stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיל (פרעה)
שמו

על פי דרייר, שמו של פיל מופיע בתחריטי הסלע של גבל שייח סולימאן, בתוך סרך מלכותי. דרייר מפענח את תצורת הסרך ככיסא מלכות מרובע עם פיל מתחתיו, ומכאן מסיק את הקריאה "פן אבו" במשמעות "הגדול מכס המלכות". מורנץ אינו חולק עליו, אולם נזהר מקביעת ההגיה של השם, ומעדיף את השם "המלך פיל", או לחלופין מערער על תפיסת החיה המצוירת ומציע לזהות אותה כקרנף. מורנץ גם מציין שבתקופת נקאדה III נעשה מקובל לבחור חיות מסוכנות ולא צפויות לשימוש בשמות מלכותיים, כגון אריה, תנין, פיל או קרנף.
אגיפטולוגים אחרים כמו פיטר קפלוני או טובי ווילקינסון מפקפקים בהגיה המוצעת ומציעים בעצמם הגיות אלטרנטיביות. ווילקינסון טוען כי מתחת לכיסא המלכות מצויר דווקא הסימן ל"גבול", בעוד קפלוני גורס שמתחת לכיסא נמצאת ארונית מלאה כדי יין, שהיא סימן מקובל ל"מהולל". קפלוני מגבה את גרסתו בשם של ארמון מן השושלת הראשונה, שנקרא "חר סכנתיג'ו" וגם הוא נכתב עם סימן ארונית היין. לטענת קפלוני שמו של הארמון נגזר במקור משמו של המלך פיל.
הערות שוליים

↑  http://www.antikforever.com/Egypte/Dyn/00.htm#Scorpion%20I כפי שנצפה ב-22.12.2020.
↑  Ludwig David Morenz: Bild-Buchstaben und symbolische Zeichen. Die Herausbildung der Schrift der hohen Kultur Altägyptens (=Orbis Biblicus et Orientalis, vol.  205). Fribourg 2004, ISBN 3-7278-1486-1, p. 91.
↑  Günter Dreyer: Umm El-Qaab. Band I: Das prädynastische Königsgrab U-j und seine frühen Schriftzeugnisse. In: Archäologische Veröffentlichungen des Deutschen Archäologischen Instituts Kairo (AV), vol. 86, von Zabern, Mainz 1998, p. 179.
↑  Ludwig David Morenz: Bild-Buchstaben und symbolische Zeichen. Die Herausbildung der Schrift der hohen Kultur Altägyptens (=Orbis Biblicus et Orientalis, vol. 205). Fribourg 2004, ISBN 3-7278-1486-1, p. 114 & 118.
↑  Peter Kaplony: Die Inschriften der Ägyptischen Frühzeit, vol. III (=Ägyptologische Abhandlungen (ÄA), vol. 8). Harrassowitz, Wiesbaden 1963, p. 8.
ראש אלת נערמר

ראש אלת נערמר (קדמי).
ראש אלת נערמר (גב). שמו של נערמר מופיע בסרך למעלה.
איורים על ראש אלת נערמר.
ראש אלת נערמר הוא ראש אלת אבן דקורטיבי מצרי עתיק. הוא נמצא ב-1898 ב"מרבץ הראשי" שבאזור המקדשים של העיר המצרית העתיקה נחן (היירקונפוליס) על ידי ג'יימס קוויבל (אנ'). הוא מתוארך לתקופה השושלתית הקדומה עת שלטונו של נערמר (בסביבות המאה ה-31 לפני הספירה) והסרך שלו חקוק עליו. ראש האלה שמור כיום במוזיאון אשמוליאן, אוקספורד.
מוטיבים

ראש אלת נערמר הוא ממצא השמור טוב יותר מראש אלת עקרב ויש לו פרשנויות שונות. אחת הדעות היא באשר ללוח השחיקה, האירועים המתוארים בו מתעדים את שנת ייצורו והעלאתו למקדש, מנהג הידוע מממצאים אחרים בהיירקונפוליס. תיאוריה שנחשבה בידי חוקרים קודמים, כולל פלינדרס פיטרי ווולטר בריאן אמרי (אנ'), היא שראש האלה מנציח אירועים גדולים כמו חג הסד של נערמר או נישואיו למלכה ניתחוטפ (אנ').
בצדו השמאלי של ראש אלה זה שליט יושב מתחת לחופה על בימה (אנ'); הוא חובש את הכתר האדום (אנ') (דשרת) ומכוסה בבד או גלימה ארוכה. המלך אוחז בכלי דיש ומעל החופה מרחף רָחָם, אולי האלה המקומית נחבת, עם כנפיים פרושות. נחן, או היירקונפוליס, הייתה אחת מארבע מרכזי כוח במצרים העליונה שקדמו לאיחוד מצרים העליונה בסוף תקופת הנקאדה השלישית. חשיבותה הדתית של היירקונפוליס נמשכה זמן רב לאחר שדעך תפקידה הפוליטי. ישירות מול השליט חופה נוספת, או אולי אפריון, שעליה יושבת דמות בגלימה מולו. דמות זו התפרשה כנסיכה המוצגת בפני המלך לצורך נישואין, בן המלך או אלוהות. החופה מכוסה במבנה דמוי קשת ומאחוריה שלושה רישומים (רֶגִיסְטֶרים) (אנ'). ברישום המרכזי, מלווים הולכים או רצים מאחורי הבימה. ברישום העליון, מתחם, עם מה שנראה כמו פרה ועגל, העשויים לסמל את נום תב-קה (Theb-ka), או האלה חתחור ובנה הורוס, אלוהויות הקשורות למלכות מאז התקופות הקדומות ביותר. מאחורי המתחם מתקרבים לכס המלכות ארבעה נושאי דגל (אנ'). ברישום התחתון, מול נושאי המניפות, יש אוסף של מנחות.[דרוש מקור]
בחלק המרכזי של ראש האלה, מאחורי כס המלכות עם המלך היושב, יש דמות בדיוק כמו נושא הסנדלים כביכול מלוח השחיקה של נערמר, כמו כן עם סימן הרוזטה מעל ראשו. אחריו בא אדם הנושא מוט ארוך. מעליו הולכים שלושה גברים, שניים מהם נושאים גם מוטות ארוכים. מעל האנשים הללו ניתן לראות את הסרך המציג את הסימנים לנערמר.
השדה העליון מימין לשדה המרכזי מציג מבנה, אולי מקדש, ועל גגו יושבת אנפה. מתחת לזה, מתחם מציג שלוש חיות, כנראה אנטילופות. שדה זה הוצע כמסמל את העיירה העתיקה בוטו (אנ'), המקום שבו ייתכן שהתרחשו האירועים המתוארים על ראש האלה.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  Narmer Catalog (Narmer Macehead)
↑  Quibell, pp. 8–9, pl. 26B.
1 2  Millet 1990.
↑  Walter B Emery, Archaic Egypt, Pelican Books,1961, ISBN 0-14-020462-8
↑  Wengrow, David (2006). The Archaeology of Early Egypt: Social Transformations in North-East Africa, C.10,000 to 2,650 BC. Cambridge University Press. pp. 41–44. ISBN 9780521835862.
↑  Wilkinson 1999, pp. 36–41.
↑  Friedman 2001, pp. 98–100, volume 2.
לקריאה נוספת

Friedman, Renée (2001), "Hierakonpolis", in Redford, Donald B. (ed.), The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt, Oxford: Oxford University Press, pp. 98–100, volume 2.
Millet, N. B. (1990). "The Narmer macehead and related objects". Journal of the American Research Center in Egypt. 27: 53–59. doi:10.2307/40000073. JSTOR 40000073.
Quibell, J. E. (1900), Hierakonpolis, Part I, British School of Archaeology in Egypt and Egyptian Research Account, vol. 4, London: Bernard Quaritch.
Wilkinson, Toby A. H. (1999), Early Dynastic Egypt, London and New York: Routledge.
Yurco, F. J. (1995). "Narmer: First king of Upper and Lower Egypt. A Reconsideration of his palette and macehead". Journal of the Society for the Study of Egyptian Antiquities. 25.
"Narmer Macehead Bibliography (Narmer Catalog)" (PDF). Archived from the original (PDF) on 2017-09-27. Retrieved 2017-09-26.
ראש אלת נערמר (איור). העיצוב מראה שבויים המוצגים בפני פרעה נערמר כשהם מוכנים במקדש. הסצנה מתארת טקס שבו מוצגים שבויים ושלל למלך נערמר, המוכשר מתחת לחופה על בימה מדורגת. הוא חובש את הכתר האדום של מצרים התחתונה, אוחז בכנף ועטוף בגלימה ארוכה. משמאל כתוב שמו של נערמר בתוך ייצוג של חזית הארמון (הסרך) שעליה עומד בז. בתחתית התיעוד של שלל בעלי החיים ובני אדם; 400,000 ראש בקר, 1,422,000 עיזים ו-120,000 שבויים. מוזיאון אשמוליאן, אוקספורד.
ראש אלת נערמר (מימין) בזמן הגילוי, היירקונפוליס.
הר רפיד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  787 מ' 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  קילומטר אחד צפונית־מערבית לקיבוץ מעלה החמישה
 רכס הרים:  הרי יהודה 
 קואורדינטות:  31°49′21″N 35°06′07″E﻿ / ﻿31.8225°N 35.1019444°E﻿ / 31.8225; 35.1019444
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) הר רפיד(למפת הרי ירושלים רגילה) הר רפיד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר רפיד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר רפיד
 
הר רפיד הוא הר בפרוזדור ירושלים. הוא נמצא כשני ק"מ מצפון־מערב לאבו גוש וכקילומטר אחד צפונית־מערבית לקיבוץ מעלה החמישה. נמצאים לידו שרידי יישוב כפרי מן התקופה הבניזנטית.
מקור השם בחורבת רפיד (ח'ירבאת ראפידיה) הנמצאת בראש ההר. בחורבה נמצאו שרידים של כ־20 מבנים, שלושה בורות מים, מערת קבורה ומתקנים חקלאיים חצובים בסלע מן ההר. מן ההר, החולש מגובה רב על עמק נחל כפירה ועל עין כפירה, יש תצפית על הסביבה, על תל כפירה שמעליו, שלוחות הרי בנימין ומישור החוף. ההר נמצא במגע עם אזור החיץ לשעבר (בגדה המערבית) אשר הפריד בין השטח שבשליטת ירדן לשטח שבשליטת ישראל עד 1967.
הערות שוליים

↑  אתר מפה
פ.ק. סלובאצקו 1

פ.ק. סלובאצקו 1 (בצ'כית: 1. FC Slovácko) הוא מועדון כדורגל מהעיר אוהרסקה הרדישטה, צ'כיה. המועדון הוקם בשנת 1927 בשם ס.ק. סטארה מסטו (בצ'כית: SK Staré Město) וב-1 ביולי 2000 התמזג עם המועדון פ.ק. סלובאצקה סלביה אוהרסקה הרדישטה (בצ'כית: FC Slovácká Slavia Uherské Hradiště) ונקרא בשם פ.ק. סינוט 1. (בצ'כית : 1. FC Synot) עד שבשנת 2004 שונה שם המועדון לשמו הנוכחי. המועדון משחק בליגת העל הצ'כית. ולו זכייה אחת בגביע הצ'כי. המועדון מארח את משחקיו באצטדיון מסטצקי פוטבאלובי המכיל 8,121 מקומות.
היסטוריה

המועדון, שהוקם ב-1927 בשם ס.ק. סטארה מסטו, שיחק ברמות הנמוכות של הכדורגל הצ'כוסלובקי ואחר כך הצ'כי. במשך כמה עשורים עד שזכה באליפות של מחוז מוראביה-שלזיה בעונת 1996/1997 ועלה לליגה הצ'כית השנייה בכדורגל לקראת עונת 1997/1998 בליגה השנייה שיחק המועדון במשך 3 עונות כשאת עונת 1999/2000 הוא סיים עם זכייה באליפות הליגה השנייה מה שזיכה אותו בהעפלה לליגה הבכירה. בעקבות העלייה לליגה הבכירה התמזג המועדון עם המועדון פ.ק. סלובאצקה סלביה אוהרסקה הרדישטה, ושינה את שמו לפ.ק. סינוט 1.
בשלוש העונות הראשונות בליגה הבכירה סיים המועדון בחלק התחתון של הטבלה, אך בעונתו הרביעית עונת 2003/2004 חל שיפור ניכר בביצועיו של המועדון והוא סיים את העונה במקום ה-5. בקיץ 2004 המועדון שינה את שמו באופן רשמי לשמו הנוכחי פ.ק. סולבאצקו 1. בעונה לאחר מכן עונת 2004/2005 שוב סיים המועדון בתחתית הטבלה, אך הצליח להעפיל לראשונה לגמר הגביע הצ'כי שם הפסיד 1–2 לבאניק אוסטרבה. בסך הכל שיחק המועדון 7 עונות בליגה הבכירה עד שאת עונת 2006/2007 סיים במקום האחרון בליגה וירד לליגת המשנה. המועדון שיחק שנתיים בליגה השנייה, כשבסיום עונת 2008/2009 עלה לליגה הבכירה אף על פי שסיים במקום העשירי, לאחר שהמועדון פ.ק. צ'אסלב שסיים במקום השני באותה עונה, מכר לסלובאצקו את הרישיון שלו לליגה הבכירה. באותה עונה, המועדון הגיע לגמר הגביע הצ'כי בפעם השנייה בתולדותיו, אך גם הפעם לא זכה בגביע לאחר שהפסיד לפ.ק. טפליצה. החל מעונת 2009/2010 שיחק המועדון בליגה הבכירה וסיים במרכז או בתחתית הטבלה כשהשיא היה המקום ה-6 בעונת 2013/2014, כך במשך 11 עונות. בעונת 2020/2021 חל שיפור ביכולתו של המועדון כשהצליח לסיים במקום ה-4 בליגה, שזיכה אותו בכרטיס לשלב המוקדמות השני בקונפרנס ליג בעונת 2021/2022, שם הפסיד בפנדלים ללוקמוטיב פלובדיב מבולגריה לאחר שכל קבוצה ניצחה בתוצאה 1–0 בביתה. מגמת השיפור נמשכה גם בעונת 2021/2022 כשהמועדון סיים פעם נוספת במקום הרביעי בליגה, אך בנוסף זכה בגביע המקומי לראשונה בתולדותיו לאחר שניצח בגמר את ספרטה פראג בתוצאה 3–1, והעפיל לשלב המוקדמות בליגה האירופית, בעונת 2022/2023. בשלב המוקדמות פגשה סלובאצקו את פנרבחצ'ה מטורקיה הפסידה לה בתוצאה 0–3 בחוץ וסיימה איתה בתיקו 1–1 בבית בגומלין שלא הספיק לה להעפלה לשלב הפלייאוף בליגה האירופית, והיא נשרה לשלב הפלייאוף בקונפרנס ליג. שם ניצחה פעמיים את א.י.ק. סולנה משוודיה והעפילה לשלב הבתים, בו סיימה במקום האחרון בבית.
תארים

הגביע צ'כי
זכייה: 2021/2022
סגנות: 2004/2005, 2008/2009
ליגה צ'כית שנייה
אלופה: 1999/2000
תוצאות במסגרת האירופית > תוצאות

בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של סלובאצקו מוצג ראשון.
| עונה | תחרות | סיבוב | מועדון | בית | חוץ | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | גביע האינטרטוטו | סיבוב המוקדמות הראשון | מולדובה טירספול | 4–0 | 0–0 | 4–0 |
| 2002 | גביע האינטרטוטו | סיבוב המוקדמות השני | שוודיה הלסינגבורג | 4–0 | 0–2 | 4–2 |
| 2002 | גביע האינטרטוטו | סיבוב המוקדמות השלישי | צרפת סושו | 0–3 | 0–0 | 0–3 |
| 2021/2022 | הקונפרנס ליג | סיבוב המוקדמות השני | בולגריה לוקומוטיב פלובדיב | 1–0 | 0–1 | 1–1 (2–3 בפנדלים) |
| 2022/2023 | הליגה האירופית | סיבוב המוקדמות | טורקיה פנרבחצ'ה | 1–1 | 0–3 | 1–4 |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | פלייאוף | שוודיה א.י.ק סולנה | 3–0 | 1–0 | 4–0 |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | שלב הבתים | סרביה פרטיזן בלגרד | 3–3 | 1–1 | 4/4 |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | שלב הבתים | צרפת ניס | 0–1 | 2–1 | 4/4 |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | שלב הבתים | גרמניה פ.צ. קלן | 0–1 | 2–4 | 4/4 |
תוצאות במסגרת האירופית > סיכום

מעודכן ל-4 בנובמבר 2022
| תחרות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גביע האינטרטוטו | 6 | 2 | 2 | 2 | 8 | 5 | 3+ |
| הליגה האירופית | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 4 | 3– |
| הקונפרנס ליג | 10 | 4 | 2 | 4 | 13 | 12 | 1+ |
| סך הכל | 18 | 6 | 5 | 7 | 22 | 21 | 1+ |
הערות שוליים

1 2  Jeřábek, Luboš (2007). Český a československý fotbal – lexikon osobností a klubů (בצ׳כית). Prague, Czech Republic: Grada Publishing. p. 184. ISBN 978-80-247-1656-5.
↑  "Czech Republic 1996/97". RSSSF. נבדק ב-28 בפברואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Fotbalisté Synotu postupují do první ligy". idnes.cz (בצ׳כית). Mladá fronta DNES. 6 במאי 2000. נבדק ב-19 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Vazba Synot – Slovácko zůstává pevná". idnes.cz (בצ׳כית). Mladá fronta DNES. 9 ביולי 2004. נבדק ב-19 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Slovácko padá. Kam, to samo neví". idnes.cz (בצ׳כית). Mladá fronta DNES. 14 במאי 2007. נבדק ב-19 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Slovácko se vrací do ligy, koupilo postup od Čáslavi". denik.cz (בצ׳כית). 10 ביוני 2009. נבדק ב-31 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: xx0206669  VIAF: 6725154983554667860006   WorldCat (עם VIAF): 6725154983554667860006
קלרה חן

| --- | --- |

קלרה חן תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  13 ביוני 1924 קלוז'-נאפוקה, ממלכת רומניה 
 פטירה:  27 בדצמבר 1998 (בגיל 74) ירושלים 
 ענף מדעי:  בוטניקה
 מקום מגורים:  רומניה, אוסטריה, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 פרסים והוקרה:  שלושה מיני צמחים נקראו על שמה
 תרומות עיקריות
 חקר צמחים בישראל ובמזרח הים התיכון
 
חיה קלרה חן (13 ביוני 1924 – 27 בדצמבר 1998) הייתה פרופסור לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

קלרה (חיה) בלאו נולדה בשנת 1924 בקלוז' שברומניה, בת לסימה (לבית גרינפלד) ולפאול-פנחס בלאו. לאביה היה תואר דוקטור ביחסים בינלאומיים, והוא עבד כעיתונאי וכאיש עסקים, ואמה הייתה עקרת בית. בשנת 1919 נולד לזוג אחיה הבכור של חן, יהושע בלאו (לימים פרופסור אמריטוס בחוג לשפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית).
בשנת 1931 היגרה משפחתה לבאדן שבאוסטריה, וב-1937 עברה לווינה. בעקבות האנשלוס עזבה המשפחה את אוסטריה ב-8 ביוני 1938 בעזרת הדרכונים הרומניים שברשותה, ועברה לטריאסט שבאיטליה. כעבור חודש וחצי - לאחר שהוריה של קלרה קיבלו משלטונות המנדט הבריטי סרטיפיקט כ"בעלי הון" - עלתה המשפחה לארץ ישראל. המשפחה התיישבה בתל אביב.
קלרה למדה בסמינר למורים, ובמשך שבע שנים עבדה כמורה בבית ספר יסודי. בשנת 1945, בהשראת הרצאה של ישעיהו ליבוביץ, החלה ללמוד ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים – לימודים שנקטעו בעקבות פריצתה של מלחמת העצמאות, שבמהלכה הייתה פעילה חן ב"הגנה" ובצה"ל.,
בשנת 1946 נישאה קלרה לזלמן חן, מחבר המנון ההתיישבות העובדת "שורו, הביטו וראו" (1936) ולימים ממייסדי משרד העבודה ודוברו הראשון (1950–1977), דובר שירות התעסוקה (1977–1986) ומשורר, פזמונאי וסופר. נולדו להם בת ובן: עדית אפלבאום (נולדה ב-1950) ופנחס חן (נולד ב-1955).
עם סיום מלחמת העצמאות המשיכה חן את לימודיה באוניברסיטה העברית בהדרכת פרופסור נעמי פיינברון-דותן. בשנים 1950–1953 לימדה בתיכון ליד האוניברסיטה במקביל ללימודיה. בשנת 1954 קיבלה חן את תוארה השני בבוטניקה. היא המשיכה בלימודיה בתחום זה בהדרכתו של פרופסור מיכאל זוהרי, ובשנת 1960 הגישה את עבודת הדוקטור שלה בבוטניקה, שכותרתה "Monographic revision of annual species of Medicago L. in the sections Spirocarpos Ser. and Orbiculares Urb". העבודה נעשתה בהנחייתם של הפרופסורים פיינברון-דותן ומיכאל זהרי. הספר שהוציאה לאחר מכן, המבוסס על עבודת הדוקטור שלה, זכה לשבחים בכל העולם ונחשב לפריצת דרך חשובה בתחום עד עצם היום הזה.
בשנת 1962, לאחר קבלת התואר דוקטור, הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית. במשך כמעט שלושה עשורים (1969–1997) היא ניהלה את העשבייה של האוניברסיטה. לצד מחקריה באוניברסיטה לימדה גם בתיכונים. בשנת 1971 הועלתה לדרגת פרופסור חבר.
חן הוזמנה להצטרף לוועדות אקדמיות רבות ברחבי הארץ, ובשנת 1974 אף נמנתה עם מייסדי הארגון הבינלאומי "אופטימה" (OPTIMA - Organization for the Phyto-Taxonomic Investigation of the Mediterranean Area) לחקר סיווג עולם הצומח של אזור הים התיכון. בשנת 1978 מונתה חן לפרופסור מן המניין. היא נשארה חברה בוועד המנהל של ארגון אופטימה עד שנת 1993. בשנת 1995 – שנתיים לאחר פרישתה לגמלאות – זכתה במדליית הזהב של אופטימה על תרומתה המדעית בתחום מיון עולם הצומח של אזור הים התיכון.,
בשנים תשנ"ג–תשנ"ח הייתה יושבת ראש הוועדה לשמות צמחי ארץ ישראל של האקדמיה ללשון העברית.
לאחר מאבק של כתשעה חודשים עם מחלת הסרטן נפטרה פרופסור קלרה חן ב-27 בדצמבר 1998 בביתה בירושלים. עד ימיה האחרונים עסקה בכתיבת מאמרים בנושאים שחקרה. היא השאירה שני ילדים ושישה נכדים.
פעילותה המחקרית

במהלך קריירת המחקר שלה התמקדה פרופסור חן בתחום מיון עולם הצומח ותרמה תרומה חשובה להבנת סוגים רבים של קטניות, סוככיים ומורכבים.
תחומי העניין של חן היו רבים ומגוונים. תחום ההתמחות העיקרי שלה היה משפחת הקטניות, ובמיוחד הסוג אספסת. נוסף על כך  חקרה לעומק סוגי צמחים נוספים, ובהם גרגרנית, לוטוס, כרבולת, תורמוס, שעמון, כנפה וציפורני חתול. חוץ מן העיסוק במיון עולם הצומח חן חקרה גם את ביולוגיית ההאבקה של הצמחים, את תאיהם (ציטולוגיה) ואת מבנה והתפתחות תאי הרבייה שלהם.
הפעילות המחקרית של פרופסור חן הגיעה לשיאה בשנת 1963 עם פרסום המונוגרפיה שלה, המבוססת על עבודת הדוקטור, בנושא מינים חד-שנתיים של אספסת. מונוגרפיה זו, שהגדירה 27 זנים של אספסת ועוד מספר זנים של סוגי צמחים אחרים, היא שהביאה את פרופסור חן לחזית החקר בנושא מיון עולם הצומח הים תיכוני.
בשנים מאוחרות יותר החלה חן להתעניין גם בטחבים. יחד עם דוקטור אילנה הרנשטט היא הובילה את המחקר בנושא הטחבים בישראל. מחקר זה הביא בהמשך לכתיבת הספר "Bryophyte flora of Israel and adjacent regions" (בתרגום חופשי – צמחיית הטחבים בישראל ובאזורים סמוכים).
חן תרמה רבות להבנה של הצמחייה המקומית באזור הים התיכון. היא פעלה למען הגדלת הפופולריות של חקר הבוטניקה והרחבת הידע האנושי בנוגע לצמחייה המקומית. היא עודדה תלמידים שלה ותלמידים לשעבר לחקור קבוצות צמחים מקומיות שעוד לא נחקרו ולגלות טכניקות מחקר חדשניות. נוסף על כך היא כתבה מספר עצום של מאמרים ופרקים בכתבי עת ישראליים, אנציקלופדיות ומדריכי טבע. אחת התרומות המשמעותיות ביותר שלה בתחום הייתה כתיבת מספר עצום של ערכים בנושא בוטניקה ב-"Encyclopaedia hebraica" (כרכים 24–32, 1972–1981).
שלוש קבוצות טקסונומיות נקראות על שמה: "Medicago sect. Heynianae Greuter,", "Medicago heyniana Greuter" ו-"Prangos subg. Heynia Pimenov & V. H. Tikhom".
ספריה

Chaia Clara Heyn, The annual species of Medicago, Magnes Press, 1963
M. Zohary, C.C. Heyn, D. Heller, Conspectus florae orientalis : an annotated catalogue of the flora of the Middle East, Israel Academy of Sciences and Humanities, 1980–1994
C. Clara Heyn and Ilana Herrnstadt, editors, The Bryophyte flora of Israel and adjacent regions, Israel Academy of Sciences and Humanities, 2004
עזי פליטמן, קלרה חן, אבינעם דנין, אבישי שמידע, צמחי ישראל בתמונות, הוצאת מסדה, 1983
חן נמנתה עם המערכת המדעית של האנציקלופדיה "החי והצומח של ארץ ישראל". כתבה ערכי בוטניקה באנציקלופדיה העברית (כרכים כ"ד–ל"ב).
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  A. M. Mayer, C. Clara Heyn 1924-1998: In Memoriam, Israel Journal of Plant Science, 1999, עמ' 1-2
1 2  ביוגרפיה של פרופסור קלרה חן, באתר Jewish Women’s Archive
1 2 3 4 5 6  Nurit Kirsh, ערך אנציקלופדי על פרופסור קלרה חן, באתר Jewish Women’s Archive
↑  Nurit Kirsh, ביוגרפיה של פרופסור נעמי פיינברון-דותן, באתר Jewish Women’s Archive
↑  מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, דבר, 29 באוגוסט 1971
↑  הוועדה לשמות צמחי ארץ ישראל, באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2 3 4 5  Ilana Hermstadt & Daniel Zohary, (C. Clara Heyn (1924-1998, Flora Mediterranea 9, 1999
↑  תקציר הספר של פרופסור קלרה חן בנושא מינים חד שנתיים של אספסת, באתר CAB Direct
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262663905171  PLWABN: 9810687203905606  BIBSYS: 90760345  Botanist: Heyn  GND: 1165354063  ISNI: 0000 0001 1660 5803  LCCN: n84017957  NKC: jcu2013793613  NTA: 067558887  RERO: 02-A003370053  SUDOC: 101525141  VIAF: 65399339   WorldCat (עם VIAF): 65399339
סופי ראנדל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באפריל 1988 (בת 36) בורנמות', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (2011)  בית ספר בורנמות' לבנות 
 בן או בת זוג:  מאט סטוקו 
 פרופיל ב-IMDb
 
סופי ראנדל (באנגלית: Sophie Rundle; נולדה ב-21 באפריל 1988) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מהופעותיה בתפקיד איידה שלבי בסדרת הפשע ההיסטורית "כנופיית ברמינגהאם" של BBC One, בתפקיד לוסי במיני-סדרה "The Bletchley Circle" של ערוץ ITV, ובדמות לאביה בסיטקום הבריטי-אמריקאי "אפיזודס". עוד שיחקה ב-2017 בתפקיד אליס בדרמה "ג'יימסטאון" של ערוץ Sky 1.
ביוגרפיה

ראנדל נולדה בעיר הקיט בורנמות' שבדרום אנגליה. היא למדה בבית הספר לבנות בבורנמות', וב-2011 סיימה את לימודי המשחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון

בפברואר 2013 שיחקה ראנדל בתפקיד בונטי מנוורינג בהפקה של סטיבן אנווין במחזה "The Vortex" מאת נואל קאוורד בתיאטרון רוז בקינגסטון.
בדצמבר 2014 שיחקה בתפקיד לוצ'יה קוס במחזה חדש בשם "3 Winters" מאת המחזאית הקרואטית טנה סטיביצ'יץ'. המחזה עוסק במשפחת קוס בשלוש תקופות בהיסטוריה הקרואטית. את המחזה ביים הווארד דייוויס בתיאטרון המלכותי הלאומי.
חיים אישיים

ראנדל מאורסת לשחקן מאט סטוקו, איתו שיחקה בסדרות "שומר ראש" ו"ג'יימסטאון".
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 |  | Small Town Folk | הת'ר |  |
| 2012 | תקוות גדולות | Great Expectations | קלרה |  |
| 2013 |  | Talking to the Dead | פיונה גריפית'ס | סרט טלוויזיה |
| 2015 | המפקח בא | An Inspector Calls | אווה סמית' / דייזי רנטון / שרה | סרט טלוויזיה |
| 2015 | פני מלאך | The Face of an Angel | האנה |  |
| 2025 | כנופיית ברמינגהאם | The Immortal Man | איידה שלבי-ת'ורן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | המשפט של גארו | Garrow's Law | מיס קאסון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2012 | טיטניק | Titanic | רוברטה מייאוני | מיני-סדרה |
| 2012 | מרלין | Merlin | ספה | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2013 | שטלנד | Shetland | סופי | בפרק "Red Bone" |
| 2012–2014 | אפיזודס | Episodes | לאביה | סדרת טלוויזיה |
| 2012–2014 |  | The Bletchley Circle | לוסי | סדרת טלוויזיה |
| 2013–2022 | כנופיית ברמינגהאם | Peaky Blinders | איידה שלבי | תפקיד ראשי |
| 2014 | מיילדת | Call The Midwife | פמלה סיינט | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2014 | עמק האושר | Happy Valley | קירסטן מק'אסיל | סדרת טלוויזיה |
| 2015 |  | Not Safe for Work | ג'ני | תפקיד ראשי |
| 2015–2016 | עלילות דיקנס | Dickensian | הונוריה ברברי | סדרת טלוויזיה |
| 2016 |  | Brief Encounters | סטף קירק | סדרת טלוויזיה |
| 2017 | ג'יימסטאון | Jamestown | אליס קט | סדרת טלוויזיה |
| 2018 | שומר ראש | Bodyguard | ויקי באד | סדרת טלוויזיה |
| 2019 | ג'נטלמן ג'ק | Gentleman Jack | אן ווקר | סדרת טלוויזיה |
| 2020 | הקן | The Nest | אמילי דוצ'ארטי | סדרת טלוויזיה |
קטינקה הוסו

קטינקה הוסו
קטינקה הוסו (בהונגרית: Hosszú Katinka; נולדה ב-3 במאי 1989) היא שחיינית הונגרייה. האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), במשחה ל-100 מטר גב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי. היא אלופת העולם במשחים ל-200 מטר מעורב אישי (4 פעמים ברציפות) ול-400 מטר מעורב אישי (5 פעמים בסך הכל, 4 פעמים ברציפות), אלופת אירופה, בעלת 21 מדליות מהן 14 זהב ושיאנית העולם הנוכחית במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. היא שיאנית העולם (בריכת 25 מטר), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. בעבר החזיקה בשיאי העולם במשחים, ל-100 מטר מעורב אישי, ל-400 מטר מעורב אישי, ול-100 מטר גב (בריכת 25 מטר), ל-200 מטר גב (בריכת 25 מטר) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי (בריכת 25 מטר).
הוסו זכתה ב-15 מדליות באליפויות העולם, מהן 9 מדליות מזהב, כולן אישיות. היא מדורגת במקום הרביעי כללי בכמות המדליות בהיסטוריה ובמקום השני בכמות המדליות האישיות, אחרי קייטי לדקי מארצות הברית. היא השחיינית הראשונה והיחידה בהיסטוריה שזכתה ב-9 מדליות, מהן 7 זהב ו-2 כסף באליפות עולם (בריכת 25 מטר) אחת, כולן במשחים אישיים (וינדזור 2016).
הוסו, היא השחיינית הראשונה בהיסטוריה שירדה מגבול 2 דקות במשחה ל-200 מטר גב (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה

הוסו נולדה בפץ' שבמחוז באראניה.
ביוגרפיה > 2004

באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה הוסו במקום 31 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:04.22 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינה, אוסטריה בדצמבר 2004 זכתה הוסו במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.41 דקות, אחרי בת ארצה אווה ריסטוב (4:32.26 דקות) וטרזה רומן מגרמניה (4:34.38 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.34 דקות.
ביוגרפיה > 2005

באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בטריאסטה, איטליה בדצמבר 2005 סיימה הוסו במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:37.06 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:17.10 דקות.
ביוגרפיה > 2006

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2006 סיימה הוסו במקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:17.12 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:09.81 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהלסינקי, פינלנד בדצמבר 2006 סיימה הוסו במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:12.77 דקות.
ביוגרפיה > 2007

באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 סיימה הוסו במקום 11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:46.19 דקות, במקום 12 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.12 דקות ובמקום 25 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:02.00 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדברצן, הונגריה בדצמבר 2007 סיימה הוסו במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.99 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.10 דקות.