אינגה טופט
הפלגת הספינה ומעצרה

ה"אינגה טופט", שנחכרה על ידי חברת הספנות דיזנגוף, הפליגה מחיפה ב-18 במאי 1959, כשעליה 5500 טון אשלג ומלט ליפן. העיתונות הישראלית ליוותה את הפלגתה בהביעה את ההשערה כי היא משמשת הפלגת מבחן שנועדה לראות את תגובת שלטונות מצרים להמשך מעבר ספינות וסחורות מישראל בתעלת סואץ. ב-21 במאי נעצרה הספינה על ידי שלטונות מצרים בפורט סעיד. בתחילה הובעה הסברה כי הספינה נעצרה לבדיקה שגרתית בלבד וכי יינתן לה להמשיך בדרכה, אולם ב-30 במאי 1959 הודיעו המצרים רשמית כי החליטו להחרים את מטענה הישראלי של הספינה. נמסר כי הספינה תורשה להמשיך בדרכה לאחר הורדת המטען, אולם שמה צורף לרשימה השחורה של החרם הערבי והיא לא תוכל בעתיד לעגון בנמלי מצרים. ישראל החלה בצעדים דיפלומטיים בנוגע להחרמת המטען ונציג ישראל באו"ם יוסף תקוע פנה בעניין זה למזכיר הכללי של האו"ם דאג המרשלד שהחל לנהל מגעים בעניין אך לא העביר את הנושא לבית הדין הבינלאומי בהאג.
רב החובל של הספינה ארהארד ויליאם שולץ סירב, על פי הוראה מדנמרק, לאפשר למצרים לפרוק את מטענה ועמד בסירובו עד כי בראשית חודש יוני נודע כי שלטונות מצרים עומדים להפסיק את מתן השירותים לספינה, לרבות אספקת מים, מזון ודלק, בניסיון לאלץ את רב החובל של הספינה להסכים לפריקת מטענה.
בשלב זה של המשבר נקטה ישראל במדיניות של דיפלומטיה שקטה, מכיוון שהייתה מעוניינת במעבר ספינות בתעלת סואץ ולא בניצחון של יוקרה. ממלא מקום שגריר ישרא"ל באו"ם יוסף תקוע נפגש עם מזכיר האו"ם דאג המרשלד והציר בשגרירות ישראל בוושינגטון יעקב הרצוג נפגש עם הממונה על ענייני המזרח התיכון במחלקת המדינה. מזכיר האו"ם התנגד לכינוס מועצת הביטחון לשם דיון בנושא והעדיף להמשיך במאמצים הדיפלומטיים. גם מחלקת המדינה נקטה בגישה זו.
ב-4 ביוני עלו שוטרי משטרת פורט סעיד על הספינה וכל מה שמצא מזכיר האו"ם להציע לישראל היה לפנות לבית הדין הבינלאומי בהאג, מאחר שלדבריו הבעיה היא משפטית הנובעת מהתנגשות שבין הסכם שביתת הנשק לבין בעלותה של מצרים על התעלה ופתיחתה מחדש לאחר מבצע מוסקטר.
לקראת אמצע חודש יוני הגיעו ידיעות כי בכוונת שלטונות מצרים להפסיק מתן שירותים לספינה הכוללים אספקת מים, דלק ומזון וזאת במטרה לאלץ את הקברניט לחזור בו מסירובו לפרוק את מטענה של הספינה.
ישראל ניהלה מאבק דיפלומטי מתמיד בעניין מעצר הספינה עד אשר באמצע חודש יוני הודיע מזכיר האו"ם דאג המרשלד כי הוא עומד לבקר בקהיר "כדי לישב את ההדורים" כלשונו, אך לא יבקר בישראל עצמה. ממשלת ישראל הודיעה כי תשקול את צעדיה בהתאם לתוצאות שיחותיו של מזכיר האו"ם. המרשלד הגיע לקהיר ב-30 ביוני ולמחרת נפגש עם שר החוץ המצרי ועם נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. תוכן השיחות לא פורסם אך הניו יורק טיימס מסר כי המרשלד הציע למצרים להעביר את עניין הספינה לבית הדין הבינלאומי בהאג. המרשלד עזב את מצרים מבלי שעניין הספינה הוסדר.
לאחר שיחות המרשלד הגבירו המצרים את לחצם ופקידים מצריים מסרו כי החלו הכנות לפרוק את מטענה של הספינה ואף איימו בהחרמת הספינה עצמה. האיומים לא מומשו וחל קפאון במגעים בקשר לספינה. רק לאחר חודש, באמצע אוגוסט, חידש המרשלד את המגעים עם ישראל בעניין הספינה ונפגש עם יוסף תקוע. בסוף אוגוסט יצא מזכיר האו"ם למסע למדינות דרום אמריקה מבלי להודיע לישראל על תוצאות מאמציו והדבר התפרש ככישלון המאמצים.
בראשית ספטמבר חידש יוסף תקוע את שיחותיו עם נציגי המדינות חברות מועצת הביטחון ונמסר כי ישראל שוקלת להביא את עניין מעצר הספינה לדיון במועצה. במסיבת עיתונאים שערך מזכיר האו"ם בריו דה ז'ניירו ב-2 בספטמבר הוא מסר כי קיימת מחלוקת בין האו"ם למצרים בעניין חופש השיט לספינות ישראל אך הודה כי לא הגיעו לפתרון. המגעים המדיניים נמשכו ללא הכרעה. באמצע חודש נובמבר הודיע שר החוץ המצרי כי הנושא נמצא בבירור בין ממשלות מצרים ודנמרק, שהן "המדינות הנוגעות בדבר". השיחות לא נשאו פרי ובאמצע נובמבר הודיע דובר משרד החוץ המצרי כי הספינה לא תורשה להפליג בטרם תפרוק את מטענה. משרד החוץ הדני הודיע בסוף החודש כי למשרד לא ידוע דבר על משא ומתן מצרי - דני על שחרור הספינה.
בראשית דצמבר התחדשו המגעים והפעם היו הצדדים לשיחות האו"ם, ממשלת דנמרק, ממשלת מצרים ומנהל הבנק העולמי. הצעת הפתרון דיברה על כך שהספינה תחזור לדנמרק ומטענה יועבר בספינה אחרת לציילון והבנק העולמי מצידו יעניק מלווה למצרים. גם הניסיון לרצות את המצרים בכסף לא צלח וב-7 בדצמבר הודיע משרד החוץ המצרי כי דבר לא השתנה בעניין מעמדה של הספינה והכחיש כי היא עומדת להשתחרר ולחזור לחיפה. משרד החוץ הישראלי הודיע במקביל כי אין בכוונת ישראל להחזיר את הספינה לחיפה.
באמצע דצמבר הודיע משרד החוץ הדני על חידוש השיחות עם מצרים. השיחות שחודשו התנהלו בין שרי החוץ של מצרים, אך דובר משרד החוץ הדני הודיע כי אין בדעת הדנים להיכנע לתנאים שהציבה מצרים.
בעוד השיחות מתנהלות עצרו המצרים ב-17 בדצמבר בפורט סעיד ספינה נוספת שנשאה מטען ישראלי. הייתה זו הספינה היוונית אסטיפליה שנשאה מטען מלט מישראל לג'יבוטי ודרשו מקברניטה לפרוק את המטען, והוא סירב. הדבר אך החמיר את המשבר בעניין אינגה טופט. (ספינה זו תשוחרר רק באפריל 1960 לאחר החרמת מטענה).
ב-22 בדצמבר העניק הבנק העולמי למצרים את המלווה שביקשה, עבור רשות תעלת סואץ. גם התשלום למצרים לא הועיל והאינגה טופט לא שוחררה.
חלף חודש נוסף ובאמצע ינואר 1960 ביקר מזכיר האו"ם דאג המרשלד במצרים אך ביקורו הסתיים בכישלון מוחלט ומצרים לא חזרה בה מעמדתה כי תשחרר את שתי הספינות רק לאחר פריקת מטענן.