stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תומר פרנקל
ביוגרפיה > 2019

בתחרות "שבע הגבעות" שנערכה ברומא, איטליה ב-21 ביוני 2019 קבע פרנקל במשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 52.16 שניות, שיפור לשיאו בן השנה (52.25 שניות).
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית ביולי אותה שנה הוא סיים במקום 14 במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 52.15 שניות, שיפור במאית אחת לשיאו בן החודש. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 52.36 שניות ועלה מהמקום ה-13. נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום עשירי במשחי שליחים, מיקום המהווה קריטריון אולימפי בתנאי ששחי שחיינים במשחה השליחים יקבעו את הקריטריון האולימפי. במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם דניס לוקטב, דניאל נמיר וגל כהן גרומי בשיא ישראלי חדש של 7:11.99 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע בזינוק שליחים תוצאה של 1:47.95 דקות, ובמשחה שליחים מעורב משולב ביחד עם אנסטסיה גורבנקו, איתי גולדפדן ואנדראה מורז בשיא ישראלי חדש של 3:48.06 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" את סגנון הפרפר תוצאה של 52.26 שניות.
בתחרות שנערכה באמסטרדם בדצמבר 2019 הוא סיים ראשון במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 51.92 שניות ובכך קבע את הקריטריון האולימפי. כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 52.05 שניות.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בסוף דצמבר אותה שנה זכה פרנקל ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 50.60 שניות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של מרקוס שלזינגר (51.31 שניות), לפני יעקב טומרקין (51.60 שניות) ומירון חרותי (52.11 שניות), במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:54.48 דקות, לפני מרק חינאווי מהפועל בת ים (1:59.75 דקות) ודן קונין ממכבי קריית ביאליק (2:01.07 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:43.77 דקות, לפני יעקב טומרקין (1:44.40 דקות) ודניאל נמיר (1:44.87 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.79 שניות.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו, פרנקל התחרה בשני משחים. במשחה ל-100 מטר פרפר הוא סיים במקום ה-21 בתוצאה של 51.99 שניות ובמשחה לשליחים 4X200 מטר חופשי הוא סיים במקום העשירי יחד עם דניס לוקטב, דניאל נמיר וגל כהן גרומי בשיא ישראלי חדש של 7:08.65 דקות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 סיים במקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם גל כהן גרומי, דניס לוקטב ומירון חרותי בשיא ישראלי חדש של 3:15.35 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע שיא אישי חדש של 49.08 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 16 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.83 שניות (גל כהן גרומי סיים במקום 15 לאחר ששיפר את שיאו הישראלי של פרנקל והעמידו על 51.79 שניות) ובמקום 30 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.34 שניות.
ביוגרפיה > 2023

פרנקל מתאמן באוניברסיטת אינדיאנה. באליפות המכללות שנערכה במרץ 2023 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-100 יארד פרפר בתוצאה של 44.04 שניות, אחרי יוסף ראמדאן מוירג'יניה טק (43.15 שניות) וג'ושוע ליינדו מאוניברסיטת פלורידה (43.40 שניות), רביעי סיים אנדריי מינקוב מאוניברסיטת סטנפורד (44.27 שניות) וחמישי אלוף העולם במשחה ל-50 מטר חופשי ג'ורדן קרוקס מאוניברסיטת טנסי (44.29 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 יארד פרפר בתוצאה של 1:40.34 דקות.
באליפות ישראל שנערכה ביוני אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש וקריטריון אולימפי של 48.18 שניות, שיפור של 75 מאיות מהשיא הוותיק בן 14 השנים של נמרוד שפירא בר אור (48.93 שניות), לפני דניס לוקטב (48.54 שניות) וגל כהן גרומי (49.28 שניות), במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.48 שניות, לפני מירון חרותי (23.51 שניות) ויונתן מולצ'נוב מהפועל דולפין נתניה (23.85 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש וקריטריון אולימפי נוסף של 51.14 שניות, שיפור לשיא בן השנה של גל כהן גרומי (51.79 שניות), לפני גל כהן גרומי (52.56 שניו) וסמיון גריונטל מהפועל ירושלים (52.58 שניות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:46.90 דקות, אחרי דניס לוקטב שקבע שיא ישראלי חדש של 1:46.17 דקות ולפני גל כהן גרומי (1:47.39 דקות).
ביוגרפיה > 2024 > סגן אלוף המכללות

באליפות המכללות שנערכה באינדיאנה, בסוף מרץ 2024 זכה במדליית כסף במשחה ל-100 יארד פרפר בשיא אישי חדש של 43.85 שניות, אחרי ג'ושוע ליינדו שקבע את התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים של 43.07 שניות ולפני לוק מילר מאוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית (43.90 שניות).
באולימפיאדת פריז סיים במקום 21 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.66 שניות ובמקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם גל כהן גרומי, דניס לוקטב ואלכסיי גליבינסקי בתוצאה של 3:15.41 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 48.60 שניות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר חופשי: 48.18 שניות (2023), שיא ישראל
200 מטר חופשי: 1:46.90 דקות (2023)
400 מטר חופשי: 3:54.34 דקות (2018)
50 מטר פרפר: 23.48 שניות (2023)
100 מטר פרפר: 51.14 שניות (2023), שיא ישראל בעבר
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר חופשי: 48.47 שניות (2019)
200 מטר חופשי: 1:43.50 דקות (2018), שיא ישראל בעבר
400 מטר חופשי: 3:42.86 דקות (2018), שיא ישראל
100 מטר פרפר: 50.60 שניות (2019), שיא ישראל בעבר
200 מטר פרפר: 1:53.72 דקות (2018), שיא ישראל בעבר
שיאים אישיים > בריכת 25 יארד

100 יארד פרפר: 43.85 שניות (2024)
ארתור קסטלר

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1905 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 התאבד:  1 במרץ 1983 (בגיל 77) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, אוסטריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, הונגריה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של וינה 
 שפות היצירה:  גרמנית, אנגלית, צרפתית 
 סוגה:  היסטוריה, אוטוביוגרפיה, פסיכולוגיה 
 זרם ספרותי:  עיתונאות 
 יצירות בולטות:  אפלה בצהריים, The Yogi and the Commissar, השבט השלושה עשר, The Sleepwalkers 
 תקופת הפעילות:  מ-1934 
 בן או בת זוג:  Mamaine Koestler (1950–1952)  Mamaine Koestler  Cynthia Koestler 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1972)  פרס סונינג (1968) 
 
ארתור קסטלר (באמצע) בקיבוץ עין השופט, 1945
ארתור קסטלר (בהונגרית: Kösztler Artúr; באנגלית: Arthur Koestler;‏ 5 בספטמבר 1905 – 3 במרץ 1983) היה סופר, עיתונאי, הוגה דעות פוליטי ופילוסוף חברתי יהודי-הונגרי-אוסטרי-בריטי, אשר כתב בגרמנית ובאנגלית ספרים רבים המתייחסים למגוון נושאים, החל מאכזבתו מן הקומוניזם וכלה במוצאה, לפי השקפתו, של יהדות אשכנז. קסטלר זכה לפרסום בינלאומי, והיה, בין היתר, מזכירו האישי של זאב ז'בוטינסקי.
קורות חיים

קסטלר נולד בבודפשט שבהונגריה, למשפחה הונגרית יהודית דוברת גרמנית. אביו, הנריק, היה תעשיין וממציא, ובעל מפעל קטן לייצור סבון. אמו אדל ייטלש נולדה בפראג, נצר למשפחת ייטלש, וגדלה בווינה.
קסטלר למד הנדסת חשמל בבית הספר הטכני הגבוה באוניברסיטת וינה, שם נתפס לרעיון הציונות. הוא לא סיים את עול לימודיו, והחל לעבוד ככתב. בין 1926 ו-1929 התגורר בארץ ישראל. תחילה שהה בקיבוץ חפציבה למשך מספר שבועות, אך עזב לאחר שבקשתו להצטרף כחבר סורבה. חברי הקיבוץ העידו שהוא לא השתלב בעבודה החקלאית וסירב ללמוד עברית. לאחר מכן הקים עם אברהם וינשל סוכנות ידיעות בחיפה. שימש כמזכירו האישי של זאב ז'בוטינסקי, וכתב בעיתון "הצפון" ובעיתון הירושלמי "דואר היום", בעת שז'בוטינסקי היה עורכו הראשי (1928–1929). בזיכרונותיו מספר קסטלר כי בתקופה זו היה בין היתר ממציאו של התשבץ העברי הראשון. על תקופה זו כתב את ספריו "חץ בשמי התכלת" ו-"גנבים בלילה".
בשנת 1931 הצטרף קסטלר אל המפלגה הקומוניסטית. בתקופה זו היה פעיל פוליטי קומוניסטי בגרמניה, שהייתה בימיה האחרונים של רפובליקת ויימאר, ולאחר מכן בתחילת שלטון המפלגה הנאצית. על רקע היותו יהודי עזב קסטלר את גרמניה, ויצא לטיול ארוך בברית המועצות. הוא טייל ברחבי ברית המועצות, והגיע למקומות רחוקים כהר אררט וטורקמניסטן, שם פגש את הסופר האמריקאי לנגסטון יוז. לאחר שחווה על בשרו את הטיהורים הגדולים של סטלין, עזב את הקומוניזם. במהלך עזיבתו את הקומוניזם ניסח קסטלר מכתב לסטלין ומברק לתובע הכללי במשפטי הטיהורים אנדריי וישינסקי, שעל שניהם חתמו שלושה מחתני פרס נובל, ובהם ביקשו השלושה לשחרר את אלכסנדר וייסברג-ציבולסקי – פיזיקאי יהודי שהגיע לברית המועצות מתוך אמונה בקומוניזם הסובייטי ורצון לתרום מהידע המדעי שלו לברית המועצות, ונאסר באשמת שוא על ריגול. המכתב והמברק לא נענו מעולם. על רקע זה כתב את ספרו אפלה בצהריים.
במהלך סיקור מלחמת האזרחים בספרד נתפס קסטלר והוחזק מספר חודשים על ידי הפלנגיסטים בעיר מאלגה עד ששוחרר בידי משרד החוץ הבריטי. חוויות אלו תועדו בספרו "עדות מספרד", והוא השתמש בהם כבסיס לספרו "אפילה בצהריים".
בעת מלחמת העולם השנייה שהה בצרפת. לאחר שבילה זמן מה במחנה המעצר ורנה בצרפת של וישי, הצטרף ללגיון הזרים, אך נמלט ממנו לבריטניה והצטרף לצבאהּ. הוא שירת בצבא הבריטי בין 1941–1942, והועסק על ידי ה-BBC בעת המלחמה. בעקבות שירותו הוענקה לו אזרחות בריטית בשנת 1945. הוא סייע לידידו היהודי-הונגרי הסופר ג'ורג' מיקש בקריירה הספרותית שלו בבריטניה. לאחר מכן הוא שב לצרפת והיה לידידו של ז'אן-פול סארטר. בין ינואר לאוגוסט 1945, שהה בירושלים וכתב ספר.
לאחר המלחמה חזה קסטלר מראש מספר מגמות בתרבות העולם. הוא היה בין הראשונים שניסו על עצמם את הסמים פסילוציבין ו-LSD, התעניין מאוד בפאראפסיכולוגיה ונמנה עם הראשונים שקראו לפירוק העולם מנשק גרעיני. הוא כתב על מיסטיקה יפנית והודית בספרו "הלוטוס והרובוט" בשנת 1960. לאחר מכן עבר ללונדון, שם התפרנס מכתיבה והרצאה. בשנות השבעים זכה לתואר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית (CBE).
קסטלר היה תמיד חסיד של המתת חסד. מכיוון שבסוף ימיו סבל ממחלת פרקינסון ומסוג של לוקמיה, התאבד ביחד עם אשתו השלישית סינת'ייה, בגיל 77, בבליעת מנת יתר של תרופה. קסטלר הוריש את רוב רכושו לחקר הפאראפסיכולוגיה.
קורות חיים > שליטתו של קסטלר בשפות

קסטלר דיבר את השפות הונגרית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, מעט עברית ורוסית, וייתכן שאף יידיש. ידע זה היה תוצאה מהרקע המשפחתי שלו ומהיותו נע ונד ברחבי העולם, בתחילה כתוצאה מנסיבות, ולאחר מכן מרצון. בימי חייו גר בהונגריה, אוסטריה, גרמניה, ארץ ישראל, אנגליה, ויילס, צרפת וארצות הברית. כן בילה זמן רב בברית המועצות.
קסטלר היה מסוגל לעבוד במגוון לשונות, אך עיקר עבודתו הייתה באנגלית. הוא כתב את ספריו הידועים בשלוש שפות שונות: "הגלדיאטורים" נכתב בהונגרית, "אפילה בצהריים" בגרמנית ו"הגעה ועזיבה" באנגלית. כעיתונאי כתב כתבות בגרמנית, עברית, צרפתית ואנגלית. כאמור, לטענתו הוא ממציאו של התשבץ העברי הראשון. קסטלר היה מתומכי זניחת האלפבית העברי לטובת האלפבית הלטיני (ליטון העברית).
הנשים בחייו של קסטלר

קסטלר נישא שלוש פעמים: לדורותי אשר (1935–1950) ממאין פאג'ט (1950–1953), וסינטייה ג'פריס (1965–1983). כן היה למאהבה של הפילוסופית סימון דה בובואר, דבר שיצר טינה בינו ובין סארטר.
ביוגרפיה משנת 1998 טוענת כי קסטלר הכה ואנס באכזריות מספר נשים, בין היתר את הבמאית ג'יל קרייגי. גם בביוגרפיות אחרות אודותיו הוא מתואר כאנס סדרתי אכזרי ובעל נטייה למיזוגיניה, שנהג ביד קשה עם הנשים בחייו. גילויים אלה עוררו מחאות בבריטניה, ובעקבותיהן הוסר פסלו שהיה מוצג באוניברסיטת אדינבורו. כן נמתחה ביקורת על ברית ההתאבדות שלו עם אשתו. על אף שהוא היה חולה אנוש, אשתו נראתה בריאה, וטענו כי היא הובלה אל מותה באמצעות מניפולציה רגשית של קסטלר.
קסטלר כעיתונאי

קסטלר עבד עבור מגוון של עיתונים בשפות שונות, בתחילה ככתב מדעי עבור "Vossische Zeitung" ולאחר מכן ככתב חוץ עבור "B.Z. am Mittag". כן עבד עבור עיתונו של ז'בוטינסקי "דואר היום". בתחילת שנות השלושים עבד ככתב עצמאי (פרילנסר) בשפה הצרפתית, וערך עיתון אנטי-נאצי ואנטי-סטליניסטי בשפה הגרמנית בשם "Zukunft" שמקום מושבו היה בפריז. לאחר שחרורו משביו בספרד עבד קסטלר במיוחד באנגלית עבור העיתון "News Chronicle" והעיתון "The Sunday Telegraph".
יצירתו

עבודתו של קסטלר הייתה לרוב מנוגדת לזרם המרכזי של הדעות הרווחות. לא רק שהגיע למסקנות משלו בנוגע לשאלות נפוצות, אלא שאף ניסה לענות לשאלות חשובות שאיש לא שאל. תוצר מקוריות זו הוא פרץ רעיונות בנושאים שונים, בעלי ערך שלעיתים מוטל בספק, הנע בין השרלטני לגאוני.
קסטלר והיהדות

על אף שהיה כל חייו אגנוסטיקן רקעו המשפחתי של קסטלר היה יהודי. ספרו "השבט השלושה עשר" קידם את הרעיון כי מוצאה של יהדות אשכנז אינו מן העברים הקדומים כי אם מן הכוזרים. קסטלר הצהיר כי מטרתו בספר זה הייתה לשלול את בסיסה של האנטישמיות, באמצעות שלילת הקשר בין היהודי האירופי, והיהודי המקראי לו מיוחסת על ידי האנטישמים רציחתו של ישו. תאוריה זו אומצה דווקא על ידי קבוצות אנטישמיות. אוהדיהם של הפלסטינים ניסו להשתמש בה על מנת לשלול את זכותם של היהודים על ארץ ישראל.
יחסו של קסטלר למדינת ישראל היה אוהד, והוא שלל את הגלות. קסטלר שהה זמן מה בארץ ישראל בצעירותו, וגם גר בקיבוץ. חוויותיו אלו תיאר בספר "גנבים בלילה". באותה תקופה טען כי לאחר הקמת מדינת ישראל אין טעם לקיום יהודי בתפוצות, על היהודים לעלות לישראל או להתבולל עם תושבי המדינה בה הם חיים. ספרו, "הבטחה וההגשמה" מ-1949 מבטא גישה זו. בקיץ 1947, תמך בפומבי בתוכנית החלוקה.
בשנת 1987 הופקה בישראל סדרת טלוויזיה בגרמנית, על פי ספרו "גנבים בלילה".
קסטלר והמדע

קסטלר כתב ספרים רבים על מדע ועל הפרקטיקה המדעית. מבקריו מתעלמים לרוב מן האופי הפוסט מודרני של רעיונותיו המדעים, והוא היה זר לקהילה המדעית. נסיונותיו להגיע להבנה של תהליכי האבולוציה, הגיעו אף לכדי עניין בתורתו של למארק, שקדמה לתורתו של דרווין, בספרו משנת 1971 "המקרה של הקרפדה המיילדת".
עניינו במיסטיקה היווה גורם בעל משמעות ביצירתו ובחייו. הוא הוריש חלק ניכר מרכושו לאוניברסיטת אדינבורו, על מנת שזו תערוך מחקר בפאראפסיכולוגיה. סיפרו "שורשי המקריות" מתייחס לתורת הקוונטים, למקריות ולסינכרוניזם בהקשר של תורותיו של קרל גוסטב יונג. כן התעניין בריחוף ובטלפתיה.
המוזיקאי סטינג הוא קורא אדוק של כתביו המדעיים של קסטלר, ושני תקליטים של להקתו "פוליס" נושאים שמות הלקוחים מכתבי קסטלר: "הרוח במכונה" ו"סינכרוניסיטי". קסטלר עצמו זכה לראות כיצד יצירתו זוכה לקרדיט בלתי צפוי זה, והתייחס לכך בשעשוע.
קסטלר והפוליטיקה

קסטלר החזיק בדעות פוליטיות מגוונות בימי חייו החל מציונות וכלה בקומוניזם. הוא יצא במסע כנגד עונש המוות, ותמך בהתאבדות ובהמתת חסד. כן היה ממתנגדי החימוש הגרעיני.
ספרו "האל שהכזיב" הוא וידוי אישי מרתק על התאכזבותו מן הקומוניזם. הספר, שיצא בשנת 1950 הוא אנתולוגיה בה תרם קסטלר את הסיפור הארוך והמרכזי, ובה השתתפו סופרים נוספים כאנדרה ז'יד, סטיבן ספנדר וריצ'רד רייט. לספר תפקיד חשוב בהתפכחותם של אנשי השמאל במערב מתמיכתם בקומוניזם הסטליניסטי.
ספריו שהופיעו בעברית

היוגי והקומיסר (תרגם לעברית: בנימין לובוצקי), הוצאת ערי ז'בוטינסקי, 1946.
דו-שיח עם המוות - סיפור חיים (מאנגלית: שושנה ויוסף נדבה), הוצאת מסדה, 1945.
גנבים בלילה - רשומותיו של ניסוי (תרגם: ברוך קרוא (קרופניק)), הוצאת ערי ז'בוטינסקי, 1947.
גנבים בלילה, רשומותיו של ניסוי, בתוספת הערות מילואים מאת המחבר (מאנגלית: אליעזרה איג-זקוב), זמורה ביתן 1988.
אפלה בצהריים (תרגום: יוסף נדבה), ז'בוטינסקי 1947.
אפלה בצהרים (מגרמנית: צבי ארד), זמורה ביתן, תשמ"ג-1983.
הבטחה והגשמה: ארץ ישראל 1917–1949, מאנגלית - יוסף נדבה, הוצאת אחיאסף, 1950.
אספרטקוס (עברית: צבי רין), הוצאת קרני, 1952.
חץ לשמי התכלת - אוטוביוגרפיה (תרגם: יוסף נדבה), הוצאת קרני, 1953.
ארטור קסטלר, אנדרה ג'יד, ריצ'רד רייט, איגנציו סילונה, לואי פישר, סטפן ספנדר; עם הקדמה מאת ריצ'רד קרוסמאן (תרגום: אפרים קרליס [=קרליץ]), האל שהכזיב, הוצאת פלס, 1953.
יוהנס קפלר - האיש ופועלו (תרגם: ח' בן-עמרם), הוצאת דביר ועם עובד, 1970.
בכבלי המערב - הדרך אל הציונות וממנה (עריכה והקדמה: יוסף נדבה), הוצאת אגודת חשמונאי, 1984.
האמנם צירוף מקרים - הפאראפסיכולוגיה לאור הפיזיקה החדשה (תרגמה מאנגלית: נורית גורן; הביא לדפוס יחיעם פדן), הוצאת עם עובד, 1975.
השבט השלושה עשר - ההיסטוריה הכוזרית ומורשתה (תרגם: חיים לוי), הוצאת מאזנים - תרגומים ומחקר, 1999.
פני רוסיה לאן?. מבוא שכתב קסטלר בשנת 1953 למהדורה העברית של ספרו של אלכסנדר וייסברג-ציבולסקי "קשר השתיקה - רוסיה בכור ההיתוך של הטיהור".
לקריאה נוספת

ישראל מרגלית, 'ארתור קסטלר "מצא" את השבט השלושה עשר', בתפוצות הגולה, יט, 1978.
שלמה סימונסון, השבט השלושה עשר [על קסטלר], מיכאל, יד, תשנ"ז-1997.
לואי גורדון, 'מפגש חדש עם קסטלר', האומה, 115, תשנ"ד-1994.
הערות שוליים

↑  יצחק מרידור, קסטלר היה מקסים, אך נכשל בקטיף וסירב ללמוד עברית, דבר, 8 במרץ 1983
אירופה ואנחנו, הצפון, 31 בדצמבר 1926
↑  סוכנות מדינית לאומית "סמל", הצפון, 18 ביוני 1926
↑  ז'בוטינסקי והקונגרס הי"ד, הצפון, 1 באוקטובר 1926
↑  "הבימה" על אדמת המולדת, דואר היום, 14 בדצמבר 1928
↑  בין קסטלר לז'בוטינסקי, המשקיף, 8 בפברואר 1942
↑  שלמה אבינרי, האל שהכזיב: על אפלה בצהריים של ארתור קסטלר, באתר הארץ, 25 בינואר 2012
↑  ארתור קסטלר בירושלים, המשקיף, 11 בינואר 1945
↑  ארתור קסטלר יצא את הארץ, המשקיף, 8 באוגוסט 1945
↑  איי.פי ורויטרס, ארתור קסטלר ורעייתו התאבדו בביתם בלונדון, דבר, 4 במרץ 1983
↑  הסופר ארתור קסטלר הוריש את רוב רכושו לחקר הפאראפסיכולוגיה, דבר, 21 ביוני 1983
↑  גב' קסטלר ביקשה גט, מעריב, 3 בדצמבר 1953
↑  אביגדור המאירי, ארתור קסטלר, משמר, 9 בפברואר 1945
↑  יוסף נדבה, מדינת ישראל בעיניו של ארתור קסטלר, הַבֹּקֶר, 14 באוקטובר 1949
↑  ארתור קסטלר ממליץ על חלוקת הארץ, הארץ, 18 באוגוסט 1947
↑  סדרת הטלוויזיה גנבים בלילה תופק בישראל, חדשות, 3 במרץ 1987
↑  עירית שמגר, חומה, מגדל וטלוויזיה, מעריב, 27 בנובמבר 1987
↑  זה עתה הופיע בהוצאת מסדה - דו-שיח עם המוות, משמר, 23 בנובמבר 1945
↑  אמנון אחי נעמי, גם החולשה משחיתה, כותרת ראשית, 23 בספטמבר 1988
↑  משה דור, העיקר שממשיכים לנסוע, מעריב, 19 בדצמבר 1988
↑  י.ק. רבנאל, האבטוביוגרפיה של ארתור קסטלר, הארץ, 4 בדצמבר 1953
↑  י.קלינוב, עם סיום וידויו של ארתור קסטלר, דבר, 11 באוקטובר 1954
↑  עמוס אילון, דפוק וזרוק בארץ־ישראל, כותרת ראשית, 27 במרץ 1985אהרון פאפו, הציונות של היהודי הנודד, חדשות, 18 בינואר 1985
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263919605171  PLWABN: 9810555230205606  BIBSYS: 90093796  BNC: 000042370  BNE: XX929685  BnF: cb11909922t (data)  CANTIC: a10456776  CiNii: DA00142242  GND: 118564536  ICCU: CFIV007926  ISNI: 0000 0001 2134 7896  LCCN: n79109681  LNB: 000007392  NDL: 00446014  NKC: jn20000603447  NLA: 35278176  NLG: 62131  NLK: KAC199615234  NSK: 000175634  NTA: 068778783  RERO: 02-A026518891  SELIBR: 194032  SNAC: w6rx9fg1  SUDOC: 026951797  Trove: 894467  VIAF: 59084510   WorldCat (עם VIAF): 59084510
מוליבדן

מוליבדן (Molybdenum) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Mo ומספרו האטומי 42.
מוליבדן הוא מינרל קורט חשוב בגוף האדם.
תכונות

מוליבדן הוא מתכת מעבר. צבעו לבן-כסוף. מוליבדן חזק מאוד, ובכמויות קטנות משמש לחיזוק פלדה.
שימושים

מעל שני שלישים מהמוליבדן שמופקים על כדור הארץ משמשים להכנת סגסוגות. לסגסוגות שמכילות מוליבדן בדרך כלל יש שימוש בתפקידים שדורשים עמידה בטמפרטורות גבוהות ועמידות נגד קורוזיה. מוליבדן נמצא במטוסים ובחלקי טילים.
בתעשיית הנפט, מוליבדן לוקח חלק בקטליזה שמסירה תרכובות גופרית אורגניות מנפט. כמו כן, מוליבדן משמש כפיגמנט אדום-צהוב בצבעים, דיו, פלסטיק וגומי.
שימוש נוסף למוליבדן נמצא בגידול גבישי ספיר כגון חלונות משוריינים, צנורות ועדשות.
התכונה של טמפרטורת התכה גבוהה מסייעת לגידול ספיר ב-2000 מעלות צלזיוס
(קרוב לטמפרטורת ההתכה של ספיר)
יכולתו של המוליבדן לעמוד בתנאי טמפרטורה קיצוניים מבלי להתפשט או להתרכך משמעותית הופכת אותו שימושי בטמפרטורה גבוהה, כולל ייצור חלקי מטוסים, מגעים חשמליים, מנועים תעשייתיים וחוטי להט. מוליבדן משמש גם בסגסוגות עקב עמידותו הגדולה לשיתוך ואפשרות הריתוך שלו. מוליבדן תורם עמידות לשיתוך לפלדה בלתי מחלידה מסוג 316 שם הוא מונע היווצרות קרביד כרום בגבולות הגרעין. רוב הפלדות לחוזק גבוה מכילות 0.25% עד 8% מוליבדן. למרות האחוזים הקטנים, 43 אלף טון מוליבדן נמצאים בשימוש כל שנה בפלדות בלתי מחלידות, פלדות כלים, יציקות ברזל וסופר-סגסוגות לחום גבוה.
עקב צפיפותו הנמוכה ומחירו היציב, מוליבדן משמש במקום טונגסטן. לדוגמה סדרת 'M' של מתכות למהירות גבוהה כמו M2 M4 ו-M42 כתחליף לסדרת 'T'. כמו כן משמש מוליבדן כציפוי עמיד אש למתכות אחרות. למרות שנקודת ההתכה שלו היא 2623 מעלות, הוא מתחמצן במהירות בטמפרטורות מעל 760 מעלות, ומתאים במיוחד לסביבות ריק.
לסגסוגות מבוססות מוליבדן יש שימושים מוגבלים. עמידות מול אבץ מותך מאפשר שימוש במוליבדן טהור או עם טונגסטן (30-70%) לצינורות, מערבלים ומשאבות הבאים במגע עם חומר זה.
מוליבדן גפריתי (MoS2) משמש כשימון מוצק נגד בלאי בלחץ קיצון. הוא יוצר שכבה חזקה על פני המתכת, ועמיד מאוד לחום ולחץ גבוהים. מסיבה זו הוא משמש תוסף נפוץ למשחות שימון: במקרה של כשל מונעת השכבה הדקה של מוליבדן מגע מתכת במתכת.
מוליבדן מונופוספיד נמצא בשימוש כזרז.
היסטוריה

מוליבדן (מהמילה היוונית מוליבדוס שמשמעותה "דומה לעופרת") לא נמצא בצורתו החופשית בטבע, ועד המאה ה-18 התבלבלו בינו לבין תרכובות הפחמן והעופרת.
ב-1778 קרל וילהלם שלה קבע שמוליבדן בצורתו המחומצנת הופרד מגרפיט ועופרת שהיו בידיו.
מוליבדן נמצא בשימוש מועט במעבדות עד המאה ה-19 המאוחרת, עד שבחברת שניידר אלקטריק הצרפתית גילו את תכונותיו המועילות של מוליבדן והשתמשו בו ליצירת סגסוגות.
בעת מלחמת העולם הראשונה השתמשה יצרני הנשק והפלדה הגרמנית קרופ במוליבדן על מנת לשפר את ביצועי תותחי העל שלה. המוליבדן שהוסף לפלדה העלה את נקודת ההתכה של הפלדה ל-2,620 מעלות צלזיוס, כאלף מעלות יותר מעל נקודת ההתכה של ברזל. כן ביטל המוליבדן את תכונת הפריכות של הפלדה המתגלה בטמפרטורות גבוהות וגורמת להסדקותה. כיוון שאדמת גרמניה עניה ביסוד זה, רכשה ממשלת גרמניה, באמצעות חברת קש מכרה בקולורדו שבארצות הברית ב-40,000 דולר בלבד והחלה לייצא את היסוד לגרמניה. רק ב-1916, באמצעות הנדסה הפוכה של שרידי קני תותח גילו הבריטים שהפלדה של קרופ הכילה מוליבדן והחלו להשתמש בעצמם ב"פלדת מולי" לייצור שריונות טנקים.
מקורות בטבע

מוליבדן נמצא בטבע בצורת מינרלים כמו MoS2 CaMoO4 ו-PbMoO4.
ב-2018 נכרו 300,000 טון מוליבדן בעולם. המפיקה הגדולה ביותר הייתה סין (43%) ואחריה צ'ילה (20%), ארצות הברית (14%), פרו (9%) ומקסיקו (5%). יחד סיפקו חמש מדינות אלה 93% מכלל התפוקה העולמית.
תפקיד ביולוגי

בצורתו כמינרל הוא חיוני ומהווה רכיב מפתח בשלושה אנזימים לפחות: קסנטין אוקסידאז (xanthine oxidase), אלדהיד אוקסידאז (aldehyde oxidase) וסולפיט אוקסידאז (sulfite oxidase). אנזימים אלה מעורבים בחילוף החומרים של פחמימות, חמצון שומנים וחילוף החומרים של השתן. בגופו של מבוגר ממוצע יש בסך הכול 9 מ"ג מוליבדן המרוכזים בעיקר בכבד, בכליות, בבלוטות האדרנל, בעצמות ובעור. נמצא שלמחסור במוליבדן יש קשר לסרטן ושט, סרטן קיבה ריקבון שיניים והפרעה בזקפה. בין הסימנים המעידים על מחסור יהיו גם ליקויים במערכת העצבים המרכזית והצטברות חומצת שתן.
לאדם דרושים לפחות 45 מק"ג בממוצע ליום. מרבית מיני המזונות עניים וחסרים את המינרל.
100 גרם חומוס מכילים כ־50 מק"ג
100 גרם סויה מכילים כ־50 מק"ג
100 גרם עדשים מכילים כ־60 מק"ג
בנוסף, האנזים ניטרוגנאז, המשתתף בקיבוע החנקן ביצורים פרוקריוטים, מכיל אטומי מוליבדן כחלק מהמרכז הפעיל שלו בקופקטור FeMo-co. לכן, ליסוד זה יש תפקיד מפתח במחזור החנקן בטבע.
נתגלה כי חיידקים מהמין Entotheonella מרכזים מוליבדן בגוף הספוג Theonella conica. ייתכן שבריכוז גבוה החומר רעיל ומגן על הספוג מפני טורפים.
איזוטופים

למוליבדן 6 איזוטופים יציבים וכמעט 20 איזוטופים רדיואקטיביים. האיזוטופ 99Mo משמש ליצירת איזוטופ של 99Tc בצורה מלאכותית.
אמצעי זהירות

אבק מוליבדן ותרכובות מוליבדן, כמו MoO3, יכולים להיות רעילים בשאיפה או בבליעה.
יחסית למתכות כבדות אחרות, למוליבדן רעילות נמוכה.
הערות שוליים

↑  סם קין, הכפית הנעלמת, דביר 2013 עמ' 104-106
↑  https://prd-wret.s3-us-west-2.amazonaws.com/assets/palladium/production/atoms/files/mcs-2019-molyb.pdf
↑   גדעון לב, ספוגי ים במפרץ אילת מחזיקים בגופם ריכוז גבוה מאוד של מתכות יקרות ורעילות כהגנה מפני טורפים, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2024
↑  Shani Shoham et al., Out of the blue: Hyperaccumulation of molybdenum in the Indo-Pacific sponge Theonella conica, Science Advances, July 17, 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541011705171  BNE: XX530045  BnF: cb12133408t (data)  GND: 4170407-1  LCCN: sh85086637  NDL: 00567847  NKC: ph727812
גולדן רטריבר

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  סקוטלנד
 שימושים:  ציד, נחייה לעיוורים ולוויה
 קבוצה:  כלבי רטריבר וספניאל
 תכונות
 משקל:  זכרים: 30–34 ק"ג נקבות: 25–30 ק"ג
 גובה כתפיים:  זכרים: 58–61 ס"מ נקבות: 54–57 ס"מ
 גובה:  56 ס״מ 
 תוחלת חיים:  12–15 שנים
 אופי:  שקט, נוח,רגוע וידידותי
 אילוף:  הסתגלות גבוהה
 תיאור:  פרווה ארוכה בצבע בהיר, בגוונים שבין לבן לזהוב
 
גור (3 חודשים), גולדן רטריבר.
גולדן רטריבר (מילולית: "מחזיר" זהוב-מלשון הפועל האנגלי: retrieve=רטריב, שפירושו: להשיב, להחזיר חפץ לבעליו או למקור-מוצאו, שם שניתן לגזע כלבים זה על שם תכונתו המעולה של כלב זה להחזיר לצייד ציד-ציפורים ללא כל גרימת נזק לעוף, בגין אחיזת-פיו הרכה), הוא גזע נפוץ של כלבים. אופיו הטוב והנוח הפך אותו לפופולרי בעיקר כחיית מחמד בקרב משפחות. זהו אחד הגזעים הנפוצים ביותר בישראל. הגזע מכונה בקצרה גם "גולדן".
מאפיינים

גודלם של הגולדן רטריברים הוא בינוני עד גדול. בדרך כלל באופיים הם פעילים ואוהבי משחקים. לרוב הם כלל לא תוקפניים ולא טריטוריאליים ולכן אינם מתאימים לשמש ככלבי שמירה.
לעומת זאת, מאחר שהם כלבים סובלניים ובעלי פוטנציאל גבוה לאילוף, הם מתאימים למשפחות עם ילדים, למבוגרים, ומשמשים לעיתים ככלבי נחייה לעיוורים או כלבי ליווי לבעלי מוגבלויות. כמו כן, עקב שילוב תכונות אלו, עם יכולת חישת ריח טובה, גופי משטרה עושים בהם שימוש. במשטרת ישראל, למשל, משמשים כלבי גולדן רטריבר לגילוי חומרי נפץ.
כלבי גולדן רטריבר דומים מאוד לכלבי לברדור רטריבר, הן במראם והן באופיים ושניהם מקבוצת גזעי הרטריברים (פרוש השם באנגלית "המחזירים"). מבחינת אופיים, גולדן רטריברים יותר פעילים ופחות "רציניים" מלברדורים. מבחינת מראה חיצוני, הם נבדלים מהלברדורים בעיקר בפרווה הארוכה והמוזהבת ובאופיים היותר אקטיבי.
כלבי גזע זה ידועים בחיבתם לבני אדם וביחסם החם לילדים. מסיבה זו הם נפוצים בקרב משפחות, בתצוגות ואף בסדרות טלוויזיה וסרטים. הצד השני של תכונה זו הוא הרצון הרב שלהם לשחק ולהיות חלק מכל פעילות במשפחה. תכונה בולטת אצל רובם היא חיבתם הרבה למים, שחייה ורחצה.
כלבי הגולדן רטריבר מגיעים לגודלם המלא בגיל שנה ולמשקלם המלא בגיל שנתיים. התבגרותם השכלית נמשכת עד גיל שלוש, ולעיתים אף יותר.