stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסטיבל הפרינג' של אדינבורו
היסטוריה > השנים הראשונות

פסטיבל הפרינג' החל את דרכו כאשר שמונה קבוצות תיאטרון הגיעו ללא הזמנה לפסטיבל הבינלאומי הראשון של אדינבורו בשנת 1947. לאחר שהפסטיבל הבינלאומי הרשמי השתמש בעל האולמות הגדולים הגדולים בעיר, השתמשו שמונה קבוצות התיאטרון במקומות קטנים ואלטרנטיביים להפקותיהם. שבע הופיעו באדינבורו, ואחת הפיקה גרסה למחזה המוסר מימי הביניים "כלאדם" במנזר דונפרמליין, כ-20 קילומטרים צפונה, מעבר לנהר פורת' במחוז פייף. קבוצות התיאטרון ביקשו לנצל את קהל חובבי התיאטרון הגדול שהתאסף כדי להציג להם תיאטרון חלופי משלהם. אירוע זה הוכר אחר כך כפסטיבל הפרינג' הראשון.
שתי התכונות המגדירות של פסטיבל הפרינג' העתידי נקבעו כבר בתחילת הדרך, היעדר הזמנות רשמיות להופיע ושימוש במקומות לא שגרתיים. במקור, קבוצות התיאטרון המיסדות כינו את עצמן "הנספח לפסטיבל", והן כונו גם כפסטיבל "החצי רשמי". רק בשנה שלאחר מכן, 1948, רוברט קמפ, מחזאי ועיתונאי סקוטי נטבע את התואר "פרינג'" (כלומר "בשוליים", שהביא חיצירת המונח "תיאטרון שוליים"), כשכתב במהלך הפסטיבל הבינלאומי השני באדינבורו: "בשולי הדרמה הרשמית של הפסטיבל, נראה שיש יותר מפעל פרטי מבעבר ... אני חושש שחלקנו לא הולכים להיות בבית במהלך הערבים!".
מכיוון שהוא עדיין לא היה מפותח במלואו, חלק ניכר מהשנים הראשונות של פסטיבל הפרינג' לא תועדו, אלא באופן אנקדוטלי. לפסטיבל לא היה תמיכה משום ארגון רשמי עד 1951, כאשר סטודנטים מאוניברסיטת אדינבורו הקימו מרכז תמיכה למשתתפים במבנה ימק"א בעיר, שבו הוגש אוכל זול ומקום לינה לקבוצות המשתתפות.
מופעי רביו בשעות הערב המאוחרות, שיהפכו למאפיין של הפסטיבל, החלו להופיע בתחילת שנות ה-50. מכיוון שמבקרי תיאטרון רבים הצליחו להשתתף רק באירועי פרינג' בשעת הערב המאוחרות, לאחר סיום הפסטיבל הרשמי, ה"פרינג'" נתפס כמי שקשור למופעי רביו. בין ההשחקנים שהתפרסמו בפסטיבל בתחילת דרכו היו קן לואץ' ודאדלי מור עם קבוצת התיאטרון של אוקספורד בשנת 1958.
עברו כמה שנים עד שנוצרה שהופקה תוכנית אירועים ל"פרינג'". ג'ון מנזי ריכז רשימה של מופעים תחת הכותרת "אירועים אחרים" בעלון הפסטיבל הבינלאומי הרשמי, אך הפעם הראשונה בה הודפס מדריך אירועים נפרד הייתה בשנת 1954. הפקת המדריך מומנה עלי ידי הקבוצות המשתתפות, תחת הכותרת "בילויים נוספים", מכיוון שהשם "פרינג'" עדיין לא היה בשימוש נרחב עבור הפסטיבל. באותה שנה, הפרינג'משך כ-12 קבוצות תיאטרון, ונערכה פגישה לדיון ביצירת "ארגון שישמש כ"מוח" של הפסטיבל", או מה שכונה יצירת "פסטיבל רשמי לא רשמי". ניסיון ראשון לספק שירות הזמנות כרטיסים מרכזי נעשה בשנת 1955, על ידי סטודנטים מהאוניברסיטה, אם כי הוא הפסיד כסף.
הארגון הפורמלי החל בשנת 1959, עם הקמתה של "אגודת פסטיבל הפרינג'". את הדחיפה לארגון הוביל מייקל אימיסון, מנהל קבוצת התיאטרון באוקספורד. נוסחה חוקה, שבה נקבעה המדיניות של אי בדיקה או צנזורה של מופעים, והאגודה הפיקה את המדריך הראשון להצגות "הפרינג'". תשע עשרה קבוצות השתתפו בפסטיבל באותה שנה. אף על פי שעדיין נעשו מאמצים להשיג פרסום באמצעות תוכנית הפסטיבל הבינלאומי הרשמי. בניין "ימק"א" בעיר שימש כמשרד הכרטיסים המרכזי הראשון של "הפרינג'". זמן לא רב לאחר מכן, הגיעו התלונות הראשונות על כך שהפרינג 'הפך גדול מדי. הבמאי ג'רארד סלוין טען בשנת 1961 כי "יהיה הרבה יותר טוב אם הם היו מקבלים עשרה אולמות בלבד".
היסטוריה > בשנות ה-60 וה-70

בשנות ה-60 וה-70, פסטיבל הפרינג' החל לבסס את המוניטין שלו, עם גודל ומגוון של אירועים, והמתח בינו לבין הפסטיבל הבינלאומי הרשמי, שלמעשה הביא תועלת הדדית להגברת הפרסום של שני הפסטיבלים.
המוניטין האמנותיי של הפרינג' התבסס על ידי מקימי תיאטרון "טראוורס", ג'ון קלדר, ג'ים היינס וריצ'רד דמרקו, ב-1963. בעוד שהמטרה המקורית שלהם הייתה לשמור על משהו מאווירת הפסטיבל באדינבורו בכל ימות השנה, תיאטרון טראוורס הציג במהירות ובקביעות דרמה חדשנית, לקהל בינלאומי הן בפסטיבל הבינלאומי של אדינבורו והן ב פסטיבל הפרינג' במהלך אוגוסט. הוא קבע סטנדרט שאליו שאפו קבוצות תיאטרון אחרות בשוליים. למועדון Pleasance, ששימש אתר למופעים מאז השנה הראשונה של הפרינג', היה גם חלק חשוב בקביעת הטון האמנותי של הפסטיבל. כריסטופר ריצ'רדסון, מייסד ה-Pleasance Theatre Trust, הפך לדמות פרינג' מרכזית.
במהלך שני העשורים הראשונים של פסטיבל הפרינג', כל קבוצת שהופיעה השתמשה בחלל הופעות משלה. עם זאת, בסוף שנות ה-60, הרעיון של שיתוף מקום הפך פופולרי, בעיקר כאמצעי לצמצום עלויות. עד מהרה הפך מקובל לאולמות לארח עד שישה או שבעה מופעים שונים ביום.
במשך שנים רבות סיפק מועדון הפרינג' (שהיה ממוקם ברחוב הראשי של העיר העתיקה של אדינבורו, החל משנת 1971) מופעי ראווה ליליים כדי לאפשר לקהל לדגום מופעים. בשנותיו המקודמות, המועדון גם סיפק מקום משמעותי להתרועעות חברתית לאחר שעות העבודה, בתקופה שבה חוקי הרישוי המחמירים של אדינבורו קבעו את שעת סגירת הפאבים ב-22:00.
עם הזמן החלו להתעורר בעיות, כשהפרינג' הפך גדול מדי לסטודנטים ומתנדבים להתמודד איתם. בסופו של דבר בשנת 1969, "אגודת פסטיבל הפרינג'" הפכה לעצותה רשומה, ובשנת 1970 היא העסיקה את המנהל הראשון שלה, ג'ון מיליגן. הוא החל לעבוד בינואר 1971, במקור במשרה חלקית, אך לאחר מספר שבועות התברר שהתפקיד יצטרך להיות קבוע. מיליגן היה אחראי למספר חידושים שנשארו מאז, כמו מערכת המספור של האתרי הפסטיבל ומפת הפרינג' בחוברת הרשמית, והוא גם ביסס את הרוח השיתופית של הפרינג'. הוא עזב ב-1976
בין 1976 ל-1981, בניהולו של אליסטר מופאט, מספר הקבוצות שהופיעו עלה מ-182 ל-494, ואולמות חדשים נוספו לפסטיבל. מופאט גם הרחיב את מופעי הרחוב והביא חסויות מסחריות, בעיקר ממבשלות בירה מקומיות. בהדרגה גלה הפרינג' למעמדו הנוכחי, כפסטיבל האמנויות הגדול בעולם. זו הייתה מדיניות מכוונת של מופאט, שחשב שהגדלת מספר המופעים תהיה דרך למשוך יותר תשומת לב. בשלב זה, הפרינג' פעל רק עם שני אנשי צוות במשרה מלאה.
הפסטיבל הבינלאומי המקביל, בניהולו של ג'ון דראמונד, הפך לנוח יותר כלפי הפרינג' בסוף שנות ה-70, וכמה יוצרי פרינג' מצליחים עברו לבצע יצירות בפסטיבל. אלה כללו את ריצ'רד קריין ופאניה ויליאמס שב-1981 הפיקו גרסה שוברת קופות של האחים קרמזוב, לאחר שהצליחו בפרינג' במהלך שנות ה-70.
המאה ה-21

בתחילת המאה ה-21 הפסטיבל עבר מספר משברים לרבות הקמת מסגרת מתחרה באדינבורו. בסופו של דבר הפסטיבל הצליח להתגבר על הבעיות ומספר הכרטיסים הנמכרים עבר את הרמה של 2 מיליון בכל שנה במהלך העשור השני של המאה ה-21.
בשנת 2010 בפסטיבל הוצג רעיון של תוכנית טלוויזיה Taskmaster שהחל משנת 2015 מוצגת בטלוויזיה בריטית ובערוצי טלוויזיה נוספים במדינות שונות.
בשנת 2017 בין ההצגות שהוצגו הייתה הצגה בבימוי אור בן עזרא הישראלי שפועל בבריטניה.
בשנת 2020 הפסטיבל לא התקיים בגלל מגפת הקורונה ובשנת 2021 הוא התקיים באופן מוגבל.
ראו גם

פסטיבל אדינבורו
תיאטרון שוליים
הערות שוליים

↑  אמיר שילה, אדינבורו, כל העולם אדינבורו, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n79003655  SNAC: w6rc7xgj   WorldCat (עם LCCN): n79-003655
רויאל קאריביאן אינטרנשיונל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת
 תקופת הפעילות:  1968–הווה (כ־57 שנים)
 חברת אם:  רויאל קאריביאן קרוז בע"מ
 מיקום המטה:  מיאמי, פלורידה
 ענפי תעשייה:  ספנות
 מוצרים עיקריים:  שייט תענוגות
 עובדים:  66,000
  
 https://www.royalcaribbean.com/
 
רויאל קריביאן אינטרנשיונל היא חברת ספנות המספקת שייט תענוגות ברחבי העולם. החברה נוסדה בנורווגיה בשנת 1968, ונמל הבית שלה הוא במיאמי, פלורידה, ארצות הברית. החברה נמצאת בבעלות רויאל קאריביאן קרוז בע"מ. החברה מפעילה 25 אוניות נופש, ועוד 5 אוניות בהזמנה, רויאל קאריביאן שולטת על 21.9% משוק שייט התענוגות בעולם. בכל השמות של ספינות החברה קיימת הסיומת "OF THE SEAS" "של הים". לחברה בעלות על עוד חברות שייט כמו: סלבריטי קרוז, אזמארה קרוז, פאוולמנטור קרוז ו-CDF Croisières דה פראנס.
החברה בישראל

לאורך השנים לחלק מההפלגות למזרח הים התיכון, האוניות עגנו בחיפה ובאשדוד כחלק ממסלולן. לא כתחנת מוצא ממנה נוסעים מישראל יכולים לעלות על האניות.
בחודשים אוגוסט–אוקטובר 2022 הספינה Rhapsody" of the Seas" של החברה ביצעה קווי שיט קבועים מחיפה ליעדים שונים בים התיכון, חווית השירות הותאמה לקהל הישראלי ואף הוגש אוכל כשר.
צי האוניות > סדרת Quantum

| אונייה | שנת השקה | משקל (בטון) | מספר נוסעים (מקסימלי/רגיל) | אזור פעילות | נמל הבית | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ovation of the Seas | 2016 | 168,666 | 4,180/4,905 | אסיה, אוסטרליה וניו זילנד | טיינג'ין, סין &  סידני, אוסטרליה |  |
| Anthem of the Seas | 2015 | 168,666 | 4,180/4,905 | האיים הקאריביים, איי בהאמה, ברמודה וקנדה | ניו ג'רזי, ארצות הברית |  |
| Quantum of the Seas | 2014 | 168,666 | 4,180/4,905 | אסיה | שאנגחאי, סין |  |
| Spectrum of the Seas | 2019 | 169,379 | 4,246 | אסיה |  |  |
צי האוניות > סדרת Oasis

| שם האונייה | מצב תפעולי | כניסה לשירות | תפוסה ברוטו | אורך | נמל בית | הערות | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Oasis of the Seas | בשירות | 5 בדצמבר 2009 | 226,838 | 360 מטר | פורט אוורגליידס (אנ'), פלורידה | האונייה הראשונה בסדרת האוניות אואזיס. נכנסה למבדק יבשתי ביבשת אירופה בספטמבר 2014. |  |
| Allure of the Seas | בשירות | 1 בדצמבר 2010 | 225,282 | 360 מטר | פורט לודרדייל, פלורידה | האונייה השנייה בסדרת האוניות אואזיס. |  |
| Harmony of the Seas (אנ') | בשירות | 29 במאי 2016 | 226,963 | 362.12 מטר | פורט אוורגליידס, פלורידה | האונייה השלישית בסדרת האוניות אואזיס. |  |
| Symphony of the Seas (אנ') | בשירות | 7 באפריל 2018 | 228,081 | 361.011 מטר | פורט מיאמי (אנ'), פלורידה | האונייה הרביעית בסדרת האוניות אואזיס. כעשרים ושמונה חדרים יותר מהאונייה שלפניה, Harmony of the Seas |  |
| Wonder of the Seas | בשירות | 4 במרץ 2022 | 236,857 | 362.1 מטר | שאנגחאי, הרפובליקה העממית של סין | אוניית הנוסעים הגדולה בעולם והיחידה מסדרה זו אשר שטה במזרח יבשת אסיה ובאוקיינוס השקט האונייה החמישית בסדרת האוניות אואזיס. |  |
| Utopia of the Seas (אנ') | בבנייה | 2024 | יוכרז | יוכרז | טרם נקבע | תהיה אוניית הנוסעים השישית והאחרונה של סדרת האוניות אואזיס. מתוכננת להיות אוניית הנוסעים הגדולה בעולם. תהיה האונייה הראשונה בסדרה שמופעלת על ידי דלק גז טבעי נוזלי. |  |
צי האוניות > סדרת Freedom

| אונייה | שנת השקה | משקל (בטון) | מספר נוסעים (מקסימלי/רגיל) | אזור פעילות | נמל הבית | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Independence of the Seas | 2008 | 154,407 | 3,634/4,375 | אירופה והאיים הקאריביים | סאות'המפטון, אנגליה & פורט לודרדייל, פלורידה |  |
| Liberty of the Seas | 2007 | 155,889 | 3,798/4,960 | האיים הקאריביים | גלבסטון, טקסס |  |
| Freedom of the Seas | 2006 | 154,407 | 3,782/4,515 | האיים הקאריביים | פורט קנברל, פלורידה |  |
צי האוניות > סדרת Radiance

| אונייה | שנת השקה | משקל (בטון) | מספר נוסעים (מקסימלי/רגיל) | אזור פעילות | נמל הבית | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jewel of the Seas | 2004 | 90,090 | 2,112/2,502 | אירופה והאיים הקאריביים | סן חואן, פוארטו ריקו & רומא, איטליה |  |
| Serenade of the Seas | 2003 | 90,090 | 2,146/2,476 | האיים הקאריביים, צפון אירופה, קנדה וניו אינגלנד | פורט אונגלרד, פלורידה & סטוקהולם, שוודיה & קופנהגן, דנמרק |  |
| Brilliance of the Seas | 2002 | 90,090 | 2,142/2,543 | אירופה והאיים הקאריביים | טמפה, פלורידה & ברצלונה, ספרד |  |
| Radiance of the Seas | 2001 | 90,090 | 2,143/2,466 | אלסקה, אוסטרליה וניו זילנד | ונקובר, קנדה & סידני, אוסטרליה |  |
צי האוניות > סדרת Voyager

| אונייה | שנת השקה | משקל (בטון) | מספר נוסעים (מקסימלי/רגיל) | אזור פעילות | נמל הבית | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mariner of the Seas | 2003 | 138,279 | 3,114/3,807 | אסיה | סינגפור & שנגחאי, סין |  |
| Navigator of the Seas | 2002 | 139,570 | 3,686/3,990 | הים התיכון, צפון אירופה והאיים הקאריביים | סאות'המפטון, אנגליה & מיאמי, פלורידה |  |
| Adventure of the Seas | 2001 | 137,276 | 3,114/3,807 | דרום האיים האריביים | סן חואן, פוארטו ריקו |  |
| Explorer of the Seas | 2000 | 137,308 | 3,114/3,840 | אלסקה ואוסטרליה | סיאטל, וושינגטון & סידני, אוסטרליה |  |
| Voyager of the Seas | 1999 | 137,276 | 3,114/3,840 | אסיה ואוסטרליה | סין & הונג קונג & סידני, אוסטרליה |  |
צי האוניות > סדרת Vision

| אונייה | שנת השקה | משקל (בטון) | מספר נוסעים (מקסימלי/רגיל) | אזור פעילות | נמל הבית | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vision of the Seas | 1998 | 78,340 | 2,050/2,514 | האיים הקאריביים ואירופה | גלבסטון, טקסס & ונציה, איטליה |  |
| Enchantment of the Seas | 1997 | 82,910 | 2,252/2,730 | איי הבהאמאס | מיאמי, פלורידה |  |
| Rhapsody of the Seas | 1997 | 78,491 | 1,998/2,416 | האיים הקאריביים ואירופה | טמפה, פלורידה & ברצלונה, ספרד & ונציה, איטליה |  |
| Grandeur of the Seas | 1996 | 73,817 | 1,992/2,440 | האיים הקאריביים, ברמודה, קנדה, ניו אינגלנד | בולטימור, מרילנד |  |
צי האוניות > סדרת Sovereign

| אונייה | שנת השקה | משקל (בטון) | מספר נוסעים (מקסימלי/רגיל) | אזור פעילות | נמל הבית | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Majesty of the Seas | 1992 | 74,007 | 2,350/2,767 | איי בהאמה | פורט קנברל, פלורידה |  |
צי האוניות > אניות בהזמנה

| אונייה | דגם | שנת השקה (הערכה) | מצב נוכחי | מספר נוסעים (מקסימלי/רגיל) | משקל (בטון) | נמל הבית המיועד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Passion of the Seas | Quantum class | 2019 | נחתם הסכם ב-7 במאי 2015 | לא ידוע | TBA | לא ידוע |
| Pulse of the Seas | Quantum class | 2020 | נחתם הסכם ב-3 בנובמבר 2015 | לא ידוע | TBA | לא ידוע |
| לא ידוע | אוניות התענוגות מסדרת אואזיס | 2021 | נחתם הסכם ב-25 במאי 2016 | לא ידוע | TBA | לא ידוע |
| Icon of the Seas | Icon Class | 2022 | נחתם הסכם ב-10 באוקטובר 2016 | 5,000 | 200,000 | לא ידוע |
| לא ידוע | Icon Class | 2024 | נחתם הסכם ב-10 באוקטובר 2016 | 5,000 | 200,000 | לא ידוע |
שאנדור פלאם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בנובמבר 1892 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, רומניה 
 פטירה:  21 באוגוסט 1970 (בגיל 77) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, רופא פנימי, מנהל מחלקה 
 פרסים והוקרה:  מסדר העמל (1962) 
 
שאנדור פלאם (בהונגרית: Flamm Sándor;‏ צ'רמה, 9 בנובמבר 1892 – בודפשט, 21 באוגוסט 1970) היה רופא פנימי, רופא ראשי בבית החולים. מנהל מחלקה פנימית של בית החולים ועסק רבות במחקר הסוכרת ושל מחלות הכבד. פרסומיו הרבים הופיעו אחרי השואה עד פרישתו לגמלאות.
ביוגרפיה

שאנדור פלאם נולד במשפחה יהודית כבנם של ברטלן פלאם (1853–1906), רופא מחוזי מצ'רמה ושל יוליאנה אובלאט (1867–1942). אחיו, אישטוואן פלאם (1896–1942) ואחותו מריה פלאם (1900–1975), בחרו אף הם בקריירה הרפואית.
שאנדור היה תלמיד בגימנסיה הראשית המלכותית בארד. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) קיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1916. כסטודנט לרפואה מילא תפקיד פעיל בגיבוש חוג גלילאו והפך למזכיר של אחד המחלקות שלו. הוא יצא לחזית במלחמת העולם הראשונה ב-1916 ושירת בבית חולים צבאי בשנים 1917–1918. ב-1918 היה מזכירו של יוז'ף מדז'אר סגן שר במחלקת הבריאות של משרד העבודה והרווחה. משנת 1918 פעל במחלקה הפנימית של בית החולים סנט רוקוש. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, גורש מהאגודה הרפואית המלכותית של בודפשט ולא קיבל עבודה. מאוחר יותר, דיולה הולו, הרופא הראשי של מחלקת הריאות של פוליקליניקת Charité, העסיק אותו באופן זמני.
מאמצע שנות ה-20 היה רופא מומחה ברפואה פנימית במרפאת רחוב הולד של "המוסד לביטוח בריאות של הספנות". במהלך מלחמת העולם השנייה, עמנואל זימה, אב הבית של שגרירות גרמניה בבודפשט, הסתיר אותו עם אשתו ואחותו בבניין השגרירות עצמו. במרץ 1945, הפך לחבר במועצה הנשיאותית של המפלגה הרדיקלית ההונגרית. בתום המלחמה עבד כרופא ראשי במחלקה הפנימית של "בית החולים המרכזי בנה גאל" של המוסד לביטוח לאומי ההונגרי (Országos Társadalombiztosító Intézet) ומ-1950 ועד פרישתו ב-1962, היה מנהל המחלקה הפנימית של בית החולים ברחוב אוז'וקי בבודפשט. לאחר 1956 השתתף בארגון מחדש של בית החולים ברוח שלאחר המרד ההונגרי. מחקריו העיקריים התמקדו בסוכרת, ובהמשך במחלות כבד.
אשתו הייתה גיזלה שלזינגר, בתם של ברטולד שלזינגר ושל מריה מאייר, לה נישא ב-30 באפריל 1924 בבודפשט.
מחקריו ועבודותיו (חלקי)

ספירת דם השוואתית ובדיקות מח עצם במקרים של הפטיטיס אפידמיקה ו-salvarsanicterus (עם Györgyel Szász, Orvosok Lapja, 1948, 46)
הפתוגנזה של צהבת ארסנובנזן (והטיפול הנוסף בעגבת עם ארסנובנזן (Arsenobenzene) לאחר שהצהבת שככה (עם לאסלו קלינגהופר, Orvosok Lapja, 1949)
חקירות בשלב הפוסטיקטרוס המאוחר של מגפת הפטיטיס (עם ג'רג' סאס, Orvosi Hetilap, 1949)
שינויים בקיבה המלווים את מגפת הפטיטיס (עם לאסלו קירטי, Orvosi Hetilap, 1950)
על תנועת המים של חולי הפטיטיס והערך האבחוני של מבחן הלחץ במים (עם Lajos Fazekas ו-László Mihályi, Orvosi Hetilap, 1950,.)
הערך של מבחן הלחץ במים במחלות כבד (עם לאסלו מיהאי ומריה טוט, Orvosi Hetilap, 1952)
נתונים חדשים על תפקיד הכבד במאזן המים (עם לאסלו מיהאי, Orvosi Hetilap, 1954)
פרדניזון ודקסמתזון בטיפול בדרמטומיוזיטיס (Orvosi Hetilap, 1960)
פרסים והוקרה

עובד מצטיין (1950)
רופא דגול (1958)
עיטור מסדר העמל (1962)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במוזיאון הספרותי פטפי)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון ביוגרפי של רופאים)
"Visszapillantás – Látogatás dr. Flamm Sándornál". Egészségügyi Dolgozó. 12 (11): 3. 1968-11-01. נבדק ב-2021-06-08. (מבט לאחרור. ביקור אצל ד"ר שאנדור פלאם - דרוש מינוי).
הערות שוליים

↑  "Flamm Sándor elhunyt". Magyar Nemzet. 1970-09-01. p. 6. נבדק ב-2021-06-08.
↑  "Flamm Bertalan gyászjelentése (1906)". נבדק ב-2021-06-08.
↑  "Akiket a német követségen bújtattak".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 547/1924. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-06-07.
↑  "Kiváló és érdemes orvosok, gyógyszerészek kitüntetése a mai Semmelweis-ünnepségen". Esti Hírlap. 1958-07-02. p. 1. נבדק ב-2021-06-08.
↑  Magyar Közlöny (1962. november 24.) 87. szám
שאנדור פרקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בפברואר 1910 קישקונהלש, הונגריה 
 פטירה:  12 ביוני 1991 (בגיל 81) בודפשט, הונגריה 
 שם לידה:  Frankl Sándor 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת פץ' 
 תפקידים:  רופא, רופא מיילד, גינקולוג 
 
שאנדור פרקו (במקור פרַנְקל - Frankl, בהונגרית: Ferkó Sándor;‏ קישקונהלש, 11 בפברואר 1910 – בודפשט, 12 ביוני 1991) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, רופא מיילד-גינקולוג, קנדידט ("דוקטורט קטן"-.CSs) למדעי הרפואה (1957), פרופסור באוניברסיטה.
קורות חייו

שאנדור פרנקל נולד במשפחה יהודית כבנם של אהרון פרנקל (1880–1945), רופא שיניים, ושל בורבאלה הולנדר (1883–1945). הוא השלים את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת ארז'בט בפץ', שם קיבל את התואר ב-1933. בשנים 1931–1933 היה עוזר הוראה במכון לפתולוגיה בפץ', בשנים 1933–1934 התמחה במרפאת הנשים בדברצן, ובין 1934 לבין 1939 במרפאת הנשים מספר 1 של האוניברסיטה בבודפשט. בשנים 1939–1944, עבד כרופא בית החולים סנט רוקוש במחלקה הכירורגית מספר 3 של בית החולים. במהלך מלחמת העולם השנייה נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), אך יחד עם שני אחיו שרדו את שואת יהודי הונגריה. הוריהם ניספו בתקופת השואה, ככל הנראה באושוויץ - אבני נגף הונחו בקישקונהלש לזכרם. משנת 1946, הוא היה רופא, מרצה ומרצה בכיר באוניברסיטה ולאחר ובקליניקת הנשים מס' 2 של האוניברסיטה. מאותה שנה הוא היה רופא מיילד-גינקולוג גם של אגודת העיתונאים ההונגרית. בשנת 1949 התפרסמה יצירתו הידועה ביותר, כירורגיה גינקולוגית, שנכתבה עם אימרה זולטאן. בין 1958 לבין 1970 היה פרופסור באוניברסיטה. הוא עסק בפיזיולוגיה גינקולוגית ובכירורגיית בטן, והשיג תוצאות משמעותיות בתחום הריון חוץ רחמי, הפתרון הכירורגי של דלקת סביב הרחם וחקר הפתולוגיה של אי-פוריות.
פרקו היה חבר באגודת שאנדור קוראני.
משפחתו

אשתו הייתה אגנש ויטמן, איתה התחתן ב-16 ביולי 1939. בטרזווארוש, בבודפשט.
גם אֶחַיו בחרו בתחום הרפואי. זולטאן פרנקל (1907–1998) זכה לתהילה בינלאומית ככירורג פה ולסת, וספר על חייו פורסם ב-1995 תחת השם Whirlwind: The Life & Times of a Hungarian Doctor in the Twentieth Century.
פרסומיו ומחקריו (חלקי)

תורת הניתוח הגינקולוגי (עם אימרה זולטאן, בודפשט, 1949, 1967)
היבטים מיילדותיים וגינקולוגיים של דלקת צפק כללית חריפה הנגרמת על ידי חיידקים פתוגניים (עבודת דוקטורט)
מחלות דלקתיות של רקמת החיבור בין התוספתן לבין הרחם (בודפשט, 1958)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
אהרון פרנקל, רופא שיניים ורעייתו בורבלה הולנדר (kiskunhalasizsidosag.hu)
Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון ביוגרפי של רופאים הונגרים)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a kiskunhalasi polgári születési akv. 84/1910. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-15.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1306/1906. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-05.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 800/1939. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-15.
↑  Piers Plowright. "Obituary: Dr Zoltan Frankl". Independent (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7949 2984  VIAF: 121469599   WorldCat (עם VIAF): 121469599
יעקב יעקב (פוליטיקאי)

יעקב יעקב (שנת התר"ץ, 1930 - ט"ו באדר א' התשנ"ב, 19 בפברואר 1992) היה איש ציבור ופוליטיקאי ישראלי.
כיהן בין השנים 1953–1959 כמזכיר מושב עין יעקב שבגליל, שהיה ממייסדיו.
בשנים 1959–1973 כיהן כסגן מנהל ארגון הקניות בתנועת המושבים וכנציג מטעם יישובי הגליל בארגון מושבי הגליל.
בשנים 1973–1992 (עד פטירתו) כיהן כראש מועצה אזורית מעלה יוסף שבגליל.
בשנים 1980–1992, בנוסף לתפקידו כראש מועצה אזורית, כיהן כיושב ראש הוועדה המקומית לתכנון ולבניה מעלה הגליל.
במהלך השנים, היה חבר בוועדות הציבוריות: חבר במרכז מפלגת העבודה, חבר מזכירות תנועת המושבים, חבר בהנהלת יד לבנים (כאב שכול), חבר בפורום יישובי קו העימות, חבר באיגוד ערים בגליל המערבי, חבר בהנהלת בית החולים הממשלתי בנהריה, חבר הנהלה בבית האבות בעכו וחבר בהנהלת מכללת גליל מערבי.
קורות חייו > שנותיו הראשונות

יעקב יעקב נולד בשנת 1930 לעזרא ושרה יעקב, בכפר חג'ילה, מחוז קרקוק שבכורדיסטן העיראקית. בכפר, שנמצא באזורים ההרריים של עיראק, שכנו כחמש-עשרה (15) משפחות יהודיות, שהיו חלק ממאות משפחות יהודיות שחיו באזור זה ובעיקר בעיר חנקין הקרובה, שמנתה כשש-מאות (600) משפחות יהודיות. אביו היה חקלאי ומוכר בדים ומשפחתו, שמנתה שבעה (7) נפשות, הייתה מהאמידות שבכפר. יעקב למד בבית הספר הערבי הממשלתי והתחנך אצל מורה פרטי בלימודים עבריים ולימודי קודש.
בשנת 1948, בעיצומה של מלחמת העצמאות בישראל, גויס יעקב לצבא העיראקי כשהיה בן שמונה-עשרה (18). השמועה על המלחמה בין יהודים לערבים בארץ ישראל עוררה תסיסה אנטי-יהודית חריפה, אשר לובתה על ידי מסיתים שיצרו אווירה עוינת כלפי היהודים באזור. עם הגעת השמועה על הקמת המדינה, יעקב ארגן בסתר את החיילים היהודים ביחידתו על מנת לשמור על בתי היהודים ברובע היהודי בקרקוק, כך שיפטרלו באופן רציף בין בתי היהודים. כשהגיעו הפורעים הערבים, שהוסתו על ידי הממשלה המקומית, לרובע היהודי וראו את החיילים העיראקים, לא העזו לגעת בבתי היהודים.
לאחר שהחל גל הגירה גדול של יהודים מעיראק לישראל דרך פרס השכנה, מכרו משפחתו של יעקב את רכושם ויצאו ביחד עם מאה וחמישים (150) משפחות יהודיות נוספות בניסיון לעבור את הגבול לפרס. ניסיון זה נבלם על ידי המשטרה העיראקית, אשר החזיקה את המשפחות במעצר ממושך בעיר חנקין. בשנת 1950, לאחר שחל מפנה במדיניותה של הממשלה העיראקית ביחס להגירת יהודים, אושרו היתרי יציאה מעיראק לצמיתות בתנאי להסכמת היהודים להשאיר את רכושם.
יעקב עלה לישראל בשנת 1950 והועבר למחנה העולים בפרדס חנה, שם הכיר את מרים, גם היא עולה מכורדיסטן שבפרס. הם נישאו באותה שנה. שנה לאחר מכן נולד בנם הראשון הרצל ולאחריו נולדו עוד ארבעה (4) בנים: אליהו, ישראל, דוד ואסף.
בשנת 1973 נפל דוד בנו בעת מילוי תפקידו בשירותו הצבאי כחייל בחטיבת גולני.
בן למשפחה מורחבת משפחת יעקב.
בנות/בני דודיו הם מרגלית, נורית, דני, ועוד.
קורות חייו > פעילות ציבורית

לאחר עלייתו לארץ, גייס יעקב כתשעים (90) משפחות שהועברו לכפר עבודה בגעתון עילית שבגליל המערבי, שם הועסקו בייעור מטעם קרן קיימת לישראל. מאוחר יותר נסגר כפר העבודה ויעקב ומשפחתו הועברו מכפר עבודה אחד למשנהו. בשנת 1953, לאחר סירוב של קק"ל להקמת יישוב באזור הצפון, עבר ביחד עם ארבע (4) משפחות בחזרה לגעתון עילית הנטושה והחל בבניית מושב חדש בניגוד לעמדת קק"ל. עם חלוף הזמן, הצטרפו להתארגנות המושבית של יעקב משפחות רבות וקק"ל נאלצה להכיר ביישוב תוך שהעבירה משאבים ליישוב החדש. בניית היישוב שנקרא עין יעקב הסתיימה בשנת 1955. יעקב נבחר פה אחד למזכיר המושב.
בשנת 1959, נקרא יעקב לתנועת המושבים על מנת להקים את ארגון מושבי הגליל, שבו פעל עד שנת 1973, בין היתר כסגן מנהל ארגון הקניות בתנועת המושבים. בתקופה זאת, לקח יעקב יד בהקמת יישובים רבים וגיוס משפחות ליישובי הגליל והפרחת האזור.
בשנת 1973, נבחר לראשות המועצה האזורית מעלה הגליל. בשנת 1975, ראה לנכון לשנות את שם המועצה האזורית מעלה הגליל ל-"מעלה יוסף", על שם יוסף ויץ שהקים את כפרי העבודה בגליל מטעם קק"ל. יעקב המשיך לכהן כראש המועצה האזורית מעלה יוסף עוד כתשע-עשרה (19) שנים. במהלך כהונתו כראש מועצה, היה שותף להקמתם של יישובים רבים בגליל המערבי וכן להקמת כפר ורדים. בשנים אלו תרם מאוד לפיתוח יישובי הגליל ופיתוח הכלכלה והביטחון באזור זה, תוך שיתופי פעולה עם אנשי ציבור נוספים ומשרדי הממשלה.