stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצ'רטה
אצטדיון ספריסטריו ופסטיבל מצ'רטה

באיטליה של המאה ה-19 היה הספורט הלאומי סוג של כדוריד. תושבי מצ'רטה החליטו כי הם זקוקים לאתר שבו ניתן יהיה לשחק ולצפות במשחק, ושבו ניתן יהיה להשתמש למופעים ציבוריים כדוגמת קרקסים ואף מלחמת שוורים. כמאה תושבים הצליחו לאסוף את הכסף הדרוש ושכרו את אירנאו אלנדרי לתכנן ולבנות אותו. אצטדיון ספריסטריו (Sferisterio) נבנה ב-1820, והתכנון כלל הריסה ובנייה מחדש של חלק מהחומה ההיסטורית בסמוך לשער "פורטה מרקטו".
החזית הישרה של האצטדיון היא קיר בגובה 18 מטרים ובאורך של 88 מטרים, שלאורכו יש שורת קשתות מופרדות על ידי 56 עמודים הנושאים שורה כפולה של תאים ויציע אבן, כולם בסגנון הנאו קלאסי.
במשך השנים הלכה ופחתה הפופולריות של הכדוריד והכדורגל החליף אותו. ב-1909 יושר המשטח על מנת לאפשר משחקי כדורגל ומגרשי טניס. החל מ-1871 הועלו מדי פעם הצגות תיאטרון באצטדיון, ומ-1914 החלו להציג באצטדיון מופעי אופרה. לאחר מלחמת העולם הראשונה ביים פייראלברטו קונטי את אאידה – כל חלקי האצטדיון שופצו והוא חובר לרשת החשמל.
כיום יש באצטדיון מקום ל-3,000 צופים. עומק הבמה 14.5 מטר ורוחבה כ-40 מטר כשמשני צדדיה אגפים ברוחב של 10 מטר. כמקום למופעים מוזיקליים יש לבמה מבנה מוזר (הנגנים משני צדי עמדת התזמורת אינם יכולים לשמוע האחד את משנהו) אך באופן מפליא האקוסטיקה טובה (לפחות במרכז).
בכל שנה בחודש יולי נערך במצ'רטה פסטיבל אופרה. רוב המופעים מבוצעים באצטדיון, כשחלק מהאופרות מבוצעות בתיאטרון שנבנה על ידי אנטוניו ביבנה ב-1767 והמוקדש למוזיקאי לאורו רוסי שנולד בעיירה.
בקרבת מקום

מצפון לעיירה, בווילה פוטנצה מצויים שרידיה של "הלוויה ריקינה" (Helvia Ricina) יישוב רומי עתיק שנחרב על ידי הויזיגותים.
מדרום לעיירה מצויה הכנסייה הרומנסקית "סן קלאודיו אל קיאנטי" – צורתה הבלתי רגילה נובעת מהעובדה שכנסייה אחת נבנתה על שרידים של כנסייה אחרת.
כללי

במצ'רטה נולד המיסיונר הישועי מטאו ריצ'י (1552 – 1610) שהיה המערבי הראשון שנכנס לסין אחרי שהייתה סגורה במשך מאות שנים לזרים, ותרגם את כתבי קונפוציוס לראשונה לשפה אירופאית.
הקדוש המקומי הוא סן ג'וליאנו. יום חגו הוא 31 באוגוסט.
מערכת שינוי הגבלה

| --- | --- |
 שיוך:  אנזים 
 מזהים
 קוד MeSH:  D08.811.150 
 מזהה MeSH:  D015280 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0012910 
 
מערכת שינוי הגבלה (מערכת RM, restriction modification) מצויה בחיידקים ובאורגניזמים פרוקריוטיים אחרים, ומספקת הגנה מפני DNA זר, כמו זה שנושאים בקטריופאגים.
לחיידקים יש אנזימי הגבלה, הנקראים גם אנדונוקלאזים של הגבלה, שמבקעים DNA דו-גדילי בנקודות ספציפיות למקטעים. את המקטעים האלה מפוררים לאחר מכן אנדונוקלאזים אחרים. גורם זיהומי כגון בקטריופאג מכניס לעיתים DNA זר, והמערכת הזו מונעת זיהום על ידי הרס ה-DNA הזר הזה. לרבע מהחיידקים המוכרים יש מערכות שינוי הגבלה ומתוכם לכמחצית יש יותר מסוג אחד של מערכת.
הרצפים שאנזימי ההגבלה מכירים הם קצרים מאוד, ולכן החיידק עצמו יכיל כמעט בוודאות חלק מהם בגנום שלו. על מנת למנוע הרס של ה-DNA שלו-עצמו על ידי אנזימי ההגבלה, מתווספות קבוצות מתיל. אסור ששינויים אלה יפריעו לזיווג בסיסי ה-DNA, ולכן, בדרך כלל רק כמה בסיסים ספציפיים משתנים בכל גדיל.
אנדונוקלאזים מבקעים קשרים פוספודיאסטרים פנימיים/לא קיצוניים. הם עושים זאת רק לאחר זיהוי רצפים ספציפיים ב-DNA שהם בדרך כלל באורך 4–6 זוגות בסיסים, ולעיתים קרובות פלינדרומיים.
היסטוריה

מערכת שינוי ההגבלה התגלתה לראשונה על ידי סלבדור לוריא ומרי הומאן (Human) ב-1952 וב-1953. הם מצאו שניתן לשנות בקטריופאג הגדל בתוך חיידק נגוע, כך שעם שחרורם והדבקה מחדש של חיידק קשור, הגדילה של הבקטריופאג מוגבלת (מעוכבת).
בשנת 1953, ז'אן וייגל (Weigle) וג'וזפה ברטאני (Bertani) דיווחו על דוגמאות דומות של שינוי המבוקר על ידי המארח באמצעות מערכת בקטריופאגים שונה. מחקרים של דייזי רולן-דוסואה (Roulland-Dussoix) וורנר ארבר ב-1962 וחוקרים נוספים לאחר מכן, הביאו להבנה שההגבלה נובעת מהתקפה ופירוק של ה-DNA של הבקטריופאג המשתנה על ידי אנזימים ספציפיים של החיידקים המקבלים.
עבודה נוספת של המילטון או. סמית' בודדה את HinDII, הראשון מקבוצת האנזימים הידועים כיום כאנזימי הגבלה, בעוד דניאל נתנס הראה שניתן להשתמש בו למיפוי הגבלה. כאשר אנזימים אלו בודדו במעבדה הם יכלו לשמש למניפולציה מבוקרת של DNA, ובכך לספק את הבסיס לפיתוח הנדסה גנטית. ורנר ארבר, דניאל נתנס והמילטון סמית' זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה בשנת 1978 על עבודתם בנושא הגבלה.
סוגים

יש ארבע קטגוריות של מערכות לשינוי הגבלה: סוג I, סוג II, סוג III וסוג IV, כולן עם פעילות אנזים הגבלה ופעילות מתילאז (אנזימי מתילציה, פרט לסוג IV שאין לו פעילות מתילאז). הם נקראו לפי סדר הגילוי, אם כי המערכת מסוג II היא הנפוצה ביותר.[דרוש מקור]
מערכות מסוג I הן המורכבות ביותר, והן מורכבות משלושה פוליפפטידים: R (הגבלה), M (שינוי) ו-S (ספציפיות). הקומפלקס המתקבל יכול גם לבקע את ה-DNA ולעשות לו מתילציה. שתי התגובות מצריכות ATP, ולעיתים קרובות מתרחש ביקוע במרחק ניכר מאתר הזיהוי. תת-יחידת ה-S קובעת את הספציפיות של ההגבלה וגם של המתילציה. החישוף מתרחש במרחקים משתנים מרצף הזיהוי, כך שרצועות נפרדות אינן ניתנות לצפייה בקלות על ידי אלקטרופורזה של ג'ל.[דרוש מקור]
מערכות מסוג II הן הפשוטות והנפוצות ביותר. במקום לעבוד כקומפלקס, המתילטרנספראז והאנדונוקלאז מקודדים כשני חלבונים נפרדים ופועלים באופן עצמאי (אין חלבון ספציפי). שני החלבונים מזהים את אותו אתר זיהוי, ולכן מתחרים על פעילות. המתילטרנספראז פועל כמונומר, ועושה מתילציה לדופלקס לגדיל אחד בכל פעם. האנדונוקלאז פועל כהומודימר (צורה של מבנה רביעוני), מה שמקל על ביקוע שני הגדילים. ביקוע מתרחש במיקום מוגדר קרוב לרצף הזיהוי או בתוכו, וכך מייצר שברים נפרדים במהלך אלקטרופורזה של ג'ל. מסיבה זו, מערכות מסוג II משמשות במעבדות לניתוח DNA ושיבוט גנים.[דרוש מקור]
למערכות מסוג III יש חלבונים מסוג R (res) ו-M (mod) שיוצרים קומפלקס של שינוי ופירוק. חלבון M, עם זאת, יכול לעשות מתילציה בעצמו. מתילציה מתרחשת רק על גדיל אחד של ה-DNA, בניגוד לרוב המנגנונים הידועים האחרים. ההטרודימר (צורה של מבנה רביעוני) שנוצר על ידי חלבוני R ו-M מתחרה בעצמו על ידי שינוי והגבלת אותה תגובה. זה גורם לעיכול לא שלם.
מערכות מסוג IV אינן מערכות שינוי הגבלה אמיתיות מכיוון שהן מכילות רק אנזים הגבלה ולא מתילאז. בניגוד לסוגים האחרים, אנזימי הגבלה מסוג IV מזהים וחותכים רק DNA שונה.
תפקיד

למנינגוקוקוס (Neisseria meningitidis) יש מספר מערכות אנדונוקלאזות הגבלה מסוג II המועסקות בטרנספורמציה גנטית טבעית. טרנספורמציה גנטית טבעית היא תהליך שבו תא חיידקי מקבל יכול לקלוט DNA מתא חיידקי תורם שכן ולשלב את ה-DNA הזה בגנום שלו על ידי רקומבינציה. מחקר מוקדם על מערכות שינוי הגבלה התמקד בתועלת לחיידקים בהגנה על עצמם מפני DNA פולש של בקטריופאג או DNA זר אחר, אך כיום ידוע שניתן להשתמש במערכות אלו גם כדי להגביל את ה-DNA המוכנס על ידי טרנספורמציה טבעית מחברים אחרים של אותו מין, או ממינים קשורים.[דרוש מקור]
במנינגוקוקוס, יכולת התמרה היא תהליך מפותח ומורכב שבו חלבונים מרובים על פני החיידק, בממברנות ובציטופלזמה, מקיימים אינטראקציה עם ה-DNA המתמיר הנכנס. מערכות לשינוי הגבלה נמצאות בשפע בחיידק זה. יש לו מספר מערכות אנדונוקלאזות הגבלה מסוג II. מערכות שינוי ההגבלה שבו משתנות בספציפיות בין קלאדים שונים. הספציפיות הזו מספקת מחסום יעיל נגד חילופי DNA בין הקלאדים. לוריא התייחס להתנהגות מגבלה כזו כ"מקרה קיצוני של חוסר ידידותיות". הגבלה-שינוי נראית כמניע עיקרי של בידוד מיני ויצירת מין במנינגוקוקוס. קוגנט ומיידן (Caugant and Maiden) הציעו כי מערכות הגבלה-שינוי במנינגוקוקוס עשויות לפעול כדי לאפשר החלפה גנטית בקרב קרובי משפחה תוך הפחתה (אך ללא מניעה מוחלטת) של החלפה גנטית בין מנינגוקוקים השייכים לקומפלקסים שונים של שיבוטים שונים, ולמינים קשורים.[דרוש מקור]
מערכות שינוי הגבלה יכולות לפעול גם כאלמנטים גנטיים אנוכיים, ולכפות על התא את תחזוקתן באמצעות הרג תאים לאחר הפרדה.
כמה נגיפים פיתחו דרכים לחתור תחת מערכת שינוי ההגבלה, בדרך כלל על ידי שינוי ה-DNA שלהם, על ידי הוספת קבוצות מתיל או גליקוזיל אליו, וכך חסימת אנזימי ההגבלה. נגיפים אחרים, כמו בקטריופאג'ים T3 ו-T7, מקודדים חלבונים המעכבים את אנזימי ההגבלה.[דרוש מקור]
כדי לנטרל את הונגיפים הללו, חלק מהחיידקים פיתחו מערכות הגבלה אשר מזהות ומנתקות רק DNA שונה, אך אינן פועלות על ה-DNA הבלתי שונה של המארח. חלק מהפרוקריוטים פיתחו סוגים רבים של מערכות לשינוי הגבלה.[דרוש מקור]
מערכות שינוי הגבלה נמצאות בשפע יותר במינים "מופקרים", שבהם הן מבססות נתיבים מועדפים של חילוף גנטי בתוך ובין שושלות עם מערכות שינוי הגבלה קשורות. מכיוון שהרפרטואר או הספציפיות של מערכות שינוי הגבלה בשושלות חיידקים משתנים במהירות, השטפים המועדפים של העברה גנטית בתוך מינים צפויים להשתנות ללא הרף, וליצור רשתות תלויות זמן של העברת גנים.[דרוש מקור]
יישומים > ביולוגיה מולקולרית

(א) שיבוט: ניתן לשבט מערכות שינוי הגבלה לתוך פלסמידים ולבצע בהם ברירה מלאכותית עקב העמידות שמספק אנזים המתילציה. ברגע שהפלסמיד יתחיל להשתכפל, אנזים המתילציה יתחיל להיות מיוצר ויעשה מתילציה של ה-DNA של הפלסמיד, וכך יגן עליו מפני אנזים הגבלה ספציפי.[דרוש מקור]
(ב) פולימורפיזמים של אורך מקטע הגבלה: אנזימי הגבלה משמשים גם לניתוח ההרכב של ה-DNA בהתייחס לנוכחות או היעדר מוטציות המשפיעות על הספציפיות של ביקוע אנזימי הגבלה. כשגני פרא ומוטנטים מנותחים על ידי עיכול עם אנזימי הגבלה שונים, תוצרי אלקטרופורזת הג'ל משתנים באורכם, בעיקר כי גנים מוטנטים לא מתפצלים בדפוס דומה כמו גנים פראיים בנוכחות מוטציות שהופכות את אנזימי ההגבלה ללא ספציפיים לרצף המוטנטי.[דרוש מקור]
נראה שהסיבה לכך היא שאנזימי ההגבלה התפתחו באבולוציה בהתאמה לגנים, וכאשר גנים עוברים מוטציה בלי שלאבולוציה יש מספיק זמן להתאים את אנזימי ההגבלה לגנים המוטנטיים, אנזימי ההגבלה לא יכולים לעבוד על המוטנטים.
יישומים > טיפול גנטי

מערכת שינוי ההגבלה אצל החיידקים הוצעה כמודל להמצאת חיסונים וטיפולים של גנים אנטי-ויראליים אנושיים או גנומיים מאחר שמערכת זו מגינה מגינה על חיידקים על ידי הגבלת הטרופיזם של בקטריופאגים. המחקר הוא על אנזימי הגבלה ו-ZFN (חלבוני אבץ) שיכולים לפצל את ה-DNA של נגיפים אנושיים שונים, כולל HSV-2, פפילומה בסיכון גבוה ונגיף האיידס HIV-1, במטרה לגרום למוטגנזה של מטרה ולסטיות של נגיפים שמדביקים בני אדם. הגנום האנושי מכיל שרידים של גנומים רטרו-ויראליים שהושבתו ונרתמו למען רווח עצמי. המנגנונים להשתקת רטרו-אלמנטים גנומיים פעילים L1 על ידי שלושת מנגנוני התיקון prime repair exonuclease 1 (TREX1) ו-Excision Repair Cross Complementing 1 (ERCC) מחקים את פעולתן של מערכות שינוי ההגבלה בחיידקים, ואת חיבור הקצה הלא הומולוגי (NHEJ) העוקב אחר השימוש ב-ZFN ללא תבנית תיקון.
התקדמות גדולה היא יצירת אנזימי הגבלה מלאכותיים על ידי קישור תחום המחשוף של הדנ"א של אנזים ההגבלה FokI עם מערך של חלבונים קושרים ל-DNA, או מערכי אצבעות אבץ (zinc finger), המכונים נוקלאזות אצבעות אבץ (ZFN). אלה הם כלים רבי עוצמה לעריכת הגנום המארח בשל סגוליות הרצף המשופרת שלהם. הם עובדים בזוגות, הדימריזציה שלהם מתווכת במקום, באתר, באמצעות תחום אנזים ההגבלה FoKI. כל מערך אצבעות האבץ מסוגל לזהות 9–12 זוגות בסיסים, מה שמייצר 18–24 עבור הזוג. מרווח של 5–7 זוגות בסיסים (bp) בין אתרי המחשוף משפר עוד יותר את הספציפיות של ZFN, מה שהופך אותם לכלי בטוח ומדויק יותר שניתן ליישם על בני אדם. נערך ניסוי קליני שלב I של אצבעות אבץ לביטול ממוקד של הקולטן המשותף CCR5 ל-HIV-1.
הקשר של מערכת שינוי הגבלה עם אלמנטים גנטיים ניידים (MGE)

מערכות שינוי הגבלה הן שחקנים מרכזיים באינטראקציה הקו-אבולוציונית בין אלמנטים גנטיים ניידים (MGEs) והמארחים שלהם. גנים שמקודדים מערכות שינוי הגבלה נעים בין גנומים פרוקריוטיים בתוך אלמנטים גנטיים ניידים כגון פלסמידים, פרופגים (גנום של בקטריופאג), רצפי החדרה/טרנספוזונים, אלמנטים מצומדים אינטגרטיביים (ICEs) ואינטגרונים. עם זאת, לאחרונה נמצא כי ישנן מעט מערכות שינוי הגבלה בפלסמידים, חלקן בפרופאגים ואף אחת בפאגים. מצד שני, כל האלמנטים הגנטיים הניידים הללו מקודדים מספר רב של גנים בודדים של מערכות שינוי הגבלה, בעיקר MTases (DNA methyltransferase, דנ"א של אנזימים שעושים מתילציה). לאור זאת, סביר להניח שניידות מערכת שינוי הגבלה עשויה להיות פחות תלויה באלמנטים גנטיים ניידים ויותר תלויה, למשל, בקיומן של נקודות חמות קטנות של אינטגרציה גנומית. ייתכן גם שמערכות שינוי הגבלה מנצלות לעיתים קרובות מנגנונים אחרים כגון טרנספורמציה טבעית, שלפוחיות, ננו-צינוריות, סוכני העברת גנים או התמרה כללית על מנת לעבור בין גנומים.[דרוש מקור]
ראו גם

מתילציה
אנזים הגבלה
מערכת החיסון
משחק סופר אדיטיבי

בתורת המשחקים, משחק סופר אדיטיבי מתאר משחק קואליציוני בעל תכונה מיוחדת והיא שכל שתי קואליציות זרות המתאחדות יחד לקואליציה אחת יכולות להשיג תוצאה שווה או טובה יותר מזו שיכלו להשיג כל אחת בנפרד - "האיחוד אינו מזיק".
הרחבה

דרישת "האיחוד אינו מזיק" נראית כה טריוואלית עד כי בתחילת דרכה של תורת המשחקים דנו אך ורק במשחקים מסוג זה. לצורך בניית המודל המתמטי בתורת המשחקים של משחקים בצורת פונקציה קואליציונית, התברר כי נוח יותר לעבוד עם קבוצה רחבה יותר של משחקים ולא רק עם משחקים סופר אדיטיביים. ברוב המצבים הכלכליים והחברתיים הנחת הסופר אדיטיביות היא הנחה סבירה, אך ייתכן כי מסיבות כלשהן (פוליטיות, גזעיות, העדפות אישיות וכדומה) תיווצרנה שתי קבוצות אשר שילובן לא רק שלא יתרום להן, אלא אף ירע את מצבן - במצב זה הנחת הסופר אדיטיביות אינה סבירה.
דוגמה למצב בו הנחת הסופר אדיטיביות אינה סבירה היא מצב בו הממשלה מפעילה חוק שיגביל את התהוותם של מונופולים לפיו אסורה התאגדות של מספר חברות ל"חברה גדולה מידי" בעלת כוח שוק גדול מידי, דבר העלול לפגוע ברווחה החברתית. הממשלה יכולה להשתמש במיסוי אותו תטיל במיקרה של התאחדות על מנת לפגוע בכדאיות האיחוד.
טבעי להניח שבמשחק סופר אדיטיבי תיווצר קואליציה גדולה ככל האפשר שכן השחקנים מרוויחים יותר ככל שמתאגדים יותר שחקנים לקואליציה אחת.
הגדרה פורמלית

משחק יקרא משחק סופר אדיטיבי אם לכל שתי קואליציות זרות  \ T,S ופונקציית תועלת  \ f  מתקיים:
 \ f(\ T\cup S)\geq f(S)+f(T)
לקריאה נוספת

שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2008.
האוניברסיטה הפתוחה, "תורת המשחקים" יחידה 4 ,ההוצאה לאור של האוניברסיטה הפתוחה 1981.
מרדכי בן-פורת

ערך זה עוסק בחבר כנסת. אם התכוונתם למפקד חטיבה 9 במלחמת יום כיפור, ראו .
שדרת מרדכי בן פורת ברמת גן
ציור מבצע עזרא ונחמיה בשדרת מרדכי בן פורת ברמת גן
מרדכי בן-פורת (12 בספטמבר 1923 – 3 בינואר 2022) היה פעיל ציוני, פוליטיקאי ישראלי, שר וחבר הכנסת; חתן פרס ישראל לשנת ה'תשס"א (2001).
ביוגרפיה

בן פורת נולד בבגדאד בעיראק ולמד שם בבית ספר תיכון. בשנת 1942 הצטרף לתנועת "החלוץ" הציונית שפעלה בעיראק במחתרת וב-1945 עלה ארצה, וגויס ל"הגנה" ב-1947. סיים את קורס הקצינים הראשון של צה"ל ב-1948 והשתתף במלחמת העצמאות כמפקד פלוגה. בשנים 1951-1949 היה ממארגני עליית יהודי עיראק. בתחילת 1950 הוא היה פעיל בחקיקת חוק שלילת האזרחות שהתיר לכל יהודי לצאת מעיראק בתוך שנה, בתנאי שיוותר על אזרחותו ולא יורשה לחזור לעיראק לעולם. נעצר ארבע פעמים על ידי השלטונות העיראקיים (1951-1950).
בן פורת למד מדע המדינה באוניברסיטה העברית וכן מנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. היה נשוי לרבקה וינבסקי, ולאחר פטירתה נישא לנחמה ממשפחת בן-ש"ך. אב לשלוש בנות. בתו עדית נשואה לסופר, איש העסקים והספורט, יצחק חייק.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בשנים 1969-1955 היה ראש המועצה המקומית אור יהודה וייסד שם את המרכז למורשת יהדות בבל. ב-1975 הוא ייסד את "הארגון העולמי של יהודים יוצאי ארצות ערב והיה לנשיא הארגון. ב-1979 יצא בשליחות הסוכנות היהודית לסייע להעלאת יהודי איראן. היה יו"ר עמית של ההנהלה העולמית של הארגון העולמי של יהודים יוצאי ארצות-ערב משנת 1975.
בשנת 1965 נמנה עם מייסדי רפ"י ובעקבות זאת נעשה ניסיון באור יהודה להדיחו מראשות המועצה, אולם הניסיון כשל ובן פורת הצליח להקים קואליציה חלופית עם המפד"ל. בנובמבר 1965 נבחר בן פורת לכנסת השישית מטעם רפ"י ובמקביל זכתה רפ"י בראשותו ב-4 מתוך 11 מנדטים במועצת אור יהודה והוא היה לראש המועצה לאחר שהקים קואליציה בראשותו.
ב-1968 הצטרף עם רפ"י (ללא בן-גוריון) למפלגת העבודה ונבחר מטעם המערך לכנסות השביעית והשמינית. בכנסת השמינית היה לסגן יושב ראש הכנסת, ישראל ישעיהו-שרעבי. לקראת הבחירות לכנסת ה-9 הקים את התנועה להתחדשות ציונית חברתית, אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת ה-10 הצטרפה תנועתו למפלגת התנועה להתחדשות ממלכתית בראשות משה דיין, ובן פורת שובץ במקום השני ברשימת המפלגה לכנסת ונבחר לכנסת. לאחר פטירתו של משה דיין התפלגה הסיעה ובן פורת הקים סיעה שתייצג את מפלגתו. הסיעה הצטרפה לממשלת מנחם בגין ובן-פורת כיהן כשר בלי תיק. בממשלת יצחק שמיר, לאחר ששמיר החליף את בגין, נשאר בן-פורת שר בלי תיק בממשלה, אך פרש מהממשלה לקראת תום כהונתה, על רקע נסיונותיו שלא צלחו להביא להקמת ממשלת אחדות לאומית. עם זאת, בן פורת הצהיר שימשיך לתמוך בקואליציה אך יצביע בכל נושא לגופו של עניין.
בבחירות לכנסת ה-11, התמודד בן פורת במסגרת התנועה להתחדשות ציונית חברתית אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה, שוב. בשנת 1988 הצטרף לליכוד. בבחירות לכנסת השלוש עשרה ב-1992 הוצב במקום ה-52 (הבלתי ריאלי) ברשימת הליכוד.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו מן החיים הציבוריים

ב-1996 פרסם בן פורת אוטוביוגרפיה בשם "לבגדאד וחזרה".
בשנת 2001 הוענקו לו פרס ישראל על "מפעל חיים ותרומה מיוחדת לחברה ולמדינה" ו"אות הוקרה" על שם מנחם בגין על פעילותו למען מדינת ישראל. ב-2003 הוענק לו פרס בן-גוריון על "מפעל חיים ותרומה מיוחדת לחברה ולמדינה". ב-2005 הוענק לו "פרס שופר החרות" מאת קהילת אולבני שבארצות הברית.
בכתבת תחקיר של עמנואל רוזן במסגרת yes דוקו שפורסמה בשנת 2012, נטען, שבן-פורת מחזיק במרכז למורשת יהדות בבל מסמכים שונים על רכוש של פליטים יהודים מעיראק. בין היתר נטען בכתבה, שמסמכים המוחזקים במרכז מורשת יהדות בבל אינם מועברים למשפחות, ואותן משפחות אף אינן יודעות על קיומם של המסמכים.
ב-2018 פרסם אוטוביוגרפיה בשם מארץ הולדת לארץ מולדת: פרקים מחיי.
באור יהודה נקרא רחוב על שמו עוד בחייו. ב-2023 נחנכה "שדרת בן פורת" בשכונת "רמת השקמה" ברמת גן ובה לוח הנצחה לבן פורת ותמונתו וציור על ארון תקשורת - מבצע עזרא ונחמיה.
בן-פורת נפטר בביתו ברמת גן ב-3 בינואר 2022, בגיל 98. הותיר אחריו שלוש בנות ונכדים.
הערות שוליים

↑  החל המבצע להעלאת יהודי עיראק, באתר ישראל היום
↑  Yehouda A. Shenhav, The Arab Jews: A Postcolonial Reading of Nationalism, Religion, and Ethnicity, Stanford University Press, 2006, page 122
↑  ישיבת ההדחה באור יהודה לא התקיימה, דבר, 22 בספטמבר 1965
↑  רפ"י כוננה קואליציה באור יהודה, דבר, 12 בנובמבר 1965
↑  אבי בטלהיים, מועד לבחירות חדשות ייקבע על ידי תמ"י, מעריב, 30 בינואר 1984
↑  "בן פורת הצטרף לליכוד", מעריב, 19 ביוני 1988
↑   סודות הכספים האבודים, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 58:48)
↑  יפה רזיאל, אור יהודה: שיפודים ושני מוזיאונים, באתר ynet, 24 במאי 2005
↑  עוזי ברוך, מרדכי בן פורת, מפקד מבצע החילוץ של יהודי עיראק, הלך לעולמו, באתר ערוץ 7, 3 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258583405171  GND: 120838478  ISNI: 0000 0000 7862 6370  LCCN: nr97005515  RERO: 02-A012900480  VIAF: 37758110   WorldCat (עם VIAF): 37758110
משה מרק

משה מרק 1996
משה מרק (1904, מוסקבה - 1998, קבוצת כנרת) עלה לארץ בשנת 1922 והיה מאז חבר קבוצת כנרת. היה מפקדה של ספינת המעפילים יגור. הוא התמנה לתפקיד על ידי שאול אביגור, ראש המוסד לעלייה ב'.
בחודש יולי 1946 יצאה הספינה ממרסיי שבצרפת לכיוון ארץ ישראל ועליה כ־750 מעפילים, רובם ככולם ניצולי מחנות ההשמדה. לא רחוק מחופי הארץ נעצרה הספינה על ידי הבריטים ואנשיה הוגלו לאחר מאבק לקפריסין.
משה מרק הוברח מהמחנה על ידי אנשי ההגנה והגיע עם עוד אחדים בסירה קטנה לחופי נהריה.
דגם של הספינה "יגור" הובא ב-2006 לארץ והוצב בעתלית.
בשנים 55–1954 היה נספח בשגרירות ישראל במוסקבה ועסק ביצירת ושמירת קשר עם היהודים שם. עקב פעילות זו, נדרש על ידי השלטונות הסובייטיים לעזוב את מוסקבה באיום שיוכרז "אישיות לא רצויה".
משה מרק היה ממייסדי ענף המדגה בארץ, הקים את חוות הניסיונות לגידול דגים על יד גנוסר והדריך דורות של מגדלי דגים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מצב (מדעי המחשב)

במדעי המחשב ובתורת האוטומטים, מצב (באנגלית: state) הוא תצורה (קונפיגורציה) ייחודית של נתונים במעגל דיגיטלי או בתוכנה. המונח משמש לתיאור כלל הנתונים המאוחסנים ברגע נתון בזמן, שהמעגל או התוכנה יכולים להשתמש בהם. ניתן להתייחס למצב כתמונת מצב (snapshot) של התנאים השונים המתקיימים ברגע זה במערכת.
בתורת האוטומטים

בתורת האוטומטים, "מצב" מוגדר פורמלית במסגרת מודל מתמטי חישובי אבסטרקטי שנקרא אוטומט סופי (מכונת מצבים). מודל זה משמש הן בעיצוב של מעגלים דיגיטליים סדרתיים והן בעיצוב של תוכנות מחשב.
בין אם מדובר באוטומט סופי, באוטומט מחסנית או אפילו במכונת טיורינג מלאה, "מצב" הוא סט ספציפי של הוראות אשר יבוצעו בתגובה לקלט שיתקבל. ניתן לחשוב על מצב כמקבילה לזיכרון הראשי במחשב אמיתי.
בתורת האוטומטים, התנהגות המערכת היא פונקציה של: (1) הגדרת האוטומט; (2) הקלט שהאוטומט מקבל; (3) המצב הנוכחי של האוטומט.
בתורת האוטומטים > סוגי מצבים

מצבים תואמים (compatible states) הם מצבים במכונת מצבים שאינם סותרים זה את זה עבור כל קלט אפשרי. כך עבור כל קלט, שני המצבים צריכים לתת את אותו הפלט, והמצב הבא שאליו עוברים משני המצבים אמור להיות זהה, או שלא אמור להיות מעבר למצב אחר. קיום מצבים תואמים הוא מיותר אם הם קיימים באותה מכונת מצבים.
מצבים ברי הבחנה (distinguishable states) הם מצבים במכונת מצבים שקיים עבורם לפחות רצף קלטים אחד שמביא לרצף פלטים שונה, ללא קשר למהו המצב ההתחלתי.
מצבים שקולים (equivalent states) הם מצבים במכונת מצבים אשר עבור כל רצף אפשרי של קלטים, יפיקו את אותו הרצף של פלטים, ללא קשר למהו המצב ההתחלתי.
בחומרה

באלקטרוניקה ספרתית, הפלט של מעגלים סדרתיים הוא פונקציה של הקלט הנוכחי וגם של היסטוריית הקלטים הקודמים. במעגלים מסוג זה, המידע מהקלטים הקודמים מאוחסן ברכיבי זיכרון אלקטרוניים כדוגמת פליפ פלופ. כלל תוכן המידע אשר מאוחסן ברגע נתון בזמן על גבי רכיבי זיכרון כאלה, הוא "המצב" של המעגל. המצב מייצג את כל המידע המזוקק לגבי העבר, שלמעגל יש גישה אליו.  לדוגמה, המצב של מיקרו מעבד הוא התוכן של כל רכיבי הזיכרון במעגל המשולב, כגון זיכרון מטמון, אוגרים ודגלים.
כאשר מחשבים כמו לפטופים נכנסים למצב שינה ממושך (hibernation) על מנת לחסוך באנרגיה על ידי כיבוי המעבד, המצב של המעבד ותוכן זיכרון ה-RAM נשמרים לכונן הקשיח של המחשב, כך שניתן יהיה לשחזר אותם כאשר המחשב ייצא ממצב השינה, והמעבד יוכל להמשיך לעבוד מאותו המצב בו נעצר קודם.
מאחר שלכל רכיב זיכרון בינארי יכולים להיות רק שני מצבים אפשריים, 0 או 1, המספר הכולל של מצבים שונים שמעגל ספרתי יכול להימצא בהם הוא סופי, ומוגבל על ידי מספר רכיבי הזיכרון. אם במעגל ספרתי ישנם N רכיבי זיכרון בינאריים, למעגל יכולים להיות לכל היותר 2N מצבים שונים.
בתוכנה

באופן דומה, תוכנות מחשב שומרות נתונים בתוך משתנים המייצגים מקומות אחסון בזיכרון המחשב. התוכן של המקומות האלה בזיכרון, ברגע מסוים בזמן הריצה של התוכנית, נקרא המצב של התוכנית.
לעיתים משתמשים בהגדרה צרה יותר של המושג עבור תוכנות מחשב הפועלות בצורה סדרתית על זרמים של נתונים, כגון תוכנות לביצוע ניתוח תחבירי (parsers), חומות אש, ותוכנות הצפנה. בחלק מהתוכנות מהסוג הזה, ההיסטוריה של הקלטים הקודמים משפיעה על עיבוד הקלט הנוכחי. כלומר, ניתן למדל תוכנות אלה כמכונות מצבים. תוכנות כאלה מתוארות כ-stateful, והמשתנים אשר מכילים ערכים מהעיבוד שבוצע בשלב הקודם מהווים את "המצב" של התוכנה. קיימות תוכנות סדרתיות אחרות שהפלט שלהן תלוי רק בקלט הנוכחי; תוכנות כאלה נקראות stateless.
stateful לעומת stateless

תוכנות מחשב אשר שומרות מידע אודות המצב נקראות stateful (סטייטפוּל), ואילו תוכנות הפועלות רק על סמך הקלט הנוכחי נקראות stateless (סטייטלֵס). כמו כן, כאשר מערכת מידע או פרוטוקול תקשורת מסתמכים על מצבים, הם מתוארים כ-stateful, וכאלה שאינם מסתמכים על מצבים נקראים stateless.
לדוגמה, פרוטוקול ה-HTTP הוא stateless protocol. פרוטוקול זה אינו מספק שום אמצעי לאחסון מידע מהמשתמש בין בקשות. הפרוטוקול מטפל בכל בקשה כטרנזקציה נפרדת, שאינה קשורה לשום בקשה קודמת, כך שהתקשורת מורכבת מזוגות נפרדים של בקשות ותגובות.
תרשים של אוטומט סופי דטרמיניסטי בעל שני מצבים: S1 ו-S2 (מצב S1 הוא מצב מקבל);
דוגמה זו מציגה אוטומט שקובע האם מספר בינארי מכיל מספר זוגי או אי-זוגי של אפסים.
מקס רודולף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביוני 1902 פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  28 בפברואר 1995 (בגיל 92) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  גרמניה, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון הוך 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
מקס רודולף (בגרמנית: Max Rudolf;‏ 15 ביוני 1902 – 28 בפברואר 1995) היה מנצח גרמני, שעשה את רוב שנות הקריירה שלו בארצות הברית.
קריירה

רודולף נולד בפרנקפורט על המיין ולמד צ'לו, פסנתר, עוגב, חצוצרה וקומפוזיציה בקונסרבטוריון הוך בפרנקפורט. הוא מילא משרות בפרייבורג, דרמשטאט ופראג לפני שהיגר לארצות הברית בשנת 1940. ב-1945 קיבל אזרחות אמריקאית. הוא היה בסגל מנצחי המטרופוליטן אופרה בין 1946 ל-1958, כשהתמנה למנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של סינסינטי למשך 13 שנים. במהלך תקופה זו נודע כבונה תזמורת ומורה בצוות המכון של טנגלווד. הוא כתב ספר להוראת הניצוח, הנחשב לנפוץ ביותר בשימוש כחומר לימוד לניצוח תזמורתי.
אחרי תקופת כהונתו בסינסינטי, כיהן כמנצח התזמורת הסימפונית של דאלאס בעונת 1973-74 ויועץ אמנותי לתזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי בעונת 1976-77 וזאת בנוסף להופעות סדירות עם תזמורות ובתי אופרה חשובים באמריקה. לפני ואחרי תקופה זו שימש ראש האופרה ומחלקת הניצוח של מכון קרטיס למוזיקה (1970-73  ו-1983-89). ייתכן שבתפקידו זה הוא זכור ביותר, כיון שרבים מגדולי המנצחים בימינו היו בין תלמידיו.
מקסיקו (שיר של אביב גפן)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אביב גפן והתעויוט
 מתוך האלבום לילות לבנים
 שפה:  עברית
 אורך:  3:37
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  אביב גפן
 לחן:  אביב גפן
 עיבוד:  אביב גפן, משה לוי, דניאל סלומון
"מקסיקו" הוא שיר משנת 1999 אשר כתב, הלחין וביצע אביב גפן, עם להקת התעויוט, וכלול באלבומו השמיני "לילות לבנים".
רקע

בראיון לרז שכניק ב-103fm, סיפר גפן על כתיבת השיר:
היה לי רגע עם עצמי שהייתי מת לנסוע מכאן, ומקסיקו נראה לי כמו מקום נורא רחוק. השיר נכתב על חוף הים למרגלות עין הוד ועל הים הזה, האופק הרחוק, דמיינתי איך זה יהיה לטוס מכאן. זה שיר בריחה שאני מאוד אוהב אותו
גרסאות כיסוי

במהלך השנים השיר בוצע בין היתר על ידי מיי פיינגולד, נטע ברזילי ולינא מח'ול. כמו כן, גפן ביצע את השיר עם ריטה.
מיקומי שיא

השיר נכנס למצעדים השבועיים של רשת ג' תשעה ימים לאחר צאת האלבום, וצעד בו במשך 15 שבועות. הוא צעד במקום הראשון במשך חמישה שבועות, החל מרגע שנכנס. במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת 1999, השיר דורג במקום העשירי.