stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמל התעופה הבין-לאומי יאנגון

מטוס ממריא על רקע הנמל
בניין הטרמינל לפני שנהרס
נמל התעופה הבין-לאומי יאנגון (בבורמזית: ရန်ကုန်အပြည်ပြည်ဆိုင်ရာလေဆိပ်; יאט"א: RGN, קוד ICAO: VYYY) הוא נמל התעופה הבינלאומי הראשי והעמוס ביותר במיאנמר. הוא ממוקם בעיירה מינגלדון, 15 קילומטר צפונית למרכז יאנגון.
הנמל הוקם בשנת 1947 ונחשב בתקופתו לנמל הטוב ביותר בדרום-מזרח אסיה. ב-2005, אחרי הזנחה ארוכה בת עשרות שנים, חברת Asia World, שיפצה את הנמל שנפתח במאי 2007 ואפשר נחיתת 5 מטוסים בשעה וקיבולת של 2.7 מיליון נוסעים.
כל 10 חברות התעופה של מיינאמר וכ-30 חברות תעופה ממדינות אחרות מפעילות מטוסים מהנמל. קו אוטובוס בן 13 תחנות מופעל בין הנמל לתחנת הרכבת המרכזית ביאנגון.
היסטוריה

במלחמת העולם השנייה, שימש הנמל את חיל האוויר המיאנמרי שהטיס ממנו כלי תקיפה אוויריים ובהם בריסטול בלנהיים, הוקר הוריקן, סופרמרין ספיטפייר וקרטיס P-40 וורהוק.
הנמל היה הנמל העיקרי בדרום-מזרח אסיה במשך עשרות שנים עד להקמת נמל התעופה סינגפור צ'נגי, נמל התעופה סוברנבהומי ונמל התעופה הבינלאומי סוקרנו-האטה.
בתחילת 2016, תפוסת הנמל הגיעה ל-6 מיליון נוסעים. קיימות תוכניות להקמת נמל תעופה גדול ורחב יותר קרוב ליאנגון.
חדשנות

באפריל 2003, שופץ הנמל והוקם טרמינל חדש ומסלול המראה באורך 3414 קילומטרים. שיפוץ הנמל הגיע ל-13.3 מיליון דולרים וכלל בניית מערכת לשינוע מטען, ארבעה שרוולים המאפשרים קליטת מטוסי בואינג 747, טרקלינים לאנשי עסקים וחניון דו-קומתי ל-340 כלי רכב.
ב-2011, בעקבות תעבורת הנוסעים הרבה שהגיעה ל-3.1 מיליון, מעבר לתפוסת הנמל שהייתה 2.7 מיליון, הודיעה ממשלת מינאמר על תוכניות להרחבת הנמל ב-40 אחוזים. השיפוץ הסתיים ב-2016 והגדיל את קיבולת הנוסעים האפשרית ל-6 מיליון.
טרמינלים > טרמינל 1

באוגוסט 2014, נהרס הטרמינל הישן והחל תכנון הטרמינל החדש בעל 6 הקומות. ב-12 במרץ 2016, נחנך הטרמינל והגדיל את קיבולת הנוסעים האפשרית מ-2.7 ל-6 מיליון נוסעים. אורך בניין הטרמינל הוא 240 מטרים כשבקומת הקרקע נמצאים אזורי איסוף המטען לנוסעים השבים, מכס וחנויות. אולם היוצאים בקומה השנייה והקומה השלישית מכילה אזורי משחק והמתנה.
טרמינלים > טרמינל 2

לאחר פתיחת טרמינל 1, שונה שמו של הטרמינל הבינלאומי לטרמינל 2. הטרמינל מאפשר קיבולת של 900 נוסעים יוצאים ו-900 נוסעים יוצאים בו זמנית. ביולי 2018 נסגר הטרמינל לשיפוץ נרחב וכל הטיסות הבינלאומיות הועברו לטרמינל 1. בטרמינל מערכת אוטומטית לשינוע מזוודות, שרוולים המאפשרים קליטת מטוס בואינג 747, אירוח אנשי ממשל ואנשי עסקים וחניון עם קיבולת של 340 כלי רכב.
טרמינלים > טרמינל 3

ב-5 בדצמבר 2016, טרמינל 3 ששימש לטיסות פנים, החליף את טרמינל 1 המקורי שנהרס באוגוסט 2014 ושימש לטיסות פנים.
טרמינלים > בניין משמר הכבוד (טרמינל VIP)

טרמינל ה-VIP שימש זמנית לטיסות הפנים עד לפתיחת טרמינל 3. הבניין נהרס ובמקומו הוקם חיבור בין טרמינל 1 לטרמינל 2.
חברות תעופה

חברות תעופה רבות פועלות מהנמל ובהן האינאן איירליינס, ג'טסטאר אסיה איירווייז, קוריאן אייר, צ'יינה סאות'רן איירליינס ותאי איירווייז.
הטיסות העמוסות ביותר בנמל הן למנדליי עם 93 טיסות שבועיות, נמל התעופה סוברנבהומי עם 91 טיסות שבועיות ונמל התעופה סינגפור צ'נגי עם 58 טיסות שבועיות.
תאונות

ב-25 במרץ 1978, פוקר F27 איבד גובה והתרסק בנמל, מעט אחרי ההמראה, כשכל 48 הנוסעים נהרגו.
ב-27 בינואר 1998, מטוס פוקר F27 של מיאנמר נשיונל איירליינס, התרסק במהלך ההמראה, ונהרגו 16 מתוך 45 הנוסעים.
ב-29 בינואר 2017, עורך דין שייעץ לאונג סן סו צ'י נרצח מחוץ לשער 6.
ב-8 במאי 2019, מטוס חברת בימאן בנגלדש איירליינס, החליק על המסלול במהלך נחיתה. 33 הנוסעים כולל הטייסים, נפצעו באורח קל.
ב-2 באוגוסט 2019, נשבר כן הנסע הקדמי של מטוס במהלך נחיתה בנמל. אף נוסע לא נפגע.
הערות שוליים

↑  נכון לשנת 2017
↑  "Yangon airport completes runway extension". 28 ביולי 2008. אורכב מ-המקור ב-15 בפברואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Yangon International Airport opens new terminal". 25 ביולי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Yangon international airport terminal put into service after renovation". 25 במאי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Flightradar24. "Flightradar24.com - Live flight tracker!". Flightradar24.
↑  "Accident description". Aviation Safety Network. נבדק ב-13 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Biman Airlines Plane Skids Off Runway in Yangon, Myanmar". The New York Times. 8 במאי 2019. נבדק ב-8 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yangon airport runway closed temporarily after a plane nose wheel breaks". Mizzima News. 9 באוגוסט 2019. נבדק ב-11 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
טרמינל 1
עמדות בדיקת הנוסעים בטרמינל 2
נקר (אי)

ערך זה עוסק באי נֶקֶר (Necker) שבהוואי. אם התכוונתם לאי נֶקֶר (Necker) באיי הבתולה הבריטיים, ראו .
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  23°34′30″N 164°42′01″W﻿ / ﻿23.575°N 164.70027777778°W﻿ / 23.575; -164.70027777778
 שטח:  0.183 קילומטר רבוע
 אורך:  1.2 קילומטר
 רוחב:  0.2 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC-10
 על שם:  ז'אק נקר 
 he  (למפת האוקיינוס השקט מוגדלת) נקר(למפת האוקיינוס השקט רגילה) נקר
 
מפה המציגה את מיקומו של האי נקר בשרשרת האיים בהוואי
האי נקר (באנגלית: Necker Island, בהוואית: Mokumanamana) הוא אי קטן באיי הוואי הצפון-מערביים. הוא ממוקם באוקיינוס השקט, 249 קילומטרים צפונית-מערבית לניהואה ו-13 קילומטרים צפונית לחוג הסרטן. הוא מכיל אתרים ארכאולוגיים פרהיסטוריים חשובים של תרבות הוואי והוא חלק מהמונומנט הימי הלאומי פפהאנאומוקואקאה.
בלשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מתואר האי כבעל שטח של 183 דונם. האי סלעי עם צוקים תלולים ומעט מאוד אדמה. הנקודה הגבוהה ביותר היא בגובה 84 מטרים. האי נקרא על שמו של ז'אק נקר, שר האוצר של לואי השישה עשר, מלך צרפת.
תיאור

באי נמצאו מעט סימנים למגורים אנושיים קבועים. עם זאת, האי מכיל 33 מקדשי אבן וחפצי אבן, בדומה לאלה שנמצאים באיי הוואי הראשיים. בשל כך, אנתרופולוגים רבים סבורים כי האי היה אתר טקסי ודתי.
על פי המיתוסים והאגדות של תושבי קאואיי, השוכנים מדרום-מזרח, האי נקר היה המקלט הידוע האחרון לגזע של "אנשים קטנים" מיתולוגיים המכונים מנהונה. על פי האגדה, גזע המנהונה התיישב על האי נקר לאחר שגורש מקאוואי על ידי הפולינזים החזקים ולכן בנה לאחר מכן את מבני האבן השונים שם.
מספרים כי הביקורים באי החלו כמה מאות שנים לאחר אכלוסם של איי הוואי הראשיים, והסתיימו כמה מאות שנים לפני הגעת האירופאים.
החוקר הצרפתי ז'אן-פרנסואה לה פרוז היה האירופי הראשון שביקר באי, בשנת 1786. האי נקרא על שמו של ז'אק נקר. האיים סופחו רשמית בשנת 1894 על ידי ממשלת הוואי הזמנית.
בגלל השימוש באי על ידי בני הוואי הילידים כאתר טקסי ודת בהוואי העתיקה, האי התווסף למרשם הלאומי למקומות היסטוריים בשנת 1988.
גלריה

טקס סיפוח של מוקומאנמנה (אי נקר) לממשלת הוואי הזמנית, 27 במאי 1894
האי נקר, הוואי
מואו ראש, הנקודה המערבית ביותר באי נקר
ראו גם

אי בודד
לקריאה נוספת

Evenhuis, Neal L.; Eldredge, Lucius G. (2004). Natural History of Nihoa and Necker Islands. Bishop Museum Bulletin in Cultural and Environmental Studies; No. 1. Honolulu, Hawaii: Bishop Museum. ISBN 1-58178-029-X.
"Necker Island". The Columbia Gazetteer of North America. Columbia University Press. 2000. אורכב מ-המקור ב-2002-03-29.
הערות שוליים

↑  Necker Island: Block 1001, Block Group 1, Census Tract 114.98, Honolulu County, Hawaii, United States Census Bureau.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566484405171  GND: 4754416-8  LCCN: sh2002000094  VIAF: 234351431   WorldCat (עם VIAF): 234351431
נשיא נפאל

| --- | --- |
 איוש נוכחי:  רם צ'נדרה פודל (13 במרץ 2023) 
 תחום שיפוט:  נפאל 
 ייסוד המשרה:  28 במאי 2008 
 אתר רשמי
 
נשיא נפאל (בנפאלית: नेपालको राष्ट्रपति) הוא ראש המדינה והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של נפאל. המשרה נוצרה במאי 2008 לאחר הכרזת המדינה כרפובליקה. הנשיא הנוכחי הוא רם צ'נדרה פודל, שנכנס לתפקידו ב-13 במרץ 2023.
תהליך הבחירה

הנשיא נבחר בעקיפין על ידי מכללת בוחרים הכוללת את הפרלמנט הפדרלי של נפאל ואת האסיפות המחוזיות של שבעת מחוזות נפאל, הנבחרים ישירות על ידי הציבור.
הנשיא נבחר על ידי מכללת בוחרים המורכבת מחברי הפרלמנט הפדרלי ומחברי האסיפות המחוזיות. הבחירה נעשית בהתאם לחוק עם הבדל במשקל ההצבעה בין חברי הפרלמנט הפדרלי לחברי האסיפות המחוזיות. התהליך כולל מספר שלבים של הצבעה, כאשר המועמד שזוכה ברוב קולות נבחר לנשיא. אם אף מועמד לא משיג רוב, מתקיימים סיבובים נוספים עד לבחירת הנשיא.
היסטוריה

בחוקת הביניים שאומצה בינואר 2007, כל סמכויות השלטון נשללו מהמלך של נפאל, ואספת המועצה הנבחרת בבחירות האספה המכוננת ב-2008 הייתה אמורה להחליט במפגשה הראשון האם להמשיך במלוכה או להכריז על רפובליקה. במהלך תקופת ההשעיה של המלוכה, שימש פראצ'נדה, אז ראש ממשלת נפאל, כראש המדינה. ב-28 במאי 2008 הצביעה האספה על ביטול המלוכה. רם בראן ידאב נבחר בהצבעה היסטורית באספה המכוננת והושבע כנשיא הראשון של המדינה, מה שסיים מלוכה בת 247 שנים.
כשירות

החוקה של נפאל קובעת כי מועמד לנשיאות חייב להיות זכאי להיות חבר בפרלמנט הפדרלי, להיות בן לפחות 45 שנים, ולא להיות בלתי כשיר לפי כל חוק. אדם שכבר נבחר לנשיא לשתי כהונות אינו זכאי להיות מועמד לנשיאות שוב.
משפט ארצלה-אסקולי

באנליזה פונקציונלית, משפט אַרְצֶלָה-אַסְקוֹלִי (Arzelà–Ascoli, נקרא גם משפט אסקולי) מעניק אפיון מלא לקומפקטיות של משפחת פונקציות רציפות בקבוצה קומפקטית, באמצעות תכונת הרציפות במידה אחידה. המשפט מהווה הכללה מרחיקת-לכת של משפט בולצאנו-ויירשטראס.
תיאור פורמלי

אם  K הוא מרחב מטרי קומפקטי כלשהו, מסמנים ב- C(K) את מרחב הפונקציות הרציפות  f\colon K\to \mathbb {C} , שמהווה מרחב וקטורי ביחס לפעולות הסכום והכפל בסקלר המוגדרות נקודתית. זהו מרחב בנך (כלומר מרחב נורמי שלם) תחת נורמת  L_{\infty }:  \|f\|_{\infty }=\sup _{x\in K}|f(x)|.
כמו בכל מרחב מטרי, תת-קבוצה  A של  C(K) היא "חסומה" אם קיים חסם ממשי על כל ערכי הפונקציות שלה.
הוכחת המשפט > כיוון ראשון

תהי  A\subseteq C\left(K\right) קבוצה חסומה ונניח שאיברי  A רציפים במידה אחידה. נראה שלכל סדרה ב- A יש תת-סדרה מתכנסת. תהי  \left\{f_{n}\right\}_{n=1}^{\infty } סדרת פונקציות ב- A. תהי  \left\{x_{k}\right\}_{k=1}^{\infty } סדרה צפופה ב- K (קיימת כזאת כי  K מרחב מטרי קומפקטי לכן ספרבילי).
נתבונן בסדרה  \left\{f_{n}\left(x_{1}\right)\right\}_{n=1}^{\infty }. זוהי סדרה חסומה ב- \mathbb {C}  בפרט יש לה תת-סדרה מתכנסת. נסמן אותה ב- \left\{f_{n}^{1}\left(x_{1}\right)\right\}_{n=1}^{\infty } ואת גבולה ב- \xi _{1}. כעת נתבונן בסדרה  \left\{f_{n}^{1}\left(x_{2}\right)\right\}_{n=1}^{\infty }. גם זו סדרה חסומה ב- \mathbb {C}  לפיכך יש לה תת-סדרה מתכנסת שאותה נסמן ב- \left\{f_{n}^{2}\left(x_{2}\right)\right\}_{n=1}^{\infty } ואת גבולה ב- \xi _{2}. וכך בתהליך איטרטיבי לכל  m\in \mathbb {N}  נגדיר את הסדרה  \left\{f_{n}^{m}\left(x_{m}\right)\right\}_{n=1}^{\infty } להיות תת-סדרה מתכנסת של  \left\{f_{n}^{m-1}\left(x_{m}\right)\right\}_{n=1}^{\infty } ואת גבולה נסמן ב- \xi _{m}.
אם כן, קיבלנו סדרה של סדרות פונקציות. נתבונן בסדרת האלכסון  \left\{g_{n}\right\}_{n=1}^{\infty } המוגדרת לכל  n כך  g_{n}:=f_{n}^{n} (כלומר זו סדרת פונקציות שהאיבר ה- n-י שלה הוא האיבר ה- n-י בסדרה ה- n-ית).
זוהי תת-סדרה של  \left\{f_{n}\right\}_{n=1}^{\infty }.
לכל  k\in \mathbb {N}  הסדרה  \left\{g_{n}\left(x_{k}\right)\right\}_{n=1}^{\infty } מתכנסת ל- \xi _{k} שכן הזנב שלה,  \left\{g_{n}\left(x_{k}\right)\right\}_{n=k}^{\infty }, הוא תת-סדרה של  \left\{f_{n}^{k}\left(x_{k}\right)\right\}_{n=1}^{\infty }.
יהי  \varepsilon >0. אברי  A רציפים במידה אחידה לכן קיים  \delta >0 כך שלכל  x,y\in K ולכל  n\in \mathbb {N} , אם  d\left(x,y\right)<\delta  אזי  |g_{n}\left(x\right)-g_{n}\left(y\right)|<{\frac {\varepsilon }{3}} (כאשר  d היא פונקציית המטריקה ב- K). אבל  K קומפקטי, לפיכך נכסה אותו במספר סופי של כדורים פתוחים בקוטר  \delta  שנסמנם ב- O_{1},\dots ,O_{l}.
לכל  1\leq i\leq l קיים  k_{i}\in \mathbb {N}  כך ש- x_{k_{i}}\in O_{i} (כי  \left\{x_{k}\right\}_{k=1}^{\infty } צפופה ב- K). כמו כן הסדרה  \left\{g_{n}\left(x_{k_{i}}\right)\right\}_{n=1}^{\infty } מתכנסת ל- \xi _{k_{i}} לכן לפי תנאי קושי קיים  N_{i} כך שלכל  n,m>N_{i} מתקיים  |g_{n}\left(x_{k_{i}}\right)-g_{m}\left(x_{k_{i}}\right)|<{\frac {\varepsilon }{3}}. נסמן  N:=\max(N_{i}). כעת, לכל  n,m>N ולכל  x\in K קיים  1\leq i\leq l כך ש- x\in O_{i} ומתקיים מאי שוויון המשולש |g_{n}\left(x\right)-g_{m}\left(x\right)|\leq |g_{n}\left(x\right)-g_{n}\left(x_{k_{i}}\right)|+|g_{n}\left(x_{k_{i}}\right)-g_{m}\left(x_{k_{i}}\right)|+|g_{m}\left(x_{k_{i}}\right),g_{m}\left(x\right)|<\varepsilon . לכן, לפי תנאי קושי, הסדרה  \left\{g_{n}\right\}_{n=1}^{\infty } מתכנסת במידה שווה.
סילביו ברוקאן

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1916 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  14 בספטמבר 2006 (בגיל 90) בוקרשט, רומניה 
 שם לידה:  Saul Bruckner 
 מדינה:  רומניה 
 השכלה:  המכללה הלאומית "ספנטול סאבה" 
 מעסיק:  אוניברסיטת בוקרשט 
 תפקיד:  Romania's ambassador to the USA (1955–1955)  Permanent Representative of Romania to the United Nations (1959–1962)  דירקטור (1962–1966) 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית הרומנית 
 השקפה דתית:  יהדות 
 בן או בת זוג:  Alexandra Sidorovici 
 
סילביו ברוקאן (רומנית: Silviu Brucan;‏ 18 בינואר 1916 - 14 בספטמבר 2006), פוליטיקאי, דיפלומט, סופר ופרשן פוליטי יהודי רומני.
קורות חיים

סילביו ברוקאן נולד בבוקרשט, רומניה, בשם שאול ברוקנר.
בשנת 1944 מונה להיות העורך הראשי של העיתון הרומני החשוב Scînteia (הניצוץ), ביטאון המפלגה הקומוניסטית, ומתוקף מעמדו קרא לדון למוות את הפוליטיקאים הרומנים יוליו מאניו, גאורגה ברטיאנו ואחרים. אשתו, אלכסנדרה סידורוביץ', הייתה תובעת של בית הדין העממי, עם עליית הקומוניסטים לשלטון. בשנת 1955 ברוקאן מונה לשגריר רומניה בארצות הברית, ובין השנים 1959-1962 היה נציג רומניה באו"ם. בין השליחויות הדיפלומטיות היה פרופסור למדעי החברה בפקולטה לרפואה בבוקרשט.
ברוקאן היה ביחסים טובים עם גאורגה גאורגיו-דז', אך לא כך עם מי שהתגורר בשכנות אליו במשך 10 שנים - ניקולאה צ'אושסקו, אליו התייחס בבוז, ואותו חשב לבור ועם הארץ, ואף לטיפוס פרנוידי.
ברוקאן היה בין חותמי "מכתב השישה" (נכבדים קומוניסטים שיצאו נגד ניקולאה צ'אושסקו), אותו הבריח למערב באביב 1989 ועם פרוץ המהפכה הרומנית של 1989 היה בין מייסדי חזית ההצלה הלאומית. לאחר חתימתו על המכתב חויב למגורים כפוים בשכונה "דמרואיה" בבוקרשט. לאחר המהפכה הוא ניבא שידרשו עשרים שנה לרומנים כדי ליישם את הדמוקרטיה. נבואה זו הביאה לכך שכונה "הנביא מדמרואיה". משנת 1996 היה פרשן פוליטי קבוע בתוכנית "נביאי העבר" של ערוץ הטלוויזיה הרומני Pro TV.
סילביו ברוקאן חיבר מספר ספרים על הקומוניזם המזרח אירופאי.
נווה אביבים

| --- | --- |

נווה אביבים במבט מן האוויר
 מידע
 עיר:  תל אביב-יפו
 שטח:  776 דונם
 אוכלוסייה:  12,304 (2009)
 קואורדינטות:  32°07′04″N 34°47′53″E﻿ / ﻿32.11771111°N 34.79797222°E﻿ / 32.11771111; 34.79797222
 שכונות נוספות בתל אביב-יפו
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) נווה אביבים(למפת גוש דן רגילה) נווה אביבים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נווה אביבים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נווה אביבים  he נווה אביביםhe נווה אביביםמפת  צפון __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הרצליה (in English: Herzliya) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב הרב אשי בנווה אביבים
בתי הכנסת בנווה אביבים - האשכנזי מימין והספרדי משמאל
נָווה אביבים היא שכונה השוכנת ברמת אביב שבצפון תל אביב. גבולות השכונה הם רחוב חיים לבנון ממזרח, שדרות קק"ל מצפון, דרך נמיר ממערב, ורחוב איינשטיין בדרום.
השכונה משתרעת על פני כ-776 דונם, והשטח הבנוי בה הוא כ-529 דונם, המחולקים ל-5,360 יחידות דיור. השכונה מונה למעלה מ-12,000 איש, מהם כ-23% מעל גיל 65 (נתוני שנת 2012). השכונה מאופיינת, כמו שאר השכונות ברמת אביב, באוכלוסייה ממעמד סוציו-אקונומי גבוה.
יש הכוללים בשכונה שטח קטן יותר, המגיע רק עד רחובות טאגור ואנדרסן מדרום, ומכנים את השטח מדרום לרחובות אלו ומצפון לרחוב איינשטיין "רמת אביב ב'". חלוקה זו הייתה נפוצה יותר בעבר. עם זאת, כיום תושבי השכונה מכנים את מלוא השטח "נווה אביבים" ובאתר העירייה הוא מכונה "נווה אביבים וסביבתה".
חלק מהשכונה נבנה על ידי חברת אדגר בבעלות מוניס רויטמן וגיגי פרס (אחיו של שמעון פרס, שניהם התגוררו בשכונה) וחלק על ידי חברת "נווה", שהעניקה לשכונה את שמה. הבניינים שנבנו על ידי "נווה" הם רבי קומות שבהם דירות גדולות ומרווחות, ובהם נמנים מבנים ברחובות רב אשי, רבינא, יהודה הנשיא, לויטן, פסטרנק. מבנים אלה תוכננו על ידי האדריכל זוכה פרס רוקח אהרון דורון. חברת אדגר בנתה את הבניינים הגבוהים של רחוב אופנהיימר, הבניינים הגבוהים של רחוב טאגור וכן את שורת הבניינים של רחוב לבנון (האוניברסיטה לשעבר). המגדלים של רחוב טאגור (40, 42, 44) היו חידוש בתל אביב - החניון התת-קרקעי הראשון בתל אביב למגדלי מגורים[דרוש מקור].
בתיה הראשונים של השכונה הוקמו באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 ברחובות לויטן ופסטרנק, אך עיקר השכונה הוקם במהלך שנות ה-70. בתיה האחרונים של השכונה הוקמו באמצע שנות ה-90 ברחוב טאגור וברחוב יהודה הנשיא.
בשכונה פועלים שני בתי כנסת אורתודוקסים ברחוב אופנהיימר - 'היכל חיים' הספרדי ו'נווה קודש' האשכנזי.
ידוענים

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (21 בספטמבר 2024)
מבין תושביה המפורסמים של השכונה ניתן למנות את שמעון פרס ורעייתו סוניה פרס שהתגוררו ברחוב אופנהיימר. עם בחירתו לנשיא המדינה עבר שמעון פרס להתגורר בבית הנשיא שבירושלים. כמו כן, ברחוב רב אשי התגוררו יצחק רבין ורעייתו לאה עד סוף ימיהם, ובאותו הרחוב התגורר גם פרופ' דניאל פרידמן, חתן פרס ישראל לחקר המשפט ושר המשפטים לשעבר. ברחוב אופנהיימר התגוררה עד סוף ימיה גם המשוררת והמלחינה נעמי שמר. הסופר עמוס עוז התגורר בשנותיו האחרונת ברחוב לויטן. ברחוב טאגור התגוררו הסופר והמשורר אהרון אמיר, האמנית אסתר פרץ ארד וחבר הכנסת אופיר אקוניס. פרופ' דוד ליבאי, שר המשפטים לשעבר, התגורר עד סוף ימיו ברחוב חיים לבנון. שרגא פרידמן ושושנה רביד, שחקני הבימה גרו ברחוב איינשטיין.
אתרים בשכונה

בית האיגוד הישראלי לשחמט (רחוב טאגור 26)
מועדון הברידג' - נווה אביבים (רחוב טאגור 38)
קאנטרי נווה אביבים (רחוב יהודה הנשיא 34)
שבט צופי אביב
בית מילמן (רחוב טאגור 32) ובו מעונות סטודנטים של אוניברסיטת תל אביב.
תנועת בני עקיבא (רחוב גייגר)
מוסדות חינוכיים:
בית הספר היסודי ארזים
בית הספר היסודי ניצנים
בית הספר לילדים בעלי צרכים מיוחדים - יחדיו
אשכול גנים צ'רטוק
גינות:
גן פוליטי
גינת בית השחמט
הערות שוליים

↑  "נוה אביבים וסביבתה" מתוך "רבעים ושכונות בתל אביב-יפו 2014"
בית מילמן - מעונות הסטודנטים של אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב - תצלום אוויר
נאשם

נאשם מובל באזיקים לדיון בבית משפט
נאשם הוא אדם שהואשם בביצוע עבירה פלילית או אזרחית ומתקיים דיון משפטי בעניינו.
נאשמים במשפט פלילי

במשפט פלילי, נאשם הוא אדם המואשם בביצוע פשע, שהיא עבירה פלילית חמורה. הצד השני במשפט פלילי הוא בדרך כלל תובע מטעם פרקליטות המדינה, אך קיימים גם אישומים פליליים שבהם הצד התובע הוא אדם פרטי.
לעיתים קרובות נאשמים פליליים מושמים על ידי המשטרה במעצר עד תום ההליכים, ומובאים לדיונים משפטיים במסגרת צו מעצר. בעבירות פליליות שאינן חמורות ייתכן שבית המשפט יחליט על שחרור בערבות.
נאשמים וחשודים מחוסרי אמצעים זכאים במדינות שונות לייצוג משפטי על ידי סנגוריה ציבורית.
נאשמים במשפט אזרחי

במשפט אזרחי, נאשם הוא אדם המואשם בביצוע עבירה אזרחית ומתקיים בעניינו דיון אזרחי על כל שלביו. בדרך כלל נאשם במשפט אזרחי מיוצג על ידי עורך דין.
הנאשם הוא בדרך כלל אישיות משפטית, כלומר – אדם או תאגיד. בישראל לא מוכרות אישיויות משפטיות נוספות, אם כי במדינות אחרות היו מקרים שבהם בעלי חיים ואף חפצים דוממים נחשבו לאישיות משפטית. למשל, בשנת 1916 התקיים בארצות הברית הליך תביעה אזרחי נגד תאגיד קוקה קולה, אך הנאשם לא היה התאגיד עצמו אלא ארבעים חביות ועשרים מכלי אחסון של קוקה קולה (אנ').
זכויות הנאשם

עקרון בסיסי במשפט הוא שנאשם נחשב לחף מפשע כל עוד לא הוכחה אשמתו. כנגזרת מעקרון יסוד זה, על מנת שיוטל קלון פלילי התביעה הכללית נדרשת להוכיח באופן ברור את האחריות הפלילית של הנאשם.
בשיטת המשפט המערבית, הנוהגת על פי ההליך האזרחי, מוקנות לנאשמים זכויות בסיס שונות, בהן:
קבלת כתב האישום
קבלת חומרי החקירה
הזכות ליצור עותקים מחומרי התיק
אפשרות להתנגד לעדויות
הצגת ראיות וחקר הראיות
חקירת עדים
הגשת ערעורים על פסיקות של בית המשפט.
חובות הנאשם

הנאשם חייב לעשות שימוש נאות בזכויות המוקנות לו, וחובותיו נגזרות מהדין המקובל במשפטים אזרחיים ופליליים. בין השאר, נאשם חייב להתייצב בבית המשפט על פי דרישה, להוכיח את טענותיו, להודיע על שינוי במקום המגורים, ולשלם הוצאות משפט אם יידרש. במדינות המערב מקובלת השיטה האדברסרית ולפיה אי-מילוי חובות הנאשם עלול לגרום לצעדים שיינקטו נגדו על ידי בית המשפט.
ראו גם

אשמה (אחריות פלילית)
סאן (נהר)

| --- | --- |
הסאן ליד סאנוק, פולין
הסאן ליד סאנוק, פולין
 מידע כללי
 אורך:  433 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  124 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  16,861 קמ"ר
 מוצא:  הרי הקרפטים בדרום מזרח פולין
 גובה מוצא הנהר:  950 מטרים
 יובלים:  Wisłok, Wisznia, Lubaczówka, Stupnica, Shklo (river), Wiar, טנב, Biber, Osława, Bukowa 
 שפך:  הנהר ויסלה, בפולין
 מדינות באגן הניקוז:  פולין ואוקראינה
 אגן הניקוז של הויסלה
 נהר סאן באגן הניקוז של הוויסלה (יובל ימני עליון)
 
סַאן (פולנית: San) הוא נהר בדרום־מזרח פולין הנשפך מדרום־מזרח אל הנהר ויסלה. אורך הסאן הוא כ-433 קילומטר ושטח אגן הניקוז שלו הוא 16,861 קמ"ר. הסאן נובע מהרי הקרפטים, ליד הכפר סיאנקי שבקצה הדרום־מזרחי של פולין, בגבול אוקראינה. הגבול בין פולין לאוקראינה עובר לאורך 50 הקילומטרים הראשונים של הסאן.
עבדאללהי אבן מוחמד

| --- | --- |

 לידה:  1846 דארפור, סודאן 
 פטירה:  24 בנובמבר 1899 (בגיל 53 בערך) קורדופאן, סודאן 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, סודאן המהדיסטית 
 השתייכות:  אנצאר 
 דרגה:  חייל 
 פעולות ומבצעים
 המלחמה המהדית 
 
עבדאללהי אבן סייד מוחמד (בערבית: عبدالله بن سيد محمد خليفة; 1846 - 25 בנובמבר 1899) המוכר גם בשם עבדאללה אל-תעאישי או ח'ליפת אל-מהדי, היה מפקד צבאי ומנהיג האנצאר בסודאן המהדיסטית במהלך המלחמה המהדית בין השנים 1885–1899.
ביוגרפיה

מוחמד נולד בשנת בשבט טאישה בדארפור ומגיל צעיר זכה לחינוך דתי. בשנות ה-70 של המאה ה-19 הוא הפך לאחד ממאמיניו של המהדי מוחמד אחמד ותנועת האנצאר שהלכה אחריו. בשנת 1881 הוא הוכר בתור יד ימינו של המהדי והח'ליפה שלו, בתקופה זו היה עבדאללהי מפקד מוערך שפיקד על אחד מהכוחות של האנצאר במהלך המלחמה המהדית. בארבע השנים הקרובות הוא פיקד על כוח שזכה למספר ניצחונות כנגד הבריטים והמצרים, בין היתר הוא הביס כוח אנגלו-מצרי של כ-11,000 חיילים בפיקודו של ויליאם היקס והוא היה מהמפקדים החשובים במצור על חרטום.
בשנת 1885 נפטר המהדי מוחמד ועבדאללהי תפס את מקומו בראש האנצאר והמרד בתור 'ח'ליפת אל מהדי'. תחת פיקודו האנצאר פלשו לאתיופיה והביסו את צבא הקיסר, הקיסר עצמו יוהנס הרביעי נהרג בקרבות. בתקופה זו, צבא האנצאר הפך למסודר ומאורגן יותר לכיוון הסטנדרטים של צבאות אירופה. הוא דאג לבתי מלאכה ליצור תחמושת וציוד לוגיסטי לסיוע הצבא וניהל מערכות צבאיות באופן שקול וטקטי. החל משנת 1896 החל כוח אנגלו-מצרי במערכה לכיבוש מחודש של סודאן המהדיסטית כנגד כוחות האנצאר, מערכה זו הגיעה לשיאה בקרב אומדורמאן בשנת 1898 כאשר הובס צבאו של עבדאללהי ולאחריו הוא נמלט עם קבוצת תומכים עד אשר נהרג בקרב דיוויקרט שנה לאחר מכן.
לאחר מותו סודאן נפלה לשליטת האימפריה הבריטית ומצרים. ממשיך דרכו של עבדאללהי בתור מנהיג האנצאר בתקופת השלטון הבריטי היה אחד מבניו של מוחמד אחמד; סייד עבד אל-רחמן אל-מהדי.
סטריאוטיפ האבטיח

גלויה משנת 1909 עם הכיתוב "I'se so happy!‎", המציגה ילדה שחורה אוכלת אבטיח
סטריאוטיפ האבטיח הוא סטריאוטיפ לפיו לאפרו-אמריקנים (Stereotypes of African Americans) תיאבון גדול לאבטיחים. האבטיחים שימשו מוטיב מרכזי באיקונוגרפיה של גזענים לבנים בארצות הברית, והסטריאוטיפ נותר בשיח הציבורי אף במאה ה-21.
עם שחרור העבדים האפרו-אמריקנים לאחר מלחמת האזרחים בשנות ה-60 של המאה ה-19, רבים עסקו בגידול ומכירת אבטיחים – בין היתר בשל התנאים האופטימליים לגידול אבטיחים בדרום ארצות הברית מבחינה חקלאית – ובכך הפך האבטיח לסמל לחירותם. גזענים לבנים, בעיקר בדרום, שחשו מאוימים מחירותם של השחורים, הפכו את הפרי לסמל לקשת של תכונות שליליות שייחסו לשחורים, כגון אי שמירה על ניקיון, עצלנות וילדותיות, ולכלי-שרת לרצון להדירם מהמרחב הציבורי.
היסטוריה

הקריקטורה הראשונה שיצאה בדפוס והציגה שחור מתענג על אבטיח הופיעה ככל הנראה במגזין המאויר Frank Leslie's Illustrated Newspaper (אנ') בשנת 1869. תומכי העבדות השתמשו באבטיח על מנת לצייר את האפרו-אמריקנים כאנשים פשוטים ולא מפותחים ששמחים בחלקם כשנופל לידיהם אבטיח וכשהם זוכים למעט מנוחה. הסטריאוטיפ הונצח במופעי מינסטרל, שהציגו לרוב את האפרו-אמריקנים כבורים ועצלנים, שאוהבים לשיר ולרקוד וכן לאכול אבטיחים. כמו כן הציגו מופעי המינסטרל שירים פופולריים כמו "שיר האבטיח" ("The Watermelon Song") או "הו, האבטיח הזה" ("Oh, Dat Watermelon").
מסוף המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20, נעשה בסטריאוטיפ שימוש בדפוס, בקולנוע, בפיסול ובמוזיקה, וכן כאלמנט המופיע בקריקטורות על מוצרים לבית. אפילו בזמן הקמפיין של ברק אובמה לנשיאות ב-2008, ובמהלך כהונתו כנשיא, השתמשו מתנגדיו בסטריאוטיפ האבטיח כדי לעלוב בו.
ב-1893 בתערוכה העולמית של שיקגו תוכנן לקיים "יום האנשים הצבעוניים" שיכלול בדרנים אפרו-אמריקנים ובו יחולקו אבטיחים חינם למבקרים אפרו-אמריקנים, שאותם קיוו המארגנים למשוך לתערוכה. יוזמה זו הייתה כישלון חרוץ, כשהקהילה האפרו-אמריקנית בעיר החרימה את התערוכה, לרבות רבים מהאמנים שתכננו להופיע ביום זה.