קרמיקה ישראלית
הערות שוליים

↑  עפרת, גדעון, "ראשית הקראמיקה הישראלית 1962-1932", אגודת אמני הקרמיקה בישראל. (ראו הטקסט המלא באתר "המחסן של גדעון עפרת")
↑  ציפר, עירית, "כלים למים בקדרות הערבית המסורתית", בתוך: אל המעיין, הנערה והכד: דימוי מקומי ורב-תרבותי, כנען-קדר, נורית (אוצרת), מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, 2013, עמ' 60
↑  פלדמן, ניר, חומר מן הרוח, חוה סמואל, חלוצת הקרמיקה הישראלית, מוזיאון ראשון לציון, ראשון לציון, 2011, עמ' 11
↑  ציפר, עירית, "כלים למים בקדרות הערבית המסורתית", בתוך: אל המעיין, הנערה והכד: דימוי מקומי ורב-תרבותי, כנען-קדר, נורית (אוצרת), מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, 2013, עמ' 47–48 וגם: ציפר, עירית, "'בסיס בריא ליצירות הדור הצעיר' - לדמותה של מסורת הקדרות הישראלית", בתוך: צצולה, מרק (אוצר), הביאנלה השלישית לקרמיקה ישראלית, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, 2005, עמ' 110
↑  ישראל, יגאל משה, "משפחת כלי עזה השחורים מן התקופה העות'מאנית: מחקר לשם מילוי חלקי של הדרישות לקבלת תואר דוקטור לפילוסופיה", חמו"ל, [אוניברסיטת בן-גוריון בנגב], באר שבע, 2006; וגם: ציפר, עירית, "'בסיס בריא ליצירות הדור הצעיר' - לדמותה של מסורת הקדרות הישראלית", בתוך: צצולה, מרק (אוצר), הביאנלה השלישית לקרמיקה ישראלית, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, 2005, עמ' 110
↑  שלומית באומן, נתק ורצף כמשפיעים על תהליכי יצירה בעיצוב קרמי ישראלי, באתר בצלאל, אפריל 2010
↑  ציפר, עירית, "כלים למים בקדרות הערבית המסורתית", בתוך: אל המעיין, הנערה והכד: דימוי מקומי ורב-תרבותי, כנען-קדר, נורית (אוצרת), מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, 2013, עמ' 60
↑  תערוכות, דבר, 30 בדצמבר 1983
↑  כנען-קדר, נורית, הקרמיקה הארמנית של ירושלים, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2002, עמ' 29-52
↑  כנען-קדר, נורית, הקרמיקה הארמנית של ירושלים, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2002, עמ' 53-91
↑  שטרן, גבריאל, בית היוצר אשר בנתיב-היסורים, על המשמר, 18 באוגוסט 1967
↑  "בצלאל" של שץ, 1906-1929, שילה-כהן, נורית (עורכת), מוזיאון ישראל, ירושלים, 1980, עמ' 364. היו אלה שנותיו המאוחרות של המוסד (1929-1920), שראה עצמו באותה עת פחות ופחות כאקדמיה לאמנות ויותר כמערך של סדנאות אומנות עצמאיות למחצה
↑  שץ, בוריס, "הצעה לחזק ולהפיץ עבודת-בית של מלאכת-אמנות בירושלים ובארץ ישראל בכלל". מודפס בתוך: "בצלאל" של שץ, 1906-1929, שילה-כהן, נורית (עורכת), מוזיאון ישראל, ירושלים, 1980, עמ' 149–186 ובייחוד עמ' 173–175. וגם: בצלאל 100, ספר ראשון, טרטקובר, דוד; עפרת, גדעון (עורכים), מועצת הפיס לתרבות ואמנות, 2006, עמ' 174.
↑  רבים מתלמידי בצלאל נסעו בתקופה זו לווינה לשם התמחות, בהם נחום גוטמן, ישראל הירשפלד ואחרים.
↑  מישורי, אליק, "תחיה ותקומה ציונית על חזית 'בית-הספר העירוני' ברחוב אחד העם בתל אביב", שורו הביטו וראו, עם עובד, תל אביב, 2000, עמ' 94-116
↑  באומן, שלומית, "כלים טכנו. לוגיים", הביאנלה השישית לקרמיקה ישראלית, עיצוב קרמי: כלים טכנו. לוגיים, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, 2011
↑  באומן, שלומית, "כלים טכנו. לוגיים", הביאנלה השישית לקרמיקה ישראלית, עיצוב קרמי: כלים טכנו. לוגיים, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, 2011, עמ' 10–11
↑  באומן, שלומית, "חומריות משוחררת", בתוך: רוזנהיימר, יורם (עורך), מוד פרידלנד, משפחת רוזנהיימר ואגודת אמני קרמיקה בישראל, 2011, עמ' יג
↑  "חווה סמואל – קראמיקאית", "בצלאל", ירושלים, 1985. מצוטט בתוך : עפרת, גדעון, ראשית הקראמיקה הישראלית 1962-1932, הערה מס' 3
↑  עפרת, גדעון, "א-לה-מוד", בתוך: רוזנהיימר, יורם (עורך), מוד פרידלנד, משפחת רוזנהיימר ואגודת אמני קרמיקה בישראל, 2011, עמ' כ'
↑  לב, יעקב, "הכלי הנאה", בתוך: בצלאל החדש, גליונות לבעיות העצוב האמנותי (א), בצלאל החדש, ירושלים, ישראל, 1941
↑  עפרת, גדעון, בצלאל החדש' בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, 1987, עמ' 128
↑  אלון, מיכל, "חנה חר"ג-צונץ, חלוצת אמני הקרמיקה", 1280°c
↑  באומן, שלומית, "חומריות משוחררת", בתוך: מוד פרידלנד, רוזנהיימר, יורם (עורך), משפחת רוזנהיימר ואגודת אמני קרמיקה בישראל, 2011, עמ' יג.
1 2  ראו: 'מלר ימגוצ'י, שיר; טורבוביץ, ענת, החומר הלבן, פיסול עכשווי בפורצלן, מוזיאון וילפריד ישראל, הזורע, 2015, עמ' 5
↑  אמנות ותעשייה, בית הנכות הלאומי בצלאל, ירושלים, 1947, עברית / אנגלית
↑  פסל פרידברג, תערוכת "החברה הקיראמית" במוזיאון חיפה, על המשמר, 30 בדצמבר 1955
1 2  רות פלד, אהרן כהנא, על המשמר, 6 בפברואר 1959
↑  בית"ר "לפיד" מייצר כלים סניטריים חדשים, דבר, 28 במרץ 1956
↑  ארואטי, פנינה, קדרות חרסה 1966-1956, בית אהרון כהנא, רמת-גן, 2007
↑  ישראלי, אמנות, "המחלקה האמנותית ב"חרסה" 1966-1956, 1280°C, גיליון 27, קיץ 2013, עמ' 28-24.
↑  ארואטי, פנינה, פנינה עמיר-זמיר, בית אהרון כהנא, רמת-גן, 2010
↑  לימון, אביבה, ריאיון עם מר נחמיה עזז, עברית, 05/06/1990, נמצא במרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, ובארכיון בית בנימיני, תל אביב-יפו.
↑  פנחס עשת, פסלי פורצלן, מוזיאון חיפה לאמנות חדשה, חיפה, 1980
↑  ראו הגדרתה של שרה חינסקי לפרויקט המצאת ה"מסורת" הבצלאלית. חינסקי, שרה, 'מלכות ענווי ארץ: הדקדוק החברתי של שדה האמנות המקומית, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2015, עמ' 97-96.
↑  "מכללת תל-חי", בתוך: קדרות, עלון מס. 7, אוגוסט 1980, עמ' 7-3
↑  בצלאל 100, ספר שני 1965-1935, טרטקובר, דוד; עפרת, גדעון (עורכים), מועצת הפיס לתרבות ולאמנות, 2006, עמ' 189.
↑  בצלאל 100, ספר שני 1965-1935, טרטקובר, דוד; עפרת, גדעון (עורכים), מועצת הפיס לתרבות ולאמנות, 2006, עמ' 191, 201
↑  המרכז לאמנות בבאר-שבע / המחלקה לקדרות, קדרות, עלון מס. 6, ספטמבר 1979, עמ' 4-2
↑  צבע המבוסס על חימר נוזלי ובו פיגמנטים טבעיים או מלאכותיים. וריאציות קרובות נקראות בשם "סליפ".
↑  ארואטי, אינה, גדולה עוגן: כמו טבע, בית אהרון כהנא, רמת גן, 1996 וגם: ארואטי, אינה, דורות: הדוויג גרוסמן / אמנון ישראל, בית אהרון כהנא, רמת גן, 2014
↑  בין המציגים בגלריה בתחום פיסול החומר והקדרות: אהרון כהנא (1952), חוה מחותן (1955), נחמיה עזז (1956). משה גרשוני, לדוגמה, העיד כי רכש עבודות של אמנים כחנה חר"ג צונץ, הדוויג גרוסמן, ג'ין מאיר ואחרים בגלריה זו ובחנות נוספת ששכנה במרתף בניין בפינת רחוב בן יהודה ואידלסון בתל אביב-יפו. ראו: גרשוני, משה, "קרמיקה יהודית", בתוך: בריטברג-סמל, שרה, גרשוני*, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2010, עמ' 314
↑  חוה סמואל (1960), שלי הררי (1960), ג'ין מאיר
↑  חלק מן האמנים הציגו תערוכות שלמות, בעוד אחרים הציגו פריטים במסגרת תערוכה קבוצתית או פריטים מיוחדים למכירה. על המציגים נמנו: עדית עדי ומרים מגנס (1968), חנה בהרל (1966, 1970), רינה פלד (1969, 1971), מרים זמיר (1974)
↑  בעלון של "כד וספל", לדוגמה מפורטות נקודות מכירה ב"משכית", בחנות "טוב טעם" ובחנות "תשורה" בתל אביב וכן בחנות "שרלוט" ובכלבו של ה. שוורץ בירושלים. ראו: פלדמן, ניר, חומר מן הרוח, חוה סמואל, חלוצת הקרמיקה הישראלית, מוזיאון ראשון לציון, ראשון לציון, 2011, עמ' 83. בתה של ברטה אורדנג תיארה עבודות של הדוויג גרוסמן, שהוצעו למכירה ב"גלריה רינה" בירושלים. חנויות נוספות היו 'זינגר' בירושלים, "טרקלין" ו- 'חצרוני' בחיפה, 'גלריה 119' בתל אביב.
↑  אמנות ישראל, תמוז בנמין (עורך), מסדה, תל אביב, 1963
↑  גמזו, חיים, קרמיקה ישראל 70, מוזיאון תל אביב, תל אביב, 1970
↑  בר אור, גליה; עפרת, גדעון, העשור הראשון: הגמוניה וריבוי, משכן לאמנות ע"ש חיים עטר, עין-חרוד, 2008, עמ' 22-23; וגם: עפרת, גדעון, "קרמיקה ארכאולוגיסטית: קדרות וקירות", אהרון כהנא: מונוגרפיה (ה), באתר "המחסן של גדעון עפרת"
↑  רחל אנגל, בין ציירים ואדריכלים, תערוכת הארכיטקטורה במוזיאון תל אביב, מעריב, 3 באוקטובר 1958
↑  דוגמה לחיבור כזה ניתן למצוא בפרסום מילון מונחים עברי למונחי קדרות, שראה אור בשנת 1950 בהוצאת ועד הלשון העברית (מילון למונחי קדרות, ועד הלשון העברית והועד המכין ללשון עברית, בהשתתפות מוסד ביאליק, ירושלים, 1950). ראו: יגיד-מאירוביץ, מאירה, "קדרות ישראלית: הערת שוליים", עירית אבא, גלגל. נקודה, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2009, עמ' 6. מילון זה היה תולדה של פעולת ה"ועדה למונחי ארכאולוגיה", שחיברה באופן טבעי בין הקרמיקה הארכאולוגיה לבין הקדרות והעיצוב בני התקופה.
↑  פייגה, מיכטל; שילוני, צבי (עורכים), קרדום לחפור בו: ארכאולוגיה ולאומיות בארץ-ישראל, אוניברסיטת בן-גוריון, באר שבע, 2008
↑  תמוז, בנימין (עורך), סיפורה של אמנות ישראל, מסדה, 1980, עמ' 155-156.
↑  עפרת, גדעון, "הדיאלקטיקות של שנות החמישים", בתוך: בר אור, גליה; עפרת, גדעון, העשור הראשון: הגמוניה וריבוי, משכן לאמנות ע"ש חיים עטר, עין-חרוד, 2008, עמ' 24
↑  עפרת, גדעון, ראשית הקראמיקה הישראלית 1962-1932, עמוד 17
↑  אייזין, נאוה, "פסל נוצר באובניים, תערוכת יחיד ראשונה של רינה פלג", דבר, 19 בינואר 1972
↑  באומן, שלומית, "שלומית באומן בשיחה עם רינה קמחי, 'קרש בית שרוף'", °1280, 11, 2004, עמ' 39-36.
↑  לתצלום העבודה ראו: ראו: גמזו, חיים, קרמיקה ישראל 70, מוזיאון תל אביב, תל אביב, 1970
↑  מירון, איה, "ציונה שמשי", בתוך: 1965 היום, לפידות, מירה (אוצרת), מוזיאון ישראל, ירושלים, 2015, עמ' 141-138
↑  טננבאום, אילנה, "הזמן של הפוסט: שנות השמונים באמנות הישראלית", בתוך: צ'ק פוסט: שנות השמונים באמנות ישראל, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה, 2008, עמ' 24-23
↑  עפרת, גדעון, "פוסט -מודרניזם", עכשיו, 48-47, 1983, עמ' 270
↑  עד לשנת 1993, אז הוצגה תערוכת של לידיה זבצקי, לא התקיימה במחלקה לעיצוב ואדריכלות במוזיאון ישראל תערוכה העוסקת בקרמיקה (עיצוב קרמי או קדרות). ראו: עיצוב ואדריכלות במוזיאון ישראל: דיוקן של מחלקה 1997-1973, מוזיאון ישראל, ירושלים.
↑  גדעון עפרת אמנם הכניס לפרק העוסק ב"כנענים" בספר "סיפורה של אמנות ישראל" (סיפורה של אמנות ישראל, תמוז, בנימין (עורך), מסדה, 1980) ושדה האמנות התייחסות לחלוצות הקרמיקה הישראלית, ולציונה שמשי במסגרת הדיון ב"עשר פלוס", אולם ניכר כי נשמט חלקם של מדיה העיצוב השונות מן ההיסטוריה של האמנות הישראלית.
↑  , צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 336.
↑  עפרת, גדעון, אל מיתוס ללא אל, בית האמנים, ירושלים, 1985, עמ' 63
↑  "השמוט והשמות", עפרת
↑  לרוב, אמני הקרמיקה נטו להצבות פיסוליות ולא ליצירת מיצב, ששורשיו האוונגרדים התבטאו בחשיפת אמצעי היצור של מערך התצוגה.
↑  שמשי, ציונה, "אנטומיה של תערוכה בעקבות 'כולם יושבים'", בתוך: קדרות, עלון מס' 10, דצמבר 1984, עמ' 28-25; שמשי, ציונה, ציונה שמשי: סיכום ביניים 1987, [חמו"ל], 1987
↑  אופק, רותי (עורכת), משה שק: צלמים, המוזיאון הפתוח, גני התעשייה תפן ועומר, 2006
↑  עפרת, גדעון, "מנוס ממיתוס ואליו", אל מיתוס ללא אל, בית האמנים, ירושלים, 1985, עמ' 56
↑  העבודות זכו לתהודה גדולה בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 ושלושה צ יורי קיר כאלו אף הותקנו במשכן נשיאי ישראל (1986). במקביל זכתה גם הקרמיקה הארמנית המסורתית לפריחה בעקבות פעילותה המחקרית של נורית כנען-קדר. בשנת 1982, לדוגמה, הוצגה במוזיאון ארץ ישראל את התערוכה "הקרמיקה הארמנית של ירושלים".
↑  בעבודה "בדם ליבי (1980) כבר עשה גרשוני שימוש בצלחות ועליהן כתמי צבע, אולם בתקופה זו עשה שימוש בצבע זכוכית.
↑  על האמנים שבהם נעזר לגרשוני היו לידיה זבצקי (ע"פ עדותו) ודניאל דייוויס (ע"פ עדות רעיתו - עדינה בר און)
↑  גרשוני, משה, "קרמיקה יהודית", בתוך: בריטברג-סמל, שרה, גרשוני*, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2010, עמ' 314; לוי, איתמר, משה גרשוני: עבודות 1990-1987, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1990, לוחות 31–33, ללא מספרי עמודים
↑  רעיה רדליך: הילות שנפלו, אוניברסיטת חיפה, חיפה, 2002, עמ' 24-23.
↑  מישורי, אליק, "שיר הלל לבוץ", בתוך: דרך בחומר: 5 עשורים לקרמיקה בישראל, ארואטי, אינה (אוצרת), בית אהרן כהנא, רמת גן, 1998 (ללא מספרי עמודים)
↑  עדי, עינת, "אנרזיק", סטודיו 83, יוני 1997, עמ' 9-13
↑  בהקשר זה גם הפסל גדעון גכטמן עסק במחצית שנות ה-90 בקרמיקה וביחס שבין מקור להעתק.
↑  על המורים נמנים סטפן אגאי, שלימד טכניקות של יציקות פורצלן בבצלאל במהלך שנות ה-90 (ראו: 'מלר ימגוצ'י, שיר; טורבוביץ, ענת, החומר הלבן, פיסול עכשווי בפורצלן, מוזיאון וילפריד ישראל, הזורע, 2015, עמ' 5)
↑  על האמנים שמכשירים בסדנאותיהם קדרים בשימוש בפורצלן החל מראשית המאה ה-20 נמנים עירית אבא ורני גילת.
↑  חומר המעורב עם נייר. חומר זה משמש כמייצב בבניית הכלים והוא מתאפיין בגמישות פיסולית רבה יותר.
↑  יגיד-חיימוביץ, מאירה, עירית אבא: גלגל. נקודה, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2009
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
נשים יוצרות ג'ארות, רמאללה
1905 בקירוב
הוצאת כלים מהתנור בסדנת "אריחי כיפת הסלע"
שנות ה-30 של המאה ה-20
יעקב איזנברג וזהרה שץ עם פריטי קרמיקה מתוצרת "בצלאל"
1925 בקירוב
מודעה של "קרמיקה בצלאל ירושלים"
דבר, 16 ביוני 1925
חוה סמואל (מימין) ומירה ליבס (משמאל) ליד התנור ב"כד וספל"
לוגו של "כד וספל" מוטבע בתחתית כלי (ללא תאריך)
נחמיה עזז במפעל "חרסה" (1960-1955)
אגרטלים מתוצרת חברת "לפיד" (1959)
מתוך: מה חדש בממלכת הכלים של "חרסה" "ולפיד", דבר, 23 באוקטובר 1959
כדים מן המחלקה לקרמיקה אמנותית, בצלאל (1960-1959)
איצ'ה ממבוש וג'ניה ברגר בעין הוד (1966 בקירוב)
עבודות של ציונה שמשי מכרזת תערוכתה בגלריה דוגית, תל אביב-יפו, 1965