stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פירקאנמה
רשויות מקומיות

האזור כולל 22 רשויות מקומיות, 12 מהן ערים (מסומנות):
המנקירו (טווסטקירו) - אוכלוסייה: 10,384
קנגסלה - אוכלוסייה: 32,255
קוהוינן (קוהמויס) - אוכלוסייה: 2,161
למפאלה (למבויס) - אוכלוסייה: 23,877
נוקיה - אוכלוסייה: 34,525
אוריווסי - אוכלוסייה: 8,987
פירקאלה (בירקלה) - אוכלוסייה: 19,904
פלקנה - אוכלוסייה: 6,408
טמפרה (טמרפורס) - אוכלוסייה: 241,672
וסילהטי (וסילקס) - אוכלוסייה: 4,390
ילוירווי - אוכלוסייה:33,377
יקאלינן (יקליס) - אוכלוסייה: 6,880
קיהניו - אוכלוסייה: 1,814
פרקנו - אוכלוסייה: 6,352
יופיוקי - אוכלוסייה: 1,797
מנטה-ויפולה (מנטה-פילפולה) - אוכלוסייה: 9,645
רווסי - אוכלוסייה: 4,203
וירט (וירדויס) - אוכלוסייה: 6,490
אקה (אקס) - אוכלוסייה: 16,402
אורילה (אורדיאלה) - אוכלוסייה: 4,651
ואלקקוסקי - אוכלוסייה: 20,744
פונקליקון (פונגליטיו) - אוכלוסייה: 2,778
ססטמלה - אוכלוסייה: 24,068
סמל האזור

סמל האזור נוצר בשנת 1957 על ידי האמן והמעצב הפיני גוסטף הרמן פון נומרס. צבעי הסמל מתארים את היסטוריית האזור - הזהב מתאר את סטקונטה והאדום מתאר את האמה, שני אזורים היסטוריים שהיו קיימים במקום.
שמורות טבע, אגמים ופארקים

הטנפה ארבורטום - הארבורטום הוקם בשנת 1971, והוא כולל שלושה אזורים: אחוזת הטנפה, וילה אידמן ופארק הטנפה.
הפארק הלאומי סייטסמינן - כולל חווה שהוקמה בשנת 1930 ושוחזרה וניתן לצפות במוצגים מאותה תקופה
אגם וולוניארבי - אגם באורך 1.1 קילומטר. היערות בגדתו המזרחית שייכים לשמורת הטבע הייקילנמטסה. על גדות האגם מצוי מרכז צפרות.
מזון מקומי

מוסטמקארה (בתרגום - נקניקיה שחורה) הוא מאכל אופייני לאזור, שנהוג לאכול בתוספת ריבת חמוציות הרים. הנקניקיה יוצרה לראשונה במאה ה-19 באזור ונמכרת בעיקר בדוכני שווקים.
יום קיץ בקנגסלה

המנון האזור הוא "יום קיץ בקנגסלה" (En sommardag i Kangasala) שחיבר ההיסטוריון, הסופר והמשורר הפיני זכריס טופליוס והלחין המלחין והכנר הפיני גבריאל לינסן. קנגסלה היא עיר הממוקמת כ-16 קילומטרים מטמפרה. בשנת 1853 הלסינקי חוותה התפרצות כולרה. טופליוס נמלט מהמקום ועבר אל אזור פירקאנמה והתאהב בנופים המקומיים, ובמיוחד מהנוף הנשקף מרכס הריולה. במקום זה חיבר את השיר שהפך להמנון מקומי ולאחד מהשירים הידועים ביותר בפינלנד.
הערות שוליים

↑  https://web.archive.org/web/20151125041628/http://www.pirkanmaa.fi/en/welcome-tampere-region
↑  The Council of Tampere Region
↑  סמל ודגל האזור, באתר heraldica.narc.fi
↑  ארבורטום הטנפה
↑  הפארק הלאומי סייטסמינן
↑  [https://www.tasteatlas.com/mustamakkara Mustamakkara
(Finnish Blood Sausage)], https://www.tasteatlas.com/
↑  Local specialties - Blood sausage ”mustamakkara”
↑  השיר "יום קיץ בקנגסלה" (פינית)
↑  On the highest tree-top – Zachris Topelius/Gabriel Linsén/Myrtha Kuusisto
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496613205171  GND: 4314576-0  LCCN: n2005083211  MusicBrainz: 14068873-0259-4bbd-8882-d06b59f82975  NKC: ge777032  VIAF: 156148995   WorldCat (עם VIAF): 156148995
פלאוסיופס

| פלאוסיופס |
| --- | --- |
שלד של פלאוסיופס  דגם ראש של פלאוסיופס
תקופה
תחילת-אמצע אאוקן 50.7–46.3 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
משפחה:: ברונתותריומים
סוג:: פלאוסיופס
מינים
 Palaeosyops paludosus  Palaeosyops major  Palaeosyops humilis  Palaeosyops junius
שם מדעי
 Palaeosyops

פלאוסיופס (שם מדעי: Palaeosyops) הוא סוג נכחד של יונק מפריט פרסה ממשפחת הברונתותריומים, שחי מתחילת ועד אמצע האאוקן באמריקה הצפונית. יונק זה היה קטן יחסית לסוגים מאוחרים יותר כמו המגצרופס והאמבולותריום שהגיעו למשקל של 2 עד 3.5 טונות בקירוב.
הממצאים של יונק זה התגלו בויומינג וכן בקולורדו ובאי אלסמיר שבקנדה, והוגדרו ב-1870 בידי החוקר האמריקני ג'וזף ליידי (אנ') ובסוג נכללו 4 מינים לאחר שסוגים נוספים בוטלו. הממצאים כללו בעיקר שרידי שיניים שכללו מלתעות, שיניים טוחנות וניבים ארוכים. ניבים אלה דמו לשיני הטפיריים ותחילה הסיקו בטעות שבעליהם היה טורף או אוכל-כול, אך מדובר בטעות - הפלאוסיופס היה צמחוני לחלוטין והניבים עזרו לו להילחם ביריבים או בטורפים בלבד.
הוא היה קטן יחסית והגיע לגודל של פרה בגובה 1.6 מטר ובמשקל 600 עד 800 קילוגרם בממוצע. הוא היה חסר קרניים, אך היה בעל חדק כשל טפיר מעל אפו, איתו "אחז" בענפי עצים ושיחים. הוא היה בעל רגליים קצרות ואורך עצם הזרוע שלו הגיע לאורך 26 סנטימטרים בלבד. מבנה השיניים הותאם לאכילת צמחייה רכה. הייתה לו דו-צורתיות זוויגית בין הזכרים לנקבות, הקטנות יותר.
הוא היה יונק יערות נמוך שהתקיים בסביבה לחה. עם זאת יערות אלה התייבשו והוחלפו בצמחיית ערבה, מה שתרם להכחדתו.
פירסטנפלדברוק

| --- | --- |
סמל פירסטנפלדברוקסמל פירסטנפלדברוק

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מושל:  Erich Raff
 על שם:  Amperbrücke 
 שטח:  32.53 קמ"ר
 גובה:  512 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  37,695 (31 בדצמבר 2022)
 קואורדינטות:  48°10′40″N 11°15′20″E﻿ / ﻿48.177777777778°N 11.255555555556°E﻿ / 48.177777777778; 11.255555555556 
 https://www.fuerstenfeldbruck.de/
 he
 
פירסטנפלדברוק (בגרמנית: Fürstenfeldbruck) היא עיירה בבוואריה, גרמניה, השוכנת 32 קילומטרים מערבית למינכן. זוהי בירת מחוז פירסטנפלדברוק. ב-2004 מנתה 35,494 תושבים. מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 יש לפירסטנפלדברוק בסיס חיל אוויר.
השם "פירסטנפלדברוק" מורכב משני חלקים. 'ברוק', בניב בווארי, משמעותו 'גשר' (הגשר מעל נהר האמפר (אנ')) והשם 'פירסטנפלד' מתייחס למנזר מפורסם של נזירות פירסטנפלד.
גאוגרפיה

פירסטנפלדברוק משתרעת על שטח של 32.53 קמ"ר. הוא היא שוכנת באמצע הדרך בין מינכן לאוגסבורג, ולאורך נהר האמפר.
מראות עיקריים

מנזר ציסטרציאני (מנזר פירסטנפלד), שנוסד בשנת 1266 על ידי לודוויג השני, דוכס בוואריה ונסגר בשנת 1803. זה היה אחד המנזרים האהובים על משפחת ויטלסבאך.
כנסיית הקהילה הקדושה מגדלנה (סוף המאה ה-17)
כנסיית צליינים של סנט לאונהרד. מבנה גותי אותו ניתן לחצות ברכיבה על סוס.
Aumühle, טחנה מהמאה ה-14 בה שוכנת כיום הספרייה העירונית.
בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק

פירסטנפלדברוק היה אתר בסיס אוויר מאז 1936. הוא שימש את הלופטוואפה לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. הוא שימש את חיל האוויר של ארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה, הוחזר לממשלת גרמניה בשנת 1957 ושימש כבסיס לחיל האוויר הגרמני מאז.
בסיס חיל האוויר היה אתר הטבח במינכן במהלך אולימפיאדת מינכן. תשעת בני הערובה הישראלים (שניים נהרגו קודם בכפר האולימפי) ושמונה מחבלים של ספטמבר השחור שתפסו אותם הוטסו לבסיס מהכפר האולימפי באמצעות מסוק, שם דרשו המחבלים טיסה לאומה ערבית ידידותית. לאחר ניסיון הצלה על ידי משמר הגבול בבוואריה ומשטרת מינכן, הרגו המחבלים את כל תשעת בני הערובה הישראלים שנותרו, שלא הצליחו להימלט מהמסוקים. חמישה מהמחבלים ושוטר במינכן נהרגו גם הם בקרב יריות.
כלכלה

לחברה האמריקאית טקסס אינסטרומנטס יש משרדים בפירסטנפלדברוק. למפעלי קוקה קולה באירופה יש מפעלי בקבוק בעיירה. בעיירה מפעל של Leuze lumiflex, יצרן מוצרי בטיחות (וילונות).
בני ובנות העיר

פיטר כריסטיאן שוולינגר (נולד ב-1964), אלוף אוסטרליה בכדורגל, 1995 ו-1996.
קרל גרוס (1869–1934) (גר') – צורף גרמני.
אולף איטנבאך (נולד בשנת 1969), במאי סרטי אימה גרמניים.
אנה קתרינה קרנזלין (נולדה ב-1980), כנרת, חברה מייסדת של להקת הרוק הפולקית שנדמאול.
קורינה לכנר (נולדה ב-1994), רוכבת אופניים.
ארנסט מאייר (נולד ב-1950), מדען מחשבים, פרופסור באוניברסיטת TU במינכן, חתן פרס גוטפריד וילהלם לייבניץ, 1997.
פרדיננד פון מילר (1813–1887), יוצק ברזל, מבוני בוואריה.
בני ובנות העיר > אנשים הקשורים לפירסטנפלדברוק

יוהנס מתסיוס (1504–1565), ביוגרף של לותר ורפורמטור: בברוק למד על שנות ההוראה והנסיעות של לותר בעת שזה הטיף בביתו של הכומר זכריה וייכסנר.
אוסקר פון מילר (1855–1934), מייסד המוזיאון הגרמני, מקים תשתיות החשמל הגרמניות הראשונות, בנו של פרדיננד פון מילר שנולד בפירסטנפלדברוק.
אדולף דה קודס (1862–1924), צייר נוף, נפטר בפירסטנפלדברוק.
ריצ'רד ו' היגינס (1922–1957), טייס חיל האוויר של ארצות הברית, הקריב את חייו בשנת 1957 כדי למנוע התרסקות מטוס מעל פירסטנפלדברוק.
אלכסנדר וסלסקי (נולד ב-1968), זמר ומוזיקאי להקת אייסברכר, חי בעיקר בפירסטנפלדברוק.
פלאופרופיתקוס

| פלאופרופיתקוס |
| --- | --- |
 איור אפשרי
מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
משפחה:: למורי עצלן
סוג:: פלאופרופיתקוס
מינים
 Palaeopropithecus ingens  Palaeopropithecus maximus  Palaeopropithecus kelyus
שם מדעי
 Palaeopropithecus ‏גרנדידייה, 1899
תחום תפוצה
 מפה של אתרי המציאה של מאובני הלמור

פלאופרופיתקוס (שם מדעי: Palaeopropithecus; משמעות השם: "סיפאקה קדומה") הוא סוג של למור נכחד אשר חי במדגסקר ונכחד בעת האחרונה סביב שנת 1,500 לספירה. למור זה היה גדול בהרבה מכל למור חי והיה קרובו של הלמור הענק מאותו אזור. בסוג זה היו 3 מינים.
למור נכחד זה היה בעל זרועות ארוכות, רגליים קצרות, חוטם מוארך כמו של למור קטה ועיניים חוטם ואוזניים שמוקמו בקצה הגולגולת, מה שבעבר גרם לחוקרים לחשוב שהלמור היה יצור מיימי. בהמשך הניחו שחי בין ענפי העצים כמו עצלן מודרני ומכאן שמו העממי: למור עצלן.
הלמור הנכחד היה גדול בהרבה מכל למור חי והגיע למשקל 40-60 ק"ג. במראהו הוא הזכיר את הסיפקות והיה על פי מבנה שיניו ולסתותיו אוכל עלים שהיה בעל לסתות קשיחות מספיק למחוץ אגוזים וקליפות קשות. אולי הוא גיוון במזונות נוספים כמו הלמורים החיים. עם זרועותיו הרחבות הוא יכל לנוע בין הענפים כמו עצלן מבלי לרדת לקרקע.
למור זה נכחד בין שנת 1,300-1,600 מסיבות לא ברורות בדומה לקרוביו הענקיים. הוא כנראה נכחד כשהאדם הגיע לאי וצד את בשרו. הלמור המגושם היה חסר ישע על הקרקע והיה טרף קל וגם היה מתרבה באיטיות. עצמות של כמה למורים נראים שנפצעו מחפץ קשה, אולי נשק אנושי. בנוסף האדם אולי התחרה איתו על מזון, אתרי מחיה או שתייה והשמדה של שטחי מחייתו גררה את הלמור להכחדה.
עם זאת לקח זמן מה בין הגעת האדם לאי מדגסקר עד להכחדה המוחלטת של הלמור שחלה בעת האחרונה.
פלאוסקינקוס

| פלאוסקינקוס |
| --- | --- |
 מאובנים של שיני פלאוסקינוס
תקופה
קרטיקון עליון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
משפחה:: נודוזאוריים
סוג:: פלאוסקינקוס
מין:: פלאוסקינקוס
שם מדעי
 Palaeoscincus costatus ‏ליידי, 1856

פלאוסקינקוס (שם מדעי: Palaeoscincus; משמעות השם: "חומט עתיק") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הנודוזאוריים שחי בתור הקרטיקון המאוחר. הוא נמצא ב-1856 ותואר בידי החוקר ג'וזף ליידי(אנ') על סמך ממצאי כמה שיניים. המאובנים שלו נמצאו ליד תצורת נהר ג'ודית(אנ') שעל יד נהר מיזורי שבמונטנה.
כיום מעריכים חוקרים שונים שסוג זה מבוטל בדומה לעוד כמה סוגים שהחוקר ליידי נתן להם שמות כמו דיינודון(אנ'), טרכודון(אנ') ות'ספסיוס (אנ'). מעריכים שהשיניים שנמצאו לדינוזאור היו שייכות למינים קרובים כמו האדמונטוניה או האאופלוצפלוס ואף לדינוזאורים צמחוניים מקבוצות אחרות.
הוא ידוע ממספר ספרים מהמאה ה-20 שהציגו אותו בעל שריון כמו האדממונטוניה ובעל זנב מצליף בעל אלה כמו האנקילוזאוריים.
איור מתוך ספר מ-1951, בו נראים פרטי טרכודון (Trachodon) וקוריתוזאורוס רועים בביצות לצד פלאוסקינוס (במרכז).
פלאופיס

| פלאופיס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון-אאוקן 70.6–33.9 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: Palaeophiidae
סוג:: פלאופיס
מינים
 Palaeophis africanus  Palaeophis casei  Palaeophis colossaeus  Palaeophis ferganicus  Palaeophis grandis  Palaeophis halidanus  Palaeophis littoralis  Palaeophis maghrebianus  Palaeophis nessovi  Palaeophis tamdy  Palaeophis toliapicus  Palaeophis typhaeus  Palaeophis vastaniensis  Palaeophis virginianus
שם מדעי
 Palaeophis

פלאופיס (שם מדעי: Palaeophis; מילולית: "נחש קדום") הוא סוג של נחש קדום אשר חי בין הקרטיקון העליון לתקופת האאוקן לפני 33.9-70.6 מיליון שנה, כך שהוא מהמינים הבודדים אשר שרדו את הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה. הוא השתייך לקבוצת נחשים נכחדת מהקבוצה נחשים והיה שוכן ימים גדול ביותר.
בסוג זה היו מספר סוגים שהקטן ביניהם הגיע לאורך 1.3 מטר אך הגדול ביותר ביניהם Palaeophis colossaeus הגיע לאורך מדהים של 9 מטרים, מה שהופך אותו לאחד מגדולי הנחשים מעולם, גדול בהרבה מפיתון בורמזי (על פי הממדים שנבדקו) שמגיע רק לאורך 6 מטרים. עם זאת רוב המינים היו קטנים בהרבה.
בתוך נחש ימי הוא יכל לחצות את האוקיינוסים השונים וכך מאובניו התגלו באנגליה, צרפת, דנמרק, מרוקו, מאלי וחלק מארצות הברית. ככל הנראה הוא היה ניזון מדגים או מזוחלי ים אחרים.
פרדיננד פון מילר

| --- | --- |

 לידה:  30 ביוני 1825 רוסטוק, גרמניה 
 פטירה:  10 באוקטובר 1896 (בגיל 71) מלבורן, אוסטרליה 
 ענף מדעי:  בוטניקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות סט. קילדה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיל 
 פרסים והוקרה:  Honorary Fellow of the Royal Society Te Apārangi  מדליית קלארק (1883)  המדליה המלכותית (1888)  אביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  עמית החברה המלכותית 
 
פרדיננד פון מילר (באנגלית: Ferdinand von Mueller ‏; 30 ביוני 1825 – 10 באוקטובר 1896) היה רופא, גאוגרף ובוטנאי שפעל באוסטרליה.
ביוגרפיה

פרדיננד פון מילר נולד ברוסטוק אז חלק של הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין למשפחה אצילה. הוא למד רוקחות ובוטניקה באוניברסיטת קיל וסיים אותה עם תואר שלישי בשנת 1847.
אחותו של מילר קיבלה המלצת רופאים לעבור לאזור עם אקלים חם ולכן מילר ואחיותיו החליטו לעבוד לאוסטרליה. בדצמבר 1847 הם הגיעו לאדלייד. בשנת 1851 הוא עבר למלבורן. בשנת 1852 הוא שלח את מחקרו The Flora of South Australia לאגודה הלינאית של לונדון וקיבל תגובות חיוביות.
בשנת 1853 פרדיננד פון מילר מונה לבוטנאי של מדינת ויקטוריה, תפקיד שנוצר עבורו והמשיך בחקר צמחי האזור. באותה שנה הוא הקים את העשבייה הלאומית של ויקטוריה (אנ') שקיימת עד היום. בשנים 1855–1856 מילר הצטרף למשלחת לחקר צפון אוסטרליה בראשות אוגוסטוס צ'ארלס גרגורי. במהלך סיורי המשלחת מילר תיאר כ-800 צמחים חדשים.
בשנים 1854–1872 מילר היה פעיל במכון לקידום המדע של ויקטוריה (שהפך מאוחר יותר למכון הפילוסופי של ויקטוריה (אנ'). בשנת 1859, המכון קיבל צ'רטר מלכותי והפך לחברה המלכותית של ויקטוריה (אנ')). בשנים 1857–1873 הוא היה מנהל הגנים הבוטנים המלכותיים של מלבורן (אנ').
בין היתר מילר פרסם 11 כרכים של Fragmenta phytographica Australiae ‏(1862–1881) ושני כרכים של Plants of Victoria‏ (1860–1865). אנשים רבים עזרו למילר בעבודת קטלוג ואיורים, לרבות לואיזה אטקינסון שעל פעילותה בתחום זכתה להכרה רבה ומספר צמחים נקראו על שמה. הוא תיאר לראשונה צמחים רבים של אוסטרליה, לרבות דקל אלכסנדר.
פרדיננד פון מילר נפטר במלבורן ונטמן בבית העלמין של העיר.
החל משנת 1904 מוענקת "מדליית מילר (אנ')" מטעם האגודה האוסטרלית והניו זילנדית לקידום המדע (אנ'), עבור תרומה בתחומים: בוטניקה, זואולוגיה או אנתרופולוגיה. מקומות רבים באוסטרליה וניו זילנד נקראים על שמו. צמחים שנקראו לכבודו נושאים שם: muelleri, muellerina או-muelleriana.
פלאופסילופטרוס

| פלאופסילופטרוס> תקופה |
| --- | --- |
סוף פלאוקן- תחילת אאוקן, 58.7–48.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קריאמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פורוסרקוסיים
סוג:: פלאופסילופטרוס
מינים
 Paleopsilopterus itaboraiensis
שם מדעי
 Paleopsilopterus ‏אלברנגה, 1985

פלאופסילופטרוס (שם מדעי: Paleopsilopterus; משמעות השם: "פסילופטרוס עתיק") הוא סוג נכחד של עוף אימה קטן ממדים מסדרת הקריאמאים, אשר חי בערבות אמריקה הדרומית במשך הפלאוגן בתקופת הפלאוקן עד האאוקן, לפני 58.7-48.6 מיליון שנה. מאובני עוף זה התגלו בריו דה ז'ניירו שבברזיל ב-1985 וכללו בעיקר עצמות של החזה המשמשות בדרך כלל לתעופה. היה בסוג מין אחד - Paleopsilopterus itaboraiensis.
לעומת מיני פורוסרקוסים אחרים היה הפלאופסילופטרוס קטן בהרבה ונחשב לקדום מבין כל עופות המשפחה, אם כי כמה חוקרים מפקפקים בשייכותו אליה. בימינו משויך הפלאופסילופטרוס לתת-המשפחה Psilopterinae, יחד עם הפרוקריאמה (Procariama) (אנ') והפסילופטרוס (Psilopterus), כאשר אף אחד מהם לא עלה על מטר אחד בגובהו. למרות זאת הם היו יותר גדולים משאר העופות בסביבתם ועם מקורם הגדול והמעוקל יכלו לפצוע טרף בצורה קשה.
ככל הנראה שכן הפלאופסילופטרוס ביערות, כאשר התהלך על הקרקע וצד זוחלים ויונקים קטנים בעזרת מקורו הגדול.
פלאופרדוקסיה

| פלאופרדוקסיה |
| --- | --- |
 שלד של Paleoparadoxia tabatai  שחזור של פלאופרדוקסיה שוחה במים
תקופה
מיוקן 20–10 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: דסמוסטיליים
משפחה:: Paleoparadoxiidae
סוג:: פלאופרדוקסיה
מינים
 Paleoparadoxia media  Paleoparadoxia tabatai
שם מדעי
 Paleoparadoxia

פלאופרדוקסיה (שם מדעי: Paleoparadoxia; מילולית: "פרדוקס עתיק") הוא סוג נכחד של פרסתן מהסדרה הנכחדת דסמוסטיליים, אשר היה קרובם של הפילאים והתחשאים. הוא חי בתקופת המיוקן בטווח של 20 עד 10 מיליון שנה לפני זמננו והתאים לחיים בים. הסוג הוגדר ב-1959, והמאובנים שלו התגלו לחופי האוקיינוס השקט ביפן (במחוזות אוקיאמה ופוקושימה), באלסקה, ובבאחה קליפורניה שבמקסיקו. סוג זה כלל 2 מינים: Paleoparadoxia media ו-Paleoparadoxia tabatai.
הפלאופרדוקסיה דמה במראהו לתחש המשכן והגיע לאורך 2.2 מטרים ולמשקל 900 קילוגרם. הוא היה קרובו של הדסמוסטילוס, ונראה ששני הסוגים חפפו בתפוצתם. יונקים ימיים אלה התאימו לאכילת צמחים ימיים כמו עשבי ים, ירוקיות ואצות שונות. הם היו בעלי לסתות כבדות ובשרניות כמו של תחשים ושיניים הדומים לדחפור בצורתם שאיתם תלשו את העשבים מהערוגות או הסלעים. הם היו חסרי זנב ושחו בעזרת ארבע גפיים בדומה להיפופוטם על הקרקעית. עם זאת הם הותאמו גם לחיים מעבר לחופים והם יכלו לצלול לזמן רב מתחת למים.
בדומה לאריות ים או כלבי ים הם עלו לחופים כדי להתרבות.
איור של פלאופרדוקסיה שוחה
פפוס ולוליאנוס

| --- | --- |
 מקום מגורים:  לאודיקיאה על הליקוס 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
פַּפּוּס וְלוּלְיָאנוּס הם שני אחים מהדור השני והשלישי של התנאים (המאה ה-1 – המאה ה-2). ידועים בשם הרוגי לוד בשל אזכורם המרכזי בתלמוד על מסירות נפשם והוצאתם להורג על קידוש השם.
ביוגרפיה

חז"ל מספרים על האחים פפוס ולוליאנוס מהעיר לטקיה ("לודקיא" או "לוד" בלשון התלמוד) שהוצאו להורג על קידוש השם בידי טראיאנוס. חז"ל אינם מפרטים את הגורם לענישתם, אך רש"י, בפירושו לתלמוד מביא שיש אומרים כי בתו של "המלך" (טראיאנוס) נמצאה הרוגה כשהחשודים בביצוע המעשה היו היהודים ובגין כך נגזר עליהם עונש מוות קולקטיבי. פפוס ולוליאנוס, שלדברי רש"י היו "צדיקים גמורים", התנדבו ליטול על עצמם את מעשה הרצח כביכול, ואכן הוצאו להורג כשבזכותם ניצלו שאר היהודים. חז"ל מספרים כי בסופו של דבר נענש טראיאנוס בידי שמיים, כפי שהתרו בו פפוס ולוליאנוס קודם הוצאתם להורג, ושני שרים (שנשלחו לשם כך מרומא) פצעו את מוחו והרגו אותו. יש דעות שונות בחז"ל ובפרשני התלמוד אם אכן פפוס ולוליאנוס נהרגו באותו מעמד, או שלבסוף ניצלו מעונש המוות על ידי הריגתו הנִסית של טראיאנוס, כפי המופיע בפרטי המעשה שבמקור הראשון - מגילת תענית.
אודות דברים אלו, דעתם של ההיסטוריון הרב יצחק אייזיק הלוי והרב אהרן הימן היא שאין הכוונה לטראיאנוס עצמו, אלא לשליחו ובא כוחו, לוסיוס קווייטוס, מי שהיה הנציב ביהודה מטעמו לצורך דיכוי המרד היהודי הידוע בשם "פולמוס קיטוס". על פי היסטוריה אוגוסטה ודיו קסיוס, קוויטוס, בעודו בדרכו למאוריטניה, נהרג בפקודתו של אדריאנוס מחשד מרידה.
בתלמוד הירושלמי מסופר כי נהרגו על קידוש השם בכך שסירבו לשתות בפומבי מ"כלי זכוכית צבועה". מספר הסברים אפשריים ניתנו לסירובם של השניים לשתות מן הכוס:
הכוס הייתה צבועה בשם האליל הרומאי, ושתייה ממנו נחשבת לאקט של כבוד כלפיו.
השתייה הייתה במסגרת מנהג רומאי, דבר שנחשב לדרכי האמורי.
הכוס צבועה בצבע אדום, שיחשבו אחרים שהם שותים יין נסך.
יהושע בראנד מציע שכוס צבועה הייתה אופיינית לגוים, שכליהם טמאים.
יש מפרשני התלמוד הירושלמי שמתאימים את פירושו של רש"י עם הנאמר בתלמוד הירושלמי בכך שגזר דין המוות ניתן להם בשל חלקם ברצח כביכול, אך ניתנה להם הזדמנות ויתור באם היו שותים מאותה כוס.
על פי דברי התלמוד הירושלמי, יום הוצאתם להורג היה י"ב באדר.
שכרם ומעלתם בעולם הבא

בתלמוד מסופר על רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי שחווה חוויית סף מוות במהלך מוות קליני, ולאחר שחזר לחיים סיפר על דברים שראה ושמע בעולם הבא. אחד מהדברים ששמע היה ”הרוגי מלכות, אין כל בריה יכולה לעמוד במחיצתן”. התלמוד מבאר שהכוונה להרוגי לוד, משום שרבי עקיבא וחבריו (עשרה הרוגי מלכות) בלאו הכי עומדים במדרגה זו מחמת מעלתם העצמית, ללא קשר להריגתם בידי המלכות. דבר דומה מסופר במדרש כי רבי אלכסנדרי נגלה בחלום אל רבי אחא שהשתוקק מאוד לראות אותו, וגילה לו מהנשמע בעולם הבא. אחד מהדברים היה כי ”הרוגי לוד, אין לפנים ממחיצתם” (שקרובים ביותר אל אלוהים), ושפפוס ולוליאנוס מברכים את האלוהים על שהעביר את חרפתם בכך שנהרג טראיאנוס במקום. כפי המשתמע מדברי המדרש האלו, "הרוגי לוד" הכוונה לאותם פפוס ולוליאנוס. כך גם דעתם של פרשני התלמוד. אמנם יש הסוברים כי "הרוגי לוד" הם שמעיה ואחיה מהעיר לוד, ואינם אותם שניים.
זהותם

זהותם המדויקת של פפוס ולוליאנוס אינה ברורה. אזכור צמד זה ביחד או בנפרד מופיע בכמה מקורות חז"ליים באופן שמקיים סתירות. בפרשנות ובמחקר קיימים מספר דעות בעניין. גדליה אלון, בבואו להזכיר את זהותם כבדרך אגב, הוא מציין כי ”פרשת פפוס ולוליינוס הריהי בידוע, מן החמורות שבתולדות ישראל, וכבר נזדקקו לה חכמים הרבה, שביקשו להחווירה מן המקורות, שנראים סתומים וסותרים זה את זה”.
במדרש מסופר על שני עשירים גדולים, פפוס ולוליאנוס, שכאשר נתן אדריאנוס את רשותו לבניית המקדש מחדש (דבר שבוטל מיד לאחר מכן), פתחו דוכנים עם קופות כסף בתוואי שבין עכו לאנטיוכיה וסיפקו את צורכי העולים לירושלים בתוספת מענקים של כסף וזהב (כדי לעודד את העלייה המחודשת). המדרש שם מציין את תקופתם לדורו של רבי יהושע בן חנניה. לדעת רבים, פפוס ולוליאנוס אלו מזוהים עם אותם פפוס ולוליאנוס שנהרגו על קידוש השם. כך עולה מדברי חז"ל הדורשים את דברי הפסוק ”ושברתי את גאון עוזכם” מתוך הקללות שבפרשת בחוקותי, על פורענותם של פפוס ולוליאנוס העשירים של ישראל. כך כותבים גם פרשני המדרש, וכך גם דעתו של הרב אהרן הימן. לעומתם, לדעת גדליה אלון אין לשייך את פפוס ולוליאנוס אלו לאותם שנהרגו על ידי המלכות, משום אי התאמת התאריכים.
במקום אחד בחז"ל מוזכר זהותו של פפוס כפפוס בן יהודה (בן דורו של רבי עקיבא), ושל לוליאנוס כ"לוליאנוס אלכסנדרי".
ביאורים

↑  במקורות נכתב גם לוליינוס.
↑  לדעות שבסופו של דבר אכן נהרגו באשמת הרצח, שנת פטירתם, על פי הנחת הרב יצחק אייזיק הלוי הנ"ל, היא ג'תתע"ח (118).
הערות שוליים

1 2  מגילת תענית, פרק י"ב; מסכת שמחות, פרק ח', הלכה ט"ו; ספרא, פרשת אמור, פרשה ח', תחילת פרק ט', אות ה'; תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף י"ח, עמוד ב'; קהלת רבה, פרשה ג', פסוק י"ז; ילקוט שמעוני, פרשת יתרו, רמז רע"א; פרשת אמור, רמז תרמ"ג.
↑  פירוש רש"י לתלמוד, מסכת תענית, דף י"ח, עמוד ב', ד"ה בלודקיא.
↑  מסכת שמחות, פרק ח', הלכה ט"ו (ושם נאמר כי קודם מיתתם הספיקו לראות את עונשו); תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף י"ח, עמוד ב' ופירוש רש"י לתלמוד, שם, ד"ה בלודקיא; תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ב', הלכה י"ב; הרב אריה ליב ילין, יפה עיניים, מסכת תענית, דף י"ח, עמוד ב'.
↑  הרב אהרן אבן חיים בחיבורו "קרבן אהרן" על הספרא, פרשת אמור, פרשה ח', תחילת פרק ט', אות ה'.
↑  צבי גרץ, דברי ימי ישראל, כרך ב', עמ' 224; הרב אהרן הימן, תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע (1910), חלק ג', עמ' 1030.
1 2  הרב יצחק אייזיק הלוי, דורות הראשונים, כרך ה', ברטיסלאבה, תרנ"ח, עמ' רי"ב.
1 2 3 4  הרב אהרן הימן, תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע (1910), חלק ג', עמ' 1030.
↑  היסטוריה אוגוסטה, חיי אדריאנוס ז, 1.
↑  קסיוס דיו סט, 2, 5.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת שביעית,  פרק ד', הלכה ב'; מסכת סנהדרין,  פרק ג', הלכה ה'.
↑  רבי דוד פרנקל, שיירי קרבן, מסכת סנהדרין, פרק ג', הלכה ה'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ב', הלכה י"ב; מסכת מגילה,  פרק א', הלכה ד'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ', עמוד א'; מסכת בבא בתרא, דף י', עמוד ב'.
↑  קהלת רבה, פרשה ט', פסוק י'.
↑  פירוש רש"י לתלמוד, מסכת בבא בתרא, דף י', עמוד ב', ד"ה הרוגי מלכות; רבי שמעון בן צמח דוראן, מגן אבות (על מסכת אבות), פרק ב', משנה ב'; רבי משה מרגלית, פני משה, מסכת תענית, פרק ב, הלכה ו', ד"ה ואמר.
↑  ערוך, ערך הרג.
1 2  גדליה אלון, גאון, גאים (מן ההיסטוריה החברתית של א"י בתקופת התנאים), תרביץ, כרך כ"א, חוברת ב', ניסן-תמוז תש"י, 1950, עמ' 108, באתר JSTOR.
↑  בראשית רבה, פרשה ס"ד, סימן י; ילקוט שמעוני, פרשת תולדות, רמז קי"א.
1 2  ספרא, פרשת בחוקותי, פרשה ב, פרק ה, אות ב. משם בילקוט שמעוני, פרשת בחוקותי, רמז תרעג, ד"ה ורדו.
↑  ספר ויקרא, פרק כ"ו, פסוק י"ט.
↑  רבי שמשון משאנץ.
↑  ראו בפירוש מתנות כהונה, בראשית רבה, פרשה ס"ד, סימן י'.
↑  גדליה אלון, גאון, גאים (מן ההיסטוריה החברתית של א"י בתקופת התנאים), תרביץ, כרך כ"א, חוברת ב', ניסן-תמוז תש"י, 1950, עמ' 109-108, באתר JSTOR.
↑  הגאון מווילנה, אמרי נועם, מסכת ברכות, דף ס"א, עמוד ב', ד"ה אוי.https://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=14215&st=&pgnum=95&hilite=
פרדיננד פון ארנים

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1814 טרז'ביאטוב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  27 במרץ 1866 (בגיל 51) ברלין, ממלכת פרוסיה 
 שם לידה:  Ferdinand Heinrich Ludwig von Arnim 
 מקום קבורה:  בית הקברות של בורנשטדט 
 מקום לימודים:  האקדמיה לבניין (1838) 
 תחום יצירה:  ציור, אדריכלות 
 הושפע על ידי:  קארל פרידריך שינקל, לודוויג פרזיוס 
 יצירות ידועות:  כנסיית השלום בסנסוסי, Schlosskirche Kröchlendorff, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
פנים ארמון הציד בברלין
פרדיננד פון ארנים (בגרמנית: Ferdinand von Arnim‏; 15 בספטמבר 1814 – 23 במרץ 1866) היה אדריכל וצייר בצבע מים גרמני. הוא היה תלמידם של קארל פרידריך שינקל ולודוויג פרזיוס, שעבדו בעיקר בברלין ובפוטסדאם.
ביוגרפיה

ארנים נולד בעיירה טרפטוב אן דר רגה (כיום טרז'ביאטוב בפולין) ולמד בבית הספר המלכותי לאדריכלות בברלין בין 1833 ל-1838. הוא הצטרף לאגודת האדריכלים של ברלין ב-1839. ב-1840 הוא החל לעבוד כמנהל עבודה מטעם פרזיוס; ב-1844 הוא עבד בסקירת מבנים, וב-1845 החל לעבוד באופן עצמאי, בעיקר עם לקוחות מהאריסטוקרטיה המקומית. ב-1846 הוא החל להרצות באקדמיה לאדריכלות של ברלין, וב-1857 התמנה לפרופסור באותו מוסד. בין 1855 ל-1863 הוא הועסק בבראניץ על ידי אדריכל הנוף הגרמני הרמן פון פיקלר-מוסקאו. כמו כן, הוא הועסק גם כאדריכלו האישי של הנסיך קרל, נסיך פרוסיה.
ארנים מת בברלין ב-1866, ונקבר בבית הקברות של בורנשטדט ליד פוטסדאם. קברו נמצא ליד זה של מורו הרוחני לודוויג פרזיוס.