stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ילנה איסינבייבה
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי שבפינלנד בשנת 2005 זכתה איסינבייבה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא עולם חדש של 5.01 מטר, לפני מוניקה פירק מפולין (4.60 מטר) ופוולה המצ'קובה מצ'כיה (4.50 מטר).
באליפות העולם שנערכה באוסקה שביפן בשנת 2007 זכתה איסינבייבה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.80 מטר, לפני קתרינה בדורובה מצ'כיה (4.75 מטר) וסווטלנה פאופנובה (4.75 מטר) ובכך הגנה על תוארה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה איסינבייבה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא עולם חדש של 5.05 מטר, לפני ג'ן שור מארצות הברית (4.80 מטר) וסווטלנה פאופנובה (4.75 מטר) ובכך הגנה על תוארה.
באליפות העולם שנערכה בברלין שבגרמניה בשנת 2009 סיימה איסינבייבה אחרונה בשלב הגמר, מקום 11 כללי לאחר שלא הצליחה לעבור את הגובה ההתחלתי שבו בחרה 4.75 מטר. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בציריך שבשווייץ ב-28 באוגוסט היא קבעה בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 5.06 מטר (הנוכחי, 2017).
באליפות העולם שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית בשנת 2011 סיימה איסינבייבה במקום שישי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.65 מטר.
בתחרות שנערכה באולם ב-25 בפברואר 2012 קבעה איסינבייבה בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 5.01 מטר (הנוכחי, 2013).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה איסינבייבה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.70 מטר, אחרי ג'ן שור (4.75 מטר) ויאריסלי סילבה מקובה (4.75 מטר).
באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכתה איסינבייבה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.89 מטר לפני ג'ן שור (4.82 מטר) ויאריסלי סילבה (4.82 מטר).
לאחר ניצחונה הודיעה איסינבייבה כי היא לוקחת הפסקה מספורט תחרותי. היא ניסתה להתחרות לקראת השתתפות במשחקים האולימפיים בריו אך לאחר שנבחרת האתלטיקה הרוסית הושעתה מהשתתפות בהם הודיעה על פרישתה הסופית מהספורט.
חייה האישיים

באוגוסט 2013 יצאה איסינבייבה כנגד קהילת הלהט"ב: "אנחנו ברוסיה שונים ככל הנראה ממדינות אחרות. אנחנו אנשים נורמלים, סטנדרטיים. אנחנו חיים בנים עם בנות". דבריה נאמרו, לאחר שהקופצת לגובה אמה גרין טרגרו, תומכת בקהילה הגאה צבעה את ציפורני ידיה בצבעי דגל הגאווה, באליפות העולם שנערכה במוסקבה, כאות הזדהות עם קהילת הלהט"ב הסובלת ברוסיה. איסינבייבה שלא אהבה את המעשה, מתחה עליו ביקורת פומבית. על דבריה אלו היא קיבלה ביקורת נוקבת מקרב ספורטאי העילית בעולם, בהם האתלטים אלופים אולימפיים מייקל ג'ונסון מארצות הברית ודניס לואיס מבריטניה וסגן אלוף העולם ניק סימונדס מארצות הברית שהקדיש את מדליית הכסף בה זכה לקהילה הגאה.
ב-28 ביוני 2014 נולדה בתה הבכורה, אווה.
שיאים והישגים

איסינבייבה שברה 24 פעמים את שיא העולם בקפיצה במוט.
איסינבייבה זכתה 3 פעמים בתואר אתלטית השנה בעולם (2004, 2005 ו-2008).
הערות שוליים

↑  איסינבייבה: "ברוסיה גברים חיים עם נשים", באתר nrg‏, 15 באוגוסט 2013
↑  איסנבייבה תחת מתקפה: "הציגה דעות חשוכות ופסולות", באתר nrg‏, 16 באוגוסט 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810563519105606  World Athletics: 14297931  VIAF: 2570147270367135700000   WorldCat (עם VIAF): 2570147270367135700000
דנסאק

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון, תבשיל עז, מנת כבש, קארי הודי 
 מטבח:  המטבח הפארסי 
 מוצא:  הודו 
 מרכיבים עיקריים:  בשר טלה 
 
דַנְסַאק (בגוג'ראטית: ધાનશાક; באנגלית: Dhansak) הוא מאכל הודי פופולרי, שמקורו בקרב הקהילת הפארסים. הוא משלב אלמנטים מהמטבח הפרסי והגוג'אראטי.
מאפיינים

דנסאק מכינים על ידי בישול בשר כבש או עיזים עם תערובת של עדשים וירקות. המאכל מוגש עם אורז לבן מקורמל, תבלינים שלמים ובצל מקורמל.
הטכניקה של הרחבת מרכיב יקר יחסית (בשר) על ידי שילובו עם ירקות ו/או עדשים באותו מתכון מופעלת באופן נרחב בבישול הפרסי. ("דאן" הוא מאכל דגנים גוג'אראטי המוזכר בספר השירה "קנהאדדה פראבנדה" (אנ') בשנת 1455. "סאק" (נגזר מהמילה הגוג'אראטית "שאק" שפירושה ירקות או ירקות מבושלים). האלמנט הגוג'אראטי במתכון הוא השימוש הליברלי במגוון של תבלינים בכלל ותבלינים הודיים בפרט, בניגוד למתכונים האיראניים היותר נימוחים.
בבתי אנשי הפארסי, דנסאק מבושל באופן מסורתי בימי ראשון בשל זמן ההכנה הארוך הנדרש לבישול העדשים והירקות למעיכה (בימים שלפני שימוש בבישול בסיר לחץ).
דנסאק נאכל תמיד גם ביום הרביעי לאחר מותו של קרוב אחד. לא צורכים בשר במשך שלושה ימים לאחר המוות ודאנסק משמש כדי לשבור את ההתנזרות הזו ביום הרביעי. לפיכך, דנסאק אף פעם לא מוגש באירועים משמחים כמו פסטיבלים וחתונות.
רכיבים

דנסאק עשוי על ידי בישול קוביות כבש עם תערובת של עדשים וירקות שונים כאמור. באופן מסורתי, משתמשים בארבעה סוגי עדשים (ארהר דאל, בנגל גרם או צ'אנה דאל, מסאור דאל אדום ומסור דאל חום), אך ניתן להשמיט או להחליף אחד או יותר מסוגי העדשים. הירקות כוללים תפוחי אדמה, עגבנייה, חציל, דלעת ועלי גרגרנית יוונית. שוב, ניתן להשתמש בתחליפים, כגון דלעת לאפייה ובטטה במקום או בנוסף לתפוח אדמה, זה תלוי אילו ירקות נמצאים בהישג יד. לאחר בישול ממושך במתכון המסורתי (או שימוש בסיר לחץ), הירקות הומוגניים פחות או יותר עם העדשים, שגם הם מתפרקים, כך שהתוצאה היא תבשיל סמיך ולא קארי.
המתכון התפתח עם הזמן. הפרסים, חסידי הזורואסטריזם, הגיעו למערב הודו כפליטים דתיים במאה ה-8 לספירה, לאחר הכיבוש הערבי של פרס ונפילת האימפריה הסאסאנית בשנת 651 לספירה. הם הביאו איתם את מסורת בישול הבשר עם עדשים ו/או ירקות. עם זאת, עגבניות, צ'ילי, דלעת ותפוחי אדמה הם ילידי אמריקה ולא היו מוכרים בהודו עד זמן מה לאחר שהפורטוגלים (אשר בתורם קיבלו אותם באמצעות סחר עם ספרד) הביאו אותם להודו במאה ה-16 לספירה.
הדנסאק מתובל בתערובת תבלינים הנקראת "דנסאק מסאלה", הדומה לגאראם מסאלה, אלא שהתבלינים הנבחרים יותר ארומטיים ומתוקים ולא חריפים. קינמון, הל, ציפורן, אגוז מוסקט, ג'ינג'ר מיובש, זרעי כוסברה וזרעי כמון. בצל ושום מושחמים כדי לשמש כבסיס לתבשיל, ועלי כוסברה, צ'ילי ירוק ועלי נענע משמשים כקישוט. בעוד "דנסאק מסאלה" נמכר כתערובת מוכנה.
גרסאות של מתכונים בינלאומיים לדנסאק משתמשות לפעמים בנתחי אננס כדי לספק טעם מתוק, אבל מתכונים הודיים מסורתיים מעדיפים את השימוש בדלעת, קישואים או בטטה.
ראו גם

המטבח ההודי
הערות שוליים

↑  Tanya M. Luhrmann (1996). The Good Parsi: The Fate of a Colonial Elite in a Postcolonial Society. Harvard University Press. pp. 37–. ISBN 978-0-674-35676-4. נבדק ב-28 בספטמבר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Achaya, K. T. (1997). Indian Food: A Historical Companion. Oxford University Press. p. 140. ISBN 0195644166.
↑  Jeroo Mehta (1973). 101 Parsi Recipes. Popular Prakashan. pp. 73–. ISBN 978-81-7991-367-3. נבדק ב-28 בספטמבר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Fodor's (3 בנובמבר 2009). Fodor's England 2010: with the Best of Wales. Random House Digital, Inc. pp. 495–. ISBN 978-1-4000-0861-2. נבדק ב-28 בספטמבר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
רודיון גטאולין

רודיון גטאולין (באנגלית: Radion Aksanovich Gataullin; ברוסית: Радио́н Аксанович Гатау́ллин ‏ 23 בנובמבר 1965) הוא אתלט עבר רוסי, סגן אלוף אולימפי (סיאול 1988), זוכה מדליית ארד באליפות עולם (רומא 1987), פעמיים אלוף עולם באולם (בודפשט 1989 וטורונטו 1993), פעמיים אלוף אירופה (ספליט 1990 והלסינקי 1994) ושיאן העולם באולם  בקפיצה במוט. גאטולין היה לקופץ המוט הראשון בהיסטוריה שעבר 6 מטר באולם.
ביוגרפיה

גטאולין נולד וגדל בטשקנט, אוזבקיסטן, למשפחה ממוצא טטרי. בנעוריו התאמן באגודת הספורט בורבסטניק (אנ') שבטשקנט.
ביוגרפיה > 1985

באוניברסיאדה, שנערכה בעיר קובה שביפן זכה במדליית זהב בתוצאה של 5.75 מטר, לפני פיליפה קולט (אנ') מצרפת (5.70 מטר) ודייוויד וולץ (אנ') מארצות הברית (5.60 מטר).
ביוגרפיה > 1986

במשחקי הרצון הטוב, שנערכו במוסקבה, זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.80 מטר, אחרי סרגיי בובקה מברית המועצות שקבע שיא עולם חדש של 6.01 מטר ולפני ארל בל (אנ') מארצות הברית (5.75 מטר).
באותה שנה השתתף גם באליפות אירופה באתלטיקה אולם נכשל בלעבור את המינימום הנדרש.
ביוגרפיה > 1987

באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה ברומא, איטליה, זכה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 5.80 מטר, אחרי סרגיי בובקה (5.85 מטר) ותיירי וינרון מצרפת (5.80 מטר).
באוניברסיאדה שנערכה בזאגרב, יוגוסלביה, זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.60 מטר, אחרי ויקטור ספזוב (אנ') מברית המועצות (5.65 מטר) ולפני סקוט דייוויס (Scott Davis) מארצות הברית (5.60 מטר).
ביוגרפיה > 1988

באליפות אירופה באולם, שנערכה בבודפשט שבהונגריה, זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.75 מטר), לפני ניקולאי ניקולוב (אנ') (5.70 מטר) ואתאנס טארב (אנ') (5.70 מטר), שניהם מבולגריה.
ביוגרפיה > 1988 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת סיאול זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.85 מטר, אחרי סרגיי בובקה (5.90 מטר) ולפני גרגורי יגורוב (אנ') מברית המועצות (5.80 מטר).
ביוגרפיה > 1989

באליפות העולם באולם, שנערכה בבודפשט זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אליפות חדש של 5.85 מטר, לפני גרגורי יגורוב (5.80 מטר) וג'ו דיאל (אנ') מארצות הברית (5.70 מטר).
ביוגרפיה > 1989 > שיאן עולם

במהלך השנה שבר גטאולין פעמיים את שיא העולם בקפיצה במוט באולם. תחילה קבע תוצאה של 6.00 מטר בתחרות שנערכה בינואר בלנינגרד, שיפור של 3 ס"מ לשיא בן השנתיים של סרגיי בובקה ובאפריל קבע שיא עולם חדש של 6.02 מטר בתחרות שנערכה בהומל. שיא זה נשבר שבוע לאחר מכן על ידי סרגיי בובקה בתחרות שנערכה באוסקה שביפן (6.03 מטר).
ביוגרפיה > 1990

באליפות אירופה באולם, שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.80 מטר, לפני גרגורי יגורוב (5.75 מטר) והרמן פרינגר (אנ') מאוסטריה ותיירי וינרון מצרפת (5.70 מטר).
באליפות אירופה, שנערכה בספליט, יוגוסלביה, זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.85 מטר, לפני גרגורי יגורוב (5.75 מטר) והרמן פרינגר (5.75 מטר).
במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסיאטל, ארצות הברית, זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.95 מטר, לפני גרגורי יגורוב (5.87 מטר) וטים ברייט (אנ') מארצות הברית (5.77 מטר).
ביוגרפיה > 1991

באליפות העולם שנערכה בטוקיו יפן, סיים במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.85 מטר.
ביוגרפיה > 1993

באליפות עולם באולם, שנערכה בטורונטו, קנדה, זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.90 מטר, לפני גרגורי יגורוב  (5.80 מטר) וז'אן גלפיון (אנ') מצרפת (5.80 מטר).
ביוגרפיה > 1994

באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד, זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 6.00 מטר, לפני איגור טרנדנקוב (אנ') מרוסיה (5.90 מטר) וז'אן גלפיון (5.85 מטר).
לאחר פרישתו מספורט תחרותי עסק באימון אתלטים ומונה למאמן של נבחרת רוסיה בקפיצה במוט.
משפחתו

גטאולין נישא לטטיאנה רשטניקובה (אנ') שייצגה את ברית המועצות בריצת 100 מטר משוכות. לזוג בת יחידה, אקסנה גטאולינה (אנ'), שאף היא ספורטאית מצטיינת בקפיצה במוט. אחיו של גטאולין, רוסלן (אנ'), עוסק בקפיצה לרוחק.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14222233
סיירה בוגס

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1982 (בת 42) דנוור, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מיליקין (2004)  תיכון ג'ורג' וושינגטון 
 בן או בת זוג:  Stefano Da Frè 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיירה מרג'ורי בוגס (באנגלית: Sierra Marjory Boggess; נולדה ב-20 במאי 1982) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של אריאל במחזמר "בת הים הקטנה" בברודוויי, כריסטין דאי במחזות הזמר "פנטום האופרה" ו"האהבה לעולם לא מתה", פנטין בהפקת וסט אנד של המחזמר "עלובי החיים" ורוזלי מולינס במחזמר "רוק בבית הספר".
ביוגרפיה > ראשית חייה והשכלה

בוגס נולדה וגדלה בדנוור, קולורדו, האמצעית מבין שלוש בנות. בתיכון הייתה חלק ממועדון הדרמה. בוגס למדה באוניברסיטת מיליקין, אילינוי וקיבלה תואר BFA בתיאטרון מוזיקלי.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

בוגס החלה את הקריירה המקצועית שלה כחלק מהאנסמבל וכמחליפה לתפקיד קוזט בסיבוב הופעות לאומי בארצות הברית של המחזמר "עלובי החיים". בנוסף, היא השתתפה בהפקות מקומיות של מחזות הזמר "סיפור הפרברים", "החבר" ושל האופרטה "שודדי הים מפנזאנס".
ביוגרפיה > 2006-2013

ב-29 במרץ 2006, פורסם כי בוגס תגלם את כריסטין דאי בהפקת המחזמר "פנטום האופרה" בונישיאן. ההפקה עלתה ביוני באותה שנה. בקיץ 2007 גילמה את אריאל בהפקת טרום-ברודוויי של המחזמר "בת הים הקטנה" בדנוור. ב-3 בנובמבר באותה שנה ביצעה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי, כשעברה עם הפקת המחזמר לתיאטרון לאנט-פונטיין. היא עזבה את ההפקה ב-31 במאי 2009. בפברואר באותה שנה, השתתפה בהפקת הקונצרט הבימתי של המחזמר "Music in the Air" בניו יורק סיטי סנטר לצד קריסטין צ'נוות', כשהיא מגלמת את זיגלינד לסינג.
מפברואר 2010 עד מרץ 2011, בוגס גילמה את כריסטין דאי במחזמר "האהבה לעולם לא מתה", ההמשך למחזמר "פנטום האופרה", בתיאטרון אדלפי. בין ה-1 ל-2 באוקטובר באותה שנה, היא שבה לגלם את התפקיד בהפקת המחזמר "פנטום האופרה" באלברט הול לרגל 25 שנים למחזמר. החל מה-14 ביוני גילמה את שרון גרהם בהפקה המחודשת בברודוויי של המחזה "כיתת אמן" לצד טיין דיילי. ההפקה נסגרה ב-4 בספטמבר באותה שנה.
בין ה-29 בפברואר ל-1 באפריל 2012, בוגס הופיעה בהפקת אוף-ברודוויי של המחזה "אהבה, אובדן ומה שלבשתי" בתיאטרון וובסייט. באפריל 2012, פורסם כי בוגס הצטרפה לצוות השחקנים של הרביו "נסיך ברודוויי", מחווה לבמאי התיאטרון הרולד פרינס. אולם, הפרויקט נדחה לסתיו 2013. ביולי 2012, בוגס הצטרפה להפקת המחזמר "עלובי החיים" בתפקיד פנטין בתיאטרון סונדהיים.
בין ה-21 בינואר ל-2 במרץ 2013, בוגס גילמה את כריסטין דאי בהפקת המחזמר "פנטום האופרה" בברודוויי. ב-10 בדצמבר באותה שנה יצא אלבום הסולו הראשון שלה: "Awakening: Live At 54 BELOW".
ביוגרפיה > 2014-הווה

ב-3 באפריל 2014, בוגס גילמה את האחות שרה בראון בקונצרט של "ברנשים וחתיכות" בקרנגי הול לצד פטריק וילסון ונייתן ליין. ב-12 במאי באותה שנה, בוגס שבה לגלם את כריסטין דאי בהפקת המחזמר "פנטום האופרה" בברודוויי. היא עזבה את ההפקה ב-6 בספטמבר.
בשנת 2015, בוגס גילמה את רבקה שטיינברג בהפקת המחזמר "It Shoulda Been You" בתיאטרון אטקינסון בברודוויי. ההפקה החלה בהצגות מקדימות ב-17 במרץ, נפתחה רשמית ב-14 באפריל ונסגרה ב-9 באוגוסט באותה שנה. החל מה-9 בנובמבר, בוגס גילמה את מנהלת בית הספר רוזלי מולינס בהפקת המחזמר "רוק בבית הספר" מאת אנדרו לויד ובר, עיבוד לסרט בעל אותו שם, בתיאטרון וינטר גרדן. היא עזבה את ההפקה ב-7 באוגוסט 2016.
ב-21 בפברואר 2016, בוגס גילמה את לילי קרייבן בקונצרט של המחזמר "סוד הגן הנעלם" במרכז לינוקלן. ב-30 ביולי באותה שנה השתתפה באירוע "Broadway Barks" – אירוע שנתי המקדם אימוץ בעלי חיים ממקלטים לחיות שנוסד על ידי ברנדט פיטרס.
בין ה-5 באפריל ל-6 במאי 2018, בוגס גילמה את הרוזנת אלן אולנסקה בהפקה הבימתית של "עידן התמימות" בבמת הרטפורד.
בתחילת 2019, בוגס גילמה את דניאל דה ברבראק בהפקת המחזמר "עכשיו ולתמיד" של תיאטרון אליאנס. בין ה-26 ל-28 ביולי 2019, בוגס השתתפה בהפקת המחזמר "אל תוך היער" בהוליווד בול לצד סקיילר אסטין, גאטן מאטרצו, וופי גולדברג, סאטון פוסטר ושאיין ג'קסון, כשהיא מגלמת את סינדרלה.
בין ה-23 במרץ ל-15 במאי 2022, בוגס גילמה את מרי בהפקת המחזמר "הרמוניה" ב-NYTF (אנ'). בין ה-6 ל-28 באוגוסט באותה שנה, בוגס גילמה את הרוזנת שרלוט מלקולם בהפקת המחזמר "מוזיקת לילה זעירה" של להקת הבמה ברינגטון.
בין ה-19 בפברואר ל-26 במרץ 2023, בוגס שבה לגלם את לילי קרייבן בהפקת המחזמר "סוד הגן הנעלם" של תיאטרון אהמנסון. בוגס השתתפה באלבום ההקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי של המחזמר "הרמוניה", שהופץ ב-31 באוגוסט. באותה שנה, בוגס השתתפה באלבום הקלטות לציון 80 שנה למחזמר "אוקלהומה!" עם הסינפוניה של לונדון, אשר הופץ ב-15 בספטמבר. בין ה-18 באוקטובר 2023 ל--4 בפברואר 2024, בוגס שבה לגלם את מרי בהפקת המחזמר "הרמוניה" בברודוויי בתיאטרון אתל ברימור.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנת 2022, בוגס התארסה לבן זוגה, סטפנו דה פרי. ב-23 באפריל 2023, השניים התחתנו באולם קונדרה, ניו יורק.
תיאטרון

| שנה | שם | תפקיד | מיקום | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | פנטום האופרה | כריסטין דאי | ונישיאן |  |
| 2007-2009 | בת הים הקטנה | אריאל | המרכז לאמנויות הביצוע של דנוור |  |
| 2007-2009 | בת הים הקטנה | אריאל | תיאטרון לון-פונטן |  |
| 2009 | Music in the Air | זיגלינד לסינג | ניו יורק סיטי סנטר |  |
| 2010-2011 | האהבה לעולם לא מתה | כריסטין דאי | תיאטרון אדלפי |  |
| 2011 | פנטום האופרה | כריסטין דאי | אלברט הול |  |
| 2011 | כיתת אמן | שרון גרהם | תיאטרון סמואל ג'יי. פרידמן |  |
| 2012-2013 | עלובי החיים | פנטין | תיאטרון סונדהיים |  |
| 2012 | אהבה, אובדן ומה שלבשתי | — | תיאטרון ובסייט |  |
| 2013 | פנטום אופרה | כריסטין דאי | התיאטרון המלכותי |  |
| 2014 | ברנשים וחתיכות | האחות שרה בראון | קרנגי הול |  |
| 2014 | פנטום האופרה | כריסטין דאי | התיאטרון המלכותי |  |
| 2015 | It Shoulda Been You | רבקה שטיינברג | תיאטרון ברוקס אטקינסון |  |
| 2015-2016 | רוק בבית הספר | רוזלי מולינס | תיאטרון וינטר גרדן |  |
| 2016 | סוד הגן הנעלם | לילי | מרכז לינקולן |  |
| 2018 | עידן התמימות | הרוזנת אלן אולנסקה | במת הרטפורד |  |
| 2019 | עכשיו ולתמיד | דניאל דה ברבראק | תיאטרון אליאנס |  |
| 2019 | אל תוך היער | סינדרלה | הוליווד בול |  |
| 2022 | הרמוניה | מרי | NYTF |  |
| 2022 | מוזיקת לילה זעירה | הרוזנת שרלוט מלקולם | להקת הבמה ברינגטון |  |
| 2023 | סוד הגן הנעלם | לילי קרייבן | תיאטרון אהמנסון |  |
| 2023 | דירה לשניים | פולה מקפאדן | תיאטרון בניין השורה |  |
| 2023-2024 | הרמוניה | מרי | תיאטרון אתל ברימור |  |
| 2024 | Midnight in the Garden of Good and Evil | אמה דאוס | תיאטרון גודמן |  |
מודגש – הפקת ברודוויי או וסט אנד
דיסקוגרפיה

| שנה | פרויקט | הערות | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | בת הים הקטנה | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי |  |
| 2010 | האהבה לעולם לא מתה | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי בווסט אנד |  |
| 2011 | פנטום האופרה באלברט הול | אלבום הקלטות של צוות השחקנים בהופעה החיה |  |
| 2011 | נסיכה קטנה | אלבום הקלטות של צוות השחקנים מהפקת הבכורה העולמית |  |
| 2012 | רוג'רס והמרשטיין בסרטים | פסקול |  |
| 2015 | It Shoulda Been You | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי |  |
| 2015 | רוק בבית הספר | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי |  |
| 2023 | אוקלהומה! | אלבום הקלטות לציון 80 שנה למחזמר עם הסינפוניה של לונדון |  |
| 2023 | הרמוניה | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי |  |
| שנה | פרויקט | הערות | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Princess Disneymania | "Part of Your World" |  |
| 2012 | סקוט אלן בהופעה חיה | "Always/Goodnight" (עם ג'יין מונהייט) |  |
| 2014 | Love on 42nd Street | "You Caught Me Off Guard" |  |
| 2014 | Where The Sky Ends: שיריו של מייקל מוט | "The Devil" |  |
| 2014 | BroadwayWorld Visits Oz | "Over the Rainbow" |  |
| 2021 | Together at a Distance | עם ג'וליאן אובנדן |  |
| שנה | שם | הערות שוליים |
| --- | --- | --- |
| 2013 | Awakening: Live At 54 BELOW |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרויקט מועמד | פרס | קטגוריה | תוצאה | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | בת הים הקטנה | פרס דרמה דסק | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | מועמדות |  |
| 2008 | בת הים הקטנה | פרס ליגת הדרמה | ביצועים נכבדים | מועמדות |  |
| 2008 | בת הים הקטנה | פרס בחירת הקהל של Broadway.com | שחקנית ראשית אהובה במחזמר | מועמדות |  |
| 2008 | בת הים הקטנה | פרס בחירת הקהל של Broadway.com | הופעה נשית פורצת דרך אהובה | זכייה |  |
| 2011 | האהבה לעולם לא מתה | פרס WhatsOnStage | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | מועמדות |  |
| 2011 | האהבה לעולם לא מתה | פרס אוליבייה | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | מועמדות |  |
| 2013 | פנטום האופרה | פרס בחירת הקהל של Broadway.com | מחליפה אהובה | זכייה |  |
| 2015 | It Shoulda Been You | פרס בחירת הקהל של Broadway.com | שחקנית משנה אהובה במחזמר | זכייה |  |
| 2016 | רוק בבית הספר | פרס בחירת הקהל של Broadway.com | שחקנית משנה אהובה במחזמר | מועמדות |  |
| 2016 | רוק בבית הספר | פרס בחירת הקהל של Broadway.com | צמד בימתי אהוב (עם אלכס ברייטמן) | מועמדות |  |
קונפדרציית המדינות של אמריקה

קונפדרציית המדינות של אמריקה (באנגלית: Confederate States of America (CSA); נקראה גם בקיצור מדינות הקונפדרציה (Confederate States (C.S.))) הייתה פדרציה שהקימו מדינות דרום ארצות הברית שפרשו מהאיחוד, על רקע ניצחונו של אברהם לינקולן בבחירות לנשיאות ב־1860. לינקולן והרפובליקנים התנגדו להתפשטות העבדות בטריטוריות המערביות, דבר אשר יכול היה להפר את האיזון בקונגרס האמריקני לטובת תומכי העבדות במפלגה הדמוקרטית. המדינות הפורשות השתלטו על מבצרי ובנייני הממשל הפדרלי שבתחום שיפוטן, ובכך החישו את פריצת מלחמת האזרחים האמריקנית.
הקונפדרציה התקיימה בשנים 1861–1865 בהנהגת הפורשים מהמפלגה הדמוקרטית, שנות מלחמת האזרחים.
בחירת לינקולן ופרישת מדינות הדרום מהברית

ב-20 בדצמבר 1860, זמן קצר לאחר בחירתו של לינקולן (וקודם להשבעתו כנשיא ב-4 במרץ 1861), הודיעה דרום קרוליינה על פרישתה מן האיחוד. מנהיגי דרום קרוליינה חיכו זמן רב לאירוע שיוכל להביא לאיחודו של הדרום אל מול הכוחות המתנגדים לעבדות. ברגע שתוצאות הבחירות היו ודאיות, הכריזה האספה של דרום קרוליינה, כי "האיחוד, שהיה קיים עד עתה בין דרום קרוליינה ובין מדינות אחרות, תחת השם 'ארצות הברית של אמריקה' מבוטל בזאת". עד 1 בפברואר 1861 שש מדינות דרומיות נוספות הלכו בעקבות דרום קרוליינה.
ב-7 בפברואר אימצו שבע המדינות הפורשות חוקה זמנית, ואת השם "קונפדרציית המדינות של אמריקה" ובחרו כבירתן את העיר מונטגומרי בירת אלבמה. לקונפדרציה נקבע דגל, וג'פרסון דייוויס מונה כנשיאה. מדינות אחדות מהקונפדרציה שמו את ידן על מחנות צבא פדרליים בתחומן. לינקולן מהמפלגה הרפוובליקנית עדיין לא הושבע, והנשיא היוצא ג'יימס ביוקנן, מהמפלגה הדמקרטית ששלטה במדינות הפורשות, לא נקט בכל פעילות אל מול התחמשותן והתבצרותן של המדינות הפורשות. שר המלחמה של ארצות הברית בממשל ביוקנן, פלויד, מנע כל הכנה צפונית למלחמה, בעודו מתיר לנשק ולכוח אדם מיומן "לזלוג" דרומה.
לאחר פחות מחודש, ב-4 במרץ 1861, הושבע אברהם לינקולן לכהונת נשיא ארצות הברית. בנאום השבעתו, הוא הצהיר כי החוקה היוותה איחוד מושלם יותר מאשר הקונפדרציה הרופפת שקדמה לקבלת החוקה, וכי המדינות שקיבלו את החוקה קיבלו מסמך מחייב, ולפיכך פרישת שבע מדינות הדרום "בטלה מבחינה משפטית". הוא הכריז כי אין לו כל כוונה לפלוש למדינות הדרום, אך הוא ישתמש בכוח על מנת לשמור על רכוש פדרלי במדינות אלו. הוא סיים את נאומו בפניה נרגשת לחידוש הברית.
בשלב זה פרשו מן האיחוד רק "מדינות הכותנה": דרום קרוליינה, מיסיסיפי, פלורידה, אלבמה, ג'ורג'יה, לואיזיאנה וטקסס. מדינות הדרום הנוספות ובראשן וירג'יניה פסחו על שתי הסעיפים. פנייתו של לינקולן נועדה אפוא בעיקר אליהן.
מדינות הקונפדרציה

בזמן הקמתה מנתה הקונפדרציה שש מדינות: אלבמה, פלורידה, ג'ורג'יה, לואיזיאנה, מיסיסיפי ודרום קרוליינה. טקסס, שפרשה מהאיחוד בטרם הוקמה הקונפדרציה, הצטרפה אליה באופן רשמי כעבור כחודש, ובעקבות קריאתו של הנשיא לינקולן לדיכוי המרידה הצטרפו גם וירג'יניה, ארקנסו, טנסי וצפון קרוליינה.
שתי מדינות נוספות: קנטקי ומיזורי אמנם לא הצטרפו באופן רשמי, אך פלגים באותן מדינות ביקשו להצטרף, ובדגל הקונפדרציה הופיעו כוכבי שתי מדינות אלה.
ממשלות חמשת השבטים בטריטוריה האינדיאנית (שבשנת 1907 הפכה למדינת אוקלהומה) תמכו באופן נחרץ בקונפדרציה. בנוסף, מספר תושבים במסילה ובטוסון שבטריטוריית ניו מקסיקו (לימים מדינות ניו מקסיקו ואריזונה) האיצו בממשל הקונפדרציה לספח את אדמתם, והדבר הוביל להיווצרותה של טריטוריית אריזונה כטריטוריה מוכרת של הקונפדרציה.
שתי מדינות היו יוצאות דופן: האחת – מערב וירג'יניה, שהתפצלה ממדינת וירג'יניה והצטרפה אל כוחות האיחוד של מדינות ארצות הברית ב-1863 כמדינה חופשית מעבדות; השנייה – דלאוור, שלמרות היותה מדינת עבדות לא פרשה מהאיחוד. ב-1861 הוכרז ממשל צבאי במרילנד (המדינה המקיפה את עיר הבירה וושינגטון), במהלך שרבים טוענים כי נועד להבטיח את הישארותה של המדינה בברית האמריקנית.
מנהיגי הקונפדרציה דגלו בקונספציית "King Cotton" שהניחה ששליטה של מדינות קונפדרציה בייצוא הכותנה תאפשר שגשוג כלכלי.
מלחמת האזרחים

מלחמת אזרחים התרחשה בארצות הברית בשנים 1861–1865 לאחר ש-11 מדינות בדרום ארצות הברית, שתמכו בעבדות, הכריזו על פרישה מארצות הברית והקימו את קונפדרציית המדינות של אמריקה. הקונפדרציה, בהנהגתו של ג'פרסון דייוויס  הדמוקרטי, לחמה על עצמאותה מארצות הברית, והציגה את מלחמת האזרחים כמלחמת העצמאות של הקונפדרציה. הממשל הפדרלי בארצות הברית נתמך בידי עשרים מדינות, רובן מצפונה של ארצות הברית, שבהן בוטלה העבדות, ובידי חמש מדינות שבהן העבדות עדיין הותרה, אשר נודעו כמדינות הגבול.
בין המניעים למלחמה היו הפערים הכלכליים בין 25 המדינות המוכרות בשמן המקוצר "האיחוד", שהיו בעלות אוכלוסייה רבה יותר ותעשייה מפותחת, לבין מדינות הדרום, אשר כלכלתן נשענה על חקלאות, וגידול הכותנה, מוצר הייצוא העיקרי, חייב שימוש בכוח אדם רב אשר התבסס על עבדים.
למרות הכח העודף של האיחוד הוא התקשה להתמודד מול צבא הקונפדרציה בהנהגתו של הגנרל רוברט אי לי, וספגה מספר מפלות. בשלב מסוים צבא הקונפדרציה פלש צפונה לשטח מרילנד במטרה לאיים על הבירה האמריקנית וושינגטון. הנשיא לינקולן העמיד מולו את הגנרל יוליסס ס. גרנט, שהצליח לעצור אותו בסופו של דבר.
לאחר ארבע שנים של לחימה קשה, אכזרית ועקובה מדם, שרובה התרחשה בשטחי דרום ארצות הברית, וכללה למעלה מ-10,000 היתקלויות צבאיות, כ-3 מיליון חיילים משני הצדדים, יותר מ-600 אלף קורבנות, וכ-400 אלף פצועים, נכנעה הקונפדרציה והעבדות בוטלה בכל רחבי ארצות הברית. הבעיות שהובילו למלחמה נפתרו רק בתקופת השיקום, לאחר תום המלחמה, שארכה 12 שנים (בין 1865 ל-1877).
מטבע הקונפדרציה

שטרות הכסף שהדפיסה הקונפדרציה דומים לשטרות שהוציא "איחוד המדינות" פרט לדמות שהייתה מודפסת עליהן. בתום המלחמה היו השטרות חסרי ערך. כיום נותרו שטרות בידי אספנים.
ג'פרסון דייוויס, נשיאה היחיד של הקונפדרציה
שטר של מאה דולר של הקונפדרציה מיום 22 דצמבר 1862 – הונפק במהלך מלחמת האזרחים
טיאנה ברטולטה

טיאנה מדיסון ברטולטה (באנגלית: Tianna Madison Bartoletta; נולדה ב-30 באוגוסט 1985) היא אתלטית אמריקאית, האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), פעמיים אלופת עולם (הלסינקי 2005 ובייג'ינג 2015), אלופת עולם באולם (מוסקבה 2006) ופעמיים אלופת ארצות הברית (2015 ו-2017) בקפיצה לרוחק. פעמיים אלופה אולימפית (לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016) ושיאנית עולם הנוכחית (2020), בריצת שליחות 4x100 מטר. אלופת ארצות הברית (2014) בריצת 100 מטר ו-3 פעמים אלופת ארצות הברית באולם (2012, 2014 ו-2015) בריצת 60 מטר.
ביוגרפיה

ברטולטה נולדה באוהיו, בתם של רוברט וג'ו-אן מדיסון. כנערה הצטיינה בענפי אתלטיקה שונים וזכתה באליפות אוהיו לתיכונים בקפיצה לרוחק, ריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר ובמרוץ שליחות 100X4 מטר. ב-2004 זכתה באליפות ארצות הברית לנוער בקפיצה לרוחק.