stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אין למדין מקודם מתן תורה
תחולת הכלל

קיימים מספר ספקות ובעיות בתחולת הכלל:
זמן נתינת התורה לצורך כלל זה אינו מעמד הר סיני, ולכן הנקודה המדויקת על ציר הזמן שמלפניה לא ניתן ללמוד דין או הלכה שנויה במחלוקת בין הפרשנים.
קיימת גם מחלוקת סביב עמדת התלמוד הירושלמי בנושא זה, האם קבלו אמוראי ארץ ישראל את הכלל או דחו אותו.
אפשר שהכלל עומד בסתירה לכלל אחר: ”כל מצווה שנאמרה לבני נח ונשנית בסיני, לזה ולזה נאמרה. לבני נח ולא נשנית בסיני, לישראל נאמרה ולא לבני נח” (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ט, עמוד א')
ישנן הלכות רבות שמקורן, לכאורה, קודם מתן תורה.
בסתירות אלו עיסוק ענף ומסועף בספרות התלמודית ורבים עסקו בהגדרת הכלל וביישוב שאלות שמתעוררות לאורו.
לקריאה נוספת

רבי יצחק למפרונטי, פחד יצחק, מהדורת מוסד הרב קוק, ב, עמ' קד
רבי צבי הירש חיות, תורת הנביאים (נדפס בתוך כל כתבי מהר"ץ חיות, ירושלים תשי"ח) פרק יא, עמ' סג
רבי חיים חזקיהו מדיני, שדי חמד, מערכת א' כלל שכ"א
רבי יוסף ענגיל, בית האוצר, כלל צט
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מועד קטן,  פרק ג', הלכה ה'
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף כ"ח, עמוד א'
↑  ראו ריטב"א שם בשם רבינו תם; רבינו חננאל
↑  משנה, מסכת חולין, פרק ז', משנה ו'
אלבן פנישי

אלבן פנישי (באלבנית: Alban Pnishi; נולד ב-20 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן קוסובני המשחק בעמדת הבלם בווהלן.
קריירת מועדונים

פנישי נולד בשווייץ להורים ממוצא קוסובני. פנישי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ווהלן. ב-31 באוקטובר 2009 פנישי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 2–3 לקריינס. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה, פנישי שימש כבלם מחליף ולא שיחק ברוב משחקי הקבוצה. בעונת 2011/2012 פנישי תפס את מקומו בהרכב הקבוצה.
בקיץ 2015 פנישי חתם בגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית.
ב-9 ביולי 2018 פנישי חתם בבני סכנין מליגת העל.
ב-6 באוגוסט 2019 פנישי חתם בבני יהודה תל אביב לשנתיים. הוא שוחרר מהקבוצה בינואר 2020
ב-24 באוגוסט 2020, פנישי חתם בפרוניקלי מליגת העל הקוסובנית.
ב-5 במרץ 2021 פנישי חתם בווהלן.
קריירה בינלאומית

ב-13 בנובמבר 2015 פנישי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו בתיקו 2-2 נגד אלבניה.
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏הבלם אלבן פנישי חתם לשנתיים בבני סכנין, באתר ONE‏, 9 ביולי 2018
↑  אופיר סער‏, בני יהודה: אלבן פנישי חתם לשנתיים, באתר וואלה, 6 באוגוסט 2019
↑  רענן ברנובסקי, ‏‏פנישי סיים את דרכו, שחקן התקפה מחוף השנהב מגיע להתרשמות, באתר ספורט1, 31 בדצמבר 2019
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלבן פנישי".
איינה

ערך זה עוסק במנוע החיפוש "איינה". אם התכוונתם לחברת "איינה", ראו .
| --- | --- |


מנוע החיפוש של איינה
 סוג:  אתר אינטרנט 
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים)
 בעלות:  איינה גרופ
 הרשמה:  אופציונלית
 www.ayna.com
 
איינה (בערבית: اين – איפה) הוא מנוע חיפוש הנמצא בבעלות חברת איינה.
מנוע החיפוש של איינה החל לפעול בשנת 1997 עם משרד ראשי אחד שהיה בלבנון. לאתר משתמשים מכל רחבי המזרח התיכון וצפון אפריקה, ונכון לשנת 2009 נוספו למערכת האתר משרדים בארצות הברית ובדובאי.
דף הבית של איינה מעוצב בפשטות ומורכב מהלוגו של איינה, תיבת החיפוש וכותרות אקטואליות.
שירותים עיקריים

פורטל אינטרנט
מנוע חיפוש
דואר אלקטרוני
איוב פאל

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1888 טטה, הונגריה 
 פטירה:  25 במרץ 1962 (בגיל 73) רובע II בודשפט, הונגריה 
 שם לידה:  Possel Márkus István 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
איוב פאל (במקור אישטוואן מרקוס פוסל, בהונגרית: Paál Jób; טטה, 12 בספטמבר 1888 – בודפשט, 25 במרץ 1962) היה עיתונאי, כתב יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

אישטוואן מרקוס פוסל נולד במשפחה יהודית כבנם של גוסטב פוסל (1851–1925) גזבר עמותת סיוע וצדקה, חבר במערכת העיתון Neues Politisches Volksblatt (עיתון בשפה הגרמנית שנוסד בשנת 1877 על ידי פאל טנצר, חבר מועצת העיר בודפשט. הגיליון הראשון הופיע ב-15 באוקטובר 1877) ושל אילונה וייסמאייר (1863–1944). הוא התגורר בעיקר בבודפשט ועבד בעיתונים אוסטרים, הונגרים, גרמנים, צ'כוסלובקים ואמריקאים. פאל עבד גם בעיתון במחוז צ'ונגראד בשם "דרום הונגריה". בשנות העשור השני של המאה ה-20 היה כתב קבוע בבודפשט של כמה יומונים בהונגריה מחוץ לבודפשט. בין כתביו הידועים ביותר נכללים הראיונות שלו על הטרגדיה של פרשת מאיירלינג, שהודפסו גם בעיתונות הבינלאומית, והראיון שלו עם המחזאי היהודי-אוסטרי ארתור שניצלר, שהתקיים בקיץ 1931 בזמרינג. לפעמים עבד כאיש מכירות עבור משרדי פרסום, מה שאומר שביקר בפירמות כדי להשיג מודעות לעיתונים. הוא הוזמן גם על ידי מלונות, שעליהם כתב ביקורות חיוביות בעיתונות ההונגרית.
לעיתים קרובות שהה בבאדן ליד וינה. לא היה לו בית קבוע, הוא גר במקום שפשוט לא הייתה העונה (כי היה הרבה יותר זול). בחורף באופטיה או בוונציה, בקיץ בהרי הטטרה הגבוהים ובהרי האלפים האוסטרים. בשל האנשלוס איבד יותר ויותר את הנושאים ואת המשימות באזורים דוברי גרמנית. מסיבה זו הופיעו כתביו ודיווחיו באזורים בשפה הונגרית, כגון בעיתוני טרנסילבניה ובעיתונים צ'כוסלובקים. בשילוב עבודתו כעיתונאי וניסיונו כאיש מכירות פרסום, יצר מערכת כמעט ללא מזומנים. כתמלוגים למאמריו, הוא קיבל שטח פרסום מהעיתונים שמכר הלאה. הוא החליף את שטחי הפרסום בשהייה בבתי מלון, במסעדות, בבוטיקים ובמקומות לינה אחרים ואף במזון ובבגדים. לאחר מות אשתו התגורר באופן קבוע במלון קורווין בבודפשט.
איוב פאל היה שם האמן שלו, בו השתמש לראשונה בפרסומיו בסביבות 1906 במקום שם המשפחה שלו ממוצא גרמני-פולני, פוסל, חיפש שם הונגרי. מכיוון שפאל (Pál) נראה לו פשוט מדי, הוא בחר בגרסת פאל (Paál), שם ששימש אז גם משפחת אצולה הונגרית בטרנסילבניה. הוא הצליח הבנידודיו לשרוד את השואה ובשנת 1946 שינה רשמית את שמו לשם האמן שלו.
בנובמבר/דצמבר 1911 נשא את סרינה פוסל (1888–1935), ממנה נולד בנו, יאנוש פאל (1916–?), שהפך לרופא ולפסיכואנליטיקאי. נכדו גאבור פאל הוא עיתונאי וסופר גרמני. קברו, ביחד עם אשתו, נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט (17 א- 5–31).
יצירותיו

A száznapos szegedi kormány. Az ellenforradalom története. (Budapest, 1919)
Gespräch mit Artur Schnitzler. Warum der Dichter nichts von Interviews hält und warum kein gutes Porträt von ihm existiert. In: Neues Wiener Journal, 2. 1931. augusztus, 5. o. (Online)
Das Geheimnis der Liebesbriefe Beethovens. Neuendeckungen des Pistyaner Kurdirektors Emmerich Winter. In: Neues Wiener Journal, 2. Mai 1931, S. 4. (online)
Hogyan repült Fráter Cyprianus a Koronahegyről a Halastóig?. In: Délmagyarország, 31. 1931. október (online)
Ötven riport (1942)
A debreceni feltámadás. Szerk. Paál Jób és Radó Antal (Debrecen, 1947)
ספרות

János Paál: Von Kobolden gejagt: Vierzig ungarische Jahre 1916–1956. Hrsg. von Gábor Paál. Selbstverlag, 2006. (מקוון)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a tatai izraelita hitközség születési akv. 45/1888. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 338/1962. folyószáma alatt".
↑  "Possel Gusztávné halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 1091/1944. folyószáma alatt".
↑  Arthur Schnitzler: Tagebuch 1879–1931. Herausgegeben von der Kommission für literarische Gebrauchsformen der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Obmann: Werner Welzig. Wien: Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, 1981–2000.
↑  Amerika Magyar Világ, 26. Okt. 1975
↑  Paál, Gábor. (2006). Von Kobolden gejagt: Vierzig ungarische Jahre 1916–1956. Books on Demand. ISBN 3-8334-4341-3.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NSK: 000069080  RERO: 02-A024516972  VIAF: 305506150   WorldCat (עם VIAF): 305506150 
הראיון שלו עם ארתור שניצלר בשנת 1931
קברו בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (17 א -5-31)
איווקו

| --- | --- |
לוגו איווקו

 נתונים כלליים
 בורסה:  בורסת איטליה (IVG) 
 מייסדים:  פיאט 
 תקופת הפעילות:  1975–הווה (כ־49 שנים)
 חברת אם:  Iveco Group 
 חברות בנות:  Iveco (United Kingdom)  Iveco Bus  Magirus  Iveco Defence Vehicles  Iveco (Germany)  Naveco 
 מיקום המטה:  טורינו 
 משרד ראשי:  איטליה טורינו, איטליה
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  משאית, אוטובוס, light commercial vehicle 
 מנכ"ל:  אלפרדו איטווילה
 עובדים:  26,461 (2007)
  
 iveco.com
 
איווקו (באיטלקית: Iveco; ר"ת של Industrial Vehicle Corporation) היא יצרנית משאיות, אוטובוסים, צמ"ה, מנועים, וכלי רכב צבאיים איטלקית שמרכזה בטורינו. החברה, שהוקמה בשנת 1975 כתוצאה מאיחוד של חמש חברות מאיטליה, צרפת וגרמניה. החברה נמצאת בבעלות קבוצת CNH Industrial.
איווקו מייצרת מדי שנה כ-200,000 כלי רכב וכ-460,000 מנועים. בשנת 2008 הסתכמו הכנסות החברה ב-10.8 מיליארד אירו.
בישראל

יבואנית איווקו בישראל היא סמלת - סוכנות מכוניות לים התיכון לשעבר, שהחליפה את נ. פלדמן לפני כשנתיים.
כמות כלי הרכב "על הכביש" (Running Park) נכון לשנת 2011 מוערכת בכ-6,500 כלי רכב, המחולקים לשישה סגמנטים:
כלי רכב מסחריים ומשאיות קלות (Daily).
משאיות בינוניות, בעיקר משאיות חלוקה (Eurocargo).
משאיות כביש כבדות (Stralis).
משאיות שטח כבדות, בעיקר מערבלי בטון והובלות עפר (Trakker).
אוטובוסים ומיניבוסים.
ג'יפים ורכבי שטח (למשל, Iveco LMV).
דגמים המשווקים כיום בישראל

איווקו דיילי - מסחרית להובלה, מיוצרת בתצורות גוף של וואן וקבינה.
איווקו יורוקארגו - משאית קטנה בתצורת קבינה וקבינה גדולה כולל תא שינה, משווקת במגוון משקלים 10,12,15 ו 18 טון ובמגוון אורכי סרנים.
איווקו SWAY -  משאיות סמי-טריילר המיועדים למגוון שימושים להובלת סחורות כבדות למרחקים גדולים, ומשווק במספר סוגי הנעה  6x2, 6x4.
איווקו XWAY - משאית סמי-טריילר 32 טון בהנעה של 8X4  השמווקת במגוון תצורות- רכינה, רמסע ומערבל בטון.
איווקו Magirus - רכבי כבאות מאובזרים הנמצאים בשימוש שרותי הכבאות בישראל
ראו גם

חברת משאיות ואוטובוסים
איווקו 380 יורוקלאס
איווקו יורוסטאר
איווקו מאסיף
איווקו סטרליס
איווקו S וואי
איווקו יורוקרגו
נגמ"ש לחימה Dardo
הערות שוליים

↑  דו"ח הכנסות קבוצת פיאט לשנת 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1758 0750 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יצרני רכב ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איווקו
איסמעיל האקי ביי

| --- | --- |

 לידה:  1883 קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  4 ביוני 1923 (בגיל 40 בערך) קשאן, טורקיה טורקיה 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, טורקיה 
 צאצאים:  Samiha Ayverdi 
 השתייכות:  האימפריה העות'מאנית צבא האימפריה העות'מאנית   טורקיה הצבא הטורקי
 תקופת הפעילות:  מ-1902 
 דרגה:  miralay 
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-14   מפקד "קבוצת חידקל"   מפקד הדיוויזיה הקווקזית ה-11   מפקד פיקוד אזור מבוצר קארס   מפקח אזור הז'נדרמריה הרביעי של תראקיה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמות הבלקן  המלחמה האיטלקית-עות'מאנית  מלחמת העצמאות של טורקיה 
 
איסמעיל האקי ביי (בטורקית: İsmail Hakkı Bey;‏ 1883 – 4 ביוני 1923) היה קצין כורדי של הצבא העות'מאני ולאחר מכן הצבא הטורקי.
ביוגרפיה

איסמעיל נולד ב-1883 בקונסטנטינופול (איסטנבול) והיה בנו של מוסטפא זיני פאשה. הוא נכנס לאקדמיה הצבאית ב-13 במרץ 1899 וסיים את לימודיו כלוטננט ב-10 בינואר 1902. הוא קיבל הכשרה וחינוך בצבא הצרפתי בין השנים 1910–1911 והיה דובר צרפתית. הוא השתתף במלחמה האיטלקית-עות'מאנית, במלחמות הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה. הוא נסע לאנטוליה ב-17 בספטמבר 1920 והשתתף במלחמת העצמאות הטורקית. לאחר המלחמה הוענק לו עיטור העצמאות עם סרט אדום. הוא מת ב-4 באפריל 1923, בזמן שהיה מפקח מחוז ז'נדרמריה של קשאן.
מדליות ועיטורים

מסדר אוסמניה דרגה 3 עם חרב
מדליית מלחמה עות'מאנית ("כוכב גליפולי", האימפריה העות'מאנית)
מדליית כסף של ליאקאט
מדליית כסף של אימתיאז
צלב הברזל הפרוסי דרגה 1 ו-2
מדליית הצטיינות צבאית אוסטרו-הונגרית דרגה 3
מדליית עצמאות עם סרט אדום
איינדהובן נגד השעון קבוצתי

| --- | --- |
 מדינות:  הולנד הולנד
 סוג:  מרוץ קבוצתי נגד השעון
 אורך המסלול:  50 ק"מ
 חודש:  יוני
 משך:  יום אחד
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  2005
 מרוצים עד כה:  3
 מנצח ראשון:  גרמניה, קבוצת גרולשטיינר
 מוביל במספר הניצחונות:  דנמרק - קבוצת CSCשני ניצחונות
 שנת מרוץ אחרונה:  2007 (הופסק)
 
איינדהובן נגד השעון קבוצתי (Team time trail Eindnovhen) הוא מרוץ אופניים חד-יומי שהתקיים במשך שלוש שנים כחלק מסבב הפרו טור הנערך באיינדהובן שבהולנד בחודש יוני. המרוץ הראשון נערך ב-2005 והאחרון ב-2007.
המרוץ הוא מרוץ נגד השעון קבוצתי: כל קבוצה מוזנקת חמש דקות אחת מהשנייה והזמן נמדד רק כאשר מגיעים לסיום חמישה רוכבים לפחות.
בתחרות משתתפות 22 קבוצות (20 קבוצות פרו טור ועוד שתי קבוצות שהוזמנו על ידי מארגני התחרות).
כל קבוצה כוללת שמונה רוכבים בניגוד לקבוצות בנות תשעה רוכבים המשתתפות בגרנד טורס, אשר גם בהם נערך לעיתים קטע של רכיבה קבוצתית נגד השעון.
הרוכבים רוכבים במסלול יחסית שטוח של 45-50 קילומטר. חלקו הראשון של המסלול הוא יחסית טכני ובעל מספר פניות כאשר אחת מהפניות היא פניית פרסה.
בשנת 2008 הודיעה העיר איינדהובן על הסרת מעורבותה במרוץ וכתוצאה מכך, לא נערך המרוץ ב-2008. ה-UCI (איגוד האופניים הבינלאומי) הודיע כי המרוץ ימשיך אך במקום ובמתכונת חדשים.
הקבוצות המנצחות

2005 - גרולשטיינר (גרמניה)
2006 - Team CSC (דנמרק)
2007 - Team CSC (דנמרק)
אירווינג פישר

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1867 Saugerties, ארצות הברית 
 פטירה:  29 באפריל 1947 (בגיל 80) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה 
 מקום קבורה:  Evergreen Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל 
 מנחה לדוקטורט:  ג'וסיה וילארד גיבס, ויליאם גראהם סאמנר 
 מוסדות:  אוניברסיטת ייל 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'וסיה וילארד גיבס (1929)  עמית החברה האקונומטרית (1933)  עמית המכון לסטטיסטיקה מתמטית (1938) 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
אירווינג פישר (באנגלית: Irving Fisher;‏ 27 בפברואר 1867, ניו יורק – 29 באפריל 1947) היה כלכלן אמריקאי בולט מתחילת המאה ה-20. הוא היה פעיל למען הבריאות, ותומך באיגניקה. הוא היה אחד הכלכלנים הנאו-קלאסיים האמריקאים הראשונים, וזכה לפרסום רב בימי חייו וכיום. ישנם כמה מושגים הקרויים על שמו כולל "משוואת פישר", "השערת פישר" ו"תאוריית ההפרדה של פישר". פישר הוא גם ההוגה של תוכנית שיקגו לרפורמה מוניטרית במערכת הבנקאית שעיקרה זניחה של בנקאות ברזרבה חלקית ומעבר לבנקאות ברזרבה מלאה.
הכלכלן מילטון פרידמן החשיב את פישר לאחד מאבות התאוריה המוניטרית.
עבודתו > השקעות והתנהגות אנשים בבורסה

פישר פיתח תאוריה לגבי השקעות. תאוריה זו משמשת כבסיס לתאוריות השקעה מודרניות. הוא נכשל בחיזוי השפל הגדול של 1929, וגם לאחר תקופה קצרה אל תוך השפל הוא חשב שמדובר ב"תיקון קטן" שיסתדר בתוך זמן קצר כחלק ממחזור עסקים. הוא הפסיד את כל רכושו בשפל, ושרד אותו תודות לתמיכתם של בני משפחה.
לאחר השפל, פישר פיתח תאוריה שונה לגבי השקעה, אולם זו זכתה להתעלמות מצד רוב הכלכלנים. בניגוד לתאוריה הקודמת שהסתכלה על סוכן רציונלי שמשווה ביצועים של פירמות שונות, פישר התחשב בכך שהתנודות בבורסה מושפעות לא רק מהתבוננות וניתוח רציונלי של ביצועי הפירמות, אלא מהתבוננות במעשים ובציפיות של שאר המשקיעים. הכלכלן סטיב קין מתייחס לתאוריה זו בספרו הכלכלה במערומיה.
עבודתו > כסף ורמת המחירים

התאוריה של פישר אודות רמת המחירים של המוצרים היא תאוריה להסברת כמות הכסף הקיימת במשק. M מייצג את כמות כסף במשק, P מייצג את רמת המחירים, T מייצג את כמות העסקאות (טרנסאקציות) שמתבצעות באמצעות הכסף, ו-V מייצג את מהירות מחזור הכסף. פישר טען כי משתנים אלה קשורים זה לזה באמצעות משוואת מסחר:
כלכלנים מאוחרים יותר החליפו את המשתנה T שקשה להגדירו במשתנה Q שמייצג תפוקה ראלית, שמודדים אותה כמעט תמיד באמצעות תוצר מקומי גולמי.
עבודתו > משוואת פישר

פישר היה גם הכלכלן הראשון שהבדיל באופן ברור בין ריבית ריאלית לבין ריבית נומינלית:
כאשר r מייצג את שער הריבית הראלי, i מייצג את שער הריבית הנומילי, והאינפלציה היא העלייה ברמת המחירים. כאשר האינפלציה נמוכה מספיק, הריבית הראלית קרובה לערך של הריבית הנומינלית פחות קצב האינפלציה הצפוי. משווה זו נקראת משוואת פישר.
עבודתו > אשליית הכסף

אשליית הכסף היא הנטייה האנושית לחשוב על כסף במושגים נומינליים במקום ריאליים. פישר פיתח את המושג בספרו "אשליית הכסף", אולם מושג זה הוכחש לאחר מכן על ידי כלכלני הזרם הנאו קלאסי, היות שדבר זה מנוגד לתאוריה של רציונליות, היות שסוכן רציונלי יתחשב רק ברמה הראלית, או בכמות המוצרים שהכסף יכול לספק.
עם זאת מחקרים אמפיריים מסוף המאה ה-20 הראו שאנשים רבים לא מתחשבים ברמה הריאלית, מתעלמים מרכיב האינפלציה ומתייחסים רק לרמה הכספית עצמה (ולא למוצרים שניתן לקנות בכסף זה).
עבודתו > הכנסה ורווחה לפי פישר

בספרו המפורסם "טבעו של ההון וההכנסה" (Nature of Capital and Income. A. M. Kelly, New York, 1906), יוצא פישר נגד הרעיון שעומד בבסיס של חישוב התוצר המקומי הגולמי. לפי פישר, הרווחה הלאומית לא מורכבת מהמוצרים שיוצרו באותה שנה, אלא מהשירותים שהצרכנים הסופיים נהנו מהם כתוצאה מסחורות שמקורן אנושי. פישר כינה את השירותים האלה "הכנסה נפשית" (psychic income). רוב הכלכלנים מתייחסים למושג זה כשהם מתייחסים ל"סיפוק תועלת".
היות שהתהליך הכלכלי כולל פעולות טורדניות ומזיקות ניתן להרחיב את המושג כך שיהיה מושג גם של "הוצאה נפשית" של התהליך הכלכלי (לדוגמה העלות של זיהום, רעש, עלות של נסיעות יוממות לעבודה, עלות של פשיעה ושל הרס משפחות). דבר זה מאפשר להשיג את הרעיון התאורטי של "הכנסה נפשית נטו" – סך ההיבטים החיובים פחות סך ההיבטים השליליים.
פישר טען כי בעוד שמוצרים ושירותים פיזיים הם הכרחיים להשגת הנאה פיזית מהחיים, קצב הייצור והצריכה של מוצרים פיזיים אלה לא קובע את מידת ההנאה הפיזית. תחת זאת מידת ההנאה הפיזית נקבעת על ידי כמות ההון מעשי ידי אדם (לפחות עד רמה מסוימת), איכות מאגרי ההון, והפיזור של הבעלות על ההון – ללא כל צורך להגדיל את הייצור ואת הצריכה. כלומר חתירה לכלכלת מצב יציב ללא צמיחה כלכלית.
כלכלנים אחרים שתומכים ברעיונות אלה כוללים את ארתור פיגו, דיילי, ג'ורג'סקיו רוגן ומנפרד מקס ניף.
ראו גם

כלכלה נאו-קלאסית
אי אפשי בתקנת חכמים

אי אפשי בתקנת חכמים ("אי-אפשי" = אין רצוני, לא נוח לי) הוא כלל הלכתי שפירושו שאדם רשאי לוותר על הזכויות והחובות המוענקות לו מתוקף תקנת חז"ל, כאשר מטרת התקנה היא להיטיב עמו. ההנחה שכאשר אדם טוען ש"אי אפשי בתקנת חכמים" מקבלים את טענתו, משמשת גם כטיעון משפטי במשפט הישראלי.
טענת "אי אפשי בתקנת חכמים" שכיחה במקרים בהם התקנה שנועדה לטובת האדם, גורמת לו להפסד מבחינתו.
השימוש בכלל > תוקף הכלל

הכלל תקף רק כאשר התקנה נועדה רק לצרכו ולטובתו של האדם, כיוון שרק במקרה כזה הוא יכול לומר שהוא לא חפץ בטובה זו ומעדיף לוותר עליה. בנוסף, תוקף הדין הוא רק לגבי תקנות חכמים, ומאידך, בדאורייתא, כגון שאומר "דין ודברים אין לי בירושת אבי כשימות" לא יועיל התנאי ובעל כרחו יהא שלו, אלא אם יתן לאחרים בלשון מתנה.
במקרה שבו נוסף לתקנה שהוא מבקש לבטל עוד תקנה, אלא שהיא משנית לה, הכלל יכול להתקיים למרות התקנה הנוספת. כך, למשל, יכולה אשה לומר לבעלה "איני ניזונת ואיני עושה", אני לא רוצה לתת לך את כספי ואני מוותרת על זה שתהיה חייב לפרנסני בשביל זה, למרות שבכך גם הבעל מפסיד את מעשי ידיה. זאת משום שעיקר התקנה היא שהבעל יפרנס את אשתו, והחובה על האשה למסור לו בתמורה את מעשי ידיה- היא פשוט כדי למנוע מצב של איבה ביניהם . לעומת זאת, הבעל לא יכול לוותר על תקנה זאת משום 'אי אפשי'. זאת משום שעיקר התקנה הוא שיפרנס את אשתו, ומעשי ידיה הם החלק הפחות חשוב בתקנה, ולכן היא אינה לטובתו.
השימוש בכלל > האם יכול לחזור בו

נחלקו הפוסקים האם יכול אדם לחזור בו לאחר שטען טענת 'אי אפשי בתקנת חכמים'.
לשיטת הר"ן, אדם אינו יכול לחזור בו, שאם כן, תוכל אשה לטעון 'איני ניזונת' כאשר תרוויח, ולבטל את הטענה כשלא, והתקנה תהיה ריקה מתוכן.
לשיטת הרמ"א, אדם יכול לחזור בו, שכן מראש ידו על העליונה; התקנה נועדה לטובתו. לכן, בכל שבוע שיתן בעלה מזונותיה, תתן לו מעשי ידיה, ולהפך.
לשיטת התוספות, בהגדרת הטענה יכול אדם לחזור בו, שכן אי אפשר לבטל תקנת חכמים לגמרי.
מקרים נוספים בהם חל הכלל

לגבי ירושה, יכול אדם הזכאי לירושה לבחור לוותר עליה, אם מסיבה כלשהי הוא מעדיף שלא לירש.
דוגמה נוספת היא לגבי שבועה; בשבועה הנתבע יכול בדרך כלל להישבע ולהיפטר, אך ישנם מצבים בהם תיקנו חז"ל שהתובע יכול להישבע ולקבל את כספו. טענת אי אפשי במקרה זה מעניקה לתובע את היכולת לומר "אי אפשי בתקנת חכמים" ולהחזיר את חובת השבועה לנתבע.
לקריאה נוספת

שלמה יוסף זוין ואחרים (עורכים), "אי אפשי בתקנת חכמים", האנציקלופדיה התלמודית, הוצאת יד הרב הרצוג, ירושלים, התשנ"ח
הערות שוליים

↑  נחום רקובר, ניבי התלמוד, הניב "אי אפשי בתקנת חכמים", ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"א-1990, באתר "דעת"
↑  נחום רקובר, חוק לישראל, הוצאת "מורשת המשפט בישראל", ירושלים, ה'תשס"ג.
↑  עיין בדברי רש"י, מסכת גיטין, דף עז, עמוד ב, ד"ה שומעין לו.
↑  עיין רשב"ם על בבא בתא, דף מט עמוד ב', דיבור המתחיל "וכדרבא"
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף נ"ח, עמוד ב'
תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף מ"ט, עמוד ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות אישות, פרק יב, הלכה ד.
↑  s:משנה שבועות ז א
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות "טוען ונטען", פרק א', הלכה ד'.
ערך זה הוא קצרמרבנושא הלכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אין מוקדם ומאוחר בתורה

"אין מוקדם ומאוחר בתורה" הוא ביטוי אשר משמש פרשני מקרא רבים כאשר הם נתקלים במאורע המופיע במקרא לאחר מאורע אחר שלפי ההיגיון והסדר הכרונולוגי היה אמור להופיע לפניו.
הפירושים לפרשיות אלו הן על פי שיטת סמיכות הפרשיות. הביטוי השתרש גם בעברית המודרנית במשמעות של: אין להקפיד על סדר הזמנים והאירועים.
מקור הכלל

האזכורים הראשונים של הביטוי נמצאים בספרות התנאים: במכילתא דרבי ישמעאל, במכילתא דרשב"י, בספרי במדבר, ובתלמוד הירושלמי.
בנוסף מובא הכלל בברייתא דל"ב מידות של רבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי, בתור המידה הל"א והל"ב.
במסכת פסחים דנה הגמרא בשאלה ממתי דורשים בהלכות הפסח, ומביאה הגמרא כי הפסוק ממנו לומדים שמשה דרש בהלכות פסח בראש חודש ניסן מופיע לאחר מאורע שקרה בר"ח אייר, ועל כן מוכיח רב ש"אין מוקדם ומאוחר בתורה". ובהמשך מביאה הגמרא הסתייגות בשם רב פפא כי כלל זה שאין מוקדם ומאוחר בתורה חל רק כאשר מדובר בשני עניינים שונים שמופיעים בשני מקומות שונים בתורה, אך בעניין אחד ודאי שיש מוקדם ויש מאוחר, וכל מה שכתוב קודם גם היה קודם (בגדר "עניין אחד" נחלקו הפרשנים: לדעת רש"י, עניין אחד היינו פרשייה אחת, ולדעת רבנו חננאל עניין אחד היינו תוכן אחד).
הראשון בין הפרשנים הראשונים שהשתמש בכלל זה היה רש"י, שהרבה להשתמש בביטוי בכל פעם שנתקל בשאלה פרשנית שכזאת. כמוהו גם רבי אברהם אבן עזרא. גישה זאת אומרת שהקשר בין הפרשיות הוא בעיקר תוכני, ואינו תמיד תלוי-זמן.
לעומתם, הרמב"ן טען שבתורה יש סדר בין הפרשיות לפי הזמן, ולכן במקרים שבהם רש"י ואבן עזרא נטו לפרש ש"אין מוקדם ומאוחר", השתדל הרמב"ן להסביר את סדר הפרשיות בצורה שונה, לפי חשיבות או סגנון או לחלופין הסביר מדוע הסדר הכרונולוגי עצמו שונה.
הראב"ן טען שכלל זה שייך רק בחמישה חומשי תורה ולא בתנ"ך[דרוש מקור].
דוגמאות

בתחילת פרשת בהר מופיעים מספר ציוויים שניתנו למשה בהר סיני. פרשה זאת מופיעה לאחר כל הפרשיות של ספר ויקרא, שבו מסופר על בניין המשכן ועבודת הכהנים. אבן עזרא הסביר שאכן הייתה הפרשה ראויה להיכתב לפי הסדר בפרשת משפטים, אך נכתבה במיקומה כדי לחבר בין המצוות הקשורות לארץ. לעומתו, הסביר הרמב"ן שפרשה זאת אכן נכתבה במקום הראוי לה, והסיבה שנאמרה בהר סיני היא כי מדובר לאחר נתינת הלוחות השניים.
דוגמאות > שימושים בעברית המודרנית

הפיליטוניסט של עיתון הצפירה, נפתלי הרץ ניימנוביץ (הנ"ץ) כתב בהיתול בשנת 1892 בשם "אחד הקדושים" שהביטוי מרמז על צניעותם של תלמידי חכמים. " 'אין מוקדם ומאוחר בתורה', כלומר: אם קודם שלמד תורה או אחר שלמד, אסור לבן תורה להתגאות וצריך להיות בבחינת אין".
רות בונדי מתלוננת בשנת 1959, שלאחר פרסום הספר "לוליטה" של נבוקוב, החלו הגברים באוטובוס לסקור בעיניים אחרות ילדות בשנות העשרה, ועל כך היא מעירה: "בתורה זו אין מוקדם ומאוחר".
עמנואל בן-גוריון (ברדיצ'בסקי) טוען בשנת 1965 במאמר ביקורת על ספר משלים חדש שיצא, שאם אין מוקדם ומאוחר בתורה - אין גם מזרח ומערב במשלים, שהרי המשלים של איזופוס התגלגלו והופיעו בזמנים שונים, במקומות שונים, בעיבודים שונים ובשפות שונות ברחבי העולם.
לקריאה נוספת

יצחק גוטליב, יש סדר למקרא - חז"ל ופרשני ימי הביניים על מוקדם ומאוחר בתורה, הוצאת מאגנס והוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2009.
הערות שוליים

↑  מכילתא דר"י, מסכתא דשירה, פרשה ז'
↑  מכילתא דרשב"י, פרק ט"ו
↑  פרשת בהעלותך, פסקה ס"ד
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה, דף ז', ע"א, ובמקומות נוספים
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ו', עמוד ב'
↑  מלכה שנוולד, מקרא מסורס בפירוש הרמב"ן לתורה, בתוך כתב העת למקרא 'מגדים', גיליון נ"ט, ע' 61–91
↑  נפתלי הרץ ניימנוביץ (הנ"ץ), "בראש הומיות", הצפירה, 1 בדצמבר 1892
↑  רות בונדי, "לוליטה האמיתית", דבר, 25 בספטמבר 1959
↑  עמנואל בן-גוריון (ברדיצ'בסקי), "משלי עמים לחיים יפת", דבר, 5 במרץ 1965