stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היינריך הארבעים וחמישה, נסיך הכתר של רויס הקו הצעיר

| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1895 זאלבורג-אברסדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1945 (בגיל 49 בערך) 
 מדינה:  גרמניה 
 מפלגה:  גרמניה הנאצית המפלגה הנאצית
 פרסים והוקרה
 צלב הברזל, דרגה שנייה  צלב הכבוד 
 
היינריך הארבעים וחמישה, נסיך הכתר של רויס הקו הצעיר (בגרמנית: Heinrich XLV Erbprinz Reuß jüngere Linie;‏ 13 במאי 1895 – ככל הנראה 1945) היה ראש בית רויס משנת 1928 עד 1945, היה ראש בית רויס האחרון מהקו הצעיר.
ביוגרפיה

היינריך נולד באברסדורף, נסיכות רויס-גרה (תורינגיה של ימינו), והיה בנו יחיד שנשאר בחיים של היינריך העשרים ושבעה, נסיך רויס הקו הצעיר, בנם של היינריך הארבעה עשר, נסיך רויס הקו הצעיר, ואגנס, דוכסית וירטמברג, ואשתו, אליזה, נסיכת הוהנלהה-לנגנבורג, בתם של הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ופאודורה, נסיכת ליינינגן.
הוא למד בתיכון בדרזדן ושירת כלויטננט במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הוא למד בלייפציג, מרבורג, מינכן וקיל, ספרות, מוזיקה ופילוסופיה.
הוא היה חובב ותומך תיאטרון גדול והיה במאי, סופר ויועץ. בשנת 1923 הפך היינריך לראש מחלקת הדרמטורגיה בתיאטרון הרוסי בגרה.
במותו של אביו ב-21 בנובמבר 1928 הוא התמנה לראש בית רויס לאחר שהתמזגו הענפים הצעיר והמבוגר, לאחר הכחדת הענף המבוגר בשנת 1927.
בשנת 1935 הוא אימץ את אחד מקרובי משפחתו, היינריך הראשון, נסיך רויס-קסטריץ. האימוץ התרחש מטעמי ירושה, ולא בגלל זכויות ירושה לבית רויס. בשנת 1939 הוא התחתן עם אחייניתו, וויזלאווה פאודורה, דוכסית מקלנבורג.
במהלך שנות ה-30 הפך היינריך לאוהד נאצי ולחבר המפלגה הנאצית. באוגוסט 1945 הוא נעצר באברסדורף על ידי הצבא הסובייטי ונעלם. אף על פי שהיה ככל הנראה כלוא ונרצח במחנה המיוחד של NKVD Nr. 2 בבוכנוואלד שמו אינו מופיע באף אחד מרשימות המחנות המיוחדים. ב-5 בינואר 1962 הוא הוכרז כמת על ידי בית משפט בבידינגן. כל הונו נתפס והוחרם בשנת 1948 על ידי המינהל הצבאי הסובייטי, כולל טירת אברסדורף, טירת תלביץ, טירת אוסטרשטיין בגרה.
היינריך נותר חסר ילדים וראשות בית רויס עברה להיינריך הרביעי, נסיך רויס-קסטריץ.
הערות שוליים

↑  OTZ.de: Verschollen in Buchenwald: Heinrich XLV. Reuß, abgerufen am 17. August 2012
↑  Lionel Gossman: Brownshirt Princess; A study of the "Nazi Conscience". Open Book Publishers, Cambridge 2009. ISBN 978-1-906924-07-2, S. 68
↑  "Monarchies of Europe - Formerly-reigning monarchs and present-day claimants in Europe". Btinternet.com. אורכב מ-המקור ב-2012-06-30. נבדק ב-2011-10-04.
↑  The "Wolfgang Rosenthal Clinic Thallwitz / Saxony in the two German dictatorships, inaugural dissertation by Kerstin Ackerman, Giessen 2008, p. 51
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 141194367  VIAF: 120809761   WorldCat (עם VIAF): 120809761
הדיוט

הֶדְיוֹט (מיוונית עתיקה: ιδιωτης) הוא אדם שאינו בקיא בנבכי נושא מסוים.
אותה מילה יוונית המהווה את המקור למילה הדיוט, היא גם המקור למילה "אידיוט" – טיפש, שוטה. במשמעות זו המילה התגלגלה מיוונית ללטינית, ממנה ללשונות אירופה ומהן לעברית המודרנית.
אטימולוגיה

מקור המילה הדיוט היא מהמילה היוונית idiotes שמשמעותה "לקוי בשכלו" או איש פשוט, ללא התמחות או ללא השכלה.
אזכורים בחז"ל

המילה חדרה לשפה העברית לראשונה באמצעות לשון חז"ל. היא מופיעה במשנה במשמעות דומה לזו המודרנית: אדם פשוט. למשל כהן הדיוט הוא בדרגה כרוב הכהנים כהן פשוט ולא כהן גדול. כך גם במסכת מגילה מופיעה משמעות זו בפסקה המייחסת לכל אדם, אפילו אדם פשוט, את כוח הברכה: "לעולם אל תהי ברכת הדיוט קלה בעיניך." (מסכת מגילה טו, א).
בהלכה, מופיע המושג בהקשר לאסור ומותר בשבת. ונפסק כי "שטרי הדיוטות" אסורים בקריאה בשבת. ישנה מחלוקת בין הפוסקים מה משמעותם בימינו, יש הטוענים כי מדובר במסמכי מסחר ומשא ומתן, אחרים טוענים כי הכוונה לכל טקסט של חולין ולא של קודש.
הערות שוליים

↑  אידיוט או הדיוט, באתר "השפה העברית".
↑  מילון אבניאון - מה זה הדיוט – פירוש המילה הדיוט ,פרוש, הסבר, משמעות והגדרה, באתר www.milononline.net
↑  שטרי הדיוטות, באתר "כיפה"
↑  קריאת דברי דפוס בימינו לאור דין שטרי הדיוטות, באתר של הרב איתם הנקין.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדיוויזיה התשיעית (סוריה)

| --- | --- |
סימול טקטי של הדיוויזיה
סימול טקטי של הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  סוריה סוריה
 שיוך:   הצבא הסורי
 סוג:  דיוויזיה
 בסיס האם:  אל שרעיה, דרעא
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1970–הווה (כ־54 שנים)
 מלחמות:  מלחמת יום הכיפורים מלחמת המפרץ מלחמת האזרחים בסוריה
 פיקוד
 יחידת אם:  הקורפוס הראשון
הדיוויזיה המשוריינת התשיעית של הצבא הסורי היא דיוויזיית שריון סורית אשר לחמה במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת המפרץ ומשתתפת כיום במלחמת האזרחים בסוריה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1970, ונקראה במקור דיוויזיית חיל הרגלים התשיעית, אם כי על פי הרכבה היא הייתה למעשה דיוויזיית שריון. ב-1973 השתתפה הדיוויזיה במלחמת יום הכיפורים ובמתקפה על רמת הגולן בתחילת המלחמה. הדיוויזיה תקפה את מרכז הרמה, לצד הדיוויזיה ה-5 שתקפה את הגזרה הדרומית והדיוויזיה ה-7 שתקפה את הצפון. תחת פיקוד הדיוויזיה היו בדרג הראשון החטיבה הממוכנת ה-52 (עם 41 טנקים) בחלק הצפוני של הגזרה והחטיבה הממוכנת ה-33 (עם 41 טנקים) בחלקה הדרומי של הגזרה. מאחורי חטיבות הדרג הראשון היו שתי חטיבות דרג שני; החטיבה המשורינת ה-43 (עם 95 טנקים) והחטיבה המשוריינת ה-51 (עם 95 טנקים), שסופחה לדיוויזיה. על הדיוויזיה פיקד במהלך המלחמה חסן טורקמאני. במהלך מלחמת המפרץ הדיוויזיה הוצבה כחלק מהעתודה הצפונית של הפיקוד הערבי המאוחד, והשתתפה במעט קרבות.
היסטוריה > מלחמת האזרחים בסוריה

הדיוויזיה נלחמת כיום במלחמת האזרחים בסוריה במסגרת הכוחות הנאמנים למשטר בשאר אל-אסד. היא השתתפה בקרבות בנפת אידליב בין 2012–2013, במתקפה בדרום סוריה בין פברואר למרץ 2015, ובמתקפת דרעא ו א-סווידא ביוני של אותה שנה.
בין נובמבר 2017 לינואר 2018 לקחו יחידות הדיוויזיה חלק בקרבות בפאתי דמשק (קרב חרסטה) ובמהלך אוגוסט 2021 השתתפו במתקפת דרעא, שהובילה לכיבושים נרחבים ממזרח ומערב לעיר דרעא לטובת כוחות השלטון הסורי.
הערות שוליים

↑  Opposition Seizes Strategic Tel Ahmar, Advances on Western Ghouta
↑  Syrian Army restores all lost points in Golan Heights
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוריה ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תוכנית Joint Strike Fighter

סמל התוכנית (לאחר בחירת המטוס המנצח)
תוכנית ה-Joint Strike Fighter או בקיצור JSF, היא תוכנית לפיתוח ורכישה של מטוסי קרב שהייתה מכוונת להחליף מגוון רחב של מטוסי תקיפה של הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובעלות בריתה.
כיום מזוהה התוכנית עם מטוס ה-F-35 לייטנינג II. למרות זאת, עד שנת 2001, המונח התייחס לתחרות בין שני המטוסים: ה-X-32 של בואינג וה-X-35 (לימים מטוס ה-F-35 לייטנינג II). תוכנית ה-JSF עוצבה על מנת להחליף את מטוסי ה-F-16, ה-F/A-18 הורנט, ה-A-10 ת'נדרבולט II, ומקדונל דאגלס AV-8B הרייר II במטוס אחד אשר ישרת את הכוחות המזוינים של ארצות הברית ואת צבאות בנות בריתה.
מבנה הפרויקט

תוכנית ה-JSF: Joint Strike Technology נוסדה על בסיס מיזוג של שני פרויקטים:
תוכנית ה-CALF (נודעה גם בתור Advanced Short Takeoff and Vertical Landing) נוסדה בסוף שנות השמונים. התוכנית נועדה לפיתוח מטוס קרב שיכול להמריא במרחקים קצרים ולנחות באופן אנכי. נועדה לפיתוח חלופה נוחה ויעילה יותר ממטוס ה-F-16.
תוכנית ה-JAST נוסדה ב-1993 כדי לבצע את ההמלצות של משרד ההגנה האמריקני. משרד ה-JAST נוסד ב-27 בינואר 1994 כדי לפתח מטוסים, כלי נשק וטכנולוגית חיישנים, בכוונה להחליף מטוסים מצבאות ארצות הברית ובריטניה. הפרויקט עסק בין היתר פרויקט בפרויקט ה-F-22 וה-F-18.
בנובמבר 1995 חתמה בריטניה על חוזה המצהיר על בריטניה כשותפה בתוכנית, במסגרתו הסכימה לשלם 200,000$ (או 10%) מתקציב שלב ההדגמה והאב-טיפוס.
תחרות ה-JSF

שני חוזים לפיתוח אב-טיפוסים ניתנו ב-16 בנובמבר 1996. אחד ניתן ללוקהיד מרטין ואחד ניתן לבואינג. כל חברה תבנה אב-טיפוס שידגים המראה ונחיתה קונוונציונליים, המראות ונחיתות מנושאת-מטוסים, המראות קצרות ונחיתות אנכיות. העיצוב של מקדונל דאגלס נדחה בשל מורכבות יתר. באוינג ולוקהיד השקיעו כ-750 מיליון דולר בבנית האב-טיפוס. הכוונה של התקציב המוגבל היא למנוע פשיטת רגל של אחת החברות במהלך הפיתוח של המטוסים על מנת לנצח בתחרות.
גם כן, ב-1996, משרד ההגנה של בריטניה שיגר את פרויקט ה-Future Carrier Borne Aircraft על מנת להחליף את הבריטיש אירוספייס הרייר ימי ולעתיד גם את הבריטיש אירוספייס הרייר II.
בזמן הגדרת האב-טיפוס, לוקהיד מרטין השיקה שני מטוסים: ה-X-35A (מאוחר יותר שונה שמו ל-X-35B) ואת ה-X-35C. ה-X-35C היה בעל כנפיים גדולות יותר על מנת השגת מהירות המראה נמוכה יותר. באחת מהדגמותיו של ה-X-35 נראה המטוס ממריא במרחק של 150 מטרים בלבד, טס מעל מהירות הקול ונחת באופן אנכי לחלוטין. לעומת זאת, מטוס ה-X-32 של בואינג לא הצליח לבצע את המשימות האלה בטיסה אחת.
תחרות ה-JSF > תוצאות התחרות

חוזה פיתוח המערכות וההדגמות ניתן ללוקהיד מרטין ב-21 באוקטובר 2001, על כך שמטוסה, ה-X-35 ניצח את ה-X-32 של בואינג. אחת הסיבות לכך היא הדרך להשגת המראה קצרה ונחיתה אנכית במטוס. מחלקת ההגנה של ארצות הברית החליטה שמערכת "מאוורר העילוי", על אף היותה מסוכנת יותר, היא יעילה יותר. למרות הסכנות במאוורר העילוי, לאב-טיפוס של באוינג היו סכנות הרבה יותר חמורות. כאשר המטוס נמצא מעל הקרקע, בגובה נמוך, הבואינג X-32 סובל מהבעיה של אוויר חם מהפליטה, שנכנס חזרה למנוע העיקרי. תופעה זו יכולה לגרום דחיקה שעלולה להחליש את המנוע ולגרום לו להתחמם.
פקידים של מחלקת הביטחון של ארצות הברית ושר ההגנה של בריטניה הצהירו רשמית כי ה-X-35 הופיע באופן עקבי יותר מאשר ה-X-32, אף על פי ששניהם עמדו בדרישות של מטוס JSF.
בתום התחרות, הוחלט כי הפיתוח של ה-JSF יהיה ממומן על ידי מספר מדינות; ארצות הברית ובריטניה במעמד בכיר, איטליה, הולנד, קנדה, טורקיה, אוסטרליה, דנמרק, נורווגיה במעמד משנה, סינגפור וישראל במעמד זוטר.
ההערכה בענף התעופה הצבאית היא שה-F-35 יהיה מטוס הקרב המאויש האחרון, ואחריו יפותחו רק כלי טיס בלתי מאוישים למטרות קרב.
ה-X-35 יהיה לבסיס של ה-F-35 לייטנינג II.
לוגיסטיקה אוטונומית

אחד החידושים בתוכנית ה-JSF הוא גישת הלוגיסטיקה האוטונומית. לוגיסטיקה אוטונומית היא פתרון מצורף למטוס ה-JSF שתורם להצגת מטוס, פרמטרים אופרטיביים, רישום המטוס, רשמה עדכונים ותחזוקה, היסטוריית מרכיבים, דיאגנוזות, תחזיות, ניהול תקינות, ושרות תמיכה ל-F-35. בעיקר, לוגיסטיקה אוטונומית משתמשת בסקירה "מאחורי הקלעים", תחזוקה ותחזית כדי לתמוך במטוס ולהבטיח את התקינות הממושכת. הפתרון של ניהול התקינות לF-35 בדרך כלל ידוע כתחזית מצב וניהול תקינות, או ת.מ.נ.ת (באנגלית PHM).
ראו גם

F-35 לייטנינג II
X-32
לוקהיד מרטין
בואינג
הערות שוליים

↑  דרור מרום ורן דגוני, ‏לוקהיד-מרטין ובואינג עלו לשלב הסופי במיכרז הפנטגון לייצור מטוס הקרב האמריקני העתידי, באתר גלובס, 18 בנובמבר 1996
↑  דרור מרום, ‏לוקהיד-מרטין תייצר את מטוס הקרב מהדור הבא, שיחליף את אף-16 שגם הוא מתוצרתה, באתר גלובס, 28 באוקטובר 2001
↑  תוכנית הרכש החכמה ביותר, באתר גלובס, 29 באוקטובר 2001
הכרעת רוב בדיינים

| --- | --- |
 מקרא:  ספר שמות, פרק כ"ג, פסוק ב'
 משנה תורה:  הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרקים ח'-ט'
 שולחן ערוך:  חושן משפט, סימן י"ח
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה קע"ה ספר החינוך, מצווה ע"ח
 
הכרעת הדין על פי רוב הדיינים היא מצוות עשה מהתורה הקובעת כי במחלוקת בין דיינים מוכרע הדין על פי דעת הרוב.
מקור הדין

מקור הדין הוא בפסוק: ”לֹא-תִהְיֶה אַחֲרֵי-רַבִּים לְרָעֹת וְלֹא-תַעֲנֶה עַל-רִב לִנְטֹת אַחֲרֵי רַבִּים לְהַטֹּת” (שמות כ"ג, ב). הרמב"ם במשנה תורה כותב ”בית דין שנחלקו, מקצתן אומרין 'זכאי' ומקצתן אומרין 'חייב' - הולכין אחר הרוב. וזו מצוות עשה שלתורה שנאמר 'אחרי רבים להטות'”.
מקור הדין > הכרעת רוב בדיינים ועקרון הרוב בהלכה

מדברי הפסוק "אחרי רבים להטות" למדו חז"ל את העיקרון הכללי של רוב בהלכה, שמהווה מקור להיזדקקות לרוב בהכרעת ספקות מסוגים שונים - לא רק בהכרעה בין דיינים. הכרעה על פי רוב הדיינים היא איפוא היישום הראשי והדוגמה המרכזית לעקרון הכללי של רוב בהלכה.
הוספת דיינים במקרה של שקילות

על פי ההלכה אין בית דין שקול, דהיינו גודלו של בית דין הדן בעניינים שונים חייב להיות בגודל אי זוגי על מנת לחייב הכרעה. עם זאת, עדיין ייתכן מצב בו מגיעים לתיקו והוא כאשר מחצית הדיינים מחייבים ומחציתם פוטרים ואחד אומר שאינו יודע, כלומר שאינו יכול להכריע. במצב כזה מוסיפים עוד שניים לבית הדין. אם עדיין לא מוכרעת ההלכה מוסיפים עוד שני דיינים עד שמגיעים להכרעה או שמוסיפים שניים נוספים וכן הלאה עד שמגיעים לבית דין של שבעים ואחד. כאשר מגיעים לבית דין בגודל של שבעים ואחד דיינים ולא מגיעים להכרעה (למשל אם שלושים וחמישה מחייבים ושלושים וחמישה פוטרים ואחד אומר איני יודע) אין מוסיפים עוד דיינים אלא דנים עם האחד שאינו מגיע להכרעה עד שיסכים לאחד מן הצדדים.
בפסיקת הלכה

מלבד דיונים משפטיים הבאים לפני בית דין, כלל ההכרעה ברוב מיושם לעיתים בפסיקת הלכה באופן כללי. כן מביא בעל ספר החינוך בהגדרת המצווה ”לנטות אחרי רבים - והוא כשיפול מחלוקת בין החכמים בדין מדיני התורה כולה, וכמו כן בדין פרטי כלומר בדין שיהא בין ראובן לשמעון...”, כלומר העיקרון קיים הן בפסיקת הלכה כללית והן למקרים פרטיים המובאים בפני בית דין.
דוגמאות לכך מובאות בספרות חז"ל במקומות שונים. למשל, במחלוקת המפורסמת בעניין תנורו של עכנאי בין רבי אליעזר לחכמים, נפסקה הלכה כדעת חכמים המרובים על רבי אליעזר משום הכלל "אחרי רבים להטות". מקרה נוסף מובא בתוספתא ביחס לרבי עקיבא שבמחלוקת בין רבן גמליאל לחכמים נהג כשיטת חכמים בפניו של רבן גמליאל: ”אמר לו רבן גמליאל: עקיבא! מה לך אתה מכניס ראשך בין המחלוקת? אמר לו: למדתנו רבינו - "אחרי רבים להטות". אף על פי שאתה אומר כך וחביריך אומרים כך, הלכה כדברי המרובין”.
בעניין מחלוקת הלכתית אשר בה צד אחד מרובה על חברו, אלא שמנגד המיעוט הוא של תלמידי חכמים גדולים יותר בהלכה, קיימת מחלוקת המובאת במסכת יבמות אשר דנה בסוגיה בה נחלקו בית הלל ובית שמאי, האם נהגו בית שמאי בחיי היום יום כשיטתם או שבפועל הלכו אחרי בית הלל, ומובא כי בתשובה לשאלה זו קיימת מחלוקת בין אמוראים: ריש לקיש ורב סוברים "לא עשו בית שמאי כדבריהם" ואילו רבי יוחנן ושמואל סוברים "עשו ועשו". אחד מההסברים הניתנים למחלוקת אמוראים זו היא שלשיטת הסוברים שלא עשו בית שמאי כדבריהם - מכיוון שמעטים היו מבית הלל. ברם, לשיטת הסוברים "עשו ועשו" - מכיוון שהם "מחדדי טפי" כלומר מחודדים בחכמתם יותר מבית הלל.
גם בדורות מאוחרים יותר נעשה שימוש בכלל אחרי רבים להטות בפסיקת הלכה. אחת הדוגמאות החשובות ביותר לכך היא שיטתו של ר' יוסף קארו בבואו לפסוק הלכה בספרו בית יוסף. הוא קובע כי אין להכריע הלכה בין הראשונים על פי סברותיהם, כי בדור זה אין יכולת להבין לעומק את כוונתם. לפיכך הוא פוסק הלכה כפי לפחות שנים מבין שלושה "עמודי הוראה": הרמב"ם, הרי"ף והרא"ש. שיטה זו דומה לפסיקה בבית דין של שלושה דיינים ועל פי העיקרון אחרי רבים להטות פוסקים כפי שנים מבין שלושתם. אמנם אין זה "אחרי רבים להטות" הרגיל, שכן מה יעשה כאשר שנים מבין שלושה פוסקים כשיטה אחת אך חכמים רבים אחרים חלוקים על שנים אלו וסוברים כמו דעת היחיד, הרי במקרה זה בטל הכלל של אחרי רבים להטות? לפיכך מציין ר' יוסף קארו כי ”במקצת מקומות שכל חכמי ישראל או רובם חולקים על הדעת ההוא...” יחרוג משיטתו ויפסוק כדעת הרוב.
הגבלות על העיקרון

לעקרון ההליכה אחרי הרוב ישנן שתי הגבלות אשר כל אחת מהן נחשבת כמצוות לא תעשה בפני עצמה במניין המצוות.
הגבלות על העיקרון > רוב מיוחס בדיני נפשות

במכילתא דרבי ישמעאל נקבעת הגבלה מסוימת בהליכה אחר הרוב ביחס לדיני נפשות: ”ממשמע שאין אתה הווה עמהם לרעה, אבל אתה הווה עמהם לטובה. כיצד? שנים עשר מזכין ואחר עשר מחייבין – זכאי. שלושה עשר מחייבין ועשרה מזכין – חייב. או אחד עשר מזכין ושנים עשר מחייבין, שומע אני יהא חייב? תלמוד לומר: "לא תענה על ריב". אמרה תורה "הרוג על פי עדים", "הרוג על פי מטין". מה עדים בשנים - אף מטין בשנים”. לפי מדרש זה, על מנת לזכות דרוש רוב רגיל, אולם על מנת לחייב דרוש רוב מיוחס. המדרש מקיש מן הצורך להביא לפחות שני עדים כדי לחייב אדם בעונש מוות, לצורך להביא לפחות רוב של שני דיינים לצד המחייב מוות.
במידה וקיים רוב של דיין בודד לצד המחייב מוות, אין הנאשם זכאי מיד, אלא בדומה לאמור לעיל מוסיפים שני דיינים עד שיגיעו לרוב מיוחס למיתה או רוב רגיל לזיכוי או עד שיגיעו לבית דין של שבעים ואחד. על בית דין של שבעים ואחד אין מוסיפים, אלא דנים עד שמגיעים להכרעה, ובמידה ואין מגיעים להכרעה - הנאשם זכאי אפילו אם קיים רוב של דיין אחד למיתה.
חריג נוסף ביחס לדיני נפשות הוא כאשר כל הדיינים מחליטים פה אחד על עונש מוות - במקרה זה הנאשם פטור מעונש מוות משום שלא היה אפילו דיין אחד שהביא נימוקים לזכותו כדי שידונו בהם הדיינים.
הגבלות על העיקרון > הטיה לפי סברת הרוב בלי סברה עצמאית

רש"י בבאורו על התורה מבאר את הפסוק "לא תהיה אחרי רבים לרעות" כאזהרה לדיינים לעמוד על דעתם אף כאשר הם בדעת מיעוט ודעתם תדחה למול דעת הרוב שמורכב מרשעים: ”אם ראית רשעים מטין משפט, לא תאמר הואיל ורבים הם, הנני נוטה אחריהם... אלא אמור את המשפט כאשר הוא (לפי דעתך), וקולר יהא תלוי בצוואר הרבים”.
יסודם של דברים אלו הוא במכילתא דרבי שמעון בר יוחאי ”ולא תענה על רב לנטות - שלא תאמר בשעת מניין דיי שאהיה כרבי אלא אמור מה שלפניך”. מסביר הרמב"ם בספר המצוות: ”האזהרה שהוזהר הדיין מלנטות אחר סברת דיין אחר דרך הסמכות עליו בחיוב המחויב או זכוי הזכאי, מבלי לבחון הדבר בעצמו לפי חקירתו וסברתו מתוך יסודות הדין. והוא אמרו "ולא תענה על רב לנטות", הכוונה בזה אל תבקש בריב הנטייה בלבד, והוא שתטה עם הרוב או עם הגדולים ותשתוק ממה שיש בדעתך באותו הדין”. כלומר זו אזהרה לדיין שלא לנטות אחר סברת הרוב משום שכך סבור הרוב אלא עליו לומר את סברתו הוא.
טעם המצווה

בעל ספר החינוך מסביר כי יסוד קביעת ההלכה כדעת הרבים נועד לשמור על אחידות התורה, שכן במידה וכל אחד יכריע את ההלכה על פי סברתו ולא לפי דעת הרוב, תעשה התורה ככמה תורות: ”שאילו נצטוינו קיימו התורה כאשר תוכלו להשיג כוונת אמתתה, כל אחד ואחד מישראל יאמר "דעתי נותנת שאמתת עניין פלוני כן הוא", ואפילו כל העולם יאמרו בהפכו...ויצא מזה חורבן שתעשה התורה ככמה תורות כי כל אחד ידין כפי עניות דעתו. אבל עכשיו שבפירוש נצטוינו לקבל בה דעת רוב החכמים - יש תורה אחת לכולנו והוא קיומנו גדול בה...”.
ראו גם

רובו ככולו
הכרעת הרוב
הערות שוליים

↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק ח', הלכה א'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק ח', הלכה ב'
↑  כן מובא במסכת בבא מציעא בשם רבי ירמיה; אין לטעות בנימוקו של רבי יהושע "לא בשמים היא" שהוא נימוק נגדי לראייתו של רבי אליעזר אך אין הוא נימוק חיובי מדוע לפסוק כחכמים
↑  מסכת ברכות פרק ד הלכה י"ב
↑  כלומר רבי עקיבא משיב לרבן גמליאל
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף י"ד, עמוד א'
↑  התלמוד מסביר שדרך זו היא אם נאמר שהמחלוקת בין האמוראים היא לפני שיצאה בת קול ואמרה הלכה כבית הלל. אם מחלוקת האמוראים היא לאחר בת קול, יש להסבירה בצורה שונה, משום שהם חולקים האם משגיחים בבת קול או שאין משגיחים בה, כשיטת רבי יהושע במחלוקת תנורו של עכנאי.
↑  אין הכוונה כאן להאריך בהסבר שיטתו של הבית יוסף, בדקויותיה השונות ובפולמוס שהתעורר לאחר מכן על שיטה זו, אלא להדגים את עקרון ההליכה אחרי הרוב בפסיקת הלכה בתקופות מאוחרות יותר
↑  פרק כ"ג, ב'
↑  בית דין הדן בדיני נפשות פותח בגודל של עשרים ושלושה דיינים
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק ט', הלכה ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק ט', הלכה א'
↑  פרק כ"ג, ב'
↑  לא תעשה רפ"ג, לפי תרגום הרב יוסף קאפח
↑  כפי שהזכרנו לעיל העיקרון חל לא רק בדין ספציפי אלא בכל מחלוקת הלכתית
| המשפט העברי |
| --- | --- | --- |
| בית דין והדיינים | סמיכת זקנים • ערכאות של גויים • איגרות בית דין • איסור הטיית משפט • איסור שוחד • כבוד הבריות במשפט העברי |  |
| סדר הדין | לא תגורו מפני איש • בצדק תשפוט עמיתך • דרישה וחקירה • דין מרומה • אנן סהדי |  |
| תובע ונתבע | כתב סירוב • הודאת בעל דין |  |
| דיני ראיות | עדות • כיוון שהגיד שוב אינו חוזר ומגיד • עדים זוממים • פסולי עדות • לא תישא שמע שווא • אין עד נעשה דיין • נמצא אחד קרוב או פסול • שטר • סימנים • קול |  |
| דיני טענות | טענת ברי • ברי ושמא • ספק וודאי • קים לי • מרא קמא • כופר הכל • מודה במקצת • מיגו  • טענו חיטין והודה לו בשעורין • טוען וחוזר וטוען • הוחזק כפרן |  |
| פסק בית דין | הכרעת רוב בדיינים • המוציא מחברו עליו הראיה • יחלוקו • יהא מונח עד שיבוא אליהו • כל דאלים גבר • שודא דדייני • פשרה • עביד איניש דינא לנפשיה • הפקר בית דין הפקר • חזקת ממון • תפיסה • גוד או איגוד |  |
ה'תשמ"ח

ה'תשמ"ח (5,748) ובקיצור תשמ"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-24 בספטמבר 1987, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 11 בספטמבר 1988.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 9 שעות ו-77 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 10 במחזור העיבור ה-303. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 8 (סימנה חיהז) במחזור השמש ה-206.
שנה זו היא שנת 1,919 לחורבן הבית, ושנת 2,299 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשמ"ח 40 שנות עצמאות.
אירועים

י"ז בחשוון - הוקם היישוב נופית בגליל התחתון
כ"ה בחשוון - בית המשפט לערעורים נותן פסק סופי לטובת חסידי חב"ד במשפט הספרים
ה' בכסלו - ליל הגילשונים
י"ח בכסלו - פורצת האינתיפאדה הראשונה ברצועת עזה וביהודה ושומרון
כ"ז בשבט - נחקק חוק יסוד: מבקר המדינה - חוק יסוד המסדיר את מעמדו של מבקר המדינה במדינת ישראל
י"ח באדר - הפיגוע באוטובוס האמהות
ד' בניסן - הכנסת מבטלת את האיסור על משכב זכר, שהיה קיים על פי חוק העונשין עד אותה תקופה
י' בניסן - המרגל הישראלי מרדכי ואנונו מורשע ונגזרות עליו 18 שנות מאסר בפועל
כ"ט בניסן - כוח של סיירת מטכ"ל מחסל את אבו ג'יהאד בביתו שבפרברי תוניס
כ"ז בתמוז - הוקם היישוב הקהילתי שמעה בדרום הר חברון
י"ז באב - חוסיין מלך ירדן מודיע על ניתוק הקשר בין יהודה ושומרון לירדן
נולדו

כ"ד בטבת - מאור בוזגלו, כדורגלן ישראלי
א' באדר - עידן עמדי, יוצר וזמר ישראלי
י"ד בניסן - טוטו תמוז, כדורגלן ישראלי
ט' בסיון - אריאל הרוש, כדורגלן ישראלי
ז' בתמוז - עומרי כספי, כדורסלן ישראלי
נפטרו

ב' בתשרי - אבא קובנר, מנהיג פרטיזנים ומשורר עברי (נולד ה'תרע"ח)
י"ד בחשוון - זוהר ארגוב, זמר ישראלי
י"ט בכסלו - יאשה חפץ, כנר יהודי (נולד ה'תרס"א)
כ"ב בטבת - היירם בינגהאם הרביעי, דיפלומט אמריקאי שסייע בהצלת יהודים בתקופת השואה (נולד ב-ה'תרס"ג)
כ"ב בשבט - הרבנית חיה מושקא שניאורסון אשת הרבי מלובביץ'
י"ט באדר - הנריק שרינג, כנר יהודי-פולני-מקסיקני, (נולד ב-ה'תרע"ט)
י' בתמוז - הלל סלובק, מוזיקאי ישראלי, חבר להקת רד הוט צ'ילי פפרז (נולד ב-ה'תשכ"ב)
ה' באלול - עקיבא ארנסט סימון, הוגה דעות ומרצה לחינוך באוניברסיטה העברית, חתן פרס ישראל (נולד ה'תרנ"ט)
פרסי ישראל

מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"ח הם:
משה גושן-גוטשטיין - מדעי היהדות
עדין שטיינזלץ - מדעי היהדות
נתן גולדבלום - מדעי החיים
חיים גורי - שירה עברית
משה שמיר - ספרות עברית
אלכסנדר ארגוב - זמר עברי
שושנה דמארי - זמר עברי
אריה אליאב - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
ראובן הכט - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
טדי קולק - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ה' באייר חל ביום שישי, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ד' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ג' באייר.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
הליכה על גחלים

הליכה על גחלים ברגליים יחפות
הליכה על גחלים היא פסיעה ברגליים יחפות על גחלים לוחשות או על פחם לוהט. ההליכה מתבצעת במספר תרבויות ברחבי העולם. האזכור ההיסטורי הראשון להליכה על גחלים הוא מעידן הברזל באזור תת-היבשת ההודית בסביבות 1200 לפני הספירה.
לרוב מבוצעת ההליכה כטקס חניכה, שבו ההליכה מייצגת את הכוח והאומץ של האינדיבידואל. במקרים אחרים מייצגת ההליכה את האמונה של האינדיבידואל. כיום, מבוצעת ההליכה בין השאר בסמינרים מאורגנים וסדנאות בנייה עצמית כתרגיל לבניית ביטחון עצמי. ההליכה רומזת על האמונה באומץ אשר דורשת ההליכה, מראה על עזרה של כוח עליון, אמונה חזקה או ביכולתו של האינדיבידואל להתמקד ברוח אשר מעבר לחומר.
פיזיקאים מודרניים חושפים את הכזב מאחורי האמונה הזו, ומראים כי כמות הזמן אשר בה כף הרגל נוגעת באדמה אינו מספיק על מנת ליצור כוויה מפחם שאינו מוליך חום טוב יחסית.
היסטוריה

הליכה על גחלים מיושמת במספר מקומות בעולם:
מגוון שבטים ברחבי איי פיג'י.
בידי מאמיני פלג השיעה באסלאם בעשוראא, היום התשיעי והעשירי של חודש מוחרם, החודש הראשון בלוח השנה המוסלמי. וזאת כדי לקונן על מותו של חוסיין נכדו של מוחמד.
על ידי חסידי הכנסייה האורתודוקסית המזרחית ביוון ובבולגריה בטקסים דתיים פופולרים.
על ידי פאקירים.
הבושמנים במדבר קלהארי מבצעים הליכות אלה מאז תחילת היותם בשבטים. הם משתמשים באש כגורם מטהר במגוון מטקסיהם.
על ידי הודים בני דת ההינדו בדרום אסיה ובתפוצתם בדרום אפריקה, מלזיה וסינגפור. ההליכות מתבצעות בזמן פסטיבלי ה-Thimithi.
על ידי ילדות קטנות בבאלי בזמן טקסי ה-Sanghyang dedari אשר בו מיוחס לילדות כי הן רדופות על ידי רוחות מיטיבות.
על ידי בודהיסטים וטאוסיטים יפנים.
על ידי מגוון שבטים ברחבי פולינזיה כפי שתועד במגזינים מדעיים, (תיעודים שגובו על ידי תמונות) בין השנים 1953-1893.
סמינרים ליישום עצמי וסמינרים לניהול. בין הידועים אשר מעבירים את סמינרים אלה ניתן למצוא את אלן לואיס, פגי דילן וכן את אנתוני רובינס.
הליכה על אש קיימת כבר כמה אלפי שנים עם תיעוד שמגיע כאמור עד ל-1200 לפנה"ס.
תרבויות ברחבי העולם מיוון ועד סין השתמשו בהליך לטקסי בריאות, חניכה ואמונה.
 בעולם המודרני נהייתה הליכה על גחלים פופולרית מחדש בארצות הברית בשנות השבעים כשהסופר Tolly Burkan החל בקמפיין לשם הסרת המסתורין מעל הליך זה. הוא הציע קורסי ערב להליכה על אש אשר היו פתוחים לציבור הרחב. הדרישה לקורסים הייתה נרחבת עד לשנת 1984 שבה החל בורקן להכשיר מאמנים בתחום. לאחרונה, מיושמת ההליכה בקרב אנשי עסקים על מנת לעורר רוח צוות וכן כגישת רפואה אלטרנטיבית.