stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מספר אקראי
מספר פסאודו אקראי > מחולל פסאודואקראי (PRNG)

אחת השיטות להפקת מספרים פסאודו-אקראי היא באמצעות פונקציה חד-כיוונית. הדוגמה הנפוצה למחולל כזה נקראת Linear congruential generator או בקיצור LCG שהומצאה על ידי Lehmer והפכה לתקן ANSI שיושם בעבר בפונקציה  \ {\mbox{rand()}} בשפת c. הרעיון הבסיסי של המחולל פשוט ויעיל ומתבסס על אריתמטיקה מודולרית, משוואתו היא:  \ x_{n}=(ax_{n-1}+b){\mbox{ mod }}m, כאשר  \ n גדול מאפס וערכו של  \ x_{0} הוא הגרעין ההתחלתי. הפרמטרים  \ a,b,m שולטים באופי התוצאה. בשל השימוש במודולו המחולל מייצר רצף סיביות סופי, כלומר מחזורי. כאשר לאחר מספר מסוים של אלמנטים המחולל חוזר על עצמו. מחזוריות המחולל היא על כן עניין קריטי, בחירת הפרמטרים עבור המחולל חשובה ולמעשה משפיעה ישירות על מחזוריותו. למשל אם  \ m=2^{31},a=1103515245,b=12345 אזי מחזוריות המחולל תהיה בערך  \ 2^{30}. ישנן גרסאות משופרות ממשפחת אלגוריתמים אלו כמו אלגוריתם Park-Miller.
אף על פי שאלגוריתם זה עומד יפה במבחנים סטטיסטיים ידועים לבדיקת אקראיות וגרסאות שונות שלו נפוצות מאוד בשימוש מעשי, הוא אינו בטוח כלל מבחינה קריפטוגרפית. מאחר שהמשכו ניתן לניחוש מתוך רצף קצר יחסית. ג'ואן בויר, קראווציק ואחרים הראו כיצד ניתן לנחש את תוצאות מחולל מסוג זה מתוך רצף קצר (ללא ידיעת הגרעין ההתחלתי), בידיעת חלק מן הפרמטרים ואף בלא ידיעת הפרמטרים כלל. התיעוד המקיף ביותר בנושא זה הוא ספרו של דונלד קנות' "The art of computer programming" (כרך שני). ג'ון פון נוימן צוטט כאומר: "זהו חטא לחשוב כי ניתן לייצר מספרים אקראיים בשיטות מתמטיות".
איכות המחולל תלויה ביישום, בדרישות ובמטרה לשמה הוא משמש. משחקי מחשב למשל דורשים אקראיות נמוכה ביותר, עבורם מחוללים המובנים במהדר נפוץ מספקים. לעומתם משחקי הימורים דורשים אלגוריתמים טובים ומורכבים יותר. יישומים קריפטוגרפיים דורשים אקראיות מרבית. להלן הדרישות מכל מחולל פסאודו-אקראי (בסדר עולה של חשיבותן), כדי שיהיה בטוח:
הגרעין ההתחלתי יהיה ממקור אקראי אמיתי, ורצוי שיהיה סודי.
פלט המחולל יראה אקראי באופן שלא ניתן להבחין בינו לבין פלט מחולל אמיתי מבחינה סטטיסטית.
הגרעין ההתחלתי יהיה מספיק גדול כך שהפעלת כוח גס על כל האפשרויות תהיה בלתי מעשית.
פלט המחולל יהיה בלתי צפוי, באופן שלא ניתן לחישוב על ידי יריב בעל עוצמת חישוב מוגבלת.
שתי האחרונות נדרשות בעיקר ביישומים קריפטוגרפיים, למשל לצורך הכנת מפתחות הצפנה. כאמור, בחירת גרעין התחלתי אקראי (אמיתי) הכרחית. קיימים מספר מקורות אקראיים טובים להפקת גרעין התחלתי קצר, כגון:
שעון מערכת.
הפרשי זמן בין הקשות מקלדת או קואורדינטות העכבר.
תכולת אפיק קלט/פלט של המחשב.
קלט משתמש.
נתוני מערכת ההפעלה או תיעוד ביצועי רשת.
לעיתים משלבים מספר מקורות אקראיים באמצעות פונקציית ערבול בטוחה, להשגת אקראיות מרבית.
אלגוריתם פסאודו-אקראי קריפטוגרפי

מספרים אקראיים הם מרכיב חיוני במנגנוני הצפנה רבים. מפתחות הצפנה מיוצרים באופן אקראי כדי להקשות על ניחושם. פרוטוקולים ומנגנונים קריפטוגרפיים רבים משתמשים במספרים אקראיים למטרות שונות. מרבית האלגוריתמים הקיימים בשוק אינם עומדים בדרישות בטיחות מינימליות ואינם בטוחים מבחינה קריפטוגרפית כלל. אלגוריתם פסאודו-אקראי קריפטוגרפי מיושם בדרך כלל באמצעות אלגוריתם הצפנה בטוח. מאחר שאלגוריתמים להצפנה מכילים מטבעם את התכונה שהם קשים לניחוש, הם מהווים מקור מצוין לאקראיות. ישנן מספר שיטות להפקת רצף פסאודו-אקראי המתאים למטרות קריפטוגרפיות. בשיטות סימטריות משתמשים באלגוריתם סימטרי מהיר כגון AES בתור מחולל אקראי. בשיטה זו מצפינים ערך קבוע כלשהו (בדרך כלל אפסים), כאשר מפתח ההצפנה הוא הגרעין ההתחלתי. פלט הצופן מהווה חלק מהרצף האקראי. בשיטות א-סימטריות מפיקים רצף אקראי באמצעות נוסחאות הדומות לאלגוריתמים כגון RSA והצפנת רבין.
אלגוריתם BBS הוא דוגמה טובה למחולל בינארי אקראי-קריפטוגרפי המבוסס על הצפנה אסימטרית. המחולל פועל לפי הנוסחה:  \ x_{i}=x_{i-1}^{2}{\mbox{ mod }}n. בכל שלב הסיבית הנמוכה של  \ x_{i} מהווה חלק מהרצף האקראי, כאשר  \ n הוא כפולה של שני מספרים ראשוניים גדולים. ניסיון לנחש את הסיבית הבאה של המחולל שקול לניסיון לפרק את  \ n לגורמים. אם הגורמים הראשוניים של  \ n אינם ידועים, המחולל יהיה בטוח. מאחר שבטיחות המחולל תלויה בקושי שבפירוק  \ n לגורמים, רצוי ש- \ n יהיה גדול ככל האפשר. החיסרון היחידי של האלגוריתם הוא שכל סיבית אקראית דורשת העלאה בריבוע מודולו  \ n, פעולה יקרה במונחי חישוב. ניתן לשפר את האלגוריתם בכך שפלט האלגוריתם בכל לולאה יהיה מספר מסוים של הסיביות הנמוכות של  \ x_{i}.
לקריאה נוספת

דונלד קנות', The art of computer programming, Vol 2: Seminumerical Algorithms.
שישו ושמחו (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה-דרמה
 יוצרים:  סיגלית ליפשיץ שלום הגר
 שחקנים:  נוה צור  נתן דטנר  אקי אבני  יסמין עיון 
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  11 
 הפקה
 חברת הפקה:  גם סרטים
 אתר צילומים:  הארמון בניצנים וסביבתו
 צלמים:  איציק פורטל רן מנדלסון
 מוזיקה:  נדב רובינשטיין רן בגנו הפקה מוזיקלית: יובל סטופל
 אורך פרק:  35 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 תקופת שידור בישראל:  16 במאי 2022 – רץ
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שִׂישׂוּ וְשִׂמְחוּ היא סדרת טלוויזיה קומית-דרמטית מוזיקלית, שבמרכזה מקהלת הרבנות הצבאית. משודרת בכאן 11 החל מ-ט"ו בסיוון ה'תשפ"ב 16 במאי 2022. היא צולמה בארמון בניצנים ובסביבתו.
שחקנים

נוה צור – סמל נחומי וייסברט, חבר ותיק בלהקה, שר בקול שני ושואף להיות הסולן. חבר של פנינית.
אקי אבני – תא"ל הרב אלחנן ויזנר, הרב הצבאי הראשי קטוע שתי כפות ידיו לאחר שקפץ על רימון. אדוק ורוחני.
נתן דטנר – סא"ל מנדי פאר, החזן הצבאי הראשי ומנצח מקהלת הרבנות הצבאית. נוהג לשתות לשוכרה, ולספר בדיחות גסות.
יסמין עיון – סרן שירה קופרמן, ראש לשכת הרב הצבאי הראשי. האישה היחידה ברבנות. חילונית קיבוצניקית.
עילי צ'פמן – טוראי גידי, גיטריסט המקהלה, חילוני שהתפקיד נכפה עליו לאחר שערק מצה"ל ונתפס.
אסף הרץ – טוראי דודי זילברנגל, זמר חסידי וכוכב יוטיוב, שגויס אל הרבנות לאחר שנתפס על השתמטות ממס.
תמוז לוי – פנינית ברקוביץ, חברתו של נחומי, דתיה לאומית המשרתת כמש"קית ת"ש ביחידת מגלן.
אלי גורנשטיין – רס"ל דרוק, קברן ומטהר מתים. אביו של פרדי.
דניאל מורשת – סמ"ר אליעזר (לנגי) לנגנטל, מש"ק דת. לאחר מכן ממונה לתפקיד רל"ש הרב הצבאי הראשי.
אופיר בועז – גולן, חבר הלהקה ממוצא תימני המתלונן על קיפוח.
בן יוסיפוביץ' – רס"ל פרדי, קלידן המקהלה, קברן ומטהר מתים.
טל רוגצ'וב – רב"ט סלבה, יוצא רוסיה שהתגייר, נגן קרן יער וחצוצרה.
עידו מוסרי – ינקי זילברנגל, אחיו ואמרגנו של דודי.
אוהד קנולר - עוסק בטיפולי המרה.
שחקנים > שחקנים אורחים

אלברט אילוז – אלוף הרב אשריאל ברדוגו, הרב הצבאי הראשי שנפטר בפתאומיות (פרק 1).
דודו פישר – בתפקיד עצמו, כחזן צבאי בהלוויית הרבצ"ר ברדוגו (פרק 2).
לירן כתבי – נהגו של ויזנר (פרק 2).
הישאם סלימאן – ראש אכ"א (פרק 2).
לירון בן-שלוש - חמוטל, בעבר חברתו של ויזנר (פרק 5 ופרק 10).
יעל טל - אפרת (אפי), שותפתה לדירה של חמוטל, רווקה ובהריון מתקדם מתרומת זרע (פרק 5 ופרק 10).
ערן איוניר - ראש ועדת הקבלה לקורס רבנים צבאיים, בדרגת סא"ל (פרק 8).
רובי מוסקוביץ' - אורי בצלאל, חתנה של חמוטל (פרק 10).
יובל סטופל - מנהל אולפן הקלטות קול עד (פרק 10). יובל הוא גם המפיק המוזיקלי של שירי מקהלת הרבנות.
רפאל גרינשטיין - הרב המחתן בחתונה של חמוטל ואורי (פרק 10)
רביטל ויטלזון-יעקבס - אמה של פנינית (פרק 11).
שי גבסו - זמר שהיה אמור להופיע בחידון התנ"ך (פרק 11).
טרי דיקר לוי - בתפקיד עצמה כמנהלת במה (פרק 11).
נטע טרוים - מתמודדת בחידון התנ"ך מארצות הברית (פרק 11).
דודו ארז - מנחה חידון התנ"ך (פרק 11).
צידקה אליהו - קצינת חינוך (פרק 4)
מחוות

בפרק הראשון שתי מחוות למחזמר כנר על הגג, אשר ארבעה משחקני הסדרה שיחקו בו בעבר: נתן דטנר, אלי גורנשטיין, דודו פישר ועידו מוסרי.
על גג בניין הרבנות הצבאית (הארמון בניצנים) ניצב נגן. במקום כינור, הנגינה היא בקרן יער.
ביצוע פרודי של השיר "מסורת" מתוך המחזמר כנר על הגג.
באופן טבעי יש לא מעט קווים דומים לסרט הלהקה, שעיקרם חוויות של חיילים צעירים בלהקה צבאית: חזרות, נסיעות והופעות, ריבים על הסולו ועוד. בסדרה שתי מחוות לסצנות מהסרט:
פרק 7: דודי מביים התאבדות בתלייה - בדומה לסצנה דומה בסרט, בה שני חיילים חדשים מביימים התאבדות בתלייה.
פרק 9: חברי מקהלת הרבנות מופיעים לפני שלושה חיילים בלבד במוצב קדמי - בדומה לסצנה דומה בסרט.
בפרק השמיני ביצוע פרודי לשיר "מה קרה" מתוך הסרט קזבלן.
בפרק 4 שירה טוענת שהגופות שמיועדות לקורס מזהי חללים מתעכבות בגלל צנזורה "מאז שאשתו של אפרים קציר שלחה חוברות פורנו לחיילים בכיפור". משפט זה מתכתב עם ההופעה של להקת "כריזמה" מ-1996 בה סולן הלהקה מאיר אריאל תיאר את התקופה שבה חיבר את יצירתו לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ שבה בין השאר החיילים היו: "מזינים את עיניהם מתמונות אמצע שנתלשו מתוך חוברות ששלחה אשת הנשיא דאז לכוחותינו בחזית, מה שנקרא תמונות חזית".
קבלה וביקורות

הרבנות הצבאית ביקשה להבהיר שלא היה לה כל חלק בעיצוב הסדרה ובתכניה, ושאינה משקפת את הרבנות הצבאית ואת ערכיה, באמרה כי ”הניסיון לצייר את הרבנות הצבאית באור סאטירי ומגוחך, עלול לפגוע ברגשות המשרתים בהווה ובעבר, ובפעילותה רבת הזכויות של הרבנות הצבאית לאורך שנותיה, ואנו מצטערים על כך”.
סמדר שילוני כתבה ב־ynet כי סדרה זו היא ממשפחתה של קופה ראשית, וכי למרות שהדרמה לא מיוחדת ”רוחה הנדיבה של הסדרה מרחפת מעליה והופכת את חוויית הצפייה למהנה ועליזה”.
אבישי סלע הצביע ב־Time Out על הרפרנס לסרט "הלהקה" של אבי נשר, שבו המוזיקה מתפקדת ככלי עבור הדמויות, למוביליות אישית וחברתית מול סביבתם. הוא כתב כי הסדרה מדברת בשפתם של הצופים, ומתוך נקודת המבט האירונית ”מוציאה קומדיה די מעולה”.
באתר סרוגים כתב אביב עגיב, שהסדרה היא פשוטה ומבדרת, והרחיב על הדמיון בינה לבין המפקדת, תאג"ד, והאחיות המוצלחות שלי, שמספרות על הפרט כחלק מהכלל במערכת צבאית, לעיתים תוך העברת ביקורת סמויה.
מנגד, במאקו כתב רועי אבן שיש צורך בגרסה ”אנטי־מוזיקלית“ לסדרה, בין השאר בשל שילוב קטעים מוזיקליים באופן שאינו מציאותי עלילתית, כגון שיר ה"מסורת" הפארודי.
בסוף יוני 2022, הוקרנה הסדרה בפסטיבל הסרטים הבין־לאומי בברלין.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | סדרת הדרמה של השנה | שישו ושמחו | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | סדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | שישו ושמחו – עונה 1 | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | שחקן ראשי בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | אקי אבני | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | שחקן ראשי בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | נוה צור | זכייה |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | שחקנית ראשית בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | יסמין עיון | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | שחקן משנה בסדרת קומדיה וקומדיית מצבים | אלי גורנשטיין | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | שחקן משנה בסדרת קומדיה וקומדיית מצבים | נתן דטנר | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | שחקנית משנה בסדרת קומדיה וקומדיית מצבים | לירון בן שלוש | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | בימוי בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | סיגלית ליפשיץ, שלום הגר | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | תסריט בסדרת דרמה קומית וקומדיות מצבים | סיגלית ליפשיץ, שלום הגר | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | צילום בסדרה עלילתית | איציק פורטל | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | ניהול אמנותי | עידו דולב | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | מוזיקה מקורית | נדב רובינשטיין, רן בגנו | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | עיצוב פסקול | רותם דרור | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | הקלטה בסדרה עלילתית | רן צרויה | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | איפור | הילה אלקיים | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | ליהוק בסדרה עלילתית | מאיה קסל | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | אפקטים ויזואליים | דניאל פליק | מועמדות |
הערות שוליים

↑  ייתכן ויש כאן רמז לארגון חברותא - הומואים דתיים
↑  לפי דברי שירה, היא צוערת בבה"ד 1, אולם לפי לבושה הצבאי ולפי זה שהייתה כבר קודם קצינה - היא צוערת בהשלמה חילית
↑  הקלטה של הרב קרליבך, באתר יוטיוב.
↑  הופעת להקהת כריזמה ב-1996, יוטיוב
↑  אריה יואלי, ‏עלול לפגוע ברגשות: הרבנות הצבאית נגד הסדרה "שישו ושמחו", באתר "סרוגים", 16 במאי 2022
↑  סמדר שילוני, רוחה הנדיבה של "שישו ושמחו" הופכת את הצפייה למהנה ועליזה, באתר ynet, 17 במאי 2022
↑  אבישי סלע, ‏"שישו ושמחו" עוקצת את צבא עזריאלי, וזו מסורת שאנחנו אוהבים, באתר "Time Out ישראל", 17 במאי 2022
↑  אביב עגיב, ‏שישו ושמחו: לצחוק מלהקת הרבנות הצבאית, באתר "סרוגים", 19 במאי 2022
↑  רועי אבן, ‏לשיר כאילו אף אחד לא מקשיב, באתר ‏מאקו‏, 17 במאי 2022
↑  סדרת הדרמה של כאן 11 "שעת אפס" תתחרה בפסטיבל הסדרות הבינלאומי של ברלין 2022, באתר patiphon.co.il
| תוכניות תאגיד השידור הישראלי  |
| --- | --- | --- |
| חדשות ואקטואליה | חדשות הערב • חדשות הלילה • חדשות שישי • חדשות השבת • ערב ערב • העולם היום • שרון ואורי • מהצד השני עם גיא זהר • משחקי הכיס • עצם העניין • הכול פוליטי • שבע עם איילה חסון • הזמן הירוק |  |
| תוכניות תחקירים | זמן אמת • שטח הפקר • האזרח גואטה • דו"ח רולניק |  |
| דוקו ותעודה | וואי וואי וואי • יוצאים מהכלל • המהפכה הגאה • לבנון • אויבים • שרון • שופטים בשר ודם • לוחמים • הבלתי חשובים • המנדט • בשם האב • מדורות השבטים • חילוניות • 3 שירים |  |
| מציאות תיעודית | טיול אחרי צבא • בואו לאכול איתי • רילוקיישן • סליחה על השאלה • 80 וארבע • מתחילים מאפס • עוד ניפגש • סיפורים מהכורסה • יומני היקר • פרויקט משפחות • היהודי החדש • עולם קטן |  |
| שעשועונים | המרדף • האחוזון העליון |  |
| תרבות וראיונות | סוכן תרבות • פגישה עם רוני קובן • חדר 101 • קארפול קריוקי • פשוט בבית • ארון השירים היהודי • שאלה תשובה • מה שתגידו |  |
| סאטירה, בידור ואירוח | עד כאן! • הלילה עם לוסי וגורי • זהו זה! • ערב עם שי שטרן • ערוץ אפס |  |
| עלילתיות | קופה ראשית • היהודים באים • שב"ס • שטוקהולם • אבא משתדל • מתיר עגונות • טהרן • מנאייכ • שעת נעילה • חזרות • אחד על אחד • מותק בול באמצע • המפקדת • החנות שיש בה הכל • עלומים • שישו ושמחו • קרתגו • שישה אפסים • סובייצקה • הצבי • תיק נעדר • האיש שרצה לדעת הכל • האמת |  |
| סדרות רשת (כאן דיגיטל) | סוף הדרך • הטרמפיסטים • עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי • פגום • משפחת פנסטה |  |
| רדיו והסכתים | חיות כיס • שיר אחד • אגן הים התיכון • המעבדה • לך תזכור |  |
מקהלת הרבנות
דודי (אסף הרץ) כוכב זמר חסידי ביוטיוב
בן יוסיפוביץ' ואלי גורנשטיין, מטהרי המתים
סיומו של הביצוע הפרודי לשיר "מסורת", על רקע הארמון בניצנים
מתוך השיר הסאטירי ”כשאת לא צנועה את יותר גרועה ממחבלת“
מועדון מיקי מאוס

| --- | --- |

לוגו התוכנית
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים, תוכנית מוזיקה 
 יוצרים:  וולט דיסני, האל אדלקוויסט
 בימוי:  וולט דיסני 
 מנחים:  ג'ימי דוד, רוי וילימס, פרד ניומן
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  14 
 מספר פרקים:  360 
 הפקה
 מפיק:  ביל וולש 
 חברת הפקה:  חברת וולט דיסני 
 הפצה:  Disney–ABC Domestic Television, אולפני וולט דיסני, SFM Entertainment 
 אתר צילומים:  אולפני הוליווד של דיסני, The Annette Funicello Stage 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ דיסני 
 תקופת שידור מקורית:  3 באוקטובר 1955 – 1959 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מועדון מיקי מאוס (באנגלית: The Mickey Mouse Club) הייתה תוכנית טלוויזיה אמריקנית לילדים שהופקה בידי אולפני וולט דיסני, ושודרה באופן לא רציף בשנים 1955–1996.
התוכנית נוצרה בידי וולט דיסני, ושודרה לראשונה בשנים 1955- 1960 ברשת ABC. הסדרה הופקה שוב בשנים 1977- 1979 בסינדיקציה, ובשנים 1989- 1996 בערוץ דיסני.
ילדים רבים שהשתתפו בתוכנית הפכו לכוכבים באמנות הבמה, בהם ג'סטין טימברלייק וג'יי סי שאזיי (להקת הבנים אן סינק), בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה, ראיין גוסלינג וקרי ראסל.
לסדרה הופק רימייק בשנת 2017.
ראו גם

מועדון החברים של מיקי מאוס
דורין פרנקפורט

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1951 (בת 73) פתח תקווה, ישראל 
 תחום יצירה:  עיצוב אופנה 
 בן או בת זוג:  מיקי קרצמן 
 
סמליל המותג "דורין פרנקפורט"
דורין פרנקפורט (נולדה ב-22 ביוני 1951) היא מעצבת אופנה ישראלית.
ביוגרפיה

פרנקפורט נולדה בפתח תקווה לאדי ונאוה, גדלה בשכונת קריית משה ומאוחר יותר בסביון. אביה היה מנהל פעילות חברת התעופה האמריקאית TWA בישראל, הוא היה יליד וינה שעלה לישראל לבדו בגיל 16. היא נקראת על שמה של סבתה דורה, שנספתה בשואה. אמא ילידת הארץ מהיישוב הישן שאביה יצאה בשאלה ועבר לגור בתל אביב. את לימודי התיכון עשתה בגימנסיה העברית "הרצליה", ובשנים אלה החלה לעסוק ברקמה ותפירה אך בעיקר בציור ועיצוב גרפי. פרנקפורט, בעזרת אמה, עיצבה והדפיסה פוסטרים וסטיקרים לקישוט חדרי בני נוער. אלו זכו למכירות נאות ואף נמכרו בתערוכות בינלאומיות.
את השירות הצבאי עשתה במודיעין חיל האוויר ואחריו נסעה ללונדון ללמוד עיצוב גרפי, אולם לאחר זמן קצר החליטה ללמוד עיצוב אופנה בפריז, שם גרה שנתיים.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1974, מששבה לישראל, החלה לעצב ולתפור יחד עם אמה בגדים בדירת קרקע ברמת גן, ופתחה חנות קטנה בכלבו שלום, שם מכרה את הבגדים בעיצובה. בנוסף עבדה כסייעת של צלם האופנה בן לם. פרנקפורט עיצבה בגדי הופעה לאמנים מובילים רבים בישראל, ובהם עפרה חזה, ירדנה ארזי, להקת תיסלם, שלום חנוך (בעטיפה הזכורה של האלבום "חתונה לבנה") וצביקה פיק. היא אף עיצבה לא פעם את בגדי הזמרים שייצגו את ישראל בתחרות האירוויזיון.
בנוסף, עיצבה פרנקפורט בגדים לסרטי קולנוע של הבמאים איתן גרין, ניסים דיין, ג'אד נאמן, ותלבושות להצגות תיאטרון.
ב-1979 זכתה לחשיפה בינלאומית ראשונה כשחקנית הקולנוע האמריקאית פארה פוסט רכשה קולקציה שלה.
ב-1983 חברה פרנקפורט למרגיט סגל ויחד הקימו השתיים מפעל בדרום תל אביב. בשנה זו גם עיצבה את התלבושות לאירוויזיון 1983 עבור עפרה חזה.
ב-1985 החלו בייצוא, ובמקביל לפתיחת החנות הראשונה ברחוב דיזנגוף בתל אביב, פתחה פרנקפורט חנות נוספת בלונדון. את החנות, שהוקמה בקובנט גארדן, עיצב המעצב הישראלי רון ארד.
ב-1995 השיקה קו בגדי גברים בשם "DF MEN", הוא נסגר ב-2007 והושק שוב ב-2017.
עם הזמן התרחבה רשת החנויות שהקימה, שבשיא מנתה 24 סניפים וחנות עודפים. בשנים 2019–2022 החנויות נסגרו בהדרגה, וחנות הדגל ברחוב דיזנגוף נסגרה בסוף שנת 2022..
באוקטובר 2022 סגרה את המפעל, ופתחה סטודיו חדש בשכונת פלורנטין בסמוך לדירתה, ובמקביל מפעילה משנת 2006 חנות אונליין.
ב-2022 ובמקביל לסגירת המפעל שלה, החלה פרקנפורט ללמד במחלקה לאופנה במכללת ויצו חיפה בנוסף ממשיכה בעבודת העיצוב.
ביוגרפיה > עיצובים מיוחדים

ב-1983, במהלך מלחמת לבנון הראשונה ותקופת האינפלציה בישראל, הפיקה פרנקפורט את קמפיין "אופנת הצנע": אוסף בגדים וקמפיין שעוצב בשיתוף אבנר אברהמי מעיתון "הארץ" כמחאה על המלחמה ועל השפל הכלכלי אליו נקלעה המדינה בעקבותיה. בקולקציה נעשה שימוש בגרפיקות מימי הצנע וב"כרטיסי מובטל" משנות החמישים. לקמפיין הצטלמו חבריה הקרובים של פרנקפורט, אך האוסף נחל כישלון בחנויות.
בחגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, ב-1998, העלתה פרנקפורט על מסלול תצוגת "לובשים שלום" מערכות בגדים בהשראת השיר "ירושלים של זהב". על הבגדים הוצגו סמלי היהדות, הנצרות והאסלאם שעיצב תמיר להב, כדרך להעביר את מסר ההכרה בירושלים כעיר מפורזת של שלוש דתות שונות.
ב-1994- ביום הגאווה הבינלאומי ערכה פרנקפורט אירוע תרומה לעמותת עלם על גג בניין ברח' אלנבי 56 בתל אביב. בסיום התצוגה שתי דוגמניות התנשקו על הבמה, עניין שגרם לסערה בתקשורת הישראלית.
ב-2000, עם תחילת האינתיפאדה השנייה, השיקה קו יוניסקס חדש תחת השם "DF", שאת הסמליל שלו עיצב דניאל מורגנשטרן. לוגו זה הפך לאחד הסמלים המזוהים עמה.
ב-2002 יצרה את קמפיין "אופנה חוצת גילאים". כיציאה נגד מה שכינתה "גטאות הגיל החברתיים". לקמפיין הצטלמו באותה שנה אביה של דורין, אדי פרנקפורט (אז בן 81), הדוגמן שרון פרנס, המשוררת אביה בן דוד, השחקנית דורית בר אור ודורין עצמה.
בשנת 2004 התגייס בית האופנה לעצב את בגדי הייצוג ל-60 חברי הנבחרת למשחקים הפאראלימפיים באתונה (2005). במשך מספר חודשים נתפרו כ-60 מערכות לבוש שהותאמו במיוחד לצרכיו האישיים של כל אחד מחברי הנבחרת.
בקיץ 2009, לכבוד חגיגות המאה לתל אביב, השיקה קולקציה בהשראת תל אביב הקטנה.
בקיץ 2013 השיקה קולקציה בשם "בין השמשות", בהשראת לבוש יהודי מסורתי.
מעורבות חברתית

בנוסף לפעילותה לקידום עיצוב מקומי ותעשייה ישראלית, מעורבת פרנקפורט בפעילות מרכז הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, באגודה לזכויות האזרח ויצו והדסה.
בדצמבר 1986 ארגנה מופע התרמה באולם "הסינרמה" למאבק באיידס.
ב-2010 החלה פרנקפורט לכהן כנשיאת כבוד של הארגון הבינלאומי "Susan G. Komen", הפועל ברחבי העולם להגברת המודעות לגילוי מוקדם של סרטן השד ומציאת דרכים לריפויו.
חיים אישיים

פרנקפורט נישאה ב-1978 לאיתן זקצר, צייר ותפאורן. הם התגרשו לאחר מספר שנים. אחר כך הייתה בת זוגו של המוזיקאי והפרסומאי הדר גולדמן והם עברו לגור יחד בלונדון, במחצית השנייה של שנות ה-80. בלונדון הכירה פרנקפורט הכירה את דריוס סמית, צייר בריטי, ולזוג נולדו תאומות. הם עברו לגור בישראל, אך הקשר התפרק ודריוס חזר לבריטניה.
היא אם לתאומות ואם חורגת לשתי בנותיו של בן זוגה לחיים מיקי קרצמן. היא מתגוררת בתל אביב בשכונת פלורנטין. בתה קיאן פרנקפורט היא גם מעצבת אופנה.
אחיה, ליעם פרנקפורט, הוא איש עסקים הפעיל בסצנת התרבות והבילויים בתל אביב, בין השאר היה בעלי פאב "המדבר", ומועדון "אלנבי 58".
פרסים והוקרה

באוקטובר 2013 קיבלה פרנקפורט פרס מפעל חיים של תעשיית האופנה הישראלית על שם לאה גוטליב.
הערות שוליים

1 2  "לא באתי להיות 'התל אביבי שבא לחיפה'", באתר כלבו – חיפה והצפון, 12 בספטמבר 2020
1 2 3 4 5  אביבה לורי, האשה והמותג, באתר הארץ, 15 במרץ 2004
↑  נילי פרידלנדר, נערת השלום של דורין, מעריב, 25 בפברואר 1970
↑  לא ל״כל הגילים", על המשמר, 9 באוקטובר 1974
יהודית חנוך, ג'ינס מקושט, מעריב, 1 באפריל 1974
↑  איתי יעקב, כולן היו בנותיו: בן לם, אייקון אופנה ישראלי, באתר Xnet‏, 9 במאי 2011
↑  סמדר שיר, דורין מלבישה כוכבים, מעריב, 15 באוקטובר 1979
↑  חוה נובק, העונה החדשה ב"צוותא", דבר, 14 בספטמבר 1976
↑  סנדרה סקרבק, סתיו זוהר וגיאומטרי, דבר, 5 באוקטובר 1979
↑  יעל בן ישראל, ‏דורין פרנקפורט: "אני ההזויה היחידה שעדיין מייצרת הכול בארץ", באתר גלובס, 28 במאי 2012
↑  איתי יעקב, 60 שנה לאירוויזיון: כל תלבושות הדוז פואה של נציגי ישראל בכל הזמנים, באתר Xnet‏, 11 במאי 2016
↑  יהודית חנוך, שיינקין בקובנט גארדן, מעריב, 19 בינואר 1990
↑   שירה פור, גבר על־זמני: דורין פרנקפורט מקימה לתחייה את קו בגדי הגברים שלה, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2017
↑  רותי לוי, אופנה עילית במחירי רצפה, באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2011
1 2 3  איתי יעקב, דורין פרנקפורט על סגירת המפעל: "יכולתי למכור את השם שלי, שזה מה שאנשים בגילי לפעמים עושים, אבל בחרתי להמשיך לעבוד", באתר ynet, 19 באוקטובר 2022
↑  אופנת כהן־אורגד, בלי נקודות, כותרת ראשית, 28 במרץ 1984
↑  שחר אטואן, דורין פרנקפורט: עם השסע והסרפן, באתר הארץ, 25 בפברואר 2009
↑   סהר שלו, דורין פרנקפורט מציצה לרחוב החרדי, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2013
↑  איציק יושע, אמנים נלחמים באיידס, חדשות, 24 בנובמבר 1986
↑  חתונה במזל אופנה, "העולם הזה", גיליון 2131 מ-5 ביולי 1978, עמוד 46
↑  גיא אסיף, השבגע גפתחה בגלריה בוגרשוב בתל־אביב תערוכת יחיד של אמן ישראלי מבטיח, איתן זקצר, חדשות, 22 במרץ 1989
↑  יואב בירנברג, אחרי גוויעתה הסופית של סיאם, תום ימי לונדון ואמסטרדם, הדר גולדמן מתמסד, חדשות, 27 ביולי 1992
↑  חו קוטס, דורין, קמע, קיאן, מעריב, 20 בנובמבר 1991
↑  שדרת המעצבים // דורין פרנקפורט - מגזין פורטפוליו, באתר מגזין פורטפוליו, ‏3 בינואר 2021
↑  דנה ידל, מה התוכניות של דורין פרנקפורט בסוף השבוע?, באתר הארץ, 29 ביוני 2005
↑   סהר שלו, קיאן פרנקפורט מנסה לברוח מקלישאת "הבת של" דורין, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2014
↑  הילה אוחיון, פרס מפעל חיים לדורין פרנקפורט בשבוע האופנה בחולון, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2013
יואל טייטלבוים

הרב יואל טייטלבוים (כונה "ר' יואליש", בהונגרית: Teitelbaum "Jajlis" Joel ; י"ז בטבת תרמ"ז, 13 בינואר 1887 – כ"ו באב תשל"ט, 19 באוגוסט 1979) היה האדמו"ר המייסד של חסידות סאטמר. מחבר הספרים "ויואל משה", "דברי יואל" ו"שו"ת דברי יואל". הנהיג קו שמרני ונודע כמתנגד קיצוני ובלתי-מתפשר של הציונות ואגודת ישראל. מילא תפקיד מרכזי בשיקום העולם החסידי לאחר מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

רבי יואל נולד בסיגט, בחבל מרמרוש, אז חלק מממלכת הונגריה במסגרת אוסטרו-הונגריה, ב-13 בינואר 1887. אמו הייתה חנה, בתו של רבי יואל אשכנזי מזלוטשוב, אשתו השנייה ובת דודתו של אביו, רבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים, האדמו"ר מסיגט.
הוריו נישאו ב-1878 לאחר שאביו קיבל היתר מאה רבנים לשאת אשה נוספת על רעייתו הראשונה רייצא, בת הרב מנשה רובין מרופשיץ, שהייתה עקרה.
הרב יואל טייטלבוים היה בנם השני וצאצאם החמישי והאחרון של הוריו. הוא היה נצר לשושלת של רבנים שנודעו בשמרנותם ובהתנגדותם לתנועת ההשכלה, לנאולוגים, לציונות וגם לאורתודוקסים מתונים מהם.
תלמידיו מספרים כי עוד בהיותו ילד צעיר נהג להקדיש זמן רב להיטהרות גופנית. התנהגות זו אפיינה אותו גם בהמשך חייו, ובפסיקתו ניכרת החמרה בדיני טהרה. בעיתון "מחזיקי הדת" נכתב על דרשת בר המצווה שלו, שעסקה בסוגיית "המוצא תפילין" במסכת שבת: "והבן יקיר דרש דרוש יקר ונחמד בפלפול ארוך מה שחידוש בעצמו... אמר מלה במלה בלי כל פחד כזקן ורגיל."
עוד בטרם חתונתו קיבל כתבי סמיכה משמונה רבנים, בהם הרב משה גרינוולד.
אביו נפטר בכ"ט בשבט תרס"ד (15 בפברואר 1904). ימים ספורים לפני כן נשא טייטלבוים את חוה, בתו של רבי אברהם חיים הורוביץ, הרבי מפלאנטש. אבי הכלה הסכים לקיים את החתונה בסיגטבשל מחלתו הקשה של מחותנו. לזוג נולדו שלוש בנות, שכולן נפטרו בחיי אביהן וללא צאצאים. הבכורה, אסתר, נפטרה בצעירותה בי"א באלול תרפ"א (14 בספטמבר 1921). רחל, שנישאה לבן דודה רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים, האדמו"ר מסיגט, נפטרה בא' בניסן תרצ"א (19 במרץ 1931). חיה רייזל, שהתחתנה עם בן דודה הרב חנניה יום טוב ליפא מאייר-טייטלבוים מסעמיהאלי-סאסוב, נפטרה בי"ד בחשוון תשי"ד (23 באוקטובר 1953).
אחיו הבכור, הרב חיים צבי טייטלבוים, ירש את אביהם בתפקידו המשולש: אדמו"ר, רבה של סיגט וראש הישיבה בה. מעט מחסידי סיגט העדיפו את יואל. הוא עבר לבית חותנו בעיר ראדומישל ויילקי בגליציה, שם היה סמוך על שולחנו ("קעסט") במשך למעלה משנה. בח' באלול תרס"ה (8 בספטמבר 1905) עבר לגור בעיר סאטמר, שבה הקימו חסידיו בית-מדרש עבורו למרות גילו הצעיר. יחסיו עם האדמו"ר המכהן בעיר, הרב ישכר דב (בערצי) לייפר, בנו של הרב מרדכי לייפר, היו מתוחים. העיתונאי דוד שן, שחקר את חצר סיגט עוד בשנות ה-30, סיפר כי התקבץ סביבו בהדרגה קהל תומכים מקומי קטן בנוסף לאוהדיו הוותיקים. כבר אז החל להתייחס לעצמו כ"רבי מסאטמר". לאחר שראשי הקהל לא שעו למחאותיו בנוגע למקווה נשים שהיה סמוך מדי לטעמו למקווה גברים הוא עודד את תומכיו להרוס את המבנה בשעת לילה. אירוע זה סייע לכך שיצא לו שם של קנאי.