stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוריה בונלי

סוריה בונלי (בצרפתית: Surya Bonaly; נולדה ב-15 בדצמבר 1973) היא מחליקה אמנותית צרפתייה, שלוש פעמים ברציפות סגנית אלופת העולם (1993–1995), חמש פעמים ברציפות אלופת אירופה (1991–1995) ותשע פעמים ברציפות אלופת צרפת (1989–1997).
בונלי נודעה בביצוע סלטה לאחור, עם נחיתה על להב אחד. הסלטה לאחור היא אלמנט האסור לביצוע בתחרויות רשמיות של איגוד ההחלקה הבין-לאומי. חרף זאת, היא ביצעה את הסלטה לאחור באולימפיאדת נאגנו (1998).
תחילת דרכה

בונלי נולדה בניס שבצרפת ב-15 בדצמבר 1973. שמה המקורי היה קלודין, וכשהיא אומצה בגיל 18 חודשים על ידי סוזן וז'ורז' בונלי, הם קראו לה סוריה. אמה סוזן עבדה בתור מורה לחינוך גופני, ואביה ז'ורז' כאדריכל עבור הממשלה. בני הזוג בתחילה אמרו לתקשורת שבתם נולדה באי ראוניון, כי הם חשבו שזה מקור שנשמע יותר "אקזוטי". כשסוריה הייתה בת 17 והחלה לחקור את ההיסטוריה המשפחתית שלה, הוריה נאלצו להודות שאמה הביולוגית נולדה באי, אך סוריה עצמה לא. דידייה גילהגיי, שהיה המאמן הראשון בקריירה התחרותית של סוריה, הודה שבדה את הסיפור כי הוא חשב שזה יעניין את התקשורת.
קריירה

בונלי התחילה את הכשרתה האתלטית כמתעמלת תחרותית. היא החלה להחליק בגיל 11, ב-1985. בתחילת דווח בתקשורת שגילהגיי גילה את בונלי באירוע ציבורי, אך שנים מאוחר יותר, היא אמרה שהיא רצתה להחליק בקבוצה שלו, ולמעשה ביקשה להצטרף. היא שברה את שני פרקי כף ידיה לפני שלמדה כיצד ליפול כראוי.
קריירה > עונות 1987–1988 עד 1989–1990

ב-1988, בונלי סיימה במקום 14 בפעם הראשונה שהתחרתה באליפות העולם לנוער, בתחרויות שנערכו בבריסביין, אוסטרליה.
בעונה הבאה, בונלי זכתה במדליית ארד באליפויות הנוער של 1989, ובאליפות הלאומית הראשונה שלה. היא גם החלה להתחרות בתחרויות בוגרים בזירה הבין-לאומית, והגיעה למקום שמיני באליפות אירופה של 1989, ולמקום עשירי באליפות העולם של אותה שנה.
באליפות העולם לנוער של 1990, בקולורדו ספרינגס שבארצות הברית, זכתה בונלי במדליית הכסף, כאשר יוקה סאטו היפנית זכתה בזהב. היא סיימה במקום רביעי באליפות אירופה, ובמקום תשיעי באליפות העולם של 1990.
קריירה > עונת 1990–1991: אליפות עולם לנוער ואליפות אירופה

בונלי פתחה את עונת 91–1990 בזוג מדליות בין-לאומיות – מדליית זהב ב-Grand Prix International de Paris של 1990, ומדליית ארד ב-1990 בתחרות Skate Electric. בהופעתה האחרונה בתחרות נוער, היא זכתה במדליית הזהב באליפות העולם לנוער שנערכה בבודפשט, הונגריה. לאחר זכייתה בתואר הלאומי השלישי שלה באליפות צרפת, היא התחרתה ב-1991 באליפות אירופה בסופיה, בולגריה. היא זכתה במדליית הזהב.
היא סיימה במקום החמישי באליפות העולם של 1991 במינכן, גרמניה, שם כמעט הייתה למחליקה הראשונה אי פעם לבצע קפיצה מרובעת בתחרות של איגוד ההחלקה הבין-לאומי. השופטים לא החשיבו את השלמת הסיבוב הרביעי, מכיוון שלא כל הסיבוב הושלם באוויר. רבים ביקרו החלטה זו, בציינם כי הקפיצה המרובעת הראשונה על ידי מחליק, שבוצעה על ידי קורט בראונינג שנתיים קודם לכן, הייתה פחות טובה מזה של בונלי.
קריירה > עונת 1991–1992: אליפות אירופית שנייה, ותחרות אולימפית ראשונה

בינואר 1992, בונלי זכתה במדליית הזהב באליפות האירופית בלוזאן, שווייץ. בפברואר 1992, היא הושבעה בשבועה האולימפית באולימפיאדת החורף באלברוויל, צרפת. במהלך האימונים, היא ביצעה סלטה לאחור ליד המחליקה היפנית מידורי איטו, ונאמר לה על ידי גורמים רשמיים לא לעשות זאת שוב. היא הייתה המחליקה הראשונה לנסות לבצע קפיצת טו-לופ מרובעת (quadruple toe loop) בתחרות, אבל הקפיצה לא הושלמה באוויר, וכך לא קיבלה על הקפיצה קרדיט. מאז, גם קפיצה כפי שביצעה הפכה למוכרת בענף (quadruple toe loop with downgrade), אך היא עדיין נרשמה כראשונה לנסותו בתחרות. הדרך לזהב נראתה כפתוחה בפניה, לאחר שמידורי איטו וטוניה הרדינג האמריקאיות דורגו במקומות 4 ו-6 בהתאמה, לאחר טעויות בתוכנית הקצרה, ולקריסטי ימאגוצ'י וננסי קריגן האמריקאיות היו טעויות בהחלקה בדיוק לפניה בהחלקה הארוכה; אך היא לא הצליחה להגיע לכך, ודורגה במקום שישי בהחלקה הארוכה, ומקום חמישי בסך הכל.
אחרי המשחקים האולימפיים, היא עזבה את גילהגיי וסיימה את העונה באימונו של אנדרה ברונה. היא סגרה את העונה באליפות העולם של שנת 1992 באוקלנד, קליפורניה, בה הגיעה רק למקום ה-11 סך הכל, לאחר שורה ארוכה של טעויות בקפיצות, והופנתה אליה ביקורת קשה לגבי המצב הלא יציב שלה מבחינת אימון, וכן על חוסר התפתחות אמנותית בהחלקתה. בונלי הייתה כל כך מדוכדכת לנוכח תגובות אלו, ששקלה לפרוש מהתחרות ולהפוך למחליקה מקצועית באמצע האירוע.
קריירה > עונת 1992–1993: מדליית כסף ראשונה באליפות העולם

לפני תחילת עונה זו, בונלי בעיקר אומנה על ידי אמה, סוזן, ולסירוגין על ידי המאמן פרנק קרול בדרום קליפורניה. היא ביקשה להתאמן עם קרול באופן קבוע, אך הפדרציה הצרפתית להחלקה על הקרח התנגדה שהספורטאים שלה יתאמנו במדינות זרות. אלן ז'ילטי היה למאמן שלה, והיה עושה נסיעות ארוכות מטור לפריז לשם כך ארבע פעמים בשבוע, וסוזן הייתה משלימה פערים בהיעדרו.
בונלי זכתה באליפות אירופה בהלסינקי ב-1993, בה הביסה את אוקסנה באיול האוקראינית ואת מרינה קילמן הגרמנייה. באליפות העולם של 1993 בפראג, היא זכתה במדליית הכסף אל מול הזהב של באיול, אשר זכתה בפער נקודות קטן בשל הופעה אמנותית, אף על פי שבונלי זכתה לציונים גבוהים בהרבה בשל תוכן טכני, עם 7 קפיצות משולשות, קומבינציית קפיצות משולשת-משולשת, 2 קפיצות לוץ משולש, לעומת באיול שביצעה רק חמש קפיצות משולשות ואף לא קומבינציה אחת. גם זוכת מדליית הארד לו צ'ן ביצעה החלקה טכנית יותר מאשר באיול.
קריירה > עונת 1993–1994

בינואר 1994, בונלי הגיעה למקום הראשון בכל האירועים בדרכה לאליפות האירופית הרביעית שלה ברציפות, במשחקי האליפות שנערכו בקופנהגן, דנמרק. הזוכות האחרות במדליות היו אוקסנה באיול ואולגה מרקובה הרוסייה. חודש לאחר מכן, היא התחרתה באולימפיאדת החורף של 1994 בלילהאמר, נורווגיה. היא דורגה במקום שלישי בתוכנית הקצרה, ומקום רביעי בארוכה, ומקום רביעי סך הכל, מאחורי באיול, קריגן, וצ'ן לו הסינית, בעקבות שני פספוסים בלוץ משולש ונפילה מוקדם בתחרות.
באליפות העולם 1994 בצ'יבה, יפן – בה לא התחרו שלוש המדליסטיות האולימפיות – בונלי זכתה לניקוד סופי כולל שהיה זהה לניקוד של אהובת המדינה המארחת, יוקה סאטו, לה לבסוף הוענקה מדליית הזהב בהצבעה 4–5 של השופטים. הניקוד הטכני של בונלי היה גבוה בהרבה מזה של סאטו, שסגרה את הפער בניקוד אומנותי גבוה יותר. בכעס על ההחלטה, בונלי סירבה לעמוד על דוכן המנצחים בטקס הענקת המדליה, ועמדה לצדו. לבסוף, היא עלתה על המדרגה כדי לקבל את מדליית הכסף, אך הורידה אותה מיד, לקריאות בוז מן הקהל.
קריירה > עונת 1994–1995: אליפות אירופה החמישית

ב-1995, בונלי זכתה בתואר אליפות אירופה בפעם החמישית, כשהיא מובילה לפני מרקובה ואוליינה ליאשנקו האוקראינית. באליפות העולם בבירמינגהם, אנגליה, היא הייתה הפייבוריטית לזכות בזהב, כפי שהייתה בשנה הקודמת. היא סיימה במקום הרביעי בתוכנית הקצרה אחרי ביצועים שהיו מתחת לרמה הרגילה שלה, אך התאוששה באירוע ההחלקה החופשית, וסיימה עם מדליית כסף, מאחורי צ'ן לו שזכתה בזהב. בזו הפעם השלישית ברציפות היא פספסה את מדליית הזהב בעקבות החלטה של שופט יחיד, והפרש של עשירית נקודה. התוכנית הארוכה שלה הייתה הטכנית ביותר מכל המתחרות, וכללה שני לוצים משולשים, שני שילובי משולש-משולש, ושבע קפיצות משולשות. הביצועים שלה היו יותר נקיים מהופעתה באליפות העולם ב-1994, אך פחות מהופעתה ב-1993 ובאליפות האירופית של אותה השנה.
קריירה > 1995–1996 עד 1996–1997

בסתיו 1995 החלה נפילתה של בונלי מן האליטה של החלקת נשים. היא סיימה במקום שלישי או רביעי בכל אירועי הגרנד פרי, ופספסה את גמר 7 הנשים הראשון בגרנד פרי. כשהיא מדורגת במקום הראשון בתוכנית הקצרה ומקום שני בהחלקה חופשית, בונלי לקחה את מדליית הכסף מאחורי אירינה סלוצקאיה הרוסייה, שלקחה את הזהב באליפות אירופה שנערכה בסופיה, בתחילת 1996. נסיקתה של סלוצקאיה וירידת של בונלי היו ברורות, כאשר סלוצקאיה בת ה-17 גברה על בונלי באמצעות ביצוע טכני נקי שכל שש קפיצות משולשות, ובאופן כללי קפיצות, סיבובים ועבודת רגליים איכותיים, ומהירות גבוהה – בדיוק אותם התחומים שהיו החוזקות של בונלי, שבינתיים גילתה היחלשות מסוימת ביכולותיה. באליפות העולם באדמונטון היא סיימה במקום חמישי, לאחר שדורגה שביעית בתוכנית הקצרה שבו היא נפלה במהלך לוץ משולש, ובמקום חמישי בהחלקה חופשית. היא הצליחה לנחות "נקי" בלא יותר מארבע קפיצות משולשות בכל אירועי ההחלקה החופשית בכל העונה.
במאי 1996, בונלי קרעה את גיד האכילס שלה במהלך אימון אקרובטיקה. בשל פציעתה, היא פספסה את רוב העונה הבאה. הפדרציה הצרפתית החליטה לא לשבץ אותה באליפות אירופה 1997 בפריז, בדעה שהיא לא בכושר מספיק. אך בונלי הגישה ערעור בהצלחה. היא סיימה במקום תשיעי סך הכל, ובשל כך לא נכללה באף אחת משתי נבחרות צרפת באליפות העולם, לטובת ונסה גוסמרולי, לה היו הביצועים הטובים ביותר בין המחליקות הצרפתיות במשחקים האירופיים, ולטישה אובר, שביצועיה באליפות האירופית נפלו מאלה של בונלי.
קריירה > עונת 1997–1998: אולימפיאדה שלישית

במהלך עונת 98–1997, בונלי אומנה על ידי אמה, סוזן, בצרפת, ועל ידי טטיאנה טרסובה במרלבורו, שבארצות הברית. באולימפיאדת החורף של 1998, בנאגנו, יפן, בונלי דורגה נמוך מבחינת הצפי לניצחון. למרות ביצועים טכניים טובים בתוכנית הקצרה, היא דורגה על ידי השופטים במקום השישי, לא מספיק גבוה להיות בתחרות על מדליית הזהב, ואף הייתה בעלת סיכויים נמוכים לזכות במדליית הארד. הדירוג הזה עורר מחלוקת, מאחר שדורגה במקום נמוך יותר מאשר סלוצקאיה, אשר ביצעה קומבינציית קפיצות לוץ כפול – טו כפול (double lutz-double toe), אל מול קומבינציית קפיצות טו משולש – טו משולש (triple toe-triple toe) של בונלי. מכיוון שפציעה שחוותה מנעה ממנה לבצע את התוכנית הארוכה שתכננה עם קפיצת לוץ משולש, בשילוב המרחק הרב שלה מן המדליה, בונלי החליטה לבצע סלטה לאחור עם נחיתה על להב אחד במהלך ההחלקה החופשית. המהלך, אשר הוכרז כבלתי חוקי בכל תחרות של איגוד ההחלקה הבין-לאומי (לרבות המשחקים האולימפיים) לאחר עונת התחרויות 1975–1976, עורר סערה והביא לניכוי בניקוד, אך בונלי הייתה מרוצה מהחלטתה. היא סיימה במקום העשירי, ופרשה מתחרויות חובבניות.
בונלי אז פתחה בקריירה מקצועית מצליחה מאוד, והתחרתה באירועים בין-לאומיים גדולים, כולל ניצחון גדול במשחרי החורף של גודוויל ב-2000, בהם הביסה את יוקה סאטו, ננסי קריגן, ואוקסנה באיול.
קריירה > קריירה מאוחרת

בונלי תיירה עם המופע אלופים על הקרח במשך מספר שנים, עד שהמופע בוטל בשנת 2007. היא גם הופיעה ברוסיה עם יבגני פלושנקו והייתה מחליקה אורחת בתיאטרון הקרח של ניו-יורק, בגאלה של 2008, בה ביצעה בהצלחה את הסלטה לאחור בה היא ידועה.
בשנת 2015, היא עברה ניתוח לאחר גילוי של מספר רב של ציסטות לאורך חוט השדרה שלה, ובכך סיימה את הקריירה המקצועית שלה.
נכון לספטמבר 2016, בונלי היא מאמנת החלקה במינסוטה.
חיים אישיים

בונלי הפכה לאזרחית אמריקאית בינואר 2004. אחר תקופה בו התגוררה בלאס וגאס, נבאדה, היא עברה למינסוטה. בונלי הודיעה על אירוסיה למאמן ההחלקה פיט ביבר ב-18 בספטמבר 2016.
בונלי היא טבעונית, והופיעה פעמים רבות במודעות של ארגון PETA באנגלית ובצרפתית, בהתנגדות לציד כלבי ים בקנדה, וכן תעשיית המסחר בפרוות.
אירועים תחרותיים

| תחרויות בין-לאומיות> אירוע | תחרויות בין-לאומיות> 87–88 | תחרויות בין-לאומיות> 88–89 | תחרויות בין-לאומיות> 89–90 | תחרויות בין-לאומיות> 90–91 | תחרויות בין-לאומיות> 91–92 | תחרויות בין-לאומיות> 92–93 | תחרויות בין-לאומיות> 93–94 | תחרויות בין-לאומיות> 94–95 | תחרויות בין-לאומיות> 95–96 | תחרויות בין-לאומיות> 96–97 | תחרויות בין-לאומיות> 97–98 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים האולימפיים |  |  |  |  | 5 |  | 4 |  |  |  | 10 |
| אליפות עולם |  | 10 | 9 | 5 | 11 | 2 | 2 | 2 | 5 |  |  |
| אליפות אירופה |  | 8 | 4 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 | 9 | 6 |
| גביע רוסיה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| לאליק |  | 7 | 1 | 1 | 5 | 1 | 1 | 1 | 3 |  |  |
| גביע בופרוסט |  |  |  |  |  | 1 |  |  |  |  |  |
| גביע NHK   |  |  |  |  | 2 | 1 | 1 | 2 | 4 |  |  |
| סקייט אמריקה   |  |  | 6 | 5 | 3 |  | 2 | 1 | 4 |  |  |
| סקייט קנדה |  |  | 7 |  | 1 |  |  |  |  |  | 3 |
| משחקי גודוויל |  |  |  | 3 |  |  |  | 1 |  |  |  |
| גביע נבלהורן |  |  | 2 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |
| פירואטן |  |  |  |  |  |  | 4 |  |  |  |  |
תחרויות בין-לאומיות לנוער
| אליפות עולם לנוער | 14 | 3 | 2 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |
תחרויות לאומיות
| אליפות צרפת | 4 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 |
הערות שוליים

↑  https://www.youtube.com/watch?v=5xTMfs4RWQI
↑  https://www.youtube.com/watch?v=1A3AY-_GP7c
↑  1994 World Figure Skating Championship Medal Ceremony, Youtube.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb124550680 (data)  ISNI: 0000 0000 5235 8929  LCCN: nr97015558  VIAF: 9944231   WorldCat (עם VIAF): 9944231
חטיפת נשים

חטיפת הנשים הסביניות, מאת ניקולא פוסן, (1637-1638), מוצג במוזיאון הלובר שבפריז.
חטיפת נשים או חטיפת כלות מתייחסת לחטיפה של ילדה או אישה למטרת נישואים. חטיפת נשים הייתה נהוגה ברחבי העולם לאורך ההיסטוריה והפרהיסטוריה בקרב עמים מגוונים, בהם המונג (אנ') בדרום מזרח אסיה, צלטל (אנ') במקסיקו, צוענים באירופה ושבטים ביער האמזונאס. המנהג עדיין קיים נפוף במידה מסוימת בקווקז, מעין שחזור סמלי של מנהג עתיק בדרך כלל בהסכמת הכלה. עדיין בקווקז ובמרכז אסיה, מתרחשים גם מקרים של חטיפת כלה אמיתית למרות היותם בלתי חוקיים.
היסטוריה

בתקופות היסטוריות עתיקות, לקיחת נשים וגברים כ"שלל מלחמה" הייתה פרקטיקה נפוצה. את הגברים הרגו או שעבדו לעבדים ואת הנשים שבו, הן לשם שימוש בהן כפילגשים לצרכים כלליים והן לשם עבדות מינית. חטיפת נשים מתוארת בקבוצות של ציידים לקטים, כאשר חבורות יריבות מאיימות לחסל את הגברים ולקחת את הנשים כשלל.
חטיפת גברים ונשים לעבדים ושפחות הפכה לנוהג נפוץ לאחר התפשטות האסלאם. האסלאם אסר על שעבוד נשים או גברים מוסלמים ושחרר גם את בני העבדים לחופשי. התוצאה הייתה חטיפת עבדים ושפחות חדשים מקרב קבוצות לא מוסלמיות כמו יהודים, נוצרים ועובדי אלילים מאפריקה.
כיום, ברוב המדינות, חטיפת נשים נחשבת לפשע מיני ולא כצורת נישואין תקפה. במקרים מסוימים, האישה משתפת פעולה עם החטיפה או נעתרת לה, בדרך כלל במטרה להציל עצמה או את משפחתה. גם באזורים בהם המעשה מנוגד לחוק, האכיפה נותרה רופפת באזורים רבים. חטיפת נשים היא לעיתים קרובות (אך לא תמיד) סוג של נישואים כאשר ישנו פער גדול בין הגילים של בני הזוג. ייתכן שהדבר קשור למוהר, וחוסר היכולת או חוסר הרצון לשלם אותו.
אף על פי שהמניעים מאחורי חטיפת כלות משתנים לפי אזורים, התרבויות עם מסורות של נישואין על ידי חטיפה הן בדרך כלל פטריארכיה עם סטיגמה חברתית חזקה על יחסי מין או הריון מחוץ לנישואין ולידות לא לגיטימיות. בחלק מהמקרים המודרניים יותר, בני הזוג מתקבצים יחד כדי להתחמק במסווה של חטיפה, ומציגים זאת להוריהם כעובדה מוגמרת. אולם ברוב המקרים הגברים הפונים לחטיפת אישה הם בעלי מעמד חברתי נמוך יותר כתוצאה מעוני, מחלות, אופי לקוי או עבריינות. לעיתים הם נרתעים מלחפש אישה באופן לגיטימי בגלל הציפייה להכנסת משכורת גבוהה לה מצפה משפחת האישה.
בנוסף לנושא הנישואים בכפייה, לחטיפות נשים עשויות להיות השפעות שליליות אחרות על הנשים הצעירות ועל החברה שלהן. לדוגמה, הפחד מפני חטיפה מצוטט כסיבה להשתתפות נמוכה יותר של בנות במערכת החינוך.
נשים ונערות שנחטפות עלולות להיחשף גם למחלות המועברות במגע מיני דוגמת איידס.
בדת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בכנסייה הקתולית החוק אוסר נישואים בין אישה שנחטפה במטרה להכריח אותה להתחתן. על פי ההוראה השנייה לחוק, אם האישה תחליט לקבל את החוטף כבעל לאחר שתהיה בטוחה, היא תורשה להינשא לו.
באסלאם נישואי כפייה אסורים, ואינם נחשבים מלכתחילה כנישואים.
בדת > בתנ"ך

חטיפת נשים מתוארת בתנ"ך. לפי הכתוב, בני שבט בנימין, הוחרמו בגלל חלקם בפרשת פילגש בגבעה ושבטים נשבעו כי לא ייתנו לבני בנימין לשאת נשים משאר שבטי ישראל. בעקבות שבועה זאת, שבט בנימין הלך והצטמצם עד שהמשך קיומו עמד בסכנה. הפתרון למצב זה היה שצעירי בנימין הרווקים יכנסו לנחלת שבט אפרים ויגיעו אל כרמי שילֹה, העיר המרכזית בארץ ישראל באותה תקופה, בחג שהיה נהוג שם "מימים ימימה", יחטפו בנות זוג מבין המחוללות שם וייקחו אותן כנשותיהם אל ביתם בנחלת בנימין.
וַיֹּאמְרוּ יְרֻשַּׁת פְּלֵיטָה לְבִנְיָמִן וְלֹא יִמָּחֶה שֵׁבֶט מִיִּשְׂרָאֵל. וַאֲנַחְנוּ לֹא נוּכַל לָתֶת לָהֶם נָשִׁים מִבְּנוֹתֵינוּ כִּי נִשְׁבְּעוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל לֵאמֹר אָרוּר נֹתֵן אִשָּׁה לְבִנְיָמִן.

וַיֹּאמְרוּ הִנֵּה חַג ה' בְּשִׁלוֹ מִיָּמִים יָמִימָה אֲשֶׁר מִצְּפוֹנָה לְבֵית אֵל מִזְרְחָה הַשֶּׁמֶשׁ לִמְסִלָּה הָעֹלָה מִבֵּית אֵל שְׁכֶמָה וּמִנֶּגֶב לִלְבוֹנָה.

וַיְצַוֻּ אֶת בְּנֵי בִנְיָמִן לֵאמֹר לְכוּ וַאֲרַבְתֶּם בַּכְּרָמִים. וּרְאִיתֶם וְהִנֵּה אִם יֵצְאוּ בְנוֹת שִׁילוֹ לָחוּל בַּמְּחֹלוֹת וִיצָאתֶם מִן הַכְּרָמִים וַחֲטַפְתֶּם לָכֶם אִישׁ אִשְׁתּוֹ מִבְּנוֹת שִׁילוֹ וַהֲלַכְתֶּם אֶרֶץ בִּנְיָמִן.
אפריקה

נשים נחטפו על ידי בוקו חראם בניגריה. צבא ההתנגדות של האל במזרח התיכון הוגדרו כרעיות ידי חוטפיהם.
אפריקה > רואנדה

חטיפת כלות נפוצה באזורים רבים ברואנדה. לעיתים קרובות החוטף חוטף את האישה מביתה או עוקב אחריה וחוטף אותה. לאחר מכן הוא וחבריו עשויים לאנוס את האישה על מנת להבטיח שהיא תיכנע לנישואין. משפחת האישה חשה מחויבת להסכים לאיחודם לאחר המעשה או נאלצת להסכים אם היא נכנסה להיריון, מכיוון שנשים בהריון אינן נתפסות ככשירות לנישואין במדינה. הנישואין מאושרים בטקס מספר ימים לאחר החטיפה. בטקסים כאלה, החוטף מבקש מהוריה של כלתו לסלוח לו על חטיפת בתם. החוטף עשוי גם להציע פרה, כסף או סחורה אחרת כפיצוי למשפחת כלתו.
עובדי זכויות האדם מדווחים כי שליש מהגברים שחוטפים את נשותיהם ברואנדה, נוטשים אותן, ומשאירים את האישה ללא תמיכה ואף פוגעים בה במציאת הנישואים העתידיים הפוטנציאליים שלה. בנוסף, עם התדירות ההולכת וגוברת של חטיפת נשים, ישנם גברים שבוחרים שלא למסד את נישואיהם כלל, ולהשאיר את האישה כפילגש.
חטיפת נשים איננה מחוץ לחוק ברואנדה באופן ספציפי, אם כי חטיפות אלימות נחשבות ונענשות כאונס. אף על פי כן, חוטפי נשים כמעט ואינם נשפטים בבית המשפט. ארגוני זכויות נשים ניסו לשנות את המסורת על ידי ניהול קמפיינים להעלאת מודעות וקידום שוויון בין המינים, אך התקדמותן לא נושאת פרי.
אפריקה > מצרים

במצרים תועדו מקרים של נשים ונערות נוצריות קופטיות שנחטפו, נאלצו להתאסלם ואז נישאו לגברים מוסלמים. בשנת 2009 פרסמה הקבוצה Christian Solidarity International, מוושינגטון, מחקר על החטיפות והנישואים הכפויים והייסורים שחשו הצעירות בגלל שהחוקים והבירוקרטיה במדינה מקשים מאד על החזרה לנצרות.
קיימום דיווחים על חטיפה מאורגנת של נשים קופטיות. חוטף לשעבר תיאר את שיטת הפעולה שבה נערה קופטית נחטפת ונאלצת להתחתן עם גבר מוסלמי תמורת תשלום גבוה לחוטפים. חבורת החוטפים עוקבת במשך חודשים אחר "יעד" שלהם. היא פוגשת בחור נאה ומתפתה להפגש איתו בהחבא. בשלב מסוים היא נחטפת לדירה. בגדיה מוסרים בכוח ושוביה מצלמים אותה יחד עם גבר עירום. בשלב זה החוטפים מאיימים כי לא תתחתן יופצו תמונות עירום שלה (דבר שעלול לגרום לרציחתה). בשלב זה היא מאלצים ותן להנשא לגבר אחר שמשלם לחוטפים. דבר נוסף שמקשה על נערות נוצריות חטופות הוא שקיים מנהגים וחוקים נגד המרת דת מאסלאם לנצרות.
המעשים התרחבו ונעשו נפוצים יותר עם עליית הסלפיה תחת הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי ששילמו סכום של עד 3000 דולר עבור כל אישה נוצרית קופטית שנחטפה, נאנסה ונישאה לגבר מוסלמי.
אפריקה > אתיופיה

חטיפת נשים נפוצה באזורים רבים באתיופיה. על פי סקרים שנערכו בשנת 2003 על ידי הוועדה הלאומית לתרגולים מסורתיים באתיופיה, שיעור השכיחות של המנהג נאמד בכ-69 אחוזים ברמה הלאומית, ובמדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום עמד על 92 אחוז. גבר העובד בתיאום עם חבריו עלול לחטוף ילדה או אישה, לאחר מכן החוטף יסתיר את כלתו המיועדת או יביא אותה למשפחתה יאנוס אותה, לעיתים מול משפחתה, עד שהיא נכנסת להריון ואז הגבר יכול לדרוש ממנה להיות לו לאישה. לאחר מכן, החוטף עשוי לנסות ולנהל משא ומתן על מחירה עם זקני הכפר על מנת להכשיר את הנישואים. אף על פי שאתיופיה הפלילה חטיפות כאלה והעלתה את גיל הנישואים ל-18 בשנת 2004, בפועל, החוק לא יושם. סקירה של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים בשנת 2016 (בהתבסס על נתונים מ-2010 ו-2013) העריכה כי 10 עד 13 אחוזים מהנישואים באזורי הסיכון במדינה, היו כרוכים בחטיפה, עם שיעורים של 1.4 אחוזים עד 2.4 אחוזים באזורי סיכון נמוכים יותר במדינה.
אפריקה > קניה

נישואים בכפייה ממשיכים להוות בעיה עבור נערות צעירות בקניה. מחלקת המדינה של ארצות הברית מדווחת כי ילדות ונערות צעירות (בגילאי עשר ומעלה) נישאות לעיתים לגברים המבוגרים מהן בשני עשורים ומעלה.
נישואים בחטיפה היו בעבר, ובמידה מסוימת עדיין, נהוגות עבור הקבוצה האתנית קייסי (אנ'). למנהגם, החוטף חוטף את האישה בכוח ואונס אותה בניסיון להכניס אותה להריון. האישה נאלצת לאחר מכן באמצעות סטיגמת הריון והאונס להתחתן עם החוטף שלה. אף על פי שהדבר היה נפוץ ביותר בסוף המאה ה-19 ועד שנות השישים, חטיפות נישואים כאלה עדיין מתרחשות מדי פעם.
גם שבט טורקאנה בקניה נהג בשיטת נישואים בחטיפה. בתרבות זו, חטיפת נשים התרחשה לפני כל ניסיון רשמי לארגן נישואין עם משפחת כלה. לדברי החוקרים, חטיפת כלות מוצלחת העלתה את המוניטין של החוטף בקהילה שלו. אם ניסיון החטיפה לא יצלח, הוא יחויב לשלם מחיר לאישה ולמשפחתה, לספק מתנות ותשלומים נוספים ולקיים נישואים מסודרים.
אסיה > קירגיזסטן

באזורים כפריים רבים בעיקר, חטיפת נשים, המכונה עלא קצ'ו (אנ') (לקחת ולברוח), היא דרך מקובלת ונפוצה לקחת אישה. אף על פי שהדבר אינו חוקי בקירגיזסטן, לעיתים רחוקות חוטפי נשים מועמדים לדין.
סקר קורבנות שנערך בקירגיזסטן (2015) גילה שארבעה עשר אחוזים מהנשים הנשואות ענו כי הן נחטפו באותה תקופה ושני שלישים מהמקרים הללו היו בהסכמה, האישה הכירה את הגבר והסכימה עם זה מראש.
אסיה > קזחסטן

סקר קורבנות שנערך בקזחסטן (2018) גילה כי 4% מהנשים הנשואות נחטפו באותה תקופה ושני שלישים מהמקרים הללו היו בהסכמה, האישה הכירה את הגבר והסכימה עם זה מראש. המשמעות היא שכ-1-1.5% מהנישואין הנוכחיים בקזחסטן הם תוצאה של חטיפות שלא בהסכמה.
אסיה > אוזבקיסטן

בקראקלפקסטן (אנ'), חבל אוטונומי באוזבקיסטן, כמעט חמישית מכלל הנישואים נערכים על ידי חטיפת האישה. חוקרים מדווחים כי גברים פחות רצויים, עם השכלה נחותה או בעיות סמים או אלכוהוליזם נוטים יותר לחטוף את כלותיהם.
אסיה > סין

עד שנות הארבעים של המאה העשרים, נישואים בחטיפה, המכונים צ'יאנגקין (בסינית: 搶親), התרחשו באזורים הכפריים של סין. על אף שהדבר לא היה חוקי באימפריה הסינית, עבור אזורים כפריים הדבר הפך למסורת. לדברי החוקרים, נישואים בחטיפה היו לעיתים תשובת החתן להימנע מתשלום המוהר. במקרים אחרים, היה זה מעשה שנחתם בין הורי הכלה לחתן על מנת לעקוף את הסכמת הכלה.
לאחרונה, חטיפת הנשים צצה מחדש באזורים בסין. במקרים רבים הנשים נחטפות ונמכרות לגברים באזורים עניים יותר של סין, או מחוץ לארץ עד למונגוליה. הדיווחים טוענים כי רכישת כלה שנחטפה היא כמעט עשירית ממחיר אירוח החתונה המסורתית. מחלקת המדינה של ארצות הברית קושרת מגמה זו של חטיפת נשים בסין כחלק ממדיניות הגבלת הילודה בסין, ואת חוסר האיזון המגדרי.
קווקז > צ'צ'נייה

חטיפת נשים נמצאת במגמת עלייה במדינות ואזורים שבשליטת קווקז. בגרסאות הקווקזיות של חטיפת נשים, משפחתו של קורבן החטיפה עשויה למלא תפקיד בניסיון לשכנע את האישה להישאר עם החוטף שלה לאחר החטיפה, עקב הבושה הטמונה בקיום הנישואים.
אזורי דאגסטן, צ'צ'ניה ואינגושטיה בצפון הקווקז (ברוסיה) היו עדים לעלייה בחטיפות הנשים מאז נפילת ברית המועצות. כמו במדינות אחרות, לעיתים החוטפים תופסים מכרות להיות כלותיהם ופעמים אחרות חוטפים זרות. הסטיגמה החברתית של בילוי לילה בבית של זכר יכולה להוות סיבה מספקת לאלץ אישה צעירה להתחתן עם הגבר. על פי החוק הרוסי, אף על פי שחוטף המסרב לשחרר את כלתו עלול להישפט לשמונה עד עשר שנים, חוטף לא יועמד לדין אם ישחרר את הקורבן או יתחתן איתה בהסכמתה. כמו באזורים האחרים, הרשויות לעיתים קרובות לא מגיבות לחטיפות. בצ'צ'ניה, כישלון המשטרה בתגובה לחטיפות כלות מורכב משכיחות חטיפות באזור.
בצ'צ'ניה, ארגוני זכויות נשים קושרים את הגידול בחטיפות להידרדרות זכויות הנשים תחת שלטונו של נשיא צ'צ'ניה, רמזן קדירוב.
קווקז > אזרבייג'ן

במנהג החטיפה האזרי, צעירה נלקחת לבית הוריהם של החוטפים באמצעות הונאה או כוח. לא משנה אם אונס מתרחש או לא, האישה נחשבת בדרך כלל כטמאה על ידי קרוביה, ולכן נאלצת להינשא לחוטפה. על אף החוק האזרי משנת 2005 שאסר חטיפת נשים, הנוהג מציב נשים בנסיבות חברתיות כפגיעות ביותר, ואין אפשרות לפנות לאכיפת החוק בענייני פנים. באזרבייג'ן, נשים שנחטפות על ידי חטיפת כלות הופכות לפעמים לשפחות של המשפחה שחוטפת אותן.
אמריקה

המנהג לחטוף ילדים, בני נוער ונשים משבטים שכנים ולאמץ אותם לשבט החדש היה מקובל בקרב הילידים האמריקאים ברחבי אמריקה. החטיפות היו דרך להכניס דם חדש לקבוצה.
אמריקה > ארצות הברית

מקרים קיימים בכמה קהילות פונדמנטליסטיות מורמוניות סביב גבול יוטה-אריזונה, עם זאת, קשה להשיג מידע מדויק מקהילות סגורות אלה. לרוב מקרים אלה מכונים נישואי כפייה, אם כי הם דומים לחטיפות נשים אחרות ברחבי העולם.
אמריקה > מקסיקו

בקרב קהילת צלטל, שבט בני המאיה (אנ') בצ'יאפס, מקסיקו, חטיפת נשים הייתה שיטה קבועה לנישואים. בני צלטל הם שבט ילידי, חקלאי, אשר מגע לפני הנישואין בין המינים אסור, ונשים לא נשואות אמורות להימנע מלדבר עם גברים מחוץ למשפחותיהם. כמו בחברות אחרות, החתנים העוסקים בחטיפת הנשים היו בדרך כלל גברים פחות מקובלים מבחינה חברתית מסיבות שונות.
אמריקה > דרום אמריקה

המנהג היה נפוץ אצל בני המפוצ'ה של צ'ילה, הנוהג היה ידוע בתור casamiento por capto בספרדית.
אירופה > צוענים

חטיפת נשים תועדה כפרקטיקה זוגית בכמה מסורות קהילתיות צועניות. בנות מגיל שתים עשרה עלולות היו להיחטף על מנת להינשא לחוטף. החטיפה תוארה כדרך להימנע ממוהר או כשיטה להבטחת אקסוגמיה. הנורמליזציה של מסורת החטיפה מעמידה נשים צעירות בסיכון גבוה יותר להיות קורבן לסחר בבני אדם.
אירופה > איטליה

המנהג של חטיפת נשים - פוטינה - היה נפוץ בסיציליה ובמצוג'ורנו. בתיאוריה ובמקרים מסוימים זו הייתה התקרבות מוסכמת בין שני צעירים, בפועל הייתה זו חטיפה ואונס בכוח, ואחריו מה שמכונה "נישואים שיקומיים" בגלל היותה נקראת בחברה מאותו הרגע "לדונה סברגוגנאטה", או "אישה ללא כבוד" ("אישה חסרת בושה"). בשנת 1965, מנהג זה במדינה זכה לפרסום עולמי לאור המקרה של פרנקה ויולה, צעירה בת 17 שנחטפה ונאנסה על ידי מקומי קטן, בסיוע תריסר מחבריו. כאשר הוחזרה למשפחתה לאחר כשבוע, היא סירבה להינשא לחוטפה, בניגוד לציפיות המקומיות. משפחתה תמכה בה, וסבלה מאיומים קשים על ידי סביבת החוטף. החוטפים נעצרו והמבצע העיקרי נידון ל-11 שנות מאסר.
אירופה > מלטה

בשנת 2015 ספגה מלטה ביקורות על ידי ארגוני נשים ברחבי העולם על חוק שיכול היה בנסיבות מסוימות, לבטל את העונש על גבר שחוטף אישה אם בעקבות החטיפה האיש והאישה יתחתנו. החוק בוטל ב-2018.
בתרבות

חטיפת נשים באה לידי ביטוי בסרטים עלילתיים מתרבויות רבות, לפעמים בהומור, לפעמים כפרשנות חברתית.
שבע כלות לשבעה אחים
בוראט
השבויה מקווקז
בתרבות > חטיפת נשים בספרות

סופת החרבות