stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ימי שריזייה

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1977 (בן 47) Delmas, האיטי 
 מדינה:  האיטי
 מקום מגורים:  פורט-או-פרנס 
 ידוע בשל:  ראש משפחת הפשע G9
 מעסיק:  Haitian National Police 
 
ג'ימי שריזייה (בצרפתית: Jimmy Chérizier נולד בשנת 1976 או 1977), הידוע בכינויו ג'ימי ברביקיו, הוא דמות בולטת בעולם הפשע של האיטי, משמש כמנהיג הפדרציה הפלילית "כוחות המהפכה של משפחת ה-G9 ובעלות הברית" (Fòs Revolisyonè G9 an fanmi e alye), המכונה בקצרה G9 או FRG9. פדרציה זו, הפועלת בעיקר בפורט-או-פרנס, בירת האיטי, מאגדת למעלה מעשר כנופיות שונות. שריזייה, ששירת בעברו כשוטר, נחשב לאחד ממנהיגי הכנופיה החזקים והמשפיעים ביותר במדינה, אחראי למספר רב של אירועי אלימות ומעשי טבח המתרחשים באזור הבירה.
במרץ 2024 הצהיר בפומבי כי כנופיותיו נלחמות כדי להפיל את ראש הממשלה אריאל אנרי ולהשתלט על השלטון בהאיטי.
ראשית חייו

ג'ימי שריזייה נולד בדלמאס, אוסט, אשר ממוקם ברובע פורט-או-פרנס וליד שכונות העוני של לה סאליין, פורט-או-פרנס. הוא היה אחד משמונה ילדים, ואביו נפטר כשהיה בן חמש.
שריזייה היה שוטר במשטרה הלאומית של האיטי לפני שהפך למנהיג כנופיה. השתייך ל "יחידה לשמירה על הסדר" יחידה מיוחדת במשטרה הלאומית של האיטי. לאחר מכן הפך למנהיג כנופיה וביצע מספר מעשי טבח בקנה מידה גדול. בזמן שהיה קצין משטרה, על פי החשד, ביצע את הטבח בלה סליין ב-2018, שבו נהרגו לפחות 71 בני אדם ויותר מ-400 בתים נשרפו. כמו כן, הוא מואשם במעורבות בטבח ב-2017 שבו נהרגו לפחות תשעה בני אדם,  ובטבח בל-אייר ב-2019. בדצמבר 2018, הוא פוטר על ידי המשטרה הלאומית של האיטי.
מנהיג משפחת הפשע G9

שריזייה הוא מנהיג כוחות המהפכה של משפחת G9 ובעלות הברית פדרציה של כנופיות אשר במקור הורכבה מתשע כנופיות, אך מאז גדלה לכלול יותר מתריסר. הוא מכנה את עצמו מנהיגה של "מהפכה מזוינת". הקמת ה-G9 הוכרזה רשמית על ידיו בסרטון באתר יוטיוב ב-10 ביוני 2020, זמן קצר לאחר הטבח בפורט-או-פרנס במאי 2020. ה-G9 תואר כאחת מכ-95 כנופיות שנאבקות על עליונות בפורט-או-פרנס . שהמעוז שלה הוא הקומונה של דלמאס, אוסט, ונכון ליולי 2021 היא שלטה במארטיסנט, וילג' דה דיו, גראנדה רבין, בל אייר, סיטה סוליי, פורט דימנצ'ה, ואזורים רבים אחרים בפורט-או- נסיך. אזורים אלה נותנים ל-G9 אחיזה על מרכז פורט-או-פרנס, כמו גם נקודות גישה צפוניות ודרומיות לאזור המטרופוליני שלו, המאפשרות ל-G9 לבודד את פורט-או-פרנס משאר האיטי לפי רצונם.
ב-12 במאי 2021, על פי הדיווחים, נפצע במהלך קרב יריות עם כנופיה יריבה. ארגון רופאים ללא גבולות במארטיסנט, פורט-או-פרנס, הכחיש את השמועות כי קיבל טיפול רפואי במתקן הארגון.
מנהיג משפחת הפשע G9 > מעשי טבח

ה-G9 היה אחראי לכאורה למספר רב של מעשי טבח של אזרחים בהאיטי, כולל הטבח ב-24–27 במאי 2020 ברחבי שכונות שונות ברחבי פורט-או-פרנס שבו נהרגו 6 עד 34 בני אדם, הטבח באוגוסט-ספטמבר 2020 שהותיר 22 הרוגים, והטבח באפריל 2021 שנבע מניסיון השתלטות על בל אייר בפורט-או-פרנס.  ה-National Human Rights Defense Network (RNDDH), קבוצת זכויות אדם שבסיסה בהאיטי, דיווחה על הטבח בשנים 2020–21 בבל אייר שביצע ה-G9 שירה והרג 81 בני אדם (36 בני אדם מאוגוסט עד דצמבר 2020 ו-45 בני אדם ממרץ עד מאי 2021) והותיר 18 נעדרים, והטבח בסיטה סוליי מינואר עד מאי 2021 שביצע ה-G9 שירה והרג 44 בני אדם והותיר שבעה נעדרים. ארגוני זכויות אדם וקורבנות תיארו את הטקטיקות של ה-G9 הכוללות הרג אקראי של אזרחים, אונס שיטתי, ביזה והצתת כפרים, חטיפה וביתור.
מנהיג משפחת הפשע G9 > מערכת היחסים עם הנשיא ז'ובנל מואיז

ה-G9 תואר בעבר כבעל ברית עם הנשיא לשעבר ז'ובנל מואיז וחופשי מהעמדה לדין כל עוד הם שומרים על שקט תעשייתי ברחובות. בחקירת הטבח בבל אייר 2020–21 והטבח בסיטה סוליי ב-2021, RNDDH דיווחה כי שוטרי המשטרה הלאומית של האיטי לא התערבו במעשי הטבח לאחר שלא קיבלו פקודות מהממונים ולא הגישו דו"חות משטרתיים על עדויות עדים, וכי בית המשפט. הרשויות טענו שלא קיבלו תלונות מאף קורבנות טבח. RNDDH גם ציינו כי קיבלו דיווחים לפיהם נעשה שימוש בציוד משטרתי לביצוע מעשי הטבח. כמה מהאיטיים טוענים שהנשיא ז'ובנל מואיז היה אחראי למעשי הטבח, תוך שימוש בכנופיה של שריזייה כדי לדכא מתנגדי ממשלה.
בשבועות שקדמו רצח ז'ובנל מואיז, האו"ם תיאר את אלימות הכנופיות כשיאה ב"רמות חסרות תקדים", ואלימות הכנופיות גרמה ליציאה המונית של כמה אלפי אנשים מפורט-או-פרנס. ב-23 ביוני 2021 הצהיר שריזייה בהצהרה כי כנופיות G9 תוביל מהפכה מזוינת נגד האליטות העסקיות והפוליטיות של האיטי, ותיאר את ה-G9 כממלא את החלל שהותירה חולשת הממשלה ותפקידה לחלץ את האיטי מהאופוזיציה, הממשלה והבורגנות האיטיית". הוא נתן הצהרה זו לכלי תקשורת מקומיים מוקפים בחברי כנופיה המחזיקים מצ'טות ורובים, וההצהרה פורסמה ביוטיוב. שריזייה דרש בפומבי את התפטרותו של מואיז מתפקידו שבוע לפני הרצח, וקרא ל"דיאלוג לאומי" כדי להגדיר מחדש את המדינה. לאחר ההתנקשות, שריזייה התאבל בפומבי על מואיז, כולל הובלת קהל של יותר מ-1,000 מפגינים שקראו לצדק נגד העבריינים.
מנהיג משפחת הפשע G9 > מלחמת כנופיות ב-2022

החל מיולי 2022, ה-G9 השתתף במלחמת כנופיות עם כנופיית היריבה "G-Pèp" על השליטה בפורט-או-פרנס. מלחמת הכנופיות בפורט-או-פרנס ב-2022 הביאה למותם של לפחות 50 בני אדם.
ב-12 בספטמבר 2022, במהלך המחסור בדלק חלק מהמשבר בהאיטי 2022, תפס ה-G9 את השליטה במסוף הגז הראשי בפורט-או-פרנס ואחד ממסופי הדלק הראשיים של האיטי. ה-G9 חסם את הגישה למסוף, צמצם את אספקת הדלק של כ-10 מיליון ליטרים של סולר ובנזין ויותר מ-800,000 ליטרים של נפט לשאר המדינה. החסימה גרמה לסגירת תחנות דלק ובתי ספר, לבתי חולים לצמצם שירותים עקב הפעלת חשמל מוגבל, ולבנקים וחנויות מכולת לפעול בלוח זמנים מוגבל.
שריזייה דרש תחילה את התפטרותו של הנשיא וראש הממשלה אריאל אנרי כתנאי לסיום המצור. אולם לאחר שאריאל אנרי ביקש סיוע צבאי זר כדי לסיים את המצור, שריזייה שינה את תנאיו לחנינה על צווי מעצר שהונפקו על פשעים שבוצעו לכאורה על ידי עצמו וחברי G9 אחרים.  בראיון אמר ז'אן רבל דורצ'נט מהוועדה הלאומית לפירוק נשק, פירוק ושילוב מחדש של ממשלת האיטי (CNDDR) כי גם ה-G9 דרש עמדות ממשלתיות בתוך הקבינט של אריאל הנרי.  לאחר משא ומתן עם הנרי, ה-G9 סיים את המצור בנובמבר.
מנהיג משפחת הפשע G9 > שחרור האסירים והשתלטות הכנופיות על המדינה

במרץ 2024, לקח אחריות על התקפות על בתי הכלא ושחרורם של למעלה מ-3,000 פושעים מסוכנים משני בתי הכלא הגדולים בהאיטי והרג כתריסר בני אדם. פרנסיסקו אוריבה, אחד העצורים הבודדים שבחרו שלא לצאת מהכלא, טען בסרטון שפורסם ברשתות החברתיות כי "הם טובחים באנשים ללא הבחנה בתוך התאים". בעקבות התקפות הכלא הסתערה על נמל התעופה הבינלאומי טוסאן לוברטור בפורט-או-פרנס, אשר נהדפה על ידי האבטחה. שריזייההצהיר כי המטרה היא ללכוד את מפקד המשטרה ושרי הממשלה של האיטי ולמנוע את חזרתו של ראש הממשלה אריאל אנרי למדינה.
סוכנות הידיעות AP דיווחה כי משפחת G9 וכנופיות קשורות שלטו בכ-80% מעיר הבירה ופתחו בהתקפות מתואמות על "יעדים בלתי מתקבלים על הדעת כמו הבנק המרכזי". מצב חירום הוכרז ב-3 במרץ
שריזייה ציטט את הרודן האיטי לשעבר פרנסואה דובלייה כהשראה.
סנקציות

ב-10 בדצמבר 2020, משרד האוצר של ארצות הברית הטיל סנקציות על שריזייה ושני בכירים בממשלת האיטי שסיפקו לכאורה ציוד משטרה, אקדחים וכלי רכב למעשי טבח נגד העם האיטי.
ב-21 באוקטובר 2022, מועצת הביטחון של האו"ם הטילה פה אחד את הסנקציות הראשונות שלה על האיטי מזה חמש שנים (החלטה 2653), וקבעה איסור נסיעה לשנה אחת, הקפאת נכסים ואמברגו נשק על ג'ימי שריזייה ועל אנשים או ישויות אחרים שהוגדרו על ידי ארגון חדש. הוקמה ועדת סנקציות של מועצת הביטחון.
שריזייה הכחיש כי הכינוי שלו ג'ימי ברביקיו בא מהאשמות על כך שהצית אנשים. במקום זאת, הוא אומר שזה היה בגלל שאמו הייתה מוכרת ברחוב עוף מטוגן.
גל נושא

אותות AM ו-FM מאופננים בגל נושא
הגל הנושא באדום ואות המידע בכחול
האות המאופנן בירוק
גל נושא הוא שם לגל, לרוב אות סינוסי בתדר גבוה יחסית, שעליו מאופנן אות המידע שלרוב מכיל תדרים נמוכים יחסית לגל הנושא. המידע המשודר על הגל הנושא מגיע אל המקלט ומפוענח שם. על מנת לחלץ את האות המקורי מהגל הנקלט, דרוש תהליך ההפוך לתהליך האפנון, אשר מכונה גילוי או מיצוי (Demodulation).
הטכניקה של שיטת הגל הנושא מאפשרת לשדר למרחקים ארוכים אותות כגון טלוויזיה, טלפון, רדיו ונתונים דיגיטליים.
גל הנושא יכול להיות באמצעות גלים אלקטרומגנטיים מסוגים שונים:
גלי רדיו – בשידורי רדיו, טלוויזיה ואינטרנט אלחוטי.
אור – בתקשורת אופטית (למשל, בסיבים האופטיים המרכיבים את קווי הטלפון הבין-יבשתיים).
לכל גל נושא תדר משלו, ולרוב תדר זה הוא המאפיין העיקרי בעת שידור או מסירת האות, ותדר זה מאפשר לתחנה המקבלת את האות או קולטת את האות, לאתר את האות הזה ולבחור את האות הרצוי לה.
ריבוב הוא צירוף של שני אותות או יותר משני ערוצים או יותר ושידורו במדיום פלט יחיד.
תהליך זה מאפשר שידור של מספר אותות נפרדים דרך ערוץ תקשורת אחד.
הרכיב שמבצע את פעולת הריבוב קרוי מרבב.
שימוש

השימושים הנפוצים ביותר בגל נושא הם אפנון AM ואפנון FM. ולמעשה תדרי תחנות הרדיו שאנו מכוונים אליהם הם הגל הנושא, והשידור הוא אות המידע שאותו מאפננים.
שיטות אפנון חדשות כמו ספקטרום מרוח או ב-CDMA לא משתמשים בגל נושא סינוסי פשוט אלא מאפננים את אותות המידע בסדרת מורכבת יותר של אותות.
שימוש בגל נושא בתקשורת אלחוטית נעשה מהסיבות הבאות:
הפרדה בין תחנות: אות האינפורמציה הוא בתחום תדירות קבוע ועל ידי שימוש בגל נושא נפרד לכל תחנה ניתן לשדר בו זמנית באוויר מספר תחנות בתדרים שונים (גלי-נושא שונים). המקלט יבחר את הגל נושא הרצוי (בחירת התחנה) ויפיק ממנו את האינפורמציה (אות השמע).
שיפור יכולת השידור: אות האינפורמציה הוא בדרך כלל בתדר נמוך. אם היה משודר ישירות היה מחייב אנטנות גדולות והיה סובל מטווח קליטה קצר. אפנון האות על גל נושא בתדר גבוה ושידור הגל הנושא מאפשר שימוש באנטנות בגודל סביר.
ריבוב ערוצים: אפנון אותות שונים על גלי נושא שונים מאפשר שידור של מספר רב של אותות בו זמנית באמצעות אותו התווך (לדוגמה שידור אלחוטי של מספר תחנות רדיו בתדרים שונים)
את אות הגל הנושא מייצר בדרך כלל מתנד מקומי המיוצב על ידי גביש קריסטלי.
ראו גם

אפנון
הערות שוליים

1 2 3  פרידמן, א. (1984). לכסיקון המחשב. תל אביב: ספריית אנשים ומחשבים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284879205171  BnF: cb13335074g (data)  GND: 4185814-1  LCCN: sh85020472
גל מרובע

גל ריבועי הוא אות מחזורי לא סינוסואידי, בו האמפליטודה הזמנית נעה בתדר קבוע בין שני ערכים בדידים וקבועים, כאשר בכל מחזור של הגל האמפליטודה תהיה במהלך חצי מהמחזור בערך אחד וחצי מהמחזור בערך השני (מחזור פעולה של 50%). לכן זהו מקרה פרטי של רכבת פולסים בה אין אילוץ כזה על היחס בין משכי הזמן של שני הערכים.
אות סינוסואידי, אות ריבועי, אות משולש ואות גל־שן־מסור.
במערכת אידיאלית, המעבר בין הערכים הוא מיידי ללא תופעות מעבר. מכיוון שדבר זה אינו אפשרי במערכות פיזיקליות, מתייחסים לאות שבו זמן תופעות המעבר קטן בכמה סדרי גודל מהזמן היציב בשני הערכים הקבועים כאות ריבועי.
גלים ריבועיים משמשים לעיתים קרובות באלקטרוניקה דיגיטלית ובעיבוד אותות דיגיטליים, שכן הם מציגים מקרה מנוון של מערכת בינארית ושל מעגלי מיתוג.
הגדרה

ניתן להגדיר גל ריבועי בעל זמן מחזור  T ואמפליטודה  A בעזרת שימוש בפונקציית הסימן:  x(t)=A\cdot sign[\sin({\frac {2\pi t}{T}})]=A\cdot sign[\sin(2\pi ft)] כאשר  f={\frac {1}{T}} הוא תדר הגל.
דרך נוספת בה ניתן להגדיר את הגל הריבועי היא בעזרת שימוש בפונקציית המדרגה של הביסייד:  x(t)=2\sum _{n=-\infty }^{\infty }[u({\frac {t}{T}}-n)-u({\frac {t}{T}}-n-{\frac {1}{2}})]-1, הפעם האמפליטודה היא  A=1.
אנליזת פורייה

מכיוון שהאות מחזורי בזמן T ומקיים את התנאי  x(t)\in {\mathcal {L}}^{2}[-{\frac {T}{2}},{\frac {T}{2}}], ניתן לייצג אותו במדויק על ידי טור פורייה, כסכום אינסופי של אותות סינוסואידים:
x(t)={\frac {4}{\pi }}\sum _{k=1}^{\infty }{\frac {\sin(2\pi (2k-1)ft)}{2k-1}}={\frac {4}{\pi }}(\sin(\omega t)+{\frac {1}{3}}\sin(3\omega t)+{\frac {1}{5}}\sin(5\omega t)+\cdots ), כאשר התדירות מסומנת על ידי  \omega =2\pi f={\frac {2\pi }{T}}. קיטום הטור האינסופי לטור סופי של N איברים מציג קירוב אשר מדגים היטב את תופעת גיבס.
מכיוון שהתמרת פורייה היא ליניארית והתמרת הסינוס פשוטה מאוד:  {\mathcal {F}}[sin(\omega _{0}t)](f)=-i\pi (\delta (f-\omega _{0})-\delta (f-\omega _{0})), כש \delta (f) היא פונקציית דלתא של דיראק, נוכל לחשב את התמרת פורייה של הגל הריבועי כהתמרת טור פורייה שלו:  {\mathcal {F}}[x](f)={\frac {4}{\pi }}\sum _{k=1}^{\infty }[{\frac {{\mathcal {F}}[\sin({\frac {2\pi (2k-1)}{T}}t)]}{2k-1}}]=-4i\sum _{k=1}^{\infty }[{\frac {\delta (f-{\frac {2\pi (2k-1)}{T}})-\delta (f+{\frac {2\pi (2k-1)}{T}})}{2k-1}}].
ניתן לראות כי ההתמרה היא רכבת הלמים הדועכת ככל שמתרחקים מתדר האפס.
הערות שוליים

↑  Eric W. Weisstein, Square Wave, mathworld.wolfram.com (באנגלית)
טור פורייה של גל ריבועי בעל מספר איברים גדל, מדגים את תופעת גיבס ב"אזניים" שנוצרות בקצוות הגל הריבועי.
גלריית קורקורן לאמנות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות
 על שם:  William Wilson Corcoran 
 כתובת:  500 17th St NW, Washington, DC 20006 
 מיקום:  וושינגטון די. סי. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1869
 תאריך פתיחה רשמי:  1896 
 תאריך פירוק:  2014 
 אדריכל:  ארנסט פלאג 
 קואורדינטות:  38°53′45″N 77°02′24″W﻿ / ﻿38.895851°N 77.039879°W﻿ / 38.895851; -77.039879
 www.corcoran.org/home
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) גלריית קורקורן לאמנות(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) גלריית קורקורן לאמנות
 
גלריית קורקורן לאמנות (באנגלית: Corcoran Gallery of Art) הייתה המוזיאון הפרטי הגדול ביותר לאמנות בוושינגטון, ארצות הברית.
היסטוריה

מוזיאון קורקורן היה המוזיאון הוותיק ביותר לאמנות בוושינגטון. הוא נוסד בשנת 1869 על ידי ויליאם וילסון קורקורן, ממייסדי בנק ריגס. המוזיאון היה גלריית האמנות הראשונה בארצות הברית.
בניין המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל ארנסט פלאג.
ב-2014, לאחר עשורים של בעיות כלכליות, בחרו נאמניו של המוזיאון לסיים את פעילותו. המכללה, הבניין וההון הנותר ניתנו לאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. אוסף 17,000 יצירות אמנות בשווי 2 מיליארד דולר נתרם לגלריה הלאומית לאמנות.
מוצגים

המוצגים הקבועים של המוזיאון כללו עבודות של אז'ן דלקרואה, אדגר דגה, קלוד מונה, רמברנדט, פבלו פיקאסו, פייר-אוגוסט רנואר, אנדי וורהול ואחרים.
גלאוקוכרואיט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  CaMn+2SiO4
 מערך קריסטלוגרפי:  אורתורומבי
 צורת הגביש:  בדרך כלל גרגרי או מסה חסרת צורה. הגבישים פריזמתיים ארוכים אינם מפותחים וגודלם עד 1 ס"מ. בדרך כלל בנפרד או במקבצים עמודיים.
 צבע:  ירוק, חום, אפור כחלחל, ורדרד ולבן.
 ברק:  זגוגי ודמוי שרף
 שקיפות:  שקוף למחצה
 פצילות:  בלתי מובחנת
 שבירה:  דמוי קונכייה
 קשיות:  6 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.4
 שרטוט:  לבן
 מידע נוסף:  גבישים תאומים נפוצים בדרך כלל בזוגות, ולעיתים רחוקות בשלישיות.
 מינרלים נלווים:  וילמיט, אנדרדיט, הרדיסטוניט, טפרואיט, דיופסיד, קלציט, פרנקליניט, וזינקיט
 
איור 1: המבנה של תא היחידה של האוליבין במבט לאורך ציר a. אטומי החמצן באדום, הצורן בוורוד, המנגן והסידן בכחול. היטל של תא היחידה משורטט כמלבן שחור
גלאוקוכרואיט הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) השייך לקבוצת האוליבין.
תכונות

נוסחת המבנה הכימי של גלאוקוכרואיט טהור היא CaMn+2SiO4. הגלאוקוכרואיט כמעט ואינו יוצר תמיסה מוצקה (שורה איזומורפית, כלומר תרכובות דומות בהרכבן) עם מינרלים אחרים. מחקר שנערך ב-1987 הוכיח כי יש מעט מאוד תמיסה מוצקה בין הגלאוקוכרואיט והטפרואיט (Mn2 SiO4), אף הוא חבר בקבוצת האוליבין. כמו כן יש מעט החלפות של קטיון המנגן במגנזיום, ברזל או אבץ.
כמו שאר המינרלים בקבוצת האוליבין, הגלאוקוכרואיט מתגבש במערכת האורתורומבית (חבורת סימטריות מרחבית Pbnm) כפי שמוצג באיור 1. היונים של המנגן מצויים באתר M1 והיונים של הסידן באתר M2. תא היחידה גדול יותר מתא היחידה של האוליבין נטול הסידן, הטפרואיט, והפרמטרים שלו הם: Å‏a=4.92 ‏, b=11.19Å‏, c=6.51Å.
הגלאוקוכרואיט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים גרגריים או חסרי צורה. הגבישים פריזמתיים ארוכים, אינם מפותחים, וגודלם עד 1 ס"מ, בדרך כלל בנפרד או במקבצים עמודיים. גבישים תאומים נפוצים בדרך כלל בזוגות, ולעיתים רחוקות בשלישיות. הקשיות של המינרל בינונית, 6 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא 3.4.
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדם השבירה של הגלאוקוכרואיט נע בין 1.68 ל-1.73. צבעם של גבישי הגלאוקוכרואיט הוא בדרך כלל ירוק, אפור כחלחל, ורדרד או לבן, ובגושים גדולים חום. במקצת הדגימות נתגלה "אפקט האלכסנדריט" (שינוי צבע כתלות בסוג האור המוטל על המינרל).
המינרל נתגלה לראשונה ב-1899 במכרה פרנקלין, במחוז ססקס (Sussex) שבניו ג'רזי שבארצות הברית על ידי צמד הגאולוגים האמריקנים סמואל פנפילד (Samuel Lewis Penfield) וצ'ארלס וורן (Charles Hyde Warren). מקור שם המינרל מיוונית, צרוף של המילים "כחול-ירוק" ו"צבע", רמז לגוון של דגימות המינרלים הראשונות. הדגימה המקורית שנתנה את השם למינרל מצויה כיום באוניברסיטת ייל.
מקור ותפוצה

הגלאוקוכרואיט נוצר באבני גיר המכילות מינרלי מנגן שעברו התמרה (כך בפרנקלין ובקורומן בדרום אפריקה); בסלעי סקארן במגע בין דיאבז לשיש (כך בערוץ אנאקיט ברוסיה)
גלאוקוכרואיט הוא מינרל נדיר מאוד, ועד היום הוא אותר בשישה מקומות בלבד בעולם. המקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא גלאוקוכרואיט כוללים את מכרה פרנקלין, במחוז סאסקס (אנ') שבניו ג'רזי שבארצות הברית (המקום שבו נתגלה המינרל לראשונה), מקום בו המינרל מצוי בשפע, אך בניגוד למינרלים רבים אחרים מפרנקלין, הוא אינו מצוי כלל בגבעת סטרלינג (Sterling Hill) הסמוכה; במכרה וסלס (Wessels) במחוז הכף בדרום אפריקה; סמוך לערוץ אנאקיט בשפך הנהר טונגוסקה תחתונה במרכז סיביר שברוסיה ובמכרה קומבאט (Kombat)‏, 49 ק"מ מצואמב שבנמיביה.
הערות שוליים

↑  כך על פי אתר Mindat. עם זאת על פי אתר Mineral Galleries לא תמיד נוהגים לכלול את המינרלים המכילים סידן בקבוצת האוליבין.
↑  Peter B. Leavens, Pete Dunn, Donald Burt, Glaucochroite (olivine, CaMnSiO) from Franklin, New Jersey: Its composition, occurrence, and formation", American Mineralogist, Volume 72, pages 423-428, 1987
↑  אתר Mindat
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
ג'רג' קאלדור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במרץ 1900 טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 פטירה:  18 בינואר 1958 (בגיל 57) יוז'פווארוש (רובע 8), הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הציבורי החדש בבודפשט 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג 
 שפות היצירה:  הונגרית, גרמנית 
 בן או בת זוג:  ורה צ'ילאג (1947–1958) 
 
ג'רג' קאלדור (במקור קוֹֹהְן (כהן), בהונגרית: Káldor György; בודפשט, 10 במרץ 1900 – בודפשט, 18 בינואר 1958) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, לקטור, איש מנגנון של המפלגה הקומוניסטית.
ביוגרפיה

ג'רג' קאלדור נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף קלדור (קוהן) (1858–1916) בעל חנות לחפצים משומשים במשכון, ואחר כך סוכן חפצי מלאכת יד ושל אילונה פוקס (1867–1938). כסטודנט צעיר השתתף בתנועת הסטודנטים השמאלנית ונאלץ להגר לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. הוא היה חבר בחוג יום ראשון. תחילה גר בווינה ואחר כך בהיידלברג, שם סיים את לימודיו באוניברסיטה. בשנת 1925 התיישב שוב בווינה, שם היה כתב של העיתון "רוטה פאנה" (Rote Fahne). בשנה שלאחר מכן שב להונגריה והחל לעבוד ביומון בשפה הגרמנית פסטר לויד כעורך דסק מדיניות חוץ וכן ככותב את מאמרי המערכת. בערך בתקופה זו עסק בעיקר בהקשרים של הכלכלה והפוליטיקה הבינלאומית ומאמריו הופיעו בכתב העת "מאות" (Századok) של "החברה ההיסטורית ההונגרית". הוא גויס לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) לפלוגת עונשין בשנת 1942 ונשלח לחזית המזרחית, לחזית מול ברית המועצות, שם נפל בשבי הסובייטי. אחרי מלחמת העולם השנייה קאלדור עמד בראש מחלקת החוץ של הרדיו ההונגרי ואחר כך מונה לעורך "משרד הטלגרף ההונגרי" שהוא סוכנות הידיעות ההונגרית הממשלתית. בשנת 1947 התחתן עם המעצבת הגרפית ורה צ'ילאג, שהתאלמנה מבעלה הראשון ג'רג' באלינט שנרצח בשואה. הוא נעצר בשנת 1950 באשמה מפוברקת והורשע במשפט ראווה. נידון לחמש שנות מאסר, אך שוחרר בשנת 1955 ועבד כלקטור עד מותו בשנת 1958.
אשתו הראשונה הייתה מריה ריטר, בתם של אדולף ריטר ושל צציליה דויטש, אותה נשא לאישה ב-25 במרץ 1926 בבודפשט. היא כנראה נספתה בשואה.
עבודתו העיקרית

פולין של היום (בודפשט, 1948)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית. אגנש קניירש. בודפשט, 1967, עמוד 840
פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, 1939–2002, אגודת הספרנים והארכיונים ההונגרים.
ג'רג' קאלדור בבסיס הנתונים של המוזיאון הספרותי פטפי.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári születési akv. 742/1900. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 156/1958. folyószáma alatt".
↑  "ג'רג' קאלדור נפטר". פורסם ביומון (Magyar Nemzet (napilap), 1938–2018) (בהונגרית). 1958-01-19. p. 6.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 460/1890. folyószáma alatt".
↑  Uj Lexikon. IV. köt. Budapest, 1936. 1989. p.
↑  "Házasságkötési bejegyzése Ritter Máriával a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 183/1926. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7984 3676  VIAF: 15155936   WorldCat (עם VIAF): 15155936
גאיוס קיסר

| --- | --- |

גאיוס קיסר, פסל ראשו באוסף המוזיאון הבריטי
 לידה:  20 לפנה״ס רומא העתיקה 
 פטירה:  21 בפברואר 4 (בגיל 23 בערך) ליקיה, טורקיה 
 שם לידה:  Gaius Vipsanius Agrippa
 מדינה:  רומא העתיקה 
 מקום קבורה:  מאוזוליאום אוגוסטוס 
 בן או בת זוג:  ליווילה 
 
אחד מתבליטי השיש של אנדרטת הזיכרון לגאיוס קיסר בלימירה, ליקיה; אוסף המוזיאון הארכאולוגי באנטליה, טורקיה
גאיוס יוליוס קיסר ויפסניאנוס (Gaius Julius Caesar Vipsanianus; ‏20 לפנה"ס –  21 בפברואר 4) היה אציל רומאי מהשושלת היוליו-קלאודית.
תולדות חייו

גאיוס היה בנם של המצביא הבכיר ביותר של אוגוסטוס, מרקוס ויפסניוס אגריפה, ובתו של אוגוסטוס יוליה.
בשנת 17 לפנה"ס הוא אומץ יחד עם אחיו הצעיר לוקיוס קיסר על ידי סבו, אוגוסטוס קיסר, שרצה לטפח את שני הילדים כיורשיו. גאיוס קיבל את התואר "נסיך הנעורים" (לטינית: principes iuventutis) ובשנת 5 לפנה"ס מונה לקונסול.
בשנת 2 לפנה"ס נשלח למזרח האימפריה כדי לפתור את הסכסוך עם האימפריה הפרתית, שנסוב על שאלת השליטה בארמניה. כמו כן רצה אוגוסטוס בשליחות זו להציג לשליטי המזרח את נכדו, שאותו הועיד כיורשו המיועד. גאיוס הצליח לבסס יחסי ידידות עם המלך הפרתי פראטאקס, ואחרי מותו של מלך ארמניה טיגרנס הרביעי הוא הצליח להמליך את אריובארזאנס השלישי הפרו-רומאי, אולם זה לא היה מקובל על הסיעה הפרו-פרתית בארמניה.
בעת שליחותו במזרח, בשעה שנפגש עם מפקדו הפרתי של המבצר ארטגירה בשנת 2 לספירה, נדקר גאיוס על ידי אחד ממארחיו. הפציעה שברה את רוחו, הוא ויתר על כל תאריו וביקש להישאר כאזרח פשוט באסיה. אוגוסטוס הפעיל עליו לחץ לחזור לרומא, אולם גאיוס מת בשנת 4 בעיר לימירה שבליקיה. עם מותו נאלץ אוגוסטוס לקרוא לטיבריוס לחזור מפרישתו, ובלית ברירה אימץ אותו כיורשו.
גאיוס נישא לקרובת משפחתו ליווילה, בתם של דרוסוס ואנטוניה הצעירה, בשנת 1 לפנה"ס. לזוג לא היו ילדים.
גאיוס קיסר בספרות ובתרבות הפופולרית

רוברט גרייבס, אני, קלאודיוס (1934); תרגומים לעברית: נפתלי גולן, הוצאת מסדה, 1950; אביעד שטיר, ספרי עליית הגג, 2010.
שרידי אנדרטת הזיכרון של גאיוס קיסר בלימירה, דרום טורקיה
גן הקבר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קבר ישו, חלקת קבורה 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°47′02″N 35°13′49″E﻿ / ﻿31.783957°N 35.230147°E﻿ / 31.783957; 35.230147
 www.gardentomb.org
 he
 
הקבר
אולם הקבורה
הגן
גבעת הגולגולתא על פי זיהויו של גורדון
נקודת הסבר לקבוצות
פינה בגן
גַן הַקֶבֶר (תרגום משובש שהשתרש של שם האתר באנגלית Garden Tomb – למעשה היה צריך להיקרא קֶבֶר הַגַן) הוא אתר בצפון מזרחה של ירושלים, המזוהה על ידי הפרוטסטנטים כמקום קבורתו של ישו. האתר נמצא כמה עשרות מטרים מצפון לחומת העיר העתיקה, בתחומי המע"ר של מזרח ירושלים.
תיאור קבורתו של ישו בברית החדשה

בבשורה על-פי יוחנן, פרק 19 פסוקים 38-42 מתואר:
"וְאַחַר בָּא יוֹסֵף הָרָמָתִי וְהוּא תַּלְמִיד יֵשׁוּעַ בַּסֵּתֶר מִפְּנֵי הַיְּהוּדִים וַיִּשְׁאַל מֵאֵת פִּילָטוֹס אֲשֶׁר יִתְּנֵהוּ לָשֵׂאת אֶת־גוּפַת יֵשׁוּעַ וַיַּנַּח לוֹ פִּילָטוֹס וַיָּבֹא וַיִּשָּׂא אֶת־גוּפַת יֵשׁוּעַ׃ וַיָּבֹא גַּם־נַקְדִּימוֹן אֲשֶׁר בָּא־לְפָנִים בַּלַּיְלָה אֶל־יֵשׁוּעַ וַיָּבֵא תַעֲרֹבֶת מֹר־וַאֲהָלוֹת כְּמֵאָה לִיטְרִין׃ וַיִּקְחוּ אֶת־גּוּפַת יֵשׁוּעַ וַיְחַתְּלוּהָ בְתַכְרִיכִין עִם־הַבְּשָׂמִים כְּמִנְהַג הַיְּהוּדִים לִקְבֹר אֶת־מֵתֵיהֶם׃ וּבַמָּקוֹם אֲשֶׁר נִצְלַב הָיָה גָן וּבַגָּן קֶבֶר חָדָשׁ אֲשֶׁר לֹא־הֻנַּח בּוֹ מֵת עַד־הֵנָּה׃ שָׁם שָׂמוּ אֶת־יֵשׁוּעַ כִּי־עֶרֶב שַׁבָּת הָיָה לַיְּהוּדִים וְהַקֶּבֶר קָרוֹב."
זיהוי אתר הקבר

ישו נקבר על פי המסורת מחוץ לגבולות ירושלים (מחוץ לחומה השנייה המתוארת אצל יוספוס פלביוס).
המקום המסורתי בו נקבר ישו זוהה במאה הרביעית על ידי הלנה, אמו של הקיסר קונסטנטינוס, שהפך את הנצרות לדת האימפריה הרומית. הלנה הקימה באתר שזיהתה את כנסיית הקבר (כיום ברובע הנוצרי בעיר העתיקה של ירושלים). כנסיית הקבר מקובלת כיום כמעט על כל הזרמים הנוצריים כמקום קבורתו של ישו, פרט למספר זרמים פרוטסטנטיים.
לטענת הפרוטסטנטים כנסיית הקבר אינה מתאימה לתיאורים בברית החדשה המתארים גבעה וגן. אם כי ייתכן והסיבה לכך שהפרוטסטנטים מצאו להם מקום חלופי לקברו של ישו נעוצה בסיבה פוליטית ולאו דווקא תאולוגית, והיא העובדה כי כשנוסדה הכנסייה הפרוטסטנטית במאה ה-16 הייתה כבר כנסיית הקבר מחולקת בין עדות נוצריות שונות ולא הייתה לפרוטסטנטים כל אפשרות לזכות בבעלות על שום חלק בכנסייה.
את האתר החלופי לקברו של ישו זיהה ב-1883 הגנרל צ'ארלס גורדון ולכן המקום מוכר גם בכינוי "הגולגולתא של גורדון" או "Gordon's Calvary". גורדון זיהה את הגבעה המצוייה מול שער שכם, מחוץ לחומות העיר העתיקה, עם גבעת הגולגולתא. הסיבה לכך נעוצה במראה הגבעה מכיוון שער שכם שהמערות החצובות בה העניקו לה מראה המזכיר גולגולת, ובעובדה כי ב-1867 נמצאה במקום מערת קבורה שתוארכה בטעות לימי בית שני.
ברטה ספפורד וסטר, בת למייסדי המושבה האמריקאית בירושלים, תיארה בספרה "ירושלים שלנו" כיצד גורדון זיהה את האתר עם גולגולתא:
מאוחר יותר נתגלו קברים נוספים בחצר מנזר מנזר סנט אטיין, הגובל בגן הקבר מצפון. גם הקברים הללו תוארכו תחילה לתקופת בית שני, אם כי מחקר מודרני, שנערך בשנות השבעים על ידי גבי ברקאי, עמוס קלונר ועמי מזר, מתארך אותם מעבר לכל ספק לתקופת בית ראשון, מאות שנים לפני תקופתו של ישו. האתר נרכש על ידי הפרוטסטנטים ב-1894 ומאז הוא משמש להם כאתר עלייה לרגל.