stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שעב
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  במדבר רבה יז ג', פסיקתא רבתי קא א', מדרש תנחומא, חקת סימן י"ח.
↑  ויקרא רבה ז' א', ט' ט', פסיקתא דרב כהנא קב ב', קפב ב' ועוד.
↑  הכפר שעב היה בעבר ישוב יהודי בשם שאב, ד"ר רבקה שפק ליסק, באתר ארץ הצבי
↑  טיפוס, דבר, 4 ביולי 1935
↑  פרטי הקרב ליד עכו, דבר, 23 באוגוסט 1938
↑  מנחם תלמי, מתקני העולם סוללים כביש, מעריב, 24 ביולי 1960
↑  צו על תנאי בעניין ערבים שגורשו ע"י קאוקג'י, דבר, 19 בדצמבר 1951
↑  ג. צימרמן, אצל המפונים מהאזור המפורז, מעריב, 4 ביוני 1951
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים  1947–1949, עם עובד, 1991, עמ' 323-324
↑  נקנסו על שהעתיקו מגוריהם ללא רשיון, מעריב, 11 בדצמבר 1968
↑  תלונות חדשות של ריילי, דבר, 11 ביולי 1951
↑  החלה החזרת הערבים שפונו, מעריב, 5 ביולי 1951
↑  כפרים רדומים קמים לתחיה, דבר, 3 בפברואר 1961
↑  מוחמד חליליה, ראשי המגזר הערבי מרוצים מהרחבת תחומי ישוביהם, דבר, 14 ביוני 1983
↑  פרופיל שעב באתר הלמ"ס
| דגל ישראל מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות-תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • עראבה • צפת • קריית שמונה • שפרעם • מע'אר | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בוקעאתא • ביר אל-מכסור • בית ג'ן • בסמת טבעון • בענה • ג'דיידה-מכר • ג'וליס • ג'ש (גוש חלב) • דבורייה • דיר חנא • דיר אל-אסד • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • טובא-זנגרייה • טורעאן • יאנוח-ג'ת • יבנאל • יסוד המעלה • יפיע • ירכא • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כסרא-סמיע • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר כנא • כפר מנדא • כפר תבור • מג'ד אל-כרום • מג'דל שמס • מגדל • מזרעה • מטולה • מסעדה • מעיליא • משהד • נחף • סאג'ור • ע'ג'ר • עיילבון • עילוט • עין מאהל • עין קנייא • פסוטה • פקיעין • קצרין • ראמה • ראש פינה • ריינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי • שעב | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| מועצה מקומית תעשייתית | מגדל תפן | מפת מחוז הצפון |
| יישובים לשעבר | אבוקה • אחוזת נפתלי • אתגר • גבעות זייד • מחנה ישראל • שייח' בראק | מפת מחוז הצפון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415797405171
הבחירות לנשיאות צ'כיה 2023

הבחירות לנשיאות צ'כיה נערכו בינואר 2023, והביאו לבחירתו של פטר פאבל. הנשיא המכהן מילוש זמאן לא יכל להתמודד בשל הגבלת כהונתו.
הסיבוב הראשון התקיים ב-13 וב-14 בינואר. פטר פאבל, לשעבר יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו, התמודד כעצמאי במצע פרו-מערבי ופרו-אירופי והיה אחד משלושה מועמדים שנתמכו על ידי ברית המרכז-ימין השלטת. הוא ניצח בסיבוב הראשון של הבחירות עם 35.40% מהקולות, יותר מאנדריי באביש, ראש ממשלת צ'כיה לשעבר שהתמודד כמועמד ANO 2011, שסיים שני עם 34.99% מהקולות. באביש התנגד למעורבות צ'כית במלחמת אוקראינה–רוסיה ויש שייחסו לו רטוריקה פופוליסטית. לקראת הסיבוב השני, פאבל נתמך על ידי רוב המועמדים שהפסידו בסיבוב הראשון ועל ידי ראש הממשלה המכהן פטר פיאלה, בעוד שבאביש נתמך על ידי המפלגה הקומוניסטית של בוהמיה ומוראביה ומהנשיא היוצא זמאן.
הסיבוב השני נערך ב-27 וב-28 בינואר. פאבל ניצח בסיבוב השני את באביש עם 58.33% מהקולות. הוא נכנס לתפקידו ב-9 במרץ 2023. באביש הודה בתבוסה ובירך את פאבל. אחוז ההצבעה בסיבוב השני היה קצת מעל 70%, הגבוה ביותר בתולדות הבחירות הישירות לנשיאות בצ'כיה והגבוה ביותר בכל הבחירות הארציות בצ'כיה מאז 1998.
תוצאת הבחירות נתפסה כסימן לתמיכה במערב בהקשר של המלחמה באוקראינה,  ויש שציפו שתוצאות הבחירות יחזקו את קשרי צ'כיה עם האיחוד האירופי וארצות הברית.
היערכות לבחירות וקמפיינים

בקיץ 2019, מנהיגי המפלגה הדמוקרטית האזרחית באופוזיציה, מפלגת הפיראטים, המפלגות KDU-ČSLו-TOP 09 וראשי ערים ופוליטיקאים עצמאיים נפגשו כדי לדון במועמד משותף אפשרי. המועמד המדובר ביותר היה הגנרל בדימוס פטר פאבל. שמות אחרים כללו את מירוסלבה נמקובה וורה ג'ורובה. גם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצ'כית הוזמנה לפגישה אך סירבה מכיוון שתכננה לתמוך ביוסף סטרדולה, נשיא הקונפדרציה הבוהמית-מורבית של האיגודים המקצועיים.
פאבל השיק יוזמה בשם "חזקים ביחד" באפריל 2020, שמטרתה לסייע במאבק כנגד מגפת הקורונה, בדגש על גיוס תרומות לעובדי מערכת הבריאות. מספר פרשנים פוליטיים טענו כי היוזמה היא למעשה השקת הקמפיין לנשיאות של פאבל, בהשוואה לקמפיין של הילרי קלינטון בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. פאבל עצמו טען ביולי 2021 שהוא מתכנן להתמודד על הנשיאות ומכין את הקמפיין שלו.
הבחירות לחקיקה של 2021 הביאו לתבוסה עבור מפלגת "ANO 2011" ולרוב למפלגות האופוזיציה בבית הנבחרים הצ'כי. התוצאות עוררו ספקולציות כי באביש עשוי להתמודד על הנשיאות בעקבות תבוסתו בבחירות לפרלמנט.
ב-27 ביוני 2022 נקבע מועד הבחירות ל-13 ו-14 בינואר 2023, כאשר הסיבוב השני נקבע ל-27 ו-28 בינואר במידת הצורך.
פאבל אישר את כוונתו להתמודד ב-29 ביוני 2022, ואמר כי ישיק את הקמפיין שלו באופן רשמי באוגוסט 2022. פאבל הצהיר שהוא רוצה לנצח בבחירות כדי שצ'כיה לא תצטרך להתבייש על ידי נשיאה. פאבל הכריז רשמית על מועמדותו ב-6 בספטמבר 2022 כשהשיק את הקמפיין שלו, עם הסיסמה "בואו נחזיר סדר ושלום לצ'כיה".
ב-27 בספטמבר הודיע פאבל שאסף 55,000 חתימות הנדרשות להתמודדות.
ב-30 באוקטובר באביש הכריז על מועמדותו כמועמד מפלגתו. כתגובה, פאבל טען שמועמדותו של באביש הייתה צפויה. הוא הוסיף כי באביש יפיח חיים חדשים בוויכוחים אך כי מועמדותו מהווה "איום על צ'כיה".
לאחר תוצאות הסיבוב הראשון, פאבל ובאביש עלו לסיבוב השני. כמנצח הסיבוב הראשון, פאבל נחשב לפייבוריט בסיבוב השני. הוא ארגן עצרות באוסטי נד לבם, אוסטרבה, ברנו ופראג, בהן השתתפו אלפי אנשים.
במסיבת עיתונאים לאחר פרסום התוצאות, באביש תקף את עברו של פאבל במפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה, והשווה אותו לוולדימיר פוטין. מאוחר יותר הוא ניסה להציג את פאבל כמיליטנט החותר למלחמה. במקביל, באביש פרסם שלטי החוצות הטוען כי לא יגרור את צ'כיה למלחמה.
תוצאות

אחוז ההצבעה בסיבוב הראשון עמד על כ-68.19%, לעומת 70.22% בסיבוב השני.
| מועמד | סיבוב ראשון> קולות | סיבוב ראשון> % | סיבוב שני> קולות | סיבוב שני> % |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פטר פאבל | 1,975,056 | 35.40 | 3,359,151 | 58.33 |
| אנדריי באביש | 1,952,213 | 34.99 | 2,400,046 | 41.67 |
| אחרים | 1,651,316 | 29.61 |  |  |
| בסך הכל | 5,578,585 | 100% | 5,759,197 | 100% |
באביש הודה בתבוסה בנאום במטה שלו, ובירך את פאבל. הוא הביע תקווה שפאבל יהיה "הנשיא של כולם". גם ראש הממשלה פטר פיאלה שלח הודעת ברכה לפאבל. הוא מתח ביקורת על הקמפיין של באביש במהלך הבחירות, וכינה אותו "המתועב ביותר בעידן החדש שלנו" ובירך על "סוף עידן באביש בארצנו". הנשיא היוצא מילוש זמאן הביע תמיהה על היקף ניצחונו של פאבל, וטען כי מוקדם מדי "להספיד" את באביש.
הרחבה רדיקלית

במתמטיקה, ובעיקר בתורת גלואה, הרחבה רדיקלית היא הרחבת שדות הנוצרת על ידי סיפוח של ביטוי שורשי לשדה הבסיס. לדוגמה, השדה  \mathbb {Q} [{\sqrt[{4}]{7}}], המתקבל מסיפוח השורש הרביעי של 7 לשדה המספרים הרציונליים, הוא הרחבה רדיקלית (מממד 4) של  \mathbb {Q} , וגם הרחבה רדיקלית (מממד 2) של  \mathbb {Q} [{\sqrt {7}}].
הרחבות רדיקליות הן מן הפשוטות ביותר בהרחבות של שדות, והמשפט המרכזי של תורת גלואה מאפיין את ההרחבות המתקבלות באמצעות שרשרת של הרחבות כאלה.
הרחבה רדיקלית אפשר לתאר גם באמצעות הבניה הסטנדרטית של חוגי מנה. אם  F הוא שדה והפולינום  x^{n}-a אי--פריק מעליו, אז  F[x]/\langle x^{n}-a\rangle  הוא הרחבה רדיקלית של  F, הנוצרת מסיפוח השורש ה- n-י של  a. כל הרחבה רדיקלית אפשר לתאר באופן כזה.
כאשר  F כולל שורשי יחידה מסדר  n, כל הרחבה ציקלית מממד  n מעל  F היא הרחבה רדיקלית, ולהפך - כל הרחבה רדיקלית היא ציקלית. בהיעדר שורשי יחידה, ההרחבות הרדיקליות אפילו אינן נורמליות. מעל שדות ממאפיין  p, הרחבה רדיקלית מממד  p אינה ספרבילית.
ראו גם

משפט ארטין-שרייר
איטליה באירוויזיון

| --- | --- |

 מדינה:  איטליה איטליה
 רשת שידור:  RAI
 השתתפות ראשונה:  שווייץ לוגאנו, 1956
 זכיות:  דנמרק קופנהגן,  1964 יוגוסלביה זאגרב, 1990 הולנד רוטרדם, 2021
 השתתפויות:  48
 היעדרויות:  19
 אירוח האירוויזיון:  איטליה נאפולי, 1965 איטליה רומא, 1991 איטליה טורינו, 2022
 השתתפות אחרונה:  שוודיה מאלמה, 2024
איטליה השתתפה באירוויזיון כ-48 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1956 והיא נמנית בין שבע המדינות מייסדות התחרות. לאחר היעדרות בין השנים 1998-2010, איטליה משתתפת ישירות בגמר התחרות מבלי להשתתף בשלב חצאי-הגמר, עקב היותה אחת מחמש המדינות העיקריות אשר אחראיות למימון התחרות, לצד גרמניה, בריטניה, ספרד וצרפת.
איטליה ניצחה בתחרות 3 פעמים: בפעם הראשונה ב-1964 עם השיר "Non ho l'età" של ג'יליולה צ'ינקווטי, בפעם השנייה ב-1990 עם השיר "Insieme: 1992" של טוטו קוטוניו ובפעם השלישית ב-2021 עם השיר "Zitti e buoni" של מונסקין. איטליה נעדרה מספר פעמים רב מהתחרות, לרוב בשל התעניינותו הציבורית הנמוכה של העם האיטלקי בתחרות.
הישגים

איטליה נטלה חלק בתחרות כ-48 פעמים: שלוש פעמים מתוכן איטליה ניצחה בתחרות, ועל כן, נכון לשנת 2025, היא נמצאת במקום השמיני בטבלת הניצחונות של התחרות יחד עם נורווגיה, דנמרק, אוקראינה ושווייץ כאשר לפניהן נמצאות אירלנד ושוודיה עם 7 ניצחונות כל אחת, לוקסמבורג, צרפת, בריטניה והולנד עם חמישה ניצחונות וישראל עם ארבעה ניצחונות. איטליה ניצחה בתחרות שלוש פעמים: בפעם הראשונה ב-1964 עם השיר "Non ho l'età" של ג'יליולה צ'ינקווטי, בפעם השנייה ב-1990 עם השיר "Insieme: 1992" של טוטו קוטוניו ובפעם השלישית ב-2021 עם השיר "Zitti e buoni" של מונסקין. איטליה הגיעה למקום השני שלוש פעמים בתולדותיה ב-1974, 2011 ו-2019 והגיעה חמש פעמים למקום השלישי ב-1958, 1963, 1975, 1987 ו-2015.
הישגים > היעדרויות

איטליה נעדרה מ-19 תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
היעדרותה הראשונה של איטליה נרשמה ב-1981 לאחר שרשות השידור האיטלקית הודיעה כי התעניינותו הציבורית של העם האיטלקי בתחרות ירדה, ולכן החליטה לפרוש באותה שנה. כמו כן, איטליה נעדרה מאותה סיבה גם בשנה שאחריה. היעדרותה השלישית נרשמה ב-1986 לאחר שרשות השידור האיטלקית החליטה לא להשתתף בתחרות.
איטליה שוב רשמה היעדרויות מהתחרות בין השנים 1994-1996 עקב חוסר התעניינות ציבורית של העם האיטלקי בתחרות. לאחר היעדרות של כשלוש שנים, איטליה השתתפה בתחרות ב-1997, אולם פרשה לאחריה לאלתר מבלי מתן הסבר. לאחר כ-13 שנות היעדרות, הודיעה רשות השידור האיטלקית ב-2 בדצמבר 2010, כי איטליה תשוב לתחרות ב-2011.
לאורך השנים, ההתעניינות באירוויזיון בקרב תושבי איטליה הייתה נמוכה, גם כאשר נערכה התחרות בשטחה של איטליה. כתוצאה מכך, שירי אירוויזיון מנצחים לא זכו להצלחה רבה באיטליה. אמנם השיר האיטלקי של ג'יליולה צ'ינקווטי שניצח ב-1964 הפך להצלחה בפברואר 1964 כאשר זכה בפסטיבל סן רמו, אולם לפי האתר "Hit Parade Italia" השירים "ווטרלו" של שוודיה מ-1974, "Save Your Kisses for Me" של בריטניה מ-1976, "Puppet on a String" של בריטניה מ-1967, "Ding-a-dong" של הולנד מ-1975 ואפילו השיר האיטלקי של טוטו קוטוניו שניצח ב-1990 "Insieme: 1992", נכשלו להיכנס לרשימת 10 הסינגלים הנמכרים ביותר באיטליה. מקרה יוצא דופן הוא השיר "I treni di Tozeur" אשר שלחה איטליה ב-1984, עמו היא הגיעה למקום החמישי בתחרות ודורג במקום השלישי ברשימת הלהיטים באיטליה, וכן התמקם במקום ה-20 ברשימת הסינגלים הנמכרים ביותר באיטליה לשנת 1984.
התעניינות חדשה בתחרות

בשנת 2008, שני מוזיקאים איטלקים, וינצ'ה טמפרה וזוכה אירוויזיון 1990 טוטו קוטוניו, הביעו את צערם על היעדרותה של איטליה מתחרות האירוויזיון, וקראו לה לשוב ולהשתתף בתחרות.
מספר זמרים מאירוויזיון 2008, בהם הזוכה דימה בילאן, הופיעו בתוכנית טלוויזיה האיטלקית, Carramba! Che fortuna, אשר בערוץ Rai 1, וזאת בניסיון להחזיר את איטליה בחזרה לתחרות האירוויזיון. סייטס בקר, מנהל התקשורת ויחסי הציבור של האירוויזיון, אמר כי ”איטליה עדיין מוזמנת לקחת חלק בתחרות”.
זמן קצר לאחר שנחשפה הרשימה הסופית של כל המדינות המשתתפות באירוויזיון 2009, הכריז איגוד השידור האירופי שהוא יעבוד אפילו קשה יותר על-מנת להחזיר לאירוויזיון 2010 מדינות שפרשו, בהן איטליה, מונקו ואוסטריה, כאשר איטליה נמצאת בראש סדר העדיפויות.
במסיבת עיתונאים של העונה הרביעית של תוכנית הכישרונות X Factor האיטלקית, הכריז מסימו ליאופרדי, במאי התוכניות של רשת השידור האיטלקית, RAI, כי ייתכן ומנצח התוכנית יזכה לייצג את איטליה באירוויזיון 2011, וזאת על-אף שנציג איטליה לאירוויזיון נבחר בדרך-כלל באמצעות פסטיבל סן רמו. באתר האירוויזיון טיימס הוכרז ב-2 בדצמבר 2010, כי איטליה אישרה את השתתפותה באירוויזיון 2011 שייערך בגרמניה.
איטליה וחמש הגדולות

מהתחרות ב-2004, ישנן ארבע מדינות מסוימות שמעפילות אוטומטית לגמר התחרות בלי קשר למיקומן בתחרות בשנה הקודמת. הן הרוויחו מעמדן עקב היותן התורם הכלכלי הגדול ביותר של התחרות מטעם איגוד השידור האירופי. מדינות אלה הן ספרד, גרמניה, בריטניה, צרפת והחל מהתחרות ב-2011, כאשר איטליה שבה לתחרות לאחר כ-13 שנות היעדרות, גם איטליה. בשל מעמדן הבלתי פגיע בתחרות, הן היו ידועות בשם "ארבע הגדולות", וכשאיטליה הצטרפה אליהן הן ידועות בשם "חמש הגדולות". המפקח של התחרות, סוונטה סטוקסליוס, אמר לכתבים בפגישה עם "OGAE" סרביה, כי אם איטליה תשוב לתחרות בעתיד היא תעפיל ישירות לגמר ותהווה חלק מ"חמש הגדולות", וכך היה כאשר היא שבה לתחרות. ב-2009, דווח כי "ארבע הגדולות" עלולות לאבד את מעמדן הבלתי פגיע בתחרות וכי הן יצטרכו להתחרות בחצאי-הגמר של התחרות כמו כל שאר המדינות. עם זאת, הדבר לא התרחש, ו"ארבע הגדולות" שמרו על מעמדן הבלתי פגיע בתחרות.
נכון ל-2025, איטליה וגרמניה הן המדינות היחידות מ"חמש הגדולות" אשר ניצחו בתחרות מ-1998.
הצנזורה הטלוויזיונית של אירוויזיון 1974

איטליה סירבה לשדר את התחרות ב-1974 ברשות השידור האיטלקית בשל שירה של ג'יליולה צ'ינקווטי, שהתפרסם באותה תקופה בה נערך משאל עם בנוגע לגירושים באיטליה. אף על פי שהאירוויזיון שודר חודש לפני המועד המתוכנן למשאל העם, ואף על פי שהשיר סיים באירוויזיון במקום השני, הצנזורה האיטלקית סירבה לשדר את השיר בכלי התקשורת. רשות השידור האיטלקית הרגישה שהשיר "Sì", שחוזר באופן תמידי על המילה "כן", עלול לגרום למסר סמוי, כמעין תעמולה נסתרת, על-מנת להשפיע על קהל המצביעים האיטלקי בבחירות שיצביעו "כן" לביטול החוק שמתיר גירושים. לפיכך, השיר צונזר ונאסר להשמעה בתחנות הרדיו והטלוויזיה במשך יותר מחודש.
אירוח האירוויזיון

| שנה | העיר המארחת | מקום התחרות | מנחים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1965 | איטליה נאפולי | אולם הכנסים של רשת השידור האיטלקית RAI | גמר: רנטה מאורו |
| 1991 | איטליה רומא | אולפני צ'ינצ'יטה | גמר: ג'יליולה צ'ינקווטי וטוטו קוטוניו |
| 2022 | איטליה טורינו | פאלה אלפיטור | לאורה פאוזיני,מיקה ואלכסנדרו קטלן |
גלריה

דומניקו מודוניו בהילברסום (1958)
ג'אני מורנדי באמסטרדם (1970)
אל באנו ורומינה פאוור בהאג (1976)
נינה זילי בבאקו (2012)
מרקו מנגוני במאלמה (2013)
איל וולו בווינה (2015)
פרנצ'סקה מיקיילין בסטוקהולם (2016)
פרנצ'סקו גבאני בקייב (2017)
ארמאל מטה ופבריציו מורו בליסבון (2018)
מחמוד בתל אביב-יפו (2019)
מונסקין ברוטרדם (2021)
ראו גם

סן מרינו באירוויזיון
איטליה באירוויזיון לרוקדים צעירים
הערות שוליים

↑  טמפרה קורא לאיטליה לשוב לאירוויזיון, אתר האירוויזיון (באנגלית)
↑  קוטוניו: "היעדרותה של איטליה מהאירוויזיון מצערת", אתר האירוויזיון הרשמי (באנגלית)
↑  "כוכבי האירוויזיון מגיעים לאיטליה", אתר האירוויזיון הרשמי (באנגלית)
↑  "תוכנית טלוויזיה לכבוד האירוויזיון באיטליה", אתר המעריצים של האירוויזיון (באנגלית)
↑  "איגוד השידור האירופי מנסה להחזיר לאירוויזיון מדינות שפרשו", אתר האירוויזיון (באנגלית)
↑  "איטליה חוזרת לאירוויזיון", אתר האירוויזיון טיימס (באנגלית)
↑  "איטליה חוזרת לאירוויזיון", אתר האירוויזיון (באנגלית)
↑  התוצאות המלאות של תחרות אירוויזיון 1956 אינן ידועות, ורק זהותה של המדינה המנצחת, שווייץ, ידועה. עם זאת, אתר האירוויזיון הרשמי מיקם את שאר השירים בתחרות באותה שנה במקום ה-2.
↑  Barclay, Simon (June 17, 2010). The Complete and Independent Guide to the Eurovision Song Contest 2010. Silverthorn Press. p. 24. ISBN 978-1-4457-8415-1.
↑  במהלכה של הצבעת המדינות נעשו מספר טעויות בשלב חלוקת הנקודות אשר תוקנו לאחר שידור התחרות. הן מגישי הניקוד של יוון והן של צרפת שכפלו מספר נקודות והעניקו את אותו מספר נקודות למספר מדינות. מבין חלוקת הניקוד של יוון נוכתה נקודה אחת מבריטניה, הולנד, אוסטריה ופינלנד, ומבין חלוקת הניקוד של צרפת נוכתה נקודה אחת מאוסטריה, גרמניה, איטליה, פורטוגל וישראל. התיקונים לא השפיעו על מיקומן הסופי של המדינות בתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 92aa9cca-ac6f-4132-9f3f-595f363e2169
הפיגוע בצומת גוש עציון (2016)

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני, פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2016 |
| --- | --- |
 תאריך:  24 בפברואר 2016
 תאריך עברי:  ט"ו באדר א' ה'תשע"ו
 מקום:  צומת גוש עציון
 קואורדינטות:  31°38′46″N 35°07′56″E﻿ / ﻿31.646016°N 35.132159°E﻿ / 31.646016; 35.132159
 סוג:  פיגוע 
 נשק:  סכין
 הרוגים:  1
 מבצע:  ממדוח עמרו
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור אסלאמי לאומני
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) צומת הגוש(למפת הרי ירושלים רגילה) צומת הגוש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צומת הגוש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צומת הגוש
 
רס"ן אליאב גלמן
הפיגוע בצומת גוש עציון הוא פיגוע שאירע בט"ו באדר א' ה'תשע"ו בצומת גוש עציון, ובו ניסה מחבל לדקור אזרחים שעמדו בתחנת אוטובוס. בפיגוע נהרג קצין צה"ל, רב-סרן אליאב גלמן, שנורה בשוגג בעת ניטרול המחבל.
רקע

החל מספטמבר 2015 החלה הסלמה בתקריות האלימות ובפיגועי הטרור כחלק מגל טרור שכונה גם "אינתיפאדת הבודדים", שאופיין בפיגועי דריסה ודקירה רבים על ידי מחבלים בודדים, ולא כחלק מארגון טרור. בינואר 2016 החלה ירידה הדרגתית במספר הפיגועים.
בשלושת החודשים שקדמו לפיגוע, אירעו בצומת הגוש יותר מעשרה פיגועי דריסה, דקירה וירי.
הפיגוע

ביום רביעי בצהריים, ט"ו באדר א' ה'תשע"ו, סמוך לשעה 12:00, הגיע המחבל, ממדוח עמרו, בן 26, תושב הכפר דורא שבנפת חברון אל תחנת האוטובוס הדרומית שבצומת גוש עציון, חמוש בסכין. החיילים שהבחינו במחבל קראו לו לעצור, אך המחבל עקף את עמדת החיילים ופתח בריצה לעבר האזרחים ששהו בתחנה, ביניהם קצין צה"ל, רס"ן אליאב גלמן, ששהה בתחנה לאחר שירות מילואים. גלמן שלף את אקדחו האישי, הסתער לעבר המחבל, ואף הצליח לפגוע בו ולפוצעו, אך נפגע ונהרג מכדור תועה שנורה בשוגג על ידי החיילים.
משפט המחבל

שלוש שנים לאחר הפיגוע, החליט בית המשפט הצבאי ביהודה ברוב של שניים, לזכות את המחבל מעבירת רצח, ולהרשיעו בהריגה בלבד. בית המשפט נימק את הזיכוי בכך שלא ניתן לקבוע כי המחבל אכן הגיע למקום על מנת לרצוח, ולכן לא ניתן לבסס את היסוד הנפשי הנדרש בכדי להרשיעו בעבירת גרימת מוות בכוונה. בית המשפט גזר על המחבל 30 שנות מאסר ומתן פיצוי כספי למשפחתו של אליאב.
פסק הדין המיקל עורר סערה. שר הביטחון דאז אביגדור ליברמן תקף את החלטת השופטים וטען כי אין כל היגיון בפסיקה וכי המחבל אמור להיות מורשע ברצח. יושבת ראש מפלגת הבית היהודי, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי תקפה אף היא את החלטת בית המשפט, וטענה כי "ערבי שרץ עם סכין לעבר יהודי עושה זאת במטרה אחת - לרצוח". ארגון אלמגור פנה לפרקליט הצבאי הראשי בבקשה לערער על הזיכוי, ולאחר זמן אכן הודיעה הפרקליטות הצבאית כי בכוונתה לערער על פסק הדין.
בט"ו בתמוז ה'תשפ"ב התקיים דיון הערעור על פסק הדין בעניין המחבל. נשיא בית הדין הצבאי לערעורים תא"ל נתנאל בנישו קיבל את הערעור והרשיע את המחבל בעבירת רצח. בנימוקו לפסק הדין, ציין השופט כי ”ריצה מהירה לעבר קבוצת אזרחים וחיילים בטרמפיאדה תוך הנפת סכין, מלמדת על הכוונה לגרום למותם”.
הנצחה

כחלק מהנצחת אליאב, הוציאה לזכרו המשפחה סידורי ילדים, ופאוצ'ים לנשיאת ספרי קודש במהלך השירות הצבאי.
בשנת 2016, בנו בני נוער מהישוב כרמי צור את "מצפה אליאב" לזכרו.
בשנת 2023, יצאה המדרשה לידע המקדש בפרויקט 'הוד אליאב', הכולל סיור וירטואלי בעזרת משקפי מציאות מדומה בבית המקדש.
ראו גם

ירי דו-צדדי
צומת גוש עציון
הפיגוע בצומת גוש עציון (2005)
הפיגוע המשולב בכניסה לאלון שבות
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט‏, אינתיפאדה דועכת: מספר הפיגועים ביהודה ושומרון הצטמק לרבע מאז אוקטובר, באתר וואלה, 4 באפריל 2016.
1 2  יואב זיתון ויעל פרידסון, חקירת הפיגוע: המחבל שינה כיוון, אחד הלוחמים פגע בשוגג באליאב, באתר ynet, 24 בפברואר 2016
↑  עדו בן פורת, המחבל זוכה מעבירת רצח, באתר ערוץ 7, ‏כ"ב בחשוון ה'תשע"ט
↑  פסה"ד "תביעה הצבאית נ' ממדוח יוסף מוחמד עמרו"
↑  ישי לקס, בית הדין הצבאי מציג: המדריך לרוצח, באתר מידה, ‏ל' בחשוון ה'תשע"ט
1 2  עטרה גרמן, ‏ליברמן: "אין היגיון? מחבל צריך להיות מורשע ברצח", באתר "סרוגים", 31 באוקטובר 2018
↑  חזקי ברוך, אלמגור: לערער על הזיכוי החלקי של המחבל, באתר ערוץ 7, ‏כ"ו בחשוון ה'תשע"ט
↑  נטעאל בנדל, הפרקליטות תערער על החלטת בית הדין לזכות מחבל מרצח, באתר מקור ראשון, ‏י"ט בכסליו ה'תשע"ט
↑  בית המשפט הפך את ההחלטה והרשיע את המחבל ברצח אליאב גלמן, באתר ערוץ 7, ‏ט"ו בתמוז ה'תשפ"ב
↑  "פסה"ד "ערעור על פסק דינו של ביהמ"ש הצבאי יהודה"
↑  שמעון כהן, אליאב ז"ל מונצח בתפילת הילדים, באתר ערוץ 7, ‏ד' באייר ה'תשע"ז
מצפה אליאב
ראם לבן

| ראם לבן |
| --- | --- |
 ראם לבן
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
סוג:: ראם
מין:: ראם לבן
שם מדעי
 Oryx leucoryx ‏פאלאס, 1777
תחום תפוצה


ראם לבן בחי-בר יטבתה
עגל של ראם לבן בגן החיות התנכ"י
ראם לבן באזור שימור מדברי בדובאי
עדר ראמים לבנים בחוות האנטילופות בערבה
דוגמה לראם לבן בעל בעיה כלשהי בקרן שגורמת למראה של קרן אחת. גן החיות התנכ"י
ראמים לבנים במתחם בחולות וואביה, עומאן
ראם לבן מוחזק בתנאים מנוגדים לתנאי מחייתו הטבעיים בגן החיות של ציריך
קבוצת ראמים לבנים בגן החיות אל עין באזור המזרחי של אמירות אבו דאבי
ראם לבן, ראם ערבי או ראם התועפות (שם מדעי: Oryx leucoryx) הוא אנטילופה בגודל בינוני עם בליטת כתף בולטת, קרניים ארוכות וישרות וזנב שעיר. הוא מין של ראם שבמשפחת הפריים, והוא הקטן שבראמים. הראם הלבן חי במדבריות והערבות של חצי האי ערב. הוא נכחד בטבע בראשית שנות ה-70, אך שרד בגני חיות ובשמורות פרטיות והושב לטבע החל משנת 1980.
בשנת 1986 הוגדר הראם הלבן כמין בסכנת הכחדה ברשימה האדומה של Insu, ובשנת 2011 הפך לבעל החיים הראשון שירד למצב פגיע לאחר שנרשם בעבר כמין שנכחד בטבע. הראם הלבן מופיע באמנת וושינגטון, ובשנת 2011 נאמדה אוכלוסייתו ברחבי העולם ביותר מ-1,000 פרטים בטבע וכ-6,000–7,000 פרטים בשבי.
לפי הדעה המקובלת בין החוקרים, הראם הלבן אינו החיה המוזכרת בתנ"ך בשם זה.
תיאור

גובה הכתף של הראם הלבן הוא כמטר ומשקלו הוא כ-70 ק"ג. הפרווה שלו היא לבנה, החלק התחתון והרגליים שלו חומים ופסים שחורים מופיעים במקום בו הראש פוגש את הצוואר, במצח, באף ועוברים מהקרן מטה לרוחב העין לפה. הראם הלבן בעל שתי קרניים מעוגלות ארוכות ישרות או מעט מעוקלות שאורכן הוא 50–75 ס"מ.
הראם הלבן נח בזמן החום של היום ויכול לזהות גשמים ולנוע לעברם, כלומר יש להם שטח מרעה גדול; עדר בעומאן יכול לרעות על פני שטח של מעל 3,000 קמ"ר. עדרי ראם לבן כוללים גם זכרים וגם נקבות ולרוב הם מכילים בין 2 ל-15 פרטים, אם כי דווחו עדרים של עד 100 פרטים. הראם הלבן אינו אגרסיבי, ולכן עדרים יכולים להתקיים זה לצד זה במשך זמן מה.
מלבד בני אדם, זאבים הם הטורפים היחידים של הראם הלבן. גם בישראל נצפו מקרים בהם זאבים טרפו ראמים. בשבי ובתנאים בטוחים בטבע, אורך חיים של הראמים הלבנים מגיע עד 20 שנה. עם זאת, בתקופות של בצורת, תוחלת החיים שלהם עשויה להיות להתקצר משמעותית בגלל תת-תזונה והתייבשות. סיבות מוות נוספות כוללות קטטות בין זכרים, הכשות נחש, מחלות וטביעה במהלך שיטפונות.
תפוצה ובתי גידול > תפוצה

מבחינה היסטורית, הראם הלבן חי ככל הנראה ברוב המזרח התיכון. בתחילת 1800 עדיין היה ניתן למצוא אותם בסיני, בארץ ישראל, בעבר הירדן, ברוב עיראק וברוב חצי האי ערב. במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 הצטמצמו שטחי המחיה של הראמים לעבר ערב הסעודית, ועד 1914 שרדו רק ראמים מעטים מחוץ למדינה. דווח על פרטים מעטים בירדן בשנות ה-30 של המאה ה-20, אולם באמצע העשור האוכלוסיות היחידות שנותרו היו במדבר נפוד בצפון-מערב ערב הסעודית וכן בימת החול א-רובע אל-ח'אלי בדרום.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 החלו נסיכים ערביים ופקידים בחברות נפט לצוד ראמים לבנים בעזרת מכוניות ורובים. הציידים הלכו והתרבו, ודווח כי חלקם העסיקו כ-300 כלי רכב. באמצע המאה ה-20 אוכלוסיית הצפון נכחדה למעשה. דווח כי הראם הלבן האחרון בטבע לפני ההשבה מחדש נצפה בשנת 1972.
הראם הלבן הושב לעומאן, ערב הסעודית, ישראל, איחוד האמירויות הערביות, סוריה וירדן. אוכלוסייה קטנה הושבה לאיי חוואר, ואוכלוסיות גדולות הושבו לכמה אתרים בקטר ובאיחוד האמירויות הערביות. סך הפרטים בטבע כיום נאמד בכ-1,000 פרטים, ולפיכך מוצב הראם הלבן מעבר לסף 250 הפרטים, הסף הדרוש כדי להיות במעמד "בסכנת הכחדה".
תפוצה ובתי גידול > בתי גידול

ראם לבן מעדיף לחיות במדבר חצץ או בחול קשה, שם המהירות והסיבולת שלהם תגן עליהם מפני רוב הטורפים, כמו גם מרבית הציידים שצדים אותם ללא כלי רכב. במדבריות החולות בסעודיה נמצא הראם הלבן בעבר באזורי החול הקשים המשתרעים בין הדיונות והרכסים הרכים יותר.
אקולוגיה > התנהגות

הראם הלבן מתקיים בבתי הגידול מהצחיחים ביותר על פני כדור הארץ, ומגלה הסתגלות מרשימה לתנאי המדבר: הוא אינו צורך מים רבים ויכול לחיות חודשים רצופים ללא שתייה של ממש, כאשר את מעט הלחלוחית הנדרשת לו הוא משיג ממזונו הצמחוני. כדי לשמור על נוזליו הראם פעיל בעיקר בלילה ובמשך היום הוא נח בגומה שהוא חופר לעצמו או בצילו של דקל התמר. הראם חי בדרך כלל בעדר, שגודלו משתנה בהתאם לזמינות המזון והעונה.
בכל עדר יש מספר זכרים ונקבות המקיימים היררכיה חברתית. ישנו זכר דומיננטי שתפקידו להרבות את הנקבות ולשמור על מבנה העדר, וכן להגן מפני טורפים. הנקבה הדומיננטית מובילה את העדר. תוחלת החיים של הראמים היא מעל ל-20 שנים. הריונם אורך כחצי שנה ומסתיים בולד יחיד.