stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב אריאל
ביוגרפיה > רבנות

משנת ה'תשכ"ד (1964) שימש במשך כ-25 שנה כרב המושב כפר מימון שבנגב, והשתתף בהקמת הישיבה התיכונית בית יהודה (הכפר) במקום, בראשה עמד במשך כ-20 שנה. לאחר מכן ייסד ועמד בראשותה של ישיבת ההסדר ימית יחד עם אחיו הרב ישראל אריאל.
בשנת ה'תש"ן (1990) נבחר הרב אריאל כרב העיר רמת גן, בתמיכתו של הרב אברהם שפירא. הוא כיהן בתפקיד זה עד הגיעו לגיל 80 (שבו רב עיר נדרש לפרוש לפנסיה), בסוף אוקטובר 2017.
ביוגרפיה > התמודדות לתפקיד הרב הראשי לישראל

בשנת 2003 התמודד על משרת הרב הראשי לישראל בתמיכת המפד"ל, אך הרב יונה מצגר נבחר. עובדה זו גרמה אכזבה לתומכיו בציבור הדתי לאומי, ועוררה אצל רבים מהם תהיות לגבי יחסם למוסד הרבנות הראשית ולהתנהלותו.
בכ"ג באלול ה'תשס"ח (23 בספטמבר 2008) התמודד בבחירות למועצת הרבנות הראשית אך לא נבחר.
בשנת 2013 שבה ועלתה מועמדותו לכהונת הרב הראשי לישראל. בעקבות זאת עלתה יוזמה בכנסת לשנות את החוק הקיים המגביל את גילו של הרב הראשי, כיוון שהרב אריאל כבר עבר את גיל 70. במאי אותה שנה נערך כינוס רבנים בביתו של הרב חיים דרוקמן בדרישה מהרב דוד סתיו להסיר את מועמדותו כדי לאפשר את בחירת הרב אריאל, הרב סתיו סירב. המתיחות בנושא זה חידדה פערים בתוך ארגון צהר שהרב אריאל עמד בראשו עד אותה שנה.
ביוגרפיה > נשיאות מוסדות והוראה בישיבות

במשך תקופה בצעירותו שימש הרב אריאל כר"מ בישיבת מרכז הרב.
בהמשך, כיהן כרבו של כפר מימון וייסד את הישיבה התיכונית במקום. לאחר מכן ייסד ועמד בראשותה של ישיבת ההסדר ימית (עד לשנת ה'תש"נ), הישיבה הוקמה בסיני והמשיכה לאחר מכן בנווה דקלים, יחד עם אחיו, הרב ישראל אריאל (שכיהן כרב העיר ימית, עד להריסתה בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים).
לאחר שפרש מרבנות העיר רמת גן הוא ממשיך ללמד ולעמוד בנשיאות מוסדות שונים. הוא משמש כנשיא ישיבת רמת גן מאז הקמתה ומלמד שיעור כללי בתלמוד מדי שבוע. בביתו מתקיים מידי מוצאי שבת שיעור נוסף לתלמידי הישיבה, בספר מורה נבוכים. בנוסף, הוא מרבה למסור שיעורים באוניברסיטת בר-אילן, בדרך כלל במכון הגבוה לתורה.
מספר שנים לימד שיעור קבוע בישיבת מרכז הרב בהלכה ודרך פסיקתה, לבקשת רבו הרב שפירא[דרוש מקור].
פעילות נוספת

הרב אריאל הוא חבר המועצה הארצית וההנהלה הארצית של "בני עקיבא" וחבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל מאז הקמתו.
עד 2013 כיהן כנשיא ארגון רבני צוהר, אז פרש תוך הטחת ביקורת קשה על הארגון והתנהלותו. פרסם מאמר שבועי קצר בעלון השבת "גילוי דעת".
משמש כפוסק הראשי של ארגון בקדושה – מרכז העצמה לחיי משפחה.
משמש כחבר בוועדת השיפוט במיזם "קנה לך חבר" – תחרות החיבורים התורניים לבני הציונות הדתית של מפעל הפיס. וכנשיא הוועדה של קרן אחד לאחד. הרב אריאל הוא אב"ד בבית הדין לערעורים של רשת בתי הדין ארץ חמדה גזית.
פעילות נוספת > פרס ישראל ופרסים נוספים

בשנת ה'תשס"א (2001) זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית.
בשנת ה'תש"ף (2020) הוענק לרב אריאל פרס ישראל בספרות תורנית על חיבוריו התורניים שיש בהם "מגוון נושאים בארבעת חלקי שולחן ערוך. הלכות היחיד והציבור, האיש והאישה, מצוות התלויות בארץ וכן בתחומי הגות ופרשנות". האגודה למען הלהט"ב בישראל עתרה נגד ההחלטה להעניק לו את הפרס בעקבות התבטאויותיו בגנות הקהילה הגאה. השופטים דחו את העתירה וציינו כי "התבטאויותיו של הרב אריאל ביחס לקהילת הלהט"ב הן צורמות, בוטות ועולבות בציבור שלם – אך אינן נוגעות במישרין לעשייה המקצועית שבגינה הוחלט להעניק לו את הפרס, ומשכך ובהיותן מוגנות על ידי חופש הביטוי אינן רלוונטיות להמלצת ועדת הפרס בעניינו".
חיים אישיים

הרב אריאל נשוי לנחמה (לבית מנדלסון), המלמדת במכללת אורות ובמדרשת הנשים באוניברסיטת בר-אילן. ולהם שבעה ילדים. בהם:
הרב עזריאל - רב היישוב עטרת, מטפל זוגי וראש תנועת "בוחרים במשפחה".
הרב איתיאל - לשעבר רב חיל המודיעין.
הרב עמיצור - מייסד עמותת "אחים לבית" המסייעת למשפחות בהשגת דיור, ומנהל עמותת "הבית לכלכלה יהודית".
בלהה – נשואה לרב שלומי פולמן, מנכ"ל "השחף" לייעוץ זוגי ומיני.
אחיו הם: הרב ישראל אריאל ראש מכון המקדש, הרב יועזר אריאל ששימש כדיין בבית הדין האזורי בטבריה וצפת והרב יגאל אריאל, לשעבר רב המושב נוב.
פסיקות בולטות > שמיטה

הרב אריאל בולט בהתנגדותו לשימוש הגורף בהיתר מכירה בשנת השמיטה, משום שלדעתו מצבה הנוכחי של החקלאות בארץ ישראל מאפשר צמצום של ההזדקקות לשימוש בהיתר זה, שמעיקרו היה מעין "הוראת שעה", פתרון זמני שמטרתו חיזוקה של ההתיישבות החקלאית הישראלית. לדבריו, בענפי חקלאות רבים ניתן לוותר על השימוש בהיתר מכירה, ולהשתמש בפתרונות הלכתיים אחרים, כמו מצע מנותק ואוצר בית דין, מבלי לפגוע ביישוב היהודי בארץ ישראל. את השימוש בפתרונות אלו הוא מעודד באמצעות מכון התורה והארץ וחברת אוצר הארץ. קניית יבול נוכרי נמצאת בעדיפות אחרונה מבחינתו, ולשיטתו, קניית "תוצרת של נוכרים המשתלטים על אדמות ארץ ישראל", נוגדת את ההלכה.
לדעתו לריבונות של מדינת ישראל מאז הקמתה, יש משמעות הלכתית לגבי מצוות ירושת ארץ ישראל, אך אין לה חלות הלכתית לגבי המצוות התלויות בארץ. בהתאם, לערבה הדרומית יש דין חוץ לארץ בנושא השמיטה, ועל כן לפירותיה אין קדושת שביעית.
פסיקות בולטות > סדרי בית הכנסת

בשנת 2010 נשאל על מנייני נשים בפורים לקריאת המגילה והשיב: "אם הבעל היה בבית הכנסת והאישה שמרה על הילדים היא יכולה ללכת למניין שני כדי לשמוע מגילה ואם אין גבר אז אפשר שאישה תקרא. אבל מלכתחילה ליצור מניין נשים זה בניגוד להלכה, הן פורשות מהציבור ומדובר פה בדרך כלל בנשים שמשיקולים חברתיים ופמיניסטיים מעדיפות לקרוא במניין שלהן".
בשנת 2013 פסק כי: "במשך כל התפילה חייבת להיות הפרדה בין גברים לנשים. אין מקום לדבר תורה של נשים באמצע התפילה", אך התיר אמירת שיעור בבית הכנסת מפי אישה הלבושה כדין אם אינו משולב בתפילה ואף העיד שהשתתף בצעירותו בשיעוריה של נחמה ליבוביץ.
פסיקות בולטות > עלייה להר הבית

הרב אריאל נמנע מלהורות למעשה בסוגיית כניסה להר הבית בזמן הזה. לצד זאת הוא מדגיש שאין מחלוקת הלכתית על כך שמעיקר הדין מותר להיכנס לתחומי הר הבית שמחוץ לעזרות לאחר טבילה כהלכה, והנימוק לאסור את העלייה כיום הוא מחמת החשש ל"פריצת גדר" שתגרום לאנשים לעלות באופן אסור לכל הדעות. בנוגע לעלייה ל'מחכמה', מבנה הבנוי מעל הכותל המערבי שחלקו בולט לתוך הר הבית, כתב שאפילו לדעת האוסרים עלייה לשאר חלקי הר הבית, "בן תורה שאפשר לסמוך עליו שיטבול כהלכה, אין לאסור עליו עליה למחכמה".
פסיקות בולטות > שבת

הרב אריאל אוסר נסיעה במכונית אוטונומית בשבת. לדבריו, מלבד בעיות הקשורות במלאכות שבת, נסיעה כזו פוגעת בקדושת השבת והיא עובדין דחול, ויש לאסרה בדומה לאיסור על רכיבה על אופניים בשבת.
פסיקות בולטות > נושאים נוספים

במאי 2014 ענה לשואל שבאה אליו אישה וביקשה לשכור דירה למענה ולמען חברתה איתה היא מקיימת מערכת יחסים, שאם הדירה נשכרת על ידי שתיהן לא ישכיר, ואם אחת שוכרת מותר להשכיר.
במחלוקת הפוסקים על ייחוס האמהות בתרומת ביצית ובפונדקאות, פסק שהאם הביולוגית היא האם מהבחינה ההלכתית.
פסיקות בולטות > דרכי פסיקה והיררכיה תורנית

הרב אריאל סובר שתלמיד חכם גדול אינו רק מי שגדול בנגלה ובהשקפה אלא חשוב שלא יתיר לעצמו לשנות ממסורת הפסיקה בהתבסס על דעתו העצמאית, אלא שיתבסס על קודמיו 'מעתיקי השמועה'. לדעתו, כיוון שהציבור הרחב אינו יכול לדעת עד כמה אותו תלמיד חכם נשען על קודמיו, יש להתייעץ עם תלמידי חכמים גדולים אם לקבל את דעתו או לא. מספר פעמים ביקר רבנים שבעיניו חרגו מקו הנחיה זה.
מתלמידיו

הרב יהודה הלוי עמיחי – ראש מכון התורה והארץ.
הרב שלום לוי – רב העיר קריית שמונה.
הרב אליעזר איגרא – דיין בית הדין הרבני הגדול.
הרב עמי דנינו – ראש ישיבת "אורות יעקב" רחובות.
הרב אהרן הראל – ראש ישיבת מוריה בגבעת המשכן (שילה).
אחיינו, הרב מתניה אריאל – מייסד וראש "ישיבת דרך חיים".
הרב דוד תורג'מן – ראש הישיבה והמוסדות התורניים בדימונה ורב שכונה בעיר.
הרב משה ביגל – רב היישוב מיתר.
הרב אור חיים טאוב – רב קהילת נהורא במרכז העיר רמת גן.
בנו הבכור, הרב עזריאל אריאל, רב היישוב עטרת, ראש מרכז אחו"ה למנהיגות חברתית על פי התורה (שייך ל"פורום חותם").
הרב יהושע שפירא, ראש ישיבת ההסדר ברמת גן.
הרב יעקב אפשטיין, מחבר סדרת השו"ת חבל נחלתו ועורך ספרי השו"ת של הרב אריאל.
הרב שמיר שיינטופ, ראש כולל ההלכה של ישיבת מרכז הרב.
הרב ד"ר עידו רכניץ, מראשי מכון משפטי ארץ, מנהל רשת בתי הדין לממונות "ארץ חמדה גזית", ומהפעילים הבולטים להשבת משפט התורה לחיי הציבוריות.
הרב בן ציון אלגאזי, ראש מכון צורבא מרבנן וראש ישיבת ההסדר רמת גן.
הרב שלמה אישון ראש מכון כת"ר לכלכלה על פי תורה, ורב מזרח רעננה.
ספריו

.שו"ת באהלה של תורה (שבעה כרכים). לספר מצורפת הסכמה אחת, של רבו הרב אברהם שפירא.
יושב אהלים – כתובות וקידושין. מבוסס על השיעורים הכלליים שלימד בישיבת רמת גן, הוצאת ישיבת רמת גן, תשע"א (2011).
באהלי שדה – קובץ מאמרים בנושאי שמיטה.
מאהלי תורה – על התורה והמועדים (הספר בקטלוג ULI).
יערב שיחי – שיחות עם הרב ארל'ה הראל על ענייני השקפה, עבודת ה' ופרקי חיים.
הלכה בימינו – מורשתה, לימודה, הוראתה ויישומה, הוצאת מכון התורה והארץ, תש"ע.
עולה מן המדבר – סיפור בניית והריסת ימית.
סדרת ספרי ההלכה אהלי הלכה נכתבה על פי פסיקותיו, והיא מתמקדת בעיקר בשאלות המתחדשות בימינו. הסדרה החלה לצאת בשנת ה'תשפ"ב. נכון לאדר התשפ"ה הופיעו בסדרה כרכים על פסח, סוכות, המועדים (שני כרכים), ימים נוראים ושבת- מלאכת הפת.
לקריאה נוספת

יצחק גייגר, היציאה מהשטעטל, רבני הציונות הדתית אל מול אתגר הריבונות היהודית, בהוצאת מכללת הרצוג תשע"ו, פרק חמישי: תפקידי המדינה המודרנית – עיון בהגותו של הרב יעקב אריאל בסוגיית הצדק החברתי (עמ' 414–442)
דובובה (מחוז צ'רקאסי)

| --- | --- |
 מדינה / טריטוריה:  אוקראינה אוקראינה
 אובלסט:  מחוז צ'רקאסי צ'רקאסי
 ראיון:  אומן
 רשות מקומית:  באבן
 חבל ארץ:  פודוליה (היסטורי)
 תאריך ייסוד:  1515
 שטח:  214 קמ"ר
 גובה:  129 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  589
  ‑ צפיפות:  2 נפש לקמ"ר
 קואורדינטות:  30°26′57″N 48°38′04″E﻿ / ﻿30.449167°N 48.634444°E﻿ / 30.449167; 48.634444
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםדובובה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםדובובה(למפת מחוז צ'רקאסי רגילה) צ'רקאסי אומן סמילה זולוטונושה קניב זבניגורודקה קייב פולטבה קירובוגרד ויניצהדובובה(למפת מחוז צ'רקאסי מוגדלת) צ'רקאסי אומן סמילה זולוטונושה קניב זבניגורודקה קייב פולטבה קירובוגרד ויניצהדובובה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דובובה (באוקראינית: Дубови) הוא כפר במחוז צ'רקאסי שבאוקראינה, כ-20 ק"מ דרומית - מזרחית לעיר אומן. בדובובה התקיימה קהילה יהודית עד חיסולה בפרעות פטליורה בשנת 1919.
גאוגרפיה

הכפר שוכן על שתי גדותיו של נהר יטרן (צר'), מיובליו של הבוג הדרומי.
בסביבות דובובה מצויים עצי אלון גדולים שהעניקו לכפר את שמו, והם שרידיו של יער אלונים עתיק ששכן במקום.
היסטוריה

סמוך לדובובה נמצאו שרידים של תרבות הטריפיליה הקוקוטינית (אנ') הפרה-היסטורית.
ככל הידוע דובובה הוקמה בשנת 1515.
בתקופת האיחוד הפולני-ליטאי, היה האזור כולו מחולק לאחוזות בבעלות אצילים פולנים. לאחר פירוק האיחוד בשלהי המאה ה-18 סופח האזור לאימפריה הרוסית, וב-1861 הולאמו האחוזות ושוחררו האיכרים הצמיתים. תחת האימפריה הרוסית השתייכה דובובה לגוברניית (מחוז) קייב (אנ').
הקהילה היהודית > היסטוריה

יהודים חיים בדובובה מראשית המאה ה-18
בכפר הייתה אגודה יהודית לחיסכון והלוואות ופעלו שני בתי כנסת. ב-1903 הוקם בדודובה "חדר מתוקן".
דובובה הייתה "שטעטל" יהודית טיפוסית, יהודים רבים השתייכו לחסידות טשרנוביל, שאחד מענפיה פעל בעיירה טאלנה הסמוכה.
היהודים עסקו במסחר ובמלאכה, רבים בטחינת קמח ומכירתו.
הקהילה היהודית > הטבח

בשנת 1919, במהלך פרעות פטליורה, הגיעו לדובובה פליטים רבים מהעיירה טטייב, שנפגעה קשות בפוגרומים. באוגוסט של אותה שנה (אב ה'תרע"ט) פשט על דובובה גדוד מורדים בפיקודו של ההטמאן קוזקוב, והם ביצעו סדרת מעשי טבח אכזריים ביהודי דובובה. חלקם הוטבעו בנהר. מתוך כ-2500 יהודים שחיו בה לפני הפרעות, שרדו רק כ-30 נפש, בעיקר נשים וילדים. עד ראש השנה עזבו אחרוני הניצולים את דובובה, והקהילה חדלה מלהתקיים. תושבי הכפר האוקראינים הרסו את בתי היהודים, את בית הכנסת ובית הקברות היהודי, והפכו אותם לשדות. תיאורי הטבח תועדו על ידי הסופרת רחל פיגנברג בכרוניקה "מגילת דובובה" שפורסם בשנת 1927 ביידיש וברוסית. המחברת תרגמה את הספר לעברית, והוא יצא לאור בתל אביב בשנת 1939. פרסום המהדורה העברית עורר הדים בעיתונות העברית בארץ ישראל. פיגנברג עסקה בראיונות ושמיעת עדויות של עדי ראייה של הפוגרומים החל מ-1921.
הקהילה היהודית > אישים

במאה ה-19 כיהן כרב בדובובה הרב עקיבא שלום חיות, בעל "עקבי שלום" על סידור התפילה, עד לפטירתו בשנת ה'תרכ"ח (1867/1868). ב-1873 החל לכהן הרב משה אהרן ברדיצ'בסקי (ברנשטיין), אביו של הסופר מיכה יוסף ברדיצ'בסקי. הרב ברדיצ'בסקי כיהן למעלה מ-50 שנה, עד שנרצח עם בנו בפרעות ב-1919.
ילדותו ונעוריו של מיכה יוסף ברדיצ'בסקי עברו עליו בדובובה, והוא אף התגורר בה בבגרותו לפרקים כששב לבית אביו. דובובה מתוארת ברבים מאוד מסיפוריו. בקובץ "מעירי הקטנה" מציג ברדיצ'בסקי את העיירה באור שלילי מעט, ופרסומו עורר זעם כנגדו בדובובה. דובובה שימשה גם כדגם ליצירת דמות העיירה היהודית ביצירתו. ביקוריו בדובובה אף הובילו אותו לכתיבה ביידיש.
בין היהודים שנולדו בדובובה נמנים הסופרים צבי כשדאי, יוסף אומנסקי ויצחק נורמן.
לקריאה נוספת

רחל פייגנברג, מגילת דובובה: תולדות עיר שעברה ובטלה מן העולם, תל אביב, ת"ש.
אליעזר דוד רוזנטל, מגילת הטבח, ספר שני ג-ז, תרפ"ט, עמ' 51 - 52.
הערות שוליים

↑  בשפות הסלאביות "אלון" הוא "дуб" (נהגה: "dub").
1 2  רבי יוסף אומנסקי, "אישי ישראל".
↑  רוחמה אלבג, בני אדם נולדו לשתוק ולחייך, באתר הארץ, 6 באפריל 2004
↑  מ. אג"ף, הפרעות באוקראינה, הצופה, 14 ביולי 1934.
↑  ראו בהקדמת המוציא לאור של ספרו "עקבי שלום".
↑  על תקופה זו בחייו ראו: אבנר הולצמן, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, מסדרת "גדולי הרוח והיצירה בעם היהודי", בהוצאת מרכז זלמן שזר, ירושלים, תשע"א, עמ' 30 - 35.
↑  הולצמן, הספר והחיים, עמ' 294
↑  ראו למשל הולצמן, "הספר והחיים" עמ' 58 - 68.
↑  הספר והחיים עמ' 226 ועוד.
↑  יצחק נורמן (1889-1971), מכון גנזים.
קואלה

ערך זה עוסק ביונק כיס אוסטרלי. אם התכוונתם לעיר ביוון, ראו .
| קואלה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-וומבט
משפחה:: קואליים
סוג:: קואלה
מין:: קואלה
שם מדעי
 Phascolarctos cinereus ‏פולדפוס, 1817
תחום תפוצה


קואלה צועדת על הקרקע עם גורה
קואלה צעיר עם אמו
קואלה על גזע
קואלה נעה על ענף
קואלה אוכלת עלי אקליפטוס
קוֹאלה (שם מדעי: Phascolarctos cinereus; בשפת האבוריג'ינים באוסטרליה: "חיה ללא מים") היא מין אנדמי לאוסטרליה, יונק הכיס היחיד בסוגו במשפחת הקואליים שבסדרת הקנגוראים. עם זאת, בעבר היו מינים נוספים במשפחה.
מאפיינים > סיווג

על אף שהקואלה אינה שייכת למשפחת הדוביים, נפוץ בקרב הציבור הכינוי "דב קואלה" אשר מוצמד לחיה. זאת בשל דמיונה החיצוני לדובים; ככל הנראה, המתיישבים האירופאים הראשונים באוסטרליה חשבו את הקואלה לסוג של דב. אף שמה המדעי מכיל את המילה arktos שמשמעה ביוונית הוא דב. למעשה, שייכת הקואלה לסדרת הקנגוראים.
בסוף שנת 2019 נודע ששליש מאוכלוסיית הקואלות באוסטרליה הושמדה יחד עם עוד כחצי מיליארד בעלי חיים נוספים בעקבות גל השריפות שהכה במדינה.
מאפיינים > תפוצה באוסטרליה

הקואלות התפתחו ביבשת המבודדת אוסטרליה ולכן יכולת הפצתן מוגבלת ליבשת עצמה. ישנן אוכלוסיות באיים קרובים רק בזכות התערבות בני האדם שהביאו אותן לשם.
על תפוצת הקואלות משפיעה הימצאותם של מגוון עצי האקליפטוס, כמו גם תנאי אקלים הולמים (לא חמים ויבשים מדי ולא קרים מדי).
תפוצת הקואלות בתוך אוסטרליה היא כתמית. הן חיות באוכלוסיות נפרדות שמבודדות האחת מן השנייה משום שביניהן ישנם אזורים שלא מתאימים למחייתן ולכן יכולות התפוצה שלהן מוגבלות (למשל, אזורים לא מיוערים או אזורים צחיחים או לחלופין קרים מדי).
מאפיינים > טווח המחיה

הקואלות הן חיות טריטוריאליות ואינדיבידואליות אך הן עדיין מקיימות קשרים בין הפרטים באזור לצורכי רבייה. לכל קואלה יש את טווח הבית שלה, אולם שטח זה חופף בחלקו גם עם פרטים אחרים ובו מתקיימות האינטראקציות ביניהם. כל מספר פרטים כאלו מייצרים חברה אחת שבה אותם פרטים מתרבים. שטח הבית של כל פרט נקבע על פי איכות וכמות עצי המאכל ועצי המחיה (שמספקים צל). הקואלות נוהגות לסמן את הטריטוריה שלהן באמצעות ריח ושריטות על העצים, ובכך הן מבטיחות לעצמן ביטחון תזונתי ורבייתי.
אבולוציה

האב הקדמון של הקואלות היה מסדרת הקנגוראים שחי בתחילת תקופת האוליגוקן. ממנו התפתחו סוגי הקואלות הידועים לנו היום: שלושה סוגי קואלות (Litokoala, Madakoala, Perikoala) שהיו דומות לקואלה בת ימנו והתגלו בתקופת האליגוקן המאוחרת ובאמצע תקופת המיוקן, והקואלה בת ימנו וסוג נוסף (Koobor) שמתועדים החל מתקופת הפליוקן המאוחרת. המין של הקואלות הקיימות כיום (Phascolarctos Cinereus) הוא המין היחיד מבין כל המינים ששרד. מיני הקואולות הקדומות חיו ביערות הגשם של אוסטרליה, אולם עם התייבשותה של היבשת הצטמצמו יערות הגשם והתרחבו חורשות האקליפטוס ורק הקואלות בעלות מנגנוני הלעיסה החזקים הצליחו לשרוד. מתוכן התפתחו שני מינים, הקואלה הגדולה (סיטרוני) והקואלה הקטנה (סינרוס) שהתפישה המקובלת היא שהיא זו ששרדה מבין השניים כי היא הייתה קטנה יותר ולכן צרכה פחות אנרגיה (תזונתם מתבססת על עלי אקליפטוס לא מזינים שדורשים לעיסה רבה ולכן לפרטים הקטנים היה הסיכוי הגבוה לשרוד).
שימור

על פי הרשימה האדומה של ה-IUCN, הקואלה מוגדרת כמין "פגיע" ("VULNERABLE"); כלומר, היא נמצאת בסכנת הכחדה, אולם אם יחול שיפור ניכר בנסיבות המאיימות על הישרדותה ורבייתה, היא עשויה לצאת ממנו. במהלך העשורים האחרונים נרשמה ירידה של כ-28% בשיעור אוכלוסיית הקואלות הכללית.
קואלה תוכנית לשימור ושיקום בחסות ממשלת אוסטרליה, שהגדירה אותה כמין פגיע. בין עיקרי התכנית: ייצוב מספר הקואלות בטבע, הבטחת הישרדותן בטווח הארוך, שיקום בתי הגידול שלהן, הפחתת האיומים עליהן, מיפוי וניטור של הקואלות והקצאת משאבים לכך. התכנית תושג בין היתר דרך השגת שיתוף פעולה בין האזרחים לרשויות. הקואלה היא מין דגל, משום שהיא חיה אהובה ופופולרית. היא משמשת גם כמין מטרייה, משום שהגנה על בתי הגידול שלה, תוביל להגנה על מינים נוספים של ציפורים, זוחלים, וחרקים שונים המתגוררים בו גם כן.
שימור > איומים על הקואלות

הרס וצמצום בתי גידול - כתוצאה מכריתת יערות לחקלאות והתיישבות.
צפיפות בבתי הגידול שגורמים לסטרס ולהתפרצות של מחלות.
מחלות שונות ובעיקר מחלת הכלמידיה.
דריסה ממכוניות.
טריפה על ידי כלבי בר וכלבים מבויתים.
מחסור במים בשל הבצורות שגוברות בגלל ההתחממות הגלובלית ומצמצמות את ריכוז המים בעלים.
שריפות ענק.
מספר הקואלות החיות בטבע באוסטרליה נמצא במגמת ירידה בשל מספר גורמים: כריתת יערות, שריפות, תאונות דרכים בהן הקואלות מעורבות, התקפות כלבים ומחלת הכלמידיה המועברת במגע מיני. גורמים אלו, בשילוב עם קצב הרבייה הנמוך של הקואלות, מגבילים את יכולת ההתאוששות של אוכלוסיית הקואלות, כך שבמהלך 20 השנים האחרונות צנח מניין אוכלוסיית הקואלות בכ-40%. באופן פרדוקסלי, מספר מדענים הציעו מודל של המתות חסד לקואלות חולות, מה שיכול דווקא לבלום את התפשטות המחלה ולסייע בהגדלת האוכלוסייה בטווח הארוך.
בשנת 2022 באוסטרליה הקואלות הוגדרו כבעל חיים בסכנת הכחדה.
שימור > מאמצי שימור

הקואלה היא מין דגל שזוכה לאהדה ציבורית שמסייעת להגנה עליה. הארגון הבינלאומי AKF נעזר בעובדה זו על מנת לשמר ולנהל את הקואלות בטבע. ברמה הארצית, הקואלות נפוצות בארבעה אזורים באוסטרליה, רק בשניים מהם ישנה חקיקה לשימור, והיישום של החקיקה חלקי בלבד. בקווינסלנד מעמדן הוא 'פגיע' ולכן יש יותר הגנה על בתי הגידול שלהן. בניו סאות' ויילס הכינו תוכנית לשימור הקואלות אך היא לא יצאה לפועל, ובויקטוריה ובדרום אוסטרליה לא מתקיימים מאמצי שימור כלל.
הערות שוליים

↑  קואלה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ארז ארליכמן, צבים בסכנה וקואלה לבן כשלג, באתר ynet, 24 בספטמבר 2007
↑  Frequently asked questions | Australian Koala Foundation, www.savethekoala.com (באנגלית)
1 2  Roger Martin, Kathrine Ann Handasyde, The Koala: Natural History, Conservation and Management, UNSW Press, 1999, ISBN 978-0-86840-544-5. (באנגלית)
↑  How koalas live, socialise & communicate | Australian Koala Foundation, www.savethekoala.com
↑  Threats to the Koala | Australian Koala Foundation, www.savethekoala.com
↑  אוסטרליה: הקואלות הוגדרו כבעל חיים בסכנת הכחדה, באתר ‏מאקו‏, 11 בפברואר 2022
↑  The Koala - Endangered or Not? | Australian Koala Foundation, www.savethekoala.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545792905171  BnF: cb122685815 (data)  GND: 4239346-2  LCCN: sh85072750  NDL: 00566060
התנועה הליברלית החדשה

התנועה הליברלית החדשה (בראשי תיבות: תל"ח) היא ארגון התנדבותי הפועל לפי הצהרתו לקידום הליברליזם בישראל. התל"ח הוקמה בשנת 2011, על ידי מוטי היינריך (בעל אתר "קו ישר" שמציג מודל חלופי לתפקודה של מדינת ישראל המבוסס על כלכלה חופשית), ירון לרמן, אמיר וייטמן (עיתונאי), ד"ר אבי נוב (עורך דין), בועז ארד (דובר התנועה הליברלית החדשה, היה עמית מחקר ודובר במכון ירושלים לחקר שווקים, מוציא לאור ועורך כתב העת "אנכי" המוקדש לפילוסופיה של איין ראנד ומייסד "הבלוג הירוק - הפורום לרציונליות סביבתית"). בעקבות מחאת האוהלים בכוונה להשמיע קול מנוגד לאמירות הסוציאליסטיות של מנהיגי המחאה.
התנועה הליברלית החדשה דוגלת בעקרונות האינדיבידואליזם והליברליזם הקלאסי הנותנות דגש לחירויות הפרט.
במישור הרעיוני התל"ח מקיימת הרצאות ועימותים בנושאים ליברליים, באופן ישיר או באמצעות תאי הסטודנטים של התנועה, בהשתתפות אישי ציבור (בהם עומר מואב, דניאל האנן, משה פייגלין, ירון ברוק, ישראל כ"ץ, יואב קיש ואחרים).
במישור הציבורי עורכת התל"ח תקופתית הפגנות, לעיתים בשיתוף עם תנועות כגון "חופש לכולנו", העמותה לקידום תרבות הנשק וסטודנטים למען חירות. בנוסף, חברי התנועה הופיעו בטלוויזיה וברדיו וכמו כן לתנועה פעילות שוטפת ברשתות החברתיות.
נציגי התנועה מופיעים מעת לעת בפני ועדות הכנסת השונות, בהן ועדת החינוך, ועדת הכלכלה ועדת שקד והוועדה לבחינת "חוק הספרים". התל"ח סייעה בהקמת השדולה לצבא מקצועי והשדולה הליברלית בכנסת.
התל"ח אינה עוסקת בנושאים הקשורים לסכסוך הישראלי-פלסטיני ואינה מעורבת בפוליטיקה מפלגתית, אף כי כמה מפעילי התנועה רצו בבחירות 2013 במסגרת עלה ירוק - הרשימה הליברלית וחברים בתנועה יזמו פעילויות התפקדות למפלגות שונות, בהן הליכוד ומרצ. אחת לשנה עורכת התל"ח את "כנס החירות הישראלי" במתכונת יום עיון ובו הרצאות בראי הליברליזם בתחומי הכלכלה וזכויות האדם. התל"ח מפעילה פורום רעיוני מבוסס מלגות המפרסם מדי שנה עשרות מאמרים בעיתונים ואתרי חדשות מובילים.
בדצמבר 2011 הגישה התנועה עתירה לבג"ץ כנגד מועצת הדבש.
בשנת 2018, התנועה החלה ללוות את רפי דיין במאבקו אל מול המועצה לענף הלול, מאבק אשר הגיע לפתחו של בג"ץ באמצעות עתירה שהוגשה על ידי דיין כנגד מועצת הלול.
ראו גם

הליברלים בליכוד
הערות שוליים

↑  חזון התנועה, מתוך אתר התנועה הרשמי
↑  בלוג התנועה, TimeOut - טיים אאוט איז אאוט אוף טיים...., 14 בספטמבר 2011
↑  יוני קמפינסקי, הכירו את התנועה הליברלית החדשה, באתר ערוץ 7, 14 בספטמבר 2011
↑  מיפוי מיזמים ומעורבות ארגונים שקמו במחאה החברתית- קיץ 2011 (ארכיון)
↑  ניר ארנון, יאנה גורליק תמשיך לשבת בכלא הצבאי, באתר nrg‏, 12 בספטמבר 2012
↑  קבוצת הדיונים הפתוחה של התנועה בפייסבוק
↑   בועז ארד דיון על חוק הספרים בכנסת 3 ביוני 2015, סרטון בערוץ "התנועה הליברלית החדשה", באתר יוטיוב
↑  פרוטוקול מס' 35 מישיבת ועדת הכלכלה, 21 ביולי 2015
↑  בועז ארד, חופש או שוויון, באתר "אנכי", 31 באוגוסט 2013
↑  בועז ארד מייצג את התנועה הליברלית החדשה ואת מרכז איין ראנד בכנס לבחינת חוק הספרים שערך ח"כ Yoav Kisch – יואב קיש ובו השתתפו השרה מירי רגב, וחברי כנסת נוספים, סופרים, מוציאים לאור ואורחים., 3 ביוני 2015
↑   דברי בועז ארד בכנס ההקמה של השדולה לצבא מקצועי, סרטון בערוץ "התנועה הליברלית החדשה", באתר יוטיוב, 12 ביוני 2013
↑  חזקי ברוך, הוקמה השדולה לצבא מקצועי בישראל, באתר ערוץ 7,  12 ביוני 2013
↑   יונתן אוקון בישיבת השדולה הליברלית בנושא המאגר הביומטרי, סרטון בערוץ "התנועה הליברלית החדשה", באתר יוטיוב, 24 ביולי 2013
↑  שלמה פיוטרקובסקי, "לארגוני העובדים כוח בלתי מרוסן", באתר ערוץ 7, 7 במאי 2015
↑  שמעון כהן, לקראת חג החירות: כנס החירות הראשון, באתר ערוץ 7, 3 באפריל 2014
↑  הפורום הרעיוני- חוג הכותבים הפורה בישראל!
↑  התנועה הליברלית החדשה הגישה היום את עתירתה לבג"ץ
↑  התנועה הליברלית החדשה (2018-03-29), היום הזה ערוץ 20 ביצים בהשאלה למה נאלץ רפי דיין לחלק סחורה בהשאלה, נבדק ב-2018-10-11
↑  החקלאי, האיחוד. "מאות ביצי מאכל יושמדו במחאה על החלטת מועצת הלול". נבדק ב-2018-10-11.
האיחוד החקלאי

ערך זה עוסק בתנועה מיישבת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 תחום:  תנועה חברתית המאגדת יישובים חקלאיים בישראל
 מטה הארגון:  תל אביב
 מנכ"ל:  דודו קוכמן
 תקופת הפעילות:  1960–הווה (כ־65 שנים)
 http://www.ihaklai.org.il
 
האיחוד החקלאי היא תנועה מיישבת שמאגדת יישובים חקלאיים. היא הוקמה בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 כתוצאה מאיחוד של המועצה החקלאית של הכפרים השיתופיים עם ארגון המושבים של העובד הציוני. מקורה של התנועה המיישבת בעולי העלייה החמישית בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. בשנת 1978 הוקמה תנועת נוער בשם זה, היא אחת מ-12 תנועות הנוער שהוכרו בישראל בעשור השני של המאה ה-21. מזכ"ל התנועה המיישבת הנוכחי הוא דודו קוכמן ומזכ"לית תנועת הנוער המכהנת היא נטע סיזל.
אידאולוגיה

האיחוד החקלאי דגל בחופש בחירה של יישוביו לגבי אופיים וכלל בתוכו יישובים שהתנהלו כמושבים עם ערבות הדדית רבה אולי אף יותר מהנהוג בתנועת המושבים, לצד כפרים בהם לא הייתה כמעט כל ערבות הדדית, כמו ביישובי התאחדות האיכרים. דוגמה לעיקרון זה ניתן לראות בהתנגדות האיחוד החקלאי ב-1965 להחלת הצעת חוק האיגוד השיתופי (שכונתה "חוק המושבים") על יישוביו, כדי למנוע פגיעה באוטונומיה שלהם.
היסטוריה

המושב הראשון בתנועה: בית יצחק שער חפר
האיחוד החקלאי הוקם באוקטובר 1960 כאיחוד של 19 מושבי העובד הציוני עם כ-40 יישובי המעמד הבינוני שהיו מאוגדים במועצה החקלאית. אולם באפריל 1962 נטשו אנשי העובד הציוני את האיחוד. במרץ 1963 קיימה התנועה את ועידתה הראשונה. באותה עת נכללו בה 48 יישובים שהקיפו כ-3,500 משקים חקלאיים שבהם כ-15,000 תושבים.
בשנת 1964, יישובי האיחוד כללו:
15 יישובי המעמד הבינוני שנוסדו לפני קום המדינה (גן השומרון, בית ינאי, בית יצחק-שער חפר, רמות השבים, נהריה, כפר נטר, שדה ורבורג, כפר שמריהו, רמת הדר, חרב לאת, בצרה, חבצלת השרון)
15 יישובי המעמד הבינוני שנוסדו לאחר קום המדינה (בין השאר: אודים, חמישה מיישובי מועצה אזורית גדרות, בוסתן הגליל, גנות, גבעת שפירא)
4 הרחבות של מושבות הגליל (אילניה, מנחמיה, יסוד המעלה, מגדל)
5 יישובים חדשים שהוקמו בנגב (זוהר, עומר)
5 יישובים בפרוזדור ירושלים (כפר בן נון, כסלון, שואבה)
4 אגראות
2 יישובים שיתופיים
בראשית שנות ה-70 הקים האיחוד שני יישובים בבקעת הירדן ושני יישובים בערבה. בשנת 1976 אוזרחה מכורה.