stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המרכז לחקר מערות בישראל
מחקרים בולטים > פעילות אנושית

מחקר של מערות מרד בר כוכבא ברחבי ישראל. מערכות המסתור בשפלת יהודה היוו מוקד מרכזי ראשון למחקרים אלה. הרחבת המחקר למערות מפלט ומסתור בהר המרכזי עם גילוי המפלט במערת טור צפא, הרחיבה את המידע על תחומיו המדויקים של המרד. מערות מפלט, מסתור ומקלט בגליל מציגות אור חדש על המרידות בתקופות שונות.
מחקר גיאוארכאולוגי-פרהיסטורי במערות, שכולל התחקות אחרי יציאת האדם מאפריקה, תיארוכה והרקע האקלימי שלה, והעדפות האדם הקדמון בבחירת מערות. מערת מנות היא מערת הנטיפים המרשימה ביותר שבתוכה התגלו (בהובלת עופר מרדר, עמרי ברזילי וישראל הרשקוביץ) שרידי אדם קדמון בישראל. נמצאו בה שכבות עתירות ממצא שתוארכו לפלאולית העליון. במערת קסם התגלו (מחקר משותף בהובלת אבי גופר ורן ברקאי) סימנים לשימוש קבוע באש כבר לפני כ-300,000 שנה, בתרבות האשלו-יברודית. במחצבת נשר-רמלה נחקר (מחקר משותף בהובלת יוסי זידנר) אתר פרהיסטורי ייחודי בתוך בולען מעל מערה שהתמוטטה. שפע נדיר של עצמות וכלים מהתרבות המוסטרית מאפשרים לשחזר את פעילות האדם וגם את התפתחות הבולענים.
מתקני מים תת-קרקעיים קדומים נחקרו ברחבי הארץ. נמצא כי מנהרות מפולשות מאפשרות שחזור הדיוק של טכניקות המדידה התת-קרקעיות. התברר כי שכם התת-קרקעית, היא ניאפוליס הרומית, עשירה ביותר במערכות מים וניקוז כאלה, וחלקן משמש עד היום לצרכים מגוונים. נקבת השילוח בירושלים תוארכה בשיטות רדיומטריות ונמצא שגילה מתאים לתיאור התנכי. הוצע פתרון לחידות הנקבה: פיתוליה ואופן מפגש החוצבים. הנקבה מקבלת את מימיה ממעיין הגיחון, שבמחקרו התברר כי הפסיק לפעום במאה השנים האחרונות, ומימיו מושפעים מאוד מהגשם והזיהום בירושלים. מפעלים ממלכתיים מתקופת בית שני מתאפיינים בין השאר בסיתות עדין וקמרונות חביתיים בנויים.
מחקרים בולטים > מחקר ביולוגי

מחקר ביולוגי במערות ששיאו בגילוי וחקירת מערת איילון בשפלת לוד, בה נתגלתה מערכת אקולוגית, כמואאוטוטרופית מבוססת על אנרגיה תת-קרקעית, וכוללת בעיקר מינים אנדמיים חדשים למדע. הגדולים שבהם - סומית איילון ועקרב ישראחנני העיוורים.
בעראק נעסנה שבנחל דליה נחקרה מערכת ביולוגית המבוססת על אנרגיית השמש המוחדרת למערה באמצעות גללי עטלפים הניזונים בחוץ.
נחקרה תפוצת קדחת המערות וקרצית המערות בישראל, והמלח"ם מסייע למחקר חדש של קדחת מערות בקרב מערנים הנערך בבית החולים איכילוב.
תוכנית עבודה

בזיקה לעבודות אלו התגבש במלח"ם צוות המיועד לעסוק באופן שיטתי ומפורט בגילוי ובמחקר של מערות במספר אזורים בהם התברר הפוטנציאל הגבוה של גילויים משמעותיים במרחב התת-קרקעי וכן במספר סוגיות עקרוניות העומדות על הפרק בחקר מערות ישראל.
מיפוי המערות הארוכות והעמוקות בישראל; פרויקט זה כולל מיפוי ראשוני ולימוד מפורט של מאפייני המערות המפותחות בארץ בסלעי משקע ימיים, ואשר אורכן הכולל עולה על 500 מ'. בין אלו מתבצע בשנים האחרונות על ידי המלח"ם מיפוי של מערות הגיר הארוכות ביותר בארץ, בהן מערת חריטון, מערת איילון, מערת עראק א-נעסאנה (נחל דליה); מערת סלע (נחל חבר), מערת צבוע (נחל להט), מערת מכוך, הוטת יאנה (רמת זרעית) ומערת רהב (גליל עליון), מערת נחל קינה ומערת אשלים (הנגב).
מערות המפלט מימי מרד בר כוכבא במערב ההר. בעקבות הגילוי של מערת התאומים, מתקיים סקר מפורט של המרחבים הקרסטיים במערב שדרת ההר המרכזי ביהודה ובדרום השומרון, שמטרתו להתחקות אחר מפת התפוצה של מערות המפלט בחבלים אלו, ואחר מאפייני התרבות החומרית במערות השונות. פוטנציאל חבל הארץ הנדון התברר בשנה האחרונה בשורה של תגליות מסקרי היכרות במרחב. במהלך הסקר המתוכנן נבדק תא שטח של כ-250 קמ"ר במערב השומרון, העשיר בפעילות קרסטית.
פעילות במערות קרסטיות גדולות בתקופות הפרוטו-היסטוריות. כתוצר לוואי של מחקר הפעילות במערות המפלט מימי מרד בר-כוכבא במדבר יהודה ובשוליים המערביים של אזור ההר, התברר היקף הפעילות במערות אלו גם בפרקי הזמן הקודמים למהפכה העירונית, קרי שלהי התקופה הנאוליתית, התקופה הכלקוליתית ותקופת הברונזה הקדומה א'. גילויים אלו שופכים אור ראשוני על השלב הקדום של ניצול אינטנסיבי של תת-הקרקע בדרום הלבנט, שלב שעדיין רב הנסתר בו על הגלוי. לצורך לימוד מהות הפעילות מתקופות קדומות אלו נערך סקר שיטתי, שמטרתו התחקות אחר מאפייני התרבות החמרית מפרק הזמן הנדון ולימוד היקף התופעה בזיקה למחקר של התפתחות חברות מורכבות באזורנו.
מחקר שינויי אקלים לפי ממצאי מערות. במערות רבות קיימים נטיפים, זקיפים, ומשקעים אחרים הצוברים מידע על האקלים ששרר באזור בזמן שקיעתם. המחקר מורחב למיליוני שנים בעזרת משקעים בנגב ובהרי יהודה, בעזרת שיטות תיארוך חדשות.
מחקר בולענים. נחקרים שקעים בפני השטח שנוצרו בגלל התמוטטות ושקיעה לתוך חללים קרסטיים. תופעה זו גורמת נזקים כבדים ואף פגיעות בנפש בחוף ים המלח ובשפלה. המלח"ם חקר את התופעות בשיטות מתקדמות והציע דרכים לחיזוי מיקום הבולענים והבנת התפתחותם.
מקלטי המצוקים בגליל ההררי. בשנים האחרונות התברר ההיקף המשמעותי של השימוש בחללים תת-קרקעיים תלויים במצוקים נישאים בגליל ההררי לצורכי מקלט ומפלט בתקופות שונות, בהן בולטים מכלולי "מקלטי המצוקים" מימי המרד הראשון ברומאים (המרד הגדול) בגליל היהודי. עם זאת, מרבית המכלולים טרם נחקרו באופן שיטתי מבחינה ספלאולוגית וארכאולוגית, להוציא מכלול סלע עכברה ומצוקי הר נתאי והארבל. אלו נחקרים בהובלת "הצוות הגלילי" של המלח"ם. מקלטי מצוקים אלו כוללים הן כאלו שהיו ככל הנראה בשימוש אוכלוסייה יהודית בגליל המזרחי (ארבל, נחל עמוד, הר אביתר), והן כאלו שהיו בשימוש גורמים אתניים אחרים במערב הגליל (נחל כזיב, נחל בצת, נחל נמר).
נקבות של מעיינות שכבה נחקרות על מנת להבין את היקף התופעה, מועד המצאת הטכנולוגיה ושיכלולה.
פרסומים: ספרים וחוברות

נקרות צורים - כתב עת לחקר מערות: כתב עת מודפס ממנו יצאו לאור 20 כרכים בין 1979–1999. עוסק במגוון תחומים של מערות.
עמוס פרומקין (עורך), אטלס מערות מדבר יהודה. הוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית, 2015. מכיל מפות, נ"צ, תיאור ותמונות של מערות הגיר הגדולות בישראל, מערות המפלט והמגילות הגנוזות במדבר יהודה, ומערות מעניינות נוספות.
עמוס פרומקין וינון שבטיאל (עורכים),אטלס מערות, הגליל המזרחי, הוצאת מאגנס, 2024
קמינים קרסטיים בסובב ים תיכוני (עפרה, ישראל): מחקר על מערות אנכיות בגב ההר מצפון לירושלים.
מערכת הקרסט במחדר המלח של הר סדום: מחקר על מערות המלח הגדולות בעולם ותנאי הסובב שאפשרו את היווצרותן.
אלכסנדר, נסיך הכתר של הוהנצולרן

אלכסנדר, נסיך הכתר של הוהנצולרן (בגרמנית: Alexander Prinz von Hohenzollern;‏ נולד 16 במרץ 1987) הוא נסיך מבית הוהנצולרן.
ביוגרפיה

אלכסנדר נולד ב-16 במרץ 1987 בניו יורק, לקרל פרידריך, נסיך הוהנצולרן ולרוזנת אלכסנדרה שנק פון שטאופנברג, בתם של הרוזן קלמנס אנטון שנק פון שטאופנברג (בן דוד ראשון של קולונל קלאוס שנק פון שטאופנברג) והרוזנת קלמנטינה אליזבת וולף-מטרניך צור גראכט.
אלכסנדר למד בבית הספר אוקהאם בבריטניה, אך עזב לאחר בחינות הבגרות. הוא למד במלבורן קולג' לתקופה קצרה, ולאחר מכן עזב כדי להמשיך את לימודיו במכון Institut auf dem Rosenberg. אחרי שבילה זמן מה בטיבט, הוא התחיל להתאמן באופן קיצוני באמנויות לחימה. בשנת 2010 הוא הצטרף לארגון הנוער הגרמני ארגון "איחוד הצעירים". לאחר מסע ארוך דרך אינדונזיה, הוא החליט לנהל תעמולה למען הארגון "הצילו את יערות הגשם".
הערות שוליים

↑  Genealogisches Handbuch des Adels, Fürstliche Häuser XIX. "Haus Hohenzollern". C.A. Starke Verlag, 2011, pp. 32-33, 260;
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1019876344  VIAF: 231825037   WorldCat (עם VIAF): 231825037
איש הפיל (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דייוויד לינץ'
 הופק בידי:  ג'ונתן סנגר
 תסריט:  דייוויד לינץ', אריק ברגרן וכריסטופר דה-וור
 עריכה:  אן קוטס
 שחקנים ראשיים:  אנתוני הופקינס ג'ון הרט אן בנקרופט ג'ון גילגוד ונדי הילר פרדי ג'ונס האנה גורדון
 מוזיקה:  ג'ון מוריס
 צילום:  פרדי פרנסיס
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Brooksfilms 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 באוקטובר 1980
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 תקופת התרחשות:  המאה ה־18, התקופה הוויקטוריאנית 
 תקציב:  5,000,000‏$
 הכנסות:  26,010,864‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   elephantman
 פרסים:  פרס סזאר לסרט הזר  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
איש הפיל (באנגלית: The Elephant Man) הוא סרטו השני של הבמאי האמריקאי דייוויד לינץ' משנת 1980. הסרט מתאר את חייו של ג'וזף מריק (בתסריט הוא מופיע כג'ון מריק), שלקה במחלה שעיוותה את גופו בצורה קשה והקנתה לו את התואר "איש הפיל".
לינץ' הבמאי השתתף גם בכתיבת התסריט והעדיף שלא להתבסס על המחזה "איש הפיל" שכתב ברנארד פומרנץ והוצג בברודוויי בכיכובו של דייוויד בואי בהצלחה רבה וזכה בשלושה פרסי טוני ב-1979 ושלושה פרסי אובי.
התסריט מבוסס על ספרו של ד"ר פרדריק טרבס "איש הפיל וזכרונות אחרים" משנת 1923 ועל הספר "איש הפיל – מחקר בכבוד האדם" מאת האנתרופולוג אשלי מונטגיו.
הסרט היה מועמד לשמונה פרסי אוסקר לשנת 1980: על הבימוי, שחקן ראשי (ג'ון הרט), מוזיקה, בימוי, תסריט, תלבושות, עיצוב אמנותי והסרט הטוב ביותר. העובדה שלא הייתה קטגוריה להעניק על האיפור המסובך הביאה להוספת קטגוריה נוספת – פרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר שחולק החל משנת 1981.
הסרט זכה באותה שנה לשלושה פרסי באפט"א לקולנוע: הסרט הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (ג'ון הרט) והעיצוב האמנותי הטוב ביותר. הסרט צולם בשחור-לבן כדי לשוות לו מראה אמיתי יותר של לונדון בסוף המאה ה-19.
עלילה

ד"ר פרדריק טרבס (אנתוני הופקינס) הוא רופא בבית חולים בלונדון. הוא מגיע למקום שבו יש תצוגה של עוותי טבע – תאומי סיאם, גמדים, עוברים מעוותים בפורמלין ועוד. אטרקציית התצוגה היא של "איש הפיל" בבעלותו של בייטס (פרדי ג'ונס) שתמורת תשלום הוא פותח מסך ומרשה להתבונן באדם מעוות כולו בגוף ובפנים המכונה לכן "איש הפיל". טרבס מתעניין בתופעה ובתמורת תשלום מסכים בייטס לשלוח את מריק לזמן קצר לבית החולים.
מנהל בית החולים (ג'ון גילגוד) והאחות הראשית (ונדי הילר) מתנגדים לאשפוזו של מריק בבית החולים. טרבס מנסה לדבר עם מריק ששותק כל הזמן אבל לאחר השתדלותו של טרבס הוא מתחיל לדבר. טרבס מלמד אותו מספר פסוקים ממזמור כ"ג בתהילים כדי שיוכל להוכיח למנהל שאינו מפגר. לאחר מכן הוא מציג אותו לפני הרופאים כמקרה רפואי מעניין. כאשר מגיע המנהל הוא מדקלם את הפסוקים שלימד אותו טרבס אבל ממשיך גם הלאה ומסתבר שהוא יודע גם לקרוא.
מריק חוזר לבייטס שמצליף בו קשות על שאיחר להגיע. מריק מתמוטט וטרבס שקיבל הודעה על כך מגיע ולוקח אותו שוב לבית החולים. מריק מתאושש ומצבו משתפר אך חברי הוועד המנהל של בית החולים דורשים להעבירו למקום אחר כי אין לו ריפוי.
שמעו של מריק והטיפול בו מתפרסם בכל העיתונים ועושה רושם על המלכה ויקטוריה. היא שולחת את כלתה הנסיכה אלכסנדרה עם מכתב בו היא מבקשת מבית החולים להמשיך לדאוג למריק וכל חברי ההנהלה מצביעים לכן להשאירו.
עד מהרה הופך מריק לידוען ואנשי החברה הגבוהה מתחרים מי יוכל להזמינו לביתו לשתייה תה למרות שהם נרתעים ממראהו. טרבס מביא את מריק לביתו ומציג אותה לאשתו (האנה גורדון) המתייחסת אליו כבן אדם והוא נפתח לפניה ומראה לה את תמונת אמו. ידוענית נוספת המתעניינת בו היא השחקנית מאדג' קנדל (אן בנקרופט) המבקרת אותו ומתעניינת בבריאותו.
שוער הלילה (מייקל אלפיק) של בית החולים מחליט להרוויח כסף ממריק. הוא מזמין אנשים תמורת כסף כדי לחזות במריק. בין המוזמנים גם מר בייטס. הם מתעללים במריק ושיא ההתעללות הוא כאשר השוער שולף מכיסו מראה ונותן למריק להתבונן בפרצופו המעוות. מריק מתמוטט, האנשים מתפזרים פרט לבייטס שחוטף אותו. הוא מעביר אותו עם הקרקס, מחוץ ללונדון וממשיך להתעלל בו.
בעזרת אנשי הקרקס מוברח מריק ללונדון. ביורדו מהרכבת כשפניו מכוסים מתחילים נערים להטריד אותו ולרוץ אחריו. עד מהרה נאסף קהל גדול ואחד מהם מוריד את הכיסוי ומגלה את פניו של מריק המוכר מהעיתונים כאיש הפיל. מריק מנסה לברוח אך הקהל רודף אחריו. כאשר הוא מגיע לקיר שחוסם אותו, הוא מסתובב לקהל וצועק בכל הכוח שנשאר לו את המשפט המפורסם ביותר בסרט: "אני לא חיה... אני לא איש הפיל... אני בן אדם..." ומתעלף.
שוטרים שמגיעים למקום, מזהים אותו ומביאים אותו לבית החולים. ד"ר טרבס נפגש איתו ומתנצל על כך שלא שמר עליו מספיק. מריק הסובל ממחלת ריאות חסימתית כרונית קשה נמצא באפיסת כוחות אך בעזרת טיפולם של טרבס והאחיות הוא מתאושש במקצת. טרבס לוקח אותו להצגת תיאטרון בו הוא יושב בתא כבוד עם הנסיכה אלכסנדרה. בסיום ההצגה יוצאת השחקנית קנדל ומציגה את מריק לקהל והוא זוכה למחיאות כפיים סוערות.
מריק חוזר לחדרו, מסיים בניית דגם של כנסייה ורוצה לישון בשכיבה כמו כל בן אדם. הוא מסיר את הכרים, שוכב פרקדן ושוקע בשינה ממנה לא קם.
אליס נאטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 ביולי 1962 (בת 62) ברנלי, לנקשייר, אנגליה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 לאום:  בריטית
 עיסוק:  תסריטאית
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 
אליס נאטר (באנגלית: Alice Nutter; נולדה ב-10 ביולי 1962) היא מוזיקאית, מחזאית ותסריטאית בריטית.
ראשית דרכה

נאטר נולדה בברנלי, לנקשייר, ולמדה בבית הספר התיכון בראונלי.
קריירה > מוזיקה

נאטר הצטרפה ללהקה האנרכיסטית צ'מבוומבה ב-1982, זמן לא רב אחרי שנוסדה הלהקה, ועברה להתגורר בסקווט שלהם בארמלי. כאשר המוזיקה והפוליטיקה משולבים, נאטר הצטרפה למגוון מחאות כמו שביתת הכורים ב-1986–1995 ומחלוקת ואפינג. כעבור כמעט 25 שנים, ולאחר שהייתה חלק מהצלחת הלהקה, ב-2006 עזבה נאטר את צ'מבוומבה, כדי לפתח קריירה בתור מחזאית.
קריירה > כתיבה

נאטר התחילה לכתוב מחזות ואז עברה גם לתסריטאות בקולנוע, רדיו וטלוויזיה. עבודתה בתיאטרון כוללת את Foxes (2006), ו-Where's Vietnam? (2008). לרדיו כתבה נאטר את המחזה Snow In July (2008) ואת My Generation (2012), שב-2013, הופק לתיאטרון. ב-2016, הוצג בתיאטרון מערב יורקשייר בלידס Barnbow Canaries, על נשים שעובדות בבית חרושת לתחמושת במהלך מלחמת העולם הראשונה. המפעל בו הנשים עבדו התפוצץ יום אחד בדצמבר 1915 ובפיצוץ נהרגו 35 נשים, ונפצעו עוד רבות.
בטלוויזיה, כתבה נאטר פרקים בסדרות The Street  (2007) ו-Casualty The Accused (2009), Moving On ו-The Mill. היא כתבה דרמה ביוגרפית המבוססת על סיפור חייו של הקומיקאי ברנרד מאנינג, אבל בעקבות קיצוצים בתקציבי BBC4 הסרט מעולם לא צולם.
במרץ 2014 חברת ההפקה סרטי ספאנר הודיעה שנאטר מצטרפת ככותבת לסדרה Undercovers, סדרת דרמה מתוכננת, על שוטרים סמויים שחודרים לקהילה האקטיביסטית במהלך 50 שנים, ועל נשים שלא ביודעין ניהלו מערכות יחסים ואפילו עשו ילדים עם המרגלים.
קרדיטים

לנאטר כ-40 קרדיטי כתיבה לשמה בפסקולי סרטים וטלוויזיה, כולל לסדרות כמו Being Erica, Fame, צ'אק, איך פגשתי את אמא, איסטאנדרס ודוסון קריק.
| שנה | הפקה | הערות | רשת |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | The Street |  פרק: "The Postman" | BBC One |
| 2009 | Casualty |  פרק: "With This Ring"  (יחד עם מרטין ג'יימסון) | BBC One |
| 2010 | Moving On |  פרק: "Helen's Story" | BBC One |
| 2010 | Accused |  פרק: "Helen's Story" | BBC One |
| 2011 | 32 Brinkburn Street | 2 פרקים | BBC One |
| 2011 | Justice |  פרק: "The Secret's Out" | BBC One |
| 2014 | The Mill |  פרק: "#2.4" | ערוץ 4 |
| 2018 | Trust | 4 פרקים | FX Networks |
| 2023 | ללכת עד הסוף | יוצרת, תסריטאית ומפיקה בפועל 8 פרקים |  |
פרסים

| שנה | פרס | תוכנית | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | הכותבים הגילדה של בריטניה פרס | The Accused | סדרת הדרמה בטלוויזיה הטובה ביותר (עם ג'ימי מקגוברן, דניאל ברוקלהרס ואסתר וילסון) | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Chumbawamba FAQ
↑  Lancashire Telegraph
↑  Cumming, Tim (11 במרץ 2008). "Chumbawamba: They got knocked down..." The Independent. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Steve Bottoms, 'Struggling to be Human', in the programme for the 2013 West Yorkshire Playhouse production My Generation.
↑  Steve Bottoms, 'Struggling to be Human', in the programme for the West Yorkshire Playhouse production My Generation.
↑  Long, Chris (21 ביוני 2016). "Barnbow Canaries: Telling the stories of WW1 munitions workers". BBC News. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Spanner Films press release". 7 במרץ 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007368257305171  PLWABN: 9810661327205606  ISNI: 0000 0000 4631 6589  LCCN: no2008147092  MusicBrainz: 14fbe08b-d6de-4395-9467-3c1082be5cba  NKC: xx0192895  VIAF: 36742253   WorldCat (עם VIAF): 36742253
סיגלית לנדאו

| --- | --- |

סיגלית לנדאו, 2018
 לידה:  1969 (בת 56 בערך) ירושלים, ישראל
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה 
 תחום יצירה:  פיסול, וידאו ארט
 זרם באמנות:  אמנות עכשווית 
 יצירות ידועות:  DeadSee 
 www.sigalitlandau.com
 
סיגלית לנדאו (נולדה ב-1969) היא אמנית פיסול, ווידאו ומיצב ישראלית, מהאמניות הישראליות המצליחות בעולם. יצירותיה, החל משנות ה-90, עוסקות בנרטיבים של החברה הישראלית, תוך שימוש באלגוריות. סגנון הפיסול שלה מאופיין בשימוש בריבוי חומרים ובצורות אקספרסיביות. זכתה בשנת 2004 בפרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר.
ביוגרפיה

לנדאו נולדה בשנת 1969 בירושלים, גדלה בשכונת קריית יובל ובגבעה הצרפתית ושנים אחדות גם בארצות הברית ובאנגליה. בנעוריה למדה מחול בבית הספר התיכון של האקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים, אולם נאלצה לעזוב את התחום מסיבות רפואיות. בסוף שנות השמונים שירתה בצבא ועברה להתגורר בתל אביב. בין השנים 1991–1994 למדה במחלקה לאמנות ב"בצלאל". ב-2006 ילדה בת.
גלריית תמונות

שחיינית וקיר, 1993
פימו וצבע
אוסף מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית
הרבית, 1995
מראה הצבה, מוזיאון ישראל, ירושלים
המערפל, 2000
מיצב, 2001
מראה הצבה, Thread Waxing Space, ניו יורק
The Country‏ 2002
מראה הצבה, גלריה אלון שגב, תל אביב
מה הפלא, 2003
ברונזה
אוסף מוזיאון ישראל
בכה ילד, בכה, 2004
גן הפסלים ע"ש לולה בר מוזיאון תל אביב לאמנות
הפתרון האינסופי, 2005
מראה הצבה, מוזיאון תל אביב לאמנות
פרט מן המיצג באכהאוס, 2004
סיזיפוס ויעקב נפגשים מעל באר, 2007
ברונזה
מוזיאון תל אביב לאמנות
חדר האוכל, 2007
מראה הצבה, מכון KW לאמנות עכשווית, ברלין
בית יציקה, 2007
תנור ניאון, 2007
פלורנטין, 2009
אגם מלח, 2011
הקרנת וידאו HD‏
11:04 דקות
אוסף מוזיאון ישראל
"אנשים וסלע חלול" (2018), אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע
השכלה

1991-1994 - בצלאל, ירושלים
1993 - סמסטר א' של שנת הלימודים הרביעית בקופר יוניון, ניו יורק, חילופי סטודנטים
1995 - לימודי המשך, בצלאל.
פרסים מלגות והוקרה

1993 - פרס פיסול, הקרן הקיימת לישראל
1994 - קרן התרבות אמריקה-ישראל
1994 - פרס מרי פישר, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
1996 - מלגת אינגבורג בכמן, מיסודו של אנסלם קיפר, מטעם קרן וולף
1998 - מלגת שהייה, באוסף הופמן, ברלין
1999 - פרס ראשון בתחרות הבריטית מטעם ארט אנג'ל והטיימס לונדון
2001 - פרס רכישה, מוזיאון תל אביב
2001 - פרס האמן הצעיר, משרד המדע, תרבות וספורט
2003 - מענק ע"ש ז'נט וג'ורג' ג'אפין, קרן התרבות אמריקה-ישראל
2003 - מלגת שהייה, תוכנית סטודיו הבינלאומית לאמנים, סטוקהולם
2004 - פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר, הפרס לאמנות ישראלית, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2004 - פרס ביאטריס קולינר לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון ישראל, ירושלים
2007 - פרס דן סנדל, וקרן משפחת סנדל לפיסול, מוזיאון תל אביב, תל אביב
2012 - מלגת ארגון ארטיס
2016 - פרס סנדברג לאמן ישראלי, מוזיאון ישראל, ירושלים
2017 - דוקטורט לשם כבוד, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר-שבע
2022 - דוקטור לשם כבוד, האוניברסיטה העברית בירושלים
בעלת עיטור אבירות מטעם מסדר האומנויות והספרות בצרפת.
2023 - דוקטור לשם כבוד, אוניברסיטת בר-אילן
תערוכות יחיד

1995 - "הַרְבּית", מוזיאון ישראל, ירושלים
1996 "VoorWerk 5", וויט דה ויט לאמנות עכשווית, רוטרדם, הולנד
1999 - "The Natives are Restless", גלריה צ'יזנהייל (Chisenhale), לונדון, אנגליה
2002 - "The Country", גלריה אלון שגב, תל אביב-יפו
2005 - "הפתרון האינסופי", ביתן הלנה רובינשטיין, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו
2006 - גלריה שרמן (Sherman), אוסטרליה
2007 - "חדר האוכל", מכון KW לאמנות עכשווית, ברלין, גרמניה
2008 - "פרויקט 87", המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק, ארצות הברית
2016 - "כלת מלח", גלריה מרלברו, לונדון
2008 - "Salt sails + Suger knots", גלריה קאמל מנור (Kamel Mennour), פריז, צרפת
2011 - "One man's floor is another man's feelings", הביתן הישראלי הביאנלה של ונציה
2011 - "One man's floor is another man's feelings", מוזיאון סקאד לאמנות (Scad), סוואנה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
2011 - "מחיקת גבולות עזקלון", המשכן לאמנות על שם חיים אתר, עין חרוד
2012 - "מכבסת המלאכים", גלריה גבעון, תל אביב-יפו
2012 - "קריאטידה", מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע
2013 - "עבודות, 2011-1999", גלריה אלון שגב, תל אביב-יפו
2015 - גלריה חזי כהן, תל אביב-יפו
2018 - "אשת לוט", גלריה אלון שגב, תל אביב-יפו
2020 - "צרחה ירוקה", גלריה הר-אל, תל אביב-יפו
2022 - "הים הבוער", מוזיאון ישראל
הערות שוליים

↑   אופיר חובב, "מי שבא להיעלב מאמנות הגיע למקום הלא נכון", באתר הארץ, 25 באוקטובר 2021
↑  אלי ערמון אזולאי, סיגלית לנדאו מדברת על גיל, אמהות ואמנות, באתר הארץ, 18 באפריל 2011
↑  ראו: נתנאל אלפסי, דניאל זרחי, על גג דוד שמש ואנטנה גם, באתר הארץ, 6 ביוני 2008
↑  דבי לוזיה, ‏לאמנית הישראלית המצליחה בעולם אין גלריה. למה?, באתר גלובס, 11 באפריל 2017
↑  ראו: אלי ערמון אזולאי, סיגלית לנדאו מדברת על גיל, אמהות ואמנות, באתר הארץ, 18 באפריל 2011
↑  ראו: אורי דרומר, "גררר...", סטודיו, מס' 64, אוגוסט-ספטמבר 1995, עמ' 26-30.
↑  ראו: סטודיו, מס' 84, יולי-אוגוסט 1997, עמ' 36, 38, 45-48.
↑  ראו: אזולאי, אריאלה, "מוטלת על כף המאזניים ", סטודיו, מס' 125, יולי 2001
↑  ראו: נטע הלפרין, עכבר העיר אונליין, סיגלית לנדאו: "אני תקועה בישראל", באתר הארץ, 17 בפברואר 2012
↑  ראו: סיגלית לנדאו במוזיאון תל אביב לאמנות, הפורטל הישראלי לאמנויות
↑  סיגלית לנדאו מצליחה בברלין, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2007
↑  דבי לוזיה, ‏לאמנית הישראלית המצליחה בעולם אין גלריה. למה?, באתר גלובס, 11 באפריל 2017
↑  "An Israeli artist put a black dress in the dead sea for two months and this is what it looked like after". The Independent (באנגלית בריטית). 2016-08-26. נבדק ב-2017-11-01.
↑  Almog, Itay. "כלת מלח VI // יצירות אמנות מוצגות באיילון". Archijob.co.il - עיצוב ואדריכלות חדשות. נבדק ב-2017-11-01.
↑  "על שתי שמלות של מלח". המחסן של גדעון עפרת. 2017-08-09. נבדק ב-2017-11-01.
↑  מגפון, מעגלים של אי שלימות: יופי מעולמות הדמדומים בין היש לאין (באנגלית)
↑  סיגלית לנדאו: כתמ-ים, באתר משכנות שאננים
↑  מקדישמן ועד לנדאו: הנה הזדמנות לרכוש אמנות וגם לעשות טוב, באתר ynet, 22 במאי 2019
↑   אברהם בלבן, רשימות תל אביביות | הצייר ראובן רובין מת וממשיך ליצור בביתו, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2021
↑  SIGALIT LANDAU | SALT YEARS, sigalitlandau (באנגלית)
↑  סיגלית לנדאו: הים הבוער, באתר מוזיאון ישראל
↑  ענת לידרור, באות בדברים, באתר המרכז המשותף לאמנות גבעת חביבה
1 2  קיץ ברבנר, ‏דוקטור טרנטינו: הבמאי קיבל תואר ד"ר לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית, באתר מעריב אונליין, 14 ביוני 2022
↑  "Marlborough | Sigalit Landau: Salt Bride extended until 17 September 2016" (באנגלית בריטית). אורכב מ-המקור ב-2017-11-07. נבדק ב-2017-11-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 280068  NLI: 987007304670205171  PLWABN: 9810544565105606  BNE: XX5550280  BnF: cb16595690c (data)  GND: 124649009  ISNI: 0000 0003 7498 5263  LCCN: nr2001022057  MusicBrainz: f5fabe60-01e6-48c8-bd33-64e95626f8a8  PIC: 379304  RKD: 271965  SNAC: w6b024xf  SUDOC: 123789079  ULAN: 500329690  VIAF: 209055420   WorldCat (עם VIAF): 209055420 
"אוהל דלת ברזל" מתוך המיצב "הרבית" (1995). דלת ברזל, מראות, דלת כניסה, חורי הצצה ותכולת בית.
"DeadSee" ‏ (2005), וידאו, 11:39 ד'
מראה בתערוכה "מכבסת המלאכים" (2012) בגלריה גבעון, תל אביב.
ניצבת על אבטיח בים המלח (2005–2009), נמצא בקמפוס האוניברסיטה בגבעת רם, מוקדש לזכרה של מאיה לנדאו, אמה של סיגלית
פסל של הוגו לאוי בספרייה הלאומית בירושלים
אלכסנדרוב (עיירה)

אלכסנדרוב (ברוסית: Александров) היא עיירה שנמצאת בנפת אלכסנדרובסקי (אנ') בסובייקט ולדימיר, רוסיה, אשר ממוקמת כ-100 ק"מ ממוסקבה. העיירה משמשת כעיר הבירה של הנפה אלכסנדרובסקי..
היסטוריה

אלכסנדרוב הוקמה באמצע המאה ה-14, בשם אלכסנדרובסקיה סלובודה.
ב-3 בדצמבר 1564, איוואן הרביעי עם משפחתו עבר לאלכסנדרוב, וב-3 בינואר 1565, הודיע על סיום כהונתו כצאר. לאחר יומיים הגיעה למשכנו משלחת בראשות ראש הכנסייה וביקשה ממנו לחזור בו. בפברואר 1565, הוא חזר למוסקבה והודיע על הסכמתו לחזור לשלטון תוך הנהגת שינויים בשלטון. בכך, תקופת אופריצ'נינה החלה ברוסיה.
אלכסנדרוב קיבלה מעמד של עיירה ב-1778.
ערים תאומות

צ'כיה צ'סקה ליפה (אנ'), צ'כיה
הערות שוליים

1 2 3  "Alexandrov, Russia - City Guide, Hotels & Tours". www.advantour.com. נבדק ב-2019-09-10.
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  Государственный комитет Российской Федерации по статистике. Комитет Российской Федерации по стандартизации, метрологии и сертификации. №ОК 019-95 1 января 1997 г. «Общероссийский классификатор объектов административно-территориального деления. Код 17 205», в ред. изменения №259/2014 от 12 декабря 2014 г.
↑  Resolution #433
↑  Law #61-OZ
↑  Энциклопедия Города России.
↑  tripsee.travel. "Alexandrov Vladimir Oblast | Alexandrov Travel Guide : TripSee Trip Planner". TripsSee. נבדק ב-2019-09-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419019005171  GND: 4518819-1  LCCN: no2010033147  MusicBrainz: 5054561c-f7af-4b88-8d19-9d1dbf7ae24a  NKC: ge559469  VIAF: 238117318   WorldCat (עם VIAF): 238117318 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רחוב לנינה באלכסנדרוב
קתדרלה של אלכסנרובסקאיה סלובודה