stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאסוש די פריירה (כדורגל)
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1950.
בעונת 2006/2007 המועדון סיים במקום השישי בליגה והעפיל בפעם הראשונה לטורניר אירופי. המועדון הפסיד בסיבוב הראשון של גביע אופ"א לקבוצת א.ז. אלקמאר והודח מהטורניר. בעונת 2008/2009 המועדון הגיע לגמר הגביע הפורטוגלי והעפיל לליגה האירופית. המועדון ניצח בסיבוב המוקדמות השני את קבוצת זימברו קישינב. בסיבוב המוקדמות השלישי המועדון הפסיד לקבוצת בני יהודה תל אביב והודח מהטורניר. בעונת 2012/2013 רשם המועדון הישג שיא כאשר סיים במקום השלישי בליגה והעפיל לשלב הפלייאוף של ליגת האלופות בעונת 2013/2014. המועדון הפסיד לקבוצת זניט סנקט פטרבורג והודח מהטורניר. בעונה זו הגיע לשמינית גמר הגביע הפורטוגלי והפסיד לקבוצת דפורטיבו דאס אבס. בסיום עונת 2017/2018 נשר המועדון לליגה הפורטוגלית השנייה.
סגל שחקנים

נכון ל-31 בינואר 2023
עונת 2022/2023 בליגת העל הפורטוגלית

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  5 באוגוסט 2022 – 27 במאי 2023 (296 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  בנפיקה ליסבון
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  763 (2.49 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  3,555,937 (11,621 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  איראן מהדי טארמי (22 שערים)
 → 2021/20222023/2024 ←
עונת 2022/2023 בליגת העל הפורטוגלית (בפורטוגזית: Primeira Liga, מוצגת גם בשם Liga Portugal Bwin  בשל חסות מסחרית) הייתה העונה ה-89 של ליגת העל הפורטוגלית, הליגה המקצוענית הבכירה בפורטוגל. העונה החלה ב-5 באוגוסט 2022 והסתיימה ב-27 במאי 2023.
בנפיקה ליסבון זכתה באליפות ה-38 שלה.
בסיום העונה הקבוצות סנטה קלרה ופאסוש דה פריירה ירדו לליגה השנייה לאחר שסיימו בשני המקומות האחרונים בטבלה, מאריטימו שסיימה במקום ה-16 התמודדה מול אסטרלה דה אמדורה שסיימה שלישית בעונת 2022/2023 בליגה הפורטוגלית השנייה, היא הפסידה לה בסיכום שני המשחקים וירדה לליגה השנייה גם כן.
מהדי טארמי מפורטו זכה בתואר מלך השערים עם 22 כיבושים. פדרו גונסלבש מספורטינג ליסבון זכה בתואר מלך הבישולים עם 11 בישולים.
קבוצות ואצטדיונים

מתוך 18 הקבוצות שמשתתפות בעונה זו, 15 המשיכו מהעונה שעברה. אליהן התווספו שלוש המסיימות ראשונות בליגה הפורטוגלית השנייה, ריו אבה וקאזה פיה שהעפילו במקומן של בלננסש, וטונדלה, שסיימו בשני המקומות האחרונים בעונת 2021/2022. ג.ד. שאביש שסיימה במקום השלישי בליגת המשנה, העפילה גם היא לאחר שניצחה בפלייאוף את מוריירנסה שסיימה במקום ה-16 בעונת 2021/2022. ריו אבה העפילה לליגת העל לאחר היעדרות של שנה, קאזה פיה, שבה לאחר היעדרות של 83 שנים וסאבש לאחר היעדרות של 3 שנים.
| קבוצה | עיר | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| ארוקה | ארוקה | האצטדיון העירוני ארוקה | 5,000 |
| אשטוריל | קשקאיש | אצטדיון דו קוימברה דה מוטה | 8,015 |
| בואבישטה | פורטו | אצטדיון דו בסה | 28,263 |
| בנפיקה ליסבון | ליסבון | אצטדיון האור | 64,642 |
| ג.ד. שאביש | שאביש | האצטדיון העירוני אנג' מנואל ברנקו טשיירה | 8,400 |
| ויזלה | ויזלה | אצטדיון ויזלה | 6,100 |
| ויטוריה דה גימארייש | גימארייש | אצטדיון ד. אפונסו הנריקוס | 30,000 |
| ז'יל ויסנטה | ברסלוש | אצטדיון העיר ברסלוש | 12,504 |
| מאריטימו | פונשל | אצטדיון דו מאריטימו | 10,932 |
| ספורטינג בראגה | בראגה | האצטדיון העירוני בראגה | 30,286 |
| ספורטינג ליסבון | ליסבון | אצטדיון ז'וזה אלבלדה | 50,095 |
| פאסוש די פריירה | פאסוש די פריירה | אצטדיון מטה ריאל | 9,076 |
| פורטו | פורטו | אצטדיון הדרגאו | 50,033 |
| פורטימוננסה | פורטימאו | האצטדיון העירוני פורטימאו | 6,204 |
| פמליקאו | וילה-נובה דה פמליקאו | האצטדיון העירוני העשרים ושניים ביוני | 5,307 |
| קאזה פיה | ליסבון | האצטדיון הלאומי | 37,593 |
| ק.ד. סנטה קלרה | פונטה דלגדה | אצטדיון סאו מיגל | 13,277 |
| ריו אבה | וילה דו קונדה | אצטדיון דוס ארקוס | 9,065 |
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בנפיקה ליסבון | 34 | 28 | 3 | 3 | 82 | 20 | 62+ | 87 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 2 | פורטו | 34 | 27 | 4 | 3 | 73 | 22 | 51+ | 85 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 3 | ספורטינג בראגה | 34 | 25 | 3 | 6 | 75 | 30 | 45+ | 78 | העפלה לשלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות |
| 4 | ספורטינג ליסבון | 34 | 23 | 5 | 6 | 71 | 32 | 39+ | 74 | העפלה לשלב הבתים בליגה האירופית |
| 5 | ארוקה | 34 | 15 | 9 | 10 | 36 | 37 | 1– | 54 | העפלה לשלב המוקדמות השלישי בקונפרנס ליג |
| 6 | ויטוריה דה גימארייש | 34 | 16 | 5 | 13 | 34 | 39 | 5– | 53 | העפלה לשלב המוקדמות השני בקונפרנס ליג |
| 7 | שאביש | 34 | 12 | 10 | 12 | 35 | 40 | 5– | 46 |  |
| 8 | פמליקאו | 34 | 13 | 5 | 16 | 39 | 47 | 8– | 44 |  |
| 9 | בואבישטה | 34 | 12 | 8 | 14 | 43 | 54 | 11– | 44 |  |
| 10 | קאזה פיה | 34 | 11 | 8 | 15 | 31 | 40 | 9– | 41 |  |
| 11 | ויזלה | 34 | 11 | 7 | 16 | 34 | 38 | 4– | 40 |  |
| 12 | ריו אבה | 34 | 10 | 10 | 14 | 36 | 43 | 7– | 40 |  |
| 13 | ז'יל ויסנטה | 34 | 10 | 7 | 17 | 32 | 41 | 9– | 37 |  |
| 14 | אשטוריל | 34 | 10 | 5 | 19 | 33 | 49 | 16– | 35 |  |
| 15 | פורטימוננסה | 34 | 10 | 4 | 20 | 25 | 48 | 23– | 34 |  |
| 16 | מאריטימו | 34 | 7 | 5 | 22 | 32 | 63 | 31– | 26 | פלייאוף על הירידה לליגה השנייה |
| 17 | פאסוש די פריירה | 34 | 6 | 5 | 23 | 26 | 62 | 36– | 23 | ירידה לליגה השנייה |
| 18 | סנטה קלרה | 34 | 5 | 7 | 22 | 26 | 58 | 32– | 22 | ירידה לליגה השנייה |
סטטיסטיקה > מלך השערים

| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | איראן מהדי טארמי | פורטו | 22 |
| 2 | פורטוגל גונסאלו ראמוס | בנפיקה ליסבון | 19 |
| 3 | פורטוגל ז'ואאו מריו | בנפיקה ליסבון | 17 |
| 3 | ספרד פראן נבארו | ז'יל ויסנטה | 17 |
| 5 | פורטוגל פדרו גונסלבש | ספורטינג ליסבון | 15 |
| 6 | פורטוגל ריקרדו הורטה | ספורטינג בראגה | 14 |
| 7 | גמביה יוסופה אנג'י | בואבישטה | 13 |
| 8 | צרפת סימון באנזה | ספורטינג בראגה | 11 |
| 9 | פורטוגל יורי מדיירוש | ספורטינג בראגה | 10 |
| 9 | פורטוגל פרנסיסקו טרינקאו | ספורטינג ליסבון | 10 |
סטטיסטיקה > מלך הבישולים

| מיקום | שחקן | קבוצה | בישולים  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פורטוגל פדרו גונסלבש | ספורטינג ליסבון | 11 |
| 2 | ספרד אלכס גרימלדו | בנפיקה ליסבון | 9 |
| 3 | ברזיל דויד נרס | בנפיקה ליסבון | 8 |
| 3 | פורטוגל ריקרדו הורטה | ספורטינג בראגה | 8 |
| 5 | פורטוגל ז'ואאו מריו | בנפיקה ליסבון | 7 |
| 5 | פורטוגל אוטביו | פורטו | 7 |
| 5 | איראן מהדי טארמי | פורטו | 7 |
| 5 | ברזיל פפה אקינו | פורטו | 7 |
| 5 | פורטוגל איבו רודריגש | פמליקאו | 7 |
| 10 | פורטוגל פדרו מליירו | בואבישטה | 6 |
| 10 | קוראסאו קנג'י גורה | בואבישטה | 6 |
| 10 | הרפובליקה של קונגו גאיוס מאקוטה | בואבישטה | 6 |
| 10 | ספרד אבל רואיס | ספורטינג בראגה | 6 |
| 10 | פורטוגל יורי מדיירוש | ספורטינג בראגה | 6 |
| 10 | פורטוגל ברומה | ספורטינג בראגה | 6 |
| 10 | ספרד פדרו פורו | ספורטינג ליסבון | 6 |
| 10 | פורטוגל שאסדאס | מאריטימו | 6 |
| 10 | פורטוגל תיאגו גובאיה | אשטוריל | 6 |
| 10 | ארגנטינה סנטיאגו קולומבאטו | פמליקאו | 6 |
| 10 | פורטוגל לאונרדו ללו | קאזה פיה | 6 |
הערות שוליים

↑  "Liga Portugal and Bwin establish a partnership agreement for the next 5 seasons". Liga Portugal (באנגלית). 16 באפריל 2021. נבדק ב-20 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Portuguese Primeira Liga Top Scorers, BBC Sport (באנגלית בריטית)
↑  Portuguese Primeira Liga Top Assists, BBC Sport (באנגלית בריטית)
| עונות בליגת הכדורגל הבכירה של פורטוגל |
| --- | --- | --- |
| אליפות הליגה הבכירה | 1934/1935 • 1935/1936 • 1936/1937 • 1937/1938 |  |
| פרימיירה דיביסאו | 1938/1939 • 1939/1940 • 1940/1941 •1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 • 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/19711971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| פרימיירה ליגה | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
מוזיאון המשטרות הפוליטיות ברוסיה

| --- | --- |
חזית המבנה
חזית המבנה
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון להיסטוריה פוליטית
 כתובת:  רחוב גורוחובאיה
 מיקום:  סנקט פטרבורג 
 מדינה:  רוסיה 
 בעלים:  ממשלת רוסיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1925
 תאריך פתיחה רשמי:  1925 
 אדריכל:  ג'קומו קווארנגי
 קואורדינטות:  59°56′11″N 30°18′39″E﻿ / ﻿59.936361111111°N 30.310722222222°E﻿ / 59.936361111111; 30.310722222222
 אתר רשמי
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) מוזיאון המשטרות הפוליטיות ברוסיה(למפת סנקט פטרבורג רגילה) מוזיאון המשטרות הפוליטיות ברוסיה
 
בית פיטינגוף
מוזיאון המשטרות הפוליטיות ברוסיה (רוסית: Музей политической полиции России) הוא מוזיאון בעיר סנקט פטרבורג השוכן בפינת רחוב גורוחובאיה ושדרות האדמירל, ברחוב גורוחובאיה, בית מספר 2.
המבנה שימש בעבר כמטה האוכרנה ומשטרת סנקט פטרבורג עד שנת 1917 והמשיך לשמש כמטה המשטרה החשאית הרוסית (צ'קה) עד מרץ 1918 (שעברה בשנת 1931 אל הבית הגדול בליטייני).
היסטוריה

המבנה נבנה בשנים 1788-1790 כאחוזה על ידי האדריכל ג'. קווארנגי עבור הברון פיטינגוף, מרופאיה של יקטרינה הגדולה. לאחר מותו נקנה הבניין על ידי העיר ב-1803 ושופץ על ידי האדריכל א.א. מיכאילוב. ב-1876 שופץ שוב, הפעם על ידי האדריכל ק.ק. אנדרסון.
מאז 1804 שימש הבניין את מינהלת העיר והמשטרה. בסוף שנת 1877 הועבר המבנה לידי מושל העיר דאז פיודור טרפוב שהוסיף למבנה קומה חמישית.
הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה

| --- | --- |
לוגו הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 ענפי תעשייה:  שידורים 
 הכנסות:  25,333,200,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח:  191,000,000 רובל רוסי 
 עובדים:  17,000 
  
 rtrs.ru
 
הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה (ברוסית: "Российская телевизионная и радиовещательная сеть") הוא מערך שידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי (DTT) הפועל ברוסיה. קליטת השידורים מצריכה אנטנה וממיר דיגיטלי, או מקלט טלוויזיה המותאם לשיטת השידור הדיגיטלית, הכולל כתוביות סמויות, לוח שידורים אלקטרוני ושידורי רדיו. השידורים מופצים לקליטה בחינם בכל שטחי הפדרציה הרוסית.
שידורי הרשת נועדו להוות אלטרנטיבה חינמית לשידורי הבסיס של חברות התקשורת "טריקולור", "אוריון אקספרס" ו-"NTV Plus" והוא משדר 20 ערוצים בחינם. השירות מסופק על ידי "הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה" בבעלות משרד התקשורת של רוסיה.
עד 2010 כמחצית מתושבי רוסיה (44%) לא יכלו לקלוט יותר מארבעה ערוצים, מה שפגם ביכולות הפיתוח של השידורים האנלוגיים. עקב המעבר לשידורים דיגיטליים בסוף 2018 98.4% מתושבי המדינה יכלו לצפות בחינם בעשרים ערוצים. השידורים מסופקים בשני מרבבים הכוללים ערוצי טלוויזיה ורדיו מרכזיים. הערוצים הדיגיטליים משודרים בתקן DVB-T2.
ערוצי תוכן

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מרבב 1 (РТРС-1) ערוץ 1  רוסיה-1  Match  TV  NTV  ערוץ 5  רוסיה-ק'  רוסיה-24  קרוסלה  הטלוויזיה הציבורית הרוסית  TV Center |  מרבב 2 (РТРС-2) REN TV  ספאס  דומשניי  CTC  TV3  שישי  MIR  זבזדה  THT  Muz-TV |  |  |  |  |  |  |
ערוצי תוכן > תחנות רדיו בשני המרבבים

תחנות הרדיו של VGTRK: וסטי FM, רדיו מאיאק, רדיו רוסיה
ראו גם

עידן +
החברה הרוסית לתקשורת לוויינים
שבלי הלקט

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  צדקיה בן אברהם 
 סוגה:  מנהג יהודי, הלכה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1546 
 
שִׁבֳּלֵי הַלֶקֶט הוא ספר בעברית שחובר באיטליה על ידי ר' צדקיה בן אברהם הרופא במאה השלוש עשרה. עוסק בעיקר בענייני אורח חיים, והוא כולל הלכות פסוקות, מנהגים וטעמיהם ופירושים על התפילות.
מקורות הספר

המחבר מתבסס בפסיקותיו על מקורות קדמוניים ומשלב סיכומי פסיקה בלשון שוטפת עם דיונים יסודיים המתבססים בעיקר על שלושה מקורות: תשובות הגאונים, ספרות בית מדרשו של רש"י (בהם: ספר האורה, ספר הפרדס, מחזור ויטרי, ותשובות מכתבי יד), ועל פסקי רבי ישעיה די טראני (מגדולי פוסקי איטליה לפניו).
בנוסף למקורות קדמוניים, הוא מביא את דברי רבותיו וחכמי דורו: 'אחי רבי בנימין', וכן את 'מורי אחי שני [=בן דודי] רבי יהודה בן בנימין', את אחיו רבי צדקיה בן בנימין, ואת רבי אביגדור כ"ץ. בנוסף לכך הוא מזכיר את רבו רבי מאיר בן משה (אלא שפעמים רבות מוזכרות שמועות בשם ר' מאיר, ולא ברור אם מדובר ברבו זה או במהר"ם מרוטנבורג שהיה חברו של ר' אביגדור כ"ץ).
השילוב הקולח בין פסיקה ובין דיון ושילוב מגוון עם מקורות קדמוניים הפך את ספרו לאחד מעמודי התווך ומקורות הפסיקה של ה'טור' בעיקר בחלק 'אורח חיים'. ה'בית יוסף' מביא אותו כמקור כמעט בכל סימן[דרוש מקור] בחלק 'אורח חיים' וכך הוא הונצח בפסקיו הקאנוניים של 'השולחן ערוך'.
מבנה הספר ודפוסיו

הספר שבלי הלקט עוסק בעיקר בענייני אורח חיים, והוא מחולק לשתים עשרה 'ערוגות' כאשר כל ערוגה היא נושא מרכזי המחולק לשיבולים, ובסך הכל ישנם 372 שיבולים (שב"ע שיבולים).
הספר נערך וקוצר על ידי חכם לא ידוע ונדפס כך לראשונה בוונציה שנת ה'ש"ו (1546), ללא הזכרת רבי צדקיה כמחברו ובהשמטת קטעים גדולים ממנו. באופן זה נדפס עוד פעמיים: בשנת תקנ"ד (1794) בדובנא ושנתיים אחר כך בסלוניקי בשנת תקנ"ו (1796).
בשנת תרמ"ז (1887) הודפס הספר מחדש בשלמותו (בשם 'שבלי הלקט השלם') בווילנא על פי שני כתבי יד על ידי המהדיר שלמה בובר, אשר הוסיף לו הקדמה ארוכה וכן הערות בגוף הספר.
בשנת תשכ"ו (1966) הוציא שמואל קלמן מירסקי מהדורה מדעית של הספר מבוסס על כתב יד הספרייה הבריטית Or. 13705 עם מבוא מקיף עליו ועל מחברו. מהדורה זו כוללת "עניין תפילה ועניין שבת." חלקים נוספים מעבודתו של מירסקי נדפסו בספר זיכרון לזכרו שיצא לאור בשנת תשל"א (1971). בשנת תשפ"ד (2024) הוציא הוצאת וידר מהדורה פקסימילית של כתב היד במלאו.
עשרות תצלומים מכתבי יד של החיבור, מלאים וחלקיים נמצאים בספרייה הלאומית באוניברסיטה העברית בירושלים.
הערוגה השביעית בספר - "סדר הפסח" כוללת פירוש להגדה של פסח ונדפסה בנפרד בכמה מהדורות של הגדה לפסח.
תוכן הספר

בהקדמת הספר מזכיר המחבר את המשל "ננסים עומדים על כתפי ענקים" בשם "אחד מחכמי אומות העולם".
כאמור, הספר מחולק לערוגות, כל ערוגה - נושא:
א. תפילה ב. שבת ג. ברכות ד. ראש חודש ה. חנוכה ו. פורים ז. פסח ח. עצרת (שבועות) ט. תענית י. ראש השנה יא. יום הכיפורים יב. סוכות.
בסוף כל ערוגה חורז המחבר מעין שיר סיום ובו מבאר תוכן הערוגה בקצרה. בסיומו של הספר כותב המחבר חרוז הרומז על נושאי הספר כולם:
"נשלם ספר שבלי הלקט, בערוגת שתים עשרה, ודין מסורתא דידהון: צלי בשבת וסעוד בירחא לחנכא פוריא בפסחא דשבועיא וצום בריש שתא בכפור מטללתא. והלכותיו שלש מאות שתים ושבעים, וסימנם שב"ע השבלים הטובות".
בהוצאתו של ר' שלמה בובר הובאו הלכות נוספות מר' צדקיה שהובאו בכתב היד אשר אינן נכללות בשנים עשר הערוגות. נושאי ההלכות הם: הלכות שמחות (אבלות), מילה, ציצית, תפילין, שחיטה, טריפה, וכן כמה תשובות מהגאונים שהעתיק המחבר.
ספר שבולי הלקט היה אחד מספרי ההלכה הנפוצים ביותר באיטליה במשך שנים ארוכות, מחבר הספר נחשב שם למרא דאתרא ויהודי איטליה נהגו על פי שיטתו בניגוד למה שהתקבל להלכה בשולחן ערוך.
בנוסף להלכות הרבות המהוות את גוף הספר, כתב המחבר בתוך דבריו גם פירושים לתפילה, ואף פירוש ארוך יחסית להגדה של פסח (בסימן ריח).
שיבולי הלקט חלק שני

בנוסף לספר "שיבולי הלקט" כתב המחבר עוד ספר העוסק בדיני איסור והיתר, אישות, קידושין, גיטין, כתובות, חליצה, נידה. כמו כן הובאו בו דיני ממונות ותשובות נוספות מהגאונים ומראשונים קודמים. המעתיק של כתב היד כתב בתחילת ההעתקה 'חלק שני מהספר שיבולי הלקט' ומכאן שם הספר. כתב היד של ספר זה היה בידי שד"ל, וגם הרב החיד"א העיד על קיומו בספרו "שם הגדולים".
הספר לא הובא לדפוס על ידי ר' שלמה בובר, אף שמעיד בהקדמתו שראה את כתב היד שלו.
בשנת תשמ"ח (1988) הוציא לאור הרב שמחה חסידה חלק ראשון מספר זה.
ספר התניא - "תניא רבתי"

חיבור שנראה כעין קיצור מעובד של הספר שבלי הלקט יצא לאור בשם "ספר התניא". הספר נדפס לראשונה מכתב יד במנטובה בשנת ה'רע"ד. בשנת ה'תק"מ הוא נדפס במהדורה השלישית בזולקווא וקיבל את שמו הנפוץ "תניא רבתי".
המחבר לא כתב את שמו בספר ולא ידועה בוודאות זהותו. במשך הדורות נאמרו כמה השערות לזהות המחבר. כיום מקובל שהמחבר הוא רבי יחיאל בן רבי יקותיאל בן רבי בנימין בן רבי יחיאל הרופא ממשפחת הענוים מחכמי רומא שבאיטליה, שכנראה חי בזמן הרשב"א והרא"ש דהיינו סוף האלף החמישי ותחילת האלף השישי.
הרב ישראל בראון, עורך מהדורת תניא רבתי בהוצאת מוסד הרב קוק, סבור שתניא רבתי הוא לא קיצור של שבלי הלקט, אלא שני הספרים נכתבו על ידי שני תלמידים שלמדו בבית מדרשו של הריבב"ן, ושניהם ציטטו את הריבב"ן, ולכן קטעים רבים בספרים חופפים.
הערות שוליים

↑  אתר הוצאת וידר, באתר הוצאת וידר
↑  הרב ישראל בראון, מבוא לתניא רבתי, מוסד הרב קוק, ירושלים תשע"א.
ואסה (עיר)

ואסה (בפינית: Vaasa, בשוודית: Vasa) היא בירת אזור אוסטרובוטניה שבמערב פינלנד. ואסה שוכנת לחוף המפרץ הבוטני, ומרוחקת כ-419 ק"מ צפונית מערבית להלסינקי, כ-244 ק"מ צפונית לטמפרה, ו-121 ק"מ דרומית לקוקולה.
ואסה היא עיר חשובה לאוכלוסיית הפינו שוודים, בעיר מתגוררים 69.8% פינים, ו-24.8% פינים שוודים.
מבחינת גודל תחום השיפוט שלה מדורגת ואסה במקום ה-251 בפינלנד, מבחינת כמות האוכלוסייה בעיר, מדורגת ואסה במקום ה-15 במדינה.
ערים תאומות

לואסה עשר ערים תאומות:
שוודיה מאלמה, שוודיה (מ־1940)
שוודיה אומאו, שוודיה (מ־1940)
נורווגיה הארסטאד, נורווגיה (מ־1949)
דנמרק הלסינגור, דנמרק (מ־1949)
אסטוניה פרנו, אסטוניה (מ־1956)
גרמניה שוורין, מקלנבורג-מערב פומרניה, גרמניה (מ־1965)
גרמניה קיל, שלזוויג-הולשטיין, גרמניה (מ־1967)
צ'כיה שומפרק, צ'כיה (מ־1984)
טנזניה מורוגורו, טנזניה (מ־1988)
ארצות הברית בלינגהאם, וושינגטון, ארצות הברית (מ־2009)
הערות שוליים

↑  נתון המתייחס לתחום השיפוט של העירייה, מתוכם 208.63 קמ"ר הם מים, ו-188.81 קמ"ר אדמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562286005171  GND: 4228994-4  ISNI: 0000 0004 0608 3484  LCCN: n82045394  MusicBrainz: ebdee432-677e-4f2c-9267-9c9d29b0cb3b  SELIBR: 162139  SUDOC: 033455732  VcBA: 497/3282  VIAF: 130205072   WorldCat (עם VIAF): 130205072
מכתב ח"י המשפחות

מכתב ח"י המשפחות היה מכתב שנשלח באוגוסט 1969 על ידי ראשי 18 (ח"י) משפחות יהודיות מגאורגיה שבברית המועצות, לוועדה לזכויות האדם של ארגון האומות המאוחדות.
חותמי מכתב ח"י המשפחות
יוזם המכתב הוא שבתי אלהשווילי, שבקשתו לעלות עם משפחתו לישראל נדחתה. הוא קבץ סביבו עוד משפחות, רובן ממשפחתו המורחבת, ובהנהגתו ראשי כל המשפחות חתמו על מכתב שהביע את השאיפה היהודית לעלות לארץ ואת נחישותם של הפונים. לפי דברי בנו של שבתי, משה (מיכאל) בר-אל, המכתב נוסח בידיהם של אביו שבתי, חברו בן ציון יעקבשווילי והפיזיקאי הדיסידנט אנדרי סחרוב, ולפני שליחתו עבר עליו גם שר החוץ הגאורגי, שהיה ידיד ליהודים. אלהשווילי חדר את השמירה של שירותי הביטחון הסובייטיים והצליח להיכנס לשגרירות הולנד, שייצגה את זכויות ישראל בברית המועצות לאחר מלחמת ששת הימים. הוא מסר באופן אישי את המכתב לידיו של שגריר הולנד עם בקשה לעשות כל מאמץ כדי שהמכתב יימסר לשגריר ישראל באו"ם יוסף תקוע ולממשלת ישראל.
באותם ימים הסתירו השלטונות הסובייטיים את רצונם של יהודים בברית המועצות לעלות לישראל, והכחישו בתוקף טענות בעניין. התכחשות של אזרח בברית המועצות מהכרה בברית המועצות כמולדתו נחשבה כמעשה בגידה שיש בו סכנת עונש מוות או גלות.
המכתב היה ניסיון קבוצתי ראשון של יהדות גאורגיה להודיע למערב על רצון היהודים לעלות לישראל.
המכתב נחתם ביום כ"ב אב תשכ"ט, 6 באוגוסט 1969, ופורסם על ידי ישראל רק בעשרה בנובמבר, אחרי כשלושה חודשים. גולדה מאיר הקריאה אותו בכנסת ושגריר ישראל באו"ם יוסף תקוע מסר אותו למזכיר האו"ם. ההסבר לפער הזה נתון בספק - לטענת נחמיה לבנון, שהיה אז ראש "נתיב", המכתב הגיע לידי הממסד הישראלי רק בתחילת נובמבר והוחלט מיד לפרסמו. לפי משה בר-אל, שנפגש עם ראש הממשלה מאיר לאחר עלייתו ארצה, ההסבר שנתנה היה דחייה מכוונת בפרסום, עד הזדמנות מתאימה בוועדה הבינלאומית לזכויות האדם שהתכנסה באותו זמן. ההבדל הזה פותח פתח להשערה שמעלה יעקב קדמי, לפיה הממסד בישראל התלבט ארוכות לגבי פרסום המכתב - צעד של התמודדות חזיתית מול הסובייטים, שישראל נמנעה עד אז מלעשות.
בעקבות המכתב התפרסמו פניות דומות של קבוצות יהודים מברית המועצות. הפגנות תמיכה נערכו בעולם תחת הסיסמה "שלח את עמי".
ביולי 1971 קיימה קבוצה של יהודים גאורגים שביתת רעב בחזית בית הדואר במוסקבה. מאבקם של יהודי גאורגיה הוביל לשינוי בעמדת השלטונות הסובייטים, ובמהלך שנות ה-70  יצאו כ-30,000 יהודים גאורגים לישראל ולמדינות אחרות.
בעקבות המכתב כתב יורם טהרלב את שירו "אנחנו ואתם"..
על מכתב זה אמרה גולדה מאיר: "לולא היה המכתב של שמונה עשרה המשפחות- לא הייתה עלייה מברית המועצות. מאבקן של ח"י המשפחות למען זכויותיהן הלאומיות ולמען עלייה ראוי לעט סופרים והיסטוריונים".
ויגאל אלון: "המכתב מהווה נקודת מפנה בהיסטוריה של המאבק היהודי על הזכות להיות יהודים, המכתב המופלא יהיה מסמך היסטורי יסודי בתולדות הציונות".
הערות שוליים

↑  'חלפו ימי הפחד' בגלי צה"ל, 16.5.2015
↑  אנחנו ואתם (ארכיון האינטרנט) באתר של יורם טהרלב
ז'וזואה פשקיירה

ז'וזואה פיליפה סוארס פשקיירה (בפורטוגזית: Josué Filipe Soares Pesqueira; נולד ב-17 בספטמבר 1990) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקורטיבה.
קריירה > תחילת הקריירה

ז'וזואה הצטרף בגיל תשע למחלקת הנוער של פורטו. הוא החל את הקריירה המקצועית שלו בקובילאה ופנאפייל מהליגה הפורטוגלית השנייה. בעונת 2010/11 הושאל לפנלו מליגת העל ההולנדית.
בקיץ 2011 שוחרר מפורטו כאשר לזכותו שתי הופעות רשמיות בלבד, שתיהן בגביע הליגה הפורטוגלית. בעונת 2011/12 חתם בפאסוש די פריירה. ב-17 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו כשהוא משחק 90 הדקות המלאות בהפסד חוץ 0–1 נגד נסיונל מדיירה. העונת 2012/13 ז'וזואה ערך 23 הופעות בליגת העל הפורטוגלית, כאשר הוא שותף לעונה הטובה ביותר בהיסטוריה של המועדון שהצליחה להעפיל לליגת האלופות לאחר שסיימו במקום השלישי. בעונה זו נבחר לשחקן הצעיר הטוב ביותר.
קריירה > החזרה לפורטו

ב-29 במאי 2013, לקראת עונת 2013/14 ז'וזואה הסכים לחתום לארבע עונות ולחזור לפורטו ולשחק תחת הדרכתו של המנג'ר פאולו פונסקה שאימן אותו עונה קודם לכן בפאסוש די פריירה. ב-10 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כאשר נכנס כמחליף בניצחון 0–3 על ויטוריה דה גימארייש בסופר קאפ הפורטוגלי. שבוע לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בבעיטת עונשין בניצחון 3–1 על ויטוריה סטובאל.
קריירה > התקופה בטורקיה

ב-24 בדצמבר 2014, עונת 2014/15, הושאל לשנה וחצי לבורסאספור מליגת העל הטורקית. ב-30 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו כשנכנס כמחליף בהפסד הביתי 0–2 לגלאטסראיי. בעונתו הראשונה במועדון סייע לקבוצה להגיע לגמר הגביע הטורקי. ב-26 בינואר 2016 חזר למולדתו והושאל לבראגה עד סוף העונה. בהמשך העונה סייע לקבוצתו לזכות בגביע הפורטוגלי בדו-קרב בעיטות הכרעה.
ב-23 באוגוסט חזר לליגת העל הטורקית, והצטרף לגלאטסראיי בהשאלה לעונה. ב-25 בדצמבר כבש את שער הבכורה שלו בניצחון הביתי 5–1 על אלניהספור שש דקות לאחר שהחליף את ארן דרדיוק. בעונות 2017/2018 ו-2018/2019 שיחק באוסמנליספור ואקהיסאר בלדייספור בהתאמה, וחווה עונות פחות מוצלחות. הוא שוחרר משם בעקבות עימות עם שחקן אחר.
קריירה > הפועל באר שבע

ב-13 בספטמבר 2019 סיכם ז'וזואה את תנאיו לשתי עונות במדי הפועל באר שבע מליגת העל. ב-16 בספטמבר חתם במועדון באופן רשמי. ב-5 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי באר שבע בניצחון 0–3 על הפועל חיפה באצטדיון סמי עופר במסגרת ליגת העל. ב-19 באוקטובר בישל לראשונה במדי באר שבע בניצחון 2–1 על עירוני קריית שמונה באצטדיון טרנר במסגרת ליגת העל, וכבש את שערו הראשון במשחק נגד הפועל חדרה בניצחון 0–1 על חדרה במסגרת ליגת העל, ואף הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע המדינה השני בתולדותיה. ב-18 במרץ 2021 האריך את חוזהו בבאר שבע לעונה נוספת, עד סוף עונת 2021/2022. עם זאת, בסוף מאי באותה שנה, בחנה הפועל באר שבע אפשרות לסיום החוזה עמו, בעקבות עימות פיזי עם שגיב יחזקאל חברו לקבוצה וב-18 ביוני הודיעה באר שבע רשמית על פרידתה מז'וזואה ועל עזיבתו ללגיה ורשה הפולנית.
קריירה > לגיה ורשה

ביוני 2021 חתם על חוזה לשנתיים בלגיה ורשה. בעונה הראשונה שותף ב-30 משחקים, מרביתם כשחקן הרכב, בהם הבקיע 2 שערים. בעונת 2022/2023 היה שותף לזכייתה של הקבוצה בגביע הפולני לאחר שהקבוצה גברה בגמר על ראקוב צ'נסטוחובה. בליגה הבקיע 12 שערים, כולל שלושער נגד יגלוניה ביאליסטוק והוסיף שבעה בישולים. בעקבות יכולותיו נבחר לנבחרת העונה והיה מועמד לתואר שחקן העונה, תואר בו זכה לבסוף קמיל גרוסיצקי.
באוקטובר 2023 נעצר בהולנד יחד עם חברו לקבוצה רדובן פאנקוב לאחר משחק נגד אלקמר במסגרת הקונפרנס ליג באשמה השניים תקפו אנשי אבטחה מקומיים. בהמשך שוחררו השניים ללא שהוגשו נגדם כתבי אישום. בפברואר 2024 זכה בתואר "זר השנה בפולין".
קריירה > ברזיל

ב-14 באוגוסט 2024 חתם ז’וזואה בקורטיבה מהליגה הברזילאית השנייה.
נבחרת פורטוגל

ב-11 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, כאשר נכנס כמחליף ושיחק 21 דקות בתיקו הביתי 1–1 נגד נבחרת ישראל לקראת מוקדמות מונדיאל 2014.
ב-19 בנובמבר, בסיום משחק הגומלין בשלב הפלייאוף מול נבחרת שוודיה, ז'וזואה, שלא שותף באותו משחק, הפנה אצבע משולשת לעבר אוהדי נבחרת שוודיה בזמן שחגג עם נבחרתו את ההעפלה למונדיאל 2014, שנערך בברזיל.
תארים > קבוצתיים

הסופר קאפ הפורטוגלי (1): 2013
הגביע הפורטוגלי (1): 2015/2016
גביע המדינה (1): 2019/2020
תארים > אישיים

זכה בתואר "פריצת העונה" בליגת העל הפורטוגלית: 2012/13
שחקן החודש הצעיר של הליגה הפורטוגזית: פברואר 2013, עונת 2012/13