stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס אראגונס
קריירת אימון

מיד לאחר פרישתו ממשחק פעיל ב-1974 מונה אראגונס להיות מאמנה של אתלטיקו. כבר בעונתו הראשונה כמאמן הוביל את הקבוצה לתואר – הגביע הביניבשתי. על אף שאתלטיקו מדריד לא הייתה אלופת אירופה, היא השתתפה בטורניר עקב סרובה של באיירן מינכן להשתתף בו בעצמה.
בעונת 1975/1976 זכה אראגונס עם הקבוצה בגביע המלך, ובעונה שלאחר מכן זכה באליפות הליגה היחידה שלו כמאמן. בעונת 1979/1980 עזב את אתלטיקו בעקבות ביצועים דלים של הקבוצה.
ב-1981 החל לאמן את ריאל בטיס, אך בעונה שלאחר מכן חזר לאמן את אתלטיקו מדריד. בקדנציה השנייה שלו במועדון, זכו אראגונס והקבוצה בגביע המלך ובסופרקאפ הספרדי – הסופרקאפ היחיד של המועדון – ב-1985. ב-1986 הדריך את הקבוצה עד לגמר גביע המחזיקות בו הפסידה לדינאמו קייב 3:0.
במחזור החמישי של עונת 1987/1988 החליף את טרי ונבלס כמאמן ברצלונה. למרות המצב העגום בו הייתה הקבוצה, הצליח אראגונס להדריכה לצמרת הליגה ולזכייה בגביע המלך.
לאחר שאימן את אספניול בעונת 1990/1991, חזר אראגונס לאתלטיקו לקדנציה שלישית. בקדנציה שנמשכה שנתיים זכה המועדון בגביע נוסף. ב-1993 הצטרף לסביליה, עמה הגיע להישגים נאים במשך שתי עונות נוספות. בעונת 1995/1996 אימן את ולנסיה, בה שיחק אנדוני זוביזארטה ושהגיעה למקום השני בליגה. בקיץ 1996 הצטרף רומאריו לקבוצה, ובעקבות סכסוך בין השניים, שבעקבותיו הועבר רומאריו לקבוצה ברזילאית, פוטר אראגונס בנובמבר אותה שנה.
בעונות הבאות אימן מספר קבוצות, בהן מיורקה, עמה הגיע למקום השלישי בליגה – המקום הגבוה ביותר אליו הגיעה בהיסטוריה. בעונת 2001/2002 אימן את אתלטיקו מדריד בקדנציה הרביעית והאחרונה שלו בה. הוא עזר לה להעפיל לליגה הראשונה.
בסך הכול, שימש אראגונס כמאמן במשך 757 משחקי לה ליגה.
קריירת אימון > נבחרת ספרד

בשנת 2004 החל אראגונס לאמן את נבחרת ספרד. משחק הבכורה שלו כמאמן הנבחרת היה ב-18 באוגוסט 2004 מול נבחרת ונצואלה. ספרד ניצחה 3:2. במוקדמות מונדיאל 2006 העפילה הנבחרת להצלבה מול נבחרת סלובקיה. הנבחרת הספרדית ניצחה אותה בסיכום שני המשחקים 6:2 ועלתה למונדיאל. במונדיאל הגיעה הנבחרת לשמינית הגמר, בו הפסידה לנבחרת צרפת 3:1. למרות רצונו להתפטר, נשאר אראגונס מאמנה של הנבחרת עד סוף הטורניר הבא – יורו 2008.
במוקדמות היורו סיימה הנבחרת כראש בית ו' עם 28 נקודות מתוך 36 אפשריות. בשלב הבתים של הטורניר ניצחה את שלוש משחקיה, כולל ניצחון על אלופת אירופה הקודמת נבחרת יוון. ברבע הגמר ניצחה הנבחרת את נבחרת איטליה בדו-קרב בעיטות עונשין, תוך כדי שהקפטן איקר קסיאס מציג יכולת טובה ומציל ארבע בעיטות בחצי הגמר ניצחה 3:0 את נבחרת רוסיה ובגמר 1:0 את נבחרת גרמניה, ובכך זכתה באליפות אירופה השנייה בתולדותיה. מספר רב של שחקנים נבחרו ל"קבוצת הטורניר", בהם צ'אבי השחקן המצטיין.
בתום הטורניר הוחלף אראגונס על ידי ויסנטה דל בוסקה כמאמן הנבחרת.
באימון נבחרת ספרד ב-2004, תפסו מצלמות טלוויזיה את אראגונס ממריץ את חוסה אנטוניו רייס על ידי אמרות גזעניות כלפי חברו לקבוצה בארסנל, תיירי הנרי: "אמור לחרא השחור הזה שאתה טוב ממנו הרבה יותר. אל תפחד, אמור לו. אמור לו זאת ממני. אתה חייב להאמין בעצמך, אתה טוב יותר מהחרא השחור הזה."
המאורע עורר תגובות רבות בתקשורות הבריטית. לאחר חקירת האירועים, הטילה אופ"א על התאחדות הכדורגל הספרדית קנס בסך 100,000 פרנק שווייצרי (87,000 דולר אמריקני) והזהירה כי כל מאורע עתידי יגרור עונש חמור יותר – הרחקה מטורנירים בינלאומיים, למשל.
כתגובה לכך טען אראגונס בציבור כי אינו גזעני וכי יש לו חברים שחורים. שחקן הנבחרת השחור מרקוס סנה צידד באראגונס ואמר שאינו גזעני כלל אלא אדם נפלא.
קריירת אימון > שלהי קריירת האימון

ב-5 באוגוסט חתם אראגונס על חוזה לשנתיים כמאמן פנרחבצ'ה הטורקית. בעונתו הראשונה במועדון הוביל את הקבוצה למקום הרביעי ופוטר בתום העונה.
ב-4 בדצמבר 2013 הודיע אראגונס על כך שהוא פורש מאימון. ב-1 בפברואר 2014 נפטר לאחר מאבק במחלה קשה.
תארים

| --- | --- |
 שחקן אתלטיקו מדריד אליפות ליגת העל הספרדית: 1966, 1970, 1973  גביע המלך הספרדי: 1965, 1972 אישי כדורגלן השנה על ידי העיתון ה"מרקה": 1969/70  פרס דון בלון למאמן העונה בליגה הספרדית: 1976/1977:  מאמן אתלטיקו מדריד אליפות ליגת העל הספרדית: 1977  גביע המלך הספרדי: 1976, 1985, 1992  הגביע הביניבשתי: 1974  הסופר קאפ הספרדי: 1985  ברצלונה גביע המלך הספרדי: 1988  נבחרת ספרד אליפות אירופה בכדורגל: 2008
הערות שוליים

↑  Duncan Castles,‏ Senna steals show, באתר עיתון הגארדיאן, 29 ביוני 2008
| נבחרת ספרד – מונדיאל 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 קסיאס •  2 סלגאדו •  3 פרניה •  4 מרצ'נה •  5 פויול •  6 אלבלדה •  7 ראול •  8 צ'אבי •  9 טורס •  10 רייס •   11 לואיס גרסיה •  12 לופס • 13 אינייסטה •  14 אלונסו • 15 ראמוס • 16 סנה • 17 חואקין • 18 פברגאס • 19 קניסארס • 20 חואניטו • 21 וייה • 22 פאבלו • 23 ריינה • מאמן: אראגונס |  1 קסיאס •  2 סלגאדו •  3 פרניה •  4 מרצ'נה •  5 פויול •  6 אלבלדה •  7 ראול •  8 צ'אבי •  9 טורס •  10 רייס •   11 לואיס גרסיה •  12 לופס • 13 אינייסטה •  14 אלונסו • 15 ראמוס • 16 סנה • 17 חואקין • 18 פברגאס • 19 קניסארס • 20 חואניטו • 21 וייה • 22 פאבלו • 23 ריינה • מאמן: אראגונס | ספרד |
| נבחרת ספרד – יורו 2008 (אלופת אירופה) |
| --- | --- | --- |
|  1 קסיאס •  2 אלביול •  3 נבארו •  4 מרצ'נה •  5 פויול •  6 אינייסטה •  7 וייה •  8 צ'אבי •  9 טורס •  10 פברגאס •   11 קפדבילה •  12 קאסורלה • 13 פאלופ •  14 אלונסו • 15 ראמוס • 16 גארסיה • 17 גוויסה • 18 ארבלואה • 19 סנה • 20 חואניטו • 21 סילבה • 22 דה לה רד • 23 ריינה • מאמן: אראגונס |  1 קסיאס •  2 אלביול •  3 נבארו •  4 מרצ'נה •  5 פויול •  6 אינייסטה •  7 וייה •  8 צ'אבי •  9 טורס •  10 פברגאס •   11 קפדבילה •  12 קאסורלה • 13 פאלופ •  14 אלונסו • 15 ראמוס • 16 גארסיה • 17 גוויסה • 18 ארבלואה • 19 סנה • 20 חואניטו • 21 סילבה • 22 דה לה רד • 23 ריינה • מאמן: אראגונס | ספרד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810611753905606  BNE: XX1305878  ISNI: 0000 0004 2850 5780  LCCN: n2014006529  VIAF: 307162651   WorldCat (עם VIAF): 307162651
מבצע מוראל

מבצע מוראל  היה מבצע להעלאת יהודי מרוקו, שנערך מ-16 במרץ 1961 עד ב-24 ביולי 1961 ובמסגרתו עלו לישראל כ-530 ילדים יהודים.
לאחר שממלכת מרוקו קיבלה עצמאות מהרפובליקה הצרפתית הרביעית ב־1956 אסרה הממלכה על הגירה לישראל. "המוסד" ארגן עליות חשאיות של יהדות מרוקו באמצעות ספינת "אגוז". בינואר 1961 טבעה הספינה וכל 44 נוסעיה, מחציתם ילדים, נספו.
בעקבות האסון הועלה רעיון להעלאת יהודים ממרוקו. על פי התכנית, שליח ארגון יתחזה לנציג של ארגון שווייצרי הומניטרי שיוצב בקזבלנקה יפנה לשלטונות מרוקו ביוזמה להוציא מאות ילדים יהודים ומוסלמים לחופשה בשווייץ. אחרי שהות קצרה בשווייץ ימשיכו הילדים היהודים לישראל.
במקביל, דייוויד ליטמן, בן למשפחה יהודית בריטית עשירה בשלהי שנות העשרים בחייו, התדפק על דלתותיהם של הארגונים היהודיים בז'נבה וביקש שיטילו עליו משימה אולם לא היה להם מה להציע לו. הוא הגיע לבסוף לארגון OSE (ראשי תיבות בצרפתית של עבודה וביטחון ליתומים), שעסק בהצלת ילדים בתקופת השואה ואחריה. ליטמן פנה לארגון יומיים לאחר שפנו אליו מהסוכנות היהודית בשווייץ בבקשה לסייע במציאת מתנדב לשליחות חשאית במרוקו. כדי לשמור על חשאיות, מפעיליו לא סיפרו לו שהוא עובד עבור "המוסד" והוא היה בטוח שהוא עובד למען הסוכנות היהודית. דויד ליטמן יצא מיד לקזבלנקה מצויד במכתב מארגון שווייצרי הומניטרי, שם פתח משרד והתחיל לעבוד.
אנשי המוסד גד שחר ופנחס קציר עברו מבית לבית בקזבלנקה ושכנעו את הורי הילדים לתת לילדיהם לעלות לישראל.
במלאת 25 שנה למבצע מוראל, בשנת 1986 התקיים באשקלון כנס של הילדים שעלו. הכנס הפגיש את בני הזוג ליטמן עם הילדים שבגרו וליטמן זכה לתעודת הוקרה על פועלו.
ראו גם

מבצע יכין
לקריאה נוספת

דוד ליטמן, "מבצע 'מוראל' : משימה במרוקו (16 במארס - 24 ביולי 1961)", שורשים במזרח א (תשמו) 425-365
הערות שוליים

↑   עופר אדרת, "האיש שלנו בקזבלנקה", שהעלה לארץ 530 ילדי יהודים ממרוקו, מת בגיל 87, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012399862305171
מור ארדיאי (פוליטיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1877 Geoagiu, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  18 באפריל 1929 (בגיל 51) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 תפקיד:  קומיסר העם (3 באפריל 1919–24 ביוני 1919) 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית 
 
מור ארדיאי (בהונגרית: Erdélyi Mór; פויאנה (מחוז הוניאד), 1 באוקטובר 1877 – בודפשט, 18 באפריל 1929) היה פוליטיקאי יהודי-הונגרי, ממייסדי התנועה הקואופרטיבית הסוציאל-דמוקרטית, עובד דפוס, חבר בממשלת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית כקומיסר העם לאספקה.
ביוגרפיה

מור ארדיאי נולד במשפחה יהודית בכפר קטן (כיום 89 תושבים) בטרנסילבניה שהיה חלק מממלכת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא נדד בגרמניה ובדנמרק בתור מהגר עבודה. ארדיאי הצטרף לעבודת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP) בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19. מאוחר יותר הפך לאחד מיוזמי התנועה הקואופרטיבית של העובדים ההונגרים. משנת 1904 היה מנכ"ל קואופרטיב הצרכנים הכללי (ÁFOSZ), שהקים. בממשלת מיהאי קארואי הוא היה תחילה נציב ממשלתי למזון ואחר כך מזכיר מדיני (סגן שר). בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, מה-21 במרץ עד ה-24 ביוני, היה חבר במועצה הממשלתית המהפכנית כקומיסר העם (שר) לאספקה ציבורית. לאחר נפילת הרפובליקה ברח מהטרור הלבן לווינה, שם עבד בתנועה הקואופרטיבית הסוציאל-דמוקרטית. הוא חזר להונגריה בשנת 1928 והוביל שוב את התנועה השיתופית כמנכ"ל ÁFOSZ ושלוחותיה. הוא כתב כמה מאמרים בנושא כלכלה, שהתפרסמו בכתבי עת שונים. ארדיאי הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית" אגנש קניירש. 1967
פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I - XIX. בודפשט: איגוד הספרנים והארכיונים ההונגרים. 1939–1944.1990–2002.
יוז'ף פלטינוס: חטאי הבנייה החופשית: תנועת הבונים החופשיים ההונגרים ויחסי החוץ שלהם בין 1920 לבין 1937. בודפשט: 1938–1939.
"מור ארדיאי". מוזיאון ספרותי פטפי.
יוזף בולוני: ממשלות הונגריה 1848–1975. בודפשט: 1978. ISBN 963-05-1242-4
גויאש פאל: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים 1939–1944
הלקסיקון ההונגרי הגדול. עורך ראשי. לאסלו אלסטש
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. מור ארדיאי
לקסיקון חדש של רוואי. עורך ראשי: אישטוואן קולגה טרשוי. סקסארד, 1996
לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי. לאסלו מרקו. מועדון הספרים ההונגרי.
ישראל קמחי

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1977 (בן 47)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  תקליטן, מתופף, מלחין, מפיק מוזיקלי, מוזיקאי
 שיתופי פעולה בולטים:  מרגלית צנעני, השרוף, מלכה באיה
 www.israelkimchi.com
 
ישראל קמחי (נולד ב-11 ביוני 1977) הוא די ג'יי, מתופף, מלחין, מפיק ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה

נולד לאבא מוזיקאי, אח של מיכל קפטה ושרון לין. קמחי גדל ברמת השרון. למד בבית הספר היסודי "גולן", חטיבת הביניים "עלומים" ובתיכון "רוטברג".
בשנת 1993 כאשר היה בן 16 החל את לימודיו בבית הספר למוזיקה "רימון". בתקופה זו ניגן קמחי בין היתר עם עידן רייכל, עילי בוטנר ועוד. בשנת 1994 החל קמחי לתקלט עם שדרן הרדיו אלי ישראלי. בשנת 1995, כאשר היה בן 17, הצטרף ללהקת החתונות "השגרירים", עימם הופיע על במות בישראל ומחוצה לה.
בשנת 1996 עבר להתגורר בניו-יורק שם החל את לימודיו בבית הספר "Drummers Collective" בשנת 2000 השתתף קמחי בפרויקט "השרוף" של חיים צינוביץ והשתתף בהקלטת האלבום "הדמעות של היום הן הדבש של מחר". בשנת 2001 השתתף בהקלטת אלבומו השני של "השרוף" (ושהאש תמשיך לבעור). בשנת 2002 החל קמחי את דרכו כעצמאי בתחום המוזיקה לאירועים. בשנת 2003 הצטרף כחבר להקת "מלכה באיה". בשנת 2006 זכתה הלהקה בתחרות "פסטיבל השירים של ישראל" עם השיר "אם את בעניין".
בשנת 2009 הלחין קמחי את השיר "עץ ירוק מפלסטיק" של הזמרת מרגלית צנעני. קמחי גם השתתף כנגן באלבומה של מרגול "דווקא היום" אשר יצא באותה שנה.
בשנת 2018 נבחר לשמש כדי ג'יי הבית בתוכנית הריאליטי "חתונה ממבט ראשון" (עונה ראשונה, שנייה, שלישית, רביעית, חמישית ושישית).
דיסקוגרפיה

אלבומים של להקת מלכה באיה בהשתתפותו:
2008: שונה מבפנים
2010: בתוך הזכוכית
אלבומים בהם השתתף

השרוף - הדמעות של היום הן הדבש של מחר (2000)
השרוף - ושהאש תמשיך לבעור (2001)
נאווה מדינה - בין חיוך לדמעה (2002)
מרגלית צנעני (מרגול) - דווקא היום (2009)
אושיק לוי - קל וחומר (2010)
חיים אישיים

בשנת 2009 התחתן עם נטלי, עורכת דין, הם הורים לארבעה ילדים.
כתבות נוספות

ישראל קמחי על הפרויקט שמביא ביצועים מחודשים ללהיטים שכולנו מכירים, באתר 103fm
הלילה אף אחד לא יושב פה, באתר מאקו
מגפת הקורונה בפלאו

| --- | --- |
 תקופת המגפה:  31 במאי 2021 – הווה (3 שנים)
 במדינות או באזורים:  פלאו פלאו
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקרי מוות:  9‏
 מקרי הדבקה:  6,009‏   • 2 מהם חולים פעילים
 הבריאו:  5,998 ‏ רענון נתונים
 
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה בפלאו, התפשטה אל המדינה במאי 2021. נכון לאוגוסט 2021, פלאו היא אחת המדינות עם אחוז המתחסנים הכי גבוה נגד המחלה - 84% מתושבי פלאו התחסנו.
רקע

ב-12 בינואר 2020 אישר ארגון הבריאות העולמי כי נגיף הקורונה החדש הוא הגורם למחלת נשימה בקרב אנשים בעיר ווהאן, מחוז חוביי, סין, אשר דווח בפני ארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
שיעור התמותה במקרה של מגפת הקורונה היה נמוך בהרבה ממגפת הסארס שהתפרצה בשנת 2003 בסין, אך ההדבקה מאדם לאדם הייתה גדולה ומשמעותית והשפיעה בצורה מכרעת על מספר מקרי מוות באופן משמעותי.
התפשטות המגפה

פלאו החלה ליישם ביקורת גבולות בשלב מוקדם. נשיא פלאו תומאס רמנגסאו ג'וניור הוציא צו ביצוע השהיה של כל הטיסות מסין, מקאו והונג קונג בין 1 ל-29 בפברואר 2020. עד מרץ, כל גבולות המדינה נסגרו. גם בתי הספר נסגרו החל מאפריל. רמנגסאו השעה בסופו של דבר את כל הטיסות הזרות לפלאו.
לפי הצו, חויבו גם כל הזרים שנכנסו לאחרונה למדינה להיכנס לבידוד למשך ארבעה עשר ימים.
ב-1 באפריל 2021 הקימו פלאו וטאיוואן "בועת נסיעות", המאפשרת לאנשים לנסוע בין שתי המדינות, עם הגבלות.
התפשטות המגפה > מאי-יוני 2021

מקרה ההידבקות המקומי הראשון ב-COVID-19 בפלאו התרחש ב-31 במאי 2021. הנשיא סורנגל ויפס ג'וניור אמר שהנדבק נמצא בסיכון נמוך להדביק אחרים ובני משפחתו של החולה שבאו עימו במגע נבדקו והחזירו תשובות בדיקה שליליות. ויפס ג'וניור גם הדגיש שרוב האוכלוסייה חוסנה נגד המגפה.
ב-11 ביוני 2021 דווח על מקרה שני.
נכון ל־22 במאי 2023, 11:03 שעון ישראל, מספר המקרים המאומתים המצטבר הוא 6,009, מהם 9 נפטרו ו-5,998 החלימו.
התחסנות נגד מגפת הקורונה בפלאו

אזרחי פלאו החלו לקבל חיסונים נגד COVID-19 החל ב-3 בינואר ונכון ל-12 באפריל 40% מהאוכלוסייה חוסנו באופן מלא. עד 26 במאי, כ-96% מהמבוגרים (18 ומעלה) במדינה חוסנו במלואם. עד לגילוי חולה הקורונה הראשון במדינה (ב-31 במאי 2021), 97% מהאוכלוסייה הבוגרת חוסנה, כ-70% מכלל התושבים. כמו כן הוכרזו תוכניות להתחיל לחסן מתבגרים מגיל 12 עד 17.
בתחילת אוגוסט 2021, 65% מבני 12 עד 17 קיבלו לפחות מנה אחת של החיסון, וכתוצאה מכך 80% מהאוכלוסייה הזכאית חוסנה במלואה. נכון ל-24 באוגוסט 2021, 14,938 מבוגרים קיבלו לפחות מנה אחת, כאשר 14,447 מהם חוסנו במלואם. 1,146 מתבגרים נוספים (בני 12 עד 17 שנים) קיבלו לפחות מנה אחת כאשר 835 מהם חוסנו במלואם. אוכלוסיית פלאו מונה כ-18,092 אזרחים, כלומר כ-84.5% מכלל האוכלוסייה מחוסנים במלואם.
הערות שוליים

1 2 3  COVID-19 Coronavirus Outbreak, by Worldometer, מתוך אתר Worldometer, נכון לתאריך 22 במאי 2023, 11:03 שעון ישראל
↑  Elsevier, Novel Coronavirus Information Center, Elsevier Connect (באנגלית)
↑  Weiss, Matt Reynolds and Sabrina (2020-04-29). "How coronavirus started and what happens next, explained". Wired UK. ISSN 1357-0978. נבדק ב-2020-05-01.
1 2  Crunching the numbers for coronavirus | Imperial News | Imperial College London, Imperial News (באנגלית)
↑  High consequence infectious diseases (HCID), GOV.UK (באנגלית)
↑  World Federation Of Societies of Anaesthesiologists - Coronavirus, www.wfsahq.org
↑  גרדיאן ורויטרס, שנה אחרי פרוץ המגפה, טייוואן ופלאו השיקו "בועת מסע" לעידוד התיירות, ‏10 באפריל 2021
מדד הזהב

ברפואה, מדד הזהב (באנגלית: gold standard test) היא בדיקת אבחון הנחשבת למדויקת ביותר בנמצא לקביעת קיומה של מחלה. בהרחבה, מדד כזה יתן תמיד תשובה מדויקת לשאלה בינארית בכל תחום, לאו דווקא ברפואה.
למדד זהב תאורטי יש רגישות של 100% וסגוליות של 100% (אם אין מדד כזה הרי שהכינוי יוכל להתייחס למדד הקרוב ביותר לכך), כלומר הבדיקה תזהה את כל החולים כחולים ואת כל הבריאים כבריאים ללא תוצאות חיוביות שגויות או שליליות שגויות.
לרוב מדדי זהב אינם אפשריים או בעייתיים לביצוע במסגרת אבחון חולים. חלקם יקרים ומורכבים לביצוע, אחרים מסוכנים וכרוכים בתהליכים פולשניים כמו ניתוחים או ביופסיות וחלקם נערכים בצורה שאינה מאפשרת טיפול יעיל כמו בדיקה הכוללת מעקב לאורך זמן או נתיחה שלאחר המוות. את מדדי הזהב מחליפות בקליניקה הפרקטית בדיקות אבחון אחרות, מעשיות יותר, שרמת דיוקן ויכולת הניבוי שלהן מוערכות ביחס למדדי הזהב.
כאשר נמצאות בדיקות אבחון מדויקות יותר ממדדי הזהב הקיימים, הן מחליפות אותם והופכות למדדי הזהב החדשים.
ראו גם

דיוק ונכונות
לקריאה נוספת

אורי גבאי, אפידמיולוגיה קלינית, אבחון, אמצעי אבחון ואסטרטגיית האבחון, Virtual TAU, אוניברסיטת תל אביב
כאוס (סרט, 2001)

| --- | --- |

 בימוי:  קולין סראו 
 הופק בידי:  אלאיין סארדה 
 תסריט:  קולין סראו 
 עריכה:  Catherine Renault 
 שחקנים ראשיים:  Vincent Lindon לאה דרוקר Jean-Marc Stehlé Marie Denarnaud Michel Lagueyrie Vincent Branchet Chloé Lambert לין רנו Aurélien Wiik קתרין פרו ראשידה בראקני ווייצ'ך פשוניאק 
 מוזיקה:  St Germain 
 צילום:  ז'אן-פרנסואה רובין 
 מדינה:  צרפת 
 חברה מפיצה:  StudioCanal 
 הקרנת בכורה:  2001 
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  דרמה קומית, סרט פלאשבק, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כאוס (Chaos) הוא סרט דרמה דובר צרפתית דרמה, שנכתב ובוים על ידי הבמאית קולין סראו (אנ') והופץ לראשונה בשנת 2001.
הסרט מתאר את חייה של צעירה שנאלצה להתמודד עם חברה עבריינית, עם סחר בנשים, ועם יחס מפלה כלפי נשים מצד החברה המוסלמית, אולם מצליחה להתמודד ולגבור על הקשיים.
סרט זה היה בין הראשונים שהעלו לדיון הציבורי בארצות המערב את הנושא הכאוב של סחר בנשים ואילוצן בכפייה לעסוק בזנות, ומציג את היחס המפלה כלפי נשים, הן בחברה המוסלמית והן בחברה המערבית.
הסרט זכה בפרס סזאר בשנת 2002' הן בפרס השחקנית הטובה והן בפרס שחקנית המשנה הטובה.
ראו גם

אפליית נשים
מדד האג"ח הממשלתי העולמי

מדד האג"ח הממשלתי העולמי (באנגלית: World Government Bond Index, בקיצור: WGBI) הוא מדד של חברת המדדים פוטסי ראסל (FTSE RUSSELL) שהיא חברת בת של הבורסה לניירות ערך בלונדון (LSE) שהוקמה בשנת 1995.
המדד הוא מדד וותיק העוקב אחר איגרות חוב של יותר מ-20 מדינות והזכאות להיכלל בו נקבעת על פי קריטריונים של שווי שוק והשקעות, ובהם:
אוסטריה אוסטריה
אוסטרליה אוסטרליה
איטליה איטליה
אירלנד אירלנד
ארצות הברית ארצות הברית
בלגיה בלגיה
בריטניה בריטניה
גרמניה גרמניה
דנמרק דנמרק
דרום אפריקה דרום אפריקה
הולנד הולנד
יפן יפן
ישראל ישראל
מלזיה מלזיה
מקסיקו מקסיקו
הרפובליקה העממית של סין סין
סינגפור סינגפור
ספרד ספרד
פורטוגל פורטוגל
פינלנד פינלנד
צרפת צרפת
קנדה קנדה
שוודיה שוודיה
שווייץ שווייץ
בשנת 2019 ביצעה החברה בחינה ועדכון של השיקולים להכנסת מדינות למדד, בעקבות הבחינה נבנה דירוג חדש בין 0 ל-2, שהיא הדרגה הגבוהה ביותר. בעקבות השינוי הכריזה חברת המדדים על צירופה של ישראל והכנסת איגרות החוב של ממשלת ישראל למדד שתכנס לתוקף במרץ 2020. ישראל דורגה בציון "2", הגבוה ביותר, בקטגוריית רמת נגישות. משרד האוצר וכלכלנים ואנליסטים נוספים העריכו כי משקלן של האג"ח של ממשלת ישראל במדד יעמדו על 0.2%-0.3% מסך המדד.
ראו גם

איגרת חוב
הבורסה לניירות ערך בלונדון
הערות שוליים

↑  חזי שטרנליכט, ענקית המדדים הבריטית פוטסי שוקלת להכניס את אג"ח ישראל למדד הבינלאומי שלה, באתר כלכליסט, 16 באפריל 2019
↑  עמירם ברקת, ‏ישראל נכנסת למדד האג"ח הממשלתי העולמי; השקל מתחזק, באתר גלובס, 27 בספטמבר 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ישראל קלמי

| --- | --- |

 לידה:  1885 רוסה, נסיכות בולגריה 
 פטירה:  1966 (בגיל 81 בערך) סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה 
 
דוקטור ישראל משה קלמי (בבולגרית: Исраэль Калми‏; 1885, רוסה, נסיכות בולגריה – 1966, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה עורך דין בעיר הולדתו ואחר כך בסופיה. בהמשך היה חבר הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה. לקח חלק פעיל במאבק להשבת זכויות היהודים, לאחר מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

ישראל משה קלמי, נולד ברוסה. רכש השכלה תיכונית בתיכון על שם חריסטו בוטב אשר בעיר הולדתו. בהמשך, יצא ללימודי משפטים בפקולטה למשפטים בברלין, גרמניה, באמצעות מלגה ממשפחת רוטשילד, את הלימודים סיים בתואר דוקטור למשפטים, מאוניברסיטת היידלברג.
ביוגרפיה > בין מלחמות העולם

דר' קלמי, עבד כעורך דין מסחרי. נטל חלק בפעילות ציבורית, היה חבר בית הדין היהודי לענייני משפחה והיה חבר הנהלת קרן התרומות "מלביש ערומים".
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

החל מאמצע שנות ה-30, החל הממשל הבולגרי, בפעולות התקרבות לגרמניה, במטרה להשיב באמצעות כך, חלקים מבולגריה, שנגרעו ממנה בעקבות ההפסד במלחמת העולם הראשונה. כחלק מצעדי התקרבות לגרמניה הנאצית, חוקק ב-23 בינואר 1941, החוק להגנת האומה, אשר הצר מאוד את זכויות היהודים.
כחלק מפעילות אנטי יהודית, ב 1943, התגבש מהלך ממשלתי, לגרוש יהודים מתחומי בולגריה, למחנות ההשמדה בפולין. בפברואר 1943, נחתם הסכם בין בולגריה לגרמניה, לפיו יגורשו יהודי תראקיה ומקדוניה ("השטחים המשוחררים") לפולין. במקביל, הוחל בהעברת יהודים למחנות זמניים, דר' קלמי ואחרים, פעלו לצימצום מספר היהודים שהועברו למחנות.
במאי 1943, גורשו יהודי סופיה לעיירות שדה, על מנת להקל את איסופם באמצעות רכבות ושליחתם למחנות ההשמדה. דר' קלמי ומשפחתו הוגלו לעיירה צ'רביין ברייג (cherven bryag).
הניסיון לגרש יהודים, מבולגריה עצמה לפולין סוכל, בזכות מאבק שנוהל על ידי ראשי יהדות בולגריה בתמיכת דימיטר פשב סגן נשיא הפרלמנט הבולגרי, המטרופוליט סטפן ראש הכנסייה הבולגרית והמטרופוליט קיריל ראש הכנסייה הבולגרית בפלובדיב, וכן בשל התנגדות אישי ציבור בולגרים, סופרים איגוד עורכי הדין איגוד הרופאים ואזרחים מכל גוני הקשת הפוליטית.
ב-1 ביוני 1944, קמה ממשלה חדשה, בראשות איוואן בגריאנוב, שנחשב לפרו מערבי. בפגישה בין בגריאנוב לאישי ציבור יהודיים, הוחזרה לפעילות הקונסיסטוריה בראשות קולונל אברהם תג'ר. דר' קלמי התמנה לחבר הקונסיסטוריה.
בגריאנוב, נועד עם חברי הקונסיסטוריה. הוצע להכין הצעת חוק, לפיה יוחזרו ליהודים, באופן מדורג, זכויותיהם. בגריאנוב, הודיע על כוונתו לפעול לביטול החוק והתקנות להגנת האומה. לצורך כך, בגריאנוב בקש להיעזר במשפטן בעל שיעור קומה, וקיבל את המלצתו של קולונל תג'ר, להיעזר בדר' קלמי, שבגריאנוב הכיר כמשפטן מיומן ומוכשר. יצוין כי בנושא תהליך ביטול החוק להגנת האומה, קיימים מקורות מאוחרים המציינים, כי לתפקיד הממונה על הקומיסריון לענייני יהודים מונה השופט דימיטר פרוטיץ' מסופיה, והוא זה אשר בתיאום עם בגריאנוב, שר המשפטים החדש אלכסנדר סטאלייסקי (Александър Сталийски) ונציגי הקונסיסטוריה היהודית, הכין טיוטת חוק שבמסגרתו יבוטלו החוקים והתקנות שהוטלו על יהודי בולגריה. הצעתו של פרוטיץ הובאה בהמשך לאישור הפרלמנט.
ב-20 ביוני 1944, שלח דר' קלמי לבגריאנוב, מכתב מנומק, באמצעות הצלב האדום, בו הוא מציין מספר הגבלות שיש לבטלן באורח מיידי ובקשות שונות: הסרת החובה לשאת כפתור צהוב מגן דוד, מתן חופש תנועה, הזכות לבקר בסופיה עיר הבירה, החזרת זכות העבודה, פתיחת בתי הספר היהודיים, בתי כנסת ובתי הדין, הענקת קצבאות מזון והלבשה, תמיכה ממשלתית במטבחים ציבוריים, שחרור ממחנות העבודה, ביטול שעות העוצר, ביטול צו האוסר על יהודים להיכנס למיקלטים, והחזרת זכות מגורים, בכל מקום.
בהמשך למכתב, נפגשו השניים יומיים או שלושה לאחר 20 ביולי 1944. בפגישה, התבקש דר' קלמי, לנסוע לערים מסוימות, בהן היה ריכוז יהודים, בבולגריה ולהציג את כוונת בגריאנוב לבטל את החוק להגנת האומה, ולקיים את הדרישות להשבת זכויות אזרחיות ליהודים, כפי שהוצגו על ידי דר' קלמי.
הוועדים היהודיים המקומיים בקהילות מאורגנות וביישובים בהם שהו מגורשי סופיה, בפלבן, שומן, ראזגרד, לוקוביט, פרובאדיה ובטרגובישטה, ארגנו אסיפות פומביות, בהן הרצה דר' קלמי.
ב-5 בספטמבר 1944, בוטל החוק להגנת האומה.
ב-9 בספטמבר 1944, נכנס הצבא הסובייטי לסופיה, וכוחות פרו קומוניסטים תפסו את השלטון.
ממשלת חזית המולדת, תנועה שנלחמה בממשלה הפרו גרמנית, הקימה בית משפט עממי. בגריאנוב, הואשם בפשעים נגד העם הבולגרי, הועמד לדין והוצא להורג. דר' קלמי העיד במשפט.
משפחתו

דר' קלמי, היה נשוי ללאורה לבית קנטי, נכדתו של שלמה אברהם רוזאניס ובת דודתו של הסופר אליאס קנטי, חתן פרס נובל לספרות. לזוג נולדו שני ילדים; בן משה ובת רחל.
ב-2004, הקימה בתו, לזכרו של אביה שתי ברזיות מים, בתיכון חריסטו בוטב, ברוסה, עיר הולדתו.
הערות שוליים

↑  בנימין ארדיטי, יהודי בולגריה בשנות המשטר הנאצי, עמ' 140
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה בתקופת השואה, כרך ג', עמ' 220
↑  בנימין ארדיטי, יהודים נודעים בבולגריה, 1971, VIDNI EVREI V BULGARIA vol 4
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמודים 213-212.
1 2  בנימין ארדיטי, יהודי בולגריה בשנות המשטר הנאצי, עמ' 276
↑  מסמכי הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה, אוחזר ב-2 באוגוסט 2016 (באנגלית).
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, עמ' 215
↑  מיכאל בר זוהר, הרכבות יצאו ריקות, עמ' 217
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 143792547  VIAF: 169547039   WorldCat (עם VIAF): 169547039 
ברזית המים שהוקמה לזכרו של דר' ישראל קלמי, בתיכון כריסטו בוטב, ברוסצ'וק