stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורפוס הכתובות השמיות
הערות שוליים

↑  Willemetz Geneviève, Sciences et techniques autour d'Ernest Renan. In: Études Renaniennes, N°84, 2e trimestre 1991. pp. 3-5: "De tout ce que j’ai fait, c’est le Corpus que j’aime le mieux"
↑  Pars 1, Tomus 1, p.XI-XII: "Neque hos viros culpandos facilius credas quod inde ab anno 1867, inter opus decretum et inceptum, anni quatuordecim, grande mortalis ævi spatium, intercesserunt. Hoc enim temporis intervallo, quæ patriæ clades, qui civiles tumultus, quæ rerum novarum cæca exspectatio! Porro ea fuit operis hujus conditio, ut cultius auctiusque prodire magis oporteret quant festinantius in publicum emitti. Neque vero nos culpæ, si qua est, pœnitet, quandoquidem operi instituto mora plus boni quant detrimenti altulit..."
1 2 3  Dupont-Sommer, 1968, p.543
↑  Irvine, A. (1970). Obituary: Gonzague Ryckmans. Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London, 33(2), 374-377. Retrieved July 31, 2020, from www.jstor.org/stable/613015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4148317-0  SUDOC: 12393530X  VIAF: 189561100   WorldCat (עם VIAF): 189561100
רשומה רפואית אישית

רשומה רפואית אישית היא אוסף המידע הרפואי שנאסף מהבדיקות הרפואיות שעבר מטופל במהלך חייו. מידע רפואי זה מפוצל בין מקורות רבים, ובדרך כלל רק חלק קטן מההיסטוריה הרפואית של מטופל נגיש לרופא המטפל בו. רשומה רפואית אישית, המרכזת את כל המידע הרפואי על אודות המטופל אמורה לשפר את הטיפול הרפואי, אך יצירתה כרוכה בבעיות אתיות.
בעיה מרכזית היא שאלת השליטה במידע זה: האם השליטה תהיה בידי החולה, שיחליט איזה חלק מהמידע לחשוף בפני רופאו, או בידי מערכת הבריאות, שתקבע קריטריונים לגישה למידע הרפואי.
מבנה הרשומה

המידע שברשומה הרפואית האישית כולל:
מידע לשעת חירום
רשימת תרופות בשימוש
חיסונים ואלרגיות
אבחנות
ניתוחים והליכים רפואיים אחרים
תוצאות מעבדה
היסטוריה רפואית משפחתית.
העתקי טפסים (הפניות, אישורים)
המושג "רשומה רפואית אישית" (personal health record) הופיע באנגלית לראשונה בשנת 1978, אך מרבית המאמרים המדעיים בתחום זה פורסמו משנת 2000 ואילך.
פלטפורמות של רשומות רפואיות

הרשומה הרפואית האישית עשויה להתבסס על מספר פלטפורמות:
רשומה רפואית מכנית: רשומה כזו כוללת מסמכי מקור רפואיים, כגון מסמכי נייר (חוות דעת, סיכום אשפוז, מרשם וכדומה), צילומי רנטגן מקוריים (על גבי סרט צילום), תוצאות של מכשירי בדיקה (כגון אלקטרוקרדיוגרם) וכדומה. למעשה כל אדם יכול ליצור לעצמו רשומה כזו, באמצעות איסוף מסמכי המקור הניתנים לו על ידי הגורמים המטפלים בו במהלך חייו. עם זאת, מדובר במלאכת איסוף ואחסון שיש בה טרחה, ולא קל להעביר את הרשומה מרופא לרופא.
רשומה רפואית ממוחשבת: עם המחשוב של חלק ניכר מהמערכות הרפואיות, מידע רפואי רב נוצר כקובצי מחשב, שאותם ניתן להעביר למטופל לשמירה אצלו, או לשמור במערכת מידע ארצית (או גלובלית) המיועדת לכך. רשומה רפואית ממוחשבת ניתנת לשמירה במחשב האישי של המטופל, על גבי אמצעי נייד לאחסון מידע (כגון DVD) או באתר אינטרנט מאובטח, המשפר את הנגישות למידע. איחוד מידע רפואי ממקורות מגוונים לפורמט אחיד, שיאפשר אחזור נוח של מידע זה אפשרי רק לאחר יצירת תקן מחייב לפורמט זה. יתרונו הגדול הוא ביכולת של כל גורם רפואי המטפל באדם לגשת למידע זה, תוך שמירה על רציפות והמשכיות הטיפול, ונגישות המידע בעת שיידרש לכל ספקי השרות הרפואי. זהו גם חסרונו הגדול של פתרון זה, עקב האיום על הפרטיות הגלום בו.
ההתייחסות העיקרית כיום למושג "רשומה רפואית אישית" היא לחלופה הממוחשבת.
יש להבחין בין רשומה רפואית אישית, המשרתת את המטופל וכוללת מידע ממגוון רחב של ספקים של שירותי בריאות, ובין רשומה רפואית ממוחשבת (electronic health record), שהיא מערכת מידע המשמשת ספק מסוים של שירותי בריאות.
מימוש רשומה רפואית אישית ורשומה רפואית ממוחשבת

כיום פועלת בעולם רשומת בריאות ברמה הלאומית באוסטרליה משנת 2018, הנקראת My Health Record. מתקיימים דיונים במדינות שונות על הקמת רשומה כזו גם בארצות הברית, באנגליה ובקנדה. החשש הוא בעיקר מפני זליגת מידע וחדירה לפרטיות, אבל בענן מאובטח של חברות ענק ניתן לעשות זאת.
חברות שעוסקות בתחום בעולם:
ביולי 2007 השיקה חברת מיקרוסופט השיקה את Microsoft health vault, אשר מציע ממשק של רשומה רפואית מצומצמת, עם חיבור לחברות שונות. ממשק זה קיים בשלב זה רק בארצות הברית.
חברת גוגל השיקה אף היא, במאי 2008, שירות דומה בשם Google Health.
בישראל, משרד הבריאות בשיתוף משרד האוצר החליטו על הקמת רשומה רפואית לאומית בישראל, בשנת 2004. כאשר התוכנית הייתה לממש את הפרויקט תוך 3 שנים, אולם התוכנית נזנחה, ובמקומה פותחה מערכת "שיתוף מידע" בין מוסדות רפואיים, על בסיס מערכת "אופק" שפעלה בשירותי בריאות כללית (ר' להלן).
בצה"ל פועלת רשומה רפואית ממוחשבת המכילה את התיקים הרפואיים של כלל חיילי צה"ל. מערכת זו נחשבת לגדולה מסוגה בארץ.
בקופת חולים "שירותי בריאות כללית" פועלת רשומה רפואית ממוחשבת, המאפשר צפייה במידע על המטופלים מגורמי טיפול שונים בבתי חולים ובמרפאות הקהילה, באמצעות תוכנת "אופק" (פיתוח של החברה הישראלית "די בי מושן"). מערכת 'אופק' מהווה כיום את התשתית לפיתוח מערכת לאומית לשיתוף מידע רפואי בין מוסדות רפואיים בישראל, בהובלה של משרד הבריאות.
מערכת שיתוף מידע הלאומית, הושקה בינואר 2014 ופועלת כיום בחלק נרחב ממוסדות הרפואה בישראל, אך עדיין לא בכולם. מערכת שיתוף מידע אינה יוצרת רשומה רפואית אישי מלאה, אלא מאפשרת גישה מנקודת הטיפול גם למידע השמור בתיק רפואי ממוחשב במוסדות רפואיים אחרים, ובכך אינה עונה על ההגדרה של "רשומה רפואית אישית" אך יוצרת פתרון קרוב לכך.
הערות שוליים

↑  Standardised Healthcare
↑  מיקרוסופט
↑  חידושים מגוגל
↑  חדש בצה"ל: תיק רפואי ממוחשב לכל חייל, באתר ynet, 20 במאי 2003
↑  גלי וינרב, ‏עוד אקזיט ישראלי: די בי מושן נמכרת ב-235 מיליון דולר, באתר גלובס, 5 במרץ 2013
↑  השקת מערכת שיתוף מידע מאתר e-med
ז'ו

ערך זה עוסק בכדורגלן ברזילאי. אם התכוונתם לאות באספרנטו, ראו .
ז'ואאו אלבש דה אסיס סילבה (בפורטוגזית: João Alves de Assis Silva; נולד ב-20 במרץ 1987) הידוע כז'ו (Jô) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

ז'ו נולד בסאו פאולו, והתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קורינתיאנס ובשנת 2003 עלה לבוגרים.
קריירת מועדונים > רוסיה

בשנת 2005 עבר לצסק"א מוסקבה. ז'ו הבקיע 14 שערים ב-18 ההופעות הראשונות שלו לצסק"א מוסקבה, בליגת האלופות, ז'ו הבקיע שני שערים במשחקים נגד אינטר מילאנו, בהפסד 4-2 בסן סירו.
קריירת מועדונים > אנגליה

ב-31 ביולי 2008, חתם ז'ו במנצ'סטר סיטי בשווי שלא פורסם אך לפי השארות מסוימות הסכום הוא 19 מיליון פאונד, שיא המועדון באותה תקופה. למרות זאת, ז'ו התקשה לבסס את מעמדו בקבוצה, כאשר צבר רק 6 הופעות בעונתו הראשונה במועדון. בפברואר 2009 הושאל לאברטון עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגודיסון פארק בניצחון 0-3 נגד בולטון וונדררס, בו גם כבש צמד. הוא סיים את העונה עם חמישה שערים ב-12 משחקים. בסיום העונה חזר למנצ'סטר סיטי, אבל הושאל פעם נוספת עד לסיום העונה עם אופציה לעבור רשמית לאברטון. שערו הראשון בעונת 2009/2010 הגיע בניצחון 0-4 נגד א.א.ק. אתונה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
במהלך תקופת חג המולד יצא ז'ו לחופשה בברזיל ללא אישור, ומאמן הקבוצה דייוויד מויס השעה אותו. לאחר שהושעה מאברטון, הוא חזר למנצ'סטר סיטי והושאל לגלאטסראיי באותו היום. במדי גלאטסראיי כבש שלושה שערים. לאחר תקופת ההשאלה שלו לגלאטסראיי חזר ז'ו לסיטי. ג'ו כבש במשחק הראשון שלו מאז החזרה נגד פורטלנד טימברס והבקיע במשחקי קדם-עונה נוספים נגד ניו יורק רד בולס, בורוסיה דורטמונד וולנסיה.
קריירת מועדונים > אסיה וברזיל

ב-20 ביולי 2011, ז'ו החליט לחזור לברזיל ולהצטרף לאינטרנסיונל בעקבות מאזנו הלא מרשים במדי סיטי 6 שערים ב-41 הופעות. במאי 2012, ז'ו באתלטיקו מיניירו. הוא זכה בליגה המקומית ובשנת 2013 זכה עם המועדון לראשונה בתולדותיו בגביע הליברטדורס.
ביולי 2015 חתם בא-שבאב דובאי מאיחוד האמירויות הערביות. ב-5 בפברואר 2016 חתם בג'יאנגסו גואוקסין-סיינטי הסינית. ב-2 בנובמבר 2016 חתם בקבוצת נעוריו קורינתיאנס. ב-3 בינואר 2018 חתם בנגויה גראמפוס היפנית. ב-17 ביוני 2020 חזר בפעם השנייה לקורינתיאנס. באוגוסט 2022 חתם בסיארה.
קריירה בין-לאומית

במאי 2007 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של ברזיל אך לא שותף. ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד טורקיה כאשר הוא בן 20. ז'ו השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת בייג'ינג. ב-7 ביוני 2013, ז'ו נקרא להחליף את ליאנדרו דמיאו שנפצע לפני גביע הקונפדרציות 2013. ב-15 ביוני 2013 הבקיע את הבכורה שלו במדי הנבחרת בניצחון 0-3 נגד יפן. ב-19 ביוני 2013, כבש בניצחון 0-2 נגד מקסיקו ארבעה ימים לאחר שהבקיע את השער הראשון שלו. ב-7 בספטמבר 2013, הוא הבקיע 2 שערים בניצחון 0-6 נגד אוסטרליה. ז'ו זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
סטטיסטיקה > קבוצתית

נכון ל-3 בינואר 2018
| קבוצה | עונה | ליגה> משחקים | ליגה> שערים | גביע> משחקים | גביע> שערים | גביע הליגה> משחקים | גביע הליגה> שערים | יבשתי> משחקים | יבשתי> שערים | ליגה מקומית> משחקים | ליגה מקומית> שערים | סה"כ> משחקים | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קורינתיאנס | 2003 | 14 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 14 | 1 |
| קורינתיאנס | 2004 | 42 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 42 | 8 |
| קורינתיאנס | 2005 | 25 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 25 | 8 |
| קורינתיאנס | סה"כ | 81 | 17 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 81 | 17 |
| צסק"א מוסקבה | 2006 | 18 | 14 | 7 | 7 | 0 | 0 | 5 | 1 | - | - | 30 | 22 |
| צסק"א מוסקבה | 2007 | 27 | 13 | 4 | 1 | 0 | 0 | 7 | 4 | - | - | 38 | 18 |
| צסק"א מוסקבה | 2008 | 8 | 3 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | - | - | 10 | 4 |
| צסק"א מוסקבה | סה"כ | 53 | 30 | 13 | 9 | 0 | 0 | 12 | 5 | - | - | 78 | 44 |
| מנצ'סטר סיטי | 2008/2009 | 9 | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 6 | 2 | - | - | 15 | 3 |
| מנצ'סטר סיטי | סה"כ | 9 | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 6 | 2 | - | - | 15 | 3 |
| אברטון (השאלה) | 2008/2009 | 12 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - | - | 12 | 5 |
| אברטון (השאלה) | 2009/2010 | 15 | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 7 | 1 | - | - | 23 | 2 |
| אברטון (השאלה) | סה"כ | 27 | 5 | 1 | 1 | 0 | 0 | 7 | 1 | - | - | 35 | 7 |
| גלאטסראיי (השאלה) | 2009/2010 | 13 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - | - | 15 | 3 |
| גלאטסראיי (השאלה) | סה"כ | 13 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - | - | 15 | 3 |
| מנצ'סטר סיטי | 2010/2011 | 12 | 0 | 5 | 0 | 1 | 1 | 5 | 2 | - | - | 23 | 3 |
| מנצ'סטר סיטי | סה"כ | 12 | 0 | 5 | 0 | 1 | 1 | 5 | 2 | - | - | 23 | 3 |
| אינטרנסיונל | 2011 | 16 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | - | - | 18 | 2 |
| אינטרנסיונל | 2012 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 0 | 13 | 3 | 18 | 3 |
| אינטרנסיונל | סה"כ | 16 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 7 | 0 | 13 | 3 | 36 | 5 |
| אתלטיקו מיניירו | 2012 | 29 | 10 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - | - | 29 | 10 |
| אתלטיקו מיניירו | 2013 | 21 | 6 | 2 | 0 | - | - | 16 | 7 | 13 | 6 | 52 | 19 |
| אתלטיקו מיניירו | 2014 | 16 | 1 | 2 | 0 | - | - | 8 | 4 | 9 | 4 | 33 | 8 |
| אתלטיקו מיניירו | 2015 | 2 | 1 | 0 | 0 | - | - | 3 | 0 | 2 | 1 | 7 | 2 |
| אתלטיקו מיניירו | סה"כ | 52 | 16 | 2 | 0 | 0 | 0 | 18 | 9 | 18 | 9 | 90 | 34 |
| א-שבאב | 2015/2016 | 13 | 8 | 6 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | - | - | 19 | 6 |
| ג'יאנגסו גואוקסין-סיינטי | 2016 | 17 | 5 | 1 | 0 | 0 | 0 | 6 | 4 | - | - | 24 | 9 |
| קורינתיאנס | 2017 | 33 | 18 | 5 | 1 | 0 | 0 | 5 | 0 | 17 | 6 | 61 | 25 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 343 | 107 | 41 | 20 | 1 | 1 | 63 | 20 | 56 | 24 | 504 | 172 |
תארים > קבוצתיים

קורינתיאנס
אליפות ברזיל:2005, 2017
אליפות סאו פאולו: 2017
צסק"א מוסקבה
אליפות רוסיה:2006
הגביע הרוסי:2006, 2008
הסופר קאפ הרוסי:2006, 2007
אינטרנסיונל
גביע רקופה סודאמריקנה:2011
הגביע המקומי:2012
אתלטיקו מיניירו
הגביע המקומי:2013, 2015
גביע הליברטדורס:2013
הגביע הברזילאי:2014
גביע רקופה סודאמריקנה:2014
תארים > בין-לאומיים

ברזיל
אולימפיאדת בייג'ינג 2008: מדליית ארד
גביע הקונפדרציות: 2013
ז'ו במהלך חימום לקראת משחק ידידות ביולי 2009
ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג

ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג (Jean de Luxembourg, ‏5 בינואר 1921 – 23 באפריל 2019) היה שליט לוקסמבורג בין 1964 ל-2000. ז'אן הוא אביו של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג הנוכחי, ובנם של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג ופליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה.
שמו המלא של ז'אן (כולל התארים השונים שהוא נשא מתוקף תפקידו) היה "בחסד האל, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, דוכס נסאו, רוזן פלטיני של הריין, רוזן זיין, קניגשטיין, קצנלנבוגן ודיץ, בורגראף של האמרשטיין, לורד של מאלברג, ויסבאדן, אידשטיין, מרנברג, לימבורג ואפשטיין".
ביוגרפיה

ז'אן נולד ב-5 בינואר 1921, לפליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה ושארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, ואחד מהסנדקים שלו הוא האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר. בצעירותו למד ז'אן בבית ספר יסודי בלוקסמבורג, ומשם המשיך לחינוך התיכוני. הוא השלים את לימודי התיכון בקולג' אמפלפורת', שהוא בית ספר פנימייתי רומי-קתולי הנמצא בממלכה המאוחדת. כאשר הגיע לגיל הבגרות, ב-5 בינואר 1939, הוא הפך ליורש המוחלט של אימו הדוכסית.
לקראת הפלישה הגרמנית ללוקסמבורג ב-10 במאי 1940, נמלט ז'אן עם משפחתו מלוקסמבורג לילה אחד לפני פלישה הוורמאכט, לאחר שקיבלו התראה מוקדמת. בתחילת מסע ההימלטות הם מצאו מקלט בפריז, אך ברחו מצרפת כמה שבועות לאחר מכן. ז'אן נסע לקנדה, בה למד משפטים ומדע המדינה באוניברסיטת לאוול שבקוויבק סיטי העתיקה.
ז'אן הצטרף ב-1942 למשמר האירי של הצבא הבריטי. לאחר שעבר קורס קצינים במחנה אלדרשוט, הוא מונה ללוטננט במרץ 1943, וב-1944 קודם לדרגת קפטן. ז'אן נחת בנורמנדי ב-11 ביוני 1944, והשתתף בקרב על קן ובשחרורה של בריסל. ז'אן השתתף בשחרורה של לוקסמבורג מהכיבוש הנאצי ב-10 בספטמבר 1944, ולאחר מכן עבר עם יחידתו לאזור ארנהיים והשתתף בפלישה לגרמניה. החל מ-1984 ועד להתפטרותו הוא כיהן בתפקיד הקולונל של רגימנט המשמר האירי, ולעיתים קרובות רכב במדי צבא מאחורי המלכה אליזבת השנייה במהלך מצעד יום ההולדת שלה.
ז'אן התחתן עם הנסיכה הבלגית ז'וזפין שארלוט ב-9 באפריל 1953. לזוג נולדו חמישה ילדים, כולל הדוכס הגדול אנרי שהוא השליט הנוכחי של לוקסמבורג. הילדים הנוספים הם מארי אסטריד (נולדה ב-1954) שלה נולדו חמישה ילדים, התאומים מרגריט (נולדה ב-1957) שלה נולדו ארבעה ילדים וז'אן (נולד ב-1957) שלו נולדו ארבעה ילדים גם כן, וגיום (נולד ב-1963) שגם לו נולדו ארבעה ילדים.
ז'אן מונה על ידי אימו הדוכסית הגדולה לתפקיד מושל המדינה ב-28 באפריל 1961, ובהדרגה החל למלא את מקומה בתפקיד ראש המדינה. לאחר שאימו התפטרה מתפקידה ב-12 בנובמבר 1964, הוא ירש את הכתר באותו היום לפי תנאי החוקה, ונשבע אמונים בפני מועצת הסגנים.
ז'אן ויתר על התארים של בית בורבון-פארמה עבור עצמו ועבור משפחתו ב-1986, לאחר שבנו הבכור אנרי, היורש המוחלט, התחתן עם מריה-תרז מסטרה. הסיבה לכך הייתה שדוכס פארמה, קרלוס הוגו, התנגד לנישואין עוד ב-1981.
בתקופת כהונתו של ז'אן התפתחו תחומי התעשייה והחקלאות, ולוקסמבורג הפכה למרכז תרבותי ומסחרי מודרני. בעיר לוקסמבורג נפתחו מספר סניפי בנקים, והוקמו בה כמה מהמוסדות של האיחוד האירופי. ב-1985 חנך את אנדרטת הזיכרון "גברת הזהב" המשוקמת בלוקסמבורג. בשנת 1989 חגגה לוקסמבורג 150 שנה לעצמאותה, ובמרץ 1998 נחגג יובל המאה לעלייתו לשלטון של בית נסאו-ויילבורג.
במאי 1987 ביקרו הדוכס והדוכסית בכנסת.
ז'אן התפטר מתפקידו ב-7 באוקטובר 2000, והוחלף על ידי בנו אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג. הוא מת ב-23 באפריל 2019.
משפחתו

ב-9 באפריל 1953 התחתן ז'אן עם ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה, בתם של לאופולד השלישי, מלך הבלגים ואסטריד, נסיכת שוודיה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
מארי אסטריד, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1954), התחתנה עם קרל כריסטיאן, ארכידוכס אוסטריה
אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג (נולד ב-1955)
ז'אן, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1957)
מרגריט, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1957), התחתנה עם ניקולאוס, נסיך ליכטנשטיין
גיום, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1963)
פרסים ועיטורים

בלגיה: צלב המלחמה (עם פס)
צרפת: צלב המלחמה 1939–1945
לוקסמבורג: צלב המלחמה של לוקסמבורג (עם פס)
הולנד: צלב הנצחת המלחמה
קריית הוותיקן: מסדר הדרבן המוזהב
פולין: הצלב הגדול של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפולנית
הממלכה המאוחדת: מסדר הבירית, כוכב 1939 - 1945, כוכב צרפת וגרמניה, מדליית ההגנה, מדליית המלחמה של 1939 - 1945
ארצות הברית: כוכב הכסף
דנמרק: אביר מסדר הפיל, 1976
הערות שוליים

↑  Philippe Bernier Arcand, Les Bourbon-Parme dans les institutions d’enseignement du Québec, Histoire Québec 28, 2022, עמ' 24–28
↑  גיל קיסרי, הנסיכה הקטנה קיבלה דוכס גדול, מעריב, 20 בנובמבר 1964
↑  Grand Ducal Decree, 28 July 1986
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810657888405606  BnF: cb14764112d (data)  GND: 118990314  ISNI: 0000 0003 8239 8931  LCCN: n80056897  NARA: 10580639  SUDOC: 182490831  VIAF: 42638199   WorldCat (עם VIAF): 42638199
מחלקת ביטחון המדינה (ליטא)

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  ליטא 
 תחום שיפוט:  ליטא ליטא
 משרד אחראי:  נשיא ליטא
 תאריך הקמה:  26 במרץ 1990
 סוכנות קודמת:  האגף הליטאי של קג"ב
 מנהל:  דריוס יאונישקיס
 מטה מרכזי:  וילנה, ליטא
 VSD.Lt
 קואורדינטות:  54°42′25″N 25°12′07″E﻿ / ﻿54.70694444°N 25.20194444°E﻿ / 54.70694444; 25.20194444
 he
 
מחלקת ביטחון המדינה של ליטא (בליטאית: Valstybės saugumo departamentas,‏ VSD בראשי תיבות) היא שירות המודיעין והביטחון הפנימי של ליטא האחראי לאיסוף מודיעין למטרות סיכול ריגול ומניעת חתרנות.
המחלקה הוקמה ב-26 במרץ 1990 כיורשת הקג"ב של ליטא הסובייטית.
בשנים 1990–2010 ביצעה תפקידי אבטחת אישים ואבטחת התקשורת הממשלתית, הגנה על סודות מדינה ומידע חסוי, אבטחת מתקנים ממשלתיים והענקת אישורי שהייה לתיירים, ניהול חקירות ומאבק בשחיתות שלטונית, תפקידים שהועברו אחר כך לסוכנויות ייעודיות ברפורמה משנת 2010.
היסטוריה

מחלקת ביטחון המדינה הוקמה ביוזמת ממשלת ליטא במרץ 1990, שבועיים לאחר הקמת הרפובליקה הליטאית.
בשנת 1991 הגוף אורגן מחדש בשם שירות הביטחון הלאומי, שאורגן מחדש שוב בשנת 1992 כשירות הביטחון הליטאי.
בשנת 1994 השירות אורגן מחדש והחל להיקרא מחלקת ביטחון המדינה בעוד הפרלמנט הליטאי מאשרר את חוק מחלקת ביטחון המדינה שהגדיר את תחומי סמכויותיה של המחלקה, שכללו לא רק איסוף מודיעין בלבד אלא גם חקירת פשעים חמורים, אבטחת האינטרסים הכלכליים של המדינה, אבטחת אישים בכירים ומתקני ממשל אסטרטגיים, הגנה על התקשורת הממשלתית, חקירת פשעים הנוגעים לשחיתות בממשלה ועוד.
בינואר 2010 הוחלט כי על מחלקת ביטחון המדינה יוטלו תפקידי איסוף מודיעין בלבד, ללא מעורבות בתחומים אחרים. משמעות הדבר הייתה קיצוץ בסמכויות הארגון והפיכתו מגוף אכיפת חוק לגוף מודיעיני בלבד ותפקידי מניעת ריגול וחתרנות, ללא סמכויות חקירה. המחלקה החלה לפעול במסגרת הסמכויות החדשות בהתאם לחוק שהתקבל בשנת 2012 והפך את מחלקת ביטחון המדינה לגוף א-פוליטי מודיעיני.
מנהלים

מנהל הארגון מכהן במשך תקופת כהונה של חמש שנים. הוא ממונה על ידי נשיא ליטא באישור הפרלמנט הליטאי.
מצ'יס לאורינקוס (1990 - 1991)
ויקטוראס זדליס (1991)
זיגמאס ואישווילה (1991 - 1992)
באליס גז'אוסקאס (1992)
פטראס פלומפה (1992 - 1993)
יורגיס יורגליס (1993 - 1998)
מ. לאורינקוס (1998 - 2004)
ארווידס פוציוס (2004 - 2007)
פובילאס מלאקאוסקאס (2007 - 2009)
גדימינאס גרינה (2010 - 2015)
דריוס יאונישקיס (2015 - ואילך)
ראו גם

שירות החקירות המיוחד (ליטא)
רוברט ג'יימס וולר

| --- | --- |

 לידה:  1 באוגוסט 1939 צ'רלס סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  10 במרץ 2017 (בגיל 77) פרדריקסברג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת צפון איווה  Indiana University Kelley School of Business 
 מעסיק:  אוניברסיטת צפון איווה 
 
רוברט ג'יימס וולר (באנגלית: Robert James Waller, ‏1 באוגוסט 1939 - 10 במרץ 2017), היה סופר אמריקאי, ידוע בעיקר בשל ספרו "הגשרים של מחוז מדיסון", ספר מצליח שפורסם ב-1992 וגם הוסרט. הוא היה גם צלם ומוזיקאי.
ביוגרפיה

וולר קיבל תואר בוגר אוניברסיטה (BA) ב-1962 ותואר מוסמך אוניברסיטה (MA) ב-1964 מאוניברסיטת צפון איווה (University of Northern Iowa) שנקראה באותה עת בשם המכללה להוראה של מדינת איווה (Iowa State Teachers College). הוא קיבל ב-1968 תואר דוקטור במינהל עסקים מאוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון (Indiana University Bloomington).
ב-1968 הוא חזר לאוניברסיטת צפון איווה והחל ללמד בה מנהל עסקים וכלכלה. ב-1977 הוא קיבל את התואר פרופסור. ב-1980 הפך לדקאן המכללה לעסקים, הוא פרש מתפקידו זה ב-1986. בשנת 2000 נמסר שהוא תרם סכום משמעותי מעל 1 מיליון דולר לאוניברסיטת אינדיאנה.
כמה מהספרים שכתב הופיעו ברשימת הספרים רבי המכר של העיתון "הניו יורק טיימס", כולל ספרו מ-1992 "הגשרים של מחוז מדיסון", שאותו כתב במשך שבועיים, ועמד ב-1993 בראש רשימת רבי המכר. הספר יצא לאור בעברית ב-1993 והפך לסרט בשם זהה ב-1995. גם ספרו "Puerto Vallarta Squeeze" שפורסם ב-1995 הפך לסרט.
חיים פרטיים

וולר התגרש ב-1997 לאחר 35 שנות נישואים. הוא נפטר ב-10 במרץ 2017, בגיל 77 בביתו בפרדריקסברג בטקסס (Fredericksburg, Texas) לאחר שסבל ממיאלומה נפוצה.
כתביו > ספריו

The Bridges of Madison County (1992; original UK title Love in Black and White)
Slow Waltz in Cedar Bend (1993); ISBN 0-446-51653-8
Puerto Vallarta Squeeze (1995)
Border Music (1995)
A Thousand Country Roads: An Epilogue to The Bridges of Madison County (2002)
High Plains Tango (2005)
The Long Night of Winchell Dear (2007)
כתביו > אוסף

Just Beyond the Firelight (1988), Iowa State University Press; 1st edition (1988), ISBN 081380163X/ISBN 978-0813801636
כתביו > ספרי עיון

One Good Road is Enough (1990)
Iowa: Perspectives on Today and Tomorrow (1991)
Old Songs in a New Café (1994)
Images (1994) [6]
The Summer Nights Never End...Until They Do: Life, Liberty, and the Lure of the Short-Run (2012)
מוזיקה

The Ballads of Madison County: A Collection of Songs; Audio CD (July 23, 1993); Release Date: July 23, 1993, Atlantic/Wea label; ASIN: B000002IW9
הערות שוליים

↑  איתמר זהר, מת הסופר רוברט ג'יימס וולר, מחבר רב המכר "הגשרים של מחוז מדיסון", באתר הארץ, 11 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304581105171  PLWABN: 9810566300105606  BNE: XX918855  BnF: cb123228184 (data)  CANTIC: a11424643  GND: 11928670X  ICCU: RAVV084828  ISNI: 0000 0001 2117 9909  LCCN: n88040570  LNB: 000002398  MusicBrainz: 1ab4d06c-96c1-47c2-9fa0-1f19af2d56a4  NKC: jn19981002389  NLA: 35622737  NLG: 70892  NLK: KAC199629160  NTA: 099501295  PIC: 388631  SNAC: w6pc53m1  SUDOC: 032140851  VIAF: 2541537   WorldCat (עם VIAF): 2541537
שירות הדואר של קוריאה הצפונית

תיבת מכתבים בפיונגיאנג
שירות הדואר של קוריאה הצפונית (בהנגול: 조선의 체신체계) או דואר קוריאה (조선 우편) מופעל על ידי משרד הדואר והתקשורת, ומפוקח מטעם הלשכה לתחזוקת שירותי התקשורת אשר מפקחת על כלל אמצעי התקשורת במדינה המסוגרת, לרבות מברקים, שירותי טלפוניה, שידורי טלוויזיה ועיתונות, וכדומה.
רקע והיסטוריה

בדומה לאספקטים נוספים בשגרת היום-יום של תושבי קוריאה הצפונית, קיים קושי ניכר בהשגת מידע אותנטי ומאומת ביחס לשגרת החיים במדינה המסוגרת, כאשר לרוב, המידע הפנימי אודות המדינה מושג הודות לקומץ עריקים צפון-קוריאנים, אנשי עסקים בינלאומיים הפועלים במדינה בהסכמת המשטר, ומספר מכוני מחקר צפון-קוריאנים הפועלים מחוץ לגבולות המדינה.
בתקופה שלפני הרעב ההמוני של שנות ה-90, שירות הדואר במדינה פעל בדרך כלל כסדרו, כאשר העברת מכתב בתוך המדינה מיעד אחד לשני לקחה בדרך כלל פחות משבוע. הממשלה עצמה נהגה לספק לשירות הדואר אמצעי תחבורה (אופניים) לשם אספקת הדואר בזמן לתחנות החלוקה השונות. עם זאת, בימי הרעב ההמוני (אשר מכונה בקוריאה הצפונית "המצעד הכרוך במאמצים"), משלוחי הדואר הפכו בהדרגה לפחות ופחות סדירים עקב מחסור במזון, חשמל ודלק (בין היתר, חלו שיבושים ניכרים בתנועת הרכבות, אמצעי התחבורה העיקרי למרחקים ארוכים במדינה). כתוצאה מכך, שליחת מכתב מבירת המדינה, פיונגיאנג, למרחק מאות קילומטרים ספורים, יכלה לקחת כחודש ואף למעלה מכך. במקרים מסוימים במהלך תקופת הרעב, ולפי מקורות שונים, עובדי הרכבת, אשר סבלו ממחסור במזון ובאמצעי חימום בקור המקפיא של החורף, נהגו לשרוף את דברי הדואר על מנת להתחמם.
בשנת 1992, שר הדואר והתקשורת, יחד עם סגנו ומרבית הבכירים במשרד פוטרו, כאשר השר וסגנו נשלחו למחנה מעצר בגין מעילה ובזבוז כספים במסגרת רכישת ציוד סיבים אופטיים פגום מבריטניה.
חרף זאת, באותה השנה החלה פריסה בהיקף חלקי של שירותי טלפוניה ברחבי המדינה, המבוססת על תשתית סיבים אופטיים, מה שהפחית את תלות התושבים בשירות הדואר המסורתי לשם שמירה על קשר עם קרובי משפחה וחברים.
מערכת הדואר

מערכת חלוקת הדואר בקוריאה הצפונית, בדומה למדינות אחרות, מבוססת על חלוקה לפי מחוזות, כאשר בכל מחוז פועל סניף מרכזי של משרד הדואר והתקשורת, ובמרבית הכפרים קיים סניף מקומי למשלוח ולקבלת דברי דואר מברקים וחבילות, הפועל בתיאום מול הסניף המחוזי. בהתאם למדיניות הצנזורה הפנימית במדינה, סוכנים מטעם מחלקת ביטחון המדינה של קוריאה הצפונית מוצבים בסניפי הדואר המרכזיים לשם בדיקת דברי הדואר, מה שמשמש כאמצעי פיקוח נוסף על תושבי המדינה.
חרף פעילותו של שירות הדואר ואמצעים נוספים להעברת מידע ברחבי המדינה, תקשורת אישית מפה לאוזן עודנה מהווה הדרך העיקרית להפצת מידע בין תושבי המדינה הפזורים ברחבי הארץ.
שירות דואר בינלאומי

נכון לשנת 2018, לא קיים שירות אספקת דואר סדיר בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית, שכנתה מדרום. יתרה מכך, מאז שנת 2006 קוריאה הצפונית מתמודדת עם סנקציות כלכליות חריפות שהוטלו על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות עקב תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית, מה שמגביל בצורה ניכרת את יכולתם של תושבי המדינה לשלוח ולקבל חבילות ומכתבים לחו״ל. כמו כן, מדינות שונות ברחבי העולם מטילות אף הן סנקציות על הכנסת דברי דואר וחבילות לקוריאה הצפונית. בארצות הברית לדוגמה, חל איסור על העברת דברי דואר וחבילות לקוריאה הצפונית, למעט תכתובת אישית (ותמונות). קיים איסור מוחלט על העברת סחורות, מטבעות, מתכות יקרות, תכשיטים, וחומרים כימיים/ביולוגיים/רדיואקטיביים ואחרים.
ראו גם

תקשורת בקוריאה הצפונית
תקשורת המונים בקוריאה הצפונית