stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאורג קנטור
לקריאה נוספת

אמיל פוירשטיין, יהודים מפורסמים במדע, 1956. עמ' 248–255.
Joseph W. Dauben Georg Cantor's Creation of Transfinite Set Theory: Personality and Psychology in the History of Mathematics, Annals of the New York Academy of Sciences, vol. 321 Papers in Mathematics p.27-44
הערות שוליים

↑  I. Grattan-Guinness, The search for mathematical roots, 1870-1940, page 75
↑  באתר הגנאלוגי geni
1 2 3 4  J.Dauben עמ' 30
↑  I. Grattan-Guinness עמ' 76
↑  I. Grattan-Guinness עמ' 77
↑  אי"י פוזננסקי, "על יסודות המתמטיקה", נספח לספר: יהושע בר-הלל, הגיון לשון ושיטה, ספרית פועלים, 1970.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259480205171  PLWABN: 9810616540905606  BIBSYS: 90104928  BNC: 000269875  BNE: XX999360  BnF: cb121371602 (data)  CiNii: DA00702697  GND: 118518887  ICCU: CFIV118898  ISNI: 0000 0001 0889 5716  LCCN: n82252409  LNB: 000306893  MGP: 29561  NDL: 00435223  NKC: jn20000700275  NLA: 35385091  NLG: 266339  NSK: 000101594  NTA: 070381119  RERO: 02-A003074613  SELIBR: 181008  SNAC: w65m89dq  SUDOC: 027894312  Trove: 933828  VcBA: 495/391024  VIAF: 39412881   WorldCat (עם VIAF): 39412881 
צילום מסביבות שנת 1870
דואו עדן-תמיר

| --- | --- |

אלכסנדר תמיר, ברכה עדן ואד סאליבן
 מוקד פעילות:  מרכז עדן-תמיר למוזיקה
 תקופת הפעילות:  1954–2006 (כ־52 שנים)
 סוגה:  מוזיקה קלאסית
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברים
 ברכה עדן   אלכסנדר תמיר
דואו עדן-תמיר היה הרכב דואו פסנתר אשר נוסד על ידי צמד הפסנתרנים הישראלי ברכה עדן ואלכסנדר תמיר. במשך 52 שנות פעילותו, היה נחשב להרכב המוביל בישראל בתחומו.
רקע וקריירה מוזיקלית

צמד הפסנתרנים ברכה עדן ואלכסנדר תמיר נפגשו באקדמיה ע"ש רובין בירושלים, שם למדו. בשנת 1955 הציע להם מוריהם פרופ' אלפרד שרדר, תלמידו של ארתור שנאבל לנגן יחד. הדואו הוקם בשנת 1952 וביצע את הופעת הבכורה שלו בשנת 1954. ומאז ובמשך 52 שנה ניגנו והופיעו רבות בישראל ומחוצה לה, בנוסף לעיסוקיהם המרובים בתחום המוזיקה הקלאסית עד מותה של ברכה עדן בשנת 2006.
הדואו של תמיר ועדן הותיר חותם בעולם המוזיקה בישראל ומחוצה לה. הם למדו בארצות הברית אצל הדואו המפורסם ורונסקי ובבין (אנ'), זכו בתחרות ורצ'לי שבאיטליה לדואו פסנתרנים (אנ'), הופיעו באולמות רבים ברחבי העולם, וניגנו יצירות לשני פסנתרנים ויצירות לפסנתר ב-4 ידיים של גדולי המלחינים.
הצמד ביצע הקלטות רבות בישראל ומחוצה לה, בעיקר בחברת דקה ובחברת CRD (אנ'), ובין הקלטותיהם המפורסמות: יצירות של ברהמס, דביסי וראוול, ופרויקט הכולל 8 דיסקים מיצירות לפסנתר ב-4 ידיים של המלחין פרנץ שוברט.
בין התזמורות איתן הופיעו: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית של ה-BBC, התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, התזמורת של רדיו המבורג והתזמורת הפילהרמונית של ורשה.
במהלך שנות ה-60 הם נהפכו לפרופסורים מן המניין באקדמיה ע"ש רובין בירושלים, ואלכסנדר אף כיהן כדקאן.
כזוג הם הקימו בשנת 1968 את מרכז "מקס טארג למוזיקה קאמרית" בעין כרם. עם השנים שונה שמו למרכז עדן-תמיר למוזיקה. הם הקימו תחרות לאמנים צעירים, ואת האגודה הישראלית לביצוע יצירותיו של שופן.
במהלך שנות ה-90 הם יצאו את ישראל באופן תכוף לכיתות אמן והופעות בסין, רוסיה, פולין ומדינות אחרות. ב-1997 הקימו סמינר להרכבים של דואו פסנתר.
הקלטות ורפרטואר

כמה מההקלטות המוקדמות יותר של הדואו נכתבו בשם "ברכה עדן ואלכסנדר וולקובסקי".
עדן ותמיר הקליטו את מכלול היצירות לפסנתר 4 ידיים ושני פסנתרים מאת המלחינים ברהמס, פליקס מנדלסון, מוצרט, רחמנינוב, שוברט, שומאן וחלק מיצירותיהם של באך, בלה בארטוק, קלוד דביסי, פולנק, מוריס ראוול ורבים אחרים.
ההרכב זכה בפרס Grand Prix du Disque עבור ההקלטה שלהם של חמישיית הפסנתר מאת ברהמס בפה מינור (אנ'), בעיבוד המלחין לפסנתר 4 ידיים, OP.34\b.
הדואו ביצע את הבכורה האמריקנית ל"ואריאציות פגניני" (1955) מאת המלחין הפולני ויטולד לוטוסלבסקי, ובנוסף הם היו מהמבצעים הראשונים ומהמקליטים הראשונים של הגרסה ל-4 ידיים של פולחן האביב, בהמלצתו של סטרווינסקי בעצמו.
הם גם הקליטו את מכלול הסימפוניות של ברהמס בעיבוד המלחין לפסנתר 4 ידיים, ואף העלו מן האוב יצירות לשני פסנתרים מאת מלחינים מן התקופה הקלאסית - קלמנטי, דוסק והומל.
הדואו גם כתב מספר עיבודים של יצירות לפסנתר ארבע ידיים או שני פסנתרים, ואף כתבו מספר יצירות מקוריות לפסנתר 4 ידיים.
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ', שיחה מוזיקלית בארבע ידיים, באתר ynet, 25 באוגוסט 2009
↑  Bracha Eden and Alexander Tamir 40 anniversary, webcitation.org
↑  Claude Debussy : Eden And Tamir (Pianos), arkivmusic, ‏01/01/2008
↑  Bracha Eden and Alexander Tamir, jewishvirtuallibrary
↑  Bracha Eden, archive.org, ‏30.05.2015
התזמורת הסימפונית ע"ש סימון בוליבר

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1978 
 מייסד:  חוסה אנטוניו אבראו
 מנצח:  גוסטאבו דודאמל
 חברת תקליטים:  Dorian Recordings, דויטשה גרמופון 
 
התזמורת הסימפונית על שם סימון בוליבר (בספרדית: Orquesta Sinfónica Simón Bolívar) היא תזמורת נוער מוונצואלה הקרויה על שמו של הגיבור הלאומי הוונצואלי סימון בוליבר. התזמורת נוסדה בשנת 1975 על ידי הפסנתרן והכלכלן הוונצואלי חוסה אנטוניו אבראו. גוסטאבו דודאמל הוא המנהל האמנותי של התזמורת מאז 1999. התזמורת עבדה עם מנצחים מפורסמים רבים, דוגמת קלאודיו אבדו וסיימון ראטל.
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס גראמי הלטיני | 2024 | האלבום הקלאסי הטוב ביותר | Credo for Orchestra, Choir and Five Soloists | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  2024 Latin GRAMMYs: See The Full Winners & Nominations List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451732205171  BNE: XX5382043  BnF: cb15119394d (data)  CiNii: DA1635807X  GND: 5237164-5  ISNI: 0000 0001 1019 0758  LCCN: no96010933  LNB: 000149328  MusicBrainz: 4bfb6a4d-d34f-478e-9154-78fa24bd945a  NKC: xx0086776  NLP: a0000002657905  RERO: 02-A000126104  SUDOC: 159647525  VIAF: 313211515   WorldCat (עם VIAF): 313211515
המאה ה-13 לפנה"ס

המאה ה-13 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1300 לפני הספירה והסתיימה בשנת 1201 לפני הספירה. זוהי המאה ה-13 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
אירועים בולטים בעולם

1295 לפנה"ס: סיום השושלת ה-18 של מצרים, תחילת השושלת ה-19 של מצרים.
1279 לפנה"ס: תחילת שלטונו של רעמסס השני פרעה מצרים. הוא מלך במשך 66 שנים ומכונה גם אוזימנדיאס "רעמסס הגדול". הוא נחשב לאחד הפרעונים החזקים והמשפיעים ביותר בהיסטוריה של מצרים. הוא בנה את פר-רעמסס, כעיר בירה שבשיא גדולתה אוכלוסייתה עמדה על כ-300,000 תושבים. הוא בנה מבנים מפוארים רבים, בין החשובים שבהן ניתן למנות את מקדש הזיכרון המכונה ה"רעמסאום" במערב תבאי, מקדש האבן באבו סימבל, וקבר אחת מנשותיו הרבות, המלכה נפרתרי בעמק המלכות. הוא נפטר בערך בגיל 90, גיל מאוד מבוגר בימים ההם.
1274 לפנה"ס: קרב קדש – קרב גדול בין צבאות מצרים והאימפריה החיתית, שהתחולל באביב 1274 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה הנמוכה של המזרח הקרוב הקדום בסמוך לעיר קדש (באזור שנמצא כיום בדרום-מערב סוריה). הקרב היה שיאו של מסע מלחמה מצרי, שנועד להכריע מחלוקת ארוכת שנים בין מצרים לבין האימפריה החתית סביב השליטה בלבנון ובסוריה הדרומית. הניצחון האסטרטגי במלחמה היה של החתים, ורעמסס נאלץ לחזור למצרים. זהו הקרב הראשון בהיסטוריה האנושית, שנותר בידינו תיעוד מפורט למדי שלו במקורות העתיקים. הקרב גם נחשב אחד מקרבות המרכבות הגדולים בהיסטוריה, ושהשתתפו בו אלפי מרכבות משני הצדדים.
1269 לפנה"ס: רעמסס השני וחתושיליש השלישי, מלך החתים, חותמים על הסכם השלום החיתי - מצרי. (בעקבות קרב קדש).
1250 לפנה"ס: המלך ווּ דִינְג משָׁאנְג עולה לשלטון בסין. זהו המלך הראשון שהתגלו עצמות ניחוש כתובות אשר מיוחסות לו במפורש.
1230 לפנה"ס:  מצבת ישראל – אסטלת ניצחון מצרית של פרעה מרנפתח, בנו של רעמסס השני, בשובו מאחד ממסעות הכיבוש שלו ומתארת בעיקר את מערכות מרנפתח בלוב. האסטלה מציינת באופן תקדימי כי בארץ כנען קיים עם בשם ישראל.
1210 לפנה"ס: פרעה מרנפתח מגן על מצרים מפני הלובים.
1213 לפנה"ס: תסאוס – מלך אגדתי באתונה העתיקה – הודח.
1200 לפנה"ס: נפילת האימפריה החתית.
שגשוג התרבות המיקנית ביוון. במיקנה נבנים שער האריות ובית האוצר של אטראוס.
בשלהי המאה ה-13 לפנה"ס החל באזור מזרח התיכון ובאגן הים התיכון משבר תקופת הברונזה המאוחרת – תקופת מעבר מתקופת הברונזה המאוחרת לתקופת הברזל.
המשבר נמשך עד לאמצע המאה ה-12 לפנה"ס. במהלך תקופה זו חרבו אימפריות, ממלכות וערי מדינה, התחוללו בצורות, רעב המוני, נדידת עמים, מלחמות ומהפכות חברתיות, וחלה נסיגה חמורה בסחר בינלאומי, בתרבות החומרית ובכתיבה. מומחים משווים השוו את חומרת המשבר לזו של נפילת האימפריה הרומית במאה החמישית לספירה, שסיימה את העת העתיקה ופתחה את ימי הביניים במערב.
הסיבות למשבר אינן ברורות וכוללות אפשרויות כמו רעידות אדמה, תמורות באקלים הגלובלי שגרמו ליובש ולבצורת, הגירה המונית של גויי הים שפשטו על חופי מזרח הים התיכון, ו"פגיעה מערכתית" כתוצאה משילוב סיבות טבעיות וחברתיות.
המשבר מוטט את הסדר החברתי האופייני לתקופת הברונזה, שהתבסס בעיקר על אימפריות גדולות וערי מדינה המקושרות זו לזו בסחר גלובלי. התאוששות מלאה מן המשבר ארכה כמה מאות שנים בראשית תקופת הברזל, ובמהלכה קם במזרח התיכון סדר שונה, המבוסס יותר על ממלכות מקומיות.
במאה זו יש אזכורים ראשונים לגויי הים - קבוצות עמים חמושות שפשטו מכיוו ממערב הים התיכון על התרבויות המבוססות במזרח – הפיניקית, החתית, המיקנית, המצרית.
ערים חדשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
כלח
אישים משמעותיים

אייגאוס, מלך אתונה העתיקה. נפטר בשנת 1290 לפנה"ס, בערך.
פנדיון השני, מלך אתונה העתיקה. נפטר בשנת 1282 לפנה"ס.
סתי הראשון, פרעה מצרים, נפטר בשנת 1278 לפנה"ס.
חתושילי השלישי, מלך החתים. נפטר בשנת 1237 לפנה"ס.
שלמנאסר הראשון, מלך אשור. 1244-1275 לפנה"ס או 1235-1255 לפנה"ס.
רעמסס השני, פרעה מצרים. 1213-1303 לפנה"ס או 1247-1337 לפנה"ס.
מרנפתח, פרעה מצרים. 1203-1227 לפנה"ס, בערך.
תגליות והמצאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ציור המתאר את רעמסס השני  בקרב מול החתים
הבליזארד של ליל כל הקדושים (1991)

| --- | --- |

הבליזארד שהתפתח מעל ארצות הברית המרכזית ב-31 באוקטובר 1991. את הסערה המושלמת (1991), ניתן לראות בקצה הימין הקיצוני.
 סוג:  ציקלון חוץ-טרופי   בליזארד   מפרץ נמוך   סופת קרח
 תאריך התחלה:  31 באוקטובר 1991
 תאריך סיום:  3 בנובמבר 1991
 משך האסון:  31 באוקטובר 1991 – 3 בנובמבר 1991 (4 ימים)
 במדינות או באזורים:  מזרח ודרום מינסוטה, צפון מערב ויסקונסין, מרכז איווה
 לחץ נמוך:  984 בר (פסקל)
 הרוגים:  22
 פצועים:  100
 חסרי קורת גג:  100,000 ללא חשמל
 נזק:  100 מיליון דולר אמריקני
 מפת השטח מ-30 באוקטובר 1991.
הבליזארד של ליל כל הקדושים (1991) הייתה סערה עוצמתית שגרמה לתקופה של שלג כבד והצטברות קרח, אשר פגעה בחלקים של המערב התיכון העליון של ארצות הברית, בין 31 באוקטובר עד 3 בנובמבר 1991. במהלך השבוע האחרון של אוקטובר 1991, סערה גדולה מעל האוקיינוס האטלנטי (הסערה המושלמת (1991)) חסמה את מרבית דפוסי מזג האוויר בחצי המזרחי של ארצות הברית ולאחר מכן, הלחות ממפרץ מקסיקו כוונה צפונה.
עד שהמשקעים חדלו מלרדת, ערים רבות בצד המזרחי של מינסוטה וצפון מערב ויסקונסין הגיעו לשיא של הצטברות שלג בתחילת העונה, בעוד שחלקים מדרום מינסוטה וצפון איווה חוו סערות קרח רבות עוצמה גם כן. אוויר ארקטי שאפף את המאורעות גרם לטמפרטורות נמוכות מאוד באזורים. במהלך הבליזארד וסופת הקרח, נהרגו 22 בני אדם ומעל 100 נפצעו.
תקציר מטאורולוגי

הבליזארד של ליל כל הקדושים בשנת 1991 נגרם כתוצאה מחזית קור ארקטית חזקה שהגיעה מדרומה ומזרחה דרך מרכז ארצות הברית מספר ימים לפני כן. ב-28 באוקטובר הטמפרטורות מהמזרח היו מעל הרגילות, דבר שעורר תהייה בנוגע למתרחש.
הניגוד בין שתי מסות האוויר (של הסופות) היה מוחלט ובבוקר ה-29 באוקטובר חזית הקור הייתה בערך באמצע טקסס. לאחר מכן, הטמפרטורה בעיר אמרילו שבמערב טקסס ירדה ל-22 מעלות עם רוח צפונית חזקה. רחוק יותר ממזרח טקסס, הטמפרטורה הייתה 64 בדאלאס - הפרש טמפרטורה של 42 מעלות בטווח של 300 מייל. בצפון ארצות הברית, הקור בבוקר היה גבוה.
שיאים

במזרח מינסוטה, בליזארד ליל כל הקדושים שבר שיאי שלג רבים. ב-31 באוקטובר 8.2 סנטימטרים של שלג ירד בערים התאומות; שיא של כל הזמנים. ב-1 בנובמבר נרשמו שיאים יומיים דומים. כעבור ארבעה שבועות בתאריכים 29–30 בנובמבר, היו אזורים שכוסו ב-18 סנטימטרים של שלג.
| שיאים שהושוו או נשברו במהלך הבליזאר של ליל כל הקדושים 1991 |
| --- | --- | --- |
|  מקרה  |  שיאים משנת 1991 |  שיאים ישנים (1891–1990) |
דולות', מינסוטה
| הכי הרבה שלג ב-31 באוקטובר | 4.2 אינץ' (10.6 ס"מ) | M |
| הכי הרבה שלג ב-1 בנובמבר | 24.1 אינץ' (61.2 ס"מ) | M |
| סה"כ סופות שלגים (יחידות) | 36.9 אינץ' (93.7 ס"מ) | M |
| הכי הרבה שלג בכל החודש | 50.1 אינץ' (127.3 ס"מ) (נובמבר, 1991) | 46.8 אינץ' (118.9 ס"מ) (ינואר, 1969) |
או קלייר, ויסקונסין
| הכי הרבה שלג ב-1 בנובמבר | 3.1 אינץ' (7.9 ס"מ) | M |
אינטרנשיונל פולס, מינסוטה
| הכי הרבה שלג ב-1 בנובמבר | 11.6 אינץ' (29.5 ס"מ) | 2.7 אינץ' (1974) |
לה קרוס, ויסקונסין
| הכי הרבה שלג ב-1 בנובמבר | 9.2 אינץ' (23.4 ס"מ) | M |
אומהה, נברסקה
| הכי הרבה שלג ב-31 באוקטובר | 5.7 אינץ' |  |
סנט קלאוד, מינסוטה
| הכי הרבה שלג ב-31 באוקטובר | 3.1 אינץ' (7.9 ס"מ) | .5 אינץ' (1943) |
| הכי הרבה שלג ב-1 בנובמבר | 9.0 אינץ' (22.9 ס"מ) | 3 אינץ' (1920) |
סו פולס, דקוטה הדרומית
| 6 אינץ' של שלג המוקדם ביותר | 11.2 אינץ' | M |
| הכי הרבה שלג באוקטובר | 10.0 אינץ' | M |
ערים תאומות
| הכי הרבה שלג ב-31 באוקטובר | 8.2 אינץ' (20.8 ס"מ) | 0.4 אינץ' (1 ס"מ) (1954) |
| הכי הרבה שלג ב-1 בנובמבר | 18.5 אינץ' (47 ס"מ) | 3.6 אינץ' (9.1 ס"מ) (1941) |
| יממה של שלג בכל העונה | 21.0 אינץ' (53.3 ס"מ) | 18.5 אינץ' (47 ס"מ) (23 בינואר 1982) |
| סה"כ סופות שלגים (יחידות) | 28.4 אינץ' (72.9 ס"מ) | 20.0 אינץ' (50.8 ס"מ) (22–23 בינואר 1982) |
| הכי הרבה שלג באוקטובר | 8.2 אינץ' (20.8 ס"מ) | 5.5 אינץ' (14 ס"מ) (1905) |
| 8 אינץ' של שלג המוקדם ביותר | 8.2 אינץ' (20.8 ס"מ) | 8.5 אינץ' (21.6 ס"מ) (8 בנובמבר 1943) |
| הכי הרבה שלג בכל החודש | 46.9 אינץ' (119.1 ס"מ) (נובמבר, 1991) | 46.4 אינץ' (117.9 ס"מ) (ינואר 1982) |
| הסתיו המוקדם מתחת לנקודת האפס | −3 °F (−19 °C) (4 בנובמבר) | −1 °F (−18 °C) (11 בנובמבר 1986) |
ראו גם

בליזארד
הערות שוליים

1 2 3 4  National Weather Service Climate, web.archive.org, ‏2006-12-31
1 2  1991 Halloween Blizzard, web.archive.org, ‏2006-12-07
↑  http://www.crh.noaa.gov/oax/?n=Halloween
↑  HIgh DENsity radius retrieval 071210, climateapps.dnr.state.mn.us
↑  SD Weather History and Trivia for October, web.archive.org, ‏2007-09-02
↑  Intellicast | Weather Underground, www.wunderground.com
שרה אליאש

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1951 (בת 73)
 שם לידה:  Sarah Shapira 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  קדומים 
 מספר צאצאים:  10 
 
שרה אליאש (נולדה בי"ב באדר ה'תשי"א, 18 בפברואר 1951) היא אשת חינוך ופעילה פוליטית ישראלית. חברת גוש אמונים, ממייסדי היישוב קדומים וממקימי מערכת החינוך בשומרון.
ביוגרפיה

אליאש נולדה למשה שפירא, שהיה ניצול שואה שנמלט מצעדת המוות ועלה לארץ ולאחר שנפצע במלחמת השחרור בעינו, פנה לקבלת טיפול רפואי בארצות הברית, שם פגש את בחירת ליבו, נעמי וורצברגר. הוריה של אליאש התגוררו בכפר פינס, שם היה לאביה משק חקלאי. בנערותה הייתה פעילה בתנועת הנוער בני עקיבא, ואף ריכזה את הסניף במושב כפר פינס.
אליאש למדה כימיה ופיזיקה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית והמשיכה לתואר שני בהיסטוריה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודי התואר השני, החלה ללמד כימיה ופיזיקה בתיכון הרא"ה ברמת גן.
עם הקמת היישוב קדומים, מיסודו של גרעין אלון מורה, עברה שרה עם בעלה, אחיה אליאש, להתיישב בו. אליאש הקימה את בית הספר הראשון ביישוב וניהלה אותו במשך 5 שנים. לאחר מכן הקימה את חטיבת הביניים, שהפכה בהמשך לאולפנת להב"ה, כיום בין האולפנות הבולטות בארץ, ומספר התלמידות בה עומד על כאלף.
בשנת 2005 הצטרפה אליאש לסגל המרצים במכללה בירושלים ופתחה שם תוכנית להוראת כישורי מודעות וניהול. כיום היא מרצה במכללת אורות ישראל ללימודי התואר השני. לצד זאת, היא עסוקה בפרויקטים חינוכיים ורוחניים שונים. בשנים האחרונות הקימה אליאש בקדומים בית מדרש לנשים, המשלב לימודי גמרא, מדרש וחסידות לצד תחומים יצירתיים שונים. כמו כן, יזמה את פרויקט "חברותא בקפה".
בהנהלת האולפנה

תחת ניהולה זכתה אולפנת להב"ה בפרס החינוך הארצי, בפרס החינוך הדתי ובפרס ההישגים הדיפרנציאליים. אולפנת להב"ה הייתה בית הספר הדתי הראשון שפתח מגמת תקשורת וקולנוע. כמו כן, אליאש ייסדה את "המסע האלטרנטיבי" בארץ, עבור התלמידים שאינם נוסעים למסע בפולין. בעקבות אולפנת להב"ה, הלכו מוסדות חינוך דתיים אחרים. בשנת 1993 נפתחה באולפנה פנימייה, על-מנת לקלוט נערות עולות מאתיופיה מכל רחבי הארץ. בשנת 1995, מיד לאחר רצח רבין, יזמו באולפנת להב"ה ובתיכון מטרו-ווסט רעננה מפגשי הידברות בין תלמידי בתי הספר. אליאש ניהלה את האולפנה במשך 25 שנים, עד צאתה לגמלאות בשנת 2007. לאחר פרישתה השתתפה אליאש בפרויקט מניפ"ה, המאתר ומטפל בנוער נושר ועוסק בהתאמתו למסגרות חינוכיות הולמות.
פעילותה הציבורית

לאורך השנים הייתה אליאש פעילה מרכזית במאבקים למען ההתיישבות. היא ירדה עם משפחתה להתגורר בימית בשנה שלפני פינוי העיר והשתתפה בתנועה לעצירת הנסיגה מסיני. בסמוך לביצועה של תוכנית ההתנתקות עברה אליאש להתגורר בגוש קטיף ולהשתתף במאבק נגד התוכנית.
לאחר התנתקות יזמה אליאש יחד עם עדי מינץ והרב עזריאל אריאל רה-ארגון במועצת יש"ע, במסגרתו נבחרה לסגנית יו"ר מועצת יש"ע המתחדשת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-18 השתתפה במועצה הציבורית לבחירת ח"כים לרשימת הבית היהודי ופעלה נמרצות למניעת פילוג בסיעה, דבר שלא צלח. בעקבות כך התפטרה ממזכירות "תקומה". במערכת הבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 הוצבה במקום ה-78 הסמלי ברשימת הבית היהודי.
ב-2014 נבחרה כאחת מ-10 הנשים בוועדה הציבורית לבחירת הרבנים הראשיים.
מ-2014–2018 אליאש שימשה כחברת מועצת קדומים.
בראיון שנתנה הסתייגה משירותן של נשים בצה"ל.
בינואר 2015 התמודדה בפריימריז על מקום ברשימת הבית היהודי בבחירות לכנסת ה-20, ושובצה במקום ה-21 ברשימה הסופית.
בשנת ה'תשע"ב קיבלת את אות "מחנכת למופת".
משפחתה

שרה אליאש נשואה לד"ר אחיה אליאש, ולבני הזוג עשרה ילדים. היא כלתם של יחיאל אליאש, מייסד תנועת בני עקיבא, ומרים אליאש, ממייסדות תנועת אמונה לאישה הדתית. גיסתה היא ד"ר שולמית אליאש, היסטוריונית ישראלית.
הערות שוליים

↑  ענבל תמיר, ‏מה חושבת מס' 17 בבית היהודי על שירות נשים בצה"ל?, באתר גלי צה"ל, 20 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012775866305171
ראול נטו

ראול "ראולזיניו" טוגני נטו (בפורטוגזית: Raul "Raulzinho" Togni Neto; נולד ב-19 במאי 1992) הוא כדורסלן ברזילאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג.
קריירה מקצועית > השנים הראשונות

נטו נולד בעיר בלו הוריזונטה שבברזיל, והחל את קריירת המשחק בשנת 2008, בקבוצת "דסיזאו מינאס" מליגת העל הברזילאית. באפריל 2011 נבחר להשתתף במשחק נייקי הופ סאמיט, כשחקן "נבחרת העולם", לצד שחקנים בינלאומיים מבטיחים נוספים, כגון דאריו שאריץ', אוון פורנייה ודאוויס ברטאנס.
בקיץ 2011 עבר לשחק בקבוצת גיפוסקואה באסקט מליגת העל הספרדית, במדיה שיחק במשך 3 עונות. בדראפט ה-NBA‏ 2013 נבחר בבחירה ה-47 על ידי אטלנטה הוקס, אשר בהמשך העבירה את זכויות השחקן ליוטה ג'אז. אף על שנבחר בדראפט המשיך לשחק בגיפוזקואה בעונת 2013/2014, במהלכה העמיד ממוצעים של 9.8 נקודות ו-3.3 אסיסטים למשחק.
באוגוסט 2014 חתם על חוזה בקבוצת מורסיה, אף היא מהליגה הספרדית. בעונתו היחידה בקבוצה תרם 8.9 נקודות ו-3.9 אסיסטים בממוצע למשחק.
קריירה מקצועית > יוטה ג'אז

לקראת עונת 2015/2016 הצטרף נטו ליוטה ג'אז, אשר החזיקה בזכויות הדראפט שלו. בעונת הרוקי שלו פתח בכל 53 המשחקים הראשונים של הג'אז, בטרם הוחלף בחמישייה הפותחת על ידי שלווין מאק. בינואר 2016 נבחר להשתתף במשחק הכוכבים העולים, כשחקן "נבחרת העולם". ב-3 עונותיו הבאות ביוטה שימש כמחליפם מהספסל של הרכזים ג'ורג' היל וריקי רוביו. במהלך עונתו השלישית, ב-17 בנובמבר 2017, קלע שיא קריירה של 22 נקודות, בהפסד קבוצתו מול ברוקלין נטס. ביולי 2019 שוחרר מיוטה, על מנת לפנות מקום בסגל למייק קונלי. לאורך תקופתו בקבוצה רשם ממוצעים כוללים של 4.8 נקודות ו-1.9 אסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית > פילדלפיה 76'

עשרה ימים לאחר שחרורו מיוטה, ב-12 ביולי 2019, חתם על חוזה לעונה אחת בפילדלפיה 76'.
קריירה מקצועית > וושינגטון ויזארדס

לקראת עונת 2020/2021 חתם נטו על חוזה בקבוצת וושינגטון ויזארדס.
קריירה מקצועית > פנרבחצ'ה

ב-5 באוגוסט 2023 חתם לעונה בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
נבחרת ברזיל

בשנת 2010 שיחק נטו לראשונה עבור נבחרת ברזיל הבוגרת, בטורניר אליפות העולם בכדורסל 2010 – אותו סיימה ברזיל במקום התשיעי. בשנים הבאות השתתף עם נבחרתו גם בטורנירי אולימפיאדת לונדון (מקום חמישי), גביע העולם 2014 (מקום שישי) ואולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (מקום תשיעי). כמו כן זכה עם ברזיל במדליית הארד בטורניר אליפות אמריקה הדרומית בכדורסל 2014.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | יוטה | 81 | 53 | 18.5 | 0.431 | 0.395 | 0.743 | 1.5 | 2.1 | 0.8 | 0.0 | 5.9 |
| 2016/2017 | יוטה | 40 | 0 | 8.6 | 0.451 | 0.323 | 0.889 | 0.8 | 0.9 | 0.5 | 0.1 | 2.5 |
| 2017/2018 | יוטה | 41 | 0 | 12.1 | 0.457 | 0.404 | 0.743 | 1.2 | 1.8 | 0.3 | 0.1 | 4.5 |
| 2018/2019 | יוטה | 37 | 1 | 12.8 | 0.460 | 0.333 | 0.848 | 1.7 | 2.5 | 0.4 | 0.1 | 5.3 |
| 2019/2020 | פילדלפיה | 54 | 3 | 12.4 | 0.455 | 0.386 | 0.830 | 1.1 | 1.8 | 0.4 | 0.1 | 5.1 |
| 2020/2021 | וושינגטון | 64 | 22 | 21.9 | 0.468 | 0.390 | 0.882 | 2.4 | 2.3 | 1.1 | 0.1 | 8.7 |
| 2021/2022 | וושינגטון | 70 | 19 | 19.6 | 0.463 | 0.292 | 0.769 | 1.9 | 3.1 | 0.8 | 0.0 | 7.5 |
| 2022/2023 | קליבלנד | 48 | 1 | 10.5 | 0.518 | 0.286 | 0.912 | 1.0 | 1.6 | 0.4 | 0.1 | 3.3 |
| קריירה |  | 435 | 99 | 15.6 | 0.458 | 0.361 | 0.812 | 1.5 | 2.1 | 0.6 | 0.1 | 5.7 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | יוטה | 9 | 0 | 6.7 | 0.615 | 0.500 | 1.000 | 0.8 | 0.4 | 0.1 | 0.1 | 2.6 |
| 2017/2018 | יוטה | 8 | 0 | 9.0 | 0.304 | 0.286 | 1.000 | 1.3 | 1.3 | 0.3 | 0.0 | 2.6 |
| 2018/2019 | יוטה | 3 | 0 | 6.5 | 0.167 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 0.7 |
| 2019/2020 | פילדלפיה | 2 | 0 | 13.0 | 0.333 | 0.400 | 0.000 | 1.5 | 1.5 | 0.5 | 0.0 | 4.0 |
| 2020/2021 | וושינגטון | 5 | 3 | 22.4 | 0.353 | 0.267 | 0.800 | 2.2 | 1.0 | 0.4 | 0.0 | 6.4 |
| 2022/2023 | קליבלנד | 2 | 0 | 3.5 | 0.000 | 0.000 | 0.500 | 0.0 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.5 |
| קריירה |  | 29 | 3 | 10.2 | 0.360 | 0.314 | 0.875 | 1.2 | 0.8 | 0.2 | 0.0 | 3.0 |
הערות שוליים

↑  סיכום משחק נייקי הופ סאמיט 2011, באתר USA Basketball,‏ 9 באפריל 2011
↑  הסטטיסטיקות ה"בינלאומיות" של נטו, באתר basketball-reference.com
↑  נטו חותם על חוזה ביוטה, באתר הקבוצה, 9 ביולי 2015
↑  סטטיסטיקות המשחק בין יוטה לברוקלין, באתר basketball-reference.com
↑  יוטה משחררת את נטו, באתר הקבוצה, 2 ביולי 2019
↑  נטו חותם על חוזה בפילדלפיה, באתר הקבוצה, 12 ביולי 2019
↑  וושינגטון מחתימה את נטו ומת'יוז, באתר הקבוצה, 22 בנובמבר 2020
↑  שיחק לצד אבדיה, יחלוק עמדה עם מדר: ראול נטו חתם בפנרבחצ'ה, באתר וואלה, 5 באוגוסט 2023
המלכים הפרנקים

המלכים הפרנקים היו מלכי הממלכה הפרנקית, שהתקיימה באירופה בימי הביניים המוקדמים משלהי המאה ה-5 לספירה ועד המאה ה-9.
במאה החמישית החלה האימפריה הרומית להתפורר ולהצטמק. האימפריה נסוגה מן השטחים הנרחבים אותם כבשה ברבות השנים, בין היתר בגאליה ובגרמאניה. העמים ששכנו שם חיו כשבטים כאשר לכל שבט מלך משלו. לקראת סוף המאה, עם התמוטטות האימפריה הרומית, כבשו בני השבטים אזורים נרחבים הנמצאים היום במדינות גרמניה, אוסטריה, צרפת, איטליה, בלגיה והולנד. בשנת 481 פתח המלך כלוביס הראשון בן שבט הפרנקים הסאלים במערכה לכיבוש השטחים הפרנקיים ואיחודם תחת כתר אחד - כתרו שלו. האימפריה הפרנקית התקיימה עד שנת 843, עם חתימת חוזה ורדן שחילק אותה בין שלושת בניו של לואי החסיד, בנו של קרל הגדול. פרנקיה המערבית התפתחה לממלכת צרפת, פרנקיה המזרחית התפתחה לאימפריה הרומית הקדושה, ואילו פרנקיה התיכונה נבלעה בין שתי אחיותיה. בשנת 756 נוסדה מדינת האפיפיור כטריטוריה המהווה חלק מן האימפריה הפרנקית, ולאחר פירוקה - פרנקיה התיכונה והאימפריה הרומית הקדושה.
מלך הפרנקים (509–511) > השושלת המרובינגית

נדידת העמים הביאה איתה את השבט הפרנקי לאזור גאליה. כלודיו, מלך הפרנקים היה הראשון שניהל מסעות כיבושים בערי האימפריה הרומית בשנת 428, והוא אבי השושלת המרובינגית. כלוביס היה הראשון שאיחד את כל השבטים הפרנקים תחת שלטון אחד, והוא נחשב לאבי האימפריה הפרנקית.
| שם (תקופת חיים) | דיוקן | תחילת מלוכה | סיום מלוכה | חזקה למלכות | תואר מלא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כלוביס הראשון Clovis I 466 - 27 בנובמבר 511 |  | 509 | 27 בנובמבר 511 | בנו של כילדריך הראשון | מלך הפרנקים |