stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ננוליתוגרפיית עט נובע
רקע היסטורי

הטכנולוגיה שבה מועבר דיו הספוג על גבי חפץ חד אל מצע נייר קיימת למעלה מ-4000 שנים ושימשה במרוצת השנים להטבעת חומרים שונים על גבי מצעים שונים בסקאלות גדולות.
עוד מימי קדם הייתה נהוגה שיטת ההדפסה על פני מצע, כגון שימוש בנוצה ובדיו על גבי קלף, כמו כן השתמשו בתחריטי אבן כדי ליצור הדפסים על-גבי מצע. עם התפתחות הטכנולוגיה, והמצאת הדפוס התפתחה טכנולוגיית הליתוגרפיה, ששימשה להדפסה באמצעות גלופות על פני מצעים שונים בקנה מידה גדול. במסגרת תהליכי המזעור בתעשיית המיקרואלקטרוניקה פותחה שיטת הפוטוליתוגרפיה המאפשרת להטביע מסכה אופטית על גבי מצעים קשיחים באמצעות פוטורזיסט.
המצאת המיקרוסקופ כוח אטומי (AFM) בשנת 1986 לצורכי סריקה, דימות ומדידה בקנה מידה קטן מאוד, היוותה נקודת מפנה בתחום המזעור, היות שה-AFM היווה פוטנציאל לרישום בקנה מידה מיקרו וננומטרי. בשנת 1995, צמד חוקרים גרמנים, Jaschke ו-Butt, גילו שבעת סריקה של פני שטח מצע זהב על ידי AFM, נוצרו על גבי המצע מולקולות מים כתוצאה מהממשק בין חוד ה-AFM הסורק לבין פני השטח. היה זה תיעוד ראשון של יכולת ה-AFM ליצור תבנית מולקולארית על גבי מצע כלשהו. דא עקא, הצוות הגרמני שגילה את "עקבות" מולקולות המים על גבי מצע הזהב בתהליך סריקת ה-AFM סבר כי מדובר בתהליך אקראי ולא מבוקר של הטבעה מולקולארית על גבי המצע. צוות מחקר באוניברסיטת Northwestern בראשותו של פרופסור צ'אד מירקין גילה כי ניתן להשתמש ב-AFM ככלי לרישום מולקולארי של חומר כלשהו על גבי מצע בתהליך יזום ומבוקר, היוצר מבנה מולקולרי יציב בקנה מידה ננומטרי - לשיטה זו קראו: DPN - Deep Pen Nanolithography.
תיאור השיטה

העיקרון של שיטת DPN מבוסס על תגובה ספונטנית בין החומר המוטבע לבין המצע הנסרק על ידי ה-AFM, כך שמתקבלת פעולה המזכירה מאוד רישום עם עט נובע (AFM) המושך את הדיו (חומר מולקולרי) על גבי הנייר (המצע). הרעיון הוא לנצל את תכונות הסריקה המדויקת של ה-AFM (ברזולוציית סריקה של ננומטר ואף אנגסטרום) על מנת להדפיס חומר מולקולארי על גבי המצע הנסרק. לשם כך, יש לבחור את הדיו ואת המצע באופן כזה שתתאפשר תגובה ספונטנית אשר תוביל לספיחת החומר על המצע. לאחר שנמצאה התאמה בין חומר מולקולרי (דיו) ומצע, טובלים את חוד ה-AFM ב"דיו" ומתחילים בפעולת סריקה של ה-AFM על גבי המצע. בכל נקודת סריקה, מועבר החומר המולקולרי מקצה חוד ה-AFM אל המצע באמצעות כוחות קפילאריים (נימיים) ואילו הספיחה של החומר אל המצע מתבצעת בטור, מולקולה אחר מולקולה, כך שמתקבלת תבנית חומר מולקולארי סדור ויציב על גבי המצע, כמו בכתיבה עם עט נובע על גבי נייר. מידת הסידור של הדיו על המצע תלויה בריאקציה בין ה"דיו" והמצע ומכאן חשיבות ההתאמה ביניהם. לאחר שה"דיו" נספח אל המצע, הוא יכול לפעפע אל תוך המצע - תלוי בתכונות ההרכבה העצמית (SAM) שלו ובסוג המצע הנסרק.
על ידי היכרות עם מאפייני ה"דיו" (הרכבה עצמית, ספיחה) ומאפייני המצע (כגון חלקות פני השטח), ניתן לבקר על תהליך הבניה העצמית והפעפוע של הדיו במצע לצורך קבלת הדפסה מולקולרית ברזולוציה רצויה.
הניסוי הראשון

הניסוי הראשון שבא לבחון את שיטת ה-DPN בוצע על ידי צוות בראשותו של פרופ' צ'אד מירקיןוהתמקד בתהליך קישור אוקטדקאנתיול-ODT (פחמימן בעל שרשרת של 18 פחמנים עם קבוצה תיולית בקצה השרשרת) על פני מצע זהב
.
מולקולה זו יציבה באוויר וכאשר היא מקובעת על גבי מצע הזהב, ניתן מיד להבחין במצע הזהב ולהבדילו מזהב שלא עבר שינוי, היות שאחת מתכונות התיול היא יכולת קישור מהיר על גבי מתכות בכלל וזהב בפרט. כאשר קצה חוד ה-AFM הטבול ב-ODT בא במגע עם מצע הזהב, ה-ODT עובר בכוחות נימיים מקצה חוד ה-AFM אל המצע. סוג החוד של ה-AFM בניסוי היה סיליקון ניטריד אשר הוטבל ב-ODT למשך כדקה. לאחר מכן בוצעה סריקה של ה-AFM על גבי המצע (במרווח של 3 מיקרון על 3 מיקרון).
היווצרות תבנית ננומטרית בתהליך ה-הרכבה עצמית-SAM התרחשה כאשר התהליך בוצע על מחצב (mica) של זהב, שהתקבל על ידי חישול של סרט זהב דק בטמפרטורה של 300 מעלות למשך 3 שעות. חישול הזהב והחלקתו יצרו אחידות פני שטח של המצע, מה שאיפשר ספיחה טובה ומדויקת מאוד של מולקולות ODT שהועברו מחוד ה-AFM.
ניסוי נוסף שנעשה בחן יצירת "כתם מולקולרי" על מנת להדגים את תהליך הדיפוזיה (פעפוע) של הדיו על גבי המצע. ה-ODT בא לידי מגע עם המצע בנקודות שונות ולמשך פרקי זמן שונים: 2, 4 ו-16 דקות. התצוגה האחידה של ה-ODT על גבי המצע, הראתה "זרימה" אחידה שלו על המצע. בנוסף, נעשה שימוש במערכים של נקודות וקווים בעלי מרווחים מוגדרים ל"כתיבה" על גבי המצע והתקבלו תמונות מערכי ODT - מה שהמחיש את היכולת של השיטה לבצע פעולה מקבילית בשימוש עם מערכי AFM סורקים וכותבים על מצע.
ממצאי הניסוי הרחיבו את הרעיון הטמון בשיטת DPN בכל הקשור ליכולת לבקר על תבנית החומר הננומטרית שנוצרת וכמו כן על תכונות אחרות שלו, כגון ניגודיות (על ידי שינוי כלשהו בדיו) ודיפוזיה. פוטנציאל זה פתח צוהר למגוון תחומים בהם ניתן ליישם את השיטה.
מאפייני ה"דיו"

במהלך ההתפתחות המוקדמת של DPN השתמשו ב-ODT כ"דיו" כדי להדפיס על גבי משטח זהב, בהמשך פותחו כמה שילובים של "דיו"/מצע. תהליך DPN משתמש בעיקר בדיו העשוי ממולקולות אורגניות קטנות, פולימרים אורגניים וביולוגיים, חלקיקים שקשורים בקשר קלואודי או קשר יוני. טכנולוגיה זו מסוגלת להשתמש בסוגים שונים של דיו כדי ליצור דפוסים על מגוון רחב של משטחים הנעים בין מתכות למבודדים. לרוב הרישום ברזולוציה גבוהה בעיקר בטווח של 100 ננומטר, עם זאת, בכמה מקרים (כמו עם דיו אלקאנתיול על משטחי זהב חד גביש) הרזולוציה שופרה לכ -15 ננומטר, אשר הוא בערך בגודל של מולקולה ביולוגית יחידה. בגלל האפשרות הזאת, ישנו מאמץ לפתח טכניקות ברזולוציה גבוהה יותר, כך שיהיה ניתן לחקור תהליכים ביולוגיים ברמה תאית. הבנת התהליך שבו הדיו מועבר מקצה חוד AFM אל פני השטח מאפשרת להמשך פיתוח ושיפור של DPN. מבחינה טכנית התהליך נקרא "תעבורה מולקולרית של קצה-מצע" ולתהליך הזה משפיעים פרמטרים רבים. כמה מהפרמטרים כוללים את המבנה הכימי של הדיו ופני השטח, צורה של קצה החוד, כיסוי של הדיו על הקצה החוד, והטמפרטורה שבה מבוצע הניסוי. שני גורמים חשובים נוספים שמאוד משפיעים על היכולת של ה-DPN להיות מסוגל להעביר דיו למשטח הם: הלחות של הסביבה והמסיסות של הדיו במים. הלחות תאסף על קצה AFM (הנקרא "מניסקוס המים"), שהוא חיוני לתהליך DPN. על מנת לשמור על שכבה קבועה של מים, התהליך חייב להתבצע בתוך תיבת לחות מבוקרת, כך ששינוי בריכוז של מים לא ישפיע על התוצאות. עם זאת, חשוב לציין גם כי ההשפעה שיש לטמפרטורה וללחות על העברה מולקולרית ב-DPN תלויה בתכונות הכימיות הספציפיות של הדיו בשימוש.
ישנם שני סוגי דיו עיקריים:
מאפייני ה"דיו" > א. דיו מלקולרי

מורכב בדרך כלל ממולקולות קטנות בתמיסה מימית המצפים את קצה החוד ומועברים אל פני השטח באמצעות המניסקוס של הממס המימי. ציפוי החוד ניתן לביצוע גם על ידי אדים או טבילתו בתוך תמיסה מהולה המכיל את הדיו המולקולרי. קצב העברת של הדיו המולקולרי תלוי בקצב הדיפוזיה של המולקולה, שהיא שונה עבור כל מולקולה. משך הזמן שלוקח לדיו להיות מודפס תלוי בקצה החוד, במשטח ובסוג הדיו (משך הזמן נע בין אלפיות שנייה לשניות) וגודל של המניסקוס, נקבע על ידי תנאי הלחות.
יש לשים לב שכל דיו מולקולרי מוגבל למצע המתאים לו.לא ניתן לערבב דיו מכמה סוגים. הרזולוציה של רישום בסוג דיו זה נעה בין 15 ל-2000 ננומטר. חומרים לדוגמה: אלקותיול שנכתב על זהב ו-
Silanes Silane (במצב מוצק) שנכתב על זהב או על סיליקון.
מאפייני ה"דיו" > ב. דיו נוזלי

ניתן להשתמש בכל חומר שהוא נוזלי בשיטת DPN (לאו דווקא תמיסה מימית). מאפייני ההדפסה נקבעים על ידי יחסי הגומלין בין הנוזל וקצה החוד וכמו כן בין הנוזל לבין פני השטח והצמיגות של הנוזל עצמו. אינטראקציות אלה יכולות להגביל את הגודל המינימלי של תכונת הדיו הנוזלי לכ-1 מיקרומטר, תלוי בזווית המגע של הנוזל. צמיגות גבוהה יותר נותנת שליטה גדולה יותר על הגודל והתכונה הרצויים. בניגוד לדיו מולקולרי, ניתן לבצע הדפסות מרובות סוגי דיו באמצעות נוזל שנושא אותם. לדוגמה, על ידי שימוש בנוזל צמיגי, ניתן להדפיס ישירות חלבונים רבים בו זמנית. רזולוציה של סוג דיו זה נעה בין 1–10 מיקרומטר. ניתן לערבב מספר נוזלים יחד, זאת כאשר הדרישה להתאמת ממשק דיו/משטח מגבילה פחות.
חומרים לדוגמה: חלבון, פפטיד, דפוסי-DNA, מימן, סול ג'ל, דיו מוליך, שומנים ו-Silane (במצב נוזלי) שנכתב על זכוכית או סיליקון.
כושר הפרדה

DPN הוא בעל יכולת למקם מולקולות במיקום רצוי בדיוק ננומטרי הקטן מ-100 ננומטר ומאפשר יישום ליתוגרפיה שלמה. כושר הפרדה (הקו הדק ביותר של "דיו" שניתן לצייר) מגיע לכ-15 ננומטר, (פי 5000 יותר דק משערת אדם). כאשר הרישום נעשה על ידי קצה חוד ה-AFM על פני משטח שטוח ברמה האטומית, ניתן לקבל כושר הפרדה גבוה במיוחד.
כושר הפרדה של ה-DPN תלוי בכמה גורמים:
גודל הגרעין של המצע שעליו מבוצע ה-DPN, משפיע על כושר הפרדה כפי שסוג הנייר משפיע על הכושר הפרדה בכתיבה קונבנציונלית.
תהליכי הספיחה וההרכבה העצמית (SAM) של המולקולות יכולים להגביל את הדיפוזיה, מאחר שבתהליך ההדפסה אנו משתמשים בתכונות הדיפוזיה על מנת לבצע את הרישום.
זמן המגע בין קצה חוד ה-AFM לבין המצע (השפעת מהירות סריקה) משפיע על כושר ההפרדה. ככל שמהירות הסריקה גבוהה, כך כושר הפרדה טוב יותר, אך עם זאת מהירות סריקה גבוהה מדי עלולה לגרום לאי רציפות במעבר הדיו אל המצע. לכן יש צורך למצוא את האיזון הנכון בין כושר ההפרדה לבין רציפות ההדפסה המתקבלת בתהליך הרישום.
לחות משפיעה על כושר הפרדה של תהליך הרישום. גודל שכבת המים המגשרת בין קצה חוד ה-AFM לבין המצע תלויה בלחות היחסית. לדוגמה, קו ברוחב 30 ננומטר דורש 5 דקות רישום בסביבת לחות יחסית של 34%, ואילו קו ברוחב 100 ננומטר דורש 1.5 דקות רישום בסביבת לחות יחסית של 42%.
מערכי עטים

כאמור, הבעיה העיקרית של DPN היא מהירות הרישום הנגזרת ממהירות הסריקה של ה-AFM. בניסיון לחפות על חיסרון זה, פותחו מערכים מקביליים חד-ממדיים ודו-ממדיים של חודי AFM סורקים, כך שניתן לבצע כיסוי נרחב יותר של רישום מולקולארי על גבי המצע, בהשוואה לכיסוי של חוד AFM בודד במשך אותו זמן סריקה. כפי שצוין לעיל, קיימת בעיית גמישות בבקרה על כל חוד AFM בנפרד, היות שכל חודי ה-AFM מבצעים את הסריקה על גבי המצע בו זמנית, אך מנגד, ניתן לטבול כל קצה חוד AFM שכזה בדיו מסוג אחר, מה שמגדיל את הגמישות מבחינת מגוון היישומים שניתן לממש במהלך רישום מקבילי על ידי המערך.
מערך חודים חד-ממדי טיפוסי יכול להכיל עד 50 חודי AFM. המערכים הדו-ממדיים יכולים להכיל עד כדי 55,000 חודי AFM, כאשר המרחק בין שני חודים הוא 400 ננומטר וכן כל קצה חוד הוא ברוחב בסיס של 100 ננומטר.
יישומים

לשיטת DPN קיים פוטנציאל יישומי במספר תחומים, כאשר המשותף לכולם היא היכולת לשלוט בחומרים ברמה המולקולארית שלהם ובתגובתם עם סביבות שונות. באופן זה ניתן לתכנן את המבנה והצורה של ההדפסה כתלות בסביבה איתה המולקולות באות במגע. התחומים העיקריים שבהם ניתן ליישם את שיטת DPN:
התקני מצב מוצק - בניית מערכים מולקולריים של חומרים שונים במבנה ננומטרי על גבי התקנים שונים.
התקני מוליכים למחצה - יכולת לבקר על קיטוב המצע של המל"מ באמצעות קישור ה"דיו" בעל תכונות שונות על מצע המל"מ. כמו כן, יכולת לאלח באופן נקודתי וללא מיסוך חלקים שונים במצע.
ביולוגיה - יצירת תבניות של מערכים ביו-מולקולאריים על גבי אורגניזם מעולם החי, סריקה ויצירה של מערכי DNA, זיהוי חלבוניםומולקולות זעירות, גילוי מוקדם של מחלות, הנדסת רקמות וכדומה.
מחקר עתידי

המחקר העתידי בתחום טכנולוגיית DPN מתמקד ביכולת להשיג רזולוציות גבוהות ככל שניתן ברישום מולקולארי למגוון מטרות במגוון תחומים. הרזולוציה הגבוהה ביותר שנרשמה בשימוש בטכנולוגיה זו עד כה, היא בסדר גודל של 15 ננומטר, זאת על ידי רישום אלקאנתיול על גבי משטח של זהב. לאור היכולת הנ"ל, נעשים מאמצים לפתח טכניקות ברזולוציה גבוהה יותר, כך שניתן יהיה לחקור תהליכים ביולוגיים ברמה התאית. על מנת לפתח סוגי "דיו" ברזולוציה גבוהה יותר, מעריכים החוקרים כי טכנולוגיית DPN תדרוש שימוש ביחסי רוחב/גובה קטנים יותר במיקרוסקופ הכוח האטומי (AFM), כך שקצה החוד הסורק שלו יהיה לדוגמה מננו-צינורות פחמן (Carbon Nanotubes).
פיתוח בשימוש במערכים מקבילים- המחקר בנושא פיתוח השימושים במערכי DPN מקבילים יתמקד ביכולת לשלוט באופן עצמאי על כל קצה חוד במערך. זאת על ידי חימום של שלוחה רב שכבתית, במטרה לכופף את החוד הרצוי. היכולת תאפשר יצירת מערכים מורכבים המשלימים סריקה בזמן קצר, כאשר תהיה אינטראקציה של כל חוד וחוד עם המשטח והוא יהיה ניתן לשליטה באופן עצמאי.
שילוב DPN בטכנולוגיית מערכת מיקרו אלקטרוניקה ומכניקה (MEMS) - השילוב חיוני לצורך ציפוי ואספקת דיו אל החוד באופן ישיר, אוטומטי ומבוקר. חוקרים מאמינים כי טכנולוגיית המיקרופלואידיקה שמצויה בפיתוח, תסייע בתחום זה. הרעיון מבוסס על מערכות מיקרופלואידיקה היכולות לשמש כפתרון העתידי לשליטה על הדיו בכל עט בודד (חוד) במערך המקבילי, זאת על ידי מערכים מיקרופלואידים חדשים של קסת דיו, שנמצאים כיום בשלבי פיתוח, אשר לתוכם יוטבלו החודים טרם הסריקה והרישום. בנוסף, מהנדסי MEMS בוחנים את האפשרות לשלב מיקרופלואידיקה ישירות לתוך חודי ה-DPN, כך שאספקת דיו תוזן לקצה החוד הסורק באופן רציף, בדומה לעט נובע קונבנציונלי.
שילוב של מספר טכניקות ליתוגרפיה - על מנת לנצל את היתרונות של כל אחת משיטות הליתוגרפיה השונות, נבחנת האפשרות לשלב ביניהן ולהפיק יתרונות מכל אחת. דוגמה לכך הוצגה על ידי קבוצת מחקר בשם MIRKIN, שפיתחה את (PPL ( Polymer Pen Lithography - שילוב של יתרונות ה-DPN והדפסה במיקרו מגע.
ראו גם

ננוליתוגרפיה
מיקרוסקופ כוח אטומי
הדפסה במיקרו מגע
הערות שוליים

↑  DPN - Stanford - Intro, Stanford University. Retrieved 7 May 2013
↑  Jaschke M.; Butt, H.-J. "Deposition of Organic Material by the Tip of a Scanning Force Microscope" Langmuir, 1995, 11, 1061-1064
↑  DPN - Northwestern - Intro, Northwestern University. Retrieved 7 May 2013
↑  Piner, R. D.; Zhu, J.; Xu, F.; Hong, S.; Mirkin, C. A. "Dip Pen Nanolithography," Science, 1999, 283, 661-663
↑  Dip-pen nanopatterning of photosensitive conducting polymer using a monomer ink: Su, Aslam, Fu, Wu, Dravid, Appl. Phys. Lett., Vol. 84, No. 21, 24 May 2004
↑  L.M. Demers, D.S. Ginger, S.J. Park, Z. Li, S.W. Chung, C.A. Mirkin, "Direct Patterning of Modified Oligos on Metals and Insulators by DPN", 7 JUNE 2002 VOL 296 SCIENCE
↑  Ki-Bum Lee, So-Jung Park, Chad A. Mirkin, Jennifer C. Smith, Milan Mrksich, "Protein nanoarrays generated by DPN", 1 March 2002 Vol 295 Science
↑  S.W. Lee, B.K. Oh, R.G. Sanedrin, K. Salaita, T. Fujigaya, C.A. Mirkin, "Biologically Active Protein Nanoarrays Generated Using Parallel DPN", Adv. Mater. 2006, 18, 1133–1136
עט נובע קלאסי
חוד של AFM
דיפוזיה של דיו מולקולרי מחוד בגודל ננומטרי למשטח דרך מים
רישום בדיו נוזלי על ידי מערך חד־ממדי
מערך דו־ממדי DPN
אאודי 920

| --- | --- |

Audi 920, בתצורת 4 דלתות סלון
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אאודי במפעל "Horch" (אנ')
 שנות ייצור:  1938–1940
 יחידות שיוצרו:  1,281
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  אאודי פרונט
 חברת אם:  Union AG (אנ')
 אורך:  4,900 מ"מ
 רוחב:  1,720 מ"מ
 גובה:  1,620 מ"מ
 משקל:  1,640–1,665 ק"ג (ריק), 2,005–2,030 ק"ג (ברוטו, כולל מטען מקסימלי)
 בסיס גלגלים:  3,100 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 3,281 סמ"ק המפיק 75 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 צריכת דלק:  16 ליטר ל-100 ק"מ
אאודי 920 (בגרמנית: Audi 920) היא מכונית סלון מתוצרת אאודי במפעל "Horch" (אנ'), בחברת האם Union AG (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1938–1940 בגרמניה.
תצורות

קבריולה - 2 דלתות.
מכונית סלון - 4 דלתות.
"אאודי פרונט"

בשנת 1932, אוחדו אאודי, DKW (אנ'), הורך (אנ') וונדראר (אנ') לחברה אחת - AG Auto Union (אנ').
יוצרו 1,281 יחידות.
מנוע קדמי - אורכי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
5 נוסעים (בדגם 4 דלתות).
דלתות קדמיות ודלתות אחוריות - "דלתות התאבדות" (בדגם 4 דלתות) (ציר תנועת פתיחת הדלת מנוגד לציר הנסיעה).
מערכת חשמל - 12 וולט.
תמונות

"אאודי 920" בתצורת 4 דלתות סלון
"אאודי 920", שנת 1939 - קבריולט
"אאודי 920", שנת 1939 - קבריולט
"אאודי 920" - קבריולט
"אאודי 920" - קבריולט
"אאודי 920" - קבריולט - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים (במרכז הלוח שעון אנלוגי)
"אאודי 920", שנת 1939 - קבריולט
"אאודי 920" - קבריולט
ראו גם

אאודי
אאודי סוג C
אאודי פרונט
הערות שוליים

↑  אאודי שנת 1939 - מפרט ומידות autounion1939.com/audi/index
↑  "אאודי 920" - תמונה flickr.com/photos/93207294
↑  Werner Oswald, Deutsche Autos 1920-1945, Stoccarda, Motorbuch Verlag, 1996, ISBN 3-87943-519-7.
ווקסהול 23-60

| --- | --- |

Vauxhall 23-60 דגם "tourer"
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Vauxhall OD 23-60
 יצרן:  ווקסהול מוטורס
 שנות ייצור:  1925–1922
 הרכבה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מודל קודם:  Vauxhall D-Type (אנ')
 מודל אחריו:  Vauxhall 25-70
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס (מ-16 בנובמבר 1925)
 משקל:  1,626-1,372 מ"מ
 בסיס גלגלים:  3,302 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 3,969 סמ"ק המפיק 61 כ"ס ב-2,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מעצב:  Charles Evelyn King
ווקסהול 23–60 (באנגלית : Vauxhall 23-60) היא מכונית פתוחה בסגנון "טורפדו" ("Torpedo (car)" (אנ')) מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית ווקסהול מוטורס אשר יוצרה במספר תצורות בין השנים 1925–1922 בבריטניה
בנוסף יוצרה "ווקסהול 23–60" בסגנון "Tourer" (אנ')
מ-16 בנובמבר 1925 הייתה "ווקסהול מוטורס" בבעלות ג'נרל מוטורס.
"ווקסהול 14–40"

מנוע קדמי 4 צילינדרים, גוש ברזל יצוק, מבנה תא הארכובה - יציקת סגסוגת נפרדת המורחבת משני הצדדים לפגישה עם תת-המסגרת
מנוע בנזין
סוג הנעה : הנעה אחורית
מאייד מתוצרת "Zenith" (אנ')
תצורות

5 מושבים - "Tourer" פתוחה
7 מושבים - לימוזינה
7 מושבים - קבריולה
7 מושבים לנדולט
סגנונות גוף ומחיר בבריטניה, נכון ל־6 באוקטובר 1925

"שלדת רכב" - מחיר היחידה 695 לירה שטרלינג
"Kington" בסגנון "Tourer" בתצורה 5 מושבים, מחיר היחידה 895 לירה שטרלינג
"Arundel" (לכל מזג אוויר), מחיר היחידה 1,145 לירה שטרלינג
"לימוזינה של סליסבורי פולמן" (Salisbury-Pullman-Limousine), מחיר היחידה 1,220 לירה שטרלינג
"קרלטון פולמן לימוזין" (Carlton-Pullman-Limousine), מחיר היחידה 1,270 לירה שטרלינג
"לנדולט" מסוג "'Warwick", מחיר היחידה 1,195 לירה שטרלינג
"גרוסוונור לימוזין", מחיר היחידה 1,175 לירה שטרלינג
"וינצ'סטר לימוזין", מחיר היחידה 1,275 לירה שטרלינג
"סאתרלנד קבריולה", (Sutherland-Cabriolet), מחיר היחידה 1,200 לירה שטרלינג
"לנדולט" מסוג "Langham", מחיר היחידה 1,300 לירה שטרלינג
תמונות

"ווקסהול 23–60"
"ווקסהול 23–60", שנת 1923
"ווקסהול 23–60", שנת 1923
"ווקסהול 23–60"
"ווקסהול 23–60" דגם "Sports Tourer", שנת 1924
פרסומת של היצרן ווקסהול מוטורס ל-"ווקסהול 23–60", דגם "Kington" בסגנון "Tourer", שנת 1923
ראו גם

ווקסהול 14
הערות שוליים

↑  Display advertisement: The Future of Vauxhall Motors by managing directors L Walton and PC Kidner, in The Times, n. 44.129, 26 novembre 1925, pp. pag. 10.
↑  סגנון מכוניות "טורפדו" - סגנון גוף הטורפדו היה סוג של גוף רכב ששימש משנת 1908 עד אמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 עם פרופיל יעיל וחלק עליון רך מתקפל או ניתן להסרה. העיצוב מורכב מקו מכסה המנוע שהונח להיות ברמה עם קו המותניים של המכונית, והתוצאה היא קו חגורה ישר מקדימה לאחור
↑  Baldwin, N. (1994). A-Z of Cars of the 1920s. Devon, UK: Bay View Books. ISBN 978-1-870979-53-5.
↑  Touring car : מכוניות פתוחות - מכוניות ללא גג קבוע
↑  "Cars Of To-Day". The Times (43146). 26 September 1922. p. 16.
↑  "ווקסהול 23–60" vauxhallregister.com/23-60-od
↑  "ווקסהול 23–60" דגם "Tourer", שנת 1923 - תמונה  carandclassic.co.uk/car/C1150845
משחק לוח

ציור של משחק לוח מהמאה ה-19.
משחק סנת מקברו של פרעה אמנחותפ השלישי.
משחק לוח הוא משחק קופסה המיועד לשחקן אחד או יותר, המתנהל בעיקר, או באופן בלעדי, על-גבי לוח שסומן מראש לצורך זה, בהתאם לכללים קבועים מראש. בדרך כלל נעשה שימוש בכלי משחק שונים, כגון חיילי משחק וקוביות משחק.
בין שיטות המשחק השונות ניתן למנות הטלת קוביות, שליפת קלפים, מסחר בין שחקנים, קרבות בין צבאות, בנייה ופיתוח של אזורים וביצוע משימות בעלות דרגות קושי שונות לפי היררכיה מסוימת. משחקי לוח ידועים עוד מתקופת מצרים העתיקה בו שיחקו בסנת כבר בסביבות 3500 שנים לפנה"ס. בסוף המאה ה-19 פותח המשחק רברסי שהיה מאוד פופולרי במשך תקופה ארוכה.
רוב המשחקים הפופולריים והמצליחים ביותר בעולם בכל הזמנים הם משחקי לוח. דוגמת שחמט, דמקה ומונופול, אשר שני הראשונים הומצאו לפני מאות שנים ועדיין נחשבים לשניים המשחקים הפופולריים ביותר, ומשחק המונופול שלפי הערכות שונות נמכר בכמעט 300 מילון עותקים.
קיימים משחקים דוגמת שחמט שהניצחון בהם תלוי רק בניסיון וכישורים של השחקנים. במשחקים אחרים, דוגמת שש בש קיים אלמנט מסוים של מזל, אך גם בהם לרוב מנצח שחקן מנוסה. בין המשחקים השונים מקובל להבחין במשחקי "סגנון גרמני" (דוגמת "איירליינס יורופ") בהם השפעת המזל קטנה ו"סגנון צפון אמריקאי" (דוגמת "סיכון") בהם מזל צפוי להשפיע יותר על תוצאת המשחק.
חלק ממשחקי הלוח פותחו למשחקי מחשב.
משחקי לוח הם תת-קבוצה של משחקי הקופסה.
ראו גם

רשימת משחקי לוח
משחק אסטרטגיה מופשט
לקריאה נוספת

מיכאל סבן, "משחקי לוח קדומים בארץ ישראל", קדמוניות, 144, 2012, עמ' 64-50
הערות שוליים

↑  Todd Leopold, Monopoly: At 80, it just keeps 'Go'-ing, CNN, ‏2015-03-19 (באנגלית)
| משחקים |
| --- | --- | --- |
| סיווג לפי כלי המשחק | משחקי לוח • משחקי קופסה • משחקי קלפים • משחקי עט ונייר • משחקי חברה ללא עזרים  • משחקי כדור • משחקי מחשב, פלייסטיישן ומשחקי וידאו |  |
| סיווג לפי אופי המשחק | משחקי ספורט • משחקי תפקידים • משחקי מלחמה • משחקי אסטרטגיה • משחקי ילדים • משחקי חשיבה |  |
| שימושים למשחקים | פנאי • הנאה • בידור • גן שעשועים • משחקייה • הוראה מתקנת • E-learning ולמידה משולבת מחשב • אימון מוחי • תחרות • ספורט • משחוק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282544105171  BNE: XX539456  BnF: cb131644242 (data)  GND: 4137590-7  LCCN: sh85015134  NARA: 10647603  NDL: 032631314  NKC: fd913010  NLK: KSH2004038085 
ערך זה הוא קצרמרבנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משחקי קופסה בצפון אמריקה (רובם תוצרת אירופה)
ריווין קונל

| --- | --- |

ריווין קונל
 לידה:  3 בינואר 1944 (בת 81) סידני, אוסטרליה 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה, חינוך, מגדר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מלבורן 
 מוסדות:  אוניברסיטת מקווארי  אוניברסיטת סידני 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'סי ברנרד (2017) 
 
ריווין קונל (באנגלית: Raewyn Connell;‏ 3 בינואר 1944) היא סוציולוגית אוסטרלית נודעת העוסקת בסוגיות של תרבות, תקשורת והגמוניה פוליטית ובייחוד בחקר הגברויות. כיום מכהנת קונל כפרופסורית באוניברסיטת סידני, אוסטרליה.
ביוגרפיה

ריווין קונל נולדה בשם רוברט ויליאם קונל באוסטרליה. קונל היא אישה טרנסקסואלית אשר השלימה את השינוי הגופני מאוחר בחייה. מרבית מפרסומיה המוקדמים מופיעים תחת השם R. W. Connell הנייטרלי מבחינה מגדרית עד להוצאה השנייה של "גברויות" בשנת 2005. החל משנת 2006 כל פרסומיה תחת השם "ריוויון". לאחרונה היא עוסקת וכותבת בנושא טרנסקסואליות.
שותפתה לחיים, פאם בנטון (Pam Benton) הייתה אקטיביסטית בתנועת נשים, פסיכולוגית, סוציולוגית, כותבת ומשרתת ציבור. בנטון הייתה אחת ממייסדי רשת נשים מבוגרות (Older Womans' Network) באוסטרליה והייתה מעורבת בפיתוח מדיניות שוויון הזדמנויות בניו סאות' ויילס. בשנת 1997 נפטרה לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן. לקונל ולבנטון בת משותפת, קיילי בנטון-קונל.
ביוגרפיה > השכלה

קונל סיימה את לימודיה בתיכון בצפון סידני. את התואר הראשון סיימה באוניברסיטת מלבורן והדוקטורט בסוציולוגיה (PhD) הוענק לה באוניברסיטת סידני.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

משנת 1971 עד 1972 קונל הייתה מרצה לממשל באוניברסיטת סידני. בין השנים 1973 עד 1975 הייתה מרצה בכירה לסוציולוגיה באוניברסיטת פלינדרס, דרום אוסטרליה. היא ייסדה את מחלקת הסוציולוגיה באוניברסיטת מק'קארי בה כיהנה בין השנים 1976 עד 1991 והייתה לאחד מהאנשים הצעירים ביותר אשר מונו אי-פעם לתפקיד יו"ר אקדמי באוסטרליה. בארצות הברית שימשה קונל כפרופסורית אורחת באוניברסיטת הרווארד בתחום לימודי אוסטרליה בין השנים 1991–1992 ולאחר מכן כיהנה כפרופסורית לסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז בין השנים 1992–1995. בשנת 1996 שבה לאוסטרליה והייתה פרופסורית לחינוך באוניברסיטת סידני עד שנת 2004. משנה זו ואילך היא מכהנת כפרופסורית באוניברסיטת סידני.
ביוגרפיה > פרסים

פרס מטעם האיגוד האמריקאי לסוציולוגיה (American Sociological Association) עבור תרומה יוצאת מהכלל ללימודי מין ומגדר.
פרס מטעם האיגוד האוסטרלי לסוציולוגיה (Australian Sociological Association) על שירות יוצא דופן למען תחום הסוציולוגיה באוסטרליה.
פעילות חברתית

קונל הייתה חברה מן המניין במפלגת הלייבור האוסטרלית (טרם נטייתה של המפלגה לימין בראשית שנות ה-80) וחברה באיגוד National Tertiary Education Union, שהוא איגוד אוסטרלי למועסקים בתחום ההשכלה הגבוהה. בשנת 2010 החליט האיגוד להעניק פרס על שמה של קונל, המוענק אחת לשנתיים עבור פרסום ספר ביכורים בתחום סוציולוגיה אוסטרלית.
קונל שימשה כיועצת ל"אונסקו" UNESCO וליוזמות בינלאומיות הקשורות לגבריות, גברים ובנים, שוויון מגדרי ותהליכי שלום.
תחום המחקר

קונל התפרסמה בזכות מחקר בהיקף נרחב בתחום דינמיקת מעמדות ובנוסף בנושא האופנים בהם מדרגי מעמד ומגדר מובנים מחדש בחיי היום-יום בבתי הספר.
בשנות ה-80 המאוחרות היא פיתחה תאוריה חברתית של יחסי מגדר שהדגישה, שמגדר הוא מבנה חברתי רחב היקף ולא רק עניין של זהות אישית. במקביל היא כתבה בנושאי עוני וחינוך ומיניות ומניעת איידס.
קונל ידועה מחוץ לאוסטרליה בעיקר בזכות עבודתה בנושא הבנייה חברתית בתחום הגבריות, שכן הייתה בין מייסדי תחום מחקר זה. ספרה "גברויות" (1995,2005) הוא המצוטט ביותר בשדה המחקר. המושג "גבריות הגמונית" משך תשומת לב ניכרת ועורר פולמוס רב.
במחקר עדכני של קונל היא בוחנת "תאוריות דרומיות" של נאו-ליברליזם ומגדר.
הסוציולוגיה של קונל מדגישה את טבעה ההיסטורי של המציאות החברתית ואופיה המשתנה של הפרקטיקה החברתית. כתיבתה מנסה לשלב פירוט אמפירי, ניתוח מבני, ביקורת ורלוונטיות לפרקטיקה. הרבה מעבודתה האמפירית עושה שימוש בראיונות ביוגרפיים, בתחומי החינוך, חיי משפחה וסביבת העבודה.
היא כתבה והייתה לשותפה לכתיבת למעלה מ-20 ספרים ו-150 פרסומי מחקרים ועבודותיה תורגמו ל-16 שפות.
ניתן לחלק את תחומי העיסוק של קונל ל-6 קטגוריות עיקריות:
תאוריות חברתיות
אינטלקטואלים
מגדר ומיניות
גברויות
מעמד
חינוך