נסיכות הבוחר מבוואריה
היסטוריה > המאות ה-17 וה-18

המאות ה-17 וה-18 היו תקופה סוערת ברחבי אירופה ובוואריה ידעה תהפוכות רבות. במהלך תקופה זאת היו חיכוכים ומתיחות רבה בין בוואריה לאוסטריה שהתבססו על האמביציות הנרחבות של נסיכי בוואריה.
ב-27 בספטמבר 1651 מת מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה, ופרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה ירש את השלטון, אולם, עד לשנת 1654 כיהנו אמו ודודו אלברכט השישי, דוכס בוואריה כעוצרים. לאחר מותו של דודו פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1657, נמנע פרדיננד מריה להציע את מועמדותו לכס הקיסרות של האימפריה הרומית הקדושה, על אף שהיה בברית עם ממלכת צרפת, משום שלא רצה להיאבק בבית הבסבורג. במהלך השנים 1664–1666 שלח פרדיננד מריה את צבאו לעזרת ממלכת הבסבורג, במלחמתם כנגד האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת הולנד שמר פרדיננד מריה על נייטרליות, ובשנת 1680 השיא את בתו מריה אנה ויקטוריה עם לואי, הדופן הגדול, על מנת לחזק את בריתו עם ממלכת צרפת.
פרדיננד מריה שיפר מאוד את הצבא הבווארי, ושיקם את הנסיכות מהנזקים שנגרמו במהלך מלחמת שלושים השנים. בנוסף, כינס את הדיאט של בוואריה בשנת 1669, לאחר שלא כונס משנת 1612.
ב-26 במאי 1679 מת פרדיננד מריה, ומקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה ירש את השלטון, אולם, עד לשנת 1680 כיהן דודו מקסימיליאן פיליפ הירונימוס, דוכס בוואריה-לוכטנברג כעוצר.
במהלך מלחמת תשע השנים לחם מקסימיליאן עמנואל לצד אוסטריה וספרד, ובשנת 1691 מונה למושל ארצות השפלה הספרדיות. במהלך מלחמת הירושה הספרדית תמך מקסימיליאן עמנואל בצרפת, ובשנת 1604 הובס בקרב בלנהיים. לאחר מכן הוחזקו מקסימיליאן עמנואל ומשפחתו בשבי באוסטריה, ובוואריה חולקה בין אוסטריה לנסיכות הבוחר מפפאלץ. בשנת 1706 הובס מקסימיליאן עמנואל שוב בקרב ראימיאי, וברח לצרפת. בשנת 1713 נחתם הסכם אוטרכט ובו הוסכם על החזרת נסיכות הבוחר מבוואריה למקסימיליאן עמנואל, ובשנת 1715 חזר יחד עם משפחתו למינכן.
לאחר המלחמה טיפח מקסימיליאן עמנואל את האדריכלות במדינה, ובשנת 1717 שלח את צבאו לעזרת אוסטריה במלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718). בשנת 1724 כרת מקסימיליאן עמנואל ברית עם כל הנסיכים לבית ויטלסבאך, ובכך השיג ארבעה קולות מבין הנסיכים הבוחרים של האימפריה הרומית הקדושה; בנו קלמנס אוגוסט ארכיבישוף קלן, קרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, פרנץ לודוויג מפפאלץ-נויבורג ארכיבישוף טריר, והוא עצמו.
ב-26 בפברואר 1726 מת מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה, ובנו קרל אלברכט עלה לשלטון במקומו. במהלך שלטונו, הצליח קרל לשמור על יחסים טובים הן עם ממלכת צרפת, והן עם ממלכת הבסבורג.
לאחר מותו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1740, סירב קרל אלברכט לקבל את הסנקציה הפרגמטית, ובשנת 1741 כרת ברית עם צרפת וספרד ופלש לאוסטריה. בתחילה חשב קרל אלברכט לעלות על וינה, אך לבסוף פנה לעבר פראג וכבש אותה, והוכתר ב-19 בדצמבר 1741 למלך בוהמיה.
ב-20 בינואר 1742 נבחר קרל אלברכט פה אחד לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, בין השאר על ידי עזרה מאחיו קלמנס אוגוסט מבוואריה, שהיה הארכיבישוף של קלן. אולם בהמשך גברה ידם של האוסטרים, וקרל אלברכט ברח מבוואריה, שנפלה בידי האוסטרים, ונשאר עם תואר בלבד, ללא כוח ממשי.
ב-20 בינואר 1745 מת קרל אלברכט, ובנו מקסימיליאן יוזף עלה לשלטון בבוואריה במקומו. ב-13 בספטמבר 1745 נחתם הסכם פיסן, ובו נבחר פרנץ מלורן לקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
מקסימיליאן יוזף היה שליט נאור, ועשה הרבה על מנת לפתח את המדינה; הוא ביטל את הצנזורה על העיתונות, פיתח את התעשייה ועודד את החקלאות. כמו כן ייסד את האקדמיה למדעים של בוואריה, ויצא נגד הבזבזנות של הכנסייה בבוואריה.
ב-30 בדצמבר 1777 מת מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה, ובמקומו עלה לשלטון קרל תאודור, הנסיך הבוחר מפפאלץ. ב-8 בינואר 1778 חתם קרל תאודור על הסכם עם יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על החלפת בוואריה בארצות השפלה האוסטריות, אולם, מריה אנה סופיה מסקסוניה אלמנתו של מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה ובן דודו קרל השני אוגוסט, דוכס פפאלץ-צווייבריקן התנגדו לכך, בסיוע פרוסיה ורוב המדינות הגרמניות הקטנות, ובעקבות כך פרצה מלחמת הירושה הבווארית. בשנת 1779 נחתם הסכם טשן, שבו קיבלה אוסטריה שטחים מסוימים בבוואריה, אך מלבד זאת לא נעשו שום שינויים טריטוריאליים.