stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי הרפובליקה העממית של דונצק – רוסיה
היסטוריה > סיפוח לרוסיה

ב-30 בספטמבר 2022, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הכריז על סיפוח הרפובליקה יחד עם הרפובליקה העממית של לוהנסק,  מחוז זפוריז'יה ומחוז חרסון, על כך חתם נשיא רוסיה עצמו וראשי האזורים הבדלניים, כולל דניס פושילין.
דרכונים ומסמכים

מסמכים שהונפקו על ידי הרפובליקות העממיות של דונצק ולוהנסק תקפים ברוסיה מאז 2017. זה איפשר לתושבים לעבוד, לטייל או ללמוד ברוסיה.
היחסים בין הרפובליקה העממית של דונצק לרוסיה היו בדרך כלל הדוקים. אוקראינה האשימה את רוסיה בסיוע לרפובליקות העממיות של דונצק ולוהנסק במלחמותיהם עם אוקראינה; רוסיה הכחישה זאת. רוסיה הנפיקה 600,000 דרכונים לתושבי הרפובליקות מאז 2019. אוקראינה גם טוענת שרוסיה משלמת פנסיה לתושבי הרפובליקות (אוקראינה הפסיקה את תשלומי הפנסיה לאחר 2014).
ראו גם

יחסי הרפובליקה העממית של לוהנסק–רוסיה
יחסי החוץ של רוסיה
יחסי החוץ של אוקראינה
ולדימיר איליץ' לנין האמין שה-DKRSR עצמו לא מתאים לתוכנית הפיכת אוקראינה.
נשיא הרפובליקה העממית של דונצק, דניס פושילין, חתם על המסמך המייסד את היחסים הדיפלומטיים עם רוסיה
צו נשיאותי מס' 71, מיום 21 בפברואר 2022, המכיר בעצמאותה של הרפובליקה העממית של דונצק
כיסא משרדי

כיסא משרדי גדול מעור
כיסאות משרדיים
כיסא משרדי הוא כיסא המיועד לשימוש ליד שולחן במשרד. בדרך כלל זהו כיסא מסתובב, הכולל גלגלים ואפשרות לכיוון הגובה.
היסטוריה

אחד מהראשונים שידוע שהשתמשו בכיסא משרדי מודרני הוא חוקר הטבע צ'ארלס דרווין, שהכניס גלגלים לכיסא בחדר העבודה שלו כך שיוכל להגיע אל הדגימות שלו במהירות רבה יותר.
עם המהפכה התעשייתית והופעת הרכבת באמצע המאה ה-19, עסקים החלו לגדול ולהתרחב. התרחבות זו חייבה הוספה של עובדי אדמיניסטרציה, ניהול חשבונות וניהול כללי, שעבודתם התנהלה בעיקר בסביבה משרדית.
התפתחות העבודה במשרדים לוותה בהתפתחות טכנולוגית, ומודעות לסביבת עבודה נוחה ויעילה, אשר הביאה לפיתוח של ציוד וריהוט ייעודי למשרדים שכלל גם את הכיסא המשרדי.
הממציא האמריקאי תומאס א. וורן הציג גרסה מודרנית של הכיסא המשרדי בתערוכה הגדולה בלונדון בשנת 1851.
שימושים וסוגים

הכיסא המשרדי עוצב על מנת לשפר את יעילות העבודה של פקידים ועובדי משרד, בכך שהוא מאפשר להם להישאר בישיבה ליד שולחן העבודה שלהם לזמן רב יותר. הוספת הגלגלים לכיסא נועדה לאפשר לעובדים להגיע בקלות ובמהירות למקומות רבים בסביבת העבודה שלהם, וחוסכת את הצורך בקימה ובעמידה ממושכת.
קיימים כיום סוגים רבים של כיסאות משרדיים, מכיסא משרדי פשוט שאינו כולל תמיכה לרגליים או לראש ונועד לישיבה של מספר שעות בלבד ועד לכיסאות מנהלים התומכים בראש ובגב ומאפשרים ישיבה ממושכת של שמונה שעות ומעלה.
משנות ה-70 החלה מודעות גבוהה יותר לארגונומיה ולהנדסת אנוש. כיום כיסאות משרדיים כוללים לרוב מושבים מתכווננים, משענות ידיים ומשענת גב אורתופדית, כדי למנוע פציעות מאמץ וכאבי גב הקשורים לישיבה ממושכת.
כיסא החותנת

| כיסא החותנת |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: צבריים
תת־משפחה:: Cactaceae
שבט:: Cacteae
סוג:: Echinocactus
מין:: קקטוס כיסא החותנת
שם מדעי
 Echinocactus grusonii ‏Lodé, 2014
קקטוס כיסא החותנת (שם מדעי: Echinocactus grusonii) הוא אחד מסוגי הקקטוסים הפופולריים בעולם.
מקום התפתחותו הטבעי של זן קקטוסים זה הוא במרכז מקסיקו ובטבע הוא יכול להגיע עד לגובה של מטר אחד (ובגידול מתורבת ל–30 ס"מ).
על אף היותו מאוד פופולרי לגידול בגינה זהו קקטוס שנדיר למצוא אותו גדל באופן פראי בטבע והוא מוגדר כזן קקטוסים בסכנת הכחדה. האיום המרכזי עליו הוא מצד אספנים בלתי חוקיים.
תנאי גידול

קקטוס כיסא החותנת קל לגידול. הוא יעדיף שמש מלאה, השקיה נדיבה במהלך הקיץ ותקופות יובש משמעותית בחורף (עודף רטיבות עלול להוביל לריקבון בשורשים), אדמה קלה ומנוקזת היטב, הטמפרטורה הממוצעת "הנוחה" בחורף בלילה סביב 12 מעלות (אך הוא יכול לעמוד בתקופות בהן הטמפרטורה נמוכה יותר).
פריחת כיסא החותנת יכולה להופיע בתחילת הקיץ בצורה של פרחים צהובים באזור הכתר.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כיסא האהבה

כיסא האהבה במוזיאון מכונות המין
כיסא האהבה (בצרפתית: Siège d'amour) הוא מכשיר שיצרה חברה צרפתית לייצור רהיטים בעשור הראשון של המאה ה-20 כדי לאפשר למלך הבריטי אדוארד השביעי לקיים יחסי מין עם שתי נשים או יותר בו זמנית.
היסטוריה

הכיסא נוצר לראשונה על ידי יצרנית הרהיטים סוברייה, שהפכה  לבעלת המכשיר. מותניו של המלך נמדדו כ-122 ס"מ זמן קצר לפני הכתרתו. אולם לפני כן היה המלך אורח קבוע בלה שבנה (אנ') בפריז, בית בושת צרפתי, והכיסא תוכנן במיוחד לביקורי המלך שם. הכיסא אפשר לו לקיים את הפנטזיות המיניות שלו מבלי למחוץ את שותפותיו הנשיות.
הערות שוליים

↑  Peter Hof, Two Edwards: How King Edward VII and Foreign Secretary Sir Edward Grey Fomented the First World War, TrineDay, 2018-05-01, ISBN 978-1-63424-175-5. (בערבית)
↑  Rebecca Perring, Dirty Bertie: How Royal playboy took Victorian Paris by storm with a THREE-WAY love seat, Express.co.uk, ‏2015-10-09 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "כיסא האהבה".
ישיבת רמב"ם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית ספר
 על שם:  רמב"ם 
 תקופת הפעילות:  1937–הווה (כ־87 שנים) 
 מייסדים:  יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  42°19′48.33″N 71°07′50.14″W﻿ / ﻿42.3300917°N 71.1305944°W﻿ / 42.3300917; -71.1305944
 www.maimonides.org
 he
 
ישיבת רמב"ם (באנגלית: Maimonides School) הוא בית ספר יהודי אורתודוקסי מודרני, הממוקם בברוקליין, מסצ'וסטס. בית הספר נוסד בשנת 1937 על ידי הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק ואשתו טוניה סולובייצ'יק.
כיום, ישיבת רמב"ם הוא מוסד תורני המונה כ-550 סטודנטים מגיל הרך (2–4 שנים) עד כיתה י"ב, עם מעל 2,000 בוגרים, כולל פרופסורים בולטים, מדענים ומנהיגים עסקיים. יותר מ-325 מבוגריה מתגוררים בישראל.
גוף הסטודנטים

מרבית תלמידי ישיבת רמב"ם מתגוררים בברוקליין/ברייטון (אנ') (34%), ניוטון (אנ') (38%) ושרון (אנ') (21%). אוכלוסיית הסטודנטים של שנת הלימודים 19–2018 כוללת גם קהילות אחרות – כולל בוסטון, קיימברידג', מלדן (אנ'), נידהם (אנ'), פרובידנס, רוד איילנד, וולטהם (אנ') וווטרטאון (אנ'). לעיתים סטודנט ממדינה רחוקה או ממדינות אירופה מצטרף לגוף הסטודנטים, לאחר שקבע הסדרי מגורים עצמאיים. מדי שנה מצטרפים לגוף הסטודנטים כמה ישראלים שמשפחותיהם לומדות או עובדות באופן זמני לבוסטון רבתי. תלמידים מכמה בתי ספר באזור מגדילים את אוכלוסיית התלמידים בנקודות מעבר כמו כיתה ו' או כיתה ט'.
קמפוס

ישיבת רמב"ם ממוקם כיום על קמפוס עם שטח של 16,000 מטר מרובע במרכז ברוקליין, ושוכן בשני בניינים.
קמפוס > קמפוס סבאל

קמפוס סאבאל, הנקרא על שם מוריס סאבאל, יו"ר ותפקידי בתי ספר לשעבר, כולל את חטיבת הביניים (כיתות ו' עד ח'), בית ספר התיכון (כיתות ט' עד י"ב), משרד עסקים ומשרדי ניהול אחרים. מאפיינים נוספים של קמפוס סבאל הם אולם התעמלות ע"ש השופט ג'ון ג'. פוקס, בית כנסת ע"ש ג'וזף סולומונט, ספריית לוי, הכולל כ-22,000 ספרים, מעבדות, טרקלין סטודנטים ומשרדים ומקומות לימוד נוספים. החצר הפנימית כוללת משטח משחק של דשא מלאכותי – שדה ע"ש עזרא שוורץ – למשחק בחוץ. מרכז הלמידה ע"ש אסתר אדלמן עבר שדרוג קוסמטי עם ריהוט, מחשבים, מיזוג אוויר וחלונות תרמיים חדשים. רמת חטיבת הביניים כוללת את אזור הלימודים, משרד אחות, חדר אומנות, מעבדה מדעית ומשרד עובד סוציאלי.
קמפוס > בניין ברנר

בית הספר היסודי שוכן בבניין ברנר שנמצא מעבר לרחוב מבניין סאבאל והוקם בשנת 1998. בנוסף לכיתות, הבניין מכיל חדר אוכל, חדר כושר קטן, חדר מוזיקה, חדר אומנות, משרד קבלה וספריה. לתלמידי הגן עד כיתה 5, יש גם מגרש משחקים משלהם להפסקה.
מחלוקות > כספים וממשל

בסוף 2005, בית הספר התמודד עם גירעונות מגדילים בתקציב. כדי לסייע בהפחתת הגירעון, יזם דירקטוריון בית הספר קיצוצים בעלויות, פיטורים ומאמץ גיוס כספים יוצא דופן. בית הספר איזן בהצלחה את תקציבו לשנים 2006–2007, והיה נראה כי הוא השיג את מה שרוב בתי הספר היהודיים נאבקים בו ללא הרף – תיקון מסלול פיננסי מבלי לפגוע קשות בהרשמה או באיכות השכלתו. במקביל, מבנה הממשל של בית הספר השתנה. לשעבר היה מנוהל על ידי ועדה לבתי ספר המונה 7 חברים. בית הספר היה מנוהל אז על ידי דירקטוריון חדש ויו"ר דירקטוריון חדש, מנכ"ל טימברלנד, ג'ף שווארץ (אנ'), וועדת בית הספר הפכה להיות קטנה בהרבה (3 חברים) ופיקחה על אדם אחד בלבד, ראש ישיבת בית הספר.
לאחר אמצעי הקיצוץ, בית הספר נתבע על רקע אפליה על פי גיל ומין על ידי שלושה מהמורים המפוטרים. ב-3 ביולי 2009 דיווח העיתון היהודי של בוסטון על תוצאות פרשת דבורה אוני: "עם זאת, בית המשפט מצא כי הסיבה שבית הספר נתן לאי חידוש החוזה אינה מפלה, מכיוון שהיא נוגעת רק בסירובה לקבל את סמכותם של [המנהלים] קלמר ופוזנר. בשנת 2005, הביאה אוני את הטענה לאפליה של גיל לנציבות מסצ'וסטס נגד אפליה, סוכנות הזכויות האזרחית הראשית של המדינה, שלא הצליחה להסיק כי הייתה הפרה של חוקים." תיקי אוולין ברמן ופיליס שוורץ הוסדרו מחוץ לבית המשפט.
על פי דיווחי חדשות משתנים, קרן מוריס סאבאל הפרטי, שכל הנהנו הוא בית הספר, הפסיד בין שלושה לשמונה מיליון דולר בגלל שערוריית ברנרד מיידוף. באפריל 2009 בית הספר לא חידש כמה חוזי מורים עקב המשבר הכלכלי שנגרם כתוצאה מהונאת מדוף, והגברת הביקוש לסיוע כלכלי שנגרם כתוצאה מהמיתון. בית הספר גם העלה את שכר הלימוד ב-9.9% כדי לעמוד בהוצאות העולות, העלייה הגבוהה בשכר הלימוד בהיסטורית בית הספר.
פיטורי מורים נוספים התרחשו באביב 2010 עקב ירידה בהרשמה לחטיבות היסודיות והתיכוניות. גודלי הכיתות הוגדלו ומספר החטיבות בתיכון הצטמצם. עם הירידות הללו במספר הפקולטה, הגיע גידול בהיקף הניהול. בשנת 2009 התקבל בארי ארליך, מורה לשעבר להיסטוריה בבית הספר התיכון של ניו המפשיר וראש בית הספר לילדים עם תסמונת אספרגר בניו יורק, למנהל הלימודים של בית הספר. בשנת 2010 הורחבה שוב הניהול עם שכירתו של סגן מנהל התיכון, הרב דב הוף.
דרקטריון בית הספר הודיע ב-6 במאי 2018 כי לשנת הלימודים 2019–2020, הם מתכננים להשכיר את בניין ברנר ולאחד את כל בית הספר לבניין סבאל על מנת לצמצם עוד יותר את ההוצאות.
בוגרים מפורסמים

מבין יותר מ-2,000 בוגרי בית הספר, נמנים כמה אישים מפורסמים, ביניהם:
הרב מאיר טברסקי – ראש ישיבה בישיבת רבינו יצחק אלחנן
בנימין אפלבוים (אנ') – עיתונאי בניו יורק טיימס
הרב פרופסור חיים סולובייצ'יק – היסטוריון
אדם אדלמן – ספורטאי אולימפי ישראלי
איתן כהן – תסריטאי ובמאי קולנוע
לקריאה נוספת

Farber, Seth (2003). An American Orthodox Dreamer: Rabbi Joseph B. Soloveitchik and Boston's Maimonides School. Brandeis University Press. ISBN 1-58465-338-8.
הערות שוליים

↑  על שם בוגר הישיבה עזרא שוורץ, שנהרג בפיגוע בישראל ב-2015, ראו http://www.pmo.gov.il/TerrorInjured/Pages/vicezraschwarth.aspx, נצפה 3 בפברואר 2020.
↑  Paulson, Michael (20 בדצמבר 2008). "Swartz on Maimonides and Madoff". The Boston Globe. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264813105171  LCCN: n2003112703   WorldCat (עם LCCN): n2003-112703
לאקדיימון (מיתולוגיה)

| --- | --- |
 תפקיד:  מלך ספרטה השני
 תרבות:  יוון העתיקה
 מקום מגורים:  ספרטה
 אב:  זאוס
 אם:  טייגטה
 בן או בת זוג:  ספרטה
 צאצאים:  אמיקלס, אורידיקה
 
לאקדיימון (ביוונית עתיקה: Λακεδαίμων) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית נחשב למייסד האגדי של ספרטה.
לאקדיימון היה בנם של זאוס והפליאדה טייגטה. הוא נישא לספרטה בתו של אורטס מלך לאקוניה. הוא ייסד את העיר ספרטה וקרא לה על שם אשתו האהובה. הספרטנים מכונים לעיתים "לאקדיימונים" על שמו. לו ולספרטה נולדו שני בנים, אמיקלס שירש את המלוכה, ואורידיקה שנישאה לאקריסיוס וילדה לו את דנאה שילדה את פרסאוס.
הערות שוליים

↑  (Παυσανία, Λακωνικά, Ι, 1 -2), "Μετὰ δὲ τοῦτο ᾤκισέ τε καὶ ὠνόμασεν ἀπὸ τῆς γυναικὸς πόλιν, ἣ Σπάρτη καλεῖται καὶ ἐς ἡμᾶς." - "לאחר מכן, נקראה על שמה עיר נשים, שגם היא נקראת לנו ספרטה." (ביוונית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאקאטורו

| --- | --- |
 מדינה:  ונואטו ונואטו
 מחוז:  מאלאמפה
 שפה רשמית:  ביסלמה, אנגלית, צרפתית
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  705 (2012)
 קואורדינטות:  16°06′25″S 167°25′15″E﻿ / ﻿16.106944444444°S 167.42083333333°E﻿ / -16.106944444444; 167.42083333333 
 אזור זמן:  UTC +11
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ונואטו מוגדלת) פורט וילה לוגנוויל האוקיינוס השקט ים האלמוגיםלאקאטורו(למפת ונואטו רגילה) פורט וילה לוגנוויל האוקיינוס השקט ים האלמוגיםלאקאטורו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לאקאטורו (Lakatoro) היא בירתו של מחוז מאלאמפה (אנ') שבוונואטו. העיירה שוכנת על חופו המזרחי של האי מאלאקולה (Malakula) והיא היישוב הגדול באי. ליד העיר פועל שדה תעופה. אוכלוסיית העיירה מונה 705 תושבים נכון ל-2012. בעיירה מספר חנויות בנק ושוק איכרים המוכר תוצרת מקומית.
הערות שוליים

↑  population.mongabay.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יעקב שכטר

ערך זה עוסק ברב. אם התכוונתם לאונקולוג, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  21 בדצמבר 1887 י"ב בכסלו ה'תרמ"ז 
 פטירה:  21 בנובמבר 1971 (בגיל 83) ג' בכסלו ה'תשל"ב 
 תאריך עלייה:  1954
 תקופת הפעילות:  ? – 21 בנובמבר 1971 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 חיבוריו:  ספר משלי בדברי חז"ל
 רב ראשי באירלנד הצפונית (שנת 1926)
 רב ראשי של אירלנד (שנת 1936)
 
יעקב שכטר (Iacov Schächter; י"ב בכסלו ה'תרמ"ז, 9 בדצמבר 1886 – ג' בכסלו ה'תשל"ב, 21 בנובמבר 1971) היה הרב הראשי של צפון אירלנד ומחבר ספרים תורניים.
קורות חיים

יעקב שכטר נולד כבנם של שרה רחל והרב אברהם שכטר מהיישוב פרומושיקה שברומניה. למד אצל אביו. התחתן בשנת תר"ע ובשנת תרע"א הוסמך לרבנות על ידי הרב משה מרדכי אפשטיין ורבנים אחרים.
בין השנים 1913-1920 שימש כרב בית הכנסת הגדול ע"ש אייזנהולד, בעיר גאלאץ ברומניה. פעל אז רבות למען העמקת הרגש הלאומי-דתי והחייאת השפה העברית. בשנות מלחמת העולם הראשונה היה מהיוזמים של ועד "עזרת נידחים" שפעל להגשת עזרה לפליטי המלחמה שנהרו לגאלאץ. תפקידו בוועד היה מנהל פעולות העזרה.
בשנת 1920 הוזמן הרב למנצ'סטר אשר באנגליה, על ידי קהילת יוצאי רומניה להיות להם למנהיג רוחני. הוא עבר לאנגליה וכעבור זמן, נתמנה גם כחבר בבית הדין הרבני בעיר זו. בנוסף, פעל במנצ'סטר בשטח החינוכי ויזם הקמת בית מדרש עבור פעילות חינוכיות בקרב בני הנוער. כאות תודה, קרא הקהל את בית המדרש על שמו: "אהל יעקב". מאותו זמן הצטרף לתנועת המזרחי והקדיש מזמנו למען התנועה הציונית והציונות הדתית בפרט. שימש כציר לקונגרסים הציוניים וכסגן נשיא הקק"ל בבריטניה ובאירלנד.
בשנת 1926, הוזמן להיות רב ראשי באירלנד הצפונית במקום הרב הרצוג. ובשנת 1936 מונה כרבה הראשי של אירלנד.
התפרסם כתלמיד חכם וכדרשן ביידיש ובאנגלית.
חיבתו לארץ ישראל

את אהבתו הנלהבת לארץ ישראל ספג בילדותו. בעיר רבנותו הראשונה, גאלאץ (שהייתה מרכז התנועה הציונית ברומניה משנת תרמ"ב והלאה) שימש כיושב ראש ועדת התרבות העברית של התנועה וכאות הוקרה על כך, הוא נרשם בשנת 1919, בספר הזהב הראשון של הקרן הקיימת. כאשר עבר למנצ'סטר הצטרף לתנועת המזרחי כסגן יושב ראש, והשתתף בכנס הראשון של התנועה בליברפול.
בתום מלחמת העולם השנייה, פתח הרב במסע נרחב מעל דפי העיתונות ומעל במות כלליות למען שיקום הניצולים ושיבתם לארץ אבותם. כאשר היחסים בין היישוב בארץ ישראל לבין ממשלת אנגליה החריפו וכאשר העיתונות הבריטית סירבה לפרסם מאמרים של ההנהגה הציונית, של הסוכנות היהודית ושל אנשים פרטיים, היה כותב הרב בעיתונות אירלנד הצפונית. למאמריו מתקופה זו יש חשיבות רבה מבחינה היסטורית ומדינית.
בזמן המשבר החמור, בשנת 1947, ביקר בארץ ישראל כדי לבדוק מקרוב את הבעיות. הוא נפגש עם השלטונות הבריטים, הצבאיים והאזרחיים ועם ראשי היישוב.
כתביו

פעולותיו הציבוריים המרובים לא פגעו בדבקותו בתורה. את שעותיו הפנויות והמעטות, מוקדם בבקר ומאוחר בלילה הקדיש לתורה. כבר בשנת 1923 ערך והוציא לאור אחד מכתבי היד של אביו בצירוף הערות וחידושים משלו. הספר קרוי: "מחזה אברהם" עם "ליקוטי יעקב". ספר זה זכה להערכה מיוחדת מאת גדולי הדור, וביניהם, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב משה מרדכי אפשטיין.
בשנת 1931, הוזמן על ידי עורך תרגום התלמוד לאנגלית, הידוע בשם "תלמוד סונצינו", להשתתף במפעל ובמסגרת זו תרגם את מסכת סנהדרין לשפה האנגלית בצירוף פירושים משלו.
בשנת 1953 יצא לאור פרי עמלו: "מבוא התלמוד" של הגאון הרב צבי הירש חיות בתרגום לאנגלית עם הקדמה וביאור מקיף. לפני מספר שנים יצאה בארצות הברית מהדורה שנייה ומתוקנת.
בשנת 1954 פרש הרב שכטר מכהונתו בבלפסט בה שירת 28 שנים הוא עלה לארץ והתיישב בירושלים. בשנת 1957 ערך והוציא לאור עוד כתב יד של אביו, בשם: "דובבי שפתים ישנים" בצירוף ביאורים משלו. בנוסף, קיבץ הרב את מאמריו התורניים שפורסמו במשך השנים בירחונים שונים לספר: "שארית יעקב".
בסוף ימיו ליקט מאמרים והרצאות שפורסמו במשך השנים בעיתונים ובכתבי עת שונים והוציא אותם לאור בספר: "דברים לדור".
הרב יעקב שכטר נפטר ביום ג' בכסלו תשל"ב בירושלים ושם גם הובא למנוחות.
בשנת 2009 הודפס במהדורה מחודשת, ספר משלי עם פירושו: "דברי יעקב" על ידי בנו ישראל שכטר ועל ידי נינו הרב יעקב שפונגין.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה לציונות דתית, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים, כרך ה', בערכו
Baruch Tercatin şi Lucian-Zeev Herşcovici, „Prezenţe rabinice în perimetrul românesc”, Editura HASEFER, Bucureşti, 2008 - ברוך טרקטין וזאב-לוצ'יאן הרשקוביץ', "נוכחויות רבניות במרחב הרומני", הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008. (ברומנית)
הרב יעקב שכטר (בצעירותו) עם אביו הרב אברהם
ישימונית רביבים

| ישמונית רביבים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
אינפרא־סדרה:: דמויי שממית
משפחה:: שממיתיים
סוג:: ישימונית
מין:: ישימונית רביבים
שם מדעי
 Stenodactylus petrii

ישמונית רביבים (שם מדעי: Stenodactylus petrii) היא שממית קטנה המצויה באזור חולות הנגב המערבי קרוב לסיני. ישימונית רביבים שייכת למחלקת הזוחלים ולסדרת הקשקשאים. בסיני היא נפוצה יותר. זמן הרבייה של שממית זו נמצא בין החודשים מאי ליוני וזמן הטלת הביצים הוא חודש וחצי עד חודשיים, לרוב מטילות הנקבות שתי ביצים. הישימונית ניזונה מפרוקי-רגליים קטנים.
תיאור חיצוני

הזכר קטן מעט מהנקבה. גודלה של השממית בינוני עד 12 ס"מ. אורך זנבה קטן מאורך ראשה, צבעה צהבהב וצורת ראשה דומה למשולש. שורש זנבה רחב וקצהו דק.
מקומות מחיה

ישימונית רביבים נפוצה בצפון אפריקה, ממרוקו עד מצרים, מאלי, ניג'ר וחצי האי סיני. בישראל ניתן למוצאה רק בחולות הנגב המערבי.
מקום-מחייה אופייני: דיונות ושטחי חולות. מחילותיה הרדודות של ישימונית רביבים חפורות בחול המכוסה בקרום קרקע רופף. בשטחים חסרי קרומים לחלוטין אין הן יכולות לחפור מחילות.
ישימונית רביבים פעילה בלילה, ניזונה מחרקים.
הנקבה מטילה שתי ביצים בעונת הרבייה באביב.
פעולות הנדרשות לשימור המין

מצב השימור של המין בעולם אינו ידוע אך בישראל נמצאת ישימונית רביבים בסכנת הכחדה.
הפעולות הנדרשות לשימור המין הן:
הגנה על מקום החיוּת החולי מפני התפשטות שטחים חקלאיים, כרייה, והקמת מאגרי מים.
סיום תהליכי ההכרזה של שמורות הטבע חולות עגור ושונרה.
אכיפת האיסור על נסיעת כלי רכב מחוץ לדרכים בחולות. הגעה להבנות עם צה"ל בנוגע לצמצום נסיעה מחוץ לדרכים בשטחי האש של הצבא.
הגברת הפיקוח והאכיפה נגד איסוף.
יש לעכב השבת יענים אל אזורי החולות בנגב המערבי לפני בירור השפעתם העתידית הצפויה על קרומי הקרקע ועל אוכלוסיות השממיות.
מחקר בסיסי על אורח חיי מין זה בטבע, כדי לאפיין את גורמי ההפרעה ופעולות השימור הנדרשות.
ראו גם

שממית זוטית
לקריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 64–66, 278
עזריה אלון, החי והצומח של ארץ-ישראל כרך 5 - זוחלים ודו-חיים, 1984
Domer, A., Subach, A., Haimov, R., Dorfman, A., Samocha, Y. and Scharf, I. (2023), Activity and habitat use of a dune gecko and its spatial and temporal correlation with other animals on dunes. J Zool.
https://doi.org/10.1111/jzo.13064
הערות שוליים

↑  ישמונית רביבים באתר הרשימה האדומה של IUCN
ישימונית רביבים, הנגב
יעקב שטיינהרץ

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1856 Veľká Paka, סלובקיה 
 פטירה:  1921 (בגיל 64 בערך) סקשפהרוואר, הונגריה 
 השכלה:  בית המדרש לרבנים בבודפשט (1885) 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
יעקב שטיינהרץ (בהונגרית: Steinherz Jakab; נאג'פקה, 24 בנובמבר 1856 – סקשפהרוואר, 14 במרץ 1921) היה רב, הרב הראשי הניאולוגי של העיר סקשפהרוואר (עיר של כ-100,000 תושבים).
ביוגרפיה > לימודיו

בשנת 1877, הפך לסטודנט בבית המדרש לרבנים בבודפשט שנפתח באותה עת. מאמרו הראשון הופיעה בכתב העת סקירה יהודית-הונגרית בשנת 1884. את עבודת הדוקטורט שלו כתב בשנת 1885 על המשורר היהודי האנדלוסי דוּנָשׂ הלוי בֵּן לָבְרָט או בשמו העברי אדונים הלוי. הוא קיבל סמיכה לרבנות ב-18 בפברואר 1885.
שטיינהרץ נבחר לראשונה כמנהיג הקהילה היהודית בנאג'אטאד, שם הקהילה היהודית עברה לזרם הניאולוגי בשנת 1886. הוא הגיש מועמדות במכרז בהצלחה לרבנות בעיר הגדולה סקשפהרוואר בשנת 1889, הגוף הייצוגי הבוחר הצביע עבורו ב-24 בפברואר, ואספת המחוז של הקהילה ב-31 במרץ.
ביוגרפיה > סקשפהרוואר

חנוכתו בסקשפהרוואר התקיימה ב-29 ביוני 1889 בטקס חגיגי, בברכת נשיא הקהילה דאז, שלמה ורטהיים (1835-1890), ולאחר מכן השיב לברכות כרב שנכנס לתפקידו:
"עלינו לשנות, לשפר את תנאינו כיום, מכיוון שכוח האמונה נחלש, התבונה השכלית כבר אינה רואה בדתיות האמיתית כדרך הנכונה, הנכדים אינם כמו האבות. (…)
אינני רוצה לפעול בכוח עז, אלא ברוח, בכלי השכנוע. מי שיעקוב אחרי יוכל לקוות לתחיית הדת שכולנו רוצים בה”.
אלה היו דבריו הרשמיים הראשונים בבית הכנסת, לדברי המצטט. הוא הציג תוכנית ואמר בכנות למה לצפות. למעשה, הוא לא מכר "חתול בשק", ובתום לימודיו הצטרף מיד לתנועה הניאולוגית המתהווה.
בסקשפהרוואר, בנוסף לעבודת ההיסטוריה המקומית שלו, הוא מילא תפקיד משמעותי ומכריע. לזכותו נרשמה ההפעלה המחודשת של בית הספר היסודי היהודי שקודמיו סגרו וכ-400 תלמידים הופנו למוסדות עירוניים חילוניים.
חוג החינוך העצמי שייסד בשנת 1913 בשם יהודה הלוי הביע גם את משיכתו של שטיינהולץ ליהדות ספרד.
יעקב שטיינהרץ סיים את חייו הפוריים והמוערכים בסקשפהרוואר ב -14 במרץ 1921, לאחר מחלה ממושכת. חנוכת מצבתו התרחשה מאוחר יחסית, בשנת 1937. יורשו בתפקיד הרב פאל הירשלר (1907-1944) הספיד אותו.
ראו גם

אנה גרגיי: תוספות ליצירה הספרותית של הרב הראשי יעקב שטיינהרץ בסקשפהרוואר = הצופה
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. יעקב שטיינהרץ
לקריאה נוספת

יעקב שטיינהרץ: ההיסטוריה של יהודי סקשפהרוואר מחזרתם לעיר להווה (1840-1892). בודפשט 1895, בבית דפוס הספרים של חברת אתנאום
קינגה פרוימוביץ'. רבני ניאולוגים (קונגרס) ושל סטטוס קוו בהונגריה משנת 1869 ועד היום. מרכז לחקר היהדות באקדמיה ההונגרית למדעים. 2008.
מור בראון: מבט לאחור על עברו של בית הספר היסודי היהודי בסקשפהרוואר. הודעה על בית הספר היסודי היהודי, חינוך דתי בפיקוח הקהילה היהודית לשנת הלימודים 1895–1996
ינה פליישמן: 25 שנים לחוג החינוך העצמי בסקשפהרוואר. 10 בדצמבר 1938
יעקב שטיינרץ: הדים לימי קומרום. שוויון, 5 בספטמבר 1897 7-8. עמ.
אלאדר פירסט: ד"ר יעקב שטיינהרץ . "שוויון", 26 במרץ 1921, 9-10. עמ.
יעקב שטיינרץ בלוח בית המדרש לרבנים בבודפשט
מצבתו של יעקב שטיינהרץ
יעקב אפטר

יעקב אֶפְטֶר (כ"ג בכסלו ה'תרנ"ו, 10 בדצמבר 1895, קישינב, בסרביה, האימפריה הרוסית - י"ג בחשוון ה'תשכ"ט 4 בנובמבר 1968, תל אביב) היה פעיל ציוני, ממנהיגי תנועת הפועל הצעיר וממקימי דגניה, משותפי הקמת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל וממייסדי המשביר המרכזי ומנהלו.
קורות חייו

יעקב אפטר נולד ב-1894 בקישינב שבבסרביה, רוסיה, בנו של יהושע שלום, חזן. למד בחדר ובישיבה, וכבר בגיל צעיר הצטרף לתנועה הציונית והיה פעיל בצעירי ציון. ב-20 באוגוסט 1913 עלה לארץ ישראל (לקראת סוף תקופת העלייה השנייה), הצטרף לתנועת "הפועל הצעיר" ונשלח לעבוד בחקלאות בחוות בן שמן. בשנת 1915 הצטרף לחלוצי דגניה שם שהה עד 1919. לדבריו, המשקפים את רוח החלוציות של התקופה, ”דמעותיי העומדות להתפרץ מעיני מעידות שאינני רודף אחרי פראזות, כי אם מרגיש אנוכי שאלמלא תקוות האומה, לולא חובותינו לעמנו לא היינו צריכים לחיות חיים מוגבלים כאלה בפינה פראית בעולם – בארץ-ישראל”.
תוך פעילותו החלוצית החל אפטר גם את פעילותו הציבורית. ב-1914 נבחר לחבר מרכז מפלגת "הפועל הצעיר" (שהתאחדה ב-1919 עם תנועת פועלי ציון) ושימש בתפקיד מספר שנים. השתתף מטעם התנועה כציר במספר קונגרסים ציוניים.
ב-1915 החל לנהל את הוצאת העיתון "הפועל הצעיר".
ב-1916, בעת מלחמת העולם הראשונה, מונה לעמוד בראש הוועדה הסניטרית של יפו להדברת מחלת הכולרה שהחלה להתפשט בארץ.
ב-1917 ניהל את קופת החולים של הסתדרות פועלי יהודה, קופת חולים של הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה, לפני כן היה מזכיר הקופה ומנהל הסניף ביפו, ואחר כך גם את קופת החולים של "הפועל הצעיר". ביחד עם אברהם הרצפלד היו עושים סיורי ביקורת בין כל ריכוזי הפועלים כדי לארגן את כל הסיוע הרפואי הנדרש. אפטר היה הולך ברגל מיפו לפתח תקווה ומבקר בדרך בריכוזי הפועלים, בודק את מצב בריאותם ומחלק להם כינין למניעת קדחת.
ב-1917 מונה כחבר הנהלת המרכז החקלאי, שבו פעל עד 1923.
ב-1920 השתתף ביסוד ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל וקופת חולים כללית והיה חבר הוועד הפועל והמזכירות שלה. באותה שנה נבחר גם לאספת הנבחרים והוועד הלאומי.
ב-1925 נבחר למועצת עיריית תל אביב.
ב-1930 היה בין מייסדי המשביר המרכזי, ושימש כמנהלו במשך 38 שנה.
בנוסף, שימש כחבר הנהלה במספר ארגונים נוספים כמו המרכז החקלאי, בנק הפועלים, מפא"י ועוד.
יעקב היה נשוי זמן קצר לחנה רוזנבלט (מאוחר יותר חנה בבלי) ולאחר מכן לאלזה פלטואר ולזוג בן ובת. היה מוותיקי שכונת הפועלים אז"ר בתל אביב. נפטר ב-1968
והובא למנוחות בבית הקברות נחלת יצחק.
הנצחתו

בתל אביב נקרא על שמו רחוב בשיכון למד (בין רחוב יהודה בורלא לשדרות לוי אשכול).
הקמת קרן מייסדים ע"ש יעקב אפטר, יצחק בראלי, שרגא גורן (גורוחובסקי), אברהם זברסקי, יהודה חורין וראובן שנקר. עמותה שנוסדה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 כתוצאה מאיחודן של מספר עמותות שהוקמו בשנות ה-60 וה-70 ביזמתו של אברהם זברסקי, מנכ"ל בנק הפועלים דאז, כדי להנציח את זכרם של כמה ממייסדי משק העובדים. הקרן הקדישה את כספיה בעיקר לסיוע למימון מחקרים ופרסום ספרים הנוגעים לתולדות תנועת העבודה בכלל ומשק העובדים בפרט וכן להקמת אתר אינטרנט שיהיה מוקדש לתנועת העבודה ההיסטורית. בשנת 2013 פורקה הקרן.
אולם בבניין נפתלי של הפקולטה למדעי החברה שבאוניברסיטת תל אביב.
אולם במוזיאון בית גורדון.