stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קופיקו

ערך זה עוסק בסדרת הספרים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
עטיפת הספר "קופיקו מלך התעלולים"
קוֹפִיקוֹ היא סדרת ספרי ילדים מאת תמר בורנשטיין-לזר העוסקת בקורותיו של קוף בשם קופיקו הגר עם משפחה ישראלית בשכונת עין גנים שבפתח תקווה. קופיקו הוא קוף חצוף ושובב, עוסק תמיד במתיחות, התחזויות ופריקת עול. סדרת קופיקו מחזיקה בשיא של הסדרה מאריכת הימים בשפה העברית.
היסטוריה

קופיקו הופיע לראשונה כדמות בסיפור בדבר לילדים בשנת 1951. בסיפור המקורי, "הקוף שהתחפש", הגיבורה הייתה ילדה בשם אפרת שדודה הביא לה את קופיקו במתנה. דמותו של קופיקו התפתחה וכמה חוברות מאוחר יותר הוא החל גם לדבר בסיפור "גם קופיקו מביא ביכורים". בשנת 1957 יצא הספר הראשון בסדרה, "קופיקו האורח". נכתבו גם כמה ספרים בסדרה על קופיקו שנקראה "האנציקלופדיה העליזה של קופיקו". הסדרה גם דומה לסדרה "קופיקו אולי תדע". בשנת 2015 יצא קופיקו בגרסת עלילון ונקרא "קופיקומיקס".
מספר רב של דמויות בסדרה התבססו על אנשים מסביבתה הקרובה של ברנשטיין לזר. ארבעה מהם, יניב ליטני, צביקה שינדל, יוני פרידמן ואמיר בנימיני, נספו במערכות ישראל.
במהלך השנים כתבה לזר יותר מ-165 ספרים שגיבורם היה קופיקו. רוב הספרים אוירו על ידי מ. אריה. בעוד הספרים עצמם זכו לפופולריות רבה, חלקם זכו לביקורות שליליות מסוימות מצד מורים ומבקרים ספרותיים ובראשם אוריאל אופק, עקב מה שכונה בפיהם "רמת כתיבה נמוכה".
הספרים זכו לעיבודים רבים, בין השאר שלמה בר-שביט ולזר הקריאו סיפורי קופיקו ברדיו, קופיקו היה גיבור של רצועת קומיקס בשם "תעלולי קופיקו" במקומון "רחוב ראשי" ב-1983, הומחזו כ-15 מחזות שונים המתבססים על הספרים, וב-1993 עובדה סדרת הספרים לתוכנית טלוויזיה בשם זהה בת 15 פרקים ששודרה בערוץ הילדים, וכל פרקי הסדרה נמכרו גם בקלטות וידאו. הסדרה עצמה שודרה בשידורים חוזרים בערוץ הילדים וערוץ 2 בין השנים 1994–1997. בעקבות הצלחת הסדרה התחילו להימכר מוצרים רבים של קופיקו כמו בובות, מחברות, תיקים, גביעי גלידה, ופלים, כדורים מאוירים, משחקי קופסה ומחשב, פוג של קופיקו במסגרת פוגים של "הורוספוג" ועוד. ב-2009 חברת YES העלתה את ההפקה הטלוויזיונית החדשה והעכשווית ל"קופיקו" ללקוחותיה ב-YES VOD. דמותו של קופיקו אף הוסרטה, בסרט Going Bananas (אנ') שביים בועז דוידזון ב-1987. בשנת 2013 הפכה דמותו של קופיקו מהסדרה החדשה לכוכב ילדים לצד קוגומלו, מני ממטרה, הדוד חיים, רוי בוי, מיקי, מיכל הקטנה ויובל המבולבל, והשתתף בהצגות ובמופעים שונים.
דמותו של קופיקו מדובבת ומגולמת כיום על ידי ליאור דטאוקר, ובעבר גני תמיר ומיכל מוכתר.
במקביל לקורותיו של קופיקו, פרסמה לזר גם סדרת ספרים על קוף נוסף, צ'יפופו, בן דודו של קופיקו, קוף בלש הנודד ברחבי העולם ועוזר לילדים במצוקה, שחלק רבים מקווי האופי שלו עם בן דודו הספרותי, אולם הרקע להרפתקאותיו היה לרוב מחוץ לארץ ישראל.
לקריאה נוספת

אלי אשד, מטרזן ועד זבנג - הסיפור של הספרות הפופולרית העברית, הוצאת בבל, 2002, עמ' 124–133.
הערות שוליים

↑  נתי גבאי, יום הזיכרון של קופיקו, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 01.05.2022
↑  ספרות קלוקלת ועבריינות נוער, הצופה, 2 בפברואר 1968
↑  תמר בורנשטיין-לזר, יום עם קופיקו - ספר קרטון (באתר סימניה)
אלדברן

אַלְדֶּבַּרַן (בלועזית: Aldebaran) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים שור והוא גם אחד מהכוכבים הבהירים ביותר בשמי הלילה. בשל מיקומו הבולט בראשו של השור, כונה הכוכב בעבר "עין השור". מקור שמו הנוכחי הוא מערבית "א-דַבַּראן" (الدبران) - "העוקב" מכיוון שהוא נראה כעוקב אחרי צביר הפליאדות. למרות שאלדברן נראה כאילו הוא נמצא בתוך צביר הכוכבים ההיאדות, הוא אינו חלק מהצביר ונמצא למעשה בפחות מחצי המרחק אליו. אלדברן מהווה את הקודקוד המערבי של משושה החורף.
מאפיינים

אלדברן הוא למעשה כוכב זוגי במרחק של כ-65 שנות אור, המורכב מענק כתום ומננס אדום המקיפים זה את זה במרחק של כ-607 יחידות אסטרונומיות. בנוסף ניתן לראות בסמוך להם זוג כוכבים נוסף - כוכב כתום וננס אדום, אך מערכת זוגית זו נמצאת במרחק גדול בהרבה ואינה קשורה למערכת של אלדברן.
מאפיינים > מאפייני אלדברן A

אלדברן A הוא ענק כתום עם מסה של כ-2.5 מסות שמש, רדיוס של כ-44 רדיוסי שמש, והוא מאיר בעוצמה החזקה פי 350 מהשמש. בשלב זה הכוכב כילה את המימן שבליבתו ועבר להתיך הליום תוך כדי התנפחות והתקררות. בהירותו משתנה מעט - בכשתי עשיריות של דרגת בהירות באופן לא סדיר. בשל מסתו הנמוכה יחסית הוא צפוי לסיים את התפתחותו כננס לבן.
מדידות של מהירותו הרדיאלית הראו תנודות בעלות מחזוריות ארוכה, שמרמזות על קיומו של בן לוויה קרוב - ייתכן שזהו כוכב לכת מסיבי דמוי צדק אך עם מסה פי 11 משל צדק שמקיף את הכוכב במרחק של כ-1.35 יחידות אסטרונומיות. עד כה לא התגלו עדויות ישירות לקיומו וייתכן שהשינויים במהירות לכאורה נובעים מהתנפחות והתכווצות של שכבותיו החיצוניות של הכוכב.
מאפיינים > מאפייני אלדברן B

אלדברן B הוא ננס אדום שמסתו כשביעית ממסת השמש ורדיוסו כשליש משל השמש. הוא עמום מאוד וניתן להבחין בו רק באמצעות טלסקופים גדולים.
השוואה בין אלדברן A (משמאל) והשמש
השוואת גדלים בין גרמי שמים (בכל תמונה מימין לשמאל):

1. כדור הארץ > נוגה > מאדים > כוכב חמה

2. צדק > שבתאי > אורנוס > נפטון > כדור הארץ

3. סיריוס > השמש > פרוקסימה קנטאורי > צדק

4. אלדברן > ארקטורוס > פולוקס > סיריוס

5. ביטלג'וז > אנטארס > ריג'ל > אלדברן

6. UY במגן > NML בברבור > VY בכלב גדול > ביטלג'וז
יחסי אזרבייג'ן–ליטא

| יחסי אזרבייג'ן–ליטא |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: ליטא


אזרבייג'ן: ליטא
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 65,300
אוכלוסייה
10,377,239: 2,839,793
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 77,836
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,973: 27,409

יחסי אזרבייג'ן–ליטא מתייחסים לקשרים הדיפלומטיים, הכלכליים והתרבותיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הרפובליקה של ליטא. היחסים מתאפיינים בשיתוף פעולה כלכלי הולך וגדל, עם מחזור מסחר שהגיע ל-34.8 מיליון אירו ב-2017, וכן בקשרים תרבותיים המתבטאים בפעילות קהילת האזרים בליטא ובאירועים משותפים. שתי המדינות מפעילות שגרירויות בבירותיהן ומשתפות פעולה במסגרות בינלאומיות כמו מועצת אירופה וארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE).
רקע היסטורי

שתי המדינות היו חלק מברית המועצות עד להתפרקותה ב-1991. אזרבייג'ן הכירה בעצמאות ליטא ב-10 בספטמבר 1991, וליטא הכירה בעצמאות אזרבייג'ן ב-20 בדצמבר 1991, כחלק מתהליך ההתנתקות ממשטר הסובייטי. יחסים דיפלומטיים רשמיים נוסדו ב-27 בנובמבר 1995, עם פעילות משרד קונסולרי ליטאי בבאקו מאז 27 במרץ 1991. ב-2010 הוקמה ועדה בין-ממשלתית לשיתוף פעולה כלכלי, שקיימה חמש פגישות עד כה. משרדים ייצוגיים נפתחו: אזרבייג'ן בווילנה ב-6 בספטמבר 2007, וליטא בבאקו ב-3 באפריל 2007.
ביקורים ברמה גבוהה כללו:
נשיא ליטא, ו. אדמקוס, ביקר באזרבייג'ן ב-2007.
נשיא אזרבייג'ן, אילהם עלייב, ביקר בליטא ב-2007 ו-2013.
שרי ההגנה של ליטא ביקרו באזרבייג'ן ב-2003 ו-2007.
שר החוץ האזרי, אלמר ממדיארוב, ביקר בליטא ב-2011 ו-2017.
יחסים דיפלומטיים

היחסים הדיפלומטיים כוללים שגרירויות פעילות:
שגרירות אזרבייג'ן בווילנה, בכתובת Gedimino pr. 35, LT-01109, עם שגריר חסן ד. ממדזדה.
שגרירות ליטא בבאקו, בכתובת 90A Nizami str., Landmark III, קומה 15, AZ-1010, עם שגריר קסטוטיס ואשקלביצ'יוס אתר השגרירות.
נחתמו 38 מסמכים משפטיים בין המדינות, ושיתוף פעולה מתקיים במסגרות כמו מועצת אירופה וארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE). ליטא תמכה בעמדת אזרבייג'ן בנושא נגורנו-קרבאך, עם אימוץ מסמך על ידי הסיים הליטאי בפברואר 2020.
קשרים כלכליים

המסחר הכלכלי צמח עם השנים, כאשר ב-2017 עמד מחזור המסחר על 34.8 מיליון אירו, עם יצוא לליטא של 32.6 מיליון אירו ויבוא מאזרבייג'ן של 2.2 מיליון אירו. אזרבייג'ן משקיעה בעיקר בתחום התיירות בליטא, עם השקעות של 1.86 מיליון אירו ב-2017 בתחומים כמו נדל"ן ושירותים מקצועיים. ב-2013, במהלך תערוכת "שבוע ירוק", נחתם מסמך לשיתוף פעולה בחקלאות. ב-2019, נפגשו נציגים מעסקים קטנים ובינוניים לדון במערכות דיגיטליות ואימון עובדים.
שיתוף פעולה צבאי

שרי ההגנה ביקרו זה בזה, עם הסכם לשיתוף פעולה טכני-צבאי שנחתם ב-28 באוגוסט 2002 רשומות רשמיות.
קשרים תרבותיים

קהילת האזרים בליטא פעילה, עם החברה "אודלר יורדו" שהוקמה ב-1988. ב-1991, התקיים טקס משותף של קתולים ומוסלמים בבזיליקת הקתדרלה בווילנה לזכר קורבנות ינואר 1990 בבאקו וינואר 1991 בווילנה. קיימו אירועים כמו מחנה קיץ צעירים בבאקו, אוגוסט 2012, וחגיגות 100 שנה לגארא גאראייב בווילנה, פברואר 2018.
קהילה

קהילת האזרים בליטא כוללת כ-200 סטודנטים ליטאיים, עם כיתת ניזאמי גנג'אווי באוניברסיטת פדגוגיה בווילנה ומשרד "אזרבייג'ן" באוניברסיטת וילנה. קיימת גם קהילה ליטאית קטנה באזרבייג'ן, תומכת בקשרים תרבותיים.
נתוני מסחר

| שנה | מחזור מסחר (מיליון USD) | יצוא | יבוא | מאזן מסחרי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | 43.0 | 1.0 | 42.0 | -41.0 |
| 2015 | 68.3 | 31.2 | 37.1 | -5.9 |
| 2016 | 31.8 | 3.1 | 28.7 | -25.6 |
| 2017 | 26.2 | 2.3 | 23.9 | -21.6 |
| 2018 | 39.6 | 19.5 | 20.1 | -0.6 |
אייאו קומאטסו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בינואר 1976 (בן 49) טוקיו, יפן
 מדינה:  יפן 
 מעסיק:  האס 
 תפקיד:  מנהל קבוצת האס
 
אייאו קומאטסו (ביפנית: 小松 礼雄; נולד ב-28 בינואר 1976) הוא מהנדס יפני המשמש כמנהל קבוצת המרוצים האס באליפות הפורמולה 1.
ביוגרפיה

קומאטסו נולד בטוקיו, יפן. בשנת 1995 החל את לימודיו באוניברסיטת לאפבורו באנגליה. הוא סיים תואר ראשון בהנדסת רכב ותואר שלישי בדינמיקת רכב.
קריירה

לאחר סיום לימודיו, בשנת 2003, התקבל לעבודה כמהנדס צמיגים בקבוצת בריטיש אמריקן רייסינג (BAR), תפקיד אותו מילא במשך שנתיים. בשנת 2006 עבר לקבוצת רנו בתפקיד מהנדס ביצועים. בתחילה עבד במחלקת הפיתוח של הקבוצה ולאחר מכן עבר לקבוצת המרוצים ועבד עם נלסון פיקה, רומן גרוז'אן וויטלי פטרוב. בעונת 2011 מונה להיות מהנדס המרוץ של פטרוב ושנה מאחר של גרוז'אן. אחרי שנתיים בתפקיד קודם לתפקיד מהנדס מרוץ ראשי בקבוצת לוטוס.
בין קומאטסו וגרוז'אן נוצר קשר אישי קרוב. כשגרוז'אן עבר לקבוצת האס, לקראת עונתה הראשונה באליפות, הצטרף אליו קומאטסו ומונה למנהל ההנדסה במרוצים. בינואר 2024, לאחר פיטוריו של מנהל הקבוצה גונתר שטיינר, מונה קומאטסו לתפקיד.
הערות שוליים

↑  Who is the new team boss of Haas F1?, Racing News 365, 10 January 2024
↑  Tech F1i: Ayao Komatsu - Chief race engineer and go-between for Haas, F1i.com, 26 January 2018
↑  Haas: Guenther Steiner leaves as team principal after 10 years, BBC, 10 January 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 001321868  VIAF: 42156131049358312220   WorldCat (עם VIAF): 42156131049358312220
אליזבת באום-שניידר

אליזבת באום-שניידר (בצרפתית: Élisabeth Baume-Schneider; נולדה ב-24 בדצמבר 1963) היא פוליטיקאית שווייצרית מן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (אנ'). מראשית שנת 2023 היא מכהנת כחברת מועצת הברית של המדינה.
ביוגרפיה

אליזבת שניידר נולדה למשפחת איכרים בקנטון ברן. לאחר תום לימודיה התיכוניים למדה מדעי החברה באוניברסיטת נשאטל (אנ') וסיימה תואר מוסמך. בין השנים 1989–2002 עבדה כעובדת סוציאלית בקנטון ז'ורה ולאחר מכן במִנהל קנטון זה.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בתחילת הקריירה הפוליטית שלה הושפעה באום-שניידר מתנועת סולידריות הפולנית והצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בשנת 1995 נבחרה לחברה במועצה הגדולה של ז'ורה, ובשנת 2000 נבחרה לעמוד בראשה. בין 2003 ל-2015 הייתה חברה בממשלת קנטון ז'ורה וכיהנה כשרת החינוך ולאחר מכן כשרת התרבות והספורט.
בבחירות הפדרליות של 2019 נבחרה באום-שניידר למועצת הקנטונים, הבית העליון של אספת הברית. בנובמבר 2022 הכריזה על מועמדותה למועצה הפדרלית של שווייץ. ב-7 בדצמבר נבחרה למועצה הפדרלית והחליפה את חברת המועצה הפדרלית הפורשת מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, סימונטה סומרוגה. באום-שניידר היא החברה הראשונה במועצה הפדרלית מקנטון ז'ורה, הצעיר מבין הקנטונים השווייצריים. בחירתה הייתה שנויה במחלוקת, שכן משמעותה היא שהחלק דובר הגרמנית של שווייץ, המהווה את רוב האוכלוסייה השווייצרית, נמצא כעת בתת-ייצוג במועצה הפדרלית - שלושה מתוך שבעה חברים. היא מונתה לעמוד בראש המחלקה הפדרלית למשפטים ומשטרה במקומה של קארין קלר-סוטר, שהפכה לראש מחלקת הכספים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

באום-שניידר נשואה ואם לשני ילדים. היא מתגוררת בעיירה לה ברלה (אנ') שבקנטון ז'ורה. היא ילדה את בנה השני כאשר עמדה בראש המועצה הגדולה של ז'ורה בשנת 2000.
Google Assistant

| --- | --- |


 מפתח:  חברת גוגל
 מחזור חיים:  18 במאי 2016 – הווה (8 שנים)
 גרסה אחרונה:  0.1.601924805 (31 בינואר 2024) 
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד, iOS
 נכתבה בשפות:  C++ 
 סוג רישיון:  חופשי
 assistant.google.com
 
Google Assistant (בעברית: סייען גוגל) היא מערכת בינה מלאכותית אוניברסלית מסוג עוזרת אישית וירטואלית אשר פותחה על ידי חברת גוגל. המערכת קיימת במגוון רחב של מכשירים חכמים מבוססי אנדרואיד וזמינה גם בתור יישומון במכשירי iOS. בניגוד ל-Google Now, המערכת תומכת בשיחות דו-כיווניות.
היסטוריה

המערכת הופצה לראשונה במאי 2016 ביישומון אשר ניתן היה להורדה חינמית בחנות האפליקציות של גוגל לבעלי טלפונים חכמים מסדרת פיקסל. בפברואר 2017 היישומון הופץ לכלל משתמשי אנדרואיד, ושלושה חודשים לאחר מכן הופץ גם למשתמשי iOS, מה שהפך את המערכת לזמינה במגוון רחב של מכשירים.
במאי 2016 התקיים כנס המפתחים שבו נחשף הרמקול החכם של גוגל ויישומון Google Allo. בכנס, מנכ"ל גוגל הסביר כי Google Assistant נועד להקל על המשתמשים. כיום, היישומון בפיתוח ומיועד לדוברי אנגלית ערבית, בנגאלי, סינית דנית, הולנדית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, גוג'ארטי, הינדית, אינדונזית, איטלקית, יפנית, קנאדה, קוריאנית, מלאיאלם, מרתי, נורווגית, פולנית, פורטוגזית (ברזיל), פורטוגזית (פורטוגל), רוסית, ספרדית, שוודית, טמילית, טלוגו, תאילנדית, טורקית, אורדו ווייטנאמית בלבד. מחשבי לוח של אנדרואיד אינם בעלי גישה ליישומון אך בעתיד יתאפשרו גרסאות שיתאימו למכשירים. Google Pixelbook היה המחשב הראשון בעל גישה ליישומון. בעתיד, מכשירי Android TV צפויים להיות בעלי גישה בלעדית ליישומון.
בדצמבר 2016, השיקה חברת גוגל יישומון בן נוסף המאפשר שיפור חוויית משתמשי Google Assistant בכך שהם מאפשרים העברת מידע מכרטיס המכשיר אל היישומון. על מנת לעודד את מפתחי היישומונים לבנות פעולות נוספות שישמשו לשיפור חוויות המשתמש, הכריזה חברת גוגל על תחרות שבה היא תבחר זוכה בעל "היישומון הטוב ביותר". המנצח במקום הראשון יקבל כרטיסים לכנס הפיתוח של חברת גוגל בשנת 2018 והמחאה על סך 10,000 דולר ואילו במקום השני ובמקום השלישי הפרס היה 7,500 דולר.
ב-31 במרץ 2020 חברת yes השיקה ממיר אנדרואיד בשיתוף google לשירות הסטרימינג שלה "yes+" התומך ב-google Assistant.
במרץ 2025 פורסם כי גוגל מתכננת להחליף את Google Assistant ב- Google Gemini עד סוף שנת 2025.
מאפיינים

המשתמשים מקיימים אינטראקציה ישירה עם היישומון, בדומה ל-Google Now. היישומון מאפשר לתזמן אירועים, תזכורות, לבצע פעולות במחשבון, חיפוש מהיר באינטרנט וכולי. בנוסף, גוגל הכריזה כי היישומון מאפשר זיהוי חפצים דרך מצלמת המכשיר, זיהוי שירים, תמיכה ברכישת מוצרים דרך שירות הקנייה של Google Express ובניית רשימת קניות על ידי גוגל הום.
ביקורת

מגזין PC World דירג חיובית את היישומון ואמר כי היישומון מהווה סיכון תחרותי לצד מפתחי סירי וקורטנה.
הטיות פוליטיות בתקשורת

במצב של תקשורת מוטה (באנגלית: Media Bias) המציאות אינה מוצגת בכלי התקשורת באופן אובייקטיבי ונייטרלי, החל מהדגשת אירועים מסוג מסוים, והתעלמות מאחרים וכלה בשקר בזדון. הטיה יכולה להיווצר במתכוון, כדי לקדם תפיסות עולם ואמונות מסוימות, ולהחליש תפיסות עולם ואמונות מנוגדות, או באופן בלתי מודע, מתוך האמונות והדעות של הכותב, שמשתלבות בלא תשומת לב.
הטיה פוליטית

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
ההטיה מעבירה את העיתונאי מעמדה שבה תפקידו להציג את החדשות, את ניתוחן ואת פרשנותן באופן שמתיישב עם העובדות שבשטח, לעמדה שבו הוא הופך לתועמלן המנסה להשפיע על הלך הרוח בציבור. ככל שההטיה מתוחכמת יותר, היא לא תהיה ניכרת לעינו ולאוזנו של צרכן התקשורת, אך תשפיע על ראיית העולם שלו.
כל זמן שמדובר בפובליציסטיקה ובמדורי דעות של העיתונים, אין פגם בניסיונו של אדם לשקף את דעותיו באופן החריף והגלוי ביותר, ובלבד שהוא לא מטעה בתיאור העובדתי. שונים הדברים כאשר השקפות העולם מסתננות למדורי החדשות ואף למדורי הפרשנות, ומטות את החדשות מהדרך הנייטרלית שבה הן צריכות להיות מוצגות, בשל השקפת עולמו של הכתב או העורך. התוצאה עלולה להיות העלמה של ידיעה לא נוחה, או דחיקתה והקטנתה למקום נידח בעיתון, או ניסוחה באופן שיתאים להשקפה הפוליטית או הבאת מקור נידח כמקור עיקרי. או שימוש בכללים של דמגוגיה, בין השאר הכתרת דעה של אדם פרטי כסמכות, על ידי הצגתו כ"מקור". או שימוש בסמכות לא רלוונטית, למשל הבאת דעות של מומחים בתחום שאינו נוגע להתמחותם. אפשרות אחרת היא על ידי בחירה של תמונות מחמיאות של אובייקט נשוא הכתבה, או להפך, פוגעניות.
הטיה שלילית יכולה להיות כלפי החוליות החלשות של החברה: מיעוטים, אנשים שנחשדו בפלילים או שהורשעו, פוליטיקאי שנפילתו קרובה ואחרים. לעיתים דווקא לאלו שנתפסים כמיעוטים וכחלשים ניתן יחס מגונן ומפלה לטובה, בעוד שאלו הנתפסים כחזקים סופגים משטמה לא הוגנת. יש גם מקרים רבים של הטיה שלילית כלפי דמויות חזקות או ארגונים חזקים בחברה.
הטיה פוליטית > הטיות כתוצאה משוחד

להטיות בתקשורת יש אופי דומה במקומות שונים. צורת ההטיה הבוטה ביותר היא השתלטות של המשטר על התקשורת, והפיכתה לשופר תעמולה, כפי שקורה במדינות טוטליטריות.
אפשרות נוספת היא חבירה בין המשטר או אילי הון לבין התקשורת מטעמים אידאולוגיים או חומריים. במגזינים מקצועיים כמו מגזיני רכב ומחשבים אפשר שלא תהיה ביקורת נוקבת על חברות שמממנות את המגזינים בפרסומות. דוגמה בולטת היא אירוח של כתבים בנושאי תיירות במדינות שחפצות להגביר את התיירות אצלם. לעיתים אף הכתבים משוחדים באירוח ובמתנות חינם ובהטבות אחרות, שמקשות עליהם לכתוב בגנות דורשי טובתם. פוליטיקאים ואנשי ממשל נוהגים לקרב אליהם כתבים ולהיטיב עמם באופנים שונים. ראשי ממשלות ונשיאים מטיסים אותם עימם במסעותיהם במטוסם הפרטי. תופעות אלו יוצרות הזדהות עם הגורמים המיטיבים, ונוטלים את עוקצה של העצמאות העיתונאית. דוגמה קיצונית לכך היא שיחוד אנשי התקשורת בפרו על ידי הנשיא אלברטו פוג'ימורי בשנות התשעים, כדי שיינתן לו לקבוע את סדר יומה של התקשורת.
דוגמאות נוספות עולות מהאישומים במשפט נתניהו, על פי החשד בתיק 2000, הציע הבעלים והמו"ל של עיתון "ידיעות אחרונות" ארנון מוזס לנתניהו הטיה של הסיקור בידיעות אחרונות לטובתו של נתניהו, בתמורה לקידום חוק שיגביל את עיתון "ישראל היום", יריבו הכלכלי העיקרי של מוזס. בתיק 4000 ההאשמה היא בהשפעה על אופן הסיקור של נתניהו באתר "וואלה!" אשר בבעלותו של אלוביץ' בתמורה להטבות רגולטוריות ביחס לחברות שהחזיק אלוביץ'.
הטיה פוליטית > הטיה למען הגנה על ביטחון הציבור

להסתרת מידע למען הגנה על ביטחון המדינה או שלום הציבור יש מידה של לגיטימיות. יש מודלים שונים ברחבי העולם להתייחסות לבעיות שמעוררים נושאים אלו. בישראל מוסדר העניין על ידי הצנזורה הצבאית וכן על ידי הסכמים בלתי פורמליים בין עורכי העיתונים לבין הממשלה.
לא תמיד הסתרת מידע זו מתבררת בדיעבד כראויה. אחת הדוגמאות הייתה מבצע מוקינגברד, שבמהלכו סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית סיפקה מימון לארגוני סטודנטים, ארגוני תרבות ועיתונאים כדי לגרום להטיות פוליטיות בכלי התקשורת לצורכי תעמולה אמריקאית. דוגמה נוספת הייתה במלחמת יום הכיפורים. בפגישתם עם ראש הממשלה גולדה מאיר הסכימו עורכי העיתונים לדלל את הדיווחים על ריכוזי הכוחות בגבול המצרי-סורי, כדי למנוע בהלה בציבור. אפשר שפרסום העניין היה מביא ללחץ על הממשלה להגביר את הכוננות, מה שעשוי היה להוריד את מספר הנפגעים.
הטיות בתקשורת הישראלית > טענות על הטיה כלפי שמאל > תשקורת

המילה תשקורת היא מונח, בעל קונוטציה שלילית, שנולד בחוגי הימין והדתיים בישראל, ומביע, לדעת המשתמשים בו, את חוסר האובייקטיביות בתקשורת הישראלית. המונח הוא שיכול אותיות של המילה "תקשורת". ביטוי דומה הוא "התקשורת העוינת".
מונח זה מבטא השקפה המאשימה את אמצעי התקשורת הבולטים בישראל בדיווח מנקודת מבט שמאלנית או ליברלית, תוך העמדת פנים כי מדובר בסיקור אובייקטיבי.
במהלך השנים אימצו את המונח גם אחרים שהתקשורת תקפה אותם, בעיקר אישי ציבור שהואשמו בשחיתות, והם עושים בו שימוש נרחב ללא קשר להשתייכותם הפוליטית.
כתוצאה מתחושתם שהתקשורת עוינת אותם, היו בין המתנחלים כאלו שהכו על חטא על שהחרימו מקצוע זה. אחד מהלקחים העיקרים היה הכוונה של בוגרי הציונות הדתית למגמות תקשורת ותסריטאות. אחד המרכזים החשובים היה בית ספר ללימוד קולנוע "מעלה".
בשנת 1987, פרסם אורי אורבך את המאמר "הטובים לתקשורת" במטרה לשכנע את צעירי הציונות הדתית להתגייס לשירות חובה בכלי התקשורת הצבאיים. לדברי עיתונאים מובילים מהמגזר הדתי, למאמר הייתה השפעה רבה על צעירי המגזר ועודדה רבים מהם להצטרף לתחום.
הטיות בתקשורת הישראלית > הטיה על פי אינטרס כלכלי

הוגים נאו מרקסיסטים טוענים כי תקשורת היא מוקד עוצמה גדול, נמצא בבעלות בעלי ההון, ובעלי ההון משתמשים בו כדי לקדם את מטרותיהם. כך, את תמיכת התקשורת בהתנתקות, הם מסבירים בטענה שהאינטרס של בעלי ההון הוא כניסה של משקיעים זרים לישראל, ואלה ייכנסו יותר, אם תקדם ישראל תהליך מדיני.
אותם הוגים מצביעים על התמיכה התקשורתית הרחבה במדיניות קפיטליסטית של הפרטה וקיצוץ בהוצאות הממשלה.
הטיות בתקשורת הישראלית > הטיה בתקשורת מגזרית

בעיתונים "מקור ראשון", "הצופה", "בשבע" ו"נקודה", שהם תקשורת מגזרית בעיקרה של הציבור הדתי-לאומי, כמעט שלא יהיו מאמרים שיבקרו את התפיסה של ארץ ישראל השלמה ואת מפעל ההתנחלויות.[דרוש מקור] גם כתבות שיבקרו את התפיסות הדתיות האורתודוקסיות, את הישיבות ואת הרבנים, מועטות בעיתונים אלו[דרוש מקור], אם כי ניתנה במה לארגונים דתיים ביקורתיים כמו קולך.
תפיסה זו תקפה ביותר בעיתונים החרדיים, שם הביקורת העצמית נמוכה ביותר. בעיתונים אלו לישיבות ולרבנים יש קדושה שאסור לערער עליה.
הטיות בתקשורת הערבית

התקשורת במדינות ערב איננה חופשית ברובה הגדול, דבר המתבטא בהתחנפות לשליטים (במרבית מדינות ערב יש חוקים האוסרים העברת ביקורת על השליט) ושימוש כשופר לשליט המדינה. לעיתים קרובות מותקפות מדינות ערב אחרות בשל סכסוכים מדיניים וביטחוניים בין המדינות. האופוזיציה כמעט שאינה מוזכרת כלל ובמקרים שכן היא מוקעת כאויב האומה[דרושים מקורות].
כמעט תמיד ההצגה של פעולות ישראל וארצות הברית בתקשורת הערבית היא שלילית לחלוטין. פיגועי הטרור הפלסטיניים כמעט שאינם מוזכרים ואילו פעולות ישראל ותמיכתה של ארצות הברית בה מוזכרים שוב ושוב. ישראל מכונה לעיתים קרובות "האויב הציוני" או "השטן הקטן" וכמעט לעולם אינה מוזכרת בשמה. בחלק מהמקרים גולשת האנטי-ישראליות לאנטישמיות בוטה שמוצגת כאובייקטיביות[דרושים מקורות].
לצד התקשורת הערבית הממוסדת, פועלות תחנות הלוויין אל-ג'זירה, אל ערביה ואל-מנאר (האחרונה מופעלת על ידי חזבאללה). תחנות אלה משדרות לכל העולם הערבי, כשהשתיים הראשונות נחשבות לחופשיות יחסית. למרות זאת, קיימת בהן ההטיה התקשורתית הערבית המסורתית כנגד ישראל וארצות הברית, וסיקור אוהד של פעולות הטרור שמבצעים אל-קאעידה וארגוני טרור אחרים (למשל: הפיגועים בעיראק או "המאבק הפלסטיני"). רשת הטלוויזיה אל-מנאר משדרת תעמולה מטעם ארגון הטרור חזבאללה ועקב ההסתה האנטישמית והגזענית שבה נפסלה לשידור בצרפת ואף הוכרזה כארגון טרור על ידי ארצות הברית[דרושים מקורות].
הטיות פוליטיות בתקשורת האמריקנית

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
חלק מגופי התקשורת האמריקניים מצהירים מראש על מטרותיהם (תחנות טלוויזיה ששייכות למטיפים, עיתונים המשתייכים לארגונים התומכים במפלגה מסוימת, תחנות רדיו המצהירות בגלוי על דעותיהם וכדומה).
לאחר פיגועי 11 בספטמבר הפכה התקשורת האמריקנית למגויסת ביותר. העיתונאים לא שאלו כיצד לא התגלתה המתקפה מראש, לא ערערו על הצעדים שנקט הנשיא וככלל הפגינו פטריוטיות רבה (שהייתה מוגזמת לדעת אחדים).
דוגמה טובה להמחשת הלך רוח זה בארצות הברית מהווה רשת FOX האמריקנית בבעלותו של איל התקשורת רופרט מרדוק הידוע בהשתייכותו למחנה השמרני. המחנה הליברלי בארצות הברית טוען כי הרשת שבבעלותו היא שופר לקידום האג'נדה הרפובליקנית-שמרנית שלו ושל חוגי הימין. מאידך, שכבות רבות בציבור האמריקני הן בעלות ציביון פטריוטי ונוצרי, ותמכו במהלכיו של הנשיא ג'ורג' ו. בוש וממשלו. בין היתר, הוטחו האשמות בגין אימוץ תמיכה בלתי מסויגת בפלישה לעיראק ב-2003, מדיניות אוהדת מדי כלפי ישראל והפליה לרעה של נציגים מהשמאל הליברלי.
עד שנת 2024 נחשבה מרבית העיתונות האמריקנית למוטה לשמאל. עיתונים דוגמת הניו יורק טיימס נהגו להבליט יותר ידיעות המתארות את כשלי הממשל. בבחירות האמצע ב-2006 לקונגרס, למשל, הניו יורק טיימס והוושינגטון פוסט הביעו תמיכה רשמית אך ורק במועמדים של המפלגה הדמוקרטית. גישה זו השתנתה במהלך שנת 2024, כאשר הוושינגטון פוסט החליט להימנע מהמלצה על מועמד כלשהו לנשיאות, ובמקביל עיתונים אחרים החלו לנקוט בקו ביקורתי פחות תקיף כלפי גופי הממשל.
סקירה של מקורות מידע מקוונים שנעשתה בשנת 2025 בארצות הברית העלתה שלא קיים בהם איזון. מרבית אתרי החדשות נשלטים על ידי פוליטיקת ימין, ושליטה זו מחלחלת גם לתחומים כמו ספורט, קומדיות, בידור וחינוך. כמות הצפיות בערוצי פוליטיקת ימין גבוהה לפחות פי 5 מערוצי פוליטיקת שמאל. חלק מאתרי הימין מקוטלגים בשמות כמו "קומדיה" או "ענייני חברה" שהם כביכול לא-פוליטיים, אך מקדמים תוכן פוליטי.
ביקורת

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
הוגים פוסט מודרניים טוענים כי הטענה כי בתקשורת קיימות הטיות פוליטיות היא בעייתית, לא משום שלא קיימות הטיות כאלו בתקשורת אלא משום שעמדה שאינה מוטה אינה אפשרית. גם דיווח חדשותי המנסה להיות אובייקטיבי ככל הניתן מהווה לקיחת עמדה, בכמה רבדים:
ראשית, דיווח חדשותי ועריכת חדשות כוללים לעולם סינון של ידיעות – לא ניתן לפרסם את כל הידיעות האפשריות. עצם מלאכת הבחירה, והמיקום של הידיעה ביחס לידיעות אחרות, מהווים החלטה סובייקטיבית שלא ניתן להימלט ממנה. לדוגמה, כאשר באותו יום מתרחשים שני אירועים שונים – שר האוצר הכריז על תוכנית כלכלית חדשה והלשכה המרכזית לסטטיסטיקה פרסמה ידיעה על עלייה בשיעור העוני – הרי שהמיקום הניתן לכל אחת מידיעות אלו יראה איזו חשיבות רואה העורך לכל אחת מהן ומה לדעתו הקשר ביניהן.
שנית, לפי הטענה, שימוש בלשון נייטרלית שאינה נוקטת בעמדה פוליטית בלתי אפשרית, משום שכל משפט נטוע בתוך שיח, שהוא לעולם תוצר פוליטי של יחסי כוח. אם נחזור לדוגמה שלעיל, בעוד שבמבט מתוך השיח הישראלי, השימוש בביטוי "צבא הכיבוש הציוני/הישראלי" מהווה "מכבסת מילים", הרי שמתוך השיח הירדני, הביטוי "צבא ההגנה לישראל" מהווה מכבסת מילים, שבאה להסתיר את מהותו האמיתית של אותו ארגון, כפי שהוא מוגדר ונתפס באותו שיח.
ראו גם

תעמולה
ספירלת השתיקה
נטאי
מסגור
אפקט התקשורת העוינת
לאטמה
מרחב הדהוד תקשורתי
תקשורת מגויסת
הבלטה