stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איש האלוהים מיהודה והנביא מבית אל
במדרש

רבי אבא בר כהנא דרש מלשון "מזבח מזבח" שאיש האלהים קרא לשני מזבחות העגלים, שבבית אל ושבדן. בנוסף, הוא דרש מהכפילות "וזבח עליך את כהני הבמות המקטירים עליך, ועצמות אדם ישרפו עליך" שכשאיש האלהים אמר עצמות אדם, הוא לא התכוון לעצמות כהני הבמות, אלא לעצמות ירבעם, ומפני שחלק כבוד למלכות לא פירש איזה אדם מדובר. רב אידי בר אבין דרש מכך שידו של ירבעם יבשה רק כאשר שלח אותה על הצדיק, ולא כששלח אותה להקטיר לעגל, שה' חס על כבודו של צדיק יותר מכבוד עצמו. יש מחלוקת אמוראים מה הסיבה שירבעם קרא לה' "אלהיך", אמורא אחד סבר שירבעם נשאר במרדו וטען שה' הוא לא אלוהיו, ואמורא אחר סבר שירבעם לא היה יכול להגיד שה' הוא אלוהיו תוך כדי שהוא מקריב לעגל. ר' יהושע בן לוי דרש מלשון "כבראשונה" שלאחר שידו של ירבעם נרפאה מהשיתוק, הוא המשיך לעשות את שעשה קודם לשיתוק, כלומר, להקריב לעגל.
מדרש סדר עולם מתארך את האירועים לט"ו בחשוון ב'תתקס"ד.
הערות שוליים

↑  D. W. van Winkle, "1 Kings XII 25-XIII 34: Jeroboam's Cultic Innovations and the Man of God from Judah", Vetus Testamentum 46/1 (1996), pp. 101-104
↑  אוריאל סימון, קריאה ספרותית במקרא: סיפורי נביאים (ספריית האנציקלופדיה המקראית טו), ירושלים: מוסד ביאליק / רמת-גן: הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשנ"ז, עמ' 159–160
↑  ראו דיון אצל Uriel Simon, "I Kings 13: A Prophetic Sign - Denial and Persistence", Hebrew Union College Annual 47 (1976), pp. 81-85
1 2 3 4 5  פסיקתא דרב כהנא ב ו
↑  סדר עולם רבה, טז'
ברל לזר

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 1964 (בן 60) ח' בסיוון תשכ"ד מילאנו, איטליה 
 מדינה:  רוסיה, איטליה, ארצות הברית 
 השכלה:  רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש 
 מקום פעילות:  רוסיה
 השתייכות:  חסידות חב"ד 
 רבותיו:  הרבי מליובאוויטש
 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי לרוסיה, שליח, יו"ר ועד השלוחים במדינות חבר העמים, יו"ר אגודת הרבנים במדינות חבר העמים, אב"ד בד"ץ אגודת הרבנים ברוסיה.
 
 פרסים והוקרה:  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  עיטור הידידות (רוסיה)  מדליה להנצחת 60 שנים לניצחון במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945 
 
הרב לזר עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין בשנת 2016
הרב שלמה דוּבּעֶר פינחס לַזַר (מכונה בקיצור: רבי בֶּערל; נולד בח' בסיוון תשכ"ד, 19 במאי 1964) מכהן כרב הראשי של רוסיה מטעם איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה ועומד בראש הרבנות הראשית לרוסיה מאז שנת 2000, ממייסדי ומחברי מועצת הרבנים של מרכז רבני אירופה ושליח חב"ד הראשי ברוסיה.
ביוגרפיה

נולד במילאנו שבאיטליה, לרב משה לזר וליהודית (בתו של צבי מאיר שטיינמץ), שנשלחו על ידי הרבי מליובאוויטש כדי לשמש ברבנות בעיר. ב-1978 סיים תיכון כאקסטרני והתחיל ללמוד בישיבת תומכי תמימים במוריסטאון במדינת ניו ג'רזי. בגיל 15 בשלהי ה'תשל"ט החל ללמוד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בברוקלין שבניו יורק שם קיבל סמיכה לדיינות. בשנת 1988 ביקר ברוסיה לראשונה. בסיוון ה'תשמ"ט, 1989 נישא לחנה בת הרב יחזקאל דערען, בשנת תש"ן 1990 קיבל את ברכתו של הרבי מליובאוויטש ונשלח למוסקבה לחדש את חיי הדת היהודים בעיר וברוסיה כולה.
התמנה לשליח הראשי לחבר המדינות ולרב בית הכנסת החב"די ההיסטורי במרינה רושצ'ה. בשנת 1993 בעקבות מתחים עם קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה נבחר ליו"ר איחוד הרבנים של חבר המדינות והתחיל בפעילות הקמת קהילות יהודיות מחדש. בשנת 1999 הקימו רבני חב"ד את איחוד הקהילות היהודיות של רוסיה ובחרו ברב לזר לרבם הראשי במקביל לרב הראשי המכהן הרב אדולף שייביץ'. בשנת 1999 מנה האיחוד 67 קהילות ובשנת 2001 כבר מנה האיחוד 189 קהילות ב-170 ערים. בשנת 2000 נבחר על ידי איחוד הקהילות לרבה של רוסיה. בתמיכתו של לב לבייב, הקים הרב לזר בקהילות הגדולות בתי ספר ומכללות של "אור אבנר" לבנים ובנות יהודיים. כמו כן ביוזמתו של הרב לזר הוקמו בערים הגדולות ישיבות תומכי תמימים.
ארגונו של הרב לזר מחזיק בנוסף עשרות בתי תמחוי ותומך בפעילות חסד. בנוסף עומד הרב לזר בראש מערכת הכשרות של הרבנות הראשית לרוסיה.
בסיוון תשפ"ד הוציא את ספרו שלח לחמך.
חיים אישיים

לרב לזר חמישה בנים ושמונה בנות. בנו הרב יחזקאל, רבה של סימפרופול (נישא לנכדת הרב יוסף יצחק הבלין), בנו הרב מנחם מענדל, רבה של קרסנודר (נישא לבתו של הרב יהודה טייכטל נכדת הרב יוחנן גורארי'). בנו הרב שלום, רבה של סוצ'י (נישא לנכדת הרב יקותיאל פרקש), חתנו הוא הרב משה לרמן, ראש ישיבת תומכי תמימים באיסטרא בפרברי מוסקבה. בתו בליומא רוזנפלד שליחת חב"ד במוסקבה, בתו רבקה נשואה עם שלום דובער וולף נכדו של ברק'ה וולף
יחסיו הציבוריים

לרב לזר יחסים טובים עם נציגי השלטון, והוא זוכה לביקורים תכופים במוסדותיו של נציגי הממשל הבכירים וכן מתארח אצל נציגי ממשל לעיתים תכופות. לחלק מהאוליגרכים היהודיים הנאמנים לשלטון יש קשר אליו בעזרת איש העסקים לב לבייב. בקשרים קרובים עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין עוד מתקופת כהונתו הראשונה, ונמשכו גם לאחר שהלה התמנה לראש ממשלת רוסיה. ב-2007 נפגש גם עם הנשיא דמיטרי מדבדב. בנסיעתו הראשונה של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לאחר בחירתו בפעם השלישית ב-2012 הצטרף אליו הרב לזר בביקורו בישראל, ואף ערך לו סיור בכותל המערבי.
בשנים 2006–2007 ובשנים 2008–2009 היה לזר חבר במושב הראשון והשני של הלשכה הציבורית של רוסיה, גוף ממשלתי הממונה על ידי הנשיא, שמטרתו לבחון את החקיקה ודרכי פעולות הממשלה בסובייקטים הפדרליים המרכיבים את הפדרציה הרוסית. בשנת 2010, לקראת המושב השלישי המינוי לא חודש.
בשנת 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, פרסם הרב לזר קריאה לכל המנהיגים הדתיים בעולם להתאחד ולפעול למען שלום באוקראינה.
הערות שוליים

↑  התמונות נחשפות: הביקור הראשון של הרב לאזר ברוסיה אתר col אלול תש"ע
↑  תיעוד הראיון שהרב אליהו העניק על ה"יחידות" החשאית ● מיוחד אתר col סיוון תשע"ח.
↑  קובי נחשוני, צפו בנשיא רוסיה עם כיפה: פוטין ביקר בכותל, באתר ynet, 26 ביוני 2012
↑  דף הפייסבוק הרשמי של הרב, ‏2/3/2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587517805171  LCCN: no2013017737  VIAF: 296263877   WorldCat (עם VIAF): 296263877 
הרב לזר בפגישה עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין בשנת 2012
מצודות מדבר

מצודת חראנה (אנ'), בירדן
החמאם במצודה האומיית "ארמון הישאם" ליד יריחו, הרצפה מקושטת בפסיפס. בניית המצודה לא הושלמה.
מצודות המדבר האוּמַיות (בערבית: القصور الصحراوية/الاموية או قلاع الصحراء) הן שורה של מצודות וארמונות שבנתה שושלת בית אומיה ומאפיינות את האדריכלות האומיית. רובן נמצאות בירדן, מזרחית לבירה עמאן, וחלקן בסוריה, לבנון, ישראל ובגדה המערבית. בית אומיה הפכו את דמשק לבירתם החדשה בשנת 661, והמצודות נבנו במאות ה-7 וה-8. רוב המצודות נבנו באזורים יבשים למחצה, כשחלקן ניצבות על נתיבי מסחר חשובים, כדוגמת הדרך בין מדינה שבערב הסעודית של היום לבין כופה שבעיראק של היום. לאחר השתלטות בית עבאס בשנת 750, עברה הבירה לבגדאד שזה עתה נבנתה, וחלק מהמצודות לא הושלמו מעולם.
מטרת המצודות אינה ברורה כל צורכה, האם שימשו לצורכי הגנה, מנוחה (חאן) או מסחר. אחת המצודות המפורסמות היא קסר עמרה, שהוכרז כאתר מורשת עולמית.
תיאור

רוב המצודות נבנו בקרבת מקור מים או ואדי. למעט כמה יוצאים מן הכלל, בנויות מצודות המדבר באותה תבנית, כשבמרכז המצודה נמצא מבנה מרובע שמזכיר את הקסטרום במבצרים הרומיים. המבנה המרכזי הוא בית המגורים והוא לרוב בן שתי קומות שבנויות מסביב לחצר מרכזית. לצד בית המגורים נמצאים מבנים נוספים שעשויים לכלול חמאם, מסגד, מחסן, מתחם לבעלי חיים, מבנים לעיבוד מוצרים כגון שמן זית, ומאגר מים או סכר. החדרים הפנימיים של המבנה הראשי וכן החמאם עוטרו בפסיפסי רצפה, ציורי קיר ותבליטי חימר עם מוטיבים שניכרים בהם הן השפעות מזרחיות והן השפעות מערביות.
אמסלם תיירות ונופש

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1983–הווה (כ־42 שנים) 
 מיקום המטה:  טבריה 
 ענפי תעשייה:  תיירות 
 מנכ"ל:  יעקב אמסלם
  
 www.amsalem.co.il
 
אמסלם תיירות ונופש בע"מ, המוכרת במותג אמסלם טורס, היא סוכנות נסיעות ישראלית המתמחה בתחום הנסיעות העסקיות, ומציעה גם שירותי נסיעות תיירות. בחברה, שנוסדה בשנת 1983, מועסקים כ-400 עובדים בישראל ומחוצה לה והיא נמצאת בבעלות משותפת של יעקב ואליעזר אמסלם.
הסניף המרכזי של החברה נמצא בטבריה וסניפים נוספים נמצאים בתל אביב, בחיפה, בכפר סבא, בפתח תקווה, בירושלים, בכרמיאל, במעגן מיכאל ובבני ברק. בנוסף מפעילה החברה שלוחות פנימיות בחברות גדולות בישראל, לשירות העובדים של חברות אלה.
לחברה חברות בנות תחת המותג ABT (Amsalem Business Travel) וסניפיה ממוקמים בארצות הברית (בחוף המזרחי ובחוף המערבי), מקסיקו, בריטניה, טורקיה, הודו והונג קונג. כולן בעלות רישיונות מקומיים למכירת מוצרי תיירות.
החברה כוללת ארבע חטיבות: תיירות עסקית, תיירות פרטית לחו"ל, תיירות פנים: משווקת נופש בישראל וחטיבת תיירות נכנסת. החברה עוסקת גם בארגון אירועים וכנסים. בנוסף, פועלות בחברה מחלקת כנסים ואירועים, מחלקת סידורי קרקע, מחלקת ויזות ודרכונים, מחלקת און ליין וחברות בנות נוספות: מסעות וטיולים גאוגרפיים, אמסלם מדיקל (תיירות רפואית והטסות רפואיות), אמסלם שור (ביטוחים וביטוחי נסיעה), פאנטסתי FUNטסתי (חבילות נופש בחו"ל) וא-קרוז A-Cruise (חופשות שיט).
לחברה מרכז הזמנות ותפעול הפועל 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע ומפעיל צוות של סוכני נסיעות המסתייע במחלקות החברה.
הערות שוליים

↑  אודותינו, באתר אמסלם תיירות ונופש
מכון המקדש

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  ארכאולוגיה והיסטוריה
 כתובת:  רח' משגב לדך 40 העיר העתיקה,ירושלים
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1987
 תאריך פתיחה רשמי:  1987 
 
 קואורדינטות:  31°46′32″N 35°13′59″E﻿ / ﻿31.775480555556°N 35.2331°E﻿ / 31.775480555556; 35.2331
 http://www.temple.org.il www.temple.org.il
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) מכון המקדש(למפת ירושלים העתיקה רגילה) מכון המקדש(למפת ירושלים רגילה) מכון המקדש(למפת ירושלים מוגדלת) מכון המקדש
 he
 
המכון ללימוד מחקר ובנין המקדש, המכונה מכון המקדש הוא מכון מחקר, מרכז תיעוד, הוצאת ספרים וגם מוזיאון העוסק בנושאי בית המקדש וכליו. מטרתו הרשמית היא בניין בית המקדש השלישי, ובפועל הוא עוסק בעיקר בהשבת נושא "בית המקדש" לתודעה הציבורית ובקידום העיסוק היומיומי בנושא זה. המכון נוסד בשנת 1984 ובראשו עומד הרב ישראל אריאל.
שחזור עבודות המקדש > תערוכת כלי המקדש

מאז הקמת המכון יוצרו בחסותו כלים רבים המיועדים על ידו לשימוש ככלי המקדש, כגון המנורה ומזבח הקטורת, שולחן הפנים והכיור, ונתפרו בגדים הזהים לבגדי הכהנים במקדש. המכון מציג תערוכה קבועה ובה תמונות שמן המתארות את סיפורי התנ"ך, מבריאת העולם, וכן את ההוויה והעבודות בבית המקדש. בנוסף מוצגים כלי מקדש ששוחזרו על פי מחקרי המכון. סמוך לתערוכה, ברחבת בית הכנסת החורבה, הוצבה מנורה מצופה זהב שהוקמה על ידי מכון המקדש.
בשנת תשע"ג עברה התערוכה למשכנה החדש, ברח' משגב לדך 40 ברובע היהודי (בקצה המדרגות העולות מן הכותל). בשנת תשע"ו הופעלה מערכת הדרכה בסיוע מולטימדית אור ושמע וכן סרט סיכום, כתחליף להדרכה האנושית שהייתה עד אז. ההדרכה תורגמה לשפות רבות וניתן להאזין לה בין השאר באנגלית, איטלקית, רוסית, ספרדית, סינית (מנדרינית), צרפתית, פורטוגזית, אמהרית, גרמנית, קוראנית ועוד.
בחנוכה תשע"ה ייצר המכון לראשונה כדי חרס טהורים וכן שמן טהור העונה להגדרה "שמן זית זך" ומתאים להדלקת המנורה. בכ"ה בתמוז ה'תשע"ה (12 ביולי 2015) יצא מכון המקדש בהכרזה בה הודיע שיקים מרכז לגידול עדר של פרות אדומות לטיהור מטומאת מת.
שחזור עבודות המקדש > אירועי שחזור ותרגול

החל משנת תשע"ד החל המכון, בשיתוף תנועת נשים למען המקדש וארגונים נוספים, בסבב של אירועים במעגל השנה שמשחזרים את העבודות שנעשו במקדש בכל מועד: איסוף מחצית השקל בחודש אדר, זכר לקרבן פסח והנפת העומר בניסן, הדמיית שתי הלחם בשבועות, זכר לניסוך המים בסוכות, ועוד. אירועים אלו נערכים על ידי המכון בשאיפה לדיוק מלא בתהליך השחזור, כתרגול לקראת בית המקדש השלישי, בהשתתפות כהנים לבושים בבגדי הכהונה.
מוסדות חינוך > נוער המקדש

תנועת נוער המקדש הוקמה בשנת תשע"ו על ידי בני נוער ושאיפתה לעורר את העם לתודעת בית המקדש ולבנייתו. התנועה פועלת בהפרדה מלאה בין בנים לבנות, ועורכת מגוון פעילויות רחב: גרעיני לימוד, כנסים, סמינריונים, דוכנים, פעילות הכשרת כלי המקדש, ועוד. התנועה פועלת בהדרכת והכוונת הרב ישראל אריאל ורבני מכון המקדש.
מוסדות חינוך > ישיבת המקדש

בתחילת שנת תשע"ח הוקמה על יד מכון המקדש ישיבה גבוהה ציונית-דתית הממוקמת ברובע היהודי בירושלים. בראשות הישיבה עומד הרב ישראל אריאל. בישיבה עוסקים בין השאר בלימוד מסכתות הקשורות לעבודת המקדש, ובחלק מהסוגיות עוסקים גם בהורדת הלימוד לפסים מעשיים. בנוסף, בישיבה ניתן דגש על לימוד גמרא בצורה של אליבא דהלכתא, לימוד תנ"ך והלכות טהרה. מספר פעמים בשנה נערכים במסגרת הישיבה כנסים תורניים העוסקים בחידוש עבודת המקדש והקרבנות. בחלק מהכנסים, התרגולים והפעילויות שמקיימים בישיבה נוטלים חלק בני ובנות נוער מתנועת 'נוער המקדש'. הישיבה אינה עולה באופן רשמי כישיבה להר הבית אך מעודדת עליה להר. בערב פסח תשע"ט הפיקו תלמידי הישיבה את השיר למה נגרע שעניינו כיסופים וכמיהה של עם ישראל לחידוש קורבן פסח.הישיבה מונה נכון לשנת ה'תשפ"ד כ27 תלמידים
רבני הישיבה הם הרב ישראל אריאל, הרב חיים שחר, הרב יהושע פרידמן והרב עזריה אריאל.
מוסדות חינוך > כולל בית הבחירה

בנוסף למכון המקדש, המכון הקים כולל מחקר תורני בשם בית הבחירה, אשר בראשו עומדים הרב ישראל אריאל ובנו הרב עזריה אריאל. החוקרים עוסקים בלימוד מעמיק בנושאי המקדש השונים, כגון: בגדי הכהונה, כלי המקדש, זיהוי מקום המקדש, פרה אדומה, דיני הקורבנות ופתרון בעיות שונות הקשורות לחידוש עבודת הקורבנות בזמן הזה. כמו כן המכון הוציא גרסאות לתלמוד על מסכתות יומא, זבחים ופסחים הקרויים "שערי היכל" ובהם מאות מערכות העוסקות במקדש ובעבודת הקרבנות.
מכון המחקר מתעתד בעתיד הרחוק להוציא לאור ספרים דומים לכל המסכתות בסדר קדשים, וכן למסכתות משאר הסדרים העוסקות בנושאי המקדש.
הוצאת מכון המקדש

המכון מעסיק אמנים המציירים תמונות הממחישות את עבודת המקדש וסדריו, ובמהלך השנים אף הוציא לאור מחזורים, סידורים וספרים העוסקים בנושא זה, בליווי תמונות. בתחילה יצאו הספרים בשיתוף הוצאת כרטא אולם כיום המכון מוציא את ספריו בהוצאה עצמית או בשיתוף הוצאת קורן (הספר החדש "בית המקדש בירושלים"). המכון מארגן הרצאות וימי עיון.
בשנת תשס"ו החל המכון להוציא עלון פרשת השבוע, במטרה להגביר את המודעות לנושא המקדש. הוצאת העלון פסקה כעבור כשנה.
הוצאת מכון המקדש > רשימת ספרים

אנציקלופדיית בית המקדש בירושלים: סקירה חזותית מקיפה בנושא המקדש, כליו ועבודת הקודש שנערכה בו. מהדורה מחודשת (תשע"ו) בהוצאת קורן, כל תמונות מכון המקדש בליווי הסברים באלבום מפואר.
ההר הטוב הזה והלבנון - על גבולות ארץ ישראל בהלכה, בצפון הארץ.
אטלס ארץ ישראל לגבולותיה על פי המקורות. 2 כרכים בהוצאת כרטא.
אוצר ארץ ישראל, על גבולות ארץ ישראל על פי ההלכה, בשישה כרכים (שניים יצאו לאור בתש"ע והיתר בתשע"ג).
שערי היכל על מסכתות: יומא, זבחים (2 כרכים) ופסחים (2 כרכים): סיכום סוגיות המסכת על פי ראשונים ואחרונים, עם תוספתא במהדורה מאירת עיניים ומבוארת. הכרך על מסכת יומא זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית לשנת תשס"ח.
צפייה סדרת כתבי עת העוסקים בצפייה למקדש לגאולה ולשלטון התורה בארץ ישראל.שחזור מזבח העולה בגרסה המוקטנת ביותר האפשרית על פי ההלכה היהודית
סדרת ספרי "אוצר המקדש", סדרת ספרים, בהם סידורים ומחזורי תפילה, בהוצאת כרטא, המבוססים על הקשר לבית המקדש.
מחזורים לראש השנה, יום הכיפורים, סוכות, פסח ושבועות בשלושה נוסחים: ספרד, אשכנז ועדות המזרח. בסדרת המחזורים, בנוסף לתפילה ופירושיה, ישנם מאמרים של הרב אריאל על העבודות המיוחדות לאותו החג בבית המקדש.
הגדת המקדש בשלוש שפות: עברית, אנגלית וצרפתית.
סידור המקדש בשני כרכים - ליום חול ולשבת.
סידור המקדש לאם ולבת ישראל: "הסידור מראה קשר עמוק ומהותי בין המקדש ובין האשה בישראל, שכן לאשה בישראל חלק חשוב בעיצוב פני העם היהודי לדורותיו. היא עומדת לימין בעלה, היא גם אם ומחנכת, ולא פחות דוגמה ומופת בנאמנותה לתורה, דבקותה במצוות השם, במסירות ובהעברת מסורת התורה והמצוות מדור לדור".
ספר המקדש
ארצי ומולדתי - עקירת יישובים בארץ ישראל, תשס"ה. "לימוד בעניין עשרות מצוות ואיסורים הנוגעים לבעיית עקירת יישובים" (מתוך ההקדמה לספר).
מנורת זהב טהור בהוצאת מכון המקדש, הספר עוסק בהיבטים הפרקטיים וההלכתיים של בניין מנורת המקדש בימינו.
סנהדרין הגדולה, מתאר את תולדות הסנהדרין, קיומה והניסיונות לחידושה בכל הדורות. הטענה המרכזית בספר היא שסמיכה לסנהדרין איננה תלויה בהכרח ב"סמוך מפי סמוך". הספר יצא לאור בכנס העשור לחידוש הסנהדרין בירושלים, תשע"ה.
מורא המקדש - הלכות העלייה להר הבית.
שמירת המקדש - פרטי המצווה לשמור סביב בית המקדש ויישומה כיום.
שערי טהרה - מושגי יסוד בהלכות טומאה וטהרה.
מזבח אלהים - הלכות הקמת המזבח וההיבטים המעשיים בימינו.
אוצר בית ה' - הלכות כלכלת המקדש ומחצית השקל.
המקדש אורו של עולם - בניין המקדש בזמן הזה ועלייה להר הבית במשנת הראי"ה קוק
נזיר אלהים - נזירות בזמן הזה הלכה למעשה, מאת הרב יהושוע פרידמן (תש"פ)
טהרת ישראל - בירורי הלכה בסדר טהרות (חלק א, תשעט; חלק ב, תשפא).
שופר ולולב בשבת - חידוש התקיעה ונטילת ארבעת המינים בשבת בתחומי ירושלים
תמידים כסדרן - בירורים בהלכות סדר עבודת התמיד היומית במקדש
תפעול המכון

מייסד המכון והעומד בראשו הוא הרב ישראל אריאל, והוא אף עוסק רבות במחקרים בנושא המקדש ובהרצאות ברחבי הארץ, להגברת המודעות והשאיפה לבניית בית המקדש. המחלקה הבינלאומית של המכון, בשפה האנגלית, מנוהלת על ידי הרב חיים ריצ'מן.
המכון מקבל תרומות מאנשים פרטיים, כך למשל איל ההון האוקראיני ודים רבינוביץ' תרם כסף לייצור מנורת זהב.
המכון נמנה ברשימת אתרי מורשת שנבחרו להשקעה במסגרת תוכנית מורשת לאומית של משרד ירושלים ומורשת (מיליון שקלים).
מחקרי המכון הנמצאים כבעלי עניין לכלל מקבלים מימון משרד התרבות והספורט וכן מתרומות. מחזור הפעילות של המכון לשנת 2008 היה 3.9 מיליון שקל‏.
לקריאה נוספת

כולל בית הבחירה - הרב עזריה אריאל, שערי היכל - מסכת יומא, מכון המקדש, תשס"ו.
שרינה חן, 'מאתוס ההקרבה לעבודת הקרבנות – עיצובה של תודעה פוסט ציונית-אורתודוקסית', בתוך: י' גולדשטין (עורך), בין דת, לאום וארץ א, אריאל תשע"ד, עמ' 259–282
הראל דביר, מפתח לפסקי ההלכה שבסידורי ומחזורי המקדש, מעלין בקודש לד (אלול תשע"ז) עמ' 198-183
הערות שוליים

↑  השיר באתר יוטיוב
↑  יהודים ושאינם, אך לא מגופים נוצריים, אלא רק מקהילות "בני נוח", שתרומותיהם מותרות על פי ההלכה, כפי שמפרסם אתר המכון: .
↑  המטרה - הר הבית: מבט עכשווי על האיומים על הר-הבית מצד גורמים קנאים ומשיחיים, בהוצאת מכון קשב לדמוקרטיה
↑  אורי בלאו, לאן באמת הולכים כספי התרומות? מוסף "הארץ" בדק את הדו"חות של 32 עמותות רשומות, באתר הארץ, 2 בינואר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311642705171  ISNI: 0000 0001 1512 2172  LCCN: n96073090  VIAF: 131515590   WorldCat (עם VIAF): 131515590 
כניסה לתערוכת כלי המקדש ברחוב משגב לדך
המנורה שנעשתה על ידי מכון המקדש (מוצגת ברחבת בית הכנסת החורבה בעיר העתיקה בירושלים)
גבולות ארץ ישראל לפי שיטת הרב ישראל אריאל המוצגת בששת הספרים של סדרת "אוצר ארץ ישראל"
פרוטו-רנסאנס

פרוטו-רנסאנס או קדם-רנסאנס (באיטלקית: Trecento - "שלוש מאות" על שמה של המאה ה-14 ששנותיה מתחילות ב-1300) היא תקופה באמנות איטליה, מסוף המאה ה-13 לתחילת המאה ה-14, שמציינת את ההתפתחויות שהביאו לסגנון הרנסאנס, ובמיוחד את תרומתו של הצייר ג'וטו די בונדונה שתיאוריו עוברים מגותיקה לנטורליזם. יש חוקרים המצרפים תקופה זו לרנסאנס.
הנצרות והפיאודליזם הגיעו לשיא כוחם באירופה במאות ה-12 וה-13 ופתחו קשרי מסחר פנים-אירופיים ועם המזרח התיכון, דבר שהעלה מעמד חדש של בעלי הון מלבד הכנסייה, מעמד הסוחרים.
באיטליה, שבאותה תקופה התפלגה לערי מדינה עצמאיות, נוצרה קרקע מתאימה לשינוי שהתבטא באמנות בנטורליזם חדש. על יסוד האמנות הביזנטית והאמנות הגותית ערכו האמנים של איטליה שינויים שהציגו רגישות ואנושיות רבה יותר.
הצייר ג'וטו 1337-1267 השכיל לבטא רגישות זו והרחיב את ההסתכלות באדם ובטבע. מגמה זו של ג'וטו לא נמשכה אחריו ולמעשה רק בתחילת המאה ה-15 נמצא המשך סגנונו של ג'וטו, בציוריו של מאסצ'יו. מסיבה זו נחשבת אמנות מאה ה-14 כמבוא לרנסאנס, פרוטו רנסאנס.
חוקרים אחרים סבורים שמכיוון שאין רצף בין גישתו של ג'וטו לציירי הרנסאנס האחרים, מעמדו הוא של מבשר הרנסאנס, שהחל כמאה שנים מאוחר יותר, בתחילת המאה ה-15. לדעתם עליית מרכזי אמנות עצמאיים ותחילת התבטאות אינדיבידואלית הם ממאפייני הרנסאנס. המאה ה-15 מצטיינת באינדיבידואליזם החותר לשלמות אידיאלית, ולאידיאל יופי אוניברסלי.
מייצגי הזרם

בסיינה: לורנצטי (Ambrogio Lorenzetti) (אלגוריה על השפעת הממשל הטוב והרע), סימון מרטיני (Simone Martini), דוצ'ו
בפירנצה: ג'וטו, צ'ימבואה
אטלנטה הוקס

אטלנטה הוקס (באנגלית: Atlanta Hawks) היא קבוצת כדורסל מהעיר אטלנטה שבג'ורג'יה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הדרום-מזרחי שבאזור המזרח, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם סטייט פארם ארנה.
הקבוצה מחזיקה במשך הזמן השני הארוך ביותר ללא תואר אליפות ב-NBA (אחרי סקרמנטו קינגס), במשך 64 עונות. אליפות ה-NBA היחידה בה זכתה הקבוצה, כמו גם כל 4 הופעות הגמר שלה, היו כאשר הקבוצה שכנה בסנט לואיס ונקראה "סנט לואיס הוקס".
היסטוריה > 1946–1954: השנים הראשונות

המועדון נוסד בשנת 1946 כ"בפאלו ביזונס", ושיחק באולם באפלו ממוריאל אודיטוריום שבבאפלו, ניו יורק, כשבשורותיה משחק הגארד/פורוורד והמאמן-שחקן דיאנג'לו קינג. ב-27 בדצמבר 1946 החליט הבעלים בן קרנר להעביר את המועדון לעיר מולין שבאילינוי, שהייתה באותו הזמן חלק מאזור הידוע בשם "שלוש הערים" (כיום אזור זה ידוע בכינוי "ארבע הערים"). קרנר שינה את שם המועדון לטריי-סיטיז בלקהוקס כהתייחסות למלחמת הנץ השחור שנערכה בעיקר באילינוי. הבלקהוקס הפכו לאחת מ-17 המועדונים המקוריים לאחר האיחוד שנערך בשנת 1949 של ליגת ה-NBA בת ה-12 שנהוליגת ה-BAA בת ה-3 שנים. הבלקהוקס הגיעו למשחקי הפלייאוף בעונת הפתיחה של ליגת ה-NBA, תחת הנהגתו של המאמן רד אאורבך. אך עונה לאחר מכן, לאחר שהמועדון בחר את בוב קוזי הם ביצעו טעות גסה כאשר העבירו את הזכויות עליו לשיקגו סטאגס (שבשלב מאוחר יותר העבירו את הזכויות עליו לבוסטון סלטיקס לאחר שהקבוצה התפרקה ובוצע דראפט מיוחד על שחקני המועדון), ההוקס נכשלו בניסיונם להגיע אל משחקי הפלייאוף. בשנת 1951, שינה המועדון מיקום ועבר למילווקי, ויסקונסין, והפך למילווקי הוקס.
היסטוריה > 1954-1965 עדין סנט לואיס תקופת בוב פטיט

בשנת 1954, בחרו ההוקס את בוב פטיט, לימים MVP של העונה הסדירה ב-NBA. למרות זאת, היו ההוקס לאחת הקבוצות הגרועות בליגה, ובשנת 1955, עברו ההוקס שוב, הפעם לסנט לואיס, מיזורי, יריבתה של העיר מילווקי בתעשיית הבירה, והפכו לסנט לואיס הוקס.
ב-1956 זכה בוב פטיט בMVP של העונה הסדירה ב-NBA, וההוקס בחרו במקום השני בדראפט את ביל ראסל אבל הם העבירו אותו מיד בטריד לבוסטון סלטיקס עבור קליף האגן ואד מקולי, לימים שניהם יהיו חברי היכל התהילה.
ב-1957, ההוקס סיימו במאזן 34-38 אבל עם זאת, הדיוויזיה המערבית הייתה חלשה ביותר באותה שנה; לאף קבוצה במחלקה לא היה מאזן חיובי. הם גמרו במקום הראשון באזור שלהם לאחר שניצחו את מיניאפוליס לייקרס ופורט וויין פיסטונס בשוברי שוויון של משחק אחד. לאחר מכן הם ניצחו את הלייקרס בגמר המערב כדי לעלות לגמר, והפסידו לבוסטון סלטיקס במותחן כפול בהארכה במשחק השביעי.
ב-1958, לאחר שהצליחו בפעם הראשונה לגמור את העונה במאזן חיובי של 41-31, הם שוב עלו לגמר, שם הם נקמו את תבוסתם מול הסלטיקס מהשנה הקודמת, ניצחו בסדרה 4-2 והשיגו להוקס את אליפות ה-NBA הראשונה והיחידה שלהם. בוב פטיט קלע 50 נקודות במשחק האחרון של הסדרה. בעונה שלאחר מכן בוב פטיט הוביל את ההוקס למאזן 49 - 23, והטוב ביותר באזור המערבי, מה שגרם לו לזכות בפרס ה-MVP השני שלו.
ההוקס נשארו אחת מהקבוצות הבכירות של ה-NBA בעשור הבא. ב-1960, תחת המאמן אד מקולי, עלתה הקבוצה לגמר, אך הפסידה לסלטיקס במותחן נוסף של במשחק מספר שבע. בשנה שלאחר מכן, עם רכישת הרוקי לני וילקנס, ההוקס חזרו על הצלחתם, אך פגשו שוב את הסלטיקס בגמר ה-NBA של 1961 והפסידו שם בחמישה משחקים.
למרות ההצלחה, הפך הבעלים קרנר למודאג הכל הקשור לאולם המזדקן, בן 10,000 המקומות בו שיחקו עתה ההוקס, קייל אודיטוריום. מדי פעם שיחקו ההוקס באולם סנט לואיס ארנה (בעיקר נגד יריבות פופולריות), אך קרנר לא היה מוכן להעביר את הקבוצה באופן מלא לאולם כיוון שהוא לא תוחזק כראוי מאז שנות ה-40. קרנר היה מעוניין באולם חדש כדי להגדיל את הרווחים אך, הוא נתקל בסירוב מהעירייה בכמה הזדמנויות.
היסטוריה > 1965–1982: המעבר לאטלנטה

בתחילת 1967, קרנר העמיד את ההוקס למכירה לזמן קצר. אחד מהמציעים היה קבוצה בניו אורלינס בראשות מנחה השידור העתידי של תוכנית האירוח מורטון דאוני ג'וניור, אך העסקה קרסה וקרנר הוציא זמנית את הקבוצה שלו מהשוק.
לאחר שלא הצליח קרנר לפתור את בעיית האולם, בשנת 1968, נמכר המועדון ליזם הנדל"ן, טום קאזנס ולמושל מדינת ג'ורג'יה לשעבר קארל סאנדרס ועבר לאטלנטה, ג'ורג'יה. בעוד שהאולם החדש היה בשלבי בנייה, שיחקו ההוקס באולם של המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה אלכסנדר ממוריאל קוליסאום. הם זכו בתואר הבית הראשון שלהם בעונת 70–1969 עם מאזן של 34–48 באזור המערב. חברת הבנייה של קאזנס פתחה במהרה את אולם האומי קולסאום, בן ה-16,500 מקומות, שהיה לאולם חדיש בעיר התחתית של אטלנטה, האולם שימש את ההוקס ואת קבוצת ה-NHL החדשה אטלנטה פליימס, בשנת 1972 כשלב הראשון בקומפלקס ענקי לספורט, משרדים, בית מלון, ומסחר, שכיום רובו משמש כיום כמרכז CNN. כמו כן בשנת 1972, ההוקס הציגו לראשונה לוגו חדש וצבעים חדשים, תוך שהם מחליפים את ערכת הצבעים הירוקים והכחולים שבהם השתמשה הקבוצה במשך שנתיים, לטובת לבן, זהב ואדום, אותם צבעים בהם של הלהבות. צללית ראש הנץ בתוך עיגול נשארה בתור הלוגו של הקבוצה, אם כי בצורה מפושטת.
בשנים הראשונות לאחר מעבר ההוקס לאטלנטה הציגו קבוצה מוכשרת, שכללה שחקנים כריקי ג'ביס, ומייקל מגנלי. אך, לאחר תקופה זו של הצלחה, נכנס המועדון לתקופה של בנייה מחדש. תהליך הבנייה מחדש היה נראה בכיוון הנכון כאשר הקבוצה זכתה בבחירה הראשונה והשלישית בדראפט של שנת 1975, אך הוא נכשל לאחר ששתי הבחירות, דייוויד תומפסון, וגיילורד מקלווין חתמו במועדונים מליגת ה-ABA.
יזם רשת הכבלים והבעלים של אטלנטה ברייבס, טד טרנר, רכש את המועדון בשנת 1977 ושכר את יובי בראון לתפקיד המאמן הראשי. ההוקס היו לקבוצת הכדורסל היחידה בדרום מזרח ארצות הברית, כמו שהאטלנטה ברייבס היו לקבוצת המייג'ור ליג בייסבול היחידה באזור במהלך שנים רבות. בעלותו של טרנר על המועדונים הייתה כלי מרכזי בהישארותם של המועדונים באזור. יובי בראון נבחר למאמן השנה בשנת 1978.
בעונת 80–1979, סיימו ההוקס את העונה הסדירה במאזן של 32–50, זכו באליפות הבית המרכזי. היה זה תואר האליפות הראשון שלה בבית המרכזי ותואר שני מאז מעברם לעיר אטלנטה. בעונה שלאחר מכן, ההוקס התחילו עם 4–0, ואז הפסידו 13 מתוך 14 המשחקים הבאים. כאשר נותרו עוד 3 משחקים לעונה, פיטרו ההוקס את המאמן הראשי יובי בראון בדרך למאזן של 51–31 של הקבוצה.