stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן פייר-בלוך
קורות חיים

פייר-בלוך נולד ב-14 באפריל 1905 בפריז, צרפת. אביו היה תעשיין. הוא למד משפטים בסורבון. במהלך שנות ה-20 המאוחרות עבד כעיתונאי בעיתון Le Populaire‏.
בשנת 1934 נבחר להיות חבר המועצה הכללית של מחוז אֵן. ב-1935 התמנה לתפקיד סגן ראש עיריית לאן.
בשנת 1936, לאחר ניצחון החזית העממית, התמנה לחבר האספה הלאומית. ב-1938, היה אחד מחברי האספה היחידים שהתנגדו להסכם מינכן.
ב-1939, התנדב לכוחות המזוינים של צרפת, אך נפל בשבי הגרמנים ב-23 ביוני 1940. ב-17 באוקטובר נמלט מהשבי, והצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית בדורדון, שם סייע לטפל, יחד עם אשתו גבי, בסוכנים שהוצנחו לצרפת, משלוחי נשק וציוד שנשלחו ממטה צבא צרפת החופשית בלונדון. באוקטובר 1941 נעצר במרסיי ונכלא באשמת בגידה, אך ב-16 ביולי 1942 נמלט בעזרת אשתו. לאחר בריחתו ניסה להצטרף לצבא צרפת החופשית בלונדון, אך נתפס בספרד ונשלח למחנה מעצר, שם שהה מספר חודשים. בסתיו אותה השנה שוחרר מהמחנה והגיע ללונדון, שם עמד בראש המחלקה האזרחית של המודיעין המרכזי. בספטמבר 1943 הועבר לאלג'יריה, שם פעל להוצאה לפועל של צו כרמיה (שבוטל על ידי משטר צרפת של וישי), וב-20 באוקטובר 1943 הושבה ליהודי אלג'יריה האזרחות הצרפתית שלהם.
ב-1945, לאחר המלחמה, חזר פייר-בלוך לכהן כחבר באספה הלאומית, והמשיך לכהן עד 1947.
ב-1968 מונה לנשיא הליגה הבינלאומית נגד גזענות ואנטישמיות (אנ'), תפקיד בו כיהן עד 1993. בין השנים 1987–1989 ניהל את הוועדה המייעצת לראש הממשלה בנושא זכויות האדם(אנ').
פייר-בלוך נפטר ב-17 במרץ 1999 בפריז, צרפת, בגיל 93.
הערות שוליים

1 2 3  עלון מטקס הענקת הפרס על שם פייר-בלוך, 11 בדצמבר 2013 (בצרפתית).
1 2 3 4  ז'אן פייר-בלוך, באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה.
1 2 3 4 5 6 7 8  ז'אן פייר-בלוך, באתר  jesuismort (בצרפתית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266550705171  PLWABN: 9810683449405606  BnF: cb11919738v (data)  GND: 123049997  ISNI: 0000 0001 0936 7974  LCCN: n83800513  NTA: 06802892X  SUDOC: 027072738  Trove: 1527607  VIAF: 112811622   WorldCat (עם VIAF): 112811622 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ז'אן פייר-בלוך".
ולדימיר קומארוב

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1927 מוסקבה, רוסיה
 פטירה:  24 באפריל 1967 (בגיל 40) מחוז אורנבורג
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  ברית המועצות סובייטי
 השכלה:  אקדמיית חיל האוויר הסובייטי על שם ז'וקובסקי (1959)  Borisoglebsk Higher Aviators School  בית הספר הצבאי הגבוה לטייסי קרב 
 עיסוק בעבר:  מהנדס
 תקופת השירות:  1960 – נהרג בהתרסקות סויוז 1 ב־1967
 דרגה:  קולונל בחיל האוויר הסובייטי
 זמן שהייה בחלל:  יומיים, 3 שעות, 4 דקות
 משימות
 ווסחוד 1, סויוז 1
 עיטורים
 
 
ולדימיר מיכאילוביץ' קוֹמָארוֹב (ברוסית: Владимир Михайлович Комаров; ‏ 16 במרץ 1927, מוסקבה – 24 באפריל 1967, מחוז אורנבורג) היה קוסמונאוט סובייטי. קומארוב היה הקוסמונאוט הסובייטי הראשון שטס לחלל יותר מפעם אחת, והאדם הראשון שנספה בטיסה לחלל, בחללית סויוז 1.
ביוגרפיה

קומארוב נולד וגדל במוסקבה. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד טייס. בשנת 1949 בהיותו חייל בחיל האוויר של ברית המועצות הוא קיבל הסמכה כטייס קרב. קומארוב שירת ביחידות שונות של החיל. בשנת 1959 הוא סיים לימודים באקדמיה של חיל האוויר ומאז עסק בבדיקות ציוד חדיש.
משימתו בחלל

קומארוב נבחר לשמש כקוסמונאוט בשנת 1960, בצוות הקוסמונאוטים הראשון. הוא היה טייס הגיבוי של פאבל פופוביץ' לטיסת החללית ווסטוק 4.
טיסתו הראשונה של קומארוב בפועל הייתה בווסחוד 1 (ביחד עם קונסטנטין פאוקטיסטוב ובוריס יגורוב). הוא היה מפקד צוות של טיסה ראשונה בה היה יותר מקוסמונאוט בודד. הם נחתו בהצלחה לאחר טיסה של כ-24 שעות.
קומארוב היה טייס בחללית סויוז 1 ששוגרה באפריל 1967. בהתאם לתוכנית המקורית, היה מתכנן שיגור חללית נוספת עם 3 אנשים. הם היו צריכים להתחבר בחלל ו2 אנשי צוות היו אמורים לעבור לחללית "סויוז 1".
לאור בעיות טכניות שהתגלו בחללית לאחר השיגור, בוטל שיגור נוסף וקוצרה תוכנית הטיסה של "סויוז 1". קומארוב קיבל הנחיה להתחיל בהכנות לנחיתה.
זמן קצר לפני הפגיעה בקרקע, אמר אלכסיי קוסיגין לקומארוב כי מדינתו גאה בו. תשובתו של קומארוב, שנקלטה על ידי תחנת האזנה של ה־NSA ‏, לא הייתה ברורה, אם כי שמועות גורסות כי קומארוב נהרג בעודו מקלל את מתכנני החללית ובקרי הטיסה. הקלטה של דברי קומארוב שנקלטה על ידי תחנת מעקב מערב גרמנית, יחד עם נתוני מעקב נוספים מהקפותיה האחרונות של החללית, נשלחה לברית המועצות.
הנצחתו

אפרו של קומארוב נטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין.
משימתו האחרונה של ניל ארמסטרונג על הירח הייתה להשאיר חבילה של חפצי זיכרון לזכר קומארוב, יורי גגארין, והאסטרונאוטים שנספו באפולו 1 – וירג'יל גריסום, אדוארד וייט ורוג'ר צ'אפי.
האסטרואיד 1836 קומארוב, שנתגלה בשנת 1971, נקרא על שמו, וכן מכתש בירח.
הדיפלומה על שם קומארוב היא פרס הקרוי על שמו, המוענק על ידי הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה.
מועדון הרקטות האסטרונאוטי בליובליאנה נושא את שמו מאז 1969.
הערות שוליים

↑  NSA intercepts from Instanbul, באתר "Sven's Space Place" (באנגלית)
↑  Soyuz 1, באתר "Encyclopedia Astronautica" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810534660605606  ISNI: 0000 0000 7052 9648  LCCN: n00114492  LNB: 000233854  SUDOC: 202464822  VIAF: 99734223   WorldCat (עם VIAF): 99734223 
בול רוסי משנת 1964 לכבודו של קומארוב
הר אשר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,895 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי בארטון 
 קואורדינטות:  84°57′00″S 172°04′00″E﻿ / ﻿84.95°S 172.06666666667°E﻿ / -84.95; 172.06666666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר אשר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר אשר
 
הר אשר (באנגלית: Mount Usher) הוא הר בולט בהרי בארטון, בהרי המלכה מוד, שבאנטארקטיקה.
ההר משקיף אל גדתו הדרומי של קרחון קלטי.
ההר ממוקם 6.4 קילומטרים דרומית-מערבית משפכו של קרחון ברנדאו.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר התגלה על ידי משלחת נמרוד הבריטית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907- 1909. באותה עת לא היה ברור אם מדובר בהר בודד, ורק בשנת 1961 במפתו של ה. אי. סאונדרס (H.E. Saunders) הובהר שמדובר בהר.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת נמרוד.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ניו זילנד
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
ז'אן פיליפ (שוטר)

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1905 הרובע הרביעי של ליון, צרפת 
 הוצאה להורג:  1 באפריל 1944 (בגיל 38) קרלסרוהה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  Commissaire de police, לוחם בתנועת ההתנגדות הצרפתית, שוטר 
 בן או בת זוג:  Jeanne Julie Bouillane 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  מדליית הרזיסטנס (1946)  אביר בלגיון הכבוד (1946)  חסיד אומות העולם (2 בינואר 1995) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ז'אן פיליפ
 
ז'אן פיליפ (בצרפתית: Jean Phillipe; ‏1905 – 1943) היה שוטר צרפתי, חסיד אומות העולם.
פעילותו בתקופת השואה

בתקופת כיבוש צרפת על ידי הגרמנים במלחמת העולם השנייה היה ז'אן פיליפ מפקד תחנת משטרה בעיר טולוז שבצרפת ובמקביל השתייך לאחת המחתרות הצרפתיות האנטי נאציות.
בנצלו את תפקידו במשטרה הנפיק מסמכים מזויפים ליהודים וכך מנע את מעצרם. כמו כן סייע למחתרת היהודית של תנועת הצופים היהודיים בצרפת, "השישית", להבריח יהודים לשווייץ.
בינואר 1943 נדרש פיליפ למסור לגרמנים רשימת שמות של יהודים שהיו בשטח השיפוט של תחנת המשטרה שלו. בתגובה לכך הוא התפטר, ובמכתב ההתפטרות שלו כינה את רודפי היהודים, בהם מושל משטר וישי פטן, "בוגדים".
מיד עם התפטרותו ירד ז'אן למחתרת והמשיך בפעולות ההצלה. ב-28 בינואר 1943 נעצר על ידי הגסטפו. הוא נחקר, עונה והוצא להורג ב-1 במרץ 1943.
הנצחתו

ב-2 בינואר 1995 הוכר ז'אן פיליפ על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
זאק גרנייה

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1954 (בן 70) אנגלווד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  תיכון פיוניר 
 zachgrenier.info
 פרופיל ב-IMDb
 
זאק גרנייה (באנגלית: Zach Grenier נולד; 12 בפברואר 1954) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטים מועדון קרב, וטוויסטר, ותפקידיו בסדרות הטלוויזיה "האישה הטובה" ודדווד.
ביוגרפיה

גרנייה נולד בשנת 1954 באנגלווד, ניו ג'רזי. אמו של גרנייה, שהייתה קריינית רדיו פולניה, הכירה את אביו כשעבד כמהנדס סאונד בתחנת הרדיו WBNX בברונקס בסוף שנות ה-30.
קריירה

תפקידו הראשון בקולנוע היה אחד מקהל בתוכנית רדיו בסרטו של וודי אלן עליו לא קיבל קרדיט ברשימת הקרדיטים בסוף הסרט. באותה שלנ שיחק בסרט הקולנוע "קני". שנה לאחר מכן שיחק בסרט הקולנוע נערה עובדת.
בשנת 1997 החל לשחק התפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים, "C-16" .
הוא הופיע בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה 24. הוא גילם את אנדי קראמד, המהמר שהביא את המגפה לעיר, בסדרת הטלוויזיה דדווד, והופיע בכמה פרקים של סדרת הטלוויזיה חוק וסדר. גרנייה גילם את הבוס של אדוארד נורטון בסרט הקולנוע במועדון הקרב ואת מל ניקולאי בסרט זודיאק, שניהם סרטיו של הבמאי דייוויד פינצ'ר. הוא הופיע בסרט "Talk Radio" משנת 1988 בתור גורו הפיננסים סיד גרינברג, תפקיד שגילם בגרסה הבימתית.
בשנת 1991 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה חוק וסדר. הוא שיחק בשבעה פרקים לאורך השנים.
בסרט טוויסטר משנת 1996, הוא גילם את אדי, עוזרו של ד"ר ג'ונאס מילר.
בשנת 1997 הוא שיחק בסרט הקולנוע דוני בראסקו כמטפל זוגי. הוא שיחק בתפקיד של פרופסור קרדיף בסרט האימה "Pulse" משנת 2006.
ב-2002 הופיע בסדרה 'תרגיע' (פרק 7 בעונה 2) בתפקיד מנהל בכיר ברשת NBC, לה מציע לארי דייוויד את הסדרה המדומיינת על איליין מסיינפלד.
בשנת 2009, הוא הופיע בברודוויי לצד ג'יין פונדה במחזה 33 וריאציות מאת המחזאי מויזס קאופמן,  והעניק לו מועמדות לפרס טוני .
בשנת 2010 לוהק לסדרת הטלוויזיה האישה הטובה בתור דייוויד לי, עורך דין בכיר בחברה. בתחילת העונה החמישית בספטמבר 2013 הוא החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרה. הוא שב לגלם את דייוויד לי בסדרת הספין אוף הטובות לקרב בשנת 2017.2 ב-2022 שיחק בסרט "מילה שלה".
הערות שוליים

↑  IdolBloger, Zach Grenier, Idol Birthdays, ‏2 באוגוסט 2020
↑  "What's Up, Zach Grenier? The Man and Boy Star on TV-Land, Jane Fonda Fandom and 'Farming' with Frank Langella". Broadway.com. 7 באוקטובר 2011. נבדק ב-15 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ‘The Good Wife’s’ Zach Grenier Appears on the Pittsburgh Stage | Pittsburgh Magazine, Pittsburgh Magazine, ‏2 במרץ 2017
↑  Terrace, Vincent. Encyclopedia of Television Shows, 1925 through 2007 (Jefferson, North Carolina: McFarland & Co., 2008), p.331.
↑  Broadway.com Staff, What’s Up, Zach Grenier? The Man and Boy Star on TV-Land, Jane Fonda Fandom and 'Farming' with Frank La, Broadway.com, ‏5 בספטמבר 2011
↑  "Zach Grenier – Broadway Cast & Staff". IBDB.com. נבדק ב-15 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stanhope, Kate (20 ביוני 2013). "The Good Wife Promotes Zach Grenier to Series Regular". TV Guide. אורכב מ-המקור ב-4 בינואר 2014. נבדק ב-3 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Denise Petski, Deadline, Deadline, ‏1 במרץ 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327152005171  PLWABN: 9810701567005606  GND: 1061953955  ISNI: 0000 0000 4681 1010  LCCN: no2008081675  VIAF: 51501870   WorldCat (עם VIAF): 51501870
וזול

| --- | --- |
סמל וזולסמל וזול

 מדינה:  צרפת צרפת
 ראש העיר:  Alain Chrétien
 שטח:  9.07 קמ"ר
 גובה:  220 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  15,130 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  47°37′20″N 6°09′19″E﻿ / ﻿47.622222222222°N 6.1552777777778°E﻿ / 47.622222222222; 6.1552777777778 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.vesoul.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי וזול(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי וזול(למפת בורגון-פראנש-קונטה רגילה) בזאנסון בלפור לונס-לה-סונייה דיז'ון אוסר נוור מקון א.ד. פרנס אוברן-רון-אלפ ס. על.  שווייץ גראנד אסטוזול(למפת בורגון-פראנש-קונטה מוגדלת) בזאנסון בלפור לונס-לה-סונייה דיז'ון אוסר נוור מקון איל-דה-פראנס אוברן-רון-אלפ סאנטר עמק הלואר  שווייץ גראנד אסטוזול  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וזול (בצרפתית: Vesoul) היא עיר במזרח צרפת. בעיר מתגוררים כ-14,973 תושבים נכון ל-2018.
היסטוריה

וזול מוזכרת לראשונה במסמך מ-899 ונקראה באותם ימים "קסטרום וסוליום", כאשר הטירה, הביצורים ומגדל השמירה של הטירה נמצאים כיום באזור שמהווה את מרכז העיר וזול. הבתים הראשונים של העיר נבנו בין כותלי הטורה ומתיישבים חדשים שבאו לאזור העיר נאלצו לבנות את ביתם מחוץ לחומות, על הגבעות שבסמוך עליהן. ב-1814 ולאחר תבוסת האימפריה הצרפתית הראשונה והדחתו של הקיסר הצרפתי, נפוליאון בונפרטה הוקמה באזור העיר מדינת חיץ (אנ').
העם השנים התפתחה העיר בהדרגה ונהפכה למרכז כלכלי אירופי אם כי בסוף ימי הביניים חווה העיר תקופה מאתגרת שכללה מגפות וסכסוכים מקומיים.
כיום, אחד מבתי החרושת המרכזיים של חברת המכוניות הצרפתית "קבוצת PSA" נמצא ליד וזול.
חינוך

כ-1,200 סטודנטים לומדים בעיר במספר האוניברסיטאות והמכללות, שהמרכזיות שבהן הם המכון להכשרת אחיות, בית ספר לניהול ומסחר ובתי ספר להוראה.
זאק גרטלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1956 (בן 68 בערך) 
 
זכריה 'זאק' גרטלר (נולד בפרנקפורט באפריל 1956) הוא איש עסקים בריטי-גרמני, שעיקר הונו הוא מהשקעות בנדל"ן בגרמניה ובממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה

זכריה גרטלר הוא בנם של מוריץ גרטלר, איל נדל"ן גרמני ומרים גרטלר (לבית גולדברג). יש לו אחות אידסה טרינק, הנשואה לעמנואל טרינק. מוריץ גרטלר היה חלק מקבוצה של יהודים שאחרי השואה שהו במחנות עוקרים בגרמניה ובחרו להשאיר בה ולהשתקע בעיר פרנקפורט. בשנות ה-50 הקים מספר מועדוני לילה וברים ועם הכסף שהרוויח נכנס לעסקי הנדל"ן. הקבוצה עשתה חיל לאחר שרכשה קרקעות ברובע ווסט אנד במרכז פרנקפורט, שכחלק ממאמצי השיקום של העיר הפך לרובע העסקים של העיר ובמהלך שנות ה-70 למרכז הפיננסי של אירופה. מוריץ גרטלר הקים בתקופה זו מספר בנייני משרדים שאותם השכיר למוסדות פיננסים. החברה שהקים (Gertler Estates) ממשיכה להחזיק בנכסי נדל"ן בעיר. הוא גם נכנס להשקעות בישראל, בין השאר היה שותף להקמת מלון קרלטון בתל אביב, והקים מבני מגורים בהרצליה ורכש קרקעות בגוש הגדול בתל אביב.
זאק גרטלר הצטרף לעסקי אביו בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-90 החל לפעול ולהשקיע בנכסי נדל"ן בלונדון ועבר לגור בעיר. הוא כונה בעיתונות הבריטית "אחד ממפתחי הנכסים המובילים בלונדון", ו"אחד מבעלי הנכסים העשירים בגרמניה". ב-2009, בדירוג עשירי בריטניה של עיתון "הטיימס", העורך השווי הנקי של נכסיו של גרטלר בכ-150 מיליון ליש"ט, ירידה מ-250 מיליון ליש"ט ב-2008.
פעילות פוליטית

מאז תחילת העשור הראשון של המאה ה-21 גרטלר הוא חבר קרוב של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, כחלק מחבורת התורמים שלו. הוא אירח את בני הזוג נתניהו כמה פעמים בביתו בלונדון.
ואירח את יום הולדתו ה-70 של נתניהו בביתו בתל אביב.
בבריטניה גרטלר הוא תומך של המפלגה השמרנית, לקראת בחירות 2019 תרם מאה אלף ליש"ט לשר מייקל גוב.
חיים אישיים

הוא נשוי לקנדידה גרטלר, אספנית אמנות ומייסדת שותפה של Outset Contemporary Art Fund. ויש להם שני ילדים.
גרטלר מתגורר בלונדון בשכונת סנט ג'ון ווד היוקרתית, ובתל אביב רכש ב-2007 מבנה היסטורי ברחוב ביאליק 9, בית שהוקם בשנת 1929 על ידי משפחת גרוס ותוכנן על ידי האדריכל פנחס (פיליפ) היט בסגנון האדריכלות האקלקטי אותו שיפץ והרחיב.
הערות שוליים

↑  חגי עמית, התורם המרכזי לקמפיין של נתניהו בפריימריז: המיליארדר שאירגן לו את מסיבת יום ההולדת, באתר TheMarker‏, 16 בדצמבר 2019
↑  שאול בן חיים, יוסל'ה בוכמן והאחים בקר?, מעריב, 14 במרץ 1991
↑  יובל אליצור, המארקים זורמים לרחוב הירקון, מעריב, 9 ביולי 1971
↑  אינגה דויטשקרון, ספסרים יהודים בפראנפורט מלבים את האנטישמיות, מעריב, 25 באוקטובר 1970
↑  לבעלי מלון "קרלטון פנטה" תל-אביב, מעריב, 18 באוקטובר 1981
אביבה קרול, ‏קרלטון ת"א ייפתח מחדש בדצמבר לאחר שעבר שיפוץ ב-15 מיליון דולר, באתר גלובס, 8 בנובמבר 1999
↑  אלעזר לוין, ‏לאחר 60 שנה: ברייש בונה את הבניין הראשון בגוש הגדול, באתר גלובס, 15 בדצמבר 2002
 גילי מלניצקי, איפה הנכד של מוריץ מפרנקפורט? תעלומות בנות 100 שנה מעכבות בנייה של אלפי דירות, באתר TheMarker‏, 21 במאי 2018
↑  News Desk, Artforum, Artforum, ‏17 באוקטובר 2003
↑  "Zak Gertler and family". The Sunday Times. 26 באפריל 2009. נבדק ב-12 באפריל 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  צבי זרחיה, היורש, המהגר וה"עשיר המסתורי" - התורמים הגדולים לח"כים נחשפים, באתר TheMarker‏, 23 בפברואר 2017
↑  חגי עמית, הכירו: "העשיר המסתורי של לונדון" שאירח את נתניהו לחגיגת יום הולדת 70, באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2019
עמיר קורץ, צפו בתמונות: נתניהו חגג יום הולדת 70 בבית המיליונר זאק גרטלר, באתר כלכליסט, 27 באוקטובר 2019
↑  Robert Booth, Michael Gove faces calls to return £100k in donations from property developer, The Guardian, ‏16 בספטמבר 2021
↑  מיכל גלנטי‏, המקום אצל גרטלר, באתר וואלה, 15 בינואר 2023
↑  "Announcements-02-15-19" (PDF). נבדק ב-2023-08-26.
↑  אורי משגב, השגרירה חוטובלי ליוותה את שרה נתניהו בביקורה הפרטי בלונדון, באתר הארץ, 21 ביוני 2023
↑  שירות גלובס, ‏בבניין הזה בתל אביב חוגג הערב נתניהו את יום הולדתו ה-70, באתר גלובס, 27 באוקטובר 2019
הפארק הלאומי באנף

הפארק הלאומי באנף (אנגלית: Banff National Park), שהוקם בהרי הרוקי ב-1885, הוא הפארק הלאומי הוותיק ביותר בקנדה. הפארק נמצא במרחק של 110 - 180 קילומטרים מערבית לעיר קלגרי שבפרובינציית אלברטה, ומשתרע על שטח של 6,641 קילומטרים רבועים, שבהם הרים רבים, קרחונים ושדות קרח, יערות מחטניים צפופים ונופים אלפיניים. דרך אייספילדס, חלק מכביש 93, נמתחת מאגם לואיז ועד לפארק הלאומי ג'ספר שבצפון. מערבית לפארק באנף שוכנים יערות פרובינציאליים והפארק הלאומי יוהו, ודרומית לו נמצא הפארק הלאומי קוטניי. המרכז המסחרי של הפארק הוא העיירה באנף, הנמצאת בעמק נהר בואו.
בשנים הראשונות לקיומו של הפארק נודעה חשיבות לחברת מסילת הרכבת הפסיפית הקנדית שפעלה בו, בנתה את מלון באנף ספרינגס ואת טירת אגם לואיז, ומשכה למקום תיירים רבים באמצעות מסע פרסום נרחב. בתחילת המאה ה-20 נבנו בפארק דרכים אחדות, ובשנות ה-90 הגיע מספר התיירים השנתי ל-5 מיליון איש. כ-8.75 מיליון אנשים נוספים חוצים את הפארק דרך הכביש המהיר הטרנס קנדי העובר בשטחו.
גאוגרפיה

הפארק הלאומי באנף שוכן בהרי הרוקי על הגבול המערבי של אלברטה עם קולומביה הבריטית, באזור האקולוגי היערות ההרריים של אלברטה. הפארק נמצא במרחק של כשעה וחצי מקלגרי בנסיעה ברכב, ובמרחק של ארבע שעות מאדמונטון. בצפון גובל באנף בפארק הלאומי ג'ספר, במערב בפארק הלאומי יוהו, ובדרום בפארק הלאומי קוטניי. דרומית ומזרחית לפארק נמצאת מערכת הפארקים קאנאנאסקיס, הכוללת בין היתר את הפארק הפרובינציאלי בואו ואלי ויידלנד, הפארק הפרובינציאלי ספריי ואלי, והפארק הפרובינציאלי פיטר לוהיד.
הכביש המהיר הטרנס קנדי חוצה את הפארק בגבולו המזרחי ליד קנמור, ממשיך לכיוון העיירות באנף ולייק לואיז, וממשיך לתוך הפארק הלאומי יוהו שבקולומביה הבריטית. העיירה באנף היא המרכז המסחרי והתרבותי של הפארק. הכפר לייק לואיז ממוקם בצומת שבין הכביש המהיר טרנס-קנדה לשדרת אייספילדס, הנמשכת צפונה לכיוון העיירה ג'ספר. העיירה באנף נוסדה ב-1885, והיא מקום משכנם של מספר מוסדות תרבות כגון מרכז המבקרים של באנף, מוזיאון וייט, מוזיאון לוקסטון של אומות הבאפלו, האתר ההיסטורי הלאומי קייב אנד בייסין, ומספר גלריות לאמנות. ב-1990 עברה העיירה הליך קורפורציה לתוך אלברטה, אם כי היא נותרה תחת סמכות חוק הפארקים הלאומיים והממשל הפדרלי בכל הקשור לתכנון ופיתוח. נכון לשנת 2011 מונה אוכלוסיית העיירה 7,584 תושבים, כאשר ב-2006 נערך מפקד אוכלוסין שבו נספרו 6,700 תושבים. נהר בואו זורם דרך העיירה, ומפלי בואו ממוקמים בשוליה.
לייק לואיז היא עיירה הממוקמת במרחק 54 קילומטרים בכיוון צפון-מערב מהעיירה באנף, והוא מקום משכנו של שאטו לייק לואיז הממוקם על גדות אגם לואיז שעל שמו קרויה העיירה. אגם מוריין, הממוקם במרחק 15 קילומטרים מאגם לואיז, הוא חלק מהנוף הידוע של עמק עשר הפסגות. נוף זה הונצח על שטר הכסף של 20 דולרים קנדיים, וזאת במסגרת סדרת "נופי קנדה" שהונפקה בין 1969 ל-1979. אתר הסקי ההררי לייק לואיז ממוקם ליד הכפריר.
הכביש המהיר אייספילדס (שדות הקרח) נמשכת לאורך 230 קילומטרים ומחברת בין לייק לואיז לג'ספר שבאלברטה. הכביש המהיר מתחיל באגם לואיז, ממשיך צפונה עד לעמק בואו, ועובר את אגם הקטור, אגם בואו ואגם פיטו. לאחר מכן נמשך הכביש המהיר לאורך נהר מיסטאיה עד לצומת ססקצ'ואן, בה הנהר מתמזג עם נהר האוס ונהר צפון ססקצ'ואן. נהר צפון ססקצ'ואן זורם לכיוון מזרח מצומת ססקצ'ואן, יוצא החוצה מאזור באנף לתוך אזור דייוויד תומפסון, ומשם לאדמונטון. הכביש המהיר על שם דייוויד תומפסון נסלל במקביל לנתיבו של נהר צפון ססקצ'ואן, עובר ליד אגם אברהם המלאכותי, ומגיע עד לאזור על שם דייוויד תומפסון. לאחר צומת ססקצ'ואן ממשיך הכביש המהיר אייספילדס לאורך נהר צפון ססקצ'ואן עד לשדה הקרח קולומביה. הכביש חוצה את הגבול בין הפארקים לתוך הפארק הלאומי ג'ספר במעבר סאנוופטה שבגובה 617 מטרים, ומשם ממשיכה עד לעיירה ג'ספר.
גאולוגיה

הרי הרוקי הקנדיים מחולקים לרכסי הרים אחדים המשתרעים מכיוון צפון-מערב לכיוון דרום-מזרח. הרכסים הראשיים משתרעים לאורך קו פרשת המים של אמריקה, ויוצרים את עמוד השדרה של הרי הרוקי הקנדיים. רכסי החזית נמצאים מזרחית לרכסים הראשיים. הפארק הלאומי באנף משתרע לכיוון מזרח מקו פרשת המים, וכולל את המדרונות המזרחיים של הרכסים הראשיים ואת רוב רכסי החזית, שבהם נמצאים רוב ההרים המקיפים את העיירה באנף. מרגלות הגבעות נמצאות בצדו המזרחי של הפארק, בין קלגרי לקנמור. בצדו השני של הפארק חוצים הרכסים המערביים דרך הפארקים הלאומיים יוהו וקוטניי. מערבה משם נמצא שקע הרי הרוקי - הגבול המערבי של הרי הרוקי הקנדיים בקולומביה הבריטית. ממערב לנהר בואו ממוקמת פסגת סירק, המתנשאת לגובה 2,993 מטרים.
גאולוגיה > הרכב והיווצרות

הרי הרוקי הקנדיים מורכבים מסלעי משקע כגון פצלים, אבן חול ואבן גיר ומסלעי קוורציט, שמקורם במשקעים על מדף היבשתי הדומה למדף הרדוד שמשתרע בחוף המזרחי של ארצות הברית. התצורות הגאולוגיות בבאנף נוצרו מהפרקמבריון עד היורה. סלעים צעירים יותר נוצרו בקרטיקון כתוצאה מנדידת משקעים מרכסי ההרים שנוצרו במערב לעבר פנים היבשת, והם נלכדו בתהליך היווצרות ההרים ככל שהוא נמשך לכיוון פנים היבשת. רוב המשקעים הללו נמצאים מחוץ לגבולותיו של פארק באנף. מרבית הסלעים בפארק התקבעו במקומם כמשקעים לפני כ-600 עד 175 מיליון שנים, אך ההרים עצמם נוצרו לפני כ-120 עד 80 מיליון שנים כתוצאה ממעוות והתקצרות של המדף היבשתי העתיק כאשר איים התנגשו בו ונדחקו לתוך שולי היבשת. ההתקצרות לוותה בהיווצרות העתקי דחיקה וקמטים.
גאולוגיה > עיצוב קרחוני

את כל תהליך ההיווצרות של הרי הרוקי הקנדיים ליוותה סחיפה, שהתחדשה ככל הנראה ואף הואצה לאחר הפליוקן כאשר כדור הארץ נכנס לתקופה של עידני קרח ארוכים. מבנים קרחוניים שולטים בגאומורפולוגיה של באנף, וקיימות דוגמאות לכל הצורות הקלאסיות: קרקס קרחוני, עמק תלוי, מורנות, עמקים קרחוניים וכדומה. המבנים הקדומים שנותרו מתהליך היווצרות ההרים השפיעו על הסחיפה הקרחונית: ההרים בפארק כוללים הרים בצורת מתחמים, חוסר-סדירות, קמר, קער, "טירות", "שן כלב" וכדומה. רכסי הרים רבים נוספים נוטים לכיוון צפון-צפון מערב, ובהם שכבות משקע בעלות דיפ מערבי של 40 עד 60 מעלות. מגמות אלו גורמות להיווצרות מדרונות דיפ, שהחזיתות המזרחיות והצפוניות שלהם תלולות יותר, ומערכת אגן ניקוז שבה נוצרו נהרות ועמקים קרחוניים בשכבות החלשות במהלך הסוקצסיה הגאולוגית.
דוגמאות לכך ניתן למצוא באזור העיירה באנף. הר רנדל הוא הר מדרון דיפ, ונהר ספריי וסולפור מתנקז במקביל לקו הגאולוגי של רכס ההרים. צפונית לעיירה נמצא הר קאסל, שצורתו דמוית הטירה כוללת מדרונות תלולים וצוקים. הר קאסל מורכב מסלעים קמבריוניים של תצורת הקתדרלה (אבן גיר), ומעליה פצלי סטיבן ותצורת אלדון (אבן גיר). הרי שן כלב, כגון הר לואיס, מאופיינים במדרונות משוננים וחדים. רכס המסור, המורכב ממדרונות כמעט-אנכיים ומשכבות משקע, עבר תהליכי סחיפה כתוצאה מערוצים החוצים אותו. חלוקי אבן נפוצים מאוד בתחתית רוב ההרים והצוקים.
גאולוגיה > קרחונים

בפארק יש קרחונים גדולים ושדות קרח רבים, שאל רובם ניתן להגיע בקלות משדרת אייספילדס. קרקסים קרחוניים קטנים נפוצים מאוד ברכסים הראשיים, וממוקמים בשקעים בצדיהם של הרים רבים. הקרחונים בבאנף נסוגים, בדומה לקרחונים רבים אחרים בכדור הארץ. צילומים שבוצעו בפארק בתקופות שונות מספקים עדות לנסיגה זו, והמגמה הייתה כה מדאיגה עד כדי כך שחוקרי קרחונים החלו לחקור את הקרחונים בפארק באופן יותר מעמיק, וניתחו את ההשפעה שעשויה להיגרם כתוצאה מכמות מופחתת של קרחונים על אספקת המים לנחלים ולנהרות. האזורים הקרחוניים ביותר הם שדות הקרח וופוטיק ווופטה, הנמצאים שניהם על גבול באנף-יוהו. שדה הקרח וופטה משתרע על פני 80 קילומטרים רבועים בקירוב. השלוחות של וופטה בצד של באנף כוללות את הקרחונים פייטו, בואו ווולצ'ר. קרחון בואו נסוג למרחק של כ-1,100 מטרים בין 1850 ל-1953, ומאז אותה שנה גרמה הנסיגה להיווצרות האגם במורנת הקצה. קרחון פייטו נסוג למרחק של כ-2,000 מטרים מאז 1880, וקיימת סכנה כי בתוך 30 עד 40 שנים הוא ייעלם לחלוטין. משדרת אייספילדס ניתן להבחין בנקל בקרחון קרואופוט ובקרחון הקטור, אך אלו קרחונים בודדים והם אינם קשורים לאף שדה קרח גדול.
הר סנואו דום (כיפת השלג), בשדה הקרח קולומביה, יוצר את השיא ההידרולוגי של צפון אמריקה, כשהמים הזורמים מנקודה זו מגיעים לאוקיינוס השקט דרך נהר קולומביה, לאוקיינוס הקרח הצפוני דרך נהר אתבסקה, ולמפרץ הדסון וממנו אל האוקיינוס האטלנטי דרך נהר נורת' ססקצ'ואן. קרחון ססקצ'ואן, ששטחו כ-30 קילומטרים רבועים ואורכו כ-13 קילומטרים, הוא שלוחה גדולה של שדה הקרח קולומביה שנמצאת בפארק. בין 1893 ל-1953 הוא נסוג למרחק של 1,364 מטרים, כאשר בין 1948 ל-1953 היה קצב הנסיגה כ-55 מטרים לשנה. לאורך המאה ה-20 איבדו הקרחונים של הרי הרוקי הקנדיים כרבע מהמסה שלהם.