stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאווי רייוואס
ראש ממשלת אסטוניה

עקב התפטרותו של אנדרוס אנסיפ מתפקיד ראש ממשלת אסטוניה, נשיא המדינה, טומאס הנדריק אילווס, הטיל עליו את מלאכת הרכבת הממשלה. ב-26 במרץ 2014 החל את כהונתו כראש הממשלה וב-1 במרץ 2015 נבחר שנית לתפקיד אחרי שמפלגתו זכתה בבחירות לפרלמנט. ב-9 בנובמבר 2016, לאחר שסירב לקריאה של שותפותיו לקואליציה ה-IRL והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית להתפטר, הוא הפסיד בהצעת אי-אמון בפרלמנט האסטוני. בעקבות כך ב-23 בנובמבר הוקמה ממשלה חדשה בראשותו של יורי רטס ממפלגת המרכז ביחד עם IRL והסוציאל-דמוקרטים.
משפחתו

חי בזוגיות עם הזמרת לואיסה וארק, ולשניים בת משותפת (נולדה ב-2009).
הערות שוליים

↑  קבלו את רה"מ הצעיר באירופה: רק בן 34, באתר ynet, 15 במרץ 2014
↑  Prime Minister loses no confidence vote, forced to resign, באתר ERR.
↑  President appoints Jüri Ratas' government, באתר ERR.
| ראשי ממשלת אסטוניה |
| --- | --- | --- |
| רפובליקת אסטוניה | אדגר סביסאר • טיט ויאחי • מארט לאר • אנדרס טאראנד •  מארט סימן • סים קאלאס • יוהאן פארטס • אנדרוס אנסיפ • טאווי רייוואס • יורי רטס • קאיה קאלאס • קריסטן מיחאל | דגל אסטוניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1105987868  LNB: 000345431  VIAF: 153146937738013830384   WorldCat (עם VIAF): 153146937738013830384
סטיב האווי

| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1977 (בן 47) סן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  Northeastern Junior College 
 בן או בת זוג:  שרה שהי (7 בפברואר 2009–ינואר 2021) 
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבן מייקל רוברט האווי (באנגלית: Steven Michael Robert Howey; נולד ב-12 ביולי 1977) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור ואן מונטגומרי בסדרת הטלוויזיה "ריבה" (2007-2001) של רשת The WB, ובזכות הופעתו בתור קווין בול בסדרה "חסרי בושה" (2021-2011) של רשת שואוטיים.
ביוגרפיה

האווי נולד בסן אנטוניו, טקסס ב-12 ביולי 1977; בנם של קרלה נובינגר ושל השחקן ביל האווי; שבבעולותו בית ספר למשחק בפיניקס, אריזונה. יש לו שני אחים; אח ואחות, בראט ותמי.
הוא למד בבית הספר התיכון עמק קרסנטה (אנ') במחוז לוס אנג'לס, קליפורניה ולאחר מכן למד במכללת נורת'איסטרן ג'וניור (אנ') בסטרלינג (אנ'), קולורדו, במשך שנתיים במלגת כדורסל. מאוחר יותר הוא השתתף בסטודיו למשחק של אביו שם החליט שהוא רוצה להיות שחקן.
קריירה

בשנת 1998 החל לשחק לראשונה בסרט העצמאי "Class", שנכתב ובוים על ידי אביו, ואף הוקרן בפסטיבל הסרטים בדנבר.
בשנת 2000 ביצע מספר תפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "Get Real", "ER" ו"המופע של דרו קארי".
בשנת 2001 קיבל האווי את התפקיד הראשי הראשון שלו בטלוויזיה, כשלוהק לתפקיד ואן מונטגומרי בסיטקום "ריבה" בכיכובה של ריבה מקנטייר ברשת The WB. האווי גילם תיכוניסט וכוכב קבוצת הפוטבול של בית הספר שמסולק מהבית כשהוריו מגלים שהוא מתכנן להתחתן עם חברתו ההריונית, שיין, וכתוצאה מכך הוא עובר לגור עם אשתו אצל ריבה; הסדרה סיימה את שידוריה לאחר שש עונות ב-2007. כמו כן הופיע האווי בקליפ של ריבה מקנטאייר לשירה "Every Other Weekend".
בשנת 2005 שיחק בסרט האקשן "סופרקרוס" בתפקיד קיי.סי קרלייל.
בשנת 2006 האווי גילם שיחק את וות'רבי בסרט אמנויות הלחימה "חי או מת" המבוסס על זיכיון משחקי הווידאו באותו שם (אנ').
בשנת 2009 הוא שיחק בקומדיה הרומנטית "מלחמות הכלות", עם אן האת'ווי וקייט הדסון (עימה שיחק גם בסרט "ארוס בהשאלה" ב-2011, שוב בתור מושא האהבה שלה). האוי גם גילם את התפקיד הראשי בסרט "סטן הלסינג" מ-2009, ובאותה שנה הופיע האווי גם בסדרת הרשת "CTRL" בגילומו של בן פילאר.
בשנת 2011 החל לגלם את קווין בול, אחת הדמויות הראשיות בסדרה הדרמה-קומית זוכת הפרסים "חסרי בושה" ברשת שואוטיים; סדרה זו מבוססת על הסדרה הבריטית "לגדול בלי בושה" ששודרה בערוץ 4 הבריטי. בסדרה הוא מגלם את קווין בול, שכנם וחברם הקרוב של בני משפחת גלאגר. ברמן בבר "האליבי", שמקבל אותו בירושה מבעליו הקודמים שהחשיב אותו כבנו. מנהל מערכת יחסים קבועה עם ורוניקה אף על פי שטכנית הוא עדיין נשוי לאחרת. דיסלקט שגדל במספר משפחות אומנה. הוא גילם דמות זו לכל אורך עונותיה של הסדרה עד לסיומה לאחר 11 עונות ב-2021.
בשנת 2013, הווי כיכב בפרק של "הבחורה החדשה" בתפקיד ג'קס, שחקן פוטבול מקצועי ומושא אהבתה של ג'ס (זואי דשנל). באותה שנה הופיע בשלושה פרקים מתוך סדרת הדרמה והפשע "ילדי האנרכיה" שיצר, כתב והפיק קורט סאטר עבור רשת FX.
בשנת 2018 גילם את דני קופר בסדרת הדרמה הצבאית "אריות הים" ברשת CBS ועוקבת אחר יחידת העילית של אריות הים. באותה שנה גילם את ריץ' בסרט הקומדיה "גיים אובר, גבר!" של שירות הסטרימינג נטפליקס; הוא הוקרן בבכורה ב-23 במרץ 2018.
בשנת 2019 ביצע הופעת אורח בתור ג'ייסון בסדרה הקומית "בשבילי אתם מתים" של נטפליקס. בהמשך, שיחק בסרט האקשן והקומדיה "שוטר על הדרך" בכיכובו של דייב בטיסטה.
בשנת 2022 שיחק בקומדיית האקשן "משמרת יום" בדמותו של מייק נזריאן; הסרט עלה לאקרנים בבכורה בסטרימינג של נטפליקס ב-12 באוגוסט 2022. בחודש מאי של אותה שנה לוהק הוואי לגלם את הדמות הראשית של הארי טסקר בסדרה "שקרים אמיתיים" המבוססת על הסרט באותו שם משנת 1994 בבימויו של ג'יימס קמרון. הסדרה עתידה לעלות לשידור ב-1 במרץ 2023 ברשת CBS.
חיים אישיים

ביוני 2007 התארס האווי לשחקנית והדוגמנית שרה שהי (אנ'), בזמן חופשה של השניים בהוואי. ב-7 בפברואר 2009 נישאו השניים בלאס וגאס. ב-8 ביולי 2009 נולד בנם הראשון, ויליאם וולף, בלידת מים בבית הזוג. במרץ 2015, נולדו לזוג תאומים, בת ובן; ויולט מון ונוקס בלו. גם לידה זו הייתה לידת בית. האווי ושהי הגישו בקשה לגירושין במאי 2020. גירושיהם הסתיימו בינואר 2021.
כיום מתגורר האווי בלוס אנג'לס, קליפורניה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Class | ג'ים | מפיק-שותף |
| 2005 | סופרקרוס | קיי.סי קרלייל |  |
| 2006 | חי או מת | וות'רבי |  |
| 2009 | מלחמת הכלות | דניאל ויליאמס |  |
| 2009 | סקס והמסעדה הגדולה 2 | אגניו |  |
| 2009 | סטן הלסינג | סטן |  |
| 2011 | Conception | ג'ואל |  |
| 2011 | Losing Control | טרי |  |
| 2011 | ארוס בהשאלה | מרקוס |  |
| 2013 | Wrong Cops | סנדי / מייקל |  |
| 2014 | In Your Eyes | בו סומאס |  |
| 2015 | ניפגש בולהאלה | מקאווי |  |
| 2016 | Love on the Run | ריק |  |
| 2016 | Unleashed | סאם |  |
| 2018 | גיים אובר, גבר! | ריץ' |  |
| 2018 | Making Babies | ג'ון קלי |  |
| 2019 | שוטר על הדרך | פליקס |  |
| 2022 | משמרת יום | מייק נזריאן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | פסיפיק בלו | מארק קרווין | פרק: "Silicone Valley of the Dolls" |
| 1999 - 2000 | Totally Tooned In | קריין | 65 פרקים |
| 2000 | Get Real | כריס דה-פלקו | פרק: "Falling from Grace" |
| 2000 | ER | אליסי | פרק: "Homecoming" |
| 2000 | המופע של דרו קארי | סטודנט | פרק: "Be Drew to Your School" |
| 2001 | Any Day Now | טרוי | פרק: "Everyone Deserves to be Loved" |
| 2001 - 2007 | ריבה (אנ') | ואן מונטגומרי | תפקיד ראשי (6 עונות); 125 פרקים |
| 2006 | Twins | זאק | פרק: "Blast from the Past" |
| 2009 | Surviving Suburbia | ברוק | פרק: "Three End Tables" |
| 2009 | Ctrl | בן פילאר | סדרת רשת; 10 פרקים |
| 2010 | בניחוש חוקר | דרק | פרק: "Thrill Seekers and Hell Raisers" |
| 2011 | אהבה נושכת | קל | פרק: "Firsts" |
| 2011 - 2021 | חסרי בושה | קווין בול | תפקיד ראשי (11 עונות); 134 פרקים |
| 2013 | הבחורה החדשה | ג'קס מקטביש | פרק: "Tinfinity" |
| 2013 | ילדי האנרכיה | הופר | 3 פרקים |
| 2014 | Jennifer Falls | פרנק | פרק: "The Virginity Thief" |
| 2015 | עובדים מצטיינים | האביר הכחול דממפ | פרק: "Gramps DeMamp Is Dead" |
| 2017 | חוק וסדר: מדור מיוחד | אנדי "מונסטר" מקפרסון | פרק: "Intent" |
| 2018 | אריות הים | דני קופר | 3 פרקים |
| 2019 | בשבילי אתם מתים | ג'ייסון | פרק: "I've Gotta Get Away" |
| 2023 - הווה | שקרים אמיתיים | הארי טסקר | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
נטע זגגי

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1940 
 פטירה:  3 בספטמבר 2017 (בגיל 77) 
 
נטע זגגי (24 בינואר 1947 – 3 בספטמבר 2017) הייתה פרופסור מן המניין בחוג ללימודים קלאסיים באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

נטע זגגי נולדה בנשר שליד חיפה, עברה עם משפחתה לבת גלים ב-1952. היא בתו של חוקר המקרא פרץ סנדלר, שהנחיל לה השכלה ספרותית רחבה ועורר בה עניין מיוחד בספרות יוון ורומא. כילדה פרסמה שירים בדבר לילדים וכן רשימות במעריב לנוער, תחת שם נעוריה נטע סנדלר. בהיותה בת עשרים, יצא לאור ספר שיריה "כנזירה חמת שער" בהוצאת עקד (1967). למדה לתואר ראשון לימודים קלאסיים באוניברסיטת תל אביב, כחוג יחיד מורחב (במסלול מצורף של לימודי הלשון והספרות היוונית והרומית) בשנים 1967–1970 וסיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה. בין השנים 1970–1972 לימדה לטינית באוניברסיטת ת"א ובד בבד שמשה אסיסטנטית של פרופ' חיים רוזן. ב-1972 נשלחה, על ידי אוניברסיטת ת"א ללימודי דוקטורט, במסלול ישיר, באוניברסיטת אוקספורד, תחת הנחייתו של פרופסור סר יו לויד-ג'ונס. נושא עבודת הדוקטורט היה: "מסורת ומקוריות אצל פלאוטוס: מחקרים במוטיבים של אהבה בקומדיה הפלאוטינית". לאחר שובה לישראל החלה ללמד בחוג ללימודים קלאסיים באוניברסיטת תל אביב. ב-1977 מונתה למרצה ו-ב-1981 מונתה למרצה בכירה. ב-1986 הועלתה לדרגת פרופסור חבר וב-1995 - לפרופסור מן המניין. במרוצת שנות עבודתה שהתה בשבתון בוולפסון קולג' באוקספורד (1987-8) ובאוניברסיטת גורג'טאון בארצות הברית (2006-7). כמו כן, שהתה (ב- 1989 וב-1994) ב- Fondation Hardt, בוונדובר, ז'נבה. נטע זגגי עמדה בראש המחלקה ללימודים קלאסיים (1996-1994) ושימשה כעורכת בכתב העת Scripta Classica Israelica) ‏ (2002-2000). ב-2008 יצאה לגמלאות מאוניברסיטת תל אביב.
הייתה נשואה לגדי זגגי ולהם שלושה ילדים.
מחקריה

במוקד מחקריה של נטע זגגי עומדות הקומדיה היוונית ה"עתיקה" (אריסטופאנס), הקומדיה ההלניסטית היוונית המכונה "חדשה" (מנאנדרוס - 344/3-292/1 לפנה"ס - ומחברי קומדיות אחרים), ועיבודיה הרומיים המאוחרים (על ידי פלאוטוס – 205-184 לפנה"ס לערך - טרנטיוס – זמן כתיבתו בסביבות 166-160 לפנה"ס - ומחזאים רומים נוספים). כמו כן, עסקה נטע זגגי בתחומי מחקר רחבים ומגוונים: השירה ההלניסטית, ובכלל זה השירה הבוקולית (שירת-רועים) של תאוקריטוס ואפיגרמות האהבה באנתולוגיה היוונית המציגות מגוון עשיר של מטפורות ארוטיות המתארות את ייסורי האוהב, ייסורי הנפש עצמה בנפרד מהאוהב, וייסוריו של ארוס האל עצמו כקורבן לתשוקותיו. כמו כן, עסקה זגגי בחוק וחברה ביוון ורומא בראי הספרות הקלאסית, בספרות האהבה היוונית והרומית, בשירה הלירית היוונית העתיקה ובתחומי עניין נוספים, כגון סוגת מחזה הסטירים, שאין מרבים לטפל בה.
מחקריה > הקומדיה היוונית והרומית

בספרה "מסורת ומקוריות אצל פלאוטוס: עיונים במוטיבים של אהבה בקומדיה של פלאוטוס" (Tradition and Originality in Plautus: Studies of the Amatory Motifs in Plautine Comedy ) המבוסס על עבודת הדוקטורט שלה, הפריכה זגגי את התאוריה הרווחת של המלומד אדוארד פרנקל בדבר מקוריותו של פלאוטוס בעיצוב השוואות מיתולוגיות מוקצנות לצורך הגזמה קומית. 

במסגרת מחקרה בחנה נטע זגגי את המקורות הספרותיים היווניים השונים (הקומדיה לסוגיה, הטרגדיה, האפיגרמה ההלניסטית והנובלות) - במנעד רחב מאוד – למן הומרוס ועד למחברי הנובלות המאוחרים. בחינה זו התבססה על השוואות מיתולוגיות (שבחלקן חמקו מעיני פרנקל) מבחינה תחבירית, צורנית, עיצובן הלשוני ומיקומן הדרמטי בעלילה.
בעקבות בחינה זו, הציעה זגגי הערכה מחודשת של הטיעונים והמסקנות של פרנקל, שעיקרה הבלטת תלותו של פלאוטוס במקורותיו היווניים. אולם, אף שמבחינה תוכנית גרסה זגגי שפלאוטוס שואב את השראתו ממסורות יווניות, הבליטה את מקוריותו בשני תחומים: האחד, באופן שבו הוא הופך את המונולוגים, שהופיעו במשקל היאמבי במחזות היווניים, לשירי אהבה מוזיקליים (במשקלים שונים) בעיבודיו הלטיניים למחזות אלה. והשני, באופן שבו מציג פלאוטוס מוטיבים של אהבה באמצעות טרמינולוגיה משפטית כאמצעי קומי מובהק. היבט מקורי זה של השיח המשפטי של פלאוטוס, זכה להרחבה בכמה ממאמריה.
בספרה "הקומדיה של מנאנדר: מוסכמה, גיוון ומקוריות" (The Comedy of Menander: Convention, Variation & Originality ) העבירה נטע זגגי את מוקד מחקרה מהבימה הרומית למקורות היווניים. בעיניה, יוצר המחזאי היווני מרחב מיוחד שבו נפגשים הקומדיה וחיי היומיום. את עקרונותיו האומנותיים העיקריים זיהתה זגגי כ"ריבוי קולות" – (polyphony) שזירה של נושאים, מוטיבים, קווי עלילה מגוונים באופיים, חסכנות במילים – יכולת מרשימה לתיאור משוכלל ומפורט, ועם זאת תמציתי, של דמויותיו וחוויותיהם, אינטראקציה בין-אישית – נטייתו של המחזאי לפיתוח יחסים אישיים בין דמויותיו והשימוש באינטראקציה ישירה בין הדמויות הפועלות לפתרון הסיבוכים שבפניהם הן עומדות. אמצעי אומנותי נוסף, אותו מבליטה זגגי, הוא העמדתם זה בצד זה של שתי נקודות מבט דרמטיות: האחת המשקפת את התנהגות הדמויות באופן טבעי וריאלי, על פי המוסכמות החברתיות בנות-הזמן, והשנייה – המכילה מימד מיתולוגי כביכול, המשולב במהלכם הריאלי של האירועים. ניתן להניח שאמצעי זה קנה את לבם של הצופים המתוחכמים יותר, אלה שגדלו באווירה של ספקנות כלפי הערכים הדתיים המסורתיים.
מחקריה > סוגת מחזה הסאטירים – המחזה "איכנאוטי" לסופוקלס

במחקרה 

מצביעה נטע זגגי על קשר מהותי בין המחזה "איכנאוטי" לסופוקלס לבין מסורת הקומדיה העתיקה, קשר שסופוקלס מיטיב לנצלו לצרכיו. מחקר השוואתי דומה לגבי חלקים אחרים של מורשת מחזה-הסאטירים עשוי לסייע לביסוסה של ההנחה בדבר העדר קו מפריד ברור בשימוש במוטיבים, באפיון דמויות, במצבים ובמבעים דרמטיים בין הסוגה של הקומדיה לבין זה של המחזה הסאטירי, דהיינו, בין שני סוגי הדרמה שה"יסוד המצחיק" הוא מטרתם המשותפת. עד כמה עמוקה ומושרשת הייתה החפיפה הנושאית בין הדרמה הקומית והסאטירית, ניתן ללמוד מעצם העובדה, שיצירות של משוררי הקומדיה העתיקה והתיכונה הופיעו בחלקן תחת הכותרת Satyroi, כאילו מדובר במחזות-סאטירים "נורמטיביים". עולמו הפיוטי של "איכנאוטי", סאטירי וקומי בעת ובעונה אחת, מדגים היטב את פירותיה הברוכים של חפיפה סימביוטית זו.
ספרים > בעברית

1. כנזירה חמת שיער, שירים, הוצאת עקד, 1967
2. יוון הקלאסית: הדרמה האתונאית, יחידה 7, האוניברסיטה הפתוחה, 1979
3. חמדת ימים עתיקים, שירים, הוצאה עצמית, 2008
ספרים > באנגלית

1. Tradition and Originality in Plautus: Studies of the Amatory Motifs in Plautine Comedy (Hypomnemata 62, Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen, 1980).
2. The Comedy of Menander: Convention, Variation & Originality (Duckworth, London, 1994; Indiana University Press, 1995).
מאמרים > בעברית

"הלנה מטרויה כדמות חיובית בספרות היוונית הקלאסית", זמנים מס' 12 (1983), אוניברסיטת תל אביב, עמ' 20–33.
"פלאוטוס, חייו ויצירתו", פרוזה מס' 60/63 (1983), עמ' 40–41.
"הנס הפיסי אצל הרודוטוס", זמנים מס' 21 (1986), אוניברסיטת תל אביב, עמ' 19–31.
"בין קומדיה למציאות: על אומנותו הדרמטית של מנאנדרוס במחזה דו'סקולוס", ספר פרלמן, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 1989, עמ' 163–179.
"קווים לאפיונה של האנטיתזה יוונים-ברברים בספרות היוונית הקלאסית", קובץ וייסרט, אסופת מאמרים בענייני העולם הקלאסי, אוניברסיטת תל אביב, 1998, עמ' 40 – 52.
"שיטות עיבוד ותרגום בקומדיה הרומית", טקסטוס, כרך כה (תשע"א), ירושלים, עמ' 205–224.
מאמרים > באנגלית

Sostratos as a Comic, Over-active and Impatient Lover: on Menander`s Dramatic Art in his Play Dyskolos. ZPE 36 (1979), 39-48.
Plautus, Cist. 231-49: Dialogue-scene Substituted by Plautus for New Comedy Monologue? CJ 76 (1981), 312-17.
A Note on munus, munus fungi in Early Latin. Glotta 60 (1982), 280-1.
Self-recognition in Theocritus` Seventh Idyll. Hermes 112 (1984), 427-38.
Helen of Troy: Encomium and Apology. WS 19 (1985), 63-88.
Notes on P. Köln 203. ZPE 62 (1986), 39-40.
Mythological Hyperboles and Plautus. CQ 36 (1986), 267.
Amatory Gifts and Payments: A Note on munus, donum and data in Plautus. Glotta 65 (1987), 129-32.
Obligations in Amatory Payments and Gift-giving: A Note on Plautine Originality. Hermes 115 (1987), 503-4.
Travel on the sea but avoid ... Mediterranean Historical Review 2 (1987), 115-16.
Exilium Amoris in New Comedy. Hermes 116 (1988), 193-209.
Divine Interventions and Human agents in Menander. In (eds) E.W. Handley & A. Hurst, Relire Ménandre (Recherches et Rencontres 2, Genève, 1990), 63-91 (=[ rev.] Ch. VI of Zagagi, The Comedy of Menander).
The Impromptu Element in Plautus in the Light of the Evidence of New Comedy. In Plautus und die Tradition des Stegreifspiels. Festgabe für Eckard Léfevre zum 60 Geburtstag (ScriptOralia 75; Tübingen, 1995), 71-86.
Comic Patterns in Sophocles` Ichneutae. In (ed.) J. Griffin, Sophocles Revisited. Essays presented to Sir Hugh Lloyd-Jones (Oxford, 1999), 177-218
"The Dramatic Function of Speaking Back into the house in Menander's Dyskolos", ZPE 148 (2004) 99-113; LICS, Vol.3 (2003/4), Greek and Roman Comedy: Essays in Honour of W.J.Arnott [URL: http:www.leeds.ac.uk/classics/lics].
"Tradition and Originality in Cistellaria: The Characterization of Selenium and Alcesimarchus as Comic Lovers" in R. Hartkamp / F. Hurka (Hrsg.), Studien Zu Plautus' Cistellaria (ScriptOralia 128, Tübingen 2004) 167-18
What do Greek Words do in Plautus. In (ed.) J. Glucker and C. Burnett, Greek into Latin from Antiquity until the Nineteenth Century (The Warburg Institute - Nino Aragno Editore, London - Turin 2012), 19-36.
ביקורות ספרים
בנוסף על מאמרים אלה חיברה נטע זגגי שורה של ביקורות ספרים מדעיים בתחום הלימודים הקלאסיים, באנגלית ובעברית.
הערות שוליים

↑ Ed. Fraenkel, Plautinisches im Plautus, (Berlin, 1922).
Plautine Elements in Plautus, translated by Tomas Drevikovsky and Frances Muecke, (Oxford University Press, 2007).
↑  A Note on munus, munus fungi in Early Latin. Glotta 60 (1982), 280-1.
↑  Amatory Gifts and Payments: A Note on munus, donum and data in Plautus. Glotta 65 (1987), 129-32.
↑  Obligations in Amatory Payments and Gift-giving: A Note on Plautine Originality. Hermes 115 (1987), 503-4.
↑  Comic Patterns in Sophocles` Ichneutae. In (ed.) J. Griffin, Sophocles Revisited. Essays presented to Sir Hugh Lloyd-Jones      (Oxford, 1999), 177-218
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279971005171  BIBSYS: 90863812  BnF: cb129759840 (data)  GND: 137489315  ISNI: 0000 0000 8167 0743  LCCN: n80153356  NLG: 74092  NTA: 068280327  SUDOC: 085785970  VIAF: 94440890   WorldCat (עם VIAF): 94440890
בוב פייזלי

קצין האימפריה הבריטית רוברט "בוב" פייזלי (באנגלית: Robert "Bob" Paisley;‏ 23 בינואר 1919 – 14 בפברואר 1996) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי, שנודע בזכות קדנציות המשחק והאימון שלו בליברפול. בעידן פייזלי (1974–1983) הייתה ליברפול הקבוצה המובילה באנגליה ובאירופה, ופייזלי עצמו רשם על שמו כמות גבוהה של תארים, שני רק לאלכס פרגוסון בתולדות הכדורגל האנגלי.
פייזלי העביר את כל הקריירה המקצוענית שלו, כשחקן וכמאמן, בליברפול. הוא היה מעורב בפעילות המועדון במשך כחצי מאה.
שחקן

פייזלי גדל בצפון אנגליה וחלם לשחק בסנדרלנד, אך נדחה על ידיה בגלל ממדי גופו הצנועים. הוא חתם במועדון החובבני בישופ אוקלנד ב-1937 וזכה איתה באליפות החובבנים וגביע ה-FA לחובבים. לאחר שנתיים מוצלחות בבישופ אוקלנד שבה סנדרלנד להתעניין בפייזלי, אך הוא כבר הבטיח לליברפול שיעבור לשחק במדיה. במאי 1939 עבר המגן השמאלי בן העשרים לשחק בליברפול והצטרף לאימוניה.
בפתח עונת 1939/1940 הספיק פייזלי להשתתף בהכנות טרום-העונה ולשחק שני משחקי מילואים, אך אז פרצה מלחמת העולם השנייה ופסקו מפעלי הכדוגל הרשמיים מלפעול. ב-1941 יצא פייזלי להילחם מעבר לים. את משחקו הרשמי הראשון בליברפול שיחק רק ב-1946, עם חידוש הליגה בתום המלחמה, שבע שנים לאחר שחתם על חוזהו הראשון.
אף שהמלחמה מנעה ממנו לשחק כל השנים הללו, הצליח פייזלי לצבור למעלה מ-250 הופעות בליגה במדי הקבוצה, ועוד כעשירית ממספר זה הופעות בגביע ה-FA. כבר בעונתו הראשונה (1946/1947) זכה באליפות, אחת מעשר אליפויות שהיה שותף להן, בתפקידיו השונים במועדון.
פעם אחת כמעט ועזב את הקבוצה בכעס, לאחר שלא נבחר לשחק בגמר הגביע של 1950, שבו הפסידה ליברפול לארסנל. ההשמטה מההרכב כאבה במיוחד, משום שהוא הבקיע שער יוצא דופן בחצי הגמר נגד אברטון. ליברפול פנתה להתאחדות הכדורגל וביקשה וגם קיבלה מדליה מיוחדת עבורו, על אף שלא השתתף בגמר. לבסוף לא רק שלא עזב את ליברפול, אלא אף היה לקפטן הקבוצה. לרוע המזל התדרדרה הקבוצה בשנים הבאות, מצמרת הליגה לתחתיתה. ב-1954, לאחר שליברפול ירדה לליגת המשנה, פרש פייזלי ממשחק פעיל והתמנה למאמן קבוצת המילואים של המועדון. המינוי זכה לתשומת לב מועטה בזמן אמת, אך התברר בדיעבד כבעל חשיבות מכרעת, כעבור שנים רבות.
מאמן > פיזיותרפיסט, מאמן המילואים ועוזר המאמן

בשנותיו האחרונות כשחקן מצא פייזלי את הזמן ללמוד פיזיותרפיה בהתכתבות. התמחותו הראשונה הייתה אם כן, בתחום הטיפול הרפואי והפציעות, שהן חלק בלתי נפרד מהמשחק.
התקופה הייתה הקשה ביותר בתולדות המועדון. בעונת 1954/1955 סיימה ליברפול במקום ה-11 בליגת המשנה, שיא שלילי עבור המועדון. המאמן דון ולש זכה לכבוד המפוקפק שבלהיות מאמן ליברפול הראשון שמפוטר מתפקידו. מחליפו פיל טיילור (אף הוא שחקן עבר, שפרש באותה עת כמו פייזלי) גם הוא לא הצליח להחזיר אותה לליגה הראשונה, אף על פי שסיימה קרוב לצמרת מספר פעמים. קבוצת המילואים שהנהיג פייזלי, זכתה בינתיים להישגים נאים: בעונתו השנייה בתפקיד סיימה במקום השני אחרי מנצ'סטר יונייטד ובשלישית זכתה באליפות ליגת המילואים, לראשונה בתולדות המועדון.
הזמנים הקשים באו אל קיצם עם מינויו של ביל שאנקלי למנג'ר. במשך חמש עשרה שנותיו במועדון ליברפול חזרה בסערה לליגה הראשונה, זכתה בשלוש אליפויות, שני גביעי FA ותואר אירופי ראשון, גביע אופ"א ב-1973. פייזלי היה יד ימינו של שנקלי, כפיזיותרפיסט וכעוזר מאמן, לאורך התקופה.
מאמן > מאמן ראשי

שנקלי פרש במפתיע ב-1974 והמליץ להנהלת ליברפול על פייזלי בן ה-55 כמחליפו. פייזלי קיבל את התפקיד לא בהתלהבות רבה: הוא ראה עצמו יותר כפיזיותרפיסט, ולא שש לקחת עליו את מה שדימה ל"היגוי האנייה 'המלכה אליזבת' ברוח סערה". לא רבים ציפו מפייזלי לשחזר את הישגיו של שנקלי, לא כל שכן להוסיף עליהם. העונה הראשונה מבין תשע העונות שלו כמנג'ר לא הייתה טובה במיוחד במושגים של ליברפול של שנות השבעים, כאשר הקבוצה הסתפקה בסגנות האליפות בלבד. בעונה השנייה נפרץ הסכר והתארים החלו לבוא בצרורות.
בשמונה העונות שבין 1975/1976 ו-1982/1983 זכתה ליברפול של פייזלי בשש אליפויות, שלושה גביעי-ליגה, ארבעה מגני צדקה, גביע אופ"א אחד ומעל לכל, בשלושת גביעי אירופה לאלופות הראשונים של המועדון. רק בגביע ה-FA, שחמק ממנו כזכור גם כשחקן, לא הצליח לזכות. פייזלי היה המנג'ר האנגלי הראשון שזוכה בגביע האלופות, והוא כינה את ה-25 במאי 1977 - היום בו זכתה הקבוצה בראשון מבין שלושת גביעי האלופות - "היום המאושר בחיי."
הצלחתו יוצאת הדופן של פייזלי באירופה הייתה בעיקרה תוצאה של יכולת טקטית מצוינת, אך לאורך התקופה שבה ניהל את ליברפול הוא הוכיח את עצמו גם כמי שידע לזהות כישרון ולבחור שחקנים בחכמה. כשקווין קיגן עזב את ליברפול ב-1977 לטובת המבורג, בתמורה ל-500,000 ליש"ט, קנה פייזלי את מחליפו קני דלגליש ב-440,000. רשימת השחקנים שהביא למועדון כוללת בין השאר את דלגליש, אלן הנסן, גרהאם סונס, פיל ניל, סטיב ניקול, טרי מקדרמוט, ג'ואי ג'ונס, איאן ראש, קרייג ג'ונסטון, מארק לורנסון, ברוס גרובלאר ודייוויד ג'ונסון. את ריי קנדי הוא הסיט בהצלחה מעמדת החלוץ לכנף שמאל.
העונה הטובה ביותר בליגה הייתה 1978/1979, שבה זכתה ליברפול באליפות עם שיא של 68 נקודות ב-42 משחקים. באותה עונה הפסידה ליברפול רק ארבע פעמים, ומאזן השערים שלה היה 85:16.
מאמן > חבר מועצת המנהלים ויועץ

ב-1983 פרש פייזלי ובמקומו מונה, בהתאם למסורת, עוזרו ג'ו פייגן. פייזלי נשאר מעורב במועדון וצורף למועצת המנהלים שלו. כעבור שנתיים, כאשר הגיע תורו של פייגן לפרוש, מונה במקומו דלגליש כמאמן-שחקן, ופייזלי נקרא לשמש יועץ למנג'ר הצעיר.
בערוב ימיו חלה במחלת אלצהיימר. ב-1996 מת וכעבור שש שנים, ב-2002, נכנס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי בעת היווסדו.
תארים > כשחקן

ליברפול
הליגה הראשונה של הפוטבול ליג: 1946/47
תארים > כמאמן

ליברפול
הליגה הראשונה של הפוטבול ליג (6): 1975/76, 1976/77, 1978/79, 1979/80, 1981/82, 1982/83
גביע הפוטבול ליג (3): 1980/81, 1981/82, 1982/83
מגן הקהילה (6): 1974, 1976, 1977, 1979, 1980, 1982
גביע אירופה (3): 1976/77, 1977/78, 1980/81
גביע אופ"א (1): 1975/76
הסופר קאפ האירופי (1): 1977
הערות שוליים

↑  השיטה שהייתה נהוגה אז העניקה שתי נקודות לניצחון, ולא שלוש כנהוג היום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n80120372  MusicBrainz: 46f207b6-2d82-450e-87af-09ec8bf79b08  VIAF: 334149106267968492164   WorldCat (עם VIAF): 334149106267968492164
סגה (חברה)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  3 ביוני 1960 – הווה (64 שנים) 
 חברת אם:  SEGA Group Corporation 
 חברות בנות:  SEGA of America  SEGA Europe  Sega Fave  Sega Wow  Relic Entertainment  Sega AM2  קבוצת סוניק  Creative Assambly  Sega Sports R&D  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מיקום המטה:  שינגאווה 
 משרד ראשי:  יפן שינאגאווה, טוקיו, יפן
 ענפי תעשייה:  משחקי וידאו   משחקי ארקייד
 מוצרים עיקריים:  סוניק הקיפוד (סדרת דגל)   סגה גיים גיר   דרימקאסט
 הכנסות:  4.9 מיליארד דולר (2011)
 רווח:  512.857 מיליון דולר (2011)
 עובדים:  2,600 (2009)
  
 סגה יפן   סגה ארצות הברית
 
סֶגָה (באנגלית: Sega Corporation או SEGA, ביפנית: 株式会社セガ, קבושיקי גאיישה סגה) היא חברה יפנית רב-לאומית לפיתוח משחקי וידאו, תוכנה וחומרה של משחקי ארקייד. מטה החברה הראשי נמצא בשינאגאווה שבטוקיו, יפן. חברה זו הייתה בעבר יצרנית ומפתחת קונסולות משחקים בין השנים 1983–2001.
היסטוריה > מכונות המשחק

בשנת 1940 סגה התחילה לייצר מכונות משחק ולהפיץ תקליטים שפועלים על מטבעות במקומות כגון בסיסים צבאיים אמריקאים ובכל רחבי יפן.
היסטוריה > קונסולות הביתיות

בשנת 1982 סגה התחילה להיכנס לשוק הקונסולות הביתיות והיא הציגה את המשחק הראשון שלה בתלת מימד, אך בגלל קריסת שוק הארקייד ומשחקי הווידאו לסגה ירדו ההכנסות. שנה לאחר מכן סגה הוציאה את הקונסולה הראשונה שלה - Sega SG 1000 שיצאה במספר צורות ביפן בלבד וב-1985 הופסק ייצור הקונסולה Sega SG 1000 II. שנה לאחר מכן יצאה קונסולת ה-Sega Master System. לקונסולה זו יוצרו אביזרים כגון אקדח ומשקפי 3D. ובשנת 1988 סגה שחררה את קונסולת הסגה מגה דרייב שגרמה בהמשך לסגה לפרוץ לקהילת הגיימינג אשר מי ששלט בה הייתה נינטנדו בזכות קונסולת ה-NES.