stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יין אייר (סרט, 1943)

| --- | --- |

 מבוסס על:  ג'יין אייר מאת שרלוט ברונטה
 בימוי:  רוברט סטיבנסון 
 הופק בידי:  ויליאם גץ (Goetz) קנת' מקגוון אורסון ולס
 תסריט:  ג'ון האוסמן, הנרי קוסטר, אלדוס האקסלי, רוברט סטיבנסון 
 עריכה:  ולטר תומפסון 
 שחקנים ראשיים:  אורסון ולס ג'ואן פונטיין
 מוזיקה:  ברנרד הרמן 
 צילום:  ג'ורג' ברנס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 בדצמבר 1943 (ארצות הברית) 4 בפברואר 1944 (בריטניה)
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  $1,705,000
 הכנסות:  1.75 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   janeeyre44
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'יין אייר (באנגלית: Jane Eyre) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-1943, עיבוד לרומן באותו שם מאת שרלוט ברונטה שיצא לאור ב-1847. מפיצי הסרט הם חברת פוקס המאה ה-20, ביים רוברט סטיבנסון והפיקו ויליאם גץ, קנת' מקגוון ואורסון ולס. בתפקידים הראשיים כיכבו ולס וג'ואן פונטיין. אליזבת טיילור הופיעה בסרט ללא קרדיט באחד מתפקידיה הראשונים.
התסריט נכתב על ידי ג'ון האוסמן, אלדוס הקסלי, הנרי קוסטר ורוברט סטיבנסון, על פי תסכית רדיו שהיה עיבוד לרומן והושמע במסגרת סדרת התוכניות "The Mercury Theatre on the Air". את פסקול הסרט הלחין ברנרד הרמן והצלם היה ג'ורג' ברנס.
צוות השחקנים

אורסון ולס - אדוארד רוצ'סטר
ג'ואן פונטיין - ג'יין אייר
מרגרט או'בריין - אדל וארנס
פגי אן גארנר - ג'יין אייר כילדה
ג'ון סאטון - ד"ר ריוורס
שרה אולגוד - בסי, משרתת של גברת ריד
הנרי דניאל - הנרי ברוקלהרסט
אגנס מורהד - גברת ריד
אוברי מאת'ר - קולונל דנט
אדית' ברט - גברת אליס פיירפקס
ברברה אוורסט - ליידי אינגרם
הילרי ברוק - בלאנש אינגרם
אליזבת טיילור - הלן ברנס (ללא קרדיט)
הפקה

דייוויד או סלזניק שפיתח את הסרט מכר אותו לויליאם גץ באולפני פוקס המאה ה-20. גץ היה באותה עת מחליפו של דריל זאנוק.
הקרנת הבכורה הייתה בניו יורק ב-4 בפברואר 1944. לפי TCM הסרט הוקרן לראשונה בבריטניה בסוף דצמבר 1943. מבחינה רשמית הוא נחשב סרט משנת 1944 כי זכויות היוצרים של ההפקה הם מאותה שנה, וכך גם מופיע ברשימת הקרדיטים שעל המסך.
הסרט זכה לשבחים על יצירת המראה של אדמות יורקשייר. למעשה הסרט צולם כולו באולפנים בהוליווד. הערפל הכבד והצללים הארוכים הוסיפו לאווירה של הגותית שחסרה בעיבודים אחרים של הרומן.
ברנרד הרמן היה הבחירה השנייה כמלחין. הראשון שוולס פנה אליו היה איגור סטרווינסקי, והוא החל אפילו לכתוב מוזיקה עבור סצנת הציד, בה השתמש מאוחר יותר ביצירה אחרת שכתב אודה לתזמורת. הרמן, בזמן הלחנת פסקול הסרט, החל לעבוד על אופרה משלו "אנקת גבהים", המבוסס על הרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה אחותה של שרלוט. באופרה הוא ציטט נושאים אחדים מפסקול הסרט "ג'יין אייר" ומהפסקול של סרטים אחרים שהלחין.
הבדלים בין הסרט לרומן

בתחילת הסרט פונטיין קוראת משפט ממה שנראה כמו דף מתוך הרומן, שלמעשה נכתב על ידי התסריטאים. בנוסף לכך יש בסרט השמטות ושינויים אחדים מהרומן. בספר הלן ברנס לא מתה בגלל עונש שקבלה, אלא כיוון שפורצת מגפה בלווד ופוגעת ברבות מהתלמידות. השליטה במוסד עוברת מטיפולו הקשוח והקמצן של ברוקלהרסט להנהלה חדשה רחומה יותר. ג'יין משגשגת בבית הספר כתלמידה ואחר כך כמורה.
חלק מהעלילה הושמט לחלוטין. כאשר שג'יין עוזבת את ת'ורנפילד אחרי הגילוי שרוצ'סטר נשוי לברתה, היא נודדת לבדה עד שהיא פוגשת במשפחת ריברס, סט. ג'ון ואחיותיו מרי ודיאנה. לבסוף מתברר שהם קרובי משפחתה, והיא מקבלת בירושה סכום כסף גדול מדודה, ג'ון אייר. סט. ג'ון מציעה לה נישואים אך היא מסרבת.
הערות שוליים

1 2  Memo from Darryl F. Zanuck, Grove Press 1993 p 64-65
↑  "Jane Eyre". AFI Catalog of Feature Films. 4 בנובמבר 1986. נבדק ב-2014-01-09. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jane Eyre on Blu-ray
↑  Jacobson, Bernard. "Ode for Orchestra". אורכב מ-המקור ב-2013-10-04. נבדק ב-1 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14665064f (data)  GND: 4574701-5  LCCN: no2007043035  VIAF: 191531122   WorldCat (עם VIAF): 191531122
ג'יין אייר (סרט, 1996)

| --- | --- |

 מבוסס על:  ג'יין אייר מאת שרלוט ברונטה
 בימוי:  פרנקו זפירלי 
 הופק בידי:  דייסון לוול 
 תסריט:  יו ויטמור, פרנקו זפירלי 
 עריכה:  ריצ'רד מארדן 
 שחקנים ראשיים:  שארלוט גינסבורג ויליאם הרט אנה פקווין ג'ואן פלורייט
 מוזיקה:  קלאודו קפוני אלסיו ולאד
 צילום:  דייוויד ווטקין 
 מדינה:  צרפת, איטליה, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  מירמקס 
 חברה מפיצה:  מירמקס (ארצות הברית) Pathé (בריטניה)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 באפריל 1996
 משך הקרנה:  112 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית צרפתית
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   janeeyre
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'יין אייר (באנגלית: Jane Eyre) הוא סרט מסוגת דרמה רומנטית משנת 1996 בהפקה אמריקאית, בריטית צרפתית ואיטלקית. זהו עיבוד לרומן ג'יין אייר מאת שרלוט ברונטה שיצא לאור ב-1847. הסרט בבימויו של פרנקו זפירלי נאמן ברובו למקור הספרותי, אם כי בהשמטות מהעלילה מחלקו האחרון של הרומן (הבריחה של ג'יין, תלאותיה בדרכה, מציאת קרובי משפחה ועבודה חדשה), כדי שיתאים לסרט עלילתי באורך של שעתיים.
תקציר עלילה

ג'יין אייר (בגילומה של אנה פקווין כילדה, ובגילומה של שארלוט גינסבורג כאשה צעירה) היא יתומה הגדלה בבית דודתה. בגיל 10 היא נשלחת לבית יתומים. בבגרותה היא מתקבלת לעבודה כאומנת אצל גברת פיירפקס (ג'ואן פלורייט) סוכנת הבית בביתו של מר רוצ'סטר (ויליאם הרט). למרות חזותה הנזירית ג'יין מפגינה תשוקה פנימית, מבטאת בחופשיות את דעותיה ומביעה את החוזק הנפשי שלה בשעת צרה. רוצ'סטר הוא אנטי גיבור ביירוני, מעונה ומיוסר בגלל בעיות משפחתיות, עוולות מן העבר וסודות. ג'יין ורוצ'סטר נמשכים זה לזה ומתאהבים. נקבע תאריך לנישואיהם. אך היא לא מודעת לכך שלאישה נוספת בבית יש חלק ברוצ'סטר, אשתו ברטה (מריה שניידר), אשה חולת נפש המתגוררת כלואה בעליית הגג יחד עם גרייס פול (בילי וייטלו) המשגיחה עליה.
מייסון, אחיה של ברטה, ועורך הדין בריגס לא מאפשרים את קיום החתונה. ג'יין בורחת מהאחוזה, עולמה חרב עליה והיא מתמוטטת. כשהיא מתעוררת בבית כומר, היא מגלה שדוד שלה, אחי אביה שחי במדיירה, הוריש לה את הונו והיא כעת אישה בעלת אמצעים. הכומר סינג'ין ריברס מציעה לה נישואים אך ליבה נתון לרוצ'סטר והיא מסרבת. ג'יין חוזרת לת'ורנפילד הול ומוצאת את חורבות הבית, תוצאה מכך שברטה הפירומנית העלתה את הבית באש. השריפה פגעה ברוצ'סטר והוא כעת נכה ועיוור. ברטה עצמה נהרגה. אהבתה של ג'יין לרוצ'סטר לא פחתה, היא מטפלת בו עד להחלמתו, והם מתחתנים.
צוות השחקנים

שארלוט גינסבורג - ג'יין אייר
ויליאם הרט - אדוארד פיירפקס רוצ'סטר
אנה פקווין - ג'יין אייר כילדה
פיונה שו - גברת ריד
ג'ון ווד - מר ברוקלהרסט
ג'רלדין צ'פלין - מיס סקצ'רד
אמנדה רוט - מיס טמפל
ליאן רו - הלן ברנס
ריצ'רד ווריק - ג'ון
ג'ואן פלורייט - גברת פיירפקס
ג'ודית פרקר - ליאה
ג'זפין סירי - אדל וארנס
בילי וייטלו - גרייס פול
אל מקפירסון - בלאנש אינגרם
ג'וליאן פלוז - קולונל דנט
אדוארד דה סוזה - ריצ'רד מייסון
פיטר וודת'רופ - בריגס
ראלף נוסק - הכומר ווד
מריה שניידר - ברטה מייסון
סמואל וסט - סינג'ין ריברס
שרלוט אטנבורו - מרי ריברס
הפקה

אתר הצילומים של ת'ורנפילד הול היה האדון הול בבייקוול שבדרבישייר.
מאז שהאדון הול שימש כאתר צילומים לסרט של זפירלי, גרסאות נוספות של "ג'יין אייר" גם עשו שימוש באתר זה, והוא כיום שם נרדף לת'ורנפילד הול. לפני כן שימש האדון הול כאתר הצילומים של הטירה ב"הנסיכה הקסומה".
קבלה

הסרט קיבל דירוג חיובי של 74% באתר הביקורות Rotten Tomatoes. בכתבה בניו יורק טיימס כינה צ'ארלס מקגרת' את הליהוק של הרט כ"ליהוק שגוי באופן מביך. רוצ'סטר נראה יותר תמהוני מאשר הטיפוס הביירוני המהורהר". בכל זאת, הוא כותב, "יש בסרט רגעים מוצלחים".
הערות שוליים

↑  Filming Locations, IMDb
↑  "Charlotte Bronte's Jane Eyre (1996)". Rotten Tomatoes. נבדק ב-13 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McGrath, Charles (2011-03-04) Another Hike on the Moors for ‘Jane Eyre’, New York Times
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2007043034   WorldCat (עם LCCN): no2007-043034 
האדון הול
גביע העולם ברוגבי שביעיות

| --- | --- |
 ענף:  רוגבי יוניון 
 תאריך ייסוד:  1993 
 ארגון מפעיל:  איגוד הרוגבי העולמי 
 www.rwcsevens.com
 
גביע העולם ברוגבי שביעיות הוא טורניר רוגבי בינלאומי עליו אחראי איגוד הרוגבי העולמי (אנ') בענף הרוגבי שביעיות (ענף הדומה לרוגבי יוניון אך משתתפים בו 7 שחקנים מכל קבוצה). הטורנירים נערכים לגברים ונשים אחת ל-4 שנים.
הטורניר היו צפוי להתבטל אחרי 2013 בשל הפיכת הענף לענף ספורט אולימפי מאולימפיאדת ריו ב-2016. עם זאת, בהמשך פורסם על המשך קיומו של הטורניר מכיוון שמספר המשתתפות בטורניר האולימפי המקביל יהיה מצומצם. הטורניר משתלב לסירוגין עם הטורניר האולימפי כך שאחת לשנתיים מתקיים או הטורניר האולימפי או טורניר גביע העולם.
גברים

טורניר "גביע העולם לרוגבי שביעיות" לגברים נערך החל מ-1993 אחת לכ-4 שנים. החל מכינון הטורניר המקביל לנשים, שני הטורנירים מתקיימים באותה המדינה. בטורניר משתתפות 24 נבחרות לאומיות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מארחת | מס' נבחרות | אלופה | תוצאה | סגנית |
| 1993 | סקוטלנד סקוטלנד | 24 | אנגליה אנגליה | 21 - 17 | אוסטרליה אוסטרליה |
| 1997 | הונג קונג | 24 | פיג'י פיג'י | 24 - 21 | דרום אפריקה דרום אפריקה |
| 2001 | ארגנטינה ארגנטינה | 24 | ניו זילנד ניו זילנד | 31 - 12 | אוסטרליה אוסטרליה |
| 2005 | הונג קונג הונג קונג | 24 | פיג'י פיג'י | 29 - 19 | ניו זילנד ניו זילנד |
| 2009 | איחוד האמירויות הערביות דובאי | 24 | ויילס ויילס | 19 - 12 | ארגנטינה ארגנטינה |
| 2013 | רוסיה רוסיה | 24 | ניו זילנד ניו זילנד | 33 - 0 | אנגליה אנגליה |
| 2018 | ארצות הברית ארצות הברית | 24 | ניו זילנד ניו זילנד | 33 - 12 | אנגליה אנגליה |
| 2022 | דרום אפריקה דרום אפריקה | 24 |  |  |  |
נשים

טורניר "גביע העולם לרוגבי שביעיות" לנשים נערך החל מ-2009 אחת לכ-4 שנים. הטורניר מתקיים באותה המדינה בה מתקיים הטורניר המקביל לגברים. בטורניר משתתפות 16 נבחרות לאומיות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מארחת | מס' נבחרות | אלופה | תוצאה | סגנית |
| 2009 | איחוד האמירויות הערביות דובאי | 16 | אוסטרליה אוסטרליה | 15 - 10 | ניו זילנד ניו זילנד |
| 2013 | רוסיה רוסיה | 16 | ניו זילנד ניו זילנד | 29 - 12 | קנדה קנדה |
| 2018 | ארצות הברית ארצות הברית | 16 | ניו זילנד ניו זילנד | 29 - 0 | צרפת צרפת |
| 2022 | דרום אפריקה דרום אפריקה | 16 |  |  |  |
הסבב העולמי ברוגבי שביעיות

איגוד הרוגבי העולמי אחראי גם לטורניר אליפות ברוגבי שביעיות בשם "הסדרה העולמית ברוגבי שביעיות" שנערך מדי שנה במתכונת ליגה מחזורית וכולל סדרת משחקים בהם שותפו לאחרונה 16 נבחרות לאומיות אך בתחילתו כלל גם 34 נבחרות. הטורניר מתקיים ברחבי העולם, כולל לרוב 8 סבבים ולרוב מתארח באותן 8 מדינות שמפוזרות בין כל היבשות. בכל סבב מוענקים גביעים ופרסים נוספים ומוכתר שחקן מצטיין. בסוף הטורניר משוקללים הנקודות שאספו כל המשתתפות ומוכתרת המדינה האלופה לאותה שנה. העונה הראשונה של הטורניר הייתה ב-2000-1999.
יש לציין כי בטורניר "הסבב העולמי" הסיבוב הנחשב ביותר מתקיים מדי שנה בהונג קונג כחלק מהסדרה אך למעשה חוקי הטורניר בהונג קונג קצת שונים. מ-1976 התקיים בהונג קונג טורניר שנתי שמארח בשנים האחרונות עד 24 נבחרות ולכן מאז הונג קונג בחרה לארח את הנבחרות מ"הסדרה העולמית ברוגבי שביעיות" היא מזמינה נבחרות אורחות נוספות וכך הטורניר מכיל 24 נבחרות ובשלב הראשון כולל 6 בתים. גם נקודות הדירוג שלו לנבחרות המנצחות מאלו המשתתפות ב"סדרה העולמית לרוגבי שביעיות" גבוה ביחס לניקוד הרגיל במדינות האחרות המארחות את הסדרה.
ג'אז לטיני

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  ג'אז, מוזיקה קובנית, מוזיקה ברזילאית
 מוצא:  קובה, ארצות הברית, ברזיל
 סצינות אזוריות
 קובה, ארצות הברית, ברזיל
 
ג'אז לטיני הוא סגנון ג'אז המנוגן בארצות דרום אמריקה (בעיקר קובה) ובקהילות היספאניות סגורות בארצות הברית, כגון הגטו ההיספאני בניו יורק (Del Barrio).
בדומה לג'אז רגיל, מדובר במוזיקה אינסטרומנטלית בעיקרה, המאופיינת באלתורים זורמים ומעבר בין סולמות. המאפיינים הייחודיים העיקריים של הג'אז הלטיני הם:
מקצבי הקלאווה - שלא כמו מרבית יצירות הג'אז המבוצעות על תבנית סימטרית מרובעת 4:4, יצירות ג'אז לטיני הן לרוב על תבנית  3:2 או 2:3 אסימטרית. זהו מקצב אפריקני קדום המכונה קלאווה, שסוגל למוזיקה מערבית. הוא מקנה תחושה של עוצמה עולה ויורדת למרבית הקטעים, כאשר לרוב הפסנתר או כלי הנשיפה מנגים בקלאווה הפוך (קונטראפונקט) למחלקת הקצב, כך שמתקבלת מוזיקה מרובדת.
מחלקת הקצב - בנוסף לבס הרגיל, בג'אז לטיני מחלקת הקצב מכילה כמעט תמיד תופי קונגה וטימבלס.  ברבים מהקטעים ישנה גם קאמפאנה. כלים אלו נותנים למוזיקה תחושה אפריקאית קצבית, והקצב הוא מרכיב דומיננטי יותר מאשר בג'אז רגיל. כמו כן, נפוצים קטעי אלתור של כלי ההקשה, במיוחד תופי קונגה.
השמות הגדולים

מייסדי הג'אז הלטיני היו רובם מהגרים היספאניים בניו-יורק. בין המוכרים שבהם ניתן למנות את טיטו פואנטה, מונגו סנטה-מריה, להקת Fania Allstars הניו-יורקית ולהקת Irakere הקובנית.
ג'וזף מיי

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1974 (בן 50) סאות'המפטון, המפשייר, אנגליה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  שחקן, זמר
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזף מיי (באנגלית: Joseph May; נולד ב-16 ביוני 1974) הוא שחקן, מדבב וזמר קנדי ממוצא בריטי שהופיע בטלוויזיה ובקולנוע.
ביוגרפיה

מיי נולד בסאות'המפטון שבהמפשייר, וגדל בוונקובר שבקולומביה הבריטית בקנדה. הוא חזר לבריטניה כדי ללמוד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון. הוא מוכר לקהל הצופים הבריטי בתפקיד האח הגיי, פול, בעונה ה-12 של הסדרה הרפואית "חדר מיון". באותה תקופה כיכב מיי גם בעונה האחרונה של סדרת המדע בדיוני "Bugs" בתפקיד אדם מוסבי הנאיבי. עוד השתתף מיי בסדרה "סטארגייט אטלנטיס" בדמות סרג'נט מרקהם מחיל הנחתים של ארצות הברית. בסדרה "אפיזודס" גילם מיי את אנדי באטון, מנהל הליהוק של תוכנית הטלוויזיה הבדיונית שעומדת במרכז הסדרה. כמו כן שיחק בתפקיד לארי שוורץ בסרט הטלוויזיה "We'll Take Manhattan" של ה-BBC.
בקולנוע החל מיי לשחק ב-1997 בסרטו של סטיבן פריי "ויילד", סרט ביוגרפי על אוסקר ויילד. עוד הופיע במיני-סדרה "אחים לנשק" על מלחמת העולם השנייה בתפקיד לוטננט אדוארד שאמיס, בדרמה הקומית "מסתורי המין" מ-2001 בתפקיד רוג'ר, ובסרט האימה "האויב שבפנים" בתפקיד ד"ר בלו.
ב-2010 שיחק מיי בתפקיד ג'ורג' קרוואן בסדרה הרפואית "הולבי סיטי".
מיי דיבב את השוטר צ'ייס מקיין, הדמות הראשית במשחק הווידאו "Lego City Undercover" משנת 2013 ובפריקוול שלו "Lego City Undercover: The Chase Begins".
בשנת 2015 הצטרף מיי לצוות המדבבים בדיבוב האמריקאי של הסדרה "תומס הקטר וחברים" בתפקיד תומס הקטר, החל מהסרט הקצר "תומס הקטר וחברים: ההרפתקה מתחילה".
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | שומרי ראש | Bodyguards | קורייר | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1997 | חדר מיון | Casualty | פול | סדרת טלוויזיה (8 פרקים) |
| 1998–1999 | באגס | Bugs | אדם מוסבי | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2000 | הוליאוקס | Hollyoaks | דן סנדרס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2000 | סעודת חשיש | A Dinner of Herbs | בן המילטון | מיני-סדרה |
| 2001 | אחים לנשק | Band of Brothers | אדוארד שאמיס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2004 | סטארגייט אטלנטיס | Stargate: Atlantis | מארקהם | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2004 | מתים במשרה חלקית | Dead Like Me | קן | בפרק "The Shallow End" |
| 2004 | כוח המחץ: ואלור נגד ונום | G.I. Joe: Valor vs. Venom | לינק | סרט וידאו |
| 2005 | כיתת הטיטאנים | Class of the Titans | אוטוליקוס | סדרת טלוויזיה |
| 2006 | יומני ברבי | The Barbie Diaries | מר וקסלר | סרט קולנוע |
| 2007 | בניחוש חוקר | Psych | ברוס / אבא | בפרק "Gus's Dad May Have Killed an Old Guy" |
| 2007 |  | They Wait | פרמדיק | סרט קולנוע |
| 2009 | באטמן: שחור-לבן | Batman: Black and White | רובי / סופרמן | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2010 | איני אמור לחיות | I Shouldn't Be Alive | ד"ר אנדי וולף |  |
| 2010–2014 | הולבי סיטי | Holby City | ג'ורג' קרוואן / קריסטופר ויינגרטן | סדרת טלוויזיה |
| 2011–2017 | אפיזודס | Episodes | אנדי באטון | סדרת טלוויזיה (22 פרקים) |
| 2012 | טיטניק | Titanic | ויקטור ג'יליו | מיני-סדרה |
| 2013 | דרקולה | Dracula | יואן טלפורד | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2014 | חברות | Mistresses | מיקי | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2015– | אני גר עם דוגמניות | I Live with Models | לוק | סדרת טלוויזיה |
| 2015– | תומס הקטר וחברים | Thomas & Friends | תומס הקטר | דיבוב; גרסה אמריקאית |
| 2015 | תומס הקטר וחברים: ההרפתקה מתחילה | Thomas & Friends: The Adventure Begins | תומס הקטר | דיבוב; גרסה אמריקאית |
| 2015 | תומס הקטר וחברים: אגדת האוצר האבוד | Sodor's Legend of the Lost Treasure | תומס הקטר | דיבוב; גרסה אמריקאית |
| 2016 | תומס הקטר וחברים: המירוץ הגדול | Thomas & Friends: The Great Race | תומס הקטר | דיבוב; גרסה אמריקאית |
| 2017 |  | The Windsors | ג'סטין טרודו | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2017 | תומס הקטר וחברים: מסע מעבר לסודור | Thomas & Friends: Journey Beyond Sodor | תומס הקטר | דיבוב; גרסה אמריקאית |
| 2018 | תומס הקטר וחברים: הרפתקאות מסביב לעולם | Thomas & Friends: Big World! Big Adventures! | תומס הקטר | דיבוב; גרסה אמריקאית |
משחקי וידאו

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | The Godfather: The Videogame | מייקל קורלאונה |  |
| 2013 | Lego City Undercover | צ'ייס מקיין |  |
| 2015 | Blues and Bullets | אוסמונד ברק / קרמיין / האנק סורנסן |  |
| 2015 | Dirty Bomb | פנטום |  |
| 2017 | Tom Clancy's Ghost Recon: Wildlands | נומד | זכר |
| 2017 | Lego Dimensions | צ'ייס מקיין |  |
| 2017 | Xenoblade Chronicles 2 | פרדידו |  |
הערות שוליים

↑  Joseph May interview
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015119043  VIAF: 317285289   WorldCat (עם VIAF): 317285289
ג'אז מודאלי

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  ג'אז
 מקורות תרבותיים:  אמצע שנות ה-1950, ארצות הברית
 כלים:  קלרינט, סקסופון, חצוצרה, טרומבון, פסנתר, קונטרבס, תוף, קלידים מוזיקליים, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית
 
ג'אז מודאלי (באנגלית: Modal jazz) הוא סגנון בג'אז, שמבוסס על סולמות מודאליים (שעליהם הושתתה המוזיקה של ימי הביניים והרנסאנס) במקום על מהלכים הרמוניים. בג'אז המודאלי האלתור (בסולואים בעיקר) מתבצע בשונה מבסגנונות הג'אז שקדמו לו. למשל, בסגנונות הבי-בופ וההארד-בופ נעשה האלתור על פי תחלופת אקורדים מהירה. על המוזיקאי היה לעבור בין האקורדים במהלך השיר, שוב ושוב. בג'אז המודאלי נעשה האלתור על פי המודוסים, ואלה מתחלפים לאט יותר, אם בכלל. בג'אז מודאלי יש לנגנים הרבה יותר חופש, שכן המודוסים בשונה ממהלכים הרמוניים מאפשרים למחלקת הקצב כמו גם לסולנים לפתח רעיונות ומוטיבים מלודיים מורכבים הרבה יותר.
הסגנון התפתח בשנות ה-50 המאוחרות. הקטעים המפורסמים ביותר בג'אז המודאלי הם "So what" של מיילס דייוויס ו-"Impressions" של ג'ון קולטריין, שני המוזיקאים הללו גם נחשבים כאבותיו של הסגנון.
לקריאה נוספת

"Modal jazz", Grove Music Online, Oxford Music Online, Oxford University Press.
Peter Gammond, "modal jazz", The Oxford Companion to Music, ed. Alison Latham, Oxford Music Online, Oxford University Press.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ייקוב שאואר

ג'ייקוב שאואר (באנגלית: Jacob Shower;‏ 22 בפברואר 1803 – 25 במאי 1879) היה פוליטיקאי אמריקאי.
ביוגרפיה

שאואר נולד ב-22 בפברואר 1803 במנצ'סטר, מרילנד, היה מתופף במלחמת 1812 ולמד בבתי ספר פרטיים באמיטסבורג, מרילנד. הוא סיים את לימודיו במחלקה הרפואית של אוניברסיטת מרילנד בבולטימור בשנת 1825 והחל לעסוק במקצועו במחוז קרול, מרילנד.
שאואר היה חבר מייסד במועדון אנדרו ג'קסון הראשון במדינה בשנת 1824. הוא היה חבר דמוקרטי בבית הנבחרים של מרילנד בין השנים 1834 ל-1840, פקיד בית המשפט המחוזי של מחוז קרול בין השנים 1842 ל-1850, וציר לוועידה החוקתית של המדינה ב-1851. הוא נבחר כדמוקרט לקונגרס השלושים ושלוש, וכיהן מ-4 במרץ 1853 עד 3 במרץ 1855. לאחר כהונתו בקונגרס, הוא חזר לעסוק ברפואה, ומת ב-25 במאי 1879 במנצ'סטר, מרילנד.
בניין SIS

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה ממשל 
 על שם:  SIS 
 מיקום:  ווקסהול 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  ממשלת בריטניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – אפריל 1994
 תאריך פתיחה רשמי:  1994 
 אדריכל:  טרי פארל (אדריכל) 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות פוסט-מודרנית 
 קואורדינטות:  51°29′14″N 0°07′27″W﻿ / ﻿51.487222222222°N 0.12416666666667°W﻿ / 51.487222222222; -0.12416666666667
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבניין SIS(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבניין SIS(למפת למבת' רגילה) בניין SIS(למפת למבת' מוגדלת) בניין SIS
 
בניין SIS - מבט ממילבנק
מבט על המבנה מכיוון ווקסהול
בניין SIS (באנגלית: SIS Building) המכונה גם בניין MI6 (באנגלית: MI6 Building) משמש כמפקדת ארגון הביון האנגלי MI6. הבניין שוכן בווקסהול שבדרום מערב החלק המרכזי של לונדון, בקרבת רציף אלברט, וממוקם על גדת נהר התמזה קרוב לגשר ווקסהול.
בשל צורתו הייחודית מכונה המבנה "לגולנד" (באנגלית: Legoland) או "בבל שעל התמזה" (Babylon-on-Thames) בשל דמיונו לזיגוראת בבלי.
תכנון והקמת המבנה

המבנה תוכנן על ידי האדריכל טרי פארל בשנת 1987 בסגנון פוסט מודרני מובהק. פארל פנה לממשלה הבריטית והתעניין אם יש להם שימוש לתוכניתו. באותה עת ארגון ה-MI5 חיפש לעצמו אתר מפקדה חדש, והועלה הרעיון כי הן ה-MI6 והן ה-MI5 ישתמשו באותו מבנה. הצעה זו נזנחה בשל העדר מבנה גדול מספיק שיכול להכיל את שני הארגונים, ובשל שיקולים ביטחוניים. ביולי 1988 אישרה ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר הקמת מפקדה חדשה עבור ארגון ה-MI6. הממשלה הסכימה לשלם עבור המבנה מיד (ומבלי לערוך מכרז) על מנת להסתיר את ייעוד המבנה. באותה עת עצם קיום ארגון ה-MI6 הוכחש על ידי הגורמים הרשמיים (במפות העיר לונדון מסוג A עד Z נכתב כי בניין זה היה "משרדי ממשלה" ואילו בית התמזה שימש את משרד צפון אירלנד).
תוכניות המבנה שונו על ידי אדריכלים ממשלתיים, על מנת להתאימם לצורכי הארגון תוך הגברת אמצעי ההגנה על המבנה, הוספת מערכות גיבוי למבנה, והוספת מערכות למניעת אמצעי מעקב אלקטרוניים. עלויות בניית המבנה לא פורסמו, אף שהבנייה נדונה על ידי משרד הביקורת הלאומית אשר פרסם עליו דו"ח.
על פי אחת הסברות, עלויות המבנה הגבוהות (שאינן ידועות במדויק, אולם משוערות בכ-135.5 מיליון ליש"ט עבור רכישת הקרקע והקמת המבנה עצמו ו-152.6 מיליון ליש"ט עבור התאמת המבנה למטרתו החדשה) נגרמו בשל הצורך לבנות מנהרה מתחת לנהר התמזה, המקשרת בין הבניין לויטהול ובנייני הממשל הבריטי. לפי סברה אחרת, צבע חלונות המבנה ירוק, משום שהזכוכיות הן זכוכיות מחוסמות שעוביין כ-90 מ"מ.
מתקפת הטרור בשנת 2000

ב-20 בספטמבר 2000 המבנה הותקף על ידי רקטה נגד טנקים רוסי מדגם RPG-22. הרקטה פגעה בקומה השמינית של המבנה וגרמה נזק רק לקירות החיצוניים.
מתקפת טרור זו מיוחסת לארגון ה-IRA.
אזכורים תרבותיים

המבנה מופיע בסרטי ג'יימס בונד רבים ובהם: גולדן איי, העולם אינו מספיק,סקייפול ולמות ביום אחר.
בסצנת הפתיחה של "העולם אינו מספיק" בונד רודף אחרי אדם חמוש הנמלט מהבניין. ארגון ה-MI6 התיר לצלם סצנות אלה מחוץ לבניין.
ראו גם

בית התמזה - מפקדת MI5
הערות שוליים

↑  כ-3 שנים מאוחר יותר נחנך מבנה נוסף בתכנונו של פארל על גדות התמזה - תחנת צ'רינג קרוס החדשה שנבנתה באותה הסגנון.
↑  'Rocket' theory over MI6 blast, באתר חדשות BBC,‏ 21 בספטמבר 2000
בניין מט לייף

ערך זה עוסק בבניין המשרדים בניו יורק. אם התכוונתם למגדל השעון בניו יורק, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  משרדים
 מיקום:  מנהטן ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  טישמן ספייר 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1963
 תאריך פתיחה רשמי:  7 במרץ 1963 
 אדריכל:  אמרי רוס ובניו
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 גובה:  246.6 מטר
 קומות:  58
 קואורדינטות:  40°45′12″N 73°58′36″W﻿ / ﻿40.75333°N 73.97667°W﻿ / 40.75333; -73.97667
 אתר רשמי
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין מט לייף(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין מט לייף(למפת מנהטן רגילה) בניין מט לייף(למפת מנהטן מוגדלת) בניין מט לייף
 
בניין מט לייף (באנגלית: MetLife Building), שבעבר נקרא בניין פאן אם (באנגלית: Pan Am Building) הוא בניין משרדים המצוי בשדרת פארק 200, ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
היסטוריה

בעת שהסתיימה בניית המבנה, ב-7 במרץ 1963, היה בניין פאן אם אחד ממבני המשרדים הגדולים ביותר בעולם וכן הבניין החמישים בגובהו בארצות הברית.
המבנה נבנה עבור חברת התעופה פאן אמריקן, ששמה הופיע על החזיתות הדרומית והצפונית של המבנה, והלוגו שלה - צורת גלובוס - הופיע על החזיתות המזרחית והמערבית של המבנה. בשנת 1981 רכשה חברת הביטוח מטרופוליטן לייף את המבנה, ובשנת 1991, כאשר פאן אם הפסיקה להשתמש במבנה, הוסר הלוגו שלה והוצב במקומו הלוגו של חברת מטרופוליטן לייף, ואף שמו של המבנה שונה.
בשנת 2005 מכרה חברת מט לייף את המבנה בסכום של 1.72 מיליארד דולרים - הסכום הגבוה ביותר ששולם אי פעם בארצות הברית עבור בניין משרדים. המבנה נמכר לקבוצה של טישמן ספייר, לקרן הפרישה של עובדי ניו יורק ולקרן הפרישה של מורי ניו יורק.
המבנה ידוע בשל שירות ההליקופטרים שניתן מהמנחת המצוי על גג המבנה - שירות שהוביל אנשים שביכולתם לשלם עבורו לנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי - טיסה שאורכה 7 דקות. שירות זה ניתן בין השנים 1965–1968 ושוב למספר חודשים בשנת 1977 ונפסק לאחר תאונה שאירעה ב-16 במאי 1977 בה מסוק מסוג סיקורסקי S-61L הרג את אחד מעובדי המנחת, ורוטור המסוק נפל והרג את אחד מהולכי הרגל שהלכו בשדרת מדיסון ורחוב 43, ופצע מספר אנשים.
תיאור המבנה

המבנן תוכנן על ידי האדריכלים אמרי רות ובניו בשיתוף עם ולטר גרופיוס ופייטרו בלוצ'י, והוא מהווה דוגמה של אדריכלות ברוטליסטית ושל הסגנון הבינלאומי. המבנה תוכנן עבור ייעודו המסחרי – שטחי משרדים נרחבים, והוא נעדר עיטורים ארכיטקטוניים. אף שהוא עורר ביקורת רבה מצד אדריכלים ותושבים רבים המתגוררים בסביבתו (ובשנת 1987, בסקר שערך המגזין "ניו יורק", נבחר כבניין השנוא ביותר בעיר, ועלה כי מרבית תושבי ניו יורק היו מעדיפים שיהרסו אותו), הוא היה פופולרי בקרב החברות שהשתמשו בו, בעיקר בשל קרבתו לתחנת הרכבת גרנד סנטרל. הסיבה לשנאה הרבה למבנה היא, ככל הנראה, אותה סיבה המביאה לפופולריות שלו בקרב שוכרי המשרדים – קרבתו הרבה לתחנת הרכבת גרנד סנטרל, בשל מיקומה של התחנה במרכז השדרה (ולא בתוך אחד הבלוקים). ניתן לראות את המבנה לכל אורכה של השדרה.
גובהו של המבנה 246.6 מטרים. יש בו 58 קומות (מעל הקרקע), וכ-260,000 מ"ר שטחי משרדים.