stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוטי דיכנה
הערות שוליים

1 2  אבי מורגנשטרן, מוטי דיכנה נטו, מעריב, 9 בינואר 1987
↑  יוסי חרסונסקי, הצדעה לביטלס!, מעריב, 29 בדצמבר 1975
↑  200.3, רוק חצות - אנסמבל הרוק החדש, מעריב, 21 במאי 1976
↑  אנשים אוהבים לשיר - אריק איינשטיין - מודעת פרסומת להופעה, מעריב, 18 בפברואר 1977
↑  ערב עם צביקה פיק, דבר, 9 בדצמבר 1977
↑  הרכב חדש ללהקת כוורת, מעריב, 14 באוגוסט 1978
↑  יוסי חרסונסקי, דני סנדרסון עושה גזוז, מעריב, 6 בפברואר 1979
↑  יואב קוטנר, תקליטים חדשים: להקת גזוז (הד ארצי), מעריב, 17 במאי 1979
↑  יואב קוטנר, תקליטים חדשים: גזוז, גלגול שני (הד ארצי), מעריב, 13 בדצמבר 1979
↑  גזוז ישן, גזוז חדש, דבר, 26 באוקטובר 1979
↑  יוסי חרסונסקי, רוק בתל־אביב, מעריב, 9 באפריל 1980
↑  מדריך מופעים, חדשות, 3 באוגוסט 1984
↑  רותי הדר, 60-90-60, חדשות, 29 במרץ 1990
↑  ירון פריד, מוטי דיכנה, עכשיו תורו, חדשות, 8 בינואר 1987
↑  עכבר העיר, נותן עדות: מוטי דיכנה מספר על אלבומו הגנוז ששוחרר לרשת, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2011
↑  גידי אורשר, ארבע נשים וחתך מעגלי, מעריב, 1 באוגוסט 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299198505171  ISNI: 0000 0004 0191 2968  LCCN: no2016003950  MusicBrainz: 654d43cc-3193-4db3-bd60-580d0da97da5  VIAF: 297198246   WorldCat (עם VIAF): 297198246
חלומות מפלסטיק

| --- | --- |

לוגו התוכנית
 סוגה:  בידור, דוקומנטרי
 בימוי:  יסמין קיני (עונות 1 ו-2) עידית אברהמי (עונות 3 ו-4)
 ארץ מקור:  ישראל
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  45
 הפקה
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  HOT בידור ישראלי
 רשת שידור בישראל:  HOT בידור ישראלי
 תקופת שידור מקורית:  20 בפברואר 2012 – 21 בספטמבר 2015
חלומות מפלסטיק היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית, אשר שודרה בערוץ HOT בידור ישראלי החל מה-20 בפברואר 2012. התוכנית צולמה בקליניקה של המנתח הפלסטי ד"ר דב קליין ועוקבת אחרי המטופלים שלו.
פורמט

התוכנית מתעדת בכל פרק כ-3-2 מטופלים אשר באים לבצע ניתוח פלסטי בקליניקה. כל אדם מתועד למשך שני פרקים, לפני הניתוח, בשלבי הייעוץ וההתלבטות, ולאחריו. נוסף לכך, התוכנית גם מתעדת את התגובות, בימים שלפני ואחרי הניתוח בקרב החברים והמשפחה של המנותח. התוכנית מלווה בצילומים קצרים מחדר הניתוח.
בתוכנית השתתפו עשרות מפורסמים וביניהם - נטלי דדון, זהבה בן ועוד.
שידור

בעונה הראשונה שודרו עשרה פרקים והיא בוימה על ידי יסמין קיני. בעקבות הצלחתה הוזמנה עונה שנייה שעלתה לשידור במאי 2013, ששוב כללה עשרה פרקים שבוימו על ידי יסמין קיני.
בעונה השלישית עלתה ביולי 2014, בבימוי של עידית אברהמי.
בנובמבר 2014, המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין מנעה מחברת הכבלים הוט להעלות את העונה הרביעית של התוכנית, לאחר שקבעה כי מדובר ב"פרסום וקידום יחסי ציבור אסורים, בניגוד לכללי משרד התקשורת", לכאורה. על-פי בדיקות שבוצעו במועצה לחוזי ההתקשרות של התוכנית, נטען כי ד"ר קליין שילם 300 אלף שקל עבור השימוש בחומר המצולם במרפאתו ובאתר האינטרנט שלו. במאי 2015 הותר לבסוף לעונה הרביעית לעלות לשידור.
הערות שוליים

↑  אריאנה מלמד, "חלומות מפלסטיק": דיון אתי בעולם הסינתטי, באתר ynet, 21 בפברואר 2012
↑  לורי שטטמאור, חלומות מפלסטיק: בשביל מה אתן צריכות את זה?, באתר ynet, 13 במאי 2013
↑  ynet, עונה שניה לסדרה "חלומות מפלסטיק", באתר ynet, 12 בספטמבר 2012
↑  לי-אור אברבך, ‏מועצת הכבלים מונעת שידור תוכנית "חלומות מפלסטיק", באתר גלובס, 27 בנובמבר 2014
↑  ניר קיפניס, ‏"חלומות מפלסטיק" חוזרת, באתר גלובס, 4 במאי 2015
ISPRS

| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  1910–הווה (כ־115 שנים) 
 www.isprs.org
 
ISPRS או בתרגום לעברית: האגודה הבין־לאומית לפוטוגרמטריה וחישה מרחוק הוא ארגון בין־לאומי לא ממשלתי המאחד תחתיו את ארגונים העוסקים בתחום חישה מרחוק, פוטוגרמטריה, ותצלום אוויר. האגודה נוסדה בשווייץ בשנת 1910. התוכניות המדעיות והטכניות של הארגון מאורגנות על ידי חמש ועדות המתכנסות בקונגרסים של הארגון. כל ועדה של הארגון בחסות הארגון נבחרת לתקופה של ארבע השנים בין הקונגרסים. נשיאי וסגני נשיאי הוועדות אחראים להקמתן של כ־60 קבוצות עבודה. כל אחת מאלה, אחראית על קידום המחקר בנושאים מסוימים בתחום. באמצע התקופה בת ארבע השנים נערכים כינוסים מדעיים על ידי כל ועדה. בנוסף, קבוצות העבודה מקיימות גם כינוסים וסדנאות מחקר מטעמן. האגודה הבינלאומית פועלת גם להוצאת ספרים ובמיוחד לפרסום מאמרים מדעיים ומקצועיים בשלושה מגזינים ידועים בתחום להם מעמד (אינדקס) גבוה מאוד.
בין היתר הארגון אחראי על קרן המעניקה תרומות ופרסים לקידום המחקר של חישה מרחוק, צילומי אוויר ופוטוגרמטריה. בנוסף אחראית גם שיתוף פעולה בין־לאומי בין מדינות וקידום טכנולוגי בתחום.
נזק שאינו ניתן לחלוקה

נזק שאינו ניתן לחלוקה הוא מושג משפטי המתייחס למצבים בהם קיימים מספר מזיקים שפעלו בנפרד וגרמו לנזק אחד לתובע, ואין אפשרות לקבוע לאיזה חלק מהנזק אחראי כל אחד מהם.
הגדרה > ההתפתחות ההיסטורית של הדוקטרינה - המשפט המקובל באנגליה

מקורה של הדוקטרינה של נזק שאינו ניתן לחלוקה הוא במשפט המקובל. במשפט המקובל קיימת אבחנה היסטורית בין "joint tortfeasors" - מעוולים במשותף, ובין "several tortfeasors" - מעוולים בנפרד שגרמו לנזק אחד שאינו ניתן לחלוקה. לאבחנה זו היו משמעויות פרוצדורליות, כיוון שבמשפט המקובל לא ניתן היה להגיש תביעה אחת כנגד מספר מזיקים, אלא אם כן הם פעלו בתכנון משותף (community of design-). אולם ב-1896 בוטלה החלוקה הפרוצדורלית וכיום ניתן להגיש תביעה אחת כנגד מזיקים בנפרד, ואין צורך להגיש תביעה נפרדת כנגד כל אחד מהם.
כבר בשלבים המוקדמים, בהם עוד הייתה משמעות פרוצדורלית לאבחנה בין מעוולים במשותף ובין מעוולים בנפרד שגרמו לנזק אחד שאינו ניתן לחלוקה, החיל המשפט המקובל את הכלל של חבות "ביחד ולחוד" על שני המקרים.
המשפט המקובל לא אפשר לנתבע שחויב לשלם על מלוא הנזק לתבוע את יתר המזיקים. הכלל נקבע בשנת 1799 בפרשת Merryweather v. Nixan. הפרשה עסקה במעוולים במשותף, אולם הכלל הוחל גם על מקרים של מעוולים בנפרד.
לכלל זה היו תוצאות קשות לנתבע, מצד אחד הוא חויב לשלם על כל הנזק למרות שהוא לא היה בהכרח הגורם היחיד, ומצד שני לא ניתנה לו ההזדמנות לתבוע את יתר המזיקים על חלקם בנזק. בעקבות ביקורת רבה שונה הכלל בחקיקה בשנת 1935 (Law Reform-Married Women and Tortfeasors-Act 1935), וכיום קיימת לנתבע הראשון, הזכות לתביעת שיפוי מיתר המזיקים.
הגדרה > פרשיות קלאסיות מן המשפט האנגלי

(1899) Thompson V. London County Council:
מעשה בבית שהתמוטט בשל שילוב בין חפירות שביצעה המועצה הנתבעת בקרבת הבית לבין נזילת מים מצינור ראשי של חברת מים, אשר פגעו ביציבות יסודות הבית. בית המשפט לערעורים באנגליה קבע, שאין לראות בעירייה ובחברת המים "מזיקים במשותף" הנושאים באחריות למעשה נזיקין אחד, אלא "מזיקים בנפרד" שכל אחד מהם נושא באחריות מלאה לנזק האחד. שתי עוולות שונות שגרמו לנזק אחד שאינו ניתן לחלוקה.
מקרה קלאסי נוסף בנושא הוא פסק דין (The Koursk,(1924:
המעשה בשתי אניות, שבשל מעשי רשלנות נפרדים ובלתי תלויים של כל אחד מצוותיהן, התנגשו זו בזו וכתוצאה מכך התנגשה אחת מהן עם אנייה שלישית וטיבעה אותה. הוחלט ששתי האוניות הראשונות אינן מהוות מזיקים במשותף (joint tortfeasors), כי כל אחת מהן ביצעה מעשה עוולה נפרד ובלתי-תלוי בשני, ועל-כן נושאת היא באחריות נפרדת מלאה לנזק שנגרם על ידי טיבוע האנייה השלישית ("ביחד ולחוד").
בפרשת (Bank View Mill V.Nelson Corporation, (1942 קבע השופט Stable את הביטוי One Unit of Damage, לגבי 2 מכוניות אשר כתוצאה מרשלנות נפרדת של שני הנהגים, פוגעות בו-זמנית בהולך רגל. מכיוון שלא ניתן להוכיח לאיזה חלק מהנזק אחראי כל נהג, אחראי כל אחד מהנהגים לכל הנזק שנגרם להולך הרגל.
סקירת הדין – הצגת התשתית הנורמטיבית > חקיקה

קיומה של דוקטרינת ה-נזק שאינו ניתן לחלוקה איננה מוטלת בספק בפסיקה הישראלית, אולם ישנה מחלוקת על אלו סעיפי חוק יש לבססה - סעיף 11 לפקודת הנזיקין, או שילוב של סעיפים 64 ו-84(א) לפקודה.
השופט שמגר שהלך בעקבותיו של השופט לנדוי, טען שאין לבסס את ההלכה על סעיף 11, מכיוון שהסעיף מדבר רק על מצב של מעוולים במשותף:
11. היה כל אחד משני בני-אדם או יותר חבים לפי הוראות פקודה זו, על מעשה פלוני, והמעשה הוא עוולה, יהיו חבים יחד על אותו מעשה כמעוולים יחד וניתנים להיתבע עליה יחד ולחוד.
הדגש בסעיף הוא על מעשה משותף של המזיקים, ולכן השופטים שמגר ולנדוי מבססים את הדוקטרינה על סעיף 64 לפקודה:
64. "אָשָם" הוא מעשהו או מחדלו של אדם, שהם עוולה לפי פקודה זו, או שהם עוולה כשיש בצדם נזק, או שהם התרשלות שהזיקה לעצמו, ורואים אדם כמי שגרם לנזק בַּאֲשָמוֹ, אם היה האשם הסיבה או אחת הסיבות לנזק...
די בכך שאדם היה אחת מן הסיבות לנזק כדי שנראה אותו כמעוול.
רמז נוסף לדוקטרינה ניתן למצוא בסעיף 84 לפקודת הנזיקין:
84. כל מעוול החב על הנזק רשאי להיפרע דמי-השתתפות מכל מעוול אחר החב, או שאילו נתבע היה חב, על אותו נזק, אם כמעוול יחד ואם באופן אחר...
הסעיף מדבר על הזכאות לקבלת דמי השתתפות, ואומר במפורש שיש עוד מקרים בהם תהיה זכאות לקבלת השתתפות מלבד המקרה של מעוולים במשותף.
השופט ברק לעומת זאת מעדיף לתת פירוש רחב לסעיף 11, לשיטתו הביטוי "מעשה פלוני", איננו מחייב שמדובר במעשה אחד שהוביל לנזק אלא כולל גם מקרים בהם מספר מעשים נפרדים גרמו לנזק אחד.
סקירת הדין – הצגת התשתית הנורמטיבית > פסיקת בתי משפט בערכאות נמוכות

בפס"ד ח'ורי, שעסק בפיצויים על נזק לרכב שגרמו שני מעוולים, בית משפט השלום בנצרת קבע כי מעוולים בנפרד שגרמו נזק שאינו ניתן לחלוקה, חבים ביחד ולחוד על הנזק כולו, גם כאשר מדובר בנזקי רכוש. בית משפט ציין כי אין להסיק מד"נ מלך, כי יש לאבחן בין נזקי גוף לנזקי רכוש.
פס"ד פרץ עוסק בספק של סחורה שגנב מן המפעל ומכר במחירים מוזלים למספר קונים. בעל המפעל תבע בתביעות נפרדות את הספק ואת כל אחד מהקונים, שידעו שהם קונים סחורה גנובה. לא ניתן היה לקבוע כמה כל אחד קנה ולכן התביעה הייתה אומדן של בעל המפעל. בית המשפט השלום דחה את התביעות כנגד הסוחרים כיוון שלא הוכח מה גודל הנזק שהם גרמו למפעל. בית המשפט המחוזי הרחיב את הדוקטרינה של נזק שאינו ניתן לחלוקה גם למקרה זה. בית המשפט למעשה צירף את התביעות וקבע שמדובר בנזק אחד שאינו ניתן לחלוקה, ולכן חייב את כל הנתבעים לפצות ביחד את הניזוק. החידוש הוא בכך שלמרות שהתובע לא תבע את מלוא הנזק באף אחת מן התביעות, בית המשפט החיל את הדוקטרינה.
ניתן ללמוד משני פסקי הדין שבתי המשפט בערכאות הנמוכות, דוחים את האבחנה בין נזקי גוף לנזקי רכוש, שהוצעה קודם בניסיון ליישב בין פס"ד מלך לפס"ד גינוסר, ומיישמים את הלכת מלך גם על נזקי רכוש.
בית משפט השלום בחיפה יישם בפס"ד סמי קאר את הלכת מלך וחייב את המשטרה ונהגת רכב שהתרשלו (לא הניחו משולש אזהרה לצד הרכב) במלוא הנזק, על אף שבאירוע היה מעורב רכב נוסף שפגע וברח ולא ניתן לתבוע אותו בתביעת שיפוי.
בית משפט לתביעות קטנות יישם בפס"ד מזרחי את הלכת מלך במלואה וחייב בעלים של כלב נושך במלוא הפיצוי לתובע, למרות שכלב בלתי מזוהה היה מעורב גם הוא בתקיפה.
סקירת הדין – הצגת התשתית הנורמטיבית > סעיפים רלוונטיים בהצעת הקודיפיקציה

הצעת חוק דיני ממונות אינה מתייחסת במפורש להיקף תחולתה של דוקטרינת הנזק שאינו ניתן לחלוקה.
ס' 366(ב)(1)- מקבל את המבחן של "סיבה בלעדיה אין" כמבחן העיקרי לסיבתיות עובדתית, אך מכיר בחריג למבחן, כאשר יש יותר מהתנהגות עוולתית אחת:
366. (ב) יראו התנהגות עוולתית כגורמת לנזק אם יתקיימו לגביה כל אלה:
(1) ההתנהגות העוולתית הייתה גורם עובדתי לנזק; בסעיף זה, "גורם עובדתי" – גורם שבלעדיו לא היה הנזק נגרם, ואולם אם נגרם הנזק על ידי יותר מהתנהגות עוולתית אחת, יראו כל אחת מהן כגורם עובדתי;
ס' 371(2)- קובע במפורש שהדוקטרינה של נזק שאינו ניתן לחלוקה שייכת לקטגוריה של "חיוב אחד":
371. בנזיקין חבים חייבים בחיוב אחד, כאמור בסעיף 77, בהתקיים אחד מאלה:
(2) הנזק, כולו או חלקו, נגרם בשל התנהגות עוולתית של כל אחד מהחייבים ולא היה, בנסיבות העניין, בסיס סביר לחלוקת האחריות ביניהם;
"חיוב אחד" על פי סעיפים 80,81 להצעת חוק דיני ממונות, משמעו שהתובע יכול לתבוע את כל אחד הנתבעים ביחד ולחוד.
מלבד ההכרה בקיומה של הדוקטרינה של נזק שאינו ניתן לחלוקה, אין בהצעת חוק הממונות פתרון לקושיות שדוקטרינה זו מעלה. הצעת החוק מאמצת את הרטוריקה של בית המשפט ומדברת על בסיס סביר לחלוקה, אולם היא אינה מפרטת מה נחשב כבסיס סביר.
משפט משווה אמריקאי

כלל החבות של "ביחד ולחוד" במקרה של נזק שאינו ניתן לחלוקה נוהג בכל מדינות המשפט המקובל והוא נפוץ אף בשיטות המשפט הקונטיננטאליות.
ארצות הברית יוצאת דופן בהקשר זה. משנות ה-80 התחילו מדינות רבות בארצות הברית להוביל חקיקה שמשנה את הכלל. הרפורמה בחקיקה נבעה מכך שניזוקים חיפשו בכל תביעה את המזיק בעל היכולת הכלכלית הגבוהה ביותר, וניסו לגבות ממנו את הפיצוי על מלוא הנזק.
הביקורת טענה שלא ראוי שמזיק, שאשמתו קטנה יחסית לאשמת מזיקים אחרים, יישא במלוא הפיצוי לניזוק, רק בשל היות מזיק זה בעל יכולת כלכלית.
תופעה נפוצה בתביעות שעסקו בתאונות דרכים הייתה שכאשר הנזק שנגרם לניזוק היה גבוה יותר מתקרת הפיצוי בביטוח של הנהג הפוגע, הוגשה תביעה נגד המדינה על רשלנותה, למשל באי-בניית גדר הפרדה בין הנתיבים. המדינה חויבה במלוא הפיצוי על אף שאשמתה הייתה מזערית.
טענה נוספת של המבקרים הייתה שכלל "ביחד ולחוד" התפתח במקורו במשפט המקובל, תחת כלל נוסף, של אשם תורם כהגנה מוחלטת לפיו אשם תורם מצד הניזוק, שלל לחלוטין את זכותו לקבל פיצוי. כלל זה היה נוקשה ועורר תחושה של אי-צדק, ולכן שונה לכלל של אשם תורם כהגנה יחסית, המאפשר לניזוק שהיה רשלן בעצמו לתבוע את המזיק ולזכות בפיצויים מופחתים. תחת הכלל של אשם יחסי בית המשפט למעשה מחלק את האחריות לנזק בין הניזוק למזיק לפי מידת אשמתם.
עם אימוץ כלל האשם היחסי, נטען שאין מקום יותר להחזיק בכלל של "ביחד ולחוד", מכיוון שהמשפט מכיר באפשרות של חלוקה הנזק על בסיס אשמה, ולכן יש לחייב את הנתבע רק בחלקו היחסי בנזק לפי מידת אשמתו. שמירה על הכלל של "ביחד ולחוד" תחת המשטר של "אשם יחסי" יכולה להוביל לתוצאות אבסורדיות - ניזוק בעל אשם תורם גבוה מהאשם של המזיק, יכול לזכות לפיצוי מלא, כיוון שלא ניתן לחלק את הנזק.
טענה זו נידונה בבית משפט העליון בקליפורניה ונדחתה. בית משפט העדיף את האינטרס של הניזוק על פני האינטרס של המזיק הנתבע, ובטא בכך את הגישה לפיה האינטרס המרכזי בדיני הנזיקין הוא מתן פיצוי מלא לניזוק. בית המשפט קבע שהמעבר לכלל של "אשם יחסי" נועד להקל על הניזוקים, ואילו ביטול הכלל של "ביחד ולחוד" יחמיר איתם. ביטול הכלל יקשה על ניזוקים שאינם בעלי אשם תורם, או בעלי אשם תורם מזערי, לזכות למלוא הפיצוי. בנימוקיו ציין בית משפט, שניזוק בעל אשם תורם, התרשל רק בשמירה על עצמו, ולכן יש להעדיף אותו על פני המזיק הנתבע, שהתרשל בשמירה על אחרים.
משפט משווה אמריקאי > השפעת חברות הביטוח על שינוי החוק

הביקורת החריפה ביותר נשמעה מצד חברות הביטוח וגופים מבוטחים. לדבריהם, הכלל הנדון היה הסיבה המרכזית למשבר הביטוח שפקד את ארצות הברית בשנות השמונים: בשל כלל "ביחד ולחוד" נושאות חברות הביטוח במקרים רבים במלוא הפיצוי לניזוק, אף אם הגוף אותו ביטחו, נשא רק באשם קטן יחסית. בשל כך נאלצו חברות הביטוח להעלות את תעריף הביטוח עד לרמה בה נותני שירותים חיוניים כגון מעונות יום, רופאים מיילדים ונהגי משאיות, לא יכלו לשאת בעלות הביטוח הגבוהה ונאלצו לחדול מעבודתם. ביטול הכלל יאפשר לחברות הביטוח להוזיל את הפרמיות ולאפשר בכך מתן שירותים חיוניים.
טענה זו של חברות הביטוח נתונה בעצמה לביקורת: נטען שהסיבה המרכזית למשבר הביטוח הייתה שיעור הריבית הגבוה במשק האמריקאי בשנות השבעים:
חברות הביטוח הנמיכו את מחיר הפרמיות לרמה לא ריאלית כדי שיוכלו למכור ביטוח ולנצל את שיעור הריבית הגבוה. עם ירידת שיעור הריבית, חברות הביטוח לא הצליחו לעמוד בתביעות ונאלצו להעלות את מחיר הפרמיות באופן דרסטי. לא ייתכן שהכלל העתיק של "ביחד ולחוד" הוא הסיבה המרכזית למשבר פתאומי.
ייתכן כי שינויים אחרים בדיני הנזיקין כגון מעבר לאחריות חמורה, הם גורמים מרכזיים יותר למשבר .
משפט משווה אמריקאי > השפעת חברות הביטוח על שינוי החוק > ביטול או צמצום כלל "ביחד ולחוד"

ב-1986, נשאו המאמצים של לובי חברות הביטוח פרי, ובמדינות רבות בארצות הברית צומצם כלל "ביחד ולחוד" באופן משמעותי או בוטל לחלוטין. בכך המחוקק בחר להעדיף את האינטרס של המזיק הנתבע אשר עלול לשאת בפיצוי על נזק שלא גרם, על פני האינטרס של הניזוק, אשר ישא בנטל התביעה כנגד כל המזיקים ובסיכון שאחד נעדר יכולת כלכלית או לא ניתן לאיתור. בכך צומצם במקרים רבים הפיצוי לו זוכה הניזוק.
במרבית המדינות שביטלו את כלל "ביחד ולחוד" לחלוטין, כל מזיק שנתבע ישלם רק על חלקו בנזק הכולל. החריג לכך, הם מקרים בהם אחד הגורמים לנזק, אינו בעל אשם, או בעל חסינות מפני תביעה. במקרים אלו יתר המזיקים שנתבעו, ישלמו גם את חלקו של גורם זה.
במדינת וושינגטון החוק אף מחמיר יותר עם התובע, ומאפשר למזיק שנתבע להטיל אחריות גם על גורמים בעלי חסינות. חוק זה מצמצם משמעותית את יכולתו של ניזוק לזכות לפיצוי מלא.
במדינות אחרות, כגון אילינוי, צומצם הכלל כך שלא יחול במקרה בו המזיק הנתבע נושא באשם יחסי נמוך מ-25%. במדינת וירג'יניה המערבית, אומץ כלל דומה רק לגבי מקרים בהם הנתבע הוא המדינה או אורגן שלה. במדינות רבות כגון טקסס ולואיזיאנה, כלל "ביחד ולחוד" אינו חל כאשר התובע נושא באשם תורם גבוה מהאשם היחסי של הנתבע.
באנגליה התעורר גל מחאה של חברות גדולות וחברות הביטוח כנגד כלל "ביחד ולחוד" אך ועדה שהוקמה בשנת 1996 לבחינת הנושא, קבעה שהכלל הקיים הוא הטוב יותר ויש להשאירו על כנו.
החקיקה בישראל טרם התמודדה עם הקשיים שהתעוררו בשני העשורים האחרונים בארצות הברית ובאנגליה, בעקבות השימוש בדוקטרינה של "נזק שאינו ניתן לחלוקה" במקרים של תביעות חוזרות כנגד גופים בעלי "כיס עמוק", כגון חברות גדולות ורשויות המדינה. מעניין לראות האם החקיקה הישראלית תלך בעקבות המגמה בארצות הברית לצמצום תחולת הדוקטרינה, או שתדחה מגמה זו, כשם שנעשה באנגליה.
The Celebration Tour

The Celebration Tour הוא סיבוב ההופעות השנים-עשר של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. בין 2019–2020 יצאה לסיבוב ההופעות "Madame X Tour" שאירע באמריקה הצפונית ואירופה, אך קוצר ובוטל בחלקו בעקבות מגפת הקורונה. אותן ההופעות שאירעו זכו לתפוסה של מאה אחוזים, עם רווחים של למעלה מ-50 מיליון דולרים. שלוש שנים לאחר מכן, נודע כי ייתכן והיא תצא לסיבוב הופעות עולמי, שיתבסס על הלהיטים שהוציאה במלוא ארבעה עשורים לקריירה המוזיקלית שלה. ב-17 בינואר 2023 הוכרז כי הוא ייקרא "The Celebration Tour", תוך שפורסמו תאריכי ההופעות (78 בסך הכול). הסיבוב החל ב-14 באוקטובר 2023 ב-O2 ארנה, לונדון שבאנגליה והסתיים ב-4 במאי 2024 בריו דה ז'ניירו, ברזיל.
סיבוב ההופעות הוכרז ברשתות החברתיות ב-17 בינואר 2023, לאחר שמועות רבות שהתפרסמו. במהלך הפרסום הרשמי אודות סיבוב ההופעות, מדונה שיתפה סרטון פרומו עטור בידוענים בהשתתפות עמיתים מהתעשייה כדוגמת: דיפלו, ג'אד אפאטאו, ג'ק בלאק, ליל ויין, בוב דה דראג קווין, קייט ברלנט (אנ'), לארי אוונס (אנ'), מייגן סטאלטר (אנ'), אריק אנדרה ואיימי שומר. מכירה מוקדמת בחסות לייב ניישן צפויה להתקיים החל מ-19 בינואר בשעה 10:00 בשעון מקומי, לפני המכירה הציבורית שתתקיים ב-20 בינואר דרך טיקטמאסטר.
ב-28 ביוני 2023, מדונה דחתה את תחילת הסיור ב-15 ביולי 2023 עקב "זיהום חיידקי חמור", שהוביל אותה לשהות של מספר ימים בטיפול נמרץ. היא הודיעה על דחיית המופעים הראשונים בצפון אמריקה באמצעות פוסט באינסטגרם. התאריכים שנקבעו מחדש הוכרזו ב-15 באוגוסט 2023.
המבקרים הגיבו בחיוב כלפי הסיבוב, והדגישו את אופיו הרטרוספקטיבי. עם זאת, נמתחה ביקורת שלילית לאיחורים של הזמרת; שתי תביעות משפטיות הוגשו כתוצאה מכך. במגזין בילבורד דיווחו כי הסיבוב הכניס יותר מ-225.4 מיליון דולרים מקהל של 1.1 מיליון אנשים – דבר שהופך אותו למכניס ביותר בשנת 2024. ההופעה שאירעה בריו דה ז'ניירו משכה קהל של למעלה מ-1.6 מיליון אנשים; זוהי ההופעה הגדולה ביותר בקריירה של מדונה, כמו גם הקונצרט העצמאי הגדול ביותר בכל הזמנים.
רקע

הספקולציות המוקדמות ביותר של סיבוב הופעות של מדונה החלו לאחר יציאת אלבום הרמיקס/אוסף שלה, Finally Enough Love: 50 Number Ones, כאשר חנויות באמריקה הלטינית דיווחו על כך שמדונה שומרת את האצטדיון סנטנאריו באורוגוואי בתחילת אוקטובר 2022.
ב-4 בינואר 2023 כתבי עת כדוגמת המגזין הבריטי סאן החלו לדווח על סיבוב הופעות אפשרי שמדונה תקיים במלוא 40 שנים לקריירה שלה. סיבוב ההופעות הוכרז רשמית ב-17 בינואר 2023 באתר הרשמי של מדונה וברשתות החברתיות. בהצהרתה אמרה מדונה: "אני נרגשת לחקור כמה שיותר שירים, בתקווה לתת למעריצים שלי את ההופעה לה הם חיכו".
"The Celebration Tour" הוא סיבוב ההופעות הרטרוספקטיבי ("הלהיטים הגדולים") הראשון בקריירה של מדונה. בעבר, היא התייחסה לרעיון במהלך "Madame X Tour" שאירע ב-2019. כתב המוזיקה של ה-BBC, מארק סאבאג', הגיב אודות הנושא. הוא טען שסיבוב ההופעות "Re-Invention World Tour" שאירע ב-2004 היה סיבוב ההופעות הרשמי הדומה ביותר לסיבוב הופעות רטרוספקטיבי ("הלהיטים הגדולים"), שכן רשימת השירים בו התעלמה במידה רבה מאלבומה American Life שיצא באותה האת.
פיתוח

עם ההכרזה, ב-18 בינואר 2023, הקדישו בילבורד רשימה של שירים פוטנציאליים לאורך ארבעת העשורים שהם היו רוצים לשמוע, כמו גם יצירת סקר למעריצים שיגיבו על השיר שהם היו רוצים שיבוצע. ב-20 בינואר 2023, הסקר הראה את הסינגל "Causing a Commotion" משנת 1987 כמתמודד המוביל. גופים תקשורתיים כמו רולינג סטון, Consequence ו-Variety פרסמו גם כן את "רשימת החלומות" שלהם. בהתבסס על ההתרגשות מההודעה השבועית, מדונה פנתה ישירות לקהל המעריצים שלה כשהיא בונה את רשימת השירים של סיבוב ההופעות שלה, ושאלה את מעריציה "לאיזה צלילי שיר תרצו לרקוד בהופעה שלי?" בפלטפורמות החברתיות שלה.
סטיוארט פרייס הודיע ל-BBC כי "להיט גדול לא חייב להיות שיר". בהמשך, הוסיף "זה יכול להיות ארון בגדים, זה יכול להיות סרטון או הצהרה". הוא המשיך ואמר כי "להיטים רבים ינוגנו במלואם, חלקם יתמזגו לשירים אחרים, ועוד יותר ישמשו כ'גשרים' בין כל דבר". מארק סבאג' עסק בהשוואה ל-"The Eras Tour" של טיילור סוויפט. פרייס הצהיר "המוניטין של מדונה הוא על היותה מאוד מדויקת ומאוד חדורה בכל דבר. כשאתה מסתכל על סיבוב הופעות בקנה מידה זה, יש בו כל כך הרבה חלקים, כל כך הרבה אלמנטים, שהכול חייב להיות מדויק מאוד... אך יש דבר אחד שהוא תמיד דינמי, וזו מדונה עצמה. האישיות שלה כל כך חזקה, האינטראקציה שלה עם הקהל כל כך חזקה, שזה משתנה בין הופעה להופעה".
פיתוח > דחיה

לאחר שמדונה חטפה "זיהום חיידק חמור", בסוף חודש יוני, שהוביל אותה לשהות של מספר ימים בטיפול נמרץ, היא הודיעה על דחיית המופעים הראשונים בצפון אמריקה באמצעות פוסט באינסטגרם. התאריכים שנקבעו מחדש הוכרזו ב-15 באוגוסט 2023. כשהיא דיברה על מאבקי הבריאות שלה בתוכנית הראשונה ב-14 באוקטובר בלונדון, היא הרהרה: "שכחתי חמישה ימים מחיי, או מותי [...] אם אתה רוצה לדעת את הסוד שלי, ואתה רוצה לדעת איך אני עוברת ואיך אני שורדת, חשבתי, 'אני חייבת להיות שם בשביל הילדים שלי. אני צריכה לשרוד בשבילם'".
פיתוח > חזרות

החזרות על סיבוב ההופעות החלו לראשונה באופן רשמי בניו יורק באפריל 2023. בתחילת יוני באותה השנה, החזרות עברו לקולוסיאום הזיכרון של נסאו ביוניונדייל, אך הופסקו זמנית בעקבות שהותה של מדונה בטיפול נמרץ בסוף החודש ובמהלך החלמתה. החזרות החלו מחדש באמצע אוגוסט באותו מקום. בתחילת אוקטובר, החזרות עברו למנצ'סטר במטרה להתכונן להופעה הראשונה שאירעה באותו המקום.
עיצוב הבמה ותלבושות

עיצוב הבמה מזכיר את המבנה ההיסטורי של עוגת החתונה שלה מטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1984 ושכונות מנהטן שבניו יורק. זוהי במה עגולה תלת-שכבתית בשילוב עם אורך של 230 רגל/70 מטר של מסלול. לציוד הייצור יש 80 טון, והוא מורכב מ-3700 אמפר של עוצמת מופע, 600 נורות להארת הבמה ו-14 זרקורים לזמרת, וכן 3600 רגל מרובע של לדים כדי לתת תמונה מלאה למופע; הכמות הגדולה ביותר של משתמשי וידאו אי פעם בסיורים שלה. יש גם מסגרת פורטל מוארת, שתוכננה לפעול כמו מכונת זמן המתבוננת לעבר, ההווה והעתיד שבה מדונה מורמת 30 רגל/9 מטר מהקרקע, ולנוע במהירות של 1.5 רגל/4.5 מטר לשנייה.
משתף הפעולה המתמיד פרייס הוקצה כמנהל מוזיקלי של סיבוב ההופעות, בעקבות שיחה עם מדונה כשבירך אותה על הכרזת סיבוב ההופעות. מדונה גייסה את לואיס ג'יימס כמנהל הקריאטיבי ואת ג'יימי קינג, ואת גורם גבאסליה מבית האופנה "Vetements", כמעצב תלבושות. דריק ברייסון טיילור ובן סיסריו ממגזין "הניו יורק טיימס" תיארו את התלבושות כ"סקסיות, דתיות ועתידניות". מדונה גם משחזרת 17 תלבושות מתקופות קודמות שלה.
המופע עצמו מפוצל לחמישה קטעים שונים: Uptown, ‏Downtown, ‏Midtown, ‏East and West "grids".
הצלחה מסחרית > מכירה מוקדמת

בהתחלה, הכריזה מדונה כי סיבוב ההופעות "The Celebration Tour" יכלול 35 תאריכים בלבד והוא יועד להיות סיבוב ההופעות הקצר ביותר של הזמרת. לאחר ביקוש עצום ברחבי העולם, הוחלט ב-19 בינואר להוסיף הופעות שניות בסיאטל, שיקגו, טורונטו, מונטריאול, בוסטון, מיאמי, יוסטון, דאלאס, אוסטין, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו ולאס וגאס יחד עם הופעה שלישית בניו יורק. תאריך שני נוסף גם בלונדון. באותו יום, יותר מ-90% מהמלונות ברחבי O2 ארנה בלונדון הוזמנו כחלק מההופעות של מדונה באזור.