stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסטין A35

| --- | --- |

Austin A35
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "Austin Motor Company" (אנ')
 שנות ייצור:  1956 – 1968
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  אוסטין A30
 מודל אחריו:  אוסטין A40 פארינה
 אורך:  3,467-3,502 מ"מ
 רוחב:  1,387-1,422 מ"מ
 גובה:  1,500-1,600 מ"מ
 משקל:  686-749 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,017 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 948 סמ"ק המפיק 35 כ"ס ב-4,750 סל"ד, יחס דחיסה 8.3:1, מנוע מסוג "BMC A-series engine" (אנ')  4 צילינדרים, 1,098 סמ"ק המפיק 55 כ"ס ב-5,500 סל"ד, מנוע מסוג "BMC A-series engine" (אנ')
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  116 קמ"ש (דגם מנוע 948 סמ"ק)
 צריכת דלק:  6.8 ליטר ל-100 ק"מ (דגם מנוע 948 סמ"ק)
אוסטין A35 (באנגלית: Austin A35) היא מכונית סופרמיני, שיוצרה במספר תצורות נוספות, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Austin Motor Company (אנ') (שם רשמי: The Austin Motor Company Limited) אשר יוצרה בין השנים 1956 – 1968 בבריטניה.
דגם סדאן יוצר בין השנים 1956 – 1959, דגם סטיישן יוצר בין השנים 1956 – 1962, הדגם המסחרי יוצר בין השנים 1956 – 1968.
תצורות

2 דלתות - סדאן, (דגם "A2S5"), יוצרו 100,284 יחידות.
4 דלתות - סדאן, (דגם "AS5"), יוצרו 28,961 יחידות.
2 דלתות - קבריולה.
3 דלתות - סטיישן, דגמים: "AP6", "AP5".
3 דלתות - מסחרית, דגמים: "AV8", "AV5".
2 דלתות - טנדר, יוצרו 477 יחידות.
"אוסטין A35"

יוצרו 354,609 יחידות.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מנוע קירור מים.
קיבולת מכל דלק - 26.1 ליטר.
יוצרו 129,245 יחידות מדגמי סדאן (2 דלתות, 4 דלתות).
יוצרו 138,356 יחידות מדגמי סטיישן ומסחרית.
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 30.1 שניות (דגם מנוע 948 סמ"ק).
מחיר היחידה עמד על 554 שטרלינג, כולל 185 שטרלינג מיסים (דגם סדאן 2 דלתות, מנוע 948 סמ"ק שנת 1956, בריטניה).
תמונות

"אוסטין A35" בתצורת 4 דלתות
"אוסטין A35" בתצורת 2 דלתות
"אוסטין A35", שנת 1958 בתצורת 2 דלתות
"אוסטין A35", שנת 1958 בתצורת 2 דלתות
"אוסטין A35" בתצורת 2 דלתות
"אוסטין A35" בתצורת 2 דלתות
"אוסטין A35", שנת 1957 - טנדר
"אוסטין A35", שנת 1957 - טנדר
"אוסטין A35" - מסחרית
"אוסטין A35" - מסחרית
"אוסטין A35", שנת 1958 - סטיישן
"אוסטין A35", שנת 1966 - סטיישן
"אוסטין A35" - סטיישן
"אוסטין A35" - סטיישן
"אוסטין A35", שנת 1959 - קבריולה
"אוסטין A35", שנת 1959 - קבריולה
ראו גם

אוסטין A30
אוסטין A40 פארינה
אוסטין 12
אוסטין A40 קאנטרימן
אוסטין קיימברידג'
הערות שוליים

↑  ראו:  "אוסטין A35" לקוח מקטלוג המכוניות הבריטיות שיוצרו בין השנים 1895–1975: The Complete Catalog of British Cars 1895-1975
↑  Post War Baby Austins (1988) Sharratt, Barney ISBN 0-85045-710-6
↑  דגמי "אוסטין A30" ו- "אוסטין A35" / ראו דגם  "אוסטין A35" - תמונות pinterest.com/geoffchessell
↑  "אוסטין A35" - סטיישן (מפרט) carfolio.com/specifications/models
↑    Andrew Roberts, ‏A classic workhorse: the Austin A35 van, The Telegraph, 24 September 2013
אוסטן הנרי לייארד

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1817 פריז, צרפת 
 פטירה:  5 ביולי 1894 (בגיל 77) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה 
 מקום קבורה:  דורסט 
 מוסדות:  משרד החוץ של בריטניה 
 פרסים והוקרה:  מדליית המייסדים (1849)  מדליית הזהב המלכותית (1868)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט 
 בן או בת זוג:  מרי אניד אוולין גסט (9 במרץ 1869–?) 
 
אוסטן הנרי לייארד
סר אוסטן הנרי לייארד (אנגלית: Austen Henry Layard‏; 5 במרץ 1817 – 5 ביולי 1894) היה מגלה ארצות, ארכאולוג, היסטוריון של האמנות, סופר, אספן, פוליטיקאי ודיפלומט בריטי, שהתפרסם בזכות חפירותיו בכלח (תל נמרוד).
עבודותיו

Layard, A. H. (1848–49). Inquiry into the Painters and Arts of the Ancient Assyrians (vol. 1–2).
Layard, A. H. (1849). Nineveh and its Remains. London: John Murray.
Layard, A. H. (1849). Illustrations of the Monuments of Nineveh.
Layard, A. H. (1849–53). The Monuments of Nineveh. London: John Murray.
Layard, A. H. (1851). Inscriptions in the cuneiform character from Assyrian monuments. London: Harrison and sons.
Layard, A. H. (1852). A Popular Account of Discoveries at Nineveh. London: John Murray.
Layard, A. H. (1853). Discoveries in the Ruins of Nineveh and Babylon. London: John Murray.
Layard, A. H. (1853). A Second Series of the Monuments of Nineveh. London: John Murray
Layard, A. H. (1854). The Ninevah Court in the Crystal Palace. London: John Murray.
Layard, A. H. (1894). Early Adventures in Persia, Susiana, and Babylonia. London: John Murray.
Layard, A. H. (1903). Autobiography and Letters from his childhood until his appointment as H.M. Ambassador at Madrid. (vol. 1–2) London: John Murray.
הערות שוליים

↑  יונתן מזרחי, לא משאירים אבן על אבן: על דאעש, אלע״ד והרס עתיקות, באתר "העוקץ", 24 באוגוסט 2015
↑  כיצד הגיעו אוצרותיו של אשורבניפל ללונדון?, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2018
↑  רקע על ליידי לייארד, ספריית בראונינגס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302042105171  PLWABN: 9810705543405606  BIBSYS: 12062274  BNE: XX1339265  BnF: cb124515254 (data)  CANTIC: a11293998  CiNii: DA01461756  GND: 118570390  ICCU: BVEV034162  ISNI: 0000 0001 1020 9404  LCCN: n50039774  NKC: mzk2008443174  NLA: 35294862  NLG: 173942  NTA: 070649642  RERO: 02-A003502106  SNAC: w6p849zk  SUDOC: 033866422  Trove: 901224  ULAN: 500218501  VcBA: 495/3934  VIAF: 9943394   WorldCat (עם VIAF): 9943394
אוסטין A40 סמרסט

| --- | --- |

Austin A40 Somerset, שנת 1954
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Austin Motor Company (אנ')  ניסאן (ביפן, ברישיון "אוסטין")
 שנות ייצור:  1952 – 1954
 הרכבה:  בריטניה בריטניה  אוסטרליה אוסטרליה  יפן יפן  מלזיה מלזיה
 מודל קודם:  אוסטין A40 דבון
 מודל אחריו:  אוסטין קיימברידג', דגם A40
 חברת אם:  British Motor Corporation Limited
 אורך:  4,026 מ"מ
 רוחב:  1,600 מ"מ
 גובה:  1,588 מ"מ
 משקל:  1,012 ק"ג (דגם סדאן)
 בסיס גלגלים:  2,337 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1,199.6 סמ"ק המפיק 43 כ"ס ב-4,500 סל"ד, יחס דחיסה 7.2:1,  מנוע מתוצרת "British Motor Corporation Limited", מנוע מסדרה "BMC B-series engine" (אנ')
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות, הילוכים 2-3-4 מסונכרנים
 מהירות מרבית:  110 קמ"ש (דגם סדאן)  119 קמ"ש (דגם קבריולה)
 צריכת דלק:  9.4 ליטר ל-100 ק"מ (דגם סדאן)
אוסטין A40 סמרסט (באנגלית: Austin A40 Somerset) מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Austin Motor Company (אנ'), חברת בת של British Motor Corporation אשר יוצר בין השנים 1952–1954 בבריטניה, יפן, אוסטרליה ומלזיה.
תצורות "אוסטין A40 סמרסט"

4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קבריולה.
"אוסטין A40 סמרסט"

יוצרו 166,063 יחידות מהם 7,243 יחידות מסוג קבריולה.
דגם "אוסטין A40 סמרסט" בנוי בשיטת "גוף-על-מסגרת" (באנגלית: "Body-on-frame" (אנ')) שהיא שיטת בנייה לרכב בה מותקן גוף נפרד על מסגרת רכב או שלדה נוקשה יחסית הנושאת את ההילוכים (המנוע וההינע).
גוף הדגם נבנה עם קווים זורמים בניגוד לגוף המגושם של דגם אוסטין A40 דבון.
4 דלתות (דגם סדאן).
מנוע קדמי - 1.2 ליטר.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
תאוצה בין 0–97 קמ"ש הוא 28.6 שניות (דגם 4 דלתות סדאן).
בשנת 1953 היצרן בנה 500 יחידות משופרות מסוג "special".
דגמי "אוסטין A40 סמרסט" יוצאו לארצות הברית.
תמונות

"אוסטין A40 סמרסט"
"אוסטין A40 סמרסט", שנת 1952
"אוסטין A40 סמרסט", שנת 1954
"אוסטין A40 סמרסט" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"אוסטין A40 סמרסט"
"אוסטין A40 סמרסט", שנת 1954
"אוסטין A40 סמרסט"
"אוסטין A40 סמרסט"
"אוסטין A40 סמרסט" - קבריולה
"אוסטין A40 סמרסט" - קבריולה, שנת 1953
"אוסטין A40 סמרסט" - קבריולה
"אוסטין A40 סמרסט" - קבריולה
"אוסטין A40 סמרסט" - קבריולה
"אוסטין A40 סמרסט" - קבריולה - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

אוסטין 10
אוסטין A30
אוסטין A35
אוסטין A40 קאנטרימן
אוסטין A40 ספורט
אוסטין A40 דבון
אוסטין קיימברידג'
הערות שוליים

↑  "אוסטין A40 סמרסט" austinmemories.com/styled-33/styled-38
↑  Robson, A-Z British cars, 1945-1980, Beaworthy, Herridge & Sons, 2006, 512 p. (ISBN 978-0-954-10639-3, OCLC 77797747)
↑  "אוסטין A40 סמרסט" - מפרט automobile-catalog.com/make/austin/a40_somerset/a40
↑  David Culshaw, Peter Horrobin, Complete Catalogue of British Cars, Londra, Regno Unito, Macmillan, 1974, ISBN 0-333-16689-2.
↑  "אוסטין A40 סמרסט" nationalmotormuseum.org.uk/vehicle-collection/austin-a40-somerset
אבון דה פלרי

| --- | --- |

עמוד שער מתוך מסכת שנכתבה על ידי אבון דה פלרי, המציגה את המילה "ABBO", שנכתבה בין 962 ל-986 במנזר פלרי (אנ').
 לידה:  945 ליד אורליאן
 פטירה:  13 בנובמבר 1004 (בגיל 59 בערך) מנזר לה ראול (אנ') בגסקוניה
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית, נצרות אורתודוקסית
 חג:  13 בנובמבר
פורטרט בדיוני של אבון מספר על חייו שיצא לאור בצרפת ב-1872
אַבּוֹן דֶה פלֶרי, או גם אבו דה פלרי (בצרפתית: Abbon de Fleury, בלטינית: Abbo Floriacensis; בערך 945 – 13 בנובמבר 1004), ידוע גם כ"אבון הקדוש" היה נזיר ואב מנזר של מנזר פלרי (אנ') בסן-בנואה-סיר-לואר (אנ') של ימינו ליד אורליאן בצרפת.
ביוגרפיה

אבון נולד ליד אורליאן וגדל במנזר הבנדיקטיני של פלרי. הוא התחנך בפריז ובריימס, והקדיש את עצמו לפילוסופיה, מתמטיקה ואסטרונומיה. הוא שהה שנתיים (985–987) באנגליה, בעיקר במנזר רמזי (אנ'), שזה עתה נוסד, בהנטינגדונשייר (אנ'), וסייע לארכיבישוף אוסוולד (אנ') מיורק בשיקום מערכת הנזירוּת. בשנים 986 עד 987 הוא גם היה אב המנזר ומנהל בית הספר של המנזר שנוסד אז.
אבון חזר למנזר פלרי ב-988, שם נבחר כאב המנזר לאחר מותו של אב המנזר אוילבולד (Oilbold). נזיר אחר שהצליח להבטיח את תמיכת המלך והבישוף של אורליאן התמודד על הבחירה והעניין קיבל חשיבות לאומית. ז'רבר מאוריאק (Gerbert d'Aurillac), לימים האפיפיור סילבסטר השני, יישב את העניין לטובתו של אבון. אב המנזר החדש נעשה פעיל בפוליטיקה בת זמנו: למשל, הוא השתתף בסינוד ורזי (אנ'), ליד ריימס, בשנת 991 שבו נשפט ארנולף, הארכיבישוף של ריימס (אנ') על בגידה והודח, כדי לפנות את מקומו לז'רבר. ארנולף מאורליאן (אנ'), שהיה עימות חריף בינו לבין אבון על הרפורמה הנזירית מ-988 עד 994, השתתף גם הוא בוועידה.
בשנת 996 שלח אותו רובר השני, מלך צרפת (המכונה "רובר החסיד") לרומא כדי לנסות למנוע צו אוסר (אנ') של האפיפיור על נישואיו של רובר לבת דודו, ברט מדוכסות בורגונדיה בשל קרבת הדם. בדרך לרומא הוא פגש את האפיפיור גרגוריוס החמישי, שנמלט מהעיר שממנה גירש אותו האנטי-אפיפיור יוחנן השישה עשר. בין האפיפיור לאב המנזר התקיימו יחסי הערכה וחיבה. העתירה המלכותית להתרת הנישואים נדחתה. אבון הצליח להביא לשיקום ארנולף לכס ארכיבישופות ריימס. הוא היה בעל השפעה בהרגעת ההתרגשות והפחד מסוף העולם שהיו נפוצים באירופה (אנ') בשנת 1000.
בשנת 1004 הוא ניסה להחזיר את המשמעת במנזר לה ראול (אנ') בגסקוניה, על ידי העברת כמה מהנזירים של פלרי לקהילה זו. אבל הנזירים המקומיים התמרדו, והחלו קרבות בין שני הצדדים במהלכם נדקר אבון ביד ובצלעות על ידי רומח. הוא הסתיר את הפצע והגיע לתאו, שם מת מאובדן דם בחברת תלמידו הנאמן אימוין (אנ'), שהשאיר דין וחשבון על פועלו ומעלותיו. הוא נקבר במנזר של לה ראול. הניסים שנעשו ליד קברו גרמו עד מהרה לכנסיית גאליה להתייחס אליו כקדוש ומרטיר, אם כי הוא לא הוכרז כקדוש על ידי רומא באופן רשמי. החג שלו מתקיים ב-13 בנובמבר.
כתביו

במהלך שהותו באנגליה, נודע לאבו על מות הקדושים של אדמונד ממזרח אנגליה (אנ') (נובמבר 870). בתגובה, הוא כתב על כך פסיון בלטינית. הוא גם חיבר ספר דקדוק של הלטינית לתלמידיו האנגליים, ושלוש פואמות לדאנסטן הקדוש. הוא היה בין הראשונים שניסה להגדיר את חובותיו של המלך וסמכויותיו כלפי הכנסייה. בין שאר יצירותיו ניתן למצוא פישוט של ה"קומפוטוס" (computus), חישוב התאריך של חג הפסחא; Epitome de XCI Romanorum Pontificum Vitis (ספר על חייהם של האפיפיורים הרומיים, שהוא קיצור של הליבר פונטיפיקליס המוקדם יותר), Collectio Canonum, עם הבהרות לגבי נושאי המשפט הקנוני, ומסות אחרות בנושאים וכתבים שנויים במחלוקת. בסביבות 980 עד 985, הוא כתב פרשנות על ה"קלקולוס" (Calculus, "חשבון") של ויקטוריוס מאקוויטניה (אנ'), לפני הכנסת הספרות ההודיות-ערביות לשימוש, כאשר החישובים היו לרוב מורכבים למדי. המגוון הנרחב של הגותו של אבון משתקף בפירושיו, המכסים את טבעה של החוכמה, הפילוסופיה של המספרים, היחס בין אחדות וריבוי, והאריתמטיקה של החשבון. אבון נשען מהידע שלו בדקדוק, לוגיקה וקוסמולוגיה כדי להמחיש את טיעוניו, והציב את כל זה בהקשר הרחב יותר של תאולוגיית בריאת העולם שלו. ניתן למצוא את רוב יצירותיו של אבון בפטרולוגיה לטינה (אנ') (CXXXIX, 375–582).
הוקרה

ביוגרפיה של אבון נכתבה בתקופתו על ידי תלמידו אימוין (אנ') מפלרי, שבה שוחזרו חלק ניכר מהתכתובות של אבון. יש לה חשיבות רבה, כולל כמקור מידע היסטורי על שלטונו של רובר השני, מלך צרפת, במיוחד בהתייחס לאפיפיורות.
ההיסטוריון האמריקני ריצ'רד ויליאם פאף (Richard William Pfaff) מסכם את הישגיו של אבון באופן הבא: "אחד ההוגים והסופרים המגוונים ביותר בתקופתו, אבון הטביע את חותמו על כמה תחומים של החיים וההגות של ימי הביניים, אבל יותר מכך בהעברת הרבה מה שהיה בעל ערך מהמסורת של הנזירות הצרפתית שעברה רפורמה לתרבות הנזירית המתהווה באנגליה של סוף המאה העשירית".
הערות שוליים

↑  Michael Walsh (ed.). Dictionary of Christian Biography. Continuum. pp. 1–2. ISBN 0826452639.
1 2  Schaff, Philip. "Abbo of Fleury", The New Schaff-Herzog Encyclopedia of Religious Knowledge, Vol. I, Funk & Wagnalls, 1949
↑  “Saint Abbo of Fleury”.
↑  Campbell, Thomas. "St. Abbon." The Catholic Encyclopedia. Vol. 1. New York: Robert Appleton Company, 1907.
↑  האנציקלופדיה העברית, כרך א', עמוד 110
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257323605171  PLWABN: 9810691241905606  BIBSYS: 90361867  BnF: cb12584637x (data)  CANTIC: a10482878  GND: 118637576  ICCU: MILV013914  ISNI: 0000 0001 1742 2910  LCCN: n82150366  NKC: jo2010557932  NLA: 56963007  NTA: 073234613  RERO: 02-A000002623  SELIBR: 174869  SNAC: w6vk0vn9  SUDOC: 026675978  VcBA: 495/21150  VIAF: 9966678   WorldCat (עם VIAF): 9966678
אוסטין 18

| --- | --- |

Austin 18, שנת 1937
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Austin Motor Company (אנ') (שם רשמי: The Austin Motor Company Limited)
 שנות ייצור:  1937–1939
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  Austin 16 (אנ')
 מודל אחריו:  Austin Sheerline (אנ')
 סיווג:  מכונית סלון
 אורך:  4,521-4,575 מ"מ
 רוחב:  1,803 מ"מ
 משקל:  1,575-1,626 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 2,510 סמ"ק המפיק 66 כ"ס ב-3,400 סל"ד, יחס דחיסה 6.5:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות, הילוכים 2,3 מסונכרנים
אוסטין 18 (באנגלית: Austin 18) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Austin Motor Company (אנ') (שם רשמי: The Austin Motor Company Limited) אשר יוצרה בין השנים 1937–1939 בבריטניה.
"אוסטין 18"

דגם "אוסטין 18" הוצג לראשונה ב-14 ביולי 1937.
4 דלתות.
בתא הנוסעים הקדמי והאחורי דלתות רחבות במיוחד.
"אוסטין 18" נבנה גם לשירות כאמבולנס.
מנוע קדמי - בלוק מנוע בנוי מברזל יצוק, בוכנות אלומיניום עם משטחים מעובדים, שסתומי צד משופעים.
מנוע בנזין.
מנוע קירור מים.
1 מאייד.
מערכת שמן - מסנן צף עבור משאבת שמן ושסתום אנטי גל.
עמוד ההיגוי תוכנן לאורך מתוצרת "Marles-Weller" בסגנון "Marles steering gear" (אנ').
"אוסטין 18" > בסיס גלגלים

בסיס גלגלים קצר (2,860 מ"מ) - 5 נוסעים.
בסיס גלגלים ארוך (3,124 מ"מ) - 7 נוסעים (מושבים אמצעים מתקפלים).
"אוסטין 18" > דגמים

"Iver" (אמבולנסים).
"Windsor" (סלון, 7 מושבים).
"Norfolk" (סלון, 5 מושבים).
תמונות

"אוסטין 18", שנת 1938
"אוסטין 18", שנת 1939
"אוסטין 18", שנת 1937
"אוסטין 18", שנת 1938
"אוסטין 18", שנת 1938
"אוסטין 18", שנת 1939 - אמבולנס
"אוסטין 18", שנת 1938 - אמבולנס
"אוסטין 18", - אמבולנס
ראו גם

אוסטין 10
אוסטין 12
אוסטין A35
הערות שוליים

↑  Cars Of 1938. The Times, Wednesday, 14 July 1937; pg. 3; Issue 47736
↑  "אוסטין 18" - תמונה flickr.com/photos
↑  "אוסטין 18"  - תמונה flickr.com/photos
↑  בלוק מנוע - המבנה המכיל את הצילינדרים
↑  David Culshaw & Peter Horrobin: The Complete Catalogue of British Cars 1895-1975. Veloce Publishing PLC, Dorchester 1997, ISBN 1874105936
אדוארד פרנקפורט

| --- | --- |

דיוקן עצמי. שמן על קנבס (בסביבות 1900)
 לידה:  21 ביוני 1864 Meppel, הולנד 
 פטירה:  19 באוגוסט 1920 (בגיל 56) Laren, הולנד 
 מקום לימודים:  אקדמיה המלכותית לאמנות  האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  אוגוסט אלבה 
 יצירות ידועות:  אסתר דה בור 
 
אדוארד סלומון פרנקפוֹרט (בהולנדית: Eduard Salomon Frankfort; ‏21 ביוני 1864 – 19 באוגוסט 1920) היה צייר יהודי-הולנדי שפעל במחצית השנייה של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20.
ביוגרפיה

נולד במפל שבהולנד לדינה (לבית בנדין) ושמעון פרנקפורט, הצעיר מבן שמונת ילדיהם. אביו היה סוחר ודתי אדוק ומסלול ההשכלה של אדוארד כלל בהתאם לכך לימוד תורה אינטנסיבי.
בהיותו בן 11 עברה המשפחה לאמסטרדם בה קיווה אביו לבסס את פרנסתו. אדוארד הצעיר גילה עניין בציור, השתלם בסטודיו והיה לאמן חזותי. ב-1887 למד אצל הצייר אוגוסט אלבה (אנ') ברייכסאקדמיה ("Rijksakademie"), האקדמיה הממלכתית לאמנות יפה באמסטרדם (אנ'). לאחר מכן השתלם במשך חודשים ספורים באקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן.
פרנקפורט נותר באמסטרדם עד שנת 1905, ויצר בה. רבים מציוריו עסקו בנושאים דתיים-יהודיים, הוא זכה להערכה רבה ובשנת 1903 זכה במדליית זהב של החברה המלכותית לאמנות "Arti et Amicitiae" (אנ') (מלטינית: אמנות ורֵעות), בעקבות ההערכה לה זכה, נקרא ללמד בבתי ספר לציור. כמו אמנים אחרים בני התקופה נמשך פרנקפורט לעיירה לארן ועבר להתגורר בה למשך תקופה קצרה. ב-1905 נסע בעקבות אחותו לביקור בדרום אפריקה ובמהלך סיוריו שם המשיך בציור דיוקנאות. מדרום אפריקה חזר לאמסטרדם, שם נישא ב-1911 לקלרה קלוטס. לבני הזוג נולדו ארבעה ילדים.
פרנקפורט המשיך לנהל קריירה מכובדת כצייר עד מותו בגיל 56 ב-19 באוגוסט 1920. המוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם מחזיק באוסף עבודותיו של פרנקפורט שנותרו בידי המשפחה, יתר עבודותיו מבוקשות ברחבי העולם בידי אספנים פרטיים.
'דיון תאולוגי', יצירה מאת אדוארד פרנקפורט. רבות מיצירות פרנקפורט עוסקות בחיי היהודים
אדוארד פרננדס

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1964 (בן 60) ברצלונה, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 בן או בת זוג:  Esmeralda Berbel (1990–2015) 
 צאצאים:  Greta Fernández 
 פרסים והוקרה:  פרס גאודי לשחקן הטוב ביותר (2011)  פרס גויה לשחקן משנה (2003)  צדפת הכסף לשחקן הטוב ביותר (2016)  פרס גויה לשחקן הטוב ביותר (2001)  פרס גאודי לשחקן המשנה הטוב ביותר (2013)  פרס גאודי לשחקן המשנה הטוב ביותר (2015)  פרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל סיטג'ס (2001) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדוארד פרננדס (בספרדית: Eduard Fernández; נולד ב-25 באוגוסט 1964) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ספרדי, זוכה שלושה פרס גויה.
ביוגרפיה

אדוארד פרננדס נולד בברצלונה ולמד משחק במכון לתיאטרון בעיר בו נולד. לאחר סיום הלימודים הוא שיחק בתיאטראות שונות בעיר. בשנת 1992 הוא לראשונה השתתף בסדרת טלוויזיה כאשר השתתף בסדרה בת 32 פרקים. החל משנת 1994 הוא משחק בסרטי קולנוע ספרדים. מאז הוא השתתף בעשרות סרטים. בשנת 2009 הוא שיחק לצד בתו וזה היה הסרט הראשון בהשתתפותה.
בשנים 2001, 2003 ו-2013 אדוארד פרננדס זכה בפרס גויה. בשנת 2016 הוא זכה בפרס של פסטיבל לקולנוע בסן סבסטיאן על משחקו בסרט "עשן ומראות". בנוסף לכך הוא זכה בפרסים נוספים למשחק בקולנוע בספרד.
בשנת 2021 כיכב בסרט הספרדי-יווני "Mediterraneo: The Law of the Sea" של הבמאי מרסל ברנה. באותה שנה החל לשחק בסדרה המסתורין "30 מטבעות", של רשת HBO אירופה העוקבת אחר האב ורגרה (פרננדס), מגרש שדים, מתאגרף ואסיר-לשעבר שגורש על ידי הכנסייה לעיירה נידחת בספרד.
בשנת 2022 שיחק במותחן הפסיכולוגי "הקווים העקומים של אלוהים" בבימויו של אוריול פאולו (אנ') בסרטו השני עבור שירות הזרמה המדיה נטפליקס.
בשנת 2024 גילם את ברון הסמים חואקין מנצ'דו במיני-סדרה של נטפליקס "יד ברזל" (אנ') לצידו של חיימה לורנטה.
אבונג-מבאנג

| --- | --- |

 מדינה:  קמרון קמרון
 אזור:  אזור המזרח
 ראש העיר:  אוייל צ'ארמאנט
 גובה:  709 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  14,661 (2012)
 קואורדינטות:  3°59′00″N 13°10′00″E﻿ / ﻿3.9833333333333°N 13.166666666667°E﻿ / 3.9833333333333; 13.166666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://cvuc.cm/national/index.php/fr/carte-communale/region-de-lest/121-association/carte-administrative/est/haut-nyong/471-abong-mbang
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמרון מוגדלת) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה אבונג-מבאנג(למפת קמרון רגילה) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה אבונג-מבאנג(למפת אזור המזרח רגילה) ברטואה באטורי קטה לומייה הדרום המרכז אדמאווה הרפובליקה  המרכז אפריקאית  הרפובליקה  של קונגו  גבוןאבונג-מבאנג(למפת אזור המזרח מוגדלת) ברטואה באטורי קטה לומייה הדרום המרכז אדמאווה הרפובליקה  המרכז אפריקאית  הרפובליקה  של קונגו  גבוןאבונג-מבאנג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אבונג-מבאנג (בצרפתית: Abong-Mbang) היא עיירה שנוסדה ב-28 בנובמבר 1955 וממוקמת באזור המזרח שבקמרון.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת כ-81 ק"מ מברטואה, בירת האזור וכ-175 ק"מ מיאונדה, בירת קמרון. בנוסף, היא נמצאת על גדות הנהר ניונג (אנ').
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (19 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,877 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (318 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (28 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

העיירה ממוקמת ליד הכביש האזורי P6 והכביש הלאומי N10.
לקריאה נוספת

Dictionnaire des villages du Haut-Nyong, Centre ORSTOM de Yaoundé, juin 1968, 84 p.
J. Gazel et Ch. Guiraudie, Notice explicative sur la feuille Abong-Mbang-Ouest : carte géologique de reconnaissance à l'échelle du 1/500.000 : levés effectués de 1954 à 1957, Direction des mines et de la géologie du Cameroun, 1965, 28 p. + carte
הערות שוליים

↑  Abong-Mbang, www.geonames.org
1 2 3  אבונג-מבאנג, באתר אבונג-מבאנג (ב־)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איך תנחמוני הבל

אֵיךְ תְּנַחֲמוּנִי הֶבֶל היא קינה לתשעה באב שחיבר הפייטן רבי אלעזר בירבי קליר. הקינה נקלטה בסדר הקינות לתשעה באב לפי מנהגי אשכנז. הקינה עוסקת בתיאור הצרות והגלויות שהיו מנת חלקו של עם ישראל לאורך הדורות, והפייטן מסרב להיענות לניסיונות התנחומים המופנים כלפיו. בשונה מקינות אחרות שנכתבו מפרספקטיבה של דור החורבן ומתארות אותו כמאורע מן ההווה, קינה זו מתארת את תחושות הקינה והאבל ממרחק של שנים רבות לאחר החורבן, ולכן גם את ניסיונות הנחמה בטענה שכבר חלף זמן רב. כדי לבטא עניין זה, בסוף כל מחרוזת חוזר הרפרן "וְאֵיךְ אֶנָּחֵם?!"
מבנה הקינה

מבנה הקינה פשוט ביחס לקינות אחרות של רבי אלעזר בירבי קליר. הקינה בנויה במחרוזות בנות ארבעה טורים, ולכל מחרוזת חרוז משלה. המחרוזות יוצרות ביניהן אקרוסטיכון אלפביתי.
בסוף כל מחרוזת מופיע הרפרן "וְאֵיךְ אֶנָּחֵם?!", ובמחרוזת האחרונה, כדי להביע את התקווה לגאולה בעתיד, הוא משתנה ל"וְאָז אֶנָּחֵם". בקטע מגניזת קהיר נמצא נוסח המרחיב את הרפרן לכדי מחרוזת שלמה: "אֵיךְ אֶנָּחֵם, וְרָחַק מְנַחֵם, וְקוֹל אֲרִי נוֹהֵם, הַעַל אֵלֶּה אֶנָּחֵם".
פתיחת הקינה מבוססת על הפסוק ”וְאֵיךְ תְּנַחֲמוּנִי הָבֶל וּתְשׁוּבֹתֵיכֶם נִשְׁאַר מָעַל” (ספר איוב, פרק כ"א, פסוק ל"ד), שבמקורו הוא תשובת איוב לניסיונות הנחמה של רעיו, וכאן הוסב לאמירה של המקונן על החורבן כלפי המנסים לנחם אותו. במחרוזת האחרונה הפייטן שב ושיבץ את מחציתו השנייה של הפסוק.
תוכן הקינה

שתי המחרוזות הראשונות הן פתיחה לקינה, ומתארות את האבל המתמשך על החורבן לאורך השנים, ואת הסירוב להתנחם למרות הזמן שחלף.
בהמשך מונה הפייטן את ארבע המלכויות, בהתאם למדרשי חז"ל. במחרוזות ג–ח מתוארים חורבן בית המקדש הראשון וגלות בבל בידי נבוכדנצר. מחרוזות ט–י עוסקות במלכות פרס ומדי ובגזירות המן האגגי, ומחרוזות כ–ל במלכות יוון ובגזירות אנטיוכוס. מכאן ואילך (מ–פ) מתוארת גלות אדום, המתחילה בהשתלטות הקיסרות הרומית על ארץ ישראל וממשיכה בחורבן בית המקדש השני ובהרג הרב שנעשה אז. סוף הקינה מתאר את הצרות הממשיכות מאז ועד זמנו של המקונן, ואת החרפות שהיו מנת חלקם של היהודים תחת השלטון הביזנטי.
הערות שוליים

↑  ראו איך תנחמוני הבל, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, לפי כ"י קיימברידג', אוסף T-S, ‏H 14, 12, כולל ניתוח מילוני.
אוסטרלופיתקוס אנמנסיס

| אוסטרלופיתקוס אנמנסיס |
| --- | --- |
 החלק המרוחק של עצם הזרוע של אנמנסיס, אוניברסיטת ציריך
תקופה
פליוקן, 4 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: הומינידיים
סוג:: אוסטרלופיתקוס
מין:: אוסטרלופיתקוס אנמנסיס
שם מדעי
 Australopithecus anamensis ‏ליקי, 1995

אוסטרלופיתקוס אנמנסיס (שם מדעי: Australopithecus anamensis; "פיתקוס" מיוונית: πίθηκος, קוף-אדם, "אוסטרלו" מלטינית: australis, דרומי, anamensis, מהמילה "anam" - אגם בשפת שבט הטורקאנה) הוא מין נכחד של הומינין באבולוציה של האדם, העתיק ביותר מבין מיני הסוג אוסטרלופיתקוס, ואחד הפחות מוכרים שביניהם.
ממין זה נמצאו גולגולת כמעט שלמה וכמה עשרות שברי עצם מאובנים ממספר אזורים בקניה ואתיופיה, שגילם על פי תיארוך רדיומטרי הוא כארבעה מיליון שנה. מאפייני עצמות הרגל שלו מראים כי הוא הלך על שתיים, אך ב-2009 פורסם כי ארדיפיתקוס רמידוס קדם לו בכך. סביר להניח כי אנמנסיס הוא צאצא של רמידוס, ואב קדמון ישיר של כלל סוגי האדם, והמין האנושי המודרני בפרט.