stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פונקציונליזם (אדריכלות)
היסטוריה > ביקורת

יחסם של אנשי המקצוע המובילים וגם של האקדמיה לפונקציונליזם, התגלה כמזלזל ומקושר בעיקר לבניה מהירה וזולה עבור מבנים מסחריים בטעם רע.
האדריכל האמריקני פיליפ ג'ונסון טען במשך השנים כי לאדריכל אין כל אחריות פונקציונלית כלפי המבנה המתוכנן על ידו. כמעט כל האדריכלים המודרניים המובילים כגון פרנק גרי, ריצ'רד מאייר, ואיי אם פיי, טוענים כי הם עצמם מכפיפים את הפונקציונליות של מבנה בתכנונם לתפיסתם האומנותית.
אדריכלות-נוף פונקציונליסטית

אדריכלות הנוף הפונקציונליסטית התפתחה במקביל לפונקציונליזם של המבנים. אדריכלי הנוף פיתחו חללי-נוף המשולבים בין מבני מגורים, אשר משמשים לפעילות פנאי ומפגשים חברתיים של התושבים בסביבה. בפרויקטים בקנה מידה גדול עלו הצעות לשילוב של גני-ירק פרטיים אשר בהם יגדלו התושבים חלק ממזונם, ובהקשר רחב יותר אף אזורים שלמים המשלבים מתחמי מגורים, פנאי ותעסוקה, המשולבים ביניהם.
פייסנות

אדולף היטלר ונוויל צ'מברלין, ב-24 בספמטמבר 1938, בפגישה בה דרש היטלר כי כל דרישותיו בנוגע לחבל הסודטים שבצ'כוסלובקיה ייענו מיידית
פייסנות (באנגלית: Appeasement) בהקשרה הבינלאומי היא מדיניות דיפלומטית הדוגלת בהימנעות מעימותים כלפי ישות כוחנית גם במחיר וויתורים ערכיים או מעשיים. המונח מזוהה במיוחד עם מדיניות החוץ של בריטיניה בשנות ה-30 של המאה העשרים, בהובלת ראשי הממשלה שלה, נוויל צ'מברלין, רמזי מקדונלד וסטנלי בולדווין כלפי גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית ב-1935-1939. בעקבות לחץ בריטי, פייסנות גם הובילה חלק ממהלכיה של צרפת בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה, אך בה המדיניות הייתה הרבה פחות פופולרית מבבריטניה.
הפייסנות לאחר מלחמת העולם הראשונה, בהובלת תנועת אנטי המלחמה (Anti-war movement), הייתה פופולרית מאד בעקבות הטראומה בבריטניה מהמלחמה. במהלך שנות השלושים, ובמיוחד לאחר הסכם מינכן, הנחשב לשיא של מדיניות הפייסנות, חלו תמורות משמעותיות בדעת הקהל ובפוליטיקה הבריטית ביחס לפייסנות. ככלל, מפלגת הלייבור התנגדה למדיניות הפייסנות וכן מספר חברים במפלגה השמרנית, כמו וינסטון צ'רצ'יל, מזכיר המדינה דאף קופר (Duff Cooper) ואנתוני אידן, לימים ראש ממשלת בריטניה. עם תומכי המדיניות נמנים רוב חברי המעמד העליון בבריטניה, כמו גם משפחת המלוכה כולל המלך ג'ורג' השישי, אנשי העסקים הבולטים, בית הלורדים והתקשורת ברובה, כולל רשת BBC ועיתון הטיימס.
היסטוריונים, דיפלומטים ואנשי אקדמיה חלוקים ביניהם ביחס לאפקטיביות של נקיטה במדיניות הפייסנות כלפי גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית בשנות השלושים של המאה העשרים. הערכותיהם נעות בין גינוי ותיעוב לפייסנות, המייצגת חולשה שאין להפגין אל מול רודנים ושסיכנה את אירופה לבין הערכות כי גרמנייה הייתה חזקה דיה די הצורך עוד טרם יישום המדיניות, ולולא הזמן היקר שנקנה באמצעות הפייסנות, ושנוצל להצטיידות והיערכות המערב, היטלר היה מנצח במלחמה.
ראו גם

הסכם מינכן
מדוע למות עבור דנציג?
לקריאה נוספת

טים בוברי, תרגום: כרמית גיא, לפייס את היטלר: צ'מברליין, צ'רצ'יל והדרך אל המלחמה, עם עובד, 2023, מסת"ב 978-965-13-2964-7
Ripsman, Norrin M.; Levy, Jack S. (2008). "Wishful Thinking or Buying Time? The Logic of British Appeasement in the 1930s". International Security. 33 (2): 148–181.
הערות שוליים

↑  Mallett, Robert (1997). "The Anglo‐Italian war trade negotiations, contraband control and the failure to appease Mussolini, 1939–40." Diplomacy and Statecraft 8.1: 137–67.
↑  Hucker, Daniel (2011). Public Opinion and the End of Appeasement in Britain and France. London: Routledge (פורסם ב-2016). ISBN 9781317073543. נבדק ב-12 באוקטובר 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Roberts, Andrew (2019-11-01). "'Appeasement' Review: What Were They Thinking?". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2023-08-25.
↑   אורי משגב, כך נכשלה בריטניה בקריאת כוונותיה של גרמניה הנאצית, באתר הארץ, 20 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4132537-0  NKC: ph677012
פרסי המוזיקה של APAN

| --- | --- |
 תיאור:  פרס המוענק עבור מצוינות בקיי-פופ
 מיקום הטקס:  אוניברסיטת קיונג הי, סיאול
 מדינה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 הגוף המעניק:  איגוד הנהלת הבידור של קוריאה
 תקופת הפרס:  24 בינואר 2021 – הווה (3 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  קאנג דניאל (5)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  BTS‏ (6)
 האתר הרשמי (באנגלית)
 
טקס פרסי המוזיקה של APAN הוא טקס פרסי מוזיקה דרום-קוריאני המאורגן על ידי איגוד הנהלת הבידור של קוריאה (KEMA), הגוף האחראי גם על טקס פרסי הכוכבים של APAN. הטקס נועד להוקיר את אמני הקיי-פופ המובילים של השנה בקטגוריות שונות של מוזיקה, כחלק מאירוע משולב בן יומיים המכונה "פרסי APAN MusicStar".
במקור, אמור היה האירוע להתקיים ב-28 בנובמבר 2020 בגראנד פיס הול שבאוניברסיטת קיונג הי, ולהיות ישודר באופן בלעדי בפלטפורמות המקוונות Olleh TV ו-Seezn. ב-18 בנובמבר נודע כי הטקס נדחה בעקבות ההנחיות הריחוק החברתי המחודשות, שנכנסו לתוקף על רקע התעוררות מחודשת של מגפת הקורונה בסיאול ובסביבתה. הזוכים בקטגוריות המוגבלות נחשפו במקום זאת באינטרנט.
ב-17 בדצמבר 2020, הוכרז כי התאריך שנקבע לטקס הוא ב-23 בינואר 2021. ב-15 בינואר 2021, עודכן כי הטקס נדחה בשנית, ל-24 בינואר 2021.
זוכים ומועמדים

המועמדים בקטגוריות הפופולריות השונות הוכרזו ב-26 באוקטובר. ההצבעה החלה ב-27 באוקטובר דרך אפליקציית Idol Champ לנייד ונמשכה עד ה-27 בנובמבר. ההצבעה לקטגוריית KT Seezn Star התקיימה באפליקציית "Seezn".
המועמדים לקטגוריית ה-Bonsang (הפרס הראשי) הוכרזו ב-6 בנובמבר 2020. ה-APAN טופ 10 (Bonsang) נבחרו על סמך שילוב של מכירות אלבומים, מכירות דיגיטליות, הערכות מפאנל השופטים והצבעות מעריצים.
הזוכים בקטגוריות ה-APAN טופ 10 (Bonsang), האייקון הטוב ביותר, הביצועים הטובים ביותר, הקליפ הטוב ביותר וה-All-rounder הטובים ביותר הוכרזו ב-26 בנובמבר. שאר הזוכים הוכרזו ב-30 בנובמבר וב-15 בינואר 2021.
במהלך הטקס, שהתקיים ב-24 בינואר 2021, הוכרזו קטגוריות חדשות; ייצוג שיר השנה, ייצוג אמן השנה, ייצוג שיא השנה, פרס הגל החדש והקיי-טרוט הטוב ביותר.
זוכים ומועמדים > פרסים ראשיים

| הישג מס' 1 (Daesang) | ייצוג שיר השנה |
| --- | --- |
 BTS:  מונסטה X
ייצוג אמן השנה: ייצוג הקלטת השנה
 NCT 127:  טווייס
APAN טופ 10 (Bonsang)
 BTS  Got7  Iz*One  קאנג דניאל  לים וונג-יונג  מונסטה X  NCT 127  סבנטין  דה בויז  טווייס
פרס הגל החדש: הקיי-טרוט הטוב ביותר
 Treasure, הין:  ג'אנג מינהו
זוכים ומועמדים > פרסי בחירת APAN

| הווקאליסט הטוב ביותר | APAN Choice הפוקוס החדש |
| --- | --- |
 קים ג'א הואן:  LEENALCHI
כוכב Hallyu עולמי: הטרנד הטוב ביותר
 A.C.E:  הא סונג-וון
אייקון קיי-פופ
 WEi
זוכים ומועמדים > פרסי פופולריות

הזוכים בקטגוריות אלה נבחרו באמצעות ההצבעות באפליקציית Idol Champ ובאפליקציית KT Seezn בלבד.
| הווידאו קליפ הטוב ביותר |
| --- | --- |
 בלאקפינק
האייקון הטוב ביותר: ההופעה הטובה ביותר
 NCT U:  קאנג דניאל
ה-All-rounder הטוב ביותר: פרס כוכב KT Seezn – זמר
 ג'יי בי (Got7):  קאנג דניאל
Idol Champ – זכר: Idol Champ – נקבה
 פארק ג'י-הון:  צ'ו (לונה)
בחירת המעריצים של Idol Champ – להקה: בחירה עולמית של Idol Champ – להקה
 BTS  Iz*One:  סבנטין  בלאקפינק
בחירת המעריצים של Idol Champ – סולו: בחירה עולמית של Idol Champ – סולו
 קאנג דניאל  IU:  קאנג דניאל  הוואסה
הערות שוליים

↑  Lee, Min-ji (26 באוקטובר 2020). 연매협 '2020 APAN' 음악 시상식 신설 "11월 28-29일 개최" (공식) [(Official) The Yonsei Association "2020 APAN" Music Awards Ceremony will be held on Nov.28-29]. Newsen (בקוריאנית). ארכיון מ-11 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hwang, Soo-young (26 באוקטובר 2020). 내달 열리는 '2020 APAN 어워즈', 인기투표 시작 [The "2020 APAN Awards" will be held next month, popularity voting begins.]. Daily Sports (בקוריאנית). ארכיון מ-1 בנובמבר 2020 – via Naver. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee, Jae-lim (19 בנובמבר 2020). "APAN Music Star Awards postponed due to social distancing". Korea JoongAng Daily. ארכיון מ-20 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kim, Bo-young (18 בנובמבר 2020). [단독] '2020 APAN AWARDS' 1.5단계 격상에 시상식 연기…"안전 최우선" [Stage 1.5 of the "2020 APAN AWARDS" award ceremony postponed..."Safety first"]. E-Daily Star (בקוריאנית). ארכיון מ-18 בנובמבר 2020 – via Naver. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kim, Mi-ji (21 בדצמבר 2020). '2020 APAN AWARDS', 1월 23일·24일 개최..방탄소년단·강다니엘 인기상 확정[공식입장] [[Official] "2020 APAN AWARDS" will be held on January 23rd and 24th. BTS/Kang Daniel Popularity Award confirmed]. X Sports News (בקוריאנית). ארכיון מ-21 בדצמבר 2020 – via Daum. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Choi, Hee-jae (15 בינואר 2021). 김종국 X 전소민, '2020 APAN 뮤직어워즈' MC 확정…'런닝맨' 케미ing [공식입장] [[Official Position] Kim Jong-kook X Jeon So-min have been confirmed as MCs for the 2020 APAN Music Awards..."Running Man" Chemistry]. X Sports News (בקוריאנית). ארכיון מ-22 בינואר 2021 – via Naver. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Yang, So-young (26 באוקטובר 2020). 2020 APAN 어워즈, 드라마부터 음악까지…인기상 후보자 발표 [2020 APAN Awards, From Drama to Music... Popularity Award nominations announced]. The Daily Economic (בקוריאנית). ארכיון מ-29 באוקטובר 2020 – via Naver. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Choi, Na-young (4 בנובמבר 2020). '2020 APAN 어워즈' 인기투표 중, 팬들이 직접 뽑은 1위는? [Among the popularity votes for the '2020 APAN Awards', which number one did fans pick?]. Osen (בקוריאנית). ארכיון מ-14 בדצמבר 2020 – via Naver. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jeong, Hye-yeon (6 בנובמבר 2020). 2020 APAN 어워즈' 올해 최고의 가수 30팀 선정.."방탄소년단→임영웅" [Top 30 Singers of the Year at the '2020 APAN Awards'"BTS→Lim Young Woong"]. Herald POP (בקוריאנית). ארכיון מ-18 בנובמבר 2020 – via Naver. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kim, Myung-mi (26 בנובמבר 2020). 강다니엘-방탄소년단-임영웅 '2020 APAN' TOP10 선정 [Kang Daniel-BTS-Lim Young-woong selected for '2020 APAN' TOP10]. Newsen (בקוריאנית). ארכיון מ-28 בנובמבר 2020 – via Naver. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Park, Yoon-jin (30 בנובמבר 2020). 강다니엘·BTS·아이유·아이즈원…'2020 APAN AWARDS' 인기상 수상 [Kang Daniel, BTS, IU, IZ*ONE..."2020 APAN AWARDS" Popularity Award Winners]. HanKyung (בקוריאנית). ארכיון מ-30 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kwon, Hye-mi (15 בינואר 2020). 김종국X전소민, '2020 APAN MUSIC AWARDS' MC 확정 [공식] [Kim Jong Kook And Jun So Min To Host 2020 APAN Music Awards + More Winners Shared]. My Daily (בקוריאנית). ארכיון מ-31 בינואר 2021 – via Naver. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee, Jung-ho (24 בינואר 2020). 방탄소년단 '2020 APAN' 이변 없는 대상..강다니엘 5관왕[종합] [Winners Of The 2020 APAN Music Awards]. Star News (בקוריאנית). ארכיון מ-25 בינואר 2021 – via Naver. {{cite web}}:  (עזרה)
צוות פרל

צוות פרל הוא צוות ישראלי המתחרה במרוצי ראלי רייד בקטגוריית הסייד-ביי-סייד (SSV). הצוות הוקם על ידי דני פרל, המשמש כנהג, ובנו, עומר, המשמש כמנהל הקבוצה. הצוות התחרה במרוצים רבים ברחבי העולם ביניהם ראלי דקאר, ראלי מרוקו וראלי אבו דאבי.
היסטוריה

הצוות הוקם בשנת 2010 והחל להתחרות במרוצים שונים. בשנת 2015 יצא הצוות למרוץ בינלאומי ראשון והתחרה בראלי יוון. דני ולצידו הנווט איתי מולדבסקי סיימו את המרוץ במקום השלישי בקטגוריית הרייזרים (מקום 21 בדירוג הכללי). הצמד חזר להתחרות במרוץ גם בשנתיים הבאות והגיע לפודיום. בנוסף התחרו פעמיים בראלי הלאס (HELLAS), שהתקיים גם הוא ביוון וגם בו הגיעו לפודיום.
בשנת 2018 התחרו דני ומולדובסקי בראלי אבו דאבי למרות שבאותם ימים איחוד האמירויות הערביות לא קיימה יחסים רשמיים עם מדינת ישראל, הצוות הוזמן על ידי מועדון המכוניות של איחוד האמירויות, שבראשו עמד מוחמד בן סוליים (בהמשך התמנה לנשיא הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA)). ההשתתפות הצריכה התערבות מיוחדת של משרדי ממשלה, שסייעו בקבלת האישורים לכניסה למדינה. בסופו של דבר, הצוות נכנס למדינה עם דרכון ישראלי, אך נאלץ להתחרות תחת דגל מקומי. השניים סיימו את המסלול באורך 1,300 ק"מ תחרותיים במקום ה-26.
באפריל 2019 התחרו דני ועומר בראלי מרוקו, יחד עם שמונה צוותים ישראליים נוספים. בסיום המרוץ קבעו את התוצאה הטובה ביותר מבין הצוותים הישראליים: מקום 19 מתוך 54 צוותים שסיימו את המרוץ.
בשנת 2021 התחרה הצוות בראלי דקר שהתקיים בערב הסעודית, מדינה נוספת שבאותו הזמן לא קיימה יחסים רשמיים עם מדינת ישראל. הצוות היה אחד משני צוותים ישראלים שהשתתפו בתחרות (לצד הצוות של אביב קדישאי). דני, יחד עם דני גוטליב בנווט, התחרו תחת דגל בלגיה. יומיים לפני סיום המרוץ התהפכו השניים לקראת סיומו של היום. כתוצאה מההתהפכות התפרקו שני גלגלים של הרכב והרכב נחת הפוך בתוך אמבטיית חול בתחתית דיונה. לאחר שהצליחו להפוך את הרכב, החליפו גלגל אחד תקין וגלגל נוסף עם תקר וכך הגיעו אל נקודת הסיום. בעקבות הענישה בתוספת זמן סיימו את המרוץ במקום הארבעים מתוך 46 צוותים בקטגוריה.
הערות שוליים

↑  ראלי יוון 2015 בשליטה ישראלית, ג'יפולוג, 6 ביוני 2015
↑  יואב קווה, הישגים לצוותים הישראלים בראלי יוון, באתר הארץ, 11 ביוני 2015
↑  וואלה! רכב‏, ראלי יוון: הצלחה לצוות "פנגו" הישראלי - מקום שני, באתר וואלה, 19 במאי 2016
↑  הישגים מצוינים לישראלים בראלי יוון 2017, ג'יפולוג, 5 ביוני 2017
↑  הישג ענק לרוכבים הישראליים בהאלס ראלי ביוון, נזימה-בשטח שלך, 30 במאי 2017
↑  אודי עציון, ניצחו את המדבר, באתר ynet, 30 במרץ 2018
↑  עומר פרל, חוויות מלב המדבר במרוץ אבו דאבי, אוטו, 23 באוגוסט 2020
↑  רמי גלבוע / גידי פרדר‏, ראלי מרוקו: נערי העמק מול מדבריות הענק, באתר וואלה, 22 באפריל 2019
↑  אודי עציון, בלי דגל ובהשקעה של חצי מיליון שקל: הישראלים הראשונים שהתחרו בראלי דקאר בסעודיה, באתר כלכליסט, 17 בינואר 2021
↑  ליאן וילדאו ורועי קייס, לעיני עשרות שייח'ים ונסיכים: ישראלים התחרו בראלי דקאר שהתקיים בסעודיה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 17 בינואר 2021
פריץ גרובה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 ביולי 1886 גארץ, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  2 בספטמבר 1973 (בגיל 87) שטוטגרט, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 
פריץ קונרד פרדיננד גרובה (בגרמנית: Fritz Konrad Ferdinand Grobba; ‏18 ביולי 1886 - 9 בפברואר 1973) היה מזרחן ודיפלומט גרמני. זכור בשל התפקידים שמילא בשליחות גרמניה הנאצית במזרח התיכון בשנים שבין מלחמות העולם ובשנות מלחמת העולם השנייה. הוא זכור במיוחד בשל השפעתו על מרד רשיד עאלי אל-כילאני וההסתה האנטישמית הפרועה שקדמה למרד, שהייתה בין הגורמים לפרעות הפרהוד בהן איבדו את חייהם מעל 1,000 יהודים, ובשל שיתוף הפעולה שלו עם המופתי הירושלמי חאג' אמין אל-חוסייני בתקופת המרד ולאחריו.
ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת

גרובה נולד בגארץ שעל גדות האודר במדינת ברנדנבורג שבגרמניה. בין 1908 ל-1913 למד משפטים ושפות מזרחיות באוניברסיטת ברלין, וסיים בתואר דוקטור למשפטים. ב-1913 החל את שירותו במשרד החוץ הגרמני כדרגומן בקונסוליה הגרמנית בירושלים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה לחם בחזית ארץ ישראל, ושימש כשלישו האישי של פרידריך קרס פון קרסנשטיין. לאחר מכן שב לגרמניה, והחל לפעול במסגרת שירות החוץ הגרמני.
שליחות באפגניסטן

עם תחילת כהונתו במשרד החוץ התבלט גרובה כמי שדורש מדיניות חוץ פעילה יותר בארצות המזרח. ב-1923 ניתנה לו ההזדמנות כאשר גרמניה קשרה לראשונה קשרים דיפלומטיים עם אפגניסטן, ובנובמבר של אותה שנה נשלח לשם גרובה לשמש כשגריר. אפגניסטן קיבלה את עצמאותה ב-1919, והייתה נתונה תחת השפעה בריטית מחד, והשפעה מצד ברית המועצות מאידך. גרובה ראה את מדיניותו כמבוססת על שיתוף פעולה עם בריטניה. במהלך התקופה בה שהה באפגניסטן ניסה גרובה לקדם את האינטרסים הכלכליים של גרמניה באפגניסטן, היה מעורב ביוזמות פיתוח, נפגש מספר פעמים עם המלך אמנאללה ח'אן, וניסה לקדם הסכם ידידות ושיתוף פעולה בין גרמניה ואפגניסטן. פעולות אלו היו פעולות קשות ומורכבות, שכן כל פעולה שביצע גרובה נתפסה בידי הבריטים והרוסים כניסיון לדחוק אותם מהאזור, ונתפסה בחשדנות על ידי האפגנים שראו בפעולות אלו ניסיון נוסף של מעצמה מערבית להתערב בענייניהם. מכיוון שכך היה על גרובה לנהוג בזהירות המרבית, ולפעול במתינות ובסבלנות.
מאמציו של גרובה ירדו לטמיון כאשר בנובמבר 1925 היה מעורב בתקרית קשה. גאוגרף גרמני בשם ד"ר גוסטב שטראטיל-זאואר (Gustav Stratil-Sauer) שטייל באפגניסטן, ירה באדם מקומי והרגו. לטענתו של שטראטיל-זאואר, הדבר נעשה מתוך הגנה עצמית. שטראטיל-זאואר חשש מעונש המוות שיוטל עליו לפי הדין המקומי, ומכיוון שכך נמלט. גרובה טוען שניסה לאתרו ולשכנע אותו להסגיר עצמו. השניים נתפסו ביחד על ידי המשטרה המקומית, וגרובה הואשם כי ניסה לסייע לו להימלט. האפגנים דרשו את גירושו של גרובה, והגרמנים סרבו, שכן טענו כי גרובה לא פעל שלא כהלכה. בסופו של דבר נקרא גרובה לשוב לברלין, בשנת 1926. בין 1926 ל-1932 עבד גרובה במחלקה 3 של משרד החוץ הגרמני, האחראית על הקשרים עם איראן, אפגניסטן והודו.
שגריר בעיראק

מאוקטובר 1932 שימש גרובה כשגריר הגרמני בעיראק. גרובה דיבר טורקית וערבית שוטפות, והדבר היה לו לעזר רב. בינואר 1933 עלתה המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה. גרובה לא היה מעולם חבר המפלגה, אך הוא הזדהה במידה רבה עם האידאולוגיה שלה, והשתלב היטב במשטר החדש. הוא החל בהפצת האידאולוגיה הנאצית והאנטישמיות, כשהוא קושר אותן ללאומיות הפאן-ערבית. בין היתר רכש עיתון בשם "אלעאלם אלערבי" (ערבית: العالم العربي, תרגום: העולם הערבי), ובו פרסם בהמשכים את תרגומו לערבית לספר מיין קאמפף מאת היטלר. עם זאת, כאשר נענו יהודי עיראק לקריאה להפסיק לסחור בסחורות גרמניות, נפגש עם ראש הקהילה היהודית בבגדאד, הרב ששון חצ'ורי ודיבר על ליבו להפסיק את החרם. חצ'ורי נענה לקריאה. בספרו האוטוביוגרפי מתאר גרובה את קשריו עם היהודים בעיראק, ומדבר על היהודים באופן מתון, אך הספר נכתב שנים רבות לאחר השואה. בשל ההסתה האנטישמית הבלתי פוסקת לה היה אחראי בשנים שקדמו למלחמה, רבים הם הרואים בו אחראי לפרעות הפרהוד, על אף שאלו אירעו בזמן שלא שהה בבגדאד.
רעיונותיו של גרובה נפלו על אוזניים קשובות. עיראק, שקיבלה את עצמאותה המלאה והתקבלה לחבר הלאומים רק ב-1932, הייתה מדינה שהייתה נתונה למעשה תחת שליטה בריטית. ההסכם האנגלו-עיראקי משנת 1930 הכפיף למעשה את מדיניות החוץ והכלכלה של עיראק לבריטניה, והתיר לבריטים להחזיק בסיסי צבא וחיילים על אדמת עיראק. הבריטים השליטו את השושלת ההאשמית, שהייתה זרה לעיראקים. לאחר מותו של פייסל הראשון, מלך עיראק בשנת 1933 לא נהנו עוד יורשיו מהכריזמה האישית והנאמנות שהיו מנת חלקו. רעיונות של לאומנות קיצונית מעורבים בשנאה לבריטים וליהודים, על רקע האירועים בארץ ישראל וביניהם המרד הערבי הגדול שגשגו, ותנועות לאומניות ופרו נאציות פרחו.
בתקופת המרד הערבי הגדול בארץ ישראל, ניסו הפלסטינים לקבל סיוע גרמני. ב-1936 יצר פאוזי אל-קאוקג'י, ממנהיגיו הצבאיים של המרד, קשר עם גרובה וניסה לרכוש דרכו נשק גרמני. גרובה הביע דעתו כי על אף שיש לחוש אהדה למרד, הרי שאספקת הנשק עלולה לערער את היחסים עם בריטניה, החשובים לא פחות. בינואר 1937 הגיעה בקשה דומה ברוח זו של אנשי הוועד הערבי העליון, ותגובתו של גרובה הייתה דומה.
בתקופה זו התקרב גרובה לחבורת קצינים עיראקים לאומנים ושאפתנים, בראשותו של סלאח א-דין א-סבאע', שנקראה "המרובע הזהוב". לאחר הפיכת בכר סדקי ורציחתו, בשנת 1937, שיחקה חבורה זו תפקיד חשוב ביותר בפוליטיקה העיראקית. על אף שמיד לאחר הפיכת סדקי, חיווה גרובה את דעתו השלילית באשר לעסקת נשק עם המשטר העיראקי, מחשש להכעיס את הבריטים. הרי שלא נמנע מקשר עם חבורת הקצינים שמטרתה הייתה לגרש את הבריטים מעיראק, ואף מהאזור כולו. ב-1938 הגיע גרובה למסקנה כי יש להפעיל את התנועה הערבית הלאומית לערעור המשטר בעיראק, משטר המנדט הצרפתי בסוריה, והמשטר הבריטי בארץ ישראל. הוא יצר קשרים עם המופתי הירושלמי, חאג' אמין אל-חוסייני, העביר לו כספים, וניסה לפעול להברחת נשק למורדים הפלסטינים.
קשריו הטובים של גרובה בחצרו של המלך ראזי הביאו להידוק קשרי המסחר בין שתי המדינות, ולחתימת חוזה מסחרי בשנת 1935. מפברואר 1939 שימש גם כשגריר בחצרו של אבן סעוד בערב הסעודית. גרובה ניסה לשדל את אבן סעוד להעניק לגרמנים זיכיון להפקת נפט בערב הסעודית, אך אבן סעוד העדיף את קשריו עם חברת "סטנדרד אויל" האמריקנית, על אף שזו הציעה סכום נמוך בעבור אותו זיכיון. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נותקו היחסים הדיפלומטיים בין עיראק וגרמניה הנאצית, בהתאם להוראות ההסכם האנגלו-עיראקי, ובהוראת נורי סעיד, שב גרובה לברלין. בשנים שלאחר מכן עבד בשיתוף פעולה עם וילהלם קפלר, נאצי בכיר ששימש כיועץ להיטלר בענייני כלכלה ומדיניות חוץ.
שגריר בעיראק > המלחמה האנגלו-עיראקית

באפריל 1941 חוללה כת הקצינים הפיכה צבאית, הוציאה לגלות את העוצר הפרו-בריטי ההאשמי עבד אל-אילה ואת נורי סעיד, הדיחה את ראש הממשלה טה אל-האשמי ומינתה במקומו את הפוליטיקאי הפרו-נאצי רשיד עאלי אל-כילאני. שליטיה של עיראק היו עתה קבוצה פרו נאצית קטנה שכללה את אל-כילאני, א-סבאע' והמופתי, כולם ידידיו האישיים הטובים של גרובה מימיו כשגריר.
חבורה זו החלה עד מהרה בקו אנטי-בריטי תקיף, דרשה מן הבריטים כי יפנו את בסיסיהם בעיראק, ואף הטילה מצור על בסיס ה-RAF הגדול בחבניה. בריטניה, מצידה, תגברה את כוחותיה, והנחיתה עוד ועוד חיילים דרך הים, שנחתו בנמל בצרה. אל-כילאני, שהבין כי עימות צבאי עם בריטניה ממשמש ובא, דרש סיוע מגרמניה.
בראשית מאי החליט שר החוץ הגרמני יואכים פון ריבנטרופ לשלוח את גרובה כשגריר לבגדאד. סוכם כי גרובה יגיע לבגדאד, וינסה ליצור בה מרכז השפעה גרמני שיפיץ את המרד לכל רחבי המזרח התיכון. סוכם כי הדרך הטובה ביותר לסייע למרד, שעמד בפני תבוסה צבאית במאבק כנגד הכוחות הבריטים העדיפים, היא משלוח כוחות אוויריים של הלופטוואפה. קולונל ורנר יונק הוצב בראש כוח קטן של שתי טייסות האחת של מפציצי היינקל He 111 והשנייה של מטוס הקרב מסרשמיט Bf 110 שיצא למוסול. המפקד הבכיר של המבצע היה הגנרל הנס ישונק שישב באתונה. ב-6 במאי יצאו גרובה ואנשיו באמצעות מטוסיו של יונק, לחלב בסוריה שהוחזקה על ידי אנשי צרפת של וישי. מפקד הכוחות הצרפתים, הגנרל אנרי פרנאן דנץ, הבטיח לסייע ולאפשר מעבר לכוח האווירי הגרמני. ב-11 במאי הגיע גרובה לבגדאד. ב-16 במאי נפגש גרובה בבגדאד עם אל-כילאני, עם הקולונל יונק ועם אנשי הכת הצבאית. החבורה דנה בדרכים בהן יכול הכוח האווירי הגרמני לסייע לעיראקים במלחמתם.
השפעתו של הכוח הגרמני הייתה מוגבלת, והעיראקים הובסו במלחמה. גרובה, ששהה במהלך כל הלחימה בבגדאד, ניסה להביא למעורבות גרמנית גדולה יותר בלחימה. ב-23 במאי כאשר היו הבריטים כבר בשערי בגדאד, הוציא היטלר את "הנחיה מס' 30" ולפיה - "תנועת החירות הערבית היא, במזרח התיכון, בעלת בריתנו הטבעית נגד אנגליה. בקשר לכך יש חשיבות מיוחדת להפחת מרד בעיראק. מרידה כזאת תתפשט מעבר לגבולות עיראק ותחזק את הכוחות העוינים לאנגליה במזרח התיכון, תשבש את קווי התחבורה הבריטיים, ותרתק חילות אנגלים ונפח אניות אנגלי על חשבון זירות מלחמה אחרות. מן הסיבות האלו החלטתי להמריץ את פיתוח הפעולות במזרח התיכון באמצעות מתן התמיכה לעיראק..." הנחיה זו הייתה בשלב זה, חסרת משמעות אך בעקבותיה הוקם כוח מיוחד F קצר הימים. גרובה האמין כי גם לאחר נפילת חבניה, פלוג'ה ובגדאד, ימשיכו העיראקים להילחם בצפון המדינה. אמונה זו הייתה כוזבת.
ב-31 במאי יצא גרובה את בגדאד למוסול, ולאחר מכן חצה את הגבול לכיוון חלב. הבריטים ארגנו כוח מוטס אד-הוק, בפיקודו של מייג'ור בשם גוץ', שקיבל את הכינוי "גוקול", שנועד לתפוס את גרובה, לו ייחסו הבריטים חשיבות רבה. הכוח הגיע למוסול ב-3 ביוני ומצא כי גרובה כבר עזב את המקום. לאחר מכן נכנס הכוח באופן בלתי חוקי לסוריה, ורדף אחר גרובה עד לעיירה קמישלי. בסופו של דבר הצליח גרובה להערים על מחפשיו ולשוב לאירופה. בברלין התקבל גרובה כגיבור, על אף שדחיפתו למעורבות גרמנית במלחמה הסתיימה בכישלון.
המשך הקריירה במשרד החוץ הגרמני

בפברואר 1942 מונה גרובה לאחראי על כל ענייני המזרח התיכון במשרד החוץ הגרמני. בברלין שהו שני גולים, רשיד עאלי אל-כילאני, ואמין אל-חוסייני. גרובה התבקש לשמש להם כחונך. בתפקידו החדש נקלע גרובה לעימות עם האחראי על המזרח התיכון מטעם המפלגה הנאצית, גרופנפיהרר SS ארווין אטל. אטל ראה במופתי, שתמך באידאולוגיה הנאצית באופן פנאטי, נכס לגרמניה, בעוד שאל-כילאני נתפס אצלו כנטל. גרובה תמך באל-כילאני, וניסה לשכנע כי המופתי הוא אך "סמכות רוחנית". שני גולים אלו היו במאבק כוח, כאשר הכירה גרמניה הנאצית באל-כילאני כ"שליטה האמיתי של עיראק" דרש המופתי כי יכירו בו כשליט המזרח התיכון כולו. במוקד הוויכוח עמדה טענתו של המופתי כי בימים שלפני המרד, התכנסה הקבוצה הסודית והכירה בו כמנהיג הבלתי מעורער. אל-כילאני הכחיש זאת. גרובה נקלע, שלא בטובתו, למאבק כוחות. בסופו של דבר הכריע ריבנטרופ לטובת אטל והמופתי, לאחר שהמופתי איים כי יעזוב את ברלין ויעבור לספרד או לאיטליה. ריבנטרופ הורה על העברת גרובה מתפקידו בדצמבר 1942. גרובה נשלח למחלקת הארכיון של משרד החוץ בפריז בהוראה שלא לעסוק יותר בענייני המזרח התיכון. באוקטובר 1943 הגיש גרובה את התפטרותו. עד סוף המלחמה שימש בתפקיד האחראי על הייצור הממשלתי בממשלת סכסוניה.
חייו לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נענה גרובה למודעה בעיתון שחיפשה משפטנים בעלי עבר נקי שישמשו כתובעים. גרובה, שלא היה חבר במפלגה הנאצית, סבר כי עברו מכשיר אותו לתפקיד, וזמן מה שימש בתפקיד התובע המקומי בעיירה מיינינגן שבגרמניה המזרחית בשטח הכיבוש הסובייטי. משרה זו משכה אליו את תשומת לב הסובייטים, שעצרו אותו באשמת ריגול ושלחו אותו לרוסיה. גרובה הוחזק מספר שנים, ביחד עם קבוצה של בכירים לשעבר במשרד החוץ הגרמני, במחנה מיוחד ליד ליובלינו סמוך למוסקבה לאחר מכן השתמשו בו הרוסים כמזרחן ומתורגמן. ב-1951 הגיע לוועידה אסלאמית בקראצ'י כשהוא מלווה במשלחת רוסית, ואף נפגש שם עם המופתי, אויבו משכבר הימים.
ב-1955 התירו לו הרוסים לשוב לגרמניה, והוא התיישב בשטוטגרט שבדרום מערב גרמניה. זמן מה היה פעיל בכתיבת ספרים ומאמרים בנושאי המזרח התיכון, זיכרונות מימי המלחמה, ואף שימש כיועץ לא רשמי לממשלת מערב גרמניה. כן המשיך וביקר מספר פעמים בערב הסעודית, בעיראק, סוריה ולבנון. ב-1973 מת.