stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנג'ל קולבי
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 |  | Scariest Places on Earth | אוואסה טאקט | בפרק "Exorcism: Greyfriars Cemetery" |
| 2001 |  | 'Orrible | שיב | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2002 | חדר מיון | Casualty | סאלי | בפרק "In the Heat of the Night" |
| 2002 |  | Having It Off | קיילי ריילי | סדרת טלוויזיה |
| 2002 |  | A Good Thief | לאה פיקרינג | סרט טלוויזיה |
| 2003 |  | The Second Coming | לואיז פרייזר | מיני-סדרה |
| 2003 | ילדות שנייה | Manchild | פיפה | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2004 |  | Making Waves | אניטה קוק | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2004 |  | As If | אמבר | סדרת טלוויזיה (7 פרקים) |
| 2004 |  | Conviction | ג'מה ראיין | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2004 | הולבי סיטי | Holby City | מקסין פריימלי | בפרק "A Good Day to Bury Bad News" |
| 2005 |  | The Jacket |  |  |
| 2005 |  | Murder Investigation Team |  |  |
| 2005 |  | The League of Gentlemen's Apocalypse | פקידת קבלה |  |
| 2005 |  | Imagine Me & You | אנה |  |
| 2005 | וינסנט | Vincent | ג'יליאן לאפרטי | סדרת טלוויזיה (7 פרקים) |
| 2006 | הנוכלים | Hustle | אליס | בפרק "A Bollywood Dream" |
| 2006 | דוקטור הו | Doctor Who | קתרין | בפרק "The Girl in the Fireplace" |
| 2006 |  | The Bill | זואי יוז | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2006 |  | Tripping Over | צ'ריטי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007 |  | Magicians | פקידת קבלה |  |
| 2007 |  | Gina's Laughing Gear | האחות ג'ונס | בפרק "Dollby City" |
| 2007 |  | Secret Life | אמא צעירה | סרט טלוויזיה |
| 2007 |  | New Street Law | שרון ויר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007 | דבר אלי | Talk to Me | פיית' | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2007 |  | The Visit | רייצ'ל | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2007 |  | Life Is Wild |  | בפרק "Heritage Day" |
| 2008– 2012 | מרלין | Merlin | גווינביר "גוון" | סדרת טלוויזיה |
| 2013 |  | Dancing on the Edge | ג'סי טיילור | מיני-סדרה |
| 2013– | מנהרה | The Tunnel | לורה רובאק | סדרת טלוויזיה |
| 2015–2020 | כנפי הרעם בפעולה | Thunderbirds Are Go | טנושה "קאיו" קיראנו | סדרת טלוויזיה |
| 2016 |  | Undercover | ג'וליה רדהד | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2016 |  | Hooten & the Lady | מלינה | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2017 | גבר בחולצה כתומה | Man In an Orange Shirt | קלודי | מיני-סדרה |
| 2018 | חף מפשע | Innocent | מפקחת בילוש קאתי הדסון | מיני-סדרה |
| 2022 | חשד | Suspicion | ונסה אוקויה | סדרת טלוויזיה עתידית של אפל TV פלוס |
תיאטרון

| שנה | שם | תפקיד | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Statement of Regret | איזימאמה בנג'וקו | ג'רמי הרין | התיאטרון הלאומי קוטסלו |
| 2014 | Good People | קייטי | ג'ונתן קנט | תיאטרון המפסטד / תיאטרון נואל קאוורד |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תפקיד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | פרס פסטיבל הטלוויזיה של מונטה קרלו | פרס נימפת הזהב לשחקנית המצטיינת בסדרת דרמה | גוון בסדרה "מרלין" | מועמדות |
הערות שוליים

↑  "Stephen Poliakoff's Dancing on the Edge for BBC Two starring Chiwetel Ejiofor and Matthew Goode", BBC Media Centre.
↑  Morgan Jeffery, "'Merlin' star Angel Coulby, Keeley Hawes join 'The Bridge' remake", Digital Spy, 1 February 2013.
↑  "Exorcism". Scariest Places on Earth. Season 2. Episode 10. 4 May 2001. ABC Family. http://www.imdb.com/title/tt1812859/. Retrieved 4 February 2011.
↑  "Hermione Norris and Lee Ingleby lead the cast of new ITV drama Innocent". itv.com.
↑  "Curtis Brown". www.curtisbrown.co.uk.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4907307  ISNI: 0000 0000 7755 7297  LCCN: no2011130504  VIAF: 107572663   WorldCat (עם VIAF): 107572663
אלן וארלה

אלן גונסאלו וארלה (בספרדית: Alan Gonzalo Varela; נולד ב-4 ביולי 2001 באיסידרו קסנובה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת פורטו מליגת העל הפורטוגלית.
קריירת מועדונים

וארלה גדל במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס. ב-20 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–2 על אינדפנדיינטה במסגרת ליגת העל הארגנטינאית לעונת 2020/2021.
סמואל פרוט

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1783 פלימות', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  10 בפברואר 1852 (בגיל 68) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות וסט נורווד 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית, ציור 
 צאצאים:  Samuel Gillespie Prout 
 
סמואל פרוט (באנגלית: Samuel Prout‏; 17 בספטמבר 1783 – 10 בפברואר 1852) היה צייר צבעי מים בריטי. היה צייר של המלך ג'ורג' הרביעי בשנת 1829 ולאחר מכן של המלכה ויקטוריה. הוא היה דודו של האמן ג'ון סקינר פרוט.
ביוגרפיה

סמואל פרוט נולד בפלימות', הרביעי מתוך ארבעה עשר ילדים שנולדו לסמואל פרוט (האב), ומרי קייטר. הוא למד בבית הספר בפלימות' והושפע מהמנהל ד"ר ג'ון בידלייק שעודד את פרוט הצעיר ובנג'מין רוברט היידון ללמוד אמנות. הם בילו תקופות בקיץ בציור קוטג'ים, גשרים כפריים וטחנות המים הרומנטיות של העמקים היפים של דבון. עם ג'ון בריטון הוא עשה מסע דרך קורנוול כדי לנסות את כוחו ברישומים ב"יפות בערי אנגליה" ברייטון.
בשנת 1803 עבר ללונדון, שם שהה עד 1812. התחתן עם אליזבת גילספי בשנת 1810 ונולדו להם ארבעה ילדים; רבקה אליזבת (נולדה ב־1813), אליזבת דלסי (נולדה ב־1817), איזבלה אן (נולדה ב־1820), וסמואל גלספי (נולד ב־1822).
בלונדון ראה סמואל פרוט יצירות חדשות, וניסה לתקן ולשפר את סגנונו על ידי לימוד עבודות של ציירי נוף. כדי להתפרנס, הוא צייר ציורים ימיים עבור בית דפוס, לקח סטודנטים ופרסם ספרי ציור עבור הלומדים. הוא היה מהראשונים שהשתמשו בליתוגרפיה.
אך רק בשנת 1818 גילה פרוט את הנישה שלו. כשהוא הוזמן לבקר את ביקורו הראשון באירופה, ולמד את הרחובות המוזרים ומקומות השוק של הערים העתיקות. הוא מצא את עצמו לפתע במחוז אמנות חדש וקסום. עינו תפסה את המאפיינים הציוריים של האדריכלות, וידו תיעדה אותם במיומנות. הרכב הרישומים שלו היה טבעי להפליא. צבעם הציג הרכב מעולה של אור שמש וצל. השרידים הציוריים של האדריכלות העתיקה הופיעו אצלו ברוחב ובגדולה, והחגיגיות של הקתדרלות הגדולות הובלטה בתמונות.
הוא ביסס את המוניטין שלו בנופי הרחוב האלה וזכה לשבחים מהסטודנט שלו לשעבר ג'ון ראסקין. לטענת ראסקין, פרוט אינו מתאר את סימני הגיל באופן סתמי. הוא מדגיש בעיקר טקסטורות מעניינות, ומשתמש בטקסטורות אלה כדי ליצור רשמים עמוקים של גיל שעבר על המקום המצויר. אף על פי שהם מושווים לעיתים קרובות, ויליאם טרנר וגם סמואל פרוט לא היו אמנים וולגריים. בעוד טרנר התרכז ביופיו האינסופי של הטבע, פרוט התעניין יותר בנוף העירוני.
פרוט מונה לתואר הנחשק "צייר צבעי מים" של המלך ג'ורג' הרביעי בשנת 1829, ולאחר מכן של המלכה לאחר מותו.
כמעט ולא היה מקום בצרפת, גרמניה, איטליה או הולנד בהם לא חיפש גמלונים עתיקים ופיסות אבן מפוסלות.
הוא נפטר לאחר אירוע מוחי בביתו, בדנמרק היל, לונדון ונקבר בבית העלמין ווסט נורווד.
כמות גדולה מספרי הרישומים המקוריים שלו, ליטוגרפיות, ספרי חשבונות, מכתבים וחומרים משפחתיים מוחזקים בצפון דבון. האוסף שלו נמכר במכירה פומבית בשנת 2010, ונרכש על ידי המוזיאון והגלריה לאמנות של פלימות' והוסיף לאחזקותיו הקיימות ביצירותיו.
סמואל גילספי פרוט הלך בעקבות אביו בציור צבעי מים. אחד מבני המשפחה, ג'ון סקינר פרוט, עשה לעצמו קריירה בציור וכתיבת ספרים בטסמניה.
גלריה

גשר
נירנברג
אוטרכט
אוניה טרופה
יום שוק
וירצבורג
כניסה לקתדרלה
סירת דיג
קומו
הערות שוליים

↑  Lee, Sidney, ed. (1896). "Prout, Samuel" . Dictionary of National Biography. 46. London: Smith, Elder & Co. pp. 424
↑  Lockett, Richard. Samuel Prout (1783–1852) (Batsford Ltd, 1985)
↑  John Ruskin, Fine Art Society, Notes by Mr. Ruskin on Samuel Prout and William Hunt : illustrated by a loan collection of drawings exhibited at The Fine Art Society's Galleries, 148 New Bond Street, 1879-80, London, Eng. : The Fine Art Society, 1880
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Prout, Samuel" . Encyclopædia Britannica. 22 (11th ed.). Cambridge University Press. pp. 490–491.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276907405171  PLWABN: 9810598612005606  AAG: 1114  AGSA: 3523  BnF: cb119626874 (data)  CANTIC: a20124806  CiNii: DA12554338  GND: 124587038  ISNI: 0000 0000 8339 7461  LCCN: n85301832  MusicBrainz: ce772a6a-2f01-406a-b0e2-f643fd75f8ae  NGV: 4324  NKC: jn19990006724  NLA: 36089289  NLG: 88934  NTA: 071550178  RERO: 02-A003714591  RKD: 64981  SNAC: w6h998mc  SUDOC: 027626644  TePapa: 1857  Trove: 1210300  ULAN: 500018332  VcBA: 495/145041  VIAF: 20618735   WorldCat (עם VIAF): 20618735
סמואל פיינטר

סמואל פיינטר (באנגלית: Samuel Paynter;‏ 24 באוגוסט 1768 –  2 באוקטובר 1845) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הפדרליסטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים והסנאט של דלאוור וכמושל דלאוור ה-26 בשנים 1824–1827.
ראשית חייו

סמואל פיינטר נולד בדרוברידג' שבמחוז סאסקס, מושבת דלאוור, כבנם של סמואל ומריטה האזרד פיינטר. אב המשפחה, ריצ'רד פיינטר, הגיע ללואס שבדלאוור לפני 1700, וסבו, סמואל פיינטר, רכש אדמה בנפת ברודקיל ב-1732. סמואל פיינטר הבן נשא לאישה ב-1796 את אליזבת רולנד, ולשניים נולדו שישה ילדים.
דרוברידג' הייתה נקודת חצייה על נהר ברודקיל, במחצית הדרך ממילטון למפרץ דלאוור, במקום בו חוצה כיום כביש מספר 1 המדינתי את הנהר. אביו של פיינטר פתח שם חנות כלבו שהצליחה היטב, והמשפחה הייתה אמידה דיה כך שפיינטר הבן היה מנהל של בנק החוואים בעיר ג'ורג'טאון הסמוכה במשך 25 שנה.
קריירה פוליטית

כמו רוב אוכלוסיית מחוז סאסקס, היה פיינטר חבר המפלגה הפדרליסטית. בעוד שבמקומות אחרים ירד כוחם של הפדרליסטים ככוח פוליטי משפיע, בדרום דלאוור הם היו מאורגנים היטב, והיו מקובלים במידה רבה יותר בממסד החקלאי, האנגליקני והמתודיסטי, בהשוואה לפרסביטריאנים האירים ששלטו על הרוב של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית במחוז ניו קאסל. מערכות הבחירות המדינתיות היו תחרותיות, אך שלושת מחוזות דלאוור היו זהים בגודל אוכלוסיותיהם, וכך הפדרליסטים ניצחו כמעט תמיד, הן בבחירות לאספה הכללית של המדינה והן בבחירות למשרת המושל.
לפיכך, במשך שנותיו הארוכות באספה הכללית, היה פיינטר בסיעת הרוב. הוא נבחר לראשונה ב-1796 וכיהן בבית הנבחרים של דלאוור במשך ארבעה מושבים בשנים 1797–1800. ב-1806 הוא נבחר לסנאט של דלאוור וכיהן בו במשך שבעה מושבים בשנים 1807–1813. ב-1823 הוא כיהן בסנאט שנה נוספת.
באותה שנה ניצח פיינטר את שכנו מהעיר מילטון, מועמד הדמוקרטים-רפובליקנים דייוויד האזרד, בבחירות למשרת מושל דלאוור, וכיהן בתפקיד מ-24 בינואר 1824 ועד 16 בינואר 1827. במהלך תקופת כהונתו כמושל, החל כרייתה של תעלת צ'ספיק ודלאוור. לאחר תום כהונתו כמושל, שב פיינטר לביתו ולעסקיו בדרוברידג'.
מותו

סמואל פיינטר נפטר בדרוברידג' ב-2 באוקטובר 1845. הוא נטמן בכנסיית סנט פיטר האפיסקופלית שבלואס. בנו, סמואל ר. פיינטר, כיהן אף הוא כחבר האספה הכללית של דלאוור.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 220.
נשות המזרחי באמריקה

ארגון נשות המזרחי באמריקה (באנגלית: MWOA - Mizrachi women Organization of America) הוקם תחילה כהסתדרות עצמאית של נשים בתנועת "המזרחי" בהנהגתן של בסי גוטספלד ואדלה גולדשטיין בארצות הברית. בהמשך בשנת 1934 הוכרז הארגון באופן רשמי כארגון עצמאי למען האישה הדתית לאומית בארץ ישראל. הארגון כאמור נולד מתנועת המזרחי העולמית וחולק עמו את האידאולוגיה שלו. מטרותיו הוגדרו בשנת 1936 כ"בניינה מחדש" של ארץ ישראל ברוח היהדות המסורתית (אורתודוקסית), תמיכה בכל מפעלי מזרחי ביישוב היהודי בארץ ישראל, בקרן הקיימת ובקרן היסוד. הארגון פעל בשתי זירות עיקריות: בארצות הברית בתחום הרוחני ובארץ ישראל בתחום המעשי לנתינת אפשרות של חינוך מקצועי לנערה הדתית בארץ ישראל. בתנועה שירתו נשים באופן עצמאי. עם הקמת התנועה עשו בעיקר עבור נשים, צעירות ובנות בארץ ישראל, אך בסופו של דבר פעלו להקמת מוסדות חינוך עבור שני המינים.
ערב הקמת הארגון

תנועת המזרחי נוסדה בשנת 1902 כתנועה דתית לאומית במסגרת ההסתדרות הציונית ושירתה את המעמד הבורגני-דתי. בשנת 1918, קראה תנועת "המזרחי" לכלל הציבור ללא הבדלי מין לעזור בבניית היישוב היהודי בארץ ישראל להצטרף לתנועה, הן גברים והן נשים. זו הייתה פריצת דרך, בחברה הדתית, השמרנית והפטריאכלית אשר באופן גלוי קראה לנשים לקחת חלק. בשנת 1919 דנו במעמד האישה בתנועה, והוחלט לקבל את הנשים כחברות שוות זכויות בתנועה, ואף לפעול לייסוד אגודות נשים מתוך התנועה במטרה לעסוק בתרבות וחינוך הבנות על מנת למשוך אותן לרעיון הדתי-לאומי. לכאורה, היו הנשים כשוות בין שווים אך למעשה נשארו כאגודת נשים ולא לקחו חלק בעשייה החברתית - פוליטית בתנועה. זו נשארה גברית. בשדה זה הובעה התנגדות נחרצת לפעילות ציבורית ופוליטית של נשים מצד הגברים.
היסטוריה

נשות תנועת המזרחי בארצות הברית, אשר התגייסו לתנועה מתוך הרעיון הציוני לעזור בבניית היישוב בארץ ישראל, גייסו כספים למען ארגון "המזרחי" בהנהגת הגברים. התנועה ביקשה בעיקר לתרום את הכסף לישיבות בארץ ישראל ולבית הספר הדתי ביפו-"תחכמוני". בסי גוטספלד, בת למשפחה ארתודוכסית מגליציה הייתה למנהיגת הנשים המגייסות כספים. בעקבות הצעתו של הרב ברלין, התנדבה בסי בארגון כמגייסת כספים עבור "המזרחי" למען הקמת בתי כנסת וישיבות בארץ ישראל. ערב אחד, כאשר התכנסו הנשים עם הרב יהודה לייב הכהן פישמן, שהיה לאחד ממנהיגי תנועת "המזרחי", הודה הרב לנשים על עבודתן המסורת בגיוס הכספים וביקש את הכסף, אך באותו הרגע, גוטספלד בישרה לרב כי הנשים יחליטו ביניהן לאן הן רוצות לתרום את הכסף ויודיעו לו במהרה. נקודה זו הייתה לנקודת מפנה בתנועה כיון שנשים מעולם לא לקחו חלק בהחלטה לאן לתרום את הכסף, אך מעתה והלאה בצורה הדרגתית, הפכו הנשים מאך ורק מגייסות כספים, גם למקבלות החלטות. בסי ביקרה בארץ ישראל במשך שישה חודשים וניסתה למצוא פרויקט להשקעת הכסף המגויס בחברה הדתית. היא התרשמה מהחינוך הציוני-דתי שקיבלו בנים, אבל התאכזבה מאוד מהחינוך שקיבלו בנות, שכאשר הן מסיימות את בית הספר הן חוזרות לביתן ועוסקות במקצועות מסורתיים. בסי, בתור תלמידת גימנסיה האמינה כי לנערות דתיות מגיע יותר. עם שובה לארצות הברית, החליטו נשות מזרחי להקים בתי ספר לבנות דתיות בארץ ישראל. במקביל הארגון גדל ויותר נשים דתיות החליטו להיות פעילות.
ארגון נשות המזרחי באמריקה נוסדה בקליבלנד בשנת 1925, בידי בסי (בתיה) גוטספלד כקבוצת נשים הפועלת באופן עצמאי אך עדיין נמצאת תחת ארגון "המזרחי". בשנת 1934 נפרד הארגון באופן רשמי מ"תנועת המזרחי".
היסטוריה > נשות מזרחי באמריקה מול ארגון המזרחי

בהסתדרות המזרחי תמכו הגברים בהתארגנות הנשים משיקולים מעשיים: השקיע המזרחי בארץ את כל מרצו בחינוך וסבר כי אין החינוך יכול להצליח אם אין לו המשך מחוץ לשעות ההוראה, למטרה זו נחוצות נשים. עם זאת, הנשים תהו לגבי מידת הערכת הגברים לגבי רמת פעילותן ותרומתן לתנועה. ארגון נשות המזרחי נוסד על בסיס האמונה ביכולתה של האישה בכלל וביכולתה להרים תרומה נשית ייחודית לתנועה הציונית בכלל ולבניית היישוב בפרט. לצד הרצון לקבל תמיכה מתנועת המזרחי, פעילותן של הנשים הביאה להעצמה נשית ועצמאית גם בניגוד לעמדת התנועה, נשות המזרחי ראו לא רק את טובת התנועה במרכז, כי אם גם את טובת הנשים. הן קבעו כי המוסדות העומדים תחת חסותן ופיקוחן הן רכושן ולא רכוש המזרחי.
חזון ומטרות

עם הגדרת הארגון כעצמאי, הגדירו לעצמן הנשים חזון ומטרות ברורות אשר בין היתר נשענו על ערכיו של ארגון "המזרחי" עוד מבית: "ארץ ישראל לעם ישראל על פי תורת ישראל" ומטרותיו העיקריות היו:
סיוע בבנין הבית הלאומי בארץ ישראל ברוח התורה ועל פי אידאולוגיית תנועת "המזרחי", (רוח ציונית דתית).
תמיכה בכל מפעלי מזרחי ביישוב.
לכונן את קיום העם היהודי בארץ ישראל על יסודות תורת ישראל
פיתוח חינוך ציוני דתי לנערה הדתית בארץ ישראל - היבט נשי מובהק.
פיתוח חינוך נשים ברוח המזרחי: חיזוק הרוח היהודית של הבנות הדתיות בישראל, לעורר בלב הנערות הדתיות את אהבת העם והארץ.
השתתפות הנשים בעבודות עזרה סוציאלית וסיוע לנשים בארץ ישראל.
חזון ומטרות > פעילות הארגון בארץ ישראל

מטרתן העיקרית של נשות מזרחי בתחום היישוב והחינוך הייתה לקלוט נערות דתיות ולהעניק להן מסגרת חינוכית דתית, בה יתחנכו לערכים דתיים מסורתיים וציוניים, כמו כן, ילמדו חינוך מקצועי לצד לימודי קודש ויהיו מעורבות בחיי הציבור. עם זאת, המציאות הנוראה של עליית המפלגה הנאצית לשלטון ופריצת מלחמת העולם השנייה, שינתה את מטרתן זו והפכה את מוסדות החינוך לבנות, למוסדות קליטת נוער פליט מאירופה, בנים ובנות בלי הבדלים דתיים, ביניהם ילדי טהראן וילדי עליית הנוער.
מ-1924 ועד הקמת המדינה הוקמו פרויקטים שונים בסיוע נשות המזרחי באמריקה:
ב-1924 הקימו את בית המדרש למורות מזרחי על מנת לתת מענה למחסור במורות עבור חינוך הבנות.
ב-1933, הקימו את בית צעירות מזרחי בירושלים (BZM: היה הראשון לקלוט בשנת 1934 נערות עולות)כפר בתיה, אוקטובר 1947ב-1936 הקימו בתי ספר מקצועיים לבנות דתיות בתל אביב ובחיפה.
ב-1938, הקימו את בית צעירות מזרחי השני, בתל אביב. על פי התוכנית המקורית היה אמור הבניין לשמש 'בית חלוצות', אולם בשל הדרישה הפך למרכז לעליית הנוער. המקום שימש למרכז קהילתי עבור צעירים דתיים שהגיעו מאירופה. אנשי הקהילה ותלמידים הוזמנו להרצאות וקונצרטים במקום.
הקימו מעונות יום שנועדו לאפשר לנשים דתיות לצאת לשוק העבודה.
הקימו את מוסד 'עלייה' על יד פתח תקווה ומוסד הילדים 'רענן' על יד בני ברק.
ב-1947 הקימו הנשים את כפר בתיה, ליד רעננה, אשר נועד להיות כפר ילדים המכשיר חניכים וחניכות לעבודת אדמה בארץ ישראל. הכפר קרוי על שמה של בסי גוטספלד, מנהיגת התנועה אשר ראתה את המוסד כמקום המחויב לתלמידים, לאדמת ארץ ישראל ולתורת ישראל.
נשי המזרחי באמריקה סייעו למימון קליטתם של ילדים רבים בקיבוצים דתיים וכן בשנת 1945 היה תקציב עליית הנוער של נשות מזרחי הסעיף הגדול ביותר בתקציב הארגון.
נשות המזרחי באמריקה פעלו בשיתוף פעולה עם ארגון נשי מזרחי בארץ ישראל, בין השאר בהקמת ותפעול בית צעירות מזרחי. לצד שיתופי הפעולה, היו גם חילוקי דעות בין נשי מזרחי באמריקה לבין הארגונים בארץ, בייחוד ביניהן לבין תנועת הפועל מזרחי. הסכסוכים היו בעיקר על רקע כספי. "נשות המזרחי" פעלו בהתאם לשאיפותיהן ובישיבות הרבות בלטה עצמאותן ואי כפיפותן לתנועה הגברית, בד בבד עם נכונות לפעול לשביעות רצונם של הארגונים בארץ.
בעת האיחוד של ארגון הפועלות של הפועל המזרחי עם ארגון נשי מזרחי בארץ ישראל, בשנת 1959, איחוד שכלל גם את הסניפים של שני הארגונים ברחבי העולם, לא הצטרפה נשות המזרחי באמריקה לאיחוד, למרות ניסיונות לשתפה באיחוד. בחירת הארגון לפעול באופן עצמאי נבע מכך שבמשך שנים הארגון פעל ישירות בהקמת מוסדות בארץ ישראל, בניגוד לשאר סניפי נשות המזרחי ברחבי העולם שהסתפקו באיסוף כספים והעברתם לארגוני הנשים בישראל.
אחרית דבר

בסי גוטספלד ונשות מזרחי באשר הן השקיעו את כל כוחם בבניית חזון חינוכי לבנות ובנים בארץ ישראל ועל כן, היה הארגון הנשי הרבה יותר יעיל מהארגון הגברי במובנים רבים: כמות מוסדות החינוך, מחויבותם האישית של הלוקחים חלק במלאכה והתוצאות בשטח. "נשות המזרחי", תרמו רבות להקמת היישוב היהודי ואחר כך למדינת ישראל, אולם המחקר טוען כי התרומה הייתה הדדית: ההזדקקות של המדינה שבדרך לעזרתם של ארגונים יהודים בארצות הברית הביאה לתמיכה בקהילות היהודיות שם ולצמיחה משותפת של שתי הקהילות היהודיות הגדולות ביותר. על כן, נשות מזרחי לוקחות חלק בפסיפס הרחב בקשר ההדדי בין הקהילה היהודית בארצות הברית והקהילה היהודית בארץ ישראל וכן בתרומה הגדולה של יהדות ארצות הברית לבניית היישוב.
לקריאה נוספת

מירה קצבורג-יונגמן, המאמר " זהויות ציוניות נשיות באמריקה: הדסה מול נשות מזרחי, 1948-1912", בין דת לאום וארץ: המאבק על הזהות היהודית בעת החדשה, עורך יוסי גולדשטיין, אוניברסיטת אריאל בשומרון, 2014, עמ': 119–134
לילך רוזנברג-פרידמן, נשים ומגדר בציונות הדתית, בר-אילן, תשרי תשס"ב.
לילך רוזנברג-פרידמן,מהפכניות בעל כורחן: נשים ומגדר בציונות הדתית בתקופה היישוב, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2005.
לילך רוזנברג-פרידמן, מאמונה למעשה: שבעים שנה לתנועת אמונה, ירושלים, 2006.
לילך רוזנברג-פרידמן, המאמר "שמרנות פורצת דרך: לדמותן של מנהיגות ציוניות-דתיות בתקופת היישוב," מגדר בישראל: הוצאת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון, כר' א': 409–438, 2011
"נשים סוללות דרך: על נשים פורצות דרך בתקופת היישוב והמדינה", מאמרה של לילך רוזנברג פרידמן. (אונליין)
Bonim-wolf R', "feamale leadership in the American Jewish community: Bessie Gotsfeld and the Mizrachi women's organization of America, conservativ Judaism, Vol 63, No 1, (2011) pp 109-111 (review)
Round Shargel, B', "American Jewish women in Palestine: Bessie Gotsfeld, Henrietta szold, and the Zionist Enterprise", American Jewish history, Vol.90, No. 2 (June 2002), pp 141-160
Round Shargel, B', "Never a Rubber stamp: Bessie Goltsfeld, founder of Mizrachi women of America", American Jewish women and the Zionist Enterprise. S' Reinharz and M' A. Raider (eds), Brandeis University Press Waltham Massachusetts, pp 75-88.
Round Shargel, B', Feamale leadership in the American Jewish community: Bessie Gotsfeld and the Mizrachi Women Organization of America, University press of America, Maryland, 2007.
הערות שוליים

↑  B. Round Shargal, "Never a Rubber stamp: Bessie Gotsfeld, founder of Mizrachi women of America", American Jewish Womern and the Zionist Enterprise, S' Reinharz and M' A. Raider (eds, ), Brandeis University Press, Waltham Massachusetts, pp 75.
↑  מפת חיפה, 1954 בהוצאת מחלקת המדידות, עם ציון מיקום 'בית ספר לבנות מזרחי' (מס' 231 במפתח), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מירה קצבורג-יונגמן, בין דת לאום וארץ: המאבק על הזהות היהודית בעת החדשה, עמ': 119-134, אוניברסיטת אריאל בשומרון, 2014
↑  נשים על המפה – ערכים אנציקלופדיים, באתר האגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים ולחקר המגדר
↑  כמו כן, היו חילוקי דעות בין ארגון נשות המזרחי לבין פועלות המזרחי על רקע תפיסתם המגדרית של האישה בכלל והאישה הדתייה בפרט וכן תפקידה בבניין הארץ. על פועלות המזרחי ויחסן עם נשות המזרחי ניתן לקרוא בספרה של לילך רוזנברג פרידמן: לילך, רוזנברג פרידמן מהפכניות בעל כורחן: נשים ומגדר בציונות הדתית בתקופת היישוב, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2005, עמ': 80-83.
↑  עוד אשה לכנסת, מעריב, 16 בספטמבר 1959: "... אז יתאחדו גם כל הסניפים בעולם (מלבד נשי מזרחי באמריקה)"
↑  נפתחה הפגישה העולמית של תנועת האשההדתית-לאומית, הצופה, 26 בדצמבר 1960 - "הנואם הביע ביטחונו שלא ירחק הזמן וגם "הסתדרות נשי מזרחי באמריקה" שטרם הצטרפו לאיחוד תווכח שלא דרך הפירוד היא הנכונה אלא דרך האיחוד."
↑  תקוה ויינשטוק, הנשים שמרניות יותר, מעריב, 29 בינואר 1965 - "רק בארצות הברית ארץ האפשרויות הבלתי מוגבלות, ממשיכות נשי מזרחי ונשי הפוהמ"ז בקיום נפרד — אם כי תנועות הגברים שם התאחדו. "יש לכך סיבה" מסבירה ח"כית טובה סנהדראי, המזכירה הכללית של תנועת האשה הדתית לאומית. "בשאר הארצות פעלו לפני המיזוג באמצעות ארגון הפועלות של הפוהמ"ז או אמ"ן; נשי מזרחי באמריקה — שייסדו את כפר בתיה, בתי צעירות מזרחי וכו' — פעלו תמיד כגוף עצמאי."
↑  Shargel, Baila Round (ביוני 2002). "American Jewish Women in Palestine: Bessie Gotsfeld, Henrietta Szold, and Zionist Enterprise". American Jewish History. 90(2): 159. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528219305171  LCCN: n87891251  VIAF: 139652453   WorldCat (עם VIAF): 139652453 
הרב ברלין. לימים בר-אילן
בית צעירות מזרחי בירושלים, כיום חלק מרשת אמי"ת
בית צעירות מזרחי שהוקם על ידי ארגון נשות מזרחי אמריקה
סטארה זאגורה (מחוז)

| --- | --- |
תצפית על הכפר לוזן, Lozen, אשר במחוז סטארה זאגורה.
תצפית על הכפר לוזן, Lozen, אשר במחוז סטארה זאגורה.
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מושל:  יורדאן ניקולוב
 ערים במחוז:  12
 בירת המחוז:  סטארה זאגורה
 שפה רשמית:  בולגרית
 תאריך ייסוד:  8 בינואר 1999 
 שטח:  5,151.1 קמ"ר
 גובה:  400 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  291,852 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  67.20 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  42°25′00″N 25°30′00″E﻿ / ﻿42.416666666667°N 25.5°E﻿ / 42.416666666667; 25.5 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.sz.government.bg
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת מחוז סטארה זאגורה מוגדלת) סטארה זאגורה קאזאנלק צ'ירפאן ראדנבו גלבובו גברובו וליקו טרנובו סליבן ימ. חאסקובו פלובדיב לובץ'מחוז סטארה זאגורה(למפת מחוז סטארה זאגורה רגילה) סטארה זאגורה קאזאנלק צ'ירפאן ראדנבו גלבובו גברובו וליקו טרנובו סליבן ימ. חאסקובו פלובדיב לובץ'מחוז סטארה זאגורה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז (אובלסט) סטארה זאגורה (בבולגרית: Област Стара Загора) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה. המחוז שוכן בדרום מרכז בולגריה, מצויות בו 12 רשויות מקומיות ועיר בירתו היא סטארה זאגורה.
היסטוריה

התיישבות מאורגנת בשטח המחוז מתוארכת למאה ה-5 לפני הספירה, עידן הממלכה התראקית. בשטח המחוז סמוך לעיר קאזאנלק, נתגלה קבר תראקי עתיק אשר הוכרז כאתר מורשת עולמית. מהמאה ה-1 ועד ה-7 נכללו שטחי המחוז בפרובינציה של האימפריה הרומית המערבית ולאחר מכן המזרחית. בהמשך נשלט השטח על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה. ב-1372 נכבש האזור על ידי מוראט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. ב-1877 איבדו העות'מאנים את השליטה באזור עת הובסו במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877-1878). לאחר המלחמה נכללו שטחי המחוז במסגרת נסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.
כלכלה

מרבית התוצר המקומי הגולמי מגיע ממגזר התעשייה ולאחריו מגזרי החקלאות והשירותים. נכון ל-2004, עמדו נתוני האבטלה במחוז על 9 אחוזים מכלל כוח העבודה ובעיר סטארה זאגורה עצמה על 3.5 אחוזים, נתונים הנמוכים משיעור האבטלה הממוצע בבולגריה שעומד על 11.9 אחוזים. בשנה זו עמד ההיקף ההשקעות הזרות במחוז, בעיקר בתשתיות ובתעשיות אנרגיה על 838 מיליון אירו, נתון המהווה כ 40% מכלל ההשקעות הזרות בבולגריה.
במחוז, מפעיל קונצרן "מזרח המריצה", מתחם הממוקם כ-40 קילומטרים מזרחית לעיר סטארה זאגורה וכולל מפעלים ושתי תחנות כוח תרמו-דינאמיות, המייצרות חשמל משריפת פחם, בהספק כולל של 1,450 מגה ואט, כל אחת. נכון ל-2007 מספק הקומפלקס כולו, 30 אחוזים מתצרוכת החשמל של בולגריה.
באזור קיימת מבשלת בירה גדולה, המייצרת בירה מקומית ומותגים ברישיון וכן יקב בבעלות צרפתית, המייצר יין בעיקר לייצוא. במחוז קיימת תשתית נרחבת של מפעלי ייצור ועיבוד מזון וכן מפעלי רהיטים. תשתית החקלאות המחוזית מתבססת על גידולי חיטה, ירקות וענבים וכן צאן ובקר.
המחוז הוא אחד מצמתי התחבורה החשובים של דרום בולגריה ודרכו עוברות מסילות הרכבת מסופיה לאיסטנבול ומסופיה לבורגס ובסמוך לעיר סטארה זאגורה ממוקם נמל תעופה.
הערות שוליים

↑  נתונים: לשכת המסחר והתעשייה, מחוז סטארה זאגורה, 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007478089605171  LCCN: n00140165  MusicBrainz: 57c7f0f7-a9ba-44f3-8ee4-d5bf13346c0a   WorldCat (עם LCCN): n00-140165