stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית המדרש לרבנים באמריקה

| --- | --- |

בניין בית המדרש לרבנים במנהטן
 מידע כללי
 סוג:  בית מדרש לרבנים, מכון לימודים פרטי ללא מטרות רווח 
 כתובת:  3080 Broadway, New York, NY, 10027-4649 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1886
 תאריך פתיחה רשמי:  1886 
 
 קואורדינטות:  40°48′43″N 73°57′37″W﻿ / ﻿40.811944444444°N 73.960277777778°W﻿ / 40.811944444444; -73.960277777778
 www.jtsa.edu
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית המדרש לרבנים באמריקה(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית המדרש לרבנים באמריקה(למפת מנהטן רגילה) בית המדרש לרבנים באמריקה(למפת מנהטן מוגדלת) בית המדרש לרבנים באמריקה he
 
בית המדרש לרבנים באמריקה (באנגלית: הסמינר התאולוגי היהודי של אמריקה – The Jewish Theological Seminary of America, בקיצור: JTS) הוא המרכז האקדמי והרוחני העליון של הזרם היהודי הקונסרבטיבי. המוסד משמש גם כסמינר להכשרת רבנים מטעם היהדות הקונסרבטיבית. המוסד שוכן במנהטן, ניו יורק זה למעלה ממאה שנה, מאז הוקם מחדש בידי שניאור זלמן שכטר חוקר הגניזה הקהירית. המוסד קיבל את שמו מן בית המדרש לרבנים של ברסלאו, מורשת יהדות אירופה של המאה התשע עשרה. כיום משתייך המוסד לאוניברסיטת קולומביה.
ספריית הסמינר היא אחת הספריות למדעי היהדות הגדולות והחשובות בעולם, והיא מכילה כתבי יד נדירים וחשובים.
כמה ממורי ובוגרי בית המדרש זכו בפרס ישראל: שאול ליברמן זכה בקטגוריה של מדעי הרוח (1971), והפרס בקטגוריה של חקר התלמוד הוענק לחיים זלמן דימיטרובסקי (1994), אברהם גולדברג (2000), דוד הלבני (2008) ושמא פרידמן (2014).
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב-1885 התכנסו רבני הרפורמים וניסחו את מצע פיטסבורג הרדיקלי, שקבע בין השאר כי יהודים אינם מהווים עם אלא בני דת בלבד, וכי דת זו יש לתקן כך שתתאים עצמה לערכי העולם המודרני. כתגובה התארגנו שבתאי מוראיס, הרב חנוך יהודה קאהוט שהגיע זמן קצר קודם לכן מאירופה, הנרי פררה מנדס, כורש אדלר ואחרים, להקמת מוסד להכשרת רבנים שיקדם תפיסת עולם יהודית מתונה יותר מזו שהוצגה בבית המדרש הרפורמי, ההיברו יוניון קולג'. ב-2 בינואר 1887 נחנך "בית המדרש לרבנים באמריקה", שחרת על דגלו נאמנות למסורת על פי 'האסכולה הפוזיטיבית-היסטורית' שעם הזמן הוכרה בכינוי 'קונסרבטיבית'.
בתקופה זו יחסי הגומלין בין מה שלימים הוכר בכינוי 'הזרמים ביהדות' היו כאלו שבין קונסרבטיבים, רפורמים וגישה מודרניסטית של האורתודוקסיה לא היה נתק מוחלט. ניתן לסכם את היחסים בין הזרמים באופן הבא: הקונסרבטיבים היו שמרנים ביחס לרפורמים, אך רפורמים ביחס לאורתודוקסים. בהתאם הכיל 'בית המדרש לרבנים' מורים בעלי השקפה מסורתית גמורה, כמו גם בעלי תפיסה פוזיטיבית-היסטורית ואפילו רפורמים מובהקים. מצד שני ארגון הרבנים האורתודוקסי OU הוקם בתקופה זו על ידי רבנים מ'בית המדרש לרבנים'.
הבוגר הראשון של בית המדרש היה יוסף צבי הרץ שהתמנה בשנת 1894 לרב בית כנסת בסירקיוז ובהמשך היה לרב הראשי של בריטניה.
ב-1897 נפטר מוראיס, וב-1902 החליפו בתפקיד ראש בית המדרש שניאור זלמן שכטר. עם כניסתו של שכטר למוסד קיבל בית המדרש צביון קונסרבטיבי.
ראשי בית המדרש

שבתאי מוראיס, 1886–1897
שניאור זלמן שכטר, 1902–1915
כורש אדלר, 1915–1940
לואי פינקלסטיין, 1940–1972
גרשון דוד כהן, 1972–1986
יצחק שורש, 1986–2006
ארנולד אייזן, 2006–2020
שולי רובין שוורץ, 2020 ואילך.
ראו גם

רשימת אנשי סגל בית המדרש לרבנים באמריקה שיש עליהם ערך בוויקיפדיה.
הערות שוליים

↑  סיראקוז, העברי, 24 ביוני 1894
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263585905171  GND: 1031709-0  ISNI: 0000 0001 1940 8899  LCCN: n80126224  MusicBrainz: 4247c8d4-7a9a-402a-b71c-8ced67d374bc  NKC: kn20040513004  SUDOC: 027751325  VIAF: 142499293   WorldCat (עם VIAF): 142499293 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סירקיוז

| --- | --- |
דגל סירקיוזדגל סירקיוז

תצלום אוויר של סירקיוז
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו יורק (מדינה) ניו יורק
 מחוז:  אונונדגה
 ראש העיר:  Ben Walsh
 תאריך ייסוד:  1847
 על שם:  סירקוזה 
 שטח:  66.4 קמ"ר
 גובה:  116 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  148,620 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  662,577 (2010)
  ‑ צפיפות:  2,233.4 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  43°02′49″N 76°08′40″W﻿ / ﻿43.046899°N 76.144423°W﻿ / 43.046899; -76.144423 
 אזור זמן:  UTC -5
 www.syrgov.net
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סירקיוז(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סירקיוז(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהסירקיוז(למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהסירקיוז  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סירקיוז (באנגלית: Syracuse) היא עיר הבירה של מחוז אונונדגה במדינת ניו יורק שבארצות הברית. בארצות הברית יש מספר ערים בעלות שם זה, וזוהי הגדולה בהן. העיר היא החמישית בגודלה במדינת ניו יורק מבחינת אוכלוסייה. לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2019, אוכלוסיית סירקיוז מנתה 142,327 תושבים ו-662,577 באזור המטרופולין. שם העיר נובע מהעיר סירקוזה בדרום-מזרח סיציליה שבאיטליה.
עיר זו הייתה צומת דרכים גדול בשתי המאות האחרונות, לראשונה בין תעלת אירי והתעלות האחרות שלה, ולאחר מכן בתחבורה המסילתית. סירקיוז נמצאת בהצטלבות הכבישים הבין-מדינתיים 81 ו-90, שדה התעופה של סירקיוז הוא הגדול ביותר באזור. 
בסירקיוז נמצאת אוניברסיטת סירקיוז, אוניברסיטת מחקר גדולה. בשנת 2010 מגזין פורבס דירג את סירקיוז במקום הרביעי ברשימת "עשרת המקומות הטובים ביותר לגדל משפחה".
גאוגרפיה ואוכלוסין

על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיר הכולל הוא 66 קמ"ר אשר מתוכם 65 קמ"ר הם אדמה ו-1.6 קמ"ר (2.15%) מים.
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, בעיר היו 142,327 תושבים ו-56,445 משקי בית. צפיפות האוכלוסייה בעיר הייתה 2,266.8 נפש לקמ"ר. מספר יחידות הדיור היה 64,356. לפי הנתונים באותה שנה, החלוקה האתנית בעיר הייתה: 56.0% לבנים, 29.5% אפרו-אמריקנים, 1.1% אינדיאנים, 5.5% אסיאתים, ו-0.5% פאסיפים.
יהדות

בסוף המאה ה-19 כיהן כרב העיר הרב מאיר צבי ליוואי. בשנים 1919-1974 כיהן שמואל ילוב כרב העיר.
גלריה

בנק החסכונות של מחוז אונונדגה הממוקם בסירקיוז
אוניברסיטת סירקיוז אשר בעיר
ערים תאומות

טאיוואן ג'יאיי, טאיוואן
הרפובליקה העממית של סין פוג'ואו, הרפובליקה העממית של סין
תימן תעיז, תימן
פינלנד טמפרה, פינלנד
הערות שוליים

↑  סיראקוז, העברי, 24 ביוני 1894
| דגל ניו יורק מדינת ניו יורק |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | אולבני |  |
| אזורים גאוגרפיים | אגמי האצבעות • פארק אדירונדק • הרי קטסקיל • לונג איילנד • אפסטייט ניו יורק • מערב מדינת ניו יורק • עמק ההדסון • עמק מוהוק • רכס שאוואנגונק • אזור הספר של ניאגרה • מטרופולין אולבני-סקנקטדי-טרוי |  |
| היישובים הגדולים ביותר | ניו יורק סיטי • באפלו • יונקרס • רוצ'סטר • סירקיוז • אולבני • ניו רושל • מאונט ורנון • סקנקטדי • יוטיקה • וייט פליינס • טרוי • ניאגרה פולס • בינגהמטון • רומא • לונג ביץ' • פוקיפסי • נורת' טונאוונדה • ג'יימסטאון • אית'קה |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות ניו יורק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561793405171  BNE: XX5386042  BnF: cb119723029 (data)  GND: 4205703-6  LCCN: n79059259  MusicBrainz: 1fee56fe-5b76-4a50-bc63-37ee51d3300f  NARA: 10045881  NKC: ge441052  SUDOC: 180739905  VIAF: 248139919   WorldCat (עם VIAF): 248139919
רפמיצין

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  913.555142 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  L04AA10, S01XA23 
 מספר CAS:  53123-88-9
 PubChem:  5284616
 ChemSpider:  10482078
 
שלט בפורטוגזית ברזילאית באי הפסחא - "כאן נלקחה בינואר 1965 דוגמת הקרקע שאפשרה להשיג את הרפמיצין"
סכמת המבנה הכימי של רפמיצין
סכמת ההבדל בין המבנה הכימי של רפמיצין (סירולימוס - למעלה משמאל) לעומת זה של נגזרותיה, בעלות השפעות הלוואי הפחותות יותר
רפמיצין (מכונה גם רפמיון או סירולימוס; באנגלית: Sirolimus ,Rapamune ,Rapamycin) היא תרופה בה משתמשים כיום כנגד דחיית השתל, בהשתלת איברים. מזה כמה שנים היה כבר ידוע כי התרופה הזו מסייעת גם למלחמה במספר מחלות קשות נוספות.
ב-2009 התגלתה הרפמיצין כתרופה הראשונה מאז ומעולם, שהצליחה להאריך את תוחלת החיים המרבית (להבדיל מ"תוחלת החיים הממוצעת") של עכברי מעבדה בריאים ורגילים, בכ-10% עד שליש בערך, ומאז מנסים מדענים ברחבי העולם לפענח את המנגנון שגרם לכך וכיצד ניתן להשתמש במנגנון זה להארכת תוחלת החיים המרבית של האדם.
גילוי התרופה

ב-1965 אספה קבוצת חוקרים, בראשות פרופסור סטנלי קורינה מאוניברסיטת מק'גיל שבמונטריאול, קנדה, דגימות צמחייה, בעלי חיים ואדמה מאי הפסחא שבאוקיינוס השקט, כ-3,500 קילומטר מערבית לצ'ילה. האיסוף נעשה לצורכי מחקר, בעקבות תוכניות להקים באי שדה תעופה ובטרם יחדור אליו העולם המודרני. עשר שנים אחר כך התגלה באחת מדגימות האדמה הללו חיידק, שכונה Streptomyces hygroscopicus, שהסתבר שהוא מייצר חומר אנטי-פטרייתי, בלתי-ידוע עד אותה עת. החומר החדש כונה רפמיצין, משום שאי הפסחא קרוי בפי תושביו Rapa Nui.
שימושים קליניים > דיכוי מערכת החיסון

לנוכח תפקידו בטבע, נחקר השימוש האפשרי ברפמיצין כתרופה נגד פטריות בניסויים בבעלי חיים שנערכו בשנות ה-70 של המאה ה-20. המחקרים מצאו כי רפמיצין גורם לפגיעה ברקמות מערכת הלימפה ולדיכוי המערכת החיסונית. ככל הנראה נגרמת הפגיעה החיסונית מהיקשרות של רפמיצין לחלבונים ממשפחת FKBP (אנ'), הגורמת לעיכוב פעילותו של קינאז p70-S6K (אנ') וכתוצאה מכך למניעת התרבות של תאי T ותאי B, האמורה להתרחש בתגובה להפרשת אינטרלוקין 2 ואינטרלוקין 15. לאור ממצאים אלה, נזנחה הכוונה להשתמש ברפמיצין נגד זיהומים פטרייתיים, ומנגד נערכו מחקרים טרום-קליניים לשימוש ברפמיצין לדיכוי המערכת החיסונית של מושתלי איברים, כדי להפחית את הסיכון לדחיית השתל על ידי המערכת החיסונית. בשנת 1999 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי את השימוש ברפמיצין בהתוויה של דיכוי המערכת החיסונית לקראת השתלת כליה, בין היתר מאחר שהיא פחות רעילה כלפי הכליות של המטופל המושתל בהשוואה לתרופות אחרות לדיכוי מערכת החיסון. תופעות הלוואי האופייניות לשימוש ברפמיצין הן היפרליפידמיה, מיעוט דם, מיעוט כדוריות לבנות, מיעוט טסיות דם ופגיעה בכבד . לאור זאת נהוג להימנע משימוש ברפמיצין בחודש הראשון לאחר השתלת כבד.
שימושים קליניים > התוויות מאושרות נוספות

מלבד דיכוי מערכת החיסון של מושתלי איברים, מאושר השימוש ברפמיצין בהתוויות הבאות:
טיפול במחלת ריאות תורשתית נדירה מסוג לימפאנגיוליומיומטוזיס(אנ').
ציפוי תומכנים.
טיפול בעיוות ורידים (אנ')
שימושים קליניים > התוויות בלתי מאושרות > גידולים ממאירים

רפמיצין מעכבת בין היתר את פעילותו של תצמיד חלבונים (אנ') mTORC1 (אנ'), המעורב במסלולי איתות מרכזיים המורים לתא לייצר חלבונים בתגובה לזיהוי ריכוז גבוה דיו של חומרי מזון בסביבת התא. פעילות-יתר של תצמיד חלבונים זה אופיינית לרקמות ממאירות שונות. עם זאת, לאור תפקידו המרכזי של אנזים TOR ככלל ושל מסלול mTORC1 בפרט בתפקודו התקין של הגוף, ולנוכח קיומם של מסלולי איתות משניים המפצים על השפעתו של רפמיצין, לא נמצאה עדיין דרך להשתמש ברפמיצין לטיפול נגד גידולים סרטניים בבני אדם. עם זאת נבחנים כיום מעכבי mTOR (אנ') מדור שני ושלישי האמורים להיות בררניים יותר ונסבלים יותר מאשר רפמיצין.
שימושים קליניים > התוויות בלתי מאושרות > אריכות ימים

פעילות-חסר של תצמיד חלבונים mTORC1, למשל בתנאי תת-תזונה, עשויה להיות קשורה להתארכות תוחלת החיים. ניסויים בחיות תומכים בהשערה כי רפמיצין עשוי להאריך את תוחלת החיים של חיות מעבדה, אולם נכון לשנת 2020 טרם נעשו מחקרים קליניים ברפמיצין, או במעכבי TOR דומים לו, להתמודדות עם זיקנה ומחלות ניווניות האופייניות לה, כגון אלצהיימר.
שימושים קליניים > התוויות בלתי מאושרות > אוטיזם

במחקר על מודל חייתי של טרשת גבשושית, מחלה תורשתית הגורמת בין היתר לפיגור שכלי או לאוטיזם, נמצא כי טיפול קצר ברפמיצין משפר את התפקוד ההכרתי בעכברים בוגרים. עם זאת, כאשר נבדקה השפעתו של טיפול ברפמיצין על מודל עכברי של תסמונת X שביר ועל עכברים בריאים, נמצא כי הטיפול ברפמיצין פגע בהתנהגות החברתית ובדפוסי השינה של העכברים החולים והבריאים גם יחד לאור ממצאים אלה הסיקו החוקרים כי הטיפול במעכבי mTOR כגון רפמיצין אינה מועילה עבור חולי תסמונת X שביר, שחלקם מפגינים תסמינים הדומים לאלה שעל הקשת האוטיסטית.
הארכת תוחלת החיים המרבית

יש להבדיל בין תוחלת חיים ממוצעת לתוחלת חיים מרבית. העלאת תוחלת החיים הממוצעת נעשתה כבר בעבר, למשל על ידי טיפולים אנטיביוטיים ושיפור תנאי חיים. לעומת זאת, עד הרפמיצין לא הצליח המדע לפתח שום תרופה, המגדילה את תוחלת החיים המרבית, בוודאי לא של יונקים. השיטה היחידה המוצלחת לעניין זה עד אותה עת הייתה דיאטת רעב. הוכח כי מי שאוכל מעט, חי יותר. אם שני עכברים זהים קיבלו את כל היסודות החיוניים במידה שווה, אך לאחד מהם ניתנה כמות קלוריות שהשאירה אותו רעב, בעוד השני אוכל לשובע, הרעב האריך חיים יותר מהשבע, בצורה מובהקת.
כבר ב-2004 יזם פרופסור דייוויד שארפ (Zelton David Sharp), כיום יו"ר המחלקה לרפואה מולקולרית של אוניברסיטת טקסס בסן אנטוניו את הרעיון לניסוי לבדיקת השפעתה של רפמיצין על תוחלת החיים המרבית. אבל התהליך עצמו לקח עוד כחמש שנים עד להשלמתו, וזאת מסיבות טכניות שונות, כגון הקושי בהוספת הרפמיצין למזונם של בעלי החיים הנבדקים ועוד.
בינואר 2006 התפרסם לראשונה מאמר, שהצביע על כך, שרפמיצין מסוגל להאריך את תוחלת החיים המרבית של תאים איקריוטיים. במקרה הספציפי דובר על שמרים.
בהתבסס על מחקר זה ומחקרים נוספים, שעסקו גם בבעלי חיים מפותחים יותר, לרבות רב תאיים חסרי חוליות (זבובים), נערך ב-2009 לראשונה ניסוי על יונקים - עכברים. חוקרים משלוש מעבדות שונות, שמומנו על ידי המכון הלאומי האמריקאי לזִיקנה, הצליחו, בנפרד אך במתואם, להאריך את תוחלת החיים המרבית של עכברים, שקיבלו רפמיצין כתוסף למזונם. מובילי המחקר הזה היו, בנוסף לשארפ מאוניברסיטת טקסס, גם פרופסור רנדי סטרונג (Randy Strong) מבית הספר לרפואה באותה אוניברסיטה, פרופסור דייוויד הריסון (David E. Harrison) ממעבדת ג'קסון במיין וריצ'רד מילר (Richard A. Miller) פרופסור לפתולוגיה מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת מישיגן. משך החיים שנותר לעכברים התארך בכשליש (בזמן תחילת הטיפול הם היו בגיל המקביל לגיל אנושי של 60 בערך) ובכ-10% יותר ממשך החיים הכללי של עכברים מסוגם (9% בזכרים ו-14% בנקבות). במחקר המשך הראו שלוש המעבדות הללו, שהשפעת התרופה על הארכת תוחלת החיים, דומה, גם אם מתחילים לתת אותה בגיל צעיר יותר, כלומר, היא מועילה בעיקר אחרי אמצע החיים, כנראה בגלל שזה השלב שבו מתרחשת עיקר ההידרדרות שהיא מאטה.
המחקר בימים אלה מתמקד במנגנון הפעולה של רפמיצין על אנזים "המטרה של רפמיצין" - TOR (אנזים), במטרה להבין כיצד עיכוב פעילותו של אותו חלבון גורם להארכת משך החיים. במקביל עוסק המחקר בניסיון למצוא את המינון הנכון של התרופה, שיוכל לתת לאדם, מצד אחד את אותה הארכת חיים, כולל מניעת מחלות המיוחסות לגיל המבוגר (מאלצהיימר ועד קמטים בעור), ומאידך, יימנע מתופעות הלוואי המיוחסות לטיפול בה.
ראו גם

סינתיה קניון
רונלד דה פיניו
קצב לב ותוחלת חיים
טלומראז
חיי נצח
אנטי-אייג'ינג
אנדריי ברטקה
הורמון גדילה והזדקנות
לקריאה נוספת

David Stipp, The Youth Pill, Barnes&Noble, 2010
הערות שוליים

↑  מאמר מאוקטובר 1975
↑  דייוויד סטיפ, סיינטיפיק אמריקן ישראל, גיליון אפריל - מאי 2012
1 2 3 4 5 6  https://doi.org/10.1155/2009/701464
↑  Francis X. McCormack, Yoshikazu Inoue, Joel Moss, Lianne G. Singer, Charlie Strange, Koh Nakata, Alan F. Barker, Jeffrey T. Chapman, Mark L. Brantly, James M. Stocks, Kevin K. Brown, Joseph P. Lynch, Hilary J. Goldberg, Lisa R. Young, Brent W. Kinder, Gregory P. Downey, Eugene J. Sullivan, Thomas V. Colby, Roy T. McKay, Marsha M. Cohen, Leslie Korbee, Angelo M. Taveira-DaSilva, Hye-Seung Lee, Jeffrey P. Krischer, Bruce C. Trapnell, Efficacy and Safety of Sirolimus in Lymphangioleiomyomatosis, New England Journal of Medicine 364, 2011-04-28, עמ' 1595–1606 doi: 10.1056/NEJMoa1100391
↑  https://doi.org/ 10.1097/MOH.0000000000000498
↑  https://doi.org/10.12688/f1000research.9207.1
↑  https://doi.org/10.1007/s11357-020-00274-1
↑  Mikhail V. Blagosklonny, Rapamycin for longevity: opinion article, Aging 11, 2019-10-04, עמ' 8048–8067 doi: 10.18632/aging.102355
↑  https://dx.doi.org/10.1038/nm1788
1 2  https://doi.org/10.3389/fnmol.2017.00452
↑
↑  Genes & Development, מאמר מינואר 2006
↑  מאמר מיולי 2009, ב-Nature
↑
↑
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גאומטריה

.
"אלוהים הגאומטריקן", איור לכתב־יד צרפתי מהמאה ה-13
גאומטריה (בכתיב תקין: גאומטרייה; מיוונית עתיקה – γεωμετρία. ‏γεω – "אדמה" או "קרקע"; μέτρον – "מדידה") היא ענף של המתמטיקה העוסק בצורות ובמבנים, ובהם הישויות: נקודות, קווים ישרים, עקומות, משטחים, מעגלים ופאונים. הגאומטריה עוסקת בהוכחת טענות לגבי הישויות בעזרת משפטים, המתבססים על אקסיומות. דוגמה למשפטים גאומטריים – משפטי חפיפה. דוגמאות לאקסיומות מופיעות בערך נקודה. המבנים היסודיים של הגאומטריה (בדרך כלל, נקודה, ישר, מישור, ולעיתים גם הזווית והמרחק) מתוארים באמצעות האקסיומות שהם מקיימים. גישה כזו אינה מסתפקת בתיאור שיטות ואבחנות גאומטריות, אלא מתארת במפורש את הנחות היסוד (האקסיומות), וגוזרת מהן בדרך של הוכחה את המשפטים המתייחסים לאותם מבנים.
היסטוריה

גאומטריה היא מענפי המתמטיקה העתיקים ביותר. הגאומטריה התחילה להתפתח במזרח אסיה ובמצרים העתיקה. היוונים הקדמונים עסקו בה בהרחבה והביאו אותה לכדי מיצוי. הבסיס והמבוא השיטתי לה, מופיע בספריו של אוקלידס "יסודות".
המילה "גאומטריה" באה מלשון גאיה – אלת האדמה במיתולוגיה היוונית ומטריה – מדידה. מקור זה מעיד על שורשיה המעשיים של הגאומטריה – מדידת חלקות אדמה, אך כבר היוונים הקדמונים הפכו את הגאומטריה למדע עיוני העומד בפני עצמו, שאינו זקוק לתמריצים חיצוניים. המחשת המשמעות העיונית המנותקת מצרכים מעשיים של הגאומטריה, ניתנת – למשל – בבעיות בנייה בסרגל ובמחוגה בלבד.
התיאור הראשון של הגאומטריה שבו נעשה מאמץ לדייק בניסוחים ולהניח תשתית אקסיומטית הוא סדרת הספרים (מגילות) "יסודות" המיוחס לאוקלידס, במאה השלישית לפני הספירה (להרחבה בנושא זה, ראו גאומטריה אוקלידית). יצירתו של אוקלידס הציבה רף גבוה של קפדנות מתמטית, ובמשך יותר מאלפיים שנה שימשה כסנטדרט בלתי מעורער הן לתיאור המרחב הפיזיקלי והן ללימוד ענף הגאומטריה, ואף מהווה השראה לספרי גאומטריה עד היום. במשך השנים נעשו ניסיונות רבים להוכיח את אקסיומת המקבילים מתוך האקסיומות האחרות. ניסיונות אלה נכשלו כולם, עד השליש הראשון של המאה ה-19, שבו הובילו לפיתוח הגאומטריות הלא-אוקלידיות.
בסוף המאה ה-19, במקביל לייסוד תורת הקבוצות, הוברר שהמערכת של אוקלידס אינה עומדת בסטנדרטים המודרניים. לדוגמה, הוא מתייחס למושגים כמו חפיפה או השוואה של זוויות כמושגים "טבעיים", והאקסיומות שלו אינן מפרטות את תכונותיהם. בפרט, גישה זו אינה מספיקה לתיאור הגאומטריה האוקלידית כשפה מסדר ראשון.
כמענה לבעיה זו, פיתח הילברט מערכת אקסיומטית חלופית, מערכת האקסיומות של הילברט שבה עשרים אקסיומות. כבר מאז עבודתו של דקארט היה ברור שאפשר לבסס את הגאומטריה על בניות אנליטיות כמו הישר הממשי ומערכת הצירים הקרטזית. הבנה זו התחזקה אחרי שהאנליזה עצמה נוסחה במונחי תורת הקבוצות האקסיומטית. היום משתמשים בגישה אקסיומטית כדי לתאר גאומטריות חלופיות, למשל גאומטריה פרויקטיבית סופית והגאומטריה של בניינים. אף על פי שבגאומטריה האוקלידית נוח יותר לטפל בדרכים אחרות, מקומן של האקסיומות של אוקלידס כאבן פינה בהתפתחות המתמטיקה, מובטח לדורות.
כמו כן, התפתחה במאה ה-19 גאומטריה דיפרנציאלית, ועליה התבססה מאוחר יותר תורת היחסות של אלברט איינשטיין.
התפתחות נוספת בגאומטריה המודרנית היא פיתוחה של הגאומטריה הלא-קומוטטיבית. מכיוון שמבנים גאומטריים רבים ניתנים לתיאור אלגברי כמבנים קומוטטיבים, הרי שפעמים רבות ניתן לראות במבנים אלגבריים לא קומוטטיבים הכללה גאומטרית של המבנים הקומוטטיבים ובכך לקבל גם להם תמונה גאומטרית. לדוגמה: מאחר שמרחב הפונקציות הרציפות המתאפסות באינסוף על מרחב האוסדורף קומפקטי מקומית מהווה אלגברת סי כוכב קומוטטיבית, ומאחר שניתן להראות (משפט הייצוג של גלפנד) שכל אלגברת סי כוכב קומוטטיבית היא מהצורה הזו, הרי שניתן לראות באלגברת סי כוכב לא-קומוטטיבית כמודל למושג המופשט מרחב טופולוגי לא-קומוטטיבי.
החיבור הראשון בשפה העברית שעסק בגאומטריה באופן שיטתי הוא ספרו של אברהם בר חייא, שחי במאות ה-11 וה-12 בספרד, "חיבור המשיחה והתשבורת". במבוא לספרו מסביר בר חייא שהגאומטריה חיונית לחישוב מדויק של שטחי קרקעות המאפשר חלוקה הוגנת של קרקעות המתחייבת ממצוות התורה.
ראו גם

גאומטריה אוקלידית
גאומטריה לא-אוקלידית
לקריאה נוספת

דיבשה אמירה, ביסוס אכסיומתי ליסודות הגאומטריה, הוצאת עם עובד ודביר, 1962.
אברהם הלוי פרנקל, מבוא למתמטיקה – בעיות ושיטות מן המתמטיקה החדישה, כרך שני: האינסוף והמרחב, חטיבה שנייה: גאומטריה, הוצאת מסדה, 1954.
טימותי גוורס, מתמטיקה, ידיעות ספרים, 2007, הפרק "גאומטריה", עמ' 103–129.
Marvin J. Greenberg, Euclidean and Non-Euclidean Geometries: Development and History, 4th edition, W. H. Freeman, 2008
הערות שוליים

↑  בעברית גם הנדסת המישור או הנדסת המרחב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563084805171  BnF: cb119315301 (data)  GND: 4020236-7  LCCN: sh85054133  NDL: 00565738  NKC: ph114624  NLK: KSH1998005448  TDVİA: hendese 
איורי גופים גאומטריים, מתוך ציקלופדיית צ'יימברס
קבוע זמן RC

מעגל נגד-קבל טורי המוזן ממתח ישר
קבוע זמן RC, המסומן  \tau  (האות היוונית טאו), הוא קבוע הזמן של מעגל נגד-קבל (מעגל RC), ושווה למכפלה של התנגדות הנגד  R וקיבול הקבל  C (ביחידות SI הזמן נמדד בשניות, ההתנגדות באוהם והקיבול בפאראד):
זהו הזמן הדרוש לטעינת הקבל דרך הנגד ממתח טעינה התחלתי של אפס עד לכ־63.2% מהערך של המתח הישר המסופק, או הזמן הנדרש בכדי לפרוק את הקבל דרך אותו נגד עד לכ־36.8% ממתח הטעינה ההתחלתי שלו. ערכים אלה נגזרים מהקבוע המתמטי e, כאשר  1-e^{-1}\approx 63.2\% ואילו  e^{-1}\approx 36.8\%. נוסחאות אלו נכונות בהנחה שמופעל מתח קבוע על הקבל והנגד המחוברים בטור.
כדי לקבוע את המתח על פני הקבל כפונקציה של הזמן:
טעינת קבל מרוקן, כאשר  V_{0} הוא המתח שמספק מקור המתח – המתח על הנגד והקבל יחד:
פריקת קבל שהמתח ההתחלתי שלו עליו הוא  V_{0}:
תדר הקיטעון

קבוע הזמן קשור לתדר הקיטעון  f_{c}, שהוא פרמטר חלופי של מעגל RC המוגדר:
או באופן שקול:
תדר הקיטעון מוגדר כתדר שמעבר לו (תדר גבוה יותר או נמוך יותר, לפי סוג המסנן) עוצמת האות פוחתת באופן משמעותי. בדרך כלל נהוג לומר שזו הנקודה בה הספק האות יורד בחצי, או עוצמתו יורדת ב-3dB (יורדת ב-29.3%).
כאשר ההתנגדות מבוטאת ביחידות אוהם והקיבול בפאראד, הנוסחה  \tau =RC נותנת את קבוע הזמן בשניות ואת תדר הקיטעון בהרץ.
משוואות שימושיות הן:
כאשר  t_{r} הוא זמן טעינת הקבל מ־20% עד 80%
כאשר  t_{r} הוא זמן טעינת הקבל מ־10% עד 90%
כלל 5RC

לצרכים מעשיים, נהוג להשתמש בכלל האצבע  t=5\tau =5RC. כלל אצבע זה קובע כי בטעינת הקבל, מתח הקבל מגיע ליותר מ-99% מערכו המרבי אחרי פרק זמן של 5RC ולכן, ניתן להעריך שהתהליך של טעינת הקבל הגיע בקירוב טוב לסיומו.
ראו גם

מעגל RC
דעיכה מעריכית
פונקציית התמסורת של מסנן מעביר-פס, עם תדר קיטעון נמוך  f_{1} ותדר קיטעון גבוה  f_{2}
ג'יידן פילוג'ן

ג'יידן פילוג'ן-בידס (נולד ב-8 בפברואר 2002) הוא כדורגלן אנגלי המשחק כקשר התקפי או קיצוני שמאלי במועדון איפסוויץ' טאון מהפרמייר ליג.
קריירת מועדונים

פילוג'ן-בידס התחיל את הקריירה שלו באקדמיית הנוער של אסטון וילה לאחר שעבר אליה מאקדמיית נוער בלונדון. במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אסטון וילה בניצחון על טוטנהאם.
בינואר 2022 הושאל פילוג'ן-בידס לסטוק סיטי מהצ'מפיונשיפ עד לסוף העונה. ביולי 2022 הושאל לקארדיף סיטי גם כן מהצ'מפיונשיפ לעונה אחת.
בספטמבר 2023 חתם פילוג'ן-בידס בהאל סיטי מהצ'מפיונשיפ תמורת סכום שלא פורסם. ערך את הופעת הבכורה שלו ב־15 בספטמבר בתיקו 1-1 מול קובנטרי. ב־13 בפברואר 2024, הבקיע את שער השוויון בניצחון 1–2 מול רות'רהאם גול שהתפרסם מאוד ברשתות החברתיות ונחשב על ידי רבים גול שיכול לזכות בפרס הפושקש.
ב-12 ביולי 2024, פילוג'ין חזר לאסטון וילה בסכום העברה של 13 מיליון פאונד וחוזה של 5 עונות.
ב-15 בינואר 2025 חתם פילוג'ן באיפסוויץ' טאון.
נבחרת אנגליה

פילוג'ן-בידס שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה. ב-12 אוקטובר 2023, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה עד גיל 21 בניצחון על סרביה במסגרת מוקדמות יורו 2025.
הערות שוליים

↑  Tottenham 1-2 Aston Villa: Sloppy Spurs beaten on fans' return to leave European hopes under threat, skysports
↑  Jaden Philogene completes move to Hull City, avfc
↑  השער של פילוג'ין מול רות'רהאם יונייטד בניצחון 1–2, באתר GOAL, ‏14 בפברואר 2024 (באנגלית)
↑  England Under-21s hammer Serbia 9-1 as Jaden Philogene doubles up on debut, theguardian
צ'ל לינדגרן

| --- | --- |

צ'ל לינדגרן, 2014
 לידה:  23 בינואר 1973 (בן 51) טאיפיי, טאיוואן
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של קולורדו  אוניברסיטת קולורדו  University of Texas Medical Branch  אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית  אוניברסיטת מינסוטה  Robinson Secondary School 
 עיסוקים נוספים:  רופא
 תקופת השירות:  2009–הווה (כ־16 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  312 ימים ו-5 שעות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  2
 ביוגרפיה בנאס"א:  צ'ל לינדגרן
 משימות
 סויוז TMA-17M SpaceX Crew-4
 / /
 עיטורים
 מדלייה על שירות צבאי נאות (צבא ארצות הברית)  מדליית השירות המצויין של נאס"א  מדליית נאס"א להישג יוצא דופן  מדליית נאס"א לטיסה בחלל 
 
צ'ל לינדגרן (באנגלית: Kjell Norwood Lindgren;‏ נולד ב-23 בינואר 1973, טאיפיי, טאיוואן) הוא רופא ואסטרונאוט אמריקאי שטס לתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

צ'ל לינדגרן נולד למשפחה מעורבת - אביו הוא אמריקאי, איש חיל האוויר של ארצות הברית ואימו סינית, תושבת טאיוואן. הוא גדל באנגליה ולקראת סיום בית ספר המשפחה עברה לארצות הברית.
בשנת 1991 לינדגרן החל לימודים באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית וסיים אותה בשנת 1995 עם תואר ראשון בביולוגיה. הוא המשיך ללימודי רפואה סיים את הלימודים בשנת 2002 באוניברסיטת קולורדו. בהמשך הוא למד פוסט דוקטורט אוניברסיטת מינסוטה.
בשנת 2007 לינדגרן החל לעבוד במרכז החלל ג'ונסון בתחום רפואה.