stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקס פיין (סרט)
הפקה

בשנת 2003, פוקס המאה ה-20 קנתה את הזכויות לסדרת המשחקים.
הסרט, שיצא לאקרנים ב-17 באוקטובר 2008 בארצות הברית (וב-6 בנובמבר 2008 בישראל), מבוים על ידי ג'ון מור ("טיסת הפניקס", "אות משמיים", "מאחורי קווי האויב") ומככבים בו מרק וולברג כמקס פיין, מילה קוניס כמונה סאקס, בו ברידג'ס כבי בי הנסלי, אמאורי נולסקו כג'ק לופינו, נלי פורטדו ככריסטה בלדר, קייט ברטון כניקול הורן, כריס אודונל כג'ייסון קולווין – יד ימינה של ניקול הורן, אולגה קורילנקו כנטשה סאקס והראפר לודאקריס כג'ים בראוורה.
בסוף השבוע הראשון להקרנתו זכה הסרט להכנסות של 18 מיליון דולר. נכון לאפריל 2009, סכום ההכנסות לסרט נאמדים בקרוב ל-85.5 מיליון דולר. למרות הצלחה קופתית, הסרט ספג ביקורות קשות. מבין הביקורות שהופנו כלפיו, "הסרט סובל מעלילה לא הגיונית למרות היותו מושקע מבחינת אקשן מסוגנן". עוד הובעה אכזבה מהמעבר של משחק המחשב לקולנוע שאינו נאמן למקור, וביצוע כושל של צוות השחקנים.
חרף הביקורות, אתר המשחקים IGN נתן לסרט ציון "העיבוד הטוב ביותר למשחק מחשב".
הערות שוליים

↑  Max Payne movie, IGN Movies, June 27th 2005
מקלארן 540C

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מקלארן אוטומוטיב
 שנות ייצור:  2016-2021
 הרכבה:  אנגליה אנגליה
 סיווג:  מכונית ספורט
 מרכב:  קופה בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,530 מ"מ
 רוחב:  2,100 מ"מ
 גובה:  1,200 מ"מ
 משקל:  1,311 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,470 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V8 טווין טורבו בנפח 3.8 ליטר המספק כ-540 כ"ס
 הילוכים:  תיבת הילוכים רובוטית דו-מצמדית בעלת שבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  320 קמ"ש
 צריכת דלק:  9.2 ק"מ לליטר
 קשר:  מקלארן 570s
מקלארן 540c (באנגלית: McLaren 540C) הייתה מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שתי מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי מקלארן אוטומוטיב בין השנים 2016 ל-2021. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי במאי 2015, הייצור החל בנובמבר 2015 והסתיים רשמית ב-2021.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.8 ליטרים המספק כ-540 כוחות סוס ב-7,500 סל"ד ומומנט מרבי של 55.1 קג"מ בין 3,500 ל-6,500 סל"ד. תיבת הילוכים רובוטית דו-מצמדית בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 320 קילומטרים לשעה. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 9.2 קלומטר לליטר.
גלריה

מבט קדמי
מבט אחורי
הערות שוליים

↑  מקלארן 540C – יומיומית יותר. בערך, באתר אוטו, ‏03 במאי 2015
↑  McLaren Sport Series goes into production, באתר מוטור 1, ‏05 בנובמבר 2015
| מקלארן אוטומוטיב |
| --- | --- | --- |
| אישיים | רון דניס - מייסד • מייק פלוויט מנכ"ל החברה • רוברט מלוויל - מנהל עיצוב |  |
| כלי רכב נוכחיים | מקלארן אלבה • מקלארן ספידטייל • מקלארן 570S • מקלארן 765LT • מקלארן 600LT • מקלארן 720S • מקלארן GT • מקלארן סנה • מקלארן סולוס GT |  |
| כלי רכב לשעבר | מקלארן 675LT • מקלארן 620R • מקלארן 540C • מקלארן P1 • מקלארן 650S • מקלארן MP4-12C • מקלארן F1 |  |
| חטיבות | מקלארן GT - חטיבת המרוצים של החברה |  |
| אחר | קבוצת מקלארן (חברת האם) |  |
מקס זקסנהיימר

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1909 מיהלבאך, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  2 ביוני 1973 (בגיל 63) פרייבורג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1928–1945 (כ־17 שנים)
 דרגה:   גנרל-מיור (וורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-17
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
מקס זקסנהיימר (בגרמנית: Max Sachsenheimer;‏ 5 בדצמבר 1909 – 2 ביוני 1973) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

זקסנהיימר נולד ב-5 בדצמבר 1909 במיהלבאך, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, החל זקסנהיימר את שירותו הצבאי כמתנדב ברייכסווהר ב-17 באפריל 1928, ושירת ברגימנט הרגלים ה-14 (באדן). עם המלצה כמועמד לקצונה הוא עבר את הכשרת הקצונה והועלה לדרגת לויטננט ב-1 ביולי 1934. לאחר מכן הוא מילא תפקידים שונים עד מלחמת העולם השנייה, וב-1 באוקטובר 1938 מונה למפקד הפלוגה ה-1 ברגימנט הרגלים ה-75 של דיוויזיית הרגלים ה-5.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה על צרפת הוא הוביל את פלוגתו, ועל חלקו בכיבוש גשרים שונים מעל הסן, הוא קיבל את שני הדרגות של צלב הברזל. ב-20 ביולי 1941 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-75. ב-29 ביולי 1941 הוא נפצע מרסיסים בשתי אצבעות בידו השמאלית והוטס מאזור המלחמה. בנובמבר 1941 חזר לחזית בתפקיד המג"ד. הוא השתתף בכיבוש דמיאנסק וקיבל על כך את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. מאוקטובר 1942 עד פברואר 1943 הוא אושפז בפרייבורג. בתקופה זו הועלה לדרגת מיור וקיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. בספטמבר 1943 הוא ויתר על הפיקוד על הגדוד ומאוקטובר 1943 עד פברואר 1944 הוא שירת כמדריך בבסיס האימונים בהירשברג. לאחר מכן מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-75, עליו פיקד עד יולי 1944. ב-1 באפריל 1944 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-14 במאי 1944 הוא קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-1 בספטמבר 1944 מונה זקסנהיימר למפקד דיוויזיית הרגלים ה-17 והועלה לדרגת אוברסט. בתחילת דצמבר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-5 או 6 בפברואר 1945, במסגרת מבצע ויסלה-אודר בדיהרנפורט, הוא איפשר מבצע קומנדו לפינוי והרס של מפעל מיוחד, שהיה כנראה מפעל ייצור טאבון של חברת "אנורגנה", ועל כך קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר התאבדותו של היטלר, הוא הסיג את הדיוויזיה שלו מהאזור המאוים על ידי הצבא האדום ונסוג לכיוון שטחים שנכבשו על ידי צבא ארצות הברית. בסוף המלחמה הפך לשבוי מלחמה, ונותר בשבי עד 1947.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר שחרורו עבר לפרייבורג ועבד כסוחר בחומרי בניין. בסוף 1952/תחילת 1953 הוא תמך בנאום ורדן של הרמן-ברנהרד ראמקה נגד ההערות הביקורתיות ב-DSZ. בנאום בפני חיילי אס אס לשעבר, הוא טען שהם יכולים להיות גאים על כך שנכנסו לרשימה השחורה. זקסנהיימר התלונן שה-DSZ לא האיר מספיק את כל הטיעונים ושהצהרותיו של ראמקה למעשה תואמות את האמת. הוא גם יצר קשר עם נאצים ותיקים, כמו ארנסט בולברינקר, יוזף הרפה ובעיקר ורנר נוימן, והפך ליו"ר VdS בדרום באדן. בסוף מרץ 1967 הוא נבחר ליושב ראש הראשון של קבוצת הסיוע לחופש לרודולף הס.
הוא דחה הצעה להצטרף לבונדסוור ב-1955, וכן את הניסיונות לגייס אותו מהאזור הסובייטי. הוא מת מהתקף לב בפרייבורג ב-2 ביוני 1973.
מנחת שי

ערך זה עוסק בחיבור בענייני מסורה של הרב ידידיה נורצי. אם התכוונתם לספר שו"ת של הרב שמואל יצחק שור, ראו .
| --- | --- |

שער ספר "מנחת שי"
 מידע כללי
 מאת:  רבי ידידיה שלמה רפאל נורצי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990001910360205171
"מנחת שי" הוא חיבור של רבי ידידיה שלמה רפאל נורצי, העוסק בצורתן, ניקודן ומסורתן של תיבות ואותיות המקרא, ומטרתו לברר וללבן את גרסאות המקרא בענייני כתיב, ניקוד וטעמים, ולקבוע את הנוסח הנכון.
שם החיבור הוא כראשי תיבות של שם המחבר (מנחת ש"י - שלמה ידידיה) אך שמו המקורי של הספר היה "גודר פרץ".
החיבור הודפס לראשונה במנטובה באמצע המאה השמונה עשרה (כמאה שנה לאחר כתיבתו על ידי המחבר), ומאז חזר ונדפס במקומות שונים, חלקן בצמוד למהדורות של חמישה חומשי תורה או חמש מגילות.
גם היום נחשב החיבור למקור סמכות בענייני הנוסח, ומשקף פסיקות חשובות בדרכי הכתיבה והקריאה במקרא. חוקרים ולומדים נזקקים לו ומכבדים את הכרעותיו, וזאת אף על פי שנוסח החיבור כמות שהיה לפנינו (בעיקר במקראות גדולות) נדפס בשיבושים רבים, וחלק גדול מן הניקוד והטעמים שסימן מחברו שונו בו או הושמטו, ובכך נמנעת הבנת העניין ולעיתים גם משתבשת עד כדי היפוך כוונת המחבר.
בשנת תשס"ה הופיעה מהדורה של מנחת שי לתורה, הנאמנת לכתבי היד האוטוגראפיים של המחבר. את המהדורה יצר ד"ר צבי בצר וערך יוסף עופר.
ראו גם

יקותיאל הכהן
מעון ההארחה הממלכתי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אחוזה 
 מיקום:  סנקט פטרבורג 
 מדינה:  רוסיה 
 בעלים:  המנהל לענייני נשיא רוסיה
 קואורדינטות:  59°58′36″N 30°16′42″E﻿ / ﻿59.976639°N 30.278433°E﻿ / 59.976639; 30.278433
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) מעון ההארחה הממלכתי(למפת סנקט פטרבורג רגילה) מעון ההארחה הממלכתי
 
מעון ההארחה הממלכתי (רוסית Государственная гостевая резиденция), נודע בעבר כמעון 4-K. המעון נחשב למעונו הרשמי של נשיא רוסיה ושוכן בדלתה של נהר נייבה, בסנקט פטרבורג באי האבן (קאמני אוסטרוב). המעון נבנה על ידי חברת אלסו-גרופ.
הנשיא אינו מתארח במעון זה, אלא בארמון קונסטנטין. בשנת 2008 המעון עבר שיפוצים והפך למעון ממלכתי שבו הנשיא מארח אורחים זרים בכירים. מדבדב אירח כאן ראשי מדינות שבאו לביקור ממלכתי בעיר סנקט פטרבורג, כמו קנצלר גרמניה, אנגלה מרקל.
המתחם כולל 3 בניינים - לנשיא, עורכיו ואחד לפמליית העורכים.
מרגרט מאהי

| --- | --- |

מרגרט מאהי, פסלו של מארק וייט, המהווה חלק מסדרת 'תריסר גיבורים מקומיים' המוצבת דרך קבע במרכז לאומנויות בקרייסטצ'רץ'
 לידה:  21 במרץ 1936 פקטאני, ניו זילנד 
 פטירה:  23 ביולי 2012 (בגיל 76) כרייסטצ'רץ', ניו זילנד 
 מדינה:  ניו זילנד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קנטברי, אוניברסיטת אוקלנד, Whakatane High School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  The Haunting, The Changeover 
 פרסים והוקרה:  פרס אנדרסן (2006)  Prime Minister's Award for Literary Achievement (Fiction) (2005)  פרס פוניקס (2005)  פרס פוניקס (2007)  Esther Glen Award (1970)  מדליית קרנגי (1984)  מדליית קרנגי (1982)  מסדר ניו זילנד  New Zealand Post Children's Book Awards 
 אתר רשמי
 
מרגרט מאהי (באנגלית: Margaret Mahy; ‏21 במרץ 1936 – 23 ביולי 2012) הייתה סופרת ניו זילנדית, מחברת ספרי ילדים ונוער. רבים מספריה כוללים היבטים על-טבעיים מובהקים, אולם כתיבתה עוסקת בנושאים של מערכות יחסים אנושיות והתבגרות.
יצירתה

ספריה "The Haunting" ו-"Changeover: A Supernatural Romance" זכו במדליית קרנגי של "המוסד לספרנות ומידענות" (Chartered Institute of Library and Information Professionals - CILIP). היא כתבה למעלה מ-100 ספרים מאוירים, 40 רומנים ו-20 קובצי סיפורים קצרים. ספרי הילדים שכתבה, "A Lion in the Meadow" ,"The Seven Chinese Brothers" ו-" The Man Whose Mother was a Pirate" נחשבים לקלאסיקות לאומיות. ספריה תורגמו לגרמנית, צרפתית, ספרדית, הולנדית, נורווגית, דנית, שוודית, פינית, איטלקית, יפנית, קטלונית ואפריקאנס. בנוסף, כמה מסיפוריה תורגמו לרוסית, סינית ואיסלנדית.
תרומתה לספרות ילדים זיכתה אותה בחברות במסדר ניו זילנד. בשנת 1991 ייסדה הקרן הניו זילנדית לספרות ילדים את פרס מדליית מרגרט מאהי המוענק בגין הצטיינות בספרות ילדים, הוצאה לאור ואוריינות בניו זילנד. ב-2006 הוענק למאהי פרס אנדרסן (המכונה "פרס נובל הקטן") בגין "תרומה נמשכת לספרות ילדים". במרץ 2009 הונצחה מאהי באמצעות פסל ברונזה במסגרת סדרת הפסלים "תריסר גיבורים מקומיים" מחוץ למרכז לאמנויות בעיר קרייסטצ'רץ'.
ב-2010 עלתה לשידור בטלוויזיה המאורית סדרה המבוססת על ספרה "Kaitangata Twitch", הכוללת הופעת אורח של מאהי בסצנה המתרחשת בספרייה.
מאהי התגוררה בחצי האי בנקס בקנטרברי, באי הדרומי של ניו זילנד. ביולי 2012 נפטרה בקרייסטצ'רץ' לאחר מחלה קצרה.
הערות שוליים

↑  הספרים של מרגרט מאהי באתר fantaticfiction.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007391984305171  PLWABN: 9810627796905606  BIBSYS: 90154725  BNE: XX1641445  BnF: cb119139457 (data)  CiNii: DA01166643  GND: 119522675  ISNI: 0000 0001 1032 2730  LCCN: n80067107  LNB: 000023658  NDL: 00448536  NKC: xx0064579  NLG: 80199  NLK: KAC200603966  NTA: 069467498  SUDOC: 027001946  TePapa: 63834  Trove: 1248036  VIAF: 108802576   WorldCat (עם VIAF): 108802576
מקס כריסטיאנסן

מקס כריסטיאנסן (בגרמנית: Max Christiansen, נולד ב-25 בספטמבר 1996) הוא כדורגלן גרמני המשחק בהנובר 96 בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

כריסטיאנסן נולד בעיר פלנסבורג שבמדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה, ובנעוריו שיחק במועדונים במדינה זו, שהבכיר שבהם היה הולשטיין קיל. בשנת 2011 החל כריסטיאנסן לשחק בקבוצת הנוער של הנזה רוסטוק. במרץ 2014, עת היה בן 17, החל כריסטיאנסן לשחק בקבוצה הבכירה של המועדון ששיחקה בליגה הגרמנית השלישית, וערך את הבכורה במשחק ליגה מול שטוטגרטר קיקרס. כריסטיאנסן הציג יכולת טובה בעקביות ועניין קבוצות מליגות גבוהות יותר.
בפגרת החורף של עונת 2014/15 נמכר כריסטיאנסן מהנזה רוסטוק, שסבלה מקשיים כלכליים, לאינגולשטאדט 04, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה, והתמודדה על עלייה לבונדסליגה. כריסטיאנסן ערך ארבע הופעות באינגולשטאט עד לתום העונה, שבסיומה העפיל עם הקבוצה לבונדסליגה, והיה חלק מעונת בכורה מוצלחת של המועדון בעונת 2015/2016 בבונדסליגה, בה סיימה הקבוצה במקום ה-11 המפתיע, כשכריסטיאנסן משתף פעולה בקישור עם אלמוג כהן, אלפרדו מוראלס ומת'יו לקי. בזכות יכולתו הטובה זכה כריסטיאנסן לזימון לסגל הגרמני לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בעונת 2016/2017 נשרו אינגולשטאט וכריסטיאנסן אל הבונדסליגה השנייה. בעונת 2017/18 כשלו כריסטיאנסן ואינגולשטאט לשוב אל הבונדסליגה.
בקיץ 2018 חתם כריסטיאנסן בארמיניה בילפלד מהבונדסליגה השנייה.
קריירה בינלאומית

כריסטיאנסן שיחק בכל נבחרות גרמניה הצעירות, ואף שימש קפטן בנבחרת גרמניה עד גיל 20. בשנת 2016 כריסטיאנסן היה חלק מהסגל של גרמניה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). כריסטיאנסן ערך שתי הופעות בטורניר זה, שתיהן בשלב הבתים. ההופעה הראשונה הייתה בתיקו 2-2 מול נבחרת מקסיקו, כאשר החליף בדקה ה-89 את מקס מאייר. במשחק האחרון בשלב הבתים, בו הביסה גרמניה את נבחרת פיג'י בתוצאה 0–10, פתח כריסטיאנסן בהרכב, והוחלף בדקה ה-67 על ידי גרישה פרומל במצב של 0–9. זו הייתה הופעתו האחרונה של כריסטיאנסן בטורניר זה, בו זכתה גרמניה במדליית כסף אולימפית, לאחר הפסד בפנדלים בגמר לנבחרת האולימפית של ברזיל.
תארים

עם נבחרת גרמניה האולימפית:
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): מדליית כסף
ממלכת החיות של דיסני

| --- | --- |
 לוגו הפארק

"עץ החיים" העומד במרכז פארק ממלכת החיות של דיסני, ומהווה סמלו של הפארק. בבסיס העץ חקוקים דמויותיהם של 325 בעלי חיים
 מיקום:  דיסניוורלד, פלורידה, ארצות הברית
 תאריך פתיחה:  22 באפריל 1998
 אתר נופש:  דיסניוורלד
 תמה:  בעלי חיים ודינוזאורים
 מפעיל:  חברת וולט דיסני
 אתרי מפעיל נוספים:  וולט דיסני
 קואורדינטות:  28°21′29″N 81°35′24″W﻿ / ﻿28.358°N 81.59°W﻿ / 28.358; -81.59
 אתר רשמי
  (למפת אורלנדו מוגדלת) ממלכת החיות של דיסני(למפת אורלנדו רגילה) ממלכת החיות של דיסני
 
ממלכת החיות של דיסני הוא פארק שעשועים המהווה חלק מאתר הנופש דיסניוורלד, וממוקם באורלנדו, פלורידה, ארצות הברית.
הפארק נפתח לקהל ב-22 באפריל 1998, ושטחו למעלה מ-2 קמ"ר.
הפארק מציג אטרקציות שנושאן בעלי חיים שונים ובהם דינוזאורים.
מבנה הפארק

הפארק מחולק לשבע "ארצות":
מבנה הפארק > נווה המדבר

אזור הכניסה של הפארק, בו מוצגים בעל חיים מדבריים.
מבנה הפארק > אי הגילויים

מרכז הפארק ממנו ניתן להגיע ליתר הארצות. במרכז האי נמצא "עץ החיים" שגובהו כ- 14 קומות, ובתוכו מוצג הסרט התלת־ממדי "קשה להיות חרק!".
באי מוצגים פלמינגואים, למורים, קנגורואים, חסידות, שקנאים ואיילים.
מבנה הפארק > פנדורה - עולמו של אווטאר

זהו המתחם החדש והמבוקש ביותר בפארק, והוא פועל בו ממאי 2017. המתחם נוצר בהשראת הסרט אוואטר  של ג'יימס קמרון. במתחם שוחזרו ההרים הצפים של כוכב פנדורה וכן החי והצומח הייחודיים לו. שתי האטרקציות העיקריות במתחם הן: טיסת אווטאר - סימולטור תלת-מימד המדמה טיסה על גבי באנשי, ומסע נהר הנאבי - של שיט בסירה.
מבנה הפארק > אפריקה

באזור זה נמצא ספארי הקילימנג'ארו בו נוסעים במכוניות פתוחות באזור המדמה את הסוונה האפריקאית. מופע פסטיבל מלך האריות מוצג באזור זה החל מ-1 ביוני 2014 עקב סגירת מחנה מיקי-מיני.
מבנה הפארק > משמר כדור הארץ של ריפקי

תחנת שמירה על איכות הסביבה, אליה ניתן להגיע רק בנסיעה ברכבת. באזור זה נמצא גן חיות לילדים ובית חולים לחיות.
מבנה הפארק > אסיה

באזור זה נמצא מסע ברפסודות - ב"אשדות נהר קאלי", וכן "מסלול המהרג'ה" - אזור הליכה בג'ונגל בו מוצגים דרקוני קומודו, עטלפים וציפורים טרופיות. באזור נמצאת גם רכבת ההרים משלחת אוורסט.
מבנה הפארק > ארץ הדינוזאורים יו. אס. איי.

בית קברות לדינוזאורים בו ילדים יכולים למצוא "מאובנים".
מופע "מוצאים את נמו".
"דינוזאור" - רכיבה קופצנית (סגנון המתקן זהה למתקן הרפתקאות אינדיאנה ג'ונס שנמצא בדיסנילנד אנהיים ודיסנילנד הונג קונג).
"סחרור קדמוני"-רכבת הרים בה הקרונות מסתובבים בזמן הנסיעה.
פרטים נוספים

פארק זה נסגר בשעה מוקדמת של הערב על מנת שלא להלחיץ את החיות, ולאפשר להם מנוחה. מאותה סיבה בפארק זה, בניגוד לפארקים האחרים, אין מופעי זיקוקים.
גורילה באזור אפריקה
מקס יעקובסון

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1923 ויבורג, הדוכסות הגדולה של פינלנד, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 במרץ 2013 (בגיל 89) הלסינקי, פינלנד 
 מדינה:  פינלנד 
 מעסיק:  האומות המאוחדות 
 תפקיד:  שגריר פינלנד בשוודיה (1972–1975) 
 פרסים והוקרה:  מסדר הצלב של טרה מריאנה (אנ'), דרגה ראשונה
 
מקס יעקובסון (בפינית: Max Jakobson;‏ 30 בספטמבר 1923 – 9 במרץ 2013) היה עיתונאי ודיפלומט יהודי-פיני. היה ממובילי המדיניות הנייטרלית של פינלנד במלחמה הקרה. בשנת 1971 היה מועמד לתפקיד מזכ"ל האו"ם. שימש כחבר בוועד המנהל של ארגון UN Watch.
קורות חייו ופועלו

יעקובסון נולד בשנת 1923 בעיר ויבורג שבפינלנד (כיום נמצאת העיר בשטחה של רוסיה) ליונאס יעקובסון, יושב ראש הקהילה היהודית בעירו ויושב ראש התנועה הציונית בפינלנד, ופנינה (גרטה) יעקובסון, גיורת שהייתה תומכת של התנועה הרוויזיוניסטית והנהיגה דיבור עברית בביתה. סביו נולד בלטביה והשתקע בפינלנד כאשר סיים שירותו הצבאי בוויבורג. בשנת 1941 סיים מקס יעקובסון את לימודיו בהלסינקי. בשנת 1942 התגייס לצבא פינלנד ולחם במלחמת ההמשך כנגד ברית המועצות בחבל קרליה. לאחר המלחמה החל את דרכו כעיתונאי והיה כתב של ה-BBC בלונדון בשנים 1946–1948 וכתב של העיתון "Uusi" בשפה הפינית בשנים 1948–1953. בשנת 1953 החל לעבוד במשרד החוץ הפיני. הוא היה נספח עיתונות בוושינגטון עד 1958 ובשנים 1958–1962 היה מנהל מחלקת העיתונות של המשרד בהלסינקי. בין השנים 1965–1971 כיהן כשגריר פינלנד באו"ם שם שימש כיושב ראש הוועדה המדינית המקבילה בשנת 1966 וכנשיא התורן של מועצת הביטחון של האו"ם בשנת 1969. בסיום כהונתו היה מועמד לתפקיד מזכ"ל האו"ם אך מועמדותו נכשלה בעקבות וטו שהטילה ברית המועצות. לאחר מכן עד שנת 1974 כיהן כשגריר בשוודיה.
לאחר שירותו במשרד החוץ שב לארצו וכתב ספרים רבים על ההיסטוריה הפוליטית של פינלנד ועל ההיסטוריה של אנגליה. ספריו זכו להצלחה רבה ותורגמו לשפות נוספות. כמו כן היה פרשן פוליטי בתקשורת. בשנים 1999–2008 פעל כיו"ר הוועדה הבינלאומית האסטונית לחקר פשעים נגד האנושות (אנ') שחקרה את פשעי המלחמה שבוצעו באסטוניה בעת הכיבוש הנאצי. יעקובסון היה גם יועצם של כמה פוליטיקאים בפינלנד.
ספריו

אנגליה בכור ההיתוך, 1952
דיפלומטים בחורף, 1955
הדיפלומטיה של מלחמת החורף, הוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1961
הקו החם, 1968
הקו האדום הדק, 1980
שכבה, 1983
פינלנד: מיתוס ומציאות, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1987
הכוח, 1992
פינלנד באירופה החדשה, 1998
העתיד?, 2005
שנים של גורל, 2008
הערות שוליים

↑  מועידת ציוני פינלאמד, דבר, 17 ביולי 1932
↑  שלום רוזנפלד, ז'אבוטינסקי והקלאוואלה, מעריב, 2 באוגוסט 1985
↑  היהודים בפינלאנד, הצופה, 18 באוקטובר 1939
1 2  שאול בן חיים, דיפלומאט יהודי מפינלאנד - יו"ר תורן של מועצת הבטחון, מעריב, 31 בדצמבר 1968
↑  שלמה שפיר, ארה"ב מביעה התנגדות נמרצת להצעת הגוש הערבי־המוסלמי למנות אפוטרופוס, דבר, 13 בנובמבר 1966
↑  שלמה שפיר, אבן ייפגש שנית עם תאנט לדיון על המזרח התיכון, דבר, 30 בספטמבר 1966
↑  יעקובסון: יציאת יהודים מבריה"מ - עניין פנימי, דבר, 4 במאי 1971
↑  לוולדהיים רוב הסיכויים לכהונת מזכיר־או"ם, דבר, 20 בדצמבר 1971
↑  מאקס יעקובסון מגיע לביקור, דבר, 26 באפריל 1973
↑  שלמה שפיר, מפגש רעים בהלסינקי, דבר, 12 בפברואר 1976
↑  Estonian International Commission for Investigation of Crimes Against Humanity
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263342105171  PLWABN: 9810693875805606  BIBSYS: 90088593  BnF: cb12817547r (data)  CiNii: DA03017633  GND: 121260135  ISNI: 0000 0001 0934 2240  LCCN: n79032903  LNB: 000008924  NDL: 00444473  NKC: mzk2009512797  NLA: 35241381  NSK: 000005877  NTA: 072357363  RERO: 02-A003418320  SELIBR: 191416  SUDOC: 055796877  Trove: 878463  VcBA: 495/181795  VIAF: 110138477   WorldCat (עם VIAF): 110138477
מישקוב

מישקוב (בפולנית: Myszków) היא עיר בפולין ובה 31,974 תושבים (נכון לשנת 2017). העיר שוכנת על גדות נהר ורטה (Warta) בפרובינציית שלזיה מאז 1999. בין השנים 1975–1998 השתייכה לפרובינציית צ'נסטוחובה. היא בירת מחוז מישקוב. בעבר השתייכה לפולין קטן. מישקוב שוכנת לאורך קו רכבת פולני ותיק, קו ורשה-וינה, וכן ליד קו גרודז'יסק מזובייצקי-זוויירצ'ה.
העיר שוכנת בגובה של כ-280 מטרים מעל פני הים, בעמק בין רמת שלזיה ורמת קרקוב-צ'נסטוחובה, וחלק ממחוזותיה הם חלק מפארקי טבע מוגנים באזור. אופן בנייתה של מישקוב אופייני לדפוס יצירת ההתיישבויות באזורה - תוצאת מיזוגים של כפרים רבים אל בין גבולותיה.
היסטוריה

במשך מאות שנים מישקוב הייתה כפר, ורק אחרי מלחמת העולם השנייה התפתחה.
בשנת 1950 קיבלה מעמד של עיר. בסוף שנות ה-40 ובשנות ה-50 הוקמו במקום בתי חרושת למכונות כביסה ולכלי אמייל (חומר צבעוני הנוצר מהתכת אבקת זכוכית על שכבת מצע). בין שתי מלחמות העולם היו במקום מנסרות, טחנות קמח ומחסני עצים. החנויות שנפתחו בעיירה שירתו את סביבתה החקלאית.
הקהילה היהודית במישקוב > תולדות הקהילה היהודית לפני השואה

ראשוני היהודים הגיעו למישקוב במאה ה-19, ובתחילת קיומה הייתה הקהילה המקומית כפופה לקהילת ז'רקי הקרובה. אחרי מלחמת העולם הראשונה גדל היישוב היהודי במישקוב. ב-1921 נמנו בה 563 יהודים שהיו כ-31% מכלל האוכלוסייה. באותה שנה היו במקום כ-30 מפעלים ובתי עסק בבעלות יהודים שהעסיקו יחדיו 128 עובדים (בעלי העסק, בני משפחה ושכירים).
בתקופה זו הייתה במקום קהילה שהעסיקה רב ושוחט. עד 1919 כיהן ברבנות מישקוב הרב טברסקי. לקהילה היו בית מדרש ותלמוד תורה, ופעלה בה חברת "ביקור חולים". אחרי מלחמת העולם הראשונה התנהלה במישקוב פעילות ציונית. בשנות ה-20 נוסד קן מקומי של "השומר הצעיר". בעיירה הייתה ספרייה יהודית והתקיימו קורסים ללימוד עברית וללימוד היהדות.
ימים מעטים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה ברחה קבוצה של יהודים תושבי במקום מזרחה, לאזור השליטה של ברית המועצות.
הקהילה היהודית במישקוב > תולדות הקהילה היהודית בזמן השואה

ימים אחדים לפני מלחמת העולם השנייה ברחה קבוצת יהודים ממישקוב, הגרמנים כבשו את מישקוב ב-3 בספטמבר 1939. על יהודי המקום הוטלו תשלומי כופר, בית הכנסת נהרס, חנויות היהודים הוחרמו והיהודים חויבו לשאת סרט זרוע ועליו מגן דוד. במאי 1940 הועברו למישקוב 100 מגורשים מצ'שין וממקומות נוספות בשלזיה, וביחד עם עוד פליטים מספר היהודים בעיר עמד על קרוב ל-1,000 יהודים.
באוקטובר 1940 החל שילוח מאות יהודים ממישקוב למחנות עבודה בעיר ומחוץ לה.
בתחילת 1941 שולחו 50 צעירים מקומיים, רובם פעילי תנועות נוער לשעבר, לאושוויץ. כמאה יהודים אחרים גויסו לעבוד בעיירה ביציקת בטון.
בשלהי 1941 הוקם במייצ'וב הסמוכה גטו ליהודי מישקוב. הבתים במייצ'וב היו מעטים ושתיים – שלוש משפחות נאלצו להתגורר יחדיו בחדר אחד. היציאה מן הגטו נאסרה ללא רישיון מן הגסטאפו, ולפיכך שרר בגטו רעב. הצפיפות הנוראה, התנאים הסניטריים והרעב גרמו להתפרצות מחלות ומגפות בקרב יושבי הגטו.
ביוני 1942 כיתרו אנשי גסטאפו וס"ס את הגטו ופינו את רוב היהודים לזוויירצ'יה, מהם ברגל ומהם בעגלות. משם שולחו כולם לאושוויץ. כעבור זמן לא רב נתפסו עוד כמאתיים יהודים שהסתתרו במהלך האקציה ואחר כך יצאו ממחבואיהם או נתפסו, הועברו אף הם לזוויירצ'יה, וב-28 באוגוסט גורשו משם לאושוויץ.
מבין 1,200 היהודים שישבו במישקוב לפני הגירושים למחנות המוות שרדו כ-60 איש. בתום המלחמה, עברו בעיירה או גרו בה זמן מה 25 יהודים. בשנות ה-50, בעת ההגירה הגדולה של יהודים מפולין, עזבו כל היהודים את מישקוב.
ספורט

במישקוב פועל מועדון הספורט "MKS Myszków" שנוסד בשנת 1947 ושמו השתנה מספר פעמים ("Jedność", "Stal", "Papiernik", "Krisbut", "MŻKS").
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות 7 – פולין (מחוזות לובלין וקיילצה).
הערות שוליים

1 2  מישקוב באתר Polska w liczbach (בפולנית).
1 2  היסטוריה יהודית של מישקוב, באתר השטעטל הווירטואלי (באנגלית)
↑  דמוגרפיה של מישקוב, באתר השטעטל הווירטואלי (בפולנית)
↑  מישקוב (Myszków), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
↑  אלכסנדרה נמיסלו, זוויירצ'ה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 174–176), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400557505171  MusicBrainz: 347fd295-3792-43b9-bde6-d23c0069489d  NKC: ge717373  VIAF: 244293339   WorldCat (עם VIAF): 244293339
מנחת תנובות

מנחת תנובות הוא מנחת תעופה השוכן בשרון, כ-500 מטרים ממזרח למושב תנובות כקילומטר מצפון לקלנסווה. במנחת מסלול טיסה בודד באורך של 700 מטרים, והוא מורשה לטיסה לפי כללי ראייה מבוקרת בכל ימות השבוע ובשעות האור בלבד. מנחת תנובות מופעל בידי חברת אומני-הורייזן תעופה ספורטיבית, הוא משמש בעיקר להדרכת טיס, ומותאם לפעילות כלי טיס זעירי משקל, כהגדרתם ברת"א בלבד.
בינואר 1992 אווירון זעיר ממדים התרסק במנחת בעת נחיתה במתחם וטייסו נפצע.
משרד התחבורה בוחן את האפשרות שמנחת תנובות יחליף את שדה התעופה בהרצליה, כחלק מתוכנית לתשתית לאומית - תת"ל 74.
הערות שוליים

↑  ראובן יגיל, מטוס קל התרסק בנחיתת אונס וטייסו נפצע, חדשות, 12 בינואר 1992
↑   זוהר בלומנקרנץ, משרד התחבורה בוחן: מנחת תנובות בשרון יחליף את שדה התעופה בהרצליה, באתר TheMarker‏, 11 באוגוסט 2014
↑  אתר 12 "מנחת תנובות" - תת"ל 74
| נמלי תעופה ומנחתים אזרחיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| נמלי תעופה בין-לאומיים | חיפה • בן-גוריון • רמון |  |
| שדות תעופה | ראש פינה • הרצליה |  |
| מנחתים | קריית שמונה • פיק • שמרת • אסיף • מגידו • הבונים • עין שמר • תנובות • ראשון לציון • בר-יהודה • ערד • באר שבע • שדה בוקר • קציעות • מצפה רמון • מישר • ספיר • קדמה |  |
| לא פעילים | דלתון • ציקלון • עטרות • דימונה • עובדה (צבאי בלבד) • יטבתה |  |
| נהרסו או פונו | בצת • שדה דב • קרני • קטיף • נווה זוהר • אילת |  |
| מנחתים מאולתרים | מנחת עמק המצלבה • מנחת גבעת שאול |  |
מרק כתום

| --- | --- |
מרק דלעת עם ארוגולה ורוטב סויה
מרק דלעת עם ארוגולה ורוטב סויה
 
מרק כתום (מוכר גם בשם "מרק כתומים") הוא מרק על בסיס ירקות כתומים כגון בטטה, דלעת או גזר. מוצר מרכזי נוסף במרק הוא פעמים רבות תפוח אדמה המסמיך אותו ולעיתים גם קורנפלור או שמנת, המשמשים לאותה מטרה.
המרק עשוי נוזל סמיך משום שמרסקים את הירקות ממנו הוא עשוי לאחר בישולם. תיבול נפוץ הוא אגוז מוסקט. המרק לרוב מוגש חם, יחד עם קרוטונים או שקדי מרק. טעמו העיקרי הוא מתקתק עם מוקרמות עדינה.
בשל מרכיביו עשיר מרק זה בבטא קרוטן ורכיבים דומים נוספים החיוניים לגוף ליצירת ויטמין A. מרכיבים אלו הם המעניקים למרק את צבעו הכתום.