stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טום לרר
באקדמיה

לרר קיבל תואר ראשון במתמטיקה (בהצטיינות יתרה) באוניברסיטת הרווארד בשנת 1947, בגיל 18 ונבחר כחבר אחוות "פי בטא קפא". שנה לאחר מכן קיבל תואר שני. הוא לימד בהארוורד, MIT ובמכללת ולסלי. הוא נשאר בהרווארד לתוכנית הדוקטורט, עם הפסקות לקריירה המוזיקלית שלו ולעבודה כחוקר במעבדה הלאומית לוס אלמוס שבניו מקסיקו. הוא התגייס לצבא האמריקאי משנת 1955 עד 1957, ועבד בסוכנות לביטחון לאומי (NSA). כל ההתנסויות האלה הפכו במרוצת השנים לשירים.
ב-1960 חזר להארוורד, אך לא סיים את הדוקטורט שלו מעולם. ב־1972 הצטרף לסגל אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז ולימד קורס מבוא בפקולטה למדעי הרוח בשם "טבעה של המתמטיקה" ("The Nature of Mathematics") או כפי שהוא כינה אותו, "מתמטיקה לטנורים" ("Math for Tenors"). הוא גם לימד קורס בתיאטרון מוזיקלי. השמועה הייתה כי בשנים מאוחרות יותר לימד קורסים אלה תחת שם בדוי וגירש מהם את כל מי שקרא לו בשמו האמיתי, כשמטרתו הייתה להפיץ שמועות על מותו ולצוץ יום אחד ולהכריז כי "השמועות על מותי היו מוקדמות מדי" (ציטוט של מארק טוויין).
קריירה מוזיקלית

בימיו כסטודנט החל לרר לכתוב שירים מצחיקים כדי לשעשע את חבריו – למשל Fight Fiercely, Harvard, על קבוצת הפוטבול של האוניברסיטה שלו. שירים אלה קובצו להופעתו הראשונה, The Physical Revue (פרודיה על שמו של כתב העת המדעי החשוב Physical Review). שירים אלה כללו, למשל, שירת כל היסודות בטבלה המחזורית למנגינת Modern Major General של גילברט וסאליבן.
על סמך הצלחת ההופעות, לרר הקדיש זמן להקלטות אולפן של האלבום Songs by Tom Lehrer שנמכר בהזמנה בדואר. ללא מימון או פרסום, האלבום הצליח באמצעות שמועות מפה לאוזן. על סמך זאת, יצא לרר לסיבוב הופעות נוסף, וגם הקליט אלבום נוסף בשתי גרסאות: More Songs by Tom Lehrer היה גרסת אולפן, בעוד ש־An Evening Wasted With Tom Lehrer היה הקלטה חיה של הופעה, ובו כל שיר הופיע עם הקדמה קצרה (פחות או יותר) לקהל.
בשנות ה־60 המוקדמות, פרש מסיבובי ההופעות, אותם תיעב, ונשכר ככותב שירים לתוכנית סאטירה בשם That Was The Week That Was. רבים משיריו בתקופה זו היו פוליטיים, ותקפו נושאים שעמדו בראש הפרק כמו זיהום אוויר, גזענות, מיליטנטיות אמריקאית והתחמשות גרעינית, כולם באותה סאטירה חדה ומשעשעת של שיריו עד אותה העת. מגוון שירים מאלו הופיעו באלבומו That Was The Year That Was.
השמועה מספרת כי בהופעתו האחרונה התחיל לשיר את Fight Fiercely, Harvard מהבית השני. הוא הבין את טעותו, הפסיק, והתחיל לנגן שוב. שוב הוא התחיל לשיר מהבית השני. הוא התרגז, וזעף על הקהל, "אתם ממילא יודעים את זה יותר טוב ממני," וביטל את שאר הופעותיו עקב היותו סנילי מדי.
אגדה נוספת מספרת כי הפסיק לכתוב סאטירה פוליטית כשהנרי קיסינג'ר קיבל את פרס נובל לשלום ב־1973. לרר צוטט באומרו כי הענקת הפרס לקיסינג'ר הפכה את הסאטירה הפוליטית לחסרת-רלוונטיות. הוא גם טען כי הפסיק לכתוב סאטירה מספר שנים לפני כן.
השנים שאחרי

בשנות ה־70 ריכז לרר את מאמציו בלימוד בקליפורניה. הוא גם כתב מספר שירים חינוכיים עבור תוכנית הטלוויזיה לילדים The Electric Company.
בתחילת שנות ה־80, מפיק מחזות הזמר קמרון מקינטוש העלה לבמה את ההצגה Tom Foolery בלונדון. Tom Foolery הייתה אוסף של שיריו של לרר, והייתה להצלחה מסחררת. לרר תמך בהצגה, ואף שכתב מספר שירים עבורה.
בשנת 1998, בחגיגת 30 שנה להפקותיו של קמרון מקינטוש, הסכים לרר להופיע באופן חד פעמי ומפתיע ביותר למעריציו עם שירו Poisoning Pigeons in the Park. הוא הוסע אל הבמה על פסנתר נוסע, ודיבר על מקינטוש ויצירת Tom Foolery, בסגנון ההקדמות לשירים מהופעותיו 30 שנה לפני כן. הוא אמר:
Tom Foolery was a huge success. And after Tom Foolery came Cats, and the combined profits of Tom Foolery and Cats made him a very wealthy man. And as I went from adolesence to senility, hoping to bypass maturity, he went from rags to riches. But as someone who knew him way back when, I can say he had exquisite taste in rags.
בשנת 2000, חברת Rhino Entertainment הוציאה אלבום כפול בשם The Remains of Tom Lehrer. הוא כלל גרסאות מוקלטות וחיות משני אלבומיו הראשונים, That Was The Year That Was, והשירים שכתב עבור The Electric Company, וכן חומרים שלא פורסמו מעולם. האלבום כלל חוברת עם המילים לכל השירים והקדמה על ידי Dr. Demento.
באוקטובר 2020 הודיע לרר באתר האינטרנט שלו כי כל מילות השירים שכתב אשר מופיעות באתר מותרות להורדה חופשית כאילו היו נחלת הכלל עד 31 בדצמבר 2024.
טריוויה נוספת

בזמן הופעותיו נהג לרר לצטט משפטים מהביקורות השליליות על שיריו. דוגמאות אלה הגיעו לעטיפות אלבומיו:
"המוזה של מר לרר לא מושפעת מגורמים בולמים כמו טוב טעם, לדוגמה" ~ הניו יורק טיימס
"יותר מדכא ממשעשע" ~ New York Herald Tribune
"מנגן בפסנתר באופן סביר" ~ Oakland Tribune
רשימת אלבומים

Songs By Tom Lehrer (1953)
An Evening Wasted with Tom Lehrer (1959)
More of Tom Lehrer (1959)
Tom Lehrer Revisited (1960)
Tom Lehrer Discovers Australia (And Vice Versa) (1960)
That Was The Year That Was (1965)
Tom Lehrer In Concert (1994)
Songs & More Songs By Tom Lehrer (1997)
The Remains Of Tom Lehrer (2000)
שירים רבים נוספים שחוברו על ידי לרר מבוצעים על ידי אנשים אחרים ב־That Was "That Was The Week That Was" שיצא ב-1981.
טום לרר בעברית

טום לרר תורגם לעברית על ידי מספר מתרגמים ובהם: קובי לוריא, דן אלמגור, יהונתן גפן ונתן אלתרמן.
"בלדה אירית" ("The Irish ballad") תורגם על ידי אלתרמן ולוריא. השיר, בתרגום האחרון, בוצע על ידי שלישיית פיקוד צפון – חוה אלברשטיין, חיותה דביר ומירי פליקס ב-1966. באותו מופע שרו השלישייה גם את "שיריטיטים" בתרגום דידי מנוסי.
"טנגו מזוכיסטי" תורגם על ידי דן אלמגור ובוצע על ידי יהורם גאון ב-1969.
לוריא עיבד שירים שתרגם למחזמר "פצצת תום" (תרגום של משחק המילים TomFoolery). המופע, בכיכובו של דורי בן זאב ובהשתתפותו של איקה זהר, הוצג ב-1987. יזם וביים דן רונן.
תרגומיו של לוריא יצאו לאור בספר "שירים של טום לרר" ובדיסק "שירים ועוד שירים של טום לרר".
תיאטרון בית לסין העלה מופע שנקרא "אמנים שרים טום לרר" על פי תרגומי יהונתן גפן.
בשנת 2006 העלה תיאטרון הספרייה של בית צבי "ערב שירי טום לרר" בבימוי משה קפטן ודוקי עצמון.
הערות שוליים

↑  ג׳ייסון וייזנברג, Brilliant satirist Tom Lehrer's catalog now in the public domain, boingboing, ‏20 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  בלדה אירית - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il
↑  tomlehrer, The Irish Ballad, Tom Lehrer Songs (באנגלית אמריקאית)
↑  אתר בית צבי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305850205171  PLWABN: 9810664517605606  GND: 124729088  ISNI: 0000 0001 0963 5908  LCCN: n81071191  MusicBrainz: 359363a8-1dc7-40c9-9337-f5aa507000b6  NKC: mzk2011621409  NLG: 97761  NTA: 099092115  SELIBR: 288885  SNAC: w67h2127  Trove: 948004  VIAF: 32937981   WorldCat (עם VIAF): 32937981
אנטי-איראניות

אמריקאי מבקש לפנות את כל האיראנים מארצות הברית, וושינגטון די. סי. 1979, תקופת משבר בני הערובה באיראן
אנטי-איראניות (באנגלית: Anti-Iranian sentiment, Persophobia או Iranophobia; בפרסית: ایران هراسی או ایرانی‌ستیزی) מתייחס לרגשות דחייה או עוינות כלפי הפוליטיקה, התרבות, החברה, הכלכלה או התפקיד הבינלאומי האיראני. אנטי-איראניות מתייחס גם לחוסר האמון, לשנאה, לטינה, לקנאה, לאפליה, דעות קדומות, גזענות, סטריאוטיפים, פחד או רתיעה לאיראנים על רקע גזעי, אתני, לשוני, או דתי. מבחינה היסטורית דעות קדומות נגד איראנים היו נפוצות בעולם הערבי, בייחוד לאחר הכיבוש המוסלמי של פרס. מסקר ה-BBC לשנת 2014 עולה כי כ-60% מאוכלוסיית העולם מחזיקים בדעות שליליות כלפי איראן, לעומת כ-16% המחזיקים בדעות חיוביות.
בעולם המערבי והנוצרי

| --- | --- |
 :  ראו גם – אנטישמיות נוצרית, מרד היהודים נגד הרקליוס, הצלב האמיתי
לפי יורי סטויאנוב, לכיבוש הסאסאני של ירושלים ב-614 וללחימה הביזנטית מולם הייתה השפעה מכרעת על יחס והתפשטות האנטי-איראניות וגם האנטישמיות בעולם הנוצרי, שהשפיעו רבות מאוחר יותר בימי הביניים. בתקופה זו הואשמו הסאסאנים בגנבת הצלב עליו נצלב ישו, לשתי מטרות אפשריות: להחליש את החזקה הנוצרית על ירושלים או להעמיד ולהעלות את כוחו של המלך הסאסאני כמלך כל המלכים. בתקופה זו צידדו היהודים בארץ ישראל בכובשים הסאסאנים שהרסו כנסיות נוצריות ומקומות קדושים בירושלים, לעיתים קרובות גם דרך הסתת היהודים לכך. היהודים מצדם ראו את התקופה כאחרית הימים וברומא כאדום החדש שסופו להיהרס על ידי הפרסים. הביזנטים בתגובה עשו את אותו הדבר ואזרו לצידם את תורת האסכטולוגיה תוך שימוש, ניסוח ופרשנות מחדש של הברית הישנה והברית החדשה, והציגו את ח'וסרו השני כדמות האנטיכריסט שנועד להשמיד את האימפריה הנוצרית המושלמת. לאור זאת גובשו בתקופה זו והוגדרו הפרסים והיהודים כאויבי הצלב והנצרות הרומית.
בעולם הערבי > בראשית האסלאם

| --- | --- |
 :  ראו גם – ערבית כסמל סטטוס, קרב אל-קאדסיה, שעוביה
בשפה הערבית המילה עג'ם(אנ') היא מילה המתארת את כלל הלא-ערבים. כשפירושה המילולי הוא: "לא ברור, מעורפל ובלתי נתפס" לעומת הערבי שפירושו "ברור, מובן, עם לשון ערבית מושלמת". פירוש המילה עג'ם הפך ל"מי שממלמל" וככינוי שיוחס בעיקר לפרסים. לאחר הכיבוש האסלאמי על ידי בית אומיה של האימפריה הסאסאנית הערבים כפו את השפה הערבית וניסו לדכא את השפות האיראניות ששלטו באזור לפעמים גם בכוח. לכן כשכבש אל-חג'אג' בן יוסף את ח'ווארזם בשנית, הורה מיד להרוג את כל יודעי הקרוא וכתוב והמתמצאים בתרבות, ההיסטוריה והמדע המקומיים. אז הוא גם הורה להרוג את כל כהני הדת הזורואסטריות ושרף את כל ספריהם. כך שבהדרגה נותרו רק אלו שלא ידעו קרוא וכתוב דבר שהוביל לכך שההיסטוריה האיראנית נשכחה.
תחת שלטון בית האומיה עלה כוחם של הערבים וגרמה לאצולה הערבית להתחתן רק עם ערבים אחרים, דבר שיצר ריבוד אתני שהפלה לרעה את האיראנים. כך, למרות שהערבים אימצו את הבירוקרטיה המעמדית המסורתית האיראנית, השבטיות הערבית החלישה את האיראנים. לאחר הכיבוש הערבי של פרס, האיראנים כד'ימים חויבו לשלם ג'זיה בדמות מיסים. איראנים שהתאסלמו עדיין לא הורשו להתלבש כערבים, וזאת בנוסף לצורות אפליה נוספות.
מועאויה הראשון כתב:
"פקחו עין על המוסלמים האיראנים ולעולם אל תתייחסו אליהם כשווים לערבים. לערבים יש את הזכות לקחת את נשותיהם לנישואים, אך להם אין את הזכות להינשא לאישה ערביה. לערבים הזכות לרשת את מורשתם, אך הם לא יכולים לרשת מהערבים. ככל שנין, יש להעניק להם פנסיה ועבודות נחותות יותר. בנוכחות ערבי, אין ללא-ערבי להוביל את התפילה המשותפת או לעמוד בשורה הראשונה של התפילה. כן אין לבטוח בהם בעבודות השמירה על הגבולות או בתפקיד הקאדי".
לפי המסורת האיראנית, בין הגורמים העיקריים לסכסוך האיראני-ערבי נמנית רדיפת הערבים את האליטות האיראנית ואפלייתם, בעיקר את הברמכים. המקרה המסופר ביותר לכך היה בתקופתו של ג'עפר ברמכי(אנ'), ממשפחת ברמכים, שהיה שר ומשורר פרסי מפורסם לחליף הארון א-רשיד. ישנם הטוענים כי ג'עפר שיתף פעולה, ריגל והעביר מידע על הברמכים לטובת א-רשיד. אך לאחר שגילה הארון א-רשיד כי אחותו עבאסה(אנ'), התאהבה בברמכי ונולדו להם שני ילדים: חסן וחוסין, ציווה להרוג את ברמכי ואת שני הילדים.
הסכסוך הסוני-שיעי ואיראן

| --- | --- |
 :  ראו גם – האימפריה הספווית, יחסי סונים-שיעים
איראן היסטורית הייתה יותר אוהדת כלפי השיעה ועלי בן אבי טאלב לאור יחסו החיובי יותר לאיראנים, כשלרוב אוכלוסיית איראן מנתה יותר שיעים מסונים. לאור יחסי הכוחות בין השיעים, שהיו לרוב מיעוט של 10% מכלל האוכלוסייה המוסלמית, השיעים קופחו ואף נרדפו.
בעידן המודרני

| --- | --- |
 :  ראו גם – שלושה דברים שהאל לא היה צריך לברוא: פרסים, יהודים וזבובים
בתחילת המאה ה-20 הלאומיות הערבית התחזקה, דבר שהוביל ליחסי איבה כלפי האיראנים. הביטוי הבולט ביותר לכך היה המאמר "שלושה דברים שהאל לא היה צריך לברוא: פרסים, יהודים וזבובים" (Jews, and Flies) שפורסם בעיראק. באפריל 1980 לפני שפלש סדאם חוסין לאיראן והתחיל במלחמת איראן–עיראק, האחרון יצר השוואה ואף שאף השראה מקרב אל-קאדסיה. בנוסף, האשים סדאם את האיראנים ב"רצח השני (עמר), השלישי (עות'מאן) והרביעי (עלי) של ח'ליפי האסלאם".
לפי דוח משנת 2013 כ-75% מהטורקים מחזיקים ברגשות שליליים נגד האיראנים, לעומת 14% בעלי דעה חיובית. החוקרת הפוליטית שירין האנטר טוענת כי ישנם שני כוחות הפועלים לחיזוק העוינות נגד איראן בטורקיה: הממסד הצבאי והאליטות שדוגלות בעקרונות ששת החיצים של מפלגת העם הרפובליקאית. כשגם לזאבים האפורים, ארגון הנוער והזרוע הפרה-צבאית של מפלגת התנועה הלאומית הימנית-קיצונית בטורקיה יש חלק בדבר.
לפי סקר משנת 2008 של הברית למדיניות ציבורית של האמריקאים האיראנים כ-50% מהאיראנים האמריקאים חוו או מכירים איראני אמריקאי שחווה אפליה על רקע מוצא בארצות הברית. הסוגים הנפוצים ביותר לאפליה המדווחת הם בביטחון בשדה התעופה, אפליה חברתית, תעסוקתית או אפליה עסקית. בנוסף לסיווג גזעי ואפליה על ידי פקידי ההגירה.
אל-קאעידה הגדירו פעם אחר פעם את איראן והשיעים כ"פרסים" אויבי הערבים וכשותפי כיבוש עיראק.
ראו גם

שלושה דברים שהאל לא היה צריך לברוא: פרסים, יהודים וזבובים
המתקפה על שגרירות איראן בלונדון
בדלנות כורדית באיראן
אנטי-כורדיזם
הברית האנטי-איראנית
הערות שוליים

↑  "BBC World Service poll" (PDF). BBC. 3 June 2014.
↑  STOYANOV, YURI. "Defenders and Enemies of the True Cross." (2011).
↑  Rezakhani, Khodadad. "Defenders and Enemies of the True Cross: the Sasanian Conquest of Jerusalem in 614 and Byzantine Ideology of Anti-Persian Warfare." Iranian Studies 46.3 (2013): 506-510.
↑  Poushter, Jacob. 31 October 2014. "The Turkish people don’t look favorably upon the U.S., or any other country, really". Pew Research Center.
↑  "Survey of Iranian Americans: 84% Support Establishing U.S. Interest Section in Iran". Retrieved 17 June 2015.
מגדל אחד (מוסקבה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 מיקום:  מוסקבה 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2015–הווה (כ־10 שנים)
 מידות
 גובה:  376 מטר
 קומות:  100
 
 קואורדינטות:  55°45′06″N 37°32′23″E﻿ / ﻿55.75167°N 37.53972°E﻿ / 55.75167; 37.53972
  (למפת מוסקבה מוגדלת) מגדל אחד(למפת מוסקבה רגילה) מגדל אחד he
 
מגדל אחד (ברוסית: Уан-тауэр) הוא גורד שחקים, הנמצא בבנייה מאז 2015 במתחם מוסקבה סיטי, במוסקבה, רוסיה. גובהו עם השלמתו בשנת 2025 יהיה 442.8 מטר עם 106 קומות.
על פי התכנון, יהיה הבניין הגבוה ביותר במוסקבה והשני בגובהו באירופה וברוסיה אחרי מרכז לאחטה בסנקט פטרבורג, רוסיה.
באפריל 2024, פורסמו קונספט והדמיה חדשה של "מגדל אחד" - המציגים גורד שחקים עם "לולאה מתה". עוד פורסם כי יוצר הפרויקט הוא כעת סרגיי קוזנצוב (אנ'), האדריכל הראשי של מוסקבה, וכי גובה הבניין יופחת ל-376 מ'. הבנייה התחדשה ב-2025, ואמורה להסתיים ב-2030.
הערות שוליים

↑  https://www.themoscowtimes.com/2019/07/05/moscow-unveils-plans-for-europes-tallest-apartment-tower-a66292
↑  https://themoscowcity.com/company/news/prodolzhaetsya-stroitelstvo-bashni-one-tower/
↑  "Самую высокую башню в Москве и Европе назовут One Tower". TASS.
↑  Prisco, Jacopo (29 באוגוסט 2018). "Moscow greenlights its tallest skyscraper yet". CNN Style (באנגלית). {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://genpro.ru/one_tower
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אשרי יושבי ביתך

.
אַשְׁרֵי יוֹשְׁבֵי בֵיתֶךָ (בקיצור אשרי או תְּהִילָּה לְדָוִד) הוא קטע תפילה הנאמר פעמיים בתפילת שחרית (בפסוקי דזמרא ולפני קדושה דסידרא, ובשבת ויום טוב שאין אומרים קדושה דסידרא בשחרית, אומרים אותו לפני הכנסת ספר תורה), וכן בתחילת תפילת מנחה. ברוב הקהילות נוהגים לפתוח את אמירת הסליחות בקטע תפילה זה.
קטע התפילה זה, הוא תוכנו של מזמור קמ"ה בספר תהילים, בתוספת 2 פסוקים לפניו ופסוק אחד אחריו.
נוסח התפילה

כאמור, עיקרו של הקטע הוא מזמור תהילים קמ"ה, הפותח במילים: ”תְּהִלָּה לְדָוִד, אֲרוֹמִמְךָ אֱלוֹהַי הַמֶּלֶךְ...” (ספר תהלים, פרק קמ"ה), וממשיך בפסוקים לפי סדר הא"ב.
למזמור הוקדמו שני פסוקים. ראשית, הפסוק: ”אַשְׁרֵי יוֹשְׁבֵי בֵיתֶךָ עוֹד יְהַלְלוּךָ סֶּלָה” (פרק פ"ד, פסוק ה') ואחריו הפסוק שחותם את מזמור תהלים קמ"ד: ”אַשְׁרֵי הָעָם שֶׁכָּכָה לּוֹ אַשְׁרֵי הָעָם שֶׁה' אֱלֹהָיו” (פרק קמ"ד). במחזור ויטרי וסידורים קדומים אחרים נמצאים לפני המזמור שבעה פסוקים שכוללים המילה "אשרי". בעלי התוספות ערערו על נוסח זה, וקבעו שיש להוסיף רק את הפסוק "אשרי יושבי ביתך".
לסוף המזמור נוסף פסוק החתימה: ”וַאֲנַחְנוּ נְבָרֵךְ יָהּ מֵעַתָּה וְעַד עוֹלָם הַלְלוּיָהּ” (פרק קט"ו).
חשיבות התפילה

המזמור נכלל שלוש פעמים בסדר היום, ועל פי התלמוד: ”אמר רבי אלעזר, אמר רבי אבינא, כל האומר "תהלה לדוד" בכל יום שלש פעמים - מובטח לו שהוא בן העולם הבא”. אף על פי שיש נוסחאות שאינן גורסים את המילים "שלוש פעמים" בלשון הגמרא, הוא נאמר בפועל שלוש פעמים ביום בכל נוסחאות התפילה, פעמיים בשחרית ופעם אחת במנחה. חשיבות מיוחדת מיוחסת על ידי התלמוד לפסוק לאות פ: "פותח את ידיך ומשביע לכל חי רצון", ולכן יש כמה מנהגים הקשורים באמירתו בתפילה.
לנוטריקון הפסוק הראשון, "אשרי יושבי ביתך עוד יהללוך סלה", משמעות לפי הקבלה, שכן זה צירוף האותיות אבי"ע י"ס שהן ראשי תיבות שמותם של ארבעת העולמות אצילות בריאה יצירה עשיה ו-י' (10) הספירות שבכל אחד מהעולמות.
מגילות מדבר יהודה

בשנת 1956 נמצאה מגילת תהילים במערה 11 בקומראן, ובה מופיע נוסח דומה של המזמור עם מספר שינויים. כל המופעים של השם המפורש ה' נכתבו בכתב העברי הקדום ואחרי כל פסוק נוספו המילים "ברוך ה' וברוך שמו לעולם ועד".
בנוסף התגלה פסוק המשלים את האות נ' שחסרה בנוסח המסורה, ושם נכתב "נאמן אלוהים בדבריו וחסיד בכל מעשיו". פרופ' דוד פלוסר שיער כי רגליים לדבר שאין זה הפסוק המקורי (שאולי נשמט מוקדם יותר) כי אם תוספת שבאה להשלים את האלפבית, וזאת משום שבשונה מכלל המזמור שבו משתמשים בשם המפורש "ה'", פסוק זה עושה שימוש בשם "אלוהים" דווקא, וכך כותב גם אלכסנדר רופא.
הטקסט הכתוב הוא:
תפלה לדוד, ארוממכה ה' אלוהי המלך ואברכה שמכה לעולם ועד. ברוך ה' וברוך שמו לעולם ועד. ברוך יום אברככה ואאללה שמכה לעולם ועד. ברוך ה' וברוך שמו לעולם ועד. גדול ה' ואולל מאדה, לגדולתו אין חקר. ברוך ה' וברוך שמו לעולם ועד. דור לדור ישבחו מעשיכה וגבורתיכה יגידו. ברוך ה'"
הערות שוליים

↑  סימן פט
↑  תוספות, מסכת ברכות, דף ל"ב, עמוד ב', ד"ה קודם.
1 2  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ד', עמוד ב'
↑  ראו גיליון הש"ס על מסכת ברכות ד, עמוד ב'
| מזמורי ספר תהילים |
| --- | --- | --- |
| מזמורים בנוסח המסורה | א' • ב' • ג' • ד' • ה' • ו' • ז' • ח' • ט' • י' • י"א • י"ב • י"ג • י"ד • ט"ו • ט"ז • י"ז • י"ח • י"ט • כ' • כ"א • כ"ב • כ"ג • כ"ד • כ"ה • כ"ו • כ"ז • כ"ח • כ"ט • ל' • ל"א • ל"ב • ל"ג • ל"ד • ל"ה • ל"ו • ל"ז • ל"ח • ל"ט • מ'  • מ"א • מ"ב • מ"ג • מ"ד • מ"ה • מ"ו • מ"ז • מ"ח • מ"ט • נ' • נ"א • נ"ב • נ"ג • נ"ד • נ"ה • נ"ו • נ"ז • נ"ח • נ"ט • ס' • ס"א • ס"ב • ס"ג • ס"ד • ס"ה • ס"ו • ס"ז • ס"ח • ס"ט • ע' • ע"א • ע"ב • ע"ג • ע"ד • ע"ה • ע"ו • ע"ז • ע"ח • ע"ט • פ'  • פ"א • פ"ב • פ"ג • פ"ד • פ"ה • פ"ו • פ"ז • פ"ח • פ"ט • צ' • צ"א • צ"ב • צ"ג • צ"ד • צ"ה • צ"ו • צ"ז • צ"ח • צ"ט • ק' • ק"א • ק"ב • ק"ג • ק"ד • ק"ה • ק"ו • ק"ז • ק"ח • ק"ט • ק"י • קי"א • קי"ב • קי"ג • קי"ד • קט"ו • קט"ז • קי"ז • קי"ח • קי"ט • ק"כ • קכ"א • קכ"ב • קכ"ג • קכ"ד • קכ"ה • קכ"ו • קכ"ז • קכ"ח • קכ"ט • ק"ל • קל"א • קל"ב • קל"ג • קל"ד • קל"ה • קל"ו • קל"ז • קל"ח • קל"ט • ק"מ • קמ"א • קמ"ב • קמ"ג • קמ"ד • קמ"ה • קמ"ו • קמ"ז • קמ"ח • קמ"ט • ק"נ |  |
| מזמורים חיצוניים | קנ"א • קנ"ב • קנ"ג • קנ"ד • קנ"ה |  |
| סדר תפילות יום הכיפורים על פי ההלכה הנוהגת כיום |
| --- | --- | --- |
| טרם החג | כפרות • תפילת מנחה • סעודה מפסקת |  |
| ערבית | לך אלי תשוקתי/תפילה זכה • כל נדרי • תפילת שבע עם וידוי • סליחות • וידוי |  |
| שחרית | תפילת שבע עם וידוי • וידוי • אבינו מלכנו • קריאת התורה והפטרה • תפילה לשלום המדינה או תפילה לשלום המלכות • ונתנה תוקף |  |
| מוסף | תפילת שבע עם וידוי • עלינו לשבח • סדר העבודה • ברכת כהנים • סליחות • וידוי |  |
| מנחה | אשרי יושבי ביתך • קריאת התורה • ספר יונה • תפילת שבע עם וידוי • סליחות |  |
| תפילת נעילה | אשרי יושבי ביתך • תפילת שבע עם וידוי • חזרת הש"ץ • וידוי וברכת כהנים • סליחות • תקיעת שופר • לשנה הבאה בירושלים • תפילת ערבית • ברכת הלבנה |  |
| שונות | יום הכיפורים בבית המקדש • שעיר לעזאזל • עבודת כהן גדול • חמשת העינויים • יהודים מתפללים בבית הכנסת ביום הכיפורים • פיוטי יום הכיפורים |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
קטע ממגילת תהילים שנמצאה במערה 11 בקומראן (11QPsa).
אביגיל

ערך זה עוסק באשת דוד המלך. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אֲבִיגַיִל, דמות מקראית, הייתה אשתו של נבל הכרמלי, ולאחר מותו, אשתו של דוד המלך.
אטימולוגיה של השם

לפי משה צבי סגל, פירוש השם אביגיל הוא אבי הגִיל או השמחה. מה שמרמז על שמחת האב לפירוש אחר, משמעות המילה גיל בשמה היא גאולה. דעה אחרת קושרת את שמה לשם השומרי אבּיגל (abigall) בהוראת כוהנת שעיסוקה בפולחנות טקסי קבורה. מושאל לאכדית בהגיית: אבּיגלֻ (abigallu) בהוראת-כוהנת.
הסיפור במקרא

על פי המסופר בספר שמואל א (פרק כ"ה), אביגיל הייתה נשואה לנבל הכרמלי, שהתגורר במעון, בדרום הר חברון, בספר המדבר.
לפי המסופר, מיהרה אביגיל לקראת דוד שצעד עם ארבע מאות חמושים במטרה להרוג את נבל ובני ביתו, והצליחה לשכנע אותו שלא להרוג את נבל, לאחר שזה סירב לבקשת נערי דוד וגם הביע זלזול כלפי דוד.
לפני שיצאה לדרכה, לקחה אביגיל שי עבור דוד, כפיצוי על מה שביקש מנבל ולא קיבל, וכמנחה שנועדה לשכנע את דוד שלא לפגוע בנבל ובני ביתו. כשהגיעה אביגיל אל דוד היא פעלה בחוכמה ושכנעה את דוד שהריגת נבל והזכרים במשפחתו עתידה להזיק ולהיות למכשול.
כשחזרה לביתה, גילתה אביגיל שנבל בעלה עסוק במשתה גדול והוא שיכור עד מאוד. בבוקר, לאחר שהתפכח, סיפרה אביגיל לנבל את אשר קרה, וכששמע זאת, מת ליבו בקרבו והוא היה לאבן (על פי פירושים שונים: לקה בצער ובחרדה משתקת, או אולי אף נתקף בשיתוק פיזי). כעבור כעשרה ימים מת.
לאחר מותו של נבל, שלח אליה דוד את נעריו וביקש ממנה להינשא לו. אביגיל הסכימה ונישאה לדוד. ברבות הימים, ילדה אביגיל לדוד בן אחד בשם כלאב (כך על פי ספר שמואל. בספר דברי הימים שמו של בן אביגיל: דניאל, בתרגום השבעים: דלויה).
אפיון דמותה על פי המקרא

המקרא מדגיש כי אביגיל אישה "טובת שכל ויפת מראה", כלומר חכמה מאוד ויפת תואר. שתי תכונות אלו יהיו לה לעזר כאשר תעמוד לפני דוד, כדי לשכך את כעסו.
על נבל נאמר ”וְהָאִישׁ קָשֶׁה וְרַע מַעֲלָלִים וְהוּא כָלִבִּי” (שמואל א', כ"ה, ג'), כלומר בן משפחת כָּלֵב או אולי רמיזה לאופיו ולהתנהגותו ככלב. גם אביגיל תיארה את נבל כ"" ”אִישׁ הַבְּלִיַּעַל” והוסיפה " "”כִּי כִשְׁמוֹ כֶּן הוּא נָבָל שְׁמוֹ וּנְבָלָה עִמּוֹ” (שמואל א', כ"ה, כ"ה).
נבל מתואר בהנגדה לאביגיל אשתו: ”וְהָאִשָּׁה טוֹבַת שֶׂכֶל וִיפַת תֹּאַר וְהָאִישׁ קָשֶׁה וְרַע מַעֲלָלִים” (שמואל א', כ"ה, ג'). לתיאורה של אביגיל אין אח ורע במקרא זולת תיאורו של דוד לפני שהוצג בפני שאול כשיא השלמות: ”וַיַּעַן אֶחָד מֵהַנְּעָרִים וַיֹּאמֶר, הִנֵּה רָאִיתִי בֵּן לְיִשַׁי בֵּית הַלַּחְמִי, יֹדֵעַ נַגֵּן וְגִבּוֹר חַיִל וְאִישׁ מִלְחָמָה וּנְבוֹן דָּבָר, וְאִישׁ תֹּאַר; וַ-ה', עִמּוֹ” (שמואל א', ט"ז, י"ח). הזיקה לדוד המתוארת בפסוקים אלו תורמת לעיצוב דמותה החיובית של אביגיל. אביגיל משמשת כדמות תומכת לדוד, כמעין אם העוזרת ותומכת בדעותיו.
בתיאור התנהגותה של אביגיל מהדהד סיפור התנהגותו של יעקב, כאשר הוא חוזר לכנען מחרן, לפגוש בעשו אחיו. שניהם חוששים מהאויב, שנמצא מולם ושניהם מכינים מנחות מבעוד מועד.
נאום אביגיל

נאומה של אביגיל בנוי משני חלקים:
חלק ראשון, מכוון כלפי ההווה (פסוקים כ"ד–כ"ח): אביגיל מסכימה עם דוד שנבל עשה מעשה נבלה.
חלק שני, מכוון כלפי העתיד (פסוקים כ"ח–ל"א): אביגיל מבקשת מדוד שיימנע משפיכות דמים, לטובתו האישית, שכן שפיכות הדמים עלולה להזיק לדוד בהמשך.
המקרא מתאר את פגישת דוד ואביגיל באריכות יתרה, ובמיוחד את נאומה בפני דוד. בראותה את דוד, ממהרת אביגיל בכל פעולותיה. השורש מ־ה־ר הוא שורש מנחה בפרק. בנוסף לזריזות, מאפיין את אביגיל גם הכבוד שהיא רוחשת לדוד: היא יודעת להחניף ולהפגין התנהגות כנועה, והיא מרבה להשתחוות לפני דוד. אביגיל פותחת את נאומה בקבלת אחריות עוון בעלה, על עצמה. בכפל מילים היא משמיעה את דבריה לדוד:”וּתְדַבֶּר נָא אֲמָתְךָ בְּאָזְנֶיךָ וּשְׁמַע אֵת דִּבְרֵי אֲמָתֶךָ” ומבקשת כי דוד לא ישים לב לנבל ואף מגנה את בעלה. היא דורשת את שמו של בעלה לגנאי ובכך נופלת האשמה על נבל, שכן אין ערך לדבריו של אדם שפל שכזה. בכך שאביגיל מגיעה בעצמה לדוד, ואומרת כאשתו דברים בגנות בעלה, יש כדי לפעול לריכוכו ולפיוסו של דוד. בנוסף, באמצעים רטוריים משכנעת אביגיל את דוד להימנע משפיכות דמים. היא מכנה אותו 'אדוני' ארבע עשרה פעם, ואת עצמה 'אמתך' או 'שפחתך' שש פעמים. אביגיל מציינת כי היא לא נכחה במפגש בין עבדי דוד לנבל. היא מברכת מצד אחד את דוד, שה' מנע ממנו שפיכות דמים ומצד שני היא מאחלת לו, שסופם של כל אויביו יהיה כסופו של נבל. בנאומה היא מפנה את תשומת לבו של דוד לאויבים אחרים כמו שאול אשר רודף אחריו. אביגיל משכנעת את דוד להימנע משפיכות דמים, מאחר שה' הועיד אותו למלוכה. אביגיל מסיימת את דבריה במסר של איסור שפיכות דמים, הפתרון לטעמה הוא במשפט האל. ה' הוא שיציל את דוד ויפגע באויביו ”וְהָיְתָה נֶפֶשׁ אֲדֹנִי צְרוּרָה בִּצְרוֹר הַחַיִּים, אֵת ה' אֱלֹהֶיךָ, וְאֵת נֶפֶשׁ אֹיְבֶיךָ יְקַלְּעֶנָּה, בְּתוֹךְ כַּף הַקָּלַע,” (שמואל א', כ"ה, כ"ט) בכך אף ייתכן שהיא רומזת לניצחונו של דוד על גוליית,
באמצעות הקלע. גם המילה "צרור" מהדהדת את הניצחון על גולית שכן צרור פירושו גם אבן ובכך מזכירה את חלוק האבן שפגע במצחו של גולית.(מקרא לישראל, שמואל א הפירוש על פרק כ"ה). דוד מודה לאביגיל על שמנעה ממנו שפיכות דמים.
נאומה הארוך של אביגיל מצביע על חוכמת הנשים שהייתה בה, בכך שהוא מכוון בדיוק כלפי הגורמים המשפיעים על דוד. למשל, היא אמרה בנאומה: ”ולא תהיה זאת לך לפוקה ולמכשול לב” (שמואל א כה לא). פוקה היא סיוט או טראומה ובמכשול לב הכוונה היא לצער שהרגיש לאחר שהרג אנשים במהלך חייו. אביגיל ידעה שהמלחמות גורמות לדוד צער, עצב וסיוטים, בייחוד כשמדובר בבני עמו. לכן השתמשה בכך בנאומה כדי לחזק את טיעונה נגד הרג נבל ומשפחתו ולמנוע מלחמות נקם. בנוסף אביגיל מחזקת את דוד ואומרת לו: ”כי מלחמות ה' אדני נלחם” (שמואל א', כ"ה, כ"ח), ”והיה כי יעשה ה' לאדני ככל אשר דבר את הטובה עליך, וצוך לנגיד על ישראל” (שמואל א', כ"ה, ל"א). כלומר המלחמות שאתה נלחם בהן, הן למען הייעוד האלוהי שלך, אתה נועדת להיות משיח ה'.
בסוף הנאום של אביגיל פונה אליה דוד ואומר לה: ”ויאמר דוד לאביגיל: ברוך ה' אלהי ישראל, אשר שלחך היום הזה לקראתי. וברוך טעמך וברוכה את, אשר כלתני היום הזה מבוא בדמים” (שמואל א', כ"ה, ל"ב–ל"ג) בפסוק זה, שבו מברך דוד שלוש פעמים ניתן ביטוי לכך שדוד שמח. הוא שמח על כך שנמנע מלפגוע בנבל, ומכך למדים שהוא אינו איש דמים.