stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דומינגוס דה גייה
ביוגרפיה

דומינגוס נולד בשנת 1912 למשפחה מאוד צנועה בשכונת באנגו. הוא עבד כמה שנים במפעל טקסטיל לפני שהחל לשחק כדורגל בקבוצה באנגו בטורניר ריו דה ז'ניירו. דומינגוס זכה להיות אחד שחקני ההגנה הראשיים שלה בין השנים 1929–1932. אף על פי שלבאנגו הייתה היסטוריה של שחקנים כהי עור (הראשון מביניהם היה פרנסיסקו קרגל ב-1905) הוא היה עד שם לגזענות. כשרואים את היחס האכזרי שחוו האנשים כהי העור דומינגוס האמין שהיווה השראה ביכולתו היוצאת דופן לכדרר את הכדור ולהתחמק מן המגנים, תכונה שלגביה הברזילאים יתפרסמו ברחבי העולם. אחרי באנגו עבר בקבוצות הדרום אמריקניות ואסקו דה גאמה, נסיונל, בוקה ג'וניורס ופלמנגו. דומינגוס שהה זמן קצר בקורינתיאנס לפני שחזר לאהובתו באנגו עד לפרישתו ב-1948.
במדי נבחרת ברזיל ערך 30 הופעות. הוא היה שותף להגעתה עד למקום השלישי במונדיאל 1938 ובמהלכו גרם לשלושה פנדלים. אחד מהם היה בהפסד 2–1 לאיטליה בחצי הגמר כשהכשיל ברשלנות את סילביו פיולה. עם זאת, דומינגוס התלונן בצדק על כך שנחשף לפרובוקציות אלימות מצד פיולה כבר מההתחלה. הוא נבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר. בקופה אמריקה 1945 סיים במקום השני עם ברזיל ונבחר לשחקן המצטיין.
דומינגוס נפטר ב-18 במאי 2000 בריו דה ז'ניירו שבברזיל בגיל 87. בנו, אדמיר דה גייה, שיחק גם הוא בבאנגו בין השנים 1959–1961 לפני שהפך לאליל בפלמיירס. גם אחיו, לאדיסלאו דה גייה, היה כדורגלן והחלוץ הגדול ביותר בתולדות באנגו עם 215 שערים.
תארים

גביע ריו בראנקו (2): 1931, 1932
אליפות אורוגוואי: 1933
אליפות ריו דה ז'ניירו: 1934
אליפות ארגנטינה: 1935
גביע רוקה: 1945
אליפות ריו דה ז'ניירו (3): 1939, 1942, 1943
מקום שלישי בגביע העולם: 1938
סגנית קופה אמריקה: 1945
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1938
השחקן המצטיין בקופה אמריקה: 1945
דובהה

דובהה (בכתיב לועזי: Dubhe מערבית ظهر الدب الاكبر - ט'הר א-דבּ אל-אכּבר - הגב של הדוב הגדול) או α בדובה הגדולה הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. ציון באייר α (אלפא) ניתן לו מכיוון שהוא הכוכב הבהיר המערבי ביותר בקבוצה ויוהאן באייר ציין את שבעת כוכבי הקבוצה הבהירים על פי הסדר ממערב למזרח ולא על פי בהירותם. הכוכב נמצא בפינה הצפון מערבית של "העגלה הגדולה" והמשך הקו המחבר אותו עם מראק (β בדובה הגדולה) מצביע אל כוכב הצפון.
תכונות

דובהה הוא למעשה מערכת בת ארבעה כוכבים שונים הנמצאת במרחק של כ-124 שנות אור ומכילה ענק כתום ושלושה כוכבים נוספים עמומים בהרבה מסוג ספקטרלי F. תכונה זו מבדילה אותו מרוב כוכבי העגלה, שכן כל השאר למעט אלקאיד הם כוכבים מסוג ספקטרלי A שנמצאים בערך בחצי המרחק ונעים בערך באותו הכיוון. מסיבה זו צפוי דובהה להפרד משאר כוכבי העגלה בעוד מספר עשרות אלפי שנים.
תכונות > דובהה A

דובהה A הוא ענק כתום עם מסה של כ-4 מסות שמש ורדיוס של כ-30 רדיוסי שמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 1.89 כך שהוא מאיר בערך פי 300 מעוצמת ההארה של השמש. טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-4,500 קלווין, מה שגורם לצבעו הכתום, לעומת צבעם הלבן של שאר כוכבי הקבוצה. הכוכב נמצא בשלב של התכת הליום ליסודות כבדים יותר, לאחר שהמימן שבליבתו נגמר. כשיגמר שלב היתוך ההליום, דובהה צפוי להתנפח עוד ולהפוך לענק אדום.
תכונות > דובהה B

דובהה B הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי F עם מסה של פחות משתי מסות שמש ורדיוס גדול בכ-30% משל השמש. הוא מקיף את דובהה A במרחק של כ-23 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של כ-44 שנים. אף על פי שבהירותו היא מדרגה 4.8, שניתנת לכאורה להבחנה בעין לא מצוידת, קשה להבחין בו גם באמצעות טלסקופ חובבים בשל קרבתו לדובהה A וההבדל הגדול בבהירותם. הטמפרטורה של דובהה B גבוהה בהרבה משל דובהה A - כ-7,400 קלווין כך שצבעו לבן-צהבהב. אם יש לדובהה B כוכב לכת, אז דובהה A יראה ממנו כשמש נוספת שבהירותה כמחצית מהשמש של כדור הארץ.
תכונות > דובהה C

במרחק של כ-10,000 יחידות אסטרונומיות מדובהה A מקיף אותו זוג נוסף של כוכבים עמומים מסוג ספקטרלי F8 שבהירותם המשותפת היא מדרגה 7. זוג הכוכבים מקיף זה את זה בזמן של כ-6 ימים.
דרמיס

אנטומיה של שכבות העור, מתחת לעילית העור, יש את העור (הדרמיס)
דרמיס (בלועזית: dermis; לעיתים נקרא בעברית: העור או שכבת העור) היא שכבת העור האמצעית והעבה ביותר. היא נמצאת מתחת לאפידרמיס ומעל לשכבות התת-עוריות (אנ'), ומטרתה היא להגן על העור מפני אלמנטים זרים. הדרמיס היא שכבת התאים החיצונית. הדרמיס הוא קשה וגמיש ועשוי רקמת חיבור מוצקה שבה יש סיבים גמישים, ובהם שפע של עצבים וכלי דם, המעבירים גירויי חום, קור, כאב, מגע ולחץ. הצרורות של סיבי קולגן שברקמת החיבור של הדרמיס ערוכים בתלמים אופייניים הנראים על פני העור, במיוחד בכפות הידיים וטביעת האצבע שבקצות האצבעות המיוחדת לכל אדם והנשמרת ללא שינוי למשך כל חייו. הדרמיס מורכב משתי שכבות, השכבה העליונה של הדרמיס היא השכבה הפטמתית והשכבה התחתונה היא השכבה הרשתית.
השכבה הפטמתית: שכבה זו חודרת לתוך האפידרמיס, ומכך נוצרים רכסים שניתן לראותם על העור. פטמות אלו עשירות בנימי דם ומזינות את האפידרמיס.
השכבה הרשתית: שכבה זו בנויה מרקמת חיבור דחוסה ובה תאים שונים, בהם פיברוציטים ותאי פיטום. בשכבה זו מצויים שורשי השיער, בלוטות החלב, שרירי העור ורשת כלי דם מסועפת.
הערות שוליים

↑  The Roles the Dermis Plays for Your Body, Verywell Health (באנגלית)
↑  העור מבנה ותפקיד, באתר פרופ’ חייק יוסי - מומחה לכירורגיה פלסטית ואסתטית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A16.0.00.010  TH: H3.12.00.1.03001
דני או'דונוהיו

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1980 (בן 44) דבלין שבאירלנד
 שם לידה:  דניאל ג'ון מארק לוק או'דונוהיו
 מוקד פעילות:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  Holy Cross National School, National Performing Arts School 
 סוגה:  פופ רוק, רוק אלטרנטיבי, רוק ניסיוני 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, כלי מקלדת, גיטרה 
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק 
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל ג'ון מארק לוק או'דונוהיו (באנגלית: 'Daniel John Mark Luke O'Donoghue, נולד ב-3 באוקטובר 1980) הוא זמר יוצר אירי. ידוע בעיקר כסולן להקת הרוק האלטרנטיבי "הסקריפט" וכשופט בתחרות הכישרונות הבריטית The Voice.
שנותיו המוקדמות

או'דונוהיו נולד לאליס ושיי או'דונוהיו, אביו היה חלק מלהקה בשם "The Dreams". הוא הצעיר מבין שישה אחים ואחיות. או'דונוהיו לא השלים את לימודיו התיכוניים על מנת להצליח בתחום המוזיקה.
קריירה > תחילת הקריירה

או'דונוהיו היה חבר בלהקת "Mytown" אשר פעלה מ-1996 ועד לפירוקה ב-2001 יחד עם מארק שיאהן, חבר ב-הסקריפט עד היום. בשנת 1999 הוחתמו השניים על ידי חברת התקליטים יוניברסל רקורדס. או'דונוהיו עבר ללוס אנג'לס והחל בכתיבת שירים עבור אומנים כמו TLC, בויז טו מן ובריטני ספירס. לאחר שנה של כתיבה חזרו או'דונוהיו ושיאהן לדבלין וצירפו אליהם את המתופף גלן פאוור ויחד החלו לעבוד על חומרים משלהם. בשנת 2001 הקימו את להקת הסקריפט.
קריירה > הסקריפט

אלבום הבכורה של הלהקה יצא ב-8 באוגוסט 2008 ונקרא "The Script". או'דונוהיו היה שותף לכתיבת כל שירי האלבום והאלבום הפך להצלחה מסחרית בעיקר באירלנד שם הגיע למקום הראשון מצעד האלבום האירי. בספטמבר 2010 יצא האלבום השני של הלהקה שנקרא "Science & Faith". ב-7 בספטמבר 2012 יצא האלבום השלישי תחת השם "#3". ב-12 בספטמבר 2014 עתיד לצאת האלבום הרביעי אשר נקרא "No Sound Without Silence".
קריירה > The Voice

ב-2012 ביצע או'דונוהיו את הופעתו הראשונה בדה וויס הבריטי לצדם של השופטים ג'סי ג'יי, will.i.am וטום ג'ונס. שנה לאחר מכן הוא שב לתוכנית והיה המנטור של הזוכה של העונה, אנדריאה בג'ליי. ב-16 ביולי 2013 הודיע או'דונוהיו כי הוא עוזב את התוכנית על מנת להתרכז בלהקה. בעונה השלישית הוחלף על ידי ריקי וילסון הסולן של להקת קייזר צ'יפס.
חיים אישיים

ב-14 בפברואר 2008 נפטר אביו של או'דונוהיו ממפרצת בבטן. לזכרו קעקע או'דונוהיו ורז על זרועו השמאלית וכתב את השיר "If You Could See Me Now" אשר יצא מאלבומם השלישי של הלהקה.
דיוקן מיניאטורי

דיוקן עצמי מיניאטורי של ז'אן פוקה (שנת 1450)
דיוקן מיניאטורי הוא דיוקן בגודל מיניאטורי, בדרך כלל בצבעי גואש, מים, או אמייל.
דיוקנאות מיניאטוריים החלו לצבור פופולריות באירופה במהלך המאה ה-16, ובמהלך המאות ה17 וה-18. הם שימשו כאמצעי להכרות בין אנשים שאינם נמצאים בקרבה אחד לשני. כך, אציל המציע את בתו לנישואין, היה שולח את דיוקנה עם שליח לבקר מחזרים פוטנציאליים. וכן, חיילים וימאים נהגו לשאת מיניאטורות של יקיריהם בזמן מסע.
היסטוריה

המיניאטורות הראשונות היו מנייר קלף מתוח ועליו ציירו בצבעי מים. במחצית השנייה של המאה ה-17 זיגוג מאמייל על גבי נחושת הפך לפופולרי. במאה ה-18 מיניאטורות צוירו בצבעי מים על גבי שנהב והגיעו לגודל של 4X3 ס"מ. המיניאטורות שימשו לעיתים קרובות כמזכרות אישיות או כמכסה לקופסת טבק או תכשיטים.
מאמצע המאה ה-19, לאחר התפתחות הדאגרוטיפ והצילום, ירדה הפופולריות של המיניאטורות.
היסטוריה > אנגליה

דיוקן מיניאטורי התפתח מכתב היד המאויר, שהוחלף, לצורך איור ספרים, על ידי טכניקות כגון דפוס עץ והדפסה על אבן. עם ציירי מיניאטורות הדיוקן הראשונים נמנו ציירים כדוגמת ז'אן פוקה וסיימון בנינג, שבתו לוינה טירלינק ציירה מיניאטורות בעיקר דיוקנאות, ועברה לאנגליה, שם קודמה בתפקיד צייר חצר המלוכה, הנס הולביין, יצר מספר מיניטורות.
היסטוריה > צרפת

עם ציירי הדיוקנאות המיניאטוריים הראשונים היו ז'אן קלואה, ובנו פרנסואה קלואה, ז'אן פוקה ואחרים. ומאוחר יותר גם ציירים כדוגמת פרנסואה בושה.
היסטוריה > ספרד

פרנסיסקו דה גויה הוא צייר ספרדי שידוע כי צייר מספר דיוקנאות מיניאטוריים.
היסטוריה > ארצות הברית

הסגנון האנגלי של מיניאטורות דיוקן הגיע גם למושבות האמריקניות; בין ציירי המיניאטורות האמריקניות המוקדמות ביותר הייתה מרי רוברטס שגם הייתה האישה האמריקאית הראשונה שעבדה על מיניאטורות. המיניאטוריסטית עמליה קיסנר קוּדֶר הייתה ידועה בדיוקנאות של אנשי המעמד הגבוה בניו יורק והאצולה האירופית בעשור האחרון של המאה ה-19. בין יצירותיה בצבעי מים על שנהב היו דיוקנותיהם של ניקולאי השני, קיסר רוסיה וססיל רודס. אחד מציירי המיניאטורות המפורסם ביותר באמריקה במהלך המאה ה-18 היה רוברט פילד שהיה מוכר, בין היתר, בשל דיוקנו של ג'ורג' וושינגטון.
חומרים

מיניאטורות דיוקן רבות צוירו בצבעי שמן, צבעי מים ואמייל, אך בעיקר בצבעי מים. מיניאטורות הולנדיות וגרמניות רבות צוירו בשמן על נחושת. טכניקה שיוחסה גם לרבים מהאמנים האיטלקים הגדולים, בעיקר אלה מבולוניה.
מ-1650 ואילך מיניאטורות נצבעו בזיגוג אמייל. ז'אן פטיטו (1607–1691) היה מבולטי הציירים בחומר, וצייר דיוקן מיניאטורי של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
במהלך המאה ה-18, צבעי מים על השנהב הפך למדיום הסטנדרטי. השימוש בשנהב אומץ לראשונה בסביבות 1700, בשלהיי שלטונו של ויליאם השלישי; מיניאטורות שקדמו להם צוירו על עור של עופות, קלף או קרטון, וחלקם על גבם של קלפי משחק או שכבה דקה של קלף על גבי קלף משחק.
דיוקן מיניאטורי של ג'ורג' וושינגטון על ידי הצייר רוברט פילד (1800)
דיוקנה של מרגרט רופר (1536) צבעי גואש על קלף המחובר לקרטון של הצייר הנס הולביין
דיגליצריד

דיגליצריד הוא סוג של גליצריד המכיל שתי שרשראות של חומצות שומן הקשורות למולקולת גליצרול באמצעות קשרים קוולנטיים בצימוד אסטרי.
דיגליצריד ומונוגליצריד הם תוספי מזון ידועים, המשמשים לערבוב שני חומרים שונים דוגמת מים ושמן, הנוטים שלא להתערבב זה עם זה באופן טבעי.
המקור לדיגליצריד יכול להיות או מן החי (למשל בקר) או מן הצומח, אבל גם ניתן לסנתז את הדיגליצריד הרצוי.
הדיגליצריד יכול להמצא בתוצרי מאפיות, משקאות, גלידות, מסטיקים, ציפויי מוקצפים ובמרגרינה.
ראו גם

גליצריד
מונוגליצריד
טריגליצריד
גליצרול
דייוויד מרטין (עיתונאי)

| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1943 (בן 81) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ייל 
 
דייוויד מרטין (באנגלית: David C. Martin; נולד ב-28 ביולי 1943) הוא כתב שטח, עיתונאי ועורך טלוויזיה אמריקאי.
מרטין עובד בערוץ CBS News (אנ'), בתפקידו הנוכחי הוא כתב הביטחון הלאומי של הערוץ והוא מעביר את דיווחיו מהפנטגון. הוא משמש בתפקיד זה מ-1993. הוא מופיע בתוכניות דגל של הערוץ, כמו: 60 דקות וחדשות הערב (CBS Evening News).
דומינגו טראסקוני

טראסקוני (שורה ראשונה, שני משמאל) עם נבחרת ארגנטינה באולימפיאדת 1928
דומינגו טראסקוני (בספרדית: Domingo Tarasconi;‏ 20 בדצמבר 1903 – 3 ביולי 1991) היה כדורגלן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה

טראסקוני החל את הקריירה הרשמית בשנת 1922 עם בוקה ג'וניורס מארגנטינה בה שיחק במשך העשר שנים הבאות. במהלך תקופה זו, ערך 225 הופעות רשמיות בליגה הארגנטינאית וכבש 187 שערים. עד היום טראסקוני ממוקם במקום הרביעי במלכות שערי בוקה ג'וניורס בכל הזמנים אחרי פרנסיסקו וראז'ו, רוברטו צ'רו ומרטין פלרמו. לאחר שכבר זכה איתה באליפות החובבים במדינה ארבע פעמים, היה טראסקוני חלק מהקבוצה שזכתה בליגה הארגנטינאית המקצועית הראשונה בשנת 1931. שנה לאחר מכן, ב-1932, עזב את בוקה ג'וניורס והצטרף לשורות ניואל'ס אולד בויס שם שיחק רק שני משחקים בליגה השנייה והפנה עורף למועדון אחרי שנה אחת בלבד. בסוף הקריירה שיחק טראסקוני בסן מרטין ובארחנטינוס ג'וניורס לפני שפרש בשנת 1936 כשהוא בן 33.
ביוגרפיה > נבחרת ארגנטינה

טראסקוני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה ב-10 בדצמבר 1922 בהפסד 1–0 לאורוגוואי. הוא היה שותף להצלחות של ארגנטינה בשנות ה-20 שהייתה נחשבת לאחת הטובות בעולם. באולימפיאדת 1928 כבש 11 שערים וסיים כמלך שערי הטורניר בפער גדול מהמקום השני שם הוצבו חברו לנבחרת מנואל פריירה ואדולפו באלונצ'יירי האיטלקי, שניהם עם שישה שערים. טראסקוני כיכב בסיבוב הראשון והשני עם רביעיות לרשתם של ארצות הברית ובלגיה, ושלושער על מצרים בחצי הגמר. צמד המשחקים היחידים בהם לא כבש היו דווקא הגמר נגד אורוגוואי בו נבחרתו הפסידה וזכתה במדליית כסף אולימפית. בנוסף להישג זה, טראסקוני זכה עמה שלוש פעמים בקופה אמריקה בשנים 1925, 1927 ו-1929. בסך הכול ערך במדיה 24 הופעות בהן כבש 18 שערים.
תארים

אליפות ארגנטינה (5): 1923, 1924, 1926, 1930, 1931
קופה אמריקה (3): 1925, 1927, 1929
מדליית כסף אולימפית: 1928
מלך השערים באולימפיאדה: 1928, 11 שערים
מלך השערים בליגה הארגנטינאית (5): 1922, 1923, 1924, 1927, 1934
דייוויד ברוסטר

| --- | --- |

 לידה:  11 בדצמבר 1781 ג'דבורג, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  10 בפברואר 1868 (בגיל 86) מלרוז, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום קבורה:  מנזר מלרוז 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדינבורו 
 מוסדות:  אוניברסיטת סנט אנדרוז 
 פרסים והוקרה:  מדליית רמפורד (1818)  המדליה המלכותית (1830)  מדליית קית' (1829)  מדליית קופלי (1815)  הפרס הגדול במדעים מתמטיים (1816)  עמית החברה המלכותית  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  Knight Bachelor 
 בן או בת זוג:  Jane Kirke Pernell  Juliet Macpherson 
 צאצאים:  Constance Marion Brewster, David Brewster Macpherson, Margaret Maria Gordon 
 תרומות עיקריות
 תגליותיו בתחום האופטיקה והקריסטלוגרפיה.
 
סֶר דֵיוִיד בְּרוּסְטֶר (באנגלית: Sir David Brewster;‏ 11 בדצמבר 1781 – 10 בפברואר 1868), FRS, היה פיזיקאי, ממציא וסופר סקוטי שהתפרסם בשל תגליותיו בתחום האופטיקה והקריסטלוגרפיה.
דייוויד ברוסטר נולד בג'דבורו (Jedburgh), מקום בו אביו שימש כמנהל של בית הספר התיכון המקומי. כשהיה בן 12 נשלח ברוסטר לאוניברסיטת אדינבורו מתוך כוונה שיוכשר לכמורה. אבל ברוסטר כבר הפגין חיבה למדעי הטבע שהתגברה בשל קשריו ההדוקים עם ג'יימס ויטץ' (James Veitch) שהיה, כפי שכינה אותו הסופר הסקוטי סר וולטר סקוט, "פילוסוף, אסטרונום ומתמטיקאי אוטודידקט", ושהיה מוכשר במיוחד בהכנת טלסקופים.
אף על פי שסיים את לימודי התאולוגיה והוסמך לכמורה, הסיחו תחומי עניין אחרים את דעתו מחובותיו ככומר. ב-1799 שכנע אותו הנרי ברוגהאם (Henry Brougham), עמית לספסל הלימודים, לחקור את נושא העקיפה של האור. תוצאות חקירותיו התפרסמו מפעם לפעם בעיתוני המדע של התקופה כדוגמת "Philosophical Transactions" ("פרוטוקולים פילוסופיים" - ביטאונה הוותיק (מ-1665) של החברה המלכותית הממשיך לצאת לאור גם כיום). העובדה שמדענים אחרים, בייחוד אטיין לואי מאלוס (Etienne Louis Malus), ואוגוסטן ז'אן פרנל, חקרו במקביל אותם נושאים אינה גורעת מטענתו של ברוסטר לתגליות שנעשו באופן עצמאי, אף על פי שבחלק מהמקרים מגיעה זכות הראשונים לתגליות לאחרים. תומאס דיק (Thomas Dick), חבר לספסל לימודי התאולוגיה, שינה כיוון אף הוא וכתב ספרים פופולריים על אסטרונומיה.
הישגיו המדעיים

תגליותיו העיקריות כוללות את:
חוקי קיטוב האור בדרך של החזרה ושבירה וחוקים כמותיים אחרים הקשורים בתופעה. תגליתו העיקרית היא גילוי הקשר בין מקדם השבירה לבין זווית הקיטוב.
גילוי המבנה המקטב הנוצר על ידי חום ולחץ.
גילוי גבישים בעלי שני צירים של שבירה כפולה, וחוקים רבים הקשורים לתופעה, כולל הקשר בין התכונות האופטיות למבנה הגביש. התגליות העיקריות: גילוי הגבישים הדו־ציריים ויצירת שבירה כפולה בעזרת חימום בלתי סדיר.
חוקי ההחזרה המתכתית.
ניסויים בבליעת האור.
תגליות אלו הוכרו במהרה. כבר בשנת 1807, בגיל 26, הוענק לברוסטר תואר הכבוד LL.D ("דוקטור למשפטים" – מלטינית Legum Doctor) על ידי מרישל קולג' (Marischal) שבאברדין שבסקוטלנד. ב-1815 התקבל כחבר לחברה המלכותית וזכה לקבל ממנה באותה שנה את מדליית קופלי (פרס שנתי, תרומה למדע) וב-1818 את מדליית רמפורד (פרס דו־שנתי, תרומה בחקר החום והאור). ב-1816 העניק לו המכון של צרפת (Institut de France - גוף העל של האקדמיות לשפה לתרבות ולמדע של צרפת) מחצית מפרס בן 3,000 פרנקים המוענק עבור שתי התגליות המדעיות החשובות ביותר שנתגלו באירופה בשנתיים שקדמו להענקת הפרס.
בציבור הרחב התפרסם ברוסטר כשגילה מחדש (המכשיר היה ידוע ליוונים הקדמונים) בשנת 1816 את הקליידוסקופ ורשם עליו פטנט ב-1817. המכשיר ששווק כצעצוע זכה להצלחה גדולה בבריטניה ובארצות הברית. אם כי טעות ברישום הפטנט אפשרה לאחרים להעתיק את התכנון. מכשיר אופטי נוסף שבו עסק ברוסטר שנים רבות אחר כך (1849–1850) ושעורר את עניין הציבור היה הסטריאוסקופ (צפייה בתמונה שונה מעט בכל עין על מנת ליצור אשליית עומק). למרות שהסטריאוסקופ קשור בתודעת הציבור הבריטי עם ברוסטר הוא לא היה המצאה שלו. את הסטריאוסקופ המציא סר צ'ארלס ויטסטון שגילה את העיקרון ויישם אותו כבר ב-1838 כשבנה מכשיר מסורבל אבל יעיל שבו נעשה שימוש במראות כדי לצרף את שתי התמונות לתמונה אחת בעלת עומק. ברוסטר רק שכלל את המכשיר כשהציע להשתמש בעדשות על מנת לחבר בין התמונות, כך שאפשר לטעון בהגינות כי הסטריאוסקופ מבוסס עדשות היא המצאה שלו.
תוצאה שימושית יקרת ערך הרבה יותר שנבעה ממחקריו האופטיים של ברוסטר הייתה שיפור מערכת המגדלורים הבריטית. נכון הדבר שאוגוסטן פרנל, שהיה הראשון ליישם את הרעיון, שכלל את המנגנון הדיופטרי באופן עצמאי. עם זאת, אין ויכוח על כך שברוסטר עסק בתחום מוקדם הרבה יותר מפרנל, שברוסטר תיאר את המנגנון הדיופטרי כבר ב-1812, שניסה לשכנע את האחראים על המערכת לאמץ את השיטה כבר ב-1820, שנתיים לפני שפרנל הציע זאת, ושבסופו של דבר הותקנה המערכת במגדלורים הודות למאמצי השידול העקשניים שלו.
פעילותו ככותב וכעיתונאי

תגליותיו של ברוסטר, חשובות ככל שיהיו, לא היו תרומתו היחידה וייתכן שאף לא העיקרית למדע. הוא החל לכתוב מאמרים באופן קבוע כבר מ-1799 עבור "Edinburgh Magazine" (מגזין אדינבורו) ושבו שימש כעורך בגיל עשרים. ב-1807 הוא נטל על עצמו את תפקיד העורך במיזם החדש של "האנציקלופדיה של אדינבורו" (Edinburgh Encyclopaedia) שהכרך הראשון שלה הופיע ב-1808, והאחרון רק בשנות ה-30 של המאה ה-19. האנציקלופדיה הצטיינה בתחומי המדע, ורבים מהערכים הטובים ביותר נכתבו על ידי העורך. בתקופה מאוחרת היה ברוסטר אחד התורמים המובילים לאנציקלופדיה בריטניקה (המהדרות השביעית והשמינית), הערכים על חשמל, הידרודינמיקה, מגנטיות, מיקרוסקופ, אופטיקה, סטריאוסקופ סוללה חשמלית וכו' היו פרי עטו.
ב-1819 נטל ברוסטר על עצמו תפקיד עורך נוסף כשהקים יחד עם המינרלוג רוברט ג'יימסון (1774–1854) את "Edinburgh Philosophical Journal" ("הביטאון הפילוסופי של אדינבורו") במקומו של "מגזין אדינבורו". עשרת הגיליונות הראשונים (1819–1824) הודפסו תחת העריכה המשותפת של ברוסטר וג'יימסון, ארבעת הגיליונות האחרונים (1825–1826) נערכו על ידי ג'יימסון בלבד. אחרי שנפרד מג'יימסון החל ברוסטר לערוך ב-1824 את "Edinburgh Journal of Science" (ביטאון המדע של אדינבורו). ורבים מבין המאמרים שהתפרסמו בשישה עשר הגיליונות שהתפרסמו בתקופה בה ערך את הביטאון (1824–1832) היו מפרי עטו.
בנוסף תרם ברוסטר בין שלוש מאות לארבע מאות מאמרים לכתבי מדע של ארגונים שונים, ומעטים מבני זמנו כתבו כה הרבה סקירות עבור הביטאונים השונים. רק בביטאון " North British Review" ("סקירה של צפון בריטניה") הופיעו שבעים וחמישה מאמרים שכתב. אזכור מיוחד מגיע לעבודתו החשובה ביותר, הביוגרפיה שכתב על סר אייזק ניוטון. ב-1831 הוא פרסם סיכום קצר הכתוב בצורה קלה על חייו של הפיזיקאי ב- Murray's Family Library, אבל רק ב-1855, לאחר מחקר מעמיק שערך יותר מ-20 שנה וכלל עיון במסמכים מקוריים ומקורות זמינים אחרים, הוא פרסם את הגרסה המלאה יותר של "זיכרונות חייו, כתביו ותגליותיו של סר אייזק ניוטון" (Memoirs of the Life, Writings and Discoveries of Sir Isaac Newton).
פעילותו הציבורית

קשרי העבודה שהיו לברוסטר כעורך הביאו אותו לפגוש לעיתים תכופות את אנשי המדע הבולטים ביותר, ובאופן טבעי הוא היה הראשון להכיר בתועלת שתצמח מקשרים קבועים בין העוסקים בתחום המדע. מצד שני הוא התפכח מאשליותיו שהחברה המלכותית, שחבריה הפגינו גישה שמרנית ואליטיסטית, תוכל לסייע בנושא. במאמר בביטאון "Quarterly Review" (סקירה רבעונית) הוא העלה את ההצעה להקמת "אגודה של האצולה שלנו, הכמורה, בני המעמד הגבוה והפילוסופים". ההצעה אומצה על ידי אחרים ומומשה במהירות כ"האגודה הבריטית לקידום המדע" (British Association for the Advancement of Science), (החל משנת 2009: האגודה הבריטית למדע; The British Science Association; בראשי תיבות: BSA). כנס ההקמה נערך ביורק ב-1831, וברוסטר יחד עם צ'ארלס בבג' וג'ון הרשל היו הרוח החיה בעיצוב חוקת הארגון.
באותה שנה שבה נערך הכנס הראשון של האגודה הבריטית קיבל ברוסטר תואר אבירות וקצבה מטעם המדינה ומדליה של "מסדר הגולפים של הנובר". ב-1838 הוא התמנה למנהל של הקולג'ים המאוחדים של סנט סלבטור וסנט לאונרד באוניברסיטת סנט אנדרוז, אוניברסיטה וותיקה (הוקמה ב-1410) ויוקרתית הממוקמת בסנט אנדרוז שלחופה המזרחי של סקוטלנד. ב-1849 הוא פעל כנשיא האגודה הבריטית ונבחר כאחד משמונה החברים שאינם צרפתים במכון צרפת במקומו של ינס יאקוב ברצליוס, ועשר שנים אחר־כך הוא קיבל את משרת מנהל האוניברסיטה של אדינבורו, תפקיד אותו מילא עד כמה חודשים לפני מותו.
הערכת פועלו

ברוסטר, שהיה בעל מזג עצבני ומתוח, התרגז לעיתים קרובות בעניינים של מחלוקת, אך בשל תפקידיו נחשף שוב ושוב להתגרויות רציניות. הוא תואר כבעל אופי מכובד ביותר ודתי אדוק. כשבאים להעריך את מקומו בין המדענים, יש לקחת בחשבון ששיטותיו לא היו מתמטיות. הטכניקה בה עשה את ניסיונותיו הייתה אמפירית (כמותית), והחוקים אותם גילה היו בדרך כלל תוצאה של ניסויים חוזרים ונשנים. ברוסטר לא תרם דבר להסבר המוחלט לסיבת התופעות אותן גילה ובהקשר זה ראויה לציון העובדה שגם אם לא החזיק עד סוף ימיו בתאוריה שהאור בנוי מחלקיקים (כפי שטען אייזק ניוטון) הוא לא קיבל מעולם בצורה מפורשת את התאוריה שהאור הוא גל. מעטים יחלקו על הסיכום של ג'יימס ד. פורבס
תהילתו המדעית שונה בסוגה מזו של יאנג ופרנל; אבל מגלה חוק הקיטוב של גבישים דו־ציריים, של מינרלוגיה אופטית, ושל השבירה הכפולה על ידי לחץ, יתפוס תמיד עמדה קדומנית בהיסטוריה האינטלקטואלית של התקופה
.
ספרים נוספים שכתב ברוסטר בנוסף לאלו שכבר הוזכרו בערך כוללים את:
הערות ומבוא לתרגום של קרליל לספרו של לז'נדר "יסודות הגאומטריה" (Notes and Introduction to Carlyle's translation of Legendre's Elements of Geometry), 1824
מסה על אופטיקה (Treatise on Optics), 1831
מכתבים על קסם טבעי (Letters on Natural Magic) ממוענים לסר וולטר סקוט, 1831
המרטירים של המדע, או חייהם של גליליאו, טיכו בראהה וקפלר (The Martyrs of Science, or the Lives of Galileo, Tycho Brahe, and Kepler), 1841
יותר עולמות מאשר אחד (More Worlds than One), 1854
הערות שוליים

↑  Fellow of the Royal Society, "חבר בחברה המלכותית", תואר וסוג של חברות בחברה המלכותית המוענק לכל החיים בבחירות שנערכות פעם בשנה בין חברים נוכחיים לאיש מדע שהצטיין בתחום מסוים.
↑  מייסד הארגון הרשמי והיושב ראש שלו לעתיד, ויליאם ורנון הארקורט (William Vernon Harcourt), היה בנו של הארכיבישוף מיורק ובעצמו כומר של קהילה ביורקשייר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259050905171  PLWABN: 9810552432705606  BNE: XX1644301  BnF: cb15502781z (data)  Botanist: Brewster  GND: 119440660  ISNI: 0000 0001 0863 6431  LCCN: n84239125  NKC: mub2011661632  NLA: 35021762  NLG: 217540  NTA: 075113236  PIC: 280283  RKD: 380610  SELIBR: 237030  SNAC: w6bp06mc  SUDOC: 029378605  Trove: 795903  ULAN: 500043545  VcBA: 495/98740  VIAF: 2774127   WorldCat (עם VIAF): 2774127 
הסטריאוסקופ של ברוסטר, 1849
סר דייוויד ברוסטר
דיוור אלקטרוני

דיוור אלקטרוני הוא שם אב למגוון רחב של פעולות שיווק והפצת אינפורמציה באמצעים דיגיטליים, כגון: דואר אלקטרוני, מסרון או באמצעות אחת מן האפליקציות למסרים מיידים כגון וואטצאפ.
במדינות שונות ובהן ישראל, ישנו חוק האוסר על משלוח דיוור אלקטרוני המוגדר כ"דבר פרסומת" ללקוחות שלא נתנו את אישורם לכך.
סוגי הדיוור האלקטרוני

במובן הרחב של ההגדרה, כל משלוח הודעה לרשימת מכותבים נחשב לדיוור אלקטרוני. אך עיקר השימוש בדיוור אלקטרוני הוא לצרכים הבאים:
משלוח הודעות עסקיות במטרה לשפר את הקשר בין בית עסק ללקוחותיו, ולעודד נאמנות לקוחות וקנייה חוזרת (לדוגמה ניוזלטר).
משלוח הודעות במטרה לזכות בלקוחות חדשים או לשכנע לקוחות קיימים לבצע רכישה נוספת (למשל באמצעות מבצעים).
משלוח הודעות מנהלתיות עסקיות (כגון קבלות, אישורי הזמנה וכו').
משלוח הודעות מנהלתיות שאינן עסקיות כגון הודעות מביטוח לאומי, מס הכנסה וגופי ממשל שונים. וכן קבלת קוד אבטחה לאישור פעולות וכניסה לחשבון הבנק ובמערכות שונות ומגוונות.
נהוג להבדיל בין דיוור אלקטרוני אשר נשלח בבת אחת לקבוצה גדולה של אנשים, לבין דיוור אישי הנשלח ללקוח ספציפי, בדרך כלל באופן אוטומטי לאחר שביצע פעולה כלשהי – למשל רכש מוצר באתר או הצטרף לרשימת התפוצה.