אלימות נגד להט"ב
תקיפה פלילית > תקיפות במצעדי גאווה

מצעדי הגאווה במדינות מזרח אירופה, אסיה ודרום אמריקה מושכים לעיתים קרובות אלימות בגלל אופיים הציבורי. אף על פי שמדינות רבות בהן מתקיימים אירועים כאלה מנסות לספק הגנה משטרתית למשתתפים, יש המעדיפות שהמצעדים לא יתרחשו, והמשטרה במדינות אלו תתעלם או תעודד מפגינים אלימים. מדינת מולדובה גילתה זלזול מיוחד בצועדים, סגרה את הבקשות הרשמיות לקיום מצעדים ואפשרה למפגינים להפחיד ולפגוע בכל מי שמנסה לצעוד בכל מקרה. בשנת 2007, לאחר שנדחתה בקשה לקיים מצעד, ניסתה קבוצה קטנה של להט"בים לערוך כינוס קטן. הם היו מוקפים בקבוצה גדולה מהם פי שניים שצעקה לעברם דברי גנאי והשליכה עליהם ביצים. ההתכנסות התנהלה למרות זאת, והם ניסו להניח פרחים באנדרטה לזכר קורבנות הדיכוי. עם זאת, קבוצה גדולה של שוטרים טענה כי הם זקוקים לאישור מבניין העירייה.
בשנה שלאחר מכן, שוב היה ניסיון לקיים מצעד. אוטובוס הוביל כ-60 משתתפים לבירה, אך לפני שהספיקו לרדת, קהל זועם הקיף את האוטובוס. הם צעקו דברים כמו "בואו נוציא אותם ונרביץ להם", ו"תרביצו להם למוות, אל תיתנו להם לברוח" לעבר הנוסעים המפוחדים. ההמון אמר לפעילים שאם הם רוצים לצאת מהאוטובוס ללא פגע, הם יצטרכו להשמיד את כל חומרי הגאווה שלהם. הנוסעים צייתו והצעדה הופסקה. כל אותה עת עמדה המשטרה באופן פסיבי כ-100 מטרים משם, ולא נקטה כל פעולה אף על פי שהנוסעים טענו שלפחות תשע שיחות חירום הועברו למשטרה כשהיו באוטובוס.
גורמים רשמיים ברוסיה מתנגדים באופן דומה למצעדי הגאווה. ראש עיריית מוסקבה, יורי לוז'קוב, אסר שוב ושוב על צעדות וכינה אותן "שטניות". משתתפי הגאווה ניסו במקום זאת להתכנס בשלום ולהגיש עתירה לבניין העירייה בנוגע לזכות האספה וחופש הביטוי. הם נתקלו בגלוחי ראש ובמפגינים אחרים, והמשטרה סגרה את הכיכר ועצרה מייד פעילים כשנכנסו. כאשר חלקם נעצרו, משתתפים אחרים הותקפו על ידי מפגינים. המשטרה לא עשתה דבר. בסביבות אחת עשרה נשים ושני גברים נעצרו והושארו בחום, סורבו לקבל טיפול רפואי והותקפו מילולית בידי שוטרים. השוטרים אמרו לנשים, "אף אחד לא צריך לסביות, אף אחד לעולם לא יוציא אותך מכאן." כשהמשתתפים שוחררו מהמעצר שעות לאחר מכן, הושלכו עליהם ביצים ומפגינים שחיכו להם החלו לצעוק עליהם.
הונגריה, לעומת זאת, ניסתה להעניק את ההגנה הטובה ביותר שהם יכולים לצועדים, אך אינה יכולה לעצור את זרם האלימות. בשנת 2008 השתתפו מאות אנשים במצעד גאווה בבודפשט. המשטרה, שהייתה בכוננות בגלל התקפות על שני עסקים המזוהים עם להט"ב בתחילת השבוע, הקימה מחסומי מתכת גבוהים משני צידי הרחוב שהצעדה הייתה אמורה להתקיים בו. מאות מפגינים זועמים השליכו פצצות בנזין וסלעים לעבר שוטרים כנקמה. ניידת משטרה הוצתה ושני שוטרים נפצעו בפיגועים. במהלך המצעד עצמו השליכו המפגינים בקבוקי תבערה, ביצים וחזיזים לעבר הצועדים. לפחות שמונה משתתפים נפצעו, ארבעים וחמישה אנשים עוכבו בקשר לתקיפות, והמשקיפים כינו את המחזה "האלימות הקשה ביותר במהלך תריסר השנים שבהן התקיים מצעד הגאווה בבודפשט".
בישראל, שלושה צועדים נדקרו ב-30 ביוני 2005 במצעד הגאווה בירושלים על ידי ישי שליסל, יהודי חרדי. שליסל טען שפעל "בשליחות האל". הוא הואשם בניסיון רצח.
ב-1 באוגוסט 2009, התרחש פיגוע ירי בבית אגודת הלהט"ב בתל אביב, בעת פעילות הברנוער. אלמוני חמוש, לבוש בבגדי הסוואה שחורים ומסכה על פניו, התפרץ למקום, ירה בנוכחים ללא הבחנה ונמלט מהמקום. בפיגוע נרצחו שניים – ניר כץ וליז טרובישי – ונפצעו אחד עשר. הרצח טרם פוענח.
ב-10 באוקטובר 2010, התרחשו מהומות בעקבות קיום מצעד הגאווה בבלגרד, סרביה, שבסופו של דבר, 95 איש (78 שוטרים ו-17 אזרחים) נפצעו ו-101 איש נעצרו ועוקבו, בשל התנהגות אלימה, על ידי הז'נדרמריה הסרבית.
ב-17 במאי 2013, התרחשו מהומות בעקבות קיום עצרת נגד הומופוביה בטביליסי, גאורגיה, כאשר כוחות המשטרה לא מנעו מהמפגינים ההומופוביים לרוץ ולרדוף ולפגוע לעבר משתתפי העצרת נגד ההומופוביה. בסופו של דבר, בין 17 עד 28 אנשים נפצעו כתוצאה מהתרחשויות אלו.
ב-30 ביולי 2015, שישה צועדים נפצעו, שוב על ידי ישי שליסל שדקר אותם. האירוע התחרש שלושה שבועות לאחר ששליסל שוחרר מהכלא. אחת הקורבנות, שירה בנקי בת ה-16, נפטרה מפצעיה במרכז הרפואי הדסה שלושה ימים לאחר מכן, ב-2 באוגוסט 2015. זמן קצר לאחר מכן נשא ראש הממשלה נתניהו את תנחומיו והוסיף "נפעל בשביל למצות את הדין עם הרוצח."
בשנת 2019 הוחדרו למצעד הגאווה בדטרויט נאו-נאצים חמושים שעל פי הדיווחים טענו שהם רוצים לעורר את "שארלוטסוויל 2.0" בהתייחסם להפגנת איחוד הימין האמריקאי בשנת 2017, שהביאה לרצח הת'ר הייר ולפציעתם של רבים אחרים.
ב-20 ביולי 2019 נערכה צעדת השוויון הראשונה בביאליסטוק, מעוז מפלגת הימין חוק וצדק, מוקפת במחוז ביאליסטוק הנחשב "אזור חופשי מלהט"ב". שבועיים לפני הצעדה הארכיבישוף תדיאוש ווג'דה פרסם הצהרה לכל הכנסיות בפודלסיה ובביאליסטוק בה הצהיר כי צעדות הגאווה הן "חילול השם". ווג'דה גם טען כי הצעדה הייתה "זרה" והודה למי ש"מגן על ערכים נוצריים". כאלף צועדי גאווה עמדו כנגד אלפי חברי קבוצות ימין קיצוני, אוהדי כדורגל קיצוניים ואחרים. חזיזים הושלכו לעבר הצועדים, הושמעו בקול סיסמאות הומופוביות והצועדים נרגמו באבנים ובבקבוקים. עשרות צועדים נפצעו. אמנסטי אינטרנשיונל מתח ביקורת על תגובת המשטרה ואמר כי לא הצליחו להגן על הצועדים ו"לא הגיבו למקרי אלימות". על פי הניו יורק טיימס, בדומה לאופן בו עצרת איחוד הימין בשארלוטסוויל זעזעה את האמריקאים, האלימות בביאליסטוק עוררה את דאגת הציבור בפולין בגלל תעמולה אנטי-להט"בית.