stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי מלזיה–סינגפור
יחסים כלכליים-חברתיים > תיירות

רוב התיירים המגיעים למלזיה הם סינגפורים, כמעט 13 מיליון בשנת 2016. מלזיה הייתה גם השוק השלישי בגודלו בסינגפור מבחינת מבקרים נכנסים, 8.5% מכלל התיירים בסינגפור בשנת 2012; תיירים מקואלה לומפור, סראוואק, פננג, סבה ופרק היוו את עיקר כניסות התיירים המלזיות לסינגפור באותה שנה.
על פי מחקר שנערך על ידי מועצת התיירות בסינגפור, מלזים נוטים לראות בסינגפור הרחבה לאורח חייהם ולא כיעד נופש, בגלל הסמיכות הגאוגרפית הקרובה, הדמיון התרבותי והקשרים המשפחתיים בין שתי המדינות. מלבד פנאי, 41% מהתיירים המלזיים בסינגפור ציינו פגישות, תמריצים, ועידות ותערוכות (MICE) כמטרת הביקור שלהם.
יחסי ביטחון

סינגפור ומלזיה הן חלק מהסדרי ההגנה של חמש המעצמות יחד עם ניו זילנד, אוסטרליה ובריטניה, בהן חמש המדינות אמורות להתייעץ זו עם זו במקרה של התקפה מזוינת על מלזיה או סינגפור. מערכת הגנה אווירית משולבת (IADS) עבור מלזיה וסינגפור הוקמה ב-RMAF Butterworth במדינת פנאנג במלזיה בשנת 1971.
שתי המדינות, יחד עם אינדונזיה, עוזרות זו לזו בתגובה לאיומים של אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה בדרום מזרח אסיה (JI).
קשרי תחבורה

שתי המדינות מחוברות באמצעות גשר ג'והור–סינגפור והקישור מלזיה–סינגפור השני. הקישור השני הוא גשר המחבר בין סינגפור וג'והור ובסינגפור הוא ידוע רשמית כקישור השני של טואס. הגשר נבנה כדי להפחית את עומסי התנועה בגשר ג'והור–סינגפור והוא מופעל מאז 2 בינואר 1998.
ב-7 באפריל 2014, במהלך מסיבת עיתונאים משותפת עם לי שיינלונג, לאחר מפגש המנהיגים השנתי של מלזיה-סינגפור בפוטרג'איה, הציע נג'יב רזאק להקים גשר נוסף בין שתי המדינות בשם "גשר הידידות" בכדי לחזק ולהעצים את היחסים ביניהן.
קישור מערכת התחבורה המהירה (RTS), קו רכבת מהיר בין מלזיה לסינגפור, נמצא בפיתוח, אמור להיפתח בשנת 2024. פרויקט זה נדרש לפתור סכסוך בין שתי המדינות בנושא קשרי תחבורה והשקעות סינגפוריות באיסקנדר מלזיה בשנת 2010. השרים ממלזיה וסינגפור הסכימו בכך לשנות את נקודות ההסכם שנחתמו בשנת 1990.
סינגפור ומלזיה הסכימו גם להקמת הרכבת המהירה קואלה לומפור–סינגפור בשנת 2013. הפרויקט צפוי להסתיים בשנת 2026, ויחבר את קואלה לומפור וג'והור באהרו לסינגפור. תחת ממשלת ממשלת מלזיה החדשה, הודיע ראש הממשלה, מאהאטיר מוחמד, כי מלזיה דחתה את הפרויקט בעוד סינגפור הוציאה 250 מיליון דולר סינגפורי (184 מיליון דולר) על הפרויקט ועוד 40 מיליון דולר היו אמורים להיות מוצאים מאוגוסט 2018 עד סוף 2018. ב-18 ביולי 2018, ראש ממשלת מלזיה לשעבר וחבר האופוזיציה נג'יב רזאק ביקר את הממשלה על ההשפעה הכלכלית של ביטול הפרויקט. ב-1 בינואר 2021 הוכרז על ידי ראשי ממשלות שתי המדינות על ביטול הפרויקט מאחר שלא הושג הסכמה לאחר שחלף המועד האחרון הסופי של 31 בדצמבר 2020.
נציגויות דיפלומטיות

סינגפור מחזיקה במלזיה נציבות עליונה בקואלה לומפור וקונסוליה כללית בג'והור באהרו.
מלזיה מחזיקה נציבות עליונה בסינגפור.
כנסיית אל-קובייבה

| --- | --- |

הכנסייה ב-1936
 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 על שם:  san Cleofás 
 מיקום:  אל-קובייבה 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רומנסקית 
 קואורדינטות:  31°50′25″N 35°08′07″E﻿ / ﻿31.840369°N 35.135171°E﻿ / 31.840369; 35.135171
  (למפת ירושלים מוגדלת) כנסיית אל-קובייבה(למפת ירושלים רגילה) כנסיית אל-קובייבה(למפת הרי ירושלים רגילה) כנסיית אל-קובייבה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) כנסיית אל-קובייבה he
 
המקומות השונים שהוצאו כזיהוי לאמאוס שבברית החדשה
הכנסייה ב-2012
תרשים האתר: 1. "בית קליאופס"; 2. הכנסייה הצלבנית; 3. הכנסייה המודרנית; 4. המבצר הצלבני; 5. קפלת המבצר; 6. בור מים; 7. בתי מגורים.
כנסיית אל-קובייבה או כנסיית קליאופס הקדוש היא כנסייה פרנציסקנית המנוהלת על ידי משמורת ארץ הקודש, והשוכנת בכפר הפלסטיני אל-קובייבה שבהרי יהודה. הכנסייה מנציחה את התגלות ישו לשניים מתלמידיו בדרך לאמאוס, מיד לאחר שקם לתחייה. כחצי קילומטר ממערב לכנסייה, בלב כיפה מיוערת, שוכנת אכסניה פרנציסקנית.
המסורת הנוצרית

התגלות ישו לשני תלמידיו בדרך לאמאוס מתוארת בפירוט בבשורה על-פי לוקאס:
וְהִנֵּה שְׁנַיִם מֵהֶם הָיוּ הֹלְכִים בְּעֶצֶם הַיּוֹם הַזֶּה אֶל־כְּפָר אֶחָד הַרְחֵק מִירוּשָׁלַיִם כְּשִׁשִּׁים רִיס וּשְׁמוֹ עַמָּאוּס׃ וְהֵם נִדְבְּרוּ אִישׁ אֶל־רֵעֵהוּ עַל־כָּל־הַקֹּרוֹת הָאֵלֶּה׃ וַיְהִי הֵם מְדַבְּרִים וּמִתְוַכְּחִים יָחַד וְהִנֵּה יֵשׁוּעַ עַצְמוֹ נִגַּשׁ וַיֵּלֶךְ אִתָּם׃ וְעֵינֵיהֶם אֲחוּזוֹת וְלֹא יַכִּירֻהוּ׃ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם מָה הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה אֲשֶׁר אַתֶּם נֹשְׂאִים וְנֹתְנִים בָּהֶם יַחְדָּו בַּדָּרֶךְ וַיַּעַמְדוּ וּפְנֵיהֶם זֹעֲפִים׃ וַיַּעַן אֶחָד מֵהֶם וּשְׁמוֹ קְלֵיוֹפָס וַיֹּאמֶר אֵלָיו הַאַתָּה לְבַדְּךָ גָּר בִּירוּשָׁלַיִם וְלֹא יָדַעְתָּ אֶת־אֲשֶׁר נַעֲשָׂה בְתוֹכָהּ בַּיָּמִים הָאֵלֶּה׃ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם וּמָה הִיא וַיַּגִּידוּ אֵלָיו מַעֲשֵׂה יֵשׁוּעַ הַנָּצְרִי אֲשֶׁר הָיָה אִישׁ נָבִיא גִּבּוֹר בְּפֹעַל וּבְאֹמֶר לִפְנֵי הָאֱלֹהִים וְלִפְנֵי כָּל־הָעָם׃ וְכֹהֲנֵינוּ הַגְּדוֹלִים וּזְקֵנֵינוּ הִסְגִּירֻהוּ לְמִשְׁפַּט־מָוֶת וַיִּצְלְבֻהוּ׃ וַאֲנַחְנוּ קִוִּינוּ כִּי זֶה־הוּא הֶעָתִיד לִגְאֹל אֶת־יִשְׂרָאֵל וְעַתָּה זֶה שְׁלשֶׁת יָמִים הַיּוֹם מֵאָז נַעֲשׂוֹּ אֵלֶּה׃ אֶלָּא שֶׁגַּם־נָשִׁים מִקִּרְבֵּנוּ הֶחֱרִידֻנוּ אֲשֶׁר־קִדְּמוּ בַבֹּקֶר לָבֹא אֶל־הַקָּבֶר׃ וְלֹא מָצְאוּ אֶת־גְּוִיָּתוֹ וַתָּבֹאנָה וַתַּגֵּדְנָה כִּי רָאוּ גַּם־מַרְאֵה מַלְאָכִים הָאֹמְרִים כִּי־הוּא חָי׃ וַיֵּלְכוּ אֲנָשִׁים מִשֶּׁלָּנוּ אֶל־הַקָּבֶר וַיִּמְצְאוּ כַּאֲשֶׁר אָמְרוּ הַנָּשִׁים וְאוֹתוֹ לֹא רָאוּ׃ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם הוֹי חַסְרֵי דַעַת וְכִבְדֵי לֵב מֵהַאֲמִין בְּכֹל אֲשֶׁר־דִּבְּרוּ הַנְּבִיאִים: הֲלֹא עַל־הַמָּשִׁיחַ הָיָה לִסְבֹּל אֶת־כָּל־זֹאת וּלְהִכָּנֵס בִּכְבוֹדוֹ׃ וַיָּחֶל מִמּשֶׁה וּמִכָּל־הַנְּבִיאִים וַיְבַאֵר לָהֶם אֶת־כָּל־הַכְּתוּבִים הַנֶּאֱמָרִים עָלָיו׃ וַיִּקְרְבוּ אֶל־הַכְּפָר אֲשֶׁר־הֵם הֹלְכִים שָׁמָּה וַיָּשֶׂם פָּנָיו וַיְהִי כְּהֹלֵךְ לוֹ לְדַרְכּוֹ׃ וַיִּפְצְרוּ־בוֹ לֵאמֹר שְׁבָה אִתָּנוּ כִּי עֶת־עֶרֶב הִגִּיעַ וְנָטָה הַיּוֹם וַיָּבֹא הַבַּיְתָה לָשֶׁבֶת אִתָּם׃ וַיְהִי כַּאֲשֶׁר הֵסֵב עִמָּהֶם וַיִּקַּח אֶת־הַלָּחֶם וַיְבָרֶךְ וַיִּבְצַע וַיִּתֵּן לָהֶם׃ וַתִּפָּקַחְנָה עֵינֵיהֶם וַיַּכִּירֻהוּ וְהוּא חָמַק עָבַר מֵעֵינֵיהֶם׃ וַיֹּאמְרוּ אִישׁ אֶל־רֵעֵהוּ הֲלֹא בֹעֵר הָיָה לְבָבֵנוּ בְּקִרְבֵּנוּ בְּדַבְּרוֹ אֵלֵינוּ בַּדֶּרֶךְ וַיִּפְתַּר־לָנוּ אֵת הַכְּתוּבִים.
המסורת הנוצרית מזהה את אחד התלמידים כ"קליאופס", בעלה של מרים, אחת מאלו שנכחו בצליבה (הבשורה על-פי יוחנן פרק 29, 25), ואת התלמיד השני כ"שמעון" בנו של קליאופס ואחד משבעים התלמידים של ישו.
זיהוי המקום

קיימות מחלוקות באשר לזיהוי אמאוס לה נתכוונה הברית החדשה, בין היתר בשל הנוסחים השונים הקיימים לגבי מרחקה של זו מירושלים. בברית החדשה השתמרו שני נוסחים - 60 ו-160 ריס, ואצל יוסף בן מתתיהו נזכר מרחק של 30 ריס ממחנה אספסיאנוס באמאוס (ריס היא מידת מרחק השווה לסטדיה, שאורכה 184 מטרים). בתקופה הביזנטית זוהתה אמאוס בניקופוליס שבלטרון. הצלבנים שיקמו את הכנסייה שבאמאוס ניקופוליס, ובמקביל הקימו כנסייה גם באבו גוש שאולי ציינה מסורת מקבילה.
זיהוי אמאוס עם אל-קובייבה החל בימי הביניים. בתחילת המאה ה-12 הקימו הצלבנים כפר וכנסייה באל-קובייבה, אשר לא היה להם קשר למסורות אמאוס. לאחר שהצלבנים גורשו מירושלים ומהרי יהודה במחצית המאה ה-13, החלו עולי רגל נוצרים לעלות מיפו לירושלים דרך רמלה ונבי סמואל, והאיסור לבקר במקומות הקדושים שמסביב לירושלים גרם לנדידת מסורות עתיקות לאתרים נגישים. הימצאותה של אל-קובייבה על הדרך שבה הלכו, שרידי הכנסייה במקום, וריחוקו כשישים סטדיות בקירוב מירושלים, התאימו למקורות.
ב-1861 נרכש המקום בידי המרקיזה פאולינה דה ניקולאי, ונתרם למשמורת ארץ הקודש הפרנציסקנית. במקום נערכו חפירות בשנים 1873-1875, 1881-1889, ו-1940-1944, אשר חשפו את שרידי הכנסייה הצלבנית הקדומה (2) ואת המבנה המיוחס ל"בית קליאופס" שבו התארח ישו, ואשר שוכן בפינתה הצפון-מערבית (1). בחצר הכנסייה התגלו שרידיה של דרך רומית. עוד נחשפו במקום מבצר צלבני קטן (4) ובו קפלה (5) השוכנים ממערב לשרידי הכנסייה, וכן בור מים גדול (6) שאורכו 40 מטרים, רוחבו 25 מטרים ועומקו שבעה מטרים. מצפון וממזרח לכנסייה נמצאו שרידי בתי מגורים של הכפר מימי הביניים (7). בצמוד מדרום לשרידי הכנסייה הצלבנית, הוקמה כנסייה מודרנית (3) אשר קודשה בשנת 1902.
העוגב בכנסייה

בכנסייה זו יש עוגב קטן המכיל מקלדת ידיים אחת ומקלדת רגליים. לעוגב זה יש כעשרה רגיסטרים. סרטון שצולם במקום מציג עוגב זה:
https://www.youtube.com/watch?v=N6DOO9yUdc4
ראו גם

אמאוס
אמאוס ניקופוליס
המנזר הבנדיקטיני באבו גוש
הערות שוליים

↑  נוסח אחר 160 ריס.
ישראל בספיישל אולימפיקס אבו דאבי (2019)

משחקי הספיישל אולימפיקס באבו דאבי החלו ב-14 במרץ ונגמרו ב-21 במרץ 2019; המשלחת מישראל מנתה 25 ספורטאים ב-4 ענפי ספורט: באולינג, כדורסל, שחייה, וג'ודו.
חברי המשלחת מישראל הגיעו להישגים וזכו ב-19 מדליות[דרושה הבהרה].
ספורטאי המשלחת

| זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- |
| 4 | 6 | 9 | 19 |
שחייה
אלה זהר : שחיינית - מים פתוחים בנות  מדליית ארד משחה שליחים מעורב 50x4
גיא ורטיקובסקי : שחיין - מים פתוחים בנים  מדליית זהב משחה 1500 מ';  מדליית ארד משחה שליחים מעורב 50x4
גלעד קלישוב : שחיין בנים  מדליית ארד משחה 50 מ' חופשי;  מדליית ארד משחה שליחים מעורב 50x4; מקום רביעי משחה 50 מ' חזה
דניאלה פאיוק  : שחיינית בנות  מדליית זהב משחה 25 גב;   מדליית ארד משחה 25 חופשי;
דניאל בן אסא : שחיין - מים פתוחים בנים  מדליית ארד משחה 200 מ' חופשי;  מדליית ארד משחה שליחים מעורב 50x4
אביטל נווה : שחיינית בנות  מדליית ארד משחה 100 מ' גב נשים; :  מדליית זהב
כדורסל
נבחרת ישראל : הרצון מנצח רחובות  מדליית כסף
באולינג
לין קורנהאוזר : יוניפייד בנות  מדליית ארד יוניפייד זוגות;  מדליית כסף יוניפייד קבוצתי
חנה דואניס : יוניפייד בנות  מדליית ארד יוניפייד זוגות;  מדליית כסף יוניפייד קבוצתי
ארן בר פלד : יוניפייד בנות  מדליית זהב יוניפייד זוגות;  מדליית כסף באולינג זוגות
שוש נדב : יוניפייד בנות  מדליית ארד יוניפייד קבוצתי;  מדליית זהב יוניפייד זוגות
טל שרעבי : יוניפייד בנים  מדליית ארד יוניפייד קבוצתי; מקום חמישי יוניפייד זוגות
אמנון דמארי : יוניפייד בנים  מדליית ארד יוניפייד קבוצתי; מקום חמישי יוניפייד זוגות
ישראל נחזץ : יוניפייד בנים  מדליית כסף יוניפייד קבוצתי
דן אוחיון : בנים  מדליית כסף יוניפייד קבוצתי
פלא עבודי : בנות  מדליית ארד יוניפייד קבוצתי;  מדליית כסף באולינג יחידים;  מדליית כסף באולינג זוגות; מקום חמישי באולינג זוגות*
ג'ודו
לבב ברקן  מדליית כסף
דקל בר-ניר  מדליית ארד
כריסטוף לייטגב

כריסטוף לייטגב (בגרמנית: Christoph Leitgeb, נולד ב-14 באפריל 1985) הוא כדורגלן עבר אוסטרי ששיחק בעמדת הקשר ברד בול זלצבורג ובשטורם גראץ. לזכותו של לייטגב 41 הופעות במדי נבחרת אוסטריה בכדורגל.
קריירת מועדונים

בתחילת הקריירה של לייטגב, שיחק בקבוצת שטורם גראץ, שבמדיה שיחק גם בקבוצת הנוער וגם בקבוצת החובבנים. בקבוצה הבוגרת שיחק שנתיים עד שעבר ליריבה, רד בול זלצבורג, בקיץ של שנת 2007 בעבור סכום ששוער בכ-1.7 מיליון אירו. בקיץ 2019 לאחר 12 שנה חזר לקבוצת נעוריו שטורם גראץ. בתום עונת 2019/20 פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

לייטגב ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ב-23 ביוני 2006 במשחק ידידות נגד נבחרת קרואטיה. במסגרת יורו 2008 שותף לייטגב בשני משחקים מתוך שלושה.
תארים > קבוצתיים

אליפות אוסטריה (6): 2008/09, 2009/10, 2011/12, 2013/14, 2014/15, 2015/16
הגביע האוסטרי (4): 2011/12, 2013/14, 2014/15, 2015/16
כרישכלב שפמתן

| כרישכלב שפמתן |
| --- | --- |
 כרישכלב שפמתן
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישכלביים שפמתניים
סוג:: Leptocharias
מין:: כרישכלב שפמתן
שם מדעי
 Leptocharias smithii ‏מילר והנלה, 1839
תחום תפוצה


כרישכלב שפמתן (שם מדעי: Leptocharias smithii) הוא מין של כרישאי שוכן ימים והמין היחיד במשפחה כרישכלביים שפמתניים (Leptochariidae). הוא קרוב משפחתם הרחוק של הגלדניים ודומה להם.
מין זה חי בעיקר סביב האוקיינוס האטלנטי המזרחי מחופי מאורטניה עד אנגולה בעומק 10–75 מטר מתחת פני הים. הוא מעדיף קרקעית בוצית ולעיתים יימצא בשפכי נהרות.
מאפיינים

אורך כריש קטן זה 77 סנטימטר בזכרים ו-82 סנטימטר בנקבות. גם מבנה השיניים של שני המינים שונה, בו שיני הזכרים הקדמיות ארוכות מאוד וקטנות ושטוחות יותר בנקבות. צבע הכריש אפרפר עם בטן לבנה וסנפירים מעט כהים. הגוף דקיק ובעל חוטם מחודד, שיניים מחודדות ועיניים המצויות בחריצים. לצד הראש ישנם 6 פתחי זימים, איתם הכריש נושם. סנפירי החזה ארוכים יחסית, אך סנפירי הגב קצרים וכוללים 2 סנפירים עם זנב נמוך. הנקבה משריצה עד 7 ולדות שניזונים מלשד חלמון עד ההשרצה.
הכריש הוא צייד של סרטנים כמו שטרגליים, ולובסטרים, תמנונאים, דיונונים, ספוגיים ומגוון דגי גרם כמו סרדיניים, עפיאניים, דגים מעופפים, צלופחים, קברנוניים וסוליתאים החיים במימי האוקיינוס האטלנטי. כריש זה יאכל כל מיני דברים לרבות נוצות, פרחים, ירקות וחפצים שונים שנפלו למים.
הערות שוליים

↑  כרישכלב שפמתן באתר הרשימה האדומה של IUCN
יצחק בן יוסף הישראלי

ערך זה עוסק באסטרונום תלמיד הרא"ש בן המאה ה-14. אם התכוונתם לרופא ופילוסוף בן המאה העשירית, ראו .
| --- | --- |

ספר "יסוד עולם" לר' יצחק הישראלי, נדפס עם הוספות על ידי ברוך שיק משקלוב, ברלין תקל"ז 1777
 לידה:  המאה ה־13 
 פטירה:  המאה ה־14 
 תקופת הפעילות:  ? – המאה ה־14 
 רבותיו:  רא"ש 
 
יצחק בן יוסף הישראלי (או ישראלי), אסטרונום יהודי ספרדי בטולדו שפעל במחצית הראשונה של המאה ה-14, תלמיד הרא"ש, מחבר ספר "יסוד עולם".
קורות חייו

יצחק בן יוסף הישראלי נולד בטולדו במחצית השנייה של המאה ה-13.
קורות חייו > חיבורו 'יסוד עולם'

לבקשת רבו הרא"ש, שבא שנים מעטות קודם לכן מאשכנז לטולדו, חיבר בשנת ה'ע' (1310 בערך) בעברית את החיבור האסטרונומי "יסוד עולם" לשם הסברת כללי קביעת הלוח העברי.
בחמשת חלקי הספר ("מאמרים") ישנם: מבוא הסוקר את מושגי המתמטיקה, בפרט גאומטריה וטריגונומטריה, הנחוצים לנושא; תיאור מבנה היקום לפי המודל הגאוצנטרי, שהיה מקובל אז; תיאור תנועות השמש והירח; כללי קביעת הלוח העברי; לוחות אסטרונומיים ולוח שנה קבוע.
בהמשך מופיעה סקירה היסטורית של אישים בתולדות עם ישראל על פי "ספר הקבלה" של ר' אברהם אבן דאוד. לצורך החיבור חידש יצחק הישראלי כמה מונחים מקצועיים בעברית. "יסוד עולם" נחשב בזמנו החיבור החשוב ביותר בתחום זה בעברית, ורבים לרבות יצחק בן שלמה אלאחדב הסתמכו עליו במאות השנים הבאות.
רבי משה איסרליש כתב הגהות רבות על הספר, והן נדפסו אחרי מותו, על ידי ר' שמואל פיהם מקראקא, בסוף ספר יוחסין.
קורות חייו > מהדורות

החיבור יצא לאור בדפוס בראשונה בברלין תקל"ז (1777), על ידי ר' ברוך שיק משקלוב, ובשנייה בברלין תר"ו-תר"ח (1846 - 1848) על ידי בער גולדברג ואריה ליב רוזנקראנץ, עם מבוא מאת דוד קאסל.
קיצור של הספר בערבית נכתב על ידי בן המחבר, יוסף בן יצחק הישראלי, ותרגומו לעברית ("קיצור יסוד עולם" על ידי יצחק בן שלמה הישראלי) מצוי בכתב יד.
מלבד "יסוד עולם", הישראלי כתב חיבורים נוספים, ביניהם "שער השמים", "שער היסודות" ו"שער המילואים", שנשארו בכתב יד.
הערות שוליים

↑  מנחם מנדל כשר כותב (תורה שלמה חי"ג עמ' 26 ושרי האלף ח"ב עמ' תנב) שבהוצאה הראשונה המו"ל  השמיט קטעים כאדם העושה בתוך שלו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463567405171  BnF: cb16540863s (data)  ISNI: 0000 0000 4574 7336  LCCN: no2012011829  SUDOC: 117689106  VIAF: 21765128   WorldCat (עם VIAF): 21765128
כריס קוביק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בספטמבר 1951 פרזנו, ארצות הברית 
 פטירה:  26 באוקטובר 2001 (בגיל 50) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
כריס קוביק (באנגלית: Kris Kovick;‏ 10 בספטמבר 1951 – 26 באוקטובר 2001) הייתה סופרת, קריקטוריסטית, פעילה לזכויות נשים וזכויות להט"ב ומוציאה לאור מקליפורניה.
ביוגרפיה

קוביק נולדה בפרזנו שבקליפורניה, ארצות הברית, ובילתה שם את שנות ילדותה. לאחר שסיימה את בית הספר התיכון עברה ללמוד באוניברסיטת המדינה של קליפורניה. לאחר שסיימה בהצלחה את לימודיה שם באמצע שנות השבעים עברה לעיר סיאטל למשך חמש שנים, ובשנת 1980 עברה לסן פרנסיסקו. בסן פרנסיסקו עבדה כצורבת וסורקת ראשית בבית דפוס מקומי - ובכך הייתה לאישה הראשונה שהפכה לחברה רשמית באיגוד הוצאה לאור בצפון מערב האוקיינוס השקט.
במהלך עבודתה בבית הדפוס, החלה קוביק לצייר ולפרסם קריקטורות ורצועות קומיקס, רובן פמיניסטיות ולסביות. בשנת 1991 פרסמה את ספרה הראשון, שאוגד מספר קריקטורות עם מאמרים שכתבה בנושאי זכויות האישה והלהט"ב, ונקרא "מה שאני אוהבת בפוליטיקה לסבית הוא להתווכח עם אנשים שאני מסכימה איתם" (What I Love About Lesbian Politics Is Arguing With" People I Agree With"). מעט אחר כן החלה לקבל הזמנות להשתתף באנתולוגיות קומיקס שונות, והקריקטורות שלה הופיעו בספרים כגון "גליבקוויפס: מילים מצחיקות מאת נשים מצחיקות" ("Glibquips: Funny Words by Funny Women"), ובכתבי עת להט"ביים שונים כמו 'OUT/LOOK', 'סן פרנסיסקו ביי טיימס' ו'גייז קומיקס'. במהלך הקריירה שלה התחברה קוביק עם קריקטוריסטיות וסופרות נוספות שאיתן שיתפה פעולה מאוחר יותר, כמו סוזי ברייט (אנ') ואליסון בקדל, אשר הנציחה אותה בקריקטורה שפרסמה בשנת 2008.
קוביק נודעה לא רק כסופרת, אלא גם כבדרנית. מדי שבוע הופיעה קוביק בבית הקפה "המזוקן" שבסן פרנסיסקו, ונהגה לספר סיפורים, שירים או בדיחות. באחת הפעמים אף קיימה חתונה מבוימת הומוריסטית בין שתי זמרות ידועות.
לקראת סוף חייה, בסוף שנות התשעים הצטרפה קוביק לקבוצת "סיסטר ספיט" שכללה סופרות ידועות נוספות. בשנת 2000 הקימה קבוצת קריאה במרכז ג'ון סימס לאמנויות הבמה, שנקראה "סן פרנסיסקו בגלות".
קוביק נפטרה בשנת 2001, בגיל 50, לאחר מאבק של שמונה שנים בסרטן השד.
בשנת 2005 הייתה קוביק מושא סרטו התיעודי הקצר של הבמאי סילאס האוורד בשם "מה שאני אוהבת בנוגע למוות" ("What I Love About Dying"), שהוקרן בפסטיבל סאנדנס.
הערות שוליים

1 2  Ray Delgado, Kris Kovick, 50, author, cartoonist, activist, SFGATE, ‏8 בנובמבר 2011 (באנגלית)
↑  Kris Kovick, What I Love about Lesbian Politics is Arguing with People I Agree with, Alyson Publications, 1991, ISBN 978-1-55583-128-8. (באנגלית)
↑  Glibquips: Funny Words by Funny Women, Crossing Press, 1994, ISBN 978-0-89594-668-3. (באנגלית)
↑  Anton Kawasaki, GAY LEAGUE – The Home For LGBTQ Comics Fans (באנגלית)
↑  Susie Bright, Susie Bright: George Carlin, Meet Kris Kovick, Boing Boing, ‏29 בדצמבר 2008 (באנגלית)
↑  Dykes to Watch Out For » Blog Archive » Kris Kovick, In Memoriam
↑  Don Baird: Kris, web.archive.org, ‏13 באוקטובר 2008
↑  **S I S T E R * S P I T !**, www.sisterspit.com
↑  Ray Delgado, Kris Kovick, 50, author, cartoonist, activist, SFGATE, ‏8 בנובמבר 2011 (באנגלית)
↑  "Movie Reviews". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 2021-03-12. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-03-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3322 858X  LCCN: n92032309  SNAC: w64p2k50  VIAF: 33650770   WorldCat (עם VIAF): 33650770 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "כריס קוביק".
כריסטוף השני, מרקיז באדן-רודמאכרן

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1537 באדן-באדן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  2 באוגוסט 1575 (בגיל 38) Rodemack, צרפת 
 מדינה:  גרמניה 
 בן או בת זוג:  Princess Cecilia of Sweden (1564–?) 
 
כריסטוף השני, מרקיז באדן-רודמאכן (בגרמנית: Christoph II. von Baden-Rodemachern‏; 26 בפברואר 1537 – 2 באוגוסט 1575) היה המארקגראף הראשון של באדן-רודמאכרן.
ביוגרפיה

כריסטוף נולד ב-26 בפברואר 1537 והיה בנם השני של ברנהרד השלישי, מרקיז באדן-באדן ושל אשתו הרוזנת פרנציסקה מבריאן ומלוקסמבורג.
כאשר כריסטוף השני הגיע לבגרות בשנת 1556, הוא ויתר על זכותו על חלק מבאדן-באדן לאחיו הבכור פיליברט בתמורה לקצבה שנתית של 4000 גילדן. הוא גם קיבל את רודמאכרן כנחלה, מה שהפך אותו למייסד ענף באדן-רודמאכרן המבוגר.
הוא ערך מסע בצעירותו ברחבי אירופה. מ-1557 עד 1561, הוא היה בארצות השפלה ההבסבורגיות, שם הצטרף למסעות הצבא הספרדי. הוא נסע לשוודיה בשנת 1564, שם נישא לאחותו של אריק הארבעה עשר, מלך שוודיה. לאחר מכן חזר לרודמאכרן, שם בנה לעצמו ארמון וניהל חיים בזבזניים. ב-1565 הוא נסע ללונדון, שם קיבלה אותו המלכה אליזבת הראשונה בכבוד. עם זאת, הוא צבר חוב על גבי חוב וכאשר ניסה לעזוב בשנת 1566, הוא גילה שהוא לא יכול לעזוב את הארץ עד שהמלכה תעמיד ערבות. כמו כן, בשנת 1566, הוא ירש את הלורדויות של Useldange, פטינגן ורוסי.
הוא המשיך להוציא יותר מדי כספים, וארצו סבלה מתסיסה דתית. החובות שלו גדלו. הוא נסע לשוודיה, שם שירת בצבא ונלחם נגד דנמרק. גיסו, יוהאן השלישי, מלך שוודיה, מסר לו את האי אסל.
לאחר מספר שנים בשוודיה, חזר לרודמאכרן, שם נפטר ב-2 באוגוסט 1575, ובנו אדוארד פורטונאט שהיה קטין באותה תקופה ירש את נחלותיו.
משפחתו

כריסטוף השני נישא ב-11 בנובמבר 1564 לנסיכה ססיליה משוודיה, בתו של גוסטב ואסה, מלך שוודיה, ונולדו להם הילדים הבאים:
אדוארד פורטונאט (1565–1600)
כריסטוף גוסטב (1566–1609)
פיליפ השלישי (1567–1620)
קרל (1569–1590)
ברנהרד (1570–1571)
יוהאן קרל (1572–1599)
כרישף קוצני

| כרישף קוצני |
| --- | --- |
 מראה של עובר כרישף קוצני
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: קוצנאים
משפחה:: כרישפיים
סוג:: כרישף
מין:: כרישף קוצני
שם מדעי
 Echinorhinus brucus ‏בונאטר, 1788
תחום תפוצה


כרישף קוצני (שם מדעי: Echinorhinus brucus) הוא מין דג סחוס ממשפחת הכרישפיים שבסדרת הקוצנאים. הוא מצוי בכל האוקיינוסים הטרופיים והממוזגים, למעט לחופי אמריקה הפסיפית וצולל עד לעומק 900 מטר. עם זאת הוא גם נראה במים בעומק של פחות מ-20 מטר. הוא מצוי גם בים התיכון, אך הוא מאוד נדיר בו.
מאפיינים

זה כריש גדול באורך של מעל 3.1 מטרים והוא שוקל עד 200 ק"ג. בעוד הנקבות מגיעות לאורך ממוצע של 2 מטר, הזכרים מגיעים רק לאורך 1.5 מטרים. הכריש הוא בעל מבנה חביתי בעל ראש גדול, עיניים צהובות המצויות בקדמת הראש וסנפירים רחבים אך נמוכים. הזנב בעל אונה גדולה הניצבת מעלה ושאר הסנפירים קטנים. לדג אין סנפיר גבי אלא שני סנפירי אגן בקצה הגב. הכריש משריץ צאצאים חיים.
הכריש שוחה מעל קרקעית הים בחיפוש אחר מזון חי. הוא טורף סרטנים, דגי גרם כמו בקלאים, לטנוניים וכמה שפמנונים ימיים וגם מכרישים קטנים כמו קוצן נקוד.
הכרישים אינם תוקפניים לבני אדם. לעיתים הם נתפסים ברשתות ונידוגים למטרות ייצור תרופות מהכבד שלהם וכן למאכל. לא ברור מה מצב השימור של הכריש כיום.
הערות שוליים

↑  כרישף קוצני באתר הרשימה האדומה של IUCN
יחסי מלזיה–נאורו

| יחסי מלזיה–נאורו |
| --- | --- |
מלזיה: נאורו


מלזיה: נאורו
שטח (בקילומטר רבוע)
329,847: 21
אוכלוסייה
35,663,114: 11,967
תמ"ג (במיליוני דולרים)
399,649: 154
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,206: 12,880

יחסי מלזיה–נאורו הם היחסים הבילטרליים שבין פדרציית מלזיה לבין נאורו.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לנאורו הגיעה לסך 342 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר מים בטעמים, מיץ פירות ועוד. לעומת זאת, נאורו לא ייצאה למלזיה אף סחורה באותה שנה.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לנאורו הגיעה לסך 263 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר סוכר, מים, מים בטעמים, מחשבים ועוד. לעומת זאת, נאורו לא ייצאה למלזיה אף סחורה באותה שנה.
ייצוג

מלזיה אינה מיוצגת בנאורו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
נאורו אינה מיוצגת במלזיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
לולה וילמה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באפריל 1950 
 פטירה:  20 בינואר 2002 (בגיל 51) 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת טרטו 
 תפקידים:  רופאה, סופרת, גינקולוגית 
 
לולה וילמה (באסטונית: Luule Viilma) הייתה רופאה אסטונית, אזוטריסטית (אנ') והילרית ברפואה אלטרנטיבית. נודעה בעיקר בשל סדרת ספריה (8 ספרים) בפארא-פסיכולוגיה "תורת ההישרדות" (באסטונית Ellujäämise õpetus).
מאמר שנתפרסם אודותיה לאחר מותה חוקר כיצד הגיעה וילמה למעמד של "מקום ראשון ככל הנראה באסטוניה", כאשר ספריה מתארים שיטות טיפול אלטרנטיביות המושרשות עמוק באמונה בבורא עולם ואלמנטים דתיים, כאשר דמוגרפית אסטוניה נחשבת למדינה חילונית מובהקת ואחת מהמדינות החילוניות ביותר בעולם.
ביוגרפיה

וילמה נולדה בעיירה ייגבה שבמזרח אסטוניה בשנת 1950. וילמה היא בוגרת של בית הספר לרפואה באוניברסיטת טרטו בשנת 1974. בהמשך התמחתה בגינקולוגיה. היא עבדה בבתי החולים ראפלה והאפסאלו. בשנת 1991 פתחה מרפאת גיניקולוגיה פרטית.
באותה שנה שפתחה את הקליניקה הפרטית, נתוודעה לפארא-פסיכולוגיה, והחלה לחקור את הנושא שהפך למרכז מחקרה וכתיבתה מאז, בעיקר בתחום "ריפוי מחשבתי".
וילמה נהרגה ב-22 בינואר 2002 בתאונת דרכים.
הערות שוליים

↑  Hidden Religiosity in One of the World’s Least Religious Countries: Estonian Doctor Luule Viilma and Her Spiritual Teachings (על דתיות חבויה באחת מהמדינות הכי פחות דתיות בעולם: דוקטור לולה וילמה ושיעוריה הספיריטואליים), באתר researchgate, ‏2016
↑  delfi.ee Luule Viilma hukkus liiklusõnnetuses 21 January 2002. Retrieved 8 December 2016.
↑  Lääne Elu 22 January 2002: Luule Viilma hukkus autoõnnetuses by Kristel Maasikmets. Web Archive.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1179736389  ISNI: 0000 0000 5842 793X  LCCN: no2012144322  LNB: 000023944  NKC: mzk2004236664  VIAF: 84579664   WorldCat (עם VIAF): 84579664 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לולה וילמה".
לואי פרנסואה, דוכס בופלר

| --- | --- |

 לידה:  10 בינואר 1644 Crillon, צרפת 
 פטירה:  22 באוגוסט 1711 (בגיל 67) פונטנבלו, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 בן או בת זוג:  Catherine Charlotte de Gramont 
 צאצאים:  Joseph Marie de Boufflers, Louise Antoinette Charlotte de Boufflers 
 השתייכות:  צבא צרפת 
 דרגה:  מרשל צרפת 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הולנד-צרפת 
 עיטורים
 אביר מסדר לואי הקדוש  מרשל צרפת  אביר במסדר סן-מישל  אבירי מסדר הרוח הקדושה  אביר במסדר גיזת הזהב 
 
לואי פרנסואה דה בופלר
לואי פרנסואה, דוכס בופלר, רוזן קאני (בצרפתית: Louis François, duc de Boufflers, comte de Cagny‏; 10 בינואר 1644, קריון - 22 באוגוסט 1711, פונטנבלו) היה מרשל צרפת.