stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל-היינץ שנלינגר
קריירת מועדונים > פ.צ. קלן

שנלינגר שנולד בדירן שבגרמניה, החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים והנוער בעירו דירן, ובשנת 1958 חתם בפ.צ. קלן, כאשר היה בן 19. בעונת 1962 סייע שנלינגר לפ.צ. קלן לזכות באליפות גרמניה, ונבחר ככדורגלן השנה בגרמניה. בשנת 1963 עזב את פ.צ. קלן לאחר שכבש שמונה שערים ב-84 הופעות בליגה, ועבר לשחק בסרייה א'.
קריירת מועדונים > מנטובה ורומא

בשנת 1963 החל שנלינגר לשחק במנטובה מהליגה האיטלקית, שם שיחק עונה אחת וכבש שני שערים ב-33 הופעות, ובמשחק הבכורה השיג עם קבוצתו ניצחון מפתיע בתוצאה 4-1 על מילאן. בתום עונה זו עבר לרומא, גם שם שיחק עונה אחת, אותה סיים עם זכייה בגביע האיטלקי, וכבש שער אחד ב-29 הופעות.
קריירת מועדונים > מילאן

בשנת 1965 חתם שנלינגר במילאן, במדיה שיחק תשע עונות, זכה בתארים רבים, והפך לאחד הכדורגלנים הגרמניים המצליחים ביותר מחוץ לגרמניה באותה תקופה. בזירה המקומית זכה שנלינגר עם מילאן באליפות אחת, שלושה גביעים מקומיים. בזירה הבינלאומית זכה שנלינגר עם מילאן בגביע אירופה לאלופות בעונת 1969, לאחר ניצחון 4-1 על אייאקס אמסטרדם במשחק הגמר, בו פתח. באותה עונה זכה שנלינגר גם בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון במפגש כפול על אסטודיאנטס לה פלאטה מארגנטינה. בנוסף, זכה שנלינגר פעמיים עם מילאן בגביע אירופה למחזיקות גביע. הפעם הראשונה בשנת 1968, לאחר ניצחון 2-0 במשחק הגמר מול המבורג, והפעם השנייה בשנת 1973, לאחר ניצחון 1-0 במשחק הגמר מול לידס יונייטד. סך הכל צבר שנלינגר 222 הופעות בליגה במדי מילאן, ועזב את המועדון בשנת 1974.
קריירת מועדונים > טניס בורוסיה ברלין

בעונת 1974/75 חזר שנלינגר לגרמניה, וחתם בטניס בורוסיה ברלין, שם שיחק עונה אחת, ופרש ממשחק פעיל לאחר 19 הופעות במועדון.
קריירה בינלאומית

שנלינגר הוא מהשחקנים הבודדים בהיסטוריה של הכדורגל הגרמני ששיחקו בארבעה מונדיאלים. המונדיאל הראשון בו השתתף עם נבחרת גרמניה המערבית היה מונדיאל 1958, בו היה בן 19 ושיחק בעיקר כמחליף. למונדיאל 1962 הגיע שנלינגר כשחקן מוכח לאחר זכייה באליפות עם פ.צ. קלן, אך נבחרתו הודחה ברבע הגמר. שנלינגר שיחק גם במונדיאל 1966, בו הפסידה נבחרתו 4-2 במשחק הגמר לנבחרת אנגליה. הטורניר הגדול האחרון בו השתתף היה מונדיאל 1970, בו כבש את שערו היחיד במדי הנבחרת בתוספת הזמן בחצי הגמר מול נבחרת איטליה, שהשווה את התוצאה ל-1-1, במשחק שכונה בדיעבד משחק המאה, לאחר שאיטליה ניצחה 4-3 בהארכה והעפילה למשחק הגמר. בשנת 1971 ערך שנלינגר את הופעתו האחרונה בנבחרת, וסיים קריירה של 13 שנים בנבחרת עם 47 הופעות.
תארים

תארים קבוצתיים:
עם פ.צ. קלן:
אליפות גרמניה: 1962
עם רומא:
הגביע האיטלקי: 1964
עם מילאן:
אליפות איטליה: 1968
הגביע האיטלקי: 1967, 1972, 1973
גביע אירופה לאלופות: 1969
הגביע הביניבשתי: 1969
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1968, 1973
תארים אישיים:
כדורגלן השנה בגרמניה: 1962
נבחרת המונדיאל: 1962
פתיחה לקדיש

"פתיחה לקדיש - אחר מיטתם של הרוגי ארץ ישראל" הוא חיבור קצר מאת ש"י עגנון, שפורסם לראשונה בגיליון ערב יום הכיפורים ה'תש"ח של העיתון "הארץ" ובהמשך נדפס אחרון בקובץ סיפוריו "סמוך ונראה", שיצא לאור בשנת 1950 (ה'תשי"א). החיבור הוא מעין תפילת צידוק הדין על מותם של הרוגי ארץ ישראל, בעקבות תפילת "קדיש" הנאמרת לזכרם של המתים.
רקע

בשנת 1947, עוד לפני תחילתה של מלחמת העצמאות, נהרגו יהודים רבים בתקריות בין יהודים לערבים ובין יהודים לכוחות ממשלת המנדט, שבעה מעולי הגרדום הוצאו להורג ועוד שניים פוצצו עצמם טרם תלייתם. באו"ם החל הדיון בחלוקתה של ארץ ישראל, שהוביל, כחודשיים לאחר פרסום חיבורו של עגנון, להחלטת החלוקה. בעקבות מאורעות אלה כתב עגנון את חיבורו זה.
בדומה לשירו של נתן אלתרמן "מגש הכסף", שפורסם כשלושה חודשים לאחר פרסום "פתיחה לקדיש", גם "פתיחה לקדיש" נכתבה על סמך האירועים שקדמו לה, אך עוצמתה גדלה עם האירועים שבאו לאחר פרסומה, מלחמת העצמאות שבה נהרגו למעלה מששת אלפים מבני היישוב העברי, שהיו כאחוז אחד ממנו.
יוחנן גלוקר העריך שהשראה ל"פתיחה לקדיש" קיבל עגנון מרעיון המיוחס לרבי שמחה בונים מפשיסחה בספר "השמן הטוב" שיצא לאור בשנת ה'תרס"ה, בספר "שמחת ישראל" שיצא לאור בשנת ה'תר"ע, ובספרו של מרטין בובר, "אור הגנוז", שיצא לאור בשנת ה'תש"ו.
"פתיחה לקדיש" נכלל בספר "סמוך ונראה", מיד לאחר ארבע הסאטירות שבקובץ "פרקים של ספר המדינה", שיש בהן ביקורת על תופעות אחדות במפעל הציוני. חוקר עגנון ג'פרי סאקס רואה במיקום זה עדות לנאמנותו של עגנון ליהדות ולציונות.
תוכן "הפתיחה לקדיש"

החיבור "הפתיחה לקדיש" כולל חמש פסקאות. בפסקה הראשונה עומד עגנון על יחסו של מלך היוצא לקרב לחלליו: "מלך בשר ודם שיוצא למלחמה על אויביו מוציא חיילותיו להרוג וליהרג.  ... נהרג אחד מהם יש לו למלך הרבה כנגדו."
הפסקה השנייה מציגה את הניגוד בין יחס זה ליחסו של הקב"ה למות אדם מישראל: "נפקד חס ושלום אחד מישראל באה פחת בלגיונותיו של המלך ובאה תשות כח כביכול במלכותו יתברך, שהרי מלכותו חסרה לגיון אחד מלגיונותיו ונתמעטה חס ושלום גדולתו יתברך."
בפסקה השלישית מנמק עגנון את אמירת "קדיש" על מי שמת: "לפיכך מתפללין אנו ואומרים על כל מת מישראל יתגדל ויתקדש שמיה רבא. יגדל כח השם ולא יביא תשות כח לפניו יתברך".
בפסקה הרביעית עובר עגנון מהתייחסות כללית לאדם מישראל שמת להתייחסות להרוגי ארץ ישראל: "אם כך אנו מתפללים ואומרים אחר כל אדם שמת, קל וחומר על אחינו ואחיותינו הנאהבים והנעימים בני ציון היקרים הרוגי ארץ ישראל שנשפך דמם על כבוד שמו יתברך ועל עמו ועל ארצו ועל נחלתו."
הפסקה החמישית והאחרונה מביעה תקווה לעתיד, תוך ציטוט משפט הסיום של הקדיש: "ונזכה ונחיה ונראה עין בעין, עושה שלום במרומיו הוא ברחמיו יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל אמן."
לקריאה נוספת

דן לאור, חיי עגנון, ביוגרפיה, הוצאת שוקן, 1998, עמודים 394–395.
הערות שוליים

↑  שמואל יוסף עגנון, פתיחה לקדיש, הארץ, 23 בספטמבר 1947
↑  יוחנן גלוקר, פתיחה לפתיחה, עמדה 35, קיץ 2016
↑  Jeffrey Saks, 
The Metaphysics of Agnon’s Political Satire, The Toby Press, 2015
| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- | --- | --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |  |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |  |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |  |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים  • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |  |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |  |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם  • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |  |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |  |
האנדרטה לחללי פיגוע מצובה, שמילותיה נלקחו מתוך "פתיחה לקדיש"
HomePod

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  רמקול חכם, רמקול אלחוטי, נגן מדיה דיגיטלי 
 מפתח:  אפל 
 יצרן:  פוקסקון, Inventec (China), Inventec 
 תאריך הפצה:  9 בפברואר 2018 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  TvOS 
 זיכרון:  1 גיגה-בית 
 קלט:  ממשק משתמש קולי, מגע מרובה 
 מידות
 רוחב:  5.6 אינץ' 
 גובה:  6.8 אינץ' 
 משקל:  5.5 ליברה 
 www.apple.com/homepod/
 
HomePod לבן בכנס המפתחים העולמי של אפל 2017
HomePod הוא רמקול חכם של חברת אפל, שהוכרז לראשונה ב-5 ביוני 2017, בכנס המפתחים העולמי של אפל. במקור, תוכננה השקתו לדצמבר 2017, אך נדחתה לתחילת 2018.  ה-HomePod תוכנן לשמש כרמקול חכם המתמקד בשירות המוזיקה Apple Music אך יועד גם לשליטה קולית בבית חכם לאביזרים התומכים ב-HomeKit.
ה-HomePod היה זמין לרכישה החל מתחילת המכירה המוקדמת ב-26 בינואר 2018 ועד שהופסקה הפצתו ב-31 במרץ 2021, לטובת גרסתו החדשה והקטנה יותר: HomePod Mini, שהוכרז באוקטובר 2020.
בינואר 2023 הוכרז הדור השני של ה-HomePod, ובכך אפל החזירה לשוק את הרמקול החכם שלה בגודלו המקורי, לצד ה-HomePod Mini.
מפרט

ה-HomePod היה זמין לרכישה בשני צבעים: לבן ו"אפור חלל". צורתו גלילית, ובראשו ישנו מסך מגע קטן לשליטה בעוצמת השמע.
לרמקול שבעה טוויטרים בבסיסו ווופר בגודל שבעה אינץ' בחלקו העליון. ל-HomePod יש שישה מיקרופונים המשמשים לשליטה קולית ולאופטימיזציה אקוסטית.
המכשיר נתמך על ידי iOS ומצויד במעבד Apple A8. הרמקול מצויד בעוזרת הווירטואלית סירי, המשמשת לשליטה על הרמקול ועל מכשירי HomeKit באמצעות פקודות קוליות. ה-HomePod תומך רק במכשירים ומוצרים של אפל, שכוללים את אפל מיוזיק, אייטיונז, פודקאסטים, Beats 1 Radio ו-AirPlay 2.
ה-HomePod אינו תומך בטכנולוגיית בלוטות' ולצורך הגדרתו הראשונית נדרש מכשיר iOS 11 או מתקדם יותר.
ראו גם

AirPods
אפל
רמקול
הערות שוליים

↑  "בתום איחור סופר אופנתי: אפל תשיק את ה-HomePod ב-9 בפברואר". גיקטיים. 2018-01-23. נבדק ב-2018-07-22.
↑  רמקול ה-HomePod החכם של אפל חוזר בגרסה חדשה אחרי 6 שנים, באתר www.gadgety.co.il, ‏2023-01-18
ג'ורג' וולאס ג'ונס

ג'ורג' וולאס ג'ונס (באנגלית: George Wallace Jones‏; 12 באפריל 1804 – 22 ביולי 1896) היה פוליטיקאי, יזם, עורך דין ושופט אמריקאי, היה בין שני הסנאטורים הראשונים של ארצות הברית שייצגו את מדינת איווה לאחר שהתקבלה לאיחוד ב-1846. כדמוקרט שנבחר לפני לידתה של המפלגה הרפובליקנית, ג'ונס כיהן במשך עשר שנים בסנאט, מ-7 בדצמבר 1848 עד 3 במרץ 1859. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, הוא נעצר על ידי הרשויות הפדרליות ונכלא לזמן קצר בחשד שיש לו אהדה פרו-קונפדרציה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ג'ונס נולד ב-12 באפריל 1804 בווינסנס, טריטוריית אינדיאנה. הוא היה בנו של ג'ון רייס ג'ונס, שהפך פעיל במאמצים שהופנו להחדרת עבדות למדינה שמצפון לנהר אוהיו. כשג'ורג' היה בן שש, אביו העביר את המשפחה לטריטוריית מיזורי, שנרכשה לאחרונה מצרפת כחלק מרכישת לואיזיאנה. בילדותו שירת כמתופף של פלוגת מתנדבים במלחמת 1812. מאוחר יותר הוא עבר לקנטקי, שם למד באוניברסיטת טרנסילבניה ב-1825, וחזר למיזורי כדי ללמוד משפטים עם אחיו. לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין ועסק בעריכת דין במשך תקופה קצרה, הוא הלך לעבוד ב־Sinsinawa Mound, אז בטריטוריית מישיגן, שם כרה עופרת ועבד כמחסנאי. הוא חזר למיזורי, שם חיזר ונישא לג'וזפין גרג'ורה בת השבע-עשרה בשנת 1829. ב-1831 חזר ג'ונס לסינסינאווה עם אשתו, שבעה עבדים וכמה פועלים צרפתים, כדי לחדש את כריית העופרת.
ב-1832 נלחם ג'ונס באינדיאנים משבטי סאוק ופוקס במלחמת הבלאק-הוק, שבה נהרג גיסו פליקס סנט וראיין. ג'ונס היה שופט בבית המשפט המחוזי המקומי.
ביוגרפיה > נציג לקונגרס מהטריטוריות

ג'ונס היה ציר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטריטוריית מישיגן ומטריטוריית ויסקונסין. אי הוודאות לגבי מתי בדיוק התחילה והסתיימה כהונתו הובילה לבחירות מתמודדות שהוסדרו על ידי בית הנבחרים, לטובת יריבו, ב-1839.
ביוגרפיה > נציג לקונגרס מהטריטוריות > בחירה וכהונה כציר

ג'ונס נבחר לייצג את טריטוריית מישיגן כנציג הכללי בקונגרס ה-24. חלק מהטריטוריה היה בתהליך של הפיכתו למדינת מישיגן, וכבר היה בו ממשלה של מדינה דה פקטו, אז ג'ונס עזר לדחוף קדימה חקיקה ליצירת טריטוריית ויסקונסין חדשה הכוללת את מה שנותר מטריטוריית מישיגן. חקיקה זו הפכה לחוק ב-20 באפריל 1836, וטריטוריית ויסקונסין נוצרה ב-4 ביולי של אותה שנה.
באוקטובר 1836 נערכו בחירות לבחירת נציג הקונגרס של הטריטוריה החדשה, וג'ונס ניצח. הוא תפס את מקומו בפתיחת המושב הבא של הקונגרס ב-5 בדצמבר 1836, כנציג מטריטוריית ויסקונסין. בתפקיד זה הוא הצליח לשכנע חברים מצביעים לתמוך בייעוד אזורים של טריטוריית ויסקונסין ממערב לנהר המיסיסיפי כטריטוריית איווה. בפברואר 1838, הוא שימש שני לג'ונתן סילי, חבר קונגרס ממיין, בדו-קרב שלו עם ויליאם ג'. גרייבס, חבר קונגרס מקנטקי, שבו נפצע סילי אנושות. התפרצות הכעס על ארבעה חברי קונגרס שהיו מעורבים בדו-קרב קטלני הובילה לוועדת בית הנבחרים הממליצה על גירוש לג'ונס וגירוש עבור גרייבס, אך לא ננקטה פעולה כזו לפני תום הישיבה.
ביוגרפיה > נציג לקונגרס מהטריטוריות > בחירות בהתמודדות

בספטמבר 1838 הפסיד ג'ונס בבחירות לג'יימס דואן דוטי כדי לשמש כנציג של טריטוריית ויסקונסין לקונגרס. ג'ונס נסע לוושינגטון כדי לתפוס את מקומו לישיבה שהתחילה באותו דצמבר, בנימוק שכהונתו עד 26 בינואר 1837 הייתה כציר מטריטוריית מישיגן, ולפיכך הוא זכאי לכהונה מלאה של שנתיים החל מ-4 במרץ 1837, בתור הנציג מטריטוריית ויסקונסין. הוא האמין שאסור להושיב את דוטי עד תום כהונתו שלו ב-4 במרץ 1839. בפתיחת המושב, אייזק קריי ממישיגן ביקש להושיב את דוטי, גם הוא נוכח, והנושא הועבר לוועדת הבחירות. הוועדה קבעה שטריטוריית מישיגן חדלה להתקיים ב-15 ביוני 1836, ולפיכך חדל ג'ונס להיות הנציג שלה בו-זמנית, על אף שקריי לא הושב כנציגה של המדינה החדשה של מישיגן עד 27 בינואר 1837, למחרת קבלת המדינה באופן רשמי. הוועדה דיווחה בעד דוטי ב-21 בדצמבר, וב-3 בינואר 1839 הצביעו חברי הבית המלא בעד דוטי. ג'ושוע גידינגס מאוהיו ניסה לשלול מג'ונס תשלום עבור נסיעתו לוושינגטון וחודש המשכורת שתבע, אך בית הנבחרים המלא הצביע בעד טענתו למרות קביעתו כי אינו זכאי למושב.
ביוגרפיה > נציג לקונגרס מהטריטוריות > תפקידים טריטוריאליים אחרים

הנשיא מרטין ואן ביורן מינה אותו למודד כללי של טריטוריות ויסקונסין ואיווה, שם שירת (ככל הנראה בדובוק, בטריטוריית איווה) מתחילת 1840 ועד סוף ממשל ואן ביורן ב-1841. ב-1845, בעקבות בחירתו של דמוקרט אחר, ג'יימס ק. פולק, לנשיא, הוא מונה מחדש למפקח הכללי של טריטוריית איווה, שנה אחת לפני שהאזור הדרום-מזרחי של טריטוריית איווה הפך למדינת איווה.
ביוגרפיה > הסנאט האמריקאי

ג'ונס ייצג את איווה בסנאט של ארצות הברית מ-7 בדצמבר 1848 עד 3 במרץ 1859. בשנתיים הראשונות שלה, לא הצליחה האספה הכללית של איווה לבחור את הסנאטורים הראשונים של איווה, בשל פיצול משולש שמנע מכל מועמד לזכות במספר הנדרש של 30 קולות מחוקקים. עם זאת, לאחר שהבחירות ב-1848 העניקו למפלגה הדמוקרטית נתח גדול יותר ממחוקקי איווה, ג'ונס הפך למועמד לאחד משני המושבים, ולאחר ארבעה סבבי הצבעה זכה במועמדות השדולה הדמוקרטית לאחד משני המושבים. הוא ניצח בבחירות ולאחר מכן, בהגרלה, קיבל את המושב עם הטווח הארוך יותר (שיפוג כעבור ארבע שנים). הוא זכה בבחירה חוזרת (לתקופת כהונה מלאה של שש שנים) ב-1852, לאחר שזכה למינוי מחדש על ידי המפלגה הדמוקרטית בהצבעה אחת.
ג'ונס היה יו"ר הוועדה להצעות חוק מרוכזות, הוועדה לפנסיה והוועדה להצעות חוק רשומות. הוא כיהן שתי קדנציות ולא נבחר שוב מחדש. ג'ונס הפך יותר ויותר לא פופולרי באיווה, אפילו בקרב אלו במפלגה שלו, מכיוון שלעיתים קרובות הצביע עם הסנאטורים הדרומיים בנושאים הקשורים לעבדות. כסנאטור, ג'ונס תואר על ידי הביוגרף שלו כ"דמוקרטי בפוליטיקה ודרומי על פי אינסטינקט". הוא טען כי הוא מתנגד לעבדות (למרות עברו של אחזקת עבדים משלו) אך עמד על כך שלקונגרס אין זכות לאסור זאת או לבקר אותה במקום שבו מדינות בחרו לאפשר זאת. לפיכך, הוא תמך בחוק קנזס נברסקה. עמדה זו, אף על פי שלא הייתה ראויה לציון באותה תקופה, הפכה אותו בסופו של דבר לבלתי מסוגל להיבחר מחדש במדינה שסיעתה נגד העבדות והפשרה הפכה לדומיננטית באמצע כהונתו השנייה של ג'ונס, כמפלגה הרפובליקנית החדשה. לאחר סיום כהונתו, אף דמוקרט מאיווה לא יזכה בבחירות לסנאט האמריקני עד שנות ה-20 של המאה ה-20. כהונתו בת עשר שנים בסנאט לא נעקפה בידי אף דמוקרט מאיווה עד 1950, לאחר שגאי מארק ג'ילט נבחר בפעם השלישית.
ביוגרפיה > אחרית חייו

בשנת 1858, המפלגה הדמוקרטית באיווה, כמו במדינות צפוניות אחרות, נחלקה מרה על התמיכה שנתן הנשיא שלה, ג'יימס ביוקנן, לאימוץ על ידי הטריטוריה והקונגרס של קנזס את חוקת לקומפטון התומכת בעבדות. ג'ונס הצביע בעד אישור חוקת לקומפטון בסנאט. כאשר הדמוקרטים נגד העבדות של איווה העבירו החלטה בוועידת המדינה שלהם ב-1858 השוללת את תמיכתה הקודמת של המפלגה בחוקת לקומפטון, ג'ונס ואחרים ב"משמר הישן" של המפלגה יצאו מהמקום.
בשנת 1859, הנשיא ביוקנן מינה את ג'ונס לשגריר תושב ארצות הברית בגרנדה החדשה (הכוללת את קולומביה ופנמה של ימינו), מה שדרש את העברתו לבוגוטה.
כהונתו בבוגוטה הסתיימה בדיוק עם פרוץ מלחמת האזרחים, כאשר ממשל אברהם לינקולן החליף את ממשל ביוקנן. שני בניו של ג'ונס הצטרפוללצבא הקונפדרציה. עם שובו לארצות הברית ב-1861, ג'ונס נעצר בפקודת מזכיר המדינה ויליאם ה. סיוארד באשמת חוסר נאמנות, בהתבסס על התכתבות עם חברו, נשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס. מעולם לא הוגש נגדו כתב אישום והוא לא הועמד לדין. ג'ונס הוחזק במשך 34 ימים, עד ששוחרר בפקודת הנשיא לינקולן.
לאחר מכן החל ג'ונס בפרישה ארוכה בדובוק. בשנת 1892, הוענקה לו פנסיה על ידי חוק מיוחד של הקונגרס עבור שירותיו במלחמת הבלאק הוק. ביום הולדתו התשעים ב-1894, המושל פרנק ד. ג'קסון והאסיפה הכללית של איווה ערכו לג'ונס קבלת פנים פומבית כהוקרה על שירותיו היקרים בתקופות המעצבות של הטריטוריה והמדינה. הוא מת בבית בתו בדובוק, איווה ב-22 ביולי 1896.
מחוז ג'ונס, איווה ומחוז ג'ונס, דקוטה הדרומית נקראו על שמו. בשנת 1912 פרסמה החברה ההיסטורית של איווה את הביוגרפיה "ג'ורג' וולאס ג'ונס", מאת ג'ון קארל פאריש.
ג'ורג' וו. ג'ונס בשנותיו הבוגרות
Marry Me (פסקול)

Marry Me (Original Motion Picture Soundtrack) (בעברית: תתחתני איתי) הוא פסקול שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז והזמר הקולומביאני מאלומה. הפסקול יצא לאור ב-4 בפברואר 2022 בהוצאת חברות התקליטים יוניברסל וסוני לטין. הפסקול נועד לקדם את הסרט "חתונה בהפתעה" (2022).
רקע והכרזה

בעודה לופז מקדמת את הסינגל שלה "Medicine" באפריל 2019, היא אמרה לאברו דארדן מרדיו Beats 1 שהאלבום הבא שהיא מוציאה יהיה "כנראה עם סרט חדש". מאוחר יותר באותו חודש, הוכרז כי לופז תככב לצד אוון וילסון בקומדיה הרומנטית "חתונה בהפתעה". ביולי 2019, לוהקה הזמר הקולומביאני מאלומה לגלם את ארוסה של לופז בסרט. ב-5 באוקטובר 2019, במהלך השבוע הראשון לצילומי הסרט, לופז ומאלומה ביצעו את השיר שלה "No Me Ames" במהלך המופע שלו במדיסון סקוור גארדן בניו יורק.
בפברואר 2020, הודיעה רשמית שהיא תוציא אלבום חדש לצד הסרט "חתונה בהפתעה" שישמש גם כפסקול שלו. בריאיון לג'ימי פאלון סיפרה שהאלבום יכלול "שישה או שמונה" שירים בביצוע שלה ושירים "שניים או שלושה" בביצועו של מאלומה, כמו גם דואט בין השניים שמבוצע גם כשיר קצבי וגם כבלדה.
כתיבה והקלטה

לאחר שקיבלו את התסריט של הסרט "חתונה בהפתעה", לופז והצוות שלה התחילו למצוא מקומות בסרט שבהם יוכלו להציב מוזיקה. לופז אמרה, "אי אפשר לעשות סרט על שני כוכבי פופ שמופיעים ואין להם פסקול". במהלך סיבוב ההופעות שלה "It's My Party" בקיץ 2019, היא הקשיבה ל-100 שירים שהוגשו על ידי כותבים ומפיקים שונים וצמצמה את זה ל"שבעה או שמונה" שירים שיוצגו בסרט. תהליך יצירת הפסקול היה "ממש קשה" עבור לופז בשל העובדה שהיא לא יצרה "אלבום J.Lo" ובמקום זאת "כתבה שירים לסיפור".
לאחר שחתמו על הפרויקט, מאלומה החל לכתוב שירים עם המפיק הוותיק שלו אדגר בררה. השיר הראשון שכתבו היה "Segundo", שזכה לקבלה חיובית מהאולפן והבמאי. לאחר שהתבקשו לעשות "שיר רגאטון נוסף, מסחרי יותר", הם כתבו שיר שני בשם "Uno en un Millón".
סינגלים

ב-21 בספטמבר 2020, לופז ומאלומה פרסמו טיזר של 15 שניות בשני חשבונות המדיה החברתית שלהם, כדי להכריז על שהם יוציאו שיתוף פעולה של "שני שירים", בשם "Pa' Ti + Lonely", ב-24 בספטמבר 2020. בעוד ששני השירים הוכרזו במקור בפסקול עבור הפסקול Marry Me‏, הסינגל "Lonely" לא הגיע בסופו של דבר לגזרה הסופית. "Pa' Ti" סימן את הופעת הבכורה הגבוהה ביותר של לופז במצעד בארצות הברית מאז 2017, כאשר נחת במקום התשיעי במצעד השירים הלטיניים. זה הפך לכניסה הגבוהה ביותר של לופז במצעד מאז הופעתה בסינגל "Adrenalina", משנת 2014, כמו גם השיר השביעי שלה בעשרת הגדולים וה-13 של מאלומה. "On My Way", הסינגל השני מהאלבום, יצא לאור ב-18 בנובמבר 2021, לצד הטריילר לסרט.
רשימת רצועות

| Marry Me> מס' | Marry Me> שם | Marry Me> מבצע/ת | Marry Me> משך | Marry Me>  | Marry Me>  | Marry Me>  | Marry Me>  | Marry Me>  | Marry Me>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Here Comes the Bride  | צוות קולידג' | 0:45 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Marry Me  | קאט ובסטיאן | 2:37 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Pa Ti (For You)  | ג'ניפר לופז ומאלומה | 3:50 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Church  | ג'ניפר לופז | 2:50 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | 1 en 1 Millon  | מאלומה | 2:40 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Love of My Life  | ג'ניפר לופז | 3:12 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | After Love (Pt1)  | ג'ניפר לופז | 2:45 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Marry Me (Ballad)  | קאט ובסטיאן | 3:33 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Segundo  | מאלומה | 2:28 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | On My Way (Marry Me)  | ג'ניפר לופז | 312 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Nobody's Watching  | ג'ניפר לופז | 2:56 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Love of My Life (Arkadi Rmx)  | ג'ניפר לופז | 3:17 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 34:05 |  |  |  |  |  |  |
| Marry Me — מהדורה דיגיטלית> מס' | Marry Me — מהדורה דיגיטלית> שם | Marry Me — מהדורה דיגיטלית> משך | Marry Me — מהדורה דיגיטלית>  | Marry Me — מהדורה דיגיטלית>  | Marry Me — מהדורה דיגיטלית>  | Marry Me — מהדורה דיגיטלית>  | Marry Me — מהדורה דיגיטלית>  | Marry Me — מהדורה דיגיטלית>  | Marry Me — מהדורה דיגיטלית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13. | On My Way (TELYKast Rmx)  | 3:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 37:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| Marry Me — מהדורת טארגט> מס' | Marry Me — מהדורת טארגט> שם | Marry Me — מהדורת טארגט> משך | Marry Me — מהדורת טארגט>  | Marry Me — מהדורת טארגט>  | Marry Me — מהדורת טארגט>  | Marry Me — מהדורת טארגט>  | Marry Me — מהדורת טארגט>  | Marry Me — מהדורת טארגט>  | Marry Me — מהדורת טארגט>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. | After Love (Part 2)  |   |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| צרפת | 4 בפברואר 2022 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • תקליטור | יוניברסל • סוני לטין |  |
| פולין | 4 בפברואר 2022 | תקליטור | סוני מיוזיק |  |
| בריטניה | 4 בפברואר 2022 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית • תקליטור | רלנטלס רקורדס |  |
| ארצות הברית | 4 בפברואר 2022 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית • תקליטור | סוני לטין |  |
| קנדה | 4 בפברואר 2022 | תקליטור | סוני מיוזיק |  |
אקרנס (כדורגל)

אייבתרוטאבנדלאג אקרנס (באיסלנדית: Íþróttabandalag Akraness - "מועדון הספורט אקרנס" או בקיצור ÍA או "אקרנס") הוא מועדון ספורט ומועדון כדורגל איסלנדי מהעיר אקרנס, שבמערב איסלנד. הקבוצה משחקת את משחקי הבית שלה באצטדיון אקרנסוולור שבאקרנס, וצבעי הקבוצה הם שחור וצהוב. המועדון הוא מועדון ספורט גדול באיסלנד שלו קבוצות במגוון ענפים אחרים חוץ מכדורגל, כמו: כדורסל, גולף, רכיבה, התעמלות קרקע, כדורעף, באולינג, קראטה, בדמינטון, שחייה, והרמת משקולות. קבוצת הכדורגל של המועדון נחשבת לאחת הקבוצות הבולטות באיסלנד, כאשר היא השתתפה בליגה המקומית הבכירה כמעט החל מהקמתה, ומאז זכתה ב-18 תוארי אליפות ליגת העל האיסלנדית, ובנוסף זכתה הקבוצה גם ב-9 תוארי גביע מקומיים.
המועדון השתתף בתחרויות האירופיות באופן קבוע בעברו מפאת זכיותיו הרבות באליפויות בזירה המקומית, אולם הצליח לעבור סיבוב נוקאאוט במוקדמות מספר פעמים בודדות בלבד מתוכם.
תארים

אליפות איסלנד: 18
1951, 1953, 1954, 1957, 1958, 1960, 1970, 1974, 1975, 1977, 1983, 1984, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 2001
סגנות (12): 1952, 1955, 1959, 1961, 1963, 1964, 1965, 1969, 1978, 1979, 1985, 1997
הגביע האיסלנדי: 9
1978, 1982, 1983, 1984, 1986, 1993, 1996, 2000, 2003
סגנות (10): 1961, 1963, 1964, 1965, 1969, 1974, 1975, 1976, 1999, 2021
גביע הליגה האיסלנדי: 3
1996, 1999, 2003
הסופר קאפ האיסלנדי: 1
2003
פראם רייקיאוויק

פראם רייקיאוויק (באיסלנדית: Knattspyrnufélagið Fram - "מועדון הכדור של פראם" או בקיצור Fram או "פראם") הוא מועדון ספורט ומועדון כדורגל איסלנדי בעבר מאזור "האווליטי" וכיום מאזור "גרוורהולט" אזורים הסמוכים לעיר רייקיאוויק, שבמערב איסלנד. הקבוצה משחקת את משחקי הבית שלה באצטדיון לאוגולדוסוולר שברייקיאוויק, וצבעי הקבוצה הם כחול ולבן. המועדון הוא מועדון ספורט גדול באיסלנד שלו קבוצות במגוון ענפים אחרים חוץ מכדורגל והבולטות שבהם הן הקבוצות בענפים כדוריד, טייקואנדו וסקי. קבוצת הכדורגל של המועדון היא אחת המקימות של הליגה האיסלנדית המקומית ונוסדה ב-1908 - עם כניסת ענף הכדורגל לאיסלנד, ומאז זכתה סך הכל ב-18 אליפויות הליגה המקומית בכדורגל. את עשרת האליפויות הראשונות שלה לקחה הקבוצה ב-2 עשורים הראשונים להקמת הליגה החל מ-1912 ועד 1925. בהמשך זכתה הקבוצה בעוד 5 אליפויות בתקופה של בין שנות ה-30 המאוחרות ועד שנות ה-70. בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 זכתה הקבוצה בעוד 3 אליפויות (האחרונה שבהם ב-1990). מאז מתנדנדת הקבוצה בין הליגה הראשונה והשנייה וחווה תקופה של חוסר יציבות.
מלבד זאת זכתה הקבוצה ב-8 גביעים מקומיים ו-6 תוארי סופר קאפ איסלנדיים.
תארים

אליפות איסלנד: 18
1913, 1914, 1915, 1916, 1917, 1918, 1921, 1922, 1923, 1925, 1939, 1946, 1947, 1962, 1972, 1986, 1988, 1990
הגביע האיסלנדי: 8
1970, 1973, 1979, 1980, 1985, 1987, 1989, 2013
הסופר קאפ האיסלנדי: 6
1971, 1974, 1981, 1985, 1986, 1989
קצה המחר

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  כל מה שאתה צריך זה להרוג
 בימוי:  דאג לימן 
 הופק בידי:  ארווין סטוף, גריגורי ג'ייקובס 
 תסריט:  ג'ז באטרוורת' (אנ') ג'ון-הנרי באטרוורת' כריסטופר מק'קווארי
 עריכה:  ג'יימס הרברט לורה ג'נינגס
 שחקנים ראשיים:  טום קרוז אמילי בלאנט ביל פקסטון ברנדן גליסון
 מוזיקה:  כריסטוף בק 
 צילום:  דיון ביב
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני לג'נדרי, Village Roadshow Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 במאי 2014
 משך הקרנה:  113 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט דיסטופי, סרט פעולה מדע בדיוני, מדע בדיוני צבאי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 תקציב:  178 מיליון דולר
 הכנסות:  370.5 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   allyouneediskill
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קצה המחר (באנגלית: Edge of Tomorrow) הוא סרט פעולה-מדע בדיוני אמריקאי משנת 2014 בכיכובם של טום קרוז ואמילי בלאנט. הסרט בוים על ידי דאג לימן והוא עיבוד לנובלה היפנית "All You Need Is Kill" מאת הירושי סאקוראזאקה.