stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדיר כהן
מחקריו > הפילוסופיה של החינוך

מחקריו של כהן בתחום הפילוסופיה של החינוך התמקדו ראשית בחינוך הרדיקלי ותרומתו לשינוי הקיצוני בחינוך כפי שהיה מקובל עד לשנים האחרונות. בתחום זה בחן כהן את תורותיהם של חשובי המחנכים הרדיקליים, שעם אחדים מהם גם עבד כשהיה בניו יורק, כמו: ניל פוסטמן, ג'ונתן קוזול, איוון איליץ' ופאולו פריירה. כהן ניסה גם לבדוק כיצד ניתן ליישם את הרעיונות הרדיקליים בחינוך הלכה למעשה, ולכן התמקד גם בחינוך היצירתי וביצירתיות בחינוך, בראיית הילד במרכז החינוך וכמטרת החינוך. הוא בחן את החינוך החופשי ובית הספר החופשי, ההשתמעויות של החינוך הרדיקלי לחינוך ההומניסטי היום וכדומה.
נקודת הכובד של מחקריו אלו, היא בהעברת מרכזו של החינוך מהחברה, האידאולוגיה והמורשת, אל הילד עצמו, עולם חוויותיו ובעיקר יצירתיותו, בהנחה שמתוך כל אלה יתפתח אדם חושב ויצירתי שבונה חברה צודקת יותר. בין הספרים שפרסם על הוגים בנושא זה היו "משנתו החינוכית של מרטין בובר"; שלושה ספרים על הגותו של יאנוש קורצ'אק - "יאנוש קורצ'אק", "יאנוש קורצ'אק המחנך" ו"להיות שמש להיות אור"; "מבשר החינוך החדש" על יוהאן היינריך פסטאלוצי; וכן "החינוך המודרני – משנתו החינוכית של ברטראנד ראסל". על ברטראנד ראסל.
מוקד שני שלו בתחום פילוסופיית החינוך, הוא העיסוק בפילוסופיה של מחנכים, כמו מרטין בובר או אריך פרום. כהן מנסה לחקור ולנתח את החינוך הדיאלוגי שהם פיתחו ולהציג מודלים של חינוך דיאלוגי והומניסטי על פי תורותיהם, לפיהן החינוך מבוסס על שיח בין החניך למחנך, בין החברה לבין האלוהים, ובנוי על יחסי אני-אתה. חינוך זה מתרחק מכל כפייה בחינוך ומאפשר לילדים פתיחות לגישות אקזיסטנציאליסטיות והומניסטיות, עם דגש על חירות היחיד ואחריותו לעולם מתוך היותו בונה ומבקר את החברה בה הוא מצוי, ועל יחסי אני-אתה, כלומר זיקות ישירות אל העולם והחיים, ואפילו אל האלוהים. מרעיונות אלו צמחו צורות שונות של בתי ספר ייחודיים המקובלים כיום, כמו בית הספר הדיאלוגי ובית הספר הדמוקרטי.
מוקד שלישי בחקר הפילוסופיה של החינוך, הוא פילוסופיה לילדים, ועל כך כתב כהן את ספרו "פילוסופים קטנים". כהן טוען בו כי יש להקנות חינוך פילוסופי לילדים מן הגיל הרך ביותר, מתוך הנחה שהילד הוא פילוסוף מגיל צעיר, והוא פתוח ומסוגל לחקור את העולם. הוא מבקר את חוסר הפתיחות של החינוך הקלאסי, ומציע בספרו להכניס הפילוסופיה הלכה למעשה לבתי הספר. הוא דוגל בהעדפת דרך החקר על פני דרך השינון והקבלה, ומדבר בזכות החשיבה הביקורתית וטיפוחן של עמדות נון-קונפורמיסטיות. בין הספרים שפרסם בנושא הפילוסופיה של החינוך ניתן למנות את "מהפכה בחינוך", "החינוך החופשי", "החינוך המודרני", "האהבה והתקווה – החינוך בחברה השפוייה", ו"אייכה?! מחשבת החינוך ההומאניסטי".
מחקריו > ביבליותרפיה

אדיר כהן הוא ממפתחי הביבליותרפיה - טיפול באמצעות טקסטים ספרותיים. נקודת המוצא של גישה זאת היא שכל אדם הוא סיפור חייו, אנו סיפורים מהלכים, ונשאלת השאלה: מי מספר אותנו? האם אנו מספרים את עצמנו, חיים את חיינו כפי שאנו רוצים? או שאנו חיים תסריטים שלא אנחנו בחרנו והם נכפו עלינו על ידי ההורים, החברה, האידאולוגיה. הביבליותרפיה מבקשת להחזיר לאדם את הסיפור שלו, וכלים חשובים ביותר בתהליך טיפולי זה עשויים להיות הספרות והשירה. דרך הקריאה וההזדהות של האדם עם דמויות ספרותיות, הוא מנתח לא רק את הסיפור של הגיבורים עליהם הוא קורא, אלא גם את הסיפור שלו, בשל השלכה לא מודעת שהוא מבצע על הגיבורים. כשהוא מנסה להתכתב איתם או לייעץ להם, הוא למעשה מנסה להתכתב או לייעץ לעצמו. ניתן להשתמש בכלים שמציעה הביבליותרפיה גם באוטותרפיה – הטיפול של האדם בעצמו. בין ספריו של כהן בביבליותרפיה ניתן למנות את: "סיפור הנפש: ביבליותרפיה הלכה למעשה", "עולם השקר", "חלום הנפש" ו"אלף הפנים של האני".
תחום טיפולי חשוב אותו פיתח כהן הוא כתיבהתרפיה, טיפול בעזרת כתיבה אישית של המטופל, יומן אישי, והתוודעות שלו לעצמו דרך כתיבתו. על התחום ועל כלים לטיפול באמצעותו, כתב כהן בספרו "הדף המפוכח – כתיבהתרפיה הלכה למעשה".
בתחום התרפיות פיתח כהן גם את הטיפול הפילוסופי, לפיו לא רק החוויות הריגושיות עומדות במרכז, אלא ניתן גם בעזרת הפילוסופיה, החשיבה וההתפלספות העצמית, להגיע לתובנות אישיות. בספרו "מרפא פילוסופי", מציע כהן כלים לשימוש בפילוסופיה כחלק מההתמודדות האדם עם קשייו.
תרפיה נוספת שפיתח היא הומור-תרפיה, ובנושא זה פרסם את הספרים "חיים בצחוק – הומור תרפיה הלכה למעשה", "ספר ההומור היהודי הגדול", "הספר הגדול של הבדיחה והשנינה" ו"ההומור של עם ישראל לדורותיו".
כהן ניסה לארגן את הספרייה הטיפולית בתחומי התרפיות, כאשר פרסם כחמישה עשר ספרים שמביאים טקסטים טיפוליים עם הדרכה לעבודה טיפולית, ביניהם "לחלום בעיניים פקוחות" (3 כרכים), "שריקה בחשיכה", (4 כרכים) "מלים על פי תהום: השירה והנפש" (3 כרכים), "להפליג עם כוכב", "לעוף עם פרפרים", "המסע המופלא אל עצמי".
תחום נוסף אותו פיתח כהן בתחום הנפש הוא חקר הבדידות. מחקריו בתחום זה בנויים בחלקם על ראיונות אישיים עם עשרות אנשים המספרים על בדידותם ומתעמתים עימה. כהן ניסה לאפשר להם לבחון את הבדידות שלהם גם בשיח וגם במטפורות שהעלו. בתחום זה חקר גם את הבדידות של נפגעי נפש, בין השאר באמצעות ניתוח שירים שכתבו בניסיון להתמודד עם בדידותם. כהן בוחן בספריו את הבדידות בשירה ובסיפורת, זאת על מנת להקנות כלים להתמודדות עם הבדידות. בין הספרים אותם כתב בתחום ניתן למנות את "סיפורה של הבדידות" ו"הבדידות כגורל".
מחקריו > חקר ספרות הילדים

בחקר ספרות הילדים הדגיש כהן את השינויים שחלו בספרות זו, ביניהם המעבר מספרות ילדים דידקטית, שמבקשת לבצע חיברות לילדים, אל ספרות הרואה את עולמו של הילד במרכז, מפתחת את חשיבתו ונאבקת בסטראוטיפים. בנושא זה כתב את ספרו "תמורות בספרות ילדים".
כהן עסק רבות בחקר הסטראוטיפים בספרות הילדים, בספרו "פנים מכוערות במראה", שעוסק בסטראוטיפים הלאומיים בספרות הילדים. ספר זה תורגם לערבית וראה אור בירדן. כהן עסק גם בניתוח דמות האישה בספרות הילדים. בספרו "לישון עם כיפה אדומה, לקום עם שלושה חזירונים קטנים" מבקש כהן לכתוב מחדש את הסיפורים של ספרות הילדים, כחלק מההתמודדות החברתית הפסיכולוגית והחינוכית עם תסריטי היסוד של חיינו, שמציעה ספרות זו.
מחקריו > פתגמים וציטטות

כהן עסק רבות בפתגמים, אפוריזמים וציטטות, ופרסם מספר ספרים בתחום הזה, כמו "ספר הציטטות הגדול", "ספר הציטטות היהודי הגדול" ו"ספר הציטטות הפילוסופי הגדול".
הערות שוליים

↑  אמציה ברוך כהן, דבר, 25 במרץ 1969
↑  אדיר כהן במאמר הספד על דודו, יצירתו המגוונת של הלל בבלי, "הבוקר", 14 ביולי 1961, עמ' 5
↑  הוצאת יוסף שמעוני, מעריב, 27 בדצמבר 1957
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272580405171  PLWABN: 9810695866305606  BnF: cb12682217w (data)  CiNii: DA05568977  GND: 138325677  ISNI: 0000 0001 1083 6168  LCCN: n82120688  NTA: 087225603  SUDOC: 162398018  VIAF: 111840606   WorldCat (עם VIAF): 111840606
בוריסיאקיה

| בוריסיאקיה |
| --- | --- |

תקופה
סוף אוליגוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
משפחה:: קליקוטרים
סוג:: בוריסיאקיה
מינים
 Borissiakia betpakdalensis
שם מדעי
 Borissiakia ‏באטלר, 1965

בוריסיאקיה (שם מדעי: Borissiakia) הוא סוג נכחד של מפריט פרסה ממשפחת הכליקותריים הקדומה. הוא חי בסוף תקופת האוליגוקן במרכז אסיה, ומאובניו התגלו במזרח ובדרום קזחסטן. סוג זה הוגדר בשנת 1946 בידי החוקר אלכסיי בוריסיאק (רו'), על שמו נקרא. סוג זה כלל מין אחד - Borissiakia betpakdalensis, אשר במקור השתייך לסוג כליקותריום.
מאפיינים

הבוריסיאקיה היה יונק אוכל עלים שניזון בדומה לעצלן קרקעי או גורילה מענפים ועלים שגדלו על העצים. הוא היה בעל צוואר ארוך ורגליים קדמיות ארוכות עם 3–4 אצבעות בעלות טפרים מאונקלים כמו של עצלנים שהתכופפו ועזרו לו להוריד את העלים מטה מהעץ. מבנה הלסתות שלו דמה לאלה של סוסיים, אך השיניים עצמם היו חלשות יותר ודמו לשיני הברונתותריומים הכבדים. הוא ניזון כלוחך עלים (Browsing). הרגליים האחוריות היו בעלות שלוש אצבעות בעלות פרסות רחבות בקצותיהם.
הבוריסיאקיה הגיע לאורך של 4 מטרים, לגובה 2.3 מטר ולמשקל של מעל 600 קילוגרם, כך שהיה אחד מהגדולים שבבני משפחתו. גודלו אולי הגן עליו מטורפים אפשריים, ואולי גם טפריו הגדולות. עם זאת הוא נכחד בסוף התקופה כנראה משינויי אקלים גדולים במרכז אסיה.
ביופידבק

טיפול ביופידבק
בִּיּוֹפִידְבֵּק או מָשׁוֹב בִּיּוֹלוֹגִי הוא שיטת טיפול באמצעות מערכת ממוחשבת המנטרת מדדי גוף, שנועדה לאפשר למטופל שליטה טובה יותר על גופו ועל תגובות פיזיולוגיות ורגשיות במצבים של כאב, לחץ וחרדה, ובמצבי גיוס משאבים משמעותי, פעילות ספורטיבית או חשיבתית.
הטיפול בביופידבק מבוסס על הרעיון שמערכת העצבים האוטונומית יכולה להיות נשלטת מבחינה רצונית על ידי התניה אופרנטית.
השיטה פותחה החל משנות ה-40 של המאה ה-20 והיא נמנית עם שיטות הרפואה האלטרנטיבית[דרוש מקור] והטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי.
מהלך הטיפול

הביופידבק פועל על עקרון הלמידה דרך משוב (פידבק) מיידי.
הוא כולל שלושה תהליכים שונים המנוהלים על ידי המכשור האלקטרוני המשמש לטיפול:
איתור והגברה של מגוון אותות ביולוגיים או אלקטרו-ביולוגיים מתוך גופו של האדם על ידי מערכת המנטרת מדד אחד או יותר בגופו. למשל דופק, נשימה, מתח שרירים, מוליכות חשמלית של העור, חום גוף, היבטים מסוימים של אלקטרואנצפלוגרם ועוד. מדדים גופניים אלו אינם נמצאים בשליטתו המודעת של האדם, אלא שייכים למערכת העצבים האוטונומית.
המרה של האותות הללו למידע נוח לעיבוד, לרוב על ידי תצוגה חזותית או שמיעתית כלשהי, לרוב על-גבי צג מחשב.
הצגת המידע לאדם באופן כמעט מיידי, המשמש כמשוב בזמן אמת. המשוב יכול להינתן בצורה פשוטה של גרף המתעדכן בזמן אמת. עם זאת, פעמים רבות נעשה שימוש במערכת ייצוג מידע מתוחכמת יותר. מערכת כזו מציגה את השינויים באופן מוחשי כמו צלילים שגובהם משתנה בהתאם, או ייצוג חזותי שמבטא את התקדמות המטופל.
הטיפול בביופידבק לרוב נמשך מספר שבועות או חודשים (10–15 מפגשים או יותר), לאחריהם המטופל אמור להיות מסוגל ליישם את מה שלמד גם מחוץ למסגרת הטיפול, בכל עת שהדבר נדרש.
במפגש הראשון נערך על ידי המטפל איבחון פסיכופיזיולוגי באמצעות ערוצים שונים במכשור, ובהתאם לתוצאות הפרופיל נבנית תוכנית טיפול ולמידה מותאמת למטופל ולבעייתו הרפואית או הפסיכולוגית. המטופל מקבל הסבר על תוצאות האיבחון והוא שותף פעיל לתוכנית הטיפולית. השיטה היא סוג של רפואה אקטיבית המבוססת על תרגול הנלמד בקליניקה ויישום במצבי חיים יומיומיים. הטיפול מתבצע על ידי איש מקצוע בעל הכשרה וניסיון קליני מוסמכים ומוכחים בביופידבק.
תרגיל לדוגמה יכול להיות ביצוע טכניקות נשימה שניתן לנטרן באמצעות המכשור; נשימה נכונה ומותאמת למצב חיים משפרת את יכולת ההתמודדות של המטופל עם בעייתו, יוצרת תחושה של נינוחות והרפיה וגורמת לאיזון התפקוד הפסיכופיזיולוגי של המטופל. המטופל לומד כיצד לשלוט בצורה רצונית בתגובות בלתי רצוניות למצבי לחץ שונים, לכאבים וכדומה. התצוגה המיידית של הנתונים מאפשרת למטופל לראות על צג המחשב כיצד אכן הוא מצליח לשנות בצורה רצונית את הנתונים הפיזיולוגיים של גופו. תפקיד המטפל הוא להדריך, לתווך ולהסביר למטופל את המוצג על גבי מסך המכשיר.
שימושים

הביופידבק הוא חלק מתוכנית עבודה טיפולית מלאה, אשר כוללת על פי רוב גם הקניית טכניקות הרגעות, הנחיה בנוגע לתרגום וליישום המיומנויות שנרכשו, מסירת מידע בנוגע למקור הקשיים ומערכות האיברים המעורבים בהם ולעיתים גם טיפולים קוגניטיביים ממוקדים.
ביופידבק משמש לסיוע בטיפול במגוון רחב של בעיות רפואיות, נוירולוגיות ורגשיות. הוא משמש להקלה על תסמינים של מחלות אורגניות כגון כאבי ראש, קשיי שליטה על הסוגרים, אפילפסיה, בעיות במערכת העיכול, הזעת יתר, הפרעות בתנועה, הפרעת קשב ריכוז והיפראקטיביות, מחלות כלי דם, קשיי נשימה, שיקום שרירים, שיתוק מוחין, כאבים כרוניים ועוד. כן הוא משמשת בהפרעות פסיכולוגיות כגון הפרעות חרדה, הפרעות אכילה, הרטבת לילה, התמכרויות ועוד. פיזיותרפיסטים, יכולים להשתמש בשיטה על מנת לסייע לנפגעי שבץ מוחי לחדש את התנועה של איברים משותקים.
בתחומים כגון ריפוי בעיסוק ופיזיותרפיה, פועלת השיטה באמצעות אלקטרודות המוצמדות לשרירים, והמערכת מספקת נתונים חזותיים המשקפים את פעילות השריר שאמור לפעול. באמצעות הביופידבק ניתן להשוות בין מנחים שונים וצורות עבודה שונות ומביניהם לאתר את צורת העבודה היעילה ביותר, בעלת מינימום עומס על השרירים, ולסייע להטמעת הרגלי עבודה נכונים. באמצעות הביופידבק ניתן לחזק שרירים חלשים, להרפות שרירים ספסטיים ולהרפות תוך כדי פעילות.
בנוסף ביופידבק נועד לתרום לשיפור אורח חיים של אנשים בריאים, בשל שיפור יכולת הקשב והריכוז, התמודדות עם מצבי דחק ומתח בחיי היום-יום, ועוד.
הטיפול מתאים לכלל האוכלוסייה, אך מומלץ לבעלי קוגניציה תקינה ולגילאי שש ומעלה, מכיוון שהוא דורש יכולת הבנה של השיטה ומודעות עצמית.
היסטוריה

השימוש במונח ביופידבק החל בשנת 1969 במפגש מקצועי של חוקרים, אשר ייסדו את ה-Biofeedback Research Society.
השיטה נחקרה במסגרת הפסיכולוגיה והרפואה הקונבנציונלית, והיא מוצעת על ידי פסיכולוגים, פסיכיאטרים ומרפאים בעיסוק לשילוב במסגרת טיפולים קונבנציונליים.
במשך יותר משלושים שנה השתנה המושג ביופידבק ממונח המציין עניין כללי במחקר אודות השפעת משוב חיצוני על שליטה בתגובות פיזיולוגיות, למערכת של הליכים קליניים המשמשים לטיפול שגרתי בסוג מסוים של מטופלים ובמגוון מצבים קליניים.
הנוירופידבק התפתח מאוחר יותר מתוך המדידות הראשוניות של האלקטרואנצפלוגרם שהתבצעו במסגרת טיפולי הביופידבק.
היסטוריה > מחקר ויעילות קלינית

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא רצוי לערוך מחדש את הפרק תוך התבססות על סקירות מחקר עדכניות, כמו Yucha and Montgomery's (2008).
האגודה הבין-לאומית לפסיכופיזיולוגיה יישומית ומשוב ביולוגי AAPB פיתחה קריטריונים לקביעת מידת העדות ליעילות הטיפול (Moss & Gunkelman, 2002; LaVaque et al, 2002). קריטריונים אלו דומים מאוד לסכֶמת הדירוג שפותחה על ידי ארגונים אחרים ובהם אגודת הפסיכולוגים האמריקניים. יעילות של טיפול נקבעת באמצעות הערכה של מחקרים פורמליים שנעשו על כל אחת מההפרעות. כאשר נערך מחקר, יוצרים בקרה על אופן הניסוי. המטפלים העוסקים בהתערבות נדרשים למומחיות בסוג הטיפול ובתחום ההפרעה, והמטופלים נבחרים באופן קפדני. ממצאים תכופים בנוגע לטיפול במשוב ביולוגי מעודכנים ומופצים לקהל הרחב וכן לקהל המקצועי (Yucha & Gilbert, 2004; Yucha & Montgomery, 2008; Tan et al., 2016)
היסטוריה > מחקר בישראל

בישראל חקרו את התחום כבר משנות ה-80 חוקרים שונים, בהם ד"ר ארנון רולניק, ד"ר יגאל גליקסמן ועוד, שפיתחו טיפולים פסיכולוגיים המשלבים ביופידבק עם עקרונות טיפוליים אחרים; ד"ר ענת ברנע, המטפלת וחוקרת בתחום הנוירופידבק והביופידבק של גלי מוח בהפרעות קשב וריכוז ובקרב לקויי למידה; פרופ׳ עדה זוהר מהמרכז האקדמי רופין חוקרת את מדד השתנות קצב הלב והקשר של פעילות זו לרגשות ואף לדפוסי אישיות והפרעות פסיכולוגיות בעוד הפסיכולוגים טל רפפורט ואסף גיטלר ממכון שיקום הלב בבית החולים מאיר בכפר סבא, משתמשים בכלים אלו מתחום המשוב הביולוגי בעבודה טיפולית ומחקרית בתחום שיקום הלב; ד"ר בוריס בלומשטיין, העוסק בטיפול באמצעות ביופידבק בתחום פסיכולוגיית הספורט ופיתח את שיטת "חמשת השלבים לוויסות עצמי וריכוז מנטלי" בתחום זה.
היסטוריה > טיפול במיומנויות קשב וריכוז

הטיפול בביופידבק או נוירופידבק מוצע לצורך שיפור הריכוז או הפחתת חוסר המנוחה של אנשים עם הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות, בטענה שיכול להביא לתוצאות חיוביות בטווח הקצר והארוך[דרוש מקור]. חלק מהמטופלים לומדים כיצד ניתן לבצע בעצמם תרגילים שיגרמו להם להתרכז או להרגע כאשר הם זקוקים לכך.
ראו גם

הבעיה הפסיכופיזית
אימון מוחי
פסיכולוגיה רפואית
לקריאה נוספת

צבי פוקס, לי צ’ייפי (עורכים), משוב ביולוגי: שליטה רצונית על תגובות פיזיולוגיות בגוף האדם. נתניה: מכון וינגייט לחינוך גופני ולספורט, 1983.
ארנון רולניק, משוב ביולוגי – היזון חוזר וחזרה לאיזון, הוצאת פרולוג
יגאל גליקסמן, ביופידבק הכוח בידיך, הוצאת אור עם
יגאל גליקסמן Biofeeback you are in controle בהוצאת חברת לולו
בלומנשטיין, ב', בר – אלי, מ' ווינשויין י' (תשס"ד). משוב ביולוגי בספורט: מחקר ויישום. בתוך ר' לידור (עורך), התנהגות מוטורית: היבטים פסיכולוגיים וסוציולוגיים (עמ' 90–112). ירושלים: מאגנס.
Yucha, Carolyn B. and Montgomery, Doil, Evidence-based practice in biofeedback and neurofeedback (2008). Faculty Publications (N).
Evidence-based Practice in Biofeedback & Neurofeedback 3rd Edition. March 1, 2016 by Gabriel Tan (Author, Editor), Fredric Shaffer (Author, Editor), Randall Lyle (Author), Irene Teo (Author, Editor), Randy R Lyle (Editor).
Mark.S. Schwartz and Associates, Biofeedback A practitioner's Guide
Boris Blumenstein, Michael Bar-Eli, Gershon Tenenbaum (Eds.), Brain and Body in Sport and Exercise: Biofeedback Applications in Performance Enhancement, 2002
Amit Lazarov, Reuven Dar, יובל עודד and Nira Libermana, (2010), Are obsessive–compulsive tendencies related to reliance on external proxies for internal states? Evidence from biofeedback-aided relaxation studies, Behaviour Research and Therapy, Volume 48, Issue 6, Pages 516-523
Atar, O., Ram, R., Avivi, I., Amit, O., Vitkon, R., Luttwak, E., Bar-On, Y., et al. (2023). Vagal Nerve Activity Predicts Prognosis in Diffused Large B-Cell Lymphoma and Multiple Myeloma. Journal of Clinical Medicine, 12(3), 908. MDPI AG. Retrieved from http://dx.doi.org/10.3390/jcm12030908
Gitler, A., Vanacker, L., De Couck, M., De Leeuw, I., & Gidron, Y. (2022). Neuromodulation Applied to Diseases: The Case of HRV Biofeedback. Journal of Clinical Medicine, 11(19), 5927. MDPI AG. Retrieved from http://dx.doi.org/10.3390/jcm11195927
הערות שוליים

↑  מָשׁוֹב בִּיּוֹלוֹגִי במילון רפואה – אורולוגיה ועוד (תשס"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מוניץ, ח' (עורך). (2016). פרקים נבחרים בפסיכיאטריה מהדורה שישית. תל אביב: דיונון.
1 2 3 4 5 6 7 8  By Blanchard, Edward B.
Kazdin, Alan E. (Ed), (2000). Encyclopedia of psychology, Vol. 1., (pp. 417-420). Washington, DC, US: American Psychological Association; New York, NY, US: Oxford University Press, xiv, 495 pp.
↑  טל רפפורט ואסף גיטלר, טיפול פסיכולוגי באמצעות חוכמת הלב – משוב ביולוגי של השתנות קצב הלב, באתר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל
↑  ביקור הרמטכ"ל במרכז לרפואת ספורט ולמחקר במכון וינגייט, באתר מכון וינגייט
↑  חדשות המדע, ספורט ונפש, באתר ynet, 24 באוגוסט 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282565705171  BnF: cb11975223q (data)  LCCN: sh85014139  NDL: 01213253 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
המטופל מחובר למערכת המנטרת מדד אחד או יותר בגופו ומציגה את הנתונים בזמן אמת
המשוב החוזר המתקבל במהלך הביופידבק
תצוגת הנתונים שנאספים במהלך טיפול ביופידבק
מעבר לטוב ולרוע

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרידריך ניטשה
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  פילוסופיה
 נושא:  מוסר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1886
 מספר עמודים:  380 (יחד עם לגנאלוגיה של המוסר)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך:  1967
 תרגום:  ישראל אלדד
 סדרה
 ספר קודם:  כה אמר זרתוסטרא 
 הספר הבא:  לגנאלוגיה של המוסר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002017726, 002017710
 
מעבר לטוב ולרוע: הקדמה לפילוסופיה של העתיד (בגרמנית: Jenseits von Gut und Böse. Vorspiel einer Philosophie der Zukunft) הוא ספר אשר נכתב על ידי הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה. הספר פורסם לראשונה בשנת 1886 בהוצאה עצמאית של ניטשה, אשר מומנה בכספו, ותחילה לא יוחסה לו חשיבות רבה.
הספר תורגם לעברית על ידי ישראל אלדד, ויצא יחד עם הספר לגנאלוגיה של המוסר בהוצאת שוקן ב-1967.
תוכן הספר

בספר מגנה ניטשה את מה שהוא רואה כריקנות מוסרית של הוגי הדעות של המאה ה-19. הוא תוקף פילוסופים על מה שהוא מחשיב כחוסר רגישות חמור, וקבלה עיוורת של הנחות יסוד נוצריות בהשקפת עולמם בענייני מוסר וערכים.
אחד מהפרקים בספר, "פתגמים ופרפראות ביניים", מכיל אוסף של פתגמים המעלים תובנות ניטשיאניות על רבים מהנושאים בחיי אנוש.
מעבר לטוב ולרוע מספק נקודת מבט כוללת לעמדתו של ניטשה בעניין תורת המידות, והוא נכתב בחלקו במטרה להעמיק את ההסבר לרעיונות שהוצגו ביצירתו הקודמת, כה אמר זרתוסטרא. ספרו הבא של ניטשה, לגניאולוגיה של המוסר, נועד להוות תוספת והבהרה ל"מעבר לטוב ולרוע".
ראו גם

רשימת יצירות של פרידריך ניטשה
גריגורי רספוטין

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1869 (יוליאני) פוקרובסקויה, פלך טובולסק, האימפריה הרוסית 
 נרצח:  30 בדצמבר 1916 (בגיל 47) סנקט פטרבורג, מחוז סנקט פטרסבורג, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השקפה דתית:  חלסטים 
 בן או בת זוג:  Praskovia Fyodorovna Dubrovina 
 
גריגורי יֶפימוביץ' רַסְפּוּטין נוֹבִיךְ (ברוסית: Григо́рий Ефи́мович Распу́тин Но́вых; ‏9 בינואר (21 בינואר) 1869 – 30 בדצמבר (17 בדצמבר) 1916) היה מיסטיקן רוסי שנחשב לבעל כוחות ריפוי על-טבעיים ולבעל אישיות מהפנטת, והיה מקורב לחצר המלוכה הרוסית. נודע בכך שנשים רבות נפלו בקסמיו ושכבו איתו, ולפי טענות מסוימות, המפורסמת שבהן הייתה אלכסנדרה, נסיכת הסן, מלכת רוסיה. יחסיו הקרובים עם המלכה העניקו לו השפעה על הפוליטיקה הרוסית, עובדה שעוררה עליו את זעם האצילים, שבסוף חיסלו אותו.
חייו

רספוטין נולד ב-9 בינואר 1869 בכפר פוקרובסקויה (אנ') בסיביר בשם גריגורי יפימוביץ' רספוטין. משמעות שם משפחתו, 'רספוטין', היא "האיש שעל פרשת דרכים", מאחר שכשניתן שמו היה אבי המשפחה עגלון. שם זה הוא גם כינוי לאדם מופקר. בדצמבר 1906 ביקש להוסיף לשם משפחתו את המילה 'נוֹבִיךְ', שמשמעה 'החדש', כדי להבדיל את עצמו מרבים אחרים בכפר שבו גר שגם שמם היה רספוטין.
הנער הפרוע גילה לטענתו כישרון מופלא "לחוש את העתיד להתרחש". בגיל שבע-עשרה, התוודע אל נזיר מכת ה"חליסטי", שגרסה שאל גאולת הנפש בידי אלוהים אפשר להגיע אך ורק דרך החטא. רספוטין שהה זמן-מה במנזרה של הכת, אך אחר כך שב לכפרו, נשא אישה ונולדו לו בן ושתי בנות. עד שנת 1901 חי רספוטין כאיכר בכפר קטן ליד נהר טורה (אנ')  שבסיביר, ואז ממניעים לא ידועים נטש את משפחתו ונדד ברחבי רוסיה, למד קרוא וכתוב וסיגל לעצמו השקפת עולם שעיקרה פילוסופיה דתית ואמונה דתית. בשנת 1903 הגיע רספוטין לסנקט פטרבורג, והחל לצבור מוניטין כבעל כוחות על טבעיים, המסוגל לרפא חולים ולנבא את העתיד.
רספוטין היה מקורב לחצר המלוכה של הצאר ניקולאי השני, בגלל קרבתו לאשת הצאר, אלכסנדרה, שהאמינה בכוחותיו להפסיק דימומים אצל בנה, הנסיך אלכסיי, שסבל מהמופיליה. רספוטין היה מקורב אל דרגי השלטון הגבוהים, והיה בעל השפעה על החלטות ועל מינויים. הוא עורר את קנאתם ואיבתם של מקורבי הצאר, שראו בו מתחרה המסכן את מעמדם. גם התנגדותו של רספוטין למעורבותה של רוסיה במלחמת העולם הראשונה, שנאתו המוצהרת לאצולה ותמיכתו ברפורמות שיטיבו עם העם הרוסי הפשוט, הקימו לו אויבים רבים בחצר הצאר. השפעתו בחצר גדלה בהדרגה והגיעה לשיאה במהלך שנת 1916. באותה שנה מונה בתמיכתו בוריס שטורמר לראש הממשלה.
רספוטין נעזר בענייניו הכספיים בשירותיהם של שני יהודים שהפכו למקורביו: מַנַסְיֶביץ'־מַנוּאילוֹב כיועץ משפטי, ואהרון סימַאנוֹביץ', צורף, מלווה בריבית ומנהל בית הימורים. על פי הביוגרפיה מאת אנרי טרויה, התאמץ רספוטין להוכיח לצאר ולצארינה את האבסורד שבעלילת הדם שהביאה למשפט בייליס, והיה בעד הפסקת הפוגרומים ביהודים.
מותו

בלילה שבין 16 ל-17 בדצמבר 1916 הוזמן רספוטין על ידי קבוצת קושרים שכללה את הנסיך פליקס יוסופוב (אנ') ואת בן דודו של הצאר הדוכס הגדול דימיטרי פבלוביץ' (אנ') לארמון מויקה, משכנו של הנסיך יוסופוב בבירה סנקט פטרבורג. רספוטין, חובב הנשים היפות, שמח להצעה ולהזדמנות לשהות בחברתה של אשת יוסופוב, הנסיכה אירנה(אנ'), שנחשבה לאישה היפה ביותר ברוסיה. בארמון, לפי גרסתו של יוסופוב, הוגשו לו עוגות ויין מורעלים בציאניד. לאחר שהרעל לא הרג אותו (מה שיוחס לסגולות העל טבעיות שלו), ניהלו אחריו הקושרים מרדף בגן הארמון, ירו בו למוות, והשליכוהו לנהר ניֵיבה. הוא היה בן 46 במותו. ישנה טענה כי בדיקה רפואית שבוצעה בגופה קבעה כי רספוטין מת מטביעה ולא מהיריות, אך טענה זו היא ככל הנראה עוד אחת מהאגדות הקשורות בשמו. טענה נוספת היא שמת מהיפותרמיה. להתנקשות הזו קדם ניסיון התנקשות של איכרה רוסייה, שנעצה סכין בבטנו של רספוטין זמן לא רב קודם לכן, בעת שסייר בכפרה, אולם באותו מקרה קיבל רספוטין טיפול רפואי וניצל.
הנסיכים יוסופוב ודימיטרי לא הועמדו לדין בגלל מעמדם הרם. הצאר בחר רק להגלות אותם מפטרוגראד, דבר שהעלה בציבור זעם רב כלפיו היות שהעמיד שיקולים של כבוד המשפחה מעל הכבוד שיש לתת לחוקים והראה שיש שני סוגי צדק ברוסיה: אחד לאנשים הפשוטים והאחר שמיועד לאצולה.
רצח רספוטין לא היה על רקע מהפכני או אידאולוגי, אך הוא נחשב לאחד מסימני התערערות שלטון הצארים בתקופה שלפני המהפכה הרוסית, ומן הסימנים שבישרו את בואה. הוא הוסיף לחוסר האמון שהעם הרוסי רחש לצארינה הגרמניה, שאף ייחס לה פרשת אהבים עם רספוטין (שככל הנראה לא הייתה יותר משמועה).
האגדות מספרות כי רספוטין ידע לחזות את מותו הקרב, ואף את קץ שלטונה של שושלת רומנוב.
ב-21 בדצמבר 1916 הובאה גופת רספוטין לקבורה בהלוויה בה השתתפו הקיסרית וארבע בנותיה בצארסקויה סלו. בעשרה במרץ 1917, לאחר מהפכת פברואר, הוצאה הגופה כדי לקברה במקום מרוחק אי שם בשדות על מנת שהקבר לא יהפוך לאתר עלייה לרגל והתגודדות לנאמני השלטון הישן. במהלך הנסיעה, חלה תקלה במשאית, סקרנים התאספו סביב הארון, פתחו אותו והוציאו את גופתו השחורה של רספוטין. הם החליטו לשרוף את הגופה ולפזר את אפרה לכל עבר.
חיים אישיים

רספוטין נולד להורים יפים רספוטין (1842-1916) ואנה פרשוקובה (1840-1906), אחד מתוך 9 ילדים, אך רק הוא ואחותו פיודוסיה שרדו והקימו משפחות.
הוא נישא בשנת 1887 לפרסקוביה פדרובנה דוברובינה (1865-1936) ונולדו להם 7 ילדים, מתוכם שרדו רק שלושה והקימו משפחות: דמיטרי (1895-1933), מאריה (1898-1977) ווארוורה (1900-1925).
בתו מאריה כתבה מספר ספרים על אביה עברה עם משפחתה לארצות הברית, שם נפטרה.
אלמנתו וילדים אחרים נעצרו בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי השלטונות ונפטרו (גורלם לא ידוע).
ביקורו של רספוטין בארץ ישראל ובירושלים

השפעתו של רספוטין על חצר הצאר הייתה כה גדולה, שעל פי המלצותיו הועלו והופלו אנשי ממשל בכירים. מעמדו הרם בחצר הצאר יצר לו אויבים רבים. אויביו ניסו להכפישו בעיני הצאר והצארינה. באחד ממשתאות הניאופים שלו צולם רספוטין על ידי צלם שארב לו. הצילומים היו שערורתיים, והצאר הטיל עליו משימה: לעלות לרגל לאתרי הנצרות הקדושים בירושלים, ולהיטהר. לרספוטין לא הייתה ברירה, ובחג הפסחא בחודש מרץ 1911 ביקר גרגורי רספוטין בארץ ישראל.
מסע הצליינות שלו יצא מאודסה, עבר דרך הר אתוס הקדוש ביוון, ודרך טורקיה, רודוס ולבנון הגיע לארץ ישראל. הוא נחת בחוף יפו, עלה לירושלים, ביקר במקומות הקדושים לנצרות ועורר, כדרכו, מהומה גדולה. הוא התגורר בירושלים בבית סרגיי, וביקר בכנסיית הקבר. הוא השתתף בטקסי חג הפסחא, ויסורי החרטה על דרכו החטאה גרמו לו לחשוש מאובדן הכוחות המיוחדים שלו, שבעזרתם השפיע על נשות רוסיה. בעת ביקורו בכנסייה הרוסית גת שמנים, יצא אל הגן, ושם פקד אותו אירוע אפיפני, התגלותי, כל כך חריף, שהוא התעלף לזמן ארוך. אנשי הכנסייה הובילו אותו לאכסניה במגרש הרוסים. לאחר שהתאושש, ורוחו שבה אליו, החליט רספוטין שהאל מחל לו, והחליט לחזור לסנקט פטרבורג.
בעת שהותו בארץ ובירושלים, ביקר גם בכנסיות ובמנזרים הרוסיים שבבית לחם ובחברון.