stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משאבת בטון
שליטה וניהוג

כדי לשלוט על המשאבה משתמשים במספר מערכות שליטה.
מתג שילוב: כדי לחבר את מנוע המשאית למשאבת השמן (על ידי גל ההינע), יש מתג הממוקם בתוך תא הנהג. ישנה גם אפשרות להפעיל בנפרד את מערכת החשמל של המשאבה. אופן שילוב המתג משתנה בין דגמי המשאבות (לעיתים צריך לשלב הילוך בתיבת ההילוכים או לבצע פעולות אחרות).
שלט: שלט חדיש השלט מהווה את מרכז הבקרה היעיל ביותר. על שלט שגודלו כ- 15X30 סנטימטרים מרוכזים כעשרה כפתורי בקרה. הפונקציות הבסיסיות מאפשרות שליטה על כיבוי מנוע המשאית, שינוי סל"ד המשאית, צופר, 'מצב רגליים', כיבוי חירום של מערכות החשמל (מתג ה-'24'), מהירות מנוף, כיוון שאיבה (קדימה או אחורה), עוצמת שאיבה וניהוג המנוף.
ישנם שלטים אלחוטיים המאפשרים שליטה בטווח של כמה עשרות מטרים באמצעות גלי רדיו. שלטים ישנים יותר משתמשים בכבל חשמלי. השלט 'נרתם' אל המפעיל בערת רצועה מיוחדת, בדרך כלל סביב אזור המותניים.
ישנם שלטים חדישים יותר המציעים פונקציות מתקדמות.
פיקוד רגליים: לאחר שילוב למצב משאבה מתא הנהג, ולאחר שניתנה פקודה בשלט המשאבה על 'מצב רגליים', ניתן לשלוט עליהן בעזרת מספר ידיות הנמצאות ליד הרגליים או עליהן. כדי לפתוח את הרגליים יש לשחרר את התפס שתופס אותן (התפס הותקן על מנת למנוע את פתיחת הרגליים תוך כדי נסיעה במקרה של תקלה). לאחר מכן יהיה ניתן לפתוח את הרגליים בעזרת הידיות. בגלל השוני בין תצורות הרגליים, והנדסת אנוש שונה בין חברות שונות של משאבות, ידיות הפתיחה שונות בין משאבה למשאבה (אפילו בדגמים שונים של חברה אחת). בדרך כלל יש ידית אחת לביטחון (אותה צריך לדחוף), וביד השנייה לשלוט על הרגליים (הורדת המייצבים, פתיחת הרגל או הוצאת ההארכה - 'הנשלף').
סלקטורים: ארון הסלקטורים. מתחתיו נמצאות ידיות פתיחת הרגליים. לבטן המשאבה מחובר ארון. בארון נמצאות מספר ידיות השולטות על בוכנות המנוף. ניתן לשלוט ממנו על המנוף, אך נוח יותר לשלוט עליו בעזרת השלט. בכל מקרה שבוכנה מופעלת, מוזזת הידית המקבילה לה מתוך הסלקטורים (על ידי לחץ השמן במערכת).
ארון בקרה: ארון הבקרה נמצא על הסיפון. בארון זה מרוכזים פריטים אלקטרונים ומספר מתגים: שאיבה, מאוורר (לקירור המערכת) וכדומה. בנוסף מורכבים עליו מספר שעוני חיווי. לידו מורכבת, בדרך כלל, ידית מכנית לשליטה על מצב המצערת (סל"ד המנוע).
תצורות שונות של משאבות בטון

ישנן תצורות שונות של משאבות בטון:
משאבת בטון על משאית: מדובר במשאבה הנזכרת לעיל.
משאבת בטון על גרור: לעיתים, המשאבה מגיעה בתצורת גרור (סמי טריילר) כאשר מנוע המשאבה נפרד ממנוע המשאית.
משאבת מייקו: זוהי משאית בעלת מערכת שאיבה, לפעמים אף בעלת מנוף קצר (כ- 20-30 מטר), ועם מנוע עצמאי, שעיקר העבודות שלה מבוצעות על ידי חיבור צינורות גומי רבים למערכת השאיבה, במקום שמערכת השאיבה תחובר לצנרת היוצאת למנוף (הצנרת הנוספת מגיעה לאורך של עשרות מטרים). במשאבות עם מנוף, חיבור צנרת הגומי יעשה מהצינור הסופי. יתרונה של מערכת המייקו הוא באפשרות להעביר את צנרת הגומי דרך מעברים צרים ביותר כגון: חלונות, חדרים ומרתפים (בעיקר בהרחבת בית קיים).
משאבת בטון על מערבל בטון: משאבה משולבת. שימו לב לעיגול המאפיין מערכת שאיבה תוף מתחת לשוקת של המערבל. משאבה זו נקראת משאבה משולבת. היא מורכבת ממערבל בטון, עליו יש מערכת שאיבה קטנה (בדרך כלל בעלת כושר שאיבה מוגבל) ומנוף. יתרונה הגדול הוא ביציקות קטנות. שאז נחסך מהמפעיל לחכות למערבל הבטון. יתרון נוסף הוא מבחינה כלכלית, אם בעלי המשאבה הם בעלים גם של מפעל בטון, שאז הם מרוויחים גם את מכירת הבטון, וגם את שאיבתו.
משאבה סטטית : משאבה סטטית מורכבת משני חלקים:
מערכת שאיבה: זוהי מערכת שאיבה עצמאית (עם מנוע עצמאי), המורכבת על עגלת גרור קטנה היכולה להגרר על ידי משאית קלה.
מנוף: המנוף הוא מנוף רגיל של משאבה, המורכב על עמוד בדומה לעמוד של עגורן. העמוד מוצב על שלד הבניין. עם כל קומה שמתווספת, מגביה המנוף את עצמו על בוכנות בדומה לדרך בה מגביה עצמו עגורן. המנוף מחובר למערכת השאיבה. מנוף של משאבה סטטית יתרון המערכת הוא הימצאותה באתר הבניה. אם מדובר באתר בנייה גדול, החיסכון בכסף ובנוחות גדולים- אין צורך להזמין משאבה שוב ושוב. מה עוד, שמשאבות כאלו יכולות להגיע לגבהים שמשאבת בטון רגילה לא תוכל להגיע (למשל, גורדי שחקים).
יש משאבות בטון רגילות על משאית, שניתן להסב אותן למשאבות סטטיות. כך שהמנוף יורכב על העמוד המיוחד. ואילו שאר המשאית תשמש כמערכת השאיבה.
נתונים ומספרים

לשם המחשה, מובאים להלן נתונים על משאבת בטון טיפוסית מדגם  BRF 42.14 H :
אורך המנוף במצב אנכי: 41.9 מטרים.
אורך המנוף במצב אופקי: 38.0 מטרים (כאשר המנוף במצב אנכי, מתווסף לגובהו גם גובה הצריח, שבמקרה זה שווה ל-3.9 מטרים).
קצב שאיבה: 140 קוב (מטר מעוקב) לשעה.
לחץ הבטון בצנרת: 70 באר.
אורך הצילינדרים: 2100 מילימטרים.
קוטר הצילינדרים: 210 מילימטרים.
מספר החלפות של ה- Piston flaper לדקה ('מכות'): 27.
מספר זרועות: 4, תצורת קיפול מנוף- R.
האותיות BRF מסמנות כי זוהי משאבת בטון ניידת, עם מערכת שאיבה של צילינדרים (Elephant; כאשר S במקום R, תסמן על מערכת שאיבה צילינדרים עם S). האות B מסמנת בטון, והאות F מסמנת ניידות.
המספר 42 מסמן את גודלה התאורטי של המשאבה במטרים.
14 מסמן על קצב שאיבה של 140 קוב לשעה.
רגל של משאבה.
ציור סכימטי של צנרת. מערכת שאיבה 'פיל'
קלמרות
נקודת חיבור בין הצינורות - כאן מולבשת הקלמרה.
משאבת בטון - שרטוט סכמתי של תצורת "פיל" (עליונה) ותצורת "S" (תחתונה).
משאבת מייקו עם מנוף קצר. שימו לב לתאי אחסון לצנרת על המשאית.
מערכת שאיבה של משאבה סטטית
משאבה סטטית, הזזת המנוף מתבצעת בצורה ידנית.
מחוז סרגוסה

סרגוסה הוא מחוז הממוקם בצפון ספרד, במרכז האוטונומיה של אראגון בירתו היא סרגוסה שהיא גם בירתה של האוטונומיה. ערים נוספות במחוז: קלטיוד, בורג'ה, לה אלמוניה דה דונה גודינה, איג'ה דה לוס קבאלרוס וטראזונה.
שטחו של מחוז סרגוסה הוא 17,274 קמ"ר, המחוז הרביעי בגודל שטחו בספרד (אחרי המחוזות באדחוז, קאסרס וסיודאד ריאל).
האוכלוסייה בסרגוסה (נכון לשנת 2018) מנתה 954,811 תושבים, 72% מכלל האוכלוסייה באוטונומית אראגון. כאשר 75% מתושבי סרגוסה גרים בעיר הבירה. צפיפות האוכלוסין במחוז עומדת על 51/קמ"ר. כמו כן בשטחו 292 עיריות ויותר ממחציתן כפרים המכילים פחות מ־300 איש.
השפה המדוברת ביותר בסרגוסה היא ספרדית, אף על פי שבשטח המחוז ישנם תתי-מחוזות כגון בבאג'ו אראגון קאספ ששפתה המרכזית היא קטלאנית.
בימי הבניים הייתה בסרגוסה קהילה יהודית ענפה ומשוררים יהודים רבים קבעו בה את מושבם. ביניהם; אבן עזרא, שמואל הנגיד ומשה אבן ג'קיטלה. חג פורים סרגוסה נחגג זכר לנס שאירע ליהודים.
גאוגרפיה

מחוז סרגוסה גובל במחוזות: נאוורה (Navarre), לה-ריוחה (La Rioja), סוריה (Soria), גוודלחרה (Guadalajara), טרואל (Teruel), טרהגונה (Tarragona) וליידה (leida). הצד הדרום מערבי של המחוז נמצא באזור סיסטמה איבריקו (Sistema Ibérico) ההררי וכולל את הנקודה הגבוהה ביותר שלו, מונקאיו (Moncayo), ואילו הקצה הצפוני מגיע למרגלות הרי הפרה-פירנאים. נהר האברו חוצה את הפרובינציה ממערב למזרח.
תתי מחוזות – Comarcas

תתי מחוזות – (Comarcas) בתוך מחוז סרגוסה
| שם מחוז | עיר בירה |
| --- | --- |
ארנדה: אילואקה
אראגון-קספה התחתונה: קספה
קמפו דה בלחיט: בלחיט
קמפו דה בורחה: בורחה
קמפו דה קרינינה: קרינינה
קמפו דה דרוקה: דרוקה
סינקו וילאס: אחה דה לוס קבאלרוס
קומרכקה סנטרל: אוטבו
קומונידאד דה קאלטאיוד: קאלטאיוד
ריברה אלטה דל אברו: אלגון
ריברה באחה דל עברו: קווינטו
טרזונה והמונקאיו: טרזונה
ולדחלון: לה אלמוניה דה דונה גודניה
טבע

16% משטח הפרובינציה הם יערות, שטח היערות שלה הוא הראשון בגודלו באראגון והרביעי בגודלו בספרד כולה. נופיה של הפרובינציה מגוונים, ומורכבים מרכסי הרים, נקיקים ועמקים (באזור באחו-אראגון (Bajo Aragón) ובמקוויננזה (Mequinenza) ) עד למרגלות רכס הפרה-פירנאים, מישורים בסינקו-וילאס (Cinco Villas) או מישורים שעוברים דרך קאמפו דה בורחה (Campo de Borja) עד לאלמוניה דה דונה גודינה (Almunia de Doña Godina).
במקוויננזה נמצא מפגש הנהרות סגרה, סינקה ואברו והוא גם מפגש בהנהרות הגדול ביותר באירופה. האזור הידוע בשם Aiguabarreig הוא מרחב עם עושר טבעי רב, ומגוון גדול של מערכות אקולוגיות, שנעות החל מערבות ים תיכוניות ועד יערות עבותים על גדת הנהר. מאפיינים אלו הופכים את המרחב הזה לגן עדן ביולוגי.
בנוסף ניתן למצוא ב-Aiguabarreig חלקים בנהר ברוחב של מאות מטרים עם איי נהר רבים ויערות בצידי הנהר, ערוגות קנים, חופי חלוקי נחל ובריכות.
כמו כן זוהי נקודת מפגש בין צמחיית הערבות מהאזור הצחיח של מונגרוס (Monegros) והצמחייה הים תיכונית העולה מעמק האברו. בזכות מאפיינים אלו, מינים של בעלי חיים וצמחייה מתקיימים יחד.
צפורים הם הקבוצה הגדולה והמגוונת ביותר. ניתן למצוא זנים החל מארדיידות (זן צפורים שמקורו באנטארקטיקה) וכלה בסוגים שונים של עופות דורסים וציפורים האופייניות לאזוריים מדבריים. ניתן למצוא גם זוחלים, דו-חיים ויונקים. בעיקר עטלפים, צבאיים, צבי יערות, לוטרות ונוכחות הולכת וגוברת של עזי בר.
היסטוריה ומורשת > התקופה הפרה-היסטורית

המתיישבים השונים שאכלסו את האזור של הפרובינציה השאירו את חותמם עוד מהתקופה הפרה-היסטורית.
בקאספה (Caspe) נמצא גרזן יד מלפני 100,000 שנים. באזור מקוויננזה נמצאו פריטים ומבנים ש מהתקופה הפלאוליתית, הנאוליתית ותקופת הברונזה. ניתן לראות תיעודים אלו בבקתות ריולס (Riols) מלפני כ-6,000 שנה ובנקרופוליס של מינה-וולפרה (Mina Vallfera) מלפני כ-3,500 שנה.
בעקבות חפירות שבוצעו בשנות ה-80 במקוויננזה נמצא סט של מספר העתקי קרמיקות חלקות, אבנים מגולפות באבני צור, כלים מגולפים וחפצי נוי (צמידים וחרוזי שרשרת). ניתן לראות פריטים אלו במחלקה הפרה-היסטורית של מוזיאון סרגוסה.
בנוסף ניתן למצוא במקוויננזה עדויות לתקופה הכלקוליתית ולתקופת הברונזה הכוללות מדגם חשוב של אמנות סלעים המפוזרת במקלטים, ובסלעים בסגנון סכמטי או מופשט אומנות שהוכרזה כאתר מורשת עולמי על ידי אונסק"ו בתוך אמנות הסלע הלבנטית.
עם זאת, אתר הדגל הארכאולוגי, במקוויננזה ובעמק אברו כולו הוא לוס קסטלטס, הוא גם האתר המייצג של תרבות הקמפוס דה אורנאס. האתר מורכב מעיירה עם חומה, חפיר, נקרופוליס ומקום שריפת גופות. הממצאים מתוארכים בין תקופת הברונזה הראשונה לראשית התרבות האיברית (בין 1500 ל-500 לפני הספירה).
היסטוריה ומורשת > העידן הרומי

עם הגעתם של הרומאים לספרד בערך בשנת 200 לפנה"ס, החלה הרומניזציה של השבטים הילידים ויצירת ערים רומיות חדשות כמו קולוניה יוליה ויקטריקס סלסה (ולילה דה עברו הנוכחית), קיסארוגוסטה, מוניציוני אוגוסטה ביביליס ולה מלנה (אזוארה) עד שנת 409 לספירה. כיום הפרובינציה היא ביתה של מורשת רומית חשובה שעדיין ניתן לבקר בה. כמו לוס באנאלס באונקאסטילו (Los Bañales in Uncastillo) או המאוזוליאום שללוסיו אמיליו לופו (Lucio Emilio Lupo) בפאברה (Fabara).
היסטוריה ומורשת > העידן המוסלמי

בתקופת השלטון המוסלמי (מהמאה ה-8 עד המאה ה-15 לספירה) שוחזרו ערים עתיקות והוקמו יישובים חדשים, עם טירות ומתחמים מבוצרים. דוגמת המתחם האסלאמי המבוצר בקאלאטיוד (Caltaiud). כמו כן אוכלוסיות חדשות של שבטים נודדים הגיעו מאפריקה כמו מיקנה אל-זיתון (מקוויננזה) או חווארה (פאברה).
היסטוריה ומורשת > ימי הבניים

במהלך ימי הביניים, בזמן שהאסלאם נסוג בעקבות הכיבוש הנוצרי החוזר, נוצרים התיישבו בשטחים חדשים. מנזרים ציסטרציאנים כמו וורואלה (Veruela) או פיאדרה (Piedra) צמחו, כמו גם טירות רבות ומבני הגנה. חלק מהטירות הללו כמו אונקאסטילו או מקוויננזה הם דוגמאות אותנטיות לעבודות הנדסיות שהורישו לכתר אראגון. כמו כן ראוי לציין את הישרדותה של ארכיטקטורת מודחאר במגדלי הפעמונים ובכיפת המסגדים. ארכיטקטורה זו הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2001.
תרבות

בסרגוסה קיים מגוון עשיר של חללי תצוגה ומוזיאונים שנועדו לשמר את המורשת התרבותית של הפרובינציה רבים מהם מציגים אוספים שונים מתקופות שונות בהיסטוריה.
תרבות > מוזיאונים

מוזיאון החריטה של פואנדטודוס - ממוקם במקום הולדת גויה בפואנדדוס, ומציג ריהוט בסגנון אראגוני, כמו גם רפרודוקציות של עבודות ותיעוד שונים הקשורים לצייר פרנסיסקו דה גויה.
מוזיאון מקוויננזה - מוזיאון המורכב משלושה מוזיאונים הממוקם במקוויננזה. מוזיאון המכרה - אחד ממוזאוני הכרייה היחידים בעולם, ובו גלריית כרייה של יותר מאלף מטרים של מסלול פנימי האוסף למעלה מ-150 שנות היסטוריה של כריה ומורשת מכרות הפחם של מקוויננזה. מוזיאון ההיסטוריה והמוזיאון הפרה-היסטורי - יועדו להסביר את ההיסטוריה בת אלפי השנים של העיר מקוויננזה, המוזיאונים נעלמו ונחרבו תחת נהר האברו לאחר בניית מאגר ריברויחה.
המוזיאון האתנולוגי של בלצ'יט - אוסף את כל צורות החיים והייצור החקלאי המסורתי עד למאה ה-20 באזור המרכזי של אראגון.
יהדות סרגוסה

עדויות ראשונות להתיישבות יהודית של קיימות עוד משנת 839. במהלך תור הזהב של יהדות ספרד הפכה העיר סרגוסה לאחת הקהילות החשובות ביותר בספרד. בעקבות כך דמויות יהודיות רבות וחשובות כמו המשורר הצעיר שלמה אבן גברול, המשורר והפילוסוף רבי יהודה הלוי, המשורר והפרשן אברהם אבן עזרא והמשורר שמואל הנגיד (במאות ה-10 וה-11) באו לשבת בה.
יהדות סרגוסה > פוגרומים

יהדות סרגוסה ידעה עליות ומורדות, עד למאה ה-15 הקהילה זכתה ליחס הגון מהשלטון ולחסות מלאה מצד המלך, ניתן לראות זאת בפוגרום של הארכיבישוף מאסיחה ב-1391 בעוד היהודים בסביבת סרגוסה סבלו מרדיפה יהודי סרגוסה נהנו מביטחון. עם זאת מראשית המאה ה-15 הקהילה סבלה מאפליה הולכת וגוברת ששיאה בגירוש ספרד בשנת 1492.
יהדות סרגוסה > פורים סרגוסה

פורים סרגוסה, או בשמו האחר פורים שני, הוא יום חג המצוין בי"ז ובי"ח בשבט, שחגגו אנשי הקהילה זכר לנס שאירע בעיר. ביום זה ניצלו היהודים מעונש על ידי המלך, אירועי הנס נכתבו במגילה הנקראת בחגיגיות ביום החג.
ראו גם

סרגוסה
אראגון
פורים סרגוסה
הערות שוליים

1 2  מידע לדרך, ספרד-המשך מידע,כתבות יהדות ספרד, באתר מידע לדרך | מידע למטייל | טיולים לציבור הדתי | מידע לתייר הדתי | טיולים למגזר הדתי | מידע לטיולים בחו"ל
↑  ספרד, שחר רוזנר, האלה, באתר sites.google.com
↑  Aragon, kingdom of birds, Turismo de Aragón (באנגלית)
↑  גילי חסקין, ההיסטוריה של חצי האי האיברי בעת העתיקה, באתר גילי חסקין - מדריך טיולים, ‏2019-09-30
↑  Aknin, Joseph ben Judah ben Jacob Ibn, approximately 1150-1220., A treatise as to 1, necessary existence, 2, the procedure of things from the necessary existence, 3, the creation of the world, H. Itzkowski, 1904
↑  התרבות הערבית־היהודית בספרד הנוצרית-יום טוב עסיס, באתר מורשת יהדות מרוקו, ‏2016-11-05
↑  גירוש ספרד, באתר www.castel.org.il
↑  מגלת סרגוסה | כתב יד NNL_ALEPH000084238 | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554953705171  BnF: cb119332222 (data)  GND: 4119217-5  LCCN: n79022948  MusicBrainz: 4b631135-4e8c-48e9-aee3-2dc0795e8002  SUDOC: 02724816X  VIAF: 134851813   WorldCat (עם VIAF): 134851813 
מפגש הנהרות סגרה, סינקה ואברו
קסטילו דה מקוויננזה
מוזיאון ההיסטוריה במקוויננזה
פסל של המשורר שלמה אבן גבירול
רדאקישאן דמאני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1954 (בן 70 בערך) ביקאנר, הודו 
 מדינה:  הודו 
 מקום מגורים:  Altamount Road 
 בן או בת זוג:  Shrikantadevi Radhakishan Damani 
 
רדאקישאן שיבקישאן דמאני (בהינדי: राधाकिशन दमानी; נולד ב-1954) הוא מיליארדר הודי, מייסד ויו"ר של רשת הקמעונאות DMart. דמני מכונה "מלך הקמעונאות" של הודו.
הונו הוערך בכ-22 מיליארד דולר נכון לאוגוסט 2024, לפי פורבס.
ראשית חייו וקריירה

דמאני גדל במשפחה הינדית מהשווארי מרווארי בדירת חדר במומבאי. הוא למד מסחר באוניברסיטת מומבאי אך פרש לאחר שנה. לאחר מותו של אביו שעבד ברחוב דלאל, דמאני עזב את עסקי המיסבים שלו והפך לברוקר ומשקיע בבורסה. בתחילת שנות ה-90, הרוויח על ידי מכירת שורט של מניות שנופחו באופן מלאכותי על ידי Harshad Mehta. על פי הדיווחים, דמאני היה בעל המניות היחיד הגדול ביותר של בנק HDFC לאחר שהונפקה ב-1995.
בשנת 1999, הוא הפעיל זיכיון של Apna Bazaar, חנות כלבו שיתופית, בנרול, אך "לא השתכנע" מהמודל העסקי שלו. הוא עזב את הבורסה בשנת 2000 כדי להקים רשת סופרמרקטים משלו, DMart, עם החנות הראשונה בפוואי בשנת 2002. לרשת היו 25 חנויות בשנת 2010, לאחר מכן החברה גדלה במהירות ועברה הנפקה בשנת 2017.
ב-2020 הוא הפך להודי הרביעי בעושרו עם שווי נקי של 16.5 מיליארד דולר. הוא דורג במקום ה-117 ברשימת המיליארדרים העולמית.
חיים אישיים

דמאני נשוי ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  "Radhakishan Damani adds shares of two more companies to portfolio". The Hindu BusinessLine (באנגלית). 14 ביולי 2020. נבדק ב-2021-05-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Retail King Radhakishan Damani owns 77% of sector wealth". Fortune India (באנגלית). 5 בספטמבר 2023. נבדק ב-8 ביוני 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Radhakishan Damani: The Slow And Steady Retail King". Outlook Business. נבדק ב-8 ביוני 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Bloomberg Billionaires Index". Bloomberg.com (באנגלית). 2024-08-17. נבדק ב-2024-08-18.
↑  "Radhakishan Damani". Forbes (באנגלית). נבדק ב-2024-08-18.
↑  DRAFT LETTER OF OFFER - SEBI
↑  "Radhakishan Damani quiet as ever after stellar D-Mart listing". Mint. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The rise of DMart's Radhakishan Damani, who got richer during lockdown". Business Standard. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Radhakishan Damani, the only Indian tycoon to get richer under lockdown". Economic Times. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vijayraghavan, Kala; Malviya, Sagar (25 במרץ 2014). "Radhakishan Damani: Man with the Midas touch in the stock markets". The Economic Times. נבדק ב-8 ביוני 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Of D-Mart's IPO and the legend of Radhakishan Damani". Business Standard. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "The silent giant of the stock market". Rediff. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Make Way For The New King of Retail". Outlook Business. אורכב מ-המקור ב-7 ביוני 2020. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Exiting a business one has nurtured is always painful, says former DMart co-promoter Ashok Maheshwari". Economic Times. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The businessman who got richer during the lockdown". Rediff.
↑  "This is how Radhakishan Damani became India's second richest person". GQ India. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Forbes' richest list: India ranks third among countries with most billionaires". The Indian Express (באנגלית). 2021-04-08.
1 2  "Radhakishan Damani & family". Forbes (באנגלית).
↑  "Radhakishan Forbes Billionaires 2022: The Richest People In The World". Forbes. נבדק ב-25 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רדאקישאן דמאני".
קייטי מילר

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1994 (בת 30) פורט לודרדייל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון  אוניברסיטת פלורידה  Cypress Bay High School 
 מעסיק:  משרד סגן נשיא ארצות הברית, המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  סטיבן מילר (16 בפברואר 2020–?) 
 
קייטי רוז מילר (לבית ולדמן; באנגלית: Katie Rose Miller; נולדה ב-1991 או 1992) היא יועצת פוליטית אמריקאית ששימשה כמנהלת התקשורת של סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס בין השנים 2020 ל-2021. היא הייתה בעבר מזכירת העיתונות שלו מ-2019 עד 2020. מ-2017 עד 2019, היא שימשה כסגנית מזכירת עיתונות במחלקה לביטחון פנים.
חיים מוקדמים וחינוך

ולדמן נולדה בפורט לודרדייל, פלורידה. היא בתם של עו"ד גלן ולדמן ושריל ולדמן (לבית בקוף). היא למדה בבית הספר התיכון Cypress Bay בווסטון, פלורידה, וסיימה את לימודיה ב-2010.
ולדמן סיימה תואר ראשון BA באוניברסיטת פלורידה, שם הייתה פעילה במפלגת יונייט של ממשלת הסטודנטים. ולדמן עשתה תואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
קריירה

ולדמן עבדה כעוזרת עיתונות בוועדת הסנאטורית הרפובליקנית הלאומית ב-2014, ולאחר מכן כמזכיר העיתונות של הסנאטור סטיב דיינס, החל מינואר 2015, ושימשה כדוברת של הסנאטורית מרתה מקסלי. לאחר מכן הצטרפה לצוות כסגנית מזכירת העיתונות של המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית במהלך כהונתה של השרה קירסטין נילסן מנובמבר 2017 עד פברואר 2019. במהלך 2019, היא הייתה מנהלת התקשורת של הסנאטורית מאריזונה מרתה מקסלי, ולאחר מכן הפכה למזכירת העיתונות של סגן הנשיא מייק פנס ב-1 באוקטובר 2019.
חיים פרטיים

ולדמן נישאה לסטיבן מילר, יועץ בכיר לנשיא טראמפ, ב-16 בפברואר 2020, במלון טראמפ, 5 רחובות מהבית הלבן בוושינגטון הבירה, כשהנשיא טראמפ נוכח. השניים יצאו כשהיא מונתה למשרדו של סגן הנשיא. מילר הוא יהודי שמרני. הרב אריה לייטסטון כיהן בטקס.
לזוג מילר יש בת, שנולדה זמן קצר לאחר הבחירות בנובמבר 2020, ובנים שנולדו בפברואר 2022 ובספטמבר 2023.
הערות שוליים

1 2 3  Andrea Hanks, Katie Waldman and Stephen Miller Wed at Trump Hotel, www.nytimes.com
1 2  Kwong, Jessica (19 בספטמבר 2019). "Who is Katie Waldman? Mike Pence's new press secretary is dating Trump Advisor Stephen Miller, worked under Kristjen Nielsen". Newsweek. נבדק ב-13 בדצמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Cranley, Ellen (15 בנובמבר 2019). "Everything we know about Mike Pence's press secretary Katie Waldman – who is reportedly engaged to Trump adviser Stephen Miller". Business Insider. נבדק ב-13 בדצמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sanchez, Yvonne Wingett (19 בספטמבר 2019). "McSally spokeswoman Katie Waldman to become VP Mike Pence's press secretary". The Arizona Republic. נבדק ב-13 בדצמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chalfant, Morgan (19 בספטמבר 2019). "Pence taps former DHS press aide as new press secretary". The Hill. נבדק ב-13 בדצמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bromberg, Nick (16 בפברואר 2020). "President Donald Trump leads field on a pace lap after giving command ahead of Daytona 500". Yahoo! Sports. Daytona Beach, Florida. נבדק ב-4 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "About Aryeh Lightstone". Nachum Segal Network. נבדק ב-22 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lahut, Jake (30 בנובמבר 2020). "White House senior advisor Stephen Miller and his wife, Katie, who works as Pence's communications director, announce the birth of their first child with photos". Business Insider. נבדק ב-16 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bedard, Paul (1 במרץ 2022). "Baby No. 2 for Stephen and Katie Miller, son 'Jackson Grant'". נבדק ב-2 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bedard, Paul (11 בספטמבר 2023). "Baby No. 3 for former Trump aides Stephen and Katie Miller". Washington Examiner. נבדק ב-8 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
אלייז'ה קמינגס

אלייז'ה יוג'ין קמינגס (באנגלית: Elijah Eugene Cummings‏; 18 בינואר 1951 — 17 באוקטובר 2019) היה פוליטיקאי ופעיל זכויות אזרח אפרו-אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת מרילנד מראשית 1996 ועד למותו באוקטובר 2019. במחוז אותו ייצג תחומים מחצית מהעיר בולטימור, מרבית היישובים בעלי אוכלוסייה אפרו-אמריקאית גדולה במחוז בולטימור, וכמו כן רוב שטחו של מחוז הווארד. טרם היבחרו לבית הנבחרים של ארצות הברית היה חבר בית הנבחרים של מדינת מרילנד, ולאורך כל שירותו הציבורי היה חבר המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה

קמינגס נולד ב-18 בינואר 1951 בבולטימור, השלישי בין שבעת ילדיהם של רות אלמה (לבית קוקרן) ורוברט קמינגס. הוריו היו אריסים. כשהיה בן 11, קמינגס ואחדים מחבריו פעלו למען אינטגרציה גזעית בבריכה עירונית בדרום בולטימור שהונהגה בה הפרדה גזעית. ב-1969 סיים את לימודיו בבית ספר התיכון של בולטימור, ולאחר מכן למד באוניברסיטת הווארד שבוושינגטון הבירה, שם היה פעיל בהתאחדות הסטודנטים. הוא היה חבר באחווה פי בטא קפא וסיים את לימודיו ב-1973 עם תואר ראשון במדע המדינה. ב-1976 סיים באוניברסיטת מרילנד בבולטימור לימודי תואר שני במשפטים, והתקבל ללשכת עורכי הדין של מדינת מרילנד בהמשך אותה שנה. קמינגס עסק בעריכת דין במשך 19 שנה בטרם נבחר לבית הנבחרים ב-1996. קאמינגס קיבל 12 תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית, האחרון שבהם מאוניברסיטת מרילנד ב-2017.
במשך 14 שנים היה קמינגס חבר בית הנבחרים של מדינת מרילנד מטעם מחוז הבחירה ה-39. בבית המחוקקים המדינתי של מרילנד היה יושב ראש השדולה החקיקתית האפרו-אמריקאית. קמינגס היה חבר במספר ועדות ומועצות, הן בבולטימור והן מחוצה לה. בין המועצות שהיה חבר בהן ניתן למנות את המועצה המייעצת של בית הספר למשפטים באוניברסיטת מרילנד, מועצת המבקרים של האקדמיה הימית של ארצות הברית ותוכנית הנוער של אלייז'ה קמינגס במדינת ישראל. הוא היה חבר כבוד במועצת הנאמנים של גן החיות של בולטימור.
בפברואר 1996 התפטר קוואיסי אמפומיי (Kweisi Mfume), נציג מחוז הקונגרס השביעי של מרילנד בבית הנבחרים האמריקאי, לשם כניסתו לתפקיד נשיא האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים. קמינגס גבר על שבעה מעמיתיו בבחירות מקדימות עם 37.5% מהקולות. בבחירות המיוחדות הוא ניצח את קנת' קונדנר, מועמד המפלגה הרפובליקנית, כשהוא גורף למעלה מ-80% מקולות הבוחרים. הוא הביס שוב את קונדנר בנובמבר, יום הבחירות הכלליות, ומאז נבחר לבית הנבחרים 11 פעמים אחת לשנתיים עד בחירות 2018. בבחירות 2006 התמודד ללא התנגדות רפובליקנית.
בדצמבר 2010 הודיע אדולפוס טאונס (אנ'), חבר בית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס העשירי של מדינת ניו יורק, כי אין בכוונתו לקבל את תואר החבר הבכיר בוועדת הפיקוח של בית הנבחרים, אף על פי שהוותק שלו והיותו יושב ראש הוועדה לשעבר מקנים לו תואר זה. על פי דיווחים בעיתונות, טאונס ויתר על התואר בשל היעדר תמיכה מננסי פלוסי, יושבת ראש בית הנבחרים, שחששה שמא לא יהא מנהיג אגרסיבי דיו במאבקו הצפוי עם יו"ר הוועדה הרפובליקני הנבחר דארל עיסא. עוד דווח כי הבקשה להשמיט מטאונס תואר זה הגיעה מן הבית הלבן. בהצבעה שנערכה בוועידה המפלגתית של הדמוקרטים בבית הנבחרים גבר קמינגס על עמיתתו קרוליין מלוני ונבחר לתפקיד החבר הבכיר בוועדה.
בעקבות בחירות 2018 בארצות הברית נטלו הדמוקרטים את הרוב בבית הנבחרים מידי הרפובליקנים, וקמינגס מונה ליו"ר ועדת הפיקוח. במסגרת תפקיד זה ניהל קמינגס את מסירת העדות הציבורית הראשונה של מייקל כהן, עורך דינו לשעבר של הנשיא דונלד טראמפ, והיה דמות מובילה בהליך ההדחה נגד הנשיא טראמפ בשל פרשת טראמפ–אוקראינה. ביולי 2019 זכה קמינגס לתשומת לב לאומית עקב יחסיו העכורים עם הנשיא טראמפ, שהגיעו לנקודת רתיחה כאשר השניים השתלחו זה בזה. קמינגס מתח ביקורת על מדיניות ההגירה של טראמפ וכינה אותו גזען, ובתגובה אמר טראמפ כי העיר בולטימור, אותה קמינגס מייצג בבית הנבחרים, "שורצת עכברושים ומכרסמים" וטען שאף אחד לא ירצה לחיות שם.
ב-17 באוקטובר 2019 הלך קמינגס לעולמו בבית החולים ג'ונס הופקינס לאחר מאבק בסיבוכים של מחלה כרונית.