stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוטו ויינינגר
הערות שוליים

↑  William M. Johnston, The Austrian mind; an intellectual and social history, 1848-1938, Berkeley, University of California Press, 1972, עמ' 199, ISBN 978-0-520-01701-6
↑  Chandak Sengoopta, Otto Weininger: Sex, Science, and Self in Imperial Vienna, University of Chicago Press, 2000-07, עמ' 163, ISBN 978-0-226-74867-2. (באנגלית)
↑  מין ואופי - מחקר עקרוני - אוטו ויינינגר
↑  Otto Weininger, Ladislaus Lob, Sex and Character: An Investigation of Fundamental Principles, Indiana University Press, 2005, עמ' 131, ISBN 978-0-253-34471-7. (באנגלית)
↑  Otto Weininger, Ladislaus Lob, Sex and Character: An Investigation of Fundamental Principles, Indiana University Press, 2005, עמ' 188, ISBN 978-0-253-34471-7. (באנגלית)
↑  Otto Weininger, Ladislaus Lob, Sex and Character: An Investigation of Fundamental Principles, Indiana University Press, 2005, עמ' 98, ISBN 978-0-253-34471-7. (באנגלית)
↑  Otto Weininger, Ladislaus Lob, Sex and Character: An Investigation of Fundamental Principles, Indiana University Press, 2005, עמ' 274, ISBN 978-0-253-34471-7. (באנגלית)
↑  ספרו של פריץ(הקישור אינו פעיל, 16.10.2020) (קובץ PDF) באתר האנטישמי 'רוויזיוניזם היסטורי' (ראיה מחודשת של קורות העולם)
↑  לסינג, 1930, עמ' 91.
↑  Weininger 1903, 405
↑  Weininger 1903, 421
↑  Weininger 1903, 422
↑  Weininger 1903, 431
↑  Weininger 1903, 410-411
↑  Weininger 1903, 413
↑  Freyenwald, 1941, 417
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269759705171  PLWABN: 9810662833005606  BIBSYS: 90577539  BNE: XX1158379  BnF: cb11929021d (data)  CiNii: DA04024237  GND: 118766309  ICCU: RAVV001224  ISNI: 0000 0001 0927 2916  LCCN: n79099408  LNB: 000138704  NDL: 00460473  NKC: jn20040203045  NLA: 35365336  NLG: 162022  NLK: KAC201217427  NTA: 070351368  SELIBR: 212200  SNAC: w6x084q9  SUDOC: 027194728  Trove: 926872  VcBA: 495/114492  VIAF: 95214612   WorldCat (עם VIAF): 95214612
מחוזות בליז

מבחינה מנהלית בליז מחולקת ל-6 מחוזות אשר מחולקים לנפות.
| # | מחוז | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2024 | שטח, קמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז קורוזל | קורוזל טאון | Corozal‏ | 46,071 | 1,860 |
| 2 | מחוז אורנג' ווק | אורנג' ווק טאון | Orange Walk‏ | 55,622 | 4,737 |
| 3 | מחוז בליז | בליז סיטי | Belize‏ | 116,914 | 4,204 |
| 4 | מחוז קאיו | סן איגנסיו | Cayo‏ | 103,413 | 5,338 |
| 5 | מחוז סטאן קריק | דנגריגה | Stann Creek‏ | 50,460 | 2,176 |
| 6 | מחוז טולדו | פונטה גורדה | Toledo‏ | 38,259 | 4,648 |
ג'סי ליברמור

| --- | --- |
קובץ:1940 Boy wonder of Wall Street shoots himself.jpg
 לידה:  26 ביולי 1877 ניו יורק, ארצות הברית 
 התאבד:  28 בנובמבר 1940 (בגיל 63) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מספר צאצאים:  2 
 
ג'סי לוריסטון ליברמור (באנגלית: Jesse Lauriston Livermore;‏ 26 ביולי 1877 – 28 בנובמבר 1940), ידוע גם בכינוי "ילד מהמר" (Boy Plunger), היה סוחר מניות אמריקאי ידוע בתחילת המאה העשרים. התפרסם כשהרוויח מיליוני דולרים ממכירות חסר (שיטה לעשיית רווחים כאשר מחירו של נכס בירידה) בזמן נפילות הבורסה ב-1907 ו-1929, כמו גם בהתווית כללים בסיסים של ניהול כספי במסחר.
ליברמור נולד באקטון שבמסצ'וסטס וברח מביתו בברכת אמו על מנת להימנע מחיי האיכר שאביו ייעד לו. התחיל את קריירת המסחר שלו בגיל 15 כשעבד בחברת ברוקרים בתפקיד זוטר. העסקה הראשונה שלו היה בסכום של 5$ שהניבו רווח של 3.12$. באותה שנה (בגיל 15) הוא הרוויח $1,000 ($20,000 במונחי 2008).
ליברמור הרוויח והפסיד סכומים של מאות מיליוני דולרים לאורך הקריירה שלו. במפולת של 1907 הרוויח 3 מיליון דולרים על ידי מכירות בחסר. את רוב הסכום הפסיד בבועת מחירי הכותנה ובהמשך הוכרז כפושט רגל, אך הוא שב והרוויח סכומים גבוהים בשוק המניות הגואה במהלך מלחמת העולם הראשונה ובשנות העשרים. ב-1929, כאשר חש שהתנאים מזכירים את השוק של 1907, שוב מכר בחסר בסכומים גבוהים. בכך צבר הון שהוערך ב-100 מיליון דולרים כאשר קרס השוק, ומרבית הסוחרים והמשקיעים איבדו את כספם. בשנות השלושים הפסיד שוב ליברמור את מרבית הונו, כתוצאה מהשקעות שטיבן המדויק אינו ידוע.
כלל יסודי למסחר שקבע ליברמור היה שיש להגדיל את האחזקות בהשקעה רווחית, ולהיפטר במהירות מהשקעות שהניבו הפסדים. הוא עצמו לא נהג תמיד על-פי הכללים שקבע.
ב-1918 נישא ליברמור לדורות'י, שחקנית מברודוויי. לאחר 14 שנות נישואים התגרשו השניים, וב-1933 הוא נישא להרייט מץ. ליברמור היה בעלה החמישי של מץ, וארבעת בעליה הקודמים התאבדו[דרוש מקור].
ליברמור התאבד ב-1940, והשאיר אחריו מכתב התאבדות באורך שמונה עמודים שיועד לאשתו, בו טען כי הוא כישלון ואינו ראוי לאהבתה. שווי הונו ונכסיו באותה עת עמד על 5 מיליון דולרים, אך ביטחונו ביכולתו להרוויח כסף מסחר במניות לא שב אליו.
בשנת 1940 יצא לאור ספרו של ליברמור "How to trade in Stocks". הספר יצא שוב במהדורה מחודשת, בשנת 2006.
בשנת 1923 פורסם רומן "זכרונותיו של סוחר מניות מוול-סטריט" (אנ') של אדווין לפבר שמבוסס על חייו של ג'סי ליברמור. הספר זכה להצלחה, תורגם למספר שפות ועבר מספר מהדורות.
נכדתו של ליברמור, היא שחקנית הפורנוגרפיה בראנדי לאב.
קימבל מאסק

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1972 (בן 52) פרטוריה, דרום אפריקה 
 מדינה:  דרום אפריקה, קנדה, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קווינס  המכון הקולינרי הצרפתי 
 מעסיק:  אוניברסיטת ניו יורק 
 בן או בת זוג:  Christiana Wyly (2018–?)  Jen Lewin (?–2016) 
 kimbalmusk.com
 
קימבל מאסק (באנגלית: Kimbal Musk; נולד ב-20 בספטמבר 1972) הוא יזם, פילנתרופ ומסעדן יליד דרום אפריקה. מאסק מכונה "יזם חברתי גלובלי" על משנתו להביא את אמריקה למצב שבו "לכל אדם תהיה גישה למזון בריא ומזין". מאסק נחשב לאב המייסד של תנועת המזון המודרנית, ולאחד האנשים המובילים בשינוי הרגלי האכילה באמריקה.
מאסק הוא הבעלים של "קיטשן קאפה", "אל.אל.סי", וקהילת מסעדות הממוקמות בליבה של ארצות הברית, בקולורדו, בשיקגו, בממפיס ובאינדיאנפוליס.
קימבל מאסק הקים את ארגון ללא מטרות רווח הנקרא "Big Green", שהקים מאות כיתות חוץ הנקראות "גינות לימוד" לגינות בית ספר. מאסק הקים אקסלרטור בתחום החקלאות העירונית בברוקלין, ניו יורק. הוא חבר דירקטוריון במספר חברות שהקים אחיו הגדול אילון מאסק, כגון טסלה, המייצרת מכוניות חשמליות ואוטונומיות וספייס-איקס המפעילה שירותי שיגור לחלל. בנוסף לזאת קימבל מאסק חבר ברשת המסעדות המקסיקנית צ'יפוטלה.
ילדות ונעורים

קימבל גדל בבית מאוד יזמי אשר דחף להצלחה ויצירתיות. קימבל גדל יחד עם אחיו אילון, אחותו טוסקנה ובני דודים רבים. אימו מיי מאסק הייתה דיאטנית מוכרת ולאביו הייתה חברת הנדסה משלו. הוא מספר שבתור ילד נהג להכין ביצי פסחא ב-50 סנט ועבר דלת דלת בשכונתו ומכר את אותן הביצים המקושטות תמורת 10 דולר. קימבל מספר שבתור ילד שנא להעביר את הזמן בתוך כותלי בית הספר וראה בכך עינוי, ולכן אינו מאמין בשיטות הלימוד התאורטיות המסורתיות אלא בשיטות מעשיות ופרקטיות. לאחר סיום בית הספר התיכון בפרטוריה, דרום אפריקה, מאסק עזב את היבשת לפגוש את אחיו אילון בקינגסטון, אונטריו שבקנדה, ונרשם לאוניברסיטה ללימודי מנהל עסקים באוניברסיטת קווינס. בזמן הלימודים מאסק עבד בסקוטיהבנק, אחד הבנקים הבינלאומיים הגדולים בעולם. מאסק סיים את לימודיו בשנת 1995.
קריירה

המיזם הראשון של מאסק שאותו הקים בשנת 1995 הייתה חברת ציור מקומית "פיינטרס", שהקים יחד עם אמנים נוספים. זו הייתה חברה שעסקה במסחר של ציורי אומנות. באותה השנה הקימו קימבל ואילון את חברתם השנייה, "Zip2", ששיווקה מדריך עירוני אינטרנטי. בין היתר סיפק תוכן לאתרי האינטרנט של עיתוני "הניו יורק טיימס" ו"שיקגו טריביון". החברה נמכרה בשנת 1999 לחברת "קומפאק" עבור 307 מיליון דולר.
לאחר מכירת "ZIP2" השקיע מאסק במספר חברות צעירות בתחום התוכנה והטכנולוגיה. מאסק היה אחד מהמשקיעים הראשונים במיזם של אחיו אילון "איקס. קום" חברה המספקת שירותים פיננסים מקוונים אשר דרכה ניתן לבצע תשלומים באמצעות דואר אלקטרוני. לאחר מכן שונתה שם החברה ל"פיי-פאל", חברת ענק המספקת שירותי העברת תשלומים. באוקטובר 2002 החברה נרכשה על ידי "איביי" עבור 1.5 מיליארד דולר במניות.
בזמן שאילון נשאר בקליפורניה, קימבל עבר לניו יורק ונרשם למוסד קולינריה צרפתי בעיר. באפריל 2004 מאסק פתח את ה"קיטשן בולדר" בבולדר, קולורדו יחד עם האדריכלית והמעצבת ג'ן לוין והשף הנודע הוגו מאת'סון. המטבח זכה להערכה רבה ולימים נודע כאחת המסעדות הטובות בארצות הברית.
מאסק ומאת'סון הרחיבו את הפעילות שלהם במסעדה, ופתחו בקומה העליונה בר קוקטייליים. משנת 2006 עד 2011 מאסק כיהן כמנכ"ל של חברת "וואנריוט", חברת פרסום ושיווק אינטרנטית. בספטמבר 2011 ענקית הקמעונאות "וולמארט" רכשה את החברה תמורת מחיר שלא פורסם.
לאחר שבע שנים של תמיכה במוסד "גראוו" ליצור גינות בית הספר בקהילת בולדר, הקימו מאסק ומאת'סון את ה"קיטשן קומיוניטי", ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו לחבר ילדים לאוכל בריא ומזין, באמצעות הקמת גינות לימוד בבתי ספר ברחבי ארצות הברית. בעזרת גינות הלימוד הילדים מגלים את המידע שמאחורי המזון, ומסגלים לעצמם תזונה בריאה וסגנון חיים בתחום האוכל. הידע שנרכש משולב בחומר המסורתי הנלמד בבתי הספר כמו מתמטיקה, מדע וספרות.
כל מסעדה החברה בקהילת המסעדות תורמת אחוז מסוים מהרווחים לטובת שיפור גינות הלימוד בקהילה המקומית שלה. בשנת 2012 ה-"Big Green" בנה 26 גינות בקולורדו, 16 בשיקגו ו-12 נוספות ברחבי ארצות הברית.
בדצמבר 2012 תרם ראש עיריית שיקגו, רם עמנואל לקהילה מיליון דולר לטובת הקמה של 80 גינות בבתי ספר של העיר שיקגו. בפברואר 2015 קהילת ה"Big Green" חגגה 200 גינות בארצות הברית.
עד שנת 2015, 4 שנים לאחר הקמתה של הקהילה נבנו 260 גינות בערים שיקגו, דנוור, לוס אנג'לס וממפיס.
הערות שוליים

↑  Stéphanie Thomson, Our food system is bust. This innovative three-step plan could fix it, World Economic Forum, ‏29.3.17
↑  Hilde Schwab, Meet the Social Entrepreneurs of the year 2017
↑  Bartie Scott, Elon Musk's Brother to Launch an Urban Farming Accelerator in Brooklyn, www.inc.com
↑  Chipotle Mexican Grill names Kimbal Musk to board
1 2  Guzman, Zack (2017-04-17). "Kimbal Musk: How to raise your children to become successful entrepreneurs". CNBC. נבדק ב-2018-02-12.
↑  Sara Lin, Dot-Com Chef Meets Burning Man, ‏May 22, 2009
↑  Leena Rao, Walmart Acquires Mobile And Social Ad Targeting Startup OneRiot, TechCrunch, ‏Sep 13, 2011
↑  Leanna Garfield, Kimbal Musk — Elon’s brother — is leading a $25 million mission to fix food in schools across the US, Business Insider, ‏Jan. 17, 2018,
| אילון מאסק |
| --- | --- | --- |
| חברות | Zip2‏ (1995–1999) • X.com (2000–1999, מאוחר יותר: PayPal)‏ • SpaceX (2002–הווה)‏ • טסלה (2004–הווה)‏ • SolarCity (2006–הווה)‏ • OpenAI (2015–הווה)‏ • ניוראלינק (2016–הווה)‏ • The Boring Company (2016–הווה)‏ • תאגיד אקס (2023–הווה) |  |
| פרויקטים נוספים | הייפרלופ |  |
| משפחה | קימבל מאסק • גריימס (בת זוג) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1217127720  VIAF: 658160001827730300004   WorldCat (עם VIAF): 658160001827730300004
מחוזות ברבדוס

מבחינה מנהלית ברבדוס מחולקת ל-11 מחוזות (Parish, קהילה) בהתאם למסורת הנוצרית. עם תחילת ההתיישבות האנגלית בשנת 1629 הוקמו 6, ובשנת 1645 הוכרז על 5 מחוזות נוספים.
| # | מחוז | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה 2021 | שטח, קמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סנט לוסי | קראב היל | Saint Lucy‏ | 11,136 | 36 |
| 2 | סנט פיטר | ספייטסטאון | Saint Peter ‏ | 13,565 | 34 |
| 3 | סנט אנדרו | גרינלנד | Saint Andrew‏ | 5,677 | 36 |
| 4 | סנט ג'יימס | הולטאון | Saint James‏ | 24,819 | 31 |
| 5 | סנט תומאס | הילבי | Saint Thomas‏ | 14,130 | 34 |
| 6 | סנט ג'וזף | בת שבע | Saint Joseph‏ | 6,698 | 26 |
| 7 | סנט מייקל | ברידג'טאון | Saint Michael‏ | 77,394 | 39 |
| 8 | סנט ג'ורג' | באקלי | Saint George‏ | 21,940 | 44 |
| 9 | סנט ג'ון | בלטמנסה | Saint John‏ | 10,417 | 34 |
| 10 | קרייסט צ'רץ' | אויסטינס | Christ Church‏ | 51,184 | 57 |
| 11 | סנט פיליפ | קריין | Saint Philip‏ | 32,130 | 60 |
ונסה ביקרופט

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1969 (בת 55) ג'נובה, איטליה 
 מדינה:  איטליה, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  האקדמיה לאמנות בררה, מילאנו איטליה
 vanessabeecroft.com
 
VB61, עדיין מוות! דרפור עדיין חירש? (2007) בביאנלה ה-52 של ונציה
ונסה ביקרופט (באנגלית: Vanessa Beecroft; ‏נולדה ב-25 באפריל 1969) היא אמנית פרפורמנס עכשווי אמריקאית, ילידת איטליה; היא יוצרת בנוסף צילום, וידאו ארט, פיסול וציור. ברבות מיצירותיה עשתה שימוש בדוגמנים מקצועיים, לעיתים כמעט עירומים או בעירום מלא, כדי לביים ״תמונה חיה (טבלו)״. היא עובדת בארצות הברית ומשנת 2009 חיה בלוס אנג׳לס. עבודותיה המוקדמות התמקדו במגדר והיו בעלות אופי אוטוביוגרפי; עבודתיה המאוחרות מתמקדות בגזע. משנת 2008 היא החלה לעבוד עם קניה ווסט על שיתופי פעולה ופרויקטים מסחריים.
ביוגרפיה

ונסה ביקרופט נולדה ב-25 באפריל 1969 בגנואה, איטליה וגדלה בסנטה מרגריטה ליגורה ובמאלצ׳זינה ליד אגם גארדה. שני הוריה היו מורים; היא נולדה לאם איטלקייה, מריה לואיזה ואב בריטי, אנדרו ביקרופט. אחרי שנולדה משפחתה עברה לזמן קצר להולנד פארק שבמערב לונדון.
הוריה התגרשו כשהייתה בת שלוש והיא לא ראתה שוב את אביה או אחיה הצעיר עד שהייתה בת 15. אמה גידלה את ביקרופט לבדה בכפר באיטליה בבית טבעוני קפדני ללא מכוניות, ללא טלוויזיה וללא טלפון. בילדותה היא אושפזה בשל אכילת יתר של מזונות ספציפיים בניסיון לבצע ניקוי רעלים, והיא נאבקה בהפרעת אכילה.
מ-1988 עד 1993 למדה באקדמיה לאמנות בררה במילאנו, איטליה. תערוכת האמנות הראשונה שלה VB01 (1993) הייתה בגלריה במילאנו והציגה פרפורמנס עם סטודנטיות נוספות מאקדמיית בררה שלבשו את בגדיה וחלקו את "ספר האוכל" של ביקרופט, יומן המתעד את צריכת המזון שלה בין השנים 1985-1993 "ספר האוכל" תיעד את הרגלי האכילה הבולימית של ביקרופט והוזכר שוב בעבודתה המאוחרת.
היא עברה לארצות הברית ב-1996, בהזמנת סוחר האמנות ג'פרי דייטש.
אמנות

נושאים נפוצים בעבודה כוללים משמעת עצמית (של הדוגמנים), מציצנות ויחסי כוח. יצירות האמנות של ביקרופט מבוססות לרוב על מיצג או מיצב עם דמויות אנושיות חיות. את המיצגים היא גם מתעדת בצילום ובווידאו ויצירות אלו נמצאות במוזיאונים לאמנות ואוספים רבים כולל המכון לאמנות של שיקגו, המוזיאון לאמנות מודרנית (MoMA),Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía,Österreichische Galerie Belvedere, Van Abbemuseum, ועוד.
אמנות > מיצגי VB (1993–היום)

רבים ממיצגי ה-VB תועדו בספרו של דייב היקי VB 08-36 עבודות פרפורמנס של ונסה ביקרופט (2000)
שמות המופעים ממוספרו ברצף. הדוגמניות קיבלו הוראות נוקשות להתנהגות במהלך המופעים. הן הונחו שלא להתעמת עם הקהל. הן לבשו מדים, או עירום או לבוש מינימלי, ונדרשו לעמוד במשך שעות, לעיתים קרובות בעקבים גבוהים ללא תזוזה או קשר עין. ביקרופט תמיד השתמשה בדוגמניות גבוהות, רזות וצעירות אותן כינתה "בנות", ללא קשר לגילן. בעבודות מאוחרות יותר, ביקרופט השתמשה באביזרי מעצבים או נעליים כאביזרים לדוגמניות.
VB02, VB03, VB04 ו-VB08 התקיימו בשנת 1994 והציגו דוגמניות לבושות בפאות אדומות בוהקות (ייצוג מוגזם של צבע השיער של ביקרופט עצמה) ותחתונים לבנים. מופע VB08 (1994) התקיים ב-MoMA PS1 במוזיאון לאמנות מודרנית ניו יורק, תוך שימוש בדוגמניות לבודשות גרביונים ופאות אדומות בוהקות.
מופע VB25 (1996) התקיים במוזיאון ואן אבה Van Abbemuseum באיינדהובן, הולנד, עם שבע נשים צעירות זהות במראה עם ריסים מזויפים ולק אדום, כל אחת לבושה בסוודר עם צווארון פולו, תחתונים לבנים, גרביונים ונעלי עקב.
מופע VB35 (1998) התקיים במוזיאון גוגנהיים בניו יורק; עשרים נשים עמדו במוזיאון במשך שעתיים במעגל כדי לשקף את הארכיטקטורה של המבנה. 15 מהנשים לבשו ביקיני מעוטר באבנים נוצצות שעוצב על ידי טום פורד, וחמש מהנשים היו בעירום. זה היה מופע גדול יותר מעבודותיה הקודמות וקיבל סיקור בינלאומי.
מופע VB61, עדיין מוות! דארפור עדיין חירשת? Still Death! Darfur Still Deaf? (2007), אחתהמופעים הפוליטיים ביותר של ביקרופט, הוצג בביאנלה ה-52 בוונציה. הוא כלל "כ-30 נשים סודאניות שעורן צבוע, שוכבות עם הפנים כלפי מטה על בד לבן על הקרקע, מדמות גופות שנערמו זו על גבי זו", וייצגו את רצח העם בדרפור, סודאן.
מופע VB65 (מרץ 2009) ב-Padiglione d'Arte Contemporanea (PAC) במילאנו, איטליה, כללה "סעודה אחרונה" של עשרים גברים מהגרים אפריקאים, לבושים בחליפות רשמיות (חלקם ללא נעליים), שותים מים, אוכלים עוף ולחם ללא סכו"ם.
אמנות > עבודות נוספות

באוקטובר 2005, ביקרופט העלתה הופעת פרפורמנס בת שלוש שעות לרגל פתיחת חנות לואי ויטון, "Espace Louis Vuitton" בשאנז אליזה בפריז. לאותו אירוע הציבה ביקרופט על מדפים דוגמנים שחורים ולבנים לצד תיקי לואי ויטון ב"אלפבית אנושי". בשנת 2007 חברת לואי ויטון התנצלה בפני המעצב הגרפי ההולנדי Anthon Beeke על כך שחקו את העיצוב "Naked Ladies Alphabet" ללא הסכמתו.
בשנת 2018, ביקרופט וקים קרדשיאן שיתפו פעולה בסדרת תמונות עירום של קרדשיאן שהוצגו ברשתות החברתיות לצורך השקת הבושם שלה, בעל "בקבוק בצורת גוף קרדשיאן".
שיתופי פעולה עם קניה ווסט

מאז 2008, ביקרופט משתפת פעולה עם האמן Kanye West. הם החלו לעבוד יחד עם מסיבת האזנה ב־Ace Gallery, לוס אנג'לס עבור אלבומי המוזיקה של ווסט 808s ו- Heartbreaks. בשנת 2010, ביקרופט נבחרה כמנהלת קריאייטיב עבור הקליפ לשיר Runaway. בסיבוב ההופעות המוזיקלי של קניה ווסט Yeezus Tour (אוקטובר 2013 - ספטמבר 2014), ביקרופט עיצבה את התפאורות והכוריאוגרפיה. ביקרופט עבדה על הקליפ של ווסט בבימויו של ספייק ג'ונזה לשיר "Only One" משנת 2014. בשנת 2014, ביקרופט הרכיבה ובנתה את טקס החתונה של קים קרדשיאן וקניה ווסט.
בפברואר 2015, ווסט פתח בקריירת עיצוב אופנה עם Yeezy עונה 1, תחת הלייבל של אדידס וביקרופט ביימה את מופע הפרפורמנס. Beecroft המשיכה לעבוד על Yeezy עונה 2 (ספטמבר 2015), Yeezy עונה 3 (פברואר 2016), ועל Yeezy עונה 4 (ספטמבר 2016).
ביקרופט טענה שהייתה עובדת במשרה מלאה עבור ווסט עד 2016, אז השתנה תפקידה והיא הפכה לעובדת במשרה חלקית.
ב-2019 היא שיתפה פעולה עם ווסט בשתי הופעות מבוססות אופרה, נבוכדנצר ומרי.
מחלוקות

עבודות הפרפורמנס שלה על מגדר זכו לעיתים קרובות לביקורת על היותן "הצהרה פוסט-פמיניסטית על אופנה או נטייה לדרך ראייה מושחתת". הצלם קולייר שור ציין, "ביקרופט מתעניינת באסתטיקה של איך נשים נראות כשמסתכלים עליהן, והפרויקטים המודעים לגוף שלה מעודדים ניכור בין דוגמנית, אמנית וקהל". עבודתה של ביקרופט עם דוגמניות עירומות חיות משתמשת לעיתים קרובות בסוג מסוים של מודל, עם "אידיאליזציה" מערבית של הגוף הנשי, כל הדוגמניות רזות, גבוהות וצעירות באופן אחיד. בחירות אלו זכו לביקורת כמזיקות, מעוותות ומתאימות לסטריאוטיפים מגדריים.
ביקרופט צוטטה בראיון בשנת 2016, "חילקתי את האישיות שלי. יש את ונסה ביקרופט נקבה לבנה אירופאית, ואז יש את ונסה ביקרופט בתור קניה, זכר אפרו-אמריקאי". עבודתה המאוחרת עוסקת בגזע, והיא התבטאה בסדרה של הערות חסרות רגישות בראיונות.
הניסיון הכושל של ביקרופט לאמץ תאומים סודנים היה נושא לסרט תיעודי The Art Star and the Sudanese Twins (2008) מאת פיטרה ברטקלי, שנכלל בתחרות הקולנוע התיעודי העולמי של פסטיבל סאנדנס. הסרט מציג את ביקרופט כ"מודעת לעצמה בצורה צבועה, נרקיסיסטית" ומתאר את "הציטוטים המזיקים וההתנהגות המזעזעת" שלה כשהיא מנסה לאמץ את היתומים לשימוש בתערוכת אמנות.
קאמיל הויסמנס

ז'אן-ז'וזף-קאמיל הויסמנס (Jean-Joseph Camille Huysmans; שמו בלידה: ז'אן-ז'וזף-קאמיל האנסן, Jean-Joseph-Camille Hansen או Camiel Huysmans‏ 26 במאי 1871, בילזן – 25 בפברואר 1968, אנטוורפן) היה פוליטיקאי ועיתונאי סוציאל-דמוקרט בלגי ממוצא פלמי, ראש ממשלת בלגיה בין 3 באוגוסט 1946 ל-20 במרץ 1947. אחד ממנהיגיה הבולטים של התנועה הסוציאל-דמוקרטית הבלגית והאירופית במחצית הראשונה של המאה ה-20 (מזכיר של לשכת האינטרנציונל הסוציאליסטי בין השנים 1905–1922 ויושב ראש לשכת האינטרנציונל הסוציאליסטי של הפועלים בשנים 1940–1944). בנוסף היה אחד מפעיליה המתונים של התנועה הלאומית הפלמית. בהכשרתו היה פילולוג ואיש חינוך - מורה לשפה הגרמנית. כיהן כשר החינוך של בלגיה בשנים 1925–1927 ובשנים 1947–1949, כשר המדינה (Minister van Staat) ב-1945. כמו כן היה יו"ר בית הנבחרים הבלגי בשנים 1936–1939 ו-1954–1958, וראש העיר אנטוורפן בין השנים 1933–1940 ו-1944–1946. הויסמנס היה חבר האקדמיה המלכותית הפלמית ללשון וספרות, וחבר האקדמיה הפלמית למדעים, ספרות ואמנות של בלגיה.
רקע משפחתי, שנותיו הראשונות ולימודיו

קאמיל הויסמנס נולד בשנת 1871 בעיר בילזן שבלימובורג, בשם ז'אן-ז'וזף-קמיל האנסן. הוא היה בן בלתי חוקי (מקשר ללא נישואין) של יואנה קתרינה האנסן (1924-1848), בתו של המודד דוד האנסן (1822–1881) שהיה במקור ממילן. ידוע כי אביו הביולוגי היה צעיר בשם אודומאר פרנקן מן העיר טונגרן, שלמד רוקחות בליאז' וסירב להתחתן עם קתרינה האנסן. קאמיל גדל בבית הורי אמו עד למות סבו בשנת 1881. אז התחתנה אמו עם גבר בשם אוגוסטינוס גודפרידוס הויסמנס, שאימץ את הילד. לבני הזוג נולדו עוד שלשה ילדים – שתי בנות (אנרייט וארנסטין) ובן. הבן, אוגוסט, נבחר לימים לראש העיר בילזן מטעם המחנה הליברלי.
בצעירותו היה קאמיל הויסמנס פעיל בחוג לתיאטרון בעירו והתעניין במוזיקה. בסופו של דבר למד פילולוגיה גרמנית באוניברסיטת ליאז', ואחר כך בשנים 1893–1897 עבד כמורה לגרמנית. תוך כדי כך חזר ללמוד באוניברסיטה, ובשנת 1895 סיים בה את הדוקטורט. בגלל דעותיו הפוליטיות הסוציאליסטיות פוטר בשנת 1897 ממשרד החינוך. באותה שנה פרסם יחד עם חברו יוזף קובייה עבודה בפלמית המוקדשת לטופונימים באזור בילזן. לימד במכללה באיפר, מאוחר יותר באתנאום באיקסל ובאוניברסיטה החדשה בבריסל.
פעילותו לפני מלחמת העולם הראשונה ובימי המלחמה

מגיל צעיר היה הויסמנס פעיל במסגרת מפלגת הפועלים הבלגית (Belgische Werkliedenpartij,‏ BWP) שהפכה אחר כך למפלגה הסוציאליסטית הבלגית (Belgische Socialistische Partij,‏ BSP). בשנת 1905 נבחר למזכיר האינטרנציונל הסוציאליסטי שמושבו היה בבריסל, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1922. כמנהיג הארגון, היו לו מגעים בשנת 1911 עם לנין, שאתו ניהל גם התכתבות, ועם מנהיג המהפכה הדמוקרטית בסין, הד"ר סון יאט-סן.
אחרי שנבחר למועצת העיר בריסל, החל משנת 1910 נבחר לפרלמנט הבלגי מטעם הבירה, ומאוחר יותר (מ-1921), מטעם אנטוורפן, היה חבר בפרלמנט במשך 55 שנה עד שנת 1965. קרוב ללבו היה המאבק למען הכרת מעמד השפה והמורשת הפלמית במחוזות שבהם היא מדוברת; כך למשל, בשנת 1911 נמנה עם ראש המאבק למען הוראה בשפה הפלמית באוניברסיטת גנט. יחד עם חברי הפרלמנט הנוצרים-דמוקרטים פראנס ון קאוולארט ולואי פרנק הגיש הצעת חוק להקמת אוניברסיטה פלמית בגנט. מלחמת העולם הראשונה עיכבה את הפרויקט עד לשנת 1930.
הויסמנס ניהל פעילות אינטנסיבית גם באיגודים המקצועיים וגם כעיתונאי בעיתון בורגני כמו Le Petit Bleu ("לה פטי בלה") של ז'ראר הארי, שבו עבד כעורך לעניינים פרלמנטריים,ואחר כך בעיתונים סוציאליסטים, בין השאר "לה פפל" Le Peuple ("העם"). בשנת 1914 ניסה יחד עם ז'אן ז'ורס, רוזה לוקסמבורג, הוגו האזה, ומנהיגים סוציאל-דמוקרטים נוספים לארגן הפגנות המוניות של פועלים על מנת למנוע את פרוץ מלחמת העולם, ניסיון שנכשל לבסוף. בשנת 1917 בוועדת האינטרנציונל הסוציאליסטי שהתכנסה בסטוקהולם עשה מאמץ למצוא דרך להפסקת שפיכות הדמים.
בין מלחמות העולם

אחרי מלחמת העולם הראשונה הקים את העיתון הפלמי "פולקסגזט" Volksgazet באנטוורפן, והיה מנהלו והעורך הראשי שלו בין השנים 1927–1933. לקח חלק בהקמת הסניף של המפלגה הסוציאליסטית באנטוורפן. כחבר במועצת העיר היה אחראי לאגף החינוך. בשנים 1925–1927 כיהן בממשלה כשר החינוך והתרבות. מתוקף תפקיד זה עודד את הוראת השפה הפלמית במחוזות הפלמיים. בשנת 1926 אישר הקמת בית הספר לאמנות חזותית ואדריכלות "לה קאמבר" בבריסל, תחת ניהולו של אנרי ואן דר וולדה. בשנת 1933 הויסמנס נבחר לראש העיר אנטוורפן ונשאר בתפקיד זה עד שנת 1940. בשנים 1936–1938 כיהן במקביל גם כיושב ראש של בית הנבחרים הבלגי.
אחרי פלישת כוחות גרמניה הנאצית לבלגיה יצא לגלות בלונדון בין השנים 1940–1944, שם מילא את תפקיד סגן-יו"ר הוועד הפרלמנטרי המייעץ הבלגי. בשנת 1940 היה יושב ראש לשכת האינטרנציונל הסוציאליסטי של הפועלים.
אחרי מלחמת העולם השנייה

אחרי השחרור בספטמבר 1944, הויסמנס חזר להיות ראש העיר אנטוורפן עד 1946. בעת כהונתו במשך כחצי שנה העיר חיה את אימת הטילים V1 ו V2 הגרמניים. יחד עם פול אנרי ספאק, הויסמנס התנגד לחזרתו לבלגיה של המלך לאופולד השלישי שהוכיח גישה פשרנית כלפי הנאצים. בין השנים 1946–1947 עמד בראש ממשלת קואליציה שכללה גם קומוניסטים וליברלים. בהמשך בין 1947–1949 היה שר החינוך בממשלה בראשותו של פול-אנרי ספאק. בשנים 1954–1958 כיהן פעם שנייה כיושב ראש בית הנבחרים.
בשנת 1965, בגיל 93 רצה להיכנס עדיין לפרלמנט וכשמפלגתו לא תמך בכך בגלל גילו המופלג, הוא הציג את מועמדותו בבחירות מטעם סיעת "הסוציאליסט", השיג מעל 14000 קולות, אך לא הצליח להיבחר מחדש.
קאמיל הוימאנס היה בונה חופשי והחל משנת 1908 חבר בלשכה "החברים הנדבנים" Les Zélés Philanthropes) Les Amis Philanthropes) של הזרם "גראן אוריאן דה בריסל" Grand Orient de Bruxelles ("המזרח הגדול מבריסל). בין השנים 1914–1918 בלונדון פעל במסגרת הלשכה ע"ש אלברט הראשון, מלך הבלגים.
הויסמנס נפטר בשנת 1968 באנטוורפן בגיל 96, והובא לקבורה בבית הקברות סכונסלהוף באנטוורפן.
חייו הפרטיים

קאמיל הויסמנס היה נשוי למרתה אספאן (Martha Espagne, בערך 1875–1955) החל משנת 1897 .לזוג נולדו שלשה ילדים, מארת, פול ושרה. אחרי מות אשתו מארתה בשנת 1955, הויסמנס התחתן שנית בשנת 1957 בגיל 86, עם אידה סמיס (2001-1922), מורה, שהייתה בת 35 בלבד.
בתו הבכורה, שרה הויסמנס (1897-1983), הייתה פקידה בכירה במשרד המדע והאמנות. כמפקחת על התיאטראות והקונצרטים המסובסדים ויועצת לעיניני החינוך המוזיקלי תרמה לקידום התרבות הבלגית והפצתה בקרב העם. פעלה, בין היתר, להקמת התזמורת הלאומית של בלגיה, ליסודן של התזמורות הסימפוניות של אנטוורפן וליאז' ושל התיאטראות הלאומיים בערים אלה.
בתו הצעירה, מארת הויסמנס דגאן (1900-1988), הייתה עיתונאית ופעילה חברתית סוציאליסטית ואחר כך קומוניסטית, ארגנה מבצעים הומניטריים לעזרתם של הרפובליקנים בימי מלחמת האזרחים בספרד ולפליטים ששהו באנטוורפן אחרי מלחמת העולם השנייה; הייתה כתבת מלחמה במלחמת פינלנד עם בריה"ם. כיושבת ראש "אגודת הידידות בלגיה-סין" (1955) עזרה לארגון ביקוריהם של אביה (1958) ושל המלכה אליזבת של בלגיה בסין.