stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג'ט הייר

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1902 לונדון, אנגליה
 פטירה:  4 ביולי 1974 (בגיל 71) לונדון, אנגליה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שם עט:  Georgette Heyer 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1921 
 www.georgette-heyer.com
 
ג'ורג'ט הייר (באנגלית: Georgette Heyer;‏ 16 באוגוסט 1902 – 4 ביולי 1974) הייתה סופרת בריטית שזכתה להצלחה גדולה במהלך המאה העשרים ונחשבת למייסדת סוגת הרומן ההיסטורי הרומנטי (historical romance) ותת הסוגה שלו – רומן היסטורי רומנטי של תקופת הריג'נסי (Regency romance). היא כתבה גם רומנים בלשיים ומסות ובסך הכל פרסמה במהלך חייה מעל ל-50 ספרים שנמכרו ביותר מ-30 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הייר נולדה בשכונת וימבלדון בלונדון, הבכורה מתוך שלושה אחים, וכבר כשהייתה בת 17 החלה לכתוב את הרומן הראשון שלה במטרה לבדר את אחיה בוריס שסבל מהמופיליה. שנתיים לאחר מכן, בעידודו ובהשפעתו של אביה שהתרשם מכתיבתה, התפרסם הרומן בשם "The Black Moth" (1921) וזכה להצלחה מסחרית מיידית.
מאותו רגע החלה הייר לפרסם ספרים מדי שנה או שנתיים – רובם התרחשו בתקופה הג'ורג'יאנית – עד שבשנת 1935 פרסמה את הספר "Regency Buck" שהחל את עיסוקה בתקופה ההיסטורית שהפכה למזוהה ביותר עם כתיבתה – תקופת הריג'נסי באנגליה. העיסוק של הייר בתקופת הריג'נסי הושפע מהרומנים של ג'יין אוסטן, אך להבדיל מאוסטן שהייתה בת התקופה, הייר ביססה את ספריה על מחקר היסטורי מדוקדק שהפך לסימן ההיכר שלה.
בשנת 1950 ראה אור הספר סופי הגדולה, שנחשב לאחד מספריה הטובים והאהובים ביותר של הייר. הספר, שמתרחש בשנת 1816, מתאר את קורותיה של סופי – צעירה בת 19 שמגיעה לשהות אצל קרוביה בלונדון לאחר שאביה נשלח למשימה דיפלומטית בדרום אמריקה. דודתה של סופי, ליידי אומברסלי, נחושה לגרום לאחייניתה להשתלב בחברה הלונדונית הגבוהה, אך סופי לא תמיד מוכנה להתיישר על פי הכללים: היא ישירה, אמיצה וקולנית, והיא מחליטה לנסות ולפתור את סבך הבעיות האישיות והרומנטיות שבני דודיה שקועים בו בדרכה הייחודית.
בודדה באפלה

| --- | --- |
כרזת הסרט בודדה באפלה
כרזת הסרט בודדה באפלה
 מבוסס על:  Wait Until Dark 
 בימוי:  טרנס יאנג
 הופק בידי:  מל פרר
 תסריט:  מחזה פרדריק נוט תסריט:  רוברט קארינגטון
 עריכה:  רוברט ק. ג'ונס
 שחקנים ראשיים:  אודרי הפבורן אלן ארקין ריצ'רד קרנה
 מוזיקה:  הנרי מנציני
 צילום:  צ'ארלס לאנג
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros.-Seven Arts, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 באוקטובר 1967
 משך הקרנה:  108 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה, סרט אימה 
 תקציב:  4,000,000 ‏$
 הכנסות:  17,550,741‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
בודדה באפלה (אנגלית: Wait Until Dark) הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי, משנת 1967. את הסרט הפיק מל פרר שהיה אז בעלה של הפבורן.
הסרט מבוסס על מחזה בשם זה מאת פרדריק נוט משנת 1966. הסרט מתאר את מאבקה הכמעט חסר סיכוי, של אישה עיוורת (אודרי הפבורן) נגד חבורת פושעים, שמנסים להונות אותה, תוך ניצול עיוורונה. אודרי הפבורן הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1967 על משחקה בסרט זה.
הסרט דורג בערוץ הטלוויזיה בראבו במקום העשירי מבין הסרטים עם הרגעים המפחידים ביותר. מכון הסרטים האמריקאי דירג ב-2001 את הסרט במקום ה-55 בסדרת המותחנים הטובים ביותר ב-100 שנות קולנוע.
תקציר העלילה

בלדרית סמים מעבירה סמים מוסלקים בתוך בובה, בטיסה ממונטראול לניו יורק. בשדה התעופה קנדי היא מבחינה בפושע מוכר האורב לה, ראוט, (אלן ארקין). היא מבקשת מאחד הנוסעים, הצלם סאם הנדריקס (אפרם צימבליסט הבן), לקחת את הבובה לביתו כי היא קנתה אותה לבתה המאושפזת בבית חולים ואינה רוצה שבתה השנייה האמורה לפגוש אותה בנמל התעופה, תראה את הבובה ותקנא וכי היא תבוא לביתו מאוחר יותר כדי לקחת אותה. בינתיים משתלט עליה הפושע וכשהם מגיעים לביתו של סאם ולא מוצאים את הבובה, הוא חונק אותה.
בינתיים מגיעים לדירה של סאם גם שני שותפיה של הבלדרית, מייק טלמן (ריצ'רד קרנה) וקרלינו (ג'ק וסטון). הם סורקים את הדירה ולא מוצאים דבר. למקום מגיע גם ראוט ומציע להם שותפות בעסקת הסמים. כאשר הם מוצאים את גופת הבלדרית הם מבקשים לברוח אבל רוט מאיים עליהם כי טביעות ידיהם נמצאות בכל הבית ואם יימצאו יואשמו ברצח. הם מסכימים ומסלקים את הגופה.
סוזי הנדריקס (אודרי הפבורן) מגיעה לדירה. היא עיוורת לאחר שנפצעה בתאונת דרכים. סאם הנדריקס הציל אותה והם התאהבו ונישאו למרות עיוורונה. סוזי מסתדרת לנהל את משק הבית למרות מגבלותיה. היא נעזרת בשכנתה גלוריה, נערה ממושקפת וחכמה (ג'ולי הרודס). הפושעים מתחילים להפעיל לחץ פסיכולוגי על סוזי. מייק מציג את עצמו בתור חבר של סאם מהצבא ומצליח ליצור יחסי אמון עם סוזי.
ראוט מתחפש למיסטר ראוט המבוגר המחפש את כלתו שהייתה לדבריו אהובתו של סאם וברחה אליו ולאחריו מגיע גם "ראוט הצעיר" המחפש את אשתו שנעלמה. מייק מזמין את ה"משטרה" ומופיע "סרג'נט" קרלינו המתחיל להסביר לסוזי שבעלה כנראה מסובך ברצח של האשה שגופתה התגלתה בשכונה. הם מסבירים לסוזי שברשות הנרצחת הייתה בובה שסאם נתן לה וכי אם תמסור להם את הבובה לא יוכלו להוכיח קשר בין שניהם. גם מייק לוחץ עליה פסיכולוגית למצוא את הבובה ואומר לה שמכונית משטרה עומדה ליד הבית.
חשדה של סוזי מתעורר לאחר שהיא מזהה דמיון בין חריקת נעליו של ראוט הצעיר והמבוגר. בעזרת סוזי היא מגלה שמכונית המשטרה היא למעשה רכב אזרחי. גלוריה למעשה "שאלה" את הבובה מסאם וכעת היא מחזירה אותה. סוזי מתקשרת למספר הטלפון שמייק נתן לה ומגלה לו שמצאה את הבובה אבל שני צלצולים מוסכמים מגלוריה מגלים לה שמייק הנאמן מדבר אליה מתא טלפון ברחוב הצמודה למכונית. כאשר מגיע מייק ומבקש את הבובה היא שולחת אותו לחפש בסטודיו של בעלה. היא שולחת את גלוריה להזעיק את סאם. לתדהמתה היא מגלה שקו הטלפון נותק והיא מתכוננת לעימות המכריע עם הפושעים.
סוזי מנפצת את כל נורות החשמל בדירה ובפרוזדור. מייק חוזר לאחר שלא מצא את הבובה ומאיים על סוזי. לפתע נכנס ראוט ודוקר אותו למוות לאחר שחיסל בחוץ גם את קרלינו. הוא נועל את דלת הדירה בשלשלת וכאן מתחיל החלק המותח ומפחיד של הסרט.
הוא שופך בנזין על הרצפה, מבעיר נייר עיתון, מקרב אותו לפניה של סוזי ומאיים לשרוף אותה ואת כל הדירה אם לא תמסור לו את הבובה. בתגובה היא שופכת עליו חומר לפיתוח תמונות, הוא נדהם לפתע אך מתאושש, שולף סכין ומתקרב אליה. החדר חשוך פרט למקרר שמפיץ אור וסוזי אינה יכולה לכבותו. רוט מגיע אליה עם הסכין והיא נכנסת ומוסרת לו את הבובה. ראוט חותך בסכין את בטן הבובה ומוציא את שקיות הסם. בזמן שהוא עסוק עם הבובה נוטלת סוזי סכין מטבח גדול ומסתירה אותו מתחת לבגדיה.
ראוט מוביל אותה לקיר במטרה לחסל אותה אך היא דוקרת אותו בבטנו. הוא מתמוטט אך מצליח להתקרב אליה לאט והיא מסתתרת מאחורי המקרר. הוא מצליח כמעט להגיע אליה אך נופל ומת וברגע זה מגיעים השוטרים, סאם וגלוריה.
הערות שוליים

↑  היא הפסידה את הפרס לטובת קתרין הפבורן ששיחקה בסרט נחש מי בא לסעוד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 9425601c-91a3-48dd-bd18-4e557f451771
בודה-קושלבו

בודה-קושלבו (בבלארוסית: Буда-Кашалёва, בודה-קשליובה; ברוסית: Буда-Кошелёво, בודה-קושליובו) היא עיירה במחוז הומל בבלארוס.
היסטוריה

בשנת 1873 הונח בעיירה קו מסילת ברזל שעבר בין מינסק והומל, והדבר הביא להתפתחות העיירה, בעיקר עקב שיווק עצים לקורות בניין מהעיירה ומסביבותיה. בעיירה הוקמו בתקופה זו עמדת טלגרף וסניף דואר. בשנת 1888 החלו לפעול בעיירה סדנאות מלאכה בתחומי העץ לבניה ולייצור נולים.
בתחילת המאה ה-20 הוקם בעיירה בית ספר, תחנת הדואר חודשה ונבנו בנייני מסחר ועסקים.
לקראת תום מלחמת העולם הראשונה, ב-1918, כבשה גרמניה את העיירה. לאחר המלחמה נכללה בודה-קושלבו בתחומי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, במסגרת ברית המועצות. באוגוסט 1941 כבשה גרמניה הנאצית את היישוב במהלך מבצע ברברוסה, ובנובמבר 1943 שבה וכבשה ברית המועצות את היישוב.
בשנת 1995 הוקמה בעיירה כנסייה על שם ניקולאוס הקדוש. בעיירה פועלים בית ספר טכנולוגי לחקלאות (לשעבר בית ספר ליערנות), גלריה לאמנות ומוסדות ציבור נוספים. במשך כל תקופת קיומו של היישוב היו רוב בנייני היישוב עשויים מעץ, מצב שקיים גם היום.
יהודי בודה-קושלבו

ערב מלחמת העולם השנייה גרו בעיר כ-500 יהודים מתוך כ-3,400 תושבים. באוקטובר 1941, כחודשיים לאחר הכיבוש הגרמני, הוקם גטו בעיירה ובדצמבר 1941 רצחו גרמנים את מאות יושבי הגטו בסמוך לעיירה.
בהמות (להקה)

| --- | --- |

 מקום הקמה:  גדנסק 
 מוקד פעילות:  פולין גדנסק, פולין
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 סוגה:  בלאק מטאל (מוקדם) בלאקנד דת' מטאל (מאוחר)
 חברת תקליטים:  Metal Blade Records, Nuclear Blast, Pagan Records, Avantgarde Music, Regain Records, Century Media Records
 www.behemoth.pl
 חברים
 אדם דרסקי 
 
בהמות (Behemoth) היא להקת בלאקנד דת' מטאל מפולין.
הלהקה נוסדה ב-1991 בידי הסולן נרגל (שם אמיתי: אדם דרסקי), שהיה החבר הקבוע היחיד בלהקה. האלבומים הראשונים של בהמות היו מבוססים על טהרת הבלאק מטאל, וניגנו בסגנון שלא היה שונה בהרבה מהלהקות האחרות של הז'אנר. מאז האלבום Pandemonic Incantations (יצא ב-1998) הלהקה התחילה לשלב אלמנטים רבים של מוזיקת הדת' מטאל, ובכך הפכו ללהקת בלאקנד דת' מטאל.
בהמות ידועים כלהקה באיכות הקלטה גבוהה. מאז המעבר שלהם מז'אנר הבלאק המסורתי הם זכו לפרסום רב וכיום הם נחשבים לאחת הלהקות המובילות בעולם המטאל בכלל ובעולם הבלאק והדת' בפרט.
נכון להיום הלהקה הופיעה חמש פעמים בישראל. ההופעה הרביעית של הלהקה בישראל התקיימה ב-2014, על רקע מספר ביטולים של הופעות של להקות וזמרים שונים בשל המתיחות הביטחונית. באותו זמן הוציאה הלהקה הודעה למעריציה הישראליים בערוץ היוטיוב שלה לפיה אין בכוונתה לבטל את ההופעה.
חברי הלהקה

אדם "נרגל" דרסקי - גיטרה בס (1995-1991), גיטרה, שירה (1991-הווה)
זביגנייב "אינפרנו" פרומינסקי - תופים, כלי הקשה (1999-1997, 2000-הווה)
תומאס "אוריון" ורובלסקי - גיטרה בס, שירה (ליווי) (2003-הווה)
חברי הלהקה > חברים לשעבר

בל רייונלוק - תופים, כלי הקשה, שירה (ליווי) (1996-1991)
"דסיקרייטור" - גיטרה, שירה (ליווי) (1992-1991), גיטרה בס, שירה (ליווי) (1992)
"אורקוס" - גיטרה בס, שירה (ליווי) (1993)
"פרוסט" - גיטרה, שירה (ליווי) (1994-1993)
"לס" - גיטרה בס, שירה (ליווי) (1997-1995, 1999-1998), גיטרה (1999)
"מפיסטו" - גיטרה בס, שירה (ליווי) (1999-1997)
"הבוק" - שירה (ליווי) (2003-2000)
דיסקוגרפיה

| אלבום | שנה |
| --- | --- |
Edit Sventevith (Storming Near the Baltic): 1995
And the Forests Dream Eternally (מיני אלבום): 1995
Grom: 1996
Bewitching the Pomerania (מיני אלבום): 1997
Pandemonic Incantations: 1998
Satanica: 1999
Thelema.6: 2000
Zos Kia Cultus (Here and Beyond): 2002
Conjuration (מיני אלבום): 2003
Demigod: 2004
Slaves Shall Serve (מיני אלבום): 2005
The Apostasy: 2007
Ezkaton (מיני אלבום): 2008
Evangelion: 2009
The Satanist: 2014
Xiądz (מיני אלבום): 2014
I Loved You at Your Darkest: 2018
O Pentagram Ignis (מיני אלבום): 2019
A Forest (מיני אלבום): 2020
Opvs Contra Natvram: 2022
ג'ורג'טאון (סנט וינסנט והגרנדינים)

| --- | --- |
 מדינה:  סנט וינסנט והגרנדינים סנט וינסנט והגרנדינים
 מחוז:  שרלוט
 שפה רשמית:  אנגלית
 גובה:  12 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  7,061 (2011)
 קואורדינטות:  13°17′10″N 61°07′22″W﻿ / ﻿13.286111111111°N 61.122777777778°W﻿ / 13.286111111111; -61.122777777778 
 אזור זמן:  UTC -4
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סנט וינסנט והגרנדינים מוגדלת) קינגסטאון שאטובלייר פורט אליזבת קליפטון גרנדה הים הקריביג'ורג'טאון(למפת סנט וינסנט והגרנדינים רגילה) קינגסטאון שאטובלייר פורט אליזבת קליפטון גרנדה הים הקריביג'ורג'טאון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ג'ורג'טאון (באנגלית: Georgetown) היא בירת מחוז שארלוט שבאי סנט וינסנט שבסנט וינסנט והגרנדינים.
הערות שוליים

↑  www.citypopulation.de
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בלה שיקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בפברואר 1923 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  29 באוקטובר 2020 (בגיל 97) סיאטל, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  שווייץ 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
בלה שיקי (בהונגרית: Siki Béla;‏ 21 בפברואר 1923 – 29 באוקטובר 2020) היה פסנתרן הונגרי.
ביוגרפיה

שיקי נולד בהונגריה ולמד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט אצל לאו ויינר וארנסט פון דוהנאני. בשנים 1942 ו-1943 ניצח בתחרות הפסנתר ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. בשנת 1945 עבר לשווייץ, שם למד אצל דינו ליפאטי וניצח בתחרות ז'נבה בשנת 1948. הקריירה הבינלאומית שלו כסולן הובילה אותו להופיע בכל חמש היבשות עם מנצחים ותזמורות מן השורה הראשונה.
בשנת 1965 עבר שיקי לארצות הברית והחל ללמד באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל. בין 1980 ל-1985 לימד בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת סינסינטי ובשנת 1985 חזר לסיאטל, שם המשיך ללמד עד פרישתו ב-2001. שיקי הוציא הקלטות אחדות. לעיתים קרובות הוא הוזמן לשבת בחבר השופטים בתחרויות מוזיקה בינלאומיות, בין השאר בלידס (אנגליה), בז'נבה ובבולצאנו (איטליה).
נפטר ב-29 באוקטובר 2020.
פרסומים (רשימה חלקית)

שיקי, בלה, "רפרטואר לפסנתר: מדריך לפרשנות וביצוע", ספרי שירמר, 1981, ‏ ISBN 0-02-872390-2.
לקריאה נוספת

פרנק דואס, "בלה שיקי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן, 1980‏ ISBN 1-56159-174-2
הערות שוליים

↑  "בלה שיקי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  גרוב
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273766405171  BIBSYS: 1512647520979  BNE: XX1552249  BnF: cb13927693q (data)  CiNii: DA12255654  GND: 135003113  ISNI: 0000 0003 6441 2824  LCCN: n81033186  MusicBrainz: e0f0cbd6-ba8a-4a56-a28b-f532b21137ad  NTA: 069232784  RERO: 02-A018757804  SNAC: w6ns5084  SUDOC: 175329036  TePapa: 71140  Trove: 1583997  VIAF: 225751612   WorldCat (עם VIAF): 225751612
בן-ציון נטלוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1886 ה'תרמ"ו ווילנה
 פטירה:  1968 (בגיל 82 בערך) ה'תשכ"ח
 תקופת הפעילות:  ?–1968 
 תחומי עיסוק:  הלכה.
 תפקידים נוספים:  רב העיירות קרקי, גניצשק, שאדווא בליטא, שימש כאב בית דין בברוקלין, ולאחר מכן רב לואיסוויל, ובקיו גרדנס
 רבותיו:  הרב חיים עוזר גרודזנסקי
 
הרב בן-ציון חיים נטלוביץ (ה'תרמ"ו, 1886 – ח' בטבת ה'תשכ"ח, 10 בינואר 1968) היה רב של מספר עיירות בליטא ובארצות הברית, ומחבר תורני. חבר אגודת הרבנים של ארצות הברית וקנדה.
קורות חייו

נולד בשנת 1886 (ה'תרמ"ו) לרבי אברהם נטלוביץ'. למד אצל הרב חיים עוזר גרודזנסקי ונסמך לרבנות על ידו ועל ידי הרב אליעזר רבינוביץ והרב העניך אייגש מווילנה.
לאורך השנים מונה לרבן של כמה וכמה קהילות: בה'תר"ע-ה'תרע"ה היה רבה של קרקי, בה'תרע"ה-ה'תרפ"א לרבה של גנישצק ובה'תרפ"ב-ה'תרפ"ג לרבה של שאדווא. בשנת 1923 (ה'תרפ"ג) היגר לארצות הברית.
שימש כאב בית דין בברוקלין, ולאחר מכן רב קהילת קשר ישראל שבהאריסברג, משנת תרפ"ה ועד תרצ"ב. לאחר מכן עבר לכהן כרבה של לואיוויל. באחרית ימיו שימש כרב בקיו גרדנס שבקווינס, כרב קהילת יוצאי רדישקוביץ.
נפטר ב-1968 (ה'תשכ"ח). מודעות אבל על פטירתו התפרסמו בכמה כתבי עת תורניים, ובהם הוגדר כ'אחד מיחידי גאוני אמריקה'.
חיים אישיים

נשא לאישה את בריינה, ביתו של הרב מאיר רבינזון, אב בית דין בעיירה רדושקביץ.
כתיבתו התורנית

הרב נטלוביץ' היה שותף בהרבה פולמוסים תורניים והרבה לפרסם מאמרים בכתבי עת תורניים.
באחד המאמרים שפרסם פסק שיש להתיר גיור של נכריות שנשואות ליהודים בנישואים אזרחיים אף על פי שלפי דעת השואל הן לא ישמרו שבת כיוון שהיהודים להם הן נשואות אינם שומרי שבת, כיוון שההצהרה על קבלת המצוות בבית הדין היא הקובעת. לאורך השנים פרסם עוד כמה מאמרים בפרטי הלכות גיור בכתבי העת המאור והפרדס.
כתב גם תשובה יסודית בדין חמץ שנמכר למחזיק עצמו לא יהודי ואחר כך הודה שהוא בן תערובות.
בשו"ת פרי יהושע, נדפסה תשובה של הרב נטלוביץ' המתירה זקוקה ליבום שהיבם הוא משותק.
הערות שוליים

1 2  ספר היובל של הפרדס, עמ' 568
1 2 3 4 5 6 7 8 9  ערכו ב'אישי ישראל' להלן 'קישורים חיצוניים'
↑  פארװערטס⁩, 5 דצמבר 1952, עמ' 21
↑  אוצר הרבנים, עמוד 132
↑  התבונה, שנה ב', סימן טו
1 2  פרי יהושע, סימן נח
↑  Kesher Israel History, Kesher Israel Congregation
↑  פרי יהושע, סימן סג
↑  המאור, קעג, עמוד 43
↑  אור המזרח כרך טז, עמוד 87
↑  תבונה, שנה ב - פרנקפרוט, סימן ט"ו
↑  המאור, שנה ח (תשיז), חוברת ה (עא)
ג'ומבוש

| --- | --- |

 סיווג:  קורדופוניים
 קבוצה:  כלי פריטה, כלי מיתר
ג'וּמְבּוּש (בטורקית: Cümbüş) הוא כלי נגינה טורקי בעל 12 מיתרים. המיתרים נמתחים על גבי תוף, בדומה לבנג'ו. הצוואר יכול להופיע עם סריגים או בלעדיהם.
הכלי פותח ב-1930 על ידי זיינל אבידין ג'ומבוש מאיסטנבול, ככלי דמוי עוד שניתן להופיע עמו כחלק מהרכב מוזיקלי גדול. ייצורו הזול של הכלי בהשוואה לאחרים, הביא לכך שרבים מרוכשיו היו ממעמד סוציו-אקונומי נמוך ובני מיעוטים, שניגנו עליו בעיקר מוזיקה עממית בשילוב עם מוזיקה טורקית אתנית. הפופולריות של הכלי ירדה בשנות ה-60, מלבד בקרב המיעוט הרומני, שאימץ אותו מכיוון שהתאים לכלי נגינה אחרים בהרכבים המוזיקליים שלהם כשניגנו במסיבות וחתונות. באמצע שנות ה-90 גברה שוב הפופולריות של הכלי בקרב צעירים שחידשו מוזיקה עממית בטורקיה, כגון ארמנים, יהודים, כורדים ורומנים. בהמשך החלו להשתמש בו גם הרכבי רוק טורקי.
הכלי מיוצר עד היום בחברה של צאצאי משפחת ג'ומבוש. הם מוכרים כ-3,000 כלים בשנה, מחציתם לייצוא למדינות אירופה וארצות הברית.
ג'ורג'טאון (גיאנה)

| --- | --- |

מגדל השעון בשוק סטאברוק
 מדינה:  גיאנה גיאנה
 מחוז:  דמררה-מהאיקה
 ראש העיר:  המילטון גרין
 תאריך ייסוד:  24 באוגוסט 1842
 על שם:  ג'ורג' השלישי 
 שטח:  147.6 קמ"ר
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  235,017 (2024)
 קואורדינטות:  6°48′18″N 58°09′18″W﻿ / ﻿6.805°N 58.155°W﻿ / 6.805; -58.155
 אזור זמן:  UTC -3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גיאנה מוגדלת) ניו אמסטרדם ברטיקה לת'ם ונצואלה ברזיל סורינאם הים הקריביג'ורג'טאון(למפת גיאנה רגילה) ניו אמסטרדם ברטיקה לת'ם ונצואלה ברזיל סורינאם הים הקריביג'ורג'טאון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ג'ורג'טאון (באנגלית: Georgetown) היא בירת גיאנה, והעיר הגדולה במדינה. בעיר מתגוררים כ-214,000 תושבים (על-פי מפקד אוכלוסין מ-2002), והיא ממוקמת בשפך נהר דמררה לאוקיינוס האטלנטי.
העיר נוסדה על ידי מתיישבים הולנדים ובמקור נקראה סטאברוק. לאחר מלחמות נפולאון, השתלטו הבריטים על המושבה ושינו את שם העיר לג'ורג'טאון. ב-24 באוגוסט 1842 הוכרזה רשמית כעיר בירה.
עיקר כלכלת העיר מתבססת על נמל העיר ממנו מייצאים סוכר, עץ, זהב, יהלומים ובוקסיט.
בעיר נמצאת אוניברסיטת גיאנה.
ערים תאומות

לג'ורג'טאון מספר ערים תאומות:
ארצות הברית סנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית
טרינידד וטובגו פורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו
סורינאם פרמריבו, סורינאם
ביל סדון

ויליאם צ'ארלס "ביל" סדון (אנגלית: William Charles "Bill" Seddon;‏ 28 ביולי 1901, קלפטון, לונדון - 1983, אסקס) היה כדורגלן אנגלי.
קריירה

סדון החל את הקריירה בקבוצת הנערים הלונדונית וילה אתלטיק, וב-1922 הצטרף לג'ילינגהאם על תקן של שחקן חובב. ב-1923 ניסה להתקבל ללא הצלחה לאסטון וילה, נבחן בארסנל בנובמבר 1924, וחתם שם על חוזה כשחקן מקצוען בדצמבר שלאחר מכן. הוא שיחק בעמדת הקשר האחורי, ולרוב השתתף במשחקי קבוצת המילואים של המועדון. הוא צבר לזכותו למעלה מ-200 הופעות בליגת המילואים, ואף מונה לקפטן כשהקבוצה זכתה בחמש אליפויות של ליגת המילואים בשנות ה-20.
באותה תקופה שיחק סדון מדי פעם גם עבור הקבוצה הבכירה של ארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו לאחר שהחליף את אלף בייקר בהפסד 1 - 2 לסנדרלנד ב-10 באפריל 1926. הייתה זו הופעתו היחידה בעונת 1925/1926, ובעונה שלאחר מכן הוא שותף ב-17 משחקים. אולם, הוא לא נכלל בהרכב לקראת גמר גביע ה-FA של 1927, ומאחר ושחקני ההגנה הדומיננטיים של ארסנל באותה תקופה היו אלף בייקר, ג'ק באטלר ובוב ג'ון, סדון השתתף בארבעה משחקים בעונת 1927/1928, ובאפס משחקים בעונת 1928/1929.
אולם, בעונת 1929/1930 הוא חזר להרכב של ארסנל, וחלק את עמדת הקשר הימני עם אלף בייקר עד שהבלם הרי רוברטס נפצע במשחק מול וסטהאם יונייטד. סדון החליף את רוברטס הפצוע בהגנה, השתתף ב-12 המשחקים האחרונים של הליגה, ופתח בגמר גביע ה-FA של 1930, שהסתיים בניצחון 2 - 0 על האדרספילד טאון ובתואר המשמעותי הראשון בהיסטוריה של ארסנל.
בעונת 1930/1931 השתתף סדון ב-18 משחקי ליגה, וזכה עם ארסנל באליפות הראשונה בתולדות המועדון. הוא חזר לשחק בעמדת הקשר הימני, אך איבד את מקומו בהרכב לאחר הגעתו של צ'ארלי ג'ונס, ובעונת 1931/1932 השתתף בחמישה משחקים, האחרון מתוכם מול שפילד יונייטד. הוא עזב את המועדון במרץ 1932, ועבר לגרימסבי טאון תמורת 2,500 לירות שטרלינג. הוא רשם לזכותו 76 הופעות במדי ארסנל, ולא הבקיע בהן ולו שער אחד.
הוא שיחק בגרימסבי במשך עונה אחת לפני שהצטרף ללוטון טאון ביולי 1933, ופרש בפברואר 1934. לאחר פרישתו צורף סדון לצוות האימון של לוטון, והחזיק במשרה זו במשך כחצי שנה. בין אוגוסט לדצמבר 1934 הוא עבד כמאמן כושר בנוטס קאונטי, ובעונת 1935/1936 שימש כמאמן בגרימסבי טאון. במלחמת העולם השנייה הוא הוצב במערב אפריקה על ידי הצבא הבריטי, ולאחר המלחמה הצטרף לרומפורד כאיש תחזוקה. ב-1967 ערכו ארסנל ורומפורד משחק ראווה לרגל פרישתו לגמלאות.
לקריאה נוספת

Tony Matthews, Who's Who of Arsenal (Page 258), 2007. (ISBN 1-84596-232-X)
ברוניי במשחקים הפאראלימפיים

ברוניי השתתפה במשחקים הפאראלימפיים פעם יחידה, במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012), כששלחה למשחקים ספורטאי יחיד. במשחקי החורף לא נטלה ברוניי חלק מעולם.
המתחרה אותו שלחה ברוניי ללונדון (2012), התחרה בתחרות הטלת הכידון (קטגוריה F54/55/56) אך לא הצליח להגיע להישגים ספורטיביים משמעותיים, וסיים במקום השמיני במקצה שלו עם תוצאה של 26.17 מטרים.
ראו גם

ברוניי במשחקים האולימפיים
ברוניי במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  Men's Javelin Throw - F54/55/56
בן-ציון משבץ

| --- | --- |

קבוצת אנשי השומר (משמאל לימין): בן-ציון משבץ, אליהו קמינצקי (איתן), ישראל שוחט, צבי בקר, משה גולדשטיין (גבעוני)
 לידה:  1889 תרמ"ט ברדיצ'ב, מחוז ז'יטומיר, אוקראינה
 פטירה:  22 בדצמבר 1920 (בגיל 31 בערך) י"א טבת תרפ"א חדרה
 מקום קבורה:  חלקת השומר בבית העלמין של כפר גלעדי
 תאריך עלייה:  1905
 מדינה:  ישראל
 בת זוג:  דבורה מדורסקי
 השתייכות:   ארגון השומר ארגון המגן
 תקופת הפעילות:  1909–1920 (כ־11 שנים)
 תפקידים בשירות
 שומר
בן-ציון משבץ (משביץ) (1889, אוקראינה – 22 בדצמבר 1920, ישראל) היה מאנשי העלייה השנייה ומראשוני המצטרפים לארגון השומר. שמר בסג'רה, יבנאל, בית-גן, חדרה ומושבות יהודה.
ביוגרפיה

בן-ציון משבץ נולד ב-1889 בעיר ברדיצ'ב שבמחוז ז'יטומיר באוקראינה. בנעוריו הצטרף על נוער שהגן על היהודים בפני פוגרומים והיה שותף להגנה על קהילת אודסה במהלך פוגרומי אודסה. לאחר אירוע זה עלה, כנוסע סמוי, על אוניית מסע וירד ביפו. גר תקופה קצרה ביפו שם חבר לקבוצה שייסדה יותר מאוחר את ארגון השומר (יצחק בן-צבי, ישראל גלעדי וישראל שוחט) ומהם שמע על רעיונות השמירה.
מיפו עבר למושבה סג'רה שם הצטרף לארגון השומר והחל לשמור במושבה ומשם עבר לשמור ביבנאל ובית-גן. בתקופה בה שמר בבית-גן הצליחו גנבים בדואים לגנוב 12 ראשי בקר מהיישוב ו"השומר" נאלץ לשלם דמי פדיון לשבט כדי לקבל בחזרה את הפרות. משבץ, שהיה אחראי על השמירה ביישוב, הודח על ידי הנהגת הארגון מתפקידי שמירה למשך מספר חודשים.
בהמשך עבר מהגליל לשומרון והחל לשמור בחדרה ובמושבות הדרום (ראשון לציון, רחובות ובאר יעקב). בתקופת השמירה בחדרה הותקף השומר צבי נדב ונשקו נגנב על ידי כנופיית ערבים ומשבץ היה אחד מקבוצת שומרים שיצאו לנקום באותו שבט אולם נתקלו בהתנגדות ונאלצו לסגת.
ב-1913, לאחר נישואיו, רכש חלקת אדמה ועיבד אותה במקביל לעבודתו כשומר.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה אסרו הטורקים על פעילות "השומר" ואז הצטרף משבץ לארגון המגן, בהנהגתו של יוסף לישנסקי, שפעל בדרום הארץ.
משפחתו

ב-1913 נישא לדבורה לבית מדורסקי (ילידת 1888, בתם של שמשון ואסתר מדורסקי שהיו ממייסדי חדרה). לזוג נולדו 3 ילדים (שמשון, חסידה ושפרה).
במהלך עבודתו ושמירותיו נתקף שלוש פעמים במלריה והצליח להתאושש אך ב-1920 נתקף בקדחת בפעם הרביעית ונפטר. הובא למנוחות בבית הקברות בחדרה ויותר מאוחר הועבר לחלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדי. לאחר פטירתו נישאה דבורה ליוסף אליאש. נפטרה ב-1963 ונקברה אף היא בכפר גלעדי.
לקריאה נוספת

ספר השומר, הוצאת דביר והוצאת 'מערכות', 1957
הערות שוליים

↑  השומרים האחרים בקבוצה היו מנדל פורטוגלי, צבי נדב, מאיר חזנוביץ וחיים שטורמן
↑  לירן טטרו, בגיל 101: הלכה לעולמה שפרה לוי, ממשפחת מייסדי חדרה (בתו של בן-ציון משבץ), באתר mynet חדרה, 4 במרץ 2018
↑  אלי אשכנזי‏, מצריף דל ליקירת העיר: הלכה לעולמה שפרה לוי ממשפחת מייסדי חדרה, באתר וואלה, 2 במרץ 2018
↑  ש.ד., בן ציון משבץ, הפועל הצעיר, 7 בינואר 1921
בודה (מיתולוגיה)

צבוע האוכל אדם
בּוּדָה (געז: ቡዳ) הוא ישות מיתולוגית שהאמונה בו נפוצה במזרח וצפון אפריקה. לפי אמונה זו לבודה יש את כוחות העין הרע ויש בכוחו להשתלט על אנשים, לשנות את צורתם לצורת צבוע ולבצע דברים מרושעים לרבות קניבליזם. באתיופיה ובאריתריאה הישות נקשרת לאוכלוסיות שהם חסרות אדמה ואשר עיקר פרנסתם קשור לייצור של מוצרים מתוך חומרי גלם כדוגמת קדרות, בורסקאות, נפחות ואריגה.
על פי האמונה העממית באתיופיה לחוה היו 30 ילדים והיא החביאה 15 מהם, כאשר מצא אותם האל קילל אותם, את חלקם הפך לחיות וחלק אחר השאיר בדמותם האנושית ואלו הם אבות הבודה. לפי תפיסות אלו הבודה הוא צבוע (אמהרית: "ג'יב") המחופש לאדם בשעות היום ואשר לובש את צורתו המקורית בלילה והיא דמותו האמיתית. הבודה עצמו אוכל אנשים ומוצץ את דמם לא רק פיזית כי אם רוחנית לאחר שהטיל עליהם את עין הרע. כינוי נוסף שניתן לאדם כזה הוא "ג'ריתם" שמשמעותו זנב, כלומר זנב הצבוע שאינו קיים כאשר הוא בצורת אדם.
למרות העניין המאגי, אוכלוסיות אלו שהאמינו בבודה השתמשו בשירותיהם של אותן אוכלוסיות ובמוצריהם, אך נזהרו מהם. האמונה גם גורסת כי הבודה מעביר את כוחותיו לצאצאיו. ההשלכות של אמונה זו על קבוצות מסוימות, בייחוד נפחים, היו לדחוף אותם לשוליים, להתרחק מהם פיזית ואף לבצע טקסים כנגדם. פעמים רבות קורה כי ישנן האשמות של אוכלוסיות כלפי אנשי הבודה כאשר הטענה המרכזית היא שאחד מהם נאכל, במצב כזה ישנם טקסים אשר מבוצעים והאדם אשר חשוד ב"אכילת" הקורבן נאנס לבקש את סליחתו.