stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגי
בסיפור המגילה

הגי מופיע במגילה בפרק ב', פסוקים ח'–י':
"וַיְהִי בְּהִשָּׁמַע דְּבַר הַמֶּלֶךְ וְדָתוֹ, וּבְהִקָּבֵץ נְעָרוֹת רַבּוֹת אֶל שׁוּשַׁן הַבִּירָה אֶל יַד הֵגָי, וַתִּלָּקַח אֶסְתֵּר אֶל בֵּית הַמֶּלֶךְ, אֶל יַד הֵגַי שֹׁמֵר הַנָּשִׁים; וַתִּיטַב הַנַּעֲרָה בְעֵינָיו וַתִּשָּׂא חֶסֶד לְפָנָיו, וַיְבַהֵל אֶת תַּמְרוּקֶיהָ וְאֶת מָנוֹתֶהָ לָתֵת לָהּ, וְאֵת שֶׁבַע הַנְּעָרוֹת הָרְאֻיוֹת לָתֶת לָהּ מִבֵּית הַמֶּלֶךְ, וַיְשַׁנֶּהָ וְאֶת נַעֲרוֹתֶיהָ לְטוֹב בֵּית הַנָּשִׁים; לֹא הִגִּידָה אֶסְתֵּר אֶת עַמָּהּ וְאֶת מוֹלַדְתָּהּ, כִּי מָרְדֳּכַי צִוָּה עָלֶיהָ אֲשֶׁר לֹא תַגִּיד."
ובפרק ב', פסוק ט"ו:
"וּבְהַגִּיעַ תֹּר אֶסְתֵּר בַּת אֲבִיחַיִל דֹּד מָרְדֳּכַי אֲשֶׁר לָקַח לוֹ לְבַת, לָבוֹא אֶל הַמֶּלֶךְ, לֹא בִקְשָׁה דָּבָר, כִּי אִם אֶת אֲשֶׁר יֹאמַר הֵגַי סְרִיס הַמֶּלֶךְ שֹׁמֵר הַנָּשִׁים. וַתְּהִי אֶסְתֵּר נֹשֵׂאת חֵן בְּעֵינֵי כָּל רֹאֶיהָ."
בתלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ג, עמוד א' חלוקים האמוראים למה הכוונה במילים: "וַיְשַׁנֶּהָ וְאֶת נַעֲרוֹתֶיהָ לְטוֹב בֵּית הַנָּשִׁים". רב אומר שהכוונה לכך שהגי נתן לה מאכלים יהודים. שמואל אומר שהגי נתן לה "קדלי דחזירי" למאכל ורבי יוחנן אומר שהוא נתן לה זרעונים למאכל כמו שבספר דניאל האחראי על תזונתם של דניאל, חנניה, מישאל ועזריה נתן להם זרעונים. לפי הערוך "קדלי דחזירי" הוא "עשב הצומח בראש חזרת, והוא מאכל שרים". לעומתו, בתוספות ובפירוש שטיינזלץ מפורש שהכוונה לקותל חזיר.
הערות שוליים

↑  ”וַיְהִי הַמֶּלְצַר נֹשֵׂא אֶת פַּתְבָּגָם וְיֵין מִשְׁתֵּיהֶם וְנֹתֵן לָהֶם זֵרְעֹנִים.” (ספר דניאל, פרק א', פסוק ט"ז)
↑  תורה תמימה הערות אסתר פרק ב' הערה כ"ב "פי' בערוך שהוא עשב הצומח בראש חזרת, והוא מאכל שרים."
| פורים |
| --- | --- | --- |
| מצוות החג | מקרא מגילה • מתנות לאביונים • משלוח מנות • סעודת פורים ושתיית יין בפורים • פרסום הנס |  |
| מנהגים | משנכנס אדר מרבין בשמחה • זכר למחצית השקל • אוזן המן • התחפשות  • רעשן • בובת המן |  |
| מגילת אסתר | אישים במגילה: אחשוורוש • ושתי • ממוכן • המן • עשרת בני המן • זרש • בגתן ותרש • מרדכי היהודי • אסתר • חרבונה • אבגתא • התך • הגי תוספות למגילת אסתר • חלום מרדכי • תרגומי מגילת אסתר לארמית • היעדרותו של אלוהים ממגילת אסתר • מדרש אבא גוריון |  |
| תפילות ופיוטים | למנצח על אילת השחר • על הנסים • ברכת הרב את ריבנו • אשר הניא • ויאהב אומן ("קרובץ לפורים") • מי כמוך ואין כמוך • קוראי מגילה |  |
| שירים | ליהודים הייתה אורה ושמחה וששון ויקר • חג פורים (שיר) • אני פורים • ליצן קטן נחמד • תן כתף • ככלות ייני • רשימת שירים ופיוטים לפורים • פיוטים ושירים נוספים |  |
| שמחת פורים | פורים שפיל • רב פורים • עדלאידע • ליל שיכורים • פרודיות לפורים |  |
| מאכלים | אוזן המן • פזואלוס • פלודן • קרפלך • מקרוט • ספרא (מאפה) |  |
| שונות | עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון • בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר • פורים משולש • פורים קטן • תענית אסתר • פרשת זכור • מצוות זכירת מעשה עמלק • מחיית זכר עמלק • מסכת מגילה • סעודת אסתר • פורים שני • קבר אסתר ומרדכי |  |
חגי ישראל ומועדיו
רעשן

רעשן
רעשן הוא כלי נגינה המשמש כצעצוע, כלי-שעשועים המשמיע רעש, ומכאן שמו.
את המילה יצר איתמר בן-אב"י.
הרעשן בנוי מידית שבראשה גלגל שיניים, ומחלק המסתובב סביב גלגל השיניים. הפעלת הרעשן נעשית באמצעות תנופה הגורמת לחלק המסתובב להסתובב ולהשמיע רעש בעת החיכוך שלו בגלגל השיניים.
בתרבות היהודית

בתרבות היהודית נהוג להשתמש בו בפורים בעת קריאת שמו של המן במהלך קריאת מגילת אסתר כחלק ממחיית זכר עמלק שהמן נחשב לצאצאו. מקור המסורת היהודית הקשורה ברעשן היא ככל הנראה לרשום את שמו של המן על פיסות אבן או עץ והכאתם אלו באלו עד למחיקת השם (נוהג קלאסי של מחיית זכר עמלק) אלא שהמנהג התפתח ונותר ממנו בעיקר הרעש ומכאן נולד המנהג להרעיש ברעשן. השימוש ברעשן בעת קריאת המגילה מעורר בעיה הלכתית מכיוון שכך ישנו חשש שהציבור לא ישמע כל מילה ומילה, בניגוד להלכה.
אמנות ייצור הרעשנים הייתה נפוצה מאוד בקהילות היהודיות השונות כאשר הרעשן הפך למעשה לחפץ אמנותי מעוטר בתחריטים וציורים שונים. קיימים רעשנים ממתכת מעץ ומפלסטיק.
במלחמה

במלחמת העולם השנייה שימש הרעשן להתרעה בדבר קיומו של גז רעיל.
ככלי נגינה

ככלי נגינה משמש הרעשן, למשל, ביצירתו של ריכרד שטראוס, "המתיחות העליזות של טיל אוילנשפיגל" ויצירתו של ארנולד שנברג, "שירי גורה".
בתרבות הכללית

יש אוהדים המשתמשים ברעשני ענק במשחקי כדורגל וכדורסל, כדרך לבלבל את שחקני הקבוצה היריבה.
הרעשן משמש גם כצעצוע לילדים. עבור תינוקות, מיוצרים רעשנים רכים ועדינים התורמים להתפתחותם.
ראו גם

סביבון
רעשן לתינוקות
רעש לבן
הערות שוליים

↑  איתמר בן-אב"י, החצוף הארצישראלי, עמ' 46.
↑  Lincolnshire Special Constabulary Bulletin No. 27 - September, 1942.
| פורים |
| --- | --- | --- |
| מצוות החג | מקרא מגילה • מתנות לאביונים • משלוח מנות • סעודת פורים ושתיית יין בפורים • פרסום הנס |  |
| מנהגים | משנכנס אדר מרבין בשמחה • זכר למחצית השקל • אוזן המן • התחפשות  • רעשן • בובת המן |  |
| מגילת אסתר | אישים במגילה: אחשוורוש • ושתי • ממוכן • המן • עשרת בני המן • זרש • בגתן ותרש • מרדכי היהודי • אסתר • חרבונה • אבגתא • התך • הגי תוספות למגילת אסתר • חלום מרדכי • תרגומי מגילת אסתר לארמית • היעדרותו של אלוהים ממגילת אסתר • מדרש אבא גוריון |  |
| תפילות ופיוטים | למנצח על אילת השחר • על הנסים • ברכת הרב את ריבנו • אשר הניא • ויאהב אומן ("קרובץ לפורים") • מי כמוך ואין כמוך • קוראי מגילה |  |
| שירים | ליהודים הייתה אורה ושמחה וששון ויקר • חג פורים (שיר) • אני פורים • ליצן קטן נחמד • תן כתף • ככלות ייני • רשימת שירים ופיוטים לפורים • פיוטים ושירים נוספים |  |
| שמחת פורים | פורים שפיל • רב פורים • עדלאידע • ליל שיכורים • פרודיות לפורים |  |
| מאכלים | אוזן המן • פזואלוס • פלודן • קרפלך • מקרוט • ספרא (מאפה) |  |
| שונות | עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון • בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר • פורים משולש • פורים קטן • תענית אסתר • פרשת זכור • מצוות זכירת מעשה עמלק • מחיית זכר עמלק • מסכת מגילה • סעודת אסתר • פורים שני • קבר אסתר ומרדכי |  |
חגי ישראל ומועדיו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4467641-4  MusicBrainz: a140a41d-16eb-487d-ba31-d82fd16e14b3 
רעשן ששימש להתרעת גז רעיל במלחמת העולם השנייה
מכון האמנות של שיקגו

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון אמנות
 כתובת:  S.111 Michigan Avenue, Chicago
 מיקום:  שיקגו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מבקרים בשנה:  1,549,057 (נכון ל־2015)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 1879, במיקומו הנוכחי מ-1893
 תאריך פתיחה רשמי:  1893 
 אדריכל:  רנצו פיאנו 
 
 קואורדינטות:  41°52′46″N 87°37′26″W﻿ / ﻿41.879444444444°N 87.623888888889°W﻿ / 41.879444444444; -87.623888888889
 http://www.artic.edu
  (למפת שיקגו מוגדלת) מכון האמנות של שיקגו(למפת שיקגו רגילה) מכון האמנות של שיקגו
 
מכון האמנות של שיקגו (באנגלית: The Art Institute of Chicago, בראשי תיבות: AIC) הוא מוזיאון לאמנות יפה בפארק גרנט בשיקגו שבמדינת אילינוי בארצות הברית. מכון האמנות מכיל את אחד האוספים הגדולים ביותר בעולם של אמנות אימפרסיוניסטית ופוסט-אימפרסיוניסטית. כמו כן, קיימים במוזיאון מגוון אוספים הכוללים אמנות אסייתית, אמריקאית, אמנות מודרנית ואמנות עכשווית.
המוזיאון ממוקם בשדרות מישיגן מספר 111, בבניין ששימש את "הקונגרס העולמי" במסגרת התערוכה העולמית של שיקגו (1893). הבניין הנאו-קלאסי מהווה שריד בודד למבני התערוכה. המוזיאון עובד בשיתוף עם בית הספר של מכון האמנות של שיקגו ומנוהל על ידי ג'יימס קונו.
מכון האמנות של שיקגו הוא המוזיאון השני בגודלו בארצות הברית אחרי מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בעיר ניו יורק.
אוספי המוזיאון

האוסף של מכון האמנות של שיקגו מקיף למעלה מ-5000 שנה של ביטוי אנושי מתרבויות ברחבי תבל, ומכיל יותר מ-260,000 יצירות אמנות. המוזיאון מחזיק ביצירות אמנות החל בהדפסים יפניים קדומים ועד אמנות אמריקאית מודרנית. הוא נודע בעיקר באחד האוספים המשובחים ביותר בארצות הברית של ציורים שנוצרו בתרבות המערבית.
כיום, המוזיאון נודע בעיקר באוספי היצירות האימפרסיוניסטיות, פוסט-אימפרסיוניסטיות וציורים אמריקאים. בין הבולטים באוסף האימפרסיוניסטים והפוסט-אימפרסיוניסטים יותר מ-30 ציורים של קלוד מונה, בהם שש מתמונות "ערימות השחת" שלו, ומספר רב של "חבצלות המים". עוד כולל האוסף יצירות חשובות של פייר-אוגוסט רנואר, כגון "שתי אחיות (על המרפסת)", ו"רחוב בפריז ביום גשום" של גוסטב קייבוט. בין הפוסט-אימפרסיוניסטים "סל התפוחים" ו"מאדאם סזאן בכיסא צהוב" של פול סזאן. "במולן רוז'" של אנרי דה טולוז-לוטרק גם היא מן היצירות הבולטות בתצוגה. יצירת המופת יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט של הפוינטיליסט ז'ורז' סרה מוצגת במקום בולט. כמו כן, "רוחצים בנהר" של אנרי מאטיס היא דוגמה חשובה ליצריתו. בין היצירות הבולטות של ציירים שאינם צרפתים באוסף האמפרסיוניסטי והפוסט-אימפרסיוניסטי "חדר שינה בארל" ודיוקן עצמי של וינסנט ואן גוך משנת 1887.
אוספי המוזיאון > אוסף טרה

מאז אפריל 2005, נמצאים כחמישים ציורים, שהושאלו מאוסף מוזיאון טרה (עכשיו קרן טרה), במחלקת האמנות האמריקאית במכון האמנות של שיקגו. האוספים של טרה ושל מכון האמנות מוצגים במערכת הגלריות החדשה, ויחד הם יוצרים את אחת התצוגות המקיפות ביותר של אמנות חזותית אמריקאית בארצות הברית. אוסף יצירות האמנות האמריקאית על גבי נייר של הקרן שוכן במחלקת ההדפסים והרישומים של מכון האמנות.
אוספי המוזיאון > אוסף האמנות האפרו-אמריקאית

מכון האמנות של שיקגו מסייע ביצירת מרחב המאפשר את חקר האמנות האפרו-אמריקאית באופן חופשי, ללא המגבלות שאפיינו את התחום בעבר. היצירות הכלולות באוסף האמנות האפרו-אמריקאית של מכון האמנות של שיקגו מספקות המחשה היסטורית להתקדמות האפרו-אמריקאים בד בבד עם מאבקם המתמשך.
יצירות מסוימות במדור זה של המוזיאון משקפות את מגבלות הגזע שהיו קיימות בעבר. תמונת הדגרוטיפ של פרדריק דאגלס מאת סמיואל מילר היא דוגמה לדרך שבה הצליחו אי-אילו אפרו-אמריקאים להיחלץ מן הסטראוטיפים. הדגרוטיפ שימש אנשים כלואי אגאסי להצגת "טיפוס" של קבוצות אתניות. סגנון צילומי הדגרוטיפ של ג'. ט. זלי גרמו לנושא להיראות פגיע, כמעט חייתי. לדוגמה, "דיליה" (1850) מציגה שפחה חשופה לחלוטין ובמובן מסוים, קורבן של המצלמה. לעומת זאת, הדגרוטיפ של דאגלס מציג גבר בלבוש מקובל ובעל ארשת חזקה. זה היפוכה של כניעות העבדים בתצלומים של זלי. דאגלס ייצג גבר שחור מסוג חדש. הוא היה משכיל ומכובד. תמונה זו מציינת תמורה ברעיון העור השחור והצגתו.
צייר, שראה עצמו מחויב להמשיך בשינוי אופן הצגתם של שחורים באמנות הוא ארצ'יבלד מוטלי. מטרתו הייתה לצייר את "האנשים שלו" בדיוק כפי שהם. מוטלי אמר, שהוא "רוצה להחדיר תחושה של גאוות הגזע ביצירתו". מוטלי למד בבית הספר שליד מכון האמנות של שיקגו ונאלץ להתמודד עם הצקות מזדמנות מצד חברים לבנים לכיתה. אף על פי כן, נשאר איתן בדעתו, שאמנות היא הדרך הטובה ביותר לטפל במתחים גזעיים.
ביצירתו "הנערה האוקטורונית" (1925) תוקף מוטלי את הדימוי המקובל של האפרו-אמריקאי. אף כי האישה בתמונה תואמת למתכונת של "לובן", הרי למעשה היא שחורה כדי 1/8. ההתרחקות מהייצוג המסורתי של השחורים מאפיינת את התקופה. ציונים כמו אוקטורון או מולאט שימשו לתיאור כמות "הדם השחור" הזורם בעורקיו של אדם. מוטלי נוטל תפיסה זו ומשנה אותה מקונוטציה שלילית לכזו שלא תלויה במעמד חברתי.
תמונות מאוספי המוזיאון

אל גרקו, "הקדוש מרטין והקבצן", 1600-1597
רמברנדט, "איש זקן עם שרשרת זהב", 1631 בערך
אנטואן ואטו, "Fête champêtre‏", 1718–1721
אז'ן דלקרואה, "הקרב בין הכופר לחסן", 1826
ג'ון סימפסון, "העבד השבוי", 1827
אדואר מאנה, Seascape Calm Weather,‏ 1864–1865
יאקוב ואן רויסדאל, בית הקברות היהודי, שנות ה-50 של המאה ה-17
אדואר מאנה, "החיילים לועגים לישו", 1865
אדואר מאנה, "הפילוסוף (קבצן עם צדפות)", 1864–1867
גוסטב קייבוט, "רחוב בפריז; יום גשום", 1877–1876
פייר-אוגוסט רנואר, "ליד אגם", 1880
פייר-אוגוסט רנואר, "על המרפסת (שתי אחיות)", 1881
ז'ול ברטון, Song of the Lark,‏ 1884
פול סזאן, "מפרץ מרסיי, נוף מל'אסטק", 1885
אדגר דגה, "אצל הכובען", 1885
ז'ורז' סרה, יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט, 1886-1884
וינסנט ואן גוך, דיוקן עצמי, 1887
וינסנט ואן גוך, חדר שינה בארל, 1888
קלוד מונה, "ערימות השחת", 1890-1891
פול סזאן, "סל התפוחים", 1890-1887
אנרי דה טולוז-לוטרק, "במולן רוז'", 1892
פול גוגן, "מדוע את כועסת?", 1896
וינסלו הומר, "אחרי ההוריקן", 1899
אודילון רדון, "סיטה", 1893 בערך
אדגר דגה, Woman at Her Toilette,‏ 1905–1900
קלוד מונה, "חבצלות המים", 1906
חואן גריס, "דיוקן של פיקאסו", 1912
וסילי קנדינסקי, "Landscape with two Poplars" ‏, 1912
קזימיר מלביץ', Painterly Realism of a Football Player—Color Masses in the 4th Dimension, ‏ 1915
אמדאו מודיליאני, "ז'אק וברטה ליפשיץ", 1916
גרנט ווד, "אמריקן גותיק", 1930
הערות שוליים

↑  Grossman, Samantha (2014-09-18). "These Are the 25 Best Museums in the World". Time. נבדק ב-19 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chicago Tribune (22 באפריל 2015). "Art Institute of Chicago gets its largest gift ever, including 9 Warhols". chicagotribune.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gift Worth $400 Million To Art Institute Of Chicago Includes Works By Warhol". NPR.org. 22 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rossen, Susan F., ed. Selections from The Art Institute of Chicago: African Americans in Art. Chicago: The Art Institute of Chicago, 1999.
↑  Rossen, Susan F., ed. Selections from The Art Institute of Chicago: African Americans in Art. Chicago: The Art Institute of Chicago, 1999. page 27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257829105171  PLWABN: 9810682594505606  BIBSYS: 90065927  BNE: XX133324  BnF: cb11873060q (data)  CiNii: DA01368003  GND: 1004734-7  ISNI: 0000 0000 9167 2697  LCCN: n78096940  LNB: 000019066  NDL: 00300089  NKC: kn20021007001  NLA: 35008621  NSK: 000317683  RERO: 02-A000184463  SUDOC: 026492490  ULAN: 500304669  VcBA: 494/4535  VIAF: 131375374   WorldCat (עם VIAF): 131375374 
בציור תיעודי זה של מכון האמנות של שיקגו בשנת 1893, רוב פארק גראנט של היום, היה שקוע עדיין מתחת לימת מישיגן, וטרם יובש לצורך צירופו לפארק. כמו כן, מסילת הרכבת נמשכה לאורך קו החוף, מאחורי המוזיאון
גלויה של מכון האמנות של שיקגו, משנת 1907 בערך
סרה במכון האמנות
אדוארד הופר, ניצי הלילה, 1942
מארי קאסאט, "האמבט" 1891–1892
אוזן המן

| --- | --- |
אוזני המן עם מילויים שונים
אוזני המן עם מילויים שונים
 
 מאכלים
 סוג:  עוגייה, מזון 
 מטבח:  המטבח היהודי 
 מוצא:  מרכז אירופה 
 מרכיבים עיקריים:  זרעי פרג, קמח, בצק, פרג 
 
אוזני המן
אוזני המן
אוזן המן הוא מאפה, העשוי לרוב מבצק מתוק וממולא בפרג, שוקולד או במילוי אחר. הוא חלק מהמטבח היהודי ונאכל עקב המנהג להכינו בחג הפורים ולצרף אותו למשלוחי המנות לרגל החג, על שמו של המן הרשע.
מקורו של המאפה במרכז אירופה, כמנהג עדות שונות, להכין מאכלים שונים המסמלים איברים שונים של המן.
שמות המאפה

הבצק מעוצב בצורת כיסנים, ומכאן שמו ביידיש המן טאַש ("כיס המן", נהגה: homen tash). בגרמנית משמעות השם מוֹן-טאשֶה (Mohntasche) היא "כיס פרג", ומשערים שזה היה שמו המקורי גם ביידיש, שפתם של היהודים האשכנזים (מאָן טאַש, על-פי הכתיב ביידיש).
באנגלית וברוב השפות האחרות, מאפים אלה נקראים Hamantashen (המנטאשן). לעיתים משתמשים במילה Hamantash (המנטאש) ביחיד, אך צורת הרבים שימושית יותר.
בעברית ניתן למאפה השם אוזן המן (בריבוי: אוזני המן), ככל הנראה בגלל הדמיון של השם ביידיש המן טאַש, וכיוון שצורתו עשויה להזכיר את מבנה האוזן.
כדי להקל על הדוברים את הסיבוכיות בהוספת תווית היידוע לשם המאכל (האוזן המן לעומת אוזן ההמן) או בהטייתו ובספירתו (אוזן המן אחד לעומת אחת), הציע הבלשן יצחק אבינרי את התחדיש אָזְנְמָן ב-1962. לפי עדותו, החידוש הילך בחוגים פדגוגיים בישראל וזכה לאהדתו של הסופר לוין קיפניס.
מרכיביו והכנתו

הבצק המשמש להכנתם של אוזני המן הוא לרוב בצק פריך, אך קיימים גם אוזני המן מבצק עשיר יותר הנקרא בצק פּרֶסבורגֶר, שהוא שילוב של בצק פריך ובצק שמרים. צורת המאפה היא משולש בעל שלוש קרנות, ואותו מקבלים מקריצת עיגולים (חלקים או משוננים) מן הבצק, מזילוף המלית במרכז ומצביטה בעזרת שלוש אצבעות אל עבר המרכז תוך הידוק הקצוות. את הכיסנים מקובל למלא בפרג, אם כי כיום נפוצים גם אוזני המן ממולאים בשוקולד, בריבה, בתמרים, אגוזים וחלבה. בעבר היו גם אוזני המן שמולאו בשומשום.
מאכלים אחרים המסמלים את איברי המן

עדות שונות הכינו מאכלים שונים המסמלים איברים שונים של המן, לחלק מהמאכלים גרסאות שונות ושמות שונים לפי עדה.
"שיני המן" - (דנטס די המן), שיניו המצהיבות והדביקות של המן הרשע.
"פולריקוס" - עיני / ביצי המן או רגלי ונעלי המן.
פשפשי המן - ממתק שומשום.
שערות המן.
ראו גם

פולמוס לביבה – אוזן המן
בובת המן
הערות שוליים

↑  מיוחס בעיקר ליינגליש
↑  מתוך דבר לילדים (השנה אינה ידועה); יד הלשון, 1964.
↑  פיליס גלזר, מתוקים לפורים, באתר ynet, 12 במרץ 2003
↑  הילה אלפרט, אוכלות את המן, באתר ישראל היום, 1 במרץ 2023
↑  Dany Bar, פורים של ירושלים, באתר דני בר | טיולים וסגנון חיים, ‏2019-03-14
| פורים |
| --- | --- | --- |
| מצוות החג | מקרא מגילה • מתנות לאביונים • משלוח מנות • סעודת פורים ושתיית יין בפורים • פרסום הנס |  |
| מנהגים | משנכנס אדר מרבין בשמחה • זכר למחצית השקל • אוזן המן • התחפשות  • רעשן • בובת המן |  |
| מגילת אסתר | אישים במגילה: אחשוורוש • ושתי • ממוכן • המן • עשרת בני המן • זרש • בגתן ותרש • מרדכי היהודי • אסתר • חרבונה • אבגתא • התך • הגי תוספות למגילת אסתר • חלום מרדכי • תרגומי מגילת אסתר לארמית • היעדרותו של אלוהים ממגילת אסתר • מדרש אבא גוריון |  |
| תפילות ופיוטים | למנצח על אילת השחר • על הנסים • ברכת הרב את ריבנו • אשר הניא • ויאהב אומן ("קרובץ לפורים") • מי כמוך ואין כמוך • קוראי מגילה |  |
| שירים | ליהודים הייתה אורה ושמחה וששון ויקר • חג פורים (שיר) • אני פורים • ליצן קטן נחמד • תן כתף • ככלות ייני • רשימת שירים ופיוטים לפורים • פיוטים ושירים נוספים |  |
| שמחת פורים | פורים שפיל • רב פורים • עדלאידע • ליל שיכורים • פרודיות לפורים |  |
| מאכלים | אוזן המן • פזואלוס • פלודן • קרפלך • מקרוט • ספרא (מאפה) |  |
| שונות | עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון • בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר • פורים משולש • פורים קטן • תענית אסתר • פרשת זכור • מצוות זכירת מעשה עמלק • מחיית זכר עמלק • מסכת מגילה • סעודת אסתר • פורים שני • קבר אסתר ומרדכי |  |
חגי ישראל ומועדיו
ג'רונימו סטילטון

ערך זה עוסק בסדרת ספרי ילדים איטלקית. אם התכוונתם לסדרת הטלוויזיה המבוססת על הספרים, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'רונימו סטילטון
 שפת המקור:  איטלקית
 סוגה:  קומדיה / הרפתקאות
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  Geronimo stilton
 תאריך הוצאה:  2006
 מספר עמודים:  80
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 פרסים
 פרס חבר השופטים לספרות נוער של CPNB (2010)  פרס חבר השופטים לספרות נוער של CPNB (2013)  פרס חבר השופטים לספרות נוער של CPNB (2012)  פרס חבר השופטים לספרות נוער של CPNB (2011)  פרס חבר השופטים לספרות נוער של CPNB (2015) 
 סדרה
 הסדרה הבאה:  מסתורי האוצר הנעלם
 
ג'רונימו סטילטון (באנגלית: Geronimo stilton) היא סדרת ספרים לבני נוער אשר נכתבה על ידי אליזבטה דאמי, תחת הפסבדונים "ג'רונימו סטילטון".
11 ספרים מהסדרה תורגמו ופורסמו בעברית. ישנה סדרת טלוויזיה מצוירת (ג'רונימו סטילטון) המבוססת על סדרת הספרים ומשודרת בערוץ לוגי וערוץ Wiz.
דמויות

ג'רונימו סטילטון – הדמות הראשית בסדרה; עכבר החוקר ומנהל את "קול המכרסם", עיתון מפורסם בעיר "עכבריה". ג'רונימו הוא אחיה של טיאה, בן דוד של מלכודני ודוד של בנג'מין.
בנג'מין סטילטון – עכבר צעיר. אחיין של ג'רונימו, טיאה ומלכודני. משמש כשולייה של ג'רונימו, עוזר לו בעבודה בעיתון ויוצא איתו למסעותיו.
טיאה סטילטון – עכבר ואחותו של ג'רונימו. בכל הנוגע להרפתקאות היא הפוכה מג'רונימו. עובדת כשליחה בעיתון המשפחתי.
פנדורה – חברתו הטובה ביותר של בנג'מין. מאוד אוהבת הרפתקאות ומצטרפת לבנג'מין וג'רונימו פעמים רבות כדי לפתור תעלומות שונות.
מלכודני סטילטון – בן דודם של ג'רונימו וטיאה. הוא יוצא יחד עם המשפחה לכל ההרפתקאות. ידוע גם בפשלנותו הנוראית.
סאלי ראסמוסן – מנהלת העיתון "עכברוש העיר", עיתון המתחרה ב"קול המכרסם". האויבת המושבעת של ג'רונימו.
סיימון סקווילר – עכברוש שעובד כמשרת של סאלי ולרוב עוקב אחרי ג'רונימו ומנסה לגנוב ממנו כתבות.
ספרי הסדרה

| שם הספר | תאריך יציאה בעברית |
| --- | --- |
קוראים לי סטילטון ג'רונימו סטילטון: 2006
מסתורי האוצר הנעלם: 2007
מסתורי עין האיזמרגד: 2007
ברד בטעם זבובים לרוזן: 2007
ארבעה עכברים במערב הפרוע: 2008
מסתורי פרמידת הגבינה: 2009
כתב-היד המסתורי של נוסטרכבורס: 2010
האהבה היא כמו גבינה: 2011
ארבעה עכברים בג'ונגל השחור: 2012
המרתון הכי מטורף בעולם: 2013
קר נורא בהימלאיה!: 2014
הסדרה המצוירת

בשנת 2009 עלתה לשידור סדרת אנימציה איטלקית המבוססת על ספרי הסדרה. הסדרה עלתה לשידור בישראל בפברואר 2010 בערוץ לוגי ובינואר 2017 בערוץ wiz, בסדרה 56 פרקים.
מהדי מוסאווי

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1976 (בן 48) טהראן, איראן 
 מדינה:  איראן 
 אירועים משמעותיים:  ההפגנות באיראן (2022) 
 שפות היצירה:  פרסית 
 סוגה:  שיר מחאה 
 בן או בת זוג:  Fatemeh Ekhtesari 
 
ד"ר סייד מהדי מוסאווי (בפרסית: سید مهدی موسوی; ‏נולד ב־2 באוקטובר 1976) הוא משורר ופעיל חברתי איראני בולט, שזכה להכרה בזכות שיריו, אשר מביעים ביקורת על נושאים חברתיים ופוליטיים באיראן. לנוכח הצנזורה וההגבלות הממשלתיות, יצירותיו נאסרו לפרסום באיראן, והופצו באופן מחתרתי. כמו כן, מוסאווי העביר סדנאות כתיבה באופן חשאי באיראן. לאחר הטרדות מצד המשטר הוא נעצר ב-2013, ובסופו של דבר נמלט מאיראן ב-2016. מוסאווי ממשיך ליצור בגלות, ועבודתו זוכה להכרה בקרב חוגים שונים באיראן ומחוצה לה.
ילדות ותחילת הקריירה

מוסאווי נולד בטהראן למשפחה ממעמד הביניים ובילה את ילדותו ונעוריו בעיר כרג'. הוא כתב סיפורים מגיל צעיר מאוד והחל לכתוב שירה כאשר היה בן 11. מוסאווי התחנך בבית ספר למחוננים וסיים חטיבת ביניים ותיכון בהצטיינות. כתיבתו ושיריו הובילו אותו לזכייה בפרסים ברמה הארצית באיראן ולפרסום שיריו בעיתונים כבר באותן שנים.
קובץ שיריו הראשון פורסם בשנת 1998 בספר בשם "מלא כוכבים אבל..." (יחד עם שני משוררים נוספים), שהוא אוסף של סונטות נאו-קלאסיות העוסקות בנושאים חברתיים. ספרו השני, "מלאכים התאבדו", הוכרז כבלתי ניתן לפרסום על ידי משרד התרבות וההכוונה האסלאמית באיראן. בשל האתגרים איתם התמודד מוסאווי עקב פרסום יצירותיו, שכללו הגבלות ואיסורים על פעילותו הספרותית, הוא פנה להשכלה גבוהה וקיבל דוקטורט ברוקחות מאוניברסיטת משהד למדעי הרפואה, ואף היה בעל בית מרקחת באילאם, איראן, בין השנים 2012 ל-2015.
השפעתו החברתית

מוסאווי נחשב כיום לאחד המשוררים האיראנים המפורסמים, דמות מרכזית בתנועה ששמהּ 'עַ'זַל פוסט מודרני'. הע'זל במקור הוא סגנון כתיבה שאומץ על ידי משוררים פרסים בימי הביניים, ועוסק באובדן וברומנטיקה. תנועת השירה הרדיקלית של ה'עַ'זַל פוסט מודרני' מאתגרת את המסורות הדתיות, מנסה להחיות את הסגנון הקלאסי של השירה הפרסית ולקשר אותה לנושאים פוליטיים וחברתיים באיראן. בתחילת שנות האלפיים פרסם מוסאווי את יצירותיו באתר האינטרנט "ע'זל פוסטמודרני", זאת חרף הצנזורה באיראן. כמו כן, בשנים 2000 – 2003 פרסם את שלושת המאמרים "גנאלוגיה של הע'זל הפוסטמודרני", "מאפייני הע'זל הפוסטמודרני" ו"מחקר הע'זל של היום", העוסקים בתנועת הע'זל, אשר השפיעו על משוררים צעירים לתמוך בסגנון חדש זה.
בנוסף, מוסאווי עסק בהעברת סדנאות כתיבה יוצרת באיראן, שכללו הוראת אמנות השירה, כתיבת סיפורים קצרים ורומנים. סדנאות אלו, שהוקמו לראשונה בעיר משהד בשנת 1999, נמשכו בשנות האלפיים ואף התרחבו לערים כמו שאהרוד, טהראן, כרג' ועוד. קיום סדנאות ספרותיות מסוג זה באיראן נתקל בהתנגדות מצד המשטר, לכן מוסאווי קיים אותן במקומות שונים כגון בתים פרטיים, בתי קפה, מרכזי תרבות, משרדי הוצאה לאור, אוניברסיטאות ועוד.
על יצירותיו

מוסאווי פרסם 14 אוספי שירה, שתי נובלות, וספר תאורטי על שירה. רבות מיצירותיו של מוסאווי לא עברו את הצנזורה באיראן, והופצו בחשאי. על מנת להתמודד עם הצנזורה, השתמש מוסאווי במטפורות רבות ומשחקי מילים כדי להסתיר את המשמעות הישירה. דוגמה לכך היא אחת מיצירותיו הבולטות של מוסאווי, הספר "מלאכים התאבדו". לאחר שהוחרם באיראן בשנת 2000, ספר זה פורסם במחתרת שנה לאחר מכן. חלק משיריו של מוסאווי הולחנו ובוצעו על-ידי שאהין נג'פי (Shahin Najafi), זמר איראני גולה. הסיבות שיוחסו לצנזור יצירותיו נגעו לסוגיות פמיניסטיות, פגיעה בקדושה ושימוש במילים לא חוקיות. נראה כי מוסאווי הושפע במידת מה מהמשוררת פֹרוּע' פַרֹחְ'זַאד, עליה דיבר מספר פעמים ובשירתו ניתן למצוא הפניות אל יצירותיה של פרח'זאד.
בין עבודותיו המוכרות של מהדי מוסאווי:
"אני מלא כוכבים אבל..." (1999).
"המלאכים התאבדו" (2002).
"אני מפרסם אותם רק בשבילך" (2005).
"הציפור הקטנה לא הייתה ציפור ולא קטנה" (2010) - אזכור לשירה של פרח'זאד "הציפור הייתה רק ציפור" שמופיע בספר "לידה אחרת".
״נפילתו של הנמר האיראני עקב העלייה הבלתי רגילה במספר הכבשים״ (2014).
"דרכו של הסמוראי" (2019).
חיכוך עם השלטון באיראן

באוקטובר 2009 נעצר מהדי מוסאווי על-ידי כוחות משרד ההסברה בביתו ונלקח לחקירה. לאחר אירועים אלה, הוא לא היה נוכח ברשתות החברתיות ולא קיים את סדנאותיו במשך כשנה. האירועים הללו והזעזוע שבא בעקבותיהם השפיעו באופן שלילי לחלוטין על זרם ה'ע'זל הפוסטמודרני' ורבים מתלמידיו של מהדי מוסאווי ומעריציו פרשו מהעיסוק בספרות באותן שנים. עם זאת, דפי המעריצים והבלוגים שלו בפייסבוק המשיכו לפרסם את שיריו והיו להם מעריצים רבים.
בהמשך אותה שנה נעצר מוסאווי לצד המשוררת פאטמה אח'תסארי (Fateme Ekhtesari), וקיבל עונש של תשע שנות מאסר ועוד 99 מלקות. סעיפי האישום כללו "העלבת קודש הקודשים", "אגירת גז מדמיע" ו"יחסים אסורים". מאסר זה עורר עצומה של קבוצת משוררים שפעלה לשחרורו של מוסאווי, וב-14 בינואר 2014 השניים שוחררו בערבות, עד שבסופו של דבר מוסאווי הצליח להימלט מאיראן בינואר 2016.
לאחר עזיבת מוסאווי את איראן הושעה הרישיון לפרסום של כל יצירותיו הקודמות. כאשר ניסה לשלוח שני שירים חדשים "מהרמאנה" ו"לילה" למשרד ההכוונה כדי לקבל אישור, שניהם הוכרזו כבלתי ראויים לפרסום. לאחר שהתאכזב מאי פרסום הספר באיראן, הוא פרסם בשנת 2017 בנורווגיה את קובץ השירים "ליצן מול יחידת ההוצאה להורג" בהוצאת אמזון.
פועלו של מוסאווי בשנים האחרונות

מהדי מוסאווי מתגורר כיום בלילהאמר, נורווגיה וממשיך לפעול יחד עם אח'תסארי. הוא משתתף בפסטיבלים ספרותיים רבים באירופה וחלק משיריו תורגמו לאנגלית, נורווגית, ספרדית, עברית ועוד. במקביל הוא מנהל את הסדנה הספרותית המקוונת "חמסאיה" בהנחיית מכון תואנא, ולאחר כל קורס הוא מוציא לאור כתב עת אלקטרוני של יצירותיהם של משתתפי הסדנה במרחב הווירטואלי. מוסאווי הצהיר פעמים רבות באינטרנט כי ישוב לאיראן למרות כל ההטרדות והלחצים אם עונש המאסר והמלקות שלו יושעו.
ביוני 2023 יצא מהדי מוסאווי לסיור בישראל ביוזמת הדוקטורנטית ללימודי איראן ומתרגמת שיריו אורלי כהן. הביקור זכה לאירוח חם מצד הקהילה הספרותית הישראלית, ובמסגרתו התראיין מוסאווי לכתבה בעיתון "הארץ", בה תיאר את התלאות שחווה באיראן.