stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבי קניקובסקי
קריירת מועדונים > השאלה להפועל פתח תקווה

בקיץ 2016 הושאל קניקובסקי להפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית עד לסיום העונה. ב-22 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בתיקו 0–0 נגד מכבי נתניה. ב-30 בדצמבר 2016 הבקיע קניקובסקי את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 4–0 על מכבי אחי נצרת, ואת עונת 2016/2017 הוא סיים עם ארבעה שערים ב-36 הופעות בליגה הלאומית.
קריירת מועדונים > השאלה להפועל עכו

בקיץ 2017 חתם קניקובסקי בהפועל עכו מליגת העל, עם אופציה לרכישה בסיום העונה. ב-20 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 לבני סכנין. ב-29 באוקטובר 2017 הבקיע קניקובסקי את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 2–5 למכבי תל אביב. ב-20 בפברואר 2018 החליטה הפועל עכו לממש את האופציה על קניקובסקי ורכשה אותו תמורת 350 אלף שקל. בסך הכל כבש במדי הקבוצה שישה שערים ב-33 הופעות בעונת 2017/2018.
קריירת מועדונים > מכבי נתניה

ב-25 ביולי 2018 חתם קניקובסקי לשלוש שנים במכבי נתניה. כעבור שישה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על עירוני קריית שמונה בגביע הטוטו. ב-25 בדצמבר 2018 כבש קניקובסקי את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–0 על בני סכנין. בסך הכל כבש בעונתו הראשונה בקבוצה שלושה שערי ליגה, בנוסף לשני שערים בגביע המדינה, אך במשחק הגמר מול בני יהודה החמיץ את הפנדל החמישי והמכריע.
ב-31 באוגוסט 2019, קניקובסקי בישל שלושה שערים בניצחון קבוצתו 3–0 על סקציה נס ציונה.
ב-14 בספטמבר 2020, כבש צמד בניצחון הביתי 0–7 על בני סכנין. ב-30 בינואר 2021, כבש צמד בניצחון הביתי 0–3 על מ.ס. אשדוד.
את עונת 2020/2021 בליגת העל סיים כשלזכותו 9 שערים ו-9 בישולים ב-32 הופעות, כאשר הוא מציג יכולת אישית טובה.
קריירת מועדונים > חזרתו למכבי תל אביב

ב-31 באוגוסט 2021, במסגרת עסקה שכללה את מעברו של עדן קארצב למכבי נתניה, חתם קניקובסקי במכבי תל אביב.
ב-14 בספטמבר 2021, כבש את שערו הראשון במדי מכבי תל אביב מאז חזרתו וכן את שער הבכורה שלו במפעל אירופי לקבוצות בוגרות בניצחון הביתי 1–4 נגד אלאשקרט הארמנית, במסגרת הקונפרנס ליג של אופ"א. ב-21 באוקטובר 2021, כבש צמד במדי מכבי תל אביב בניצחון החוץ 5–0 על ה.י.ק. הלסינקי הפינית, במסגרת הקונפרנס ליג של אופ"א. ב-14 בספטמבר 2021, כבש את שערה הראשונה של מכבי תל אביב בניצחון החוץ שלה 3–0 על זירה האזרית, במסגרת הקונפרנס ליג של אופ"א. ב-15 בינואר 2022 כבש את שערו הראשון בליגת העל מאז שובו למדי מכבי תל אביב, בניצחון החוץ 1–3 על הפועל ירושלים.
נבחרות ישראל

שיחק בנבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19 ובנבחרת הצעירה עד גיל 21.
בנובמבר 2019 זומן לראשונה לנבחרת ישראל הבוגרת, לקראת משחקי מוקדמות יורו 2020 מול נבחרות פולין ומקדוניה הצפונית. ב-26 במרץ 2022 ערך את הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול גרמניה, שהסתיים בהפסד חוץ בתוצאה 2–0.
ב-12 בספטמבר 2023 כבש את שער הבכורה שלו, שהיה גם שער הניצחון, בתוספת הזמן של המשחק מול בלארוס במסגרת מוקדמות יורו 2024, שהסתיים בתוצאה 0–1.
חיים אישיים

התחנך בישיבה של בני עקיבא בעיר בה גדל, רעננה. הוא שומר שבת, לכן לפני כל משחק חוץ אשר מתקיים בשבת הוא לן בסמוך לאצטדיון. כששיחק בהפועל עכו העביר קניקובסקי הרצאות בבתי הספר בעיר ובקבוצות הנוער של המועדון, תחת הנושא "שילוב אורח חיים ספורטיבי ודתי" כחלק מתהליך ההתמודדות שלו בנושא. בשנת 2019 נישא למאמנת הכושר דנה הנטר. הם מתגוררים ביפו, במקום הסמוך למתקן האימונים של מכבי תל אביב ולאצטדיון בלומפילד שמאפשר לו לשמור שבת גם ביום של אימון או משחק בשבת.
בספטמבר 2024 נולד בנו הבכור.
אחיו הצעיר, יאיר קניקובסקי, הוא כדורגלן המשחק בעמדת הבלם בהפועל רעננה.
תארים

גביע הטוטו: 2023/24, 2024/25
אליפות: 2023/24
אלוף האלופים: 2024
הערות שוליים

↑  Israel - G. Kanichowsky - Profile with news, career statistics and history - Soccerway, int.soccerway.com
↑  מערכת ישראל ספורט, עכו החליטה לרכוש את גבי קניקובסקי ממכבי תל אביב, באתר isport,‏ 20 בפברואר 2018
↑  מוטי פשכצקי, ‏רכש חדש לנתניה: קניקובסקי חתם ל-3 שנים, באתר ערוץ הספורט, 25 ביולי 2018
↑  מאסטר שף: צפו ב-0:3 של נתניה על נס ציונה, באתר ערוץ הספורט, 31 באוגוסט 2019
↑  תומר חבז, ‏כחלק מעסקת קניקובסקי: עדן קארצב עבר לנתניה, באתר ONE‏, 31 באוגוסט 2021
↑  אחרי שחרורו של טוואטחה, קניקובסקי זומן לסגל, באתר ONE‏, 13 בנובמבר 2019
↑  נבחרת ישראל הפסידה 2:0 בגרמניה, מולר ויונתן כהן החמיצו פנדלים, באתר וואלה, 26 במרץ 2022
↑  הרצאה בפני מחלקת הנוער, באתר בפייסבוק הרשמי של הפועל עכו
↑  אורח חיים דתי של שחקן כדורגל והשילוב בינהם, באתר בפייסבוק הרשמי של הפועל עכו
↑  רז אמיר, ‏"אמרתי ליצחקי שלא אכפת לי הכסף, רק השבת", באתר ONE‏, 18 בנובמבר 2021
↑  ליאור ליבוביץ׳ אמיר, ‏מזל טוב-דנה וגבי קניקובסקי הורים, באתר ONE‏, 30 בספטמבר 2024
↑  יאיר קניקובסקי, אח של גבי, חתם ל-5 שנים רעננה, באתר ONE‏, 23 בספטמבר 2021
בזאיה

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־17 לפנה״ס 
 פטירה:  המאה ה־17 לפנה״ס כנראה 
 מדינה:  אשור 
 
בזאיה היה מלך אשור מהשושלת האדאסית. לפי רשימת המלכים האשורית הוא היה מלכה ה-52 של אשור. הוא שלט במשך 28 שנים (1622-1649 לפנה"ס). הוא החליף את איפטר-סין, מלכה הקודם של אשור. בזאיה לא השאיר אחריו שום כתובות.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: איפטר-סין | המלך ממלכי אשור | הבא: לוליה (מלך אשורי) |
אגודת מועדוני מודל האו"ם בישראל

| --- | --- |

 פעילות:  קידום הדור הבא של המנהיגות הדיפלומטית וההנהגה בישראל דרך תוכנית לפיתוח מנהיגות דיפלומטית מעשית
 מדינה:  ישראל 
 נשיא:  שמואל שניידר
 מנכ"ל:  ארי קראפ
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־13 שנים)
 https://www.imuna.org.il
 
הארגון מודל האו"ם בישראל ע"ר (IMUNA) היא עמותה ללא כוונת רווח המוקדשת לקידום הדור הבא של המנהיגים והדיפלומטים בישראל. אימונה מורכבת מהמועדונים היוקרתיים והמובילים של מודל האו"ם, הפועלים באוניברסיטאות ובמכללות השונות בישראל, מנהלת את ומפקחת על פעילותם, עם מעל ל-500 סטודנטים ואנשי מקצוע צעירים הלוקחים חלק בפעילות הארגון בכל שנה. המועדונים נמצאים במוסדות אקדמיים הכולל האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בר-אילן, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת אריאל, אוניברסיטת רייכמן, הקריה האקדמית אונו, והמסלול האקדמי המכללה למינהל.
מודל האו"ם

מודל האו"ם הוא תוכנית אקדמית חוץ לימודית לפיתוח מנהיגות והקניית כישורי דיפלומטיה, המובלת על ידי סטודנטים למען סטודנטים. התוכנית מתבצעת בצורה של סימולציות בוועדות וגופים שונים של האו"ם. הלימוד מתבצע דרך משא ומתן, דיון ודיבייט. כל סטודנט מייצג מדינה אחרת במועצה מסוימת של האו"ם, שהיא לא המדינה ממנה הוא בא. הדבר מתבצע תוך כדי דימוי דיפלומטיה לצד עשייה מעשית של כתיבת מסמכים בעלי אופי משפטי דוגמת הצעות החלטה של האו"ם, על מנת למצוא פתרונות יצירתיים לבעיות גלובליות.
מודל האו"ם מלמד את המשתתפים על אירועי דיומא במערכת העולמית, נושאים עדכניים ביחסים בין-לאומיים, דיפלומטיה, משפט בינלאומי וסדר היום של האו"ם. לצד למידה זו מפתחים המשתתפים מיומנויות שונות, כאומנות הנאום, הצגת נושא בקצרה, יכולת בניית קואליציות, משא ומתן ,שכנוע, ניתוח מצבים, מחקר וחשיבה ביקורתית. מודל האו"ם הוא תוכנית עולמית המונה כ-200 אלף סטודנטים המשתתפים בתוכנית בבתי ספר ואוניברסיטאות ברחבי העולם. ישנם למעלה מ-300 כנסים המתקיימים ברחבי העולם במהלך השנה.
פעילות מודל האו"ם בישראל

תוכניות מודל או"ם קיימות בישראל כבר מ-2008. התוכנית הראשונה שהוקמה במרכז הבינתחומי הרצליה, כללה 20 סטודנטים שהשתתפו בכנסים ברחבי העולם. עם השנים, גדל מספר המועדונים בישראל והתרחבה הפעילות של התוכנית כך שב-2012 הוחלט על הקמת הארגון מודל האו"ם בישראל. כיום, 9 מועדוני מודל או"ם פועלים באופן שוטף לאורך השנה כחלק מהארגון. בנוסף, מתקיימים כ-5 כנסים ארציים במוסדות השונים וחברי המועדונים השונים יוצאים לייצג את ישראל במספר רב של כנסים בעולם.
פעילות הארגון

ארגון מודל האו"ם בישראל קמה ב-2012 לאור התרחבות פעילות מודל האו"ם בישראל. הארגון פועל בשני מישורים. המישור הראשון מקיף מודל האו׳׳ם. מטרת הארגון היא לאגד, לנהל ולפקח על מועדוני מודל האו"ם בישראל ולתאם את פעילותם. כמו כן, הארגון פועל למען יצירת והבטחת סטנדרט אקדמי וחוקי השיפוט לאומי בכל כנסים ומועדונים, למען הקמה ותמיכה במועדונים חדשים בישראל ולמען ייצוג המועדונים בפני ארגונים ממשלתיים ולא ממשלתיים. הארגון גם אחראי על תיאום הכנסים הארציים והבינלאומיים ותיאום מפגשים בין יו"ר המועדונים. המישור השני מקיף הכשרה מקצועית והקניית מיומנויות והתנסויות דיפלומטיות. הארגון פועל למען קידום משתתפים על ידי אירוח סמינרים וסדנאות בנושאים דיבור מול קהל, תקשורת, שפת גוף, וכתיבת קורות חיים. בנוסף, הארגון פועל למען קידום משתתפים ישראליים שרוצים לפתח קריירה באו"ם, בדיפלומטיה ובשירות ציבורית על ידי יחסים עם ארגונים כולל משרד החוץ של ישראל, האו׳׳ם, ושורה של שגרירויות. הארגון מספק למשתתפים המעוניינים לקחת בעיצוב עתידה של מדינת ישראל את הכלים, המיומנויות והניסיון להיות יותר יעילים ומודעים כאנשים, ובכך להעצים את תרומתם.
מועדוני מודל האו"ם החברים בארגון

2008 - המרכז הבינתחומי הרצליה/ אוניברסיטת רייכמן
2009 - האוניברסיטה העברית
2010 - אוניברסיטת חיפה
2011 - אוניברסיטת בר-אילן
2011 - המסלול האקדמי המכללה למנהל
2011- המכללה האקדמית תל אביב-יפו
2013 - אוניברסיטת בן-גוריון
2014 - אוניברסיטת אריאל
2015 - האוניברסיטה הפתוחה
2016 - הקריה האקדמית אונו
אסמאעיל ח'טיב

| --- | --- |

 לידה:  1961 (בן 64 בערך) איראן 1925–1964 המדינה האימפריאלית של איראן
 מדינה:  איראן איראן
 השכלה:  החווזה של קום
 
 
 
אסמאעיל ח'טיבּ (בפרסית: اسماعیل خطیب; נולד ב-1961) הוא איש צבא ופוליטיקאי איראני, המכהן כשר המודיעין של איראן.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1961 בקאן (אנ') שבמחוז דרום ח'וראסאן באיראן. הוא מוסלמי שיעי.
בשנת 1975 או 1976 החל ללמוד לימודי שריעה ומשפט איסלאמי בחווזה של קום, אחד ממוריו היה עלי ח'מינאי. הוא מחזיק בתואר חוואג'ה אל אסלאם. בשנת 1979 הצטרף למשמרות המהפכה. במלחמת איראן-עיראק הוא שירת בארגון המודיעין של משמרות המהפכה, עד לפציעתו.
בשנת 1985 החל לשרת במשרד המודיעין. בין השאר, היה מעורב בחקירתו של מהדי האשמי (אנ').
בשנת 2010 הוא מונה לתפקיד במשרד המנהיג העליון, ובשנת 2012 קיבל תפקיד ביחידת המודיעין של המערכת המשפטית.
שר המודיעין

בשנת 2021 מונה על ידי הנשיא, איבראהים ראיסי לשר המודיעין. המינוי אושר על ידי 222 (מתוך 290) מחברי המג'לס. הוא החליף בתפקיד את מחמוד עלאווי.
ב-9 בספטמבר 2022 הטילה ארצות הברית עיצומים על חטיב ועל משרד המודיעין באשמת מעורבות בפשעי סייבר.
בשנת 2024, לאחר מותו של ראיסי בהתרסקות מסוקו, ובחירתו של פזשכיאן לנשיא, הביא פשזכיאן את מינויו מחדש של חטיב לשר המודיעין לאישור חברי המג'לס שאישרו אותו.
הערות שוליים

↑  Esmail Khatib: Islamic Republic of Iran Minister of Intelligence, UANI (באנגלית)
↑  Majlis votes for 18 proposed ministers, rejects education minister nominee, Tehran Times, ‏2021-08-25 (באנגלית)
↑  Treasury Sanctions Iranian Ministry of Intelligence and Minister for Malign Cyber Activities, U.S. Department of the Treasury, ‏2024-12-18 (באנגלית)
↑  آمریکا وزیر اطلاعات را تحریم کرد, akharinkhabar.ir, ‏2022-09-09
↑  יוסי הטוני, "מתקפת הסייבר על אלבניה - חלק מהמלחמה של איראן בישראל" -, באתר אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות, ‏2022-09-11
↑  איראן: שרה שנייה בלבד אי-פעם, בממשלת "אחדות" עם הקיצונים, באתר ynet, 21 באוגוסט 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אסמאעיל ח'טיב".
אשור-דן השני

אשור-דן השני היה מלך אשור בשנים 934–912 לפנה"ס, ירש את אביו תגלת פלאסר השני.
אשור נעורה מרבצה בשנת 934 לפנה"ס עם עלייתו של אשור-דן השני לכס המלוכה. מלך זה הוא הראשון עליו קיימות ידיעות על מסעות מלחמה לאחר תקופה ארוכה של העדר אזכור למסעות כאלו בכתובות אשוריות. מימיו החלו להגיע גם 'אנלים' (לוחות שנה מלכותיות) מסודרים.
מבין האזורים המזוהים אליהם ערך אשור-דן השני מסעות, יש למנות שלושה מסעות נגד הארמים במערב, נגד ארץ כותמוחי באזור מלטיה באסיה הקטנה, נגד ארץ מוצרי (ג'בל מקלוב), הנמצאת כ-45 ק"מ מצפון-מזרח לנינוה, ונגד ארץ כירורי שבין נינוה לאגם אורמיה. מסעות אלו נערכו, אם-כן, בכיוון מערב, צפון ומזרח, וחלקם היו ארוכים. בתיאור מסעות אלו התגלתה מדיניות אשורית חדשה כלפי האזורים הנכבשים: סיפוחם לממלכת אשור. מדיניות זו ננקטה כלפי המדינות הארמיות הקרובות לממלכת אשור. במקביל, וככל הנראה במטרה לשקם את השבויים על ידי השלל שהביא עמו אשור-דן השני ממסעותיו, הוא ביצע פעולות פיתוח בכל ממלכת אשור, וכך הוא כתב: "בכל ארץ אשור בניתי בניינים ועשיתי מחרשות. הגדלתי אוצרות התבואה מעל לאלו שהיו בימי אבותי והגדלתי את מספר הסוסים".
על פעולות הבניה שלו יש בידינו עדויות משלימות מכתובת הבניה שלו שנחשפה בעיר אשור, בה הוא מספר על כך שהקים את "שער עובדי המתכת" – השער הראשי של העיר אשור לכיוון מערב, דבר המרמז על חידושה של התנועה המסחרית בימיו מערבה.
אחרי מותו, עלה לשלטון בנו, אדד ניררי השני.
לקריאה נוספת

A. Kirk Grayson, Assyrian Rulers of the Early First Millennium BC I (1114-859 BC), University of Toronto press, 1991
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: תיגלת פלאסר השני (935 – 966) | מלכי אשור  שנים 934 עד 912 לפנה"ס | הבא: אדד נִרַרִ השני (911 – 891) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130586056X  VIAF: 15169751223099001457   WorldCat (עם VIAF): 15169751223099001457
ספורטק נשר

| --- | --- |

ספורטק נשר יום לפני פתיחתו ביולי 2023
 מידע כללי
 סוג:  ספורטק
 על שם:  עיריית נשר
 מיקום:  נשר
 מדינה:  ישראל
 הקמה ובנייה
 תאריך פתיחה רשמי:  2 ביולי 2023
 אדריכל:  אלי מסלובסקי
 מידות
 שטח:  20 דונם
 מידע טכני
 קיבולת:  1,000 איש
 
 קואורדינטות:  32°46′32″N 35°02′25″E﻿ / ﻿32.775573735304°N 35.040156811132°E﻿ / 32.775573735304; 35.040156811132
  (למפת חיפה מוגדלת) ספורטק נשר(למפת חיפה רגילה) ספורטק נשר(למפת הגליל המערבי רגילה) ספורטק נשר(למפת הגליל המערבי מוגדלת) ספורטק נשר
 
ספורטק נשר בעת בנייתו, יולי 2022
רועי לוי ראש העיר נשר נואם לפני גזירת הסרט באירוע הפתיחה של ספורטק נשר
ספורטק נשר הוא מתחם ספורט בעיר נשר השוכן בשכונת תל חנן, בין הרחובות דרך בר יהודה ואשכולות בתל חנן, ורחוב הביטחון במעלה שכונת בן דור.
היסטוריה

במקום בו הוקם הספורטק, היה בסיס צבאי שהוקם בתקופת המנדט הבריטי בצמוד לרחוב הביטחון העולה לבן דור. הוא כלל מכלי דלק גדולים. ממול בצידה המערבי של רחוב הביטחון היה בית ששימש למגורי החיילים ששמרו על המכלים. בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוקם בצמוד למכלי הדלק וממזרח להם, מרכז פעילות נוער שנקרא "מרכז אשכול" על שמו של לוי אשכול במרכז זה הייתה גם בריכת שחייה. לאחר סגירת מרכז אשכול כשהפעילות עברה לרשת המתנסים נשר, עבר למבנה תחנה של מגן דוד אדום. התחנה שכנה במבנה עד שעברה לדרך השלום בשכונת נשר הוותיקה. לאחר מכן שימש המבנה כמחסן של עיריית נשר, עד להריסתו לקראת הקמת ספורטק נשר. ממזרח למתחם זה שכן מגרש הכדורגל של הפועל תל חנן עד לפתיחת אצטדיון נשר בשנת 2008.
על בניית ספורטק נשר החליטה עיריית נשר בינואר 2020. התקציב אושר בישיבת מועצת נשר ב-28 באפריל 2021. בניית הספורטק הסתיימה בשנת 2023. אירוע הפתיחה של הספורטק התקיים ב-2 ביולי 2023.
הספורטק כולל מסלול ריצה, מסלול אופניים, מתקני שעשועים, מתחם נדנדות, מתחם נינג'ה, סטריט בול, קט רגל דשא סינתטי, 2 מגרשי כדור סל מגרש כדורגל, אמפיתיאטרון, רחבת ריקודים ומתחם סקייטפארק חדשני. הספורטק בעל תפוסה של 1,000 איש, והוא פתוח בכל יום בין השעות 06:00 - 23:00. בנוסף למתקנים הקבועים יהיו בספורטק פעילויות ספורט יזומות בחינם: זומבה וריקוד עם. קו 5 של המטרונית כולל תחנה מול הספורטק. צמוד לספורטק וממזרח לו, ליד מתחם עמק הכרמל קיים מגרש חנייה גדול לשירות באי הספורטק.
ראו גם

ספורטק הרצליה
ספורטק כפר סבא
הערות שוליים

↑  ישיבת מועצת העיר נשר רועי לוי, 27 בינואר 2020
↑  שמח לבשר שהיום אושר במועצת העיר תקציב "הספורטק" שיוקם בעיר, רועי לוי, 28 באפריל 2021
↑  ההרקדות יתקיימו במתכונת שבוע-שבוע, עיריית נשר, 30 ביוני 2023
יצחק נריה

| --- | --- |

 לידה:  1973 (בן 52 בערך) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  הציונות הדתית
 רבותיו:  הרב נחום נריה, הרב אביגדר נבנצל הרב חיים דרוקמן
 
הרב יצחק נריה (נולד ב-1973) הוא רב ומחנך דתי לאומי. ראש ישיבת ההסדר 'תורה בציון', רב קהילה האשכנזית אחוזת אתרוג  במרכז שפירא, מייסד 'קרן אחד לאחד' והעומד בראשה וכן יו"ר ארגון השליחים "תורה מציון". ראש הישיבה התיכונית אור עציון לשעבר.
ביוגרפיה

יצחק נריה נולד בירושלים, קרוי על שם סביו (אבי-אמו) הרב יצחק אפשטיין, ממקימי הרבנות הצבאית ואב בית הדין הרבני בתל אביב-יפו. הוא בנו של הרב נחום נריה ונכדו של הרב משה צבי נריה – "אבי דור הכיפות הסרוגות" ומייסד ישיבות בני עקיבא. בימי ילדותו ונערותו היה שוהה ימים ושעות רבות במחיצתו של הרב נריה בכפר הרא"ה, ולימים סבו אף ביקש ממנו לשמש בתפקיד חינוכי בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה.
גדל ברובע היהודי בירושלים ולמד בבית ספר הממלכתי דתי אחינועם בעיר העתיקה בירושלים, למד בישיבה התיכונית שעלבים ובהמשך למד במשך שש שנים בישיבת ההסדר אור עציון בראשותו של הרב חיים דרוקמן, שם אף הוסמך לרבנות. לאחר תקופת לימודים בישיבה התגייס הרב נריה לצה"ל ושירת כלוחם בפלחי"ק חטיבה 769. לנריה דרגת סרן במיל'.
לאחר גמר שירותו הצבאי, נתבקש על ידי הרב חיים דרוקמן לצאת לשליחות בקהילות יהודיות ברוסיה, במטרה ללמד יהדות ולעודד עלייה לארץ ישראל. הרב נריה נענה לבקשה ונסע עוד כרווק לשליחות חינוכית בדאגסטן שברוסיה.
לאחר פרק לימודיו בישיבה נתמנה על ידי הרב חיים דרוקמן לר"מ בישיבה התיכונית אור עציון למשך שלוש שנים. לאחר מכן יצא לשליחות חינוכית במונטריאול שבקנדה, שם שימש כראש בית המדרש בבית הספר היהודי הגדול במונטריאול "Hebrew Academy", ואשתו לימדה בבית הספר היהודי ובקהילה. אחרי שלוש שנות שליחות שב ארצה ונתמנה כראש הישיבה התיכונית אור עציון, תפקיד שמילא שמונה שנים.
לאחר תוכנית ההתנתקות, כאשר עברה קהילת נצר חזני מגוש קטיף למגורים בעין צורים, כיהן הרב יצחק נריה כרב קהילת נצר חזני במקביל להיותו ראש הישיבה התיכונית אור עציון.
במלחמת חרבות ברזל מונה הרב נריה לרב גדוד יקפ 156, במסגרת זו פורסמה פסיקתו של הרב נריה באשר לקבורת רכבי הנפגעים שנשרפו על ידי המחבלים, פסיקה זו נבעה מהעובדה שממצאים הטעונים קבורה על פי ההלכה היהודית לא הוצאו במלואם ממאות כלי רכב שנמצאו באזורי האסון.
פסיקה זו התקבלה לאחר סיור בשטח יחד עם הרבנים הראשיים לישראל.
במהלך מלחמת חרבות ברזל פרסם הרב נריה פסקי הלכה יהודים העוסקים בטיפול בחללים בשבת ובטיפול על פי ההלכה בשבויי חמאס.
ייסוד מוסדות תורה בציון

בשנת 2008 ייסד הרב נריה את "תורה בציון", במטרה לקדם חינוך ופעילות תורנית בעיקר לציבור הדתי לאומי. תחילה ייסד הרב נריה את ישיבת ההסדר "תורה בציון" שבראשה הוא עומד, לאחריה את "קרן אחד לאחד" שמסייעת לאלפי משפחות נזקקות מהציונות הדתית ופועלת להכשיר דור מנהיגות חינוכית-תורנית עתידית, ובשנת 2018 ייסד בשיתוף עם הרב יוני לביא והרב חגי לונדין את ארגון "קהלים", שמקיים מאות הרצאות ותוכן יהודי מדי חודש בכל רחבי ישראל. כלל הפעילויות האלה מתקיימות תחת המסגרת של "תורה בציון" שבראשה עומד הרב נריה.
בנוסף, משמש הרב נריה כיו"ר של "תורה מציון" ששולחת שליחים חינוכיים לקהילות יהודיות בתפוצות.
חיים אישיים

הרב נריה נשוי לאהובה, אב לשמונה, וסב לעשרה ומתגורר במרכז שפירא.
הערות שוליים

↑  כדי שהקו יסמן הורות הוא צריך לרדת למטה
↑  בחלק מהמקרים משך הנשואין מופיע מעל הקו
1 2 3  כאשר אדם עוסק ביותר מתחום אחד שבתרשים, צבע הרקע יהיה לפי תחום עיסוקו המשמעותי ביותר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411657005171  VIAF: 88156675139033582991   WorldCat (עם VIAF): 88156675139033582991
אשור-ניררי השלישי

אשור-ניררי השלישי (משמעות השם: האל אשור הוא עזרי) היה מלך אשורי בתקופת הממלכה התיכונה, שמלך בין השנים 1197-1202 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה או בין השנים 1187-1193. הוא היה נכדו של תוכולתי-נינורתה הראשון וירש את אשור-נדין-אפלי (Ashur-nadin-apli), שהיה אביו או דודו. אשור-נדין-אפלי היה מעורב במרד נגד תוכולתי-נינורתה הראשון שהביא לרציחתו.
חייו

על פי אחת מרשימות מלכי אשור (Nassouhi Assyrian King List) הוא היה בנו של אשור-נדין-אפלי, שהיה קודמו בתפקיד. גם לפי "רשימת המלכים מחורסבאד" ורשימת SDAS הוא היה בנו של אשור-נסיר-אפלי (Aššur-naṣir-apli), שמופיע ברשימת SDAS כקודמו בתפקיד. בכל שלוש רשימות המלכים הוא מלך 6 שנים. קודמו בתפקיד מלך 4-3 שנים, תקופה קצרה שיכולה אולי להצביע על כך שהוא עלה למלוכה בגיל צעיר. ייתכן וגילו הצעיר מסביר את התפקיד הבכיר שלקח ראש השרים ו"מלך חניגלבת", אילי-פאדה (Ilī-padâ) בתקופת מלכותו. שמו מופיע גם בשבר של רשימת מלכים רביעית קצרה. שנת האפונים שלו, הייתה כנראה השנה הראשונה המלאה.
שמו מופיע בשבר מכתב שנמצא בארכיון נינוה (המכתב נמצא היום באוסף נינוה במוזיאון הבריטי). מכתב זה נשלח על ידי אדד-שומה-אושור מלך בבל באותה עת והיה שייך לשושלת הכשית. המכתב הופנה אל אשור-ניררי השלישי ואל ראש השרים שלו אילי-פאדה. הוא פונה אל שניהם במונח מלכי אשור.
[האל אש]ור אל אשור-ניררי ואילי-פאדה [דרך] רישול, שכרות וחוסר החלטיות, דברים קיבלו תפנית רעה ביותר עבורך. עכשיו אין לא היגיון ולא סיבה בראשך. מאז ש[האלים] הגדולים הפכו אותך משוגע, דיבור [....] הפנים שלך [.....עם] יועץ מרושע ופלילי
מכתב זה הוא מכתב מעליב, משום שהוא מתייחס לראש השרים כשווה למעמדו של המלך. המכתב הועתק ונשמר בארכיון אשור, כנראה בגלל המעמד שמכתב זה נתן לאילי-פאדה, שהיה אביו של המלך האשורי נינורתה-אפאל-אקור, שמלך כנראה בין השנים 1180-1191 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה (או תקופה קצרה יותר). צאצאיו מלכו עד המאה ה-8 לפנה"ס. טענותיהם להיותם חלק משושלת היוחסין של המלוכה היו בעייתיות והיו מבוססות רק על כך שהם היו יורשיו של המלך אריבה-אדד הראשון, שמלך בין השנים 1390 - 1364 לפנה"ס לערך והיה אביו של אשור-אובליט הראשון.
אשור-ניררי השלישי הוסר כנראה מתפקידו על ידי אנליל-קודורי-אושור, שמלך אחריו. הוא היה בן נוסף של תוכולתי-ניררי הראשון, וכנראה דודו. כנראה שבעקבות הפסקת מלוכתו, גם תפקידו של אילי-פאדה כראש השרים הסתיים. המקורות מתקופה זאת אינם רבים וחלקם, כמו הלוחות שנמצאו בתל סבי אבייד, עדיין לא פורסמו.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אשור-נדין-אפלי | המלך ממלכי אשור | הבא: אנליל-קודורי-אושור |
איימן א-ספדי

א-ספדי עם מזכיר המדינה של ארצות הברית, מייק פומפאו בעת ביקורו בעמאן, בירת ירדן, אפריל 2018
איימן חוסיין א-ספדי (בערבית: ايمن حسين الصفدي; בתעתיק מדויק: אימן חסין אלצפדי; נולד ב-15 בינואר 1962) הוא פוליטיקאי, מנהל ועיתונאי ירדני המכהן כשר החוץ של ירדן החל מ-15 בינואר 2017 וכסגן ראש ממשלת ירדן החל מאוקטובר 2020.
קורות חיים

איימן א-ספדי נולד בזרקא, ירדן ב-15 בינואר 1962 למשפחה ירדנית-דרוזית. ספדי הוא בעל תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת אל-ירמוכ ובעל תואר שני בעיתונאות בינלאומית מאוניברסיטת ביילור בוייקו, טקסס.
הוא החל את הקריירה העיתונאית שלו באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20. בתור עיתונאי נהג לכתוב בעיתון ה"ג'ורדן טיימס", בו הגיע עד למשרת העורך הראשי של העיתון. בנוסף מילא מספר תפקידים בתקשורת הירדנית וביניהם מנכ"ל תאגיד הרדיו והטלוויזיה של ירדן ועורך עיתון אל-גאד. בנוסף שימש במספר תפקידים בעבור חצר המלוכה ההאשמית וביניהם מנהל מחלקת התקשורת בחצר המלוכה ההאשמית ומזכיר התקשורת של הנסיך חסן בן טלאל. בנוסף מילא מספר תפקידים בתקשורת האמירתית וביניהם העורך האחראי על עיתון אל-איתיחאד ומנכ"ל חברת אבו דאבי תקשורת. בנוסף שימש בשנת 2004 כדובר משלחת הסיוע של האומות המאוחדות לעיראק.
בין השנים 2008 ל-2011 שימש ספדי בין היתר כיועץ למלך עבדאללה השני, כסגן ראש הממשלה (2010-2011), כשר המדינה בממשלתו של סמיר זיד א-ריפאעי (2009-2011) וכדובר הממשלה, עד לנפילתה בעקבות אפקט ההפגנות ואירועי האביב הערבי.
ספדי שימש כדירקטור בתאגיד הרדיו והטלוויזיה של ירדן, המועצה העליונה לתקשורת, כסגן נשיא האיגוד הערבי לשידורי טלוויזיה, כנשיא גוף התיאום בין תחנות הלוויינים הערביות ובהנהלת קרן פסטיבל ג'ראש לתרבות ולאמנות וקרן נהר הירדן. בשנת 2015 מונה ספדי כחבר דירקטוריון ערוץ הטלוויזיה הירדני אל-ממלאקה (בתרגום לעברית: הממלכה).
החל מספטמבר 2016 שימש ספדי כחבר הסנאט הירדני עד למינויו לשר החוץ של ירדן בינואר 2017.
באוקטובר 2020 מונה א-ספדי לסגן ראש ממשלת ירדן בשנית בנוסף לתפקידו כשר החוץ בממשלתו החדשה של ראש הממשלה, בישר אל-ח'סאונה.
קורות חיים > שר החוץ של ירדן > יחסו לישראל

בתקופת כהונתו כשר החוץ חלו מספר תקריות ואירועים שהשפיעו על היחסים בין ישראל לירדן. הבולטות שביניהם היו פרשת האזרחים הירדנים העצורים בישראל, אשר נעצרו בחשד לביצוע עבירות ביטחוניות. בעקבות כך הורה ספדי לשגריר ירדן בתל אביב, רסאן אל-מג'אלי, לשוב לירדן להתייעצויות עקב סירובה של ישראל לשחרר את שני האזרחים הירדניים, שלשניהם גם אזרחות פלסטינית ונעצרו באותו יום. לאחר שביתת רעב של האזרחית הירדנית היבה אל-לבדי, לחץ ברחוב הירדני ולחץ מטעם ממשלת ירדן, הודיע שר החוץ ספדי כי ישראל הסכימה לשחררם והם הושבו לירדן.
אירוע בולט נוסף היה השבת המובלעות צופר ונהריים לירדן, לאחר חכירה של כ-25 שנה בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן ב-1994. בתגובה ללחץ על מלך ירדן מצד הציבור הירדני, החליט המלך על ביטול הסכם החכירה על שטחי המובלעות. ספדי הבהיר בתשובה לשאילתה של חבר הפרלמנט הירדני איברהים אבו אל-עיז כי המובלעות הן "אדמתה של ירדן, אך יש לישראלים בעלות על אדמות בו". בתגובה ללחץ הציבורי בישראל לקראת ביטול הסכם החכירה, הבהיר שר החוץ ספדי בריאיון לכלי תקשורת ירדני כי ארצו לא קיבלה בקשה מישראל לקיים משא ומתן לחידוש החכרת השטחים שהוחכרו במסגרת הסכם השלום. הוסיף ואמר כי: "אם ישראל תבקש, ניכנס למשא ומתן על אופן העברת השטחים, מתוך מחויבות לאינטרסים שלנו". במשך כל התקופה הזו שב והבהיר כי לא ינוהל משא ומתן עם ישראל על ריבונות על המובלעות, ואם יהיו התייעצויות הן יעסקו באופן שבו הנספח להסכם יבוטל וכי השיחות לא יעסקו בהארכת ההחכרה. לאחר שהוחזרו המובלעות לשליטה ירדנית טען במסיבת עיתונאים שערך כי: "הצענו לישראל לקנות ממנה את נהריים לפני סיום תקופת החכירה, אך היא סירבה". הוא הוסיף כי ישראל הציעה להאריך את תקופת החכירה, אבל במקרה זה, ירדן סירבה.