stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדעון מאירי
תפקידים אזרחיים

לאחר הפרישה מצה"ל בסוף דצמבר 1979, לא היו עדיין מספיק שנים ליציאה לגמלאות.
נכנס לקורס של השב"כ בסטטוס של "מושאל".
בתפקיד הראשון באזרחות יצא בקיץ 1980 לשליחות לניו-יורק כקצין ביטחון לסניף ניו יורק של אל-על. תפקיד שהסתיים בסתיו 1983. מאירי חזר לישראל בקיץ 1983, השלים תהליך פרישה לגמלאות מצה"ל ופרש באופן רשמי באפריל 1984.
לאחר השלמת לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ת"א, הצטרף באביב 1985 לאגף הביטחון באל-על ובקיץ 1986 התמנה לתפקיד סגן ראש אגף הביטחון למבצעים. בתפקיד זה, יצא כחבר במשלחת לגיבוש הסכם תעופה בין ישראל לפולין. בעקבות סדרת פגישות החלו להתבצע טיסות אל על לוורשה בשנת 1987.
העיסוק במשא ומתן הזה היה התחלה להתעניינות במתרחש במזרח אירופה בכלל והיהודים שם, בפרט. המשך מעורבות של מאירי, כנציג אגף הביטחון, בטיפול בפעילות אל-על במדינות אירופה ובטיפול שנדרש בגל העלייה הגדול עם פתיחת שערי היציאה מברית המועצות. לפני ואחרי ביטולו של מסך הברזל. בתחום טיפולו היו הקשרים עם מזרח גרמניה, צ'כוסלובקיה, בולגריה וברית המועצות עצמה.
ב-1991 סיים את תפקידו במטה אגף הביטחון ויצא באביב 1992 פעם נוספת לניו יורק כ"ממונה ביטחון אל-על לארצות הברית". בתקופת שהייתו שם התרחבה פעילות אל-על ליעדים נוספים ברחבי ארצות הברית, פעילות שחייבה מפגשים ושיחות רבות עם השלטונות מקומיים ובמקביל ארגון ובניית אמצעים וכוח אדם להפעלת תחנות חדשות. בסתיו 1995 חזר לישראל ועד קיץ 1996 עבד כקב"ט עתודה במספר תחנות אל על, בעיקר תחנות מהן עברה העלייה באוקראינה.
בקיץ 1996 התמנה לתפקיד מנהל הביטחון של חברת ארקיע. תפקיד זה סיים על פי בקשתו בסתיו 2001. סמוך לסיום התפקיד, אירעו פיגועי 11 בספטמבר. לפי בקשה אמריקאית יצא גדעון לדיונים עם נציגי ה-FAA וחברת בואינג לייעוץ על אמצעי מיגון וביטחון הדרושים במטוסים.
תפקידים אזרחיים > אבטחה מחוץ לישראל

אבטחת בית ספר יהודי - באביב 2002 יצא גדעון לסייע ל-Maurice (Chico) Sabbah פילנתרופ יהודי, שהקים בית הספר תיכון יהודי עם פנימייה בגרינסבורו צפון קרוליינה - (American Hebrew Academy). היה זה מוסד חדש לגמרי מהמסד ועד הטפחות. מאירי הקים בו מערכת אבטחה מקצועית שתענה על איומי הטירור שהפתיעו את ארצות הברית. בתפקיד זה עסק עד סוף 2006, ואז חזר לישראל.
ביטחון תעופה בסרביה - בשנת 2009 יצא גדעון לסרביה, לפרויקט שדרוג מערך התעופה הסרבי לרמה הנדרשת על ידי ההשוק האירופי המשותף. הפרויקט בוצע על ידי חברה שוודית ממלכתית. השוודים קיבלו עליו המלצות והעריכו את הניסיון המצטבר ולא נרתעו מהעסקת ישראלי. התקופה הייתה אחרי 'מלחמות הבלקן' כשרמת החשד בסרביה כלפי האירופאים עדיין גבוהה. הפעילות נעשתה בצוות רב לאומי: ראש הצוות מסלובניה, שוודי, איסלנדי ומאירי. שנשכר לנושא הביטחון.
עם צוות אוויר של JAT, חב' התעופה הסרבית, בבלגרד. מרץ 2010.
לימודים

תאר ראשון - בשנת 1972 במסגרת הקורס של המכללה לפיקוד ומטה למד מאירי שנת לימודים ראשונה BA כללי באוניברסיטת תל אביב והפסיק עקב השירות הצבאי. באביב 1985 השלים מאירי לימודים לתאר ראשון באוניברסיטת ת"א.
תואר שני - בשנים 09–2007 למד גדעון לתואר שני באוניברסיטת חיפה בנושא "ההיסטוריה של יהודי פולין ומזרח אירפה" וזאת בעקבות חשיפה ל"שורשים" שהחלה עוד בסוף שנות ה-80 והתחזקה בתחילת שנות ה-90 בעקבות שערי העלייה שנפתחו ב-ברית המועצות. סיים את הלימודים הפרונטליים אך לא השלים את יתרת החובות ועדיין לא זכאי לתואר השני.
פעילות אזרחית

פולין – גדעון חזר ב-2011 ומאז הוא מתנדב בעמותת "מצעד החיים". זה מעסיק אותו כ-3 שבועות בשנה כולל חופשת הפסח, אירועי יום העצמאות. וכן פעילויות נוספות הנוגעות לפולין ולהיסטוריה היהודית שם.
ליווי נוער יהודי - ב-15 השנים האחרונות, מלווה קבוצות תלמידים אמריקאים-יהודים [כיתה י"א] המגיעים לישראל לסמסטר לימודי של 10–12 שבועות ב"סמינר אמריקאי" ב-הוד השרון. המטרה העיקרית של הפעילות היא הכרת ההיסטוריה של עם ישראל בארץ ישראל. מיושמת בלימודים בכיתה בשילוב סיורים לימודיים בשטח. מאירי מתלווה לתלמידים בפעילותיהם. ובמיוחד לסיורים בישראל: עלייה למצדה, מסע מים-לים וכדומה.
גדעון מאירי עם תלמידי תיכון יהודי מארצות הברית, במסגרת "מצעד החיים", מבקרים במחנה אושוויץ.
במסגרת לימודים, ביקור בבית הכנסת בורוצלב 2009.
גדעון מאירי מלווה טיול כיתת AHA, בתל-פאחר, רמת הגולן, 2014.
משפחה ומגורים

בספטמבר 1966 – נישא גדעון ליעל [ישראלי], מורה במקצועה ובת קיבוץ דגניה ב' ועברו להתגורר בנען. במשך השנים נולדו לזוג שלוש בנות: מיכל, עדי וענת.
משפחה ומגורים > מגורים

במרץ 1968 – השתחרר גדעון מצה"ל והמשפחה עברה להתגורר ביהוד. ביולי 1969 חזר גדעון לצה"ל.

באוגוסט 1971 עברה המשפחה לירושלים. עד יולי 1972 שחזרה ליהוד.

ביולי 1976 מעבר לשירות צפון, מגורים מושב נטועה, צמוד לבירנית.

באוגוסט 1978 לאור התפקיד שקיבל במפקדת קחצ"ר ברמלה. בקיבוץ נען חיפשו מורה. יעל מאירי מורה וכך נכנסו לקיבוץ נען כשכירים.

ביולי 1980 –במסגרת עבודתו של גדעון באל על עוברת המשפחה לניו יורק.

באוגוסט, 1983 עם סיום השליחות בניו יורק. הבנות הגדולות היו כבר בסוף יסודי ותחילת תיכון לחצו מאוד לחזור לנען. לאחר התלבטות חזרה המשפחה לנען, במעמד של שכירים.

בשנת 1989, נכנסה המשפחה לתהליך של "קבלה לחברות" ולאחר זמן נעשו חברים מן השורה בקיבוץ נען.
בחודש אפריל 1992 יצאה המשפחה לניו יורק עד ספטמבר 1995 ומאז ועד עכשיו בנען.
לקריאה נוספת

יעקב ארז, האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו', הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים", עמוד 157.
אלישיב שמשי, אליהם נשואות העיניים - על מפקדי חטיבות בשדה הקרב, הוצאת משרד הביטחון, 2006, עמוד 135.
ביאורים

↑  לדעת מאירי האפקטיביות של הירי אינה ידועה
↑  לימים הוקמה יחידת קשר לבנון – יק"ל, במסגרת אוגדה 91 וזאת במקביל להקמת צבא דרום לבנון.
↑  בסטאטוס של מושאל מצה"ל. כדי לאפשר לו להשלים את מכסת השנים המחייבת לפני יציאה לגמלאות.
↑  מייסד בית הספר - Maurice (Chico) Sabbah. – דמות ציורית. הוריו, מהגרים יהודים ממצרים. נולד בברוקלין. בתחילת שנות ה-50 הגיע לישראל במסגרת גרעין נחל. שירת בצה"ל. התחתן עם ישראלית, קיבל צו-גיוס לצבא  האמריקאי שירת  במלחמת קוריאה ונשאר בארצות הברית. נפטר באפריל 2007.
הערות שוליים

↑  הסיוע הארטילרי בקרב להבקעה של חטיבת גולני ברמת הגולן, אתר בית התותחן
↑  מאירי גדעון (אל"ם) מיל. 1977 - 1976, באתר יד לבנים הדרוזים.
גלי הוס

| --- | --- |

גלי הוס, עין הוד 2021
 לידה:  10 בינואר 1944 (בן 80) עין הים
 מקום לימודים:  בצלאל
 תקופת הפעילות:  מ-1968
 תחום יצירה:  אמן, מעצב, צייר, מאייר, רעיונאי, פרסומאי
 בת זוג:  נעמי (לבית דינור) הוס
 מספר צאצאים:  4
גלי הוס (נולד ב-10 בינואר 1944) הוא אמן, מאייר ומעצב ישראלי.
ביוגרפיה

הוס נולד בשנת 1944 בקיבוץ עין הים, לימים קיבוץ עין כרמל. בן לשמואל (שמלקה) איש הפלי"ם ואהובה (לובה) הוס ואח לנירה ולמשה. למד בבית הספר היסודי ובתיכון בקיבוצו.
הוס שירת כמ"מ בחטיבת גולני בשירותו הסדיר. לאחר שחרורו עבד עם נוער. במילואים היה מ"מ במלחמת ששת הימים, מ"פ במלחמת יום הכיפורים ומג"ד במלחמת לבנון הראשונה. במלחמה זו סירב לכבוש בית חולים במחנה הפליטים עין אל-חילווה בלבנון ששימש גם בסיס מחבלים, עד שבית החולים יפונה ממאות המאושפזים, האזרחים והצוות הרפואי.
בין השנים 1965–1968 למד בבצלאל במחלקה לעיצוב גרפי. הוס, לימד בבצלאל, באוניברסיטת חיפה ובמגמה לעיצוב חזותי במכללת ויצו חיפה, שם פיתח את שיעורי "החשיבה הגרפית". בשנת 2018 קיבל את אות יקיר המועצה האזורית חוף כרמל.
הוא כתב את השיר, "ויהודה איננו כבר 20 שנה", לזכרו של יהודה אשכול, שנפל בקרב על גבעת התחמושת. את השיר הלחין נתן כהן וביצעה חבורת הזמר של קיבוץ העוגן.
הוא נשוי לנעמי, נכדתו של פרופסור בן-ציון דינור, היסטוריון ושר החינוך לשעבר. מתגורר ויוצר בכפר האמנים עין הוד.
קריירה

הוס הוא אמן מגיב שפרסם במשך שנים סטיקרים בענייני השעה בעיתון הארץ. הוא פעיל בכל מגוון תחומי העיצוב: עיצוב כרזות, לוגואים (סמלילים), עיצוב לפרסום, עיצוב סביבתי, עיצוב לוחות שנה ייחודיים, טיפוגרפיה, עיצוב עטיפות וספרים רבים.
פרסים

זמן קצר לאחר סיום לימודיו ב"בצלאל", זכה במקום הראשון בתחרות לעיצוב כרזה בנושא "60 שנה לתל אביב".
מאז, השתתף וזכה בתחרויות עיצוב לוגואים רבים והלוגואים שעיצב נבחרו לייצג את הארגונים שהכריזו על התחרות: תחרות לעיצוב לוגו רפא"ל - הרשות לפיתוח אמצעי לחימה (1969), תחרות לעיצוב לוגו חברת החשמל לישראל (1971), לוגו "מקורות" חברת המים הלאומית (1997) לוגו אליאנס - חברה לייצור צמיגים (1984) ואחרים.
כמו כן זכו עיצובים רבים שלו בתחרויות עיצוב. מעטפת יום הזיכרון לחללי צה"ל (1973),(כרזות יום העצמאות, תחרויות "חתך הזהב" לעיצוב מטעם אגודת המעצבים הגרפיים בישראל, תחרויות קקטוס הזהב מטעם איגוד המפרסמים בישראל, תחרות בינלאומית מטעם מגזין TAM השווייצרי ותחרות לעיצוב כרזה לפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בחיפה (1992). הכרזה שעיצב נבחרה בשנת 2013 ככרזה היפה ביותר בכל 30 שנות פסטיבל הסרטים.
פרסים > מבחר ספרים שאייר

אלי סט, מהו מה, הקיבוץ המאוחד, 1969.
יונה סטולר, התן הקטן, הקיבוץ המאוחד, 1970.
נורית זרחי, חרצן בפה, מסדה, 1971.
טובה הרשקוביץ, מפנקסו של הגמד סיפורון, הקיבוץ המאוחד, 1972.
אביטל דפנא, מה פתאום?, הקיבוץ המאוחד, 1972.
ס. יזהר, הכרכרה של הדוד משה, הקיבוץ המאוחד, 1973.
טובה הרשקוביץ, הגמד סיפורון וסבא אלכסנדר, טובה הרשקוביץ, 1976.
תקוה שריג, לנו משלנו, הקיבוץ המאוחד, 1976.
טובה הרשקוביץ, הגמד סיפורון והארנב הצייר, הקיבוץ המאוחד, 1977.
פרסים > מבחר עטיפות וספרים שעיצב

רינה הברון, מסע אל ים וחוף, הקיבוץ המאוחד,1970.
ג'יימס ג'ויס, דבלינאים, הקיבוץ המאוחד, 1971.
אהרן אפלפלד, אדני הנהר, הקיבוץ המאוחד, 1971.
זרובבל גלעד, פרקי פלמ"ח, הקיבוץ המאוחד,1971.
נאטאלי סארוט, עידן החשד, הקיבוץ המאוחד, 1972.
ארתור ד. מורס (אנ'), והעולם שתק, הקיבוץ המאוחד, 1972.
אהרן מגד, החיים הקצרים, הקיבוץ המאוחד, 1972.
תרצה אתר, בין סוף לבין סתיו, הקיבוץ המאוחד, 1972.
קלמן סגל, מות הארכיבר, הקיבוץ המאוחד, 1972.
יצחק שדה, אלבום, הקיבוץ המאוחד, 1972
גולדה מאיר, בית אבי, הקיבוץ המאוחד, 1972
אהרן אפלפלד, כאישון העין, הקיבוץ המאוחד, 1973.
אהרן מגד, מחברות אביתר, הקיבוץ המאוחד, 1973.
עדי צמח, גבי וסיפורים אחרים, הקיבוץ המאוחד, 1973.
יצחק אוורבוך-אורפז, עיר שאין בה מסתור, הקיבוץ המאוחד, 1973
יעקב שביט, משלחת ההצלה, הקיבוץ המאוחד, 1973.
בנימין תמוז, אנג'יוכסיל תרופה נדירה, הקיבוץ המאוחד, 1973.
חנוך ברטוב, אחות רחוקה, הקיבוץ המאוחד, 1973.
אהרן מגד, חצות היום, הקיבוץ המאוחד, 1973.
מרסל ינקו, חיים גורי, קו הקץ, עם עובד, 1981
מבחר תערוכות

“לא לפרסום” (קבוצתית) הגלריה הלבנה, תל אביב, 1981.
“בוגר בצלאל” (קבוצתית) מוזיאון ישראל, 1988.
“זמן אמת” (קבוצתית) מוזיאון תל אביב, 1991.
“שני צדדים לשלום” (קבוצתית - ישראלית פלסטינית) המוזיאון לאמנות של צפון קרוליינה, ראלי, צפון קרוליינה, 1996.
דיוקן עצמי, (קבוצתית), גלריית עין הוד, 2002
אמנות בעימות, (קבוצתית) גלריית עין הוד, 2003
כיסאות, (קבוצתית), גלריית עין הוד, 2004
“אמנות מותגית“ (קבוצתית) תל אביב, 2006
מבחר פרסומים

לוגו וסמל בישראל 2004
Graphic Annual 79
Genius Moves 100 Icons of Graphic Design
Graphic Design in Israel 1985
הערות שוליים

↑  חטיבת כרמלי במלחמת לבנון הראשונה (סבב ראשון) - חטיבת כרמלי, באתר חטיבת כרמלי, ‏5 במרץ 2020
↑  אות יקיר המועצה חוף כרמל לשנת 2018
↑  מילות השיר "ויהודה איננו כבר 20 שנה", אתר זמררשת
↑   חבורת הזמר של קיבוץ העוגן - ויהודה איננו כבר 20 שנה, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:06)
↑  בפרס על כרזה לת"א זכה...חבר קיבוץ, מעריב, 5 במאי 1969
↑  תוצאות תחרות ציור מעטפת יום הזכרון תשל"ג, מעריב, 24 בינואר 1973
↑  מתן שירם, ‏פסטיבל הסרטים בחיפה יוצא לדרך: במה מומלץ לצפות?, באתר גלובס, 30 בספטמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499288205171  VIAF: 308269789   WorldCat (עם VIAF): 308269789
ג'לואיט

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  6°00′00″N 169°34′00″E﻿ / ﻿6°N 169.56666666667°E﻿ / 6; 169.56666666667
 שטח:  11.34 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איי מרשל 
 אוכלוסייה:  1,788 (2011)
 אזור זמן:  UTC+12
  (למפת איי מרשל מוגדלת) מג'ורו ביקיני קווג'לין מילי איילינגלאפלאפ ארנו מיקרונזיה האוקיינוס השקטג'לואיט(למפת איי מרשל רגילה) מג'ורו ביקיני קווג'לין מילי איילינגלאפלאפ ארנו מיקרונזיה האוקיינוס השקטג'לואיט
 
ג'לואיט - צילום לווין
ג'לואיט (במרשלית: Jaluit) הוא אחד האטולים של איי מרשל שבאוקיינוס השקט. נמצא כ-220 ק"מ דרומית מערבית לאטול מג'ורו בו ממוקמת בירת איי מרשל.
האטול כולל 144 איי אלמוגים, השטח היבשתי שלו הוא 11.34 קמ"ר, רוב השטח היבשתי נמצא באי הגדול ביותר שגם שמו ג'לואיט. שטח הלגונה 689.74 קמ"ר. בג'לואיט חיים 1788 תושבים (נכון ל-2011).
ב-1874 הכריזה ספרד על בעלותה על איי מרשל כולם וג'לואיט בכללם. ב-1884 העבירה ספרד את בעלותה על האיים לאימפריה הגרמנית שהחזיקה בהם במסגרת גינאה החדשה הגרמנית. בתקופת השלטון הגרמני הוקמו על האטול מספר תחנות סחר. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל האטול במנדט הדרום-פסיפי שהעניק חבר הלאומים ליפן. בעקבות מלחמת העולם השנייה עבר האטול לשליטתה של ארצות הברית, עד למתן העצמאות לאיי מרשל בשנת 1986.
תחבורה

באטול קיים מנחת, מרובד חצץ, באורך כ-1500 מטר. את המנחת משרתת חברת התעופה של איי מרשל.
אמנת ראמסאר

ב-13 ביולי 2004 נקבעה ג'לואיט כאתר מים בעל חשיבות בינלאומית במסגרת אמנת ראמסאר.
הערות שוליים

↑  מנחת ג'לואיט באתר FAA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4682275-6  MusicBrainz: f8977b7c-631c-48c9-80be-123831905192  VIAF: 243873714   WorldCat (עם VIAF): 243873714 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איים ובנושא גאוגרפיה של אוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גלי זילברברג

גלי זילברברג (נולדה ב-10 במאי 2001) היא שחיינית ישראלית, אלופת ישראל (2018) במשחים ל-800 מטר חופשי, ל-1500 מטר חופשי ול-400 מטר מעורב אישי ושיאנית ישראל הנוכחית (2018) במשחה ל-1500 מטר חופשי. בעלת מדליית כסף מהמכביה העשרים (2017) במשחה ל-800 מטר חופשי.
ביוגרפיה

זילברברג נולדה וגדלה ברעות, בת למשפחה של שחיינים. אמה, מיכל אמין זילברברג הייתה אלופה ושיאנית ישראל בשחייה ואביה, אודי זילברברג, היה שחיין מצטיין בנערותו במכבי ראשון לציון. אחותה הצעירה, נוגה זילברברג אף היא אלופת ישראל בשחייה. בשנים 2013–2016 ירדה עם משפחתה לציריך שבשווייץ. היא מתאמנת בהדרכתו של כרמל לויתן במכבי פארק מים רעות.
ביוגרפיה > 2016

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר 2016 זכתה זילברברג במדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:55.70 דקות, אחרי חיה סימון זבלודוף (8:40.74 דקות) וטלי למקוף (8:51.31 דקות), שתיהן מהפועל דולפין נתניה. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:06.10 דקות, ובמקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:22.91 דקות.
ביוגרפיה > 2017

בתחרות "גביע ישראל" שנערכה באפריל 2017 זכתה זילברברג בשתי מדליות זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 9:06.25 דקות, ובמשחה ל-1500 מטר בשיא ישראלי חדש לגילאי 16, 17 ו-18 של 17:15.24 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:28.16 דקות.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בוויגייט בסוף יוני אותה שנה היא סיימה פעמיים במקום 12, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 9:00.54 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 16, 17 ו-18 של 17:10.32 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 22 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:25.03 דקות. שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בווינגייט, היא זכתה במדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:03.51 דקות, אחרי קלי פרטל מארצות הברית (8:57.21 דקות) ולפני אביטל פליישמן מישראל (9:11.72 דקות).
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט אותה שנה זכתה זילברגברג ב-4 מדליות, 3 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:24.62 דקות, אחרי רוני בווה מהפועל ירושלים שקבעה שיא אישי חדש של 4:20.52 דקות ולפני שחר לייזר מהפועל פתח תקווה שקבעה אף היא שיא אישי חדש של 4:25.20 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:11.59 דקות, אחרי רוני בווה (9:01.59 דקות) ולפני שחר לייזר (9:14.52 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 16, 17 ו-18 של 17:08.85 דקות, אחרי רוני בווה שקבעה שיא אישי חדש של 17:06.05 דקות ולפני שחר לייזר שקבעה אף היא שיא אישי חדש של 17:19.01 דקות. מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 5:04.07 דקות, אחרי לאה פולונסקי ממכבי חיפה שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 15 של 4:53.81 דקות ובת אגודתה שחר מנחם (4:55.83 דקות).
ביוגרפיה > 2017 > אלופת ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר)

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 8:43.58 דקות, לפני חיה סימון זבלודוף (8:43.78 דקות) ואווה פביאן מהפועל בית שמש (8:44.16 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 2:05.39 דקות, במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:17.72 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:01.01 דקות.
ביוגרפיה > 2018 > שיאנית ישראל

בתחרות "גביע האיגוד" שנערכה באפריל 2018 קבעה זילברברג במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 16:47.34 דקות, שיפור לשיאה בן ה-7 שנים של מרדית בודנר (16:54.11 דקות). נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-400 מטר חופשי שיא אישי חדש של 4:20.08 דקות, 5 מאיות השנייה איטי משיא לגילאי 18.
באליפות אירופה לנוער בשחייה שנערכה בהלסינקי, פינלנד ביולי אותה שנה סיימה זילברברג במקום שביעי במשחה ל-1500 מטר בשיא ישראלי חדש של 16:44.61 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתצאה של 8:53.44 דקות ובמקום 15 במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא גילאי 17 ו-18 חדש של 4:20.01 דקות.
ביוגרפיה > 2018 > אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה בסוף יולי אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:54.72 דקות, לפני בקי פוזדנר מהפועל בת ים (9:00.94 דקות) ועדן גירלואנצה ממכבי קריית אונו (9:10.00 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:54.31 דקות, לפני עדן גירלואנצה (17:15.71 דקות) ושחר לייזר (17:28.32 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:56.88 דקות, לפני חברתה לאגודה יעל דניאלי (5:05.06 דקות) ודריה גולובטי מהפועל בת ים (5:07.26 דקות).
ביוגרפיה > 2019

בתחרות גביע האיגוד שנערכה במכון וינגייט, ב-3 באפריל 2019 קבעה זילברברג במשחה ל-400 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 4:18.97 דקות.
הערות שוליים

↑  קריטריונים לטומרקין, שלזינגר וזיבנר בווינגייט, באתר ONE‏, 20 באפריל 2017
גלריית דגלי ספרד
דגלים לאומיים

| דגל | הונף לראשונה | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |   דגל מדיני וצבאי | דגל ספרד - פס ספרדי אדום-צהוב-אדום, מושחת בסמל ספרד |
|  |  |   דגל אזרחי | פס ספרדי אדום-צהוב-אדום |
ניסים מלכותיים

| דגל | הונף לראשונה | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 2014 | הנס המלכותי של מלך ספרד | דגל כחול מרובע, מוטען בשלט האצולה של המלך |
|  | 2015 | הנס המלכותי של נסיך אסטוריאס | דגל תכלת מרובע, מוטען בשלט האצולה של הנסיך |
דגלי הקהילות והערים האוטונומיות

| דגל | הונף לראשונה | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |   דגל אזור מורסיה | דגל סגול, בקנטון ארבעה מגדלי זהב, ובקצה התחתון שבעה כתרים זהובים |
|  |  |   דגל אנדלוסיה | טריבנד ירוק-לבן-ירוק מוטען בסמל אנדלוסיה |
|  |  |   דגל אקסטרמדורה | טריקולור אופקי ירוק-לבן-שחור מוטען בסמל אקסטרמדורה בשליש הדגל לכיוון התורן |
|  |  |   דגל אראגון | דגל זהב מוטען בסמל אראגון חמישית המרחק מהתורן |
|  |  |   דגל אסטוריאס | דגל כחול, צלב זהב |
|  |  |   דגל גליסיה | דגל לבן, סאלטייר תכלת פחות זרוע אחת, מוטען בסמל גליסיה |
|  |  |   דגל חבל הבסקים | דגל אדום, צלב סאלטייר ירוק ומעליו צלב לבן |
|  |  |   דגל האיים הבלאריים | דגל זהב, ארבעה פסים אופקיים אדומים, קנטון סגול עם טירה לבנה |
|  |  |   דגל האיים הקנריים | טריקולור אנכי לבן-כחול-צהוב מוטען בסמל האיים הקנריים |
|  |  |   דגל ולנסיה | דגל זהב, ארבעה פסים אופקיים אדומים, צמוד לתורן פס כחול ודוגמת עלים זהובים |
|  |  |   דגל לה ריוחה | ארבעה פסים אופקיים אדום-לבן-ירוק-צהוב, מוטען בסמל לה ריוחה |
|  |  |   דגל מדריד | דגל אדום, שבעה כוכבים כסופים |
|  |  |   דגל נווארה | דגל אדום מוטען בסמל נווארה |
|  |  |   דגל קנטבריה | ביקולור אופקי לבן-אדום, מוטען בסמל קנטבריה |
|  |  |   דגל קטלוניה | דגל זהב, 4 פסים אדומים אופקיים |
|  |  |   דגל קסטיליה-לה מנצ'ה | ביקולור אנכי אדום-לבן, מוטען בטירה במרכז הפס האדום |
|  |  |   דגל קסטיליה ולאון | מחולק לרבעים 1+4 טירה מזהב על רקע אדום, 2+3 אריה סגול על רקע כסף |
|  |  |   דגל סאוטה |  |
|  |  |   דגל מלייה |  |
דגלים נוספים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| דגל | הונף לראשונה | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
דגלים היסטוריים

| דגל | הונף לראשונה | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1506 - 1701   בוטל סופית ב-1785 |   דגל צלב בורגונדיה   דגל צבאי | סאלטייר אדום משונן על דגל לבן |
|  | 1701 - 1771 |   דגל צבאי  בשימוש בסיסי הצי היבשתיים ומוצבי החוף |  |
|  | 1701 - 1785 |   דגל צבאי ימי |  |
|  | 1701 - 1745 |   דגל צבאי ימי |  |
|  | 1745 - 1785 |   דגל צבאי ימי |  |
|  | 1785 - 1927 |   דגל אזרחי ימי (צי הסוחר) |  |
|  | 1785 - 1873   1875 - 1931 |   דגל צבאי 1785 - 1873     דגל לאומי 1873 - 1843 ושוב ב-1874 - 1931 |  |
|  | 1873 - 1874 |   דגל הרפובליקה הספרדית הראשונה |  |
|  | 1931 - 1939 | דגל הרפובליקה הספרדית השנייה |  |
|  | 1936 - 1938 | דגל ספרד תחת שלטון פרנקו |  |
|  | 1938 - 1945 | דגל ספרד תחת שלטון פרנקו |  |
|  | 1945 - 1977 | דגל ספרד תחת שלטון פרנקו |  |
|  | 1977 - 1981 | דגל ספרד |  |
גן השכלים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  רבינו נתנאל בירב פיומי
 שפת המקור:  ערבית
 סוגה:  מוסר ופילוסופיה יהודית
 הוצאה
 הוצאה:  האגודה להצלת גנזי תימן
 הוצאה בעברית
 תאריך:  ה'תשי"ד (1954)
 תרגום:  הרב יוסף קאפח
 
גן השכלים או פרדס הדעות (בשמו המקורי: בֻּסְתַּאן אַלעִקוּל) הוא חיבורו העיקרי של רבינו נתנאל בירב פיומי. החיבור עוסק במוסר ובפילוסופיה, ונכתב סביב שנת ד'תתק"ז (1147).
על הספר

הספר נכתב בערבית-יהודית-תימנית, והוא מכיל שבעה פרקים. מתכונתו זהה למתכונת הספר תורת חובות הלבבות לרבנו בחיי אבן פקודה, כשרבי נתנאל מביע דעה שונה מרבינו בחיי במספר נושאים. שבעת פרקי הספר הם:
אחדות האל
האדם כעולם קטן
קיום המצוות
תשובה
ביטחון בה'
ימות המשיח
העולם הבא
בספר ניכרת בקיאותו של רבי נתנאל במכמני ספרות הפילוסופיה והמידות הערביים, בנוסף לאלה היהודיים. על פי עדותו, כתב רבי נתנאל את ספרו בעקבות ספרו של רבנו בחיי אבן פקודה, "חובות הלבבות" (התפרסם סביב שנת 1080) עליו הוא חולק בעניינים יסודיים ועקרוניים.
בספר מתייחס רבי נתנאל רבות לתנועת האסלאם, שהשפעתה גברה בתימן באותה תקופה, ונותן מענה פילוסופי לטענות המוסלמים כנגד היהדות. בין היתר, מנהל רבי נתנאל פולמוס עם המוסלמים שטענו שהתורה שונתה במהלך הדורות, ומוכיח מתוך הקוראן כי התורה לעולם לא תשונה כיוון שדברי ה' הם נצחיים. הוא מצטט את דברי הקוראן בסורת אל-מאאידה פס' 42 המדבר על בני ישראל "כיף יחכמונך ועינדהם אלתורייה פיהא חכם אללה, וחכם אללה לא ינסא אבדא", תרגום: "איך ישפטוך ובידיהם התורה שבה משפטי ה', ומשפטי ה' לא ישכחו לעולם".
עם זאת, רבי נתנאל מתייחס גם אל הטענה המוסלמית שהקוראן הוא אלוהי ומשיב לטענותיהם כנגד תורת ישראל. הוא פונה אל פסוקי הקוראן בניסיון להוכיח שאין מטרתו (של הקוראן) להחליף את התורה: "לכן על כל אומה להתנהג במה שהגיע לה ובא לידה ותלך אחרי נביאיה וכהניה וראשיה, ולא נשאר אף אחד בלי תורה, שהכל מאל אחד ואליו וחוזרים, והכל מתפללים אליו ופנים אליו" (גן השכלים, עמ' קיד). אך למרות דברים אלה הוא כן מקבל את הטענה שהקוראן הוא ממקור אלוהי, שכן רצונו של אלוהים הוא ש''שלא יישאר העולם בלי דת'' לכן אלוהים שלח לכל עם התגלות התואמת את תכונתו.
הספר פורסם לראשונה על ידי האגודה להצלת גנזי תימן, בתרגומו וביאורו של הרב יוסף קאפח, יחד עם שני חיבורים נוספים של רבני תימן - ספר המעלות לדרגות ימות המשיח (על ידי מחבר שלא נודע שמו) ושו"ת רבנו חוטר בן שלמה אלד'מארי. כמו כן, הספר תורגם במהדורה נוספת במכון משנת הרמב"ם. כמו כן, הוציא מכון מש"ה מארז של 2 תקליטורי שמע ובהם שיעורים מפי הרב קאפח, שהקליטו תלמידיו בשיעוריו.
לדעת הרב יוסף קאפח, ניכרת השפעת ספרו של רבי נתנאל על איגרת תחיית המתים של הרמב"ם.
ראו גם

תורת חובות הלבבות
לקריאה נוספת

הרב יוסף קאפח, מבוא לספר גן השכלים, להלן "קישורים חיצוניים"
הערות שוליים

↑  משה הלברטל, הרמב"ם, מרכז זלמן שז"ר לתולדות ישראל, 2009, עמ' 49
↑  רבי נתנאל ברבי פניומי, גן השכלים, עמ' פרק ו
↑  יעקב נגן, שראל רוזנבלט, אסף מלאך, ושמו אחד, מגיד, 2022, עמ' 71-81
↑  הרב נתנאל פיומי, תרגום: הרב יוסף קאפח, גן השכלים - הקדמת המתרגם, האגודה להצלת גנזי תימן, תשי"ד, עמ' 13
בית כנסת תפארת ישראל ע"ש עגנון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°44′53″N 35°13′22″E﻿ / ﻿31.748111111111°N 35.222777777778°E﻿ / 31.748111111111; 35.222777777778
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית כנסת תפארת ישראל ע"ש עגנון(למפת ירושלים רגילה) בית כנסת תפארת ישראל ע"ש עגנון(למפת הרי ירושלים רגילה) בית כנסת תפארת ישראל ע"ש עגנון(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית כנסת תפארת ישראל ע"ש עגנון
 
קבוצה של רבני רוסיה לפני בית הכנסת בסביבות שנת 1938
השומר נתן גלס על משמרתו בבית הכנסת, ראשית שנות ה-40
בית כנסת תפארת ישראל ע"ש עגנון הוא בית כנסת השוכן בפסגת שכונת תלפיות בירושלים.