stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל הולנדר (כלכלן)
קורות חיים

הולנדר נולד בלונדון. השלים תואר ראשון בכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון ב-1959 ודוקטורט באוניברסיטת פרינסטון ב-1963. לאחר מכן היה חבר סגל באוניברסיטת טורונטו בשנים 1963–1998. החל משנת 2000 הוא חבר סגל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
הולנדר עוסק בהיסטוריה של המחשבה הכלכלית ובמיוחד בכלכלנים הקלאסיים: אדם סמית, דייוויד ריקרדו, תומאס מלתוס וג'ון סטיוארט מיל אשר ניסחו את תאוריית הערך של העבודה. הולנדר רואה את ריקרדו כמבשר הכלכלה הנאו-קלאסית ובכלל זה אלפרד מרשל ולאון ולרה.
תוארי כבוד

1976 - עמית החברה המלכותית הקנדית
1998 - קצין מסדר קנדה
1999 - עמית כבוד באגודת ההיסטוריה של הכלכלה.
מבחר פרסומים

Studies in Classical Political Economy/I The Economics of Adam Smith (Toronto: University of Toronto Press and London: Heinemann), 1973, x + 350.
Studies in Classical Political Economy/II The Economics of David Ricardo (Toronto: UTP and London: Heinemann), 1979, xiv + 759.
Studies in Classical Political Economy/III The Economics of John Stuart Mill (Toronto: UTP and Oxford: Blackwell), 1985: Volume I, Theory and Method, xx + 481. Volume II, Political Economy, 482-1030.
Classical Economics (Oxford: Blackwell, 1987; Toronto: UTP, 1992), x + 485.
Collected Essays/I Ricardo. The ‘New View’ (London and New York: Routledge), 1995, xiv + 369.
Studies in Classical Political Economy/IV The Economics of Thomas Robert Malthus (Toronto: UTP), 1997, xviii + 1045.
Collected Essays/II The Literature of Political Economy (London and New York: Routledge), 1998, xv + 410.
Collected Essays/III John Stuart Mill on Economic Theory and Method (London and New York: Routledge), 2000, xiii + 299.
Jean-Baptiste Say and the Classical Canon in Economics: the British Connection in French Classicism (London and New York: Routledge), 2005, xiii + 322.
Studies in Classical Political Economy/V. The Economics of Karl Marx: Analysis and Application (Historical Perspectives on Modern Economics) (Cambridge University Press), 2008, 552.
Friedrich Engels and Marxian Political Economy (Historical Perspectives on Modern Economics) (forthcoming Cambridge University Press, April 2011)
תומאס רובינסון הבן

תומאס רובינסון הבן (באנגלית: Thomas Robinson Jr.‏; 1800 – 28 באוקטובר 1843) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'טאון, דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית ושימש כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור.
ביוגרפיה > ראשית חייו

רובינסון נולד בשנת 1800 בג'ורג'טאון, דלאוור. הוא סיים את לימודיו בפרינסטון קולג', למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין בדלאוור ב-1823, והחל לעסוק בכך במחוז סאסקס, דלאוור.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית ופוליטית

רובינסון הפך לגזבר של מחוז סאסקס ב-1823, ונבחר לנציב בבית המשפט במחוז לוי ב-1831 וב-1832. הוא ייצג שנתיים את דלאוור בבית הנבחרים של ארצות הברית. נבחר כחבר במפלגה הדמוקרטית, וכיהן מ-4 במרץ 1839 עד 3 במרץ 1841.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

רובינסון מת ב-28 באוקטובר 1843 בג'ורג'טאון, דלאוור, ונקבר שם בבית הקברות הישן של קפלת סנט ג'ורג'.
תאודורוס הראשון

ערך זה עוסק באפיפיור. אם התכוונתם לקיסר האימפריה הביזנטית, ראו .
תאודורוס הראשון (בלטינית: Theodorus I; נפטר ב-14 במאי 649) כיהן כאפיפיור מ-24 בנובמבר 642 ועד פטירתו.
ביוגרפיה

תאריך לידתו של תאודורוס אינו ידוע. הוא נולד בירושלים שהייתה אז חלק מהאימפריה הביזנטית, למשפחה ממוצא יווני, והוא האפיפיור האחרון שנולד בארץ ישראל. לפי המסורת, אביו כיהן כבישוף של ירושלים. בשנת 640 לערך מונה לקרדינל-דיאקון, וקודמו, האפיפיור יוחנן הרביעי מינה אותו לתפקיד קרדינל.
ב-24 בנובמבר 642 נבחר לכהן כאפיפיור. המינוי אושר על ידי האקסארך (המושל) של רוונה ולא על ידי קיסר האימפריה הביזנטית.
במהלך כהונתו התמקד במאבק במינות המונותליטיזם.
תאודורוס סירב לאשר את מינויו של הפטריארך פאולוס השני כפטריארך קונסטנטינופול בשל העובדה שקודמו, הפטריארך פיראוס הראשון לא הוחלף בהתאם לכללים, ולחץ על קיסר האימפריה הביזנטית קונסטנס השני לפעול בעניין, בלא תוצאות. תאודורוס כתב לבישופים של ארץ ישראל בעניין, ובשנת 645 הודה פאולוס השני במינותו בפני תאודורוס, אולם מאוחר יותר חזר בו מהודעה זו ובשנת 648 הכריז תאודורוס על החרמתו.
תאודורוס יזם את ועידת לטראנו - ועידה אקומנית בעניין, אולם נפטר לפני שזו התכנסה.
תאודורוס נפטר ב-14 במאי 649 ונקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש.
תומאס צ'ק

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1947 (בן 76) שיקגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביוכימיה, molecular biology, genetics, and bioengineering, cancer biology 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  קולג' גרינל  Iowa City High School 
 מוסדות:  אוניברסיטת קולורדו בולדר  אוניברסיטת קולורדו 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1985)  פרס האקדמיה הלאומית למדעים בביולוגיה מולקולרית (1987)  פרס רוזנסטיל (1988)  עמית האקדמיה של האגודה האמריקנית לחקר הסרטן (2016)  מדליית הזהב על שם אותמר (2007)  פרס ניוקומב קליבלנד (1986)  פרס היינקן לביוכימיה וביופיזיקה (1988)  המדליה הלאומית למדעים (1995)  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1988)  פרס לואיזה גרוס הורביץ (1988)  פרס נובל לכימיה (1989)  פרס פייזר בכימיית אנזימים (1985)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (1988)  פרס צופה הנשר הנכבד 
 אתר רשמי
 
תומאס רוברט צ'ק (באנגלית: Thomas Robert Cech; נולד ב-8 בדצמבר 1947) הוא כימאי אמריקאי, שזכה יחד עם סידני אלטמן בפרס נובל לכימיה על גילוי התכונות הקטליטיות של ה-RNA. צ'ק הראה כי ה-RNA יכול לבצע בעצמו חיתוך של מקטעי RNA, וזאת ללא עזרה חיצונית מחלבונים. ממצא זה תומך בהשערת עולם ה-RNA שגורסת כי החיים התפתחו מבחינה ביולוגית מ-RNA, ומאוחר יותר נוספו החלבונים וה-DNA. בנוסף הוא עסק בחקר טלומרים, הקצוות של הכרומוזומים שמגינים על שלמותם. במעבדתו התגלה האנזים טלומראז רוורס טרנסקריפטאז (TERT), שמשתתף במנגנון שתפקידו להשלים את אורכו של הטלומר לאחר התקצרות בזמן חלוקת התא. בנוסף, עסק בקידום החינוך המדעי והוראת הכימיה.
ביוגרפיה

צ'ק נולד בשיקגו שבארצות הברית למשפחת מהגרים שמקורה בצ'כיה. הוא גדל באיווה סיטי וב-1966 החל ללמוד בגרינל קולג' (Grinnell College), שם פגש את אשתו, קרול (Carol Lynn Martinson). ב-1975 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ובאותה שנה קיבל משרה של פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. ב-1978 התקבל לעבודה באוניברסיטת קולורדו, שם לימד כימיה וביוכימיה. במשנת 2000 מונה לנשיא המכון הרפואי הווארד יוז (אנ') ‏(HHMI) שבמרילנד, במקביל לניהול מעבדתו. ב-2009, פרש מהניהול של ה-HHMI, על מנת לחזור לחקור וללמד.
פרסים והוקרה

להלן רשימה חלקית של הפרסים בהם זכה צ'ק:
1985 - מלגת גוגנהיים
1987 - חברות באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
1987 - פרופסורה לכל החיים מטעם החברה האמריקנית לסרטן
1988 - פרס לסקר למחקר בסיסי
1988 - חברות באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
1989 - פרס נובל לכימיה
1995 - המדליה הלאומית למדעים
תוף

תופי בס בתהלוכה
צלמית חרס דמוית פעמון, מנגנת בטמבורין. כלי נגינה זה היה נפוץ בקרב הנשים ושימש לליווי שירה וריקודים. תקופת הברזל ב2 המאה ה-8 לפנה"ס. מתל שקמונה. אוסף המוזיאון הימי הלאומי
נגינה בתוף
כיכר המתופף בראש העין
תוף הוא כלי נגינה ממשפחת כלי ההקשה. תופים הם בין כלי הנגינה העתיקים ביותר שידעה האנושות, וישנם סוגים רבים של תופים. הקשה על התוף במקומות שונים (בשוליו, במרכזו וכו׳) מפיקה צלילים שונים.
מערכת התופים המודרנית, אשר מורכבת ממספר תופים ומצילות, מכונה לרוב בשם "תופים".
התוף מלווה את האנושות, ומשמש לחגיגות, לטקסים ולהעברת מסרים, להנאה וכדומה. עד היום במדינות כמו גאנה וסנגל משתמשים לטקסים בתופי הג'מבה, שהם תופי גביע עם עור של עז. גם האינדיאנים השתמשו ועדיין משתמשים בתופים באירועים וטקסים שונים. תוף האספות האינדיני מורכב בדרך כלל מעץ ועור של אייל או תאו.
בתופים משתמשים גם בתזמורות מארש כדי לתת את קצב ההליכה במארש ובכלל נותנים ברוב העולם התופים את הקצב למוזיקה.
התוף בהיסטוריה

ראיות לייצור ושימוש בתוף נקשרות בין השאר למסופוטמיה באלף ה-3 לפנה"ס. משם נפוץ התוף לאזורים גאוגרפים סמוכים. מקור המילה ״תוף״ כנראה במילה השומרית – dup/tup משם עברה המילה לשפות שמיות אחרות. באוגרית – tp, אשורית – tuppu, ארמית – tuppa, ערבית duff. השם עבר ממשפחת השפות השמיות ליוונית עתיקה – ty(m)panon והרומאים קראו לכלי בלטינית tympanum.
בחפירות ארכאולוגיות בקברים מתקופת הברזל בארץ ישראל נמצאו צלמיות בעלות גוף גלילי האוחזות בידיהן חפץ עגול שלדעת הארכאולוגים הוא תוף. המילה "תוף" המופיעה במקרא מתייחס לכלי נגינה חלול העשוי מסגרת ועליו מתוח עור של בעל חיים. הצלילים מופקים על ידי תיפוף על הכלי.
מערכת תופים מודרנית (מערבית)

במערכת תופים מודרנית יש שלושה חלקים מרכזיים:
תוף ה"בָס": ממוקם על הרצפה והמכות עליו ניתנות בעזרת דוושת רגל, לרוב על ידי רגל ימין. סגנונות מוזיקה שונים, כגון רוק כבד, משתמשים לעיתים בדוושה כפולה או "דאבל פדל" שכל דוושה נשלטת על ידי רגל אחרת. הדוושה הכפולה יוצרת מקצב מהיר יותר או מוסיפה טון שונה למלודיה המתנגנת. צלילו הוא צליל בס.
תוף ה"סְנֵר": ממוקם במרכז המערכת והוא פיתוח של תוף המצעדים. צלילו מחוספס בשל רשת של חוטי ברזל דקים הממוקמים בתחתית התוף ההפכים את צלילו לכזה. בעזרתו של מנוף הממוקם בצד התוף (לרוב) יכול המתופף להעלות ולהוריד את הרשת. בעת הורדת הרשת התוף נותן צליל אחיד וצלול.
מצילת ה"הָיי-הָאט" (High Hat): מצילה המורכבת משתי מצילות (היי-האט תחתון והיי-האט עליון). המצילה התחתונה עומדת במקומה והמצילה העליונה עולה ויורדת על ידי דוושה המונעת לרוב על ידי רגל שמאל. מצילה זו בדרך כלל נותנת את הקצב למוזיקת רוק.
בנוסף לשלושת החלקים המרכזיים יש מספר תופים פופולריים נוספים (אך לא הכרחיים):
תופי ה"טוֹם-טוֹם": ממוקמים על תוף הבס. תופי הטום-טום מגיעים במגוון רחב של גדלים וצלילים הנבחרים על ידי רצון וצורך המתופף וככל שהקוטר התוף גדול יותר צלילו עמוק או נמוך יותר. ברוב מערכות התופים הסטנדרטיות ישנם שני תופי טום-טום בשני גדלים שונים. תופים אלו משמשים בעיקר למעברים בין מקצבים בתוך שיר או לסולואים של תופים. צלילם של הטום-טומים הוא צלול.
תוף ה"דוּד" (או "פְלוֹר" (רצפה באנגלית) או "טום-טום רצפה"): ממוקם על הרצפה, לרוב בצדה של היד המובילה או החזקה של המתופף. צלילו של הדוד דומה לצלילם של הטום-טומים אך הוא יותר נמוך, מבנהו של הדוד זהה לשל הטום-טומים אך גדול יותר. תוף הדוד פופולרי יותר מאשר הטום-טומים והוא משמש למגוון רחב יותר של סוגי מוזיקה (כגון: ג'אז, בלוז, וכדומה).
מערכת תופים מודרנית (מערבית) > מצילות

המצילות מסודרות סביב מערכת התופים ומורכבות על גבי סטנדים המיועדים לכך. ישנן דרכים מקובלות להרכבת המצילות, אך הסידור תמיד נתון להעדפת המתופף, שיקולי נוחות והתאמה לסגנון. כל המצילות באות בגדלים שונים בהתאם לסוג המצילה ולצליל אותו אמורה המצילה להפיק.
מצילת ההיי-האט (High-Hat): מורכבת למעשה משתי מצילות המונחות אחת על גבי השנייה ומופרדות בעזרת פדאל רגל. המצילה יוצרת צליל שטוח וקצר במצב סגור, או צליל ארוך ומחוספס במצב פתוח. בשל צלילה המגוון והרב-שימושי, מצילה זו היא ברירת המחדל לליווי ברוב הסגנונות. זוהי גם המצילה היחידה שמיקומה במערכת הוא קבוע והיא יושבת צמוד לתוף הסנר בצידו החיצוני מהמערכת.
מצילת הקראש (Crash): מצילה דקה בגודל בינוני המשמשת בעיקר להדגשות, בניגוד לתפקיד הליווי האופייני להיי-האט או לרייד.
מצילת הרַייד (Ride): מצילה גדולה, עבה וכבדה יותר מהקראש. תפקודה דומה לזה של ההיי-האט, אך היא בעלת צליל ממושך ועשיר יותר. על מצילה זו נהוג לנגן גם על הפעמון, להשגת צלצול אופייני המרכיב מקצבי בסיס בסגנונות שונים.
מצילת הספלאש (Splash): מצילה קטנה מאוד המשמשת להדגשות משניות וקישוטים. צלילה דומה לזה של הקראש אך הוא קצר בהרבה.
מצילת הצ'יינה (China): נקראת כך בשל דמיונה למצילת הגונג הסינית. צלילה דומה לזה של הקראש בשילוב עם צלילו של הגונג – צליל חזק וחותך.
התוף בספרות

התוף ככלי היוצר ומכתיב קצב, תפס מקום במשלים העוסקים בקצב ובאי קצב. כך למשל הפילוסוף האמריקאי, הנרי דייוויד תורו, כתב בספרו "וולדן", כי "אם אדם אינו צועד בקצב של חבריו, אולי זה משום שהוא שומע מתופף אחר".
תוף מצעדים מהווה מוטיב מרכזי בספרו של גינתר גראס ״תוף הפח״.
סוגים של תופים

תוף בס
טום טמים
תוף סנאר
פלור טום
בוראן
דג'מבה
דרבוקה
טאיקו
תוף טאם טאם
טימבלס
טימפני
פאנדיירו
קאמפאנה
רוטוטום
תוף מרים
תופי בונגו
תופי קונגה
תוף האפי
ראו גם

תיפוף
מתופף
הערות שוליים

↑  אבשלום זמר, צלמיות חרס בעת העתיקה, המוזיאון הימי הלאומי, חיפה, 2009, עמוד 16
| כלי נגינה מרכזיים במוזיקה המערבית |
| --- | --- | --- |
| כלי נשיפה ממתכת | חצוצרה • קרן יער • טרומבון • בריטון • טובה |  |
| כלי נשיפה מעץ | פיקולו • חליל צד • אבוב • קלרינט • בסון • סקסופון • קרן אנגלית |  |
| כלי פריטה | נבל • גיטרה • גיטרה בס |  |
| כלי קשת | כינור • ויולה • צ'לו • קונטרבס |  |
| כלי הקשה | תופים • מצלתיים • קסילופון • טימפני • צ'יימס |  |
| כלי מקלדת | פסנתר • עוגב • צ'מבלו • אורגן חשמלי • מקלדת אלקטרונית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565371505171  BnF: cb11963597d (data)  GND: 4117255-3  LCCN: sh85039773  MusicBrainz: b3e097c7-c167-4436-984f-5742a4542bb2  NDL: 00572538
תאודורו אסטבן לופס קלדרון

| --- | --- |
תאודורו אסטבן לופס קלדרון
תאודורו אסטבן לופס קלדרון
 לידה:  3 במאי 1954 (בן 70) קרטחנה, המדינה הספרדית המדינה הספרדית
 מדינה:  ספרד 
 השכלה:  NATO Defense College  Military Naval Academy 
 השתייכות:   הצי הספרדי
 תקופת הפעילות:  מ-1973
 דרגה:   אלמירנטה חנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הצי הספרדי ראש מטה ההגנה
 עיטורים
 Grand Cross of the Aeronautical Merit (Spain) - White Decoration (2019)  הצלב הגדול של המסדר המלכותי והצבאי של הרמנגילד הקדוש (2008)  הצלב הגדול של ההצטיינות הימית - עיטור לבן (2009)  קצין כבוד במסדר של אוסטרליה (2022) 
 
תאודורו אסטבן לופס קלדרון (בספרדית: Teodoro Esteban López Calderón; נולד ב-3 במאי 1954) הוא אדמירל ספרדי המשמש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של ספרד.
ביוגרפיה

לופס קלדרון נולד בקרטחנה ב-3 במאי 1954. הוא למד באקדמיה הימית של הצי, וב-1973 הוא התגייס לצי הספרדי. הוא פיקד על ספינת הסיור Villaamil (P-04), ולאחר מכן על Cataluña (F73). הוא השתתף במבצע המאמץ הפעיל ובפעולות כנגד הברחת הנשק לתנועות המורדים הבסקים. לתקופה קצרה הוא שירת בפיקוד הדרום של צי ארצות הברית ובקבוצה הימית השנייה של נאט"ו. הוא פיקד על השייטת ה-2, ואז על השייטת ה-41 ועל קבוצת הקרב ה-2 של הצי. לאחר מכן מילא תפקידי מטה בכירים שונים עד 1 באפריל 2017 אז מונה למפקד הצי.
ב-27 בינואר 2021 מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל).
תיאור לגראנז'י ואוילרי של שדה זרימה

בתורת הזרימה הקלאסית, התיאור הלגראנז'י של שדה זרימה הוא צורת הסתכלות על תנועת זורם בה הצופה מביט על חלקיק בודד, או קבוצת חלקיקים בודדים של הזורם בתנועתם כתלות במיקום ובזמן. בהינתן מיקום של חלקיק בודד או מספר חלקיקים כתלות בזמן, יתקבל קו מסלול לפי התיאור הלגראנז'י.
ניתן לדמות את התיאור הלגראנג'י לצופה שיושב על סירה ושט במורד נהר.
התיאור האוילרי של שדה זרימה הוא צורת הסתכלות על תנועת הזורם כך שמסתכלים על נקודה במרחב ומתמקדים בחלקיקי הזורם שעוברים בנקודה כתלות בזמן. ניתן לדמות את התיאור האוילרי לצופה שעומד על סכר של נהר ומסתכל על הזורם שעובר מתחתיו. התיאור הלגראנז'י והאוילרי של שדה זרימה לעיתים מוגדרים גם כנקודות ייחוס לגראנז'ית ואוילרית. התיאור של שדה הזרימה, הן הלגראנז'י והן האוילרי, יכולים להיות מיוחסים עבור כל נקודת ייחוס שנבחר, ובכל מערכת קואורדינטות שנבחר (קרטזית, גלילית או קוטבית).
הגדרה

בתיאור אוילרי של שדה, השדה מיוצג על ידי פונקציה של המיקום  {\vec {x}} ושל הזמן  t.
לדוגמה, מהירות הזרימה מיוצגת על ידי הפונקציה:
לעומת זאת, בתיאור הלגראנז'י של שדה, תכונה של חלקיק בודד מיוצגת כתלות בזמן.
החלקיק מיוצג על ידי שדה וקטורי  {\vec {x}}_{0} שאינו תלוי בזמן (לרוב,  {\vec {x}}_{0} יבטא את מיקום מרכז המסה של החלקיק בזמן  t_{0} כלשהו, כאשר הוא נבחר באופן מסוים על מנת לחשב את השינויים האפשריים כתלות בזמן. לכן מרכז המסה הוא פרמטר טוב לייצוג מהירות הזרימה  {\vec {u}} של החלקיק).
בתיאור הלגראנז'י, הזרימה מיוצגת על ידי הפונקציה:
אשר נותנת את מיקום החלקיק המסומן ב־ {\vec {x}}_{0} בזמן  t.
הקשר בין התיאור הלגראנז'י והתיאור האיולרי של שדה נתון על ידי:
מכיוון ששני האגפים של השוויון מתארים את מהירות החלקיק  {\vec {x}}_{0} בזמן  t.
במערכת הצירים שנבחרה,  {\vec {x}}_{0} ו־ {\vec {x}} מתארים את הקואורדינאטות הלגראנז'יות, והקואורדינאטות האוילריות של הזורם.
נגזרת חומרית

התיאור הלגראנז'י והתיאור האוילרי של קינמטיקת ודינמיקת שדה הזרימה באים לידי ביטוח על ידי הנגזרת החומרית (נקראת גם נגזרת מלווה או נגזרת לגראנז'ית).
נניח שנתון שדה זרימה  {\vec {u}}, וכמו כן נתונה תכונה כלשהי הנתונה בתיאור אוילרי  {\vec {F}}({\vec {x}},t) השינוי הכולל של התכונה  {\vec {F}} שחווה חלקיק זורם ספציפי מבוטא על ידי:
כאשר  \nabla {\vec {F}} הוא הגרדיאנט של  {\vec {F}}, והאופרטור  \nabla \cdot {\vec {u}} מופעל על כל איבר של  {\vec {F}}).
הביטוי הנ"ל מראה את השינוי של השדה  {\vec {F}} כאשר חלקיקי זורם נעים דרך שדה זרימה המבוטא בצורתו האוילרית  {\vec {u}}.
הביטוי מתקבל באגף ימין של המשוואה מתקבל כתוצאה מכלל השרשרת מכיוון שהפונקציה  {\vec {F}}({\vec {U}}({\vec {x}}_{0},t)t) היא פונקציה של  t.
ראו גם

שדה (פיזיקה)
מכניקת הזורמים
קווי זרם, קווי סימון וקווי מסלול
נגזרת חומרית
מערכת ייחוס
לקריאה נוספת

Batchelor, G.K. (1973), An introduction to fluid dynamics, Cambridge University Press, ISBN 0-521-09817-3
Landau, Lev; Lifshitz, E.M. (1987), Fluid Mechanics, 2nd Edition (Course of Theoretical Physics, Volume 6), Butterworth-Heinemann, ISBN 978-0750627672
Lamb, H. (1994) [1932], Hydrodynamics (6th ed.), Cambridge University Press, ISBN 978-0-521-45868-9
Falkovich, Gregory (2011), Fluid Mechanics (A short course for physicists), Cambridge University Press, ISBN 978-1-107-00575-4
ששת הגיבורים הגדולים

ערך זה עוסק בקבוצה בדיונית של גיבורי קומיקס. אם התכוונתם לסרט המבוסס על סיפור הקבוצה, ראו .
| --- | --- |

ששת הגיבורים הגדולים, כפי שהופיעו על עטיפת החוברת Big Hero 6 #1 מנובמבר 2008. אמנות מאת דייוויד נאקאיאמה. בכיוון השעון: פרדזילה, גוגו טומאגו, וואסאבי לא-ג'ינג'ר, האני למון, הירו טאקאצ'יהו וביימאקס.
 סוג:  קבוצת גיבורי-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Sunfire and Big Hero Six #1 (ספטמבר 1998)
 יוצרים:  סטיב סיגל דאנקן רולו
 מידע
 סטטוס:  פעיל
 בסיס:  פארק השעשועים "העולם המגניב" שבטוקיו, יפן
 חברוּת בקבוצה:  הירו טאקאצ'יהו (מנהיג) ביימאקס גוגו טומאגו האני למון וואסאבי לא-ג'ינג'ר פרדזילה
 חברוּּת לשעבר בקבוצה:  סאנפייר (מנהיג), הסמוראי הכסוף, סאנפיר, סמוראי ההובנה
ששת הגיבורים הגדולים (באנגלית: Big Hero Six) היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת The Sunfire and Big Hero Six #1 מספטמבר 1998, ונוצרה על ידי הכותב סטיב סיגל והמאייר דאנקן רולו.
בדומה למספר קבוצות גיבורי-על אחרות, הקבוצה הוקמה בחסות הממשלה, וכמו קבוצות ת'נדרבולטס ויחידת המתאבדים גייסה פושעים לשורותיה תמורת חנינה. בדומה לששת המרושעים וארבעת המופלאים, הקבוצה שומרת על הרכב קבוע של שישה חברים. הצוות היה אמור להופיע לראשונה בחוברות קבוצת אלפא פלייט, אך בשל בעיות תזמון פורסם בחוברת סולו עם סאנפייר. הקבוצה קיבלה הרצת חוברת ב-2008, והגיחה באירוע ספיידרמן מ-2012. בשנת 2014, אולפני דיסני ומארוול שיתפו פעולה והפיקו סרט אנימציה באותו שם על הקבוצה, שלימים הופקה לו שתי סדרות הנפשה - "6 גיבורים: הסדרה" ו"ביימקס!".
ביוגרפיה בדיונית

כאשר הממשלה היפנית הייתה זקוקה לגיבורי על, תאגיד גירי גייס את חברי הצוות: הרונין הנבל הסמוראי הכסוף; הסוכנת החשאית האני למון, ממציאת "תיק הכוח" באמצעותו היא שולפת עצמים מיקומים אחרים; גוגו טומאגו, פושעת שמסוגלת לפוצץ את חליפתה בלי לפגוע בעצמה באמצעות אמירת שמה ושוחררה מהכלא כדי להצטרף לצוות; והירו טאקאצ'יהו, גאון בן 13 שבנה אנדרואיד בשם ביימאקס המשנה צורה מיצור דמוי דרקון לרובוט מכה. האיום הראשון שהצוות התמודד איתו היה צורה אסטארלית של קורבנות הפצצת הירושימה ונגסאקי. בקרב נגדו, סאנפייר חבר האקס-מן הצטרף כחבר השישי והם נצחו בקרב. זמן קצר לאחר מכן, הקבוצה העתיקה את בסיסם ממשרדי גירי לפארק שעשועים בטוקיו, שם הותקפו בידי מפלצת שנוצרה מציוריו של ילד. בעזרת קבוצת אלפא פלייט הקנדית, ששת הגיבורים הגדולים השמידו אותו בכך שזרקו אותו ללוע הר פוג'י.
הקבוצה המשיכה להגן על יפן מאיומים שונים, וחילצו את תושבי טוקיו מעירם כאשר קבוצת אדוני הרשע גרמה לסופה. לבסוף, סאנפייר עזב את הקבוצה לטובת מעורבות בתאגיד-אקס של צ'ארלס אקסבייר בהודו ואילו הסמוראי הכסוף נהרג לכאורה בידי המתנקשת אלקטרה בעיראק. הם הוחלפו בסאנפיר, אישה שנגררה ליקום מארוול דרך תיק הכוח של האני למון ובעלת כוחותיו של סאנפייר, ובסמוראי ההובנה המסתורי. כעת בלי שני החברים המנוסים, הירו נעשה מנהיג הקבוצה. הקבוצה נפלה קרבן למכשיר שליטה מוחית שהושתל בביימאקס, ואולצו להילחם באלפא פלייט לפני שהמכשיר חווה קצר חשמלי, הקבוצות התפייסו ועזרו להגן על רצף הזמן.
לאחר מלחמת האזרחים, הממשלה היפנית הניחה לגיבורים להתנדב להגנה במקום להכריח אותם לסוכנות להגנת יפן. כחלק מההתנדבות, הקבוצה שיתפה פעולה עם האנדרואיד הרונין האדום והלוחם אוטומו. בשלב מסוים, סאנפיר וסמוראי ההובנה התפטרו או פוטרו והוחלפו בסמוראי וואסאבי לא-ג'ינג'ר ובפרד, איינו בעל יכולת שינוי צורה ליצור דמוי גודזילה. ביחד, הם נלחמו בפשע ביפן. באירועי "קצוות הארץ", ספיידרמן יצר קשר עם מספר גיבורי-על ושלח אותם לעצור מזימת האצת ההתחממות הגלובלית של דוקטור אוקטופוס, ביניהם הקבוצה. הם נתקלו באויבם הראשון ששמר על אחד מהמתקנים, והביסו אותו.
הערות שוליים

↑  Sunfire and Big Hero Six #1-3
↑  Alpha Flight Vol.2 #17
↑  Thunderbolts #25
↑  Alpha Flight Vol.3 #9 and #12
↑  Civil War Battle Damage Report #1
↑  Big Hero 6 #1-5
↑  Amazing Spider-Man #685
↑  Amazing Spider-Man: Ends of the Earth #1
שי אזולאי (צייר)

ערך זה עוסק באמן. אם התכוונתם לסופר, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1971 (בן 53) קריית שמונה
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  ציור
 פרסים והוקרה:  פרס האמן הצעיר (2011)  פרס לנדאו (2020) 
 www.sazoulay.com
 
שי אזולאי (נולד ב-5 במאי 1971) הוא צייר ישראלי.
חייו

אזולאי נולד בקריית שמונה. בהיותו בן שמונה עברה משפחתו לערד. הוא שירת בצנחנים והחל לצייר במהלך טיול למזרח הרחוק אחרי השחרור. אזולאי למד ציור בבצלאל, שם השלים תואר ראשון בשנת 2000 ותואר שני בשנת 2007 בהצטיינות. כמו כן, השתלם באקדמיה Minerva שבהולנד. הציג תערוכות בישראל ומחוצה לה, בהן תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב (2011), בטוקיו בגלריית ארטאנויוראנו (2013),
תערוכות קבוצתיות בניו יורק, לונדון, פריז, ורומא. עבודותיו נמצאות באוספים ציבוריים ופרטיים בארץ ובעולם ביניהם מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון אשדוד, בנק פועלים, בנק דיסקונט, ובנק לאומי. החל משנת 2010 הוא מרצה ביחידה ללימודי חוץ של בצלאל, ובשלוחה החרדית של בצלאל.
אזולאי נשוי ואב לשישה ילדים. אחיו הוא השחקן גולן אזולאי.
תערוכות

"נדבך 11" - תערוכת יחיד בבית האמנים בירושלים, 2003.
"רשמים" - תערוכה קבוצתית בבית האמנים בירושלים, 2004.
"אורים" - תערוכה קבוצתית, מוזיאון ישראל, 2005.
"חברים חדשים" - תערוכה קבוצתית, בית האמנים בירושלים, 2006.
תערוכת יחיד בבית האמנים בירושלים, אוקטובר - נובמבר 2007.
"באופן פורמלי (2): ומה לעשות עם ציור במאה ה-21?" - תערוכה קבוצתית במוזיאון חיפה לאמנות, 2011.
"שותפי על" - תערוכה זוגית עם הפסל ראובן ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2011 - 2012.
גלריה Frieze, לונדון, אוקטובר 2011.
"הנמרודים החדשים", תערוכה קבוצתית בבית האמנים בירושלים, 2011 - 2012.
גלריה Arataniurano, טוקיו, מרץ 2013.
יד ושם, ינואר 2024.
פרסים

מענק עידוד יצירה, בצלאל, 2006-7.
פרס על שם אסנת מוזס לאמן צעיר, 2007.
פרס מורשה -מוזיאון תל אביב
פרס עידוד היצירה מטעם משרד התרבות, 2011.
פרס לנדאו 2020 מסע בין כוכבים, באתר ynet, ‏2020-12-16
הערות שוליים

↑  שי אזולאי - תערוכת יחיד לזוכה פרס ע"ש אסנת מוזס לאמן צעיר לשנת 2007, באתר עכבר העיר
↑  שי אזולאי בדף התערוכה באתר האינטרנט של המוזיאון
↑  שותפי על באתר האינטרנט של מוזיאון תל אביב לאמנות
↑  תערוכת עבודות של שי אזולאי שנעשו במסגרת שהות אמן אורח (רזידנסי) ביד ושם
↑  הוכרזו שמות הזוכים בפרס עידוד היצירה, מגזין ערב רב לאמנות תרבות וחברה, 15 בנובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 270500  NLI: 987007301663605171  GND: 140133828  ISNI: 0000 0000 7887 952X  LCCN: no2011115852  SUDOC: 173382576  ULAN: 500482833  VIAF: 103434715   WorldCat (עם VIAF): 103434715
שמואל הומינר

ערך זה עוסק במייסד שכונות. אם התכוונתם לרב ואיש מוסר, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1845 ברזינו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  21 במאי 1907 (בגיל 62 בערך) ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
חותמת הרב שמואל הומינר
שמואל מיכל הומינר (ה'תר"ה, 1845 − ח' בסיוון ה'תרס"ז, 21 במאי 1907) היה מבוני השכונות הראשונות בירושלים מחוץ לחומת העיר העתיקה.
קורות חייו

נולד בעיירה ברז'ין (Бярэ́зань) הסמוכה לבירת בלארוס - מינסק לרב ישעיהו הומינר, רב העיירה ש-3,000 היהודים שגרו בה היוו כ-70% מהאוכלוסייה. בערך בשנת תרכ"ב (1862) נישא לבריינה רבקה זלדוביץ'.
בערב חג השבועות תרל"א (1871) עלה לארץ ישראל עם אשתו ושלושת ילדיו הגדולים. התגורר בעיר העתיקה בירושלים. בעלותו הביא עמו למעלה מאלף ספרים מירושת אביו, וספרייתו הייתה מהגדולות שבירושלים.
היה ממקורבי המהרי"ל דיסקין. בשנת תרל"ד (1874) היה ממייסדי שכונת מאה שערים ואף בנה את הבית הראשון בה (כיום ברחוב חוני המעגל 21), אליו עבר לגור עם ילדיו, אך בתחילה בלא אשתו שפחדה מהתנכלויות הערבים. כאות הוקרה נקרא רחוב הומינר בשכונת מאה שערים על שמו.
היה גם ממייסדי שכונת בית יעקב ובית היתומים דיסקין, והיה חבר בוועד להקמת פתח תקווה.
נפטר בירושלים בח' בסיוון ה'תרס"ז (1907). בשכונת מאה שערים בירושלים נקרא רחוב על שמו.
צאצאיו

מלבד שלושת ילדיו הגדולים שנולדו בחוץ לארץ, נולדו לו בירושלים עוד שישה ילדים: שלמה, דוד, לאה-רחל (שולזינגר), מרדכי-זאב, אסתר-פייגה וחוה-שרה (שפירא). בין נכדיו: הרב שמואל הומינר, והרב שמואל שפירא. בין נינותיו: המשוררות דליה רביקוביץ' ועדנה אפק..
לקריאה נוספת

חיים הומינר, רבי שמואל ורעייתו בריינה רבקה הומינר : מאה ותשע עשרה שנה לעליתם לארצנו הקדושה, בהוצאת קרן ע"ש הסבא ר’ שמואל הומינר ורעייתו בריינה רבקה זצ"ל, ירושלים, תש"ן.
הפרק "רבי שמואל הומינר, אב אימנו" בספר האחים שולזינגר - הדפוס וההוצאה בעריכת גצל קרסל, 1986, עמודים 67-8.
אלידע בר-שאול, עושה צדקות עם כל רוח, בתוך עלון מעייני הישועה, פרשת נשא, ה'תשס"ח.