stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנחם מאיר (איש חינוך)
ביוגרפיה

מנחם מאיר נולד ב-18 במרץ 1932 בהופנהיים שבמחוז סינסהיים, גרמניה, סמוך להיידלברג, בשם היינץ מאייר. הוריו היו קרל - קלונימוס, סוחר בהמות, ומתילדה (לבית ורטהיימר), עקרת בית. אחיו הבכור, מנפרד, נולד 3 שנים לפניו. משפחתו גרה בדירה שהיוותה חלק מבית הכנסת המקומי.
בין ה-9 ל-10 בנובמבר 1938, בליל הבדולח, נרגם באבנים והוצת בית הכנסת שהיה גם ביתם והם נאלצו לברוח. מנהיגי הפורעים היו אויגן לאולה ואמיל הופ, שנשפטו לאחר מכן על מעשיהם.
באוקטובר 1940 גורשו יהודי הופנהיים, וביניהם משפחת מאייר, למחנה המעצר גירס בצרפת.
בפברואר 1941 נפרדו מאיר ואחיו מהוריהם, ובעזרת ארגון הסיוע אוז״ה הם הוברחו ביחד עם עוד ארבעים ושישה ילדים מהמחנה בגירס לבית יתומים בדרום צרפת. בפברואר 1943, לאחר שהגרמנים גילו את הימצאות קבוצת הילדים בבית היתומים, הועברו חלק מהילדים וביניהם מאיר ואחיו לבית הילדים שאטו דה לאראד שבעיר טולוז.
במאי 1944 הוברחו הילדים לשווייץ והסתתרו שם עד תום מלחמת העולם השנייה, אז נפרדו דרכי האחים. מאיר עלה לישראל ואחיו היגר לארצות הברית.
בג' תשרי 1948 עגנה אונית המעפילים "עצמאות" בנמל חיפה ועליה מאיר. בהגיעו ארצה קרע והשמיד את כל ניירות הזהות הגרמניות שהיו ברשותו כדי למחות את העבר ולהתחיל חיים מחדש:
היינץ מאייר נשאר שם. נולדתי מחדש. שורשי טמונים בעתיד. מעתה הייתי מנחם מאיר. הייתי בדרך הביתה.
לאחר חודשים אחדים הצטרף מאיר לגרעין של פא״י (פועלי אגודת ישראל) וב-1950 התגייס לנח״ל. בהמשך נלחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום כיפור עם חטיבת ירושלים, גדוד 62 בהגנה על ירושלים.
היה בין מקימי קיבוץ שעלבים שבשפלה, התחתן עם חוה לבית ון-קליף ועבר לחנך במוסד החינוכי "ימין אורד" שעל הכרמל, שם נולדו שני ילדיו הבוגרים.
בשנת 1963 עבר לירושלים והתחיל את לימודיו האקדמיים בחינוך ומדעים באוניברסיטה העברית תוך כדי עבודתו כמורה, ונולד בנו השלישי.
ב-1967 סיים מאיר את לימודי התואר הראשון וב-1974 סיים את לימודי התואר השני. בשנת 1978 סיים את לימודי התואר השלישי וקיבל תואר Ph.D. מילא שורה של תפקידים במשרד החינוך כמפקח מחוז ירושלים, מנהל לשכת ההנהלה, מפקח לתפקידים מיוחדים בלשכת המנהל הכללי וכשליח בתפוצות כמנהל המחלקה לחינוך ולתרבות של ההסתדרות הציונית העולמית בפריז.
על עבודתו זכה בפרס מטעם מכון ויצמן למדע על ״פיתוח תוכנית לימודים מקורית בביולוגיה״, ספר לימוד לילדים בני שתים עשרה עד חמש עשרה. בחירת הנושא ושיטת הלמידה מבוססים על מחקרים מוקדמים שבדקו אילו נושאים מעניינים ילדים בגילים אלה ומה הן שיטות ההוראה המועדפות עליהם.
למאיר 3 ילדים, 12 נכדים ו-15 נינים.
הנצחת השואה

מאיר ואחיו לא שמרו על קשר שנים רבות כל אחד פנה לדרך שונה. לאחר שנים נפגשו השניים מול קובץ מכתבים שהוריהם שלחו אליהם ממחנה הריכוז. המכתבים אוגדו לספר המשלב את הרקע ההיסטורי הכללי עם חיי המשפחה על ידי שני האחים ממרחק בעזרת האינטרנט, בשם ׳האם העצים פורחים אצלכם?׳ שיצא בהוצאת יד ושם ותורגם לאנגלית, צרפתית וגרמנית.
בעקבות התרגום נוצר קשר עם ילדי משפחת הפורע אמיל הופ - קארולה, רודיגר ודיטמר הופ, מייסד חברת SAP העולמית ובעל מועדון הכדורגל הופנהיים, שעשו הרבה כדי לנסות לכפר על עוולות אביהם. משפחת הופ הקימה באוניברסיטת היידלברג פקולטה ללימודי היהדות ומימנה מפגשים בין תלמידי תיכון מישראל וגרמניה.
הסיפור התגלגל לידי נשות הקולנוע רונית קרצנר ועפרה טבת שיצרו בעקבותיו את הסרט הדוקומנטרי "מנחם ופרד". הסרט התחרה בפסטיבל דוקו אביב בתל אביב ובפסטיבל דוקו בברלין, שם זכה בתואר הסרט בעל ההשראה הטוב ביותר.
בשנת 2005 התקיים בהופנהיים טקס רב משתתפים בו הוקם לוח זיכרון ליהודי הופנהיים הנרצחים בעיירה.
בשנת 2018 הוכשר והוכרז בעיירה "שביל מנחם ופרד", שהוביל מביתם לבית סבתם.
מאיר מעביר הרצאות שכוללות את הקרנת הסרט בישראל עם הדור הצעיר לפני צאתם למסעות פולין ולקהילות שונות בישראל ושאר העולם.
הוקרה ופרסים

1974, פרס ע״ש עמוס דה שליט מטעם מכון ויצמן למדע על ״פיתוח תוכנית לימודים מקורית בביולוגיה״.
1996, עיטור מסדר הדקלים של האקדמאים מטעם ממשלת צרפת על תרומתו לקידום התרבות הצרפתית.
ספריו

מי אני? פרקים בביולוגיה של האדם, הוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים, 1977
מי אני? פרקים בביולוגיה של האדם - ספר ניסויי למורה, הוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים, 1977
תוכניות העשרה ומשאבים חינוכיים: לבית הספר היסודי ולחטיבת הביניים בעתות רגיעה בשעת חירום ליוח"א וליום הלימודים הגמיש, הוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים, 1993
האם העצים פורחים אצלכם? (עם פרדריק ריימס), הוצאת יד ושם, 2001
תולדות משפחות מאיר וון-קליף, הוצאה עצמית, 2005
היום שבו חזרנו אל השורשים, הוצאה עצמית, 2007
הערות שוליים

↑  זאב אברהמי, מנפרד לא זכר, היינץ לא שכח, באתר הארץ, 14 באפריל 2009
↑  NFCT English | Menachem and FredNFCT English, nfct.org.il (באנגלית)
↑  Menachem and Fred, jfi.org (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265281205171  GND: 124635431  ISNI: 0000 0000 7985 8835  LCCN: n96009169  NKC: zmp2013750698  SUDOC: 16858641X  VIAF: 19912950   WorldCat (עם VIAF): 19912950 
היינץ מאייר, 1941, אספה, צרפת
מנחם ופרד
מנחם בחנוכת השביל מביתו לבית סבתו
לוח זיכרון לקהילה היהודית בהופנהיים
גימבאפ

| --- | --- |

גימבאפ
 
 מאכלים
 מוצא:  קוריאה
 אופן הגשה:  מוגש כמנה בתוך סעודה, ולפעמים כסעודה ארוזה בפני עצמו עם צנון כבוש.
 מרכיבים עיקריים:  אצות, מאכלי ים, שינקן, ירק, אורז, חביתה 
 ברכתו:  כשנאכל עם אורז על הכל "מזונות" על האצות לבד "שהכל"
 
גימבאפ טונה (מימין) וגימבאפ גבינה (משמאל)
גימבאפּ (בהנגול: 김밥, באנגלית: Gimbap) הוא מאכל קוריאני, העשוי מאורז מבושל ורכיבים נוספים מגולגלים בגים, רצועות של אצות מיובשות ומוגש כנגיסות פרוסות. הוא דומה מאוד לסושי היפני וככל הנראה נוצר בהשראתו.
תרגום מילולי של שם המאכל הוא אורז ואצה. לפני הופעת הגימבאפ התקיים מאכל דומה בשם בוֹקסאם (복쌈).
לעיתים קרובות המנה מהווה חלק מארוחה ארוזה, או דוסיראק, להיאכל בפיקניק, ואירועים בחוץ, והיא משמשת גם כארוחה קלה יחד עם דנמוג'י (צנון צהוב כבוש) וקימצ'י. גימבאפ הוא מזון מהיר פופולרי בקוריאה ובארצות אחרות, והוא ידוע כמזון נוח בגלל הניידות הגבוהה ועקב כך שאינו מכיל נוזלים כלל.
הערות שוליים

↑  National Institute of Korean Language (30 ביולי 2014). "주요 한식명(200개) 로마자 표기 및 번역(영, 중, 일) 표준안" (PDF) (בקוריאנית). נבדק ב-15 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  David Levinson, China - India relations to Hyogo, 2002, ISBN 978-0-684-31243-9. (באנגלית)
↑  Alexander, Stian (21 בינואר 2016). "UK's new favourite takeaway has been revealed - and it's not what you'd think". Daily Mirror. נבדק ב-26 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
בופור (גבינה)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה צרפתייה, גבינת חווה, גבינה חלבית, גבינה בלחיצה, גבינה מחלב פרה, גבינה מחלב נא 
 אזור מוצא:  סבואה 
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה 
 גבינות
 ייצור כולל:  5,100 טונה (נכון ל־2017) 
 תו תקן:  כינוי מקור מבוקר, כינוי מקור מוגן 
 
בופור (בצרפתית: Beaufort) היא גבינה מוצקה שמיוצרת מחלב פרה גולמי וקשורה למשפחת גבינת הגרוייר. היא גבינה אלפינית מסוג שווייצרי, שמיוצרת בבופורטן (Beaufortain), עמק טארנטז (Vallée de la Tarentaise) ומוריין (Maurienne), שממוקמות באזור סבואה של האלפים הצרפתיים.
סוגים

ישנם שלושה סוגים של גבינת בופור:
בופור ד'אטה (בופור קיץ)
בופור ד'אלפאז' (מיוצרת בבקתות אלפיניות באלפים בשטחי מרעה גבוהים)
בופור ד'איבר (בופור חורף)
מצב ב-AOC

בופור הוכרה לראשונה ככינוי מקור מבוקר (AOC) בשנת 1968.
הכנה וייצור

הבופור מיוצרת כאמור בבופורטן (Beaufortain), בחלקים מעמק טארנטז (Vallée de la Tarentaise) ובמוריין (Maurienne), באזור של כ-4,500,000 דונם של אזור מחוז סבואה.
הגבינה מיוצרת באמצעות 11 ליטר חלב לכל קילו גבינה. החלב המשמש בחלק פרות מהגזעים Tarine או Abondance הרועות בהרי האלפים.
לייצור בופור, החלב מחומם תחילה ולאחר מכן ניצוק לחישוק או תבנית עץ בוק המעניקה לגבינה את צורתה הקעורה הייחודית. לוחצים על החישוק (מכבש) במשך 24 שעות, מוציאים את גלגל הגבינה הגולמית, מצננים אותה במשך עוד 24 שעות. לאחר הקירור הזה, מהיא כבר ספוגה במלח והיא מאוחסנת על מדפי עץ אשוח למשך חודש עד חודשיים. בחלק זה של התהליך, צד אחד של הגבינה מומלח ביד כל בוקר, ואז הופכים ומעסים אותה אחר צהריים. לאחר שקליפת הגבינה הגיעה לרמת בשלות, הגבינה ממשיכה להבשיל במריחה בתערובת הנקראת morge שמייצרת את טעמה החזק ואת הקליפה הצהובה החיוורת. לאחר מכן, הגבינה המוכנה חייבת להתיישן במשך 6–12 חודשים, או אפילו יותר, במרתף הרים קריר.
חימום החלב
הקרשת החלב
חיתוך למנות
עירבוב החלב
מסה של גבינה קרושה מורמת בבד פשתן
יציקה בתבנית עגולה מעץ בוק
כבישה
הבשלת הבופור
טעם ומרקם

גבינת הבופור היא צהובה חיוורת, בעלת מרקם חלק וקרמי וחסרה חורים כמו גבינות אחרות בסגנון גרוייר, קומטה, Vacherin Fribourgeois או אמנטל. לבופור יש גם ארומה מאוד מובחנת, שמתוארת לפעמים כחזקה או בחריפות קלה ומזכירה את שטחי המרעה שעליהם רועות הפרות מגזע Tarentaise ו-Abondance כדי לספק את החלב המשמש לגבינה. הבופור משמש בדרך כלל להכנת פונדו, כיוון שהיא נמסה בקלות. זוהי אחת מהגבינות הרבות המשתלבות היטב עם יין לבן, בופור נצרך לעיתים קרובות עם דגים, במיוחד אלתית.
ראו גם

רשימת גבינות – רשימת גבינות לפי מקום המוצא
הערות שוליים

↑  Dr. Catherine Donnelly (2016). The Oxford Companion to Cheese. Oxford University Press. p. 63. ISBN 9780199330904. נבדק ב-10 בינואר 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  "Syndicat de Défense du Fromage Beaufort, le fromage des alpages de Savoie". אורכב מ-המקור ב-2012-07-19. נבדק ב-2012-09-02.
↑  "PRODUIT: Beaufort (Version du 03/06/2003)". Institut national de l'origine et de la qualité. נבדק ב-4 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Frédérique Hermine (8 באפריל 2009). "Le beaufort capitalise sur le tourisme montagnard". Les Marches. La société ABC (Agro Business Communications). אורכב מ-המקור ב-14 ביולי 2014. נבדק ב-4 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fox, Patrick. Cheese: Chemistry, Physics and Microbiology. p. 200.
בלו ד'אוברן (גבינה)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה צרפתייה, גבינה תעשייתית, גבינת חווה, גבינה כחולה, גבינה מחלב פרה, גבינה חלבית 
 אזור מוצא:  פויי-דה-דום, לואר עילי, לוט, קורז, קנטל, אוורון, לוזר 
 מוצא:  צרפת 
 ממציא:  Antoine Roussel 
 תאריך יצירה:  שנות ה־50 של המאה ה־19 
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 גבינות
 ייצור כולל:  5,047 טונה (נכון ל־2017) 
 תו תקן:  כינוי מקור מבוקר, כינוי מקור מוגן 
 
בלו ד'אוברן (בצרפתית: Bleu d'Auvergne) היא גבינה כחולה צרפתית, על שם מקום מוצאה באזור אוברן שבדרום מרכז צרפת. היא עשויה מחלב פרה והיא אחת מהגבינות שהוענקה לה הסמכת כינוי מקור מבוקר (Appellation d'origine contrôlée) ממשלתי צרפתי.
פיתוח הגבינה

בלו ד'אוברן פותח באמצע שנות ה-50 על ידי יצרן גבינה צרפתי בשם אנטואן רוסל. רוסל ציין כי התרחשותם של עובשים כחולים על הגבן שלו הביאה לטעם נעים, וערך ניסויים כדי לקבוע כיצד ניתן לעורר ורידי עובש כזה. לאחר מספר בדיקות כושלות, ראסל גילה שיישום של עובש לחם שיפון יצר את הווריד, וכי דקירת הקמח בעזרת מחט מספקת אוורור מוגבר. החמצון המוגבר איפשר לעובש הכחול לגדול בכיסי האוויר בתוך הגבן. לאחר מכן, התגלית והטכניקות שלו התפשטו ברחבי האזור.
כיום, בלו ד'אוברן מוכנה באמצעות תהליכי מחט מכניים. לאחר מכן היא מיושנת כארבעה שבועות במרתפים קרירים ורטובים לפני ההפצה, תקופה קצרה יחסית לגבינות כחולות.
מאפיינים ושימושים

לבלו ד'אוברן יש טעם חזק וחריף, אבל במידה פחותה משאר הגבינות הכחולות. היא פחות מלוחה, עם טעם קרמי וחמאתי יותר ומרקם לח. כמה גרסאות משתמשות בצורה חלשה יותר של עובש, ב-Penicillium glaucum, כדי ליצור את הוורידים הכחולים, ולא בפניציליום רוקפורטי (Penicillium roqueforti) המשמש ברוקפור ובגבינות כחולות אחרות.
בלו ד'אוברן משמשת לעיתים קרובות ברטבים לסלט ובתבליני פסטה, והיא גם גבינה טובה לנשנוש. צוין כי היא משתלבת היטב עם יינות מתוקים כמו ריזלינג בסגנון קינוח וסוביניון בלאן או יינות אדומים חזקים, כמו גם עם בירה עשירה וכהה כמו יין שעורה האנגלי או פורטר האמריקאי, שיש להם גם את מתיקות וגם הטעם הנועז הנדרשים לאיזון הגבינה.
ראו גם

רשימת גבינות
רשימת גבינות צרפתיות
מגמה ירוקה

| --- | --- |

 תחום:  צדק סביבתי, אקטיביזם, משבר האקלים, environment 
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־28 שנים) 
 מוטו:  להתארגן. לפעול. לשנות.
 www.green.org.il
 
מגמה ירוקה הוא ארגון שטח אקטיביסטי, התנדבותי ולא מפלגתי, הפועל לקידום נושאי איכות הסביבה בישראל. הארגון פעיל בקמפוסים ברחבי הארץ, וכן יש לו גם תאי פעילים שאינם סטודנטיאליים. נכון ל-2024 הארגון מונה מאות פעילים בשלל נושאים סביבתיים.
היסטוריה ופעילות

ב-1997 החליטה החברה להגנת הטבע להקים ארגון סטודנטים שמטרתו פעילות למען הסביבה. בראשו הוצב ערן בן ימיני. המאבק הראשון שניהל הארגון היה נגד כביש 6. בסיום המאבק התפצל הארגון מהחברה להגנת הטבע והפך לעצמאי. הארגון שם לו למטרה לפתח את הצדק הסביבתי ולהעלות למודעות את הנושא בקרב האוכלוסייה בישראל ובפרט בקרב סטודנטים.
לאחר עזיבתו של בן ימיני ניהלו את הארגון יעל כהן-פארן, שי גולוב, גיל יעקב, מור גלבוע ושני אלוני. מאז יולי 2020 מנכ"ל הארגון הוא אלעד הוכמן.
הארגון מבוסס על מאות מתנדבים. עיקר עבודתו היא הכשרת וארגון פעילים ברחבי הארץ למאבקים סביבתיים. הפעילות מאופיינת באוטונומיה רבה הניתנת לתאי הפעילים השונים וכוללת הפגנות, פעולות ישירות, השתתפות בוועדות בכנסת וברשויות המקומיות, הופעות בתקשורת, פנייה לערכאות משפטיות, עצומות, חוגי בית ועוד. זאת במטרה להעלות על סדר היום הציבורי נושאים סביבתיים ובראשם את סכנות משבר האקלים.
תאי מגמה ירוקה פועלים גם בתוך אוניברסיטאות, מתוך מטרה להפכן לידידותיות יותר לסביבה. בין היתר מקודם נושא המיחזור בקמפוסים, שימוש חוזר, תחבורה, תכנון ועוד. בנוסף, יוזמים התאים ימי עיון, הרצאות ופתיחת קורסים שעניינם איכות הסביבה.
ארגון מגמה ירוקה הצטרף למחאת האוהלים בקיץ 2011 ופעיליו לקחו חלק בהפגנות במטרה להכניס סדר יום אקולוגי למחאה החברתית. במסגרת המחאה הוביל הארגון את המאבק כנגד חוק הוד"לים (ועדות דיור לאומיות) והרפורמה המתוכננת בחוק התכנון והבניה. הארגון יזם מחאה כנגד ועדת טרכטנברג לאחר שיו"ר הוועדה, פרופ' מנואל טרכטנברג, הודיע כי דו"ח הוועדה לא יעסוק בנושא התחבורה הציבורית. בעקבות מחאה זו שינה טרכטנברג את דעתו והוועדה הכניסה לדו"ח המלצות לגבי שיפור התחבורה הציבורית בישראל.
הישגים ופרסים

רובו של פרק זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
בשנת 1998 הצליח הארגון לעצור את הבניה על חוף סי אנד סאן בת"א.
בשנת 1999 היה שותף להעברת חוק פקדון הבקבוקים.
בשנת 2001 קיבל הארגון את "מגן השר להגנת הסביבה", באותה שנה הארגון הוביל להחלטה על סלילת הרכבת המהירה לירושלים.
בשנת 2004 היה שותף לחקיקת חוק החופים וייסד את יום התחבורה הציבורית.
בשנת 2005 הוביל את המאבק נגד הבנייה בחולות ניצנים.
בשנת 2006 הביא לקביעת כרטיס חופשי-חודשי מוזל לסטודנטים.
בשנת 2007 הוביל את המאבק לפתיחת חופי הכנרת לציבור, להוצאת כלובי הדגים מאילת ולמניעת הבנייה על הרי ירושלים (מאז המאבק התחדש לאור יוזמת בנייה חדשה, הפעם שלא בהובלת מגמה ירוקה).
בין השנים 2008–2011 היה הארגון שותף במאבק להפסקת השאיבה של מעיין עין זהב בקריית שמונה, והזרמת מים לנחל. מי המעיין נתפסו עד אז על ידי חברת נביעות. בעקבות הזרמת מי המעיין לנחל שוקם הנחל הזורם בחלקו הגדול בפארק הזהב בעיר שהוא פארק טבע עירוני.
בשנת 2009 קיבל הארגון את אות הנשיא למתנדב על ידי נשיא המדינה שמעון פרס, וגם את אות הגלובוס הירוק מטעם ארגון חיים וסביבה.
בשנת 2010 הוצל חוף פלמחים מבניית כפר נופש שיחריב את החוף, ונקבע שיושאר כמו שהוא לרווחת הציבור ובעלי החיים.
בשנת 2011 הביא הארגון להכרזת חולות סמר כשמורת טבע, להפיכת תחנת הכוח הפחמית באשקלון למבוססת גז והיה שותף למחאה החברתית ובתוכה למחאה נגד ועדות הווד"לים.
בשנת 2012 הוביל להקמת קו ישיר משדרות לת"א והצטרף להובלת המאבק נגד הזיהום במפרץ חיפה.
בשנים 2013–2016 הובילה מגמה ירוקה את המאבק במונופול הגז, שבשיאו הוציא עשרות אלפי מפגינים לרחובות, עורר דיון ארצי בנושא וחסך לציבור מאות מיליארדי שקלים בייצוא מיותר.
מגמה ירוקה זכתה במקום הראשון (ביחד עם ארגונים נוספים) בדירוג של 100 המשפיעים של מגזין דה מרקר לשנת 2013 על השתתפותה במאבק הגז בישראל.
בשנת 2014 ייסד הארגון את מצעד האקלים הישראלי השנתי, אותו הוא מקיים מאז בכל שנה במספרים גדלים והולכים. בשנת 2020 השתתפו ביום האקלים מעל 20,000 איש.
באותה שנה גם עצר הארגון את קידוחי הנפט בעמק האלה.
בשנת 2015 הביא מאבק הארגון להוספת קווי אוטובוס המחברים את תחנת הרכבת באשדוד לעיר.
בשנת 2016 הוקם בית הספר לאקטיביזם אותו מפעיל הארגון גם היום, וקיבל את פרס הגלובוס הירוק יחד עם ארגוני הסביבה החיפאים על חלקו בקמפיין להבראת מפרץ חיפה מזיהום ותחלואה.
בשנת 2017 התקבלה ההחלטה על השבת כיכר דיזנגוף ת"א לצורתה המקורית, החלטה שביצועה הסתיים ב-2019 לרווחת התושבים והמבקרים בעיר. באותה שנה פונה מכל האמוניה בחיפה לאחר מאבק ארוך שנים אליו היו שותפים גם ארגונים נוספים.
בשנת 2018 הוצלו הפיקוסים בשדרות ירושלים ביפו.
בשנת 2019 החל הארגון ללוות את השביתות הארציות של תנועת מחאת הנוער למען האקלים, ובהחלטה היסטורית של בג"ץ שהגישה מגמה ירוקה יחד עם אדם טבע ודין החליט ביהמ"ש שלא לאשר את הרחבת מפעלי בז"ן המזהמים בחיפה. על המאבק להבראת מפרץ חיפה זכתה באותה שנה מגמה ירוקה בפרס נחמה ריבלין לקיימות במעמד נשיא המדינה. באותה שנה השתתפה מגמה ירוקה בארגון מכתב הרבנים נגד שימוש בפלסטיק חד פעמי בחגים, הוחלט על הקמת שמורת הטבע הימית הגדולה בישראל והוקמה קואליציית התחבורה הציבורית.
הארגון נסקר על ידי ארגון הדירוג מידות וקיבל את תו מידות לאפקטיביות.
ראו גם

התנועה הירוקה
הערות שוליים

↑  ראיון עם סטודנטים במגמה ירוקה על פעילות הארגון, באתר לימודים בישראל (אתר), ‏2015
↑  ריאיון עם מנכ"ל מגמה ירוקה, אתר אקטואלי, 05 בינואר 2012
↑  מתוך אתר הארגון
↑  9 זוכים באות הגלובוס הירוק, באתר הידען, ‏2016
↑  ליאור גוטמן, ארגוני סביבה דורשים צו מניעה נגד הרחבת בזן, באתר כלכליסט, 28 בנובמבר 2017
↑  העתק הכתבה
↑  באתר מידות(הקישור אינו פעיל)
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית • חקלאות בת קיימא • חומרים מזינים |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007390345905171
ענני

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  אודי מירון 
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־29 שנים) 
 חברת אם:  Paramount Global 
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  אזור תעשייה עבר הירקון, תל אביב
  
 אתר רשמי
 
הסמליל הראשון של החברה
הסמליל הראשון של החברה באנגלית
הסמליל הקודם של החברה
ענני (לשעבר ענני תקשורת וכיום ענני פרמאונט) היא חברת מדיה ישראלית. ענני היא חלק מתאגיד התקשורת האמריקאי Paramount Global. החברה נוסדה ב-1996 על ידי אודי מירון. בבעלותה של ענני תקשורת 12 ערוצים מתוכם ערוצי לייף סטייל מקוריים.
היסטוריה > חטיבות החברה (1996–2020)

Nutz Productions היא חטיבת ההפקות של ענני תקשורת בהובלתה של המפיקה אסנת סרגה. הוקמה בשנת 2010 ונכון ל-2020, נקראת "סטודיו ענני".
ענני-טק (לשעבר מארס אינטראקטיב) הוקמה בשנת 2002 בבעלות שווה של ענני תקשורת וחברת אוברון מדיה. החברה אחראית על פיתוח, ייזום, תפעול ושיווק של ערוצי משחקים אינטראקטיביים לפלטפורמות דיגיטליות בישראל וכן פיתוח, הפקה והפעלה של משחקים אינטראקטיביים. בשנת 2012 ענני תקשורת רכשה את חלקה של חברת אוברון במארס אינטראקטיב והחלה עליה בעלות מלאה.
פוסט אופיס היא חברת פוסט פרודקשן בבעלות ענני תקשורת. נוסדה על ידי אילן קדם וסיפקה שירותי פוסט פרודקשן מקיפים לכל תחומי המדיה לרבות הטלוויזיה, הווידאו, הפרסום והתקשורת בישראל. במהלך שנת 2018 צומצמה פעילותה של החברה משמעותית.
היסטוריה > רכישה על ידי ViacomCBS

בשנת 2016 ענקית המדיה ViacomCBS רכשה 20% מענני שבבעלות אודי מירון, ובאפריל 2020 השלימה רכישה של 100% מהמניות. כיום, מירון משמש כיועץ חיצוני לענני, ויחד עם ViacomCBS הקים חברת השקעות בשם "Gazella – New Media Experience" המשקיעה בסטרטאפים ישראליים העוסקים בתחום הטכנולוגיה, חינוך ותוכן.
באפריל 2020 הוכרז כי תאגיד המדיה ViacomCBS, שרכש בשנת 2016 מניית מיעוט של החברה, השלים את רכישת החברה מידיו של אודי מירון. בעקבות כך, אורלי אטלס-כץ, ששימשה כמנכ"לית משותפת יחד עם שרון למברגר, שפרש מהחברה בשנת 2019. המיזוג כלל שינוי משמעותי בהרכב, ארגון ומיתוג החברה.
סטודיו ענני

סטודיו ענני (לשעבר Nutz Productions) היא זרוע ההפקה של ענני שנוסדה בשנת 2010 ומובלת על ידי אסנת סרגה. סטודיו ענני אמונה על הפקת תוכני מקור למותגי ויאקום בישראל (קומדי סנטרל, ניקלודיאון, ניק ג'וניור ו-MTV ישראל) כמו גם הפצה בשוק המקומי והעולמי. בנוסף, החברה מפתחת תוכן בשיתוף פעולה עם יוצרים וחברות בקנה מידה עולמי והיא החברה הישראלית הראשונה שהפיקה סדרה באורך מלא לפלטפורמה בינלאומית. במהלך העשור בו היא פועלת, סטודיו ענני הפיקה כמה מסדרות המקור המצליחות ביותר בישראל.
ערוצי החברה > ערוצי ויאקום

ניקלודיאון
TeenNick
ניק ג'וניור
MTV ישראל
MTV סדרות
ערוצי החברה > ערוצי לייף סטייל > משודרים ב-yes וב-HOT

ערוץ החיים הטובים
ערוץ האוכל
ערוץ הטיולים
ערוץ הבריאות
אגו
ערוצי החברה > ערוצי לייף סטייל > משודרים ב-Partner TV

Food+
Travel+
Good Life+
ערוצי החברה בעבר

Game One (נסגר ב-2006)
אגו טוטאל (נסגר בסוף 2021)
קומדי סנטרל (נסגר בסוף 2022)
+Helath (נסגר בסוף 2024)
CNBC
MSNBC (נסגר בנובמבר 2016)
ערוצי החברה בעבר > ערוצים אינטראקטיביים (כולם נסגרו ב-2013)

פורטל TJ
פורטל סופר קיד
גוגו
גוגו קלאב
גוגו גולד
ערוץ המשחקים החמים
מי רוצה להיות מיליונר?
הופ! לומדים
ערוץ ההיגיון
Nick School
ערוץ הילדים פלוס
ערוץ המשחקים של דיסני
ערוץ וגאס
משחקי אגו
Playboy Games
ערוץ הקריוקי
אלבום HOT
ערוץ שופינג
ערוץ פסיכומטרי
הפקות מקור > ילדים ונוער

החממה (Greenhouse Academy‏) (2012)
שכונה (2014)
כדברא (2017)
בצפר (2019)
ספיידרז (2020)
פלמ"ח (2020)
הקומה האחרונה (2020)
סקיי (2021)
לבד בבית (2021)
גולדה ומאיר (2022)
הפקות מקור > גיל הרך

מסיבת יצירה (2017)
צוות הצלה (2017–2023)
וואלה קואלה (2020)
אגדות מרשמלו (2020)
מסעדת בונבון (2020)
הערות שוליים

↑  Ananey Tech, באתר ענני
↑  רועי ברק, ‏ענני תקשורת תרכוש את הבעלות על חברת מארס אינטראקטיב, באתר גלובס, 12 בפברואר 2012
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏"שינוי בפעילות"?: פוסט אופיס פיטר היום את מרבית עובדיו, באתר גלובס, 1 באוגוסט 2018
↑  אביאור אבו, ויאקום האמריקאית רוכשת את קבוצת ענני תקשורת הישראלית, באתר כלכליסט, 6 באפריל 2020
↑  יונתן כיתאין, ‏ויאקום רוכשת מנית מיעוט בקבוצת ענני תקשורת, באתר גלובס, 12 בינואר 2017
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏ערוץ הילדים של ה-BBC רכש גרסה מחודשת של "מסיבת יצירה" מענני תקשורת, באתר גלובס, 28 ביולי 2018
↑  Nick Jr. lines up two international comedies, Kidscreen, ‏6 באוגוסט 2020
↑  לי-אור אברבך, ‏נטפליקס רכשה את סדרת הנוער הישראלית "החממה", באתר גלובס, 28 בינואר 2016
↑  סדרות הדגל של Nutz מבית ענני תקשורת עולות לשידור באירופה, באתר אייס, 25 בינואר 2018
↑  Partner TV, Start Design - Shiri
↑  דוח תקופתי לשנת 2007 - ענני תקשורת בע"מ, עמ' 27, באתר מאיה (הודעות לבורסה), ‏26 במרץ 2008
↑  דוח תקופתי לשנת 2009 - ענני תקשורת בע"מ, עמ' 29, באתר מאיה (הודעות לבורסה), ‏28 במרץ 2010
סמליל Nutz Productions
פרומה בילסקי (פרניה דדק)

פרומה בילסקי (פרניה דדק) (ברוסית: Франя Дедек, נולדה ב-1909 ונפטרה ב-9 בדצמבר 1987) הייתה אומנת בית אוקראינית, וחסידת אומות עולם, שפעלה למען הצלת יהודים בשואה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

פרניה דדק הייתה נערה צעירה בת 29 מהעיירה קולומיאה. עבדה כאומנת בבית משפחת בליצר היהודית, בעיר נאדבורנה, וטיפלה בבן המשפחה בנימין בליצר לאחר מות אימו.
ביולי 1941 כבש הצבא הגרמני את העיר נאדבורנה, ואביו של בנימין, דב-ברל בליצר, היה מבין הקורבנות הראשונים. לאחר כיבוש העיר נשלחו כל יהודי העיר לגטו, ביניהם בנימין בן ה-3. פרניה דדק נשארה לגור באחוזת משפחת בליצר, ושמרה על הבית מפני ביזה. פרניה מכרה פריטים מהבית כדי לקנות אוכל עבור המשפחה ודאגה להברחת המזון לתוך הגטו.
בדצמבר 1941 החמיר המצב בגטו ולכן החליטה משפחת בליצר להבריח את בנימין החוצה מהגטו. פרניה לקחה על עצמה את המשימה לשמור עליו. מאחר שמשפחת בליצר הייתה ידועה בעיר, פרניה עזבה עם בנימין את העיר נאדבורנה.
פרניה ובנימין נדדו ביערות בסביבת נאדבורנה וסקלט. מציאת מזון באזור הייתה, על פי עדותה של פרניה, כמעט בלתי אפשרית וקשה ביותר. לאחר שבעה חודשים ביערות, הרעב גבר עליהם ופרניה החליטה להציע עצמה כעובדת לאיכרים בתמורה למעט אוכל וחלב עבור בנימין. בזמנים אלו מצאה לבנימין מקומות מסתור בכפר, בהם היה עליו להישאר בשקט ולהעמיד פני מת כדי שלא יתגלה. בפעמים שבהם גילו שהוא יהודי לרוב היו מגרשים אותם, ופעם אחת בנימין הוכה קשות. לאורך כל התקופה דאגה פרניה לבנימין במסירות רבה, כאילו היה בנה.
פרניה ובנימין ניצלו רק עם תום המלחמה, כשהצבא האדום שחרר את העיר סקלט.