stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קאיוקיוקו

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  רויקוקה, מוזיקת פופ מסורתית, מוזיקה יפנית מסורתית, בלוז, יורופופ, פופ לטיני, ג'אז, רוק אנד רול
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-1920, יפן
 נגזרות:  ג'יי-פופ
 
קאיוֹקיוֹקוּ (ביפנית: 歌謡曲) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה פופ יפנית, המוכר כז'אנר אב של ג'יי-פופ המודרני. העיתון The Japan Times (אנ') תיאר את הז'אנר כ-"פופ יפני סטנדרטי" וכ-"פופ מתקופת שווה".
הז'אנר מייצג שילוב של סולמות מוזיקליים מערביים ויפניים, ולפיכך יצירות מהז'אנר מגוונת מאוד. עם זאת, הז'אנר במובן הצר והמעשי יותר אינו כולל את ג'יי-פופ ואנקה כתת-סוגות. בניגוד לזמרי ג'יי-פופ, זמרי קאיוקיוקו אינם משתמשים בהגיות מסוגננות באנגלית, אלא בהגיות מסוגננות יפניות מסורתיות. כמו כן, בניגוד לאנקה, ז'אנר זה אינו מבוסס על גילויי מאמץ רגשיים בזמן שירה.
ליצירות מהז'אנר יש מנגינות פשוטות, המכוונות לתחושה סנטימנטלית, שקל לעקוב ולנגן איתן, עם מילים פשוטות אשר מתייחסות לאדם היפני. זמרי קאיוקיוקו מופיעים כחמודים ונגישים, כאשר היבטים רבים לגבי המראה והפעולות שלהם מוכתבים על ידי חברות ההפקה. מוזיקת הז'אנר נשענת על היכולת להתייחס למאזינים ועל השמעת רגשותיהם של המאזינים שומרים עם עצמם בשל החברה הנוקשה.
קאיוקיוקו היה ז'אנר בולט באמצע שנות ה-1970 עם הופעת הקריוקי בשל העובדה שלשירים מהז'אנר יש קצבים ומילים פשוטים. סקר NHK שנערך ב-1982 גילה שכ-80% מהגברים מעל גיל שלושים שרו שירי קאיוקיוקו דרך מכונת קריוקי.
בין האמנים מהז'אנר הידועים ניתן למנות את קיו סקמוטו, The Tigers (אנ'), הירוקו יאקושימארו (אנ'),‏ The Peanuts (אנ'), קנדיז (אנ'), ג'אנקו סקורדה (אנ'), שייקו מאטסודה (אנ'), פינק ליידי (אנ')‏, The Checkers (אנ') ו-Onyanko Club (אנ').‏
הערות שוליים

↑  "The Ventures: still rocking after 50 years". The Japan Times. 2008-08-07. אורכב מ-המקור ב-2009-04-09. נבדק ב-2009-04-12.
↑  "Jazz icon Akiko Yano finds her electronic muse". The Japan Times. 2008-04-11. נבדק ב-2009-05-11.
↑  「終着駅にて」で新たな引き出し／自信満ちる「ベネチアの雪」 (ביפנית). Mainichi Shimbun. 2008-11-05. אורכב מ-המקור ב-2011-05-24. נבדק ב-2009-02-02.
↑  Ｊ-ＰＯＰなぜ聞き取りにくい？ 信州大教授、西宮で講演 (ביפנית). Kobe Shimbun. 2007-12-20. אורכב מ-המקור ב-6 בפברואר 2009. נבדק ב-2009-03-03. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Special 2. Japanese popular music (final chapter)" (ביפנית). Toshiba. בנובמבר 2006. אורכב מ-המקור ב-2010-01-17. נבדק ב-2009-04-12. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Herd, Judith (1984). "Trends and Taste in Japanese Popular Music: A Case-Study of the 1982 Yamaha World Popular Music Festival". Popular Music. 4: 6–11. doi:10.1017/S0261143000006176. JSTOR 853358.
↑  歌謡曲はどこへ 歌の記憶呼び覚ますうねり (ביפנית). Nippon Keizai Shimbun. 2007-08-09. נבדק ב-2009-01-16.
30 ביולי

30 ביולי הוא היום ה-211 בשנה (212 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה, נשארו עוד 154 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1505 – הסכם קלן מסיים את מלחמת לנדסהוט, מלחמת האזרחים בבוואריה
1733 – לשכת הבונים החופשיים הראשונה נפתחת בשטח שבעתיד יהיה ארצות הברית
1930 – אורוגוואי מנצחת את ארגנטינה בתוצאה 4–2 במשחק הגמר של המונדיאל הראשון
1932 – נפתחת האולימפיאדה בלוס אנג'לס
1951 – מפא"י בראשות דוד בן-גוריון זוכה בבחירות לכנסת השנייה
1956 – נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר חותם על החלטת הקונגרס לפיה המוטו של ארצות הברית יהיה "In God We Trust"
1970 – בקרב אוויר באזור תעלת סואץ הפילו טייסי חיל האוויר הישראלי חמישה מטוסי קרב שטייסיהם רוסים
1966 – אנגליה מנצחת את גרמניה המערבית בתוצאה 4–2 במשחק הגמר של מונדיאל 1966
1971 – תוכנית אפולו: החללית אפולו 15 נוחתת על הירח
1971 – מטוס בואינג 727 של חברת All Nippon Airways ומטוס F-86 של חיל האוויר היפני מתנגשים מעל מוריוקה ביפן. 162 נספים
1974 – פרשת ווטרגייט: נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון מוסר את קלטות הבית הלבן כפי שנדרש על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית
1980 – חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל מתקבל בכנסת
1980 – ונואטו זוכה בעצמאות
1992 – יעל ארד זוכה במדליית כסף בג'ודו באולימפיאדת ברצלונה. זוהי המדליה הראשונה של ישראל במשחקים האולימפיים
1997 – פיגוע התאבדות כפול בשוק מחנה יהודה בירושלים, 16 הרוגים
2003 – במקסיקו יוצאת החיפושית ה"ישנה" האחרונה מפס הייצור
2004 – אל-קאעידה מבצע פיגוע ירי נגד שגרירויות ישראל וארצות הברית בטשקנט בירתה של אוזבקיסטן, בפיגוע נהרגו 2 בני אדם
2006 – במהלך מלחמת לבנון השנייה קורס בניין מגורים בכפר קאנא בדרום לבנון ונהרגים עשרות אזרחים
2008 – אהוד אולמרט, ראש הממשלה, מודיע כי לא יתמודד בפריימריז הקרובים של מפלגתו קדימה, וכי יתפטר מתפקידו כראש ממשלה לאחר בחירתו של יושב ראש חדש למפלגה
2024 – ישראל תוקפת ברובע הדאחייה בביירות ומתנקשת בחייו של פואד שוכר המפקד הבכיר ביותר בחזבאללה
נולדו

1511 – ג'ורג'ו וזארי, צייר ואדריכל איטלקי (נפטר ב-1574)
1549 – פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה (נפטר ב-1609)
1751 – מריה אנה מוצרט, מוזיקאית אוסטרית (נפטרה ב-1829)
1784 – ליאופולד שפר, משורר, סופר ומלחין גרמני (נפטר ב-1862)
1818 – אמילי ברונטה, סופרת אנגלייה (נפטרה ב-1848)
1863 – הנרי פורד, תעשיין אמריקאי (נפטר ב-1947)
1898 – הנרי מור, פסל אנגלי (נפטר ב-1986)
1899 – ג'רלד מור, פסנתרן בריטי (נפטר ב-1987)
1910 – הרב שלמה זלמן אוירבך, פוסק הלכה (נפטר ב-1995)
1920 – מארי ת'ארפ, גאולוגית אמריקאית ואוקיינוגרפית (נפטרה ב-2006)
1922 – מאיר נוי, מוזיקאי ישראלי, מלחין, חוקר הזמר העברי ומורה למוזיקה (נפטר ב-1998)
1928 – בנימין תלם, מפקד חיל הים הישראלי (נפטר ב-2008)
1933 – עדה אהרוני, סוציולוגית, סופרת, משוררת, מחזאית, מפיקת סרטים, מתרגמת ופעילת ציבור
1936 – באדי גאי, זמר וגיטריסט בלוז אמריקאי
1938 – מיכאל קורינאלדי, עורך דין ישראלי ופרופסור למשפטים (נפטר ב-2022)
1939 – נסים וידאל, אסטרופיזיקאי ישראלי
1939 – פיטר בוגדנוביץ', במאי קולנוע (נפטר ב-2022)
1941 – פול אנקה, זמר ומלחין
1947 – ארנולד שוורצנגר, שרירן, שחקן קולנוע, המושל ה-38 של מדינת קליפורניה
1948 – ז'אן רנו, שחקן
1949 – אהרון בן-זאב, פרופסור בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה ומומחה לחקר הרגשות
1956 – אניטה היל, עורכת דין ופרופסור למשפטים אמריקאית, ידועה בשל האשמתה את מועמד בית המשפט העליון קלרנס תומאס בהטרדה מינית
1956 – לב לבייב, איש עסקים ישראלי
1958 – קייט בוש, זמרת
1961 – דדי גראוכר, זמר חסידי (נפטר ב-2023)
1963 – בנז'אמן דה רוטשילד, בנקאי שווייצרי-יהודי, יושב ראש קבוצת אדמון דה רוטשילד (נפטר ב-2021)
1963 – ליסה קודרו, שחקנית אמריקאית-יהודייה
1963 – אורי סיון, במאי קולנוע, במאי טלוויזיה, תסריטאי ועורך קולנוע ישראלי
1964 – יורגן קלינסמן, מאמן כדורגל גרמני וכדורגלן
1968 – טרי קרוז, שחקן אמריקאי
1969 – סיימון בייקר, שחקן טלוויזיה וקולנוע אוסטרלי
1970 – כריסטופר נולאן, במאי קולנוע בריטי
1970 – אליזבתה קנצ'סקה-מילבסקה, פוליטיקאית מקדונית
1971 – כריסטין טיילור, שחקנית אמריקאית
1973 – קלמנטה פינקני, איש דת וסנאטור מדינתי אמריקאי מטעם המפלגה הדמוקרטית (נפטר ב-2015)
1974 – הילרי סוונק, שחקנית זוכת שני פרסי אוסקר
1979 – קרלוס ארויו, שחקן כדורסל מפוארטו ריקו
1984 – ג'ינה רודריגז, שחקנית אמריקאית
1985 – מירב פלדמן, שחקנית, מנחה, וזמרת ישראלית
1986 – ארתור פרי, זמר ושחקן ישראלי
1997 – פיניאס או'קונל, זמר-יוצר אמריקאי
1999 – ג'ואי קינג, שחקנית אמריקאית
נפטרו

579 – בנדיקטוס הראשון, אפיפיור (נולד בתאריך לא ידוע)
1286 – בר הבראוס, בישוף בכנסייה הסורית-אורתודוקסית (נולד ב-1226)
1516 – יוהאן החמישי, רוזן נסאו-דילנבורג (נולד ב-1455)
1683 – מריה תרסה, נסיכת ספרד, רעייתו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת (נולדה ב-1638)
1718 – ויליאם פן, מייסד פנסילבניה (נולד ב-1644)
1859 – ריצ'רד ראש, התובע הכללי ומזכיר האוצר של ארצות הברית (נולד ב-1780)
1875 – ג'ורג' פיקט, קצין אמריקאי, לחם בקרב גטיסברג (נולד ב-1825)
1898 – אוטו פון ביסמרק, מדינאי גרמני אשר איחד את גרמניה (נולד ב-1815)
1918 – הרב חיים סולובייצ'יק, מהגדולות שבדמויות הרבניות במאה ה-20 ואבי שיטת בריסק בלימוד התורני (נולד ב-1853)
1930 – ז'ואן גאמפר מייסד קבוצות כדורגל ומהבולטות מביניהם ברצלונה
1947 – ג'וזף קוק, ראש ממשלת אוסטרליה השישי (נולד ב-1860)
1979 – ליאו פילר, במאי ותסריטאי קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי (נולד ב-1929)
1985 – ג'וליה רובינסון, מתמטיקאית אמריקאית (נולדה ב-1919)
1992 – ג'ו שוסטר, קומיקסאי קנדי-אמריקאי (נולד ב-1914)
1996 – קלודט קולבר, שחקנית צרפתייה-אמריקאית (נולדה ב-1903)
2007 – מיכלאנג'לו אנטוניוני, במאי קולנוע איטלקי (נולד ב-1912)
2007 – אינגמר ברגמן, במאי קולנוע ותיאטרון, תסריטאי ושחקן שוודי (נולד ב-1918)
2011 – משה פורת, עורך דין ישראלי שעסק בפעילויות ציבוריות שונות (נולד ב-1920)
2018 – דוד בן-שאול, צייר, אמן הדפס וקרמיקה ישראלי (נולד ב-1932)
2020 – לי דנגחוויי, פוליטיקאי טאיוואני (נולד ב-1923)
2020 – הרמן קיין, איש עסקים אמריקני (נולד ב-1945)
2022 – יצחק טוביה וייס, גאב"ד העדה החרדית בירושלים וראש ישיבת חכמת התורה בירושלים (נולד ב-1926)
2022 – פאט קרול, שחקנית, קומיקאית וזמרת אמריקאית (נולדה ב-1927)
2022 – נישל ניקולס, שחקנית אמריקאית, זמרת ואמנית קול (נולדה ב-1932)
2022 – ספי קרופסקי, עיתונאי ישראלי (נולד ב-1980)
2023 – מרים יחיל-וקס, חוקרת תיאטרון וספרות, מתרגמת, דרמטורגית, סופרת ומשוררת ישראלית (נולדה ב-1946)
2024 – ג'ני מסטוראקי, משוררת ומתרגמת יווניה (נולדה ב-1949)
חגים ואירועים החלים ביום זה

ונואטו – יום העצמאות
יום החברות
29 ביולי – 31 ביולי
יולי
לוח אירועים שנתי
אוטו פון ביסמרק, "קנצלר הברזל"
Ego Trippin'

Ego Trippin' הוא אלבום האולפן התשיעי של הראפר האמריקאי, סנופ דוג. האלבום יצא לאור במרץ 2008 והופק בעיקר על ידי QDT. האלבום נקבע במקור להיות ללא אמנים משתתפים ולהיות כ"אלבום ראווה" לסנופ דוג, ומכאן שם האלבום. למרות זאת, סנופ דוג חשב כי זה רעיון לא טוב והחליט שישתתפו בחלק משירי האלבום מספר אמנים. עטיפת האלבום צולמה בתיכון "לונג ביץ", שבו היה סנופ. סנופ דוג אמר כי אלבום זה הוא השתקפות עמוקה על חייו, ועל גדילתו לא רק כאמן, אלא גם כבן אדם. האלבום הניב 5 סינגלים, מהם יצא הלהיט Sexual Eruption (גרסה מצונזרת: Sensual Seduction) האלבום מכר מעל 137,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, והגיע למקום ה-3 במצעד הבילבורד 200. עד כה, מכר האלבום כ-400,000 עותקים ברחבי ארצות הברית, והפך לאלבומו הראשון של סנופ דוג שלא הגיע למעמד אלבום זהב ועבר מעל 500,000 עותקים.
רשימת השמעה

| Ego Trippin'> מס' | Ego Trippin'> שם | Ego Trippin'> אמן משתתף | Ego Trippin'> משך | Ego Trippin'>  | Ego Trippin'>  | Ego Trippin'>  | Ego Trippin'>  | Ego Trippin'>  | Ego Trippin'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | A Word Witchya! (Intro)   |   | 1:20 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Press Play  | קורופט | 3:48 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | SD Is Out  | צ'ארלי וילסון | 3:49 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Gangsta Like Me  | ג'יימי פוקס | 4:26 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Neva Have 2 Worry  | אנקל צ'אץ' | 4:18 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Sexual Eruption  |   | 4:00 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Life of da Party  | טו שורט, מיסטה אף.אי.בי | 4:29 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Waste of Time  | רפאל סעדיק | 3:33 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Cool  |   | 4:01 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Sets Up  | פארל ויליאמס | 3:44 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Deez Hollywood Nights  |   | 4:39 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Whateva U Do  |   | 3:46 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Staxxx in My Jeans  |   | 3:49 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Been Around tha World  |   | 3:36 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Let It Out  |   | 2:38 |  |  |  |  |  |  |
| 16. | My Medicine  |   | 2:40 |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Ridin' in My Chevy  |   | 3:15 |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Those Gurlz  |   | 4:00 |  |  |  |  |  |  |
| 19. | One Chance (Make It Good)  |   | 3:33 |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Why Did You Leave Me  |   | 4:07 |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Can't Say Goodbye  | צ'ארלי וילסון | 4:08 |  |  |  |  |  |  |
No Limit Top Dogg

No Limit Top Dogg הוא אלבום האולפן הרביעי של הראפר האמריקאי, סנופ דוג, השני שלו בחברת התקליטים No Limit Records, והראשון בחברת התקליטים החדשה שייסד, Doggystyle Records. הוא יצא לאור במאי 1999 והניב 5 סינגלים, ביניהם הסינגל המצליח Bitch Please עם אקזיביט ונייט דוג, שבשנת 2000 הוציא הראפר אמינם "שיר המשך" בשם Bitch Please II בשיתוף ד"ר דרה. בשבוע הראשון לצאתו האלבום הגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200, כשמכר מעל 187,000 עותקים. למרות שזהו האלבום הראשון של סנופ דוג שלא הגיע למקום הראשון במצעד זה, גם הוא הגיע למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית, כשמכר מעל 1,500,000 עותקים בשנת 1999.
רשימת השמעה

| מס' | שם | אמן משתתף | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Dolomite  | רודי ריי מור | 0:27 |
| 2. | Buck 'Em  | Sticky Fingaz | 2:44 |
| 3. | Trust Me  | שוגה פרי ו-Sylk-E. Fyne | 4:09 |
| 4. | My Heat Goes Boom  |   | 3:40 |
| 5. | Dolomite (Interlude)   | רודי ריי מור | 0:53 |
| 6. | Snoopafella  |   | 5:22 |
| 7. | In Love with a Thug  |   | 3:44 |
| 8. | G Bedtime Stories  |   | 2:15 |
| 9. | Down 4 My Niggaz  | מג'יק וסי מרדר | 3:46 |
| 10. | Betta Days  |   | 3:56 |
| 11. | Somethin' Bout Yo Bidness  | רפאל סעדיק | 4:12 |
| 12. | Bitch Please  | אקזיביט ונייט דוג | 3:54 |
| 13. | Doin' Too Much  |   | 4:07 |
| 14. | Gangsta Ride  | סילק דה שוקר | 3:44 |
| 15. | Ghetto Symphony  | Mia X, פינד, סי מרדר, מיסטיקל וגולדי לוק | 5:40 |
| 16. | Party with a D.P.G.  |   | 4:55 |
| 17. | Buss'n Rocks  |   | 4:23 |
| 18. | Just Dippin'  | ד"ר דרה ו-Jewell | 4:03 |
| 19. | Don't Tell  | וורן ג'י, מאוסברג ונייט דוג | 4:47 |
| 20. | 20 Minutes  | גולדי לוק | 3:59 |
| 21. | I Love My Momma  |   | 3:06 |
קוקינו

| --- | --- |

פסגת טאטיצ'ב קאמן
 מידות
 קוטר:  100 מ'
 גובה מעל פני הים:  1,013 מ'
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברונזה, תקופת הברזל
 אתר ארכאולוגי
 התגלה:  2001
 מיקום
 מדינה:  מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
 קואורדינטות:  42°15′49″N 21°57′13″E﻿ / ﻿42.26361111°N 21.95361111°E﻿ / 42.26361111; 21.95361111
  (למפת מקדוניה הצפונית מוגדלת) סקופיה ביטולה קומאנובו פרילפ טטובו ולס שטיפ אוחריד גוסטיבר סטרומיצה יוון א ל ב נ י ה  קוסובו סרביה בולגריהקוקינו(למפת מקדוניה הצפונית רגילה) סקופיה ביטולה קומאנובו פרילפ טטובו ולס שטיפ אוחריד גוסטיבר סטרומיצה יוון א ל ב נ י ה  קוסובו סרביה בולגריהקוקינו
 
קוקינו (במקדונית: Кокино) הוא אתר ארכאולוגי מתקופת הברונזה שנמצא במקדוניה הצפונית, כ-24 ק"מ מהעיר קומאנובו, וכ-6 ק"מ מגבול מקדוניה הצפונית–סרביה. האתר נמצא בפסגת טאטיצ'ב קאמן (Татиќев камен) ומשקיף על הכפר קוקינו (מק').
האתר התגלה ב-2001 על ידי הארכאולוג יוביקה סטנקובסקי, מנהל המוזיאון הלאומי בקומאנובו. ב-2002, יוביקה סטנקובסקי יחד עם ג'ורה סנב פרסמו את הטענה כי האתר מכיל "מצפה ומקלט מגלתי" (мегалитска опсерваторија и светилиште).
האתר הארכאולוגי הרחב יותר של קוקינו משתרע על שטח של כ-30 דונם. הממצאים הארכאולוגיים העתיקים ביותר מתוארכים למאה ה-19 לפנה"ס, המתאימים לתקופת הברונזה האירופית הקדומה. ממצאים אלו הראו סימנים שבו שימשו בהם לעבודה לתקופה שבין המאות ה-19 לפנה"ס עד ה-7 לפנה"ס. רוב הממצאים מתוארכים לאמצע תקופת הברונזה (בערך המאות ה-16 לפנה"ס עד ה-14 לפנה"ס, כאשר בעיקר נמצאו כלי קרמיקה, רחיים, מספר תבניות ותליון. ב-2009, נמצאו ממצאים שמתוארכים לתקופת הברזל. שרידי כלים מלאים נמצאו כשהם מונחים בסדקי סלעים, מה שהביאה בטעות לפרשנות כי האתר הוא "הר קדוש".
יש להבדיל בין "המצפה המגלתי" של קוקינו לבין האתר הארכאולוגי של קוקינו הרחב. האתר הארכיאו-אסטרונומי הנתבע הוא בשטח משולב של כ-5000 מ"ר והוא מורכב משני רציפים עם הפרש גובה של כ-19 מטר. טענת האתר המייצג מצפה כוכבים אסטרונומי הושמעה על ידי יוביקה סטנקובסקי ועל ידי ג'ורה סנב ב-2002. על פי פרשנות זו, האתר כולל סמני אבן מיוחדים המשמשים למעקב אחר תנועת השמש והירח באופק המזרחי. המצפה השתמשה בשיטה של תצפית נייחת, סימון עמדות של השמש בחורף ובקיץ כנקודת היפוך, וכמו כן את נקודת השוויון. ארבעה מושבי אבן או "כס" מונחים בשורה על הרציף התחתון. לטענת סנב, גוש האבן עם סימון על הרציף העליון מסמן את כיוון הזריחה, כאשר האדם מביט מאחד מושבי האבן. קוקינו הוזכר בקצרה על גבי פוסטר שנעשה על ידי נאס"א בפורום החינוך לחיבור שמש-ארץ ב-2005, אם כי בסקר שנערך לאחרונה לגבי "מצפים" עתיקים, האתר קוקינו תואר כי הוא "מקרה בעייתי במיוחד".
המשרד להגנת מורשת ותרבות של משרד התרבות של מקדוניה הצפונית הכריז על האתר כ-"רכוש תחת הגנה זמנית" ב-13 בנובמבר 2008 (החלטה מס' 08-1935/6). ב-2009, הכריזה שרת התרבות אליזבטה קנצ'קה-מילבסקה כי קוקינו יהיה "אחד מסדרי העדיפויות של תוכנית משרד התרבות לשנת 2009". ב-30 בינואר 2009, נרשם כאתר מורשת עולמית מיועד של אונסק"ו. לאחר מינויו הרשמי ב-2011 להצטרפות לרשימת המורשת העולמית, נדחה תיק המועמדות של האתר קוקינו מפני שמספר נקודות התצפית והסמנים האפשריים עשויים להצביע על יישור אסטרונומי במקרה.
לקריאה נוספת

Cenev, Gjore (2002), Мегалитска обзерваторија на Кокино, Муѕејски Гласник, Народен Музеј на Куманово, vol. 7-9, 2002, 49 – 68.
Cenev, Gjore (2004), The Sky Over Macedonia, MKC, p 38-40, 85-114, Skopje.
Cenev, Gjore (2007), Archeo-Astronomical Characteristics of the Kokino Archaeological sites, Astrophysical Investigations, Institute of Astronomy at Bulgarian academy of science, no 9, Sofija.
Cenev, Gjore, Megalithic observatory Kokino, Publications of the Astronomical Observatory of Belgrade, Vol. 80, p. 313-317
Stankovski Jovica (2002), Татиќев Камен – мегалитска опсерваторија и светилиште, Музејски гласник бр.7 - 9, Народен музеј - Куманово, 29-39.
Stankovski, Jovica (2003) Три мегалитни споменици во кумановскиот регион, Пирајхме 2, Народен Музеј Куманово.
Stankovski, Jovica (2007), Кокино - светилиште и стара опсерваторија, Зборник посветен на К. Јорданов, Институт по тракологија, Sofija.
Volcevska, Biljana, Kokino, Megalithic Ancient Observatory, World Heritage Studies, Cottbus 2011.
הערות שוליים

1 2  Kokino - Macedonia, web.archive.org, ‏2007-06-06
1 2  Culture - Republic of Macedonia, web.archive.org, ‏2012-07-17
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  According to the Macedonian Archaeological Association МАНД (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine), Jovica Stankovski (Јовица Станковски), born 13 January 1948 in Kumanovo, diploma in mechanical engineering in 1975, diploma in art history and archaeology in 1986, from 1999 to 2003 director of the national museum in Kumanovo.
↑  Ancient, observatory, megalithic, Kokino, archaeoastronomy | Ancient Observatory Kokino, web.archive.org, ‏2018-05-25
↑  Megalithic observatory Kokino, web.archive.org, ‏2008-06-08
1 2  Makedonské Kokino: podle NASA světová senzace hned po Stonehenge, iDNES.cz, ‏2012-02-15
1 2  Macedonia: Iron Period Layers Revealed by Latest Archaeology Excavations at Kokino (אורכב 06.06.2009 בארכיון Wayback Machine), BalkanTravellers.com, 29 May 2009
↑  Gjore Cenev, Archaeo-astronomical characteristics of the Kokino archaeological site
↑  Gjore Cenev, KOKINO CALENDAR
↑  Ancient Observatories - Timeless Knowledge (אורכב 22.11.2012 ב WebCite); Kokino is listed among fifteen "Ancient Observatory Sites" on this poster. This was reported in terms of "Macedonia's Megalithic Kokino Observatory Places 4th on NASA List (אורכב 15.09.2017 בארכיון Wayback Machine)" by, Marija Lazarova for Southeast European Times in Skopje (11 May 2005).
↑  WebCite query result, www.webcitation.org
↑  Belmonte, Juan Antonio (2015), "Ancient 'Observatories' – A Relevant Concept?",  in Ruggles, Clive L. N. (ed.), Handbook of Archaeoastronomy and Ethnoastronomy, vol. 1, New York: Springer, pp. 133–145, doi:10.1007/978-1-4614-6141-8, ISBN 978-1-4614-6140-1, [T]he proposed use and precision have never been appropriately proven or tested. In addition, the site lacks any historical or ethnographical context.
↑  Archaeo-astronomical Site Kokino (אורכב 22.11.2012 ב WebCite), World Heritage Centre "Tentative List", Ref. 5413. Submitted by: Ministry of Culture of the Republic of Macedonia - Cultural Heritage Protection (30 January 2009).
↑  Ruggles, Clive (2015), "Establishing the credibility of archaeoastronomical sites", Proceedings of the International Astronomical Union, 11 (A29A): 97–99, doi:10.1017/S1743921316002477
המהפכה התעשייתית השנייה

תנור המשמש לתהליך בסמר על שם הנרי בסמר שאפשר בפעם הראשונה לבצע הפקה תעשייתית של פלדה
המהפכה התעשייתית השנייה הוא כינוי לתקופה שתחילתה במאה ה-19 בין 1840–1860 וסיומה במאה ה-20 בתחילת מלחמת העולם הראשונה.
ידועה גם כ"מהפכה הטכנולוגית" עקב ההתפתחות של טכנולוגיות רבות בזמנה, כגון: החשמל, הרכב הפרטי, תעשיית הפלדה, הטלגרף, רדיו, טלפון, הנורה החשמלית, שיטת פס הייצור, מנוע הבעירה הפנימי, דשנים כימיים, כרטיסי הניקוב, וכלי התעופה הראשונים ששימשו בפועל לצורכי תחבורה.
לצד התפתחות טכנולוגיות חדשות מאופיינת המהפכה התעשייתית השנייה בהמשך ההתפתחות של טכנולוגיות רבות שמקורן במהפכה התעשייתית כגון: סירות המנוע, הרכבות, תהליכי מיכון ושיטות ייצור. המהפכות הטכנולוגיות התפתחו לצד ההתפתחות של תעשיות כלכליות חדשות כגון תעשיית הנפט, פלדה, חשמל, תקשורת שנשלטו בחלקן על ידי תאגידי ענק שזירזו תהליכים של גלובליזציה וסחר בינלאומי. המהפכה התעשייתית השנייה נחשבת למהפכה שהפכה את ארצות הברית למעצמה עולמית לצד השפעה מסיבית על מדינות מערב אירופאיות רבות כגון: גרמניה, צרפת, בריטניה הולנד ועוד. המעבר אפשר חינוך נרחב יותר שאפשר עיתונות ובניית מפלגת המון. המהפכה התעשייתית השנייה שהתרחשה לקראת סוף המאה ה-19, וסבבה סביב פיתוחים כמו:
מנוע קיטור
תעופה
תקשורת בינלאומית
הקולנוע איפשר תעמולה המונית
סדר דפוס ממוכן
פלדה

בעקבות התפתחות טכנולוגית של שיטות לייצור המוני של פלדה ובמיוחד תהליך בסמר, החל בארצות הברית תהליך בקנה מידה היסטורי של בנייה גשרים ומבני מגורים ומשרדים גבוהים מאוד שכונו עם השנים גורדי שחקים.
התהליך החל ב-1874 עם סיום בניית גשר הפלדה הראשון בעולם, גשר אידס, לאחר 7 שנים של בנייה, גשר שנבנה בסנט לואיס במדינת מיזורי שבארצות הברית ואיפשר מעבר מעל נהר המיסיסיפי. הגשר נבנה לצרכים עסקיים על ידי חברת "Keystone Bridge Company" שנוהלה ומומנה בידי אנדרו קרנגי מתוך אמונה בפלדה כדור הבא של חומרי הבנייה.
ההשקעה של קרנגי זכתה להצלחה. הוא הקים את חברת הפלדה "Carnegie Steel Company" והפך אותה לאחת החברות הגדולות והמשמעותיות ביותר בשוק האמריקאי לייצור הפלדה.
בשנת 1884 נבנה גורד השחקים שתוכנן על יד ויליאם לה ברון ג'ני בשם "בניין הום אינשורנס" בעיר שיקגו, והיה לגורד השחקים הראשון שנבנה אי פעם בעולם. "בניין הום אינשורנס" נבנה בעזרת שלד בניין עשוי מפלדה.
התפשטות הרכבות

במהלך המהפכה התעשייתית השנייה התפשטו פסי הרכבת לאורך מערב אירופה וארצות הברית תוך כדי שהם מקשרים בן אזורים מרוחקים ומאפשרים סחר בהיקפים חסרי תקדים.
|  | 1890 | 1880 | 1870 | 1860 | 1850 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מייל של פסי רכבת | 129,774 | 93,301 | 52,914 | 30,626 | 9,021 |
שינויים גלובליים בכלכלה העולמית

בניגוד למהפכה התעשייתית הראשונה שבה היה מרכז הפיתוח באירופה, בעיקר סביב בריטניה, במהפכה התעשייתית השנייה הפכה כלכלת ארצות הברית למרכז הכלכלי העולמי ולמעצמה עולמית, תוך כדי שהיא עוקפת את הכלכלה הבריטית והופכת לכוח הפוליטי והכלכלי החשוב בעולם .
במהלך החצי השני של המהפכה התעשייתית השנייה לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית נודעה הכלכלה האמריקאית ככלכלה מונופוליסטית שנשלטת בידי מספר בעלי הון שכונו הברונים השודדים/יזמי התעשייה. מתוכה יצאו תאגידי ענק שהפכו למרכזים של תעשיות חדשות כגון פלדה, נפט וחשמל.
ביניהם לפי תעשיות : ג'ון ד. רוקפלר (נפט), אנדרו קרנגי (פלדה), קורנליוס ואנדרבילט (רכבות וספינות), ג'יימס ביוקנן דיוק (טבק) וג'יי. פי. מורגן בנקאי עשיר, שנחשב למשמעותי ביותר מבין הברונים השודדים ושלט על תעשיות רבות כגון: בנקאות, חשמל, תקשורת ופלדה (לאחר שרכש את תעשיית הפלדה של אנדרו קרנגי).
ראו גם

המהפכה התעשייתית
הערות שוליים

↑  ראו Railroad mileage increase by groups of states
בניית גשר "Eads Bridge" .שנת 1870
מספר הנוסעים ברכבות בבריטניה לפי שנה, ניתן להבחין בעלייה הרצופה כמעט לחלוטין עד שנת 1914 תחילת מלחמת העולם הראשונה
נתח התמ"ג של מדינות שונות כחלק מהתמ"ג העולמי לפי אנגוס מדיסון (אנ') ניתן לראות כי במהלך המהפכה התעשייתית השנייה הופכת ארצות הברית לכוח הכלכלי הדומיננטי בעולם לצד מערב אירופה
הערכה לפי אנגוס מדיסון של תמ"ג לנפש במספר מדינות מרכזיות, ניתן לראות כי החל מ-1840 הצמיחה האמריקאית מובילה את ארצות הברית לכוח הדומניטטי מעל לבריטניה בתחילת המאה ה-20
הנאום על כבוד האדם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה 
 שפת המקור:  לטינית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1496 
 
ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה
הנאום על כבוד האדם (בלטינית: Oratio de hominis dignitate) הוא מסה (חיבור עיוני) שנכתבה על ידי ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה, פילוסוף בן תקופת הרנסאנס בשנת 1486. הנאום מסביר את מעמדו המיוחד והחשוב של האדם בבריאה כיצור עצמאי, חופשי ושותף לאל בבריאה. המסה נחשבת עד היום למניפסט של ההומניזם. עיקרו: לאדם יש יכולת עצמאית בלתי קבועה מראש (ללא פרדסטינציה); האדם, בניגוד לכל שאר היישים, יכול לעצב את עצמו כפי רצונו ולקבוע את גורלו בעצמו.
רקע

פיקו דלה מירנדולה היה אציל איטלקי וחבר האקדמיה האפלטונית (אנ') בפירנצה. בגיל 21 הגיע לוותיקן וביקש להתווכח עם המלומדים הקתוליים על 900 תזות שחיבר בנוגע לכתבי הקודש ולהתאמת האמת שבהם לאמת הפילוסופית הכללית. איש לא הסכים להתווכח עם פיקו משום שהיה קיים חשש שבוויכוח יובעו דברי כפירה וראשי הכנסייה לא רצו להאשים אציל נכבד בכפירה אך גם לא לאפשר הבעת דברים כאלה בפומבי. לפיכך חיבר פיקו את "הנאום" על מנת לשכנע את ראשי הכנסייה להתווכח עמו. מאוחר יותר אכן הואשם בכפירה. הוא נפטר בגיל 31 ממחלה, לפני שהספיק לשאת את הנאום, שהתפרסם רק לאחר מותו כמסה בפירנצה הסובלנית.