stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חברת נמלי ישראל
תוכניות הפיתוח > מסוף "איתן" באשדוד

פרויקט התשתית (ע"ש רפאל איתן), הוקם בהשקעה כוללת של כ־3 מיליארד ₪ והרחיב את תשתיות נמל אשדוד. בפרויקט, הוקמו רציפי מכולות ומטען כללי חדשים באורך 1,700 מטר ובעומק של עד 15.5 מטר. שובר הגלים הקיים הוארך ב-1,150 מטרים נוספים. מסוף המכולות החדיש והמשוכלל מאפשר לחברת נמל אשדוד להכפיל את יכולת שינוע המכולות. בנוסף הוקם מתחם שער מודרני מתקדם, המצויד במערכות מידע ובטכנולוגיה מתקדמת לניהול התנועה, זיהוי, שליטה ובקרה. השער המודרני, מקצר את זמן שהיית המובילים בנמל באופן משמעותי.
תוכניות הפיתוח > מסוף המכולות "הכרמל" בנמל חיפה

תוכנית הפיתוח של נמל חיפה, התבצעה בהשקעה כוללת של כמיליארד ש"ח ובמסגרתה הוקם מסוף מכולות מודרני עם רציף באורך 700 מטר, שמגדיל את קיבולת הנמל ומאפשר לחברת נמל חיפה, שינוע של מעל לחצי מיליון מכולות נוספות. בקרוב יוקם מתחם השער המודרני החדש לנמל חיפה.
בנוסף, חברת נמלי ישראל ביצעה ומבצעת מיזמים שונים לשיקום ולשדרוג של רציפים ותיקים, הקמת מתחמי שער מודרניים לנמלי הים, הקמת מסוף רכבת מטענים חדיש בצמוד לנמל אשדוד, שכלול של ממגורות התבואה בחיפה ובאשדוד, פיתוח מערכות הכבישים באזור הנמלים ועוד.
תוכניות הפיתוח > נמל יבשתי

רכבת ישראל וחברת נמלי ישראל מקדמות תוכנית להקמת נמל יבשתי באזור השרון, צמוד לכביש 6 ולמסילה המזרחית העתידית. נבחנות שתי חלופות למיקום: באזור קיבוץ אייל או באזור קיבוץ יד חנה שבעמק חפר.
הנפקה וגיוס הון

כחלק מתוכנית של רשות החברות הממשלתיות להגביר את השקיפות בחברות הממשלתיות, תוכננה הנפקת אג"ח לטובת מימון פרויקטי הנמלים החדשים.
על ידי כך הפכה החברה לחברת אג"ח אשר איגרות החוב שלה נסחרות בבורסה.
החברה סגרה את הגיוס בסך של 2.5 מיליארד ש"ח במהלך חודש מאי 2018.
קיימות

חברת נמלי ישראל מובילה מיזמים בעולמות הקיימות, המשלבים בין קהילת הים לבין יצואנים, יבואנים וחברות סחר, זאת בכדי לייעל את השרשרת הלוגיסטית על כל חלקיה, תוך שמירה על איכות הסביבה והפחתת זיהומים מסוגים שונים. מיזמים שונים בתחום כוללים את המיזם 'לילה טוב' בו המדינה מתמרצת ומתגמלת משאיות מטען שיעדכנו את זמן התובלה משעות היום לשעות הלילה, מעבר לתהליכי סחר ממוחשבים, עידוד המודעות לחינוך ימי ומקצועות ההנדסה הימית בבתי הספר ובאקדמיה, ועוד.
עשייה ציבורית

חברת נמלי ישראל מקדמת גם מיזמים קהילתיים כגון תוכנית 'עוגן לחיפה' (בשיתוף המועצה לישראל יפה ומחלקת החינוך בעיריית חיפה), בה מועברים שיעורים בנושאי חינוך ימי לתלמידי כיתה ד' בעיר (קיימת תוכנית דומה גם בעיר אשדוד), תחרות 'אדם וים' (בשיתוף עמותת 'דולפין', עיריית הרצליה, רשת אורט, משרד החינוך ומרכז המדעים בהרצליה) המחברת בין בני נוער למקצועות ואספקטים הקשורים לים כגון שיט, צילום, מדעי הים, מדע, טכנולוגיה ועוד. כמו כן, חברת נמלי ישראל מקדמת ספורט ימי במסגרת מעגנת 'שביט' בחיפה, לרבות אירוח משטים.
חברת נמלי ישראל מממנת מזה שנים רבות מלגות לסטודנטים בטכניון בתחומי הנדסה ימית, באמצעות חברת-הבת שלה, המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית. מאז 2021 המכון וחברת נמלי ישראל מממנים מלגות פוסטדוקטורט לעובדי המכון במכונים המובילים בעולם בתחום זה.
תאגידים במרחבי הנמלים > חיפה > חברת נמל חיפה בע"מ (חיפה)

נמל זה הוקם בשנת 1933 על ידי שלטון המנדט הבריטי, ולאחר קום המדינה, הורחב הנמל לכיוון מזרח. כיום, הנמל מתפרש לשלושה אזורים עיקריים: מערב הנמל, בו נמצאים רציפי מטען כללי ואוניות נוסעים, שעתיד להפוך לנמל נוסעים משולב בשימושים עירוניים (ע"פ תוכנית 'חזית הים העירונית'), מסופי המכולות (הכולל בתוכו את מסוף המכולות המזרחי ומסוף הכרמל. האזור השלישי כולל את מסוף קישון מערב ומסוף קישון מזרח, שיועדו לניטול מטען כללי וחופנים. כלל הרציפים בנמל מתפרשים על כ-4,532 מטר.
כחלק מהליך הפרטת נמלי הים בישראל, ב-10 בינואר 2023 עברו מניות הנמל מבעלות המדינה לקבוצת אדני-גנות, שבבעלות ישראלית-הודית.
תאגידים במרחבי הנמלים > חיפה > נמל המפרץ SIPG (חיפה)

נמל זה הוקם על ידי חברת נמלי ישראל בשנת 2021, הוא מופעל על ידי חברת SIPG וכולל 3 רציפים.
תאגידים במרחבי הנמלים > חיפה > נמל מספנות ישראל

נמל זה נמצא בחלקה המזרחי של מעגנת הקישון, במסגרת חפירות היבשה שנעשו בשנות ה-50 כחלק מהקמת מספנות ישראל. בשנת 2007, חברת ישראל מספנות קיבלה אישור לספק שירותי נמל לאוניות סוכר, מה שהפך את הנמל לנמל הפרטי הראשון בישראל. בנמל זה יש כ-3 רציפים.
תאגידים במרחבי הנמלים > חיפה > מסוף הכימיקלים הצפוני

מסוף זה ממוקם בצד המזרחי של המרחב התפעולי-נמלי, וצפונית לנמל מספנות ישראל. במסוף זה פועלים שלושה בעלי הרשאה: דור כימיקלים בע"מ, גדות מסופים לכימיקלים בע"מ, ונדיב תעשיות פטרוכימיה בע"מ. במסוף פועלים כשלושה מנגשים.
החל מחודש מרץ 2022, מסוף הכימיקלים מנוהל על ידי חברת נמלי ישראל.
תאגידים במרחבי הנמלים > חיפה > מסוף הכימיקלים הדרומי

המסוף ממוקם בחלק המערבי של מעגנת הקישון, סמוך לתחנת הכוח חיפה. נכון לדצמבר 2022, המסוף מופעל על ידי חברת גדות אחסון ושינוע בע"מ.
תאגידים במרחבי הנמלים > חיפה > נמל הדלק הקיים

נמל זה הוקם על ידי המנדט הבריטי וצורף למערך הלוגיסטי לשינוע נפט ומוצריו מעיראק לאגן הים התיכון ומערבה ממנו. כיום, הנמל מופעל על ידי חברת תשתיות אנרגיה בע"מ, והוא משמש בעיקר לייצוא תזקיקים המזוקקים בבז"ן.
תאגידים במרחבי הנמלים > חיפה > מסוף הגרעינים חיפה

מסוף זה נחשב למסוף הנמלי הגדול והעיקרי במדינת ישראל, והוא כולל רציף, מסועים, מסוף רכבת ייעודי, מערך משאיות וממגורה שנחנכה ב-1955 והורחבה במהלך השנים.
תאגידים במרחבי הנמלים > אשדוד > חברת נמל אשדוד בע"מ

נמל זה נחנך בנובמבר 1965 בכדי להחליף את נמל תל אביב.
תאגידים במרחבי הנמלים > אשדוד > נמל הדרום - HCT

נמל זה הוקם על ידי חברת נמלי ישראל והוא משמש כמסוף מכולות. בשנת 2022, הנמל קיבל רישיון פעילות שהוענק לחברת HCT.
תאגידים במרחבי הנמלים > אשדוד > מסוף המלט ברציף 30

מסוף זה מופעל על ידי חברת הנסון, והוא משמש לפריקת אוניות מלט.
תאגידים במרחבי הנמלים > אשדוד > מסוף התפזורת של כי"ל בנמל אשדוד

מסוף זה ממוקדם בצידו הדרומי של נמל אשדוד. נכון לדצמבר 2022, הוא מופעל על ידי חברת כי"ל, ומיועד לשינוע חומצה זרחתית, פוספטים ואשלג.
תאגידים במרחבי הנמלים > אשדוד > ממגורות אשדוד

הממגורה ממוקמת בעורף נמל אשדוד ומשתרעת על שטח של כ-28 דונם, הממגורה מופעלת על ידי לוגיסטיקר ממגורות בע"מ, בינואר 2022 נפתח מסוע חדיש מרציף 21 ועד הממגורה.
תאגידים במרחבי הנמלים > אילת > חברת נמל אילת

נמל זה הוקם בשנת 1957 על ידי משרד התחבורה, והועבר למיקומו הנוכחי (בקצה הצפוני של ים סוף) בשנת 1965. החל משנת 2005, הנמל החל לפעול בחברה עצמאית בבעלות ממשלתית, ולאחר שינוי המבני בענף הנמלים ופירוק רשות הנמלים בשנת 2013, הפרטת נמל האילת הושלמה, והזיכיון להפעלתו נמסחר לחברת פפו ספנות שזכתה במכרז של רשות החברות.
תאגידים במרחבי הנמלים > אילת > נמל הנפט – קצא"א

חברת קצא"א (קו צינור אילת-אשקלון) בע"מ נוסדה ב-1968 והיא משמשת כגשר יבשתי להעברת גולמי מים סוף לים התיכון, ולהפך. החברה מפעילה נמלים באילת ובאשקלון המחוברים ביניהם, וכן שני קווים שמזינים את בתי הזיקוק בחיפה ובאשדוד.
לקריאה נוספת

יואב צוקרמן, עבודת נמלים - זירת הקרבות בין הממשלה לוועד העובדים החזק בישראל, הוצאת מטר, 2018
הערות שוליים

1 2 3 4 5  חברת נמלי ישראל-פיתוח נכסים בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  רולי קירשטיין, הסתיים שלב ב' בפרויקט חיבורי נמל המפרץ, באתר כלבו – חיפה והקריות, ‏2022-11-29
↑  בשורה לנהגים: השבוע ייפתח כביש ישיר לנמל המפרץ מכביש 75, באתר mynetkrayot, ‏2022-11-29
↑  [https://www.colbonews.co.il/haifa-news/49495/ נמל המפרץ
אושרה רשות ערעור על תוכנית נמל המפרץ]
↑   עמי גינזבורג ומיכאל רוכוורגר, האם הגיוס הענק של חברת נמלי ישראל נתפר לחתמים החדשים בשוק?, באתר TheMarker‏, 18 בינואר 2017
↑  מירב רונן, השר כץ: ״אנחנו משדרגים את הנמלים הקיימים כי אנחנו רוצים תחרות״, באתר פורט2פורט, ‏22 במאי 2018
↑  יובל שדה, ההפרטה הסתיימה: המדינה קיבלה על נמל חיפה 2.9 מיליארד שקל, באתר כלכליסט, 10 בינואר 2023
| ישראל מוסדות ממשלתיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| כלכלה | המוסד לביטוח לאומי • שירות התעסוקה • רשות התחרות • בנק ישראל • רשות המסים בישראל • רשות ניירות ערך • הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה • מכון התקנים הישראלי • רשות החברות הממשלתיות • הרשות הלאומית להסמכת מעבדות • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון • רשות החדשנות • הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן • רשות ההשקעות |  |
| תחבורה | הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים • רשות שדות התעופה • רשות התעופה האזרחית • רשות הספנות והנמלים • הרשות הארצית לתחבורה ציבורית |  |
| אנרגיה ותשתיות | רשות החשמל • רשות הגז הטבעי • רשות המים |  |
| סביבה | רשות הטבע והגנים • רשות העתיקות • השירות המטאורולוגי הישראלי |  |
| בינוי ושיכון | המרכז למיפוי ישראל • הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית • רשות מקרקעי ישראל • הרשות לאכיפה במקרקעין • מינהל התכנון • הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב |  |
| דת | הרבנות הראשית לישראל • מערך הגיור |  |
| תקשורת וטכנולוגיה | רשות השידור (בעבר) • תאגיד השידור הישראלי • הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו • המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין • דואר ישראל (בעבר) • ארכיון המדינה • לשכת העיתונות הממשלתית • מערך הסייבר הלאומי • רשות התקשוב הממשלתי • מערך הדיגיטל הלאומי |  |
| חברה | רשות השירות הלאומי-אזרחי • הרשות לשיקום האסיר  • הרשות לקידום מעמד האישה  • הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים • מבקר המדינה • נציבות פניות ילדים ונוער בהשמה חוץ ביתית • הרשות לזכויות ניצולי השואה • יד ושם • הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי |  |
| בריאות | רשות בתי החולים הממשלתיים (בעבר) • התאגיד לפיקוח וטרינרי |  |
| משפטים | רשות התאגידים • רשות האכיפה והגבייה • הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור • היחידה הממשלתית לחופש המידע • הרשות להגנת הפרטיות • רשות הפטנטים • הרשות לרישום והסדר זכויות מקרקעין |  |
| חינוך | המועצה להשכלה גבוהה |  |
| ביטחון לאומי | שירות בתי הסוהר • הרשות הארצית לכבאות והצלה • הרשות להגנה על עדים • רשות המאגר הביומטרי הלאומי • הרשות הלאומית לביטחון קהילתי |  |
| פנים | רשות האוכלוסין וההגירה |  |
| ביטחון | רשות מעברים יבשתיים • הרשות לפינוי מוקשים • רשות חירום לאומית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 127213553   WorldCat (עם VIAF): 127213553
המרכז האקדמי למשפט ולעסקים

תבנית:מוסד לימודי
סמליל המרכז הישן
המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן הוא מכללה אקדמית שאינה-מתוקצבת ללימודי משפטים, חשבונאות, מדעי המחשב, מערכות בריאות, פסיכולוגיה ומנהל עסקים.
נשיא המכללה כיום הוא פרופסור יורם בלשר, דיקן בית הספר למשפטים הוא אביחי מנדלבליט; דיקן הפקולטה למנהל עסקים הוא ד"ר שמואל (מולה) כהן, דיקן הפקולטה למנהל מערכות בריאות הוא פרופסור יורם בלשר; דיקן הפקולטה לפסיכולוגיה הוא פרופ' עמירם רביב; דיקן הפקולטה למדעי המחשב ולמערכות מידע הוא ד"ר אבי יוסיפוף וראש החוג לחשבונאות היא ד"ר רימונה פלס.
היסטוריה

לימודי המשפטים במסגרת המרכז האקדמי למשפט ולעסקים החלו בשנת 1995, מוסד אקדמי שנקרא אז המכללה האקדמית למשפטים. המכללה נוסדה על ידי פרופסור פנחס שיפמן ביוזמת סגל המורים של הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. פרופסור שיפמן שימש כראש המוסד מיום הקמתו ועד שנת 2001, ובקדנציה שנייה משנת 2006 ועד שנת 2011. את פרופסור שיפמן החליף פרופסור דוד מנשרי מאוניברסיטת תל אביב משלבי הקמתו, כיהנה ניצה מזר כמנכ"ל המייסד של המכללה ולאחר פרישתה בשנת 2013, החליפה בתפקיד מנכ"ל המרכז אורי ליבר. בשנים האחרונות מכהן האלוף (במיל) איתן בן-אליהו כיו"ר האספה הכללית של המכללה. המרכז האקדמי למשפט ולעסקים מוכר כמוסד להשכלה גבוהה מטעם המועצה להשכלה גבוהה מאז שנת הלימודים תשס"ט. בית הספר למשפטים במוסד האקדמי מוציא לאור את כתב העת "עלי משפט" מאז חודש נובמבר 1999. בשנת 2008, הקים דוקטור שילה ליפשיץ את החוג לחשבונאות ועמד בראש החוג עד מותו בשנת 2010.
בחודש דצמבר 2011 נפתח המכון לאחריות תאגידית שפועל מטעם המרכז האקדמי למשפט ולעסקים.
במרכז שלוש חטיבות לזכויות אדם, למשפט פלילי וקרימינולוגיה ולמשפט מסחרי.
פקולטות המרכז

הפקולטה למשפטים - הכוללת שלוש חטיבות ההתמחות; החטיבה למשפט פלילי וקרימינולוגיה, החטיבה למשפט מסחרי והחטיבה לזכויות האדם.
הפקולטה למנהל עסקים - תוכנית הלימודים מושתתת על קורסים המשלבים בין התאוריה והמחקר לבין הפרקטיקה והניסיון הניהולי בשטח, ומבוססת על ניתוח אירועים מהתעשייה, דיון בסוגיות אקטואליות ופיתוח חשיבה עצמאית וביקורתית.
הפקולטה למדעי המחשב ומערכות מידע - לימודי תואר במדעי המחשב מעניקים לסטודנטים ידע נרחב בשפות תכנות, פיתוח, אלגוריתמים ומתמטיקה.
הפקולטה לפסיכולוגיה - הכוללת לימודים לתואר ראשון, הכוללים תשתית ידע המקיפה את ענפיה השונים של הפסיכולוגיה, ותואר שני באחד מתחומי הפסיכולוגיה: תואר שני בפסיכולוגיה חינוכית, ותואר שני בפסיכולוגיה התפתחותית.
הפקולטה למנהל מערכות בריאות - הכוללים בין היתר: ניהול טכנולוגיות רפואיות מתקדמות, ניהול בתעשייה, ניהול בסיעוד ניהול שירותים לזקנים, ניהול מחקרי קליניים, ניהול טיפול, מזכירות רפואית, ניהול וארגון שירותי בריאות במגזר הציבורי והפרטי ותכנון, ניהול וקביעת מדיניות בריאות.
נתונים

במרכז האקדמי למשפט ולעסקים לומדים בכל שנה כ-4,000 סטודנטים בממוצע.
הישגים בולטים

בחודש מרץ 2005 הגישה חטיבת זכויות האדם של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים, על ידי מי שעמד בזמנו כמנהל החטיבה, עו"ד אביב וסרמן ועו"ד אפי מיכאלי, יחד עם גונדר בדימוס שלמה טוויזר, עתירה לבית המשפט העליון, לביטול תיקון מס' 28 לפקודת בתי הסוהר, תיקון שאפשר את הקמתו של בית סוהר בניהול פרטי. לצוות הייצוג הצטרפו לאחר הגשתה של העתירה גם עו"ד גלעד ברנע ועו"ד יעל ברדה (כיום פרופסור באוניברסיטה העברית). בפסק הדין, הקרוי בג"ץ הפרטת בתי הסוהר, שניתן ביום 19 בחודש נובמבר 2009, אסר בית המשפט העליון על הקמתו של בית הסוהר הפרטי, בהחלטה תקדימית.
על פועלו בעניין זה זכה המרכז בשנת 2010 בפרס גורני למשפט ציבורי.
הערות שוליים

↑  מכינה קדם משפטית, באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
↑  לימודי משפטים באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
↑  הפקולטה למינהל עסקים באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
↑  תואר שני בבנקאות ושוק ההון באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
↑  תואר במדעי המחשב באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
↑  תואר במערכות מידע באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
↑  לימודי פסיכולוגיה באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
↑  לימודי מנהל מערכות בריאות באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
↑  תואר שני בניהול באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
↑  המרכז האקדמי למשפט ולעסקים, באתר המרכז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527244305171  ISNI: 0000 0004 0383 8845  LCCN: no2010083738   WorldCat (עם LCCN): no2010-083738
אלכס וונג

אלכס נלסון וונג (באנגלית: Alex Nelson Wong; נולד ב-1980) הוא עורך דין ופקיד ממשל אמריקאי, המשמש כסגן היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית בממשלו השני של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ. וונג שימש בעבר כסגן עוזר מזכיר המדינה לענייני צפון קוריאה במשרד לעניינים אזוריים למזרח אסיה והפסיפיק בתקופת ממשל טראמפ הראשון.
ביוגרפיה

אלכס וונג סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד בהצטיינות גבוהה, שם היה העורך המנהל של כתב העת Harvard Law Review ועורך ב-Harvard International Law Journal. וונג סיים תואר ראשון בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת פנסילבניה בלימודים אנגליים וצרפתיים.
לאחר לימודיו האקדמיים, וונג שימש כעוזר המשפטי של השופטת יאניס רוג'רס בראון מבית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה. לאחר מכן, וונג עבד במשרד עורכי דין בינלאומי בווושינגטון די.סי, שם ייעץ ללקוחות Fortune 100 בנושאים של סחר בינלאומי, חקירות ממשלתיות וציות לרגולציות.
ביוגרפיה > בשירות הציבורי

בין 2007- 2009 שימש וונג כיועץ למערכת החוק בעיראק במחלקת המדינה, שם עיצב וניהל את המאמצים לחיזוק מערכת המשפט העיראקית ולחיזוק סוכנויות המאבק בשחיתות.
ב-2012 וונג הצטרף לקמפיין מועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות מיט רומני ופול ראיין בבחירות לנשיאות ב-2012, שם שימש כמנהל מדיניות חוץ ומשפטית. בתפקיד זה, היה אחראי על פיתוח המדיניות בתחום החוץ, הביטחון, המודיעין, מערכת המשפט ואכיפת החוק, וייעץ למועמדים בנושאים אלו.
לאחר הבחירות שימש כיועץ מדיניות חוץ ויועץ משפטי לסנאטור טום קוטון. הוא היה היועץ הראשי של הסנאטור בנושאים הקשורים לביטחון הלאומי, יחסים בינלאומיים ואכיפת החוק, וכן שימש כיועץ המשפטי של הסנאטור.
ביוגרפיה > בממשל טראמפ הראשון

ב-2017 לאחר היבחרו של דונלד טראמפ לנשיאות, מונה וונג לשרת כסגן עוזר מזכיר המדינה לעניינים אזוריים וביטחוניים במשרד לענייני אסיה-המזרחית. בתפקידו זה, קידם וונג מדיניות וכלים כלכליים שנועדו ליצור שותפויות דו-צדדיות, רב-צדדיות ושותפויות מהמגזר הפרטי, במטרה להרחיב בצורה אסטרטגית את ההשקעות בתשתיות, קשרי סחר ואנרגיה, שיפור אקלים בדרום אסיה, מזרח אסיה והאוקיינוס השקט. לאחר מכן, מונה וונג לשמש כסגן עוזר מזכיר המדינה לענייני צפון קוריאה במשרד לעניינים אזוריים למזרח אסיה והפאסיפיק, ובתפקיד נוסף כסגן השליח מיוחד לצפון קוריאה. במסגרת תפקידיו, היה אחראי לניהול המדיניות הדיפלומטית בנוגע לצפון קוריאה, ותמיכה בשליח המיוחד לצפון קוריאה, סטיבן ביגן.
ב-2020, אלכס וונג אושר על ידי ועדת החוץ של הסנאט למנותו לשגריר ארצות הברית לעניינים פוליטיים מיוחדים באומות המאוחדות, תפקיד שבו היה אמור לייצג את ארצות הברית בכל הנוגע לעניינים המובאים בפני מועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
ביוגרפיה > באקדמיה

ב-2021 וונג הצטרף כעמית בכיר למכון הדסון. תחום מחקרו מתמקד במדיניות ביטחון לאומי וביחסים חוץ של ארצות הברית, עם דגש מיוחד על אסטרטגיית ארצות הברית באזור אינדו-פסיפי והעתיד של חצי האי הקוריאני. מר וונג משמש כיו"ר ועדת הסקירה הכלכלית והביטחונית של ארצות הברית-סין, גוף דו-מפלגתי שמונה על ידי הקונגרס במטרה לבחון את ההשפעות הביטחוניות של קשרי הסחר והכלכלה בין ארצות הברית לסין.
ביוגרפיה > בממשל טראמפ השני

ב-23 בנובמבר 2024 הודיע הנשיא הנבחר דונלד טראמפ כי בחר באלכס וונג לשמש כסגן היועץ לביטחון לאומי בממשלו.
הערות שוליים

1 2 3  Alex Wong | Hudson Institute, www.hudson.org, ‏2024-11-05 (באנגלית)
↑  Alex N. Wong, United States Department of State (באנגלית אמריקאית)
↑  דניאל אדלסון, טראמפ בחר שר אוצר, מנהלים בכירים - ודמות מרכזית ב-MAGA לניהול התקציב, באתר ynet, 23 בנובמבר 2024
↑  "Trump picks Alex Wong for deputy national security adviser". The Economic Times. 2024-11-23. ISSN 0013-0389. נבדק ב-2024-11-23.
ישראלים זוכי פרס נובל

סרטון על חלק מהזוכים ישראלים בפרס נובל של חברת החדשות של ערוץ 2
משנת 1966 ואילך חולקו שבעה פרסי נובל לשלושה עשר אזרחים ישראלים: פרס נובל לספרות בשנת 1966, שני פרסי נובל לשלום בשנים 1978 ו-1994 וארבעה פרסי נובל לכימיה בשנים 2004–2013. בנוסף חולקו לשלושה ישראלים שלושה פרסי בנק שוודיה לכלכלה לזכרו של אלפרד נובל (המכונה "פרס נובל לכלכלה"), בשנים 2002, 2005 ו-2021.
רשימת הזוכים

חלוקת הזוכים לפי נושאים (מאז 1948):
ספרות: פרס אחד בשנת 1966 שנחלק בין שני זוכים, בהם הסופר הישראלי שמואל יוסף עגנון.
שלום: שני פרסי נובל שנחלקו בין חמישה זוכים, ביניהם שלושה ישראלים: מנחם בגין (1978), שמעון פרס (1994) ויצחק רבין (1994).
כימיה: ארבעה פרסי נובל שנחלקו בין עשרה זוכים, ביניהם שישה ישראלים: אברהם הרשקו (2004), אהרן צ'חנובר (2004), עדה יונת (2009), דן שכטמן (2011), אריה ורשל (2013) ומיכאל לויט (2013). בפרט, מתוך חמישים פרסים שחולקו בשנים 1967–2016 רק 18 פרסים הוענקו לזוכה יחיד, ביניהם דן שכטמן בשנת 2011.
פרסי בנק שוודיה לכלכלה: שלושה פרסים שנחלקו בין שבעה זוכים, בהם שלושה ישראלים: דניאל כהנמן בשנת 2002, ישראל אומן בשנת 2005 וג'ושוע אנגריסט ב-2021.
כמו כן, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2004 הוא דייוויד גרוס, יהודי-אמריקאי שהתגורר בישראל בשנים 1953-1962, במהלכן למד בתיכון ליד האוניברסיטה והשלים תואר ראשון ושני באוניברסיטה העברית בירושלים.
רשימת הזוכים לפי תאריכים:
| שנה | שם | תחום | ארץ לידה | שנת לידה | שנת פטירה | בשיתוף עם | סיבת הענקת הפרס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966 | ש"י עגנון | ספרות | גליציה (בעת לידתו חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית; כיום באוקראינה) | 1887 | 1970 | נלי זק"ש | "יצירתו הספרותית האופיינית השזורה מוטיבים מחיי העם היהודי" |
| 1978 | מנחם בגין | שלום | רוסיה הלבנה, האימפריה הרוסית (כיום בלארוס) | 1913 | 1992 | אנואר סאדאת | "המשא ומתן לשלום בין ישראל ומצרים" |
| 1994 | שמעון פרס | שלום | פולין דאז, כיום בבלארוס | 1923 | 2016 | יאסר ערפאת ויצחק רבין | "מאמצם ליצור שלום במזרח התיכון וחתימתם על הסכמי אוסלו" |
| 1994 | יצחק רבין | שלום | ארץ ישראל | 1922 | 1995 | יאסר ערפאת ושמעון פרס | "מאמצם ליצור שלום במזרח התיכון וחתימתם על הסכמי אוסלו" |
| 2002 | דניאל כהנמן | כלכלה | ארץ ישראל | 1934 | 2024 | ורנון סמית' | "שילוב תובנות מן המחקר הפסיכולוגי במדע הכלכלי, בפרט בנוגע לשיפוט אנושי וקבלת החלטות בתנאים של חוסר ודאות" |
| 2004 | אברהם הרשקו | כימיה | הונגריה | 1937 |  | אירווין רוז ואהרן צ'חנובר | "גילוי אחד מהתהליכים המחזוריים החשובים ביותר בתא שמאפשר את פירוק החלבונים" |
| 2004 | אהרן צ'חנובר | כימיה | ארץ ישראל | 1947 |  | אירווין רוז ואברהם הרשקו | "גילוי אחד מהתהליכים המחזוריים החשובים ביותר בתא שמאפשר את פירוק החלבונים" |
| 2005 | ישראל אומן | כלכלה | גרמניה | 1930 |  | תומאס שלינג | "מחקריו בתורת המשחקים" |
| 2009 | עדה יונת | כימיה | ארץ ישראל | 1939 |  | תומאס סטייץ וונקטרמן רמאקרישנן | "מחקריהם שתרמו להבנת מבנה ותפקיד הריבוזום" |
| 2011 | דן שכטמן | כימיה | ארץ ישראל | 1941 |  |  | "גילוי גבישים קוואזי-מחזוריים" |
| 2013 | אריה ורשל | כימיה | ארץ ישראל | 1940 |  | מרטין קרפלוס ומיכאל לויט | "פיתוח מודלים למערכות כימיות מורכבות" |
| 2013 | מיכאל לויט | כימיה | דרום אפריקה | 1947 |  | מרטין קרפלוס ואריה ורשל | "פיתוח מודלים למערכות כימיות מורכבות" |
| 2021 | ג'ושוע אנגריסט | כלכלה | ארצות הברית | 1960 |  | דייוויד קארד גידו אימבנס | "על תרומותיהם המתודולוגיות לניתוח יחסי סיבתיות" |
ראו גם

זוכי פרס נובל ממוצא יהודי
ערבים זוכי פרס נובל
הערות שוליים

↑  David Gross, The Kavli Institute for Theoretical Physics
↑  Nobel Prize in Physics 2004, NobelPrize.org (באנגלית אמריקאית)
↑  The Nobel Prize in Economic Sciences 2005 ישראל אומן, חתן פרס נובל בכלכלה לשנת 2005.
↑  The Nobel Prize in Chemistry 2009 עדה יונת, כלת פרס נובל בכימיה לשנת 2009.
↑  The Nobel Prize in Chemistry 2011 דן שכטמן, חתן פרס נובל בכימיה לשנת 2011.
| זוכי פרס נובל ישראלים |
| --- | --- | --- |
| כימיה | אברהם הרשקו (2004) • אהרן צ'חנובר (2004) • עדה יונת (2009) • דן שכטמן (2011) • אריה ורשל (2013) • מיכאל לויט (2013) |  |
| כלכלה | דניאל כהנמן (2002) • ישראל אומן (2005) • ג'ושוע אנגריסט (2021) |  |
| ספרות | שמואל יוסף עגנון (1966) |  |
| שלום | מנחם בגין (1978) • שמעון פרס (1994) • יצחק רבין (1994) |  |
Gaja

"Gaja" (בתרגום חופשי לעברית: "גאיה") הוא שיר של הזמרת הפולנייה יוסטינה סטצ'קובסקה. הסינגל יצא ב-28 בנובמבר 2024 כסינגל החמישי באלבומה החמישי Witch Tarohoro. השיר ייצג את פולין באירוויזיון 2025, זאת לאחר שניצח בקדם הלאומי של המדינה, Wielki finał polskich kwalifikacji.
רקע

השיר נכתב על ידי יוסטינה סטצ'קובסקה, דומיניק בוצ'קובסקי-וויטאשק, פטריק קומור ואמיליאן ולוחובסקי והופק על ידי הוטל טורינו, אמיליאן ולוחובסקי ויאן ביילצקי. השיר נקרא על שמה של אלת האדמה במיתולוגיה היוונית, גאיה.
באירוויזיון > הקדם הפולני

"Polskich kwalifikacji" היה הקדם הלאומי ששידרה הטלוויזיה הפולנית במטרה לבחור את נציג פולין באירוויזיון 2025. התחרות התקיימה ב-14 בפברואר 2025 באולפן TVP בוורשה.
ב-14 בינואר 2025 פורסמה רשימת משתתפי התחרות, כולל סטצ'קובסקה עם "Gaja".
"Gaja" ניצח בתחרות עם 39.32%, בעוד שהמקום השני, השיר "Lusterka" של סוואדה וניקוס, השיג 23.69% בלבד. זו תהיה הפעם השנייה שסטצ'קובסקה מייצגת את פולין באירוויזיון – הפעם הקודמת הייתה באירוויזיון 1995.
באירוויזיון > באירוויזיון

על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) עתיד לפצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-28 בינואר 2025 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו.‌ פולין שובצה להתחרות בחלקו הראשון של חצי הגמר הראשון, שיתקיים ב-15 במאי.
הערות שוליים

↑  "Justyna Steczkowska  Gaja (Official Lyric Video)". YouTube (בפולנית). 28 בנובמבר 2024. נבדק ב-2025-01-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurowizja 2025. Kiedy i gdzie oglądać koncert, który wyłoni reprezentanta Polski?" [Eurovision 2025. When and where to watch the concert that will select the Polish representative?] (בפולנית). TVP. 2024-01-21. נבדק ב-2024-01-21.
↑  Błażewicz, Maciej (2025-01-14). "Wielki Finał Krajowych Kwalifikacji: Miesiąc do finału polskich preselekcji. Zaglądamy za kulisy spotkania prasowego!  Co wiemy o finale, kiedy usłyszymy wszystkie utwory, co warto zmienić w przyszłości?" [Wielki Finał Krajowych Kwalifikacji: One month until the final of Polish pre-selections. We watch behind the scenes of the press conference!  As for the final, when will we hear all the songs, what is worth changing in the future?]. Dziennik Eurowizyjny (בפולנית). נבדק ב-2025-01-14.
↑  Polewski, Kamil (2024-11-08). "Eurowizja 2025: 14 lutego wybierzemy reprezentanta Polski!" [Eurovision 2025: On 14 February we will choose the Polish representative!]. Eurowizja.org (בפולנית). נבדק ב-2025-01-13.
↑  Błażewicz, Maciej (2025-01-15). "Polskie Preselekcje 2025: O czym opowiadali finaliści?  Liczne pytania o przebieg etapu przesłuchań i jury  Kto jest faworytem konkursu? Zaskakujący wynik!  Bilety na finał preselekcji? Wyjaśniamy" [Polish pre-selection 2025: What did the finalists talk about?  Numerous questions about the audition stage and the jury  Who is the favorite of the competition? A surprising result!  Tickets for the pre-selection final? We explain]. Dziennik Eurowizyjny (בפולנית). נבדק ב-2025-01-15.
↑  "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How to watch the Semi-Final Draw for the Eurovision Song Contest 2025". Eurovision.tv (באנגלית). EBU. 2025-01-27. נבדק ב-2025-01-27.
↑  Farren, Neil (2025-01-28). "Eurovision 2025: Semi-Final Allocation Draw Held in Basel". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2025-01-28.