stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לודוביק ברוקשטיין
קורות חייו > פעילותו הספרותית

לודוביק ברוקשטיין התחיל להוכיח את עצמו ככותב בשפות רומנית, יידיש והונגרית. החל את דרכו הספרותית בסיפורים שפרסם בעיתון Viaţa Românească (החיים הרומניים) ב-1945,
למשך זמן קצר יחד עם סמואל שטרן וקלמן כהן הוציא בסיגט את העיתון בשפה יידיש "אונזער לעבן" (חיינו) ובשנת 1947 כתב מחזה שבו תיאר מרד של אסירים אנשי זונדרקומנדו באושוויץ, לפי אירוע שהתרחש במציאות. המחזה, שנכתב גם כן ביידיש, ונקרא "נאכט שיכט" (משמרת לילה) הוצג בשנים 1958-1948 בהצלחה בתיאטראות היהודיים בבוקרשט וביאש.הוא היה למחזאי מוערך ומחזותיו הוצגו בבמשך השנים תיאטראות רבים ברומניה, ברית-המועצות, פולין ואפילו בדרום-אמריקה.
ברוקשטיין הוזמן ללמוד ספרות בבית הספר לספרות "אמינסקו" שפעל בבוקרשט בשנים 1955-1950 מיוזמת המשטר הקומוניסטי. נבחר לאיגוד הסופרים הרומנים וערך את מדור התיאטרון של בטאון האיגוד. כמו כן לימד זמן מה אסתטיקה במכון לאמנויות הבמה "יון לוקה קאראג'אלה" בבוקרשט. רצה להתחמק מלהיות מעורב בתעמולה פוליטית כולל אנטיציונית ולבסוף חזר לסיגט, בה לימד בתיכון "דארגוש וודה" ובהמשך התמנה למנהל "בית הספר העממי לאמנות".
בשנים 1967-1950 כתב ברוקשטיין כעשרים מחזות שהוצגו בתיאטראות ברומניה, כמה מהם תורגמו והוצגו בהונגרית, גרמנית, רוסית ואסטונית. בשנות ה-1960 המאוחרות כתב גם סיפורים שפורסמו בעיתונים וכתבי עת ברומניה. זכה במספר פרסים ועיטורים. בשנת 1969 פרסם בבוקרשט קובץ הסיפורים.
אחרי ביקור בישראל, שבה פגש לראשונה את אחיו מאז פרידתם ב-1947, ב-1972 עלה לישראל והמשיך גם בה בשנים 1988-1972 את יצירתו בשפה הרומנית.. פרסם בישראל שבעה ספרים בהוצאה משלו, פנופטיקום.
חלק מיצירתו הופיעו גם בעברית ותורגמה לצרפתית. הוא היה בין מייסדי התאחדות הסופרים הישראלים בשפה הרומנית.
על אף עלייתו לישראל לא סולק מאיגדו הסופרים ברומניה ונשאר חבר בו עד סוף ימיו. נפטר בתל אביב בגיל 68 בגלל מחלה.
לודוביק ברוקשטיין תיאר את חייו במילותיו בנובלה EU (אני), שהתפרסמה בקובץ "אולי אפילו אושר":
חייו הפרטיים

הוריו ושתי אחיותיו נספו בשואה.
הסופר היה נשוי ל צ'יפי (שיינדל) לבית ציק ונולד להם בן, אלפרד ברוקשטיין, מדען מחשב, פרופסור בטכניון בחיפה.
הבן אייר אחדים בספריו שפורסמו בעברית, רומנית וצרפתית.
פרסים ואותות הוקרה

פרס "וסילה אלכסנדרי" - עבור אחד ממחזותיו
מדליית הקולקטיביזציה" - עבור המחזה "אדמה ואחים" - על משפט רצח בכפר בעקבות סכסוך בין אחים על אדמה
העיטור הלאומי לעמל של רומניה
פרס ירושלים-בריקמן
פרס ציון
הפרס לספרות של הסוכנות היהודית על מפעל חייו
מיצירותיו > מחזות

ברוקשטיין כתב כעשרים מחזות:
ערד און ברידער (אדמה ואחים)
1948 נאכט שיכט Schimbul de noapte ("משמרת לילה"), מחזה על מרד זונדרקומנדו באושביץ.
הוצג לראשונה על במת התיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט TES ב-1949 בבימויו של מאוריצ'יו סקלר
1953 Familia Grunwald - ביידיש - די משפחה גרינוואלד - (1957) ("משפחת גרינוולד"), מחזה בארבע מערכות (שבע סצנות) - הוצג לראשונה בתיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט TES, בבימויו של נלו בוצ'בסקי ובתיאטרון היהודי הממלכתי ביאש בבימויו של איזו שפירא ועם מוזיקה מאת ברנרד סגל
1957 - דור המדבר Generația din pustiu - מחזה במערכה אחת - הוצג לראשונה על במת TES בבימויו של אוטו רפפורט
1957 Întoarcerea lui Cristofor Columb צוריקער פון קריסטאפער קאלאמבוס (שובו של קריסטופור קולומבוס), מחזה.
1962 - Un proces fără sfârșit א נישט-פארענדיקטער פראצעס - הוצג בבכורה ב-TES בבימויו של ג'ורג'ה תאודורסקו
הארבסט קלאנגען - צלילי סתיו
אפגעשמינקט (פנים צבועות)
ווייסע נעכט (לילות לבנים)
1964 - Fluturele alb - (הפרפר הלבן) - מחזה במערכה אחת
1969 - Întâlnire pe culmi - (מפגש בפסגות - על פגישה דמיונית בהרי המרמורש בין הבעל שם טוב להיידוק הרומני האגדי פינטיה האמיץ) - הוצג ב_TES בבימוי ג'ורג'ה תאודורסקו, מוזיקה:הרי מאיורוביץ'
Un musafir neașteptat - א נישט-דערווארטער גאסט
די שכנטע - (השכנה) - מחזה במערכה אחת - פורסם ב"קולטור ועגוועזער" בבוקרשט
מיצירותיו > פרוזה

1973 Confesiunea, (הווידוי) רומן, ספריית הפועלים
1975 Destinul lui Iaacov Maghid - (גורלו של יעקב מגיד-1977) שבעה סיפורים - ספריית הפועלים,
1977 - Trei istorii "שלוש היסטוריות" - הוצאת עקד - שלושה סיפורים היסטוריים
1979 - Aureola de staniol - סיפורים
1981 - Precum în cer aşa şi pe pământ - אין הימל וי אף דער ערד ("כמו בשמיים, כך גם על הארץ") - סיפורים חסידיים קצרים
1985 Poate chiar fericire "אולי אפילו אושר", סיפורים קצרים, הוצאת סיפריית פועלים.
1987 - Susurul apelor - סיפורים קצרים
1989 (אחרי מות הסופר) Capcana.Păpușa de cârpă "המלכודת - בובת סמרטוטים", ברומנית בהוצאת Panopticum בתל אביב, בעברית בהוצאת נמרוד, שני סיפורים על תקופת השואה.
לקריאה נוספת

בערל קאגאן - "לקסיקאן פון יידיש-שרייבערס", ניו יורק 1986
1998 Israil Bercovici - O sută de ani de teatru evreiesc în Romania, Editura Integral București
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אלפרד ברוקשטיין - באתר הטכניון
↑  בעיתון "סיגטיאנול" 2015
↑  The Calvert Journal 2019
↑  ב"סיגטיאנול" 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259004605171  BnF: cb16682930k (data)  GND: 1203752962  ISNI: 0000 0000 8060 5552  LCCN: n87875657  SUDOC: 170518396  VIAF: 75380138   WorldCat (עם VIAF): 75380138
לודוביק אז'ורקה

לודוביק אז'ורקה (בצרפתית: Ludovic Ajorque; נולד ב-25 בפברואר 1994) הוא כדורגלן צרפתי המשחק כחלוץ במועדון הכדורגל ברסט מהליג 1 בהשאלה ממיינץ 05.
קריירת מועדונים > קריירה מוקדמת

אז'ורקה החל את הקריירה שלו באקסלסיור מהאי ראוניון בו גדל לפני שעבר לאנז'ה, שם שיחק בעיקר בקבוצת המילואים בליגה החמישית. משחקו היחיד עבור הקבוצה הבכירה של אנז'ה היה ב-12 באוגוסט 2014 בסיבוב הראשון של גביע הליגה הצרפתית, כששיחק את 57 הדקות הראשונות בניצחון הביתי 2–1 על נים.
ביולי 2016, לאחר עונת השאלה בליסון מהליגה השלישית, חתם אז'ורקה במועדון קלרמון פוט מהליגה השנייה על חוזה לשלוש שנים.  בעונתו הראשונה בקבוצה עונת 2016/2017 כבש אז'ורקה 5 שערים ב-28 הופעות. עונתו השנייה בקבוצה עונת 2017/2018 הייתה מצוינת, הוא כבש 14 שערים ב-37 משחקים, ובסיום העונה הוא חתם על חוזה לארבע שנים בשטרסבורג מהליג 1.  כששטרסבורג שילמה עבורו דמי העברה לקלרמון על סך 1.5 מיליון יורו.
קריירת מועדונים > שטרסבורג

את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ערך אז'ורקה ב-12 באוגוסט 2018, בניצחון של שטרסבורג 2–0 על בורדו, את שערו הראשון בליגה הוא הבקיע ב-1 בספטמבר בהפסד הביתי 2–3 לנאנט.
בסך הכל סיים אז'ורקה את עונתו הראשונה בליגה הבכירה עם 9 שערים ב-25 הופעות. באותה עונה זכתה שטרסבורג בגביע הליגה הצרפתית, כשהוא כובש 2 שערים ב-4 הופעות, פנדל שלו שפתח את הניצחון 2–1 על אולימפיק ליון ברבע הגמר ב-8 בינואר, ושער שוויון בניצחון הביתי 3–2 על בורדו שלושה שבועות לאחר מכן.
בעקבות זכייתה של שטרסבורג בגביע היא העפילה לליגה האירופית של אופ"א בעונה שלאחר מכן. אז'ורקה כבש שער כבר בבכורה שלו באירופה, ובסך הכל כבש שני שערים, אחד בכל משחק בצמד המשחקים של שטרסבורג נגד מכבי חיפה במסגרת סיבוב המוקדמות השני של הליגה האירופית.  את עונת 2019/2020 שהופסקה באמצע העונה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה סיים אז'ורקה עם 8 שערים ב-26 משחקים. ביוני 2020 האריך אז'ורקה את חוזהו במועדון עד 2024.  העונה שלאחר מכן עונת 2020/2021, הייתה עונה לא טובה עבור שטרסבורג, היא סיימה את העונה במקום ה-15 שתי נקודות מעל המקום המוביל לפלייאוף הירידה לליג 2, אך עבור אז'ורקה זו הייתה עונה מצוינת ברמה האישית, כאשר הוא כבש 16 שערים ב-35 משחקים; וסיים במקום הרביעי בטבלת מלך השערים. עונת 2022/2023 הייתה עונה פחות מוצלחת עבור אז'ורקה גם ברמה האישית וגם ברמה הקבוצתית, שטרסבורג נאבקה בתחתית הליגה הצרפתית ואז'ורקה כבש רק שער אחד ב-13 הופעות. אך בחלון ההעברות של ינואר הצליח אז'ורקה לעורר עניין מצד מיינץ 05 הגרמנית.
קריירת מועדונים > מיינץ 05

ב-24 בינואר 2023 חתם אז'ורקה על חוזה של שלוש וחצי שנים במיינץ 05 מהבונדסליגה הגרמנית. ב-24 בפברואר כבש אז'ורקה את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 4–0 על בורוסיה מנשנגלדבך, במסגרת המחזור ה-22 בבונדסליגה. ואת עונת הבכורה שלו בקבוצה עונת 2022/2023 הוא סיים עם 6 שערים ב-17 הופעות. את עונתו השנייה בקבוצה עונת 2023/2024 הוא סיים עם 2 שערים ב-28 הופעות בכל המסגרות.
קריירת מועדונים > מיינץ 05 > השאלה לברסט

ב-25 ביולי 2024 הושאל אז'ורקה לברסט מהליג 1.  ב-17 באוגוסט ערך את הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–5 למרסיי במחזור הפתיחה של עונת 2024/2025 בליג 1. ב-31 באוגוסט 2024 כבש אז'ורקה את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 4–0 על סנט אטיין, במסגרת המחזור השלישי בליגה.
קריירה בינלאומית

אז'ורקה הוא יליד ראוניון, ממוצא מלגשי ובמרץ 2018 נעשתה אליו פנייה להצטרף לנבחרת מדגסקר.  אך הוא סירב ואמר שהוא רוצה להתרכז בכדורגל מועדונים.
סטטיסטיקות קריירה

מעודכן ל-31 באוגוסט 2024
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הליגה> הופעות | גביע הליגה> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנז'ה ב' | 2012/2013 | ליגה צרפתית חמישית | 7 | 1 | — | — | — | — | — | — | 7 | 1 |
| אנז'ה ב' | 2013/2014 | ליגה צרפתית חמישית | 22 | 10 | — | — | — | — | — | — | 22 | 10 |
| אנז'ה ב' | 2014/2015 | ליגה צרפתית חמישית | 8 | 3 | — | — | — | — | — | — | 8 | 3 |
| אנז'ה ב' | סה"כ | סה"כ | 37 | 14 | — | — | — | — | — | — | 37 | 14 |
| אנז'ה | 2014/2015 | ליג 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | — | — | 1 | 0 |
| פואר-סור-וי (השאלה) | 2014/2015 | ליג 3 | 15 | 2 | 1 | 0 | — | — | — | — | 16 | 2 |
| פואר-סור-וי ב' (השאלה) | 2014/2015 | ליגה צרפתית חמישית | 1 | 0 | — | — | — | — | — | — | 1 | 0 |
| ליסון (השאלה) | 2015/2016 | ליג 3 | 32 | 9 | 0 | 0 | — | — | — | — | 32 | 9 |
| קלרמון פוט | 2016/2017 | ליג 2 | 28 | 5 | 0 | 0 | 2 | 1 | — | — | 30 | 6 |
| קלרמון פוט | 2017/2018 | ליג 2 | 37 | 14 | 1 | 0 | 2 | 0 | — | — | 40 | 14 |
| קלרמון פוט | סה"כ | סה"כ | 65 | 19 | 1 | 0 | 4 | 1 | — | — | 70 | 20 |
| קלרמון פוט ב' | 2016/2017 | ליגה צרפתית חמישית | 2 | 1 | — | — | — | — | — | — | 2 | 1 |
| שטרסבורג | 2018/2019 | ליג 1 | 25 | 9 | 0 | 0 | 4 | 2 | — | — | 29 | 11 |
| שטרסבורג | 2019/2020 | ליג 1 | 26 | 8 | 0 | 0 | 1 | 0 | 6 | 2 | 33 | 10 |
| שטרסבורג | 2020/2021 | ליג 1 | 35 | 16 | 1 | 0 | — | — | — | — | 36 | 16 |
| שטרסבורג | 2021/2022 | ליג 1 | 36 | 12 | 2 | 0 | — | — | — | — | 38 | 12 |
| שטרסבורג | 2022/2023 | ליג 1 | 13 | 1 | 0 | 0 | — | — | — | — | 13 | 1 |
| שטרסבורג | סה"כ | סה"כ | 135 | 46 | 3 | 0 | 5 | 2 | 6 | 2 | 149 | 50 |
| מיינץ 05 | 2022/2023 | בונדסליגה | 17 | 6 | 1 | 0 | — | — | — | — | 18 | 6 |
| מיינץ 05 | 2023/2024 | בונדסליגה | 26 | 2 | 2 | 1 | — | — | — | — | 28 | 3 |
| מיינץ 05 | סה"כ | סה"כ | 43 | 8 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 46 | 9 |
| ברסט (השאלה) | 2024/2025 | ליג 1 | 3 | 1 | 0 | 0 | — | — | — | — | 3 | 1 |
| ברסט (השאלה) | סה"כ | סה"כ | 3 | 1 | 0 | 0 |  |  |  |  | 3 | 1 |
| סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | 333 | 100 | 8 | 1 | 10 | 3 | 6 | 2 | 357 | 106 |
תארים

שטרסבורג
גביע הליגה הצרפתית : 2018/2019
הערות שוליים

↑  Raguin, Antoine (9 בפברואר 2019). "Ligue 1. Ludovic Ajorque : « Sans Angers, je serais peut-être aujourd'hui à la Réunion »" [:Ligue 1. Ludovic Ajorque: "Without Angers, I would probably be in Réunion today"]. Ouest-France (בצרפתית). נבדק ב-1 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Transfert : Ludovic Ajorque (Angers) à Clermont" [Transfer: Ludovic Ajorque (Angers) to Clermont]. L'Équipe (בצרפתית). 26 ביולי 2016. נבדק ב-1 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Football : le Réunionnais Ludovic Ajorque signe à Strasbourg" [Football: Réunion's Ludovic Ajorque signs for Strasbourg]. L'Info (בצרפתית). 5 ביוני 2018. נבדק ב-1 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ligue 1: Strasbourg et Ajorque détruisent Monaco, qui replonge en enfer" [Ligue 1: Strasbourg and Ajorque destroy Monaco, who fall back into Hell]. La Croix (בצרפתית). Agence France-Presse. 19 בינואר 2019. נבדק ב-1 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Nus, Pierre; Dreosto, Luc (1 בספטמבר 2018). "LIGUE 1 : Le Racing Club de Strasbourg s'incline 3 buts à 2 face à Nantes" [LIGUE 2: Racing Club de Strasbourg fall 3 goals to 2 against Nantes] (בצרפתית). France Bleu. נבדק ב-1 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lejolivet, Pierre (30 בינואר 2019). "Strasbourg croque Bordeaux et rejoint Guingamp en finale de la Coupe de la Ligue" [Strasbourg crack Bordeaux and join Guingamp in the Coupe de la Ligue final]. Le Figaro (בצרפתית). נבדק ב-1 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Strasbourg squeak past Maccabi Haïfa; Lokomotiv Plovdiv next". Get Football News France. 2 באוגוסט 2019. נבדק ב-1 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ligue 1 : Ludovic Ajorque prolonge de deux ans avec Strasbourg" [Ligue 1: Ludovic Ajorque extends for two years with Strasbourg]. L'Équipe (בצרפתית). 30 ביוני 2020. נבדק ב-1 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mainz sign striker Ajorque, www.mainz05.de (בגרמנית)
↑  1. FSV Mainz 05 - Ajorque zu Stade Brest, 1. FSV Mainz 05 (בגרמנית)
↑  "Madagascar : Ronny Rodelin (Caen) bientôt avec les Barea ?". sports.orange.fr. 30 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Okeleji, Oluwashina (5 במאי 2019). "2019 Africa Cup of Nations: Madagascar coach Dupuis to stick with squad". BBC Sport. נבדק ב-28 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Strasbourg Win French League Cup After Penalty Shootout". The Quint. 2 באפריל 2019. נבדק ב-23 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
לופה ולז

| --- | --- |

לופה ולז
 לידה:  18 ביולי 1908 סן לואיס פוטוסי, מקסיקו
 התאבדה:  13 בדצמבר 1944 (בגיל 36) בוורלי הילס, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  Panteón de Dolores 
 שם במה:  Lupe Vélez 
 שם לידה:  María Guadalupe Villalobos Vélez 
 מדינה:  מקסיקו 
 תקופת הפעילות:  1927–1944 (כ־17 שנים) 
 בן או בת זוג:  ג'וני וייסמילר (8 באוקטובר 1933–1939) 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
מריה גואדלופה ויאלובוס ולס (בספרדית: María Guadalupe Villalobos Vélez;‏ 18 ביולי 1908 – 14 בדצמבר 1944), הידועה בכינויה לפי ההגייה האנגלית לופה ולז (Lupe Velez), הייתה שחקנית, רקדנית וידוענית מקסיקנית-אמריקאית. מהכוכבות הלטיניות הראשונות בעידן הקולנוע. הייתה שחקנית, רקדנית וזמרת מקסיקנית בתור הזהב של הקולנוע ההוליוודי.
ולז החלה את הקריירה שלה כשחקנית בוודוויל המקסיקני בתחילת שנות ה-20. לאחר שעברה לארצות הברית, היא הופיעה לראשונה בסרט קצר בשנת 1927. עד סוף העשור היא שיחקה בסרטים אילמים באורך מלא והתקדמה לתפקידים ראשיים בסרט "הגאוצ'ו" (1927), "גבירת המדרכות" (1928) ו"שירת הזאב" (1929), בין היתר. ואז עשתה ולז את המעבר לסרטי קול ללא קושי. היא הייתה אחת השחקניות הלטינו-אמריקאיות המצליחות הראשונות בהוליווד. במהלך שנות ה-30, הופיעה במספר סרטים קומיים מצליחים כמו פלפל חם (1933), Strictly Dynamite (1934) ומסיבת הוליווד (1934). בשנות ה-40, הפופולריות של ולז הגיעה לשיא לאחר שהופיעה ככרמליטה פואנטס בשמונה סרטי ספיטפייר מקסיקני, סדרה שנוצרה כדי לנצל את אישיותה הלוהטת.
חייה האישיים של ולז, שכונתה בתקשורת The Mexican Spitfire, היו צבעוניים כמו דמותה על המסך. היו לה כמה רומנים מתוקשרים עם שחקנים הוליוודים ונישואים סוערים עם ג'וני וייסמילר. בדצמבר 1944, ולז מתה ממנת יתר מכוונת של תרופת הברביטורט Seconal. מותה והנסיבות סביבה היו נושאים להשערות ולמחלוקת.
קריירה

בצעירותה הייתה רקדנית במקסיקו.
לאחר מעברה לארצות הברית פגשה בקליפורניה את השחקנית פאני ברייס שעזרה לקידומה בעולם הקולנוע.
בשנת 1927 לוהקה לתפקידה הראשון בסרט הקצר "מלחים היזהרו!" בכיכובם של לורל והארדי.
בהמשך לוהקה לסרט קצר נוסף בשם "מה נשים עשו עבורי".
תפקידה המשמעותי הראשון היה בסרטו של דאגלס פיירבנקס "הגאוצ'ו"(1927), שם זכתה לככב לצידו בתפקיד ראשי.
עד למותה הטראגי בשנת 1944 שיחקה בסרטים למכביר, בין היתר בסרט "ספיטפייר מקסיקני" שהעניק לה גם את כינויה (במובן מילולי של "הפצצה המקסיקנית"). סרטה האחרון היה הסרט המקסיקני "ננה".
חייה האישיים

ולז נקשרה ביחסים וברומנים מתוקשרים עם כמה משחקני הקולנוע המפורסמים באותה תקופה ובהם ג'ון גילברט, צ'ארלי צ'אפלין, קלארק גייבל, אריך מריה רמרק, ארול פלין ועוד.
בשנת 1933 נישאה לשחיין האולימפי ושחקן הקולנוע ג'וני וייסמילר. השניים התגרשו בשנת 1939.
בשנות ה-40' ניהלה רומן עם שחקן בשם הרלד מארש ובמהלכו נכנסה להיריון.
בליל 13 דצמבר 1944 שמה קץ לחייה על ידי בליעת גלולות שינה. היא הסבירה את התאבדותה משום הבושה בהבאת ילד מחוץ לנישואין. בפתק שנמצא רשמה לאהובה:
”להראלד: מי ייתן ואלוהים יסלח לך ולי גם; אך אני מעדיפה ליטול את חיי וחיי תינוקנו ולא להוליד אותו בבושה, או להורגו. לופה.”
לקריאה נוספת

Lupe Vélez: The Life and Career of Hollywood’s Mexican Spitfire ISBN: 978-0-7864-6139-4
הערות שוליים

↑  the last words written by famous people in their suicide notes
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810594477405606  BIBSYS: 8398  BnF: cb147034509 (data)  GND: 119179946  ISNI: 0000 0000 2798 3538  LCCN: n86072015  SNAC: w65b266r  VIAF: 5735457   WorldCat (עם VIAF): 5735457
מוסה מאזו

אוו מוסה מאזו (בצרפתית: Ouwo Moussa Maâzou; נולד ב-25 באוגוסט 1988) הוא כדורגלן ניז'רי המשחק בעמדת החלוץ בדיפרדאנג' 03.
קריירת מועדונים

מאזו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת פאן המקומית. בקבוצה הבוגרת שיחק שנתיים וחצי כבש 48 שערים ב-75 משחקים. בינואר 2008 חתם לוקרן מליגת העל הבלגית. עד מהרה, הפך מאזו לשחקן מוביל בקבוצה וכבש 6 שערים ב-9 משחקיו הראשונים.
ב-3 בינואר 2009 חתם בצסק"א מוסקבה תמורת 4.8 מיליון אירו, וב-12 במרץ הצטרף לקבוצה לאחר שזו העפילה לשמינית גמר גביע אופ"א. בינואר 2010 הושאל למונקו מליגת העל הצרפתית עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה. עונה לאחר מכן חתם בבורדו, ובינואר 2011 חזר למונקו. בהמשך שיחק גם בזולטה ורכם ולה מאן.
ביולי 2013 חתם בויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגלית.
באוגוסט 2014 חתם במאריטימו. ב-28 בינואר 2015 חתם בצ'אנגצ'ון יטאי מליגת העל הסינית.
בפברואר 2016 חתם רנדרס מליגת העל הדנית.
ביולי 2016 חתם באז'אקסיו לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. אז'אקסיו מימשה את האופציה על מאזו, אך ב-31 באוגוסט 2017 חתם בלאנס לשלוש שנים. בדצמבר 2018 שוחרר מהמועדון.
בינואר 2019 חתם באוהוד מליגת העל הסעודית.
ב-23 בספטמבר 2019 חתם בסקציה נס ציונה מליגת העל.
ב-21 בינואר 2021, מאזו חתם ביוניש אש מליגת העל הלוקסמבורגית.
בקיץ 2022 מאזו חתם בדיפרדאנג' 03.
קריירה בינלאומית

ב-31 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניז'ר בהפסד 0–1 לאוגנדה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. ב-10 באוקטובר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד מצרים.
באפריל 2015 הודיע על פרישה מהנבחרת, על רקע פיטוריו של מאמן הנבחרת גרנוט רוהר. עם זאת, כעבור חצי שנה חזר לנבחרת ובמשחק החזרה שלו כבש צמד בניצחון 0–2 נגד סומליה.
מאזו השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2012 וגביע אפריקה לאומות 2013. מאזו הוא מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים עם 13 שערים בנבחרת.
הערות שוליים

↑  יגאל גולדשטיין, ‏מוסא מאזו חתם לעונה אחת בנס ציונה, באתר ערוץ הספורט, 23 בספטמבר 2019
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוסה מאזו".
מועצת המאה וארבעה

מועצת המאה וארבעה הייתה מועצה שלטונית בקרתגו, הכפופה למועצת הזקנים. אריסטו מתאר אותם כ-"הסמכות החוקתית הגבוהה ביותר בעיר".
כפי ששמה מעיד עליה, המועצה הורכבה ממאה וארבעה חברים. מרבית חברי המועצה היו מבני המשפחות העשירות, והיו נבחרים לתפקיד לכל חייהם. אם כי חניבעל ברקה חוקק בשנת 196 לפנה"ס חוק שקובע שיתקיימו בחירות מדי שנה בשנה. בין תפקידיה של מועצת המאה וארבעה נמנו פיקוח על השוּפֵטים (שני ראשי המדינה), וכן על שפיטתם של מצביאים שנכשלו במשימותיהם. אולם למרות השפעתה הרבה של המועצה היא הייתה כפופה להלכה ל-"מועצת הזקנים" בת החמישה חברים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מועצת המאה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  כתר אראגון 
 תאריך הקמה:  המאה ה־13 
 תאריך פירוק:  1714 
 מטה מרכזי:  ברצלונה 
 קואורדינטות:  41°22′57″N 2°10′42″E﻿ / ﻿41.382609471931°N 2.1783348705169°E﻿ / 41.382609471931; 2.1783348705169
 he
 
אולם המאה.
מספר דגלים רשמיים של מדינות ועיירות בשטח הכתר של אראגון מבוססים על דגל "ארבעת הפסים".
מועצת המאה (בקטלאנית: Consell de Cent, נהגה [kunˈsɛʎdə ˈsen], קונסל דה סנט) היה מוסד ממשלתי של ברצלונה. הוא הוקם במאה ה-13 והתקיים עד המאה ה-18.
שמו נובע ממספר חבריו: מאה (בקטלאנית: cent; סנט).
בשנת 1249 יצר חיימה הראשון, מלך אראגון, את המבנה הבסיסי של הממשל המוניציפלי של ברצלונה: מועצה של 4 חברים, בסיוע 8 יועצים ואספת מנהיגים (probi homines; פרובי הומינס), כולם חברים במעמד הגבוה של סוחרים עשירים (mà major).
לאחר מספר התאמות ושינויים, עד שנת 1265, קיבל הארגון העירוני מבנה מבוסס יותר: הרשות העירונית נשענה על 3 יועצים שנבחרו על ידי מועצה של מאה אנשים.
בשנת 1335 התיר פדרו הרביעי, מלך אראגון, למועצת המאה להשתמש בסמל המלכותי של ארבעת הפסים (האדומים) (אנ').
החשיבות של מועצת המאה בהיסטוריה ובממשלת נסיכות קטלוניה נתמכת במקרים רבים. לדוגמה, בשנת 1464 היא הכריזה על פטר החמישי של אראגון (אנ') (הידוע כפטר השוטר מפורטוגל) כרוזן ברצלונה (אנ'). דוגמה נוספת היא הדחייה של מועצת המאה ב-10 בינואר 1401 לקרן מרטין ההומני (אנ'), לבית הספר לרפואה כללית בברצלונה עם אותן זכויות יתר כמו אוניברסיטת מונטפלייה (אנ'), כי הם חשו שהדבר פוגע בסמכות השיפוט המוניציפלית שלהם. זה הוביל בסופו של דבר להקמת אוניברסיטת ברצלונה בשנת 1450.
בעשורים האחרונים של המאה ה-17 היא הייתה מיוצגת בוועידת שלושת הנבחרים (בקטלאנית: Conferència dels Tres Comuns). מועצת המאה בוטלה על ידי פליפה החמישי עם צו Nueva Planta ועם כיבוש ברצלונה לאחר המצור על ברצלונה בשנת 1714. מאז אותו רגע, הממשלה החדשה של העיר נשלטה ישירות על ידי המלוכה.
רחוב ראשי בעיר ברצלונה, "רחוב מועצת המאה" בשפה הקטלאנית (Carrer del Consell de Cent), נקרא על שם מוסד זה. לפני 1978 הוא היה ידוע בשם "רחוב מועצת המאה" בשפה הספרדית (Calle del Consejo de Ciento)).
ליין (טריצרטופס)

הטריצרטופס "ליין" במוזיאון יוסטון למדעי הטבע, טקסס, ארצות הברית.
טביעת העור המאובנת של ליין הטריצרטופס.
ליין 2022
ליין
ליין (Lane) הוא השם שניתן למאובן של טריצרטופס (מספר קטלוגי HMNS 2006.1743.00 or HMNS VP 1506) מהמין Triceratops horridus שנמצא כיום במוזיאון יוסטון למדעי הטבע בטקסס, ארצות הברית. ליין מתואר כמאובן והשלד השלם ביותר של טריצרטופס שנמצא אי-פעם, ומלבד רוב העצמות כולל גם טביעת עור מאובנת. העתקים של השלד וטביעת העור מוצגים כיום באולם הפלאונטולוגיה ע"ש מוריאן במוזיאון, בעוד שהמאובנים עצמם נמצאים במעבדת המוזיאון לצורכי מחקר.
ב-2007 גילתה ארלין זרבסט (Zerbst), סבתא וציידת מאובנים חובבת, את המאובן של הטריצרטופס, לו היא קראה "ליין" (Lane) על שם הנכד שלה.
ב-2012 צוות פלאונטולוגים ממוזיאון יוסטון למדעי הטבע חילץ את המאובן ממטריצת האבן בה היה שמור, לקח אותו למעבדה והחל לחקור אותו בצורה מדעית לצד פעולות שימור וניקוי.
מאובן זה הוא המאובן השלם ביותר של טריצרטופס שנמצא אי-פעם ומלבד שלד כמעט שלם כלל גם טביעת עור מאובנת. הטביעה כוללת בעיקר התאבנות של חול דק שעליו הוטבע מרקם העור, אך המדענים מצאו בליין גם שרידים של מולקולות מרקמות העור המקוריות המכילות פחמן, ובודקים כעת האם אפשר לחלץ מהן מולקולות אורגניות. הגילוי של מאובן זה דווח לראשונה ב-2012 על ידי דוברי המוזיאון, אך טרם פורסם מאמר מדעי המתאר באופן מלא וריגורוזי את הממצא. מתיאורים ראשוניים של המאובן עולה שעורו של הטריצרטופס היה דומה לעור של תנין והוא היה מכוסה בקשקשים גדולים. בחלק מהקשקשים מהממצא של יוסטון נשתמרה בליטה דמוית פטמה, דבר שהוביל להעלאת ההשערה שממבנה זה צמחו זיפים קוצניים (המונחים המקובלים באנגלית הם quills או quill-like bristles) בדומה לאלה שנמצאו באחד המינים של פסיטקוזאורוס (Psittacosaurus), סוג של דינוזאור צרטופסי פרימיטיבי מאסיה. ב-2022 פורסם מחקר שמסקנתו הייתה שככל הנראה לא היו לטריצרטופס זיפים קוצניים. עם זאת, ישנם מאיירים ואמנים פלאונטולוגים שמציירים טריצרטופסים עם זיפים קוצניים על חלק מהגוף או אף על כולו. זיפים אלה, אם היו קיימים אצל הטריצרטופס, כנראה שימשו בעיקר לתצוגה וחיזור, אך יש המשערים שהם תפקדו כמו הקוצים של הדרבן וסיפקו הגנה נוספת לטריצרטופס.
כיום מוצג באולם הפלאונטולוגיה הגדול ע"ש מוריאן של המוזיאון העתק של השלד שנמצא. השלד מוצג בתנוחת ריצה והסתערות (שנויה במחלוקת) וניצב מול שלד של טירנוזאורוס רקס, אויבו הקלאסי. בנוסף לשלד מוצגת גולגולת אמיתית של טריצרטופס והעתק של טביעת העור המאובנת.
ראו גם

טריצרטופס
האטצ'ר (טריצרטופס)
ליין (טריצרטופס)
יושי (טריצרטופס)
ביג ג'ון (טריצרטופס)
הורידוס (טריצרטופס)
דו-קרב הדינוזאורים (מאובן)  (Dueling Dinosaurs)
מאובן
הערות שוליים

↑  How Lane got his name, הבלוג הרשמי של מוזיאון יוסטון למדעי הטבע, מאי 2012
↑  Introducing Lane, a mummified Triceratops, הבלוג הרשמי של מוזיאון יוסטון למדעי הטבע, מאי 2012,
ראו גם: רוברט "בוב" בקר, הסבר נוסף על התאבנות עור, הבלוג הרשמי של מוזיאון יוסטון למדעי הטבע, מאי 2012.
↑  ראו דיון ותמונות בפייסבוק: קבוצת הפלאונטולוגיה, 30 בדצמבר 2014.
ראו גם תמונות בכתבה Replica of rare triceratops skin goes on display in Hill City, עיתון Rapid Journal, אפריל 2013.
מועדון ריתוק

| --- | --- |

 סוגה:  הנפשה, קומדיה
 ארץ מקור:  קנדה קנדה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  53
 הפקה
 חברת הפקה:  Nelvana
 אורך פרק:  כ-22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Teletoon
 רשת שידור בישראל:  ערוץ זום
 תקופת שידור מקורית:  12 בספטמבר 2011 – 29 בינואר 2015
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
מועדון ריתוק (באנגלית Detentionaire)  היא סדרת הנפשה קנדית לנוער, ששודרה בישראל בערוץ זום בתרגום לעברית.
עלילה

הסדרה מתארת את סיפורו של לי פינג, תלמיד תיכון אשר הופלל בעשיית המתיחה הכי גדולה בהיסטוריה של תיכון א' ניגמה ונכנס לריתוק לשנה. בעזרת חבריו קאמיליו (קאם) מרטינז, הולגר הולגרט וביפי ט' גולדשטיין הוא מתחיל לחקור את התעלול בעת הריתוק ומגלים דברים חדשים ומוזרים על בית-הספר בו הם לומדים.
דמויות ראשיות

לי פינג - נער אשר הנאשם בריתוק, הדמות הראשית בסדרה.
הולגר הולגרט - בחור בעל מבטא אירופי וחבר של לי.
קמיליו (קאם) מרטינז - דיג'יי, רודף שמלות וחבר של לי.
טינה קווי - כתבת מועדון הריתוק אשר לי מאוהב בה.
ביפי טי גולדסטין - בריון אשר גם הוכנס לריתוק עם לי, עוזר לו לפתור תעלומות ובעל חתול מחמד.
הגנרל בראז' - מנהל מועדון הריתוק הרובוטי, הנבל הראשי בסדרה אשר חושד בלי.
ברנדי - נערה שווייצרית אשר לי נישק אותה באחד הפרקים כדי להתחמק מבראז'.