stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דויד גופן
קריירה

גופן הוא יליד ברוקורט לייז'. בשנת 2015 הוביל את נבחרת גביע דייוויס של בלגיה למשחק הגמר נגד בריטניה, בפעם השנייה בהיסטוריה שלה (הפעם הראשונה הייתה בשנת 1904). בטורניר עצמו שנערך בגנט נבחרתו הפסידה 3-1.
בשנת 2016 הגיע עד רבע הגמר באליפות צרפת הפתוחה שם הודח על ידי דומיניק תים.
בשנת 2017 הגיע לרבע הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה שם הפסיד לגריגור דימיטרוב.
דגל כורדיסטן

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי
 הונף לראשונה:  1920
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור אופקי בצבעי אדום, לבן ירוק מוטבע בשמש צהובה
דגל כורדיסטן הוא דגל המשמש את העם הכורדי. יש האומרים שהוא נוצר בשנות ה־20 של המאה ה־20 על־ידי ארגון הח'ויבון. הדגל נאסר לשימוש באיראן ובסוריה.
היסטוריה

הדגל הכורדי נוצר על ידי התנועה לעליית כורדיסטן (אנ') ב-1920.
הדגל הכורדי הראשון הונף במהלך מרד כורדי בעיראק המנדטורית בין מאי ליוני 1919. הדגל, ששימש לאחר מכן גם את ממלכת כורדיסטן (אנ'), מדינה כורדית קצרת ימים שהתקיימה בין 1921 ל-1925, היה דגל ירוק שעליו עיגול אדום ובתוכו סהר.
רפובליקת אררט, מדינה כורדית בלתי־מוכרת שהתקיימה במזרח טורקיה בשנים 1927–1930, השתמשה לדגלה בדגל דומה לדגל הכורדי, אך עיגול השמש שברכזו עוצב בצורה שונה. דגל נוסף ששימש את הרפובליקה כלל עיגול זהוב ובתוכו שני הרים לציון הר אררט.
הרפובליקה של מאהבאד, מדינה כורדית שהתמכה על ידי ברית המועצות, שהתקיימה בצפון־מערב איראן ב־1946, הציבה את זריחת השמש בתוך סמליל סובייטי.
בדגל עיראק בשנים 1959-1963 יוצגו הכורדים על ידי שמש במרכז הדגל.
הדגל הוא דגלה הרשמי של כורדיסטן העיראקית, אוטונומיה כורדית נרחבת בצפון עיראק, מאז הקמתה הרשמית ב־1992. יום הדגל מצוין ב־17 בדצמבר.
ב-2006 הורה נשיא כורדיסטן העיראקית מסעוד בארזאני על הסרת הדגל העיראקי, שכלל בתוכו סמלי בעת', בשל מבצע אל-אנפאל, בו ביצע ממשל סדאם חוסיין טבח בכורדים. לאחר הסרת הסמל הבעת'י מהדגל ב-2008, הותרה הצגת הדגל העיראקי לצד דגל כורדיסטן בכורדיסטן העיראקית.
המנהל האוטונומי של צפון ומזרח סוריה, ישות כורדית מוכרת למחצה בצפון מזרח סוריה, אימצה דגל בו מוצג סמלה על רקע לבן. דגל נוסף המשמש את האזור הוא טריקולור בצבעי צהוב, אדום וירוק.
עיצוב

דגל כורדיסטן הוא טריקולור ירוק-לבן-אדום, צבעי הלאומיות הכלל־אירנית. הצבעים מסמלים גם את הטבע בכורדיסטן (ירוק) שלום (לבן) ודם לוחמי העצמאות הכורדית (אדום). במרכז הדגל מוטבע שמש בעל עשרים ואחת קרניים, המסמל את זריחת ועליית כורדיסטן. גרסאות קודמות של הדגל הציגו שמונה עשרה קרניים בשמש
גלריה

דגל רפובליקת אררט
דגל ממלכת כורדיסטן
דגל רפובליקת מהבט
דגל כורדיסטן הסורית
דגל נוסף של רפובליקת אררט.
דגל הרפובליקה האוטונומית של צפון מזרח סוריה
דגל עיראק בשנים 1959-1963. השמש הצהובה-אדומה שברכז מייצגת את הכורדים
גבריאל פטי

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1893 טורנה, בלגיה 
 הוצאה להורג:  1 באפריל 1916 (בגיל 23) בריסל, בלגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות שרבק 
 מדינה:  בלגיה 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 
גבריאל אלינה אוגניה מריה פטי (בצרפתית: Gabrielle Alina Eugenia Maria Petit) (20 בפברואר 1893 – 1 באפריל 1916) הייתה אישה בלגית שריגלה עבור השירות החשאי הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה. היא הוצאה להורג ב-1916, והפכה לגיבורה לאומית בלגית לאחר תום המלחמה.
ביוגרפיה

פטי נולדה ב-20 בפברואר 1893 בטורנה להורים ממעמד הפועלים, השנייה מתוך שלושה ילדים. כשגבריאל הייתה בת תשע, נפטרה אימה והיא ואחותה הגדולה הלנה, הושמו בבית יתומים קתולי, אחיות הילד ישו, בברוז'לט על ידי אביה. כשהייתה בת 16 נדרשה לעזוב את המקום, עברה לגור בבריסל ועבדה כמוכרת. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה הייתה בת 21 והתנדבה לשרת בצלב האדום הבלגי.
פטי הייתה מאורסת לחייל מוריס גוברט, סמל בצבא הבלגי. כשפרצה המלחמה כמה חודשים לאחר מכן, מוריס נפצע והגיע בסופו של דבר לבית חולים באנטוורפן. לאחר נפילת אנטוורפן, הוא הסתתר לפני שחצה את הגבול להולנד ביוני 1915 כדי שיוכל להצטרף מחדש לצבא הבלגי בצד השני של החזית דרך אנגליה.
ריגול

פעילות הריגול של פטי החלה, כאשר סייעה לארוסה, לחצות את הגבול להולנד.
היא העבירה למודיעין הבריטי מידע על הצבא הגרמני הקיסרי, מידע שנרכש במהלך המסע.
היא גויסה בפולקסטון על ידי סוכנות הביון הבריטית וולינגר לונדון. באנגליה היא קיבלה הכשרה קצרה כדי להכין אותה לריגול רכבות. תנועות החיילים הגרמנים ברכבת הועברו על ידה לבעלות הברית. תוך שימוש במספר זהויות בדויות ובתחפושות היא נסעה דרך בלגיה, בין היתר תחת השם הבדוי מדמואזל לגראן (הגדולה). היא כתבה את הדיווחים על פיסות נייר קטנות שהחביאה בבגדיה. היא עבדה בגזרת איפר במובז', חיה בין חיילי אויב, נטלה זהויות בדויות רבות, אספה מידע על תנועות החיילים הגרמניים, נקודות אסטרטגיות, תנאי החימוש ורשת הרכבות מטעם בעלות הברית.
גבריאל הייתה פעילה גם ב" Le Mot du Soldat", הרשת הענפה שהעבירה דואר חשאי בין חיילים בלגים בחזית למשפחותיהם בבלגיה הכבושה. היא גם הייתה מעורבת בהפצת "La Libre Belgique", מגזין התנגדות המחתרת הגדול בבלגיה. ועזרה לחיילים הכלואים מאחורי קווים גרמניים לחצות את הגבול ההולנדי.
במשפט וההוצאה להורג

פטי נבגדה על ידי גרמני שהציג את עצמו כהולנדי. היא נעצרה על ידי הצבא הגרמני בפברואר 1916. פטי נכלאה בכלא דה סינט-גיליס (פרבר של בריסל). היא כתבה סיסמאות פטריוטיות על קירות התא שלה, שהוסרו כל בוקר על ידי השומרים ולאחר מכן נכתבו מחדש על ידי פטי. בתחילת מרץ 1916 נשפטה והורשעה בגין ריגול, כאשר גזר דין המוות הוטל ב-1 במרץ שלאחר מכן. במהלך משפטה סירבה פטי לחשוף את זהותם של חבריה הסוכנים, למרות הצעות חנינה.
ב-1 באפריל 1916, גבריאל פטי נורתה, בהתעקשותו של הצבא הגרמני, על ידי כיתת יורים בשדה ההוצאה להורג הלאומי טיר בשארביק. בדרכה אל המוקד היא סירבה לכסות את עיניה. עם מתן הפקודה, פטיט זעקה "תחי בלגיה, תחי ה...". מיד לאחר ההוצאה להורג היא נקברה במקום בקבר לא מסומן.
הנצחה

סיפורה של פטי נותר עלום עד לאחר המלחמה, כאשר התגלה סיפורה והיא הפכה לגיבורה בלגית. במאי 1919, הוצאה גבריאל פטיט מקברה בשטח ההוצאה להורג. נערכה לה הלוויה ממלכתית, בהשתתפות המלכה אליזבת מבלגיה, הקרדינל מרסייה מבריסל וראש הממשלה לאון דלקרואה נשא נאום. אנשים חלפו על פני הארונות במשך שעה, רבים בדמעות. לאחר מכן נקברו שרידיה (ושל עמיתיה הסוכנים א. בודסון וא. סמקנס) בטקס הצטיינות צבאית מלא בבית העלמין בשארביק.
בשנת 1923 נחשף פסל של גבריאל פטי בכיכר סן ז'אן במרכז בבריסל - שוב בנוכחות המלכה אליזבת. במהלך הטקס שרו 700 ילדי בית ספר את ה-Brabançonne. על בסיס הפסל נחרטו מילותיה: "אני אראה להם שאישה בלגית יודעת איך למות". לפי ההערכה, הפסל הוא האנדרטה הראשונה לאישה ממעמד הפועלים בהיסטוריה האירופית. בטורנה מולדתה, נקראה כיכר על שמה. לאחר המלחמה נכתבו מספר ספרים ונעשו סרטים על חייה.
לקריאה נוספת

דה שאפדרייבר, סופי (2015). גבריאל פטיט: מותה וחייה של מרגלת נשית במלחמת העולם הראשונה. לונדון: בלומסברי אקדמיק. ISBN 9781472590862.
סרטון ביוטיוב: מחווה לגבריאלה פטיט (אפריל 2016)
הערות שוליים

1 2  Gabrielle Petit The Death and Life of a Female Spy in the First World War, Bloomsbury, retrieved 7 February 2015
1 2 3 4 5 6 7 8 9  סופי דה שאפדרייבר, גבריאל פטיט: מרגלת מלחמת העולם הראשונה, באתר מגלה את בלגיה, ‏9 בינואר 2022
1 2 3  גבריאל פטי, באתר Chemins de Memoire
1 2 3 4 5 6 7  Propaganda Postcards of the Great War "Gabrielle Petit" Accessed 12 October 2012
1 2 3  מארי-כריסטין וינק, זיכרון גבריאל פטיט, באתר Traces of war
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594989005171  BnF: cb16974865r (data)  GND: 1048700380  ISNI: 0000 0004 3072 0260  LCCN: n2014067624  NTA: 424268027  SNAC: w64g2hs5  SUDOC: 186248334  VIAF: 308179003   WorldCat (עם VIAF): 308179003 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גבריאל פטי".
שמה של פטי מופיע על אנדרטת המלחמה במתחם ההוצאה להורג, שארביק
דאודי קוואה השני

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1896 Mengo, אוגנדה 
 פטירה:  22 בנובמבר 1939 (בגיל 43) קמפלה, אוגנדה 
 מדינה:  אוגנדה 
 מקום קבורה:  קברי מלכי בוגנדה בקסובי 
 פרסים והוקרה
 אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית  מפקד של מסדר הכתר הבלגי  אביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש 
 
סר דאודי קוואה השני (8 באוגוסט 1896 - 22 בנובמבר 1939) היה הקבקה (מלך) של בוגנדה בשנים 1897–1939.
דאודי קוואה הוטבל כפרוטסטנטי. דאודי בלוגנדה (אחת השפות העיקריות של אוגנדה) הוא השם "דוד".
ב-14 באוגוסט 1897 ירש דאודי את אביו מואנגה השני שמרד בפרוטקטורט הבריטי בבוגנדה. דאודי, שנותר נאמן לבריטים ביצע רפורמות חשובות של דמוקרטיזציה במדינה.
לאחר מותו ירש אותו מוטסה השני אשר הפך מאוחר יותר לנשיאה הראשון של אוגנדה.
ד'תשפ"ג

ד'תשפ"ג (4783)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 באוגוסט 1022 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 18 בספטמבר 1023. שנה מסוג השג, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
גוש העצמאות הבלארוסי

| --- | --- |
 מדינה:  בלארוס 
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־15 שנים) 
 אידאולוגיות:  דמוקרטיה התנגדות ללוקשנקו אינטגרציה עם האיחוד האירופי
 מטה:  מינסק 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין 
 צבעים רשמיים:  אדום
 
גוש העצמאות הבלארוסי היא אחת משלוש קואליציות האופוזיציה הגדולות בבלארוס. הקואליציה הוקמה בשנת 2009 כחלופה לכוחות הדמוקרטים המאוחדים של בלארוס. בכוונת הגוש לבחור מועמד יחיד להביס את אלכסנדר לוקשנקו, הנשיא הסמכותי שמכהן מאז 1994.
מפלגות חברות

בגוש העצמאות הבלארוסי יש 8 מפלגות.
מפלגת BNF
הדמוקרטיה הנוצרית של בלארוס
Za svabodu
חזית מלאדי
הדמוקרטים הצעירים
ברית הימין
בלארוס הצעירה
רזאם
חברים חדשים מתקבלים בגוש העצמאות רק אם הם מוסכמים על ידי כל החברים בגוש. זו הייתה הסיבה שתנועת הקואליציה האירופית לא הוכנסה לגוש העצמאות.
השתתפות בבחירות

בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2010 היו לגוש העצמאות מעל 500 מועמדים, קמפיינים משמעותיים התנהלו על ידי אלס להבינץ, זמיצר באביצקי, מקסים הובארביץ', טטיאנה קושינאבה ועוד כמה אחרים. מבין כולם, רק 3 מועמדים של הדמוקרטיה הנוצרית ניצחו בבחירות במחוזותיהם.
הערות שוליים

↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2011-07-20. נבדק ב-2010-07-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Незалежніцкі блок / Independence Block. YouTube. 29 באוקטובר 2009. נבדק ב-9 ביולי 2015. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  "Yanukevich: BIB will defend Belarus's national interests". נבדק ב-9 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "European Coalition not admitted to Belarusian Independence Bloc". אורכב מ-המקור ב-10 ביולי 2015. נבדק ב-9 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
גביע תערוכת האימפריה

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1938
 תאריך פירוק:  1938
 מספר מתמודדים:  8
 מדינות משתתפות:  אנגליה אנגליה   סקוטלנד סקוטלנד
 עיר מארחת:  גלאזגו 
 הכי הרבה זכיות:  סלטיק (1)
 
גביע תערוכת האימפריה (באנגלית: Empire Exhibition Trophy) הוא תחרות כדורגל שנערכה באופן חד-פעמי בשנת 1938 במקביל לתערוכת האימפריה, סקוטלנד 1938, בגלאזגו. התחרות נערכה להנצחת התערוכה שהתקיימה בבלהאוסטון פארק והפרס היה מדליית כסף מלאה.
ארבע קבוצות מסקוטלנד וארבע מאנגליה השתתפו בתחרות הנוק אאוט. סלטיק ניצחה את אברטון 0-1 במשחק הגמר ב-10 ביוני 1938 בעזרת שער של ג'וני קרום בתוספת הזמן. משחק הגמר נערך לעיני קהל של 82,000 צופים באצטדיון אייברוקס. תחרות זו, בדומה לגביע ההכתרה, נחשבה ליוקרתית בזמנו ונתנה לקבוצות את ההזדמנות לבדוק את עצמן מול קבוצות מליגות אחרות, בימים שלפני הכדורגל האירופי.
רבע הגמר

סקוטלנד סלטיק 3 - 0 אנגליה סנדרלנד (לאחר 0-0 בתום 90 דקות)
סקוטלנד אברדין 4 - 1 אנגליה צ'לסי
אנגליה אברטון 2 - 0 סקוטלנד גלאזגו ריינג'רס
סקוטלנד הארטס 1 - 0 אנגליה ברנטפורד
חצי הגמר

סקוטלנד סלטיק 1 - 0 סקוטלנד הארטס
אנגליה אברטון 3 - 2 סקוטלנד גלאזגו ריינג'רס
משחק הגמר

סקוטלנד סלטיק 1 - 0 אנגליה אברטון (לאחר 0-0 בתום 90 דקות)
דוד טורפדו 2 S

| --- | --- |

David Torpedo 2 S
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  David
 שנות ייצור:  1954–1957
 יחידות שיוצרו:  75
 הרכבה:  ספרד ספרד
 אורך:  2.80 מטר
 רוחב:  1.40 מטר
 גובה:  1.40 מטר
 משקל:  215 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2.07 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, 2 פעימות, 345 סמ"ק המפיק 10 כ"ס ב-4,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית 3 מהירויות + הילוך אחורי
 מהירות מרבית:  68 קמ"ש
 צריכת דלק:  5 ליטר ל-100 ק"מ
דוד טורפדו 2 S (בספרדית: David Torpedo 2 S) היא מכונית מיקרו בתצורת תלת אופן, קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב הספרדית David אשר יוצרה בין השנים 1954–1957.
"דוד טורפדו 2 S"

מפעל היצרן מוקם בברצלונה.
יוצרו 75 יחידות.
תלת אופן - 1 גלגל מקדימה, 2 גלגלים מאחור.
2 דלתות.
מספר נוסעים: 2+2.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין מחזור שתי פעימות.
מתלים - מתלה קדמי - קפיץ עלים,  מתלה אחורי - קפיץ אחורי.
מערכת חשמל - 6 וולט.
קיבולת מכל דלק: גרסת 18 ליטר, גרסת 25 ליטר.
מרווח גחון מהקרקע - 20 ס"מ.
"דוד טורפדו 2 S" > סדרות

"דוד טורפדו 2 S".
""דוד טורפדו 2a"".
תמונות

"דוד טורפדו 2a", שנת 1955
"דוד טורפדו 2a", שנת 1955
"דוד טורפדו 2a", שנת 1955
דוד טורפדו, שנת 1957
לוגו היצרן "דוד" (שנת 1954)
מפרט היצרן של סדרת "דוד טורפדו" (בספרדית)
ראו גם

מכונית מיקרו
הערות שוליים

↑  יצרנית הרכב "דוד" / ראו "דוד טורפדו 2 S" autopasion18.com/HISTORIA-DAVID
↑  סדרת דוד טורפדו excelenciasdelmotor.com/automotriz
↑  George Nick Georgano (Chefredakteur): The Beaulieu Encyclopedia of the Automobile. Volume 1: A–F. Fitzroy Dearborn Publishers Chicago 2001, ISBN 1-57958-293-1.
↑  "דוד טורפדו" microcarmuseum.com/tour/david
↑  "דוד טורפדו 2 S" - פתיחת מכסה מנוע תמונה flickr.com/photos/makusmakakke1
גוש המיעוטים הלאומיים

גוש המיעוטים הלאומיים (בפולנית: Blok Mniejszości Narodowych) היה קואליציה פוליטית של מיעוטים אתניים ברפובליקה הפולנית השנייה, שהורכבה בעיקר מאוקראינים, בלארוסים, יהודים וגרמנים.
סקירה

הקמתה מחדש של פולין לאחר מלחמת העולם הראשונה לוותה במתח פנימי מובנה. פולין הוקמה כמדינת לאום לאחר קרוב ל-150 שנות כיבוש רוסי, אוסטרי וגרמני. עם זאת, במסגרת חוזה ורסאי ותחת פיקוח חבר הלאומים היא נאלצה להבטיח שוויון זכויות מלא למיעוטים שהיוו מעל לשליש מאוכלוסייתה. כדי להקטין את ייצוג המיעוטים נבחרה שיטת בחירות שנתנה העדפה לאזורים בעלי רוב פולני.
גוש המיעוטים הוקם בורשה בשנת 1922 על ידי יצחק גרינבוים, מראשי התנועה הציונית בפולין ולימים שר הפנים הראשון של מדינת ישראל. ועדת הבחירות של הגוש הורכבה מנציגים של אוקראינים, בלרוסים, יהודים וגרמנים. הקמת הגוש נועדה לאחד את המיעוטים ובכך להביא לייצוג שלהם גם באזורים "פולניים" להם היה ייצוג יתר בפרלמנט.
גוש המיעוטים נטל חלק בשלוש מערכות בחירות. במערכת הבחירות של 1922 הגוש זכה להצלחה רבה (19.5% מן הקולות, המפלגה השנייה בגודלה). בבחירות בשנת 1928 הצליחה הממשלה להחליש את גוש המיעוטים באמצעות הבטחות לגורמים הסלאביים בגוש (האוקראינים והבלארוסים) שחלקים מהם לא הצביעו עבורו. כתוצאה מכך ההישג של גוש המיעוטים באותן בחירות היה צנוע יותר ועמד על 14% מן הקולות, עדיין המפלגה השלישית בגודלה. בחירות 1930 כבר לא הוגדרו בחירות חופשיות ובמסגרתן קיבל הגוש 3% מן הקולות בלבד. תחת הטלטלה הפוליטית שעברה פולין במהלך בחירות אלו ולאחריהן התפורר הגוש וחדל לפעול.
ייצוג יהודי במסגרת גוש המיעוטים

הבחירות בפולין היו בחירות אזוריות והייצוג לכל מחוז בחירה נקבע באופן שבו מספר הנציגים במרבית המחוזות היה נמוך משיעור היהודים באותו מחוז. שיטה זו נועדה להביא לכך שייצוג היהודים בסיים הפולני יעמוד על 8–9 נציגים בלבד לעומת נציגות של כ-40 חברים במצב של ייצוג התואם את שיעורם באוכלוסייה (כ-10%). שיטת ייצוג מפלה זו היוותה מוטיבציה מרכזית ביוזמתו של גרינבאום להקמת גוש המיעוטים. ואכן, בבחירות 1922 זכו היהודים בגוש המיעוטים לייצוג של 34 נציגים בסיים, 15 מהם ציונים, זאת לעומת 11 נציגים יהודים בלבד בבחירות לאספה המכוננת בפולין בשנת 1919. 12 נציגים יהודים נוספים נבחרו במסגרת הגוש לסנאט הפולני (הבית העליון).
הבחירות השניות לסיים בשנת 1928 התקיימו באווירה פחות חופשית מן הבחירות של 1922. הממשלה העמידה רשימה "לא מפלגתית" אליה הצטרפו נציגי אגודת ישראל, הפולקיסטים והמתבוללים שהחלישה את ההצבעה היהודית עבור הגוש. כתוצאה מכך נבחרו במסגרת הגוש בבחירות אלו 13 יהודים בלבד (6 יהודים נבחרו לסנאט הפולני). הבחירות ב-1930 לוו בטרור כלפי חלק מראשי המפלגות וגוש המיעוטים התפורר למעשה כאשר אפילו הציונים לא התמודדו במסגרתו.
הערות שוליים

1 2  משה לנדא, מיעוט יהודי לוחם, ירושלים: מרכז שז"ר, 1986
1 2  שלמה נצר, "המאבק הפרלמנטרי היהודי בבית הנבחרים", ישראל ברטל וישראל גוטמן (עורכים), קיום ושבר: יהודי פולין לדורותיהם, מרכז שז"ר, 2001, עמ' 535-552.
↑  עמנואל מלצר, "המיעוט היהודי בפולין בין המלחמות", ישראל גוטמן (עורך), תמורות יסוד בעם היהודי בעקבות השואה, יד ושם, 1996 עמ' 101-87.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 300730876   WorldCat (עם VIAF): 300730876
דויד דוייה

דויד דוייה (בצרפתית: David Douillet; נולד ב-17 בפברואר 1969) הוא ג'ודוקא עבר צרפתי, פעמיים אלוף אולימפי מאטלנטה 1996 ומסידני 2000.
דוייה נולד בעיר רואן. במהלך הקריירה שלו, דוייה התנשא לגובה של 1.96 מטר ושקל 125 ק"ג. הוא התחרה בקטגוריית המשקל הכבדה ביותר וזכה במדליית זהב במשחקים האולימפיים של אטלנטה 1996 וסידני 2000, בברצלונה 1992 הוא זכה בארד. דוייה זכה שלוש פעמים בתואר אלוף העולם בשנים 1993, 1995 ו-1997 וזכה גם במדליית הזהב בקטגוריית המשקל הפתוח ב-1995. באליפות אירופה זכה בזהב ב-1994, בכסף ב-1993 ובארד ב-1991 ו-1992. הישגים אלה הופכים אותו לאחד מהג'ודוקאים המעוטרים ביותר בהיסטוריה.
במהלך הקריירה דוייה זכה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות בטורנירי פריז וטוקיו היוקרתיים.
לאחר פרישתו הפך לפרשן ספורט בערוץ הצרפתי +Canal. דוייה גם נכנס לפוליטיקה וכיהן כשר הספורט הצרפתי בין 26 בספטמבר 2011 למאי 2012.
הישגים בטורנירים בסבב העולמי

| שנה | טורניר | מקום | קטגוריית משקל |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Tournoi de Paris | 5 | משקל פתוח |
| 1990 | British Open London | 1 | מעל 95 ק"ג |
| 1990 | Jigoro Kano Cup Tokyo | 2 | משקל פתוח |
| 1991 | Dutch Open Nieuwegein | 2 | מעל 95 ק"ג |
| 1992 | GP Europe Perpignan | 3 | מעל 95 ק"ג |
| 1992 | Czech Cup Prague | 3 | מעל 95 ק"ג |
| 1994 | Czech Cup Prague | 1 | מעל 95 ק"ג |
| 1995 | Moscow International Tournament | 1 | מעל 95 ק"ג |
| 1995 | Torneo Citta di Roma | 1 | מעל 95 ק"ג |
| 1995 | Tournoi de Paris | 2 | מעל 95 ק"ג |
| 1996 | Grand Prix Città di Roma | 2 | מעל 95 ק"ג |
| 2000 | German Open Bonn | 3 | מעל 100 ק"ג |
הערות שוליים

↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
|  אלופים אולימפיים בג'ודו – משקל כבד (גברים) |
| --- | --- | --- |
| מעל 80 ק"ג | 1964: יפן איסאו אינוקומה |  |
| מעל 93 ק"ג | 1972: הולנד וים רוסקה   •   1976: ברית המועצות סרגיי נוביקוב |  |
| מעל 95 ק"ג | 1980:  אנג'לו פאריזי   •   1984: יפן היטושי סאיטו   •   1988: יפן היטושי סאיטו   •   1992: דוד חכלישווילי    •   1996: צרפת דויד דוייה |  |
| מעל 100 ק"ג | 2000: צרפת דויד דוייה   •   2004: יפן קייג'י סוזוקי   •   2008: יפן סאטושי אישיאי   •   2012: צרפת טדי רינר   •   2016: צרפת טדי רינר   •   2020: צ'כיה לוקאש קרפאלק   •   2024: צרפת טדי רינר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb133392233 (data)  ISNI: 0000 0000 3309 6011  LCCN: n99025774  SUDOC: 034507930  VIAF: 29679854   WorldCat (עם VIAF): 29679854
ד'תשפ"ז

ד'תשפ"ז (4787)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-15 בספטמבר 1026 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 3 בספטמבר 1027. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
גרין לנטרן (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  גרין לנטרן (קומיקס)
 בימוי:  מרטין קמפבל 
 הופק בידי:  גרג ברלאנטי, דונלד דה ליין 
 תסריט:  מייקל גולדנברג   גרג ברלנטי   מייקל גרין   מארק גוגנהיים לפי דמויות מאת:   ג'ון ברום וגיל קיין
 עריכה:  סטוארט בארד 
 שחקנים ראשיים:  ראיין ריינולדס   מארק סטרונג   בלייק לייבלי   פיטר סארסגארד   טים רובינס   אנג'לה באסט  בדיבובם של:  ג'פרי ראש   מייקל קלארק דאנקן   קלנסי בראון
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד 
 צילום:  דיון ביבי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  DC קומיקס, דונלד דה ליין 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 ביוני 2011
 משך הקרנה:  114 דקות מהדורה מורחבת: 123 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט גיבורי-על, סרט מדע בדיוני, סרט פנטזיה 
 תקציב:  200 מיליון דולר
 הכנסות:  219,851,172 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   greenlantern
 www.greenlanternmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
גרין לנטרן הוא סרט גיבורי על-פעולה משנת 2011 המבוסס על דמות הקומיקס גרין לנטרן מבית DC קומיקס, בבימויו של מרטין קמפבל ובכיכובם של ראיין ריינולדס, בלייק לייבלי, מארק סטרונג, פיטר סארסגארד, טים רובינס, אנג'לה באסט ובדיבובם של ג'פרי ראש, מייקל קלארק דאנקן וקלנסי בראון. הסרט יצא בפורמט תלת-ממדי.
סקירה

העלילה עוקבת אחר עלילת הקומיקס, לפיה לפני מיליוני שנים, גזע בני אלמוות בשם "שומרי היקום", התיישב בכוכב הלכת אואה, שם הם הקימו את חיל הפקחים הירוקים, כוח משטרתי בין-גלקטי שמטרתו היא לשמור על הסדר ביקום. חברי החיל מתחלקים בין אלפי אזורים ביקום, כאשר כל חבר מקבל לרשותו טבעת כוח, נשק המקנה לעונד אותו יכולות עצומות המונעים על ידי כוח רצונו. כדי להיות חלק מהחיל, צריך להיבחר על ידי טבעת כוח. רק אלה שיש להם כוח רצון וערכי מוסר גבוהים יכולים להפוך לפקחים ירוקים.
במשך מיליוני שנים, הפקחים הירוקים שמרו על הסדר ביקום, אבל הסדר הזה נמצא בסכנה כעת על ידי פאראלקס, ישות-על חייזרית השואבת כוח מהאור הצהוב, שהוא התגלמותו של הפחד. פאראלקס עובר מעולם לעולם וגורם להשמדתן של ציוויליזציות שלמות. פאראלקס מביס את אבין סור, אחד הפקחים הירוקים המכובדים ביותר, שנפצע אנושות וגוסס מפצעיו. הוא שולח את טבעת הכוח שלו לחפש מועמד מתאים להחליפו כגרין לנטרן. האל ג'ורדן, טייס ניסוי של חיל האוויר האמריקאי נבחר בתור המחליף, והוא הופך לגרין לנטרן האנושי הראשון. ג'ורדן מגיע לכוכב הלכת אואה, שם הוא לומד כיצד להשתמש בטבעת הכוח, אבל גם מגלה כי שאר הפקחים הירוקים לא חולקים לו כבוד בגלל שהוא בן-אנוש. ג'ורדן חייב למצוא את הכוח להביס את פאראלקס, מאחר שהישות נמצאת בדרכה לכדור הארץ.
שחקנים ראשיים

ראיין ריינולדס - האל ג'ורדן
מארק סטרונג - סינסטרו, גרין לנטרן ותיק ומורה רוחני עבור האל ג'ורדן
בלייק לייבלי - קרול פריס, אהובתו של ג'ורדן
פיטר סארסגארד - הקטור האמונד, מדען המקבל כוחות על והופך ליריבו של ג'ורדן
אנג'לה באסט - דוקטור אמנדה וולר, סוכנת חשאית ממשלתית
טים רובינס - סנטור האמונד, אביו של הקטור האמונד
טמוארה מוריסון - אבין סור, החייזר המעניק לג'ורדן את טבעת הגרין לנטרן
ג'פרי ראש (דיבוב) - טומר-רי, גרין לנטרן ותיק
מייקל קלארק דאנקן (דיבוב) - קילווג, גרין לנטרן קשוח שמלמד את האל ג'ורדן כיצד להשתמש בטבעת הכוח
קלנסי בראון (דיבוב) - פאראלקס, הנבל הראשי של הסרט, ישות מפלצתית הניזונה מהפחד
הפקה

אולפני האחים וורנר ניסו להפיק סרט על פי עלילות הקומיקס עוד ב-1997[דרוש מקור]. הרעיון הוצע למספר במאים ושחקנים אך פעם אחר פעם ההפקות לא יצאו אל הפועל מטעמים שונים.[דרוש מקור]
לבסוף החלה הפקת הסרט תחת הבמאי מרטין קמפבל, בעל הניסיון בבימוי סרטים הוליוודים עתירי תקציב, בהם מספר מסרטי ג'יימס בונד. הצילומים החלו ב-31 במרץ 2010.
בין האלמנטים הבולטים בסרט צפויה להיות החליפה הירוקה של הגיבור, אשר בעזרת אפקטים מיוחדים תופיע כעשויה מאור ירוק קורן.[דרוש מקור]
עוד בטרם הושלמה הפקתו של הסרט נשכרו תסריטאים לכתוב בעבורו סרט המשך.
שיווק

הקטע הראשון מהסרט נחשף ב-2010 בכנס קומיק-קון, שנערך בסן דייגו. אותו קטע הועלה לאינטרנט בנובמבר 2010. הקדימון הראשון של הסרט נחשף בזמן הקרנת הסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות". הקדימון קיבל ביקורות נמוכות, מה שהוביל לדחיית הפרסום השיווקי של הסרט. סו קרול, דובר השיווק של הסרט, חשף כי רוב הקטעים החשובים של הסרט עוד לא היו מוכנים כשהקדימון הוכן, והקדימון הראשון סבל מכך.
באפריל 2011, נחשף קטע חדש של הסרט בכנס וונדר-קון שנערך בסן פרנסיסקו. בשונה מהקדימון הראשון, הקטע בן הארבע דקות זכה לשבחים מהמבקרים. הקטע הזה הפך את הסרט לסרט המצופה ביותר בשנת 2011. הקדימון השני פורסם ברשת מספר שבועות לאחר מכן, וגם הוא זכה לביקורות טובות. במאי 2011 פורסם טריילר שלישי.
משחק מחשב המבוסס על הסרט בשם Green Lantern: Rise of the Manhunters יצא במקביל ליציאת הסרט, וניתן לשחק בו בקונסולות המשחקים Xbox 360, פלייסטיישן 3 ו-Wii.
ביקורת

הסרט קיבל בממוצע ביקורת שלילית ממבקרי הקולנוע. הוא זכה לדירוג של 25% באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על 199 ביקורות (52 מתוכן "טריות" בעוד 147 מתוכן "רקובות"), עם ציון ממוצע של 4.6 מתוך 10. אתר הביקורות Metacritic עשה ממוצע משוקלל לסרט, ונתן לו את הציון 39 מתוך 100. מבקרת העיתון הניו יורק טיימס אמרה כי "גרין לנטרן הוא סרט רע", והוסיפה כי השחקנים המצוינים של הסרט לא הצליחו להצילו. מבקרי Associated Press ביקרו את הסרט ואמרו כי הסרט אינו מהנה ואפילו האפקטים המיוחדים של הסרט אינם כה מיוחדים. רוג'ר איברט אמר כי אנשים שמגיעים לסרט ללא ציפיות קודמות יהנו מהסרט רק בזכות כל הדברים שנמצאים ברקע של הסרט. הוא מסר כי הסרט הוא כמו מופע של זיקוקין די-נור.
עיתון הוליווד ריפורטר דווקא נתן לסרט ביקורת חיובית, כשאמר שהסרט עצמו לא מצפה מהקהל לקחת אותו ברצינות, וזה סרט כיפי שמתאים לתקופת סרטי הקיץ. מלוס אנג'לס טיימס נמסר כי הסרט הוא יותר אופרת חלל מאשר סרט גיבורי-על, והוסיפו כי הסרט אינו מתיימר להיות סרט עמוק, אלא אך ורק סרט אשר מבוסס על קומיקס שבא לשעשע את קהל הצופים.
הכנסות

ביום הראשון להקרנתו, הסרט זכה להכנסות של 21.5 מיליון דולר. בסוף השבוע הראשון להקרנתו הסרט זכה להכנסות של 52.7 מיליון דולר. נכון ל-17 ביולי 2011, הסרט גרף סכום כולל של כ-$145,980,000 מיליון דולר, כ-$112,680,000 מיליון מתוכם בארצות הברית בלבד, ו-$33,300,000 מיליון ברחבי העולם.