stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל במשחקים האירופיים (2019)
התעמלות > התעמלות מכשירים > נשים

| מתעמלת | מקצוע | מוקדמות> קרקע | מוקדמות> שולחן קפיצות | מוקדמות> מקבילים מדורגים | מוקדמות> קורה | מוקדמות> ניקוד | מוקדמות> דירוג | גמר> קרקע | גמר> שולחן קפיצות | גמר> מקבילים מדורגים | גמר> קורה | גמר> ניקוד | גמר> דירוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אופיר נצר | קרב-רב | 11.166 (33) | 13.483 (7 Q) | לא ביצעה | 9.300 (37) | לא סיימה | - | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה |
| מתעמל | מקצוע | גמר> ניקוד | גמר> דירוג |
| --- | --- | --- | --- |
| אופיר נצר | שולחן קפיצות | 13.666 | 5 |
קליעה > גברים

| קלע | מקצוע | מוקדמות> תוצאה | מוקדמות> דירוג | גמר> תוצאה | גמר> דירוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סרגיי ריכטר | ירי מ-10 מטר ברובה אוויר | 628.8 | 5 Q | 250.8 |  |
קליעה > נשים

| קלע | מקצוע | מוקדמות> תוצאה | מוקדמות> דירוג | גמר> תוצאה | גמר> דירוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| טל אנגלר | ירי מ-10 מטר ברובה אוויר | 625.0 | 12 | לא העפילה | לא העפילה |
| טל אנגלר | ירי מ-50 מטר בשלושה מצבים | 1153 | 21 | לא העפילה | לא העפילה |
קליעה > מעורב

| קלע | מקצוע | מוקדמות> תוצאה | מוקדמות> דירוג | גמר> תוצאה | גמר> דירוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סרגיי ריכטר טל אנגלר | ירי מ-10 מטר ברובה אוויר | 623.9 | 9 | לא העפילו | לא העפילו |
קשתות

| קשת | מקצוע | שלב הדרוג> תוצאה | שלב הדרוג> מקום | סיבוב ראשון> יריב תוצאה | סיבוב שני> יריב תוצאה | סיבוב שלישי> יריב תוצאה | רבע גמר> יריב תוצאה | חצי גמר> יריב תוצאה | גמר/ארד> יריב תוצאה | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איתי שני | יחידים | 639 | 34 | בלארוס פאבל דלידוביץ' ה 6 - 2 | לא העפיל | לא העפיל | לא העפיל | לא העפיל | לא העפיל | לא העפיל |
הערות שוליים

↑  שירי אלג'ם, ספורט 5, ‏מישה זילברמן יוביל את משלחת ישראל במינסק, באתר ‏מאקו‏, 2 ביוני 2019
1 2  אורן אהרוני, המשחקים האירופיים: מדליית כסף ללינוי אשרם בקרב-רב, באתר ynet, 22 ביוני 2019
1 2  אורן אהרוני, אשרם: "גאה שהשמיעו את ההמנון פעמיים", באתר ynet, 23 ביוני 2019
1 2  הוועד האולימפי בישראל, מינסק 2019: 33 ספורטאים במשלחת הישראלית, ‏3 ביוני 2019
↑  אורן אהרוני, שגיא מוקי ואורי ששון לא ישתתפו באליפות אירופה, באתר ynet, 20 במאי 2019
↑  אורן אהרוני, ג'ודו: גילי כהן וגפן פרימו ייעדרו ממשחקי אירופה, באתר ynet, 25 במאי 2019
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2015 | ישראל ישראל במשחקים האירופיים  2019 | הבא: 2023 |
כל החיים לפניו

ערך זה עוסק בספר. אם התכוונתם לסרט, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אמיל אז'אר
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  רומן
 נושא:  יתמות 
 מקום התרחשות:  פריז 
 הוצאה
 הוצאה:  מרקור דה פראנס 
 הוצאה בשפת המקור:  מרקור דה פראנס
 תאריך הוצאה:  1975
 מספר עמודים:  198
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת עם עובד
 תאריך:  1977
 תרגום:  אביטל ענבר
 פרסים
 פרס גונקור (1975) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  000941054, 001878973, 002249979, 002602040, 002662301
 
כל החיים לפניו (בצרפתית: La Vie devant soi) הוא רומן חניכה מאת הסופר הצרפתי אמיל אז'אר (שם העט של רומן גארי) אשר יצא לאור בהוצאת מרקור דה פראנס בשנת 1975. הספר זכה ב"פרס גונקור" בשנת 1975, ועובד להצגה ולסרט.
פרשנות ומסרים חברתיים

עלילת הרומן מתרחשת בפריז, העיר המסמלת את המיתוסים המהפכנים של חירויות האדם וזכויות האזרח, ובניגוד חד לחלומות השוויון מוצגת מציאות החיים הקשה של האנשים החיים בשולי החברה בצרפת. תושבי האזור הם מהגרים ובני מיעוטים, ואמצעי הפרנסה המוצגים הם זנות, סרסור, גנבה, סחר בסמים, סבלות ומופעי רחוב. חיי היומיום כוללים תנאי עוני והזנחה, ללא כל מסגרת סוציאלית מבחינת חינוך, בריאות וכדומה. התמונה המצטיירת מציגה פער עצום בין אוכלוסיית האזור לבין השכבות האמידות והמבוססות, וכמו כן את אדישות הממסד וצביעותו. מצד תושבי השכונות עצמם ניכר חוסר אמון כלפי המוסדות הציבוריים, כשהפחד הגדול ביותר הוא היתפסות על ידי לשכת הסעד וכניסה למוסד.
במהלך הספר מועברת גם ביקורת על החוק שאינו מאפשר לזונות לגדל בעצמן את ילדיהן, על האיסור לבצע המתות חסד, ועל היחס המפלה לטרנסג'נדרים. בנוסף ישנה התייחסות לקורבנות השואה באמצעות סיפורה של גברת רוזה, ניצולת שואה שנאלצה לעסוק בזנות לפרנסתה וסובלת מפוסט טראומה ומהיעדר מוחלט של סיוע רשמי.
עם זאת, מסר חזק לא פחות מדגיש את האנושיות, טוב הלב וקשרי הידידות שיכולים להתקיים בין בני אדם. תושבי הרובע, על אף מצוקות חייהם האישיים, מפגינים זה כלפי זה חיבה וקבלה ללא תנאי ומגישים עזרה ללא תמורה.
גם הקשר העמוק בין רוזה ומומו מתקיים על אף ההבדלים הניכרים מבחינת גיל, מגדר, מצב בריאותי ושיוך דתי. בסיפור מופיעים אזכורים רבים למאפיינים שונים של היהדות והאסלאם, אך רובם מוצגים במגבלות נקודת מבטו הילדותית של מומו, פשטנית הממחישה את חוסר החשיבות של מוצא, דת ולאום, לעומת מהותיות האהבה בין בני האדם.
עיבודים ומקורות

הספר זכה בשנת 1977 לגרסה קולנועית זוכת פרס אוסקר בבימויו של משה מזרחי ובכיכובה של סימון סיניורה והשחקנית הישראלית מיכל בת-אדם.
בשנת 2007, העלה בישראל תיאטרון "הבימה" את גרסת המחזה אשר זכתה בפרס מולייר להצגה ולעיבוד. המחזה הועלה בכיכובה של ליא קניג בתפקיד ניצולת השואה הזונה לשעבר, ובתפקיד הנער הערבי המטופל על-ידה שיחק אושרי כהן.
גארי טען במאמרו "חייו ומותו של אמיל אז'אר" כי דמותו של מומו מבוססת על בנו, אלכסנדר דייגו גארי, וכי דמותה של גברת רוזה מבוססת על האומנת הספרדייה הזקנה של בנו, אשר שימשה לו כאם בילדותו. גארי העיד כי האומנת הייתה חולה בדלקת ורידים שפגעה ברגליה, אך לא הפסיקה לעלות ולרדת במדרגות מדירתו לדירת בנו, וכי גם לה, כמו לגברת רוזה, "הגיעה מעלית".
בשנת 2020 הופקה גרסה חדשה לסרט שעלה ב-13 בנובמבר בנטפליקס. הסרט בבימויו של אדוארדו פונטי, בנה של סופיה לורן שמככבת כאן בתפקיד הראשי.
לקריאה נוספת

קרולינה איגס, "עיון ביצירה כל החיים לפניו מאת אמיל אז'אר", עלון למורה לספרות, 17, תשנ"ח. עמ' 97-91.
הערות שוליים

↑  תורגם על ידי אביטל ענבר ופורסם כנספח בסוף הספר "עפיפונים".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007335640505171  BnF: cb14638015b (data)
כינת הגוף

| כינת הגוף |
| --- | --- |
 כינת גוף
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: כינים
תת־סדרה:: Troctomorpha
משפחה:: Pediculidae
סוג:: Pediculus
מין:: כינת הראש
תת־מין:: כינת הגוף
שם מדעי
 Pediculus humanus humanus ‏לינאוס, 1758

כינת הגוף (שם מדעי: Pediculus humanus humanus; מכונה לפעמים Pediculus humanus Corporis) היא כינה שמופצת על ידי האדם. המצב של אדם ששורצת אצלו כינת הראש, כינת הגוף, או כינת הערווה ידוע בשם pediculosis. כיני הגוף הם וקטורים להעברה של טיפוס הבהרות כמגפה, קדחת השוחות וקדחת המערות. ניתוח רצף הגנום של הגוף פורסם בשנת 2010.
מחזור חיים ומורפולוגיה

| --- | --- |
 תחום:  מחלות זיהומיות 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  225013 
 סיווגים
 ICD-11:  1G00.1 
 
Pediculus humanus humanus (כינת הגוף) נראית זהה ל-Pediculus humanus capitis (כינת הראש) אבל תהיה התרבות ביניהן רק בתנאי מעבדה. במצב הטבעי שלהם, הן תופסות בתי גידול שונים ולא נפגשות בדרך כלל. כיני הגוף מטילות את הביצים בבגדים, בעוד כינת הראש מטילה אותן בבסיס השערות.
מחזור החיים של כינת הגוף מורכב משלושה שלבים: ביצה, נימפה ובוגר.
ביצי הכינה. בדרך כלל קל לראות אותן בתפרים של הבגדים של אדם נגוע, במיוחד סביב המותניים, תחת בתי השחי או אפילו בשיער הגוף. הן בדרך כלל בצבע צהוב בהיר. בקיעת הביצים של כיני גוף בדרך כלל לוקחת 1–2 שבועות.
נימפה היא כינה לא בוגרת הבוקעת מהביצה. נימפה נראית כמו כינה בוגרת, אבל היא קטנה יותר. נימפות מתבגרות בערך 9–12 ימים לאחר הבקיעה. כדי לחיות, הן חייבות לשתות דם.
גודלה של הכינה הבוגרת הוא בערך בגודל של זרע שומשום (2.5-3.5 מ"מ), יש לה שש רגליים, וצבע הגוף לבן אפרפר. נקבות מטילות ביצים. כדי לחיות, כינים צריכות לשתות דם. אם הן מופרדות מהמארחים שלהן, הן ימותו.
הערות שוליים

↑  Buxton, Patrick A. (1947). "The Anatomy of Pediculus humanus". The Louse; an account of the lice which infest man, their medical importance and control (2nd ed.). London: Edward Arnold. pp. 5–23.
↑  Hoffman, Barbara (2012). Williams gynecology. New York: McGraw-Hill Medical. p. 90. ISBN 9780071716727.
↑  Bonilla, DL; Durden, LA; Eremeeva, ME; Dasch, GA; Heitman, J (2013). "The Biology and Taxonomy of Head and Body Lice—Implications for Louse-Borne Disease Prevention" (PDF). PLoS Pathogens. 9 (11): e1003724. doi:10.1371/journal.ppat.1003724.
↑  Pittendrigh BR (2006). "Proposed sequencing of a new target genome: the human body louse, Pediculus humanus humanus". J. Med. Entomol. 43 (6): 1103–1111.
↑  "Genome sequences of the human body louse and its primary endosymbiont provide insights into the permanent parasitic lifestyle". Proceedings of the National Academy of Sciences. 107 (27): 12168–12173. 2010. doi:10.1073/pnas.1003379107. ISSN 0027-8424. PMC 2901460. PMID 20566863.
1 2 3 4  "Body lice: Biology". Centers for Disease Control and Prevention. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4164087-1
אגרוף (יד)

ערך זה עוסק בצורה קמוצה של היד. אם התכוונתם לענף ספורט, ראו .
אגרוף מורם וסגור
אגרוף הוא צורת היד כאשר האצבעות כפופות פנימה כנגד כף היד ומוחזקות שם בחוזקה. כדי ליצור או לקפוץ אגרוף, יש לקפל את האצבעות בחוזקה למרכז כף היד, ולהדק את האגודל על מרכז גלילי האצבעות; בניגוד לאגרוף "סגור" זה, ניתן לשמור את האגרוף "פתוח" על ידי אחיזת האגודל לצד האצבע המורה. משתמשים באגרוף הסגור כדי להכות מטרה באמצעות הגלילים התחתונים, או להלום עם צד הזרת באמצעות עקב היד; אגרוף פתוח משמש כדי לתת מכה עם מפרק האצבע האמצעית.
פיזיולוגיה ונוירולוגיה

יצירת אגרוף כמעט ולא ידועה בקרב פרימטים אחרים. הסיבה לכך היא שבעוד שאצל רוב הפרימטים כפות הידיים והאצבעות היו ארוכות, האגודל שלהם הוא קצר. זאת, בגלל שידיהם נועדו בעיקר לטיפוס. לבני אדם, כפות ידיים ואצבעות קצרות, אך האגודלים ארוכים, זאת בכדי לשפר את יכולת האחיזה שלהם.
על פי מחקר שנעשה ב-2010 קיים קשר בין קפיצת אגרופים וזיכרון, כך שכיווץ יד ימין לאגרוף עוזר להיזכר, וכיווץ יד שמאל לאגרוף עוזרת לשמור על מידע בזיכרון, אך מחקר מ-2019 לא הצליח לאשש מסקנה זו. במחקר אחר נטען שקפיצת אגרופים, וכיווץ שרירים באופן כללי, יכול לעזור בכוח רצון ומסייע בגיוס מחשבות המועילות לפעולות ארוכות טווח.
אגרוף

קפיצת אגרוף לצורך נתינת מכה הוא הידע הבסיסי ביותר הנלמד בספורט האגרוף. מכות אגרוף נלמדות באמנויות לחימה שונות כמו קראטה, קונג פו וטאקוונדו. בפורום הלחימה, Fight 100%, נכתב כי "יותר מ-90 אחוזים מהאנשים למעשה לא יודעים איך לקפוץ אגרוף בצורה נכונה", ושטכניקה נכונה תמנע מנותן האגרוף לשבור את היד שלו, לאמץ יתר על המידה את שורש כף היד ותעזור לו למקסם את עוצמת האגרוף ולהפיל את היריב במכה אחת.
כיווץ לא נכון של האגרוף בזמן נתינת מכה או פגיעה בחפץ עלולה לגרום לחבלות ולשבירת עצמות קטנות ביד המכונה שבר המתאגרף. שבר המתאגרף מתרחש כאשר גלילי האצבעות התחתונים או עצמות קטנות ביד נשברות בצד הזרת והקמיצה. השם נובע מהעובדה שפציעות כאלה שכיחות בעיקר אצל מתאגרפים ומתרגלים של אמנויות לחימה אחרות.
שימושים אחרים

האגרוף המונף הוא סמל למרד, לוחמנות, התנגדות ואחדות. סמל ארגון הטרור הישראלי כך הוא אגרוף סגור קמוץ, וכמו כן סמל המחאה של Black Lives Matter הוא אגרוף שחור.
מנהגים שונים כוללים את המונח "אגרוף" בשמם, כמו האקט המיני של החדרת אגרוף, המכונה גם "פיסטינג" וברכת כיף אגרוף.
הערות שוליים

↑  "The evolution of the hand: Making a fist of it". The Economist. 2012-12-22. נבדק ב-2013-05-05.
↑  Ruth E. Propper, Sean E. McGraw, Tad T. Brunyé, Michael Weiss, Getting a Grip on Memory: Unilateral Hand Clenching Alters Episodic Recall, PLOS ONE 8, 24 באפר׳ 2013, עמ' e62474 doi: 10.1371/journal.pone.0062474
↑  Gianluca Amico, Sabine Schaefer, No Evidence for Performance Improvements in Episodic Memory Due to Fidgeting, Doodling or a “Neuro-Enhancing” Drink, Journal of Cognitive Enhancement 4, 2020-03-01, עמ' 2–11 doi: 10.1007/s41465-019-00124-9
↑  Iris W. Hung, Aparna A. Labroo, From Firm Muscles to Firm Willpower: Understanding the Role of Embodied Cognition in Self-Regulation, Journal of Consumer Research 37, 2011-04-01, עמ' 1046–1064 doi: 10.1086/657240
↑  "Making A Fist". FightingArts.com. 2011-08-15. נבדק ב-2013-05-05.
↑  "How To Make A Fist". Fight100.com. אורכב מ-המקור ב-2013-05-03. נבדק ב-2013-05-05.
↑  "Boxer's Fracture". WebMD.
↑  "A brief history of the "clenched fist" image". Docspopuli.org. אורכב מ-המקור ב-2020-12-06. נבדק ב-2013-05-05.
עזרא כפרי

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1941 (בן 83) עין החורש, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1974
 בן או בת זוג:  פרי כפרי 
 פרופיל ב-IMDb
 
עזרא כפרי (משמאל) ומוני מושונוב (מימין), בסרט "בסמה מוצ'ו"
עזרא כפרי ולילה מלקוס, בסרטו של יוסף פיצ'חדזה "בסמה מוצ'ו", 2001
עזרא כפרי (נולד ב-16 בדצמבר 1941) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

עזרא כפרי נולד להורים ילידי פולין, מורים במקצועם וגדל בקיבוץ עין החורש. בקיבוץ החל לצייר והוא עוסק בכך עד היום. בצבא שירת בקרבי והתנדב לשנת שירות שלישית. בתום שירותו הצבאי עבר להתגורר בתל אביב, עיר מגוריו עד היום. במשך קרוב לשנה עבד בתפקידים שונים בבניין, אחר-כך עבר קורס מצילים והיה מורה לשחייה ומציל בבריכת גורדון וגם עסק בדיג תת-מימי. כפרי שימש כמאמן נבחרת הכדורעף של הפועל פתח תקווה. עבד במכירת טלוויזיות והתקנת אנטנות. בשלב מסוים גר בשותפות עם אדם שלמד אצל נולה צ'לטון וסיפר לו על כך. כפרי תמיד היה טוב במשחק, אבל מעולם לא חשב על כך בתור מקצוע.
בגיל 35 התחיל ללמוד פעם בשבוע בקורס של נולה צ'לטון בצוותא תל אביב. כפרי בוגר פרויקט עין הוד שנערך כשנה בהדרכת נולה צ'לטון. בו השתתפו גם מוני מושונוב, שלמה בר-אבא, עמי טראוב, סנדרה שדה ועידית צור. הוא הצטרף ביחד עם קבוצת השחקנים של צ'לטון לתיאטרון חיפה, בו שיחק בשנים 1975–1979.
ההצגה הראשונה בה שיחק הייתה "גן הדובדבנים" מאת צ'כוב בבימויו של מייקל אלפרדס. אחר-כך שיחק בין השאר ב"אכזר מכל המלך" מאת נסים אלוני, בבימויו של עודד קוטלר, "רומיאו ויוליה" בבימויה של גזה פרטוש "ליל העשרים" מאת יהושע סובול בבימויה של נולה צ'לטון, "קריזה" בבימויה של צ'לטון ו"המחרשה והכוכבים" מאת שון או'קייסי בבימויו של קוטלר. המחזה "ליל העשרים" נוצר באמצעות דינמיקה קבוצתית שעשו קבוצת שחקניה של צ'לטון בעין הוד, שבהתבסס עליה יהושע סובול כתב את המחזה. את המחזה "גוג ומגוג שאו" כתב סובול בעקבות משחקי דינמיקה שעשו כפרי ומושונוב, את ההצגה ביימה צ'לטון ומלחין המוזיקה היה יוני רכטר.
הסרט הראשון בו עזרא כפרי שיחק היה "ג'וקר", בבימויו של יצחק צפל ישורון (1976). בסרט הוא מגלם את דמותו של בלש שרודף אחרי פושע (יהורם גאון) ומחסל אותו. ב-1976 גילם דמות בנוסח חנן פורת בסרט המתח הפוליטי "קשר הדבש". אחר-כך שיחק בסרט "מסע אלונקות", בבימויו של יהודה ג'אד נאמן (1977). הוא שיחק בסרט "הלהקה" בבימויו של אבי נשר (1978), בו הוא מגלם את דמותו של אלרן, קצין החינוך. הוא שיחק בסרט "שורו", בבימויו של שבי גביזון (1990). בו הוא מגלם את דמותו של פרופסור מרושע. בסרט "החיים על פי אגפא", בבימויו של אסי דיין (1992), משחק בתפקיד חברה העדין וחולה הסרטן של בעלת הפאב (גילה אלמגור), בו מתרחש רוב הסרט, ב-1996 החל להשתתף בטלנובלה "המוסד" בתפקיד יואב.
כפרי משתתף בתפקידים מרכזיים או ראשיים בכל ארבעת סרטי הקולנוע של יוסף פיצ'חדזה: בסרט "לנגד עיניים מערביות" (1996), מככב באחד משני התפקידים הראשיים לצד אייל שכטר. הוא מגלם את דמותו של וולף, סוכן שב"כ שמנהל מעקב אחרי גרי ראזומוב, בנו של אסיר נמלט, בניסיון לתפוש את אביו. ב"בסמה מוצ'ו" (2001), מגלם את דמותו של אוגוסט, בעל חנות עתיקות שמחזיק באיקונין גנוב מהכנסייה ומעוניין למכור אותו לפושע מחו"ל. ובסרט "שנת אפס" (2004), הוא מגלם את דמותו של רובינזון, פאנקיסט שנות השישים לחייו ו"סוכריות" (2013), בו הוא ומושונוב מגלמים את דמויותיהם של שני רוצחים שכירים.
הוא שיחק בדרמת הטלוויזיה "ישראל בר" בבימויו של יהודה קווה שצולמה בכלא שאטה וגילם את דמותו של בר.
הציג תערוכות ציורים בגלריית נוגה, אצל טובה אוסמן ובגלריה של יוחנן הריסון.
כפרי היה נשוי לסוכנת השחקנים פרי כפרי, עד לפטירתה באוגוסט 2019. בתם, איוה כפרי, היא אמנית שלמדה בפריז.
תפקידים > קולנוע

| סרט | מפיק | תסריטאי | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סוכריות | יוסף פיצ'חדזה, דב שטויר, רן פרידברג | יוסף פיצ'חדזה, דב שטויר | יוסף פיצ'חדזה | אוגוסט | 2013 |
| שנת אפס | יוסף פיצ'חדזה, דב שטויר, ליאור שפר | יוסף פיצ'חדזה, דב שטויר | יוסף פיצ'חדזה | יוסף רובינזון | 2004 |
| בסמה מוצ'ו | מוש דנון, שי גולדמן, יוסף פיצ'חדזה, דב שטויר | יוסף פיצ'חדזה | יוסף פיצ'חדזה | אוגוסט | 2000 |
| אגף ההפלות | נתן הקיני |  | סלבה צ'פלין |  | 1998 |
| לנגד עיניים מערביות | דודי ברוך, יוסף פיצ'חדזה | יוסף פיצ'חדזה | יוסף פיצ'חדזה | וולף | 1996 |
| הפטריוט (Les atriots - הפקה צרפתית) |  | אריק רוצ'נט (Eric Roochant) | אריק רוצ'נט (Eric Roochant) | מדריך שלישי | 1994 |
| נקמתו של איציק פינקלשטיין | ענת אסולין, סרחיו דיזנהויז | אנריקה רוטנברג – אסטבן גוטפריד | אנריקה רוטנברג | קציר | 1993 |
| החיים על פי אגפא | יורם כסלו, רפי בוקאי | אסי דיין | אסי דיין | אלי | 1992 |
| בעבור סשה (הפקה צרפתית – Pour Sacha) |  | אלכסנדר ארקדי, אנטואן לקומבלס, דניאל סנט-המון | אלכסנדר ארקדי | הקולונל | 1991 |
| שורו | יונתן ארוך, יוחנן רביב | שבי גביזון, יונתן ארוך, יוחנן רביב | שבי גביזון | פרופסור אבירם קונר | 1990 |
| בובה | יעקב קוצקי | הלל מיטלפונקט, זאב רווח ויעקב קוצקי, על פי מחזה בשם זה של הלל מיטלפונקט, שהוצג בתיאטרון חיפה | זאב רווח |  | 1987 |
| שלום למחסל (28 דקות) |  | יהודה בר שלום, יצחק פלורנטין | יצחק פלורנטין | ברגר | 1987 |
| כפפות | עמי אמיר | יהודית סולה, רפי אדר (לפי רומן מאת דן צלקה) | רפי אדר | צ'אמארקו, מאמן אגרוף | 1986 |
| מחץ הדלתא | מנחם גולן, יורם גלובוס | ג'יימס ברונר | מנחם גולן | מפקד קומנדו ישראלי | 1986 |
| 83 | נסים ציון | שמעון דותן, יהושע סובול, יגאל בורשטיין, אמנון דנקנר, רוחמה מרטון | שמעון דותן, יגאל בורשטיין, רם לוי, יהודה ג'אד נאמן |  | 1983 |
| דברי אלי אהבה (מוכר גם בשם "מירי") | ישראל רינגל, ג'ים קאופמן, יאיר פרדלסקי | ציפי טרופה | ציפי טרופה, סנדרה קולבר | אורח במסיבה | 1983 |
| סהרה |  | מנחם גולן, ג'יימס ר. סילק | אנדרו וו. מק'לגלן | לינדסטורם קרומן | 1983 |
| אות קין | מיכה שגריר | ערן פרייס | אורי ברבש |  | 1982 |
| האיש שבא לקחת | אמציה חיוני | פרוספר א. פריינטה | פרוספר א. פריינטה |  | 1982 |
| הלהקה | יצחק קול | שרון הראל, אבי נשר | אבי נשר | אלרן, קצין החינוך | 1978 |
| קשר הדבש (51 דקות) |  | אריה קרישק | יעוד לבנון |  | 1977 |
| מסע אלונקות | יהודה ג'אד נאמן | דני הורוביץ | יהודה ג'אד נאמן |  | 1977 |
| ג'וקר | יצחק צפל ישורון | יצחק צפל ישורון | יצחק צפל ישורון |  | 1976 |
תפקידים > טלוויזיה

| תוכנית / סדרה | ערוץ | יוצר | עורך תוכן | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פאפאדיזי | Yes stars ישראלי | אורי ששון, מנשה נוי | דב שטויר | אורי ששון | ווקאפאלס | 2008 |
| תיק דנבר | ערוץ 2 |  |  | יוחנן ולר | יואב | 1998 |
| המוסד | ערוץ 2 | שי כנות |  | גאיטה אראגונה, דודי מור | יואב, ראש המוסד | 1997 |
| רצח בים המלח | ערוץ 1 |  |  | יוסי גודארד | בני גלילי | 1994 |
| עניין של זמן | הטלוויזיה החינוכית | יפה אורנשטיין | יפה אורנשטיין | יעל גרף | אבא של איתי | 1993 |
| ליל העשרים (סרט טלוויזיה) |  | יהושע סובול |  | אנטואן סאלח | עקיבא | 1989 |
| ארוחה אצל הרבס (סרט טלוויזיה) | BBC | David Mercer |  | Michael Darlow | דב | 1988 |
| ישראל בר (דרמה) | ערוץ 1 |  |  | יהודה קווה | ישראל בר |  |
| סטרוידריוס (הטלוויזיה הצרפתית) |  | זהו זה | שם הפרק נס חנוכה | לצד מוני מושונוב ודוב גליקמן |  |  |
| יום חופש | ערוץ 1 | ציפי טרופה |  | ציפי טרופה | אדריכל | 1978 |
תפקידים > תיאטרון

משחק
| הצגה | תיאטרון | מחזאי | במאי | תפקיד | הצגת בכורה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דרך גגרין | בית ציוני אמריקה | גרגורי בארק | יוסף פיצ'חדזה |  | 2006 |
| מותו של סוכן | הבימה | ארתור מילר | רוני פינקוביץ' | הדוד בן | 25 בינואר 2003 |
| נומה עמק | בית ליסין | יהונתן גפן | אלדד זיו |  | 1993 |
| סטריפטיז אחרון | צוותא | הלל מיטלפונקט, יהושע סובול | גדליה בסר | סמי | 1980 |
| בית אבות | תיאטרון חיפה | רמי רוזן | אילן תורן |  | 20 במרץ 1979 |
| המחרשה והכוכבים | תיאטרון חיפה | שון או'קייסי | עודד קוטלר | ג'ק קליתרו – בנאי, מפקד בצבא האזרחים האירי | 30 בדצמבר 1978 |
| התרנגול המאוהב | תיאטרון חיפה | יעקב שבתאי בעקבות קרלו גולדוני | אילן רונן |  | 27 בספטמבר 1978 |
| מאלון הולך למות | תיאטרון חיפה | עיבוד של רנה ירושלמי לסמואל בקט | רנה ירושלמי |  | 28 במרץ 1978 |
| דיירים | תיאטרון חיפה | יהושע סובול | גדליה בסר |  | 3 בינואר 1978 |
| גוג ומגוג שאו | תיאטרון חיפה | יהושע סובול | נולה צ'לטון | שור, פועל במה קשיש | ספטמבר 1977 |
| קומדיה וולגארית על דון ז'ואן ושיפל חברו | תיאטרון חיפה | יעקב שבתאי | עודד קוטלר | יקוב- אחיה של אתי | 11 ביוני 1977 |
| דבש | תיאטרון חיפה |  |  |  | 1977 |
| קריזה | תיאטרון חיפה | ליקט וערך: איציק ויינגרטן; שירים: יהושע סובול | נולה צ'לטון |  | 23 באוקטובר 1976 |
| ליל העשרים | תיאטרון חיפה | יהושע סובול | נולה צ'לטון | עקיבא | 20 בינואר 1976 |
| רומיאו ויוליה | תיאטרון חיפה | ויליאם שייקספיר | גזה פרטוש | טיבלט | 18 באוקטובר 1975 |
| אכזר מכל המלך | תיאטרון חיפה | נסים אלוני | עודד קוטלר | יונתן | 2 ביולי 1975 |
| שרגא קטן | תיאטרון חיפה | הלל מיטלפונקט | עודד קוטלר | נועם, מפקדו של שרגא | 19 בפברואר 1975 |
| גן הדובדבנים | תיאטרון חיפה | אנטון צ'כוב | מייקל אלפרדס |  | 1 בפברואר 1975 |
עוזר במאי
| הצגה | תיאטרון | מחזאי | במאי | הצגת בכורה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סוף משחק | תיאטרון חיפה | סמואל בקט | נולה צ'לטון | 14 בפברואר 1971 |
מחנה הריכוז דכאו

.
| --- | --- |

צריפים במחנה דכאו, 3 במאי 1945
 מידע כללי
 סוג:  מחנה ריכוז
 מדינה:  גרמניה הנאצית
 מחוז:  מדינת בוואריה
 מחנות נלווים:  מחנות קאופרינג ומילדורף, כלא לנדסברג
 תאריכים
 תאריך הקמה:  22 במרץ 1933
 תאריך שחרור:  29 באפריל 1945
 אוכלוסייה
 מפקדי המחנה:  היינריך וויקר
 צבא משחרר:  הדיוויזיה ה-45 מהארמייה השביעית של צבא ארצות הברית
 השתייכות האסירים:  יהודים ומתנגדי המשטר הנאצי מגרמניה הנאצית, אוסטריה, צ'כיה, פולין, רוסיה, צרפת, יוגוסלביה וארצות אחרות
 נתונים
 מספר הנספים:  כ-30,000
 שימור היסטורי:  חלקי
 קואורדינטות:  48°16′12″N 11°28′06″E﻿ / ﻿48.2699°N 11.4683°E﻿ / 48.2699; 11.4683
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונידכאו(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונידכאו(למפת בוואריה רגילה) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהדכאו(למפת בוואריה מוגדלת) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהדכאו
 
 kz-gedenkstaette-dachau.de
 
מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה (לחצו להגדלה)
מחנה הריכוז דָכַאוּ (בגרמנית: Konzentrationslager Dachau) היה מחנה ריכוז נאצי ליד העיר דכאו בגרמניה הנאצית.
דכאו היה מחנה ריכוז ולא מחנה השמדה כמו אושוויץ, טרבלינקה ואחרים, אולם אסירים יהודים ושבויי מלחמה סובייטים רבים מתו במחנה בשל תנאי המחיה הנוראים. מבין כ-200,000 אסירים שעברו דרכו ב-12 שנות קיומו, נספו על פי הערכות כ-30,000 איש. במחנה הוקמו תאי גזים ויש עדויות על רציחות שנעשו בהם, בעזרת הגז ציקלון בה, בתחילת 1945. במשרפות שנבנו מחוץ לגדרות המחנה שרפו גופות אסירים שמתו במחנה.
לאחר המלחמה נבנו שכונות של העיר מסביב למחנה.