stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אושר
לקריאה נוספת

דניאל כהנמן, רציונליות, הוגנות, אושר, אוניברסיטת חיפה והוצאת כתר, 2005
מאתייה ריקאר, בזכות האושר, חרגול, 2006 (על הספר)
דניאל גילברט, להיתקל באושר, מטר, 2007 (על הספר)
אריק ויינר, הגאוגרפיה של האושר, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2011
יורם קירש, מסע אל האושר, עם עובד, 2011
סוניה ליובומירסקי, הדרך אל האושר, הוצאת כנרת, 2011
טל בן שחר,לבחור באושר, הוצאת מטר, 2013
ד"ר שמעון אזולאי, קץ האושר - פילוסופיה וממעות החיים, הוצאת אסטרולוג, 2014
הדלאי למה, דזמונד טוטו, ספר האושר, כתר ספרים, 2017 (על הספר)
ד"ר אורי נויבירט, הפסיכולוגיה של האושר, הוצאת פוקוס, 2020
אווה אילוז, אדגר קבאנאס, שלטון האושר – איך מדע האושר שולט בחיינו, הוצאת כתר, 2022
דו שאטלה גבריאל אמילי, על האושר, הוצאת נהר ספרים, 2015
סוניה ליובומירסקי, המיתוסים של האושר, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2014
ג'וש קר

ג'ושוע קר (באנגלית: Joshua Kerr; נולד ב-8 באוקטובר 1997) הוא אתלט סקוטי המייצג את הממלכה המאוחדת, זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) ואלוף העולם (בודפשט 2023) בריצת 1500 מטר.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת סיים קר במקום 34 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:47.30 דקות.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיים קר במקום השישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:32.52 דקות.
ביוגרפיה > 2021 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט בטוקיו שביפן זכה קר במדליית ארד בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:29.05 דקות, אחרי יקוב אינגבריגטסן מנורווגיה (3:28.32 דקות) וטימותי צ'ריוט מקניה (3:29.01 דקות).
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית סיים קר במקום החמישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:30.60 דקות.
ביוגרפיה > 2023 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכה קר במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:29.38 דקות, לפני יקוב אינגבריגטסן (3:29.65 דקות) ונרווה גיליה נורדאס (3:29.68 דקות), שניהם מנורווגיה.
ביוגרפיה > 2024 > אולימפיאדת פריז

באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בזמן של 3:27.79 דקות לאחר הזוכה קול הוקר (3:27.65) דקות, ולפני יארד נוגוס (3:27.80 דקות). בכך שבר את שיאו האישי ואת השיא הלאומי של הממלכה המאוחדת לריצה זו.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 1500 מטר: 3:27.79 דקות (2024)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 1500 מטר: 3:32.86 דקות (2022)
ג'ורג' המורי

| --- | --- |

ג'ורג' המורי במהלך עיצוב בול עבור סוכנות הפליטים של האו"ם (אונסק"ו). 1962 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1918 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1990 (בגיל 72 בערך) 
 תחום יצירה:  עיצוב גרפי 
 
ג'ורג' המורי (בהונגרית: Hámori György;‏ 1918 – 1990) היה מעצב גרפי ישראלי-אוסטרלי ממוצא יהודי-הונגרי. שנודע בשל עיצובי הבולים שלו בישראל, אוסטרליה ופפואה ניו גיני. וכן כמעצב סמלילים רבים, בהם הסמליל של בנק חבר העמים של אוסטרליה ושטרות כסף של הבנק.
קורות חיים

המורי נולד בבודפשט, הונגריה ולמד ציור וגרפיקה בווינה שבאוסטריה. לאחר מלחמת העולם השנייה עלה לישראל והתגורר בתל אביב. צייר עטיפות לספרים, ובשנת 1952 החל לצייר בולים למען דואר ישראל. עד שנת 1956 הונפקו בישראל עשרות בולים שצייר. ידועים בעיקר בולי השבטים שעיצב (1955–1956), כמו גם בול יום העצמאות השביעי.
בשנת 1954 זכה בפרס ראשון בתחרות בין-לאומית של האו"ם לציור בול אונסק"ו, ובהמשך צייר בולים נוספים עבור האו"ם.
בשנת 1956 היגר לאוסטרליה, שם עסק בציור בולים וכן בעבודות גרפיות עבור חברת התעופה קוואנטס, בנקים וחברות נוספות.
נפטר בשנת 1990.
גלריה

מועדים לשמחה תשט"ו
בול יום העצמאות השביעי, תשט"ו
ראובן. 1955
25 שנות מגן דוד אדום
דואר אוויר - שער הגיא
70 שנה לעליית ביל"ו
הערות שוליים

↑  ש. שליט, ציירי בולים שהתפרסמו ועזבו את הארץ, מעריב, 7 בדצמבר 1956
↑  ישראלי זכה בפרס או"ם על ציור בול, זמנים, 21 בדצמבר 1954;
בול אונסקו לפי הצעת צייר ישראלי, למרחב, 1 באפריל 1955
↑  ש. שליט, בול או"ם צוייר בידי ג. המורי, מעריב, 26 ביולי 1963
| --- | --- |
בקרת זהויות :  DAAO: george-hamori 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איוואן אוחוב

אוחוב באליפות אירופה, ברצלונה 2010
איוואן סרגייביץ' אוחוב (ברוסית: Иван Сергеевич Ухов; נולד ב-29 במרץ 1986) הוא אתלט רוסי, אלוף אולימפי (לונדון 2012), אלוף העולם באולם (דוחה 2010) ופעמיים אלוף אירופה באולם בקפיצה לגובה.
ב-1 בפברואר 2019 נמצא אשם בשימוש באמרוץ ולכן הוחלט שכל התוצאות שקבע מ-16 ביולי 2012 ועד 31 בדצמבר 2015 נפסלו ובכך נשללה ממנו מדליית הזהב האולימפית בה זכה. נוסף לכך, הוא קיבל עונש השעיה ל-4 שנים.
ביוגרפיה

אוחוב נולד בצ'ליאבינסק, הוא החל להתמקד בקפיצה לגובה ב-2004, ב-2005 זכה באליפות אירופה לנוער עם תוצאה של 2.23 מטרים, ובהמשך השנה רשם שיא אישי של 2.30 מטרים. באליפות אירופה באתלטיקה 2006 העפיל לגמר, אך סיים במקום ה-12 והאחרון.
ב-2008 נכשל בניסיונותיו להעפיל לאולימפיאדת בייג'ינג, בהמשך השנה היה במוקד של אירוע מביך כשנתפס שתוי במהלך תחרות הגראנד פרי בלוזאן, בעקבות המקרה הודח מהמשך השתתפות בתחרויות הסבב. בתחילת 2009 שיפר את שיאו האישי בתחרות באולם וקבע שיא לאומי רוסי, 2.40 מטרים. שבועיים לאחר מכן זכה במדליית זהב באליפות אירופה באולמות שהתקיימה בטורינו עם תוצאה של 2.32. ביולי 2009 רשם תוצאה של 2.35 מטרים באליפות רוסיה באתלטיקה שהתקיימה בצ'בוקסרי, וזכה במקום הראשון.
ב-2010 זכה במדליית זהב באליפות העולם באולמות שהתקיימה בדוחה כשעבר רף של 2.36 מטר. בהמשך השנה זכה במדליית כסף באליפות אירופה שהתקיימה בברצלונה עם תוצאה של 2.31 מטר. הוא זכה באליפות ליגת היהלום של 2010 לאחר שניצח בארבע תחרויות מתוך שבע. ב-2011 שמר על תוארו כאלוף אירופה באולם כשזכה במקום הראשון בתחרות באליפות בפריז עם תוצאה של 2.38 מטר. באליפות העולם באותה שנה הגיע למקום החמישי. ב-2012 הגיע למקום השלישי באליפות העולם באולם באיסטנבול עם תוצאה של 2.31 מטר בניסיון הראשון. ביולי אותה שנה זכה באליפות רוסיה באתלטיקה בשיא אישי של 2.39 מטר, תוצאת השנה עד לאותו מועד והבטיח את מקומו באולימפיאדת לונדון (2012).
באולימפיאדת לונדון זכה במדליית זהב לאחר שעבר גובה של 2.38 מטר, לפני אריק קינרד מארצות הברית (2.33 מטר) ורוברט גרברז מבריטניה, מועתז עיסא בראשים מקטר ודרק דרואין מקנדה (2.29 מטר).
בינואר 2014 קבע שיא אישי ושיא רוסי בקפיצה בגובה באולם, כשעבר גובה של 2.41 מטר במהלך תחרות בעיר צ'ליאבינסק, בפברואר 2014, שיפר שיא זה כשעבר גובה של 2.42 מטר בתחרות באולם בפראג.
במרץ 2014 זכה במדליית כסף באליפות העולם באולם שהתקיימה בסופוט שבפולין לאחר שעבר גובה 2.38 מטר, גובה זהה לזוכה מועתז עיסא בראשים, אך עם יותר פסילות.
הערות שוליים

↑  אורן בוקשטיין, ‏הקופץ השיכור צפוי להשעיה של שנה, באתר ערוץ הספורט, 9 בספטמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14224358  VIAF: 1061151247931744270000   WorldCat (עם VIAF): 1061151247931744270000
עומאר סאדיק

עומאר סאדיק מסבאח (באנגלית: Umar Sadiq Mesbah; נולד ב-2 בפברואר 1997), הוא כדורגלן ניגרי המשחק כחלוץ בולנסיה מהלה ליגה ובנבחרת ניגריה.
קריירה

סאדיק התחיל לשחק כדורגל ברחובות עיר הולדתו קדונה. ב-2013 הצטרף לאקדמיית הנוער של ספציה האיטלקית וכבר בעונתו הראשונה היה מלך השערים של הליגה לנוער עם 26 שערים. ב-2015 הושאל לרומא וערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א'.
ב-2016 חתם סאדיק על חוזה קבוע ברומא, אבל הושאל מידית לבולוניה. בעונת 2017/18 הושאל לטורינו ובעונה שלאחר מכן לנאק ברדה מהולנד. ב-2018/19 הושאל לריינג'רס מליגת העל הסקוטית ולאחר מכן לפרוג'ה מהסרייה ב'.
בעונת 2019/20 הושאל סאדיק לפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית והיה שחקן מפתח עם 20 שערי ליגה. ב-2020 חתם באלמריה מהליגה הספרדית השנייה ובקיץ 2022 חתם בריאל סוסיאדד מלה ליגה. בינואר 2025 הושאל סאדיק לולנסיה עד לסוף העונה.
נבחרת לאומית

סאדיק שיחק בנבחרת האולימפית של ניגריה וזכה עמה במדליית ארד באולימפיאדת ריו 2016. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ב-2021.
נכלל בסגל נבחרת ניגריה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  John Mikel Obi named in Nigeria's Olympic squad, bbc
↑  Goodluck @NGSuperEagles ,we are behind you all the way! בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל הניגרית, 29 בדצמבר 2023 (באנגלית)
| נבחרת ניגריה – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 אוקויה •  2 איינה •  3 קולינס •  4 אנדידי •  5 טרוסט-אקונג •  6 אג'יי •  7 מוסא •  8 אוניקה •  9 איגהלו •  10 אריבו •   11 אונייקורו •  12 סאנוסי • 13 אג'וקה •  14 איהנאצ'ו • 15 סימון • 16 אקפיי • 17 צ'וקווזה • 18 איוובי • 19 אווניי • 20 אווזיים • 21 אבוהי • 22 אומרו • 23 אוזוהו • 24 סאדיק • 25 נווקאלי • 26 אנדה • 27 נובל • 28 אולאינקה • מאמן: אגואבון |  1 אוקויה •  2 איינה •  3 קולינס •  4 אנדידי •  5 טרוסט-אקונג •  6 אג'יי •  7 מוסא •  8 אוניקה •  9 איגהלו •  10 אריבו •   11 אונייקורו •  12 סאנוסי • 13 אג'וקה •  14 איהנאצ'ו • 15 סימון • 16 אקפיי • 17 צ'וקווזה • 18 איוובי • 19 אווניי • 20 אווזיים • 21 אבוהי • 22 אומרו • 23 אוזוהו • 24 סאדיק • 25 נווקאלי • 26 אנדה • 27 נובל • 28 אולאינקה • מאמן: אגואבון | ניגריה |
| נבחרת ניגריה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אוזוהו •  2 איינה •  3 סאנוסי •  4 יוסוף •  5 טרוסט-אקונג •  6 אג'יי •  7 מוסא •  8 אוניקה •  9 אוסימן •  10 אריבו •   11 צ'וקווזה •  12 אוסאי-סמואל • 13 אונימאצ'י •  14 איהנאצ'ו • 15 סימון • 16 אוג'ו • 17 איוובי • 18 לוקמן • 19 סאדיק • 20 אווזיים • 21 באסי • 22 אומרו • 23 נוובילי • 24 מופי • 25 אונידיקה • מאמן: פסיירו |  1 אוזוהו •  2 איינה •  3 סאנוסי •  4 יוסוף •  5 טרוסט-אקונג •  6 אג'יי •  7 מוסא •  8 אוניקה •  9 אוסימן •  10 אריבו •   11 צ'וקווזה •  12 אוסאי-סמואל • 13 אונימאצ'י •  14 איהנאצ'ו • 15 סימון • 16 אוג'ו • 17 איוובי • 18 לוקמן • 19 סאדיק • 20 אווזיים • 21 באסי • 22 אומרו • 23 נוובילי • 24 מופי • 25 אונידיקה • מאמן: פסיירו | ניגריה |
רגימנט הפוסיליירים המלכותי

| --- | --- |

סמל הרגימנט
 Honi soit qui mal y pense" "הבוז למי שיהגה בו רעה
 פרטים
 כינוי:  "הלוחמים החמישי" "שומרי הראש של ולינגטון" "הזקנים והאמיצים"
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי צבא יבשה
 סוג:  חיל רגלים
 בסיס האם:  מצודת לונדון, בריטניה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  23 באפריל 1968 – הווה (56 שנים)
 מלחמות:  מלחמת המפרץ מלחמת עיראק מלחמת אפגניסטן
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  2 גדודים
 ציוד עיקרי:  רוס"ר SA80
 פיקוד
 יחידת אם:  דיוויזיית המלכה
 מפקדים:  הנסיך אדוארד, דוכס קנט
רגימנט הפוסיליירים המלכותי (באנגלית: Royal Regiment of Fusiliers או בר"ת: RRF) הוא רגימנט חיל רגלים בצבא הבריטי.
הרגימנט הוקם ב-23 באפריל 1968 בתור 'רגימנט גדול' שכלל פירוק וסיפוח ארבעת רגימנטי הפוסיליירים האנגלים בצבא הבריטי; 'הנורת'מברלנד פוסיליירים המלכותי', 'הווריקשייר פוסיליירים המלכותי', 'הפוסיליירים המלכותי (העיר לונדון)' ו-'הלנקשייר פוסיליירים'. הרגימנט הצטמצם לאורך השנים וכולל בזמננו שני גדודים; הגדוד הראשון (חי"ר ממוכן) והגדוד חמישי (מילואים, חי"ר קל). בסיס האם של הרגימנט במצודת לונדון והוא כיום יחידת הפוסיליירים היחידה בצבא הבריטי.
במלחמת העולם הראשונה 'רגימנט הפוסיליירים המלכותי (העיר לונדון)' שנודע ביישוב העברי בשם "קלעי המלך" - הקים שלושה גדודים כחלק מהגדודים העבריים: אלו היו גדוד 38 ("הגדוד הלונדוני") שכלל בעיקר לוחמים יהודים מאנגליה ומיעוט מארצות הברית; גדוד 39 ("הגדוד האמריקאי") שכלל בעיקר לוחמים יהודים מצפון אמריקה ומיעוט אנגלי; וגדוד 40 ("הגדוד הארצישראלי") שגייס אליו צעירים מארץ ישראל המנדטורית (ראו הגדודים העבריים).
מבנה הרגימנט

הגדוד הראשון: גדוד חיל רגלים ממוכן.
הגדוד החמישי: גדוד מילואים חיל רגלים.
בשנת 2014 הגדוד השני של הרגימנט מוזג לתוך הגדוד הראשון, כחלק מתוכנית 'הצבא 2020'.
היסטוריה > רגימנט נורת'מברלנד פוסיליירים המלכותי

'רגימנט הנורת'מברלנד פוסיליירים המלכותי' (באנגלית: Royal Northumberland Fusiliers) נוסד בשנת 1674 והיה אחד משלושה רגימנטים אנגלים בחטיבה הסקוטית, הרגימנט לקח חלק במהפכה המהוללת וליווה את ויליאם השלישי, מלך אנגליה במסעו לאנגליה. ב-1689 הרגימנט הפך רשמית לחלק מהכוחות האנגלים, ב-1751 הוא קיבל את המספר חמש (מאחר שהיה הרגימנט החמישי בוותיקותו) וב-1782 קיבל את השיוך הגאוגרפי נורת'מברלנד איתו היה מזוהה עד לפירוקו ב-1968. בשנת 1836 קיבל הרגימנט את הכינוי 'פוסיליירים', ב-1881 שמו הופשט לכדי "הנורת'מברלנד פוסיליירים" וב-1935 קיבל את הכבוד לשאת את הכינוי "מלכותי".
היסטוריה > רגימנט הווריקשייר פוסיליירים המלכותי

'רגימנט הווריקשייר פוסיליירים המלכותי' (באנגלית: Royal Warwickshire Fusiliers) נוסד ב-1673 על ידי סר וולטר ויין והיה אף הוא מבין שלושת הרגימנטים האנגלים בחטיבה הסקוטית כחלק מכוחותיו של ויליאם השלישי. לאורך ההיסטוריה של הרגימנט הוא נודע בתור 'רגימנט הרגלים ה-6' בהמשך הפך ל-'רגימנט ווריקשייר המלכותי', שלא כמו רגימנטי הפוסיליירים האחרים, רגימנט ווריקשייר קיבל את התואר 'פוסיליירים' רק בשנת 1963 - חמש שנים בלבד לפני פירוקו ואיחודו עם שלשת הרגימנטים האחרים.
היסטוריה > רגימנט הפוסיליירים המלכותי (העיר לונדון)

'רגימנט הפוסיליירים המלכותי (העיר לונדון)' (באנגלית: (‏City of London Regiment‏) Royal Fusiliers‏) נוסד ב-1685 בתור כרגימנט פוסיליירים מתוך יחידות המשמר במצודת לונדון. הרגימנט היה חמוש במוסקטי מצת חלמיש החדישים ושימש לאבטחת יחידות ארטילריה ומאגרי תחמושת, שכן מצת החלמיש היה בטוח יותר לשימוש בקרבת אבק השריפה והתחמושות השונות (ראו פוסילייר). ארבע שנים אחרי הקמת הרגימנט, הוא נשלח לארצות השפלה לקחת חלק במלחמת תשע השנים וב-1702 נשלח לספרד והשתתף במספר קרבות במלחמת הירושה הספרדית. בשנת 1751 קיבל את המספר 7 ושמו שונה לרגימנט הרגלים ה-7 (הפוסיליירים המלכותי), בין 1773 ל-1783 הוצב הרגימנט בצפון אמריקה כחלק ממלחמת העצמאות של ארצות הברית. בשנים הראשונות של המאה ה-19 נשלח הרגימנט למספר מוקדים סביב העולם עד שב-1809 הגיע יחד עם צבא משלוח בריטי לחצי האי האיברי כחלק מהמלחמות הנפוליאוניות כשהוא לוקח חלק בכל הקרבות המרכזיים בהם מצור בדחוס, קרב סלמנקה, קרב ויטוריה וקרב טולוז.
במלחמת העולם הראשונה הרגימנט - שנודע ביישוב העברי בשם "קלעי המלך" - גדל באופן ניכר והקים מספר גדודי שירות לתקופת המלחמה, בהם שלושה גדודים כחלק מהגדודים העבריים: אלו היו גדוד 38 ("הגדוד הלונדוני") שכלל בעיקר לוחמים יהודים מאנגליה ומיעוט מארצות הברית; גדוד 39 ("הגדוד האמריקאי") שכלל בעיקר לוחמים יהודים מצפון אמריקה ומיעוט אנגלי; וגדוד 40 ("הגדוד הארצישראלי") שגייס אליו צעירים מארץ ישראל המנדטורית (ראו הגדודים העבריים). לאורך המלחמה נהרגו כמעט 22,000 פוסיליירים מהרגימט והם מונצחים, יחד עם חללי מלחמת העולם השנייה שנוספו לאחר מכן, באנדרטת המלחמה של רגימנט הפוסיליירים המלכותי בהוברן, לונדון.
במלחמת העולם השנייה יחידות הרגימנט לקחו חלק בלחימה בעיקר במערכה באיטליה ובצפון אפריקה. לאחר המלחמה צומצם הרגימנט לכדי גדוד סדיר בודד שנשלח לקחת חלק במלחמת קוריאה ב-1952. הרגימנט פורק ב-1968 ואוחד עם הרגימנטים הפוסילרים האנגליים האחרים לכדי 'רגימנט הפוסיליירים המלכותי'.
היסטוריה > רגימנט הלנקשייר פוסיליירים

'רגימנט הלנקשייר פוסיליירים' (באנגלית: Lancashire Fusiliers) נוסד ב-1688 על ידי סר ריצ'רד פייטון, הוא לקח חלק בקרבות המהפכה המהוללת ובלחימה באירלנד כחלק ממלחמת תשע השנים. בשנת 1751 בדומה לשאר הצבא, קיבל הרגימנט מספר ושונה שמו ל-'רגימנט הרגלים ה-20' שנכתב לרוב באותיות רומיות (הרגלים XX) ולכן דבק בו לאורך השנים הכינוי "שני העשריות". במהלך מלחמת שבע השנים הרגימנט קיבל הכרה עבור לחימתו בקרב מינדן ב-1 באוגוסט 1759 כאשר הצליח לעמוד אל מול הסתערות פרשים צרפתים ואף לשבור אותה, מה שהעניק להם את הכינוי 'החברה ממינדן' ויום השנה לקרב הפך ליום שצוין כל שנה ברגימנט.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגדוד הראשון הוצב בהודו הבריטית ובמהלך המערכה על בורמה הפך לגדוד קומנדו (צ'ינדיטים) ולחם כחלק מהבריגדה ה-77 (הודו) תחת פיקודו של אורד צ'ארלס וינגייט. הגדוד השני החל את המלחמה כחלק מחיל המשלוח הבריטי בלחימה אל מול התקדמות הצבא הגרמני בצרפת וארצות השפלה, לאחר נפילת צרפת חזר לבריטניה ובהמשך המלחמה לקח חלק בלחימה במערכה בצפון אפריקה. לצד שני הגדודים הסדירים הוקמו עוד שבעה גדודי "צבא לאומי" (מילואים); 1/5, 2/5, 1/6, 2/6, 7 (שהיה גדוד הגנה אווירית), 1/8 ו-2/8. בנוסף הוקמו שלושה גדודי שירות (גדודי לחימה הפועלים רק בשעת מלחמה); גדוד 9 (שלחם בצרפת ובהמשך הוסב לגדוד שריון ופורק ב-1943), גדוד 10 (נשלח להודו הבריטית ולחם במערכה על בורמה), וגדוד 11 (ששירת במלטה בזמן המצור על מלטה ובהמשך לקח חלק בפלישה לאיטליה).
מסורת

מדים: חיילי הרגימנט עונדים בחלק העליון של זרוע ימין תג עם צבעי הרגימנט אדום וצהוב. חגורת האורווה של חיילי הרגימנט מורכבת מפס צהוב ומעלו ומתחתיו פסים בצבע אדום ארגמן, שהם צבעי הרגימנט. במדים טקסיים חיילי הרגימנט (בהתאם למסורת של פוסיליירים בצבא הבריטי) לובשים כובעי ברסקין בדומה לגרנדירים, משום שהיסטורית פוסיליירים נחשבו לחיילי עילית בדומה לגרנדירים.
נוצת מצנפת: בתור יחידת פוסיליירים, חיילי הרגימנט עונדים על הכומתה או הכובע הטקסי, נוצת מצנפת בצבע לבן ואדום מעל סמל כובע של הרגימנט. נוצת המצנפת הלבנה שחציה העליון אדום מסמלת את נוצות המצנפת שלקחו חיילי רגימנט הרגלים ה-5 מחללים צרפתים בקרב ב-1778, על פי המסורת נוצות אלו היו מוכתמות בדם מהקרב וכאשר בתחילת המאה ה-19 כלל חיילי הרגלים החלו לענוד נוצות מצנפת לבנות, לרגימנט נורת'מברלד הותר לענוד נוצה עם חלק עליון צבוע אדום כדי לשמר את המורשת שלהם.
קמע: הקמע של הרגימנט הוא אנטילופה הודית בשם "בובי" (מסורת שהשתמרה מהווריקשייר פוסיליירים), אך משום שזו חיה מוגנת, לרגימנט קמע חלופי: כלב מסוג אוטרהאונד בשם ג'ורג' (שזוכה לדרגה "פוסילייר").
צלבי ויקטוריה: סך הכל לאורך ההיסטוריה של ארבעת הרגימנטים המרכיבים את הרגימנט, הוענקו 55 צלבי ויקטוריה לפוסילרים - בהם צלב הוויקטוריה הראשון והאחרון של מלחמת העולם הראשונה, וחלוקת חמישה צלבי ויקטוריה ב-25 באפריל 1915 בשעות הראשונות של קרב גליפולי מה שנודע בתור "חמש צלבי ויקטוריה לפני ארוחת הבוקר".
התפתחות הרגימנט

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
תרשים התפתחות הרגימנט
| רגימנט הפוסיליירים המלכותי | רגימנט הנורת'מברלנד פוסיליירים המלכותי | רגימנט הרגלים ה-5 (נורת'מברלנד) (פוסיליירים) |
| רגימנט הפוסיליירים המלכותי | רגימנט הווריקשייר פוסיליירים המלכותי | רגימנט הרגלים ה-6 (ווריקשייר הראשון המלכותי) |
| רגימנט הפוסיליירים המלכותי | רגימנט הפוסיליירים המלכותי (העיר לונדון) | רגימנט הרגלים ה-7 (פוסיליירים מלכותי) |
| רגימנט הפוסיליירים המלכותי | רגימנט הלנקשייר פוסיליירים | רגימנט הרגלים ה-20 (מזרח דבונשייר) |
ראו גם

פוסילייר
הערות שוליים

| הגדודים העבריים |
| --- | --- | --- |
| אישים | ג'ון הנרי פטרסון • זאב ז'בוטינסקי • יוסף טרומפלדור | דגל הראשון ליהודה |
| יחידות | גדוד נהגי הפרדות • רגימנט הפוסיליירים המלכותי | דגל הראשון ליהודה |
| אתרים | בית הגדודים • חניון הגדודים העבריים | דגל הראשון ליהודה |
| מסמכים | מגילת הגדוד • הגדודים העבריים בארץ ישראל | דגל הראשון ליהודה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: רגימנט דוכס לנקסטר | סדר בכירות בחיל הרגלים  מקום 9 | הבא: הרגימנט האנגליאני המלכותי |
חיילי גדוד 38, רג' הפוסיליירים המלכותי (העיר לונדון) - שהוקם כחלק מהגדודים העבריים - צועד בלונדון בראשו צועד זאב ז'בוטינסקי, 1918.
חיילי רגימנט הלנקשייר פוסיליירים בשוחה, 1917.
חיילי הגדוד השני (נסגר ב-2014) עם כומתות מעוטרות בסמל הרגימנט ונוצת מצנפת.
חיילים מהגדוד הראשון באימון באנגליה
הווייט סטרייפס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  דטרויט 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית דטרויט, מישיגן
 תקופת הפעילות:  1997–2011 (כ־14 שנים)
 סוגה:  גראז' רוק בלוז רוק רוק אלטרנטיבי אינדי רוק
 כלי נגינה:  גיטרות • גיטרה בס • קלידים • תופים
 חברת תקליטים:  יוניברסל רקורדס סימפת'י פור ד'ה רקורד אינדוסטרי V2 רקורדס ת'ירד מן רקורדס XL רקורדינגז
 www.whitestripes.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'ק וייט מג וייט
 
הווייט סטרייפס (באנגלית: The White Stripes – הפסים הלבנים) היה צמד רוק מדטרויט שהוקם בשנת 1997.
הצמד הוקם בשנת 1997 ובשנותיו הראשונות לא זכה לתשומת לב ציבורית או תקשורתית. עם צאת אלבומם "White Blood Cells" ב-2001 נכנס הצמד לתודעה הציבורית וזכה אף להכרה עולמית בשל הצליל החדשני שהציג מעין הפשטה של סגנון הגראז' רוק.
בצמד היו חברים בני הזוג ג'ק וייט – גיטרה ושירה ומג וייט – תופים.
על אף שג'ק ומג הציגו עצמם מדי פעם כאח ואחות, הזוג היה למעשה נשוי בעבר עד שנת 2000 – ומסמכי הגירושין שלהם אף הודלפו לרשת.
בפברואר 2011 הודיע הצמד על פירוק ההרכב.
היסטוריה > שנים ראשונות

להקת הווייט סטרייפס הוקמה ביום הבסטיליה של שנת 1997 בדטרויט. ולאחר זמן קצר עזבה את דטרויט והתחילה להופיעה בקנדה לא ברור בדיוק למה אבל מג וייט הודיעה "דטרויט זה מקום נוראי לחיות בו". בשנותיה הראשונות (גם לאחר סיבוב הופעות שערכו עם הלהקות פייבמנט וסליטר-קיני) נותרו למעשה הרכב הנאבק על מקומו בסצנה המקומית של אדמונטון.
בתקופה זו, הוציא הצמד מספר סינגלים בלייבלים עצמאיים כגון Sympathy For The Record Industry. בלייבל זה הוציא הצמד גם את שני אלבומיהם הראשונים.
ג'ק תיאר את אלבום הבכורה ("The White Stripes" שראה אור ב-1999), כ-"מאוד עצבני... הכי גולמי, הכי עוצמתי והצליל הכי 'דטרויטי' שהקלטנו אי פעם".
האלבום השני של הצמד, "De Stijl" (שיצא לאור בשנת 2000), נקרא על שם תנועת אומנותית הולנדית מינימליסטית. שמו של האלבום נועד להצביע על סגנונו המוזיקלי.
עטיפת האלבום מציגה דוגמה של אמנות ה-De Stijl בצבעים המזוהים עם הלהקה עד היום – אדום, לבן ושחור. צבעים אלו נמצאים גם במלתחה הייחודית של הצמד. הסיבה לבחירת צבעים אלו על ידי הצמד סבורה כי הצבעים אדום ולבן מייצגים את קנדה והצבע השחור מייצג את התקופה שלהם בדטרויט שהם תיעבו.
עם זאת, במספר ראיונות סיפר הצמד שהצבעים אדום ולבן מסמלים את סוכרית הנענע (ואת תמימותה של תקופת הילדות), בעוד הצבע השחור מייצג את שיווי המשקל של המספר 'שלוש' (שמשמעותו שימוש בשלושה כלים מוזיקליים: שירה, גיטרה ותופים).
בין השאר, סיפר ג'ק שהצבעים מבוססים על צבעיהם של צעצועים לגיל הרך (ונצבעים כך משום שבתחילת חייהם תינוקות הם עיוורי צבעים).
עוד לפני הקמת הצמד, התמקד ג'ק בערך צבעים משולש. כאשר עבד כרפד, כל כליו, מדיו ורכבו המסחרי היו צבועים בשחור, לבן וצהוב.
למרות השימוש הקבוע בשלושת כלי הנגינה – השירה, הגיטרה והתופים – השתמש לעיתים ג'ק באורגן, פסנתר ואף מרימבה.
בהופעות חיות, הצמד לא חזר פעמיים על קטע מסוים או ערך סט השמעה קבוע. לעיתים קרובות השתמש ג'ק באלתור ואף 'חתך' קטע שירה או ניגון על מנת "לקפוץ" לאחר.
היסטוריה > White Blood Cells

הווייט סטרייפס נהנו מהצלחתם המשמעותית הראשונה בעת יציאת אלבומם "White Blood Cells" בשנת 2001.
הצליל המופשט של הגראז' רוק שהופיע באלבום זה זכה לשבחים רבים בממלכה המאוחדת ולאחר מכן גם בארצות הברית ותרמו להצהרות הרבות על כך שהצמד הוא אחד ההרכבים הרעננים של שנת 2002.
כמו כן, בשנת 2002 נבחרה הלהקה על ידי מגזין Q כ"אחת מ-50 הלהקות שחייבים לראות לפני המוות".
לתשומת לב רבה זכה הקליפ שליווה את הסינגל – "Fell In Love With A Girl", שהוצג על גבי קוביות לגו ובוים על ידי מישל גונדרי.
היסטוריה > Elephant

אלבומם הרביעי של הווייט סטרייפס, "Elephant", יצא ב-1 באפריל 2003 וזכה לביקורות טובות ולהצלחה מסחרית רבה אף יותר מקודמו.
האלבום "Elephant" היה לאלבום הראשון של הווייט סטרייפס שזכה להגיע לראש מצעד האלבומים הבריטי ולעשרת הגדולים של מצעד האלבומים האמריקאי.
ב-8 בפברואר 2004 זכה השיר "Seven Nation Army" בפרס גראמי כשיר הרוק הטוב ביותר. האלבום "Elephant" זכה בפרס אלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר.
האלבום הוקלט באולפני טו ראג בלונדון עם ליאם ווטסון. כל כלי נגינה שנעשה בו שימוש להקלטת האלבום הומצא למעשה לפני הולדת חברי ההרכב.
סינגלים נוספים שיצאו מאלבום זה הם "The Hardest Button to Button" ו-"I Just Don't Know What To Do With Myself" – גרסת כיסוי לשיר של ברט בכרך.
בשנת 2003, הופיעו ג'ק ומג בסרטו של ג'ים ג'רמוש, "קפה וסיגריות", בקטע שנקרא "ג'ק מציג למג את עמוד הטסלה שלו".
ב-1 ביוני 2005 נישא ג'ק לדוגמנית קרן אלסון במהלך סיבוב ההופעות של ההרכב בדרום אמריקה. הטקס התקיים בחגיגה מקומית בנהר האמזונאס. ב-2 במאי נולדה להם ביתם הראשונה, סקרלט טרסה וייט.
היסטוריה > Get Behind Me Satan

אלבומם החמישי של הווייט סטרייפס, "Get Behind Me Satan", יצא בצפון אמריקה ב-7 ביוני 2005 וזכה לשבחים רבים בעיתונות ובקרב הקהל הרחב. שלושה סינגלים שוחררו מן האלבום. הראשון שבהם, "Blue Orchid", הפך לשיר פופולרי במיוחד בתחנות הרדיו הלווייניות ומבוססות גלי הרדיו. אשתו של ג'ק מופיעה בקליפ המלווה את השיר. הסינגל השני ששוחרר מהאלבום הוא "My Doorbell". את הסינגל השלישי, "The Denial Twist" ליווה קליפ, שאף הוא בוים על ידי מישל גונדרי, המתעד הופעה אחת של הצמד מתוך שבוע שלם של הופעות בתוכנית הלייט נייט של קונאן או'בריין ואת התנהלות הצמד אחריה – כאשר הקליפ כולו מלווה באפקטים בסגנון הייחודי לצמד.
בשנת 2005 נכתב במגזין הרולינג סטון כי: "אם אתה רוצה להיות חבר בלהקת רוק ואתה לא רוצה להיות חבר בווייט סטרייפס, זה כל כך מבאס להיות אתה עכשיו."
היסטוריה > Icky Thump

ב-2007 פרסם האתר הרשמי של הווייט סטרייפס, שאלבום האולפן השישי של הלהקה, "Icky Thump", יצא ב-18 ביוני 2007 בממלכה המאוחדת ובאירופה, וב-19 ביוני בארצות הברית ובשאר העולם. האלבום הוקלט בנאשוויל, טנסי, ההקלטות ארכו כשלושה שבועות – זמן ההקלטות הארוך ביותר של הלהקה.
השיר "I'm Slowly Turning into You" הופיע באתר הרשמי של הלהקה. בקליפ רואים את ג'ק וייט מקליט את המילים של השיר, בזמן שדמות בצורת שלד רוקדת ברקע. המוזיקה ברקע הוחלפה בצלילי מקלדת על מנת למנוע גנבה או העתקה של השיר.
החל מ-26 באפריל ניתן היה לקנות את הסינגל הראשון מהאלבום, "Icky Thump", בחנות המוזיקה המקוונת iTunes (בארצות הברית וקנדה בלבד). הסינגל הגיע למקום 26 במצעד ב-12 במאי של 2018, התלוננה חברת יוניברסל רקורדס על הפרת זכויות יוצרים. בפברואר 2019 דווח כי ג'ק וייט צורף לרשימת מלחיני השיר במסגרת הסכם בין הצדדים, ויקבל חלק מהתמלוגים.
פרויקטים חיצוניים

ב-15 במאי 2006 הקימו ג'ק ווייט וברנדן בנסון את להקת הרוק The Raconteurs והוציאו את אלבומם הראשון – "Broken Boy Soldiers". הלהקה יצאה לסיבוב הופעות של שנה.
ב-12 באוקטובר 2006, פורסם באתר הרשמי של הלהקה שיצא אלבום שיכלול שירים שנכתבו על ידי ג'ק וייט בעבר בשם "Aluminium". ניתן היה להזמין את האלבום מראש החל מ-6 בנובמבר 2006, ולאחר דרישה אדירה ממעריצים של הלהקה, נמכרו כל העותקים ביום אחד. הרעיון נהגה על ידי מייסד חברת ההקלטות XL Recordings, ריצ'רד ראסל. האלבום הוקלט בין אוגוסט 2005 לפברואר 2006 בלונדון, בהשתתפות תזמורת. מספר העותקים שיצאו הוגבל ל-3,333.