stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סויוז 31
תיאור המשימה

"סויוז 31" שוגרה ב-26 באוגוסט 1978 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.
החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת ביקור הרביעית, והעגינה בוצעה ב-27 באוגוסט לתא העגינה האחורי. לאחר העגינה עבר הצוות לתחנת החלל בה פעלה משלחת מס' 2. במשך שבוע ביצע הצוות שמנה ארבעה אנשים מספר ניסויים בתחומי הטכנולוגיה, הביולוגיה והרפואה. הקוסמונאוט הגרמני התרכז במחקרים בתחום הנדסת חומרים.
ב-3 בספטמבר 1978 הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית נכנסו לתא החללית סויוז 29, התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ.
חללית "סווז 31" נותרה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
החללית "סויוז 31" חזרה לכדור הארץ ב-2 בנובמבר כאשר על סיפונה ולדימיר קובליונוק ואלכסנדר איוואנצ'נקוב (הגיעו לחלל בחללית סויוז 29).
לאחר עזיבת החללית תחנת החלל נותרה במשטר לא מאויש.
סוזוקי GSX-1300R היאבוסה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סוזוקי
 שנות ייצור:  1999 -
 סיווג:  אופנוע ספורט
 אורך:  2,140 מ"מ / 2,195 מ"מ
 רוחב:  0.740 מטר
 גובה:  1,155 מ"מ / 1,170 מ"מ
 משקל:  250 ק"ג / 260 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  1,299 סמ"ק / 1,340 סמ"ק
דגם 2007 בתערוכת האופנועים של לונג ביץ' ב-2006
סוזוקי GSX-1300R היאבוסה הוא אופנוע ספורט שהוצג על ידי חברת סוזוקי בשנת 1999. האופנוע הוצג עם מנוע בנפח של 1,299 סמ"ק ובשנת הדגם 2008 הוגדל ל-1,340 סמ"ק. עד לשנת 2001 היה זה האופנוע המהיר בעולם בייצור סדרתי, אז הסכימה חברת סוזוקי להתקין הגבלה אלקטרונית על מהירות האופנוע.
היסטוריה

מקור שם הדגם הוא בשמה היפני של ציפור בז נודד, הידועה במהירות תעופתה. כאשר הוצג האופנוע בשנת 1999 הוא נטל את כתר "האופנוע המהיר ביותר בעולם בייצור המוני" מאופנוע הונדה מדגם CBR1100XX, שנודע בשם Super Blackbird (סופר-שַחֲרוּר). היו שטענו כי בחירתה של סוזוקי בשם בז נודד לא הייתה מקרית היות שהבז טורף שחרורים. הדור הראשון של אופנועי היאבוסה צויד במנוע 1,299 סמ"ק מקורר מים עם 4 בוכנות לרוחב בעל הספק של 175 כוח סוס. מנוע זה המשיך לשמש את האופנוע, בשינויים מועטים, עד לדגם של שנת 2007. מהירותו המקסימלית המדודה של האופנוע, בדגמים בהם לא הותקנה מגבלת מהירות אלקטרונית, הייתה 306 קמ"ש, אף שעל מד המהירות המותקן על האופנוע נמדדה מהירות של 322 קמ"ש ויותר.
בשנת 2001, על רקע דאגות של יצרני אופנועי הספורט מן ההיבטים המשפטיים שבייצור אופנועים מהירים ביותר, הושג הסכם בין היצרנים כי מהירות אופנועיהם תוגבל באופן אלקטרוני ל-300 קמ"ש.
דגם 2008

על רקע תחרות עזה בין יצרני אופנועי הספורט המהירים ביותר ויציאת דגמים חדשים של אופנועי BMW K1200S, קוואסקי ZX-12R ו-ZX-14, הכניסה חברת סוזוקי שינויים משמעותיים בדגם 2008 של ההיאבוסה. האופנוע צויד במנוע חדש וגדול יותר, בנפח 1,340 סמ"ק, שתפוקת הכוח שלו גדולה ב-11% מן המנוע הקודם. שופרה אף מערכת הזרקת הדלק באופנוע וכן מערכת הפליטה שופרה כדי לעמוד בתקנים האירופאיים המחמירים לזיהום אוויר. דגם זה עדיין לא נבחן במבחנים בלתי תלויים, על ידי עיתונאי רכב וחברת סוזוקי טרם פרסמה נתונים רשמיים על ביצועיו.
סוזוקי היאבוסה נמכר לראשונה בישראל כדגם 2008.
האופנוע במחלוקת

לאחר שסוזוקי היאבוסה החל להימכר בשוק החופשי הבינו יצרני האופנועים היפניים המובילים כי מלחמת הביצועים בין אופנועי הספורט המהירים ביותר עלולה לגרום להתערבות ממשלתית בחקיקה המגבילה את ביצועי האופנועים, לגרום לירידה בתדמיתם של אופנועים אלה בציבור לאחר תאונות קטלניות עקב נהיגה במהירות מופרזת וכן לעליה חדה במחירי ביטוח הרכב. לכן, החל מדגמי 2001 הוגבלה מהירותם של אופנועי הספורט המהירים ביותר, הנמכרים לציבור לצורך נסיעה בכביש, לכ-300 קמ"ש. ההגבלה האלקטרונית קובעת רף לצריכת הדלק של האופנוע בהילוך חמישי. מגבלת מהירות זו ניתנת לביטול, אולם הדבר יכול להתבצע באופן חוקי אך ורק לצורכי מרוץ.
נתונים טכניים

| דגם | סוזוקי GSX-1300R היאבוסה | סוזוקי GSX-1300R היאבוסה | סוזוקי GSX-1300R היאבוסה |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | 2007-1999 | 2008 - 2018 | 2021 - |
מנוע: 4 פעימות, 4 צילינדרים רוחבי, קירור נוזלי
| נפח | 1,299 סמ"ק | 1,340 סמ"ק | 1,340 סמ"ק |
| הספק | 175 כ"ס ב-9,750 סל"ד | 197 כ"ס ב-10,100 סל"ד | 187 כ"ס ב-9,700 סל"ד |
| קוטר קדח/מהלך בוכנה | 63/81 מ"מ | 65/81 מ"מ | 65/81 מ"מ |
| יחס דחיסה | 11.0:1 | 12.5:1 | 12.5:1 |
הילוכים: 6
| אורך | 2,140 מ"מ | 2,195 מ"מ | 2,180 מ"מ |
| משקל | 250 ק"ג | 260 ק"ג | 264 ק"ג (רטוב) |
| מכל דלק | 21 ליטר | 21 ליטר | 20 ליטר |
| בסיס גלגלים | 1,485 מ"מ | 1,485 מ"מ | 1,480 מ"מ |
| גובה מושב | 805 מ"מ | 805 מ"מ | 800 מ"מ |
צמיג קדמי: 120/70-17
צמיג אחורי: 190/50-17
| בלם קדמי | דיסק כפול 320 מ"מ הידראולי | דיסק כפול 310 מ"מ הידראולי | דיסק כפול 320 מ"מ הידראולי |
| בלם אחורי | דיסק בודד 240 מ"מ הידראולי | דיסק בודד 260 מ"מ הידראולי | דיסק בודד 260 מ"מ הידראולי |
הערות שוליים

↑  Roland Brown, The Ultimate History of Fast Bikes. Parragon, 2002, p. 276. ISBN 1-40543-732-4
↑  מאפייני היאבוסה דגם 2008 באתר היצרן
↑  היאבוסה, אופנוע העל של סוזוקי בדרך לארץ
סטיבי ריי וון

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1954 דאלאס, טקסס, ארצות הברית 
 פטירה:  27 באוגוסט 1990 (בגיל 35) איסט טרוי, ויסקונסין, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Laurel Land Memorial Park 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1970–1990 (כ־20 שנה)
 מקום לימודים:  Justin F. Kimball High School 
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין
 סוגה:  בלוז רוק, טקסס בלוז, אלקטריק בלוז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה חשמלית, שירה
 חברת תקליטים:  אפיק רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  Triple Threat
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי 
 srvofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבי ריי ווֹן (באנגלית: Stevie Ray Vaughan;‏ 3 באוקטובר 1954 – 27 באוגוסט 1990) היה גיטריסט טקסס בלוז ובלוז רוק אמריקני שנודע כאחד הגיטריסטים המשפיעים ביותר בתחום האלקטריק בלוז. בשנת 2003, מגזין הרולינג סטון דירג אותו במקום ה-12 ברשימת מאה הגיטריסטים הגדולים של כל הזמנים, ובשנת 2007 דירג אותו מגזין "Classic Rock" במקום השלישי ברשימת מאה הגיטריסטים הפרועים ביותר.
ביוגרפיה

וון נולד בדאלאס, טקסס, ובילדותו לקחו אותו הוריו להופעות - יחד עם אחיו הבכור ג'ימי - של אמנים כדוגמת זמר הבלוז ג'ימי ריד, פסנתרן הרית'ם אנד בלוז והרוק אנד רול פאטס דומינו וזמר הקאנטרי בוב וילס. כשהיה בן שבע החל לנגן בגיטרה לפי שמיעה, כאשר אחיו ג'ימי היה נותן לו שיעורים בנגינה. בהגיעו לגיל 13 כבר החל להופיע במועדונים, שם פגש מרבית מאליליו. כמה שנים מאוחר יותר הוא עזב את בית ספרו באוק קליף ועבר לאוסטין בחיפוש אחר קריירת נגינה. הוא משך את תשומת לבם של הגיטריסט ג'וני וינטר ובעל מועדון בלוז בשם קליפורד אנטון.
חיים וקריירה

באמצע שנות השבעים, לאחר שניגן במועדונים עם מספר להקות באוסטין, טקסס, הקים סטיבי ריי וון את להקת "Triple Threat", שבו ניגנו המתופף כריס לייטון, הבסיסט ג'קי ניוהאוס, הסולנית לו אן ברטון ונגן הסקסופון ג'וני רנו. שני האחרונים עזבו את הלהקה לקראת סוף שנות השבעים, ושלושת הנותרים המשיכו להופיע תחת השם "הדאבל טראבל" (Double Trouble).
ב־1981 החליף הבסיסט טומי שאנון את ג'קי ניוהאוס. בזמן השתתפות ההרכב בפסטיבל הג'אז של מונטרה בשנת 1982, וון משך את תשומת לבם של דייוויד בואי וגיטריסט הרוק ג'קסון בראון.
אלבומם הראשון של "הדאבל טראבל" יצא ב־1983 ונקרא "Texas Flood", כלל את הלהיט המצליח "Pride and Joy" ומכר כ-500,000 עותקים, מה שזיכה את הלהקה באלבום זהב. האלבום היה מועמד לפרס גראמי על הסינגל Rude Mood בקטגוריית קטע הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר. בנוסף, וון זכה בשלוש קטגוריות שבסקר הקוראים במגזין "Guitar Player": "הכישרון החדש הטוב ביותר", "אלבום הבלוז הטוב ביותר" ו"גיטריסט האלקטריק בלוז הטוב ביותר". וון הוא הגיטריסט השני שזכה בשלושה פרסי המגזין למשך שנה אחת (הראשון הוא ג'ף בק). עד לשנת 1991, וון זכה בפרס "גיטריסט האלקטריק בלוז הטוב ביותר" כל שנה. עוד בשנת 1983, וון הופיע באלבומו של דייוויד בואי "Let's Dance", וכן הוצע לו לצאת עמו לסיבוב הופעות. וון סירב להצעה כדי שיוכל להמשיך ולנגן עם להקתו.
שנה לאחר מכן יצא אלבומם השני של הלהקה, "Couldn’t Stand The Weather", והיא הופיעה במספר תוכניות אירוח כדי לקדם את מכירות האלבום. במהלך טקס גראמי של אותה שנה, וון העניק יחד עם ג'ורג' ת'ורוגוד פרס מפעל חיים לצ'אק ברי. הלהקה ניגנה בקרנגי הול באוקטובר 1984, ובנובמבר זכה וון בשני פרסי בלוז ע"ש ו. כ. האנדי: "בדרן השנה" ו"אינסטרומנטליסט הבלוז של השנה". הייתה זו הפעם הראשונה שבה זכה בהיר עור באחד מהפרסים.
במרץ 1985, לאחר סיבוב הופעות ממושך ביפן, הקליטה הלהקה את אלבומה השלישי "Soul To Soul". באפריל, וון ניגן את השיר The Star Spangled Banner במהלך מופע הפתיחה לליגת הכדור בסיס הלאומית באסטרודום של יוסטון. מאוחר יותר הצטרף ללהקה הקלידן ריס וינאנס, והאלבום יצא בספטמבר באותה שנה. וון היה מועמד לגראמי החמישי שלו על הסינגל !Say What.
במהלך 1986, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בניו זילנד, והלהקה כבר חשבה על רעיונות לאלבום חדש. וון החל מראה סימנים של התמכרות לסמים ולאלכוהול, בדרך שהשפיעה על בריאותו. הוא התמוטט במהלך סיבוב הופעות בגרמניה והובהל לבית חולים בלונדון. לאחר שהות ממושכת במרכז לשיקום בג'ורג'יה, וון הצליח להתגבר על ההתמכרות ושב לתור עם להקתו ברחבי העולם.
בפברואר 1989 הוציאו "הדאבל טראבל" את אלבומם הרביעי "In Step" אשר זכה לתשבחות רבות וקיבל פרס גראמי עבור אלבום הבלוז הטוב ביותר. בהמשך, יצא וון לסיבוב הופעות יחד עם ג'ף בק. בינואר 1990 הופיע וון לראשונה ב-MTV Unplugged בעיר ניו יורק, כאשר נקבע לו גם ביצוע משותף עם ג'ו סטריאני, אך וון נאלץ לעזוב לאחר הופעתו. בזמן זה, לקח וון זריקות קורטיזון כאשר סבל מכאבי גרון, והדבר גרם להתנפחות בפניו.
מותו

ב-26 באוגוסט 1990 וון ו"הדאבל טראבל" סיימו להופיע באמפיתיאטרון אלפיין ואלי שבויסקונסין. שיר הסיום שלהם היה גרסה בת 15 דקות לסטנדרט "Sweet Home Chicago" של הגיטריסט רוברט ג'ונסון. סטיבי ריי עלה למסוק שנשא את צוותו של אריק קלפטון בדרך חזרה לשיקגו, ומספר רגעים לאחר ההמראה התרסק לפתע המסוק במדרון סקי, והטייס, וון ושני אנשים מהצוות של אריק קלפטון נהרגו במקום.
הוקרה

בספטמבר 1990 יצא אלבומם של האחים וון "Family Style", ושנה מאוחר יותר אלבום אוסף בשם "The Sky is Crying". ג'ימי וון כתב והקליט סינגל בשם "Six Strings Down", שהיה מחווה לאחיו ולנגני בלוז אחרים. אמנים אחרים הקליטו אף הם שירים לזכרו, כדוגמת אריק ג'ונסון, באדי גאי וסטיב ואי. ב-1991 הכריזה מושלת העיר של אוסטין, טקסס על יום הולדתו של וון כ"יום סטיבי ריי וון". בשנת 1992 שחררה חברת פנדר את גיטרת החותם של וון, סטראטוקסטר שאותה הוא עזר לעצב. מודל זה עדיין בשימוש כיום. בשנת 2004 הוציאה החברה תעתיק לגיטרה המפורסמת של וון, "Number One".
בשנת 1994 הוקמה מצבת הנצחה לסטיבי ריי וון באגם ליידי בירד, אתר שבו נערכו רבות מההופעות של וון. בשנת 2000 הוטבע חותמו של וון בהיכל התהילה של הבלוז. בנובמבר 2007, הוציאה חברת פנדר תעתיק נוסף לגיטרה של וון, "Lenny".
בשנת 2008 נכנס שמו של וון להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
סגנון והשפעה

וון ניגן בסגנון כבד של בלוז שהושפע רבות מגיטריסטים של סגנון הבלוז, כמו ג'ימי הנדריקס, אוטיס ראש, באדי גאי, אלברט קולינס, ג'וני ווטסון, פרדי קינג (ממנו שאל את הויברטו הכבד) והמפורסם ביניהם אלברט קינג. בנוסף, וון הושפע מאוד מגיטריסט הבלוז רוק לוני מאק שאותו העריץ בילדותו, ומאוחר יותר אף הפיק וניגן באלבומו של מאק משנת 1985, "Strike Like Lightning", וביצע שני קאברים לשיריו !Wham ו-Chicken-Pickin (שאותו שינה וון לשם Scuttle Buttin). הסינגל Rude Mood הושפע רבות ממנגינתו של לייטנינג הופקינס שנקראה בשם "Lightning Sky Hop".
סגנון נגינתו של וון די דומה לנגינתו של הנדריקס, אם כי לוון היה סגנון משלו שהיה מבוסס בין השאר גם על כך שניגן על מיתרים עבים במיוחד (0.13 אינץ'). וון ביצע מספר קאברים לשיריו של הנדריקס, ביניהם Little Wing ו-(Voodoo Child (Slight Return. וון מעולם לא למד לקרוא תווים במוזיקה וכל מה שכתב היה מבוסס על אלתורים ועל ידע טכני - ללא שימוש בתאוריה. מבין האמנים הרבים שהודו כי הושפעו מוון נמנים אריק ג'ונסון, ג'ון מאייר, רוברט רנדולף, קני ויין שפרד, קולין ג'יימס, ג'וני לאנג, ג'ייסון ויין לופטיס, מייק מקרידי, סטיב וואי ולהקת לוס לונלי בויז.
הגיטרות

סטיבי ריי ניגן בעיקר על גיטרות פנדר סטראטוקסטר, המפורסמת ביניהן היא "Number One". ביניהן ניתן למנות את:
Number One או First Wife. הגיטרה הראשית של וון, שצלילה הטבעי הוא עמום מאוד וכבד. לגיטרה היה גשר טרמולו שמאלי מזהב, מכיוון שבאותה תקופה הושפע וון מאוד מנגנים שמאליים כמו הנדריקס ואוטיס ראש, כך שהוא ניסה כמה שיותר לדמות את הנגינה שלהם. למרות היותה הגיטרה הראשית שלו, היא לא ראתה הרבה נחת מוון, אשר נהג לדרוך עליה בהופעות, לבעוט בה ולגרור אותה על הבמה. ועדיין היא החזירה לו את אותו הצליל המפורסם שלה. וון ביקש לשנות את הפיקאפים וטכנאי הגיטרות שלו, רנה מרטינז, חיווט אותם מחדש וכך נוצר הסאונד המפורסם שלהם בשילוב עם הוספת כפתור מאחורי המגבר אשר גרם לו לעוד לכלוך טבעי כאשר פעל, ושני טיוב סקרימרים שסטיבי נהג לשלב ביניהם במהלך הנגינה.
Lenny. גיטרה בעלת צליל קליל וג´אזי מאוד. הטרמולו שלה עבר שיפוץ על ידי רנה כך שוון יוכל לנגן בו ביתר חופשיות. וון הרכיב בגיטרה מיתרים קלים בהרבה יותר משאר הגיטרות שלו, כך שתתן את הצליל המפורסם של הסטראטוקסטר. הגיטרה שומשה עבור השירים הרגועים והשקטים יותר של וון.
Yellow. גיטרה נוספת עם צליל מיוחד שהוא אהב להשתמש בו בשירים היותר מוזרים שלו. הגיטרה נגנבה ממנו.
Scotch. הגיטרה המועדפת על וון בזמן ש-"Number One" הייתה בתיקונים ארוכים עקב הבלאי, עומס הנגינה עליה, והאגרסיביות שסטיבי ריי הפגין כלפיה. השיר שהכי מזוהה עם הגיטרה הזו הוא Leave My Girl Alone.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1983 Texas Flood
1984 Couldn't Stand the Weather
1985 Soul to Soul
1989 In Step
1990 Family Style (עם אחיו ג'ימי וון, "האחים וון")
1991 The Sky Is Crying
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעות

1980 In the Beginning
1983 In Session (עם אלברט קינג)
1984 Live at Carnegie Hall
1986 Live Alive
1982, 1985 Live At Montreux 1982 & 1985
דיסקוגרפיה > אוספים

1995 Greatest Hits
1999 The Real Deal: Greatest Hits Volume 2
2000 Blues at Sunrise
2000 SRV (מארז)
2002 The Essential Stevie Ray Vaughan and Double Trouble
2003 Martin Scorsese Presents the Blues – Stevie Ray Vaughan
2006 The Real Deal: Greatest Hits Volume 1
2007 Solos, Sessions and Encores
הערות שוליים

↑  100 Greatest Guitarists: David Fricke's Picks | Rolling Stone
↑  srv strat
↑  http://www.futurerockhall.com/artist.php?artist_id=Stevie_Ray_Vaughan
↑  Strike Like Lightning: Information from Answers.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412072605171  BIBSYS: 1009975  BNE: XX896161  BnF: cb139007780 (data)  GND: 119162113  ISNI: 0000 0003 8547 6923  LCCN: n91115900  LNB: 000045111  MusicBrainz: f5426431-f490-4678-ad44-a75c71097bb4  NDL: 00621593  NKC: xx0052693  NLK: KAC2020Q9002  NSK: 000591867  NTA: 075163446  RERO: 02-A003934369  SNAC: w6p28hbf  SUDOC: 157467538  VIAF: 191151661   WorldCat (עם VIAF): 191151661 
מודל גיטרת החותם של סטיבי ריי וון, מבוססת על Number One
סרט מנוקב

סרט מנוקב לפסנתר אוטומטי
סרט מנוקב של מחשב וסדר צילום
סרט מנוקב הוא סרט העשוי לרוב מנייר או מחומר פלסטי, ובו ניקוב המכיל נתונים הניתנים לפענוח על ידי מכשירים אוטומטיים ומחשבים.
תחילת השימוש בסרט מנוקב הייתה מתן הוראות הפעלה למכונות אוטומטיות, כגון מכונות אריגה, לביצוע פעולות החוזרות על עצמן. במקרה של מכונת אריגה, הכתיב הסרט המנוקב את דוגמת האריגה. סרטים מנוקבים שימשו גם למתן הוראות הפעלה לתיבות נגינה ולכלי נגינה מכניים אחרים.
 בסרטים מנוקבים ניתנו הוראות נגינה לפסנתרים אוטומטיים. היה סוג של פסנתר ששימש ל"הקלטה", וממנו הוכנו סרטים מנוקבים אשר הוזנו לפסנתרי השמעה שהיו דומים לפסנתר רגיל בתוספת מנגנון הפעלה אוטומטי. פסנתרנים מלחינים מפורסמים הונצחו על גבי סרטים מנוקבים, בהם גוסטב מאהלר, סרגיי רחמנינוב וג'ורג' גרשווין. כיום ניתן לרכוש תקליטורים עם הקלטות שנעשו לאחרונה בעזרת הסרטים המנוקבים, כך שאפשר להאזין למלחין היצירה המנגן בפסנתר. היו מקרים שבהם נערך ביצוע פומבי של יצירה עם תזמורת ופסנתר אוטומטי, שבה "ניגן" המלחין הרבה שנים לאחר מותו. בשנת 1975 יצא לאור תקליט של חברת קולומביה רקורדס שבו הושמע ג'ורג' גרשווין ביצירה "רפסודיה בכחול" על פסנתר מכני שניגן סרט מנוקב אותו ניקב גרשווין בשנות ה-20, ואת נגינתו (38 שנים לאחר מותו) ליוותה תזמורת ג'אז בניצוחו של מייקל טילסון תומאס.
בעבר היה השימוש בסרט מנוקב נפוץ לאחסון נתונים של מכשירי טלפרינטר לסוגיהם, תחילה בקוד בודו, שבו 5 חורים מיצגים תו, ואחר כך בקוד ASCII, שבו 7 או 8 חורים מייצגים תו. סרטים אלו שימשו כאמצעי קלט למכונות סדר צילום והיו בשימוש נרחב בענף ההוצאה לאור של ספרים וכן בהכנה לדפוס. הסרט המנוקב שימש כאמצעי לאחסון נתונים של מחשב או גם לסדר צילום משולב מחשב, אף זאת בקוד ASCII.
ראו גם

הנול של ז'אקאר
כרטיס ניקוב
סרט ניסיוני

סרט ניסיוני (או אֶקספֵּרִימֶנְטָלִי) הוא שם המתאר מגוון סגנונות קולנועיים, אשר בדרך כלל שונים או מתנגדים לשיטות העבודה המקובלות של הקולנוע הקלאסי, המיינסטרימי והמסחרי וכן של הקולנוע התיעודי.
לעיתים קרובות, סרט ניסיוני מאופיין על ידי היעדר נרטיב ליניארי, שימוש בטכניקות הפשטה שונות (למשל: צילום לא בפוקוס, ציור או גירוד של הפילם, עריכה לא אנליטית), שימוש בקולות ובצלילים א-סינכרונים ואקס-דיאגטיים, או אף היעדר כל קול או צליל.
לפחות עד 1960, ובמידה מסוימת לאחר, סרטים ניסיוניים רבים לקחו עמדת התנגדות כלפי תרבות המיינסטרים. סרטים כאלה לרוב מופקים עם תקציבים נמוכים מאוד, במימון עצמי או במימון באמצעות מענק קטן, עם צוות מינימלי או, לעיתים קרובות למדי, צוות של אדם אחד בלבד – יוצר הסרט.
ראו גם

אוונגרד
וידאו ארט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562814705171  BnF: cb11940917w (data)  GND: 4153359-8  LCCN: sh85046442  NDL: 00958132  NKC: ph211319 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סויוז 36

סויוז 36 (ברוסית: Союз-36) הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-26 במאי 1980 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס.
צוות > בהמראה

ואלרי קובסוב - מפקד
הונגריה ברטלן פרקש - קוסמונאוט חוקר
צוות > בנחיתה

ויקטור גורבטקו - מפקד
וייטנאם פאם טואן - קוסמונאוט חוקר
צוות > צוות גיבוי

ולדימיר דז'ניבקוב - מפקד
הונגריה בלה מגיארי - קוסמונאוט חוקר
תיאור המשימה

"סויוז 36" שוגרה ב-26 במאי 1980 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 31 בעזרת משגר סויוז U.
בהתאם לתוכנית המקורית הטיסה הייתה מתוכננת לשנת 1979 אך היא נדחתה בעקבות תקלה שהתרחשה במהלך טיסה של חללית סויוז 32.
החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת ביקור החמישית. העגינה בוצעה ב-27 במאי לתא העגינה האחורי. לאחר העגינה עבר הצוות לתחנת החלל בה כבר שהו באותה העת לאוניד פופוב וואלרי ריומין. במשך שבוע ביצע הצוות שמנה ארבעה אנשים מספר ניסויים בתחומי הטכנולוגיה, הביולוגיה והרפואה.
ב-3 ביוני 1980 הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית "סויוז 36", נכנסו לתא החללית סויוז 35, התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ.
החללית נותרה מחוברת לתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ ב-31 ביולי כאשר על סיפונה ויקטור גורבטקו (ברית המועצות) ופאם טואן (וייטנאם)
סוזוקי אקווטור

| --- | --- |

Suzuki Equator
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סוזוקי מוטור
 שנות ייצור:  2008–2012 (ארצות הברית)  2008–2010 (קנדה)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה
 אורך:  5,248 מ"מ (דגם 2 דלתות, 4 נוסעים)  5,591 מ"מ (דגם 4 דלתות, 5 נוסעים)
 רוחב:  1,849 מ"מ
 גובה:  1,745-1,781 מ"מ
 משקל:  1,360.8-1,814.4 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  3,198 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 4 שסתומים לצילינדר, 2,488 סמ"ק המפיק 152 כ"ס ב-5,200 סל"ד, יחס דחיסה 9.5:1  V6 צילינדרים, 4 שסתומים לצילינדר, 3,954 סמ"ק המפיק 261 כ"ס ב-5,600 סל"ד, יחס דחיסה 9.7:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות
סוזוקי אקווטור (באנגלית: Suzuki Equator) הוא טנדר מתוצרת יצרנית הרכב היפנית סוזוקי מוטור, אשר יוצר בארצות הברית בין השנים 2008–2012 ובקנדה בין השנים 2008 - 2010.
תצורות

תא נוסעים (כולל קבינה) כפול, 2 דלתות, 4 נוסעים, קרוי "Crew Cab"
תא נוסעים (כולל קבינה) כפול, 4 דלתות, 5 נוסעים, קרוי "extended cab"
"סוזוקי אקווטור"

דגם "סוזוקי אקווטור" התבסס על דגם "Nissan Frontier" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב היפנית ניסאן
דגמים: דגם בסיסי, דגם פרמיום, דגם ספורט
מחיר הבסיס של דגם "סוזוקי אקווטור",שנת 2008 עמד על 17,200 דולר בארצות הברית
מנוע קדמי
מנועי בנזין
מתלים: חזית: עצם עצה כפולה, קפיצי סליל, מוט רול. חלק אחורי: סרן מוצק
קיבולת מכל דלק - 21.1 גלון (79.87 ליטר)
כושר גרירה מקסימלי: 1,587.6 ק"ג (דגם "פרמיום"), 2,721.6 ק"ג (דגם "ספורט")
זווית גישה: 27.8° מעלות, (דגם ספורט - 30.1° מעלות)
"סוזוקי אקווטור" > סוגי הנעות

הנעה אחורית 4x2
הנעה כפולה 4x4
תמונות

"סוזוקי אקווטור", 2 דלתות, שנת 2009
"סוזוקי אקווטור", שנת 2012
"סוזוקי אקווטור", שנת 2012
"סוזוקי אקווטור"
"סוזוקי אקווטור", שנת 2009
ראו גם

סוזוקי מוטור
הערות שוליים

↑  סוזוקי אקווטור" שנת 2009 jbcarpages.com/suzuki/equator/2009
↑  "סוזוקי אקווטור" - מפרט jbcarpages.com/suzuki/equator/2009/specs
↑  "סוזוקי אקווטור" דגם 2 דלתות web.archive.org/web/20100102014132
↑  "סוזוקי אקווטור" דגם 4 דלתות web.archive.org/web/20100102020557
↑  "סוזוקי אקווטור" autotrader.com/car-news/remember-suzuki-equator-suzukified-nissan-frontier
↑  "סוזוקי אקווטור" - היסטוריה nadaguides.com/Cars/Suzuki/Equator
ספרות מצריות

ספרות מצריות עומדות בבסיס שיטת הספירה המצרית העתיקה.
הספרות

| מספר | ייצוג | תמונה |
| --- | --- | --- |
| 1 | קו |  |
| 10 | פרסה |  |
| 100 | עקלתון |  |
| 1,000 | פרח |  |
| 10,000 | אצבע |  |
| 100,000 | ראשן |  |
| 1,000,000 | אדם |  |
המצרים הקדומים היו הראשונים שביצעו פעולות מורכבות בתחום המתמטיקה והאריתמטיקה. בסביבות תחילת האלף השלישי לפנה"ס, פיתחו המצרים שיטת ספירה לא-פוזיציונלית, המבוססת על חזקות של 10. דרכם הייחודית להצגת המספרים הייתה חיבורית, כלומר: כל ספרה ביטאה גודל מסוים, כאשר הגודל "הכללי" של המספר הוא סכום הגדלים של כל אחת מהן בנפרד, בלא תלות במיקום הספרות. שיטה זו הקדימה את השיטה הרומית, הדומה לה במקצת ומוכרת עד ימינו. שתיהן נבדלות משמעותית מהשיטה העשרונית בה הגודל שמתארת ספרה תלוי גם במיקומה במספר.
בשיטת הספירה המצרית קיימות 7 ספרות בלבד.
ייצוג מספרים

לציון מספרים שאינם חזקות שלמות של 10, השתמשו המצרים במספר סמלים רשומים זה מעל זה או זה ליד זה, כך שסכומם הוא המספר המבוקש. סמלים דומים נרשמו בקבוצות. למשל, המספר הנכתב בשיטה העשרונית כ-7507, ניתן לביטוי כסכום: 1×100+7×1000+5×7, ולפיכך ייכתב על ידי שבע פעמים הסימן של אלף, חמש פעמים הסימן של מאה, ושבע פעמים הסימן של אחת:
השיטה ההיראטית

בתקופה מאוחרת יותר, לאחר המצאת הפפירוס, נכנסה לשימוש שיטת סימון שונה כחלק מהכתב ההיראטי, שכללה סמל מיוחד לכל מספר מ-1 עד 9, לכל עשרת מ-10 עד 90, לכל אחת מהמאות וכו'. שיטה זו הקטינה את מספר הסימנים שנדרשו לרישום המספרים. למשל, המספר 5679 יכול להיכתב בארבעה סימנים בלבד, במקום 27. אך היא הייתה קשה יותר לשימוש, משום שהיו בה 36 סימנים שונים לחלוטין זה מזה, לעומת 7 סימנים בסיסיים בכתב הקודם. שיטה זו הייתה בשימוש בכתיבה על פפירוסים כבר ב-1800 לפנה"ס, במקביל לשיטה ההירוגליפית, בה המשיכו להשתמש לחריתה באבן.
המצרים השתמשו בסימנים מיוחדים לציון פעולות אריתמטיות. כמו שאנו משתמשים בסימנים (+) ו- (-) כדי לציין חיבור וחיסור, הם השתמשו בסימנים:
אם הסימן הצביע לכיוון הכתיבה, הסימן היה חיבור, אחרת הוא סימל חיסור. לפי השערות מסוימות מדובר בסימני רגליים ההולכות עם כיוון הכתיבה, או נגדו.
חיבור וחיסור מסתכמים בספירה של כמה סמלים מכל סוג יש בביטויים המספריים ולאחר מכן כתיבה מחדש עם מספר הסמלים המתקבל.
ייצוג שברים

המצרים היו חלוצים גם בתחום השברים, ושיטת הכתיבה שלהם התבססה על שברים יסודיים, כלומר שברים שהמונה שלהם הוא 1 והמכנה הוא מספר שלם. הסימון להופכי, אשר יוצר שבר יסודי, הוא הסמל
שנכתב מעל המספר.
שברים אחרים נכתבו כסכום של שברים יסודיים שונים זה מזה. לדוגמה, השבר 2/5 ניתן להצגה כסכום ‎2/5 = 2/6 + 2/(5×6) = 1/3 + 1/15, ולכן נכתב כך:
כיום ידוע שכל שבר פשוט ניתן לייצוג כסכום כזה, והצגה כזו נקראת שבר מצרי. שברים מצריים נוחים מאוד לשימוש כאשר יש צורך להשוות בין שני גדלים שונים. מאידך, חישובים שקל לבצע בעזרת שברים פשוטים הם לעיתים קשים למדי בעזרת שברים מצריים, והפיכת שבר פשוט לשבר מצרי עשויה להיות משימה מורכבת למדי. בממצא הארכאולוגי הקרוי פפירוס רינד נמצאו בעיות מתמטיות וטבלאות לפירוקם של שברים רבים לשברים מצריים, המדגימות את היכולת המתמטית של הכותב.
בנוסף, היו גם סימנים מיוחדים לשברים 1/2, 2/3 ו-3/4, בהם השתמשו לעיתים קרובות:
סנדלי חבלה

סנדלי חבלנים
סנדלי חבלנים
סנדלי חבלה פותחו על מנת לאפשר חציית שטח ממוקש. הסנדלים מגדילים את השטח עליו דורך הפלס. בכך הם מקטינים את המשקל היחסי שהוא מפעיל על פני הקרקע, ומונעים הפעלה של מוקשים שאולי נמצאים מתחתיו. (להפעלת מוקש נגד אדם דרוש לחץ של 2 ק"ג. להפעלת מנגנון של מוקש נגד רכב דרושים 120 ק"ג). עקרון הפעולה של סנדלי החבלי דומה לזה של נעלי שלג.
השימוש בסנדלי חבלה נהוג בצה"ל עד היום, והם מהווים אמל"ח תקני בכל יחידות חיל ההנדסה.
בבריטניה נעשה שימוש בשנות ה-50 בסנדלי חבלה מתנפחים ומגומי.
סנדלי חבלה יוצרו בישראל על ידי אורדן תעשיות בשנות ה-80.
הערות שוליים

↑  מינעל למגלי מוקשים, על המשמר, 27 בדצמבר 1954
↑  נעליים נגד מוקשים, דבר, 17 ביוני 1955
↑  נעלי חבלנים מיוצרות בארץ לשימוש צה"ל, מעריב, 27 במאי 1983
סיביל באואר

סיביל באואר (באנגלית: Sybil Bauer;‏ 18 בספטמבר 1903 – 31 בינואר 1927) הייתה שחיינית אמריקאית. היא האלופה האולימפית הראשונה במשחה ל-100 מטר גב ושיאנית העולם.
באואר הייתה לאישה הראשונה בעולם ששיפרה שיא עולם של גברים.
ביוגרפיה

באואר נולדה בשיקגו, אילינוי. היא בתם של מהגרים נורווגים. היא התאמנה תחת הדרכתו של ויליאם "ביל" באכרך יחד עם ג'וני וייסמילר, נורמן רוס, רוברט סקלטון, אתל לאקי ואלופים אולימפיים נוספים.
בתחרות שחייה שנערכה בברמודה בשנת 1922 קבעה באואר במשחה ל-440 יארד גב שיא עולם חדש של 6:24.8 דקות, שיפור ב-4 שניות לשיא העולם של סטאבי קרוגר (שיא עולם לגברים).
באולימפיאדת פריז (1924) זכתה באואר במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:23.2 דקות, לפני פיליס הרדינג מבריטניה (1:27.4 דקות) ובת ארצה איילין ריגין (1:28.2 דקות).
באואר למדה באוניברסיטת נורת'ווסטרן. היא שיחקה בנבחרות הכדורסל וההוקי שדה של האוניברסיטה, בנוסף לנבחרת השחייה. היא הייתה מאורסת לכתב ספורט בשיקגו אד סאליבן שמאוחר יותר התפרסם בעיקר כמנחה תוכנית אירוח ברשת CBS. היא לא הצליחה להגשים את חלומותיה להתחתן ולסיים את לימודיה משום שחלתה במחלת הסרטן ממנה נפטרה בגיל 23.