stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדי קינג
קריירת מועדונים

קינג התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל של צ'לסי בגיל 9 וכעבור 6 שנים עבר ללסטר סיטי אלייה הגיע לקבוצה הבוגרת. ב-5 במאי 2007 חתם על חוזה מקצועי רשמי במועדון. במהלך משחק טרום עונה הרשים את אנשי שפילד שרצו להשאילו, אך קינג דחה את ההצעה. ב-2 באוקטובר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה בתיקו 0-0 נגד וולברהמפטון וונדררס. ב-1 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק נגד סאות'המפטון. בתום העונה רשם קינג 11 הופעות בליגה, אך לסטר ירדה לליגה הראשונה של הפוטבול ליג.
בתחילת עונת 2008/2009 האריך את חוזהו בשלוש שנים. את העונה סיים עם 9 שערים ולסטר חזרה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-15 באפריל 2011 האריך את חוזהו במועדון עד 2015 אחרי שבאותה עונה כבש 15 שערים בליגה. קינג אף נכלל בנבחרת העונה בצ'מפיונשיפ וזכה בפעם השנייה ברציפות בתואר כדורגלן העונה של המועדון. במחזור האחרון של עונת 2012/2013 הבקיע את שערו ה-50 במדי לסטר במשחק נגד נוטינגהאם פורסט. ב-1 באפריל 2014 כבש את שערו ה-54 במועדון ובכך הפך לקשר שכבש הכי הרבה שערים בהיסטוריה של המועדון. בסיום העונה חזרה לסטר לפרמייר ליג אחרי 10 שנות היעדרות. ביום הולדתו ה-26, האריך את חוזהו במועדון בארבע שנים נוספות.
במחזור הפתיחה של עונת 2014/2015 נגד אברטון רשם קינג נתון מרשים כאשר 95.6% מהמסירות שלו במשחק היו מדויקות. ב-29 באפריל 2015 ערך את הופעתו ה-300 במועדון במשחק הליגה נגד צ'לסי. בעונת 2015/2016 זכה עם לסטר באליפות ראשונה בתולדותיה ובכך הפך לכדורגלן הראשון שזוכה באליפות שלוש הליגות הבכירות באנגליה מאז 1960 והראשון מאז הקמת הפרמייר ליג.
ב-31 בינואר 2018 הושאל קינג לסוונסי סיטי עד לסוף העונה. בתום העונה נשרה סוונסי לליגת המשנה, וקינג חזר ללסטר סיטי בתום תקופת ההשאלה. ב-31 בינואר 2019 הושאל קינג לדרבי קאונטי עד לסוף העונה. ב-15 באוגוסט 2019 הושאל לגלאזגו ריינג'רס עד לסוף העונה. ב-16 בינואר 2020 הושאל להאדרספילד טאון עד לסוף העונה ולאחריה שוחרר גם מלסטר סיטי לאחר 14 שנים במועדון.
ב-5 בינואר 2021 חתם בלוון הבלגית עד לסוף העונה.
קריירה בינלאומית

קינג יליד אנגליה, אך הוא החליט לייצג את ויילס אותה הוא היה רשאי לייצג מאחר שסבו הוא ולשי. בצעירותו הוא שיחק בנבחרת הנוער ובנבחרת הצעירה עימה הגיע לפלייאוף העלייה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009 אך הפסד לאנגליה מנע את ההפעלה לגמר המפעל.
ב-22 במאי 2009 זומן לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחק ידידות נגד אסטוניה, ואף ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת באותו משחק. ב-11 באוגוסט 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–5 נגד לוקסמבורג. ב-13 באוקטובר 2014 הורחק במהלך משחק נגד קפריסין במסגרת מוקדמות יורו 2016 לאחר עבירה גסה על קונסטנטינוס מקרידאס.
תארים

פרמייר ליג: 2015/2016
פוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2013/2014
הליגה הראשונה של הפוטבול ליג: 2008/2009
נבחרת העונה בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2010/2011
הכדורגלן הצעיר של העונה בלסטר סיטי: 2008/2009
כדורגלן העונה של שחקני לסטר סיטי: 2008/2009, 2010/2011
מלך השערים של קשרי לסטר סיטי בכל הזמנים: 59 שערים
אמנת טשקנט

| --- | --- |
 נושא:  יחסי הודו–פקיסטן
 מטרה:  בעקבות מלחמת הודו–פקיסטן השנייה
 חותמים:  איוב ח'אן, לאל בהדור שסטרי
 מתווכים:  אלכסיי קוסיגין
 מקום חתימה:  טשקנט, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית
 תאריך הצגה:  10 בינואר 1966
 תאריך ביטול:  1971
 
אמנת טשקנט היא אמנה שנחתמה בין הודו לפקיסטן ב-10 בינואר 1966, לאחר מלחמת הודו–פקיסטן השנייה, שקבעה על החזרת הכוחות לקוויהם ערב המלחמה.
רקע

הלוחמה בין הצדדים פסקה ב-20 בספטמבר 1965, כששתי הצדדים הסכימו להפסקת האש עליה החליטה מועצת הביטחון של האו"ם בהחלטה 211.
את הפגישה אירחה ברית המועצות בטשקנט שבאוזבקיסטן בין ה-4 ל-10 בינואר 1966 בניסיון ליצור הסדר קבוע יותר בין הצדדים.
הסובייטים, המיוצגים על ידי ראש ממשלת ברית המועצות אלכסיי קוסיגין, תיווכו בין ראש ממשלת הודו לאל בהדור שסטרי לבין נשיא פקיסטן איוב ח'אן.
האמנה

הצהרה שפורסמה, מתוך ניסיון להוות בסיס לשלום בר קיימא, קבעה כי הצבא ההודי והצבא הפקיסטני יחזרו לעמדותיהם בגבול הודו–פקיסטן טרם הסכסוך, לא יאוחר מ-25 בפברואר 1966; אף מדינה לא תתערב בענייניה הפנימיים של אחרת; היחסים הכלכליים והדיפלומטיים יוחזרו; תהיה העברה מסודרת של שבויי מלחמה, ושני המנהיגים יפעלו לשיפור היחסים הבילטרליים.
השלכות

ההצהרה ספגה ביקורת פנימית חריפה בשתי המדינות, שכן ההודים והפקיסטנים ציפו ליותר ממה שהוסכם עליו. בהתאם להצהרת טשקנט, נערכו שיחות בדרג השרים ב-1 וב-2 במרץ 196. אף על פי שהשיחות לא העלו דבר, חילופי הדברים נמשכו לאורך כל האביב והקיץ.
בהודו, ההצהרה ספגה ביקורת משום שהיא לא כללה הצהרה על אי לחימה או ויתור כלשהו על מלחמת גרילה ברחבי קשמיר.
לאחר חתימת הצהרת טשקנט, מת ראש ממשלת הודו לאל בהדור שסטרי בנסיבות מסתוריות בטשקנט; מותו הפתאומי הוביל לתיאוריות קונספירציה הטוענות כי הוא הורעל. העיתונאי ותאורטיקן הקונספירציות  גרגורי דאגלס טען כי ערך סדרה של ראיונות עם קצין הביון האמריקאי רוברט קראולי ב-1993. לפי דאגלס, קראולי טען כי ה-CIA התנקש בשאסטרי ובמדען הגרעין ההודי הומי ג'יי בהאבה כדי לסכל את התפתחות תוכנית הנשק הגרעיני של הודו.  ממשלת הודו סירבה לפתוח לעיון הציבור את הדווח על מותו בטענה שהדבר עלול לפגוע ביחסי החוץ של הודו, יגרום להפרעה במדינה, ויפר את הזכויות הפרלמנטריות.
בפקיסטן גרם ההסכם לסערה חברתית, והפגנות והפרות סדר פרצו ברחבי המדינה. אף על פי שבסופו של דבר דוכאה התסיסה, הצהרת טשקנט פגעה מאוד בתדמיתו של איוב ח'אן, והייתה אחד הגורמים לנפילת משטרו ב-1969.
הערות שוליים

1 2  "The 1965 war". BBC News website. נבדק ב-24 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Bratersky, Alexander (12 בינואר 2016). "At Tashkent, Soviet peace over India and Pakistan". Russia Beyond website (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-24 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "June 30th 1965: A Ceasefire was Agreed under UN Auspices Between India and Pakistan, Who Signed a Treaty to Stop the War at Rann of Kutch". MapsofIndia.com. 30 ביוני 2014. נבדק ב-24 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tashkent Declaration". Seventeen Moments in Soviet History (באנגלית אמריקאית). 2015-09-01. נבדק ב-2018-01-10.
1 2  Dhawan, Himanshi (11 ביולי 2009). "45 yrs on, Shastri's death a mystery". The Times of India. נבדק ב-10 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Douglas, Gregory (2002). Regicide: The Official Assassination of John F. Kennedy (באנגלית). Castle Hill Pub. ISBN 9781591482970.
↑  Weber, Mark. "Not Quite the Hitler Diaries - Gestapo Chief (Review)". www.ihr.org. נבדק ב-28 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Douglas, Gregory (2013). Conversations with the Crow (באנגלית). Basilisk Press. pp. 66–67. ISBN 978-0991175208.
↑  Unrevealed, Files (2021-09-23). "Homi Bhabha's Death: An Unfortunate Accident or the Hands of the Crow". Unrevealed Files (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-04-07.
↑  The falling out at Tashkent (1966) between Ayub Khan and Zulfiqar Ali Bhutto The Friday Times (newspaper), Updated 4 November 2016, Retrieved 24 July 2020
↑  Lieven, Anatol (2012). Pakistan: A Hard Country (באנגלית). PublicAffairs. ISBN 978-1610391627. נבדק ב-23 בדצמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
אמנת ז'נבה השלישית

אמנת ז'נבה השלישית (1929) דנה בזכויותיהם של שבויי מלחמה. העיקרון המרכזי באמנה זו הוא שכל חייל הנופל בשבי, הוא שבוי מלחמה ואינו אסיר.
באמנה זו ישנה אנלוגיה בין שבויי מלחמה לבין לוחמים. שבוי מלחמה, בניגוד לאסיר, לא עבר על חוק פלילי של מדינתו אלא ביצע את המוטל עליו בהתאם לחוקי המלחמה ובהתאם להוראות של מפקדיו. אמנה זו מפרטת את חובותיו של הכוח השובה כלפי שבויי המלחמה שבתחומו ומדגישה את האחריות, המוטלת עליו, לגורלם של השבויים.
הכוח השובה רשאי ליטול משבוי מלחמה אך ורק את חופש התנועה, הוא רשאי למנוע ממנו לשוב ולהילחם נגד המדינה או הארגון ששבו אותו. אסור לכוח השובה לשפוט ולהעניש שבוי-מלחמה, שביצע מעשים דומים לאלה שלוחמי הכוח השובה מבצעים. עם זאת, מותר וראוי להעמיד לדין פלילי שבוי מלחמה שחשוד בביצוע פשעי מלחמה, פשעים נגד האנושות וג'נוסייד (רצח עם).
יחסים בין הכוח השובה והשבוי

אמנת ז'נבה השלישית מחייבת את הכוח השובה להתייחס אל שבוי המלחמה באופן אנושי, אוסרת לענותו נפשית או פיזית, מחייבת את שוביו לדאוג לצרכיו (מזון, ביטחון, טיפול רפואי, הליך הוגן, תכתובת עם משפחתו), להודיע לרשויות המתאמות (כגון לצד שלישי או נייטרלי בסכסוך) על דבר שבייתו ולאפשר לו ביקור של נציגי הצלב האדום הבינלאומי. עם תום המלחמה יש לאפשר לשבוי המלחמה לשוב למדינתו.
השבוי, מצדו, מחויב למסור לשוביו את פרטיו המזהים. לכוח השובה מותר לחקור את השבויים, אך, כאמור, ללא עינויים או הפעלת איומים. על הכוח השובה לייחס חשיבות רבה למיקום מחנה השבויים, באופן שלא ייווצר חשש לפגיעה במחנה בידי הכוחות הצבאיים של הצדדים השונים. אין להשתמש במחנה השבויים כ"מגן אנושי".
זכאות לסטטוס של שבויי מלחמה

סעיף 4 באמנת ז'נבה השלישית קובע מי הם הזכאים לסטטוס של שבויי מלחמה:
לוחמים של אחד הצדדים בסכסוך, השייכים למבנה צבאי מאורגן, לרבות אנשי מיליציה ומתנדבים, הנופלים בשבי היריב.
לוחמים מקבוצות התנגדות שונות של אחד הצדדים בסכסוך, הפועלים בתוך השטח שלהם או מחוצה לו, בכלל זה פעילות בשטחים כבושים או מחוצה להם, כל עוד מתקיימים לגביהם התנאים הבאים: הם מצויים במנגנון היררכי וסרים למרות היררכית; מזהים את עצמם בסימן זיהוי המבחין אותם ממרחק; נושאים נשק באופן גלוי; נוהגים לפי כללי המלחמה.
לוחמים בכוחות סדירים, הנאמנים לממשלה או רשות, שהכוח העוצר אינו מכיר בה.
בני-אדם הנלווים לכוחות הלוחמים מבלי להימנות עליהם, סרים למרות הצבא ונושאים אישורים צבאיים: אזרחים בצוותי אוויר של כוחות הצבא, כתבים צבאיים, ספקים, אנשי שירות הרווחה.
צוותים אזרחיים של כלי שיט ומטוסים.
תושבים בשטח שאינו כבוש, אשר בהתקרב האויב נוטלים חלק בהגנה על עצמם, באופן ספונטני וללא יכולת להתארגן בכוחות צבא סדירים, בתנאי שהם נושאים נשק באופן גלוי ונוהגים לפי כללי המלחמה.
זיהוי

סעיף 17 באמנה קובע כי הצדדים בסכסוך ימסרו בשבי פרטים אישיים בסיסיים בלבד בהם ”שם משפחתו של החייל, שמו הפרטי, דרגתו, תאריך לידתו ומספרו האישי”. בצבא הגנה לישראל מנופק בעת הגיוס לחיילים פנקס שבי המכיל מידע זה, נוסף על מידע רפואי ופנקס חיסונים מקוצר.
ראו גם

אמנות ז'נבה
אסכולת ויסקונסין

אסכולת ויסקונסין היא גישה בסוציולוגיה ובכלכלה המתארת את התפתחות האיגודים המקצועיים. גישה זו נוסדה בארצות הברית, כשמרכז פעילותה הוא אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. הוגים חשובים באסכולה זו הם הכלכלן וההיסטוריון זליג פרלמן (Selig Perlman) והכלכלן ג'ון קומונס (John Rogers Commons).
פרלמן חילק את החברה לשלוש קבוצות:
יזמים: בעלי ההון המונעים מתוך רצון לרווח אישי.
עובדי הכפיים אשר מונעים על ידי הצורך בביטחון תעסוקתי.
אינטלקטואלים משכילים המעוניינים בשינויים סוציאליסטיים.
על פי גישת ויסקונסין, האיגודים המקצועיים נוצרים בשל צורכיהם של עובדי הכפיים בשוק העבודה. שתי הקבוצות האחרות עשויות להשפיע על איגודים אלו.

לדוגמה: בעולם הקומוניסטי, האינטלקטואלים חזקים מהיזמים, ולכן הפכו האיגודים המקצועיים לאמצעי להשתלטות המעמדות הנמוכים על המדינה. בארצות הברית, לעומת זאת, נושאים האיגודים אופי כלכלי טהור, בשל חוזקם היחסי של היזמים.
הסוציולוג ג' בארבאש הציג ניתוח דומה של האיגודים המקצועיים ב־1964: על פיו יחסי עבודה ביסודם כוללים מתח בין העובדים למעסיקיהם. מתח זה יוצר התאגדות עובדים, המגיבה למתח קיים זה ומוגדרת על־פיו. מרגע שנוצרו, משפיעים האיגודים המקצועיים עצמם על התפתחותם בכיוונים שונים, המשתנים בהתאם להתרחשויות המקומיות בכל מקום.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדראה פולי

אנדראה פולי (באיטלקית: Andrea Poli; נולד ב-29 בספטמבר 1989 בויטוריו ונטו, איטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מודנה.
קריירה

פולי התחיל את הקריירה שלו בשנת 2006 בקבוצת טרוויזו מליגת המשנה באיטליה. בינואר 2007 הוחתם בשורות סמפדוריה. ב-4 בנובמבר ערך פולי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בהפסד 0–3 לקליארי. בעונת 2008/2009 הושאל פולי לקבוצת ססואולו מליגת המשנה כדי לצבור ניסיון. לאחר מכן חזר לסמפדוריה והפך לשחקן מפתח במערך של קבוצתו, שסיימה באותה עונה במקום הרביעי בליגה. בשנת 2011 ירדה סמפדוריה לליגת המשנה, ופולי הושאל לעונה באינטר מילאנו. פולי הבקיע את שערו הראשון במדי אינטר באמצע חודש ינואר בניצחון 1–2 על גנואה במסגרת הגביע האיטלקי, ובעונת 2012/2013 חזר לסמפדוריה, וכבש שלושה שערי ליגה.
ב-8 ביולי 2013 חתם פולי בקבוצת מילאן. את שערו הראשון כבש כבר במחזור הראשון של הסרייה א' נגד העולה החדשה הלאס ורונה, משחק שנגמר בהפסד של הרוסונרי 1–2.
קריירה > נבחרת איטליה

ב-11 בפברואר 2009 ערך פולי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה הצעירה במשחק ידידות נגד שוודיה.
פולי זומן לנבחרת איטליה הבוגרת על ידי המאמן צ'זרה פראנדלי, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-15 באוגוסט 2012, לאחר שנכנס כמחליף בהפסד 1–2 במשחק הידידות נגד נבחרת אנגליה.
בסוף מאי 2013 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–4 במשחק הידידות נגד נבחרת סן מרינו.
אנדראה סטלזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1965 (בת 59 בערך) דרום אפריקה 
 מדינה:  גרמניה, דרום אפריקה 
 
אנדראה סטלזר (באנגלית: Andrea Stelzer; נולדה בשנת 1965) היא דוגמנית גרמנייה-דרום אפריקאית.
ביוגרפיה

סטלזר נולדה בדרום אפריקה למשפחה ממוצא גרמני, ב-1982 היא החלה לדגמן.
ב-1985 היא נבחרה למיס דרום אפריקה והייתה אמורה לייצג את המדינה בתחרות מיס עולם אך באותה שנה הורחקה דרום אפריקה מהתחרות הבינלאומית עקב משטר האפרהייד הגזעני ששרר שם.
עקב היותה בעלת אזרחות גרמנית היא הלכה לנסות את מזלה בתחרויות יופי בגרמניה, היא השתתפה בתחרות מיס גרמניה כנציגת בוואריה וזכתה שם.
במיס תבל 1989 עלתה לשלב חצי הגמר, במהלך התחרות היא רואיינה במהלך הראיון סיפרה שהיא נמצאת בשלבי כתיבת ספר אודות ניסיונה בתחום הדוגמנות ותחרויות יופי המיועד לקהל יעד של נערות ובנות צעירות.
היא יועדה גם לייצג את גרמניה במיס עולם אך לא עשתה זאת מאותה סיבה כמו ב-1985.
בשנים 1986, 1990 ו-1994 השתתפה בתחרות הדרום אפריקאית ארצית של מיס הוואין טרופיק.
ב-1990 גם עלתה לחצי הגמר של תחרות בשם "Miss All Nations".
ב-1992 במהלך הפסטיבל הגרמני בדרום אפריקה מותג חדש של ורדים נקרא על שמה "Teehybride Andrea Stelzer".
כיום (2019) היא מחזיקה בסוכנות דוגמנות משל עצמה.
הערות שוליים

↑  Miss South Africa Titleholders, web.archive.org, ‏2008-07-19
↑  Andrea Stelzer - Ludwigs RosesLudwigs Roses (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמיר ירון

נשיא המדינה ראובן ריבלין חותם על כתב המינוי של אמיר ירון לנגיד בנק ישראל. עוד בתמונה שר האוצר משה כחלון וראש הממשלה בנימין נתניהו, 24 בדצמבר 2018
בפגישה עם סטיבן מנושין, אוקטובר 2019
אמיר ירון (נולד בפברואר 1964) הוא כלכלן ישראלי המכהן מדצמבר 2018 כנגיד בנק ישראל. קודם לכן כיהן כפרופסור לבנקאות ומימון בבית הספר וורטון למינהל עסקים של אוניברסיטת פנסילבניה.
ביוגרפיה

ירון נולד בישראל וגדל ברמת השרון וברמת גן, ולמד בבית ספר ע"ש אוסישקין. אביו יעקב היה כלכלן שעבד בתחילת הקריירה בבנק הפועלים, בהמשך שימש במספר תפקידי ניהול בכירים בתעשייה הישראלית, ולאחר מכן עבד בבנק העולמי והיה מומחה לבנקאות של מדינות ושווקים מתפתחים. בעקבות שליחות זו עברה המשפחה לארצות הברית. אמו של ירון הייתה מורה ופסיכולוגית.
למד לתואר ראשון בכלכלה במסגרת העתודה האקדמית, ובשנים 1985–1989 שירת כקצין ביחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל, ממנה השתחרר בדרגת סרן. ב-1989 השלים בהצטיינות את לימודי התואר השני בכלכלה באוניברסיטת תל אביב וב-1994 סיים תואר שני נוסף ולימודי דוקטורט באוניברסיטת שיקגו. עבודת הדוקטורט שלו הושלמה בהנחייתו של לארס פיטר הנסן, זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2013.
החל משנת 1997 ירון נמנה עם הסגל האקדמי של בית הספר וורטון למנהל עסקים באוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 2004 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2009 מונה לפרופסור מן המניין. תחומי המחקר העיקריים שלו הם תמחור נכסים, השקעות, פיננסים, שווקים בין לאומיים וחברות בינלאומיות ומקרו-כלכלה. כמו כן שימש עמית מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER), שם עמד בראש קבוצת שוקי הון וכלכלה. אקדמאי אורח בבנק הרזרב הפדרלי של פילדלפיה.
עד למינויו כנגיד בנק ישראל, ירון היה פעיל רבות בישראל, וכיהן כחבר הדירקטוריון של מכון אהרון דוברת למדיניות כלכלית במרכז הבינתחומי הרצליה, שם גם שימש כמרצה אורח. בנוסף, שימש דירקטור בחברת ההייטק הישראלית ControlRad, המפתחת מכשור להפחתת החשיפה לקרינה בבדיקות רפואיות.
ב-9 באוקטובר 2018 הודיעו ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ושר האוצר משה כחלון על מינויו של ירון לנגיד בנק ישראל עם סיום כהונתה של קרנית פלוג, והוא נכנס לתפקידו ב-24 בדצמבר 2018.
היותו של ירון תושב ארצות הברית במשך כ-20 שנה טרם מינויו עוררה תגובות שונות. היו מי שהעלו תהיות בדבר התאמתו של תושב חוץ לארץ לתפקיד כה בכיר, ומנגד היו שראו בכך הזדמנות לחיזוק הקשר בין המדינה לאזרחים ישראלים החיים בחוץ לארץ.
עבודתו הכלכלית

ירון נחשב לאחד החוקרים המובילים בעולם בכלכלה פיננסית, והוא התפרסם בזכות מחקריו במקרו-מימון, בתמחור נכסים ובהשקעות. ירון הוא מומחה בתחום המימון, ופרסם בכתבי עת אקדמיים בכלכלה ובפיננסים. כמרצה עסק רבות בתחום השקעות בינלאומיות וחברות רב-לאומיות.
ב-28 באוקטובר 2019 קיבל ירון את פרס "סטיבן רוס" הבינ"ל מהקרן לקידום מחקר בכלכלה הפיננסית (FARFE - Foundation for the Advancement of Research in Financial Economics) על מחקרו בנושא תשואת היתר של המניות. מחקרם של פרופ' ירון ופרופ' ראבי בנסל, שפורסם בעת שירון היה חוקר באוניברסיטת פנסילבניה, התפרסם בכתב העת "Journal of Finance". במאמר מצאו השניים פתרון לתופעה מוכרת בכלכלה הידועה בשם "חידת תשואת היתר של המניות", כלומר תשואה רב שנתית גבוהה יותר של מניות לעומת איגרות חוב ומספר אנומליות נוספות בספרות המימון ותמחור הנכסים. במחקרם, נמצא שהשינויים בתשואות ממניות ומאיגרות חוב נגרמים גם משינויים בתפיסת סיכונים מקרו-כלכליים ארוכי טווח שמאיימים על צמיחתו של המשק ובשינויים באי הודאות הכלכלית.
בדברי ההסבר של ועדת הפרס נכתב שהמחקר תרם תרומה מכרעת לשאלות מרכזיות בסוגיות תמחור נכסים ובמגוון רחב של תחומים, הן בפיננסים והן במקרו-כלכלה. בין היתר, מחקר זה סייע בהבנת המציאות שהובילה לפרוץ המשבר הפיננסי העולמי ב-2008, והניח תשתית מדעית מוצקה להכללת גורמים שונים המשפיעים על חיסכון וצריכה של הציבור. בין גורמים אלו ניתן למנות את החששות ממצבי משבר עולמיים כגון מלחמות סחר, שינויי מדיניות בכלכלה עקב שינויים בזירות הפוליטיות וההתחממות הגלובלית. מאז פרסום המאמר הוא צוטט פעמים רבות במחקרים, פרסומים מדעיים ומאמרים כלכליים כולל מסמך ועדת פרס נובל ל-2013, שציינה כי מודל בנסן-ירון השפיע עמוקות על מחקרי המשך רבים, ובהם מחקרו של חתן הפרס באותה שנה, לארס פיטר הנסן.
לפרופסור ירון גם מחקרים חשובים בתחומי מקרו ומדיניות ציבורית. הוא נמנה עם התורמים הראשונים לספרות מקרו כלכלית בה המודלים מכילים מספר רב של צרכנים ופירמות הטרוגניות, וגם כתב מחקרים העוסקים באי שוויון, צרכנות, הון אנושי, אבטלה, כושר השתכרות, ביטוח לאומי ועוד.
ירון נחשב למומחה לסיכוני מקרו למערכת הפיננסית. על אף חוסר התמחותו במדיניות מוניטרית של ישראל, נבחר ירון לתפקידו, זאת לאור התמחותו בתחום המימון ומקרו-כלכלה.
נגיד בנק ישראל > תגובתו לרפורמה המשפטית

במהלך הדיונים ברפורמה המשפטית, התבטא מספר פעמים נגד התקדמות חד צדדית בחקיקה והזהיר מפני השלכות שליליות על כלכלת ישראל אם תקודם באופן כזה. ירון חזר על דבריו הן בפני פורומים מקצועיים והן בפני גופי תקשורת שונים, ואף הביא סימוכין כלכליים-מקצועיים כיצד לדידו ישפיעו שינויים מהותיים במערכת המשפט במידה ויעשו בצורה חד צדדית. ציטוטים של ירון בנושא ניתן למצוא, בין היתר, בראיונות בכלי תקשורת ישראליים ובינלאומיים, שם אמר כי "התהליך נעשה בחופזה ואינו זוכה להסכמה רחבה בציבור". גם במסיבות עיתונאים שגרתיות שערך בנק ישראל, התייחס הנגיד להשפעת הרפורמה המשפטית. במסיבת עיתונאים בהתייחס לתחזית מאקרו-כלכלית שפרסם בנק ישראל וניתחה את ההשפעות הכלכליות הפוטנציאליות בתרחישים שונים, ירון אמר שבמקרה בו החקיקה תקודם חד צדדית תהיה פגיעה בתוצר.
בתגובה, תומכי הרפורמה וחברים מהקואליציה ביקרו את הנגיד בטענה שהוא לא משפטן, ובטענה שאת הביקורת שלו, לדעתם, הוא צריך להשמיע בפני הממשלה ולא בפני התקשורת העולמית.
חיים אישיים

משנות התשעים עד להגעתו לישראל ב-2018 התגורר ירון בארצות הברית. נשוי ואב לשניים.
אמאדו סוקונה

אמאדו סוקונה (בצרפתית: Amadou Soukouna; נולד ב-21 ביוני 1992) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בבנגקוק יונייטד מליגת העל התאילנדית בעמדת החלוץ.
קריירה

סוקונה הגיע בגיל 16 למחלקת הנוער של טולוז, ועלה לקבוצה הבוגרת במדיה שיחק חמישה משחקים וכבש שער אחד. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של טולוז הוא ערך ב-13 בנובמבר 2010 במשחק ליגה נגד מונפלייה. במהלך תקופתו בטולוז הוא הושאל ללוזנאק ולטולוז 2, קבוצת הבת של טולוז. ב-7 באפריל 2016, סוקונה חתם במועדון הבולגרי וריה שם שיחק במשך עונה אחת וסיים עם 7 שערים ב-26 הופעות. בינואר 2017, הוא נמכר ללבסקי סופיה וחתם לשנתיים וחצי אך לאחר פחות משנה שוחרר מהקבוצה ועבר לצ'רנו מורה וארנה, מועדון בולגרי נוסף, ממנו שוחרר בדצמבר 2017.
באוגוסט 2018 חתם סוקונה בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית על חוזה לשנתיים. ב-27 באוגוסט 2018, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כאשר עלה כמחליף בדקה ה-60 בניצחון החוץ 2–0 נגד בני לוד. ב-30 באוגוסט סוקונה כבש את שער הבכורה שלו במועדון כאשר כבש בדקה ה-90 בניצחון הבית 1–0 נגד הפועל רמת גן. ב-17 במאי 2019, במחזור האחרון של עונת 2018/19, הוא כבש שלושער בניצחון החוץ 5–2 על הפועל אכסאל. סוקונה סיים את העונה עם 13 שערים ב-36 הופעות בליגה.
ב-28 בינואר 2020 רכשה הפועל כפר סבא את סוקונה מהפועל פתח תקווה תמורת 30 אלף אירו.
ב-19 באוגוסט 2021, סוקונה חתם במריצבורג יונייטד מליגת העל הדרום-אפריקאית.
הערות שוליים

↑  אסי ממן, ‏בדקה ה-90: סוקונה נתן להפועל פ"ת 0:1 על ר"ג, באתר ONE‏, 30 באוגוסט 2018
↑  הפועל כפר סבא: אמאדו סוקונה נרכש מהפועל פתח תקוה, באתר וואלה, 28 בינואר 2020
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמאדו סוקונה".
אנדראה צ'וקאנוב

| --- | --- |

 מידע אישי
 לידה:  18 בדצמבר 1995 (בן 28) קוזנצה, איטליה 
 גובה:  1.88 מטרים
 עמדה:  חלוץ 
 
אנדראה צ'וקנוב (ברוסית: Андреа Чуканов; נולד ב-18 בדצמבר 1995) הוא כדורגלן ממוצא רוסי יליד איטליה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית בכדורגל במדי טיומן ב-30 באוגוסט 2015 במשחק הליגה מול זניט-2 סנקט פטרבורג.
חיים אישיים

אביו, ויאצ'סלב צ'וקאנוב, הוא אלוף אולימפי משנת 1980.
הוא נולד באיטליה בתקופה בה אביו עבד שם. מכיוון שאמו רוסייה, יש לו תעודת לידה איטלקית אך לא דרכון איטלקי; משפחתו מעולם לא הגישה בקשה לאזרחות למרות שהייתה זכאית. כשצ'וקאנוב היה בן 6, משפחתו החליטה לעבור לרוסיה, לסן-פטרסבורג, שם החל את קריירת נעוריו. בזמן שגר בקוזנצה, הוא פיתח עניין בכדורגל והחל לאהוד את לאציו - שהייתה גם הקבוצה האהובה על אביו. הוא בנוסף ציין את הרנן קרספו כאליל ילדותו.
הערות שוליים

↑  "Game Report by FNL". Russian Football National League. 30 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""В "ЛОКО" ГОВОРИЛИ, ЧТО ХОРОШО ИГРАЮ, НО НЕ ПРЕДЛОЖИЛИ КОНТРАКТ". ФОРВАРД "ОРЕНБУРГА", КОТОРЫЙ ОБЫГРАЛ СЕМИНА" (ברוסית). Sport Express. 13 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Andrea Chukanov: I've been supporting Lazio since childhood" (ברוסית). Tyumenskaya Arena. 30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמנת חמאס

סמליל החמאס
אמנת חמאס (בערבית: ميثاق حركة المقاومة الإسلامية حماس) היא מסמך היסוד של ארגון הטרור הפלסטיני "חמאס", שפורסמה ב-18 באוגוסט 1988. האמנה בעלת אופי אנטישמי ואנטי-מערבי, ותפיסת עולם אסלאמיסטית קיצונית. האמנה מדגישה את מחויבותו האידאולוגית של הארגון לחיסול מדינת ישראל באמצעות מאבק אלים ארוך טווח. באמנה ציטוט נרחב מהמקורות האסלאמיים העיקריים, הקוראן והחדית', בכדי לבססה מבחינה הלכתית אסלאמית. את האמנה בת 36 הסעיפים גיבשו מייסדי הארגון, ובייחוד אביו הרוחני, השייח' אחמד יאסין.
בשנת 2017 פרסם חמאס מסמך של עקרונות ומדיניות כלליים שנועד לעדכן את אמנת היסוד. במסמך זה ישנה הבחנה בין היהודים והיהדות כדת, עימם אין לחמאס סכסוך, לבין "הכיבוש והפרויקט הציוני", בהם רואה החמאס אויבים. במסמך הזה ישנה מחויבות לכיבוש כל "פלסטין הכבושה" כמטרה עליונה "מהנהר עד לים", אך הסכמה להקמת מדינה פלסטינית בגבולות 1967 כדרך להשגת הסכמה לאומית כלל־פלסטינית. בישראל עדכון האמנה נתפס כמעשה מרמה שנועד לרכך את יחס מדינות המערב לחמאס.
מסמך עקרונות ומדיניות כלליים (2017)

מסמך זה פורסם על ידי החמאס במאי 2017. המסמך מתאר את חמאס כתנועת שחרור והתנגדות לאומית פלסטינית. פלסטין, המשתרעת "מנהר הירדן במזרח ועד לים התיכון במערב", מתוארת בתור "הארץ והבית של העם הפלסטיני", ובתור "ארץ אסלאמית ערבית. זוהי ארץ קדושה מבורכת שיש לה מקום מיוחד בלב כל ערבי וכל מוסלמי". המסמך מתאר את התנועה הציונית כ"פרויקט גזעני, תוקפני, קולוניאלי והתפשטותי המבוסס על תפיסת רכושם של אחרים".
בנוגע ליהודים מציין המסמך כי "חמאס מאשר שהסכסוך שלו הוא עם הפרויקט הציוני ולא עם היהודים בגלל דתם", וכי "חמאס דוחה רדיפת כל אדם או ערעור זכויותיו על רקע לאומי, דתי או עדתי. חמאס סבור כי הבעיה היהודית, האנטישמיות והרדיפה של היהודים הן תופעות הקשורות ביסודן להיסטוריה האירופית ולא להיסטוריה של הערבים והמוסלמים או למורשתם".
תחת הכותרת "העמדה לקראת כיבוש ופתרונות מדיניים" (סעיפים 18 עד 23), מתאר המסמך הקמת מדינה פלסטינית עצמאית על פי גבולות 1967 עם ירושלים בירתה, כ"נוסחה של קונצנזוס לאומי", אך מבלי לוותר על התביעה על פלסטין כולה, "מהנהר עד לים", ו"מבלי להתפשר על דחייתה של הישות הציונית".
ראו גם

האמנה הלאומית הפלסטינית