stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת הבננות
הערות שוליים

↑  Ernst-Ulrich Petersmann and Mark A. Pollack, Transatlantic Economic Disputes: The EU, the US, and the WTO, p. 223
↑  Hunter R. Clark, "The WTO Banana Dispute Settlement and its Implications for Trade Relations between the United States and The European Union", p.304
↑  Paul Sutton, “The Banana Regime of the EU, the Caribbean, and Latin America”, p. 6
↑  "Anup Shah, “The Banana Trade War
↑  “Lamy hails accord ending long running banana dispute”, WTO: 2009 Press Releases, PRESS/591, 15.12. 2009
↑  http://www.ustr.gov/releases/1999/01/ban1-14.pdf
↑  Charles E. Hanrahan, “The US-EU Banana Dispute”, CRS Report for Congress, 11.12. 2001
↑  Agreement on Trade in Bananas, WTO, General Council, 17-18.12.2009, WT/L/784
↑  “US, EU sign deal to end long banana dispute”, EUbusiness, 8.6.2010, http://www.eubusiness.com/news-eu/us-wto-trade-farm.539
↑  Anup Shah, “The Banana Trade War”, 3.1.2010
↑  Henry J. Frundt, “Toward a Hegemonic Resolution in the Banana Trade”, International Political Science Review, Vol. 26, No. 2, p. 216
↑  Paul Sutton, “The Banana Regime of the EU, the Caribbean, and Latin America”, Journal of Interamerican Studies and World Affairs, Vol.39, No.2, 1997, p. 16
↑  C Satapathy, “US-EU Trade War over Bananas”, Economic and Political Weekly, 26.12.1998
↑  Anup Shah, “The Banana Trade War”, Global Issues: Social, Political and Environmental Issues that Affect Us All, 3.1.2010
קבוצת IMC

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  סטף ורטהיימר   איתן ורטהיימר
 תקופת הפעילות:  1952–הווה (כ־73 שנים) 
 חברת אם:  ברקשייר האת'וויי
 מיקום המטה:  הגליל 
 ענפי תעשייה:  ייצור 
 מוצרים עיקריים:  כלים לתעשיית העיבוד השבבי
 מנכ"ל:  יעקב הרפז
  
 http://www.imc-companies.com/
 
קבוצת IMC (ראשי תיבות של: International Metalworking Companies) היא החברה השנייה בגודלה בעולם בתחום ייצור כלים לעיבוד שבבי. הקבוצה כוללת 15 חברות במדינות שונות, כאשר הגדולה מביניהן היא חברת ישקר. חברות בולטות נוספות בקבוצה הן אינגרסול (גרמניה וארצות הברית), טאגוטק (קוריאה הדרומית) וטאנגלוי (יפן). החברה הוקמה על ידי סטף ואיתן ורטהיימר הישראלים, אך היא רשומה כחברה בהולנד. יעקב הרפז, נשיא ישקר, משמש בתפקיד נשיא החברה מיום הקמתה.
החברה עוסקת בייצור כלים וסכיני חיתוך (שימות) לתעשיית עיבוד המתכת בכלל והפלדה בפרט. הכלים עצמם מיוצרים מפלדה ומאבקת מתכת קשה (מתק"ש). לקוחותיה המרכזיים של החברה הם יצרנים מתחומי תעשיית הרכב, התעופה, האנרגיה והתבניות.
מכירת החברה

בשנת 2006 רכשה חברת ברקשייר האת'וויי, בבעלותו של וורן באפט, 80% ממניות החברה מידי משפחת וורטהיימר בסכום של 4 מיליארד דולרים. חמש שנים לאחר מכן מימשה את האופציה לרכישת האחוזים הנותרים תמורת 2.05 מיליארד דולרים.
לחברה יש כ-130 מפעלים ונציגיות ב-65 מדינות ברחבי העולם.
הערות שוליים

↑  הושלמה עסקת ישקר: באפט משלם 4 מיליארד דולר, באתר ynet, 6 ביולי 2006
↑  גלית חמי וגולן חזני, באפט משלים ההשתלטות על ישקר; איתן ורטהיימר ל"כלכליסט": "היה חשוב לנו למכור את העסק לפני שיהיו בעיות משפחתיות", באתר כלכליסט, 1 במאי 2013
מודל קורי העכביש

מודל קורי העכביש או תאוריית קורי העכביש (באנגלית: cobweb model or cobweb theory) הוא מודל כלכלי המסביר מדוע המחירים עשויים להיות נתונים לתנודות תקופתיות בסוגים מסוימים של שווקים. הוא מתאר היצע וביקוש מחזוריים בשוק שבו יש לבחור את הכמות המיוצרת לפני שמציינים מחירים. ההנחה היא שציפיות היצרנים לגבי המחירים מבוססות על תצפיות של מחירים קודמים. מיקלוש (ניקולס) קלדור ניתח את המודל ב-1934 וטבע את המונח "משפט קורי העכביש" (ראה Kaldor, 1938 ו-Pashigian, 2008), תוך ציטוט של ניתוחים קודמים בגרמנית של הנרי שולץ (אנ') ממייסדי האקונומטריקה ואומברטו ריצ'י האיטלקי (איט').
המודל

מודל קורי העכביש מבוסס בדרך כלל על פער זמן בין החלטות היצע וביקוש. שווקים חקלאיים הם הקשר שבו מודל קורי העכביש עשוי לחול, מכיוון שיש פיגור בין שתילה לבין האסיף או הקציר (קלדור, 1934. בעמודים 134-133 מביא שתי דוגמאות חקלאיות: גומי ותירס). נניח למשל שכתוצאה ממזג אוויר גרוע באופן בלתי צפוי, חקלאים יוצאים לשוק עם יבול קטן במיוחד של תותים. המחסור הזה, שווה ערך לשינוי שמאלה בעקומת ההיצע של השוק, מביא למחירים גבוהים. אם החקלאים מצפים שתנאי המחיר הגבוהים הללו יימשכו, אז בשנה שלאחר מכן, הם יעלו את ייצור התותים שלהם ביחס לגידולים אחרים. לכן, כשהם יצאו לשוק ההיצע יהיה גבוה וכתוצאה מכך המחירים ירדו. אם אז הם מצפים שהמחירים הנמוכים יימשכו, הם יפחיתו את ייצור התותים שלהם לשנה הבאה, מה שיביא שוב למחירים גבוהים.
תהליך זה מומחש על ידי התרשימים הסמוכים. מחיר שיווי המשקל נמצא בצומת של עקומות ההיצע והביקוש. יבול גרוע בתקופה 1 אומר שההיצע יורד ל-Q1, כך שהמחירים עולים ל-P1 . אם המגדלים מתכננים את התקופה 2 שלהם ייצור תחת הציפייה שהמחיר הגבוה הזה יימשך, אז היצע תקופה 2 יהיה גבוה יותר ב-Q2, לכן המחירים ירדו ל-P2 כאשר הם ינסו למכור את כל התפוקה שלהם. כאשר תהליך זה חוזר על עצמו, נע בין תקופות של היצע נמוך עם מחירים גבוהים ולאחר מכן היצע גבוה עם מחירים נמוכים, המחיר והכמות מתחקים אחר ספירלה. הם עשויים להסתחרר פנימה, כמו באיור העליון, ובמקרה זה הכלכלה מתכנסת לשיווי המשקל שבו היצע וביקוש מצטלבים; או שהם עשויים להתבדר, כשהתנודות גדלות בגודלן.
למודל קורי העכביש יכולים להיות שני סוגי תוצאות:
אם עקומת ההיצע תלולה יותר מעקומת הביקוש, אזי התנודות יורדות בגודלן עם כל מחזור, כך שחלקה של המחירים והכמויות לאורך זמן תיראה כמו ספירלה פנימה, כפי שמוצג בתרשים הראשון. זה נקרא המקרה היציב או המתכנס.
אם עקומת הביקוש תלולה יותר מעקומת ההיצע, אז התנודות גדלות בגודלן עם כל מחזור, כך שהמחירים והכמויות מסתחררים החוצה. זה נקרא המקרה הלא יציב או המתבדר.
שתי אפשרויות נוספות הן:
תנודות עשויות גם לשמור על סדר גודל קבוע, ולכן התוצאות תיצור מלבן פשוט. זה קורה במקרה הליניארי אם לעקומות ההיצע והביקוש יש בדיוק אותו שיפוע (בערך מוחלט).
אם עקומת ההיצע פחות תלולה מעקומת הביקוש בסמוך לנקודה שבה שתי העקומות חוצות, אך תלולה יותר כשנתרחק מספיק, אז המחירים והכמויות יתרחקו ממחיר שיווי המשקל אך לא יתפצלו ללא הגבלת זמן; במקום זאת, הם עשויים להתכנס למחזור מוגבל (אנ').
בכל אחד משני התרחישים הראשונים, השילוב של הספירלה ועקומי ההיצע והביקוש נראים לעיתים קרובות כמו קורי עכביש, ומכאן שמה של התיאוריה.
גמישות מול שיפועים

כאשר היצע וביקוש הם פונקציות ליניאריות, התוצאות של מודל קורי העכביש מצוינות לעיל במונחים של שיפועים, אך הן מתוארות יותר במונחים של גמישות. המקרה המתכנס דורש שהשיפוע של עקומת ההיצע (הופכי) יהיה גדול מהערך המוחלט של השיפוע של עקומת הביקוש (הופכי):
בטרמינולוגיה סטנדרטית של מיקרו-כלכלה, הגדירו את גמישות ההיצע כ  {\frac {dQ^{S}/Q^{S}}{dP^{S}/P^{S}}}, וגמישות הביקוש כ  {\frac {dQ^{D}/Q^{D}}{dP^{D}/P^{D}}} . אם אנו מעריכים את שתי הגמישויות הללו בנקודת שיווי המשקל, כלומר  P^{S}=P^{D}=P>0 ו  Q^{S}=Q^{D}=Q>0, אז אנו רואים שהמקרה המתכנס דורש
ואילו המקרה המתבדר מחייב
במילים, המקרה המתכנס מתרחש כאשר עקומת הביקוש גמישה יותר מעקומת ההיצע, בנקודת שיווי המשקל. המקרה המתבדר מתרחש כאשר עקומת ההיצע גמישה יותר מעקומת הביקוש, בנקודת שיווי המשקל (ראה קלדור, 1934, עמוד 135, טענות (i) ו-(ii)).
תפקיד הציפיות

סיבה אחת להיות ספקן לגבי תחזיות המודל הזה היא שהוא מניח שהיצרנים הם קצרי רואי בצורה קיצונית. ההנחה שחקלאים מסתכלים אחורה על המחירים העדכניים ביותר על מנת לחזות מחירים עתידיים עשויה להיראות סבירה מאוד, אך תחזית זו המביטה לאחור (שנקראת ציפיות מסתגלות (אנ')) מתבררת כמכרעת לתנודות המודל. כשהחקלאים מצפים שהמחירים הגבוהים יימשכו, הם מייצרים יותר מדי ולכן מגיעים למחירים נמוכים, ולהפך.
תפקיד הציפיות > הטיעון "Anpassung nach Unten" ו-"Schraube nach Unten".

המושגים הגרמניים שמתורגמים מילולית ובהתאמה "התאמה לנמוך" ו"בורג להנמכה" ידועים מעבודותיהם של הנס-פטר מרטין והארלד שומאן, מחברי "המלכודת העולמית" (1997) (The Global Trap). מרטין ושומאן רואים בתהליך של הרעה ברמת החיים כצורת בורג. "משפט קורי העכביש" של מרדכי יחזקאל (1938) ממחיש תהליך מונע ציפיות בצורת בורג. איינו הייקלה (אנ') ניתח בין היתר את עבודתו של יחזקאל, והבהיר כי הזמן מהווה את הציר של צורת הבורג. לפיכך מרטין ושומאן מציינים כי משפט קורי העכביש פועל להחמיר גם את רמת החיים. הרעיון של ציפיות-שונוּת ובכך ציפיות מודגמות ומושרות מוצג בבירור ב-Volkommene Voraussicht und Wirtschaftliches Gleichgewicht של אוסקר מורגנשטרן. מאמר זה מראה גם שהמושג של ראיית הנולד המושלמת (vollkommene Voraussicht) אינו המצאה של רוברט א. לוקאס או ציפיות רציונליות, אלא נשען על תורת המשחקים, מורגנשטרן וג'ון פון נוימן הם המחברים של Theory of Games and Economic Behavior (1944). זה לא אומר שהשערת הציפיות הרציונלית (REH) אינה תורת המשחקים או נפרדת ממשפט קורי העכביש, אלא להפך. הטענה "חייב להיות" של רכיב אקראי מאת אלן א. וולטרס לבדה מראה שציפיות רציונליות (עקביות) הן תורת המשחקים, שכן הרכיב נמצא שם, כדי ליצור אשליה של הילוך אקראי.
ראיות > עדרי בעלי חיים

מודל קורי העכביש התפרש כהסבר לתנודות בשוקי בעלי חיים שונים, כמו אלו שתיעד ארתור הנאו (Arthur Hanau) בשוקי חזירים גרמניים; ראה מחזור חזירים. אולם רוזן וחב'. (1994) הציעו מודל חלופי שהראה שבגלל מחזור החיים בן שלוש השנים של בקר לבשר, אוכלוסיות הבקר ישתנו לאורך זמן גם אם לחוואים היו ציפיות רציונליות לחלוטין.
ראיות > נתוני ניסויים בבני אדם

בשנת 1989 ערך וולפורד שנים עשר מפגשי ניסוי שכל אחד מהם נערך עם חמישה משתתפים במשך שלושים תקופות שדימו את המקרים היציבים והבלתי יציבים. התוצאות מראות שהמקרה הלא יציב לא הביא להתנהגות השונה שאנו רואים עם ציפיות קורי עכביש, אלא המשתתפים התכנסו לעבר שיווי משקל של הציפיות הרציונלי. עם זאת, השונות במסלול המחירים במקרה הלא-יציב הייתה גדולה מזו במקרה היציב (וההבדל הוכח כמובהק סטטיסטית).
ראיות > מגזר הדיור בישראל

מגזר הבנייה למגורים בישראל היה, בעיקר כתוצאה מגלי העלייה, ועודנו, גורם מרכזי במבנה מחזורי העסקים בישראל. האוכלוסייה הגדלה, שיטות המימון, ההכנסה הגבוהה יותר וצרכי ההשקעה התכנסו ובאו לידי ביטוי באמצעות הביקוש המרקיע שחקים לדיור. מצד שני, טכנולוגיה, יזמות פרטית וציבורית, מלאי הדיור וזמינות כוח העבודה התכנסו לצד ההיצע. ניתן לזהות את מיקומו וכיוונו של מגזר הדיור במחזור העסקים באמצעות מודל קורי עכביש (ראו תמרי, 1981).
ראו גם

ציפיות מסתגלות
עלילת קורי עכביש
משוואת לוטקה-וולטרה
מחזור חזירים
מכירה פומבית ולרזית
לקריאה נוספת

W. Nicholson, Microeconomic Theory, 7th ed., Ch. 17, pp. 524–538. Dryden Press: ISBN 0-03-024474-9.
Jasmina Arifovic, "Genetic Algorithm Learning and the Cobweb Model", Journal of Economic Dynamics and Control, vol. 18, Issue 1, (January 1994), 3-28.
Arthur Hanau (1928), "Die Prognose der Schweinepreise". In: Vierteljahreshefte zur Konjunkturforschung, Verlag Reimar Hobbing, Berlin.
Nicholas Kaldor, "A Classificatory Note on the Determination of Equilibrium", Review of Economic Studies, vol I (February 1934), 122-36. (See especially pages 133–135.)
C.P. Wellford, 'A Laboratory Analysis of Price Dynamics and Expectations in the Cobweb Model', Discussion Paper 89-15 (University of Arizona, Tucson, AZ).
הערות שוליים

↑  Ezekiel, Mordecai: "The Cobweb Theorem". The Quarterly Journal of Economics, vol. 52, No. 2 (Feb. 1938) pp. 255–280.
↑  Haikala, Eino: Maatalouden ominaissuhdanteet ja cobweb-teoria (1956). Pellervo.
↑  Morgenstern, Oskar: Vollkommene Voraussicht und wirtschaftliches Gleichgewicht. Zeitschrift für Nationalekonomie Bd. 6 (1935) pp. 337–357.
↑  Walters, Alan A.: "Consistent Expectations, Distributed Lags and the Quantity Theory". The Economic Journal 81 (322) (Feb. 1971) pp. 273–281.
↑  Edward Lotterman, "In shipping, cattle and some careers, cycles play out", Twin Cities Pioneer Press, 4. April 2012: Real World Economics
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4556606-9 
המקרה המתכנס : כל תוצאה חדשה מתקרבת ברציפות לצומת של היצע וביקוש.
המקרה המתבדר : כל תוצאה חדשה רחוקה ברציפות מהצומת של היצע וביקוש.
נושא גביע

"נושא הגביע – אלגוריה למתינות (אנ')", ציור מאת תאודור רומבוץ, סביב 1625–1632
נושא גביע (במקרא מכונה: שר המשקים) היא משרה היסטורית בכירה בחצרות מלכות. תפקידו המקורי של נושא הגביע היה למזוג, לטעום ולהגיש משקאות (בפרט יין) למלך ולאורחיו. משום שהיה חשש שמשקאות עלולים להיות מורעלים, הייתה זו משרת אמון קרובה. כיוון שלנושא הגביע מגע קרוב והדוק עם המלך, מונו לתפקיד זה אנשי סודו הקרובים. כיוון שנושא או נושאת הגביע היו נוכחים בעת משתים בחצר המלך ומהווים חלק מן הנכסים שבהם הוא מתפאר בפני אורחיו, הם נדרשו להופעה נאה, בגדים נאים ויכולת להרשים את האורחים בהתנהלותם המעודנת. פעמים רבות היה בעל התפקיד אחראי גם על אספקת המשקאות הדרושים לחצר ועם הזמן מילא תפקיד מנהלי חשוב. בחצרות מלכים שונות לאורך ההיסטוריה הפך התפקיד לכינוי לאחת המשרות הגבוהות ביותר בחצר, כבר במצרים העתיקה היה "שר המשקים" תואר בכיר. הן באבן רוזטה והן בצו קנופוס מוצג ההירוגליף של "שר משקים" לפני שמות בעלי תפקידים בכירים. גם שמו המקראי של שגרירו של סנחריב, רבשקה, הוא למעשה התואר "שר משקים".
שר המשקים במקרא

בסיפורי יוסף ואחיו מוזכרים חלום שר המשקים ושר האופים שאותם פותר יוסף בעת שישב בבית הכלא. שר המשקים מתאר בחלום את תפקידו:
וַיְסַפֵּר שַׂר הַמַּשְׁקִים אֶת חֲלֹמוֹ לְיוֹסֵף וַיֹּאמֶר לוֹ בַּחֲלוֹמִי וְהִנֵּה גֶפֶן לְפָנָי. וּבַגֶּפֶן שְׁלֹשָׁה שָׂרִיגִם וְהִיא כְפֹרַחַת עָלְתָה נִצָּהּ הִבְשִׁילוּ אַשְׁכְּלֹתֶיהָ עֲנָבִים. וְכוֹס פַּרְעֹה בְּיָדִי וָאֶקַּח אֶת הָעֲנָבִים וָאֶשְׂחַט אֹתָם אֶל כּוֹס פַּרְעֹה וָאֶתֵּן אֶת הַכּוֹס עַל כַּף פַּרְעֹה.
הירוגליף "שר משקים":
מדברי ההיסטוריון היווני הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס) עולה כי מינוי למשרת שר המשקים למלך נחשב כבוד גדול אצל הפרסים.
נחמיה שימש לפי עדותו כשר המשקים של המלך הפרסי ארתחשסתא הראשון. בתפקידו שירת אותו מקרוב והמלך פנה אליו ישירות:
וָאֶשָּׂא אֶת-הַיַּיִן וָאֶתְּנָה לַמֶּלֶךְ... וַיֹּאמֶר לִי הַמֶּלֶךְ מַדּוּעַ פָּנֶיךָ רָעִים?
במלכים א מוזכר שמלכת שבא ראתה, בתוך פירוט עושרו של שלמה המלך, גם את "מַשְׁקָיו" ומלבושיהם (מלכים א, י' ה').
במיתולוגיה היוונית

הבה, אלת הנעורים במיתולוגיה היוונית, בתם של זאוס, ראש האלים, ושל אשתו הרה, שימשה כנושאת גביע האלים באולימפוס, והגישה להם אמברוסיה ונקטר. לאחר נישואיה להרקולס היא הוחלפה על ידי גנימדס.
באימפריה הביזנטית

באימפריה הביזנטית היה הפינקרנס (ביוונית πιγκέρνης, מוזג או מערבל יין) תואר של פקיד בכיר בחצר קיסר ביזנטיון. כן נפוץ השימוש בכינוי "קיליקיפורוס" (κυλικιφόρος, נושא הקיליקס) ו"ארכיאוינוכוס" (ἀρχιοινοχόος, מוזג היין הראשי). בחצר קיסר ניקאה נקרא התפקיד "או אפי טו קרסמטוס" (ὁ ἐπὶ τοῡ κεράσματος, האחראי על המשקאות). עד המאה ה-11 נמנה בעל התפקיד על הסריסים ואז הפך התואר לסמלי. תפקידים מקבילים נמנו בחצר פטריארך קונסטנטינופול ואצילים נוספים.
בימי הביניים

בימי הביניים שימשה המשרה כתואר כבוד לאציל בכיר. הינקמר (צר'), בישוף ריימס במאה התשיעית מזכיר במכתביו שנושא הגביע היה תפקיד בכיר ובעל השפעה בחצר קארל הגדול. בקיסרות הרומית הקדושה נשא מלך בוהמיה (למשל ולדיסלב הראשון, מלך בוהמיה) בתואר "נושא הגביע הבכיר (העליון - Oberst-Schenk בגרמנית, Architriclinus בלטינית) של קיסר האימפריה הרומית הקדושה".
נושא גביע (cześnik koronny) היה תואר בכיר בחצר מלך פולין והדוכס הגדול של ליטא באיחוד הפולני-ליטאי.
בצרפת, מן המאה ה-13 ועד המאה ה-15, היה נושא הגביע המלכותי (Grand bouteiller de France או le grand échanson) אחד מחמשת נושאי התפקידים הבכירים בחצר מלך צרפת. בתפקידו היה אחראי על כל היין בממלכה, כולל רישוי ומיסוי יקבים ופונדקים.
בואלכיה ומולדובה של ימי הביניים כונה התפקיד "פהרניק" (paharnic, Пъхарникȣ). בעל תפקיד זה היה אחראי (פרקלאב) על מחווזות הכרמים העיקריים, תפקיד שנשא גם אופי צבאי ולפהרניק הייתה כפופה יחידה צבאית פרטית שחייליה נקראו "פהרניצ'יי". זאת בעוד שתפקיד הטעימה והמזיגה במסיבות החצר היה סמלי ואירע בחגים ובטקסים מיוחדים. במסיבות הגיש הפהרניק הגדול לשליט את כוס היין הראשונה. איש לא יכול היה לבצור את הענבים לפני שנתן הפהרניק הגדול רשות לעשות כן ועל מתן הרשות להתחיל בבציר זכה מהעם במתנות מיוחדות כמו כן הוא גבה את "דסיאטינה", סוג של מעשר על היין שנגבה למען השליט.
בתרבות

במחזהו של ויליאם שייקספיר "אגדת חורף" מבקש לאונטס, מלך סיציליה מקמילו, נושא הגביע שלו ושל פוליקסנס, מלך בוהמיה, שירעיל את פוליקסנס.
קָמִילוֹ: וּמִי מַרְעִיל אוֹתָהּ? 

 לֵאוֹנְטֶס: זֶה שֶׁעוֹנֵד אוֹתָהּ כְּמוֹ מִין עֲנָק 
 סְבִיב צַוָּארוֹ, בּוֹהֶמְיָה; מִי! ... אַתָּה, כֵּן, 
 מוֹזֵג הַכּוֹס שֶׁלּוֹ [his cupbearer] – שֶׁהֶעֱלֵיתִי 
 מֵאַשְׁפָּתוֹת אֶל הַשְּׂרָרָה; אֲשֶׁר 
 יָכוֹל לִרְאוֹת בָּרוּר כְּמוֹ שֶׁהָאָרֶץ 
 רוֹאָה אֶת הַשָּׁמַיִם וּלְהֶפֶךְ 
 כַּמָּה אֲנִי מֻשְׁפָּל – אַתָּה יָכוֹל 
 הָיִיתָ לְתַבֵּל גָּבִיעַ כָּךְ 
 שֶׁיַּעֲנִיק לוֹ, לָאוֹיֵב שֶׁלִּי, 
 קְרִיצָה סוֹפִית; לִי הַנּוֹזֵל הַזֶּה 
 הָיָה שִׁקּוּי מַרְפֵּא.
הערות שוליים

↑  הרודוטוס, ספר שלישי, סעיף 34.
↑  אהרן דמסקי, "ימי עזרא ונחמיה", בתוך: שיבת ציון – ימי שלטון פרס, ירושלים תשמ"ג, עמ' 51.
↑  אמנם ב"היסטוריה של הבית השני", כרך א' עמ' 272 מבדיל קלוזנר בין שר המשקים לבין "משקה למלך". וטוען שאף על פי שנחמיה גדול מעזרא בהררכייה המלכותית הרי הוא נמוך משר המשקים בהיותו משקה למלך בלבד
1 2  Grand bouteiller de France (בצרפתית)
↑  ערך על ולדיסלב הראשון בבריטניקה
↑  Piotr Konieczny, 163xPolishTitles, Officials in 1st Rzeczpospolita – article discussing organisation of officialdome in Polish–Lithuanian Commonwealth
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4390981-4 
גנימדס, נושא גביע האלים, מוזג נקטר. פסל מאת ברטל תורוואלסן בארמיטאז'
נושא גביע לגבירה, איור מקודקס מאנסה
פסגת כדור הארץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנס 
 מדינה:  ברזיל 
 מיקום:  ריו דה ז'ניירו 
 קואורדינטות:  22°54′35″S 43°10′35″W﻿ / ﻿22.9098°S 43.1763°W﻿ / -22.9098; -43.1763
 תקופה:  13 ביוני 1992 – 14 ביוני 1992 (יומיים) 
 
 he
 
פסגת כדור הארץ הנקראת גם ועידת ריו (אנגלית: Rio Conference or Earth Summit) הייתה ועידת פסגה של או״ם שהתקיימה בריו דה ז'ניירו מה-3 ביוני ועד ה-14 ביוני 1992.
כ-172 ממשלות השתתפו וכ-108 שלחו את ראשי הממשלה או ראשי המדינה שלהם. כ-2,400 נציגים של ארגונים חוץ ממשלתיים לקחו חלק באירוע. הוועידה התקיימה במרכז ריוסנטרו בעיר.
נושאים עיקריים

בחינה מפורטת של שיטות ייצור - בעיקר של מרכיבים רעילים, כגון עופרת ובנזין, או פסולת רעילה כגון כימיקלים רדיואקטיביים
מקורות חלופיים היכולים לשמש כתחליף לדלק מאובנים, ולכן קשורים לשינוי האקלים
הסתמכות ותלות במערכות תחבורה ציבורית להפחתת פליטת כלי רכב ועומס בערים, והבעיות הבריאותיות הנגרמות כתוצאה מזיהום אוויר ועשן.
המחסור הגובר במים
אחד ההישגים של האירוע היה ההסכמה על כנס בנושא שינוי האקלים, שהוביל לפרוטוקול קיוטו. הסכמה נוספת הייתה לא לבצע שום פעילות אל אדמתם אנשים ילידים שתוכל לגרום לנזק סביבתי או שתהיה לא הולמת מבחינה תרבותית. באותו היום הוחלט על כנס בנושא מגוונים ביולוגיים, שהביא להתחלת חשיבה נגד הרס למטרות צמיחה כלכלית.
כ-12 ערים צוינו לשבח על תוכניותיהן החדשניות לשיפור איכות הסביבה. ביניהן היו סדברי (כיום גרייטר סדברי) מקנדה - על נחישות הארגון להפחית נזקים סביבתיים הנגרמים מתעשיית הכרייה באזור, אוסטין מארצות הברית - על אסטרטגיית הבנייה הירוקה שלהם, וקיטקיושו מיפן - על שיתוף פעולה בחינוך והכשרה לתוכנית לוויסות הזיהום.
תוצאות

אג'נדה 21
הצהרת ריו בנושא סביבה ופיתוח
עקרונות יער
בנוסף לכך, נחתמו שני הסכמים חדשים: האמנה למגוון ביולוגי (CBD) ואמנת מסגרת של האו"ם בנושא שינוי אקלים (UNFCCC) (אנ').
GCI ‏(Green Cross International) הוקם בעקבות הכנס לביסוס מטרותיו.
המסמך אזהרת מדעני העולם לאנושות נכתב בעקבות הוועידה.
ביקורות טוענות שרבים מן ההסכמים וההחלטות שנקבעו בריו, בנושאים חשובים כגון הלחימה בעוני ושיפור האיכות הסביבה לא מומשו[דרוש מקור].
| משבר האקלים |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | איכות הסביבה • התחממות עולמית • קיימות • שינוי אקלים |  |
| יוזמות מדיניות בינלאומיות בולטות | ועידות האומות המאוחדות לשינוי אקלים • הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים • התוכנית הסביבתית של האו"ם • ועידת המסגרת של האו"ם בנושא שינויי אקלים  • אג'נדה 21 • פסי התחממות |  |
| הסכמים מדיניים בינלאומיים | פסגת כדור הארץ (1992) • פרוטוקול קיוטו (1999)  • הסכם קופנהגן (2009) • הסכם פריז (2015) |  |
| גופים וארגונים אזרחיים בולטים בעולם | גרינפיס • הקרן העולמית לשימור חיות הבר • המרד בהכחדה • אנדה גלנדה |  |
| ראו גם | אירוע ההכחדה בהולוקן • אפקט החממה • הקונצנזוס המדעי באשר לשינוי האקלים • חרדת אקלים |  |
הערות שוליים

↑  Martella, Roger, and Kim Smaczniak, "Introduction to Rio + 20: A Reflection on Progress Since the First Earth Summit and the
Opportunities that Lie Ahead.", Sustainable Development Law & Policy 12, no. 3 (2012): 4-7, 50.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007378132205171  GND: 5056668-4  LCCN: n91110180  VIAF: 268224414   WorldCat (עם VIAF): 268224414
סיט (יחידת מידה)

הטווה בשבת כשיעור סיט חייב
1. מדידת הסיט לדעת הגאון מווילנא. 2. מדידת הסיט לדעת רש"י.
סִיט (גם רוחב הסיט, מלוא רוחב הסיט או מלוא הסיט) היא מידת אורך תנאית ששימשה בזמן חז"ל למדידות הקשורות בבגדים ואריגים (אריגה, טוויה, תפירה צביעה וכיוצא בזה).
שיעורה העיקרי של מידת הסיט נאמר בהקשר לל"ט אבות מלאכה האסורים בשבת.
צורת המידה ושיעורה > צורת מדידת המידה

בראשונים ישנם מספר דעות איך לשער את מידת הסיט:
דעת רש"י ועוד ראשונים, ששיעור הסיט הוא כפי המרחק שיש בין האצבע לאמה כשהן פתוחות ומפושקות. אמנם במקום אחר כתב רש"י שהשיעור הוא גדול יותר, כפי המרחק שיש בין האגדול לאצבע.
דעת רבינו חננאל ששיעור המידה הוא כאורך המרחק שיש בין תחילת האגדול (במקום הצמוד לכף היד) עד לראש האצבע כאשר האצבעות צמודות זו לזו, או בין ראש האגדול לראש האצבע כאשר האצבעות מפוסקות. וכן דעת הרמב"ם: ”וכמה רוחב הסיט כדי למתוח מן בוהן של יד עד האצבע הראשונה כשיפתח ביניהן בכל כחו” (משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק ט', הלכה ז').
לדעת רבי אליהו מווילנא שיעור הסיט הוא כפי המרחק שיש מראש האגודל לראש הזרת.
צורת המידה ושיעורה > שיעור המידה במידות זמנינו

בשיעורה של מידת הסיט ישנם דעות שונות (בהתאם למחלוקת הקודמת האיך יש לשער מידה זו):
לדעת הרמב"ם שיעור מידת הסיט הוא שני שלישים ממידת הזרת:
וכמה רוחב הסיט כדי למתוח מן בוהן של יד עד האצבע הראשונה כשיפתח ביניהן בכל כחו והוא קרוב לשני שלישי זרת.
מאחר ששיעור זרת הוא חצי ממידת אמה, ואמה שיעורה הוא שישה טפחים, נמצא שיעור הזרת שלושה טפחים, אם כך שיעור הסיט לדעת הרמב"ם הוא שני טפחים.
בשיעור המידות על פי שיעורי ימינו, ישנה מחלוקת רחבה, האם שיעור הביצה נתקטן משיעורו כפי שהיה בימי חז"ל או לא. לדעת החזון איש נתקטנו השיעורים, ושיעור הטפח כיום הוא - 9.6 ס"מ, ואילו לדעת הגר"ח נאה שיעורו הוא - 8 ס"מ. נמצא ששיעור הסיט הוא כ־4.8 ס"מ או 4 ס"מ בהתאמה.
לדעת רש"י שיעורו של הרמב"ם לסיט - הוא שיעור של סיט הכפול, ואילו סיט רגיל, הוא כחצי משיעור זה. נמצא שלרש"י שיעור סיט הוא חצי משיעורו של הרמב"ם.
מקומות ששיערו במידת הסיט

במשנה במסכת שבת נזכרו כמה מל"ט מלאכות שבת ששיעורם הוא סיט או סיט כפול:
שיעור המלבן והמנפץ והצובע והטווה, כמלוא רוחב הסיט כפול. והאורג שני חוטין, שיעורו כמלוא הסיט
בתוספתא נזכר שאף מלאכת גוזז שיעורה הוא כשאר גזז כמות צמר שאפשר לטוות ממנה חוט שאורכו לפחות כמלוא רחב הסיט כפול. וכן שיעור מאלכת הוצאה של בדים וחוטים, בכדי להתחייב, הוא כשיעור הסיט.
סיט כפול

מידה נוספת הנמדדת אף היא על פי הסיט היא מידת סיט כפול שהיא שיעור כפול משיעור הסיט. לדעת הרמב"ם ששיעור הסיט הוא שני טפחים, נמצא ששיעור סיט כפול הוא ארבעה טפחים. לדעת רש"י שיעור סיט הוא טפח, וסיט כפול הוא שני טפחים.
הערות שוליים

1 2  שנות אליהו ערלה פרק ג' משנה ב.
1 2  רש"י על תלמוד בבלי, מסכת תמורה, דף ל"ד, עמוד א'.
↑  יש שכתבו שמידת מלא הסיט שונה משיעור סיט.
↑  רש"י על תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"ה, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ע"ט, עמוד א' ותלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"ו, עמוד א'.
↑  שבת קה א (נדפס בדף קו ב).
↑  ראו בדבריו שנחלקו בכך התלמוד בבלי וירושלמי האם יש למדוד דרך האצבעות, או שיש למדוד ממעל האצבעות ועל ידי כך מתארך השיעור.
↑  ראו משנה ברורה על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ש"מ, סעיף א' ס"ק ה.
| מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה |
| --- | --- | --- |
| מידות אורך | אצבע • סיט • טפח • זרת • אמה • ריס • מיל • פרסה |  |
| מידות נפח | כור • לתך • איפה • סאה • הין • עשרון • קב • לוג • מלוא לוגמיו • רביעית • כביצה • ככותבת • כגרוגרת • כזית • משורה • קורטוב • כעדשה |  |
| מידות מטבעות | כיכר של קודש • כיכר של חול • מנה • דינר זהב • סלע • שקל • זוז (דינר כסף) • סלע מדינה (טרפעיק) • מעה • פונדיון • איסר • מסמס • קונטרק • פרוטה |  |
| מידות שטח | בית כור • בית לתך • בית סאה • בית קב • בית רובע |  |
| מידות זמן | חלק • שיתין נשמין • תוך כדי דיבור • כדי אכילת פרס • כדי הילוך • שעה זמנית • מעת לעת |  |
פרויקט מגדלנה

פרויקט מגדלנה (באנגלית: The Magdalena Project) הוא רשת בינלאומית של נשים בתיאטרון עכשווי ואמנויות הבמה הפועל משנת 1983. מטרתו להגביר את המודעות לתרומות של נשים בתיאטרון, ליצור מבנים אמנותיים, כלכליים ורשתות תמיכה, על מנת לאפשר לנשים לעבוד בתחום ולמנף את פעילותן.
רקע

הרעיון לפרויקט נולד בעיר טרוויאנו שבאיטליה בבית קפה במהלך פסטיבל תיאטרון אלטרנטיבי בשנת 1983. במהלכו נוצר דיון אודות המיעוט היחסי של כותבות, יוצרות ובמאיות נשים בין משתתפי הפסטיבל. ג'יל גרינהאל שהשתתפה בדיון הגתה בהשראתו את הרעיון לפרויקט מגדלנה, ובהמשך לכך, באוגוסט 1986 ארגנה את 'מגדלנה 86' - הפסטיבל הבינלאומי הראשון לנשים בתיאטרון עכשווי שהתקיים בקארדיף, ויילס.
פסטיבלים בינלאומיים

החברות הבינלאומית בפרויקט מגדלנה כוללת יחידים (נשים וגברים), איגודי וארגוני תיאטרון וסניפים רשמיים מקומיים ברחבי העולם, אשר ממומנים בידי גופים מקומיים ופועלים אוטונומית. הרשת הלטינו-אמריקאית פועלת מאז 1988 בפסטיבלים בארגנטינה, קולומביה, קובה, פרו וברזיל. בארגנטינה הרשת פעלה בשם 'הדור השני של מגדלנה' מאז 1999. ב-1997 ארגון מגדלנה אוטרואה נוסדה באופן רשמי בניו זילנד ופסטיבל נשים בינלאומי לאומנויות הבמה התקיים בה ב-1999. פסטיבלים נוספים מחוץ לאירופה התקיימו באוסטרליה (2003), ארצות הברית (2005) וסינגפור (2006). בנוסף, פסטיבל הטרנזיט של מופעי נשים מתקיים כל שלוש שנים לערך בתיאטרון אודין, דנמרק, ומאורגן על ידי ג'וליה וארלי, אחת ממקימות פרויקט מגדלנה.
ארגונים ופסטיבלים אחרים הפועלים בזיקה לפרויקט מגדלנה כוללים את גרינלנד פריתיאטר, טיאטרו דלה ראדיצ'י, AMAR, תיאטרון DAH, דאבל אדג' ואחרים.