stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנז'מן רובר
ביוגרפיה > 2021

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בטורון, פולין סיים רובר במקום 12 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:48.25 דקות.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט בטוקיו, יפן סיים במקום 35 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:47.12 דקות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית סיים במקום תשיעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.67 דקות.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן, גרמניה סיים במקום חמישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.42 דקות.
ביוגרפיה > 2023 > סגן אלוף אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באיסטנבול, טורקיה זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:47.34 דקות, אחרי אדריאן בן מספרד (1:47.34 דקות) ולפני אליוט קרסטן מבלגיה (1:47.65 דקות).
שיאים אישיים > אצטדיון

800 מטר: 1:43.48 דקות (2023)
שיאים אישיים > אולם

800 מטר: 1:46.06 דקות (2021)
ג'ון הולט (זמר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביולי 1947 קינגסטון, ג'מייקה 
 פטירה:  19 באוקטובר 2014 (בגיל 67) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  John Kenneth Holt 
 מוקד פעילות:  ג'מייקה קינגסטון, ג'מייקה
 תקופת הפעילות:  מ-שנות ה-60 של המאה ה-20
 סוגה:  רגאיי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס, גרינסליבס רקורדס 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון (קנת) הולט (11 ביולי 1947 בקינגסטון, ג'מייקה - 19 באוקטובר 2014, לונדון) היה זמר רגאיי ומלחין ג'מייקני.
ביוגרפיה

הוא זכה לחשיפה ראשונה כסולן הלהקה The Paragons, הידועה בעיקר בזכות שירה "The Tide Is High", שחובר על ידי הולט, וחודש לאחר מכן על ידי להקת בלונדי ונהיה להיט גלובלי. השיר יצא לאור בשנת 1967. להיט נוסף של הלהקה היה "Wear You To The Ball".
ב-1970 הוא התחיל קריירת סולו. עבודתו הידועה ביותר כאמן יחיד הייתה 1000 Volts of Holt, אלבום משנת 1974 המכיל גרסאות כיסוי לשירים.
סגנון השירה של הולט, האיטי והרומנטי יחסית למוזיקאים בני-דורו, היה חלוצי בזמנו, והולט היה בין מפתחיו של סגנון רגאיי שהתפתח בבריטניה בשנות ה-70 של המאה ה-20, "Lovers Rock" (רוק של אוהבים).
עם שינויי אופנות והתפשטות תורת הראסטפארי, ירדה קרנו של הולט. עם זאת, הוא עשה קאמבק ב-1982, כשהוציא את האלבום Police In Helicopter, ועיצב את שיערו בצורת ראסטות. שירו אשר נושא את שם האלבום, היה ללהיט.
דיסקוגרפיה

הולט הקליט עשרות אלבומים במהלך קריירה ארוכת שנים. הרשימה שלהלן אינה מלאה, אך היא מייצגת את מיטב אלבומיו (כפי שנבחרו על ידי Allmusic):
A Love I Can Feel (1970)
Holt (1973)
Still in Chains (1973)
1000 Volts of Holt (1974)
Dusty Roads (1974)
The Further You Look (1974)
Pledging My Love (1975)
3000 Volts of Holt (1977)
Sweetie Come Brush Me (1980)
Just the Two of Us (1982)
Police in Helicopter (1983)
For Lovers and Dancers (1984)
Why I Care (1985)
16 Songs for Soulful Lovers (1986)
The Hit List (1995)
בנז'מן פבאר

בנז'מן פבאר (בצרפתית: Benjamin Pavard; נולד ב-28 במרץ 1996) הוא כדורגלן צרפתי המשחק באינטר מילאנו ובנבחרת צרפת בעמדת המגן הימני והבלם.
קריירת מועדונים

פבאר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ליל. ב-31 בינואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד נאנט.
ב-30 באוגוסט 2016 חתם לארבע שנים בשטוטגרט, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. ב-3 באוקטובר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–4 נגד גרויטר פירט, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. הוא היה שותף לחזרה של הקבוצה לבונדסליגה, אחרי היעדרות של עונה אחת. ב-20 בדצמבר 2017 האריך את חוזהו בקבוצה עד יוני 2021. בעונת 2017/2018 שיחק בכל משחקי הקבוצה בליגה, וביחד עם רון-רוברט צילר הם היו השחקנים היחידים בקבוצה שעשו זאת, והציג יכולת מצוינת, שאף הביאה לזימונו לסגל נבחרת צרפת בכדורגל שזכתה במונדיאל 2018. בעונת 2018/19, אליה הגיע כאלוף עולם טרי עם נבחרת צרפת, נשר עם שטוטגרט בחזרה לבונדסליגה השנייה.
בדצמבר 2019 שילמה באיירן מינכן שטוטגרט 35 מיליון אירו תמורת פבאר, שחתם על בחוזה לחמש שנים. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2019/20, תפס מקום של קבע בהרכב באיירן מינכן, כשהוא משחק בעמדת המגן הימני, דבר שאפשר לשנות ליוזואה קימיך את תפקידו ולהעבירו לעמדת הקישור. הוא שיתף פעולה בהגנה בעונה זו עם דויד אלאבה, ג'רום בואטנג ואלפונסו דייוויס, וזכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה ובגביע הגרמני. עם זאת, הוא נפצע במהלך קיץ 2020, והיה אמור להיעדר ממשחקי ההשלמה של ליגת האלופות שנדחו לחודש אוגוסט בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. הוא חזר מהפציעה מוקדם מהצפוי, והספיק אף לשחק בניצחון 0–3 על אולימפיק ליון בחצי הגמר, אך רק ישב על הספסל ולא שותף בגמר ליגת האלופות 2020, בו ניצחה באיירן מינכן 0–1 את פריז סן ז'רמן והשלימה זכייה בטרבל.
ב-30 באוגוסט 2023 חתם באינטר מילאנו לארבע וחצי שנים. תמורתו שילמה אינטר לבאיירן מינכן 30 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית

ב-6 בנובמבר 2017 זומן לראשונה לסגל נבחרת צרפת. ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד ויילס.
פבאר זומן למונדיאל 2018 ברוסיה. בשמינית הגמר כבש פבאר את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 3–4 על נבחרת ארגנטינה. בסוף אותו מונדיאל פבאר זכה עם נבחרת צרפת במונדיאל והיה נחשב לאחת ההפתעות של הטורניר. השער שכבש נגד נבחרת ארגנטינה נבחר לשער הטורניר.
נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר יורו 2024.
תארים

גביע העולם: 2018
ליגת האומות: 2020/2021
הבונדסליגה השנייה: 2016/2017
בונדסליגה (4): 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023
הגביע הגרמני: 2019/2020
הסופר קאפ הגרמני: 2020, 2021, 2022
ליגת האלופות: 2019/2020
הסופר קאפ האירופי: 2020
גביע העולם למועדונים: 2020
הסופר קאפ האיטלקי: 2023
אליפות: 2023/2024
הערות שוליים

↑  אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
↑  העברות בעולם, 30.8: פאלמר יימכר לצ'לסי, פבאר חתם באינטר, באתר וואלה, 30 באוגוסט 2023
↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  סגל הנבחרת בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 16 במאי 2024 (בצרפתית)
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2018 (אלופת העולם) |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 אומטיטי •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 מטווידי • 15 אנזונזי • 16 מנדנדה • 17 ראמי • 18 פקיר • 19 סידיבה • 20 תובאן • 21 הרננדס • 22 מנדי • 23 אראולה • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 אומטיטי •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 מטווידי • 15 אנזונזי • 16 מנדנדה • 17 ראמי • 18 פקיר • 19 סידיבה • 20 תובאן • 21 הרננדס • 22 מנדי • 23 אראולה • מאמן: דשאן | צרפת |
| נבחרת צרפת – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 לאנגלה •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 זומה • 16 מנדנדה • 17 סיסוקו • 18 דין • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 הרננדס • 22 בן ידר • 23 מניאן • 24 דובואה • 25 קונדה • 26 תוראם • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 לאנגלה •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 זומה • 16 מנדנדה • 17 סיסוקו • 18 דין • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 הרננדס • 22 בן ידר • 23 מניאן • 24 דובואה • 25 קונדה • 26 תוראם • מאמן: דשאן | צרפת |
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2022 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 פבאר •  3 דיסאסי •  4 וראן •  5 קונדה •  6 גנדוזי •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 פופאנה •  14 רביו • 15 ורטו • 16 מנדנדה • 17 סאליבה • 18 אופאמקאנו • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 ל. הרננדס • 22 ת. הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 קמבינגה • 26 תוראם • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 פבאר •  3 דיסאסי •  4 וראן •  5 קונדה •  6 גנדוזי •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 פופאנה •  14 רביו • 15 ורטו • 16 מנדנדה • 17 סאליבה • 18 אופאמקאנו • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 ל. הרננדס • 22 ת. הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 קמבינגה • 26 תוראם • מאמן: דשאן | צרפת |
| נבחרת צרפת – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סמבה •  2 פבאר •  3 קלאוס •  4 אופאמקאנו •  5 קונדה •  6 קמבינגה •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 תוראם • 16 מניאן • 17 סאליבה • 18 זאיר-אמרי • 19 פופאנה • 20 קומאן • 21 מנדי • 22 הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 ברקולה • מאמן: דשאן |  1 סמבה •  2 פבאר •  3 קלאוס •  4 אופאמקאנו •  5 קונדה •  6 קמבינגה •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 תוראם • 16 מניאן • 17 סאליבה • 18 זאיר-אמרי • 19 פופאנה • 20 קומאן • 21 מנדי • 22 הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 ברקולה • מאמן: דשאן | צרפת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1210767260  VIAF: 6333159035174001380000   WorldCat (עם VIAF): 6333159035174001380000
ג'ונתן קו

| --- | --- |

 לידה:  19 באוגוסט 1961 (בן 63) ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג', בית ספר קינד אדוארד, אוניברסיטת ווריק 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  סאטירה 
 יצירות בולטות:  What a Carve Up! 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 פרסים והוקרה:  פרס ביל גיפורד (2005)  פרס מדיסיס זר (1998)  פרס בולינגר אברימן וודהאוס (2001)  פרס הספר האירופאי (2019)  עמית החברה המלכותית לספרות  אביר מסדר האמנויות והספרות  פרס ג'ון לואלין ריס 
 jonathancoewriter.com
 
ג'ונתן קו
ג'ונתן קו (באנגלית: Jonathan Coe; נולד ב-19 באוגוסט 1961 בברמינגהאם שבבריטניה) הוא סופר בריטי.
חייו

לקו תואר ראשון מטריניטי קולג' קיימברידג' ותואר שני ודוקטור מאוניברסיטת נורוויק. לאחר לימודיו עבד באקדמיה שם היה עיתונאי ומבקר ספרות.
קו כתב מגוון רומנים בהם "בית השינה" שסיפורו סובב סביב אנשים בעלי הפרעות שינה, ו"מועדון האידיוטים" שעוסק בההתבגרות בברמינגהם של שנות השבעים על רקע גל השביתות שקדם למרגרט תאצ'ר ופיגועי המחתרת האירית. ספרים אלו תורגמו גם לעברית. בספריו מרחיב קו בענייני קולנוע, פוליטיקה, מוזיקה ועוד.
ספרו "בית השינה" זיכה אותו בפרס מדיסיס לסופר זר לשנת 1998.
ג'וליאנו ג'מה

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1938 רומא, ממלכת איטליה 
 פטירה:  1 באוקטובר 2013 (בגיל 75) צ'יוויטווקיה, איטליה 
 מקום קבורה:  בית קברות פלמיניו 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  1958–2013 (כ־55 שנים) 
 צאצאים:  Vera Gemma 
 מספר צאצאים:  2 
 http://www.giulianogemma.it
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וליאנו ג'מה (באיטלקית: Giuliano Gemma;‏ 2 בספטמבר 1938 - 1 באוקטובר 2013) היה שחקן קולנוע איטלקי שהתפרסם ככוכב מערבונים, שכונו באותה עת מערבוני ספגטי ובסרטי פעולה נוספים (בין השאר גילם את דמותו של מצ'יסטה). במיוחד התפרסם ג'מה בגילום דמותו של רינגו בסדרת סרטים שנשאה את שם הגיבור.
ביוגרפיה

ג'מה נולד ברומא. בלט בחזותו הבהירה והנאה ובאתלטיות שלו. כבר בגיל צעיר עבד בתעשיית הסרטים האיטלקית כפעלולן בזכות כישוריו האתלטיים. הראשון שזיהה את כישרונו היה הבמאי דינו ריזי שהציב אותו בתפקיד זעיר לצידו של אלברטו סורדי ב-"Venezia, la luna e tu". הוא שיחק בתפקיד זעיר נוסף בסרטו של ויליאם ויילר, האפוס ההיסטורי, בן חור. לאחר ששרת ככבאי במסגרת שירותו הצבאי, קודם ג'מה לתפקיד שחקן ראשי על ידי הבמאי דוצ'ו טסארי. ב-1962 שיחק בסרט בסוגה הקולנועית חרב וסנדל (אפוסים היסטוריים שעסקו בגיבורים מהעת העתיקה דוגמת הרקולס) "Arrivano i titani". ב-1963 גילם גנרל בצבא גריבלדי בסרטו של לוקינו ויסקונטי, "הברדלס". ב-1964 זכה להצלחה גדולה כשגילם את תפקיד רינגו במערבון הספגטי "Una pistola per Ringo" שבוים על ידי טסארי. באותה שנה שיחק בסרט אנג'ליק, בכיכובה של מישל מרסייה - הראשון בסדרת סרטי "אנג'ליק" שעסקו בהרפתקאותיה של צעירה בתקופת לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. ג'מה המשיך ושיחק בסרט השני בסדרה "אנג'ליק והמלך" ב-1965. ב-1965 כיכב בשני סרטים נוספים שהצליחו: "Un dollaro bucato" ו"Il ritorno di Ringo". במחצית השנייה של שנות ה-60 כיכב ג'מה במערבוני ספגטי רבים, בין הבולטים בהם: "Adiós gringo", "I lunghi giorni della vendetta", "Per pochi dollari ancora" ו-"I giorni dell'ira". בחלק מהסרטים הופיע ג'מה בשם הבמה "מונטגומרי ווד".
בשנות ה-70 החל ג'מה לגלם דמויות מסוגות קולנועיות שונות. בעיקר בלטה השתתפותו בסרטים בעלי גוון פוליטי וחברתי. ב-1976 זכה בפרס של תעשיית הקולנוע האיטלקית על תפקידו בסרט " Il deserto dei Tartari".
נדמה היה כי ג'מה סיים את הקריירה הקולנועית שלו ב-2001 בסרטו של הבמאי הספרדי ויסנטה ארנדה, "Juana la Loca", והתמקד בקריירה החדשה שלו כפסל. אולם, ב-2012 שב לשחק בתפקיד משנה (מנהל המלון) בסרטו של וודי אלן, "לרומא באהבה" וכמו כן שיחק באותה שנה בקומדיה במרשתת, "Man Born Again".
ג'מה נהרג בתאונת דרכים ב-1 באוקטובר 2013.
הערות שוליים

↑  הלוחם משום מקום היקום של אלי אשד, 2 באפריל 2009
1 2 3  Giuliano Gemma, באתר allmovie
↑  הודעה על פטירתו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810607368505606  BIBSYS: 12055371  BNE: XX1192859  BnF: cb139333787 (data)  GND: 132287331  ICCU: RAVV105604  ISNI: 0000 0003 6846 5165  LCCN: nr98041004  NDL: 00747686  NKC: xx0170138  NLA: 40510195  NTA: 073579483  SUDOC: 123196310  Trove: 1447581  VIAF: 63924808   WorldCat (עם VIAF): 63924808 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנטואן גריזמן

אנטואן גְּרִיזמָּן (בצרפתית: Antoine Griezmann; נולד ב-21 במרץ 1991) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדות החלוץ והקשר באתלטיקו מדריד. גריזמן הוא מלך השערים בכל הזמנים של אתלטיקו מדריד.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בריאל סוסיאדד בשנת 2009, וכבר בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה בליגת המשנה הספרדית ועלה איתה ללה ליגה. לאחר חמש עונות במדי סוסיאדד עבר גריזמן לאתלטיקו מדריד תמורת 30 מיליון אירו. בסוסיאדד שיחק גריזמן לרוב כקיצוני, אולם באתלטיקו תפקד בעמדות התקפה מגוונות, ובעיקר במרכז ההתקפה, והפך במהרה לחלק מרכזי בקבוצה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה שבר את שיא השערים לעונה ראשונה של שחקן באתלטיקו, ונבחר לנבחרת הלה ליגה לעונת 2014/2015. נבחר ב-2016 לשחקן המצטיין בלה ליגה. באותה שנה הגיע גריזמן למקום השלישי בפרסי כדור הזהב ו־The Best. בעונת 2017/2018 הוביל את אתלטיקו לזכייה בליגה האירופית. בסוף עונת 2018/2019 הודיע על עזיבתו מאתלטיקו מדריד וב-12 ביולי 2019 חתם בברצלונה. באוגוסט 2021 חזר לאתלטיקו מדריד בהשאלה ובאוקטובר 2022 חתם בה על חוזה קבוע.
גריזמן ייצג את מגוון הנבחרות הצעירות של צרפת, והוביל את צרפת לזכייה באליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2010. בשנת 2014 הופיע לראשונה במדי נבחרת צרפת הבוגרת, ושיחק במדיה במונדיאל 2014. ביורו 2016, צרפת, מארחת הטורניר, סיימה כסגנית, כאשר הוא זוכה בפרס השחקן המצטיין של הטורניר והיה למלך השערים. במונדיאל 2018 היה שותף בכיר לזכייה בתואר, תוך כיבוש ארבעה שערים ובישול שניים, זכייה בכדור הארד ובחירה בו כשחקן המצטיין במשחק הגמר.
ראשית חייו

נולד במאקון שבחבל בורגון-פראנש-קונטה בצרפת למשפחה נוצרית-קתולית. אביו, אלן, ממוצא גרמני (ולכן שם המשפחה בגרמנית) היה חבר מועצת העיר. אמו, איזבל, ממוצא פורטוגזי, הייתה מנהלת משק הניקיון בבית חולים. סבו של גריזמן מצד אמו, אמארו לופס, היה כדורגלן ששיחק בקבוצת פאסוס די פריירה. אמארו וקרולינה לופס, סבו וסבתו, הגיעו לצרפת ב-1957 על מנת לעבוד בבנייה. אמארו נפטר כשנה לאחר לידתו. בילדותו בילה לעיתים קרובות בפאסוס די פריירה, פורטוגל, במהלך חופשות החגים.
בגיל צעיר החל לשחק בקבוצה המקומית מעיר הולדתו מאקון. הוא התקשה להתקבל לקבוצות צרפתיות בכירות, עד שב-2005 שותף במשחק ידידות בין קבוצת נערים של מונפלייה, במדיה נבחן, לפריז סן-ז'רמן. גריזמן צד את עיניהם של סקאוטים מריאל סוסיאדד הספרדית שהזמינה אותו להתאמן ולהיבחן בסן סבסטיאן. לאחר אישור הוריו של גריזמן בן ה-14 הוא חתם על חוזה-נוער בקבוצת הכדורגל הבסקית.
קריירת מועדונים > ריאל סוסיאדד

כאשר הגיע לריאל סוסיאדד, בגיל 14, סוכם יחד עם הוריו כי ימשיך ללמוד במערכת החינוך הצרפתית. בכל בוקר היה נוסע מעבר לגבול, ולומד בבית ספר בעיר באיון. בערב היה חוזר לסן סבסטיאן ומתאמן יחד עם סוסיאדד.
לאחר ארבע שנים באקדמיית הנוער של סוסיאדד, שיחק לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת במסגרת משחקי קדם עונת 2009/2010. בקמפיין זה כבש חמישה שערים בארבעה משחקים. עקב פציעת אמונל אגירצ'ה, החליט המאמן האורוגוואי מרטין לסרטה לתת לו הזדמנות ולשלב אותו בהרכב הקבוצה הראשונה (דבר שאינו נפוץ, שכן בדרך כלל שחקנים עוברים קודם כל בקבוצת המילואים).
ב-2 בספטמבר 2009 ערך גריזמן את הופעת הבכורה שלו במשחק תחרותי, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-77, בהפסד 0–2 לראיו ואיקאנו, במסגרת גביע המלך הספרדי. ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה הספרדית השנייה, כמחליף, בתיקו המאופס מול ריאל מורסיה. ב-27 בספטמבר פתח לראשונה בהרכב, וכבש את שער הבכורה שלו במדי הבוגרים של הבסקים, בניצחון 0–2 על וסקה. שבועיים לאחר מכן כבש גריזמן בניצחון 0–2 על סלמנקה. בנובמבר 2009 כבש בשני משחקי ליגה רצופים: בהפסד 1–5 להרקולס, ואת השער היחיד במשחק, בניצחון על רקראטיבו ולבה. בהמשך העונה היה שחקן הרכב בסוסיאדד, וכבש שני שערי ליגה נוספים, בניצחונות על קדיס ועל נומנסיה. בסיום העונה העפילה סוסיאדד ללה ליגה, לאחר שסיימה כאלופת הליגה הספרדית השנייה. ב-8 באפריל 2010 חתם בסוסיאדד על חוזה מקצועני ראשון, לחמש שנים. בחוזה נקבע סעיף שחרור של 30 מיליון אירו.
גריזמן ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-29 באוגוסט 2010, במשחק פתיחת עונת 2010/2011, בו ניצחה סוסיאדד 0–1 את ויאריאל. לאחר המשחק תיאר גריזמן את הסיטואציה כ"הגשמת חלום ילדות". ב-18 בספטמבר בישל את שער השוויון, שכבש ראול טאמודו, במשחק שהסתיים בהפסד 1–2 לריאל מדריד, כאשר את שער הניצחון כבש כריסטיאנו רונאלדו. ב-25 באוקטובר כבש את שער הבכורה בלה ליגה, בניצחון 0–3 על דפורטיבו לה קורוניה. הוא חגג את השער כאשר נכנס לרכב הפרסומת בחונה בשולי המגרש. שבוע לאחר מכן כבש את השער הראשון בניצחון 1–2 על מאלגה. בנובמבר 2010 כבש את השער היחיד של קבוצתו, בהפסד 1–2 להרקולס. במשחק השני של קבוצתו בשנת 2011, כבש גריזמן בניצחון 4–0 על חטאפה. לאחר תשעה משחקים בהם לא כבש, הבקיע במרץ 2011, בהפסד 1–2 לראסינג סנטנדר.
לאחר שלא שיחק במשחק פתיחת עונת 2011/2012, כבש שבועיים לאחר מכן את שער השוויון, בתיקו 2–2 מול אלופת ספרד ברצלונה. בעונה שלאחר מכן כבש עשרה שערים ב-32 משחקי ליגה. במשחק סיום העונה כבש את השער היחיד במשחק, בניצחון על דפורטיבו לה קורוניה, שהבטיח את העפלת סוסיאדד לפלייאוף ליגת האלופות, לראשונה מאז עונת 2003/2004. משחק זה גם חתם את ירידת הליגה של דפורטיבו.
ב-20 באוגוסט 2013 הבקיע גריזמן שער בחצי מספרת מול קבוצת ליון הצרפתית, אותה אהד בילדותו, במוקדמות ליגת האלופות. בסיכום שני המשחקים גברה סוסיאדד 0–4 על ליון, והעפילה לליגת האלופות. שער חשוב נוסף שלו באותה עונה הגיע בינואר 2014, בניצחון 0–2 על אתלטיק בילבאו, בדרבי הבסקי שהתקיים באצטדיון אנואטה, במסגרת הלה ליגה. שער זה היה גם כן במספרת. ב-16 במרץ 2013 הבקיע שער בניצחון 1–4 על ריאל ואיאדוליד.
קריירת מועדונים > ברצלונה

ב-12 ביולי 2019 חתם באלופת הליגה הספרדית ברצלונה לחמש שנים, לאחר שברצלונה שילמה את סעיף השחרור שלו מאתלטיקו מדריד השווה ל-120 מיליון אירו, וקיבל את חולצה מספר 17. ערך את הופעת הבכורה שלו נגד צ'לסי במשחק ידידות. הוא כבש את שערו הראשון במשחק ההכנה ב-10 באוגוסט 2019 מול נאפולי. גריזמן ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו ב-16 באוגוסט בהפסד 0–1 לאתלטיק בילבאו במחזור הראשון. במחזור השני כבש צמד ובישל עוד שער בניצחון על ריאל בטיס 2–5.
קריירת מועדונים > חזרה לאתלטיקו מדריד

ב-31 באוגוסט 2021 חזר בהשאלה עם אופציית רכישה לאתלטיקו מדריד תמורת עשרה מיליון אירו. ב-10 באוקטובר 2022 מימשה אתלטיקו מדריד את אופציית הרכישה של גריזמן תמורת 20 מיליון אירו, והוא חתם על חוזה עד 30 ביוני 2026. הוא סיים את עונת 2022/2023 כמלך השערים של הקבוצה ומלך הבישולים של הליגה, השחקן היחיד בלה ליגה שסיים את העונה עם מספרים כפולים בשתי הקטגוריות.
ב-10 בינואר 2024 כבש בדרבי בחצי גמר הסופר קופה הספרדי ושבר את שיא השערים בכל הזמנים באתלטיקו מדריד.
נבחרת לאומית > נבחרות צעירות

עקב כך ששיחק בספרד, מאמני נבחרות הנוער של צרפת נטו שלא לשים לב לגריזמן. לאחר הפריצה עם ריאל סוסיאדד זומן לראשונה לנבחרת צרפת עד גיל 19, ב-23 בפברואר 2010, לצמד משחקי הידידות מול אוקראינה. ב-2 במרץ ערך את הופעת הבכורה במדי צרפת עד גיל 19, בתיקו 0–0 מול אוקראינה. במשחק השני, כבש גריזמן את שער הניצחון בדקה ה-88, במשחק שהסתיים בתוצאה 1–2 לזכות צרפת.
ב-7 ביוני 2010 זומן לסגל צרפת עד גיל 19 לקראת אליפות אירופה עד גיל 19. בטורניר, בו זכתה צרפת, כבש שני שערים ובישל אחד. הוא נבחר לקבוצת הטורניר. ב-28 בספטמבר זומן לנבחרת צרפת עד גיל 20, לצמד משחקי הידידות מול פורטוגל, ומול קבוצת המילואים של המועדון האיטלקי יובנטוס, אולם לא שיחק במשחקים אלו עקב פציעה בירך במהלך אימון. על אף שעדיין היה רשאי לשחק בנבחרת עד גיל 20, זומן בחודש שלאחר מכן לסגל נבחרת צרפת עד גיל 21. הוא ערך את הופעת הבכורה בצרפת עד גיל 21 כאשר נכנס כמחליף לגבריאל אוברטן, במשחק שהסתיים בהפסד 0–1 לרוסיה.
לאחר שהופיע בשני משחקי הנבחרת עד גיל 21, חזר גריזמן לנבחרת עד גיל 20, ושיחק את משחקו הראשון בנבחרת זו בניצחון 2–1 על אנגליה. במשחק זה בישל לקלמאן גרנייה את שער השוויון. ביוני 2011 זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע העולם עד גיל 20. בטורניר זה, בו הגיעה צרפת עד לשלב חצי הגמר, כבש גריזמן את שער הניצחון במשחק נגד אקוודור, בשלב שמינית הגמר.
גריזמן השתתף בפלייאוף ההעפלה לאליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2013. במשחק הראשון ניצחו הצרפתים ובשני הפסידו והודחו. בדיעבד, התגלה כי גריזמן, יחד עם ארבעה שחקנים נוספים, יצא לבלות בפריז במהלך מחנה האימונים של הנבחרת בלה האבר, בלילה בין שני משחקי הפלייאוף. התאחדות הכדורגל הצרפתית השעתה את השחקנים מנבחרות צרפת למשך 14 חודשים.
נבחרת לאומית > נבחרת בוגרת

ב-27 בפברואר 2014 זומן לראשונה לסגל נבחרת צרפת הבוגרת על ידי המאמן דידייה דשאן, לקראת משחק ידידות מול הולנד, שנערך בסטאד דה פראנס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק זה, ב-5 במרץ, כאשר פתח בהרכב ושיחק 68 דקות, בניצחון צרפת 2–0.
נבחרת לאומית > נבחרת בוגרת > מונדיאל 2014

ב-13 במאי 2014 זומן לסגל נבחרת צרפת למונדיאל 2014. ב-1 ביוני כבש את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, במשחק ידידות מול פרגוואי, שהתקיים באליאנץ ריביירה. הוא כבש צמד במשחק ההכנה האחרון לפני המונדיאל, כאשר נכנס כמחליף במקום אוליבייה ז'ירו, בניצחון 8–0 על ג'מייקה.
הוא פתח בהרכב במשחק הראשון של צרפת במונדיאל, כאשר החליף באגף השמאלי את פרנק ריברי הפצוע. המשחק הסתיים בניצחון 0–3 על הונדורס. במשחק שמינית הגמר, לחץ שהפעיל גריזמן על ג'וזף יובו הביא לשער עצמי של הקפטן הניגרי בדקה ה-92, ולניצחון 0–2 של הצרפתים על ניגריה. לבסוף, הודחה צרפת בשלב רבע הגמר, על ידי הזוכה בגביע, גרמניה.
נבחרת לאומית > נבחרת בוגרת > יורו 2016

ביורו 2016, שנערך בצרפת, פתח גריזמן במשחק פתיחת הטורניר, בניצחון 1–2 על רומניה. במשחק הבא פתח על הספסל, ועלה כמחליף מול אלבניה. הוא כבש את השער הראשון במשחק בנגיחה בדקה ה-90. בשמינית הגמר כבש צמד בשלוש דקות, וקבע מהפך שהביא לניצחון צרפת על אירלנד. ברבע הגמר בישל לפול פוגבה ולדימיטרי פאייה, לפני שכבש בעצמו, בניצחון 2–5 על איסלנד. בחצי הגמר כבש צמד והעלה את נבחרתו לגמר יורו 2016, בפעם הראשונה מאז יורו 2000, תוך ניצחון 0–2 על גרמניה. במשחק הגמר הפסידה צרפת 0–1 לפורטוגל, לאחר הארכה.
בטורניר זה זכה גריזמן בתואר שחקן הטורניר. בנוסף, זכה גם בנעל הזהב, לאחר שסיים כמלך שערי הטורניר, עם שישה שערים. כמו כן, נכלל בנבחרת הטורניר.
נבחרת לאומית > נבחרת בוגרת > מונדיאל 2018

ב-17 במאי 2018 זומן גריזמן לסגל נבחרת צרפת למונדיאל 2018, שנערך ברוסיה. במשחק הראשון של צרפת בטורניר, מול אוסטרליה, ספג גריזמן עבירה ברחבת ה-16, שהובילה לפסיקת השופט לבעיטת עונשין לזכות צרפת. היה זה השימוש הראשון בטכנולוגיית VAR במשחקי גביע העולם בכדורגל. במשחק זה ניצחה צרפת 1–2. בשמינית הגמר כבש גריזמן, פעם נוספת בפנדל, בניצחון צרפת 3–4 את ארגנטינה.
ברבע הגמר, מול אורוגוואי, בישל את השער הראשון במשחק לרפאל וראן, מכדור חופשי שהגביה לרחבה. לאחר מכן כבש בעצמו, כאשר בעט מחוץ לרחבת העונשין, והכדור נכנס לרשת עקב טעות של השוער פרננדו מוסלרה. במשחק חצי הגמר, שנערך באצטדיון קרסטובסקי, סנקט פטרבורג, מול בלגיה, בישל את השער היחיד במשחק, מבעיטת קרן, לנגיחה של סמואל אומטיטי.
בגמר מונדיאל 2018, מול קרואטיה, היה מעורב בשלושת השערים הראשונים של נבחרתו, והביא לזכייה שנייה של צרפת במונדיאל, לאחר ניצחון 2–4. את השער הראשון לזכות צרפת כבש מריו מנדז'וקיץ' כשער עצמי, לאחר שהרים כדור מבעיטה חופשית לעבר השער. בדקה ה-38 כבש מפנדל, לאחר נגיעת יד בתוך הרחבה של איוואן פרישיץ'. בדקה ה-59 כבש פול פוגבה את השער השלישי לזכות צרפת, שהגיע כתוצאה מכדור שנמסר אליו מרגליו של גריזמן. לאחר המשחק נבחר גריזמן לשחקן המצטיין של הגמר. בנוסף, זכה בנעל הכסף של הטורניר, לאחר שכבש ארבעה שערים ובישל שניים, ובכדור הארד.
נבחרת לאומית > נבחרת בוגרת > 2021

ב-7 בספטמבר 2021 כבש גריזמן צמד שערים בניצחון נבחרתו 0–2 על פינלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022, ובכך השתווה למספר השערים במדים הלאומיים שכבש מישל פלאטיני. באותה שנה גם היה שותף לזכייה בליגת האומות לאחר ניצחון במשחק הגמר 1–2 על נבחרת ספרד.
נבחרת לאומית > נבחרת בוגרת > 2022–2024 ופרישה

נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר יורו 2024.
ב-30 בספטמבר 2024 הודיע על פרישה מנבחרת צרפת.
סגנון משחק

ראש הצוות הטכני של אופ"א, לואן לופסקו, אשר הוביל את פאנל התצפית הטכני שבחר בגריזמן לשחקן המצטיין של יורו 2016, אמר על השחקן: "הוא עובד קשה עבור נבחרתו, בעל טכניקה, ראיית משחק רחבה ויכולת סיום", ומיתג אותו כ"איום לכל קבוצה אשר ישחק נגדה". חלוץ שמאלי מהיר, מודרני ומגוון, בעל ראייה לעבר שער היריבה, גריזמן תואר כ"שחקן קבוצתי". הוא מסוגל לתפקד בעמדות התקפה רבות, בקו ההתקפי הקדמי ומאחוריו, הודות למיומנויות הטכניות שלו ויכולתו לדלג בין עמדות הקישור לעמדות ההתקפה, תוך הבקעת מספר גבוה של שערים. במהלך הקריירה שלו שיחק גריזמן בעמדות שונות: החלוץ המרכזי, חלוץ שני, קשר התקפי, קיצוני וקשר אגף. גריזמן בעל דיוק בסיומות, הן מתוך והן מחוץ לרחבה, כאשר מסוגל לבעוט בשתי רגליו. כמו כן, לגריזמן משחק ראש מצוין, למרות גובהו הנמוך יחסית.
בנוסף ליכולתו לכבוש וליצר מצבים, גריזמן צבר שבחים לא פעם על קצב משחקו, תנועה התקפית, חוש מיקום והתמצאות במגרש. יכולת פירוש המשחק, בשילוב עם קצב, ניידות ואנרגיה, מאפשרים לו ליצור התקפות אפקטיביות ולגבור על הגנות. בנוסף, גריזמן ידוע כבועט פנדלים מדויק.[דרוש מקור]