stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליסיתאה

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  6 ביולי 1938
 מגלה:  סת' בארנס ניקולסון
 על שם:  ליסיתאה 
 מקום גילוי:  מצפה הר וילסון 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  0.07790 AU‏  11,653,230 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.1132
 זמן הקפה:  0.684 שנים 256.995 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  3.28 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  יחסית למישור המילקה- 27.78° יחסית לקו המשווה של צדק- 25.77°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  18 קילומטר
 ממדים:  36 ק"מ
 שטח פנים:  כ-4,100 קמ"ר
 נפח:  24,400 קמ"ק
 מסה:  ‎6.3×1016‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2.6 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.013~ מטר/שנייה2
 אלבדו:  0.04
 בהירות נראית:  18.3
 מהירות מילוט:  0.022 ק"מ/שנייה
 טמפרטורה ממוצעת:  124 K
 מאפייני אטמוספירה
 לחץ אטמוספירי:  0 פסקל
 
ליסיתאה הוא ירח של צדק. הוא התגלה על ידי סת' בארנס ניקולסון ב־1938 במצפה הכוכבים מאונט וילסון ונקרא על שם הדמות המיתולוגית ליסיתאה, בתו של אוקיינוס ואחת המאהבות של זאוס.
ליסיתאה לא קיבל את שמו הנוכחי עד 1975; לפני כן הוא היה ידוע כ־יופיטר X. הוא נקרא לעיתים "דמטר".
הוא שייך לקבוצת הירחים הימליה המכילה שבעה ירחים המקיפים את צדק.
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
לדרהוזן

לדרהוזן משנות ה-40 של המאה ה-20
זוג מהעיר מיסבאך שבבוואריה. הגבר לובש לדרהוזן והאישה לובשת דירנדל
לדרהוזן (בגרמנית: Lederhosen) הם מכנסיים עשויים עור, המקובלים באופן מסורתי כחלק מתלבושת מיסבאך, באוסטריה, במדינת בוואריה שבגרמניה ובמחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה.
הלדרהוזן הם מכנסיים קצרים או מכנסיים שמגיעים עד מתחת לברך. לעיתים הם כוללים גם שלייקס, המאופיינים ברצועת עור המחברת ביניהם לרוחב החזה.
בתחילה, שימשו המכנסיים כמכנסי עבודה, בשל היותם עמידים וקלים יחסית לניקוי. עם השנים, הם הפכו מקובלים יותר דווקא כמכנסיים הנלבשים בשעות הפנאי. אף שהמכנסיים מזוהים כיום בעיקר עם אוסטריה ובוואריה, במאה ה-18 הם היו נפוצים גם באזורים נוספים באירופה. עם זאת, נראה שמקורם היה בכל זאת באזור בוואריה, שכן בצרפת הם כונו "à la bavaroise" ("בסגנון בווארי").
במהלך המאה ה-19 איבדו המכנסיים מהפופולריות שלהם, והם נחשבו למכנסיים שאינם ראויים לתושבי העיר המודרנית. לקראת סוף המאה, זכו המכנסיים לעדנה מחודשת, כאשר מועדונים במינכן ראו בהם נכס תרבותי-נוסטלגי שיש לשמר, והחלו לקדם את לבישתם בחגים ובאירועים, מנהג שרווח גם כיום.
בבוואריה נהוג ללבוש לדרהוזן באירועים חגיגיים. רבים יוצאים לאוקטוברפסט לבושים בלדרהוזן.
הערות שוליים

↑  Wo bleiben die Lederhosen und Dirndl? באתר La Couturière Parisienne (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560517405171  GND: 4034981-0  LCCN: sh85075678
לאומיות ערבית

ארצות ערב
הלאומיות הערבית היא אידאולוגיה  לאומית בדבר זכותם של העמים הערבים לכונן ריבונות משלהם. לדעת רוב החוקרים, היא הפכה נפוצה בקרב האוכלוסייה הערבית בארצות ערב בראשית המאה ה-20. יש המוצאים את ראשיתה באמצע המאה ה-19. בשליש האחרון של המאה ה-20 חלה בה שקיעה והיא כמעט ונזנחה לחלוטין, לטובת אסלאמיזם מחד והזדהות עם המדינות הקיימות מאידך.
הנחת היסוד המרכזית של הלאומיות הערבית היא כי העמים והארצות בעולם הערבי, מהאוקיינוס האטלנטי ועד הים הערבי מהווים אומה אחת בעלת שפה, תרבות, ומורשת היסטורית משותפת.
אחד היעדים העיקריים של התומכים באידאולוגיה של הלאומיות הערבית היא לשים קץ, או לפחות לצמצם, את ההשפעה הישירה של ארצות המערב על העולם הערבי, וכמו כן, לשים קץ לשלטונם של הממשלות הערביות אשר תלויות בארצות המערב אשר כתוצאה מכך, לפי דעתם, פוגעות באינטרסים של תושביהם. המונח קשור קשר הדוק לאידאולוגיה הפאן-ערבית הקוראת לאיחוד מדיני, חברתי וכלכלי בין העמים והמדינות הערביות במזרח התיכון.
ראו גם

פאן-ערביות
לאומיות
ליאור שלו

ערך זה עוסק בקצין צבא ישראלי. אם התכוונתם לעיתונאית ישראלית, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בן 65 בערך) קריית ביאליק ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 50 בחטיבת הנח"ל  מפקד גדוד בביסלמ"ח  קצין המבצעים של פיקוד הצפון  מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה  מפקד חטיבת גבעתי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה
 
ליאור שלו (נולד ב-1959) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שכיהן כמפקד גדוד 50 בחטיבת הנח"ל, מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה ומפקד חטיבת גבעתי.
ביוגרפיה

שלו נולד וגדל בקריית ביאליק. בצעירותו שיחק בקבוצת הכדורגל מכבי חיפה. התגייס לצה"ל בשנת 1977 והחל קורס טיס, אך נשר ממנו לאחר שנה, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד הנח"ל המוצנח. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום קורס הקצינים שב לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד. במלחמת לבנון הראשונה שימש כמפקד פלוגה ב' בגדוד. בהמשך שימש כסמג"ד ובשנת 1990 מונה למפקד גדוד 50 שעבר אז מחטיבת הצנחנים לחטיבת הנח"ל. לאחר מכן מונה למפקד גדוד בביסלמ"ח. באוגוסט 1992 נהרג חניך בקורס, אליחי טובים, לאחר שנפל לבאר במהלך אימון ניווטים בנגב. שלו הורשע בבית דין צבאי בגרימת מוות ברשלנות, נידון לשלושה חודשי מאסר על תנאי ולעיכוב דרגה בן שנתיים.
לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של פיקוד הצפון. בשנים 1996–1998 שימש כמפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה. בתפקידו הבא שימש סגן מפקד אוגדת עזה בשנים 1998–1999, ולאחר מכן מונה למפקד חטיבת גבעתי ועמד בראשה בשנים 1999–2001 כולל לחימה בדרום לבנון והנסיגה ממנה בשנת 2000. במקביל שימש מח"ט מרכזית באוגדת עזה במשך תשעה חודשים בקירוב, לאחר מכן פיקד על לוחמי החטיבה במבצעים מורכבים נגד תשתיות הטרור הפלסטיני ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה.
שלו נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר ביישוב יובלים.
הערות שוליים

↑  "מפקדי החטיבה במלחמת שלום הגליל", במחנה, 6 ביוני 2012, עמוד 5.
↑  יואב לימור, גבעתי שלי, מעריב, 24 באוגוסט 2001, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  חדשות נענע, המועמד לתפקיד הקמצ"ר הורשע בגרימת מוות ברשלנות, באתר nana10‏, 30 באוגוסט 2004.
↑  משה תמיר, מלחמה ללא אות, הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמוד 123.
↑  פליקס פריש ועלי ואקד, צה"ל ביצע מבצע הריסה לילי בחאן יונס, באתר ynet, 11 באפריל 2001.
↑  פליקס פריש, החייל ההרוג הובא למנוחות; מכונית תופת ברצועה, באתר ynet, 9 ביולי 2001.
לאומיות אינטגרלית

לאומיות אינטגרלית היא לאומיות המציבה עצמה מעל כל שאר הערכים ושמה דגש על אחדות וציות כערך עליון. הדבר נובע מתוך אמונה כי החברה היא יחידה אורגנית ומשום היותה אורגנית כל שדרות העם מהוות חלק ממנה וזאת מבלי לפגוע בהיררכיה המוצגת לפעמים כמקודשת. על אף קדושת ההיררכיה הלאומיות האינטגרלית מציגה תוואי של שיתוף פעולה בין המעמדות החברתיים השונים, אשר בולט בשירות הצבאי או בבחירות כאשר מגייסים תומכים מכל שדרות העם.
הלאומיות האינטגרלית היא לאומיות שהשייכות אליה היא מלידה והיא ערך המלכד סביבו את החברה באותה המדינה. אזרחי המדינה חייבים לשרת את האינטרסים של המדינה ואת מטרותיה, ומכאן שהם מחויבים בצייתנות מוחלטת. הלאומיות האינטגרלית מתבססת על ערכי כוח שנועדו לכפות את מטרותיה של המדינה הן על מתנגדים מבחוץ והן על הפרט בתוך המדינה. הזהות הלאומית מתגבשת תוך הזדהות מוחלטת של הציבור עם מוסדות המדינה ופעולותיהם, אם מרצון ואם מכפייה.
הלאומיות האינטגרלית שונה מהלאומיות הליברלית היות שהאחרונה רואה את הלאומיות והמדינה כאמצעי הגשמה המבטיח שמירה על זכויות הפרט. בעיני הליברל המדינה מהווה התאגדות של פרטים אוטונומיים למען עתיד טוב יותר. כלומר, הפרט הוא במרכז, השמירה על הזכויות שלו הן המטרה וערך, והלאומיות והמדינה הן אמצעי מרכזי להבטחתם. בלאומיות האינטרגלית הלאום הוא במרכז. לא זו בלבד שהלאומיות מהווה ערך בפני עצמה, אלא שהיא הופכת להיות הערך הראשי הדוחק את כל הערכים האחרים. כך לדוגמה, התנועות הלאומיות בגרמניה ובאיטליה נוטשות את המאבק למען הערכים של חירות ושוויון לטובת המאבק הלאומי.
זוהי לאומיות ריאקציונית, שיש בה אתנוצנטריות גדולה מאוד, שאיפה לאחידות כדימוי לאחדות, ושנאה לזר. השם אינטגרלי מגיע מהשאיפה לאחדות אתנית/דתית ומיגור הזר והשונה. בשל אופייה הקיצוני, הלאומנות האינטגרלית מובילה לרוב ליצירת משטרים קיצוניים כגון הפאשיזם. היא בולטת בארצות עם אתוס צבאי מרכזי, שבדרך כלל שולב בתקופת המאבק לעצמאות, אך נותר בעוצמתו.
חשוב לציין כי אף על פי כן, הלאומיות האינטגרלית שונה מגזענות כיוון שהיא מאפשרת לפרט שאינו בעל אותו מוצא אתני להצטרף ללאום ובתנאי שיאמץ את ערכיו, תרבותו ומורשת הלאום. בהקשר זה כדאי לצטט את היינריך פון טרייצ'קה שמוכר כמי שאמר "היהודים הם אסוננו" אולם טען שעל היהודים להתנצר ולהפסיק להיות שונים. ממשיכיו הגזענים לא יאפשרו אפילו את הסדק הצר הזה ואפילו דמות כגון היינריך היינה שהמיר את דתו נפסלה על ידם. עבור גזענים התהום בין הגזעים עמוקה מדי וכל גזע הוא בעל מאפיינים תרבותיים שונים.
| לאומיות |
| --- | --- | --- |
| לפי סוג | אנטי לאומיות • לאומיות אתנית • לאומיות תרבותית • לאומיות אינטגרלית • לאומיות כלכלית • לאומיות תאגידית • אירדנטה • רוואנשיזם |  |
| צורת ביטוי | המנון • זהות • שפה • מוזיקה • סמל |  |
ראו גם

שארל מוראס
כנרת רובינשטיין

| --- | --- |

כנרת רובינשטיין, 2016.
 לידה:  18 בינואר 1979  (בת 45) ירושלים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 
כנרת רובינשטיין (נולדה ב-18 בינואר 1979) היא סופרת ישראלית, עורכת ומבקרת ספרים.
ביוגרפיה

כנרת רובינשטיין נולדה בירושלים. למדה כתיבה, תקשורת ותסריטאות בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות. בעלת תואר שני בספרות עברית מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
עבודת התזה שלה עסקה בייצוגים של דיכוי ואלימות ברומן "קול צעדינו" לרונית מטלון. בזמן לימודיה באוניברסיטה הייתה העורכת של עיתון הסטודנטים "פי האתון" ואף ערכה את הגיליון המיוחד שיצא לרגל חמישים שנות הוצאתו לאור. מלמדת ומנחה סדנאות כתיבה יוצרת במקום לשירה בירושלים.
ספריה

תיבת נוח רומן (גבעתיים: רימונים ועמדה, תשע"ג 2013)
חבלי הלידה של הירח קובץ סיפורים קצרים (חיפה: פרדס, תשע"ו 2016)
העובר והשב (חיפה: פרדס, תש"ף, 2020)
עליך לא הייתי מאמינה, קובץ סיפורים, (הוצאת כרמל בשיתוף הוצאת עמדה, 2023)
הרומן תיבת נוח מגולל את סיפורם של זוג קשישים, חווה ונוח, הנעלם מבית האבות שלהם. ההיעלמות מוצאת את משפחתה המפורקת של חווה חסרת אונים וחושפת אותם בחולשות שלהם ובמקומות האנושיים ביותר שלהם.
סיפורים קצרים פרי עטה יצאו לאור באנתולוגיה "סופת חול עומדת להגיע" (ינשוף, 2005) ובאנתולוגיה "שולחן לאחד" (בוסקילה, 2014).
בשנת 2008 זכתה במקום הראשון בתחרות הכתיבה ע"ש הרי הרשון על קובץ סיפורים פרי עטה.
הערות שוליים

↑  רן יגיל, פותחים רומן. דיאלוג קצר על "תיבת נוח" באתר nrg, יוני 2013.
↑  תלמה אדמון, ‏"חבלי הלידה של הירח": צירוף מפתה ומרתק של המוכּר עם טוויסט מפתיע, באתר מעריב אונליין, 13 באוגוסט 2016
↑  הסדקים הרוחשים של האמת, סיפור קצר מתוך הספר "חבלי הלידה של הירח" במדור ספרים בישראל היום, פברואר 2016.
↑  עינת ברזילי, סיפורים קצרים עליך. ביקורת ספרים על הספר "חבלי הלידה של הירח" במוסף שבת של מקור ראשון. נובמבר, 2016.
↑  אורי כהן, זה רק אור הירח. ביקורת על הספר "חבלי הלידה של הירח" במדור ספרים בישראל היום. אפריל, 2016.
↑  ירון פריד, ‏שלוש נשים כותבות: מציאות ובדיון, פוליטיקה ואירוטיקה, חלומות ואשליות, באתר מעריב אונליין, 11 בדצמבר 2020
↑  קרן דותן, דרך הכתיבה החזקתי את אחי, באתר מוסף הספרים, ישראל היום, ‏נובמבר, 2020.
↑  רני יגיל, אוי נמרוד, בוא הביתה, באתר סלונט, מגזין אינטרנטי לספרות, ‏אפריל, 2021.
↑  כנרת רובינשטיין, איבּיריה - קטע מהספר "עלייך לא הייתי מאמינה", באתר הארץ, 9 בפברואר 2023
↑  רן יגיל, מקטע מתוך הסיפור "השתתפות עצמית" המופיע באסופה הדיגיטלית "שולחן לאחד" בהוצאת בוסקילה. באתר nrg, ינואר, 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465336105171  GND: 1046327054  LCCN: no2013117808  VIAF: 305373743   WorldCat (עם VIAF): 305373743
כביש לנינגרדסקויה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  לנינגרד
 אורך:  19.7 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  סוקול, וויקובסקי, גולובינסקי, לבוברז'ני, מולז'אנינובסקי, מאטושקינו, סאביולקי
 קואורדינטות:  55°50′41″N 37°28′38″E﻿ / ﻿55.844722222222°N 37.477222222222°E﻿ / 55.844722222222; 37.477222222222
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מוסקבה מוגדלת) כביש לנינגרדסקויה(למפת מוסקבה רגילה) כביש לנינגרדסקויה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש לנינגרדסקויה (ברוסית: Ленинградское шоссе, עד 1924 כביש פטרבורגסקויה) הוא כביש מהיר במחוז האדמיניסטרטיבי הצפוני ומחוז האדמיניסטרטיבי זלנוגרד של העיר מוסקבה ובמחוז העירוני חימקי.
הכביש הוא חלק מהכביש המהיר הפדרלי M10 ומהכביש המהיר האירופי E105. אורכו הכולל של הכביש המהיר מלנינגרדסקי פרוספקט לכביש המהיר שרמטייבסקויה הוא 19.7 ק"מ, מתוכם 15.2 ק"מ עוברים בשטח מוסקבה, ו-4.5 ק"מ דרך שטח מחוז מוסקבה.
אתרים ראויים לציון

טרמינל הנהר הצפוני
קניון מטרופוליס
אצטדיון המים "דינמו" (רו')
מכון התעופה של מוסקבה (אנ')
מכון "הידרופרויקט" (אנ')
מתחם הנצחה "שטיקי" (אנ')
אגם סנז' (אנ')
מרכז הטניס הלאומי של רוסיה על שם חואן אנטוניו סמראנש (רו')
המשרד הראשי של מעבדות קספרסקי
הערות שוליים

↑  Москва. Улицы. Ленинградское шоссе. Достопримечательности., domokucha.info
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ילדים החשופים לאלימות בין הוריהם

ילדים החשופים לאלימות בין הוריהם, הם ילדים שעדים באופן ישיר או עקיף לאלימות בין הוריהם (אלימות בין בני זוג). מאחר שהאלימות המשפחתית אינה מכוונת כלפי הילדים, כונו אותם ילדים בעבר "קורבנות שקופים" או "קורבנות משניים", ולא זכו לטיפול ישיר. לאחר שנות האלפיים החלו אותם ילדים לקבל במחקרים ובספרות המקצועית, הכרה כנפגעים בעצמם. כלומר, משתרשת ההבנה שעצם החשיפה של ילדים לאלימות במשפחה גורמת לפגיעה ישירה בהם, הן בטווח הקצר והן בטווח הארוך. אלימות בין-זוגית מוגדרת ב-DSM-5, כאירוע טראומטי פוטנציאלי לילדים הגרים בבית. הילד הנחשף לאלימות, הופך למעשה ל"עד" (EPV- Exposed to interparental violence). ילדים אלו הם תוצר בלתי מכוון של האלימות הבין הורית. חוויותיהם עלולות להכיל טראומה כתוצאה מעדות שמיעה, ראייה או תחושה של רמות אלימות שונות. ככל שמעמיק הידע לגבי תופעת האלימות הבין-זוגית, כן גוברת ההכרה כי ילדים החשופים לאלימות מתמודדים עם מצבים העלולים להיות בעלי השלכות טראומתיות וזקוקים לסיוע.
סוגי חשיפה לאלימות במשפחה

הולדן מגדיר עשרה סוגים של חשיפת הילד לאלימות:
חשיפת העובר לפני הלידה- השפעת האירוע האלים על העובר במהלך ההריון.
התערבות הילד- הילד מנסה באופן מילולי או פיזי לעצור את אירוע האלים.
הילד כקורבן- הילד נפגע במהלך האירוע האלים במכוון או בטעות.
הילד כמשתתף- הילד נאלץ לקחת חלק או מצטרף "מרצונו" לאירוע האלים.
הילד כעד ראייה- הילד צופה ישיר באירוע האלים.
הילד כעד שמיעה- הילד שומע את האירוע האלים, אך אינו רואה אותו.
הילד רואה את ההשפעות המיידיות של האירוע האלים (לדוגמה: רואה את האמבולנס או את הפציעה).
הילד מתמודד עם תוצאות האירוע האלים (לדוגמה: מעבר למקלט).
הילד שומע אודות האירוע האלים באופן לא ישיר.
הילד לכאורה לא מודע לאירוע האלים, מאחר שלא נכח במקום באותו הזמן.
היקף התופעה

ההערכה היא כי בישראל יש כ־500,000 ילדים חשופים לאלימות בין הוריהם.
בישראל כלואות ב"מעגל האלימות" על פי ההערכות כ־200,000 משפחות הכוללות גברים, נשים וילדים. על פי דיווחי משרד הרווחה, בשנת 2016 טופלו במרכזים לטיפול ומניעת אלימות ובמקלטים 1976 ילדים, מספר זעום ביחס למספר הילדים החשופים בפועל לאלימות בין הוריהם.
השלכות התופעה

מחקרים מראים כי קיים מנעד רחב של השפעת החשיפה לאלימות על ילדים. ההשפעה על הילדים תלויה, בין השאר, בתגובות ההסתגלותיות של הילדים, במשך הזמן בו נחשפו הילדים לאלימות ובחומרת האלימות. כמו כן מושפעות ההשלכות מהפרשנות של הילדים את האלימות, את מי הם מאשימים וכיצד הם מתמודדים איתה, קיים קושי מתודולוגי בהערכה של מידת הפגיעות של הילדים והזדקקותם לסיוע, אך נמצא כי כשליש מהם נמצא ברמת מצוקה הדורשת התערבות
השלכות התופעה > המשתנים התורמים להשלכות שיש לחשיפה על הילדים

ילדים העדים במהלך חייהם באופן מתמשך לאלימות בין הוריהם, נתונים במצב של חרדה מתמשכת לפגיעה בהורה שלהם, דבר אותו הם עשויים לחוות כפגיעה בעצמם. הם נתונים לעוררות כרונית של פחד. מאחר שלרוב האלימות בין ההורים היא דבר שאינו חשוף כלפי חוץ, הם קולטים משלב מוקדם מאוד שיש דברים שעליהם לא מדברים ולא מזכירים בחוץ. לכן, מעבר למצב העוררות הכרוני, הנובע מפחד, קיימת גם מועקה עקב החיים בצל הסוד.
קיימת קוטביות שקשה להתמודד איתה, בין התחום החוץ משפחתי לתחום התוך משפחתי, ובין התחום החוץ אישי ותחום האישי.
אלימות במשפחה מתנהלת בתנודות לפי מעגל האלימות. ככזו יש בה שלבים של רגיעה בה קיימת תחושת אשמה, התנצלות ופיוס מצד ההורה המכה, שמשתנים בהדרגה ממצב רגיעה למצב של צבירת מתח, ובהמשך לניצוץ המפעיל את האלימות וההתקפה, שלאחריהם תהיה רגיעה נוספת, המלווה בתחושות אשם וניסיונות לפיוס. החשיפה לחיים מתמשכים בצל אותה תנודתיות רגשית קיצונית, בהם תחושות רגעה ושלווה מתחלפות במצבי אלימות, תורמים אף הם למועקה אצל הילד. קיימים לעיתים קרובות תהליכי הזדהות עם התוקפנות מצד ההורה האלים, או עם ההורה הקרבני, המביאים את הילד לנקוט עמדה קיצונית ונוקשה בה הוא מצדד בהורה אחד (לא בהכרח בהורה הקרבני). קיים אצל הילד קונפליקט נאמנויות שלא תמיד ביכולתו לפתור אותו. מעבר לכך, התנודתיות במעגל האלימות, אינה מובנת תמיד לילד, שכבר גיבש עמדה המצדדת בהורה אחד ומגנה את ההורה השני. ועם הפיוס והרגיעה מתגבר אצלו הבלבול והמועקה הרגשית. ההורים הנתונים במעגל האלימות אינם בהכרח בעלי יכולת לראות את הילד ואת צרכיו, ולספקם, ולכן עשויה להיות בבית הזנחה ותפקוד הורי לקוי, דברים המשפיעים אף הם על המועקה שבה נתון הילד. החיים בצל הסוד והאיסור המובנה לחשיפתו מחוץ לבית, מקשה על היכולת לקבל תמיכה חברתית, משפחתית או מקצועית, שהייתה יכולה לסייע בעיבוד המועקה והתמודדות עמה.
השלכות התופעה > ההשפעות של אלימות בין זוגית על תפקודם של הילדים

תפקוד התנהגותי ורגשי מוחצן: תוקפנות, חוסר שיתוף פעולה עם הוראות המבוגרים, פגיעה בכללי הסביבה ואף התנהגות עבריינית (שכיח יותר אצל בנים).
תפקוד התנהגותי ורגשי מופנם: בכי, עצב, דיכאון, חרדה, הערכה עצמית נמוכה, תלונות סומטיות ואף מחשבות אובדניות או ניסיונות התאבדות.
מסוגלות חברתית פגומה: מיומנויות חברתיות נמוכות, נטייה לפרש מצבים עמומים כמאיימים, בעיות הסתגלות למערכת החינוך, קושי בהתמודדות עם תסכול, קבלה של אלימות כאמצעי לפתרון בעיות ועוד
קשיים קוגניטיביים: צורך בשירותים מיוחדים בבית הספר, קשיי ריכוז והיעדרויות תכופות
גיבוש תפיסת עולם לפיה העולם הוא מקום מסוכן: בו לא ניתן לתת אמון
פערים בהתפתחות: ילדים שחוו אירועים טראומטיים מייצרים פערים בהתפתחות. פערים אלו מלווים את הילדים בכל שלב התפתחותי ומערערים את היכולת שלהם להתמודד עם המשימות ההתפתחותיות של השלב בו הם נמצאים.
הפונקציות המרכזיות של דמות ההיקשרות נפגעות כתוצאה מהחוויה הטראומתית: הבסיס הבטוח ומקום המקלט. כאשר הטראומה מתרחשת בתוך המשפחה, יש פגיעה ייחודית בתהליך ההתפתחות הנורמטיבי, בכך שהבסיס הבטוח של הילד אינו בטוח יותר. הילד מביט דרך "עדשות של טראומה" על העולם והחוויות המוקדמות יוצרות מבנה חשיבה ותפיסה המשפיע על איך תופס את עצמו ואת העולם. כך ילדים עדים לאלימות של הוריהם עלולים לפתח טראומטיזציה מישנית כתוצאה מקשר קרוב ומתמשך עם האדם שהתנסה בטראומה חמורה הגורם לדחק כרוני ולפגיעות מנטאליות וגופניות. השפעה נוספת היא הזדהות עם האדם הטראומטי שעלולה להוביל להפנמה של דימויי דחק מאיימים וכתוצאה מכך לתחושה דומה של טראומה ולבסוף ילדים חשופים אינם בהכרח מפגינים סימפטומים ישירים של PTSD, אולם אם ההתנסויות הבלתי מאורגנות אינן מעובדות הרי שהן 'גולשות' ומשפיעות על תפקודו של הילד ביחסים קרובים אחרים.
השלכות התופעה > דינמיקות משפחתיות של ילדים נפגעי אלימות זוגית

הכחשת האלימות.
השכחת האלימות.
רציונליזציה.
הילד נושא הסימפטום.
העברה בין דורית של נרטיבים טראומטיים.
הורות מושקעת בהישרדות.
הרס היררכיה נורמטיבית.
טיפול במרכזים למניעת אלימות במשפחה בישראל

ככל שגוברת הערנות להשלכות חשיפתם של ילדים לאלימות בין הוריהם, כן גוברת המודעות לצורך במניעת הנזקים הנגרמים להם. לאנשי מקצוע המתמחים בטיפול באלימות במשפחה יתרון בפיתוח ויישום דרכי התערבות עבור ילדים אלה, שכן להם הניסיון, הידע וההבנה הייחודיים לגבי משמעותה הרחבה של אלימות במשפחה. לפיכך יש להם את היכולת לזהות את הסימפטומים הייחודיים למצבים אלה ולקשרם לחשיפה לאלימות.
במסגרת המרכזים לטיפול באלימות במשפחה, ניתן טיפול על ידי עובדים סוציאליים מקצועיים בתחום לילדים החשופים לאלימות בין הוריהם. רצוי כי הילד ישולב בטיפול לאחר שהוריו, או לפחות אחד מהם, עברו בעצמם תהליך טיפולי משמעותי. הטיפול בילדים הוא פרטני, קבוצתי ולעיתים דיאדי (הורה- ילד) בהתאם לצרכיי הילד ומשפחתו. תנאי טיפולי מקדים והכרחי לפני הטיפול בילד במרכז למניעת אלימות במשפחה, הוא ההודאה של ההורים בעצם קיום האלימות וההכרה בחשיפת הילד לאלימות, בהשלכות החשיפה ובצורך שלו בטיפול. ההורים הם חלק משמעותי בתהליך הטיפולי של הילד ובמקביל משולבים בהדרכה הורית. בנוסף ילדים המוצאים למקלט לנשים מוכות עם אימותיהם במצבי חירום, גם הם מקבלים טיפול ייעודי על ידי עובדים סוציאליים במקום.
הערות שוליים

↑  רבקה נוימן, מנהלת האגף לקידום מעמד האישה, ויצו בחוברת "מאחורי דלתות סגורות" ילדים חשופים לאלימות במשפחה, ובהרצאה בתאריך 1.5.2019
↑  DSM-5 : Psychiatric Association‏ 2013
↑  איזיקוביץ, וינשטוק ואנוש, חוויית אלימות בין-הורית בקרב ילדים - מודל היוריסטי, ‏1998
↑  Holden, G. W. (2003). Children exposed to domestic violence and child abuse: Terminology and taxonomy. Clinical child and family psychology review, 6(3), 151-
↑  מתוך החוברת "מאחורי דלתות סגורות", ילדים חשופים לאלימות במשפחה, ויצו, כתבה וערכה: ליאור פלד, 2018
↑  Jaffe, P., Wolfe, D., and Wilson, S.K. (1990), Children of Battered Women, Sage Publications, California.
↑  Fantuzzo, J., Boruch, R., Beriama, A., Atkins, M., & Marcus, S. (1997). Domestic violence and children: Prevalence and risk in five major US cities. Journal of the American Academy of child & Adolescent psychiatry, 36(1), 116-122.
↑  עוד על דפוסי ההסתרה של אלימות במשפחה, ראו למשל:

ענת יורובסקי, אלימות נגד נשים -"רצח לא קורה פתאום", דבר, 27.11.2017
↑  על מעגל האלימות של לאונור וולקר, ראו למשל במאמרו של תמיר אשמן, מעגל האלימות והשליטה: דינמיקה של יחסי שימוש ושליטה
↑  , Bowlby, J. (1969). Attachment and loss v. 3 (Vol. 1). Random House. Furman, W., & Buhrmester, D.(2009). Methods and measures: The network of relationships inventory: Behavioral systems version. International Journal of Behavioral Development, 33, 470-478.
↑  , Liberman, A. F., Van Horn, P., & Ozer, E. J. (2005). Preschooler witnesses of marital violence: predictors and mediators of child behaivor problems. Developmental Psychopathology, 17, 385-396.
↑  אלדר, ד.א. (2010). טיפול קבוצתי בילדים החשופים לאלימות במשפחה. תדריך לעובדים סוציאליים המטפלים בילדים. חברה ורווחה, כרך ל.2 . משרד הרווחה
↑  , Mullender, A., & Morley, R. (Eds.). (1994). Children living with domestic violence: putting men's abuse of women on the child care agenda. London: Whiting & Birch
ינה פראגו

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1872 פשט 
 פטירה:  28 במרץ 1940 (בגיל 67) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Frankfurter Jenő 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הציבורי החדש בבודפשט 
 
ינה פראגו (במקור פרנקפורטר עד 1906, בהונגרית: Faragó Jenő; פשט, 6 באפריל 1872 – בודפשט, 28 במרץ 1940)  היה עיתונאי, סופר, מתרגם יהודי-הונגרי. שמו הספרותי הבדוי היה: Mirácó. אחיו גזה פראגו היה צייר וגרפיקאי. אחיינו שאנדור פראגו היה סופר ועיתונאי.
ביוגרפיה

ינה פרנקפורטר נולד במשפחה יהודית בנם של שאנדור פרנקפורטר, סוחר, ושל טרז רוטברגר. הוא היה עיתונאי בסגד מ-1890 ובסובוטיצה מ-1891. משנת 1894 עבד בפשטי נפלו בבודפשט. בשנים 1900–1901 היה כתב העיתון "האזרח ההונגרי" (Magyar Polgár) בקולוז'וואר ובין 1901 לבין 1919 היה חבר מערכת ועוזר עורך של "עיתון הונגרי" (Magyar Hírlap). מ-1916 עד 1918 עבד כעורך כתב העת "התיאטרון והאופנה" (Színház és Divat). מ-1919 עד 1930, היה העורך האחראי של "עיתון השעה 8" (8 Órai Újság). הוא גם כתב מחזות ולבריות אופרטה.
אשתו הייתה אילונה יוז'ה קונשנר (1885–1969), איתה התחתן ב-8 בנובמבר 1906 בבודפשט.