stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כפר א-שיח' (מחוז)
אוכלוסייה

בשנת 2015, כמות האוכלוסייה במחוז הוערכה ב-3,172,753 תושבים. רוב תושבי המחוז חיים באזורים כפריים. כ-2,441,246 תושבי המחוז גרים באזורים הללו לעומת 731,507 תושבים הגרים באזורים עירוניים.
היסטוריה

מחוז כפר א-שיח' הוקם בשנת 1949, שמו הקודם היה "פאודיה" לכבוד  המלך פואד הראשון, מלך מצרים. לאחר המהפכה ב-1952, ובעקבות שינוי השם של הכפר א-שיח', המחוז נקרא על שמה.
גאוגרפיה

המחוז כולל 11 ערים וכפרים:
אל-חמול
בלתים
ביאלה
דסוק
פווא
כפר א-שיח'
מטובס
קאלין
אל ריאד
סידי סאלם
הערות שוליים

↑  Egypt's new provincial governors: Who's who (באנגלית)
↑  מסמך המתאר את אוכלוסיית המחוז
↑  Adrian Room, Placenames of the World: Origins and Meanings of the Names for 6,600 Countries, Cities, Territories, Natural Features, and Historic Sites, McFarland, Incorporated, 2006. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 4659 5054 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי איחוד האמירויות הערביות – הרשות הפלסטינית

| יחסי איחוד האמירויות הערביות – הרשות הפלסטינית |
| --- | --- |
איחוד האמירויות הערביות: הרשות הפלסטינית


איחוד האמירויות הערביות: הרשות הפלסטינית
שטח (בקילומטר רבוע)
83,600: 6,220
אוכלוסייה
11,106,647: 5,519,031
תמ"ג (במיליוני דולרים)
504,173: 17,396
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,394: 3,152
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית נבחרת: רפובליקה

יחסי איחוד האמירויות הערביות–הרשות הפלסטינית הם היחסים הכלכליים והפוליטיים בין איחוד האמירויות הערביות והרשות הפלסטינית.
סקירה כללית והיסטוריה

איחוד האמירויות והרשות הפלסטינית הן חלק מאזור המזרח התיכון וחולקות קשרים תרבותיים הדוקים. היחסים בין המדינות התדרדרו באופן דרמטי מאז 2005, כאשר איחוד האמירויות החלה להתקרב לנורמליזציה של יחסיה עם ישראל. כמו רוב המדינות המוסלמיות, איחוד האמירויות תומכת בהקמת מדינה פלסטינית ולכן לא קיימה קשרים רשמיים עם ישראל עד אוגוסט 2020. באותו חודש הוכרז הסכם בין ארצות הברית, ישראל ואיחוד האמירויות לנרמול היחסים, הסכם אותו גינה יושב ראש הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס אשר גם החזיר את השגריר הפלסטיני מאבו דאבי.
נכון לשנת 2020 ישנם אלפי מהגרים פלסטינים החיים ועובדים באיחוד האמירויות.
ב-22 בדצמבר 2020, דווח כי איחוד האמירויות הערביות סירבה להתיר לשגריר הפלסטיני במדינה לשוב לתפקידו לאחר שהרשות הפלסטינית החזירה אותו כמחאה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לאיחוד האמירויות.
על רקע התפתחויות אלו וכן על רקע המשבר הכלכלי של מגפת הקורונה, צמצמה איחוד האמירויות את תמיכתה באונר"א כמעט לחלוטין.
במהלך מבצע שומר החומות איימה איחוד האמירויות כי אם חמאס לא תפסיק את ירי הרקטות לעבר ישראל, היא תבטל את הסיוע שתכננה לשלוח לרצועת עזה על מנת לשקמה. גורם אמירתי אמר: ”אנחנו עדיין מוכנים ורוצים לקדם פרויקטים אזרחיים כאלה בשיתוף הרשות הפלסטינית ובניהול של האו"ם, אבל התנאי ההכרחי שלנו הוא שקט. אם חמאס לא יתחייב לשקט מוחלט, הוא דן את תושבי הרצועה להמשך חיי הסבל. מנהיגיו חייבים להבין שמדיניותם פוגעת יותר מכל בפלסטינים תושבי עזה.”
נציגויות דיפלומטיות

איחוד האמירויות הערביות מחזיקה משרד ייצוגי ברמאללה.
הרשות הפלסטינית מחזיקה באיחוד האמירויות הערביות שגרירות באבו דאבי.
ראו גם

יחסי החוץ של הרשות הפלסטינית
יחסי החוץ של איחוד האמירויות הערביות
לודש

| --- | --- |
סמל לודשסמל לודש

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת ג'נג'ש
 מושל:  Mónika Vargáné Csengeri
 שטח:  10.78 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  682 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°43′55″N 20°05′28″E﻿ / ﻿47.732°N 20.091°E﻿ / 47.732; 20.091 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://ludas.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.לודש(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.לודש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לודש (בהונגרית: Ludas) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בלודש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1941 היו בכפר 1,116 תושבים, בשנת 1990 היה מספר התושבים 798 ובשנת 2023 רק 694 תושבים.
האזור היה מיושב כבר מתקופת הברונזה המאוחרת והיה מיושב לסירוגין עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1464.
יהודי לודש

יהודים חיו בלודש במאה ה-18 ובמאה ה-19. ובשנת 1944 נרצחו רוב יהודי הכפר בשואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 19 | 739 |
| 1910 | 6 |  |
| 1920 | 2 |  |
| 1930 | 8 |  |
| 1941 | 3 | 1,116 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי לודש שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת ג'נג'ש |
| --- | --- | --- |
| יישובים | ג'נג'ש • אבשאר • אדאץ' • אטקאר • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שפטה • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • מאטראסנטאימרה • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • ואמושגיירק • וץ' • וישונטה • ויסנק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 305154529   WorldCat (עם VIAF): 305154529
כלבי הרחוב של מוסקבה

כלבי רחוב במוסקבה
כלב נוסע ברכבת התחתית במוסקבה
אוכלוסיית כלבי הרחוב של מוסקבה היא אוכלוסייה של רבבות כלבים משוטטים בעיר מוסקבה, שגודלה יציב מאז המאה ה-19. לפי הערכה משנת 2010, גודל אוכלוסיית הכלבים המשוטטים של מוסקבה הוא כ-35,000, כך שבמוסקבה יש לפחות כלב משוטט אחד לכל 300 איש. חלק מאוכלוסייה זו הסתגלה לעיר המודרנית, עד כדי שימוש במערכת הרכבת התחתית של מוסקבה.
רקע

כלבי מוסקבה הם, מאז 1980 לערך, מושא מחקרו של הביולוג אנדריי פוירקוב, מומחה לזאבים במכון לאבולוציה ואקולוגיה. לפי מחקריו מדובר באוכלוסייה הנקבעת לפי כמות המזון הזמינה ולפיכך גודלה קבוע למדי. רוב הגורים אינם מגיעים לבגרות ורק 3% מתוכם מגיעים לגיל הפוריות. רוב הפרטים אינם מאריכים חיים לאחר גיל 10. הם חולקים מאפיינים פיזיים משותפים כגון גודל בינוני, פרווה סמיכה, זנבות ארוכים ואזניים זקורות. רוב האוכלוסייה מורכבת מפרטים שנולדו ברחוב, אך אליהם מצטרפים כלבים שננטשו על ידי בני אדם.
לדברי סטודנט-מחקר של פוירקוב, אנשי העיר נוטים לקבל את קיומם של הכלבים לצידם, להאכיל אותם ולראות בהם חלק מאופייה הייחודי של עירם.
פוירקוב חילק את האוכלוסייה לארבע קבוצות, לפי יחסם לבני האדם:
כלבי פרא ("כמו זאבים"), המתרחקים מבני אדם ורואים בהם אויב
כלבים פראים-למחצה
כלבי שמירה, עבורם חלק מבני האדם משמשים כמנהיגי הלהקה
"קבצנים", הקבוצה האינטליגנטית ביותר, שהסתגלה באופן הטוב ביותר לחברת בני אדם ולרעשי העיר, אך תוך שמירת עצמאות מבני אדם ספציפיים. ה"קבצנים" נעים לעיתים בלהקות, כאשר מנהיג הלהקה הוא לא הכלב החזק ביותר (כבלהקות הקבוצות האחרות), אלא הכלב האינטליגנטי והסתגלן ביותר. כלבי הקבוצה אינם מוטרדים מרעשי העיר המודרנית או מקרבת בני אדם.
התנהגויות ייחודיות

התנהגויותיהם של ה"קבצנים" ייחודיות ומבדילות אותם הן מה"זאבים" והן מכלבי בית. אחת משיטות הפעולה שנצפו היא קידומם של הכלבים החמודים ביותר בלהקה להתיידד עם עוברי אורח וכך להשיג מהם מזון, מתוך הבנה שכלבים גדולים מדי נתפסים כאיום ואינם מצליחים להשיג מזון. נצפה כי הכלבים מאתרים סוגים שונים של בני אדם נושאי מזון ומחליטים באיזו אסטרטגיה לנקוט מולם, שיגור כלב חמוד או הפחדה על ידי נביחה מאחור, בתקווה שהאדם יפיל מזון. אולם, ככלל, הכלבים העירוניים אינם מאיימים מבחינה חיצונית, אם כי נרשמו גם מקרים של התנפלויות כלבים על בני אדם. חוקרים מניחים כי בשל הזמינות הגבוהה של מזון איכותי, הכלבים אינם נזקקים לנהל מלחמה מתמדת על מזון ומסוגלים להשקיע בפיתוח ושכלול התנהגויות.
כלבי הרחוב למדו לחצות את הכבישים הסואנים, תוך שימוש במערכת הרמזורים, גם כאשר לא חצו את הכביש בני אדם. החוקרים מניחים שאור הרמזור אינו הסיבה הישירה, כיוון שכלבים אינם מסוגלים להפריד בין אור ירוק לאדום, אלא סימנים אחרים.
התנהגויות ייחודיות > הכלבים והרכבת התחתית

מערכת הרכבת התחתית של מוסקבה היא מהמסועפות בעולם והשנייה מבחינת עומס הנוסעים. כ-500 כלבים חיים באופן קבוע בתחנותיה, בחודשי החורף הקרים. מתוכם נצפתה תת-קבוצה של כ-20 פרטים המבינים את פעולת מערכת הרכבות ועושים בה שימוש מושכל ומכוון לנסוע לתחנות מסוימות בפרקי זמן שונים של היום (כגון שנת לילה באזור מרוחק ושקט ונסיעה למרכז שוקק בשעות היום).
נראה כי הכלבים מסוגלים להעריך את זמן הנסיעה בין תחנות, לזהות את קריאת הכרוז בקרון, לזהות את הריח הייחודי לכל תחנה ולשלב את הגורמים לעיל.
ב-2001 דקרה יוליה רומנובה, בת 22, כלב בשם מלצ'יק שחי בתחנת הרכבת מנדלייבסקיה (Менделе́евская) באמצעות סכין מטבח וגרמה למותו. הדבר אירע בשעת עומס בתחנה וגרם להתקוממות של הנוסעים ולמעצרה של האשה, אשר נמצאה בלתי שפויה. בפברואר 2007 הוקם בתחנה פסל ברונזה של הכלב כאנדרטה לזכרו.
ראו גם

חתולי מוזיאון ארמיטאז'
התפראות
לקריאה נוספת

Poyarkov, A.D., Vereshchagin, A.O., Goryachev, G.S., et al., Census and Population Parameters of Stray Dogs in Moscow, Zhivotnye v gorode: Mat-ly nauchno-prakt. konf. (Proc. Scientific and Practical Conf. Animals in the City ), Moscow, 2000, pp. 84-87.
Vereshchagin, A.O., Poyarkov, A.D., Rusov, P.V., et al., Census of Free-Ranging and Stray Animals (Dogs) in the Coty of Moscow in 2006, Problemy issledovanii domashnei sobaki: Mat-ly soveshch (Proc. Conf. on Problems in Studies on the Domestic Dog), Moscow, 2006, pp. 95-114.
הערות שוליים

↑  In Moscow's Metro, a Stray Dog's Life Is Pretty Cushy, and Zoologists Notice וול סטריט ג'ורנל, 20 במאי 2008
↑  Stray Dogs Master Complex Moscow Subway System כתבה ב-ABC, ‏19 במרץ 2010
↑  איתן אלחדז‏, המטרו של רוסיה: ביקור ברכבת התחתית היפה בעולם, באתר וואלה, 20 באוקטובר 2014
פסל הכלב מלצ'יק בתחנת הרכבת מנדלבסקיה
לוקומוטיב סופיה

לוקומוטיב סופיה (בבולגרית: ПФК "Локомотив" София) היא קבוצת כדורגל בולגרית מעיר הבירה סופיה, אשר נוסדה ב-28 באוקטובר 1929 ומשחקת בליגת העל הבולגרית.
הקבוצה נוסדה בשם "ז'.ס.ק" (ЖСК) כקבוצתם של עובדי מסילות הברזל של בולגריה. בשנת 1969 אוחדה עם סלביה סופיה, אך נפרדה ממנה שנתיים מאוחר יותר.
בעונת 2005/2006 סיימה לוקומוטיב במקום הרביעי בליגת העל הבולגרית והעפילה למוקדמות גביע אופ"א. לאחר שעברה את מקדוניה גורצ'ה פטרוב בסיבוב המוקדמות הראשון, הוגרלה בסיבוב המוקדמות השני להתמודד באוגוסט 2006 מול בני יהודה תל אביב מליגת העל הישראלית. לאחר ניצחון כפול על בני יהודה (2-0, 4-0), העפילה לסיבוב הראשון בגביע אופ"א בו הפסידה לקבוצת פיינורד והודחה מהטורניר.
תארים

אליפות בולגריה (4): 1940, 1945, 1964, 1978
גביע בולגריה (4): 1948, 1953, 1982, 1995
גביע הבלקן (1): 1973
כריס קלייבורן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באפריל 1996 (בן 28) דטרויט, מישיגן, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.98
 מספר:  21
 מכללה:  מכללת ריינג'ר (2015–2016)   אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס (2016–2019)
 דראפט:  לא נבחר, 2019
 קבוצות כשחקן
 2019–2020   2020–2021   2021–:  אסטוריה בידגושץ'   צמוקי מינסק   מכבי ראשון לציון
 
כריסטופר "כריס" ג'ושון קלייבורן (באנגלית: Kristopher "Kris" Joshon Clyburn; נולד ב-20 באפריל 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הרכז והקלע במכבי ראשון לציון. אחיו הבכור הוא שחקן הפועל חולון בעבר, ויל קלייבורן.
קריירת מכללות

קלייבורן נולד ב-20 באפריל 1996 בדטרויט, מישיגן, לדלדרה ג'קסון וויליאם קלייבורן. יש לו שני אחים בשם ויליאם וטרל. קליבורן למד בבית הספר התיכון ברומולוס ברומולוס, מישיגן, וסיים את לימודיו בשנת 2014.
את דרכו במכללות החל קלייבורן בשנת 2015 במכללת ריינג'ר. באותה עונה, הוא שותף ב-38 משחקים והעמיד 14.3 נקודות, 5.2 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו-1.3 חטיפות בממוצע. הוא זכה בתואר שחקן ההגנה בטקסס. קלייבורן הוביל את המכללה למאזן של 3–35, ולזכייה באליפות לאחר מאזן 0–12.
באפריל 2016, עבר קלייבורן לאוניברסיטת נבדה בלאס וגאס. באותה עונה שותף קלייבורן ב-32 משחקים, מהם פתח ב-22 והעמיד ממוצעים של 7.3 נקודות ו-5.3. קלייבורן הוביל את הקבוצה בריבאונדים עם 170 בסך הכל. שיאי הקריירה שלו כללו 18 נקודות מול אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפרזנו, 13 ריבאונדים מול אוניברסיטת בויס סטייט ו-4 חטיפות מול אוניברסיטת המדינה של קולורדו. במהלך עונתו השלישית במכללות, שותף קלייבורן ב-33 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 7.3 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים. קלייבורן העמיד שיאי קריירה של 20 נקודות מול אוניברסיטת צפון איווה ו-6 אסיסטים מול אוניברסיטת סן חוזה. במהלך שנתו האחרונה במכללה, הוא שותף ב-31 משחקים בהם העמיד 14.1 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים בממוצע. הוא נבחר לחמישייה השלישית של הליגה ולחמישיית ההגנה הראשונה.
קריירה מקצוענית

בשנת 2019, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, הצטרף קלייבורן למילווקי באקס במסגרת ליגת הקיץ של ה-NBA. ב-16 בספטמבר 2019, חתם קלייבורן באסטוריה בידגושץ' מהליגה הפולנית. הוא שותף בקבוצה ב-21 משחקים, והעמיד בממוצע 15.3 נקודות, 4.6 ריבאונדים, 1.5 אסיסטים ו- 1.5 חטיפות למשחק.
ב-11 ביוני 2020, חתם קלייבורן בצמוקי מינסק מהליגה המאוחדת של VTB. בקבוצה העמיד ממוצעים של 16.1 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים ב-27.0 דקות למשחק.
ב-14 ביולי 2021, חתם קלייבורן לעונה במכבי ראשון לציון מהליגה הישראלית.
הערות שוליים

↑  אח של וויל: קריס קלייברן בראשל"צ, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏14 ביולי 2021
לודמילה פוטינה

| --- | --- |

 לידה:  6 בינואר 1958 (בת 66) ברית המועצות קלינינגרד, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות
 שם לידה:  Людмила Александровна Шкребнева 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מקום מגורים:  מוסקבה
 ידועה בשל:  היותה הגברת הראשונה של רוסיה בשנים 2000–2008, 2012
 השכלה:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג
 מקצוע:  בלשנית ופילולוגית
 מעסיק:  הפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 תפקיד:  הגברת הראשונה של רוסיה 
 השקפה דתית:  אורתודוקסית
 בן זוג:  ולדימיר פוטין (1983 - 2013) ארתור אוצ'רטני (2016 -)
 מספר צאצאים:  2 
 
חתונת הזוג, 28 ביולי 1983
לודמילה פוטינה ובעלה ולדימיר, בטקס השבעתו לנשיאות, 7 במאי 2000.
לודמילה אלכסנדרובנה פוטינה (ברוסית: Людми́ла Алекса́ндровна Пу́тина; נולדה ב-6 בינואר 1958 בקלינינגרד) היא אשתו לשעבר של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. הייתה נשואה לו במשך כ-30 שנה.
פוטינה הייתה יוזמת הקמת "המרכז לפיתוח השפה הרוסית" (כיום, "המרכז לתקשורת בין-אישית"). מלבד רוסית, היא דוברת גרמנית, ספרדית, צרפתית ופורטוגזית.
ביוגרפיה

פוטינה נולדה בקלינינגרד בברית המועצות כלודמילה שקרבנבה לאביה אלכסנדר אברמוביץ' שקרבנב, עובד מפעל המתכות בקלינינגרד ולאמה יקטרינה טיכנונובה שקרבנבה (Шкребнев). היא סיימה ללמוד פילולוגיה וספרדית באוניברסיטת לנינגרד ועבדה כדיילת אוויר בחברת התעופה אירופלוט. את ולדימיר פוטין היא פגשה בלנינגרד, במסגרת עבודתה וביולי 1983 היא נישאה לו ולזוג נולדו שתי בנות: מריה (ילידת 1985) ויקטרינה (ילידת 1986). בין השנים 1990 ל-1994 היא לימדה גרמנית באוניברסיטה בה היא למדה. בשנים 1996–1999 עבדה כנציגת חברת טלקום אינבסט במוסקבה. באותה תקופה בנותיה למדו בבית הספר הגרמני במוסקבה (Deutsche Schule Moskau).
בתור הגברת הראשונה לא הרבתה להופיע רבות בתקשורת והתרחקה מאור הזרקורים.
ב-6 ביוני 2013, היא ופוטין הודיעו בפומבי על סיום נישואיהם על סמך החלטה הדדית. הודעת הגירושין פורסמה במצלמה עבור התקשורת הרוסית בארמון הקרמלין הממלכתי במהלך הפסקת הופעה של בלט הקרמלין, שסיימה שנים של ספקולציות לגבי מערכת היחסים ביניהם. באפריל 2014, הקרמלין אישר כי גירושיהם הושלמו סופית.
בינואר 2016, מספר כלי תקשורת דיווחו כי לודמילה נישאה לארתור אוקרני בתחילת 2015. במסמכים על הבעלות על דירתה לשעבר בסנט פטרסבורג, היא כונתה בשם ליודמילה אלכסנדרובנה אוכרטניה.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, הוטלו סנקציות על ליודמילה על ידי בריטניה ב-13 במאי 2022.   משרד החוץ, חבר העמים והפיתוח קבע כי לודמילה "נהנתה מיחסים עסקיים מועדפים עם ישויות בבעלות המדינה".
ישראל יעקובובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באוקטובר 1924 צ'רקסי, ברית המועצות ברית המועצות
 פטירה:  10 באפריל 1944 (בגיל 19) כפר סמוליצה, מחוז מוהילב, ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  ביחוב 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1942–1944 (כשנתיים)
 דרגה:   מלאדשי לייטננט (סגן משנה)
 תפקידים בשירות
 מפקד מחלקה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות   עיטור לנין
 הנצחה
 רחוב על שמו בסמרקנד   שמו מוטבע על אנדרטת גיבורי ברית המועצות בצ'רקסי
 
ישראל סמיונוביץ' יעקובובסקי (ברוסית: Изра́иль Семёнович Якубо́вский ; ‏ (1924–1944) היה קצין יהודי סובייטי, מפקד מחלקת נ"ט ברגימנט המשמר ה-6 של דיוויזיית המשמר השנייה בארמייה ה-56 בחזית צפון הקווקז) בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. גיבור ברית המועצות.
קורות חיים

נולד בעיר צ'רקסי במשפחה יהודית. לאחר שסיים 7 שנות לימוד של בית הספר, עבד כמסג במפעל. לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות התפנה עם הוריו לאוזבקיסטן. המשפחה התיישבה בסמרקנד. בסוף 1942 גויס יעקבובסקי לצבא האדום. בשנת 1943 סיים קורס קצינים בטשקנט.
נמצא בחזית מאז ספטמבר 1943. הוצב לשרת כמפקד מחלקת נ"ט בצפון הקווקז. בנובמבר 1943 דיוויזיה, בה שירת יעקובובסקי, השתתפה בנחיתה בחצי-האי קרצ' (החלק המזרחי של חצי האי קרים). על יעקובובסקי הוטל לפקד על השתלטות והחזקה של קטע חוף. לצורך כך, בנוסף למחלקת נ"ט שבפיקודו תוגברה בשתי מחלקות רובאים. בלילה של ה-2 בנובמבר הכוח בפיקודו של יעקובובסקי הונחת מהסירות ליד הכפר ז'וקובקה, בפאתי העיר קרץ'. הלוחמים התבצרו בחוף ואבטחו אותו, בהמתנה להנחתת כוחות נוספים. במשך כל הלילה הותקף הכוח בפיקודו של יעקובובסקי באשר מרגמות. עם עלות השחר ניסו הגרמנים מספר פעמים להסתער עליהם, אך כל פעם נהדפו. בצהרי היום החלה התקפה משולבת על הכוח של יעקובובסקי. הלוחמים המותשים החלו לסגת מהעמדות. ישראל יעקובובסקי, קם והסתער על הגרמנים התוקפים, תוך מתן דוגמה אישית לחייליו. הנסיגה הופסקה והחיילים יצאו להתקפת נגד אחרי מפקדם. בסופו של דבר הכוח של יעקובובסקי הצליח להחזיק מעמד עד להנחתת תגבורות נוספות במקום. כעבור יומיים נפצע יעקובובסקי קשה בקרב ופונה מחצי האי אל בית חולים צבאי בקווקז.
לאחר שהחלים מפציעתו, הוא שובץ כמפקד מחלקה ביחידת חל רגלים בחזית הבלארוסית הראשונה. נפל בקרב ב־10 באפריל 1944, ליד הכפר סמוליצה שבמחוז מוהילב.
ב-16 במאי 1944 על תפקודו יוצא דופן ועל גבורתו בקרבות בחצי האי קרץ' עוטר ישראל יעקובובסקי (לאחר מותו) בתואר גיבור ברית המועצות.
רחוב בעיר סמרקנד נקרא על שמו.
ישראל זופניק

| --- | --- |

 לידה:  1905 קושיצה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1983 (בגיל 78 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
ישראל זופניק (או זשופניק; ה'תרס"ה 1905 - כ"ו בחשוון ה'תשמ"ד נובמבר 1983 ניו יורק) היה תורם בולט של מוסדות העדה החרדית בישראל והקהילות החרדיות בישראל ובארצות הברית, ושמו מונצח בבנייני מוסדות שונים.
פעילותו של ר' ישראל זופניק

זופניק נולד בקאשוי שבצ'כוסלובקיה למשפחת חסידי סטרופקוב.
מגיל צעיר עבד כאיש עסקים. בפרוץ מלחמת העולם השנייה שהה לרגל עסקיו בארצות הברית. מאמציו להוציא מאירופה את אשתו וששת ילדיו עלו בתוהו, והם נספו בשואה. לאחר השואה נישא בשנית, והתקרב לאדמו"ר מסאטמר שקבע שם את משכנו.
זופניק הקים מפעלים בניו יורק ובהם מפעל גדול לייצור שמן כשר. הוא נודע כתורם חשוב למוסדות חסידות סאטמר בניו יורק, ולמוסדות העדה החרדית בישראל.
שלושה בניינים מרכזיים בירושלים נתרמו על ידו וקרויים על שמו:
בניין זופניק - מרכזה של העדה החרדית - ובו מוסדות הנהלת העדה, בית הדין שלה, תלמוד תורה ומקווה הנקרא על שמו "מקוה ישראל".
אחד מבנייני ישיבת יוסף צבי - שנוסדה על ידי הרב יוסף צבי דושינסקי, ברחוב שמואל הנביא.
בית הכנסת נר ישראל - זופניק בשכונת גבעת שאול, שבו כמה חדרי תפילה (שטיבלך) ומקווה. על לוח בהיכל המרכזי בבניין מונצחים אשתו הראשונה וששת ילדיו שנספו בשואה.
במלאת לו שבעים שנה, בשנת תשל"ה, יצא לכבודו הספר "ישראל עושה חיל - ספר יובל מוקדש לפעולותיו בתורה וחסד ולטהרת ישראל של הרב... ישראל זופניק", בעריכת מנחם מנדל גרליץ.
זופניק נפטר בארצות הברית ונקבר בבית הקברות היהודי בברוקלין, ניו יורק.
כך תוארה הלווייתו ב"דבר ההתאחדות" של תלמידי ישיבת יוסף צבי:
המשביר הגדול הרה״ח ר' ישראל זופניק זצ״ל
נסתלק מאתנו האי גברא רבה מגדולי תלמידי רבינו הגה״ק מהרי״ץ זיע״א דמות מפוארת הרבני המפואר עמוד החסד שבדור רבי ישראל זופניק זצ״ל.
היה הוא שעמד בראש המוסדות בתור נשיא הישיבה בברוקלין רבות בשנים והנו כאחד מעמודי התוך של מוסדות ״בית יוסף צבי״. בראשית צעדיו על אדמת הקודש אחרי מלחמת העולם השני', כאשר התרוקן העולם התורה מחורבן אירופה על גדולי' ורבני', עמד רבי ישראל בשארית כוחותיו אימץ את רוחו וחישל אחריו את כל חמחנה ובנה הנהרסות והקים את התרבות מוסדות עולם לשם ולתפארת באין דוגמתם, הן הכא בארץ הקודש והן התם בארץ אמריקא, כאשר לנוכח פניו מטרה אחת, לחזק את שארית הפליטה של היהדות החרדית הצרופה, ועליה נתן את נפשו...
הערות שוליים

↑  [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=13238&pgnum=37
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433345305171  LCCN: no2002070363  VIAF: 16895129   WorldCat (עם VIAF): 16895129 
בית המדרש ע"ש זופניק בגבעת שאול
יחסי סין – סרי לנקה

| יחסי סין – סרי לנקה |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: סרי לנקה


סין: סרי לנקה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 65,610
אוכלוסייה
1,418,507,662: 23,135,235
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 84,357
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,545: 3,646
משטר
דמוקרטיה

יחסי סין–סרי לנקה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה הסוציאליסטית הדמוקרטית של סרי לנקה. קשרים היסטוריים ותרבותיים בין שתי המדינות נמשכים מאות שנים אחורה.
הקשרים הדיפלומטיים בין סרי לנקה לסין היו הדוקים מאוד, במיוחד במהלך ממשלות מפלגת החופש של סרי לנקה. ב-7 בפברואר 1957 כוננו סין וסרי לנקה יחסים דיפלומטיים. בשנת 1996, נשיאת סרי לנקה, צ'אנדריקה בנדרנאיקה קומרטונגה, הגיעה לביקור ממלכתי בסין בהזמנתו של נשיא סין, ג'יאנג דזה-מין. שני הצדדים חתמו על שני הסכמים להגברת שיתוף הפעולה הכלכלי. היחסים בין שתי המדינות בתקופת שלטונו של נשיא סרי לנקה, מהינדה ראג'פקסה, הביאו להסכמים רבים ויחסים הדוקים יותר בשל עמדתה הפרו-סין של Rajapaksa. תחת נשיא סרי לנקה, מייטריפלה סיריסנה, היחסים נותרו חזקים בשל רצונה לאזן בין ההשפעה הסינית וההודית במדינה. למרות זאת, ההתפתחויות האחרונות הראו נטייה פרו-סין במדיניות החוץ הנוכחית של סרי לנקה, המתבטאת בהשקעה הסינית המתמשכת בסרי לנקה ובתמיכת המדינה במעמדה של סין בסכסוך בים סין הדרומי.
סרי לנקה היא מדינה מרכזית על מחרוזת הפנינים שהיא חלק מהיוזמה האסטרטגית הסינית באוקיינוס ההודי, המכונה דרך המשי הימית ומהווה חלק מאסטרטגיית הפיתוח הגדולה יותר המכונה "יוזמת החגורה והדרך".
היסטוריה

פאשיין נסע לסרי לנקה בשנת 410 והתגורר במדינה שנתיים לפני שחזר לסין באוניית סוחר. ה-Karanamudra Sutra ו-Vimuttimagga, שני טקסטים בודהיסטים בסרי לנקה, תורגמו לסינית ב-489 וב-505 בהתאמה. Amoghavajra, נזיר בודהיסטי רב עוצמה בהיסטוריה הסינית נסע לסרי לנקה והיה אחראי על תרגום הסוטרה קרנדמודרה לסינית והחזרתה לסין במאה ה-8. נזירות בודהיסטיות מסרי לנקה, להפך, נסעו לסין בשנים 429 ו-433.
האדריכלות הסינית/מזרח אסייתית, לצד האדריכלות ההודית, הייתה אחת ההשפעות הזרות העיקריות על האדריכלות של סרי לנקה ומילאה תפקיד משמעותי בעיצובה.
צורת אמנות הלחימה הידועה בשם צ'ינה די מסרי לנקה נובעת מהשפעה סינית דרך נזירי שאולין שהגיעו לאי לרגל ולימדו זאת את העם הסינהאלי.
במהלך שלטונו של קיסר מינג יונגל, הצי של אדמירל ג'נג חה ביקר בסרי לנקה ונלחם במלחמת מינג-קוטה. הכתובת התלת-לשונית של גאלה, משנת 1409, הוקמה בגאלה, סרי לנקה כדי להנציח את ביקורו השני של ג'נג-הה במדינה וגם כדי להכיר בלגיטימיות של קיסר מינג בקרב שליטים זרים.
כמו בחלקים רבים אחרים של מזרח, דרום ודרום מזרח אסיה, מהגרים סינים היגרו לסרי לנקה במהלך המאות ה-18 וה-19, אם כי במספרים קטנים בהרבה ביחס למדינות שכנות כמו הודו, מיאנמר או חלקים אחרים של דרום מזרח אסיה. נכון למפקד 2001, הם מהווים פחות מ-0.20% מהאוכלוסייה והשתלבו בחברה הרחבה יותר בסרי לנקה.