stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויל קין (כדורגלן)
הערות שוליים

↑  Alex Scapens, Keane signs new contract for United at the double, Manchester Evening News, ‏2009-03-25 (באנגלית)
↑  Award joy for Keane - Official Manchester United Website, web.archive.org, ‏2013-11-05
↑  "Man Utd 2-3 Blackburn" (באנגלית בריטית). 2011-12-31. נבדק ב-2022-06-13.
↑  "Wigan sign Man Utd striker Keane". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-13.
↑  Football - Rosler drops Powell hint - Yahoo Eurosport UK, web.archive.org, ‏2014-01-03
↑  "Strike trio join QPR on deadline day". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-13.
↑  "PNE bring in Man Utd striker Keane". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-13.
↑  Tom Olver, Striker heading to Man United after successful talks in midweek - report, Metro, ‏2015-12-31 (באנגלית)
↑  Tigers Move To Sign Will Keane From Manchester United, web.archive.org, ‏2016-08-30
↑  "Burnley 1-1 Hull City". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-13.
↑  Philip Buckingham, Will Keane cleared to make his Hull City comeback after 14 months out, HullLive, ‏2018-01-05 (באנגלית)
↑  "Burton Albion 0-5 Hull City". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-13.
↑  "Ipswich bring in Hull's Keane on loan". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-13.
↑  Will Keane | Football Stats | Wigan Athletic | Season 2018/2019 | Soccer Base, www.soccerbase.com
↑  "Hull to offer Campbell & Marshall deals". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-13.
↑  "Striker Keane returns to Ipswich". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-13.
↑  OPTIONS NOT TAKEN ON TRIO...BUT, www.itfc.co.uk (באנגלית בריטית)
↑  Wigan Athletic FC, Signing | Will Keane joins Latics' forward line, Wigan Athletic FC
↑  Crewe 3-0 Wigan: Alexandra ease to victory, Sky Sports (באנגלית)
↑  "Wigan Athletic 1-1 Plymouth Argyle". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-13.
↑  Wigan Athletic FC, New Contract | Will Keane extends Latics contract until the end of the season, Wigan Athletic FC
↑  Dunne's crunch Ireland talks, independent (באנגלית)
↑  "England Under-17s win Euro title" (באנגלית בריטית). 2010-05-31. נבדק ב-2022-06-13.
↑  Match Report of Republic of Ireland vs Portugal - 2021-11-11 - WC Qualification - Global Sports Archive, globalsportsarchive.com
העלות הגבוהה של חניה בחינם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דונלד שופ
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  עיון
 נושא:  חניה, parking space enforcement, minimum parking requirements 
 הוצאה
 הוצאה:  האגודה האמריקאית לתכנון, רות'לדג'
 תאריך הוצאה:  2005 (מהדורה מעודכנת ב-2011)
 מספר עמודים:  733
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 1884829988
 
העלות הגבוהה של חניה בחינם (באנגלית: The High Cost of Free Parking) היא ספר עיון בנושא תכנון עירוני מאת פרופסור דונלד שופ מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. הספר עוסק בעלויות ובהשפעות שיש למדיניות של מתן חניה בחינם על החברה והערים. הספר מהווה ביקורת נוקבת על אופן התכנון וההסדרה של חניה, במיוחד השימוש בתקני מינימום למקומות חניה ודרישות לחניה במבנים ובקרבתם. הספר ממליץ לבנות ולהקצות חניה בהתאם לשווי השוק ההוגן שלה. הספר יצא לאור במקור בשנת 2005 על ידי איגוד התכנון האמריקני. המהדורה המתוקנת יצאה לאור בשנת 2011 ופורסמה על ידי הוצאת רות'לדג'.
תוכן

"העלות הגבוהה של חניה בחינם" נפתח בדיון בהיסטוריה של המכונית והחניה וכיצד שיעורי הבעלות על כלי רכב עלו בהתמדה עם הזמן. שופ טוען שהחניה היא מקרה קלאסי של הטרגדיה של נחלת הכלל בה נהגים מתחרים על חניות ציבוריות נדירות וצורכים זמן ומשאבים בחיפוש אחריהן. לאחר מכן מבקר שופ את האופן בו מהנדסי התחבורה מעריכים וקובעים את צורכי החניה ואת כמות החניה הדרושה לשימושי קרקע שונים. שופ טוען שהם מתבססים על בסיסי נתונים מצומצמים ועל כך שאינם מתייחסים לגורמים אחרים כגון תחבורה ציבורית, מה שמוביל לקביעות לא מדויקות. לאחר מכן הוא ממשיך וטוען כי השיטות המשמשות לקביעת שיעורים אלו מסתכמות ב"פסאודו-מדע" מכיוון שלדבריו, השיטות המשמשות לקביעתם נראות מדעיות אך לטענתו, הן לרוב שרירותיות. הספר ממשיך ומדבר על עלויות הקמת ותחזוקת החניה וההבדלים בין חניה ציבורית לפרטית מבחינה תכנונית. לאחר מכן מביא שופ מספר מקרי בוחן מערים ברחבי העולם. הוא דן לאחר מכן בעלויות הנובעות מהזמן בו אנשים מבלים בחיפושים אחר חניה אותם הוא מכנה "שיוט אחר חניה" (cruising for parking). לאחר מכן ממליץ שופ על כמה שיטות שאותן הרשויות יכולות לאמץ על מנת לקדם מדיניות חניה טובה יותר כמו ייעוד ההכנסות מהחניה לטובת פיתוח השכונה ושימוש במדחנים המאפשרים להתאים את המחיר בהתאם לביקוש. שופ מסכם את הספר בהמלצה על שלוש רפורמות עיקריות שניתן לבצע כדי לשפר את מדיניות החניה:
לגבות מחירי שוק הוגנים עבור חניות ציבוריות ברחוב.
להחזיר את ההכנסות מהחניה לשכונות לצורך השקעה קהילתית.
להסיר את תקני המינימום לחניה במבנים חדשים.
ביקורות

העלות הגבוהה של חניה בחינם קיבל לרוב ביקורות חיובית. מבקרים לרוב מצאו את הספר מקיף ומעשי עבור מתכננים אך גם ארוך מדי וחסר פתרונות פוליטיים להתמודדות עם בעיות תכנון החניה. בביקורת שערך ד"ר דייוויד לוינסון, פרופסור מאוניברסיטת מינסוטה, נכתב כי "אי אפשר לחלוק על רבים מהפתרונות המוצגים ככאלו שיש להם תפקיד במקומות עם צפיפות גבוהה, מסוג המקומות שהמתכננים מעדיפים. עם זאת, ברוב המקומות בארצות הברית יש מצאי חניה כזה גדול שייקח עוד עשורים עד שפתרונות אלו יהיו רלוונטיים עבורם."
בביקורת בכתב העת Journal of Urban Design נכתב כי "זה ספר יוצא דופן. כותרת תיאור מתאימה תהיה 'כל מה שבאמת רצית לדעת על חניה אך פחדת לשאול!' זה ספר ארוך מאוד על מרכיב קטן מהסביבה הבנויה."
בביקורת בכתב העת Journal of Planning Education and Research כתבה פרופסור סוזן הנדי כי "הספר הזה, בן למעלה מ-600 עמודים, מאיים ממש" (בשל גודלו) אך גם ציינה ש"חניה היא נושא מעניין ומאוד חשוב." היא מסכמת: "אף ששופ נראה אופטימי מדי ביחס להיתכנות הפוליטית של הפתרונות שהוא מציע, נראה ששווה לנסותם."
השפעת הספר

באפריל 2018 יצא לאור ספר ההמשך, "החניה והעיר" (Parking and the City), שבו סוקר שופ את ההתקדמות שעשו ערים באימוץ שלושת הצעדים המרכזיים שעליהם המליץ בספר "העלות הגבוהה של חניה בחינם". בשנת 2011 החל לפעול בעיר סן פרנסיסקו פרויקט SFpark שהמרכיב המרכזי הוא מחירי חניה משתנים על פי אזור ושעה ונקבעים על פי הביקוש ומכוונים כך שבכל רחוב, בכל זמן, שיעור התפוסה יעמוד על כ-80 אחוזים. כבר בתקופת הפיילוט דווח על ירידה במחירי החניה הממוצעים, זמינות גבוהה יותר של חניה, מציאת חניה בצורה קלה יותר, ירידה ברמות זיהום האוויר וירידה בנסועת כלי רכב.
הערות שוליים

↑  Publications | Donald Shoup (באנגלית)
↑  The High Cost of Free Parking, Updated Edition, www.amazon.com
↑  Shoup, Donald C., The high cost of free parking, Chicago: Planners Press, American Planning Association, 2005
↑  Levinson, David (2005). "Review of The High Cost of Free Parking by Donald Shoup". Journal of the American Planning Association (באנגלית). 71 (4): 459. נבדק ב-20 ביולי 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Steinfeld, Edward (ביוני 2007). "Book Review" (PDF). Journal of Urban Design. 12 (2). נבדק ב-20 ביולי 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Handy, Susan (במרץ 2007). "Reviews" (PDF). Journal of Planning Education and Research: 443. נבדק ב-20 ביולי 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Parking and the City: 1st Edition (Paperback) - Routledge, Routledge.com (באנגלית)
↑  San Francisco Examiner article highlights benefits of demand-based meter pricing – SFpark (באנגלית)
↑  Adam Millard-Ball, Rachel, R. Weinberger, Robert C. Hampshire, Is the curb 80% full or 20% empty? Assessing the impacts of San Francisco’s parking pricing experiment, Transportation Research Part A: Policy and Practice 63, מאי 2014, עמ' 76-92
↑  Pilot Evaluation – SFpark (באנגלית)
ויליאם אוונס

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1790 פמברוק, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  3 באוגוסט 1872 (בגיל 82) אוסטנדה, בלגיה 
 מקצוע נוסף:  רב חובל
 מדינה:  בריטניה
 פרסים והוקרה:  פיתוח גמביט אוונס
 
קפטן ויליאם דייוויס אוונס (אנגלית: William Davies Evans;‏ 27 בינואר 1790 - 3 באוגוסט 1872), היה שחמטאי בריטי.
אוונס למד את משחק השחמט בגיל 28, ובשנת 1824 פיתח את הגמביט הקרוי על שמו. בשנת 1826 הציג את רעיונו בלונדון לשחמטאים מובילים כאלכסנדר מקדונל שהשתמש פעמים רבות בגמביט זה. בשנת 1838 שיחק אוונס מספר משחקים נגד הווארד סטאונטון שכתב על אוונס בספרו Chess Player's Handbook שיצא לאור בשנת 1847. סטאונטון מגדיר את הגמביט גאוני ומעניין.
הערות שוליים

↑  
Captain Evans acquired some celebrity as Inventor of the System of
Tri-coloured Lights for Ships to prevent Collisions at Night, which has been
adopted by all nations possessing a marine. For this invention the English
Government awarded him the sum of ,1,500, and the Czar of Russia a gold
pocket chronometer, value ,160, together with a donation of ,200."
Gentlemen's Journal Supplement for June 1872,
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8722 8288  NTA: 343699710  VIAF: 280126843   WorldCat (עם VIAF): 280126843
הנרי מקברייד

הנרי מקברייד (באנגלית: Henry McBride;‏ 7 בפברואר 1856 –  7 באוקטובר 1937) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת וושינגטון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כסגן המושל הרביעי של מדינתו בשנים 1900–1901, ולאחר מכן ועד 1905 כמושל וושינגטון הרביעי.
מקברייד הגיע לטריטוריית וושינגטון ב-1882. הוא עבד כמורה ולמד משפטים, וב-1884 התקבל ללשכת עורכי הדין בעיר לה קונר. ב-1888 הוא נבחר מטעם הרפובליקנים כתובע של מחוזות סקאגיט, ואטקום וסנוהומיש. ב-1891 הוא היה לשופט הראשי הראשון של המחוז השיפוטי החדש של מחוזות סקאגיט ואיילנד. ב-1896 הוא התמודד על כהונה שנייה, אך כמו כל המועמדים הרפובליקנים באותה שנה, הוא הובס על ידי מועמד מפלגת המיזוג (שילוב של המפלגה הפופוליסטית, המפלגה הדמוקרטית ורפובליקנים תומכי הנפקת מטבעות הכסף).
ב-1900 נבחר מקברייד כסגן מושל המדינה, אך ב-1901, כאשר נפטר בעת כהונתו המושל ג'ון רנקין רוג'רס, הוא הושבע במקומו כמושל וכיהן עד תום תקופת כהונתו המתוכננת. מקברייד היה ראשון מושלי וושינגטון שנולד במערב ארצות הברית, והראשון שהיה למושל בעקבות מות קודמו בתפקיד מתוקף תפקידו כסגן המושל. מתחילת כהונתו קידם מקברייד את הקמת נציבות הרכבות המדינתית והנהגת תקנות חדשות בתחום. הוא קידם את הפרדת הפוליטיקה מפעילויותיהם של מוסדות, בעיקר צמצום הנוהגים המונופוליסטים של חברות הרכבת בבית המחוקקים. מהלכים אלו הציבו אותו כמטרה להתנגדויותיהם של לוביסטים של חברות הרכבות שלמעשה שלטו בבית המחוקקים ובמפלגות הפוליטיות. תוצאת התעמתותו של מקברייד עם חברות הרכבות הייתה רבת פנים. מצד אחד, הצליחו הלוביסטים למנוע את בחירתו לכהונה נוספת ב-1904, אך מצד שני, נציבות הפיקוח הוקמה ובית המחוקקים נותק מהשפעות הלוביסטים רבי הכוח. ב-1908 וב-1916 ניסה מקברייד להתמודד שוב על משרת המושל, אך ללא הצלחה.
לאחר הצטמצמות השפעתו הפוליטית, הקפיד מקברייד לעקוב אחר האירועים הפוליטיים, ותמך במפלגה הרפובליקנית, אך החליט לשאוף לקריירה בבנקאות ובמשפטים בסיאטל. הוא היה שותף במשרד עורכי הדין "מקברייד, סטרטון ודלתון" עד לפרישתו ממנו כדי להיות מגשר ביחסי עבודה. בשנותיו האחרונות הוא היה נשיא של אגודת חיסכון והלוואה שאותה הוא ייסד בשותפות עם הרברט ס. קורנר.
ראשית חייו

הנרי מקברייד נודל בעיר פרמינגטון שביוטה. הוריו היו רות אן מילר, ילידת אינדיאנה, וג'ורג' מקברייד, יליד ניו יורק. מוצא משפחת אביו היה מסקוטלנד ומאירלנד, ומוצא משפחת אמו מאנגליה. אביו נהרג ב-1858 על ידי אינדיאנים משבט השושוני במחנה פורט להמי שבאיידהו. רבים מהאינדיאנים התוקפים חיו סביב למחנה, וקודם לכן היו מאוד ידידותיים. לאחר מות אביו חי מקברייד עם אמו.
מקברייד התחנך בבתי הספר הציבוריים ביוטה ולמד בבית הספר התיכון האפיסקופלי בעיר לוגן. הוא שאף לקריירה ככומר אפיסקופלי, וכך הוא המשיך את לימודיו בבית הספר המכין בטריניטי קולג' בהרטפורד, קונטיקט. הוא תכנן ללמוד בבית הספר התאולוגי האפיסקופלי שנה לאחר מכן.
בטריניטי קולג' נדבק מקברייד במלריה, בריאותו נחלשה, ולאחר מכן הוא עבר להוברט קולג' בניו יורק, מוסד אפיסקופלי אחר. בעת שהותו בניו יורק, בריאותו נחלשה עוד, ונשיא הקולג' טען שנותרה לו לא יותר משנה לחיות, והציע לו לשוב לביתו במערב. בסופו של דבר עזב מקברייד את הקולג' ושב לביתו. ב-1880 הוא עבר לקליפורניה, שם הוא בילה שנתיים בהחלמה.
ב-1882 עבר מקברייד לטריטוריית וושינגטון. הוא ביקש לפתוח בקריירה במשפטים, ועבר ללה קונר, באותה עת מקום מושב מחוז סקאגיט, כדי לרכוש הכשרה טובה יותר. במשך שלוש שנים הוא למד משפטים.
קריירה חינוכית ומשפטית

בהגיעו לוושינגטון היה מקברייד במצב של מאבק על קיומו עד שעבר את בחינות ההסמכה למורים והחל ללמד בעיר אוק הרבור. שם הוא גם עבד כמפעיל משרד הטלגרף המקומי. בהמשך הוא עבר ממחוז איילנד למחוז סקאגיט, התיישב בלה קונר, והיה שם למורה בבית ספר. במשך שלוש שנים הוא שילב הוראה עם לימודי משפטים. כמחנך, היה מקברייד חבר במועצת הבחינות של המחוז.
ב-1884 התקבל מקברייד ללשכת עורכי הדין בלה קונר על ידי השופט הטריטוריאלי רוג'ר ס. גרין. הוא החל לעסוק בעריכת דין לצד מומחים ותיקים בעלי מוניטין וצבר ניסיון ומיומנות בתחום.
ב-1886 היה מקברייד מועמד למשרת שופט שלום במחוז סקאגיט מטעם המפלגה הרפובליקנית, אך נוצח בבחירות על ידי מועמד המפלגה הדמוקרטית הריסון קלותייר. הוא המשיך בעיסוקו בעריכת דין, ובשנה שלאחר מכן עבר לעיר מאונט ורנון כדי להיות שותף עם א. מ. קאר והרולד פרסטון, שותפים במשרד עורכי דין בסיאטל. במשך שנתיים הוא ניהל את סניף המשרד במאונט ורנון, ולאחר מכן הסתיימה השותפות והמשרד פורק.
ב-1888 היה מקברייד לתובע של מחוזות סקאגיט, ואטקום וסנוהומיש, ושימש בתפקיד זה תקופת כהונה אחת. ב-1891 היה מקברייד אחד החברים בלשכת עורכי הדין החדשה שהוקמה במחוז סקאגיט. באותה שנה הוקם בית המשפט הגבוה של המחוז השיפוטי החדש של מחוזות סקאגיט ואיילנד, ומקברייד מונה כשופט הראשי הראשון שלו. הוא מונה לתפקיד לראשונה ב-10 במרץ 1891, ועד 1892 שימש כמחליפו של השופט וין, שעבר למחוז ואטקום. בסוף תקופה זו נסע מקברייד ברחבי המחוזות באופניים, וניהל מסע בחירות לבחירתו לכהונה נוספת. הוא נבחר לתקופת כהונה נוספת של ארבע שנים וכיהן עד 1896.
בתום ארבע שנים אלו, התמודד מקברייד על תקופת כהונה נוספת מטעם הרפובליקנים, אך נוצח, כפי שאירע לכל מועמדי המפלגה באותה שנה, בשל המיזוג בין המפלגה הפופוליסטית, המפלגה הדמוקרטית והרפובליקנים תומכי הנפקת מטבעות הכסף, שגרפו את ארצות הברית באותה שנה בניצחונותיהם. לאחר סיום כהונתו בבית המשפט הגבוה, הקדיש מקברייד את זמנו לעריכת דין במאונט ורנון.
במשך השנים, זכה מקברייד להכרה ברמה המדינתית בשל חלקו במספר רב של הליכים משפטים ומקרי רצח סנסציוניים.
ראשית הקריירה הפוליטית

מקברייד היה חבר המפלגה הרפובליקנית, ונכח בכל הוועידות שלה. ב-1888 הוא כבר היה מוכר כמנהיג בחוגים של המפלגה במדינת וושינגטון. ב-1884 הוא היה חבר הוועדה המרכזית של המפלגה. באותה שנה התחרו הערים לה קונר ומאונט ורנון על הזכות להיות מקום מושב מחוז סקאגיט, ומקברייד לקח חלק פעיל באירוע. הוא רכב באופן אישי לעיר סדרו-וולי כדי למנוע הונאת בחירות שם לטובת מאונט ורנון. על כל פנים, מאונט ורנון זכתה ברוב של קולות המצביעים והייתה מקום מושב המחוז על פניה של לה קונר, שהייתה מקום מושב המחוז הזמני.
ב-1898 היה מקברייד ליושב ראש הוועדה המרכזית של המפלגה הרפובליקנית במחוז. הוא היה אחראי על מסע הבחירות במחוז, ועבודתו הוערכה ככזאת שתוכננה היטב ובוצעה ביעילות. באותה שנה זכתה המפלגה בשורה של ניצחונות.
סגן מושל וושינגטון

ב-1900 היה מקברייד למועמד מחוז סקאגיט למשרת מושל וושינגטון. אף על פי כן, בוועידת המפלגה הוחלט לבחור במקומו בג'ון מ. פרינק כמועמד המפלגה לתפקיד המושל, ומקברייד נבחר כמועמד לתפקיד סגן המושל. בבחירות הוא נבחר ברוב גדול.
לפני אותה שנה, כל תפקידי הממשל במדינה נשלטו על ידי נציגי המפלגה הפופוליסטית, המפלגה הדמוקרטית והרפובליקנים תומכי הנפקת מטבעות הכסף שנבחרו ב-1896. על כל פנים, התמונה השתנתה לחלוטין. ב-1900 זכו המועמדים הרפובליקנים בכל התפקידים, למעט משרת המושל. המושל ג'ון רנקין רוג'רס היה המועמד הדמוקרטי היחידי שנבחר. בחירתו הייתה הפתעה לרפובליקנים, במיוחד לאחר פריצת הדרך שלהם בבחירות של 1898.
ב-26 בדצמבר 1901 נפטר המושל רוג'רס בעת כהונתו. על פי חוקת וושינגטון, כסגן המושל, הושבע מקברייד במקומו, והיה למושל וושינגטון הרביעי. על דבר מינויו לא נודע לו מיידית עקב סופה שניתקה את דרכי התקשורת. באופן רשמי החל מקברייד את כהונתו כמושל בינואר 1902, וכך ניתנה לרפובליקנים שליטה בכל משרות הממשל בשנים 1901–1905.
מושל וושינגטון

מקברייד היה ראשון מושלי מדינת וושינגטון שנולד במערב ארצות הברית, וראשון מושלי המדינה שירש את קודמו בתפקיד שנפטר בעת כהונתו מתוקף היותו סגן המושל.
כאשר הוא החל את כהונתו כמושל, האמין מקברייד שבית המחוקקים המדינתי היה כבול באינטרסים מסוימים ושאנשי המגזר העסקי היו מעורבים יתר על המידה בפוליטיקה. מטרתו הייתה להביס את הלוביסטים בבית המחוקקים. האינטרס הנוסף שלו היה הפרדתם של מוסדות החינוך מהפוליטיקה, אך הוא נודע בעיקר כמנהיג המוכר שנאבק נגד המונופול של חברות הרכבת ושתמך ברפורמה בתחום. בכך הוא הלך בעקבותיו של שותפו לשעבר לעריכת דין, הרולד פרסטון, שדחף להנהגתם של תקנות חדשות למגזר הרכבות בשנים 1887–1901.
מושל וושינגטון > נציבות הרכבות

בשנות ה-90 של המאה ה-19 שאלת הרגולציה על הרכבות הועלתה על ידי פוליטיקאים רבים, אך היא נראתה כ"מרד נגד המצב הקיים". כאשר מקברייד החל את כהונתו כמושל, מספר חברות רכבות כבר פעלו בוושינגטון והתחרו על עמדת השליטה על ממשלת המדינה. שליטת חברות הרכבות בבית המחוקקים הייתה אחת הסוגיות הפוליטיות הכבדות באותה תקופה, ומקברייד היה פעיל מאוד בהתנגדותו אליה. הוא החל לקדם את הקמת נציבות הרכבות המדינתית, וזה היה הצעד בעדיפות ראשונה מבחינתו. על אף העובדה שהן הדמוקרטים והן הרפובליקנים תמכו בתחילה בהקמת הנציבות, ההתנגדות אליה, שהובלה על ידי לוביסטים חזקים של מגזר הרכבות ועל ידי פוליטיקאים רבי השפעה, שריסנו את בית המחוקקים מלבצע כל פעולה בנוגע לכך. בית המחוקקים לא הצליח להעביר מספר הצעות חוק בנוגע להקמת הנציבות, וכמה דיונים על החלטות שנויות במחלוקת לטובת מתנגדי הנציבות הגיעו כמעט למהומות.
הקמפיין של מקברייד נגד הלובי של הרכבות גרם להתכנסות הבולטת ביותר של בכירי ענף התחבורה בהיסטוריה של האזור הפנימי של צפון-המערב ב-4 באוגוסט 1902. בהתכנסות התקיים דיון על ריכוך המכה של מקברייד ללובי של הרכבות והשתקת התביעה של העם בנוגע לרגולציה. מקברייד קיווה לשכנע את ועידת הרפובליקנים המדינית בספטמבר אותה שנה לקבל את נציבות הרכבות ולהקימה ב-1903. הסוגיה הייתה לסעיף בולט במצע המפלגה של אותה שנה. על כל פנים, הבטחת בחירות זו נמחקה מדוח הוועדה הרשמית בוועידה, והוחלפה על ידי כזו שהעדיפה "חקיקת רכבות הוגנת".
מקברייד המשיך לקדם את הרגולציה במדינה ואת הפרדת מגזר הרכבות מהפוליטיקה. עמדתו בכנס בית המחוקקים של 1903 תוארה כנחושה וחסרת פשרות. הוא היה מוכן להתעמתות חזקה ובנה את הקמפיין שלו לקידום נציבות הרכבות ביסודיות. הוא שכנע רבים מנציגי הוועידה בנחיצות הקמת הנציבות, משך תשומת לב ציבורית להתערבות הנחושה של הרכבות בפוליטיקה, ודרבן את התרעומת הציבורית כלפיהם. מקברייד נכח בכל כינוס כדי להגן על הרעיון שלו וכדי לבנות אסטרטגיה בנוגע לנציבות. בית המחוקקים לא המשיך עם המהלך להקמת הנציבות ב-1903 כפי שביקש מקברייד. בסופו של דבר, הסכימו חברות הרכבות להקים את הנציבות, אך השעו את ההקמה עד למושב בית המחוקקים של השנה הבאה. מקברייד נחשב למנצח במאבק להקמת הנציבות.
מושל וושינגטון > בחירות 1904

מקברייד החליט להעביר את סוגיית הרכבות להכרעת הציבור, ובנה את מסע הבחירות שלו של 1904 סביב שאלת הרגולציה על הרכבות והנציבות. בתחילת מסע הבחירות, זכה מקברייד לתמיכה רחבה כמועמד לתפקיד המושל. מועמדותו זכתה לתמיכה על ידי רוב הרפובליקנים בוושינגטון, במיוחד במזרח המדינה, שם היו ארגונים שתמכו בו בתוקף.
כמה חברות רכבת שפעלו בוושינגטון והשדלנים שלהם עדיין היו עדיין קשורים באופן הדוק לפוליטיקה המדינתית והייתה להם השפעה חזקה עליה. הם שלטו על המפלגה הרפובליקנית, התנגדו למקברייד, ותכננו להוציאו מהפוליטיקה באמצעות הצגת מועמדים רפובליקנים מטעמם וכתיבת מצע המפלגה. ההתנגדות למקברייד שלטה בכיפה של רוב קולות המצביעים בכמה ממחוזות המדינה וגרמה לעידוד המחוזות המערביים לוותר על מועמדותו של מקברייד ולהציג את מועמדויותיהם של אחרים. מקברייד קיבל תמיכה ברוב המחוזות, אך בהפרש קולות קטן.
מתוך ניסיון לזכות ברוב קולות ולחסל את ההבנה של חברות הרכבות עם מחוזות המערב, ניסתה ועדת ההיגוי של מקברייד להגיע להסכם עם המשלחת של מחוז קינג. ג'. ד. פארל, סגן נשיא חברת הרכבות גרייט נורת'רן, דובר מטעם האינטרסים של הענף, ואחד מהמובילים של המערכה נגד מקברייד, קיבל מידע על ההסכמה ומיהר להגיע לוועידה בטקומה כדי שתפסול אותה. יום לאחר הגעתו של פארל, התקיימה הוועידה, מועמדותו של מקברייד נדחתה, ועורך הדין ממחוז ואטקום, אלברט מיד, נבחר כמועמד במקומו, ובסופו של דבר נבחר בבחירות הכלליות כמושל הבא. באותה שנה, כל מועמדי הרפובליקנים למושבי בית המחוקקים המדינתי נבחרו.
מושל וושינגטון > תוצאות תקופת כהונתו

במהלך מערכת הבחירות של 1904, השיב מיד לדרישת המפלגה הדמוקרטית להקמת נציבות הרכבות, בציינו שהוא מוכן לאשר אותה אם בית המחוקקים יעביר חקיקה בהתאם. באותה עת, מיד לאחר תבוסתו של מקברייד, הסכימו חברות הרכבות לקבל את הקמת הנציבות והרחיקו את הלוביסטים שלהם מבית המחוקקים.
בראשית 1905 התקדם מיד עוד כדי להקים את הנציבות, אך זו לא התבססה על הרעיונות של מקברייד וקיומה היה בעיקר לטובת החברות. אף על פי שמקברייד לא השיג את מטרתו העיקרית במהלך תקופת כהונתו, נסוגו חברות הרכבות בסופו של דבר, ויתרו על הלוביסטים שלהם בבית המחוקקים, וקיבלו את קיומה של נציבות הרכבות. ארבע שנים לאחר מכן הם נחשבו ללובי המאורגן ביותר שהתקיים במדינה.
לאחר מכן, הועברו תפקיד נציבות הרכבות למועצה לעבודות הציבוריות, שלה היה סמכות לא רק כלפי מערכת הרכבות, אלא גם כלפי תאגידים שסיפקו שירותים ציבוריים. מאוחר יותר, הועברו תחומי אחריות אלו למחלקת העבודות הציבוריות של המדינה.
מושל וושינגטון > פעילויות נוספות כמושל

ב-4 ביולי 1902 הונחה השדרית לאוניית המערכה הראשונה שנבנתה בוושינגטון, "נברסקה", וטקס מיוחד התקיים לציון האירוע. מקברייד נכח בטקס יחד עם מושל נברסקה עזרא סאבג'. שני המושלים נשאו נאומים ונעצו את המסמרת הראשונה בשדרית האונייה. האונייה, שנבנתה במספנת האחים מוראן בסיאטל, הושקה ב-7 באוקטובר 1904, ובהמשך היא הייתה לחלק מהצי הלבן הגדול וצי האוקיינוס השקט של ארצות הברית, ושירתה במלחמת העולם הראשונה.
במשך שנים, קידמה אגודת הכבישים הטובים (Good Roads Movement) בוושינגטון את שיפור והרחבת כבישי המדינה. ב-1903 שוכנע לבסוף בית המחוקקים המדינתי להעביר חוק להקמת ותיקון כבישי המדינה. ב-21 במרץ אותה שנה, הטיל מקברייד וטו על מערך רחב של הקצבות, כולל חוק זה, עקב העובדה שעלויותיהם חרגו באופן משמעותי מההכנסות. הווטו שהטיל מקברייד על חוק הכבישים, וכן צעדי וטו נוספים, נעקפו על ידי המושל מיד ב-1905. במושב בית המחוקקים של אותה שנה הצביעו רק שני סנאטורים בעד הווטו של מקברייד.
קריירה מאוחרת

לאחר תבוסתו בבחירות של 1904, המשיך מקברייד בקריירה הפוליטית שלו, וב-1908 ניסה להיבחר שוב כמושל. באותה תקופה הוא נחשב למועמד מוביל למועמדות המפלגה, אך בסופו של דבר נוצח על ידי סמואל קוסגרוב.
ב-1912 הוא היה יושב ראש הוועידה המדינתית של הרפובליקנים, שהתקיימה לפני הוועידה הלאומית של המפלגה בשיקגו. התקיימו שתי ועידות באברדין, ובאחת מהן לקח מקברייד חלק בתמיכה במועמדותו של תאודור רוזוולט על פניו של ויליאם האוורד טאפט כמועמד לנשיאות.
ב-1916 היה מקברייד שוב מועמד מטעם הרפובליקנים למשרת המושל, אך נוצח על ידי מועמד המפלגה הדמוקרטית ארנסט ליסטר. הוא תיאר את שיטת הבחירות המקדימות של אותה תקופה כ"מקור כל הרעה בפוליטיקה" ו"הסיבה להוצאת היתר הציבורית". הוא התנגד למושל החדש, כינה אותו "סוג של אדם נחות", והלין בנוגע להתדרדרות המצב הפוליטי והאלקטורלי בעקבות יצירת שיטת הבחירות המקדימות הישירה.
בשנותיו האחרונות, המשיך מקברייד לעקוב אחר האירועים הפוליטיים ולתמוך באופן פעיל במפלגה הרפובליקנית, על אף השפעת הניו דיל עליה.
קריירה מאוחרת > קריירה מאוחרת בבנקאות, משפט ותעשייה

ב-1907 היה מקברייד לנשיא חברת המנסרה לייק גודווין שינגייל במחוז סנוהומיש.
אף על פי שהוא עדיין היה פעיל בפוליטיקה, בשנים 1913–1918 הוא היה מוכר במעגלי הבנקאות והמשפטים בסיאטל. הוא עבד עם ו. ב. סטרטון וצ'רלי דלטון במשרד עורכי דין שנקרא "מקברייד, סטרטון ודלטון". בתחילת מלחמת העולם הראשונה עזב מקברייד את השותפות והיה למגשר בענייני עבודה באזור החוף המערבי.
בשנותיו האחרונות, נכנס מקברייד לעסקי תעשיית העץ פעם נוספת. הוא היה שותף עם הרברט ס. קונר לפתיחת מיזם משלהם. הם נטשו את העיסוק הזה לאחר זמן מה וייסדו את אגודת הלוואה וחיסכון. בערך ב-1935 החל מקברייד לפרוש מעסקיו שנותרו בשל בריאותו הרופפת.
פעילויות נוספות

מקברייד היה אחד ממחזיקי המניות הראשים בחברת עבודות המים של לה קונר.
בשנים 1885–1887 הוא היה עורך שותף ומנהל של העיתון Puget Sound Mail, העיתון הוותיק ביותר במערב וושינגטון שיצא לאור לראשונה ב-5 ביולי 1873 תחת השם Bellingham Bay Mail. ב-1891 היה מקברייד המוציא לאור של העיתון Birdsview Bell, שעד מהרה נסגר. ב-1902 הוא היה לשותף בבעלות על העיתון Republican, שמהדורתו הראשונה פורסמה בשם Wenatchee Republican ב-8 בספטמבר 1898 ושמו שונה מספר פעמים לפני ואחרי התקופה בה היה מקברייד הבעלים שלו.
כאשר היה השימוש באופניים נפוץ, עשה מקברייד שימוש בהן לרכיבה מעיירה לעיירה לצורך ניהול מסעות הבחירות שלו ולשימושו הפרטי. במילותיו שלו, הוא נהג לעזוב את בית המשפט בו הוא עבד "בשעה 4 אחר הצהריים ולרכוב 50 מילים לפני ארוחת הערב". בין שאר תחומי העניין שלו היה גם דיג. הוא נהג לקום בשעה 3 לפנות בוקר ולרכב עם חבר כדי לדוג דגי טרוטה.
מקברייד היה חבר במספר ארגונים, כולל הבונים החופשיים, המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן והמסדר הנדיב והמגן של האיילים הקנדיים (Benevolent and Protective Order of Elks).
חיים אישיים

ב-1884 נשא מקברייד לאישה את אליס מארי גארט, ילידת העיירה קופוויל שבוושינגטון ובתו של אנגלי שהיה אחד המייסדים הבולטים של מחוז איילנד. כמו שמקברייד עצמו היה מושל וושינגטון הראשון שנולד במערב ארצות הברית, רעייתו הייתה הגברת הראשונה הראשונה של וושינגטון שנולדה במדינה. לשניים נולדו שני ילדים. אליס מקברייד נפטרה ב-1925, ולאחר מותה עבר מקברייד להתגורר בעיר קירקלנד, שם בילה את שנותיו האחרונות.
מותו

הנרי מקברייד נפטר בשכונת ג'וניטה שבקירקלנד ב-7 באוקטובר 1937 לאחר מחלה ממושכת. לבקשתו הוא נטמן ליד קברה של אשתו בבית הקברות וושלי שבסיאטל. בהלווייתו נכחו רבים מידידיו, עמיתיו ומכריו, כולל מושל וושינגטון לשעבר היחידי שהיה אז בחיים רונלד הארטלי, ועמיתו לשעבר של מקברייד, מייסד משרד עורכי הדין הרולד פרסטון.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1678.