stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תנאי עומר
מימושם

תנאי עומר לרוב לא מומשו, כשמומשו; מומשו רק סעיפים ממנו בנקודות זמן ומקום שונים בעולם. רוב תנאי עומר לא התקיימו בשנותיו הראשונות של האסלאם, אלא רק בידי חליפים מעטים שהיו קנאים לדתם (כמו עומר השני, אלמתווכל העבאסי, אלחאכם באמר אללה פאטמי). מציאות היהודים לרוב הייתה יותר טובה ממה שהחוק קבע – כשהחוק דיבר על האידיאל ופחות על המציאות. עם התמסדותו של האסלאם מהמאה העשירית ובעיקר בירידת כוחו הצבאי, מדיני וכלכלי בימי הביניים המאוחרים, הידרדר מצבם של היהודים (כיתר המיעוטים) במדינות המוסלמיות ככל שהפתיחות התרבותית-חברתית המוסלמית הלכה ונמוגה. מסעות הצלב והרקונקיסטה החלישו את העולם המוסלמי וזה הביא לליבוי הקנאות וחוסר הסובלנות, כמו גם להחלת וביצוע תנאי עומר, להוציא תקופות נוחות מסוימות. בתקופת תור הזהב רדיפות ואלימות מתועדות נגד יהודים בארצות האסלאם היו מועטות. תנאי עומר כמעט ולא יושמו, כשפגיעות ביהודים במהלך ימי הביניים הוסברו בעיקר בהפרת התנאים והברית ("נקד אלעהד") מצד בני החסות. היו שצמצמו את הגדרת הפרת הברית ב: סיוע לאויבי האסלאם והענקת מקלט למרגלים, פגיעה והריגת מוסלמי, שוד דרכים, קיום יחסי אישות עם אישה מוסלמית או ניסיון המרת מוסלמי מדתו. אחרים הדגישו את העניינים העקרוניים כ: פגיעה בכבוד הנביא (שדינו גם מוות למוסלמי) או האסלאם, אי תשלום מס הג'יזיה או פריקת עול האסלאם בכללותו. לרוב נזהרו העולמא המוסלמים ורוב הפרות תנאי עומר נחשבו לעברות שדינן עמד בפני עצמו ולא כעניין שדינו הפרת תנאי עומר.
לקריאה נוספת

חוזה עמר ('עהד עמר') או תנאי עמר ('אלשרוט אלעמריה') על־פי 'אחכאם אהל אלד'מה' מאת אבן קיים אלג'וזיה, תרגמה : חוה לצרוס-יפה, בתוך: סופרים מוסלמים על יהודים ויהדות, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, ירושלים, תשנ"ו
הערות שוליים

1 2  חוה לצרוס יפה, מבוא. בתוך: חוה לצרוס-יפה. 1996. סופרים מוסלמים על יהודים ויהדות; היהודים בקרב שכניהם המוסלמים. מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל: ירושלים. עמ' 7-21
↑  מרק ר. כהן, האיסלאם והיהודים: מיתוס, מיתוס נגדי, היסטוריה. בתוך: חוה לצרוס-יפה. 1996. סופרים מוסלמים על יהודים ויהדות; היהודים בקרב שכניהם המוסלמים. מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל: ירושלים. עמ' 22-36
ויל בריטן

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1990 (בן 34) שריבפורט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טקסס באוסטין 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויל בריטן (באנגלית: Will Brittain נולד ב-10 באוגוסט 1990) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

בריטן נולד בשריבפורט, לואיזיאנה. הוא למד באוניברסיטת טקסס באוסטין, שם למד תיאטרון וריקוד, וסיים תואר ראשון באמנויות.
קריירה

בשנת 2011 שיחק בסרטו הראשון "Big Boy". שנתיים לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בסרט המתח "המורה".
בשנת 2015 שיחק בסרט הפשע "ליילה ואיב" לצד ג'ניפר לופז, אשר יצא לאקרנים ב-30 בינואר 2015, בפסטיבל הסרטים סאנדנס.
בשנת 2016 הופיע בסרט "כולם רוצים את זה". באותה שנה הופיע בסרט "Transpecos".
בשנת 2017 שיחק בסרט המפלצות "קונג: אי הגולגולת" בתפקיד מרלו הצעיר ובדרמת המתח "The Honor Farm". בשנת 2018 שיחק בארבעה סרטים "Savage Youth", The Long Dumb Road", "Desolate", ובסרט הקצר "Killer Black".
בשנת 2019 שיחק בסרט "Blow the Man Down". שנה לאחר מכן שיחק גם בסרט "תנו לו ללכת".
בשנת 2021 שיחק בתור קירק בסרט האימה "הטיהור לנצח";  הסרט החמישי והאחרון של זיכיון "הטיהור".
חיים אישיים

בריטן נשוי לאישה ושמה ביאנקה. בסוף שנת 2021 פורסם כי השניים מצפים לילדם הראשון.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Big Boy | דייוויד גרייס |  |
| 2013 | המורה | אריק טול |  |
| 2015 | The Doo Dah Man | ג'ייק |  |
| 2015 | ליילה ואיב | בראדלי |  |
| 2016 | כולם רוצים את זה | בילי אוטרי |  |
| 2016 | סכנה במעבר הגבול | הסוכן הנדריקס |  |
| 2017 | קונג: אי הגולגולת | האנק מארלו הצעיר / הבן של מארלו |  |
| 2017 | The Honor Farm | ג'ייק |  |
| 2018 | The Long Dumb Road | בחור במכונית |  |
| 2018 | Desolate | בילי |  |
| 2018 | Savage Youth | ג'ייסון |  |
| 2019 | The Divorce Party | ניק |  |
| 2019 | William | ויליאם בן 18 |  |
| 2019 | Clementine | בו |  |
| 2019 | רדוף | ניית'ן |  |
| 2020 | Blow the Man Down | ג'סטין ברנן |  |
| 2020 | תנו לו ללכת | דוני וויבוי |  |
| 2021 | הטיהור לנצח | קירק |  |
| TBA | The Road to Galena | ג'ק מילר |  |
| TBA | Wayward | פרנק |  |
| TBA | My Twin Is Dead | מת'יו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 - 2017 | 25 & Counting | זאק | סדרת רשת; 4 פרקים |
| 2017 | Patti and Marina | קאובוי | פרק: "Dating" |
| 2018 | קולוני | דייב אונ'יל | 4 פרקים |
הערות שוליים

↑  Hannah Fidell, Lindsay Burdge & Will Brittain on "A Teacher", The Moveable Fest, ‏3 באוגוסט 2013
↑  "Everybody Wants Some!!" Answers - UCSD Guardian, UCSD Guardian, ‏4 במרץ 2016
↑  CS Interview: Margo Martindale Talks Blow the Man Down, ComingSoon.net, ‏3 בפברואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1125476672  LCCN: no2016100391  VIAF: 195147118268826341746   WorldCat (עם VIAF): 195147118268826341746
מושל (ארצות הברית)

מושל (באנגלית: Governor) בארצות הברית הוא ראש הרשות המבצעת של מדינה בפדרציה האמריקאית.
תיאור התפקיד

בראש הפדרציה עומד נשיא שהוא ראש הרשות המבצעת של הממשל הפדרלי. בראש כל אחת מחמישים המדינות המרכיבות את הפדרציה עומד מושל, שהוא ראש הרשות המבצעת באותה מדינה. המושל, שאינו כפוף לרשויות הפדרליות, הוא המנהל הפוליטי והטקסי של המדינה. למושל תפקידים נוספים, כגון: הפיקוד העליון על המשמר הלאומי של המדינה, זכות וטו על חוקי המדינה, והיכולת לחון אסירים של המדינה. הגדרת התפקיד והסמכויות של המושל משתנות ממדינה למדינה, אך ברוב המדינות למשרת המושל השפעה רבה. את כוחו של המושל מאזנת הרשות המחוקקת העצמאית באותה מדינה. עם זאת, בניגוד לנשיא ארצות הברית, הממנה את חברי הקבינט כבכל משטר נשיאותי קונבנציונלי, בעלי תפקידים כגון התובע הכללי, מזכיר המדינה והגזבר עומדים לבחירה עצמאית בנפרד מהמושל, כך שייתכן מצב בו מושל המדינה מגיע ממפלגה אחת בעוד שהתובע הכללי שלה שייך למפלגה שנייה. לשיטה זו, בה חברי הממשלה עומדים לבחירה בנפרד מראשה, אין אח ורע באף רשות ממשלתית אחרת שמחוץ לגבולות ארצות הברית עצמה, אך החונטה הצבאית בתאילנד שקלה את הרעיון בזמן הרכבת הממשלה התאילנדית בשנת 2014. בכל המדינות המושל נבחר בבחירות ישירות. תקופת כהונה של מושל נמשכת ארבע שנים, פרט למדינות ורמונט וניו המפשייר בהן תקופת כהונתו של המושל נמשכת שנתיים בלבד, ולא מוגבלת במספרה. ברוב המדינות, דוגמת פלורידה וקליפורניה, מוגבלת כהונתו של המושל לשתי קדנציות בלבד. במדינת וירג'יניה מוגבלת כהונת המושל לקדנציה אחת בלבד. במדינות כגון ויסקונסין וניו יורק אין הגבלה על מספר הקדנציות של המושל.
מספר רב של נשיאי ארצות הברית שימשו כמושלי מדינות קודם לכן, בהם הנשיאים פרנקלין דלאנו רוזוולט שכיהן כמושל ניו יורק בטרם נבחר לנשיא, ג'ימי קרטר שכיהן כמושל ג'ורג'יה טרם היבחרו, רונלד רייגן שכיהן כמושל קליפורניה, ביל קלינטון אשר שירת כמושל ארקנסו, וג'ורג' ווקר בוש אשר כיהן כמושל טקסס.
נשים במשרת המושל

37 נשים כיהנו עד שנת 2015 כמושלות בארצות הברית, כולל שתי נשים שכיהנו כמושל בפועל, אך לא נבחרו בבחירות. ב-4 בנובמבר 1924 נבחרו לראשונה שתי נשים בשתי מדינות שונות למשרת המושל, נלי טיילו רוס במדינת ויומינג, ומרים א. פרגוסון בטקסס. רוס הושבעה לתפקיד ב-5 בינואר 1925, וכך זכתה להיות האישה הראשונה בתפקיד זה בהיסטוריה של ארצות הברית. כשבועיים לאחר מכן הושבעה לתפקידה פרגוסון.
במדינת אריזונה כיהנו, עד לשנת 2015, ארבע נשים בתפקיד, המספר הרב ביותר מבין המדינות בארצות הברית. שרה פיילין, שכיהנה כמושלת אלסקה, הייתה גם מועמדת המפלגה הרפובליקנית לתפקיד סגנית הנשיא בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008.
גם בוושינגטון הבירה ובפוארטו ריקו נבחרו בעבר נשים לעמוד בראש הרשות המבצעת.
מושלים מכהנים > מושלי טריטוריות

מושלי טריטוריות אלו הם:
| טריטוריה | שם המושל | מפלגה | תחילת כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| סמואה האמריקנית | פולה ניקולאו פולה (אנ') |  המפלגה הרפובליקנית | 3 בינואר 2025 |
| מחוז קולומביה (עיר) | מיוריאל באוזר |  המפלגה הדמוקרטית | 2 בינואר 2015 |
| גואם | לו ליאון גררו |  המפלגה הרפובליקנית | 7 בינואר 2019 |
| איי מריאנה הצפוניים | ארנולד פאלאסיוס |  המפלגה הרפובליקנית | 9 בינואר 2023 |
| פוארטו ריקו | ג'ניפר גונסאלס-קולון (אנ') | המפלגה הפרוגרסיבית החדשה של פוארטו ריקו | 2 בינואר 2025 |
| איי הבתולה של ארצות הברית | אלברט בריאן |  המפלגה הדמוקרטית | 7 בינואר 2019 |
לקריאה נוספת

אלכסיס דה טוקוויל, הדמוקרטיה באמריקה, ירושלים, מוסד ביאליק, 1970 (תרגום מצרפתית De la démocratie en Amérique, 1840)
מדינות בהן מושל/ת רפובליקני/ת(אוהיו, אוקלהומה, איווה, איידהו, אינדיאנה, אלבמה, אלסקה, ארקנסו, ג'ורג'יה, דקוטה הדרומית, דקוטה הצפונית, ויומינג, וירג'יניה, וירג'יניה המערבית, ורמונט, טנסי, טקסס, יוטה, לואיזיאנה, מונטנה, מיזורי, מיסיסיפי, נבדה, נברסקה, ניו המפשייר, פלורידה, וקרוליינה הדרומית)  מדינות בהן מושל/ת דמוקרטי/ת(אורגון, אילינוי, אריזונה, דלאוור, הוואי, וושינגטון, ויסקונסין, מינסוטה, מישיגן, מסצ'וסטס, מרילנד, ניו ג'רזי, ניו יורק, ניו מקסיקו, פנסילבניה, קולורדו, קונטיקט, קליפורניה, קנזס, קנטקי, קרוליינה הצפונית ורוד איילנד)
מונבין

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1998 צ'אונג'ו, קוריאה הדרומית 
 פטירה:  19 באפריל 2023 (בגיל 25) סיאול/גנגנם וסאוצ'ו, קוריאה הדרומית 
 מוקד פעילות:  קוריאה הדרומית 
 תקופת הפעילות:  2006–2023 (כ־17 שנים)
 מקום לימודים:  התיכון לאמנויות האנלין 
 סוגה:  קיי-פופ 
 שפה מועדפת:  קוריאנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרופיל ב-IMDb
 
מון בין (בקוריאנית: 문빈‏; 26 בינואר 1998 – 19 באפריל 2023), הידוע כמונבין, היה זמר, שחקן ודוגמן דרום-קוריאני. הוא היה חבר בלהקת הבנים אסטרו (אנ') תחת חברת התקליטים פנטגיו (אנ').
ביוגרפיה > ראשית חייו

מונבין נולד ב-26 בינואר 1998 בעיר צ'ונגג'ו שבמחוז צ'ונגבוק. אחותו הצעירה, מון סואה, חברה בלהקת הבנות Billlie (אנ'). הוא למד בבית הספר התיכון לאמנויות האנלים (אנ'), עם התמקדות במוזיקה.
בשנת 2006 הופיע מונבין בווידאו קליפ של להקת TVXQ. בשנת 2009 הופיע בסדרת הטלוויזיה "בנים על פני פרחים". במהלך לימודיו בחטיבת הביניים הצטרף כחניך לחברת התקליטים פנטגיו.
ביוגרפיה > כחבר בלהקת אסטרו

ב-23 בפברואר 2016 הופיע מונבין לראשונה כחלק מלהקת אסטרו, כאשר הלהקה פרסמה את המיני-אלבום הראשון שלה, Spring Up (אנ'). בשנת 2018 שיחק בשתי העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה "The Ultimate Watchlist of Latest Trends", ובשנת 2019 שיחק בסדרה "At Eighteen" (אנ'). מסיבות בריאותיות, הוא לא השתתף בפעילות הלהקה בין נובמבר 2019 לפברואר 2020.
במרץ 2020 החל מונבין להנחות את תוכנית הטלוויזיה הדרום-קוריאנית "Show Champion" (אנ'). באותו חודש הוא גם החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הרשת "The Mermaid Prince". בספטמבר 2020 פרסם מונבין, יחד עם חברו ללהקה יון סאן-הא (אנ'), מיני-אלבום בשם In-Out. השניים זכו במקום הראשון בתוכנית הטלוויזיה "The Show" (אנ'). בדצמבר 2021 החל מונבין להופיע באופן קבוע בתוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב קוריאה" (אנ'). בדצמבר 2022 הוא חידש את החוזה שלו עם חברת פנטגיו, לצד חבריו ללהקה.
ב-19 באפריל 2023 נמצא מונבין מת בביתו שברובע גנגנם בסיאול. המשטרה הודיעה ש"נראה כי מונבין נטל את חייו" ושמתנהלות שיחות על האפשרות לבצע נתיחה שלאחר המוות על מנת לקבוע את סיבת המוות. המשטרה הודיעה לעיתונות שלא נמצאו סימנים לאלימות ועבירות על החוק, אך החוקרים מאמינים שמותו נגרם מהתאבדות.
הערות שוליים

↑  Armani Syed, The K-Pop Star Moon Bin Died Aged 25. Here's Everything We Know, Time, ‏4 במרץ 2023
1 2  Jeff Benjamin, K-Pop Star Moon Bin of ASTRO Dead at 25, Billboard, ‏3 במרץ 2023
↑  Jane Herz, Moonbin, member of K-pop group Astro, dead at 25 by suicide: reports, New York Post, ‏4 במרץ 2023
↑  eclipse01, Breaking: ASTRO’s Moonbin Passes Away, Soompi, ‏3 במרץ 2023
↑  השחקן והזמר מונבין מלהקת ASTRO הלך לעולמו בגיל 25, באתר אופאו, ‏19 באפריל 2023
↑  המוות הטרגי של כוכב הפופ. בהופעה האחרונה אמר: "אני מרגיש ממש רע", באתר ‏מאקו‏, 20 באפריל 2023
↑  "Gangnam police told CNN Thursday that authorities believe Moon Bin had taken his own life. 'No signs of foul play have been found related to this case,' police added." Yoonjung Seo, Gawon Bae, Sophie Jeong, Kathleen Magramo and Jake Kwon, "Grief and shock as K-pop star Moon Bin, member of boy band Astro, dies age 25", CNN, April 20, 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6101 4684  MusicBrainz: 96183767-6861-4e6d-aa3a-e8cba3572283  NLK: KAC201729968  VIAF: 199150468190304170441   WorldCat (עם VIAF): 199150468190304170441
ASK (אפנון)

הצורה הפשוטה ביותר של ASK, אפנון On-Off-Keying (בראשי תיבות: OOK)
ASK (ראשי תיבות של: Amplitude Shift Keying) הוא סוג של אפנון דיגיטלי המייצג נתונים דיגיטליים כווריאציות במשרעת של גל נושא.
במערכת ASK, סימן (symbol) המייצג סיביות אחת או יותר, מועבר על ידי שידור של גל נושא בעל משרעת קבועה בתדר קבוע למשך זמן מסוים. לדוגמה, אם כל סימן מייצג סיבית בודדת, אזי גל הנושא יכול להיות משודר במשרעת אופטימלית כאשר ערך הקלט הוא 1, אך משודר במשערת מופחתת (או בכלל לא משודר) כאשר ערך הקלט הוא 0.
בדומה ל-AM, אפנון ASK הוא גם ליניארי ורגיש לרעש אטמוספירי, הפרעות אלקטרומגנטיות, תנאי התפשטות במסלולים שונים ב-PSTN וכו'. גם תהליכי האפנון של ASK וגם תהליכי הפענוח שלו הם זולים יחסית.
טכניקת ASK משמשת גם בדרך כלל להעברת נתונים דיגיטליים על גבי סיבים אופטיים. עבור משדרי LED, הספרה הבינארית 1 מיוצגת על ידי פולס קצר של אור והספרה הבינארית מיוצגת 0 על ידי היעדר אור. למשדרי לייזר יש בדרך כלל זרם "הטיה" קבוע שגורם למכשיר לפלוט רמת אור נמוכה. רמה נמוכה זו מייצגת 0 בינארי, בעוד שגל אור בעל משרעת גבוהה יותר מייצג 1 בינארי.
תיאור

כל מערכת אפנון דיגיטלית משתמשת במספר סופי של אותות נפרדים כדי לייצג נתונים דיגיטליים. ASK משתמש במספר סופי של אמפליטודות (משרעות), כאשר לכל אחת מהן הוקצה דפוס ייחודי של ספרות בינאריות. בדרך כלל, כל משרעת מקודדת מספר שווה של סיביות. כל דפוס של סיביות יוצר את הסימן (symbol) שמיוצג על ידי המשרעת המסוימת. המפענח (demodolator), שתוכנן במיוחד עבור ערכת הסימנים המשמשת את המאפנן, קובע את משרעת האות המתקבל וממפה אותו בחזרה לסימן שהוא מייצג, ובכך משחזר את הנתונים המקוריים. התדירות והמופע של הנושא נשמרים קבועים.
הצורה הפשוטה והנפוצה ביותר של ASK פועלת כמתג, תוך שימוש בנוכחות של גל נושא כדי לציין 1 בינארי והיעדר שלו כדי לציין 0 בינארי. סוג זה של אפנון נקרא On-Off-Keying (OOK), והוא משמש בתדרי רדיו להעברת קוד מורס.
פותחו גם שיטות קידוד מתוחכמות יותר המייצגות נתונים בקבוצות תוך שימוש ברמות משרעת נוספות. לדוגמה, ערכת קידוד של ארבע רמות יכולה לייצג שני סיביות עם כל שינוי באמפליטודה; סכימה של שמונה רמות יכולה לייצג שלוש סיביות; וכולי. צורות אלו של ASK דורשות יחס אות לרעש גבוה להתאוששותן, שכן מטבען חלק ניכר מהאות מועבר בהספק מופחת.
ראו גם

Amplitude Modulation (AM)
Frequency-shift keying (FSK)
Phase-shift keying (PSK)
מיק ג'אגר

| --- | --- |

ג'אגר בשנת 2014
 לידה:  26 ביולי 1943 (בן 81) דרטפורד, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Michael Philip Jagger 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1962
 מקום לימודים:  בית הספר ונטוורת', Dartford Grammar School, בית הספר לכלכלה של לונדון 
 סוגה:  רוקנרול רוק קלאסי בלוז בלוז רוק רית'ם אנד בלוז רגאיי קאנטרי
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, מפוחית פה, פסנתר אפרייט 
 חברת תקליטים:  וירג'ין הקלטות
 שיתופי פעולה בולטים:  הרולינג סטונז
 בן או בת זוג:  ביאנקה ג'אגר (12 במאי 1971–מאי 1978) ג'רי הול (21 בנובמבר 1990–13 באוגוסט 1999)  Cleo Sylvestre (ינואר 1961–נובמבר 1963) ג'רי הול (1977–21 בנובמבר 1990) ל'ורן סקוט (2001–2014) Marsha Hunt (1969–1970) Chrissie Shrimpton (1963–1966) מריאן פיית'פול (1966–מאי 1970) Melanie Hamrick (2014–?) 
 צאצאים:  Corrina Jagger, Georgia May Jagger, Gabriel Jagger, Lucas Jagger, ג'יימס ג'אגר, ג'ייד ג'אגר, אליזבת ג'אגר, Karis Jagger, Dev Jagger 
 מספר צאצאים:  9 
 פרסים והוקרה:  MTV Video Music Award for Best Overall Performance (1986)  Las Vegas Film Critics Society Award for Best Song (2004)  פרס הפסקול העולמי לשיר מקורי שנכתב לסרט (2005)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשיר הטוב ביותר (2004)  פרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר (2004)  Knight Bachelor (2002) 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
סר מייקל פיליפ "מיק" ג'אגר (באנגלית: Sir Michael Philip "Mick" Jagger; נולד ב-26 ביולי 1943) הוא מוזיקאי וזמר אנגלי. הידוע בעיקר כסולן להקת הרולינג סטונז. בנוסף לכך הוא שחקן, מפיק מוזיקה וסרטים ואיש עסקים. זכה בפרס גלובוס הזהב.
הקריירה של ג'אגר משתרעת על פני יותר מ-60 שנים, והוא תואר כ"אחת הדמויות הפופולריות והמשפיעות ביותר בהיסטוריה של הרוקנרול". קולו וביצועיו הייחודיים, יחד עם סגנון הגיטרה של קית' ריצ'רדס, היו לסימן ההיכר של הרולינג סטונז בכל הקריירה של הלהקה. הוא מדורג במקום ה-16 ברשימת "100 הזמרים הגדולים" של מגזין הרולינג סטון.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מייקל ג'אגר נולד למשפחה ממעמד הביניים בבית החולים "ליווינגסטון" שבדרטפורד בממלכה המאוחדת. אביו, באזיל פאנשאווה ג'אגר, וסבו, דייוויד ארנסט, היו שניהם מורים; אמו, אווה אנסליי מרי סקאטס, מהגרת אוסטרלית, הייתה פעילה פוליטית קונסרבטיבית. ג'אגר הוא הבוגר מבין שני אחים. הוא חונך להמשיך בדרכו המקצועית של אביו, וכתלמיד מצטיין נשלח ג'אגר ללמוד בבית ספר תיכון פרטי ללימודים מתקדמים, שם עבר בהצטיינות את המבחנים, ואחר כך קיבל מלגה להמשך לימודים בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנת 1962 הוא החל ללמוד לתואר בראיית חשבון, אך למד במשך שנה בלבד ולא סיים את לימודיו. בנוסף קיים הסיפור כי סולק מבית הספר לאחר שנכנס אל תוך הספרייה על אופנוע. לאור המצב החדש, החליט ג'אגר לטפח קריירה מוזיקלית שהייתה שאיפתו העיקרית. ג'אגר סיפר כי "מאז ומתמיד אהבתי שירה, עוד כשהייתי ילד. הייתי חבר במקהלה של הכנסייה וגם אהבתי להקשיב לזמרים ברדיו או לצפות בהם בטלוויזיה".
ההחלטה לנשור מהלימודים לטובת קריירה מוזיקלית לא התקבלה ברוח טובה אצל אמו ואביו התנגד לכך נחרצות. ג'אגר עצמו אמר שהוא הבין את חוסר התמיכה של הוריו בעניין, ואפילו הוא פקפק שקריירה מוזיקלית לטווח ארוך היא אפשרית. בשנים הראשונות הוא היה חבר בשתי להקות: Little Boy Blue ו-Blue Boys.
בגיל 18 החל ג'אגר להופיע לבדו כזמר, ללא כל הכשרה מוזיקלית קודמת, כולל קריאת תווים. הוא הופיע במועדונים שונים כמו מועדון "המרקי" המפורסם, וכן נהג להקשיב לאמני בלוז שונים, ויחד עם חבר ילדותו, קית' ריצ'רדס, למדו השניים לנגן דרך שמיעה מתמשכת לתקליטים.
ביוגרפיה > הרולינג סטונז

בשנת 1963 הקימו ג'אגר וריצ'רדס, יחד עם חבריהם בריאן ג'ונס, ביל ויימן, איאן סטוארט וצ'ארלי ווטס את להקת הרולינג סטונז (האבנים המתגלגלות). השם נבחר בהשראת שיר של אמן הבלוז מאדי ווטרס, "בלוז האבן המתגלגלת". סטוארט נופה בסופו של דבר מההרכב מאחר שלא תאם לתדמית שרצה מנהל הלהקה, אנדרו לוג אולדמן. אולדמן היה זה ששכנע את ג'אגר להשתמש בשם הבמה "מיק" במקום שמו המקורי "מייק", אם כי חבריו הקרובים של ג'אגר קוראים לו מייקל.
ג'אגר לא זכה להצלחה מיידית עם תפקידו כסולן הלהקה וראה בעצמו כתלמיד בית ספר נאיבי וביישן מול הקהל. אך כמו שחברי הלהקה למדו לנגן ולכתוב את השירים דרך חיקוי אמנים אחרים, כך ג'אגר למד את תפקידו בלהקה. במהלך ההופעות ברחבי אנגליה לצד מוזיקאים בעלי מוניטין כמו אייק וטינה טרנר וג'יימס בראון למד מהם ג'אגר ליצור את האינטראקציה עם הקהל, וכך אימץ לעצמו את סגנונו האישי.
בשנת 1965 הוציאה הלהקה את אחד משיריה המוכרים ביותר, שהפך לאבן דרך בהיסטוריה של הרוקנ'רול, "Satisfaction". השיר, שנודע בריף הגיטרה המפורסם שלו, העלה את הלהקה לגדולות כאשר החלה לצבור מוניטין ברחבי הממלכה המאוחדת ומחוצה לה. במהרה לקחו ג'אגר וריצ'רדס חלק דומיננטי בכתיבת השירים והפכו לכותבי השירים הראשיים של הלהקה. ג'אגר עצמו החל לבסוף לזכות בהוקרה כסולן כריזמטי במיוחד, כאשר במקביל, תרומתו של ג'ונס, מייסד הלהקה, החלה להיות בקושי מורגשת.
במשך השנים הבאות החלו חברי הלהקה לזכות להכרה בתדמית השערורייתית שלה, לרוב בהקשר להוללות מינית ושימוש ניכר בסמים. בתקופה זו הוציאה הלהקה שניים מארבעת האלבומים המצליחים ביותר שלה: "Beggars Banquet" ו-"Let It Bleed". מהאלבומים יצאו להיטים רבים כמו: "Sympathy for the Devil",‏ "Street Fighting Man",‏ "Gimme Shelter",‏ "Midnight Rambler" ו-"You Can't Always Get What You Want". אולם, הרגלי השימוש בסמים של ג'ונס החלו לפגוע בלהקה, כאשר כמעט ולא היה יכול לתפקד או לנגן. בסופו של דבר, סולק ג'ונס מהלהקה ביוני 1969 וכעבור פחות משבוע, נמצא מת בבריכת ביתו ככל הנראה בעקבות תאונת טביעה.
במהלך תקופה זו, לקח ג'אגר פיקוד על הניהול הפיננסי של הרולינג סטונז עד היום, בעזרת הקולגה שלו, פרינס רופרט לוונסטיין. ג'אגר גם ניסה את כוחו במשחק בסרטים, "Performance" ו-"Ned Kelly" אשר יצאו ב-1970. הלהקה חזרה להוציא אלבומים מאמצע שנות ה-70 עד תחילת שנות ה-80, אז, ג'אגר וריצ'רדס הסתכסכו על הכיוון המוזיקלי של הלהקה. ג'אגר רצה לעבור לכיוון של פופ וריקוד ואילו ריצ'רדס רצה להישאר נאמן לשורשיה של הלהקה בבלוז ורוקנרול.
ביוגרפיה > קריירת סולו

בשנת 1984 החל ג'אגר להקליט את אלבום הסולו הראשון שלו שסוגו יותר בכיוון הריקוד והפופ – "She's The Boss", אשר יצא לאור בשנת 1985. בקיץ שנת 1985, ג'אגר ודייוויד בואי הוציאו גרסת כיסוי לשיר "Dancing In The Street" שהגיע לשיאו במצעדי הפופ בארצות הברית; כל ההכנסות ממכירתו נתרמו לסיוע ב-Live Aid.
בשנת 1986 הוציאו הרולינג סטונס את האלבום שלהם, "Dirty Work". בשנים הקרובות, ג'אגר וריצ'רדס בקושי דיברו אחד עם השני וצלפו האחד על השני בעיתונות. במהלך תקופה זו, ג'אגר ניסה להפוך את קריירת הסולו שלו למוצלחת כמו של הרולינג סטונס. הוא השקיע את כל האנרגיה שלו באלבום הסולו השני שלו, "Primitive Cool" שיצא ב-1987. האלבום קיבל ביקורות מוצלחות יותר מאלבום הסולו הקודם שלו, אך לא התקרב לרמת ההצלחה של הלהקה. בעקבות הכישלון המסחרי של אלבום זה, ג'אגר חזר לחיקה של הרולינג סטונס ב-1989, ובהמשך השנה הלהקה הוציאה לאור את האלבום המצליח "Steel Wheels" ויצאה למסע הופעות מצליח. בשנת 1993 ג'אגר הקליט את אלבום הסולו השלישי שלו, "Wandering Spirit", ביחד עם ריק רובין, וקיבל את הביקורות המוצלחות ביותר מכל אלבומי הסולו שהוציא. שנה לאחר מכן, האבנים התאחדו והוציאו את האלבום "Voodoo Lounge", ויצאו למסע הופעות בינלאומי נוסף נרחב.
במהלך שנות ה-90 חזר ג'אגר לשחק במספר סרטים שלא הצליחו מסחרית, "Freejack"‏ (1992), "Bent"‏ (1997) ו-"The Man From Elysian Fields"‏ (2001). בשנת 1997, האבנים התארגנו לאלבום חדש, "Bridges to Babylon", ומסע הופעות של אצטדיונים מלאים ברחבי העולם. בשנת 2001 ג'אגר הוציא לאור אלבום סולו, "Goddess in the Doorway" שכלל הופעות אורח של שמות גדולים כמו פיט טאונסנד, בונו, לני קרביץ, מיסי אליוט, ג'ו פרי, וייקליף ז'אן, ורוב תומאס. בנוסף לעבודותיו עם הרולינג סטונס ועבודות הסולו, ג'אגר התארח במהלך השנים באלבומים של מגוון אמנים אחרים – הג'קסונים, פיטר טוש, קארלי סימון, ד"ר ג'ון ועוד.
בשנת 2005 יצא האלבום "A Bigger Bang" שכולל בתוכו את השיר "Sweet Neo Con", שמילותיו נכתבו בידי ג'אגר ויוצאות בגלוי נגד כהונתו של ג'ורג' וו. בוש. בפברואר 2006, בזמן שהופיעה הלהקה במהלך שידורי הסופרבול, נתבקש ג'אגר להשמיט מילים בעלי מסר מיני מהשירים שעמד לבצע, כיוון שהיו ילדים בקהל. הוא לא עמד בבקשה, אך עקב כך דמם המיקרופון בקטעים אלו במהלך ההופעה. הלהקה גם יצאה להופיע לראשונה בפוארטו ריקו, והכרטיסים להופעה אזלו במהרה ונמכרו במחיר של עד אלף דולר לכרטיס, פי שניים יותר מהמחיר המקורי. באפריל 2006, הופיעה הלהקה לראשונה בסין, בעיר שאנגחאי.
בשנת 2011 הקים יחד עם דמיאן מארלי, ג'וס סטון, דייב סטיוארט והמפיק ההודי א. ר. רחמן סופרגרופ בשם SuperHeavy שמנגנת שירים בסגנונות רגאיי ורוק.
ביוגרפיה > נוכחות בימתית ייחודית

במהלך השנים זכה ג'אגר למוניטין של אחד מסולני הרוק הגדולים ביותר, עם נוכחות בימתית ייחודית במיוחד. הופעותיו ברולינג סטונס הפכו לאחד מסימני ההיכר של הלהקה, באופן בו הוא נוהג לרקוד בזריזות בזמן שהוא שר. גם בשנות השבעים לחייו לא הפסיק ג'אגר לנוע בזמן ההופעות, דבר שמוזכר בשיר של להקת מארון 5, "Moves Like Jagger".
האינטראקציה בינו לבין שאר חברי הלהקה בזמן ההופעות היא מעטה, אם כי פעמים רבות הוא מצרף את ריצ'רדס ורון ווד להצטרף עמו לשירה. יצירת קשר ישיר עם אנשים בודדים מהקהל היא גם אחת מהתכונות המאפיינות אותו מבין רבים. כמו כן בזמן ההופעות נהוג בקרב הקהל לזרוק חפצים על הבמה, שג'אגר משליך אליהם בחזרה. מאפיין נוסף של ג'אגר בהופעות הוא החלפת פרטי הלבוש באופן עקבי.
תדמיתו הציבורית וחייו האישיים > התקרית בביתו של ריצ'רדס

כחבר באחת מהלהקות השערורייתיות והפרועות ביותר, ג'אגר הפך להיות סיבה לשערוריות רבות או גילה מעורבות בהן. אחת מפורסמת התרחשה בשנת 1967, כאשר ג'אגר וריצ'רדס נעצרו והואשמו באחזקת סמים, לאחר חיפוש משטרתי מתוקשר בבית הכפר של ריצ'רדס, כשבנוסף, הזמרת וזוגתו לחיים של ג'אגר באותה תקופה, מריאן פיית'פול, נמצאה עירומה לחלוטין עטופה בשטיח פרווה. החיפוש, מסתבר, התקיים לאחר שכתב מהעיתון ניוז אוף דה וורלד יעץ למשטרה לחפש בביתו של ריצ'רדס, כחלק ממגמת העיתון להפיץ את הידיעה על שימוש בסמים בקרב קהילת מוזיקת הפופ.
באחד מהדיווחים של העיתון, התפרסם כי עיתונאי נכח במחיצת ג'אגר בזמן ששהה במועדון בלונדון, כשזה דיבר בגלוי על השימוש שלו בסמים, ואף הזמין מספר אנשים אליו הביתה "בשביל שאכטה". כשהדיווח התפרסם, התברר למרבה המבוכה שהעיתונאי בלבל בין ג'אגר לבריאן ג'ונס, וג'אגר תבע את העיתון על הוצאת דיבה.
אולם, דיווח מוטעה זה הוביל למעצרם של ג'אגר וריצ'רדס וסיקור המשפט פורסם בעמודים הראשיים ברחבי העולם. על אף טענתו של ג'אגר כי את הגלולות שנמצאו באחזקתו הוא קיבל תחת מרשם רופא, השניים הורשעו.
חומרת הענישה של השופטים כלפי השניים (מאסר ועבודות כפייה), גרמו להד רב ולזעם הציבור. המשפט הפך לנושא מאמרו של עורך מגזין "טיים", ויליאם ריס מוג, אשר טען שרק בגלל היותם מפורסמים "סומנו" ג'אגר וריצ'רדס כמטרה בעיני הרשויות, והעונש שקיבלו חמור יותר משל כל אדם אנונימי אחר. הערעור שהגישו השניים התקבל והם שוחררו מהכלא, אם כי האדם השלישי שנעצר איתם, סוחר האומנות רוברט פרייז'ר, ריצה את עונשו עד תומו.