stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסי גירש
על עבודתה

כבת לניצולי שואה שהחליטו להישאר בגרמניה שלאחר מלחמת העולם השנייה, עבודותיה של גירש מתעסקות בשאלות של חיים ומוות ומאופיינות בסוגיות רבות של ה"קורבן". יצירתה מתמקדת במתח בין האקטואלי להיסטורי בשילוב אימה והומור.
בסדרה "הילה המצולם",שצולמה בין 1987–1993 מצולמים תעתועי גוף לנוף, הכלאות של איברי גוף אחד לאחר, איברים מנותקים לצד בתים הרוסים ונטושים, שנוצרו בהשראת תצלומי ערימות של גופות עירומות במחנות ההשמדה הנאציים. אותם ראתה לראשונה בהיותה ילדה בת שמונה או תשע, בספר שמצאה אצל סבתה בגרמניה. הסדרה בוחנת את זיכרון השואה על האדמה הישראלית.
מקורות השראתה של גירש לקוחות מהעולם הנוצרי וקושרים הקשרים לתולדות האמנות. בגוף העבודות Natures Mortes שצולם בשנים 1996–2002 מתעדת גירש חיות מתות, היא מביימת אותן במחוות גופניות ובקומפוזיציות סימטריות ונוקשות, היא מציבה את הפגרים כאיקונות וסמל לנזק עליו אחראי המין האנושי. "התצלומים מתקיימים בין 'תינוק שזה עתה נולד', אפרוח ברווזים שפלומת הנוצות הצחה והרקע הזוהר יוצרים סביבו מעין הילת קדושים נוצרית, לבין הנחשים המתפתלים באופן מעובה, מאגי, דמוני, מודגשים מתוך הרקע האפור כבטון ומתוך הקומפוזיציה הסימטרית, כמין כלי פולחן מוכסף לטוהרה".
בסדרה "קינדרשטובה" (2008) – מילה שפירושה המילולי בגרמנית הוא "חדר ילדים" אך הפכה עם השנים למושג המתייחס לרמה התרבותית והחינוך שאדם קיבל בילדות – נראה חדר מרוקן משימושו המקורי, החדר מצולם במצבי סידור שונים, ובזמנים שונים ביממה. בתוך החדר הציבה גירש תמהיל של בובות פרווה מרוטות ומלוכלכות לצד גוויות חיות, המונחות על מדף, זו לצד זו. על רצפת החדר בנתה מעין שטיח מכרכים של האנציקלופדיה העברית. בחלק מהעבודות בסדרה "קינדרשטובה" נראים בחדר נכדיה של האמנית, שמצולמים בתנוחות גופניות המזכירות את הצליבה של ישו.
נקודת מבטה מראה את ההתמודדות הכאובה לצד שאלות של אסתטיקה ויופי. ב-2014 גירש מפרסמת את הסדרה "צילום בסתר" בה היא חוזרת לצלם חיות מתות, אך הפעם היא מצלמת אותן לפני שנולדו, כלומר ולדים של חיות. גירש ממקמת אותם בכלי אוכל ולחלק מהן יוצרת מסכות זעירות מנייר. ההשראה לסדרה "צילום בסתר" היא כף מתכת ששימשה קרובת משפחה שלה במחנה שטוטהוף במלחמת העולם השנייה שהאמנית קיבלה במתנה.
בביאנלה לרישום בשנת 2019 בתערוכה "סופה להתקיים – רגישויות משותפות" מציגה גירש את המיצב "חלון וצל ספרים" המורכב מכרכי האנציקלופדיה העברית, לצד צילומים. הצילומים שצולמו באותו החלל בו מוצג המיצב, ובהם ספרים ומיטה שמצעיה עשויים טליתות. סמדר שפי כתבה שהעבודה מביעה "כמיהה לזמן ספציפי ועבר נוסטלגי, מודרניזם מרוסק. צילומי האנציקלופדיה ליד הכרכים עצמם יוצרים מפגש פיזי עם תרבות כתב וספר, קשב ודממה שכמעט נכחדו".
בשנת 2020 במסגרת הביאנלה לאומניות ועיצוב במוזיאון ארץ ישראל יצרה גירש את העבודה "מאוזולאום" המורכבת ממבנה אדריכלי מכרכים ישנים של האנציקלופדיה העברית, חיפוי קירות ורצפה, וממנו מבצבצים פתילי ציציות בין עמודי הספרים. היא יוצרת קשר בין הטקסט החילוני לדתי ומצביעה על סוף עידן הספר והיעלמות התרבות המקומית "התיאטרון הצילומי שיוצרת גירש הוא תגובה לייסורי החיים ולאימתם. כשהחיים נעשים בלתי נסבלים היא אומרת: ׳הכל תיאטרון. יום אחד ייסגר המסך.עד אז אני צריכה לראות הכל כתיאטרון אחד גדול"
תערוכות יחיד

אירועי שבע שנים לעיתון "העיר", התחנה המרכזית החדשה של תל אביב, תל אביב (1987)
מכון גתה, תל אביב (1988)
המשכן לאמנות, חולון (1988)
גלריה מופ"ת מועצת הפועלים, רמת גן (1988)
הגלריה של המחלקה לצילום, המדרשה להכשרת מורים לאמנות, רמת השרון (1991)
"הילת המצולם", מוזיאון ישראל, ירושלים (1992)
הגלריה העירונית לאמנות, כפר-סבא
גלריה והוצאה לאור וגמן, מינכן (1994)
"פסי ובוריס צלמים" (עם בוריס כרמי) - בית אגודת הציירים והפסלים, תל אביב (1997)
"אם יום אחד במקרה, בפורים, כולם יתחפשו לדוסים, האם יבוא המשיח?" - פסאז' דה-רץ, פריז (במסגרת "העונה הישראלית") (1998)
גלריה נלי אמן, תל אביב (1998)
פסי גירש, גלריה נלי אמן, תל אביב (2001ׂ)
"Natures Mortes" - הגלריה של קיבוץ לוחמי הגטאות (2001), גלריית מיכאל הזנקלוור, מינכן (2001), לנדסמוזיאום אולדנבורג, גרמניה (2003), מוזיאון העיר מינסטר, גרמניה (2003)
"במקום שאני עומדת" - מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן, קיבוץ אשדות יעקב מאוחד (2003)
פסי גירש - גלריה פרד יאן, מינכן
"פסי גירש מצלמת את חנוך לוין" - תיאטרון חיפה (2005)
"פסי גירש ועבודות שליד" - הגלריה במוסררה ע"ש מורל דרפלר
"חלל" - גלריית בית גבריאל (2008)
"Kinderstube"‏ - גלריה מיכאל הזנקלוור, מינכן
המוזיאון הפתוח לצילום (2014)
"עוף גוזל" - גלריית קיבוץ בארי (עם יובל אצילי)
"פסי גירש: 2006-2016", מוזיאון פרטי פסלר, תל אביב-יפו (2015)
"דיוקן של היעדרות", הגלריה של המרכז האקדמי ויצו חיפה, חיפה (2016)
"דימנואנדו", גלריית עמותת מקום לאמנות בקרית המלאכה, תל אביב-יפו (2018)
‘סופה להתקיים – רגישויות משותפות‘, הביאנלה לרישום, מוזיאון וולפסון לאמנות יהודית, ירושלים (2019).
מלגות ופרסים אמנותיים

מלגה מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל (1988)
פרס האמן הצעיר לשנת תשמ"ט, משרד החינוך והתרבות (קטלוג) (1989)
פרס ז'ראר לוי לצלם צעיר, מוזיאון ישראל, ירושלים
מלגה מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל
מלגה מטעם DAAD‏ (Deutscher Akademischer Austauschdienst), ברלין (1996)
פרס ע"ש הדסה ורפאל קלצ'קין: מענק יצירה מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל (קטלוג)
פרס לצילום ע"ש ליאון קונסטנטינר, מוזיאון תל אביב לאמנות (1999)
פרס האמן הנבחר לשנת 2001 ע"ש אלי אשרוב, אגודת הציירים והפסלים בישראל (2001)
פרס שר התרבות, המדע והספורט לאמן ישראלי (2001)
פרס שרת התרבות והספורט ליוצרים בתחומי האמנות הפלסטית (2014)
פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום (2016).
הערות שוליים

1 2  חייקן נעמה, שעשועים באימה, פסי גירש עבודות 1987–2014, 2014, עמ' 9-19
↑  עוזי צור / עוצם עין אחת, קומפוזיציות של מוות זעיר, באתר הארץ, 6 ביולי 2001
↑  Smadar Sheffi, סופה להתקיים - רגישויות משותפות|Human Nature: Shared Sensitivities - החלון | The Window, באתר החלון | The Window, ‏2019-10-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  גולן רות, תיאטרון האימה הקומסי-הקוסמטי של פסי גירש, פסי גירש עבודות 1987–2014, המוזיאון הפתוח לצילום תל-חי, 2014, עמ' 20-23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272636  NLI: 987007289166705171  BnF: cb13557599f (data)  GND: 12240453X  ISNI: 0000 0000 7865 7783  LCCN: no2009062131  PIC: 278153  RKD: 392518  ULAN: 500375886  VIAF: 59965166   WorldCat (עם VIAF): 59965166 
צילום מאת פסי גירש, המחזה הילד חולם, תיאטרון הבימה, 1994
קאורי מצומוטו

קאורי מצומוטו (ביפנית: 松本薫;‏ נולדה ב-11 בספטמבר 1987) היא ג'ודוקא עבר יפנית, האלופה האולימפית מלונדון 2012 ומדליסטית הארד מריו 2016. מצומוטו היא פעמיים אלופת העולם מהשנים 2010 ו-2015.
ביוגרפיה

בשנת 2005, כאשר הייתה בת 17, מצומוטו זכתה במדליה הראשונה שלה בקריירה הבוגרת כאשר זכתה במדליית ארד בטורניר 'World Cup Sofia'. בשנת 2008 זכתה באליפות אסיה לאחר שניצחה בגמר את קאנג סין-יונג הדרום-קוריאנית. באותה השנה היא זכתה בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי כשניצחה בגמר את בת-ארצה ג'יורי מיאמוטו.
באליפות העולם בשנת 2010 שנערכה בטוקיו, זכתה מצומוטו במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 57 ק"ג כשניצחה בגמר את תלמה מונטיירו הפורטוגלית בהחלטת שופטים. בנובמבר היא השתתפה במשחקי אסיה שנערכו בגואנגג'ואו שבסין וזכתה במדליית הזהב לאחר ניצחון בגמר על קים ג'אן-די הדרום-קוריאנית. בשנת 2010 השתתפה בחמש תחרויות מהסבב העולמי וזכתה בכולן במדליית זהב (טורניר המאסטרס בסוואן, גראנד סלאם פריז, גראנד פרי דיסלדורף, גראנד סלאם ריו דה ז'ניירו וגראנד סלאם טוקיו).
באליפות העולם בשנת 2011 שנערכה בפריז, זכתה מצומוטו במדליית הארד. מצומוטו הגיעה עד שלב חצי הגמר בו הפסידה לבת-ארצה היפנית אייקו סאטו ונשרה לקרב על מדליית הארד שם ניצחה באיפון את מיריים רופר הגרמנייה לאחר ריתוק מוצלח.
באולימפיאדת לונדון 2012, מצומוטו התחרתה בקטגוריית המשקל עד 57 ק"ג וזכתה במדליית הזהב היחידה של היפנים בענף הג'ודו בלונדון. בקרב הראשון היא ניצחה את וזנה דז'וקיץ הסלובנית, בשמינית הגמר היא ניצחה את קיפאיית גסימובה האזרית וברבע הגמר ניצחה את ג'וליה קווינטוואלה האיטלקייה. בחצי הגמר היא גברה על אוטום פאבייה הצרפתייה ובגמר ניצחה את קורינה קפריוריו הרומנייה כאשר השופטים פסלו את הרומנייה לאחר התקפה לא חוקית מאחור.
באליפות העולם בשנת 2015 שנערכה באסטנה, זכתה מצומוטו בפעם השנייה בתואר העולמי. את שלושת הקרבות הראשונים ניצחה מצומוטו באיפון ובשלב רבע הגמר ניצחה בזכות ניקוד יוקו את סומיה דורג'סורן המונגולית. בחצי הגמר היא ניצחה את אוטום פאבייה הצרפתייה בזכות עונשים ובגמר גברה בווזארי על קורינה קפריוריו הרומנייה.
באולימפיאדת ריו 2016, מצומוטו זכתה במדליית הארד לאחר שהפסידה בשלב חצי הגמר לסומיה דורג'סורן המונגולית ונשרה לקרב על הארד בו גברה על ליאן צ'ן-לינג מטאיוואן.
מצומוטו פרשה מג'ודו תחרותי בשנת 2019.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | גראנד סלאם | טוקיו | יפן יפן |
| 2009 | גראנד סלאם | מוסקבה | רוסיה רוסיה |
| 2010 | מאסטרס | סוואן | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית |
| 2010 | גראנד סלאם | פריז | צרפת צרפת |
| 2010 | גראנד פרי | דיסלדורף | גרמניה גרמניה |
| 2010 | גראנד סלאם | ריו דה ז'ניירו | ברזיל ברזיל |
| 2010 | גראנד סלאם | טוקיו | יפן יפן |
| 2011 | גראנד סלאם | טוקיו | יפן יפן |
| 2012 | מאסטרס | אלמטי | קזחסטן קזחסטן |
| 2012 | גראנד פרי | דיסלדורף | גרמניה גרמניה |
| 2014 | גראנד פרי | דיסלדורף | גרמניה גרמניה |
| 2014 | גראנד פרי | בודפשט | הונגריה הונגריה |
| 2014 | גראנד סלאם | טוקיו | יפן יפן |
| 2016 | גראנד פרי | דיסלדורף | גרמניה גרמניה |
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
↑  הקרב מול מיריים רופר, הקרב על מדליית הארד, אליפות העולם 2011, אתר JudoInside
|  אלופות אולימפיות בג'ודו – משקל קל (נשים) |
| --- | --- | --- |
| עד 56 ק"ג | 1992: ספרד מרים בלאסקו   •   1996: קובה דריאוליס גונזאלס |  |
| עד 57 ק"ג | 2000: ספרד איזבל פרננדז   •   2004: גרמניה איבון בניש   •   2008: איטליה ג'וליה קינטוואלה   •   2012: יפן קאורי מצומוטו   •   2016: ברזיל רפאלה סילבה   •   2020: קוסובו נורה גיאקובה   •   2024: קנדה כריסטה דגוצ'י |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA17615597  NDL: 001124023  VIAF: 294949968   WorldCat (עם VIAF): 294949968
פורטוגל במשחקים האולימפיים

פורטוגל משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סטוקהולם (1912). לאורך השנים צברו הספורטאים הפורטוגלים 30 מדליות, בהן 4 מדליות זהב. הענף בו היו ההישגים הרבים ביותר הוא אתלטיקה קלה, עם 10 מדליות, בהן כל 4 מדליות הזהב. אולימפיאדת החורף הראשונה בה השתתפה פורטוגל הייתה אולימפיאדת אוסלו (1952), ומאז אולימפיאדת קלגרי (1988) השתתפה במשחקים אלה עוד 6 פעמים, ולא רשמה בהם הישגים משמעותיים.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת סטוקהולם (1912): 0
אולימפיאדת אנטוורפן (1920): 0
| אולימפיאדת פריז (1924) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| אולימפיאדת אמסטרדם (1928) | 0 | 0 | 1 | 1 |
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932): 0
| אולימפיאדת ברלין (1936) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| אולימפיאדת לונדון (1948) | 0 | 1 | 1 | 2 |
| אולימפיאדת הלסינקי (1952) | 0 | 0 | 1 | 1 |
אולימפיאדת מלבורן (1956): 0
| אולימפיאדת רומא (1960) | 0 | 1 | 0 | 1 |
אולימפיאדת טוקיו (1964): 0
אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968): 0
אולימפיאדת מינכן (1972): 0
| אולימפיאדת מונטריאול (1976) | 0 | 2 | 0 | 2 |
אולימפיאדת מוסקבה (1980): 0
| אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) | 1 | 0 | 2 | 3 |
| אולימפיאדת סיאול (1988) | 1 | 0 | 0 | 1 |
אולימפיאדת ברצלונה (1992): 0
| אולימפיאדת אטלנטה (1996) | 1 | 0 | 1 | 2 |
| אולימפיאדת סידני (2000) | 0 | 0 | 2 | 2 |
| אולימפיאדת אתונה (2004) | 0 | 2 | 1 | 3 |
| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) | 1 | 1 | 0 | 2 |
| אולימפיאדת לונדון (2012) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| אולימפיאדת טוקיו (2020) | 1 | 1 | 2 | 4 |
| אולימפיאדת פריז (2024) | 0 | 1 | 1 | 2 |
| סך הכל | 5 | 10 | 15 | 30 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | 5 | 3 | 4 | 12 |
|  שיט | 0 | 2 | 2 | 4 |
|  קאנו/קיאק | 0 | 1 | 1 | 2 |
|  אופניים | 0 | 2 | 0 | 2 |
|  טריאתלון | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  קליעה | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  ג'ודו | 0 | 0 | 4 | 4 |
|  רכיבה | 0 | 0 | 3 | 3 |
|  סיף | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | 5 | 10 | 15 | 30 |
ראו גם

פורטוגל במשחקים הפאראלימפיים
פורטוגל במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-9 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-9 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
רץ המרתון פרנסיסקו לזארו, שמת כתוצאה מהתייבשות במהלך ריצת המרתון באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
האתלטית רוזה מוטה, שניצחה בריצת המרתון באולימפיאדת סיאול
פרננדה ריביירו, זוכת מדליית הזהב בריצת 10000 מטר באולימפיאדת אטלנטה
פרנסיס אוביקוולו, שזכה במדליית כסף בריצת 100 מטר באולימפיאדת אתונה
נלסון אוורה, האלוף האולימפי בקפיצה משולשת באולימפיאדת בייג'ינג
רוכב האופניים סרז'יו פאוליניו, שזכה במדליית כסף באולימפיאדת אתונה
הטריאתלטית ונסה פרננדש, זוכת מדליית הכסף באולימפיאדת בייג'ינג, בטקס חלוקת המדליות
האתלט רוי סילבה, שזכה במדליית ארד בריצת 1500 מטר באולימפיאדת אתונה
פרננדו סרנה

פרננדו סרנה (בספרדית: Fernando Serena; ‏28 בינואר 1941 – 15 באוקטובר 2018) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת הכנף הימני.
קריירה

סרנה יליד מדריד, החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת המילואים של ריאל מדריד, פלוס אולטרה. לאחר מכן הושאל לשנתיים במועדון אוססונה שם ערך את הופעת הבכורה בלה ליגה ב-3 בספטמבר 1961 בתיקו 2–2 ביתי מול אספניול. כעבור שבועיים כבש סרנה שער בכורה בניצחון 1–3 על אתלטיקו מדריד. כשחזר לריאל מדריד, סרנה לקח חלק בזכייתה ב-4 אליפויות ספרד ובגביע אירופה לאלופות בעונת 1965/1966. בגמר נגד פרטיזן בלגרד שנערך בבריסל, ריאל ניצחה 1–2 הודות לשער ניצחון של סרנה בדקה ה-76'. היה זה שער יפייפה שבו השתלט על הכדור עם הכתף ושיגר בעיטה מחוץ לרחבה אל חיבורי השער. בשנת 1968 עבר לאלצ'ה שבה העביר עוד שתי עונות בליגה הבכירה והגיע לגמר גביע המלך בשנת 1969. את סיום הקריירה עשה במועדון סאנט אנדראו מליגת המשנה בספרד ופרש בגיל 35.
במדי נבחרת ספרד ערך סרנה הופעה אחת נגד צרפת ב-9 בינואר 1963, לאחר שעלה במחצית השנייה של תיקו מאופס. הוא היה מחליף לאנריקה קויאר.
סרנה נפטר ב-15 באוקטובר 2018 בעיר פמפלונה שבספרד בגיל 77. הוא השתקע בעיר לאחר פרישתו, התחתן עם מריה אנגלס גסטון ולהם שני ילדים.
תארים

אליפות ספרד (4): 1963/1964, 1964/1965, 1966/1967, 1967/1968
גביע אירופה לאלופות: 1965/1966
פרננדו סור
הערות שוליים

↑  בריאן ג'פרי, "פרננדו סור", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  ג'פרי, שם
↑  ג'פרי, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282707005171  PLWABN: 9810611176705606  BIBSYS: 2012361  BNE: XX1071500  BnF: cb13899927h (data)  CANTIC: a10441244  CiNii: DA08194308  GND: 119386984  ICCU: CFIV037794  ISNI: 0000 0001 0861 7409  LCCN: n79113764  LNB: 000082815  MusicBrainz: 8ff25779-eb1d-4d24-bf91-3118bdfb4225  NDL: 00457182  NKC: jn20000605088  NLA: 36176150  NLG: 330648  NLK: KAC201933434  NSK: 000210185  NTA: 071340459  SELIBR: 93272  SNAC: w66t0twj  SUDOC: 030036097  Trove: 1224403  VIAF: 197693   WorldCat (עם VIAF): 197693
פורמנט

ספקטרוגרמה של התנועות i, u, a, המראה את שני הפורמנטים הראשונים f1 ו- f2
פורמנט (בעברית: מעצב) הוא שיא בספקטרום התדרים של צליל הנובע מתדרי התהודה של מערכת אקוסטית. המונח משמש בפונטיקה ובאקוסטיקה לתיאור תדרי התהודה של מיתרי הקול וכלי נגינה. עם זאת המונח תקף לכל חלל אקוסטי, מאולמות ועד חדרי אמבט. ניתן לנתח פורמנטים באמצעות ספקטרוגרמות - מיפוי ספקטרום התדרים האקוסטיים כפונקציה של הזמן.
פורמנטים הם מרכיבי התדר המשמעותיים להבנת דיבור ושירה. למשל, תנועות מוגדרות לפי הפורמנטים העיקריים המרכיבים אותן. פורמנטים אלה הם הצלילים העיליים האפייניים לפיהם מזהה המאזין את התנועה המדוברת. הפורמנט בתדר הנמוך יותר נקרא f1 ופורמנטים בתדרים גבוהים יותר יקראו f3 ,f2 וכו'. בדרך כלל ניתן לזהות את התנועה באופן חד-משמעי לפי שני הפורמנטים הראשונים f1 ו- f2.
ככלל, זכר אנושי בוגר מסוגל לשנות את תדר הפורמנטים שהוא מפיק בתחום של כאלף הרץ, והמרווח בין תדרי הפורמנטים עומד אף הוא על כאלף הרץ. תדר הצליל היסודי מאפשר לנו לזהות מי הדובר, בעוד שהפורמנטים מאפשרים לנו לזהות מה נאמר. רוב התנועות מכילות לפחות ארבעה פורמנטים ניתנים להבחנה, ולעיתים אף יותר משישה פורמנטים.
פורמנטים בשירה

כאשר תדר הצליל היסודי גבוה מתדר הפורמנט של המערכת האקוסטית הנדונה, אובד המידע הנישא על ידי תדרי הפורמנטים. תופעה זו ניכרת לאוזן כשמאזינים לזמרת סופרן, השרה בתדרים כה גבוהים שקשה לזהות את התנועות שהיא מבטאת.
נמצא כי זמרים מאומנים מבטאים פורמנט ברור בסביבות 3,000 הרץ (2,800-3,400 הרץ) שאינו מופיע בספקטרום התדרים של זמרים לא מאומנים. פורמנט נוסף זה מאפשר למאזינים להבין את זמרתם גם כאשר הם מלווים על ידי תזמורת. ניתן לעבוד על הגיית פורמנט זה באמצעות תרגילי פיתוח קול.
בטכניקת שירת צלילים עיליים הזמר שר צליל יסודי נמוך ונעזר בתהודה ליצירת צלילים עיליים היוצרים רושם של שירת מספר צלילים בו-זמנית. שליטה בפורמנטים היא מרכיב הכרחי בטכניקה זו.
פורמנטים של עיצורים

עיצורים סותמים (ובמידה מסוימת גם עיצורים חוככים) משנים את תדר הפורמנטים בתנועות השכנות להן. עיצורים דו-שפתיים (כמו 'בּ' ו-'פּ') מורידים את תדר הפורמנטים. לעיצורים אפיים יש בדרך כלל פורמנט נוסף בסביבות 2,500 הרץ. עיצורים וילוניים (כמו 'ק' ו'ג') מבוטאים על ידי הצמדה רגעית של הלשון לחך הרך, המכונה וילון. בהתאמה, עיצורים וילוניים אלה מאופיינים בפורמנט שני ושלישי (f3 ו-f2) שתדריהם מתבדרים זה מזה כאשר הלשון נפרדת מהחך הרך. עיצורים מכתשיים חכיים (כמו 'ט' ו'ד') משנים אף הם את הפורמנטים השכנים להם, אך אופן השינוי תלוי במיקום התנועה. שינויים בתדרי הפורמנטים של תנועה כפונקציה של הזמן מכונים מעברים פורמנטיים או מעברי מעצבים (באנגלית: formant transitions).
פורמנטים של תנועות

כאמור, בדרך כלל ניתן לזהות תנועה באופן חד-משמעי לפי שני הפורמנטים הראשונים f1 ו- f2. תדרי פורמנטים אלה נקבעים בעיקר על ידי מיקום הלשון: הנמכת הלשון מביאה לעליה בתדר הפורמנט הראשי f1 (תנועות פתוחות) ואילו שליחת הלשון קדימה מביאה לעליה בתדר הפורמנט המשני f2 (תנועות קדמיות). הטבלה הבאה מסכמת את תדרי הפורמנטים הראשיים המאפיינים תנועות שונות:
| תנועה | IPA | פורמנט f1 | פורמנט f2 |
| --- | --- | --- | --- |
| u | u | 320 הרץ | 800 הרץ |
| o | o | 500 הרץ | 1,000 הרץ |
| ɑ | aː | 700 הרץ | 1,150 הרץ |
| a | a | 1,000 הרץ | 1,400 הרץ |
| ø | ø | 500 הרץ | 1,500 הרץ |
| y | y | 320 הרץ | 1,650 הרץ |
| æ | ɛ | 700 הרץ | 1,800 הרץ |
| e | e | 500 הרץ | 2,300 הרץ |
| i | i | 320 הרץ | 3,200 הרץ |
| תנועה | טווח התדרים של הפורמנט הראשי |
| --- | --- |
u: 200 עד 400 הרץ
o: 400 עד 600 הרץ
a: 800 עד 1,200 הרץ
e: 400 עד 600 ו- 2,200 עד 2,600 הרץ
i: 200 עד 400 ו- 3,000 עד 3,500 הרץ
ראו גם

גוון (צליל)
הערות שוליים

↑  מְעַצֵּב במילון תורת ההגה [בלשנות] (תשע"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מַעֲבַר מְעַצְּבִים במילון תורת ההגה [בלשנות] (תשע"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
ספקטרוגרמה של המילים "כיניר גידיל" (למעלה) ו"כאנאר גאדאל" (למטה). הפורמנט הראשון דומה ואילו הפורמנט השני גבוה יותר עבור "כיניר גידיל". מתוך העיבוד של להקת קצת אחרת לשיר שניים סינים עם כינור גדול.
פורטוגלטה

פורטוגלטה (בספרדית ובבסקית: Portugalete) היא עיר השוכנת מערבית לבילבאו, במחוז ביסקאיה שבחבל הבסקים שבספרד, ומהווה חלק ממטרופולין גראן בילבאו. בפורטוגלטה מתגוררים כ-46 אלף תושבים, נכון לשנת 2016. העיר נמצאת לגדותיו של אסטואר בילבאו. בפורטוגלטה מתגוררים יותר מ-14 אלף איש לקילומטר מטר מרובע, נתון הממקם אותה בין הערים הצפופות ביותר בספרד.
בסביבות 1300 הוקם בפורטוגלטה נמל המתחרה בנמל בילבאו, שהצליח להעמיד תחרות ראויה. במהלך המאה ה-16 איבד נמל פורטוגלטה את היכולת להתחרות בנמל בילבאו, שקיבל מספר הטבות מיסוי ומסחר שניתנו בעבר לנמל פורטוגלטה.
על אף הדמיון בשם, אין קשר בין השם של העיר פורטוגלטה לשמה של מדינת פורטוגל. השם פורטוגלטה הוא קיצור בשפה הבסקית לשם המקורי, Portu-Ugaldeta.
גשר ביסקאיה

האתר המפורסם ביותר בפורטוגלטה הוא גשר ביסקאיה, העובר מעל נהר נרביון, ומקשר את פורטוגלטה עם העיר גצ'ו. הגשר מכונה גם "פואנטה קולגנטה" (Puente Colgante; גשר תלוי בספרדית) ונחנך בשנת 1893. גובה הגשר 45 מטרים, ואורכו 160 מטרים. על הגשר ניתן להעמיס מכוניות, שמועברות על ידי קבינה בין גדות הנהר. בגשר ישנו גם מעבר להולכי רגל. הגשר הוכר בשנת 2006 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
תיירות

בעיר נערכות מדי שנה חגיגות סן רוקה, בין התאריכים 14 ו-17 באוגוסט, כאשר נחגג יום רוכוס הקדוש.
בעיר ישנה קתדרלת סנטה מריה, שנבנתה במהלך המאה ה-15. אטרקציות תיירותיות נוספות הן מגדל סלסאר ובית העירייה, נוסף על קשתות עתיקות המהוות בסיס למבנים רבים שנבנו בימי הביניים, בעיקר ברובע העתיק של העיר.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567095205171  BNE: XX452964  BnF: cb12559925b (data)  GND: 4605052-8  LCCN: n86028472  MusicBrainz: c8fb6432-18d5-411f-a3f0-e8ad7d68c295  VIAF: 153566729   WorldCat (עם VIAF): 153566729
פורנוגרפיה לנשים

פורנו לנשים,  פורנוגרפיה לנשים או פורנוגרפיה של נשים  היא פורנוגרפיה שמיועדת ומכוונת לקהל צופים של נשים,  מתוך הנחה שפורנוגרפיה לא מיועדת לגברים בלבד אלא גם לנשים, וזאת מתוך מטרה ליצור פורנו שנשים נהנות לצפות בו, במקום פורנוגרפיית המיינסטרים הקיימת, הממוקדת גברים.
מאפיינים

בשנות ה-80, הסופרת סוזי ברייט מתחה ביקורת על "הסוגים המאולפים של "ארוטיקה"', ובמקום זאת הציעה שסוג הפורנוגרפיה שהמגזין הלסבי "On Our Backs" מציג ייקרא "פורנוגרפיה של נשים",  אולם הודתה שזוהי "סתירה עבור אנשים רבים, שמשוכנעים שפורנוגרפיה מייצגת את הצד האפל יותר של התאווה." בשנת 2015, המלומדת והבמאית אינגריד ריברג אמרה כי פורנוגרפיה פמיניסטית מוגדרת "פחות לפי תוכן או סגנון ספציפיים, ויותר לפי הערכים עליהן היא מבוססת: מתיחת ביקורת פוליטית וקריאת תיגר על תפיסות דומיננטיות של מגדר ומיניות, ומטרה להעצים נשים מבחינה מינית".
המטרה העיקרית של פורנוגרפיה של נשים היא יצירת פורנוגרפיה במיוחד עבור נשים. כתוצאה מכך, המוקד של הסרטים הוא העונג של הנשים, שמגיעות לאורגזמות אמיתיות. הפסקול בסרטים של פורנוגרפיה לנשים מדגיש את מה שהורגש באקט המיני. השימוש שנעשה בקול הנשי להפגנת הנאה משפר את ביצועי האורגזמות. הדגשת ההנאה הנשית נעשית גם באופן הצילום של המצלמה, כמו צילום של תקריבים של הפנים, המדגישים הנאה ורגש. כמו כן, הצילום מדגיש זוויות המציגות את פניהם של השחקנים הגברים, ולא רק את איבר המין שלהם, בניסיון להראות את הגוף הגברי בפן יותר אירוטי, דבר ששולל את החפצה של הגוף הנשי הקיימת בפורנו טיפוסי.
פורנוגרפיה של נשים שמה דגש בהבטחת הנוחות וההסכמה של השחקניות עם שותפיהן להופעה ולביצועים. הבמאית אריקה לוסט אומרת שפורנו המיינסטרים הוא מזויף ו"מחורבן", והיא רוצה להראות פורנוגרפיה עם "סקס אמיתי". אחת המטרות של הפקת פורנוגרפיה לנשים היא להסיר את ההצגה של גברים המשמיצים ומזלזלים בנשים במהלך סקס. ובמקום זאת להראות בסקס קשרים אמיתיים והנאה.
ההבדל מפורנוגרפיית המיינסטרים

רוב סרטי הפורנוגרפיה מצולמים על ידי גברים באופן שמאפשר לקהל היעד הגברי שלהם לדמיין את עצמם בתפקיד, דבר שידוע בתור המבט הגברי. כתוצאה מכך, נשים מוצגות בתור אובייקטים של תשוקה ולא בהקשר של הנאה.
פורנו המיינסטרים לא מראה חשיבות לנוחות או לכבוד של השחקנית. למרות שרוב קהל היעד של הפורנו הוא גברים, יותר נשים פתוחות לדבר על העדפותיהן ומתארות את העדפתן לפורנו שמתחשב בצופות ואינו גס או קשה כמו פורנוגרפיית מיינסטרים. ישנן נשים שיוצרות אלטרנטיבה לפורנו המיינסטרים. מטרתן היא ליצור סרטים שאינם כוללים, לדוגמה, תלמידות בית ספר תאוותניות, אחיות שובבות או ״מערכות יחסים גרועות עם אמא ובת". הן גם מבטלות סטריאוטיפים לגבי מיניות של נשים וציפיות כלפי מבנה הגוף וגודלו.
האידאולוגיה שמאחורי הזרם המרכזי של פורנוגרפיה מושתתת על אמונה שפעילות מינית בחברה פטריארכלית היא גברית במהותה ושבמיניות הגברית ישנם, באופן טבעי, אלמנטים שונים מזו הנשית. היא מניחה שנשים אינן יכולות לבחור באופן חופשי להשתתף בתעשייה שמטרתה לספק רק את האלמנטים של המיניות הגברית.
פורנוגרפיית נשים מופקת ומבוימת על ידי נשים, ומיועדת לקהל הנשי. אחת המטרות שלה היא לייצר תוכן שהצופות ירצו לראות וייהנו מהצפיה בו. למרות שהתוכן של פורנוגרפיית נשים הוא מיעוט באינטרנט, הוא נחשב לפורנוגרפיה איכותית שנעשית על ידי נשים. תפיסה שגויה נפוצה היא ההנחה שנשים לא מתגרות מינית בקלות מתמונות מיניות מפורשות כמו גברים. נשים שמייצרות פורנוגרפיה מאמינות שפורנוגרפיה המיוצרת על ידי גברים מתעלמת מהמיניות של נשים ומחפיצה אותן. פמיניסטיות שמתנגדות לפורנוגרפיה מאמינות שהפתרון לכך הוא ביטול הפורנוגרפיה, אך פמיניסטיות פרו-פורנוגרפיות סבורות כי הפתרון הוא ליצור פורנו ייעודי עבור מיניות של נשים.
פורנוגרפיה שהופקה על ידי נשים נחשבת תחת הקטגוריה של "רומנטיקה" על ידי פרסי Adult Video News (AVN), והיא נוספה בשנת 2010. פרסי AVN הם פרסים לסופרים, במאים ומפיקים על הישגיהם ביצירת סרטי פורנוגרפיה אמריקאיים. במאיות פורנו לנשים מתמקדות בסגנונות שונים של פורנו, אך מתייחסות בעיקר לסיפור האמיתי, לשחקנים, למוזיקה, למקומות ולאסתטיקה של הסצנות. הדאגה העיקרית של הבמאיות היא לוודא שנשים ייהנו מהפורנו על ידי הצגת תוכן מציאותי.