stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אקוודור–סין
נפט האמזונס

סין גם ניסתה להבטיח את ההלוואות שלה על ידי דחיפה להרחבה מאסיבית של גבול הנפט של אקוודור, במיוחד במרכז-דרום האמזונס ובפארק הלאומי יאסוני, לפני ואחרי שנכשלה יוזמת Yasuní-ITT. יוזמת Yasuní-ITT הייתה הצעת ממשלת אקוודור להימנע ללא הגבלת זמן מניצול עתודות הנפט של שדה הנפט Ishpingo-Tambococha-Tiputini (ITT) בפארק הלאומי יאסוני, בתמורה למחצית מערך הרזרבות, או 3.6 מיליארד דולר במשך 13 שנים מהקהילה הבינלאומית. מטרת היוזמה הייתה לשמר את המגוון הביולוגי, להגן על עמים ילידים החיים בבידוד מרצון, ולהימנע משחרור פליטת CO 2. קרן הנאמנות Yasuni-ITT הושקה רשמית ב-3 באוגוסט 2010, אך ביולי 2013 התקבלה מסקנה שהתוצאות הכלכליות אינן מספקות. הנשיא קוראה ביטל את התוכנית ב-15 באוגוסט 2013.
החברות הסיניות Sipec ו-Andes Petroleum, שהתמזגו עם הקונגלומרט הסיני PetroOriental, כבר פעלו באמזונס הצפוני של אקוודור ובפארק הלאומי יאסוני. זמן קצר לאחר שנכשלה יוזמת Yasuní-ITT, Andes הגיש הצעות על בלוקים 79 ו-83 בתוך הפארק הלאומי Yasuní . בלוקים אלה הם ביתם של הסאפרה, מהם נותרו כ-200 באקוודור, ואשר אונסק"ו הכירה כנחלה תרבותית. בלוק 79 הוא גם ביתם של שבט הקצ'ואה ובלוק 83 לשבטי הקצ'ואה וה-Shiwiar בנוסף ל-Sapara.
בנוסף, הפארק הלאומי יאסוני, כולל גושי ה-ITT, מצטיין בעולם בשל העושר הביולוגי יוצא הדופן שלו על פני קבוצות טקסונומיות (דו-חיים, ציפורים, יונקים, צמחים, חרקים ודגים). מתוכם, מספר לא מבוטל נמצא בסכנת הכחדה עולמית, כלומר, רשום על ידי ה-IUCN בסכנת הכחדה קריטית, בסכנת הכחדה או פגיע.  אלה כוללים 13 מיני בעלי חוליות מתועדים וכ-56 מיני צמחים משוערים; 15 מינים נוספים של בעלי חוליות נמצאים בסכנת הכחדה. פיתוח נפט נוסף ב-Yasuní מסכן את המינים הללו שכבר מאוימים בקנה מידה עולמי, כמו גם את עושר המינים המדהים של הפארק וערכי השימור שלו. נערכו מספר מחקרים מדעיים המוכיחים שיש להפסיק מיידית כל פעילות נפט חדשה וסלילת כבישים ביאסוני.
אולם על פי דיווחים בתקשורת בארצות הברית ובבריטניה, בשנת 2009, הרבה לפני שיוזמת Yasuní-ITT נכשלה, המשרד למדיניות כלכלית של אקוודור נתן מצגת פרטית לצוות הנשיא קוראה, בה הבטיח המשרד "לעשות את מירב המאמצים לתמוך בפטרוצ'יינה ו-Andes Petroleum בחקר ה-ITT", תוך התעלמות מההשלכות על עמים ילידים המאכלסים חלק זה של הפארק והשפעות על המגוון הביולוגי.  טענות אלו נדחות על ידי אקוודור, שטוענת כי המסמכים שעליהם התבססו, שסופקו על ידי פוליטיקאים מהאופוזיציה באקוודור, טופלו.  עשרה ימים לאחר החלטתה של אקוודור לנטוש את יוזמת Yasuní-ITT הממשלה הודיעה כי קיבלה הלוואה נוספת של 1.2 מיליארד דולר מסין.
מערכות מעקב

בשנת 2012, סין הלוותה לאקוודור 240 מיליון דולר לצורך שיפוץ מערכת הביטחון באקוודור. מערכת זו כוללת 4,300 מצלמות מעקב חדשות, רחפנים, מערכות אוטומטיות לעיבוד ראיות, וכוח אדם מוגבר לניהול כל אחת מהטכנולוגיות החדשות הללו, שכונו ביחד שירות האבטחה המשולב ECU 911. הרבה מהחומרה החדשה הזו פותחה באקוודור, אבל במעבדות שתוכננו והוקמו על ידי תאגיד היבוא והיצוא של האלקטרוניקה הלאומית של סין (CEIEC), שהיא חברה בבעלות ממשלתית וחברת בת של קבלן הביטחון הלאומי China Electronics Corporation (CEC) . ה-CEC ביצע גם שיפוצי מעקב דומים בוונצואלה ובבוליביה, והציג גם טכנולוגיה לניטור יער הגשם באמזונס בברזיל.  ממשלת אקוודור הדגישה את היתרונות של מערכת אבטחה נרחבת זו, שהותקנה בכל 24 המחוזות של המדינה. הם טוענים שהיא הצליחה להפחית את זמן התגובה למקרי חירום יומיומיים כמו מחלות מסכנות חיים,  וציינו את המערכת כגורם גדול לירידה הדרמטית בפשיעה באקוודור מאז התקנתה.  עם זאת, חלק מהאנשים הביעו דאגה לגבי טבען ונפוצותן של הטכנולוגיות הללו, וכיצד ניתן להשתמש בהן כדי ליצור מדינת משטרה אקוודורית. רבים מחברי הקהילה הבינלאומית עקבו מקרוב אחר השימוש במערכות דומות בסין, וגילו שמערכות זיהוי הפנים יכולות לאתר אדם ספציפי תוך כ-7 דקות.  השימוש האחרון בטקטיקות מעקב ומניפולציה מפוקפקות על ידי ממשלת אקוודור  עשוי לאמת את החששות הללו, כאשר כמה חוקרים מרחיקים לכת ומזהירים שמערכות דומות יכולות לעודד שיטות סמכותיות.
נציגויות דיפלומטיות

סין מחזיקה באקוודור שגרירות בקיטו וקונסוליה כללית בגואיאקיל.
אקוודור מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג וקונסוליות כלליות בגואנגג'ואו ושנגחאי.
יוהאן דז'ורו

יוהאן דאנון דז'ורו-גבדז'רה (בצרפתית: Johan Danon Djourou-Gbadjere; נולד ב-18 בינואר 1987) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

דז'ורו נולד באביג'אן שבחוף השנהב לז'ואקים ואנג'לין, ומאוחר יותר אומץ על ידי דניאל, אשתו הראשונה של אביו שמוצאה משווייץ. הוא עבר לז'נבה כשהיה בן 17 חודשים. בגיל 13 נרשם למרכז האימונים פאיירן, ובשנת 2002 הצטרף לאטואל קארוג (Etoile-Carouge) מהליגה השנייה. מספר חודשים לאחר מכן הוא זכה לקבל מלגת לימודים באקדמיית הכדורגל של ארסנל. הוא הצטרף למועדון כמקצוען ב-1 באוגוסט 2003. דז'ורו שיחק בנבחרת השווייצרית עד גיל 19 שהעפילה לחצי גמר אליפות אירופה בשנת 2004.
הופעת הבכורה שלו בארסנל הייתה בניצחון על מנצ'סטר סיטי במסגרת גביע הליגה, כאשר הפעם הראשונה שבה פתח בהרכב הייתה בניצחון 3 - 1 על אברטון בסיבוב הבא של הגביע. משחקו הראשון בפרמייר ליג היה בניצחון 7 - 0 על מידלסברו ב-14 בינואר 2006, כששיחק בעמדת הבלם המרכזי לצידו של פיליפ סנדרוס.
דז'ורו השתתף במשחק הסיבוב השלישי של גביע ה-FA נגד קארדיף סיטי, ופתח בהרכב במשחק של הסיבוב הבא נגד בולטון וונדררס, שהסתיים בהפסד של ארסנל.
בפברואר 2006 שותף דז'ורו בארבע משחקי ליגה של ארסנל. באפריל 2006 הוא עלה כמחליף בניצחון 5 - 0 על אסטון וילה, לאחר שעמנואל אבואה נפצע. בחודש זה הוא פתח בהרכב במשחק נגד פורטסמות', שהיה המשחק שבו סול קמפבל חזר להרכב.
יכולתו הטובה של דז'ורו במשחקי המילואים בעונה זו משכה את תשומת הלב של מספר מועדונים מאיטליה (כולל יובנטוס). חוזהו של דז'ורו עם ארסנל היה אמור להסתיים בסוף עונת 2006/2007, אך לאחר המונדיאל הוא האריך בשש שנים את חוזהו עם ארסנל.
דז'ורו שותף במשחקים נגד אינטר מילאנו ופריז סן-ז'רמן במסגרת טורניר ההכנה גביע האמירויות. ב-10 באוגוסט 2007 הושאל דז'ורו לברמינגהאם סיטי לתקופה של חמישה חודשים. משחקו הראשון בברמינגהאם היה נגד צ'לסי יומיים לאחר מכן.
דז'ורו היה שחקן הרכב קבוע בברמינגהאם עד ה-22 בדצמבר 2007, כאשר טעות שביצע במשחק נגד בולטון וונדררס אפשרה לניקולא אנלקה להבקיע שער. היה זה משחקו האחרון בברמינגהאם. דז'ורו חזר לארסנל בתום תקופת ההשאלה, הפעם כמחליף לקולו טורה ואלכסנדר סונג ששיחקו בגביע אפריקה לאומות 2008. דז'ורו הצהיר במאי 2008 כי הוא מעוניין לשחק באמצע המגרש לצידו של ססק פברגאס, לאחר שמתיו פלאמיני עזב למילאן. במקום זאת הוא שובץ על ידי המאמן ארסן ונגר במרכז ההגנה במקומו של פיליפ סנדרוס שעזב גם כן למילאן. ב-22 בספטמבר פורסמה ידיעה באתר האינטרנט הרשמי של ארסנל על כך שדז'ורו האריך את חוזהו פעם נוספת.
ב-3 בינואר 2013 הושאל להנובר 96 עד לתום העונה, וב-1 ביולי 2013 הושאל להמבורג לעונה אחת. לאחר עונת השאלה מוצלחת, דז'ורו חתם על חוזה קבוע בהמבורג עד לתום עונת 2016/17, כאשר במהלך התקופה הפך לעוגן ההגנתי של הקבוצה ואף מונה כקפטן. עם זאת, במהלך התקופה המבורג בעיקר התמודדה במאבקי תחתית וניצלה פעמיים מירידה במבחני הישרדות. בקיץ 2017, עם תום חוזהו, שוחרר דז'ורו מהקבוצה.
ב-7 באוגוסט 2017 חתם לשנתיים באנטליהספור הטורקית. ב-21 ביולי 2018 חתם לעונה אחת בספאל האיטלקית. ב-23 בינואר 2020 חזר לשווייץ וחתם בפ.צ. סיון עד לסוף העונה.
נבחרת שווייץ

משחקו הראשון של דז'ורו בנבחרת שווייץ היה נגד נבחרת סקוטלנד ב-1 במרץ 2006, לאחר שעלה כמחליף ושיחק לצד פיליפ סנדרוס. דז'ורו זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2006 בגרמניה, אף על פי שלא שיחק במוקדמות. למרות שסנדרוס ופטריק מולר היו בכירים ממנו הוא פתח במשחק שמינית הגמר נגד נבחרת אוקראינה, אך נפצע והוחלף במחצית הראשונה. מאוחר יותר באותה שנה הוא השתתף בשני משחקי מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, נכלל בהרכב ליורו 2012 והופיע כמה פעמים.
יפה תוסיה כהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בספטמבר 1962 (בת 62) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 
יפה תוסיה כהן (נולדה ב-7 בספטמבר 1962) היא שחקנית, זמרת ומורה לשירה ערבית. ילידת תל אביב, בוגרת החוג לתיאטרון בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

נולדה לזמרת המצרית-ישראלית פאיזה רושדי וליצחק תוסיה כהן. הוריה נפרדו בעודה פעוטה. למדה משחק באוניברסיטת תל אביב. הופיעה עם המוזיקאי יאיר דלאל. צוינה לשבח על משחקה בפסטיבל עכו 1995, בהצגה "מכתב מאישה טיפשה" מאת אורנה עקאד ובבימויה. כהן כתבה, הפיקה ושיחקה בהצגת היחיד 'אנא, פאיזה' המבוסס על סיפור חייה של אימה. ההצגה זכתה בפרס ראשון בפסטיבל 'תיאטרונטו 2000' בתיאטרון הבימה. לאחר מכן השתתפה תוסיה כהן בסרט התעודה 'אמא, פאיזה' שביימה סיגלית בנאי. הסרט מראה את רושדי בשלהי חייה עם הנגנים שעבדו איתה ברשות השידור, והוא עוסק בעיקר ביחסים בין האם והבת. בשנת 2007 העלתה תוסיה כהן מופע הוקרה לאימה בתיאטרון ענבל, עם הנגנים הוותיקים שניגנו איתה.
כהן משחקת בתיאטרון רפרטוארי, הפקות מסחריות, מחזות זמר, הצגות ילדים, דיבובים, קריינות וממשיכה להחיות את תרבות אימה בהופעות בשירה ערבית ובהוראת זימרה בסגנון זה.
יוהאן דויד הייניכן

| --- | --- |
 לידה:  17 באפריל 1683 טויכרן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  16 ביולי 1729 (בגיל 46) דרזדן 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג, בית הספר ע"ש תומאס בלייפציג 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
יוהאן דוד הייניכן (בגרמנית: Johann David Heinichen;‏ 17 באפריל 1683 – 16 ביולי 1729) היה מלחין ותאורטיקאי מוזיקה גרמני מתקופת הבארוק, שהביא את הגאוניות המוזיקלית של ונציה אל חצרו של אוגוסט השני מדרזדן. המוזיקה של הייניכן מקורית, עתירת דמיון ומקצביה מלאי חיים, אך על אף כל אלה, נידונה, באופן בלתי מוסבר, לאלמוניות במשך שנים רבות.
ביוגרפיה

יוהאן דויד הייניכן נולד בכפר הקטן קרסולן, סמוך לווייסנפלס. אביו מיכאל הייניכן למד מוזיקה בתומסשולה, בית הספר המהולל למוזיקה שליד כנסיית תומאס בלייפציג, שירת כמנצח מקהלה בפראג וככומר בכנסיית קרסולן. יוהאן דויד למד גם הוא בתומסשולה בלייפציג אצל יוהאן שלה ובהמשך קיבל שיעורי עוגב וצ'מבלו מיוהאן קונאו. גם המלחין-לעתיד כריסטוף גראופנר היה תלמידו של קונאו באותה תקופה.
הייניכן נרשם בשנת 1702 ללימודי משפטים באוניברסיטה של לייפציג ובשנת 1705-06 הוסמך כעורך דין (בראשית המאה ה-18 היו לימודי המשפטים מסלול מקובל על מלחינים; יוהאן קונאו, גראופנר וגאורג פיליפ טלמן היו גם הם עורכי דין). הייניכן עסק בעריכת דין בווייסנפלס עד 1709.
הייניכן לא ויתר על עניינו במוזיקה ובמקביל לעבודתו המשפטית גם חיבר אופרות. ב-1710 פרסם את המהדורה הראשונה של חיבורו הגדול על הבס הכולל, או בסו קונטינואו. הוא יצא לאיטליה ועשה שם שבע שנים מעצבות, רובן בוונציה.
בשנת 1717 היה הייניכן לעמיתו של יוהאן סבסטיאן באך בחצר הנסיך ליאפולד מאנהאלט-קותן, אחר התמנה לממונה על המוזיקה בחצר הנסיך הבוחר של סקסוניה. בין תלמידיו היו יוהאן גיאורג פיזנדל ויאן דיסמאס זלנקה. ב-1721 נשא אישה בווייסנפלס ולידת הצאצא היחיד שלו מתועדת ברשומות בינואר 1723. בשנותיו האחרונות התערערה מאוד בריאותו של הייניכן, עד שמחלת השחפת הכריעה אותו לבסוף. ב-16 ביולי 1729, הובא למנוחתו האחרונה בבית הקברות יוהנס.
המוזיקה של הייניכן נהנית מפופולריות חדשה; אחדות מן המיסות שלו ויצירתו האחרונה, מגניפיקט זוכות עכשיו לתשומת לב בעולם ההקלטות.
ראו גם

מעגל הקווינטות
יער נורווגי (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  יער נורווגי 
 בימוי:  טראן אן הונג 
 תסריט:  טראן אן הונג על-פי ספרו של הארוקי מורקמי
 עריכה:  מריו בטיסטל
 שחקנים ראשיים:  קניצ'י מצויאמה רינקו קיקוצ'י קיקו מיזוהארה
 מוזיקה:  ג'וני גרינווד 
 צילום:  מארק לי פינג בין 
 מדינה:  יפן 
 חברה מפיצה:  טוהו, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בספטמבר 2010 (פסטיבל הסרטים של ונציה) 11 בדצמבר 2010 (יפן)
 משך הקרנה:  133 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי, סיפור התבגרות, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 הכנסות באתר מוג'ו:   norwegianwood
 www.norway-mori.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
יער נורווגי (ביפנית: ノルウェイの森) הוא סרט דרמה יפני משנת 2010 בבימויו של טראן אן הונג המבוסס על הרומן "יער נורווגי" מאת הסופר הארוקי מורקמי.
הסרט עוסק בנושאים של שכול, מיניות, אהבה וחוסן נפשי.
תמצית העלילה

הסרט מתרחש ביפן בשלהי שנות ה-60 של המאה העשרים. טורו ואטנבה (קניצ'י מצויאמה) הוא צעיר שקט ורציני, המיודד עם בן גילו קיזוקו וחברתו נאוקו (רינקו קיקוצ'י). התאבדותו הבלתי מוסברת של קיזוקו גורמת לטורו לסערת רגשות, וכדי להתרחק מהאירועים הוא עובר ללמוד באוניברסיטה בטוקיו. כעבור זמן מה הוא פוגש שם באקראי את נאוקו והקשר ביניהם מתהדק. נאוקו מדוכדכת מאובדנו של קיזוקו, ושוקעת בדיכאון.
טורו ונאוקו חוגגים יחדיו בדירתה של נאוקו את יום הולדתה ה-20, ובמהלך המסיבה מקיימים יחסי מין. טורו מופתע לגלות שנאוקו בתולה, ושואל אותה מדוע לא שכבה עם קיזוקו. שאלה זו פוגעת מאוד בנאוקו, והיא לא משיבה עליה. היא עוזבת את טוקיו, וכעבור זמן מה מקבל טורו מכתב ממנה, שבו היא מודיעה לו שהתאשפזה בסנטוריום ביער הסמוך לקיוטו. טורו, שבלבו רגשות חמים כלפי נאוקו, מיוסר ממצב זה.
טורו ממשיך בלימודיו, ופוגש סטודנטית נאה בשם מידורי (קיקו מיזוהארה). למידורי יש חבר, אך נקשר קשר הדוק בינה ובין טורו. כן מקיים טורו קשרי ידידות עם נגאסווה וחצומי, הנמצאים בזוגיות שבה נגאסווה הנהנתן בוגד בחצומי, אך היא מבליגה עקב אהבתה אותו.
טורו שומר אמונים לנאוקו, ואף נוסע לבקרה בסנטוריום שבו היא מאושפזת, שם משגיחה עליהם רייקו, מורה למוזיקה שאף היא מאושפזת שם. בביקורו מספרת לו נאוקו על הקושי הנפשי והפיזי שלא אפשר לה לקיים יחסי מין מלאים עם קיזוקו. בהמשך מחמיר מצבה הנפשי של נאוקו, והיא מתאבדת.
רייקו וטורו מתאבלים יחדיו על מותה של נאוקו, וכשהם בדירתו של טורו מבקשת ממנו רייקו שישכב אתה, קודם שהיא נוסעת לעיר שבה תפתח חיים חדשים. השניים עושים זאת, ורייקו מספרת לטורו שזו הפעם הראשונה שלה לאחר הפסקה של שבע שנים שבהן הייתה מאושפזת.
רייקו נוסעת לדרכה, וטורו מטלפן למידורי, שבינתיים נפרדה מחברהּ והציעה לטורו להדק את הקשרים ביניהם, ומציע לה לממש את הצעתה זו, שאותה סירב לממש כל זמן שנאמנותו הייתה נתונה לנאוקו.
פסקול

את פסקול הסרט חיבר ג'וני גרינווד, הגיטריסט המוביל של להקת רדיוהד.
הפצתו של דיסק ובו פסקול הסרט החלה ב-10 בנובמבר 2010.
ביקורת

כסרט המבוסס על רומן מצליח, נטו המבקרים להשוות בין השניים. רוי שוורץ כתב בעניין זה:
ביקורתו של יאיר רוה חריפה יותר:
כך גם מרט פרחומובסקי:
הערות שוליים

↑  רוי שוורץ, לא לפי הספר: "יער נורווגי", באתר ynet, 6 ביוני 2011
↑  יאיר רוה, "יער נורווגי", ביקורת, בבלוג הקולנוע "סינמסקופ", 28 במאי 2011
↑  מרט פרחומובסקי‏, "יער נורווגי" עושה עוול להרוקי מורקמי: כולו קיטש וטעם רע, באתר וואלה, 30 במאי 2011
יחסי הממלכה המאוחדת – פנמה

| יחסי הממלכה המאוחדת – פנמה |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: פנמה


הממלכה המאוחדת: פנמה
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 75,420
אוכלוסייה
69,242,094: 4,529,530
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 83,382
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 18,409
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

שגרירות פנמה בלונדון
יחסי הממלכה המאוחדת–פנמה הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לפנמה.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-9 באפריל 1908. בשנת 2020 סיכמו שתי המדינות כי למרות פרישת בריטניה מהאיחוד האירופי, יימשכו יחסי הסחר בין המדינות ואף יתרחבו
נציגויות דיפלומטיות

בריטניה מחזיקה בפנמה שגרירות בפנמה סיטי.
פנמה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
יחסי הממלכה המאוחדת – פלאו

| יחסי הממלכה המאוחדת – פלאו |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: פלאו


הממלכה המאוחדת: פלאו
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 459
אוכלוסייה
69,242,094: 17,688
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 263
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 14,870
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי הממלכה המאוחדת–פלאו הם היחסים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין הרפובליקה של פלאו.
סקירה כללית

היחסים בין המדינות החלו בשנת 1783, כאשר ספינה של חברת הודו המזרחית הבריטית 'אנטילופה' בפיקודו של  קפטן הנרי וילסון, נטרפה על שונית ליד אולונג, אי הסלע שנמצא בין קורור לפלליו, פאלאו. בסיוע המפקד העליון של קורור איבדול, קפטן וילסון ואנשיו שהו שלושה חודשים לבנות מחדש את ספינתו. הנסיך לי בו של פאלאו נסע מאוחר יותר עם קפטן וילסון לאנגליה, שם מת מאבעבועות שחורות שישה חודשים לאחר הגעתם. המפגש עורר קשר מסחרי שהביא ליחסים היסטוריים מצוינים בין בריטניה לפלאו.
המגעים האירופיים גדלו ובריטניה הפכה לשותפת הסחר העיקרית של פלאו עד שספרד תבעה את החזקה באיים בשנת 1885.
ב-16 באוגוסט 1996 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים, בעקבות עצמאותה של פלאו מארצות הברית.
נציגויות דיפלומטיות

בריטניה מיוצגת בפלאו באמצעות שגרירותה במנילה, הפיליפינים.
פלאו מחזיקה בבריטניה קונסוליית כבוד בלונדון.
יחסי הממלכה המאוחדת – פפואה גינאה החדשה

| יחסי הממלכה המאוחדת – פפואה גינאה החדשה |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: פפואה גינאה החדשה


הממלכה המאוחדת: פפואה גינאה החדשה
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 462,840
אוכלוסייה
69,242,094: 10,623,157
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 30,932
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 2,912
משטר
מונרכיה חוקתית

שגרירות פפואה גינאה החדשה בלונדון, הממלכה המאוחדת.
יחסי הממלכה המאוחדת–פפואה גינאה החדשה הם היחסים הדיפלומטיים בין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה לבין הממלכה המאוחדת.
היסטוריה

בשנת 1884 הקימה בריטניה את טריטוריית פפואה, אשר הועברה לשלטון אוסטרליה בשנת 1902. בשנת 1949 אוחדה הטריטוריה עם טריטוריית גינאה החדשה, אשר הוקמה בשנת 1919 כמנדט אוסטרלי על גינאה החדשה הגרמנית, אשר נכבשה במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1975 העניקה אוסטרליה עצמאות לכל החלק המזרחי אשר בשליטתה בשם פפואה ניו גינאה. כיום פפואה גינאה החדשה חברה בחבר העמים הבריטי, והמלכה אליזבת השנייה עומדת בראש המדינה, ובחוקת המדינה היא נקראת "ראש המדינה" ולא "המלכה".
יחסים דיפלומטיים

בריטניה מחזיקה בפפואה גינאה החדשה נציבות עליונה בפורט מורסבי, ואילו פפואה גינאה החדשה מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון.
יחסי הממלכה המאוחדת – פיג'י

| יחסי הממלכה המאוחדת – פיג'י |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: פיג'י


הממלכה המאוחדת: פיג'י
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 18,274
אוכלוסייה
69,242,094: 929,884
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 5,495
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 5,909
משטר
רפובליקה פדרלית: דמוקרטיה פרלמנטרית

הנציבות העליונה של פיג'י בלונדון
יחסי הממלכה המאוחדת–פיג'י הם היחסים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין הרפובליקה של פיג'י.
סקירה כללית

במאה ה-19 החלו המתיישבים הראשונים להגיע מאירופה לפיג'י (אשר הביאו סוחרים הודים), והיא הפכה למושבה של האימפריה הבריטית בשנת 1874.
פיג'י קיבלה עצמאות בשנת 1970, ומיד לאחר העצמאות, ב־10 באוקטובר 1970, כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים והיא הצטרפה לחבר העמים הבריטי. בשנת 1987 התחוללו במדינה שתי הפיכות צבאיות. ההפיכה הראשונה הגיעה בגלל הדומיננטיות של הקהילה ההודית בממשלת פיג'י והשנייה שהגיעה ארבעה חודשים לאחר מכן כנגד המונרכיה הבריטית. ישנם הרואים בשתי ההפיכות אירוע אחד שהחל ב-14 במאי והסתיים בסוף ההפיכה השנייה עם הכרזתה של פיג'י כ"הרפובליקה של פיג'י" ועשר שנים לאחר מכן כ"הרפובליקה של איי פיג'י". לאחר ההפיכה ב-1987 עזבה פיג'י את חבר העמים, אליו חזרה ב-1997, הושעתה ממנו ב-2000  והוחזרה ב-2001 , הושעתה בשנית ב-2006 והוחזרה לבסוף ב-2014).
שר החוץ של פיג'י טבולה הביע דאגה ב-11 ביולי 2006 מפני מהלכי ממשלת בריטניה להפחתת נוכחותה באזור האוקיינוס השקט. "לא היינו מרוצים מכך ובהזדמנויות, הודענו להם על האיוולת שהחלטתם לצמצם את נוכחותם באוקיינוס השקט", אמר טבולה. בריטניה כבר סגרה את הקונסוליה שלה בקיריבטי ובעקבות זאת סגרה את משימותיה בטונגה בשנת 2005 ובוונואטו בשנת 2006. בריטניה פרשה גם ממזכירות קהילת האוקיינוס השקט, ארגון אזורי בו הייתה חברה מייסדת ותורמת גדולה. טבולה אמר כי הנסיגה הבריטית עשויה ליצור ואקום כוח שאחרים יכולים לנצל. עידן המלחמה הקרה החדשה עשוי להגיע לאזור האוקיינוס השקט, לדבריו, עם יריבות בין סין לטאיוואן, כמו גם בין סין ליפן.
נציגויות דיפלומטיות

פיג'י מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון.
בריטניה מחזיקה בפיג'י נציבות עליונה בסובה.
יהודית גרינשפן

| --- | --- |

יהודית גרינשפן, אפריל 2021
 לידה:  15 בפברואר 1933 (בת 91) לוניניץ
 שם לידה:  יהודית מוצ'ניק
 תאריך עלייה:  1935
 מקום לימודים:  סמינר הקיבוצים
 תקופת הפעילות:  מ-1960
 תחום יצירה:  אביזרי במה, מסיכות, בובות
 יצירות ידועות:  אוזה, נולי, החתול שמיל
 פרסים והוקרה:  פרס הבמה לילדים ונוער
 צאצאים:  הדס, נדב
 מספר צאצאים:  2
יהודית גרינשפן (נולדה 15 בפברואר 1933) היא מעצבת במה ישראלית, אמנית ויוצרת של אביזרי במה, מסיכות ובובות, אותן עיצבה עבור תיאטראות, להקות מחול וגופים רבים נוספים. את יצירותיה המוכרות ביותר יצרה עבור הטלוויזיה החינוכית - "אוזה" "נולי" "שבי" ו"בץ" (פרפר נחמד), הערוץ הראשון - הבובות "צ'ומפי" ו"אינשם" (3, 4, 5 וחצי) ומסיכת החתול שמיל, וערוץ הילדים - הדמויות של אולי ויולי.
ראשית חייה

נולדה למשפחת מוצ'ניק בעיר לוניניץ שבבלארוס (אז תחת שלטון פולין). בהיותה בת שנתיים עלו הוריה לארץ ישראל והשתקעו בשכונת מונטיפיורי בתל אביב. אמה עבדה כתופרת ואביה כחלבן.
כנערה הייתה חברה בתנועת השומר הצעיר ב"קן מרכז" שבתל אביב. בשנת 1951 התגייסה לנח"ל ויצאה להגשמה בקיבוץ סאסא. שם עבדה כרפתנית. בקיבוץ פגשה את בעלה. לאחר השרות הצבאי שבה לתל אביב. גרינשפן למדה הוראה לגיל הרך בסמינר הקיבוצים והוסמכה כגננת.
קריירה אומנותית

את הקריירה כמעצבת החלה במקרה, כשנרתמה לעזור לחברה בהכנת אביזרים לתפאורה בקומדיה "רוזנים ואביונים" (1960) בתיאטרון הקאמרי, בהנחיית אריה נבון. עבודתה זכתה להצלחה והיא המשיכה לעבוד עבור התיאטרון. ב-1963 התבקשה להכין מסיכות עבור ההצגה "גיבור היום". הייתה זו הפעם הראשונה בה התנסתה ביצירת מסיכות, אותן יצרה תוך לימוד עצמי.
ב-1974 התבקשה על ידי הבמאי מייקל אלפרדס ליצור את המסיכות למחזה משרתם של שני אדונים שהועלה בתיאטרון החאן. המסיכות אותן יצרה הביאו להכרה נרחבת בה כיוצרת ייחודית בתחום התיאטרון. ב-1982 קיבלה מלגה מקרן התרבות אמריקה-ישראל להשתלמות בלהקה השייקספירית המלכותית בלונדון. ב-1988 השתלמה אצל האמן האיטלקי דונטו סרטורי (Donato Sartori) בפדובה.
עד 2019 לימדה עיצוב אביזרים ומסיכות בסמינר הקיבוצים.
במהלך השנים יצרה גרינשפן אביזרים, תלבושות ומסיכות עבור מיטב התיאטרונים ולהקות המחול בישראל, ביניהם התיאטרון הקאמרי, החאן, להקות בת שבע, להקת המחול הקיבוצית, בת דור, ענבל ועוד. גרינשפן עבדה ישירות ובקשר אישי עם אמנים ויוצרים רבים בתחום אמנויות הבמה כשייקה אופיר, יורם בוקר, חנוך לוין ועוד.
בשנת 2011 הוצגו עבודותיה במוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח שבקיבוץ הזורע.
בשנת 2015 זכתה בפרס הבמה לילדים ונוער למפעל חיים.
על יצירתה

יצירתה של גרינשפן ייחודית בשיתוף הפעולה שבינה לבין יוצר המופע. מסכותיה ואביזריה שימשו לא רק כעזרים, אלא היוו לא פעם מקור השראה הן ליוצרים והן למבצעים. המסיכות שיצרה הפכו לחלק מגוף האומן המופיע איתן, ובכך הפכה שותפה ליצירות עצמן, כשעבודותיה משפיעות על הכוריאוגרפיה ועל הבימוי. בין ההתמחויות שלה יצירת מסיכות "נייטרליות", נעדרות תכונות, הניתנות לפרשנות ולשינויים ללא הגבלה.
הדמויות והאביזרים אותם עיצבה ללהקת המחול הקיבוצית למופעים "קרנבל החיות" (1986) ו-"המדריך לתזמורת לבני הנעורים" (1987) היוו את ההשראה ליוצר המחולות רמי באר. כלי התזמורת היו שילוב של אביזרים, תלבושות ומסיכות שתפסו מקום מרכזי במחול.
חיים אישיים

לגרינשפן נולדו שני ילדים. זמן קצר לאחר לידתם התגרשה. מתגוררת בתל אביב.
בתביעה שהגישה נגד הטלוויזיה החינוכית בגין אי מתן קרדיט על יצירותיה נפסק בשנת 2018 כי תפוצה בסך 125 אלף ש"ח.
הערות שוליים

↑  https://www.smkb.ac.il/theater/design-faculty
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 280950  NLI: 987007502496405171  ULAN: 500484093  VIAF: 308272969   WorldCat (עם VIAF): 308272969 
גרינשפן על רקע פרוטמות מעשה ידיה, ששימשו ביצירת מסכות עבור שחקנים שונים
יוהאן גסטיאן

יוהאן גסטיאן (בצרפתית: Johan Gastien; נולד ב-25 בינואר 1988) הוא כדורגלן מקצועי שמשחק בקלרמון פוט מליגת העל הצרפתית בכדורגל בעמדת הקשר.
קריירה

גסטיאן התחיל את הקריירה במועדון הביתי שלו ניור וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–2 על ליבורן-סן-סורין כשעלה כמחליף במקומו של רונן ביגר. את שערו הראשון הוא הבקיע בניצחון 0–1 על טולוז פונטיין אך הורחק מאוחר יותר באותו משחק, בסה"כ כבש במדיה 14 שערים ב-140 הופעות על פני שש עונות.
ב-25 במאי 2013 הודיע גסטיאן כי חתם על חוזה בדיז'ון מליגת העל הצרפתית בכדורגל לעונת 2013–2014.
חיים אישים

יוהאן הוא בנו של פסקל גסטיאן מאמנה של קבוצתו קלרמון פוט.
נתונים

| מועדון | עונה | מפעל | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הליגה> הופעות | גביע הליגה> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ניור | 2010/2011 | הליגה הצרפתית השלישית | 33 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 33 | 4 |
| ניור | 2011/2012 | הליגה הצרפתית השלישית | 32 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 | 34 | 3 |
| ניור | 2012/2013 | ליגת המשנה הצרפתית | 34 | 4 | 1 | 0 | 2 | 0 | 37 | 4 |
| ניור | סה"כ | סה"כ | 99 | 11 | 3 | 0 | 2 | 0 | 104 | 11 |
| דיז'ון | 2013/2014 | ליגת המשנה הצרפתית | 30 | 7 | 2 | 0 | 1 | 0 | 33 | 7 |
| דיז'ון | 2014/2015 | ליגת המשנה הצרפתית | 30 | 2 | 2 | 0 | 2 | 0 | 34 | 2 |
| דיז'ון | 2015/2016 | ליגת המשנה הצרפתית | 35 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 37 | 0 |
| דיז'ון | 2016/2017 | ליגת העל הצרפתית | 15 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 17 | 0 |
| דיז'ון | סה"כ | סה"כ | 110 | 9 | 5 | 0 | 6 | 0 | 121 | 9 |
| ברסט | 2016/2017 | ליגת המשנה הצרפתית | 16 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 16 | 1 |
| ברסט | 2017/2018 | ליגת המשנה הצרפתית | 24 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 25 | 0 |
ברסט: 

| סה"כ | סה"כ | 40 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 41 | 1 | 1 |

| ברסט ב | 2017/2018 | הליגה הצרפתית החמישית | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 |
| קלרמון פוט | 2018/2019 | ליגת העל הצרפתית | 32 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 37 | 0 |

| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 285 | 21 | 11 | 0 | 11 | 0 | 307 | 21 |