stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות אלזס
העת החדשה > המאה ה-19: עידן של תמורות

המאה ה-19 הייתה תקופת פריחה ליהדות צרפת בכלל וליהודי אלזס בפרט. בתקופה הזאת גדלה מאוד יהדות אלזס. צפיפות האוכלוסייה בכפרים, והמחסור בפרנסה בהם הביאה להגירת יהודים לעיירות ולערים הגדולות שבמחוז. חלק מן היהודים אף עזבו את האזור והגרו לשאר חלקי צרפת, לשווייץ או לארצות הברית.
תהליך המודרניזציה של יהודי אלזס פיגר במידת מה אחרי התהליך שעבר על שאר יהודי צרפת. הסיבות כוללות את העובדה שהיהדות הכפרית של אלזס הייתה פתוחה פחות לרעיונות המודרניות מאשר היהודים העירוניים בשאר המדינה.
השיפור במצבם החוקתי של היהודים הביאה גם לשיפור במצבם הכלכלי. בין יהודי אלזס אפשר היה למצוא רופאים, עורכי דין, בעלי מפעלי חרושת, בנקאים ושאר המקצועות החופשיים.
בשנת 1808 החליט נפוליאון לארגן את הקהילות היהודיות כמו הקהילות הקתוליות והפרוטוסטנטיות. משנת 1807 חולקה יהדות אלזס לשתי מועצות רבניות שהיו תחת הנהגת מועצה רבנית צרפתית מרכזית. המועצה הרבנית והרב הראשי של צרפת היו אלה שמינו את הרבנים, המוהלים, השוחטים ובעלי התפקידים הדתיים אשר קיבלו את משכורתם מהמדינה.
בשנת 1808 הוכרחו יהודי אלזס לאמץ לעצמם שם משפחה (עד לתקופה הזו לא היו ליהודי צרפת שמות קבועים). רבים מהיהודים לקח לעצמם שם על פי שם הכפר שבו הם גרו, שם המקצוע או שם אבותיהם.
על אף תהליכי השינוי שעברו על החברה הצרפתית (ואולי בגללן) המשיכה התעמולה האנטישמית במסע ההכפשות נגד היהודים. עיקר ההכפשות היו מופנות כלפי העיסוק של היהודים בהלוואת כספים.
שר המשפטים הצרפתי אמר בשנת 1805 "האנשים האלה [יהודי אלזס] לא הפכו לצרפתים טובים יותר בזכות קבלתם אזרחות צרפתית והם ממשיכים ללוות כספים בתעריפים גבוהים".
בעקבות הטענות הללו נחקקו חוקים כדי להגן על האוכלוסייה הכללית בעסקאות כלכליות עם יהודים, למשל:
כל עסקה כלכלית עם יהודי מחויבת גם בחתימה של עד לא-יהודי.
הגדרת תעריף חוקי וקבוע עבור הלוואת כספים.
השלטונות יכולים לבטל או להפחית חובות כספיים ליהודים.
כדי לעסוק בהלוואה בריבית, נדרשו היהודים לקבל רישיון מהעירייה.
חוקים מפלים נוספים נחקקו כנגד היהודים כגון האיסור ליהודי להמיר את חובת השירות הצבאי ולשלם לאחר לשרת במקומו (דבר שהיה מותר לאזרחים הנוצרים).
גם בעניינים האלה הייתה העדפה בולטת של השלטון כלפי היהודים הספרדים של דרום צרפת למרות שרוב יהודי צרפת בתקופה הזו חיו באלזס.
המאה ה-20 ואילך > סיפוח אלזס וצפון לוריין לגרמניה

חבלי אלזס ולוריין היו מאז ומתמיד מוקד למאבק טריטוריאלי בין צרפת לגרמניה. בשנים שבין 1871–1918 סופחה אלזס לגרמניה. האלזסים נאלצו לבחור בין האזרחות הגרמנית לזו הצרפתית. רבים מיהודי אלזס בחרו באזרחות הצרפתית ונאלצו לעבור לצרפת, לשווייץ או לארצות הברית. רבים מהיהודים העירוניים הגרו על מנת להימנע מאורח החיים הפרוסי ומשירות חובה בצבא הגרמני. כדי לא לאבד את אדמותיהם, משפחות יהודיות רבות התפצלו כאשר חלק נותר באלזס כדי לשמור על הנכסים המשפחתיים והחלק האחר היגר לארצות אחרות. במגמה הפוכה להגירת יהודי אלזס ממנה, היו גם יהודים מגרמניה וממזרח אירופה שהיגרו אליה.
בתקופת הסיפוח קטנה הקהילה היהודית באזורים מסוימים של אלזס ב-20%. הקהילות היהודיות העירוניות ב-שטרסבורג, קולמר ומולהוז גדלו בחשיבותן ובקהילות הכפריות של המחוז התקשו למצוא מועמדים לכהונת רבנות ולתפקידים דתיים אחרים. זרמי ההשכלה והשאיפה להצטרף לתרבות הצרפתית הכללית השפיעה רבות על הקהילה היהודית של צרפת. גם בקרב יהודי אלזס הייתה מורגשת התרחקות מסוימת מהמסורת, אם כי, במידה פחותה משאר צרפת בגלל שמרנותם של בני הקהילה. לצד רוחות השינוי, נותרו באזור אלזס מרכזים אורתודוקסים חזקים.
בשנת 1918 חזרה צרפת ושלטה באזור.
המאה ה-20 ואילך > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1939 חיו באלזס ובמחוז השכן, לוריין 20,000 יהודים. הקהילה הגדולה ביותר הייתה בשטרסבורג והשנייה במץ (העיר הגדולה של לוריין).
כבר בשנת 1938 נערכו פרעות ביהודי האזור אשר גרמו לפגיעה בחנויות וברכוש יהודי. שטרסבורג הייתה למרכז של הפצת תעמולה אנטישמית שהוברחה אל העיר על ידי חברי המפלגה הנאצית מגרמניה השכנה. בתגובה הקימו חברי תנועות הנוער היהודיות של האזור ועדה שפעלה כנגד הפצת האנטישמיות. באותו הזמן, הוקמו בשטרסבורג ארגוני סיוע לפליטים יהודיים שברחו אל צרפת מגרמניה וממרכז אירופה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, פינתה ממשלת צרפת תושבים שחיו לאורך הגבולות עם גרמניה. בין המפונים היו 14,000 יהודים מאלזס ומלוריין שהועברו למרכז ולמערב צרפת. עם הכיבוש הגרמני של צרפת ברחו כ-5,000 יהודים נוספים מהאזור לדרום צרפת ולשווייץ השכנה.
עם זאת, מספר גדול של יהודי החבל נלכדו באלזס, נתפסו בידי הגרמנים ונשלחו למחנות ההשמדה.
ב-13 ביולי 1940, גירש מפקד האזור הגרמני, רוברט היינריך וגנר, את שארית יהודי אלזס מהאזור. הוא הכריז על האזור "יודן-ריין" והחרים את כל רכושם. ב-15 ביולי 1940 סופחה אלזס רשמית לרייך הגרמני.
ב-12 בספטמבר הועלה בית הכנסת הגדול של שטרסבורג, ה-Quai Kléber, באש.
בתחומי אלזס הוקם מחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף (Natzweiler-Struthof) והוא מחנה הריכוז היחיד שהוקם על אדמת צרפת. במחנה הזה נרצחו יותר מ-12,000 בני אדם, רובם יהודים.

במהלך המלחמה, הקים פרופסור גרמני, אוגוסט הירט אוסף מחקרי של גולגולות ושלדים של יהודים במטרה לבסס "מדעית" את תורת הגזע. האוסף נשמר באוניברסיטה של שטרסבורג. ביוני 1943 נשלחו כ-100 יהודים מאושוויץ אל מחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף, שם הם הומתו בגזים וגופותיהם נשלחו לפרופ' הירט כדי לקדם את האוסף שלו.
כ-2,000 מיהודי אלזס-לוריין נרצחו בשואה. רבים מהיהודים שהצליחו להימלט או שפונו לאזורים אחרים במדינה היו לחברים פעילים בתנועת ההתנגדות הצרפתית.
המאה ה-20 ואילך > לאחר השואה ועד ימינו

רוב יהדות אלזס שרדה את השואה. בשטרסבורג, למשל, חיו לפני המלחמה 10,000 יהודים, מתוכם כ-1,000 נרצחו בשואה.
הקהילות היהודיות הכפריות של אלזס נעלמו. הקהילה היהודית של ימינו מתרכזת בערי אלזס. כתוצאה מכך, בתי כנסת ובתי העלמין של הקהילות הכפריות ננטשו, נהרסו או הוסבו לשימוש אחר.
השנים שלאחר המלחמה היו שנים של שיקום הקהילה היהודית של אלזס. בשנים שלאחר המלחמה הוקם בשטרסבורג בית הכנסת המרכזי מחדש, בית ספר יהודי, בית ספר עקיבא, ובהמשך עוד מוסדות יהודיים רבים.
כיום הקהילה היהודית האלזסית היא גדולה ומבוססת. בשטרסבורג חיים היום יותר מ-15,000 יהודים. על אף שבעשורים האחרונים היגרו לאלזס יהודים רבים מצפון אפריקה (כמו לשאר אזורי צרפת), הקהילה היהודית בשטרסבורג היא בעיקרה אשכנזית. כיום בשטרסבורג, למשל, 60% מהיהודים הם אשכנזים ו-40% ממוצא צפון אפריקאי, וזאת בניגוד לשאר ערי צרפת בהן קיים רוב של יהודים ממוצא מזרחי.
אף על פי שהתרבות היהודית המסורתית האלזסית הולכת ונעלמת נעשה מאמץ להחיות אותה בשנים האחרונות. נערכים בחבל סיורים בעקבות המורשת היהודית באלזס, נכתבים מחקרים ונפתחים מרכזים תרבותיים שבהם מסעדות כשרות, קונצרטים ותערוכות.
האירועים האנטישמיים והאנטי-ישראלים של השנים האחרונות לא פסחו על אלזס. בעשור האחרון הושחתו מצבות רבות בבית קברות ברחבי אלזס, נכתבו כתובות נאצה כלפי יהודי המקום ונפגעו יהודים ממקרי אלימות ברחובות.
יהודים אלזסיים מפורסמים

רבי יוסלמן מרוסהיים, שתדלן חשוב לפני כ-450 שנה.
הרב יוסף דוד זינצהיים, רב העיר שטרסבורג וראש הסנהדרין של פריז
יצחק שטראוס, סבו של קלוד לוי-שטראוס, אבי האנתרופולוגיה הסטרוקטורליסטית
הרב שלמה זאב קליין היה אב בית הדין של קהילת יהדות קולמר וגליל הריין העליון בצרפת.
אנדרה נהר, פילוסוף והוגה דעות
אלפרד דרייפוס, קצין יהודי בצבא הצרפתי
פרופסור שמעון שוורצפוקס, היסטוריון
הרב מישל (יצחק) גוגנהיים, רבה של פריז
ברנאר פיקאר, איש חינוך צרפתי שהחיה את החינוך היהודי בצרפת לאחר המלחמה בעזרת אשתו
מאריאן פיקאר, אשתו של ברנאר פיקאר
הרב ז'יל ברנהיים, הרב הראשי של צרפת לשעבר [2009-2013]
הרב ארנסט גוגנהיים, רב ומנהל של בית המדרש הרבני של צרפת, אביו של הרב מישל גוגנהיים.
הרב יזאי (ישעיה) שווארץ, הרב הראשי של צרפת בין השנים 1939–1952
הרב ישראל לוי הרב הראשי לצרפת בין השנים 1920–1939
לאון בלום, פוליטיקאי צרפתי וראש הממשלה הצרפתית ב-1936–1937, 1938 ועוד פעם כיהן כחודש לאחר מלחמת העולם הראשונה
הרב סימון דְבְּרֶה, מחבר הספר על ההומור האלזסי יהודי
בנימין גרוס, סופר והוגה דעות
גלריה

בית הכנסת של אגנו (1820)
בית הכנסת של בוקסווילר, משמש כיום מוזיאון ליהדות אלזס (1842)
בית הכנסת של ברגהיים, או-רן (1863)
בית הכנסת של וולפיסהיים, בא-רן (המאה ה-19)
בית הכנסת של סלססטה (1890)
בית הכנסת של סאוורן, בא-רן (1900)
בית הכנסת של וויסמבורג, (1960)
יהודי יונק מעטיניה של חזירה בקולמאר, או-רן (מיוחס למאה ה-14)
פסל רומנסקי של יהודי עם ארנק מוצמד לחזהו. רוסהיים.
מצבה של רבי יוסף בר אברהם מבית הקברות היהודי בשטרסבורג משנת 1347
ראו גם

בית הכנסת של אינגווילר
בית הכנסת של אלטקירש
לקריאה נוספת

משה קטן, חינוכם ותרבותם של יהודי אלזס; בסוף המאה הי"ח ובתחילת המאה הי"ט. הוצאה לאור: מוזיאון ישראל, 1991
יהדות אלזאס: קהילה כפרית בין מסורת לאמנציפציה, בעריכת אסתר מוצ’בסקי-שנפר; תרגום מצרפתית ומאנגלית - רות דבל; עריכה עברית - אפרת כרמון. בתוך דברי הקונגרס העולמי החמישי למדעי היהדות, כרך ב, 1972
הערות שוליים

↑  https://www.meilleursagents.com/prix-immobilier/colmar-68000/judenloch-1156670942/, Meilleursagents.com, www.meilleursagents.com, ‏2024-04-01 (בצרפתית)
↑  Judenloch Colmar - Jewish mass grave site 29.12.1348 – המפות שלי ב-Google, באתר Google My Maps
| יהדות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה (סיציליה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • בריטניה (גיברלטר • סקוטלנד • ויילס) • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה •  סן מרינו • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ • ברית המועצות • יוגוסלביה |  |
| מדינות שההכרה בהן מוגבלת | אבחזיה • קוסובו • צפון קפריסין • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה |  |
| אזורים היסטוריים | אשכנז • מזרח אירופה • אוברלנד • אונטרלנד • אלזס • גליציה • טרנסילבניה • קטלוניה • הקרפטים |  |
הסינגוגה עם עיניים מכוסות, אוחזת במטה שבור בימינה ולוחות הברית השבורים גם כן בשמאלה. קתדרלת שטרסבורג, המאה ה-13
חריטה על אבן שמציינת תרומה שניתנה לבית כנסת בשטרסבורג במאה ה-12
הכניסה לרחוב היהודים באוברנה
ציור של עלילה אנטישמיות: יהודי שופך רעל לבאר וגורם למוות השחור
יהודים מועלים על המוקד בגלל האשמתם בגרימת המוות השחור
חלקות בעיר קולמר בשטח הנושא את השם JUDENLOCH - בור היהודים - באתר נדל"ן.                                                                                                Plots in the city of Colmar in the area bearing the name JUDENLOCH - the pit of the Jews - on a real estate website.
בית הכנסת של ברגהיים
בית עתיק בעיירה רוסהיים
סוחר בקר יהודי מאלזס בציור של אלפונס לוי
בית הכנסת Quai Kléber בשטרסבורג, נחנך ב-1898, הוצת ונשרף כליל בידי הנאצים ב-1940
אחוזת שמואל

| --- | --- |

כיכר חורב ומרכז חורב עד שנת 2022
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר אם:  חיפה
 שטח:  10.67 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  41,870 (2015)
 קואורדינטות:  32°46′27″N 34°59′29″E﻿ / ﻿32.77414167°N 34.991325°E﻿ / 32.77414167; 34.991325 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אחוזת שמואל (מכונה בקיצור "אחוזה" בהגייה במלעיל) היא שכונה ותיקה ומרכזו של רובע המגורים רמות הכרמל בחיפה, השוכן על קו פרשת המים של רכס הכרמל.
מספר התושבים בשכונה נכון לשנת 2015 הוא 41,870 שהם כ-15% מכלל תושבי העיר.
היסטוריה

תחילתה של אחוזה כמושבה חקלאית מחוץ לעיר, אך עד מהרה הפכה לפרוור. חברת "אחוזת הרברט סמואל" הוקמה ברומניה ב-1920. החברה שמה לה למטרה להקים שכונה במתכונת של עיר גנים על הכרמל. תחילה נקראה החברה 'ידידיה' אולם במהרה שונה שמה לכבודו של הנציב העליון הראשון, סר הרברט סמואל.
תוכנית-האב לשכונה הוכנה בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי ריכרד קאופמן ורכישת הקרקעות נעשתה על ידי חברת הכשרת היישוב בשנת 1922 – 3,114 דונם ששולמו בתשלומים למשך שנתיים. כבר ב-1924 נסללו רחובותיה הראשיים של אחוזה (הרחובות סיני, מוריה, חורב).
אבן הפינה לשכונה הונחה ב-1925 ונבנו בה מבנים מעטים על ידי עולים שבאו מרומניה. מים הובאו לשכונה החדשה מנחל אחוזה. בית הבראה תוכנן (ונבנה) ב-1926 על ידי ההסתדרות, ושנה אחר כך הוקם בית הספר הראשון על הרכס - "אחוזה זיכרון יוסף".
עיקר התפתחותה של השכונה התרחש במהלך שנות ה-30, על ידי עולי גרמניה מהעלייה החמישית. באמצע אותו עשור נסלל כביש רופין, שחיבר את כיכר אליזבט עם הדר הכרמל.
ב-1948 השתלטו כוחות "ההגנה" על "מחנה הלגיון" והוקם בו גדוד צנחנים ראשון. מאוחר יותר, הוסב המקום לפנימייה הצבאית לפיקוד.
אחוזה שלאחר קום המדינה התפתחה כאזור המשמר במשהו את צביונו השקט, הקלאסי והיציב-יחסית מבחינת מחירי הנדל"ן. המהמורות הכלכליות והחברתיות שעברו על העיר חיפה בשני העשורים שסביב מִפנה המאה ה-21, פסחו במידה ניכרת על הרובע.
גאוגרפיה

רובע אחוזה נמשך לאורך גב ההר, כאשר שיפוליו הצפוניים-מזרחיים צופים על מפרץ חיפה והדרומיים-מערביים על מישור חוף הכרמל. גובהו נע בין 200 מ' ל-250 מ' מעל פני הים, וגבולותיו הם כרמליה וכרמל מרכזי מצפון, עמק רושמיה ממזרח, רמת גולדה ורמת אלמוגי מדרום, ובמערב יוצר מצוק הכרמל גבול טבעי שרק דרך פרויד חוצה אותו.
ציר התחבורה המרכזי של אחוזה הוא שדרות מוריה והמשכה רחוב חורב ושדרות אבא חושי (כביש 672). כיכר חורב, שבלב אחוזה הוותיקה, מקשרת את עורקי התחבורה מארבעה כיוונים, והיא מהצמתים הסואנים בחיפה.
בלב השכונה קניון קטן בשם "מרכז חורב", שמעליו מרכז רפואי. במערב השכונה נמצא בית החולים כרמל. בדרומהּ שוכן קמפוס בית בירם ומצפון, כיכר דוד הכהן (על שם דוד הכהן, כיכר הידועה גם בשם "כיכר ספר") שסמוך אליה נמצאים מקומות בילוי רבים.
גאוגרפיה > אחוזה, רוממה וציר חורב

השכונות שקמו מסביב לאחוזה הוותיקה מונות את:
גאוגרפיה > אחוזה, רוממה וציר חורב > רמת בגין

רמת בגין נבנתה על שיפוליו הדרום-מערביים של הרכס, דרומית לכיכר חורב. השכונה, הקרויה על שמו של מנחם בגין שנפטר סמוך לסיום שלבי בנייתה, גובלת בצפון ברחוב חורב, במזרח ברמת גולדה, בדרום באפיק נחל עובדיה, ובמערב בערוץ נחל עמירם שמעבר לו שוכנת רמת אשכול.
המבנה הראשון בשכונה נבנה בשנות ה-30 של המאה ה-20. המבנה, המשמש היום את בית האבות "משען כרמל" ברחוב אידר, תוכנן על ידי ריכרד קאופמן ונבנה על ידי ד"ר וילהלם יהודה בודנהיימר (1890–1955), ובראשיתו שימש כ"סנטוריום כרמל" (או "סנטוריום בודנהיימר") וכפנסיון. בשנות ה-40 נבנו קרוב לסנטוריום מספר בתי מגורים צמודי קרקע. מאז המשיכה השכונה להתפתח עד ראשית שנות ה-80, אז הופסקה הבנייה עקב מחסור בקרקעות לבנייה.
בשכונה גרות בעיקר משפחות צעירות ממעמד כלכלי בינוני עד גבוה. בשכונה בית ספר יסודי ("נופים"), שני בתי כנסת, גרעין תורני ומרכז לחקר כתבי הרמב"ם המשמש ככולל אברכים.
גאוגרפיה > רמת אלמוגי

שכונה שתחילתה בשנות התשעים של המאה ה-20. בליבה אתר צבאי לשעבר המכונה "פלנורד". גובלת מצפון בשכונת רמות רמז, ממערב ברוממה החדשה וממזרחה, רמת אלון. השכונה קרויה על שמו של ראש עיריית חיפה לשעבר יוסף אלמוגי (שימש כראש העירייה 1974–1975).
אתרים בשכונה: כיכר "חתני פרס נובל", גן "ארבע הבנות", כיכר "יצחק שפירא", בית הכנסת "מאור יהודה", גן "מצפה זייד".
גאוגרפיה > רמת שמיר

ידועה יותר בשם גבעת העיזים - שכונה חדשה שאמורה לכלול כ-1,800 יחידות דיור.
לפני תקופת המנדט הקרקע הייתה שייכת למשפחת כיאט, משפחה ערבית נוצרית. בשנת 1934 בתקופת המנדט הבריטי הקרקע הוצאה למכירה ונקנתה על ידי לקוחות פרטיים.
תוכנית לבניית שכונת רמת שמיר אושרה בפברואר 2022.
גאוגרפיה > רמת שמיר > רוממה

רוממה מחולקת לשני חלקים: רוממה הישנה ורוממה החדשה (שנקראת גם "רמת בן-גוריון"). ביניהן חוצצת דרך פיק"א, המקשרת את מרכז אחוזה עם נווה שאנן. רוממה הישנה, הצפונית, החלה את דרכה בשנות ה-20 כ"אדמת רושמיה", פותחה על ידי "הכשרת היישוב" וב-1946 נבנו שיכוניה הראשונים. זוהי שכונת מעמד-ביניים מובהקת. בשכונה נמצא היכל הספורט רוממה, והאתר הארכאולוגי ראש מיה שבו שרידי מצודה. ברוממה החדשה, שנבנתה מדרום בסוף שנות ה-60, שוכן המרכז ליהדות מתקדמת "אור חדש", ורבי-קומות רבים, לצד בנייה נמוכה בגבעת אורנים.
גאוגרפיה > רמת שמיר > רמת אשכול

רמת אשכול, הקרויה על שם ראש הממשלה השלישי של ישראל, הוקמה בשנות ה-80 ממערב לאחוזה לצד דרך פרויד היורדת אל הים. תכנונה נועד לשמש פתרון למחסור בשטחים למגורים עבור המעמד הבינוני-גבוה שעלה בשנים אלה אל הרכס. לצורך הקמתה נוצל מנחת תעופה בריטי שהוקם בעת מלחמת העולם השנייה כחלק מתוכנית המבצר האחרון וכן "גולחה" כיפת הר מיוערת. שטחה של רמת אשכול כ-900 דונם, ובה 1,147 יחידות דיור שבהן גרים כ-4,000 תושבים, שחלק ניכר מהם עובדים בפארק מת"ם הסמוך. מדובר בשכונה של בתים צמודי קרקע, עד שלוש קומות, שמבנה מורדות הכרמל יוצר בהם את האפשרות לחצרות ומרפסות גן. חלק ניכר מהמבנים הם קוטג'ים ווילות. לשכונה שני רחובות ראשיים ומספר סמטאות קטנות, חלקן ללא מוצא. יש לה גם שתי כניסות ושלוחה קטנה נוספת מהעבר השני של הכביש. בשכונה מתגוררים תושבים מהמעמד הגבוה. השכונה מאופיינת בבנייה נמוכה עם טיח לבן וגגות רעפים אדומים. במרכז השכונה גן עם שבילים המסתעפים ממנו. בשכונה בית כנסת "רמת אשכול" לו שני אולמות תפילה (בנוסח אשכנז ונוסח עדות המזרח) וכן שני גני ילדים עירוניים.
גאוגרפיה > רמת שמיר > שמבור

אדמות השכונה נרכשו ממשפחת שמבור, והיא הוקמה בשנות ה-40 על ידי בעלי קרקעות פרטיים מהמעמד הבינוני-גבוה, חלקם מיוצאי גרמניה; ובנוסף משפחות רקנאטי, עופר ודנקנר. שמבור תחומה בין כיכר דוד הכהן (כיכר קריית-ספר) ונחל אזוב בדרום לכרמליה בצפון, בין שדרות מוריה במזרח ומצוק ההר ממערב, וכוללת אחדים מהרחובות היקרים ביותר בחיפה. כאן נמצא בית יד לבנים. שדרות הנדיב, בהן רוב המבנים הם בני שלוש קומות, 3 עד 6 דירות מרווחות למבנה, הוכרזו כרחוב לשימור.
גאוגרפיה > רמת שמיר > ורדיה

ורדיה היא מהחדשות בשכונות חיפה, ועל פי החלוקה של העירייה משתייכת לרובע הכרמל.
גאוגרפיה > רמת שמיר > אחוזה העליונה

אחוזה העליונה, או בשמה האחר גבעת דאונס (על שם ליידי פלורנס דאונס, גיסתו של אדמונד אלנבי, כובש ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, שעברה לגור במקום מרחוב יפה נוף 120 אחרי שנפטר בעלה, ארתור) היא רצועה באורך של קילומטר לערך ורוחב ממוצע של 400 מטר שנבנתה בין הרחובות חורב וארתור הנטקה, הרחוב המרכזי הוא רחוב אלברט איינשטיין. זוהי אחת משכונות ציר חורב, והיא גובלת במרכז אחוזה, ברמת אלמוגי וברוממה החדשה. בקצה הדרומי, במקום בו מסתיימת אחוזה, ממוקם סניף בית הספר הריאלי "בית בירם", שבו פועלת גם השלוחה החיפאית של האוניברסיטה הפתוחה. השכונה היא משכנה של הפנימייה הצבאית לפיקוד.
אתרי מורשת

בית הספר אחוזה זיכרון יוסף - הוקם ב-1927 (במקור כבית הספר על שם גצלר) על ידי יוסף סגל, שהגיע לשכונה ב-1926 לאחר שקנה את אדמותיו עוד בהיותו ברומניה. היום לומדים במוסד ילדי רמת אשכול ואחוזה הוותיקה. בית הספר קרוי על שם נדבן יהודי רומני שתרם את הכסף לבנייתו ששמו היה יוסף, ולא על שם מייסדו ומנהלו הראשון.
בית הנחושת - ב-1934 נבנה בית נחושת על ידי משפחת טוכלר, ברחוב תל מאנה 20.
בית הספר הריאלי - ב-1937 הוקם סניף אחוזה של בית הספר הריאלי והוקם שבט צופים, שבט כרמל, נוסף לשבט "משוטטי בכרמל" הקיים. נמצאים בשכונה גן הילדים של הריאלי וחטיבת כיתות היסוד, כשחטיבת הכיתות התיכוניות (ז'-ט') מצויה בשטח השיפוט של שכונת רוממה, אף ששתי החטיבות מחוברות ביניהן.
אחוזת ילדים - פנימיית ויצו הוקמה ב-1939 על מגרש שנתרם לטובת כך על ידי גדליהו וילבושביץ לזכר אשתו צילה. המוסד נקרא בתחילה "הקייטנה הארצית על שם שרה וילבושביץ". לפנימייה הובאו ילדים מניצולי פאטריה. ב-1942 החל לנהל את המקום בנימין יונס ולמקום הצטרפו ילדים שהוריהם התגייסו לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. המקום משמש כפנימייה טיפולית לילדים ונערים הלוקים בבעיות התנהגותיות או הפרעות רגשיות או נפשיות.
בית חולים כרמל (הישן) - הוקם ב-1945 ברחוב חורב 2, בבניין שתוכנן, ככל הנראה, כבית מלון, אך שימש כבית עולי גרמניה של הע"ג (התאחדות עולי גרמניה). בעת הבנייה תוכנן במקום גם סליק גדול שהיה שייך ל"הגנה". בית החולים עבר למשכנו החדש יחסית בקצה המערבי של השכונה.
תימנעה היה מוסד אשפוז בחורב 7 לילדים שחלו בשפעת או שמישהו ממשפחתם חלה בה. את המוסד הקים הסניף החיפאי של "הליגה למלחמה בשפעת" בראשות ד"ר זאב וינשל (אביהם של אברהם וינשל ויעקב וינשל) בשנות ה-30. שמו של המוסד הוא תרגום של המילה Preventorium – מוסדות שהיו נפוצים בתחילת המאה ה-20 (אחד הראשונים שבהם הוקם על ידי נתן שטראוס בניו ג'רזי).
הצריף השוודי - הטכניון, שביקש למשוך אליו אנשי סגל מחו"ל, הקים למענם ב-1950 שיכון מיוחד, בנוי צריפים שוודיים, מול הצטלבות הרחובות חורב וגבעת דאונס של היום.
מלון שולמית, שברחוב קריית ספר (סמוך לכיכר דוד הכהן, המכונה "כיכר ספר"), נבנה ב-1961 על ידי משפחת בלוך. במלון שכן ציור קיר של מרדכי גומפל שנראה גם לצופים שעמדו מחוץ למלון. בשנת 2010 נהרס המלון לשם בניית בניין מגורים ויצירת האמנות הועברה למשכן לאמנות על שם חיים אתר בעין חרוד.
בית הכנסת "אליהו הנביא" - משמש כבית הכנסת הראשי של אחוזה, ובו מעביר רב אחוזה את שיעורי התורה בשבת אחר הצהריים. מתחת לבית הכנסת מצוי סניף "כרמל" של בני עקיבא.
בית ספר אהוד הוקם בשנת הלימודים 4–1963.
סנטוריום בורוכוב – בית הבראה עממי. שכן על הכרמל במערב שכונת אחוזה.
גן ידידיה מנציח את פרשת ידידיה סגל. ידידיה, בנו של יוסף סגל, היה הבן הראשון של השכונה. בהיותו איש אצ"ל נתפס על ידי אנשי ההגנה אחרי אירועי בתי הזיקוק בינואר 1948. מכאן נחלקות הדעות. ההגנה טענה שסגל ברח משביו ואילו חבריו טענו שנרצח על ידי שוביו. גופתו נמצאה על יד הכפר טירה, (טירת כרמל). בשנת חצי היובל למדינה נחנך הגן בין הרחובות אהוד ויותם.
בית יד לבנים - לזכר חללי מערכות ישראל.
אנדרטאות נוספות :
באחורי קולנוע מוריה, לזכר שלושים בני הכרמל שנפלו במלחמת העצמאות.
האנדרטה לחללי שכונת אחוזה בחיפה - בהצטלבות הרחובות מאפו ומיכ"ל.
"גן דניאל", על שמו של דניאל רביב. בין דרך פיק"א והרחובות שיקמה ודקר.
"חורשת הבנים" ואנדרטה בראש מיה, לזכר הנופלים בני שכונת רוממה.
"גן הלוחם" בשדרות סיני, לזכרו של משה ירוסט.
אנדרטה וגן משחקים ברחוב מרגלית, לזכר אלעד גרנדיר.
אנדרטה בפינת רחוב וולפסון, לזכר רונן לב.
ראו גם

פרשת רוממה
לקריאה נוספת

יוסי בן-ארצי, להפוך מדבר לכרמל, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2004, עמ' 108–134
אמירה קהת,  תיירת בעירי: סיפורי בתים ואנשים באחוזת הרברט סמואל, העמותה לתולדות חיפה, 2013
הערות שוליים

1 2  עיריית חיפה, דמוגרפיה: אוכלוסיית חיפה לפי רבעים, עמוד 70
↑  ריכרד קאופמן,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'הכרמל חלק דרומי - אחוזת הרברת סמואל. צילום המפה מודבק בחוברת "תכניות בניה בשביל ארץ ישראל" (צפייה מתוך בנין הספרייה), באתר אוסף המפות ע"ש לאור, הספרייה הלאומית, ‏1923 לערך
↑  יוסי בן-ארצי, להפוך מדבר לכרמל, הוצאת מאגנס, 2004, פרק שלישי.
↑  יחידת הצנחנים הראשונה בצה"ל, וגם תמונות.
↑  אריק מירובסקי,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'בשכונת אחוזה אפשר למצוא גם דירות ב-10,000 שקל למ"ר, באתר TheMarker‏, 26 בדצמבר 2011; אריק מירובסקי,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'מיהן השכונות החסינות למשבר בשוק המקומי?, באתר TheMarker‏, 8 באפריל 2009
↑  מפת חיפה, 1954, בהוצאת מחלקת המדידות, עם סימון 'סנטוריום בודנהיימר' (מס' 271 במפתח), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  להרחבה על סנטוריום כרמל וד"ר בודנהיימר במאמרה של אמירה קהת.
↑  הגרעין התורני "מבשר שלום" ברמת בגין.
↑  70 שנות פעילות על רכס הכרמל, באתר תנועת הצופים
↑  אמירה קהת, בלוג "תיירת בעירי".
↑  אתר ויצו.
↑  אשל צדוק, מערכות ההגנה בחיפה, עמוד 259.
↑  אנשי סגל בכירין בטכניון גרים בוולות על אדמות יקרות שקיבלו במתנה מהעירייה (עמוד 3 בקובץ)
↑  מהנעשה בחיפה, לשכת המסחר 1961.
↑  אביטל בורג, עכבר העיר אונליין,'"`UNIQ--nowiki-00000018-QINU`"'ציור קיר של גומפל ניצל בינתיים מהרס, באתר הארץ, 24 במרץ 2010.
↑  מפת חיפה והר הכרמל (באנגלית) מאת זאב וילנאי, בהוצאת סטימצקי, 1935 עם סימון Borochov's Sanatorium (סריקה זמינה לצפיה מתוך בנין הספרייה), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  נדב שרגאי,'"`UNIQ--nowiki-0000001B-QINU`"'איך ההגנה והאצ"ל עזבו את הבריטים ונלחמו אחד בשני, באתר הארץ, 18 במרץ 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496541105171 
המבנה הישן של בית חולים כרמל
מצודת ראש מיה בשכונת רוממה
בית ספר נופים ברמת בגין
בית טוכלר - בית הנחושת
פרסי בחירת הנוער 2016

| --- | --- |

 תאריך:  31 ביולי 2016
 מיקום:  קליפורניההפורום, אינגלווד
 מנחים:  ג'ון סינה, ויקטוריה ג'סטיס
 רשת שידור:    פוקס
 →2015 2017← פרסי בחירת הנוער
טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2016 התקיים ב-31 ביולי 2016 בפורום שבאינגלווד שבקליפורניה, ושודר בערוץ פוקס. את הטקס הנחו ג'ון סינה וויקטוריה ג'סטיס ולאורכו הופיעו האומנים סריאה, פלו ריידה, צ'ארלי פות', ני-יו וג'ייסון דירולו. לג'סטין טימברלייק הוענק בטקס זה את פרס העשור.
מספר המועמדויות הרב ביותר: הסדרה "שקרניות קטנות", והאומן "ג'סטין ביבר" - 11 מועמדויות כל אחד
מספר הזכיות הרב ביותר: הסדרה "שקרניות קטנות" - 6 זכיות
מועמדויות וזכיות > בחירת הספורט

| ספורטאי השנה | ספורטאית השנה |
| --- | --- |
 סטפן קרי קובי בראיינט  ג'ון סינה  פייטון מאנינג  רומן ריינס  כריסטיאנו רונאלדו:  התאומות בלה (ברי וניקי בלה) סימון ביילס  אלכס מורגן  דניקה פטריק  רונדה ראוזי
נבחרת השנה: 
 הנבחרת האולימפית של ארצות הברית לשנת 2016 קליבלנד קאבלירס  דנוור ברונקוס  ברצלונה  גולדן סטייט ווריורס  סן חוזה שארקס: