stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב ברמן (קצין משטרה)
חייו

ברמן נולד בברית המועצות, גדל ולמד במוסקבה. עלה עם משפחתו בגיל 16, ב-1991 לישראל. התגייס בשנת 1993 לצה"ל, עבר טירונות כלל צה"לית משולבת עם אולפן עברית בכרמיאל.
גויס למשמר הגבול, עבר טירונות נוספת ולאחר מכן צלח גיבוש ליחידת המסתערבים של משמר הגבול (ימ"ס איו"ש). סיים קורס לוחמים ושירת כלוחם ביחידה. במהלך שירות הקבע יצא לקורס מ"כים ובהמשך לקורס קצינים אותו סיים ב-1998.
שירת בתפקידי פיקוד ביחידות מיוחדות בהם מפקד פלגה בימ"ס איו"ש. במהלך שירותו השתתף בפעולות רבות לסיכול טרור, בהן חיסולו של מחבל הג'יהאד האיסלאמי, מאזן בדוי סלאמה, חיסולו של זיאד דעאס, מחבל מהזרוע הצבאית של הפת"ח ומהדי טמבוז, מפקד התנזים של טולכרם יחד עם 4 מחבלים נוספים. ב-2004 פיקד על כוח לוחמים מימ"ס איו"ש שיצא ללכוד במרכז ג'נין את כמאל עבדאללה טובסי, מגייס המחבלת המתאבדת מהפיגוע בקניון בעפולה בו נרצחו שלושה ישראלים. במהלך הפעולה טובסי נהרג וברמן נפצע בחילופי הירי שהתנהלו בטווח קרוב. על פועלו במבצעים הרבים עוטר בעיטור האומץ של משטרת ישראל וב-2005 עוטר בעיטור העוז של צה"ל והיה בכך לראשון המעוטרים בעיטור זה מאז מלחמת לבנון הראשונה.
תיאור המעשה: "רפ"ק יעקב ברמן מפקד על פלגה בימ"ס איו"ש, זה כשלוש שנים, בעשרות רבות של מבצעים והיתקלויות במהלך הלחימה הנוכחית, באזור יהודה ושומרון. רפ"ק יעקב ברמן הוביל את פקודיו בלחימה מתמשכת מבצע למבצע תוך התנדבות לכל משימה. הוא הנהיג את יחידתו באומץ לב, במסירות, בנחישות, בתנאי לחימה קשים, וקבע בהתנהגותו ובמנהיגותו נורמות, תרגולות ושיטות לחימה הראויות לחיקוי ולאימוץ. רפ"ק יעקב ברמן הראה במעשיו אלו מנהיגות למופת, אומץ לב, דבקות במשימה, דוגמה אישית, תושייה ויוזמה, יצירתיות ולחימה תחבולנית. על מעשה זה הוענק לו : עיטור העוז ניסן התשס"ה אפריל 2005, משה יעלון, רב-אלוף, ראש המטה הכללי
בהמשך שירותו מונה למפקד ימ"ס ירושלים, ולמפקד ימ"ס איו"ש.
ב-2013 עבר למשטרה הכחולה ומונה לסגן מפקד תחנת רחובות. בנובמבר אותה שנה מונה למפקד התחנה. ב-2017 מונה לסגן מפקד מרחב שפלה. ב-2020 מונה למפקד יחידת אתג"ר. הוא הודח מתפקידו זה לאחר שמונה חודשים בטענה שאינו מתאים לאקלים הארגוני של היחידה ובשל יחסו לפקודיו, אך בהחלטת המפכ"ל קובי שבתאי קודם לתפקיד של מפקד מרחב חוף במשמר הגבול.
בספטמבר 2022 מונה למפקד מג"ב ירושלים והועלה לדרגת תת-ניצב.
ברמן נשוי ואב לחמישה.
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט, כך פועלים מסתערבי מג"ב: מי-ם ועד הנגב, באתר nrg‏, 4 באוקטובר 2008
↑  מבט מקרוב: הצצה ליחידת המסתערבים של משמר הגבול, באתר ‏מאקו‏, 13 במאי 2012
↑  אלי סניור, מפקד להב 433 הדיח בכיר ביחידת העילית: "חוסר התאמה", באתר ynet, 19 במרץ 2021
↑  בכיר במשטרה שהודח "באופן נמהר" הוזז לתפקיד בכיר במג"ב, באתר ynet, 9 באפריל 2021
אנפת לילה מלאית

| אנפת לילה מלאית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
משפחה:: אנפתיים
סוג:: אנפת לילה אפרו-אסייתית
מין:: אנפת לילה מלאית
שם מדעי
 Gorsachius melanolophus ‏ראפלס, 1822
תחום תפוצה


אנפת לילה מלאית (שם מדעי: Gorsachius melanolophus) היא מין של אנפה החיה לאורך מזרחה ודרומה של אסיה מהודו עד אינדונזיה, ולעיתים מופיעה גם באי חג המולד וצפונה לעבר סין ודרום יפן, עם גודל אוכלוסייה יציב שאיננו בסכנה. האנפה תוארה למדע ב-1822 בידי החוקר תומאס סטמפורד ראפלס.
תיאור

האנפה מגיעה לאורך ממוצע של 48 ס"מ  ומוטת כנפיים ממוצעת של 86 ס"מ. היא בעלת נוצות כתומות-אפורות לאורך הכנפיים, הגב והחזה בעוד הצוואר והראש בעלי גוון כתום-ערמון. החזה לבן מסורטט בפסים שחורים וכך גם החלק התחתון של הכנפיים והזנב. האנפה בעלת מקור כהה קצר, פנים כחולות וכיפה בעלת ציצה שחורה.
אנפה זו חיה לרוב בגפה או בזוגות, והיא ניזונה באזורים פתוחים, אך בקרבה לעצים. היא חיה בביצות, נהרות איטיים ובשדות לחים סביב מים מתוקים. היא ניזונה גם בתוך הצמחייה או על הקרקע ולעיתים גם בגדות המים. האנפה ניזונה בעיקר משלשולים וצפרדעים וכן מחסרי חוליות שונים כמו חלזונות, נדלים, עכבישים, סרטנים וחרקים ולעיתים גם מדגים איטיים.
הערות שוליים

↑  אנפת לילה מלאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
רישיונות Creative Commons

הלוגו של Creative Commons
רישיון Creative Commons או בסימולו הנפוץ CC הוא אחד מכמה רישיונות זכויות יוצרים ציבוריים המאפשרים הפצה חופשית של "עבודה" שאחרת הייתה מוגנת בזכויות יוצרים. שימוש ברישיון CC נעשה כאשר יוצר של יצירה מסוימת רוצה לתת לאנשים אחרים את הזכות לשתף, להשתמש ולבנות על היצירה שלו. CC מספק למחבר גמישות (לדוגמה, הוא עשוי לבחור לאפשר רק שימושים לא מסחריים ביצירה נתונה) ומגן על המשתמשים ביצירה או מפיצים אותה מחדש מפני חששות להפרת זכויות יוצרים כל עוד הם עומדים בתנאים שצוינו ברישיון הספציפי.
רקע

ישנם מספר סוגים של רישיון CC. כל רישיון שונה בכמה שילובים המגדירים את התנאים להפצה. הרישיונות שוחררו בתחילה ב-16 בדצמבר 2002 על ידי המלכ"ר Commons Creative, מוסד אמריקאי ללא כוונת רווח שנוסד ב-2001. לחבילת הרישיונות היו חמש גרסאות, שמספרם נע בין 1.0 עד 4.0. חבילת הרישיונות 4.0, שהופצה בנובמבר 2013, היא העדכנית ביותר. בעוד שרישיון הקריאייטיב קומונס התבסס במקור על מערכת המשפט האמריקאית, ישנם כיום כמה "נגזרות שיפוטיות של קריאייטיב קומונס" (Creative Commons jurisdiction ports) המתאימות לחוקים בינלאומיים.
באוקטובר 2014 אישרה הקרן לידע פתוח (OKF) את רישיונות CC BY, CC BY-SA ו־CC0 כמתאימים ל"הגדרה הפתוחה" עבור תוכן ונתונים.
בשנת 2018 כבר היו מעל 1.5 מיליארד יצירות שהשתמשו ברישיון CC כלשהו.
היסטוריה

רישיון Creative Commons (CCL) נוצר על ידי אריק אלדרד (אנ') ולורנס לסיג ב-2001 לאחר שזיהו צורך ברישיון ביניים שיגשר בין שני מצבים של יצירות – רשות הציבור והגנת זכויות יוצרים. גרסה 1.0 של הרישיונות שוחררה רשמית ב-16 בדצמבר 2002.
היסטוריה > מקור

CCL איפשר לממציאים לשמור את הזכויות על המצאותיהם, תוך שהם מאפשרים שימוש חיצוני מסוים בהן.
הרישיון נוצר כתגובה להחלטה בתיק "אלדרד נ' אשקרופט" (אנ'), בו בית המשפט העליון של ארצות הברית פסק על תיקונים חוקתיים בחוק הארכת טווח זכויות היוצרים (Copyright Term Extension Act), שהאריכו את טווח זכויות היוצרים של יצירות לאורך חייו של המחבר ועוד 70 שנה.
היסטוריה > לוקליזציה של הרישיון

זמן קצר לאחר השקת המיזם, ארגון Creative Commons ביקש משותפיו לתרגם את הרישיונות השונים לחוקים מקומיים בתהליך המכונה "porting", כדי למנוע מצב שבו מינוח הרישיונות עשוי להיות לא-תואם בשטחי שיפוט שונים, מה שהופך אותם ללא אכיפים. Creative Commons ערכו לוקליזציה ליותר מ-55 שטחי שיפוט. בעקבות משובים שהתקלבו בכנס העולמי של המיזם לשנת 2011, הוחלט על הפסקת מיזם ה-porting, ולהתמקד במהדורה הבין-לאומית של הרישיון, תוך שגרסה 4.0 היא הראשונה בסדר עדיפויות הפיתוח.
עבודות יישומיות

עבודות המורשות ברישיון Creative Commons כפופות לחוק זכויות יוצרים. דבר זה מאפשר להחיל רישיונות Creative Commons על כל יצירות הנמצאות תחת זכויות יוצרים, כולל: ספרים, הצגות, סרטים, מוזיקה, מאמרים, תמונות, בלוגים, אתרים ועוד.
עבודות יישומיות > תוכנה

בעוד שתוכנה נתונה גם היא תחת חוק זכויות יוצרים ורישיונות CC הם ישימים, CC ממליצה שלא להשתמש בו בתוכנה במיוחד בשל מגבלות-תאימות לאחור עם תוכנת רישיונות נפוצים קיימים. במקום זאת, מפתחים עשויים להיעזר ברישיונות תוכנה חופשית וקוד פתוח שהם יותר ידידותיים לתוכנה. מלבד השימוש של רישוי FOSS לתוכנה, יש מספר דוגמאות לשימוש ברישיונות CC למודל רישיון תוכנה חינמית וביניהן: The White Chamber, Mari0 או Assault Cube. למרות מעמדה של CC0 כרישיון זכויות היוצרים החופשי ביותר, המוסד לתוכנה החופשית אינו ממליץ לשחרר תוכנות לרשות הציבור באמצעות CC0.
עם זאת, יישום רישיון Creative Commons אינו רשאי לשנות את הזכויות המותרות על ידי שימוש הוגן או התנהלות הוגנת או להפעיל הגבלות המפרות חריגים של זכויות יוצרים. יתר על כן, רישיונות Creative Commons אינם בלעדיים ואינם ניתנים לביטול. כל עבודה או עותקים של היצירה המתקבלת תחת רישיון Creative Commons רשאים להמשיך ולהשתמש תחת רישיון זה.
במקרה של יצירות המוגנות ברישיונות Creative Commons מרובים, המשתמש יכול לבחור באחד מהם.
עבודות יישומיות > תנאים מוקדמים

המחבר/יוצר, או נותן הרישיון במקרה שהמחבר ביצע העברת זכויות חוזית, צריכים לקבל את הזכויות הבלעדיות על היצירה. אם היצירה כבר פורסמה תחת רישיון ציבורי, ניתן להעלות אותה על ידי כל צד שלישי, פעם נוספת בפלטפורמה אחרת, באמצעות רישיון תואם, והתייחסות וייחוס לרישיון המקורי (למשל על ידי הפניית כתובת האתר של רישיון מקורי).
עבודות יישומיות > השלכות

הרישיון אינו בלעדי וללא תמלוגים, ללא הגבלה מבחינת שטח ומשך, כך שהוא בלתי הפיך, אלא אם כן ניתן רישיון חדש על ידי המחבר לאחר שהעבודה שונתה באופן משמעותי. כל שימוש ביצירה שאינו מכוסה בכללי זכויות יוצרים אחרים מפעיל את הרישיון הציבורי. עם הפעלת הרישיון, על בעל הרישיון לעמוד בכל תנאי הרישיון, שכן אחרת הסכם הרישיון אינו לגיטימי, והמשתמש מבצע הפרת זכויות יוצרים. למחבר, או לנותן הרישיון כמיופה כוח, יש את הזכויות המשפטיות לפעול על כל הפרת זכויות יוצרים. לבעל הרישיון יש תקופה מוגבלת לתקן כל אי ציות.
סוגי רישיונות

רישיון Creative Commons הספקטרום שבין רשות הציבור (למעלה) כל הזכויות שמורות (התחתונה). צד שמאל מציין את מקרי השימוש המותרים, צד ימין את רכיבי הרישיון. האזור הירוק כהה מציין תוכן תרבותי חופשי, שני האזורים הירוקים תואמים את תרבות הרמיקס.
שימוש ברישיון CC בשנת 2014 (למעלה ובאמצע), "עבודות תרבות תוכן חופשי" תואם שימוש ברישיון 2010 עד 2014 (למטה)
סוגי רישיונות > ארבע החירויות

רישיונות CC מעניקים כולם "חירויות בסיסיות", כגון הזכות להפיץ את היצירה המוגנת בזכויות יוצרים ברחבי העולם למטרות לא מסחריות וללא שינוי. בנוסף, גרסאות שונות של רישיון קובעות זכויות שונות, כפי שמוצג בטבלה זו:
| אייקון | ימין | תיאור |
| --- | --- | --- |
|  | ייחוס (BY) | בעלי רישיון רשאים להעתיק, להפיץ, להציג ולבצע את היצירה וכן לעשות עבודות נגזרות ורמיקסים המבוססים עליה רק אם הם נותנים למחבר או למורשה את הזיכויים (ייחוס) באופן שצוין על ידי אלה. מאז גרסה 2.0, כל רישיונות Creative Commons דורשים ייחוס ליוצר וכוללים את רכיב BY. |
|  | שיתוף דומה (SA) | בעלי רישיון רשאים להפיץ יצירות נגזרות רק תחת רישיון זהה לרישיון השולט ביצירה המקורית ("לא מגביל יותר"). (ראו גם copyleft) ללא שיתוף, יצירות נגזרות עשויות להיות בעלות רישיון משנה עם סעיפי רישיון תואמים אך מגבילים יותר, למשל מ־CC BY ל־CC BY-NC) |
|  | לא מסחרי (NC) | בעלי הרישיון רשאים להעתיק, להפיץ, להציג ולבצע את היצירה ולעשות עבודות נגזרות ורמיקסים המבוססים עליה רק למטרות לא מסחריות. |
|  | אין עבודות נגזרות (ND) | בעלי הרישיון רשאים להעתיק, להפיץ, להציג ולבצע עותקים מילוליים בלבד של היצירה, לא יצירות נגזרות ורמיקסים המבוססים עליה. מאז גרסה 4.0, עבודות נגזרות מותרות אך אסור לשתף אותן. |
שני הסעיפים האחרונים אינם רישיונות של תוכן חופשי, על פי הגדרות כגון DFSG או הסטנדרטים של מוסד התוכנה החופשית, ואינם יכולים לשמש בהקשרים הדורשים חירויות אלו, כגון ויקיפדיה. לתוכנה, Creative Commons כולל שלושה רישיונות בחינם שנוצרו על ידי מוסדות אחרים: רישיון BSD, רישיון GNU LGPL ו־GNU GPL.
ערבוב והתאמת תנאים אלה מייצר שישה עשר שילובים אפשריים, מתוכם אחד עשר רישיונות Creative Commons תקפים וחמישה אינם. מתוך חמשת הצירופים הבלתי חוקיים, ארבעה כוללים את סעיפי ה-"ND" ו-"SA", שאינם סותרים זה את זה; ואחד לא כולל אף אחד מהסעיפים. מתוך אחד עשר הצירופים התקפים, החמישה שחסרים את סעיף ה-"BY" אינם מוצעים עוד (אם כי הם עדיין זמינים לעיון באתר), מאחר שבפועל 98% מבעלי הרישיונות ביקשו ייחוס. בנוסף לאלו מוצעת הצהרת רשות הציבור המסומנת ב-"CC0", כך שבסה"כ קיימים שבעה רישיונות בשימוש קבוע.
סוגי רישיונות > שבעה רישיונות בשימוש קבוע

שבעת הרישיונות בשימוש הנפוץ ביותר מוצגים בטבלה הבאה. ביניהם, אלה המקובלים על ידי קרן ויקימדיה - הצהרת רשות הציבור ושני רישיונות ייחוס (BY ו־BY-SA) המאפשרים שיתוף וחידושים מחדש (יצירת יצירות נגזרות), כולל לשימוש מסחרי (כל עוד ניתן ייחוס).
| שם רישיון> (בעברית) | שם רישיון> (באנגלית) | סימול | אייקון | נדרש ייחוס | מאפשר תרבות רמיקס | מאפשר שימוש מסחרי | מאפשר עבודות תרבות חינם | עומד בהגדרת "פתוח" של OKF |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "אין זכויות שמורות" | "No Rights Reserved" | CC0 |  | כן | כן | כן | כן | כן |
| שיוך | Attribution | CC-BY  |  | כן | כן | כן | כן | כן |
| ייחוס-שיתוף דומה | Attribution-ShareAlike | CC-BY-SA  |  | כן | כן | כן | כן | כן |
| ייחוס-לא מסחרי | Attribution-NonCommercial | CC-BY-NC  |  | כן | כן | לא | לא | לא |
| ייחוס-לא מסחרי-שיתוף דומה | Attribution-NonCommercial-ShareAlike | CC-BY-NC-SA  |  | כן | כן | לא | לא | לא |
| ייחוס-לא נגזרות | Attribution-NoDerivatives | CC-BY-ND  |  | כן | לא | כן | לא | לא |
| ייחוס-לא מסחרי-לא נגזרות | Attribution-NonCommercial-NoDerivatives | CC-BY-NC-ND  |  | כן | לא | לא | לא | לא |
גרסה 4.0

הגרסה העדכנית ביותר 4.0 של רישיונות Creative Commons, שיצאה ב-25 בנובמבר 2013, הם רישיונות כלליים החלים על רוב תחומי השיפוט ואינם דורשים בדרך כלל יציאות. בגרסה 4.0 של הרישיון לא יושמו פורטים חדשות. גרסה 4.0 מזהירה מפני שימוש בגרסאות עם פורטים ובמקום זאת משמשת כרישיון גלובלי יחיד.
זכויות וחובות > שיוך

מאז 2004, כל הרישיונות הקיימים מלבד הגרסה CC0 דורשים ייחוס למחבר המקורי, כפי שמסומן על ידי רכיב BY (כמו במילת המפתח "על ידי"). יש לייחס את הייחוס כ"מיטב יכולתו של האדם באמצעות המידע הקיים". Creative Commons מציע את "TASL" המנומני: כותרת -- מחבר -- מקור [קישור אינטרנט] -- [CC] רישיון .באופן כללי זה מרמז על הדברים הבאים:
כלול הודעות על זכויות יוצרים (אם רלוונטי) . אם היצירה עצמה מכילה הודעות זכויות יוצרים שהוצבו שם על ידי בעל זכויות היוצרים, יש להשאיר את ההודעות על כנן, או לשכפל אותן בצורה סבירה למדיום שבו היצירה מתפרסמת מחדש.
ציין את שם המחבר, שם המסך או מזהה משתמש וכו'. אם היצירה מתפרסמת באינטרנט, ראוי לקשר שם זה לדף הפרופיל של האדם, אם קיים דף כזה.
ציין את שם היצירה או את שם היצירה (אם רלוונטי), אם קיים דבר כזה. אם היצירה מתפרסמת באינטרנט, ראוי לקשר את השם או הכותרת ישירות ליצירה המקורית.
ציין את רישיון ה־CC הספציפי עליו נמצאת העבודה . אם היצירה מתפרסמת באינטרנט, ראוי אם ציטוט הרישיון מקשר לרישיון באתר CC.
ציין אם היצירה היא יצירה נגזרת או עיבוד . בנוסף לאמור לעיל, יש לזהות כי יצירתם היא יצירה נגזרת, למשל, "זהו תרגום פיני של [יצירה מקורית] מאת [מחבר]". או "תסריט המבוסס על [יצירה מקורית] מאת [מחבר]."
זכויות וחובות > רישיונות לא מסחריים

האפשרות ה"לא מסחרית "הכלולה בכמה רישיונות Creative Commons היא שנויה במחלוקת, מכיוון שלפעמים לא ברור מה יכול להיחשב כמסגרת שאינה מסחרית ויישום, מאחר שההגבלות שלה שונות מעקרונות התוכן החופשי המקודם על ידי רישיונות מתירניים אחרים. בשנת 2014 פרסמה ויקימדיה דויטשלנד מדריך לשימוש ברישיונות Creative Commons כדפי ויקי לתרגומים וכ-PDF.
זכויות וחובות > אפס / נחלת הכלל

מלבד רישיונות זכויות יוצרים, Creative Commons מציעה גם CC0, כלי לוויתור על זכויות יוצרים ושחרור חומרים לרשות הציבור. CC0 הוא כלי משפטי לוותר על כמה שיותר זכויות מבחינה חוקית. או, כאשר הדבר אינו אפשרי מבחינה חוקית, CC0 פועל כאל רישיון שווה ערך לרשות הציבור. פיתוח CC0 החל בשנת 2007 ושוחרר בשנת 2009. המטרה המרכזית של הרישיון הייתה קהילת הנתונים המדעיים.
בשנת 2010, Creative Commons הכריזה על ה־Public Domain Mark, כלי לסימון יצירות שכבר נמצאות ברשות הציבור. יחד, CC0 וסימן רשות הציבור מחליפים את ההקדשה וההסמכה של הרשות הציבורית אשר נקטה גישה ממוקדת בארצות הברית וערבבה פעולות נפרדות.
בשנת 2011, קרן התוכנה החופשית הוסיפה את CC0 לרישיונות התוכנה החינמית שלה. עם זאת, אף על פי ש CC0 הוא רישיון זכויות היוצרים החופשי והפתוח ביותר, קרן התוכנה החופשית אינה ממליצה להשתמש ב־CC0 לשחרור תוכנות לרשות הציבור.
בפברואר 2012 CC0 הוגשה ליוזמת קוד פתוח (OSI) לאישורם. עם זאת, התעוררה מחלוקת בנוגע לסעיף זה, אשר כלל את כל הפטנטים הרלוונטיים המוחזקים על ידי בעל זכויות היוצרים. סעיף זה נוסף מתוך מחשבה על נתונים מדעיים ולא על תוכנה, אך חלק מחברי OSI האמינו שהוא יכול להחליש את ההגנה של משתמשים מפני פטנטים על תוכנות. כתוצאה מכך, Creative Commons משכה את הגשתם, והרישיון אינו מאושר כעת על ידי OSI.
בשנים 2013 עד 2017, אתר הצילום Unsplash השתמש ברישיון CC0, והפיץ כמה מיליון תמונות בחינם בחודש. לורנס לסיג, מייסד Creative Commons, תרם לאתר. Unsplash עברה משימוש ברישיון CC0 לרישיון דומה משלהם ביוני 2017, אך עם הגבלה נוספת על השימוש בתמונות ליצירת שירות מתחרה מה שהפך אותו לבלתי תואם לרישיון CC0.
באוקטובר 2014 אישרה קרן הידע הפתוח את CC0 בהתאם לתנאי ההגדרה הפתוחה וממליצה על הרישיון להקדיש תוכן לרשות הציבור.
זכויות וחובות > סגילות

זכויות בהתאמה יכולות לבוא לידי ביטוי ברישיון CC התואם את הסטטוס או הרישוי של היצירה או היצירות המקוריות שעליהן מבוסס העיבוד.
|  |   |  |  |   |   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 : 


 : 
 :
היבטים משפטיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עבודות עם רישיון Creative Commons

Creative Commons מחזיקה מדריך ויקי לתוכן של ארגונים ופרויקטים המשתמשים ברישיונות Creative Commons. באתר שלה CC מספקת גם מקרי מחקר על פרויקטים המשתמשים ברישיונות CC ברחבי העולם. ניתן לגשת לתוכן עם רישיון CC גם באמצעות מספר ספריות תוכן ומנועי חיפוש.
סמלי Unicode

לאחר שהוצע על ידי Creative Commons בשנת 2017, סמלי רישיון Creative Commons נוספו ל־Unicode עם גרסה 13.0 בשנת 2020. המעגל עם סימן שווה (כלומר אין נגזרות) קיים בגרסאות ישנות יותר של Unicode, בניגוד לכל הסמלים האחרים.
| שֵׁם | Unicode | נקודה | UTF-8 | תמונה | מוצגת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בעיגול שווה כלומר אין נגזרות | U+229C | & #8860; | E2 8A 9C |  | ⊜ |
| מעגל אפס עם סלאש כלומר אין זכויות שמורות | U+1F10D | & #127245; | F0 9F 84 8D |  | 🄍 |
| חץ כלפי מטה נגד כיוון השעון כלומר שיתוף זהה | U+1F10E | & #127246; | F0 9F 84 8E |  | 🄎 |
| שלט דולר בעיגול עם קו נטוי מוט כלומר לא מסחרי | U+1F10F | & #127247; | F0 9F 84 8F |  | 🄏 |
| עיגול מעגל כלומר רישיון Creative Commons | U+1F16D | & #127341; | F0 9F 85 לספירה |  | 🅭 |
| עיגול ג 'עם נטוי חזרה מכוסה כלומר נחלת הכלל | U+1F16E | & #127342; | F0 9F 85 AE |  | 🅮 |
| דמות אדם מעוגלת כלומר ייחוס, | U+1F16F | & #127343; | F0 9F 85 AF |  | 🅯 |
ניתן להשתמש בסמלים אלה ברצף לציון רישיון Creative Commons מסוים, לדוגמה, CC-BY-SA (CC-Attribution-ShareAlike) יכול להתבטא CIRCLED CC, CIRCLED HUMAN FIGURE ו- CIRCLED ANTICLOCKWISE ARROW הממוקם לצד כל אחד אחר: 🅭🅯🄎
מאגר פסיקה

בדצמבר 2020, ארגון Creative Commons השיק מאגר מידע מקוון המכסה פסיקה של רישוי ומלגות משפטיות.
ראו גם

תוכנה חופשית
ביאורים

↑  "עבודה" משמעותה חומר יצירתי שנוצר על ידי אדם. ציור, גרפיקה, ספר, שיר / מילים לשיר, או צילום של כמעט כל דבר הם דוגמאות ל"עבודות".
גל אלגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בינואר 1978 (בת 46) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה 
 שפות היצירה:  עברית, עברית ישראלית 
 galelgar.co.il
 
גל אלגר (נולדה ב-30 בינואר 1978 בחיפה) היא סופרת, עורכת, מוציאה לאור ועובדת סוציאלית ישראלית.
יצירתה של אלגר עוסקת בעיקר בבני נוער החווים מצוקות, ומתבססת על ניסיונה כעובדת סוציאלית בתחום הרווחה.
ביוגרפיה

אלגר נולדה בחיפה.
בין השנים 2000–2003 למדה לתואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה. ב-2005 המשיכה לתואר שני בעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה, אותו סיימה ב-2010, וב-2011 החלה לימודי תואר שני בספרות, במגמה לכתיבה יוצרת, אותו סיימה ב-2013.
בין 2003 ל-2017 עבדה אלגר כעובדת סוציאלית, בין השאר בטיפול ישיר באוכלוסיות קצה, ריכוז תחום הטיפול בפנימייה, וניהול מערך דיור בקהילה עבור אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית.
במקביל לעבודתה כעובדת סוציאלית החלה אלגר להתנסות בכתיבה, בין השאר באתר "במה חדשה", בו הפכה בהמשך למנהלת סדנת הכתיבה של האתר. ב-2011 הקימה יחד עם ענבל אשל כהנסקי את דף הפייסבוק "שירת אשה - שיר ביום". ב-2013 החלה להדריך כותבים ולנהל סדנאות כתיבה.
את ספרה הראשון, "עולם הקשת בענן", הוציאה אלגר ב-2014 בהוצאת כתב, בה החלה לעבוד כעורכת ספרותית.
ספרה השני, "השתקפות", יצא לאור ב-2016 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
ב-2020 הקימה אלגר את הוצאת קינמון, וב-2023 הוציאה בה את ספרה השלישי, "אשתר", המבוסס על סיפור מגילת אסתר, אותו הוציאה לאור בעזרת מימון המונים באתר הדסטארט.
ספריה

"עולם הקשת בענן", הוצאת כתב, 2014 (ב-2023 יצא לאור מחדש בשם "עולם הקשת וסיפורים" בהוצאת קינמון)
"השתקפות", הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016
"אשתר", הוצאת קינמון, 2023
ספריה > כעורכת

"אני (לא) מאמין" (עיון), חיים היימס עזרא, הוצאת כתב, 2011
"ריח של כחול כביסה ושום" (פרוזה), יפה וגנר, הוצאת כתב, 2012
"דמעות בגודל החידקל" (פרוזה), יפה וגנר, הוצאת כתב, 2014
"האחרים" (דיסטופיה), משה מנשהוף, הוצאת כתב, 2014
"חלום וזיכרון; מסה על תפיסה, זיכרון, שינה וחלום" (עיון), משה מנשהוף, הוצאת כתב, 2016
"שואגת בלולאת אינסוף" (שירה), ענבל אשל כהנסקי, הוצאת פרדס, 2016
"ארץ האם הגדולה" (פרוזה), מאת סיגל לאה רוה, הוצאה עצמית, 2018
"יש לי קול" (עיון), בת ציון פידלר, הוצאת יובלים, 2021.
"ספלאש" (נוער צעיר), רועי אנגרס, הוצאה עצמית, 2022.
"כמו שהייתי אז" (ממואר), גליה הנוקד, הוצאת קינמון, 2022
"תהיה לי הים" (פרוזה), נטלי בירקן, הוצאת קינמון, 2022.
"לא ראיתי את זה" (פרוזה), תמר גן ליברמן, הוצאת קינמון, 2022
"מינל" (ממואר), גאולה הודס-פלחן, הוצאת קינמון, 2023.
"שלושה מצבים לביט" (אוטוביוגרפיה), עפר עציון, הוצאה עצמית, 2023
"האברך יענקי וייסברג" (פרוזה), דבורה וגנר, הוצאת קינמון, 2023
"בית נע ברוח" (פרוזה), אהובה בר-לב, הוצאת קינמון, 2023
"בעקבותיו" (פרוזה), כרמית כהן, הוצאת קינמון, 2023.
"חלומות וסדקים" (פרוזה), כותבים שונים, הוצאת קינמון, 2023
"דרך הדלת" (עיון), נצר שוחט, הוצאת קינמון, 2023
"בועה במים גועשים" (פרוזה), קרין קיקנזון, הוצאת קינמון, 2024
"חיבוק בר" (פרוזה בחרוזים למבוגרים), דר רז, הוצאת קינמון, 2024
"לגדול נכון" (עיון), נמרוד עורף, הוצאת קינמון, 2024
"שסעת וכיפורים" (פנטזיה), אדיר שור, הוצאת קינמון, 2024
"תכלת שחורה" (סיפורת), נטלי בירקן, הוצאת קינמון, 2024
"הספר של רובי מפתח תקווה" (סיפורת), דודי סלומון, הוצאת קינמון, 2024
חיים אישיים

אלגר היא אם יחידנית לשניים, ומתגוררת רוב חייה בחיפה.
הערות שוליים

↑  גל אלגר באתר "במה חדשה"
↑   דוד רפ, "השתקפות": כשהחיים הופכים לאויב, באתר הארץ, 13 ביוני 2016
↑  טל מרמלשטיין, "רציתי להבליט את נקודות העיוורון של ההורים", באתר ישראל היום, 16 במאי 2016
↑  נגה כרמי, ממגילת אסתר לסיפור על סחר בנשים • ספר חדש לסופרת גל אלגר מחיפה, באתר חי פה, 26 נובמבר 2021
↑  צפורה רומן, "מגילת אסתר זו טלנובלה מדהימה", באתר ynet, 24 במרץ 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477221705171  BnF: cb171250316 (data)  ISNI: 0000 0004 6026 1472  LCCN: no2014125670  VIAF: 308260091   WorldCat (עם VIAF): 308260091
אוסטן סיינט בארב הריסון

| --- | --- |

 לידה:  1891 קנט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 בפברואר 1976 (בגיל 85 בערך) אתונה, יוון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקגיל  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 יצירות ידועות:  מוזיאון רוקפלר, ארמון הנציב 
 
אוסטן סיינט בארב הריסון (באנגלית: Austen St. Barbe Harrison‏, 23 בספטמבר 1891 – 11 בפברואר 1976) היה אדריכל ומתכנן ערים בריטי. הריסון שימש כאדריכל ראשי של מחלקת העבודות הציבוריות בשלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל בשנים 1922-1937, ועומד מאחורי תכנונם של כמה ממבני הציבור הבולטים שנבנו בירושלים ובערים אחרות באותה עת. כן תכנן מכלולים של מבני ציבור מוכרים בקפריסין, באנגליה ובגאנה.
חיים אישיים

הריסון מעולם לא נישא, ולא הביא ילדים לעולם. במהלך אחד מסיוריו בשנות ה-30 הכיר בקהיר, מצרים את דימיטרי פאפאדימוס, צעיר ממוצא יווני שהתייתם מהוריו בילדותו, ואותו אימץ באופן לא-רשמי כבן. עם פאפאדימוס, אשתו ובנו התגורר הריסון באתונה בערוב ימיו, ובבית המשפחה נפטר.
לאחר מותו תרמה משפחת פאפאדימוס את ארכיונו המקצועי של הריסון לרשות העתיקות של מדינת ישראל, וכתביו ורישומיו נמצאים כיום בארכיון רשות העתיקות במוזיאון רוקפלר.
מבנים שתכנן

מוזיאון רוקפלר
בניין הדואר המרכזי (ירושלים)
בית הדואר המרכזי (יפו)
בית המדפיס הממשלתי
ארמון הנציב
מבנה היכל התפילה של מיס קרי בהר אורה המיוחס להריסון
בית המשפט בחיפה
בית הספר החקלאי כדורי בכפר תבור
בית הספר החקלאי כדורי בטול כרם
הקולג' הערבי
אוניברסיטת גאנה
קולג' נאפילד באוקספורד
ביבליוגרפיה

זוסמן, איילה, ורוני רייך, "לתולדות מוזיאון רוקפלר בירושלים", אלי שילר עורך, ספר זאב וילנאי, ב', הוצאת אריאל, 1987. עמ' 91-83.
כרמי-מלמד, עדה, ודן פרייס, אדריכלות בפלשתינה-א"י בימי המנדט הבריטי, 1948-1917, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2011. עמ' 125-93.
פוקס, רון, "היסטוריציזם ומודרניזם בירושלים ופשרם", יהושע בן אריה עורך, ירושלים בתקופת המנדט, יד בן צבי, 2003, פרק: אדריכלות בירושלים בתקופת המנדט: היסטוריציזם מול מודרניזם. עמ' 203-197.
פוקס, רון, "מבט מארמון הנציב", אבירם יוסף ואחרים (עורכים), ארץ-ישראל 28, [ספר טדי קולק], החברה לחקירת א"י ועתיקותיה, 2008, עמ' 413-426.
פוקס, רון, "הארכיטקט של המנדט", ארץ וטבע, אפריל 2012, עמ' 50 - 60.
קרויאנקר, דוד, אדריכלות בירושלים, הבנייה בתקופת המנדט הבריטי, כתר, 1989.
Fuchs, Ron & Gilbert Herbert, "Representing Mandatory Palestine, Austen St. Barbe Harrison and the Representational* Buildings of the British Mandate in Palestine 1922-37", Architectural History, Journal of the Society of Architectural Historians of Great Britain 43 (2000), pp. 281-333.
Fuchs, Ron & Gilbert Herbert, "A Colonial Portrait of Jerusalem, British Architecture in Jerusalem of the Mandate 1917-48", in N. AlSayyad ed. Hybrid Urbanism, Praeger, Westpoint Conn., 2001, pp. 81-108.
Fuchs, Ron, "Public Works in the Holy Land: Government Buildings under the British Mandate in Palestine, 1917-48", in L. Campbell ed., Twentieth Century Architecture and Its Histories, Special Millennial Issue of the Society of Architectural Historians of Great Britain (2000), pp. 275-306.
״אוסטן סנט בארב הריסון״, בתוך: ורד נבון, השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים, הוצאת ורד נבון, מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 77-72.