stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלימות במשפחה
אלימות נגד נשים

אלימות נגד נשים ידועה גם בתור אלימות מגדרית מוגדרת בספרות המקצועית כפגיעה אלימה או פוטנציאל לפגיעה, המבוצעת על בסיס נורמות מגדריות ודינמיקת כוח לא שוויונית כנגד רצונו של האדם. אלימות נגד נשים היא תופעה אוניברסלית, השכיחה בלא הבדל דת, מעמד חברתי, תרבותי, גאוגרפי, גילי, או רמת השכלה. הצהרת האו"ם בדבר אלימות נגד נשים קובעת, "אלימות נגד נשים היא ביטוי ליחסי כוח בלתי שוויוניים היסטוריים בין גברים ונשים. אלימות נגד נשים היא אחד המנגנונים החברתיים שבאמצעותם נשים נאלצות לשאת תפקיד כפוך בהשוואה לגברים".
קיימים ביטויים שונים לאלימות נגד נשים, בהם: אלימות מילולית, הטרדה מינית, הטרדה מאיימת, אלימות פיזית, תקיפה מינית ואונס, סחיטה, אלימות כלכלית, הדחה לזנות, סחר בנשים, השחתת איבר המין הנשי, נישואין כפויים, ורצח על כבוד המשפחה.
פוסט טראומה ואלימות במשפחה

על פי ה-DSM-IV, ספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי, הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD) תאובחן כאשר האדם חווה, היה עד או עמד בפני אירוע או אירועים בהם היה איום או מפגש ממשי עם מוות או פציעה חריפה, או איום לשלמות הגופנית שלו או של אחרים. אחד מגורמי הסיכון להתפתחות PTSD הוא חשיפה בעבר לטראומה נפשית או לטראומה גופנית.
בני אדם שאובחנו כסובלים מ-PTSD הם בעלי סיכון רב מהממוצע לבצע עבירות אלימות כלפי בני זוגם, וכן כלפי אחרים. ניתן למצוא מאפיינים דומים בין בני אדם הסובלים מטראומה ופוסט טראומה, לבין בני האדם (מבחינה סטטיסטית, לרוב גברים), הנוהגים באלימות במשפחה. בין המאפיינים, פגיעות בביטחון העצמי, כעס על עצמם, דיכאון, חרדה, וחוסר אמון בעולם ובבן הזוג. בנוסף תופסים את עצמם התוקפים כקורבנות וחסרי ישע. ולאחר ביצוע אקט האלימות מלאים בבושה וצער.
מחקרים שבחנו גברים שהיו אלימים כלפי בנות זוגם, מצאו שרמת הסימפטומים הטראומטיים אצלם הייתה מובהקת.
נמצא קשר מחקרי מובהק בין ילדים שהיו חשופים לאלימות מצד ההורים, לבין התפתחות הפרעת דחק פוסט-טראומטית בבגרותם, וכן לשימוש באלימות בבגרותם. נמצא שדחייה על ידי ההורים במשפחת המוצא של הילד, וכן היחשפות לאלימות במשפחה, הן כקרבנות והן כעדים לאלימות זוגית, קשורים לממצאים של PTSD בבגרות, ולאלימות פסיכולוגית ופיזית כלפי אחרים בבגרות.
מחקר של משרד המשפטים בארצות הברית משנת 1994 גילה כי לנשים רווקות סיכוי גבוה פי ארבעה ליפול קורבן לפשע אלים בהשוואה לנשים נשואות. מחקר אחר מהשנה העוקבת גילה כי נשים נשואות חשופות פחות לפגיעות אלימות באופן כללי.
טיפול ומניעה > הגנה ומניעה

בארצות הברית פותתה תוכנית למעורבות בקהילה למניעת אלימות במשפחה בשם מודל דולות' (אנ'), המיושמת משנת 2006 ככלי עיקרי למניעת אלימות במשפחה. מספר בדיקות מצאו שתוכנית זו יעילה יחסית, ובאזורים בהם היא יושמה נרשמה ירידה במספר המקרים של אלימות במשפחה.
החוק למניעת אלימות במשפחה (1991) מאפשר לקורבן אלימות במשפחה להוציא צו הגנה כנגד הגורם האלים. צו הגנה יכול שיהיה רחב או מצומצם, בהתאם לנסיבות המקרה.
נשים שחוות אלימות מצד בני זוגן יכולות למצוא מחסה במקלטים לנשים מוכות.
תהל - "מרכז הסיוע לנשים דתיות". הוקם בשנת 1993, מפעיל קו חם לנשים במצוקה, מטרת המרכז לעזור לנשים דתיות או חרדיות הנמצאות במצבי מצוקה ומשבר וזקוקות לתמיכה וייעוץ.
בשנת 2024 החלה הרשות להגנה על עדים להגן בפעם הראשונה על נשים נפגעות אלימות שחייהן בסכנה בעקבות אלימות במשפחה מצד בן הזוג הקודם ובני משפחתו. במסגרת התכנית, נבנות לנשים תוכניות לחיים חדשים ובהן מעבר לארץ אחרת, כולל ילדיה.
טיפול ומניעה > טיפול ושיקום

מרכזים למניעת אלימות במשפחה קיימים בכל רחבי ישראל, ומעניקים מענה טיפולי הן למתעלל והן לקורבן.
בית נועם - הוסטל טיפולי לגברים אלימים.
החוק למניעת אלימות במשפחה מסמיך את בית המשפט להורות לבן זוג מכה להתחייב לעבור טיפול מתאים, ובלבד, שבן הזוג נמצא מתאים לטיפול שכזה והסכים לטיפול זה.
הוסטל מפתחות - הוסטל ייחודי בעולם לטיפול באסירים שריצו מאסר בגין אלימות במשפחה, במסגרת הרשות לשיקום האסיר .
קו הגברים - קו טלפוני המיועד לגברים במעגל האלימות במשפחה, ומאויש על ידי גברים מתנדבים (טל: 1800-39-39-04).
טיפול ומניעה > ענישה

אלימות במשפחה היא עבירה על החוק הישראלי. על כן הגורמים האלימים מסתכנים בענישה ואף במאסר. לפי סעיף 379 לחוק העונשין העבירה על תקיפה היא שנתיים מאסר. סעיף 382 לחוק העונשין קובע שכאשר התקיפה נעשית כנגד בן משפחה העונש הוא כפול: ארבע שנים. אם נגרמה חבלה, העונש הקבוע בחוק הוא שלוש שנים והוא מוכפל כאשר מדובר באלימות בתוך המשפחה: שש שנות מאסר. במקרים של עבירות מין, העונש יכול להיות חמור בהרבה – במקרה של אונס הוא גם יכול להיות עשרים שנות מאסר. בית המשפט גם יכול לקבוע שהאלימות היא עבירה על חוק מניעת הטרדה מאיימת (חדירה אל חייו הפרטיים של הקורבן, מעקב, איומים גלויים ומרומזים וכיוצא בזה), עבירה שעונשה עד שלוש שנות מאסר. עונש נוסף יכול לכלול פיצויים על נזקים שנגרמו עקב ההתעללות.
לפי סעיף 86 לחוק העונשין גם אם בית המשפט לא הרשיע את הנאשם, הוא רשאי להטיל על מי שהואשם באלימות במשפחה תקופת מבחן שבה הוא יעבור טיפול בקהילה. מדובר בעונש קל כיוון שהוא איננו כולל הרשעה, מאסר ורישום פלילי והוא מאפשר למואשם לשקם את חייו.
ראו גם

אלימות במערכות יחסים חד-מיניות
איתות לעזרה לנפגעי אלימות
רצח על חילול כבוד המשפחה
פרשת כרמלה בוחבוט
ילדים החשופים לאלימות בין הוריהם
קו הגברים
לקריאה נוספת

תוכן שיווקי, אלימות במשפחה: איך מתמודדים עם התופעה בהיבט המשפטי?, באתר חדשות 13, 19 במרץ 2023
יעל גוראון, הבעיה שאין לה שם ותוכנית הלימודים השלישית- חינוך מודע מגדר, בתוך הספר כלואות: שתלטנות קיצונית בזוגיות – מפתח להבנת תופעה מגדרית שקופה, אילנה קוורטין, הוצאת גמא, תל אביב, 2021.
זאב ווינשטוק. (2019) לקראת תיאוריה ופרקטיקה עדכנית להבנה עדכון ושילוב עקרונות התיאוריה הפטריארכלית והתמודדות עם אלימות פיזית בין בני-זוג: בתאוריית המוטיבציות המגדריות. חברה ורווחה עמ' 9–28
פרופ' מרטין ס. פיברט, הרצאת וידאו על סימטריה מגדרית באלימות זוגית - מתוך כנס בנושא אלימות במשפחה 2014, יוטיוב.
השנתון הסטטיסטי של משטרת ישראל לשנת 2019
נתנאל ר. בושרי ורון בן-ארי (2012), אלימות במשפחה תאוריה ופרקטיקה (הוצאת שהם).
דלומי ר' וכהן מ'. (2007). חוק העונשין התשל"ז 1977. בני ברק: מחשבות.
לוטמן, א' (2006) אלימות נגד נשים- היקף התופעה וסוגיית הענישה- הוגש לוועדה לקידום מעמד האישה לקראת ציון יום המאבק הבינלאומי באלימות נגד נשים: הכנסת- מרכז המחקר והמידע, נובמבר (2006)
גדעון פישמן וגוסטבו מש, (2006), אלימות כלפי נשים: גורמים המנבאים את קרבנותן. מגמות, מד, עמ' 297–315.
בן דוד, ל' (2004). ריכוז נתונים בנושא אלימות נגד נשים – הוגש לוועדה לקידום מעמד האישה לקראת ציון יום המאבק הבינלאומי באלימות נגד נשים: הכנסת- מרכז המחקר והמידע, נובמבר 2004.
בר-אלי מ', מוחא מ', ופרנקל ד' (2004). הבעייתיות של הרחקה מהבית מקרים של חשד לאלימות נגד בני זוג במשפחה: פרספקטיבה של לקיחת סיכונים. משטרה וחברה, 8, 53-37.
גל, נ'. (2003). אלימות נגד נשים: נורמה או סטיה? תל אביב: הקיבוץ המאוחד.
משוניס, ג.ג. (1999), סוציולוגיה, תל אביב: הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. עמ' 452–550, 469-471.
זועבי, ס', (1994). אלימות נגד קשישים במגזר הערבי מציאות או מיתוס. עבודת גמר, אוניברסיטת חיפה.
צימרין, ח. (1985). ילדים מוכים - בעיה רבת פנים. תל אביב, הוצאת פפירוס.
לנדי בנקרופט, (2014). כשאבא פוגע באמא: איך לעזור לילדים שנחשפו להתעללות במשפחה. ספריית פועלים. (שני פרקים מתוך הספר, באתר פסיכולוגיה עברית).
דלית יסעור בורוכוביץ' (2003). אלימות אינטימית: עולמם הרגשי של גברים מכים. רסלינג.
Campbell, J.C., Webster, D., Koziol-Mclain, J ., Block, C., Cambell, D., Cury, M.A., Gary, F., Glass, N., Mcfarlane, J., Sachs, C., Sharps, P., Ulrich,Y.,Wilt, S., Mangenello, J., Schollenberger, J., Frey, V.& Laughon, K. (2003). Risk factors for femicide in abusive relationship: Result from a multisitte case control study. American journal of public health 7.
Crowell, N.A, & Burgess, A.W. (1996) Understandinging violence against woman. Washington, DC: National Academy Press.
Gelles, R.J. (1990).Intimate violence in families. Newbury Park: sage.
Jackson, N.A., N.A.,& Oates, G.C. (1998). Violence in intimate relationships: examining sociological and psychological issuses. Washington, DC: National Academy press.
בולדוג צרפתי

| --- | --- |
בולדוג צרפתי
בולדוג צרפתי
 ארץ מוצא:  אנגליה
 קבוצה:  כלבי לוויה וזעירים
 תכונות
 משקל:  11 - 14 ק"ג
 גובה כתפיים:  28 - 31 ס"מ
 גובה:  27 ס״מ 
 תוחלת חיים:  10-12 שנים
 
בולדוג צרפתי הוא גזע של כלבים קטנים. שמו מעיד, לכאורה, שצרפת היא מדינת המקור, אך לאמריקאים ולבריטים היה ככל הנראה תפקיד גדול יותר בפיתוח הגזע.
בין התאוריות על המקור המדויק של הבולדוג הצרפתי, הסברה הנפוצה ביותר היא שבאמצע המאה ה-19 אורגות צרפתיות מאנגליה לקחו בולדוגים קטנים יחד איתן, כשחיפשו עבודה בצרפת. בקהילות החקלאיות בצפון צרפת בהן האורגות התיישבו, הבולדוגים הקטנים נעשו מאוד פופולריים כלוכדי חולדות ובני משפחה נאמנים והם החלו להתרבות. הבולדוגים הקטנים הללו היו, למעשה, "פגם בייצור" של מגדלי הבולדוגים המבוססים באנגליה, שהיו יותר משמחים למכור את הדוגמאות הקטנות של הגזע שלהם לחובבי הגזע ה"חדש" באנגליה. זה היה נכון במיוחד עבור הגורים עם אוזני ה"טוליפ" שצצו מדי פעם בין גורי הבולדוג. את הבולדוגים הצרפתיים גידלו במקור כלוכדי חולדות, אך מגדלים אותם בעיקר בתור כלבי שעשוע.
כאשר הבולדוגים הקטנים החדשים נעשו פופולריים בצרפת, הם התחבבו על יפיפיות הלילה הצרפתיות, ה־"Belles de nuit". סיבה אחת לכך היא שכאשר טיילו הפרוצות, המראה האקזוטי של הכלבים משך תשומת לב לבעליו, ונתן ללקוחות פוטנציאלים סיבה להתחיל לשוחח איתם. סיבה נוספת היא שהגזע הצייתן היה מסתפק בנמנום למספר רגעים כשהובא לחדרי מלון, מבלי לעורר מהומות. חוקרי גזעים עדיין לפעמים יכולים להעלות גלויות צרפתיות מפורסמות החושפות תמונות של זונות צרפתיות כמעט ערומות מצולמות עם הבולדוג הצרפתי שלהן. התחושה של הפרסום שהעבירה הבעלות של הכלבים הקטנים ייצרה דרך אופנתית לבעלי האמצעים להתרברב בכמה נועזים הם יכולים להיות, ובמהרה הם נעשו הפייבוריטים של החוג ה"אמנותי" בכל אירופה.
בתמונות מאותה תקופה הצטלמה משפחת המלוכה הרוסית יחד עם הבולדוגים הצרפתיים שלה. הם ייבאו כמה מהכלבים שלהם מצרפת. חובבים מפורסמים אחרים כללו את טולוז לוטרק, הסופרת קולט, ואדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת. בולדוג צרפתי, שהיה מבוטח, באותו זמן, בסכום העצום של 750 דולר, היה על סיפונה של הטיטניק מוכת הגורל.
לולא ההשפעה של החובבים האמריקאים המסורים של אותה מאה, הגזע לא היה מתפתח; הם שארגנו את מועדון הבולדוג הצרפתי הראשון בעולם, והם היו אלו שהתעקשו שאוזני העטלף המשויכות כיום לגזע היו מתאימות. עד אז, הבולדוג הצרפתי הוצג הן עם אוזני העטלף והן עם אוזני הורד.
בולדוג צרפתי הוא כלב פחוס ושרירי עם פרווה חלקה, אף "סולד" ומבנה עצמות מוצק. המראה הפיזי שלהם מאופיין ב"אוזני העטלף" הרחבות בבסיס ומעוגלות בקצה. זנבותיהם קצרים מטבעם, לא חתוכים, הם ישרים או מפותלים אך לא מסולסלים.
בעל אידיאלי (סרט, 1999)

| --- | --- |

 מבוסס על:  המחזה "בעל אידיאלי" מאת אוסקר ויילד
 בימוי:  אוליבר פארקר
 הופק בידי:  ברנבי תומפסון ברוס דייווי אורי פרוכטמן
 תסריט:  אוליבר פארקר
 עריכה:  גאי בנסלי
 שחקנים ראשיים:  קייט בלאנשט מיני דרייבר רופרט אוורט ג'וליאן מור ג'רמי נורת'ם ג'ון ווד לינדזי דאנקן פיטר ווהן ירון קרבה
 מוזיקה:  צ'ארלי מול
 צילום:  דייוויד ג'ונסון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  מירמקס, פאתה, Icon Productions, Fragile Films, Arts Council England 
 חברה מפיצה:  מירמקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 באפריל 1999 (הממלכה המאוחדת) 18 ביוני 1999 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  97 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה תקופתית, סרט קומדיה, קומדיה רומנטית, דרמה היסטורית, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 הכנסות באתר מוג'ו:   idealhusband
 פרסים:  פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקנית המשנה (ג'וליאן מור)  חוג מבקרי הסרטים של לונדון לשחקן השנה (ג'רמי נורת'ם) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בעל אידיאלי (באנגלית: An Ideal Husband) הוא סרט קולנוע משנת 1999 המבוסס על המחזה "בעל אידיאלי" מאת אוסקר ויילד. בסרט מככבים ג'רמי נורת'ם, רופרט אוורט, ג'וליאן מור, מיני דרייבר וקייט בלאנשט. במאי הסרט הוא אוליבר פארקר.
הסרט נבחר לסרט הסוגר את פסטיבל הקולנוע בקאן לשנת 1999.
תקציר העלילה

סר רוברט צ'ילטרן הוא פוליטיקאי מצליח, חבר בממשלה, אמיד ובעל לאישה אוהבת. כל זה נמצא בסכנה כשמופיעה בלונדון גברת צ'יבלי ובידה עדות מרשיעה למעשה שחיתות בעברו של סר רוברט. הוא פונה בבקשת עזרה מידידו הטוב לורד גורינג, שנראה שהוא הולל ובטלן לאכזבתו הרבה של אביו. גורינג מכיר את ליידי צ'ילטרן והוא מוצא פתרון כדי לעזור לחברו.
צוות השחקנים

קייט בלאנשט – ליידי גרטרוד צ'ילטרן
מיני דרייבר – מיס מייבל צ'ילטרן
רופרט אוורט – לורד ארתור גורינג
ג'וליאן מור – מיס לורה צ'יבלי
ג'רמי נורת'ם – סר רוברט צ'ילטרן
ג'ון ווד – לורד קוורשם
פיטר ווהן – פיפס
בן פולן – טומי טרפורד
מרשה פיצאלן – רוזנת
לינדזי דאנקן – ליידי מרקבי
נוויל פיליפס – מייסון
ניקולס גרייס – ויקונט דה ננג'ק
סיימון ראסל ביל – סר אדוארד
אנה פטריק – מיס דנוורס
דיליה לינדזי – ליידי בזילדון
קבלה וביקורת

הסרט קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים כגון רוג'ר איברט. ב-"Paper Magazine" תואר הסרט כ"קומדיה שנונה". במגזין אנטרטיינמנט ויקלי נכתב שהסרט "מהנה". בעיתון הניו יורק אובזרבר נכתב שהסרט "משעשע מאוד". באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 86%.
קבלה וביקורת > פרסים

ג'וליאן מור הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר של מבקרי הקולנוע של שיקגו, פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בקומדיה או במחזמר ולפרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר. מור זכתה בפרס "National Board of Review" לשחקני המשנה הטובה ביותר.
הערות שוליים

↑  "Festival de Cannes: An Ideal Husband". festival-cannes.com. נבדק ב-2009-10-11.
↑  "An Ideal Husband". Rottentomatoes.com. נבדק ב-22 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
הפרעה דו-קוטבית

| --- | --- |

הפרעה דו-קוטבית מאופיינת בפרקים של דיכאון והיפומאניה (מצב נפשי המתבטא בתסמינים מתונים של מאניה, מצב רוח-מרומם, או לעיתים רגזנות ועצבנות), או מאניה (פעלתנות יתר קיצונית, הרגשת "כל-יכול", היעדר יכולת ריסון עצמי).
 שמות נוספים:  הפרעה בי-פולארית  דו-קוטביות  בי פולריות  אי-שפיות מעגלית/מחזורית (שמה בעבר)  מחלת מאניה דֶפרסיה (שמה בעבר)  מחלה בי-פולארית
 תחום:  פסיכיאטריה, פסיכולוגיה קלינית
 תסמינים:  אפקט לבילי, מאניה, היפר-סקסואליות, היפומאניה, דכדוך, עייפות, הזיה, מחשבת שווא, אנהדוניה, אפאזיה, נדודי שינה, היפרסומניה, אגיטציה פסיכומוטורית 
 טיפול:  transclopenthixol  למוטריג'ין  קלונאזפאם  קארבאמזפין  קלוזאפין  למוטריג'ין  tiagabine  חומצה ולפרואית  ריספרידון  אולנזאפין  קווטיאפין  גאבאפנטין  ליתיום  טופירמאט 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/286342 
 DiseasesDB:  7812
 MeSH:  D001714
 MedlinePlus:  001528
 OMIM:  125480, 309200
 סיווגים
 ICD-10:  F31
 
הפרעה דו־קוטבית (באנגלית: Bipolar disorder, נודעת גם בשמה הלועזי המקוצר כ"בי־פולאריות"), שנודעה בעבר גם בשם מאניה דֶפרסיה (Manic depression), היא הפרעה נפשית ממשפחת הפרעות מצבי הרוח, המתאפיינת במנעד רגשי רחב הבא לידי ביטוי בגלים (אפיזודות, פרקי זמן מסוימים) של שינויים – לעיתים אף קיצוניים מאוד – במצב הרוח של החולה, ללא-תלות הכרחית בנסיבות הסביבתיות.
ב-ICD 10 (קטלוג המחלות וההפרעות הנפשיות של ארגון הבריאות העולמי) מופיעה הפרעה זו בפרק העוסק בהפרעות מצב רוח, יחד עם דיכאון חד-קוטבי (דיכאון מז'ורי) והפרעות מצב רוח נוספות. ה-DSM 5 מקדיש להפרעה זו פרק שלם (Bipolar Related Disorders), בנפרד מהפרעות מצב רוח.
אבחנה

אבחנה של הפרעה דו-קוטבית מתבססת על הערכה קלינית וניתנת על-ידי פסיכיאטר. מקובל לקבוע את האבחנה על בסיס הקריטריונים האבחנתיים המופיעים ב-DSM 5. אף שמרבית החולים בהפרעה דו-קוטבית ילקו גם באפיזודה דיכאונית במהלך חייהם, הופעת אפיזודה דיכאונית איננה הכרחית לשם מתן אבחנה של מחלה דו-קוטבית מסוג I (מספיקה הופעה של אפיזודה מאנית בלבד) אלא רק למחלה דו-קוטבית מסוג II (ראה להלן). אין בדיקות דם או הדמיה מקובלות בשימוש קליני המשמשות לאבחנה.
אבחנה > הקריטריונים לאבחנת אפיזודה מאנית לפי DSM 5

מצב של מצב-רוח מרומם או נרגן, לצד התנהגות פעלתנית מכוונת מטרה ואינטנסיבית מאוד, הנמשך שבוע לפחות ללא הפוגה.
במהלך תקופה זו לפחות שלושה מהסימפטומים הבאים (או ארבעה אם קיימת רק נרגנות) נוכחים בעוצמה רבה, ושונים מאוד מהתנהגותו הרגילה של האדם:
הערכה עצמית מנופחת וגרנדיוזיות
צורך מופחת בשינה (פחות משלוש שעות)
דברנות יתר; דברנות מתוך דחף לדבר
מחשבות מהירות - מעוף מחשבות או מרוץ מחשבות
הסטת הקשב בקלות לנושאים לא חשובים ולא רלוונטיים
הגברת פעילות מוכוונת מטרה, המלווה בעוררות גבוהה
ישנה מעורבות (חסרת רסן, לעיתים) בפעילות בעלת פוטנציאל לנזק: קניות בלתי מרוסנות, פעילות מינית בלתי מרוסנת, או החלטות הרות גורל
ההפרעה במצב הרוח חמורה דייה כדי לגרום לפגיעה קשה בתפקוד החברתי והתעסוקתי, או להופעת צורך ממשי באשפוז פסיכיאטרי על מנת למנוע פגיעה עצמית או פגיעה באחרים
האפיזודה איננה תוצר השפעתם של סמים או תרופות כלשהן. אפשרית אבחנה של אפיזודה מאנית מלאה במהלך טיפול נוגד דיכאון בתרופות או נזעי חשמל, אם התסמינים נמשכים מעבר לטווח ההשפעה הצפוי של הטיפול.
אבחנה > הקריטריונים לאבחנת אפיזודה היפומאנית לפי DSM 5

מצב רוח מרומם או נרגן והתנהגות משימתית ומוגברת, הנמשכים במשך ארבעה ימים ברציפות ללא הפוגות כלשהן.
במהלך תקופה זו לפחות שלושה מהסימפטומים הבאים (או ארבעה אם קיימת רק נרגנות) נוכחים בעוצמה רבה, ושונים מאוד מהתנהגותו הרגילה של האדם:
הערכה עצמית מנופחת וגרנדיוזית
צורך מופחת בשינה (פחות משלוש שעות)
דברנות יתר; דברנות מתוך דחף לדבר
מחשבות מהירות - מעוף מחשבות או מרוץ מחשבות
הסטת הקשב בקלות לנושאים לא חשובים ולא רלוונטיים
הגברת פעילות מוכוונת מטרה, המלווה בעוררות גבוהה
ישנה מעורבות (חסרת רסן, לעיתים) בפעילות בעלת פוטנציאל לנזק: קניות בלתי מרוסנות, פעילות מינית בלתי מרוסנת או החלטות הרות גורל
האפיזודה מלווה בשינוי ברור בתפקוד שאינו טיפוסי לאדם בשעה שהוא חפשי מתסמינים.
ההפרעה במצב הרוח והשינוי בתפקוד נצפים על ידי אחרים.
האפיזודה אינה חמורה מספיק כדי לגרום לנכות או לפגיעה תעסוקתית/חברתית ניכרת, או כזו המחייבת אשפוז. (ביטויים פסיכוטיים מעידים על מאניה ולא על היפומאניה)
האפיזודה איננה תוצר השפעתם של סמים או תרופות כלשהן. אפשרית אבחנה של אפיזודה מאנית מלאה במהלך טיפול נוגד דיכאון בתרופות או נזעי חשמל, אם התסמינים נמשכים מעבר לטווח ההשפעה הצפוי של הטיפול.
אבחנה > הקריטריונים לאבחנת אפיזודה דיכאוניתDSM-5

הקריטריונים הדרושים לאבחנה של אפיזודה דיכאונית בהפרעה דו-קוטבית זהים לאלו הדרושים לאבחנת דיכאון מז'ורי (הנקרא גם "הפרעת דיכאון חד-קוטבית"). נטען כי אפיזודות דיכאוניות בקרב מטופלים הסובלים ממחלה דו-קוטבית נוטות להיות קשות יותר בחומרתן, ולעיתים בעלות מאפיינים קליניים שונים מעט.
חמישה או יותר מהתסמינים הבאים מתקיימים בו זמנית במשך שבועיים רצופים ומהווים שינוי מהתפקוד הרגיל שקדם להם, כאשר לפחות אחד מהתסמינים הוא דיכאון או אובדן עניין/הנאה. לא יכלל תסמין המיוחס בוודאות למצב רפואי אחר.
מצב רוח דיכאוני רוב היום כמעט בכל יום, על סמך דיווח סובייקטיבי: עצבות, חוסר תקווה, ריקנות, בכי שנצפה על ידי אחרים (בילדים ומתבגרים תיתכן גם נרגנות).
ירידה ניכרת בהתעניינות או בהנאה מכל פעילות או מרוב סוגי הפעילויות במשך רוב היום, כמעט בכל יום (על סמך דיווח האדם עצמו או דיווח של אדם אחר).
אובדן משקל משמעותי (5% ומעלה), שלא במסגרת של דיאטה. עליה או ירידה בתיאבון כמעט בכל יום. ילדים יכשלו להשיג את המשקל המצופה על פי גילם.
נדודי שינה או שינה מרובה כמעט בכל יום.
תחושת עוררות רבה וחוסר מנוחה או האטה בפעילות הפסיכומוטורית, כמעט בכל יום (כפי שנצפה על ידי אחרים, ולא על סמך תחושה אישית).
עייפות רבה או אובדן אנרגיה, כמעט בכל יום.
תחושת חוסר ערך או רגשות אשם בלתי הולמים (למעט תחושת אשם על החולי עצמו). ייתכנו מחשבות שווא ממושכות.
ירידה ביכולת האדם לחשוב, להחליט ולהתרכז, ע"פ דיווח עצמי או דיווחם של אחרים.
מחשבות חוזרת על מוות (לא רק פחד ממוות), ומחשבות חוזרות על אובדנות ללא תכנון, ניסיון אובדני, או תכנון קונקרטי להתאבד.
התסמינים גורמים למצוקה משמעותית ולפגיעה בתפקוד התעסוקתי והחברתי, כמו גם בתחומי תפקוד חשובים אחרים.
האפיזודה איננה תוצר השפעתם של סמים, תרופות, מצב רפואי או מצב פיזי כלשהו.
הערה: מצבי אובדן משמעותי (מוות של אדם קרוב וכדומה) עשויים לעורר תגובת אבל המותאמת לאובדן.
סיווג הפרעה דו-קוטבית

ב-DSM וכן ב-ICD מקובלת הבחנה בין שני סוגי הפרעה דו-קוטבית: סוג I וסוג II. שני הסוגים נבדלים זה מזה במהלך ההפרעה, בתמונה הקלינית ובפרוגנוזה.
סיווג הפרעה דו-קוטבית > הפרעה דו-קוטבית מסוג I

התמונה הקלינית של הפרעה זו כוללת שני גלים חוזרים לפחות של הפרעה חמורה במצב הרוח (דיכאון, מאניה או שניהם גם יחד), עם גלים חוזרים שביניהם יש החלמה. עם זאת, יש להדגיש שלשם מתן אבחנה של מחלה דו-קוטבית מסוג I אין צורך בהופעה של אפיזודה דיכאונית ומספיקה אפיזודה מאנית בלבד. צורה זו של הפרעה דו-קוטבית נחשבת לקלה יותר ויש לה פרוגנוזה טובה יותר בהשוואה לסוג השני.
סיווג הפרעה דו-קוטבית > הפרעה דו-קוטבית מסוג II

הפרעה זו מתאפיינת בגלי היפומאניה וגלי דיכאון קשים וממושכים. בין הגלים יש חזרה לתפקוד. עם זאת, הפגיעה הכרונית בהפרעה זו ניכרת יותר מאשר בהפרעה מסוג 1.
מהלך ההפרעה והפרוגנוזה > סוג I

ההתחלה היא על פי רוב בשני גלים חוזרים לפחות, בהם ניכרת הפרעה חמורה במצב הרוח, שביטויה העיקרי הוא בדיכאון, במאניה, או בשניהם גם יחד. להפרעה יש אופי אפיזודי, המתאפיין בגלים חוזרים עם החלמה ביניהם. בחלוף השנים ההפרש בין גל לגל הופך להיות יותר ויותר קצר ויש נטייה ליותר גלים דיכאוניים. בסוג זה של הפרעה דו-קוטבית יש הבדל בין נשים וגברים מבחינת מהלך ההפרעה ואופן תחילתה: אצל נשים תתפתח לרוב אפיזודה דיכאונית. אצל גברים לעומת זאת תתפתח אפיזודה מאנית. התחלת הופעת התסמינים היא חדה וחריפה. הגל החריף קצר בדרך כלל. עם טיפול תרופתי מתאים הוא מסתיים ברוב המקרים כעבור ימים ספורים. ללא טיפול הוא עלול להמשך זמן רב יותר. הגל הדיכאוני בדפוס הפרעה זה מתחיל בדרך כלל בהדרגה ויכול להמשך לאורך שבועות. הוא עלול להיות מלווה בחרדה (לרבות סימני חרדה גופניים כמו זיעה קרה, קצב לב מוגבר וכדומה) בפוביות ועוד. בחלק מהמקרים תחילת הגל הדיכאוני משולבת באירוע דחק רב משמעות. במקרה של אירוע כזה, גל הדיכאון יהיה מהיר יותר. ייתכנו שילובים שונים של סדר הופעת הגלים באנשים שונים. כמו כן, יש הבדל בתדירות הגלים, בעוצמתם, ובאופן בו הם מתחילים ומסתיימים. אצל כ־5% עד 15% מהאנשים עשויים להופיע בשנה אחת ארבעה גלים מלאים (דיכאון ומאניה ברצף אחד) או יותר. מצב זה מכונה Rapid Cycling (מעגליות מהירה). ההפרעה לתפקוד גדולה, בעיקר כשהאדם נמצא בתוך גל מאני או דפרסיבי. עם זאת, רוב בני האדם חוזרים לתפקוד מלא או כמעט מלא בין גל אחד למשנהו. אצל שליש מהאנשים נשארים סימנים כרוניים של מגבלה נפשית, הקיימת גם בין הגלים.
מהלך ההפרעה והפרוגנוזה > סוג II

ההפרעה מתחילה בגיל ההתבגרות או במהלך העשור השלישי לחיים, מעט מאוחר יותר מאשר סוג 1, ומוקדם יותר מאשר דיכאון מז'ורי. ב-12% מהמקרים מתחילה הפרעה דו-קוטבית מסוג 2 בגל יחיד או במספר גלים של דיכאון. לדיכאון יש שלב מקדים שעשוי להיות מלווה בחרדה, הפרעות אכילה, או שימוש בסמים. הפרוגנוזה לדפוס הפרעה 2 טובה פחות מזו של דפוס הפרעה 1, הן בשל האופי הכרוני של הפגיעה בתפקוד, הן בשל הנטייה החזקה יותר לתחלואה נלווית (שימוש בסמים ואלכוהול), והן בשל האפשרות של מעבר לקצב התקפים מהיר יותר. גם בסוג 2 קיימת תופעת ה-Rapid Cycling בשיעור דומה כמו בהפרעה מסוג 1.
כאשר ההפרעה מתונה, עשויים אנשים במצב של היפומאניה להיות יצירתיים באופן מיוחד. אם היצירתיות מונעת על ידי אימפולסיביות, היא עלולה להיות קשורה גם לדחף אובדני, עד כדי ניסיון התאבדות.
שכיחות ואפידמיולוגיה

לאורך שנה אחת 0.6% מהאוכלוסייה הכללית יפתחו את ההפרעה. שכיחות זו זהה לשני סוגי ההפרעה הדו-קוטבית. ההסתברות לפתח את ההפרעה לאורך החיים היא בערך 1.1:1/ אנשים עם הפרעה דו-קוטבית. בקרב שירותי טיפול ראשוני (מרפאה או בית חולים) נע שיעור המאובחנים עם ההפרעה בין 0.5% ל-4.3%, כתלות בכלי בו השתמש הבודק על מנת לאבחן את ההפרעה. שיעור כלל המאובחנים עם הפרעות מספקטרום ההפרעה הדו-קוטבית (הכולל הפרעה דו-קוטבית, ציקלותימיה, מצבים מאניים על רקע שימוש בסמים/תרופות ומצבים מאניים על רקע רפואי אורגני), עומד על 9.3%.
שכיחות ואפידמיולוגיה > שכיחות בישראל

על-פי סקר הבריאות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מ-2003–2004 שיעור ההפרעה הדו-קוטבית עמד על 0.5% (0.7% לאורך החיים). שיעור חוויית המוגבלות הסובייקטיבית עליה דיווח המרואיין בהפרעת חרדה מוכללת היה גבוה יותר ככל שרמת ההכנסה הייתה גבוהה יותר: בעלי הכנסה גבוהה דיווחו על קצת יותר מ-70% מוגבלות, בעלי הכנסה בינונית דיווחו על כ-68%, ובעלי הכנסה נמוכה דיווחו על רמת מוגבלות של פחות מ-55%.
שכיחות ואפידמיולוגיה > סוג 1

סביבתיים: ההפרעה על שני תת-סוגיה שכיחה יותר בארצות מפותחות (1.4%) בהשוואה לארצות מתפתחות (0.7%). גברים ונשים פרודים, גרושים ואלמנים, נמצאים בסיכון רב יותר לפתח הפרעה דו-קוטבית מסוג 1 בהשוואה לגברים ונשים שמעולם לא נישאו.
גנטיים ופיזיולוגיים: המנבא החזק והעקבי ביותר להתפתחות ההפרעה הוא קיום מקרה נוסף של הפרעה דו-קוטבית במשפחה. הסיכון להתפתחות ההפרעה בקרב מי שיש במשפחתם הגרעינית אנשים עם הפרעה מסוג 1 או 2 מגיע לעד פי עשרה יותר מאשר באוכלוסייה הכללית. לאור ממצאים המצביעים על כך שסכיזופרניה והפרעה דו-קוטבית חולקים מאפיינים גנטיים משותפים, סכיזופרניה במשפחה מעידה על סיכון גבוה יותר לפיתוח הפרעה דו-קוטבית.
נסיבתיים: לאחר שהתרחשה אצל אדם אפיזודה מאנית עם מאפיינים פסיכוטיים, סביר שגם הגלים המאניים הבאים יתאפיינו במאפיינים פסיכוטיים. כאשר האפיזודה הנוכחית מלווה ברגש בלתי הולם עם מאפיינים פסיכוטיים, צפויה בין האפיזודות התאוששות חלקית בלבד.
שכיחות ואפידמיולוגיה > סוג 2

גנטיקה ופיזיולוגיה: שכיח בעיקר בקרב אנשים שבמשפחתם יש אדם אחד לפחות החי עם ההפרעה.
נסיבתיים: דפוס ה-Rapid Cycling מתאפיין בפרוגנוזה טובה פחות. החזרה לתפקוד בין הגלים טובה יותר ככל שהגיל צעיר יותר. כמו כן, מנבאים שנמצאו קשורים לשיפור בהחלמה התפקודית כוללים שנות השכלה רבות יותר, פחות שנים של התמודדות עם ההפרעה, וקשרי נישואין.
תחלואה נלווית > סוג 1

הפרעות חרדה: פוביה ספציפית; חרדה חברתית; התקפי אימה (פאניקה)
הפרעות התנהגות והפרעות שליטה בדחפים
הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות (ADHD)
הפרעות שימוש בחומרים (סמים)
מחלות אורגניות: תסמונת מטבולית ומיגרנה (השכיחה יותר בקרב אנשים עם דפוס של Rapid Cycling) שכיחות יותר בקרב אנשים עם הפרעה דו-קוטבית מאשר באוכלוסייה הכללית.
סכנה אובדנית: הסכנה האובדנית לאורך החיים גדולה לפחות פי 15 מזו של האוכלוסייה הכללית.