stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברני ביקרסטאף
קריירת אימון וניהול

מיד עם סיום לימודיו מונה לעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סן דייגו, תחת פיל וולפרט, ובשנת 1969 החליף אותו כמאמן הראשי. ב-4 עונותיו כמאמן הקבוצה רשמה סן דייגו מאזן כולל של 54 ניצחונות ו-49 הפסדים.
לקראת עונת 1973/1974 מונה לעוזרו של מאמן קפיטל בולטס, קיי. סי. ג'ונס, וב-11 העונות הבאות נשאר בתפקיד זה כעוזרם של ג'ונס, דיק מוטה וג'ין שו. בעונת 1977/1978 זכה עם הבולטס באליפות ה-NBA הראשונה בתולדות המועדון.
בשנת 1985 מונה למאמנה הראשי של סיאטל סופרסוניקס, במקומו של לני וילקינס. בעונת 1986/1987 הוביל את הסופרסוניקס למעמד גמר האזור המערבי, הודות ליכולת מצוינת של כוכבי הקבוצה דייל אליס, טום צ'יימברס ואקסבייר מקדניאל, אך בסדרת גמר המערב עצמה הובסה סיאטל מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 0–4. מאזנה הכולל של הקבוצה תחת ביקרסטאף עומד על 202 ניצחונות לעומת 208 הפסדים בעונה הסדירה, ו-12 ניצחונות לעומת 15 הפסדים בפלייאוף.
בקיץ 1990 החליף את גלן גרונוולד כג'נרל מנג'ר של דנוור נאגטס. בעונתו הראשונה בתפקיד עזבו את הקבוצה שניים משחקניה הבולטים ביותר – אלכס אינגליש ופאט ליבר – והיא החמיצה את הפלייאוף לאחר 9 העפלות רצופות. בעונה העוקבת נפרדו הנאגטס גם ממייקל אדמס, וולטר דייוויס ואורלנדו וולרידג', ובשנים הבאות גיבש ביקרסטאף את בסיס הקבוצה סביב השחקנים הצעירים דיקמבה מוטומבו, מחמוד עבדול-ראוף, רג'י ויליאמס ולפונזו אליס. במהלך עונת 1994/1995 פיטר ביקרסטאף את מאמן הקבוצה דן איסל, ולאחר מכן גם את מחליפו ג'ין ליטלס, ומינה את עצמו כמאמן הראשי. בפברואר 1997, לאחר כ-6 וחצי עונות כג'נרל מנג'ר וכשתי עונות כמאמן, פוטר ביקרסטאף מכל תפקידיו בדנוור.
בהמשך עונת 1996/1997 מונה למאמן וושינגטון בולטס, וסייע לה להעפיל לשלב הפלייאוף לראשונה מאז עונת 1987/1988. בעונה העוקבת החמיצה וושינגטון את הפלייאוף, ולאחר שפתח את עונת 1998/1999 עם מאזן שלילי 13–19, פוטר ביקרסטאף מתפקידו.
בשנים 1999–2001 שימש כמאמן קבוצת "סנט לואיס סווארם" מ"ליגת הכדורסל הבינלאומית" (IBL), ובשתי העונות זכה בפרס "מאמן העונה" לאחר שקבוצתו זכתה בתואר האליפות.
בשנת 2004 מונה לג'נרל מנג'ר ולמאמן הראשי של קבוצת שארלוט בובקאטס, לקראת עונת הבכורה שלה. באותו הקיץ צירפה הקבוצה את ג'רלד וולאס (דרך דראפט ההרחבה 2004) ואת אמקה אוקפור (בדראפט 2004), אשר היו שחקני המפתח של הבובקאטס בשנים הבאות. בדראפט 2005 בחר ביקרסטאף את ריימונד פלטון הסולידי (בחירה חמישית), ובדראפט 2006 את אדם מוריסון (בחירה שלישית) אשר התברר כמאכזב במיוחד ונפלט מה-NBA כבר לאחר 4 עונות. במאי 2007 פוטר ביקרסטאף מתפקידיו בקבוצה, לאחר שרשמה תחתיו מאזן כולל של 77 ניצחונות ו-169 הפסדים (31.3%).
בין השנים 2008–2010 שימש כעוזר מאמן בשיקגו בולס תחת ויני דל נגרו, ובשנים 2010–2012 היה עוזרו של נייט מקמילן בפורטלנד טרייל בלייזרס.
לקראת עונת 2012/2013 מונה לעוזר מאמן בלוס אנג'לס לייקרס תחת מייק בראון, ובמהלך העונה שימש כמאמן הראשי ב-5 משחקים, בין פיטוריו של בראון לבין מינויו של מייק ד'אנטוני כמאמן הקבוע. עד לסיום העונה המשיך ביקרסטאף לתפקד כעוזרו של ד'אנטוני.
בעונת 2013/2014 שימש כעוזרו של מייק בראון בקליבלנד קאבלירס.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות האימון של ביקרסטאף, באתר basketball-reference.com
1 2 3 4  ביוגרפיה, באתר ה-NBA
↑  ביקרסטאף זוכה בפרס מאמן העונה ב-IBL, באתר oursportscentral.com,‏ 7 ביוני 2001
↑  ביקרסטאף עושה היסטוריה כמאמן זמני, באתר nbclosangeles.com,‏ 21 בנובמבר 2012
↑  ביקרסטאף משלים את צוות האימון של הקאבלירס, באתר cleveland.com,‏ 29 ביוני 2013
ברייטלינג

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  Léon Breitling 
 תקופת הפעילות:  1884–הווה (כ־140 שנה) 
 מיקום המטה:  גרנשן 
 ענפי תעשייה:  הורולוגיה 
 מוצרים עיקריים:  שעון יד 
  
 www.breitling.com
 
שעון ברייטלינג שעוצב עבור מכוניות בנטלי
ברייטלינג (Breitling) הוא יצרן שעוני יד שווייצרי, מקנטון ז'ורה.
ברייטלינג מוכר שעוני כרונומטר המעוצבים בעיקר לאנשי צוות אוויר, אף שרובם נענדים כפריטי אופנה יוקרתיים וכסמל סטטוס. שעוני ברייטלינג מתאפיינים בלוח שעות גדול יחסית לשעוני יד אחרים, המאפשר תצוגה ברורה של נתונים שונים נוסף על השעה. רבים מדגמי החברה מבוססים על מנגנון מתיחה מכני אוטומטי המבוסס על תנועות היד. כל שעוני ברייטלינג מיוצרים בשווייץ ועשויים ממרכיבים שווייצרים.
היסטוריה

בשנת 1884 ייסד לאון ברייטלינג, שען בן 24, את חברת ברייטלינג בכפר סנט אימיאר בחלקו דובר הצרפתית של קנטון ברן שבשווייץ. זמן קצר אחר כך העתיק את פעילותה ללה שו-דה-פון בקנטון ז'ורה. ברייטלינג התמחה בייצור שעונים מדויקים לשימושים טכניים ולמטרות מדעיות ותעשייתיות. בשנת 1914 הלך לאון ברייטלינג לעולמו והחברה עברה לידי בנו גסטון. שנה אחר כך יצר גסטון את שעון הכרונוגרף הראשון, שעון שהפך לאחד מעזרי הטיסה של טייסים במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1932 עבר ניהול החברה לידי בנו של גסטון, וילי, ובשנת 1936 הפכה ברייטלינג לספק השעונים הרשמי של חיל האוויר המלכותי. בשנת 1942 הציגה ברייטלינג לראשונה שעון כרונומטר - שעון כרונוגרף שלו מותאם סרגל מדידה טבעתי, סביב לוח השעות. בשנת 1954 החלה החברה משווקת את דגם ה-Navitimer, שעון יד המצויד במחשב ניווט. בשנות ה-50 הפך שעון הכרונוגרף סופר של החברה לשעון נפוץ בקרב טייסים בעולם, החברה אף סיפקה לרבות מחברות התעופה המובילות בעולם שעונים לתא הטייס.
בשנת 1962 ענד האסטרונאוט סקוט קרפנטר שעון ברייטלינג מדגם "קוסמונאוט" בעת טיסת החלל שלו במרקורי 7. בשנת 1969 הייתה ברייטלינג החברה הראשונה לפתח שעון יד כרונוגרף בעל מנגנון מתיחה אוטומטי. בשנת 1979 עבר ניהול החברה מידי נכדו של המייסד וילי ברייטלינג לידי ארנסט שניידר, טייס ושען שהתמחה במיקרואלקטרוניקה. בשנת 1984 החלה ברייטלינג משווקת את דגם ה-Chronomat, שעון מכני שהפך לדגם הנמכר ביותר מבין שעוני החברה. בשנת 1995 הציגה ברייטלינג את דגם Emergency, שעון בעל פונקציות מרובות המצויד במשדר חירום בתדר 121.5 מגה הרץ, שנועד לאיתור טייסים שנטשו את מטוסם. בינואר 2003 נטשו שני טייסים בריטים את מסוקם סמוך לחופי אנטארקטיקה ואותרו בסירת הצלה על ידי ספינת סיור צ'יליאנית לאחר שהפעילו את משדר החירום בשעוני ברייטלינג Emergency אותם ענדו. בשנת 1999 העמידה ברייטלינג את כל דגמי השעונים שהיא מייצרת לבדיקת תקן כרונומטר השווייצרי, בכך הייתה לראשונה שעושה זאת בין יצרני השעונים המובילים. בשנת 2000 נפתח בניין מטה החברה בגרנשן (Grenchen) שבשווייץ, בבניין אף מיוצרים שעוני החברה.
ברייטלינג כסמל סטטוס

שעוני ברייטלינג מתוכננים ומעוצבים לשימושים טכניים ייחודיים, ומשכך חלקם מורכבים יותר להפעלה ומציגים נתונים רבים מעבר לתצוגת הזמן, שאין להם כל שימוש בחיי היום יום. למרות זאת, רבים עונדים שעונים אלה כסמל סטטוס וכאביזר אופנה.
בישראל

לכבוד חגיגות יובל ה-50 לחיל האוויר הישראלי הזמין צה"ל מחברת ברייטלינג שעונים מסדרה מיוחדת לציון האירוע, אשר נועדו לחלוקה לטייסי חיל האוויר. חברת ברייטלינג אשר קיוותה לתרום לתדמיתה עם צירוף חיל האוויר הישראלי לרשימת לקוחותיה, הציעה את השעונים במחיר נמוך ממחירם בשוק. אף שהשעונים הוזמנו ועוצבו, ההזמנה בוטלה לאחר שהתעורר חשש מן התגובה הציבורית לחלוקת חפצי מותרות בידי צה"ל.
לפי פרסומי היצרן, שעון ברייטלינג מדגם Aerospace נענד על ידי אריאל שרון ואהוד אולמרט, ראשי ממשלת ישראל.
ראו גם

הצוות האווירובטי ברייטלינג
לקריאה נוספת

Benno Richter, Breitling: The History of a Great Brand of Watches 1884 to Present. Schiffer Publishing, 1995. ISBN 0887408648.
הערות שוליים

↑  Industry News - Breitling Emergency Watch Aids in Rescue, באתר timezone.com,‏ 30 בינואר 2003
↑  Breitling Ambassadors and Celebrities, באתר BREITLING SOURCE
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4300322-9  HDS: 046752  LCCN: n93052980  VIAF: 167658420   WorldCat (עם VIAF): 167658420 
שעון ברייטלינג מדגם Navitimer המצויד במחשב ניווט
ברייטלינג Emergency מכיל משדר חירום לאיתור טייסים שנטשו את כלי הטיס
בני קרטר

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1907 ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  12 ביולי 2003 (בגיל 95) לוס אנג'לס,קליפורניה ארצות הברית
 שם לידה:  Bennett Lester Carter 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-ערך בלתי־ידוע 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת פרינסטון 
 סוגה:  ג'אז, סווינג
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סקסופון
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  קולמן הוקינס, בילי הולידיי, ריי צ'ארלס, דיזי גילספי
 פרסים והוקרה:  אגדה חיה של ספריית הקונגרס  היכל התהילה של הקולנוענים השחורים (1978)  פרס גראמי למפעל חיים (1987)  פרס מרכז קנדי  המדליה הלאומית לאומנויות  פרס פול אקט  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  אמני הג'אז של NEA 
 www.bennycarter.com
 פרופיל ב-IMDb
 
בנט לסטר (בני) קרטר (Bennett Lester Carter;‏ 8 באוגוסט 1907 - 12 ביולי 2003), היה מוזיקאי ג'אז אמריקאי שניגן בכלי נשיפה, בהם סקסופון, חצוצרה וקלרינט היה מוביל הרכב, מעבד מוזיקלי ומלחין. דמות מרכזית בג'אז משנות השלושים ועד שנות התשעים. במקביל לפעילותו המוזיקלית היה פורץ דרך בכך שהפך למוזיקאי האפרו-אמריקאי הראשון שהלחין ועיבד מוזיקה עבור סרטי קולנוע וטלוויזיה וסלל את הדרך למוזיקאים אפרו-אמריקאים נוספים כאלה פיצג'רלד, מיילס דייוויס וקווינסי ג'ונס. בזכות פועלו רב השנים זכה קרטר ב-1986 בעיטור הממשל האמריקאי, ה"ג'אז מסטרס" (NEA Jazz Masters), בפרס גראמי למפעל חיים ב-1987, בכוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד ב-1994 ובשנת 2000 במדליית הנשיא לאמנויות מאת נשיא ארצות הברית ביל קלינטון. ב-1977 נכלל בהיכל התהילה של הג'אז של השבועון דאון ביט.
תולדות חייו > הארלם

קרטר נולד בניו יורק, בעידודה של אמו למד פסנתר בכוחות עצמו ובגיל 15 כבר ביקר במועדוני הארלם. בין 1924 ל-1928 זכה לנגן עם תזמורות המועדונים ובהן עם סידני בשה, ארל היינס, פטס וולר ודיוק אלינגטון. הוא ניסה לנגן בחצוצרה ומשלא הצליח להפיק צליל כמו זה של באבר מיילי, החצוצרן של אלינגטון, החליף לסקסופון אלט.
ב-1928 הקליט לראשונה עם התזמורת של צ'ארלי ג'ונסון. באותה שנה הקים ביג בנד משלו, שלא האריכה ימים. בין השנים 1930–1931 ניגן עם פלטשר הנדרסון, ושימש עבורו מעבד מוזיקלי. לאחר שעזב את הנדרסון הקים ביג בנד בסגנון סווינג, עבורה הכין עיבודים מורכבים ומתוחכמים שחלקם הפכו לסטנדרטים לתזמורות דומות (כגון Blue Lou). הוא נשכר כמעבד גם עבור תזמורתו של אלינגטון. באותה תקופה החל לנגן סולואים בחצוצרה, בנוסף לסקסופון האלט.
תולדות חייו > אירופה

ב-1935 עבר קרטר ללונדון והפך למנהל המוזיקלי של תזמורת הריקודים של ה-BBC. במקביל נדד ברחבי אירופה וניגן עם מוזיקאים מצרפת, אנגליה וסקנדינביה ועם אורחים מארצות הברית כקולמן הוקינס. ב-1937 הקליט את הסטנדרט Honeysuckle Rose עם דג'נגו ריינהארדט והוקינס.
תולדות חייו > חזרה לארצות הברית והמעבר ללוס אנג'לס

עם חזרתו ב-1938 הקים ביג בנד חדשה שניגנה ב-Savoy Ballroom בהארלם ונשכר כמעבד עבור טובי ההרכבים כגון אלה של בני גודמן, קאונט בייסי, דיוק אלינגטון, גלן מילר, ג'ין קרופה וטומי דורסי.
בשנת 1943 עבר ללוס אנג'לס והתמקם בהוליווד. הוא עיבד מוזיקה לעשרות סרטים ועבד עם אלה פיצג'רלד, לואי ארמסטרונג, שרה ווהן, פגי לי, בילי הולידיי, ריי צ'ארלס ומל טורמה. קרטר היה המוזיקאי האפרו אמריקאי הראשון שעבד בהוליווד כמלחין לסרטים והנחה את קווינסי ג'ונס בצעדיו הראשונים בתחום זה.
גם בלוס אנג'לס הוביל קרטר תזמורת. ב-1945 ערך חצוצרן צעיר בתזמורתו של קרטר בשם מיילס דייוויס את הקלטתו הראשונה במסגרת התקליט Benny Carter and His Orchestra.
ב-1961 הקליט את האלבום "Further Definitions" עם שורת כוכבים עמם הופיע באירופה ב-1937 ובהם קולמן הוקינס, פיל וודס, ג'ימי גאריסון, ג'ו ג'ונס, ברני קסל, ריי בראון ואחרים. אלבום זה, המשחזר למעשה את סיבוב ההופעות בצרפת, הוא המוכר ביותר שלו ומכיל כמה מהסולואים המעניינים ביותר שלו ושל קולמן הוקינס בקטעים Body and Soul ,Honeysuckle Rose ו-Crazy Rhythm.
בשנת 1979 נשא לאשה את הילמה אולילה ארונס (Hilma Ollila Arons), לזוג נולדה בת.
תולדות חייו > אקדמיה

ב-1969 פנה אל קרטר פרופסור לסוציולוגיה מאוניברסיטת פרינסטון בשם מורו ברגר (Morroe Berger), והציע לו להרצות בפני סטודנטים על ג'אז, ולתת סמינר וקונצרט באוניברסיטה. הדבר הוביל לחמישה ביקורים של קרטר באוניברסיטה במהלך תשע השנים הבאות. ב-1973 שהה באוניברסיטה סמסטר שלם כמרצה אורח ושנה לאחר מכן זיכתה אותו האוניברסיטה בתואר דוקטור של כבוד. הוא נתן הרצאות וסדנאות באוניברסיטאות נוספות, כולל שבוע בהרווארד ב-1987. מורו כתב ספר עב כרס בשני כרכים על אמנותו של קרטר.
תולדות חייו > אחרית ימיו

קרטר זכה לכבוד והערכה רבים, בנוסף לפרסים ועיטורים ותוארי דוקטור לשם כבוד, נחגג יום הולדתו ה-82 בשנת 1989 בקונצרט בלינקולן סנטר בניו יורק. שבוע לאחר מכן, בפסטיבל הג'אז של שיקגו נערך לכבודו קונצרט בו נוגן האלבום "Further Definitions" בהשתתפות כמה מהנגנים המקוריים שעבדו עליו ב-1961 (ובגלגול המקורי שלו בצרפת ב-1937). ב-1990 הוביל קרטר ביג בנד עטורת כוכבים בקונצרט מחווה לאלה פיצג'רלד. ובאותה שנה זכה בתואר "מוזיקאי השנה" של מגזין דאון ביט בסקר הקוראים שלו וב-1994 זכה בפרס גראמי עבור הסולו שלו בקטע Prelude to a Kiss.
קרטר נפטר בלוס אנג'לס מסיבוכים של ברונכיטיס בגיל 95.
לקריאה נוספת

Berger, Morroe. Benny Carter, a Life in American Music, Scarecrow Press, (1982) - ISBN 081081580X
ג'יימס סדון

ג'יימס אלכסנדר סדון (באנגלית: James Alexander Seddon;‏ 13 ביולי 1815 – 19 באוגוסט 1880) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן בשתי תקופות כהונה כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הוא מונה למזכיר המלחמה של קונפדרציית המדינות של אמריקה ("הקונפדרציה") על ידי נשיא הקונפדרציה, ג'פרסון דייוויס.
ביוגרפיה

עקב מצב בריאותו השברירי, חונך סדון בעיקר בחינוך ביתי והיה לאוטודידקט כבר כנער. בגיל 21 הוא החל את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה. לאחר סיום לימודיו הוא התיישב בריצ'ימונד, וירג'יניה, שם הוא הקים משרד מצליח לעריכת דין.
ב-1845 הוצגה מועמדתו על ידי המפלגה הדמוקרטית לקונגרס והוא נבחר בקלות רבה. שנתיים לאחר מכן הוצגה מועמדותו מחדש אך הוא סירב להתמודד עקב חילוקי דעות שלו על המצע עם המפלגה. ב-1849 הוא נבחר מחדש לקונגרס וכיהן בו מדצמבר אותה שנה עד מרץ 1851. בשל בריאותו הרופפת הוא דחה הצעה למועמדות נוספת בתום כהונתו זו והוא פרש לאחוזתו "סבות היל" שעל גדת נהר ג'יימס מעל ריצ'מונד.
סדון השתתף בוועידת השלום (אנ') שהתקיימה בוושינגטון די. סי. ב-1861 שבה נעשה ניסיון למנוע את המלחמה הממשמשת ובאה. מאוחר יותר באותה שנה הוא השתתף בקונגרס הזמני של הקונפדרציה. ב-21 בנובמבר 1862 מינה אותו הנשיא דייוויס כמזכיר המלחמה, תפקיד אותו הוא מילא עד 5 בפברואר 1865, אז הוא פרש מן החיים הפוליטיים לאחוזתו.
בנייה (מאכל)

| --- | --- |
בנייה עם אבקת סוכר
בנייה עם אבקת סוכר
 
 מאכלים
 סוג:  מנה, פריטר 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  בצק, אבקת סוכר 
 
בֶּנְיֶיה (באנגלית: Beignet) הוא מאפה העשוי בצק מטוגן (בדומה לסופגנייה), האופייני למטבח הקריאולי של ניו אורלינס במדינת לואיזיאנה שבארצות הברית.
המאפה נאכל כקינוח או כחלק מארוחת בוקר.
היסטוריה

בעת העתיקה (יוון העתיקה ורומא העתיקה) נהגו לטגן בצק בשמן זית (סופגניות). המסורת הרומית השפיעה על המטבח הצרפתי. לפי מקור אחר, מקורם של מאכלים אלה במטבח האנדלוסי הספרדי.
המאכלים המטוגנים מהמטבח הצרפתי הגיעו לקוויבק הצרפתית שבקנדה – ושם נקראו "בנייה" – מילולית "שמנמן" – המתאר את צורת הסופגניה.
מהגרים מצרפת לניו אורלינס שבלואיזיאנה הצרפתית במאה ה-18, וכן מהגרים צרפתיים מאקדיה שבקנדה, לניו אורלינס הביאו מאכל זה איתם.
בשנת 1986 הוכרז הבנייה כמאכל הרשמי של מדינת לואיזיאנה.
היסטוריה > במטבח הניו אורלינסי

הבנייה הם מאכל ארוחת הבוקר הפופולרי בניו אורלינס. הבנייה מוגשים כשאבקת סוכר מפוזרת מעליהם. מקובל להגישם כשהם טריים וחמים (היינו מיד לאחר הטיגון).
הקפה דו מונד (Café du Monde) הוא בית קפה שנודע בהתמחותו בעוגות הבנייה.
מרכיבים

מרכיבי הבנייה:
מים פושרים
סוכר
חלב מיובש
קמח
מרגרינה
שמן לטיגון בשמן עמוק
אבקת סוכר
בנייה לפני טיגון
הזלפת בצק הבנייה בטרם הטיגון
ראו גם

סופגניות
דונאט
ספינג'
פפנש
ספנז
זפולה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  ההיסטוריה של הבנייה באתר What’s Cooking America
1 2  היסטוריה של מאכלים מטוגנים מהעת העתיקה
↑  הכרזה על בנייה כמאכל הרשמי של לואיזיאנה באתר ממשלת לואיזיאנה.
↑  ההיסטוריה של הקפה דו מונד
ברנקו ורגוץ'

ברנקו ורגוץ' (בקרואטית: Branko Vrgoč; נולד ב-18 בדצמבר 1989) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם בפוסוסייה.
קריירת מועדונים

ורגוץ' התחיל את הקריירה שלו משחק בקבוצת הנוער של אוסייק. בקיץ 2008 הושאל לסלאוונץ מהליגה השנייה על מנת לצבור דקות משחק. בספטמבר 2009 קרע את הרצועה הצולבת וסיים את העונה עוד בתחילתה. ב-25 בפברואר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באוסייק בתיקו 0-0 נגד לוקומוטיבה זאגרב. ב-10 בפברואר 2013 ורגוץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 2-1 לדינמו זאגרב.
בקיץ 2013 חתם בספליט.
ב-10 ביולי 2016 עזב לראשונה את קרואטיה וחתם במכבי נתניה מהליגה הלאומית. בסיום העונה ורגוץ' העפיל עם נתניה בחזרה לליגת העל, ושיחק בשרותיה במשך שתי עונות בליגת-העל.
לאחר שלוש עונות מוצלחות בעמדת הבלם של מכבי נתניה חתם ורגוץ' בקבוצת אנורתוזיס פמגוסטה מקפריסין; למרות שלורגוץ' היה חוזה חתום לעונה נוספת החליטו הצדדים להיפרד בהסכמה. במשחק הליגה האחרון לעונת 2018/2019 מול מכבי חיפה ערכה מכבי נתניה טקס פרידה מורגוץ'. ב-8 באוגוסט 2022 חזר לישראל וחתם במכבי פתח תקווה.
בקיץ 2023 חתם בפוסוסייה מליגת העל של בוסניה והרצגובינה.
תארים

ליגה לאומית: 2016/2017
הערות שוליים

↑  מוטי פשכצקי, ‏קוגבניה חתם בנתניה, גם ורגוץ' הצטרף, באתר ערוץ הספורט, 10 ביולי 2016
↑  יניב טוכמן‏, מכבי נתניה: ברנקו ורגוץ' סיכם לשנתיים באנורתוזיס פמגוסטה, באתר וואלה, 1 במאי 2019
↑  תומר חבז, ‏הבלם ברנקו ורגוץ' חתם במכבי פתח תקווה, באתר ONE‏, 8 באוגוסט 2022
ברנד פרייטג פון לורינגהובן

| --- | --- |
ברנד פרייטג פון לורינגהובן
ברנד פרייטג פון לורינגהובן
 לידה:  6 בינואר 1914 קורסארה, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  27 בפברואר 2007 (בגיל 93) מינכן, גרמניה גרמניה
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת קניגסברג 
 צאצאים:  Arndt Freytag von Loringhoven 
 השתייכות:    גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית   גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 תקופת הפעילות:  1933–1945   1956 – 1973
 דרגה:   מיור (ורמאכט)    גנרל לוטננט (בונדסוור)
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד פאנצרים   שליש במטה הכללי (ורמאכט)   מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5   סגן המפקח הכללי (בונדסוור)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
ברנד פרייטג פון לורינגהובן (בגרמנית: Bernd Freiherr Freytag von Loringhoven ‏; 6 בינואר 1914 – 27 בפברואר 2007) היה קצין שריון בוורמאכט וסגן מפקד הבונדסוור. בתפקידו כשליש בוורמאכט היה בין הבודדים שראו את היטלר עד יום לפני התאבדותו.
קורות חיים > בצעירותו

פון לורינגהובן נולד ב-6 בינואר 1914 בעיירה קורסארה באסטוניה, למשפחה גרמנית בעלת תואר אצולה מדורות רבים. בילדותו נאלצה משפחתו להגר לגרמניה, שם גדל וקבל את חינוכו. הוא החל ללמוד משפטים באוניברסיטת קניסברג אך הפסיק את לימודיו והתגייס לרייכסווהר בשנת 1933, לדבריו כי בתור איש צבא לא היה חייב להצטרף למפלגה הנאצית,[דרוש מקור] ובשנת 1937 הועלה לדרגת לוטננט.
קורות חיים > מלחמת העולם השנייה

בתחילת מלחמת העולם השנייה השתתף פון לורינגהובן במערכות בפולין ובצרפת, כקצין מטה בדיוויזיית הפאנצר ה-1, ובמבצע ברברוסה שימש כקצין מטה בארמיית הפאנצר השנייה בפיקודו של היינץ גודריאן. בשנת 1942 מונה פון לורינגהובן למפקד פלוגה ברגימנט הפאנצר ה-2 בדיוויזיית הפאנצר ה-16, ולאחר קרבות קשים הגיע עם יחידתו לוולגה. פון לורינגהובן השתתף בקרבות הקשים בסטלינגרד, ובדצמבר 1942 עזב את סטלינגרד על פי הוראה מפורשת של היטלר. ברגשות מעורבים על שעזב את חבריו, הצליח לעלות על מטוס היינקל מלא פצועים בשדה התעופה גומראק, זמן קצר לפני שנכבש על ידי הרוסים. הוא הגיע למפקדתו של אריך פון מנשטיין, ושם נאמר לו שעליו להסתפח למטה המיוחד שהקים הפילדמרשל ארהרד מילך כדי לשפר את הרכבת האווירית. כשראה אותו מילך הזדעזע ממראהו; הוא היה כחוש, לחייו שקועות, שיער וזקן פרועים, סרבלי הפאנצר השחורים שלו היו מלוכלכים וקרועים, מגפי השדה שלו היו עטופים סמרטוטים להגנה מפני הכפור, והוא שרץ כינים. לאחר תקופת התאוששות קצרה הועלה לדרגת מיור, וביולי 1944 מונה לשלישו של היינץ גודריאן.
קורות חיים > קשר העשרים ביולי

בן דודו, אוברסט וסל פרייטג פון לורינגהובן סיפק לקלאוס שנק פון שטאופנברג נפצים וחומר נפץ לניסיון ההתנקשות בהיטלר ב-20 ביולי 1944. הניסיון נכשל והגסטפו עלה במהירות על עקבותיו. כדי למנוע ממנו וממשפחתו סבל והשפלה, הוא התאבד ב-26 ביולי 1944. אנשי הגסטפו חשדו בברנד פרייטג פון לורינגהובן בגלל הקרבה המשפחתית ובקשו לחקור אותו, אבל התערבותו של גודריאן מנעה זאת.
קורות חיים > פיהררבונקר

מינואר 1945 החל לבקר את היטלר ביחד עם גודריאן בפיהררבונקר בברלין. ב-28 במרץ 1945 פרץ ריב קשה בין היטלר וגודריאן. פון לורינהובן יצא מהחדר, התקשר עם גנרל הנס קרבס וביקש ממנו להעסיק את גודריאן בשיחת טלפון. גודריאן יצא לשוחח עם קרבס, ובשעה זו נרגע היטלר. כשחזר גודריאן הציע לו היטלר לצאת לחופשת מנוחה לשישה שבועות, ומינה את גנרל קרבס למחליפו.
פון לורינגהובן ביקש מקרבס לצאת לתפקיד קרבי, אך נתבקש להמשיך ולשמש לו כשליש. משנכבשה מפקדת הוורמאכט בצוסן, עבר עם קרבס לשכון באופן קבוע בבונקר.
ב-29 באפריל 1945 כאשר הודה היטלר שהמצב אבוד וכי החליט לסיים את חייו בבונקר ולהתאבד, ביקש פון לורינגהובן מקרבס לעזוב. זה הפנה את הבקשה להיטלר שהסכים ונפרד ממנו בלחיצת יד רפה. פון לורינגהובן ועוד שני קצינים הצליחו לחמוק מהבונקר ולהגיע לקווי האמריקאים.
לאחר המלחמה

פון לורינגהובן השתחרר מהשבי בינואר 1948, ולאחר שחרורו התיישב במינכן ופתח עסק הוצאה לאור.
בשנת 1956 התגייס לבונדסוור ומילא בו תפקידים בכירים, ובכלל זה פיקד על דיוויזיית הפאנצר ה-5, עד למינויו לסגן המפקח הכללי (סגן רמטכ"ל) בדרגת גנרל לוטננט (מקביל לאלוף). בשנת 1973 השתחרר מהצבא, וב-27 בפברואר 2007 מת בביתו במינכן.
בתרבות

דמותו של פון לורינגהובן מופיעה בסרט הנפילה.
בשנת 2005 יצא ספרו "בבונקר עם היטלר 22-29 באפריל 1945".
לקריאה נוספת

אנטוני ביוור, סטלינגרד, הוצאת יבנה, 2000
אנטוני ביוור, נפילת ברלין - 1945, הוצאת יבנה, 2003.
הערות שוליים

↑  פרייהר הוא תואר אצולה גרמני, מקביל לברון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301772305171  PLWABN: 9810569316005606  BNE: XX1285294  BnF: cb129041069 (data)  GND: 108111679  ICCU: LO1V309773  ISNI: 0000 0000 6651 4187  LCCN: n2006015477  NKC: xx0044551  NLG: 276226  NTA: 304719617  SELIBR: 385984  SUDOC: 085265357  VIAF: 24731593   WorldCat (עם VIAF): 24731593
בניין סיטי אינווסטינג

| --- | --- |

איור של בניין סיטי אינווסטינג משנת 1907
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים, בניין משרדים 
 שימוש:  משרדים
 כתובת:  רחוב ברודוויי 165, מנהטן, ניו יורק
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1906–1908 (כשנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1908 
 תאריך פירוק:  1968 
 אדריכל:  פרנסיס קימבל
 סגנון אדריכלי:  Romanesque Revival architecture in the United States 
 מידות
 גובה:  148.29 מטר
 קומות:  33 
 קואורדינטות:  40°42′35.49″N 74°00′40.02″W﻿ / ﻿40.7098583°N 74.0111167°W﻿ / 40.7098583; -74.0111167
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין סיטי אינווסטינג(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין סיטי אינווסטינג(למפת מנהטן רגילה) בניין סיטי אינווסטינג(למפת מנהטן מוגדלת) בניין סיטי אינווסטינג
 
בניין סיטי אינווסטינג (באנגלית: City Investing Building) היה גורד שחקים ששכן בפינת הרחובות ברודוויי וקורטלנד במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין תוכנן כבניין משרדים בן 33 קומות והתנשא לגובה של 148 מטרים. הוא תוכנן על ידי האדריכל פרנסיס קימבל ובנייתו החלה בשנת 1906 והסתיימה בשנת 1908. על בנייתו הייתה אמונה חברת הבנייה האדן (Hedden Construction Company), שבנתה לאחר מכן את מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף.
בניין סיטי אינווסטינג נבנה באזור בו נבנו גם בניין סינגר (1908), הדסון טרמינל (1908) ובניין אקוויטבל (1915) שיצרו מרכז עירוני צפוף. עם סיום בנייתו של בניין אקוויטבל הוטל צל באופן קבוע על הסיטי אינווסטינג והבניינים שהיו בסביבתו, דבר שהוביל למהפכת תוכנית בניין עיר של שנת 1916 בניו יורק.
בין השנים 1928-1932 היה מוכר גם בשם בניין בנסון (Benenson Building).
הבניין נהרס בשנת 1968, יחד עם בניין סינגר, לטובת הקמת ליברטי פלאזה 1. באותה תקופה נחשבו לשני המבנים הגדולים ביותר שנהרסו בעיר. נכון לשנת 2014, הם המבנים השלישי והשמיני בקטגוריה.
ראו גם

גורדי שחקים בניו יורק
גורדי שחקים מוקדמים
הערות שוליים

↑  בניין סיטי אינווסטינג באתר Emporis
↑  "Shadows Cast by Skyscrapers", Building Management, November 1918, page 38
↑  The American skyscraper, 1850-1940: a celebration of height By Joseph J. Korom, page 273
↑  New York Times: "Twins, Except Architecturally" By CHRISTOPHER GRAY August 29, 2013
ג'יימס סולטר

| --- | --- |

סולטר בשנת 2010
 לידה:  10 ביוני 1925 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  19 ביוני 2015 (בגיל 90) Sag Harbor, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שם עט:  James Salter 
 מקום לימודים:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית, בית הספר הוראס מאן 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  רומן רומנטי 
 תקופת הפעילות:  מ-1957 
 פרסים והוקרה:  פרס פן פוקנר (1989)  פרס פן/מלמוד (2012) 
 
ג'יימס ארנולד הורוביץ (באנגלית: James Arnold Horowitz‏; 10 ביוני 1925 - 19 ביוני 2015), המוכר יותר בשם העט ג'יימס סולטר (James Salter) אותו אימץ בהמשך חייו גם כשם חוקי, היה סופר ותסריטאי אמריקאי ממוצא יהודי, וכן קצין וטייס בחיל האוויר של ארצות הברית.
קורות חיים

סולטר נולד בפאסייק, ניו ג'רזי לאב איש עסקים שעודד אותו להירשם לאקדמיית וסט פוינט. ב-1945, לאחר שסיים את תקופת הלימודים המקוצרת בשל המלחמה, סולטר הוצב בחיל האוויר האמריקאי והחל באימוני טיסה, שלאחריהם הוצב בהוואי. לאחר מכן נרשם ללימודים מתקדמים אוניברסיטת ג'ורג'טאון אותם סיים ב-1950, ולאחריהם הוצב בפיקוד חיל האוויר בלאנגלי, וירג'יניה.
סולטר התנדב לשרת בחזית במלחמת קוריאה, במהלכה ביצע מעל 100 טיסות קרב. חוויותיו במלחמה שימשו בסיס לרומן הראשון שלו, The Hunters.
ב-1957, לאחר 12 שנות שירות בחיל האוויר, החליט סולטר לפרוש כדי להתמקד בכתיבה.
לסולטר ארבעה ילדים מאשתו הראשונה ובן מאשתו השנייה, וכולם להוציא הבכור עודם בחיים. הוא נפטר בשנת 2015, שבוע וחצי אחרי יום הולדתו ה-90, מהתקף לב.