stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמריק פרסבורגר
ביוגרפיה

אימרה פרסבורגר נולד בשנת 1902 במישקולץ למשפחה יהודית. אביו, קלמן פרסבורגר, היה סוכן נדל"ן, ואמו הייתה קתרינה וויכס. לאביו הייתה בת אחת מנישואיו הראשונים ואימרה נולד כבן יחיד מהנישואים השניים. את לימודיו החל במכללת טימישוארה, שם הצטיין בעיקר במתמטיקה, ספרות ומוזיקה. בהמשך למד מתמטיקה והנדסה באוניברסיטאות פראג ושטוטגרט, אך מות אביו אילץ אותו לעזוב את האוניברסיטה.
הוא החל בקריירה שלו כעיתונאי. בהמשך, בשנות העשרים של המאה העשרים, כתב גם תסריטים. בשנת 1926 החל לעבוד באולפן UFA בברלין כמחזאי וכתסריטאי. בשל עליית הנאצים החליט לנסוע לפריז ושם המשיך בעבודתו כתסריטאי.
הוא הגיע לראשונה לאנגליה בשנת 1935, שם החליט להתיישב בשל הרדיפות אחר היהודים בגרמניה ובהונגריה ובשנת 1938 שינה את שמו מאימרה לאמריק. באנגליה מצא קהילה קולנועית הונגרית קטנה שהגיעה לאנגליה כדי לברוח מהרדיפות של היהודים. ביניהם היה אלכסנדר קורדה, הבעלים של "סרטי לונדון" שהעסיק את פרסבורגר כתסריטאי. הוא פגש גם את מייקל פאוול באנגליה ועבד איתו על הסרט "The Spy in Black" ב-1939. הציוות ביניהם יצר כמה מהסרטים הבריטיים הטובים של אותה תקופה. בשנת 1943 ייסדו חברת הפקות משותפת, Archers Film. פרסבורגר קיבל אזרחות בריטית בשנת 1946. ב-1965 השתתף בכתיבת התסריט לסרט המלחמה "מבצע חץ מקשת".
ב-24 ביוני 1938 נשא לאישה את אַגִיט דונאת, בתו של הסוחר אנטאל דונאת, אך הם התגרשו ב-1941. מאוחר יותר הוא התחתן בשנית עם וונדי אורמה. חתונתם נערכה ב-29 במרץ 1947. לזוג נולדה בת אחת, אנג'לה פרסבורגר, אך גם נישואים אלה הסתיימו בגירושין. נישואיהם פורקו ברינו, נבאדה בשנת 1953 ובאנגליה בשנת 1971. פרסבורגר נפטר בשנת 1988 בביתו באנגליה מדלקת ריאות.
הנצחה

שני נכדיו מבתו אנג'לה, הפכו ליוצרים ידועים: אנדרו מקדונלד (מפיק סרטים) (אנ'), שהפיק סרטים כמו טריינספוטינג (1996) וקווין מקדונלד (במאי סרטים) (אנ') שביים סרטים עלילתיים ותיעודיים, שחלקם זכו בפרסים שונים, כולל פרס אוסקר. קווין כתב את הביוגרפיה של סבו וגם צילם את חייו במסגרת סרט תיעודי בשנת 1995 בשם: The Making of an Englishman .
ב-21 בספטמבר 2007 הוצב לוח זיכרון על בית הולדתו בעיר מישקולץ בהונגריה.
פרסים

1943 - הסרט "קו רוחב 49", (49th Parallel) - פרס אוסקר לסיפור המקורי הטוב ביותר.
1949 - הסרט "הנעליים האדומות" (The Red Shoes)  - מועמדויות האוסקר במספר קטגוריות.
1951 - הסרט המוזיקלי "סיפורי הופמן" - פרס מיוחד בפסטיבל קאן, במשותף עם מייקל פאוול.
סרטיו > עבודותיו המוקדמות

הוא עשה את הסרטים האלה בעיקר בצרפת ובגרמניה.
1930: Die Große Sehnsucht, Abschied
1931: Ronny, Das Ekel, Dann schon lieber Lebertran, Emil und die Detektive, Der Kleine Seitensprung
1932: Une jeune fille et un million, …und es leuchtet die Pußta, Sehnsucht 202, Petit écart, Lumpenkavaliere, Held wider Willen, Eine von uns, La Belle aventure, Wer zahlt heute noch?, Das Schöne Abenteuer
1933: Une femme au volant, Incognito
1934: Mon cœur t'appelle, Milyon avcilari
1935: Monsieur Sans-Gêne, Abdul the Damned
1936: Sous les yeux d'occident
1936: Port-Arthur, Parisian Life, One Rainy Afternoon
1937: המחסום הגדול - The Great Barrier
1938: האתגר - The Challenge
1939: הקרב השקט -The Silent Battle
סרטיו > התקופה האמצעית

יחד עם מייקל פאוול יצרו 20 סרטים שלא מופיעים כאן. אך בנוסף לאלו היו לו גם יצירות עצמאיות:
1940: מרגל ליום - Spy for a Day
1941: מעבורת אטלנטית - Atlantic Ferry
1942: טבעות על אצבעותיה, הפרת הבטחה - Rings on Her Fingers, Breach of Promise
1943: מנהיג הטייסת X-Squadron Leader -  X
1946: מבוקש  בגין רצח - Wanted for Murder
1947: נרקיס שחור - Black Narcissus
סרטיו > לאחר מלחמת העולם השנייה

תוך שמירת החברות הקודמת שלו, הוא ביטא את רעיונותיו העצמאיים.
1953: פעמיים- Twice Upon a Time - Pressburger's one solo attempt at directing
1957: גברים נגד בריטניה - Men Against Britannia
1957: נס בסוהו - Miracle in Soho
1965: מבצע קשת - Operation Crossbow
1969: הם אספסוף מוזר (מבוסס על הרומן מאת ג'ון אוגרדי (סופר) (אנ')) - They're a Weird Mob (Based on the novel by John O'Grady)
1972: הילד שהצהיב - The Boy Who Turned Yellow
ראו גם

לקסיקון סרטים חדש
אימרה פרסבורגר, תסריטאי, במאי ומפיק סרטים אנגלי זוכה אוסקר, נולד בהונגריה, נפטר לפני 25 שנה - MTVA
אירינה טרוקאן: הקשתים - מפעל החלומות הזעיר. קולנוע של פאוול ופרסבורגר -
ממשלת קנדה

| --- | --- |
 

 מידע כללי
 מדינה:  קנדה קנדה
 תחום שיפוט:  קנדה 
 סוכנות אם:  המלוכה הקנדית
 סוכנות בת:  קבינט ממשלת קנדה
 תאריך הקמה:  1867 
 ראש:  ראש ממשלת קנדה
 מנהל:  ג'סטין טרודו
 מטה מרכזי:  אוטווה, קנדה
 www.canada.ca
 
ממשלת קנדה (באנגלית: Government of Canada) או, בשמה הרשמי, ממשלת הוד מלכותו בקנדה (His Majesty's Government in Canada), היא הגוף המושל בקנדה במישור הפדרלי (כאשר בכל אחת מ
פרובינציות קנדה ממשלה פרובינציאלית בעלת סמכויות מקומיות רבות).
הרשות המבצעת > ראש המדינה

צ'ארלס השלישי, מלך קנדה הוא הריבון וראש המדינה של קנדה. המלך מגלם בתוכו את סמכויות שלוש הרשויות, לרבות הסמכות המבצעת, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בחוקת קנדה: ”הממשלה המבצעת, והסמכות המבצעת של ועל קנדה, כמוכרז בזאת, נתונה בידי המלך”.
על פי השיטה הקנדית, המלך נמצא מעל המערכת הפדרלית ואינו מהווה חלק ממנה, והוא מושל על המדינה כמכלול, ועל כל אחת מהפרובינציות בפני עצמה. בשל כך, כל מעשה חקיקה של הפרלמנט הקנדי נחקק למעשה על ידי הכתר, ובמקביל כל מעשה חקיקה של פרלמנט פרובינציאלי נחקק אף הוא על ידי הכתר – ולמעשה המלך מושל ב-11 אזורים נפרדים (11 "כתרים" או "ממלכות") – עשר פרובינציות ומחוז פדרלי.
בפועל, המלך כמעט ואינו מפעיל את סמכויותיו, ולרוב, מאחר שאינו נמצא בקנדה, סמכויותיו מופעלות על ידי המושל הכללי של קנדה שמייצג אותו בהיעדרו, כאשר המושל הכללי מבצע את הסמכויות ב"עצת" ראש הממשלה (עצה שלרוב המושל הכללי אינו יכול לסרב לה, אולם הוא רשאי לסרב, אם הדבר לטובת המדינה).
כהונת המושל הכללי אינה מוגבלת בזמן, והמושל נבחר מעת לעת לפי שיקול דעתו של המונרך. על פי המנהג, המלך בוחר את המושל מדי חמש שנים.
הרשות המבצעת > ראש המדינה > המושל הכללי

למלך הסמכות להחליט שלא לתת את הסכמתו לחוקים מסוימים (ובכך אין הם מקבלים תוקף) אם הוא סבור כי יש בהם לפגוע באזרחי קנדה, וכן המלך הוא למעשה המפקד העליון של צבא קנדה, ואנשי הכוחות המזוינים של קנדה נשבעים לו אמונים.
הרשות המבצעת > ראש הממשלה

בראש הממשלה הקנדית עומד ראש ממשלת קנדה, שממונה על ידי המונרך הקנדי (ובהיעדרו – על ידי המושל הכללי של קנדה שממלא את מקום המונרך). המושל הכללי בוחר את ראש הממשלה מבין חברי הבית התחתון של הפרלמנט הקנדי אשר לו הסיכוי הגבוה ביותר להרכיב ממשלה. לרוב בוחר המושל הכללי את ראש המפלגה הגדולה ביותר בבית הנבחרים – אף אם לזו אין רוב בפרלמנט, ובמקרים אלה מוקמת ממשלת מיעוט. בקנדה לא נהוג להקים ממשלות קואליציוניות, וממשלת האחדות האחרונה שהוקמה הייתה במהלך מלחמת העולם הראשונה (ממשלתו של סר רוברט בורדן).
ראש ממשלה מכהן עד התפטרותו או עד הפסקת כהונתו על ידי המושל הכללי.
על פי הנוהג החוקתי, ראש הממשלה, וכן כל או מרבית חברי ממשלת קנדה צריכים להיות חברי הבית התחתון של הפרלמנט, מאחר שלהם חובת דיווח לפרלמנט.
אירעו מקרים בהם ראש ממשלה לא היה חבר פרלמנט: מקרים בהם ראש הממשלה החל לכהן לאחר שנבחר לתפקידו (נבחר מטעם מחוז בחירה, אולם טרם החל לכהן כחבר פרלמנט (טרם מושב הפרלמנט), או מקרים בהם נבחר נציג אחר מאותו מחוז בחירה ממנו נבחר ראש הממשלה (מקרים בהם אירעו בחירות, והמושל הכללי טרם מינה ראש ממשלה חדש).
ראש הממשלה בוחר את יתר חברי ממשלת קנדה, אולם השרים ממונים על ידי המונרך (ובהיעדרו, המושל הכללי) בהמלצת ראש הממשלה, ונשארים בתפקידם לפי שיקול דעתו של המונרך (ובהיעדרו, המושל הכללי).
אם בית הנבחרים מצביע הצבעת רוב של אי אמון בממשלה, על פי המוסכמה החוקתית מצופה מראש הממשלה להתפטר או לבקש מהפרלמנט להתפזר ולערוך בחירות כלליות. כמו כן רואים בדחיית חוק תקציב הצבעת אי אמון בממשלה, וכן ראש הממשלה יכול להכריז כי חוק מסוים מהווה הצבעת אמון או אי אמון בממשלה.
במקרה בו יש שוויון בין שתי מפלגות במספר המושבים בהם זכו בבחירות, יכול המונרך (או, בהיעדרו, המושל הכללי) לבחור באחת משתי המפלגות להקים ממשלה לפי שיקול דעתו.
סמכויות חקיקה

הפרלמנט הקנדי מורכב משלושה גופים: המונרך, הבית התחתון והבית העליון. בפועל, המפלגה שלה רוב בבית הנבחרים קובעת את סדר היום של הפרלמנט ואת החוקים שיעברו בו. בסמכויות ראש ממשלת קנדה לבקש מהמושל הכללי לפזר את הפרלמנט ולהכריז על בחירות כלליות, ורק פעם אחת, בשנת 1926 סירב המושל הכללי לבקשה.
סמכויות שיוריות

לממשלת קנדה סמכות שיורית – כל סמכות שאינה נתונה על פי חוקת קנדה לגוף ממשלתי אחר, נתונה לממשלה הפדרלית הקנדית (וזה תוך החלטה מודעת, ובניגוד לחוקת ארצות הברית המעניקה סמכות שיורית למדינות, ואשר המחלוקות ביניהן בנוגע לשאלות העבדות הביאה לפרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית באמצע המאה ה-19). המועצה השופטת של מועצת המונרך הקנדי קבעה בשנת 1895 כי ממשלת קנדה יכולה להפעיל את סמכויותיה השיוריות רק בעיתות מלחמה, וכי בעיתות שלום על הממשלה לפעול על פי הסמכויות הנתונות לה מכוח החקיקה.
הערות שוליים

↑  The Executive Government and Authority of and over Canada is hereby declared to continue and be vested in the king.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0377 1994  VIAF: 130686496   WorldCat (עם VIAF): 130686496 
צ'ארלס השלישי, מלך קנדה
מתווה הרמזור

מתווה הרמזור (או מודל הרמזור, או תוכנית הרמזור) היא שיטה לסיווג יישובים בישראל, כחלק מהמאמצים להתמודד עם מגפת הקורונה בישראל.
יוזם התוכנית, פרופ' רוני גמזו, ניסה להכניס את התוכנית מתחילת תפקידו בתפקיד "ממונה הקורונה" (ראש תוכנית "מגן ישראל") הראשון (23 ביולי 2020). רק ב-30 באוגוסט 2020 אישרה ממשלת ישראל את תוכנית הרמזור, שנכנסה לתוקף החל מה-6 בספטמבר 2020.
היסטוריה

בתחילת מגפת הקורונה בישראל, צעדי הטיפול במגפה היו ארציים ולא דיפרנציאליים. במקביל, החל מאפריל 2020, הוטלו לעיתים סגרים מקומיים באמצעות תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (אזור מוגבל) ביישובים ושכונות עם תחלואה גבוהה.
באפריל 2020 הוצעו שורה של יוזמות להתמודדות עם שגרה בצל נגיף הקורונה. הוצעה גם תוכנית הכוללת מינוי מנהל יחיד לאירוע וחלוקה של הארץ לאזורים לפי תמרורים וניהול המעברים בין האזורים האלה על פני תקופות ארוכות. התכנית נגנזה ובמקומה הועדפה תוכנית המטה לביטחון לאומי שלא יושמה.
בסוף יולי, לאחר מינוי רוני גמזו לממונה הקורונה, יזם גמזו את תוכנית הרמזור. אישור התכנית נדחה כמה פעמים.
במסגרת התכנית שאושרה בממשלה, יישובים שונים דורגו לפי צבע ולא הייתה הגבלה מעבר בין יישובים (פרט למקרים של הטלת סגר באישור הממשלה באמצעות חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש). ביישובים הוגדרו רמות שונות של התקהלות מותרת בהתאם לצבע. הרמזור התקיים במקביל למתווים ארציים – חינוך, תעופה, תחבורה, מקומות עבודה. התוכנית הותירה מגבלות איסור על אולמות אירועים בחלל סגור, מועדונים, אירועי ספורט, פארקי מים ושעשועים וירידים.
לאחר תחילת התכנית ב-6 בספטמבר, היו אמורים להתחיל סגרים על ערים אדומות מסוימות, אך לאחר לחצים הומרו לסגר לילי על כ-40 יישובים. הוטל סגר ארצי ב-18 בספטמבר והתכנית לא יושמה.
לאחר הסגר, מודל הרמזור שימש לקביעת סגר מקומי בערים אדומות. בתחילה היו הקלות ארציות (כמו פתיחת גני ילדים) ובהמשך נוספו הקלות שונות בערים ירוקות וצהובות. מגבלת ההתקהלות נשארה ארצית. הוטל סגר ארצי נוסף בדצמבר ולאחריו צבע הרמזור קבע את פתיחת בתי הספר והגנים בלבד.
מתווה הרמזור בבתי הספר בוטל בינואר 2022.
עקרונות התוכנית

ניהול דיפרנציאלי של הטיפול בהתפשטות המחלה על בסיס נתונים אזוריים.
4 מדרגים: ירוק, צהוב, כתום, אדום על בסיס נתוני תחלואה (חולים חדשים, קצב גידול, שיעור חיוביים).
הפעלת הגבלות קבע להתקהלות, המותאם לכל אחד מהצבעים.
הגבלות נוספות ותמיכה ביישובים על פי צבעם.
שיטת קביעת המדרגים

כל יישוב יקבל ציון שבועי אשר מורכב משיעור החולים החדשים, אחוז הבדיקות החיוביות וקצב הגידול במאומתים בקורונה. הציון יינתן בין 0 ל-10 לפי המשתנים הבאים:
מספר החולים החדשים בשבוע ביחס לגודל האוכלוסייה.
שיעור הבדיקות החיוביות בשבוע.
קצב גידול מספר החולים החדשים בכל רשות מקומית בשבוע.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מדרג |  אדום |  כתום |  צהוב |  ירוק |
| טווח ניקוד | 7.5 עד 10.0 | 6.0 עד 7.5 | 4.5 עד 6.0 | עד 4.5 |
| התקהלות מותרת בשטח פתוח | עד 20 איש | עד 50 איש | עד 100 איש | עד 250 איש |
| התקהלות מותרת בשטח סגור | עד 10 איש | עד 25 איש | עד 50 איש | עד 100 איש |
יישום "רמזור" לטלפון חכם

משרד הבריאות הכין יישום לטלפונים חכמים (אנדרואיד וiOS) כדי לתמוך במתווה הרמזור ולהציג בצורה את ההנחיות המשתנות בין יישובים שונים בארץ, בין היתר תוך שימוש ב-GPS. באפליקציה זו ניתן להציג דרכון ירוק. האפליקציה פועלת בארבע שפות: עברית, ערבית, אנגלית ורוסית.
יוסף צבי רימון (רב)

ערך זה עוסק ברב יוסף צבי רימון. אם התכוונתם לסבו, המשורר י"צ רימון, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1968 (בן 56 בערך) תשכ"ח לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  אלון שבות, מדרשת מגדל עוז, מכון לב
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  הלכה
 רבותיו:  יהודה עמיטל, אהרן ליכטנשטיין, אריה בינה 
 חיבוריו:  סדרת 'הלכה ממקורה' - שבת, צבא, ימי ניסן ואייר ועוד
 אב:  דוד רימון 
 פרסים והוקרה:  פרס מוסקוביץ' לציונות (2014) פרס כץ (2018) פרס אורי אורבך (2023)
 
הרב יוסף צבי רימון (נולד בתשכ"ח, 1968) הוא רב ישראלי המשמש כרב המועצה האזורית גוש עציון, פוסק הלכה, נשיא תנועת המזרחי העולמי, העומד בראש העמותות "סולמות" "שגרירים בלב" ו"לאופק", ראש כולל, רב המרכז האקדמי לב (JCT) ורב בית הכנסת האשכנזי אלון שבות דרום.
ביוגרפיה

יוסף צבי נולד בלונדון וגדל בתל אביב לדוד רימון, והוא נכדו של המשורר יוסף צבי רימון (שעל שמו הוא קרוי). למד בבית הספר "מוריה" ובמכינה בגבעת שמואל. לאחר מכן למד בישיבת נתיב מאיר שבירושלים, ובשנת תשמ"ז עבר לישיבת הר עציון בראשות הרב יהודה עמיטל והרב אהרן ליכטנשטיין.
שירת במסגרת ה"הסדר" בחיל השריון, וסיים תואר B.Ed במכללת הרצוג להכשרת מורים.
בשנת תשנ"ו החל לשמש כר"מ בישיבה, ובמקביל העביר שיעורים לכל תלמידי הישיבה בנושאי הלכה שונים. בשנת תשס"א עמד הרב בראש כולל ההלכה בישיבה.
כיום משמש הרב רימון כרב בית הכנסת האשכנזי שבשכונה החדשה של היישוב אלון שבות, ומלמד בישיבת הר עציון ובמדרשת מגדל עוז.
בנוסף עומד הרב רימון בראשות עמותת "סולמות" (לשעבר "מרכז הלכה והוראה") אותה הוא הקים. סולמות עוסקת בשלושה אפיקים מרכזיים: יהדות, חינוך וחוויה. בכל אפיק העמותה עוסקת בקידום ושכלול תכנים יהודיים, הן בהיבטים פדגוגיים (כתיבת תוכן הלכתי, יצירת חומרי לימוד למערכות החינוך ועוד), הן בהיבטים החווייתיים (פיתוח מערכות למידה חדשניות, לימוד משניות חווייתי) והן ביצירה וחיזוק הקשר עם קהילות יהודיות ברחבי העולם. בנוסף, סולמות מלווה כולל להכשרת רבנים.
הרב רימון מוביל את סדרת הילדים והנוער "רצים למשנה" ו"רצים לגמרא" ומופיע בסדרות על בסיס קבוע.
לאחר תוכנית ההתנתקות, עסק הרב בשיקום המפונים והקים את עמותת 'לאופק' (לשעבר 'תעסוקטיף'). בתחילת דרכה עסקה העמותה במציאת משרות לתושבי גוש קטיף. על פעילות זו זכתה העמותה באות הנשיא למתנדב לשנת תשס"ח - 2008. משנת 2009 העמותה עובדת בשיתוף פעולה עם הגורמים הממשלתיים הממונים בנושא שיקום העקורים, וממומנת על ידם ב-75% מהוצאותיה. כיום עוסקת העמותה בפעילות לקידום אוכלוסיות חלשות, במציאת עבודות לחיילים, בליווי חיילים בודדים ובפרויקטים מיוחדים בחברה הישראלית.
בשנת 2014 זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות.
במאי 2015 מונה לרב המרכז האקדמי לב ולראש בתי המדרש שלו.
בשנת 2018 זכה בפרס כץ לשנת תשע"ח על יישום ההלכה בחברה המודרנית.
בשנת 2021 נבחר לרב המועצה האזורית גוש עציון.
בשנת 2023 זכה ביחד עם עמותת סולמות שבראשותו בפרס תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך.
בשנת 2024 מונה לנשיא תנועת המזרחי.
נשוי לשרון (בתו של הרב אליהו בלומנצויג), ואב לשמונה בנות.
סגנון כתיבתו

ספרי ההלכה של הרב רימון נכתבים באופן הבנוי "מן המקורות אל ההלכה למעשה". בספריו מובאים המקורות ההלכתיים, לעיתים מהתלמוד והראשונים, ולעיתים רק מהאחרונים, בהתאם לנושא. גישה זו, העומדת בניגוד לספרי הלכה שונים המביאים פסקים בלבד, מנסה לתת ללומד כלים להבנת ההלכה גם במקרים שאין אליהם התייחסות ישירה בפסיקת ההלכה. ספרו המוכר ביותר, "הלכה ממקורה - צבא" יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים בשנת תש"ע (2010).
מספריו

שיעורי שביעית - שיעורים בנושא שמיטה, יצא במספר מהדורות.
שיעורי הלכות שבת - שיעורים בהלכות שבת (הופיע במהדורה למורה ובמהדורה לתלמיד).
שיעורי איסור והיתר - בשיטת 'הלכה ממקורה', תשפ"ד.
דיני ערב פסח שחל בשבת, פורים משולש וביעור מעשרות - מן המקורות ועד להלכה למעשה. אלון שבות: ישיבת הר עציון, תשס"ה, מהדורה שלישית - התשס"ח, מהדורה רביעית - התשפ"א (עם פרק על הכשרת הבית לפסח ועל תשעה באב במוצאי שבת, ללא הפרק על ביעור מעשרות)
צבא כהלכה
סדרת ספרי הלכה ממקורה (15 חלקים): הלכות שביעית; ברכת המזון וזמירות שבת; צבא (בשני כרכים) ;הלכות אבילות; תפילין; ארבעת המינים; חנוכה; פורים; ליל הסדר; ספירת העומר וברכת האילנות; ימי ניסן ואייר ושבת (ארבע כרכים).
עת זקנה: הלכות הקשורות לזקנה, בפרט קשישים הנעזרים בעובד זר.
ברכת החמה, בהוצאת "מרכז הלכה והוראה", אלון שבות, תשס"ט (2009)
הגדה ממקורה: הגדה של פסח שירת מרים: לאשכנזים ולספרדים. ירושלים: מוסד הרב קוק, מרכז הלכה והוראה, תשע"א. (בשני כרכים) ההגדה יצאה גם באנגלית בכרך אחד, תשע"ב.
מחזור ליום הכיפורים - מהדורת תפילה ממקורה - מחזור תפילה ליום הכיפורים בהוצאת קורן בשיתוף "מרכז הלכה והוראה". במחזור פירושים, עיונים מחשבתיים והלכות.
שו"ת פלח הרימון, חלק ראשון, שאלות שנשאלו בתקופת הקורונה. טבת תשפ"ב, הוצאת סולמות.
הערות שוליים

↑  אימו נסעה ללונדון לפני לידתו, כדי להיות ליד אימה, עניין אישי עם הרב יוסף צבי רימון, באתר ערוץ 7
↑  ראו רצים למשנה באתר סולמות
↑  חגית רוטנברג, נאמן תורה ועבודה, באתר ערוץ 7, 7 באוגוסט 2008
↑  הערב: אות ההתנדבות מהנשיא ל'תעסוקטיף', באתר ערוץ 7
↑  דו"ח מנהלת תנופה במשרד ראש הממשלה עמ' 12
↑  הרב רימון יעמוד בראש בתי המדרש של המרכז האקדמי לב, באתר המרכז האקדמי לב
↑  יהונתן גוטליב, הרב יוסף צבי רימון נבחר לרב גוש עציון, באתר ערוץ 7, 15 באוגוסט 2021
↑  הרב יוסף צבי רימון מונה לנשיא תנועת המזרחי העולמית, באתר ערוץ 7, 12 במרץ 2024
↑  הלכה ממקורה צבא (סט שני כרכים) / הרב יוסף צבי רימון, אתר ידיעות ספרים
↑  בהוצאת ישיבת הר עציון, תשס"ז. ISBN 9789657430019
↑  בהוצאת ידיעות ספרים, רכז הלכה והוראה וישיבת הר עציון, תש"ע. 2 כרכים. ISBN 9789655451603 (כרך א'), ISBN 9789655451610 (כרך ב').
↑  הלכות אבלות - הלכה ממקורה, באתר סולמות
↑  מרכז הוראה והלכה, תשע"א. ISBN 9789657513033
↑  הלכה ממקורה - ארבעת המינים, באתר סולמות
↑  הלכה ממקורה - חנוכה, באתר סולמות
↑  הוצאת מגיד ומרכז הלכה והוראה, תשע"ו.
↑  הלכה ממקורה לילה הסדר, באתר סולמות
↑  מרכז הלכה והוראה, תשע"ו.
↑  הלכה ממקורה - ימי ניסן ואייר, באתר סולמות
↑  הוצאת מגיד וסולמות, תשע"ח https://www.sulamot.org/product/שבת/
↑  עת זקנה, באתר סולמות
↑  ברכת החמה והלכותיה, באתר ישיבה
↑  ISBN 9789657265123 (כרך א') ISBN 9789657513026 (כרך ב').
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291388105171  LCCN: no95030278  VIAF: 41424020   WorldCat (עם VIAF): 41424020 
הרב רימון - טקס חלוקת פרסי כץ 2018. (משמאל: הרב אריה שטרן)
סהדי שקרי אאוגרייהו זילי

| --- | --- |
 מקרא:  ספר מלכים א', פרק כ"א, פסוק י'
 תלמוד בבלי:  מסכת סנהדרין, דף כ"ט, עמוד א'
 משנה תורה:  ספר שופטים, הלכות עדות, פרק י"ז, הלכה ב'
 שולחן ערוך:  חושן משפט, סימן כ"ח, סעיף ז'
 
סָהֲדֵי שַׁקְּרֵי אַאוֹגְרֵיְיהוּ זִילֵי הוא ביטוי בארמית ופתגם עממי שפירושו "עדי שקר בזויים בעיני שוכריהם". זו אזהרה לעדים, שמשמעותה היא שעדים שנשכרים להעיד עדות שקר בזויים גם בעיני אלה ששוכרים את שירותם. בכך למעשה העדים מקבלים איום שאם יעידו עדות שקר, כבודם העצמי ייפגע ללא תקנה.
מקור המשפט ומשמעותו

המשפט בנוסח זה מופיע בתלמוד כחלק מנוסח האזהרה הנאמרת לעדים קודם שמעידים.
במשנה במסכת סנהדרין נאמר:
כֵּיצַד בּוֹדְקִים אֶת הָעֵדִים? הָיוּ מַכְנִיסִין אוֹתָן לַחֶדֶר וּמְאַיְּמִין עֲלֵיהֶן
התלמוד הרחיב בסוגיה זו והציג כמה אופנים של איום על העדים. בהן הנוסח שמציג רב אשי:
אמר רב אשי אמר לי נתן בר מר זוטרא כאמרינן להו, סהדי שקרי אאוגרייהו זילי, דכתיב: והושיבו שנים אנשים בני בליעל נגדו ויעידוהו...
בתלמוד הוסיפו שלפתגם יש אסמכתא במעשה כרם נבות, שם איזבל מייעצת לאחאב להשתמש בעדי שקר כדי להביא למותו של נבות. הביטוי בו איזבל משתמשת לגבי עדי השקר הוא "בני בליעל", בכך ראיה מהמקרא ששוכריהם רואים בהם ככאלה מעצם הסכמתם להעיד עדות שקר.
יישומו ההלכתי

הרמב"ם, בהוראות האזהרה לעדים, כתב שעל הדיינים להודיע באופן כללי, כי לעדי שקר צפויה בושה בעולם הזה ובעולם הבא: ”ומודיעים אותם כח עדות שקר ובושת המעיד בה בעולם הזה ובעולם הבא.” 
לדעת השולחן ערוך יש לאמר זאת לעדים במפורש: ”ומודיעים אותם... שהוא בזוי בעיני שוכריו.”
הכסף משנה בפירושו למשנה תורה מסביר שהרמב"ם לא דחה את האפשרות בשימוש באיומים כלליים כגון האיומים שציינו האמוראים האחרים בגמרא (למשל שהמעיד עדות שקר גורם שיהיו צרות בעולם - רעב ומגפות) אך מפני שאלו איומים כלליים שעדי השקר יכולים לחשוב שאולי באופן פרטי הם ינצלו מהם נקט הרמב"ם דווקא באיום שנקט בו רב אשי ”שהוא רע נוגע להם בפרט” ולומד מכך הכסף משנה שמאיימים עליהם איומים נוספים שיש להם השפעה עליהם באופן אישי. ”והוא הדין לשאר רעות פרטיות שמאיימין עליהם”.
המאירי בפירושו למסכת סנהדרין על ביטוי זה כותב: ”וכיוצא בדברים האלו... שמאיימין אותם לפי מה שאנו רואים בענייני תכונותיהם” כלומר בית הדין מתאים את האיום לאישיות של העדים לפי מה שיגע בהם באופן אישי.
פרשני ההלכה מדייקים מדברי המשנה שאת האיום בפני העדים עושים במעמד כל הציבור הנוכח. ורק לאחר מכן מוציאים את הציבור בכדי לבצע את בדיקת אמינות העדים.
שימושים נוספים לביטוי

בספרות האחרונים הביטוי משמש לעיתים במשמעות שאפילו ההולכים בדרך מסוימת מכירים בשקר שבה, בהקבלה לביטוי "ניכרים דברי אמת".
שמואל דוד לוצאטו, בהתייחסותו לתופעה של מנהיגי קהילות אשר מתאימים את ההלכה והפרשנות לרצונות הקהל מסיבות של אינטרס למצוא חן, כותב עליהם: ”וחלילה להם לעשות מלאכת ה' רמיה בשביל אהבת הכבוד והשררה... שהם נושאים פנים בתורה, ומחניפים לרשעים, והם חושבים למצוא חן בעיניהם, ושעל ידי כן כבודם יתרבה. ונהפוך הוא, כי על ידי זה הם ללעג ובוז לכל העם ואפילו לאותם שהם מזבחים ומקטרים להם, על דרך שאמרו "סהדי שקרי אאוגרייהו זילי.”
באגרת שכתב הרב אברהם יצחק הכהן קוק, אז רבה הראשי של יפו והמושבות, אל בני היישוב עומד הרב על שורש הביטוי כפנייה אל רגשות כבודו של האדם. הגם שפנייתו אל בני היישוב כלל לא עסקה בנושא של עדות, הוא כותב אליהם:
שמעו נא דברי, אחים אהובים ונכבדים, דברים היוצאים מן הלב. 
חכמינו הקדמונים ז"ל, כחוקרי-הנפש אמיתיים, הורו אותנו, שכשמאיימים את העדים, שיגידו אמת, אומרים להם פתגם קצר ונוקב עד חדרי לב: "סהדי שקרי אאוגרייהו זילי". ...אם הרגשת הלב חדלה מהכיר את הדרך הטובה והנכונה. הלב המת, שכח-החיים שבההכרה המוסרית, באיזה פרט שיהי', אבד לעומתו את תנועתו ודרכו, הלב הזה לא ישוב כ"כ בנקל לתחיה מפני כל פחד ואיוּם. אבל דבר אחד יש, שעל ידו נוכל להגיע עד אותו המקום, ששם טמון הוא זיק-החיים המסתתר בקרב האדם פנימה, גם בעת אשר ירד בשפל הדיוטא התחתונה של העולם המוסרי. זה הוא כח הכרת ערך עצמו והרגשת הכבוד, כבוד הנפש הראוי לאדם באשר הוא אדם. וכשיתעודד האדם להכיר את ערכו אז ישובו לו לאיטם כל כוחותיו והרגשותיו המוסריים הנרדמים, וישובו ויחיו. ע"כ כח קסם נפלא יש באיום הזה של "סהדי שקרי אאוגרייהו זילי", להשיב מעוון גם ישנים נפתים ונדחים נרדמים. זאת היא תוכחת אמת, תוכחת חכמה, המיוסדת על הבסיס הנאמן של רגש הכבוד. ...
אברהם וינרוט בספרו "סוגיות מודרניות בהלכה" מקדיש פרק לסוגיית ה"ביוש-שיימינג" מצטט את האגרת הנ"ל כשהוא מציין ש-”כבוד האדם והתדמית שלו מכוונים את התנהגותו ומי שפוגע בהם נוטל מן האדם את התמריץ, אולי האחרון, לשיפור התנהגותו”.
הערות שוליים

↑  ישראל חיים טביוב, "החידוד במדרש הכתובים" בפרויקט בן-יהודה
↑  בלשון המקורית נאמר שהם בזויים בעיני השוכרים אותם, אך כוונת המאמר היא שאפילו השוכרים אותם ונהנים מעדות השקר מבזים אותם. ראו בתורת חיים לסנהדרין כט בשם הסמ"ג לאווין רטז
↑  נתן בר מר זוטרא בנו של מר זוטרא.
↑  ע"פ נוסח כתב היד הרצוג ירושלים, יש לגרוס: סהדי שקארי דעל איגריהו זילי. (שם)
↑  ספר מלכים א', פרק כ"א, פסוק י'
↑  ישראל חיים טביוב בספרו "החידוד במדרש הכתובים" כותב: "דרך מיוחדת במדרש הכתובים היא, לעשות את המקרא אסמכתא למשל ולפתגם עממי, מבלי לשנות מאומה בפסוק ובלי להוציאהו מפשוטו אף במקצת. אלא על ידי העמקה יתרה בענינו של הכתוב, ומתוך כך יוצאת השוואה מפתיעה ומחודדת". אחת הדוגמאות שהוא מביא לכך הינה: "...זוהי העמקה יפה בעניין הכתובים ובנפש האדם גם יחד! למקצוע זה שייכת האסמכתא לפתגם העממי (סנהדרין כט): “סהדי שקרי אאוגרייהו זילי”".
↑  החת"ם סופר (בחידושיו לכתובות יט עמוד א) כתב שמכאן נלמד שאומרים ייהרג ואל יעבור כשהעבירה היא עדות שקר, שכל הסיבה שהם נקראים "בני בליעל" היא משום עדות זו, שאילו היו רשעים מקודם אי אפשר היה להוכיח שאאוגרייהו זילי, והרי איזבל יכלה להורגם, ומכאן שהיה להם להיהרג ולא להעיד עדות שקר ולכן הם נקראים בני בליעל
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות עדות, פרק י"ז, הלכה ב'
↑  בפירוש הרדב"ז להלכות עדות (פרק יז הלכה ב) כתב שכוונת הרמב"ם לבושה זו שבזוי העד בעיני מי ששכר אותו: "דאמרינן להו סהדי שקרי אאוגרייהו זילי וזהו שכתב רבינו ובושת המעיד בה בעוה"ז ובעוה"ב"
↑  שולחן ערוך, חושן משפט, סימן כ"ח, סעיף ז'
↑  וראו בסמ"ע חו"מ סימן כח ס"ק לו, ובביאור הגר"א ס"ק מד, שלשון השולחן ערוך משולבת מלשון הטור והרמב"ם, ובכך נמצאת אימרה זו בה, למעשה, באופן כפול
↑  כסף משנה על משנה תורה, הלכות עדות י״ז:ב׳
↑  המאירי לפירושו על תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף כ"ט, עמוד א'
↑  למשל פירוש הרדב"ז על משנה תורה, ספר שופטים, הלכות עדות, פרק י"ז, הלכה ב'.
↑  ראו למשל ביביע אומר חלק ט סימן כז
↑  יונתן בשיא, מאמרי שד"ל, עמ' 99,  מעלה גלבוע, 2024.
↑  רז י-ה - סוגיות מודרניות בהלכה, עמ' 108, הוצאת שואב בע"מ, תשע"ז.