stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונין
תולדות היישוב

קונין נוסדה במאה ה-12, ובסוף המאה ה-13 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך המאות ה-14 וה-15 התפתחה העיר, ובתקופה זו נבנתה בה מצודה, והיא הוקפה בחומה. באמצע המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18 נפגעה העיר קשות כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1863, במהלך מרד ינואר, התרחשו בסמוך לעיר מספר קרבות בין המורדים הפולנים והגייסות הרוסיים.
מבחינה מנהלית קונין מהווה מרכז של נפה שכוללת 5 ערים (סלסין, גולינה, סומפולנו, ריכבאל וקלצ'ב) ו-9 מועצות אזוריות חקלאיות.
יהודי קונין

במאה ה-15 נמנו בעיר כ-180 יהודים. כתוצאה משריפות, ממגפות ומהגבלות מגורים, הצטמצם מספר היהודים בעיר במהלך המאה ה-17, ועד לסוף המאה ה-18 היו יהודי העיר כפופים לקהילת קאליש. מהמחצית השנייה של המאה ה-19 תרמו יהודי העיר חלק משמעותי בפיתוחה התעשייתי.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל, של המפלגות ציונית ושל הבונד. בשנת 1918 נפתח בעיר בית ספר מרשת יבנה.
יהודי קונין > בשואה

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, שדדו אלו את רכוש יהודיה, ולאחר מכן ריכזו רבים מיהודיה בבית הספר היהודי, ממנו גורשו כ-1,100 יהודים לאוסטרובייץ קיילצקי. ביולי 1940 גורשו יתר יהודי העיר לגרודז'ייץ, לז'גוב ולזגורוב. מיישובים אלו נלקחו יהודי העיר, יחד עם יתר יהודי היישובים, לבורות ביערות קז'ימייז' ביסקופי, בהם נקברו חיים בבורות של סיד.
לאחר השלמת הגירוש הוקם בקונין מחנה עבודה, בו רוכזו כ-800 יהודים מהסביבה, אשר הועסקו בעבודות כפייה מפרכות, תוך רצח חלקם. יתר יושבי מחנה זה שולחו להשמדה בחלמנו. טרם השלמת חיסול המחנה, ערכו חלק מאנשיו פעולת מרי, בה הציתו חלק מצריפי המחנה.
מכ-3,000 יהודי העיר שרדו את השואה ושבו אליה 46 יהודים, אך אלו עזבו אותה תוך זמן קצר, עקב יחס עוין מצד האוכלוסייה הפולנית המקומית.
ערים תאומות

אוקראינה צ'רנוביץ, צ'רנוביץ, אוקראינה
קרב אמבה אלגי (1895)

קרב אמבה אלגי התרחש ב-7 בדצמבר 1895 בין איטליה לאתיופיה והוא הקרב הראשון של המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה.
אמבה אלגי הייתה אחת העמדות הקדמיות של הגנרל בראטירי, שהייתה תחת פיקודו של מייג'ור פייטרו טוסלי, כאשר לרשותו 2,000 חיילים אריתראים. ב-7 בדצמבר 1895 תקפו הראסים מקונן, וולה בטול, ומנגשה יוהנס את האמבה והשמידוה כליל, כשבין ההרוגים היה גם מייג'ור טוסלי.
הקבינט של ראש ממשלת איטליה פרנסיסקו כריספי הוכה בהלם מהתבוסה, והסכים לקדם עוד 20 מיליון לירות (£ 80,000) כדי להבטיח שלא יקרה אסון נוסף.
הערות שוליים

↑  Thomas Pakenham, The Scramble for Africa, London: Abacus, 1992, pp. 477
| הסכסוך האיטלקי-אתיופי |
| --- | --- | --- |
יחסי איטליה–אתיופיה
| המירוץ לאפריקה | קניית עסב • ועידת ברלין • הסכם היווט • קרב סאטי •קרב דוגאלי • הסכם אוצ'ילי • מושבת אריתריאה • מבצע מארב • מרד אקלה גוזאי |  |
| המלחמה הראשונה | קרב קוטית • קרב אמבה אלגי (1895) • קרב מאקלה • קרב תיגראי • קרב עדווה • הסכם אדיס אבבה |  |
| בין המלחמות | הסכם חלוקת אתיופיה • הסכם לונדון • ההסכם האתיופי-איטלקי • משבר אתיופיה • תקרית וואל וואל • הסכם לוואל-הור • סנקציות חבר הלאומים • ציר רומא-ברלין |  |
| המלחמה השנייה | קרב טמביין הראשון • קרב אנדרטה • קרב טמביין השני • קרב סאריה • קרב מאיצ'ו • קרב אוגדן |  |
| מזרח אפריקה האיטלקית | תקופת הכיבוש • הפטריוטים • חוקי הגזע • התוכנית להשמדת יהדות אתיופיה • טבח אדיס אבבה • טבח דברה ליבנוס |  |
| מלחמת השחרור האתיופית | בעלות הברית • כוח גדעון • שייטת הים האדום של הצי המלכותי האיטלקי • הצי המזרחי • המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה • קרב קארן • מבצע ההופעה • קרב גונדר • לוחמת הגרילה האיטלקית • הסכם השלום |  |
האימפריה האתיופית • אריתריאה האיטלקית • סומלילנד האיטלקית • האימפריה האיטלקית
רוברט פלאהרטי

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1884 איירון מאונטיין, ארצות הברית 
 פטירה:  23 ביולי 1951 (בגיל 67) דאמרסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1922 
 מקום לימודים:  מכללת קנדה העילית 
 בן או בת זוג:  פרנסס ה. פלאהרטי 
 צאצאים:  Monica Flaherty Frassetto 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה הגאוגרפית המלכותית 
 פרופיל ב-IMDb
 
כרזת הסרט "נאנוק איש הצפון"
רוברט ג'וזף פלאהרטי (באנגלית: Robert Joseph Flaherty;‏ 16 בפברואר 1884 – 23 ביולי 1951), במאי קולנוע וראינוע אמריקני. ידוע במיוחד כחלוץ הסרט הדוקומנטרי.
חייו

פלאהרטי היה אחד משבעה ילדים שנולדו לרוברט הנרי פלאהרטי, ממוצא אירי פרוטסטנטי ולאשתו סוזן קלוקנר, ממוצא גרמני קתולי. אביו של פלאהרטי היה כורה, ופלאהרטי בילה את ילדותו בטבע, במחנות הכורים. בצעירותו עבד במקומות שונים באזור מפרץ הדסון שבקנדה, בחיפוש אחר אוצרות טבע ובסלילת כבישים.
בשנת 1913 ערך מסע לאזור שהיה אזור פראי ובלתי מיושב באירופאים, וראש המשלחת, ויליאם מקנזי, הציע כי ייקח עמו מצלמה על מנת לתעד את נופי הטבע ואת התרבויות השונות שיראה בדרכו. פלאהרטי התרשם במיוחד מבני עם האינואיט, ובילה עמם זמן רב, כשהוא מתעד את חייהם במצלמתו.
לאחר שובו לארצות הברית הציג את צילומיו בפני ידידים וקיבל תגובות נלהבות. על אף שחלק מן החומר אבד בתאונה מוזרה, כאשר השליך פלאהרטי סיגריה על ערימת צלולואיד בעת עריכת הסרט בטורונטו, הבין פלאהרטי כי ייעודו הוא הקולנוע, ושב לארצות הצפון בשנת 1920 במטרה המפורשת להסריט סרט. הוא טען כי התאונה אך סייעה במלאכתו, שכן הסרט המקורי היה אך סדרה של צילומים וחסר עלילה ברורה.
על מנת להסריט את סרטו, קיבל פלאהרטי מימון בן חמישים אלף דולר מיצרנית פרוות. בטרם החל את ההסרטה חי פלאהרטי עם האינואיט נאנוק ומשפחתו במשך זמן מה. פלאהרטי ביים מעמדים רבים המופיעים בסרט, לרבות הסיום הדרמטי, בו מצויים כביכול נאנוק ומשפחתו בסכנה אם לא יבנו איגלו במהירות. האיגלו נבנה מראש, באופן שהותיר חור בצידו כך שמצלמתו של פלאהרטי תוכל לצלם את הנעשה בתוכו. פלאהרטי התעקש שהאינואיט לא ישתמשו ברובים לציד, על אף שאלו היו ברשותם. פלאהרטי עצמו היה מצויד היטב במעבדה ניידת שאיפשרה לו לעבור על החומר שצולם מדי יום, באתר בו הוסרט הסרט.
התוצאה הייתה "נאנוק איש הצפון", אשר הוקרן בשנת 1922 וזכה להצלחה עולמית. הסרט נחשב לחלוץ הסרט הדוקומנטרי. על מנת להדגיש את התנאים הקשים של ציידי האינואיט נהג פלאהרטי לספר כי נאנוק עצמו מת מרעב זמן מה לאחר סיום הסרטת הסרט. עם זאת, נראה כי נאנוק מת משחפת בביתו, כשנתיים לאחר סיום ההסרטה.
פלאהרטי חתם על חוזה עם אולפני סרטי פרמאונט, להסרטת סרט דוקומנטרי נוסף. הפעם נסע פלאהרטי לאיי סמואה, על מנת להסריט את "מואנה". גם לשם יצירת סרט זה חי פלאהרטי זמן מה עם הילידים וחקר את דרכיהם, ולבסוף ביסס את הסרט על טקסי המעבר של נער מילדות לבגרות. סרט זה זכה להצלחה פחותה מזו של נאנוק.
עתה נחשב פלאהרטי למומחה למקומות אקזוטיים ולתרבויות זרות. בשנת 1928 יצא עם הבמאי הגרמני פרידריך וילהלם מורנאו לצלם את הסרט "טאבו" באיי הים הדרומי. שני הבמאים היו בעלי אופי עיקש, ופלאהרטי עזב את ההסרטה בטרם הסתיימה העבודה. מורנאו עצמו לא זכה לראות את הסרט המוקרן, שכן מת בתאונת דרכים בטרם יצא הסרט אל המסכים.
לאחר פרשת "טאבו" חי פלאהרטי מספר שנים בבריטניה. באיי אראן יצר את הסרט הדוקומנטרי "האיש מאראן", אשר מספר את סיפורו של דייג בים הצפוני. לאחר מכן שיתף פעולה עם הבמאי זולטן קורדה בסרט העלילתי "נער הפיל" על פי סיפורו של רודיארד קיפלינג. בתחילת שנות ה-40 שב לארצות הברית.
הצלחתו הגדולה האחרונה של פלאהרטי הייתה סיפור לואיזיאנה, סרט שצילם עם אשתו פרנסס, שהייתה שותפה לעשיית רבים מסרטיו, בשנת 1948. סרט זה ליווה את הנחתו של מתקן קידוח נפט בביצות לואיזיאנה. הסרט, שמומן על ידי חברת קידוחי נפט, מלווה את תהליך הקידוח ומדגיש את דו הקיום של הציוד המודרני והנוף הבראשיתי, כפי שהם נראים מעיניו של ילד מקומי.
פלאהרטי מת בשנת 1951 בוורמונט.
הערות שוליים

↑  סרט תיעודי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  "Map of Belcher Islands". World Digital Library. 1909. נבדק ב-2013-06-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462954005171  PLWABN: 9810575311705606  BNE: XX1173094  BnF: cb13985042x (data)  CANTIC: a11401308  CiNii: DA1314709X  GND: 118683810  ICCU: PALV017558  ISNI: 0000 0001 1025 9110  LCCN: n50003066  NDL: 00620663  NKC: mzk2004241446  NTA: 07310731X  PIC: 3406  RKD: 402062  SNAC: w60p1g71  SUDOC: 033241414  Trove: 822852  ULAN: 500073769  VIAF: 44493885   WorldCat (עם VIAF): 44493885
רוזלין היגינס

| --- | --- |

 לידה:  2 ביוני 1937 (בת 87) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  גירטון קולג'  בית הספר למשפט של ייל 
 מעסיק:  אוניברסיטת ליידן, אוניברסיטת קנט, האומות המאוחדות, אוניברסיטת ליידן, בית הספר לכלכלה של לונדון 
 תפקיד:  נשיא בית הדין הבין-לאומי בהאג (6 בפברואר 2006–5 בפברואר 2009)  Cleveringa chair (9 בינואר 2009–31 באוגוסט 2010)  שופט בית הדין הבין-לאומי בהאג (1995–2009) 
 פרסים והוקרה:  פרס בלצן (2007)  מדליית מנלי א. הדסון  גבירת הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
רוזלין היגינס (באנגלית: Rosalyn Higgins, Lady Higgins; נולדה ב-2 ביוני 1937) היא שופטת בריטית שכיהנה כנשיאת בית הדין הבין-לאומי לצדק בהאג בשנים 2006–2009.
היגינס נולדה בשנת 1937 למשפחה יהודית בלונדון, אנגליה, בשם רוזלין כהן. בשנת 1961 נישאה ללורד טרנס היגינס. היגינס למדה לתואר ראשון ושני במשפטים באוניברסיטת קיימברידג', והשלימה דוקטורט באוניברסיטת ייל. בשנת 1995 מונתה היגינס לכהונה כשופטת בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג, בהיותה האישה הראשונה המתמנה לתפקיד זה, ונבחרה לכהונה שנייה בשנת 2000. היגינס כתבה מספר חיבורים רבי השפעה בתחום המשפט הבינלאומי, ובשנת 2006 מונתה לתפקיד נשיאת בית הדין הבינלאומי לצדק, וכיהנה בתפקיד זה עד תחילת 2009. עמיתה של היגינס לכס השיפוט הוא השופט האמריקאי ניצול השואה, תומאס בורגנטל, אף הוא יהודי. מאז 2009 משמשת יועצת בנושא משפט בינלאומי לממשלת בריטניה, בעיקר בנושא עיראק.
רוברטו הראס

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1974  (בן 50) בחאר, ספרד ספרד
 כינוי:  מלך ההרים הספרדי
 תחום:  כביש
 התמחות:  מטפס
 קבוצה נוכחית:  פרש
 קבוצות עבר:  קלמה, רשות הדואר של ארצות הברית, ליברטי סגורוס
 הישגי שיא:   4 ניצחונות בוואלטה אספניה
 
רוברטו הראס הרננדז (ספרדית: Roberto Heras Hernández; נולד ב-21 בפברואר 1974 בבחאר שבספרד) הוא רוכב אופניים ספרדי (רוכב עבר), שניצח ארבע פעמים בוואלטה אספניה.
בנערותו למד הראס בבית ספר לאופניים בעיר הולדתו ולאחר מכן עבר לקבוצת חובבים בבירת המחוז, סלמנקה. מאוחר יותר הצטרף הראס לקבוצה בסקית שבסיסה היה בבילבאו ובה רכב עד הפיכתו לרוכב מקצועני בקבוצת קלמה הספרדית ב-1996.
התקופה בקבוצת "קלמה"

את ניצחונו הראשון השיג הראס בעונתו השנייה כמקצוען, ב-1997, במרוץ החד-יומי בעל התוואי ההררי, סובידה נרנקו, לאחר שניצח את המטפס חוזה מריה חימנז. בוואלטה אספניה באותה שנה זכה הראס בניצחונו הראשון בקטע של המרוץ לאחר ששוב הצליח לגבור בקטע הררי על חימנז. הראס שרכב באותו מרוץ כפועל של הרוכב הבכיר בקבוצתו, פרננדו אסקרטין, הצליח בסופו של המרוץ לתפוס את המקום החמישי המכובד. גם ב-1998 הצליח הראס לנצח קטע בוואלטה אספניה והפעם תפס את המקום השישי בדירוג הכללי.
ב-1999 הצליח הראס לנצח קטע בג'ירו ד'איטליה, סיים כחמישי בדירוג הכללי בג'ירו וסיים במקום השלישי בדירוג הכללי בוואלטה אספניה.
שנת 2000 הייתה אחת משנות השיא של הראס. הוא סיים במקום החמישי בדירוג הכללי בטור דה פראנס והתבלט בקטעי ההרים. באחד מקטעים אלו, שהסתיים במורזין, התמודד על הניצחון בקטע מול רישאר ויראנק אך כמה מאות מטרים לפני קו הסיום, בעת סיבוב חד, איבד את אחיזתו בכביש, נפל ואיבד בכך את הסיכוי לנצח בקטע. בהמשך העונה הוא זכה במקום הראשון בדירוג הכללי בוואלטה אספניה וזאת לאחר שצבר שני ניצחונות בקטעים במרוץ. באותו מרוץ נהנה הראס מתמיכת קבוצתו, קלמה, שתוך שימוש בטקטיקה התקפית ושליחת רוכבים לבריחות, סייעה להראס ביצירת יתרון על מתחריו.
התקופה בקבוצת "ליברטי סגורוס"

לאחר ניצחונו בוואלטה אספניה של 2003, חש כנראה הראס, כי ביכולתו להתמודד על ניצחון בטור דה פראנס וכי דרכו להתמודדות שכזאת חסומה בקבוצת שירות הדואר האמריקאי, שכן מעמדו של ארמסטרונג בקבוצתו והטקטיקה אותה ישמה הקבוצה, לא איפשרו שני רוכבים מובילים בקבוצה בטור דה פראנס. בתום עונת 2003 הוא הודיע על כך שירכב בשנה הבאה במדי הקבוצה הספרדית החזקה "ליברטי סגורוס". הראס זכה במדי קבוצתו החדשה במרוץ קטעים שנערך בארץ הבסקים כחודש לפני הטור דה פראנס של 2004 והצהיר ערב הטור, כי הוא מוכן להתמודד מול ארמסטרונג וכי הוא נמצא בשיא כושרו. המציאות טפחה על פניו של הראס כאשר כבר בקטע ההררי הראשון סיים במקום ה-29 בלבד ואיבד מספר דקות לרוכבים הבכירים במרוץ. לאחר מספר קטעים נוספים ולאחר שצבר פיגור גדול מול הרוכבים המובילים, פרש הראס מהמרוץ. לעומת זאת, בוואלטה אספניה של 2004 הוא שוב הצטיין. בעזרת קבוצה חזקה ותומכת ותודות לשיפור יכולתו במרוץ האישי נגד השעון, הצליח הראס לזכות בחולצת המוביל כבר בקטע ה-12 והשכיל לשמור על הבכורה עד הסיום במדריד. במהלך כל המחצית השנייה של המרוץ, זכה הראס לקרב צמוד מצידו של סנטיאגו פרז הספרדי ובסופו של דבר ניצח, שוב, בפער מזערי של 30 שניות. פרז אשר אף זכה בשלושה קטעים במהלך המרוץ (לעומת הראס שזכה בקטע אחד בלבד), הושעה מספר חודשים לאחר מכן לאחר שנתגלה כי השתמש בזמן המרוץ בעירוי דם, דבר האסור על פי חוקת מרוצי האופניים. בניצחונו בפעם השלישית במרוץ הספרדי הלאומי השיג הראס שני השגים יוצאי דופן. הוא הישווה את שיא הזכיות בוואלטה אספניה. שיא שהוחזק על ידי הרוכב השווייצרי טוני רומינגר וכמו כן, הוא הצליח לזכות במרוץ במדיהן של שלוש קבוצות שונות.
שנת 2005 הייתה דומה מאוד ל-2004. שוב התכונן הראס לטור דה פראנס והצהיר כי הוא נמצא בכושר טוב ושוב, טפחה המציאות על פניו כאשר נכשל ולא הצליח להצמד בקטעי ההרים לארמסטרונג ולרוכבים המובילים. הראס הצליח הפעם לסיים את המרוץ, אך דורג בסיום במקום ה-45 בלבד. כמו ב-2004 גילה הראס יכולת מצוינת גם מבחינה פיזית וגם מבחינה מנטלית בוואלטה אספניה באותה שנה. תחילה הוא ניצח קטע הררי תוך שקבוצתו מפגינה יכולת גבוהה, עבר לראש הדירוג הכללי והיה נדמה כאילו מאומה לא יעמוד בפני הראס וניצחון נוסף. אולם, הרוכב הרוסי, דניס מנצ'וב, ניצח בקטע אישי נגד השעון וחלף על פני הראס בדירוג הכללי. הראס וקבוצתו ניסו לתקוף את מנצ'וב בקטעים ההרריים שבאו בהמשך, אך ללא הועיל. מנצ'וב הפגין חוסן גופני ומנטלי והמשיך להוביל במרוץ. בקטע ה-15 במרוץ, שהיה קטע הררי, ביצעו הראס וקבוצתו תרגיל מבריק שאיפשר להראס לפתוח פער משמעותי מול מנצ'וב. הראס ניצח בקטע בהפרש גדול ועבר להוביל במרוץ. הוא שמר בהצלחה על ההובלה עד סיום המרוץ במדריד. אולם, בנובמבר 2005 התברר כי בדגימת שתן, שנלקחה ממנו לאחר הקטע ה-20 בוואלטה אספניה, נמצאו עקבות חומרים אסורים. ב-8 בפברואר 2006 השעתה אותו ההתאחדות הספרדית לאופניים למשך שנתיים וביטלה את ניצחונו בוואלטה אספניה של 2005 (הניצחון הועבר לרוכב השני בדירוג - דניס מנצ'וב). ב-29 בדצמבר 2007 הודיע הראס על פרישתו מרכיבה מקצוענית. ב-2011 בוטלה פסילתו בוואלטה 2005 והניצחון במרוץ הוענק לו בשנית והביא אותו לקביעת שיא בניצחונות בוואלטה אספניה - 4 ניצחונות.
מאפייניו כרוכב

עוד מראשית ימיו כרוכב מקצועני, נחשב הראס כאחד המטפסים הטובים בעולם. משקלו הנמוך (59 ק"ג) תורם לתכונה זו. במיוחד בא הדבר לידי ביטוי בטיפוסים ארוכים ובעלי שיפוע תלול. בראשית הקריירה שלו, נחשבה יכולתו הבינונית במרוץ האישי נגד השעון כנקודת התורפה העיקרית שלו. בעת שהיה חלק מקבוצת "שירות הדואר האמריקאי" שיפר הראס באופן משמעותי את יכולתו בסוג מרוץ זה, בין היתר, על ידי שינוי תנוחת הרכיבה שלו בעקבות בדיקות שערך יחד עם חברי קבוצתו במנהרת רוח. תכונה נוספת הבולטת אצל הראס היא יכולתו לשמור על כושר גבוה בשלבים המאוחרים של מרוצי הקטעים הארוכים. בשעה שחלק גדול מהרוכבים הולכים ונסוגים בכושרם ככל שהמרוץ המפרך מתקרב אל סופו, הראס מצליח לשמור על כושרו ואף מצליח להתעלות בקטעים המכריעים שבסיום המרוץ. לצד רשימת הישגיו המפוארים של הראס בוואלטה אספניה קיימת רשימה דלה ביותר של הישגים בטור דה פראנס, המרוץ היוקרתי ביותר וזה אשר מושך אליו את מיטב הרוכבים בעולם. הראס לא זכה באף קטע בטור דה פראנס והמקום הגבוה ביותר אליו הגיע בדרוג הכללי במרוץ הוא המקום החמישי.
רשימת ניצחונות

1997
סובידה נרנקו
קטע מס' 12 בוואלטה אספניה
קטגורית ההרים בוואלטה ולנסיאנה
1998
גרנד פרי פרימוורה
קטע מס' 19 בוואלטה אספניה
1999
גרנד פרי פרימוורה
קטע מס' 21 בג'ירו ד'איטליה
קטע מס' 6 בוולטה קטלוניה
2000
וואלטה אספניה
קטגורית הנקודות בוואלטה אספניה
קטע מס' 7 בוואלטה אספניה
קטע מס' 20 בוואלטה אספניה
קטע מס' 5 בביציקלטה ואסקה
2002
וולטה קטלוניה
קטגורית הקביעות בוואלטה אספניה
קטע מס' 6 בוואלטה אספניה
קטע מס' 15 בוואלטה אספניה
2003
וואלטה אספניה
קטע מס' 20 בוואלטה אספניה
2004
וואלטה אספניה
אוזקל ביציקלטה
הקטגוריה המשולבת בוואלטה אספניה
קטע מס' 12 בוואלטה אספניה
2005
וואלטה אספניה
קטע מס' 6 בוואלטה אספניה
קטע מס' 15 בוואלטה אספניה
הערות שוליים

↑  Roberto Heras también dice adiós por falta de ofertas dignas
רופי המפרץ הפרסי

רופי המפרץ הפרסי  (בערבית: روبيه or روبيه خليجيه) היה מטבע רופי הודי עם סימני הכר בשטרות שהיה למעשה הילך חוקי במדינות המפרץ הפרסי משנת 1959 עד שנת 1970 לפני שהללו הנפיקו מטבעות משלהן.
כאשר שלטה האימפריה הבריטית בהודו ובמדינות המפרץ השלטון הבריטי הוציא למחזור את הרופי ההודי כמטבע עובר לסוחר במדינות המפרץ אשר בשליטתו, כגון עומאן, בחריין, כווית ואיחוד האמירויות.
כאשר זכתה הודו בעצמאותה, עדיין השתמשו ברופי ההודי כהילך חוקי במדינות המפרץ.
באותו עת הבסיס המוניטארי עמד על עתודת גוש הלירה שטרלינג בשער חליפין של 13 ושליש הרופי ללירה שטרלינג וכן לתקן הזהב וכמו כן התקנות בהודו באותן שנים אסרו על הוצאת זהב והכנסת זהב למדינה ללא פיקוח וכן על החזקה ומסחר בזהב או במטבע חוץ במזומן בשטחי הודו עצמה.
אך באותן מדינות המפרץ שבה הרופי ההודי שימש הילך חוקי היה היתר לסחור במטבע קשה אחר או בזהב
ולכן סוחרים ומבריחים מהודו נהגו להגיע למדינות המפרץ ולקנות זהב ולחזור להודו ולסחור בזהב 
ובשנת 1959 הוערך כי שווי הזהב שהוחזק על ידי המגזר הפרטי הוערך ב-1.75 מיליארד דולר ארצות הברית
ומטבע הרופי ההודי החל מאבד מערכו, היות שמיליוני הרופי ששימשו לרכישת זהב או מטבע קשה אחר החל לחזור להודו במסחר הבנלאומי והבנק המרכזי של הודו נאלץ לגבות את הרכישות שנעשו במדינות המפרץ.
כדי לעצור תופעה זו החליט הבנק המרכזי של הודו לפקח על שטרות הרופי ששימשו הילך חוקי החליט הבנק להוציא למחזור "שטרות מיוחדים" שהיו דומים לשטרות שהיו הילך חוקי בהודו עצמה אך שונים בצבעם
שטרות

השטרות נשאו את שם "הבנק המרכזי של הודו" והיה הבדל בין השטרות שהיו במחזור במדינות המפרץ לבין השטרות בהודו. צבעם של השטרות שהיו בשימוש במפרץ הפרסי היו שונים, ואות הפרפיקס של המספר הסידורי על השטרות צוין באות Z.
שטר של רופי אחד הונפק על ידי "ממשלת הודו" וצבעו היה אדום.
שטר של 5 רופי צבעו היה כתום.
שטר של 10 רופי צבעו היה אדום.
ושטר של 100 רופי וצבעו היה ירוק.
השטרות  הונפקו על ידי "הבנק המרכזי של הודו" וצוין כי ניתנים לפדיון בבנק המרכזי בבומביי בלבד ולא היו יכולים להיות הילך חוקי בהודו עצמה אלא לצורך פדיון רשמי.
לאחר שמדינות המפרץ קיבלו את עצמאותן החלו להנפיק מטבעות משלהן. כווית ויתרה על הרופי ראשונה כאשר הנפיקה את הדינר הכוויתי בשנת 1961. בעקבותיה הנפיקה בחריין את הדינר הבחרייני בשנת 1965. כאשר הנפיקה עומאן את הריאל העומאני בשנת 1970 יצא רופי המפרץ הפרסי סופית מן המחזור.
עשר רופיות של המפרץ הפרסי במצב VERY FINE בהולדר של חברת דירוג השטרות PCGS
קבוצת בחריין–ויקטוריוס

| --- | --- |

בחריין מרידה בטקס הצגת הקבוצות בוואלטה סן חואן, 2017
 מידע על הקבוצות
 קוד UCI:  TBM
 אופניים:  מרידה (אנ')
 מיקום:  בחריין בחריין
 תאריך ייסוד:  2017
 תחום:  כביש
 סטטוס:  UCI World Tour
 צוות מקצועי ראשי
 מנהל כללי:  ברנד קופלנד
 מנהל ספורטיבי:  Gorazd Štangelj, Vladimir Miholjević, Harald Morscher, Paolo Slongo, Alberto Volpi, Philippe Mauduit, Mario Chiesa, Tristan Hoffman, Paolo Artuso, ריק ורברוך 
 שמות קודמים
 2017-2019   2020:  בחריין מרידה   בחריין מקלארן
 
רכב הקבוצה בשנת 2018
אופני הקבוצה
קבוצת בחריין–ויקטוריוס (באנגלית: Team Bahrain–Victorious) היא קבוצת רכיבה מקצוענית, בחריינית, השייכת לסבב העולמי של איגוד האופניים הבינלאומי.
הקמה

הרעיון הראשוני להקמת הקבוצה הגיע בשלהי 2016 בידי השייח' נאסר בן חמד אל חאליפה ובעקבות כך הקבוצה מקבלת מימון מממשלת בחריין ומ-2020 מקבוצת מקלארן. היא רוכבת על אופני מרידה ועד 2019 (כולל) נקראה "בחריין - מרידה". מקלארן שימשה כספונסר של הקבוצה בעונת 2020 בלבד, והחל מעונת 2021 נקראת "בחריין ויקטוריוס".
סגל הקבוצה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא סגל הקבוצה מעודכן לשנת 2021.
יפן יוקיאה אראשירו
גרמניה פיל באוהאוס
סלובניה גרגה בולה
ספרד פייו בילבאו
קולומביה סנטיאגו בויטראגו
איטליה ארוס קאפקי
איטליה דמיאנו קארוזו
איטליה סוני קולברלי
בריטניה סקוט דייוויס
טאיוואן צ'ונג קאי פנג
אוסטרליה ג'ק הייג
אוסטריה מרקו האלר
אוסטרליה היינריך האוסלר
הולנד קווין אינקלאר
ספרד מיקל לנדה
בחריין אחמד מאדן
שווייץ ג'ינו מאדר
איטליה ג'ונתן מילאן
סלובניה מאטיי מוחוריץ'
סלובניה דומן נובאק
אוקראינה מארק פאדון
אוסטריה הרמן פרנשטיינר
הולנד ווט פולס
גרמניה מרסל סיברג
בלגיה דילן טונס
סלובניה יאן טראטניק
ספרד רפאל ואלס
בריטניה סטיבן ויליאמס
בריטניה אלפרד ווירט
פעילות > 2017

הקבוצה השיגה את הניצחון הראשון שלה אי פעם בוואלטה של סן חואן, כאשר ראמונאש נארבאדאוסקאס ניצח את קטע נגד השעון. מאוחר יותר, בחודש מרץ, סוני קולברלי ניצח את הקטע הרביעי במרוץ הפריז - ניס.
ולאחר מכן גם את המרוץ החד יומי היוקרתי, החץ ברמבנט. וינצ'נצ'ו ניבאלי השיג לקבוצה ניצחון בקטע ה-5 של טור קרואטיה, ולאחר מכן ניצחון במרוץ כולו. טסגאבו גרמאי, ניצח את אליפות אתיופיה בנגד שעון, במה שהפך לזכייה הראשונה של הקבוצה בתחרות לאומית. וניבאלי הוסיף ניצחון ראשון בקטע בגרנד טור, כאשר ניצח את מיקל לנדה בספרינט בקטע ה-16 של הג'ירו ד'איטליה ולבסוף סיים 3 כללי את המרוץ. מאוחר יותר העונה, ניבאלי הוסיף ניצחון בקטע בוואלטה אספנייה, וגם בקלאסיקה האיטלקית ג'ירו די לומברדיה. לבסוף, סיימה בחריין מרידה את העונה עם 13 ניצחונות מקצועיים.
פעילות > 2018

לעונת 2018 בחריין מרידה הגיע חזקה ומנוסה יותר, והכפילה את כמות הניצחונות שלה. בין הניצחונות הגדולים של הקבוצה: מילאנו - סן רמו (עם וינצ'נצו ניבאלי), הקטע הרביעי של טור דובאי (עם סוני קולברלי), הקטע החמישי בטור של האלפים (עם מארק פאדון). ו3 ניצחונות בטור קרואטיה: עם ניקולו בונפאציו, מאנואלה בוארו, וקנסטנטין סיווטסו (האחרון גם ניצח את המרוץ הכללי). לג'ירו ד'איטליה, הגיע בחריין מרידה כשדומניקו פוצביבו הוא המוביל שלה, בסופו של דבר, פוצביבו סיים במקום ה-5. ומאטיי מוחוריץ' ניצח את הקטע ה-10. הקבוצה רשמה גם ניצחון במרוץ החד יוקרתי גראן פרמיו קיטה די לוגאנו, עם הרמן פרנז'טיינר. בנוסף לכך, ניצחה את הקטע ה-3 של הטור דה סוויס עם סוני קולברלי. וזכתה באליפות סלובניה עם מאטיי מוחוריץ', ואליפות ספרד עם גורקה איזאגירה. לאחר מכן, ניצחה ארבעה שלבים בטור של אוסטריה (שניים עם ג'ובאני ויסקונטי, אחד עם אנטוניו ניבאלי, ואחד עם מאטיי מוחוריץ'). אך מוביל הקבוצה בטור זה, הרמן פרנז'טיינר, סיים במקום השני בפער של 18 שניות ממנצח המרוץ, בן הרמנס.
מאטיי מוחוריץ' המשיך לרכוב בכושר נפלא כאשר ניצח את הבינקבנק טור, ולאחר מכן את הטור של גרמניה. בוואלטה אספנייה, מוביל הקבוצה, ניבאלי, סיים במקום ה-2 הכללי. סוני קולברלי, חתם את העונה עם ניצחון בגראן פימונטה ובקופה בנוצ'י.
פעילות > 2019

קולברלי פתח את עונת הניצחונות עבור בחריין מרידה עם ניצחון בקטע ה-4 בטור של עומאן. בג'ירו ד'איטליה, סיים וינצ'נצו ניבאלי במקום ה-2 הכללי, ודמיאנו קרוסו סיים 2 בקטע ה-12. איוואן גארסיה קורטינה ניצח את הקטע ה-5 בטור של קליפורניה, דילן טאונס ניצח בקטע ה-2 של דופינה ליברה, ורוהאן דניס ניצח בקטע הראשון של טור דה סוויס. בזירת האליפויות הלאומיות, ניצח צ'ונג פאי קנג את אליפות טאיוואן בנגד שעון, ומארק פאדון את אליפות אוקראינה באותו תחום. דילן טאונס השיג לקבוצה ניצחון ראשון בקטע בטור דה פראנס כאשר עשה זאת בקטע ה-6 של המרוץ. וינצ'נצו ניבאלי השיג לקבוצה ניצחון שני, כאשר ניצח בקטע ה-20. מאטיי מוחוריץ' ניצח את הקטע ה-7 בטור של פולין. קולברלי הוסיף ניצחון בקטע הרביעי והאחרון בטור של גרמניה.
פרשיות סמים

בתחילת ספטמבר 2018, הודיעה ארגון הUCI שהוא משעה את הרוכב הבלארוסי של בחריין, קונסטנטין סיווטסו לאחר שנמצאו אצלו שאריות של אריתרופויאטין במהלך בדיקה שנערכה בסוף יולי 2018. סיווטסו, שהיה בן 36, החליט לפרוש.
הערות שוליים

↑  Tour de France | Stage 6, www.procyclingstats.com
רוטב ביארנז

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  רוטב 
 על שם:  אנרי הרביעי, מלך צרפת, ביארן 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  חמאה מזוקקת, חלמון, white wine vinegar 
 
רוטב ביארנז (בצרפתית: Sauce Béarnaise - רוטב ביארן; נהגה בעברית לעיתים קרובות גם "רוטב ברנז") הוא רוטב העשוי מחמאה וחלמוני ביצים המתובלים בטרגון, בצלצלי פנינה ועירית המבושלים ביין וחומץ.
המלומדים סבורים כי הרוטב הומצא בידי השף קולינה (Collinet) (אשר המציא גם את תפיחת תפוחי האדמה - pommes de terres soufflés), והוגש לראשונה בפתיחת מסעדת "ביתן אנרי הרביעי" ("Le Pavillon Henri IV") בסן-ז'רמן-אן-לה בשנת 1836. הרוטב נקרא בשם זה לכבודו של המלך אנרי הרביעי אשר נולד באזור ביארן (Béarn) בדרום-מערב צרפת.
רוטב זה דומה לרוטב ההולנדז בכך שהוא תערובת של חמאה וחלמוני ביצים. ההבדל בין שני הרטבים הוא בתבליניהם בלבד (ברוטב הולנדז משתמשים במיץ לימון במקום בחומץ ובטרגון). רוטב ביאנז מועשר בעגבניות מרוכזות נקרא "רוטב שורון" על שם אלכסנדר אטיין שורון שהמציא אותו.
אופן הכנת הרוטב פורט לראשונה בספרו של פרנאן פואן (Fernand Point) "הגסטרונומיה שלי" (Ma Gastronomie).
הרוטב משמש כתוספת לאומצה (סטייק).
רוטב בשאמל

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  רוטב 
 על שם:  לואי דה בשאמל 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  חמאה, קמח, חלב 
 
רוטב בשאמל משולב בלזניה
רוטב בשאמל (בצרפתית: Sauce Béchamel) הוא אחד מחמשת "רוטבי האם" - רוטבי היסוד של המטבח הצרפתי. הוא מורכב מחלב המעובה ברביכה לבנה. לרוטב נהוג להוסיף מלח, עלה דפנה ותבלינים כגון פלפל לבן ואגוז מוסקט.
הרוטב ככל הנראה הוזכר לראשונה בדפוס ב-1651 בספר Le Cuisinier françois (1651), מאת השף פרנסואה פייר דה לה וארן. לפי אגדה נפוצה הרוטב נקרא על שם המרקיז לואי דה בשאמל.
רוטב בשאמל משמש כבסיס למספר רב של רטבים אחרים בהם:
רוטב מורניי (הכולל גבינת גרוייר)
רוטב ננטואה (רוטב עם חמאה, חסילונים ושמנת)
רוטב מוטרד (רוטב לבן עם חרדל)
רוטב סווביז (רוטב בשאמל עם בצלים קצוצים)
רוטב קארוזו שנוצר לראשונה באורוגוואי ומשם נדד למטבח האיטלקי