stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נעם שפנצר
ביוגרפיה

שפנצר נולד בקיבוץ נחשון ושירת בצה"ל בסיירת גולני. לאחר השירות הצבאי חזר לקיבוץ ועבד עם ילדים בגיל הגן. כתב טור קבוע בשבועון "על המשמר" עד שנת 1992. בשנת 1985 יצא לארצות-הברית כדי ללמוד שם פסיכולוגיה קלינית. את התואר הראשון קיבל באוניברסיטת יוסטון, את התואר השני והדוקטורט בתחום הפסיכולוגיה הקלינית קיבל באוניברסיטת פרדו (Purdue).
מתגורר בקולומבוס, אוהיו והוא פרופסור חבר ב-Otterbein University, כותב מאמרים מקצועיים בתחום עיסוקו בכתבי עת ידועים כמו ה-American Psychologist, משנת 2004 כותב בעיתונים יהודיים בארצות הברית כמו ה-The New Standard וזכה בפרס על מאמרי הפרשנות פרי עטו. כתב שני רומנים בעברית שראו אור בישראל. ספרו "הפסיכולוג הטוב" תורגם לאנגלית.
כתב את התסריט לסרט "סיפור אחר", יחד עם אבי נשר ובבימויו. עלילת הסרט, שהקרנתו החלה בשנת 2018, מזכירה את בתו של שפנצר שחזרה בתשובה.
ספריו

הלילה אצל יותם, הוצאת גוונים, 2005.
הפסיכולוג הטוב, ידיעות ספרים, 2009. תרגום לאנגלית: The Good Psychologist, Henry Holt and Co. 2010
מידת הרחמים, ידיעות ספרים, 2011.
הערות שוליים

↑  "הולט" רכשה את זכויות "הפסיכולוג הטוב", באתר ynet, 22 בספטמבר 2009
↑  יצחק טסלר, כשהילדה חוזרת בתשובה: הסיפור שמאחורי "סיפור אחר", באתר ynet, 11 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298819005171  BnF: cb16118212v (data)  GND: 140052062  ISNI: 0000 0000 7329 4530  LCCN: no2006019942  NLG: 332743  NLK: KAC202114790  NTA: 329594737  RERO: 02-A019242897  VIAF: 95361177   WorldCat (עם VIAF): 95361177
סאיוטה

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  נפתלי בנט, מיכל צור שלו 
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 חברת אם:  RSA (חברה) 
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 ענפי תעשייה:  אבטחת מחשב אישי ברשת 
  
 www.cyota.com
 
סאיוטה (באנגלית: Cyota) הייתה[דרושה הבהרה] חברת אבטחת מידע ישראלית, שהתמחתה בתוכנות ובשירותים לאבטחת בנקאות מקוונת, וכן לאבטחת עסקאות בכרטיסי אשראי באינטרנט.
היסטוריה

סאיוטה הוקמה בשנת 1999, על ידי נפתלי בנט, מנכ"ל החברה (לימים ראש ממשלת ישראל), ד"ר מיכל צור שלו, בן אנוש וליאור גולן. לחברה, שהייתה רשומה בארצות הברית, היו משרדים בהרצליה ובניו יורק, ובשיאה היא מנתה כ-140 עובדים. החברה פיתחה אלגוריתמים לאימות זהות משתמשים, כתלות ברמת הסיכון הכרוכה בעיסקאות המקוונות שהם מבצעים (Risk Based Authentication). היא שירתה בנקים גדולים בארצות הברית, בקנדה, באנגליה וביפן, וכן את רוב הבנקים בישראל.
סך ההשקעות בסאיוטה הסתכמו ב-27 מיליון דולר בארבעה סבבי גיוס הון, בהובלת קרנות ההון סיכון Bessemer, יזראל סיד פרטנרס, קרן גיזה, ופועלים ונצ'רס. בדצמבר 2005 נרכשה חברת סאיוטה בידי RSA תמורת 145 מיליון דולר, ובינואר 2006 מונתה מיכל ברוורמן-בלומנשטיק, שהייתה סמנכ"לית התפעול של סאיוטה, למנכ"לית החברה בישראל. בניהולה צמחה RSA ישראל מ־80 עובדים ליותר מ-300 עובדים. בשנת 2006 נרכשה חברת האם, RSA, בידי תאגיד EMC תמורת 2.1 מיליארד דולר.
במאי 2020 צייץ מנכ"ל החברה לשעבר נפתלי בנט שפורצים הצליחו לדלות את מספר כרטיס האשראי שלו, ומי שמנע מהם לבצע קניות זאת החברה – 'סאיוטה'.
הערות שוליים

↑  נפתלי בנט בטוויטר
| נפתלי בנט |
| --- | --- | --- |
| אירועים בתקופת כהונתו כראש ממשלת ישראל | הממשלה ה-36 • מגפת הקורונה בישראל (2020-הווה) • מבצע לתת כתף (2021-הווה) • השרפה בהרי ירושלים (2021) • הבריחה מבית הסוהר גלבוע (2021) • גל הטרור (אביב 2022) • מבצע שובר גלים (2022) • מבצע עולים הביתה (2022) |  |
| מפלגות וסיעות | הבית היהודי • הימין החדש • ימינה • ביחד |  |
| ארגונים וחברות שעמד בראשם | ישראל שלי • מועצת יש"ע • סאיוטה • סולוטו |  |
| משפחה | גילת בנט (רעיה) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נאותרופודה

| נאותרופודה |
| --- | --- |
איור של דילופוזאורוס  איור של טירנוזאורוס
תקופה
טריאס עליון-הווה, כ-228,000,000–0 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
קבוצה:: נאותרופודה
שם מדעי
 Neotheropoda ‏בקר, 1986

נאותרופודה (שם מדעי: Neotheropoda) הוא ענף גדול של דינוזאורים בעלי אגן דמוי לטאה מקבוצת התרופודים, והם כוללים את מרבית המינים בקבוצה, למעט את המינים הפרימיטיביים והמוקדמים ביותר כמו האאורפטור וההררזאוריים (שאולי אינם תרופודים). קבוצה זו הוגדרה בידי החוקר רוברט בקר ב-1986, אשר חילק את מרבית התרופודים המפותחים לשתי קבוצות: צרטוזאוריה וטטנורים.
הקבוצה התפתחה החל מהטריאס העליו, והחלה לשגשג כנראה אחרי הכחדת הטריאס, אז נשארה בה רק קבוצה אחת - האוורוסטרה. הקבוצה פיתחה קבוצות גדולות רבות לאורך המזוזואיקון ונכחדה לפני 66 מיליון שנה, עם הכחדת הקרטיקון. עם זאת העופות שהתפתחו כנראה מבני הקבוצה הצליחו לשרוד עד ההווה.
מינים אלו היו דו-רגליים ברובם, בעלי התמחות באכילת בשר וציד, ורבים מהם היו מכוסי נוצות. הגדול שבבני הקבוצה היה הספינוזאורוס שהגיע לאורך 14.3–18 מטרים ולמשקל 7–20 טון בקירוב. הקטנים ביותר היו קטנים מדרורים מודרניים.
מיון

סוג ללא מקור ליליינשטרנוס (Liliensternus)
סוג Tachiraptor
סוג הלטיכוזאורוס (Halticosaurus)
סוג זופאיזאורוס (Zupaysaurus)
סוג Shuangbaisaurus
סוג Notatesseraeraptor
סוג Szechuanosaurus?
סוג Velocipes?
משפחה דילופוזאוריים (Dilophosauridae)
על-משפחה צלופיזואידה (Coelophysoidea)
קבוצה אוורוסטרה (Averostra)
קבוצה צרטוזאוריה (Ceratosauria)
קבוצה טטנורים (Tetanurae)
סאיגות

| סאיגות |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גרה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צבאיים
שבט:: סאיגות
שם מדעי
 Saigini ‏סימפסון, 1945

סאיגות (שם מדעי: Saigini) הם שבט של אנטילופות בתת-משפחת הצבאיים, הכולל שני מינים יחידים בסוגם החיים במרכז אסיה. מבחינה חיצונית ואקולוגית הסוגים בשבט דומים מאוד לשבט אנטילופות ערבה, אך בעלי מאפיינים ייחודים. שאלת סיווגם הטקסונומי לתת-משפחת היעלים בשל פרוותם העבה דמוית הצמר וכן הדמיון הגנטי, עודה פתוחה.
מאפיינים

הסוגים בשבט הם פעילי יום, חיים בעדרים המוניים, ובית גידולם הוא ערבות העשב העצומות והרמה הטיבטית שבמרכז אסיה. פרוות הצמר שלהם מגינה עליהם מטמפרטורות הקפואות באזורי תפוצתם. בין הקיץ לחורף הם פותחים בנדידות ענקיות לאזורי מרעה טובים יותר. יש להם קרניים יוצאות דופן מרוב האנטילופות, והמבנה של אפם מוזר למדי. הזכרים נבדלים מהנקבות בכך שהם מתאפיינים בקרניים, וצבע פרוותם כהה יותר. הקרבות בין הזכרים בעונת הרבייה הם מהאכזריים ביותר במשפחת הפריים, ואחד מהם או אף שניהם עלולים למות כתוצאה מהפציעות החמורות בלחימה המסיבית. האוזניים שלהם עגלגלות וקטנות, וזנבם קצר ומעוגל. ההריון נמשך 7-6 חודשים, והגדי\הטלה שנולד, שוהה בימיו הראשונים על הקרקע הטרשית ללא תזוזה. הסוגים הם אצנים מהירים ביותר, והטורף העיקרי שלהם הוא הזאב.
בעבר הייתה חפיפה בין שני הסוגים ברמה הטיבטית, אך כיום טווח התפוצה שלהם התמעט ואין ביניהם חפיפה. הסוג צבי יעלי החי אף הוא במרכז אסיה, דומה מאוד למינים אלה במראה ובאקולוגיה, ולמינים שלו יש חפיפה עם שני הסוגים. שני הסוגים שבשבט היו בעבר היונקים הנפוצים ביותר בתחומם, ושניהם חוו ירידת מספרים עצומה שגרמה להם להיות בדרגות שונות של סכנת הכחדה; כיום הם בין האנטילופות הנדירות והמאוימות ביותר. הגורם העיקרי להתמעטותם הוא הציד הפרוע בשל צמרם המשובח ובשרם, וכן קרניהם המשמשות את הרפואה הסינית.
סוגים

סאיגה (Saiga tatarica) – פרסתן ייחודי המהווה שילוב של כבש וצבי ותואר לראשונה בשנת 1826. הסיווג שלו כיום בתת-משפחת הצבאיים הוא סופי. סימני היכר: קרניים בינוניות ושקופות בצורת צבת, חוטם גדול ובשרני המזכיר את חדק הפיל, עיניים בולטות ופרווה אדמדמה-צהבהבה בקיץ המשתנה לצבע אפרפר כהה בחורף. מצוי במונגוליה, קזחסטן, אוזבקיסטן, ורוסיה; בעבר גם בסין העממית. מצב שימורו הוא סכנת הכחדה חמורה (CR).
אנטילופה טיבטית המוכר גם כצ'ירו (Pantholops hodgsoni) – פרסתן ייחודי המהווה שילוב של עז וצבי ותואר לראשונה בשנת 1826. הסיווג שלו כיום עדיין לא מוסכם כלל, ומסווגים אותו גם בתת-משפחה עצמאית. סימני ההיכר שלו: קרניים דקות וארוכות ביותר כשל ראם, חוטם רחב למדי עם שקיקים קטנים בנחיריים המתנפחים בשעת סכנה, מסכה שחורה על הפנים ופסים שחורים על הרגליים, פרווה אדמדמה בקיץ המשתנה לוורדרד-קרמי ולבנבן בחורף. מצוי בסין העממית (המחוז האוטונומי הטיבטי, צ'ינגהאי, סיצ'ואן, ושינג'יאנג), ובהודו (לדאק). מצב שימורו הוא סכנת הכחדה (EN).
נמשים (אלבום)

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת אמילי קרפל
 יצא לאור:  15 באוגוסט 2008
 הוקלט:  2007-2008
 סוגה:  פופ
 שפה:  עברית 
 אורך:  45:00
 חברת תקליטים:  הליקון להלה דלקס
 הפקה:  תומר אדם לנצינגר וניר אוורבוך
 
נמשים הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת אמילי קרפל. האלבום יצא לאור ב-15 באוגוסט 2008. ונבחר לאלבום השנה של ערוץ 24 וראש 1. את האלבום הפיקו מוזיקלית תומר אדם לנצינגר, שעבד ביחד עם עופר מאירי על האלבום הראשון של מטרופולין, וניר אוורבוך.
הפקה

קדמו ליציאתו הסינגלים "טיפה", "כאן אני עומדת" ו"נמשים". הסינגל "טיפה" זכה להצלחה גדולה בתחנות הרדיו ובטלוויזיה, ו"נמשים" להצלחה גדולה עוד יותר. הסינגל הגיע למקומות גבוהים במצעדים השבועיים בתחנות הרדיו (ביניהן גלגלצ ורשת ג') ואף בתוכנית "המבוקשים" של ערוץ 24. לשירים "טיפה" ו"נמשים" צולמו גם קליפים.
השיר "חוץ ממך" המופיע באלבום, תורגם והוקלט לגרסה נוספת בשפה האנגלית NO ONE ELSE, והוא מושמע בפרסומת של בר רפאלי ונועם טור לחברת "פוקס". עוד נכלל באלבום, השיר "אינך מבקש דבר" ("למי שאינו מאמין") שכתבה לאה גולדברג וכן גרסת כיסוי לשירה של להקת בוטן מתוק בקרקס "יום עדין".
על כל העיבודים באלבום היו אחראים אמילי קרפל, תומר אדם לנצינגר וניר אוורבוך.
רשימת השירים

| מספר | שיר | אורך | מילים | לחן |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | טיפה | 03:59 | אמילי קרפל | אמילי קרפל |
| 2 | רוחות | 03:47 | אלרן דקל, אמילי קרפל | אלרן דקל, אמילי קרפל |
| 3 | כאן אני עומדת | 04:46 | אמילי קרפל | אמילי קרפל |
| 4 | משוגעת | 03:20 | אמילי קרפל, אסף אמדורסקי, תומר אדם לנצינגר | אמילי קרפל, תומר אדם לנצינגר |
| 5 | חוץ ממך | 04:47 | אמילי קרפל | אמילי קרפל |
| 6 | נמשים | 03:44 | אמילי קרפל, גליה ירון | אמילי קרפל, ניר אוורבוך, תומר אדם לנצינגר |
| 7 | בין השורות | 05:20 | אמילי קרפל, אסף אמדורסקי | אסף אמדורסקי |
| 8 | עונות | 05:22 | יצחק לאור | אמילי קרפל |
| 9 | מתחת למים | 03:49 | אמילי קרפל | אמילי קרפל |
| 10 | אינך מבקש דבר | 05:15 | לאה גולדברג | עובד אפרת |
| 11 | יום עדין | 03:21 | גדי אלטמן | גדי אלטמן |
אמנים משתתפים

הפקה מוזיקלית ועיבודים: תומר אדם לנצינגר וניר אוורבוך - סינתים, מקלדות, פסנתר, תכנות תופים, תכנות מחשב. אלי נחום - גיטרה חשמלית, בס. ניר מנצור - תופים
אמן אורח: אסף אמדורסקי דואט "בין השורות". אמן אורח: סמי בירנבך "עונות". יונתן לוי - בס.
סינגלים

| טיפה |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |
|  | הוקלט: 2007 |  |  |
|  | יצא לאור: 2008 | מקום 7 ברשת ג' |  |
|  | אורך: 3:59 | מקום 7 ברשת ג' |  |
|  | מפיק: ניר אוורבוך, תומר אדם לנצינגר | מקום 7 ברשת ג' |  |
|  | פזמונאי: אמילי קרפל | מקום 7 ברשת ג' |  |
| מלחין: אמילי קרפל |  | מקום 7 ברשת ג' |  |

| כאן אני עומדת |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |
|  | הוקלט: 2007 |  |  |
|  | יצא לאור: 2008 |  |  |
|  | אורך: 4:46 |  |  |
|  | מפיק: ניר אוורבוך, תומר אדם לנצינגר |  |  |
|  | פזמונאי: אמילי קרפל |  |  |
מלחין: אמילי קרפל: 

| נמשים |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |
|  | הוקלט: 2008 |  |  |
|  | יצא לאור: 2008 | מקום 13 ברשת ג' |  |
|  | אורך: 3:44 | מקום 13 ברשת ג' |  |
|  | מפיק: ניר אוורבוך, תומר אדם לנצינגר | מקום 13 ברשת ג' |  |
|  | פזמונאי: אמילי קרפל, גליה ירון | מקום 13 ברשת ג' |  |
| מלחין: אמילי קרפל, ניר אוורבוך, תומר אדם לנצינגר |  | מקום 13 ברשת ג' |  |

| חוץ ממך |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |
|  | הוקלט: 2008 |  |  |
|  | יצא לאור: אוקטובר 2008 | מקום 6 בגלגלצ מקום 7 ברשת ג' |  |
|  | אורך: 4:47 | מקום 6 בגלגלצ מקום 7 ברשת ג' |  |
|  | מפיק: ניר אוורבוך, תומר אדם לנצינגר | מקום 6 בגלגלצ מקום 7 ברשת ג' |  |
|  | פזמונאי: אמילי קרפל | מקום 6 בגלגלצ מקום 7 ברשת ג' |  |
| מלחין: אמילי קרפל |  | מקום 6 בגלגלצ מקום 7 ברשת ג' |  |

| בין השורות |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |
|  | הוקלט: 2008 |  |  |
|  | יצא לאור: ינואר 2009 | מקום 12 ברשת ג' |  |
|  | אורך: 5:20 | מקום 12 ברשת ג' |  |
|  | מפיק: ניר אוורבוך, תומר אדם לנצינגר | מקום 12 ברשת ג' |  |
|  | פזמונאי: אמילי קרפל ואסף אמדורסקי | מקום 12 ברשת ג' |  |
| מלחין: אסף אמדורסקי |  | מקום 12 ברשת ג' |  |
קליפים

טיפה (בימוי: אופיר לובל)
נמשים (בימוי: אופיר לובל)
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏אמילי קרפל מוציאה אלבום שני, באתר ‏מאקו‏, 21 במרץ 2012
מתילדה בתאם-אדוורדס

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1836 סאפוק, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  4 בינואר 1919 (בגיל 82) הייסטינגס, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
מתילדה בתאם אדוורדס ב-1911, בגיל 75. בהערות בכתב ידה שנוספו מתחת לתמונה מתילדה מפנה תשומת לב לאותות הכבוד הצרפתיים והאנגליים שקיבלה, אותם היא נראית עונדת, ולשני הספרים, "קיטי" ו"שר הקציר", שבהם היא מתגאה יותר מכול.
מתילדה בתאם אדוורדס (באנגלית: Matilda Betham-Edwards;‏
1836–1919) משוררת, סופרת וסופרת מסעות בריטית. נולדה למשפחת חוואים בכפר ווסטרפילד במחוז סאפוק שבבריטניה. הייתה משוררת פורה וברוכת כישרון, מגדולי תומכי תנועות הנשים בתקופתה. אביה היה כומר. היא ניהלה התכתבויות עם משוררים אנגלים שהיו נודעים למדי באותם הימים, כמו ג'ורג' אליוט, ברברה בודיצ'ון, קובנטרי פטמור, הנרי ג'יימס ושרה גראנד.
מחויבותה העיקרית בחייה ובעבודתה הייתה לצרפתית ולצרפת, בה ביקרה לראשונה ב-1875, על אף שתחומי העניין שלה התפרשו על פני מגוון רחב של נושאים. ספרה הראשון, "הבית הלבן ליד הים", יצא לאור בשנת 1857, עת מלאו לה עשרים ואחת שנים בלבד. הוא זכה להצלחה רבה, תורגם למספר שפות ויצא לאור באינספור מהדורות. בשל מוצאה ההוגנוטי היא רחשה לצרפת חיבה ונאמנות מיוחדות. אחת ממטרות חייה הייתה קידום רגשי החיבה והכבוד ההדדי בין צרפת ובריטניה.
עם מותו של אביה ב-1864, היא עברה ללונדון ונעשתה חברה בחוג הספרותי הלונדוני. ב-1891 היא הגיעה לפסגת חייה עת ממשלת צרפת העניקה לה את התואר "ממונה על לימודי צרפת לציבור הרחב" בשל פעולותיה למען ביסוס "הסכמה לבבית" (Entente Cordiale - "ההסכמה הלבבית" היה, בין היתר, כינויה של הברית שחתמו צרפת ובריטניה ב-1904) אמיתית וארוכת ימים. בין האותות והפרסים שבהם זכתה הייתה גם מדליה בה עוטרה בתערוכה האנגלו-צרפתית של 1908. לקראת מותה זכתה לכבוד שבקיצבה חודשית של עובדי ציבור מאת הממשלה הבריטית. היא נפטרה בהייסטינגס בשנת 1919.
לעיתים קרובות היא מצוטטת באנתולוגיות של שירה לסבית היסטורית. לעיתים, יש המחליפים בשוגג בינה לבין המשוררת מתילדה בתאם, אך תאריכי לידתה ופטירתה (1776–1852) מראים בבירור שהן אינן אותו האדם.
פרופסור ג'ואן ריס כתבה בשנת 2006 את הביוגרפיה היחידה שנכתבה על אודות מתילדה בתאם אדוורדס עד כה. הסופרת והפמיניסטית בת המאה ה-19, שרה גראנד, כתבה עליה:
אחת מהראויות ביותר לציון בקבוצה של נשים דגולות שאנו מכנות אותן היום נשות התקופה הוויקטוריאנית התיכונה.
מבחר מיצירותיה

The White House by the Sea 1857
Holidays Among the Mountains (or Scenes and Stories of Wales) 1860
Little Bird Red and Little Bird Blue (verse drama) 1861
John and I 1862
Dr Jacob 1864
A Winter with the Swallows 1867
Through Spain to the Sahara 1868
Kitty 1869
The Sylvestres 1871
Felicia 1875
Bridget 1877
Brother Gabriel 1878
Six Life Stories of Famous Women 1880
Forestalled 1880
Pearla 1883
Half-Way 1886
Next of Kin Wanted 1887
The Parting of the Ways 1888
For One and the World 1889
A Romance of the Wire 1891
Edition of Arthur Young’s Travels in France 1892
Romance of a French Parsonage 1892
France of To-Day 1892
The Curb of Honour 1893
A Romance of Dijon 1894
The Golden Bee and other Recitations 1895
Autobiography of Arthur Young 1898
The Lord of the Harvest 1899
Anglo-French Reminiscences 1900
A Suffolk Courtship 1900
Mock Beggars’ Hall 1902
Barham Brocklebank 1903
A Humble Lover 1903
Home Life in France 1905
Martha Rose 1906
Poems 1907
A Close Ring 1907
Literary Rambles in France 1907
Friendly Faces of Three Nationalities 1911
In French Africa 1912
From an Islington Window 1914
Hearts of Alsace 1916
Twentieth Century France 1917
French Fireside Poetry 1919
Mid-Victorian Memories 1919
לקריאה נוספת

ג'ואן ריס, מתילדה בתאם-אדוורדס - סופרת, סופרת מסעות ופרנקופילית, הוצאת הייסטינגס, 2006 (באנגלית)
נשים סופרות מהמאה ה-19 - אנתולוגיה, הוצאת אדם מתיו.
משפחת ברזאני

משפחת ברזאני נחשבת לאחת המשפחות המיוחסות בקרב יהדות כורדיסטן. המשפחה העמידה מתוכה רבנים, שוחטים, ראשי ישיבות ודיינים במשך למעלה מארבע מאות שנה.
שורשי המשפחה וראשיתה

שרשי המשפחה מיוחס למשפחת "אדונים הלוי", משפחת לווים מיוחסת אשר על אבותיה נמנו חכמים כגון דונש בן לברט, דונש בן תמים ולדעת חלק מן החוקרים אף רב סעדיה גאון ורבי יצחק בן שלמה הישראלי.
אבי משפחת ברזאני, הרב נתנאל הלוי (אדוני) התגורר בכפר בַּארְזָאן (אנ'), ועל שמו נקראת משפחת ברזאני. הוא שימש כמנהיגה הרוחני של יהדות צפון עיראק. לאחר בריחתו מבארזאן לעיר מוסול, יסד בנו הרב שמואל בעיר ישיבה, וזו משכה אליה תלמידים מכל רחבי המזרח.
לאחר פטירתו של הרב שמואל, ושל חתנו-יורשו - הרב יעקב מזרחי, עמדה בצד נדיר, בראשות ישיבה זו אישה, בתו - הרבנית אסנת ברזאני. צאצאיה של אסנת, וענפים אחרים של המשפחה, כיהנו לאחר פטירתה למשך מאות בשנים, כרבנים ראשיים בערים וקהילות רבות של יהודי בבל אשר ביניהן: בגדאד, מוסול, ארביל, עמדיה וקהילות רבות נוספות.
על פי המסורת ואילנות יוחסין שנשתמרו בחלק מענפי המשפחה, העמידה משפחה זו רצף של למעלה מ-22 דורות של רבנים שוחטים ודיינים.
מצאצאי המשפחה

צאצאי משפחת ברזאני שימשו בין ראשי הציבור בעיראק וכורדיסטן במשך מאות שנים. כמה מבניה היו רבניה הראשיים של יהדות בבל, אבות בתי דין, רבני ערים, שוחטים, פייטנים ומחברי ספרים.
להלן רשימה של חלק מהידועים שבצאצאים הישירים של משפחה זו:
רבנים:
נתנאל הלוי (אדוני) – ראש קהילת יהודי כורדיסטן במאה ה-16. אבי שושלת משפחת ברזאני.
שמואל ברזאני (אדוני) – פוסק הלכה, פייטן מקובל ומחבר ספרים, עמד בראש ישיבה בכורדיסטן במאות 16–17.
יעקב מזרחי (אדוני) – תלמידו, חתנו, ואחיינו של רבי שמואל אדוני. וראש ישיבת עמדיה.
אסנת ברזאני – למדנית, פוסקת הלכה, פייטנית ומקובלת, עמדה בראש ישיבה בכורדיסטן במאות 16–17.
שמואל מזרחי (ברזאני) בן אסנת ויעקב – רבה הראשי של בגדאד במאה ה – 17.
יונה מזרחי (ברזאני) – רבה הראשי של בגדאד במאה ה – 17. תלמיד חכם ומקובל ומחבר ספרים.
שמעון מזרחי (ברזאני) – רבה הראשי של בגדאד במאה ה – 17. תלמיד חכם, מקובל ומחבר ספר העיבור "כנפי יונה". כתב אף ספרים ברפואה.
אברהם מזרחי (ברזאני) – רבה הראשי של בגדאד במאה ה – 17. תלמיד חכם, מקובל ומחבר ספרי הלכה.
דוד ברזאני – רבה הראשי של מוסול במאה ה-18. על פי עדותו של צדקה חוציין נחשב לאחד מגדולי החכמים ביהדות המזרח בתקופתו.
אליהו ברזאני – רב, חכם באשי, ויו"ר קהילת יהודי מוסול בשנים 1924-1860.
יצחק ברזאני – רב הקהילה היהודית של כורדיסטן ורב המושב עין העמק.
אברהם ברזאני – רב הקהילה היהודית של כורדיסטן ומקובל.
יצחק נח – רב ואב בית דין של קהילות יהודיות בכורדיסטן, ורב מושב אלקוש שבגליל.
סלימון ברזאני – רב העיר מוסול בעיראק ואב בית הדין בה, ורבה לשעבר של טירת כרמל.
צמח ברזאני – לשעבר רב בערים עקרא ומוסול ורב היישוב מבשרת ציון.
אישי ציבור:
משה ברזני – לוחם לח"י. מעולי הגרדום.
יואל ברזאני – לשעבר בכיר במוסד.
תא"ל אבנר ברזני – מקים נציבות קבילות החיילים, ומנכ"ל המשרד לביטחון הפנים.
צבי בר (ברזני) – לשעבר ניצב במשטרת ישראל וראש עיריית רמת גן.
יוסף ברזאני – איש ציבור, גזבר עיריית ירושלים למעלה מ-40 שנה וממייסדי שכונת אהל שלמה.
שלמה ארבלי – מפקד חטיבה וסגן מפקד אוגדת שריון. בעל שלושה עיטורי צל"ש. לשעבר סגן ראש ערית אשקלון .
אמנון ברזילי – איש עסקים, לשעבר מבעלי השליטה בחברת מטיס קפיטל (היבואנית הרשמית של סוברו בארץ).
אמנון ברזאני (בר-עוז) – סגן ראש עיריית רמת השרון.
לקריאה נוספת

אברהם בן-יעקב, קהילות יהודי כורדיסטן: בצירוף שירים ופיוטים, ירושלים: קרית ספר, תשמ"א.
מרדכי יונה, אנציקלופדיה של יהודי כורדיסתאן, ירושלים, תשס"ג.
עזרא לניאדו, יהודי מוצל, מגלות שומרון עד מבצע עזרא ונחמיה, המכון לחקר יהדות מוצל, טירת-כרמל: ה'תשמ"א.
אברהם בן־יעקב, יהודי בבל מסוף תקופת הגאונים עד ימינו, הוצאת קרית־ספר, ירושלים תשכ"ה; מהדורה שנייה 1979. (הספר בקטלוג ULI)
מאיר בניהו, רבי שמואל ברזאני ראש גולת כורדיסתאן, ספונות ט, עמ' כג - קכה.
אורי מלמד ורינה לוין מלמד, הרבנית אסנת: ראש הישיבה בכורדיסתאן, פעמים 82, 2000, עמ' 163–178.
משה הלל זרי, תולדות יצחק - תולדות חייהם של הרב יצחק נח והרב יצחק ברזאני, הספרייה הספרדית, 1994.
Yona Sabar, The Famous Barzani Family of Rabbis of Kurdistan, Kurdistan Times, vol. 4 (1995), pp. 186-188.
משה הלל זרי, בית שמואל - תולדות חייו של ר' שמואל אדוני ברזאני, בתוך: כתבי ר' שמואל אדוני, מכון אהלי אברהם יעקב, תשס"ג.
שלומי רוזנפלד, מבבל לירושלים - סיפורה של משפחת ברזאני, הוצאת משפחת ברזאני, 2017 (הספר עוסק בענף מסוים של המשפחה בלבד).
הערות שוליים

↑  מאיר בניהו, רבי שמואל ברזאני ראש גולת כורדיסתאן, ספונות ט, עמ' כג - קכה.
↑  דונש בן לברט, אנציקלופדיית דעת
↑  מאיר בניהו, רבי שמואל ברזאני ראש גולת כורדיסתאן, ספונות ט, עמ' כג - קכה.
↑  משה שבת, ישיבות בגדאד, התהוותן והשפעתן לדורות, כרך א, ירושלים תשע"ו, עמוד 16
↑  בסוף המאה ה-16 פנתה הנהגת הקהילה היהודית של בגדאד לאסנת ברזאני וביקשה ממנה לשלוח רק מישיבתה לכהן כרבה הראשי של העיר. אסנת שלחה את בנה - הרב שמואל מזרחי (ברזאני) וזה כיהן כרבה הראשי של בגדאד החל מסוף המאה ה-16 לפנה"ס. לאחר מותו, המשיכו בניו לכהן כרבני העיר ברציפות עד שנת 1743, עת פרצה מגפת דבר בעיר וזו כילתה את ההנהגה הרבנית (בעקבות מגפה זו, ומות ההנהגה הרבנית נקרא הרב צדקה חוציין לרבנות העיר). 
תולדותיהם של רבני בגדאד לבית ברזאני לוטה בערפל. ידוע לנו לפחות על שני אחים: הרב יונה מזרחי (ברזאני) אשר נכדו הרב שמעון מזרחי (ברזאני) חיבר את ספר העיבור המפורסם "כנפי יונה", ואחיו הרב יעקב מזרחי (ברזאני) שחיבר את הספר "קהלת יעקב" העוסק גם הוא בענייני העיבור. על פי עדותו יד של אחד מרבני בגדאד - שמואל צדקה, ערב מגפת הדבר היה רבה הראשי של העיר הרב סלימאן מזרחי (ברזאני). בעדותו הוא מסר מידע רב על שושלת רבני העיר בתקופות הקדומות: "ומורי ורבי הרה"ג חכם יהודא בה"ר ח"ר משה פתייה הי"ו הראני אשר חכם מנחם מבית הברזאני חותם על ספר השאלתות כזה: הצעיר מנחם חכם (בן) שלמה מזרחי ובנו חותם כן הצעיר סלימאן בן ח"ר מנחם. וכתוב שם בגיליון הספר ... וזה לשונו: חכם סלימאן בן חכם מנחם בן חכם שלמה ז"ל אשר היה רב פה בגדאד.. וחכם שלמה הוא בן הרב מוהר"ר שמעון ... בן רבי משה הזקן ז"ל בן חכם יונה ... בן חכם בנימין ז"ל בן חכם רבי אברהם ז"ל בן חכם שמעון ז"ל מעיר ברזאנא" (מתוך כת"י של הספר "זיכרון לחיים - תולדות חכמי ורבני בבל". נדפס במקביצאל, קובץ חידושי תורה, חברת אהבת שלום, גיליון ל"ו, תשס"ט).
↑  בעיר זו המשיכו רבני המשפחה לכהן כרבני העיר באופן רציף עד העלייה לארץ.
↑  משה הלל, תולדות יצחק - תולדות חייהם של הרב יצחק נח והרב יצחק ברזאני, 1994.
↑  מעבר לחיבורים רבים אותם חיבר הרב שמואל מזרחי (ברזאני), וכן - חיבורים בקבלה, דרשות, תפסירים ומספר רב של פיוטים, ידועים לנו אף חמישה חיבורים הלכתיים שיצאו ממשפחה זו: 
כנפי יונה (בענייני הלוח), קהילות יעקב (בענייני הלוח), שו"ת שרי קטרין (בענייני שחיטה), ימין משה ושחיטת ברזאני (יש להבדיל בין חיבור זה לחיבור השחיטה של הרב שמואל ברזאני הראשון). 
ספרים אלו נדדו לקהילות שונות במזרח התיכון (הגיעו אף לתימן). משום שהדפוס לא היה נפוץ בעיראק ספרים אלו הופיעו בכתבי יד בלבד. רובם אבדו בהצפה הגדולה שעברה העיר בגדאד בשנת 1720 אשר פגעה בספריות העיר. חלק זעיר מכתבי היד של החיבורים ששרדו נמצאים כיום בספריה הלאומית. חיבוריו של הרב שמואל הראשון פורסמו על ידי משה הלל זרי בשנת 2003.
↑  עזרא לניאדו, יהודי מוצל, מגלות שומרון עד מבצע עזרא ונחמיה, המכון לחקר יהדות מוצל, טירת-כרמל: ה'תשמ"א
סואץ (עיר)

| --- | --- |

נמל תאופיק
 מדינה:  מצרים מצרים
 מחוז:  סואץ
 מושל:  אחמד חמיד
 תאריך ייסוד:  1859
 שטח:  3,128 קמ"ר
 גובה:  5 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  716,458 (1 ביולי 2023)
  ‑ צפיפות:  229.1 נפש לקמ"ר (1 ביולי 2023)
 קואורדינטות:  29°58′N 32°33′E﻿ / ﻿29.967°N 32.550°E﻿ / 29.967; 32.550
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.suez.gov.eg/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםסואץ(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםסואץ(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףסואץ(למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףסואץ    החלק הצפוני ביותר של מפרץ סואץ עם העיר סואץ על המפה (1856) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סואץ בציורו של דייוויד רוברטס, שביקר בה ב-1839
סוּאֵץ (בערבית: السويس, תעתיק מדויק: אלסויס, תעתיק חופשי: אַ-סּוּאַיְס) היא עיר נמל בצפון-מזרח מצרים ובירת המחוז הקרוי על שמה. העיר שוכנת על החוף הצפוני של מפרץ סואץ בקצה הדרומי של תעלת סואץ, כ-120 ק"מ מזרחית לבירה קהיר. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 מונה אוכלוסיית העיר 716,458 בני אדם, והיא מדורגת כעיר השישית בגודלה במצרים (אחרי קהיר, אלכסנדריה, גיזה, שוברא אל-ח'ימה ופורט סעיד).
בעיר יש שני נמלי-ים, פורט איברהים ופורט תאופיק, שהם נמלים מפותחים מאוד. מסילות רכבת וכבישים מהירים מחברים את העיר עם קהיר ופורט סעיד. בעיר יש מפעל פטרוכימי, ולמזקקות הנפט שלה יש קווי-צינורות הנושאים את התוצר הסופי לקהיר. סואץ היא תחנת דרך עבור עולי-רגל מוסלמים הנוסעים אל מכה וממנה. במאה ה-7 עיר ליד המיקום של סואץ של ימינו היה הקצה המזרחי של התעלה שחיברה בין נהר הנילוס לבין הים האדום. במאה ה-16 סואץ הייתה תחנה ימית של האימפריה העות'מאנית. חשיבותה כנמל גדלה לאחר שתעלת סואץ נפתחה ב-1859. העיר ננטשה במהלך מבצע קדש וכמעט ונחרבה עד היסוד במהלך מלחמת ההתשה (מבצע אבוקה) ומלחמת יום הכיפורים בין מצרים וישראל. הבנייה מחדש של סואץ החלה זמן קצר לאחר שהמצרים פתחו מחדש את תעלת סואץ, בעקבות מלחמת יום הכיפורים.