stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קשרי הון-שלטון
הערות שוליים

↑  גיא בן פורת, "עסקים ושלום: עלייתו ונפילתו של המזרח התיכון החדש" מתוך שלטון ההון, עורכים דני פילק ואורי רם (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2004), עמ' 185
↑  Wyn Grant, Business and politics in Britain(Hong Kong: Macmillan, 1987), p. 186
↑  דורון נבות, שחיתות פוליטית כרך א' (ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2008), עמ' 168
↑  Gabriella Montinola and Robert Jackman, " Sources of corruption- a cross country study," British Journal of Political Studies, 32, N. 1 (January 2002), p. 148
1 2  נבות, שחיתות פוליטית, עמ' 180 - 181
↑  Montinola and Jackman, " Sources of corruption", p.154
↑  נבות, שחיתות פוליטית, עמ' 191
↑  Grant, Business and politics in Britain, p. 186
↑  שם, 19
↑  בן פורת, "עסקים ושלום: עלייתו ונפילתו של המזרח התיכון החדש," עמ' 183
↑  סמי פרץ, מי הם יושבי "פורום ראשי המשק"?, באתר TheMarker‏, 22 באפריל 2011
↑  שם
↑  Andrei Shleifer and Robert Vishny, " Corruption," The Quarterly Journal of Economics 108, N.3 (August 1993), p. 601
↑  Greg Grandin, The last colonial massacre: Latin America in the cold war (Chicago: the university of Chicago press, 2004), p.7
↑  בן פורת, "עסקים ושלום: עלייתו ונפילתו של המזרח התיכון החדש," עמ' 185
↑  נבזלין בעקבות הרשעת חודורקובסקי: קיוויתי, אך התבדיתי, באתר כלכליסט, 28 בדצמבר 2010
↑  בן פורת, "עסקים ושלום: עלייתו ונפילתו של המזרח התיכון החדש," עמ' 187
↑  אורי רם, הגלובליזציה של ישראל: מק'וורלד בתל אביב, ג'יהאד בירושלים (תל אביב: רסלינג, 2004), עמ' 38 - 40
↑  יורם גבאי, כלכלה פוליטית : בין מראית עין כלכלית למציאות כלכלית (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2009), עמ' 115
↑  בן פורת, "עסקים ושלום: עלייתו ונפילתו של המזרח התיכון החדש," עמ' 186
↑  ירון זליכה, הגווארדיה השחורה (אור יהודה : כנרת, זמורה-ביתן, 2008), עמ' 244 - 294
↑  שם, עמ' 48
↑  מיקי רוזנטל, "שיטת השקשוקה", 2008
↑  התנועה לאיכות השלטון, "אות אביר השלטון", 2010
↑  צבי זרחיה, משטרת הטייקונים של מבקר המדינה: הקים ועדה לבחינת יחסי הון-שלטון, באתר TheMarker‏, 11 בינואר 2010
↑  Mancur Olson, Power and prosperity : outgrowing communist and capitalist dictatorships (New York : Basic Books, 2000), p. 108
↑  Maxim Boycko, Andrei Shleifer, Robert Vishny, Privatizing Russia (Cambridge, Mass. : The MIT Press, 1995), p.9
↑  שם, 117
↑  “Abramovich- once again the spokesman of Chukotka”, Roman Abramovich, 5.4.11. http://roman-abramovich.com/article/28-abramovich-snova-spiker-chukotki.html
↑  “Boris Berezovsky”, Public Broadcasting, October 2003. http://www.pbs.org/frontlineworld/stories/moscow/berezovsky.html
↑  Boycko, Shleifer, Vishny, Privatizing Russia, p.122
↑  גזפרום רכשה את סיבנפט ב-13 מיליארד דולר, באתר ynet, 28 בספטמבר 2005
↑  Kang, "Transaction costs and crony capitalism in east Asia”, p. 445
↑  שם, 447
↑  White, "The beginnings of crony capitalism", p. 391-392
עונת 1941/1942 בליגת ארץ ישראל בכדורגל

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  13 בספטמבר 1941 – 4 בספטמבר 1943 (שנתיים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  מכבי תל אביב
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  903 (3.76 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל הרצל פריצנר (18 שערים)
 → 19401943/1944 ←
 
עונת 1941/1942 בליגת ארץ ישראל בכדורגל (כונתה גם ליגה א') הייתה העונה השמינית של הליגה הבכירה בכדורגל בארץ ישראל במהלך תקופת המנדט.
הליגה הייתה הליגה הבכירה שהתקיימה בארץ ישראל בשנים אלו, ומתחתיה שיחקו בליגה ב'.
העונה חזרה לאחר שנפסקה בעונה שעברה, עקב סכסוך בין מרכזי הפועל ומכבי במסגרת ההתאחדות לכדורגל.
כתוצאה מזאת בעונת 1940/1941  הקבוצות קיימו משחקי ידידות ומשחקי גביע בלבד.
העונה הסדירה החלה ב-13 בספטמבר 1941 והסתיימה ב-4 בספטמבר 1943.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי ממוצע השערים.
בליגה היו 14 קבוצות ממספר מחוזות שונים, וזו הייתה תחרות הליגה הגדולה והארוכה ביותר ששוחקה עד לשנה זו.
לאחר העונה הסדירה נכנסו 2 הקבוצות הראשונות מכבי תל אביב, ומכבי ראשון לציון לפלייאוף, ביחד עם קבוצת הומנטמן ירושלים ממחוז ירושלים, כאשר כל קבוצה פוגשת את היריבה בבית ובחוץ. הפלייאוף שוחק בפועל בין 11 בספטמבר 1943 ל-3 באוקטובר 1943, והתקיים במקביל למשחקי הליגה של 1943/1944. לאחר 2 המפגשים הראשונים בהם ניצחה מכבי תל אביב את מכבי ראשון לציון, נפגשה קבוצת הומנטמן ירושלים מול מכבי ראשון לציון וסיימה בתוצאות תיקו 3-3. לאחר מכן הקבוצה הירושלמית לא הופיעה ל-2 המשחקים הבאים שלה מול מכבי תל אביב - הופרשה מהמשחקים בפלייאוף בעל כורחה כעונש מבית הדין, וספגה 3 הפסדים טכניים למפגשים שנותרו לה בפלייאוף, מה שמעשית נתן לקבוצת  מכבי תל אביב את תואר האליפות.
בעונה זו לא היו ירידות ליגה.
מלך השערים לעונה זו היה הרצל פריצנר ממכבי תל אביב שכבש 18 שערים.
טבלת הליגה > ליגה סדירה > מחוז תל אביב

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי תל אביב | 26 | 21 | 1 | 4 | 82 | 26 | 43 | פלייאוף אליפות |
| 2 | מכבי ראשון לציון | 25 | 20 | 2 | 3 | 87 | 22 | 42 | פלייאוף אליפות |
| 3 | מכבי נס ציונה | 26 | 19 | 3 | 4 | 69 | 31 | 41 |  |
| 4 | הפועל תל אביב | 26 | 19 | 2 | 5 | 87 | 23 | 40 |  |
| 5 | מכבי אבשלום פתח תקווה | 26 | 15 | 2 | 9 | 54 | 38 | 32 |  |
| 6 | הפועל פתח תקווה | 25 | 13 | 4 | 8 | 53 | 47 | 30 |  |
| 7 | בית"ר תל אביב | 26 | 11 | 4 | 11 | 50 | 48 | 25 |  |
| 8 | נ.ס. קלאב יפו | 26 | 11 | 3 | 12 | 55 | 55 | 25 |  |
| 9 | הפועל רמת גן | 26 | 9 | 4 | 13 | 54 | 67 | 22 |  |
| 10 | מכבי רחובות | 26 | 8 | 5 | 13 | 34 | 50 | 21 |  |
| 11 | הפועל הרצליה | 26 | 4 | 3 | 9 | 27 | 66 | 11 |  |
| 12 | הפועל ראשון לציון | 26 | 5 | 2 | 19 | 26 | 71 | 10 |  |
| 13 | הכח תל אביב | 26 | 4 | 1 | 21 | 27 | 95 | 9 |  |
| 14 | דגל ציון תל אביב | 26 | 1 | 6 | 9 | 11 | 77 | 7 |  |
1 2  בית"ר תל אביב - הפועל ראשון לציון ניתן 0-0 ללא נקודות
↑  פעילות הקבוצה הופסקה לאחר 6 מחזורים ויריבותיה ניצחו טכנית את שאר המשחקים
1 2  דגל ציון תל אביב - הפועל ראשון לציון ניתן 0-0 ללא נקודות
↑  פעילות הקבוצה הופסקה לאחר 7 מחזורים ויריבותיה ניצחו טכנית את שאר המשחקים
↑  פעילות הקבוצה הופסקה לאחר 9 מחזורים ויריבותיה ניצחו טכנית את שאר המשחקים
טבלת הליגה > ליגה סדירה > מחוז ירושלים

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הומנטמן ירושלים | 13 | 9 | 3 | 1 | 37 | 11 | 21 | פלייאוף אליפות |
| 2 | מכבי בר כוכבא ירושלים | 13 | 9 | 2 | 2 | 25 | 9 | 20 |  |
| 3 | הפועל ירושלים | 12 | 8 | 3 | 1 | 29 | 8 | 19 |  |
| 4 | דגל ציון ירושלים | 14 | 5 | 5 | 4 | 15 | 16 | 11 |  |
| 5 | כריסטיאן קלאב ירושלים | 14 | 5 | 2 | 7 | 19 | 23 | 11 |  |
| 6 | הויטשמן קלוב ירושלים | 14 | 4 | 2 | 8 | 21 | 36 | 10 |  |
| 7 | ר.א.פ.ס. ירושלים | 14 | 3 | 1 | 10 | 11 | 30 | 7 |  |
| 8 | אראק"ס ירושלים | 14 | 2 | 0 | 12 | 8 | 32 | 4 |  |
| 9 | ר.א.מ.ס. ירושלים | - | - | - | - | - | - | - | התפרקה |
| 10 | אליצור ירושלים | - | - | - | - | - | - | - | התפרקה |
1 2  דגל ציון ירושלים - כריסטיאן קלאב ניתן 0-0 ללא נקודות
↑  נעדרה 3 פעמים והוצאה מהליגה עם הפסדים טכניים ביתרת משחקיה
↑  עזבה את הליגה בתחילת הסיבוב השני. נוצחה טכנית ביתרת משחקיה
↑  פעילות הקבוצה הופסקה וכל 4 משחקיה בוטלו
↑  כל 5 משחקיה של אליצור ירושלים בוטלו והקבוצה נמחקה משורות חברי ההתאחדות לכדורגל בארץ ישראל
טבלת הליגה > ליגה סדירה > מחוז חיפה א'

7 קבוצות התחרו בליגה זו:
איסלמיק חיפה
מכבי חיפה
אימפריאל חיפה
הפועל חיפה
טרסנה
הרמס
שבאב אל-עראב חיפה
פעילות ליגה זו הופסקה עקב אי־הופעתן של מרבית הקבוצות למשחקיהם.
טבלת הליגה > פלייאוף האליפות

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי תל אביב | 4 | 4 | 0 | 0 | 13 | 0 | 8 |  |
| 2 | מכבי ראשון לציון | 4 | 1 | 1 | 2 | 6 | 10 | 3 |  |
| 3 | הומנטמן ירושלים | 4 | 0 | 1 | 3 | 3 | 12 | 1 |  |
↑  נענשה ב-3 הפסדים טכניים לאחר שלא הופיעה ל-2 משחקים
הערות שוליים

↑  סיכום ועדת הליגה והגביע, מסמך המודיע על תוצאות הפלייאוף והכרזה על מכבי תל אביב בתור האלופה לשנת 1941/1942, ארכיון ההתאחדות לכדורגל, תאריך: 1 בנובמבר 1943
| עונות בליגה העליונה בישראל |
| --- | --- | --- |
| ליגת ארץ ישראל | 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| ליגה א' והליגה הלאומית | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| ליגת העל | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
פנחס פידלר

פנחס "פיד" פידלר (24 במרץ 1911 – 1 במאי 1948) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. נפל ב-1 במאי 1948, כ"ב בניסן ה'תש"ח בעת מילוי תפקידו בארגון הגנה.
קריירה

פידלר נולד בפורט סעיד שבח'דיוות מצרים שהייתה אז חלק מהאימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת העולם הראשונה עלה עם משפחתו לארץ ישראל וגדל בירושלים. פידלר הצטרף בנעוריו לקבוצת מכבי "הצבי" ירושלים שהתאחדה בשנת 1925 עם שני קבוצות נוספות למכבי חשמונאי ירושלים ואף זכה עם הקבוצה בגביע ארץ ישראל בשנת 1928. לאחר ששיחק עם הנבחרת נגד מצרים, קיבל הצעה לשחק בקבוצת הכדורגל של אלכסנדריה, אך דחה את ההצעה.
בשנת 1932 השתתף במכביה הראשונה. פידלר שיחק במשחקה הראשון בהיסטוריה של נבחרת ארץ ישראל בו הפסידה 1–7 למצרים ושיחק גם במשחק הגומלין שנערך בתל אביב בו מצרים ניצחה בשנית 1–4.
עם תחילת מלחמת העצמאות הצטרף להגנה ולחם לצד המגנים על ירושלים בתקופת המצור על העיר. ב-1 במאי 1948 נהרג מפגז שנורה על ידי הלגיון הירדני בשכונת קטמון שבירושלים. תחילה נטמן בבית העלמין בסנהדריה אולם אחרי 3 שנים הועברו עצמותיו לבית הקברות הצבאי בהר הרצל.
חיים אישיים

במקביל לעיסוקו ככדורגלן, פידלר עבד במחלקת המדידות של המנדט הבריטי.
היה נשוי לשושנה שטרן, נינתו של הרב שמואל הומינר. ולזוג נולדו שני ילדים, פרופסור ישעיהו פידלר וירון. שניהם היגרו לארצות הברית.
תארים

גביע ארץ-ישראל: 1927/1928
הערות שוליים

↑  קורות החיים של פנחס פידלר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
רועי מניס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בינואר 1986 (בן 38) י"ג בשבט ה'תשמ"ו
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבת עודד
 פעולות ומבצעים
 מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות  מבצע מגן וחץ  מלחמת חרבות ברזל
רועי מניס (נולד ב-23 בינואר 1986) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה המכהן כמפקד חטיבת עודד.
ביוגרפיה

גדל בציפורי, עם גיוסו לצה"ל והתנדב לשייטת 13, לאחר סיום המסלול הלוחם ושירות מבצעי השלים קורס קציני חי"ר. הוא מילא שורת תפקידי מטה ופיקוד בשייטת 13. בשנת 2024 מונה למפקד חטיבת עודד.
הערות שוליים

↑  חזקי ברוך, גלנט בגבול הצפון: "אנחנו יכולים לעבור ברגע אחד ממאמץ עיקרי בדרום למאמץ עיקרי בצפון", באתר ערוץ 7, 17 ביולי 2024.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אימרה טקלי

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1657 קז'מארוק, סלובקיה 
 פטירה:  13 בספטמבר 1705 (בגיל 47) İzmit, טורקיה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  איזמיט 
 בן או בת זוג:  אילונה זריני 
 
 חתימה:   
 
אימרה טקלי
הרוזן אימרה טקלי מקשמארק (בהונגרית: Gróf késmárki Thököly Imre; קשמארק, 25 בספטמבר 1657 – איזמיט, 13 בספטמבר 1705) היה אציל הונגרי, המפקד העליון של אנשי קורוץ, הוא היה הנסיך של "הונגריה העליונה" בין 1682 לבין 1685 והנסיך של נסיכות טרנסילבניה (1570–1711) משנת 1690.
קורות חייו

מאז נעוריו, היו לטקלי רגשות עוינים כלפי בית הבסבורג, בעיקר בגלל הפרת חופש הדת והסדר הנצרות הפרוטסטנטית. בגיל צעיר של 23 נבחר לראש המטה הכללי, הגנרל הראשי של צבאות קורוץ. הוא חתר לעצמאות הפוליטית של התנועה במנותק מטרנסילבניה, אותה הצליח להשיג ב-1682 בתמיכת האימפריה העות'מאנית. בשנת 1685 נתפס על ידה אחמד, הפחה של אוראדיה. לאחר זמן קצר שוחרר, אך מצבו התערער והוא וחסידיו גורשו מהארץ. נעשו תחריטים גרמניים ואיטלקיים רבים שלו כ"דוגמה לבגידה שנענשה" של טקלי בשבי.
הוא לא ניתק את הקשר באופן קבוע עם וינה, יזם שיחות שלום במספר הזדמנויות, הציע תמיכה מזוינת למלך בגירוש הטורקים מהונגריה בתמורה לתואר נסיך אימפריאלי, אך תנאיו נדחו שוב ושוב על ידי החצר בווינה. לאחר מכן, פעילותו נדחקה בהדרגה אל מחוץ למישור הפאנוני (אגן הקרפטים). ב-1690, עם ניצחונו בקרב זרניסט (אנ'), הוא הצליח באופן זמני להשיג את התואר נסיך טרנסילבניה, אך בסופו של דבר נסוג מפני החיילות המלכותיים. לאחר השלום של הסכם קרלוביץ, הוא חי בגלות באימפריה העות'מאנית למשך שארית חייו. הוא מת באיזמיט באנטוליה בשנת 1705.
משפחתו

בענף של אביו נחשבה אצולת המשפחה לחדשה. הסבא רבא, שבשטין טקלי, היה עדיין סוחר סוסים ובקר בטרנבה, שלעיתים קרובות הלווה כספים לחצר האימפריאלית של הקיסר. כהוקרה על שירותיו, הוא קיבל את תואר האצולה (אבירות) ב-1572 ולאחר מכן ברון ב-1598. הוא גם רכש את הטירה ואת האחוזה של קשמארק, שממנה ניתן לו שם קדומת האצולה של המשפחה. אביו, אישטוואן טקלי השני, נשא לאישה את מריה ג'ולאפי מִראטו (קדומת אצולה), אחייניתו של נסיך טרנסילבניה אישטוואן בתלן (אנ') וקיבל את התואר רוזן בשנת 1654.
לאימרה טקלי היו חמישה אחים. אדם (ספטמבר 1652 - אוקטובר 1652) ואישטוואן (1654–1655) מתו כתינוקות. אחיותיו נישאו ללורדים (אצולה גבוהה) משמעותיים: קטלין (1655-1701) עם לפרנץ אסטרהאזי, מאריה (* 1656) לאישטוואן נאדשדי, ואווה (1659–1716) לפאל אסטרהאזי (אנ'), הפאלטין של הונגריה המאוחר יותר.
נעוריו ולימודיו

אימרה טקלי נולד ב-25 בספטמבר כילד חמישי, אך עקב מותם המוקדם של שני אחיו הגדולים, הוא היה הבן היחיד. הוא היה חצי יתום מגיל שנתיים כשאיבד את אמו בת העשרים ושתיים.
משנת 1664 השתתף אביו, אישטוואן טקלי, בארגון הלורדים (האצולה הגבוהה) שסומן בשמו של פלטין פרנץ ושלני: הוא סיפק תמיכה כספית משמעותית ושיחק תפקיד מתווך בין אלה שהביע אי-שביעות רצון מהשלטון האוסטרי בהונגריה ובטרנסילבניה. במהלך המרד האנטי-הבסבורגי בהונגריה העליונה שפתח פרנץ ראקוצי הראשון בדצמבר 1670, הקיפו אותו הכוחות האימפריאליים בטירת ארווה ודרשו ממנו להכניס את חיילי הקיסר למצודה. אישטוואן טקלי מת מסיבות טבעיות זמן לא רב לאחר מכן והטירה נכנעה כמה ימים לאחר מותו על ידי השומרים שלה. עם זאת, הוא שלח מוקדם יותר את בנו לטירת ליקבה שבמחוז ליפטו, ומשם מצאו מקורבי המשפחה מקלט עבורו דרך פולין לטירת חוסט, שהייתה שייכת לנסיכות טרנסילבניה. בכך הפך אימרה טקלי ליתום גמור בגיל 13 ובמקביל, כפי שכתב ההיסטוריון אישטוואן שרש, "תועד שעלבונות הילדות שלו הותירו בו חותם עמוק כזה שהוא "חש שנאה בלתי ניתנת לשינוי כלפי בית המלוכה האוסטרי".
טקלי השלים את לימודיו בבית הספר התיכון הלותרני בפרשוב ואת הקולג' הקלוויניסטי בנאג'אנד.
כתביו

Késmárki Tököly Imre naplója 1693–1694 évekből, kéziratból kiadta: Nagy Iván, Eggenberger, Pest, 1863
Késmárki Tököly Imre naplója 1676–1678 évekből, kiadta: Torma Károly, Akadémia, Pest, 1866, (Magyar történelmi emlékek 2. oszt. Írók)
Késmárki Tököly Imre és némely főbb híveinek naplói és emlékezetes írásai, 1-2. , kiadta: Thaly Kálmán, Eggenberger, Pest, 1868, (Magyar történelmi emlékek. 2. oszt. Írók )
1. Tököly Imre saját írásai, 1689–1705
2. Tököly Imre némely főbb híveinek naplói és emlékezetes írásai, 1686–1705
Késmárki Tököly Imre naplói, leveleskönyvei és egyéb emlékezetes írásai, kiadta: Thaly Kálmán, Eggenberger, Budapest, 1873, (Magyar történelmi emlékek 2. oszt. Írók)
Tököly Imre gróf levelei, sajtó alá rendezte: Deák Farkas, Akadémia, Budapest, 1882
Thököly Imre fejedelem 1691–1692-iki leveleskönyve, kiadta: Thaly Kálmán, Akadémia, Budapest, 1896, (Magyar történelmi emlékek 2. oszt. Írók)
Thököly iratok a megyei levéltárban, válogatta és a bevezetőt írta: Láczay Magdolna, Szabolcs-Szatmár Megyei Levéltár, Nyíregyháza, 1978, (Szabolcs-Szatmár Megyei Levéltár kiadványai)
ראו גם

Zachar József: Bécsi források a Thököly-szabadságharcról, Acta Academiae Paedagogicae Agriensis, Sectio Historiae XXXV, 2008, 69–75. o.
G. Etényi Nóra: Thököly Imre és az európai politika szerencsekereke, In: Tiszteletkör, 2012
Kardos Tímea: Thököly Imre udvara Lőcsén, In: Honismeret, XLIV/3, 2016, 66–70. o.
Esterházy Pál és Thököly Éva iratai – 1. Levelezés, Kossuth, Budapest, 2022, ISBN 978-963-544-892-0
Angyal Dávid: Késmárki Thököly Imre, I-II. kötet, Budapest, 1888–1889
Késmárki Tököly Imre naplója az 1693. 1694. és 1676–1678. évekből
Tököly Imre gróf levelei, Budapest, 1882
מאמרים קשורים

משפחת טקלי
הערות שוליים

↑  G. Etényi Nóra: Thököly Imre nemzetközi híre, epa.oszk.hu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008877457305171  PLWABN: 9810531398705606  BnF: cb127487350 (data)  BPN: 95113747  GND: 118757156  ISNI: 0000 0000 7821 5440  LCCN: n84178708  NKC: mzk2004250946  NSK: 000114846  NTA: 128896949  SUDOC: 145167550  VcBA: 495/84512  VIAF: 22267169   WorldCat (עם VIAF): 22267169 
החזה של Thököly בפארק של מוזיאון Ádám Vay בווג'ה
דיוקן וחתימתו של אימרה תקולי (תחריט מאת פ. שנק)
אטלס 1

האטלס 1 (באנגלית: Atlas I) היה משגר לוויינים מסדרת טילי האטלס ששימש לשיגור מגוון רחב של לוויינים בשנות ה-90. באנגלית המשגר נקרא Atlas I וה-I גרם לבלבול כי היו שחשבו שהוא המשך לטיל הקודם בסדרת האטלס שנקרא אטלס H, אבל למעשה הוא היה הטיל הראשון בתת-סדרה של האטלס וה-I סימל את המספר אחד.
קו ייצור של משגר "אטלס G" נסגר אחרי תחילת שיגורים של מעבורת חלל. בעקבות אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר סוכם על חידוש שיגורים של משגרים מסדרת "אטלס" ופותח משגר חדש.
השלב הראשון של "האטלס 1" היה זהה לשלב ראשון של משגר "אטלס H" והשלב השני היה קנטאור.
השיגור הראשון בוצע בשנת 1990 והאחרון בשנת 1997.
מסוף קריית אונו

תבנית:תחנה מרכזית
מסוף קריית אונו הוא מסוף אוטובוסים בקצה הדרומי של העיר קריית אונו, מהמסוף יוצאים קווי אוטובוס לאזור בקעת אונו וגוש דן.
קווי אוטובוס במסוף

| קו | מפעילה | מסלול | יעד | הערות נוספות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 | מטרופולין | מסוף קריית אונו - גני תקווה - קריית אונו העתיקה - רמת גן, אוניברסיטת בר-אילן - גבעת שמואל - בני ברק, הרב כהנמן - רבי עקיבא - רמת גן, הרוא"ה - דרך ז'בוטינסקי - בורסה - תל אביב-יפו, בית חולים איכילוב - מסוף 2000 - בית חולים איכילוב - מוזיאון תל אביב | תל אביב-יפו - מסוף גולדה | ♿ |
| 55 | מטרופולין | מסוף קריית אונו - קיראון - גני תקווה - מרכז מסחרי - נוף סביון - הנשיא - רמת גן, מסוף אלוף שדה - גבעתיים, כורזין - ויצמן - כצנלסון - תל אביב-יפו, רכבת מרכז - בית חולים איכילוב - עיריית תל אביב - אבן גבירול - רידינג | תל אביב-יפו - מסוף רידינג | ♿ |
| 68 | מטרופולין | מסוף קריית אונו - צהל - קיראון - קריית אונו הוותיקה - רמת גן, אוניברסיטת בר-אילן - מחלף גבעת שמואל - מחלף גהה - בני ברק, דרך ז'בוטינסקי - רמת גן, דרך ז'בוטינסקי - ביאליק - תל אביב-יפו, דרך נמיר - כוכב הצפון - מסוף רידינג | תל אביב-יפו - מסוף רידינג | ♿ |
| 115 | מטרופולין | מסוף קריית אונו - רמת גן, אוניברסיטת בר-אילן - אלוף שדה - תל אביב-יפו, יגאל אלון - רכבת השלום - דיזנגוף סנטר - הירקון - רידינג | תל אביב-יפו - מסוף רידינג | ♿ |
| 116 | דן | מסוף קריית אונו - קיראון - דרך לוי אשכול - מחלף אונו - רמת גן, אוניברסיטת בר-אילן - אלוף שדה - גבעתיים, דרך השלום - תל אביב-יפו, דרך השלום - רכבת ההגנה - דרך בגין - דרך נמיר - אוניברסיטה | תל אביב-יפו - אוניברסיטה | ♿ |
| 168 | מטרופולין | מסוף קריית אונו - קיראון - קריית אונו הוותיקה - רמת גן, אוניברסיטת בר-אילן - מסוף אלוף שדה - אלוף שדה - גבעתיים, דרך השלום - תל אביב-יפו, לה גוורדיה-יד אליהו - המסגר - יהודה הלוי - מגדל שלום - כרמלית | תל אביב-יפו - מסוף כרמלית | ♿ |
| 479 | קווים | מסוף קריית אונו - יהוד, דרך העצמאות - צומת יהוד - צומת הטייסים - צומת אל-על - לוד, אזור תעשייה צפוני - בית עלמין חדש - גני אביב | לוד - גני אביב |  |
קונבאייר 990

קונבאייר 990 קורונאדו (באנגלית: Convair 990 Coronado או CV-990) הוא מטוס סילון צר-גוף שנבנה על ידי קונבאייר. מטוס זה הוא גרסה גדולה יותר לדגם 880, גרסה שכללה הגדלת תא הנוסעים וחיזוק קורות התמך של הכנפיים, במטרה להשיג יציבות רבה יותר בטיסה מהירה.
המטוס נבנה בשנות ה-60 המוקדמות של המאה ה-20, הכיל מקום ל־120 נוסעים (דגם 990A) ונועד למלא את הנישה של מטוס בגודל בינוני המסוגל להגיע לטווחים ארוכים.
כ-20 חברות תעופה בעולם השתמשו במטוס זה עבור טיסות בטווחים בינוניים עד ארוכים עד הופעתם של דגמי הבואינג החדשים באותה תקופה, בואינג 727 ובואינג 720 אשר התאימו יותר לדרישות חברות התעופה השונות. הקונבאייר 990 נדחק לשוליים והזמנות ייצור רבות בוטלו. כתוצאה מכך, נסגר קו הייצור של מטוסי קונבאייר לחלוטין לאחר שיוצרו רק 37 מטוסים.
לקריאה נוספת

Convair 990 CV-990 - באתר Global Security. (באנגלית)
הערות שוליים

↑  NASA – ‏1994
↑  בחלק מהמקורות מופיע הנתון 149 נוסעים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557818505171  GND: 4551295-4  LCCN: sh85031672
ישראל דגן

| --- | --- |

 לידה:  1958 (בן 66 בערך)
 שם לידה:  יורם דגן
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  זמר-יוצר
 סוגה:  מוזיקת נשמה יהודית
 כלי נגינה:  גיטרה
 
ישראל (יורם) דגן (נולד בי' בטבת תשי"ח, 2 בינואר 1958 בחולון) הוא זמר ומוזיקאי יוצר, חוזר בתשובה חסיד ברסלב.
ביוגרפיה

נולד בחולון לפרץ ובת-שבע דגן. לו אח אחד.
כשהיה בן כחצי שנה אביו נפטר מהתקף לב.
בהמשך גדל באחד מקיבוצי השומר הצעיר.
את שירותו הצבאי עשה כלוחם בסיירת שקד. לאחר סיום הצבא החל במסע חיפוש רוחני שכלל שהות ממושכת בהודו. בגיל 23 חזר בתשובה והתקרב לחסידות ברסלב, ובמיוחד לרבי ישראל דב אודסר, אשר אותו שימש תקופה מסוימת.
במהלך השנים החל להלחין שיחות, סיפורים ומאמרים מכתבי רבי נחמן מברסלב, ושיריו נהפכו לשירים מפורסמים בחסידות ברסלב ומחוצה לה. בנוסף לשירים אלו חלק משיריו כתב בעצמו. חלק גדול משיריו תורגמו ליידיש על ידי הרב יואל ראטה.
מתגורר בצפת.
דיסקוגרפיה

למען שמו באהבה
אשרינו
תנו לי את לבכם
בת מלך אבודה
מחול צדיקים
עדיין יש תקווה
סמכו על כוחי
רץ ישר לרבנו
שמחת פורים
שמח ורוקד
להתקרב לצדיק האמת
גדולתינו ותפארתינו
ראש השנה שלי
אשירה נא לכבוד רשב"י
מלב היער אל הלב שלכם
קדשנו במצוותיך
ניצחתי ואנצח
יין הונגרי
מסוף אור יהודה

תבנית:תחנה מרכזית
מסוף אור יהודה הוא מסוף אוטובוסים הממוקם באזור התעשייה הדרומי, ברחוב החרושת. המסוף, שהוקם בין השנים 2006–2007, משרת את תושבי העיר ומפעיל קווי אוטובוס המקשרים אותה עם בקעת אונו, תל אביב ופתח תקווה.
קווי אוטובוס במסוף > במסוף עצמו

| קו | מפעילה | מסלול | יעד | הערות נוספות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מטרופולין | מסוף אור יהודה - נווה רבין - קריית גיורא - היכל התרבות - שיכון ממשלתי - אזור תעשייה א - קריית אונו, קיראון - קריית אונו הוותיקה - רמת גן, בית חולים שיבא | רמת גן - בית חולים שיבא | ♿ |
| 10 | קווים | מסוף אור יהודה - צפריה - יגל - אחיעזר - זיתן - לוד, אזור תעשייה צפוני - תחנה מרכזית לוד | לוד - תחנה מרכזית |  |
| 11 | מטרופולין | מסוף אור יהודה - נווה רבין - קריית גיורא - היכל התרבות - שד' אליהו סעדון | אור יהודה -שד' אליהו סעדון | ♿ברחוב החרושת |
| 15 | מטרופולין | מסוף אור יהודה - קריית גיורא - קריית אונו, הקריה האקדמית - קיראון - קריית אונו הוותיקה - פסגת אונו | קריית אונו -פסגות אונו | ♿ |
| 18 | מטרופולין | מסוף אור יהודה - קריית גיורא - קריית אונו, לשכת גיוס - רמת גן, אוניברסיטת בר-אילן - גבעת שמואל - בני ברק, הרב כהנמן - רבי עקיבא - קניון איילון - אזור תעשייה בני ברק | בני ברק - אזור התעשייה | ♿ |
| 36 | מטרופולין | מסוף אור יהודה - קריית גיורא - היכל התרבות - שיכון ממשלתי - אזור תעשייה א - מחלף מסובים - תל אביב-יפו, דרך הטייסים - דרך משה דיין - רכבת השלום - אבן גבירול - עיריית תל אביב - דיזנגוף - רידינג | תל אביב-יפו - מסוף רידינג | ♿ברחוב החרושת |
| 59 | מטרופולין | מסוף אור יהודה - קריית גיורא - היכל התרבות - שיכון ממשלתי - אזור תעשייה א - מחלף מסובים - תל אביב-יפו, דרך בר לב - נווה כפיר - יד אליהו-יגאל אלון - נחלת יצחק - בית חולים איכילוב - מסוף 2000 | תל אביב-יפו - מסוף 2000 | ♿ברחוב החרושת |
| 76 | מטרופולין | מסוף אור יהודה - קריית גיורא - קריית אונו, קיראון - גני תקווה - גת-רימון - פתח תקווה, רוטשילד - שוק עירוני - תחנה מרכזית פתח תקווה - מסוף משה ארנס | פתח תקווה -מסוף משה ארנס | ♿ |
| 77 | מטרופולין | מסוף אור יהודה - נווה רבין - קריית אונו, קיראון - פתח תקווה, נווה עוז - רמת סיב - בית חולים בלינסון - אם המושבות - רכבת קריית אריה | פתח תקווה - רכבת קריית אריה | ♿ברחוב החרושת |
| 78 | מטרופולין | מסוף אור יהודה - קריית גיורא - יהוד, הרצל - רמז - ויצמן - אזור תעשייה - צומת הטייסים - מחלף שערייה - פתח תקווה, עין גנים - רוטשילד - עיריית פתח תקווה - תחנה מרכזית - מסוף משה ארנס | פתח תקווה - מסוף משה ארנס | ♿ |
| 236 | מטרופולין | מסוף אור יהודה - קריית גיורא - היכל התרבות - שיכון ממשלתי - אזור תעשייה א - מחלף מסובים - תל אביב-יפו, דרך בר לב - נווה כפיר - רכבת ההגנה - תחנה מרכזית חדשה - לוינסקי - אלנבי - שוק הכרמל - כרמלית | תל אביב-יפו - מסוף כרמלית | ♿ברחוב החרושת |