stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאוכרומוציטומה

| --- | --- |

צילום מיקרוסקופי בהגדלה גבוהה של פאוכרומוציטומה
 תחום:  אונקולוגיה 
 תסמינים:  יתר לחץ דם 
 טיפול:  metirosine  פרופרנולול 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/124059 
 DiseasesDB:  9912
 MeSH:  D010673
 MedlinePlus:  000340
 סיווגים
 ICD-10:  D35.0, C74.1
 ICD-11:  XH3854 
 ICD-O:  Pheochromocytoma
 
פאוכרומוציטומה (באנגלית: Pheochromocytoma) היא גידול של תאי כרומפין (Chromaffin cells שנקראים גם pheochromocytes או phaeochromocytes) בליבה של בלוטת יותרת הכליה, המפריש במידה מוגברת  קטכולאמינים לזרם הדם, בעיקר אדרנלין ונוראדרנלין, ומשפיע על קצב הלב, גורם לעלייה בלחץ הדם, כאבי ראש, ותסמינים קליניים נוספים.
פאוכרומוציטומה היא מחלה נדירה יחסית, ומתרחשת בקירוב אצל כ-2-8 אנשים למליון איש לשנה, כאשר כ-0.1% מהחולים הסובלים מיתר לחץ דם סובלים מפאוכרומוציטומה. הגיל הממוצע בו מאובחנת המחלה הוא גיל 40, על אף שהגידולים יכולים להתרחש בתקופת הילדות המוקדמת ועד לגילאים מבוגרים. קיים כלל הקרוי "כלל ה-10" עבור פאוכרומוציטומות והגורס כי כ-10% מהן דו-צדדיות (בשתי בלוטות האדרנל), 10% הן מחוץ לבלוטת האדרנל, ו- 10% ממאירות. עם זאת, אחוזים אלו גבוהים יותר בתסמונות תורשתיות אשר יפורטו בהמשך. הטיפול בפאוכרומוציטומה הוא הסרה כירורגית של הגידול.
יצוין, כי כ-5% עד 10% מהפאוכרומוציטומות ממאירות. אבחון גידול ממאיר מסוג פאוכרומוציטומה בעייתי, מאחר שהקריטריונים ההיסטולוגיים המנסים לנבא אילו מן הגידולים ישלחו גרורות אינם אמינים יחסית. על כן, המינוח "פאוכרומוציטומה ממאירה" הוא לרוב מוגבל לגידולים עם גרורות מרוחקות, לרוב כאלו שנמצאו בריאות, בעצמות, או בכבד – המרמזות על התפשטות באמצעות כלי דם. גידולים ממאירים נוטים יותר להתרחש בתסמונות תורשתיות מסוימות המקושרות עם פאוכרומוציטומה. טיפול בפאוכרומוציטומה ממאירה כולל את הסרת הגידול ומתן פרוטוקול כימותרפיה ורדיותרפיה גרעינית.
תסמינים קליניים

המאפיינים הקליניים של מחלה זו משתנים מאוד בין חולה וחולה, עד כדי כך שפאוכרומציטומה לעיתים נקראת בשם "המתחזה הגדול" (the great masquerader). יצוין עוד, כי המחלה יכולה להיות ללא תסמינים כלשהם למשך שנים, וכמה גידולים עלולים להגיע לגודל משמעותי לפני שהחולים חשים בתסמינים כלשהם. בין התסמינים הקיימים ניתן לציין את ה"טריאדה הקלאסית" הכוללת אפיזודות של פעמת, כאב ראש והזעה מוגברת. שלושה תסמינים אלו בשילוב עם יתר לחץ דם בהחלט הופכים את האבחנה של פאוכרומוציטומה לאבחנה סבירה.
הסימן הדומיננטי ביותר במחלה הוא יתר לחץ דם. באופן קלאסי, לחולים יש יתר לחץ דם באפיזודות, אולם נפוץ גם יתר לחץ דם קבוע. שחרור מסיבי של קטכולאמינים בגידול יכול להביא גם לאי ספיקת לב, בצקת ריאות, הפרעות קצב ואף דימום תוך מוחי.
במהלך אפיזודות של שחרור ההורמונים, אשר יכולים להתרחש באינטרוולים שונים, החולה חרד וחיוור, וחש טכיקרדיה ופעמת. התקפים אלו לרוב נמשכים פחות משעה ויכולים להיות מואצים לאור תהליכים כגון ניתוחים, שינויי תנוחה, התעמלות, היריון, השתנה (בעיקר פאוכרומוציטומות של השלפוחית), ושימוש בתרופות מסוימות (כגון תרופות אנטי דיכאוניות ממשפחת הטריציקליים, אופיאטים, מטוקלופראמיד).
להלן התסמינים העיקריים:
כאב ראש
התקפי הזעה
פעמת ודופק מהיר (טכיקרדיה)
יתר לחץ דם
התקפי חרדה והתקפי פאניקה
חיוורון
בחילה
כאבי בטן
חולשה
אובדן משקל
פוליאוריה ופולידיפסיה (שתיית יתר והשתנת יתר)
עצירות
לחץ דם אורתוסטטי (צונח במעבר משכיבה לעמידה)
בדיקות מעבדה

הממצאים המעבדתיים אינם ספציפיים: היפרגליקמיה (כתוצאה מתהליך של גליקוגנוליזה בהשפעה בטא-אדרנרגית), היפרקלצמיה, והמטוקריט מוגבר (כתוצאה מהיפו-וולמיה).
אצל חולים אלו יש לנהוג במשנה זהירות בעת פרוצדורות הכוללות הרדמה, עקב הסבירות שחומרי הרדמה מסוימים עלולים להוביל להתקף (שחרור של קטכולאמינים).
אבחנה

אבחנת המחלה מבוססת על תיעוד של עודף בקטכולאמינים (אדרנלין, נוראדרנלין וכן המטבוליטים שלהם) בבדיקה ביוכימית וכן מיקום של הגידול על ידי הדמיה. לשני אלו משקל שווה בחשיבותם, אם כי באופן פרקטי, מדידה של קטכולאמינים היא השלב הראשון בדרך לאבחנה.
מדידת קטכולאמינים: באופן כללי, רמות הקטכולאמינים המופרשות על ידי הגידול משתנות והן ואריאביליות יחסית, על כן יש חשיבות בנטילת הבדיקה במהלך או ישר לאחר משבר סימפטומטי. עם זאת, רוב הגידולים מפרישים באופן רציף מטבוליטים של קטכולאמינים, הנקראים "מטא-נפרינים". על כן, מדידה של מטא-נפרינים היא יעילה יותר. הוכחה בבדיקות דם או בבדיקות שתן לרמות מעל הנורמה של מטאנפרינים מרמזות על אבחנה לפאוכרומוציטומה.
הדמיה נעשית באמצעות CT עם חומר ניגוד או MRI.
טיפול

הסרה מלאה של הגידול היא המטרה האולטימטיבית בטיפול עצמו. על הניתוח להתבצע על ידי צוותים של מרדימים ושל מנתחים המנוסים בניהול מקרים של פאוכרומוציטומה. לחץ הדם יכול להשתנות באופן חד במהלך הניתוח, בעיקר בתחילת ההרדמה או כאשר מתבצעת מניפולציה על הגידול עצמו. הראשון שביצע את הניתוח להסרה היה צזאר רוא, רופא שווייצרי ב-1926. כיום מקובל לבצע ניתוחים אלו בלפרוסקופיה. לאחר הניתוח, יש לתעד את תהליך החזרה לנורמה של הפרשת קטכולאמינים.
אחד מהאתגרים הקשורים לניתוח זה הוא הכנה נכונה של המטופל לניתוח, לאור העובדה כי הגידול מפריש קטכולאמינים העלולים להביא לעליות לחץ דם מסוכנות במהלך הניתוח. כיום מקובל להכין את החולה על ידי מתן חוסמי אלפא (phenoxybenzamine) במינון נמוך יחסית כ- 7 ימים טרם הניתוח עצמו ולהעלות את המינון כל מספר ימים בהתאם לסבילות.
תסמונות תורשתיות הקשורות לפאוכרומוציטומה

קיימות מספר תסמונות בהן נמצאה שכיחות יתר של פאוכרומוציטומה. אצל חולים אלו, הגיל הממוצע של האבחנה הוא 15 שנים פחות מאשר הגיל הממוצע כאשר המחלה מתרחשת ללא קשר לתסמונות משפחתיות.
תסמונת הקרויה MEN2- והכוללת בתוכה שני תתי סוגים- MEN2A, MEN2B . תסמונת זו נגרמת כתוצאה ממוטציה בגן הקרוי RET. התסמונת כוללת קרצינומה של בלוטת התריס, והפרעות נוספות וכן פאוכרומוציטומה. לרוב הפאוכרומוציטומה מתרחשת אצל 50% מן החולים, ומרביתם שפירים. לעיתים הפאוכרומוציטומה עלולה להופיע לפני הופעה של קרצינומה בבלוטת התריס.
מחלת וון היפל לינדאו- VHL- זוהי תסמונת המביאה להתפתחות של המנגיובלסטומות ברטינה בעין, וכן בצרבלום. בנוסף יש לחולים אלו קרצינומה של הכליה, גידולים של איי לבלב וכן ריבוי של גידולים שונים וציסטות. לכ- 20% עד 30% מן החולים יש פאוכרומוציטומות, אולם במספר משפחות השכיחות עלולה להגיע ל-90%.
נוירופיברומטוזיס מסוג 1 (NF1 ) הייתה התסמונת הראשונה שתוארה אשר קשורה לפאוכרומוציטומה. מאפיינים קלאסיים של נוירופיברומטוזיס כוללים נוירופיברומות מרובות, כתמי קפה בחלב ו- Lisch nodules של האישון. אצל כ- 1% מחולים אלו יש פאוכרומוציטומה, והיא ממוקמת במרבית המקרים באדרנלים. פאוכרומוציטומות ממאירות בנוירופיברומטוזיס מסוג 1 אינן נדירות.
קיימות תסמונות הקשורות לגידולים הקרויים פארא-גנגליומות, שהם למעשה גידולים דומים לפאוכרומוציטומה הנמצאים באזור הראש והצוואר. תסמונות אלו קרויות PGL, והמוטציה PGL1 היא הכי נפוצה.
פנימיית שטיינברג

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 פנימייה
 השתייכות:  האגודה לקידום החינוך
 תקופת הפעילות:  1967–הווה (כ־57 שנים)
 מגמות:  מוזיקה, תיאטרון, כדורסל, אמנות, כדורעף, תעשייה וניהול, מחול, אמנות הקולנוע והמולטימדיה, אדריכלות
 שכבות לימוד:  ז'-י"ב
 בעלי תפקידים
 מנהל:  לירז אייל
 תלמידים
 :  כ-120
 מיקום
 מיקום:  כפר סבא
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°10′22″N 34°53′55″E﻿ / ﻿32.172861111111°N 34.898694444444°E﻿ / 32.172861111111; 34.898694444444
 http://steinberg.org.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) פנימיית שטיינברג(למפת נתניה רגילה) פנימיית שטיינברג(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פנימיית שטיינברג(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פנימיית שטיינברג  he פנימיית שטיינברגhe פנימיית שטיינברגמפת  __ כפר סבא (in English: Kfar Saba) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) ממזרח: קלקיליה (in English: Qalqilya) מדרום: __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) ממערב: __ רעננה (in English: Ra'anana) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פנימיית שטיינברג היא פנימייה השוכנת בעיר כפר סבא ומופעלת על ידי האגודה לקידום החינוך.
מנהלת הפנימייה היא לירז אייל (בוגרת הפנימייה).
היסטוריה

הפנימייה נוסדה בשנת 1967 על ידי עיריית כפר סבא והאגודה לקידום החינוך, במטרה לאפשר לילדים ברוכי כישרונות ובעלי יכולת לימודית גבוהה, שתנאי החיים בסביבתם אינם מאפשרים להם לממש את הפוטנציאל שניחנו בו, למצות את יכולתם הלימודית והחברתית.
בתי המגורים הראשונים הוקמו בפאתי כפר סבא, מכספי עיריית כפר סבא ועיזבון פירסט, תורם אמריקני שהוריש את כספו לטובת ילדי ישראל. מאוחר יותר תרמו סול ובטי שטיינברג, זוג נדבנים אמריקנים, תרומה נוספת, וכך קיבלה הפנימייה את שמה.
בשנת 2017 מלאו לפנימייה 50 שנה. ארבעים שנים מתוכן הפנימייה הייתה מנוהלת על ידי דוד מיזלמן. את חגיגות היובל הפנימייה ציינה בחודש מאי 2017.
מבנה הפנימייה

במהלך השנים פותח בשטיינברג דגם ייחודי של "פנימייה בעיר", המאפשר לחניכים ליהנות מתחושת בית, לצד האפשרות ללמוד במערכות החינוך העירוניות.
חניכי הפנימייה לומדים בשמונה בתי ספר בעיר: חטיבות הביניים שז"ר ושרת יורם טהרלב בר לב ואלון.והתיכונים כצנלסון, גלילי, הרצוג, רבין, אורט שפירא. הפנימייה מקיימת קשרי גומלין עם מוסדות התרבות, הפנאי והקהילה בעיר, בנוסף לכלל תנועות הנוער ונבחרות הספורט. דגם ייחודי זה מאפשר לכל חניך לבחור נתיב לימודי וחברתי המאפשר לו לממש את יכולתו וכישרונותיו.
חניכי הפנימייה מחולקים לחמש קבוצות: בוגרי הפנימייה, תלמידי שכבת י"ב, תלמידי שכבת י"א, תלמידי שכבת י', והשכבה הצעירה- שכבות ז'-ט'. לכל קבוצה צוות חינוכי המונה מדריך ומדריכה. כמו כן, מלווה את הקבוצות אם בית וצוות טיפולי צמוד, הפועלים בשיתוף פעולה למען הצלחת החניכים. בפנימייה ישנו מח"מ - מרכזיה חינוכית מקומית.
בקמפוס 7 בתי מגורים, חדר אוכל, ספרייה, חדר מחשבים, חדר מוזיקה, אמפיתיאטרון, דשא לישיבה בחברה, מגרשי קט-רגל וכדורסל צמודים.
בשטח הפנימייה נמצאים גם משרדים של חברות היי-טק העוסקות בחינוך (הפדרציה היהודית של סן פרנסיסקו ומפרש).
תוכניות מיוחדות

מרכז למידה - כדי לגשר על הפער בין רמת הלימודים בערים מהן מגיעים החניכים, לבין רמת הלימודים בכפר סבא, פועל בפנימייה מרכז המעניק תגבור לימודי בכל המקצועות. הלמידה מתקיימת בקבוצות קטנות או באופן פרטני על ידי מורים מקצועיים.
קדם עתידים - תוכנית בת של תוכנית עתידים, המאתרת את החניכים המצטיינים ביותר, ומעניקה להם תגבור במטרה לכוונם ללימודים אקדמיים בתחומי המדעים, ההנדסה והרפואה. החניכים זוכים לתגבור במקצועות מתמטיקה, פיזיקה ואנגלית. בנוסף, משלבת התוכנית פעילויות חשיפה לאקדמיה, מחנות קיץ וסדנאות מנהיגות.
בוגרים בולטים

אורית זוארץ - חברת הכנסת ה-18.
תמיר גרינברג - משורר, מחזאי ואדריכל. משמש כראש המחלקה לאדריכלות ועיצוב פנים בשנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב.
יוסי אבני-לוי - סופר ודיפלומט ישראלי.
נאווה מדינה - שחקנית וזמרת
פנינה מוצפי-האלר - פרופסור חבר לאנתרופולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ופעילה חברתית ישראלית.
משה שרון - סופר, מאמן אישי ומרצה
הערות שוליים

↑  אתר האגודה לקידום החינוך
↑  קנאה של נער החומד את אשר לידידו, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2005
פרידריך נאומן

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1860 שטורמטל, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  24 באוגוסט 1919 (בגיל 59) נמל טרוומונדה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הישן של קהילת שנים-עשר השליחים 
 השכלה:  אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג  אוניברסיטת לייפציג  בית הספר ניקולאי הישן בלייפציג 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאלית נוצרית, מפלגת העם הפרוגרסיבית, Free-minded Union, המפלגה הדמוקרטית הגרמנית, National-Social Association 
 
פרידריך נאומן (בגרמנית: Friedrich Naumann‏; 25 במרץ 1860 – 24 באוגוסט 1919) היה פוליטיקאי ליברלי גרמני וכומר פרוטסטנטי. יחד עם תאודור וולף והוגו פראוס ייסד את המפלגה הדמוקרטית הגרמנית והיה נשיאהּ עד מותו.
תולדות חייו והגותו

נולד בשטורמטל (Störmtal) ליד לייפציג ולמד תאולוגיה באוניברסיטת לייפציג. ככומר ועובד סוציאלי צעיר נחשף לתנאי החיים הקשים של מעמד הפועלים, בעיקר עובדי בתי החרושת בסקסוניה וביקש לעניין את בני מעמדו, מעמד הביניים המבוסס ומעלה, בנתונים החמורים שצבר בנוגע לפועלים. נאומן הליברל ביקש להיטיב את תנאי הפועלים ברוח החסד הנוצרי על מנת שלא יתפתחו בקרבם רעיונות מהפכניים-מרקסיסטיים מסוכנים. בשנת 1890 היה לחבר המפלגה הסוציאליסטית נוצרית, אך פרש ממנה כעבור שש שנים.
ב-1894 ייסד את העיתון  Die Hilfe ("העזרה"), בו פרסם את רעיונותיו שביקשו ליצור גשר בין-מעמדי, עוזרו באותה תקופה היה תיאודור הויס, לימים נשיאה הראשון של מערב גרמניה. בשנת 1895 פרסם את ספרו Soziale Briefe An Reiche Leute ("מכתבים חברתיים לאנשים עשירים"). בספר זה הציג נאומן את הגותו שהיוותה הרכבה של ליברליזם כלכלי, מוסר וערכים פרוטסטנטיים, לאומיות גרמנית ומלוכנות. ב-1896 ייסד את "הארגון הלאומי-חברתי" (Nationalsozialer Verein, NSV) שהתמזג ב-1898 לאיגוד הליברלי (Freisinnige Vereinigung) שאיחד בעלי רעיונות דומים, חברתיים, ליברלים, לאומיים, הנתמכים על ידי הבורגנות (למרות שהייתה זו מטרתו המוצהרת של הארגון, הוא לא צבר תמיכה בקרב מעמד הפועלים).
ב-1899 נסע למסע בלבנט, שכלל ביקור באתונה, קונסטנטינופול, בעלבכ, נצרת, ירושלים, קהיר ונאפולי וחיבר את ספרו Asia. Eine Orientierungsreise über Athen, Konstantinopel, Baalbek, Nazareth, Jerusalem, Kairo, Neapel.
ב-1907 נבחר כחבר הרייכסטאג בהיילברון וכיהן עד 1918. בהמשך ביקש לאחד כל התנועות הליברליות, על מנת ליצור ברית רחבה מהליברלים הלאומיים ועד הסוציאל-דמוקרטים, שהייתה אמורה להוות בסיס לרפורמה במערכת הפוליטית והכלכלית של הקיסרות הגרמנית. נאומן מימש חלק מתוכניותיו באמצעות הקמת "מפלגת האיגוד השמאלנית-ליברלית" ויצירת קשרים בין מפלגות ליברליות וסוציאל-דמוקרטיות ערב הבחירות לרייכסטאג ב-1912. בשנת 1916 הוציא את ספרו Mitteleuropa ("מרכז אירופה") שהציג תפיסת עולם לפי על גרמניה לספח שטחים גרמניים.
מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה, בנובמבר 1918 נמנה עם מייסדי המפלגה הדמוקרטית הגרמנית ונבחר לנשיאהּ הראשון, תפקיד אותו מילא פחות משנה, עת מותו. לפני מותו הצליח להשפיע על גיבוש חוקת ויימאר.
על שמו קרויה הקרן הגרמנית לקידום החירות (Friedrich-Naumann-Stiftung für die Freiheit), המקושרת למפלגה הדמוקרטית החופשית. מיד לאחר מלחמת העולם השנייה פרסם תיאודור הויס ביוגרפיה מקיפה על נאומן - Friedrich Naumann: der Mann, das Werk, die Zeit.
ספריו

Arbeiterkatechismus oder der wahre Sozialismus. Vereinsbuchhandlung, Calw/Stuttgart 1889.
Was heisst Christlich-Sozial? 2 Bände. Deichert, Leipzig 1894.
Nationalsozialer Katechismus. Erklärung der Grundlinien des Nationalsozialen Vereins. Bousset & Kundt, Berlin 1897.
Asia. Eine Orientierungsreise über Athen, Konstantinopel, Baalbek, Nazareth, Jerusalem, Kairo, Neapel. Hilfe, Berlin-Schöneberg 1899.
Demokratie und Kaisertum. Ein Handbuch für innere Politik. Hilfe, Berlin-Schöneberg 1900.
Neudeutsche Wirtschaftspolitik. Hilfe, Berlin-Schöneberg 1902.
Briefe über Religion. Hilfe, Berlin-Schöneberg 1903.
Gotteshilfe. Gesamtausgabe der Andachten aus den Jahren 1895–1902. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 1904.
mit Theodor Barth: Die Erneuerung des Liberalismus. Hilfe, Berlin-Schöneberg 1906.
Sonnenfahrten. Hilfe, Berlin-Schöneberg 1909.
Die politischen Parteien. Hilfe, Berlin-Schöneberg 1910.
Geist und Glaube. Fortschritt, Berlin-Schöneberg 1911.
Freiheitskämpfe. Fortschritt, Berlin-Schöneberg 1911.
Im Reiche der Arbeit. Reimer, Berlin 1913.
Mitteleuropa. Reimer, Berlin 1915.
Central Europe. King, London 1916
פרידריך מית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביוני 1888 אברסוולדה, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  2 בספטמבר 1944 (בגיל 56) יאשי, ממלכת רומניה רומניה
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1906–1944 (כ־38 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-112   מפקד הקורפוס ה-4
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב   צלב הכבוד
 
גנרל פרידריך מית (בגרמנית: Friedrich Mieth;‏ 4 ביוני 1888 – 2 בספטמבר 1944), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

מית נולד ב-4 ביוני 1888 באברסוולדה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1906 התגייס מית לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לגדוד היגר ה-2. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם מית עם גדודו, וכיהן כמפקד פלוגה וכקצין מטה גדודי. על פעולותיו בקרבות קיבל מית את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף מית לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1933 הועלה מית לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 במרץ 1935 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-27, וב-1 באפריל 1938 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-12.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-26 באוגוסט 1939 מונה מית לראש מטה הארמייה הראשונה, והשתתף עמה במהלך המערכה על צרפת. ב-10 בדצמבר 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-112, ובמהלך מבצע ברברוסה הוא לחם עמה כחלק מהקורפוס ה-35 כעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן במסגרת הארמייה השנייה, עמה לחם בקרב קייב. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה בקרב הקשה על טולה. ב-24 בדצמבר 1941 הוא קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-24 בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד יחידת האבטחה האחורית של קבוצת ארמיות דון. בדצמבר אותה שנה הוא מונה למפקד קבוצת הקרב מית, שהשתייכה לפלגת הארמייה הולידט, שהפכה בהמשך להארמייה השישית החדשה, וב-21 ביולי 1943 הפכה קבוצת הקרב לקורפוס ה-4 החדש, יום לאחר שמית הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. מית לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרבות באוקראינה, וב-2 בנובמבר 1943 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, שעליו התווסף לו תוספת עלי האלון ב-1 במרץ 1944. בקיץ 1944 לחם הקורפוס ברומניה במהלך מבצע יאשי-קישינב, וב-2 בספטמבר נהרג מית כתוצאה מהתקף לב.
הערות שוליים

↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-35 (Höheres Kommando z.b.V. XXXV)
פרויקט ג'נסיס

ד"ר קרול מרקוס, ראש הפרויקט; מתוך "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", 1982.
מתקן ג'נסיס; מתוך "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", 1982.
מק'קוי, קרול, קירק, דייוויד וסאביק מתבוננים בכוכב ג'נסיס; מתוך "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", 1982.
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", פרויקט ג'נסיס (באנגלית: Genesis Project) הוא פרויקט טכנולוגי המשמש ככלי עלילתי מרכזי בסרטי הקולנוע "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן" ו-"מסע בין כוכבים 3: החיפוש אחר ספוק".
הפרויקט

ג'נסיס הוא פרויקט לפיתוח טכנולוגיה חדשה. הפרויקט הוגש כהצעה לפדרציה על ידי ד"ר קרול מרקוס. מטרת הפרויקט היא ליצור חיים מחוסר-חיים; זהו תהליך שבו מבנה מולקולרי מאורגן מחדש ברמה התת-אטומית לחומר מייצר-חיים במסה שווה.
השלב הראשון של הפרויקט נערך בתוך מעבדה. השלב השני של הפרויקט נערך במערות תת-קרקעיות חסרות חיים. השלב שלישי של הפרויקט הוא בקנה מידה פלנטרי: הפעלת מתקן ג'נסיס באזור מוגדר מראש של גוף חסר חיים בחלל (למשל: ירח מת). עם הפעלת המתקן, "אפקט ג'נסיס" יחל מייד, ויארגן מחדש את כל החומר שעל הגוף המת עם תוצאות המייצרות חיים. במקום ירח מת - יהיה כוכב לכת חי ונושם, המסוגל לקיים חיים (שהפדרציה תמצא לנכון לשכן בו).
לאור הפוטנציאל של "ג'נסיס", ד"ר מרקוס פונה אל הפדרציה לצורך מימון הניסויים, שכן לאור הבעיות הקוסמיות של אוכלוסייה ואספקת מזון - התועלת של התהליך ברורה.
מתקן ג'נסיס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
כוכב ג'נסיס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פנימיית דארנא

פנימיית דארנא - בית בטוח לנוער בסיכון
לוגו פנימיית דארנא
דארנא היא פנימיה בישראל לנערים בסיכון, שהוקמה בשנת 2015 על ידי עמותת דארנא-בית בטוח לנוער בסיכון. הפנימייה ממוקמת בתוך מתחם המרכז האקדמי רופין בכפר מונש שבעמק חפר.
הפנימייה מיועדת לנערים בגילאי 14 עד 19, הנמצאים בסיכון גבוה ומופנים על ידי משרד הרווחה ובתי המשפט בהתאם ל"חוק הנוער".
דארנא פועלת לפי תפיסה שיקומית משולבת שנועדה להגדיל באופן משמעותי את סיכויי הנערים להשתקם ולהשתלב בחברה.
רקע

עמותת דארנא, שהוקמה בשנת 2011, שמה לה למטרה להעניק תשומת לב פרטנית ותמיכה אישית לנערים בסיכון גבוה במיוחד ולהגדיל באופן משמעותי את סיכוייהם להשתקם ולהשתלב בחברה באמצעות הקמת מסגרת בעלת תפיסה חינוכית שיקומית כוללת.
בשנת 2015 פתחה העמותה את פנימיית דארנא שפעלה במושב חבצלת השרון. בקיץ 2020 עברה הפנימייה למשכן קבוע הממוקם במתחם המרכז האקדמי רופין. מבנה הפנימייה תוכנן ונבנה בהתאמה לצורכי הנערים והטיפול בהם.
את העמותה והפנימייה מובילים תומר בוהדנה ואודי גלברד. תומר בוהדנה, מנהל הפנימייה ומתווה הדרך החינוכית-טיפולית שלה, הוא איש חינוך שגדל בעצמו במוסדות מחוץ לבית.
אודי גלברד, יו"ר הוועד המנהל של העמותה, פרש מתפקידים בכירים בשוק ההון ופנה להתנדבות למען נערים בסיכון
הפנימייה יכולה לקלוט עד 24 נערים ומפוקחת על ידי רשות חסות הנוער.
עמותת דארנא פועלת על-פי תו "מידות" לאפקטיביות.
הנערים בדארנא

הנערים בדארנא, בני 14 עד 19, מופנים לפנימייה על ידי משרד הרווחה ובתי המשפט מתוקף "חוק הנוער".
רבים מהם חסרי עורף משפחתי ונפלטו ממסגרות חינוך ושיקום אחרות. חלקם עברו על החוק וסובלים מקשיי הסתגלות ומפערים לימודיים גדולים.
התפיסה החינוכית-טיפולית

הגישה החינוכית-טיפולית בדארנא היא ייחודית ומבוססת על ה"קרימינולוגיה החיובית" הגורסת כי ניתן להשפיע על ההתנהגות באמצעות חוויות חיוביות וחשיפה לנדיבות, כמיטיבים ומוטבים. זאת בשונה משיטות הטיפול המקובלות המתמקדות במאפיינים שליליים ובהתנהגות לא נורמטיבית.
בהתאם לתפיסה החינוכית-טיפולית, פותחה בדארנא תוכנית שיקום המשלבת השכלה עיונית או מקצועית והעצמה אישית. התכנית מותאמת לכל נער באופן פרטני.
תוכנית השיקום מעניקה לנערים כלים להתמודדות עם קשיים פיזיים ומנטליים וערכים של אהבת הארץ. היא מסייעת להם לחוות הצלחה ולשקם את האמון שלהם בעצמם. השינוי החיובי בדימוי העצמי משפיע על התנהגותם והישגיהם במישור החברתי והלימודי. הנערים מפתחים אחריות אישית ולומדים להתחשב באחר ולצמוח כאנשים אחראים התורמים לסביבה.
תוכנית ההשכלה

תוכנית ההשכלה מיועדת להחזיר את הנערים למעגל הלימודים ומסייעת להם להשלים 10 שנות לימוד או 12 שנות לימוד, לקבל תעודת סיום מוכרת של משרד החינוך או תעודה מקצועית טכנולוגית, וכן לגשת לבחינות בגרות ולסיים את הלימודים עם תעודת בגרות מלאה.
הלימודים מתקיימים בכיתות לימוד הנמצאות בתוך הפנימייה. צוות ההוראה כולל מורים מטעם משרד החינוך/תוכנית היל"ה, מורים מתגברים מטעם העמותה וקבוצת מתנדבים המעניקים לנערים תגבור פרטני.
תוכנית ההעצמה האישית

תוכנית ההעצמה האישית היא תוכנית התערבות טיפולית המיועדת לחולל שינוי בדפוסי החשיבה וההתנהגות של הנערים באמצעות התנסות במגוון פעילויות מאתגרות וצבירת חוויות חיוביות.
הנערים נוטלים חלק בפעילות שבועית מחוץ לכותלי הפנימייה הכוללת רכיבה על סוסים וטיפול בהם בחוות סוסים טיפולית, ליווי ילדים בעלי צרכים מיוחדים המגיעים לחווה הטיפולית, התנדבות במקלט לחיות פגועות ונטילת חלק בשיקומן, רכיבה על אופני שטח, גלישת גלים והתמודדות עם הים, מסעות ניווט רגלי אתגרי בשטח, אימוני כושר ופעילות הכנה לגיוס לצה"ל.
בין כותלי הפנימייה מתקיימת "תוכנית 12 הצעדים" שנועדה להתמודד עם בעיות התמכרות והתנהגויות מסוכנות.
הערות שוליים

↑  עמותת דארנא בגיידסטאר-אתר העמותות של משרד המשפטים
↑  תומר בוהדנה התפרסם לאחר שנפצע במלחמת לבנון השנייה בשנת 2006, בהיותו מפקד פלוגת צנחנים. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים, תואר שני במדע המדינה, תעודת הוראה ותעודת ניהול מוסדות חינוך.
↑  ראיון עם תומר בוהדנה, באתר ערוץ הוט 3, "סוגרים חשבון", ‏19.10.2020
↑
אודי גלברד עבד שנים רבות בשוק ההון ובתפקידו האחרון היה מנכ"ל חברת "אופנהיימר בע"מ". הוא עזב את העולם הפיננסי ופנה לעבודה התנדבותית עם נוער בסיכון. בעל תואר ראשון בכלכלה, תואר שני במנהל עסקים ועשה הסבת אקדמאים להוראה
*  ראיון עם אודי גלברד, הרדיו החברתי הראשון, 25.7.2018
*  מירב ארלוזורוב, הוא היה אחד הברוקרים העשירים בישראל - ואז מצא אתגר אכזרי לא פחות, באתר TheMarker‏, 15 באפריל 2022
↑  תו "מידות" לדארנא
↑  נתי רונאל, אתי אלישע, מעבר לאופק: לקראת קרימינולוגיה חיובית, קרימינולוגיה ישראלית ב, 2013, עמ' 7-37
פפירוס הרסט

פפירוס הרסט
פפירוס הֶרְסְט (באנגלית: Hearst papyrus) הוא השם שניתן במחקר ההיסטורי לפפירוס מצרי קדום מן המחצית הראשונה של האלף השני לפנה"ס שתוכנו ענייני רפואה. הפפירוס, הנקרא על שם פבי הרסט, מכיל 18 עמודי מרשמים רפואיים בכתב  היראטי, העוסקים בדרכי הטיפול בבעיות במערכת השתן, בדם, בשיער ובפצעי נשיכה. הוא נחשב לכתב-יד חשוב, אך יש המטילים ספק באמיתותו.
מקורו

לדברי הארכאולוג האמריקני ג'ורג' ריזנר, שפרסם מהדורת פקסימיליה של הפפירוס ב-1905, הוענק הפפירוס באביב 1901 למשלחת הרסט על ידי איכר מן הכפר דיר-אל-בלס הסמוך למקום חפירותיה כאות תודה על שהתירו לו לאסוף דשן מערימות הזבל של המחנה. מאוחר יותר נקרא הפפירוס על שמה של פֶבִּי הרסט, אמו של איל העיתונות ויליאם רנדולף הרסט, שמימן את רוב הוצאותיה של המשלחת שפעלה מטעם אוניברסיטת קליפורניה.
הפפירוס מתוארך לימי השושלת ה-18 של מצרים, תקופת שלטונו לערך של הפרעה תחותמס השלישי. הטקסט חובר כפי הנראה עוד קודם לכן, בתקופת הממלכה התיכונה, בסביבות 2000 לפנה"ס. כיום, נכון לשנת 2007, מוחזק הפפירוס בספריית בנקרופט, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
לימים העלו חוקרים אחדים ספקות באשר לאמיתיותו של הפפירוס. תוכנו נחקר אומנם בהרחבה על פי התמונות שפרסם ריזנר, אך הפפירוס עצמו לא נבדק מעולם ביסודיות. אוצר הפפירוס בספריית בנקרופט הסביר ב-2003 כי מצב הפפירוס טוב באופן מפתיע, כמעט  טוב מדי לפפירוס אמיתי." לריזנר, לעומת זאת, לא היו ספקות כלשהם, כמסתבר מדברים שכתב ב-1905: "סימני הקיפולים של המגילה, האבק הדקיק וביצי החרקים מעידים כי איש לא פתח אותה מאז העת העתיקה." ספריית בנקרופט הכריזה כי בכוונתה לבחון  בעתיד את הפפירוס כדי לפתור את הסוגיה ולקבוע "אם מדובר בפפירוס אמיתי או בזיוף כמעט מושלם."