stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיר טיגון
הערות שוליים

↑  "Deep Fat Frying Basics for Food Services". OSU Fact Sheets (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2019-03-06. נבדק ב-2019-03-05.
↑  "Fryer Baskets". horecatiger.eu. אורכב מ-המקור ב-2021-10-06. נבדק ב-2019-02-21.
↑  Gromicko, Nick. "Deep Fryer Inspection". InterNACHI. ארכיון מ-2024-01-03. נבדק ב-2024-02-09.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האיש מטורונטו

| --- | --- |

 בימוי:  פטריק יוז
 הופק בידי:  טוד בלאק ג'ייסון בלומנטל סטיב טיש
 תסריט:  רובי פוקס ג'ייסון בלומנטל
 עריכה:  קרייג אלפרט
 שחקנים ראשיים:  קווין הארט, וודי הארלסון, קיילי קווקו, ג'סמין מתיוז, לילה לורן, פירסון פודה, ג'נקרלוס קנלה, אלן בארקין
 מוזיקה:  ראמין ג'אודי
 צילום:  רוב הארדי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי סוני אולפני ברון אסקייפ ארטיסטס
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 הקרנת בכורה:  24 ביוני 2022
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיית פעולה 
 תקציב:  75 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
האיש מטורונטו (באנגלית: The Man From Toronto) הוא סרט קומדיית אקשן אמריקאי שהופץ על ידי נטפליקס ב-24 ביוני 2022. בסרט מככבים קווין הארט, וודי הארלסון, קיילי קווקו, ג'סמין מתיוז, לילה לורן, פירסון פודה, ג'נקרלוס קנלה ואלן בארקין.
עלילה

טדי (קווין הארט), יזם כושל שמשדר אימונים גופניים מיורקטאון שבווירג'יניה מפוטר מעבודתו בחדר כושר מקומי. הוא מחליט להסתיר זאת מאשתו לורי (ג'סמין מתיוז) ולקחת אותה לכבוד יום הולדתה לבקתה באוננקוק. אחרי שהוריד אותה בספא, הוא ממשיך ומגיע לבקתה שגויה, שם אדם בשם קולין מוחזק כבן ערובה. כשטועים לחשוב שהוא "האיש מטורונטו", מתנקש אלמוני ואכזר, טדי מצליח להוציא במקרה מקולין את הקוד בו החזיק.
על הבקתה פושט ה-FBI, שמשכנע את טדי להעמיד פנים שהוא האיש מטורונטו כדי ללכוד קולונל מוונצואלה בשם קולונל מארין (אלחנדרו דה הויוז) שרוצה לבצע הפיכה. לשם כך מוצמד סוכן לאשתו של טדי ולחברתה אן (קיילי קווקו) ליום בילוי בוושינגטון. בטורונטו פוגש טדי את אשתו של הקולונל, דניאלה (לילה לורן), שמטיסה אותו לסן חואן בפוארטו ריקו לזהות את גרין, שותפו של קולין, ולהביאו לקולונל בוושינגטון.
בדרכו, אורב לטדי האיש מטורונטו האמיתי (וודי הארלסון), ששמו רנדי. כדי להשלים את החוזה בשווי 2 מיליון דולר, רנדי משתף פעולה ומציג את טדי כאיש מטורונטו ומודיע על כך למפעילה שלו ששולחת את האיש ממיאמי. רנדי וטדי מגיעים לכנס בו אנשיו של הקולונל לכדו את הצוות של גרין. רנדי מדריך את טדי בחקירה, ואחרי שזה חותך בטעות את אחד הגברים ומקיא עליו ועל בן ערובה נוסף, גרין מתוודה. רנדי מחסל את השומרים של הקולונל.
גרין מסביר שהוא וקולין עבדו למען DARPA, סוכנות אמריקאית, בפיתוח נשק עם מנגנון כפול, שכולל את הקוד של קולין וטביעת האצבע של גרין, אך הבינו שמטרת הנשק היא לחסל את נשיא ונצואלה. טדי עוזב בזמן שרנדי חותך את האצבע של גרין והם מותקפים על ידי האיש ממיאמי שמנסה לגנוב את האצבע, אך מצליחים לברוח.
הם חוזרים לוושינגטון ליום הולדתה של לורי, שם רנדי מתחבר עם אן. האיש ממיאמי מצליח לגנוב את האצבע של גרין, והוא והמפעילה מוסרים אותה לקולונל. טדי ורנדי מפרים את ההסכם, ורנדי בורח עם הכסף כשהמפעילה והאיש ממיאמי בורחים. לאחר מכן מגלה ה-FBI שהאצבע שנמסרה שייכת לשומר של הקולונל, ושרנדי החליט לא לאפשר לו להחזיק בנשק.
טדי חוזר הביתה ומגלה שלורי עזבה ונסעה לאמה אחרי שהבינה שהוא פוטר. הוא מנסה להחזיר אותה אליו אך כמעט ומחוסל על ידי האיש ממיאמי, אולם רנדי מציל אותו. אחרי שהם נלחמים בכמה מתנקשים, הם פוגשים את המפעילה במפעל, שם טדי גורם בטעות לנפילתה למכל שמן רותח.
טדי מתעמת עם המתנקש האחרון, האיש מטוקיו, ורנדי שולח לו את "דבורה", המכונית מדגם דודג' צ'ארג'ר משנת 1969 שאהובה על רנדי כדי שיצליח להחזיר את לורי שעולה על הרכבת, אולם רנדי חונה על הפסים והרכבת מרסקת את המכונית.
שנה מאוחר יותר, רנדי מגשים את חלומו לפתוח מסעדה ונמצא בזוגיות עם אן. טדי מציג אותו כשותף שלו לחדר הכושר המקוון שלו, ונותן לרנדי תשלום ראשון על המכונית שהרס. הסרט מסתיים כשרנדי מתקשר לשידור החי של טדי כדי לאיים עליו.
דמויות

קווין הארט – טדי
וודי הרלסון – רנדי, "האיש מטורונטו"
ג'סמין מתיוז – לורי, אשתו של טדי
קיילי קווקו – אן, חברתה של לורי
קייט דרמונד – הסוכנת לורנס מה-FBI
רוני רו – הסוכן דיווויס מה-FBI
אלחנדרו דה הויוז – קולונל מארין
לילה לורן – דניאלה, אשתו של קולונל מארין
אלן בארקין – המפעילה
פירסון פודה – "האיש ממיאמי"
טומוהיזה ימשיטה – "האיש מטוקיו"
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות שליליות למדי, ובאתר Rotten Tomatoes זכה ל-23% ביקורות אוהדות מתוך 73 ולציון של 4/10.
אריק משעלי

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1974 (בן 50) י"א בכסלו ה'תשל"ה ישראל קריית אתא, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 עיסוק:  שחקן, במאי, מחזאי, תסריטאי, זמר
 מקום לימודים:  בית צבי 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק משעלי (נולד ב-25 בנובמבר 1974) הוא שחקן, במאי, מחזאי, תסריטאי וזמר ישראלי. ידוע בשל גילום דמויותיהם של גולן לוי בסדרה "החבר'ה הטובים" ושל מרסל אוחנה בסדרות "שנות ה-80" ו"שנות ה-90".
ביוגרפיה

נולד וגדל בקריית אתא להורים ממוצא מרוקאי. למד בבית הספר התיכון "רוגוזין" בעיר. שירת שנה בצה"ל. סיים את לימודי המשחק בבית הספר למשחק בית צבי ב-1997.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1996 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "המוציא לפועל" לצידו של אריה מוסקונה.
בשנת 1997 השתתף בסדרת הטלוויזיה "מרחב ירקון" בתור דדה.
בשנת 1999 שיחק בסדרה ״אגוז״ גילם בלש.
בשנים 1999–2002 שיחק בתפקיד גולן לוי בסדרת הנוער "החבר'ה הטובים" ששודרה בערוץ הילדים במשך שלוש עונות.
בשנת 2000 שיחק בסרט "אודות המוניטין" בתפקיד עבריין. באותה השנה השתתף בסדרת הטלוויזיה "טייק אווי" בתפקיד ברדוגו.
בשנת 2001 שיחק בסדרה "זינזאנה" בתפקיד דדה אסולין, אחיו של אלברט (אלברט אילוז).
בשנת 2003 הנחה את התוכנית "Y בלילה" יחד עם רפיק קמחי וליאון רוזנברג ששודרה בחברת הכבלים של Yes.
בשנת 2004 השתתף בעונה השנייה של הטלנובלה ששודרה בערוץ 2 "אהבה מעבר לפינה" בתפקיד פיני, מאמן הכדורגל של מיקי (רן בכור). באותה השנה גם שיחק בסדרת הטלוויזיה "שלווה" בתור משת"פ. כמו כן באותה השנה שיחק בסדרה "אשליות" בתפקיד סאני. באותה השנה גם שיחק במחזמר "עלי באבא וארבעים השודדים" בתפקיד טינבד. בנוסף באותה השנה גם השתתף בהצגה הקומית "בנים גידלתי ורוממתי", לצידם של ריטה שוקרון, מעיין הרוש, צחי נוי, וזאב רווח שגם ביים את ההצגה.
בשנת 2005 שיחק בסדרת הטלוויזיה "חשיפה" בתפקיד מני לב. באותה השנה גילם את הרצל בסרט "סקיתופוליס".
ב-2007 גילם את שימי בסרט "מפטיר", המבוסס על נקמות ובגידות המתרחשות בעולם התחתון.
ב-2010 גילם את לולו בסרט הפשע "כבוד".
ב-2011 השתתף בסדרה "הכבוד של מרציאנו", המבוסס על הסרט "הכבוד". גם בסדרה הזו גילם את לולו, הדמות אותה גילם בסרט.
ב-2012 השתתף בסרט "טור אחד לחלום", בתפקיד יעקב.
בשנים 2013–2020 גילם את דמותו של מרסל אוחנה במשך חמש עונות בסדרה הקומית "שנות ה-80".
בשנת 2014 גילם את דמותו של שמעון הקצב בסרט הישראלי הקצר "שניצל" בבימויו של אסף אפשטיין.
בשנת 2015 השתתף בהצגה "אום כולתום" בתיאטרון יפו בתפקיד המלחין מוחמד עבד אל-והאב.
בשנת 2022 יצר ושיחק בסרט "שער הפרחים", בבימויו של חיים בוזגלו.
בשנים 2022–2024 חזר לגלם את דמותו של מרסל אוחנה במשך שתי עונות בסדרה "שנות ה-90" בערוץ 13.
ב-2023 גילם פעם נוספת את מרסל אוחנה בסרט "ההילולה".
ב-2005 הקים את "התיאטרון המרוקאי", ומאז יוצר ומשחק בו במספר הצגות בשפה המרוקאית. בהמשך הקים את להקת "אוריינטל יריאח" המופיעה בסגנון מרוקאי, כשהוא משמש כסולן הלהקה.
ב-2025 התארח באלבום של הראפר רון נשר "אסיפת הורים" בשיר "יותר מדי אנשים".
ביוגרפיה > חיים אישיים

משעלי נשוי לרוויטל ואב לשתיים. מתגורר באשקלון.
הערות שוליים

↑  ריאיון עם אריק משעלי, באתר "קוסקוס"
↑  The Repossessor - ארכיון הסרטים, באתר ארכיון הסרטים, ‏29 בספטמבר 2022
↑  מרב יודילוביץ', זאב רווח יביים עיבוד מחודש ל"בנים גידלתי ורוממתי", באתר ynet, 24 במרץ 2004
↑  טליה לוין, ‏אריק משעלי: "פתאום הייתי ללא עבודה, עבורי זה כמו בית משוגעים", באתר מעריב אונליין, 12 בנובמבר 2018
↑  סמדר שילוני, מזל טוב: אריק משעלי התחתן, באתר ynet, 2 בנובמבר 2004
↑  ""מרסל היא דמות שמשתלטת עליי כל הזמן"". בלינקר. 2017-06-04. נבדק ב-2018-11-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416366505171  VIAF: 11155646257418212830   WorldCat (עם VIAF): 11155646257418212830
ג'מאעין

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  שכם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  7,436 (2017)
 קואורדינטות:  32°07′52″N 35°12′03″E﻿ / ﻿32.131111111111°N 35.200833333333°E﻿ / 32.131111111111; 35.200833333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) ג'מאעין(למפת צפון השומרון רגילה) ג'מאעין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ג'מאעין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ג'מאעין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גַ'מַּאעִ֫ין (ערבית: جمّاعين) הוא כפר פלסטיני בנפת שכם, הממוקם כ-16 ק"מ דרומית מערבית לשכם, כ-1.5 ק"מ צפונית למרדא ומזרחית לכפר זיתא. הכפר שוכן בגובה של 550 מטרים מעל פני הים.
לפי מרשם האוכלוסין הפלסטיני, בשנת 2017 חיו בכפר 7,436 תושבים.
היסטוריה

בימי הביניים היו שקראו לכפר: ג'מעאיל.
במקום נמצאו שרידים וחרסים מתקופות: הברזל, הפרסית, ההלניסטית, הרומית והביזנטית.
הכפר מוזכר לראשונה בתקופת סלאח א-דין שצבאו חנה בו. באותה עת עיקר התושבים במקום היו בני שבט בני קֻדאמה, שהיגרו בהמשך לדמשק. בתקופה העות'מאנית, הם בנו את המסגד הראשון בו. במאה ה-17 שלטה משפחת קאסם על ג'מאעין ועל הכפרים הסמוכים – חארס, עוורתא, בית וזן וזיתא ג'מעין.
במאות ה-18 וה-19, הייתה ג'מאעין בירתו של חבל הארץ "בילאד ג'מאעין", החופף במידה ניכרת את נחלת שבט אפרים המקראית. אזור זה היה על התפר שבין הרי יהודה והרי השומרון, והוא סבל מחוסר יציבות פוליטית עקב הגירת שבטים ותחרות מתמדת בין משפחות תקיפות על גביית מיסים בשם השלטונות העות'מאניים.
במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון, או מצודה ושלטו על האזור.
בשנת 1834, עם תחילת השלטון המצרי בארץ ישראל, עמד אחמד אל-קאסם בראש מרד הפלאחים אשר דוכא ביד קשה על ידי השלטון המצרי. בסוף המרד הוצאו אחמד ושני בניו להורג. החל מהמאה ה-17 ישבו באזור גם בני שבט אל-זייתאוי, שעיקר מושבן היה בכפר זיתא אל-ג'מאעין. במאה ה-18 התיישבה משפחת א-צדיק אל-ג'מאעיני מג'מאעין במצודת אפק והקימה את מג'דל יאבא (מגדל צדק).
בשנת 1870 ביקר בכפר הנוסע הצרפתי ויקטור גרן והעריך את מספר תושביו ב-1,400 נפש. הוא הבחין, כי הבתים בכפר היו בנויים באיכות גבוהה יותר מהבתים במרבית הכפרים האחרים בארץ.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין - ג'מאעין
| שנה | תושבים | מקור | הערות |
| 1922 | 720 |  |  |
| 1931 | 957 |  | גרו ב-202 בתים |
| 1945 | 1,240 |  |  |
| 1961 | 1,965 |  |  |
| 1967 | 1,606 |  |  |
| 1982 | 1,600 |  |  |
| 1987 | 2,900 |  |  |
| 1997 | 4,311 |  | כ-3.7% מהתושבים הם פליטים |
| 2005 | 5,617 |  |  |
| 2007 | 5,935 |  | גרו ב-1,010 בתים |
אדמות

בסקר שערכו שלטונות המנדט הבריטי, בשנת 1945 נמצא ששטח הכפר הוא 19,821 דונם של אדמה, מתוכם, השטח הבנוי של הכפר היה 78 דונם, 11,951 דונם שימשו לחקלאות ו-6,243 דונם היו שטחי בור.
בשנת 2011 שונו גבולות היישובים שבאחריות הרשות הפלסטינית, לצורך עריכת הבחירות לרשויות המקומיות, נקבע ששטחה של ג'מאעין הוא 19,420 דונם.
לאחר הסכמי אוסלו הוגדרו 77% מאדמות הכפר (14,977 דונם) כשטח B ו-23% (4,443 דונם) הוגדרו כשטח C.
כלכלה

פרנסת הכפר מבוססת בעיקר על חציבת אבנים לבנייה ועל גידול זיתים וייצור שמן זית. הכפר ידוע גם בסליו, העשויים מעלי זית. כמו כן בכפר מפותח משק החלב, יש בו עיזים ופרות, ומייצרים יוגורט מחלבם.
מרבית תושבי הכפר מועסקים במחצבות או משכירים את אדמותיהם למפעלי המחצבות. בכפר זיהום אוויר כבד בשל מפעלי החצץ והאספלט. החציבות גולשות לתוך שטח הכפר ומהוות מפגע בטיחותי חמור.
אישים קשורים לכפר

עבד אל-ע'ני אל-מקדסי אל-ג'מאעילי (ער') (1146–1203) – חוקר אסלאמי סוני מהאסכולה החנבלית. נולד בג'מאעיל (ג'מאעין) ולמד אצל מלומדי האסלאם בדמשק, בבגדאד ובקהיר. היה חוקר חדית' שכתב כמה ספרי חדית' וביניהם: "אל-מצבאח פי עיון אל-אחאדית' א-צחאח" (المصباح في عيون الأحاديث الصحاح). היה קרוב משפחה של ד'יאא א-דין אל-מקדסי (1173–1245) אף הוא מלומד חנבלי ידוע.
א-שייח' אל-עמאד אבן אִסחק איבראהים בן עבד אל-ואחד אל-ג'מאעילי אל-מקדסי (الشيخ العماد أبو إسحق إبراهيم بن عبد الواحد الجمّاعيلي المقدسيّ), יליד הכפר בשנת 1148, חוקר ומלומד חנבלי. למד בדמשק, בבגדאד ובמוסול. מעבר לבקיאותו בקוראן, הוא נודע כמומחה לשפה הערבית וכללי הדקדוק וכן במדעים אחרים. למד ולימד במסגד בדמשק נודע בסגפנותו ולא גבה שכר מתלמידים עניים. כתב כמה ספרים חשובים באסכולה החנבלית.
הערות שוליים

↑  Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS), Preliminary Results of the Population, Housing and Establishments Census, 2017 ., 2018
1 2  זאב וילנאי, אריאל, אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 1545-1544
↑  Finkelstein, I.; Lederman, Zvi, eds., Highlands of many cultures., Tel Aviv: Institute of Archaeology of Tel Aviv University Publications Section, 1997, עמ' 506
↑  רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 26.
↑  Macalister, R. A. Stewart; Masterman, E. W. G., "Occasional Papers on the Modern inhabitants of Palestine, part I & part II"., Quarterly Statement - Palestine Exploration Fund., 1905, עמ' 356-343
↑  רועי מרום, מלבס: הכפר ותושביו לפני הקמת פתח-תקוה, קתדרה 176, 2020, עמ' 54
↑  Guérin, 1875, pp. 172-3
1 2 3 4 5 6  , جماعين - Jamma'in (ג'מאעין), palestine remembered, 2007
1 2  Government of Palestine, Department of Statistics, Village Statistics, April, 1945, 1945, עמ' 18
↑  PCBS

Palestinian Central Bureau of Statistics, "Palestinian Population by Locality and Refugee Status, 1997
↑  الجهاز المركزي للإحصاء الفلسطيني, التعداد العام للسكان والمساكن والمنشآت- 2007, 2008, עמ' 110
↑  Government of Palestine, Department of Statistics., Village Statistics, April, 1945, Quoted in Hadawi, 1970, עמ' 106
↑  The Applied Research Institute – Jerusalem, Jamma'in Town Profile, 2014
↑    יפעת ארליך, מגיפת מחצבות, באתר "ידיעות אחרונות", 3 באוקטובר 2019
1 2  mohannad z - מוהנד ז., بلدة جماعين - כפר ג'מאעין, Palestine Remembered
| Flag of Senegalיישובי נפת שכם |
| --- | --- | --- |
| ערים | שכם |  |
| מועצות מקומיות | עקרבה • עסירה א-שמאלייה • ביתא • חווארה • ג'מאעין • קבלאן • סבסטיה • בית פוריכ |  |
| כפרים | עסירה אל-קבלייה • עזמוט • עוורתא • אל-באד'אן • בלאטה אל-בלד • בית דג'ן • בית חסאן • בית איבא • בית אימרין • בית וזן • בזאריה • בורין • עיראק בורין • בורקה • ג'אלוד • דיר אל-חטב • דיר שרף • דומא • עינאבוס • פורוש בית דג'ן • איג'ניסיניא • ג'וריש • כפר קליל • לובאן א-שרקיה • מאדמא • מג'דל בני פדיל • א-נאקורה • ניסף ג'בייל • א-נסאריה • אודלה • עוסארין • קריות • קוסין • קוסרה • רוג'ייב • סאלם • סרה • א-סאוויה • תלפית • טלוזה • תל • עוריף • יאנון • יאסיד • יתמא • זאוואתא • זיתא ג'מעין • קריית לוזה |  |
| מחנות פליטים | בלאטה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 318146461673327732519   WorldCat (עם VIAF): 318146461673327732519
גרין גודס

| --- | --- |

Green Goddess
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Bedford RLHZ Self Propelled Pump
 יצרן:  Bedford Vehicles (אנ')
 שנות ייצור:  1953–1956
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 משקל:  7.0 טון (דגמי הנעה 4x2)  8.5 טון (דגמי הנעה כפולה 4x4)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 4,900 סמ"ק המפיק 110 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  72 קמ"ש
 צריכת דלק:  28-35 ליטר ל-100 ק"מ
גרין גוֹדֶס (באנגלית: Green Goddess, שם נוסף: Bedford RLHZ Self Propelled Pump) היא כבאית מתוצרת יצרנית הרכב המסחרי הבריטית Bedford Vehicles (אנ'), אשר יוצרה בין השנים 1953–1956.
דגמי "גרין גודס" יוצרו עבור שירותי הכבאות הבריטים (AFS) (אנ') המסונף למשרד הפנים (בריטניה) ועבור הצבא הבריטי.
דגם ה"גרין גודס" התבסס על סדרת "Bedford RL series".
נבנו 5,150 יחידות. 4,311 יחידות עבור בריטניה, 520 יחידות עבור סקוטלנד, 189 יחידות עבור ויילס, ו-130 יחידות עבור אירלנד.
ציוד

בגרסת דגמי ההנעה הכפולה 4x4, מכל בקיבולת של 4,500 ליטר מים
בגרסת דגמי הנעה 4x2, מכל בקיבולת 900 גלון (3,406 ליטר) מים, יכולת שחרור מים של עד 300 גלון (1,135 ליטר) לדקה
בדגמי "גרין גודס" הורכבו סולמות באורך 15 רגל (4.572 מטר)
1,600 רגל (487.68 מטר) של צינורות מים
הנעות "גרין גודס"

2x4
הנעה כפולה 4x4
תמונות

"גרין גודס"
"גרין גודס"
"גרין גודס"
"גרין גודס" בשירות הצבא
"גרין גודס" בשירות הצבא
"גרין גודס" בשירות הצבא
משאבת ה"גרין גודס"
מערכת צנרת המים של ה"גרין גודס"
"גרין גודס" בשירות הצבא
"גרין גודס" בשירות הצבא
"גרין גודס" בשירות הצבא
"גרין גודס" בשירות הצבא
"גרין גודס" בשירות הצבא
"גרין גודס" בשירות הצבא
ראו גם

בדפורד CA
בדפורד VAM
בדפורד סוג S
הערות שוליים

↑  "גרין גודס" - נתונים טכניים
↑  "גרין גודס" בשירות הכבאות הבריטי
↑  "גרין גודס"
↑  "גרין גודס"
↑  "גרין גודס"
↑  "גרין גודס" - מפרט
פיאג'ו בוס

| --- | --- |

Piaggio Boss
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיאג'ו
 שנות ייצור:  1989 – 1988
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל אחריו:  פיאג'ו גרילו
 סיווג:  טוסטוס
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 49.28 סמ"ק המפיק 2.3 כ"ס ב-5,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית מסוג Variomatic (אנ')
 מהירות מרבית:  45 קמ"ש
"פיאג'ו בוס"
פיאג'ו בוס (באיטלקית: Piaggio Boss) הוא טוסטוס מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו,  אשר יוצר באיטליה בין השנים 1996–1989.
ממאפייני "פיאג'ו בוס"

שלדה - קורת יחיד פתוחה במתכת לוחית ולחוצה.
מנוע - 1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות.
מנוע קירור אוויר.
תמסורת אוטומטית מסוג Variomatic (אנ').
הצתה אלקטרונית.
הנעה באמצעות דוושה או "Kick starter".
כיבוי מידי של המנוע באמצעות כפתור הפועל על הצתה.
מצמד - מסוג צנטריפוגה (הפרדת המנוע מהאביזר שהוא מניע).
מערכת חשמל - 6 וואט כולל מתאם מתח חשמלי.
דלק: תערובת בנזין-שמן 2%.
מאייד מתוצרת "Dell'Orto" (אנ') מסוג "Dell'Orto SHA 12/12".
מהירות שיא - 45 קמ"ש.
קיבולת מכל דלק - 3.3 ליטר.
קיבולת מכל שמן - 60 סמ"ק מסוג "SAE 80W-90".
מד מהירות מכני עם זיהוי על הגלגל הקדמי באמצעות כבל.
גלגלי סגסוגת קליל עם 4 חיבורים יצוקים, בגודל 16 אינץ'.
הצגת בלוקי הבקרה בכידון להפעלת האור, בנוסף לכפתור הכיבוי.
מחזיק קסדה אחורי (בין האוכף לידית).
ראו גם

טוסטוס
פיאג'ו גרילו
פיאג'ו בראבו
פיאצ'ו בוקסר
הערות שוליים

↑  פיאג'ו - היסטוריה museopiaggio.it/en/history
↑  kickstarter - מאנגלית "נותן דחיפה ראשונית"
אילנה שושן

| --- | --- |
אילנה שושן (נובמבר 2008)
אילנה שושן (נובמבר 2008)
 לידה:  14 באפריל 1961 (בת 63) כפר סבא, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 ידועה בשל:  מיס ישראל (1980)
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע  האוניברסיטה הפתוחה 
 מקצוע:  דוגמנית, שחקנית ומפיקת סרטים
 
אילנה שושן (דיאמנט) (נולדה ב-14 באפריל 1961) היא מפיקת סרטים, דוגמנית, שחקנית, ופעילה למען העצמת נשים. נבחרה כמלכת היופי של ישראל לשנת 1980, וכמלכת המלכות של כל הזמנים ב-2010. בעלת תואר שני במשפטים ועורכת דין מאז 2018.
ביוגרפיה

שושן נולדה בשכונת יוספטל בכפר סבא במשפחה בת שבעה ילדים, אמה נורית ילידת עיראק ואביה שלמה יליד מרוקו. בגיל 13 עברה ללמד בתיכון בכפר הנוער בן שמן, במסגרת תוכנית לתלמידים מצטיינים.
בגיל 17 זכתה בתואר "נערת ישראל", בתחרות שהפיק השבועון להיטון. אחר כך זכתה בתואר של סגנית ראשונה בתחרות נערת היופי הבינלאומית, שנערכה באי ארובה בים הקריבי. בתחרות השתתפו נציגות מ50- מדינות בעולם. בעת שירותה בצה"ל, החל במקביל בקריירת דוגמנות והשתתפה בשבוע האופנה בתל אביב. בגיל 19, זכתה בתחרות מלכת היופי לשנת 1980, וייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 1980 שנערכה בסיאול, דרום קוריאה. בתום השרות הצבאי יצאה שושן לעבוד כדוגמנית במילאנו, בפריז ובניו יורק. בניו יורק למדה משחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע.
בשנות ה-80 שימשה כפרזנטורית של מוצרי הטיפוח של קבוצת "קרליין-נקה". שלטי הפרסום עם תמונתה, בתחנות אטובוס בירושלים ובני ברק, נשרפו לעיתים קרובות על ידי חרדים.
ב-1988 כתבה והפיקה עם הצלם יקי הלפרין קלטת הדרכה לטיפוח ודוגמנות לנערות בשם "היופי שלך תלוי רק בך".
בשנת 1989 השתתפה בסרטו של דובי גל "ד.צ. חוף אילת", בו גילמה את הפילגש של גרשון, שיורדת עמו בחשאי לאילת. בסרט הצטלמה בעירום חלקי.
בשנת 1990 עברה ללוס אנג'לס והשתתפה בסרט האמריקני "Fire Birds", בכיכובם של ניקולס קייג' וטומי לי ג'ונס.
ב-1992 הפיקה את הסרט "העץ יהושוע" בתקציב של 10 מיליון דולר. הקימה יחד עם בעלה את חברת ההפקות "סיגנצ'ר".
ב-1993 שיחקה בסרט הפעולה האמריקאי "No Place to Hide" לצדם של קריס קריסטופרסון ודרו ברימור.
ב-2004 הפיקה את הסרט "גיבורים דמיוניים" בכיכובם של סיגורני ויבר אמיל הירש וג'ף דניאל.
בשנים 2008-2010 שימשה כפרזנטורית של חברת האופנה "קרייזי ליין".
ב-2011 הובילה קמפיין יופי עבור חברת הקוסמטיקה מעבדות ג'יג'י.
ב-2017 התארחה בעונה הרביעית של הסדרה הקומית ״החברים של נאור״ ששודרה בערוץ 10 גילמה את רבקה גלר אשתו של אורי גלר.
ב-2019 השתתפה בסדרת הדרמה ״פאנץ'״ ששודרה בחברת הכבלים של Yes גילמה את רחלי.
שושן ייסדה את "נשים מעצימות נשים", ארגון העוסק בהעצמה נשים בלוס אנג'לס ובישראל. היא פועלת לקידום יזמות עסקית בקרב נשים, מעודדת נשים לרוץ לפוליטיקה ומרצה בתחום זכויות נשים, דימוי עצמי והעצמה אישית.
חיים אישיים

בשנת 1985 התחתנה עם מאיר עפרון, איש עסקים מבעלי חברת "ישאסבסט". הם התגרשו לאחר 4 חודשים. שנה אחר כך עברה לפריז והייתה במערכת יחסים עם רופא שיניים מקומי, אך זמן קצר אחר כך עברה לניו יורק.
בינואר 1989 הודיעה על נישואיה לאלון תבור, בנה של עיתונאית "העולם הזה" שולה תבור־יריב, בעלת טור הרכילות "רחל המרחלת", אולם חודשים ספורים אחר כך הודיעה על ביטול החתונה ועברה לגור בלוס אנג'לס. שם פגשה במפיק הסרטים משה דיאמנט ונכנסה להריון בעת שהוא היה נשוי לאישה אחרת, אחר כך דיאמנט התגרש, הם נישאו, ונולדה להם בת נוספת. השניים התגרשו ב-2011 ושושן חזרה לגור בישראל. בסוף 2015 התארסה שושן לעורך הדין נמרוד קוזלובסקי, אך הם נפרדו ב-2019.
ליאת בנימיני-אריאל

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1956 (בת 68) עפולה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  מכון אבני, המדרשה לאמנות 
 שפות היצירה:  עברית 
 liatart.com
 
ליאת בנימיני-אריאל (נולדה ב-18 בדצמבר 1956) היא אמנית, מאיירת, סופרת ספרי ילדים ומדריכת אמנות בעיסת נייר, טקסטיל וחומרי מיחזור.
ביוגרפיה

ליאת בנימיני-אריאל נולדה בעפולה וגדלה בתל אביב וברמת השרון. היא שירתה בחיל המודיעין במסגרת שירותה הצבאי. לאחר שחרורה התגוררה בהמבורג שבגרמניה, ירושלים, רמת השרון, בנימינה וסאניווייל שבקליפורניה. כיום היא מתגוררת בפרדס חנה-כרכור, שם היא יוצרת ומעבירה הכשרות, חוגים וסדנאות.
ביוגרפיה > לימודים והכשרות

בשנת 1976 השתלמה בציור ותחריט באקדמיה החופשית לאמנות בהמבורג שבגרמניה, ועם שובה לארץ המשיכה בלימודי תחריט אצל האמן טוביה בארי במכללת אבני שבתל אביב.
בשנת 1998 סיימה לימודי הדרכת אמנות ותיאטרון בובות במדרשה לאמנות ברמת השרון, שם קבלה תואר מדריך מוסמך לאמנות.
במסגרת שהותה בקליפורניה השתלמה בעבודה אמנותית בעץ ובפיסול בדה אנזה קולג' (De Anza College).
ראו גם

עיסת נייר
הערות שוליים

↑  גפן מגזין המושבות, באתר gfn.co.il
↑  הספריה הלאומית של ישראל, https://merhav.nli.org.il/primo-explore/search?query=any,contains,ליאת%20בנימיני%20אריאל&sortby=rank&vid=NLI&lang=iw_IL, באתר הספריה הלאומית של ישראל (באנגלית)
↑  שקספיר - מימין לשמאל - רומיאו ויוליה, באתר library.osu.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517036405171  LCCN: n82253089  SUDOC: 077334620  VIAF: 59245484   WorldCat (עם VIAF): 59245484 
האמנית ליאת בנימיני אריאל יוצרת בעיסת נייר (צילום: Mikimedia)
ליאת בנימיני אריאל עם הפסל "ספסל האהבה" (צילום Mikimedia) אותו יצרה מעיסת נייר
תרנגולות מעיסת נייר של האמנית ליאת בנימיני אריאל (צילום: Mikimedia)
חארס

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  סלפית
 שטח:  8,392 דונם
 גובה:  510 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,137 (2017)
 קואורדינטות:  32°06′51″N 35°08′28″E﻿ / ﻿32.114166666667°N 35.141111111111°E﻿ / 32.114166666667; 35.141111111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) חארס(למפת צפון השומרון רגילה) חארס(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חארס(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חארס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
חארס (בערבית: حارس) הוא יישוב פלסטיני הממוקם במחוז סלפית שבשומרון, ו-24 ק"מ מדרום-מערב לשכם, בגובה של כ־465 מטרים מעל פני הים.
מקור השם

יש מספר סברות למקור שם המקום:
יש המציעים חורבה זאת כזיהוי לעיר תמנת חרס. [דרוש מקור]
מדובר ביישוב הקדום ארוס, שנזכר בכתבי יוסף בן מתתיהו כמי שנבזז בידי חייליו הערביים של הנציב הרומי בסוריה פובליוס קווינקטיליוס וארוס כי זו הייתה אחוזתו של תלמי, והערבים כעסו על כל "אוהבי הורדוס".(4 לפנה"ס). עם זאת, יצוין כי לא נמצאו שרידים ארכאולוגיים מתקופה זו.
בערבית, משמעות המלה חארס (حارس) היא - שומר. אגדה עממית מייחסת את שם הכפר לשרידי הטירה העתיקה ב"ח'רבת אֶ-תֵל" (ראו להלן) שבה נמצא "שומר".
היסטוריה

לפי שרידים ארכאולוגיים הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברונזה הקדומה. במרכז הכפר נמצאת "ח'רבת אֶ-תֵל" ( חורבת התל) ובה נתגלו ממצאים רבים מהתקופה הכנענית (ברונזה קדומה ותיכונה) ותקופת הברזל.
גרעין הכפר הנוכחי הוקם מסביב שני קברי שייח ("א-שייח עותמאן" ו"שייח עבדאללה") ומסגד מהתקופה הממלוכית בארץ ישראל. בשנת 1359 הוא מוזכר על ידי אבן קאדי כמקום שנקנה על ידי הסולטאן.