stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארז הלבנון
ארז הלבנון בהיסטוריה

משחר ההיסטוריה נודע ערך רב לארזי הלבנון. עמי קדם השתמשו בהם לבנייה ממלכתית מפוארת, לבנייה באתרים מקודשים ולהכנת ארונות קבורה יקרים לקבורת מלכים ואישים רמי מעלה נוספים. הארז נזכר רבות בכתבי עמים שונים.
אלות נקביות במזרח הקרוב הקדום יוצגו בסמל עץ החיים – בכנען ובמסופוטמיה היה סמל זה היה מיוצג במיוחד בעצי תמר וארז.
ייתכן ש"פרי עץ הדר" שבארבעת המינים היה בימי בית ראשון אצטרובל עץ ארז (ולא אתרוג, שהגיע לארץ ישראל בתקופת בית שני).
בספר מלכים א', פרק ה' מסופר כי שלמה המלך ביקש מחירם מלך צור עצי ארזים לבניית בית המקדש הראשון וחירם נענה לבקשתו ושלח לו עצי ארזים וברושים. בתמורה נתן שלמה לחירם אספקת מזון.
המצרים הקדמונים ייבאו עצי ארז הלבנון לארצם לשם בנייה. בתעודת פרעה סנפרו מופיע אישור לבואן של ארבע ספינות עמוסות בעצי ארז למצרים שנשלחו על ידי הפניקים, והשימוש בהם היה בין השאר להתקנת דלתות לארמון.
בדיקת העץ של "ספינת השמש", ספינה קדומה שהתגלתה בגיזה שבמצרים, שנערכה במוזיאון הבריטי, הראתה שרוב קורות הספינה היו של ארז הלבנון. ספינה זו הייתה שייכת לפרעה חופו (שלט במצרים בשנים 2606-2583 לפנה"ס).
ארון הקבורה של הפרעונית מרית אמון (שלטה במצרים בשנים 1450-1425 לפנה"ס), שהתגלתה בדיר אל בחרי, והנמצא במוזיאון הארכאולוגי בקהיר, נעשה גם הוא מארז הלבנון.
מגילת ון אמון מתארת את מסעו של גיבור המגילה, כהן האל אמון, בדרכו לגבל, להביא ארזים לבניית סירה לאל אמון.
תבליט הובלת העצים האשורי מציג אניות פיניקיות מובילות עצים דרך ים או נהר. מקובל שהעצים המתוארים בתבליט הם ארזי לבנון.
באתרים ארכאולוגיים רבים במדינת ישראל נמצאו שרידי ארז לבנון, מתקופת הברונזה, הברזל, התקופה הפרסית, הרומית, הביזנטית, המוסלמית המוקדמת, הצלבנית והממלוכית, מהגליל לנגב. במקדש מתקופת הברונזה המאוחרת שבתל לכיש, יש שרידי עץ (של ארז הלבנון) רבים של קורות, ששימשו לקירוי וכעמודי תמך לתקרה. גם בכניסה לאולם הראשי נמצאו קורות עץ רבות (ארז הלבנון). שרידי עץ רבים מאוד של ארז הלבנון נמצאו בארמון מתקופת הברונזה התיכונה. שימוש בארזים התגלה גם במקדש הפלשתי בתל קסילה מהמאה ה-10 לפנה"ס. שימוש ניכר בקורות עצים מארז הלבנון לבנייה נעשה גם בתל משוש שבנגב, הנמצא מזרחית לבאר שבע. מהתקופה הישראלית, נמצאו שרידי עץ מפוחמים של ארז הלבנון. בתקופה ההרודיאנית נוצלו עצי ארז לבנון לצורכי בנייה ממלכתיים בהרודיון, במבצר קיפרוס ובממשית.
ייתכן שארז הלבנון שימש גם בתעשיית כלים או חפצים מיוחדים.[דרוש מקור]
גם בעת החדשה, במאה ה-17 נכרתו עצים רבים של ארז הלבנון לצורכי בנייה ושובצו בגגות הבתים של צפת העתיקה.[דרוש מקור]
אוכלוסיית הארזים בלבנון הצטמצמה בשל ניצול־יתר מתמשך.
ארז הלבנון הוא הסמל הלאומי של לבנון, והוא מופיע בדגלה.[דרוש מקור: שזהו ארז הלבנון בדגל]
ארז הלבנון הוא שריד מתקופה קדומה בה שרר באזור הים התיכון אקלים קריר יותר (תקופת השלישון).[דרוש מקור]
גלריה

"ארזי האל" בלבנון
"ארזי האל" בשלג
גזע ארז רחב
אצטרובלי ארז
אצטרובלי ארז בהתפתחותם
ארז בג'בל ברוך
ארזים בקפריסין מזן brevifolia
הערות שוליים

↑  ארז הלבנון באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Nili Liphschitz, Timber in Ancient Israel, Emery and Claire Yass Publications in Archaeology, 2007, עמ' 116
↑  Nili Liphschitz, Timber in Ancient Israel, Emery and Claire Yass Publications in Archaeology, 2007, עמ' 116–117
↑  ראו למשל Hélène Danthine, Le palmier-dattier et les arbres sacrés dans l'iconographie de l'Asie occidentale ancienne, Librairie orientaliste Paul Geuthner, 1937, עמ' 139–142
↑  שמר אריאלי, "פרי עץ הדר" – פרי "עץ החיים", בית מקרא נ"ט, 2014, עמ' 21
↑  שמר אריאלי, "פרי עץ הדר" – פרי "עץ החיים", בית מקרא נ"ט, 2014, עמ' 5–40
↑  מגילת ון אמון באתר רשפים
1 2  Elisha Linder, The Khorsabad Wall Relief: A Mediterranean Seascape or River Transport of Timbers?, Journal of the American Oriental Society 106, 1986, עמ' 274
↑  Nili Liphschitz, Timber in Ancient Israel, Emery and Claire Yass Publications in Archaeology, 2007, עמ' 122–124
↑  Nili Liphschitz, Timber in Ancient Israel, Emery and Claire Yass Publications in Archaeology, 2007, עמ' 117
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284982605171 
לוח מתבליט הובלת העצים האשורי, המציג אניות פיניקיות מובילות עצים דרך ים או נהר. מקובל שהעצים המתוארים בתבליט הם ארזי לבנון.
דגל לבנון, כשבמרכזו מוצג ארז הלבנון
רוחניות

.
המונח רוחניות הוא מושג המציין סוג מציאות אחר מהמציאות החומרית. לפי מספר גישות העולם אינו מסתכם רק במרחב, אנרגיה, זמן, ותודעה, וכי קיימים מאפיינים נוספים לקיום כגון תכלית, נשמה, גמול, שכר ועונש, קארמה, גורל, רוחות (spirits), אלוהות, או כוח עליון מסוים (שאינו בהכרח מוגדר כ"אלוהי").
המונחים נפש (psyche), דעת (mind) ותודעה (consciousness) נזכרים לעיתים בחיבורים הקשורים במושג הרוחניות וזוכים שם לפרשנויות מגוונות, אם כי הם נחקרים מאוד גם בשיח המדעי (בפרט בתחומים מדעי המוח ונוירופסיכולוגיה).
מרבית ההשקפות הרוחניות רואות את חיי הרוח כעיקריים ואת החיים החומריים, הפיזיים, החיצוניים – כמשניים בחשיבותם. אך קיימות גם תנועות רוחניות המדגישות את הקיום האלוהי מצד אחד ואת הקיום החומרי מצד שני, כאשר הצד החומרי הוא מימוש של האלוהי ואין לברוח מפניו. השקפות רוחניות רבות נסמכות על אמונה בקיומה של מציאות על-חושית (טרנסצנדנטלית) כמו אלוהים או חיים שלאחר המוות, וחלקן על אידאות מופשטות אחרות.
רוח וחומר

הרוחניות עשויה לכלול גם פרטים פיזיים שאינם אנושיים, כגון כוחות טבע, להם יכולה להיות מיוחסת מעין נפש (כגון נשמת העולם), וכן חפצים קדושים בעלי חשיבות תרבותית. בקבלה היהודית מוזכרים מלאכים ושרי מלאכים המסוגלים להתממש בחומר. המחזה הגולם לדוגמה מראה מימוש חזק מאוד בחומר, של יכולת רוחנית גבוהה ביותר. הבאה לידי ביטוי במימוש של דמות שנבנתה באמצעות תפילות, בדמוי אדם, המתנהג ומתנהל כאדם לכל דבר, אך למעשה זהו סוג של רובוט, המקבל הוראות מהאדם השולט בו, עד לאותו רגע שבו הוא מתחיל לבגוד בשליטת האדם בו.
רוחניות בימינו

הדתות הן מבשרותיה הבולטות של הגישה הרוחנית, אך בשנים האחרונות, במקביל להתפתחות הפוסט מודרניזם, התרחבה הגדרת הרוחניות לתיאור מכלול ההשקפות והזרמים המשתמשים בהגדרות רוחניות וטרנסצנדנטליות, לרבות אלו שאינם קשורים לדת. הרוחניות, במובן זה, מתארת תהליך או מצב אינדיבידואלי, שמרכזו הוא חיפוש אישי אחר 'הנתיב הרוחני' והסתמכות על ניסיון אישי בחיפוש זה. הרוחניות על פי הגדרה זו כוללת זרמים ואמונות רבים, כגון: העידן החדש, מסורות מיסטיות שונות כמו קבלה, סופיזם, השקפות מיסטיות מודרניות כמו ספיריטואליזם, נאופגניזם ועוד. כמו כן שיטות רבות של רפואה אלטרנטיבית מקורן בגישות רוחניות שונות.
נראה שנבחרה המילה רוח לתיאור אותם חלקים נפשיים ודומיהם בעברית, משום שהרוח אינה נראית אך ניתן להבחין בהשפעותיה (תנועת העצים וכדומה), וכך גם הנפש - לא ניתן לראות אותה, אך ניתן לראות את השפעותיה על החיים, החוויה האנושית ועוד.
עיקר הרוחניות מועברת באמצעות מורים רוחניים שזכו להארה או להדרכה בידי מורה דרך קודם. המורים הרוחניים לומדים שיטות עבודה במזרח אסיה, בדרך כלל, ומביאים עימם את הבשורה למדינות המערב. אך יש גם מורים רוחניים שנולדו באירופה, והביאו את בשורתם לאחר ביקור ממושך בארצות הברית. לדוגמה, המורה הרוחני פטר דנוב נולד בבולגריה למד רפואה בארצות הברית ובשלב מסוים עבר ללימודי דת ומסטיקה באוניברסיטה. לאחר מכן חזר עם בשורה רוחנית למולדתו בולגריה.
רוחניות חילונית

רובה של פסקה זו אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
רוחניות חילונית היא שיטה פילוסופית השואפת לתת טעם לממד הנפשי והפנימי של הקיום ללא צורך באמונה בקיומה של מציאות על-חושית (טרנסצנדנטית) כמו אלוהים או חיים שלאחר המוות, וללא צורך במיסטיקה או אידאות מופשטות אחרות. מבחינה זו המילה רוחניות אינה מרמזת על קיום של רוח נפרדת מהחומר אלא מרמזת על חיי הנפש וחיפוש המשמעות של האדם. הנפש והמשמעות הן תוצרים של המוח האנושי ואינן קיימות מחוצה לו. רוחניות חילונית מחברת בין החשיבות הגדולה שיש להיגיון, לעובדות, להטלת הספק, לעשייה המדעית ולחיפוש האמת עם הצורך האנושי במשמעות ובהדרכה כיצד כדאי לחיות. היא לא מתעלמת מהצד הרגשי שיש באדם ומכירה בחשיבות שיש לקהילה. רוחניות חילונית שואפת להציע טקסים וחגים חדשים שיחברו את האדם שיבחר בכך עם חיי הרוח ויזכירו לו ערכים כמו ערכי כבוד האדם, החירות, הטלת הספק ושוויון ההזדמנויות. גם השקפה זו רואה את חיי הרוח כעיקריים ואת החיים החומרניים כמשניים בחשיבותם ומאמינה שבעקבות היכולת של האדם למודעות עצמית, האדם יכול לבחור להתפתח אל מעבר לצרכים ההישרדותיים תוך מתן דגש על יצירה ועל הבנת הטבע שמסביבו. כך יוכל האדם לממש את מלוא היכולות שבו ולהגיע למשמעות בחייו.
בספרו של עודד פלד, כותב פרופסור רפי וייכרט, במבוא שמונח על עטיפת הספר, על שירת המשורר: <<אלה שיריו של חילוני מאמין המוצא בטבע את בית התפילה שלו>>.
שינויים בהיסטוריה בתפיסת הרוחניות

לפי יואב שורק במסה "אמונה בקומת אדם", לאורך ההיסטוריה היו מספר תפיסות אוניברסליות מתחלפות ביחס למקומה של ה"רוחניות" בעולם. כל אחת מתפיסות אלו, עד זו שהחלה באמצע המאה ה-20, שררה מאות שנים לפחות:
בתקופה המקראית תפקיד ה"רוחניות" כלל חיפוש משמעותה המלאה של תפקיד האדם ל"תיקון העולם". גם מתן תורה לא שלל את תפקיד התבונה האנושית והניסיון כחלק מתפקידו הרוחני של האדם וכהשלמה להבנת רצון הבורא (למרות שרצון הבורא מתברר בעיקר דרך המקרא והמסורת). לפי תפיסה זו, קיים יחס והפריה הדדית בין העולם האמוני-ה"רוחני" לבין העולם ה"ארצי"-הגשמי, כאשר הפריה זו מעניקה מחד משמעות ותכלית לעולם ה"גשמי" ובמקביל מעשירה ומשלימה את העולם הרוחני.
מאז עליית הנצרות ועד עידן הנאורות, התפיסה בעולם הנוצרי הייתה ש"התגלות" שללה את מקומה של התבונה ושל האנושיות בעולם ה"רוחניות" והאמונה. תפיסה זו הובילה לדוֹגְמָה לפיה "ידע ["רוחני"] אינו נבחן על ידי המציאות אלא המציאות נבחנת על ידו". לפי תפיסה זו התקיים נתק מוחלט בין העולם ה"אמוני"-הרוחני לבין העולם ה"ארצי"-הגשמי.
בעידן הנאורות נשללה הדּוֹגְמָה הקודמת לפיה "ידע ["רוחני"] אינו נבחן על ידי המציאות אלא המציאות נבחנת על ידו", והוחלפה בתפיסה "רוחנית" ש"בנרטיב הכולל של האדם כנזר הבריאה התר אחר האמת המצויה בתוך העולם" וש"העולם, הארצי והחומרי, מגלם בתוכו משמעות ואמת נצחית". תפיסה זו חזרה ל"אמונה רוחנית" בקיומו של יחס והפריה הדדית בין העולם האמוני-ה"רוחני" לבין העולם ה"ארצי"-הגשמי.
במאה ה-20, על רקע שתי מלחמות העולם וקריסת ה"אמונה" שההתקדמות הטכנולוגית תמנע את הסבל האנושי, התפתחה תפיסה שהפעם הייתה מבוססת על הפרדה מוחלטת בין העולם האמוני-ה"רוחני" לבין תחומים מסוג המדינאות והמוסר, הבנת הטבע והבנת ההיסטוריה, אלא שבניגוד לתקופה שקדמה לעידן הנאורות הפעם בעולם המערבי תחומים אלו הפכו לתחומים "חילוניים" לחלוטין. במקביל כתנועת נגד, בחלקים מהעולם הדתי התגבשה תפיסה לפיה תחומים מסוג המדינאות והמוסר (בניגוד לתחומים מסוג הרפואה, המדע והטכנולוגיה), הבנת הטבע והבנת ההיסטוריה צריכים להיות מושפעים אך ורק מהעולם האמוני-ה"רוחני", ואין כל מקום להפריה הדדית בתחומים אלו עם העולם ה"ארצי"-הגשמי. בניגוד לתפיסות אלו עומדים הוגים, שהראי"ה קוק בולט בהן, שגם בעת הזו "מאמינים" בקיום יחס והפריה הדדית מלא בין העולם ה"אמוני"-הרוחני לבין העולם ה"ארצי"-הגשמי.
ראו גם

דת
פילוסופיה
אידיאליזם
מורה רוחני
הערות שוליים

↑  עודד פלד, "בלכתך בשדה" (שירים 2010–2015) בהוצאת קשב לשירה תל אביב 2015.
1 2 3 4  יואב שורק, ‏"אמונה בקומת אדם", השילוח,  16, אוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529396005171  GND: 4116568-8  LCCN: sh85126779  NKC: ph116237 
אדם מתרגל מדיטציה
אות מצוקה

אות מצוקה או קריאת מצוקה היא דרך קריאה לעזרה המוכרת באופן בינלאומי. אותות מצוקה מועברים באמצעות שידור אותות רדיו, הצגת פריט חריג הבולט בנוף או הפקת קול הנשמע למרחקים.
קול מצוקה מסמן שאדם, קבוצת אנשים, ספינה, כלי טיס, או כלי תנועה אחר נתון לסכנה מהותית קרבה ובאה המצריכה סיוע מיידי. שימוש באותות אלו במצבים שאינם מצבי חירום, עשוי להיות הפרת חוק מקומי או בינלאומי. ישנם אותות נוספים כפאן-פאן המשמשים להזעקת עזרה במצבים שאינם דחופים.
כדי לאותת שנדרשת עזרה מידיית באופן היעיל ביותר נדרשים שני קריטריונים:
התראה על מצב מסכן חיים (חירום) שמתרחש או עומד להתרחש (כמו התרסקות מטוס או חור בספינה)
העברת מידע על מיקום
כך למשל נור שנורה לשמיים בוער במשך כדקה או פחות ומראה כי ישנו כלי שיט שנמצא בקרבתו. אדם המחזיק זיקוק בוער (שמשכו הוא מספר דקות) מצביע בכך על מיקומו.
משדר מצוקה (אנ') עומד בשני הקריטריונים בכך שהוא משדר אות רציף ובכך מצביע על מיקום ומצב חירום (לעיתים נכלל גם מידע נוסף כגון מהירות הנסיעה וכו').
אותות מצוקה
אותות מצוקה ימיים

אותות המצוקה לכלי שיט ימיים כגון ספינות ואוניות מוגדרים בתקנות הבינלאומיות למניעת התנגשויות בים (אנ') של ארגון הימאות הבינלאומי וקוד הסימונים הבינלאומי (אנ').
אות Mayday משמשים רק במצבי חירום בהם נשקפת סכנת חיים מיידית. במצבים דחופים פחות נשלח אות פאן-פאן. במרבית מדינות העולם, ישנם קנסות או עונשים לאותות מזויפים, מטעים שנשלחים כדי להטעות.
בין האותות אותם אפשר לשדר כדי להתריע על מצוקה:
שידור אות Mayday, בתדר רדיו גבוה מאוד כמו ערוץ 16 - 156.8 מגה־הרץ או 2182 קילו־הרץ.
לחיצה על כפתור החירום במשדר הרדיו המפעיל אות חירום.
שידור אות SOS (··· – – – ···) בקוד מורס באמצעות אורות או קולות.
שריפת נור או זיקוק אדום
הפעלת רימון עשן המפיק עשן כתום
העלאת עשן באמצעות שרפה (הבערת חבית שמן או זפת)
הנפת דגלי הקוד הבינלאומי NC ‏
אותות מצוקה ימיים > מראה לא שגרתי

כל מראה לא שגרתי בספינה שעשוי למשוך תשומת לב יכול לשמש כאות מצוקה. כך למשל מפרש הפוך נראה למרחקים ומצביע על בקשת סיוע.
אותות מצוקה ימיים > דגל הפוך

הנפת דגל הפוך סימלה איתות מצוקה במשך מאות שנים. דגלים מסוימים אינם מתאימים למטרה זו (דגל ספרד או קוריאה הדרומית) או בגלל סימטריותם (דגל ישראל, יפן ותאילנד). בנוסף דגלים מסוימים הם הפכים של דגלים אחרים: דגל פולין הפוך הוא דגל אינדונזיה או מונקו. ספינה ללא דגל גם עשויה לסמן מצוקה. גם דגל קשור משמש למטרה זו.
ציור של ריצ'רד קולברוד ובו נראית הספינה HMS Romney טובעת ליד האי טסל ב-1804. הנס הכחול ההפוך בראש התורן מסמל מצוקה
הספינה HMS Pique בסערה, מניפה את דגל הצי המלכותי הבריטי הפוך.
אותות מצוקה ימיים > אובדן ציוד והשלכתו

כדי למנוע חיפושי שווא מוטעים, על צוות הספינה לדווח על אובדן ציוד מסוים ובו משדר חירום (EPIRB), גלגלי הצלה, סירות הצלה וכל אביזר המסומנים בשם הספינה.
מרבית רשויות הנמל מציעות דרכים להשלכת פסולת ובהם נורים פגי תוקף שאין להדליקם כדי להשליכם אלא להבעירם בשטח פסולת ייעודי.
משדרי חירום (EPIRB) מועברים לפירוק לפני השלכתם לאשפה הרגילה משום שבעת השהייה במטמנה עשוי המכשיר להידלק ולשדר אות שגוי. ב-2013 מרבית ההפעלות של מכשירים אלו באוסטרליה היו כתוצאה מהשלכה שגויה לאשפה.
אותות מצוקה אוויריים

תדר המצוקה האווירי האזרחי הוא 121.5 מגה־הרץ. כלי טיס צבאיים משדרים ב-243 מגה־הרץ (שהוא הרמוני ל-121.5 מגה־הרץ).
צורה נדירה לאיתות בהם יכולים להשתמש כלי טיס ללא תקשורת רדיו (NORDO), היא טיסה בצורת משולשים, בעדיפות לפניות של 120 מעלות.
הערות שוליים

↑  Aeronautical Information Manual, U.S. Federal Aviation Administration, 2016
↑  For example, 36 U.S. Code §176(a) provides: “The flag should never be displayed with the union down, except as a signal of dire distress in instances of extreme danger to life or property.”
↑  "Slave Ship Mutiny Program Transcript". Educational Broadcasting Corporation. 2010. Retrieved 2012-02-15.
↑  "Flying flags upside down". Allstates-flag.com. אורכב מ-המקור ב-2009-12-13. נבדק ב-2009-07-27.
↑  Gaden, Phil. "A 406Mhz beacon is your best chance of being rescued". Australian Maritime Safety Authority. נבדק ב-21 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4177492-9
סגונטו

סָגוּנטוֹ (בספרדית: Sagunto, בוולנסית: Sagunt, בלטינית: Saguntum) היא עיר ספרדית באזור קמפ דה מורוודרה שבקהילה האוטונומית ולנסיה, במזרח ספרד. העיר ממוקמת על גבעה, כ-30 קילומטרים מוולנסיה ובסמוך לים התיכון.
ב-2015 נמנו בעיר 64,944 תושבים.
היסטוריה

עקב דמיון שם העיר העתיקה 'סגוטנום' לזקינתוס היוונית, סופר כי היוונים יסדו את העיר. ענפי הכלכלה העיקריים של העיר היו גידול תאנים ותבואה וייצור כלי חרס. העיר השתתפה במסחר עם הקולוניות היווניות והפיניקיות בים התיכון. נמצאו עדויות לשרידי מקדש דיאנה וכן חומה שנבנתה על ידי יושביה הקלטיברים של העיר במאה ה־5 לפנה"ס.
בשנת 219 לפנה"ס הייתה העיר למרכז מסחרי גדול ומשגשג. העיר צידדה בערים היווניות וברומאים במאבקן בקרתגו. רומא וקרתגו היו חתומות על חוזה מתקופת המלחמה הפונית הראשונה, לפיו נהר האברו היה הגבול להתפשטות קרתגו בספרד. בסגונטו שלטה סיעה שהתנגדה לשלטון קרתגו, ולכן שם חניבעל מצור על העיר. תושבי העיר התגוננו, אבל העיר נפלה לידי קרתגו שנה אחר־כך. פרשת סגונטו היוותה עילה מסוימת לפרוץ המלחמה הפונית השנייה. בשנת 217 לפנה"ס אביליקס מתושבי העיר האצילים בגד בתושבים ורימה את מפקד הכוחות בעיר. במסגרת אותה המלחמה, נכבשה העיר על ידי פובליוס קורנליוס סקיפיו ב־212 לפנה"ס. לאחר הכיבוש הרומי, שמרה העיר על מעמד רם והטביעה מטבעות. בתקופת אוגוסטוס היא קיבלה מעמד של מוניקיפיום ועושרה נשמר לאורך ימי האימפריה.
העיר נכבשה על ידי הויזיגותים האריאנים ומאוחר יותר על ידי המורים. במאה השמינית המאוחרת, כחלק מחליפות קורדובה, העיר זכתה לעושר מחודש. מרחצאות, ארמונות, מסגדים ובתי ספר נבנו בה. בד בבד עם הגידול והשגשוג של ולנסיה השכנה החלה תקופה של שקיעה בסגונטו. בשנת 1098 נכבשה העיר לתקופה קצרה על ידי אל סיד, אולם כיבושה הסופי על ידי הנוצרים בא בשנת 1238, בימי חיימה הראשון, מלך אראגון.
סגונטו נפגעה בלחימה, אולם נשתמרו מספר מבנים גותיים. במאה ה־19 המאוחרת, צמחה בעיר תעשיית יצור פלדה שעדיין מהווה מקור פרנסה חשוב בעיר. העיר המודרנית משתרעת על מישור החוף, מתחת לחומות העתיקות של המבצר העתיק. בעיר העתיקה פורום ותיאטרון רומי משוחזרים וכן שרידים מוּריים מימי הביניים. שרידים אלו מהווים את האתר המשומר בעיר. תיאטרון זה היה המונומנט הלאומי הראשון שהוכרז רשמית בספרד (1869).
יהודי סגונטו

אגדה שמביא זאב וילנאי מספרת על קברו של אדנירם עבד שלמה המלך שהיה ממוקם בעיר זו, על קברו הייתה מצבה ובה חקוקה כתובת עברית בזו הלשון:
"זהו קבר עבד שלמה
שבא לגבה את המס
ונפטר ביום..."
אגדה מאוחרת מספרת על קבר המיוחס לשר צבאו של אמציה בבית הקברות של עיר זו. מן המצבה נותרה המילה "לאמציה" ועל יסוד זה נוצרה האמונה שזו מצבתו של שר הצבא לאמציה מלך יהודה.
רבי משה בן חביב כותב בשנת הרמ"ו:
"ומעיד אני עלי שמיים וארץ, כי בהיותי במלכות וואלינציה בקהלת מורויטרי (מורבידרו) הגידו לי כל העם אשר בשער והזקנים, כי שם מצבת קבורת שר צבא אמציה מלך יהודה. וכשמעתי חשתי ולא התמהמהתי לראות מצבתו, מצבת אבן בראש ההר, ואחר העמל והטורח קראתי הכתיבה והיה חקוק עליה שיר, זה לשונו "שאו קינה בקול מרה לשר גדול- לקחו יה..." ולא יכולנו לקרות עוד כי הייתה נמחק אבל היה מסיים השיר השני... לאמציה"
ישנה סברה שאותה מצבה המיוחסת לשר צבאו של אמציה היא של המשורר שלמה אבן גבירול אשר מת בספרד.
בעיר השתמר רובע יהודי קטן ששכן תחת המצודה. יהודי סגונטו ניצלו ממאורעות התקנ"א שפגעו בקהילות סביב. חסדאי קרשקש כותב כי: "במלכות וולינציה לא נשאר יהודי זולתי במקום אחד הנקרא מורבידרו. ובמחוז קטלוניה לא נשאר יהודי זולתי בערי הסגנים והפחות שלא שלחו יד בהם בכל המקומות"
בתעודות מוזכר כי בעת גירוש ספרד בשנת 1492  משה ארדיט ושלמה קבלייר נשאו ונתנו עם בעל ספינה ג'נובזי על העברת הקהילה בספינה לנמלי פיזה ונאפולי. מנמל סגונטו, לפי חישוב זהיר, יצאו כעשרת אלפים יהודים לגלות.
אתרים תיירותיים

מצודת סגונטו - ניתן לראות את שרידי המצודה על ראש הגבעה. חלק גדול מציורי הקיר נשתמרו מהמקור הרומאי והמורי.
תיאטרון רומאי - שוחזר חלקית בסוף המאה ה-20. נמצא במדרון הצפוני של הגבעה. זהו המונומנט הלאומי הרשמי הראשון שהוכרז בספרד (1896).
הכנסייה הגותי של סנטה מריה - נמצאת בפלאסה מיור (הכיכר המרכזית).
הפלאו מוניסיפל (Palau Municipal) - ארמון העיר, מבנה יפהפה מהמאה ה-18.
איגלסיה דל סלבדור (Iglesia del Salvador) - כנסיית המושיע.
לה חודריה (La Juderia) - הרובע היהודי הישן בעל הסימטאות הצרות, שוכן על צלע ההר בדרך אל המצודה.
הערות שוליים

↑  וילנאי, זאב, מצבות קודש בארץ ישראל, עמ' 348
↑  וילנאי, זאב, מצבות קודש בארץ ישראל, עמ' שם.
↑  עזריה מן האדומים, דרכי נועם, 1510, עמ' ח'
↑  , כתבה, השלח א, התרנ"ז, עמ' 228,234
↑  ברנפלד, שמעון, ספר הדמעות, עמ' 218
↑  ביינארט, חיים, גירוש ספרד, עמ' 226-227
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552493905171  BnF: cb119621225 (data)  GND: 4118212-1  LCCN: n80089391  MusicBrainz: 8ebfaba9-5846-4086-af2f-a24efe3b4869  NKC: ge628998  VIAF: 3168286956457272686   WorldCat (עם VIAF): 3168286956457272686
סטיבן גרג

סטיבן גארט גרג (באנגלית: Steven Garrett Gregg;‏ 3 בנובמבר 1955 –  11 בספטמבר 2024) היה שחיין אמריקאי. סגן אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) ופעמיים סגן אלוף עולם (בלגרד 1973) במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה

גרג נולד וגדל בוילמינגטון, דלאוור. הוא בוגר אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית ודוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בביוכימיה ופיזיולוגיה.
ביוגרפיה > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בספטמבר אותה שנה זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.58 דקות, אחרי בן ארצו רובין בקהאוז (2:03.32 דקות) ולפני הרטמוט פלקנר מגרמניה המזרחית (2:03.84 דקות), בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:04.59 ועלה ראשון למשחה הגמר.
ביוגרפיה > 1976 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת מונטריאול הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:59.54 דקות, אחרי בן ארצו מייק ברונר שקבע שיא עולם חדש של 1:59.23 דקות ולפני בן ארצו ביל פורסטר (1:59.96 דקות), בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אולימפי חדש של 2:00.24 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר.
ביוגרפיה > 1978

באליפות העולם שנערכה במערב ברלין, גרמניה המערבית באוגוסט 1978 זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:59.80 דקות, אחרי מייק ברונר שקבע שיא אליפות חדש של 1:59.38 דקות ולפני רוג'ר פיטל גרמניה המזרחית (2:01.22 דקות).
בוב ג'קסון

רוברט סקוט "בוב" ג'קסון (באנגלית: Robert Scott "Bob" Jackson; נולד ב-5 במרץ 1957) הוא שחיין עבר אמריקאי, אלוף עולם (ברלין 1978) במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה

ג'קסון למד והתאמן באוניברסיטת אריזונה.
ביוגרפיה > 1975

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1975 הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.90 שניות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.18 דקות.
ביוגרפיה > 1976

באולימפיאדת מונטריאול הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.69 שניות.
ביוגרפיה > 1978 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה במערב ברלין, גרמניה המערבית 1978 זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אליפות חדש של 56.36 שניות, לפני בן ארצו פיטר רוקה (56.69 שניות) ורומולו ארנטס מברזיל (58.01 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ניק נביד, ג'ו בוטם ודייוויד מקאג בשיא אליפות חדש של 3:44.63 דקות, לפני גרמניה המערבית (3:48.58 דקות) ובריטניה (3:49.06 דקות).
ביוגרפיה > 1979

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסן חואן, פוארטו ריקו בתחילת יולי 1979 הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.66 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא משחקים חדש של 3:47.20 דקות.
פוליקרפוס

| --- | --- |

 לידה:  69 איזמיר, טורקיה 
 הוצאה להורג:  155? (בגיל 86 בערך) איזמיר, טורקיה 
 חג:  23 בפברואר 
 
תמונה משוערת
פּוֹלִיקַרְפּוֹס (ביוונית: Πολύκαρπος) היה הבישוף של סמירנה (כיום איזמיר שבטורקיה) במאה ה-2 לספירה ומרטיר נוצרי. היה תלמידו של יוחנן בן זבדי, נתמנה לבישופ בסמירנה לפני שנת 115, במענה לבקשתו של איגנטיוס. נאבק בדוקטיזם ובמרקיוניזם או לפחות במרקיון עצמו. הוצא להורג ככל הנראה ב-155 או 156.
הוא נחשב אחד מהאבות האפוסטוליים יחד עם קלמנס הראשון, איגנטיוס מאנטיוכיה, קודראטוס ופפיאס. אירנאיוס היה תלמידו של פוליקרפוס.
חייו ומותו כמרטיר

פוליקרפוס נולד בסמירנה ב-69 לערך, עלה במעלות הכנסייה וכיהן בעיר כבישוף. ב-150 פרצו בסמירנה מהומות נגד הנוצרים, כי ההמון סבר שאם יעשו פרעות בנוצרים (הכופרים באלים) יעלמו הצרות שתקפו את האוכלוסייה.
ההמון המוסת פנה נגד פוליקרפוס. בעצת ידידיו נמלט הבישוף אל מחוץ לעיר אולם נתפס והוחזר לסמירנה. מפקד היחידה שנשלחה לתופסו, הנציב העליון של העיר, הציע לפוליקרפוס כי יכבד את פולחן הקיסר, יאמר שהקיסר הוא האלוהים, יעלה קטורת על מזבחו וכך יציל את נפשו.
בהשפעת הכתוב בספרי המכבים בדבר מוות בנפש חפצה (אלעזר) או בשמחה וטובי לבב (האם ושבעת בניה) הסיק פוליקרפוס כי מותו של מרטיר (נוצרי) מהווה התמזגות נצחית עם ישוע. לכן סירב פוליקרפוס להצעת הנציב וזה ציווה להשלכו לזירה.
לפני ששחררו את האריות הציעו לו מספר פעמים להציל את נפשו. פוליקרפוס התחכם. כאשר אמרו לו להגיד "הלאה הכופרים" הצביע על היושבים ביציעים, שהיו עובדי אלילים ואמר את שאמרו לו להגיד.
נאמר לו שאם יקלל את ישוע ינצל, אבל תשובתו הייתה שהוא עבד את ישוע כ-86 שנה, שבהן לא גמל לו ישוע רע על נאמנותו, ולכן לא יוכל לקללו. כאשר אמרו לו להישבע בשם הקיסר אמר פוליקרפוס כי נוצרי משיחי הוא ואם רוצים לדעת מה פירוש הדבר יש להקדיש לכך זמן ראוי. כשנאמר לו שאם ישכנע את העם (היושבים ביציעים) יינצל השיב שהוא יכול לשכנע את המושל אבל לא את העם וביקש שישחררו את חיות הטרף. כשראה המושל שאינו נבהל מהחיות איים על פוליקרפוס שיעלה אותו על המוקד. תשובתו של פוליקרפוס הייתה שהאש במוקד בוערת זמן קצר בלבד ואילו אש הגיהנום לא כבה לעולם.
על חייו ומותו של פוליקרפ נכתב החיבור Martyrdom of Polycarp. לפי הכתוב בספר, בעת שהיה על המוקד קרא פוליקרפוס: הוי אלוהים אדירים, אבי, ישוע המושיע, אני מברך אותך על שמצאת אותי ראוי למות על קידוש השם. אקום לתחייה עם רוח הקודש. קבל נא את הקרבתי, אני מהלל אותך, מעריץ אותך, מברך את שמך בשם ישוע המשיח.
קידמה ועבודה

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  סאלח-חסן ח'ניפס
 תקופת הפעילות:  1951–1961 (כ־10 שנים) 
 אפיון:  מפלגה ערבית מקושרת למפא"י
 אידאולוגיות:  ערביי ישראל 
 כנסות:  2, 3
 ממשלות:  3, 4, 5, 6, 7, 8  *הייתה חברה בקואליציה ללא ייצוג בממשלה
 אותיות:  נ
 שיא כוחה:  2 מנדטים (הכנסת השלישית)
 שפל כוחה:  לא עברה את אחוז החסימה
 נוצרה מתוך:  נוצרה כמפלגה עצמאית
 אתר רשמי
 
קידמה ועבודה הייתה מפלגת מיעוטים ששימשה, בדומה לשאר המפלגות הערביות בזמנה, מפלגת לווין של מפא"י.
המפלגה זכתה למנדט אחד בבחירות לכנסת השנייה, והייתה חברה בקואליציה.
בבחירות לכנסת השלישית הגדילה המפלגה את כוחה לשני מנדטים, והייתה שוב חברה בקואליציה.
לקראת הבחירות לכנסת הרביעית פרש סאלח-חסן ח'ניפס מהמפלגה והקים את מפלגת "סיעה עצמאית לערביי ישראל", שקיבלה 3,818 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. מפלגת קידמה ועבודה אף היא התמודדה לכנסת ה-4 וקיבלה 4,651 קולות, וגם היא לא עברה את אחוז החסימה.
לקראת הבחירות לכנסת החמישית התמודדה המפלגה שוב וקיבלה 3,561 קולות ושוב, לא עברה את אחוז החסימה.
נציגי המפלגה בכנסת

הכנסת השנייה (1951)

מנדט אחד: סאלח-חסן ח'ניפס
לרשימת מועמדים מלאה ראו כאן
הכנסת השלישית (1955)

2 מנדטים: סאלח-חסן ח'ניפס, צאלח סלימאן
לרשימת מועמדים מלאה ראו כאן