stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהלום הופ
היסטוריה > הודו

מרישומים שהותיר בעליו הראשון המתועד של היהלום, סוחר אבני החן הצרפתי ז'אן בפטיסט טברנייה (Jean Baptiste Tavernier) ניתן להסיק שיהלום הופ נמצא במכרה היהלומים קולור, במחוז גונטור, במדינת אנדרה פרדש שבהודו, במאה ה-17. לא ברור מי היה בעליו הראשון של היהלום, מי מצאו, ובאיזה מצב היה כאשר נמצא. על פי התיעוד הקיים, הסוחר הצרפתי טברנייה ככל הנראה רכש את היהלום, או אולי גנב אותו, והביא אותו לפריז עדיין בצורתו הגולמית ובטרם לוטש. היהלום נודע אז בשם "הכחול של טברנייה" (Tavernier Blue). תחילה נחתך באופן גס לצורה משולשת במשקל 115 קרט (23 גרם). קיימת הערכה סותרת באשר לגודלו המקורי של היהלום ולפיה שקל רק 22.45 גרם בטרם נחתך. בספר שכתב טברנייה על מסעותיו להודו הוא מתאר מספר יהלומים גדולים אותם מכר למלך לואי ה-14 ככל הנראה בשנת 1668, או 1669, בעוד שהיהלום הכחול מוזכר בין אבני חן אלה, טברנייה מספר על המכרות ב"גני" קולור כמקור ליהלומים צבעוניים, אולם אינו מזכיר במפורש יהלום זה. על מועד המכירה המדויק של היהלום למלך, על מספר אבני החן שמכר לו טברנייה באותה הזדמנות, כמו גם על התמורה שקיבל, קיימת מחלוקת בין היסטוריונים שונים.
היסטוריה > צרפת

בשנת 1678 הסמיך המלך לואי הארבעה עשר את תכשיטן החצר, סיו פיטא (Sieur Pitau), לחתוך פעם נוספת את "הכחול של טברני" והלה יצר אבן מלוטשת במשקל 67.125 קרט (13.425), אשר מאותה עת נרשמה ברשימות המצאי של ארמון המלכות בשם "היהלום הכחול של מלך צרפת" (diamant bleu de la Couronne de France) היסטוריונים בריטים, מאוחרים לאותה תקופה, כינו את האבן "הכחול הצרפתי" (French Blue). את האבן המלוטשת קיבעו בסיכת עניבה עשויה זהב, אותה ענד המלך בטקסים. על פי גרסה אחת ציווה המלך על תכשיטן החצר ליצור עבורו מן האבן, יצירת אמנות שתיזכר, ופיטא עמל במשך שנתיים על יצירת התכשיט.
בשנת 1749, לואי החמישה עשר, נינו של לואי הארבעה עשר, ציווה על תכשיטן החצר כי היהלום יושם בתכשיט מפואר יותר וישמש עיטור מסדר גיזת הזהב אותו יענוד המלך. בתכשיט שנוצר היה אף ספינל אדום במשקל 107 קרט הנראה כדרקון נושף להבות אש, 83 יהלומים אדומים, 112 יהלומים צהובים. אולם לאחר מות לואי החמישה עשר פסק השימוש בתכשיט. היהלום עבר לבעלותו של נכדו, לואי השישה עשר. בתקופת שלטון בעלה עשתה מארי אנטואנט שימוש אישי בתכשיטים מלכותיים רבים, אולם "הכחול של צרפת" נותר באותו תכשיט זולת תקופה קצרה בשנת 1787, כאשר הוצא מן התכשיט לצורך בדיקות מדעיות על ידי מטורין בריסון (Mathurin Jacques Brisson) והושב למקומו.
ב-11 בספטמבר 1792, בעוד לואי ה-16 ומשפחתו היו מוגבלים לארמון טווילרי, סמוך לכיכר הקונקורד, זאת בעת השלבים המוקדמים של המהפיכה הצרפתית, פרצה כנופיית גנבים למחסני המלך וגנבה את רוב תכשיטי המלכות. אף שתכשיטים רבים שנגנבו באותה פריצה, נמצאו מאוחר יותר, "הכחול הצרפתי" נעלם וקורותיו לתקופה קצרה לא נודעו. בינואר 1793 נערף ראשו של לואי ה-16 בגיליוטינה ובאוקטובר ידעה אשתו מרי אנטואנט גורל דומה. על פי אמונה עממית, גורלם של לואי ואשתו הוא תוצאה של הקללה שהוטלה על היהלום, אף שיש הטוענים כי מארי אנטואנט מעולם לא ענדה את היהלום.
ההשערה היא כי זמן קצר לאחר הגנבה הוברח היהלום ללונדון, אולם האבן בצורה שכונתה "הכחול הצרפתי" לא נראתה עוד בציבור ונראה שנחתכה מחדש, ככל הנראה לשתי אבנים, בעשר השנים שבהן נעלמה מן העין. החלק הגדול יותר מן הכחול הצרפתי הפך ליהלום הופ. יש הטוענים כי מלאכת החיתוך מחדש נעשתה ברשלנות ובחוסר מיומנות ובמהלכה איבדה האבן 23.5 קרט ממשקלה וחלק מן הברק המיוחד שהיה לה. במשך שנים ארוכות שיערו כי יהלום הופ נחתך מתוך "הכחול הצרפתי", אולם לא נמצאה הוכחה לכך. רק בשנת 2008 אושרה ההשערה לאחר שנמצא דגם עשוי עופרת של הכחול הצרפתי בארכיונים של המוזיאון הלאומי הצרפתי לתולדות הטבע (Muséum national d'histoire naturelle) ואיפשר לשחזר את אופן חיתוך יהלום הופ מתוך הכחול הצרפתי בעזרת תוכנת תב"ם.
היסטוריה > בריטניה

התכשיטן הבריטי ג'ון פרנסילון תיעד בספטמבר 1812 יהלום כחול הדומה בצורתו, גודלו וצבעו ליהלום הופ ורשם כי הוא נמצא בבעלותו של סוחר היהלומים דניאל אליאסון. היהלום תועד כ"אבן כחולה מסיבית במשקל 45.54 קרט". היסטוריונים מצביעים על כך שתאריך הופעתו של היהלום בלונדון הוא 20 שנים לאחר שנעלם הכחול הצרפתי בפריז, בדיוק כאשר חלה התיישנות על מעשה הפשע שבו נגנב היהלום. אף שהיהלום נעלם לשני עשורים, היו שפקפקו בטענה כי מדובר באותו יהלום שהיה שייך למלך צרפת, אולם בדיקות שנערכו בעשור הראשון של המאה ה-21 אישרו השערה זו למעלה מכל ספק.
קורותיו המדויקים של יהלום הופ בבריטניה באותה תקופה לוטים בערפל. יש הטוענים כי ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת רכש את היהלום, אולי בעזרת רעייתו הנסיכה קרוליין מבראונשויג, אולם בארכיון המלכותי בווינדזור לא מופיע רישום המעיד על כך. ההשערה היא כי לאחר מות המלך ג'ורג' הרביעי, בשנת 1830, גנבה פילגשו אליזבת' קנינגהאם רבים מתכשיטיו ותכשיטים אחרים נמכרו כדי לכסות את החובות הרבים שצבר. קיים דיווח ולפיה בנקאי עשיר מלונדון, תומאס הופ (Thomas Hope), רכש את היהלום בכסף רב. היהלום קיבל את שמו הנוכחי, "יהלום הופ" (Hope Diamond), לאחר שנותר רכושה של משפחת הופ במשך למעלה מ-50 שנים. בשנת 1839 תועד היהלום בקטלוג של אוסף התכשיטים של הנרי פיליפ הופ. היהלום נקבע בתוך תכשיט פשוט יחסית בצורת מדליה והוקף ביהלומים לבנים קטנים יותר. בשנה שבה פורסם הקטלוג נפטר הנרי פיליפ הופ. שלושת אחייניו נאבקו על ירושתו במשך 10 שנים בהליך משפטי אשר בסופו חולק העזבון לשלושה.
האחיין המבוגר ביותר, הנרי תומאס הופ, ירש שמונה מתוך אבני החן היקרות ביותר בעזבון, כולל את יהלום הופ. בשנת 1851 הוצג היהלום בתערוכה הגדולה שנערכה בלונדון ובתערוכה העולמית שנערכה בשנת 1855 בפריז, אולם בדרך כלל נשמר בכספת בבנק. עם מותו של הנרי הופ, בשנת 1862, ירשה אשתו אדל את היהלום ועם מותה, בשנת 1884 היא הורישה את מלוא עיזבונה, כולל היהלום, לנכדה הנרי פרנסיס, וזאת מחשש פן חתנה, אבי הנכד, עלול למכור את היהלום. בצוואתה ציוותה אדל כי נכדה ירש את היהלום בתנאי שעם הגיעו לגיל בגרות ישנה את שם משפחתו להופ. הנכד, לורד פרנסיס הופ, קיבל לידיו את העזבון בשנת 1887, אולם נאסר עליו למוכרו לאחרים ללא קבלת היתר מבית המשפט.
פרנסיס הופ ניהל אורח חיים בזבזני ובשנת 1896 הוכרז פושט רגל, אולם לא היה יכול למכור את יהלום הופ ללא היתר מבית המשפט, ומשכך נאלץ לקבל תמיכה כלכלית מאשתו. בשנת 1901, לאחר מאבק משפטי ממושך, ניתן לו ההיתר המבוקש לצורך תשלום חובותיו והוא מכר את היהלום במחיר 29,000 ליש"ט (2,245,350 ליש"ט בערכי שנת 2012) לסוחר תכשיטים לונדוני בשם אדולף וייל. מאוחר יותר מכר וייל את היהלום לסוחר תכשיטים אחר בשם סיימון פרנקל, אשר לקח אותו לניו יורק, שם הוערך במחיר של 141,032 דולר.
אמונות הקשורות ביהלום הופ

סביב יהלום הופ התפתחה לאורך השנים אמונה בדבר קללה שהוטלה ביהלום הגורמת לבעליו, או למי שעונד אותו, מזל רע וגורל מר. אולם, המקור העובדתי לאמונה זו לא התברר ונראה שאמונה זו נוצרה בידי אנשים שהיו מעוניינים להגביר את המסתורין והמשיכה של היהלום, כיוון שפרסום תכשיט בדרך כלל העלה את ערכו.
על פי אותם סיפורים שנפוצו בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, היהלום המקורי ממנו נחתך יהלום הופ נגנב מתוך עין של פסל האלה ההודית סיטה, אשתו של ראמה, האווטאר השביעי וישנו, האלה המסמלת את התכונות הנשיות בדת ההינדו. אולם, בדומה ל"קללת תות ענח' אמון" אשר נוצרה ככל הנראה בדמיונם של מחברים מן המערב בעת התקופה הוויקטוריאנית, "קללת יהלום הופ" נוצרה בתחילת המאה ה-20 כדי להגדיל את פרסומה ומשיכתה ולהגביר את מכירות העיתונים. בדיווח משנת 2006 בעיתון הניו יורק טיימס נטען כי עד היום לא הוכח כל קשר בין היהלום לגורל רע כלשהו.
הערות שוליים

↑  Storied Hope Diamond gets a new necklace. AFP, November 20, 2011
1 2 3  The Hope Diamond. באתר הסמית'סוניאן
↑  HOPE DIAMOND AGAIN OFFERED FOR SALE. New York Times, October 30, 1910
1 2 3  J.R. M'LEAN'S SON BUYS HOPE DIAMOND. New York Times, January 29, 1911
1 2  U.S. has Sun King's stolen gem, say French experts. Canada.com, November 18, 2008
1 2 3  HOPE DIAMOND IS SOLD. New York Times, May 6, 1908
↑  Blue diamonds have a red glow about them. USA Today, January 8, 2008
↑  Testing the Hope Diamond. Smithsonian Magazine, November 2010
↑  Jean Baptiste Tavernier. Les Six Voyages en Turquie, en Perse Et Aux Indes
1 2  Francois Farges Abstract.
↑  Hope Diamond originally came from French crown. MSNBC, February 10, 2005
↑  HOPE DIAMOND'S OWNER LOST. New York Times, November 17, 1909
↑  ...the diamond's notorious past. Treasures of the World
↑  Mrs. McLean's Fabulous Diamond Frequently Lost Like A Bauble. Miami Daily News, May 1, 1947
↑  Tech Solves Hope Diamond Mystery. Wired, February 9, 2005
↑  Ancient Mysteries: Curse of the Hope Diamond (2006). New York Times 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4725310-1 
הדמיית מחשב של "היהלום הכחול של מלך צרפת", הידוע בשם "הכחול הצרפתי" ממנו נחתך יהלום הופ
ציור המתאר את עיטור מסדר גיזת הזהב בו נראה ספינל מעוצב כדרקון וסמוך לפיו היהלום הכחול של מלך צרפת
אדוארד ואוולין מקלין, בעלי יהלום הופ בין השנים 1911–1947
תצוגת יהלום הופ מקובע בתכשיט בעיצוב קרטייה. היהלום הוצג כך במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע עד לשנת 2009, שאז הוצא מן התכשיט
יהלום הופ בתכשיט "Embracing Hope" בו הוא מוצג באופן זמני מאז שלהי שנת 2010
יחסי איי שלמה – סין

| יחסי איי שלמה – סין |
| --- | --- |
איי שלמה: הרפובליקה העממית של סין


איי שלמה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 9,596,967.75
אוכלוסייה
824,057: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 12,545
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה עממית

יחסי איי שלמה–סין הם יחסי החוץ בין איי שלמה וסין כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-2019. לפני כן היו לאיי שלמה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של סין (טאיוואן).
היסטוריה

איי שלמה הפכו למדינה עצמאית מבריטניה ב-1978. בשנת 1983, היא כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של סין (ROC). בשנת 2019, מנסה סוגברה נבחר לראש הממשלה של איי שלמה והוא החליט על מדיניות של החלפת יחסים דיפלומטיים מ-ROC לרפובליקה העממית של סין. ה"גרדיאן" דיווח כי חברי הפרלמנט של איי שלמה טענו שסין הציעה סכומי כסף עצומים בשוחד כדי לתמוך בשינוי.
באפריל 2022 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה ביטחוני.
פעילויות

על פי הדיווחים, האי טולאגי כולו היה חלק מעסקה שתאפשר השכרתו לסין, כולל לענייני צבא, אולם העסקה נפסקה כבלתי חוקית ולא יצאה לפועל.
טיוטת דו"ח על הסכם ביטחוני אפשרי בין איי שלמה לסין נחשפה בעיתונות ב-2022. זה כלל מתן אפשרות לצבא הסיני להחזיק כוח אדם באיים, על מנת להגן על אזרחים סינים ופרויקטים סיניים, וכן מתן אפשרות לספינות מלחמה סיניות לבקר באיים לצורך עגינה ואספקה מחדש.  ממשלת אוסטרליה, בהיותה גם שכנה של איי שלמה וגם יריבה אסטרטגית לסין, הביעה דאגה רבה מההתפתחות הזו.  במיוחד, אוסטרליה וכמה מבעלות בריתה היו מודאגות מכך שזו עשויה להיות ההתחלה של בסיסי צבא סינים קבועים שהוצבו ליד אוסטרליה.
יחסי איסלנד–צ'כיה

| יחסי איסלנד–צ'כיה |
| --- | --- |
איסלנד: צ'כיה


איסלנד: צ'כיה
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 78,867
אוכלוסייה
394,617: 10,703,802
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 330,858
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 30,910
משטר
רפובליקה

יחסי איסלנד–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של איסלנד לבין הרפובליקה הצ'כית. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים ב-1 בינואר 1993. צ'כיה מיוצגת באיסלנד באמצעות קונסוליית הכבוד שלה בעיר רייקיאוויק. שגרירות איסלנד בווינה, אוסטריה מואמנת על צ'כיה. קיימת גם קונסוליה איסלנדית בפראג.
שתי המדינות הן ריבוניות וחברות מלאות בנאט"ו, במועצת אירופה ובארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי.
ביקורים מדרג גבוה

הביקור הראשון מדרג גבוה בין שתי המדינות התרחש בשנת 1997, כאשר ראש הממשלה הצ'כי ואצלב קלאוס הגיע לאיסלנד לביקור ממלכתי. הוא נפגש עם עמיתו, ראש הממשלה דוד אודסון לדון בנושא הצטרפותה של צ'כיה לנאט"ו.
הנשיא הצ'כי ואצלב האוול הגיע לביקור רשמי באיסלנד ב-1999, ונפגש עם נשיא איסלנד אולפור רגנר גרימסון. לדון בנושא הצטרפותה של צ'כיה לנאט"ו פעם נוספת.
ואצלב קלאוס, בעת כהונתו כנשיא צ'כיה הגיע לביקור באיסלנד ב-2005. שם פגש את ראש ממשלת איסלנד הלדור אסגרימסון. במהלך הביקור קלאוס הודה לאיסלנד על תרומתה לצירוף צ'כיה לנאט"ו והביע תקווה ונכונות כי איסלנד תצטרף לגוש האירופי.
יחסי איי שלמה – צ'ילה

| יחסי איי שלמה – צ'ילה |
| --- | --- |
איי שלמה: צ'ילה


איי שלמה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 756,102
אוכלוסייה
824,057: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 16,956
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי איי שלמה–צ'ילה הם היחסים שבין אנשי הרפובליקה של צ'ילה ואנשי איי שלמה. במסגרת הממשלתית לא מתקיימים יחסים בין שתי המדינות.
יחסים דיפלומטיים

בין שתי המדינות לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים אלא מגעים בלבד במסגרות בינלאומיות. איי שלמה היא אחת המדינות היחידות באזור אוקיאניה שלא כוננה יחסים דיפלומטיים רשמיים עם הרפובליקה של צ'ילה.
נציגויות דיפלומטיות

איי שלמה אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
צ'ילה אינה מיוצגת באיי שלמה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי איי שלמה – יוון

| יחסי איי שלמה – יוון |
| --- | --- |
איי שלמה: יוון


איי שלמה: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 131,957
אוכלוסייה
824,057: 10,020,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 23,773
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: דמוקרטיה

יחסי איי שלמה–יוון הם היחסים הדיפלומטיים שבין איי שלמה לבין הרפובליקה ההלנית.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1987. על פי משרד החוץ היווני, "היחסים בין המדינות טובים ומתקיים ביניהן שיתוף פעולה רב צדדי שבע רצון".
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאיי שלמה ליוון הגיעה לסך 250 אלף דולר אמריקאי והיא כללה דגים, דגים מעובדים, אלמוגים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מיוון לאיי שלמה הגיעה לסך 5.56 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מכשירי מדידה ודיו.
בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה מאיי שלמה ליוון הגיעה לסך 14.6 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מכונות לעיבוד עצמות ושנהבים בלבד. באותה שנה, יוון לא ייצאה לאיי שלמה אף סחורה.
ייצוג

איי שלמה אינה מיוצגת ביוון, הן בדרג הקונסולרי והן בדרג השגרירות. השגרירות המייצגת את איי שלמה נמצאת בקנברה, בירת אוסטרליה.
יוון אינה מיוצגת באיי שלמה, הן בדרג הקונסולרי והן בדרג השגרירות. השגרירות המייצגת את יוון נמצאת בקנברה, בירת אוסטרליה.
יחסי איסלנד–שוודיה

| יחסי איסלנד–שוודיה |
| --- | --- |
איסלנד: שוודיה


איסלנד: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 450,295
אוכלוסייה
394,617: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 55,866
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

בין איסלנד לבין ממלכת שוודיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות במועצה הארקטית, במועצה הנורדית, במועצת הים הבלטי ובמועצת אירופה.
היסטוריה

איסלנד ושוודיה הן שתי מדינות נורדיות שאכלסו את הוויקינגים. השוודי הראשון הידוע שהגיע לאיסלנד היה גארר סווארסון בשנת 870. בשנת 1380 הצטרפה איסלנד (שבאותה עת נשלטה על ידי נורווגיה) לאיחוד קאלמאר, שהייתה איחוד של שלוש הממלכות של דנמרק, נורווגיה ושוודיה, והתקיימה עד לפירוק האיחוד בשנת 1523. לאחר מכן נשלטה איסלנד בידי דנמרק עד להשגת עצמאותה בשנת 1918. ב-27 ביולי 1940 כוננו איסלנד ושוודיה יחסים דיפלומטיים. ביוני 1944 הפכה איסלנד לרפובליקה, ושתי המדינות פתחו שגרירויות זו בבירה של זו, בהתאמה. במהלך מלחמת העולם השנייה שתי המדינות נותרו נייטרליות באופן רשמי, עם זאת, איסלנד נכבשה על ידי בעלות הברית, ושימשה כבסיס ימי, בעוד שוודיה באופן לא רשמי סייעה לבעלות הברית.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין איסלנד לשוודיה, שתי המדינות השתתפו באופן פעיל בזירה הבינלאומית כדי לדון בסוגיות המשפיעות על המדינות הנורדיות, כגון שינויי אקלים, המדיניות הארקטית ובהגנה הדדית מחוץ לנאט"ו. שתי המדינות השתתפו בלחימה באפגניסטן, כחלק מכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי.
במהלך המשבר הפיננסי האיסלנדי בין השנים 2008-2011, הבנק הלאומי של שוודיה הלווה 5 מיליארד קרונה שוודית (520 מיליון €) לבנק קאופטינג האיסלנדי, כדי לשלם את חובותיו למפקידים ונושים אחרים שהושפעו מהמשבר הפיננסי.
יחסים דיפלומטיים

איסלנד מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם, ו-5 קונסוליות בגטבורג, בינקפינג, בקרלסטד, במאלמה ובאומאו. מאידך, שוודיה מחזיקה באיסלנד שגרירות ברייקיאוויק, ו-3 קונסוליות כבוד בהוסאוויק, באיסאפיירד'ור ובסייד'יספיירד'ור.
יעקב ארז (קצין)

| --- | --- |

אל"ם יעקב ארז אוגוסט 1973
 לידה:  1936 ברסט, פולין
 פטירה:  29 בפברואר 2020 (בגיל 84 בערך) ד' באדר תש"ף רעננה, ישראל
 תאריך עלייה:  1948
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 ראש ענף נ"ט בבית הספר לחי"ר  מפקד גדוד 822  מפקד גדוד 402  מפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום  מפקד עוצבת כידון  מפקד הסיוע בגיס הצפוני
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל עמותת חיל התותחנים
 
יעקב ארז (1936 – 29 בפברואר 2020) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד עוצבת כידון במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

ארז נולד בברסט שבפולין (כיום בבלארוס) בשם יעקב אייזנבאום, כבן יחיד להוריו. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט עם הוריו לברית המועצות. אביו גויס לצבא האדום והוא עבר את תקופת המלחמה עם אמו באוזבקיסטן.
ב-1948 עלה עם משפחתו לארץ ישראל באונייה "נגבה". המשפחה התגוררה במשך שנה במעברת דורה בנתניה ולאחר מלחמת העצמאות עברה ללוד.
עשה את שירותו הצבאי בחיל התותחנים. לאחר קורס קציני תותחנים שירת בגדוד 404 ולאחר מכן בגונדת נ"ט בחטיבת גולני. במלחמת סיני שירת כקצין תצפית קדמי בגדוד 13 של החטיבה, ולקראת סיומה החליף את סגן מפקד גונדת הנ"ט שנהרג במלחמה. היה ראש ענף נ"ט בבית הספר לחי"ר (בה"ד 3), ולאחר מכן חזר לחיל התותחנים. שירת כמפקד סוללה בגדוד 404, מפקד מדור נ"ט בבה"ד 9, וסגן מפקד גדוד 404.
במלחמת ששת הימים היה חניך בפו"ם, ובמינוי חירום פיקד על גדוד 822, גדוד תומ"תים מדגם M7 פריסט שלחם במסגרת חטיבה 520. במהלך המלחמה שימש מפקד הסיוע החטיבתי. ב-8 ביוני מונה למפקד צג"ם (צוות גדודי משוריין) בהרכב של שתי פלוגות טנקי צנטוריון ושתי פלוגות חרמ"ש, והוטל עליו לנוע לעבר ראס סודר. במהלך מלחמת ההתשה פיקד על גדוד 402. שירת כמפקד ענף מקצועות חת"ם בבה"ד 9, לאחר מכן שירת כמפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום.
ביולי 1973 מונה למפקד עוצבת כידון, האגד הארטילרי של עוצבת סיני. הוא פיקד על האגד במהלך מלחמת יום הכיפורים. תחת פיקודו השתתף האגד במאמצי הבלימה, במתקפת הנגד בחזית המצרית, צלח את תעלת סואץ, והשתתף בכיתור הארמייה השלישית. יחידות האגד ספגו במלחמה 23 הרוגים ו-173 פצועים. לאחר המלחמה שירת כמדריך בפו"ם בטרם השתחרר משירות הקבע.
בשירות המילואים שימש מפקד הסיוע הארטילרי של הגיס הצפוני.
לאחר שחרורו שימש נציג הטכניון בקנדה, שם הכיר את דוד עזריאלי שמינה אותו למנהל פרויקט הקמת קניון איילון, לאחר מכן ניהל את הקמת מרכז קניות ברחובות ושיקום מרכז קניות בבודפשט. שימש במשך חמש שנים נציג אוניברסיטת תל אביב בקנדה.
ארז כיהן כמנכ"ל עמותת חיל התותחנים.
ארז היה נשוי לאטי עד פטירתה, ואב לארבעה.
נפטר ב-29 בפברואר 2020.
הרמטכ"ל דוד אלעזר והאלוף אלברט מנדלר מעלים את יעקב ארז לדרגת אל"מ, אוגוסט  1973.
האלוף קלמן מגן מפקד האוגדה לאחר נפילתו של אלברט מנדלר מדבר עם חיילי גדוד המילואים 647 לאחר שסוללת 175 מ"מ שלהם הושמדה מאש מטוסים מצריים, לידו עם השפם יעקב ארז, אוקטובר 1973
יחסי איי שלמה – טורקיה

| יחסי איי שלמה – טורקיה |
| --- | --- |
איי שלמה: טורקיה


איי שלמה: טורקיה
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 783,562
אוכלוסייה
824,057: 87,527,097
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 1,108,022
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 12,659
משטר
מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה פרלמנטרית: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי איי שלמה–טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין איי שלמה לבין הרפובליקה הטורקית.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין איי שלמה כוננו ב-8 במרץ 1979.
עיקר שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות נעשים בפורומים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות ופורום "טיקה" בו תורמת טורקיה מכספה למען התפתחות אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת איי שלמה.
בשנת 2008 אירחה טורקיה פגישה של השרים לענייני חוץ באיי האוקיינוס השקט באיסטנבול שהפגישה לראשונה את גורמי איי טורקיה ואיי האוקיינוס השקט במסגרת בינלאומית.
בשנת 2013, רהה קסקינטה, השגריר הטורקי החדש באיי שלמה, הודיע על נחישותה של טורקיה להרחיב את הקשר עם איי שלמה בזמן שננקטו צעדים לשתי המדינות לחתימה על מזכר הבנות.
בשנת 2014, טורקיה העניקה סיוע ישיר לאיי שלמה במהלך השיטפונות באפריל. טורקיה סייעה גם לאחד מבתי החולים המחוזיים בהסעים.
ביקורים מדרג גבוה > מאיי שלמה לטורקיה

מלכיור מטאקי, ראש מחלקת הסביבה בממשלת איי שלמה (2016)
נציגויות דיפלומטיות

טורקיה אינה מיוצגת באיי שלמה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. טורקיה האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על איי שלמה.
איי שלמה אינה מיוצגת בטורקיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי איי שלמה – מלזיה

| יחסי איי שלמה – מלזיה |
| --- | --- |
איי שלמה: מלזיה


איי שלמה: מלזיה
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 329,847
אוכלוסייה
824,057: 35,663,114
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 399,649
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 11,206
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית פדרלית

היחסים הדיפלומטיים בין איי שלמה למלזיה, שתי מושבות בריטיות בעברן, התבססו בין השנים 1986-1988..
עקרונות יסוד ליחסים בין המדינות

היחסים בין שתי המדינות התבססו  שתי המדינות היו בעבר חלק מהאימפריה הבריטית והיחסים מבוססים על אינטרסים הדדיים וכבוד לאידיאלים של שלום, חירות, דמוקרטיה, כבוד לערכים אנושיים וריבונות. היחסים מבוססים גם על "מדיניות המבט לצפון" של ממשלת איי שלמה לחיזוק הקשרים של המדינה עם מדינות אחרות באסיה.
למלזיה קונסוליה של כבוד באיי שלמה ונציבות עליונה בפורט מורסבי, עיר הבירה של פפואה גינאה החדשה, שאמונה גם על היחסים בין שתי המדינות. לאיי שלמה נציבות דיפלומטית בקואלה לומפור.
יחסים כלכליים

ב-2009 הסתכם היקף הייצוא של מוצרים מאיי שלמה למלזיה ב-30 מיליון דולר, ואיי שלמה הייתה היבואנית הגדולה ביותר של מוצרים מלזיים באזור האוקיינוס השקט.
איי שלמה עושה מאמצים לפתח ארגונים כלכליים קטנים ובינוניים ולייבא יכולות שונות. נכון להיום, כמה חברות מלזיות העוסקות בשמן דקל מרחיבות את פעילותן באיי שלמה.
יחסי איסלנד–שווייץ

| יחסי איסלנד–שווייץ |
| --- | --- |
איסלנד: שווייץ


איסלנד: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 41,277
אוכלוסייה
394,617: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי איסלנד–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של איסלנד לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

הקונפדרציה השווייצרית הכירה לראשונה בעצמאות הרפובליקה של איסלנד בינואר 1947. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים הרשמיים ב-1951.
באוקטובר 1989 הפכה ויגדיס פינבוגדוטיר לנשיאת איסלנד הראשונה שמקיימת ביקור רשמי בשווייץ. שווייץ האמינה את שגרירותה באוסלו שבנורווגיה על האינטרסים שלה באיסלנד. איסלנד האמינה את שגרירותה בבריסל שבבלגיה על האינטרסים שלה בשווייץ. איסלנד מחזיקה שלוש קונסוליות שונות בשווייץ.
הסחר הכולל בין שתי המדינות עמד על 65 מיליון פרנקים שווייצרים בשנת 2016.
נציגויות דיפלומטיות

איסלנד אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. איסלנד מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: ברן, ז'נבה, וציריך. איסלנד האמינה את שגרירותה שבבריסל, בירת בלגיה, על שווייץ.
שווייץ אינה מיוצגת באיסלנד בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת באיסלנד בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה ברייקיאוויק, בירת המדינה. שווייץ האמינה את שגרירותה שבאוסלו, בירת נורווגיה, על איסלנד.
יוזף ולאשצ'יק

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1919 צ'נסטוחובה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  20 ביוני 2022  (בגיל 102) ורשה, רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין 
 מקצוע:  יזם, אומן 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (9 במאי 2002)  Pro Patria Medal (2017)  Medal of the Centenary of Regained Independence (2019)  מפקד במסדר פולוניה רסטיטוטה (13 בנובמבר 2008)  Pro Bono Poloniae Medal (2019)  Bronze Cross of Merit 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  יוזף ולאשצ'יק
 
יוּזֶף וְלָדִיסְלָב וָלָאשְׁצִ'יק (בשם מלא בפולנית: Józef Władysław Walaszczyk;‏ 13 בנובמבר 1919 – 20 ביוני 2022) היה איש עסקים פולני וחסיד אומות העולם.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ולאשצ'יק נולד בצ'נסטוחובה למשפחה אמידה. אמו הייתה אחות, ואביו היה עיתונאי. בשנת 1927 נפטר אביו במהלך ביקור בארצות הברית, ובעקבות מותו מצבה הכלכלי של המשפחה החמיר. האם והילדים עברו מוורשה, שם התגוררו, לרילסק, שם היה בן דודה לודוויק אוקצקי, בעל אחוזה ובית חרושת לקמח תפוחי אדמה. ולאשצ'יק המשיך את לימודיו בצ'נסטוכובה, אלכסנדרוב קויאבסקי, לוביץ' ופיוטרקוב טריבונלסקי. הוא סיים את בית הספר התיכון למסחר בוורשה. לאחר סיום לימודיו התגורר בדירת סטודיו ברחוב קרוצ'ה 34, שם עסק במסחר. את חופשותיו בילה בעיירה רילסק, שם למד לנהל את האחוזה. בשנת 1938 הצטרף למפלגה הלאומית, אותה עזב בגלל גילויי אנטישמיות.
מלחמת העולם השנייה > רילסק

לאחר פלישת הנאצים לפולין ב-1 בספטמבר 1939 גויס ולאשצ'יק ונשלח לעיר ברסט שבמזרח פולין. בספטמבר חזר לרילסק. בזכות ידיעותיו בשפה הגרמנית, הוא מונה למנהל המפעל וכמנהל האחוזה ברילסק. האחוזה העסיקה 200 עובדים. בשנת 1941 ביקש ממנו אחד מחבריו להעסיק ארבעים יהודים מהגטו ברווה מזובייצקה. הוא נאלץ לשחד את ראש ארגון העבודה המקומי על מנת להעסיק שלושים יהודים. ואלאשצ'יק נדרש לשחד את הפקידות אחת לשבועיים. עם זאת, לאחר שנה, ראש ארגון העבודה משך את הסכמתו, וולאשצ'יק ביקש מעובדיו להסתיר את עובדיו היהודים במקרה שהגרמנים יופיעו. כשהיה בדרכו למשרדו, הופיעו באחוזה קצינים גרמנים עם משאיות. זוג יהודים שלא הסתתרו נעצרו והועברו לגטו לודז'. השאר הוסתרו ושרדו את המלחמה.
מלחמת העולם השנייה > ורשה

בשנת 1940 או באביב 1941 הציל ולאשצ'יק את אהובתו, אירנה פרונט, שהייתה יהודייה. לאחר שכמעט נתפסו בחדרם במלון. הוא שיכן אותה בדירתו ברחוב קרוצ'ה והם ארגנו חתונה מזויפת. בסוף אוקטובר 1941 נעצרה פרונט יחד עם קבוצה של 20 מכרים יהודים. הוא שיחד את השוטרים ושחרר את העצורים. ולאשצ'יק מכר את דירתו לאחר שהבין כי היא לא מקום בטוח למסתור, וקנה דירה נוספת ברחוב אמילי פלאטר 17. מלבד פרונט, הסתתרו בדירה שתי נשים נוספות.
ולאשצ'יק שיתף פעולה גם עם תנועת ההתנגדות הפולנית ועזר לחבריו היהודים החיים בגטו ורשה. הוא סיפק להם מזון, תרופות ומסמכים מזויפים.
כשפרץ מרד ורשה ב-1944, הצליח ולאשצ'יק להעביר את פרונט ואת שתי הנשים אל מחוץ לוורשה. בינואר 1945 הוא ופרונט חזרו לוורשה ושהו שם עד סוף המלחמה.