stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטפאנו בוארי
ביוגרפיה

בוארי נולד במילאנו, בנם של האדריכלית ומעצבת הרהיטים צ'יני בוארי (אנ') והנוירולוג רנאטו בוארי. אחרי לימודים ב"תיכון הקלאסי" של מילאנו, למד שפות ותכנון הערים.
בשנת 1980 סיים לימודי אדריכלות באוניברסיטה הפוליטכנית במילאנו ובהמשך סיים תואר שלישי בתכנון ערים באוניברסיטת IUAV (אנ') לאדריכלות בוונציה. עבודת הדוקטורט שלו דנה ב"שפות ודימויים של אורבניסטיקה מנוהלת. גרסאות של תוכנית המתאר של מילאנו" - 
I linguaggi e
le immagini dell’urbanistica amministrata. Variante al piano regolatore di Milano.
התמנה לפרופסור לתכנון ערים במכון הפוליטכני במילאנו וכפרופסור אורח באוניברסיטאות שונות, כולל בבית הספר לעיצוב (אנ') באוניברסיטת הרווארד, במכון ברלאחה (אנ') ברוטרדם, במכון הפוליטכני בלוזאן, במכון סטרלקה במוסקבה ובאקדמיה לאדריכלות במנדריזיו (אנ'), בשווייץ. הציג בתערוכות ופסטיבלים בינלאומיים רבים.
בוארי היה עורך ראשי של המגזין הבינלאומי "דומוס (אנ')" בשנים 2004–2007, ושל המגזין "אביטארה (אנ')" בשנים 2007–2011. בשנת 2000 הקים בוארי את רשת המחקר Multiplicity. בוארי מפרסם באופן קבוע מאמרים בעמודי התרבות של העיתון Il Sole 24 Ore (אנ') - עיתון כלכלי חשוב בארצו.
משרד האדריכלות שלו מעורב בכמה מיזמים של שינויים באזורי הנמל בים התיכון - בג'נובה, נאפולי, מיטילנה, סלרנו, טריאסט.
אחיו טיטו (אנ') הוא כלכלן ואחיו השני סנדרו הוא עיתונאי.
פרויקטים

2007 - המושב החדש של קבוצת המדיה RCS (אנ') (ריצולי-קוריירה דלה סרה) במילאנו.
2009 - שיקום האזור לה מדלנה בסרדיניה, מושב של G8 (ארגון המדינות המתועשות).
מיזמים נוספים:
המרכז האירופי למחקר ביומד (ביו-רפואי) מתקדם במילאנו - בתוך הפרק החקלאי דרום-מילאנו.
המושב החדש של חברת סימנס במילאנו.
מגדלי מגורים בשכונת איזולה.
המרכז האזורי של ים התיכון במרסיי - כשמרסיי הייתה לבירת התרבות של אירופה.
ספרים

2000 - Mutations (עם סנפורד קווינטר, רם קולהאס, דניאלה פבריציוס, הנס אולריך אובריסט, נדיה טאזי) - על הנופים העירוניים של ימינו
Italy. Cross Sections of a Country 1998 - אטלס של הנוף העירוני האיטלקי בן זמננו
2007 - Milano.Cronache del Abitare.. - אטלס של הדגמים החדשים של המגורים במילאנו
סנאד לוליץ'

סנאד לוליץ' (בבוסנית: Senad Lulić; נולד ב-18 בינואר 1986) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת הקיצוני.
קריירת מועדונים

לוליץ' נולד במוסטאר שברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובעקבות מלחמת יוגוסלביה הגרה משפחתו לשווייץ. הוא התחיל את הקריירה שלו בצ'ור 93 ובשנת 2006 עבר לAC בלינצונה איתה עלה לליגת העל השווייצרית. ביולי 2008, עבר לגראסהופרס ציריך בה שיחק שתי עונות ולאחר מכן עבר ליאנג בויז ברן. בעונתו היחידה במועדון הוא הבקיע 9 שערים ב-40 משחקים בכל המסגרות, דבר שמשך את עיניהן של מועדונים כמו:הרטה ברלין, ורדר ברמן ולאציו.
ב-16 ביוני 2011 לוליץ' חתם על חוזה לחמש שנים בלאציו תמורת תשלום שלא פורסם. ב-9 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מילאן. ביוני 2012 נבחר במקום השלישי בתואר "השחקן הבוסני של העונה" אחרי אדין דז'קו ממנצ'סטר סיטי ומיראלם פיאניץ' מרומא. ב-26 במאי 2013, הוא הבקיע את השער היחיד בגמר הגביע וזכה בתואר ראשון בקריירה שלו.
קריירה בינלאומית

לוליץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה ב-1 ביוני 2008 נגד אזרבייג'ן. באוגוסט 2010, זומן בפעם השנייה בקריירה. לאחר שגילה יכולת טובה בלאציו, קיבל לוליץ' את חולצת ההרכב הראשון בנבחרת. ב-7 ביוני 2013 הבקיע לוליץ' את שער הבכורה של בנבחרת בניצחון 0–5 נגד לטביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. לוליץ' העפיל עם הנבחרת לראשונה בתולדותיה למונדיאל 2014.
תארים

קופה איטליה: 2012/2013
הסופר קאפ האיטלקי: 2017
סלצ'יפפה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון מהיר, מנה על בסיס תפוח אדמה, מאכלי רחוב 
 מרכיבים עיקריים:  טוגנים, נקניק 
 
סַלְצִ'יפַּפָּה או סלצ'יפפס (בספרדית: Salchipapa או Salchipapas) היא מנת מזון מהיר דרום אמריקאית הנצרכת בדרך כלל כאוכל רחוב.
מאפיינים

המנה המורכבת בדרך כלל מנקניקיות בקר דקות פרוסות במחבת וטוגנים, אלה מעורבבים יחד עם קולסלאו מלוח כתוספת. שם המנה הוא הלחם בסיסים של המילים הספרדיות salchicha (נקניק) ופפה (תפוח אדמה). המנה מוגשת עם רטבים שונים, כמו קטשופ וממרח חרדל, קרמה דה אסיטונה (רוטב זיתים), יחד עם אג'י או פלפל צ'ילי. לפעמים מוסיפים ביצה מטוגנת או גבינה מעל. אפשר להגיש גם עם עגבנייה וחסה, ומדי פעם המנה מעוטרת באורגנו.
היסטוריה

הסלצ'יפפה הומצא כמאכל רחוב בלימה, פרו. עם השנים, המאכל התרחב גם למקומות אחרים בפרו. באמריקה הלטינית, הפופולריות של המנה התרחבה מעבר למטבח הפרואני, וכיום היא אופיינית גם למטבח הקולומביאני ולמטבח הבוליביאני. המנה נמכרת גם ברחובות ובשווקים של ארגנטינה ואקוודור.
מגוון המנה ממשיך להתרחב עקב ההגירה הבוליביאנית לארגנטינה והמסעדות הקולומביאניות והפרואניות בארצות הברית ובצ'ילה. ישנה גרסה המכונה צ'וריפפס (העשויה עם צ'וריסו במקום נקניק). ניתן למצוא את המאכל גם במקסיקו. הוא גם דומה מאוד לאוכל הרחוב המקסיקני-אמריקאי המכונה "טוגני קרנה אסאדה".
גלריה

יש מסעדות שמשנות את מתכון הסלצ'יפפה כדי לחדד את אוכל הרחוב המסורתי.
צריכת סלצ'יפפה נשארה חזקה במגזרים העירוניים של לימה.
תכולת הקלוריות הגבוהה של הסלצ'יפפס היא דאגה לתומכי בריאות הציבור.
לקריאה נוספת

סלצ'יצ'ון
ג'אנק פוד
רשימה של מנות פרואניות
רשימת מנות נקניקיות
נקניקיית קארי
ביבליוגרפיה

Perlman, Dan (2007). SaltShaker: Spanish - English - Spanish Food & Wine Dictionary. Raleigh, North Carolina, USA: Lulu Press. ISBN 978-1-4303-2659-5.
הערות שוליים

↑  Jenkins, Dilwyn (2003). Rough Guide to Peru. Rough Guides. ISBN 978-1-84353-074-9.
↑  Adés, Harry; Melissa Graham (2003). The Rough Guide to Ecuador. Rough Guides. ISBN 978-1-84353-109-8.
↑  Donadío, Pablo (2008). Un paso en el camino. Página12.
↑  Canelo, Brenda (2011). Procesos transnacionales y Estado subnacional en una ciudad latinoamericana. Comisión Económica para América Latina y el Caribe (CEPAL).
↑  Lozano, Fernando (2011). Salchipapas y churros: ¿cómo se comen estos platos en México?. El Comercio.
צריכת הסלצ'יפפה התרחבה מעבר לפרו, והמתכון שלה אומץ על ידי מטבחים לטינו-אמריקאים שונים.
נץ קצר-אצבעות

| נץ קצר-אצבעות |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: נץ
מין:: נץ קצר-אצבעות
שם מדעי
 Accipiter brevipes ‏סברצוב, 1850
תחום תפוצה


Accipiter brevipes
נץ קצר-אצבעות (שם מדעי: Accipiter brevipes) הוא מין עוף דורס קטן מסוג נץ ממשפחת הנציים. הוא מקייץ ומקנן ביערות יוון, חבל הבלקן ורוסיה, ונודד דרומה בסתיו. לעיתים הנדידה מתבצעת בלהקות, בניגוד לנדידת הנץ המצוי, שנודד יחידני. אזורי החריפה משתרעים ממצרים עד איראן. נץ זה נצפה גם בישראל.
מאפיינים

אורכו של הנץ 32–38 ס"מ, משקלו 140-195 גרם ומוטת כנפיו 65–75 ס"מ. הנקבה גדולה יותר מהזכר.
לזכר גוון כחול-אפור בחלק גופו העליון, החזה והבטן לבנים ומפוספסים בפסים צפופים בצבע אדום. לנקבה חלקים עליונים חומים והפספוס בחלק התחתון הוא אדום חלודי יותר. הצעיר דומה לנקבה אך שולי הנוצות שלו בהירים והפספוס בחלק התחתון הוא חום כהה ופחות צפוף.
הנקבה מטילה בעונת הרבייה 3–5 ביצים, עליהן היא דוגרת 30–45 ימים. הגוזלים לומדים לעוף 40–45 ימים לאחר הבקיעה.
הנץ צד עופות קטנים יותר, מכרסמים, זוחלים וחרקים גדולים, כאשר הוא מסתמך על גורם ההפתעה ועט עליהם במהירות ובאופן בלתי צפוי.
הערות שוליים

↑  נץ קצר-אצבעות באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספואת אבו ריא

ד"ר ספואת אבו ריא הוא רופא משפחה שכיהן כראש עיריית סח'נין בין 2018 ל-2024.
ביוגרפיה

אבו ריא הוא רופא עם שתי התמחויות: משפחה וגריאטריה, דובר עברית, ערבית רוסית ואנגלית.
כהונתו כראש העירייה

בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 ניצח אבו ריא את ראש העירייה היוצא ויו"ר ועד ראשי הרשויות המקומיות הערביות מאזן גנאים ברוב של 52.52% (10,320 קולות) מול 47.48% (9,328 קולות).
הוא מעורב משמעותית בפעילותה של קבוצת הכדורגל בני סכנין. בתקופת כהונתו הצטרפה העיר לפורום הגליל.
בדצמבר 2019, נורו יריות לעבר ביתו ורכבו הוצת.
הערות שוליים

1 2  עדי רובינשטיין, סכנין: חיים משבת לשבת, באתר ישראל היום, 27 ביולי 2013
↑  ח'דר סואעד, מה ניתן ללמוד מהבחירות המקומיות על הפוליטיקה של החברה הערבית בשנת 2018, הדים, גיליון 4, נובמבר 2018, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי
↑  יגאל גולדשטיין, ‏ראש עיריית סכנין הבטיח: "נמנף את הקבוצה", באתר ערוץ הספורט, 1 בנובמבר 2018
↑  מיכאל וייסרמן, ‏‏דחה את המחזרות: פיראס מוגרבי צפוי להישאר בבני סכנין, באתר ספורט1, 18 ביוני 2019
↑  פגישה עם ראש העיר סכנין, באתר מועצת הגליל, ‏5 בדצמבר 2019
↑  חסן שעלאן, ירי לעבר בית ראש העיר סכנין: "בסוף ירצחו ראש מועצה", באתר ynet, 14 בדצמבר 2019
↑  הוגשו כתבי אישום נגד שלושה שירו לעבר סניף חד"ש ומק"י בסכנין, באתר המפלגה הקומוניסטית הישראלית, ‏9 בדצמבר 2021
נצגין באגאבנדי

נצגין באגאבנדי (במונגולית: Нацагийн Багабанди; נולד ב-22 באפריל 1950) הוא פוליטיקאי מונגולי שכיהן כנשיא מונגוליה בשנים 1997–2005, וחבר המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה (MPRM).
חייו האישיים

באגאבנדי נולד ב-1950 בסום (תת מחוז) יארו במחוז זבחאן. ב-1980 סיים את לימודיו במכון לטכנולוגיות מזון באודסה בברית המועצות. ב-1984 היה לבוגר האקדמיה למדעי החברה במוסקבה בלימודי תואר שני בפילוסופיה.
קריירה פוליטית

באגאבנדי היה יושב ראש הפרלמנט המונגולי ב-1992 למשך 4 שנים. ב-20 ביוני 1997 התמודד לנשיאות מול מועמד המפלגה הדמוקרטית של מונגוליה, וזכה ל-58.1% מהקולות. ב-2001 נבחר באגאבנדי לקדנציה נוספת. ב-22 במאי 2005 סיים את כהונתו, ובבחירות שנערכו נבחר להחליפו נמברין אנחבאיאר, לשעבר דובר החוראל הגדול.
סמובר

ערך זה עוסק בכלי להרתחת מים. אם התכוונתם לטנק, ראו .
סמובר בעיצוב מסורתי
סמובר (ברוסית: Самовар, מילולית "מחמם עצמו") הוא כלי מתכת רוסי ומזרח אירופאי המשמש להרתחת מים. הסמובר לרוב כולל שפופרת חימום המוסקת על ידי פחמים, אם כי סמוברים מודרניים משתמשים בחשמל, וברז ממנו נמזגים המים הרותחים. הסמובר מזוהה עם תרבות התה הרוסית, ולסמוברים רבים יש תוספת בצורת טבעת מסביב לארובה המשמשת להנחת קומקום התה לחימום בזמן חימום המים.
מאז המצאת הקומקום החשמלי ירדה קרנו של הסמובר, וכיום נדיר לראות אותו בשימוש.
סן רפאל

| --- | --- |

מרכז סן רפאל
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  מנדוסה (פרובינציה) מנדוסה
 חבל ארץ:  קוז'ו
 גובה:  690 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  215,020 (2022)
 קואורדינטות:  34°37′03″S 68°20′08″W﻿ / ﻿34.6175°S 68.335555555556°W﻿ / -34.6175; -68.335555555556 
 אזור זמן:  UTC -3
 www.sanrafael.gov.ar
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט סן רפאל(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט סן רפאל(למפת מנדוסה רגילה) מנדוסה סן מרטין טונוז'אן גודוי קרוס חנרל אלבאר מלרגואה סן חואן סן לואיס לה פמפה ריו נאוקן צ'ילהסן רפאל(למפת מנדוסה מוגדלת) מנדוסה סן מרטין טונוז'אן גודוי קרוס חנרל אלבאר מלרגואה סן חואן סן לואיס לה פמפה ריו נאוקן צ'ילהסן רפאל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סן רפאל (בספרדית: San Rafael) היא עיר בפרובינציית מנדוסה בארגנטינה. סן רפאל נמצאת במרחק של 236 קילומטרים ממנדוסה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 961 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
היסטוריה

ב-1804, לאחר שהאזור היה מיושב בידי ילידים בני שבט הפוונצ'ה במשך מאות שנים, חתם איתם המשנה למלך של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה הסכם שקבע כי אדמותיהם יימסרו לידי הרשויות הקולוניאליות. כעבור שנה, ב-2 באפריל 1805 הוקם על גדת נהר דיאמנטה שבאזור מבצר סן רפאל דל דיאמנטה שלצידו התפתחה התיישבות בשם סן רפאל שאנשיה עסקו בחקלאות, בעיקר בגידול גפנים ופרות אחרים.
במחצית השנייה של המאה ה-19 החל גל הגירה אירופאית להתיישבות, בעיקר מצרפת, איטליה וספרד. ההגירה גרמה לגדילה משמעותית של ההתיישבות והיא הפכה לעיירה גדולה. ב-1922 סן רפאל קיבלה מעמד של עיר.
כלכלה

סן רפאל היא יעד תיירותי מרכזי באזור קוז'ו, והתיירות היא הענף המרכזי בכלכלה המקומית. הכלכלה מסתמכת במידה פחותה יותר על התעשייה בעיר.
תחבורה

את סן רפאל משרת נמל התעופה סובופיסיאל אז'ודנטה סנטיאגו גרמנו, הנמצא במרחק של 7 קילומטרים צפונית למרכז העיר.
סן שאמון

| --- | --- |

תמונת הטנק
 מידע כללי
 סוג:  דגם כלי רכב 
 מדינה מייצרת:  צרפת
 יצרן:  Compagnie des forges et aciéries de la marine et d’Homécourt 
 שנת ייצור:  1916
 תקופת השימוש:  1917–הווה (כ־107 שנים) 
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם הראשונה
 מידע טכני
 אורך:  8.70 מטרים
 רוחב:  2.70  מטרים
 גובה:  2.40 מטרים
 משקל:  22 טון (ערוך לקרב)
 מהירות:  12 קמ"ש על כביש
 מנוע:  שניידר 4 צילינדרים בנזין, 90 כ"ס
 שריון:  11 - 19 מילימטר
 צוות:  נהג+7
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 75 מ"מ 12 קליברים ברוב הכלים Model 1897
 חימוש משני:  4 מקלעי 8 מ"מ הוצ'קיס 
 
טנקי סן שאמון
סן שאמון (בצרפתית: Char Saint Chamond) היה טנק צרפתי שהוצג במהלך מלחמת העולם הראשונה.
רקע

הטנק תוכנן במגמה לאפשר לכוח מסתער לפרוץ את מכשולי גדרות התיל של שטח ההפקר שהפריד בין עמדות הביצורים של מלחמת החפירות במלחמת העולם הראשונה. בהגדרה היה על הכלי להיות בעל כושר עבירות, כך שיוכל לעבור מכתשים שנפערו בשטח בשל פגזי הארטילריה מבלי להתהפך, יוכל לעבור שוחות וידרוס מכשולי תיל; יהיה בעל כוח אש עצמאי כך שיוכל להתגונן ויהיה בעל שריון שיגן על צוותו מירי נשק קל של האויב. מטרת הכלי הייתה לפרוץ דרך לחיל רגלים שיבוא בעקבותיו.
ב-16 ביוני 1915 הציג מהנדס חברת שניידר, אז'ן ברילה (Eugène Brillié), אבטיפוס של הטנק לנשיא צרפת, רמון פואנקרה. הטנק השתמש במנגנון זחלי (מזקו"ם) שבוסס על מנגנון הנעה של טרקטור ופותח יחד עם חברת סן שאמון אך בהמשך נפרדו דרכי שתי החברות וכל אחת פיתחה כלי שונה על בסיס אותו תכנון ראשוני.
תיאור הכלי

ההבדל העיקרי בין הסן שאמון לשניידר CA1 היה התותח. בסן שאמון נעשה שימוש בתותח 75 מ"מ, אותו קליבר כמו בשניידר CA1, אך באורך קנה ארוך יותר של 12 קליברים (כלומר 90 סנטימטר), דבר שהפך את הכלי למעשה לסוג של תותח מתנייע, הראשון מסוגו בעולם. אורך הקנה, שלא היה קיים באפיון הצבא כלל, סיבך את התכנון ויצר חוסר-פרופורציה בצידו הקדמי של הטנק, אך לבסוף בספטמבר 1916 הושלם התכנון ו-400 יחידות הוזמנו.
בנוסף לתותח צויד הטנק ב-2 מקלעי הוצ'קיס 8 מ"מ משני צדדיו, ו-2 מקלעים בחזית, אחד לצד התותח ואחד מקביל.
הכלי היה ארוך יותר (בשני מטרים) וכבד יותר (ב-8 טון) מה"שניידר" אך גם מהיר ממנו (12 קמ"ש לעומת 7.5 על כביש), ומנועו החזק (90 כ"ס לעומת 60 של השניידר) איפשר לו יכולת תמרון גבוהה יותר. אולם בתנאי הבוץ של מלחמת החפירות היו משקלו הרב וחוסר הפרופורציה שלו לרועץ והוא הרבה להתקע, חרטומו קדימה. גם מערכת הזחלים הרבתה להתקע ולהשבר עקב המשקל העודף וטנקים רבים לא הצליחו להגיע כלל לשדה הקרב. עם זאת, נעשה בכלי שימוש מושכל יותר כנושא-ארטילריה בעורף הכוחות (על ידי ציוד רוב הכלים בתותח 75 מ"מ מודל 1897 האמין, בעל טווח של כ-8 ק"מ) וכמשמיד סוללות ארטילריה גרמניות במהלך ההתקפי של מתקפת מאה הימים בסוף המלחמה, שם יכלה לבוא לידי ביטוי יכולת התנועה המהירה יחסית שלו.
צוות הכלי כלל נהג ושבעה אנשי צוות. השריון היה בתחילה בן 11 מ"מ, אך משהוכח בלתי יעיל הוספה לו שכבה של 8 מ"מ בחזית, בגחון ובצדדים. הגג תוכנן בשיפוע כך שרימוני יד שהוטלו על הכלי יתגלגלו ממנו ארצה.
לאחר המלחמה יוצרו עוד כ-50 טנקים, חלקם סופקו לפולין במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית של 1920.
טנק אחד שרד, ושוחזר למצב נסיעה, כיום הוא מוצג במוזיאון הטנקים בסומיר, צרפת.
לקריאה נוספת

Jean-Gabriel Jeudy, Chars de France, E.T.A.I., 1997
Alain Gougaud, L'Aube de la Gloire, Les Autos-Mitrailleuses et les Chars Français pendant la Grande Guerre, 1987, Musée des Blindés, ISBN 2904255028
מרטינה מורבצובה

מרטינה מורבצובה ואלקו (בסלובקית: Martina Moravcová Valko; נולדה ב-16 בינואר 1976), היא שחיינית עבר סלובקית, אחת הספורטאיות הסלובקיות הגדולות בכל הזמנים. השתתפה ב-5 אולימפיאדות רצופות (1992 - 2008). פעמיים סגנית אלופה אולימפית (סידני 2000), 3 פעמים סגנית אלופת עולם (פרת' 1998 וברצלונה 2003), 3 פעמים ברציפות אלופת עולם (בריכת 25 מטר) במשחה ל-100 מטר מעורב אישי, בעלת 17 מדליות, מהן 7 מדליות זהב, 3 פעמים ברציפות אלופת אירופה במשחה ל-100 מטר פרפר, בעלת 14 מדליות, מהן 3 זהב ו-10 כסף, אלופת אירופה (בריכת 25 מטר) בעלת 30 מדליות, מהן 19 זהב, 7 כסף ו-1 ארד. אלופת האוניברסיאדה בעלת 6 מדליות, מהן 5 זהב. שיאנית עולם (בריכת 25 מטר) במשחה ל-100 מטר פרפר ובמשחה ל-100 מטר מעורב אישי. כל המדליות שבהן היא זכתה בתחרויות הבינלאומיות הושגו בתחרויות אישיות.
ביוגרפיה

מורבצובה נולדה בפישטאני.
ביוגרפיה > 1991 > סגנית אלופת אירופה לנוער

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה בשנת 1991 זכה מורבצובה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי ומדליית ארד, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 1992

באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה מורבצובה במקום 18 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.19 שניות, במקום 19 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.11 דקות, במקום 29 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.92 שניות ובמקום 31 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.73 דקות.
ביוגרפיה > 1993

באליפות אירופה שנערכה בשפילד, אנגליה בשנת 1993 זכתה מורבצובה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.97 שניות, אחרי פרנציסקה ואן אלמסיק מגרמניה ולפני קתרין פלווינסקי מצרפת. מקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי, מקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר פרפר.
באליפות העולם הראשונה (בריכת 25 מטר) שנערכה בפלמה דה מיורקה, ספרד בדצמבר אותה שנה היא סיימה פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר חופשי (54.52 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי (1:58.21 דקות) ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:14.50 דקות).
ביוגרפיה > 1994

במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסנקט פטרבורג, רוסיה בסוף יולי 1994 זכתה מורבצובה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר ובמשחה ל-200 מטר חופשי.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה סטוונגר, נורווגיה בדצמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.84 שניות ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.86 שניות.
ביוגרפיה > 1995

באליפות אירופה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1995 סיימה מורבצובה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי. שבוע לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בפוקואוקה, יפן היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
באליפות העולם השנייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בדצמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:11.91 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי (1:56.61 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר ובמקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 1996

באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה מורבצובה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חופשי (2:00.96 דקות), במקום 13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:17.40 דקות), בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:16.50 דקות, במקום 15 במשחה ל-100 מטר חופשי (56.47 שניות) בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 56.20 שניות ובמקום 27 במשחה ל-400 מטר חופשי (4:22.10 דקות).
ביוגרפיה > 1997 > השחיינית המצטיינת באוניברסיאדה

באליפות אירופה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1997 זכתה מורבצובה ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי (55.46 שניות), אחרי סנדרה ווקר מגרמניה (55.38 שניות), במשחה ל-100 מטר פרפר (59.74 שניות), אחרי מטה יקובסון מדנמרק (59.64 שניות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:15.02 דקות), אחרי אוקסנה ורבקה מרוסיה (2:14.74 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי (2:00.34 דקות) ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר פרפר (2:12.71 דקות). שבוע לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בסיציליה, איטליה היא זכתה ב-4 מדליות זהב והייתה לשחיינית המצטיינת של המשחקים. במשחה ל-100 מטר חופשי (55.47 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי (1:59.96 דקות), במשחה ל-100 מטר פרפר (1:00.40 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:15.55 דקות).
ביוגרפיה > 1998 > סגנית אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 זכתה מורבצובה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.09 שניות, אחרי ג'ני תומפסון מארצות הברית (54.95 שניות) ולפני יינג שאן מסין (55.10 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.61 דקות, אחרי קלאודיה פול מקוסטה ריקה (1:58.90 דקות) ולפני ג'וליה גרוויל מאוסטרליה (1:59.92 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.26 דקות, אחרי יאניאן הו שקבעה שיא אליפות חדש של 2:10.88 דקות ויאן צ'ן (2:13.66 דקות), שתיהן מסין. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בשמחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.47 שניות.
ביוגרפיה > 1998 > שיאנית עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשפילד בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 1:55.12 דקות, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אירופה חדש נוסף של 57.72 שניות ובמשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 1:00.43 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-10 חודשים של הו שיאוהן מסין (1:00.60 דקות). שיא זה החזיק מעמד כחודש ונשבר על ידי ג'ני תומפסון (1:00.41 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.93 שניות.
ביוגרפיה > 1999 > אלופת עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהונג קונג בתחילת אפריל 1999 זכתה מורבצובה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.11 דקות, במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא אירופה חדש של 1:00.20 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אירופה חדש נוסף של 2:08.55 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 1:00.35 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-3 חודשים וחצי של ג'ני תומפסון (1:00.41 דקות), שיא זה החזיק מעמד מספר דקות ונשבר על ידי תומפסון (59.30 שניות).
בקיץ אותה שנה היא הובחנה כלוקה במחלת גרייבס ובאוגוסט היא עברה ניתוח להסרת בלוטת התריס.
ביוגרפיה > 2000 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בתחילת יולי 2000 זכתה מורבצובה ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.72 שניות, לפני אוטיליה ינדז'ייצ'אק מפולין (58.97 שניות) ויוהנה שברג משוודיה (59.29 שניות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.45 שניות, אחרי תרסה אלסהמר משוודיה (54.41 שניות) ולפני מטה יקובסון (55.31 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.08 דקות, אחרי נטליה ברנוסקאיה מבלארוס (1:59.51 דקות) ולפני קמליה פוטק מרומניה (2:00.32 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר פרפר (26.98 שניות).
ביוגרפיה > 2000 > סגנית אלופה אולימפית

חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת סידני (2000) זכתה מורבצובה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 57.97 שניות, אחרי אינגה דה ברוין מהולנד שקבעה שיא עולם חדש של 56.61 שניות, ולפני דארה טורס מארצות הברית (58.20 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.32 דקות, אחרי סוזי אוניל מאוסטרליה (1:58.24 דקות) ולפני האלופה האולימפית היוצאת קלאודיה פול (1:58.81 דקות). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 25.24 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.72 שניות, 9 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.
ביוגרפיה > 2001

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה בסוף יולי 2001 סיימה מורבצובה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי. חודש לאחר מכן, במשחקי הרצון הטוב שנערכו בבריזביין, אוסטרליה בסוף אוגוסט היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 2002

באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2002 זכתה מורבצובה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אליפות חדש של 57.20 שניות ובכך הגנה על תוארה. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי (25.09 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי (54.61 שניות).
ביוגרפיה > 2003

באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 זכתה מורבצובה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.44 דקות, אחרי הלנה פופצ'אנקה מבלארוס (1:58.32 דקות) ולפני יו יאנג מסין (1:58.54 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.24 שניות, אחרי ג'ני תומפסון (57.96 שניות) ואוטיליה ינדז'ייצ'אק (58.22 שניות). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום שישי, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.17 שניות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.86 שניות.
ביוגרפיה > 2004 > 3 פעמים ברציפות אלופת אירופה במשחה ל-100 מטר פרפר

באליפות אירופה שנערכה במדריד, ספרד במאי 2004 זכתה מורבצובה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר (58.05 שניות) ובכך זכתה בפעם השלישית ברציפות במשחה זה. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר (27.09 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי (25.41 שניות) ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי (55.39 שניות). שלושה חודשים לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר (58.96 שניות), בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 58.48 שניות ובשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 58.66 שניות, במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי (55.12 שניות), בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 55.08 שניות, במקום 12 במשחה ל-200 מטר חופשי (1:59.96 דקות) ובמקום 17 במשחה ל-50 מטר חופשי (25.69 שניות).
ביוגרפיה > 2008

מורבצובה הובחנה כלוקה במחלת צליאק.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה מורבצובה במקום 23 במשחה ל-100 מטר חופשי (55.20 שניות), במקום 25 במשחה ל-100 מטר פרפר (59.03 שניות) ובמקום 27 במשחה ל-50 מטר חופשי (25.47 שניות).
תארים והישגים

מורבצובה זכתה 6 פעמים (1993, 1995, 1998, 2000, 2001 ו-2003) בתואר ספורטאי השנה בסלובקיה.
בשנת 1997 זכתה מורבצובה בתואר שחיינית השנה ב-NCAA.
בשנים 2002 ו-2004 זכתה מורבצובה בתואר של סבב הגביע העולמי של FINA.
חייה האישיים

מורבצובה מתגוררת בדאלאס, טקסס מאז לימודיה הסטודנטיאלים באוניברסיטה המטודיסטית הדרומית שבדאלאס. בדצמבר 2003 פרסמה מורבצובה בארצה אוטוביוגרפיה. היא נשואה למרטין ואלקו. בשנת 2010 נולדה בתה הבכורה, קרולינה ובשנת 2013 נולד בנה הצעיר, מיכאל.