נשים באפריקה
נשים אפריקאיות ידועות ומשפיעות

צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה (Chimamanda Ngozi Adichie) נולדה בשנת 1977, היא סופרת ופמיניסטית ניגרית, שכותבת ספרים באנגלית. בשנת 2007 זכתה בפרס אורנג' הבריטי. פרס זה מוענק לנשים הכותבות ספרי עלילה באנגלית, ואדיצ'יה היא הסופרת האפריקאית הראשונה שזכתה בפרס ב-12 שנותיו הראשונות. אדיצ'יה נולדה למשפחה מבני איגבו בדרום ניגריה. היא החלה לימודי רוקחות ורפואה באוניברסיטה של ניגריה, אך במהלך שנת הלימודים השנייה היגרה לארצות-הברית, שם קיבלה מלגה ללימודי תקשורת. בשנת 2001 סיימה את לימודיה בהצטיינות והמשיכה לתואר שני בכתיבה יצירתית באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור. הרומן הראשון שכתבה היה "היביסקוס סגול" שזכה לשבחים רבים עם פרסומו. הרומן השני שפרסמה; "חצי שמש צהובה", עוסק במלחמת האזרחים בניגריה, וזיכה אותה בפרס אורנג'. בשנת 2008 השלימה אדיצ'יה תואר שני בלימודי אפריקה באוניברסיטת ייל, ובאותה השנה פרסמה אוסף סיפורים קצרים בשם "כרוך סביב צווארך". ספרה הרביעי "אמריקנה", שיצא בשנת 2013 נבחר לאחד מעשרת הספרים הטובים ביותר של השנה על ידי הניו יורק טיימס. ארבעת ספריה, שזכו לשבחי הביקורת, פורסמו ברחבי העולם, תורגמו לכ-30 שפות (כולל לעברית).
ואריס דירי (בסומלית: Waris Diiriye) נולדה בשנת 1965, היא דוגמנית, סופרת ופעילת זכויות אדם סומלית, הפעילה בעיקר במלחמה נגד השחתת איבר המין הנשי. פעילותה ההומניטרית זיכתה אותה במספר פרסים יוקרתיים. דירי שנולדה לשבט נוודים בסומליה, עברה בגיל 5 תהליך של השחתת איבר המין הנשי. בגיל 13 ברחה ממשפחתה שרצתה להשיאה לגבר מבוגר וכך הגיעה לבסוף לדודתה בלונדון, אשת השגריר הסומלי. דירי החלה לעבוד בסניף מקדונלד'ס בלונדון ושם פגשה את צלם האפנה טרנס דונובן. דונובן הציע לה לעבוד בדוגמנות ודירי החלה לעבוד עבור חברות אופנה כמו שאנל, לוי'ס, לוריאל ורבלון, להופיע על שעריהם של כתבי עת נחשבים ולדגמן בתצוגות אופנה ברחבי העולם. בשנת 1997, בעת ריאיון למגזין האופנה "מארי קלייר", סיפרה דירי לראשונה על מילת הנשים שעברה בילדותה. כך הפכה דירי לשגרירת האו"ם בנושא המאבק נגד השחתת איבר המין הנשי. דירי כתבה מספר ספרים, שפורסמו בעולם והפכו לרבי מכר, ביניהם "פרח המדבר" שיצא לאור בשנת 1998. הספר תורגם לשפות רבות ואף נעשה עליו סרט מצליח מאוד. בשנת 1997 עזבה דירי את עבודתה כדוגמנית והתמקדה בפעילות כנגד השחתת איבר המין הנשי וכן כשגרירת האו"ם בנושא. במהלך שנות ה-2000 דירי הקימה קרנות וגופים רבים שמטרתם להעלות את המודעות לנושא, לגייס כספים ולהעניק זכויות וכבוד לנשים. בשנת 2010 מונתה על יד האיחוד האפריקאי כשגרירת שלום בנושא שלום וביטחון. כיום דירי היא בעלת אזרחות אוסטרית ומתגוררת בווינה.
שרה סארטי בארטמן (Sarah "Saartjie" Baartman) נולדה בשנת 1789 בכפר גמטוס בדרום אפריקה. בגיל 20 היא נחטפה, ונמכרה לקרקס לונדוני על ידי אלכסנדר דנלופ, חוקר סקוטי, שהתמחה במכירת פריטים אקזוטיים למוזיאונים. במשך ארבע שנים היא הוצגה לראווה באירופה בגין ישבנה הגדול. במהלך הופעותיה, היא נכלאה בכלוב, ותמורת תשלום נוסף, הצופים הורשו למשש ולצבוט את ישבנה. היחס המשפיל שקיבלה, עורר את תשומת לבם של פעילי התנועה לביטול העבדות. הם ניסו לחלץ אותה באמצעות פניה לבית המשפט, אך בארטמן טענה כי היא הגיעה ללונדון מרצונה החופשי והתביעה נדחתה.
בארטמן נפטרה ב-29 בדצמבר 1815 ממחלה לא מזוהה. לאחר מותה הועברה למוזיאון הטבע בצרפת. חוקר טבע בשם ז'ורז' קיווייה ביתר את גופתה והציג לראווה את איבר המין שלה, את המוח שלה ואיברי גוף נוספים, אותם שימר בפורמלין. איבר מינה, המוח שלה, השלד שלה ויציקת גבס של גופה הוצגו במוזיאון האדם בפריז עד לשנת 1976.
לאחר ניצחון הקונגרס הלאומי האפריקאי בבחירות בדרום אפריקה בשנת 1994, הנשיא נלסון מנדלה ביקש באופן רשמי מצרפת את החזרת גופתה של בארטמן לארצה. ב-6 במרץ 2002, לאחר תקופה ארוכה, נעתרה האספה הלאומית של צרפת לבקשה והיא נקברה בטקס הלוויה מלכותי ב-9 במאי 2002 – כמעט 200 שנה לאחר מותה. אתר קבורתה הפך למוקד עלייה לרגל.