stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משנה תורה
מתודולוגיה > בתבנית המשנה

על דרך כתיבתו ועריכתו את ספר משנה תורה מתייחס הרמב"ם בהקדמתו לספר, וגם בספריו האחרים ובאגרותיו שבהם עלה הנושא לדיון. ממקורות אלו אנו למדים שהרמב"ם ראה את המשנה, בעריכתו של רבי יהודה הנשיא, כחיבור שבו מכונסת ההלכה בכל התחומים, שהתקבל על ידי כל ישראל. באגרותיו, בבואו להצדיק את דרך כתיבת ועריכת ספרו, הקביל הרמב"ם את עבודתו לסידור המשנה על ידי רבי: "לא קדמני אדם אחַר רבנו הקדוש".
הוא בחר בדרך המשנה בכמה היבטים: הן במבנה הספרותי של המשנה המבוסס על יחידות בתוך יחידות בתוך יחידות, כי הוא מקל על לימוד בעל פה; והן בבחירת שפת המשנה וסגנונה: "וכן ראיתי לנכון שלא אחברנו בלשון כתבי הקודש... גם לא אחברנו בלשון התלמוד... אלא אחברנו בלשון המשנה"; וכן היותו חיבור עצמאי ולא דיון צמוד לחיבור אחר, וללא ציטוט מקורות: "אני לא עשיתי פירוש, אלא חיבור, דרך המשנה. סתם בלא שם אומרן, דרך רבינו הקדוש תפשתי, גם הוא עשה זה מלפני".
בדומה לארבע היחידות במשנה (סדרים, מסכתות, פרקים, ומשניות), חילק הרמב"ם את חיבורו לארבע יחידות (14 ספרים, 83 הלכות, 1,000 פרקים, ופסקאות – הלכות קטנות). אבל סדר י"ד הספרים, וסדר ההלכות בתוך הספרים חופף חלקית בלבד לששת סדרי המשנה. קדמה להחלטה זו התחבטות. עליה, ועל השיקול שהביא להחלטתו לשנות מהמשנה הוא מספר בהקדמתו לספר המצוות: "תרתי במחשבתי באלו פנים [צריכה להיות] חלקת החיבור הזה וסידורו לשערים: אם אחלקנו כחלקת המשנה ואלך בעקבותיה, או אחלק חלקה אחרת ואקדים ואאחר כפי מה שיחייב העיון, שהוא הראוי והקל ביותר ללמוד. אז נתברר לי, שחלקתו הטובה ביותר תהיה שיסודר הלכות הלכות במקום המסכתות שבמשנה". לאידך, החיבור גם איננו הרחבה של ספר המצוות כי "חילוק חיבור זה לפי העניינים, לא לפי מנין המצות", לכן "ראיתי לחלק חיבור זה הלכות הלכות בכל עניין ועניין, ואחלק ההלכות לפרקים שבאותו עניין. וכל פרק ופרק אחלק אותו להלכות קטנות, כדי שיהיו סדורין על פה".
מתודולוגיה > מקורותיו של הרמב"ם

כאמור, ההלכות במשנה תורה מסודרות על פי סדר שיטתי, אך מקורותיהן בספרות חז"ל מפוזרים בחיבורים רבים. במשנה תורה לא כתב הרמב"ם את מקורותיו, אלא הביא הלכה פסוקה בלבד. סיפור בנושא מובא באיגרת אישית, שבה הוא מֵצר על כך.
בא אליי הדיין החסיד וקונטרס מן החיבור בידו, יש בו הלכות רוצח מספר נזיקין, והראה לי הלכה אחת, אמר לי: קרא זו. קראתי אותה. אמרתי לו: מה ספק יש בזו? אמר לי: באיזה מקום נאמרו דברים אלו? אמרתי לו: במקומן, או באלו הן הגולין או בסנהדרין בדיני רוצח. אמר לי: כבר חזרתי על הכול ולא מצאתי. אמרתי לו: שמא בירושלמי? אמר לי: בקשתי ולא מצאתי, לא בירושלמי ולא בתוספתא. השתוממתי כמו שעה, ואמרתי לו: אני זוכר שבמקום פלוני מגיטין נתפרשו דברים אלו. הוצאתי גיטין וחיפשתי ולא מצאתי. תמהתי ונבהלתי ואמרתי: היכן נאמרו דברים אלו? הנח עתה עד שאזכור מקומן. הוא יצא, ואני נזכרתי. שלחתי שליח והחזרתיו, והראיתי לו הדברים מפורשין בגמרא יבמות אגב גררא. תמה והלך. וכן תמיד אני בצער מזה שיבוא השואל וישאל: היכן נאמרו דברים אלו? ... ואם כך אירע לי ואני המחבר, מה יארע לשאר בני אדם?
בהמשך האיגרת מודיע הרמב"ם שהחליט לציין את המקורות הלא-סדירים של ההלכות; קרי – אם המקור להלכה איננו במסכת העוסקת בנושא. לגבי מקורות במסכת העוסקת בנושא סבור הרמב"ם שאין צורך לציין מקור, כי הבא לברר מקורה של הלכה צריך להיות בקי במסכתות הרלוונטיות. למרות כוונות אלה, הרמב"ם לא הספיק לבצע משימה זו.
רבים מ"נושאי הכלים" ל"משנה תורה" עוסקים בחשיפת מקורותיו של הרמב"ם. עד ימינו ממשיכים להתפרסם ספרים ומאמרים התרים אחר מקורות תלמודיים לפסיקות של הרמב"ם.
מבנה החיבור

חיבור משנה תורה מורכב מהקדמה ולאחריה ארבעה עשר חלקים ("ספרים"). כל חלק ("ספר") נחלק לקובצי הלכות (נושאים), וקובצי ההלכות נחלקים לפרקים. כל פרק מחולק ל"הלכות קטנות" (קטעים). מקובל לקרוא לכל קטע "הלכה". בדפוסים מוספרו ההלכות, כך שציטוט או הפניה לספר תהיה לדוגמה: ספר המדע, הלכות דעות, פרק א, הלכה א.
ספר המדע: הלכות יסודי התורה, הלכות דעות, הלכות תלמוד תורה, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, הלכות תשובה.
ספר אהבה: הלכות קריאת שמע, הלכות תפילה וברכת כהנים, הלכות תפילין, מזוזה וספר תורה, הלכות ציצית, הלכות ברכות, הלכות מילה, סדר התפילה.
ספר זמנים: הלכות שבת, הלכות ערובין, הלכות שביתת עשור, הלכות שביתת יום טוב, הלכות חמץ ומצה, הלכות שופר, סוכה ולולב, הלכות שקלים, הלכות קידוש החודש, הלכות תעניות, הלכות מגילה וחנוכה.
ספר נשים: הלכות אישות, הלכות גירושין, הלכות ייבום וחליצה, הלכות נערה בתולה, הלכות שׂוטה.
ספר קדושה: הלכות איסורי ביאה, הלכות מאכלות אסורות, הלכות שחיטה.
ספר הפלאה: הלכות שבועות, הלכות נדרים, הלכות נזירות, הלכות ערכים וחרמים.
ספר זרעים: הלכות כלאיים, הלכות מתנות עניים, הלכות תרומות, הלכות מעשרות, הלכות מעשר שני ונטע רבעי, הלכות ביכורים ושאר מתנות כהונה שבגבולין, הלכות שמיטה ויובל.
ספר עבודה: הלכות בית הבחירה, הלכות כלי המקדש והעובדים בו, הלכות ביאת המקדש, הלכות איסורי מזבח, הלכות מעשה הקרבנות, הלכות תמידין ומוספין, הלכות פסולי המוקדשין, הלכות עבודת יום הכיפורים, הלכות מעילה.
ספר קרבנות: הלכות קרבן פסח, הלכות חגיגה, הלכות בכורות, הלכות שגגות, הלכות מחוסרי כפרה, הלכות תמורה.
ספר טהרה: הלכות טומאת מת, הלכות פרה אדומה, הלכות טומאת צרעת, הלכות מטמאי משכב ומושב, הלכות שאר אבות הטומאות, הלכות טומאת אוכלין, הלכות כלים, הלכות מקוואות.
ספר נזיקין: הלכות נזקי ממון, הלכות גנבה, הלכות גזילה ואבידה, הלכות חובל ומזיק, הלכות רוצח ושמירת נפש.
ספר קניין: הלכות מכירה, הלכות זכייה ומתנה, הלכות שכנים, הלכות שלוחין ושותפין, הלכות עבדים.
ספר משפטים: הלכות שכירות, הלכות שאלה ופיקדון, הלכות מלווה ולווה, הלכות טוען ונטען, הלכות נחלות.
ספר שופטים: הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, הלכות עדות, הלכות ממרים, הלכות אבל, הלכות מלכים ומלחמות.
פולמוס הרמב"ם

לצד ההתלהבות לה זכה הספר, הוא נתקל גם בהתנגדויות חריפות; מיד עם פרסומו, קמו על "משנה תורה" עוררים, בעיקר בשל העובדה שלא כתב בו את מקורותיו, כנוהג המקובל. ביקורת מסוג אחר נשמעה ב"פולמוסי הרמב"ם", שכוונה בעיקר נגד ספרו הפילוסופי "מורה הנבוכים", אך כללה גם את "ספר המדע" – חלקו הראשון של משנה תורה. גם בין חכמי ישראל שכבדו את הרמב"ם ואת יצירתו יש שהשמיעו ביקורת על ספרו או על נקודות אחדות בו.
טיעוני המבקרים היו:
הרמב"ם לא ציין את המקור להלכות שכתב ובשל כך נוצר קושי בקבלת פסיקותיו. ואכן, הלכות רבות בספר מבוססות על החלטות של הרמב"ם שמקורן לא ברור: החל מסוגיות נידחות בתלמוד הירושלמי, ועד פסיקות המבוססות על דברי גאונים. חלק מן המקורות שהיו לפניו אבד, ובחלקם היו לו גרסאות השונות ממה שהכירו מתנגדיו (בעיקר באשכנז ובצרפת).
הרמב"ם מציג את ספרו כספר פסיקה המקיף את כל התורה שבעל פה – מתמצת ומסכם את כולה לספר אחד, כך שלא ילמדו יותר את כל התורה שבעל פה אלא רק את ספרו ומכאן שמו – משנה תורה. גם בקהילות שפסיקתו של הרמב"ם התקבלה כבלעדית, לימוד הספר לא הצליח להחליף את העיסוק במשנה ובתלמוד. ביקורת מסוג זו הציג רבי פנחס בן משולם, דיין אלכסנדריה, שחשש כי בעקבות הלימוד בספרו של הרמב"ם "ישתכח שם התנאים והאמוראים מן העולם".
הוא השמיט את חילוקי-הדעות ומשא-ומתן שקדם לפסיקה, ובדרך-כלל איננו מנמק את הכרעותיו. לדברי מתנגדיו גישה זו עלולה להטעות את הציבור, כאילו דעתו היא הדעה היחידה והמחייבת (ייתכן שלכך אכן התכוון הרמב"ם).
הרמב"ם לא האריך בהגדרת הכללים, אלא הביא את הפרטים שהוזכרו בדברי חז"ל, תוך השמטת המשא ומתן והמחלוקות, כך שקשה להסיק מסקנות על מקרים חדשים מתוך דבריו.
בחלק מתפוצות ישראל השתרשה מסורת פסיקה שונה, ואלו לא היו נכונים לוותר עליה. עוד בימי חיי הרמב"ם כתב הראב"ד סדרת הסתייגויות על משנה תורה שנקראו השגות הראב"ד, בהן חלק לפעמים בחריפות על הרמב"ם והזכיר עמדות אחרות. עם זאת ברוב המקומות הסכים הוא עם הרמב"ם.
שיטתו של הרמב"ם עוררה כעס רב, בעיקר מצד מנהיגים שלא קיבלו את סמכותו האישית (ראשי הישיבות בבבל ובא"י, והמנהיגות המסורתית של אחדות מקהילות מצרים).
מקומו במסורת הלימוד והפסיקה

למרות ההתנגדות שעורר, הספר הפך לאחד מספרי ההלכה המוסמכים ביותר, (ביהדות תימן, יהדות מצרים וכן בכמה קהילות בספרד הוא היה ספר ההלכה הבלעדי). השפעתו העיקרית היא דרך חיבור הפסיקה המקובל – השולחן ערוך של רבי יוסף קארו, שהושתת על חיבור בעל הטורים, שהעמיד את פסיקתו על הרמב"ם, הרי"ף והרא"ש. ובכל מקום של חילוקי-דעות פסק כשניים מהם נגד היחיד. ב"הלכות הנוהגות בארץ" (סדרים זרעים, קדשים וטהרות וביניהם, תרומות ומעשרות, כלאים ושמיטה), נחשב משנה תורה כמקור הלכתי ראשון במעלה וכמעט יחידאי, מפני שכמעט אין פוסקים נוספים שעסקו בכך.
אף על פי ש"שולחן ערוך" התקבל כספר הלכה ראשון במעלה, נשאר "משנה תורה" במרכזו של הדיון התלמודי. הוא מהווה אתגר עבור למדנים חריפים, ובפרט שיטת בריסק. אלו המשיכו (וממשיכים) לנסות ולשחזר את תובנותיו בסוגיות התלמוד. גם הסתירות (האמיתיות והמדומות) שבו מהוות מקור לא-אכזב לחידושי מושגים הלכתיים. במצבים רבים נאלצים תלמידי החכמים להגיע למסקנה שכנראה הרמב"ם חזר בו. המחקר המדעי מקבל טענה זו רק אם יש לה סימוכין בכתבי-היד של משנה תורה, בכתבי היד של פירוש המשניות שלו, בתשובותיו ההלכתיות ובכתבי בנו – רבי אברהם בן הרמב"ם.
במאה העשרים הראי"ה קוק חשב כי חשוב לשלב בפורמט של התלמודים את פסקי הרמב"ם והשולחן ערוך בצידי הדף, ואף עסק בכך רבות. מאוחר יותר הוקם לשם כך מכון הלכה ברורה ובירור הלכה.
במחצית השנייה של המאה ה-20 התרבו לומדי הרמב"ם בקצב של פרק או שלושה פרקים ביום, בעקבות תקנת הרבי מלובביץ' ללימוד פרקי "הרמב"ם היומי".
חקר הנוסח של משנה תורה

מכתב ידו המקורי של הרמב"ם לספר משנה תורה שרדו כעשרים דפי-טיוטה (רובם מ"ספר משפטים", שניים מ"ספר נזיקין"), שנמצאו בגניזת קהיר. מספרי מדע ואהבה, מצוי כיום כתב יד שבסיומו נרשם: "הוגה מספרי אני משה ברבי מימון זצ"ל". כתב יד זה הובא ממצרים לארם צובא על ידי צאצא הרמב"ם ר' יהושע בן מימוני במאה ה-14, והכומר רוברט הנטינגטון רכשו שם בשלהי המאה ה-17. הוא מכר את אוספיו לאוניברסיטת אוקספורד ב-1693, וכתב-היד שמור כיום בספרייה הבודליינית תחת המספר הסידורי "Huntington 80."
בנוסח משנה תורה נפלו במהלך השנים שינויים ושיבושים רבים: הן בנוסח ההלכות, הן באיורים (מפת ארץ ישראל וצורות המקדש וכליו) והן בחלוקת ההלכות. מקורות השינוי היו טעויות העתקה שנתקבעו בדפוס, עריכות של מעתיקים שונים ש"תיקנו" את הנוסח לזה הראוי לפי דעתם (למשל ב"נוסח תפילות כל השנה" ובנוסח הגדה של פסח), והצנזורה הנוצרית, ששינתה מהנוסח המקורי, בעיקר בפרק יא בהלכות מלכים ומלחמותיהם (על ימות המשיח). ייתכן שגם פעלה צנזורה עצמית, בעיקר בהחלפת "גויים" ב"עובדי כוכבים ומזלות" (עכו"ם). בנוסף לכך הרמב"ם עצמו תיקן מספר פעמים את הנוסח בעותק הספר שהיה תחת ידו. אם כן, הנוסח הקיים בדפוסים הנפוצים במשך הדורות אינו הנוסח הסופי והמדויק שיצא מתחת ידי הרמב"ם.
כדי לברר את הנוסח המדויק נעזרים החוקרים בכתבי יד עתיקים ובשרידי דפוסים ספרדיים מלפני הגירוש. הרב יצחק שילת סובר שכתבי היד ה"מזרחיים" צריכים להיחשב ראשונים בבירור נוסחים, שכן באזור סוריה וארץ ישראל הסתובב כתב ידו של הרמב"ם עצמו, וסופרים רבים באזור זה בדקו את נוסחאותיהם לפיו. לעומתו, הרב יוסף קאפח מבכר את כתבי היד התימניים (גם אל מול כתב היד הונטיגטון).
חקר הנוסח של משנה תורה > מהדורות מדויקות

מאז מחצית המאה ה-20 יצאו לאור כמה מהדורות של החיבור כולו על פי כתבי יד ודפוסים ישנים, ועוד כמה של חלקים ממנו. בחלק ממהדורות אלו הטקסט נוקד ופוסק ולחלקן נוספו ביאורים ועיונים:
רמב"ם לעם בהוצאת מוסד הרב קוק – נוסח הרמב”ם בניקוד מלא עם פירוש עברי עממי (על ידי שמואל תנחום רובינשטיין), כולל גם ציוני מקורות הרמב"ם ודיון (לא-שיטתי) בהתאמה למקורות ולמקומות אחרים ברמב"ם.
רמב"ם קאפח, מהדורת הרב יוסף קאפח – מהדורה שבה נוסח הפנים מתבסס רק על כתבי היד התימניים שהיו ברשות הרב קאפח. כן נוסף בה פירושו של הרב קאפח, הכולל בעיקר קיצור תמציתי של הסוגיות שנדונו על ידי מפרשי הרמב"ם במרוצת הדורות.
רמב"ם פרנקל , מהדורת שבתי פרנקל – מהדורה הכוללת גם את "נושאי כליו" הקלאסיים, ושבה נערך בירור נוסחאות מכמה כתבי יד, וכוללת "ילקוט שינויי נוסחאות" מפורט. עורכי המהדורה נמנעו לעיתים לקבוע את נוסח כתבי היד בפנים הספר, אם לא היה לו בסיס באחד מן הדפוסים, גם כאשר הרמב"ם עצמו מעיד עליו בתשובותיו, והסתפקו בהבאתו בשולי הדף. למהדורה נוסף גם מפתח לחלק מן הפרשנים שדנו בדברי הרמב"ם.
מהדורת אינטרנט מתעדכנת של מכון ממרא, בנוסח רוב כתבי היד התימנים.
מפעל משנה תורה (נקרא גם "רמב"ם מקבילי") הוציא לאור משנה תורה בנוסח מדויק וביאור חדש. הנוסח מבוסס בעיקרו על פי מהדורת הרב קאפח ובהשוואה לכתבי יד תימניים ואחרים. המהדורה מכילה חילופי נוסח משמעותיים בלבד מהמהדורות הישנות. הטקסט מנוקד ומפוסק מחדש, הביאור פשוט, בהיר, עממי וקצר, ומקפל בתוכו את התפיסות המיוחדות של הרמב"ם בספריו האחרים. בתוספת איורים צבעוניים ומפתחות רבים. המהדורה הופיעה בכמה גרסאות גודל, (בכרך אחד, שלחנית וכיס) וגם באפליקציה חינמית לטלפון חכם "רמב"ם פלוס". מהדורה זו אינה כוללת את השגות הראב"ד.
רמב"ם מדויק בעריכת הרב יצחק שילת – מהדורה מדעית-תורנית ובה נוסח הדפוסים הנפוצים מסודר כנגד הנוסח המתוקן, המבוסס על כתבי יד מזרחיים ותימניים. בניגוד למהדירים (בראשם הרב קאפח) הרואים בכתבי היד התימניים את המדויקים ביותר, הרב שילת מבכר על פניהם את כתבי היד המזרחיים, בטענה שהם נכתבו בסמוך למקומו ולתקופתו של הרמב"ם.
רמב"ם שטיינזלץ, מהדורה מבוארת על פי דרכו של הרב עדין שטיינזלץ, בהוצאת קורן, עם ציון פסקי הלכה מראשונים ואחרונים. המהדורה מבוססת על הנוסח של הרב שילת.
משנה תורה להרמב"ם המבואר (מכונה גם 'רמב"ם מתיבתא' ו'רמב"ם עוז והדר') - מהדורת 'עוז והדר'-קרן טללי ברכה, ב-90 כרכים. מהדורה מוגהת של טקסט הספר ונושאי הכלים הקלאסיים על פי כתבי יד ודפוסים ראשונים, המהדורה מפוסקת ומנוקדת, ונוסף לה ביאור המבוסס על כלל מפרשי הרמב"ם, עם מבואות כלליים והקדמות לנושאים. תוספות נוספות: פסקי השולחן ערוך מקבילים להלכות הרמב"ם, וילקוט ביאורים בסוף כל כרך בסגנון "'מתיבתא' על התלמוד הבבלי".
ספר המדע בהוצאת מוסד הרב קוק על פי דפוס קושטא רס"ט, עם שינויי נוסחאות מכתבי יד (מהדורה זו התקבלה בביקורת חריפה).
"יד פשוטה" בעריכת הרב פרופ' נחום אליעזר רבינוביץ' – מהדורה המתבססת בדרך כלל על כתב יד אחד (ולעיתים שניים או שלושה), בדרך כלל ללא ניסיון לבירור נוסחאות מעבר לכך. בתוספת פירוש מקורי למשנה תורה. עד כה יצאו עשרים כרכים, כמחצית מהחיבור. למהדורה מצורף נוסח מוגה של השגות הראב"ד.
פרשנים קלאסיים

לספר משנה תורה ישנם פרשנים רבים, אולם ישנם כמה פרשנים הנחשבים קלאסיים. הפירושים הקלאסיים נדפסו במשך הדורות ברוב המהדורות "על הדף", כלומר בצידי הדף ומתחתיו כשבאמצע הדף מופיע הטקסט של משנה תורה. מפרשים אחרים נדפסו בסוף כרכי משנה תורה:
מגדל עוז – ר' שם טוב ב"ר אברהם אבן גאון (נולד כנראה בשנת ה'מ"ז, 1287).
הגהות מימוניות – ר' מאיר הכהן מרוטנבורג (חי במאה ה-13).
מגיד משנה – ר' וידל די טולושא (בערך ה'ס', 1300 – בערך ה'ק"י, 1350).
יקר תפארת (רדב"ז) – רבי דוד בן זמרא (ה'רל"ט, 1479 – ה'של"ד, 1573).
כסף משנה – רבי יוסף קארו, מחבר השולחן ערוך (ה'רמ"ח, 1488 – ה'של"ה, 1575).
לחם משנה – ר' אברהם די בוטון (בערך ה'ש"ה, 1545 – ה'שמ"ח, 1588).
משנה למלך – ר' יהודה רוזאניס (ה'תי"ז, 1657 – ה'תפ"ז, 1727).
תרגומים

תרגומים לאנגלית
התרגום הראשון לאנגלית של משנה תורה נעשה בשנת 1832 על ידי הרמן הדוויג ברנרד, פרופסור לעברית באוניברסיטת קיימברידג'. התרגום כלל קטעים נבחרים ב"עקרונות המרכזיים בקודש ובאתיקה של היהודים מוצגים במבחר מתוך "יד החזקה" של הרמב"ם עם תרגום מילולי לאנגלית, הדגמות נרחבות מהתלמוד" (The Main Principles of the Creed and Ethics of the Jews Exhibited in Selections from the Yad Hachazakah of Maimonides, with A Literal English Translation, Copious Illustrations from the Talmud, &c.‎), וכן קובץ ראשי התיבות הנפוצים בעברית. קיימברידג' 1832
פיליפ (פלטיאל) בירנבאום (אנ') הוציא לאור תרגום מקוצר בשנת 1944, בשם "Maimonides' Mishneh Torah: Yad Hazakah".
אוניברסיטת ייל התחילה להוציא לאור תרגום לאנגלית בשנת 1949 כחלק מפרויקט היודאיקה של האוניברסיטה. כיום (2015) עומדת המהדורה לפני השלמה.
הוצאת פלדהיים הוציאה לאור בשנת 1981 את ספרי מדע ואהבה על פי כתב יד האטינגטון עם תרגומו של הרב משה חיימסון (אנ'), רבהּ של האימפריה הבריטית. התרגום נעשה מהנוסח הנפוץ ואינו תואם את הנוסח העברי.
הוצאת מאזניים הדפיסה מהדורה עם תרגום וביאור של הרב אליהו תגר. המהדורה נמצאת גם באינטרנט, באתר chabad.org. נוסח המקור הוא הנפוץ בדפוס.
תרגומים לשפות אחרות
הלכות דעות הופיע באמסטרדם ב-1640 בתרגום ללטינית בידי גאורגיוס גנציוס (George Gentius). חלקים ממשנה תורה קיימים בתרגום לערבית, בכתב יד ובדפוס – לדוגמה, בתרגום רבי דוד בן יהושע הנגיד (חי בין השנים 1335–1410 בערך). בשנת 2006 תרגם מוחמד חוסיין את הספר לערבית, אך התרגום טרם פורסם. באוניברסיטה העברית ישנו כתב יד תרגום לערבית-יהודית של חלק מהחיבור. ספר המדע תורגם לגרמנית ("אשכנזית") באותיות עבריות בשנת תרל"ג. בשנת 2019 הסתיימה הוצאה לאור של "משנה תורה" בתרגום לרוסית, הכוללת ציונים לפסיקה שונה ב"שולחן ערוך", בהוצאת "לחיים". העורך הראשי של המהדורה הוא הרב ברוך גורין. תרגום לספרדית יוצא בהוצאת "מוח" בארגנטינה. נכון ל-2018 יצאו הספרים מדע, אהבה, זמנים, נשים וקדושה, עם ביאורים וציורים.
ראו גם

רמב"ם יומי
מפעל משנה תורה
נושאי כליו של הרמב"ם
איגרת הרמב"ן לחכמי צרפת
לקריאה נוספת

פרופסור הרב יצחק אשר טברסקי, מבוא למשנה תורה לרמב"ם הוצאת אוניברסיטת ייל, 1980; הוצאת מגנס, 1991 (הספר בקטלוג ULI)
יצחק טברסקי, כרמי הורוביץ (ע), כמעיין המתגבר: הלכה ורוח ביצירת חכמי ימי הביניים, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2000, עמ' 61–380.
יוסף ויכלדר, משנה תורה או היד החזקה ?!, המבשר תורני, ג אלול תש"ע.
אברהם ליפשיץ, שינויי נוסח במשנה תורה לאור קטעי הגניזה, ישורון כב, תש"ע; ישורון, כג, תש"ע. תולדות המחקר על נוסח משנה תורה לרמב"ם, שם.
גרנד איילנד

ערך זה עוסק באי במדינת ניו יורק. אם התכוונתם לעיר במדינת נברסקה, ראו .
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  נהר ניאגרה 
 קואורדינטות:  43°00′43″N 78°57′33″W﻿ / ﻿43.011944444444°N 78.959166666667°W﻿ / 43.011944444444; -78.959166666667
 שטח:  33.29 מייל רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית 
 אוכלוסייה:  21,389 (1 באפריל 2020)
  (למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהגרנד איילנד(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהגרנד איילנד
 
האי במבט מלמעלה
הגשר הדרומי המוביל לאי גרנד איילנד
גרנד איילנד (באנגלית: Grand Island) הוא אי בקצה המערבי של מדינת ניו-יורק, ותחת הרשויות של מדינה זו.
שטחו הוא 86 קילומטרים רבועים הנמצא בנהר ניאגרה, דרומית למפלי ניאגרה.
אי זה הוא שטח של ארצות הברית, אך הוא נמצא בקרבה לקו הגבול עם קנדה.
האי נרכש על ידי מרדכי מנואל נח שקרא בשנת 1825 ליהודים ליישבו כדי להקים מדינה חדשה ליהודים במסגרת ארצות הברית של אמריקה. על-פי הצעתו, שמה של המדינה אמור היה להיות "אררט". קריאתו לא נענתה ורעיונו של נח לא הצליח להתממש. בשנת 1833 מכר נח את חלקו באי.
גרנד איילנד כיום

כיום האי מיושב בדלילות. במרכזו העיירה גרנד איילנד המונה כ-19 אלף איש. שני גשרים (צפוני ודרומי) מחברים את האי ליבשה. כביש מרכזי עובר באי ומשרת את הנוסעים בין מפלי ניאגרה לעיר באפלו הסמוכה.
לגולאס

| --- | --- |

 יוצרים:  ג'. ר. ר. טולקין 
 גילום הדמות:  אורלנדו בלום 
 מידע
 כינויים:  לגולס ירק-עלה
 גזע:  עלף (אלף)
 מין:  זכר
 מקצוע:  קשת
 שיוך:  אחוות הטבעת, בית העץ של גונדולין
 כוחות:  חיי נצח, קלות-תנועה, ראייה חדה במיוחד
 כלי נשק:  חץ וקשת, חרב עלפית מעוקלת ופגיון
 סגנון לחימה:  קשת מיומן ביותר
 מקום מגורים:  יער-אופל
 דמויות קשורות
 חברים:  אראגורן, גימלי
 
לגולאס הוא דמות בדיונית, מעולם הפנטזיה של ג'ון רונלד רעואל טולקין.
ביוגרפיה

לגולאס הוא עלף ובן למשפחת אצולה. לגולאס מופיע לראשונה בשר הטבעות כאשר אלרונד מזמן מועצה מנציגי כל הגזעים לדון בענייני סאורון, לגולאס מצטרף לפרודו בגינס, אחיינו של בילבו בגינס - גיבור הספר "ההוביט" - ואל נציגים ממספר גזעים דמויי אנוש נוספים, למסע להשמדת הטבעת של סאורון - הטבעת האחת.
במהלך העלילה חל תהליך של התקרבות והתיידדות בין גימלי הגמד ללגולאס העלף. בין הגמדאים והעלפים שררה איבה בת אלפי שנים, שנולדה בעקבות סירובו של תינגול לתת סילמריל לגמדים. האלפים ראו בגמדים יצורים גסים, חמדנים וחסרי חן ואילו הגמדים ראו בעלפים סנובים יהירים שלעולם לא יוכלו להעריך גמדאים ואת מה שגמדאים אוהבים. תהליך זה מתבטא בידידות ובשבירת דעות קדומות - כאשר גימלי מראה ללגולאס שהוא אינו מה שחשב בנוגע לגמדאים.
לאורך הסיפור מוכיח עצמו לגולאס כבן לוויה חשוב ומועיל, וכן כלוחם אמיץ, מוכשר ויעיל. עקב היותו עלף, ראייתו של לגולאס חדה ביותר, והוא אומן בשימוש בחץ וקשת. הוא מצויד בפגיון מעשה חרשי האלפים, בקשת ובאשפת חיצים. לגולאס נועל סנדלים קלים שמגבירים את מהירותו.
לגולס מוזכר גם בגרסה המלאה ביותר של סיפור מפלת גונדולין. שם הוא עלף מבית העץ, שמוביל את גולי גונדולין במנוסתם בזכות היכרותו עם מרחבי המישור בו גונדולין נמצאת וראייתו החדה, החסקה אף בחושך
בקולנוע

בסרטי ההוביט ושר הטבעות של פיטר ג'קסון, השחקן הבריטי אורלנדו בלום מגלם את לגולאס האלף.
ראו גם

יער-אופל
הערות שוליים

↑  ג׳.ר.ר. טולקין, מפלת גונדולין (תרגום לעברית), מושב בן שמן: כתר ספרים, 2020, עמ' 85, 88-89
יואב גרוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בספטמבר 1973 (בן 51) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
יואב גרוס (נולד ב-9 בספטמבר 1973) הוא מפיק ישראלי.
ביוגרפיה

גרוס החל לעבוד כמפיק בשנת 1993. בהמשך הקים את חברת "יואב גרוס הפקות" אשר עוסקת בייצור סדרות, פיתוח והפקת תוכן מקורי, כמו גם פורמטים בינלאומיים. כן גרוס הבעלים של חברת "גאגא בוקינג", המשמשת לייצוג אמנים.
ב-2002 הפיק את "שידורי המהפכה" בכיכובם של אסי כהן וגורי אלפי. באותה שנה הפיק גם את "ערב אדיר" בהנחייתו של אדיר מילר. בשנת 2003 הפיק את הסיטקום "אחד העם 1". ב-2010 יצא הספין-אוף "אחד העם 101". באותה שנה הפיק גם את "המופע המרכזי". בשנת 2005 הפיק את התוכנית "הכל זז עם דודו טופז". באותה שנה הפיק גם את "המאסטרו" סדרה דוקו-קומית על חייו של צביקה פיק. מספטמבר 2006 הפיק את "הכל 10 עם דודו טופז". באותה שנה הפיק את "החברים של נאור". ב-2007 הפיק את "כישרון או כישלון".
בשנים 2008–2012 הפיק את צחוק מעבודה. באותה שנה הפיק גם את "שבוע סוף" ששודרה עד 2010. בשנת 2009 הפיק את התוכנית "הרווק" עם דודו אהרון. ב-2010 הפיק את "קצר משפחתי". ב-2011 הפיק את הגרסה הישראלית של וייפאאוט. ב-2012 הפיק את "מצב כפית" ואת "שישי עד הגג". ב-2013 הפיק את "נשות הכדורגלנים". באותה שנה הפיק גם את "תנ"ך בחרוזים" ששודרה בחינוכית.
החל מאפריל 2013 גרוס מפיק את "חברות". בספטמבר 2014 זכתה התוכנית בפרס "ורד הזהב" (Rose d'or). כמו כן נמכרה הסדרה לערוץ TF1 של צרפת, ומכאן שיהיה הפורמט הישראלי המתוסרט הראשון שיעלה בפריים-טיים הצרפתי. הסדרה נמכרה גם לרשת CBS. [דרוש מקור][מפני ש...]
החל מאפריל 2013 מפיק את "שנות ה-80" שיצרו האחים שלום ומני אסייג. ב-2014 הפיק את "מי נתן לך רישיון". באותה שנה הפיק את "היהודים באים".
ובשנת 2015 הפיק את "מלחמת המינים" תוכנית בידור קומית בהנחייתם של שלום אסייג וליטל שוורץ. באותה שנה הפיק גם את "השוטר הטוב" בכיכובו של יובל סמו. כן החל מאוקטובר 2015 מפיק את "אלישע".
ב-2016 הפיק את "שותפים" בכיכובו של חן מזרחי. באותה שנה הפיק את "הסטנדאפיסטים" עם רשף לוי, ושנה לאחר מכן הפיק את "הכלום הגדול", סיטקום מדע בדיוני לילדים. באותה שנה הפיק גם את "להיות אבא" עם טל פרידמן. מנובמבר 2017 הפיק את "הערב יהיו כאן" תוכנית אירוח בהנחייתו של ירון ברובינסקי. באותה שנה הפיק את "צפוף". החל מינואר 2018 מפיק את "כפולה" בכיכובה של נועה קירל.
במרץ 2019 עלתה הסדרה "פאנץ" בהפקתו.
בשנים 2020–2024 עלתה הסדרה "מנאייכ" בהפקתו, בתאגיד השידור הישראלי. הסדרה מנתה שלוש עונות ו־30 פרקים.
ב-2021 עלו הסדרות "שקופים" ו"בני אור" בהפקתו.
ב-2023 עלתה הסדרה "לעוף על אנה" והוקרן הסרט "ההילולה" שהפיק.
ב-2023 הפיק את הסדרה "בני מצווה" בכאן חינוכית הסדרה עלתה בנובמבר 2023.
ב-2024 עלו הסדרות "רוח צפונית" ו"הסוכן" ועונתה הרביעית של "קארפול קריוקי", עם שחר חסון, בהפקתו של גרוס.[דרוש מקור]
ב-2025 עלתה העונה השנייה של הסדרה המצליחה "בני מצווה", גם כן בהפקתו של גרוס.
גרוס נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  בני מצווה עונה 2 - כאן חינוכית - סינמטק הרצליה %, באתר סינמטק הרצליה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020075726  VIAF: 18159335302312961541   WorldCat (עם VIAF): 18159335302312961541
יבשם עזגד

| --- | --- |
יבשם עזגד - סופר, עורך, עיתונאי ואוצר ישראלי
יבשם עזגד - סופר, עורך, עיתונאי ואוצר ישראלי
 לידה:  19 בינואר 1953 (בן 72) ג שבט ה'תשי"ג רעננה
 מדינה:  ישראל ישראל
 לאום:  ישראלי
 עיסוק:  סופר, עורך, עיתונאי ואוצר ישראלי, אוצר האמנות של מכון ויצמן למדע, עורך אתר "קול המדע" של הקרן הלאומית למדע.
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  מדע בדיוני, מדע פופולרי, ספרות ילדים
 https://azgad.com
יִבְשָׂם עַזְגָּד (נולד ב-19 בינואר 1953) הוא סופר, עורך, עיתונאי ואוצר ישראלי.
ספריו

האיש שרצה לעשות היסטוריה - 11 סיפורים אמיתיים (האמינו או לא), "עברית", 2024
The Man Who Wanted to Make History: 11 true stories (believe it or not), 2024
החיים מתחילים כאן - החיפוש שאינו נגמר אחר האב הקדמון המשותף האחרון, בהוצאת ידיעות ספרים (2018)
גליה ואריאל משני העולמות, הוצאת צמרת (2018)
קַו הֲיַשָּׁהּ (ים-שמים), הוצאת צמרת (2018)
מעוף כלולות, הוצאת כתר, (1996). סיפור על גבר שמצא אשה, והוא חושש לאבד אותה; ועל אשה שמצאה גבר, ועתה היא מבקשת למצוא את עצמה. זהו סיפור על ירח דבש שהפך למנוסת בהלה מפני אגודה מסתורית שעצם קיומה מוטל בספק. "מעוף כלולות" מציע פרשנות מקורית ל"מוצא המינים".
עבודת נמלים, ספרית פועלים (1992). סיפור מדע בדיוני. העולם אחרי מלחמה גרעינית כוללת. ידידות בין נער שנולד בתחנת חלל לבין נמלת קציר ענקית מן הגזע השולט על פני כדור הארץ.
"עושים עתיד", על 250 מחקרים חשובים של מדעני מכון ויצמן למדע ב-50 שנותיה הראשונות של מדינת ישראל, הוצאת מכון ויצמן למדע (1999)
ספרים בעריכתו

שירת המדע, שנתון לספרות אמנות ומדע, (מהדורות 2010-2023), הוצאת מכון ויצמן למדע
בניינים בקמפוס - מכון ויצמן למדע, הוצאת מכון ויצמן למדע (2012)
מאורן עד תמר - מאה מיני עצים במכון ויצמן למדע, הוצאת מכון ויצמן למדע (2013)
השאלות של מדעני העתיד : ילדים שואלים, מדעני מכון ויצמן למדע עונים, "משכל הוצאה לאור" (2017). הספר מציג 100 שאלות של ילדים ואת תשובותיהם של מדעני מכון ויצמן למדע. התשובות, שנערכו במיוחד לילדות ולילדים, מגיעות מחזית המדע העולמית, מגבירות את סקרנות הקורא ומעוררות רצון לדעת עוד.
100 סימני שאלה - ילדים שואלים, מדעני מכון ויצמן למדע עונים, הוצאת מכון ויצמן למדע (2017)
תרגום הספר החיים הנסתרים של הכלבים, אליזבת מרשל תומאס, ידיעות אחרונות: ספרי חמד (1996)
פסלים בקמפוס, הוצאת מכון ויצמן למדע (2000)
גן המדע, הוצאת מכון ויצמן למדע (2001)
בית ויצמן, הוצאת מכון ויצמן למדע (2004)
מאה אבני דרך בחקר הכימיה, הוצאת מכון ויצמן למדע (2007)
אל מרחבי היקום, ולעומק האטום – 100 אבני דרך בחקר הפיזיקה, הוצאת מכון ויצמן למדע (2008)
היופי במדע – 76 מחקרים שזכו במענקים מהמועצה האירופית למחקר מדעי, הוצאת מכון ויצמן למדע (2015)