stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנסיס הודג'קינס

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1869 דנידין, ניו זילנד 
 פטירה:  13 במאי 1947 (בגיל 78) דורצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Waikanae Cemetery 
 לאום:  ניו זילנדים 
 מקום לימודים:  Columba College 
 זרם באמנות:  אמנות מודרנית 
 
פרנסיס מרי הודג'קינס (באנגלית: Frances Hodgkins‏; 28 באפריל 1869 – 13 במאי 1947) הייתה ציירת ניו זילנדית. היא נולדה וגדלה בניו זילנד, אך בילתה את מרבית חייה באנגליה. היא נחשבת לאחת הציירות המשפיעות ביותר של ניו זילנד.
הערות שוליים

↑  "Auckland City Art Gallery : Paintings and Drawings by Frances Hodgkins"
↑  New Zealand Ministry for Culture and Heritage Te Manatu Taonga, Hodgkins, Frances Mary, teara.govt.nz (באנגלית)
↑  Leonard Bell, Colonial Constructs: European Images of the Maori, 1840-1914, Auckland University Press, 2013-10-01, ISBN 978-1-86940-640-0. (באנגלית)
↑  "Biography of Frances Hodgkins", collections.tepapa.govt.nz
↑  Eastmond, Elizabeth (December 1999). "Metaphor and the Self-Portrait: Frances Hodgkins's Self-Portrait: Still Life and Still Life: Self-Portrait". Art History. 22 (5): 656–675.
↑  "Biography of Frances Hodgkins – Collections Online – Museum of New Zealand Te Papa Tongarewa".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507962305171  AAG: 1554  AGSA: 2431  BIBSYS: 90730294  BNE: XX5313638  BnF: cb148997780 (data)  CiNii: DA19385658  FNZA: 7097  GND: 119266474  ISNI: 0000 0001 1667 2862  LCCN: n82233108  NGV: 4253  NLA: 35390476  NTA: 16611989X  RERO: 02-A003376042  RKD: 38676  SNAC: w6tx3j1s  SUDOC: 177192666  TePapa: 1078  Trove: 935848  ULAN: 500009257  VIAF: 70291774   WorldCat (עם VIAF): 70291774 
פרנסיס הודג'יקנס, שתי נשים עם סלי פרחים
פרשת הנשמות המתות

| --- | --- |
 מבוסס על:  נשמות מתות 
 סוגה:  פנטזיה
 כותבים:  יורי אראבוב 
 בימוי:  פאבל לונגין 
 שחקנים:  פאבל דרביאנקו  סרגיי גרמש  קונסטנטין חבנסקי  נינה אוסאטובה 
 ארץ מקור:  רוסיה 
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  8 
 הפקה
 מפיק:  פאבל לונגין אולגה ואסילייבה ארקדי צימבלר
 חברת הפקה:  Pavel Lungin Studio
 אורך פרק:  364 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  NTV
 תקופת שידור מקורית:  4 בספטמבר 2005 – 2005 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פרשת הנשמות המתות (ברוסית: Дело о «Мёртвых душах») היא מיני-סדרת טלוויזיה רוסית משנת 2005 בבימויו של פאבל לונגין המבוססת באופן רופף על סיפורים שונים של ניקולאי גוגול, כולל "נשמות מתות".
עלילה

הרשם הקולגיאלי איוואן שילר נשלח לעיר המחוזית נ' כדי לחקור את היעלמותו של הרמאי פאבל איוואנוביץ' צ'יצ'יקוב מהכלא. הוא נבלם על ידי פקידי העירייה שמונהגים על ידי המושל א.א. סקבוזניק-דומוחאנובסקי. לאחר שהוא חוקר סדרת מפגשים מוזרים, שילר עצמו הופך לצ'יצ'יקוב בגמר.
שחקנים ודמויות

פאבל דרוויאנקו - איוון אפאנסייביץ' שילר
קונסטנטין חבנסקי - פאבל איוואנוביץ' צ'יצ'יקוב / החייט
סרגיי גרמש - אנטון אנטונוביץ' סקבוזניק-דמוחאנובסקי, המושל
נינה אוסטובה - אנה אנדרייבנה, אשת המושל
סרגיי קולסניקוב - איש ההוצאה לפועל כריסטיאן סטפנוביץ' דרז'ימורדה
אלכסנדר אבדולוב - נוזדריוב
ויקטור אברוסימוב - תובע
ויקטור ורז'ביצקי - לאונטי וסילייביץ' דובל
ולדימיר סימונוב - אלכסנדר פון בנקנדורף
רומן מדיאנוב - מנהל הדואר איוואן קוזמיץ' שפקין
אלכסנדר סמצ'ב - סובאקביץ'
לאוניד ירמולניק - פליושקין
אנה ארדובה - מרתה סמיונובנה, עוזרת בית
אנדריי ברוניקוב - האב פומה
ילנה גאליבינה - נסטסיה פטרובנה קורובוצ'קה
אלכסנדר אילין - השופט אמוס פיודורוביץ' ליאפקין-טיאפקין
מקסים קונובאלוב - גרגורי, משרת
יורי ניפונטוב - ארטמי פיליפוביץ' זמליאניקה
אינגה סטרלקובה-אובולדינה - מריה אנטונובנה, בת המושל
גלינה פטרובה - פולצ'ריה איבנובנה
ולדימיר סלניקוב - אפנסיי איוואנוביץ'
סרגיי סרוב - איוואן לזארביץ' סוויסטונוב
פיוטר סולדאטוב - קפטן קופיקין
דניאל ספיוואקובסקי - פיוטר איוואנוביץ' בובצ'ינסקי
איבן אגפוב - פיוטר איוואנוביץ' דובצ'ינסקי
מיכאיל צרישנקו - בעל המלון
יבגניה דמיטרייבה - ליזנקה, אשתו של מנילוב
פאבל ליובימצב - מנילוב
מריה סוקובה - פודוליה איוואנובנה, אשתו של סובאקביץ'
אנדריי באטוכאנוב - ארכיבאי
דריה בלוסובה - ילדת רחוב
סרגיי אפישב - סמל / משמר
אולגה לפשינה - אשתו של שפקין
דמיטרי פרוקופייב - סטפן
טטיאנה יקובנקו - ליזבטה
רומן הרדיקוב - פקיד בית המשפט
הערות שוליים

↑  "Дело о "Мертвых душах"". Encyclopedia of Russian Cinema. אורכב מ-המקור ב-2018-01-05. נבדק ב-2019-11-19.
↑  "Стартует рискованная экранизация Гоголя - "Дело о мертвых душах"". RIA Novosti.
↑  Tatiana Khorishilova. ""Мертвые души" одели в "Шинель"". Rossiyskaya Gazeta.
פרנסיס הנרי ניוברי

| --- | --- |

צ'ארלס מקינטוש, אדריכל
 לידה:  1855 
 פטירה:  18 בדצמבר 1946 (בגיל 91 בערך) 
 בן או בת זוג:  ג'סי ניוברי 
 צאצאים:  Mary Newbery Sturrock 
 
פרנסיס הנרי ניוברי (באנגלית: Francis Henry Newbery‏; 15 במאי 1855 – 18 בדצמבר 1946) היה צייר ואיש חינוך לאמנות, הידוע בעיקר כמנהל בית הספר לאמנות של גלאזגו בין השנים 1885 ל-1917. בהנהגתו פיתח בית הספר מוניטין בינלאומי והיה קשור עם פריחתה של סגנון גלאזגו ויצירתו של צ'ארלס רני מקינטוש וחוגו. ניוברי עזר להזמין את מקינטוש כאדריכל של בניין בית הספר לאמנות המפורסם והיה מעורב באופן פעיל בעיצובו.
ביוגרפיה

פרנסיס ניוברי, שנולד בדבון לסנדלר ולאשתו, למד בבית הספר בברידפורט, דורסט, שם הוסמך כמורה, ולאחר מכן כמאסטר לאמנות. בזמן שעבד ולמד בלונדון הוא זכה במלגה ב-1881.
בבית הספר לאמנות בגלאזגו הוא היה מנהל נמרץ וחדשני. הוא נתן משרות הוראה לאמנים צעירים במקום להסתמך על מאסטרים מוסמכים לאמנות. הוא הקים מועדון אמנות המאפשר לסטודנטים לצאת מהקורס הלאומי לאמנות, והעסיק כמה מורות, בניגוד לרוב בתי הספר לאמנות בבריטניה באותה תקופה.
ניוברי הקים סדנאות יצירה והציג שיעורי רקמה שבהם לאשתו, ג'סי ניוברי, היה חלק חשוב. בסך הכל, הוא רצה שלתלמידים תהיה הכשרה חזקה בטכניקות מסורתיות, תוך פיתוח הכישרון האישי הייחודי שלהם. הציור שלו עצמו היה קשור לגלאזגו והוא היה מקורב לג'יימס גאת'רי וג'ון לאברי.
בהנחייתו של פרנסיס ניוברי, יוקרתו של בית הספר גדלה, הן בינלאומית והן בסקוטלנד. המוניטין שלו כמנהל מצליח הועצם על ידי הפרופיל הגבוה של אמני גלאזגו שונים בשנות ה-90 ותחילת המאה ה-20, שאת התפתחותם הוא טיפח.
לאחר פרישתו חזר לדורסט והתגורר עם אשתו בטירת קורפה.
הוא המשיך לצייר עד 1932 ונפטר ב-18 בדצמבר 1946.
גלריה

הרוקמת
הלן לבארי
הערות שוליים

↑  George Rawson, Newbery, Francis Henry, in the Oxford Dictionary of National Biography
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1033933384  ISNI: 0000 0001 1963 3607  LCCN: nr2003032001  NTA: 133235165  RKD: 59264  SNAC: w6b71pnh  ULAN: 500126026  VIAF: 9791117   WorldCat (עם VIAF): 9791117
פרנסיס היימן

| --- | --- |

 לידה:  1708 אקסטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  2 בפברואר 1776 (בגיל 68 בערך) לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 תקופת הפעילות:  1723–1776 (כ־53 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 
פרנסיס היימן (באנגלית: Francis Hayman‏; 1708 – 2 בפברואר 1776) היה צייר ומאייר אנגלי שהפך לאחד החברים המייסדים של האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1768, ומאוחר יותר הספרן הראשון שלה.
קורות חייו

היימן נולד באקסטר, מחוז דבון. החל את הקריירה האמנותית שלו כצייר תפאורות בתיאטרוני דרורי ליין בלונדון (שם הופיע גם בתפקידים מינוריים) לפני שהקים אולפן בסנט מרטין ליין.
כאמן רב תכליתי שהושפע מסגנון הרוקוקו הצרפתי, הוא השיג פרסום מסוים במהלך שנות ה-40 של המאה ה-18 באמצעות ציורים דקורטיביים בגני ווקסהול בלונדון. היימן היה גם צייר פורטרטים וצייר היסטוריה.
הוא תרם 31 תמונות למהדורה משנת 1744 של מחזותיו של ויליאם שייקספיר מאת סר תומאס הנמר, ובהמשך צייר דמויות של שחקנים רבים בתפקידים שייקספיריים, כולל דייוויד גאריק בתפקיד ריצ'רד השלישי (1760). הוא גם אייר את "פמלה", רומן מאת סמיואל ריצ'רדסון, "גן העדן האבוד" של ג'ון מילטון. תרגומו של טוביאס סמולט ל"דון קישוט" ויצירות ידועות אחרות. בשנות ה-60 של המאה ה-18 הוזמן היימן על ידי ג'ונתן טיירס, הבעלים של גני ווקסהול ואחוזת דנבי, לצייר סדרה של ציורי היסטוריה רחבי היקף המתארים ניצחונות בריטים במלחמת שבע השנים.
הוא היה מורה מסור. תלמידיו כללו את מייסון צ'מברלין, נתנאל דאנס-הולנד, ג'ון תומאס סיטון ולמואל פרנסיס אבוט, והוא גם השפיע רבות על תומאס גיינסבורו.
עם ג'ושוע ריינולדס, היימן היה מעורב באופן פעיל בהקמת אגודת האמנים, מבשרת האקדמיה המלכותית, בראשית שנות ה-60.
היימן נפטר בשנת 1776 ונקבר בקבר לא מסומן בכנסיית סנט אן, סוהו.
גלריה

הודלי ואשתו
קפטן אדוארד ורנון
ילדי מרטין אטקין
"כטוב בעיניכם"
"המלט"
ג'ונתן טיירס ומשפחתו
מרי צ'אנסי
הערות שוליים

↑  Stephen, Leslie; Lee, Sidney, eds. (1891). "Hayman, Francis" . Dictionary of National Biography. 25. London: Smith, Elder & Co. pp. 296–7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273902005171  PLWABN: 9810568247305606  AAG: 10264  BNE: XX1590120  BnF: cb14972091b (data)  GND: 118863401  ISNI: 0000 0001 0950 5548  LCCN: n85157944  NKC: ola2012703769  NLA: 35609355  NTA: 072979941  RERO: 02-A003355681  RKD: 36675  SNAC: w6sx6z1k  SUDOC: 029266394  Trove: 1013643  ULAN: 500022272  VIAF: 5203004   WorldCat (עם VIAF): 5203004
פרנסיס האצ'סון

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1694 דרומאליג, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  8 באוגוסט 1746 (בגיל 52) דבלין, ממלכת אירלנד 
 מקום קבורה:  St. Mary's Church, Dublin 
 השקפה דתית:  פרסביטריאניזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גלאזגו 
 מוסדות:  אוניברסיטת גלאזגו 
 מונחה לדוקטורט:  אדם סמית 
 זרם:  הנאורות הסקוטית, תועלתנות
 תחומי עניין:  תאולוגיה, אתיקה, אסתטיקה
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, תאולוג, כלכלן, מרצה באוניברסיטה 
 הושפע מ:  ג'ון לוק, שאפטסבורי
 השפיע על:  ג'רמי בנת'אם, דייוויד יום, אדם סמית'
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה, אירלנד 
 צאצאים:  Francis Hutcheson 
 
פרנסיס האצ'סון (באנגלית: Francis Hutcheson‏; 8 באוגוסט 1694 – 8 באוגוסט 1746) היה פילוסוף יליד אירלנד ממוצא סקוטי, ואחד האבות המייסדים של הנאורות הסקוטית. הוא היה פילוסוף של המוסר, שדגל בגישה התועלתנית הנובעת לדעתו לא מאגואיזם אלא מ"החוש המוסרי הטבעי" של האדם.
ביוגרפיה

האצ'סון נולד בכפר דרומאליג באירלנד ובצעירותו למד פילוסופיה, קלאסיקה וספרות כללית באוניברסיטת גלאזגו בסקוטלנד. בהמשך סיים תואר בתאולוגיה והוסמך לכומר ומטיף נוצרי-פרסביטריאני. באותן שנים הוא לימד בגלאזגו פילוסופיה של המוסר, והשפיע מאוד על תלמידו אדם סמית'. האצ'סון גם תמך בפילוסוף דייוויד יום בראשית דרכו.
בהמשך, עבר האצ'סון ללמד בדבלין, וכתב בין השנים 1725–1728 ארבע מסות חשובות, שהיוו תמצית של הגותו. בכתביו, הביע האצ'סון התנגדות לתפיסות אגואיסטיות ומטריאליסטיות של טבע האדם שהובעו בכתביהם של תומאס הובס, ברנרד מנדוויל והוגים נוספים, וטען כי "החוש המוסרי" הטבעי והמצפון משחקים תפקיד חשוב בהתנהגות האדם. לדבריו, מצפייה פשוטה בבני אדם ניתן לראות כי מעשיהם מכוונים פעמים רבות לעשיית המעשה הטוב בעיניהם מבחינה מוסרית וסלידה מעוול, גם כאשר לכך אין כל תגמול חומרי. בשל כך יש לדעתו לטפח חוש זה, הקשור גם לרגש האמפתיה, וזאת על מנת להביא לחברה מוסרית יותר. הוא היה מראשוני ההוגים שהדגישו את חשיבות האסתטיקה, המתבטאת בדבריו בשאיפה ליופי, פרופורציה והרמוניה.
פרופ' אלעזר וינריב בספרו "רציונליזם ואמפיריציזם" מציג את האצ'סון כפילוסוף אשר העמיד את עולם המוסר והאסתטיקה על הרגש תוך שלילת התבונה כגורם בתחומים אלה.
האצ'סון גם היה אמפיריציסט אדוק ופיתח חשד לגבי טענות מטאפיזיות שלא התבססו על צפייה או על ניסיון.
ראו גם

נאורות סקוטית
מידות טובות
הערות שוליים

↑  "רציונליזם ואמפיריציזם", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1991, עמ' 15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262927505171  PLWABN: 9810694585405606  BIBSYS: 90100247  BNE: XX1149498  BnF: cb121935833 (data)  CANTIC: a19157496  CiNii: DA0058784X  GND: 118775367  ICCU: CFIV091639  ISNI: 0000 0001 2279 8525  LCCN: n50030336  LNB: 000099655  NDL: 00444097  NKC: ola2003172340  NLA: 49682276  NTA: 069961034  RERO: 02-A003392204  SNAC: w6ms4vc4  SUDOC: 02934204X  Trove: 1492943  ULAN: 500319834  VIAF: 51735420   WorldCat (עם VIAF): 51735420 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופים ובנושא אירלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קאפאה

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  הוואי הוואי
 מחוז:  מחוז קאואיי
 שטח:  25.9 קמ"ר
 גובה:  6 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  11,652 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  375 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  22°05′18″N 159°20′17″W﻿ / ﻿22.0883°N 159.338°W﻿ / 22.0883; -159.338 
 אזור זמן:  UTC -10
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הוואי מוגדלת) הונולולו הילו ליהואה קאהולואי קאונקאקאי לאנאי האוקיינוס השקטקאפאה(למפת הוואי רגילה) הונולולו הילו ליהואה קאהולואי קאונקאקאי לאנאי האוקיינוס השקטקאפאה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קאפאה (באנגלית: Kapaa) הוא יישוב במחוז קאואיי ונמצא באי קאואיי, אחד מאיי הוואי. על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, בעיר התגוררו 10,699 תושבים.
לעיר יש ריכוז גדול של מלונות, מרכזי קניות ומסעדות.
היסטוריה

משמעות השם קאפאה בשפה ההוואית הוא "מוצק". חקלאות הייתה תעשייה גדולה בקאפאה במהלך המאה ה-19 וה-20. לעיר יש שדות קנה סוכר ושדות האננס הכי גדולים בקוואי. בעבר גם היה בעיר מפעל לשימורי אננס.
גאוגרפיה

על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחה הכולל של העיר הוא 26 קמ"ר אשר מתוכם 25 אדמה ו-0.52 מים.
אוכלוסין

על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2000, היו בעיר 9,471 תושבים, 3,129 משקי בית ו-2,281 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 375.1 נפש לקמ"ר. היו בעיר 3,632 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 143.8 דירות לקמ"ר. 31.7% מכלל התושבים בעיר הם אסייתים.
פרנק ויליאם וולבנק

פרנק ויליאם וולבנק (באנגלית: Frank William Walbank; ‏10 בדצמבר 1909 - 23 באוקטובר 2008) שנודע גם בכינוי F. W. Walbank היה היסטוריון בריטי.
ביוגרפיה

וולבנק נולד בבינגלי שבמחוז יורקשייר. הוא למד היסטוריה של העת העתיקה באוניברסיטת קיימברידג'. הוא היה פרופסור להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת ליברפול, ופרס ספרים רבים העוסקים בתקופה הקלאסית. בין ספריו נכללות ביוגרפיות על אראטוס מסיקיון ופיליפוס החמישי, וכן ספר פרושים (Commentary) לפוליביוס בשלושה כרכים. הוא נפטר בקיימברידג' בשנת 2008.
כתביו

Aratos of Sicyon (1933)
Philip V of Macedon (1940)
The Awful Revolution (1946; 1969)
Polybius (1972; 1990)
A Historical Commentary on Polybius, 3 vols. (1957, 1967, 1979)
The Hellenistic World (1981)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269523605171  PLWABN: 9810537658705606  BIBSYS: 90236228  BNE: XX964101  BnF: cb12034414t (data)  CANTIC: a11416701  CiNii: DA01197782  GND: 110048539  ICCU: CFIV023882  ISNI: 0000 0001 1507 2208  LCCN: n50021386  LNB: 000101926  NDL: 00476736  NKC: jn19990008873  NLA: 36538833  NLG: 68815  NLK: KAC2018O0414  NSK: 000089849  NTA: 068586566  RERO: 02-A003954156  SELIBR: 322149  SUDOC: 028525361  S2AuthorId: 108030223  Trove: 1280280  VcBA: 495/27308  VIAF: 94799110   WorldCat (עם VIAF): 94799110
פרשת הסוס הטרויאני (ישראל)

פרשת הסוס הטרויאני היא פרשת ריגול עסקי שנחשפה בישראל בסוף המחצית הראשונה של שנת 2005. קצה החוט לחשיפת הפרשה הגיע לאחר שחומרים מספר חדש של אמנון ז'קונט דלפו החוצה ממחשבו האישי. לאחר בדיקה, התברר כי חתנה לשעבר של ורדה רזיאל-ז'קונט, מיכאל האפרתי, ואשתו הנוכחית רות, פיתחו ושתלו במחשבו האישי תוכנת ריגול (שכונתה "הסוס הטרויאני" בתקשורת הישראלית).
הרקע לפרשה

שבועות ספורים לפני יציאת ספרו החדש לאור, שם לב ז'קונט כי תכתובות מחשבון הדואר האלקטרוני שלו נמחקו ואחרות סומנו כי נקראו. חברי סגל באוניברסיטת תל אביב קיבלו דואר אלקטרוני שנכתב בשמו ובו נכתב כי הוא מודה שגנב מאמרים אקדמאים. אל הדואר האלקטרוני צורפו מאמרים שכתב שהיו מאוחסנים במחשבו האישי בלבד. בערך הויקיפדיה של ז'קונט נכתבו על ידי מיכאל ורות האפרתי דברי בלע אודותיו, בין היתר כאילו היה לו עבר פלילי וכי השתמט משירות צבאי. קטעים מספרו פורסמו ועליהם נכתבו עשרות תגובות שליליות. שמות המגיבים עוררו אצל ז'קונט תחושה שייתכן שמדובר באנשים שהוא מכיר. אחד השמות היה הסיסמה לחשבון דואר האלקטרוני שלו ושם אחר היה "פלאפל התאומים" הנמצא בגבעתיים. דברים אלו ואחרים הובילו את ז'קונט לחשוד כי מדובר במיכאל האפרתי, איתו היה בסכסוך משפטי על רקע משפחתי. תקליטור שהונח בתיבת הדואר שלו עורר את חשדו והוא לקח אותו אל המשטרה. חוקרי המשטרה פיצחו את תוכנת הרוגלה שהותקנה בו והגיעו אל השרת אליו נשלח כל החומר.
הסתעפות הפרשה

חוקרי המשטרה שחקרו פריצה למחשב אישי והטרדה, גילו חומר עסקי רב מאוד. בעקבות החומר שהתגלה על השרת נחשדו 11 חוקרים פרטיים משלושה משרדי חקירות בכך שרכשו מהזוג האפרתי תוכנת רוגלה בשם "TargetEye" ושתלו אותה במחשביהן של חברות מרכזיות במשק הישראלי באמצעות תוכנה שהופצה בצורת הצעות עסקיות על גבי תקליטור ובמשלוח דואר אלקטרוני. בין החברות שהיו קורבנות למעשה זה: הוט, פרטנר, קבוצת שטראוס, צ'מפיון מוטורס, סטימצקי, מלם מערכות, דובק ומי עדן.
תוצאות הפרשה

מפתח התוכנה וזוגתו, מיכאל ורות האפרתי, נעצרו בבריטניה והוסגרו לישראל בסוף ינואר 2006. על שניהם נגזרו במסגרת הסדר טיעון עונשי מאסר שנעו בין שנתיים לארבע שנים. הסדר הטיעון כלל גם פיצויים בסך מיליון שקלים מכל אחד. ההסדר הותנה בכך שרות תפליל את החוקרים הפרטיים שהם חברו אליהם. היא העידה נגד שניים מהם ואחר כך סירבה להעיד בטענה שהדבר פוגע בבריאותה. על כך נענשה בחודש מאסר בפועל ומאוחר יותר גם בשלושה חודשי עבודות שירות.

בנובמבר 2007 נגזרו על החוקר הפרטי אליעזר פילוסוף לפי הודאתו 15 חודשי מאסר בפועל, קנס בסך 50 אלף שקלים, ורישיון החוקר הפרטי שלו נשלל לצמיתות. בתחילת מרץ 2007 גזר בית משפט בישראל על בעל משרד חקירות צבי קרוכמל 32 חודשי מאסר בפועל וקנס כספי בסך 225 אלף שקל בגין חלקו בפרשה.
הערות שוליים

↑  אבי כהן, הותר לפרסום: פרשת ריגול במחשבי חברות מהגדולות במשק, באתר ynet, 29 במאי 2005
↑  אבי כהן, החוקרים העצורים: "לא ידענו שזה לא חוקי", באתר ynet, 29 במאי 2005
↑  הדס שפר, "רות האפרתי הותקפה במעצר", באתר nrg‏, 31 בינואר 2006
↑  ת.פ. 40061/06, באתר HALEMO
↑  גלעד גרוסמן‏, עבודות שירות לרות האפרתי שסירבה להעיד, באתר וואלה, 2 בינואר 2011
↑  נועם שרביט, ‏אישום נדיר בפרשת הסוס הטרויאני: רות האפרתי תואשם בסירוב להעיד, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2007
↑  ורד לוביץ', הורשע חוקר פרטי בפרשת הסוס הטרויאני, באתר ynet, 15 בנובמבר 2007
פרשת בהעלותך

פרשת בְּהַעֲלֹתְךָ היא פרשת השבוע השלישית בספר במדבר. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה בפרק ח', פסוק א' ומסתיימת בפרק י"ב, פסוק ט"ז.
בפרשת בהעלותך מסתיימות ההכנות של בני ישראל לקראת היציאה למסע במדבר סיני אל עבר ארץ ישראל. עם היציאה למסע מתגלות בעיות, קשיים וסכסוכים פנימיים בתוך המחנה, לרבות פגיעה במנהיגותו של משה רבנו.
תוכן הפרשה > עבודת המקדש

כנספח לנושא חנוכת המזבח שבסוף פרשת נשא מובא הציווי על הדלקת הנרות במקדש על ידי אהרן.
תיאור מפורט של טהרת הלויים וכניסתם לעבודה במשכן: ”וְהִבְדַּלְתָּ אֶת הַלְוִיִּם מִתּוֹךְ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וְהָיוּ לִי הַלְוִיִּם. וְאַחֲרֵי כֵן יָבֹאוּ הַלְוִיִּם לַעֲבֹד אֶת אֹהֶל מוֹעֵד וְטִהַרְתָּ אֹתָם וְהֵנַפְתָּ אֹתָם תְּנוּפָה. כִּי נְתֻנִים נְתֻנִים הֵמָּה לִי מִתּוֹךְ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל...”
תוכן הפרשה > פסח ופסח שני

חגיגת הפסח בפעם הראשונה אחרי יציאת מצרים.
קביעת פסח שני לטובת מי שלא יכול לחגוג את הפסח במועדו.
תוכן הפרשה > ענן וחצוצרות בתנועת המחנה

תיאור הקמת המשכן ופירוקו על פי הענן השוכן עליו: ”וּלְפִי הֵעָלֹת הֶעָנָן מֵעַל הָאֹהֶל וְאַחֲרֵי כֵן יִסְעוּ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וּבִמְקוֹם אֲשֶׁר יִשְׁכָּן שָׁם הֶעָנָן שָׁם יַחֲנוּ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל.”
פרשת החצוצרות: ה' מצווה את משה להכין שתי חצוצרות שישמשו להתרעה על אירועים שונים במחנה. ”עֲשֵׂה לְךָ שְׁתֵּי חֲצוֹצְרֹת כֶּסֶף מִקְשָׁה תַּעֲשֶׂה אֹתָם וְהָיוּ לְךָ לְמִקְרָא הָעֵדָה וּלְמַסַּע אֶת הַמַּחֲנוֹת.”
תוכן הפרשה > מסע המחנה

תיאור חגיגי של תחילת המסע במדבר סיני (בעדות מסוימות קוראים פרשייה זו במנגינה מיוחדת).
דו-שיח בין משה לחותנו חובב בן רעואל (לפי חז"ל הוא יתרו) בעניין הצטרפותו למסע.
פרשת "ויהי בנסוע": האמירות החגיגיות של משה על ארון הברית בתחילת הנסיעה ובחניה (בספרי התורה פרשה זו מעוטרת לפניה ולאחריה באות נו"ן הפוכה).
תוכן הפרשה > תבערה

עם ישראל מתאוננים רע באוזני ה'. בעקבות זאת פורצת אש הפוגעת ומכלה בקצה המחנה.
עם ישראל צועקים אל משה שיתפלל אל ה'. משה מתפלל והאש שוקעת.
המקום נקרא 'תבערה' על עונש הבערה בעקבות החטא.
תוכן הפרשה > קברות התאווה

בני ישראל ממשיכים להתלונן על היעדר בשר, למרות אספקת המן הסדירה: ”וַיִּשְׁמַע מֹשֶׁה אֶת הָעָם בֹּכֶה לְמִשְׁפְּחֹתָיו אִישׁ לְפֶתַח אָהֳלוֹ וַיִּחַר אַף ה' מְאֹד וּבְעֵינֵי מֹשֶׁה רָע.”
משה מתלונן בפני ה' על התנהגותם של בני ישראל ועל הקושי בהנהגת העם: ”הֶאָנֹכִי הָרִיתִי אֵת כָּל הָעָם הַזֶּה אִם אָנֹכִי יְלִדְתִּיהוּ כִּי תֹאמַר אֵלַי שָׂאֵהוּ בְחֵיקֶךָ...”
ה' מצווה את משה למנות שבעים זקנים שיישאו איתו בעול ומבטיח לספק לעם בשר: ”לֹא יוֹם אֶחָד תֹּאכְלוּן וְלֹא יוֹמָיִם וְלֹא חֲמִשָּׁה יָמִים וְלֹא עֲשָׂרָה יָמִים וְלֹא עֶשְׂרִים יוֹם. עַד חֹדֶשׁ יָמִים עַד אֲשֶׁר יֵצֵא מֵאַפְּכֶם וְהָיָה לָכֶם לְזָרָא...”
משה ממנה שבעים זקנים באוהל מועד, ושני זקנים שנשארו במחנה, אלדד ומידד, מתנבאים שם. יהושוע בן נון מציע להעניש אותם אך משה מגיב במורת רוח: ”וַיֹּאמֶר לוֹ מֹשֶׁה הַמְקַנֵּא אַתָּה לִי וּמִי יִתֵּן כָּל עַם ה' נְבִיאִים כִּי יִתֵּן ה' אֶת רוּחוֹ עֲלֵיהֶם.”
ה' מספק שלווים למאכל לבני ישראל כפי שהבטיח, והורג בהם בעודם אוכלים: ”הַבָּשָׂר עוֹדֶנּוּ בֵּין שִׁנֵּיהֶם טֶרֶם יִכָּרֵת וְאַף ה' חָרָה בָעָם וַיַּךְ ה' בָּעָם מַכָּה רַבָּה מְאֹד. וַיִּקְרָא אֶת שֵׁם הַמָּקוֹם הַהוּא קִבְרוֹת הַתַּאֲוָה כִּי שָׁם קָבְרוּ אֶת הָעָם הַמִּתְאַוִּים.”
תוכן הפרשה > האישה הכושית ומרים

מרים ואהרן מדברים לשון הרע על משה ואשתו הכושית. ה' קורא למשה, אהרון ומרים לאוהל מועד ונוזף באהרון ומרים:
וַיֹּאמֶר שִׁמְעוּ נָא דְבָרָי אִם יִהְיֶה נְבִיאֲכֶם ה' בַּמַּרְאָה אֵלָיו אֶתְוַדָּע בַּחֲלוֹם אֲדַבֶּר בּוֹ. לֹא כֵן עַבְדִּי מֹשֶׁה בְּכָל בֵּיתִי נֶאֱמָן הוּא. פֶּה אֶל פֶּה אֲדַבֶּר בּוֹ וּמַרְאֶה וְלֹא בְחִידֹת וּתְמֻנַת ה' יַבִּיט וּמַדּוּעַ לֹא יְרֵאתֶם לְדַבֵּר בְּעַבְדִּי בְמֹשֶׁה.
לאחר מכן מרים לוקה בצרעת, משה מתפלל עליה (”אֵל נָא רְפָא נָא לָהּ”) והעם מחכה עד שתטהר.
תאריכי הקריאה

השבת בה קוראים את פרשת בהעלותך יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים:
שנת השג - ט' בסיוון
שנת החא - י"א בסיוון
שנת זחג, שנת זשג ושנת בחג - ט"ז בסיוון
שנת השא ושנת זחא - י"ח בסיוון
שנת הכז - י"ט בסיוון
שנת בשז ושנת גכז - בארץ ישראל י"ב בסיוון, בחוץ לארץ י"ט בסיוון
שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה - בארץ ישראל י"ד בסיוון, בחוץ לארץ כ"א בסיוון
הפטרה

ההפטרה היא בספר זכריה, מפרק ב', פסוק י"ד עד פרק ד', פסוק ז' (התימנים ממשיכים עד פסוק ט'). זכריה מנבא על הקדשת יהושע הכהן הגדול ועל מנורת המקדש.
המנורה וחצוצרות, פסיפס בבית בן צבי
פרשת "ויהי בנסוע" כפי שהיא כתובה בספר תורה
מרים המצורעת מנודה מהמחנה, ג'יימס טיסו, סוף המאה ה-19.
פרדריק ולד

סר פרדריק אלויסיוס ולד (באנגלית: Frederick Aloysius Weld;‏ 9 במאי 1823 – 20 ביולי 1891) היה מדינאי ניו זילנדי שכיהן כמושל של מושבות בריטיות שונות. הוא כיהן כראש ממשלת ניו זילנד השישי ומאוחר יותר כמושל אוסטרליה המערבית, מושל טסמניה ומושל מושבות המצרים (Straits Settlements, קבוצה של טריטוריות בריטיות בחצי האי המלאי).
ראשית חייו

ולד נולד בברידפורט, מחוז דורסט, אנגליה. אמו, כריסטינה מריה קליפורד, הייתה בתו של צ'ארלס קליפורד, ברון קליפורד השישי מצ'אדלי. שני הוריו היו ממשפחות של בני האמונה הקתולית שסירבו לקבל על עצמן את האמונה האנגליקנית.
אביו, המפרי ולד, שמוצאו מכפר צ'ידאק שבמחוז דורסט, היה בן למשפחה אנגלית ותיקה. אחיו של המפרי ולד, תומאס, היה המייסד של קולג' סטוניהרסט הישועי. חינוכו של פרדריק ולד היה מבוסס על האמונה הקתולית. את שנותיו הראשונות הוא בילה עם הוריו בצרפת. בהמשך הוא זכה לחינוך טוב, למד בסטוניהרסט, עד אשר התקבל לאוניברסיטת פריבור שבשווייץ, שם למד פילוסופיה, כימיה, שפות ומשפטים. מלכתחילה היה בכוונתו לפתח קריירה צבאית, אך הוא שוכנע לותר על כך על ידי מורהו בפריבור. תחת זאת הוא החליט לחפש קריירה במושבות והגיע לוולינגטון, ניו זילנד ב-22 באפריל 1844.
בניו זילנד הוא נכנס לשותפות עם בן דודו, סר צ'ארלס קליפורד. השניים הקימו כמה תחנות לגידול כבשים ברחבי הארץ וולד נעשה אדם אמיד. ולד מצא שחיי הכפר משעממים מדי, אך עד מהרה הוא נעשה מעורב בחיים הפוליטיים. אחת המערכות העיקריות שהוא ניהל הייתה כנגד כל אפשרות של אפליה כנגד הקתולים בניו זילנד. מאוחר יותר הוא נעשה פעיל בשדולה למען דמוקרטיה ייצוגית בניו זילנד.
ב-1848, דחה ולד את הצעתו של המושל הכללי, ג'ורג' גריי, להיות חבר במועצה ממונה שגריי הציע להקימה. ב-1852 הוא ביקר באנגליה, שם הוא פרסם חוברת בשם "עצות למתעתדים להיות חוואי כבשים בניו זילנד". החוברת יצאה בשלוש מהדורות.
חבר הפרלמנט

כאשר הוכרזה הקמתו של הפרלמנט של ניו זילנד, הציג ולד את מועמדותו. הוא היה חבר הפרלמנט הראשון כנציג מחוז הבחירה של וואיראו (צפון-מזרח האי הדרומי). המחלוקת הפוליטית העיקרית הייתה אז בין ה"צנטרליסטים" (מצדדי ממשל מרכזי חזק) לבין ה"פרובינציאליסטים" (מצדדי ממשל חזק של הפרובינציות). בקשת הפוליטית שבין שתי הגישות, מיקם ולד את עצמו כאיש מרכז מתון, למרות שהוא נטה להתנגד לקיצוניים שבשני הצדדים של המפה הפוליטית.
ולד היה גם חבר ב"קבינט" קצר הימים שהוקם סביב מנהיגותו של ג'יימס פיצג'רלד. היה זה ניסיון ללקיחת אחריות של הפרלמנט על ניהולה של ניו זילנד. המושל בפועל, רוברט וויניארד, עצר את המהלך הזה, והקריירה הקצרה של ולד כשר, הסתיימה. למרות כישלונה של "ממשלת" פיצג'רלד, היה ולד שבע רצון מכך שקתולים יכולים לקחת חלק מלא בפעילות פוליטית. העובדה שצ'ארלס קליפורד, קתולי אף הוא, נבחר להיות יושב ראש הפרלמנט, עודדה אותו עד מאוד.
זמן קצר לפני תום כהונתו של הפרלמנט הראשון, התפטר ולד כדי לשוב לאנגליה לזמן קצר. בשובו, הוא נבחר לפרלמנט השני, שוב כנציג וואיראו. הוא נסע שוב לאנגליה לזמן קצר כדי לשאת לאישה את בת דודתו מדרגה שנייה, פילומנה מרי אן ליזל פיליפס. הזוג הביא לעולם 13 ילדים.