stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קווין אברוך
קורות חיים

אברוך נולד בברוקלין במשפחה יהודית. סיים בהצטיינות תואר ראשון באוניברסיטת שיקגו. אחר כך עשה תואר שני (1973) ובשנת 1978 דוקטורט באנתרופולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. באותן שנים בין 1978-1972 השתתף במסגרת המכון הלאומי לבריאות הנפש של ארצות הברית NIMH במחקרים בתחום הסכסוכים בין בני אדם. בשנת 1971 ערך עבודת מחקר בשמורת האינדיאנים אוג'יבווה באזור האגם אק קורט אוריי במדינת ויסקונסין. בשנים 1977-1975 שהה בירושלים וחקר בישראל את תהליך האקולטורציה וקליטתם של העולים החדשים מאמריקה וממערב אירופה. ב-1975 היה מעורב במחקר אנתרופולוגי נוסף בעיר פאס במרוקו בנוגע לאתניות ולזהות האתנית בקרב תושבי מרוקו.
בשנים 1980-1978 לימד כמרצה באוניברסיטת אילינוי בשיקגו והחל משנת 1980 הצטרף לסגל המחלקה לאנתרופולוגיה וסוציולוגיה של אוניברסיטת ג'ורג' מייסון בפיירפקס, וירג'יניה, וכמתאם התוכנית לאנתרופולוגיה. 
אברוך התמנה לדקאן בית הספר לניתוח סכסוכים וליישובם שבאוניברסיטת ג'ורג' מייסון.
במהלך הקריירה שלו לימד אברוך באקדמיה הים תיכונית ללימודי דיפלומטיה באוניברסיטת מלטה, ובבית הספר ע"ש קרוק ללימודי שלום באוניברסיטת סן דייגו, באוניברסיטת השלום של האו"ם בקוסטה ריקה ובתוכנית ליישוב סכסוכים שבאוניברסיטת סבנג'י באיסטנבול. בשנת 2011 לימד במסגרת תוכנית פולברייט באוניברסיטה ההינדו באנארס.
קווין ארבוך התפרסם בתרומתו לתחום ניתוח הסכסוכים ויישובם וחקר והדגיש את חשיבות התרבות בהבנת סכסוכים. הסכסוכים פורצים מתוך צורך להשגת מטרות הנראות בלתי ניתנות לפישור, צורך להשגת משאבים מצומצמים לכאורה, וצורך להבטחת הכוח הנדרש להשגת המטרות והמשאבים. 
ההערכה הסובייקטיבית של המטרות, המשאבים והכוח מושפעת על ידי גורמים תרבותיים, כולל קשיי תקשורת והבנה בין-תרבותית.
מחקריו של אברוך ביקשו להוות משקל נגד ל"תאוריות הגדולות" על ההתנהגות האנושית ורצון להתמקד באפיונים של התרבות בניתוח סכסוכים וביישובם. אברוך, יחד עם פיטר בלק, אנתרופולוג נוסף מאוניברסיטת ג'ורג' מייסון, מתחו בקורת על תורתו של ג'ון ברטון לגבי צורכי היסוד של האדם וטענו שיש להכיר כי הצרכים נתפסים ומתמלאים באופן שונה בתרבויות שונות.
קווין אברוך נשוי לשילה קתלין ולהם שתי בנות.
ספרים

אברוך הוא מחברם של יותר מ-65 מאמרים ו-7 ספרים:
1981 American Immigrants in Israel: Social Identities and Change.
1991 - Conflict Resolution: Cross-Cultural Perspectives
עם P.W. Black and J.A. Scimecca
1997 - מאמר ב - Critical Essays on Israeli Society, Religion and Government עם W.P.Zenner
1998 - Culture and Conflict Resolution
2000 - Information Campaigns for Peace Operations
2012 - Contest and Pretext in Conflict Resolution:Culture, Identity, Power and Practice
Conflict Resolution and Human Needs:Linky Theory and Practice (יחד עם C.R.Mitchell)
הערות שוליים

↑  ראיון מאת ג'וליאן פורטייה, 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258163205171  GND: 1193930758  ISNI: 0000 0000 8141 2277  LCCN: n81016728  NTA: 102655987  SUDOC: 056577915  VIAF: 61721715   WorldCat (עם VIAF): 61721715
צנחת

| --- | --- |

גבר הסובל ממיאסטניה גראביס, בעל צנחת בעפעף ימין
 תחום:  נוירולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1212815 
 MeSH:  D001763
 סיווגים
 ICD-11:  9A03.0 
 
צנחת (לעיתים צניחת עפעף; בלועזית: פטוזיס, Ptosis) היא מחלה שבה צונח העפעף ומכסה חלק מהעין.
מקור הבעיה הוא חולשה של השריר המרים את העפעף. לעיתים מדובר בבעיה מלידה, אך במקרים רבים היא נגרמת מנזק שנגרם לשריר המרים את העפעף, עקב חבלה ולפעמים עקב סוכרת. צנחת נחשבת לבעיה אסתטית, אך כאשר היא מופיעה אצל ילדים, היא עלולה לגרום לעין עצלה.
מידע > צניחת עפעף במבוגרים (הסוג הנרכש)

צניחת עפעף נרכשת מאובחנת על פי ממצאי הבדיקה וסיפור המקרה:
רפיון השריר מעלה העפעף – (הנפוץ ביותר במבוגרים), רפיון של השריר המרים את העפעף (levator) ממקומו. צניחת עפעף מסוג זה נובעת מהנתקות סיבי השריר ממרדד העפעף (הטרסוס), בשל הגיל. היא עשויה להיות חד עינית או דו-עינית.
בעיה עצבית – שיתוק חלקי או מוחלט של העצב הקרניאלי השלישי (oculomotor) האחראי על השריר מעלה העפעף. לעיתים הפגיעה היא בעצבוב המערכת האוטונומית, (תסמונת הורנר), או באזור החיבור עצב-שריר (מיאסטניה גראביס).
בעיה שרירית – צניחת העפעף הקשורה לבעיית שרירים מערכתית. בין השאר ישנה גם חולשת השרירים בעפעפיים. מצבים אלו דורשים בירור כללי לבירור סיבת הצניחה (כגון – Myotonic Dystrohpy).
חבלה – צניחת העפעף לאחר פגיעה בעפעף - עשויה לגרום לפגיעה בשריר, בעצבים או ברקמות העוטפות את האזור.
בעיה מכנית – בעיה של גוש המפריע לתנועתיות התקינה של העפעף, כמו גידול המכביד על משקל העפעף וסוגר אותו.
מידע > טיפול

טיפול בפטוזיס של מבוגרים תלוי בגורמים השונים:
במקרה של רפיון השריר – הפתרון הוא בניתוח לחיבור מחדש של הסיבים שנותקו. מדובר על ניתוח קצר ופשוט יחסית בהרדמה מקומית. פעמים רבות מנתחים את שני הצדדים, גם כשהצניחה היא בצד אחד, כד למנוע צניחה בצד השני לאחר הניתוח.
בפטוזיס של בעיה עצבית או שרירית – לרוב הצניחה הוא דו צדדית, ויש לבצע בירור כללי לסיבת הצניחה. לעיתים יש לשלב נוירולוג, אנדוקרינולוג או נוירואופטלמלוג בבירור זה. לעיתים הטיפול הוא על ידי מתן תרופות לבעיה הבסיסית. יש מקרים בהם התיקון הוא ניתוחי באחת מטכניקות הרמת העפעפיים, בהתאם למקרה.
בבעיה מכנית - הטיפול יהיה הסרת הנגע המפריע לפתיחת העפעף.
במקרה של חבלה - לרוב יש להמתין עד להחלמה מלאה מן המכה. פעמים רבות ישנה התאוששות של תפקוד העפעף. אם לאחר 3–4 חודשים אין שיפור, יש לשקול ניתוח לתיקון מנח העפעף.
צניחת עפעף מולדת

צניחת עפעף המופיעה בזמן הלידה נובעת לרוב מפגם בתפקוד השריר האחראי על הרמת העפעף העליון – שריר הלבטור. לעיתים הצניחה קלה ולעיתים חמורה עד לחוסר פתיחה מלא של העפעף.
מקרים אלו דורשים התייחסות מיוחדת, כיוון שחוסר חשיפה לראיה בשלושת החודשים הראשונים תגרום לעין עצלה. לכן, במקרה שהעפעף מכסה את האישון ואת ציר הראייה, יש לנתח את העפעף אף בגיל שבועות ספורים. מקרים אחרים הדורשים תיקון פטוזיס בגיל צעיר הם כאשר צניחת העפעף גורמת להפרעה ברפרקציה או אסטיגמטיזם (אי סדירות של קמירות הקרנית הגורמת לטשטוש ראיה) של העין, כלומר גורמת לשוני ב"מספר" בין העיניים, או שהדבר גורם למנח ראש לא תקין בשל הניסיון של התינוק לראות בעין עם העפעף הצנוח.
במקרים אחרים של צניחת עפעף מולדת, המטרת היא לשוות גובה ומראה שווה בין העיניים, ואז מומלץ לדחות את הניתוח לקראת גיל בית הספר- גיל 4 או 5 שנים.
סוגי הניתוח

ברוב המקרים הטיפול בצניחת עפעף יהיה ניתוחי.
ישנן מספר טכניקות לביצוע הניתוח. ההחלטה על השיטה תלויה בסיבה לצניחת העפעף, לחומרת הצניחה, ולרמת תפקוד השריר מעלה העפעף. לרוב מבוצע ניתוח בו מחברים את השריר לרקמה קשיחה של העפעף (טרסוס) ואז העפעף חוזר לגובה תקין. במהלך הניתוח משווה המנתח את שתי העיניים לקבלת תוצאת סימטרית.
במקרים של פעילות ירודה של השריר המעלה, או במקרה של צניחה חמורה, יש לבצע קיצור ממשי של שריר הלבטור (האחראי על הרמת העפעף), דבר הגורם להרמת העפעף.
במקרה ששריר הלבטור חלש במיוחד, ניתן להשתיל שתל-מתלה המחבר את העפעף העליון לגבה וכך העפעף מורם על ידי הפעלת שרירי המצח.
ניתוח

ניתוח תיקון פטוזיס נמשך כ-30 עד 60 דקות, בהתחשב בסוג הניתוח. הוא מבוצע בהרדמה כללית בתינוקות וילדים, ובהרדמה מקומית במבוגרים. הניתוח אינו דורש אשפוז אלא השגחה קצרה, ולאחריה המטופל משתחרר.
ניתוח > תופעות לאחר הניתוח וההחלמה

בימים הראשונים יש לצפות לנפיחות, שטפי דם עוריים, קושי בסגירת העיניים, תחושת דמעת או יובש. רוב התופעות קלות חולפות לאחר כשבוע, ולעיתים כלל לא מופיעות. הטיפול הוא על ידי קומפרסים קרים ביומיים הראשונים. כבר ביום הניתוח ניתן לראות שהעפעף מורם יותר, אם כי התוצאה הסופית של הניתוח נראית בבירור רק לאחר ההחלמה.
כשבוע לאחר הניתוח ניתן להסיר את התפרים החיצוניים, ואז ניתן להתרשם מהתוצאה. בילדים ניתן להשתמש בתפרים שנספגים מעצמם, ואז אין צורך להוציאם. לעיתים קיימת בצקת למשך עוד שבוע-שבועיים.
ניתוח > סיבוכים אפשריים

ניתוח לתיקון צניחת עפעפיים הוא לרוב ניתוח פשוט, עם אחוזי הצלחה גבוהים.
סיבוכי ניתוחי פטוזיס הם בעיקר אסימטריה, תיקון יתר או תת-תיקון וניתנים לרוב לתיקון פשוט. דמעת ותחושת יובש הם לרוב זמניים וחולפים עם טיפול משלים. מנתח לפלסטיקה של העין עובר הכשרה מלאה של רופא עיניים והתמחות על בניתוחי פלסטיקה של העפעפיים, ולכן יש לו מיומנות גבוהה במניעת הסיבוכים הנ"ל. הכרה טובה של המבנים האנטומים של אזור העין והעפעפיים לפרטי פרטים וניסיון עשיר מבטיחים סבירות נמוכה של הסיבוכים, ואפשרות להתמודד עם הסיבוכים אם חלילה הם קורים.
קבוע ברון

קבוע ברון הוא סכום הטור של המספרים ההופכיים של הראשוניים התאומים (זוגות של מספרים ראשוניים עם הפרש של 2 ביניהם).
סכום של טור שבו מספר סופי של איברים הוא תמיד מספר סופי. סכום של טור שבו מספר אינסופי של איברים חיוביים תלוי בסוג הטור: לעיתים הסכום מתכנס למספר סופי, ולעיתים הוא מתבדר לאינסוף. בהתאם לכך, כאשר ניתן להוכיח שסכום של טור מסוים מתבדר לאינסוף, נובע מכך שבטור ישנו מספר אינסופי של איברים. לעומת זאת, כאשר סכום הטור מתכנס, לא ניתן לדעת מעובדה זו האם בטור ישנו מספר סופי או אינסופי של איברים.
בשנת 1919  הראה ויגו ברון שסכום המספרים ההופכיים של הראשוניים התאומים
מתכנס לגבול סופי, הנקרא כיום קבוע ברון עבור מספרים ראשוניים תאומים.
לו הטור היה מתבדר, הייתה בידינו הוכחה של השערת המספרים הראשוניים התאומים. אבל מכיוון שהטור מתכנס, לא ידוע עדיין אם קיימים אינסוף מספרים ראשוניים תאומים או לא (ידוע שטור ההופכיים של המספרים הראשוניים מתבדר, אך העובדה שקבוצת הראשוניים היא אינסופית ניתנת להוכחה גם בדרכים אחרות, פשוטות יותר). קבוע ברון יכול להיות מספר אי-רציונלי אם יש מספר אינסופי של תאומים ראשוניים.
בשנת 1994 עסק תומאס נייסלי בחישוב קבוע ברון, באמצעות צבירה של עוד ועוד איברים בטור, ושם לב שבמהלך החישוב התוצאה משתבשת. לאחר בדיקה ממושכת השתכנע שהתקלה נובעת מפגם במעבד של המחשב האישי, וכך התגלה "באג הפנטיום".
ההערכה הטובה ביותר עד כה לערכו של קבוע זה ניתנה ב-2002 על ידי סכימת כל התאומים הראשוניים עד 1016:
 B_{2}\approx 1.902160583104.
ראו גם

קבוע הראשוניים התאומים – קבוע המופיע בהערכה היוריסטית של מספר זוגות הראשוניים התאומים
פארק גילוול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר מחנאות 
 כתובת:  סוארדסטונברי 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  ארגון הצופים של בריטניה 
 מידות
 שטח:  44 דונם 
 קואורדינטות:  51°39′01″N 0°00′08″E﻿ / ﻿51.650277777778°N 0.0022222222222222°E﻿ / 51.650277777778; 0.0022222222222222
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקספארק גילוול(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקספארק גילוול
 
פארק גילוול (באנגלית: Gilwell Park) הוא אתר מחנאות ומרכז פעילות לקבוצות צופים וצופות, כמו גם בתי ספר וארגוני נוער אחרים. האתר כולל גם מרכז הכשרות וכנסים, ומארח אירועים חברתיים כמו חתונות ומסיבות יום הולדת. המקום, שכולל 44 דונם, נמצא בסוארדסטונברי, יער אפינג, קרוב לצ'ינגפורד, לונדון.
בשלהי ימי הביניים האזור היה חווה, שגדלה והפכה לאחוזה עשירה שהתפרקה לקראת 1900. השטח נקנה בשנת 1919 על ידי נציב הצופים ויליאם דה בויס מקלארן והוענק לארגון הצופים של בריטניה כדי לספק מקום מחנאי לצופי לונדון, ומרכז הכשרות לצופים. מכיוון שמנהיגי צופים מכל מדינות העולם הגיעו לפארק גילוול להכשרת קורס תג היער שלהם, המקום הפך לאחד ממוקדי העניין המרכזיים של תנועת הצופים העולמית.
האתר מכיל מספר שדות קמפינג, חדרי אירוח, אתרים היסטוריים, אנדרטאות צופיות, ופעילויות רבות בחוץ. האתר יכול להכיל אירועים של עד 10,000 איש, ובאופן קבוע הוא עושה זאת באירועי צופים לאורך כל השנה.
פארק גילוול משמש גם בתור המטה של חברת Scout Adventures והוא אחד מתשעה מרכזי הפעילות של צופי בריטניה, לצד קרופורדבורן, דאון, פרני קרוטס, Great Tower, וודהאוס פארק, Yr Hafod ויולברי.
היסטוריה > החווה המקורית בשלהי ימי הביניים

את ההיסטוריה של פארק גילוול ניתן לייחס לשנת 1407, כאשר ג'ון קרו היה הבעלים של ג'ילדיפורדס, השטח שבסופו של דבר יהפוך לפארק גילוול. בין 1407 ל־1422 מכר קרו את האדמה לריצ'רד רולפה, והאזור נודע בשם גילרולפס, כאשר "גיל" באנגלית עתיקה היא גיא. לאחר מותו של רולפה בשנת 1422, חלקים שונים של הנכס נקראו "גילוול הגדול" ו"גילוול הקטן". שני האזורים נקראו על שם "wella" (אנגלית עתיקה), או מעיין. בית חווה קטן עומד בחוות גילוול מאז ועד היום.
בערך בתקופה זו רכש ריצ'רד אוסבורן נכס סמוך למקום. בשנת 1442 הוא בנה בית מגורים גדול בשם אוסבורן הול, שעמד במשך 300 שנה. האגדה מספרת כי בראשית המאה ה־16, המלך הנרי השמיני היה הבעלים של האדמה ובנה אכסניה לציד עבור בנו אדוארד. בסביבות שנת 1736 החל שודד הדרכים דיק טורפין להשתמש ביערות של גילוול כדי להסתיר את עצמו ולארוב למטיילים העוברים בכבישים המובילים אל לונדון.
בשנת 1754 רכש ויליאם סקרימשייר את גילוויל הגדול, גילוול הקטן ומחצית מהאחוזה של אוסבורן, כולל אולם אוסבורן. סקרימשייר הרס את אולם אוסבורן ובנה בית מגורים חדש, אותו כינה גם אולם אוסבורן. הבניין הזה נקרא כיום הבית הלבן. ניתן לתארך את בניית הבית הלבן לתקופה זו, אך לא לעידן קודם. לאונרד טרסיליאן קנה את האחוזה בשנת 1771 והרחיב את אחזקות האדמות ואת גודל המגורים.
אשתו הראשונה של טרסיליאן, מרגרט הולנד, נפטרה צעירה לאחר שילדה שלוש בנות. לאחר מכן התחתן טרסיליאן עם אליזבת פוסון. ברצונו שגילוול יעבור לבתו הבכורה, ששמה גם מרגרט, ערך טרסיליאן הסכם טרום-נישואים עם אביה של פוסון. עד למותו של טרסיליאן בשנת 1792, התחתנה מרגרט הצעירה עם ויליאם באסט צ'ינרי (1766–1834), אחיו הגדול של הצייר ג'ורג צ'ינרי.
היסטוריה > אחוזה עשירה במאה ה־18

הצ'ינרים היו עשירים ומשפיעים. אביו של ויליאם צ'ינרי, ששמו גם ויליאם, היה בעל אניות סחר וקרא לאחת מהן גילוול בשנת 1800. ויליאם ומרגרט צ'ינרי התגוררו בתחילה בלונדון, ואחרי שלוש שנות נישואים, אחרי שירשו את גילוול בשנת 1792, הם עברו לגילוול בשנת 1793. עד מהרה הם זעזעו את האוכלוסייה בכך ששינו את השם "היכל אוסבורן" ל"היכל גילוול". ויליאם צ'ינרי הרחיב את אחזקות האדמות של גילוול באמצעות רכישות משמעותיות במשך 15 שנה, ועם אשתו הפך אותה לאחוזה כפרית עם גנים, שבילים ופסלים. חלקים מהגן, השבילים ושינויי הדירות קיימים עד המאה ה־21. ויליאם צ'ינרי נחשף כמלבין הון קטן מהאוצר הבריטי בו עבד והודח מכל תפקידיו ב־12 במרץ 1812. מרגרט צ'ינרי נאלצה להעביר Gilwell Estate אל האוצר המלכותי ב־2 ביולי 1812.
משפחת צ'ינרי בלטה מספיק כך שבני האצולה האנגלית ביקרו אותם לעיתים קרובות בשנות ה־90 ובתחילת המאה ה־19. המלך ג'ורג 'השלישי ביקר מדי פעם, והנסיך, לימים ג'ורג' הרביעי, היה מבקר קבוע. בנו השביעי של ג'ורג' השלישי, הנסיך אדולפוס, הפך לחבר משפחה, התגורר בגילוול תקופה מסוימת ולימד את בנם הבכור ג'ורג'.
גילפין גורסט קנה את האחוזה בשנת 1815 במכירה פומבית ציבורית, ובנו מכר אותה לתומס אוסבורן בשנת 1824. כאשר גשר לונדון הוחלף ב־1826, אוסבורן קנה חתיכות של אבן המעקות, אשר מתוארכים לשנת 1209, והקים מאחורי הבית הלבן מתחם דשא לבאפלו. האחוזה שינתה בעלות פעמים רבות יותר, אולם משפחות אלו לא החזיקו בנכס והיא עמדה למכירה שוב משנת 1900. הכומר קרנשו, תושב המקום, קנה את האחוזה בשנת 1911 והיה הבעלים האחרון לפני ארגון הצופים הבריטי.
היסטוריה > הקשר לתנועת הצופים

מצבה של האחוזה ירד בשנות העשרה של המאה העשרים. ויליאם דה בויס מקלארן היה מו"ל ומנהל מחוז הצופים מרוז'נה, דומברטונשייר, סקוטלנד. במהלך נסיעת עסקים בלונדון, מקלארן היה עצוב לראות שלצופים באיסט אנד אין אזור מחנאות מתאים לנהל את פעילותם. הוא יצר קשר עם לורד רוברט באדן-פאוול, שמינה את פ.ב. נוויל לטיפול בעניין. נוויל היה נציב הצופים של איסט אנד.
ב־20 בנובמבר 1918 בארוחת הערב בבית רולנד, הוסטל של תנועת הצופים בסטפני, הסכים מקלארן לתרום לפרויקט 7,000 ליש"ט. חלק מההסכם כלל צמצום השטחים לחיפוש קרקעות מתאימות ליער Hainault ויער אפינג. חניכי צופים מהשכבה הבוגרת חיפשו גם הם מקום מתאים ללא הצלחה, אך אז הציע ג'ון גייפר, מדריך צעיר בצופים, את גילוול הול, מקום בו הוא היה נוהג לצפות בציפורים. נוויל ביקר באחוזה והתרשם, אם כי הבניינים היו במצב ירוד. האחוזה הייתה למכירה ב־7,000 ליש"ט, המחיר שתרם מקלארן. האחוזה הסתכמה אז בשטח של 21 דונם.
האחוזה נרכשה בתחילת 1919 על ידי מקלארן לארגון הצופים הבריטי. נוויל לקח לראשונה את צופי השכבה הבוגרת שלו כדי לתקן את האחוזה ביום חמישי הקדוש, 17 באפריל 1919. בביקור זה, החניכים ישנו במחסן הגנן בפרדס מכיוון שהאדמה הייתה כל כך רטובה עד שלא הצליחו להקים אוהלים. הם קראו לסככה זו "דיר החזירים" ולאחר ששוחזרה לאחרונה, היא עדיין עומדת, מכיוון שהיא אתר מחנה הצופים הראשון בפארק גילוול. מקלארן היה מבקר תדיר בפארק גילוול וסייע בתיקון המבנים. המסירות שלו הייתה כה גדולה עד שהוא תרם עוד 3,000 ליש"ט. מטרתו של מקלארן הייתה להקים שטח קמפינג, אך באדן-פאוול חזה שהמקום יהפוך למרכז הכשרות לצופים.
פתיחה רשמית תוכננה ל -19 ביולי 1919 אך היא התעכבה עד יום שבת, 26 ביולי 1919, כך שצופים יוכלו להשתתף בפסטיבל השלום הרשמי לזכר סיום מלחמת העולם הראשונה. ההזמנות שונו ביד כדי לחסוך כסף. שיפוץ ובנייה משמעותיים נעשו בשנות העשרים. בגלל הכספים המוגבלים, מעט שיפורים בוצעו במהלך השפל הגדול של שנות השלושים.
באדן-פאוול מעולם לא התגורר בפארק גילוול אך לעיתים קרובות הוא בילה שם במחנה, העביר הרצאות, לימד קורסים והשתתף בישיבות. הוא הדגיש את החשיבות של הכשרות הצופים בגילוול ואף בחר להשתמש במקום בשם האצולה שקיבל: "הברון הראשון באדן-פאוול של גילוול" ב־1929 כאשר הוענק לו תואר ברון על ידי המלך.
היסטוריה > מקור סמל הגרזן ובול העץ

את סמל הגרזן ובול העץ הגה ראש המחנה הראשון, פרנסיס גדני, בראשית שנות העשרים כדי להבדיל בין פארק גילוול לבין מפקדת הצופים. גידני רצה לחבר את פארק גילוול עם הטבע והעמלנות הצופית ולהתרחק ממשרדי המטה העסקי או המנהלי. צופים שנכחו בקורסי תג היער המקוריים ראו באופן קבוע להבי גרזן המסווים לבטיחות כשהם קבורים בבול עץ. גידני, כשראה זאת, בחר בגרזן ובול העץ כטוטם של פארק גילוול.  הלוגו הזה היה קשור מאוד להכשרות קורס תג היער והוא עדיין משמש בכל העולם בתעודות, דגלים ופריטים אחרים הקשורים לתוכנית.
סמל הגרזן ובול העץ קשור לפיאודליזם לאחר הפלישה והכיבוש של אנגליה על ידי ויליאם הכובש. באותה תקופה, רכוש, כולל יערות, היו בבעלותם של הברונים והאבירים. נאסר על צמיתים, שנקשרים לארץ בצורה של עבדות, לחתוך עצים ביער, ורק התירו לאסוף עצים כרותים.  צמית שנשא גרזן ביער אצולה הדגים כי הרוויח את הזכות בשירות. באופן סמלי, יש להגדיר את גרגר ידית הגרזן "להיות מרובע בעין הראש." ראש הפלדה חייב להיות בעל חיסום תקין ולהישאר חד. כדי להיות מועיל בידי פועל מיומן, גרזן צריך גם להיות מאוזן היטב, אחרת הידית עלולה להישבר ותסכן את המשתמש בה. הגרזן ייצג עובדים מיומנים שהוכיחו את עצמם באמצעות שירות. לבסוף, הגרזן בעץ מזכיר לאלה שהשלימו את קורס תג היער שהם התחייבו להיות דוגמה לשירות ועבודה קשה.
היסטוריה > תקופת המלחמה והמשך הפיתוח

האחוזה הופקעה על ידי משרד המלחמה בין השנים 1940 - 1945 כמרכז פיקוד, הכשרה וחימוש מקומי. מעט נותר באחוזה ממלחמת העולם השנייה, למעט הבור שנוצר על ידי פצצה שהוטלה על ידי הלופטוואפה. הוא הורחב ומשמש כיום לשחייה וקאנו.
לאחר רכישת האתר המקורי בשנת 1919, רכישת גילוולברי והקרקעות הסמוכות אליו בשנת 1945 הייתה ככל הנראה החשובה הבאה בתולדות הצופים של גילוול, מכיוון שהיא איפשרה לאיגוד הצופים לסגור את הכביש המקורי ולנצל באופן מלא את שדה Branchet. הוא שימש במקור לאירועים קטנים וכנסים, אך משמש כיום ללינה של הצוות. משרד החינוך הבריטי סייע ברכישה.
חוות גילוול מתוארכת, ככל הנראה, לתקופת ראשית המאה ה -18, ועובדה זו הופכת אותה לבניין המקורי העתיק ביותר בפארק גילוול. החווה מורכבת משני מבנים שחוברו זה לזה. יש בחווה ראש באר לבנה המכונה Gil Well . שדה הסמוך לגבולות פארק גילוול, המכונה Bill Oddie Field, מאפשר לראות נוף מרהיב של קו הרקיע של לונדון מעל פול היל, צ'ינגפורד. השדה נקרא כך לאחר שעובדי עמותת הצופים זיהו את האורניתולוג ביל אדי מקליט תוכנית טלוויזיה בנושא מעגלי עופות דורסים על השדה בשנת 2006.
לאחר המלחמה קנה ארגון הצופים קרקעות סמוכות כדי להגדיל את האחוזה ולהגן עליה מפני התקרבות מהירה להתפתחויות חדשות. אזורים אלה נקראים השדה המהיר, השדה החדש ושדה הילי. רכישה נוספת ותרומה מדרום אפריקה בראשית שנות החמישים הביאו את האחוזה לגודלה הנוכחי. אז החל עידן של הרחבת מתקני קמפינג לצופים שנמשך עד תחילת שנות השישים. מתקני הכשרה ושינה נוספו בראשית שנות השבעים.
במהלך שנות השבעים הוקמו שני מתקנים מרכזיים ופופולריים: Dorothy Hughes Pack Holiday Centre לצופים הצעירים והמרכז הבינלאומי Colquhoun להכשרת צופים, שנקרא במקור היכל הידידות הבינלאומי. בשנות השמונים נעשה שיפוץ נרחב של הבית הלבן. באפריל 2001, עמותת הצופים העבירה את מחלקת ההדרכה שלה מלונדון לפארק גילוול, שם שכנו כבר אנשי ההדרכה. שיפוצים נרחבים בוצעו בבית הלבן ובבניינים אחרים. עם תקציב של 20 מיליון ליש"ט ותרומות אינדיבידואליות עד 500,000 ליש"ט, שופרו מאז שיפורים לתוכניות ולמתקנים לקראת ג'מבורי הצופים העולמי ה-21 ב־2007, שהיה חגיגות מאה שנה לתנועת הצופים, אשר התארחו בפארק Hylands הסמוך, צ'למספורד, אסקס עם פעילויות קשורות שהתקיימו גם בפארק גילוול. פארק גילוול מספק לאיגוד הצופים למעלה מ -1,000,000 ליש"ט בשנה באמצעות הכנסות מכנסים, אירוח ומכירת חומרים.
היסטוריה > הכשרת מדריכים

בעוד שמתקיימים קורסים שונים להכשרת מדריכים בפארק גילוול, הבולט שבהם הוא תג היער. פרנסיס גידני, ראש המחנה הראשון, ערך את מסלול תג היער הראשון בפארק גילוול 8–19 בספטמבר 1919. פארק גילוול הפך לבית הכשרה של מדריכים בתנועת הצופים . מדריכים מכל רחבי העולם מקבלים חברות אוטומטית בקבוצת הצופים הראשונה של פארק גילוול (Gilwell Troop 1) לאחר סיום קורס תג היער. מדריכים אלה נקראים Wood Badgers או גילוויליאנים. כל מקום בו נפגשים בוגרי תג היער נקרא שדה גילוול. קבוצת הצופים הראשונה של פארק גילוול נפגשת בכל סוף שבוע ראשון של ספטמבר בפארק גילוול למפגש מחזור של בוגרי תג היער.
מגרש ההכשרות, בסמוך לבית הלבן, הוא המתחם הקדוש של פארק גילוול, מכיוון שזהו ביתו העולמי של תג היער, קורס ההדרכה הבכיר של תנועת הצופים. עץ אלון גדול, אלון גילוול, מפריד את מגרש ההכשרות מהפרדס.
היסטוריה > ראשי מחנות ועובדים אחרים

סרן פרנסיס "סקיפר" גידני הפך לראש המחנה הראשון במאי 1919 ושירת עד 1923. הוא ארגן את ההכשרות הראשונות של תג היער ותרם להקמת פארק גילוול כמרכז האימונים של הצופים. בקתת גידני נבנתה ונקראה לכבודו בשנת 1929 לשמש כמרכז הכשרות. ראש המחנה השני היה ג'ון סקינר וילסון, ששירת משנת 1923 עד 1939. וילסון היה אלוף-משנה במשטרת הודו הבריטית כאשר הפך למדריך בצופים בשנת 1917. בשנת 1921 הוא נסע לפארק גילוול ללמוד הכשרת מנהיגות, מה שהביא לפרישתו מהמשטרה ההודית בשנת 1922 כדי לעבוד בתנועת הצופים במשרה מלאה. הוא זכה באות זאב הארד בשנת 1937, האות היחיד של ארגון הצופים העולמי.
R. F. "ג'ון" תורמן היה מדריך צופים בריטי שכיהן כראש המחנה משנת 1943 עד 1969 וזכה באות זאב הארד בשנת 1959. הוא היה תומך נלהב של הכשרות הצופים וכתב ספרים בנושא שתורגמו לשפות אחרות. אנדרטת תורמן עומדת בסמוך לדיר החזירים. תורמן הוחלף על ידי ג'ון חוסקין "כמנהל הכשרות המדריכים".
דון פוטר (1902–2004) היה פסל ומגלף בעץ אנגלי, שהיה איש צוות לכל החיים בפארק גילוול, כיהן כבעל המלאכה של גילוול. פוטר יצר גילופי עץ בפארק גילוול, כולל השער של ג'ים גרין, בקתת גידני, שערי הנמר, וטוטמים שגילף בג'מבורי העולמי בשנת 1929.
Scout Adventures Gilwell Park

מאז 2016 מרכז הפעילות בפארק גילוול מנוהל על ידי Scout Adventures Gilwell Park, לאחר מיתוג מחדש של מרכזי הצופים בפריסה ארצית. המרכז מציע מגוון גדול של פעילויות הרפתקאות חיצוניות ופנימיות, כמו גם אירוח וקמפינג, לקבוצות צופים ומדריכים, בתי ספר וארגוני נוער אחרים.
Scout Adventures Gilwell Park > פעילויות

הפעילויות שמספק ארגון Scout Adventures Gilwell Park כוללות פעילויות שונות של פארק חבלים, טיפוס מצוקים, נדנדת 3G, חץ וקשת, ירי רובה, קיאקים ובניית רפסודות .  כל פעילות באתר נמשכת 90 דקות, כאשר לרוב הפעילויות מגבלת המשתתפים היא 12. פעילויות אלה מנוהלות בעיקר על ידי צוות מתנדבים בינלאומי.
Scout Adventures Gilwell Park > שטחי מחנה

פארק גילוול מספק הזדמנויות לקמפינג החל מקבוצות קטנות, עד קבוצות העולות על 2,500 איש. זה כולל כל סוגי המחנאות מרמת היחידה ועד אירוח אירועים בינלאומיים.
Essex Chase הוא שדה גדול ופתוח הממוקם מול כיכר המחנה. זהו תחום פופולרי, בשל קרבתו לגוש השירותים של ריקי, מעגלי המדורה הראשיים, כיכר המחנה ודלפק הקבלה של Scout Adventures Gilwell Park.
Woodlands Field הוא שדה גדול שיכול להכיל עד 200 חניכים בקצה הצפוני של הפארק.
Branchet Field הוא האתר הגדול ביותר ויכול להכיל עד 1,200 חניכים. השדה הוא שטוח ופתוח, ובמרכזו גוש השירותים של מקלארן. בקצה הצפוני של השדה יש גם חיבורי חשמל לטנדרים וקראוונים.
Mallinson Field הוא אזור קטן, מיוער ומבודד המותאם לקבוצות קטנות.
The Paddock הוא שדה קמפינג קטן יותר, המחובר ישירות למרכז הנופש של דורותי יוז (Dorothy Hughes Pack Holiday Centre). השדה מאכלס את גוש השירותים של מינסון ומכיל עד 30 חניכים.
Ferryman Field הוא שדה מפוצל הממוקם מצפון לאתר, מתאים לקמפינג 'חזרה לבסיס' בגלל אופיו המיוער והמרחק מהמתקנים.
Scout Adventures Gilwell Park > לינה > מרכז נופש של דורותי יוז

The Dorothy Hughes Pack Holiday Centre נבנה בשנת 1970 על ידי התאמת בולי עץ שלובים זה מזה מנורווגיה, ללא מסמרים המשמשים לבניית המסגרת המקורית. דורותי יוז הייתה מנהיגת צופי ה- Cubs (הצופים הצעירים) ממזרח לונדון שביקשה לראות מתקן המיועד לאירוח חניכים צעירים במיוחד.
המרכז יכול להכיל 40 אנשים, בעיקר בחדרים בסגנון מעונות עם חדרים קטנים יותר המיועדים לשימוש על ידי מדריכי הקבוצות. ישנם שני חדרי שירותים ומקלחת בתוך הבניין. הבניין מחומם באופן מרכזי וכולל אינטרנט אלחוטי. הבניין מחומם באופן מרכזי עם אולם ראשי ומטבח גדול.
Scout Adventures Gilwell Park > לינה > Branchet Lodge

Branchet Lodge, על שם השדה עליו הוא ממוקם, נפתח ב־23 במאי 2003 כדי להחליף בקתות ניידות ישנות. Branchet Lodge הוא מבנה בן קומה אחת עם הסקה מרכזית ומכיל עד 56 אנשים בשני אגפים נפרדים עם מטבח משותף ואולם ראשי. לכל אגף מתקני שירותים ומקלחת משלו. ישנם ארבעה חדרים יחידים למדריכים, שני חדרים נגישים המיועדים לשני אנשים כל אחד, ושישה חדרים המיועדים לשמונה אנשים כל אחד. הוא בנוי מאבן, עץ, נחושת וגג דשא. הבניין מחומם במרכז, כולל מתקני כביסה וכולל אינטרנט אלחוטי.
Scout Adventures Gilwell Park > לינה > Jack Petchey Lodge

Jack Petchey Lodge נפתח בספטמבר 2008, ממוקם בסמוך ל-Branchet Lodge.. ישנם חמישה חדרי יחיד למדריכים, עשרה חדרים לארבעה אנשים כל אחד ושני חדרים מונגשים לשני אנשים כל אחד. כל החדרים צמודים עם שירותים משותפים באולם הראשי. הבניין מחומם באופן מרכזי, וכולל תצוגה חופשית ואינטרנט אלחוטי. יש מטבח משותף גדול כמו גם מתקני כביסה.
Scout Adventures Gilwell Park > לינה > Peter Harrison Lodge

Peter Harrison Lodge נבנה בשנת 2009 והוא בניין האירוח החדש ביותר בפארק גילוול. הוא דומה מאוד ל Jack Petchey Lodge, ונמצא מול Branchet Lodge. בבניין יכולים ללון 50 אנשים.
Scout Adventures Gilwell Park > לינה > Patrol Cabins

בקתות עץ בקצה שדה וודלנד, בכל בקתה יכולים ללון שמונה אנשים במיטות קומתיים. הבישול מתקיים במקלט נפרד או ניתן להשתמש באש פתוחה.