stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאוץ' (שיר)
הערות שוליים

1 2  רון ביטון, איתי שמעוני, ירדן פלג, דורון מדלי, נועה קירל
↑  פאוץ', יוסי חרסונסקי, באתר יוסמיוסיק, ‏יולי 2019
1 2 3 4  נועה קירל - הערוץ הרשמי (2019-07-21), נועה קירל - פאוץ' (Prod. By Jordi), נבדק ב-2019-07-23
↑  איך עשו את פאוץ', נבדק ב-2020-01-14
↑  קירל או טטליסס?, באתר הכותל הישראלי, ‏29 ביולי 2019
↑  'פאוץ, נבדק ב-2019-07-22
↑  נועה קירל - הערוץ הרשמי (2019-07-21), נועה קירל - פאוץ' (Prod. By Jordi), נבדק ב-2019-07-22
↑  מיטל שבח, ‏הניצחון הענק של נועה קירל, באתר ‏מאקו‏, 24 ביולי 2019
↑  פאוץ', באתר יוסמיוסיק, ‏2019-07-29
↑  נועה קירל – "פאוץ'" - mako, נבדק ב-2020-05-15
↑  הווירוס של טקס הדלקת המשואות, באתר ישראל היום
↑  רן בוקר, השיר המושמע ביותר בשנת תש"פ: "מסע" של אליעד, באתר ynet, 9 בספטמבר 2020
| נועה קירל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| פסקולים | כפולה |  |
| סינגלים | "מדברים" • "קילר" • "יש בי אהבה" • "רק אתה" • "חצי משוגע" • "תן לי סימן" • "מקום לשינוי" • "אצל הדודה והדוד" • "טיקיטאס" • "מגיבור לאויב" • "בא לי אותך" • "Drum" • "חצוף" • "פאוץ'" • "SLT" • "אם אתה גבר" • "מיליון דולר" • "אמבולנס" • "יהלומים – Bling Bling" • "טרילילי טרללה" • "Please Don't Suck" • ‏"Bad Little Thing" • "רעשים" • "Thought About That" • "פעמון" • "Dale Promo" • "שלושה בנות" • "שחרר אותי" • "פנתרה" • "מאמי" • "Gone" • ‏"Unicorn" • "פרובוקטיבית" • "Deja Vu" • "בנות כמוני לא בוכות" • "משקפיים" • "Doctor" • "אני" • "שיהיה לך טוב" • "Ba Da Bing" • "אתה אני אולי" ‏•‏‏ "Like What U See" |  |
| השתתפות בסינגלים | "סינדרלה" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "מאושרים" • "Lucky" • "גושפנקא" |  |
| שירים נוספים | "מחול מטורף" |  |
| פילמוגרפיה | "כמעט מפורסמת" • "ליפסטאר" • "כפולה" • "גוט טאלנט ישראל" • "שלטון הצללים" • "בית ספר למוסיקה" • "פלמ"ח" • "אוהב אותך צ'ארלי" |  |
| חברות תקליטים | NMC • אטלנטיק |  |
| ערכים קשורים | ישראל באירוויזיון 2023 • אירוויזיון 2023 |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 2018: "תני לי רגע" - מרגי | פרסי נבחרי השנה של פרוגי - שיר השנה  2019: "פאוץ'" - נועה קירל | 2020: "שלמים" - עידן חביב |
חואן מרטינס דה רוסאס

| --- | --- |

 לידה:  1759 מנדוסה, הקפיטניה חנרל של צ'ילה 
 פטירה:  מאי 1813 (בגיל 54 בערך) ארגנטינה 
 מדינה:  צ'ילה 
 השכלה:  האוניברסיטה המלכותית של סן פליפה 
 
חואן מרטינס דה רוסאס קוראה
חואן מרטינס דה רוסאס קוראה (ספרדית: Juan Martínez de Rozas Correa‏; 1759 - 3 במרץ 1813) היה פוליטיקאי ומנהלן, מראשוני הנאבקים למען עצמאות צ'ילה.
סקובי דו והאחים בו

| --- | --- |

עטיפת הקלטת
 בימוי:  פול זומר קארל אורבאנו
 הופק בידי:  קיי רייט ויליאם האנה ג'וזף ברברה
 תסריט:  ג'ים ראיין
 מדבבים:  דון מסיק (סקובי דו, סקראפי-דו) ג'רי הוסר (Freako, Meako and Shreako) ארטי ג'ונסון רוב פאולסן (Freako, Meako and Shreako) Michael Rye Victoria Carroll סורל בוק William Callaway קֵיְסי קאסֶם (שאגי רוג'רס) Ronnie Schell (Freako, Meako and Shreako) 
 מוזיקה:  Sven Libaek 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  האנה-ברברה
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו, הוצאה ביתית 
 הקרנת בכורה:  18 באוקטובר 1987
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה, אנימציה
 סרט הבא:  סקובי דו ובית הספר ע'ול 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סקובי דו והאחים בו (באנגלית: Scooby-Doo Meets the Boo Brothers) הוא סרט טלוויזיה שהופק על ידי האנה-ברברה, כחלק מסדרת הסרטים "Hanna-Barbera Superstars 10". הסרט שודר במקור ב-18 באוקטובר 1987.
עלילה

שאגי מגלה שהדוד שלו, קולונל בורגארד, נפטר והשאיר לו את האחוזה הכפרית שלו שככל הנראה מלאה ברוחות רפאים. שאגי, סקובי וסקראפי בראשם נוסעים לדרוש את ירושתו של שאגי אך עם הגעתם למקום הם נרדפים על ידי פרש ללא ראש והשולייה שלו - רוחו של הקולונל, כביכול, שרודף אחריהם ומצווה עליהם לעזוב.
בינתיים, הם פוגשים משרת מפחיד, פרקרד, שמספר להם שאוצר עצום של תכשיטים חבוי איפשהו באחוזה אבל אין להם בשביל מה להישאר מכיוון שהוא תובע את התכשיטים לעצמו וטוען שהם שייכים לו. למרות זאת החבורה יוצאת במצוד אחר תכשיטי המשפחה למגינת לבם של פרקרד והשריף המקומי, שלדבריו הוא ספקן לגבי קיומם של התכשיטים. תוך כדי מתחולל מרדף אחר קוף קרקס שנמלט מקרון רכבת שירד מהפסים. החבר'ה הולכים בעקבות התכשיטים בעזרת כמה רמזים שהקולונל השאיר להם אבל ההתקדמות שלהם נקטעת על ידי מספר התגלויות של רוחות רפאים הכוללות שלדים חיים, גופות ערופות ראש ורוחו של הקולונל. כדי להתמודד עם הרוחות הם מזעיקים לעזרה את האחים בו, שלושה ציידי רוחות שלמרבה הפלא - הם רוחות בעצמם!
האם האחוזה באמת רדופה או שהרוחות נוצרו על ידי מישהו שמנסה להשיג את האוצר בשביל עצמו? יש הרבה מאוד חשודים כולל פרקרד והשכן של הקולונל המנוח; בילי בוב שמשפחתו הייתה יריבה של משפחת בורגארד במשך דורות.
בלמסדה (צ'ילה)

| --- | --- |

בלמסדה
 מדינה:  צ'ילה צ'ילה
 מחוז:  אייסן אייסן
 פרובינציה:  קויאיקה
 קומונה:  קויאיקה
 גובה:  518 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  500
 קואורדינטות:  45°54′34″S 71°41′48″W﻿ / ﻿45.9094°S 71.6968°W﻿ / -45.9094; -71.6968 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צ'ילה מוגדלת) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט בלמסדה(למפת צ'ילה רגילה) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט בלמסדה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בלמסדה (בספרדית: Balmaceda) הוא כפר צ'יליאני הממוקם דרומית מזרחית לקויאיקה במחוז אייסן, בקרבת הגבול עם ארגנטינה. בבלמסדה יש כ-500 תושבים, ויש בה את נמל התעופה בלמסדה - הגדול ביותר במחוז אייסן - ותחנה מטאורולוגית.
היסטוריה

המתיישבים הראשונים הגיעו לאזור בתחילת המאה ה-20, לאחר שגורשו מארגנטינה בעקבות שינוי בשרטוט הגבול בין צ'ילה לארגנטינה ב-1902. בשנת 1917 נוסדה בלמסדה רשמית ונקראה על שמו של נשיא צ'ילה חוסה מנואל בלמסדה. בלמסדה הייתה בתחילה אחת מהיישובים הגדולים ביותר במה שהוא כיום מחוז אייסן.
תחבורה

בלמסדה מקושרת לכביש 40 הארגנטינאי דרך 102 קילומטרים של כביש חצץ (ללא מדרכה - מידע מאי/2019).
אקלים

האקלים של בלמסדה הוא שילוב יוצא דופן של המאפיין הים תיכוני היבש בקיץ, האופייני יותר למרכז צ'ילה, עם המאפיינים האוקיינוסים התת-קוטביים האופייניים יותר לדרום צ'ילה. יש לה אקלים ים-תיכוני בקיץ חם, הגובל באקלים ים תיכוני קר-קיצי נדיר ביותר (שיטת קפן גבולי Csc), עם קיץ קצר, אם כי יבש, וחורפים ארוכים, מעט מושלגים אם כי לא חמורים. עם זאת, המשקעים נמוכים באופן ניכר מאשר בחופי צ'ילה בגלל צל הגשם של הרי האנדים, שהם בערך שישית עד שביעית ממה שמתקבל בחוף באותו קו רוחב. שלג נפוץ מאוד במהלך החורף, אך לעיתים רחוקות נערם על הקרקע.
הערות שוליים

↑  "Balmaceda Airport Snow depths". ארכיון מ-2016-05-13. נבדק ב-2011-12-07.
שרה צ'יזיק

צילום של משפחת צ'יזיק. שרה בשורה התחתונה משמאל
דמותה של שרה צ'יזיק באנדרטה "עבודה והגנה", שעל קברו של אפרים צ'יזיק ביער חולדה.
שרה צ'יזיק (כונתה גם שרה החורפית, "צ'יזיק" פירושו ציפור בשם "חורפי"; י"ד בחשוון תרנ"ח, 9 באוקטובר 1897 - י"א באדר תר"פ, 1 במרץ 1920) הייתה חלק מקבוצה של מספר לוחמים ולוחמות שלחמו לצדו של יוסף טרומפלדור בהגנת תל חי והיא דמות המייצגת את אירועי תל חי בתודעה הציבורית.
תולדותיה

צ'יזיק נולדה בעיר טומשפול שבאוקראינה, בת שישית למשפחה בת עשרה ילדים. עלתה עם מרבית משפחתה לארץ ישראל ב-1907, כשנה לאחר עליית שני אחיה ברוך וחנה. המשפחה התקשתה בקליטה בארץ ונאלצה להחליף כמה מקומות מגורים. צ'יזיק התגוררה עם משפחתה תחילה בסג'רה ובהמשך במושבה כנרת שם מתה אחותה, רבקה, בעת עבודתה בייבוש ביצות הירדן. ב-1913 השתקעה המשפחה במושבה מנחמיה, ושם השלימה צ'יזיק את לימודיה. על פי עדות מחנכה זאב כרמי, בחיבור שכתבה עם סיום לימודיה בבית הספר היסודי היא הביעה את רצונה לזכות להשתייך לאלה שנפלו על קידוש הארץ.
ב-1916 עברה צ'יזיק לעבוד בפתח תקווה עם קבוצת פועלות שארגנה חנה, אחותה. במהלך הלוחמה בין הצבא הבריטי לטורקי בארץ ישראל, בשלהי מלחמת העולם הראשונה, חצתה שרה ברגל את קווי האש והגיעה לבית הוריה במנחמיה, מסע הדורש אומץ ויכולת גופנית גבוהה. לאחר כיבוש צפון הארץ מידי הטורקים עברה שרה ליפו, כדי לסייע לאחותה, חנה, בנטיעת חורשה בסמוך לגמנסיה הרצליה. ביפו פגשה שרה את יוסף חיים ברנר שהשפיע עליה רבות. השהות ביפו ובתל אביב העיקה על צ'יזיק, והיא התלבטה האם לעלות צפונה לאילת השחר או לסייע לאחיה ברוך צ'יזיק בהקמת מוזיאון חקלאי ירושלים. על פי ליקוטים מזיכרונותיה ומכתביה שפורסמו בעיתון "הצפירה" ב-4 ביוני 1920 (לאחר שנהרגה בתל-חי), הייתה שרה בראשית שנת 1919 בקבוצת פועלים בעקרון. באותה התקופה הגיעה גם לחולדה כדי להחליף בחורה שהייתה שם וחלתה. היא הייתה לבחורה השנייה במקום.
הקבוצה בחולדה וגם החווה שם מצאו מאוד חן בעיניה.
תולדותיה > בקרב תל חי

בחורף תר"ף 1919–1920 נקלעו למצוקה רבה היישובים היהודים בגליל העליון: מטולה, כפר גלעדי, תל חי. קריאה נרגשת לצעירים לבוא לעזרה פורסמה בכתב העת "קונטרס" של "אחדות העבודה". באזכרה לזכר אהרן שר, חבר קבוצת כנרת, נשמעו קריאות כי לא ניתן להגן על היישובים בגליל העליון ולסכן את המתנדבים. נערכה הצבעה והוחלט על תגבור הכוחות. היישוב היהודי בארץ היה מצומצם בהיקפו ובאמצעיו והעזרה ליישובים התעכבה מלהגיע. מסכת אירועים אלו נגעו לליבה של שרה. היא התייצבה במרכז המתנדבים בתל אביב. כששמעה שחבורת המתנדבים שארגן אברהם הרצפלד התעכבה בטבריה, מיהרה שרה להשיגם. כאשר הגיעה, הודיעה לו שבכוונתה להצטרף לשיירה, הרצפלד ניסה לדחות אותה וגם אפרים, אחיה, ניסה להניא אותה מכוונתה. הקבוצה שיצאה לתל חי נחלקה לשתיים. צ'יזיק יצאה עם הקבוצה הראשונה, שיצאה ברגל דרך ההרים, והגיעה לכפר גלעדי בשבת בצהריים.
צ'יזיק נשלחה למושבה מטולה, שם נמצאה אחותה הבכורה, מניה (סבתו של אהוד יערי). היא פגשה את ד"ר גרשון גרי, והוא ביקש שתעבוד איתו בבית החולים המאולתר שעמד לארגן. אך היא ביקשה להיות קרוב למוקד המתיחות, בתל חי או בכפר גלעדי.
ביום שני, י"א באדר תר"ף 1920, יצא טרומפלדור לכפר גלעדי, וחברי הקבוצה בתל חי יצאו לעבודתם ולמרעה. לפתע נשמעו יריות ומאות שודדים ערבים צרו על חצר תל חי. טרומפלדור וחבריו מיהרו להתייצב בעמדות המוכנות. שרה שהתה אז בחדר העליון יחד עם דבורה דרכלר, בנימין מונטר, זאב שרף ויצחק קנב. הערבים ובראשם כאמיל אפנדי דרשו להיכנס באמתלה שהם מחפשים חיילים צרפתים. כאשר עלו לחדר העליון נתקלו בקבוצת המגינים. אחד מהם ניסה לקחת את האקדח מידיה של דרכלר, והיא צעקה לטרומפלדור. מיד החל קרב יריות והושלך רימון יד לחדר העליון ממנו נפגעו כל החמישה; ציז'יק, דרכלר, מונטר ושרף נהרגו; קנב נפצע קשה. במשך הקרב נהרגו טרומפלדור ויעקב טוקר.
בעקבות מותה של שרה, כתב אפרים לאחיו:
"אל לכם לשכוח שבמאה העשרים הננו כעת; במאה שרק בדם אחינו ואחיותנו נרכוש לנו את הארץ. בלב נכון ובטוח הקריבה שרה אחותנו את עצמה. נעשה גם אנו כך בשעת הצורך".
כתביה

לקראת טקס סיום בית הספר שבמנחמיה, כתבה שרה חיבור על שכנה, משה ברסקי, אשר לתפיסתה נהרג על קידוש השם בעת שהגן על העם והארץ ונפל כגיבור. בסיום החיבור הוסיפה שרה על ברסקי וחבריו:
"הלוואי יהי חלקי עמהם"
לאחר שנהרגה אסף ברנר לקט ממכתביה ופרסם אותם. בכתבים אלו ניכרו כשרונה הספרותי ומודעותה החברתית. צ'יזיק כתבה על בעיית המגדר, על מעמדה ולסבלותיה של האשה באשר היא, והיהודיה במיוחד; בין השאר כתבה על
"הפרעות בפולין ובאוקריינא. לבי כואב והנני נדה לאחי האומללים ובייחוד לאחיותי. הנה הן מתות מיתה אחת ... גם בתור בנות העם העברי ... וגם בתור בנות חוה, המין החלש! הה! מה נתעב, מה נבזה משפיל ומכֹער".
הנצחתה

לאחר הקרב נטמנו ששת הנופלים בשני קברי אחים מאולתרים, אחד לגברים ואחד לנשים, בסמוך לכפר גלעדי. בשנת 1924 הועברו קברי השישה אל בית הקברות האזרחי בתל חי, ליד קבריהם של שניאור שפושניק ואהרון שר. בשנת 1928, הוחלט על הקמת אנדרטה לזכרם בסמוך לקבריהם בבית הקברות בתל חי. האמן אברהם מלינקוב עצב אותה בדמותו של "הארי השואג". האנדרטה נחנכה בתרצ"ד 1934, ארבע עשרה שנים לאחר הקרב, בנוכחות אביה, שמואל זנוויל צ'יזיק.
אנדרטה נוספת לזכרה של שרה ציז'יק, מעשה ידיה של הפסלת בתיה לישנסקי, הוקמה ביער חולדה, ובה מופיעות דמויותיהם של שרה ואפרים צ'יזיק ואדם נוסף, כנראה בנימין מונטר.
קריית שמונה נקראה על שמם של שמונת הנופלים בתל חי.
לקריאה נוספת

קונטרס, כ"ט, כ"ב אדר ה'תר"ף.
יוסף חיים ברנר [עורך], לקט זכרונות ומכתבים, האדמה, כרך ב', חוברת ז', תר"ף.
זאב ענר, סיפורי משפחות - סיפורן של חמישים משפחות בתולדות היישוב, הוצאת משרד הביטחון.
שולמית לסקוב, יוסף טרומפלדור,
נירית שלו-כליפא, אנדרטת ’עבודה והגנה’ בחולדה, קתדרה, 102, תשס"ב, עמ' 97–122.
יהודה עציון, בזעתם ודמם, בני משפחות בלינקוב וצ'יזיק בבניין הארץ והגנתה, הקיבוץ המאוחד, תשס"ט.
יעל זרובבל, אמיר גולדשטיין (עורכים) תל חי 220–1920 בין היסטוריה לזיכרון, יד יצחק בן צבי, תש"פ 2020.
הערות שוליים

↑   עופר אדרת, הנשים שנהרגו לצד טרומפלדור, באתר הארץ, 28 בפברואר 2020
↑  שרה צ'יזיק באתר "יזכור"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302806405171  ISNI: 0000 0000 7185 9614  VIAF: 101621887   WorldCat (עם VIAF): 101621887
יעקב טוקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1896 גוניונדז הסמוכה לביאליסטוק שבפולין 
 נהרג:  1 במרץ 1920 (בגיל 24 בערך) י"א באדר תר"פ תל חי, ישראל 
 
יעקב (ג'ייק) טוקר (תרנ"ז, 1896 – י"א באדר תר"פ, 1 במרץ 1920) היה  מהרוגי מאורעות תל חי.
טוקר נולד בעיירה היהודית גוניונדז הסמוכה לביאליסטוק שבפולין (אז במערב תחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית). התחנך בחדר, ועקב מחלת אביו כבר מגיל צעיר נשא בעול המשפחה, סייע לאמו בחלוקת חלב ולמד את מלאכת הטוויה. בהיותו בן 15 נפטר אביו. לקראת גיוסו לצבא הפליג לאחיו הבכור בארצות הברית, ושם התנדב באפריל 1918, בעת מלחמת העולם הראשונה, לגדוד העברי, ובשורותיו הגיע לארץ ישראל.
עם תחילת מאורעות תר"פ יצא יחד עם חבריו לגדוד זאב וולף שרף ויצחק קנב לסייע ליישובי הגליל העליון. ביום י"א באדר תר"פ נכנסו ערבים לחצר תל חי בטענה כי הם מחפשים חיילים צרפתים. במהלך חילופי היריות נפגע ונהרג, אך לא לפני שירה והרג את אחד מראשי התוקפים.
שניאור שפושניק

שניאור שפושניק
שניאור שפושניק (1896 – 12 בדצמבר 1919) היה מהרוגי מאורעות תל חי.
ביוגרפיה

שניאור שפושניק נולד בחודרוקוב אוקראינה. בשנת 1901 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, והם התיישבו בפתח תקווה. באחד ממכתביו לאחיו, יהושע, כתב: "נקרב אנו את הקץ, במעשינו הפעוטים, ברוחנו הכביר, כי בני בר כוכבא ורבי עקיבא אנו".[דרוש מקור] הוא התנדב לבוא לתל חי באלול תרע"ט ספטמבר 1919.
בעקבות התמורות בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה וספיחיה, התערער המצב במושבות הגליל העליון. הבדואים התמרדו כנגד הכוחות הצרפתים, ואף תקפו וגירשו את תושבי הכפרים הנוצרים באזור. כך למשל, הותקף באכזריות הכפר אבל אל-קמח (אבל בית מעכה הכנענית כשמה במקרא), בכ' בכסלו תר"ף 12 בדצמבר 1919, ותושביו נרצחו ונבזזו.
בערבו של אותו יום, לאחר שיצאו מאבל, בשעה 19:30, תקפו הבדואים את חצר תל חי באש עשרות רובים עזה. "המתנפלים הקיפו את החצר מכל ארבע פִנותיה וירו בלי חשׂוֹך [כך] כדורים". חברי הקבוצה כיבו את האורות בבניינים והשיבו אש, אשר גרמה לנסיגת התוקפים. חבר הקבוצה שניאור שפושניק, שנמצא עם תחילת היריות מחוץ לחצר, נהרג. הוא היה החלל הראשון שנהרג על הגנת תל חי. נקבר בבית הקברות האזרחי בתל חי.
העיר קריית שמונה נקראת על שמו, יחד עם שבעת חבריו שנהרגו על הגנת תל חי.
לקריאה נוספת

בן-יוכבד (פנחס שניאורסון), בגבול הצפון, קונטרס, כ', י"ח טבת תר"ף, עמ' 4.
ש. ג., 'הח' שפושניק', קונטרס, י"ט, ח' טבת תר"ף, עמ' 20- 21.
בן-ציון דינור (עורך), ספר תולדות ההגנה, א, ב, הוצאת מערכות, תל אביב תשכ"ה, עמ' 566, 569, 583- 585.
שפושניק, שניאור באתר יזכור
הערות שוליים

↑  ש. ג., קונטרס, עמ' 20
↑  בן-ציון דינור, ספר תולדות ההגנה, א, ב, עמ' 569
↑  בקבוצת תל-חי (בגליל העליון) היתה התנפלות של בידואים נהרג הפועל ש. שפוצ'ניק, הפועל הצעיר, 18 בדצמבר 1919
↑  שניאור שפושניק באתר יזכור
גבריות
נרכשת או מולדת?

השאלה בדבר המשקל של הגנטיקה ושל תהליכי החיברות בהתפתחות הגבריות מוסיפה להיות נתונה במחלוקת. בעוד שתנאים חברתיים ממלאים תפקיד ממשי בהתפתחות הגבריות, ניתן להבחין גם שהיבטים מסוימים בזהות הגברית קיימים בקרב גברים רבים בתרבויות השונות, ומכאן שגם לגנטיקה תפקיד בכך.
לפי החוקרת קונל וגישתה הביקורתית, הגבריות מעוצבת לא על ידי גנטיקה והורמונים אלה על ידי תהליכים המתרחשים של אותו גבר עם העולם בכלל ועם גברים אחרים בפרט. גבריות מעוצבת על ידי אינטראקציה של הגברים בינם לבין עצמם – זה תהליך נרכש על ידי הפרקטיקות היום יומיות בחייו של גבר.
תכונות אופי

הסוציולוגית ג'נט זלצמן מתארת שבע תכונות של גבריות, המהוות את הקודים הבסיסים של הגבריות המאצ'ואיסטית ההגמונית, ומשותפות לכל החברות המערביות. אלה תכונותיו של "הגבר הקלאסי":
פיזי – אתלטי, חזק, אמיץ, לא מודאג מהמראה שלו או מהזדקנות.
תפקודי – מגן על המשפחה מאיום פיזי, מפרנס ומספק את צרכיה.
מיני – מיניות אגרסיבית, מנוסה, בעל ביטחון.
רגש – לא רגשני, מאופק, לעולם אינו בוכה או מראה חולשה.
אינטלקט – הגיוני, מלומד, רציונלי, דעתן, מעשי.
בין אישי – מנהיג, דומיננטי, עצמאי, אינדיבידואליסט.
תכונות נוספות: מצליחן, שאפתן, אגרסיבי, תחרותי, גאוותן, אגוצנטרי, הרפתקני.
הגבריות החדשה

בעידן החדש התפתח מודל חדש של גבריות, המכונה "הגבריות החדשה". זוהי גבריות המבוססת על שוויון בין נשים וגברים ועל האמונה כי גבריות ונשיות אינם שני הפכים המוציאים זה את זה, אלא שני פנים של אדם שלם. כמו כן הגבריות החדשה שוללת את הדיכוי הרגשי של בנים וגברים, ומאמינה ביכולתם להתמודד עם מצוקה נפשית באופן ישיר ואמיץ.
חן נרדי, מחבר הספר "גברים בשינוי" מגדיר את הגבריות החדשה בשם "ניומניזם" – מושג המורכב משלוש מילים: "גבר", "חדש" ו"הומניזם" – שמשמעו העמדת כבודו של האדם במרכז וטיפוח הרוח האנושית כאידיאל. המושג "ניומניזם" מבטא את הרצון לשפר את איכות החיים של הגבר באמצעות מעבר ממושגים של גבריות סטריאוטיפית – מודל המקדש שליטה כוחנית והשגת עליונות בכל מחיר – למודל חדש של גבריות המבוסס על גישה הומניסטית של הגבר כלפי עצמו וכלפי סביבתו. מעבר למודל זה כולל מספר מרכיבים: בראש ובראשונה ויתור על תפיסת העליונות והחתירה להשגת שליטה מרבית על עצמו ועל סביבתו. כמו כן, יש צורך באיזון בין מרכיב העבודה ומרכיב המשפחה – איזון שהשגתו מבוססת על מעורבות גבוהה יותר של הגבר בגידול וחינוך הילדים וטיפוח הבית. מרכיב נוסף הוא פיתוח מודעותו האישית של הגבר לצרכיו, לרגשותיו ולמחסומים המקשים עליו את השינוי, ומכאן שהגבר צריך להיות מודע לתהליכים החברתיים והפסיכולוגיים שמעצבים את זהותו הגברית.
רוברט מור ודאגלס ג'ילט מציגים בספרם את הארכיטיפים של הגבריות הבוגרת ומחלקים אותם לארבעה:
המלך – 'ארכיטיפ מרכזי' הנוטל חלק במעבר מילדות לבגרות, מתאפיין באיכויות של סדר, מופת מושכל והגיוני של אינטגרציה ויושרה שהבשילו בנפש הגברית וביכולת לייצב רגשות שהשתבשו וכאלה שיצאו מכלל שליטה, מביא עמו תחושת אחריות על אישית.
הלוחם – אינסטינקט הוא המרכיב את ארכיטיפ הלוחם – הוא נושא אופי מחתרתי ונחשף שוב ושוב ברגעים של התפרצויות אלימות רגשית ופיזית, תוקפנות זו היא עמדה כלפי החיים המעוררת וטוענת את הגבר באנרגיות ובמוטיבציה, דוחפת את הגבר ליטול יוזמה ולא להיות נסוג או 'תקוע' כלפי החיים ומוראותיהם.
המכשף – ארכיטיפ אוניברסלי המופיע גם בפסיכולוגיה הגברית לאורך ההיסטוריה וניתן להתחבר אליו גם אצל הגבר המודרני בעבודתו ובחייו האישיים – ארכיטיפ זה מציין מודעות והתבוננות פנימית ועם זאת את הידע של כל מה שאינו ברור או מקובל באופן מיידי. המכשף מגלם את ארכיטיפ החשיבה וההתבוננות העמוקה ומכאן שמכיל גם את המופנמות והיכולת להתנתק מסערות פנימיות.
המאהב – ארכיטיפ של יצר המשחק, של הגופניות הבריאה, של הוויה בעולם של עונג חושני בלא רגשות אשם שמרכיביו העיקריים הם אמפתיה, חיוניות, חיוּת ותשוקה. זו האנרגיה הזורמת בתשוקותיהם של הגברים למין, למזון, לרווחה, להתרבות, להתמודדות עם קשיי החיים ולחיפוש אחר משמעות לחיים. המניע של המאהב בא לספק תשוקות אלה.
ארכיטיפ המאהב הוא ראשון במעלה בנפש האדם כי בו טמונה האנרגיה הטוענת את הרגישות לסביבה שמחוץ לעולמו האישי של הגבר.
אידאולוגיה של גבריות מסורתית

אידאולוגיה של גבריות מסורתית היא סט של אמונות וציפיות לגבי תפקידי המגדר של גברים, כלומר כיצד גברים אמורים לנהוג, מערכת של אמונות וציפיות שהופנמה על ידי הפרט בהקשר לתפיסה חברתית נתונה לגבי גבריות בחברה המערבית.
אידאולוגיה של גבריות מסורתית > נראטיבים באידאולוגיה הגברית

בראנון
Brannon מגדיר ארבעה נרטיבים המהווים תפקידי-מגדר המצופים מגברים:
אנטי-נשיות ("No sissy") – מבטא את הדרישה מגברים להימנע מכל ביטוי או סטריאוטיפ הקשור בהתנהגות בעלת קונוטציה נשית, כולל התנהגות הומוסקסואלית, ביטוי רגשות ורגישות.
מפרנס ובעל כבוד ("Big wheel") – מבטא את הדרישה מגברים לדאוג לביטחון ורווחה כלכליים, להיות מוערך ומכובד בסביבתו, כולל הפגנת ידע ויכולת.
קשיחות ("Sturdy Oak") – מבטא את הדרישה מגברים לבטא קשיחות נפשית וגופנית, הדרישה כוללת התנהגות נטולת רגשות של חולשה או פגיעות.
לקיחת סיכונים ("Give 'em Hell") – מבטא את הדרישה והצפייה מגברים לקחת סיכונים, כולל נקמה והתנהגות אלימה בשעת הצורך. דרישה זו (על פי Brannon) מייצגת את ההיבטים הפוגעים בגברים ובסובבים אותם.
אידאולוגיה של גבריות מסורתית > פרדיגמת מתח תפקידי מגדר

על פי פרדיגמת מתח תפקידי מגדר המתבססת על אידאולוגיה של גבריות מסורתית, אידאולוגיה זו מופנמת בתהליכי חיברות לגבריות שעלולים לגרום לפגיעה ברווחה הנפשית של גברים. הסיבות האפשריות לפגיעה ברווחה הנפשית של גברים הן:
"חוסר התאמה של תפקידי מגדר" המתייחס לעובדה שרוב הגברים לא ממלאים את הציפיות שנוצרות בהגדרת "התפקיד".
"טראומת תפקידי המגדר" הנוצרת כאשר הציפיות אכן ממולאות אבל תהליך החברות לגבריות והעמידה בציפיות מהווה חוויה טראומטית כשלעצמה.
עמידה בציפיות תפקידי המגדר, באופן המוביל לחוסר תפקוד והשלכות הרסניות הן כלפי הגבר עצמו והן כלפי הסובבים אותו. קיים צורך של גברים להתאים עצמם לתפיסות התרבותיות, המאדירות אידאולוגיה של גבריות מסורתית, ומנגד מגנות ומזלזלות בגברים שאינם פועלים על פי האידאולוגיה הזו. לכן, נוצר בקרב גברים מתח לפעול על פי "הקודים התרבותיים לגבריות", למרות המחיר האישי הנגבה מהם, על מנת להיות מקובלים חברתית ולהימנע מסנקציות.
אידאולוגיה של גבריות מסורתית > תאוריית קונפליקט תפקידי מגדר

בהתבסס על פרדיגמת מתח תפקידי מגדר, מתפתח קונפליקט בתפקידי המגדר Gender Role Conflict, כאשר קיים חוסר התאמה בין ה"עצמי" לבין "העצמי האידיאלי", כפי שהוא נתפס בעיני בנים, נערים וגברים. המתח שנוצר מוביל ליצירת קונפליקטים ביחס להתנהגות נתונה, ונובע מהפער בין הציפיות החברתיות מגברים לבין צורכיהם ויכולותיהם לפעול בזמן ובהקשר נתון. בהקשר זה ניתן להצביע על מספר קונפליקטים העלולים להיווצר בקרב גברים כתוצאה מגורמים שאינם עולים בקנה אחד עם 'הגברי האידיאלי' כפי שהוא נתפס בחברה המערבית: קושי או העדר יכולת ליישם ערכים של 'הגברי האידיאלי'; תחושה של פער בין האופן שבו הם חווים את עצמם, לבין ציפיותיהם מעצמם לגבי גבריותם, תחושה של היעדר הערכה באשר לצורכיהם שלהם, תחושה שהם אינם מוערכים, שהם מושפלים או נפגעים על ידי אחרים בשל האופן שבו אחרים חווים אותם וחוסר הערכה כלפי אחרים הנובע מהפנמת 'הגברי האידיאלי' המתבטא בהשפלת אחרים או בפגיעה בהם.
אידאולוגיה של גבריות מסורתית > ארבעת הקונפליקטים בתאוריית קונפליקט תפקידי מגדר

בהמשך לכך, קיימים ארבעה קונפליקטים מרכזיים שעמם גברים מתמודדים בחיי היום יום:
כוח, הצלחה ותחרותיות – המתבטא בדגש שגברים שמים על הישגים אישיים, על האדרה של כוח, על חשיבה תחרותית ועל התנגדות לגישות שיתופיות
דיכוי ביטוי של רגשות – המתבטא בהימנעות של גברים מביטוי רגשותיהם בהקשרים שונים
הימנעות מביטויי קרבה ומגע בין גברים – המתבטא בקושי של גברים לבטא חלקים רכים בתקשורת בין-אישית, כמו גם אהבה ומגע בקשר עם גברים אחרים
קונפליקט בין עבודה למשפחה – המתבטא במידת הקושי של גברים לאזן בין עבודה או לימודים לבין משפחה ואחריות משפחתית, קושי המקבל ביטוי במצב בריאות, עבודת יתר, לחץ, מחסור בשעות פנאי והנאות.
על פי התאוריה, ככל שעוצמת הקונפליקט בין ה'עצמי' לבין תפיסת 'הגברי האידיאלי' בקרב גברים גבוהה יותר, המתח הנפשי שהם יחוו יהיה גבוה יותר. במטרה להוריד את עוצמת המתח, הם ייטו לפעול על פי הציפיות החברתיות והתרבותיות לגבריות ('הגברי האידיאלי') ויפעלו פחות על פי צורכיהם ורצונותיהם האותנטיים.
במחקרים רבים שנעשו נמצא באופן משכנע שקיימת מהימנות מוחלטת לגבי הקשר בין אידאולוגיה של גבריות מסורתית וקונפליקט תפקידי מגדר לבעיות פסיכולוגיות ובין אישיות הן לילדים ונערים והן לגברים, הכוללים עמדות שליליות כלפי נשים והומוסקסואלים, עמדות לגבי אלימות, אלימות כלפי נשים, לקיחת סיכונים במצבים הקשורים לקיום יחסי מין ובריאות כללית, שימוש לרעה בחומרים פסיכו אקטיביים, התנהגות עבריינית, ערך עצמי נמוך, עוינות ותוקפנות, לחץ דם גבוה, דיכאון, חרדה, בעיות בנישואים ובמשפחה ועמדות כלפי פנייה לקבלת עזרה. בנוסף, נמצא שלחץ תפקידי מגדר מסביר את "הסיכון הכפול" בקרב גברים – מחד הוא מגביר את הסיכון למצוקה בקרב גברים ובמקביל מחזק עמדות השוללות פנייה לקבלת עזרה פסיכולוגית.
ראו גם

מגדר
נשיות
הטרונורמטיביות
תפקידי מגדר
לקריאה נוספת

חן נרדי ורבקה נרדי, גברים בשינוי: בדרך לגבריות אחרת. מודן, 1992
דני קפלן, דויד, יהונתן וחיילים אחרים, הקיבוץ המאוחד, 1999
ריווין קונל, גברויות (מאנגלית: עודד וולקשטיין), פרדס, 2009
גבריאל בוקובזה, הדרמה של הגבריות החדשה, הוצאת מודן/כתר, 2017
Danny Kaplan, Folk models of dyadic male bonding in Israeli culture. Sociological Quarterly 48 (1), 2007, 47-72
Warren Farrel, The Myth of Male Power: Why Men are the Disposable Sex. 1993 - Last edition 2017. ISBN 978-0-425-18144-7
הערות שוליים

↑  Warren Farrell, The Myth of Male Power, N.Y: (Simon & Schuster), 1993
↑  Janet Saltzman Chafetz 1974, pp. 35-36
↑  חן נרדי, רבקה נרדי, גברים בשינוי - בדרך לגבריות אחרת, הוצאת מודן, 1992
↑  רוברט מור ודאגלס ג'ילט, מלך, לוחם, מכשף, מאהב, תרגום מאנגלית: דן שביט, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1990
↑  D.David & R.Branon, The male sex role: Our's culture blueprint for manhood, what it is done for us lately, The forty - nine present majority: The male sex role, Reading, MA: addison-wesley, 1976, עמ' 1-49
↑  יאיר אפטר, עזרת גברים-אשנב לטיפול רגיש מגדר, באתר פסיכולוגיה עברית, ‏5/7/2015
↑  O’Neil, J. M., Good, G. E., & Holmes, S., Fifteen years of theory and research onmen's gender role conflict, NY: New York: New York, NY: Basic Books, 1995, עמ' 164-206
↑  O’Neil, J.M, Male sex role conflicts’ sexism, and masculinity: Psychologicalimplications for men, women, and the counseling psychologist, Counseling Psychologist 9, 2015, עמ' 61-80
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555599305171  BNE: XX546447  BnF: cb119462329 (data)  GND: 4123701-8  LCCN: sh85081797  NKC: ph138798