stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסטין סקוט
ביוגרפיה

סקוט נולד בשלהי 1969 באוגוסטה שבג'ורג'יה. אביו, ג'ים, הוא אורתופד ואמו, בקי, היא מורה במערכת בתי הספר הציבוריים של ג'ורג'יה. סקוט השלים את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת ג'ורג'יה עם תואר ראשון בניהול סיכונים וביטוח. הוא נשיא החברה באחריות מוגבלת "סאות'רן גרופ" (Southern Group), ושותף בחברה "לוקט סטיישן".
בגיל 26 נבחר לראשונה אל בית הנבחרים של ג'ורג'יה כנציג מחוז הבחירה ה-165. במהלך כהונתו בבית הנבחרים המדינתי היה יושב ראש הוועדה לענייני ממשל, והיה חבר בוועדות ההקצבות, הכללים, והמיסוי, שם היה יו"ר ועדת המשנה למדיניות ציבורית. ב-2001 היה סקוט לרפובליקני הראשון בבית הנבחרים של ג'ורג'יה ששיתף פעולה עם המפלגה הדמוקרטית למען השמטת דגל הקרב של קונפדרציית המדינה של אמריקה מדגל ג'ורג'יה.
סקוט תכנן במקור להתמודד לתפקיד מושל ג'ורג'יה, והכריז על מסע הבחירות שלו למשרה זו בינואר 2009. הוא זכה לתשומת לב לאומית על שצעד למעלה מאלף מייל ברחבי ג'ורג'יה במסגרת מסע הבחירות. הוא הציג הצעת חוק לביטול האגרה על כביש 400 המדינתי, והוביל את הלחץ הציבורי שהופעל על התובע הכללי של ג'ורג'יה ת'רברט בייקר בדרישה להגיש תובענה ייצוגית נגד הממשלה הפדרלית של ארצות הברית בשל חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. באפריל 2010 פרש סקוט ממסע הבחירות לתפקיד המושל, ובמקום זאת התמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית. סקוט, בסיוע מיליוני דולרים בידי ועדות פעולה פוליטיות, קרא תיגר על חבר הקונגרס המכהן ג'ים מרשל, במחוז הקונגרס השמיני של ג'ורג'יה. ביום הבחירות הכלליות גבר על מרשל עם 53% מהקולות.
ב-15 ביוני 2018 חתם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על "חוק תיקון גמול בתי העלמין של יוצאי צבא", חקיקה שחיבר סקוט ונתמכה בסנאט של ארצות הברית בידי הסנאטור ג'וני אייזקסון לחייב את מחלקת הפנים של ארצות הברית לספק שירותי קבורה ליוצאי צבא הקבורים בבית קברות לאומי המנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. סקוט ועמיתו מג'ורג'יה סנפורד בישופ פעלו יחדיו להבטחת סיוע פדרלי לחקלאים שעסקיהם ניזוקו מאסונות הטבע של 2018 ו-2019, כולל 3 מיליארד דולר לשיפוי נזקים שנגרמו כתוצאה מסערות.
ב-7 בינואר 2021 סקוט לא התנגד לאישור ספירת קולות חבר האלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. יומיים קודם לכן הצטרף לכמה מעמיתיו הרפובליקניים שמיענו מכתב להנהגת הקונגרס לפיו אין לחברי בית הנבחרים סמכות להתנגד לקולות חבר האלקטורים שנשלחו לקונגרס על ידי מי ממדינות ארצות הברית בהיעדר חקירה של בתי המחוקקים המדינתיים. סקוט גינה את ההסתערות על הקפיטול, והשתתף בטקס ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית.
ב-13 באוקטובר 2023, לאחר שיושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית קווין מקארתי הודח מתפקידו וסטיב סקליס, שנבחר על ידי המפלגה הרפובליקנית להתמודד על התפקיד, החליט לפרוש מהמירוץ. סקוט התמודד על המועמדות לתפקיד בבחירות הפנימיות במפלגה מול ג'ים ג'ורדן והפסיד לאחר שקיבל 81 קולות מחברי מפלגתו מול 124 שקיבל ג'ורדון.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  דניאל מלוי, Rebel flag remains a hot topic in Congress, באתר Atlanta Journal-Constitution‏, 10 ביולי 2015 (באנגלית)
↑  ג'ים ת'רייפ, Republican lawmaker wants state to ‘direct' Baker to sue over health care, באתר Atlanta Journal-Constitution‏, 26 במרץ 2010 (באנגלית)
↑  מייק סטקה וקארל לואיס, Scott topples Marshall in 8th District congressional race, באתר Macon.com‏, 3 בנובמבר 2010 (באנגלית)
↑  הארי סטיבנס ואחרים, How members of Congress voted on counting the electoral college vote, באתר וושינגטון פוסט, 7 בינואר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1307123554  US Congress: S001189  VIAF: 1776169865873592150004   WorldCat (עם VIAF): 1776169865873592150004
אדריאן סמית' (פוליטיקאי)

אדריאן מייקל סמית' (באנגלית: Adrian Michael Smith; נולד ב-19 בדצמבר 1970) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת נברסקה, מאז 2006.
ביוגרפיה

סמית נולד בעיר סקוטבלאף (Scottsbluff) שבמערב נברסקה, ובגיל צעיר עברה משפחתו לשכונה כפרית בדרום העיר גֶרינג. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון גרינג בשנת 1989, למד סמית' באוניברסיטת ליברטי השוכנת בלינצ'בורג שבווירג'יניה. הוא עבר לאוניברסיטת נברסקה – לינקולן באמצע שנת הלימודים השנייה בלינצ'בורג והשלים את לימודיו הגבוהים ב-1993. בהיותו סטודנט בנברסקה, התמחה סמית' בלשכת מושל נברסקה, ומאוחר יותר שימש כעוזר פרלמנטרי בבית המחוקקים החד-ביתי של המדינה. הוא שב לגרינג לאחר לימודיו האקדמיים, ובשנת 1994 החל לכהן כחבר העירייה.
סמית' עבד גם במגזר הפרטי, היה מתווך וכן מומחה לשיווק בענף הדיור. בבחירות 1998 נבחר סמית' אל בית המחוקקים של נברסקה, לאחר שגבר על נציגת מחוז הבחירה המכהנת, ג'ויס הילמן, עם 55% מקולות הבוחרים. ב-2002 נבחר מחדש לאחר שהתמודד ללא התנגדות. בבחירות אמצע הכהונה של שנת 2006, התמודד סמית' לייצוג מחוז הקונגרס השלישי של נברסקה בבית הנבחרים של ארצות הברית. נציג המחוז המכהן, טום אוסבורן, פרש מהקונגרס לשם התמודדותו למושל המדינה.
במשך זמן מה, נחשב סמית' למי שעתיד בבירור לנצח בבחירות לבית הנבחרים במחוז הקונגרס השלישי. מחוז זה הוא מעוז רפובליקני מובהק, בו מועמדים לנשיאות ארצות הברית גורפים באופן שגרתי כ-70 אחוזים או יותר מהקולות. עם זאת, ניהול מסע הבחירות במחוז הוא מאתגר: המחוז משתרע על כמעט 170,000 קילומטר רבוע, שני אזורי זמן ועל פני 68.5 מתוך 93 מחוזות נברסקה (אחד מהם, מחוז צ'רי, גדול יותר ממדינת קונטיקט כולה). עם זאת, המועמד הדמוקרטי סקוט קליב קגייס כספים יותר מכל דמוקרט אחר שהתמודד במחוז זה עשרות שנים. בסך הכל, המירוץ בין סמית' לקליב היה היקר ביותר בהיסטוריה של המחוז מאז קיבל את תצורתו הנוכחית ב-1963. ככל שהמרוץ נעשה תחרותי מהצפוי, זכה סמית' לתשומת לב לאומית מוועדת הקמפיין של הסיעה הרפובליקנית בבית הנבחרים. אפילו הנשיא ג'ורג' ווקר בוש הגיע לנברסקה במהלך הבחירות כדי לקדם את מסע הבחירות של סמית', שבסופו של דבר גבר על קליב בפער של 10%.
ב-3 בינואר 200 הושבע סמית' לתפקידו. בקונגרס ה-117 של ארצות הברית הוא חבר בוועדת הדרכים והאמצעים.
בדצמבר 2020 נמנה סמית' בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  ניית'ן לוינסון, Neb. Roundup: Bush Visit Points to GOP Vulnerability, באתר הניו יורק טיימס, 3 בנובמבר 2006 (באנגלית)
↑  מייקל ר. בלוד וניקולס ריקרדי, Biden officially secures enough electors to become president, באתר AP‏, 5 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  הניו יורק טיימס, ביהמ"ש העליון בארה"ב דחה את התביעה של טקסס נגד תוצאות הבחירות, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3883 0510  LCCN: nb97052202  US Congress: S001172  VIAF: 56102272   WorldCat (עם VIAF): 56102272
ניקול מליוטאקיס

ניקול מליוטאקיס (באנגלית: Nicole Malliotakis; נולדה ב-11 בנובמבר 1980) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-11 מדינת ניו יורק. מליוטאקיס היא חברת המפלגה הרפובליקנית והיא הרפובליקנית היחידה המייצגת חלק ניכר מהעיר ניו יורק בקונגרס ה-117 (מחוז הבחירה שלה מצוי בתוך העיר ניו-יורק, וחולש על כל הרובע סטטן איילנד ועל דרום רובע ברוקלין). בנוסף לעובדה זו היא אחת משתי הנשים היווניות-אמריקאיות (אנ') הראשונות שנחברו לתפקיד בבית הנבחרים של מדינת ניו יורק (אנ').
היא הייתה המועמדת הרפובליקנית בבחירות לראשות עיירית ניו יורק שנערכו ב-2017 (אנ') נגד ראש עיריית ניו יורק לשעבר, ביל דה בלאזיו.
ביוגרפיה

מליוטאקיס נולדה בסטטן איילנד שבניו יורק, היא בת לזוג מהגרים, אביה היה יווני שהיגר לארצות הברית ואמה הייתה קובנית שהיגרה גם היא לארצות הברית. היא גדלה בבית נוצרי-יווני-אורתודוקסי.
מליוטאקיס למדה בתיכון ניו דרופ שבסטטן איילנד, שם גם נבחרה להיות נשיאת הכיתה על ידי חבריה לספסל הלימודים. את התואר הראשון שלה בתקשורת עשתה באוניברסיטת סיטון הול (אנ') ואת התואר השני שלה במנהל עסקים עשתה בממכלת ונגר.
לאחר שסיימה את לימודיה האקדמיים עבדה מליוטאקיס כמקשרת לקהילה עבור הסנאטור, ג'ון מרצ'י (אנ') בין 2003 ל-2004, לאחר מכן עבדה עבור מושל ניו יורק, ג'ורג' פטאקי בין 2004 ל-2006.
ביוגרפיה > כחברה בבית הנבחרים של ניו יורק

ב-2010 ניצחה מליוטאקיס בבחירות לייצוג מחוז הבחירה ה-60 בבית הנבחרים של מדינת ניו יורק את המועמדת הדמוקרטית המכהנת, ג'אנל הייר-ספנסר (אנ') לאחר שכיהנה כ-2 קדנציות. עם בחירתה הפכה לאישה היוונית-אמריקאית (אנ') הראשונה הנבחרה לתפקיד במדינת ניו יורק, כמו כן גם לאישה הקובנית-אמריקאית (אנ') הראשונה בתפקיד זה.
ב-2012 נבחרה מחדש לאחר שגרפה כ-61% מהקולות, כך גם היה בבחירות שנערכו ב-2014 כאשר גרפה כ-73% מהקולות, לאחר ההתפטרות של חבר בית הנבחרים הפדרלי, מייקל גרים הוזכרה מליוטאקיס כאחת מהמועמדות להחליפו אך לבסוף החליטה לא להתמודד על מושבו של גרים.
ביוגרפיה > התמודדות לראשות עיריית ניו יורק

באפריל 2017 הגישה מליוטאקיס את מועמדותה לתפקיד ראשת עיריית ניו יורק לקראת הבחירות שנערכו באותה שנה על התפקיד (אנ'), היא זכתה במועמדות של המפלגה הרפובליקנית לתפקיד לאחר שאיש העסקים פול מאסי נשר במהלך הליך הבחירה. בבחירות שנערכו בנובמבר הפסידה מליוטאקיס למועמד הדמוקרטי ביל דה בלאזיו לאחר שגרף כ-66% מהקולות ומליוטאקיס רק כ-27% מהקולות. עם זאת מליוטאקיס קיבלה כ-70% מהקולות בסטטן איילנד.
ביוגרפיה > בחירות 2020 לבית הנבחרים

ב-2020 התמודדה מליוטאקיס כמועמד הרפובליקני למחוז הקונגרס ה-11 של ניו יורק והתחרתה בנציג הדמוקרטי המכהן, מקס רוז. במהלך התמודדותה קיבלה מליוטאקיס תמיכה מנשיא ארצות הברית המכהן, דונלד טראמפ. לאחר הצהרת התמיכה השתמשה מליוטאקיס בתמיכתו של הנשיא טראמפ וחזרה מספר פעמים במספר ראיונות על העובדה שהנשיא טראמפ תומך בה, אם לא די בכך הנשיא טראמפ סייע לה בקיץ של אותה שנה ואמר כי ,"רוז הוא מזויף וחלש" ואף טען כי הוא "בובה של יו"ר בית הנבחרים, ננסי פלוסי". בנוסף לכף טראמפ אמר כי "הוא (רוז) לא מייצג את אנשי סטטן איילנד שאני אוהב, אני אוהב את סטטן איילנד, היא מדינת טראמפ", גם במקרה זה השתמשה מליוטאקיס בדבריו של הנשיא טראמפ ואמרה כי "הנשיא טראמפ צודק, מקס רוז הוא בובה של ננסי פלוסי".
ביום הבחירות הכריזה מליוטאקיס על ניצחונה בבחירות לאחר שהסתמן כי היא תופסת על רוז פער, עם זאת רוז התבצר בעמדתו וטכן כי "יש קולות שטרם נספרו", כאשר התברר שהפער מליוטאקיס בין רוז היה גדול ולא היה סיכוי שיהיה מהפך הודה רוז בהפסדו ב-12 בנובמבר. מליוטאקיס גרפה כ-53% מהקולות לעומת כ-46% שגרף רוז וזאת בעיקר בזכות התמיכה שקיבלה מהנשיא טראמפ, גם טראמפ עצמו קיבל תמיכה ניכרת בסטטן איינלד ולמעשה גרף שם כ-57% מהקולות, שאר הקולות הלכו למועמד הדמוקרטי שלבסוף גם ניצח את טראמפ בבחירות הכלליות, ג'ו ביידן.
הערות שוליים

↑  Biography at the New York State Assembly website. Accessed January 19, 2011.
↑  McGoldrick, Meaghan & Rose Adams. Max Rose concedes to Nicole Malliotakis in 11th congressional district race, amNY, November 12, 2020.
↑  "Assembly hopeful Nicole Malliotakis stays close to roots in campaign's final hours". Staten Island Advance. SILive.com. 2 בנובמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  William Neuman (18 באוקטובר 2017). "She's a Conservative Who Loves Cher. Could She Be New York's Next Mayor?". The New York Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Randall, Judy L. (9 בנובמבר 2010). "Political trailblazer from Rosebank poised to light a fire under Albany". Staten Island Advance. SILive.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Randall, Judy L. (9 בנובמבר 2010). "Political trailblazer from Rosebank poised to light a fire under Albany". Staten Island Advance. SILive.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Padnani, Amy (3 בנובמבר 2010). "Nicole Malliotakis, an upstart from Rosebank, runs roughshod over Assembly incumbent". Staten Island Advance. SILive.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sisto, Christine (7 ביולי 2014). "The Latina Who Killed the DREAM Act". National Review. נבדק ב-13 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  John Parkinson and Shushannah Walshe (30 בדצמבר 2014). "Replacing Rep. Michael Grimm: Contenders Include Eric Garner DA". ABC News. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shapiro, Rachel (18 באפריל 2017). "Malliotakis: I'll Run for Mayor if Catsimatidis Doesn't". Staten Island Live. Staten Island Live. נבדק ב-27 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jorgensen, Jillian (25 באפריל 2017). "Staten Island pol Nicole Malliotakis files candidacy for mayor". NY Daily News. נבדק ב-27 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Republican mayoral contender quits race, citing money concerns". Crain's New York Business. 28 ביוני 2017. נבדק ב-28 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mayor deBlasio Wins Second Term as New York City Mayor". CBS News. נבדק ב-7 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hughes, Jazmine (13 באוקטובר 2020). "Rep. Max Rose Seeks 2nd Term by Targeting Fellow Democrat: De Blasio". The New York Times. נבדק ב-13 באוקטובר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kashiwagi, Sydney (12 בפברואר 2020). "Malliotakis wins 'Complete & Total Endorsement' from Trump in congressional race against Max Rose". נבדק ב-13 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nelson, Steven; Bowden, Ebony (14 באוגוסט 2020). "'Staten Island is Trump country': Trump calls for ouster of Rep. Max Rose". New York Post. נבדק ב-13 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hicks, Nolan; Campanile, Carl (3 בנובמבר 2020). "GOP's Nicole Malliotakis takes commanding lead against Rep. Max Rose". New York Post. נבדק ב-13 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New York Election Results: 11th Congressional District". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-11-05.
↑  McGoldrick, Meaghan & Rose Adams. Max Rose concedes to Nicole Malliotakis in 11th congressional district race, amNY, November 12, 2020.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w65c0t20  US Congress: M000317
דייוויד סקוט (פוליטיקאי)

דייוויד אלברט סקוט (באנגלית: David Albert Scott; נולד ב-27 ביוני 1945) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13 של מדינת ג'ורג'יה, ברציפות מאז 2003. מחוז הבחירה של סקוט כולל את חלקיה הדרומיים של העיר אטלנטה, כמו גם כמה מפרווריה מדרום וממערב. טרם היבחרו לקונגרס בשנת 2002, שימש סקוט כחבר בית המחוקקים המדינתי וניהל עסק קטן. בשנת 2007 נבחר סקוט בידי הארגון "אזרחים למען אחריות ואתיקה" לאחד מ-25 המחוקקים המושחתים ביותר בקונגרס. בשנת 2021, עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית, מונה ליו"ר ועדת החקלאות.
ביוגרפיה

סקוט נולד באיינור שבמזרח קרוליינה הדרומית, ולמד בבית הספר התיכון של דייטונה ביץ' בפלורידה. הוא קיבל תואר ראשון במימון מאוניברסיטת פלורידה A&M ותואר שני במנהל עסקים מבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה. סקוט שירת בבית הנבחרים של ג'ורג'יה בשנים 1974 עד 1982 ולאחר מכן נבחר אל הסנאט המדינתי, שם ייצג את מחוז הבחירה ה-36 מ-1982 עד לינואר 2003.
בשנת 1978 ייסד סקוט את חברת הפרסום "דאיין-מארק" (Dayn-Mark), המציבה שלטי חוצות ומספקת דרכי פרסום אחרות באטלנטה רבתי. רעייתו של סקוט, אלפרדיה, מנהלת בהווה את בית העסק. במאי 2007 דווח כי העסק חייב מסים והטבות בשווי של יותר מ-150 אלף דולר אמריקאי. מטה הבחירות של סקוט שילם לחברה הפרטית שלו למעלה מחצי מיליון דולר במשך כשמונה שנים, תשלומים שכללו הוצאות על השכרת משרדים, הדפסה, רכישת חולצות ושירותים אחרים. בין היתר נהנו רעייתו, שתי בנותיו וחתנו מתשלומים הנאמדים בעשרות אלפי דולרים בגין עבודות קמפיין כגון גיוס כספים ציד קולות. ב-2007 נבחר סקוט לאחד מ-25 חברי הקונגרס המושחתים ביותר על ידי הארגון "אזרחים למען אחריות ואתיקה" השוכן בוושינגטון הבירה.
סקוט נבחר לראשונה לקונגרס ב-2002. בשנה הרוויחה ג'ורג'יה מחוז קונגרס נוסף כתוצאה מתוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך בשנת 2000. סקוט נכנס למערכת בחירות מקדימות שהתקיימה במפלגה הדמוקרטית בתחומי המחוז, וזכה עם 53.8% מקולות הבוחרים. לאחר מכן גבר על קליי קוקס, מועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות הכלליות, עם 59 אחוז מקולות הבוחרים. הוא מעולם לא ניצב בפני התנגדות מהותית בהתמודדויותיו לבית הנבחרים האמריקאי.
ב-2004 וב-2006 תמך סקוט בשתי חקיקות כושלות ששאפו למסד תיקון לחוקת ארצות הברית שיאסור על נישואים של זוגות מאותו המין. עם זאת, במהלך 2013 מסר דובר מטעם סקוט כי חבר הקונגרס תומך באופן מלא בנישואים של זוגות מאותו המין ובזכויות להט"ב. הוא הצביע בעד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ובעד חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008. במהלך הקונגרס ה-114 של ארצות הברית דורג סקוט במקום ה-18 מבין חברי הקונגרס הדו-מפלגתיים ביותר. סקוט הודיע על התנגדותו להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית באומרו: ”זהו הסכם טוב לאיראן, לרוסיה, לסין וכנראה לחיזבאללה; אך זהו בפירוש הסכם רע לישראל ועבור ארצות הברית ובנות בריתה, בייחוד ערב הסעודית וירדן.”
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  Group: Rep. Scott one of “most corrupt”, באתר Wayback Machine‏, 18 בספטמבר 2007 (באנגלית)
↑  GA District 13 - D Primary, באתר www.ourcampaigns.com (באנגלית)
↑  The Lugar Center - McCourt School Bipartisan Index, מסמך מאת The Lugar Center (באנגלית)
↑  The Hill’s Whip List: House Iran vote, באתר The Hill‏, 4 באוגוסט 2015 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb139412671 (data)  ISNI: 0000 0000 7839 8427  LCCN: no2010144265  NTA: 074886185  SNAC: w60t0drx  SUDOC: 169460231  US Congress: S001157  VIAF: 92844764   WorldCat (עם VIAF): 92844764
כריס סמית'

כריסטופר הנרי סמית' (באנגלית: Christopher Henry Smith; נולד ב-4 במרץ 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ניו ג'רזי, ברציפות מאז 1981. מחוז קונגרס זה, השוכן במרכז ניו ג'רזי, נחשב למחוז שהכי נוטה לכיוון הרפובליקנים במדינה לפי מסד הנתונים הפוליטי "מַפְתֵּחַ ההצבעות המפלגתי קוק" (Cook Partisan Voting Index). סמית' מכהן בתפקיד מטעם המפלגה הרפובליקנית.
בהווה, סמית' הוא הוותיק ביותר מבין נציגי ניו ג'רזי בקונגרס של ארצות הברית, והרפובליני היחיד שנבחר לבית הנבחרים מניו ג'רזי בבחירות 2018 לקונגרס ה-116. בחלק ניכר מקריירתו הפוליטית שם פעמיו למען הגנה על זכויות האדם, תוך נתינת חסות לחקיקות העוסקות בעניין זה ולכאלה שנאבקות בסחר בבני אדם. בכלל, סמית' הוא מוותיקי בית הנבחרים. רק לחבר בית הנבחרים אחד — האל רוג'רס — יש ותק רב ממנו.
ביוגרפיה

סמית' נולד בעיר ראוויי (Rahway) שבצפון מדינת ניו ג'רזי בראשית מרץ 1953. הוא למד בבית הספר התיכון "סנט מרי" שבפרת' אמבוי, שם היה פעיל בקבוצות האתלטיקה כאצן וכמתאבק. סמית' עבד בעסקי הספורט של משפחתו ואף הגיע לדרגת "צופה נשרי" בתנועת הצופים בארצות הברית. לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון במכללת טרנטון סטייט (כיום נקראת "מכללת ניו ג'רזי") בשנת 1975, התמנה למנהל הביצועי של ועדת הזכות לחיים בניו ג'רזי. ב-1976 ניהל את מסע הבחירות של עורך הדין סטיבן פולי לסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור המכהן הריסון ויליאמס במהלך הבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית.
כמי שבמקור היה איש המפלגה הדמוקרטית, בשנת 1978 השלים את המהפך האידאולוגי וחבר למפלגה הרפובליקנית. בשעה שעבד בחנות מוצרי הספורט של משפחתו, סמית' בן ה-25 התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות אמצע הכהונה ב-1978. הוא הפסיד בבחירות הכלליות לחבר הקונגרס המכהן פרנק תומפסון, כשלו כ-37% מקולות הבוחרים בלבד.
ב-1980 התמודד סמית' בשנית מול תומפסון לבית הנבחרים. תחילה, סמית' סבר כי הוא בעל סיכויים קלושים לניצחון, אך נגד תומפסון הוגש כתב אישום במסגרת תרגיל העוקץ "Abscam" שיזמה לשכת החקירות הפדרלית. מאז שהמירוץ לבית הנבחרים נעשה תחרותי, בממסד הרפובליקני נשקלה האפשרות להחליף את סמית', אם כי שני המועמדים החליפיים שנשקלו מיאנו להצעת המפלגה. בצל ניצחונותיו של מושל קליפורניה לשעבר רונלד רייגן בבחירות לנשיאות שהתקיימו באותה השנה, סמית' גבר על תומפסון ברוב של 57% מקלות הבוחרים.
בשנת 1982 החלה במחוזו של סמית' מגמה של התחזקות מצביעים דמוקרטיים, ויריבו הדמוקרטי היה נשיא הסנאט של ניו ג'רזי לשעבר ג'וזף פ. מרלינו, שניהל מסע בחירות עיקש לתפקיד מושל ניו ג'רזי אשתקד. בניו ג'רזי ההערכה הרווחת הייתה כי ניצחונו של סמית' ב-1980 על תומפסון שהסתבך בפלילים היה הפיך, וכי הוא ייכשל בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה. בתום אחד מעימותי הבחירות שלהם, סמית' פנה למרלינו כדי לדרוש בשלומו. מרלינו צוטט באומרו ”תתחפף מפה, ילד.” אמירה זו של מרלינו תרמה לדימויו העממי של סמית', והוא הפסיד לו בפער של 6%. בהמשך, בית משפט פדרלי קבע כי השינויים בהרכב המחוז שהפך אותו לדמוקרטי יותר ב-1982 נעשה כחלק מהטיה בקביעת מחוזות בחירה, והוא הושב להרכבו השמרני יותר מ-1980. מאז סמית' נבחר 19 פעמים נוספות ללא התנגדות רצינית.
בשנים 2001–2005 היה סמית' יושב ראש הוועדה לענייני חיילים משוחררים של בית הנבחרים. ב-2005 הפסיקה מפלגתו את חברותו בוועדה, אחרי שהצביע בניגוד לעמדתה במסגרת חיפושיו האגרסיביים אחר מקורות מימון למטרות החשובות לחיילים משוחררים.
עמדותיו של סמית' שמרניות. הוא מתנגד להפלות, ומהקמפיין לזכויות אדם קיבל דירוג 0 בשל התנגדותו לזכויות להט"ב, אותן הוא אינו מחשיב כזכויות אדם. במהלך הקונגרס ה-114 של ארצות הברית הוגדר בידי מרכז לוגאר ובידי בית הספר מקורט למדיניות ציבורית של אוניברסיטת ג'ורג'טאון כחבר ה-17 הכי דו-מפלגתי בבית הנבחרים. בשלהי 2019 הצביע נגד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  הרב ג'קסון, Chris Smith, NJ's sole surviving Republican in DC, expects GOP comeback in 2020, באתר NorthJersey.com‏, 18 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  Early on, Smith was dismissed as a fluke, באתר Observer‏, 23 בדצמבר 2009 (באנגלית)
↑  ג'וזף פ. סליבן, Democrats Take Districting Fight Back To Court, באתר הניו יורק טיימס, 26 בפברואר 1984 (באנגלית)
↑  בוב בראון, N.J. Congressman Chris Smith fights for human rights without compromises, באתר NJ.com‏, 31 באוגוסט 2009 (באנגלית)
↑  ג'ונתן ד. סאלנט, N.J. Rep. Smith's gay marriage comments draw rebuke from fellow N.J. Rep. Pallone, באתר NJ.com‏, 5 בפברואר 2015 (באנגלית)
↑  The Lugar Center - McCourt School Bipartisan Index, מסמך מאת מרכז לוגאר ובית הספר מקורט למדיניות ציבורית (באנגלית)
↑  שון או'קיי וזכארי ב. וולף, How each member of the House voted on impeachment, באתר CNN‏, 18 בדצמבר 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422697605171  BIBSYS: 90534992  BnF: cb12299498g (data)  GND: 1166623513  ISNI: 0000 0001 1925 4893  LCCN: no91002914  NKC: jx20110915013  NTA: 073358444  SNAC: w61h1cm9  SUDOC: 031858503  US Congress: S000522  VIAF: 61105256   WorldCat (עם VIAF): 61105256
ג'ימי פאנטה

ג'יימס וארני פאנטה (באנגלית: James Varni Panetta; נולד ב-1 באוקטובר 1969) הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-20 של מדינת קליפורניה. פאנטה, בנו של מזכיר ההגנה של ארצות הברית לשעבר ליאון פאנטה, נבחר לקונגרס האמריקאי ב-2016. טרם היבחרו לתפקיד היה סגן התובע המחוזי של מונטריי.
ביוגרפיה

פאנטה הוא הצעיר מבין שלושת ילדיהם של סילביה וארני וליאון פאנטה, לשעבר מזכיר ההגנה של ארצות הברית וראש ה-CIA. פאנטה סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון "כרמל" השוכן בעיר כרמל שבקליפורניה. לאחר מכן למד במכללת חצי האי מונטריי ובאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, והשלים לימודי תואר ראשון ביחסים בינלאומיים. לאחר מכן התמחה במחלקת המדינה של ארצות הברית. פאנטה קיבל את תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סנטה קרלה.
הוא הצטרף לכוחות המילואים של צי ארצות הברית כקצין מודיעין וסיים ב-2007 סבב לחימה במלחמת אפגניסטן כשהוא כפוף לפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. עבור סבב לחימה זה עוטר פאנטה בכוכב הארד. פאנטה עבד במשרד הפרקליטות של מחוז אלמידה ואחר כך כסגן התובע המחוזי של מונטריי.
לאחר שבנובמבר 2015 סם פאר, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית המכהן מטעם מחוז הקונגרס העשרים של קליפורניה, על כוונתו שלא להתמודד לבחירה מחדש לקונגרס, הודיע פאנטה על מועמדותו לבית הנבחרים לקראת בחירות 2016 בארצות הברית. ביום הבחירות הכלליות שנערך בנובמבר 2016 גבר פאנטה על קייטי לוציוס ונבחר לתפקיד. הוא הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2017. עמיתיו הדמוקרטיים בחרו בו לשמש כמצליף אזורי בסיעה הדמוקרטית עבור צפון קליפורניה וחופה המרכזי ועבור הוואי ואיי ארצות הברית באוקיינוס השקט.
פעמיים, בשנת 2018 ואחר כך ב-2019, הציג פאנטה הצעת חוק הקוראת לצמצם סוגים מסוימים של ניסויים בבעלי חיים. בשלהי 2019 הצביע פאנטה בעד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ.
רעייתו קארי היא שופטת בבית המשפט העליון של מחוז מונטריי, ולהם שתי בנות.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  טום קארי, Jimmy Panetta Takes a Hard Line on Military Spending, באתר Roll Call‏, 24 במרץ 2017 (באנגלית)
↑  Election 2016: Jimmy Panetta launches his campaign for Congress, באתר Monterey Herald‏, 13 ביולי 2008 (באנגלית)
↑  שון או'קיי וזכארי ב. וולף, How each member of the House voted on impeachment, באתר CNN‏, 18 בדצמבר 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6wb62bx  US Congress: P000613
גארי פאלמר

גארי ג'יימס פאלמר (באנגלית: Gary James Palmer; נולד ב-14 במאי 1954) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת אלבמה. מחוז קונגרס זה כולל את האזורים האמידים של העיר ברמינגהאם, כמו גם את מרבית פרווריה. טרם היבחרו לקונגרס היה נשיא "המכון המדיניות של אלבמה", קבוצת חשיבה שמרנית.