קליפורניה זפר
תיאור המסלול

הרכבת בכיוון מערב היא אמטרק מספר 5 (הרכבת מזרחה היא מספר 6). לאחר שהרכבת יוצאת מתחנת הרכבת שיקגו יוניון היא משתמשת במסילת הברזל של רכבת הפרוורים של שיקגו בבעלות חברת הרכבות BNSF ועוצרת לעצירת ביניים בנפרוויל (Naperville).
לאחר מעבר דרך אורורה, הרכבת עוברת דרך שדות בלתי נגמרים של תירס וסויה ועיירות חקלאים קטנות באילינוי ואיווה. הרכבת חוצה את הגבול לאיווה בגשר רכבת ברלינגטון מעל לנהר המיסיסיפי בברלינגטון (Burlington), ואז לנברסקה מעל נהר המיזורי בין קנסיל בלאפס (Council Bluffs) באיווה ואומהה בנברסקה. במהלך הלילה ולקראת בוקר, הרכבת חוצה את נברסקה וצפון-מזרח קולורדו בטרם היא מגיעה בבוקר לדנוור.
בדנוור הרכבת נפרדת מרשת המסילות בבעלות חברת הרכבות BNSF. מדנוור מערבה הרכבת נוסעת על מסילת הפרוזדור המרכזי של יוניון פסיפיק. הנוף משתנה דרמטית כשהרכבת יוצאת מדנוור ומתחילה לטפס בהרי הרוקי. לאחר מעבר בקטע שנבנה במקור על ידי חברת הרכבות דנוור וסולט לייק (Denver and Salt Lake Railway) הרכבת חוצה את קו פרשת המים של אמריקה במנהרת מופאט (Moffat Tunnel) בת ה-10 קילומטרים מתחת לפסגת ג'יימס (James Peak). המסילה עוקבת אחרי מסלולו של הנהר קולורדו, המשתנה מנהר צר של מים לבנים (החביב על שייטי רפטינג, הנוהגים לחשוף את ישבנם (מונינג) כשהרכבת עוברת) לנהר רחב הרבה יותר לאורך קניון גלנווד (Glenwood Canyon), ובמקביל לכביש בין-מדינתי 70 כלפי העיר גרנד ג'נקשן בקולורדו. הרכבת נפרדת לבסוף מנהר הקולורדו הרחב הרבה יותר לאחר היציאה מקניון רובי (Ruby Canyon), שבו גם הרכבת נכנסת ליוטה.
ביוטה הרכבת עוקבת אחר השוליים המערביים של צוקי בוק (Book Cliffs) עד קצותיהם בסמוך להלפר (Helper). הרכבת חוצה אז את הרי ואסאץ' (Wasatch Mountains) כששיא הגובה מושג במעבר ההרים סולג'ר סאמט (Soldier Summit). לאחר מעבר הרי ואסאץ' הרכבת מגיעה לאזור המטרופוליטני של חזית ואסאץ' (Wasatch Front) שבו מתגוררת מרבית האוכלוסייה של יוטה.
מסולט לייק סיטי הרכבת עוקבת פחות או יותר אחרי מסלולו של כביש בין-מדינתי 80 עד נקודת הסיום בקליפורניה. הן הכביש והן מסילת הברזל עוברים לאורך החוף הדרומי של ימת המלח הגדולה ודרך מישורי המלח בונוויל (Bonneville Salt Flats) כלפי נבדה. לאחר חציית הגבול בין יוטה לנבדה בוונדובר (Wendover) / וסט ונדובר (West Wendover), המסילה חוצה את רכס טואנו (Toano Range), דרך מעבר סילבר זון (Silver Zone Pass), דרך עמק גושוט (Goshute Valley) ומנהרות מתחת להרי פקוופ (Pequop Mountains) ועוברת מסביב לקצה הצפוני של הרי רובי (Ruby Mountains).
הרכבת מגיעה לראשונה לנהר הומבולדט (Humboldt River) סמוך לוולס (Wells), שהרכבת עוקבת כללית אחר מסלולו של הנהר עד סופו בשקע הומבולדט (Humboldt Sink) בסמוך ללאוולוק (Lovelock). המסילה חוצה את מרכז מדבר ארבעים המיילים (Forty Mile Desert). בצד השני של העמק המדברי זורם הנהר טראקי (Truckee) שמסלולו הוא הנתיב של הרכבת אל רינו ובמעלה הסיירה נבדה בקליפורניה.
בקליפורניה חוצה הרכבת את הסיירה נבדה במעבר דונר (Donner Pass), ולאחר הקפת אגם דונר, יורדת כשהיא עוקבת אחר הרכס הגבוה בין הנהרות אמריקן ויובה דרך מפער המהגרים (Emigrant Gap). בסופו של דבר ה"קליפורניה זפר" מגיע לאזורי השפלה של הסנטרל ואלי, ואז לאורך מפרץ סן פבלו, עם עצירות בסקרמנטו ובדייוויס. הוא חוצה את גשר בנישה (Benicia Bridge), ועוצר במרטינז (Martinez) וריצ'מונד (Richmond). המסע מסתיים באמריוויל, פרוור של אוקלנד. מאמריוויל מקשר שירות הסעות "אמרי גו ראונד" (Emery Go Round) את הנוסעים לרשת הרכבות BART‏ (Bay Area Rapid Transit) או לחלופין אוטובוס בתשלום של אמטרק הלוקח את הנוסעים עד לרחוב אמברקדורו בסן פרנסיסקו.
ה"קליפורניה זפר" המקורי חצה את הרי הסיירה נבדה בנתיב הנהר פדר (Feather River Route) ועצר ביישובים אחרים מערבית לווינמאקה בנבדה. במקום לעבור דרך רינו הזפר המקורי עבר בגרלך (Gerlach), ובקליפורניה עבר דרך פורטולה (Portola), אורוויל (Oroville), סקרמנטו, סטוקטון ופליזנטון (Pleasanton) בטרם הגיע לדפו באוקלנד שממנה היה שירות מעבורות לסן פרנסיסקו. נתיב הנהר פדר עדיין פעיל, אבל לרכבות משא בלבד. עם זאת, מי שרוצה לצפות בקטע זה של הנתיב המקורי חייב כיום לנסוע בכביש מדינתי 70 שמסלולו מקביל למסילת הברזל הישנה של וסטרן פסיפיק.