stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנסט קלוויצקי
קריירה

קלוויצקי היה במועדון אוניון גלזנקירכן מעיר הולדתו עד שנת 1933, ולאחר מכן עבר למועדון שאלקה 04 שמאותה העיר. באליפות גרמניה כבש בסך הכל 54 שערים ב-66 הופעות ומדורג במקום השני אחרי פריץ שפאן.[דרושה הבהרה] קלוויצקי כבש 38 שערים ב-36 משחקי גביע גרמני וכבש 113 שערים ב-142 הופעות בגאוליגה ווסטפאלן שהייתה לליגה האזורית. הוא זכה ב-6 תוארי אליפות גרמניה וסיים שלוש פעמים כמלך השערים כשבגמר 1939 הבקיע חמישייה לרשתה של אדמירה וינה בניצחון 0–9. גם בגביע הגרמני ב-1937 הוא זכה כשבגמר נגד פורטונה דיסלדורף כבש בניצחון 1–2. קלוויצקי מעולם לא זכה לשחק במדי נבחרת גרמניה והיה קרוב לכך במשחק נגד הונגריה ב-1939 כשהיה חלק מהסגל, אך בסוף ארנסט להנר שותף במקומו.
הוא גויס בשנת 1942 לורמאכט. לאחר האימון[דרושה הבהרה] בעיר בון קלוויצקי נשלח לחזית המזרחית, וכשנפצע הוא הגיע לעיר גוסלאר על מנת להתאושש. בתום מלחמת העולם השנייה הוא נלקח בשבי, ממנו השתחרר ושיחק לזמן קצר בקבוצות רנניה קלן ופרושיש-אולדנדורף בה סיים את הקריירה בשנת 1949. בגיל 65, הוא ואשתו ארנה עברו להתגורר בברמן עם בתם אלסבט וחתנו הלמוט יגיילסקי, שהיה גם הוא כדורגלן.
תארים

אליפות גרמניה (6): 1934, 1935, 1937, 1939, 1940, 1942
הגביע הגרמני: 1937
מלך השערים באליפות גרמניה (3): 1937, 1939, 1943
הבחירות לנשיאות ישראל (1952)

הבחירות השלישיות לנשיאות ישראל נערכו בכנסת ב-8 בדצמבר 1952, בעקבות פטירתו של הנשיא הראשון חיים ויצמן כחודש קודם לכן ב-9 בנובמבר. בתקופת הביניים שבין מותו של ויצמן לעריכת הבחירות, שימש יושב ראש הכנסת יוסף שפרינצק כנשיא בפועל.
המועמדים

ראש הממשלה דוד בן-גוריון הציע למדען היהודי הנודע אלברט איינשטיין לכהן במשרה אולם הלה סירב להצעה.
המועמדים שהציעו עצמם היו:
יצחק בן-צבי: ממייסדי מפא"י (המפלגה השלטת מטעמה גם שימש כחבר הכנסת) וההסתדרות, נשיא הוועד הלאומי לשעבר, מחותמי מגילת העצמאות.
פרץ ברנשטיין: חבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים, נמנה אף הוא על חותמי מגילת העצמאות.
יצחק גרינבוים: חותם נוסף על המגילה, שר בממשלה הזמנית. במועצת המדינה הזמנית כיהן מטעם הציונים הכלליים, אך עם השנים הפך למזוהה עם מפ"ם.
מרדכי נורוק: חבר הכנסת מטעם המזרחי ושר הדואר בממשלה המכהנת.
תוצאות הבחירות

שלושה סיבובי הצבעה נדרשו בטרם הושג רוב מוחלט לאחד המועמדים. פרץ ברנשטיין פרש לאחר הסיבוב השני וחברי מפלגתו הצביעו בעד מרדכי נורוק. חברי מפ"ם העבירו את תמיכתם בסיבוב השלישי ליצחק בן-צבי ובכך הביאו לבחירתו.
| המועמד | מפלגה | מפלגה | קולות> סיבוב ראשון | קולות> סיבוב שני | קולות> סיבוב שלישי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יצחק בן-צבי |  | מפא"י | 48 | 48 | 62 |
| מרדכי נורוק |  | המזרחי | 15 | 15 | 40 |
| יצחק גרינבוים |  | עצמאי | 17 | 18 | 5 |
| פרץ ברנשטיין |  | הציונים הכלליים | 18 | 18 | - |
| פתק לבן | פתק לבן | פתק לבן | 12 | 12 | 5 |
| פתקים פסולים | פתקים פסולים | פתקים פסולים | 0 | 0 | 0 |
| לא הצביעו | לא הצביעו | לא הצביעו | 10 | 9 | 8 |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 120 | 120 | 120 |
הערות שוליים

↑  התכתבות ושיחות עם אלברט איינשטיין בנוגע להצעה לכהן כנשיא המדינה, בבלוג של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
הטור של פולין

| --- | --- |

לוגו המרוץ
 מדינות:  פולין פולין
 סוג:  מרוץ קטעים
 אורך המסלול:  1,036 קילומטרים
 חודש:  אוגוסט
 משך:  שבוע
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  1928
 מרוצים עד כה:  80
 מנצח ראשון:  פולין פליקס וויצ'ק
 מוביל במספר הניצחונות:  3 ניצחונות:   פולין דאריוש בארנווסקי   פולין אנדרז' מירז'ווסקי   פולין מריאן וויצ'קווסקי
 מנצח אחרון:  דנמרק יונאס וינגגור
 שנת מרוץ אחרונה:  2024
 
הדבוקה הקדמית, 2019
הדבוקה בשנת 2013, לפני הזינוק באחד הקטעים
הטור של פולין (בפולנית: Wyścig Dookoła Polski; באנגלית: Tour de Pologne) הוא מרוץ אופני כביש מפולין בדרג הוורלד טור שנערך לראשונה בשנת 1928. עד שנת 1952 המרוץ התרחש באופן אקראי ולא רציף, אך מאז השנה הזו הוא הפך לשנתי. עד 1993, המרוץ היה לרוכבים חובבים בלבד.
היסטוריה

המרוץ נוסד בשנת 1928 באורך של 1,500 ק"מ ורכבו בו עשרות רחובות מקומיים, פליקס וויצ'ק ממועדון בידגושץ' ניצח בו.
כמו שאר המרוצים העולמיים, בתקופת מלחמת העולם השנייה המרוץ לא התקיים, הוא חזר בגרסה מחודשת בשנת 1947, וסטאניסלאב גרז'לק המקומי ניצח.
בעשרות השנים הראשונות בהן התקיים רוב המנצחים היו מקומיים (כמו שאר מרוצי האופניים הוותיקים מהמאה ה-20). אך דווקא בטור של פולין המנצח הזר הראשון הגיע יחסית מוקדם, בשנת 1949 עם פרנצ'סקו לוקאטלי האיטלקי. המנצח הזר השני הגיע 11 שנים מאוחר יותר, זה היה רוג'ר דירקר הבלגי. המנצח הצרפתי הראשון במרוץ היה לורן בורשאר, בשנת 2002.
בשנת 2005 המרוץ עלה לדרג UCI ProTour (כיום UCI World Tour). הדרגה הגבוהה ביותר של מרוצי האופניים המקצועיים.
אף על פי שהמרוץ מתאים יותר לפנצ'רים ולמטפסים, בשנת 2011 ניצח בו הספרינטר פטר סאגאן לאחר שגם ניצח שני קטעים במרוץ.
ב-5 באוגוסט 2019, במהלך הקטע ה-3 (בו ניצח פסקל אקרמן) מת ביורג למברכט לאחר שהתרסק כתוצאה מדום לב ופגע בבטון.
גם במהדורה של 2020 המרוץ עלה לכותרות עקב תאונה קשה, כאשר בקטע הראשון פאביו יאקובסן נחסם על ידי בן ארצו דילן חרונבייחן, עף מעבר למתרסי המסלול ונפצע קשה, עיקר פציעותיו של יאקובסן היו בגולגולת שלו, הוא היה שרוי בקומה יומיים אך בהמשך התייצב והשתפר מצבו. ביקורת קשה נמתחה על מארגני המרוץ, גם בגלל מתרסי המסלול וגם בגלל שספרינט הסיום היה בירידה והרוכבים הגיעו בו למהירויות של מעל 80 קמ"ש.
מנצחים בשנים האחרונות

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1997 | שווייץ רולף ז'רמן |  |
| 1998 | רוסיה סרג'יי איוואנוב |  |
| 1999 | פולין תומאש ברוזינה |  |
| 2000 | פולין פיוט פז'דל |  |
| 2001 | צ'כיה אונדריי סוסנקה |  |
| 2002 | צרפת לורן ברושאר |  |
| 2003 | פולין סזארי זאמאנה |  |
| 2004 | צ'כיה אונדריי סוסנקה | אקווה & סאפונה |
| 2005 | לוקסמבורג קים קירצ'ן | פאסה בורטולו |
| 2006 | גרמניה סטפן שומאכר | גרולשטיינר |
| 2007 | בלגיה יוהאן ואנסומרן | פרדיקטור - לוטו |
| 2008 | בלגיה ינס וויגט | CSC |
| 2009 | איטליה אלסנדרו באלאן | למפרה |
| 2010 | אירלנד דן מרטין | גרמין |
| 2011 | סלובקיה פטר סאגאן | ליקוויגאס |
| 2012 | איטליה מורנו מוזר | ליקוויגאס |
| 2013 | הולנד פיטר ווינינג | אוריקה גרין אדג' |
| 2014 | פולין רפא מייקה | טינקוף |
| 2015 | ספרד יון איזאגירה | מוביסטאר |
| 2016 | בלגיה טים ולנס | לוטו - סודאל |
| 2017 | בלגיה דילן טונס | BMC |
| 2018 | פולין מיכל קוויאטקובסקי | קבוצת סקיי |
| 2019 | רוסיה פאוול סיבאקוב | קבוצת אינאוס |
| 2020 | בלגיה רמקו אוונפול | דקונינק קוויק-סטפ |
| 2021 | פורטוגל ז'ואאו אלמיידה | דקונינק קוויק-סטפ |
| 2022 | הממלכה המאוחדת אית'ן הייטר | קבוצת אינאוס |
| 2023 | סלובניה מאטיי מוחוריץ' | קבוצת בחריין–ויקטוריוס |
| 2024 | דנמרק יונאס וינגגור | יומבו–ויסמה |
הערות שוליים

↑  טור פולין 2011, באתר ProCyclingStats.com
דני פודי

| --- | --- |

פודי בכנס קומיק-קון, 2013
 לידה:  10 במרץ 1979 (בן 45) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 שם לידה:  Daniel Mark Pudi 
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  שחקן, בדרן, כותב, מפיק ובמאי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרקט
 בת זוג:  בריג'ט שוולטר (2004-)
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל מארק "דני" פודי (באנגלית: Daniel Mark Pudi; נולד ב-10 במרץ 1979) הוא שחקן, קומיקאי, כותב, מפיק ובמאי אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות תפקידו כעאבד נדיר בסדרה הקומית "קומיוניטי" של רשת NBC. על תפקידו היה מועמד שלוש פעמים לפרס חביב אגודת מבקרי הטלוויזיה האמריקאית לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית ומועמד לפרס אגודת מבקרי הטלוויזיה האמריקאית על הישג יחיד במינו בקומדיה.
ביוגרפיה

פודי נולד בשיקגו, אילינוי, לאמא פולנייה-אמריקאית, מתכנתת ואנליטיקאית, ולאב הודי-אמריקאי. פודי דובר פולנית בזכות אמו וסבתו. פודי למד מחול בשיקגו וסיים תואר בתקשורת ותיאטרון באוניברסיטת מרקט במילווקי, ויסקונסין, בשנת 2001. באוניברסיטת מרקט, פודי היה הזוכה הראשון במלגת כריס פארלי. מעבר לתשלום עבור שנת לימודים שלמה, המלגה הובילה לכך שהוא הופיע באירוע אלתור קומדיה בה השתתפו ג'ים ברויאר ודייב שאפל, מה שהגביר את העניין שלו בללמוד אלתורים.
קריירה

פודי הפך למגייס עובדים עבור חברה לחיפוש מנהלים לפני שעבר ללוס אנג'לס בשנת 2005 על מנת לחפש תפקידים בסרטי קולנוע וטלוויזיה. פודי הופיע במספר פרסומות בטלוויזיה למותגים שונים, כמו מקדונלד'ס, סניקרס, פוקימון ועוד.
בשנת 2008 ביצע הופעת אורח בסיטקום "המופע של ביל אנגוול" (אנ') ברשת TBS.
החל מ-2009 פודי כיכב בקומדיית המצבים "קומיוניטי", שם גילם את דמותו של עאבּד נדיר, סטודנט האובססיבי על התרבות הפופולרית. פודי גילם את הדמות למשך כל 6 עונותיה של הסדרה, עד לסיומה ב-2015. החל מ-2017 פודי מדבב את יואי בסדרה המונפשת של דיסני "סיפורים של ברווזים".
משנת 2020 פודי גם מככב בסיטקום "Mythic Quest" של אפל TV פלוס, בתור בראד.
בשנת 2021 שיחק בסרט "פלורה ויוליסס" המבוסס על ספר באותו שם משנת 2013 שכתבה קייט די-קמילו.
בשנת 2023 שיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "מישהו שפעם הכרתי" שביים וכתב דייב פרנקו; הסרט הוקרן באמזון פריים וידאו ב-10 בפברואר 2023.
חיים אישיים

פודי נשוי לברידג'ט שוולטר. הם נפגשו בזמן לימודיהם באוניברסיטת מרקט בשנת הלימודים הראשונה. בינואר 2012 נולדו לזוג תאומים: ג'יימס טימותי ופיונה ליי. פודי הוא גם אצן, והשלים מספר מרתונים.
הערות שוליים

↑  "Danny Pudi Biography". Fancast. אורכב מ-המקור ב-2010-11-19. נבדק ב-2010-11-09.
↑  "Teresa K. Pudi (Komendant)". Poles.org. נבדק ב-10 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "10 things you don't know about Danny Pudi". Marquette Magazine. Marquette University. Spring 2004. נבדק ב-10 ביוני 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Sweeney Etter, Nicole. "Breakout star Danny Pudi was a hit at Marquette first". Marquette Magazine. Marquette University. נבדק ב-10 ביוני 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Souri, Ranjit (בנובמבר 2009). "Desis on Cable: Reshma Shetty and Danny Pudi". India Currents. אורכב מ-המקור ב-2011-06-04. נבדק ב-2009-12-25. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Weddings; Showalter-Pudi". Telegraph - Herald. Dubuque, Iowa. 8 באוקטובר 2004. נבדק ב-10 ביוני 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061741680  ISNI: 0000 0001 1995 4160  LCCN: n2011034355  MusicBrainz: d1da0044-6df0-4492-b532-299676acd66a  VIAF: 170975063   WorldCat (עם VIAF): 170975063
דייגו קוסטה

דייגו דה סילבה קוסטה (בפורטוגזית ובספרדית: Diego da Silva Costa; נולד ב-7 באוקטובר 1988 לגארטו, סרז'יפה, ברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי-ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בגרמיו  מליגת העל הברזילאית.
קריירת מועדונים > ראשית דרכו

קוסטה נולד בלגארטו שבברזיל. הוא קיבל את השם דייגו על שמו של הכדורגלן הארגנטינאי דייגו מראדונה. קוסטה החל את הקריירה המקצועית שלו בספורטינג בראגה הפורטוגלית, לאחר ששיחק באופן במחלקת הנוער של הקבוצה ולפני כן במחלקת הנוער של ברצלונה אספורטה קלוב מברזיל.
בקיץ 2006 הושאל קוסטה לפנאפייל מהליגה השנייה בפורטוגל. בספורטינג בראגה כבש את שערו האירופי הראשון - בגביע אופ"א, בניצחון 0–1 על פארמה. בחלון ההעברות ביולי 2007 נרכש קוסטה על ידי אתלטיקו מדריד מהלה ליגה, תמורת מיליון וחצי אירו, בתמורה ל-50% מכרטיסו. בעונות 2007/2008 ו-2008/2009 הושאל קוסטה לסלטה ויגו ולאלבסטה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-8 ביולי 2009 נמכר קוסטה לריאל ואיאדוליד מספרד, כחלק מעסקה בה עשה סרחיו אסנחו את הדרך ההפוכה, לאתלטיקו. במדי ויאדוליד הופיע קוסטה 36 פעמים, וכבש 9 שערים בכל המסגרות. למרות יכולתו המצוינת של קוסטה, ירדה ויאדוליד לליגה הספרדית השנייה, לאחר שסיימה במקום ה-18, הפרש נקודה אחת בלבד ממאלגה שהייתה במקום ה-17.
קריירת מועדונים > אתלטיקו מדריד

ביוני 2010 חזר קוסטה לאתלטיקו מדריד מהלה ליגה שבספרד, שרכשה את כרטיס השחקן שלו במלואו. ב-26 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, לאחר שנכנס כחילוף לסרחיו אגוארו שנפצע, במשחק בו ניצחה אתלטיקו את ריאל סרגוסה.
בחודש יולי 2011 נפצע קוסטה באופן חמור, פציעה שהשביתה אותו עד לסיום המחצית הראשונה של העונה. בינואר 2012 הושאל קוסטה לראיו ואיקאנו עד לסיום העונה. בחמישה חודשים בואיקאנו כבש קוסטה עשרה שערים ב-16 הופעות ליגה.
בדצמבר 2012 היה מעורב קוסטה בשתי תגרות בשני משחקים נפרדים: החל במשחק הדרבי של מדריד, בהפסד 0–2 לריאל מדריד, בו לא ננקטו נגד קוסטה צעדים משמעותיים, והמשך במשחק בשלב הבתים של הליגה האירופית, בהפסד 0–1 לוויקטוריה פלזן, כאשר לאחריו הורחק קוסטה על ידי אופ"א מארבעה משחקים. על אף התנהגותו הבעייתית של קוסטה, מאמנו דייגו סימאונה המשיך לתת לו קרדיט.
בחצי גמר גביע המלך הספרדי נפגשה אתלטיקו עם סביליה. במשחק הראשון כבש קוסטה צמד פנדלים בניצחון 1–2, והמשחק השני נגמר בשוויון 2–2, ואתלטיקו עלתה לגמר גביע המלך.
בגמר נפגשה אתלטיקו עם יריבתה העירונית, ריאל מדריד. בגמר, שנערך ה-17 במאי 2013, כבש קוסטה את שער השוויון בדקה ה-35. שער הניצחון נכבש מראשו של ז'או מיראנדה, בדקה ה-99. משחק זה נגמר בניצחון 1–2 לאתלטיקו, שהיה הניצחון הראשון של אתלטיקו בדרבי של מדריד מזה 14 שנים, משנת 1999. אתלטיקו זכתה בתואר לראשונה מאז שנת 1996.
באוגוסט 2013 חידש קוסטה את חוזהו באתלטיקו עד לשנת 2018 תוך הכפלת שכרו. במשחק פתיחת עונת 2013/2014 כבש קוסטה צמד בניצחון קבוצתו 1–3 על סביליה. ב-22 בספטמבר כבש קוסטה צמד בהופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–3 על אוסטריה וינה.
בשמינית גמר ליגת האלופות, נפגשה אתלטיקו עם מילאן, וקוסטה כבש בניצחון 0–1 על מילאן בסן סירו והוסיף צמד במשחק השני בניצחון 1–4 לאתלטיקו בוויסנטה קלדרון, ובכך סייע לקבוצתו להעפיל לרבע גמר ליגת האלופות. בחצי הגמר, נפגשה אתלטיקו עם צ'לסי. לאחר תיקו מאופס במדריד, ניצחה אתלטיקו 1–3 בסטמפורד ברידג', ועלתה לגמר ליגת האלופות לראשונה מאז שנת 1974 ובפעם השנייה בלבד בתולדותיה.
קריירת מועדונים > צ'לסי

ב-1 ביולי 2014 חתם במועדון האנגלי צ'לסי עבור 40 מיליון יורו.
ב-27 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה וכבש שער במשחק ידידות נגד אולימפיה ליובליאנה. ב-18 באוגוסט במחזור הראשון של הליגה האנגלית בעונת 2014/2015, כבש את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון צ'לסי 1–3 על ברנלי. ב-13 בספטמבר 2014, כבש קוסטה את השלושער הראשון שלו במדי צ'לסי בניצחון קבוצתו 2–4 על סוונסי סיטי במסגרת המחזור הרביעי בפרמייר ליג. ב-12 במרץ 2016 נשך קוסטה את גארת' בארי וקיבל כרטיס אדום.
בעונת 2016/2017 כבש קוסטה צמד שערי ניצחון מאוחרים בשני משחקי פתיחת העונה נגד ווסטהאם יונייטד ו-ווטפורד. קוסטה הוסיף צמד שערים נגד סוונסי ושער נגד ליברפול. ב-15 באוקטובר כבש בניצחון 0–3 על לסטר, וב-17 בדצמבר כבש קוסטה את שערו ה-13 בליגה והעניק לצ'לסי ניצחון 0–1 על קריסטל פאלאס. קוסטה סיים את עונת 2016/17 עם 20 כיבושים וזכה עם צ'לסי בפרמייר ליג.
קריירת מועדונים > חזרה לאתלטיקו מדריד

ב-21 בספטמבר 2017 הושג סיכום בין צ'לסי לאתלטיקו מדריד על חזרתו של קוסטה לאתלטיקו בינואר 2018. קוסטה חתם רשמית באתלטיקו מדריד ב-1 בינואר 2018.
ב-29 בדצמבר 2020 בוטל החוזה בין השחקן למועדון הספרדי, וקוסטה הפך לשחקן חופשי.
קריירת מועדונים > אתלטיקו מיניירו

ב-14 באוגוסט 2021 חתם קוסטה באתלטיקו מיניירו מהליגה הברזילאית עד לדצמבר 2022.
קריירת מועדונים > וולברהמפטון וונדררס

ב-12 בספטמבר 2022 חתם בוולברהמפטון וונדררס מהפריימר ליג לעונה אחת. ב-15 באפריל 2023 כבש שער בכורה בניצחון 0–2 על ברנטפורד.
קריירת מועדונים > בוטפוגו וגרמיו

ב-12 באוגוסט 2023 חתם בבוטפוגו מליגת העל הברזילאית.
ב-8 בפברואר 2024 חתם בגרמיו.
קריירת נבחרות > נבחרת ברזיל

ב-5 במרץ 2013 זומן קוסטה לראשונה לסגל נבחרת ברזיל, על ידי המאמן פיליפה סקולארי, לסדרת משחקי ידידות. הופעת הבכורה שלו הייתה נגד איטליה, כאשר נכנס כמחליף לפרד. לזכותו הופעה נוספת במדי ברזיל, נגד רוסיה.
קריירת נבחרות > נבחרת ספרד

בספטמבר 2013 הביע קוסטה את רצונו לשחק עבור נבחרת ספרד, שכן זה התאפשר בשל היותו אזרח ספרדי, ומכיוון שלא שיחק משחק רשמי במדי נבחרת ברזיל.
חרף התנגדות התאחדות הכדורגל הברזילאית, ב-5 במרץ 2014 השלים 90 דקות בהופעת הבכורה שלו בניצחון ספרד על איטליה 0–1. קוסטה כבש את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת הספרדית ב-12 באוקטובר 2014, בניצחון 0–4 של ספרד על לוקסמבורג במסגרת משחקי מוקדמות יורו 2016.
קוסטה זומן למונדיאל 2018 וכבש שני שערים בתיקו 3–3 עם נבחרת פורטוגל.
סטטיסטיקות קריירה > מועדונים

מעודכן לתאריך 1 בינואר 2015
| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע1> הופעות | גביע1> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פנאפייל | 2006 | 13 | 5 | 1 | 0 | - | - | 14 | 5 |
| ספורטינג בראגה | 2007 | 7 | 0 | 1 | 0 | 2 | 1 | 10 | 1 |
| סך הכל בפורטוגל | סך הכל בפורטוגל | 20 | 5 | 2 | 0 | 2 | 1 | 24 | 6 |
| סלטה ויגו | 2007/2008 | 30 | 5 | 1 | 0 | - | - | 31 | 5 |
| אלבסטה | 2008/2009 | 35 | 9 | 1 | 0 | - | - | 36 | 9 |
| ריאל ואיאדוליד | 2009/2010 | 34 | 8 | 2 | 1 | - | - | 36 | 9 |
| אתלטיקו מדריד | 2010/2011 | 28 | 6 | 5 | 1 | 6 | 1 | 39 | 8 |
| אתלטיקו מדריד | 2011 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| ראיו ואיקאנו | 2012 | 16 | 10 | 0 | 0 | - | - | 16 | 10 |
| אתלטיקו מדריד | 2012/2013 | 31 | 10 | 8 | 8 | 5 | 2 | 44 | 20 |
| אתלטיקו מדריד | 2013/2014 | 35 | 27 | 8 | 1 | 9 | 8 | 52 | 36 |
| סך הכל בספרד | סך הכל בספרד | 209 | 75 | 25 | 11 | 20 | 11 | 254 | 97 |
| צ'לסי | 2014/2015 | 26 | 20 | 4 | 1 | 7 | 0 | 37 | 21 |
| צ'לסי | 2015/2016 | 28 | 12 | 5 | 2 | 8 | 2 | 41 | 16 |
| צ'לסי | 2016/2017 | 17 | 13 | 2 | 0 | - | - | 19 | 13 |
| צ'לסי | סה"כ | 71 | 45 | 11 | 3 | 15 | 2 | 97 | 50 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 299 | 127 | 18 | 14 | 37 | 14 | 373 | 155 |
כולל גביע המלך הספרדי, הסופר קאפ הספרדי, גביע ה-FA, גביע הליגה האנגלית ומגן הקהילה.
סטטיסטיקות קריירה > נבחרת לאומית

| נבחרת | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| ברזיל | 2013 | 2 | 0 |
| ספרד | 2014 | 7 | 1 |
| ספרד | 2015 | 3 | 0 |
| ספרד | 2016 | 4 | 3 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 16 | 4 |
תארים > קבוצתיים

אליפות ספרד (1): 2013/14
גביע המלך הספרדי (1): 2012/13
הסופר קאפ האירופי (2): 2010, 2012
הליגה האירופית (1): 2017/18
אליפות אנגליה (2): 2014-15, 2016/17
גביע הליגה האנגלית (1): 2014/15
אליפות ברזיל (1): 2021
אליפות מינאס ז'ראיס בכדורגל: 2021
הגביע הברזילאי:2021
תארים > אישיים

מלך שערי גביע המלך הספרדי (1): 2012/13
שחקן החודש בלה ליגה (1): ספטמבר 2013
שחקן העונה בלה ליגה מטעם סוכנות הידיעות EFE ‏ (1): 2013/14
שחקן החודש בפרמייר ליג (1): אוגוסט 2014
הערות שוליים

↑  סיד לואו, שחקן פנים: דייגו קוסטה מסתער על צ'לסי, באתר nrg‏, 22 באפריל 2014
↑   שי נמרודי, אתלטיקו זכתה בגביע אחרי 1-2 ענק על ריאל, באתר הארץ, 18 במאי 2013
↑  היא חזרה: אתלטיקו ברבע הגמר עם 1:4 על מילאן, באתר ONE‏, 11 במרץ 2014
↑  מדריד עילית: אתלטיקו בגמר אחרי 1:3 על צ'לסי, באתר ONE‏, 30 באפריל 2014
↑  עכשיו זה רשמי: דייגו קוסטה חתם בצ'לסי, באתר ynet, 1 ביולי 2014
↑  יריית פתיחה: 1:3 לצ'לסי על ברנלי. קוסטה הבקיע, באתר ערוץ הספורט, 18 באוגוסט 2014
↑  ynet ספורט, רשמית: דייגו קוסטה שוחרר מאתלטיקו מדריד, באתר ynet, 3 בינואר 2021
↑  "Atlético-MG oficializa a contratação de Diego Costa" [Atlético-MG officialize Diego Costa's signing]. GE (בBrazilian Portuguese). 14 באוגוסט 2021. נבדק ב-14 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fernando Álvarez, Botafogo anuncia a Diego Costa, Diario AS, 12 August 2023
↑  ברזיל מעכבת את זימון קוסטה לנבחרת ספרד, באתר ynet, 4 באוקטובר 2013
↑  0:1 לספרד על איטליה, רונאלדו מלך שערי פורטוגל, באתר ONE‏, 5 במרץ 2014
| נבחרת ספרד – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 קסיאס •  2 אלביול •  3 פיקה •  4 מרטינס •  5 חואנפראן •  6 אינייסטה •  7 וייה •  8 צ'אבי •  9 טורס •  10 פברגאס •   11 פדרו •  12 דה חאה • 13 מאטה •  14 אלונסו • 15 ראמוס • 16 בוסקטס • 17 קוקה • 18 אלבה • 19 קוסטה • 20 קאסורלה • 21 סילבה • 22 אספיליקווטה • 23 ריינה • מאמן: דל בוסקה |  1 קסיאס •  2 אלביול •  3 פיקה •  4 מרטינס •  5 חואנפראן •  6 אינייסטה •  7 וייה •  8 צ'אבי •  9 טורס •  10 פברגאס •   11 פדרו •  12 דה חאה • 13 מאטה •  14 אלונסו • 15 ראמוס • 16 בוסקטס • 17 קוקה • 18 אלבה • 19 קוסטה • 20 קאסורלה • 21 סילבה • 22 אספיליקווטה • 23 ריינה • מאמן: דל בוסקה | ספרד |
| נבחרת ספרד – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 דה חאה •  2 קרבחאל •  3 פיקה •  4 נאצ'ו •  5 בוסקטס •  6 אינייסטה •  7 סאול •  8 קוקה •  9 רודריגו •  10 טיאגו •   11 ואסקס •  12 אודריאוסולה • 13 קפה •  14 אספיליקווטה • 15 ראמוס • 16 מונראל • 17 אספאס • 18 אלבה • 19 קוסטה • 20 אסנסיו • 21 סילבה • 22 איסקו • 23 ריינה • מאמן: היירו |  1 דה חאה •  2 קרבחאל •  3 פיקה •  4 נאצ'ו •  5 בוסקטס •  6 אינייסטה •  7 סאול •  8 קוקה •  9 רודריגו •  10 טיאגו •   11 ואסקס •  12 אודריאוסולה • 13 קפה •  14 אספיליקווטה • 15 ראמוס • 16 מונראל • 17 אספאס • 18 אלבה • 19 קוסטה • 20 אסנסיו • 21 סילבה • 22 איסקו • 23 ריינה • מאמן: היירו | ספרד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007399322105171  PLWABN: 9810653646205606  ISNI: 0000 0004 5852 1298  LCCN: no2016021210  VIAF: 87145067361766631433   WorldCat (עם VIAF): 87145067361766631433 
דייגו קוסטה במדי אתלטיקו מדריד, 2013
ארקדי מגדל

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  26 בפברואר 1911 (יוליאני) לידא, פלך וילנה, כיום בשטח בלארוס, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 בפברואר 1991 (בגיל 79) פרינסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Аркадий Бейнусович Мигдал 
 ענף מדעי:  פיזיקה גרעינית, יינון, פיזיקה תאורטית, ריאקציה גרעינית, פיזיקה, מדע פופולרי 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפיזיקה באוני' סנט פטרבורג 
 מנחה לדוקטורט:  מאטבי ברונשטיין 
 מוסדות:  המכון לסוגיות פיזיות  מכון קורצ'טוב  האוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני  מכון לנדאו לפיזיקה תיאורטית 
 תלמידי דוקטורט:  אנטולי לרקין, יורי גפונוב 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב ע״ש לנדאו (1977)  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור מהפכת אוקטובר  עיטור לנין 
 
ארקדי בינוסוביץ' (בנדיקטוביץ') מגדל (ברוסית: Арка́дий Бе́йнусович (Бенеди́ктович) Мигда́л, ‏, 11 במרץ 1911 לידא - 9 בפברואר 1991 פרינסטון, ניו ג'רזי) היה פיזיקאי-תאורטיקן רוסי, יהודי יליד בלארוס, אשר נודע בין היתר בזכות פיתוח הנוסחה המסבירה את אפקט לנדאו-פומרנצ'וק-מגדל, הפחתת חתכי פעולה של קרינת בלימה ויצירת זוג באנרגיות גבוהות או צפיפויות גבוהות של חומר. היה חבר האקדמיה למדעים של ברית המועצות משנת 1966 (חבר בהתכתבות משנת 1953).
קורות חיים

ארקדי מגדל נולד בלידא, אז בפלך וילנה של האימפריה הרוסית, כבן של הרוקח בינוס מגדל ושל אשתו, רחל לבית פופקו, בת למשפחת תעשיינים ידועים בעיר. הוא חי שם עד גיל 4. בתחילת מלחמת העולם הראשונה משפחתו עברה למינסק. בגיל 11–12 עבר להתגורר בסנט פטרסבורג (לנינגרד דאז). באותה תקופה גילה עניין בספר על משחקי פיזיקה וניסה להמציא המצאות כגון מפסק אוטומטי למקרי קצר חשמלי.
את מאמרו הראשון פרסם עוד בגיל 16, בשנת 1927, בכתב עת של פיזיקה, מתמטיקה וכימיה לתלמידים. במאמר הציע התקן לבקרת תאוצה שעורר את תשומת הלב של אחד הפיזיקאים הידועים אז, אורסט חבולסון. בהמלצת חבולסון, התקבל לאוניברסיטה. בשנים 1931–1936 נאלץ, כ"בעל מוצא לא בריא" (לא פרולטרי) להפסיק את לימודיו באוניברסיטה. נעצר ונחקר במשך מספר חדשים. בהמשך התאפשר לו לעבוד במעבדה של מפעל למדידות. גם במפעל לא הפסיק להתעניין בפיזיקה. בשנת 1936 סיים שם לימודי פיזיקה. עם מוריו נמנה ולדימיר פוק שלימד אותו מכניקה קוונטית. לאחר מכן השתלם והכין עבודה לתואר קנדידט למדעים תחת הדרכתו של החוקר הצעיר מטביי פ. ברונשטיין, שנעצר בשנת 1938 ונפל קרבן לטיהורים הגדולים.
החל משנת 1938 עבד עם לב לנדאו שחזר באותה תקופה מחרקוב למוסקבה. בין השנים 1943–1991 עבד במכונים אקדמיים למחקר מדעי. בין השנים 1943–1945 במכון לשאלות פיזיקליות על־שם פיוטר קפיצה של האקדמיה הסובייטית למדעים. בתחילת שנות ה־1950 היה פעיל בסמינרים של לנדאו במוסקבה. אחרי שסיים עבודת הדוקטורט בשנת 1943, החל משנת 1944 ללמד כפרופסור באוניברסיטת מוסקבה. עבד תקופה במכון לפיזיקה אטומית על־שם איגור קורצ'טוב במוסקבה, שם התמנה מאוחר יותר לראש החוג לתאוריה. בנוסף בשנת 1945 התמנה כפרופסור במכון לטכניקה פיזיקלית בבירה. בשנת 1971 התמנה כפרופסור במכון על־שם לנדאו לפיזיקה תאורטית של האקדמיה הרוסית למדעים במוסקבה.
מגדל נודע במיוחד בשיטות היישום שלו מתורת השדות הקוונטית בתחום פיזיקת החלקיקים והפיזיקה הגרעינית, בעיקר בשיטת הקוואזי-חלקיקים שפיתח יחד עם לב לנדאו, ויקטור גליצקי וספרטק בליאייב.
בשנות ה-1970 פיתח מגדל את יחסי הרקורסיה מגדל-קדאנוב בתאוריות הכיול ובשנות ה־1980, יחד עם מקיינקו[דרושה הבהרה], ניסח כרומודינמיקה קוונטית עם משתני לולאת וילסון. בנוסף עסק מגדל בתורת המערבולת.
בשנת 1955 מגדל היה בין חותמי "מכתב שלוש המאות" בנוגע לצורך בשיקום המדעים הביולוגיים בברית המועצות אחרי העיוותים והרדיפות הסטליניסטיות.
עם תלמידיו הידועים נמנו אנטולי לארקין, ולנטין ווקס ויורי גפונוב.
חיים אישיים

בזמן הפנוי עסק בפיסול בעץ ובאבן ובכמה ענפי ספורט:אלפיניזם, סקי אלפיני, סקי מים, שחייה וצלילה. החל משנת 1959 היה יושב ראש הראשון של נשיאות הפדרציה הסובייטית לצלילה. בהתחלת שנות ה־1960 מגדל השתתף בשלושה מסעות מחקר מתחת למים.
בנו אלכסנדר מגדל (Alexander Arkadyevich Migdal), אף הוא פיזיקאי, מומחה בתורת המיתרים ומלמד באוניברסיטת פרינסטון. הוא נודע גם כיזם בתחום ההיי-טק.
פרסים ואותות כבוד

1951, 1974 ובשלישית - עיטור הדגל האדום של העבודה
1954 עיטור לנין
עיטור מהפכת אוקטובר