משטח בזלת נרחב
תפוצה, מיקום וסוגים > משטחי בזלת אוקייניים

באגנים אוקייניים עמוקים נוצרים ארבעה סוגי משטחים:
רמה אוקיינית – בדרך כלל מבודדת מן היבשת, רמה שטוחה שהשתרעותה נרחבת שגובהה 2 ק"מ או יותר מקרקעית הים המקיפה אותה. אלה נוצרות במפגש לוחות משולש, ברכס מרכז אוקייני או במרכז לוח. הגדולה בהם היא רמת אונטונג-ג'אווה באוקיינוס השקט, המכסה שטח של כ-5 מיליון קמ"ר. חבל נרחב זה נוצר בתקופה קצרה באמצע הקרטיקון וגילו בין 118 ל-124 מיליון שנה, בקצב של עשרות ק"מ מעוקבים בשנה. רמת קרגלן בדרום האוקיינוס ההודי קטנה יותר – כ-2.3 מיליון קמ"ר – וגילה 110–114 מיליון שנה. החבל הגעשי הצפון אטלנטי, הנובע מנקודה חמה המצויה כעת מתחת לאיסלנד, משתרע על שטח של 1.3 מיליון קמ"ר וגילו בין 55 ל-58 מיליון שנה.
רכסים תת-ימיים או רכסי מצולה – מבנים מוארכים ותלולים המתרוממים מעל קרקעית הים, שחלקם נוצר לאורך גבולות חילוף. סמוך למפגש הלוחות המשולש קוקוס-נסקה-פסיפי, ממערב לאיי גלאפגוס, קיימים שלושה רכסים תת-ימיים שהחלו להתפתח במהלך המיוקן: רכס קוקוס, רכס נסקה ורכס קרנגי.
בתחום האוקייני, רמות אוקייניות ורכסים תת-ימיים הם התוואים המובנים פחות בין המשטחים בהקשר למיקום הטקטוני שבהם נוצרו.
הרים תת-ימיים או הרי מצולה – הקשורים גם לרכסים התת-ימיים, הם התרוממות מקומית של קרקעית הים. הם עשויים להיות לא רציפים, ליצור קבוצות אקראיות או שרשרות, בסיסיהם עשויים להיערך לאורך בקע או מתלול אחד ולרוב הם נוצרים באזורים תוך-לוחיים. האיים האזוריים התרוממו במפגש לוחות משולש צפון אמריקה-אפריקה-אירואסיה לפני כ-4.8 מיליון שנה. כמוהם נוצרו גם האיים הגעשיים הקנריים, שהתרוממותם מעל נקודה חמה חלה בשלבים בתקופה שבין 1.12 ל-20.6 מיליון שנה.
שפכי בזלת באגן אוקייני – משטחי בזלת אלה, הנחקרים פחות בשל מיקומם, נוצרים מזרמי בזלת תת-ימיים נרחבים וממחדרים המצויים מעל שכבות הבזלת של הקרום האוקייני ומאוחרים להן. אגן מריאנה המזרחי במערב האוקיינוס השקט נוצר בתחילת הקרטיקון התחתון, כנראה מעל אותה נקודה חמה שיצרה את רמת אונטונג-ג'אווה מיליונים ספורים של שנים לאחר מכן.
בכדור הארץ קיימים משטחי בזלת נרחבים רבים:
| שם/פרטים | זמן למ"ש | מקום | נפח טפרה במיליוני ק"מ3 | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| רמת אונטונג-ג'אווה | 121 | דרום האוקיינוס השקט | 59-77 | המבנה הגעשי הגדול ביותר בכדור הארץ, שהתפצל לאחר היווצרותו לשלוש רמות אוקייניות נפרדות ולחלק רביעי שהתלכד עם אמריקה הדרומית. קשור כנראה לנקודה החמה של לואיסוויל. |
| רמת קרגלן | 112 | דרום האוקיינוס ההודי ואיי קרגלן | 17 | קשור לנקודה החמה של קרגלן |
| החבל הגעשי הצפון-אטלנטי | 55.5 | צפון האוקיינוס האטלנטי | 6.6 | קשור לנקודה החמה של איסלנד |
| התלקחות האיגנימבריט בשלישון | 32.5 | דרום-מערב ארצות הברית, בעיקר בקולורדו, נבדה, יוטה וניו מקסיקו | 5.5 | בעיקר אנדזיט וריוליט מהתפרצויות מתפוצצות (0.5 ק"מ3) וזרמי לבה (5 ק"מ3) שהתרחשו לפני 25–40 מיליון שנים. כולל מרכזים געשיים רבים נוספים, בהם השדה הגעשי סן חואן. |
| משטח הבזלת הקריבי | 88 | הרמה הגעשית הקריבית-קולומביאנית | 4 | קשור לנקודה החמה של גלאפגוס |
| מדרגות סיביר | 249.4 | סיביר, רוסיה | 1–4 | כנראה זרימת הלבה הגדולה ביותר המתועדת ביבשה הנחשבת כאחראית (ביחד עם מדרגות אומיישאן) להכחדת פרם-טריאס – אירוע ההכחדה הנרחב ביותר שהתרחש אי-פעם |
| קארו-פראר | 183 | בעיקר בדרום אפריקה ובאנטארקטיקה, וגם באמריקה הדרומית, בהודו, באוסטרליה ובניו זילנד | 2.5 | נוצר עם התפרקות גונדוונה |
| מדרגות פרנה-אטנדקה | 133 | ברזיל, נמיביה ואנגולה | 2.3 | קשור לנקודה החמה של טריסטן |
| החבל הגעשי המרכז-אטלנטי | 200 | צפון-מערב אפריקה, דרום-מזרח אמריקה הצפונית, צפון-מזרח אמריקה הדרומית, מערב אירופה וחצי האי האיברי | 2 | קשור לביקוע פנגיאה ולהכחדת טריאס-יורה |
| מדרגות דקאן | 65.5 | רמת דקאן, הודו | 1.5 | נטען קשר להכחדת קרטיקון-שלישון |
| מדרגות אומיישאן | 256.5 | דרום-מערב סין | 1 | נחשבת כאחראית (ביחד עם מדרגות סיביר) להכחדת פרם-טריאס – אירוע ההכחדה הנרחב ביותר שהתרחש אי-פעם |
| משטח הבזלת של מקנזי | 1,270 | מערב וצפון-מערב של השילד הקנדי | כולל את רמת קופרמיין (0.65 ק"מ3), את מחדר מוסקוקס ואת נחילי הדייקים של מקנזי (0.17ק"מ3) ומטצ'וואן | קשור לנקודה החמה של מקנזי |
| החבל הגעשי האפרו-ערבי | 28.5 | משולש עפר, תימן, השילד הערבו-נובי, | 0.35 | קשור בהתפרצויות מתפוצצות ובטוף עשיר בסיליקה |
| רמת קולומביה | 16 | צפון-מערב אמריקה הצפונית, ארצות הברית | 0.18 | נחשף ברמות המחורצות |