stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגילת תענית
כתיבת המגילה > זמן כתיבת המגילה

ישנן כמה גישות לזיהוי זמן כתיבת המגילה. גישה ראשונה מתארכת את הכתיבה תוך התבססות על המסורת המאזכרת את כותבי המגילה. לפי גישה זו, המגילה נכתבה ככל הנראה בסוף תקופת הבית השני, ועורך המגילה קיבץ לתוכה מועדים קדומים (בעיקר מהתקופה החשמונאית, אשר מהווים עיקר המגילה) יחד עם מאורעות מזמנו. גישה שנייה מתארכת את הכתיבה על פי המאורעות המופיעים במגילה. הנוקטים בגישה השנייה חלוקים ביניהם בשאלה מתי נערכה המגילה, כיוון שיש מחלוקות באשר לזיהוי המדויק של המועדים המופיעים במגילה.
ישנם חוקרים הסבורים שיש במגילה מועדים המאוחרים לחורבן בית שני בשנת 70 לספירה, אולם גם לדעתם המגילה נערכה עוד קודם, ומועדים אלו צורפו למגילה קיימת וערוכה. לא ברור האם איסורי התענית (וההספד בחלק מהמקרים) במועדים הקדומים נקבעו בזמן בו הם אירעו, או שעורך המגילה קבע את דיניהם של כל המועדים, אולם ככל הנראה המועדים עצמם, ללא קביעת האיסורים ההלכתיים בהם, נקבעו כבר בזמן בו הם קרו.
כתיבת המגילה > זמן כתיבת המגילה > זיהוי על פי המסורת המזכירה את כותבי המגילה

על פי המסורת, כתיבת המגילה נעשתה בידי חנניה בן חזקיה, או בידי בנו, רבי אלעזר בן חנניה. כדי לתרץ את הסתירה בין המקורות היו שהציעו להסביר שחנניה התחיל בכתיבת המגילה, ואלעזר חתם אותה, והיו שהגיהו את הנוסח וקבעו שבכל המקומות יש לגרוס אלעזר בן חנניה. משפחת חנניה בן חזקיה בן-גוריון מוזכרת בכמה מקומות בתלמוד, כשהעיקרי שבהם הוא בתיאור הכינוס לגזירת שמונה עשר דבר, שהתקיים בעלייתו של חנניה בן חזקיה. בכינוס השתתפו תלמידי בית שמאי ובית הלל, שפעלו במאה האחרונה לפני הספירה, כך שהזיהוי על פי המסורת מוביל לתקופה זו. היו שהציעו לצמצם את הזיהוי בצורה ממוקדת יותר, וזיהו את אלעזר בן חנניה כותב המגילה עם אלעזר בן חנניה המוכר מספרי יוסף בן מתתיהו כמנהיג של אחת מקבוצות הקנאים. לשיטתם, הוא כתב את המגילה ”על מנת להפיח עוז וגבורה בקרב בני עמו... לחזק את ידי המורדים בהעלותו על נס את הנצחונות המפוארים של בני החשמונאים על אויביהם.” אולם זיהוי זה מבוסס על השערות רבות, ולא נתקבל במחקר, והדעה העיקרית היא שאין דרך לקבוע מתי בדיוק פעלו בני משפחת בן-גוריון.
כתיבת המגילה > זמן כתיבת המגילה > זיהוי על פי זמן התרחשותם של המועדים במגילה

הזיהוי על פי זמן ההתרחשות של המועדים נתון למחלוקות רבות. מוסכם על כולם, שרוב המועדים, גם אלו שאינם מזוהים בוודאות, התרחשו בתקופה החשמונאית. לפיכך, ישנה הסכמה כללית שהמגילה נערכה לכל המוקדם בסוף התקופה החשמונאית. אולם על הזמן המדויק של העריכה אין הסכמה. לדעת בן-ציון לוריא, המגילה נערכה בתקופתו של אלכסנדר ינאי, לאחר ניצחונו על היטורים בכלקיס. לדעתו, המסורת המספרת על אלעזר בן חנניה רק מספרת מי העלה את המגילה על הכתב, אולם היא הייתה קיימת כספר שלם וערוך עוד קודם לכן. ורד נעם מציינת שהמאורע המאוחר ביותר המזוהה באופן ודאי הוא ביטול גזירת הקיסר קליגולה (כ"ב בשבט) בשנת 41 לספירה, והואיל וקשה להניח שהמגילה נתחברה לאחר חורבן בית המקדש השני בשנת 70 לספירה, ניתן לתחום את זמן כתיבת המגילה לשנים אלו, בדומה לזיהוי על פי המסורת.
כתיבת המגילה > כתיבת הסכוליון

זמן חיבורו של הסכוליון אינו ברור לחלוטין, וככל הנראה הוא לא נוצר בפעם אחת על ידי עורך שליקט מסורות הקשורות למגילה, אלא התהווה במהלך הדורות החל מכתיבת המגילה ועד למאות הראשונות לספירה. השוואה לקטעי פירוש למגילה המופיעים בספרות חז"ל יכולה ללמד על שאיבה דו כיוונית של מסורות.
כתיבת המגילה > כתיבת הסכוליון > הסכוליון של התלמוד הבבלי

בגמרא מצוטטים בכמה מקומות קטעים מהמגילה, יחד עם קטעי אגדה המפרשים אותם. מתוך ההקשר בסוגיות נראה שהחיבור בין קטעי האגדה למגילה לא נעשה על ידי הגמרא, והגמרא ציטטה קטעים מתוך "סכוליון" שהיה לפניה, ככל הנראה בעל פה. עם זאת, בתקופת הגמרא עוד נשמרה ההבחנה בין המגילה, שעמדה כקובץ בפני עצמה, לבין הביאור שלה. בסך הכל בתלמוד הבבלי מופיעים שלושה עשר מועדים מהמגילה, ומתוכם מופיעים קטעי "סכוליון" על אחת עשרה יחידות.
כתיבת המגילה > כתיבת הסכוליון > המגילה והסכוליון בתלמוד הירושלמי ובמדרשי האגדה

בתלמוד הירושלמי מופיעים תשעה אזכורים של המגילה. באחד מהם מופיע קטע אגדתי המבאר את המאורע (י"ג באדר, יום ניקנור). אולם בשונה מהבבלי, בו מצוטטים קטעי סכוליון כיחידה אחת עם המגילה, בקטע המובא בירושלמי אין ראיה שהביאור עמד בפני האמוראים כחלק מ"סכוליון", וניתן להניח שהאמוראים עצמם הם שחיברו בין קטע האגדה לציטוט מהמגילה.
במדרשי האגדה השונים אין אזכור של המגילה, ואף בקטעים בהם מובאות אגדתות המקבילות לאגדתות המופיעות בסכוליון, אין כל ראיה לשאיבה של המדרשים מהסכוליון או להפך.
כתיבת המגילה > כתיבת הסכוליון > היחס בין סכוליון הגמרא לסכוליונים שלנו

קטעי הסכוליון שמופיעים בגמרא דומים לסכוליון נוסח פרמה הן במסורות הביאור הדומות, והן בנוסח של מסורות הביאור שמובאות, אולם גם בין שניהם ישנם הבדלים משמעותיים, המובילים לקביעה ששני הסכוליונים לא שאבו אחד מהשני (היינו שלפני הגמרא לא עמד סכוליון פרמה, ולפני עורך סכוליון פרמה לא עמדה הגמרא) אלא שאבו שניהם יחד ממקור שלישי, ככל הנראה מהדורת סכוליון שהייתה קרובה למדי לנוסח פרמה.
סכוליון נוסח אוקספורד רחוק מאוד מהגמרא, שני הסכוליונים מביאים מסורות פירוש שונת לרבים מהמועדים, וגם במועדים בהם מסורות הפירוש דומות, שינויי הנוסח רבים כך שלא ייתכן ששתיהן שאבו מאותו מקור ערוך.
כתיבת המגילה > כתיבת הסכוליון > היחס בין סכוליון הגמרא לסכוליונים שלנו > התהוות הסכוליונים

ורד נעם זיהתה שהסכוליונים השונים מכילים, מצד אחד, מסורות איכותיות ומקוריות, שאין להן אח בספרות חז"ל, ומצד שני, בחלק מהמועדים הסכוליונים לא מביאים מסורת של ממש, אלא רק משתמשים בתבניות קבועות כדי להסביר מועדים כמו כן, רבים מקטעי הסכוליון נמצאים מולנו בצורה קטועה כל כך, שלא ניתן להבין אותם ללא השוואה למקבילות.
לאור הממצאים המועטים של המגילה בשאר ספרות חז"ל, לא ניתן לקבוע איך ומתי בדיוק התחבר הסכוליון. את הדיון בנושא מסכמת ורד נעם כך:
אופיים האניגמטי של שני החיבורים, ויחסיהם הנפתלים זה עם זה ועם המהדורה התלמודית, מחייבים גם את השערותינו במורכבות ובזהירות.
נראה שבמהלכה של תקופת המשנה והתלמוד נתלו במגילת תענית כמה וכמה אשכולות של מסורות פרשניות, סיפורי מעשים וברייתות עתיקות. מסתבר שהקבצים הללו נתהוו אט אט, ומסורות שונות, בניסוחים ובלבושים מגוונים, היו נספחות והולכות אל כל אחד מהם בתהליך רב שנים. אחד מן הקבצים הללו היה רווח בעולמם של אמוראי בבל או, למצער, בעולמם של עורכי הסוגיות, וחלקו שוקע בתלמודם. הצל הענק שהטיל התלמוד הבבלי על ספרותנו בכללה ניכר היטב גם על פני נופיה של מגילת תענית. גם כאן נתקבעו ונשתמרו דווקא אותן מסורות אשר שימשו את הבבלי, והמהדורות החיצונות נדחקו לצדי דרכים של מסירה משובשת. גם כאן טויחו, הוקצעו והותאמו להקשרן האגדות שנכבשו במכבש הבבלי. בכך ניצולו, מחד גיסא, מן הטשטוש ומן השכחה, אבל איבדו, מאידך גיסא, מאפיינים אותנטיים של תוכן ולשון, מאפיינים ששרידיהם המחוספסים ניכרים עדיין במהדורות החיצונות. המהדורות החיצונות הללו הוסיפו להימסר, והשלמות וטלאים מאוחרים שבו וניתוספו עליהן עוד שנים אחרי חיתום התלמוד. אולם ההתעניינות במגילת תענית, מסמך קטן וחריג, נטול ערך הלכתי, פחתה בהדרגה, והחיבורים החיצונים הוזנחו. חלקם אבדו כליל, ושניים מתוכם שרדו בידנו בכתבי יד בודדים ומשובשים: שני קונגלומרטים צבעוניים, פרועי מראה, פרי התהוות רבת תלאות ובליה ממושכת.
הסכוליון כחיבור עצמאי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המגילה כחיבור הלכתי > איסורי התענית וההספד במגילה

בכותרת שבראש המגילה נאמר שהימים המופיעים בה אסורים בתענית, ומקצתם אסורים בהספד. ההבנה המקובלת של המשפט היא שתענית חמורה יותר, וכל הימים המופיעים במגילה אסורים בה, ואילו הספד קל יותר, ולכן רק חלק מן הימים אסורים בו. ויש שהסבירו להפך, שההספד חמור יותר, ולכן כל הימים אסורים בו, ורק חלק מן הימים אסורים בתענית.
המובן הפשוט של המונח "הספד", הוא אמירת דברים לזכרו של אדם בהלווייתו. מאיר בר–אילן הציע שמשמעות המונח הספד במגילה היא "קינה פולחנית", תפילה מסוג מסוים, כעין תפילות הסליחות ותחנון הנהוגות כיום. כמו כן, לדעתו איסור התענית נועד כנגד אנשים שהיו נוהגים להתענות בצורה סדירה, בין היתר כחלק מהמעמדות שליוו את עבודת המקדש, ולאו דווקא כנגד האפשרות של קביעת צומות על צרות, כדוגמת תעניות גשמים.
המגילה כחיבור הלכתי > היתרי תענית בימים המצוינים במגילה

במשפט הסיום של המגילה נאמר ”להן אנש דאיתי עליהו אסיר בצלו”. במשמעות המשפט נחלקו פרשנים וחוקרים לאורך הדורות. מוסכם, שהמשפט פוטר מאיסור התענית אנשים מסוימים, וקובע סייג למשפט "אלו הימים שאסורים בתענית", "מלבד איש ש", והמחלוקת היא מה משמעות הדברים "איתי עליהו אסיר בצלו". שני ההסברים העיקריים, הם: מלבד אדם שנדר תענית קודם שנכתבה מגילת תענית או מלבד אדם שנדר נדר תענית כללי (כגון לצום כל ימי שני וחמישי) וימי התעניות שלו התנגשו בימים המופיעים במגילת תענית.
בימי השמחה שבמגילה נכללים חנוכה, פורים, ט"ו באב ועוד. גם ג' בתשרי וי"ג באדר נכללים במגילת תענית כימי שמחה, ורק מאוחר יותר נקבעו כימי תענית (צום גדליה ותענית אסתר, בהתאמה), כנהוג בימינו.
המגילה כחיבור הלכתי > ביטול מגילת תענית

איסורי התענית של מגילת תענית נשמרו עד סוף תקופת התנאים, ובמאה ה־3 חדלו לנהוג לפיה. איסורי התענית הנוהגים עד ימינו הם אלה העוסקים בחנוכה ובפורים.
מגילת תענית בתרא

מגילת תענית בתרא היא רשימה המונה ימים בהם נהגו לצום. רשימה זו נתחברה ככל הנראה במאות החמישית–השישית, והמקור הראשון המוכר לנו שמצטט אותה הוא בעל הלכות גדולות. הרשימה הועתקה בכתבי יד שונים, וביניהם במרבית כתבי היד של מגילת תענית (כתבי היד של נוסח הכלאיים) בסוף המגילה, ולכן מכונה מגילת תענית בתרא או מגילת תענית פרק אחרון, אולם היא אינה חלק ממגילת תענית, וחלק מהמועדים שבה אף סותרים את מגלת תענית. הרשימה נפסקה בספרי הלכה רבים, ביניהם הטור והשולחן ערוך.
רשימת התעניות צורפה למגילת תענית, ומופיעה במהדורות רבות כפרק האחרון של מגילת תענית. תוספת זו הביאה כמה אחרונים לטעון שהתענית הוזכרה בחז"ל, אך היעב"ץ בהגהותיו למגילת תענית הוכיח שרשימת הצומות אינה חלק מקורי של המגילה אלא תוספת שהוכנסה למגילה מדברי בה"ג. כך גם מקובל במחקר. אולם, בשל הופעתה בסוף מגילת תענית בכמה כתבי יד ובדפוסים רבים, מקובל במחקר לכנות אותה "מגילת תענית בתרא".
מעמדה של מגילת תענית בתרא נדון בספרות ההלכה. בעוד בעל הלכות גדולות כתב בתחילת הרשימה שבתעניות אלו מתענים "מן התורה", כותבים רבים השמיטו מילים אלו. בעל מנורת המאור כתב שמקצת חסידים מתענים בו, ורבי מנחם בן זרח בספרו צידה לדרך כתב שבעלי נפש מתענים בו. לעומתם, רבי יעקב חזן מלונדון כתב שרשימת התעניות בוטלה לגמרי, ובספר התדיר כתב שאין גוזרים גזירה שהציבור לא מסוגל לעמוד בה ועל כן לא צריך לצום. בעל ספר האשכול התייחס לרשימה זו בביטול מפני שלא ידוע מי מחברה. רבי יוסף קארו בשולחן ערוך סיכם שראוי להתענות בימים אלו, ובעקבותיו כתבו כך פוסקים רבים, אם כי בספרו הבית יוסף כתב שלא ראה או שמע מעולם אף-אחד שנהג להתענות בהם. ורבי יחיאל מיכל הלוי אפשטיין כתב שלא גוזרים תעניות לאחר חתימת התלמוד.
לקריאה נוספת > נוסחים

כתב יד פרמה של מגילת תענית באתר כתיב
כתב יד וינה של מגילת תענית באתר בית המדרש לרבנים באמריקה
כתב יד סנט פאול, קטע של הסכוליון נוסח אוקספורד.
מגילת תענית,  באתר ויקיטקסט
מגילת תענית על פי כתבי יד פרמה וקיימברידג' (נוסח פרמה ונוסח הכלאיים) באתר מאגרים של המילון ההיסטורי ללשון העברית
מגילת תענית על פי כתב יד אוקספורד באתר מאגרים של המילון ההיסטורי ללשון העברית
יום-טוב לוינסקי, ספר המועדים: פרשת מועדי ישראל ז: ימי מועד וזיכרון (מגילת תענית: הגדה היסטורית של ימים טובים, עמ' 75–95), תל אביב, תשי"ז – 1957, באתר היברובוקס
מגילת תענית: על פי כתבי יד ודפוסים ישנים (עמ' 62–95) – מהדורת ליכטנשטיין
מהדורת אינטרנט מעוצבת, ‏מגילת תענית, באתר "דעת"
לקריאה נוספת > פירושים

הרב יעקב עמדין, סדר עולם רבה וזוטא ומגלת תענית מוגהים ומבוארים, המבורג תקי"ז, באתר היברובוקס
לקריאה נוספת > על־אודות המגילה

ורד נעם, מגילת תענית – הנוסחים, פשרם ותולדותיהם בצירוף מהדורה בקורתית , ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשס"ד (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה) , באתר " כותר" )
חננאל מאק, בעשרים וחמישה בו חנכת יומין תמניא ודלא למספד, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2003
מירון ח. איזקסון, דרך חיה ומושכת לשחזר את לוח השנה של הקדמונים, באתר הארץ, 14 ביוני 2004
מאיר בר-אילן, "בשבח המחקר ובגנות האסכולה", מועד: שנתון למדעי היהדות טז, תשס"ו (עמ' 114–130)
עדו המפל, מגילת תענית, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת תל אביב תשל"ו
בן-ציון לוריא, מגילת תענית: פרשיות בתולדות בית חשמונאי, לאור משנה קדומה, ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ו (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
מגילת תענית, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
מאיר בר-אילן, "אופייה ומקורה של מגילת תענית", סיני צח, תשמ"ו (עמ' קיד-קלז)
יוסף תבורי, מועדי ישראל בתקופת המשנה והתלמוד (פרק שנים עשר: מגילת תענית, עמ' 307–322), ירושלים: מאגנס, תשנ"ה
ורד נעם, "לנוסחיו של ה"סכוליון" למגילת תענית", תרביץ סב, תשנ"ג (עמ' 55–99) (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
ורד נעם, "שתי עדויות על נתיב המסירה של מגילת תענית ועל מוצאו של נוסח הכלאיים לביאורה", תרביץ סה, תשנ"ו, (עמ' 389–416) (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
ורד נעם, ‏מביקורת הנוסח לשחזור היסטורי: לתולדותיהם של שלושה מקומות בארץ-ישראל, קתדרה 104, יוני 2002, עמ' 7–30
אפרים אלימלך אורבך, ההלכה – מקורותיה והתפתחותה (עמ' 44), גבעתיים: מסדה, יד לתלמוד, 1984
הרב יהודה הלל, "מגילת תענית – זמנה, סמכותה וביטולה", מקבציאל לא, תשס"ה, עמ' רסח–רצד
שולמית אליצור, למה צמנו?: מגילת תענית בתרא ורשימות צומות הקרובות לה, האיגוד העולמי למדעי היהדות, ירושלים תשס"ז.
ליגה משלהן

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור מאת קים וילסון וקלי קנדייל
 בימוי:  פני מרשל 
 הופק בידי:  אליוט אבוט רוברט גרינהאט
 תסריט:  לואל גנץ, באבלו מנדל 
 עריכה:  ג'ורג' באואר אדם ברנרדי
 שחקנים ראשיים:  ג'ינה דייוויס לורי פטי טום הנקס מדונה רוזי אודונל
 מוזיקה:  הנס צימר 
 צילום:  מירוסלב אונדריצ'ק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פני מרשל 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 ביולי 1992
 משך הקרנה:  122 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה נשי, דרמה קומית, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  שיקגו 
 תקציב:  $40,000,000
 הכנסות:  $132,440,069
 הכנסות באתר מוג'ו:   leagueoftheirown
 פרסים:  שתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב
 דף הסרט ב־IMDb
 
ליגה משלהן (באנגלית: A League of Their Own) הוא סרט ספורט דרמטי-קומי אמריקאי המתאר בצורה בדיונית את הולדתה של ליגת בייסבול אמריקאית אמיתית לנשים שפעלה בין 1943–1954. את הסרט ביימה פני מרשל, ומככבים בו ג'ינה דייוויס, לורי פטי, טום הנקס, מדונה ורוזי אודונל.
שחקנים ודמויות

| שחקן/שחקנית | דמות | תיאור |
| --- | --- | --- |
| טום הנקס | ג'ימי דוגאן | רוקפורד פיצ'ס - מאמן |
| ג'ינה דייוויס | דוטי הינסון | רוקפורד פיצ'ס - #8, תופסת |
| לורי פטי | קיט קלר | רוקפורד פיצ'ס - #23, מגישה |
| אן רמזי | הלן היילי | רוקפורד פיצ'ס - #15, בסיס ראשון |
| מייגן קאוואנה | מרלה הוץ' | רוקפורד פיצ'ס - #32, בסיס שני |
| רוזי אודונל | דוריס מרפי | רוקפורד פיצ'ס - #22, בסיס שלישי |
| פרדי סימפסון | סו אלן גוטלנדר | רוקפורד פיצ'ס - #1, עוצרת ביניים, מגישה |
| טרייסי ריינר | בטי "ספגטי" הורן | רוקפורד פיצ'ס - #7, שמאל השדה, מגישה |
| מדונה | מיי "כל הדרך" מורדאביטו | רוקפורד פיצ'ס - #5, מרכז השדה |
| ביטי שרם | אוולין גרדנר | רוקפורד פיצ'ס - #17, ימין השדה |
| רנה קולמן | אליס "סקיטר" גאספרס | רוקפורד פיצ'ס - #18, שמאל השדה, מרכז השדה, תופסת |
| אן קיוזאק | שירלי בייקר | רוקפורד פיצ'ס - #11, שמאל השדה |
| רובין נייט | "בינס" באביט | רוקפורד פיצ'ס - עוצרת ביניים |
| פאטי פלטון | מרבלין וילקינסון | רוקפורד פיצ'ס - בסיס שני |
| ג'ון לוביץ' | ארני קפדינו | ליגת AAGPBL - צייד כישרונות |
| דייוויד סטראתיירן | איירה לוונסטין | ליגת AAGPBL - המנהל הכללי |
| גארי מרשל | ולטר הארבי | ליגת AAGPBL - מייסד |
| ג'ולי קרוטיו | הלן היילי | כפילה עבור אן רמזי |
| ביל פולמן | בוב הינסון | בעלה של דוטי |
| ג'אנט ג'ונס |  | קבוצת "רייסין" - מגישה |
| טיאה ליאוני |  | קבוצת "רייסין" - בסיס ראשון |
| דון ס. דייוויס | צ'ארלי קולינס | קבוצת "רייסין" - מאמן |
| אדי ג'ונס | דייב הוץ' | אביה של מרלה |
| ג'אסטין שלר | סטילוול (כילד) | בנה הצעיר והנתעב של אוולין גרדנר |
| מארק הולטון | סטילוול (כגבר בוגר) |  |
| פאולין בריילספורד | מיס קאטבורט | רוקפורד פיצ'ס - מלווה |
| לורל קרונין | מיידה גילספי |  |
| דייוויד לנדר |  | קבוצת "רייסין" - כרוז |
| אדי מקה |  | בן-זוגה של מיי בבר |
| רוברט סטנטון |  | דוור |
ביקורות ותגובות

הסרט יצא לאקרנים ב-1 ביולי 1992 והיה בסוף השבוע להקרנתו (10–12 ביולי) הסרט הרווחי בקופות. הסרט הפך להצלחה מסחרית בארצות הברית והרוויח כ-107 מיליון דולר לעומת תקציב של 40 מיליון דולר. בנוסף הכניס הסרט עוד 25 מיליון דולר בהקרנות ברחבי העולם.
מצד המבקרים, הסרט זכה לביקורות חיוביות ולציון 82% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 44 ביקורות.
משפטו המפורסם של ג'ימי דוגאן בסרט - "Are you crying? There's no crying! There's no crying in baseball!‎" - דורג במקום ה-54 ברשימת הציטוטים הגדולים ביותר בכל הזמנים מסרטים אמריקאיים.
באפריל 1993 עלתה לשידור ברשת CBS סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט. בסדרה השתתפו כוכבי הסרט גארי מרשל, מייגן קאוואנה, טרייסי ריינר וג'ון לוביץ, אך הסדרה בוטלה לאחר שישה פרקים בלבד.
מועמדויות וזכיות בפרסים > פרס גלובוס הזהב

מועמדות לפרס גלובוס הזהב - לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומי/מוזיקלי - ג'ינה דייוויס
מועמדות לפרס גלובוס הזהב - לשיר הנושא של הסרט This Used to Be My Playground בביצועה של מדונה
מועמדויות וזכיות בפרסים > פרסים אחרים

זכייה בפרס American Comedy Awards, USA עבור שחקן המשנה המצחיק ביותר - טום הנקס
זכייה בפרס ASCAP Film and Television Music Awards עבור שיר הנושא של הסרט, This Used to Be My Playground בביצועה של מדונה
הערות שוליים

↑  "A League of Their Own (1992)". Box Office Mojo. נבדק ב-2008-10-02.
↑  "League of Their Own‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  ""A League of Their Own" (1993)". The Internet Movie Database. נבדק ב-2008-10-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX3720008  BnF: cb14291140p (data)  VIAF: 277144783141951985770   WorldCat (עם VIAF): 277144783141951985770 
| טום הנקס |
| --- | --- | --- |
| סרטים בהם השתתף | הוא יודע שאת לבד (1980) • ספלאש (1984) • מסיבת רווקים (1984) • המתנדבים (1985) • האיש עם הנעל האדומה (1985) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יחסים פשוטים (1986) • אהבה גנובה (1986) • השוטר מלוס-אנג'לס (1987) • ביג (1988) • פאנץ' ליין (1988) • שכנים (1989) • טרנר והוץ' (1989) • מדורת ההבלים (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • ליגה משלהן (1992) • על כנפי החלום (1992) • נדודי שינה בסיאטל (1993) • פילדלפיה (1993) • פורסט גאמפ (1994) • צעצוע של סיפור (1995) • אפולו 13 (1995) • מה שאת עושה לי (1996) • יש לך הודעה (1998) • להציל את טוראי ראיין (1998) • צעצוע של סיפור 2 (1999) • גרין מייל (1999) • להתחיל מחדש (2000)  • תפוס אותי אם תוכל (2002) • הדרך לפרדישן (2002) • לחסל את הליידי (2004) • טרמינל (2004) • רכבת לקוטב (2004) • צופן דה וינצ'י (2006) • מלחמתו של צ'ארלי וילסון (2007) • משפחת סימפסון - הסרט (2007) • באק האוורד הגדול (2008) • מלאכים ושדים (2009) • צעצוע של סיפור 3 (2010) • לארי קראון (2011) • קרוב להפליא ורועש להחריד (2011) • ענן אטלס (2012) • קפטן פיליפס (2013) • להציל את מיסטר בנקס (2013) • גשר המרגלים (2015) • איתקה (2015) • התופת (2016) • סאלי: נס על ההדסון (2016) • הולוגרמה למלך (2016) • המעגל (2017) • העיתון (2017) • צעצוע של סיפור 4 (2019) • יום יפה בשכונה (2019) • גרייהאונד (2020) • בוראט 2 (2020) • חדשות העולם הגדול (2020) • פינץ' (2021) • אלביס (2022) • פינוקיו (2022) • איש ושמו אוטו (2022) • אסטרואיד סיטי (2023) • כאן (2024) |  |
| סדרות בהן השתתף | • אחים לנשק (2001) |  |
| קרובי משפחה | ריטה וילסון (אישה) ג'ים הנקס (אח) לארי הנקס (אח) קולין הנקס (בן) צ'אט הנקס (בן) |  |
פיטר הרמן

| --- | --- |

 לידה:  15 באוגוסט 1967 (בן 57) ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל
 בת זוג:  מרישקה הרגיטאי
 צאצאים:  אוגוסט מיקלוש פרידריך הרמן, אנדרו ניקולאס הרגיטאי הרמן 
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר הרמן (באנגלית: Peter Hermann; נולד ב-15 באוגוסט 1967) הוא שחקן טלוויזיה, מפיק ותסריטאי אמריקאי. התפרסם בסדרות "יאנגר", "שוטרים בדם" ו"חוק וסדר: מדור מיוחד".
ביוגרפיה

הרמן נולד בעיר ניו יורק להורים ממוצא גרמני, אשר עברו לגור בגרמניה כאשר היה הרמן בן חודשיים. הוא גר בגרמניה עד גיל 10 אז חזר לגור בניו יורק, כאשר לא ידע אנגלית בכלל. הוא בוגר אוניברסיטת ייל ועסק מספר שנים בהוראת אנגלית בבתי ספר תיכונים.
קריירה

הרמן החל את הקריירה שלו ב-1997 כד"ר מייקל בורק בתוכנית Guiding Light ובמספר תוכניות נוספות.
החל משנת 2002 קיבל תפקיד משנה בסדרת הדרמה "חוק וסדר: מדור מיוחד" בדמותו של עורך הדין טרבור לוגן, תפקיד אותו מילא לאורך כל עונות הסדרה בתפקיד חוזר.
בשנת 2011 השתתף בסרט הטלוויזיה "גדולים מכדי להיכשל" של קרטיס הנסון בתפקיד כריסטופר קוקס, ראש הרשות לניירות ערך.
החל משנת 2011 הופיע בסדרה "שוטרים בדם" בתפקיד ג'ק בויל, הגרוש של ארין רייגן (ברידג'ט מוינאהן), הסדרה הסתיימה ב-2024 לאחר 14 עונות.
במקביל בשנים 2015–2021 הופיע בתפקיד ראשי בסדרה "יאנגר" בתפקיד צא'רלס ברוקס, מו"ל ראשי והמעסיק של לייזה (סאטון פוסטר), אשר מנהל איתה מערכת יחסים רומנטית לאורך כל הסדרה.
ב־2018 פרסם ספר ילדים שיצא לאור בהוצאת הרפר קולינס בשם "If the S in Moose Comes Loose".
ב-2022 גילם את אב המשפחה בסרט האימה "לילה טוב אמא" בכיכובה של נעמי ווטס מבית אולפני אמזון.
חיים אישיים

הרמן נשוי החל משנת 2004 לשחקנית מרישקה הרגיטאי, אותה הכיר על הסט של הסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד", לשניים שלושה ילדים: ב-2006 נולד בנם אוגוסט, ב-2011 אימצו השניים שני ילדים אמיה ואנדרו.
הרמן מעורב יחד עם הרגיטאי בניהול ארגון שהוקם על ידי השניים The Joyful Heart, שמטרתו לסייע לקורבנות נפגעי תקיפה מינית.
פילמוגרפיה > בקולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Swimfan | רופא במיון |  |
| 2004 | Duane Incarnate | דווין |  |
| 2006 | The Treatment | סטיב |  |
| 2006 | טיסה 93 | ג'רמי גליק |  |
| 2010 | Edge of Darkness | סנדרמן |  |
| 2010 | Just Wright | ד"ר טיילור |  |
| 2011 | Too Big to Fail | כריסטופר קוקס |  |
| 2012 | Trouble with the Curve | גרג |  |
| 2013 | פילומנה | פיט אולסון |  |
| 2013 | Chinese Puzzle | John |  |
| 2013 | All Is Bright | טרמבליי |  |
| 2022 | 13: המיוזיקל | ג'ואל גולדמן |  |
| 2022 | לילה טוב אמא | אבא |  |
פילמוגרפיה > בטלוויזיה

| שנה | תוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997–1998 | Guiding Light | ד"ר מייקל בורק | 42 פרקים |
| 1999 | Get Real | דייוויד | 3 פרקים |
| 2000 | חוק וסדר | אל גורן | בפרק: "Mega" |
| 2000 | ספין סיטי | אד | בפרק: "Don't Get on the Bus" |
| 2002 | Hack | מארק וינסנזו | בפרק: "Obsession" |
| 2002–2019 & 2021–2022 | חוק וסדר: מדור מיוחד | טרבור לאנגן | 34 פרקים |
| 2003 | סקס והעיר הגדולה | דייוויד | בפרק: "Hop, Skip and a Week" |
| 2003 | כל ילדיי | ויין קבאק | בפרק: "August 22, 2003" |
| 2005 | הופ ופיית' | ברנט | בפרק: "The Halloween Party" |
| 2006 | אנשים יפים | לוק דלטון | 6 פרקים |
| 2006 | Standoff | ליאם פאולר | בפרק: "Shanghai'd" |
| 2006 | העיניים של אנג'לה | פיטר וגנר | 4 פרקים |
| 2007 | רוק 30 | גריי | בפרק: "The Head and the Hair" |
| 2008 | Cashmere Mafia | דייוויס דרפר | 7 פרקים |
| 2008 | פרינג' | גרנט | בפרק: "The Ghost Network" |
| 2009 | Bored to Death | גארי | בפרק: "The Alanon Case" |
| 2010 | האישה הטובה | השופט דרק שיקל | בפרק: "Hybristophilia" |
| 2010 | צווארון לבן | וילסון מיילר | בפרק: "Parting Shots" |
| 2011 | תרגיע | איש עסקים | בפרק: "Car Periscope" |
| 2011–2012 | A Gifted Man | האריסון קרטיס | 5 פרקים |
| 2012–2024 | שוטרים בדם | ג'ק בויל | תפקיד משנה 13 עונות |
| 2013 | אלמנטרי | הבלש קרייג בסקן | בפרק: "An Unnatural Arrangement" |
| 2015–2021 | יאנגר | צ'ארלס ברוקס | תפקיד ראשי, 7 עונות |
| 2023 | פשוט ככה | ג'ורג' קמפבל | בפרק: "Trick or Treat" |
הערות שוליים

↑  מיכל רמתי, "גדולים מכדי ליפול" - אבל קטנים מדי להציל את העולם, באתר TheMarker‏, 8 בספטמבר 2011
↑  Jess Carter, Blue Bloods season 13 premiere photo: Peter Hermann returns!, CarterMatt, ‏3 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  Dr Nancy Berk, Showbiz Analysis: Peter Hermann on TV Land’s Younger and the Power of Great Writing, Parade: Entertainment, Recipes, Health, Life, Holidays (באנגלית)
↑  Mariska Hargitay Adopts For Second Time in Six Months: New Details, Us Weekly, ‏19 באוקטובר 2011 (באנגלית)
↑  חגית גינזבורג, ‏לקחה ללב: כוכבת "חוק וסדר: מדור מיוחד" מסייעת לקורבנות תקיפה, באתר מעריב אונליין, 10 במרץ 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010103574  VIAF: 122105622   WorldCat (עם VIAF): 122105622
מולי ברנרד

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 1988 (בת 36) ברוקלין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מקום לימודים:  בית הספר לדרמה של ייל  מכללת סקידמור  אקדמיית לאס וגאס 
 מספר צאצאים:  1
 http://www.mollybernard.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מולי קייט ברנרד (Molly Kate Bernard, נולדה ב-10 באפריל 1988) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור לורן הלר בסדרת הטלוויזיה "יאנגר" במשך שבע עונות.
קריירה

מולי ברנרד החלה את הקריירה שלה בשנת 2000 בסרט "תעביר את זה הלאה" שם שיחקה לצידם של קווין ספייסי והיילי ג'ואל אוסמנט.
בשנת 2015, לוהקה לסדרת הטלוויזיה "יאנגר" לצד סאטון פוסטר והילרי דאף, שם גילמה את לורן הלר.
ב-2015, היה לה תפקיד קטן בסרטה של ננסי מאיירס "המתמחה", לצד רוברט דה נירו ואן האת'וויי. ברנרד לוהקה לתפקיד שלי הצעירה, בסדרה "השקוף" של אמזון פריים. היא הופיעה בשתי עונות של התוכנית שזכתה לשבחים.
ב-2018 ברנרד הופיע כסטודנטית לרפואה אלזה קארי בדרמה של NBC "שיקגו MED" במשך שתי עונות.
בשנת 2019, ברנרד הופיעה בקומדיה "Otherhood", סרט בבימויה של סינדי צ'ופאק.
חיים אישיים

ברנרד היא נכדתו של השחקן ג'וזף ברנרד.
מולי ברנרד הודיעה על אירוסיה לבת זוגה חנה ליברמן באינסטגרם ב-14 בינואר 2020. הן נישאו ב-23 בספטמבר 2021, בפרוספקט פארק, ברוקלין, כשחברי יאנגר ניקו טורטורלה והילרי דאף נכחו באירוע. ברנרד הודיעה שהיא בהריון בעמוד האינסטגרם שלה בנובמבר 2022. בתה הראשונה נולדה בפברואר 2023.
לברנרד יש תואר ראשון ממכללת סקידמור ותואר שני במשחק מבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל.