stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנטיאגו קבררה
הערות שוליים

1 2  "Santiago Cabrera". Chicago Tribune (באנגלית). נבדק ב-2018-06-21.
↑  "Santiago Cabrera: Vagabond life has shaped actor's style". The Columbus Dispatch (באנגלית). נבדק ב-2018-06-21.
↑  "Empire's: Santiago Cabrera". PEOPLE.com (באנגלית). נבדק ב-2018-06-21.
↑  "Merlin's Secrets Revealed". bbc.co.uk. 23 ביולי 2008. נבדק ב-23 ביולי 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Heroes star and QPR fan Santiago Cabrera on YouTube
↑  "Santiago Cabrera".
↑  Newman, Stuart. "Soccer Aid 2014: Lineups, Celebrities, Date, Time, Live Stream and TV Info". Bleacher Report (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-06-21.
↑  Cohn, Paulette. "Santiago Cabrera: Is it the End of the World in the New CBS Series Salvation?". Parade (באנגלית). נבדק ב-2018-06-21.
↑  "Sabado Interview Chilean Newspaper January 21, 2017". Santiago Cabrera. נבדק ב-2018-04-04.
↑  "Santiago Cabrera guest-stars on The Mindy Project - Santiago Cabrera".
↑  "Santiago Cabrera New Role in HBO Series 'Big Little Lies' - Santiago Cabrera".
| מסע בין כוכבים: פיקארד |
| --- | --- | --- |
| יוצרי הסדרה | אלכס קורצמן • עקיבא גולדסמן • מייקל שייבון • על-פי "מסע בין כוכבים: הדור הבא" מאת ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | פטריק סטיוארט • אליסון פיל • איזה בריונס • אוון אווגורה • מישל הארד • סנטיאגו קבררה • הארי טרדוויי |  |
| דמויות ראשיות | ז'אן-לוק פיקארד • אגנס ג'וראטי • סוג'י • אלנור • רפאלה "ראפי" מוסיקר • כריסטובל "כריס" ריוס • נארק |  |
| דמויות משנה | דאטה • שבע מתשע • ויליאם רייקר • דיאנה טרוי • קיו |  |
| גזעי חייזרים | בורג • רומולאנים |  |
| ארגונים | צי הכוכבים • טאל שיאר • ז'אט ואש • קוואט מילאט • סיירי פנריס |  |
| פרקים בולטים | Absolute Candor |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים • מסעות קצרים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007322527205171  BIBSYS: 14015157  BNE: XX4923296  BnF: cb155989914 (data)  GND: 1049335325  ISNI: 0000 0001 1932 4417  LCCN: no2006032642  NKC: xx0218288  NTA: 355350718  SUDOC: 135992230  VIAF: 12627525   WorldCat (עם VIAF): 12627525
ונוס ממילו

| --- | --- |

ונוס ממילו.
מיקום מציאת הפסל — מילוס, יוון
ונוס ממילו (בצרפתית: Venus de Milo) הוא פסל עתיק מהתקופה ההלניסטית. הפסל הוא דמותה של האלה אפרודיטה (ונוס במיתולוגיה הרומית), אלת האהבה והיופי במיתולוגיה היוונית.
הפסל עשוי שיש וגובהו 203 ס"מ, בלא ידיו ורגליו המקוריות. משערים כי הפַּסָּל היה אלכסנדרוס מאנטיוכיה (בעבר חשבו כי פוסל על ידי פראקסיטלס).
הפסל נוצר בשנת 130 לפנה"ס, אולם מצויים בו אלמנטים של התקופה היוונית הקלאסית (שקדמה להיווצרו בכ-400 שנים).
תחילה לא היה ברור איזה ייצוג של האלה ונוס ניסה הפסל ליצור, מאחר שידי הפסל חסרות. שיערו כי ייתכן שמדובר ב"ונוס המנצחת" (Venus Victrix), המחזיקה את תפוח הזהב שנתן לה פאריס. השערה זו מתאימה למקום הימצאו של הפסל — באי מילוס ("תפוח" ביוונית).
חלקים מהיד עם התפוח נמצאו מאוחר יותר בקרבת מקום הימצאו של הפסל.
מציאת הפסל

הפסל התגלה בשני חלקים בשנת 1820 באי מילוס שבים האגאי, ועל כן נקרא בשם זה.
מגלה הפסל החביא אותו מהשלטונות הטורקיים ששלטו באי, אך אלה מצאו אותו. קצין ימי צרפתי ששמו ז'ול דומון ד'אורוויל (Jules Dumont d'Urville) הבין את חשיבותו, ושכנע את שגריר צרפת באיסטנבול, המרקיז דה ריווייר, לרכוש את הפסל למען צרפת. הפסל הוצג בפני המלך לואי ה-18 בשנת 1821. הוא העניק אותו למוזיאון הלובר בפריז, שם הוא מוצג עד היום.
הפסל התפרסם מאוד בשל יופיו, אולם עיקר פרסומו בא בעקבות תעמולה מטעם הממשלה הצרפתית: לאחר שבשנת 1815 נאלצה צרפת להחזיר לאיטליה את ונוס המדיצ'ית, פסל שנפוליאון שדד ולקח מאיטליה לצרפת, פעלו השלטונות הצרפתיים להאדיר את פרסומה של ונוס ממילו כדי לשמור על הכבוד של האומה הצרפתית.
ונוס ממילו בתרבות המודרנית

הפסל הופיע בסדרות טלוויזיה רבות, בהן משפחת סימפסון (שם אוכל הומר סימפסון את הפסל העשוי מגומי), טימון ופומבה וטווין פיקס.
הקומיקאי האמריקני ויל רוג'רס שלח מכתב לאחיינו בצירוף תמונה של פסל זה, והכיתוב: "זה מה שיקרה אם תמשיך לכסוס את ציפורניך".
לחצוצרן מיילס דייוויס יש שיר שנקרא "ונוס ממילו".
הפסל מופיע באנימציות רבות של חבורת מונטי פייתון.
בסדרת הילדים ארתור הופיע תהליך קטיעת הגפיים של הפסל כמשחק של ילדים בדיסקוס. כמו כן, בפרק "מופי מגלה את העוני" הפסל מוצג כאחד מחפציה האישיים.
המשורר נתן אלתרמן הזכיר את הפסל בשירו "אהבה חופשית": "ונוס היא בלי ידיים אך בעצם היא בלי ראש"
בסרט "הרקולס", הרקולס קוטע את ידי הפסל כשהוא מקפיץ בבריכה לידה אבן.
ג'ון מקלפלין

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1942 (בן 82) דונקסטר, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 סוגה:  ג'אז, ג'אז פיוזן, ג'אז אתני 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  Mahavishnu Orchestra, פאקו דה לוסיה, אל דימיולה, מיילס דייוויס,  טוני ויליאמס, Trio of Doom
 בן או בת זוג:  Katia Labèque 
 פרסים והוקרה:  פרס המוזיקה של פרנקפורט (2012) 
 www.johnmclaughlin.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון מקלפלין (באנגלית: John McLaughlin; נולד ב-4 בינואר 1942), הידוע בכינויו "מהווישנו", הוא גיטריסט ומלחין פיוז'ן אנגלי. הוא היה חלק מ"ההרכב החשמלי" של מיילס דייוויס בשנות ה-60 המאוחרות, ושיתף פעולה עם נגנים מפורסמים אחרים כמו צ'יק קוריאה, פאקו דה לוסיה וטוני ויליאמס, מירוסלב ויטוס, לארי קוריאל, ווין שורטר, קרלה בליי.
שנות השבעים

בשנת 1969 הקליט מקלפלין את אלבום הסולו "Extrapolation" (עם טוני אוקסלי וג'ון סורמן). הוא עבר לארצות הברית על מנת לחבור להרכבו של המתופף טוני ויליאמס, "Lifetime". לאחר מכן הוא ניגן עם מיילס דייוויס באלבומיו הקלאסיים "In A Silent Way", ‏"Bitches Brew" (שכלל קטע שנקרא על שמו), "Big Fun" ו-"A Tribute to Jack Johnson". הוא חזר לנגן עם הרכבו של דייוויס בהופעה אחת מוקלטת, שחלקה יצא באלבום "Live/Evil". מקלפלין ליווה אמנים נוספים כמו מירוסלב ויטוס, לארי קוריאל, ווין שורטר וקרלה בליי.
בשנת 1970, הקים מקלפלין את להקת הפיוז'ן "Mahavishnu Orchestra". בלהקה נכללו ג'י גודמן - כינור, יאן המר - קלידים, ריק לריד - גיטרה בס ובילי קובהם - תופים. הלהקה הפתיעה את העולם עם נגינתה הווירטואוזית והשילוב בין ג'אז חשמלי, רוק ונגיעות ממוזיקה מזרחית וממוזיקה הודית.
לאחר הלהקה, הפתיע מקלפלין את עולם המוזיקה בשינוי דרסטי, כאשר הקים עם המתופף זקיר חוסיין את "שאקטי", להקה אקוסטית ששילבה מוזיקה הודית עם אלמנטים של ג'אז. מקלפלין היה בין המוזיקאים המערביים הראשונים, אם לא הראשון, שהופיע עם מוזיקה הודית בפני קהל הודי.
בנוסף לקרלוס סנטנה, מקלפלין היה תלמיד של הגורו סרי צ'ינמוי. ב-1973, חברו סנטנה ומקלפלין לאלבום המשותף "Love Devotion Surrender", שכלל מחווה ליצירה "A Love Supreme" של ג'ון קולטריין.
מקלפלין עבד גם עם מלחינת הג'אז קארלה בליי.
קריירה מאוחרת

בתחילת שנות ה-80 חבר מקלפלין לגיטריסט הפלמנקו פאקו דה לוסיה ואל גיטריסט הפיוז'ן אל דימיולה. שלושת הווירטואוזים הופיעו כשלישיית גיטרות, והוציאו את האלבום Friday night in San-Francisco. בשנת 1996, אוחד ההרכב להקלטה נוספת וסיבוב הופעות עולמי.
בפברואר 1985 ביקר בישראל במסגרת סיבוב הופעות עולמי.
אחד האלבומים המצליחים ביותר בו השתתף הוא תקליט מוזיקת העולם "Making Music" מ-1987 (יצא בהוצאת ECM) עם יאן גרברק בסקסופון, זקיר חוסיין בטאבלה והאריפראסאד צ'אוראסיה בבנסורי.
בתחילת שנות ה-90 מקלפלין הופיע עם האלבום "Que Alegria", יחד עם טרילוק גורטו ודומיניק דיפיאצה. ב-1994 הוציא את "After the Rain" אחריו יצא למסע ההופעות ארוך עם הרכב שכלל את ג'ואי דה-פרנצ'סקו באורגן המונד.
בראשית שנות ה-2000 הופיע מקלפלין עם ההרכב "Remember Shakti" יחד עם חבר ההרכב המקורי זאקיר חוסיין.
בשנת 2003 יצא אלבומו "Thieves and Poets", שכלל אדפטציות לסטנדרטים של ג'אז לגיטרה קלאסית. ביוני 2006 יצא אלבום הרד בופ והפיוז'ן "Industrial Zen".
הערות שוליים

↑  איציק יושע, ג'ון מקלפלין, מגדולי הגיטריסטים של "הרוק ג'אז" פתח אתמול את סיבוב ההופעות שלו בארץ. בשני הקונצרטים שנתן בהיכל התרבות העמיד על הרגליים, חדשות, 19 בפברואר 1985
↑  "World Music" p. 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406876005171  PLWABN: 9810563730105606  BIBSYS: 90682050  BNE: XX1011060  BnF: cb138973308 (data)  CANTIC: a11988095  CiNii: DA12245592  GND: 119351420  ICCU: SBNV077654  ISNI: 0000 0001 2033 1091  LCCN: n83046966  MusicBrainz: fcbc2086-5863-4659-b03d-44be704697d2  NKC: xx0030751  NLA: 35312747  NLK: KAC200508215  NSK: 000691795  NTA: 070643660  RERO: 02-A012316069  SNAC: w6nc6qvp  SUDOC: 070470650  Trove: 907824  VIAF: 116694561   WorldCat (עם VIAF): 116694561 
ג'ון מקלפלין
ציקלון 3

ציקלון 3 (ברוסית: Циклон-3; באנגלית: Tsyklon-3) היה משגר שפותח בשנות ה-70 של המאה ה-20 בברית המועצות ושיגורים נמשכו ברוסיה. המשגר פותח על בסיס טיל בליסטי מדגם R-36 במפעל מפעל יוז'ני לבניית מכונות שנמצא כיום באוקראינה כחלק של סדרת משגרים "ציקלון. זה היה המשך פיתוח של משגר ציקלון 2 תוך הוספת השלב השלישי.
היסטוריה

הפיתוח החל בשנות ה-70 של המאה ה-20 במפעל יוז'ני לבניית מכונות שבאוקראינה הסובייטית במטרה לפתח סדרת משגרים קלים ציקלון. הבסיס לתכנון היה טיל בליסטי R-36. המשגר היה תלת-שלבי. כמו כן לעומת משגר ציקלון 2 בוצע החלפת מנועים שתרמה בין היתר להגדלת יכולת המשגר.
השיגור הראשון בוצע מקוסמודרום פלסצק בשנת 1977. בסך כול בוצעו 122 שיגורים, כולם מאותו אתר. שמונה שיגורים נכשלו. השיגורים נמשכו אחרי התפרקות ברית המועצות כאשר אוקראינה סיפקה את המשגר לרוסקוסמוס. השיגורים הופסקו בשנת 2009 כאשר רוסיה החליטה לפתח משגר חדש מסדרת "אנגרה" שהיה אמור להחליף את המשגרים מתוצרת אוקראינה.
קרב טרפלגר

קרב טרפלגר (באנגלית: Battle of Trafalgar) היה הקרב הימי העיקרי והחשוב ביותר במלחמות הנפוליאוניות, אשר נערך ב-21 באוקטובר 1805 באוקיינוס האטלנטי, ממערב לכף טרפלגר שבדרום-מערב ספרד, צפונית-מערבית למצר גיברלטר.
במהלך הקרב, הצליח כוח של הצי הבריטי שמנה 27 אוניות קו בפיקודו של האדמירל הוריישו נלסון להביס כוח צרפתי-ספרדי משולב שמנה 33 ספינות קרב בפיקודו של האדמירל הצרפתי פייר וילנב. אמנם הניצחון הבריטי היה מכריע, אך נלסון, מפקד הצי הבריטי, נהרג בקרב זה.
הניצחון הבריטי סיכל את תוכניתו של נפוליאון בונפרטה לפלוש לבריטניה בדרך הים, והפך את הצי הבריטי לכוח הימי החזק ביותר בעולם עד שנות ה-30 של המאה ה-20, יותר ממאה ושלושים שנה לאחר מכן[דרוש מקור].
רקע

בתחילת המאה ה-19, היה הצבא הצרפתי של נפוליאון אחד הצבאות החזקים באירופה. בריטניה שלטה בימים באמצעות הצי החזק שלה והטילה מצור ימי על צרפת. המצור פגע בתחבורה האזרחית והצבאית של צרפת. בשנת 1803 החליט נפוליאון להשיג שליטה ארעית בתעלת למאנש על מנת לפלוש לבריטניה.
הכוח הימי הצרפתי רוכז בנמלי הערים ברסט (בחוף האוקיינוס האטלנטי) וטולון (בחוף הים התיכון). ספרד, בת בריתה של צרפת ריכזה את הכוח הימי שלה בעיר הנמל קדיס שבדרום-מערב ספרד.
בתחילת שנת 1805, הורה נפוליאון למפקדי חילות הים מטולון וקדיס לפרוץ את המצור, להתארגן באזור הים הקריבי, ולחזור ולסייע לכוח הימי בברסט לפרוץ את המצור הימי הבריטי. בעזרת הכוח המשוחרר מברסט, אמור היה הכוח המשולב להשמיד את הצי הבריטי, ולאפשר מעבר בטוח של ספינות הפלישה מצרפת לבריטניה דרך תעלת למאנש.
אדמירל נלסון היה מפקד המצור הימי על נמל טולון בים התיכון. נלסון ניהל מצור מרוחק, בניסיון לפתות ספינות לצאת מהנמל ולכפות עליהן קרב. הכוח הימי הצרפתי, בפיקודו של אדמירל וילנב, ניצל את הטקטיקה הזו והצליח להתחמק מספינות המצור שנקלעו לסופה. בשעה שנלסון רדף אחרי וילנב בים התיכון, חצה וילנב את מצר גיברלטר המוביל לאוקיינוס האטלנטי, חבר לכוח הספרדי, ושט לכיוון הים הקריבי בהתאם להוראות נפוליאון. נלסון החליט לצאת בעקבותיהם, אף שלא קיבל אישור לעזוב את הים התיכון (נלסון נהג לאלתר כמפקד בשטח, וספג על כך ביקורת רבה).
גם בים הקריבי, הצליח הצי הצרפתי לחמוק מהבריטים. הכוח המשולב חזר לאירופה במטרה לפרוץ את המצור הימי על ברסט, אך לאחר קרב קשה מול הבריטים ב-22 ביולי (קרב כף פיניסטרה) שבסופו נתפסו שתי ספינות ספרדיות, החליט וילנב להתרחק מברסט ולחזור לקדיס. על קדיס הטיל מצור כוח ימי קטן, בפיקוד האדמירל הבריטי קת'ברט קולינגווד (אנ').
הכוח של נלסון הגיע בעקבות הצרפתים, וחבר לכוח המצור של קולינגווד. נלסון מונה למפקד המצור (אחרי ביקור קצר בבריטניה) והרכיב מצור מרוחק, במטרה לפתות את הצי המשולב לצאת מהנמל ולכפות עליו קרב.
תוכנית הקרב של נלסון

נלסון הציג את תוכניתו לקציניו מספר ימים לפני הקרב. הוא תכנן לשבור את המערך הטורי של אוניות הברית בשני טורים, במטרה לבודד את החלק המרכזי והאחורי של הכוח מהחלק הקדמי ולבטל בכך את היתרון המספרי של אויביו. לאחר שבירת הטור, תכנן נלסון למקד את ההתקפה על החלק האחורי של הצי הצרפתי-ספרדי. מכיוון שהספינות הפליגו בכיוון הרוח, הספינות שבחלק הקדמי והמרכזי יתקשו לסייע לספינות שנמצאות מאחור - סיוע שדורש הפלגה איטית נגד כיוון הרוח. נלסון אילתר בהצלחה טקטיקה דומה בקרב סיינט וינסנט (פברואר 1797) שבו הביס את הספרדים, אך בטרפלגר הוא אימץ את הטקטיקה הזאת כתוכנית עיקרית.
היערכות ספינות הברית

מפקד הכוח המשולב, האדמירל פייר וילנב, הורה לספינות לצאת מנמל קדיס לים לאחר שנודע לו שנפוליאון החליט להחליפו, ושלח אדמירל אחר לקדיס. במהלך 19 ו-20 באוקטובר הכוח הענק הפליג מהנמל, ובבוקר 21 באוקטובר הצי הבריטי התקרב לכוח המשולב, בשעה שספינות הברית התקשו ליצור מבנה קרבי, בגלל רוחות נגדיות.
מהלך הקרב

בשעה 11:35 בבוקר הורה נלסון לתקוף תוך שהוא נותן את האיתות המפורסם "אנגליה מצפה מכל אחד שיעשה את חובתו". הוא הוביל בספינה "ויקטורי" את הטור הצפוני, שתקף ממערב את השורה הצרפתית ששטה מדרום לצפון. את הטור הדרומי, שתקף במקביל, הוביל האדמירל קולינגווד, בספינה "רויאל סובריין".
בשעה 12:00 הורה וילנב לתקוף. הספינה "פוגוקס" ירתה את יריות התותח הראשונות לעבר ה"רויאל סובריין", והקרב הימי החל. בגלל הרוחות החלשות, הספינות שטו במהירות איטית מאוד.
בשעה 12:45 הצליחה הספינה "ויקטורי" לשבור את השורה ונצמדה ל"בוסנטור", ספינת הדגל של וילנב. וילנב התכונן לעליית הבריטים לסיפון, אך מפקד "ויקטורי", שחשש לגורלו של האדמירל נלסון, החליט לתקוף את הספינה הצרפתית הקטנה ביותר ("רדוטבל"). "בוסנטור" הגדולה הותקפה על ידי שתי ספינות בריטיות אחרות, "טמראר" ו"נפטון".
על סיפון "רדוטבל" היה גדוד של חיל רגלים מובחר, שניסה להשתלט על "ויקטורי". כדור רובה שנורה מסיפון "רדוטבל" חדר לכתפו השמאלית של נלסון, עבר דרך אחת מריאותיו ופגע בעמוד השדרה שלו. נלסון הפצוע הספיק להודיע לעוזרו "הם הצליחו לפגוע בי, הרדי", ונלקח לטיפול בסיפון התחתון, שם מת בשעה 16:30, לקראת תום הקרב.
מפקד "ויקטורי" הורה לתותחנים לעזוב את עמדותיהם ולעלות לסיפון העליון, כדי להדוף את הלוחמים הרבים שעלו על הסיפון. הספינה הבריטית "טמראר" הגיעה לסייע ל"ויקטורי" ותקפה את הצוות הצרפתי.
בשעה 13:55 נאלץ מפקד "רדוטבל" להיכנע, לאחר שנפצע קשה ונותר עם 99 לוחמים כשירים מתוך 643. ספינת הדגל הצרפתית המבודדת "בוסנטור" הותקפה על ידי הספינות "נפטון", "לוויתן" ו"קונקורר". במקביל, הותקפה גם ספינת הדגל הספרדית המבודדת, "סנטיסימה טרינידד". ספינות הדגל נכנעו בתום קרב קשה שנמשך שלוש שעות.
הבריטים הצליחו לתפוס 22 ספינות, ועזבו את האזור במהירות בגלל תחזית לסופה. במהלך הסופה טבעו חלק מהספינות הפגועות, וחלקן נתפסו על ידי צוותים צרפתים וספרדים, שקיבלו סיוע מספינות שהגיעו מנמל קדיס.
בעקבות הקרב

בעקבות התבוסה בקרב, הצי הצרפתי נמנע מקרבות גדולים נוספים נגד הצי הבריטי. הניצחון הבריטי סיכל באופן סופי את תוכניתו של נפוליאון לפלוש לבריטניה דרך הים, ואיפשר את הצבתם של כוחות הצבא הבריטי ביבשת אירופה - כוחות שסייעו בלחימתם להפלתו של נפוליאון.
האדמירל נלסון הפך לגיבור לאומי, ופסלים בדמותו הוקמו בבירת בריטניה לונדון ובבירת אירלנד דבלין. הפסל בדבלין פוצץ על ידי המחתרת האירית (IRA), ב-8 במרץ 1966.
בשנת 1840, שונה שמה של "כיכר המלך ויליאם הרביעי" במרכז לונדון לשם "כיכר טרפלגר". במרכז הכיכר נבנה עמוד גרניט בגובה 56 מטר, ועליו הוצב פסל בדמותו של נלסון בגובה 5.5 מטר, כשפניו פונות דרומה (לכיוון בניין הפרלמנט הבריטי). העיטורים על הפסל עשויים מארד, שמקורו בתותחים צרפתיים שנתפסו בקרבותיו של נלסון.
מערך הקרב בשעה 12:00. שני הטורים של הצי הבריטי תוקפים את המערך הצרפתי-ספרדי
ציור של הקרב בשעה 13:00 (ניקולס פוקוק)
ציור של הקרב בשעה 17:00 (ניקולס פוקוק)
ציור המתאר את הפגיעה באדמירל נלסון
מישור הצפה

מקטע בן 29 ק"מ, מנהר פרנה. בצילום שצולם מן החלל, ניתן לראות את מישורי ההצפה, עם עומסים כבדים של משקעים בוציים
מישור הַצָּפָה או פֶשֶׁט הצפה הוא אזור מישורי, המשתרע סביב שני עבריו של נחל או נהר. המישור מתחיל בקו האפיק ומסתיים בשוליו של עמק הנהר. בעת גאות המים, כאשר הנחל או הנהר עולים על גדותיהם, מישור ההצפה מוצף, ומתכסה בחומרי סחף, המושקעים בקרקע על ידי הנהר. החלק העמוק של ערוץ הנחל, בו זורמים המים, מכונה פֶשֶׁט, והמישור המוגבה משני צדי הפשט המתכסה במים בעת שיטפון מכונה פשט ההצפה.
במהלך ההיסטוריה, הוקמו ערים רבות בעולם על מישורי הצפה שבסמוך לנהרות. מישורי הצפה של נהרות ונחלים שמשו קרקע נוחה ופורייה לחקלאות. במשך אלפי שנים התבססה כלכלת מצרים העתיקה ומצרים על יבולים שגדלו במישור ההצפה של נהר הנילוס.
בעת השיטפון הגדול של 1993 אחד הטיעונים המרכזיים של מבקרי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית היה שהם סכרו בסוללות את גדות הנהרות מיסיסיפי ומיזורי ולא אפשרו לעודף המים לגלוש למישורי הצפה, וגרמו לכך שהמים הגואים בנתיב הנהר המוצר גרמו לפריצת הסוללות ולהצפות במקומות מעובדים או מיושבים.
דניאל הלל

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1930 לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 פטירה:  9 במרץ 2021 (בגיל 90) 
 ענף מדעי:  קרקע, אקולוגיה, הידרולוגיה, soil ecosystem, אגרונומיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ראטגרס 
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה 
 פרסים והוקרה:  פרס המזון העולמי (2012)  מלגת גוגנהיים 
 
דניאל הלל (13 בספטמבר 1930 – מרץ 2021) היה אגרונום וחוקר ישראלי. מחקריו בנושא השקיה שיפרו באופן דרמטי את התפוקה החקלאית באזור הנגב, ובאזורים צחיחים אחרים ברחבי העולם. בשנותיו האחרונות עסק במחקר במטרה להתאים טכניקות חקלאיות להתמודדות עם מחסור במים הנובע מתהליכי מדבור. בשנת 2012 זכה בפרס המזון העולמי, והוא הישראלי היחיד שזכה בפרס זה.
ביוגרפיה

דניאל הלל נולד בלוס אנג'לס שבארצות הברית, בנם של שרה פרנסיס ומוריס יעקב בוגסלב. בהיותו בן שנה התאבד אביו, ואמו עם חמשת ילדיה עלו לארץ ישראל, בה חיו הוריה. בגיל 9 נשלח לחיות בקיבוץ, שבו צמחה אהבתו הגדולה לקרקע והבנתו את החשיבות של שימור מקורות מים. ב-1946 שב לארצות הברית ללמוד בבית-ספר תיכון בקרוליינה הדרומית. ב-1950 קיבל תואר ראשון בלימודי חקלאות באוניברסיטת ג'ורג'יה, וב-1951 קיבל תואר שני במדעי הקרקע מאוניברסיטת ראטגרס.
ב-1951 שב לישראל והחל לעבוד במשרד החקלאות, אך במהרה הצטרף לקבוצה חלוצית שהקימה את קיבוץ שדה בוקר ב-1952. דוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון, התאהב במקום בביקורו הראשון, ולימים הפך אותו לביתו.
בשנת 1957 קיבל תואר דוקטור בפיזיקה של הקרקע ובאקולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1959–1961 עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה. ב-1972 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית.
החל מימי קדם שיטת ההשקיה המקובלת במזרח התיכון ובצפון אפריקה היא שיטת ההצפה, במטרה להרוות את הקרקע במים. שיטה זו הייתה בזבזנית במים וחונקת שורשים. בסוף שנות ה-50 פיתח צוות בראשות הלל שיטה המסתמכת על הכוונה מיטבית של תכיפות ההשקיה וכמויות המים הניתנות בכל השקיה. באמצעות שיטה זו נשמר בית השורשים בלחות מתמדת ברמה המיטבית. שיטת השקיה זו הביאה לעלייה ביבולים ולמיקסום ההכנסה ליחידת מים, שהייתה הגורם שבמחסור באזורים הצחיחים. שיטות אלו הסתמכו, בין היתר, על שימוש בטנסיומטרים (אנ') ששימשו למדידת לחות הקרקע. שיטה זאת שינתה לחלוטין את החקלאות באזורים צחיחים ברחבי העולם, ותרמה לחיסכון במים באזורים אלה.
במחצית השנייה של המאה ה-20 הקדיש הלל את חייו לשליחויות לשם הקניית ידע חקלאי והידרולוגי בעשרות מדינות באפריקה, באסיה (כולל במדינות ערב שעוינות לישראל) ובאמריקה הלטינית, מטעם הבנק העולמי, הארגון לחקלאות ומזון של או"ם והסוכנות האמריקנית לפיתוח בין-לאומי.
הלל עסק גם במחקר באוניברסיטת קולומביה, במכון גודארד לחקר החלל (אנ') ובמכוני מחקר נוספים. פרסם יותר מעשרים ספרים בתחומי מומחיותו, ואלה תורגמו ל-12 שפות.
ביוני 2012 היה לישראלי הראשון שזכה בפרס המזון העולמי, שהוא המקבילה לפרס נובל בתחום החקלאות, וכך נכתב בנימוקי הפרס:
משפחתו

הלל היה נשוי עד לפטירתו לפרופ' מיכל ארצי. התגורר בחיפה. נפטר במרץ 2021 ונקבר בבית הקברות בזכרון יעקב.
אחותו הייתה סופרת הילדים חנה הורן.
מכתביו

Soil and Water: Physical Principles and Processes, 1971
Computer Simulation of Soil-Water Dynamics: A Compendium of Recent Work, 1977
Applications of Soil Physics, 1980
Fundamentals of Soil Physics, 1980
Negev, Land, Water, and Life in a Desert Environment, 1982
Introduction to Soil Physics, 1982
Efficient Use of Water in Irrigation: Principles and Practices for Improving Irrigation in Arid and Semiarid Regions, 1987
Out of the Earth: Civilization and the Life of the Soil, 1992
The Rivers of Eden: The Struggle for Water and the Quest for Peace in the Middle East, 1994
Environmental Soil Physics: Fundamentals, Applications, and Environmental Considerations, 1998
Climate Change and the Global Harvest: Potential Impacts of the Greenhouse Effect on Agriculture, 1998
Salinity Management for Sustainable Irrigation: Integrating Science, Environment, and Economics, 2000
Introduction to Environmental Soil Physics, 2003
Soil in the Environment: Crucible of Terrestrial Life, 2007
The Natural History of the Bible: An Environmental Exploration of the Hebrew Scriptures, 2007
Climate Variability and the Global Harvest: Impacts of El Nino and Other Oscillations on Agroecosystems, 2008
Memories And Reflections: The Life, Work And Observations Of An Agricultural And Environmental Scientist, 2014
לקריאה נוספת

Daniel Hillel, Memories And Reflections: The Life, Work And Observations Of An Agricultural And Environmental Scientist, Imperial College Press, 2014
הערות שוליים

↑  העלאות ומינויים באוניברסיטה העברית, על המשמר, 25 במאי 1972
↑  אהרן פריאל, פותחו שיטות חדשות לבקרת מים בשדה, מעריב, 25 בדצמבר 1972
↑  Kevin Krajick, Daniel Hillel, Originator of High-Efficiency Irrigation, to Receive World Food Prize, אוניברסיטת קולומביה, 12 ביוני 2012
↑  רן דגוני, ‏ישראלי זכה ב-250 א' ד' על תרומתו להשקיית שטחים צחיחים, באתר גלובס, 13 ביוני 2012
↑  אחדים מספריו באתר אמזון
↑  פרס המזון העולמי יוענק לד"ר דניאל הלל
↑  פרופ' דניאל הלל ז"ל, מודעת אבל באתר "אבלים", 11 במרץ 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262760905171  PLWABN: 9810566139805606  BIBSYS: 90062365  BnF: cb119075289 (data)  CiNii: DA01574559  GND: 126634513  ISNI: 0000 0001 1681 6379  LCCN: n80057328  LNB: 000032637  NDL: 00443348  NKC: xx0086456  NLA: 35195438  NLK: KAC2018F7668  NSK: 000058819  NTA: 069896593  RERO: 02-A003372063  SNAC: w67q3c6m  SUDOC: 026922266  VIAF: 85873999   WorldCat (עם VIAF): 85873999
עלמון

ערך זה עוסק ביישוב קהילתי בגוש אדומים, ממזרח לירושלים. אם התכוונתם לעיר מקראית, ראו .
| --- | --- |

הכניסה לעלמון
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: מטה בנימין
גובה ממוצע: ‎502 מטר
תאריך ייסוד: 1982
תנועה מיישבת: אמנה
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 1,467 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎1.8% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) עלמון(למפת הרי ירושלים רגילה) עלמון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עלמון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עלמון31°49′50″N 35°17′43″E﻿ / ﻿31.8305948855379°N 35.2952876455052°E﻿ / 31.8305948855379; 35.2952876455052  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה בנימין (in English: Mateh Binyamin Regional Council) באדום - עלמון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

עַלְמוֹן או עֲנָתוֹת היא התנחלות ויישוב קהילתי בהרי בנימין, הממוקם בגוש אדומים ממזרח לירושלים ושייך למועצה אזורית מטה בנימין. היישוב מונה כיום כ-300 משפחות.
היישוב שוכן מעל מצוקי נחל פרת, משקיף על צפון מדבר יהודה, ודרכו הכניסה לשמורת הטבע עין פרת. בסמוך מצפון ליישוב נמצא הכפר חיזמא, המזוהה עם בית עזמות המקראית, ובסמוך ממערב לו נמצאים ח'רבת עלמית והכפר ענאתא, המזוהים בהתאמה עם עלמון-עלמת המקראית ועם ענתות המקראית.
שם היישוב

תושבי היישוב ביקשו לקרוא לו עֲנָתוֹת על שם עיר הכוהנים המקראית הנודעת ענתות, ששמה השתמר בכפר ענאתא הסמוך, ושיש המזהים את מיקומה המדויק ב"ראס אלח'רבה" שבשטח הכפר. בעיר זו התגוררו בין היתר אביעזר הענתותי מגיבורי דוד המלך, אביתר הכהן, וכן ירמיהו הנביא: ”דִּבְרֵי יִרְמְיָהוּ בֶּן חִלְקִיָּהוּ מִן הַכֹּהֲנִים אֲשֶׁר בַּעֲנָתוֹת בְּאֶרֶץ בִּנְיָמִן”.
שמו הרשמי של היישוב, עַלְמוֹן, ניתן לו בידי ועדת השמות הממשלתית לאור הקמתו בצמוד לאתר הארכאולוגי חורבת עלמית, המשמר את שמה של העיר המקראית עלמון, שנקראה בתנ"ך גם עָלֶמֶת, ואשר שכנה בסמוך לענתות: ”אֶת עֲנָתוֹת וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ וְאֶת עַלְמוֹן וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ”, וכן: ”וּמִמַּטֵּה בִנְיָמִן אֶת גֶּבַע וְאֶת מִגְרָשֶׁיהָ וְאֶת עָלֶמֶת וְאֶת מִגְרָשֶׁיהָ וְאֶת עֲנָתוֹת וְאֶת מִגְרָשֶׁיהָ”.