stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד תומפסון (חוקר)
מוות והנצחה

גודל השטח שמיפה תומפסון הסתכם ב-3.9 מיליון קמ"ר של אזורים לא ידועים (חמישית משטח יבשת צפון אמריקה). בן זמנו, החוקר הגדול אלכסנדר מקנזי, העיר כי תומפסון מיפה בעשרה חודשים יותר ממה שהיה מקובל לעשות במשך שנתיים.
למרות ההישגים המשמעותיים הללו, תומפסון נפטר באלמוניות במונטריאול ב־10 בפברואר 1857, והישגיו כמעט ולא הוכרו. הוא מעולם לא סיים את ספרו על 28 שנותיו במסעות ובסחר הפרוות. אף על פי שתיעד מסעות אלה בשמונים מחברות השדה שלו בשנת 1916 עבודתו של תומפסון הובאה לדפוס על ידי הגאולוג ג'יי בי טירל שפרסם אותה כספר - חלק מהסדרה הכללית של אגודת שמפליין. מהדורות נוספות ובחינות מחודשות של חייו של תומפסון ויצירותיו פורסמו בשנת 1962 על ידי ריצ'רד גלובר, בשנת 1971 על ידי ויקטור הופווד, ובשנת 2015 על ידי ויליאם מורו.
גופתו של תומפסון הובאה לקבורה בבית הקברות במונטריאול בקבר לא מסומן. רק בשנת 1926 הביאו מאמציהם של ג'יי.בי טירל והחברה ההיסטורית הקנדית להצבת מצבה לציון קברו. בשנה שלאחר מכן, תומפסון הוכר על ידי הממשלה הפדרלית כדמות היסטורית לאומית.
לוח זיכרון פדרלי המשקף הכרה זו נמצא בפארק הלאומי ג'ספר, אלברטה.
בשנת 1957, מאה שנה לאחר מותו, כיבדה אותו מחלקת הדואר של קנדה עם דמותו על בול דואר. כביש מהיר באלברטה נקרא על שם דייוויד תומפסון, כמו כן בית הספר התיכון דייוויד תומפסון ממוקם בצד הכביש המהיר ליד לסליוויל, אלברטה. המצפה האסטרונומי של דייוויד תומפסון בפארק ההיסטורי של פורט ויליאם נקרא להנצחתו ותגליותיו.
ההכרה בגדולת תרומתו מתבטאת בהמשך הנצחתו גם בראשית המאה ה-21, בתערוכות, ובסימון תחנות בחייו, כמו לוח זיכרון בבית הספר שלמד בו באנגליה. כמו כן נערכו מספר תוכניות טלוויזיה על חייו ועבודתו על ידי הביביסי ב 2009.
שירות הפארקים הלאומיים של קנדה, הודיע ב-2018 כי שם את ספינת המחקר החדשה שלו תקרא על שם דייוויד תומפסון, שתשמש לארכאולוגיה תת-ימית, כולל מיפוי קרקעית הים.
כתביו

1814: Map of the North-West Territory of the Province of Canada
1897: New light on the early history of the greater Northwest: the manuscript journals of Alexander Henry, fur trader of the North West Company, and of David Thompson, official geographer and explorer of the same company, 1799–1814 : exploration and adventure among the Indians on the Red, Saskatchewan, Missouri and Columbia Rivers (edited by Elliott Coues)
1916: David Thompson's narrative of his explorations in western America, 1784–1812 (edited by J.B. Tyrrell)
1950: David Thompson's journals relating to Montana and adjacent regions, 1808–1812 (edited by M. Catherine White)
1962: David Thompson's narrative, 1784–1812 (edited by Richard Glover)
1974: David Thompson's journal of the international boundary survey, 1817–1827 : western Lake Erie, August–September 1819 (edited by Clarke E. Leverette)
1993: Columbia Journals (edited by Barbara Belyea)
2006: "Moccasin Miles – The Travels of Charlotte Small Thompson 1799–1812" Contemporary and Historical Maps: Charlotte Small (S. Leanne Playter/Andreas N. Korsos|Publisher: Arcturus Consulting)
2006/2007: "David Thompson in Alberta 1787–1812"; "David Thompson on the Columbia River 1807–1812"; "The Explorations and Travels of David Thompson 1784–1812"; "Posts and Forts of the North American Fur Trade 1600–1870" Contemporary and Historical Maps: David Thompson (Andreas N. Korsos|Publisher: Arcturus Consultin
2010 : Official Documentary of Thompson was released by national geographic, ca.
הערות שוליים

↑  "The Country of Adventurers: David Thompson narrated by Rick Hansen".HBC History Foundation
↑  David Thompson's narrative of his explorations in western America, 1784–1812 (edited by J.B. Tyrrell)
↑  "David Thompson". Hudson's Bay Company History Foundation. Retrieved 9 January 2013.
↑  Thompson/William E Moreau, The Wrtings of David Thompson, Volume 1, The Travels, 1850 version, The Champlain Society, 2009 p.xx
↑  Van Herk, Aritha (2007). "Travels with Charlotte". canadiangeographic.ca. July/August. Canadian Geographic Magazine. Retrieved
↑  Thompson/William E Moreau, The Wrtings of David Thompson, Volume 1, The Travels, 1850 version, The Champlain Society, 2009 p.23
↑  J. & A. Gottfred, "Art. I. The Life of David Thompson
1 2  Van Herk, Aritha (2007). "Travels with Charlotte". canadiangeographic.ca. July/August. Canadian Geographic Magazine. Retrieved 27 March 2018.
↑  "Lac La Biche". Atlas of Alberta Lakes. Edmonton, Alberta: University of Alberta. 2004. Archived from the original on 10 June 2015. Retrieved 27 March 2018.
↑  Thompson/William E Moreau, The Wrtings of David Thompson, Volume 1, The Travels, 1850 version, The Champlain Society, 2009 p.xxV
↑  Meinig, D.W. (1995) [1968]. The Great Columbia Plain (Weyerhaeuser Environmental Classic ed.). University of Washington Press. pp. 37–38, 50.
↑  Nicks, John (1985). "Thompson, David (1770–1857)". In Halpenny, Francess G (ed.). Dictionary of Canadian Biography. VIII (1851–1860) (online ed.). University of Toronto Press.
↑  Sterling, Keir B. "David Thompson." Science and Its Times, edited by Neil Schlager and Josh Lauer, vol. 4: 1700 to 1799, Gale, 2000, p. 74. Gale Virtual Reference Library
↑  David Thompson Records Held by the Archives of Ontario
↑  Thompson, David (1916). David Thompson's Narrative of His Explorations in Western America, 1784–1812. Champlain Society.
↑  Boychuk, Rick (2007). "David Thompson's living legacy". canadiangeographic.ca. July/August. Vol. 127 no. 4. Canadian Geographic Magazine. p. 13. Retrieved 27 March 2018.
↑  Thompson, David (1916). Tyrrell, Joseph (ed.). David Thompson's Narrative of His Explorations in Western America, 1784–1812. Champlain Society. doi
↑  Thompson, David (1962). Glover, Richard (ed.). David Thompson's Narrative, 1784–1812 (volume II). Champlain Society.
↑  David Thompson National Historic Person, Directory of Federal Heritage Designations, Parks Canada
↑  RV David Thompson – Parks Canada’s New Research Vessel, Parks Canada backgrounder, March 16, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449589505171  BnF: cb13616095s (data)  GND: 118837990  ISNI: 0000 0001 2119 5802  LCCN: n50008335  NTA: 108083713  SNAC: w68053qv  SUDOC: 056570422  VIAF: 7563353   WorldCat (עם VIAF): 7563353 
מפת אגן נהר הקולומביה ומסלול מסעותיו של דויד תומפסון אל האוקיינוס השקט
בול דואר קנדי לזכרו של דויד תומפסון, לכבוד 100 שנה למותו.
הארמנים הסמויים

|  אוכלוסייה |
| --- | --- |
 27,000,000 
 דת
 אסלאם סוני, אלווים 
 
הארמנים הסמויים או ארמנים מוסלמים (באנגלית: Hidden Armenians) הוא כינוי לאוכלוסייה טורקית בדרום־מזרח טורקיה, שמוצאה בארמנים נוצרים שהתאסלמו במהלך מלחמת העולם הראשונה, כדי להינצל מרצח העם הארמני.
רקע

בתחילת מלחמת העולם הראשונה קיוו הרוסים להמשיך במסע הכיבושים והסיפוח של טריטוריות עות'מאניות ובמיוחד אלה המאוכלסות ברובן או בחלקן בנוצרים. הארמנים, שהיו נוצרים וראו באימפריה הרוסית את הסיכוי שלהם לקבלת אוטונומיה, זכרו עדיין את הטבח החמידאי, אהדו את המטרות הרוסיות ופעלו ברוח התנועה הארמנית לשחרור לאומי. היו לא מעט ארמנים עות'מאנים שהושיטו סיוע ממשי לצבא הרוסי. חיילים ארמנים-עות'מאנים ערקו עם נשקם מהצבא העותמאני וזנבו בכוחות העותמ'אנים הטורקים, היו ארמנים ששימשו מורי דרך לכוחות הרוסים וארמנים אחרים התגייסו ליחידות מתנדבים בצבא הרוסי וצוידו בנשק צרפתי, כדי להילחם נגד האימפריה העות'מאנית.
השלטונות העות'מאניים הגיבו בתקיפות. ההנהגה הארמנית באיסטנבול הוצאה להורג והצבא העות'מאני החל לסלק את הארמנים מהאזורים הקרובים לגבול עם רוסיה, בדרום מזרח אנטוליה. ביצוע הטיהור האתני היה אכזר ויצר את רצח העם הארמני, כשהדרך היחידה הפתוחה בפני הארמנים של אותו אזור להינצל הייתה התאסלמות. חלקם אכן התאסלמו ואחרים, בעיקר נשים וילדים, אולצו להתאסלם.
הארמנים הסמויים

לפי נתונים של חבר הלאומים כ-95,000 ארמנים התאסלמו באותה תקופה. צאצאי אותם הארמנים שהתאסלמו, כונו על ידי היסטוריונים בשם "הארמנים הסמויים". חלק מהארמנים הסמויים מנסים לחזור וללמוד את המורשת הארמנית של אבותיהם, אך רק מעטים מהם מוכנים לעשות את הצעד הנוסף ולהתנצר.
דינמו בתומי

דינמו בתומי (בגאורגית: ბათუმის დინამო, בַּתוּמיס דינַמוֹ) היא קבוצת כדורגל מהעיר בתומי שבגאורגיה המשחקת בליגת העל הגאורגית.
הקבוצה החלה את הופעותיה באירופה בעונת 1995/1996 בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת אוביליץ' בלגרד מסרביה. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת סלטיק הסקוטית והודחה מהטורניר.
ב-2021 זכתה הקבוצה באליפות גאורגיה לראשונה בתולדות המועדון.
היסטוריה

1923: יסוד המועדון תחת השם דינמו בתומי
1990: שינוי שם למועדון הכדורגל בתומי
1994: שינוי שם למועדון הכדורגל של דינמו בתומי
1995: השתתפות ראשונה בגביע אירופה דרג 2
תארים

אליפות גאורגיה
זכייה (2): 2021, 2023
גביע גאורגיה:
זכייה (1): 1998
גמר: 1993, 1995, 1996, 1997, 2023
הסופרקאפ הגאורגי:
זכייה (1) 1998
הארנב הקשיב

| --- | --- |

כריכת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  קורי דורפלד
 איורים:  קורי דורפלד
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  עברית, סינית, ושפות נוספות
 סוגה:  ספרות ילדים
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2018
 מספר עמודים:  32
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  תכלת הוצאה לאור
 תאריך:  2019
 תרגום:  גליה אלוני-דגן
 פרסים
 Golden kite award - Picture book text
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  004731026
הארנב הקשיב (באנגלית: The Rabbit Listened) הוא ספר ילדים, שנכתב ואויר על ידי קורי דורפלד, ותורגם לשפות רבות. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת "תכלת" בשנת 2019, ונכון לשנת 2020 הוא מכר מעל ל-40,000 עותקים בשפה העברית. במרץ 2021 נכלל הספר ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס בקטגוריית "ספרי ילדים מצוירים".
הספר מתאר תקשורת בין אישית עם אדם שנמצא במצוקה נפשית. הוא מתאר דרכים שבהן בני אדם מתמודדים עם מצבים כאלו, ודרכים שבהן אנשים אחרים מנסים לנחם אנשים שנמצאים במצוקה. המסר של הספר הוא שלא כל דרך מתאימה לכל אחד, ושלפעמים הקשבה בלי מעשים מיוחדים יכולה להקל על מצוקה נפשית יותר מאשר מעשים או הצעות. הספר מדגים כיצד הקשבה אמפתית ומכילה יכולה ליצור סביבה בטוחה לאדם, ועשויה לתרום להתמודדות נפשית בריאה ומיטיבה.
תקציר העלילה

ילד בשם טיילור משחק לבד. הילד בונה בכוחות עצמו מבנה גדול מקוביות, ובלי סיבה נראית לעין, המבנה מתפרק. בעקבות התפרקות המבנה, הילד מאוד עצוב. במהלך הספר, בכל פעם מגיעה חיה אחרת שמנסה לעודד אותו ולתת לו עצות ורעיונות לדרכים להתמודד עם הרגשות שלו. כל חיה מייצגת תגובה רגשית אחרת שאדם יכול לחוש בעקבות כישלון בעבודה שהשקיע בה. התרנגולת מנסה לגרום לטיילור לדבר על האירוע ולעבד אותו, הדוב מציע לו לצעוק ולכעוס, הצבוע מציע לטיילור לצחוק על האירוע ומנסה לגרום לטיילור להבין שצחוק יגרום לו להרגיש טוב יותר, והנחש מעודד אותו להרוס למישהו אחר כדי להקל על הכאב. אף אחת מהגישות לא מצליחה לנחם את הילד, שמרגיש שהוא מותקף מכל עבר והרגשות מציפים אותו. כל חיה שהגיעה ניסתה למצוא פתרון מהיר לבעיה, וכשראתה שהפתרון לא עבד, עזבה את טיילור להתמודד לבדו. לאחר שכל החיות עזבו, מגיע הארנב, שלמראית עין לא עושה פעולה אקטיבית. הארנב מציע לטיילור אוזן קשבת, ולא פולש למרחב האישי שלו. הוא מביע אמפתיה בשקט, יושב ליד הילד ונותן לו להיפתח ולהביע את הרגשות שהוא מרגיש, בלי ללחוץ עליו, ובזמן המתאים לו. בעקבות ההכלה של הארנב, טיילור מביע כל אחד מהרגשות שהחיות ייצגו במהלך הספר, והארנב מקשיב, נותן לו תמיכה ועוזר לו להכיל את הכאב. בסוף הספר, טיילור מגיע להשלמה עם המצב, והוא מוכן לבנות את המבנה מחדש.
הערות שוליים

1 2  Interview With “The Rabbit Listened” Author Cori Doerrfeld, imaginationlibrary.com, ‏27 ביוני 2019
↑  קורי דורפלד, הארנב הקשיב, באתר הספרייה הלאומית
↑  "הארנב הקשיב". 40 אלף עותקים. כך זה קרה., בעמוד הפייסבוק של תכלת הוצאה לאור, 6 בספטמבר 2020
↑  Children’s Picture Books, nytimes.com, ‏21 במרץ 2021
↑  דוברת (דובי) דולב, הארנב הקשיב, באתר בבלוג "קריאה מודרכת" "פסיכולוגיה עברית", ‏22 במרץ 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הארנב הקשיב".
דל-זיפיות

| דל-זיפיות |
| --- | --- |

מיון מדעי
על־ממלכה:: אוקריוטיים
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: תולעים טבעתיות
מחלקה:: Clitellata
תת־מחלקה:: דל-זיפיות
שם מדעי
 Oligochaeta

דל-זיפיות (שם מדעי: Oligochaeta) היא תת-מחלקה של מחלקת התולעים הטבעתיות. תת-מחלקה זו מונה כ-3,500 מינים מתוך כ-15,000 מינים של תולעים טבעתיות. 
אזורי המחיה בהם חיות הדל-זיפיות הם אזורים רווים מים מתוקים ויבשה. המוכר ביותר בתת-מחלקה זו הוא השלשול (Lumbricus).
תולעים דל-זיפיות נבדלות מתולעים רב-זיפיות בכך שאין להן כנפות-רגל, בכך שפרק הראש חסר עיניים, משושות ושיניים, ובכך שיש להן זיפים מועטים בלבד על פני הגוף.
ישנה סברה הרווחת כיום כי התולעים הדל-זיפיות התפתחו מתוך התולעים הרב-זיפיות ומהוות למעשה קבוצה מתוכן.
מבנה גוף

הגוף מצופה קוטיקולה דקה המופרשת על ידי האפידרמיס, מתחת לאפידרמיס מצויים שרירי הגוף המאורגנים בשתי שכבות: היקפית ואורכית. אפידרמיס וקוטיקולה מהווים יחדיו את דופן הגוף, המאורגן בסגמנטים. על כל סגמנט יש זיפים הניתנים לזיקוף או להצמדה לגוף, תחת בקרה שרירית. פנימית לשכבות השרירים מחולק הצלום לסדרת מדורים על ידי מחיצות רוחב המסוגלות להתקער ולהתיישר ולהשפיע על לחץ הנוזל בכל מדור. התנועה היא על ידי כיווץ והרפיה של סגמנטים שלמים באופן עוקב, ולא כיווץ של צד אחד בכל פעם כמו אצל התולעים הרב-זיפיות.
תוך סדרה רציפה של כיווצים והרפיות של שרירים היקפיים ואורכיים, כאשר נוזל הצלום משמש כשלד הידרוסטטי המתופעל על ידי מחיצות הרוחב, מתקדמת התולעת הדל-זיפית במחילה תת-קרקעית, כיווצים עוקבים אלו של הגוף נקראים גלים פריסטלטיים (Peristaltic waves).
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 2 – "חסרי חוליות יבשתיים", בעריכת גרשום לוי, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 159
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546027505171  BNE: XX533330  BnF: cb11938304m (data)  LCCN: sh85094601  NKC: ph123090 
Lumbricus terrestris
דגל ניו סאות' ויילס

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 קבלת מעמד רשמי:  1876
 מוטיבים עיצוביים:  נס בריטי כחול  דגל הממלכה המאוחדת בקנטון   שדה כחול עם הטבעה של סמל ניו סאות' ויילס
 גרסאות נוספות:        דגל מושל ניו סאות' ויילס
דגל ניו סאות' ויילס אומץ רשמית כדגל מדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה, על ידי ממשל המדינה, בשנת 1876.
הדגל הוא נס כחול בריטי שבמרכזו עיגול לבן ובאמצעו צלב ג'ורג' הקדוש. במרכז הצלב מצויר אריה מוזהב פוסע ועל כל אחת מזרועות הצלב כוכב מוזהב בן שמונה פינות.
הדגל אומץ בשל ביקורת של הימיה הבריטית על הדגל הקודם של המדינה, שהיה זהה לדגל ויקטוריה.
הדגל עוצב על ידי האדריכל ג'יימס ברנט ורב החובל פרנסיס היקסון. אף שלא ניתן הסבר לסמלי הדגל, הסמלים שעל הנס הכחול הם צורה פשוטה של סמל ניו סאות' ויילס מאותה עת.
דגלים קודמים

הדגל הראשון של ניו סאות' ויילס אומץ בשנת 1867 לערך. דגל זה היה נס כחול שעליו האותיות NSW במרכז הדגל. דגל זה עוצב בעקבות חוק ההגנה הימית הקולוניאלית של שנת 1865 אשר הורה שכל כלי השייט הימיים יניפו נס כחול שעליו סמל או שם המושבה.
בשנת 1870 אימצה המושבה דגל שהיה כמעט זהה לדגל של המושבה ויקטוריה. דגל זה היה נס כחול שעליו הצלב הדרומי ומעליו כתר. ההבדל היחיד בין דגל זה לדגל ויקטוריה היה שהכוכבים היו בצבע זהב במקום לבן, ומספר הפינות של הכוכבים (שנע בין חמש לתשע) היה שונה.
ראו גם

דגל אוסטרליה
סמל ניו סאות' ויילס
דגלי אוסטרליה
דייוויד תומפסון

ערך זה עוסק בכדורסלן עבר. אם התכוונתם לסוחר פרוות, מודד וקרטוגרף, ראו .
| --- | --- |
תומפסון (משמאל) מול ג'וליוס ארווינג
תומפסון (משמאל) מול ג'וליוס ארווינג
 לידה:  13 ביולי 1954 (בן 70) שלבי שבקרוליינה הצפונית
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.93 מטר
 מספר:  33
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית
 דראפט:  בחירה מספר 1, 1975 אטלנטה הוקס
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 1996
 קבוצות כשחקן
 1975–1982   1982–1984:  דנוור נאגטס   סיאטל סופרסוניקס
 הישגים כשחקן
 2 בחירות לחמישיית העונה הראשונה (1977, 1978)   4 השתתפויות במשחק האולסטאר (1977–1979, 1983)   זכייה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר (1979)   השתתפות במשחק האולסטאר של ה-ABA‏ (1976)   חמישיית העונה השנייה ב-ABA‏ (1976)   רוקי העונה ב-ABA‏ (1976)   חבר בקבוצת כל הזמנים של ה-ABA   זכייה באליפות ליגת המכללות (1974)
דייוויד אוניל תומפסון (באנגלית: David O'Neil Thompson; נולד ב-13 ביולי 1954) הוא כדורסלן עבר ששיחק עבור הדנוור נאגטס, הן בליגת ה-ABA, הן בליגת ה-NBA, כמו גם בקבוצת הסיאטל סופרסוניקס מליגת ה-NBA. קודם לכן כיכב במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית אותה הוביל לאליפות ה-NCAA הראשונה שלה ב-1974.
קריירת התיכון

תומפסון למד ב-Crest Senior High School ושיחק עבור קבוצת הכדורסל של התיכון במשך ארבע שנים. תומפסון הוא בן דודו של מאמן הכדורסל אלווין ג'נטרי.
קריירת הקולג'

לאחר שהוביל את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית לעונה בה לא הפסידו ולו במשחק אחד, עם מאזן של 0–27 ב-1973, הוביל אותה תומפסון גם לזכייה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל ב-1974, כשהם מביסים את האלופה המכהנת, אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. באותה התקופה הוצמד לתומפסון הכינוי "סקייווקר" (Skywalker) בשל הניתור האנכי המדהים שלו שהגיע, לכאורה, ל-48 אינץ'. מסירת האלי הופ, כיום מרכיב עיקרי במשחק שמתקיים בגבהים של מעל לטבעת, "הומצאה" על ידי תומפסון וחברו לקבוצה בקרוליינה הצפונית, Monte Towe ולראשונה נעשה בה שימוש כחלק אינטגרלי מההתקפה של הקבוצה על ידי המאמן נורם סלואן כדי לנצל את יכולת הקפיצה של תומפסון.
המשחק בין קרוליינה הצפונית נגד המדורגת רביעית, אוניברסיטת מרילנד, בטורניר הגמר של ה-ACC ב-1974, בעידן בו רק אלופות ה-Conference הוזמנו לטורניר ה-NCAA, נחשב לאחד ממשחקי כדורסל המכללות הטובים בכל הזמנים. תומפסון וחברו לקבוצה טומי בורלסון הובילו את הוולפאק המדורגים ראשונים לניצחון 100–103 בהארכה. תומפסון והוולפאק המשיכו באותה השנה את כל הדרך לזכייה באליפות. הדחתה של מרילנד מהטורניר עקב ההפסד, על אף הדירוג הגבוה של הקבוצה, הוביל להרחבת טורניר ה-NCAA בעונה שלאחר מכן, על מנת לכלול קבוצות נוספות פרט לאלופת ה-Conference.
תומפסון נחשב לאחד מהשחקנים הגדולים בתולדות ה-ACC, לצד כישרונות דוגמת מייקל ג'ורדן, רלף סמפסון, כריסטיאן לייטנר וטים דאנקן.
תומפסון שיחק בתקופה שההטבעה הייתה בלתי חוקית על פי "חוק לו אלסינדור". ב-1975, בעת ששיחק במשחק ה-non-conference האחרון שלו נגד שרלוט 49', בתחילת המחצית השנייה עשה תומפסון את הדרך לאורך המגרש אל ההטבעה הראשונה והאחרונה שלו בקריירת המכללות, יעד שנאסר באופן מיידי על ידי עבירה טכנית. המאמן נורם סלואן הוציא את תומפסון מהמשחק על רקע מחיאות כפיים סוערות. השחקן המרגש ביותר של ה-ACC, שהופיע במשך שלוש שנים מבלי לבצע את הפעולה המרגשת ביותר של משחק הכדורסל, נכנס בכך להיסטוריה.
מייקל ג'ורדן, אשר גדל בווילמינגטון, קרוליינה הצפונית, אמר כי תומפסון היה המודל שלו כשחקן כדורסל, כאיש צעיר. בכמה ממחנות הכדורסל שג'ורדן הפעיל מאוחר יותר, נהג ג'ורדן לומר תכופות למתאמנים "הוא היה הבחור שאליו נשאתי את עיני כשהייתי בגילכם". מסיבה זו התבקש תומפסון על ידי ג'ורדן ב-2009 להציג אותו להיכל התהילה של הכדורסל.
מספר הגופייה של תומפסון, 44, היה המספר היחיד שאוניברסיטת צפון קרוליינה הודיעה כי לא יילבש לעולם על ידי אף שחקן כדורסל גברים בעתיד (אם כי מספרים מסוימים "כובדו").
| עונה | נקודות למשחק | ריבאונדים למשחק | אחוזי קליעה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1972-73 | 24.7 | 8.1 | .569 |
| 1973-74 | 26.0 | 7.9 | .547 |
| 1974-75 | 29.9 | 8.2 | .546 |
קריירה מקצוענית

תומפסון נבחר במקום הראשון בדראפט, הן בליגת ה-ABA על ידי וירג'יניה סקוויירס, הן בליגת ה-NBA, על ידי אטלנטה הוקס, בדראפטים של שתי הליגות ב-1975. בסופו של דבר הוא חתם בדנוור נאגטס ששיחקה באותה התקופה ב-ABA. בהסבירו את הבחירה שלו בין ה-ABA שהציעה פחות כסף "ממשי", אבל יותר כסף שיידחה מאוחר יותר לאורך חיי החוזה, אמר תומפסון שכאשר ניפגש עם ההוקס, הארגון נראה כמעט חסר עניין עד כדי כך שטיפלו בו כאילו היה ארוחה במקדונלד'ס. תומפסון גם אמר לדנוור נאגטס כי הוא רוצה שחברו מצפון קרוליינה, הרכז Monte Towe יזכה להזדמנות לשחק ב-NBA, והנאגטס החתימה את Towe לשנתיים.
תומפסון וג'וליוס אירווינג היו הפיינליסטים בגמר תחרות ההטבעות הראשונה שהתקיימה אי פעם, במשחק האולסטאר של ה-ABA שהתקיים ב-1976 בדנוור. אירווינג זכה עם הדאנק הראשון אי פעם מקו העונשין, מה שהפך עד היום לסטנדרט של הטבעה עם הרבה תעוזה. תומפסון, באופן בלתי מוסבר, ביצע הטבעה קשה אפילו יותר בשלב החימום - אך לא בתחרות עצמה - כולל דאנק שנקרא "עריסת התינוק", בו ערסל את הכדור בעיקול זרועו, העלה אותו מעל הטבעת ולחץ אותו דרכה. תומפסון זכה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר ב-1976 וקיבל פרס על הצטיינותו.
לאחר האיחוד בין ה-ABA ל-NBA ב-1976, המשיך תומפסון עם הנאגטס עד עונת 1981–1982, אז עבר לסיאטל סופרסוניקס.
תומפסון השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA ארבע עונות, והגיע לשיאו בעונת 1978. ב-9 באפריל 1978, היום האחרון של העונה הסדירה ב-NBA, קלע תומפסון 73 נקודות נגד הדטרויט פיסטונס בניסיון לזכות בתואר מלך הסלים של ה-NBA, אך הפסיד את התואר לג'ורג' גרווין מהסן אנטוניו ספרס, על חודן של שבע מאיות הנקודה עם ממוצע של 27.22 לגרווין מול 27.15 לתומפסון, כשגרווין קולע 63 נקודות במשחק של הספרס שהתקיים מאוחר יותר באותו היום. באותו המשחק קלע תומפסון גם שיא של 13 סלי שדה ברבע הראשון.
תומפסון גם הוביל את הנאגטס למשחקי פלייאוף ה-NBA שם הפסידה הקבוצה למי שזכתה בסופו של דבר באליפות האזור המערבי, סיאטל סופרסוניקס.
לאחר עונת 1978 חתם תומפסון על חוזה שיא של ארבעה מיליון דולר למשך חמש שנים. סכום זה היה גבוה ממה שאי פעם שולם לכדורסלן כלשהו. עם זאת, מנקודה זאת, פציעות ובעיות מתמשכות של שימוש בסמים יטרידו את תומפסון ויבואו על חשבון הספק משמעותי בהמשך הקריירה שלו ב-NBA, אשר הגיעה לסיומה לאחר עונת 1983–1984. הוא נפצע קשה בברכו על מדרגות מועדון הלילה הידוע לשמצה "סטודיו 54", מוקד סצנת המסיבות הניו יורקית שהיוותה אנטי-תזה להתחלה הצנועה של תומפסון. הוא ניסה לבצע קאמבק ב-1985, אך הניסיון הוכתר בכישלון.
חיים לאחר ה-NBA

לאחר סיום קריירת המשחק שלו, המשיך תומפסון בהידרדרות שלו במעורבות עם סמים ואלכוהול. בעידודו של כומר הוא הפך נוצרי אדוק והכניס את חייו בחזרה למסלול. כעת מקדיש תומפסון את זמנו לעבודה עם שחקני כדורסל צעירים, מסייע להם לשאוף להישגיו ולהימנע מהטעויות שלו. האוטוביוגרפיה שלו, Skywalker, משרטטת את העליות והמורדות של חייו מרובי המאורעות.
תומפסון כבש את מקומו בהיכל התהילה של הכדורסל, כשחקן, ב-6 במאי 1996.
תומפסון חזר בסופו של דבר ללימודים באוניברסיטת צפון קרוליינה ובשנת 2003, כמעט 30 שנה לאחר משחקו האחרון עבור הוולפאק, סיים את התואר שלו בסוציולוגיה.
ב-2004 סייע תומפסון ליצירת סרט קולנוע על חייו בשם Skywalker.
ב-7 בספטמבר 2009 הכריז מייקל ג'ורדן כי בחר בתומפסון להציג אותו כשנבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
סטטיסטיקה כמקצוען

העונה הראשונה של תומפסון כמקצוען (1975–1976) שוחקה בליגת ה-ABA. שאר הקריירה שלו עברה ב-NBA, לאחר האיחוד בין הליגות ב-1976.
| עונה | קבוצה | נקודות | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | אחוזים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975-76 | דנוור נאגטס (ABA) | 26.0 | 6.3 | 3.7 | 1.6 | 1.2 | .515 |
| 1976-77 | דנוור נאגטס | 25.9 | 4.1 | 4.1 | 1.4 | 0.6 | .507 |
| 1977-78 | דנוור נאגטס | 27.2 | 4.9 | 4.5 | 1.2 | 1.2 | .521 |
| 1978-79 | דנוור נאגטס | 24.0 | 3.6 | 3.0 | 0.9 | 1.1 | .512 |
| 1979-80 | דנוור נאגטס | 21.5 | 4.5 | 3.2 | 1.0 | 1.0 | .468 |
| 1980-81 | דנוור נאגטס | 25.5 | 3.7 | 3.0 | 0.7 | 0.8 | .506 |
| 1981-82 | דנוור נאגטס | 14.9 | 2.4 | 1.9 | 0.6 | 0.5 | .486 |
| 1982-83 | סיאטל סופרסוניקס | 15.9 | 3.6 | 3.0 | 0.6 | 0.4 | .481 |
| 1983-84 | סיאטל סופרסוניקס | 12.6 | 2.3 | 0.7 | 0.5 | 0.7 | .539 |
סטטיסטיקה כמקצוען > שיאי קריירה > 40 נקודות למשחק

תומפסון קלע 40 נקודות או יותר ב-17 משחקים במהלך העונה הסדירה, ופעם אחת במהלך הפלייאוף.
| --- | --- |
: התרחש במשחק פלייאוף
| נקודות | יריבה | משחק בית/משחק חוץ | תאריך | קליעות מהשדה | ניסיונות קליעה מהשדה | קליעות מקו העונשין | ניסיונות קליעה מקו העונשין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 73 | דטרויט פיסטונס | משחק חוץ | 9 באפריל 1978 | 28 | 38 | 17 | 20 |
| 44 | סן אנטוניו ספרס | משחק בית | 23 במרץ 1977 | 18 | 30 | 8 |  |
| 44 | פילדלפיה 76' | משחק חוץ | 8 באפריל 1979 | 18 | 26 | 8 |  |
| 44 | קליבלנד קאבלירס | משחק בית | 1 במרץ | 18 | 28 | 8 |  |
| 43 בהארכה | סיאטל סופרסוניקס | משחק חוץ | 10 בפברואר 1978 | 18 | 29 | 7 |  |
| 43 | סיאטל סופרסוניקס | משחק בית | 1 בנובמבר 1980 | 17 |  | 9 |  |
| 43 בהארכה) | לוס אנג'לס לייקרס | משחק חוץ | 29 במרץ 1981 | 17 | 27 | 9 | 11 |
| 42 | אינדיאנה פייסרס | משחק בית | 26 בנובמבר 1977 | 13 |  | 16 | 17 |
| 42 | ניו אורלינס ג'אז | משחק חוץ | 26 במרץ 1978 | 18 | 26 | 6 |  |
| 41 | יוסטון רוקטס | משחק חוץ | 12 בינואר 1978 | 17 |  | 7 |  |
| 41 | ניו יורק ניקס | משחק חוץ | 31 בינואר 1978 | 14 | 22 | 13 | 14 |
| 41 | סן אנטוניו ספרס | משחק חוץ | 2 בינואר 1982 | 13 |  | 15 |  |
| 40 | פורטלנד טרייל בלייזרס | משחק חוץ | 8 בפברואר 1977 | 17 |  | 6 |  |
| 40 (2 הארכות) | פילדלפיה 76' | משחק חוץ | 9 במרץ 1977 | 14 |  | 12 |  |
| 40 | ניו אורלינס ג'אז | משחק חוץ | 10 באפריל 1977 | 10 |  | 20 | 22 |
| 40 (בהארכה) | ניו ג'רזי נטס | משחק חוץ | 17 במרץ 1978 | 18 | 29 | 4 | 5 |
| 40 | פיניקס סאנס | משחק חוץ | 23 בנובמבר 1980 | 15 |  | 10 |  |
| 40 | לא ידוע |  | לא ידוע |  |  |  |  |