stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעילות אלגוריתמית
הערות שוליים

↑  Augusta Ada Byron King, Countess of Lovelace, Sketch of the Analytical Engine invented by Charles Babbage, Esq. - Notes by the translator, from "Classics in the History of Psychology", ‏1843
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4013585-8
ירוסלאב. לפני אלף שנה

| --- | --- |

 בימוי:  דמיטרי קורובקין 
 הופק בידי:  אולג סורקוב ואדים בירקין
 תסריט:  מרינה קושקינה
 שחקנים ראשיים:  אלכסנדר איוואשקביץ' סבטלנה שוייקינה אלכסיי קרבצ'נקו ויקטור ורז'ביצקי ואלרי זולוטוחין
 מוזיקה:  אנדריי קומיסארוב גלב מאטווייצ'וק
 צילום:  דמיטרי קורובקין 
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Anna Domeni
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20 Russian World Vision
 הקרנת בכורה:  14 באוקטובר 2010
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  דרמה היסטורית
 תקציב:  5 מיליון דולר
 הכנסות:  1.5 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
"ירוסלאב. לפני אלף שנה" (ברוסית: Ярослав. Тысячу лет назад, הופץ במדינות המערב בשם Iron Lord) הוא סרט דרמה היסטורי רוסי בבימויו של דמיטרי קורובקין (שגם צילם) ובכיכובם של אלכסנדר איוואשקביץ', סבטלנה שוייקינה, אלכסיי קרבצ'נקו, ויקטור ורז'ביצקי וואלרי זולוטוחין. הסרט מגולל את קורות נסיכות ולדימיר של יארוסלב החכם והקמת העיר ירוסלבל. הסרט שוחרר לאקרנים בשנת 2010 במלאת 1000 שנה לירוסלבל.
תקציר עלילת הסרט

רוס של קייב, תחילת האלף השני. אדמות רוסטוב בוערות ממלחמות שבטיות. על היער, הדרכים והנהרות שולטים כנופיות. השודדים מוכרים אנשים לכוזארים, אשר סוחרים בעבדים בחלק התחתון של נהר הוולגה. על מנת להפסיק את סחר העבדים הזה, הנסיך ירוסלאב הצעיר יוצא לאחד את אדמות עמי רוסטוב, כשהוא יודע שיוכל להביס את האויב רק אם יתגבר על הדעות הקדומות והקונפליקטים הדתיים והאתניים השוררים בנסיכות.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלכסנדר איוואשקביץ' | ירוסלאב | קולו דובב על ידי דניס בספאלי. |
| סבטלנה צ'וייקינה | ראידה |  |
| אלכסיי קראבצ'נקו | הראלד |  |
| ויקטור ורז'ביצקי | סביאטוזר |  |
| ואלרי זולוטוחין | צ'ורילה |  |
| פאבל חרולב | ונד |  |
| ילנה פלאקסינה | ז'לאנה |  |
| פיודור שובאלוב | איליושה |  |
| ולדימיר אנטוניק | וישאטה |  |
הפקה

הפקת הסרט החלה עוד בשנת 2008 כאשר הסוכנות הפדרלית לתרבות וקולנוע ערכה מכרז שבסופו זכתה חברת Anna Domeni, שבמקור התמחתה בפרסום סמוי. הסרט היה להפקה הקולנועית של החברה ותקציבו עמד על 5 מיליון. החברה חתמה על הסכם מימון עם ממשלת רוסיה של מיליון דולר. שאר 4 מיליון דולר הגיעו מכספי החברה וממשקיעים פרטיים.
צילומי הסרט נערכו בשנת 2009 במחוז ירוסלבל במשך שישה חודשים בשמורות הטבע בירוסלבל ובקרמלין של רוסטוב. על מנת לחסוך בהוצאות נעשה שימוש בהשכרת שחקני תיאטרון מקומיים ותושבי המחוז על מנת ליטול חלק בסצנות המוניות
שיר הנושא של הסרט בוצע על ידי סרגיי טרופימוב ונקרא "ממלכת האל" («Царство Божие»), שהופק והופץ על ידי החברה עצמה.
טרום הקרנה נערך בעיר ירוסלבל ב-2 באוקטובר והקרנת הבכורה המסחרית נערכה ב-14 באוקטובר 2010
הסרט הופץ ב-DVD ב-5 בנובמבר 2010.
הערות שוליים

↑  Съемка исторического художественного игрового фильма (אורכב 29.06.2010 בארכיון Wayback Machine). Официальный сайт города Ярославля
↑  "Кризис помог: В россии снимается исторический блокбастер «Ярослав»". Официальный сайт Константина Цзю. Компания «Анна Домени». אורכב מ-המקור ב-2009-11-19.
↑  Ярославом Мудрым стал эстонец! (אורכב 14.04.2010 בארכיון Wayback Machine) // Родной город. — № 37. — 16/09/2009.
↑  Ярослав. Тысячу лет назад (2010). Фильм. Ру
↑  Исторический блокбастер об основателе Ярославля выходит в прокат. Комсомольская правда. 30.09.2010.
↑  Моряки Балтфлота увидят новый исторический фильм про Ярослава Мудрого раньше российского проката. klops.ru
יחסי ארגנטינה–שווייץ

| יחסי ארגנטינה–שווייץ |
| --- | --- |
ארגנטינה: שווייץ


ארגנטינה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 41,277
אוכלוסייה
45,735,233: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,007: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי ארגנטינה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הארגנטינאית לבין הקונפדרציה השווייצרית. היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1834 עם פתיחת השגרירות הארגנטינאית בברן, שווייץ פתחה שגרירות בבואנוס איירס בשנת 1891.
היסטוריה

במהלך שליטת הנאציזם בגרמניה הגיעה קבוצה קטנה משווייץ לארגנטינה כדי להפיץ שם את עקרונות הנאציזם.
לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם השנייה, גייסו אליהם הארגנטינאים מדענים גרמנים נאצים לתפקידים טכניים, הדבר נעשה בהשראת שווייץ שגם היא השמישה מדענים גרמנים לצרכיה שלה.
קשרים כלכליים

הייצוא הארגנטינאי לשווייץ
הייצוא השווייצרי לארגנטינה
יצחק אורון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1924 טרויבורג, פרוסיה המזרחית, גרמניה
 פטירה:  יולי 2014 (בגיל 90 בערך) רמת השרון, ישראל
 תאריך עלייה:  אוגוסט 1939
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צה"ל  המוסד
 תפקידים בשירות
 ראש אגף המחקר במוסד
 תפקידים אזרחיים
 מנהל מכון שילוח מנהל המרכז למחקר מדיני יועץ ועדת המשנה למודיעין ולשירותים החשאיים
 
יצחק אורון (1924 – יולי 2014) היה מזרחן ישראלי. כיהן כמנהל מכון שילוח, ראש חטיבת המחקר במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ויועץ ועדת המשנה למודיעין ולשירותים החשאיים.
קורות חיים

אורון נולד בטרויבורג שבפרוסיה המזרחית, בנם של יונה אריה לואי ומרתה סוקולובסקי. הוא עלה לארץ ישראל באוגוסט 1939. הוריו, אחותו ובני משפחה נוספים נשארו באירופה ונספו בשואה. אורון התגורר בכפר פינס והיה ממייסדי קיבוץ בארות יצחק.
במלחמת העצמאות שירת כקצין מודיעין בגדוד השני של הפלמ"ח וחטיבת הנגב. הוא עסק בין השאר במגעים עם הבדואים באזור הנגב. בהמשך שירותו שירת במחלקת המחקר של אגף המודיעין, הוא שימש ראש ענף מצרים וסגן ראש המחלקה.
ב-1959 ייסד עם ראובן שילוח ויהושפט הרכבי את מכון שילוח ושימש מנהלו הראשון. מטרת המכון הייתה לעסוק בהיסטוריה מודרנית של מדינות המזרח התיכון ואפריקה. אורון ריכז במכון אוספים של עיתונות ערבית וארכיון עשיר ונדיר. ב-1966 עבר המכון לפעול תחת אוניברסיטת תל אביב ואורון המשיך לפעול במכון כחבר ועדת מחקר.
ב-1967 החל לשרת במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. אחרי מלחמת ששת הימים ביצע מחקר על בסיס תחקורי שבויי מלחמה מצרים במטרה לעמוד על מצבה החברתי והמדיני של מצרים. בעקבות המלצת ועדת אגרנט לחקר נסיבות פריצתה של מלחמת יום הכיפורים להקים יחידת מחקר במוסד, מונה אורון לעמוד בראש אגף המחקר החדש.
בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, מונה כציר-יועץ לענייני חקלאות בשגרירות ישראל במצרים ופעל להרחבת שיתופי הפעולה החקלאיים וסיוע בהקמת חוות חקלאיות במצרים.
ב-1982 מונה על ידי מנכ"ל משרד החוץ דוד קמחי, עמיתו מהמוסד, למנהל המרכז למחקר מדיני וכיהן בתפקיד עד 1985. ב-1989 מונה ליועץ לוועדת המשנה למודיעין ולשירותים החשאיים של הכנסת ושימש בתפקיד במשך כעשור.
חיים אישיים

אורון היה נשוי לזהבה ואב לשלושה ילדים.
יחסי בהוטן–ספרד

| יחסי בהוטן–ספרד |
| --- | --- |
בהוטן: ספרד


בהוטן: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
38,394: 505,370
אוכלוסייה
792,821: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,898: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,656: 32,996
משטר
מונרכיה: מונרכיה חוקתית

יחסי בהוטן–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים בין ממלכת בהוטן לממלכת ספרד.
היסטוריה של קשרים דיפלומטיים

על פי אמנה שנחתמה בין בהוטן להודו ב-8 באוגוסט 1949, מדיניות החוץ של בהוטן הונחתה על ידי הודו עד להחלפת האמנה בשנת 2007. בהוטן הצטרפה לאומות המאוחדות בשנת 1971. עד אוקטובר 2010, ממלכת ספרד וממלכת בהוטן לא כוננו יחסים דיפלומטיים, אף שקיימו מגעים בלתי רשמיים. זה נעשה בדרך כלל באמצעות המשלחת הדיפלומטית הספרדית בניו דלהי, במסגרת האומות המאוחדות, או במסגרת האיחוד האירופי.
היחסים בין שתי המדינות כוננו באופן רשמי לראשונה ב-19 באוקטובר 2010, במהלך ביקור דיפלומטי בן ארבעה ימים בספרד של ראש ממשלת בהוטן, ג'יגמה יוסר ת'ינלי, שהתקבל על ידי חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, ונפגש עם שר החוץ, מיגל מורטינוס.
בפגישה שני הצדדים הסכימו להתחיל בתהליך כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי הממלכות. לפני 19 באוקטובר 2010 הייתה בהוטן אחת משתי המדינות היחידות בעולם, יחד עם קיריבטי, שלא קיימה יחסים דיפלומטיים עם ספרד.
ארבעה חודשים לאחר מכן, ב-11 בפברואר 2011, השגריר הקבוע של ספרד באו"ם בניו יורק נפגש עם שגריר בהוטן, וביסס רשמית יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. שני ראשי המשלחות שלחו מכתב משותף למזכ"ל האו"ם ובו בישרו על כינון יחסים דיפלומטיים בין ממלכת ספרד לממלכת בהוטן וביקשו להפיץ עותק של המכתב בין כל המדינות החברות באו"ם.
המשלחות של שנת המדינות הוציאו גילוי דעת משותף הקובע כי ספרד ובהוטן החליטו לכונן יחסים דיפלומטיים קונסולרי, החלת אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים 24 באפריל 1961 אמנת וינה בדבר יחסים קונסולריים 24 באפריל 1963, כמו גם החלפת נציגים דיפלומטיים ברמת השגרירות.
שגרירות ספרד בניו דלהי ושגרירות בהוטן בבריסל אחראיות על קיום יחסים דיפלומטיים וקונסולריים בין שתי המדינות. ספרד הפכה למדינה ה-26 עימה מקיימת בהוטן יחסים דיפלומטיים. כינון היחסים הדיפלומטיים עם בהוטן מגיב לעקרון האוניברסליות השולט במדיניות החוץ הספרדית.
יחסי בהוטן–נפאל

| יחסי בהוטן–נפאל |
| --- | --- |
בהוטן: נפאל


בהוטן: נפאל
שטח (בקילומטר רבוע)
38,394: 147,181
אוכלוסייה
792,821: 29,642,749
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,898: 40,908
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,656: 1,380
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה פדרלית דמוקרטית

בין בהוטן לנפאל מתקיימים יחסים דיפלומטיים מאז 1983. שתי מדינות אלו נמצאות בהימלאיה, אולם היחסים ביניהן מתוחים עקב משבר הפליטים.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ביניהן בשנת 1983, על אף היותה של בהוטן מדינה מבודדת אשר יחסי החוץ שלה דלים מאוד. מלך בהוטן דאז, ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק, ביקר בנפאל בשנת 1987 בעוד מלך נפאל, בירנדרה ביקר בבהוטן שנה לאחר מכן. ב-2002, ראש ממשלת בהוטן ביקר בנפאל.
משבר הפליטים

הנושא הגורם למתיחות בין שתי מדינות אלו בצורה הרבה ביותר הוא נושא הפליטים הבהוטנים שגורשו בשנים 1966–1992, אשר מספרם נאמד על כ-100,000 איש,[דרוש מקור] ואשר גורשו מבהוטן לאחר שהפגינו בעד דמוקרטיה בבהוטן. כיום פליטים אלו נמצאים ב-7 מחנות פליטים בחלקה המזרחי של נפאל. למרות שרוב הפליטים תובעים אזרחות בהוטנית, בהוטן טוענת כי הם היגרו מרצון מהמדינה. רוב הפליטים הללו הם הינדים דוברי נפאלית. ב-2008 הודיעו מדינות רבות שהן מסכימות לקלוט את הפליטים הללו.[דרושה הבהרה]
יחסי בהוטן–טורקיה

| יחסי בהוטן–טורקיה |
| --- | --- |
בהוטן: טורקיה


בהוטן: טורקיה
שטח (בקילומטר רבוע)
38,394: 783,562
אוכלוסייה
792,821: 87,527,097
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,898: 1,108,022
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,656: 12,659
משטר
משטר נשיאותי: מונרכיה

יחסי בהוטן–טורקיה הם יחסי החוץ בין בהוטן לטורקיה.
יחסים דיפלומטיים

בריטניה הגדולה ניהלה את ענייני החוץ של בהוטן בין השנים 1865–1947. מכאן ואילך שמרה בהוטן על ניתוק ובידוד מדיני, והודו, איתה ניהלה בהוטן יחסים דיפלומטיים רשמיים מאז 1949, ניהלה עבורה את יחסי החוץ. בהוטן לא קיימה יחסים דיפלומטיים רשמיים עם טורקיה עד 2012 בגלל המחסור בכוח דיפלומטי.
בהוטן וטורקיה שמרו, עם זאת, על קשר בלתי פורמלי דרך שגרירויות בהוטן וטורקיה בניו דלהי.
באמצעות הקלה טורקית, ESCAP - בתיאום עם UNCTAD ו-UNDP - העניקה את המעמד המיוחד של "המדינות הפחות מפותחות ביבשה" לבהוטן יחד עם אפגניסטן, לאוס, מונגוליה ונפאל. למרות התחייבות הסיוע ההתפתחותי של טורקיה, בהוטן סירבה להשתתף בתוכנית פיתוח זו.
בעקבות סיוע טורקי של 10 מיליון דולר לבהוטן בתגובה להרס שגרם הציקלון עילה במאי 2009, ביססו סוף סוף בהוטן וטורקיה יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 2012.
יחסים כלכליים

היקף הסחר בין שתי המדינות עמד על 1.58 מיליון דולר בשנת 2018 (ייצוא / יבוא טורקי: 0.1 / 1.48 מיליון דולר).
יעקב כ"ץ (ראש ישיבה)

הרב יעקב דב כ"ץ
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב יעקב דב הכהן כ"ץ (כונה ר׳ יענק'ל; י' בשבט ה'תרצ"א, 28 בינואר 1931 – כ"ג בחשוון ה'תשע"ה, 15 בנובמבר 2014) היה ראש ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בכפר חב"ד ורב בית כנסת חב"ד בבני ברק.
ביוגרפיה

נולד בעיירת רודה שעל יד העיר חלם שבפולין, לרבקה ולרב שלמה זלמן צבי שהיה שוחט ובודק. למד ב"חדר". בשנת תרצ"ט, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ברח עם משפחתו ליער סמוך ומשם עברו את הגבול לאזור בשליטת רוסיה. לאחר המלחמה הגיע למחנה העקורים פוקינג שבאוסטריה עילית, שם למד בישיבת תומכי תמימים שנפתחה במקום, בראשות הרב אברהם אליהו פלוטקין.
בשנת תש"ט עלה עם משפחתו לארץ ישראל, והחל ללמוד בישיבת "אחי תמימים" בתל אביב, אצל המשפיע הרב חיים שאול ברוק. כעבור שנתיים עברה הישיבה ללוד, והוא עבר ללמוד שם אצל המשפיע הרב שלמה חיים קסלמן ואצל ראש הישיבה הרב ברוך שמעון שניאורסון. בחודש תמוז תשי"ב החל לעבוד בבית הספר של רשת "אוהלי יוסף יצחק". בתשי"ד מונה למגיד שיעור בישיבת תומכי תמימים בלוד. בי"ד בכסלו תשט"ז התחתן.
בשנת תשכ"ג נפתחה ישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד והרב כ"ץ התמנה למשגיח כללי, ובהמשך לראש הישיבה. כל שלושה שבועות היה מוסר שיעור כללי לתלמידי הישיבה בסוגיה על חומר הלימודים בגמרא בישיבה או בספר הרמב"ם; רבים משיעוריו יצאו לאור על ידי מערכת הערות התמימים ואנ"ש בישיבה, בקובץ דו שבועי ובספר הפלפולים הדו-שנתי.
בתוקף תפקידו הוא היה הסמכות העליונה של ראשי ישיבות חב"ד בישראל, והם היו מבקשים לשמוע את דעתו והכרעותיו בדברים שעמדו על הפרק. הוא נמנה עם אלו שהובילו קו נוקשה בכל הקשור לשמירה על צביון חייו של בחור ישיבה חב"די, התנגד לכל רפורמה או פשרה בנוגע לגיוס בני ישיבות לצה"ל, והוביל את הצטרפות ישיבות חב"ד להפגנת החרדים נגד גיוס בני ישיבות.
לצד עיסוקו כראש ישיבה שימש גם כרב ומשפיע בבית כנסת חב"ד ברחוב הרב קוק בבני ברק, שם מסר שיעורים בתורת החסידות, לקהל מחצרות חסידיות, ליטאים וספרדים.
בשנת תשמ"ד עבר התקף לב אך חזר לעבודתו. בשנת תשס"ט חלה במחלה קשה ממנה הבריא ולאחר תקופה חזר לישיבה. בשבועות האחרונים לחייו נחלש עד לפטירתו בכ"ג בחשוון ה'תשע"ה. בהלווייתו שנערכה למחרת השתתפו אלפים והוא נקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק.
משפחתו

גיסו משה בייטש, היה בעל תפילה ובעל מנגן, ושוחט בכפר חב"ד
בנו הרב שמואל כ"ץ, שליח חב"ד בשיקגו
חתנו הרב יצחק מישקין, ראש כולל מהרש"ל בבני ברק
חתנו הרב יוסף יצחק דערען, שליח חב"ד בפיטסבורג, פנסילבניה.
חתנו הרב חיים פרוס, מו"צ בכפר חב"ד
לקריאה נוספת

יצחק יהודה, ראש הישיבה, עיתון כפר חב"ד, גיליון 1582, כ"ח בחשון תשע"ה
הערות שוליים

↑  רוחה של חב"ד פרצה לליבותינו, הצופה, 2 בדצמבר 1966
↑  אחד משיעוריו בישיבה מתוך ספר הפילפולים כרך כ"ג
↑  ראש הישיבה המרכזית ל'שטורעם': "כולנו מגיעים", אתר שטורעם אדר תשע"ד
↑  דרכו האחרונה של זקן ראשי ישיבות חב"ד הגר"י כץ, באתר חרדים 10, 17 בנובמבר 2014
יחסי איחוד האמירויות הערביות – ארצות הברית

| יחסי איחוד האמירויות הערביות – ארצות הברית |
| --- | --- |
איחוד האמירויות הערביות: ארצות הברית


איחוד האמירויות הערביות: ארצות הברית
שטח (בקילומטר רבוע)
83,600: 9,833,517
אוכלוסייה
11,106,647: 345,891,750
תמ"ג (במיליוני דולרים)
504,173: 27,360,935
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,394: 79,103
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי איחוד האמירויות הערביות – ארצות הברית (בערבית: العلاقات الإماراتية الأمريكية, באנגלית: United Arab Emirates–United States relations) הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין ארצות הברית של אמריקה.
בין שתי המדינות מתקיימים יחסים דיפלומטים מלאים.
יחסים דיפלומטים

ארצות הברית הייתה המדינה השלישית שהחלה לקיים יחסים דיפלומטים עם איחוד האמירויות הערביות. שתי המדינות נהנות מיחסים ידידותיים, כולל שיתוף פעולה ביטחוני.
רמת היחסים בין שתי המדינות עלתה באופן משמעותי לאחר מלחמת המפרץ.
בשנת 2018 ג'ון רקולטה מונה לשגריר.
יחסים ביטחוניים

ארצות הברית מחזיקה שלושה בסיסים צבאיים באיחוד האמירויות הערביות. שלושת הבסיסים הם בסיס אוויר אל דאפרה, בסיס אוויר אל מינהאד ובסיס הצי פוג'יירה. בית חולים צבאי גדול בדגם של המתקן הרפואי האמריקאי הגדול בגרמניה "המרכז הרפואי האזורי לנדשטול", נבנה גם באיחוד האמירויות אשר יופעל על ידי צבא ארצות הברית, מזכירות ההגנה של ארצות הברית והכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות.
לדברי ריצ'רד א. קלארק, אז המתאם הלאומי של ארצות הברית לביטחון, הגנה על תשתיות ולוחמה בטרור ותורם בדו"ח לחקר פיגועי 11 בספטמבר, איחוד האמירויות היא בעלת בריתה הטובה ביותר למלחמה בטרור של ארצות הברית במפרץ. על פי שגריר ארצות הברית באיחוד האמירויות ריצ'רד ג' אולסון, סגן מפקד הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות, מוחמד בן זאיד אאל נהיאן, בנה את הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות כך שיהיו בקשר הדוק עם צבא ארצות הברית.
הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות הם הכוחות המזוינים היחידים שגייסו חיילים למשימות סיוע הומניטרי במלחמה בראשות ארצות הברית באפגניסטן. צבא איחוד האמירויות מכונה "ספרטה הקטנה" על ידי גנרלים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובמיוחד על ידי שר ההגנה האמריקני לשעבר ג'יימס מאטיס בשל תפקידו הצבאי הפעיל והיעיל, במיוחד במלחמה העולמית בטרור, למרות כוח האדם הפעיל הקטן שלו. מאטיס כינה גם את מבצע קרב אל-מוכלא שהוביל צבא איחוד האמירויות ב-2016 במהלך מלחמת האזרחים בתימן כמודל לחיילים אמריקאים, בהתייחסו לאופן שבו הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות שחררו את נמל אל-מוכלא מאל-קאעידה בחצי האי ערב תוך 36 שעות בלבד, לאחר שהוחזק על ידי הארגון במשך יותר משנה. לפני הצטרפותו לממשל דונלד טראמפ, מאטיס קיבל אישור מהצבא האמריקאי לאחר שפרש מחיל הנחתים לעבוד כיועץ צבאי לכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות.
הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות מקבלים גם עצות הגנה משני מפקדים בכירים לשעבר בצבא ארצות הברית, מזכיר ההגנה לשעבר ג'יימס מאטיס וגנרל ג'ון אלן, גנרל בדימוס בחיל הנחתים של ארצות הברית ולשעבר מפקד כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי של נאט"ו.
בשנת 2022 נוצרה מתיחות בין המדינות על רקע חידוש הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. ארצות הברית לא מכירה בחות'ים, שנלחמים באמירויות, כארגון טרור. למעלה מכך, היא אף ביקשה להסיר את משמרות המהפכה האסלאמית באיראן, מרשימת ארגוני הטרור. על רקע מתיחות זו, איחוד האמירויות הזמינה לשטחה את נשיא סוריה בשאר אל אסד, המוקצה בעולם המערבי מאז מלחמת האזרחים בסוריה. ביקור זה עורר את חמתה של ארצות הברית. למחרת, נפגשו בשארם א-שייח ראש ממשלת ישראל, נפתלי בנט, נשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי, ויורש העצר האמירתי, מוחמד בן זאיד, בכדי להציג חזית מאוחדת בנושא. ישראל מתווכת באופן לא רשמי בין האמירויות לארצות הברית בסכסוך זה. הן ישראל והן האמירויות דורשות ערבויות ביטחונית מארצות הברית נגד איראן.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאיחוד האמירויות הערביות לארצות הברית הגיעה לסך 5.25 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה יהלומים, תכשיטים, אלומיניום גולמי, חלקי מטוסים, מכוניות ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מארצות הברית לאיחוד האמירויות הערביות הגיעה לסך 32.9 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה טורבינות גז, מחשבים, זהב, תכשיטים, מכוניות ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאיחוד האמירויות הערביות לארצות הברית הגיעה לסך 1.78 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה אלומיניום גולמי, ברזל, חלקי ברזל, דשנים, מנועי בעירה ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מארצות הברית לאיחוד האמירויות הערביות הגיעה לסך 17.4 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה ציוד תקשורת, מחשבים, טלפונים, מזגנים, מכוניות מטוסים ועוד.
שיתוף פעולה גרעיני

ב-15 בינואר 2009, חתמו שתי המדינות על שיתוף פעולה גרעיני לשלום, המגביר את הסטנדרטים לאי-הפצת נשק גרעיני.
ראו גם

הסכם איחוד האמירויות הערביות–ישראל
הסכמי אברהם
פורום הנגב
קבוצת I2U2
יעקב כהן (כדורגלן)

יעקב כהן (נולד ב-25 בספטמבר 1956) הוא כדורגלן עבר ישראלי שאת החלק החשוב בקריירה שלו עשה כמגן שמאלי בהפועל באר שבע איתה זכה בשתי אליפויות. שיחק במדי נבחרת ישראל ובמדי קבוצת ברייטון האנגלית. היה הכדורגלן הבאר שבעי הראשון אשר גדל במועדון ושיחק בליגה זרה.
קריירה

החל את הקריירה בקבוצת הנוער של הפועל "השלושה" באר שבע כבר בגיל 13 ושיחק בתפקיד קשר שמאלי במשך ארבע עונות. זכה עם קבוצת הנוער באליפות ליגת הנוער. בשנת 1974, עונת האליפות הראשונה של הפועל באר שבע, בעת שהיה בן שבע עשרה וחצי, צורף לקבוצת הבוגרים ותופקד כמגן שמאלי מאחר שחיים יהודה, המגן השמאלי הקבוע, היה מצוי באותה עת בסכסוך על רקע כספי עם המועדון. מאמן הקבוצה, אמציה לבקוביץ', יישם בהצלחה רבה טקטיקה של שני מגינים תוקפים, שהייתה אז נחלת נבחרות וקבוצות אירופאיות בלבד. בבאר שבע מילאו תפקיד זה שני מגינים מהירים, טכניים ובעלי יכולת התקפית: אורי בנימין באגף הימני ויעקב כהן באגף השמאלי. כאמור, שינוי זה זכה להצלחה רבה והיה אחד מהסיבות העיקריות לזכייתה של הקבוצה בשתי אליפויות רצופות. כהן הצטיין בשילוב של משחק מהיר ואלגנטי ובמסירות מדויקות. נחשב גם למגן עקשן שסירב לוותר לאחר איבודי כדור.
ב-1979 קיבל הצעה מהקבוצה האנגלית ארסנל להצטרף לשורותיה. הפועל באר שבע סירבה לשחרר אותו וכהן נכנס לשנה של הסגר בה היה מנוע לשחק בקבוצה כלשהי ובנבחרת. ב-1981 הוא הפך לשחקן חופשי והחל להתאמן בארסנל. לטענתו, באותה עת היה הסגל בארסנל עמוס בכוכבים ובהם אף המגן השמאלי של נבחרת אנגליה, קני סנסום. ועקב חששו של כהן שלא יזכה כלל לשחק, הוא העדיף לחתום בקבוצה זוטרה בליגה האנגלית העליונה. קבוצת ברייטון, שרכשה גם את כדורגלן מכבי נתניה, משה גריאני, הציעה לו חוזה והוא החליט לחתום עליו. עקב קשיים בהשגת רישיון עבודה באנגליה הוא החל לשחק רק במחצית העונה. במשך שנה שיחק כהן לחלופין בהרכב הראשון ובקבוצת המילואים ולא זכה להצלחה גדולה.
ב-1981 קיבל הצעה לחוזה נדיב מאיש העסקים שלום גניש, שקנה את קבוצת בית"ר תל אביב, והחליט לשוב ולשחק בישראל. לאחר ששיחק בבית"ר תל אביב עבר למכבי תל אביב, ומשם להכח מכבי רמת גן, ואחר כך להפועל תל אביב, עמה זכה באליפות בעונת 1985/1986 תחת הדרכתו של דוד שווייצר. לאחר מכן שב לבית"ר תל אביב, ולבסוף עבר למכבי פתח תקווה, שם שיחק עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 1989.
קריירה > נבחרת ישראל

ב-4 בפברואר 1976 ערך כהן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, בהפסד 0–1 לנבחרת דנמרק. כהן השתתף במשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1978 ובמוקדמות מונדיאל 1982. בסך הכול שיחק ב-19 משחקים בין ארציים וכבש שער אחד (בניצחון 2–0 על דנמרק בפברואר 1978). משחקו האחרון במדי הנבחרת היה משחקה האחרון במוקדמות מונדיאל 1982, ב-18 בנובמבר 1981, בהפסד 0–1 לנבחרת צפון אירלנד באצטדיון וינדזור פארק בבלפסט.
לאחר הפרישה

לאחר פרישתו מכדורגל, הצטרף כהן לעסק המשפחתי מאפיית "בית הבאגט" בבאר שבע.
תארים

אליפות (2): 1974/1975, 1975/1976
אלוף האלופים (1): 1974/1975
אליפות (1): 1985/1986
יצחק אוחיון

יצחק (איציק) אוחיון (11 באוקטובר 1945 – 7 במרץ 2020) היה ראש העירייה השמיני של פתח תקווה. כיהן בתפקיד זה בשנים 1998–2013.
ביוגרפיה

אוחיון נולד במרוקו בעיר מרקש לאסתר וחביב בשם איז'ק אוחיון למשפחה מסורתית ועלה לישראל ב-1956, בגיל 11. בן דודו הוא חבר הכנסת לשעבר שמעון אוחיון.
אוחיון שירת בצה"ל בקבע כנגד והשתחרר מצה"ל בדרגת רב-סמל. לאחר השחרור קיבל תואר מדריך בכיר באוניברסיטת תל אביב, ובוגר ממכללת בית ברל.
אוחיון שימש בעבר כדירקטור ויושב ראש חברת מיתב ויושב ראש החברה לפיתוח פתח תקווה, וקיבל פרס חינוך משלים מטעם נשיא המדינה יצחק נבון.
אוחיון כיהן בעיריית פתח תקווה כמנהל מחלקת נוער וספורט במשך 10 שנים, וכמנהל אגף גנים ונוף במשך 11 שנים.
ב-1998 התמודד כמועמד עצמאי המזוהה עם מפלגת העבודה מול ראש עיריית פתח תקווה המכהן מטעם הליכוד, גיורא לב, ונבחר לתפקיד ראש עיריית פתח תקווה. הוא נבחר מחדש בבחירות ב-2003 וב-2008. אוחיון כיהן כסגן יו"ר מרכז השלטון המקומי.
ב-8 בפברואר 2011 נעצר על ידי המשטרה בחשד לקבלת שוחד וטובות הנאה מאנשי עסקים בעיר, על מנת להעניק להם קרקעות ואישורים וכן בחשד למינויים פוליטיים כשוחד בחירות. באוקטובר 2013 הודיעה פרקליטות המדינה על סגירת התיקים נגדו מחוסר ראיות.
ב-15 בינואר 2013 פרש מכהונתו בשל מחלה, לאחר פרישתו שימש אורי אהד כראש עיר בפועל. בפברואר 2013 הוענק לו תואר אזרח כבוד של העיר.
בבחירות לכנסת התשע עשרה, שהתקיימו בסמוך לפרישתו, הוצב אוחיון במקום ה-108 הסמלי ברשימת העבודה לכנסת.
במאי 2019 התקיים טקס קריאת הפארק הגדול על שמו, בטקס נכחו ראש העיר המכהן, רמי גרינברג וכן משפחת אוחיון.
נפטר ב-7 במרץ 2020.
פתח תקווה אחת

פתח תקווה אחת הייתה סיעה במועצת עיריית פתח תקווה בהנהגת אוחיון, שהייתה מזוהה עם מפלגת העבודה הישראלית. הסיעה הייתה מיוצגת במועצת העיר החל משנת 1998. לאחר בחירות 2003 הייתה הסיעה לשנייה בגודלה במועצת העיר עם 4 מנדטים. גם בבחירות 2008 זכתה הסיעה ל-4 מנדטים. החל משנת 1998, עת נבחר יצחק אוחיון לראשות עיריית פ"ת, כיהן מס' 2 ברשימה, יעקב בן-שמחון כסגן ראש העיר וכראש אגף מנהל החינוך. שני חברים נוספים בסיעה שכיהנו במועצת העיר החל משנת 2003 הם ברוריה שכטר ושלום קוטלר.
הערות שוליים

↑  תומר זרחין ויניב קובוביץ, אש העיר פתח תקוה, יצחק אוחיון, וסגנו נעצרו בחשד לקבלת שוחד, באתר הארץ, 8 בפברואר 2011
↑  רויטל חובל, הפרקליטות החליטה לסגור את התיקים נגד ראש העיר פתח תקווה לשעבר, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2013
↑  רויטל חובל, עיריית פתח תקווה העניקה תואר אזרח כבוד לראש העיר הפורש החשוד בפלילים, באתר הארץ, 10 בפברואר 2013
↑  ‏רשימת מועמדי "העבודה בראשות שלי יחימוביץ'" לכנסת ה-19, באתר ועדת הבחירות המרכזית
↑  אלון חכמון, ‏הלך לעולמו ראש עיריית פתח תקווה לשעבר יצחק אוחיון, באתר מעריב אונליין, 7 במרץ 2020
אנדרטה לזכר יצחק אוחיון
יחסי ארגנטינה–תאילנד

| יחסי ארגנטינה–תאילנד |
| --- | --- |
ארגנטינה: תאילנד


ארגנטינה: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 513,120
אוכלוסייה
45,735,233: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,007: 7,186
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה (בפועל משטר צבאי)

ראמה התשיעי, מלך תאילנד, נפגש בארמונו עם נשיא ארגנטינה קרלוס מנם, 1997
יחסי ארגנטינה–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה הארגנטינאית לבין ממלכת תאילנד.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 בפברואר 1955. ב-14 באוגוסט 2017 דנו שתי המדינות בנושאים על סדר היום הרב-צדדי והעולמי, וכן על ההתקדמות בדיאלוג MERCOSUR-ASEAN, שתאפשר שיתוף פעולה אפקטיבי ופורה יותר בין שני האזורים.
ביקורים רמי דרג

במשך השנים הוחלפו מספר ביקורים. הנשיא הרלוונטי ביותר, הנשיא ארתורו פרונדיזי, ערך את ביקור ראש המדינה הראשון בתאילנד, בדצמבר 1961. הוא התקבל על ידי ראמה התשיעי, מלך תאילנד והמלכה סיריקיט וראש הממשלה שרית תמרת.
באוקטובר 1996 ערך נסיך הכתר מהא וג'יראלונגקורן ביקור רשמי בארגנטינה, שם נפגש עם הנשיא קרלוס מנם וחנך תערוכה על תאילנד לרגל חגיגות החמישים להכתרתו של המלך בהומיבול אדולידי. מאוחר יותר, הנשיא מנם נסע רשמית לבנגקוק בפברואר 1997, אירוע בו התקבל על ידי המלך בהומיבולולידיג וראש הממשלה הכללי חוואליט יונגג'איוט.