stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוכרת מסוג 1
הערות שוליים

↑  המרכז הלאומי לבקרת מחלות, ״סוכרת״
↑  הכנסת:מרכז המידע והמחקר, ריכוז נתונים על הסוכרת בישראל (2010) (ארכיון)
↑  Konstantinos Laios,1 Marianna Karamanou,1 Zenia Saridaki,2 George Androutsos1, Aretaeus of Cappadocia and the first description of diabetes, HORMONES 2012, 11(1):109-113
↑  illiams textbook of endocrinology (12th ed.). Philadelphia: Elsevier/Saunders. pp. 1371–1435. ISBN 978-1-4377-0324-5.
↑  Genetics of Diabetes, American Diabetes Association
↑  "Causes of Diabetes | NIDDK". National Institute of Diabetes and Digestive and Kidney Diseases. נבדק ב-2016-10-24.
↑  רע"א 8495/09 חנן בן אסייג נ' קצין התגמולים במשרד הביטחון, סעיף 4
↑  רע"א 1696/11 יבגני מלישב נ' קצין התגמולים משרד הביטחון
↑  סימפטומים סוכרת סוג 1, באתר כמוני
↑  רמת הגלוקוז הנורמלית בדם מוגדרת באופן משתנה, אך מקובל להתייחס למצב של רמת גלוקוז בדם מתחת ל-70mg/dl ולעיתים מתחת ל-50mg/dl.
↑  "Low Blood Glucose (Hypoglycemia) | NIDDK". National Institute of Diabetes and Digestive and Kidney Diseases. נבדק ב-2016-10-21.
↑  World Journal of Diabetes - Baishideng Publishing, www.wjgnet.com
↑  Robert W. Schrier, The Internal Medicine Casebook: Real Patients, Real Answers, Lippincott Williams & Wilkins, 2007-01-01
↑  Hypoglycemia Unawareness | Diabetesnet.com, www.diabetesnet.com
↑  בריאות 2013. המרכז הלאומי לבקרת מחלות ואגף המידע, משרד הבריאות. פרסום 354, 2014
↑  "Know Your Blood Sugar Numbers: Use Them to Manage Your Diabetes | NIDDK". National Institute of Diabetes and Digestive and Kidney Diseases. נבדק ב-2016-10-21.
↑  "Diabetes Burnout - What is Diabetes Burnout". נבדק ב-2016-10-21.
↑  The Diabetes Control and Complications Trial and Follow-up Study (ארכיון)
↑  Joint Statement from ACC, ADA and AHA Revises Recommendations for Glycemic Targets for Some Patients: American Diabetes Association®, web.archive.org, ‏7 בפברואר 2017
↑  Craig J. Currie, John R. Peters, Aodán Tynan, Marc Evans, Survival as a function of HbA(1c) in people with type 2 diabetes: a retrospective cohort study, Lancet (London, England) 375, 2010-02-06, עמ' 481–489 doi: 10.1016/S0140-6736(09)61969-3
↑  "Insulin Inhaler Is A New Option If You Have Diabetes". Health Essentials from Cleveland Clinic (באנגלית). 2015-10-13. נבדק ב-2016-10-24. (הקישור אינו פעיל)
↑    מוטי גל, תקווה לחולי הסוכרת: תרופה במקום זריקה, באתר "ידיעות אחרונות", 3 ביוני 2003
↑  פרופ' רם וייס, מגזין מאוזנים אביב 2016
↑  "Sweden Becomes First Western Nation to Reject Low-fat Diet Dogma in Favor of Low-carb High-fat Nutrition". Health Impact News. 2013-10-18. נבדק ב-2016-10-24.
↑  "Sweden Becomes First Western Nation to Reject Low-fat Diet Dogma in Favor of Low-carb High-fat Nutrition". Health Impact News. 2013-10-18. נבדק ב-2016-10-24.
↑  אגודה לסוכרת נעורים, 2012
↑  המוסד לביטוח לאומי, תקנות הביטוח הלאומי
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
זריקת גלוקגון לטיפול בהיפוגליקמיה חמורה. במצב של היפוגליקמיה קלה, יהיה די בצריכת סוכרים במאכל או משקה, או צריכת טבליות גלוקוז.
צילום מסך של רמות הגלוקוז בדם ב-252 בדיקות שנלקחו לאורך חודש אחד בחולה סוכרת מסוג 1
סרדר טשצ'י

סרדר טשצ'י (בטורקית: Serdar Taşçı; בגרמנית: Serdar Tasci, נהגה סרדר טסקי; נולד ב-24 באפריל 1987 באסלינגן אם נקר שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא טורקי ששיחק בעמדת הבלם.
לטשצ'י 14 הופעות במדי נבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים > שטוטגרט

טשצ'י החל לשחק כדורגל בגיל שש, ובגיל 12 החל לשחק בקבוצת הנוער של שטוטגרט. בשנת 2005 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, וכעבור שנה כבר שיחק בקבוצה הבכירה. טשצ'י שיחק בשטוטגרט שבע עונות, בהן צבר 181 הופעות בבונדסליגה והבקיע תשעה שערים. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך טשצ'י באוגוסט 2006, בניצחון 2–3 על ארמיניה בילפלד, כאשר החליף את יון דאל תומאסון. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע כעבור שבוע, בהפסד 1–3 לבורוסיה דורטמונד. טשצ'י כבר בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת השתלב היטב, וסייע לקבוצה לזכות באליפות הבונדסליגה, כשהוא מרכיב הגנה חזקה ביחד עם ארתור בוקה, ריקרדו אוסוריו ומתייה דלפייר, וטימו הילדברנד בשער. בעונה זו שטוטגרט הגיעה בנוסף גם לגמר הגביע הגרמני, אך החמיצה הזדמנות לזכות בדאבל לאחר הפסד 2–3 לנירנברג. במשחק זה, טשצ'י החליף את סאמי ח'דירה.
בעונת 2007/08 ערך טשצ'י את הבכורה בליגת האלופות, אליה הגיעה שטוטגרט בעקבות זכייתה באליפות הבונדסליגה בעונה הקודמת. בבכורה של טשצ'י הפסידה שטוטגרט 1–2 לגלאזגו ריינג'רס. עונה זו הייתה מוצלחת פחות עבור טשצ'י, שהחמיץ משחקים רבים בגין פציעות חוזרות. קבוצתו שטוטגרט הודחה מליגת האלופות כבר בשלב הבתים לאחר שצברה שלוש נקודות בלבד, וסיימה שישית בבונדסליגה. בעונת 2008/09 הבקיע טשצ'י את שער הבכורה שלו באירופה, בניצחון 1–2 על גיורי ההונגרית. טשצ'י החמיץ את המחזורים האחרונים של עונה זו עקב ניתוח שעבר, אך שטוטגרט סיימה למרות זאת במקום השלישי, והשיגה מקום בליגת האלופות לעונת 2009/10. ביקור זה היה מוצלח הרבה יותר עבור שטוטגרט, שהעפילה הפעם לשמינית הגמר, שם הודחה על ידי ברצלונה. טשצ'י הבקיע בשלב הבתים את שערו הראשון בליגת האלופות, בתיקו 1-1 מול אוניריה אורזיצ'ן הרומנית, ושימש קפטן מחליף כאשר הקפטן, תומאס היצלספרגר, היה מוחלף. עם זאת, לאחר שהיצלספרגר ויתר על סרט הקפטן, טשצ'י היה מאוכזב שלא מונה לקפטן הקבוצה במקומו. הצלחתו של טשצ'י בעונה זו זיכתה אותו במקום לסגל נבחרת גרמניה למונדיאל 2010.
לקראת עונת 2010/11 טשצ'י זכה להתעניינות ממועדונים רבים, אך בעצת סוכנו בחר להישאר בשטוטגרט, וסבל מעונה מרובת פציעות. בינואר 2012 מונה לקפטן הקבוצה על ידי המאמן ברונו לאבאדיה. טשצ'י המשיך לשחק בקבוצה וסבל מפציעות רבות, לרבות בעקב האכילס, ותפוקתו ירדה. למרות זאת, טשצ'י שימש קפטן במשחק גמר הגביע הגרמני בעונת 2012/13 מול באיירן מינכן, אלופת אירופה הטרייה. שטוטגרט הפסידה במשחק זה 2–3 ובאיירן מינכן זכתה בטרבל. טשצ'י פתח את עונת 2013/14 במדי שטוטגרט, אך נפצע במשחק הפתיחה מול מיינץ. נשארה לו עוד שנה אחת בחוזה והוא נמכר לספרטק מוסקבה בתחילת עונה זו, על אף שרצה לשדרג את חוזהו בקבוצה.
קריירת מועדונים > ספרטק מוסקבה

באוגוסט 2013 חתם טשצ'י בספרטק מוסקבה מליגת העל הרוסית, וטען שזו לא הייתה החלטה קלה עבורו לעבור קבוצה אחרי שמונה לקפטן, ושמבחינתו הוא נשאר איש שטוטגרט לנצח. את תחילת העונה החמיץ בגלל פציעות, וערך את הבכורה רק בחודש מרץ 2014 בתיקו 2-2 מול אנז'י מחצ'קלה. והופיע סך הכל ארבע פעמים בעונת 2013/14. בעונת 2014/15 תפס טשצ'י מקום יציב יותר בהרכב ספרטק מוסקבה, ואף הוצעה לו הארכת חוזה.
ב-1 בפברואר 2016 הושאל לבאיירן מינכן עד לסוף העונה. בבאיירן מינכן לא היה תכנון להתחזק בבלם במהלך חלון ההעברות של החורף, אך פציעותיהם של ג'רום בואטנג וחאבי מרטינס הטו את הכף לטובת שאילתו של טשצ'י מספרטק מוסקבה ביום האחרון של חלון ההעברות תמורת סכום של 2.5 מיליון אירו עד לתום עונת 2015/16, עם אופציה לרכישה בתום תקופת ההשאלה בסכום של 10 מיליון אירו. ב-20 בפברואר 2016 ערך את הופעת הבכורה בבאיירן מינכן, בניצחון 1–3 על דארמשטאט 98, וסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה בלבד, והביע את אכזבתו מכך. עם זאת, טשצ'י זכה עם באיירן מינכן בדאבל בעונה זו. בתום חצי עונת ההשאלה, שב טשצ'י לספרטק מוסקבה, לאחר שבאיירן מינכן בחרה שלא לממש עליו את אופציית הרכישה. במאי 2017 הבטיחו טשצ'י וספרטק מוסקבה את זכייתם באליפות ליגת העל הרוסית. בקיץ 2018, לאחר שתם חוזהו בספרטק מוסקבה, עזב טשצ'י את הקבוצה והפך לשחקן חופשי.
בינואר 2019 חתם טשצ'י באיסטנבול בשקשהיר עד ליוני 2020. עד לתום עונת 2018/19 ערך טשצ'י ארבע הופעות במדי הקבוצה, וסבל מפציעות שגרמו לו להחמיץ משחקים רבים. אלה היו הופעותיו היחידות בקבוצה, ואחריהן לא חזר למשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

לטשצ'י 14 הופעות בנבחרת גרמניה. טשצ'י היה יכול לבחור אם לייצג את גרמניה או את טורקיה, משום שהוריו טורקים. בשנת 2006 החליט שייצג את גרמניה, אף על פי שטורקיה התעניינה בו. את הבכורה בנבחרת הבוגרת ערך באוגוסט 2008 במשחק ידידות מול נבחרת בלגיה, במשחק בו גרמניה ניצחה בתוצאה 0–2. טשצ'י זומן למונדיאל 2010 על ידי המאמן יואכים לב, אך שיחק רק בניצחונה של נבחרת גרמניה 2–3 על נבחרת אורוגוואי, כאשר החליף בדקה ה-90 את מסוט אוזיל. לאחר מונדיאל זה, טשצ'י לא זומן יותר לנבחרת.
תארים

אליפות גרמניה: 2006/2007
אליפות גרמניה: 2015/2016
הגביע הגרמני: 2015/2016
אליפות רוסיה: 2016/2017
הסופר קאפ הרוסי: 2017
עראים

| עראים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: עראים
משפחות
 עריים  Atherospermataceae  Calycanthaceae  Gomortegaceae  Hernandiaceae  Monimiaceae  Siparunaceae
שם מדעי
 Laurales ‏ברכטולד ופרסל, 1820
עראים (שם מדעי: Laurales) היא סדרה של צמחים דו־פסיגיים, השייכת למערכת בעלי הפרחים. סדרה זו קרובה לתחתית העץ האבולוציוני, ונמנית עם הדו־פסיגיים הקדומים יחד עם צמחים כגון מגנוליה, נימפאה ואבוקדו.
העראים מונים כ־85–90 סוגים המרכיבים שבע משפחות. רובם עצים הגדלים באקלים טרופי. הסדרה מיוצגת בארץ על ידי מין יחיד שהוא ער אציל.
שרידים מאובנים ראשונים של העראים שייכים לתחילת הקרטיקון. ייתכן שמוצאה העתיק של הסדרה גרם לכך, שבמהלך התורים איבדו נציגיה את הבסיס המורפולוגי שאיחד אותם מלכתחילה. כיום לא ניתן להצביע על תכונה מורפולוגית משותפת שמאחדת את כל העראים. עובדה זאת הציתה ויכוחים רבים בקרב הבוטנאים אודות תיחום גבולות הסדרה. רק בסוף המאה ה־20 נקבע ההרכב הנוכחי של הסדרה על־סמך בדיקות מולקולריות.
מיון

המיון המודרני נוטה לכלול בסדרת העראים את המשפחות הבאות:
עריים (Lauraceae)
Atherospermataceae
Calycanthaceae
Gomortegaceae
Hernandiaceae
Monimiaceae
Siparunaceae
הערות שוליים

↑  מקור: APG II, 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph663987
עבדולראזק גורנה

| --- | --- |

גורנה באוניברסיטת חברון, 2009
 לידה:  20 בדצמבר 1948 (בן 75) זנזיבר סיטי, זנזיבר, טנזניה 
 שם לידה:  Abdulrazak Gurnah 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קנט, אוניברסיטת לונדון 
 שפות היצירה:  אנגלית, סוואהילי 
 סוגה:  פרוזה 
 יצירות בולטות:  Desertion, Pilgrims Way, Admiring Silence, Dottie, The Last Gift, Gravel Heart, By the Sea, Paradise, Memory of Departure 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית לספרות  פרס נובל לספרות (2021) 
 
עבדולראזק גורנה (באנגלית ובסוואהילי: Abdulrazak Gurnah;‏ נולד ב-20 בדצמבר 1948) הוא סופר טנזני המתגורר בבריטניה. חתן פרס נובל לספרות לשנת 2021.
ביוגרפיה

גורנה נולד באי זנזיבר (כיום חלק מטנזניה) שבאפריקה, וב-1968 עבר כסטודנט לבריטניה, כשהוא נמלט מפני רדיפות האזרחים הערבים בזנזיבר שהחלו בעקבות מהפכת זנזיבר. בתחילת שנות ה-80 החל ללמד באוניברסיטת קנו שבניגריה, ולאחר מכן קיבל את תואר דוקטור מאוניברסיטת קנט. כיהן כפרופסור וניהל את לימודי התואר השני במחלקה לאנגלית של אוניברסיטת קנט עד פרישתו. עניינו האקדמי העיקרי הוא בכתיבה פוסט-קולוניאלית ובשיחות הקשורות לקולוניאליזם, בדגש על אפריקה, הקריביים והודו.
במקביל לעבודתו באקדמיה, החל בכתיבת ספרות יפה ועריכת אנתולוגיות של ספרות אפריקאית. לאורך השנים כתב עשרה רומנים וקובץ אחד של סיפורים קצרים, העוסקים בעיקר במזרח אפריקה. בין ספריו המוכרים נמנים "גן עדן", שיצא לאור ב-1994 והיה אחד מהמועמדים הסופיים לפרס בוקר, ו"עריקה" שיצא לאור ב-2005.
ב-7 באוקטובר 2021 הוכרז גורנה כזוכה בפרס נובל לספרות, כשנימוקי השופטים ציינו כי הפרס ניתן לו בשל "עיסוקו הבלתי מתפשר והרחום בהשפעות הקולוניאליזם על גורלם של הפליטים במפגש שבין תרבויות ויבשות".
הערות שוליים

1 2   גילי איזיקוביץ, זוכה פרס נובל לספרות ל-2021 הוא הסופר הטנזני עבדולראזק גורנה, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2021
| זוכי פרס נובל לספרות |
| --- | --- | --- |
| 1901–1925 | פרידום (1901) • מומזן (1902) • ביירנסון (1903) • אצ'גראי, מיסטרל (1904) • סנקביץ' (1905) • קרדוצ'י (1906) • קיפלינג (1907) • אויקן (1908) • לגרלף (1909) • הייזה (1910) • מטרלינק (1911) • האופטמן (1912) • טאגור (1913) • לא חולק (1914) • רולן (1915) • היידנסטם (1916) • גילרופ, ה. פונטופידן (1917) • לא חולק (1918) • שפיטלר (1919) • האמסון (1920) • פרנס (1921) • בנאבנטה (1922) • ייטס (1923) • ריימונט (1924) • שו (1925) |  |
| 1926–1950 | דלדה (1926) • ברגסון (1927) • אונדסט (1928) • מאן (1929) • לואיס (1930) • קרלפלט (1931) • גולסוורתי (1932) • בונין (1933) • פיראנדלו (1934) • לא חולק (1935) • או'ניל (1936) • גאר (1937) • בק (1938) • סילנפא (1939) • לא חולק (1940–1943) • ינסן (1944) • מיסטרל (1945) • הסה (1946) • ז'יד (1947) • אליוט (1948) • פוקנר (1949) • ראסל (1950) |  |
| 1951–1975 | לגרקוויסט (1951) • מוריאק (1952) • צ'רצ'יל (1953) • המינגוויי (1954) • לכסנס (1955) • חימנס (1956) • קאמי (1957) • פסטרנק (1958) • קווזימודו (1959) • פרס (1960) • אנדריץ' (1961) • סטיינבק (1962) • ספריס (1963) • סארטר (1964) • שולוחוב (1965) • עגנון, זק"ש (1966) • אסטוריאס (1967) • קאוובטה (1968) • בקט (1969) • סולז'ניצין (1970) • נרודה (1971) • בל (1972) • וייט (1973) • יונסון, מרטינסון (1974) • מונטאלה (1975) |  |
| 1976–2000 | בלו (1976) • אליכסנדרה (1977) • בשביס-זינגר (1978) • אליטיס (1979) • מילוש (1980) • קנטי (1981) • גארסיה מארקס (1982) • גולדינג (1983) • סייפרט (1984) • סימון (1985) • סויינקה (1986) • ברודסקי (1987) • מחפוז (1988) • סלה (1989) • פס (1990) • גורדימר (1991) • וואלקוט (1992) • מוריסון (1993) • אואה (1994) • היני (1995) • שימבורסקה (1996) • פו (1997) • סאראמאגו (1998) • גראס (1999) • שינג'יאן (2000) |  |
| 2001 ואילך | נייפול (2001) • קרטס (2002) • קוטזי (2003) • ילינק (2004) • פינטר (2005) • פאמוק (2006) • לסינג (2007) • לה קלזיו (2008) • מילר (2009) • ורגס יוסה (2010) • טראנסטרמר (2011) • מו (2012) • מונרו (2013) • מודיאנו (2014) • אלכסייביץ' (2015) • דילן (2016) • אישיגורו (2017) • טוקרצ'וק (2018) • הנדקה (2019) • גליק (2020) • גורנה (2021) • ארנו (2022) • פוסה (2023) • האן (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273403805171  PLWABN: 9810534189005606  BIBSYS: 90825136  BNE: XX1114609  BnF: cb125162711 (data)  CiNii: DA08979967  GND: 120520435  ICCU: TO0V161261  ISNI: 0000 0001 0937 6264  LCCN: n87934440  LNB: 000316966  NDL: 033257640  NKC: xx0011793  NLA: 35107135  NLK: KAC202211766  NSK: 000782265  NTA: 072913371  RERO: 02-A003332197  SUDOC: 034403620  Trove: 828619  VIAF: 69037521   WorldCat (עם VIAF): 69037521
עונת 2005/2006 בליגת העל ההולנדית

| --- | --- |
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  פ.ס.וו. איינדהובן (16)
 מספר משחקים:  306 
 מלך השערים:  קלאס יאן הונטלאר  (אייאקס)   (33)
 השחקן המצטיין:  דירק קאוט
 → עונת 2004/2005עונת 2006/2007 ←
 
עונת 2005/2006 הייתה העונה ה-50 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פ.ס.וו. איינדהובן באליפות הליגה. R.B.C רוסנדאל ירדה לליגת המשנה.
מבנה

על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו ספרטה רוטרדם והראקלס אלמלו שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצות במקומות 16 ו-17 התמודדו בפלייאוף ירידה בשיטת הטוב משלוש משחקים כנגד צמד המנצחות של טורניר הפלייאוף בליגת המשנה.
מבנה > תחרויות אירופיות

הקבוצות שסיימו במקומות 2–5 התמודדו על כרטיס לשלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות, כאשר 3 הקבוצות שלא העפילו לליגת האלופות זכו בכרטיס לסיבוב הראשון בגביע אופ"א.
הקבוצות במקומות 6–9 התמודדו על כרטיס לסיבוב הראשון בגביע אופ"א.
הקבוצות במקומות 10–13 התמודדו בסיבוב מוקדם בו המנצחת פגשה את המפסידה בגמר של פלייאוף העלייה לגביע אופ"א במשחק על כרטיס לסיבוב השלישי של גביע האינטרטוטו.
מבנה > טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פ.ס.וו. איינדהובן  | 34 | 26 | 6 | 2 | 71 | 23 | 48 | 84 | שלב הבתים בליגת האלופות |
| 2. | א.ז. אלקמאר  | 34 | 23 | 5 | 6 | 48 | 32 | 46 | 74 | פלייאוף הליגה על כרטיס לשלב המוקדמות ה-3 בליגת האלופות |
| 3. | פיינורד  | 34 | 21 | 8 | 5 | 79 | 34 | 45 | 71 | פלייאוף הליגה על כרטיס לשלב המוקדמות ה-3 בליגת האלופות |
| 4. | אייאקס  | 34 | 18 | 6 | 10 | 66 | 41 | 25 | 60 | פלייאוף הליגה על כרטיס לשלב המוקדמות ה-3 בליגת האלופות |
| 5. | חרונינגן  | 34 | 16 | 8 | 10 | 46 | 43 | 3 | 56 | פלייאוף הליגה על כרטיס לשלב המוקדמות ה-3 בליגת האלופות |
| 6. | אוטרכט  | 34 | 16 | 7 | 11 | 48 | 44 | 4 | 55 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-1 בגביע אופ"א |
| 7. | הירנפיין  | 34 | 14 | 8 | 12 | 63 | 58 | 5 | 50 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-1 בגביע אופ"א |
| 8. | רודה  | 34 | 15 | 5 | 14 | 57 | 54 | 3 | 50 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-1 בגביע אופ"א |
| 9. | טוונטה  | 34 | 13 | 8 | 13 | 44 | 36 | 8 | 47 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-1 בגביע אופ"א |
| 10. | ניימכן  | 34 | 13 | 8 | 13 | 43 | 43 | 0 | 47 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-3 בגביע האינטרטוטו |
| 11. | ויטסה ארנהם  | 34 | 13 | 5 | 16 | 52 | 54 | 2- | 44 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-3 בגביע האינטרטוטו |
| 12. | ואלבייק  | 34 | 11 | 6 | 17 | 48 | 58 | 10- | 39 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-3 בגביע האינטרטוטו |
| 13. | הראקלס אלמלו  | 34 | 11 | 6 | 17 | 35 | 58 | 23- | 39 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-3 בגביע האינטרטוטו |
| 14. | ספרטה רוטרדם  | 34 | 10 | 7 | 17 | 34 | 50 | 16- | 37 |  |
| 15. | דן האג  | 34 | 10 | 5 | 19 | 36 | 62 | 26- | 35 |  |
| 16. | נאק ברדה  | 34 | 8 | 9 | 17 | 45 | 66 | 21- | 33 | פלייאוף ירידה |
| 17. | וילם II  | 34 | 7 | 7 | 20 | 45 | 66 | 21- | 28 | פלייאוף ירידה |
| 18. | R.B.C רוסנדאל  | 34 | 1 | 6 | 27 | 22 | 90 | 68- | 9 | ירידה לליגת המשנה |
↑  אייאקס זכתה בגביע ובנוסף זכתה בכרטיס לליגת האלופות, ולכן היו רק 4 כרטיסים לליגה ההולנדית לגביע אופ"א
מבנה > פלייאוף הירידה

אל הפלייאוף העפילו שתי הקבוצות שניצחו את שני סבבי הפלייאוף העליון בליגת המשנה ופגשו את הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל לסדרת הטוב מ-3 משחקים.
| קבוצה 1 (ליגת העל) | תוצאה | קבוצה 2 (ליגת המשנה) | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 | תוצאה משחק 3 (במידת הצורך) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| וילם II | 3–1 | דה חראפסחאפ | 1–0 | 2–1 | לא התקיים |
| נאק ברדה | 2–1 | פולנדם | 2–1 | 0–0 | לא התקיים |
מבנה > פלייאוף אירופה > פלייאוף ליגת האלופות

| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| א.ז. אלקמאר | 3–4 | חרונינגן | 2–1 | 1–3 |
| פיינורד | 2–7 | אייאקס | 2–4 | 0–3 |
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| חרונינגן | 2–3 | אייאקס | 2–1 | 0–2 |
מבנה > פלייאוף אירופה > פלייאוף גביע אופ"א

| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוטרכט | 1–5 | טוונטה | 1–3 | 0–2 |
| הירנפיין | 1–0 | רודה | 1–0 | 0–0 |
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הירנפיין | 5–1 | טוונטה | 5–0 | 0–1 |
מבנה > פלייאוף אירופה > פלייאוף גביע האינטרטוטו

| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ניימכן | 4–3 | הראקלס אלמלו | 2–0 | 2–3 |
| ויטסה ארנהם | 6–4 | ואלבייק | 2–0 | 4–4 |
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ניימכן | 1–2 | ויטסה ארנהם | 0–0 | 1–2 |
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טוונטה | 3–1 | ויטסה ארנהם | 2–0 | 1–1 |
| עונות בליגת העל ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת העל ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
עראד (בחריין)

| --- | --- |
מבצר עראד
מבצר עראד
 מדינה:  בחריין בחריין
 מחוז:  מוחארק (מחוז) מוחארק
 שפה רשמית:  ערבית
 דת:  אסלאם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  25,000
 קואורדינטות:  26°15′N 50°39′E﻿ / ﻿26.25°N 50.65°E﻿ / 26.25; 50.65 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בחריין מוגדלת) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ערב הסעודית  ערב הסעודית  מפרץ בחרייןעראד(למפת בחריין רגילה) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ע ר ב  ה ס ע ו ד י ת  מפרץ בחרייןעראד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
עראד (בערבית: عراد; באנגלית: Arad) היא עיר הממוקמת על לשון יבשה בדרום־מזרחו של האי מוחארק, בחריין. בעיירה אוכלוסייה של כ-25,000 תושבים שרובם מוסלמים סונים.
בליבה של העיר שוכן המבצר של עראד שחפירות ארכאולוגיות הצביעו על כך שמדובר במבצר פורטוגלי.
שם העיר נגזר מהמילה ארדו (αράδο) שפירושה לחרוש.
מבנה העיר

עראד מחולקת לשישה רבעים:
באל בדיה
דיירה
מערבי
אבוסמדה
נזלה
אבו ארבע
הערות שוליים

↑  BAHRAIN 2018 INTERNATIONAL RELIGIOUS FREEDOM REPORT
↑  Michael Rice, The Archaeology of the Arabian Gulf, Routledge, 11 במרץ 2002, ISBN 978-1-134-96792-6. (באנגלית)
↑  Bahrain Wizārat al-Iʻlām, Bahrain Through the Ages: The Archaeology, Routledge, 1986, ISBN 978-0-7103-0112-3. (באנגלית)
↑  Ministry of Education, web.archive.org, ‏2 בספטמבר 2009
פודמיז'קלה הול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום:  יסניצה, סלובניה
 קואורדינטות:  46°25′59″N 14°03′01″E﻿ / ﻿46.433066°N 14.050312°E﻿ / 46.433066; 14.050312
 תקופת הפעילות:  1978–הווה (כ־46 שנים)
 שופץ:  1997
 הורחב:  2011 - 2010
 משטח:  קרח
 קבוצות:  HD mladi Jesenice (הוקי קרח)
 מושבים:  הוקי קרח 5,500 כדורסל 5,900
 ממדי משטח:  30X61 מ"ר
 he
 
אולם פודמיז'קלה (סלובנית: Dvorana Podmežakla; "מתחת למיז'קלה") נקרא על שם רכס מיז'קלה שממוקם סמוך לעיר יסניצה ואורכו כ-15 ק"מ. האולם הוקם ב-1978 בעיר יסניצה על שטח בו הייתה קיימת זירת קרח פתוחה שסביבה הוקמו יציעי עץ כבר ב-1954 וב-1978 קורתה. האולם הכיל 2,500 מקומות ישיבה והשאר מקומות עמידה. עד שנת 2010 הכיל כ-4,500 מקומות ישיבה ועמידה ובשיפוץ שנעשה אותה שנה נוספו עוד 1000 מקומות. במסגרת אירוח משחקי אליפות אירופה בכדורסל 2013 הותקנו מושבים גם במקומות העמידה ומשטח הקרח הוסב למשטח כדורסל תיקני.
הזירה אירחה תחרויות הוקי קרח ותחרויות החלקה על קרח, בהן: אליפות העולם בהוקי קרח דרג C ב-1966 ואליפות העולם בהוקי קרח דרג B ב-1998. באולם נערכים גם קונצרטים.
ערן מקוב

| --- | --- |

 לידה:  1972 (בן 52 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1990–2016 (כ־26 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלנ"ט נח"ל  מפקד גדוד 931 (שחם)  מפקד גדוד בבה"ד 1  קצין המבצעים של פיקוד דרום  מפקד חטיבת עציון  סגן מפקד אוגדת איו"ש  מפקד מחוז צפון בפיקוד העורף
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה   מבצע צוק איתן
 
ערן מקוב (נולד בשנת 1972) הוא קצין בדרגת תת-אלוף במילואים, המשמש מפקד הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה. בעברו שימש מפקד מחוז צפון בפיקוד העורף, סגן מפקד אוגדת איו"ש וכמפקד חטיבת עציון.
קורות חייו

נולד בישראל למשה ואילנה מקוב, צאצא לבתיה מקוב, ממייסדי רחובות. דודו הוא הרצל מקוב. גדל במושב נחלת ז'בוטינסקי שבבנימינה. מקוב גרוש ולו שלושה ילדים.
שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1990 שובץ בחטיבת הנח"ל בגדוד 50 (בזלת). בנח"ל עבר מקוב הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. מקוב שימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה. לאחר מכן שימש כמפקד פלנ"ט נח"ל בשנים 1999–2000, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל, שימש מקוב כמפקד גדוד 931 בין השנים 2003–2005, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד בבה"ד 1, ובהמשך מונה לקצין המבצעים של פיקוד דרום, בין היתר במבצע עופרת יצוקה.
בשנת 2009 הועלה מקוב לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עציון תפקיד אותו סיים בשנת 2011, ולאחר לימודים, מונה בשנת 2012 לשמש כסגן מפקד אוגדת איו"ש, בתפקידו שימש עד 2014. ב-2014 מונה למפקד מחוז צפון בפיקוד העורף ושימש בתפקידו עד אוגוסט 2016. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.
ב-2 באוגוסט 2020 נכנס לתפקיד מפקד הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה. ב-3 באפריל 2022 הועלה לדרגת תא"ל.
הערות שוליים

↑  אנשיל פפר, צה"ל יתמודד עם יום הנכבה כהכנה להכרזה באו"ם, באתר הארץ, 13 במאי 2011.
↑  מתי פרידמן, "דלעת", כנרת זמורה-ביתן דביר, 2017, עמודים 135-136.
↑  אמיר בוחבוט ועמיחי אתאלי, פלסטיני נעצר בחשד שירה על רכב ישראלי, באתר nrg‏, 31 באוקטובר 2010.
↑  סבב מינויים בצה"ל, "ישראל דיפנס", ‏ 08.11.2011.
↑  אורלי אגסי, אל"ם (מיל.) ערן מקוב ימונה למפקד הבא של הפנימייה הצבאית שליד בית הספר הריאלי העברי בחיפה, ניוז חיפה והקריות, 17 במאי 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערן מקוב מרצה על הפנימייה בפני חברי העמותה לתולדות חיפה, אוקטובר 2022