stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו

| --- | --- |
הסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו (2004)
הסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו (2004)
 ישיבה תיכונית
 השתייכות:  יהדות יוגוסלביה
 תקופת הפעילות:  16 באוקטובר 1928 – 6 באפריל 1941 (12 שנים)
 מייסדים:  הרב ד"ר מוריץ לוי
 שכבות לימוד:  4, 5
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה התיכונית:  ד"ר מוריץ לוי
 באחריות:  משרד הדתות של ממלכת יוגוסלביה ואגוד הקהילות היהודיות
 סגל:  מרדכי צבי אורבך, יעקב מאסטרו, פראניו פוליאנץ, אברהם פאפו, אלברט סוזין, יצחק ישראל
 תלמידים
 :  60
 מיקום
 מיקום:  רחוב צ'מלושה (Ćemaluša) סרייבו, בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
 מדינה:  ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה
 קואורדינטות:  43°51′33″N 18°25′21″E﻿ / ﻿43.85917°N 18.42250°E﻿ / 43.85917; 18.42250
  (למפת בוסניה והרצגובינה מוגדלת) ביחאץ' באניה לוקה מוסטאר סרייבו המזרחית  זניצה טרבינייה הים האדריאטי  קרואטיה סרביה מונטנגרו א.הסמינר התאולוגי היהודי(למפת בוסניה והרצגובינה רגילה) ביחאץ' באניה לוקה מוסטאר סרייבו המזרחית  זניצה טרבינייה הים האדריאטי  קרואטיה סרביה מונטנגרו א.הסמינר התאולוגי היהודי
 
הסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו (בבוסנית: Jevrejski Srednji Teoloski Seminar U Sarajevu) היה מוסד לימודי ייחודי שפעל במתכונת של ישיבה תיכונית בעיר סרייבו אשר בממלכת יוגוסלביה בין 1928–1941 והכשיר רבנים, ממלאי מקום לרבנים, חזנים, מורים ושוחטים מקרב קהילות יהדות יוגוסלביה אשכנזים וספרדים. במבנה פעל בית כנסת בו נוהלו תפילות הן בנוסח הספרדים והן בנוסח אשכנז תוך שירת חזנות ומקהלה.
תולדות הסמינר > רקע

התקופה האוסטרו-הונגרית הייתה תקופה של שינוי ופריחה בחיי הקהילה הספרדית בסרייבו. השינוי הוביל לעימות בין הדור הצעיר שבניו יצאו ללימודים גבוהים בעיקר בווינה לבין הדור הוותיק והשמרני. בתקופה קצרה של שלושה עשורים התחולל שינוי מהותי בחיי הקהילה הספרדית, שלא חל בכל התקופה הארוכה בת מאות השנים בה שלטו העות'מאנים בסרייבו. בתקופה העות'מאנית התבסס חינוך ילדי הקהילה על המֶלְדָארִי. במלדארי למדו ילדים בגילאי 4 – 12 אשר ישבו על מחצלות בכיתה צפופה. הלימודים נוהלו בלאדינו והתבססו על שינון. לאחר חצי יום לימודים הועסקו התלמידים כשוליות בקרב אומנים מבני הקהילה. רמת ההשכלה בקרב ילדי הקהילה הייתה נמוכה לעומת קהילות מערב אירופה, וכמעט ולא אפשרה ללומדים לרכוש השכלה גבוהה. ב-1910 הוכפפו המלדארים למשרד החינוך האוסטרו-הונגרי ולתוכנית הלימוד הוכנסו תכנים כלליים בנוסף לתכני הדת. שובם לעיר של רבנים מקרב הקהילה שרכשו השכלה בבית המדרש לרבנים בווינה כגון מוריץ לוי ויעקב מאסטרו עוררה טלטלה בממסד הרבני והובילה לחילופי דורות גם בתוכו. ב-1913 עזב את סרייבו הרב אברהם מרקאדו רומנו מראשי הממסד הרבני "הישן" ועלה לארץ ישראל.
תולדות הסמינר > הקמת הסמינר

ב-1917 התמנה ד"ר מוריץ לוי לרב הראשי של יהודי סרייבו. לוי סיים את בית המדרש לרבנים בווינה ורכש תואר דוקטור באוניברסיטת וינה. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה וכינון ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים עברו יהודי יוגוסלביה תהליך חילון מהיר. לא הייתה מערכת השכלה גבוהה בתחומי יהדות וצעירי הקהילה פנו בהמוניהם להשכלה כללית. כן היה חוסר במערכת להכשרת בעלי תפקידים קהילתיים כגון חזנים ומורים, ובכלל זה מחסור בספרי לימוד. הקהילות השונות נאלצו לפנות לבעלי תפקידים מחוץ ליוגוסלביה ואלו הועסקו בעלויות גבוהות מאוד. ב-1921 הוקמה בסרייבו עמותת "דגל התורה" ובה למדו בחברותא צעירים משכילים מקרב הקהילה, והיא נתמכה כלכלית על ידה. ב-1923 הגישו ד"ר מוריץ לוי וחברי העמותה לאגוד הקהילות היהודיות ביוגוסלביה הצעה להקים סמינר תאולוגי בעיר, שיקבל תלמידים מכל רחבי יוגוסלביה ויכשיר אותם לתפקידי רב, חזן, שוחט וממלא מקום רב. הוצעה תוכנית ארבע שנתית שכללה תוכני לימוד אוניברסליים ולימודי יהדות. ההצעה אושרה והוקמה ועדה לבחינת יישום ההצעה. ב-16 באוקטובר 1928 נפתח הסמינר. בכל מחזור למדו 20 תלמידים. המחזור הראשון היה ארבע שנתי, והחל מהמחזור השני הייתה תוכנית הלימוד חמש שנתית וכללה שנת התמחות בתפקידים הקהילתיים השונים והסמכה לתפקיד. אף מוסד אחר ביוגוסלביה לא הציע תוכני יהדות מתקדמים כמו הסמינר בסרייבו.
הסמינר שכן במבנה הממוקם ברחוב צ'מלושה בסרייבו. המבנה כלל כיתות לימוד ופנימייה בת מספר חדרים. בקומה הראשונה שכן בית הכנסת שפעל במקום קודם לכן וסופח לסמינר כחלק ממנו. מתחת לבית הכנסת במרתף שכן אולם ספורט של תנועת הנוער "בר כוכבא" ובו התקיימו שיעורי החינוך הגופני בסמינר. המתקן פעל עד אפריל 1941, עת נכבשה יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית.
תוכני הלימוד, סגל המורים והתלמידים

התוכנית הארבע שנתית כללה את תוכני הלימודים: עברית, סרבו-קרואטית, גרמנית או צרפתית, תנ"ך, תלמוד, קודקס שולחן ערוך, מדרש, היסטוריה של עם ישראל, פדגוגיה, גאוגרפיה, היסטוריה כללית, חינוך גופני, מוזיקה וחזנות. התפילות ופרקי החזנות נלמדו בנוסח הספרדים ובנוסח אשכנז. הסמינר היה תחת פיקוח של המשרד לענייני דתות של ממלכת יוגוסלביה, ותוקצב על ידי ממשלת יוגוסלביה בתקציב שנתי של 20,000 דינרים יוגוסלביים וכן על ידי אגוד הקהילות היהודיות. ניתנה גם תמיכה אישית של קהילות ספציפיות באמצעות מלגות לימודים לתלמידים מבני הקהילה.
לרקטור המוסד מונה ד"ר מוריץ לוי אשר לימד גם היסטוריה של עם ישראל ונביאים. בסגל ההוראה נמנו ד"ר הינקו אורבך שלימד תנ"ך וקודקס שולחן ערוך, יעקב מאסטרו שכונה "המורה", בוגר בית המדרש לרבנים בווינה שלימד עברית ותנ"ך, ד"ר פראניו פוליאנץ (בסרבו קרואטית: Franjo Poljanec) שלימד סרבו-קרואטית, ד"ר אברהם פאפו שלימד גרמנית, וד"ר אלברט סוּזין שלימד מוזיקה.
התלמידים מחוץ לסרייבו התגוררו בפנימייה שבסמינר, והתלמידים מסרייבו התגוררו בביתם בעיר. במחזור הראשון 1928–1932 למדו תלמידים מסרייבו, בלגרד, ביטולה, טראווניק, ספליט, צ'ורוג, סובוטיצה וסטארה פאזובה(אנ'). מבין תלמידי מחזור זה ניתן למנות את הרב פרופסור סולומון גאון, לימים מרצה בישיבה יוניברסיטי ומשה קסורלה לימים הרב הראשי של טולוז. המחזור השני מ-1932 ועד 1937 היה חמש שנתי. השנה האחרונה כללה התמחות בתפקידים השונים ובמסגרתה בוצעו גם סמיכה לרבנות או הסמכה להוראה. במחזור זה למדו תלמידים מסרייבו, בלגרד, נובי פאזאר, פרישטינה, ביטולה, קוטינה, סנטה, שטיפ, וינקובצי, זאגרב, ספליט וממלכת אתיופיה. מבין תלמידי המחזור ניתם למנות את צדיק דאנון לימים הרב הראשי ליהודי יוגוסלביה, צבי הלפגוט ומנגיסטו סנבטו בן קהילת ביתא ישראל מגונדר. למחזור שהחל ב-1938 ואמור היה להסתיים ב-1943, למדו תלמידים מסרייבו, בלגרד, שטיפ, נובי פאזאר, אוסייק, ווקובאר, ביילובאר, אולובו(אנ') וסובוטיצה.
תוכני הלימוד, סגל המורים והתלמידים > הקשר עם קהילת ביתא ישראל

ב-1931 הגיע לבלגרד מגונדר סנבטו מנגיסטו בן קהילת ביתא ישראל, אחד מתלמידיו של יעקב פייטלוביץ'. אחיו יצחק מנגיסטו למד באותה העת באירופה. סנבטו ענד על צווארו לוחית ועליה מוטבע שמו של יצחק אלקלעי הרב הראשי של יהודי יוגוסלביה. סנבטו הובא על ידי בני הקהילה לרב אלקלעי ומסר לו מכתב מיעקב פייטלוביץ' ובו הסבר שסנבטו הוא יהודי מגונדר ובקשה שישלח ללימודים בסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו. לצורך לימודיו היה עליו ללמוד סרבו-קרואטית ובמהלך השנה למד את השפה ומתואר כי שלט בה היטב. ב-1932 הגיע ללימודים בסמינר בסרייבו. הוא תואר כתלמיד מצטיין, אתלט, ומקובל בקרב חבריו. יהודי סרייבו כינו אותו שבתאי בן שבתאי ופרסו את חסותם עליו. במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה נכבשה ממלכת אתיופיה על ידי איטליה הפשיסטית וסנבטו התייצב בקונסוליה האיטלקית בסרייבו והצהיר על נאמנות לשלטון החדש, עניין שעורר עימות מול חבריו לכיתה שאהדו את היילה סלאסי, קיסר אתיופיה. סנבטו מנגיסטו סיים את לימודיו בהצטיינות, הוסמך כמורה למקצועות היהדות וב-1937 שב לאתיופיה. לאחר סיום לימודיו בסמינר בסרייבו כתב סנבטו מכתב ליעקב פייטלוביץ' ובו הודה לו על שהוציא אותו מעבדות רוחנית לחירות רוחנית.
בית הכנסת שבתוך הסמינר (Il kal de los Mudus) > הקמת בית הכנסת וראשית פעולתו

ב-1900 הגיע לסרייבו הרב והחזן אברהם קאפון (1853, רוסצ'וק, האימפריה העות'מאנית – 1930, וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה) וחולל שינוי בחיי הקהילה הספרדית. קאפון היה בעל השכלה אקדמית רחבה בספרות ובמוזיקה בנוסף להשכלתו הרבנית. ב-1903 מונה על ידי הקהילה לרב ולחזן בית כנסת חדש שהוקם במרכז העיר. קאפון ניהל את התפילות בסגנון הדומה לנאולוגי. התפילות נוהלו כדיאלוג בין החזן למקהלה. קהל המתפללים נדרש להתפלל בשקט והמקום כונה בלאדינו בלעג על ידי זקני הקהילה: Il kal de los Mudus – קהל האילמים. בית הכנסת הפך לאטרקציה לצעירי הקהילה. בהמשך בוטלה עזרת הנשים במקום והגברים והנשים התפללו יחדיו באולם התפילה. אירוע זה גרם למהומה רבתית בקרב הקהילה, זקני הקהילה החרימו את המקום, ובשיאו של העימות ב-1910 פוטר הרב קאפון ממשרתו בקהילה. מספר שנים מאוחר יותר הגיע למקום הרב שבתאי ג'אין וכיהן כגבאי וממלא מקום רב בית כנסת. גם הרב ג'אין נקלע לעימות עם ראשי הקהילה הספרדית על רקע גישותיו הליברליות ולבסוף פוטר באמתלה שהוא אינו בקיא מספיק בתנ"ך. בהמשך, ועד 1927 כיהן כרב בית הכנסת מרדכי אלטרץ.
בית הכנסת שבתוך הסמינר (Il kal de los Mudus) > לאחר הקמת הסמינר

לאחר הקמת הסמינר הפך בית הכנסת חלק אינטגרלי ממנו. חלונות בית הכנסת פנו לסמטה פנימית ולא לרחוב הראשי (צ'מלושה). המבנה היה צנוע וכלל אולם תפילה, עזרת נשים אשר שכנה בצידו המזרחי, באותו המפלס והובדלה מאולם התפילה על ידי מעקה עץ. ארון הקודש שכן בצידו המערבי של החדר. בית הכנסת נפתח לקהל מתפללים מחוץ לסגל המוסד ותלמידיו רק בחגי ישראל ומועדיו. בשאר הימים שימש בית הכנסת את תלמידי המוסד במהלך לימודי הדת והחזנות. בעת מלחמת העולם השנייה לאחר הפלישה ליוגוסלביה, פסק השימוש במקום.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  vedrana Gotovac, sinagoge u Bosni I Hercegovini ,Muzej grada Sarajeva, Sarajevo, 1987, page 31-33 (בבוסנית), תרגום לעברית: מוני גאון.
1 2 3 4 5  הסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו, באתר elmundosefarad (בבוסנית).
↑  תמונתו של סנבטו מנגיסטו, בדף הפייסבוק של "אתיופדיה".
↑  מנחם ולדמן, מאתיופיה לירושלים, הוצאת משרד החינוך והתרבות, ירושלים, 1991, עמודים 20, 132.
↑  אברהם קאפון, באתר sefardiweb.com (בספרדית).
↑  Philip V. Bohlman, ‏Jewish Musical Modernism, Old and New, הוצאת אוניברסיטת שיקגו, 2008, עמודים 77-76.
הענק הירוק חוזר

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  דמויות של הענק הירוק מאת סטן לי וג'ק קירבי
 בימוי:  ניקולס קוראה 
 הופק בידי:  דניאל מקפי
 תסריט:  ניקולס קוראה
 עריכה:  ג'נט אשיקאגה בריאנה לונדון
 שחקנים ראשיים:  ביל ביקסבי לו פריגנו אריק קראמר סטיב לוויט ג'ק קולבין צ'ארלס נאפייאר לי פרסל טים ת'ומפרסון
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Bixby-Brandon Productions New World Television
 חברה מפיצה:  Disney Television ABC Domestic
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 במאי 1988
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  פעולה  הרפתקאות גיבורי על דרמה
 סרט קודם:  הענק הירוק
 סרט הבא:  המשפט של הענק הירוק
 דף הסרט ב־IMDb
 
הענק הירוק חוזר (באנגלית: The Incredible Hulk Returns) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי של גיבורי-על משנת 1988, המבוסס על דמותו של הענק הירוק. הסרט משמש כהמשך לסדרת הטלוויזיה של הענק הירוק, "הענק הירוק", אשר שודרה בין השנים 1978 ל-1982.
בסרט, ד"ר דייוויד "ברוס" באנר, מדען שהופך למפלצת על-אנושית ירוקה כאשר הוא מתעצבן, מאמין שמצא תרופה פוטנציאלית למצבו, אך הוא מותקף בעת הגעתו של אל המלחמה השחצן, ת'ור, אשר גורש מוולהאלה. לאחר מכן, שניהם מצטוותים כדי להילחם בארגון פלילי. ביל ביקסבי חוזר בתור דייוויד באנר ולו פריגנו מככב שוב בתור הענק הירוק. אריק קראמר מופיע בפעם הראשונה והאחרונה כת'ור, וסטיב לוויט מופיע כדונלד בלייק. זו הייתה גם הופעתו האחרונה של ג'ק קולבין בתור ג'ק מקגי.
עלילה

ד"ר דייוויד באנר הועסק במכון המחקר ע"ש יהושע למברט (בתור דייוויד באניון), במקום בו הוא וצוות של מדענים מסיימים ליצור משדר גמא שבו הוא מתכוון להשתמש כדי לרפא את עצמו מהיכולת להפוך לענק הירוק. הוא לא הפך לענק הירוק במשך שנתיים, מאז שפגש אלמנה צעירה בשם מגי שואו שאיתה היה בקשר רומנטי. במקרה, תלמיד שלו לשעבר, דונלד בלייק, מזהה אותו. בלייק מגלה שבזמן מסע בנורווגיה הוא נקשר לפטיש מכושף ובו נשמתו של ת'ור, לוחם בן אלמוות שגורש בידי אודין לכדור הארץ. ת'ור נאלץ לשרת את בלייק והוא נרתע מזה. ת'ור גורם נזק לציוד ומכעיס את באנר, מה שגורם לו להפוך לענק הירוק. הענק הירוק נלחם בקלות בת'ור ועוזב מיד.
בבוקר, באנר זועף בבלייק מפני שעיכב את הניסוי שלו ודורש שהוא ות'ור יתפייסו. העיתונאי ג'ק מקגי שומע על כך שהענק הירוק נצפה והוא מנסה לאתר אותו. ת'ור מתאבל על ההגליה שלו מוולאהלה ומתאחד עם בלייק בבר. ארגון פשע בתוך מכון המחקר ע"ש יהושע למברט רוצים לחטוף את באנר ואת המשדר, אך הענק הירוק הביס אותם ללא מאמץ. מנהיג המוב ג'ק לבאו שם לו למטרה את ד"ר שואו במקום באנר. חברי המוב במסווה של שוטרים אורבים לבאנר ושואו וחוטפים את שואו, למרות המאמצים המשולבים של הענק הירוק ות'ור.
לבאו סוחט את באנר כדי לגרום לו למסור לו את המשדר בתמורה לחייה של שואו. באנר מחבל במשדר כך שאי אפשר להשתמש בו כנשק, וכך הורס את סיכוייו להשתמש בתרופה. הענק הירוק, בלייק ות'ור אורבים למחבוא של הכנופיה ונלחמים בלגיון של אנשים חמושים כדי לחלץ את שואו. מקגי הוא שוב נושא ללעג בגלל האובססיה שלו לענק הירוק ולת'ור. גם בלייק וגם באנר מסכימים ששואו כנראה הבינה שבאנר והענק הירוק הם אותו אדם ושבאנר צריך לעזוב כדי להגן עליה. ת'ור ובלייק, עכשיו בשלום זה עם זה, נפרדים לשלום מבאנר. באנר מוכרח לסיים את יחסיו עם שואו ושוב עוזב כדי למצוא תרופה.
שחקנים

ד"ר דייוויד באנר - ביל ביקסבי
הענק הירוק - לו פריגנו
ג'ק מקגי - ג'ק קולבין
ת'ור - אריק קראמר
דונלד בלייק - סטיב לוויט
מרגרט "מגי" שואו - לי פרסל
יהושע למברט - ג'ון גבריאל
זאקרי למברט - ג'יי בייקר
הפקה

בשונה מסדרת הטלוויזיה שהקדימה את הסרט שהופקה על ידי MCA/יוניברסל, סרט זה ושני סרטי ההמשך הופקו על ידי New World Television (חברה זו הייתה הבעלים של מארוול בעת יציאתו של הסרט) ומחלקת ההפקה של ביל ביקסבי, אשר בשיתוף פעולה עם NBC, קנתה את זיכיון סדרת הטלוויזיה של הענק הירוק מבעליה הקודמים, CBS.
ביל ביקסבי גייס את ניקולס קוראה, שכתב וביים מספר פרקים של סדרת הטלוויזיה הענק הירוק כדי שיביים ויכתוב את הענק הירוק חוזר. סטן לי היה יועץ בסרט. קנת' ג'ונסון, היוצר והמפיק בפועל (ולפעמים אף הכותב והמפיק) של סדרת הטלוויזיה, לא הוזמן כדי לעבוד על הסרט.
סרט טלוויזיה זה שימש כפיילוט סודי לסדרת טלוויזיה שלא הופקה שהציגה את ת'ור, עוד דמות מהקומיקסים של מארוול שנוצרה על ידי סטן לי וג'ק קירבי שהייתה מבוססת על אל במיתולוגיה הנורדית בעל אותו השם. כמו השינוי הטלוויזיוני של הענק הירוק, סיפור המקור של ת'ור השתנה מאשר סיפור המקור שלו בקומיקס: בזמן שבקומיקס דונלד בלייק ות'ור חלקו את אותו הגוף ויכלו להתחלף בעזרת שימושו של מקל מכושף, כאן ת'ור תואר כמשרת של בלייק ות'ור ובלייק הם שתי ישויות שונות, אף על פי שהוא עדיין תואר כאל שגורש לכדור הארץ בידי אודין מכיוון היותו לוחם שחצן ולא אחראי. המעמד שלו כ"אל הרעם" הוא מעורפל (אף על פי שהוא פעם טען שהוא "בנו של אודין"), כוחותיו הם כמעט ולא מוגבלים, והפטיש שלו, מיולניר, אינו מוגבל בידי "כישוף ההגינות".
הסרט הוא הפעם הראשונה שדמות אחרת מהיקום של מארוול או דמות על טבעית הופיעה ביקום של סדרת הטלוויזיה של הענק הירוק. הענק הירוק ות'ור יופיעו בפעם הבאה ביחד בקולנוע בסרט הנוקמים משנת 2012, ושניהם גולמו על ידי כריס המסוורת' ומארק ראפלו, בהתאמה.
ביקורות

הענק הירוק חוזר היה הצלחה גדולה בביקורות, זאת אפילו מעבר לציפיות הגבוהות שהופנו אליו כאיחוד של סדרת הטלוויזיה הענק הירוק.
באתר הביקורות Rotten Tomatoes הסרט קיבל 50% בהתבסס על 6 ביקורות.
האתר Imdb העניק לסרט ציון של 5.8 מתוך 10 על סמך 2805 ביקורות.
מדיה ביתית

הסרט יצא ל-Anchor Bay Entertainment ב-13 במאי 2008 ביחד עם המשפט של הענק הירוק.
הם שוחררו מחדש ל-Image Entertainment ב-11 באוקטובר 2011.
הערות שוליים

↑  Harmetz, Aljean; Times, Special To the New York (1988-10-11). "Superheroes' Battleground: Prime Time". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-04-28.
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2013-10-29
↑  The Avengers: Hulk's TV History - IGN (באנגלית), נבדק ב-2021-05-06
ואני קורא לך

ואני קורא לך הוא אלבומו השביעי של הזמר אייל גולן אשר יצא לאור ב-18 באוגוסט 2002.
את מרבית שירי האלבום כתב והלחין ארקדי דוכין, אך השתתפו בכתיבה ובהלחנה גם שלמה ארצי, מיכה שטרית, ירון כהן ודני שושן. דוכין גם ביצע עם גולן באלבום את הדואט "תחזרי" שכתב והלחין שלמה ארצי. מלבד שיר הנושא, בלטו עוד באלבום: "אלוהיי", "האור שבעיניים", ו"ים פרחים" שהיה ביצוע מחודש לשיר של תמיר אלקיים.
בתחילה, העיבודים וההפקה המוזיקלית של האלבום הופקדו בידיו של ארקדי דוכין, אך לאחר שהוקלטו 3 שירים, החליטו גולן ואמרגנו ישי בן צור להחליף את דוכין ביעקב למאי, מחשש שהעיבודים לא יקלעו לטעם הקהל המזרחי.
האלבום נמכר בכ-100,000 עותקים והגיע למעמד של "אלבום פלטינה".
רשימת רצועות

| ואני קורא לך> מס' | ואני קורא לך> שם | ואני קורא לך> מילים | ואני קורא לך> לחן | ואני קורא לך> משך | ואני קורא לך>  | ואני קורא לך>  | ואני קורא לך>  | ואני קורא לך>  | ואני קורא לך>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אלוהיי  | ארקדי דוכין | ארקדי דוכין | 4:27 |  |  |  |  |  |
| 2. | האור שבעיניים  | ירון כהן ולי אזרק | ירון כהן ולי אזרק | 3:27 |  |  |  |  |  |
| 3. | תחזרי  | שלמה ארצי | שלמה ארצי | 4:28 |  |  |  |  |  |
| 4. | לאהוב אותך  | ארקדי דוכין | ארקדי דוכין | 3:50 |  |  |  |  |  |
| 5. | ואני קורא לך  | ארקדי דוכין | ארקדי דוכין | 4:48 |  |  |  |  |  |
| 6. | ראיתי בך אישה  | ארקדי דוכין | ארקדי דוכין | 3:02 |  |  |  |  |  |
| 7. | דברי איתי  | ירון כהן | ירון כהן | 4:10 |  |  |  |  |  |
| 8. | איך  | יעקב יעקובסון | ארקדי דוכין | 4:15 |  |  |  |  |  |
| 9. | ים פרחים (גרסת כיסוי)  | דני שושן | דני שושן | 3:13 |  |  |  |  |  |
| 10. | הלילה השחור  | מיכה שטרית | ואסיליס קלאידיס (יווני) | 3:39 |  |  |  |  |  |
משתתפים באלבום

עיבוד והפקה מוזיקלית: יעקב למאי (מלבד השירים "ואני קורא לך", "לאהוב אותך" ו"איך" שעובדו והופקו מוזיקלית על ידי ארקדי דוכין)
קלידים: יעקב למאי, עמית הראל, גיל פלדמן
קלידים ותיכנות מחשב (בשירים - "ואני קורא לך", "לאהוב אותך", "איך"): ארקדי דוכין, שיקו חייק
תופים: אשר פדי, מיכאל אבגיל (בשיר "ואני קורא לך"), ניר מנצור (בשיר "לאהוב אותך")
גיטרה בס: אבי יפרח
ארקדי דוכין, שחם אוחנה - בשירים "ואני קורא לך", "לאהוב אותך", "איך"
גיטרות: אבי סינגולדה, יהודה קיסר
דרבוקה: רוני דדון, רמזי קטנאני
כלי הקשה: אורן בלבן, רוני עברין בשיר "איך", זוהר פרסקו בשיר "לאהוב אותך"
אקורדיון: ניצן עין-הבר, בוריס אליאב
כלי נשיפה (בשיר "איך"): דורון סילשי, מרסלו זובר, עודד מאיר
בוזוקי: אריס נחום
כינור: ילמז טשצ'שמה
בולבול טרנג (בשיר "לאהוב אותך") אהובה עוזרי
הפקת שירה וקולות: יהודה תמיר
קולות: טל עמר, חגי מזרחי, ארקדי דוכין, יסמין לוי, יוסי יוסף
השביט הגדול של 371 לפני הספירה

השביט הגדול של 371 לפני הספירה, הקרוי לעיתים גם שביט אריסטו, היה שביט שנחשב אולי כמקור של משפחת שביטי קרויץ.
השביט הגדול נצפה על ידי אריסטו, אפורוס, וקליסתנס. אפורוס דיווח שהוא התפצל לשני חלקים, שבר גדול יותר, שלדעת אסטרונומים חזר ככל הנראה בשנת 1106 לספירה, כ-X/1106 C1, ועוד שבר קטן יותר. אם אכן היה זה המקור לכל שביטי קרויץ, היה לו וודאי גרעין בקוטר של לפחות 120 קילומטרים. בעודו נראה מכדור הארץ, נאמר עליו כי הטיל צללים בלילה באופן הדומה לירח מלא.
תצפיות

דווח כי לשביט היה זנב ארוך ובהיר שצבעו אדמדם, וכן גרעין בהיר יותר מכל כוכב בשמי הלילה.
אריסטו כתב בכרך 1 של מטאורולוגיקה (אנ') (Meteorologica):
השביט הגדול, שהופיע בערך בזמן רעידת האדמה באכאיה ובגל הגאות, עלה במערב... השביט הגדול... הופיע במהלך החורף בכפור הבהיר במערב, בארכיונשיפ של אסטיוס: בלילה הראשון שקיעת השביט לא נראתה לפני ששקעה השמש, אך בלילה השני הוא נראה, בהימצאו במרחק הקטן ביותר מאחורי השמש שיאפשר לראות אותו, ושקע מיד. האור שלו השתרע על פני שליש מהשמים ברצועה גדולה, כביכול, וכך נקרא שביל. הוא התרומם גבוה כמו החגורה של אוריון, ושם נעלם.
בציטוט מקור אבוד כתב דיודורוס סיקולוס:
הנה נראה בשמים במהלך לילות רבים לפיד גדול בוער אשר נקרא על פי צורתו קרן בוערת... ללפיד הזה הייתה בהירות רבה... ולאורו כוח כזה שהוא הטיל צללים על כדור הארץ דומה לאלו שהטיל הירח.
מקור לשביטי קרויץ

היינריך קרויץ היה אסטרונום גרמני, שטען כי מסלוליהם של מספר שביטים "מחככי שמש" קשורים וכנראה נוצרו כאשר שביט גדול "מחכך שמש" התפצל מאות שנים קודם לכן. הקבוצה ידועה כיום בשם שביטי קרויץ (Kreutz Sungrazers), וייצרה כמה מהשביטים הבהירים ביותר שנראו אי פעם, כולל X/1106 C1 ושביט איקייה-סקי. ייתכן שהשביט היה האב של הקבוצה כולה.
השפעה נבואית

דיודורוס כתב שאחדים סברו כי השביט ניבא את דעיכת הספרטנים, ומתאר את הוויכוח על טיבו.
במהלך כהונתם, לאחר שהלאקדיימונים החזיקו בעליונות ביוון במשך כמעט חמש מאות שנה, ניבא אות אלוהי את אובדן האימפריה שלהם... וקצת מאוחר יותר, להפתעת כולם, הספרטנים הובסו בקרב גדול ואיבדו באופן בלתי הפיך את עליונותם. חלק מתלמידי הטבע ייחסו את מקור הלפיד לסיבות טבעיות, והביעו את הדעה שההתגלות מעין זו מתרחשות בהכרח בזמנים קבועים, וכי בנושאים אלו הצליחו הכשדים בבבל ושאר האסטרולוגים לנבואות מדויקות. האנשים האלה, הם אומרים, אינם מופתעים כאשר תופעה כזו מתרחשת, אלא אם היא לא מתרחשת, מכיוון שלכל קבוצת כוכבים מסוימת יש מחזור מיוחד משלה והם משלימים את המחזורים הללו באמצעות תנועות ארוכות שנים במסלולים מוגדרים.
מחלוקת על תאריך

השביט מצוין לעיתים כמי שהתרחש במהלך 373–372 לפנה"ס במקום 372–371 לפנה"ס. סנקה כתב מאוחר יותר שהתצפיות על השביט עלו בקנה אחד עם השמדת בורה (Bura (Achaea)) והליקה (Helike), מה שיכול לרמוז על שנת 373–372 לפני הספירה.
בשריפה ההיא היו הרבה דברים ראויים שיש לשים לב אליהם, אך לא יותר מכך שכאשר הבזיק בשמים הים כיסה מיד את בורה והליקה.
רוב המקורות מתייחסים אל המאורע כמתרחש בשנים 372–371 לפני הספירה. גורן הנריקסון כותב.
ניתן לתארך במדויק את התוכן בטקסט מאת דיודורוס בשתי גישות שונות ועצמאיות ל-372/371 לפני הספירה. האולימפיאדה הראשונה נחגגה לאחר היפוך הקיץ בשנת 776 לפנה"ס, מה שנותן 372 לפנה"ס עבור האולימפיאדה המאה והשניה, וניתן לתארך את הארכונשיפ של אלקיסטנס לאותה שנה מהכתובות על שיש הפריום. התיארוך של הטקסט מאת אריסטו קצת יותר מסובך. הוא מתארך תחילה את השביט הגדול ל"בערך בזמן רעידת האדמה באכאיה", אך מאוחר יותר הוא כותב באופן ספציפי יותר שהוא הופיע "בארכיונשיפ של אסטיוס", שלפי דיודורוס היה הארכון בשנת רעידת האדמה באכאיה. אשר מ- Marble Parium ניתן לתקן ל-373/372 לפני הספירה. נראה שהתיארוך של אריסטו של השביט לארכיונשיפ של אסטיוס משוער, אך תיארוך רעידת האדמה בארכאה מדיוק.
זהות כשביט אנקה

האסטרונום גוראן הנריקסון שיער שהשביט היה השביט אנקה, אם כי זו לא טענה מקובלת באופן נרחב.
הטיעונים של סנקה נגד אפורוס

בהתבסס על האמונה היוונית העתיקה ששביטים הם המקור של עצמים שמימיים, סנקה קרא תיגר על הדיווח של אפורוס.
הוא טוען שכוכב השביט הגדול חזה את שקיעתן של הליקה ובורה, שעיני העולם כולו צפו בקפידה, מאז שגרר נושאים של רגע גדול ברכבתו, התפצל לשני כוכבים; אבל אף אחד מלבדו לא ציין את זה. מי, אני תוהה, יכול היה לראות את הרגע שבו השביט התפרק ונפרד לשני חלקים? ואם יש מי שראה אותו מתפצל לשניים, איך זה שאיש לא ראה אותו נוצר מהשניים? ומדוע אפורוס לא הוסיף את שמות שני הכוכבים להם הוא התפרק, מכיוון שהם ודאי היו חלק מחמשת כוכבי הלכת?
ראו גם

SOHO
לקריאה נוספת

Marsden B. G. (1989), The Sungrazing Comets Revisited, Asteroids, comets, meteors III, Proceedings of meeting (AMC 89), Uppsala: Universitet, 1990, eds C. I. Lagerkvist, H. Rickman, B. A. Lindblad., p. 393
Lee, Sugeun; Yi, Yu; Kim, Yong Ha; Brandt, John C. (2007). "Distribution of Perihelia for SOHO Sungrazing Comets and the Prospective Groups". Journal of Astronomy and Space Sciences. 24 (3): 227–234. Bibcode:2007JASS...24..227L. doi:10.5140/JASS.2007.24.3.227.
הערות שוליים

↑  Marsden B.G. (1967), "The Sungrazing Comet Group", The Sungrazing Comet Group I, The Astronomical Journal, vol. 72, p. 1170, Bibcode:1967AJ.....72.1170M, doi:10.1086/110396
↑  Marsden B.G. (1989), "The Sungrazing Comet Group II", The Astronomical Journal, 98: 2306, Bibcode:1989AJ.....98.2306M, doi:10.1086/115301
1 2 3  David A.J. Seargent (2008), "The Great Comet of (ca.) 372 B.C., Aristotle's Comet", The Greatest Comets in History, Springer Science & Business Media, ISBN 9780387095134
1 2  Donald K. Yeomans (1998). "Great Comets in History". Jet Propulsion Laboratory. Retrieved 2007-03-15.
1 2 3  England, K. J. (2002). "Early Sungrazer Comets" (PDF). Journal of the British Astronomical Association. 112: 13. Bibcode:2002JBAA..112...13E.
↑  Williams, John (1871). Observations of Comets: From 611 B.C. to A.D.1640 : Extracted from the Chinese annals. Retrieved 18 April 2014.
↑  Aristotle, Meteorology, archived from the original on 2004-04-05
↑  Hockey, Thomas (2009). The Biographical Encyclopedia of Astronomers. Springer Publishing. ISBN 978-0-387-31022-0. Retrieved August 22, 2012.
↑  European Space Agency, 'Sungrazer' comets
↑  Siculus, Diodorus. "Bibliotheca historica, Book XV".
↑  Seneca, Natural Questions, Book 7, (5.4)
1 2  Henriksson, Göran. "Aristotle, King David, King Zhou and Pharaoh Thutmosis III Have Seen Comet Encke".
↑  Seneca the Younger, Naturales Quaestiones 7.16; (translated by John Clarke, 1910)
וג

ערך זה עוסק באזור היסטורי באתיופיה. אם התכוונתם לירחון אופנה, ראו .
וג (בגעז: ዌግ) הוא אזור היסטורי בצפון אתיופיה השוכן בין תיגראי ללסתה. סקוטה היא העיר העיקרית במחוז המשמשת כמרכז מסחרי ואזורי חשוב.
לפנים ישבו במחוז האגאו ובמסורת האתיופית נחשב לחלק מהשטחים שקיבל אדל. מראשיתו היה המחוז למקום בו הייתה התנגדות לממלכת אקסום וכן למולדתה של שושלת זאגווה ששלטה באתיופיה בתקופת החושך. במאה ה-13 תושבי המחוז היו ברובם נוצרים.
כאשר השושלת הסולומונית תפסה את כס הקיסרות האתיופית בשנת 1270 ניתנו וג וסביבותיה כחלק מהסדר החדש לשושלת זאגווה המודחת אשר קיבלה גם את התואר וגשום (מושל וג).
במאה ה-20 היה האזור לנפה במחוז וואלו. כיום, שטחי וג כלולים במחוז וג המרה שבמדינת אמהרה.
הערות שוליים

↑  James Arthur Quirin, Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920, University of Pennsylvania, 1992, ISBN 9780812231168, p. 23
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ון פיצג'רלד קנדי

מעמד ההשבעה של חברי הקבינט, 21 בינואר 1961
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ון פיצג'רלד קנדי כיהן במשך שנתיים ועשרה חודשים, ממועד השבעת הנשיא קנדי ב-20 בינואר 1961 ועד שנרצח ב-22 בנובמבר 1963.