מורי אוגאי
מהלך חייו

מורי אוגאי נולד ב-19 בינואר 1862, בשם מורי רינטארו (Mori Rintaro). כפר היוולדו, המרוחק מהפעילות השוקקת של עיר הבירה דאז, קיוטו, וכן של הבירה המאוחרת יותר, טוקיו, שכן באזור שימאנה של היום, והשתייך באותה תקופה וטרום הרסטורציה של מייג'י לאחוזה הפיאודלית של משפחת טסוואנו (Tsuwano). אביו של אוגאי היה רופא בשירות הדאימיו, וכתמורה לפעילותו הורשה לשלוח את בנו ללמוד בבית הספר אליו נשלחו ילדי משפחת הדאימיו. לימודיו של אוגאי הצעיר בבית הספר אפיינו את אותה תקופה, וכללו שינון נמרץ של קלאסיקות מהפילוסופיה הסינית, כגון כתבי קונפוציוס ומנציוס, וכן כתיבה תמה בשפה הסינית.
במקביל ללימודיו הסינים, נשלח אוגאי לטוקיו בשנת 1872. שם למד גם את השפה הגרמנית, השפה המערבית היחידה דאז שנלמדה ביפן, ואשר נחשבה לשפת הרפואה המודרנית. הציפייה מאוגאי הייתה ללכת בעקבות אביו ולהפוך לרופא בעצמו, ואכן כך היה. אוגאי פיתח בהמשך חייו קריירה מרשימה בתחום הרפואה, גם ובעיקר במסגרת פעילותו בצבא הקיסרי של יפן. בשנת 1877 החל ללמוד בבית ספר לרפואה בטוקיו, וארבע שנים מאוחר יותר סיים את לימודיו וקיבל משרת קצין בחיל הרפואה בצבא, שם התמחה בלימודי היגיינה. עם כניסתה של מדיניות הפתיחות למערב גם לשורות הצבא, הוא נשלח להתמחות וללימודים בגרמניה, שם שהה כארבע שנים. עם חזרתו ליפן שימש במדריך בבית הספר לרפואה של הצבא. לכשפרצה מלחמת סין-יפן בשנת 1894, נשלח אוגאי לחזית בתור רופא צבאי. מספר שנים מאוחר יותר הוא נשלח לחזית מלחמה נוספת, היא מלחמת רוסיה–יפן אשר פרצה ב-1904, שם שירת במנצ'וריה ובטיוואן.
שהותו הארוכה של אוגאי בגרמניה, ובעיקר בברלין, לא תרמה אך ורק לידע שלו בתחום הרפואה. ההפך הוא הנכון: במהלך שהותו שם, נחשף אוגאי לתרבות, לפילוסופיה ולספרות גרמנית ואירופאית במלוא עוצמתן. הוא הוקסם מיצירות המופת של התרבות המערבית ושמח להיות עד לתרבות העשירה והתוססת של אירופה בסוף המאה התשע עשרה. הוא החל לכתוב יומנים, בהם תיאר בפרוטרוט את התקדמות קריאותיו ביצירות וחיבורים של גדולים ומפורסמים כגון גתה, פון-הארטמן ושופנהאוור.
אוגאי חזר ליפן עמוס בחוויות ובעושר תרבותי שרק חיכה לפרוץ ממנו, ולא בזבז זמן: הוא החל לעסוק בתרגומים ליצירות ספרותיות מגרמנית ליפנית; החל לאגד סביבו אינטלקטואלים נוספים שהשקיעו מזמנם ומרצם לתרגום ספרות ושירה אירופאית וביניהם טסובוצ'י שויו (Tsbouchi Shoyo), אשר התמחה בשייקספיר; ייסד כתבי עת ספרותיים בהם הוא וחבריו פרסמו תרגומים (כגון כתב העת Shiragami zoshi בשנת 1889) ייסד בהתאם את מוסד ביקורת הספרות, תחום שלא היה קיים קודם כלל ביפן ואף תרם למודרניזציה של התיאטרון ביפן, עם תרגומו של מספר מחזות מודרניים שהועלו ביפן בתחילת המאה העשרים, הראשון שבהם "יון גבריאל בורקמן" של איבסן, בשנת 1909.
עם סיום מלחמת רוסיה–יפן בשנת 1905 ושובו של אוגאי לטוקיו, החלה התקופה היצירתית ביותר בחייו הספרותיים, במהלכה עסק יותר ויותר בכתיבת ספרים וסיפורת מקוריים. סיפורים אלה הפכו לנכסי צאן ברזל ביפן ומחוצה לה, ובלט בהם במיוחד ספרו "אווז הבר" (Wild Goose) שתורגם לעשרות שפות ועברית ביניהן. ספריו של אוגאי הושפעו הן מהתרבות האירופאית שספג והן מתחקירים היסטוריים ענפים שערך וסביבם ביסס את עלילות ספריו, ואף נגעו לא פעם במין ומיניות (כגון Vita Sexualis האוטוביוגרפי מ-1909), מה שמשך אליו אש מקהיליית הספרות היפנית, במקביל להערכה הרבה לה זכה ביפן ומחוצה לה.
אוגאי היה נשוי פעמיים דרך נישואין מאורגנים וכפויים. לראשונה התחתן בשנת 1889, והתגרש לאחר שנה אחת בלבד. במהלכה נולד בנו הראשון וכן פורסם את ספר הפרוזה הראשון שלו, The Girl Who Danced, אשר נכתב, כנראה, בהשראת פרשיית אהבהבים שניהל בגרמניה עם אישה גרמניה, מקרה נדיר יחסית של סיפור אהבה בין גבר יפני לאישה מערבית. נישואיו השניים היו בשנת 1902, וגם אם לא הסתיימו בגירושין, היו לא קלים ומלווים במהמורות לא מעטות. בשנת 1920 החלה להתפתח אצל אוגאי מחלת כליות, ועם החמרתה נבצר ממנו להמשיך ולכתוב. אוגאי נפטר ב-9 ביולי 1922, כשהוא בן 60, ולו חמישה ילדים.