מלחמת אל הסער בים
במחקר > מוטיבים ספרותיים, תעודות, שפות וסוגי כתב

המוטיב הספרותי העיקרי המגדיר את הטיפוס הסיפורי של המיתוס הוא מוטיב של אל ראשי, תכופות כזה המאופיין כגיבור וכשולט ברוחות, בגשם, בפוריות ובחקלאות, היוצא להלחם באל (או אלת) הים, ו/או במפלצות-ים ענקיות המשרתות אותו, ומנצח. בספרה המוקדש לנושא עוסקת איילי-דרשן בלפחות 11 סיפורים עתיקים, המיוצגים במספר גדול בהרבה של תעודות כתובות עתיקות מן המזרח הקרוב הקדום, שמכילים מוטיב זה:
ניצחון האל בעל, אל הגשם והפוריות במיתולוגיה השמית-כנענית, על האל ים, וזכייתו במלכות על האלים כתוצאה מכך. מתוך עלילות בעל וענת, שירה אוגריתית בעיקר בניב האוגריתי של השפה הכנענית-שמית, בכתב אלפבית אוגריתי. כמחצית האלף השני לפנה"ס.
אנומה אליש, סיפור בריאה בבלי: ניצחון האל מרדוך על אלת הים תיאמת, בריאת העולם מגופתה, וזכייתו במלכות על האלים כתוצאה מכך. בשפה השמית האכדית, בכתב יתדות. סוף האלף השני וראשית האלף הראשון לפנה"ס.
קטעים רבים בשירת המקרא: עליונות האל המקראי על הים, תהום, התנינים הגדולים, לוויתן, רהב, נחש בריח ונחש עקלתון. בשפה עברית מקראית, במקור ככל הנראה באלפבית עברי עתיק. האלף הראשון לפנה"ס.
שירת אוּלִִיכּוּמִי החורית-חתית: מלחמת אל הסער החתי תרחנה (תֶשוּבּ במקור החורי) בסלע אוּלִִיכּוּמִי הגדל בים. מספר שברי תעודות בכתב הירוגליפים חתי, בשפה החתית מן האימפריה החתית. האלף השני לפנה"ס.
שירת חדמו החורית-חתית: מלחמת אל הסער תרחנה בנחש חדמו הגדל בים. מספר שברי תעודות בכתב הירוגליפים חתי מן האימפריה החתית. האלף השני לפנה"ס.
פפירוס עשתרת המצרי-כנעני: ניצחון אל הסער סת על האל ים. בשפה המצרית העתיקה עם מילים ושמות בשפה הכנענית, כתב חרטומים מצרי, כמחצית האלף השני לפנה"ס.
שירת הים החורית-חתית: מספר מסמכים קטועים המספרים על גאותו של ים, פחד האלים ממנו ועצת ראש האלים כּוּמָרבִּי לשאת לו מנחה. בשפה החורית ובשפה החתית, בכתב הירוגליפים חתי. האלף השני לפנה"ס.
מסמך פולחני חורי-חתי (CTH 346.9) "כאשר ניצח אל הסער את הים". מחצית האלף השני לפנה"ס.
אגדת פישישה החורית-חתית (CTH 358.3): לוח מקוטע בו מוזכרת מלחמת אל הסער תרחנה בים. האלף השני לפנה"ס.
מכתב מארכיון מארי: נביא מחלב מוסר לזמרי-לים את כלי הנשק שבהם ניצח אל הסער אדו את ים. ראשית האלף השני לפנה"ס.
שלושה לחשים רפואיים ממצרים העתיקה, משלושה מקורות מצריים עתיקים שונים: פפירוס הרסט, פפירוס ליידן ופפירוס ברלין 3038, המספרים על ניצחון אל הסער סת או סת-בעל על הים. כתב חרטומים מצרי, האלף השני לפנה"ס.
שני כתובים נוספים, ככל הנראה מסוף האלף השני לפנה"ס, סיווגה איילי-דרשן כקרובים לטיפוס הסיפורי של מלחמת אל-הסער בים: אגדת לבו המסופוטמית באכדית ואגדת מלחמת אל הסער בנחש-דרקון אִילוּיׇנְקַה, בשפה ובכתב חתיים, אך לא כללה אותם ברשימה המצומצמת למעלה, בעיקר עקב העדר דמות הים כאנטגוניסט.
על רשימות אלו ניתן להוסיף תעודות שאינן טקסטואליות אלא איקונוגרפיות, אף כי זהות המתוארים בהם ומעשיהם לעיתים קרובות קשים לזיהוי. העתיק שבהם, חותם גליל ממארי המתאר ככל הנראה את מלחמתו של אל היושב במוצא הנהרות באל הים, נחשב עתיק אף מן המכתב לזמרי-לים, ומתוארך לסוף האלף השלישי לפנה"ס.
תבליט נאו-חתי מן האתר הארכאולוגי במלטיה, המאה ה-9 לפנה"ס, מתאר ככל הנראה את אל הסער האנטולי תרחונתס הורג את הנחש אילויינכה, שפיתולי גופו מזכירים גלי ים מתערבלים. לא ברור אם מאחורי האל עומד בנו שארומה, או אולי ייצוג נוסף של האל בשלב אחר של הקרב.
גם חלק מן התעודות הכתובות אינן קלות לתיארוך, ואלו מהן שניתן לשייכן לתקופת שלטונו של מלך מוכר עשויות לתעד מסורות ומוטיבים עתיקים בהרבה, קרוב לוודאי גם כאלו שמעולם לא עלו כלל על הכתב. לאחר מארי וימחד, עדויות כתובות מופיעות במהלך האלף השני גם בסוריה, בבבל העתיקה ובתרבות החורית, ומשם אולי הגיעו גם לאימפריה החתית באנטוליה, ללבנון, לכנען ולמצרים. בכל מקרה המוטיב קדם בכאלף שנה לפחות לממלכות ישראל ויהודה, לעברית מקראית ולסיפורי המקרא, שאין עדות ארכאולוגית לקיומם לפני תחילת האלף הראשון או לכל היותר סוף האלף השני לפנה"ס. דווקא הקישור של המוטיב לסיפור בריאה מוכר רק מאז אנומה אליש, קרוב לוודאי מתקופת המלך הבבלי נבוכדנאצר הראשון מסוף האלף השני, וייתכן שלסיפור הבריאה המקראי הגיע רק בתקופת גלות בבל במחצית האלף הראשון.
בנוסף על המוטיב העיקרי של ניצחון אל הסער על הים, אפיינה איילי-דרשן גם מוטיבים משניים בחלק מן הסיפורים. מכיוון שכמעט כל הסיפורים לא השתמרו היטב וכתובים בתעודות חלקיות מאוד, סביר שגם דוגמאות שונות של המוטיבים המשניים אבדו, ובמקור הופעתם הייתה נפוצה יותר. המוטיבים המשניים הם:
הים גואה ומציף את האדמה, מטיל את אימתו על האלים, ולעיתים אף על הגיבור אל הסער (בשבעה מתוך 11 הסיפורים).
הים דורש מן האלים לסור למרותו (בשישה מתוך ה-11).
הר צפון, או הר צפוני כלשהו בו מולך אל הסער (בשישה מתוך ה-11).
אל הסער מוכרז כמלך ו/או ראש האלים החדש לאחר ניצחונו על הים (בחמישה מתוך ה-11).
לאל הסער נבנה מקדש/ארמון (בארבעה מתוך ה-11).
אחותו או רעייתו של אל-הסער תומכת בו במלחמה, לעיתים על-ידי ניסיון לפתות את הים (בחמישה מתוך ה-11)
הים משתוקק לאחותו או לרעייתו של אל הסער (בשלושה מתוך ה-11).
אל הסער או שאר האלים נכשלים בניסיונם הראשון להילחם בים (בארבעה מתוך ה-11).
אל זוטר כלשהו נקרא להילחם בים ולקחת את השלטון לעצמו, אך נכשל (בשניים מתוך ה-11)
אל הדגן מייעץ לשאת מנחה לים (בשניים מתוך ה-11)
אל הסער בורא את העולם (בשניים מתוך ה-11)
המוטיבים המשניים עשויים לסייע למחקר המודרני בהתחקות אחר התפשטות המיתוס מתרבות אחת לאחרת. לדוגמה, בשירת הים החתית מוזהרים האלים מגאותו של הים על-ידי כומרבי, ראש האלים הקודם ואל הדגן, המציע לפייס את הים במנחות. בפפירוס עשתרת המצרי ממלאת את אותו תפקיד אלת הקציר המצרית רננותת, למרות שהיא איננה ראש האלים, אלא אלה זוטרה בלבד. ממוטיב זה כמו ממוטיבים אחרים הסיקה איילי-דרשן שפפירוס עשתרת הושפע מן הסיפור החתי, והקביל את תפקיד רננותת בעלילה לתפקיד כומרבי עקב הדמיון באפיונם הפולחני.