stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרז' איבקה
קריירה מקצוענית > אוקלהומה סיטי ת'אנדר

לקראת עונת 2009/2010 הצטרף איבקה לקבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר, ממשיכת דרכם של הסופרסוניקס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה כשעלה לדקות בודדות מול דטרויט פיסטונס, הוריד ריבאונד אחד ולא קלע. בעונת הרוקי שלו לצידו של רוקי נוסף, ג'יימס הארדן, הוא שותף ב-73 משחקים בהם תרם 6.3 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק, ובמשחקי הפלייאוף המשיך לעלות מהספסל, כמחליפו של ג'ף גרין, ותרם 7.8 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-2.0 חסימות, אך הקבוצה הודחה בשישה משחקים כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון מול לוס אנג'לס לייקרס שהמשיכה וזכתה באליפות הליגה.
איבקה המשיך בעונה הבאה לעלות מהספסל, אולם לאחר העברתו של גרין בטרייד לבוסטון סלטיקס הוא קיבל את ההזדמנות לפתוח בחמישייה. הוא הוליך את הליגה עם 198 חסימות במהלך העונה, אולם עם 2.4 חסימות למשחק, הפסיד את תואר מלך החסימות של הליגה לאנדרו בוגוט שסיים את העונה עם 2.6 חסימות בממוצע.
עקב שביתת השחקנים שדחתה את פתיחת עונת ה-NBA לשנת 2011/2012 חזר איבקה לספרד וחתם על חוזה לחודשיים בקבוצת ריאל מדריד מליגת העל הספרדית בכדורסל תמורת 100,000 דולר לחודש, עם אפשרות לחזור לארצות הברית אם תיגמר השביתה. הוא שיחק במדי הקבוצה שישה משחקים בהם תרם 5.5 נקודות ו-4.7 ריבאונדים בטרם חזר לאוקלהומה.
בעונת המשחקים המקוצרת, שכללה 66 משחקים, המשיך איבקה לשפר את יכולותיו. הוא רשם את הטריפל דאבל הראשון בקריירה כשקלע 14 נקודות, הוריד 15 ריבאונדים וחסם 11 זריקות בניצחון נגד דנוור נאגטס בו רשם גם קווין דוראנט שיא קריירה עד אותו זמן של 51 נקודות וראסל וסטברוק הוסיף 40. היה זה המשחק הראשון בהיסטוריה של הליגה בו שחקן קולע מעל 50, שחקן שני מהקבוצה קולע 40 ושלישי רושם טריפל דאבל, והראשון בתולדות המועדון בו שחקן רושם טריפל דאבל עם מעל 10 חסימות. איבקה סיים את העונה כמלך החסימות של הליגה עם 3.6 חסימות בממוצע, נבחר לחמישיית ההגנה הראשונה ובבחירות לשחקן ההגנה של העונה סיים במקום השני, אחרי טייסון צ'נדלר ולפני דווייט הווארד שזכה בכל שלוש העונות הקודמות.
בעונת 2012/2013 החל איבקה לגוון את משחקו. הוא החל לזרוק מעבר לקשת השלוש, ושיפר את הקליעה מחצי-מרחק. הוא רשם שיאי קריירה של 13.2 נקודות ו-7.7 ריבאונדים, היה למלך החסימות של ליגת ה-NBA עונה שנייה ברציפות עם 3.0 למשחק, נבחר לחמישיית ההגנה הראשונה שנית, וסיים שלישי בבחירה לשחקן ההגנה, אחרי לברון ג'יימס ומארק גאסול. אוקלהומה ניצחה 2–4 את יוסטון רוקטס בסיבוב הראשון של הפלייאוף, אולם התקשתה בסיבוב השני מול ממפיס גריזליס ללא ראסל וסטברוק שנפצע מול יוסטון, והודחה בחמישה משחקים.
קריירה מקצוענית > אורלנדו מג'יק

ביוני 2016 הועבר לאורלנדו מג'יק תמורת ויקטור אולדיפו, דומנטאס סאבוניס וארסאן אילייסובה. כשחקן אורלנדו קלע איבקה 15.1 נקודות בממוצע למשחק, שווה לעונת השיא שלו בקריירה, אך הקבוצה הציגה יכולת חלשה.
קריירה מקצוענית > טורונטו ראפטורס

בסיום העונה אמור היה להפוך לשחקן חופשי ולהשתחרר מחוזהו ללא תמורה, בשל כך העדיפה אורלנדו להעביר אותו בטרייד במהלך פגרת האולסטאר לטורונטו ראפטורס, בתמורה לטרנס רוס ובחירת סיבוב ראשון בדראפט. בעונת 2018/2019 זכה עם טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על גולדן סטייט ווריורס בסדרת הגמר בתוצאה 4–2.
קריירה מקצוענית > לוס אנג'לס קליפרס

בנובמבר 2020 חתם על חוזה לשנתיים בלוס אנג'לס קליפרס. איבקה שיחק בקליפרס במשך עונה וחצי שותף ב-76 משחקים וקלע 9 נקודות בממוצע למשחק, כאשר בפברואר 2022 העבירה אותו קליפרס בטרייד למילווקי באקס.
קריירה מקצוענית > מילווקי באקס

ב-10 בפברואר 2022 ביום האחרון של הטרייד דד-ליין, עבר איבקה למילווקי באקס בטרייד בו היו מעורבות ארבע קבוצות, דטרויט פיסטונס, סקרמנטו קינגס, לוס אנג'לס קליפרס ומילווקי באקס, במסגרת הטרייד שבעה שחקנים החליפו קבוצות בנוסף לשתי בחירות דראפט.
קריירה מקצוענית > באיירן מינכן

ב-13 בספטמבר 2023 חתם על חוזה לעונה בקבוצת באיירן מינכן.
ריאל מדריד
ב-26 ביולי 2024 חתם על חוזה לעונה בקבוצת ריאל מדריד.
נבחרת ספרד

בחודש מרץ 2011 הגיש איבקה בקשה לקבלת דרכון ספרדי, מתוך מטרה לחזק את הנבחרת הספרדית לקראת אליפות אירופה בכדורסל 2011. בחודש ביולי, כחודש וחצי לפני פתיחתם של המשחקים, בקשתו התקבלה והוא הפך לאזרח ספרדי.
באליפות אירופה עצמה, שהתקיימה בליטא, סייע איבקה לנבחרתו החדשה להעפיל עד לגמר הטורניר בו פגשה את נבחרת צרפת. במשחק הגמר הראה איבקה את יכולות ההגנה שלו כשחסם חמש פעמים תוך מספר דקות, וסייע לקבוצתו להגדיל את היתרון עד לניצחון 85–98 בסיום.
באולימפיאדת לונדון (2012) היה איבקה שותף לזכייתה של הנבחרת הספרדית במדליית הכסף.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009/2010 | אוקלהומה | 73 | 0 | 18.1 | 0.543 | 0.500 | 0.630 | 5.4 | 0.1 | 0.3 | 1.3 | 6.3 |
| 2010/2011 | אוקלהומה | 82 | 44 | 27.0 | 0.543 | 0.000 | 0.750 | 7.6 | 0.3 | 0.4 | 2.4 | 9.9 |
| 2011/2012 | אוקלהומה | 66 | 66 | 27.2 | 0.535 | 0.333 | 0.661 | 7.5 | 0.4 | 0.5 | 3.7 | 9.1 |
| 2012/2013 | אוקלהומה | 80 | 80 | 31.1 | 0.573 | 0.351 | 0.749 | 7.7 | 0.5 | 0.4 | 3.0 | 13.2 |
| 2013/2014 | אוקלהומה | 81 | 81 | 32.9 | 0.536 | 0.389 | 0.784 | 8.8 | 1.0 | 0.5 | 2.7 | 15.1 |
| 2014/2015 | אוקלהומה | 64 | 64 | 33.1 | 0.476 | 0.376 | 0.836 | 7.8 | 0.9 | 0.5 | 2.4 | 14.3 |
| 2015/2016 | אוקלהומה | 78 | 78 | 32.1 | 0.479 | 0.326 | 0.752 | 6.8 | 0.8 | 0.5 | 1.9 | 12.6 |
| 2016/2017 | אורלנדו | 56 | 56 | 30.5 | 0.488 | 0.388 | 0.846 | 6.8 | 1.1 | 0.6 | 1.6 | 14.8 |
| 2016/2017 | טורונטו | 23 | 23 | 31.0 | 0.459 | 0.398 | 0.882 | 6.8 | 0.7 | 0.3 | 1.4 | 15.1 |
| 2017/2018 | טורונטו | 76 | 76 | 27.5 | 0.483 | 0.360 | 0.797 | 6.3 | 0.8 | 0.4 | 1.3 | 12.6 |
| 2018/2019 | טורונטו | 74 | 51 | 27.2 | 0.529 | 0.290 | 0.763 | 8.1 | 1.3 | 0.4 | 1.4 | 15.0 |
| 2019/2020 | טורונטו | 55 | 27 | 27.0 | 0.512 | 0.385 | 0.718 | 8.2 | 1.4 | 0.5 | 0.8 | 15.4 |
| 2020/2021 | קליפרס | 41 | 39 | 23.3 | 0.510 | 0.339 | 0.811 | 6.7 | 1.8 | 0.2 | 1.0 | 11.1 |
| 2021/2022 | קליפרס | 35 | 10 | 15.4 | 0.490 | 0.387 | 0.690 | 4.3 | 1.0 | 0.2 | 0.7 | 6.6 |
| 2021/2022 | מילווקי | 19 | 2 | 17.8 | 0.519 | 0.351 | 0.800 | 5.3 | 0.7 | 0.2 | 0.4 | 7.0 |
| 2022/2023 | מילווקי | 16 | 2 | 11.6 | 0.481 | 0.333 | 0.615 | 2.8 | 0.3 | 0.1 | 0.4 | 4.1 |
| קריירה |  | 919 | 697 | 27.3 | 0.513 | 0.359 | 0.757 | 7.1 | 0.8 | 0.4 | 1.9 | 12.0 |
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009/2010 | אוקלהומה | 6 | 0 | 25.5 | 0.571 | - | 0.700 | 6.5 | 0.3 | 0.3 | 2.0 | 7.8 |
| 2010/2011 | אוקלהומה | 17 | 17 | 28.8 | 0.462 | 0.000 | 0.825 | 7.3 | 0.2 | 0.2 | 3.1 | 9.8 |
| 2011/2012 | אוקלהומה | 20 | 20 | 28.4 | 0.528 | 0.250 | 0.722 | 5.8 | 0.6 | 0.6 | 3.0 | 9.8 |
| 2012/2013 | אוקלהומה | 11 | 11 | 33.3 | 0.437 | 0.444 | 0.792 | 8.4 | 0.7 | 0.0 | 3.0 | 12.8 |
| 2013/2014 | אוקלהומה | 15 | 15 | 33.7 | 0.622 | 0.333 | 0.750 | 7.3 | 0.5 | 0.7 | 2.4 | 12.1 |
| 2015/2016 | אוקלהומה | 18 | 18 | 33.4 | 0.521 | 0.449 | 0.750 | 6.3 | 0.6 | 0.8 | 1.3 | 12.0 |
| 2016/2017 | טורונטו | 10 | 10 | 30.7 | 0.462 | 0.316 | 0.846 | 6.5 | 1.4 | 0.4 | 1.7 | 14.3 |
| 2017/2018 | טורונטו | 10 | 9 | 26.0 | 0.417 | 0.375 | 0.818 | 5.9 | 1.1 | 0.1 | 1.3 | 8.7 |
| 2018/2019 | טורונטו | 24 | 0 | 20.8 | 0.477 | 0.237 | 0.762 | 6.0 | 0.9 | 0.5 | 1.0 | 9.4 |
| 2019/2020 | טורונטו | 11 | 0 | 22.8 | 0.573 | 0.511 | 1.000 | 7.7 | 1.2 | 0.2 | 1.3 | 14.8 |
| 2020/2021 | קליפרס | 2 | 0 | 9.0 | 0.500 | 0.000 | 1.000 | 2.0 | 1.0 | 0.5 | 1.5 | 5.0 |
| 2021/2022 | מילווקי | 6 | 0 | 3.7 | 0.250 | 0.000 | 0.500 | 1.7 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 1.5 |
| קריירה |  | 152 | 102 | 27.1 | 0.499 | 0.382 | 0.789 | 6.3 | 0.7 | 0.4 | 1.9 | 10.6 |
תארים והישגים

נבחרת ספרד
מדליית כסף אולימפית: 2012
מדליית זהב באליפות אירופה: 2011
אוקלהומה סיטי ת'אנדר
אליפות האזור המערבי: 2011
טורונטו ראפטורס
אליפות ה־NBA: 2019
בחירה לחמישיית ההגנה של העונה ב-NBA:
החמישייה הראשונה: 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014
מלך החסימות של ה-NBA: ‏2011/2012, 2012/2013
הערות שוליים

↑  2011-12 NBA Awards Voting
↑  Coming to America: How Serge Ibaka went from the Congo to the NBA
↑  שי לוי, ‏דייויד בלאט לידיעתך: סרג' איבקה חתם בריאל, באתר ONE‏, 25 באוקטובר 2011
↑  דו"ח המשחק
↑  NBA Statistics - 2011
↑  מלך החסימות של ה-NBA הוא השחקן בעל ממוצע החסימות הגבוה ביותר למשחק, גם אם לא חסם את כמות הזריקות הגבוהה ביותר, ובלבד ששיחק לפחות 70 משחקים מתוך 82 משחקי העונה הסדירה וחסם לפחות 100 פעמים
↑  ערן סורוקה, סרז' איבקה חתם בריאל מדריד באתר ynet
↑  IBAKA, SERGE באתר היורוליג
↑  דו"ח המשחק באתר ESPN
↑  Knicks' Chandler wins Kia Defensive Player of Year באתר NBA.com(הקישור אינו פעיל, 12 באוקטובר 2017)
↑  Thunder Player Development: The four-year journey of Serge Ibaka's jump-shot
↑  2012-13 NBA Awards Voting
↑  איבקה עבר לאורלנדו, אוקלהומה קיבלה את סבוניס, באתר ONE‏, 24 ביוני 2016
↑  דיווח: סרג' איבקה עובר לטורונטו תמורת טרנס רוס ובחירת דראפט, באתר וואלה, 14 בפברואר 2017
↑  טורונטו אלופת ה-NBA אחרי שגברה 110:114 על גולדן סטייט, באתר וואלה, 14 ביוני 2019
↑  איבקה חותם על חוזה בקליפרס, באתר הקבוצה, 25 בנובמבר 2020
↑  בגרמניה מדווחים: "סרג' איבקה חתם לעונה בבאיירן מינכן", באתר וואלה, 13 בספטמבר 2023.
↑  אייל גרוסברד, ‏חיזוק לנבחרת ספרד? איבקה ביקש להצטרף, באתר ערוץ הספורט, 18 במרץ 2011
↑  סרג' איבקה קיבל אזרחות ספרדית, באתר וואלה, 16 ביולי 2011
↑  מעין אפרת, בפעם השנייה ברציפות: ספרד אלופת אירופה בכדורסל, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2011
| נבחרת ספרד – אולימפיאדת לונדון - 2012 (מדליית כסף) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 פ.גאסול •  5 פרננדס •  6 רודריגס •  7 נבארו •  8 קלדרון •  9 רייס •  10 קלאבר •   11 סן אמטריו •  12 יוי • 13 מ.גאסול •  14 מומברו • 15 איבקה • מאמן: סקאריולו |  1  •  2  •  3  •  4 פ.גאסול •  5 פרננדס •  6 רודריגס •  7 נבארו •  8 קלדרון •  9 רייס •  10 קלאבר •   11 סן אמטריו •  12 יוי • 13 מ.גאסול •  14 מומברו • 15 איבקה • מאמן: סקאריולו | ספרד |
| נבחרת ספרד – גביע העולם בכדורסל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 פ.גאסול •  5 פרננדס •  6 רודריגס •  7 נבארו •  8 קלדרון •  9 רייס •  10 קלאבר •   11 רוביו •  12 יוי • 13 מ.גאסול •  14 איבקה • 15 אברינס • מאמן: אורנגה |  1  •  2  •  3  •  4 פ.גאסול •  5 פרננדס •  6 רודריגס •  7 נבארו •  8 קלדרון •  9 רייס •  10 קלאבר •   11 רוביו •  12 יוי • 13 מ.גאסול •  14 איבקה • 15 אברינס • מאמן: אורנגה | ספרד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: dd106f16-bfaf-4dd3-9f49-b5a5faea0c91 
איבקה במדי אוקלהומה סיטי ת'אנדר
איבקה במדי נבחרת ספרד במהלך יורובאסקט 2011
מבחן סונדי

מבחן סונדי הוא מבחן השלכה המיועד להערכה פסיכולוגית של מאפייני אישיות ותפקודים חשיבתיים ורגשיים של האדם, בדומה למבחן כתמי הדיו של רורשאך. המבחן פותח על ידי הפסיכיאטר היהודי ליפוט סונדי בשנות ה-30 של המאה ה-20.
התאוריה

מבחן סונדי מבוסס על ה"גנוטרופיזם", תאוריה פסיכולוגית של קשר גנטי שסונדי פיתח, לפיה הסינדרומים הקליניים הם תורשתיים ועוברים באמצעות הגנים הרצסיביים. הם גם משפיעים על תווי הפנים ולכן ניתן לראות אותם בתמונות. ההנחה היא שנבדק יבחר בדיוקנים של בעלי הפרעה הקיימת גם במשפחתו שלו. למשל, אדם בעל נטייה לאפילפסיה יימשך או יידחה (זאת בהתאם לשלב האפילפסיה הרגעי שלו) מצילומים של אפילפטיים.
המבחן

מבחן סונדי הוא כלי אבחון חזותי המבוסס על תגובת הנבחן לסדרה של 48 תצלומי דיוקנאות של אנשים שאובחנו והוגדרו כבעלי הפרעות נפשיות. הצילומים מסודרים בשש קבוצות של 8 תמונות. הסדרה התחלקה לארבעה צירים: הומוסקסואלי/סדיסטי, אפילפטי/היסטרי, קטטוני/פרנואידי, דיכאוני/מאני. הנבדק מתבקש לבחור, בכל קבוצה, את השניים שהכי מושכים אותו והשניים שהכי דוחים אותו. לטענת המפתחים, הבחירה הזו משקפת את ההפרעה של הנבדק.
היסטוריה

סונדי פיתח את המבחן בשנות ה-30 של המאה העשרים, ומאמר עליו הופיע בהונגרית ב-1942. אולם המבחן התפרסם בעולם רק ב-1947, עם פרסום ספרו של סונדי על המבחן בגרמנית (Experimentelle Triebdiagnostik).
המבחן היה נפוץ יחסית בשנות החמישים והששים של המאה ה-20. כיום הוא משמש בעיקר בייעוץ לבחירת מקצוע, וגם כך השימוש בו נדיר.
היסטוריה > מבחן סונדי שנעשה לאדולף אייכמן

הפסיכיאטר שלמה קולצ'אר, שבדק את בכיר המשטר הנאצי אדולף אייכמן במהלך חקירתו, בחן אותו גם במבחן סונדי. את תוצאות המבחן העביר בעילום שם לסונדי עצמו, וזה כתב: "אני מתרשם שהאיש בעל תאוות רצח... הטרגדיה במקרה זה נוצרה מכך שלנבדק היו נטיות שנושאות בחובן אסון, בראש ובראשונה מחשבה קטלנית, בעוד שמנגנוני ההגנה שלו היו כל כך חלשים שהאדם היה נתון לגמרי בידי יצריו".
ביקורת

בדומה לשאר מבחני ההשלכה, קשה להוכיח באמצעות ניסויים אמפיריים את תוקף ומהימנות המבחן. כבר ב-1949 הופיעה ביקורת על הבסיס התאורטי של המבחן, ובכך גם על ישימותו. בשנות החמישים נעשו מחקרים רבים לבחינת תקפותו של מבחן סונדי, שבחלקם ערערו על תקפותו ובאחרים הועלו הצעות לשיפורו. באחד המחקרים נמצא כי הנבחנים בחרו בדמויות שנראו להם ידידותיות ודחו דמויות שנראו להם אכזריות וא-סוציאליות. בלוג שהתפרסם בשנת 2009 מסכם את הביקורת על מבחן סונדי: "כיום אבד עליו הכלח. רק הציר דיכאוני/מאני יכול להיחשב כהמשכיות בין שני קצוות. וכמובן איש לא יחשוב שסדיסט והומוסקסואל נמצאים על ציר אחד".
מבחן סונדי באמנות

48 הדיוקנאות של מבחן סונדי שימשו כהשראה לאמנים שונים.
ב-1960 יצר הבמאי האוסטרי קורט קרן סרטון נסיוני בשם "48 ראשים ממבחן סונדי" (48Köpfe aus dem Szondi Test). בסרט מוצגים חלקי הפנים בצילום תקריב קיצוני ההופך אותם לאבסטרקטיים.
ב-2009 הציגה האמנית האוסטרית אנא ארטקר, במוזיאון האמנות בזלצבורג, תערוכה בשם "48 ראשים ממוזיאון מרקורוב", (48Köpfe aus dem Merkurov Museum). היא גם יצרה סרט בשם זה, בעקבות סרטו של קורט קרן, כאשר במקום 48 הדמויות של בעלי ההפרעות הנפשיות של סונדי שילבה 48 צילומים של מסכות המוות של הפסל הארמני סרגיי מרקורוב.
ב-2010 הציגה האמנית הישראלית מיכל היימן, במוזיאון ואן אבה בהולנד, את "מבחן היימן מס. 4". מסדרת היצירות "מבחני מיכל היימן" (M.H.T). מבחן מס. 4 מבוסס על מבחן סונדי, כאשר הדיוקנאות הן ממשפחתה המורחבת של האמנית. בהמשך הוצגה היצירה גם בקונסטהאלה בברגנץ שבאוסטריה ובגלריה וייטצ'אפל בלונדון..
הערות שוליים

↑  מאמר על מבחן סונדי Journal of Personality 1950
↑  השיר Dóra Janzer Csikós:four experiments with the szondi test
↑  מתוך ראיון במעריב עם אדם קוצר, בנו של פרופ. קולצ'אר, למטה בקטע "המבדקים"
↑  H.E.Rosvold:Yale Journal of Biology & Medicine 1949 December; 22(2): 193–194
↑  Richard Wallen: Factors affecting the choice of certain Szondi test pictures; Journal of Consulting Psychology, Vol 15(3), Jun 1951, 210-215
↑  Philip L. Short: Experiments on the Rationale of the Szondi Test; The British Journal of Psychiatry(1954)100:384-392
↑  Assistant Village Idiot:The Szondi Profile
↑  הסרטון הנסיוני של קורט קרן
↑  מאמר על התערוכה של אנא ארטקר
↑  מאמר על הסרט של אנא ארטקר
↑  ראו: הפיסקה השלישית במאמר
↑  דניאל ראוכוורגר, התנועה האמנותית: פסל של איי וייוויי במוזיאון ישראל, באתר הארץ, 25 בינואר 2012, הפיסקה הרביעית בכתבה
צדוק עלון

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1954 (בן 70) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
צדוק עלון (נולד בירושלים ב-30 בנובמבר 1954) הוא סופר ומשורר ישראלי. כותב שירה ופרוזה הנושאות אופי הגותי. בעל תואר שלישי בפילוסופיה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
קורות חיים

צדוק עלון נולד בירושלים, ילד שביעי מבין שמונת ילדיהם של אסתר, ילידת ירושלים, ושל הרב חביב עלון, שהיה סופר סת"ם ומראשי העדה הכורדית בירושלים. בשנת 1972 סיים את בית ספר התיכון "מעלה", ולאחר השירות הצבאי השלים לימודי דוקטורט בחוג לפילוסופיה באוניברסיטה העברית.
עבודת הדוקטורט שלו "המוניזם הוא מן האפשר – הדוגמה השיטתית של שפינוזה" נכתבה בהנחייתו של פרופ' ירמיהו יובל, ומטרתה הייתה להראות כי ניתן להתיר את הסתירה הפנימית שקיימת בדבריו של שפינוזה על העצם, התארים והאופנים, ובדרך זו להציג את המשנה השפינוזאית כתאוריה קוהרנטית ונטולת סתירות פנימיות.
שירים, סיפורים קצרים ורשימות ביקורת פרי עטו התפרסמו בבמות הספרותיות השונות, בעיתונות הכתובה ובכתבי-עת מודפסים ומקוונים.
עלון נשוי ואב לשלוש בנות.
הפעילה החברתית וחוקרת האמנות קציעה עלון היא אחייניתו.
על יצירתו

בשנת 2011 פרסם צדוק עלון את ספרו עמוד-שניים ליום – רומן הגותי היונק ממשנתו של שפינוזה ושוזר את רעיונותיו הפילוסופיים בהגיגי המחבר. ב"עמוד-שניים ליום" סיטואציות יומיומיות מתארות דילמות פילוסופיות. רעיונותיו הפילוסופיים של שפינוזה מקבלים ביטוי בהשתקפותם בחיי היומיום, ובעיות היומיום הפשוטות, האנושיות, מוצגות הן כבעיות שהזמן גרמן, והן ככאלו שחווייתן כִזכות מאירה את המציאות בת החלוף באור מן הנצח.
הקשר בין הפילוסופיה לחיים מקבל ביטוי גם בספרי השירה של עלון העוסקים בשני אספקטים של המציאות האנושית השלובים זה בזה: השמחה על הקיום מחד גיסא, והצער על חלופיות ההוויה מאידך גיסא. השירים בספר בהמולת היום והלילה אני שוכח וזוכר נוגעים בנצח ובחד-פעמיות ההוויה, בילדות ובבגרות, בזיכרון ובשכחה. מוטיבים דומים שבים ומופיעים גם בספר אנסה הקולמוס ואראה – ששמו כאותו משפט שהיה אביו של עלון כותב על קלף בטרם התחיל במלאכת כתיבת התורה.
ספריו

ובשקט הולך וגובר (שירה); עורכת: קציעה עלון, 'גמא', 2023
כעפר הארץ (קובץ סיפורים קצרים); עורכת: גל קוסטוריצה, "עמדה", 2020
שני משוררים בעירנו (סיפורים); ביחד עם המשורר שמואל כהן; "קולמוסין", 2020
שנים ורימונים (שירה); מהדורה דו לשונית רומנית / עברית; תרגם לרומנית: מנחם מ' פאלק; הוצאת מושאטיני, סוצ'אבה, רומניה, 2020
שני משוררים בעירנו (שירה); ביחד עם המשורר שמואל כהן; "עמדה", 2018
כך גם עלה במחשבה לפניו (שירה); עורכת: גל קוסטוריצה, "עמדה", 2018
שפינוזה - רציונליסט ומיסטיקן; "רסלינג", 2016
פרקי אבות פילוסופיים: בין פרקי אבות לפילוסופיה המערבית; ביחד עם ד"ר בנצי שרייבר; "גמא" בשיתוף עם "הקיבוץ המאוחד", 2016
האילם ומפוחית הפה (קובץ סיפורים קצרים); עורכת: גל קוסטוריצה, "עמדה", 2015
אנסה הקולמוס ואראה (שירה); "עמדה", 2012
עמוד-שניים ליום (פרוזה); עורכת: גל קוסטוריצה, "עמדה", 2011
בהמולת היום והלילה אני שוכח וזוכר (שירה); עורך: יעקב בסר, "עתון 77", 2007
מתוך כתביו

"האילם ומפוחית הפה" , סיפור קצר, באתר nrg מעריב בבלוג של רן יגיל
הפרקים הפותחים של "עמוד-שניים ליום", באתר nrg מעריב בבלוג של רן יגיל
"עמוד-שניים ליום" הפרק החותם, ב"יקוד" כתב עת לספרות
שבעה שירים מתוך "אנסה הקולמוס ואראה", באתר nrg מעריב בבלוג של רן יגיל
באתר הספרותי של נילי דגן
"לְקַבֵּץ", סיפור קצר, באתר nrg מעריב בבלוג של רן יגיל
"המלחמה וסרטי המלחמה", סיפור קצר ב"יקוד" כתב עת לספרות
ללטף את האי-רציונלי - ביקורת ספרות בעתון 77 על ספרו של המשורר והסופר מיכאל רייך "כל הנחלים הולכים אל הלב"
הרווק (תוכנית טלוויזיה ישראלית)

ערך זה עוסק בתוכנית מציאות ישראלית. אם התכוונתם לגרסת המקור האמריקיאת, ראו .
| --- | --- |

 מבוסס על:  "הרווק" (ארצות הברית)
 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  גיא אריאלי (עונה ראשונה) אילנית לוי (עונה שנייה)
 משתתפים:  הרווקים גיא גיאור (עונה ראשונה) דודו אהרון (עונה שנייה)
 זוכים:  דפנה דה גרוט (עונה ראשונה)  נטע דנינו (עונה שנייה)
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  31
 הפקה
 חברת הפקה:  אבוט-רייף המאירי (עונה ראשונה) ניהול פלוס (עונה שנייה)
 אורך פרק:  90 דקות (כולל פרסומות)
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10
 תקופת שידור מקורית:  דצמבר 2009 – 29 באוגוסט 2013
 קישורים חיצוניים
 haravak.nana10.co.il
הרווק היא תוכנית מציאות ישראלית בת שתי עונות, ששודרה בערוץ 10 בין השנים 2009–2013.
התוכנית מבוססת על הפורמט האמריקאי של "הרווק" ששודרה לראשונה בשנת 2002 ברשת ABC.
הפורמט

בכל עונה ישנו גבר רווק אחד וקבוצה של נשים רווקות המתחרות על לבו. בעזרת מבחני התאמה שונים וסדרת דייטים מנפה אחת-אחת הגבר עד שנשארות שתי בנות. בשלב זה מחליט הגבר מי המנצחת, והם ממשיכים יחד במערכת יחסים. בעונה הראשונה של התוכנית הרווק היה גיא גיאור שהשתתף קודם לכן בעונה השנייה של "הישרדות". בסיום אותה עונה, בחר הרווק בדפנה דה גרוט כבחירת לבו. העונה השנייה של התוכנית החלה את שידורה ב-12 ביוני 2013, ובה הרווק היה הזמר דודו אהרון שחיפש את בחירת לבו. גמר התוכנית שודר ב-29 באוגוסט 2013 ובו בחר אהרון במתמודדת נטע דנינו כבחירת לבו, זמן קצר לאחר שידור הגמר הודיעו השניים כי הם נפרדו.
פורמטים דומים בישראל

בשנת 2003 שודרה בישראל תוכנית המציאות "קחי אותי שרון" המצויה בפורמט דומה בה רווקה בוחרת את בחיר לבה מתוך מגוון רחב של רווקים.
בשנת 2006 שודרה ב-HOT3 תוכנית המציאות "מכל הבנות בעולם" שבדומה לפורמט "הרווק" קבוצה של נשים רווקות התחרו על לבו של הרווק ארי גולדמן.
העונה הראשונה

בעונה הראשונה הרווק הוא מתמודד "הישרדות" גיא גיאור. בעונה זו בחר הרווק במתמודדת דפנה דה גרוט. השניים היו בני זוג במשך יותר משלוש שנים אך לבסוף נפרדו.
העונה הראשונה > המתמודדות

ויקטוריה אוטנקוב (המודחת הראשונה)
מאיה חן (המודחת הראשונה)
יעל בר (המודחת השנייה)
מיכל בר (המודחת השנייה)
מיתר דוד (המודחת השלישית)
קטיה בר (המודחת הרביעית)
ליאת פרודזון (המודחת החמישית)
הילה דדי (המודחת השישית)
קרין שמיר (המודחת השמינית)
מעין מילס (המודחת התשיעית)
נועה ביק (המודחת העשירית)
יעל לוי (המודחת האחת עשרה)
יסמין סוויסה - הודחה שביעית מהתוכנית והוחזרה לתוכנית על ידי משפחתו של גיא גיאור. (המודחת השתים עשרה)
ולרי דן (המודחת השלוש עשרה)
המתמודדות שהעפילו לתוכנית הגמר שהתקיימה ב-11 במאי 2010:
נטלי תורג'מן (המקום השני)
דפנה דה גרוט (הזוכה)
העונה השנייה

בעונה השנייה הרווק הוא הזמר דודו אהרון. עונה זו, בניגוד לעונה הקודמת, הייתה בעלת אווירה קלילה והומוריסטית יותר וכן נשאה את הסיסמה "חייבים לחתן את דודו". בעונה זו בחר הרווק במתמודדת נטע דנינו, והשניים נפרדו זמן קצר לאחר שידור התוכנית.
העונה השנייה > המתמודדות

שירן אייזנקוט (המודחת הראשונה)
לירז בן דהן (בחרה לפרוש והפכה למודחת השנייה)
בתאל תבורי (המודחת השלישית)
קרין כהן (המודחת הרביעית)
אוריאן כהן (המודחת החמישית)
חני תנעמי (המודחת השישית)
הודיה ששון (המודחת השביעית)
ענבל אמירב (המודחת השמינית)
חן אוחנה (המודחת התשיעית - עשירית)
אנאל קור (המודחת התשיעית - עשירית)
כרמית סיאני (המודחת האחת עשרה)
לפיד סידלר (המודחת השתים עשרה)
נעה חיו (המודחת השלוש עשרה)
המתמודדות שהעפילו לתוכנית הגמר שהתקיימה ב-29 באוגוסט 2013:
לירון גולן (המקום השני)
נטע דנינו (הזוכה)
ראו גם

קחי אותי שרון
הדור הבא 24/7
הערות שוליים

↑  ערן סויסה, גיא גיאור, רווק, תל אביב, nrg מעריב, 20 באוגוסט 2009
↑  עכשיו זה רשמי: דודו אהרון וזוכת "הרווק" נפרדו, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2013
| זיכיון הרווק |
| --- | --- | --- |
| תוכניות | הרווק (2002 – הווה) • הרווקה (2003 – הווה) • הפנטהאוס (2010 – 2012) • הרווק בגן עדן (2014 – הווה) • הרווק מציג: הקשב לליבך (2020) |  |
| מתמודדים בולטים | טרוויס ליין סטורק • ג'ייק פבלקה • קייטלין בריסטו • קתלין בוטזאטו (גרסה רומנית) • דודו אהרון (גרסה ישראלית) |  |
| מנחה | כריס הריסון |  |
| גרסאות בינלאומיות | ישראל |  |
גיא גיאור ודפנה דה גרוט, זוכת העונה הראשונה
דודו אהרון ונטע דנינו, זוכת העונה השנייה
חמש מצלמות שבורות

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  עימאד בורנאט, גיא דוידי
 הופק בידי:  גיא דוידי
 תסריט:  גיא דוידי
 עריכה:  גיא דוידי, ורוניק לגוארד סגו
 מוזיקה:  טריו ג'ובראן
 צילום:  עימאד בורנאט
 מדינה:  צרפת, ארץ ישראל 
 חברה מפיצה:  קינו לורבר 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 בנובמבר 2011 
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  ערבית, עברית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 מקום התרחשות:  ארץ ישראל 
 הכנסות:  $108,541 (רק בארצות הברית; 15 בפברואר 2013)
 הכנסות באתר מוג'ו:   fivebrokencameras
 פרסים:  נכלל בין חמשת המועמדים הסופיים לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי. פרסי Cinema Eye בניו יורק. פרס הבימוי בפסטיבל סאנדנס. פרס חבר השופטים ובפרס חביב הקהל בפסטיבל אידפא לסרטי תעודה. פרס הסרט התיעודי של פסטיבל הקולנוע ירושלים
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
חמש מצלמות שבורות (בערבית: خمس كاميرات محطمة) הוא סרטם התיעודי של הבמאים עימאד בורנאט וגיא דוידי משנת 2012. הסרט מבוסס בעיקר על חומרים שצילם עימאד בורנאט, פלסטיני תושב בלעין, בשנים 2005–2010. הוא תיעד את מאבק תושבי הכפר נגד גדר ההפרדה, שלשם הקמתה הופקעו חלק מאדמותיהם.
הסרט זכה בפרס אמי הבין-לאומי ונכלל בין חמשת המועמדים הסופיים לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי.
הסרט קרוי על שם חמש המצלמות בהן צולם, שנשברו בזו אחר זו בעימותים עם חיילי צה"ל או מתנחלים. הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-פלסטינית-צרפתית.
עלילה

העלילה של הסרט מתפתחת עם הצגת לידתו של בנו הרביעי של בורנאט, ג'יבריל, במקביל לתחילת מאבק אנשי הכפר בילעין נגד גדר ההפרדה שמוקמת בשטחים הסמוכים לכפר.
תוך כדי התקדמות העלילה, מתאר הבמאי כיצד הקמת גדר ההפרדה על ידי מדינת ישראל, עוברת על אדמות בבעלות תושבי הכפר. במאבק לוקחים חלק תושבי הכפר והכפרים הסמוכים, פלסטינים מיהודה ושומרון, פעילי שמאל ואנשי קבוצת אנרכיסטים נגד הגדר מישראל וכן פעילים מחו"ל, בעיקר מארגון הסולידריות הבינלאומי. המאבק מזוהה בעיקר עם ההפגנות הנערכות מדי יום שישי.
הסרט מחולק לחמשה חלקים. כל חלק מצולם על ידי מצלמה אחרת, אשר נהרסת לבסוף כתוצאה מעימותים עם חיילי צה"ל.

הסרט מלווה בקריינות מאת עימאד בורנאט, אשר מתארת את הלך הרוח של בורנאט, משפחתו וחבריו לכפר.