stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ונסן אבובקאר
קריירה בינלאומית

ב-29 במאי 2010 ערך אבובקאר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, כששיחק 67 דקות בתיקו 1–1 נגד נבחרת סלובקיה במשחק ידידות. הוא נכלל בסגל נבחרת קמרון למונדיאל 2010, וערך 2 הופעות בשלב הבתים בו הודחה נבחרתו, נגד נבחרות דנמרק והולנד, בשתיהן נכנס כמחליף. ב-11 באוגוסט 2010 הבקיע אבובקאר את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-85 בניצחון 3–0 על נבחרת פולין במשחק ידידות. אבובקאר ערך 2 הופעות ב-3 משחקי נבחרתו במונדיאל 2014 ו-3 הופעות ב-3 משחקי נבחרתו בגביע אפריקה לאומות 2015, אך לא הבקיע שער. בגמר גביע אפריקה לאומות 2017 נכנס כמחליף וכבש את שער הניצחון לקמרון על נבחרת מצרים. אבובקאר לא זומן לגביע אפריקה לאומות 2019 בגלל שלא היה בכושר מספק אחרי שחזר מפציעה ארוכה. בגביע אפריקה לאומות 2021 הוא כבש 5 שערים בשלב הבתים (צמד נגד בורקינה פאסו ואתיופיה ושער נוסף נגד כף ורדה).
הוא גם נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר מונדיאל 2022. ובו כבש 2 שערים, אחד במשחק במחזור השני בשלב הבתים בתיקו נגד סרביה ואחד בניצחון על ברזיל במחזור האחרון. שעריו של ונסן לא עזרו וקמרון הודחו מיד עם שריקת הסיום.
נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

ליגת העל הקמרונית: 2009/10
ליגת העל הטורקית בכדורגל: 2016/17, 2020/21
הגביע הטורקי: 2020/21
ליגת העל הפורטוגלית: 2017/18, 2019/20
הגביע הפורטוגלי: 2019/20
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2018
גביע אפריקה לאומות : 2017
וילהלם מיהלה

| --- | --- |

ציור דיוקן מאת יוז'ף פרנצי
 לידה:  21 בספטמבר 1845 קולם (חלומץ או חאבאז'ובץ) בבוהמיה (צ'כיה),  באימפריה האוסטרית 
 פטירה:  15 בספטמבר 1908 (בגיל 62) טמשואר (טימישוארה), חבל באנאט, ממלכת הונגריה,  במסגרת אוסטרו-הונגריה 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1866
 
וילהלם מיהלה (בגרמנית: Wilhelm Mühle, ‏ 1844 חלומץ או חאבאז'וביץ, צ'כיה – 1908 טמשוואר (טימישוארה), אז אוסטרו-הונגריה, כיום רומניה) היה גנן, מגדל ורדים ואדריכל נוף, גרמני יליד בוהמיה, שפעל בעיקר בבירת חבל באנאט, העיר טמשוואר, טימישוארה של ימינו, ובממלכת רומניה.
ביוגרפיה

יליד היישוב חלומץ אוּ חאבאז'וביץ (Chlumec u Chabařovic, בגרמנית Kulm), וילהלם מיהלה למד בבתי ספר גרמניים בבוהמיה.
הגיע לטמשוואר בשנת 1866 וכעבור זמן קצר הפך לגנן הראשי של המשתלה של ונצסלס פראנץ נימיץ בעיר. נימיץ נודע כאחד המומחים החשובים בענף הפרחים בכל האזור. מיהלה נשא את בתו של נימיץ ובגיל 32 בשנת 1876 ירש את עסק הפרחים של חמיו. הוא הקים משתלה משלו ברובע "אליזבטין" בטימישוארה ופתח חנות בבית הידוע בימינו כ"בית עם פרחים" (Das Haus der Blumen, ברומנית  Casa cu flori) ברחוב Rezső הקרוי כעת "אלבה יוליה" (Alba Iulia).
מבסיסו בטמשוואר הוזמן לביצוע עבודות גינון ואדריכלות נוף ברחבי מרכז אירופה ודרום מזרח אירופה - לווינה, בודפשט או בוקרשט והיה לספק של חצר הקיסר פרנץ יוזף.
בספטמבר 1893- יולי 1895 הוציא מיהלה לאור מהדורה גרמנית של העיתון הדו-חודשי ההונגרי "רוז'ה אוישאג" (Rózsa Ujság, בעברית - "עיתון הוורדים") שהופיע בין השנים 1889-1896 בעריכתו של ארנסט קאופמן (Ernõ Kaufmann)
.
כתב העת "וינר אילוסטרירטה צייטונג" ( Wiener Illustrierte Garten-Zeitung - "העיתון המאויר הווינאי לגינון") בגיליונו מאוגוסט-ספטמבר 1899 הקדיש כתבה למסעות המחקר של וילהלם מיהלה בצפון- ודרום אמריקה. שמו צוין גם בשנת 1906 בעיתון האוסטרי לגינון  "Österreichische  Gartenzeitung" בנוגע לוורד ששימש לתה שהוא גידל.
יחד עם נימיץ תכנן מיהלה ופיתח את "פארק הוורדים המלכותי" (Königlicher  Rosengarten) שנחנך ב-19 ביולי 1891 לרגל תערוכה של התעשייה, החקלאות והמסחר שאורגנה בעיר. הפארק הכיל 300 היברידים (זני כלאים) של ורדים וזכה להערכתו של הקיסר פרנץ יוזף שביקר בו. על בסיסו יוקם בשנת 1928 פארק הוורדים הנוכחי (Parcul Rozelor) בטימישוארה. הודות לתרומתו של וילהלם מיהלה כבר בתחילת המאה ה-20 נודעה טימישוארה כ"עיר הוורדים"Stadt der Rosen
וילהלם מיהלה יצר, בין השאר, את הזן "מאדאם יוזפינה מיהלה" (1888) שנקרא לפי שם אשתו.
בנו הבכור, ארפאד מיהלה, ירש את ניהול עסקיו של אביו. הוא התמחה, בין היתר, בגידול החרציות ביפן יצר 13 זני ורדים חדשים שזכו להכרה בעולם.
ארפאד מיהלה היה ספק פרחים של בתי המלוכה בבוקרשט,סופיה ואיסטנבול וזכה בשנת 1902  לתואר ביי ולעיטור מג'ידיה מטעם הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני על עיצוב הפארק באי בויוקאדה (פרינגיפו) שבים מרמרה. הוא נתן ייעוץ גם בתכנון גני הארמון פלש (בימינו - הפארק הציבורי) בסינאיה, הפארק צ'ישמיג'יו בבוקרשט, ועוד פארק בסופיה, המעוצב בסגנון יפני.
בתקופה שבין מלחמות העולם בשנת 1928 יחד עם האדריכל מיכאיל דמטרוביץ' ואחרים הפך ארפאד מיהלה את פארק הוורדים בטימשוארה ל"גן הוורדים" ("רוזריום") הגדול בדרום-מזרח אירופה וכלל מעל 1400 סוגי ורדים שהובאו מאירופה, אמריקה ואסיה. מבין הוורדים שיצר,  ידועים, למשל, "אלכסנדרו מרגילומן" (1928) ו"פרופ' הנס מוליש" (1925), הגדלים עדיין ברוזריום בזאנגרהאוזן, כמו כן ה-"דאם בלאנש" (1927) הגדל בגן הוורדים קינטה דו ארקו במדיירה ו"ארנסט מיהלה" (1928), אותו ניתן למצוא בגן הוורדים בודאטטן (Budatetény) בהונגריה ובגן הפרטי של סילבסטר גיורי בסלובקיה. והזן זן הנקרא "הוורד של באנאט" (Banater Rose) (1927) (פרח היברידי בצבע קרם-לבן עם מרכז צהוב-כתום).    
אחרי מותו של ארפאד מיהלה בשנת 1930 בני המשפחה לא המשיכו במפעל הגינון ומכרו חלק מעסקי המשפחה. בנו של ארפאד מיהלה, ד"ר ארנסט מיהלה היה הרופא הראשי של העיר.
פרסים ואותות כבוד

עיטור צלב הזהב של אוסטרו-הונגריה, בדרגת קצין
הנצחה

בשנים 1930-1970  רחוב בעיר טימישארה נשא את השם "וילהלם מיהלה" (כעת רחוב Decembrie 1 )
2009 - בפארק המרכזי של טימשוארה (Parcul Central)- בשדרת הפסלים לזכר האישים של העיר, הוקם גם פסל דיוקן של וילהלם מיהלה
בבית מיהלה - הבית עם פרחים - קיים בימינו בית ארחה עם מסעדה ובית קפה.
ספרים

1908 -  Mühle tanácsadója a kertmivelésben, Temesvár (בהונגרית) - "ספר העצות של מיהלה בטיפוח הגנים"
1920 - Mühle-féle őszi termesztmények.   Budapest  (גידולי הסתיו של מיהלה)
לקריאה נוספת

Serge Gudin, Wolfgang Debener - Encyclopedia of Rose Science,3 volumes, Elsevier Ltd., 2003
Gartenbau-Gesellschaft in Wien: Österreichische Garten-Zeitung, Band 1. Kaiserl. Königl. Gartenbau-Gesellschaft, Wien 1906, S. 348.
Gergely Márk - "A Rózsa", Budapest 1959
Brent C. Dickerson,The Old Rose Index 'Authors Choice Press, Lincoln NE, 2001
-
Art Press, 2011 Vasile Ciupa ,Lucian-Vasile Szabó  Roze de Timişoara -  Pagini din istoria trandafirilor în Banat
הערות שוליים

↑  D.Schramm op.cit.
↑  S. Gudin, W. Debener 2003
מראה תעלת בגה עם "פארק הוורדים" בטימישוארה
חזק יותר

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  "חזק יותר" מאת ג'ף באומן וברט וויטר
 בימוי:  דייוויד גורדון גרין
 הופק בידי:  ג'ייק ג'ילנהול  סקוט סילבר  טוד ליברמן  דייוויד הוברמן
 תסריט:  ג'ון פולונו
 עריכה:  דילן טיכנור
 שחקנים ראשיים:  ג'ייק ג'ילנהול  טטיאנה מסלני  מירנדה ריצ'רדסון  קלנסי בראון  ג'סיקה לנדי
 מוזיקה:  מייקל ברוק
 צילום:  שון בוביט 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Bold Films
 חברה מפיצה:  Lionsgate Films Roadside Attractions
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 בספטמבר 2017 (פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו)  22 בספטמבר 2017 ארצות הברית
 משך הקרנה:  119 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה ביוגרפית
 תקציב:  30 מיליון דולר
 הכנסות:  8.4 מיליון דולר
 www.strongerthefilm.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
חזק יותר (באנגלית: Stronger) הוא סרט דרמה ביוגרפית אמריקאי שהוקרן לראשונה ב-2017. הסרט מבוסס על ספר הזיכרונות של ג'ף באומן וברט וויטר הקרוי באותו שם. הסרט עוקב אחר באומן, שאיבד את שתי רגליו בפיגוע במרתון בוסטון. את באומן מגלם בסרט ג'ייק ג'ילנהול.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-8 בספטמבר 2017, והוא עלה לאקרנים ברחבי ארצות הברית ב-22 בספטמבר אותה שנה. הסרט זכה לתשבחות המבקרים על עיבוד הסיפור ועל משחקו של ג'ילנהול, אך נחל כישלון בקופות כשהרוויח 8 מיליון דולר בלבד, לעומת תקציב של 30 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  מייק פלמינג ג'וניור, פסטיבל הסרטים של טורונטו 2017 חושף מכה חזקה, באתר Deadline, ‏25 ביולי 2017
↑  ג'ף גילס, התוצרת האמריקאית הטרייה, באתר Rotten Tomatoes, ‏28 בספטמבר 2017
↑  בנג'מין לי, "חזק יותר", ביקורת - ג'ייל גילנהול ראוי לאוסקר על הדרמה של מרתון בוסטון, באתר הגרדיאן, ‏9 בספטמבר 2017
חוסאם עזאם

חוסאם עזאם (בערבית: حسام عزام) הוא ספורטאי פלסטיני המתחרה במשחקים הפאראלימפיים במסגרת משלחת הרשות הפלסטינית. עזאם הוא המתחרה הפלסטיני הראשון במשחקים, והפלסטיני הראשון שהצליח לזכות במדליה פאראלימפית.
קריירה

עזאם התחרה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000). בתחרויות זריקת הדיסקוס (קטגוריה F54) והגיע למקום האחרון עם תוצאה של 19.35 מטרים. בתחרות יידוי הפטיש סיים בתוצאה של 6.84 מטרים, אחרי מאורו מקסימו המקסיקני (7.01 מטרים) ופטר מרטין הניו זילנדי (7.59 מטרים) וזכה במדליית הארד. הייתה זו המדליה הפאראלימפיית הראשונה של הרשות הפלסטינית, בהופעת הבכורה שלה במשחקים, והיחידה של המשלחת בסידני.
במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) התחרה עזאם ביידוי הפטיש בלבד. הוא סיים את התחרות עם תוצאה של 7.82 מטרים, וזכה במדליית הכסף, שני רק למקסימו שניצח בתחרות עם שיא עולם של 8.53 מטרים, ולפני כריסטוס אנגורקיס היווני שיידה למרחק של 7.65 מטרים.
עזאם שב והשתתף במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) אך עם תוצאה של 7.89 מטרים סיים את התחרות במקום השמיני בלבד.
הערות שוליים

↑  Sydney 2000 Paralympic Games Athletics Men's Discus F54
↑  Sydney 2000 Paralympic Games Athletics Men's Shot Put F53
↑  ATHENS 2004 Paralympic Games Athletics Men's Shot Put F53
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Athletics Men's Shot Put F53/54
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זכריה מנדל כ"ץ

הרב זכריה מנדל הכהן כ"ץ (תק"צ, 1830 – כט בחשון תרנ"ז, 5 בנובמבר 1896) היה רבן של אליטה וראדין.
ביוגרפיה

נולד בעיירה אנטוקול (היום שכונה בעיר וילנה) למשפחת רבנים ענפה, מצאצאי הרב רפאל הכהן מהמבורג. אביו הוא הרב דוד כ"ץ. הרב זכריה מנדל כיהן כרבה של העיירה אליטה שבליטא. בשנת תרמ"ד התמנה לרבה של ראדין, עיירת מגוריו של החפץ חיים. היה בקי גדול בתלמוד, והיו שטענו נגדו כי הוא פוסק הלכות מתוך הש"ס.
אחיו, ישראל כ"ץ, הוא אביו של הרב יעקב כ"ץ, שהיה משגיח בישיבת טלז, וסבו של הרב דב כ"ץ, מחבר סדרת "תנועת המוסר".
צאצאיו

בנו הרב זלמן דולינסקי - מגדולי המוסר, משגיח בישיבת סלבודקה ובישיבת מיר.
בנו הרב אברהם ויסבורד - חניך ישיבת סלבודקה, רב הערים טולה, סמולנסק ויפו. נפטר בירושלים בשנת תרצ"ו (1936).
בנו הרב יוסף יוזפא כגן - רב העיירה מאישיגולה שליד וילנה. בנו הוא הרב דוד כהן, "הרב הנזיר". גיסו, הרב מרדכי סנדר קופשטיין, נישא בנישואים שניים לבתו פרל.
חתנו הרב חנוך אטקין - רבה של לוגה וסנקט פטרבורג. בתו שרה נישאה לבן דודה הרב דוד כהן, "הרב הנזיר".
בנו הרב ישעיהו כ"ץ - רב בבאקשט ובוריסובקה, היום בפולין. מרבותיו של אחיינו, "הרב הנזיר".
בנו הרב ברוך אליה רבינוב - רבה של אישישוק, היום בליטא.
חתנו הרב מרדכי סנדר הלוי קופשטיין - הרב ואב"ד של העיירה ראדין לאחר פטירתו של הרב זכריה מנדל כ"ץ.
לקריאה נוספת

משנת הנזיר - עיקרי משנתו ותולדות חייו של הרב דוד כהן, מתוך יומניו, עם מבואות ופרקי זכרונות.
הרב דב כ"ץ, תנועת המוסר - תולדותיה, אישיה ושיטותיה, כרך ה', הוצאת ספרים פלדהיים ירושלים 1996.
הערות שוליים

↑  המליץ, 17 בנובמבר 1896 עמוד 5
↑  צבי הירש לוינסון, בארצנו - ראדין, המליץ, 17 בנובמבר 1896
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זיזף איפנמה

| זיזף איפנמה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: זיזפיים
סוג:: זיזף איפנמה
מין:: זיזף איפנמה
שם מדעי
 Pygoderma bilabiatum ‏וגנר, 1843
תחום תפוצה


זיזף איפנמה (שם מדעי: Pygoderma bilabiatum) הוא סוג של עטלף בינוני במשפחת הזיזפיים, שאנדמי לאזור הדרומי של הים הקריבי ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1843 על ידי הזואולוג הגרמני יוהאן אנדראס וגנר ולו שני תת-מינים.
תיאור

לזיזף איפנמה גוף גוצי, ראש רחב וקצר וחרטום קטום ונפוח - כמעט קובייתי. אוזניו רחבות ומעוגלות עם צפירים קטנים. עיטור העלה האפי גדול למדי (אורך: 12 מ״מ, רוחב-8.5 מ״מ ) וצורתו כחנית מעוצבת רחבה. מין זה ידוע בבלוטות הריח הרבות והנפוחות שלו: הן מפוזרות סביב העיניים, בצידי האף ומתחת לסנטר, ויוצרות על הפנים נפיחויות מוזרות ולא סימפתיות בעליל. הזיזף נטול זנב, וקרום התעופה האחורי שלו באורך בינוני.
אורך הראש והגוף של זיזף איפנמה 36–41 מ״מ, אורך הזרוע 36–41 מ״מ ומשקלו עד 22 גרם, כאשר הגודל משתנה בהתאם למיקום הגאוגרפי. הזכרים קטנים במקצת מן הנקבות, יש להן 2 טוחנות במקום 3, ובלוטות הריח הנפוחות שלהם גדולות ובולטות יותר משל הנקבות. בנוסף, לזכרים יש בלוטות נפוחות גם בגפיים.
הפרווה של זיזף איפנמה גסה, צפופה ורכה; באזור החזה והזרועות היא דלילה למדי, ולעיתים נוצרים קטעים של עור חשוף. צבעה הכללי חום אפרורי, חאקי, בז׳ או חום זהוב. על הכתפיים יש כתמים לבנים. הכנפיים שחורות. הפנים, הזרועות והרגליים בצבע בורדו או ורוד. האוזניים והעיטור האפי בצבע צהוב, כתמתם או ורוד.
תפוצה

זיזף איפנמה מצוי במרכז אמריקה הדרומית; טווח התפוצה שלו כולל את דרום ומזרח ברזיל, דרום ומרכז פרגוואי, צפון ארגנטינה ולאורך החלק המרכזי של בוליביה. ישנן דגימות של המין שנאספו לכאורה בסורינאם, אך אין עדיין אימות לכך שהוא אכן נפוץ בה. בית הגידול כולל בעיקר יער גשם טרופי, יער סובטרופי יבש ויער משני. המין נפוץ בעיקר באזור היער האטלנטי הטרופי ובביצות הפנטנל, אך מצוי במידה פחותה גם בכיסי יערות יבשים בתוך הסראדו והסרטאו, בסוואנה טרופית, סוואנת שיחים דוקרנית ובבתה חופית; התפוצה הגאוגרפית שלו גובלת ביער האמזונס מצפון, בגראן צ׳אקו הצחיח למחצה במערב ובערבות הפמפס בדרום.
ביולוגיה

כיתר העטלפים, זיזף איפנמה פעיל בלילה ומבלה את היום בשינה במערות ועצים חלולים. הזכרים והנקבות חיים בגבהים שונים: הזכרים בשפלות נמוכות מתחת ל-250 מטר מעל פני הים, והנקבות באזורים גבוהים יותר. זיזפי איפנמה נודדים מדי שנה בין השפלות להרים בהתאם לכמות המשקעים, הטמפרטורות וזמינות המזון. יש העדפה לטמפרטורה מתונה של 16–23 מעלות צלזיוס, וכמות משקעים שנתית של 1,500 מילימטר ומעלה. דפוס הנדידה שלו דומה לסוגים מסוימים של קיכליים והוקיים.
זיזף איפנמה הוא אוכל פירות מובהק, ונוטה לאכול פירות בשלים ובשרניים דלי סיבים וזרעים שמתעכלים במהירות. בין הפירות הנצרכים על ידו לעיתים קרובות ניתן למנות את הפיקוס, המיש ממשפחת הקנאביים, המקלורה מהתותיים, הלוקומה מהספוטיים, המיקוניה מהמלסטומיים והסולנום מהסולניים. הזיזף עשוי גם ללקק צוף מתפרחות. הטורפים העיקריים של הזיזף הם שועל הסרטנים ותנשמת לבנה.
עונת הרבייה של זיזפי איפנמה מתרחשת בסתיו או בחורף, וההמלטות מתרחשות בסוף העונה היבשה. הדבר מאפשר לזיזפיות לגדל את צאצאיהן בתקופה של שפע במזון. בכל פעם נולד גור יחיד והאם מניקה אותו לפחות חודשיים.
מצב

חרף העובדה שהמין נלכד בטבע לעיתים רחוקות, זיזף איפנמה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), מכיוון שטווח התפוצה שלו רחב יחסית, הוא סובלני למגוון בתי גידול, אוכלוסייתו גדולה למדי, ולא נראה שהוא צפוי בשיעור הנדרש עבור קטגוריות שימור חמורות יותר. מגמת האוכלוסייה אינה ידועה. אין איומים משמעותיים על המין והוא מצוי במספר אזורים מוגנים.
הערות שוליים

↑  זיזף איפנמה באתר הרשימה האדומה של IUCN
זרעי קיץ

"זרעי קיץ" הוא האלבום המלא הרביעי של הזמר מאיר אריאל. האלבום יצא בשנת 1993, חמש שנים לאחר האלבום הקודם "ירוקות" (1988), ושלוש שנים לאחר המיני אלבום "עברנו את פרעה" (1990).
כל המילים והלחנים באלבום נכתבו על ידי אריאל פרט ללחני השירים "זרעי קיץ" ו"סתם אחד" אותם כתבו אריאל ושלום חנוך יחד. חנוך גם עיבד והפיק מוזיקלית את האלבום, ובהפקה לצד אריק קנלר השתתף גם בנו של אריאל שחר אריאל. הסגנון המוזיקלי של האלבום שונה מעט מקודמיו בכך שהוא ניחן במלודיות בלוזיות שלא נשמעו באלבומיו הקודמים של אריאל. למרות זאת, מאפייני היצירה הקבועים של אריאל – סגנון הפולק רוק והשפעותיו של בוב דילן – עדיין מלווים גם את האלבום הזה. אריאל אף כינה את עצמו בהופעה של שירי האלבום "בוב דילן הצ'כי".
עטיפת האלבום

את עטיפת האלבום ציירה שירז, בתו של אריאל, בעת לימודי עיצוב בחו"ל. מאיר ביקש ממנה שתיקח פלפל, תחתוך אותו בחזית ומאחור, ותצייר דרכו את השמש. עטיפת האלבום עוררה סערה בארץ, כאשר אנשים התלוננו כי הציור של הפלפל על העטיפה, מזכיר וגינה.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מאיר אריאל.
| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | זרעי קיץ  |   | מאיר אריאל ושלום חנוך | 4:52 |
| 2. | לא תתפוס אותי  |   |   | 4:13 |
| 3. | קוצים א'  |   |   | 5:12 |
| 4. | דומם עם זוג אוהבים  |   |   | 4:16 |
| 5. | סתם אחד  |   | מאיר אריאל ושלום חנוך | 5:07 |
| 6. | קטע קשה  |   |   | 3:27 |
| 7. | רצף כלשהו בנוסח בלוז מעורב זעירא  |   |   | 6:08 |
| 8. | קוצים ב'  |   |   | 4:09 |
| 9. | מים מתוקים  |   |   | 4:00 |
| 10. | תקציר שירי החורף הבא  |   |   | 4:05 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 45:34 |
הקונספט

האלבום ניתן להגדרה כאלבום קונספט. הוא רך ונעים מקודמיו, אולי כביטוי לתחושות החופש והאהבה העומדות במרכז האלבום. אותה רוח מתבטאת גם בשם האלבום ועטיפתו (ראו לעיל), וכן בשמות שירי האלבום – ששונו במסגרת איסוף השירים לאלבום כדי שיתאימו לרעיון המרכזי שלו. עם זאת, חוברת האלבום כוללת גם את רשימת השירים בשמותיהם המקוריים, יחד עם הערות והארות בנוגע לשינויי השמות:
גל אהבה. השיר קיבל את שם האלבום – "זרעי קיץ", והושם בראש רשימת השירים מכיוון שהוא השיר בו מתבטא הרעיון המרכזי באלבום בדרך הטובה ביותר.
כצייד על משמר.
האם זה אמיתי. שיר זה ושיר נוסף שהם שירי המחאה החדים והעוקצניים באלבום קיבלו את השם "קוצים".
פסל של מלחין.
רפרוף קליל.
גיבורה שלי.
גופים כלכליים.
תופסים עלייך טרמפ.
דוקרת כעקרב.
איפה אני. השיר קיבל את השם "תקציר שירי החורף הבא", והושם בסוף רשימת השירים מכיוון שהן בשמו והן בתוכנו הוא מהווה סגירת מעגל עם השיר הראשון.
הערות שוליים

↑  מילון אריאל באתר של מאיר אריאל
| מאיר אריאל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | שירי חג ומועד ונופל • ...וגלוי עיניים • ירוקות • זרעי קיץ • רישומי פחם • ברנרד ולואיז • מודה אני |  |
| מיני אלבומים | ירושלים של ברזל • עברנו את פרעה |  |
| הופעות | דלתות נפתחות מעצמן • בהופעה אחרונה במועדון ברבי 1999 |  |
| אוספים | מבחר • המיטב |  |
| מארזי תקליטורים | האוסף |  |
| אלבומי מחווה | עם הגב לים • ערב כחול עמוק • חמש שנים • רישומי פחם בצבע |  |
| קלטות וידאו ומארזי DVD | מסע הבחירות של מאיר אריאל • דרך דמעה שקופה - ההופעה |  |
| שירים | אגדת דשא • כותנת פסים • לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ • מכופף הבננות • ערב כחול עמוק • פלוגה בקו (או לגמרי במקרה) • קובלנה על מפלגות ישראל • שדות גולדברג • שלל שרב • בצהרי יום • רוצים שלום |  |
| ראו גם | האחים אריאל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: b768d855-c6a4-32c6-9760-0b92b4cc9fb0
וילהלם ליסט

| --- | --- |

וילהלם ליסט
 לידה:  14 במאי 1880 אולם, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  17 באוגוסט 1971 (בגיל 91) גרמיש-פרטנקירכן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1898–1942 (כ־44 שנים)
 דרגה:   גנרל-פלדמרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-4   מפקד הקורפוס ה-4   מפקד הארמייה ה-14   מפקד הארמייה ה-12   מפקד קבוצת ארמיות A
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה הפלישה לפולין  המערכה על צרפת  המערכה בבלקנים  מבצע מקרה כחול
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   אות הפציעה בשחור   צלב הכבוד
 
זיגמונד וילהלם ליסט (בגרמנית: Siegmund Wilhelm List; ‏14 במאי 1880 – 17 באוגוסט 1971) היה גנרל-פלדמרשל גרמני בזמן מלחמת העולם השנייה ופושע מלחמה אשר התחמק מריצוי מאסרו עקב "בריאות רופפת".
ביוגרפיה > ראשית חייו

ליסט נולד באוברקירכברג ליד אולם במדינת וירטמברג שבגרמניה ב-14 במאי 1880. הוא התגייס לצבא הבווארי ב-1898 כצוער לגדוד ההנדסה הבווארי ה-1. ב-1900 קיבל דרגת לויטננט והצטרף לגדוד ההנדסה ה-3.  וב-1913 הוצב כקצין מטה ברגימנט הרגלים הבווארי ה-1 בדרגת האופטמן. בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא כקצין מטה בקורפוס הבווארי ה-2, ובחורף 1915 חלה ונאלץ לעבור ניתוח. לאחר החלמתו שירת כקצין מטה בפלגת הארמייה שטרנץ ובדיוויזיית המילואים הבווארית ה-8, וב-1918 הועלה לדרגת מיור. על פעולותיו בקרבות הוא קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה ואת אות הפציעה בשחור.
לאחר המלחמה נשאר ליסט ברייכסווהר כאיש צבא הקבע, וביצע בעיקר משימות מינהלה. בשנת 1927 קודם לדרגת אוברסט, ובשנת 1930 לגנרל-מיור. בשנת 1932 מונה לגנרל-לויטננט, ובשנת 1933 מונה למפקד הדיוויזיה ה-4. בשנת 1935 מונה למפקד הקורפוס ה-4 והועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בשנת 1938 לאחר האנשלוס - סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית, היה ליסט האחראי על מיזוג יחידות הצבא האוסטרי, הבונדסהר לתוך הוורמאכט, וב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת גנרל-אוברסט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > המערכה הפולנית

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פיקד ליסט על הארמייה ה-14 במהלך הפלישה לפולין. לארמייה של ליסט ניתנה המשימה ליצור את זרוע המלקחיים הדרומית שנעה בדרום פולין על מנת להיפגש עם הקורפוס ה-19 עליו פיקד היינץ גודריאן דרומית לברסט ליטובסק ובכך להשלים את כיתור הצבא הפולני באזור ורשה. הצבאות נפגשו ב-17 בספטמבר 1939, ובכך סיימו את המהלך שניצח, למעשה, את המערכה הפולנית. לאחר סיום הקרבות נותר ליסט כמפקד כוחות הכיבוש הגרמנים בפולין. על שירותו בפולין הוענק לו צלב הברזל דרגה ראשונה ודרגה שנייה, וכן צלב האבירים של צלב הברזל.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > המערכה הצרפתית

בשנת 1940 הוצב לפקד על הארמייה ה-12 במהלך המערכה על צרפת. הארמייה הייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום בפיקודו של גרד פון רונדשטט שביצעה את המבקע הנועז דרך יער הארדנים אל מעבר לנהר המז ולתעלת למאנש. ליסט היה מעורב בוויכוח בין אוואלד פון קלייסט, מפקד "פאנצרגרופא קלייסט", שפעלה באופן עצמאי תחת פיקוד קבוצת הארמיות, שדרש את עצירת ההתקדמות הגרמנית ב-17 במאי, לאחר חציית המאס, ובין היינץ גודריאן, מפקד הקורפוס ה-19, שדרש את המשך ההתקדמות מערבה. ליסט הוא שהגה את הרעיון כי לגודריאן יותר "סיור אלים", ביטוי אותו פירש גודריאן כהיתר גורף להמשיך את ההסתערות מערבה, ולהשלים את כיתור הצבאות הצרפתים והבריטים על אדמת בלגיה. לאחר סיום הקרבות הועלה ליסט לדרגת גנרל-פלדמרשל.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > המערכה הבלקנית

לאחר סיום המערכה הצרפתית החל ליסט להכין את צבאותיו לקראת מבצע ברברוסה, אך הסיבוכים הפוליטיים שיצרה מלחמת איטליה–יוון, הביאה את היטלר להחלטה על פלישה ליוגוסלביה וליוון. ליסט נשלח בחשאי לדון עם ראשי הצבא הבולגרי והגיע עמם להסכמה שאיפשרה מעבר חופשי של הוורמאכט דרך בולגריה אל יוגוסלביה ויוון. ב-28 בפברואר 1941 נכנס ליסט בראש הארמייה ה-12 לבולגריה, וזו הצטרפה אל ההסכם התלת-צדדי, ואל מדינות הציר. ב-6 באפריל 1941 החלה הפלישה ליוון וליוגוסלביה. הארמייה ה-12 בראשות ליסט, כללה ארבע דיוויזיות משוריינות ו-11 דיוויזיות חי"ר ממוכנות, ונהנתה מעליונות מוחלטת על יריביה, היוגוסלבים, היוונים, וכוח המשלוח הבריטי. בלגרד נכבשה ב-13 באפריל, ואתונה ב-27 באפריל. המבצע הסתיים עם פינוי הכוחות הבריטיים מאדמת יוון ב-28 באפריל.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > החזית המזרחית

בתחילת יולי 1942 קיבל ליסט את הפיקוד על קבוצת ארמיות A, שהתפצלה מקבוצת ארמיות דרום, למטרת ביצוע מתקפת הקיץ הגרמנית, שהקדימה את קרב סטלינגרד. על פי התוכנית היה עליו לכבוש את רוסטוב על הדון ולהתקדם אל הקווקז עד באקו, על מנת להשתלט על מקורות הנפט העשירים באזור. במשך חודשיים התקדמו הגרמנים כמעט 650 קילומטרים מרוסטוב, כמעט עד לגרוזני.
עם זאת, בסוף אוגוסט נאלצו הגרמנים לעצור את התקדמותם, במיוחד בשל מחסור בדלק ותחמושת, והתארכות קווי האספקה. התנגדות הצבא האדום אף היא החמירה, ומצבה של הארמייה השישית שלחמה בקרב סטלינגרד חייב הקצאת משאבים רבים, ביניהם את כוחות הלופטוואפה שנועדו לתת חיפוי אווירי להתקדמות קבוצת הארמיות בקווקז.
היטלר זעם על אובדן התנופה, וכאשר ליסט הציע הצבת יחידות בעמדות שמאחורי החזית, על מנת לסייע בהשמדת יחידות סובייטיות שעדיין פעלו בעורף קבוצת הארמיות, פיטר אותו היטלר ב-9 בספטמבר והציב את עצמו בפיקוד ישיר על קבוצת הארמיות. ליסט בילה את יתר המלחמה בביתו, ולא שב לשירות פעיל.
ביוגרפיה > מעצר ומשפט

עם סיום המלחמה נעצר ליסט. ב-1947 הועמד לדין יחד עם 11 מפיקודיו בפני בית דין צבאי אמריקני, בעוון פשעי מלחמה ופשעים כנגד האנושות, במיוחד בשל רציחתם של בני ערובה כפעולת תגמול לפעילות פרטיזנית.
כתב האישום כנגד ליסט ופקודיו כלל ארבעה סעיפים -
רצח של אלפי אזרחים ביוון, אלבניה ויוגוסלביה בלקיחת בני ערובה ורציחות תגמול.
הרס מכוון של כפרים ועיירות ביוון, אלבניה, יוגוסלביה ונורווגיה.
רצח וטיפול לא יאות בשבויי מלחמה, תוך קביעה שרירותית שהם "פרטיזנים", ובכך נמנע מהם מעמד של שבויי מלחמה, דבר שהוביל לבסוף לרציחתם.
רצח, עינויים, הגליה, ומשלוח למחנות ריכוז של אזרחים יוונים, אלבנים ויוגוסלבים.
ליסט, כיתר העומדים לדין במשפט שכונה "משפט בני הערובה" טען "לא אשם". בין יתר הטענות שהעלה במשפט הייתה גם הטענה כי אך ציית לפקודות הממונים עליו, וביניהם וילהלם קייטל. בית המשפט דחה טענה זו, וקבע כי ליסט היה במעמד בו היה צריך לדעת כי הפקודות שהוא מקבל נוגדות את החוק הבינלאומי, ויכול למנוע יישומן.
ליסט הורשע, ונדון למאסר עולם בפברואר 1948. ב-1952 שוחרר ממאסרו בשל מצב בריאותי רופף. ב-1971 מת, תשע עשרה שנים לאחר שחרורו מן הכלא.
ליסט (משמאל) עם ולטר קונצה (מימין) מטיילים בחצר בית הכלא בעת שעמדו לדין על רצח בני ערובה בבלקן
זכריה זכאי-רונס

| --- | --- |

זכריה זכאי-רונס
 לידה:  25 באוקטובר 1934 (בת 89) גדרה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  ישראל
 פעילות בולטת:  וירולוגית
 ידועה בשל:  מחקריה על נגיף השפעת ובפרט פיתוח דרך חדשה לחיסון נגד השפעת (חיסון לאף)
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תקופת הפעילות:  מ-1957
 תואר:  פרופסור אמריטה (2005)
 אתר רשמי
 
זִכריה זכאי-רוֹנֶס (נולדה ב-25 באוקטובר 1934) היא וירולוגית ישראלית ופרופסור אמריטה במחלקה לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית במכון למחקר רפואי ישראל קנדה (IMIRCֹֹֹֹֹֹֹׁׁׁׁׁׁׁׁׁׁׁׁׁׁׂׂׂ) באוניברסיטה העברית - בית הספר לרפואה בירושלים.