מהפכות 1848 באימפריה האוסטרית
מהפכה בממלכת הונגריה

הדיאטה ההונגרית התכנסה מחדש בשנת 1825 כדי לטפל בצרכים פיננסיים. בדיאטה קמה מפלגה ליברלית. המפלגה התמקדה בפרנסת האיכרים בדרכים סמליות בעיקר בגלל חוסר יכולתם להבין את צורכי הפועלים. לאיוש קושוט התגלה כמנהיג המעמד התחתון בדיאטה.
בשנת 1848 הגיעו ידיעות על פרוץ המהפכה בפריז כאשר קבינט לאומי חדש תפס את השלטון תחת קושוט, והדיאטה אישרה חבילת רפורמה גורפת, המכונה "חוקי אפריל" (גם "חוקי מרץ"), ששינתה כמעט כל היבט של החיים הכלכליים, החברתיים והפוליטיים של הונגריה: (חוקי אפריל מבוססים על 12 הנקודות:
חופש העיתונות (ביטול הצנזורה ומשרדי הצנזורה)
משרדי שרים בבודה ובפשט (במקום מינוי מלכותי פשוט של שרים, כל השרים והממשלה צריכים להיבחר ולהיות מודחים על ידי הפרלמנט)
מושב פרלמנטרי שנתי בפשט (במקום הפגישות האד-הוק הנדירות שכונסו על ידי המלך)
שוויון אזרחי ודתי בפני החוק (ביטול חוקים נפרדים לפשוטי העם והאצולה, ביטול הפריבילגיות המשפטיות של האצולה. חופש דת מלא במקום סובלנות מתונה: ביטול דת המדינה (קתולית)
משמר לאומי (הקמת המשמר הלאומי ההונגרי שלהם, אשר פעל כמו כוח משטרה כדי לשמור על החוק והסדר במהלך המעבר של המערכת, ובכך לשמר את מוסר המהפכה)
חלק משותף בנטל המס (ביטול הפטור ממס של האצולה, ביטול המכס ופטור האצולה ממכס)
ביטול socage (ביטול הפיאודליזם וביטול צמיתות האיכרים והחובות שלהם)
חבר מושבעים וייצוג על בסיס שוויוני (פשוטי העם יכולים להיבחר כמושבעים בבתי המשפט, כל האנשים יכולים להיות פקידים אפילו ברמות הגבוהות ביותר של המינהל הציבורי והשיפוט, אם יש להם את ההשכלה שנקבעה)
בנק לאומי
הצבא יישבע לתמוך בחוקה, את החיילים שלנו לא צריך לשלוח לחו"ל, וחיילים זרים צריכים לעזוב את ארצנו
שחרור אסירים פוליטיים
איחוד עם טרנסילבניה
דרישות אלו לא היו קלות עבור החצר הקיסרית לקבל, אולם מעמדה החלש סיפק לה רק מעט ברירה. אחת המשימות הראשונות של הדיאטה הייתה ביטול הצמיתות, שהוכרזה ב-18 במרץ 1848.
ממשלת הונגריה קבעה מגבלות על הפעילות הפוליטית של התנועה הלאומית הקרואטית והרומנית כאחד. לקרואטים ולרומנים היו רצונות משלהם לשלטון עצמי ולא ראו תועלת בהחלפת ממשל מרכזי אחד באחר. התפתחו עימותים חמושים בין ההונגרים והקרואטים, הרומנים, הסרבים, לאורך גבול אחד וסלובקים לאורך הגבול השני. בחלק מהמקרים זה היה המשך והסלמה של המתחים הקודמים, כמו קורבנות יולי 1845 בקרואטיה.
ממלכת קרואטיה ההבסבורגית וממלכת סלאבוניה ניתקו את היחסים עם הממשלה ההונגרית החדשה בפשט והתמסרו לקיסרות. השמרן יוסיפ ילאצ'יץ', שמונה לבאן החדש של קרואטיה-סלאבוניה במרץ על ידי החצר הקיסרית, הודח מתפקידו על ידי ממשלת הונגריה המלוכנית החוקתית. הוא סירב לוותר על סמכותו בשם המלך. לפיכך, היו בהונגריה שתי ממשלות שהוציאו צווים סותרים בשמו של פרדיננד פון הבסבורג.
מודעים לכך שהם בדרך למלחמת אזרחים באמצע 1848, ניסו שרי ממשלת הונגריה להשיג תמיכה הבסבורגית נגד ילאצ'יץ' על ידי הצעה לשלוח חיילים לצפון איטליה. בנוסף, הם ניסו להשלים עם ילאצ'יץ' עצמו, אך הוא התעקש על ריכוז מחדש של הסמכות ההבסבורגית כתנאי מוקדם לכל שיחות. עד סוף אוגוסט, הממשלה הקיסרית בווינה הורתה רשמית לממשלת הונגריה בפשט לסיים את התוכניות לצבא הונגרי. לאחר מכן נקט ילאצ'יץ' בפעולה צבאית נגד ממשלת הונגריה ללא כל הוראה רשמית.
האספה הלאומית של הסרבים באימפריה האוסטרית נערכה בין 1 ל-3 במאי 1848 בסרמסקי קרלובצי, במהלכה הכריזו הסרבים על כתר הבסבורג האוטונומי של וויבודינה הסרבית. המלחמה החלה, והובילה לעימותים ככאלה בסרבובראן, שם ב-14 ביולי 1848, החל המצור הראשון על העיר על ידי כוחות הונגריה תחת הברון פולופ ברכטולד. הצבא נאלץ לסגת עקב הגנה סרבית חזקה. עם מלחמה שמתחוללת בשלוש חזיתות (נגד רומנים וסרבים בבאנאט ובבאצ'קה, ורומנים בטרנסילבניה), הרדיקלים ההונגרים בפשט ראו בכך הזדמנות. הפרלמנט עשה הנחות לרדיקלים בספטמבר במקום לתת לאירועים להתפרץ לעימותים אלימים. זמן קצר לאחר מכן, הנתק האחרון בין וינה לפשט התרחשה כאשר פילדמרשל הרוזן פרנץ פיליפ פון למברג קיבל שליטה על כל הצבאות בהונגריה (כולל זה של ילאצ'יץ'). בתגובה להתקפה על למברג שהותקף עם הגעתו להונגריה כמה ימים לאחר מכן, הורה בית המשפט הקיסרי לפזר את הפרלמנט והממשלה ההונגרית. ילאצ'יץ' מונה לתפוס את מקומו של למברג. מלחמה בין אוסטריה להונגריה החלה רשמית.
המלחמה הובילה למשבר אוקטובר בווינה, כאשר מורדים תקפו חיל מצב בדרכו להונגריה כדי לתמוך בכוחות הקרואטים בפיקודו של ילאצ'יץ'.
לאחר שווינה נכבשה מחדש על ידי הכוחות הקיסריים, נשלחו הגנרל וינדיש-גרץ ו-70,000 חיילים להונגריה כדי לדכא את המהפכה ההונגרית ועם התקדמותם פינתה ממשלת הונגריה את פשט. אולם הצבא האוסטרי נאלץ לסגת לאחר תבוסות קשות במסע האביב של הצבא ההונגרי ממרץ עד מאי 1849. במקום לרדוף אחרי הצבא האוסטרי, עצרו ההונגרים כדי להשתלט מחדש על מבצר בודה והכינו הגנות. ביוני 1849 נכנסו חיילים רוסים ואוסטרים להונגריה, כשהם עולים בהרבה על הצבא ההונגרי. קושוט התפטר ב-11 באוגוסט 1849 לטובת ארתור גרגיי, שלדעתו היה הגנרל היחיד שהיה מסוגל להציל את האומה. אולם במאי 1849 התחייב הצאר ניקולאי הראשון להכפיל את מאמציו נגד ממשלת הונגריה. הוא והקיסר פרנץ יוזף החלו לאסוף מחדש ולחמש מחדש צבא שיהיה תחת פיקודו של אנטון פוגל, הפלדמרשל-לויטננט האוסטרי.  הצאר התכונן גם לשלוח 30,000 חיילים רוסים בחזרה מעל הרי הקרפטים המזרחיים מפולין.
ב-13 באוגוסט, לאחר כמה תבוסות מרות במצב חסר סיכוי, חתם גורלי על כניעה בווילאגוס (כיום Şiria, רומניה) לידי הרוסים, שהעבירו את הצבא לידי האוסטרים.