stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמל אינדונזיה
המגן

המגן הוא סמל צבאי, המייצג את ההגנה על המולדת. הוא מחולק לחמישה אגפים, הצבועים באדום ולבן לפי "דוגמת שחמט", כאשר במרכז נמצא מגן שחור. הקווים השחורים במרכז מסמלים את קו המשווה, החוצה את הארכיפלג.
במרכז – כוכב צהוב על רקע שחור. הצבע השחור מזוהה עם מוחמד, נביא האסלאם, הדת השולטת באינדונזיה. הכוכב גם הוא מזוהה עם האסלאם וגם עם סוציאליזם. הצורה המחומשת מיצגת את ה"פאנצ'א סילא", חמשת העקרונות שהגה הנשיא סוקרנו ומהווים מעין בסיס פילוסופי וחוקתי של אינדונזיה.
בצד ימין למטה – שרשרת על רקע אדום. היא מייצגת את המשכיות דורות האדם, והחוליות מייצגות את הגברים והנשים, כמו גם את האמונה בקשר שבין האנשים.
בצד ימין למעלה – עץ על רקע לבן. זהו עץ פיקוס, המסמל את אחדות אינדונזיה. לפיקוס שורשים רבים מעל האדמה, וכך גם לאומה האינדונזית – שורשים תרבותיים ארוכים ועמוקים הנשלחים רחוק.
בצד שמאל למעלה – שור על רקע אדום. הבנטנג (שור הגדל בדרום אסיה) הוא חיה חברתית, וכך גם האדם, החייב לקבל החלטות תוך שיתוף אחרים. השור הפך גם לסמלן של מפלגות שונות באינדונזיה.
בצד שמאל למטה – אורז וכותנה על רקע לבן. הם מסמלים צדק חברתי, פרנסה ומחייה.
סיטרואן סוג B2

| --- | --- |

Citroën Type B2, שנת 1921
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Citroën B2
 יצרן:  סיטרואן
 שנות ייצור:  1921 – 1929
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  סיטרואן סוג A
 מודל אחריו:  סיטרואן סוג B10
 סיווג:  "Torpedo (car)" (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  3,940 מ"מ
 רוחב:  1,350 מ"מ
 גובה:  1,750-1,830 מ"מ
 משקל:  800-900 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,830 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,452 סמ"ק המפיק 20 כ"ס ב-2,100 סל"ד  4 צילינדרים, 1,452 סמ"ק המפיק 22 כ"ס ב-2,100 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  72 קמ"ש  90 קמ"ש (גרסת קאדי ספורט)
 צריכת דלק:  8 ליטר ל-100 ק"מ
סיטרואן סוג B2 (בצרפתית: Citroën Type B2) היא מכונית קטנה שיוצרה ב-25 צורות גוף שונות הכוללות: מכונית משפחתית, לימוזינה, מכונית ספורט, רודסטר, מכונית לנדולט, קבריולה וטנדר.
דגמי "סיטרואן סוג B2" הם מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן אשר יוצרו בין השנים 1921–1929.
חלקם של דגמי "סיטרואן סוג B2" הוגדרו כסוג של מכונית "Torpedo (car)" (אנ').
יוצרו 89,841 יחידות מדגם סיטרואן סוג B2. מסך כל 25 צורות הדגם יוצרו 281,596 יחידות.
השינויים שביצע היצרן "סיטרואן" ביחס לדגם הקודם ("Citroën Type A" (אנ')) היו משמעותיים. הגלגל החלופי עבר לאחור, היו תריסי אוורור מנוע צדדיים, המהירות המרבית עלתה ל-72 קמ"ש, וכן יוצר דגם סגור. בגלל אמינותה ומהירותה של המכונית, היא הייתה חביבה על רופאים והיא קיבלה את הכינוי "מכונית הדוקטור". יוצרה גם גרסת ספורט B2 קאדי, בעלת בוכנות מסגסוגת קלה, מהירות 90 קמ"ש ומנוע 1.4 ליטר. זוהי מכונית הספורט הראשונה באירופה שיוצרה בייצור המוני.
תצורות דגמי ספורט

"Torpedo"
"Torpedo Sport"
"Conduite Intérieure" (saloon/sedan)"
Coupé De Ville" ("Town car")"
"Sport"
מודלים

"B2" - יוצרו 89,841 יחידות בין השנים 1921-1927
"B10" - יוצרו 17,259 יחידות בין השנים 1924-1925
"B12" - יוצרו 38,381 יחידות בין השנים 1925-1927
"B14" -  יוצרו 119,467 יחידות בין השנים 1926-1928
"B18" - יוצרו 5,707 יחידות בין השנים 1927-1928
תמונות

"סיטרואן סוג B2" מודל "B2 Torpédo (Roadster)" שנת 1921
"סיטרואן סוג B2" שנת 1925
"סיטרואן סוג B2"
"סיטרואן סוג B2" - מבט לתא הנהג
"סיטרואן סוג B2"
"סיטרואן סוג B2"
"סיטרואן סוג B2"
"סיטרואן סוג B2", שנת 1922 - לימוזינה
"סיטרואן סוג B2" - טנדר
"סיטרואן סוג B2", מבט לתא הנהג - טנדר
"סיטרואן סוג B2" - טנדר
"סיטרואן סוג B2" - טנדר
"סיטרואן סוג B2" קאדי (דגם B2 Sport Caddy)
"סיטרואן סוג B2" קאדי (דגם B2 Sport Caddy) - מבט לתא הנהג
"סיטרואן סוג B2" קאדי - מבט למנוע (דגם B2 Sport Caddy)
"סיטרואן סוג B2" קאדי (דגם B2 Sport Caddy)
"סיטרואן סוג B2" קאדי (דגם B2 Sport Caddy)
ראו גם

סיטרואן
סיטרואן סוג B10
סיטרואן סוג B12
סיטרואן B14
סיטרואן סוג B15
לקריאה נוספת

דגמי  "סיטרואן סוג B2" (כולל דגם לנדולט) - תמונות
הערות שוליים

↑  "סיטרואן סוג B2 טורפדו" car.info/en-se/citroen/type-b2/type-b2-torpedo
↑  "סיטרואן סוג B2" dijon1900.blogspot.com/2013/03/citroen-type-b2
↑  "סיטרואן סוג B2" - תצורות citroenet.org.uk/passenger-cars/ac/10hp-b2-b10/10hp-type-b2-b10
↑  סיטרואן B2 / סיטרואן B10 citroenet.org.uk/passenger-cars/ac/10hp-b2-b10/10hp-type-b2-b10
↑  "סיטרואן סוג B2" - תמונה flickr.com/photos/134653956
סמל איידהו

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  איידהו 
 תאריך אימוץ:  1863 
 
סמל מדינת איידהו או החותם הגדול של מדינת איידהו (באנגלית: Great Seal of the State of Idaho) אומץ בשנת 1863 כסמל טריטוריית איידהו. סמל זה היה בשימוש עד שנת 1890 עת הפכה הטריטוריה למדינה. בשנה זו שונה עיצובו של הסמל על ידי אמה אדוארדס גרין (האישה היחידה שעיצבה סמל של מדינה ממדינות ארצות הברית) על מנת להתאימו לסמל של מדינה. הסמל שונה בשנת 1957 בחקיקה.
תיאור הסמל

במרכז הסמל מצוי מגן ועליו נוף המתאר את המדינה – עץ אורן המסמל את יערות המדינה ואת כריתת העצים בה. השטחים החקלאיים בשמאל המגן מסמלים את ענף החקלאות. במרכז המגן זורם הנהר שושוני או הנהר סנייק.
מתחת המגן מופיעות שתי קרני שפע ואלומת שיבולים המסמלים את התוצרת החקלאית העשירה של המדינה.
מעל המגן מופיע אייל המסמל את בעלי החיים של המדינה.
למגן האבירים שני תומכים: דמות אישה המסמלת את הצדק (אנ'), וגבר – ככל הנראה כורה – המסמל את המכרות שהיוו את בסיס כלכלת המדינה בעבר. לרגלי האישה גדל פרח הלילך המסמל את המדינה.
סביב הסמל, במעגל הפנימי, מופיע המוטו בלטינית: "Esto perpetua" – "הוא לנֵצח".
סביב הסמל, במעגל החיצוני, מופיע הכיתוב "החותם הגדול של מדינת איידהו". בתחתית המעגל החיצוני של הסמל מופיע כוכב המסמל את הצטרפות המדינה ליתר מדינות ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Randy Stapilus, It Happened in Idaho: Remarkable Events That Shaped History, Rowman & Littlefield, 2010-10-19, ISBN 978-0-7627-6704-5. (באנגלית)
| סמלי מדינות ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| סמל פדרלי | סמל ארצות הברית |  |
| סמלי מדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • ויומינג • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • וושינגטון • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| סמלי אזורים מבודדים | סמואה האמריקנית • גואם • איי מריאנה הצפוניים • פוארטו ריקו • איי הבתולה של ארצות הברית |  |
| סמל מחוז קולומביה ווושינגטון | וושינגטון, מחוז קולומביה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמור משויש

| סמור משויש |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
סוג:: סמור משויש
מין:: סמור משויש
שם מדעי
 Vormela peregusna ‏גולדנסטאט, 1770
תחום תפוצה


הסמור המשויש (שם מדעי: Vormela peregusna) הוא מין יחיד בסוגו, של טורף קטן ממשפחת הסמוריים. הסמור המשויש הוא יונק בגודל של 29-35 ס"מ הניזון בעיקר מביצים, מנחשים וממכרסמים קטנים. אפשר למצוא סמורים בכל התחום בין מזרח אירופה לסין, כולל את רוב רוסיה, והמזרח התיכון וגם בישראל. בישראל הסמור הוא מין נדיר מאוד והטורף הקטן ביותר. הסמור פעיל בעיקר בבוקר ובערב. ראייתם של הסמורים חלשה מאוד לכן הם מסתמכים בעיקר על חוש הריח המפותח שלהם. סמורים ידועים בכך שהם מחליפים את ביתם בכל יום, הם לעולם אינם מנצלים את אותה מאורה פעמיים.
סאקו דיפנס Mk-19

| --- | --- |
מקל"ר Mk-19 בקליבר 40 מ"מ
מקל"ר Mk-19 בקליבר 40 מ"מ
 מידע כללי
 סוג:  מקלע רימונים
 תכנון:  סאקו דיפנס
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  ג'נרל דיינמיקס 
 תקופת השימוש:  1967–הווה (כ־57 שנים)
 מלחמות:  מלחמת וייטנאם, מלחמת המפרץ, מלחמת אפגניסטן, מלחמת עיראק, מלחמת לבנון השנייה
 מחיר ליחידה:  20,000 דולר
 מידע טכני
 קליבר:  רימון 40 מ"מ 
 תחמושת:  רימון נפיץ בקליבר 40 על 53 מ"מ
 פעולה:  Advanced Primer Ignition / Blowback
 אורך כולל:  1095 מ"מ (43.1 אינץ')
 רוחב:  340 מ"מ (13.4 אינץ')
 אורך קנה:  412 מ"מ (16.25 אינץ')
 משקל ריק:  34.3 ק"ג (75.6 ליברות)
 משקל מלא:  73.3 ק"ג
 קצב אש:  40-60 רימונים לדקה
 טווח אפקטיבי:  300-1,500 מטר
 טווח מקסימלי:  2,212 מטר
 
סאקו דיפנס Mk-19 הוא מקלע רימונים (מקל"ר) בקליבר 40 מ"מ. המקל"ר נכנס לשירות בצבא ארצות הברית בשנת 1967 בזמן המלחמה הקרה וזכה לטבילת אש מבצעית במלחמת וייטנאם. המקל"ר נמצא בשירות צבא ארצות הברית וצה"ל עד היום. המקל"ר מיוצר על ידי סאקו דיפנס, שכיום היא חטיבה של ג'נרל דיינמיקס.
סקירה כללית

ה-Mk-19 הוא מקלע רימונים, כלומר כלי ירייה אוטומטי היורה תחמושת נפיצה (רימון) בקליבר 40 מ"מ. המקל"ר הוא מטול רימונים מוזן בשרשיר תחמושת, עם מנגנון פעולה blowback (רתע), הפועל במכנס פתוח ומתופעל על ידי צוות חיילים. התחמושת מוזנת באופן מכני אל עבר בית הבליעה עם משיכת ידית הטעינה. כאשר ההדק נלחץ, הבריח נסגר והנוקר משוחרר. הרתע דוחף אחורה את הבריח, טוען רימון חדש אל בית הבליעה, שדוחף את התרמיל המשומש החוצה מבית הבליעה.
המקל"ר יורה תחמושת נפיצה בקליבר 40 מ"מ בקצב אש של 325–375 רימונים לדקה, אך בפועל בעל קצב אש של 40–60 רימונים לדקה. המקל"ר פועל בפעולת blowback, המשתמש בלחץ שבבית הבליעה מכל רימון שנורה כדי לטעון ולדרוך מחדש את הנשק. טווח הירי המרבי של המקל"ר הוא 2,212 מטר (כ-2 ק"מ), אך טווח הירי האפקטיבי שלו למטרה נקודתית הוא כ-1,500 מטרים, עקב מגבלות הכוונת. המרחק הבטוח המינימלי לירי רימונים הוא 75 מטר באימונים. בנוסף, הסתרשף של המקל"ר והעדר עשן רב בעת הירי מקשים על האויב לאתר את היורה. לפעילות לילית, ניתן להתקין על המקל"ר אמצעי ראיית לילה AN/TVS-5.
המקל"ר מתופעל על ידי צוות חיילי חי"ר (ובצה"ל גם על ידי עמדת קטלנית של רפא"ל, המתפעלת את המקל"ר כאשר השליטה נעשית מבטן הרק"מ עליו מותקנת העמדה). המקל"ר מוצב על חצובה בת 3 רגליים או על כלי רכב צבאי עקב משקלו הרב: משקל המקל"ר לבדו הוא כ-35.2 ק"ג (77.6 ליברה). עקב הרתע הנמוך של המקל"ר הוא אומץ עבור פלטפורמות רבות ומגוונות, בהן סירות תקיפה, רכבי שטח צבאיים (כמו ה-HMMWV), נגמ"שים (כמו ה-AAV האמפיבי והסטרייקר) ועוד.
התחמושת העיקרית של המקל"ר הוא רימון נפיץ דו-שימושי מדגם M430 בקליבר 40 מ"מ (על 53 מ"מ אורך). רדיוס ההריגה של הרימון הוא 5 מטר. בפגיעה ישירה (בזווית 0 מעלות), הרימון יכול לחדור שני אינץ' של פלדה (RHS), בכך הוא מהווה נשק שימושי כנגד רק"ם רך כמו נגמ"שים. הנשק יעיל במיוחד נגד ריכוזי חי"ר. התחמושת באה בחבילות עגולות של 32 או 48 רימונים השוקלות 19 ק"ג ו-27 ק"ג בהתאמה. אף על פי שקוטר הרימונים זהה לאלה של מטול M-203 המותקן על רובי סער, התחמושות של שני כלי הנשק שונות ולא ניתנות לירי בכלי השני, ולהפך. התחמושת של ה-M203 הם רימוני "מהירות נמוכה" ומשתמשות בראש קרבי של חומר נפץ מרסק, בעוד שהתחמושת של המקל"ר היא רימוני "מהירות גבוהה" (240 מטר לשנייה = 790 רגל לשנייה) המשתמשים בראש קרבי של חומר נפץ מרסק דו-שימושי (HEDP).
המקל"ר Mk-19 החליף את דגם Mk-18 שתופעל ידנית.
שירות

המקל"ר Mk-19 נכנס לשירות לראשונה בחיל הים האמריקאי במלחמת וייטנאם כאשר הותקן על סירות סיור ששטו בנהרות. בעקבות שימוש זה הוא אומץ על ידי צבא ארצות הברית ועבר מקצה שיפורים. המקל"ר שימש את הכוחות המזוינים של ארצות הברית בסומליה (1993) ועיראק (1991) בידי יחידות מיוחדות שפעלו מעבר לקווי האויב.
צה"ל משתמש גם הוא בנשק, שמשרת הן את יחידות חיל הרגלים והן חיל רגלים ממוכן (כאשר מותקן על נגמ"שים דוגמת הנמ"ר).
שוודיה מייצרת את הMk-19 תחת רישיון בשם Grksp 40 mm grenade launcher. טאיוואן מייצרת גם היא את הMk-19 תחת רישיון, בשם Type 83.
הפולנים רכשו מספר כלים עבור פעילותם באפגניסטן.
צבא מקסיקו משתמש במקל"ר באופן נרחב כנגד קרטלי סמים.
שירות > משתמשים

אוסטרליה אוסטרליה
אוקראינה אוקראינה
איטליה איטליה
ארגנטינה חיל הנחתים הארגנטינאי
ארצות הברית הכוחות המזוינים של ארצות הברית
בולגריה בולגריה
גאורגיה גאורגיה
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (בריטניה)
טאיוואן טאיוואן
טורקיה טורקיה
ישראל צה"ל
לבנון צבא לבנון
מקסיקו צבא מקסיקו
ניו זילנד ניו זילנד
ספרד חיל הנחתים הספרדי (בצריחי רק"מ AAV ו-LAV)
פולין פולין
פקיסטן פקיסטן
צ'ילה צ'ילה
קולומביה קולומביה
שוודיה שוודיה
ראו גם

Mk 47 סטרייקר
AGS-17 פלמיה - מקל"ר מקביל שפותח בברית המועצות
סן אנטון

| --- | --- |
סמל סן אנטוןסמל סן אנטון
מראה העיירה
מראה העיירה
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  טירול טירול
 מחוז:  לאנדק
 ראש העיר:  הלמוט מאל (Helmut Mall)
 שטח:  165 קמ"ר
 גובה:  1,304 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,417 (2015)
 קואורדינטות:  47°7′0″N 10°16′0″E﻿ / ﻿47.11667°N 10.26667°E﻿ / 47.11667; 10.26667
 אזור זמן:  UTC+1
 אתר העיירה הרשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהסן אנטון(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.סן אנטון(למפת טירול רגילה) אינסברוק קופשטיין טלפס ליינץ קיצביל גרמניה זלצבורג קר. איטליה שווייץ פ.סן אנטון(למפת טירול מוגדלת) אינסברוק קופשטיין טלפס ליינץ קיצביל גרמניה זלצבורג קר. איטליה שווייץ פ.סן אנטון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סן אנטון אם ארלברג (בגרמנית: St. Anton am Arlberg) היא עיירה במדינת טירול שבמערב אוסטריה. זהו גם שמו של אתר הסקי הצמוד לעיירה. סן אנטון נמצאת על גדות נהר רוזאנה (Rosanna), וכן על מסלול מסילת הרכבת הראשית, המקשרת בין אוסטריה ובין שווייץ. היא שוכנת בגובה של 1,340 מטרים מעל פני הים. אוכלוסייתה מונה כ-2,600 תושבים (נכון ל-1 בינואר 2010).
מועדון הסקי הראשון בסן אנטון, "ארלברג סקי קלאב" (Arlberg Ski Club), נוסד בשנת 1901, ובית הספר הראשון ללימוד גלישה הוקם בשנת 1921.
אתר הסקי

סן אנטון נחשב לאחד מאתרי הסקי המפורסמים בעולם, והוא אירח את אליפות העולם בסקי אלפיני בשנת 2001. מרחב הגלישה של סן אנטון מחובר ישירות לאתרים סן כריסטוף (St. Christoph) ושטובן (Stuben), ובסקי פס המורחב כלולים גם האתרים לך (Lech) וצורס (Zurs).
הנקודה הגבוהה ביותר באתר היא פסגת ואלוגה (Valluga)‏, אשר גובהה עומד על 2,811 מטרים מעל פני הים. אורך המסלול הארוך ביותר בו הוא 10.2 ק"מ (מפסגת ואלוגה לסן אנטון).
בסך הכל, כולל מרחב הגלישה של ארלברג כ-460 קילומטרים של מסלולים לכל הרמות, ו-85 מעליות. 180 ק"מ מתוך המסלולים הללו מיועדים לגלישת פרירייד, על כן השלג בהם אינו מהודק. נוסף לכך, האזור סביב סן אנטון ידוע במרחבי האוף פיסט הרבים שבו, ובתוואי שטח מאתגר, אשר מהווה יעד אטרקטיבי בעיקר עבור גולשים מתקדמים.
העיירה נמצאת בעמק הממוקם בין שני רכסים, ושלושה רכבלים מובילים ממנה את הגולשים לפסגות שונות: גמפן (Gampen), גלציג (Galzig) ורנדל (Rendl). האזור של רנדל כולל בעיקר מסלולים כחולים (מסלול כחול משמעותו שמבחינת קושי הגלישה הוא מתאים לאנשים ברמה של מתחילים עד בינוניים. המסלול רחב מספיק כדי שהגולש יוכל לגלוש לרוחב המסלול ולא בכיוון הירידה, דבר שמאט את מהירות הגלישה, כמו כן הזווית של המסלול לא מאוד חדה) אך יש ממנו גם מסלול אדום (משמעות מסלול אדום?[דרושה הבהרה]) ארוך במיוחד, המוביל חזרה לסן אנטון. יש ברנדל גם פארק שלג, הכולל שפע מתקנים לגולשי פריסטייל. לגולשים מתקדמים מומלץ להעפיל עם מדריך לפסגת הוולוגה ולחקור את מרחבי האוף פיסט בדרך לצורס.
אפרה סקי

סן אנטון ידועה כעיירה תוססת עם תרבות אפרה סקי מפותחת. כבר משעות אחר הצהריים המוקדמות מתחילים הברים המקומיים להתמלא, ובעיירה יש גם מועדונים בהם המסיבות נמשכות לתוך השעות הקטנות של הלילה. שניים מהמוסדות המוכרים ביותר בסן אנטון הם ה-"Mooserwirt" וה-"Krazy Kangaroo", שני ברי אפרה סקי אשר ממוקמים זה מול זה, במסלול המוליך את הגולשים חזרה לעיירה. השתייה והריקודים בהם נמשכים מדי יום ביומו גם אחרי שקיעת החמה, ולאחריהם נאלצים הגולשים לגלוש בזהירות חזרה לעיירה.
סאקוביטריל

| --- | --- |

 שם IUPAC
 4-{[(2S,4R)-1-(4-Biphenylyl)-5-ethoxy-4-methyl-5-oxo-2-pentanyl]amino}-4-oxobutanoic acid
 שמות מסחריים בישראל
 התרופה משווקת בארצות הברית ובישראל בתכשיר משולב עם valsartan בשם המסחרי Entresto
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C24H29NO5 
 מסה מולרית:  411.204573 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  עד 60%
 מטבוליזם:  על ידי אסטראזות ליצירת המטבוליט הפעיל, שאיננו עובר פירוק נוסף
 זמן מחצית חיים:  סאקוביטריל 1.4 שעות, המטבוליט הפעיל (LBQ657) 11.5 שעות
 הפרשה:  52-68% דרך הכליות, 37-48% דרך הצואה
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופה המחייבת מרשם
 מזהים
 מספר CAS:  149709-62-6
 PubChem:  9811834
 ChemSpider:  7987587
 
סאקוביטריל (sacubitril), היא תרופה חדשה שאושרה על ידי ה-FDA ביולי 2015 בשילוב עם ואלסרטן לטיפול באי ספיקת לב, תחת השם המסחרי entresto. entresto היא תרופה המיוצרת ומשווקת על ידי חברת נוברטיס.
סאקוביטריל בשילוב עם ואלסרטן נחקר במחקר קליני גדול בשם PARADIGM-HF שהראה על היעילות שלו במטופלים עם אי ספיקת לב, עם מקטע פליטה מופחת. המחקר שבדק את סאקוביטריל מול אנאלפריל (מעכב ACE), הופסק לאחר תקופת מעקב חציונית של 27 חודשים, מאחר שנצפה אפקט מיטיב משמעותי על ירידה בתמותה ומניעת אשפוזים במטופלים שקיבלו סאקוביטריל בהשוואה לאנאלפריל.
מנגנון הפעולה

סאקוביטריל עוברת פירוק על ידי אנזימי אסטראזות ליצירת המטבוליט הפעיל LCQ657. המטאבוליט הפעיל מעכב את האנזים neprilysin. אנזים זה הוא אנזים שמפרק מספר אנזימים (פפטידים) הפועלים של כלי הדם, כגון: natriuretic peptides, ברדיקינין ואדרנומדולין (adrenomedullin). עיכוב האנזים מעלה את הרמות של האנזים הפפטידיים האלו, מפחית כיווץ של כלי דם, מפחית אצירת נתרן ומונע עיצוב מחדש של המערכת הלבבית.
תופעות לוואי

מאחר שמדובר בתרופה חדשה, תופעות הלוואי הידועות כיום מבוססות על פני המחקר שנערך על התרופה. במהלך השיווק סביר יהיה שיצטבר מידע נוסף אודות תופעות הלוואי נוספות הצפויות מהתרופה. 
תופעות הלוואי השכיחות ביותר שנצפו במחקר ה-PARADIGM HF, כללו:
תת-לחץ דם
עלייה ברמות אשלגן בדם (היפרקלמיה).
תופעות לוואי נוספות שנמצאו במחקר כוללות:
שיעול (בשל עלייה ברמות ברדיקינין)
עלייה ברמות קריאטינין בדם
אנגיואדמה - תופעת לוואי שהיא אופיינית גם למעכבי ACE.
פרמטרים למעקב וניטור

במהלך הטיפול בסאקוביטריל, יש לעקוב אחרי רמות אלקטרוליטים בדם (בעיקר אשלגן), רמות קריאטינין בדם, משקל גוף (לאור צבירת נוזלים המאפיינת חולים עם אי ספיקת לב), לחץ דם ודופק.
הערות שוליים

↑  אנטרסטו Entresto, באתר כללית
↑  להודעה באתר FDA: http://www.fda.gov/NewsEvents/Newsroom/PressAnnouncements/ucm453845.htm
↑  McMurray JJ et al. Angiotensin-neprilysin inhibition versus enalapril in heart failure. N Engl J Med. 2014 Sep 11;371(11):993-1004. doi: 10.1056/NEJMoa1409077. Epub 2014 Aug 30.
↑  Sacubitril/Valsartan (Entresto) for Heart Failure. JAMA. 2015 Aug 18;314(7):722-3. doi: 10.1001/jama.2015.9398.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סמור קולומביאני

| סמור קולומביאני> מצב שימור |
| --- | --- |
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
סוג:: סמור
מין:: סמור קולומביאני
שם מדעי
 Mustela felipei ‏Izor & Torre, 1978
תחום תפוצה


סמור קולומביאני (שם מדעי: Mustela felipei) הוא מין של סמור מוארך החי באמריקה הדרומית באזורים קטנים במדינת קולומביה (וגם מעט באקוודור) ומכאן שמו. לא ברור להיכן תפוצתו מגיעה אבל היא יותר רחבה ממה שנראה היה לחוקרים בהתחלה.
הוא חי ביערות עננים בגובה 1,100 - 2,700 מ' לאורך הגבול עם האנדים. עם זאת כריתת היערות פוגעת בו וכיום מצב השימור שלו הוא "פגיע". באזורים נמוכים יותר הוא מעדיף אזורי מים, נהרות, אגמים ובריכות שונות שם הוא מחפש טרף קטן.
תיאור

אורכו הממוצע 22 ס"מ והזנב 11.5 ס"מ ומשקלו 120-150 גרם. הוא אחד מהמינים הקטנים ביותר במשפחתו והוא דומה מאוד להרמין, אך שונה ממנו בזנבו היותר ארוך והשחור בקצה וכן בחזהו הצהוב. הוא בעל שיניים חדות ורגליים דקות וקצרות והוא מומחה בריצה וטיפוס. הוא גם בעל פרווה עבה שמשכה בעבר ציידים, אך כיום הוא איננו בסכנת ציד גדולה. עם זאת, כפות הרגליים שלו חסרות שיער, מה שמסייע לו בשחייה.
הוא צייד הטורף בעיקר דגים וחיות מימיות אחרות וגם צד יונקים יבשתיים על הגדה. הוא שוחה במים על ידי נפנוף של הגפיים.
הערות שוליים

↑  סמור קולומביאני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| סמוריים |
| --- | --- | --- |
| סמורים | סמורים |  |
| סמור | הרמין • חמוס השלגים • חמוס מבאיש • חמוס סיבירי • סמור האמזונאס • סמור הררי • חמוס ערבות • סמור קולומביאני • סמור ארך-זנב • סמור יפני • סמור צהוב-בטן • חורפן אירופאי • סמור הרים אינדונזי • חמוס שחור-רגל • סמור מלאי • סמור מפוספס-גב • סמור מצרי |      |
| חורפן (סוג ומין יחיד) | חורפן אמריקאי |      |
| סמור פטגוני (סוג ומין יחיד) | סמור פטגוני |      |
| גריזונים | גריזונים |      |
| גריזון | גריזון גדול • גריזון קטן |      |
| סמור משויש (סוג ומין יחיד) | סמור משויש |      |
| חמוס מפוספס | חמוס מפוספס סהרי • בואש אפריקני |      |
| סמור אפריקאי (סוג ומין יחיד) | סמור אפריקאי |      |
| דלקים | דלקים |      |
| דלק | דלק הסלעים • דלק אמריקאי • דלק צהוב-גרון • דלק נילגירי • דלק אירופי • דלק יפני • דלק דייג • דלק סיבירי |      |
| גרגרן (סוג ומין יחיד) | גרגרן |      |
| טאירה (סוג ומין יחיד) | טאירה |      |
| גיריות | גיריות |      |
| גירית | גירית מצויה • גירית קוואקזית • גירית אסייתית • גירית יפנית |  |
| גירית דובית (סוג ומין יחיד) | גירית דובית |  |
| גירית סמורית | גירית סמורית בורנאית • גירית סמורית סינית • גירית סמורית ג'אווה • גירית סמורית בורמזית • גירית סמורית וייטנאמית |  |
| גיריות דבש | גיריות דבש |  |
| גירית דבש (סוג ומין יחיד) | גירית הדבש |  |
| גיריות אמריקאיות | גיריות אמריקאיות |  |
| גירית אמריקאית (סוג ומין יחיד) | גירית אמריקאית |  |
| לוטרות | לוטרות |  |
תאג' אלמלוכ

המלכה תאג' אלמלוכ (בפרסית: تاج‌ الملوک; 17 במרץ 1896 – 10 במרץ 1982) הייתה המלכה הראשונה של איראן מבית שושלת פהלווי, אשתו של רזא ח'אן מייסד שושלת פהלווי, ואמו של מוחמד רזא פהלווי. היא השתייכה למשפחת גנרלים ולוחמים מאזור הקווקז. מלכה לצד בעלה בין השנים 15 בדצמבר 1925 - 16 בספטמבר 1941, עד שהופל והוגלה. תאג' הייתה למלכה הראשונה באיראן שמילאה תפקיד ציבורי וכן הביעה את עמדתה הרשמית בציבור. היא מילאה תפקיד משמעותי בתקופת שלטונו של בעלה וגם של בנה מאוחר יותר. לתאג' היו ארבעה ילדים: שמס פהלווי, מוחמד רזא פהלווי, אשרף פהלווי ועלי רזא פהלווי. היא מתה בשנת 1982 מלוקמיה.
הסרת הרעלה

בחורף 1934, לדרישת רזא ח'אן, הופיעו תאג' אלמלוכ ושתי בנותיה, שמס פהלווי ואשרף פהלווי, בטקס רשמי במכללת המורים בטהראן, לבושות בבגדים מערביים וללא רעלה. זו הייתה הפעם הראשונה בה מלכה איראנית הציגה את עצמה בפומבי. לאחר מכן פרסם רזא ח'אן את התמונות שהופיעו בעיתונים וחייב גברים אחרים להסיר את רעלות נשותיהם ובנותיהם, וכך מיגר את תופעת כיסוי הראש של הנשים.
ההדחה

בשנת 1941 הודח בעלה רזא ח'אן מתפקידו בעקבות הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן והוגלה מאיראן.
הערות שוליים

↑  ‏סואדכוהי‏ (Q108933097)
↑  הבא בירושה אחרי רזא כורש עלי פהלווי, מקור: סדר הירושה בוויקיפדיה הצרפתית | הפריט שלו בוויקינתונים: ‏כאמיאר פהלווי‏ (Q109170741)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444743705171  GND: 1075944333  LCCN: no2003106570  VIAF: 39074138   WorldCat (עם VIAF): 39074138 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איראנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סולה (נהר באוקראינה)

| --- | --- |

נהר הסולה, במחוז סומי.
 מידע כללי
 אורך:  363 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  29 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  19,600 קמ"ר
 מוצא:  מחוז סומי
 יובלים:  אודאי, Artopolot, Bahachka, אורז'יצה, Rudka, Loknya, Tern, Romen River, Sliporid, לוחביציה, Olava, בפסקה זו 11 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  דנייפר
 מדינות באגן הניקוז:  אוקראינה אוקראינה
 
 
אגן הנהר
סולה (באוקראינית: Сула́) הוא נהר באוקראינה, אחד מיובליו העיקריים של הדנייפר.
אורכו של הנהר הוא 363 קילומטרים, ואגן הניקוז שלו הוא כ-19,600 קמ"ר. רוחבו נע בין 10 ל-75 מטרים, בטרם הוא נשפך לנהר הדנייפר.
מקורו של הנהר הוא במורדות הדרום-מערביים של רמת רוסיה התיכונה, ומשם הוא ממשיך לשפלת הדנייפר. בסופו הוא זורם למאגר קרמנצ'וג.
הערים המרכזיות ששוכנות לגדותיו הן לובני, לוחביציה ורוֹמְנֶי.
אורז'יצה היא בין היובלים העיקריים של סולה.
הערות שוליים

↑  "Сула (река, приток Днепра)" (ברוסית). Большая Советская Энциклопедия. נבדק ב-2019-04-28.
↑  Izsák Tibor (2007). Ukrajna természeti földrajza (pdf) (בהונגרית). II. Rákóczi Ferenc Kárpátaljai Magyar Főiskola. p. 95. נבדק ב-2019-04-28.
↑  "NÉVJEGYZÉK-SZÓTÁR az UKRAJNA TERMÉSZETI FÖLDRAJZA tantárgyhoz" (pdf) (בהונגרית). II. Rákóczi Ferenc Kárpátaljai Magyar Főiskola. נבדק ב-2019-04-28.
↑  "Sula River" (באנגלית). Encyclopedia of Ukraine. נבדק ב-2019-04-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4843265-9  VIAF: 315137061   WorldCat (עם VIAF): 315137061 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אוקראינה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סנטנה (אמאפה)

סנטנה (בפורטוגזית: Santana) היא עיר בדרום-מזרח מדינת אמאפה שבברזיל. זוהי העיר הקטנה יותר באמאפה, היא למעשה מהווה פרבר של בירת המדינה מקאפה ושתי הערים יחדיו יוצרות אזור מטרופוליני. העיר שוכנת במרחק קצר מאוד מקו המשווה ומדרום לה זורם נהר האמזונאס.
סנטנה הוקמה בשנת 1758 ומבחינה היא הייתה חלק ממקאפה וב-1981 היא הוגדרה כמחוז משנה של העיר. ב-1 בינואר 1982 קיבלה סנטנה מעמד של עיר נפרדת.
סנטנה דו איפנמה

סנטנה דו איפנמה (בפורטוגזית: Santana do Ipanema) היא עיר בחלקה המערבי של מדינת אלגואס שבברזיל העיר נוסדה בשנת 1875 על גדות נהר איפנמה. מקור השם איפנמה הוא "מים רעים" בשפת הילידים. בסוף המאה ה-18 הגיעו למקום מיסיונרים שבנו בו כנסייה. בשלב זה התפתחו במקום החקלאות וגידול בעלי החיים.
בשנת 1836 הוגדר המקום כיישוב, שב-1875 הוכרז ככפר וב-1921 כעיר. בעיר פועלת כיום האוניברסיטה של מדינת אלגואס.