stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נערן
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  דו"ח נתוני אוכלוסייה ביהודה שומרון ובקעת הירדן – נכון לינואר 2022, באתר מועצת יש"ע, ‏6 במרץ 2022
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ה', 894-895
1 2  מ. ציבא, קיבוץ חדש - שם גרוע, דבר, 29 במרץ 1977
↑  יחיאל לימור, היאחזות נח"ל חדשה - לבקעה, מעריב, 18 בינואר 1971
↑  עקיבא אלדר, אלפי דונם של אדמות ווקף בגדה הופקעו מאז 67' להקמת התנחלויות, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2012
↑  יהושע תדמור, חיים חדשים בבקעת הירדן, דבר, 18 בפברואר 1973
↑  היאחזות נערן בנקעת־הירדן נהפכה ליישוב הקבע ייטב:, מעריב, 17 בנובמבר 1976
↑  קבוץ נערן עלה על הקרקע בטקס הגיגי, דבר, 14 באפריל 1977
↑  נערן - קיבוץ לבעלי יוזמה, מעריב, 27 במרץ 1990
↑  טלי חרותי-סובר, קיבוץ מודל 2006: משק חינוכי וקהילה אקולוגית, באתר ynet, 7 ביוני 2006
↑  צפריר רינת, מחצבות ישראליות בשטחים מרחיבות את הכרייה, לעתים בלי אישור המינהל האזרחי, באתר הארץ, 4 בינואר 2016
↑  יאיר שלג, מחזירים את האדם למרכז, באתר הארץ, 5 ביוני 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467971905171 
מטע התמרים של נערן
אין דבר

אין דבר היה השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 2001 בשפה העברית, על ידי הזמר הישראלי טל סונדק. השיר הוא מסוג בלדה, ונכתב והולחן על ידי שמרית אור ויאיר קלינגר.
השיר זכה במקום הראשון בתחרות קדם-אירוויזיון לשנת 2001, ונבחר לייצג את ישראל באירוויזיון.
באירוויזיון היה השיר החמישי לפי סדר ההשמעה, לאחר השיר הנורווגי "On my own" שבוצע על ידי האלדור לאגרייד, ולפני "Lady Alpine Blue", השיר המייצג את רוסיה בביצוע מומי טרול.
בסיומה של ההצבעה, צבר השיר 25 נקודות (10 מצרפת, 7 מטורקיה, 6 מבוסניה והרצגובינה ו-2 מיוון), והגיע למקום ה-16 מתוך 23.
פטרת הציפורניים

| --- | --- |

פטרת ציפורניים שנגרמה על ידי טריכופיטון רוברום.
 תחום:  מחלות זיהומיות 
 טיפול:  ציקלופירוקס  itraconazole  טרבינאפין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1105828 
 MeSH:  D014009
 סיווגים
 ICD-10:  B35.1 
 ICD-11:  1F28.1 
 
פטרת הציפורניים (שם מדעי: Onychomycosis) היא זיהום פטרייתי של הציפורניים ומהווה עד לכ-20% מכלל מחלות הציפורניים באדם.
מצב זה עשוי להשפיע על אצבעות הידיים או הרגליים אך זיהומים פטרייתיים של אצבעות הרגליים נפוצים במיוחד. שיעור ההידבקות בפטרת הציפורניים עומד על כ-6%-8% בקרב האוכלוסייה הבוגרת. הסוג הנפוץ ביותר של פטרת הציפורניים, המהווה כ-80%-90% מכלל המקרים, נקרא tinea unguium ונגרם על ידי דרמטופיטים, קבוצת פטריות הגורמות לזיהומים פטרייתיים נפוצים בקרב בעלי חיים, ובהם בני אדם.
גורמים

דרמטופיטים הם סוג הפטריות הנפוץ הגורם לפטרת הציפורניים. שני מינים דרמטופיטיים - Trichophyton rubrum ו-Trichophyton interdigitale גורמים לרובם הגדול של מקרי פטרת הציפורניים ברחבי העולם. דרמטופיטים אחרים שעשויים להיות מעורבים בזיהומים הם Epidermophyton floccosum, Trichophyton violaceum, Microsporum gypseum, Trichophyton tonsurans, Trichophyton soudanense (שיש המחשיבים אותו לווריאנט אפריקאי של ה-T. rubrum ולא למין העומד בפני עצמו) והמין הנפוץ בקרב הבקר - Trichophyton verrucosum.
שם מיושן שאפשר שעדיין בשימוש באי אלו מעבדות הוא Trichophyton mentagrophytes במקום Trichophyton interdigitale. השם Trichophyton mentagrophytes מוגבל כיום לסוכן מחלת ה-favus אצל עכברים; אמנם, פטרייה שכזו עשויה לעבור מעכבר לבן אנוש, אך לרוב היא תזהם את העור ולא את הציפורניים.
גורמים אחרים לפטרת הציפורניים הם שמרים (5%-17%) דוגמת ה-Candida albicans, ועובשים לא-דרמטופיטיים, ובמיוחד מתוך הסוג Scytalidium (ששמו שונה באחרונה ל-Neoscytalidium), ה-Scopulariopsis וה-Aspergillus.
שמרים גורמים בעיקר לפטרת בציפורני ידיהם של אנשים המרבים להשרות את ידיהם במים. Scytalidium משפיע בעיקר על אנשים החיים באזורים טרופיים, אך הוא ישרוד את מעברם לאזורי אקלים ממוזג. עובשים אחרים יופיעו לרוב אצל קשישים שעברו את גיל 60, ונוכחותם בציפורן משקפת את היחלשותה הקלה של יכולת הציפורן להגן על עצמה מפני פלישה פטרייתית.
הטיפול בפטרת הציפורניים

הטיפול בפטרת הציפורניים יחל לרוב לאחר אבחון מעבדתי של הפלישה הפטרייתית בהתבסס על התבוננות במיקרוסקופ ותרבית של חלקיקי ציפורן שגורדו או נגזמו על ידי הלבורנט, שבועיים לפחות לאחר הפסקת כל טיפול בפטרת שעשוי לפגוע ביכולת האבחון המעבדתי.
תרופות אנטי-פטרייתיות בנטילה פומית דוגמת טרבינאפין (למיסיל), איטראקונאזול וספורנוקס, הוכחו כיעילות ביותר בטיפול בפטרת הציפורניים. כמו כן ניתן להשתמש במספר לקי ציפורניים לשימוש מקומי, המכילים ריכוזים שונים של אמורולפין וציקלופירוקס, דוגמת בטרפן, אך הטיפול בהם יעיל בעיקר בשלבים הראשונים של התפתחות הפטרת.
ניתן לטפל בפטרת הציפורניים בשיטות טבעיות. יעילות הטיפול משתנה כתלות בחומרת הפטרת ובמצב הרפואי הכללי.
יעילותן היחסית של התרופות

מחקר משנת 2000 בחן את מידת יעילותן של תרופות מקומיות שונות לזיהומי עור וציפורניים פטרייתיים ברגל. המחקר סקר 72 ניסויים קליניים אקראיים שנערכו עד לדצמבר 1997. הממצאים העיקריים היו:
allylamines, azoles ו-undecenoic acid נמצאו כיעילים.
ה-allylamines ריפאו מעט יותר זיהומים מאשר ה-azoles, אך היו יקרים הרבה יותר.
אופן הטיפול הטוב ביותר מבחינת עלות-תועלת הוא בהתחלה לטפל ב-azoles או ב-undecenoic acid ובמקרה שהטיפול נכשל, להשתמש ב-allylamines כתרופות קו-שני.
מחקר משנת 2002 השווה את יעילותה ובטיחותה של הטרבינאפין לפלצבו, איטרקונזול ו-griseofulvin בטיפול בזיהומים פטרייתיים של הציפורניים. הממצאים העיקריים היו שלצורך צמצום היקף פגיעת הפטרייה הייתה הטרבינפין טובה משמעותית מהאיטרקונזול והגריסאופולבין, ושטרבינאפין נסבלה טוב יותר על ידי הנסיינים מאשר האיטרקונזול.
מחקר קטן שבוצע בשנת 2004 הראה שלק ציפורניים המכיל ציקלופירוקס בריכוז 8% היה יעיל יותר כאשר שולב עם קרם urea מקומי בריכוז של 40%, שמבצע למעשה סוג של עקירה כימית (להבדיל מכירורגית) של הציפורן על ידי המסתה.
מחקר שבוצע על 504 נסיינים בשנת 2007 גילה שעקירה כירורגית של הציפורן בשילוב עם טרבינאפין בנטילה פומית (דרך הפה, להבדיל מקרם למריחה מקומית) הפחית משמעותית את תדירות הימצאות תסמיני הזיהום הפטרייתי בהשוואה לנטילת טרבינאפין בלבד.
ניסוי קליני אקראי משנת 2007 עם 249 משתתפים הראה ששילוב של לק אמורולפין לציפורניים עם נטילה פומית של טרבינאפין הגביר את יעילותו הקלינית של הטיפול בטרבינאפין בלבד וגם היה טוב יותר בניתוח עלות-תועלת.
מחקר קליני מבוקר אקראית כפול סמויות משנת 2012 שנערך על 493 מטופלים הראה יעילות קלינית טובה של תמיסה המכילה פרופילן גליקול, אוריאה וחומצה לקטית (EMTRIX) עם שיפור יחסית מהיר במראה הציפורן ופעילות אנטי פטרייתית משמעותית מאוד. כמו כן נמצא שטיפול זה בניגוד לטיפולים המקומיים האחרים אינו דורש שיוף של הציפורן.
יעילותן היחסית של התרופות > פיתוחים חדשים

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לק רפואי לציפורניים, NM100060 של NexMed נמצא בניסויים קליניים בשלב III. הוא מכיל טרבינפין כמרכיב הפעיל וכן חומר המשפר את חדירת התרופה למיטת הציפורן בה הפטרת פורחת.
לייזר - מכשור לייזר חדשני מאפשר חדירה לעומק הציפורן ופגיעה בפתוגן הגורם לתופעה וחיסולו באמצעות מספר טיפולים. העדויות להצלחת הטיפול מוגבלות ותלויות בסוג הלייזר.
ראו גם

פטרת
דנדן בולוטין

| --- | --- |

דנדן בולוטין, 2016, אוחז בפנק בחוות בולוטין
 לידה:  29 בנובמבר 1958 (בן 66) תל אביב-יפו, ישראל
 שם לידה:  דן בולוטין
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  חוות בולוטין, ישראל
 פעילות בולטת:  חוקר צמחי רפואה אינדיאניים באמזונס   מקים חוות בולוטין   משתתף הישרדות VIP עונה 4
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 עיסוק:  בוטניקאי, מדריך טיולים, ביולוג והרפתקן
 בת זוג:  לילך בולוטין
 מספר צאצאים:  4 
 www.dandanbolotin.co.il
 
דנדן בולוטין
דן "דנדן" בולוטין (נולד ב-29 בנובמבר 1958) הוא בוטניקאי, כתב, מורה דרך, ביולוג, ידוען והרפתקן ישראלי. כתב וחבר מערכת עיתון "מסע אחר", ממקימי חוות בולוטין.
ביוגרפיה

בולוטין נולד וגדל בתל אביב, בשם דן בולוטין, בן אמצעי מתוך שלושה אחים, בנם של עדה (מורה לאיטלקית) ועמנואל (גרפיקאי), נכדה של חנה לונץ בולוטין ונינו של אברהם משה לונץ. בגיל 12 עזב את ביתו על מנת ללמוד בפנימייה בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. בצבא שירת בסיירת מטכ"ל. באפריל 1980 היה שותף לחילוץ בני הערובה בקיבוץ משגב עם מידי מחבלים פלסטינים שהגיעו מלבנון והשתלטו על בית הילדים של הקיבוץ בגבול. באוגוסט באותה שנה השתתף במבצע בכפר ארנוּן שבלבנון נגד מחבלים. למד לתואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
ערך פעמיים מסע קיאקים בקרחונים של דרום צ'ילה לאורך של 1,100 ק"מ. ב-1986 ארגן משלחת טיפוס בהרי ההימלאיה.
במשך כחמש שנים וחצי חקר צמחי רפואה אינדיאניים באמזונס. כשלוש שנים וחצי ממשך הזמן חי עם השבטים האינדיאניים.
הופיע מספר פעמים בתוכניתו של אבי אתגר "מוצ"ש".
ב-1995 הקים חברת טיולים אתגרית. בשנת 1997 החל להיות כתב וחבר מערכת עיתון "מסע אחר". בשנת 1998 הקים עם לילך אשתו את חוות בולוטין.
בשנת 2001 הגיש את פינת הטבע בסדרה "בחדר של חני". באותה שנה זכתה התכנית בפרס מסך הזהב בקטגוריית התוכנית הטובה ביותר לילדים ולנוער.
בשנת 2021 השתתף בתוכנית המציאות הישרדות VIP עונה 4 והודח בהדחה הארבע עשרה ביום ה-32. קיבל פרס מכונית בהיותו "שומר הבקתה" האחרון.
חיים אישיים

לבולוטין 2 אחים: האח הבכור, רון בולוטין, שחיין אלוף פאראלימפי, בעל 11 מדליות פאראלימפיות, מהן 3 זהב והאח הצעיר הפרופ' גיל בולוטין.
דן בולוטין נשוי ללילך בולוטין אותה הכיר בשנת 1991. בשנת 1996 נישאו השניים, ולהם ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑   שי פוגלמן, דנדן בולוטין, באתר הארץ, 15 ביוני 2022
↑  בחדר של חני (1998-2008), במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
Long Live Love

Long Live Love (בעברית: תחי האהבה) היה השיר שייצג את הממלכה המאוחדת בתחרות האירוויזיון של שנת 1974. התחרות נערכה בברייטון, אנגליה, וביצעה את השיר באנגלית הזמרת אוליביה ניוטון-ג'ון.
הפקה

כותבי השיר, ואלרי אוון והרולד ספירו, עבדו יחד עבור הוצאת Belwin Mills Publishing מאז 1970. הם חיברו שירים עבור אמנים אחדים, בהם ניוטון ג'ון, שהקליטה את השיר "Don't Move Away" כדואט עם קליף ריצ'רד. השיר הופיע בצד ב' של הלהיט של ריצ'רד "Sunny Honey Girl" משנת 1971.
"Long Live Love" היה השיר השלישי שאוון וספירו הציעו לתחרות הקדם אירוויזיון הבריטית. ב-1970 הגיע השיר שלהם "Can I Believe" למקום הרביעי, וב-1971 הגיע השיר "In My World of Beautiful Things" למקום השישי והאחרון.
ניוטון-ג'ון הציגה את ששת השירים המועמדים בתוכנית "Clunk Click" של ג'ימי סאוויל, ששודרה ב-23 בפברואר 1974. עם סיכום תוצאות ההצבעה לתחרות "שיר למען אירופה" השיר "Long Live Love" ניצח בבירור עם 27,387, כשהשיר במקום השני "Angel Eyes", שהיה השיר המועדף על ניוטון-ג'ון, קיבל 18,018.
השיר בוצע שני בסדר השירים של התחרות, אחרי השיר "Keep me warm" בביצוע קריטה הולמסטרום מפינלנד, ולפני "Canta y sé feliz" בביצוע פרט נציג ספרד. המנצח על התזמורת היה ניק אינגמן, וניוטון-ג'ון לוותה בלהקה של חמש נשים, שכללה את ה-Ladybirds, השלישייה שליוותה את סנדי שו בשיר "Puppet on a String", זוכה תחרות האירוויזיון בשנת 1967.
עם סיום ההצבעה קיבל השיר "Long Live Love" סך של 14 נקודות. הוא דורג במקום הרביעי יחד עם השירים "Bye Bye I Love You" של איירין שיר נציגת לוקסמבורג, ועם "Celui qui reste et celui qui s'en va" בביצוע רומואלד נציג מונקו.
ניוטון ג'ון הקליטה את כל השירים שביצעה לתחרות בחירת השיר לאירוויזיון 1974. הם נכללים באלבום "Long Live Love" שיצא בדצמבר אותה שנה. השיר "Angel Eyes" שימש כצד ב' לסינגל של "Long Live Love".
בבריטניה הגיע "Long Live Love" למקום ה-11 במצעד, ובאירלנד הגיע למקום התשיעי. השיר הגיע למקום ה-11 גם באוסטרליה. בציפייה להצלחה של השיר בעקבות ההופעה באירוויזיון יצא הסינגל ברחבי אירופה. הוא זכה להצלחה רבה בנורווגיה, שם שהה שלושה שבועות במקום השלישי, אחרי השיר הזוכה באירוויזיון "Waterloo" של להקת אבבא, והשירים "Devil Gate Drive" של סוזי קוואטרו, ואחריו "Seasons in the Sun" של טרי ג'קס. ניוטון-ג'ון הקליטה גרסה גרמנית של השיר. גרסאות כיסוי של "Long Live Love" הוקלטו בנורווגית ("Det Er Et Sted") ובפינית ("Kun Rakastaa").
נציגי הממלכה המאוחדת באירוויזיון 1975 היו הצלליות עם השיר "Let Me Be the One".
מיקומי שיא

| מצעד (1974) | מיקום שיא |
| --- | --- |
מצעד המוזיקה האוסטרלי: 11
אירלנד Top Singles Chart: 9
מצעד הסינגלים הבריטי: 11
הערות שוליים

↑  Ewbank, Tim (2008). Olivia: the biography of Olivia Newton-John. London: Piatkus. p. 97-100. ISBN 978-0-7499-0984-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 7119686c-4b01-4d04-b289-4096c1562e0a
Time (שיר של איזבו)

Time הוא שיר מאת הלהקה הישראלית איזבו, המתואר כשיר פופ עם השפעה ים-תיכונית. השיר נבחר על ידי ועדה מטעם רשות השידור לייצג את ישראל באירוויזיון 2012, אך לא הצליח להגיע לגמר.
קיימות שתי גרסאות של השיר: בגרסה לאירוויזיון, בתי השיר באנגלית והפזמון בעברית, והסרטון של גרסה זו מציג את הלהקה בקרקס. גרסה אחרת היא כולה באנגלית, והסרטון שלה הוא בסגנון סטופ מושן, עם תמונות של חברי הלהקה שמוצבות במקומות שונים בתל אביב, כך שהסרטון מציג גם הילוך מהיר.
הערות שוליים

↑  Izabo to represent Israel in Baku, אתר האירוויזיון, ‏7 בפברואר 2012
↑  ערן בר-און, הפתעה: "איזבו" בדרך לאירוויזיון, באתר ynet, 7 בפברואר 2012
↑  ערן בר-און, אירוויזיון 2012: ישראל הודחה בחצי הגמר, באתר ynet, 23 במאי 2012
↑  גרסת השיר לאירוויזיון בעברית ובאנגלית, באתר יוטיוב
↑  קליפ סטופ-מושן באנגלית בלבד, באתר יוטיוב
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב אמיין

קרב אמיין (ידוע גם בשם קרב פיקרדי השלישי) היה קרב אשר נערך בין צבא הקיסרות הגרמנית לבין צבאות מדינות ההסכמה, בהן בריטניה, צרפת, קנדה, אוסטרליה וארצות הברית בין 8 ל-11 באוגוסט 1918 בקרבת העיר הצרפתית אמיין. הקרב והניצחון בו היוו את נקודת הפתיחה של מתקפת מאה הימים המתקפה שבסופו של דבר הביאה לסיום מלחמת העולם הראשונה.
קרב אמיין נחשב נקודת מפנה בצורה בה התנהלו קרבות מלחמת העולם הראשונה והביא בעצם לסופה של צורת הלחימה הסטטית של לוחמת החפירות בחזית המערבית. קרב אמיין התאפיין גם בשימוש בלוחמת שריון באופן אינטגרלי ובצורה מוצלחת, מה שהשפיע מאוד על מורל החיילים משני הצדדים והתבטא בין היתר במספר רב של שבויי מלחמה גרמנים.
אריך לודנדורף אמר על הקרב בהתייחס לתוצאותיו: "יום שחור לצבא הגרמני" וכחודש מאוחר יותר כבר העריך שתוצאות המלחמה יהיו תבוסה וודאית של גרמניה.
רקע

אחרי קרבות 1917, הצבא המאוחד של מדינות ההסכמה היה שרוי בקשיי כוח אדם קשים מאוד. הצבא הבריטי והצרפתי היו בבעיה הגדולה ביותר עם מעט מאוד כוחות עתודה. הצבא הבריטי גם לא היה מסוגל לשלוח כוחות נוספים למערכה באזור המזרח התיכון, שני הצבאות הקטינו את הדיוויזיות שלהם מ-12 גדודים ל-9 וניצלו את חורף 1917 בניסיון לחזק את כוחם בזמן שהצבא האמריקאי בדרכו לאירופה.
מהצד השני, הצבא הגרמני אשר שיער שהופעת הצבא האמריקאי תשנה את פני הקרב, יחד עם יציאת הצבא הרוסי מהתמונה במרץ 1918, העביר 47 דיוויזיות מהחזית המזרחית לחזית המערבית כתגבורת לה היה זקוק נואשות. תגבורת זאת שימשה את לודנדורף למתקפת האביב שהייתה בתמציתה מתקפה רחבה במספר אזורי קרב אשר שילבה את רוב יכולות הצבא הגרמני, אך למרות זאת לא הצליחה בשבירת קו ההגנה של בעלות הברית. מתקפת האביב אותה יזם לודנדורף הייתה מכה קשה אשר שילבה טקטיקות חדשות וכוחות גרמניים שהגיעו מהחזית המזרחית. מצד מדינות ההסכמה, הכוח האמריקאי נכנס ללחימה באופן אקטיבי רק בכמויות קטנות והיחידות הבריטיות היו מדולדלות אחרי הקרבות הקשים של השנה הקודמת. הצבא הבריטי גם לא זכה למספיק תגבורות מבריטניה בשל החרדה במדינה לאור האבדות המרובות של השנה הקודמת.
מתקפת האביב הכתה את מדינות ההסכמה בעוצמה ובהפתעה, כאשר הגרמנים השיגו בתחילתה השגים משמעותיים אך למרות זאת, הצליחו מדינות ההסכמה להתעשת ולבלום פעם אחר פעם את ההתקדמות הגרמנית.
התגובה של מדינות ההסכמה למתקפת האביב הייתה מתקפה משולבת נקודתית מול העיירה אמיין, מתקפה ששילבה שריון, פרשים, חיל רגלים, ארטילריה וחיל האוויר אשר פעלו בשיתוף פעולה צמוד ותמכו אחד בשני.
תוכניות הקרב > התוכנית של מדינות ההסכמה > סדר הכוחות

כוחות מדינות ההסכמה:
הארמייה הרביעית בפיקודו של הנרי רולינסון כללה ארבעה קורפוסים:
קורפוס הפרשים (3 דיוויזיות פרשים)
הקורפוס השלישי הבריטי (3 דיוויזיות בריטיות ודיוויזיה מצבא ארצות הברית),
הקורפוס הקנדי (5 דיוויזיות קנדיות)
הקורפוס האוסטרלי (6 דיוויזיות אוסטרליות)
הארמייה הרביעית נחשבה לכוח בעל היכולת הרבה ביותר שגובש בחיל המשלוח הבריטי במהלך כל המלחמה ולכן הוצבה כחוד החנית של המתקפה. הכוחות היו מאומנים ביותר ושילבו טקטיקות חדשות להתמודד עם הגנות האויב יחד עם שימוש בכלי נשק וטכנולוגיות חדשות בשדה הקרב.
הכוחות הגרמנים:
באזור ההתקפה ישבה הארמייה השנייה בפיקודו של גאורג פון דר מרוויץ, בכוח של 6 דיוויזיות בחזית ושתי דיווזיות בעתודה.
תוכניות הקרב > מצב החזית הגרמנית

המובלעת שכבשו הגרמנים במהלך מתקפת האביב באזור אמיין הייתה היעד הראשוני של הארמייה הרביעית. הכוחות הגרמנים שהרכיבו את החזית באזור היו הכוחות של הארמייה ה-18 וה-2. הכוחות היו עייפים מהקרבות זה מכבר אך מחופרים היטב, לפי דבריו של לודנדורף:
החזיתות האוגדתיות היו צרות, הארטילריה הייתה בשפע ומערכת החפירות אורגנה לעומק. כל הניסיון שהצטבר ב-18 ביולי, הוכנס לשימוש.
מהלך הקרב

הקרב החל ב-8 באוגוסט 1918 בשעה 4:20, בשעה שערפל כיסה את שדה הקרב. התקפת הפתע המשולבת כנגד החזית הגרמנית הצליחה ליצור הפתעה ובלבול, כך שהתגובה הגרמנית הגיעה 5 דקות אחרי תחילת ההתקדמות של הכוחות ורוכזה כנגד נקודות הריכוז שהיו כעת ריקות. הכוחות האוסטרלים והקנדים שתקפו מדרום לסום הצליחו להתקדם במהירות בשעות הבוקר ועד השעה 11 בבוקר כבר התקדמו כ-5 קילומטרים. לעומתם, הכוחות הבריטים מצפון לנהר נחלו הצלחה חלקית בלבד עקב פני השטח הקשים ועם גדוד טנקים בודד בלבד. עד סוף היום התקדמו הכוחות הבריטים כ-3 קילומטרים, בעוד האוסטרלים והקנדים התקדמו 11–13 קילומטרים לעומק החזית.
מדינות ההסכמה הצליחו לשבות כ-17,000 חיילים גרמנים במהלך היום הראשון למתקפה, ובסך הכל באותו יום היו אבדות הגרמנים כ-30,000 איש מול כ-6,500 איש של מדינות ההסכמה. לודנדורף, מפקד הכוחות הגרמנים, כינה את אותו היום "היום השחור של הצבא הגרמני".
ב-9 באוגוסט המשיכו מדינות ההסכמה בקרב אולם התקדמותם נעצרה. הארטילריה התקשתה לעמוד בקצב ההתקדמות המהיר של היום הראשון והכוחות בחזית נותרו ללא סיוע ארטילרי. בנוסף, הטנקים, שלהם היה תפקיד מכריע בהתקדמות, לא היו אמינים מספיק והתקלקלו במהירות. מתוך כוח טנקים של יותר מ-500 טנקים רק שישה נותרו כשירים לאחר ארבעה ימי לחימה.
עד 13 באוגוסט הצליחו הכוחות הבריטים להתקדם כ-19 קילומטרים לעומק החזית הגרמנית. כ-50,000 חיילים גרמנים נלקחו בשבי, וכ-25,000 נוספים נהרגו. כ-44,000 חיילים נהרגו למדינות ההסכמה, בחלוקה שווה בין צרפת לחיל המשלוח הבריטי (בריטים, אוסטרלים וקנדים).
בעוד פרדיננד פוש דרש להמשיך בהתקדמות, סירב הייג להמשיך את המתקפה. תחת זאת העדיף הייג לתכנן מתקפה חדשה עם כוחות רעננים וב-21 באוגוסט תקפה הארמייה השלישית הבריטית בקרב השני על הסום.
אחרית דבר

ההצלחה בהבקעת קו החזית באזור אמיין הביאה איתה התקפות נוספות הצד מדינות ההסכמה לאורך כל החזית עם הצלחות דומות. תקופה זו סימנה את תחילת הסוף של מלחמת העולם הראשונה מאחר שהגרמנים ניצלו את כל כוחם במתקפת האביב שאמנם השיגה מובלעות לאורך החזית, אך נכשלה בהשגת תוצאות מכריעות. מתקפת הנגד של מדינות ההסכמה אשר הצליחה להבקיע את קו החזית לאורך הקו הגרמני המותש עמדה כנגד חוסר ההצלחה של הצבא הגרמני והביאה את הפיקוד הגרמני בראשות אריך לודנדורף להבנה שהתבוסה הגרמנית היא רק עניין של זמן.
הקרב היה הוכחה נוספת (לאחר קרב המל) לחשיבותו של הטנק בשדה הקרב. הטנקים הופעלו יחד עם כוח הרגלים במתקפה משולבת. לאחר הקרב קיבל ג'ון מונש את התואר אביר על ידי המלך ג'ורג' החמישי.
ראו גם

מתקפת מאה הימים
לקריאה נוספת

אליסטר מקלסקי, אמיין 1918, יום שחור לצבא הגרמני, הוצאת אספרי, 2008. (ISBN 978-1-84603-303-2)
R.J. Marion, D.S.V Foster, הצבא הבריטי 1914-1918, הוצאת אוספרי, 1978. (ISBN 0-85045-287-2)
R.J. Marion, D.S.V Foster, הצבא הגרמני 1914-1918, הוצאת אוספרי, 1978. (ISBN 0-85045-283-X)
הערות שוליים

↑  במהלך המבצע השלישי, 'בליכר-יורק', הצליחו הגרמנים ב-3 ביוני 1918 להגיע עד כ-56 ק"מ מהעיר פריז, עד שנעצרה לבסוף התקדמותם.
↑  משמעת הלילה הקפדנית כללה הנחיה לדבר בלחש, ללכת בשקט ואיסור להדליק אש או מדורה, כל זאת קילומטרים מקווי האויב.
1 2  אליסטר מקלסקי, 2008.
↑  מתוך האתר History Of War.org (נדלה בתאריך 14.11.2010, 14:00).
| החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| 1914 | קרב לייז' • המצור על אנטוורפן • המערכה על הגבולות • הקרב הראשון על המארן • הקרב הראשון על האן • המרוץ אל הים • קרב איפר הראשון • קרב ארטואה הראשון • קרב שמפאן הראשון • הפסקת האש של חג המולד |  |
| 1915 | קרב איפר השני • קרב ארטואה השני • קרב שמפאן השני • קרב לוס • קרב ארטואה השלישי |  |
| 1916 | קרב ורדן • הקרב על הסום |  |
| 1917 | קרב אראס • הקרב השני על האן • קרב מסין • קרב פשנדל • קרב קמברה |  |
| 1918 | מתקפת האביב • קרב המל • מתקפת מאה הימים |  |
הזירה האירופית במלחמת העולם הראשונה
 המערכה באיטליה • המערכה בבלקן • מערכת גליפולי • החזית המזרחית • החזית המערבית 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294065405171  LCCN: sh85004467 
פרשים גרמנים ברקע חפירה בריטית נטושה במהלך מתקפת האביב.
טנק סימן 5 בריטי בצרפת ב-8 באוגוסט 1918
טור של שבויים גרמניים
קדמוניות המקרא

ספר קדמוניות המקרא (בלטינית: Liber Antiquitatum Biblicarum, מוכר גם בראשי התיבות LAB) הוא אחד מההספרים החיצוניים, שנכתב, לפי רוב החוקרים, בסוף המאה ה-1 לספירה, לאחר חורבן בית שני, ושייך לסוגה המכונה מקרא משוכתב.
מחבר הספר מכונה גם "פסאודו-פילון" בגלל יחוסו (המוטעה) של החיבור לסופר היהודי פילון האלכסנדרוני (חי במחצית הראשונה של המאה ה-1), והוא אף נכלל באסופה הלטינית של כתבי פילון.
המחבר וזמן כתיבת החיבור

הדעה הרווחת בין החוקרים היא כי הספר נתחבר זמן קצר אחרי חורבן בית שני: הוא לא נתחבר לפני כן, כי נזכר בו התאריך י"ז בתמוז כיום כיבוש ירושלים (פרק יט, ז), ולפי המסורת היהודית בתאריך זה הובקעה חומת העיר; והוא לא נתחבר זמן רב אחר כך, כי אין בו רמזים לתקופת הרדיפות בימי אדריאנוס (קיסר רומא משנת 117) ולמרד בר כוכבא (פרץ בשנת 132).
עם זאת, ישנה גם דעה התומכת בתארוך מעט מאוחר יותר, בשל זיקתו של הספר אל המסורת היהודית ואל מדרשי חז"ל, המאוחרים למאה הראשונה.
מחבר הספר היה ללא ספק יהודי, ואין סימנים כלשהם שנעשו בו שינויים בידי נוצרים.
כתבי יד ומהדורות

הספר נמצא בידינו בלטינית בלבד, ב-18 כתבי יד  שלמים ושני כתבי יד חלקיים.
20 כתבי היד הם מן המאות ה-11 עד ה-15, נכתבו כולם בגרמניה או באוסטריה, ולדעת החוקרים נובעים כולם מכתב יד מקורי (ארכיטיפוס) אחד. בכתבי היד נקרא הספר בשמות שונים, המייחסים אותו לפילון, ובכמה מהם אין כותרת.
הספר נדפס לראשונה בשנת 1527, והמהדיר קרא אותו בשם "ספר קדמוניות המקרא" (Liber antiquitatum biblicarum). מהדורה זו מבוססת על שני כתבי יד וכוללת גם ספרים של פילון בתרגום לטיני. במאה ה-16 יצאו לאור בשווייצריה, בצרפת ובגרמניה ארבע מהדורות נוספות על פי המהדורה הראשונה. בסוף המאה ה-19 פרסמו כמה מלומדים קטעים מכתבי היד, בלי שידעו כי הספר כבר נדפס בעבר בשלמותו. ב-1917 פרסם M. R. James תרגום של הספר לאנגלית עם הערות וחלוקה לפרקים ולפסוקים. ב-1928 פרסם P. Riessler תרגום לגרמנית עם הערות. ב-1949 פרסם G. Kisch מהדורה חדשה של הספר במקורו הלטיני, על יסוד כתב יד מהמאה ה-11, שאינו אחד מכתבי היד שבהם השתמש המהדיר הראשון, עם חילופי נוסחים מן הדפוס ומכתבי יד שונים, ומהדורה זו שימשה יסוד לתרגום העברי של אליה שמואל הרטום, שבו חלוקת הפרקים והפסוקים היא לפי ג'יימס.
עקב סימנים ברורים בלשון הנוסח הלטיני של הספר, החוקרים סבורים כי הוא תרגום, שנעשה כנראה מיוונית, לא מאוחר מן המאה ה-4 לספירה, ורווחת הדעה כי הנוסח היווני המשוער היה תרגום מן העברית. הנוסח הלטיני שבידינו מלא שיבושים וביטויים לא מובנים, שנוצרו ככל הנראה במהלך ההעתקות.
נראה כי המחבר המקורי של הספר השתמש בנוסח המקרא שלפי המסורה, אלא שבמקומות שיש בהם חילופים בין נוסח המסורה לנוסח תרגום השבעים, הולך הספר, כפי שהוא לפנינו, על פי רוב לפי נוסח השבעים, ככל הנראה עקב שינויים שעשה המתרגם היווני.
מחבר הספר השתמש בחומר המקראי בחופשיות: הוא הוסיף, השמיט ושינה. כך למשל, מאורעות חשובים המתוארים באריכות במקרא, הושמטו או הוזכרו ברמזים.
הספר היה ידוע ליהודים בימי הביניים, והוכחה לכך היא העובדה שהשתמש בו ירחמיאל בן שלמה (כנראה במאה ה-12) בספר "דברי הימים" שלו (הכתוב עברית), מבלי לציין את שם הספר, כאשר רק במקום אחד בו נאמר כי המקור הוא בדברי פילון ("דברי הימים", נז, א, עמ' 165). מ. גסטר (M. Gaster), שפרסם תרגום אנגלי ל"דברי הימים" ב-1899, שיער כי מחברו השתמש בנוסח העברי המקורי של "קדמוניות המקרא", אולם החוקרים שבאו אחריו סבורים כי המקור הוא תרגום יווני או רומי במהדורה שונה קצת מזו המשתקפת בנוסח שבידינו.
חוקרי הספר "קדמוניות המקרא" נעזרים בכתב יד עברי מהמאה ה-14 בשם "דברי הימים" שהוא עיבוד של אלעזר בן אשר הלוי של ספרו של ירחמיאל בן שלמה.
הספר לא נכלל במהדורת "הספרים החיצונים" של אברהם כהנא.
תוכן

הספר מתאר את תולדות העולם מאדם הראשון, ובגרסה שבידינו מסתיים במות שאול. סיום הספר דווקא בתקופה זו הביא להשערות שונות.
יש המשערים כי הספר לא הגיע לידינו בשלמותו, וכי בצורתו המקורית כלל את כל תקופת המקרא. חוקרים רבים סבורים שהספר הסתיים במקורו בתקופת דוד או מאוחר יותר.
לפי סברה אחרת, הספר נועד להשלים את ספר דברי הימים, אשר מתחיל בתיאור היסטורי רק מימי שאול, ולכן לא ראה צורך לספר על תקופת המלוכה, שכן ספר דברי הימים מתאר אותה בהרחבה. בספר ניכרת התעניינות מיוחדת מצד המחבר בתקופת השופטים. כך למשל, הוא מקדיש ארבעה פרקים (כה–כח) לקנז (ראו פרק כ, ו), שלפי המחבר היה השופט הראשון. לעומת זאת, המחבר אינו מתעניין במה שנוגע בבית המקדש ובקורבנות.
יש בספר הרחבות פרשניות לנושאים שונים שהמקרא מקצר בהם או עובר עליהם בשתיקה, והוא ממעט לדון בנושאי הלכה, ובשונה מספרים אחרים בני תקופתו אינו מייחס עצמו להתגלות או לדמות מקראית כלשהי.
מבין הספרים החיצוניים, זהו הספר הקרוב ביותר לספרות התלמודית, וכמעט אין בו דבר המנוגד לשיטת חז"ל.
הספר הוא מעין מדרש אגדה וכולל מקבילות רבות לדברי חז"ל.
בספר ישנם תכנים אגדיים המופיעים אצלו לראשונה, כגון האגדות על השלכת אברהם לכבשן האש, נישואי דינה לאיוב, והיוולדו של משה כשהוא נימול.
המחבר מדגיש את ידיעת-הכל של האלהים, ואת הצדק שלו במתן שכר ועונש לבני אדם לפי מעשיהם. חלק ניכר בסיפורים עוסק בחלומות ובמעשי המלאכים. בספר מובעת האמונה בעולם הבא ובגאולה העתידה לבוא, אולם אין בו רמזים ברורים לאמונה במשיח.
לקריאה נוספת

ספר קדמוניות המקרא, מתורגם ומפורש על ידי א. ש. הרטום, בתוך: הספרים החיצונים, הוצאת יבנה תל אביב. 150 עמ'.