אברהם פולונסקי
פעילותו במסגרת הצבא היהודי

משהתרחבו שורותיה קיבלה המחתרת שם חדש: "הצבא היהודי". "היד החזקה" הייתה לגרעין קשה וחשאי בתוך "הצבא היהודי", ובסך הכל היו בשורותיה כ-250 איש בלבד. בשונה מ"הצבא היהודי", אשר עתיד היה להתפרק בתום המלחמה, נותרו מטרותיה ארוכות הטווח של "היד החזקה" גם לאחר המלחמה.
אחת הפעולות שהמחתרת נהגה לעשות הייתה לחדור למחנות ההסגר ולהגיש לפליטים סיוע חומרי ורוחני. היו בהם שגויסו למחתרת. אחרים הוברחו מהמחנות אל מקומות מסתור שהוכנו למענם.
כבר בסתיו 1940 הצטווה כל יהודי שחי בחלק הצרפתי שנכבש בידי הגרמנים, לשאת על בגדיו טלאי צהוב בצורת מגן דוד, ולתעודת הזהות שלו הוטבעה החותמת "יהודי". חוקי הגזע הוחלו על צרפת. בעקבות כך הלכו וגדלו "היד החזקה" ו"הצבא היהודי" ועתה מנו עשרות רבות של אנשים. מאמצי הגיוס חדלו להתמקד בערים בלבד אלא הגיעו גם לעיירות ולכפרים. באותו זמן רכבות המוות כבר שעטו בארצות הכבושות, אך תוכנית ואנזה - הפתרון הסופי הייתה עדיין בגדר סוד.
ב-4 ביוני 1941 אוז'יני-בת מתתיהו, אשתו של פול ושותפתו לרעיון המחתרת, הלכה לעולמה. זמן לאחר מכן קשר את חייו עם סוניה אחותה של אוז'יני.
בראשית 1942 נוצר קשר ישיר בין פול ואנשיו לבין מרק ירבלום, אשר הוברח לשווייץ ושימש איש קשר לרגל ההצלה, שמימנה את צורכיהם של הארגונים היהודיים בצרפת, ובהם "הצבא היהודי". ירבלום דיווח למוסדות הסוכנות בארץ ישראל על קיומה של המחתרת ועל פעילותה. בזכות כך הקשר עם הג'וינט התהדק עד כדי כך, שמפקדת הצבא היהודי הייתה גוף שבאמצעותו חולק הכסף שהעמיד הג'וינט לרשות הארגונים היהודיים בצרפת. בשנת 1942 חל מהפך במצבם של הגרמנים. הנאצים, שעד אז ניצחו וכבשו, החלו מפסידים בקרב אחר קרב. דווקא בשלב זה החלו הגרמנים להקצות משאבים רבים לביצוע השמדת העם היהודי. הידיעות הראשונות על הזוועות המתרחשות החלו מגיעות אל המחתרות השונות.
בדצמבר 1942 הוקם גוף שאיחד את "הצבא היהודי", הצופים היהודיים וארגון הנוער הציוני. האיחוד סייע לפול בקבלת גיבוי ציבורי, אשר אפשר לו להשיג עוד אמצעים כספיים. בראש הגוף עמדה ועדה שבין חבריה היו הרב רנה קפל, יוסף פישר ודיקה יפרויקין. הוועדה לא הכתיבה מדיניות, אלא סייעה לפעילות בדרכים שונות, חומריות וציבוריות.
פול וחבריו הפעילו מגוון של מבצעים. העובדה שהארגון הוקם מבעוד מועד, עתידה הייתה לחסוך זמן יקר מאוחר יותר, כאשר נוצר צורך בהול באמת במחתרת שתילחם בנאצים ואשר תציל את היהודים מהשמדה בטוחה.
דוגמה לכך מהווה הברחת הצעירים והילדים לספרד, אשר החלה כשנתיים קודם לכן אך עתה התייעלה והתמסדה בכך שעתה מצרפת הם הועברו לארץ ישראל.
עד סוף 1943 כבר היו תחת פיקודו של פול עשרות מבצרים. לא מעטים מבין החברים באותם מבצרים היו פעילים גם ב"היד החזקה".
הם הוסיפו להסתנן למסגרות יהודיות ושאינן יהודיות על מנת לגייס כספים ולהגיע למידע מודיעיני.
ב"צבא היהודי" לקחו חלק בפיקוד העליון, פול, לובלן, זופרנר, יפרויקין ולזרוס. על "היד החזקה" עדיין פיקד פול בלבד. לקראת סוף 1943 הוקם רשמית גוף בשם "הוועד המנהל של הארגונים הציוניים בצרפת". הוא נועד לתת מעין פיקוח מדיני מוסרי על פעילות המחתרת. בעצם קיומו נתן לגיטימציה למגעי המחתרת עם שליחי הסוכנות היהודית. הוא אישר בדיעבד כל פעולה של המחתרת, ותרם לתהליך אשר עתיד היה להפוך את המחתרת מאוחר יותר ל"משמרת צלחים בגולה", השם שנתן בן-גוריון להגנה בצרפת.
ב-1944 הגיע איש המחתרת שלמה שטיינבורן לארץ ישראל דרך ספרד, שם ניפגש עם ראש ההגנה והציע לו להקים לגיון יהודי ואכן במאי באותה שנה התקיים מסע ומתן בין מחתרת "הצבא היהודי" לבין נציגיהם הרשמיים והמוסכמים של הסוכנות ושל ארגון ההגנה. בעקבות כך החלו יחידות הצבא היהודי לפגוע ביחידות גרמניות ולחבל בהן, מלשינים ומשתפי פעולה נרצחו ורשת המודיעין של המחתרת היהודית הייתה סיפור הצלחה. באחד הימים ביוני צעד פול ברחוב כאשר לפתע הסתערו לעברו כמה מאנשי המיליציה עם אקדח מכוון לראשו. בלי לחשוב פול החל לרוץ לאחד ממקומות המילוט שהוכנו מראש למקרים כאלה בדיוק. תוך כדי הריצה נורה פול בכתפו אך המשיך לברוח. בסופו של דבר איבדו אנשי המיליציה את עקבותיו ועוד באותו לילה עבר פול למקום מסתור חדש, וממנו המשיך לפקד על המחתרת.
ב-6 ביוני 1944 נחתו בעלות הברית בנורמנדי שבצרפת. עכשיו כשהיה ברור שהנאצים עומדים להפסיד בקרב קמו עשרות יחידות לוחמים שלקחו חלק במאבק נגדם. מטעני חבלה גרמו להרג חיילים גרמנים, מלשינים ומשתפי פעולה הוצאו להורג. באוגוסט שוחררה דרום צרפת מידי הגרמנים.
בטולוז השתלטו יחידות הצבא היהודי על מטות הגסטפו והמיליציה שנסוגו מהם. מאמץ מיוחד הוקדש לחבלה ברכבות ולהשתלטות על מפקדות הגסטפו והמיליציה. לאחר שאלה נתפסו הוחרמו הארכיונים הגרמניים ואלה של משתפי הפעולה. בזכות מסמכים רבים שנפלו לידי המחתרת חשפו אנשי המחתרת פשעים רבים שנעשו נגד אנשים וארגונים יהודיים. כמו כן ב-18 באוגוסט הותקפה רכבת צבאית גרמנית ליד העיירה מזמה וגרמנים רבים נפלו בשבי. כאשר צרפת השתחררה מעול הכיבוש קיבל פול מעמד מיוחד כמפקד.