stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אודיוסלייב
פוליטיקה

בניגוד לרייג' אגיינסט דה מאשין, אודיוסלייב לא הייתה מושפעת פוליטית. קורנל הצהיר כי אין ברצונו להיות הסולן החדש של רייג' אגיינסט דה מאשין או כל להקה פוליטית אחרת, אך היה מוכן להשתתף בהופעות צדקה שחברי הלהקה האחרים הביעו את רצונם להופיע בהן. למרות היעדר הרצון שלו לכתוב בנושא הפוליטיקה, הוא מעולם לא שלל את האפשרות. השיר "Set It Off" מהאלבום הראשון מתייחס ל"קרב סיאטל", ההפגנות סביב כנס של ארגון הסחר העולמי ב-1999, ומאוחר יותר נכתב שיר המביע התנגדות למלחמה, "Sound of a Gun". השיר הפוליטי ביותר שהלהקה כתבה היה, לפי מורלו, "Wide Awake" מהאלבום Revelations. בשיר נמתחה ביקורת על כישלונו של ג'ורג' בוש, נשיא ארצות הברית, בטיפול בנזקים שגרם הוריקן קתרינה.
כמו כן, הלהקה הביעה את סלידתם מג'ורג' בוש ומלחמת עיראק באופן גלוי עוד מימי הקמתה. ב-17 במרץ 2003, מספר שעות לאחר הכרזת הנשיא על התוכנית לפלוש לעיראק, הופיעה הלהקה בהוליווד עם כרזות נגד המלחמה, כגון "כמה עיראקים בעבור ליטר דלק?".
 יתר על כן, גם בווידאו קליפ של השיר "Doesn't Remind Me" הובעה התנגדות למלחמה. בראד וילק גינה את ג'ורג' בוש בחריפות בריאיון, ומתח ביקורת על הנימוקים להכרזת המלחמה בעיראק.
בזמן יציאת האלבום השני, הלהקה החלה בניגון השירים הטעונים פוליטית של רייג' אגיינסט דה מאשין בהופעותיה. אף על פי שהלהקה התחייבה לא להביע עמדה פוליטית בזמן הופעתה בקובה, טים קומרפורד ציין כי הלהקה הייתה פעילה פוליטית הרבה יותר ממה שרייג' אגיינסט דה מאשין הייתה אי פעם, עקב ההופעה בקובה. בביקורם בקובה, קורנל אמר כי בכתיבת השירים הוא מתחשב בכל היבט בחיי בני האדם, ושהוא מתכוון לכתוב שיר על החוויה. ההשפעה הפוליטית הייתה בולטת מאוד ב-Revelations, אף על פי שלא נכתבו שירים ספציפיים על קובה. קורנל טען שהוא הרגיש שאודיוסלייב יכולה לפעול בדומה ל-U2, שהיא, לדבריו, "לא פוליטית באופן גלוי, אך בונו די פעיל". באותה שנה, השתתפה הלהקה בשני אירועים שנועדו להעלות את המודעות הפוליטית: לייב 8, שמטרתו הייתה לשים קץ לעוני, ואירוע צדקה לשיקום הנזקים של הוריקן קתרינה.
אודיוסלייב הייתה פעילה בציר הצדק (Axis of Justice), ארגון ללא מטרת רווח שהוקם על ידי טום מורלו והסולן של סיסטם אוף אה דאון, סרג' טנקיאן, וששם לעצמו מטרה "לאחד מוזיקאים, מעריצי מוזיקה והתאחדויות חברתיות למען צדק חברתי." ביתנים של ציר הצדק ליוו כמעט כל הופעה של אודיוסלייב.
דיסקוגרפיה

Audioslave ‏ (2002)
Out of Exile ‏ (2005)
Revelations ‏ (2006)
נטע פלוטניק

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1983 (בת 41) באר שבע, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 בן או בת זוג:  אודי רוטשילד 
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
נטע פלוטניק (נולדה ב-20 ביולי 1983) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע. זוכת פרס הבמה לילדים ולנוער לשחקנית השנה על תפקידה הראשי בהצגה "מהדקים".
ביוגרפיה

פלוטניק נולדה בבית החולים סורוקה בבאר שבע. בשנת 1985 היא עברה עם משפחתה להתגורר בנתניה ובשנת 1994 עברה להתגורר במושב אביחיל. בגיל 21 עברה להתגורר בתל אביב. אביה משה (מישק'ה) הוא איש קבע בדימוס. אימה, ד"ר טובה שטדלר, הייתה רופאה גינקולוגית.
בשנת 2002, התגייסה לצבא ושירתה בתיאטרון צה"ל ובשנת 2005 החלה את לימודי המשחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב שבתל אביב, אותם סיימה בהצטיינות.
פלוטניק היא השלישית מבין 4 אחים.
טלוויזיה

בהופעתה הראשונה בסדרות טלוויזיה היה בשנת 2008, אז השתתפה במשך שתי עונות בסדרת הטלוויזיה "לאהוב את אנה" של הבמאי ציון רובין בערוץ 10.
בין השנים 2009–2010 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה "דני הוליווד" בתפקיד מיכאלה "מייקל" בן-יעקב, שהופקה על ידי טדי הפקות עבור Yes.
בשנת 2011, שיחקה בסדרת הטלוויזיה "בית ספר למכשפים" בה גילמה את דמותה של מגי בעונה הראשונה, ששודרה בערוץ לוגי ואף השתתפה בסדרה "TELאביביות" של הבמאית דנה בלנקשטיין בערוץ 10.
בשנת 2019 גילמה את דמותה של תתי – אלמנת צה"ל טרייה, בסדרת הטלוויזיה "מונא", פרי יצירתה של מירה עווד המשודרת בערוץ הציבורי כאן 11.בשנת 2022 גילמה את דמותה של מיקי טסה- אשר בעלה היה אחד הנוסעים על הטיסה שנעלמה בסדרת הטלוויזיה "בוגד" המושדרת בהוט. בשנת 2023 גלימה את דמותה של נעמי לוין, רופאה אקו-טרוריסטית החברה בסתר בארגון "מתנגדי מאדים", בסדרת הטלוויזיה "דרימארס" המשודרת בערוץ זום. בשנת 2024 גילמה את דמותה של הדסה שלזינגר סגנית מנהלת סמינר "בנות חיל" בסדרת הטלוויזיה בת השוטר עונה 3 המשודרת בערוץ TeenNick למנויי Yes.
בסוף שנת 24' החלה לגלם את דמותה של תמרה, אימו של דין (בן דמותו של הסטנדאפיסט דניאל חן) בסדרה ילד רע בהוט. הסדרה נמכרה לנטפליקס העולמית.
קולנוע

בשנת 2010 שיחקה פלוטניק בסרטה של הבמאית מיכל בת-אדם "מאיה". בנוסף השתתפה בסרט החרדי "בלי תנאים" לצד הילה סעדה וליאל דניר.
תיאטרון

בתיאטרון, החלה פלוטניק את דרכה ב–2008 עם תפקיד הלנה בהפקת תיאטרון תמונע למחזהו של ויליאם שייקספיר "חלום ליל קיץ". בשנת 2014, השתתפה בהצגת הילדים "מקובלים", אותה ביימה שלומית ארנון בתיאטרון הקיבוץ. באותה השנה, השתתפה בהצגת "דג מוסר" של תיאטרון הקאמרי בתפקיד אורלי ובמחזה "מהדקים" של תיאטרון הקיבוץ ותיאטרון גושן, בתפקיד אמילי, שזיכה אותה שנה מאוחר יותר בפרס שחקנית השנה בתפקיד ראשי בהצגות ילדים ונוער.
מאז שנת 2015, פלוטניק משחקת בתיאטרון הקאמרי, בין השאר בהצגות "הפושעים החדשים" בתפקיד מיקי בבימויה של עדנה מזי"א, "מלון רנדוו" בתפקיד ויקטואר, "כטוב בעיניכם" בתפקיד פיבי, "פתאום דפיקה בדלת" של הבמאי צבי סהר, "מהומה רבה על לא דבר" בתפקיד הרו ובמחזה "אל נקמות" בתפקיד רייזל, אותו עיבדו איתי טיראן ודני רוזנברג למחזהו של שלום אש.
כמו כן שיחקה פלוטניק, החל מ-2019 ועד 2021, בהצגה "אניהו" בתיאטרון הקאמרי, בתפקיד רעות, תפקיד אותו חלקה עם אביגיל הררי ונעמה שטרית.
משנת 2021 שיחקה בהצגה "תחושת בטן" בבימויו של גיא ארז ולצד אודיה קורן. בשנת 2022 משחקת בהצגה "בעיניים שלי" בתיאטרון הקאמרי. משנת 2024 משחקת בהצגה "רוחל'ה מתחתנת" של התיאטרון העברי בבימויו של נתן דטנר, בתפקיד רוחל'ה.
חיים אישיים

פלוטניק מתגוררת בתל אביב-יפו עם בן זוגה השחקן אודי רוטשילד ולהם שלושה בנים משותפים.
הערות שוליים

↑  נטע פלוטניק, באתר חני שלום
↑  נטע פלונטיק מחזור מג, באתר ניסן נתיב
↑  דינה חלוץ, השחקנית נטע פלוטניק חוזרת: "אני לא רוצה להיעלם שוב", באתר Xnet‏, 13 באפריל 2017
↑  ענת קם‏, ליהוקים חדשים ל"דני הוליווד", באתר וואלה, 15 בינואר 2009
↑  נטע פלוטניק - עמוד שחקנית, באתר אידיבי
↑  נטע פלוטניק, באתר אישים
↑  חלום ליל קיץ - הפח של פק, באתר הבמה
↑  נטע פלוטניק, באתר הקאמרי
↑  הפושעים החדשים, באתר הבמה
↑  כטוב בעיניכם, באתר הקאמרי
↑   ננו שבתאי, "אל נקמות": המחזה ששלום אש אסר להעלותו, זכה לביצוע מרשים בקאמרי, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2018
נמל התעופה הבין-לאומי יאסר ערפאת

מראה בשדה
נמל התעופה הבין-לאומי יאסר ערפאת (בערבית: مطار ياسر عرفات الدولي), שנודע בעבר כנמל התעופה הבין-לאומי עזה וכנמל התעופה הבין-לאומי דהנייה, היה שדה תעופה בפאתיה הדרומיים של העיר רפיח בפינה הדרומית של רצועת עזה, בסמוך לדהנייה.
נמל התעופה נסגר במהלך האינתיפאדה השנייה בשנת 2000, ונהרס סופית ב-11 במאי 2024, במהלך קרב רפיח במלחמת חרבות ברזל.
הקמה

הסכם עקרוני להקמת נמל תעופה בעזה הושג כבר במסגרת הסכמי אוסלו בספטמבר 1995 והתכנון היה לפתוח את השדה כבר במאי 1996. השדה הוקם בעלות של 86 מיליון דולר שמומנה על ידי מספר מדינות, ובהם יפן, מצרים, ערב הסעודית, גרמניה, ספרד ומדינות נוספות, הנמל תוכנן על ידי אדריכל מרוקאי בהשראת נמל התעופה של קזבלנקה שבמרוקו. עבודות ההקמה החלו ב-20 בינואר 1996, אך פתיחת השדה התעכבה עד להשגת הסכמה על דרישת ישראל לבדיקה של האנשים והסחורות העוברים בשדה. השדה נחנך ב-24 בנובמבר 1998. ב-14 בדצמבר 1998 נחת בשדה מטוסו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, לביקור ראשון ברצועת עזה.
מאפיינים

השדה נועד לטפל ברוב סוגי מטוסי הנוסעים ולהעניק מענה להיקף תנועה של כ-700,000 נוסעים בשנה. שדה התעופה הופעל על ידי הרשות הפלסטינית, כאשר הפיקוח האווירי והבדיקות הביטחוניות היו באחריות ישראל. בשדה פעל צוות ישראלי שהשגיח על הבטיחות והבדיקות הביטחוניות של הנוסעים והסחורות. במרץ 1999 טסו לשדה החברות רויאל ג'ורדניאן, איג'יפטאייר, רויאל אייר מרוק ואף KLM, השדה גם היה לנמל הבית של פלסטיניאן איירליינס. בשנת 1999 עברו דרכו למעלה מ-85,000 נוסעים, כ-70% מהם בטיסות של פלסטיניאן איירליינס. במרץ 1999 הוחל בייצוא פרחים דרך השדה והקמת מסוף מטענים. בשדה עבדו בין 400 ל-700 עובדים.
אחד המבנים הבולטים של השדה היה טרמינל האח"מים שלו, שהיה מורכב מכיפה זהובה (כהומאז' לכיפת הסלע) ובו היה נברשות קריסטל ומזרקה גדולה. בית הנתיבות בשדה השתרע על שטח של 4,000 מ"ר והיה מעוטר באריחים בסגנון מרוקאי.
סגירה

לאחר פריצת האינתיפאדה השנייה נסגר נמל התעופה לראשונה ב-8 באוקטובר 2000. פעילותו חודשה ב-19 באוקטובר אך הוא נסגר סופית זמן קצר לאחר מכן, ב-23 באוקטובר 2000, לאחר ששוטרים פלסטיניים חמושים הגיעו לנמל בניגוד להבנות, דבר שהביא לפינוי הצוות הישראלי מנמל התעופה וסגירתו. ב-12 בדצמבר 2001 הפציץ חיל האוויר הישראלי את הנמל והרס את מתקן המכ"ם, ואת מגדל הפיקוח. ב-10 בינואר 2002 הרסו דחפורי צה"ל את מסלול הנחיתה, ואף על פי שבנמל לא התקיימה תנועה אווירית, הוא המשיך להתקיים ואויש על ידי צוות של כ-400 עובדים עד שנת 2006.
בנמל התעופה היה מסלול אספלט בודד באורך של 3,076 מטר וברוחב של 60 מטר, אך הוא נהרס. נתיבי ההסעה הרוסים גם הם, וכך גם רחבת החנייה למטוסים. עם השנים נהרסו עוד ועוד אזורים משטח הנמל על ידי תושבי רצועת עזה. החל משנת 2010 ישנם גידולים חקלאיים נרחבים באזור נמל התעופה. ב-11 במאי 2024, עם כניסת צה"ל לרפיח במסגרת מלחמת חרבות ברזל, הושמד סופית המבנה המרכזי של הנמל ששימש לפעילות טרור של ארגוני הטרור ברצועת עזה.
ראו גם

פלסטיניאן איירליינס
מנחת קטיף
הערות שוליים

↑  Grounded in Gaza, but hoping to fly again
↑  אורה קורן, ‏האיחוד האירופי חוזר ודורש מישראל לאפשר הפעלת נמל עזה ושדה דהנייה, באתר גלובס, 28 ביולי 1997
↑  אורה קורן, ‏שדה התעופה הפלשתיני בעזה נחנך הבוקר בטיסת איג'יפט אייר, באתר גלובס, 25 בנובמבר 1998
↑  אבי שרף, לפני 25 שנה בדיוק נחנך שדה התעופה הבינ"ל בעזה. ואז פרצה האינתיפאדה השנייה, באתר הארץ, ‏20 בנובמבר 2023 (ארכיון)
↑  מערכת מדור החופש, ‏"סינגפור של המזרח התיכון": כך נראה נמל התעופה הבין-לאומי בעזה, באתר ‏מאקו‏, 2 בפברואר 2024
1 2  דרור מרום, ‏הרשות הפלשתינית תייצא מחר לראשונה פרחים דרך שדה התעופה בעזה, באתר גלובס, 17 במרץ 1999
↑  The Palestinian Airlines History Pages
↑  צה"ל סגר את שדה התעופה בדהניה, באתר וואלה, 23 באוקטובר 2000
קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון

| --- | --- |

 מידע על המבנה
 סוג:  מתחם בסיסי הדרכה
 מיקום:  בסמוך לצומת הנגב, ישראל
 תקופת הבנייה:  2002 – ספטמבר 2009 (כ־7 שנים)
 נשלט על ידי:  משרד הביטחון
 מפקד נוכחי:  אל"ם ערן כהן
 קואורדינטות:  31°03′36″N 34°50′46″E﻿ / ﻿31.06°N 34.84611111°E﻿ / 31.06; 34.84611111
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) עיר הבה"דים(למפת צפון הנגב רגילה) עיר הבה"דים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עיר הבה"דים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עיר הבה"דים he
 
סמל היחידה
סמל מנהלת עיר הבה"דים
שלט הפניה למחנה שרון (עיר הבה"דים) מכיוון ירוחם
קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון הידועה בכינוייה עיר הבה"דים, או בשם מחנה שרון (על שם אריאל שרון), היא מתחם הנמצא דרומית לבאר שבע בסמוך לצומת הנגב, ומאכלס שמונה בסיסי הדרכה (בה"דים) ופעילות של אלפי חיילים.
מיזם הקמת עיר הבה"דים הוא חלק מתוכנית העתקת בסיסי צה"ל לנגב, שמטרותיה הן להעביר שטחים יקרים במרכז המדינה למינהל מקרקעי ישראל, להקים בסיס שבו טכנולוגיות ותשתיות מתקדמות, ליצור שינוי ארגוני ביחידות השונות, ולהביא לפיתוח הנגב באמצעות אלפי מקומות עבודה שתיצור התוכנית. התוכנית תכלול את פירוקם של מחנה מקלף (שלישות רמת גן), מחנה סירקין, מחנה דורי (תל השומר) ברמת גן, מחנה ידין (צריפין) ואת חלקיו הדרומיים של מחנה רבין (הקריה).
תג היחידה מכיל בתוכו את כל צבעי החילות הפועלים בקריית ההדרכה וכן חרב, ספר ועלה זית. בה"ד 13 הוא הבה"ד הראשון שעבר למתחם, במאי 2015.
מפקד קריית ההדרכה הנוכחי הוא אל"ם ערן כהן.
המחלוקת על תחום השיפוט

עיר הבה"דים ממוקמת בסמוך לצומת הנגב, כאחד עשר קילומטרים מהעיירה ירוחם, בתחום השיפוט של מועצה אזורית רמת נגב.
בין המועצה המקומית ירוחם למועצה האזורית רמת נגב התקיים עימות קשה בנוגע לתחום השיפוט שאליו שייכת עיר הבה"דים. המאבק החל עם תכנון העיר, ונמשך לאורך שנים. שיאו של המאבק היה בדיון בבג"ץ.
המועצה האזורית רמת נגב היא הגדולה בארץ מבחינת שטחה. עקב ריבוי בסיסים צבאיים בנגב, שרבים מהם ממוקמים בשטחה ומשלמים ארנונה, רמת נגב היא מועצה אזורית מבוססת מבחינה כלכלית. מצד שני, המועצה המקומית ירוחם הייתה ענייה יותר במשאביה, באופן משמעותי.
מבחינה כספית, העברת שטח עיר הבה"דים לתחום השיפוט של ירוחם, הייתה אמורה לאפשר לה הכנסה של 3.9 מיליון ש"ח מדי שנה, מהארנונה של עיר הבה"דים, בעלת השטח הגדול. ויתור מצד המועצה האזורית רמת נגב על השטח, משמעו אובדן הכנסה שנתית בסכום זה.
שר הפנים תמך בעמדת ירוחם (וכן בעמדות של הרשויות המקומיות הנוספות שביקשו לקבל את הארנונה של הבסיסים הצבאיים הסמוכים אליהם, היישובים מצפה רמון, דימונה, ערד), והורה על העברת המתחם לתחום השיפוט של ירוחם.
מועצה אזורית רמת נגב עתרה לבג"ץ כנגד החלטת שר הפנים וערעורה נדחה. בשנת 2014 נחתם הסכם יוצא דופן בין ראש המועצה האזורית רמת נגב, שמוליק ריפמן, לבין ראש המועצה המקומית ירוחם, מיכאל ביטון. רמת נגב ויתרה מרצונה על תחום השיפוט של עיר הבה"דים והסכימה להעבירו באופן מלא לירוחם. ההסכם קיבל תוקף חוקי על ידי ועדת הגבולות של משרד הפנים.
רמת נגב הגיעה להסכמות ופשרה גם עם הרשויות הנוספות שהוזכרו באותו בג"ץ. הוסכם להקים שטח נרחב מצומת הנגב ועד למכתש הגדול, שבו הרשויות השונות יפעלו יחד לפיתוח מיזמים חדשים, בהם תחנת רכבת, וכל רשות תקבל 50% מהרווחים. כמו כן הוסכם לקדם את שיתוף הפעולה בנושאי תרבות וחינוך.
בסיסי הדרכה הפועלים בקריית ההדרכה

התוכנית כללה, בין היתר, העברת בסיסי היחידות הבאות:
בה"ד 6 (בית הספר ללוגיסטיקה) - עבר למתחם בסוף ינואר 2016.
בה"ד 7 (בית הספר לתקשוב) - עבר למתחם בסוף מאי 2016.
בה"ד 10 (בית הספר לרפואה) - עבר למתחם בסוף אוגוסט 2015.
בה"ד 11 (בית הספר למשאבי אנוש) - עבר למתחם ביולי 2015.
בה"ד 13 (בית הספר למשטרה צבאית) - עבר למתחם במאי 2015.
בה"ד 20 (בית הספר לטכנולוגיה ואחזקה) - עבר למתחם ביולי 2016.
בה"ד החינוך והנוער - עבר למתחם ביולי 2015.
בית הספר לפיקוד, המכשיר מפקדי כיתות עבור קריית ההדרכה.
מפקדי קריית ההדרכה

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
אל"ם דני מושיוב: 2014 – 2016
אל"ם אבי מוטולה: 2016 – 2019
אל"ם חיים רבן: 2019 – 2021
אל"ם חי כפיר: 2021 - 2023
אל"ם ערן כהן: 2023 - הווה
הערות שוליים

↑  לפני פטירתו של אריאל שרון, הייתה החלטת ועדת השמות הממשלתית הראשונה לקרוא לעיר הבה"דים "קריית דוד בן-גוריון". ראו: טל שלו: לא עוד עיר הבה"דים, מעתה אמרו קריית בן-גוריון, וואלה, 7 בספטמבר 2012. לאחר פטירתו של שרון שונתה ההחלטה. ראו: אמיר בוחבוט, צה"ל מצדיע: עיר הבה"דים בנגב תיקרא על שם אריאל שרון, וואלה, 12 בינואר 2014
↑  אורלי הררי, מקדשים את החיים מול ההרס וההרג, באתר ערוץ 7, 4 בפברואר 2015
טופס הטיולים יחכה: מעבר בה"ד 13 לנגב נדחה זמנית, באתר ישראל היום, 28 במרץ 2015
1 2  מיכל גלברד, החלוצים, באתר צה"ל, 5 במאי 2015
↑  אילה בלופולסקי, ממשיכים במאבק, באתר nana10‏, 15 בנובמבר 2007
אילה בלופולסקי, "זכותנו לדעת", באתר nana10‏, 5 בדצמבר 2007
↑  עע"ם 360/08 אדם טבע ודין ומגמה ירוקה נ' משרד הביטחון ואחרים, ניתן ב־5 באוגוסט 2010
↑  מיכל מרגלית, ‏5 המתמודדות במכרז עיר הבה"דים קיבלו הזמנה להציע מחיר, באתר גלובס, 20 במאי 2010
מיכל מרגלית, ‏"עיר הבה"דים - 'בום' לא נורמלי לדרום; תופעל ב-2014", באתר גלובס, 10 בינואר 2011
↑  אבי בר-אלי, מנרב זכתה במכרז עיר הבה"דים בהיקף של 9 מיליארד שקל, באתר הארץ, 5 בפברואר 2012
אור הירשאוגה, מנכ"ל בינת על פרויקט עיר הבה"דים - אל תשוו לפרויקט מרכב"ה, באתר TheMarker‏, 7 בפברואר 2012
↑  רון שטיין, ‏קרן נוי מצטרפת להקמת עיר הבה"דים: תשקיע 97 מיליון שקל, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2012
↑  דיוויד שפירא ואחרים, האם ישראל המציאה מחדש את הגלגל במכרז ה-PFI האחרון (ארכיון)
↑  נועם אמיר, ‏צה"ל עושה היסטוריה בנגב: עיר הבה"דים יוצאת לדרך, באתר מעריב אונליין, 3 במאי 2015
↑  שלומית צור, ‏הסכם: עיר הבה"דים תסופח מהמועצה האזורית רמת נגב לירוחם, באתר גלובס, 19 במאי 2014
↑  ערגה פטר,עוד צעד דרומה: מפקדת קריית ההדרכה הוקמה, אתר צה"ל, 13 בנובמבר 2014
↑  מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית מצולמת על בית הכנסת בקריית ההדרכה, באתר 'חלון אחורי', 20 בפברואר 2016
↑  דותן לוי, בצה"ל שוקלים להקים בית חולים שישרת את תושבי עיר הבה"דים, באתר כלכליסט, 2 באפריל 2013
1 2 3  נילי אהרון, עיר הבה״דים יוצרת פריפריה בתוך פריפריה, באתר "העוקץ", 22 בפברואר 2016
↑  בג"ץ 7265/14 מועצה אזורית רמת נגב נ' שר הפנים ואחרים, ניתן ב־30 בדצמבר 2015
↑  שירלי סיידלר, סוף לסכסוך בין הרשויות בנגב: עיר הבה"דים תעבור לירוחם, באתר הארץ, 19 במאי 2014
↑  מכרז לתכנון מימון הקמה הפעלה ואחזקה
↑  רעות הדר, בה"ד 11 עבר לנגב: "החלום קורם עור וגידים", באתר ערוץ 7, 17 באוגוסט 2015
לימודי תעודה

לימודי תעודה, או לימודי חוץ הם לימודים המקנים תעודה המעידה על השכלה על-תיכונית. ברוב המקרים זהו תואר אקדמי זוטר המוענק באמצעות מוסדות להשכלה גבוהה לבוגרי מסלולים שאינם מזכים בתואר ראשון, אולם יש גם גופים אחרים הזכאים להעניק תעודה זו.
מקרה פרטי של לימודי תעודה בישראל הם לימודי המשך, המיועדים לבעלי תואר ראשון שמעוניינים להתמקצע בתחומם או בתחום דעת אחר מבלי להדרש לכל הדרישות הפורמליות לתואר שני. דוגמאות: לימודי תעודה במנהל עסקים, בפרופילאות פלילית ובניתוח מערכות מידע.
בקטגוריית לימודי תעודה נכנסים גם לימודים שאינם קשורים לאקדמיה, אבל מקנים ללומד מקצוע עם הסמכה. לדוגמה לימודי צילום המכשירים צלמים מקצועיים, לימודי שוק ההון במגוון תחומים, לימודי נדל"ן למי שמבקש להיות מתווך נדל"ן או לעסוק ביזמות נדל"ן. בדרך כלל ניתן לשלב לימודי תעודה במקביל לעבודה, בזכות כך שהם פעמים רבות מתקיימים בשעות הערב.
בצפון אמריקה, תואר זה נקרא "Associate's Degree" ומוענק על ידי אוניברסיטאות, מכללות ומכללות קהילתיות. בארצות הברית הוא ניתן לבוגרי תוכנית לימוד אשר נמשכת בדרך כלל שנתיים. כך, חלק מהמכללות בארצות הברית מאפשרות לתלמידיהם ללמוד מקצועות כללים ברמה של אוניברסיטה ללא התמחות במסגרת תואר זה. מכיוון שאת הנקודות האקדמיות ניתן להמיר בהמשך, תלמידים רבים בצפון אמריקה בוחרים ללכת ללימודי תעודה במכללה הקהילתית (Community college) במשך שנתיים (זול בהרבה מללמוד את השנתיים הראשונות באוניברסיטאות או במכללות, יותר קרוב לבית של ההורים ומשום כך הם יכולים להמשיך לגור עם ההורים ולחסוך בהוצאות) כאשר בתום השנתיים אם הנקודות שצברו נחשבות הם מסוגלים להשלים את לימודיהם לתואר ראשון באחת המכללות או האוניברסיטאות אם יתקבלו לשם.
בבריטניה תואר זה נקרא "Foundation Degree" ונועד בעיקר לתת לאנשים עובדים הזדמנות לקבל הכרה בידע אותו צברו במהלך חייהם המקצועיים.
G.R.L.

| --- | --- |

 לידה:  לוס אנג'לס, שבקליפורניה, ארצות הברית
 מקום הקמה:  לוס אנג'לס 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  2012–2021 (כ־9 שנים)
 עיסוק:  זמרות
 סוגה:  טין פופ • R&B • פופ
 חברת תקליטים:  תקליטי RCA • קימוסבי רקורדס
 חברים
 לורן בנט ג'זי מג'ייה אמילין אסטרדה
 חברים לשעבר
 נטשה סלייטון פאולה ואן אופן סימון באטל
 
G.R.L. היא להקת בנות שהוקמה על ידי רובין אנטין. חברות הלהקה הן: לורן בנט, נטשה סלייטון וג'זי מג'ייה, וחברות הלהקה לשעבר הן: סימון באטל, אמילין אסטרדה, ופאולה ואן אופן.
היסטוריה

ב-9 בספטמבר 2013 הוציאו את הקליפ "vacation" ששימש כחלק מהפסקול לסרט "הדרדרסים 2". ב-25 בפברואר 2014 אירח אותן הזמר פיטבול בשיר "Wild Wild Love". ב-29 ביולי 2014 יצא ה-EP הראשון של הלהקה. מהאלבום יצא הסינגל "Ugly Heart" שהגיע למעמד פלטינה, הגיע למקום 10 במצעד סוף השנה של אוסטרליה, למקום ה-3 במצעד הרשמי של ניו זילנד והפך לשיר המצליח ביותר של הלהקה עד כה.
ב-4 בספטמבר 2014 נמצאה באטל ללא רוח חיים בדירתה שבהוליווד. חוקרי מקרה המוות של מחוז לוס אנג'לס קבעו שהיא שמה קץ לחייה, והתברר שהיא התאבדה בעקבות דיכאון אשר נגרם מבעיות כלכליות. הקבוצה שחררה הודעה רשמית יום לאחר מכן ברשתות החברתיות, ולקחה הפסקה קצרה בעקבות מותה.
ב-15 בינואר 2015 הוציאו את הקליפ "Lighthouse" אשר הוקדש לזכרה של באטל. הקבוצה התפרקה רשמית ב-2 ביוני 2015, אולם ב-15 ביוני 2016 דווח כי הקבוצה מתכננת קאמבק.
הקבוצה חזרה באופן רשמי ב-5 באוגוסט 2016, עם חברה חדשה ללהקה בשם ג'זי מג'ייה, לצד החברות המקוריות מהלהקה לורן בנט ונטשה סלייטון, מה שהפך את הקבוצה לטריו. הופעתם הראשונה לאחר הקאמבק הייתה בפסטיבל המוזיקה של ניקלודיאון "סליים-פסט" שבאוסטרליה, בספטמבר 2016. מאז, הספיקה הלהקה להוציא שני סינגלים: "Kiss Myself" ו-"?Are We Good".
חברות הלהקה > חברות הלהקה הנוכחיות

לורן בנט (באנגלית: Lauren Bennett) - נולדה ב-23 ביוני 1989
ג'זי מג'ייה (באנגלית: Jazzy Mejia) - נולדה ב-24 ביולי 1994
נטשה סלייטון (באנגלית: Natasha Slayton) - נולדה ב-19 באוגוסט 1988
חברות הלהקה > חברות הלהקה לשעבר

סימון באטל (באנגלית: Simone Battle) - נולדה ב-17 ביוני 1989, נפטרה ב-5 בספטמבר 2014
פאולה ואן אופן (באנגלית: Paula Van Oppen) - נולדה ב-20 ביוני 1989
אמילין אסטרדה (באנגלית: Emmalyn Estrada) - נולדה ב-5 באפריל 1992
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2014: G.R.L.
פול רנסון

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1861 לימוז', הקיסרות השנייה 
 פטירה:  20 בפברואר 1909 (בגיל 47) פריז, הרפובליקה הצרפתית השלישית 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות הקישוט  אקדמיה ז'וליאן 
 זרם באמנות:  סימבוליזם 
 יצירות ידועות:  Witch with a black cat, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
פול רנסון (בצרפתית: Paul Ranson‏; 29 במרץ 1864 – 20 בפברואר 1909) היה צייר וסופר צרפתי, הקשור לתנועת הנאבי.
ביוגרפיה

אמו נפטרה בלידה, והוא גדל וחונך על ידי אביו סבו וסבתו. אביו לואיס קזימיר רנסון היה פוליטיקאי שכיהן שתי קדנציות כראש עיריית לימוז'. הוא קיבל את שיעורי הציור הראשונים שלו מסבו, ז'אן ז'אק מקארט, ונרשם לבית הספר לאמנויות יפות ב-1877.
בשנת 1884, הוא התחתן עם בת דודתו הראשונה, מארי-פרנס רוסו, ולמשך זמן מה למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות דקורטיביות, לפני שעבר לאקדמיה ז'וליאן, שם למד אצל טוני רובר-פלורי בין השנים 1886 ל-1891. בשנת 1888, הוא הפך לאחד מחמשת החברים המייסדים של "תנועת הנאבי", קבוצה שמילאה תפקיד גדול במעבר מהאימפרסיוניזם לסגנונות השונים של האמנות המודרנית. בין המייסדים היו פול סריזייה, פייר בונאר ומוריס דני.
בשנת 1891, הוא השתתף בהופעות הסימבוליסטיות בתיאטרון האמנות, שם המשורר, פול פורט, ארגן מופעים לטובת חברו המשורר, פול ורליין ופול גוגן.
הוא גם השתתף בתערוכות קבוצתיות שנערכו בין השנים 1891 ל-1895, וכן בסלון בפריז ובבריסל לאחר 1894. באותה שנה, הוא הפנה את העניין שלו להמשך חייו בתיאטרון בובות על ידי פתיחת תיאטרון כזה מעשה ידיו של ז'ורז' לקומב. עם זאת, הוא נתקל בכמה קשיים זמן לא רב לאחר מכן, כאשר מות אביו החורג, צ'ארלס רוסו, אילץ אותו ואת מארי לפנות את דירתם.
התעניינותו בתיאוסופיה, קסם ותורת הנסתר בא להבדיל אותו מחברו בתנועת הנאבי. בשנת 1898, הריונה של מארי הביא לקשיים נוספים, שכן הוא נפגע מאיבוד הדוגמנית האהובה עליו. לאחר 1899 החל מצב בריאותו להידרדר וציוריו השתנו - הוא התמקד במיתולוגיה, כישוף ונושאים אנטי ממסדיים.
בשנת 1908, כשראו אותו מתמודד עם בעיות בריאות וכסף חמורות, חבריו בתנועת הנאבי הקימו את ״האקדמיה רנסון״, והפקידו בידיו את ניהולה. מארי השתלטה עליה לאחר מותו והאקדמיה שרדה בצורות שונות, עד 1955.
הוא מת ממחלת הטיפוס ב-1909 ונקבר בלימוז'.
הערות שוליים

↑  Ranson, Paul Élie, Oxford University Press, 2011-10-31, Benezit Dictionary of Artists
↑  Frèches-Thory, Claire, & Perucchi-Petry, Ursula, ed.: Die Nabis: Propheten der Moderne, Kunsthaus Zürich & Grand Palais, Paris & Prestel, Munich 1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502513205171  BnF: cb131835951 (data)  GND: 119341441  ISNI: 0000 0001 1683 1739  LCCN: n98028882  MusicBrainz: 23b1a2bb-68ff-4f6f-8bca-24d2f115c77b  NKC: mzk2002108097  NTA: 326056580  RKD: 65606  SNAC: w6db9xvs  SUDOC: 035350679  ULAN: 500029480  VIAF: 88739572   WorldCat (עם VIAF): 88739572
ג'וליאן סקוט

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1846 ג'ונסון, ארצות הברית 
 פטירה:  4 ביולי 1901 (בגיל 55) פליינפילד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הילסייד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ונסון 
 תחום יצירה:  ציור 
 יצירות ידועות:  Surrender of a Confederate Soldier 
 פרסים והוקרה:  מדליית הכבוד 
 
ג'וליאן א. סקוט (באנגלית: Julian Scott ‏;  14 בפברואר 1846 - 4 ביולי 1901) נולד בג'ונסון, ורמונט, ושימש מתופף של צבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, שם קיבל את עיטור הצבא הגבוה ביותר באמריקה על מעשיו. הוא היה צייר אמריקאי ואמן מלחמת אזרחים.
ביוגרפיה

ג'וליאן סקוט היה הילד הרביעי, מתוך שמונה ילדים, שנולדו לצ'ארלס סקוט, שען, ואשתו לוסי קלום (1821 - 26 באפריל 1855). לוסי סקוט נפטרה בלידה וצ'ארלס סקוט התחתן בשנית, בשנת 1860, עם סוזן פולארד.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, אחיו הבכור של ג'וליאן, לוסיאן, שירת עם הגדוד הרביעי של הארטילריה האמריקאית, הוא נפצע בקרב ונפל בשבי בדצמבר 1864 וכמעט נפטר בכלא מרעב. אחיו הצעיר של ג'וליאן, צ'ארלי, התגייס בגיל 13 והפך לחצוצרן. לאחר המלחמה עבר צ'ארלי למיזורי, אחר כך לבוסטון, שם הפך לרופא. אחיו, פרסי, הפך לעורך דין באילינוי.
סקוט התחתן ונולדה לו בת אחת, אך מאוחר יותר הוא ואשתו נפרדו.
סקוט קיבל את השכלתו המוקדמת באקדמיה למויל - קולג' ג'ונסון סטייט, שם נקראת הגלריה הראשית לזכרו. סקוט המשיך את לימודיו באקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק, ולאחר מכן למד אצל עמנואל לויצה עד שנת 1868. במהלך מלחמת האזרחים התגייס סקוט לחיל הרגלים השלישי של ורמונט ב־1 ביוני 1861, בגיל 15. בפברואר 1865 קיבל את אות הכבוד על הצלת חיילים פצועים בעת שהיו תחת ירי האויב במהלך הקרב במילס לי בווירג'יניה.
כשהמלחמה הסתיימה הוא נסע לפריז ושטוטגרט כדי להמשיך את השכלתו בציור.
עבודת המופת של סקוט בשנת 1872, ממוקמת בבית מדינת ורמונט. הציור ממחיש את תרומת מדינת מולדתו ורמונט במלחמת האזרחים האמריקאית והוא משמעותי בהיעדר האדרת המלחמה ובמקום זאת מראה את הסבל וההקרבה האנושית הקשורים למלחמה.
סקוט נסע מערבה כחלק ממשלחת סקר, וצייר את הילידים בניו מקסיקו, אריזונה ואוקלהומה. רבות מיצירותיו ממשלחת זו תלויות כעת במוזיאון לאמנות של אוניברסיטת פנסילבניה.
סקוט נקבר בבית העלמין הילסייד הממוקם בסקוטש פליינס, ניו ג'רזי.