מרד בר כוכבא
הערות שוליים

↑  רבקה ניר, מרד בר-כוכבא, האוניברסיטה הפתוחה, 2009, עמ' 5, הערה 1: "מקובל היה לתארך את מרד בר כוכבא בין השנים 132–135 לספה"נ. ממחקריו של ורנר אק שהתפרסמו בשנים האחרונות, המתייחסים לתעודות ולכתובות רומיות, עולה שיש לתארך את המרד לשנים 132–136 או לפחות 132–135/6".
לשנת 136 ראו: Werner Eck, The Bar Kokhba Revolt: The Roman Point of View', pp. 79-80
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה ה'. משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק י"א, הלכה ג'.
↑  תלמוד בבלי סנהדרין צז ב
↑  יוסף ברסלבי (ברסלבסקי), מלחמה והתגוננות של יהודי א"י עד מסעי הצלב, באתר דעת
1 2  מעמדו של בר-כוכבא כראש האומה ותמיכת החכמים במרד, באתר יב"צ (הקישור אינו פעיל, 18 בינואר 2024)
↑  תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ס"א, עמוד א'; איכה רבה, פרשה ג', פסקה ו'; תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף כ"ה, עמוד ב'
↑  בראשית רבה, פרשה ס"ד, פסקה י' (מתורגם לעברית): בימי יהושע בן חנניה גזרה מלכות הרשעה שיבנה בית המקדש... הלכו הכותים הללו ואמרו: "ידע המלך, שהעיר הזאת מרדה בך"... אמר להם: "מה אעשה - והרי כבר גזרתי?" אמרו לו: "שלח ואמור להם או שישנו את מקומו של הבית, או שיוסיפו עליו חמש אמות - ומאליהם יחזרו בהם".
↑  1987 The History of the Jews [2001ed] Weidenfeld & Nicolson (later editions titled A History of the Jews)
↑   ניר חסון, הקיסר הדריאנוס: צורר יהודים או מדינאי מוכשר ופטרון אמנות?, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2015
↑  בראשית רבה, פרשה ס"ד, פסקה י'
↑  "דורות הראשונים", כרך ראשון חלק שלישי ע' רפ"ט
↑  תולדות היהודים בא"י בתקופת המשנה והתלמוד, עמ' 12
↑  בצלאל לנדוי, מחניים נ"ט תשכ"א
↑  מחיבורו העצום על ההיסטוריה של רומא עד לשנת 229 לספירה נותרו רק שרידים מועטים, מתוך תקציר שערך קסיפילינוס, נזיר ביזנטי בן המאה ה-11 לספירה
↑  אוסביוס המשכיל נחשב למקור החשוב ביותר על אודות הנצרות במאות הראשונות לקיומה. הכיר היטב את ארץ ישראל, אולם חלק ממגמת כתיבתו הייתה הצדקת הנצרות על פני הפגאניות והיהדות.
↑  דיו קסיוס, תולדות הרומאים, ספר 69, פרק 12, סעיפים 1–2 (תרגום מתוך: יגאל ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא, עמ' 257)
↑  אוסביוס, תולדות הכנסייה, ספר ד, פרק 6, סעיף 4. תרגום ר. פרנק, מהדורת אקדמון 2001, עמ' 109
↑  על פי מאמרה של רבקה פישמן-דוקר, מרד בר-כוכבא במקורות נוצריים, בתוך: מרד בר-כוכבא - מחקרים חדשים, ירושלים תשמ"ח, עמ' 234–235
1 2  M. Stern, Greeks and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol.2, CXXII. Cassius Dio, p. 401
↑  יעקב משורר, מטמון המטבעות בהר חברון, בתוך: מרד בר-כוכבא, ירושלים 1980, עמ' 69-70
↑  אריה קינדלר, האם נוסדה איליה קפיטולינה לפני מלחמת בר כוכבא או אחריה? שתי הוכחות נומיסמאטיות; בתוך: חידושים בחקר מרד בר-כוכבא, רמת גן 2001, עמ' 5–9
↑   מבנה העיר העתיקה בתקופה הרומית והביזנטית, סרטון  באתר יוטיוב מבית היוצר של תמר הירדני
↑  Yoram Tsafrir, "Numismatics and the Foundation of Aelia Capitolina – A Critical Review, in: The Bar Kokhba War Reconsidered, P. Schafer (ed.), Tubingen 2003, pp. 31-36
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism vol. II, The Israel Academy of Sciences and Humanities, Jerusalem 1980, pp. 612-621.
↑  ההיסטוריה אוגוסטה, חיי אדריאנוס, פרק 14, סעיף 2 (תרגום דוד גולן)
↑  בנימין איזק, עמדות הרומאים כלפי היהודים והיהדות, ציון, סו, (2001), עמ' 63–64. הוא מצטט בהקשר זה סופרים שונים, כמו סטראבון, טקיטוס ופטרוניוס.
↑  פטר שפר, יוּדוֹפובּיה, פרק 5 מילה, תיעוב המילה, עמ' 154
↑  Aharon Oppenheimer, "The Ban on Circumcision as a Cause of the Revolt: A reconsideration" in Peter Schäfer, The Bar Kokhba war reconsidered, עמ' 55. אופנהיימר מביא כעדות לפקפוק ב"היסטוריה אוגוסטה" חוקרים כמומסן וסיים. על הדעות הקדומות בהן החזיק כותב החיבור מובאים עיוניהם של חוקרים נוספים.
↑  בנימין איזק, עמדות הרומאים כלפי היהודים והיהדות, ציון, סו, (2001), עמ' 63–64. מציין אף שה"היסטוריה אוגוסטה" שטוענת כי "משום שאסרו עליהם לפגוע באיברי המין" מעיבה על אמינותה כמקור היסטורי.
↑  "שיטה זו, שמקיימת את גזירת איסור המילה מלפני המרד, ולא לאחריו כעונש – יש לנו לנקוט בה...ובכן שתי הגזרות הללו: בנין איליה ואיסור המילה נגזרו לפני המלחמה", ג' אלון, תולדות היהודים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד, ב, תל אביב 1977, עמ' 10–13.
↑  א' מרי סמולווד, החקיקה של אדריאנוס ושל אנטונינוס פיוס לאיסור המילה, בתוך: LATOMUS, 18 (1959), PP. 334-347. 20 (1961), PP. 93-96
↑  "בצו של פיוס האלוהי הותר ליהודים למול את בניהם בלבד. מי שיעשה זו בבן דת אחרת, ייענש בעונש המסרס", (מודסטינוס, ספר 6 של הירגולה)
↑  "רבי אליעזר אומר: אם לא הביא כלי מערב שבת, מביאו בשבת מגולה; בסכנה מכסהו על פי עדים", (משנה, מסכת שבת, פרק י"ט, משנה א'). "המושך צריך שימול. ר' יהודה אומר: משוך לא ימול, המשיך מפני שהוא מסוכן. אמרו לו: הרבה מלו בימי בר כוזבא, והיו להם בנים ולא מתו", (תוספתא, שבת, טו, ט)
↑  Aharon Oppenheimer, "The Ban on Circumcision as a Cause of the Bar Kokhba Revolt", Studiesin Aggadah, Targum and Jewish Liturgy, in Memory of Joseph Heinmann, eds. J.J. Petuchowsky and E. Fleischer. Magnes Press, Jerusalem 1981. Pp. 88-89
↑  דוד פלוסר, מרד בר כוכבא ותוצאותיו, מחניים נט. בצלאל לנדוי, מלחמת בר כוכבא בראי הדורות, מחניים נ"ט תשכ"א
↑  מרדכי א' ראבילו, "גזרת המילה כאחד הגורמים למרד בר-כוכבא", בתוך: מרד בר-כוכבא: מחקרים חדשים, (עורכים: אהרן אופנהיימר ואוריאל רפפורט), הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשמ"ד 1948, עמ' 29–30
↑  W. den Boer, Religion and Literature in Hadrian's Policy", Mnemosyne VIII (1955), Brill, The Netherland. Pp. 123-144
↑  היסטוריה אוגוסטה, חיי אדריאנוס, פרק 14, סעיפים 5–6: "את אנטינואוס שלו, בעודו מפליג על הנילוס, איבד; וכמו אשה אותו ביכה. בעניין זה השמועות הן שונות. בעוד שאחדים טענו, כי אנטינואוס הקריב עצמו למען הדריאנוס, טענו אחרים כי על שום מה שגם יופיו של אנטינואוס הצביע וגם תאותנותו הגדולה מדי של הדריאנוס". בתרגום דוד גולן, עמ' 60, הערה 129: אנטינואוס היה "צעיר יפה תואר מביתיניה שבאסיה הקטנה. להנצחת זכרו ייסד הדריאנוס בסמוך למקום אובדנו עיר בשם אנטינואופוליס (אנ') (כיום שייח עבאדי) במצרים התחתונה".
↑  Emil Schurer, The History of the Jewish People in the Age of Jesus Christ, vol. I, T&T Clark Edinburgh 1973, pp. 123-144
↑  ג' אלון, תולדות היהודים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד, ב, תל אביב 1976, עמ' 13-15
↑  ב' איזק, מושבות רומיות ביהודה – ייסודה של איליה קפיטולינה, בתוך: פרקים בתולדות ירושלים בימי הבית השני, ספר זיכרון לא' שליט, ירושלים 1981, עמ' 352–360
↑  מנחם מור, מרד בר כוכבא, עוצמתו והיקפו, ירושלים, 1991.
↑  מור מסתמך על מקור תלמודי שלדעת החוקרים, אמינותו מוטלת בספק, שאולי מעיד על תסיסה מרדנית ביהודה בתקופה מוקדמת יותר (בראשית רבה, סד, ט)
1 2 3  חנן אריאל, בר כוכבא ובר יוחאי, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  אוסביוס, תולדות הכנסייה, ספר ד, פרק 6, סעיף 2. תרגום ר. פרנק, מהדורת אקדמון 2001, עמ' 108
↑  יוסטינוס מרטיר, האפולוגטיקה הראשונה (אנ'), פרק 31; אוסביוס, תולדות הכנסייה, ספר ד, פרק 8, סעיף 4.
1 2  יגאל ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא, עמ' 28–29.
↑  יגאל ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא, עמ' 122, 124, 126–128.
↑  יגאל ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא, עמ' 124, 132–133.
↑  יגאל ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא, עמ' 175–182.
↑  כפי שנמצא בתעודות במערות: יהונתן בן מַחֲנַיִם, וישוע בר תַּדְמֹרַיָּה
↑  ספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק כ"ב.
1 2  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה ה'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ז, עמוד ב'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה ה' (דפוס וילנא: דף כ"ד, עמוד א'); איכה רבה, פרשה ב', פסקה ד'
↑  אודות "הדרישות המתבקשות" ממנהיג יהודי פוטנציאלי ראו: א' אופנהיימר, "משיחיותו של בר כוכבא", בתוך: משיחיות ואסכטולוגיה, צ' ברס (עורך), ירושלים: החברה ההיסטורית הישראלית, תשמ"ד, עמ' 157
↑  מרדכי גיחון, ‏ההבט הצבאי של מרד בר כוכבא על-פי חקר מערכות המסתור, קתדרה תשמ"ג עמ' 30-42
↑  עמוס קלונר, ‏מערכות המסתור בשפלת יהודה, קתדרה תשמ"ג עמ' 6
↑  אהרון אופנהיימר, ‏מערכות המסתור בשפלת יהודה לאור המקורות, קתדרה תשמ"ג עמ' 24-29.
↑  אהרן אופנהיימר, משה דוד הר, היישוב היהודי בגליל בתקופת יבנה ומרד בר-כוכבא, באתר יב"צ
↑  "אדריאנוס שחיק עצמות הושיב שלש משמרות חדא בחמתא וחדא בכפר לקיטיא וחדא בבית אל דיהוד. אמר דערוק מן הבא יתצד מן הכא, ודערוק מן הכא יתצד מן הכא" (איכה רבה, פרשה א', פסקה כ"ה.)
↑  "שני אחים הוון בכפר חריבה והוון רומין אזלין ומקטלין לון" (תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה ה', סט ע"א).
"א"ר יוחנן: שמונים אלף זוג של תוקעי קרנות היו מקיפין את ביתר. וכל אחד ואחר היה ממונה על כמה חילות. והיה שם בן כוזבה והיו לו מאתים אלף מטיפי אצבע" (תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה ו', סח ע"ד)
↑  31°43′50″N 35°08′06″E﻿ / ﻿31.730482°N 35.135036°E﻿ / 31.730482; 35.135036
↑  "[בעשרין לש]בט שנת שת[ים] לגאלת [י]שראל על יד שמעון בן כ[וס]בא נסיא [יש]ראל במחנה שיושב בהרודיס... אני מרצוני [ח]כרת המך היום את העפר שהוא ש לי בח<כ>רתי בעיר נחש..." (DJD, II, p. 131)
"שמעון ליהודה בר מנשה לקריית ערביה שלחת לך תרי חמרין..." (P. Yadin 57)
"משמעון בר כוסבא לאנשי עינגדי..." (P. Yadin 49)
"שמעון בר כוסבא הנסי על ישראל. ליהונתן ולמסבלה סלם... וכול גבר תקועי די ישתכח לותכן..." (P. Yadin 54)
↑  "תניא א"ר יוסי: אני ראיתי צפורי בשלוותה, והיו בה מאה ושמונים אלף שווקים של מוכרי ציקי קדירה" (=התבשיל השרוף שבתחתית הסיר), (תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ע"ה, עמוד ב')
↑  "מאימתי פורשין משבילין שבשדות, עד שתרד רביעה שנייה. אמר ר' יוסי: במי דברים אמורים? בזמן שהשנים כתקנן, עכשיו שנתקנסו שנים, אפי' לא ירד אלא גשם אחד בלבד צריך להלך", (תוספתא, שביעית ז, יח)
↑  "ר' יוסי אומר: אין שכחה לזתים. אמר ר' שמעון בן יקים: לא אמר ר' יוסי אלא בראשונה שלא היו הזתים מצוין. שבא אדריינוס הרשע והחריב את כל הארץ. אבל עכשיו שהזתים מצוין יש להן שכחה", (תלמוד ירושלמי, מסכת פאה,  פרק ז', הלכה א' (דפוס וילנא: דף כ', עמוד א'))
↑  מ' מור, מרד בר כוכבא – עוצמתו והיקפו, ירושלים 1991, עמ' 109-110.
↑  יובל שחר, "מערכות המסתור בגליל – הממצא, פרישתו הגאוגרפית ומשמעותו ההיסטורית", בתוך: חנן אשל ובועז זיסו (עורכים), חידושים בחקר מרד בר כוכבא, רמת גן 2001 עמ' 90–92.
↑  אריה קינדלר, מטבעות ערי ארץ-ישראל ומלחמת בר-כוכבא, באתר יב"צ
↑  אהרון אופנהיימר, שם
↑  משה דוד הר, שם
↑  גדליהו אלון, תולדות היהודים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד, 1970, עמ' 24–26
↑  ש' יבין, מלחמת בר כוכבא, בתוך: ספר יהושע השומרוני, ירושלים 1957, עמ' 176-178.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת יבמות,  פרק ח', הלכה ג', ט ע"ד; דברים רבה, פרשה ב', פסקה ל"ג
↑  עדה ירדני, אוסף תעודות ארמיות, עבריות ונבטיות ממדבר יהודה וחומר קרוב, ירושלים, 2000, חלק 1, עמ' 67-73; חלק 2, עמ' 33-5
↑  ידין יגאל , ברושי מגן, קמרון אלישע, ‏שטר של מכירת בית בכפר ברו מימי בר-כוכבא 1986, קתדרה  עמ' 201-213.
↑  תיאורים אגדיים של המעיינות החמים הללו מופיעים בכתבי יוסף בן מתתיהו המכנה את המעיינות "בארס". כשיוספוס מספר על הקרבות האחרונים של המרד הגדול, לאחר חורבנה של ירושלים, הוא מתאר בהרחבה את נפילת מבצר מכוור שעל הגדה המזרחית של ים המלח, תוך כדי כך הוא מקדיש פרק שלם לנפלאותיה של בערא אשר בנחל שמצפון למכוור. יוספוס פביוס, מלחמת היהודים, ז', ו', ג'
↑  המעיינות החמים מוזכרים גם בספרות חז"ל שבה הם נקראים "בערא".אליעזר שמשון רוזנטל, 'בערא', תרביץ, ס (תשנ"א), 325-353
↑  בנוסף היישוב בערא נזכר באונומסטיקון של אוסביוס ובמפת מידבא. ראו: אבי-יונה מיכאל, "מפת מידבא - תרגום ופירוש", אריאל, י"ח (116),1996, עמ' 35-36; ראו גם: אסתי דבורז’צקי, "חמי-המרפא ומטעני הספינות בים המלח לאור מפת מידבא", אריאל, י"ח (116), עמ' 84-85
↑  חנן אשל, "תולדות המחקר וסקירת הממצא במערות המפלט במדבר יהודה", בתוך: מערות המפלט מתקופת בר-כוכבא, (תשנ"ט), עמ' 54
↑  לזיהוי של קוויטיאנוס בכתובת מקיסריה, ראו: Eck, W., "Ein Prokuratorenpaar von Syria Palaestina in P. Berol. 21652", ZPE 123 (1998) 249–255
↑  J. Rea, 'Two legates and a procurator of Syria Palaestina', ZPE 26, 1977, 218–222
↑  Eck, Werner, “Der Bar Kokhba Aufstand der kaiserliche Fiscus und die Veteranenversorgung,” SCI 19 (2000), pp. 139-148
↑  נחום שגיב, היישוב היהודי בפראיה (עבר הירדן) בתקופות ההלניסטית והרומית: הנתונים ההיסטוריים והממצא הארכאולוגי, עבודת דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ד (2003)
↑  חנן אשל, '"חרבה ביתר ונחרשה העיר": ירושלים, אליה קפיטולינה ומרד בר כוכבא', עמ' 23-25
↑  ד"ר שמואל אברמסקי, מרד בר כוכבא לאור הגלויים האחרונים, מחניים נ"ט תשכ"א
↑  יהושע זלוטניק, "סוגיית כיבוש ירושלים על ידי מורדי בר כוכבא", באתר החברה הנומיסמטית לישראל
↑  אשל חנן וזיסו בועז, "מטבעות מרד בר כוכבא - עדכון גאוגרפי: מה נתחדש בעשרים השנים האחרונות (1980-2000)", בתוך: ח´ אשל וב´ זיסו (עורכים), חידושים בחקר מרד בר כוכבא, רמת גן, 2001, עמ' 25.
↑  חנן אשל, '"חרבה ביתר ונחרשה העיר" : ירושלים, אליה קפיטולינה ומרד בר כוכבא', עמ' 25
↑  Yehoshua Zlotnik, 'Coin Finds and the Question of the Conquest of Jerusalem by Bar Kokhba', INR (Israel Numismatic Research) 3, 2008, pp. 137-146
↑  למשל:Martin Goodman‏, Religious Variety and the Temple in the Late Second Temple Period and its Aftermath, Journal of Jewish Studies 60.2 ,Autumn 2009.
↑  מנחם מור, The Second Jewish Revolt- The Bar Kokhba War, עמ' 427-429
↑  Peter Schafer, "Bar Kokhba and the Rabbis", in: Petter Schafer (ed.), The Bar Kokhba War Reconsidered, Tubingen 2003, pp. 1-22
↑  א' אופנהיימר וב' איזק, "תולדות המחקר של מרד בר-כוכבא", בתוך: ע' קלונר, י' טפר (עורכים), מערכות המסתור בשפלת יהודה, תל אביב 1987, עמ' 409.
↑  Michael L. Satlow, Creating Judaism: History, Tradition, Practice, Columbia University Press, 2006. עמ' 120
↑  יש המפרשים שההריגה המדוברת איננה ממשית אלא מטפורית, כפי שנהוג לומר היום "קטל אותו", כלומר שהתייחסו אליו בבוז
↑  י' אפרון, "מלחמת בר כוכבא לאור המסורת התלמודית – הארצישראלית כנגד הבבלית", בתוך: א' אופנהיימר, א' רפפורט (עורכים), מרד בר-כוכבא - מחקרים חדשים, ירושלים 1984, עמ'47, 76; גם פטר שפר מתייחס לעדות זו כעדות לא משמעותית ולא תורמת דבר לחקר דמותו של בר כוכבא וקשריו עם החכמים: Peter Schafer, "Bar Kokhba and the Rabbis", in: Petter Schafer (ed.), The Bar Kokhba War Reconsidered, Tubingen 2003, pp. 5
↑  ספר במדבר, פרק כ"ד, פסוק י"ז
↑  מנחם מור, מרד בר־כוכבא – עוצמתו והיקפו, יד יצחק בן צבי, ירושלים תשנ"ב (1991), עמ' 218.
↑  "זה הרב דרכו להיות סומך על ירושלמי" - (ראב"ד, הלכות ק"ש פ"ג ה"ו)

"ובפרט שהרמב"ם תמיד נוטה אחר הירושלמי." (הגר"א, ביאור לשולחן ערוך, באו"ח, סימן רל"ה סעיף ג')
↑  י' אפרון, "מלחמת בר כוכבא לאור המסורת התלמודית – הארצישראלית כנגד הבבלית", בתוך: א' אופנהיימר, א' רפפורט (עורכים), מרד בר-כוכבא - מחקרים חדשים, ירושלים 1984, עמ' 47
↑  שמואל א, כד: 6, 10; כו: 16; שמואל ב', א: 14, 16, 21; יט: 22; כג: 1
↑  א' אופנהיימר, "משיחיותו של בר כוכבא", בתוך: משיחיות ואסכטולוגיה, צ' ברס (עורך), החברה ההיסטורית הישראלית, ירושלים תשמ"ד, עמ' 156;
↑  י' אפרון, "מלחמת בר כוכבא לאור המסורת התלמודית – הארצישראלית כנגד הבבלית", בתוך: א' אופנהיימר, א' רפפורט (עורכים), מרד בר-כוכבא - מחקרים חדשים, ירושלים 1984, עמ' 54–56
1 2  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה ה' (דפוס וילנא: דף כ"ד, עמוד א')
↑  א' אופנהיימר, "בר כוכבא וקיום מצוות", בתוך: א' אופנהיימר, א' רפפורט (עורכים), מרד בר-כוכבא - מחקרים חדשים, ירושלים 1984, עמ' 140–146
↑  א' אופנהיימר, "בר כוכבא וקיום מצוות", בתוך: א' אופנהיימר, א' רפפורט (עורכים), מרד בר-כוכבא- מחקרים חדשים, ירושלים 1984, עמ' 143
↑  Peter Schafer, "Bar Kokhba and the Rabbis", in: Petter Schafer (ed.), The Bar Kokhba War Reconsidered, Tubingen 2003, pp. 21
↑  דוד גודבלאט, ‏בר כוכבא נשיא ישראל ומעמדו בראש האומה לאור המקורות – תמיכת התנאים או השפעת הכוהנים, קתדרה תשמ"ד עמ' 6–12
↑  א' אופנהיימר, "משיחיותו של בר כוכבא", בתוך: משיחיות ואסכטולוגיה, צ' ברס (עורך), ירושלים: החברה ההיסטורית הישראלית, תשמ"ד, עמ' 155
↑  ישראל בן-שלום, אהרון אופנהיימר דוד גולדבלאט, ‏בר כוכבא נשיא ישראל ומעמדו בראש האומה לאור המקורות - מעמדו של בר כוכבא כראש האומה ותמיכת החכמים במרד, קתדרה תשמ"ד ע"מ 21
↑  בבלי, יבמות ס"ב ב. קהלת רבה, פרשה י"א סעיף י'. מדרש בראשית רבה, פרשה ס"ה סעיף ג'
↑  חיים ליכט,על מותם של תלמידי רבי עקיבא, באתר מט"ח
↑  איגרת רב שרירא גאון מהדורת לוין, עמ' 13
↑  יעקב נחום אפשטיין, מבוא לספרות האמוראים, מאגנס ודביר, תשכ"ג, עמ' 610-615
↑  תרגום הרב יוסף קאפח, ירושלים תשמ"א, עמ' רג.
↑  הרב נחום אליעזר רבינוביץ' בפירושו יד פשוטה על משנה תורה לרמב"ם, ירושלים תשע"א, הלכות מלכים ומלחמות, עמ' תרפה.
↑  "נראים הדברים שיש לקבל כעובדה היסטורית כי תלמידיו של ר"ע מתו רובם ככולם בפורענות בימי מרד בר-כוכבא." (רבי עקיבא בן יוסף, חייו ומשנתו, ספרית דורות, 1970, עמ' 27–28)
↑  "קרוב לוודאי שהמעשה במותם של עשרים וארבעת אלפי התלמידים של רב-עקיבא אינו עוסק בתלמידים במובן הרגיל של המילה – אין איש מקרב חכמים שהיו לו תלמידים כה רבים – אלא בלוחמים שהשתתפו במרד בהתאם לקריאתו של רבי עקיבא." (מרד בר-כוכבא (עורך אהרון אופנהיימר), מרכז זלמן שזר, תש"ם, ע' 15)
↑  "שאין זה כמובן מן הנמנע, שהמדובר הוא בהשמדתם של תלמידים בזמן המרד" (בר-כוכבא נשיא ישראל, הוצאת מסדה, 1961, עמ' 134-133)
↑  האבלות בימי הספירה על מות תלמידי רבי עקיבא, באתר דעת
↑  "אלא שכל עצמה של המסורת מלמדתנו, לאחר העיון, שמיתתם של תלמידי ר"ע ה'ראשונים' אירעה לפני מלחמת בר-כוכבא". (גדליה אלון, תולדות היהודים בא"י בתקופת המשנה והתלמוד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשכ"א, חלק ב', עמ' 43–44)
↑  ראו עוד: הרב שמואל ישמח, האם תלמידי רבי עקיבא מתו במרד בר כוכבא, אסיף, שנה ד, תשעז, איגוד ישיבות ההסדר, עמ' 61–86, באתר ספריית אסיף
↑  דוד פלוסר, מרד בר כוכבא ותוצאותיו, מחניים נ"ט תשכ"א
↑  על בר כוכבא הוא כותב "איש רצחן וליסטים, שעלה בידו לגנוב את דעת היהודים". והוא אף הצדיק את הטבח הגדול שנעשה ביהודים, בניהם וטפם, בשל טירוף הדעת שאחז בהם.
↑  יוסטינוס אצל אוסביוס, תולדות הכנסייה, ספר 4, פרק 8, פסקה 4 (תרגום: יגאל ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא, עמ' 257)
↑  הנוסח הלטיני הכרוניקון של אוסביוס, כפי שנשתמר בכרוניקון של הירונימוס, שנת 17 להדריינוס (שנת 133) (תרגום: יגאל ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא, עמ' 258)
↑  ראו אוסביוס מקיסריה בדברי הימים שלו (Chronicon), שהועתק לשפה הלטינית על ידי הירונימוס (בערך אדריאנוס). וכן ר' יוסי בר' חלפתא בספרו סדר עולם, שנכתב במאה ה-2 לספירה, שם נכתב בפרק ל': "מפולמוס של טיטוס עד מלחמת בן כוזיבא ט"ז שנה, ומלחמות בן כוזיבא ב' שנים ומחצה". השם "טיטוס" מתייחס לשמו המלא של הקיסר אדריאנוס, כפי שהופיע בכתובות אבן שונות, כלומר: "טיטו[ס] איל[יו] הדריאנו".K. Bieberstein, H. Bloedhorn, Jerusalem. Grundzüge der Baugeschichte vom Chalkolithikum bis zur Frühzeit der ormanischen Herrschaft, Bd. III Wiesbaden 1994, pp. 148 -ff
↑  אף על פי שמספר חוקרים טוענים כי מדובר בתחילתה המסורתית של השנה היהודית בחודש ניסן, כלומר, באביב 132. בהתבסס על שני מסמכים מתוארכים, האחד מעבר הירדן והשני מעין גדי, פ. ידין 27 עולה כי באוגוסט 132 יהודים בעבר הירדן טרם נמלטו לעין גדי. פ. ידין 42 המתוארך מ"ראשון באייר, השנה הראשונה לגאולת ישראל בידי שמעון בן כוזיבא," הוא המסמך המוקדם ביותר ששרד ואשר מתוארך בקשר למרד. טען חנן אשל כי יש לתארך את השנה הראשונה מתחילתו של משטר בר כוכבא – במהלך קיץ 132 – או מתשרי, כלומר – סתיו 132. אשל חנן, ‏המניין שנהג ביהודה במהלך מרד בר כוכבא, קתדרה 2003
↑  המסמכים, מור. 30 ומור. 22, תוארכו בעבר לשנת ארבע למרד בר כוכבא, למעשה נכתבו בזמן המרד הגדול, ראו: אשל חנן, 'ארבע תעודות מוואדי מורבעאת ושאלת השתלטותם של המורדים על ירושלים במהלך מרד בר-כוכבא', מערות המפלט מתקופת בר-כוכבא (תשנט) 233-239, 1998
↑  דיו קסיוס, היסטוריה רומאית, ספר 69, פרק 12, סעיף 3 (תרגום מתוך: יגאל ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא, עמ' 257)
↑  מרדכי גיחון, ההבט הצבאי של מרד בר-כוכבא על-פי חקר מערכות המסתור, באתר יב"צ
↑  נפוס מונה לקונסול בשנת 134, כנראה כדי שיוכל לקבל את האורנאמנטה טריומפאליה (ornamenta triumphalia), שניתן רק למפקדי פרובינקיות קונסולריות. הענקת עיטור זה והישארותו בתפקיד של הטריוס נפוס גם לאחר שנת 134/5, שבמצב רגיל היה מוחלף לפני כן, מוכיחה כי נפוס השתתף בדיכוי המרד כמעט לכל אורכו.
↑  למידע על היעלמותו של הלגיון ה-22 מסדר הכוחות של הצבא הרומאי ראו: קפי לורנס, 'גורלו של הלגיון ה-XXII דיאוטראיאנה', קתדרה 50, 1988, עמ' 49–58. ; L. J. F. Keppie, 'The history and disappearance of the Legion XXII Deiotariana', in A. Kasher et al. (eds), Greece and Rome in Eretz Israel: Collected Essays (1989) ; ולדעה מנוגדת ראו: M. Mor, 'Two legions - the same fate? (the disappearance of the Legions IX Hispana and XXII Deiotariana)', ZPE 62 (1986)
↑  יגאל ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא, עמ' 126. ראו גם עמ' 131–133: "איליאנוס" וכו'.
↑  M. Stern, Greeks and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol.2, CXXII. Cassius Dio, p. 404
↑  יהושע זלוטניק, סוגיית כיבוש ירושלים על ידי מורדי בר כוכבא, 2006
↑  קציעה אביאלי-טביביאן, מפת המרד, באתר מט"ח, 2008
↑  אהרון אופנהיימר (בשם בצלאל בר-כוכבא), ארץ ישראל, מחורבן בית שני ועד הכיבוש המוסלמי
↑  יש סוברים שמעמדו היה נשיא וראש הצבא במתכונת של המנהיגים החשמונאים (גדליהו), ויש הסוברים שקיבל מעמד של מלך. על פי חז"ל: "מלכות בן כוזיבא" ו"מלכא משיחא". במקורות גם נשיא שהיה כינויו מכונה מלך, וכך גם ברמב"ם. (אופנהיימר)
↑  לקריירה של יוליוס סוורוס: A. R. Birley, The Fasti of Roman Britain (1981) pp. 106-109 ; וגם: E. Dabrowa, The Governors of Roman Syria from Augustus to Septimius Severus, pp 94-96. ; ליחידות העזר שהיו תחת פיקודו, ראו: P. Weiß, 'Neue Militärdiplome für den Exercitus von Britannia', ZPE 156 (2006), pp. 245-251. בעיקר עמ' 250
↑  לזמן הגעתו של יוליוס סוורוס, ראו: אפלבאום שמעון, "טיניוס רופוס ויוליוס סוורוס", בתוך: מרד בר-כוכבא - מחקרים חדשים, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1984, עמ' 147-152
↑  חלק מהחוקרים נצמדו לכל הוכחה אפיגרפית של השתתפות הלגיונות במלואם בלוחמה; אחרים ראו כי הוכחה אפיגרפית מצביעה על כך שרק חלק מהלגיונות השתתפו במרד. לגישה המקסימליסטית, ראו: Applebaum, Prolegomena, 25-7, 44-9. לגישה המינימליסטית ראו: מנחם מור, הצבא הרומי בפרובינקיה יודיאה בשנים 132–135 לסה"נ, יוון ורומא בארץ-ישראל, 1989, עמ' 98–130
↑  בר כוכבא- האם מנהיג נחוש יכול לנצח מעצמה? אהרן הורביץ
↑  נתן שור, "תולדות ארץ ישראל" בהוצאות דביר, עמ' 144
↑  אוסביוס, תולדות הכנסייה, ספר ד, פרק 6, סעיף 1. תרגום ר. פרנק, מהדורת אקדמון 2001, עמ' 108
↑  M. Kochavi, "The Survey in the Land of Judah," in M. Kochavi (ed.), Judaea, Samaria and the Golan (Jerusalem, 1972), pp. 24-6, 37, 38, 40-1.
↑  את הביטוי כרכום יש לתרגם מלשון גדר של מחנה צבאי, אהרון אופנהיימר (בשם בצלאל בר-כוכבא), ארץ ישראל, מחורבן בית שני ועד הכיבוש המוסלמי, עמ' 67
↑  C. Clermont-Ganneau, Archaeological researches in Palestine during the years 1873-74, London 1899, p.263-270
↑  A. Schulten, Beth-Ter, ZDPV 56 (1933), pp. 180-4 ; E. Zickermann, Chirbet el-jehud (bettir), ZDPV 29, (1906), pp. 51-72
1 2 3  אוסביוס, תולדות הכנסייה, ספר ד, פרק 6, סעיף 3. תרגום ר. פרנק, מהדורת אקדמון 2001, עמ' 108.
↑  In Zachariam, II, 8, 18-19
↑  משנה, מסכת תענית, פרק ד', משנה ו'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה ד'.
↑  "כאשר ראשו הובא לפני אדריינוס ראו שנחש היה כרוך על צווארו" (מדרש איכה רבה, פרשה ב' ה', בירושלמי היה נחש כרוך על גופו, ובניגוד להם בבבלי גיטין (נ"ז א') מסופר כי כאשר הלך לשירותים נחש הכישו בבני מעיו. ואולי יש בבבלי מגמת זלזול בבר כוכבא לעומת המקורות הארץ ישראליים
↑  הירונימוס, In Isaiam 2.15