stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף יצחק שניאורסון
חיבוריו > מכתבים

אגרות קודש - סדרה של 17 כרכים ממכתביו.
חיבוריו > יומנים וקונטרסים

ספר הזיכרונות - שני כרכים תיעודיים הכתובים בסגנון פרוזה המתארים את הרקע לצמיחת תנועת החסידות באירופה. גיבור הספר הוא רבי ברוך אביו של רבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד.
קונטרס לימוד החסידות - אודות חובת הלימוד והפצת החסידות בדורנו.(הספר בקטלוג ULI)
קונטרס תורת החסידות - מכתב המסביר את התפתחות תנועת החסידות ומהות תורתה. (הספר בקטלוג ULI)
קונטרס כללי החינוך וההדרכה - פרקים בחינוך והדרכה אתר hebrewbooks‏ . (הספר בקטלוג ULI)
קונטרס אדמו"ר הצמח צדק ותנועת ההשכלה - מתאר את מלחמתו של זקנו אדמו"ר הצמח צדק נגד תנועת ההשכלה. (הספר בקטלוג ULI)
ועוד חיבורים שונים שלא נדפסו בחייו ונמצאו רק שנים רבות לאחר פטירתו מהם:
קונטרס דברי ימי החוזרים - חלק ממכתב המתאר את דברי ימי ה'חוזרים' בתנועת חב"ד, בעריכת הרב אהרון לייב רסקין, קה"ת, ברוקלין ה'תשס"ו.
חיבוריו > רשימות

תשרי-טבת תרנ"ב. שבט - ניסן תרנ"ג, בעריכת הרב אהרן לייב רסקין, קה"ת, ברוקלין ה'תשס"ז.
ערב חנוכה תרנ"ג. עשרה בטבת תרנ"ג, בעריכת הרב אהרן לייב רסקין, קה"ת, ברוקלין ה'תשס"ז.
י"א י"ג ניסן תרנ"ג, בעריכת הרב אהרן לייב רסקין, קה"ת ברוקלין ה'תשע"א.
טבת-שבט תרנ"ו, בעריכת הרב אהרן לייב רסקין, קה"ת, ברוקלין ה'תשס"ח.
תשרי-חשון תרס"ג, בעריכת הרב אהרן לייב רסקין, (בסוף קונטרס "מאמרי י"ט כסלו תרפ"ב") קה"ת, ברוקלין ה'תשס"ח.
ויכוח הגדול במינסק תקמ"ג, בעריכת הרב אהרן לייב רסקין, קה"ת ברוקלין ה'תשס"ט.
אופן ההשתלשלות בהתיסדות חסידות חב"ד, דור ראשון, דור שני, בעריכת הרב אהרן לייב רסקין, קה"ת ברוקלין ה'תשס"ט.
החסיד ר' שמעון רופא, בעריכת הרב אהרן לייב רסקין, קה"ת ברוקלין ה'תש"ע.
דברי חיי אדמו"ר הזקן, בעריכת הרב אהרן לייב רסקין, קה"ת ברוקלין ה'תשע"א.
חיבוריו > ספר היום יום

לוח היום יום - ליקט וערך מכתביו חתנו רבי מנחם מענדל שניאורסון, הרבי מליובאוויטש.
לקריאה נוספת

בריאן מארק ריג, להציל את הרַבִּי - "כיצד חילצו קצינים נאציים את הרבי מליובאוויטש מוורשה הכבושה". הוצאת מטר (עיון), תל אביב תשס"ז - 2007. בתרגום לעברית. (הספר בקטלוג ULI)
הרב עדין אבן ישראל שטיינזלץ, עד בלי די.
אברהם חנוך גליצנשטיין, ספר התולדות כרכים שנים עשר - חמישה עשר, רבי יוסף יצחק אדמו"ר מוהריי"ץ, כפר חב"ד, קה"ת. (הספר בקטלוג ULI)
דוד זאב רוטנברג, מסע הרבי לארץ הקודש, כפר חב"ד, ה'תשנ"ט. - ספר מחקר היסטורי העוסק בביקורו של האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון מליובאוויטש בארץ ישראל בשנת ה'תרפ"ט.
Out of the inferno (היציאה מהתופת) - סיפור בריחתו מגרמניה הנאצית - מאת מ. אלטיין ואליעזר זקליקובסקי
הלל צייטלין, גואל חב"ד, בתוך: ספרן של יחידים, הוצאת מוסד הרב קוק, 1979.
יעקב לפידות

| --- | --- |

 לידה:  1942 (בן 83 בערך) רחובות, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבה 265  מפקד חטיבה 14  סגן מפקד אוגדה 252  מפקד אוגדה 440 (אוגדת טנקי שלל)  מפקד אוגדה 252  ראש מטה פיקוד הדרום  מפקד המכללה לביטחון לאומי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים     מלחמת ההתשה     מלחמת יום הכיפורים     מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים
 
יעקב לפידות (נולד ב-1942) הוא אלוף (במיל') בצה"ל, כיהן כמנכ"ל המשרד לביטחון הפנים.
ביוגרפיה

לפידות נולד ברחובות, התגייס לצה"ל ב-1960 ושירת בחיל השריון בעקבות אהוד אלעד קרוב משפחתו. ב-1965 מונה למפקד פלוגת צמ"פ בגדוד 52. במלחמת ששת הימים לחם כמ"פ קמ"ט - פלוגה ס' בגדוד 52 בחטיבה 14.
לאחר מלחמת ששת הימים היה חבר בצוות קליטת טנקי השלל מהמלחמה והסבתם לטנקי טירן. במבצע רביב ב-1969 פיקד על כוח השריון שמנה שישה טנקי שלל מסוג טירן 5. בין 1970 ל-1972 היה מפקד גדוד 79 בחטיבה 401. פיקד על קורס קציני שריון מ-1972 עד לאוקטובר 1973.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, מונה למפקד "כוח לפידות", גדוד מוקטן מאולתר שפעל בחזית הדרום. הכוח, שמנה שתי פלוגות טנקים ופלוגת חרמ״ש השתתף במאמצים לחבירה למעוז בודפשט המנותק. בהמשך הלחימה, פיקד לפידות על גדוד 196, גדוד שהורכב משתי פלוגות אחת מקורס קציני שריון והשנייה הייתה פלוגה מאולתרת מאנשי גייסות השריון והשתייך לחטיבה של גבי עמיר, תחת פיקוד אוגדה 162. הגדוד בפיקודו לחם במבצע אבירי לב באזור צירי "עכביש" ו"טרטור".
לאחר המלחמה מונה למפקדה של חטיבה 265, חטיבת טנקי טירן. בשנים 1974 עד 1976 שירת כמפקד חטיבה 14, בהמשך שירת כסגן מפקד אוגדה 252 בסיני, כמפקד אוגדה 440 (אוגדת טנקי שלל), כמפקד אוגדה 252 וכראש מטה פיקוד הדרום. באפריל 1984 מונה לסגן מפקד המפח"ש. באוגוסט 1986 קודם לדרגת אלוף ומונה למפקד המכללה לביטחון לאומי, תפקיד בו שירת עד 1990. בתחילת 1990 מונה על ידי הרמטכ"ל דן שומרון, לעמוד בראש ועדה שתחקור הדרכים למניעת תאונות בצה"ל, הייתה זו הוועדה הראשונה שטיפלה בנושא בדרג ובהיקף כזה. במלחמת המפרץ שימש עוזרו של שר הביטחון לענייני העורף.
לאחר שחרורו, מונה ב-1991 למנכ"ל משרד המשטרה (שבתקופתו הפך למשרד לביטחון הפנים) וכיהן בתפקיד עד 1996.
חיים אישיים והשכלה

לפידות בוגר תואר ראשון בגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה. ובוגר תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה. נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  טל זגרבה, גדוד שלם הקשיב לי. ידעתי שאני צריך לשמור על פאסון, באתר הגבורה, במחנה, 07.10.008, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה".
↑  עודד טירה, המפקדים שהצילו אותנו מחטא היוהרה ביום כיפור, באתר nrg‏, 31 באוקטובר 2013.
↑  אורי דרומי, כולם קראו לו "אבי הטירן", באתר הארץ, 21 בספטמבר 2005.
↑  עמרי אסנהיים, רקע אדום, באתר nrg‏, 15 באפריל 2005.
↑  גדעון דורון, אודי לבל, פוליטיקה של שכול, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003, עמ' 39
חלמי"ש (איגוד מעונות יום)

| --- | --- |


 התאגדות:  עמותה
 תחום:  חינוך
 מדינה:  ישראל
 יושב ראש:  שלום נגר
 https://www.halmish.co.il/
חלמי"ש - "חברים למען מעונות היום בישראל" ארגון המאגד ומייצג את מפעילי מעונות יום מפוקחים סמל על ידי משרד החינוך - מסובסדים שאינם רשתות.
הארגון הוקם בשנת 2022 לאור ההצלחה בבג"ץ נגד השר ליברמן, כיום הארגון מייצג למעלה מ-400 מעונות יום ובינוי הארגון הגדול בישראל.
לארגון שורת הישגים רבים בתחום הגיל הרך בישראל בהעלאת תעריף מעונות היום וללא השפעה על הכיס של ההורים, העלאת שכר המטפלות, ובעיקר העלאת מעונות היום לתודעה ולסדר היום בישראל.
מטרות

הארגון פועל לקידום ענף מעונות היום 0–3 ומייצג את המעונות המפוקחים - מסובסדים שאינם רשתות.
ייצוג מול משרדי הממשלה והרשויות המקומיות.
שיפור תנאי ההעסקה של הצוות החינוכי.
קידום חקיקה להסדרת מעמד מעונות היום.
הקמת רשות חינוך לגיל הרך.
קידום חוק חינוך חינם
העלאת המודעות הציבורית לחשיבות מעונות היום בישראל.
פעילות

חלמי"ש פועל במגוון תחומים:
הארגון הוקם לקידום ענף הגיל הרך בישראל אפס שלש.
ייצוג משפטי: משרד עו"ד ד"ר וינרוט ושות' מלווה את הארגון בעתירות ובהליכים משפטיים וכן בקידום חקיקה. בנוסף לארגון קיימת מחלקה משפטית לסיוע למפעילי המעונות וקידום מטרות הגיל הרך בישראל.
קמפיינים ציבוריים:הארגון פועל בזירה התקשורתית בהעלאת קמפיינים, טלוויזיה, רדיו, עיתונות ואתרי חדשות, להעלאת המודעות הציבורית לאתגרים, הבעיות, והקשיים עימם מתמודדים מפעילי המעונות והצוותים החינוכיים וההורים.
יצוג בוועדות הכנסת: הארגון נוכח בוועדות חינוך, כספים, וכל ועדה הקשורה בגיל הרך ומעונות היום, ומביא את קולם של מנהלי המעונות והצוותים החינוכיים.
הטבות לחברים: הארגון מספק הטבות ושירותים לחברי הארגון, כגון הטבות מספקים והנחות על שירותים מקצועיים.
נושאים מרכזיים

התמודדות עם דרישות רגולטוריות, אנומליה, ופיזור סמכויות בארבעה משרדי ממשלה שונים.
אפליה מהותית בין הצוותים בגני הילדים לבין צוותי המעונות.
אי שוויון בין מעונות קטנים לבין רשתות.
קשיים בגיוס כוח אדם בשל תנאי שכר נמוכים.
תשלומי שכירות למעונות שאינם בהקצאה.
מחסור במעונות יום מפוקחים.
פרד הייז

פרד הייז (באנגלית: Fred Wallace Haise, Jr, ‏ נולד ב-14 בנובמבר 1933) הוא טייס ניסוי אמריקאי לשעבר, מהנדס אווירונאוטיקה בחיל הים האמריקאי, ואסטרונאוט מטעם נאס"א. הוא היה אחד מעשרים וארבעה האסטרונאוטים שטסו לירח. הוא טס לירח במסגרת אפולו 13.
לאחר שעזב את נאס"א הוא עבד בחברות שונות.
ביוגרפיה

פרד הייז נולד בעיירה בילוקסי שבמיסיסיפי. לאחר סיום בית ספר עירוני הוא התגייס לחיל הים של ארצות הברית ועבר קורס טיס. לאחר סיום הקורס הוא ביצע מספר תפקידים. החל משנת 1959 הוא למד באוניברסיטת אוקלהומה וסיים אותה עם תואר בהנדסת אווירונאוטיקה.
בשנת 1959 הייז נקלט בנאס"א ועבד כטייס ניסוי. בשנת 1966 הוא נבחר ליחידה להכנת אסטרונאוטים. הוא היה בצוות משנה של אפולו 8 ו-אפולו 11. באפריל 1970 הוא שוגר לחלל כטייס של אפולו 13. הוא היה אמור לנחות על הירח. בגלל פיצוץ בלון חמצן והשלכותיו על ציוד החללית הנחיתה בוטלה. היה חשש לנחיתה על כדור הארץ אך היא הסתיימה שלום.
בהמשך הייז היה בצוות משנה של אפולו 16 ומפקד של "אפולו 19", אך שיגור בוטל.
בשנים 1976-1978 הוא היה בצוות בדיקות של מעבורת החלל אנטרפרייז וביצע כמה טיסות ניסוי. הוא היה מתוכנן לעשות עם המעבורת גם טיסה לחלל. בגלל בדחיות של טיסה הוא החליט לעזוב את נאס"א בשנת 1979.
בשנים 1979-1996 הייז עבד בחברת גראמן.
הייז התחתן בשנת 1954 והתגרש בשנת 1978 לזוג נולדו 4 ילדים. בשנת 1979 הוא התחתן שנית. בשנת 1973 הוא עבר תאונה קשה במהלך נחיתה וסבל בכווייה.
הערות שוליים

↑  https://www.nytimes.com/1973/08/23/archives/former-astronaut-injured-in-crash-of-vintage-plane.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812673693205606  GND: 1208100688  ISNI: 0000 0000 4538 3069  LCCN: no2003024472  VIAF: 9528473   WorldCat (עם VIAF): 9528473
מתחם אוגוסטה ויקטוריה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית חולים 
 על שם:  אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה 
 כתובת:  הר הזיתים 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1910
 תאריך פתיחה רשמי:  1910 
 אדריכל:  רוברט לייבניץ 
 
 קואורדינטות:  31°47′12″N 35°14′57″E﻿ / ﻿31.786666666667°N 35.249166666667°E﻿ / 31.786666666667; 35.249166666667
 www.avh.org
  (למפת ירושלים מוגדלת) מתחם אוגוסטה ויקטוריה(למפת ירושלים רגילה) מתחם אוגוסטה ויקטוריה(למפת הרי ירושלים רגילה) מתחם אוגוסטה ויקטוריה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מתחם אוגוסטה ויקטוריה
 
חזית אוגוסטה ויקטוריה 2002
מתחם אַוגוּסְטֶה ויקטוֹריה בירושלים הוקם בראשית המאה ה-20 על ידי וילהלם השני, קיסר גרמניה על שם אשתו, אוגוסטה ויקטוריה. המתחם, המשתרע על שטח של כ-80 דונם על שלוחה של הר הזיתים הנקראת כתף הר הזיתים, כולל כנסייה מפוארת ולהּ מגדל פעמונים, וכן אכסניית צליינים, שנועדה גם לגרמנים תושבי הארץ. לימים הוסבה האכסניה לבית חולים. במזרח המתחם שוכן המכון הפרוטסטנטי הגרמני לארכאולוגיה (אנ'), שהוקם בתחילת המאה ה-20, ובו ספרייה גדולה.
אוגוסטה ויקטוריה 2014
הרקע להקמת המתחם

בשנת 1898 ביקר הקיסר וילהלם השני בארץ ישראל כחלק ממסע אימפריאלי שבו ביקש להדק את קשרי גרמניה עם האימפריה העות'מאנית. שיא המסע היה בירושלים, שבה ביקר הקיסר במקומות הקדושים, ואף זכה שחלק קטן בחומות ירושלים, ליד שער יפו, ייפרץ לכבודו. במהלך הביקור רכש הקיסר חלקות אדמה אחדות בירושלים עבור הקהילות הגרמניות שבה, ואף קיבל חלקת אדמה בהר ציון מהמושל העות'מאני של העיר. אותות הביקור, שארך רק ימים ספורים, הותירו את רישומם בנוף הירושלמי בדמות שלושה מבנים גרמניים הקיימים עד היום: כנסיית הגואל ברובע הנוצרי, כנסיית דורמיציון בהר ציון וכנסיית אוגוסטה ויקטוריה בהר הזיתים.
את הכנסייה בהר הזיתים הקדיש הקיסר לרעייתו, שהתלוותה אליו למסע. בצמוד לכנסייה נבנתה אכסניה, שאת הקמתה יזמה אוגוסטה ויקטוריה בעקבות פנייה מהגרמנים-הפרוטסטנטים המקומיים. בעת ביקור הזוג המלכותי בהר הזיתים בחרה הקיסרית את המקום, ועם שובה לגרמניה הקימה בברלין את "האגודה למען הר הזיתים" (Ölberg Verein). האכסניה נועדה לשמש בית הארחה לצליינים ובית מרגוע לנתינים גרמנים תושבי ירושלים, שביקשו לנפוש במקום אוורירי בימי הקיץ החמים.
בשנת 1903, חמש שנים לאחר הביקור ההיסטורי, נרכש שטח של 81 דונם על הר הזיתים, במקום שבו בחרה הקיסרית. יש הרואים במקום זה את אחד המקומות היפים בירושלים, והיפה בסביבתו. הוא מתנשא לגובה של כ-810 מטרים מעל פני הים, כ-1,200 מטרים מעל פני ים המלח, וצופה אל הר הבית מגובה של למעלה מ-80 מטר.
תולדות המתחם > הקמת הכנסייה והאכסניה

במשך שלוש שנים אספה "האגודה למען הר הזיתים" כסף למימון הפרויקט, עד שהגיעה לסכום של כמיליון וחצי גולדמארק. שני שלישים מן הסכום (דהיינו, מיליון גולדמארק) נתרמו על ידי יושבי העיר קלן בגרמניה. את הכנסייה והאכסניה תכנן האדריכל הגרמני רוברט לייבניץ (Leibnitz) ממשרד הארכיטקטים הברלינאי "גַאוּזֶה". הוא חישב את העלויות עד רמת הפטרוזיליה והבצל בגן הירק, ושאף לרמת גימור גבוהה, שבה הכלים הסניטריים, השירותים וחדרי האמבטיה יהיו ברמה אירופאית, וציוד המטבח יהיה מהמתקדמים בזמנו מגרמניה. לבקשת הקיסרית, תכנן לייבניץ את המבנים ברוח השיר הכנסייתי הגרמני "מבצר איתן הוא אלוהינו" (Ein feste Burg ist unser Gott), לכמה מטרות:
בית הארחה ונופש לגרמנים-פרוטסטנטים תושבי הארץ, הסובלים מחום הקיץ ואינם יכולים לממן נסיעה למקומות קרירים
בית החלמה לחולי קדחת
מקום למפגשים, להתכנסויות ולאירועים חגיגיים של בני הקהילה הפרוטסטנטית בארץ ישראל ובסוריה
אכסניה לצליינים ולתיירים מגרמניה.
הבניין נבנה בסגנון גרמני קלאסי "מוצק" ומלכותי, הכולל קשתות, קמרונות וגג רעפים אפור. הבנייה נעשתה באבן ירושלמית בסיתות גס, והיא כוללת פינות מעוגלות הרומזות לביצורים עתיקים. החצר הפנימית אופיינית למתחמים דומים בגרמניה. תכנון הכנסייה לפרטי פרטים נעשה בגרמניה, וכך גם האלמנטים האדריכליים שלה, כולל כותרות העמודים, הפסלים והתבליטים, שנעשו כולם בגבס. אלה הועברו לירושלים באוניות, וכאן הועתקו במדויק באבן על ידי אמנים מקומיים. הפסיפסים וציורי הקיר נעשו כולם בגרמניה, והובאו ארצה חלקים-חלקים.
בשנת 1907 הונחה אבן הפינה, והבנייה נמשכה כשלוש שנים. האדריכל אוטו הופמן הגיע מברלין כדי לפקח על הבנייה מטעם משרדי גַאוּזֶה, והיה מזועזע משיטות העבודה הפרימיטיביות לטעמו, ולנוכח הרגלי הבנייה המזרח-תיכוניים:
במקום שהמבנה יצמח בצורה אופקית שווה, משמאל היה חלק שהושלם עד הגג, ולידו המבנה המרכזי, שהופיע בצורה מדורגת כנעלם נטול שלד, אך כל זאת כאין וכאפס למול האנשים בכל גיל ותלבושת שישבו על הארץ וסיתתו אבנים בדומה לחייט היושב בביתו על קרש התפירה. שיירות גמלים פילסו דרכן דרך הסתתים, וגדודי חמורים ללא רתמות דהרו בשטח פתוח. מצד שני, בנאי בודד עומד על עמוד, חופשי ללא פיגום, ומניח אבן על אבן. והכול ברעש ובשירה קצבית של הפועלים הערבים.
על הרגלי הבנאים הערבים כתב הופמן:
הם ישבו ישיבה מזרחית על הארץ ואחזו כותרת עמוד בין הרגליים. הם התקרבו אליהן כמו חתול אל קפלי הבגד של הגברת, גמישים ומתרפקים. נדמה היה שהם רק משחקים עם הידיים. אך בסופו של דבר יצאו יצירות מרשימות.
ב-9 באפריל 1910 נערכה חנוכת הבית בטקס מפואר, שבו נכחו כ-700 מוזמנים מגרמניה, כולל שני נסיכים בוואריים קתולים, ונסיך ונסיכה פרוטסטנטים, כסמל לפתיחותו של הקיסר לכל הזרמים (הקיסר וילהלם ה-2 ואשתו אוגוסטה היו פרוטסטנטים).
הכנסייה והאכסניה בהר הזיתים שימשו צליינים ונופשים רבים במשך ארבע שנים, עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בזמן זה נוהל בית ההארחה בידי אנשי מסדר ההוספיטלרים, שמקורו בימי הביניים, כשאז ניהל רשת של בתי הארחה ובתי חולים בארץ הקודש, ולאחר תבוסת הצלבנים עבר המסדר לפרוסיה המזרחית ושם הקים מעין מדינת מסדר. לראש המסדר הייתה דירת קבע בבית ההארחה, אשר מעקי המדרגות המובילות אליה עוטרו בתבליטים צלבניים.
בחלקו האחורי המזרחי של המתחם נמצא 'בית הגנן'. במבנה הזה נמצא המכון הגרמני-אוונגלי לחקר קדמוניות הארץ, שייסד התאולוג, הבלשן והחוקר השוודי פרופ' גוסטב דלמן. במקום נמצאת ספרייה ומעט ממצאים ארכאולוגיים.
תולדות המתחם > המתחם במלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוסב מבנה האכסניה לבית חולים צבאי, ושימש גם מפקדה ראשית למטה הטורקי-גרמני הכללי בירושלים, וזאת במסגרת שיתוף הפעולה בין שתי המדינות במלחמה זו. כיוון שכך התגורר במקום גם המפקד הטורקי, ג'מאל פאשה.
תולדות המתחם > תקופת המנדט הבריטי > מעון הנציב העליון

לאחר כיבוש ירושלים בידי בריטניה בשנת 1917 הולאם המתחם, והוסב למפקדה הראשית של הצבא הבריטי בארץ ישראל. כשהתחילה תקופת המנדט הבריטי בשנת 1920 אכלס המבנה את מוסדות השלטון, והנציב העליון, הרברט סמואל, עבר להתגורר בו למשך חמש שנים. בראשית תקופה זו, ב-27 במרץ 1921, נערכה במקום הפגישה ההיסטורית בין שר המושבות הבריטי, וינסטון צ'רצ'יל, הנציב העליון, הרברט סמואל, לורנס איש ערב והאמיר עבדאללה, בנוגע לעתיד המדיני של ארץ ישראל ועבר הירדן המזרחי. בפגישה זו הוצע לאמיר עבדאללה לעמוד בראש מדינה שתקום בעבר הירדן, ובכך נקרע עבר הירדן המזרחי מתחומי "הבית הלאומי" שביקשו היהודים להקים בעקבות הצהרת בלפור. בקומה השנייה של מבנה האכסניה, המשמש כבית חולים, ישנו חדר לזכרו של צ'רצ'יל.
בשנים 1925–1927 התגורר במבנה "אוגוסטה ויקטוריה" הנציב העליון, הפילדמרשל הרברט פלומר. אך אז פקדה רעידת אדמה קשה את ירושלים, וסדקה את המבנה. בעקבות זאת עבר הנציב העליון להתגורר באופן זמני בבית מחניים ברחוב הנביאים, ששימש עד אז את נשיא קק"ל, מנחם אוסישקין. מוסדות השלטון שפעלו בבניין על מחלקותיהם השונות עברו לאכסניית סנט פול מול שער שכם. בתוך כך החלה בניית ארמון הנציב בדרום העיר שאליו עבר הנציב העליון בשנת 1933 עם כל דייריו האחרונים של מתחם אוגוסטה ויקטוריה.
באוקטובר 1930 נדרשה ממשלת המנדט לשלם פיצויים לבעלי המתחם על הנזקים שנגרמו למבנה ברעידת האדמה.
תולדות המתחם > תקופת המנדט הבריטי > בית חולים

את עבודת השיפוץ של המבנים שניזוקו במתחם אוגוסטה ויקטוריה, קיבל על עצמו מסדר הנזירות הדיאקוניסיות ממחוז קייזרסוורת (Diakoniewerk Kaiserswerth) בגרמניה כדי להכשירו לבית חולים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939 החרימו הבריטים את המתחם, עקב היותו רכוש אויב, והשתמשו במבנה בית החולים לצורכי הצבא הבריטי. במקום טופלו גם חיילים יהודים, בהם מתנדבי היישוב ומתנדבי צבא אנדרס.
בתום המלחמה הוחזר הרכוש לגרמנים, אך הם העדיפו שלא יזוהה עוד עם לאום מסוים, והמתחם כולו הועבר לניהול של הLWF - הפדרציה הלותרנית העולמית (Lutheran World Federation).
תולדות המתחם > ימי השלטון הירדני

עם שוך הקרבות בירושלים במלחמת העצמאות נחצתה העיר למזרח ולמערב. חלקה המזרחי, ובכלל זה העיר העתיקה, נהפך לשטח ירדן. מדינת ישראל החזיקה במובלעת בהר הצופים, ובה פעלו האוניברסיטה העברית ובית החולים הדסה, ואליהם הגיעו בשיירות דו-שבועיות. על פי מפת חלוקת האזור, שנקבעה בהסכמי שביתת הנשק, אמור היה מתחם אוגוסטה ויקטוריה להיות בידי ישראל, אך הירדנים הם שהחזיקו בו בפועל, והשתמשו בו כמאחז צבאי.
בשנים 1948–1949 הפעיל במקום הצלב האדום הבינלאומי בית חולים לפליטים ערבים, ובהמשך סיפק ארגון אונר"א תקציב עבור הפליטים שטופלו בו. בשנת 1966 נערכו עבודות שיפוץ מקיפות בבית החולים כדי להפכו למודרני.
תולדות המתחם > לאחר מלחמת ששת הימים

עם פרוץ מלחמת ששת הימים ב-1967, הפציץ חיל האוויר הישראלי את מתחם אוגוסטה ויקטוריה, וזאת בשל החשש שהמאחז הירדני במקום ישמש לתקיפת המובלעת הישראלית שבהר הצופים. הייתה זו התקיפה האווירית היחידה בתחומי ירושלים במהלך מלחמה זו. ביום השני לקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים עלו שני גדודים של חטיבה 55 להר הזיתים, וכבשו את המתחם לאחר הפגזה. למבנים במתחם נגרם נזק רב בעקבות המלחמה, נזק שהוערך בכמליון מארק גרמני. בשוך הקרבות הבטיח ראש עיריית ירושלים טדי קולק, למשלחת של בית החולים שפגשה אותו, כי העירייה תסייע בשיקום הנזקים.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 עבר המתחם שיפוץ מקיף. מבנה הכנסייה שהוזנח במשך השנים עבר שיפוץ מקיף במטרה שישמש שוב צליינים. בנוסף הותקנו במבנה המרכזי מעליות. מאז השיפוץ בכנסייה נערכים מדי פעם קונצרטים למוזיקה ווקאלית וליטורגית.
המתחם נמצא בבעלות ארגון The Lutheran World Federation וממשיך לשם כבית חולים מרכזי במזרח ירושלים. בית החולים מתמחה בריפוי מחלת הסרטן ומחלות אף אוזן גרון. בשל מיקומו בפסגת ההר, בית החולים מכונה בשם "אלמֻטְלָע" - "העליון". יש בו כ-100 מיטות, רוב מוחלט של החולים בו הם תושבי הרשות הפלסטינית ועזה, הוא משמש כמרכז לטיפולי סרטן לתושבי הרשות הפלסטינית, וקופות החולים בישראל לא מפנות אליו. חלק מתקציב בית החולים מומן מתרומה שנתית של ממשלת ארצות הברית, אך בספטמבר 2018 החליט הנשיא דונלד טראמפ לקצץ חלק ניכר מהתקציב שלו. ביולי 2022 ביקר נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בבית החולים ללא ליווי ישראלי, והוא הוגדר כביקור פרטי-הומניטרי.
בינואר 2021 הוכרז על תוכנית להרחבת בית החולים ב-100 מיטות נוספות.
אדריכלות הכנסייה ועיטוריה

כנסיית אוגוסטה ויקטוריה היא מן היפות והמפוארות בירושלים, והיא מוקדשת לעליית ישו השמימה מהר הזיתים, כפי שמעיד שמה הגרמני של הכנסייה: Himmelfahrtkirche.‏ זאת הסיבה שבניגוד לרובן המוחלט של הכנסיות בעולם, הפונות לכיוון מזרח, היא פונה דווקא דרומה, אל כנסיית העלייה המציינת את המקום המדויק שבו אירע הדבר על-פי המסורת הנוצרית. מבנה הכנסייה מאופיין באדריכלות יוצאת דופן המשלבת אלמנטים שונים מהמזרח ומהמערב. העיטורים אופייניים בחלקם לאמנות הביזנטית, וחלקם אופייניים דווקא לאמנות הצלבנית. מבנה הכנסייה ייחודי בהיותו העתק כמעט מדויק של כנסיות קתוליות מימי הביניים, כשבפועל הכנסייה נבנתה לשימושם של מתפללים פרוטסטנטים. הכנסייה דומה באופן ניכר לכנסיית מיכאל שבהילדסהיים, המתוארכת למאה ה-11 ונראה שהיוותה מקור השראה מרכזי לבניית הכנסייה בירושלים.
צידה המערבי של הכנסייה מחופה במבנה חיצוני מאסיבי (ברביקן) שנועד להגן עליה מפני נזקי טבע כמו רוחות וגשמים, הנפוצים בפסגת הר הזיתים. הכנסייה בנויה במתכונת צלבנית קלאסית, הכוללת אולם תווך ושתי סיטראות המופרדות מהאולם בשורת עמודים. חזית הכנסייה פונה אל אפסיס רחב, ולאורכה נמתח יציע, הצופה אל הכנסייה מגובה ארבעה מטרים. עמודיה העיקריים של הכנסייה מודגשים בתשליבי אבלק באדום ולבן, והאפסיס מחופה באריחי שיש כהה. הכנסייה כולה מעוטרת בציורי קיר ובפסיפסים מפוארים, המעטרים את כל התקרות, וכן בעמודי שיש וחיפויי שיש על הקירות.
ציורי הקיר והתקרות נעשו בטכניקת סיד-קָזֵאין, שבה מורחים שלוש שכבות של סיד, ומעליהן צבע מעורבב בסיד ובגבינה לבנה. הפסיפסים נעשו במפעל פול ווגנר (Puhl & Wagner) בברלין, והם פרי יצירתו של הצוות שיצר גם את הפסיפסים בכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם בברלין, המעצב הרמן שָפֶּר (1911-1853) (Hermann Schaper) והאמן ארנסט פפאנשמידט (Pfannschmidt) (1941-1868).
הטכניקה שבה נעשו הפסיפסים היא "השיטה ההפוכה" שהומצאה בוונציה באמצע המאה ה-19. בשיטה זו מציירים על קרטון את הציור המבוקש ושוטחים עליו בד דקיק ושקוף. על הבד מורחים שכבת דבק דקה, ומניחים עליה את אבני הפסיפס, כשראשן כלפי מטה. בתום מלאכת השיבוץ שופכים על הכול טיח רטוב, וכשהוא מתייבש הופכים את הפסיפס ומסירים בעדינות את הבד הדקיק. יעילות השיטה היא בקבלת פסיפס שטוח לחלוטין, שאותו ניתן לשכפל במדויק על פי הציור שעל הקרטון.
אדריכלות הכנסייה ועיטוריה > האפסיס

האפסיס של הכנסייה מחופה בחצי כיפה ובה חמישה חלונות, שביניהם עלי קוציץ. במרכז הכיפה נראה ישו הפורס את ידיו, כשהוא מלווה משני צדיו ב"שני האנשים הלבושים בלבן" (מלאכים) המוזכרים באירוע העלייה השמימה בספר מעשי השליחים פרק א'. מתחתם נראים סמליהן ההֶרָלְדים של משפחות אצולה שונות בגרמניה, חלקן קתוליות וחלקן פרוטסטנטיות. מוטיב זה מלווה את הכנסייה כולה, בעיקר בחלונות הויטראז', ומטרתו להציג את נאמנותו של הקיסר לכל הגרמנים באשר הם. משני צדיו של האפסיס ישנם פסיפסים בסגנון ביזנטי מובהק, כשבמזרחי שבהם מוצגת מרים, אם ישו ישובה על כס המלכות, בידיה ישו התינוק, וסביבה שלושת האמגושים שבישרו לה על משיחיותו לאחר היוולדו. בפסיפס המערבי מוצגת צליבתו של ישו על רקע שמים חשוכים. פסיפסים אלה מבטאים את לידתו של ישו בצד מזרח, במקום זריחתה של השמש, ואת מותו במקום שקיעתה, כעין סיפור חיים שלם החולף על פני האפסיס. משני צידי הקשת של האפסיס מופיעים שני מדליונים ובהם פטרוס מחזיק במפתח ופאולוס אוחז בחרב.
רצפת האפסיס עשויה תשליבים גאומטריים בשחור ולבן, ובמרכזה מזבח. המזבח מעוטר בשיש אדום, ובראשו ציור של טלה, המסמל את ישו הקורבן. בחלקו העליון של המזבח מופיעה וריאציה חופשית לתיאור הסעודה האחרונה בברית החדשה: כַּאֲשֶׁר אָכְלוּ, לָקַח יֵשׁוּעַ לֶחֶם, בֵּרֵךְ וּבָצַע וְנָתַן לַתַּלְמִידִים בְּאָמְרוֹ: "קְחוּ וְאִכְלוּ, זֶה גּוּפִי." לָקַח אֶת הַכּוֹס, בֵּרֵךְ וְנָתַן לָהֶם בְּאָמְרוֹ: "שְׁתוּ מִמֶּנָּה כֻּלְּכֶם, כִּי זֶה דָּמִי, דַּם הַבְּרִית (הַחֲדָשָּׁה), הַנִּשְׁפָּךְ בְּעַד רַבִּים לִסְלִיחַת חֲטָאִים." (הבשורה על-פי מתי פרק כ"ו, פסוקים 26–27). מאחורי המזבח קבועה אבן הפינה של הבניין, ועליה התאריך, 1907.
לוחות השיש הכהה המעטרים את קירות האפסיס, עשויים בטכניקה מקומית, שבה נוטלים לוח שיש רבוע אחד וחוצים אותו לכל אורכו במחצית עוביו. כך מתקבלים שני לוחות שיש דקים, אותם מציבים זה לצד זה כספר פתוח, ומקבלים "העתק תבנית" של האחד כנגד השני. דוגמה לטכניקה זו ניתן למצוא בכיפת הסלע שבהר הבית, שם נעשה הדבר בשיש בהיר.
תקרת האפסיס מעוטרת באיור המציג את ירושלים בסגנון רפאלי, ובמרכזה בית המקדש, הזהה כמעט לזה המופיע בציור חתונת הבתולה של רפאל. ירושלים עצמה מתוארת כעיר שמימית וסימטרית, שחומתה בצורת כוכב, והיא מוגנת בידי שישה מגדלים ושלושה מלאכים. בחזית העיר ניצבת כנסייה ומעליה צלב. מעל העיר כתובות המילים הלטיניות: URBS SANCTA JERUSALEM, כלומר "עיר הקודש ירושלים". הציור כולו נתון בתוך תבנית תלתנית האופיינית לעיטורים מימי הביניים. סביב העיר ניצבים ארבעת מלכיה החשובים מהתקופה הצלבנית: גוטפריד מבויון, בלדווין הראשון, בלדווין השני ופוּלְק מאָנְז'וּ. סגנון הציור ותכניו מלמדים על התפיסה הרומנטית של זוג הקיסרים, שראו עצמם כ"צלבנים החדשים" בארץ הקודש.