stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלוטנית אפריקנית
מאפיינים

בַּלּוּטָנִית אַפְרִיקָנִית היא שיח קירח, סבוך וגדול בקוטר 1 עד 2 מ' או מטפס רב-שנתי הנעזר בגבעוליו, קירח דליל עד סבוך הנשען על עצמים וצמחים אחרים.
לצמח שורש מסוג קנה שורש.
הגבעולים, ארוכים, דקים, גמישים, קירחים, עגולים, דבקים ובקרבת הבסיס הם מעוצים. הגבעולים, שאורכם עד 2 מטרים, שרועים או מטפסים (בעל כושר פיתול וכריכה) לעיתים רחוקות זקופים. הפטוטרות קצרות ומחוסרי לוואים.
העלים פשוטים ורחבים, שאורכם 3 עד 6 ס"מ ורוחבם 1 עד 4 ס"מ, בעלי צורה ושפה מגוונות. צורתם דמוית ביצה רחבה עד דמוית לב מחודד בקצה, ושפתם תמימה עד מפורצת.
התפרחות נישאות על עוקצים מאורכים ומורכבות מדורים מדומים או מסוככים קטנים לאורך הגבעול או בקצהו. התפרחות האמיריות מלוות בעלים וערוכות מאחת או שתי קבוצות של פרחים או סוככים. התפרחת מסוג תִּפְרַחַת מְסֻיֶּמֶת וענפה.
החפים קטנים ירוקים ונושרים מהרה (בשונה מחפים של בוגנווילאה). עוקצי הפרחים קירחים, אורכם 1 עד 5 מ"מ וארוכים ממחצית אורך הפרח.
הפרחים נכונים, דו-מיניים, לבנים והם בעלי עטיף פשוט, כותרתי, דמוי משפך ואורכו 8 עד 15 מ"מ. העטיף הפשוט עשוי דור אחד של 5 עלים, דמוי עלי כותרת, שמאוחים לצינור צר וארוך וירקרק שבתחתיתו תבליט המדמה גביע, ובחלקו העליון אוגן רחב של 5 אונות לבנות בקוטר 6 עד 8 מ"מ. חלקו התחתון של צינור העטיף, שמעורה בשחלה, עוטף את הזרע, ובקצהו העליון בלוטות דביקותן.
השחלה עילית ומורכבת מעלה שחלה יחיד, היוצר מגורה אחת שבה ביצית אחת ועמוד שחלה אחד ארוך ועדין, אורכו כאורך האבקנים או יותר ובראשו צלקת דמוית כיפה.
האבקנים בולטים מאוד, מספרם  2 או 3, וערוכים לסירוגין בין עלי העטיף. הזירים מפורדים, ואינם מחוברים לעטיף הפרח או לשחלה, ואורכם אינו שווה זה לזה בדרך כלל. המאבקים בעלי 2 לשכות, שמשחררות אבקה, דרך סדקי אורך כלפי מרכז הפרח. בבסיס האבקנים נמצא צופן טבעתי.
הפרי גליל ומוארך, מעט מצולע (חרוץ מעט לאורכו) ואורכו 8 עד 9 מ"מ. סביב חלקו העליון מצויות בלוטות יושבות (שאינן נישאות על עוקצים) הבולטות לעין ודביקות מאוד. דביקות זו היא שהעניקה לסוג את שמו בעברית ובלטינית, שפירושו 'פרי עם דבק'. תכונה זו מסייעת בהפצת הזרעים, כאשר הפירות נדבקים לגופם של בעלי חיים הנושאים אותם למרחקים.
הפרי של בלוטנית אפריקנית הוא מסוג אנטוקרופ (anthocarp), פרי ייחודי, שנוצר כאשר עטיף הפרח (perianth) או חלקים אחרים של הפרח משתיירים סביב השחלה וממשיכים להתפתח יחד איתה ליצירת פרי. במילים אחרות, באנטוקרפ לא רק השחלה משתתפת ביצירת מבנה הפרי, אלא גם חלקים נוספים של הפרח שמעניקים לו לעיתים צורה ייחודית או תכונות נוספות המעניקות לצמח יתרון אקולוגי בתהליך ההפצה. תופעה זו ייחודית למשפחת הלילניים (Nyctaginaceae) ולכמה משפחות קרובות.
הזרע הוא אגוזית שאינה נפתחת המכילה מעט אנדוספרם. העובר ישר, או כפוף ובעל שני פסיגים דמויי עלים קטנים.
בית גידול ותפוצה

בלוטנית אפריקנית גדלה באזורי מעיינות, ואדיות, נאות מדבר וצל עצים במדבר החם, אך לא במדבר קיצוני, וגם בצידי דרכים וגנים וליד מקווי מים באזורים אחרים. מין זה מצוי בנאת עין גדי, פזור צפונה לאורך ים המלח והבקעה עד לבקעת כנרות ונדיר מאוד וכתמי בערבה, בנגב ואף מופיע באוכלוסיות מקוטעות במישור החוף. מין זה אותר וצולם בקריית שמונה ביום 8/11/2022. תפוצתו העולמית משתרעת בספרד ובישראל ונמשכת מחצי האי ערב הסעודית ועד הודו ולאזורים הטרופיים היבשים של אפריקה.
בלוטנית אפריקנית היא אחת המטפסים הנפוצים במעיינות של מים מתוקים (סביבת עין גדי, אך לא רק) בבקעת ים המלח יחד עם דמיה לבידה מחומש לולייני, אחי-חרגל אפריקני וסהרון משולשל. היא מתלווה אל חברת זוגן-השיח בגבעות של חלוקי אבן צור המתחממים בקלות באזור מרכז הנגב.
בלוטנית אפריקנית משמשת כצמח נוי של אור מלא, רגיש לקרה, עמיד ביובש ובמליחות. ומעדיף קרקעות מנוקזים. הריבוי באמצעות זרעים באביב.
טקסונומיה ושמות

הסוג בלוטנית נכלל בעבר בסוג בורהביה (שמה הקודם בּוּרָבִיָּה). שמה של בלוטנית אפריקנית היה בעבר בורביה עופרתית והיא נחשבה כצמח, שצומח בנקל ובשפע בכל מיני קרקעות, ועל כן משמשת כצמח נוי לכיסוי גדרות ומבנים.
הבוטנאים הישראלים משייכים את בלוטנית אפריקנית לסוג בלוטנית (Commicarpus), אבל, לעת עתה ישנה עדיין אי-הסכמה, ואחרים ממשכים לכלול אותה ומינים נוספים בסוג בּוּרְהַבְיָה (Boerhavia). בין כך ובין כך, בלוטנית אפריקנית נמנית עם משפחת הלילניים שמונה כ-32 סוגים ו-446 מינים וכוללת עשבים, שיחים מטפסים ועצים וביניהם שני צמחי נוי: בּוּגֶנְוִילֵאָה שמוצאה ברזיל ולילנית רב-גונית (מלכת הליל) שמוצאה מאמריקה הטרופית ופרחיה הצבעוניים נפתחים לעת ערב.
מיני בר ממשפחת הלילניים

בישראל, הסוג בּוּרְהַבְיָה מיוצג על ידי המין בּוּרְהַבְיָה זוֹחֶלֶת (Boerhavia repens), הנחשב לנדיר מאוד ונמצא בסכנת הכחדה. תפוצתו העולמית משתרעת באזורים הטרופיים של אפריקה ואסיה עד האוקיינוס השקט, ובישראל הוא מצוי בעמק בית שאן, בבקעת הירדן, במדבר יהודה ובאזור ים המלח.
עם זאת, על פי אתר Kew, המין Boerhavia diffusa (המכונה גם "בּוּרְהַבְיָה זוחלת") נפוץ באזורים טרופיים וכולל גם את אמריקה. ייתכן כי קיימת בלבול בין שני המינים, Boerhavia repens ו-Boerhavia diffusa, בשל הדמיון ביניהם. חשוב להבחין בין המינים כדי להבין את תפוצתם המדויקת ואת מצבם האקולוגי..
בישראל, מלבד בלוטנית אפריקנית, גדלים שלושה מיני בלוטנית נוספים שפריחתם ורודה:
בַּלּוּטָנִית הַדּוּרִים (Commicarpus helenae Meikle) – בן-שיח מטפס או בן-שיח שגדל מדרום ים המלח ועד אילת: במדבר יהודה, בבקעת ים המלח, בנגב, בהרי אילת ובערבה. תפוצתו העולמית משתרעת באזורים המדבריים והצחיחים של אפריקה, אסיה, חצי האי ערב, ופקיסטן ועד הודו. בלוטנית הדורים הוא צמח תרמופילי של נאות המדבר האוהב מים זמינים חום והיעדר קרה בחורף.
בלוטנית מפורצת (Commicarpus sinuatus Meikle) – צמח מטפס או שיח שפרחיו ורודים ושגדל בישראל (בערבה בדרום הנגב), בירדן (אדום), בחצי האי סיני, בערב הסעודית, בתימן, באתיופיה ובסומליה.
בלוטנית דביקה (Commicarpus grandiflorus Standl.) – עשב רב-שנתי נדיר מאוד ובסכנת הכחדה בישראל והיא גדלה בחלקו העליון היבש של נחל דוד ובחצי האי סיני, ערב הסעודית, תימן, אפריקה והודו.
תמונות להמחשה

בלוטנית אפריקנית עם נמלים
בלוטנית אפריקנית עלים
בלוטנית אפריקנית מופע
בלוטנית אפריקנית עלווה
הערות שוליים

↑  ommicarpus plumbagineus (Cav.) Standl., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2  בלוטנית אפריקנית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה, ‏2022
↑  דרור מלמד, לילניים, באתר צמח השדה
1 2  אורי פרגמן-ספיר, פרחי עין גדי וחוף ים המלח, ירושלים: העמותה לעידוד וקידום שמירת הטבע במזרח התיכון, 2008, עמ' 32
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 111
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם  דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 118
↑  מיכאל זהרי, מגדיר לצמחי ישראל, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 108
↑  האנציקלופדיה העברית, כרך 21, ספרית פועלים, חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ט, עמ' 802-803
↑  Boerhavia repens L., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  בורהביה זוחלת, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  Boerhavia diffusa L., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
בלוטנית אפריקנית פירות דביקים
השוואה בין עטיף הפרח ל בין הפרי
עוצמת הדבק שבפרי
בלוטנית אפריקנית
תריזינוזאורוס

| תריזינוזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 70 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
על־סדרה:: דינוזאוריה
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
על־משפחה:: מנירפטורים
משפחה:: תריזינוזאוריים
סוג:: תריזינוזאורוס
שם מדעי
 Therizinosaurus ‏מליב, 1954

תריזינוזאורוס (שם מדעי: Therizinosaurus) הוא סוג דינוזאור גדול שחי בתקופת הקרטיקון במונגוליה שלפני 70 מיליון שנה הידוע בעיקר בזכות טפריו הארוכים דמויי החרמש (דבר שנתן לדינוזאור זה את שמו). ככל הנראה היה אוכל צמחים אם כי מספר מחקרים סוברים שהיה אוכל-כול, ובכל זאת מבנה גופו לא התאים לציד טרף. התריזינוזאורוס היה הגדול ביותר מבין המנירפטורים: אורכו הגיע ל-9–10 מטרים (30–33 רגל) ומשקלו ל-3–5 טונות.
מאפיינים

דינוזאור זה התגלה על ידי משלחת סובייטית-מונגולית ב-1948 בתצורות נמגט (אנ') שבמדבר גובי שבמונגוליה. הסוג תואר ב-1954 בידי החוקר הסובייטי יבגני מליב (אנ'). שם הסוג הוא "לטאת חרמש" (ראו בהמשך). בסוג זה נכלל מין יחיד - Therizinosaurus cheloniformis. שם המין - שפירושו "צורה של צב" - ניתן לו מאחר שבהתחלה הוא זוהה בטעות כמין של זוחל דמוי-צב. נמצאו מעט מאוד מאובנים של תריזינוזאורוס ולמעט הזרועות עם הטפרים הם היו חלקיים מאוד וכללו מספר צלעות ועצמות גפיים. מבנה גופו ידוע לנו כיום על ידי השלמה לפי מאובנים של סוגי דינוזאורים דומים במשפחה תריזינוזאוריים.
פירוש שמו הוא "לטאת חרמש", מכיוון שהוא היה בעל טפרים מעוקלים באורך כ-70 ס"מ. טפרים אלו הם הטפרים הארוכים ביותר של בעל חיים שנתגלו אי פעם. הפלאונטולוגים משערים שהשתמש בהם למציאת מזון על ידי גריפת וקטיפת עלים מהעצים או חפירה בקרקע בחיפוש אחר שורשים, פטריות או חרקים. יש פלאונטולוגים שסוברים כי הטפרים שימשו גם להתגוננות מפני טורפים שכן הם היו חדים וארוכים, ויכלו לשמש כנשק קטלני.
התריזינוזאורוס היה גדול מאוד: אורכו נע בין 9 ל-10 מטרים (ראש עד זנב) ומשקלו בין 3 ל-5 טונות, גובהו היה 4–5 מטר. הוא היה הדינוזאור הגדול ביותר בענף המנירפטורים שכולל את הדרומאוזאוריים והעופות.
בהשוואה לאדם
השוואת גודלו של התריזינוזאורוס (לפי שני פרטים שידועים מהמאובנים) לאדם בגובה 1.80 מטר.
מבנה גופו מגושם והוא היה בעל בטן גדולה שבתוכה היו קיבה ומעיים גדולים הדרושים לעיכול מזון צמחי. הוא היה בעל צוואר ארוך וראש קטן ופיו מכוסה במקור. המדענים חלוקים האם היה בעל עור קשקשי בדומה לזוחלים או מכוסה בנוצות בדומה לעופות ולמספר תרופודים אחרים, וכיום הנטייה היא לטובת האפשרות השנייה.
פלאואקולוגיה

התריזינוזאורוס התגלה בתצורת נמגט שגילה מוערך כ-70 מיליון שנה לפני זמננו. בתקופה זו היא הייתה אזור שופע וממוזג, בו היו יערות גדולים, נהרות ומישור הצפה קבועים. באזור זה נמצאו מיני דינוזאורים רבים, ביניהם מינים של זאורופודים כמו הנמגטוזאוריים, אנקילוזאורים, מספר הדרוזאוריים כמו הזאורולופוס, הדיינוכירוס ומגוון דרומאוזאוריים. טורף-העל באזור זה היה הטירנוזאוריד טרבוזאורוס באטאר (10–12 מטר, 5 טונות) שהיה הטורף הגדול היחיד שאיים על תריזינוזאורוס בוגר.
בתרבות

התריזינוזאורוס נראה במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, לרוב בצורה לא מדויקת מדעית:
הוא מופיע בסרט "Speckles The Tarbosaurus" בתור אויב של הטרבוזאורוס אשר נופל טרף לטירנוזאורוס "חד-עין".
כמו כן הוא נראה בסרט ההמשך "Tarbosaurus: The Mightiest Ever", בתור אויב של הטרבוזאורוס שטורף פרט צעיר ופוצע את אביו קשה.
בסרט עולם היורה: עולם חדש מופיע תריזינוזאורוס חצי-עיוור התוקף את אלו שמתקרבים אליו, הורג אייל תועה וכמעט הורג את קלייר. בהמשך התריזינוזאורוס מתגונן מהגיגאנוטוזאורוס ולצד הטירנוזאורוס מצליח להרוג אותו על ידי דקירת צווארו עם טפריו. בעולם היורה התריזינוזאורוס לא מופיע על המסך אך מהווה בסיס לדינוזאור ההיברידי "אינדומינוס רקס".
בפרק הראשון בסדרה נרדף בידי דינוזאורים מחפש נייג'ל מארוון את התריזינוזאורוס שמופיע על אגם בסוף הפרק, נלחם בטרבוזאורוס ולבסוף נייג'ל נוגע בפרט אחד.
בסדרה כוכב פרהיסטורי מופיעים תריזינוזאורוסים שותים מים בבור מים מדברי בפרק השני. בפרק החמישי נראים צעירי תריזינוזאורוס מלקטים חלת דבש מהעצים.
הוא נראה גם בתוכנית "Prehistoric Monsters Revealed".
הוא נראה בסדרה מלך הדינוזאורים ובסדרת הילדים דינו דן ורכבת הדינוזאורים.
הוא מופיע במגוון משחקי מחשב כמו: עולם היורה: המשחק, פארק היורה 3: בניית פארק, ARK: Survival Evolved, "Dino Crisis" ,"The Isle" ו-"Dinosaur Simulator". הוא מוזכר גם ב-Jurassic World Evolution כיצור ממנו נוצר ה"אינדומינוס רקס".
הערות שוליים

↑  Holtz, T. R.; Rey, L. V. (2007). Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages. Random House. ISBN 9780375824197. Genus List for Holtz 2012 Weight Information
↑  Paul, G. S. (2016). The Princeton Field Guide to Dinosaurs (2nd ed.). Princeton, New Jersey: Princeton University Press. pp. 162−168. ISBN 9780691167664.
טופר באורך 70 ס"מ
שחזור של תריזינוזאורוס בסביבתו הטבעית. בתמונה ניתן לראות שני תריזינוזאורוסים לצד קבוצה של פרנוצפלה (פכיצפלוזאורים) ואדאזאורוס.
חיים מיליקובסקי (חוקר תלמוד)

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1951 (בן 72) 
 ענף מדעי:  סדר עולם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 פרסים והוקרה:  פרס הרב קוק לספרות תורנית (2006) 
 
חיים יוסף מיליקובסקי (נולד ב-1951) הוא פילולוג, חוקר תלמוד ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לתלמוד ותורה שבעל פה, שבעבר עמד בראשה, וראש הקתדרה לתלמוד ע"ש גאספר באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

נולד בארצות הברית ללאה והרב ברוך מיליקובסקי, מראשי ישיבת חפץ חיים בולטימור. חניך ישיבת נר ישראל בבולטימור. במקביל השלים תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור. בשנת 1971 שהה בישראל ולמד במשך כשנה בישיבת מיר בירושלים. לאחר מכן שב לארצות הברית והחל את לימודיו במחלקה למדעי הדתות באוניברסיטת ייל, ובשנת 1981 השלים את הדוקטורט. נושא מחקרו היה ספר סדר עולם רבה.
בסוף שנות ה-70 עלה לישראל ונישא לאלה, בתו של הרב שמואל רוזובסקי, ראש ישיבת פוניבז' ונכדת רבה של ירושלים הרב צבי פסח פרנק.
עד פרישתו שימש מיליקובסקי פרופסור מן המניין ומרצה בכיר במחלקה לתלמוד ותורה שבעל פה באוניברסיטת בר-אילן, ובמשך תקופה עמד בראשה. הוא ראש הקתדרה לתלמוד ע"ש גאספר באוניברסיטת בר-אילן. כמו כן, הוא היה פרופסור אורח במחלקה למדעי הדתות באוניברסיטת ייל ובמחלקה לתלמוד בישיבה אוניברסיטה בניו יורק וכן שימש מרצה בכיר בבית המדרש לרבנים באמריקה.
בשנת 2006 (תשע"ו) זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית מטעם עיריית תל אביב.
מתגורר בירושלים, אב לשלושה.
כתביו

סדר עולם, מהדורה מדעית, פירוש ומבוא. (שני כרכים). ירושלים: יד בן צבי, ה'תשע"ג/ 2013.
כלי כתיבה

עפרונות צבעוניים
שימוש בכלי כתיבה לצורך סיכום שיעור או הרצאה
כלי כתיבה הם כלים המשמשים לכתיבה או לשרטוט. יש להבחין בין שני סוגים של כלי כתיבה:
אלה המשמשים לפעולת הכתיבה: עט, עיפרון, טוש, רייספדר וכו'. לרוב, תלמידים נוהגים לאחסנם בקלמר.
אלה המשמשים לאחסון הטקסט שנכתב (או הרישום שנוצר): נייר, פפירוס וכו'.
היסטוריה

מקור כלי הכתיבה הוא בתקופת האבן, כאשר האדם הקדמון צייר את הפטרוגליפים על קירות המערות.
עם הופעת הכתב בשומר ובמצרים העתיקה, הופיעו גם כלי הכתיבה היותר מתקדמים. בהתחלה כתבו רק את הדברים החשובים ביותר, כגון צווים מלכותיים או חוקי דת, על אבנים, ומאוחר יותר עברו לכתיבה על פפירוס. הפפירוס היה נפוץ בכל רחבי העולם העתיק במערב אירופה, אך במאה ה-2 לפנה"ס חל משבר ביחסי מצרים עם שאר המדינות, והם אסרו על יצוא צמח הגומא, שממנו עושים את הפפירוס. היות שמצרים הייתה המקור היחיד ליצור פפירוס, נאלצו לחפש חומר חדש לכתוב עליו. החומר החדש הומצא בפרגמון באסיה הקטנה, ונקרא לפיכך "פרגמנט". אף על פי שהפרגמנט עמיד יותר מהפפירוס, יצורו יקר יותר ולכן כעבור פרק זמן קצר, כאשר האמברגו הוסר, חזרו להשתמש בפפירוס, אם כי לפרגמנט עדיין היה שמור מקום של כבוד. עם הבאת הנייר מסין עברו בני אירופה להשתמש בו במקום בפפירוס.
השפעה על מערכת הכתב

קיימים יחסי גומלין בין כלי הכתיבה לבין התפתחות הכתב. עמים שכלי הכתיבה הזמינים להם היו כרוכים בסיתות (הכאה על חרט החורט במשטח הכתיבה) פיתחו כתב הנכתב מימין לשמאל, ואותיותיו מורכבות מקווים ישרים. זאת משום שנוח יותר לאדם ימני לסתת כאשר כלי הסיתות מונף ביד ימין ומסתיר את הטקסט הכתוב. דוגמה לכתב כזה הוא כתב היתדות.[דרוש מקור]
עמים שכלי הכתיבה הזמינים להם היו כרוכים במריחת חומר על משטח הכתיבה פיתחו כתב הנכתב משמאל לימין, קוויו עשויים להיות מעוגלים, והוא נוטה להיכתב במחובר. זאת משום שהיד הנעה על משטח הכתיבה עלולה למרוח את הדיו אם תכתוב מימין לשמאל, כאשר הכותב הוא ימני. כמו כן, נוח שלא להרים את כלי הכתיבה מן המשטח. דוגמה לכתב כזה הוא הכתב הלטיני.[דרוש מקור]
ראו גם

מכונת כתיבה
מעבד תמלילים
משטח רישום דיגיטלי
משחק עט ונייר
קלמר
יבגני פרימקוב

יבגני מקסימוביץ' פרימקוב (ברוסית: Евгений Примаков; ‏29 באוקטובר 1929, קייב, אוקראינה – 26 ביוני 2015) היה מדינאי יהודי רוסי, שר החוץ הרוסי לשעבר (1996–1998), ראש ממשלת רוסיה (1998–1999), ראש המינהל הראשי הראשון של הק.ג.ב. ושירות הביון המרכזי של ברית המועצות הראשון (מ-1991 עד 1996).
קורות חיים > נעוריו והשכלתו

פרימקוב נולד למשפחה יהודית בקייב, אוקראינה הסובייטית, תחת השם יונה פינקלשטיין. מעט מאוד ידוע על אביו, שנהרג כנראה במהלך הטיהורים הגדולים. אמו הייתה רופאה. למרות היותו יהודי, פרימקוב לא היה חבר באף ארגון יהודי ברוסיה. פרימקוב נחשב למומחה בינלאומי לענייני המזרח התיכון, והיה ראש הדסק העיראקי של הקג"ב הסובייטי. מאז יוני 2011 עמד בראש חברת "גלונאס", האחראית על מערכת הניווט הלווייני של רוסיה.
הוא גדל בטביליסי, גאורגיה, קיבל השכלה גבוהה במכון ללימודים מזרחיים במוסקבה, ועבד באוניברסיטת מוסקבה.
קורות חיים > כעיתונאי וכאיש ביון

מ-1956 עד 1970 היה עיתונאי עבור הרדיו וכתב לענייני המזרח התיכון של העיתון "פראבדה", שלימים היה לעורכו הראשי. בעת עבודתו ככתב המזרח התיכון שיתף פעולה עם המינהל הראשי הראשון של הקג"ב (סוכנות הביון הסובייטית) במשימות מודיעיניות, כששם הצופן שלו היה "מקסים".
כחוקר בכיר במכון לכלכלה עולמית ויחסים בינלאומיים, פרימקוב נכנס לחברה המדעית ב-1962. מ-1970 עד 1977 שירת כסגן מנהל המכון לכלכלה עולמית ויחסים בינלאומיים של האקדמיה הסובייטית למדעים. מ-1977 עד 1985 היה מנהל המכון ללימודים מזרחיים של האקדמיה למדעים של ברית המועצות. באותו הזמן גם היה סגן ראשון ליושב ראש ועדת השלום הסובייטית, ארגון חזית תעמולתי של הקג"ב. ב-1985 חזר למכון לכלכלה עולמית ויחסים בינלאומיים והיה מנהלו, עד 1989.
קורות חיים > כמדינאי

יבגני פרימקוב החל להיות מעורב בפוליטיקה ב-1989 כאשר היה ליו"ר מועצת הברית של הסובייט העליון של ברית המועצות, אחד משני בתי הפרלמנט הסובייטי. מ-1990 עד 1991 היה ראש המועצה הנשיאותית של מיכאיל גורבצ'וב. הוא היה נציגו המיוחד של גורבצ'וב בעיראק, בפרוץ מלחמת המפרץ הראשונה, פרימקוב ניהל אז שיחות עם סדאם חוסיין. לאחר כישלון ניסיון הפוטש באוגוסט 1991, פרימקוב היה לסגן ראשון של ראש הקג"ב ולאחר הקמת הפדרציה הרוסית, הוא היה לראש שירות הביון החיצוני של רוסיה, תפקיד שמילא ברציפות עד 1996.
קורות חיים > כשר חוץ וראש ממשלה

מינואר 1996 עד ספטמבר 1998 היה שר החוץ הרוסי והיה שותף פעיל מאוד במדיניות החוץ של רוסיה. הוא הוביל מהלך נרחב בתקופת ילצין לחידוד מורת רוחה של רוסיה מהתפשטות ברית נאט"ו ומהניסיון לצרף מדינות מזרח-אירופאיות לארגון. בתקופתו רוסיה חתמה על אמנת הייסוד של נאט"ו ליחסים ושיתוף פעולה ביטחוני עם רוסיה, מה שציין את סיום האיבה של המלחמה הקרה. בנוסף לכך, פרימקוב הוא ממעוררי הדיון הבינלאומי אודות תפקידה של ארצות הברית בעידן הפוסט-סובייטי. הוא היה גם ממנסחי "דוקטרינת פרימקוב" הדוגלת בהתפשטות השפעתה של רוסיה על מדינות המזרח התיכון והרפובליקות הסובייטיות לשעבר. עקרונית, פרימקוב היה אנטי-מערבי והוא היה ממקדמי רעיון BRIC - ברית אסטרטגית משותפת בין הודו, סין ורוסיה. ברזיל הצטרפה בשל ההתפתחות האדירה שעברה כלכלתה בעשורים האחרונים.
בשנת 2003 ביקר מספר פעמים בבגדאד כנציגו המיוחד של ולדימיר פוטין במטרה למנוע את פלישת ארצות הברית למדינה. בשנת 2004 העיד מטעם ההגנה במשפטו של סלובודן מילושביץ'.
בשנים 2001–2011 היה ראש הלשכה למסחר.
קורות חיים > פטירתו

ב-26 ביוני 2015 הוא נפטר לאחר מחלה ממושכת והוא בן 85. ב-29 ביוני נערך טקס אשכבה וטקס הלוויה ממלכתי ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
מורשתו וזכרו

"דוקטרינת פרימקוב" שניסח, הדוגלת בהתפשטות השפעתה של רוסיה על מדינות המזרח התיכון והרפובליקות הסובייטיות לשעבר, מהווה את דרך הפעולה העיקרית של השלטון הרוסי והיא אבן דרך במדיניות החוץ הרוסית מאז שנת 2000.
אחת מספינות הטילים של הצי הרוסי הנמצאת בבנייה צפויה להיקרא "יבגני פרימאקוב", כך על פי הצעתו של פוטין.
בשנת 2014, לקראת חגיגות 85 של פרימקוב הטלוויזיה הוקרן סרט של סרגיי בריליוב על חייו.
גלריה

אנדרטה ליבגני פרימקוב (רו') ליד בניין משרד החוץ של רוסיה במוסקבה
קברו של יבגני פרימקוב בבית העלמין נובודוויצ'יה שבמוסקבה
תמר יהלומי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 ביולי 1994 (בת 30) תל אביב, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, פזמונאית, מפיקה
 סוגה:  פופ, מזרחית
 כלי נגינה:  קול, פסנתר, גיטרה
 בת זוג:  שרית חדד
 
תמר יהלומי (נולדה ב-10 ביולי 1994) היא זמרת-יוצרת ופזמונאית ישראלית.
קריירה

יהלומי גדלה בחולון ושירתה בלהקת חיל החינוך. החלה את דרכה המקצועית בשנת 2011, בגיל 16 וחצי כשהשתתפה בתוכנית "כוכב נולד", במסגרת "שידורי קשת". לקראת תוכנית חצי הגמר של העונה, חשפה הפקת התוכנית כי בשתי תוכניות קודמות, הוטו התוצאות באמצעות משלוח של מסרונים רבים ממספרים סלולריים מאותן קבוצות מספרים, לטובת המתמודדת יהלומי. לפיכך, החליטה הפקת "כוכב נולד" לאפשר לשלושת המודחים האחרונים להתמודד יחד עם יהלומי על כרטיס אחד נוסף לחצי הגמר, אך יהלומי עצמה העדיפה לפרוש מהתוכנית, לאחר שאביה הודה שעמד מאחורי הטיית התוצאות.
בדצמבר 2011, פתחה יהלומי בקריירת סולו, והוציאה את סינגל הבכורה שלה "האמת".
ב-4 בנובמבר 2012 יצא לאור דואט שלה עם מושיק עפיה וזכה להצלחה רבה. בהמשך הוציאה את השיר "פחדים".
בסמוך לקריירה השירה שלה, פתחה יהלומי גם בקריירה כפזמונאית, מפיקה מוזיקלית ומלחינה.
בשנת 2013, הוציאה את השיר "מבחן הזמן". השיר זכה לביקורות חיוביות, ואף הצליח להיכנס אל המצעד השבועי של מדיה פורסט.
בשנת 2018 יצאו בין היתר הלהיטים "אוהבת אותי אמיתי" של עומר אדם, "תצא לי מהראש" ו-"מתפללת" של שרית חדד שאותם יהלומי כתבה.
בשנת 2021, הוציאה את השירים "מי אני" ו"המסיבות הכי טובות".
בספטמבר 2022 הוציאה יחד עם רמי קלינשטיין דואט בשם "איפשהו בעולם". באותה שנה, הוציאה יחד עם בת זוגה שרית חדד, ביצוע משותף מהופעה בקיסריה לשירים "מזל" ו"אהבה כמו שלנו", אשר בקליפ שלו יצאו שתיהן מהארון ציבורית.
ב-16 במאי 2023 הוציאה את הסינגל "תפילות" שהגיע למקום ה-73 במצעד היטליסט.
בנובמבר 2023 במהלכה של מלחמת "חרבות ברזל" פורסם השיר "אנחנו זה גורל" שכתבה והלחינה יחד עם יונתן קלימי ובוצע על ידי בת זוגה הזמרת שרית חדד והזמר עדן חסון.
במקביל לקריירת הסולו, יחד עם שותפה לכתיבת והלחנת שירים, יונתן קלימי, הוציאה את השיר "פלאפונים" בו התארח הזמר רותם חן, את השיר "לשוב אליך", ואת השיר "מזל" שהפך ללהיט וצבר מעל ל-16 מיליון צפיות.
פרסים

2023 אקו"ם - הישג השנה למחברת
חיים אישיים

בספטמבר 2021, יהלומי יצאה מהארון וחשפה שהיא בזוגיות עם הזמרת שרית חדד. לשתיים בת משותפת שילדה יהלומי בנוסף לשתי הבנות שחדד ילדה.
הערות שוליים

↑  ליעד בן צור, ‏אולי תזהו אותה: כל הפרטים על בת הזוג החדשה של שרית חדד, באתר מעריב אונליין, 19 בספטמבר 2021
↑  האודישן של תמר יהלומי - mako, נבדק ב-2019-09-29
↑  תמר יהלומי, באתר www.facebook.com
↑  תמר יהלומי, באתר www.facebook.com
↑  אסף נבו, ‏תמר יהלומי בשיר חדש: "מבחן הזמן", באתר ‏מאקו‏, 23 ביוני 2013
↑  תמר יהלומי, באתר www.facebook.com
↑  רן בוקר, לראשונה על הבמה: שרית חדד הופיעה עם בת זוגה, באתר ynet, 20 בספטמבר 2022
↑  בר חיים, "מתרגשת ושמחה": ריטה העניקה לרמי קליינשטיין פרס על מפעל חיים, באתר עכשיו 14, 10 ביולי 2023
↑  שרית חדד חושפת בת זוג בקליפ חדש, באתר ynet, 19 בספטמבר 2021
↑  מערכת את, שרית חדד ותמר יהלומי חושפות את השם המיוחד שהעניקו לבתן, באתר "את", 15 בנובמבר 2022
| כוכב נולד (2003–2012) |
| --- | --- | --- |
| מנחה | צביקה הדר |  |
| זוכים | נינט טייב • הראל מויאל • יהודה סעדו • ג'קו אייזנברג • בועז מעודה • ישראל בר-און • רוני דלומי • דיאנה גולבי • חגית יאסו • אור טרגן |  |
| מעפילי גמר אחרים | שירי מימון • שי גבסו • הראל סקעת • עדי כהן • מאיה רוטמן • מארינה מקסימיליאן בלומין • לי בירן • מיי פיינגולד • עידן עמדי • דוד לביא • אוהד שרגאי • איטן גרינברג |  |
| מתמודדים בולטים נוספים | כברה קסאי • אלון ליטבק • לירון לב • מיקה שדה • שירלי לילו • ליטל גבאי • מיכל רשף • הדר עוזרי • אסף אברבוך • ניצן קייקוב • אבי מאיר וענונו • עמרי רוטברד • מיכאל עינב • רועי ארז • נעמה שטרית • לבנת בן-חמו • עמיר חדד • מורן אהרוני • קנדוג • ענת אסתר חיטמן • דנה ליקוורניק • דניאל בן-חיים • חן אהרוני • מרים טוקאן • עדי אולמנסקי • אתי ביטון • איה זהבי פייגלין • לירן דנינו • עומר אדם • חובי סטאר • מורן מזוז • אדיר גץ • אבי בן אבו • אדר גולד • רוני גינוסר • נעמה כהן • תמר יהלומי |  |
| ערכים קשורים | טדי יזמות והפקות (חברת הפקה) |  |
| תוכנית אם, תוכניות בת ותוכנית המשך | לא נפסיק לשיר • נולד לרקוד • לא נפסיק לרקוד • בית ספר למוסיקה • הכוכב הבא |  |
| שופטים | צדי צרפתי • ריקי גל • פבלו רוזנברג • מרגלית צנעני • גל אוחובסקי • דנה אינטרנשיונל • מירי מסיקה • צביקה פיק • גידי גוב • יאיר ניצני • משה פרץ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007378675605171  VIAF: 9150170458200010184   WorldCat (עם VIAF): 9150170458200010184
אלחנן אלחדד

| --- | --- |
אלחנן אלחדד
אלחנן אלחדד
 לידה:  13 באוגוסט 1990 (בן 34) כ"ב באב ה'תש"ן ירושלים, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל
 מקום לימודים:  ישיבת עטרת ישראל 
 זרם:  היהדות החרדית, ספרדי
 סוגה:  מוזיקה חסידית, מוזיקה מזרחית, מוזיקה יהודית מקורית
 שפה מועדפת:  עברית
 שיתופי פעולה בולטים:  משה קליין,  ארי גולד
 פרסים והוקרה:  מלחין השנה לשנים תשפ"ב, תשפ"ג, תשפ"ד – מקום 1, 2 או 3 (קול חי מיוזיק, קול פליי, כיכר השבת, בחדרי חרדים)
 
אלחנן אֶלְחָדָד (נולד ב-13 באוגוסט 1990, כ"ב באב ה'תש"ן) הוא מלחין ותמלילן חרדי ישראלי.
ביוגרפיה

אלחדד נולד וגדל בירושלים, לניסים ויפה. למד בבחרותו בישיבת "עטרת ישראל".