stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל מריאצ'י
נושאי הסרט ופרשנויות

לפי חוקר הקולנוע צ'ארלס רמירז ברג, הסרט משלב שתי סוגות של סרטי ניצול: סרטי הסמים המקסיקניים, שפרחו בשנות ה-80 (narcotraficante), וסרטי הרפתקאות לחימה (warrior adventure), שמקורם במערבונים ובסרטי אמנויות לחימה שנוצרו בהונג קונג.
ברג כתב כי הסרט שובר סטריאוטיפים קולנועיים נפוצים. בסרט מתהפכים התפקידים שהתקבעו במערבון הספגטי, ובמקום גיבור לבן הנאבק בסוחר סמים לטיני נבל, הגיבור הוא מריאצ'י מקסיקני שנאבק מול סוחר סמים לבן ועשיר. עם זאת, המריאצ'י לא נראה כאויבו הטבעי של מוקו, והפגישה ביניהם היא תולדה מקרית של רצף טעויות. כמו כן, המריאצ'י שונה בתכלית מהגיבור האמריקני הטיפוסי. בעוד שזה האחרון מתאפיין לרוב במיומנויות לוחמה ובמראה שרירני, המריאצ'י הוא אדם פשוט, דל-אמצעים, שנקרה בעל כורחו לעימות בין כנופיות פשע. מיומנויותיו אינן בלוחמה, כי אם בשירה ובנגינה. הוא ממוצא מקסיקני, דבר נדיר בקולנוע ההוליוודי, ובעל חזות מקסיקנית טיפוסית. הצבתו כגיבור קוראת תיגר על המוסכמה ההוליוודית, שעל פיה כדי להביס את הנבל יש צורך בכוחות-על כלשהם. הוא אף מהווה דמות אנטי-מאצ'ואיסטית: הוא מזמין בברים משקה קל ולא חריף כדי לשמור על קולו, והוא מסרב לעשן. על אף כל אלו, נתפס המריאצ'י בעיני הצופה כגיבור נועז וגברי. מותו של מוקו, הנגרם בידי המריאצ'י, איש המוזיקה הצנוע וחסר הניסיון, מהווה תפנית אירונית, שבה דווקא הלטיני שחום-העור גובר על הלבן היהיר.
ברג ראה בבחירת צבעי התלבושות למריאצ'י ולאזול, ששניהם לבושים שחור, ולמוקו, שלבוש לבן, מחווה מודעת של רודריגז לסרטי הקונג-פו שמהם שאב השראה, והיפוך למוסכמה הנהוגה במערבונים, שלפיה הלבן מייצג את הטוב.
באתר microbudgetfeatures.com נכתב כי "יש שיאמרו כי ב"אל מריאצ'י" מתייחס רודריגז לאחריותה של ארצות הברית במלחמות הסמים באמריקה הלטינית, באמצעות ליהוקו של אמריקאי כאיל הסמים הראשי, או שהסרט הוא מטפורה לאהבתו של רודריגז לקולנוע, המקבילה לתשוקתו של המריאצ'י למוזיקה. עם זאת, אם אלו הם הנושאים שרודריגז בחר להתייחס אליהם בתסריטו, הוא נכשל בניסיונו ליישם זאת. ההתייחסויות הפוליטיות, החברתיות והקונספטואליות המעטות בסרט חולפות ובאות, ואינן נשארות בזיכרונו של הצופה. אפילו שלוש סצנות החלום, שמתיימרות להציג לצופה את התת-מודע של המריאצ'י, נכשלות בניסיונן להבהיר רעיון כלשהו. [...] הבדידות היא הנושא היחיד שנראה שמצליח לחלחל ליצירה. היא מוצגת ברמיזות חזותיות, כגון דלת יחידה שנותרה מבית שנשרף כולו, הצב שמנסה לחצות את הכביש המהיר, ילד שעומד לבדו בסצנות החלום של המריאצ'י, והמריאצ'י שרוכב לבדו אל האופק בסיום הסרט. עם זאת, גם כאן הסרט אינו מציג תובנות ברורות בנושא. הבדידות היא רק מאפיין של דמויות ועצמים המוצגים בסרט, ואינה מרכזו של דיון קונספטואלי".
ספרו של רודריגז "מורד ללא צוות"

בספרו "Rebel without a Crew: Or How a 23-Year-Old Filmmaker With 7,000 Became a Hollywood Player" ("מורד ללא צוות: או כיצד הפך במאי בן 23 עם 7,000 דולר בכיס לאישיות הוליוודית"), תיאר רודריגז את ראשית ימיו כבמאי ואת סיפורו של הסרט "אל מריאצ'י". הספר, בן 306 עמודים, יצא בהוצאת Plume ב-1 בספטמבר 1996. רודריגז תיאר בו את סיפור יצירת הסרט החל מגיוס הכסף עבורו, דרך כתיבת התסריט וההפקה, ועד רכישת זכויות ההפצה על ידי חברת קולומביה. זהו ספר פופולרי בקרב יוצרי סרטים מתחילים, והוא היווה השראה ליוצרים מתחילים רבים כיצד ניתן ליצור סרט איכותי בתקציב קטן.
סרטי המשך

כאמור, רודריגז תכנן מלכתחילה לתאר את עלילותיו של המריאצ'י בטרילוגיה שתופץ לשוק הווידאו הביתי ותשמש עבורו תרגול לקראת קריירה הוליוודית כבמאי. כבר בעת חתימת הסכם ההפצה בין רודריגז לחברת קולומביה, תוכנן סרט המשך ל"אל מריאצ'י", ואכן בשנת 1995 יצא סרט ההמשך "דספרדו", שמתאר מסע נקמה של המריאצ'י על מותה של דומינו אהובתו. בסרט מככבים אנטוניו בנדרס, שמגלם את המריאצ'י, והשחקנית סלמה הייק, שזכתה לחשיפה בינלאומית לראשונה בסרט זה. בסרט גם מופיע קרלוס גאיארדו, בתפקיד אורח כחברו של המריאצ'י, קמפה. הסרט הופק בתקציב גדול יותר, של 7,000,000 דולר, שאף הוא נמוך יחסית לסרט הוליוודי. הסרט השלישי והאחרון בטרילוגיית מקסיקו הוא "היו זמנים במקסיקו", שיצא בשנת 2003, ובו המריאצ'י, שוב בגילומו של בנדרס, יוצא למסע נקם בליווי סוכן CIA מושחת (ג'וני דפ), לאחר שאיבד שוב את אהובתו. סרט זה הופק בתקציב של 29 מיליון דולר.
פרסים

לאחר יציאתו למסכים, זכה "אל מריאצ'י" במספר פרסים ובמועמדויות לזכייה:
פסטיבל סאנדנס 1993 - פרס חביב הקהל לסרט דרמטי
מועמדות לסרט הדרמטי הטוב ביותר מטעם חבר השופטים
פסטיבל דוֹביל (Deauville, צרפת) 1993 - פרס חביב הקהל
מועמדות לפרס המבקרים
טקס פרמיוס ACE ‏(אגודת מבקרי הבידור הלטינית - Association of Latin Entertainment Critics)‏ 1994 - סרט הבכורה הטוב ביותר
פרס אינדפנדנט ספיריט 1994 - סרט הבכורה הטוב ביותר (הוענק לרוברט רודריגז ולקרלוס גאיארדו)
מועמדות של רוברט רודריגז לבמאי הטוב ביותר
מועמדות לפרס סאטורן להפצת וידאו לשנת 1994
לקריאה נוספת

Robert Rodriguez, Rebel without a Crew: Or How a 23-Year-Old Filmmaker With $7,000 Became a Hollywood Player, Plume, 1996, ISBN 978-0452271876
Charles Ramírez Berg, Latino Images in Film: Stereotypes, Subversion, & Resistance, University of Texas Press, 2002, pages 225-261, ISBN 978-0292709072
הערות שוליים

↑  אל מריאצ'י, באתר Box Office Mojo (באנגלית)
1 2 3 4  Maggie Drayton & Felipe Echavarría, Analyzing El Mariachi, microbudgetfeatures.com (Web Archive)
1 2  Library of Congress Adds 'El Mariachi,' 'Forrest Gump' and Hannibal Lecter, CraveOnline, January 2, 2012 (מאורכב בארכיון האינטרנט)
1 2 3  Comparative Examination: El Mariachi, Desperado and Once Upon a Time in Mexico, Left Field Cinema (archived)
1 2 3 4 5  Janet Maslin, El Mariachi (1992) - Movie Review. Two Men Wear Black; Only One Plays Guitar, New York Times, February 26, 1993
1 2 3  Robert Rodriguez: El Mariachi (הקישור אינו פעיל), El Mariachi Critique (הקישור אינו פעיל), באתר אוניברסיטת מישיגן, לפי צ'ארלס רמירז ברג
↑  Peter Broderick, Robert Rodriguez’s Garage Movie., Filmmaker
1 2  Leslie Halliwel, Edited by John Walker, Halliwell's Film and Video Guide 2002, HarperResource, 2001, page 253, ISBN 978-0060988845
↑  מרבית המידע בפסקאות "יצירת הסרט" ו"הפצה" מבוסס על הכתבה באתר microbudgetfeatures.com
↑  ‎1993 Sundance Film Festival, Sundance.org
↑  Todd McCarthy, El Mariachi, Variety, September 9, 1992
↑  Roger Ebert, El Mariachi, rogerebert.com, March 12, 1993
↑  במקור: Uses a broad genre to make subtle points: about change and tradition, about Mexicans and Chicanos with seperate values and voices. Despite its superficial sense of low-budget genre-as-usual, this project offers something truly new for American film.
↑  Mark Salisbury, El Mariachi, Empire
↑  Rebel without a Crew: Or How a 23-Year-Old Filmmaker With $7,000 Became a Hollywood Player, Amazon.com
↑   "אל מריאצ'י (1992) - פרסים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| "טרילוגיית מקסיקו" |
| --- | --- | --- | --- |
| אל מריאצ'י | דספרדו | היו זמנים במקסיקו |  |
‏אל מריאצ'י (סדרת טלוויזיה)‏ • רוברט רודריגז • אנטוניו בנדרס • סלמה הייק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7622084-9  VIAF: 4680151002113330280003   WorldCat (עם VIAF): 4680151002113330280003 
מתוך צילומי הסרט. רודריגז מאחורי המצלמה וגאיארדו ברקע.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
רוברט רודריגז בפסטיבל הקולנוע באטלנטה, בו הוצג "אל מריאצ'י"
עטיפת הספר "מורד ללא צוות"
הדסון יוטיליטי קופה

| --- | --- |

Hudson Utility Coupe
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Hudson Terraplane Utility Coupe (בין השנים 1937–1938)  Hudson Business Utility Coupe
 יצרן:  Motor Car Company (אנ')
 שנות ייצור:  1937–1942
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 משקל:  1,295 ק"ג (עומס מטען מקסימלי בתא המטען - 500 ק"ג)
 בסיס גלגלים:  2,972 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים 3.5 ליטר המפיק 96 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
הדסון יוטיליטי קופה (באנגלית: Hudson Utility Coupe) (בין השנים 1937–1938 הדגם היה קרוי Hudson Terraplane Utility Coupe) היא מכונית קופה, בתוספת ארגז שרות שהורכב בתא המטען, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית Hudson Motor Car Company (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1937–1942 בארצות הברית.
"הדסון יוטיליטי קופה"

2 דלתות.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
מנוע הנעה אחורית.
בשנת 1942 ייצור הדגם הופסק, עקב כך שכל ייצור כלי הרכב בארצות הברית הוקדש למאמץ המלחמתי. לאחר מלחמת העולם השנייה הייצור של הדגם לא חודש.
תא המטען

בתוך תא המטען של הרכב הייתה קופסת פלדה שהונחה על מסילות הזזה (בדומה למגירות של ארגז הכלים). קופסת הפלדה נשענה על דלת אחורית. ידיות היו מחוברות לקצה הקופסה, אשר שימשו להחלקת הקופסה פנימה והחוצה. כשהקופסה נשלפה החוצה, היו שתי נקודות שבהן ניתן היה להרחיב אותה, דבר שהביא להעמסה ולפריקה של המטען. היכולת למשוך את התיבה החוצה הוא מה שעשה את "הדסון יוטיליטי קופה" להיות בשימוש כמו טנדר.
העומס המקסימלי של תא המטען הגיע עד 500 ק"ג.
אם לא היה צורך בשימוש הקופסה, אפשר היה להחליק את הקופסה לתא המטען. לאחר שנסגר את תא המטען, נראה כלי הרכב של הדסון כמו מכונית רגילה בתצורת קופה.
תמונות

"הדסון יוטיליטי קופה"
"הדסון יוטיליטי קופה", שנת 1938 - מבט לתא הנהג
"הדסון יוטיליטי קופה", שנת 1939
"הדסון יוטיליטי קופה", שנת 1939
"הדסון יוטיליטי קופה", שנת 1939
"הדסון יוטיליטי קופה", שנת 1941
ראו גם

הדסון גרייטר אייט
הדסון ג'ט
הערות שוליים

↑  "הדסון יוטיליטי קופה" כולל ארגז השרות שהורכב בתא המטען האחורי - תמונה flickr.com/photos/dmentd1
↑  היצרנית Hudson Motor Car Company allpar.com/cars/adopted/hudson-1936
↑  "הדסון יוטיליטי קופה" motor-car.net/hudson/item/14451-hudson-utility-coupe
↑  "הדסון יוטיליטי קופה" - תמונות wheelsage.org/hudson/terraplane/deluxe_utility_coupe/pictures
↑  "הדסון יוטיליטי קופה" - תמונת תא המטען amazon.com/Hudson-Terraplane-Utility-Coupe-Factory
קאדילק STS

| --- | --- |

Cadillac STS
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  קאדילק
 שנות ייצור:  2004–2011
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית   רוסיה רוסיה 
 מודל קודם:  Cadillac Seville (אנ')
 מודל אחריו:  Cadillac CTS (אנ') (דור שלישי)  Cadillac XTS (אנ')
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 פלטפורמה:  GM Sigma platform (אנ')
 אורך:  4,986 מ"מ (בין השנים 2005–2007)  4,996 מ"מ (בין השנים 2008–2011)
 רוחב:  1,844 מ"מ
 גובה:  1,463 מ"מ
 משקל:  1,950-1,779ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,957 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V6 צילינדרים, 3,564 סמ"ק המפיק 259 כ"ס ב-6,200 סל"ד, מנוע ג'נרל מוטורס סדרה "GM High Feature engine" (אנ'), סוג מנוע "LY7" (יוצר בין השנים 2004–2007)  V6 צילינדרים, 3,564 סמ"ק המפיק 267 כ"ס ב-6,200סל"ד, מנוע ג'נרל מוטורס סדרה "GM High Feature engine" (אנ'), סוג מנוע "LY7" (יוצר בין השנים 2008–2009)  V8 צילינדרים, 4,656 סמ"ק המפיק 320 כ"ס ב-6,400 סל"ד, מנוע ג'נרל מוטורס סדרה "Northstar engine series" (אנ') סוג מנוע "LH2" (יוצר בין השנים 2005–2010)  V8 צילינדרים, 4,371 סמ"ק המפיק 350 כ"ס ב-6,400 סל"ד מנוע ג'נרל מוטורס, סדרה "Northstar engine series" (אנ') סוג מנוע "LC3", (מגדש טורבו)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות מתוצרת ג'נרל מוטורס סדרה "GM 5L40-E transmission" (אנ') סוג תמסורת "5L40-E"  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות מתוצרת ג'נרל מוטורס סדרה "GM 5L40-E transmission" (אנ') סוג תמסורת "5L50"  תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות מתוצרת ג'נרל מוטורס סדרה "GM 6L50 transmission" (אנ') סוג תמסורת "6L50"
 מהירות מרבית:  219-250 קמ"ש
 צריכת דלק:  12.4 - 15.6 ליטר ל-100 ק"מ
 מעצב:  John K. Wasenko
קאדילק STS (באנגלית: Cadillac STS) היא מכונית סלון תוצרת חטיבת הרכב היוקרתי קאדילק, חברת בת של ג'נרל מוטורס האמריקאי, אשר יוצרה בין השנים 2004–2011 (משנת המודל 2005), בארצות הברית וברוסיה.
"קאדילק STS"

4 דלתות.
5 נוסעים.
מנועי בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית 4x2, הנעה כפולה 4x4.
קיבולת מכל דלק: 66 ליטר.
קיבולת תא מטען אחורי - 464 ליטר.
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 5.0–7.4 שניות.
בין השנים 2005–2007 מחיר היחידה (לדגמים מנוע V8) נע בין 40,575–47,025 דולר (בארצות הברית).
תמונות

קאדילק STS", שנת 2006
קאדילק STS", שנת 2005
קאדילק STS"
קאדילק STS"
קאדילק STS"
קאדילק STS", שנת 2005
ראו גם

קאדילק
קאדילק CT4
קאדילק CT5
הערות שוליים

↑  "קאדילק STS" ברוסיה web.archive.org/web/20110904192557
↑  "קאדילק STS", שנת 2006 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
↑  "קאדילק STS" cars.com/research/cadillac-sts
↑  "קאדילק STS", שנת 2007, מנוע 3.6 ליטר - מפרט carfolio.com/specifications/models
↑  "קאדילק STS", שנת 2005 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
איילין וורנוס

| --- | --- |

 לידה:  29 בפברואר 1956 רוצ'סטר, מישיגן, ארצות הברית 
 הוצאה להורג:  9 באוקטובר 2002 (בגיל 46) בית הכלא של פלורידה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Aileen Carol Pittman 
 מדינה:  ג'מייקה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  מחוז טאסקולה 
 פעילות בולטת:  7 מעשי רצח
 השכלה:  תיכון טרוי 
 תקופת הפעילות:  1989–1990 
 
איילין קרול וורנוס (באנגלית: Aileen Carol Wuornos;‏ 29 בפברואר 1956 – 9 באוקטובר 2002) הייתה רוצחת סדרתית אמריקאית שרצחה ושדדה שבעה גברים בפלורידה בין 1989 ל-1990 בזמן שעבדה כזונת רחוב. טענה שקורבנותיה אנסו אותה או ניסו לאנוס אותה, וכל מעשי הרצח נבעו מהגנה עצמית. היא הורשעה בשישה מהמעשים, נידונה למוות והוצאה להורג בזריקת רעל.
חייה

איילין קרול וורנוס נולדה בעיר רוצ'סטר שבמישיגן, בשם איילין קרול פיטמן. אימה, דיאן וורנוס (ילידת 1939), הייתה בת 15 כשנישאה לאביה של איילין, ליאו דייל פיטמן, ב-3 ביוני 1954. לאחר פחות משנתיים, וחודשיים לפני שאיילין נולדה, דיאן דרשה גט מבעלה. אחיה הבכור של איילין, קית', נולד במרץ 1955.
איילין מעולם לא פגשה את אביה, ליאו פיטמן; הוא היה עצור בזמן לידתה. הוא היה סכיזופרן שהורשע בעבירות מין כנגד ילדים, והתאבד בתאו בכלא בשנת 1969. בינואר 1960, כשאיילין הייתה בערך בת ארבע, אימה דיאן נטשה אותה ואת אחיה והם אומצו על ידי סבם וסבתם, הוריה של דיאן ב-18 במרץ 1960.
בגיל אחת עשרה, הייתה מעורבת בפעילויות מיניות בבית הספר תמורת סיגריות, סמים ואוכל. היא גם הייתה מעורבת בפעילות מינית עם אחיה. היא טענה שסבה האלכוהוליסט תקף אותה מינית והכה אותה בילדותה; לפני שהכה אותה הכריח אותה לפשוט את כל בגדיה. בשנת 1970, כשהייתה בת 13, נכנסה להיריון כתוצאה מאונס שבוצע על ידי חבר של סבה. היא ילדה את בנה במעון לנשים לא נשואות והוא נמסר לאימוץ. מספר חודשים לאחר הלידה היא נשרה מבית הספר ובפרק זמן זה סבתה מתה מכשל בכבד. כשהייתה בת 15, סבה סילק אותה מהבית, היא החלה לעסוק בזנות ועברה לגור ביער הסמוך לביתה הישן.
פשעים שקדמו לרציחות

ב-27 במאי 1974 נעצרה וורנוס באשמת נהיגה בשכרות וירי מכלי רכב במחוז ג'פרסון שבקולורדו. למשפט שנערך לה בעקבות המעצר היא לא התייצבה.
בשנת 1976 נסעה וורנוס בטרמפים לפלורידה ושם פגשה את לואיס גרץ פל, נשיא מועדון יאכטות בן 69. הם נישאו באותה שנה וההודעה על נישואיהם פורסמה בעיתון המקומי. למרות זאת, איילין וורנוס הייתה מעורבת באופן מתמשך בתגרות בבר המקומי ולבסוף נעצרה על תקיפה. היא גם הכתה את בעלה עם מקל ההליכה שלו, והוא הוציא כנגדה צו הרחקה. היא חזרה למישיגן וב-14 ביולי 1976 נעצרה באשמת תקיפה והפרת הסדר הציבורי לאחר שזרקה כדור ביליארד על ראשו של מוזג. ב-17 ביולי מת אחיה קית' מסרטן הושט והיא קיבלה 10,000 דולר מפוליסת ביטוח החיים שלו. וורנוס ובעלה ביטלו את חתונתם רק תשעה שבועות לאחר מכן.
ב-20 במאי 1981 נעצרה וורנוס במחוז אדג'ווטר שבפלורידה בגין שוד מזוין של חנות נוחות, שבו היא גנבה 35 דולרים ושתי חפיסות סיגריות. היא נידונה לתקופת מאסר של כשנה, אותה ריצתה מ-4 במאי 1982 עד ל-30 ביוני 1983. ב-1 במאי 1984 היא נעצרה לאחר שניסתה לפזר המחאות מזויפות בבנק בקי וסט. ב-30 בנובמבר 1985 נרשמה כחשודה בגנבת אקדח ותחמושת במחוז פסקו.
ב-4 בינואר 1986 נעצרה במיאמי והואשמה בגנבת רכב, התנגדות למעצר ושיבוש הליכים שכן היא זייפה את השם בתעודת הזהות שלה לזה של דודתה. השוטרים במיאמי מצאו אקדח בקליבר 0.38 אינץ' וקופסת תחמושת ברכב גנוב. ב-2 ביוני 1986 עוכבה וורנוס לחקירה על ידי משטרת פלורידה, לאחר שמכר שלה אמר שהיא שלפה אקדח ברכבו ודרשה ממנו 200 דולרים. מחקירה שנעשתה עלה שהיא נשאה תחמושת נוספת ואקדח בקליבר 0.22 אינץ' נמצא מתחת למושב בו נסעה.
בתקופה זו בערך, איילין פגשה את טירייה מור, חדרנית בבית מלון, בבר של להט"בים. הן עברו לגור ביחד ואיילין כלכלה אותן בעזרת כספים שהרוויחה מזנות. ב-4 ביולי 1987 הן נלקחו לחקירה בנוגע לתקרית בה הן היו מעורבות שכללה תקיפה וחבטה בבקבוק בירה. ב-12 במרץ 1988 האשימה נהג אוטובוס בתקיפתה, מור נרשמה כעדת ראייה לתקיפה.
הרציחות

ריצ'רד מלורי, בן 51, 1 בדצמבר 1989 - היה בעל חנות למוצרי חשמל מפלורידה. קורבנה הראשון של וורנוס היה אנס מורשע והיא טענה שהיא רצחה אותו מתוך הגנה עצמית. יומיים לאחר הרצח, שוטרי מחוז וולוסיה מצאו את רכבו הנטוש של מלורי. ב-13 בדצמבר נמצאה גופתו במרחק של קילומטרים ספורים מרכבו באזור מיוער. הוא נורה מספר פעמים, סיבת המוות הייתה שני כדורים שעברו דרך הריאה השמאלית שלו. זהו הרצח הראשון שנידון במשפט הרציחות של איליין.
דייוויד ספירס בן 43 - גופתו הערומה נמצאה ב-1 ביוני 1990 לצד הכביש המהיר, הוא נורה שש פעמים.
צ'ארלס קרסקדון בן 40, 31 במאי 1990 - עבד במשרה חלקית כפעלולן רודיאו. ב-6 ביוני 1990 נמצאה גופתו, הוא נורה תשע פעמים.
פטר סיאמס בן 65, היה בדרכו מפלורידה לניו ג'רזי. ב-4 ביולי 1990 נמצא רכבו במחוז אורנג' ספרינגס בפלורידה. עדים ראו את מור ואיילין נוטשות את מכוניתו, וטביעת כף ידה של איילין נמצאה על ידית הדלת הפנימית. גופתו מעולם לא נמצאה.
טרוי ברנס, מוכר נקניקים בן 50. ב-31 ביולי דווח שהוא נעדר. גופתו נמצאה ב-4 באוגוסט 1990 ליד כביש מהיר 19 של פלורידה. הוא נורה פעמיים.
צ'ארלס "דיק" המפריס בן 56, 11 בספטמבר 1990 - איש קבע לשעבר מחיל האוויר האמריקאי ובעברו חוקר של התעללות בילדים ושוטר בכיר. ב-12 בספטמבר 1990 נמצאה גופתו, הוא היה לבוש והוא נורה שש פעמים בראשו ובחלק גופו העליון.
וולטר ג'נו אנטוניו בן 62. ב-19 בנובמבר 1990 נמצאה גופתו, הוא נורה ארבע פעמים. רכבו נמצא חמישה ימים לאחר מכן.
לכידתה והוצאתה להורג

ב-4 ביולי 1990 נטשו איילין וטירייה את מכוניתו של פטר סיאמס לאחר שהיו מעורבות בתאונה. עדי ראייה שראו אותן נוהגות ברכביהם של קורבנות הרצח נתנו תיאורים מפורטים שלהן למשטרה, והתיאורים הובילו למבצע בכלי התקשורת לאיתור הרוצחות. בנוסף, המשטרה מצאה גם חפצים שונים מרכבי הנרצחים בבתי משכון שונים, והצליבו בין טביעות האצבעות שעליהם לבין טביעות אצבעות שנמצאו ברכבים. מאחר שאיילין ריצתה תקופת מאסר, למשטרה היו צילומים של טביעות האצבעות שלה וכך ידעו שהיא מעורבת במקרים.
ב-9 בינואר 1991 נעצרה איילין בבר של אופנוענים במחוז וולוסיה פלורידה. המאהבת שלה נעצרה על ידי המשטרה ביום שלמחרת. טירייה סייעה לשוטרים להפליל את איילין ברצח על מנת לזכות בחסינות משפטית. היא ביצעה מספר שיחות טלפון מבית מלון שהיו מוקלטות וביקשה את עזרתה. ב-16 בינואר 1991 הודתה איילין ברציחות. היא טענה שהגברים ניסו לאנוס אותה ושהרגה אותם מתוך הגנה עצמית.
עורכי דינה ניסו לטעון לאי-שפיות וניסו להצביע על כך שאיילין סבלה מהפרעת אישיות גבולית ומהפרעת אישיות אנטיסוציאלית. כמו כן, הם ניסו להציג מסמכים וראיות אחרות שהעידו על כך שהנרצח הראשון, ריצ'רד מלורי, היה אדם בעל נטיות סוציופתיות וכן שהוא הורשע בניסיון לאונס והיה במתקן כליאה במשך שמונה שנים. השופטים לא הסכימו לקבל את טענות ההגנה בנוגע לעברו של מלורי. איילין נשפטה למוות על שש רציחות מתוך השבע, זאת מאחר שגופתו של פטר סיאמס מעולם לא נמצאה.
בזמן המעצר שלה ועד להוצאתה להורג, איילין סיפרה שהסוהרים מתעללים בה. לדבריה בישלו את האוכל שלה עם לכלוך, אזקו אותה בחוזקה רבה ולא הכרחית וכתוצאה מכך נגרמו לה חבלות על הידיים, שעברה בחקירות התעללות אלקטרונית (אנ'), שהיו הצצות מרובות לתא המעצר שלה ושכל זה נעשה בכדי לשבור אותה נפשית על מנת שתתאבד לפני ההוצאה להורג. בסופו של דבר היא הוצאה להורג בזריקת רעל, ממנה היא מתה ב-9 באוקטובר 2002 והייתה לאישה העשירית בארצות הברית שהוצאה להורג, ולאישה השנייה שהוצאה להורג במדינת פלורידה.
בסרטון שצולם יום לפני הוצאתה להורג איילין הדגישה כי המשטרה ידעה שהיא הייתה הרוצחת במקרה הרצח הראשון ואף על פי כן בחרו לא לעשות עם המידע הזה דבר ולטייח את המקרה, היא הדגישה שטביעות האצבע שלה היו מפוזרות ברחבי הזירה מכיוון שלדבריה היא הייתה רשלנית ולא מקצועית והיה זה הרצח הראשון שביצעה אי פעם, איילין האשימה את המשטרה בטיוח ולדבריה הם היו אחראיים בעקיפין לרציחות הבאות בעקבות העובדה שלא הפלילו אותה כשהיה להם מידע על מעורבותה ברצח הראשון.
לאחר מותה, גופתה נשרפה ואפרה פוזר מתחת לעץ במישיגן. ונכתב ספר על חייה, שני סרטים דוקומנטריים (אחד מהם נוצר בשנת 1994, עוד לפני הוצאתה להורג) וכן סרט דרמה בשם "מונסטר", בו גילמה את דמותה שרליז ת'רון.
הפרק הראשון בעונה הרביעית של הסדרה חוק וסדר: מדור מיוחד נכתב בהשראת איילין וורנוס.
פסיכופתולוגיה

על פי מספר מומחים, הפשעים של וורנוס קשורים לאישיותה הפסיכופתית ולעבר הטראומטי שלה. וורנוס קיבלה ניקוד של 32 נקודות ברשימת הפסיכופתיה המעודכנת, ניקוד אשר מעיד על פסיכופתיה קלינית. בנוסף לכך, וורנוס גם אובחנה עם הפרעת אישיות גבולית והפרעת אישיות אנטיסוציאלית.
וורנוס נודעה גם כבעלת בעיות התנהגות מוקדמות כמו מזג מהיר חמה שהגביל את יכולתה ליצור קשרים בין-אישיים, והקשה עליה לשמור על מערכות יחסים. החינוך שקיבלה בילדותה, לרבות ההתעללות הפיזית והמינית שעברה, נקשרים באופן חלקי להתפתחותן של הפרעות האישיות שלה. לדברי הצוות הפסיכיאטרי שאיבחן את וורנוס, טראומה כה חמורה יכולה לשבש את הסטרוקטורליזם של הנפש ולגרום ל"הגנות פרימיטיביות, דיסוציאטיביות ומתפצלות כדי להדוף את עוצמת הגירוי הרגשי והמיני".
הערות שוליים

↑  Aileen Wuornos gone insane?, נבדק ב-2022-10-01
1 2 3 4 5  Wade C. Myers, Erik Gooch, J. Reid Meloy, The role of psychopathy and sexuality in a female serial killer, Journal of Forensic Sciences 50, 2005-05, עמ' 652–657
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438698305171  PLWABN: 9812695172305606  BIBSYS: 5034100  BNE: XX5792943  GND: 119274264  ISNI: 0000 0001 1489 1682  LCCN: n93096487  MusicBrainz: b81c7cfb-636b-452a-b807-7ff62ddb8b14  NKC: xx0170131  NLG: 181657  NTA: 380477483  SELIBR: 258469  VIAF: 104149294373580522486   WorldCat (עם VIAF): 104149294373580522486
Emissary (מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9)

| פרק מ"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" |
| --- | --- |
 מספר פרק:  1
 מספר עונה:  1
 אורך:  91 דק' 
 שפה:  אנגלית 
 תסריט:  מייקל פילר
 בימוי:  דייוויד קרסון 
 דף הפרק ב-IMDb
 
"Emissary" הוא פרק הבכורה של סדרת המדע הבדיוני האמריקאית "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". הפרק שודר כפרק בודד בן שעתיים בשידורו הראשוני, אך חולק לשני פרקים בני שעה כששודר בשידורים חוזרים.
הסדרה מתרחשת במאה ה-24, ועוקבת אחר תחנת החלל חלל עמוק 9 הממוקמת ליד כוכב הלכת באג'ור, בזמן שהעם הבאג'ורי מתאושש מכיבוש אכזרי של עשרות שנים על ידי הקרדאסים. בפרק זה מפקד התחנה החדש, קומנדר בנג'מין סיסקו (אייברי ברוקס) ובנו ג'ייק (סירוק לופטון) מגיעים עם אנשי צי הכוכבים לתחנה זמן קצר לאחר שכוחות הכיבוש הקרדסי עזבו והכיבוש הסתיים. תוך כדי עבודה על תיקון התחנה וסיוע לבאג'ורנים, סיסקו וקצינת המדע שלו, ג'דזיה דקס (טרי פארל) מגלים חור תולעת יציב ראשון מסוגו, המחבר את רביע אלפא לרביע גמא המרוחק של הגלקסיה, שטרם נחקר.
עלילה > חלק א'

במהלך הקרב בוולף 359, צי הכוכבים מותקף על ידי הבורג, שהטמיעו את קפטן ז'אן לוק פיקארד, השתלטו על מוחו ולקחו ממנו את המידע הרב על הצי, והפכו אותו למפקד הסמלי של הפלישה לכדור הארץ. הקרב הקשה מביא להרס רב ולמוות, וסגן המפקד, קומנדר בנג'מין סיסקו, מקבל עליו את הפיקוד לאחר מות מפקדו ופוקד על הצוות שלו בספינת החלל "סרטוגה" לנטוש אותה. סיסקו ממהר לנטוש את הספינה לפני שתתפוצץ, ועובר בה במטרה למצוא את בנו ג'ייק ואת אשתו ג'ניפר ולהציל אותם. הוא מציל את ג'ייק אבל מגלה שג'ניפר כבר מתה, ונאלץ להשאיר אותה מאחור כשהספינה מושמדת.
לאחר שלוש שנים סיסקו ממונה לפקד על תחנת החלל "חלל עמוק 9" הנמצאת במסלול של כוכב הלכת באג'ור. סיסקו מגיע לתחנה ומוצא אותה הרוסה, ועזובה מאלו שגרו ועבדו שם בעבר. הבאג'ורנים זכו לעצמאות מהכיבוש הקרדסי והזמינו את צי הכוכבים לסייע להם בשיקום עמם, הצעה המתקבלת על ידי צי הכוכבים המעוניין בצירוף הבאג'ורנים לפדרציה. שילוב צי הכוכבים בצוות התחנה בא למורת רוחה של מייג'ור קירה נריס, הקצינה הראשונה, והנספחת הבאג'ורנית בתחנה. במטרה להביא את התחנה להיות מרכז מסחרי ותרבותי שוקק וחי, סיסקו מעודד את בעל הבר הפרנגי קווארק להישאר בתחנה ולהמשיך ולהפעיל עליה את הבר והקזינו שלו, אותו התכוון לנטוש ולהשאיר מאחור. בינתיים סיסקו שוקל להתפטר מצי הכוכבים. במהלך הימים הראשונים שלו על התחנה הוא עדיין מקבל פקודות מקפטן ז'אן-לוק פיקארד, ומתקשה לקבל את מרותו של האיש שבעקיפין ובלי רצונו אחראי למותה של ג'ניפר אשתו.
בניסיון נואש לאחד את הבאג'ורנים שממשלתם נמצאת על סף קריסה, סיסקו מבקר את המנהיגה הרוחנית של הבאג'ורנים - קאי אופקה, שמראה לו חפץ שהבאג'ורנים מאמינים שנשלח על ידי האלים שלהם, "הנביאים". אופקה מכנה את סיסקו "שליח הנביאים" ואומרת לו שהוא מיועד לגלות את ביתם של הנביאים, "המקדש השמימי". קצינת המדע של סיסקו, סגן ג'דזיה דקס, קובעת שהכדור קשור לתופעות מסתוריות המתרחשות בחגורת דנוריוס הסמוכה.
סיסקו זוכה לביקור לא רצוי מגול דוקאט, מפקד התחנה לשעבר הקרדאסי; דוקאט מבהיר בצורה לא עדינה שהוא מחפש את החפץ שאופקה הראתה לסיסקו. סיסקו מבקש לחקור את חגורת דנוריוס מבלי שהקרדאסים יעקבו אחריו, וממציא תחבולה המאפשרת למפקד האבטחה של התחנה, אודו, להשבית זמנית את ספינת המלחמה של דוקאט.