stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח בני משפחת סולומון בחלמיש
הפיגוע

המחבל, עומר עבד אל-ג'ליל, מוסלמי בן 19 מהכפר כובאר הסמוך לחלמיש, כתב לפני צאתו לפיגוע בפוסט בפייסבוק: "יש לי הרבה חלומות ואני מאמין שהם יתגשמו. אני אוהב את החיים ואוהב לשמח אחרים, אבל מהם חיי כשרוצחים נשים וילדים וכשמטנפים את אל-אקצא שלנו".
המחבל חדר להתנחלות חלמיש בטיפוס על הגדר, תוך שהוא מפעיל את מערכת ההתרעה. סייר היישוב שהוקפץ למקום לא הבחין בדבר וחשב שמדובר בנגיעה של חיה. סמוך לשעה 21:30 נכנס המחבל לבית משפחת סולומון, שבו ישבו עשרה מבני המשפחה לסעודת ליל שבת, שבעקבותיה תוכננה גם חגיגת שלום זכר להולדת נכד במשפחה. המחבל החל לדקור בסכין שהביא עמו את הנמצאים. הוא רצח את יוסי סולומון בן 70, ואת שני ילדיו, חיה סולומון בת 46, ואלעד סולומון בן 36. אשתו של אלעד, מיכל, מילטה את הילדים הקטנים לחדר והזעיקה את המשטרה.
שכן, לוחם מיחידת עוקץ בחופשה, שמע את הצעקות ורץ לזירת הפיגוע. הוא ירה במחבל דרך חלון המטבח ופצע אותו. בעת טיפול צוותי הרפואה בנפגעים במקום זינק המחבל לעבר החובשים אך נבלם על ידי כוחות הכוננות שבמקום. המחבל נעצר ונלקח במסוק לבית חולים לטיפול בפצעיו.
תמונה קשה לצפייה
[[קובץ:|מרכז|250px|class=notpageimage]]
[[:קובץ:|class=notpageimage|הצגה]]
לאחר הפיגוע

לאחר הפיגוע פשטו כוחות צה"ל על הכפר שממנו יצא המחבל, עצרו את אחיו והחרימו אמצעי לחימה וכסף המיועד לטרור. הכוחות הטילו כתר על הכפר ומיפו את בית המחבל לקראת הריסתו.
בדוברו לפני מועצת הביטחון, הציג שגריר ישראל באו"ם דני דנון תצלומים של מתקפת הטרור ואמר שהרוצח ביצע את הרצח ביודעו שהוא יקבל משכורת של אלפי דולרים בחודש מהרשות.
חברי כנסת וכן שר הביטחון אביגדור ליברמן, ושר החינוך, נפתלי בנט, קראו לגזור עונש מוות על המחבל. בהמשך הביע גם ראש הממשלה, בנימין נתניהו, עמדה דומה.
ב-9 באוגוסט 2017 העניק מפקד אוגדת איו"ש צל"ש ללוחם יחידת עוקץ שניטרל את המחבל.
ב-16 באוגוסט 2017 הרס צה"ל את הקומה הראשונה בבית המחבל שביצע את הפיגוע. בני משפחת סולומון עתרו לבג"ץ שיורה להרוס גם את הקומה השנייה, שיועדה לאחי המחבל, ולהחרים את קרקע המבנה, אך עתירתם נדחתה.
חמישה מקרובי משפחתו של המחבל - הוריו, שני אחיו ודודו נדונו למאסר לאחר שהורשעו באי מניעת עבירה, משום שידעו על כוונתו לבצע פיגוע ולא דיווחו על כך. אמו של המחבל הורשעה גם בהסתה, לאחר ששיבחה את מעשי בנה וקראה לפגוע ביהודים.
תחקיר שביצע צה"ל והוצג ב-2 באוקטובר 2017 לאלוף פיקוד המרכז רוני נומה, מעלה מחדלים שאפשרו את חדירת המחבל. הפלוגה המרחבית והמערך האזרחי לא ביצעו את ההנחיות לאור הערכת מצב ואמצעי האבטחה לא הותקנו אף על פי שתוקצבו. מספר מפקדים ננזפו, וסגן הרבש"ץ הודח.
משפטו של המחבל

בדצמבר 2017 הורשע עומר עבד אל-ג'ליל בשלוש עבירות של גרימת מוות בכוונה (המקבילות לעבירת רצח), שתי עבירות של ניסיון לגרימת מוות בכוונה תחילה ובעבירת הסתה. ב-15 בפברואר 2018 גזר עליו בית המשפט הצבאי בעופר ארבעה מאסרי עולם: שלושה בגין כל רצח, ועונש מאסר עולם נוסף בשל ניסיונו לרצוח את טובה סולומון, אם המשפחה, שנפצעה בפיגוע. בנוסף חויב לפצות את בני המשפחה בסכום של 1.8 מיליון ש"ח. בגזר הדין דרשו השופטים כי המחבל לא ישוחרר בשום עסקה עתידית. בדעת מיעוט ביקש השופט סא"ל דב גלבוע להטיל על המחבל עונש מוות.
ראו גם

מהומות הר הבית (2017)
פיגועי טרור בישראל ב-2017
רצח בני משפחת פוגל באיתמר
הערות שוליים

↑  שבתי בנדט ואמיר בוחבוט‏, פיגוע בחלמיש: שלושה בני משפחה נדקרו למוות; המחבל נוטרל, באתר וואלה, 22 ביולי 2017
↑  משה שטיינמץ, אבי יששכרוף ועדי חשמונאי‏, הר הבית נפתח תחת אבטחה כבדה – אנשי הווקף מסרבים להיכנס, באתר וואלה, 16 ביולי 2017
↑  חזי סימנטוב ויוסי אלי, שלושה הרוגים ומאות פצועים במהומות סביב הר הבית באזור ירושלים, באתר nana10‏, 21 ביולי 2017
1 2  יואב זיתון, רותם אליזרע, אליאור לוי ואלי סניור, מחבל רצח סב ושני ילדיו בפיגוע בבית בחלמיש, באתר ynet, 22 ביולי 2017
↑  חופי עמוס, יוחאי עופר, אסף גבור ואריאל כהנא, יוסי, אלעד וחיה סולומון הם הנרצחים בפיגוע בחלמיש, באתר nrg‏, 22 ביולי 2017
↑  יואב זיתון, שחר חי ורותם אליזרע, ההתרעה מהגדר לא עצרה את המחבל, בני המשפחה נאבקו בו וצעקו, באתר ynet, 22 ביולי 2017.
↑   תצפיות מהאוויר, עבודות הנדסיות ומעצר ע"י כוחות דובדבן ועוקץ, באתר צה"ל, 22 ביולי 2017
↑  Danon Reminds UN, Halamish Terrorist Will Get Paid by Palestinian Authority, ג'ואיש פרס, 24 יולי 2017
↑  איתמר אייכנר, תמונות הפיגוע הוצגו באו"ם: "הרוצח יקבל משכורת מהרשות", באתר ynet, 24 ביולי 2017
↑  אריק בנדר, ‏שרים וח"כים: להטיל עונש מוות על המחבל שביצע את הפיגוע בחלמיש, באתר מעריב אונליין, 23 ביולי 2017
↑  ליברמן: לגזור עונש מוות על המחבל מחלמיש, באתר כיכר השבת, 23 ביולי 2017
↑  עוזי ברוך, בנט: לדרוש עונש מוות למחבל, באתר ערוץ 7, 23 ביולי 2017
↑   ברק רביד, נתניהו: יש להוציא להורג את המחבל שביצע את הפיגוע בחלמיש, באתר הארץ, 27 ביולי 2017
↑   צל"ש ללוחם "עוקץ" שניטרל את המחבל בחלמיש, באתר צה"ל, 9 באוגוסט 2017.
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  הריסת בית המחבל שביצע את הפיגוע בחלמיש, באתר צה"ל, 16 באוגוסט 2017.
↑  בג"ץ 8270/17 טובה סולומון ואחרים נ' מפקד כוחות צה"ל ביהודה ושומרון, ניתן ב־22 במרץ 2018
↑  יואב זיתון, הטבח בחלמיש: מאסר להורי המחבל - שלא דיווחו על כוונתו, באתר ynet, 27 באוגוסט 2017.
↑  ניר דבורי, ‏המחדלים שאפשרו חדירת מחבל לחלמיש, באתר ‏מאקו‏, 2 באוקטובר 2017
↑  אלישע בן קימון, הרוצח מחלמיש נשלח ל-4 מאסרי עולם. דעת המיעוט: דינו מוות, באתר ynet, 15 בפברואר 2018
קציני צה"ל בהערכת מצב לאחר הפיגוע
חסימת עפר שהניח צה"ל לאחר הפיגוע בכניסה המזרחית לכפר כובאר
דוכסות ייליך

| --- | --- |


 
 ממשל
 עיר בירה:  ייליך
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1003 
 תאריכי פירוק:  1794 
 ישות קודמת:   דוכסות לורן התחתית
 ישות יורשת:  צרפת (1790–1794) הרפובליקה הצרפתית הראשונה
 
דוכסות ייליך (בגרמנית: Herzogtum Jülich; בהולנדית: Hertogdom Gulik; בצרפתית: Duché de Juliers) הייתה מדינה בתוך האימפריה הרומית הקדושה מהמאה ה-11 עד המאה ה-18. הדוכסות שכנה ממערב לנהר הריין וגבלה עם נסיכות הבוחר מקלן במזרח ובדוכסות לימבורג במערב. היו לה טריטוריות משני צדי הנהר רור, סביב בירתה ייליך - Iuliacum הרומית לשעבר - באזור הריין התחתון. הדוכסות התאחדה עם רוזנות ברג שמעבר לנהר הריין ב-1423, ומאז ואילך נודעה גם בשם ייליך-ברג. מאוחר יותר היא הפכה לחלק מהדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג.
שטחה נמצא בגרמניה של היום (חלק מנורדריין-וסטפאליה) ובהולנד של היום (חלק ממחוז לימבורג), אוכלוסייתה חולקת את אותו ניב לימבורגי.
היסטוריה

במאה ה-9 היה מטפריד פלוני הרוזן של יוליך (pagus Juliacensis). הרוזן הראשון בגאו של ייליך בלורן התחתית, גרהרד הראשון, הוזכר בשנת 1003; נכדו גרהרד השלישי החל לקרוא לעצמו רוזן ייליך ב-1081. וילהלם הרביעי, שהפך לרוזן ב-1219, הרחיב את השטח באופן משמעותי ובשנת 1234 העניק לייליך הרשאות עיירה, מה שעורר את הארכיבישוף של קלן קונרד פון הוכשטאדן, שחייליו הרסו את העיר חמש שנים מאוחר יותר. בנו של וילהלם הרביעי, וולרם (הרוזן מ-1278 עד 1297) נשאר מתנגד עז של הבישוף, ותמך ביוהאן הראשון, דוכס בראבנט בקרב וורינגן ב-1288 נגד הארכיבישוף זיגפריד השני מווסטרבורג. אף על פי שאחיו הצעיר של וולרם, הרוזן גרהרד החמישי, צידד במלך הגרמני אדולף מנסאו נגד יריבו אלברכט הראשון מהבסבורג, הוא הצליח לשמור על שטחיו לאחר שאדולף מנסאו הפסיד בקרב גולהיים ב-1298, וב-1314 תמך בהכתרת לודוויג הרביעי בעיר אאכן הסמוכה, שוב בניגוד לרצונו של הבישוף של קלן. הסכסוך הממושך הגיע לסיומו כאשר בנו הצעיר של גרהרד וולרם הפך לארכיבישוף של קלן ב-1332. אחיו הבכור הרוזן וילהלם החמישי קיבל בשנת 1336 תואר מארקגראף מהקיסר לודוויג הרביעי, ובשנת 1356 העלה הקיסר קרל הרביעי מלוקסמבורג את וילהלם החמישי לדרגת דוכס. בנו הדוכס וילהלם השני, לעומת זאת, הסתבך בסכסוך עז עם אחיו למחצה של הקיסר, ואצלב מלוקסמבורג, דוכס בראבנט, אותו הביס בקרב בייסוויילר ב-1371.
לאחר מכן ההיסטוריה של ייליך נכרכה באופן הדוק עם זו של שכנותיה: דוכסויות קלווה וברג וכן גלדרס ורוזנות מארק: הדוכס וילהלם השני נישא למרים, בתו של רגינלד השני, דוכס חלרה, והדוכסית בעצמה לאחר המוות של אחיה למחצה רגינלד השלישי, דוכס חלרה ב-1371. וילהלם השני יישב את הסכסוך עם בית לוקסמבורג ובנו וילהלם השלישי ירש את שתי הדוכסויות. אולם כאשר בשנת 1423 מת אחיו הצעיר ריינלד ללא יורשים, אחוזות חלרה בחרו בארנולד מאגמונד לדוכס, בעוד שייליך התאחדה עם ברג ועברה לאדולף, דוכס ייליך-ברג, שהיה שייך לענף צעיר יותר, ושהשיג את ברג מכוח נישואיו של אחד מאבותיו.
בשנת 1511 יוהאן השלישי, דוכס קלווה ירש את ייליך וברג באמצעות נישואים עם מריה מייליך-ברג, בתו של הדוכס האחרון, וילהלם הרביעי. היא ירשה את אחוזות אביה: ייליך וברג עם רוזנות ראוונסברג. מ-1521 ייליך-ברג וקלווה הקימו את הדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג באיחוד אישי תחת הדוכס יוהאן השלישי.
כשהדוכס האחרון של ייליך-קלווה-ברג מת ללא יורשים ישירים ב-1609, פרצה מלחמת הירושה של ייליך. הסכסוך הסתיים עם הסכם קסאנטן משנת 1614, שחילק את הדוכסויות הנפרדות בין פפאלץ-נויבורג למרקיזות ברנדנבורג. ייליך וברג נפלו בידי וולפגנג וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג ואחרי מות הדוכס האחרון מפפאלץ-נויבורג (גם הנסיך הבוחר מפפאלץ מ-1685) קרל השלישי פיליפ ללא יורשים ב-1742, הרוזן קרל תאודור מפפאלץ-זולצבאך (אחרי 1777 גם הנסיך הבוחר מבוואריה) ירש את ייליך וברג.
בשנת 1794 כבשה צרפת המהפכנית את דוכסות ייליך (Duché de Juliers), שהפכה לחלק מהמחוז הצרפתי של הרור. הסכם לינוויל בשנת 1801 הכיר רשמית בוויתור של ייליך לצרפת. ב-1815, בעקבות תבוסתו של נפוליאון, הפכה הדוכסות לחלק מהמחוז הפרוסי ייליך-קלווה-ברג (לאחר 1822 חלק מפרובינציית הריין הפרוסית), מלבד הערים סיטארד וטגלן, שהפכו לחלק מהממלכה המאוחדת של ארצות השפלה.
שליטים > רוזני ייליך

1003–1029 גרהרד הראשון, רוזן ביוליכגאו
1029–1081 גרהרד השני
1081–1128 גרהרד השלישי, רוזן יוליך
1128–1142 גרהרד הרביעי
1142–1176 וילהלם הראשון
1176–1207 וילהלם השני
1207–1219 וילהלם השלישי
1219–1278 וילהלם הרביעי
1278–1297 ואלרם
1297–1328 גרהרד החמישי
1328–1356 וילהלם החמישי, מרקיז מ-1336, דוכס מ-1356 בתור וילהלם הראשון
שליטים > דוכסים

- 1393–1423 באיחוד עם חלרה, מ-1423 עם ברג, מ-1437 עם ראוונסברג -
1356–1361 וילהלם הראשון (בעבר רוזן ייליך)
1362–1393 וילהלם השני
1393–1402 וילהלם השלישי, גם דוכס חלרה מאז 1377
1402–1423 ריינלד
1423–1437 אדולף
1437–1475 גרהרד
1475–1511 וילהלם הרביעי
שליטים > בית לה מארק, דוכסים

– משנת 1521 חלק מהדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג –
1511–1539 יוהאן
1539–1592 וילהלם החמישי
1592–1609 יוהאן וילהלם הראשון
שליטים > בית ויטלסבאך, דוכסים

– באיחוד עם ברג ופפאלץ-נויבורג, לאחר 1690 גם עם נסיכות הבוחר מפפאלץ, משנת 1777 גם עם נסיכות הבוחר מבוואריה –
1614–1653 וולפגנג וילהלם
1653–1679 פיליפ וילהלם
1679–1716 יוהאן וילהלם השני
1716–1742 קרל פיליפ
1742–1794 קרל תאודור
שליטים > ערים

כמה ערים ועיריות השתייכו לדוכסות: - יוליך‏•‏‏דירן‏•‏‏מינסטרייפל‏•‏‏אויסקירכן‏•‏‏נידג'ן‏•‏‏ברגהיים‏•‏‏קסטר‏•‏‏Grevenbroich‏•‏‏מנשנגלדבך‏•‏‏דאלן‏•‏‏דולקן‏•‏‏ליניך‏•‏‏רנדראת'‏•‏‏בריגן‏•‏‏סיכטלן‏•‏‏אלדנהובן‏•‏‏היימבך‏•‏‏מונשאו‏•‏‏ואסנברג‏•‏‏היינסברג‏•‏‏גנגלט‏•‏‏גיילנקירכן‏•‏‏וולדפוכט‏•‏‏סיטארד‏•‏‏סוסטרן‏•‏‏סינציג‏•‏‏טגלן‏•‏‏רמאגן.
טירת נידגן
מפה של דוכסות ייליך-ברג מתיאטרון העולם, או אטלס חדש של מפות וייצוגים של כל האזורים, בעריכת וילם וג'ואן בלאו, 1645
גוטביה ראג'פקסה

ננדסנה גוטביה ראג'פקסה (בסינהלית: නන්දසේන ගෝඨාභය රාජපක්ෂ, בטמילית: நந்தசேன ராஜபக்ஸ ராஜபக்ஸ ராஜபக்ஸ; נולד ב־20 ביוני 1949) הוא פוליטיקאי מסרי לנקה וקצין צבאי לשעבר, ששימש כנשיאה ה-8 של סרי לנקה. בעבר הוביל את הכוחות המזוינים של סרי לנקה לתבוסה הצבאית של טיגריסי השחרור של טאמיל אילם, שסיימה את מלחמת האזרחים בסרי לנקה.
ביוגרפיה

ראג'פקסה נולד בדרום ארצו, בוויראקטיה, במחוז המבנטוטו שבחבל רוּהוּנה, במשפחה אמידה מעורבת מאוד בפוליטיקה המקומית והארצית. אביו, דון אלווין ראג'פקסה (1905–1967) נמנה עם תומכיו של סולומון בנדרנאיקה שעזב בשנת 1951 את ממשלת המפלגה הלאומית המאוחדת UNP והקים את מפלגת החירות של סרי לנקה. ראג'פקסה האב כיהן כחבר בפרלמנט בשנים 1947–1965, היה לסגן יו"ר הפרלמנט ושר החקלאות בממשלה של ויג'יאננדה דהניאקה בשנים 1959–1960, עדיין תחת שלטון החסות הבריטי. דודו של רג'אפקסה, ד.מ. ראג'פקסה נודע בכינוי "האריה מרוהונה" והיה יועץ במועצה המדינית של ציילון מטעם חבל המבנטוטה בשנות ה-30 של המאה ה-20. לוחם לזכויות מגדלי עשב הקוראקאן או "אלאוסינה", ד. מ. ראג'פקסה נהג לענוד את הצעיף החום-אדמדם האופייני לאיכרים באזור שלו.
אחיו הבכור, מהינדה ראג'פקסה נבחר לראשונה לפרלמנט כחבר במפלגת החופש של סרי לנקה בגיל 24 ב-1970, עלה בהדרגה בדרגות המפלגה והפך למנהיג האופוזיציה ב-2001, לראש הממשלה ב-2004, ולנשיא סרי לנקה השישי ב-2005. שניים מאחיו האחרים, צ'מאל ראג'פקסה ובזיל ראג'פקסה, גם הם חברי הפרלמנט. הוא רכש את השכלתו היסודית והתיכונית במכללת אננדה, קולומבו.
רג'פקה התגייס לצבא סרי לנקה כקצין צוערים ב-26 באפריל 1971, כאשר סרי לנקה הייתה עדיין שליטה של חבר העמים הבריטי והייתה בעיצומה של מרד ה-JVP ב-1971 (אנ'). באפריל 1974 הועלה לדרגת סגן ובאוקטובר עבר לגדוד סרי לנקה סינהה כקצין חי"ר. בינואר 1991 מונה לסגן מפקד האקדמיה להגנה של סר ג'ון קוטלוואלה ושימש בתפקיד עד פרישתו מהצבא ב-1 בנובמבר 1991.
לאחר פרישתו, הוא למד תואר שני בטכנולוגיית מידע מאוניברסיטת קולומבו והצטרף לאינפורמטיקה, חברת IT בקולומבו כמנהל שיווק ב-1992. ב-1998 היגר לארצות הברית ועבד בבית הספר למשפטים לוילה בלוס אנג'לס, כמשלב מערכות ומנהל סולאריס ו-Unix.
קריירה פוליטית

על מנת לסייע לקמפיין הבחירות לנשיאות של אחיו, חזר ראג'פקסה לסרי לנקה מארצות הברית בשנת 2005. הוא קיבל שוב אזרחות בסרי לנקה אך שמר על אזרחותו האמריקאית. גוטביה מונה למזכיר של משרד ההגנה בנובמבר 2005 על ידי הנשיא החדש שנבחר מהינדה ראג'פקסה. בתפקיד זה, הוא פיקח על המבצע הצבאי שהביס בסופו של דבר את טיגריסי השחרור של טאמיל אילם במאי 2009.
קריירה פוליטית > ניסיון ההתנקשות

ב-1 בדצמבר 2006, בסביבות השעה 10:35, ניסה מתנקש לנהוג ברכב עמוס בחומרי נפץ לתוך שיירת המכוניות של ראג'פקסה כשנסעה בקולומבו. כוחות הקומנדו של צבא סרי לנקה ששמרו עליו חסמו את הרכב הנושא את חומר הנפץ לפני שהגיע לרכבו של ראג'פקסה ושני אנשי קומנדו נהרגו. ראג'פקסה נמלט ללא פגע.
קריירה פוליטית > נשיא סרי לנקה

במהלך קמפיין הבחירות, כמה מפלגות פוליטיות, כולל המפלגה הלאומית המאוחדת, האשימו את ראג'פקסה באזרחות אמריקאית וטענו כי הוא נשאר וחי באמריקה יותר מעשר שנים וטענו כי אינו אזרח סרי לנקה.
השבעתו של ראג'פקסה התקיימה ב-18 בנובמבר 2019.
ב-21 בנובמבר הוא מינה את אחיו מהינדה ראג'פקסה לראש הממשלה בעקבות התפטרותו של רניל ויקרמסינגה ויום לאחר מכן מינה 15 חברים בקבינט השרים. לפיכך, סרי לנקה הפכה רק למדינה השנייה בעולם אחרי פולין שיש לה שילוב של אחים המקבלים את האחריות כנשיא וראש ממשלה של מדינה באותה העת. בעקבות ההפגנות שקראו להתפטרותו, ראג'פקסה מינה קבינט חדש כדי להרגיע את ההפגנות. הוא לקח את הכוח משלושה מקרוביו, והדיח שניים מאחיו ואת אחיינו מהקבינט, עם זאת, מהינדה ראג'פקסה עדיין כיהן ראש הממשלה.
לאחר כמה חודשים בשלטון, ראג'פקסה נאלץ להתמודד עם האתגר הגדול ביותר שלו עד לנקודה זו. מגפת ה-COVID-19 בסרי לנקה החלה במרץ 2020. ראג'פקסה סירב תחילה להטיל סגר על המדינה אך מאוחר יותר נכנע והטיל סגר. סרי לנקה היא המדינה בדרום אסיה ששלטה בצורה המוצלחת ביותר במגפה, ודיווחה על 2,839 מקרים עבור 21 מיליון תושביה.
קריירה פוליטית > המחאות בסרי לנקה

ממשל ראג'פקסה הציג הורדת מיסים מסיבית בסוף 2019, אשר הובילו לירידה בהכנסות הממשלה, אשר ראתה את המדינה מאבדת את תעשיית התיירות הרווחית שלה בסך 3 מיליארד דולר. אף על פי שענף הייצוא עלה ב-2021 והתיירות החלה לעלות, נראה היה שסרי לנקה עומדת בפני המשבר הכלכלי החמור ביותר שלה מאז עצמאותה ב-1948 עקב אובדן הכנסות ממסים, הדפסת כסף והלוואות. עד סוף 2021, סרי לנקה עמדה בפני משבר כלכלי חמור.
בתחילת 2022, ממשל ראג'פקסה נמנע מארגון מחדש של חובות תוך מתן סיוע של קרן המטבע הבין-לאומית. ממשל ראג'פקסה פנה לקרן המטבע במרץ כאשר המחאות הציבוריות גברו לנוכח המחסור בחשמל, דלק, גז בישול, תרופות ומזון.
בעקבות מחסור חמור בדלק, מועצת החשמל נאלצה לקיים הפסקות חשמל של 10–13 שעות ברחבי המדינה בסוף חודש מרץ. הפסקות חשמל אלו עוררו הפגנות בחלקים של המדינה, ובלילה של 31 במרץ, מפגינים הסתערו על מעונו הפרטי של ראג'פקסה במיריהאנה, האירוע הפך לאלים, וכתוצאה מכך המשטרה פיזרה את ההמונים והכריזה על עוצר עד אור הבוקר. ב-3 באפריל, כל קבינט השרים התפטר וראג'פקסה הציע להקים ממשלה לאומית עם שאר המפלגות הפוליטיות בפרלמנט, דבר שנדחה.
ב-18 באפריל מינה ראג'פקסה 17 חברי קבינט חדשים, שנבחרו מבין חברי מפלגתו. מהלך זה נתפס כסימן לחוסר הרצון של ראג'פקסה להקשיב ולדבוק בדרישות המפגינים.
ב-9 ביולי, המונים הפגינו מול ביתו של ראג'פקסה במחאה על המצב הכלכלי הקשה שאליו נקלעה המדינה. כוחות האבטחה לא הצליחו לעמוד בלחץ, והמפגינים חדרו לתוך המעון הרשמי, כ-40 מפגינים נפצעו. זמן קצר קודם לכן דווח כי ראג'פקסה נמלט.מפגינים נראו מסתובבים באחוזה ואפילו שוחים בבריכת הנשיא. מאוחר יותר באותו ערב אישר יושב ראש הפרלמנט כי הנשיא יתפטר מתפקידו ב-13 ביולי. ב-14 ביולי התפטר מתפקידו, והיה לנשיא הראשון בסרי לנקה שמתפטר מתפקידו באמצע כהונתו.
הוא יצא לגלות ושב בספטמבר 2022.
הערות שוליים

↑  Ananda Icons | Dailynews.lk - Sri Lanka, archives.dailynews.lk
↑  1 Gotabaya Rajapaksha-Talk at "Tech Colloquium" organized by Microsoft, נבדק ב-2022-07-09
↑  "CHRONOLOGY-Attacks blamed on Sri Lanka's Tamil Tigers". Reuters (באנגלית). 2008-01-08. נבדק ב-2022-07-09.
↑  Greg Norman, Sri Lankan brothers, accused of human rights violations, are now president and prime minister, Fox News, ‏2019-11-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  Deutsche Welle (www.dw.com), Sri Lanka: President drops 3 relatives in new Cabinet amid protests | DW | 18.04.2022, DW.COM (באנגלית בריטית)
↑  Coronavirus cases climb to 43 in Sri Lanka; no lockdown, says President Gotabaya Rajapaksa, WION (באנגלית)
↑  "Sri Lanka election: Rajapaksa brothers win 'super-majority'". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-08-07. נבדק ב-2022-07-09.
↑  Cabinet announces massive tax cuts, Sri Lanka News - Newsfirst, ‏2019-11-27 (באנגלית)
↑  Dilshan Nadeera, CB chief sees negative fallouts from IMF deal (באנגלית אמריקאית)
↑  Rathindra Kuruwita,Zaheena Rasheed, Dozens arrested in Sri Lanka amid protests over worsening economy, www.aljazeera.com (באנגלית)
↑  "Gotabaya Rajapaksa: Beleaguered Sri Lanka leader appoints new cabinet". BBC News (באנגלית בריטית). 2022-04-18. נבדק ב-2022-07-09.
↑  עמית ולדמן, ‏נמשכות המהומות בסרי לנקה: מפגינים הציתו את ביתו הפרטי של ראש הממשלה, באתר ‏מאקו‏, 9 ביולי 2022
↑  "Protesters swim in Sri Lankan president's pool". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-07-09.
↑  BREAKING: President to step down on 13th July, Sri Lanka News - Newsfirst, ‏9 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  President Gotabaya Rajapaksa resigns - letter sent to Speaker of Parliament, Hiru News (באנגלית)
↑  Sri Lanka's deposed leader Gotabaya Rajapaksa returns from exile, France 24, ‏2022-09-02 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1028249926  ISNI: 0000 0000 8026 8955  LCCN: n2009218537  VIAF: 121635692   WorldCat (עם VIAF): 121635692
פיגוע הירי ליד חוות גלעד

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני |
| --- | --- |
 תאריך:  9 בינואר 2018
 מקום:  חוות גלעד
 מטרה:  אזרחים ישראלים
 קואורדינטות:  32°12′03″N 35°11′01″E﻿ / ﻿32.200961°N 35.183506°E﻿ / 32.200961; 35.183506
 סוג:  פיגוע ירי
 הרוגים:  אזרח 1
 מבצע:  חמאס חמאס
 מספר מפגעים:  2
 מניע:  לאומני
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) חוות גלעד(למפת צפון השומרון רגילה) חוות גלעד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חוות גלעד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חוות גלעד
 
פיגוע הירי ליד חוות גלעד הוא פיגוע ירי שהתרחש ב-9 בינואר 2018, ובו רצחה חוליית מחבלים מארגון הטרור חמאס את הרב רזיאל שבח, תושב חוות גלעד.
הפיגוע

ב-9 בינואר 2018, בשעה 20:15, נסעה חוליית מחבלים סמוך למכוניתו של הרב רזיאל שבח, שהיה בדרכו לביתו בחוות גלעד. מכונית המחבלים עקפה את מכוניתו של הרב שבח, ואז המחבל אחמד ג'ראר, פעיל חמאס, פתח באש לעבר מכוניתו. שבח שהתנדב ככונן מד"א הספיק להודיע לחבריו שנורה, בהקלטה לקבוצת הכוננים המבצעית. חבריו התקשרו למד"א, שפינו אותו לבית החולים מאיר בכפר סבא במצב קשה. בדרך לבית החולים התדרדר מצבו, וכעבור שעה מת מפצעיו. אחרי הפיגוע ברחו המחבלים לשכם.
אחרי הפיגוע

לאור רצונו אותו ביטא בעבר לכך שיהיה בית קברות ביישוב, החליטה אלמנתו יעל שבח לקוברו בחוות גלעד ובכך נחנך בית הקברות במקום.
כוחות צה"ל החלו במרדף אחר המחבלים שנמשך כשבוע, ובמהלכו הם נמלטו משכם לג'נין ושם הסתתרו. ב-17 בינואר אותרו המחבלים בג'נין, והם פתחו באש לעבר כוחות צה"ל. הם פצעו שני חיילים: אחד באורח קשה והשני באורח קל. אחד מהמחבלים נהרג בקרב היריות והשני נעצר. חמאס נטל את האחריות לפיגוע.
בעקבות הפיגוע, התקבלה החלטה בממשלה להכשיר את היישוב חוות גלעד.
כחודש לאחר הרצח, ועדת המדע והטכנולוגיה דנה בכנסת על הצעות פייסבוק למשתמשי הרשת החברתית להוסיף את תמונתו של המחבל אחמד ג'ראר לתמונת הפרופיל שלהם.
ביולי 2023 בית הדין הצבאי בסאלם הרשיע ברצח את המחבל שנהג ברכבה של החולייה. בשלהי אוגוסט 2023 גזר בית המשפט בסאלם על המחבל אחמד קונבע מאסר עולם ועוד 26 שנות מאסר בפועל, על שנהג ברכבה של החולייה שבצעה את הפיגוע. בנוסף קבע כי על המחבל לשלם למשפחת הנרצח פיצויים בסך מיליון שקלים וחצי.
הערות שוליים

↑  הפיגוע, באתר לזכר האזרחים נפגעי פעולות האיבה
↑  אמרי לוי סדן, אמיר בוחבוט, אור רביד‏, פיגוע ירי בשומרון: בן 35 נרצח בכביש 60 ליד חוות גלעד; מצוד אחר חשודים, באתר וואלה, 9 בינואר 2018
↑  אמרי לוי סדן‏, 30 יריות והקלטת המצוקה: הפיגוע בחוות גלעד - שלב אחר שלב, באתר וואלה, 10 בינואר 2018
↑  "גאולה אבן סער בשיחה אישית עם יעל שבח", באתר כאן
↑  יואב זיתון, אליאור לוי, אלישע בן קימון, איתמר אייכנר ואחיה ראב"ד, הפשיטה בג'נין: שני לוחמי מג"ב נפצעו קשה וקל, רוצח הרב שבח חוסל, באתר ynet, 18 בינואר 2018
↑  יואב זיתון, אליאור לוי ואלישע בן קימון, המצוד אחר רוצחי רזיאל שבח: מחבל חוסל בקרב יריות בג'נין, באתר ynet, 17 בינואר 2018
↑  אוריאל בארי, ‏אחרי החיסול: חמאס קיבל אחריות לפיגוע בחוות גלעד, באתר "סרוגים", 6 בפברואר 2018
↑  הממשלה אישרה את הכשרת חוות גלעד, באתר ערוץ 7, ‏2018-02-04
↑  "12 אלף פניות להסרת תוכן מפייסבוק", באתר ערוץ 7, ‏2018-03-07
↑  נהג החוליה שרצחה את רזיאל שבח הי"ד הורשע ברצח, באתר ערוץ 7, 13 ביולי 2023
↑  מתן וסרמן, ‏מאסר עולם ו-26 שנות מאסר לחבר החוליה שרצחה את רזיאל שבח, באתר מעריב אונליין, 31 באוגוסט 2023
↑  (שומרון) 3406/18 התביעה הצבאית נ' אחמד ג'מאל אחמד קונבע
דוכסות ארנברג

דוכסות (רוזנות) ארנברג (בגרמנית: Grafschaft (Herzogtum) Arenberg), מאוית גם בשם ארמברג או אהרמברג, הוא מחוז לשעבר, נסיכות ולבסוף דוכסות ששכנה במה שהיא כיום גרמניה. הדוכסים מארנברג נותרו משפחת אצולה בלגית בולטת.
היסטוריה

האזור הוזכר לראשונה במאה ה-12, הוא נקרא על שם הכפר ארמברג בגבעות האהר, הממוקם באזור ריינלנד-פאלץ של גרמניה של היום.
היסטוריה > 1549–1645

ארמברג הייתה במקור רוזנות. היא הפכה למדינת האימפריה הרומית הקדושה (reichsunmittelbar) ב-1549, הועלתה לדרגת נסיכות ב-1576, ואז הפכה לדוכסות ב-1645.
היסטוריה > 1789

רכושם הטריטוריאלי של הדוכסים מארנברג השתנה לאורך הדורות. בסביבות 1789 שכנה הדוכסות באזור אייפל בצד המערבי של הריין והכילה, בין היתר, את ארמברג, שלידן וקרפן.
עם זאת, למרות שהדוכסות עצמה הייתה בגרמניה, מהמאה ה-15 ואילך, אדמותיהם העיקריות של דוכסי ארנברג היו במה שהיא כיום בלגיה.
לדוכסות טרום נפוליאון היה שטח של 413 קמ"ר ואוכלוסייה של 14,800 איש. היא השתייכה לחוג הרייני הבוחר וגבלה בדוכסות ייליך, ארכיבישופות קלן, ארכיבישופות טריר ורוזנות בלנקנהיים.
היסטוריה > 1798

לאחר הכיבוש הצרפתי של הגדה המערבית של הריין בסביבות 1798 (ראה הסכם קמפו פורמיו והסכם לינוויל), קיבל הדוכס מארנברג אדמות חדשות: רוזנות וסט רקלינגהאוזן, רוזנות מפן והלורדות של דולמן.
היסטוריה > 1810

ארנברג הצטרף לקונפדרציה של הריין של נפוליאון, אם כי זה לא מנע את פירוקה שלה ב-1810, כאשר צרפת סיפחה את דולמן ומפן, ודוכסות ברג סיפחה את רקלינגהאוזן.
היסטוריה > 1814

לאחר תבוסתו של נפוליאון ב-1814 ופירוק הקונפדרציה של הריין, חולקו שטחי ארנברג לשעבר בין ממלכת פרוסיה לממלכת הנובר. הן בפרוסיה והן בהנובר הפכו הדוכסים לאצילים מקומיים הכפופים למלך.
היסטוריה > 1826

ב-1826 נקראה טריטוריית ארנברג בהנובר דוכסות ארנברג-מפן, ושטחה היה 2,195 קמ"ר ואוכלוסייה של 56,700 איש. למחוז רקלינגהאוזן, בפרוסיה, היה שטח של 780 קמ"ר ואוכלוסייה של 64,700 איש.
הדוכסים מארנברג נותרו משפחת אצולה בלגית בולטת. בני המשפחה הקרובים של הדוכסים נקראים בתואר נסיך ארנברג. מוצא המשפחה הדוכסית מבית ליגנה.
היער של ארנברג ממוקם בצפון מזרח צרפת, והוא מפורסם בכבישים המרוצפים שלו המשמשים במרוץ האופניים הקלאסי של פריז-רובה. בשטחיו בוצע כרייה נרחבת בעבר.
פיגוע הירי בהר אדר

| חלק מפיגועי טרור בישראל ב-2017 |
| --- | --- |

 תאריך:  26 בספטמבר 2017
 מקום:  שער בידו, הר אדר
 מטרה:  מערכת הביטחון הישראלית 
 קואורדינטות:  31°49′44″N 35°08′11″E﻿ / ﻿31.828843°N 35.136444°E﻿ / 31.828843; 35.136444
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  אקדח
 הרוגים:  3
 פצועים:  1
 מבצע:  נימר ג'מל
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור פלסטיני
  (למפת ירושלים מוגדלת) פיגוע הירי בהר אדר(למפת ירושלים רגילה) פיגוע הירי בהר אדר(למפת הרי ירושלים רגילה) פיגוע הירי בהר אדר(למפת הרי ירושלים מוגדלת) פיגוע הירי בהר אדר
 
פיגוע הירי בהר אדר הוא פיגוע ירי שהתרחש בבוקר 26 בספטמבר 2017 בכניסה ליישוב הר אדר הממוקמת מערבית לירושלים, סמוך לקו התפר. מחבל פלסטיני בעל היתר עבודה, תושב הכפר הסמוך בית סוריכ, רצח ביריות שלושה ישראלים ופצע ישראלי נוסף באורח קשה.