stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איגוד הסחר החופשי האירופי

| --- | --- |

 מטה הארגון:  ז'נבה 
 עובדים:  90 (נכון ל־2021) 
 תקופת הפעילות:  4 בינואר 1960 – הווה (64 שנים) 
 www.efta.int
 קואורדינטות:  46°13′12″N 6°08′19″E﻿ / ﻿46.219944444444°N 6.1387361111111°E﻿ / 46.219944444444; 6.1387361111111
 he
 
בירוק כהה מסומנות המדינות החברות כיום ב-EFTA, ואילו בירוק בהיר מסומנות המדינות שהיו חברות באיגוד, אך עזבו אותו והצטרפו אל האיחוד האירופי
דיאגרמת ון אינטראקטיבית המציגה את הקשרים בין ארגונים והסכמים אירופיים שונים
איגוד הסחר החופשי האירופי (במקור: European Free Trade Association; בקיצור: EFTA) הוקם ב-3 במאי 1960 כאפשרות תחליפית עבור מדינות אירופיות שלא רצו או לא הורשו להצטרף אל הקהילה הכלכלית האירופית, שהפכה בהמשך לאיחוד האירופי.
אמנת EFTA נחתמה ב-4 בינואר 1960 בסטוקהולם על ידי שבע מדינות, אך כיום חברות באיגוד רק איסלנד, נורווגיה, שווייץ וליכטנשטיין. עקב כך היה צריך להחליף את "אמנת סטוקהולם" ב"אמנת ואדוץ".
האמנה מבטיחה חופש סחר בין המדינות החברות. שלוש ממדינות EFTA הן חלק מהשוק הפנימי של האיחוד האירופי באמצעות הסכם סחר הקרוי "האזור הכלכלי האירופי" (European Economic Area - EEA), שהוקם ב-1994. המדינה הרביעית, שווייץ, החליטה לבסס את קשריה עם האיחוד האירופי באמצעות הסכמים דו-כיווניים. בנוסף לכך מדינות EFTA ביססו קשרי סחר חופשי עם מספר מדינות מחוץ לאירופה.
היסטוריה של החברות ב-EFTA

את האיגוד ייסדו בריטניה, דנמרק, נורווגיה, שוודיה, אוסטריה, שווייץ, ופורטוגל. פינלנד הפכה לחברה נספחת ב-1961 ולאחר מכן לחברה מלאה, ואיסלנד הצטרפה ב-1970. הממלכה המאוחדת ודנמרק הצטרפו אל הקהילה הכלכלית האירופית ב-1973 ביחד עם אירלנד, והפקיעו את חברותן ב-EFTA. פורטוגל עזבה את האיגוד ב-1986. ליכטנשטיין הפכה לחברה ב-1991; קודם לכן היו האינטרסים שלה באיגוד מיוצגים על ידי שווייץ. ב-1995 עזבו גם אוסטריה, שוודיה ופינלנד שהצטרפו אל האיחוד האירופי.
מוסדות

EFTA נשלטת בידי מועצת EFTA וענייניה מנוהלים בידי מזכירות EFTA שמקום מושבה בז'נבה. בנוסף לכך, בהתאם להסכם EEA מ-1992 נוצרו שני מוסדות נוספים, סמכות המעקב של EFTA שמקום מושבה בבריסל, ובית הדין של EFTA היושב בלוקסמבורג, המסדירים את פעולות חברות EFTA בהקשר להתחייבויותיהן כלפי האזור הכלכלי האירופי. שווייץ, שאינה חברה ב-EEA אינה משתתפת במוסדות אלו.
אולף נורדהגן

| --- | --- |

אולף נורדהגן בשנות ה-20 של המאה ה-20
 לידה:  16 במרץ 1883 אוסלו
 פטירה:  6 בנובמבר 1925 (בגיל 42) טרונדהיים
 מדינה:  נורווגיה נורווגיה
 השכלה:  האקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות 
 תקופת הפעילות:  1903–1925 (כ־22 שנים) 
 מקצוע:  אדריכל
 
אולף נורדהגן (בנורווגית: Olaf Nordhagen;‏ 16 במרץ 1883 – 6 בנובמבר 1925) היה אדריכל נורווגי שהתמחה בעיקר בבנייני כנסיות.
ביוגרפיה ועבודתו

אולף נורדהגן נולד באוסלו למשפחת צייר יוהאן נורדהגן. הוא למד בבית הספר הטכני באוסלו ולאחר קבלת ניסיון של מספר שנים עבר לקופנהגן להמשך לימודים באקדמיה לאמנויות. אולף נורדהגן חזר לעיר הולדותו בשנת 1906 והתחיל לתכנן בניינים חדשים. הפרויקט הראשון הגדול שלו היה בניין הספרייה הציבורית של ברגן. הוא בנה אותו בסגנון אר נובו ועל פרויקט זה הוא זכה בפרס.
בהמשך הוא תכנן מספר בנייני תחנות כוח וכנסיות. בשנת 1907 הוא זכה בתחרות לניהול המשך בנייה מחדש של קתדרלת נידארוס. זה היה הפרויקט העיקרי בו הוא עסק עד לשנת 1925.
איילה ספיץ

איילה ספיץ (באנגלית: Ayla Spitz; נולדה בשנת 2001) היא שחיינית ישראלית–אמריקאית, אלופת ישראל, אלופת אירופה (בלגרד 2024) ושותפה לשיא הישראלי במשחה שליחות 4x200 מטר וחברת נבחרת ישראל באולימפיאדת פריז (2024).
ביוגרפיה

ספיץ נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס ובגיל 11 עברה לדרום קרולינה והחלה להתאמן בשחייה. למדה באוניברסיטת ברקלי ועלתה לישראל במאי 2023. היא חברה בקבוצת השחייה של מכבי חיפה.
ביוגרפיה > 2023 > אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה בווינגייט ביוני 2023 היא זכתה ב-4 מדליות אישיות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.28 שניות, לפני שאין גולנד מהפועל מועצה אזורית משגב (56.34 שניות) והדר קרפ מהפועל בית שמש (57.51 שניות). מדליות כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:12.78 דקות, אחרי דריה גולובטי  שקבעה שיא ישראלי חדש של 4:11.40 דקות ולפני בקי פוזדנר (4:19.50 דקות), שתיהן מהפועל בת ים ובמשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 29.16 שניות, אחרי אנסטסיה גורבנקו ממכבי קריית ביאליק (28.17 שניות) ולפני חברת לאגודה אביב ברזלי (29.29 שניות). מדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.03 דקות, אחרי דריה גולובטי (1:58.24 דקות) ואנסטסיה גורבנקו (1:58.82 דקות).
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה יפן ביולי אותה שנה היא סיימה במקום עשירי במשחה שליחות 4x200 מטר ביחד עם אנסטסיה גורבנקו, דריה גולובטי ולאה פולונסקי בשיא ישראלי חדש של 7:59.02 דקות ובכך קבעה הרביעייה הישראלית את הקריטריון האולימפי.
ביוגרפיה > 2024

בתחרות הטריילז שנערכה בווינגייט בתחילת יוני 2024 היא סיימה שנייה במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:58.99 דקות, אחרי דריה גולבטי שהשוותה את השיא הישראלי בתוצאה של 1:57.87 דקות ובכך נבחרה לייצג את ישראל במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי במשחקים האולימפיים בפריז, בהם סיימה הנבחרת במקום ה-11.
שיאים אישיים > בריכה אולימפי

100 מטר חופשי: 56.28 שניות (2023)
200 מטר חופשי: 1:58.99 דקות (2024)
400 מטר חופשי: 4:12.78 דקות (2023)
50 מטר גב: 29.16 שניות (2023)
100 מטר גב: 1:03.67 דקות (2024)
200 מטר גב: 2:11.08 דקות (2024)
איימן אז'יל

איימן אז'יל (בגרמנית: Ayman Azhil; נולד ב-10 באפריל 2001 בדיסלדורף שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת באייר לברקוזן.
הוא נולד בדיסלדורף למשפחה בעלת שורשים ממרוקו.
קריירת מועדונים

אז'יל גדל במחלקת הנוער של באייר לברקוזן. ב-31 באוגוסט 2020 הושאל למשך שתי עונות לוואלבייק מליגת העל ההולנדית. ב-17 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על הראקלס אלמלו במסגרת הליגה לעונת 2020/2021. הוא ערך 50 הופעות ליגה במדי המועדון במשך תקופת ההשאלה.
הערות שוליים

↑  Ayman Azhil, la nouvelle star marocaine dans la Bundesliga, bladinet (בצרפתית)
↑  Leverkusen verlängert mit Youngster Ayman Azhil und verleiht ihn in die Eredivisie באתר 90min, ‏ 31 באוגוסט 2020 (בהולנדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איימן אז'יל".
אי-התאמה (גאולוגיה)

אי-התאמה זוויתית הקרויה על שם ג'יימס האטון בג'דבורו, סקוטלנד – למעלה: איור משנת 1787 של ג'ון קלרק, למטה: צילום משנת 2003
אי-התאמה היא מושג סטרטיגרפי המציין פער זמן משמעותי בין יחידות מסלע או הבדלים בגאומטריה ובהרכב שלהן, הבדלים הנגרמים בשל שינוי ברצף התהליכים הגאולוגיים באותו אזור. הפער מתבטא בחסרונן של שכבות שלמות או חלקן בטור הסטרטיגרפי, שכבות העשויות להופיע בחלק אחר שלו. זיהוי אי-התאמות מהווה מרכיב חשוב בשחזור אירועים גאולוגיים.
אי-התאמה מתבטאת במישור המייצג את הפער בין יחידות המסלע השונות. מישור זה נקרא "מישור אי-התאמה", והוא מציין פני שטח קדומים של יחידות המסלע המצויות מתחתיו.
הגורמים לאי-התאמה

הגורמים העיקריים לאי-התאמה הם הפסקה של תהליך גאולוגי אחד והתרחשותו של תהליך אחר – דומה לקודם או שונה ממנו. בהיסטוריה הגאולוגית של כדור הארץ התרחשו תהליכים מגוונים אשר השאירו את חותמם על שטחים נרחבים או מצומצמים, חותם הבא לביטוי בחתכים סטרטיגרפיים, בעיצוב הנוף וביצירת מינרלים, סלעים וקרקעות. אי-התאמות משקפות את השינויים שנוצרו במסלע כתוצאה מן השינויים באותם תהליכים, הכוללים:
תהליכים מגמטיים ותהליכי התמרה שיצרו סלעי יסוד וסלעים מותמרים, אשר אחריהם התרחשה הרבדה של סלעי משקע.
הפסקה או הפוגה בתהליכים טקטוניים וסייסמיים הגורמים לקימוט, הרמה ושבירה.
הפסקה והתחדשות של הרבדה – הרבדה של סלעים עשויה להיות מופרעת או מופסקת, לעיתים במשך זמן רב מאוד, על ידי התייבשות אגם, נסיגת ים או התרוממות של הקרקעית מעל לקו המים. במקרים רבים התחדשה הרבדה כתוצאה מהצפה חוזרת של השטח על ידי חדירה ימית.
סחיפה – חומרי בליה של סלעים מוסעים מחלקו העליון של המסלע המצוי מתחת למישור אי-ההתאמה למקומות אחרים באמצעות מים, רוח או קרחונים. תהליך זה גורם להיעדרן של השכבות מן הטור הסטרטיגרפי, אולם עשוי להותיר שיירים הנראים במישור של אי-התאמה סחיפתית.
זיהוי אי-התאמה

סטרטיגרפיה נשענת על עקרונות יסוד גאולוגיים המאפשרים לקבוע את גילן היחסי של שכבות סלע ואת אופן היווצרותן:
עקרון האחידות – כל תהליך גאולוגי מתרחש כיום בצורה דומה עד זהה לצורה בה התרחש לאורך כל התקופות הגאולוגיות.
עקרון האופקיות המקורית – ההרבדה המקורית של שכבות משקע תהיה אופקית (מקבילה לאופק).
עקרון הסופרפוזיציה – ברצף שכבות בלתי מופרע של סלעי משקע תהיה שכבה עליונה צעירה משכבת סלע הנמצאת מתחתיה. הרחבה של עיקרון זה מניבה שני עקרונות נוספים:
עקרון היחסים ההופכיים – כל יחידה או תופעה גאולוגית החודרת ליחידה או תופעה אחרת היא מאוחרת, לדוגמה: דייק יהיה צעיר יותר מן הסלעים שהוא חוצה.
יחסי החיתוך-חצייה – העתקים יהיו צעירים מן הסלעים שהם חוצים.
עקרון רצף הפאונה – עיקרון זה מניח כי בעלי חיים שונים התקיימו באותה עת בכל כדור הארץ, ונוכחותם או העדרם מצביעים על זמן היווצרותו של הסלע.
עקרון התכלילים והמרכיבים – המרכיבים בסלעי משקע קלאסטיים קדומים לסלעים עצמם, עקרון החל גם על קסנוליתים המוקדמים לסלעים המכילים אותם.
שימוש בעקרונות אלה בניתוח הטור הסטרטיגרפי מסייע לזהות אי-התאמה באמצעים הבאים:
פער בהמשכיות ביולוגית הניתן לזיהוי באמצעות קטיעת רצף המאובנים
קטיעה של מבני קימוט וגופי חדירה מתחת לשכבות אופקיות
מעבר חד בין סלעי יסוד לבין סלעי משקע
פער משמעותי בגיל הגאולוגי של יחידות מסלע מעל ומתחת למישור אי-ההתאמה
עם זאת, יש להביא בחשבון אי דיוקים הנובעים מהנחת עקרון האופקיות המקורית, מאחר שהרבדה אופקית לחלוטין נדירה ולרוב מתקיימת בשיפוע בזוויות משתנות.
מיון אי-התאמות

על מנת למיין אי-התאמות, יש לנתח את מאפייניהן הפיזיים, המבניים והפלאונטולוגיים:
מאפיינים פיזיים – כוללים תבליטי סחיפה בין שכבות סלעי משקע, חלקים בסלע שעברו מינרליזציה, קונגלומרט בסיס המייצג את שלב הסחיפה, גידוע או הימצאות קרום במאובנים, תהליכים קרסטיים ואופקים של קרקע קדומה.
מאפיינים מבניים – כוללים דייקים והעתקים שנגדעו בסחיפה, חוסר התאמה בשיפוע השכבות ומעוותים טקטוניים.
מאפיינים פלאונטולוגיים – שינוי חד בהרכב המאובנים, פערים ברצף המאובנים ואיכול שלהם.
על מנת להגיע לדיוק מרבי בניתוח אי-התאמות, רצוי להשתמש בעדויות מכל סוגי המאפיינים.
מיון אי-התאמות > מדד השתרעות

את אי-ההתאמות ניתן למיין על פי מידת השתרעותן:
אי-התאמה קרטוגרפית – אי-התאמה נרחבת שניתן לסמן במפה גאולוגית. אי-התאמות מסוג זה משמשות גאולוגים על מנת לתאר קבוצות גדולות של תצורות וחבורות התחומות באי-התאמה. אי-התאמות קרטוגרפיות משתרעות על פני שטח של קילומטרים רבועים אחדים ועשויות להגיע אף לשטח של מיליוני קילומטרים רבועים.
אי-התאמה מיקרוגרפית – אי-התאמה מקומית קטנה מכדי להירשם במפה גאולוגית ונראית רק בשטח הנסקר.
אי-התאמה פטרוגרפית – אי-התאמה הנראית רק בשקף סלע באמצעות מיקרוסקופ.
מיון על פי מידה מאפשר להגדיר "סינתמה" (Synthem) – יחידה כרונוסטרטיגרפית המייצגת שלב יחיד במחזור נרחב של שינוי גובה פני הים ושינויים אורוגניים. קו המתאר של סינתמה מגדיר את השוליים החיצוניים של מישור אי-ההתאמה. בחלוקה משנית מוגדרות סינתמות על פי גודלו של שטח אי-ההתאמה שהן תוחמות:
מגה סינתמה (megasynthem) – צבר של חבורות התחומות באי-התאמה
סופר סינתמה (supersynthem) – חבורה התחומה באי-התאמה
סינתמה (synthem) – תצורה התחומה באי-התאמה
תת-סינתמה (subsynthem) – פרט בתצורה התחום באי-התאמה
מיקרו סינתמה (microsynthem) – יחידה בתוך פרט (סלע או קבוצת סלעים) התחומה באי-התאמה
מיון אי-התאמות > מדד הזמן

מדד נוסף המשמש למיון אי-התאמות הוא זמן, המגדיר את הפער בין תקופות גאולוגיות הניכרות משני עברי מישור אי-ההתאמה. הערכת משך הזמן של אי-התאמה דורשת דיוק קפדני ביותר, לדוגמה: סחיפת 10 ס"מ של משקעי ים עמוק – שקצב ההשקעה בו נמוך מאוד (בערך מילימטר אחד לכל 1,000 שנה) – מייצגת פער זמן גדול של 100,000 שנה. לעומת זאת, סחיפת 10 ס"מ של משקע מסביבת השקעה של ים רדוד – שקצב ההשקעה בו גבוה יותר (8-10 ס"מ לכל 1,000 שנה) – מייצגת פער זמן קטן בהרבה: 800-1,000 שנה). כמו כן, חשוב להבדיל בין מישור סחיפה משמעותי היוצר אי-התאמה לבין דיאסטמה. דיאסטמות אינן נחשבות אי-התאמות מאחר שכמות החומר החסר בהן אינה משמעותית. מושג נוסף – פער סטרטיגרפי – מציין חסר שנוי במחלוקת אשר קשה להגדירו כאי-התאמה או כדיאסטמה.
ממד הזמן מהווה מרכיב חשוב בשרטוט מפות פלאוגאולוגיות – מפות המציגות את פני השטח הקדומים של השכבות השונות. במפות אלה משורטטים קווי המתאר של כל שכבה, כאשר שרטוט השכבה העליונה מהווה למעשה מפה גאולוגית עדכנית.
הרחבה של ממד הזמן מחושבת באמצעות מדידת עוביין של השכבות, ונתונים אלה נרשמים במפות עובי הנקראות גם "מפות איזופכיות" (מיוונית: איזו – שווה, פכוס – עובי). מפות עובי דומות במראן למפות טופוגרפיות, אם כי המספרים מייצגים את עובי השכבה ולא את גובהה מעל פני השטח. מפות עובי, ביחד עם מפות גאולוגיות, מאפשרות תפישה תלת־ממדית של השטח הנסקר ומספקות מידע על תהליכים מכניים שחלו על השכבות לאחר הרבדתן, דוגמת קימוט ושבירה.
סוגי אי-התאמה

שיטות המיון השונות הניבו חלוקה לארבעה סוגים של אי-התאמה, שכמה מהם או כולם עשויים להופיע בטור סטרטיגרפי אחד:
סוגי אי-התאמה > אי-התאמה מקבילה

אי-התאמה זו מתאפיינת בשכבות מקבילות אשר ביניהן מצוי מישור אי-התאמה המקביל לשני חלקי המסלע. מישור אי-ההתאמה מייצג פער גדול בזמן בין שתי יחידות המסלע, אולם לא ניכרים בו סימני בליה כלשהם. סוג זה של אי-התאמה נוצר כאשר חלה הפסקה בהרבדה במשך תקופה ארוכה. אי-התאמה זו קשה לזיהוי מאחר שלא ניכרים בה סימנים חיצוניים, אולם בדיקה של רצף המאובנים תעיד על פערי הגיל בין השכבות שמתחת ומעל למישור אי-ההתאמה.
שלבי ההיווצרות:
הרבדה קדומה של שכבות סלעי משקע
הפסקת השקעה
חידוש השקעה והרבדה של סלעים חדשים
דוגמה לאי-התאמה מקבילה ניתן לראות צפונית למכתש רמון, באזור "מישור הרוחות": מתחת למישור אי-ההתאמה מצויים סלעים מתקופת הטורון ומעליו מופיעים סלעים מתקופת האאוקן. בתווך נעדרים סלעים מתקופות הסנון והפלאוקן.
סוגי אי-התאמה > אי-התאמה בין סלעי תשתית לסלעי משקע

באי-התאמה מסוג זה, מישור אי-ההתאמה מפריד בין סלעי יסוד וסלעים מותמרים לבין סלעי משקע שהורבדו מעל מישור גידוע. מישור גידוע כזה נחשף באזור אילת, בקצהו הצפוני של השילד הערבו-נובי.
שלבי ההיווצרות:
ראשית נוצרים סלעי היסוד והסלעים המותמרים היוצרים תשתית יבשתית.
בתשתית היבשתית חלה אורוגנזה היוצרת רכסי הרים.
סחיפה של הרכסים מנמיכה אותם ויוצרת מישור גידוע.
ים מציף את המישור ומתקיימת הרבדה של סלעי משקע.
סוגי אי-התאמה > אי-התאמה סחיפתית

באי-התאמה מסוג זה מפריד מישור אי-התאמה בין הרבדה קדומה להרבדה חדשה, כאשר ביניהם חלה סחיפה המותירה עקבות דוגמת קונגלומרט, ברקציה או קרקעות קדומות לאורך מישור אי-ההתאמה. באי-התאמה זו, השכבות שמעל ומתחת למישור אי-ההתאמה מקבילות זו לזו. לעיתים קשה להבחין באי-התאמה זו ממרחק רב, אך בחינה של גיל המסלע והמאובנים בו מציגה את הפער.
שלבי ההיווצרות:
הרבדה של סלעים בהשקעות קדומות
בליה וסחיפה של השכבות העליונות או חלקן
השקעה חוזרת והיווצרות שכבות סלע חדשות
דוגמאות לאי-התאמה סחיפתית ניתן לראות בכמה אתרים במכתש רמון. תצורת משחור מתחילת היורה מונחת על פני תצורת מוחילה מסוף הטריאס, אשר חלקה העליון עבר סחיפה.
סוגי אי-התאמה > אי-התאמה זוויתית

אי-התאמה זו מתאפיינת בנטייה שונה של השכבות מעל ומתחת למישור אי-ההתאמה, והיא מלווה גם באי-התאמה סחיפתית המתבטאת בהימצאות חומרי סחיפה במישור אי-ההתאמה.
שלבי היווצרות:
הרבדת השכבות התחתונות
הטיה של השכבות כתוצאה ממעוותים טקטוניים או סייסמיים
בליה וסחיפה, בדומה לאי-התאמה סחיפתית, ויצירת מישור גידוע
הרבדה של השכבות העליונות
דוגמה לאי-התאמה זוויתית ניתן למצוא בשולי בקעת ים המלח: סלעי חוואר הלשון של תצורת הלשון מן הפליסטוקן מונחות מעל שכבות נטויות של סלעי דולומיט מן הקנומן והטורון. דוגמה אחרת היא אי-ההתאמה המופיעה באזור ירוחם, שם מונחות שכבות כמעט אופקיות קירטון ואבן גיר מן האאוקן על סלעי הצור של תצורת משאש מן הקמפן.
דוגמה נוספת – המופיעה במסגרת העליונה משמאל – מראה אי-התאמה זוויתית אשר בשכבות המצויות מתחת למישור אי-ההתאמה חלה הטיה עזה עד כדי הצבתן במאונך.
אי-ההתאמה הגדולה

בתחומי הפארק הלאומי גרנד קניון בארצות הברית קיימות אי-התאמות רבות, אולם הייחוד מצוי באי-התאמה המייצגת את פער הזמן הגדול ביותר – עד 1.2 מיליארד שנה – הנקראת "אי-ההתאמה הגדולה" (The Great Unconformity). מישור אי-ההתאמה מפריד בין סלעי גרניט שעברו התמרה לצפחה וגנייס בפרקמבריון לבין סלעי אבן חול מן הקמבריון.
חשיבותה של אי-ההתאמה הגדולה נובעת מכמה סיבות:
יצוג טווח זמן רחב ביותר – בין 250 מיליון שנה ועד 1.2 מיליארד שנה
אי-התאמה זו נחשפת במלואה בגרנד קניון, אך היא מתקיימת במקומות רבים על פני כדור הארץ
אי-התאמה זו מייצגת פער עצום ברצף המאובנים, אשר מתחיל בתקופות שבהן הופיעו ראשוני היצורים החיים ואף תקופות שקדמו להופעת החיים הראשונים מצד אחד, ומסתיים בחיים מורכבים ועשירים שנוצרו בתקופת המפץ הקמבריוני מצד שני.
הערות שוליים

↑  מינרליזציה – הפיכת חומר אורגני לתרכובת לא אורגנית
↑  יחידה כרונוסטרטיגרפית – יחידה המציינת פרק זמן מסוים בטור סטרטיגרפי
↑  דיאסטמה – חריץ בין שתי שיניים, לנושא זה: חריצי זמן צרים ולא משמעותיים
↑  מישור גידוע – מישור נרחב הנוצר לאחר סחיפה של רכס הרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560936605171  LCCN: sh85139571 
אי-התאמה של מיליארד שנים בין סלעי הדולומיט בני 500 מיליון שנה לבין סלעי ריוליט בני 1.5 מיליארד שנה בהרי האוזרק בארצות הברית
מפה איזופכית – מפת עובי
סוגי אי-התאמה (מישור אי-ההתאמה מסומן בקו שחור)
אי-התאמה סחיפתית
אי-התאמה זוויתית באתר "וליס וייל" במחוז סומרסט באנגליה
אי-ההתאמה הגדולה, כפי שהיא מופיעה בטור הסטרטיגרפי של הגרנד קניון
אולף פון אוילר

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1905 סטוקהולם, שוודיה
 פטירה:  9 במרץ 1983 (בגיל 78) סטוקהולם, שוודיה 
 ענף מדעי:  פיזיולוגיה, פרמקולוגיה
 מקום קבורה:  בית הקברות סולנה 
 מקום לימודים:  מכון קרולינסקה
 מוסדות:  מכון קרולינסקה
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
 בן או בת זוג:  Dagmar Cronstedt 
 
אולף פון אוילר (בשוודית: Ulf von Euler;‏ 7 בפברואר 1905 – 9 במרץ 1983) היה מדען שוודי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1970, יחד עם ג'וליוס אקסלרוד וברנרד כץ, "על עבודתם בתחום מוליכים עצביים".
ביוגרפיה

אוילר נולד ב-7 בפברואר 1905 בסטוקהולם שבשוודיה לשני הורים מדענים. אביו היה הביוכימאי זוכה פרס הנובך הנס פון אוילר-שלפין. סביו היה פרופסור לכימיה באוניברסיטת אופסלה שגילה את היסודות הכימיים תוליום והולמיום. בשנת 1922 אוילר החל ללמוד רפואה במכון קרולינסקה. בשנת 1930 הפך לדוקטור.
אוילר קיים את הפוסט-דוקטורט בלונדון בשנים 1930–1931 אצל הנרי דייל.
בשנת 1973 הפך אוילר לעמית זר בחברה המלכותית.
אוילר נפטר ב-9 במרץ 1983.
איימן מרעי

איימן מרעי הוא ראש מועצת פוריידיס מאז הבחירות ב-2018.
ביוגרפיה

בבחירות שנערכו ב-2016 בעקבות מותו של אביו – ראש המועצה הקודם יונס מרעי, הפסיד בפער של 15 קולות ליריבו אחמד בריה.
ב-2018 ניצח את בריה ברוב של 55.28% (4,437 קולות).
ביולי 2023 נרצח עוזרו בעת שהיה יחד עמו בחתונה.
חשד לפלילים

באוגוסט 2021 נעצר בחשד בעבירות של טוהר המידות ושחיתות ציבורית. כשנה לאחר מכן העבירה יאח"ה את התיק לעיון והחלטת הפרקליטות.
הערות שוליים

↑  אורלי אלקלעי, האלימות בחברה הערבית: נרצח עוזרו של ראש מועצת פוריידיס, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 ביולי 2023
↑  ראש מועצת פוריידיס הוא הבכיר שנעצר בצפון בחשד לעבירות שחיתות, באתר וואלה, 4 באוגוסט 2021
↑  יאח"ה העבירה את התיק נגד ראש מועצת פרדיס לעיון והחלטת הפרקליטות, באתר posta.co.il, ‏10 באוגוסט 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אטלנטידה (מחוז)

| --- | --- |

משרד רישום המקרקעין של מחוז אטלנטידה בלה סייבה.
 מדינה:  הונדורס הונדורס
 בירת המחוז:  לה סייבה
 תאריך ייסוד:  1902 
 שטח:  4,251 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  436,252 (2013)
 קואורדינטות:  15°47′00″N 86°47′30″W﻿ / ﻿15.783344444444°N 86.791777777778°W﻿ / 15.783344444444; -86.791777777778 
 אזור זמן:  UTC -6
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אטלנטידה (בספרדית: Atlántida) הוא מחוז הממוקם בצפון חופי הים הקאריבי של הונדורס, מרכז אמריקה. עיר הבירה שלו היא עיר הנמל לה סייבה.
בעשור הקודם, התיירות הפכה למקור הכלכלי הלגיטימי החשוב ביותר עבור אזור החוף. ב-2010 מנתה אוכלוסיית המחוז 407,551 איש. למחוז שטח של 4,251 קמ"ר.
הפעילות הכלכלית של מחוז אטלנטידה מבוססת על חקלאות, בעלי חיים, מסחר ותיירות. הפעילות החקלאית מתמקדת בחברת הפירות הסטנדרטית, חברה צפון אמריקאית החולשת על מרבית הכלכלה. הגידולים העיקריים הם: בננות, דקל אפריקני, אננס, קקאו, קנה סוכר, קוקוס, קפה והדרים.
היסטוריה

המחוז נוצר ב-1898 משטח שהיה שייך קודם לכן למחוזות קולון, קורטס ויורו. ב-1910 האוכלוסייה במחוז מנתה כ-11,370 איש.
יישובים

לה סייבה
אריסונה
אל פורבניר
אספרטה
חוטיאפה
לה מסיקה
סן פרנסיסקו
טלה
הערות שוליים

↑  EcuRed, Departamento de Atlántida (Honduras)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 9f3686fa-b022-4329-849c-bb772bb81713 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אמריקה המרכזית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אולף שירמר

| --- | --- |

 לידה:  1959 (בן 65 בערך) באסום, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 ulfschirmer.de
 
אוּלְף שירמר (בגרמנית: Ulf Schirmer;‏ נולד ב-1959) הוא מנצח גרמני. הוא כיהן כמנהל מוזיקלי כללי של התזמורת הממלכתית של הסן וכמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית הלאומית של דנמרק. בין השנים 2006–2017 הוא נשא במשרת המנצח הראשי של תזמורת הרדיו של מינכן, ומאז 2009 הוא גם מנהל מוזיקלי כללי של האופרה של לייפציג, שם הוא מכהן כמפקח מאז 2011. שירמר התמנה לפרופסור בבית הספר הגבוה למויקה ותיאטרון בהמבורג בשנת 2000.
ביוגרפיה

שירמר נולד בסקסוניה תחתית ולמד בקונסרבטוריון של ברמן ובבית הספר הגבוה למוזיקה ותיאטרון בהמבורג, אצל ג'רג' ליגטי, כריסטוף פון דוהנאני והורסט שטיין. הוא עבד כעוזר ללורין מאזל וניצח באופרה של וינה על ביצועי הבכורה של "מלך מקשיב" של לוצ'אנו בריו ו"ציפייה" של ארנולד שנברג, על "ריימונדה" של אלכסנדר גלאזונוב ועל החטיפה מן ההרמון של מוצרט, בין השאר.
משנת 1988 עד 1991 היה שירמר מנהל מוזיקלי כללי של עיריית ויסבאדן, מטעמה כיהן כמנהל אמנותי של קונצרטים סימפוניים והצגות אופרה ובלט בתיאטרון הממלכתי של ויסבאדן. הוא ניצח על "הים הבוגד" של הנס ורנר הנצה בשנת 1990.
בין 1995 ל-1998 כיהן שירמר כמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית הלאומית של דנמרק. תקופת כהונתו כמנצח נחלה הצלחה ניכרת, והצליל העשיר שהיניב ניצוחו על התזמורת משך כמה מנצחים רוסים, כמו גנאדי רוז'דסטוונסקי ודמיטרי קיטאיינקו אל קופנהגן, שם ניצחו על יצירות מאת צ'ייקובסקי ושוסטקוביץ'. שירמר ניצח על אופרות אחדות בתקופתו בדנמרק, בעיקר מאת קרל נילסן, שכלפיו חש "קרבה מיוחדת". "המדריך הגולמי לאופרה" אמר, שבניצוחו על "שאול ודוד" "מביא שירמר עליצות פלסטאפית לפרטיטורה הססגונית של נילסן".
ניצוחו של שירמר קיבל ביקורות מנוגדות. גרמופון האשים אותו ב-2005 בחוסר אמפתיה וב"תחושה כמו-אופראית" באחת מן האופרות שלו, זאת בניגוד למאמר משנת 1999 באותו כתב-עת שקבע, כי שירמר הגיש "ביצוע אידיומטי חמים". בדויטשה אופר ברלין ניצח מאז 1985 על ההפקה הבימתית הראשונה של "תמונות מחיי הקדושה יוהנה" מאת ואלטר בראונפלס, על "לולו" של אלבן ברג, "סאלומה", "אראבלה" ו"האשה ללא צל" של ריכרד שטראוס וטנהויזר של וגנר. בשנת 1999 ניצח על ביצוע הבכורה של האופרה "מוות ושטן" של גרד קיר באופרה של גראץ. בקונצרטים, ניצח על הפילהרמונית של וינה, הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הסימפונית של במברג, התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן ותזמורת שווייץ המערבית.
שירמר התמנה לפרופסור בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בהמבורג בשנת 2000, שם הורה אנליזה מוזיקלית ודרמטורגיה מוזיקלית. בין השנים 2006–2017, הוא שימש כמנצח ראשי של תזמורת הרדיו של מינכן.
מאז 2009 שירמר מכהן כמנהל מוזיקלי כללי של האופרה של לייפציג. ב-23 במרץ 2011 נבחר אולף שירמר למנהל האופרה של לייפציג, למשך חמש שנים החל באוגוסט 2011. כאן הכין וניצח על "הנזל וגרטל" של אנגלברט הומפרדינק, חליל הקסם של מוצרט, "לה בוהם" של פוצ'יני, "אלקטרה" של ריכרד שטראוס, מקבת' של ורדי, "לוהנגרין", "טבעת הניבלונגים, "הוולקירות" ו"זיגפריד" של וגנר, ו"עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני" מאת קורט וייל. במאמר ביקורת על "לוהנגרין" נכתב:
הניצוח של אולף שירמר לא משך תשומת לב אל עצמו, אך היה זה הישג בולט לשרת הן את הפרטיטורה והן ההפקה ללא סתירה נראית לעין. הישג כזה יכול לנבוע רק מלימוד יסודי של הפרטיטורה המאתגרת הזאת בריבוי המודולציות שבה - עד כמה היא "דרמת מוזיקה"? - ומן היכולת לתקשר את ההבנה הזאת.
בשנת 2013, שנת המאתיים לריכרד וגנר, השתתף שירמר בחגיגות שנת וגנר 2013, שיתוף פעולה בין עיר הולדתו של המלחין, לייפציג לביירוית, עיר הפסטיבל שלו. במיזם שכונה "מלייפציג לביירוית", "לציון נקודת ההתחלה ונקודת השיא במסלול התפתחותו האמנותית של וגנר", ביצעו האופרה של לייפציג, תזמורת הגוונדהאוס ופסטיבל ביירוית את יצירות הבמה המוקדמות של וגנר. שירמר ניצח על האופרה המוקדמת של וגנר "הפיות" ב-16 בפברואר 2013 בלייפציג. האופרה בוצעה לראשונה בפסטיבל ביירוית בגרסה התזמורתית.
הערות שוליים

↑  אנדרו קלמנטס, "הים הבוגד" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  דה נויה מרקר, אולף שירמר מנצח על "הפיות" של וגנר בלייפציג
↑  חדשות אירופה חגיגות שנת ה-200 לריכרד וגנר בלייפציג עם אולף שירמר 23 במאי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810559384005606  BnF: cb148294970 (data)  CANTIC: a1147709x  GND: 134952634  ISNI: 0000 0001 2018 9128  LCCN: no96067062  MusicBrainz: 75c95880-17ea-4746-9381-1fea45118e67  NKC: xx0138366  SUDOC: 186173571  VIAF: 115457007   WorldCat (עם VIAF): 115457007
איילה צ'ליק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בנובמבר 1973  (בת 50) ארדהאן, טורקיה
 מוקד פעילות:  טורקיה
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של איסטנבול
 עיסוק:  זמרת, זמרת-יוצרת, מלחינה
 שפה מועדפת:  טורקית 
 חברת תקליטים:  DMC
 http://www.aylacelik.net
 
איילה צ'ליק (בטורקית: Ayla Çelik; נולדה ב-14 בנובמבר 1973) היא זמרת-יוצרת טורקייה.
ביוגרפיה

איילה צ'ליק נולדה ב-14 בנובמבר 1973, בארדהאן. היא סיימה את לימודיה בקונסרבטוריון הממלכתי של האוניברסיטה הטכנית באיסטנבול ואז החלה את קריירת המוזיקה שלה. היא התחילה את הקריירה המוזיקלית המקצועית שלה עם מליה קיבר.
במשך תקופה ארוכה היא שרה שירים שונים שנועדו לקדם אותה מבחינה מסחרית. היא הקליטה גם מוזיקה לתיאטראות טורקיים, ביניהם "אנטיגונה", בבימויו של קינן אישיק.