stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המכון למדיניות העם היהודי
פעילויות > מיזמים

העם היהודי בשנת 2030 - עתידים חלופיים - מיזם זה מתאר את עתידיו האפשריים של העם היהודי בשנת 2030 ואת התסריטים המובילים אליהם. מטרת המחקר היא פיתוח המלצות מעשיות למדיניות ואסטרטגיה שיגבירו את סיכויי מימושם של עתידים הרצויים לעם היהודי. החלופות מפותחות תוך התייחסות לדמוגרפיה, התפתחויות גאו-פוליטיות, מדע וטכנולוגיה, הזהות היהודית והיחסים בין ישראל לתפוצות, יצירתיות רוחנית ומבנה המוסדות והמנהיגות. בנוסף, התאוריות העיקריות על שגשוג ושקיעה משמשות ככלי נוסף להבנת התהליכים העוברים על העם היהודי. במסגרת המיזם, התקיימו בשנים 2005 ו-2006 סיעורי מוחות ובהם השתתפו אישים יהודיים.
מיזמים נוספים - "מדיניות דמוגרפית לעם היהודי", "יחסים בין העם היהודי לבין מעצמות עולות ללא מסורת תנ"כית".
ראו גם

הסוכנות היהודית
הערות שוליים

↑  ייעוד המכון, באתר המכון למדיניות העם היהודי
1 2  צוות - The Jewish People Policy Institue
↑  מועצת המנהלים - The Jewish People Policy Institue
↑  דף המיזם באתר JPPI
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256836405171  ISNI: 0000 0001 2228 7944  LCCN: no2006054866  VIAF: 151635500   WorldCat (עם VIAF): 151635500
קטר במשחקים האולימפיים

קטר משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
אירוח המשחקים

בשנת 2007 הגישה בירת קטר, דוחה, את מועמדותה לאירוח המשחקים ב-2016. במכרז שנערך קיבלה דוחה ציונים גבוהים בפרמטרים של מימון, תמיכת הממשלה והציבור, ותוכניות מתקני הספורט והכפר האולימפי, לצד ציונים נמוכים בסוגיות הביטחון והמורשת הספורטיבית. הציון הכולל שקיבלה המועמדות היה 6.9, הציון הרביעי בגובהו, אחרי מדריד, טוקיו ושיקגו, אך בכל זאת לא נכללה בין ארבע המועמדות הסופיות (בהן נכללה ריו דה ז'ניירו שזכתה בסופו של דבר באירוח המשחקים), בשל חששו של הוועד האולימפי הבינלאומי מתנאי מזג האוויר במדינה ומקהל מועט בשל היותה מדינה קטנה.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984): 0
אולימפיאדת סיאול (1988): 0
| אולימפיאדת ברצלונה (1992) | 0 | 0 | 1 | 1 |
אולימפיאדת אטלנטה (1996): 0
| אולימפיאדת סידני (2000) | 0 | 0 | 1 | 1 |
אולימפיאדת אתונה (2004): 0
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): 0
| אולימפיאדת לונדון (2012) | 0 | 1 | 1 | 2 |
| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| אולימפיאדת טוקיו (2020) | 2 | 0 | 1 | 3 |
| אולימפיאדת פריז (2024) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | 2 | 2 | 5 | 9 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | 1 | 2 | 2 | 5 |
|  הרמת משקולות | 1 | 0 | 1 | 2 |
|  כדורעף חופים | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  קליעה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | 2 | 2 | 4 | 8 |
ראו גם

קטר במשחקים הפאראלימפיים
קטר במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-18 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-18 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
הפיגוע בסי פוד מרקט

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |
 תאריך:  5 במרץ 2002
 מקום:  ליד בית מעריב, דרך בגין, תל אביב
 קואורדינטות:  32°03′53″N 34°46′56″E﻿ / ﻿32.06485°N 34.782125°E﻿ / 32.06485; 34.782125
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  רובה M16, רימוני יד, סכין קומנדו
 הרוגים:  3
 פצועים:  35
 מבצע:   גדודי חללי אל-אקצא
 תבנית:לשוניות2
 
פיגוע הירי בסי פוד מרקט היה פיגוע ירי שביצע מחבל פלסטיני מגדודי חללי אל-אקצא ב-5 במרץ 2002 במסעדת "סי פוד מרקט" בדרך בגין בתל אביב, ליד בית מעריב. 3 בני-אדם נרצחו ו-35 נפצעו.
ההכנות לפיגוע

הפיגוע הוכן על ידי התנזים, וכלל שלושה מפעילים. הנהגים היו מאזן מחמוד עומר קאדי, בן 22 מאל-בירה ליד רמאללה, ומראד נזמי רזק עגלוני, בן 22 מכפר עקב בצפון ירושלים. תחת חקירה משטרתית הודו הנהגים כי בתחילה הסתננו לירושלים, תכננו פיגוע בפסגת זאב ונסוגו. לאחר מכן הם נסעו לתל אביב, וחסונה ביקש מהם להוריד אותו במקום שבו יש ריכוז גדול של אנשים. הנהגים החליטו להורידו על גשר מעריב, הצופה לעבר מספר מסעדות במרכז תל אביב.
קאדי הודה בחקירתו כי גויס לפלג הצבאי של הפת"ח כארבעה חודשים לפני הפיגוע.
בחקירתו הודה עגלוני כי גויס למשימה כחודש מראש. ב-4 במרץ 2002 הפגיש מפקד החוליה, חלום אבו חמיד, את קאדי עם עגלוני. השניים התבקשו לסייע בהסעת מחבל.
קאדי ועגלוני נפגשו באותו לילה ברמאללה עם חסונה וקיבלו הנחיות מדויקות לגבי הפיגוע. ההנחיות היו להחדיר את חסונה החמוש ברובה M16 ושני רימונים להתנחלות לצורך ביצוע פיגוע. אולם השלושה לא הצליחו להגיע להתנחלות, ובחרו להחדיר את חסונה לפסגת זאב. ריבוי כוחות ביטחון במקום מנע מהם לבצע זאת. בהתייעצות שביצע עגלוני עם אבו חמיד, וביוזמת קאדי, הוחלט על שינוי היעד לתל אביב. השלושה עברו את מחסום א-ראם שמצפון לירושלים, כאשר עגלוני נהג ברכב שבו הוחבאו אמצעי הלחימה, ואילו קאדי וחסונה עקפו את המחסום ברגל. השלושה חברו אחרי המחסום ונסעו לתל אביב. בהגיעם לאזור גשר מעריב, זיהה עגלוני עבור חסונה את מסעדת סי פוד מרקט, והשאיר אותו במקום. עגלוני וקאדי נסעו בחזרה לירושלים.
הפיגוע

ב-5 במרץ 2002, בשעה 2:10 אחרי חצות, הגיע מחבל פלסטיני, איברהים מוחמד חסונה תושב רמאללה, לדרך מנחם בגין (דרך פתח תקווה) סמוך לבית מעריב, קפץ מגשר מעריב ופתח באש על היושבים במסעדת סי פוד מרקט. המחבל היה חמוש בסכין קומנדו וברימונים, ירה ברובה M16 בסועדים שישבו במסעדה ליד החלונות, רוקן שתי מחסניות, והטיל שני רימוני רסס לעבר אנשים שנמלטו מהמסעדה, אך הרימונים לא התפוצצו. עשרות בני אדם שהיו באותה שעה במסעדה נדחפו לשירותים בניסיון לברוח מיריות המחבל; לאחר מכן התקדם המחבל לעבר מסעדת 'מפגש הסטייק' הסמוכה, שלף סכין ודקר אזרחים שניסו לעצור אותו ושוטרים שהוזעקו מתחנת הירקון, הרג שוטר ונורה למוות. ויליאם חזן סיפר לסוכנות עתי"ם כי הוא זה שחיסל את המחבל. שניות לפני שירה במחבל, נדקר חזן על ידי המחבל בגבו.
כתוצאה מהפיגוע נהרגו שלושה בני אדם ו-35 נפצעו, מהם שניים באורח קשה. השוטר ההרוג היה רב-סמל סלים ברכאת, בן 32 מהכפר ירכא, ששירת ביחידת הסיור של מרחב ירקון במשטרה. כל הנפגעים מהירי ישבו במסעדת סי פוד מרקט. צוותי מגן דוד אדום פינו את הפצועים לבית החולים איכילוב, מרכז הרפואי שיבא ובית החולים בילינסון.
כשהתקבל הדיווח על הפיגוע, פרס מחוז ירושלים כוחות רבים בכל הכניסות לעיר כדי ללכוד את המסיעים שהיו אמורים לעבור בירושלים על מנת להגיע לרמאללה. השניים, עגלוני וקאדי, נעצרו בכביש מספר 9, המקשר בין הגבעה הצרפתית לשכונת רמות בירושלים, כשהם מנסים להיפטר מתעודת הזהות של חסונה שהייתה ברשותם.
הזרוע הצבאית של הפת"ח, גדודי חללי אל אקצה, נטלה אחריות לפיגוע בתל אביב. טַלְפָּן מטעם הארגון התקשר לסוכנות הידיעות "רויטרס" ואמר כי "הפיגוע הזה הוא תגובה לטבח נשים וילדים ברמאללה ולטבח בג'נין".
זמן קצר לפני הפיגוע ישבו במסעדת סי פוד מרקט שחקני הכדורגל יוסי אבוקסיס ואסי דומב מהפועל תל אביב, וכן השחקנים אבי נמני ושביט אלימלך. השחקנים יצאו מהמסעדה דקות ספורות לפני הפיגוע ולא נפגעו. אירית רחמים חגגה במסעדה מסיבת רווקות, היא הסתתרה ולא נפצעה אלא פגיעות הלם.
תביעת פיצויים בעקבות הפיגוע

אחד מהפצועים קשה בפיגוע היה יוסף אזוז. אחרי הפיגוע הגיש אזוז לבית המשפט המחוזי תביעת פיצויים בגין פציעתו בפיגוע. בתביעתו ייחס למרואן ברגותי אחריות ישירה לפיגוע, וייחס לרשות הפלסטינית ולארגון לשחרור פלסטין אחריות שילוחית לפיגוע, לנוכח מימון הפיגוע על ידיהן.[דרושה הבהרה]
בדיון מקדמי טענה הרשות הפלסטינית כי מוקנית לה חסינות מפני שיפוט פנימי של הערכאות בישראל. כמו כן טענה הרשות כי היא ריבון זר, ועקב כך טענות כנגדה צריכות להתברר לפי הדין שבשטח הרשות, כאשר לעצם הפיגוע העלתה הרשות שאלות על סמכותו של בית משפט ישראלי לדון בסוגיות המדיניות והפוליטיות של קיום ההסכמים הבינלאומיים שמכוחם קמה הרשות. בית המשפט המחוזי דחה טענות אלה, ובעקבות זאת הגישה הרשות הפלסטינית בקשת רשות ערעור לבית המשפט העליון, שדחה את הבקשה.
מותו של רב-סמל סלים ברכאת

לפי אתר יזכור, רב-סמל סלים ברכאת עסק בפעילות משטרתית סמויה והיה במארב ללכידת גנבי רכב בסמוך למסעדה. כשקיבל דיווח על האירוע רץ אליו רגלית. בהגיעו, זיהה מחבל היורה לכל עבר ומשליך רימונים. באקדח שלוף רץ אל המחבל כאשר הוא יורה לעברו ופגע בשלושה כדורים בגופו של המחבל, שהתמוטט ארצה. הוא הספיק לדווח במערכת הקשר המשטרתית "ניידות תירגעו, ניידות תירגעו, השתלטתי עליו". הוא התקרב למחבל, כדי לוודא שאין עליו חגורת נפץ, וכשרכן מעליו הספיק המחבל לדקור את סלים בצוואר, והוא התמוטט ומת במקום.
עם זאת, בשנת 2018 יצא לאקרנים הסרט התיעודי "סיבת המוות" של הבמאי רמי א. כץ העוסק בנסיבות מותו של רב-סמל סלים ברכאת. במהלך הסרט נבחנות תאוריות חלופיות לנסיבות מותו של ברכאת. הגרסה הבולטת היא שמותו נגרם בשוגג מיריותיו של ויליאם חזן, ולא מדקירות סכין שבוצעו על ידי המחבל כפי שנטען על ידי המשטרה. הסרט עוקב אחר ג'מאל ברכאת, אחיו של סלים, בניסיונתיו לשפוך אור על הנסיבות שהובילו למות אחיו. את הטענות שעלו בסרט הכחישה המשטרה, וקצינים בדימוס שנטלו חלק באירוע.
הערות שוליים

↑  אפרת ויס, נעצרו מסיעי המחבלים בסי פוד מרקט ובבית ישראל, באתר ynet, 20 במרץ 2002
↑  ליאת רון, "התקשרתי ללירון, להיפרד ממנו לתמיד", באתר nrg‏, 6 במרץ 2002
↑  מדינת ישראל נגד מרואן ברגותי, באתר ynet, 14 באוגוסט 2002
↑  ת"א (מרכז) 5984-08-07 הרשות הפלסטינית ואחרים נגד יוסף אזוז, ניתן ב-23 בנובמבר 2008
↑  אמיר טיטונוביץ, ‏העליון: תביעה נגד הרשות הפלסטינית בגין נזקי הפיגוע ב"סי פוד מרקט" תידון בישראל, באתר גלובס, 20 באפריל 2009
הרשות הפלסטינית ואחרים נגד יוסף אזוז ניתן ב-16 באפריל 2009
↑   נטע אחיטוב, גיבור או קורבן של קונספירציה? סיפורו של השוטר הדרוזי סלים ברכאת, באתר הארץ, 27 ביולי 2018
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
אטלנטיק - חברה לדיג וספנות

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1960–1991 (כ־31 שנים) 
 ענפי תעשייה:  דיג מעמקים 
 
"אטלנטיק - חברה לדיג וספנות בע"מ" הייתה חברה ישראלית לדיג מעמקים, שהפעילה אוניות דיג בעיקר באוקיינוס האטלנטי.
רקע להקמה

שני אנשי עסקים ישראלים, רב חובל מילה ברנר ויעקב מרידור הקימו את חברת "אטלנטיק" בשנת 1960 (נרשמה בתחילת 1961), לאחר שחברת דיג קודמת שלהם ("ישראל-ניפון"), שהפעילו במשותף עם חברה יפנית, נסגרה לאחר שנת פעילות אחת בלבד. ברנר, שיזם את הכניסה לתחום הדיג, האמין בחשיבותו כמקור לאספקת חלבונים מן החי לאוכלוסיית ישראל, כמקובל במדינות אירופה.
בהיעדר מקורות מימון עצמאיים חיפשו השניים שותף, ולאחר משא ומתן הוקמה בסופו של דבר שותפות עם חברת הבנייה "רסקו" שרצתה באותה תקופה להרחיב את תחומי פעילותה ועם משקיעים מקנדה.
צי האוניות

האונייה הראשונה שהפעילה החברה נרכשה בנורווגיה. זו הייתה אוניית דיג משומשת ש"אטלנטיק" שיפצה במספנה בסמוך לברגן. ביוני 1961 הושקה הספינה (על ידי הגברת רות דיין, רעייתו של שר החקלאות משה דיין). על הספינה הונף לראשונה דגל ישראל וניתן לה שם עברי – "עזגד" כשם בנו הבכור של ד"ר מרדכי שטרן, מנכ"ל "רסקו" באותם ימים. בראשית דרכה אוישה הספינה על ידי צוות ישראלי תחת פיקוד רב חובל נורווגי.
משך ההפלגה מאזור הדיג במערב אפריקה לנמל חיפה והשהייה בנמל להצטיידות ומנוחה היה כחודש, שבמהלכו לא ניצלה הספינה את יכולתה לדוג. לפיכך חכרה "אטלנטיק" אוניית קירור שתפקידה היה להוביל את שלל הדיג ארצה, דבר שאפשר ל"עזגד" לשהות תקופות ארוכות יותר באזור הדיג.
בשנת 1963 הזמינה "אטלנטיק" במספנה נורווגית שתי אוניות דיג חדשות: "עזגד 2" ו"עזגד 3", שהייתה מצוידת במיטב החידושים האלקטרוניים. הספינות החלו לפעול כשנתיים מאוחר יותר, ובמקביל הוצאה הספינה הראשונה, "עזגד", משירות, מאחר שכבר הייתה מיושנת.
ב-1970 רכשה החברה את האונייה "ים סוף", והספינה "עזגד 2" נמכרה. אוניית הקירור "סאגו" (שנחכרה) הובילה את שלל הדגים מחופיה הדרומיים של אפריקה לישראל. ב-1982 הונפקה החברה לציבור במטרה לגייס הון להמשך תוכנית הפיתוח, ובעקבות זאת נרכשה הספינה "עזגד 4".
אזורי הדיג

בתחילת דגו אוניות החברה באזור האיים הקנריים. שלל הדיג מוין: הדגים הכשרים הובאו לנמל חיפה ואילו הדגים הלא-כשרים שווקו באירופה. שיווק הדגים מהנמל לנקודות המכירה בארץ נעשה באמצעות "תנובה".
בסוף שנות ה-60 החלו ספינות החברה לפעול באזור דיג חדש מול חופי נמיביה, והביאו משם את דג הבקלה שנקלט היטב בישראל. בתחילת שנות ה-70 הורחבו אזורי הדיג גם לחופי דרום אפריקה.
מפת אזורי הפעילות של ספינות הדיג של "אטלנטיק" כוללת גם שדות דיג בצפון האוקיינוס האטלנטי, מול חופי גרינלנד, קנדה וארצות הברית. וכן בים סוף.
קשיים כלכליים וסגירת החברה

החברה התקשתה להתחרות בדגים שיובאו ממדינות אחרות, טענה שאיכות הדגים המיובאים ירודה ודרשה להטיל מכס גבוה על דגים מיובאים. מנגד טענו יבואני הדגים שאטלנטיק אינה חברה ישראלית שכן צוותי האוניות שלה הם זרים ולא ישראלים.
פעילות החברה לוותה בקשיים כבר מתחילת דרכה:
צריכת דגים לא הייתה (ועדיין אינה) נפוצה ומקובלת בישראל. היה צורך לשנות את הרגלי התזונה של האוכלוסייה, דבר שלא היה קל.
מחירי הדגים בארץ היו בפיקוח, ומשרדי הממשלה דאגו לשמור על רמת מחירים נמוכה, דבר שפגע ברווחי החברה.
העובדה שספינות הדיג של החברה לא פקדו את נמלי ישראל (כאמור שלל הדגים הובא ארצה באוניות קירור חכורות בעוד ספינות הדיג נותרו באזורי הדיג עצמם) עוררה מחאה כאילו אין המדובר בדיג ישראלי.
שער החליפין של המטבע הישראלי לא היה ריאלי ולא שיקף את עליית עלויות הייצור בחוץ לארץ.
למרות הקשיים הצליחה החברה להשיג רווחים קטנים והמשיכה לספק דגים באיכות טובה לשוק הישראלי.
עם זאת, בראשית שנות ה-80 התעוררו קשיים נוספים שפגעו בפעילות "אטלנטיק":
האינפלציה הגבוהה בראשית שנות ה-80 השפיעה על רווחיות החברה.
בשנת 1984 שונו הקריטריונים להקלות מכס על יבוא דגים.
באמצע שנות ה-80, בעקבות השינוי בתקנות המכס, החל יבוא מתחרה של דגה מארגנטינה.
התוצאה לא איחרה לבוא. בשנת 1985 עברה "אטלנטיק" לכינוס נכסים. בניסיון לאושש את החברה מסר כונס הנכסים את האוניות להפעלתה של חברת דיג דרום אפריקאית, אך "אטלנטיק" איבדה בתקופה זאת את נכסיה העיקריים – זכויות הדיג בחופי דרום אפריקה.
לבסוף, לאחר כישלון הסדר התפעול ודחיית הצעות שונות לשיקום החברה, מכר כונס הנכסים את אוניותיה של "אטלנטיק" בשנת 1991, והחברה הישראלית האחרונה לדיג מעמקים חדלה לפעול.
הערות שוליים

↑  עזגד - אניית דיג ישראלית חדשה, חרות, 9 בנובמבר 1960
↑  ספינת־הדיג "עזגד" הגיעה לנמל חיפה, דבר, 25 ביוני 1961
↑  קבלת פנים לעזגד בנמל חיפה, דבר, 29 ביוני 1961
↑  ג. שרוני, ויקינגים ישראלים יפליגו דרומה, מעריב, 12 בדצמבר 1960
↑  דוד הכהן, אטלנטיק חלוץ הדיג, דבר, 21 ביולי 1980
↑  חיים סלמון, מונופול לאטלנטיק, דבר, 9 באוגוסט 1980
טיישון פרינס

טיישון דורל פרינס (באנגלית: Tayshaun Durell Prince; נולד ב-28 בפברואר 1980) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הסמול פורוורד. פרינס הוא בוגר אוניברסיטת קנטקי, והוא נבחר על ידי דטרויט בסיבוב הראשון בדראפט 2002. במשך שנותיו בדטרויט הוא זכה עמה באליפות ה-NBA בעונת 2003/2004, וביסס את מעמדו כאחד משחקני ההגנה הטובים בליגה, כשנבחר ארבע פעמים לחמישיית ההגנה השנייה של העונה. כמו כן, זכה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב באולימפיאדת בייג'ינג.
ביוגרפיה > ראשית הקריירה

פרינס למד בצעירותו בבית ספר תיכון דומינגז מעיר הולדתו, קומפטון שבקליפורניה. במדי קבוצת הכדורסל של התיכון הוא החל את קריירת הכדורסל שלו. הוא שיחק בדומינגז במשך שלוש שנים בהן הוביל אותה למאזן של 96 ניצחונות מול תשעה הפסדים בלבד, ואף זכה איתה באליפות התיכונים של מדינת קליפורניה בשנת 1997. בנוסף, הוא קיבל את "פרס ג'ורג' ירדלי" מטעם העיתון לוס אנג'לס טיימס לשחקן התיכונים המצטיין של השנה בקליפורניה הדרומית.
מאוחר יותר החל את קריירת המכללות שלו במערכת הכדורסל המפותחת של אוניברסיטת קנטקי. הוא החל לשחק בקבוצת הכדורסל של קנטקי בשנת 1998, בהיותו בגיל 18, והפגין יכולות של שחקן הגנה מצטיין ובעל זריזות ומהירות רבה. בעונת הפרשמן (שחקן בשנתו הראשונה במכללה) הוא קלע 5.8 נקודות ב-20.2 דקות בממוצע למשחק, ונכלל בנבחרת המצטיינים בליגת המכללות האמריקאית מטעם מקדונלד'ס. בעונת 1999/2000 הוא הפך לאחד מהשחקנים המובילים בקנטקי, כששותף ב-34 דקות בממוצע למשחק וקלע 13.3 נקודות. הוא גילה הצטיינות גם בתחום הריבאונדים, כאשר בשיאו בעונה זו הוריד 11 ריבאונדים במשחק מול אוניברסיטת ארקנס. בעונה זו הוא נבחר לראשונה ל-MVP של קבוצת קנטקי, וכן לחמישיית העונה השנייה בטורניר ה-SEC מטעם התאחדות המאמנים.
בעונת 2000/2001, עונת הג'וניור שלו במכללות, השיג פרינס ממוצעים של 16.9 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים ב-32.9 דקות למשחק. הוא נבחר לחמישייה השנייה של ה"אול-אמריקן" - נבחרת המצטיינים בליגת המכללות - מטעם סוכנות הידיעות Associated Press, ואף זכה בתואר שחקן השנה ונכלל בנבחרת העונה של טורניר ה-SEC. לאחר עונה מוצלחת זו העמיד עצמו פרינס לבחירה בדראפט ה-NBA של 2001, אך ביטל את הרשמתו ברגע האחרון. בעונת 2001/2002 היה פרינס מהבודדים שפתחו בכל משחקי קבוצתם. הוא הוביל את קנטקי בקליעות עם 17.5 למשחק ובריבאונדים עם 6.3 למשחק, ודורג שלישי ב-SEC בקליעות. באחד ממשחקי טורניר אליפות המכללות הוא קלע 41 נקודות. גם בעונה זו זכה פרינס במספר תארים אישיים מכובדים.
פרינס סיים את קריירת המכללות שלו כקולע השביעי בטיבו של אוניברסיטת קנטקי בכל הזמנים עם 1,775 נקודות. לאחר עזיבתו את המכללה הוא נכנס פעם נוספת לדראפט ונבחר במקום ה-23 בסיבוב הראשון על ידי דטרויט פיסטונס, מה שהעניק לו חוזה מובטח בליגת ה-NBA.
ביוגרפיה > נבחרת לאומית

פרינס זומן לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של ארצות הברית לאליפות אמריקה בכדורסל בשנת 2007. יכולותיו ההגנתיות היעילות של פרינס סייעו לארצות הברית לסיים עם מאזן מושלם בניצחונות בטורניר זה ולזכות במדליית הזהב לאחר ניצחון על נבחרת ארגנטינה, וכך להעפיל לאולימפיאדת בייג'ינג. הוא היה מהשחקנים החשובים ביותר בנבחרת כאשר קלע 7.3 נקודות למשחק, הוריד חמישה ריבאונדים בממוצע למשחק - השני בגובהו בנבחרת, ומסר 2.1 אסיסטים למשחק.
בזכות יכולתו הטובה הוא נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית גם לטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג 2008, והיה חלק ממשימה לאומית של ארצות הברית - לזכות במדליית זהב בטורניר כלל-עולמי לראשונה מאז שנת 2000. פרינס, ששימש כשחקן שעולה מהספסל ותורם ביעילות לנבחרתו, השיג בטורניר 4.3 נקודות ו-1.9 ריבאונדים בממוצע למשחק, וזכה יחד עמה במדליית הזהב האולימפית לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ספרד.
סטטיסטיקות קריירה

נכון ל-16 באפריל 2016‏‏
סטטיסטיקות קריירה > עונה סדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002/2003 | דטרויט | 42 | 5 | 10.4 | 0.449 | 0.426 | 0.647 | 1.1 | 0.6 | 0.2 | 0.3 | 3.3 |
| 2003/2004 | דטרויט | 82 | 80 | 32.9 | 0.467 | 0.363 | 0.766 | 4.8 | 2.3 | 0.8 | 0.8 | 10.3 |
| 2004/2005 | דטרויט | 82 | 82 | 37.1 | 0.487 | 0.341 | 0.807 | 5.3 | 3.0 | 0.7 | 0.9 | 14.7 |
| 2005/2006 | דטרויט | 82 | 82 | 35.3 | 0.455 | 0.350 | 0.765 | 4.2 | 2.3 | 0.8 | 0.5 | 14.1 |
| 2006/2007 | דטרויט | 82 | 82 | 36.6 | 0.460 | 0.386 | 0.768 | 5.2 | 2.8 | 0.6 | 0.7 | 14.3 |
| 2007/2008 | דטרויט | 82 | 82 | 32.9 | 0.448 | 0.363 | 0.768 | 4.9 | 3.3 | 0.5 | 0.4 | 13.2 |
| 2008/2009 | דטרויט | 82 | 82 | 37.3 | 0.450 | 0.397 | 0.778 | 5.8 | 3.1 | 0.5 | 0.6 | 14.2 |
| 2009/2010 | דטרויט | 49 | 49 | 34.0 | 0.486 | 0.370 | 0.714 | 5.1 | 3.3 | 0.7 | 0.4 | 13.5 |
| 2010/2011 | דטרויט | 78 | 78 | 32.8 | 0.473 | 0.347 | 0.702 | 4.2 | 2.8 | 0.4 | 0.5 | 14.1 |
| 2011/2012 | דטרויט | 63 | 63 | 33.1 | 0.421 | 0.356 | 0.774 | 4.5 | 2.4 | 0.4 | 0.5 | 12.7 |
| 2012/2013 | דטרויט | 45 | 45 | 32.4 | 0.444 | 0.434 | 0.796 | 4.6 | 2.5 | 0.5 | 0.3 | 11.7 |
| 2012/2013 | ממפיס | 37 | 36 | 31.7 | 0.429 | 0.366 | 0.595 | 4.2 | 2.3 | 0.7 | 0.3 | 8.8 |
| 2013/2014 | ממפיס | 76 | 76 | 25.6 | 0.407 | 0.290 | 0.567 | 3.1 | 1.6 | 0.5 | 0.3 | 6.0 |
| 2014/2015 | ממפיס | 26 | 9 | 24.2 | 0.410 | 0.455 | 0.833 | 3.2 | 1.4 | 0.3 | 0.2 | 7.3 |
| 2014/2015 | בוסטון | 9 | 0 | 22.0 | 0.559 | 0.625 | 0.833 | 3.3 | 2.0 | 0.6 | 0.2 | 8.4 |
| 2014/2015 | דטרויט | 23 | 7 | 24.8 | 0.431 | 0.423 | 0.660 | 4.2 | 1.7 | 0.7 | 0.4 | 7.3 |
| 2015/2016 | מינסוטה | 77 | 44 | 19.0 | 0.445 | 0.174 | 0.684 | 1.9 | 0.9 | 0.5 | 0.2 | 1.9 |
| קריירה |  | 1017 | 902 | 31.0 | 0.455 | 0.367 | 0.756 | 4.3 | 2.4 | 0.6 | 0.5 | 11.1 |
סטטיסטיקות קריירה > פלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | דטרויט | 15 | 3 | 25.5 | 0.426 | 0.292 | 0.763 | 3.8 | 1.5 | 0.5 | 0.9 | 9.4 |
| 2004 | דטרויט | 23 | 23 | 34.6 | 0.410 | 0.265 | 0.745 | 6.0 | 2.3 | 1.1 | 1.4 | 9.9 |
| 2005 | דטרויט | 25 | 25 | 40.9 | 0.433 | 0.367 | 0.800 | 6.3 | 3.3 | 1.0 | 0.4 | 13.4 |
| 2006 | דטרויט | 18 | 18 | 41.4 | 0.459 | 0.457 | 0.829 | 5.7 | 3.0 | 0.7 | 0.8 | 16.4 |
| 2007 | דטרויט | 16 | 16 | 41.6 | 0.415 | 0.409 | 0.759 | 6.4 | 3.8 | 0.9 | 0.3 | 14.1 |
| 2008 | דטרויט | 17 | 17 | 39.5 | 0.481 | 0.320 | 0.794 | 5.5 | 3.2 | 0.8 | 0.5 | 13.8 |
| 2009 | דטרויט | 4 | 4 | 32.3 | 0.259 | 0.200 | 0.000 | 3.5 | 1.3 | 0.2 | 0.0 | 3.8 |
| 2013 | ממפיס | 15 | 15 | 30.3 | 0.355 | 0.263 | 0.609 | 3.8 | 1.9 | 0.5 | 0.3 | 7.0 |
| 2014 | ממפיס | 7 | 6 | 16.1 | 0.385 | 0.250 | 0.000 | 1.4 | 0.9 | 0.1 | 0.0 | 3.0 |
| קריירה |  | 140 | 127 | 35.6 | 0.427 | 0.343 | 0.774 | 5.2 | 2.6 | 0.8 | 0.6 | 11.4 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
הערות שוליים

↑  tprince22.com, Biography
↑  NBA.com, Tayshaun Prince - Career stats and totals
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - בייג'ינג (2008) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 קרלוס בוזר •  5 ג'ייסון קיד •  6 לברון ג'יימס •  7 דרן ויליאמס •  8 מייקל רד •  9 דוויין וייד •  10 קובי בראיינט •   11 דווייט הווארד •  12 כריס בוש • 13 כריס פול •  14 טיישון פרינס • 15 כרמלו אנתוני • מאמן: מייק ששבסקי |  1  •  2  •  3  •  4 קרלוס בוזר •  5 ג'ייסון קיד •  6 לברון ג'יימס •  7 דרן ויליאמס •  8 מייקל רד •  9 דוויין וייד •  10 קובי בראיינט •   11 דווייט הווארד •  12 כריס בוש • 13 כריס פול •  14 טיישון פרינס • 15 כרמלו אנתוני • מאמן: מייק ששבסקי | ארצות הברית |
פרינס במשחקי הפלייאוף של עונת 2006/07
פרינס מטביע במשחק של דטרויט באפריל 2008
1964 בקולנוע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1964  בקולנוע |  |
< · 1962 · 1963 — 1964 — 1965 · 1966 · >
כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-20 · כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-21 · פורטל הקולנוע
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1964 ונוגעים לעולם הקולנוע.
אירועים

29 בינואר – הסרט דוקטור סטריינג'לאב של סטנלי קובריק יוצא לאקרנים.
6 ביולי – סרטם הראשון של הביטלס, "A Hard Day's Night" יוצא לאקרנים.
סרטים שוברי קופות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פרסים

פרס אוסקר
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נולדו

7 בינואר – ניקולס קייג', שחקן ומפיק אמריקני
15 בפברואר – כריס פארלי, שחקן אמריקני
9 במרץ – ז'ולייט בינוש, שחקנית צרפתייה
17 במרץ – רוב לאו, שחקן אמריקני
7 באפריל – ראסל קרואו, שחקן אוסטרלי
25 באפריל – האנק עזריה, שחקן אמריקני
15 ביולי – קורטני קוקס, שחקנית אמריקנית
26 ביולי – סנדרה בולוק, שחקנית אמריקנית
2 בספטמבר – קיאנו ריבס, שחקן אמריקני
30 בספטמבר – מוניקה בלוצ'י, שחקנית איטלקייה
נפטרו

12 באוגוסט – איאן פלמינג, סופר בריטי (ספרי ג'יימס בונד)
28 בספטמבר – הארפו מרקס, קומיקאי אמריקני האחים מרקס
סרטים נוספים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

1963 בקולנוע
1964
1965 בקולנוע
שנים בקולנוע
סרט קולנוע
סמיכה (קורבן)

סמיכה
ביהדות, סמיכה על הקורבן היא הנחת ידיו של בעל הקורבן על ראש הקורבן, לפני תחילת הקרבתו, תוך הישענות עליו. בזמן הסמיכה אומר בעל הקורבן דברים המביעים את הסיבה להבאת קרבנו: ווידוי על חטא, או דברי שבח לבורא העולם על חסדיו.
הקרבנות שטעונים סמיכה

כל קרבנות היחיד מן הבהמה טעונים סמיכה, פרט לבכור, מעשר בהמה, וקורבן פסח. קרבנות הציבור אינם נסמכים, פרט לשעיר המשתלח ביום הכיפורים, עליו סומך הכהן הגדול, ופר העלם דבר של ציבור, שנסמך על ידי חכמי הסנהדרין.
הבדל זה בין קרבנות היחיד לקרבנות הציבור מוסבר בכך, שהסמיכה נועדה לבטא את הקשר בין הקרבן לבעליו ורצונו בהבאת הקרבן, מה שמתאים לקרבן יחיד בלבד. קרבנות הציבור שבהם יש סמיכה - השעיר והפר שהוזכרו - הם אלו שיש בהם גם חובת וידוי (בשעיר המשתלח - וידוי כללי על כל חטאי ישראל, ובפר העלם דבר - על חטאם של הסנהדרין בהוראת הלכה שגויה), ומכאן מתבקשת גם הסמיכה.
בבכור ומעשר אין צורך לסמוך, מפני שקדושתם נובעת מלידת הבכור והפרשת המעשר, ואין זו החלטה אישית של האדם להקדיש ולהקריב בהמה מסוימת. לגבי קרבן הפסח, אפשר שהתורה פטרה אותו מן הסמיכה מפני שהוא נחשב כעין קרבן ציבור, שהרי הוא מובא על ידי כל ישראל ביחד. נימוק אפשרי נוסף: מצוות הסמיכה עליו תחייב את נוכחות כל השותפים בקרבן, והדבר יגרום עומס רב ובלתי אפשרי במקדש. לעומת זאת בהיעדר חובת סמיכה די בנוכחות נציג אחד מכל חבורה האוכלת את הקרבן.
בקרבן העוף אין סמיכה. ממילא, גם אין הכרח שבעל קרבן זה יהיה נוכח בשעת ההקרבה. הנוהל המקובל במקדש היה, שאדם שחייב קרבן עוף מניח כסף כמחיר העוף בקופה מיוחדת שנועדה לכך, והכהנים מקריבים עבורו את הקרבן גם ללא נוכחותו.