stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקרוסופט בישראל
תרומה חברתית

התרומה החברתית של חברת מיקרוסופט ניכרת בעולם וגם בישראל. במסגרת הסכם עם משרד החינוך מספקת מיקרוסופט למורים ולבתי ספר רישיונות לשימוש במוצריה במחיר מוזל.
מיקרוסופט מעבירה כספים למען צמצום הפער הטכנולוגי, במסגרת פרויקט "מחשב לכל ילד", ובמסגרת הוספת מחשבים למתנ"סים ולמרכזים קהילתיים, וחלוקת רישיונות חינם לשם צמצום הפער הטכנולוגי בישראל. מיקרוסופט זכתה באות הנשיא למתנדב על פעולתה למען הקהילה.
החברה גם מעודדת פעילות התנדבותית בקרב עובדיה, הזכאים לבצע פעילות כזו במסגרת שעות העבודה ובתמיכה כלכלית של החברה. עובדי החברה המבצעים תרומה כספית משתתפים בתוכנית "תרומה תואמת" (Donation Matching) בה תורמת החברה סכום זהה לזה שתרם העובד.
תרומה חברתית חשובה שמבצעת החברה מזה מספר שנים הוא קיום "יום האינטרנט הבטוח", במסגרתו מבצעים עובדי החברה הדרכות לכלל הציבור בנושאי שימוש בטוח באינטרנט. ההדרכות מתבצעות במסגרת יום שנתי המתקיים בסביבות חודש מרץ-אפריל מדי שנה, ובו מרצים העובדים בשיתוף עם משטרת ישראל ומשרד החינוך במתנ"סים, בתי ספר ומרכזים קהילתיים אחרים ברחבי הארץ. יום האינטרנט הבטוח מלווה גם בפעילות יחצ"נית ענפה הכוללת משדרי פרסומת, כתבות בעיתונות ובטלוויזיה והפעלת אתר אינטרנט מיוחד.
רכישת חברות ישראליות

מיקרוסופט רכשה בישראל מספר חברות הזנק:
בשנת 1996 רכשה את טכנולוגיית ה-OLAP, שפיתחה חברת פנורמה שהוקמה על ידי היזמת רוני רוס, תמורת כ-20 מיליון דולר.
פיץ' נטוורקס (Peach Networks), שעסקה בטלוויזיה אינטראקטיבית, נרכשה בשנת 2000 תמורת 72 מיליון דולר.
מקסימל (Maximal Innovative Intelligence), שפיתחה תוכנה לניתוח נתונים ארגוניים על בסיס שרת מסדי הנתונים של מיקרוסופט, בשנת 2001 תמורת 20 מיליון דולר.
וייל קומיוניקיישנס (Whale Communications), שעסקה באבטחת מידע, נרכשה ב-2006 תמורת 75 מיליון דולר.
ג'יטקו (Gteko), שפיתחה מוצרים לתמיכה ברשתות תקשורת ביתיות, נרכשה ב-2006 תמורת כ-116 מיליון דולר.
3DV - הקניין הרוחני של החברה, שעסקה בזיהוי תנועה בתלת-ממד, נרכש ב-2009 תמורת 34 מיליון דולר.
אקוויויו (Equivio), שעסקה בניתוח טקסט, נרכשה ב-2014 תמורת 75 מיליון דולר.
אאורטו (Aorato), שעסקה באבטחת מידע, נרכשה ב-2014 תמורת 200 מיליון דולר.
אן-טריג (N-trig): חלק מהנכסים והטכנולוגיות של החברה, שעסקה בטכנולוגיית מסכי מגע, נרכשו ב-2015 תמורת 30 מיליון דולר.
אדאלום (Adallom), שעסקה באבטחת מידע בענן, נרכשה ב-2015 תמורת 320 מיליון דולר.
סקיור איילנדס (Secure Islands), שעסקה באבטחת מידע בענן, נרכשה ב-2015 תמורת כ-150 מיליון דולר.
הקסהדייט (Hexadite), שעסקה באבטחת מידע, נרכשה ב-2017 תמורת כ-90 מיליון דולר.
קלאודין (Cloudyn), שעסקה בניטור פעילות בענן, נרכשה ב-2017 תמורת 50 מיליון דולר.
מיקי מאוס באופרה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  וילפרד ג'קסון
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מדבבים:  וולט דיסני, קלרנס נאש, פלורנס גיל, פינטו קולביג
 מוזיקה:  לי הרליין
 אנימטור:  דיק לנדי, לס קלארק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  וולט דיסני הפקות
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 הקרנת בכורה:  7 במרץ 1936
 משך הקרנה:  8 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קצר, סרט הנפשה, סרט לכל המשפחה, סרט מוזיקלי
 דף הסרט ב־IMDb
מיקי מאוס באופרה (באנגלית: Mickey's Grand Opera) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי שיצא לראשונה בשנת 1936. העלילה עוקבת אחר מיקי מאוס שמנצח על מופע בבית אופרה בכיכובם של דונלד דאק וקלרה קלאק, בעוד פלוטו גונב את ההצגה. זהו הסרט ה-82 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" והשלישי שיצא באותה השנה.
זוהי הופעתה הראשונה של קלרה קלאק בצבע, לאחר הופעתה הקודמת בשחור-לבן בסרט "ההתרמה לבית היתומים" משנת 1934. כמו כן, זה הסרט האחרון בו דונלד דאק מופיע בעיצוב המקורי שלו.
תקציר העלילה

באולם קונצרטים רשמי, מיקי שולח את פלוטו הביתה כי הוא מתכנן להתחיל לנצח על תזמורת האופרה, אך הכלב מוצא בחדר מאחורי הקלעים כובע קסמים ממנו יוצאים ארנבים ויונים שמתגרים בו. מיקי מנצח על הלהקה, הכוללת את קלרבל הפרה מחללת בחליל, קלרה קלאק ודונלד דאק מבצעים את המופע, סצנת המרפסת המפורסמת מתוך המחזה של רומיאו ויוליה.
תוך כדי שקלרה ודונלד מקרקרים ומגעגעים באופן בלתי מובן את הקוורטט "Bella Figlia Dell'Amore" מתוך ריגולטו של ורדי, הכובע הקסום, שפלוטו עדיין עוקב אחרי, מגיע למרכז הבמה ונכנס לתוך הטובה של החזיר, אחד מנגני התזמורת. שם הכובע מתחיל לפלוט מעצמו שלל בעלי חיים שיוצרים כאוס מוחלט על הבמה, ולבסוף להתמוטטות של כל התפאורה.
דמויות ומדבבים

מיקי מאוס - וולט דיסני
דונלד דאק - קלרנס נאש
קלרה קלאק - פלורנס גיל
פלוטו - פינטו קולביג
קלרבל הפרה
יש הטוענים שגם גופי והוראס הורסקולר נמצאים בין הקהל והתזמורת, אם כי בתור גרסאות מוקדמות שלהם.
סשן ההקלטות לסרט זה שוחזר על ידי פלורנס גיל וקלרנס נאש בסרט "הדרקון העקש".
הערות שוליים

↑  עיין בערך טריוויה באתר IMDb
https://www.imdb.com/title/tt0027962/?ref_=ext_shr_lnk
↑  Mickey's Grand Opera (1936) - The Internet Animation Database, www.intanibase.com
↑  The Reluctant Dragon: Disney Exclusive Edition – Animated Views (באנגלית אמריקאית)
מערכת למניעת חדירות

מערכת למניעת חדירה (מימין) ומערכת לגילוי חדירה (משמאל)
מערכת למניעת חדירות (אנגלית: Intrusion Prevention System בקיצור: IPS) היא התקן או תוכנה המנטרת מערכת או תעבורת הרשת, חושפת מתריעה וחוסמת פעולות חשודות, ניסיונות גישה בלתי מורשים, התקפות על הרשת או כל פעולה אשר מנוגדת לחוקים שהוגדרו מראש.
מערכות למניעת חדירה מבצעות ניתוח מעמיק של תעבורת הרשת, דבר הדורש משאבים רבים, לכן מקובל להציבה מאחורי חומת אש המסננת את תעבורת הרשת הראשונית ובכך תפחית את העומס ממערכת מניעת החדירה (IPS).
מערכות למניעת חדירה (IPS) כוללות בתוכן גם מערכות לגילוי חדירה (IDS) אולם ההבדל ביניהם הוא אופן הפעולה.
למערכת למניעת חדירה יכולת לבצע מספר פעולות בו זמנית, כגון: התראה על התקפות ופעילות חשודה, מחיקת מנות וקבצים זדוניים, איפוס חיבורים, חסימת כתובות IP, איתור ותיקון שגיאות בהעברת נתונים. בניגוד למערכת לגילוי חדירה אשר חושפת, מתריעה ומתעדת פעולות אלה בלבד.
איתור וניתוח

למערכות IPS מספר שיטות לאיתור ומניעת תעבורת רשת חשודה :
איתור:
זיהוי חתימה - שיטה זו משמשת לאיתור התקפות על ידי חיפוש תבניות ספציפיות או על ידי הכרת דפוס הפעולה של הקובץ הזדוני בדומה לאנטי וירוס.
זיהוי חריגים (זיהוי אנומליות) - שיטה זו משמשת לזיהוי התקפות לא ידועות. שיטה זו אינה מתבססת על הכרת דפוס פעולה ידוע מראש אלא מחפשת תבניות שונות במטרה לחשוף פעולות שלא זוהו בעבר.
מניעה:
מערכת למניעת חדירות ברשת (NIPS): ממוקמת בנקודה אסטרטגית, עוקבת אחר כל תעבורת הרשת ואינה מחפשת אחר שינויים בקובצי המחשב. תפקידה לאתר שינויים והתקפות בתעבורת הרשת ולחסום אותם במידת הצורך.
מערכת למניעת חדירות ברשתות אלחוטיות (WIPS): מפקחת על הרשת האלחוטית, מזהה תנועות חשודות על ידי ניתוח פרוטוקולים ומונעת מהם גישה אל הרשת.
מערכת לניתוח התנהגות הרשת (NBA): בוחנת את תעבורת הרשת כדי לזהות איומים היוצרים תנועת רשת חריגה, כגון: התקפות מסוג מניעת שירות (DDoS) ותוכנות זדוניות.
מערכת למניעת חדירות מבוססת מחשב מארח (HIPS): בוחנת שינויים בקובצי מערכת ההפעלה של מחשב או התקן בודד, עוקבת אחר אירועים ופעולות חשודות חוסמת ומדווחת עליהם למנהל המערכת. המערכת מפיקה קובץ Image של תצורת המערכת הנוכחית ותשווה אותו אל מול הקובץ הקודם, במידה וקובצי מערכת שונו או נמחקו היא תדווח על כך.
ראו גם

Burp Suite
Iptables
Wireshark
Snort
OPSWAT
רחרחן
בדיקת חדירות
מערכת לגילוי חדירות
מעיין טלמון

|  מיקום המעיין |
| --- | --- |
 מחוז:  יהודה ושומרון
 אזור:  הרי בנימין
 קואורדינטות:  31°56′18″N 35°08′07″E﻿ / ﻿31.9384°N 35.1352°E﻿ / 31.9384; 35.1352
 גובה:  590 מטר
 נתוני המעיין
 סוג זרימה:  מעיין איתן
 סוג נביעה:  מעיין שכבה
 אגן ניקוז:  נחל נטוף
 גישה למעיין
 נגישות לציבור:  פתוח
 דרך גישה:  סמוך ליישוב טלמון
  (למפת גוש דן מוגדלת) מעיין טלמון(למפת גוש דן רגילה) מעיין טלמון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין טלמון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין טלמון
 
מעיין טלמון (בערבית: عين المسرج, תעתיק: עין אל-מסרג'; בתרגום לעברית: מעיין האוכף) הוא מעיין שכבה הסמוך לטלמון שבבנימין. המעיין זורם לתוך בריכה בגובה 1.3 מטר שניתן לשחות בה. סביב המעיין נטועים עצי זית רבים. בריכת המעיין שופצה על ידי בני נוער מטלמון, וסביבת המעיין טופחה על ידי מועצה אזורית בנימין.
טענות לגזל קרקעות

לפי דו"ח של משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים – "השטח הפלסטיני הכבוש", מתנחלים השתלטו על המעיין, שלפני כן שימש את תושבי הכפר הסמוך אל-ג'אנייה להשקיית גידולים חקלאיים. לטענת גדעון לוי, המעיין ומטעי הזיתים הסמוכים נגזלו מהכפר.
הערות שוליים

↑  דו"ח משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, אל המעיין: ההשפעה ההומניטרית של השתלטות מתנחלים על מעיינות פלסטיניים עמ' 24,מרס 2012
↑   גדעון לוי, מסע בארץ המעיינות שנגנבו מבעליהם הפלסטינים, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2019
| אתרים בבנימין |
| --- | --- | --- |
| עמק שילה | בור הציפורים באחיה • בור יישוב הדעת • בור עדי-עד • בור קידה • המזבח בגבעת הראל • ואדי רשאש • חניון הגדודים העבריים • מעיין הגבורה • מצפור קידה • נחל שילה • עין א-דהרה • עין דח"ש • עין עוז • קובת א-נג'מה • שילה הקדומה •  תצפית הר כוכב |  |
| מערב בנימין | גבעת ההליסטון • גבעת היקבים • הכוורת • המצודה הבריטית בנוה צוף • חורבת פצה • שמורת עיינות נטוף (ואדי זרקא) • ואדי חרמיה • חובלתא • חורבת תיבנה • יער אום צפא • לטרון • מחצבות נטוף • מעיין דולב • מעיין הקשת • מעיין חרשה • מעיין טלמון • מעיין עטרת • חורבת טרפין • מערת עאבוד • מערת שוקבא • נבי סמואל • עין אגוז • עין בובין (מעיין דני) • עין מזור • עין ריא • עינות ענר • פארק קנדה • שמורת אלוני שמואל • שמורת דלבים (ובכללה ואדי דילב) • תצפית גג הארץ • מבצר ארטבה |  |
| גב ההר | סנה ובוצץ • בור מגרון • הר בעל חצור • ואדי שיבן • חורבת ניסיה • יקב פסגות • מעיין הכרמים • נחל מכמש • עין ביתין • קבר בני ישראל |  |
| מדבר בנימין | בקעת סמיא • מערת הנמרים • חורבת אל-קיליה • טאריק אבו ג'ורג' (דרך יריחו-בית אל) • נחל ייטב (עוג'א) • שמורת נחל פרת • מוזיאון השומרוני הטוב |  |
| מעיינות השומרון |
| --- | --- | --- |
| צפון ומרכז השומרון | מעיין הגבורה • עין עוז • מעיין כפיר (עין אל-כבירה) • בריכת ישמעאל • עין מח'נה (מעיין עמשא) • מעיין עטרת • עין קנה • מעיין אייל |  |
| מזרח השומרון ובקעת הירדן | חמאם אל-מליח • עין סמיה • עינות פצאל • עין סוכות • עין מצב • עין ברווז (עין גבול) |  |
| דרום השומרון ובנימין | עינות זרקא (נחל נטוף) • עין בובין (מעיין דני) • מעיין הקשת (מעיין מאיר) • מעיין טלמון • עיינות ענר • עין אגוז |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיקרוטום

מכשיר מיקרוטום
רקמת סרטן שד שנחתכה במיקורטום ונצבעה ב hematoxylin
מיקרוטום (באנגלית: Microtome) הוא מכשיר לחיתוך רקמות המשמש במחקר הביולוגי.
המיקרוטום כולל סכין פלדה חדה ביותר אשר נעה מעלה ומטה באמצעות מנוע חשמלי. הדגימה לחיתוך מקובעת בפרפין; החיתוך במיקרוטום מפיק יריעות דקות של רקמת תאים (עוביין בין 2 ו-25 מיקרומטר). את יריעות הרקמה מניחים לאחר מכן על גבי משטח זכוכית לשם צפייה תחת המיקרוסקופ. המיקרוטום משמש לעיתים קרובות בהיברידיזציה באתר.
תהליך הקיבוע אורך זמן רב (כ-16 שעות); לחלופין ניתן להקפיא את הרקמה לפני חיתוכה ולחתכה כשהיא קפואה. תהליך זה חוסך זמן רב (הוא אורך מספר דקות) ומשתמשים בו לעיתים קרובות ברפואה, כשנדרשת אבחנה מהירה בזמן ניתוח, למשל.
מכשירי אולטרה-מיקרוטום מסוגלים לבצע חיתוכים ברוחב של 60 ננומטר. הלהב במכשירים אלו עשוי יהלום או זכוכית. חיתוכים אלו משמשים להכנת דגימות לצפייה במיקרוסקופ אלקטרונים.
מכשירי מיקרוטום לייזר משתמשים בקרן לייזר במקום בסכין. במכשירים אלו, אשר פותחו לאחרונה והם יקרים מאוד, אין צורך בהכנה מיוחדת של הרקמה.
המיקרוטום הוא מהמכשירים המסוכנים ביותר במעבדה; חוסר זהירות ואי-הקפדה על הנהלים מביאים לפציעות חמורות.
הפיזיולוג והאנטומיסט הצ'כי יאן אוונגליסטה פורקינייה נחשב לפעמים לראשון שהשתמש במיקרוטום.
מלחמת בוהמיה–הונגריה

מלחמת בוהמיה–הונגריה הייתה מלחמה בין ממלכת בוהמיה תחת שלטונו של ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה, ולאחר מכן תחת שלטונו של ולדיסלב השני, מלך בוהמיה, לבין ממלכת הונגריה תחת שלטונו של מתיאש הראשון, מלך הונגריה, על השליטה בכתר בוהמיה. המלחמה נמשכה 10 שנים, ובסיומם הושגה פשרה, ששניהם יחזיקו בתואר "מלך בוהמיה", והנחלות חולקו ביניהם.
רקע

בשנת 1458 עלה לשלטון בהונגריה מתיאש הוניאדי, בנו של יאנוש הוניאדי. בתחילת שלטונו המשיך מתיאש בדרכו של אביו, והגן על הונגריה מפני האימפריה העות'מאנית, אולם עד מהרה הגיע למסקנה שלא ניתן לדחוק את הטורקים מאירופה עד סוף המאה ה-15, ובגלל שפרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה התערב ללא הרף בענייניו, הוא הגיע להסכם שלום עם הסולטאן מהמט השני, והפנה את פניו מערבה.
מהלך המלחמה

בסוף 1466 הטיל האפיפיור פאולוס השני נידוי על ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה, וקרא לאצילים הבוהמיים להדיחו. האצילים הבוהמיים פנו למתיאש הראשון, מלך הונגריה לעזרה, ובמרץ 1468 פלש מתיאש למוראביה, בטענה שהוא מגן על הקתולים במדינה. ייז'י מפודבראדי פנה לקז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, והציע לו להכיר בבנו ולדיסלב כיורשו, בעד לתמיכתו נגד מתיאש הוניאדי. בתחילת 1469 הכריח ייז'י מפודבראדי את מתיאש הוניאדי לחתום על הסכם שלום, אולם בתגובה הכתירו האצילים הבוהמיים את מתיאש למלך בוהמיה. ייז'י מפודבראדי חזר על הצעתו לקז'ימייז' הרביעי, והוא פתח בדיונים על כך עם פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם ב-22 במרץ 1471 מת לפתע ייז'י מפודבראדי.
לאחר שאישר ולדיסלב את קיומן של שתי דתות בבוהמיה; קתולים והוסיטים, כפי שנקבע בהסכם בזל בשנת 1462, הוא נבחר ב-28 במאי בדיאט הבוהמי למלך בוהמיה. הכס הקדוש סירב להכיר בבחירתו של ולדיסלב, ותמך בטענתו של מתיאש הוניאדי לכתר, אולם פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תמך בוולדיסלב.
מכיוון שוולדיסלב נסמך על כוחם של האצילים ולא על כוח צבאי כלשהו, הדיאט הבוהמי קיבל כוח רב, ואף היה ממונה על חקיקת חוקים.
קזימייז' הרביעי שתמך בבנו, הרשה לבנו קז'ימייז' הקדוש לפלוש להונגריה העליונה, לאחר שאצילים הונגריים הבטיחו לו את הכתר. אולם, עד לסוף שנת 1471 הביס מתיאש הוניאדי את קז'ימייז', והאפיפיור סיקסטוס הרביעי הורה לשליחו מרקו ברבו לפעול להדחת ולדיסלב ואביו אם ימשיכו להילחם במתיאש. כתוצאה מכך ב-31 במאי 1472 חתמו קזימייז' וולדיסלב על הפוגה, וב-21 בפברואר 1474 חתמו על הפסקת אש לשלוש שנים. אולם, עד מהרה נפגש ולדיסלב עם פרידריך השלישי בדיאט הקיסרי בנירנברג וכרת עמו ברית נגד מתיאש, ובנוסף קז'ימייז' הרביעי הצטרף לקואליציה. הצבאות הפולנים והבוהמיים פרצו לשלזיה וצרו באוקטובר אותה שנה על מתיאש בוורוצלב. אולם, הכוחות ההונגריים ניתקו את נתיבי האספקה של הפולשים, ואילצו את ולדיסלב וקז'ימייז' לחתום ב-8 בדצמבר על שביתת נשק חדשה.
בשנת 1476 התחתן ולדיסלב על ידי שליח עם ברברה מברנדנבורג, בתו של אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ואלמנתו של הנריק האחד עשר, דוכס גלוגוב שירשה את נחלות בעלה בשלזיה. עד מהרה פלש יאן השני, דוכס ז'אגאן, שהיה אחיינו של הנריק האחד עשר, לדוכסות גלוגוב בתמיכת מתיאש וכבש אותה, ובעקבות זאת אסרה המועצה המלכותית הבוהמית על ברברה מברנדנבורג להגיע לבוהמיה.
בעקבות הניסיון של ולדיסלב לתפוס את דוכסות גלוגוב, פרץ סכסוך חדש. ולדיסלב ופרידריך השלישי אישרו את בריתם נגד מתיאש ב-5 בדצמבר 1476, אולם נציג האפיפיור, בלדזארה דה פישיה, איים על ולדיסלב בנידוי, אם יפלוש לתחומי הונגריה. ב-10 ביוני 1477 נתן פרידריך השלישי לוולדיסלב את התואר נסיך בוחר של האימפריה הרומית הקדושה, ויומיים לאחר מכן הכריז מתיאש מלחמה נגד הקיסר ופלש לאוסטריה. ולדיסלב שלח תגבורת לפרידריך שהיה בעל בריתו, אך הוא החזיר את חייליו מאוסטריה בסוף יולי, ובעקבות כך נאלץ פרידריך ב-1 בדצמבר להכיר במתיאש כמלך החוקי של בוהמיה.
סיום המלחמה

ב-15 בינואר 1478 בלדזארה דה פישיה נידה את ולדיסלב ותומכיו, ובעקבות כך נציגי ולדיסלב ומתיאש החלו במשא ומתן חדש, והם הגיעו לפשרה שהתקבלה על ידי שני המלכים; לשניהם ניתנה הזכות להשתמש בתואר מלך בוהמיה, אך רק מתיאש נדרש להתייחס כך אל ולדיסלב בהתכתבותם. אדמות הכתר הבוהמי נחלקו: ולדיסלב שלט בבוהמיה ומתיאש שלט במוראביה, שלזיה ולוסאטיה. הפשרה גם הסמיכה את ולדיסלב לפדות את שלושת המחוזות עבור 400,000 פלורינים זהב לאחר מותו של מתיאס. מתיאש וולדיסלב אשררו את הסכם השלום בכבוד רב ובפגישה רשמית באולומואוץ ב-21 ביולי 1479.
לאחר מותו של מתיאש הראשון, מלך הונגריה בשנת 1490, עלה במקומו ולדיסלב השני, מלך בוהמיה לשלטון אף בהונגריה.
ראו גם

מתיאש הראשון, מלך הונגריה
אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה
מנחם צבי קדרי

| --- | --- |
פרופ' קדרי בקבלת פרס ישראל
פרופ' קדרי בקבלת פרס ישראל
 לידה:  18 במאי 1925 מזקבשד, הונגריה 
 פטירה:  17 באוגוסט 2011 (בגיל 86) 
 שם לידה:  Ernő Schwarcz 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  הונגריה, ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת אטווש לוראנד  בית המדרש לרבנים בבודפשט 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 פרסים והוקרה:  חתן פרס ישראל לחקר העברית לשנת 1999  יקיר העיר רמת גן  ספריית המחלקה ללשון עברית באוניברסיטת בר-אילן קרויה על שמו
 צאצאים:  רות הלפרין-קדרי 
 תרומות עיקריות
 חקר השפה העברית
 
מנחם צבי קדרי (שוורץ) (Kaddari;‏ 18 במאי 1925 – 17 באוגוסט 2011) היה פרופסור לבלשנות עברית, רקטור אוניברסיטת בר-אילן וחתן פרס ישראל.
ביוגרפיה

מנחם צבי קדרי נולד במֶזֶקֶבֶשְׁד (Mezőkövesd) שבהונגריה ב-1925 ליהושע ושושנה שוורץ. שמו הלועזי היה ארנו שוורץ (Ernő Schwarcz). במהלך מלחמת העולם השנייה היה פעיל בתנועת בני עקיבא בהונגריה, ועזר במסגרתה בהברחת והצלת יהודים (1943–1946). למד שפות שמיות ופילוסופיה באוניברסיטת בודפשט ולימודי פילוסופיה יהודית ותנ"ך בסמינר הרבני (1945–1946). לאחר המלחמה היה פעיל במחנות ההסגר בקפריסין (1946–1947), ולאחר מכן עלה לארץ ישראל ולקח חלק בלחימה בגוש עציון ובירושלים במלחמת העצמאות. בשנים 1947–1950 למד עברית, תנ"ך, פילוסופיה יהודית וקבלה במסגרת האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1948 תיעד קדרי את החיים בירושלים בתקופת המצור, מסמך המצוי בארכיונו בספריה הלאומית. בשנת 1953 סיים את עבודת הדוקטורט בנושא "דקדוק הלשון הארמית של ספר הזוהר", בהדרכתו של פרופ' נפתלי הרץ טור-סיני.
משנת 1961 הרצה באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1970 קודם בה לדרגת פרופסור. בשנים 1967–1970 שימש דקאן הפקולטה למדעי היהדות, הרוח והחברה, ובשנים 1971–1974 היה רקטור האוניברסיטה. בשנת 1971 מונה לחבר האקדמיה ללשון העברית, ומשנת 1994 כיהן בה כסגן נשיא. במהלך השנים היה פרופסור אורח גם באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1967), אוניברסיטת לידס (1978) ואוניברסיטת ויטווטרסראנד (1979–1981).
תחומי מחקריו העיקריים נוגעים ללשון המקרא ולשון ימי הביניים, ארמית מקראית, ארמית של הזוהר וארמית של אונקלוס, וחקר לשון המגילות הגנוזות. בכל תקופות הלשון הללו הוא עסק בחקר הלשון לרבדיה השונים: תחביר, מילונאות, סמנטיקה ותורת הסגנון, בניסיון להבין את התארגנות השפה לאורך הדורות.
בשנת 1999 הוענק לקדרי פרס ישראל לחקר הלשון עברית.
בשנת 1954 נישא ללאה (קוטה) לבית גולדשטיין ונולדו להם שלוש בנות, רות הלפרין-קדרי, פרופסור למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ד"ר מיכל פרנץ, פסיכולוגית קלינית, ומרים שפירא, פסיכולוגית קלינית.
הלך לעולמו בי"ז באב התשע"א.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
ב-8 באפריל 2013 קיבלו בנותיו של קדרי בשמו את אות המציל היהודי מטעם המרכז העולמי של בני ברית בטקס יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
מפרסומיו

דקדוק הלשון הארמית של הזוהר, חיבור לשם קבלת תואר "דוקטור לפילוסופיה", ירושלים, תשי"ז-1956.
החיוב בלשון המגילות הגנוזות, ירושלים תשכ"ח-1968.
פרשיות בתחביר לשון המקרא, מחקר בשדות לשוניים, רמת גן, תשל"ו-1976.
ש"י עגנון רב סגנון, רמת גן, תשמ"א-1980.
תחביר וסמאנטיקה בעברית שלאחר המקרא, עיונים בדיאכרוניה של הלשון העברית, כרך א', רמת גן, תשנ"א-1991; כרך ב', רמת גן, תשנ"ה-1995.
מילון העברית המקראית - אוצר לשון המקרא מאלף עד תיו, רמת גן, תשס"ו-2006.
לקריאה נוספת

מנחם צבי קדרי, תחנות בימי חיי, הוצאת המשפחה, תל אביב תשע"א.
הערות שוליים

↑  ראו תמונתו בחברת צעירים יהודים חברי תנועת הנוער הציונית-דתית "בני עקיבא" שפעלו בשורות המחתרת להצלת יהודים (הונגריה, 1943), באתר יד ושם; ודיוקנו (בודפשט, 1944), באתר מוזיאון השואה האמריקני.
↑  נדב שרגאי, יומני תש"ח נחשפים: "לא נשאר אף יהודי בעיר העתיקה, האין זו הגלות השלישית?", באתר ישראל היום, 15 במרץ 2023
↑  זוכי פרס ישראל לשנת תשנ"ט
↑  ארכיון מנחם צבי קדרי, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263473705171  BIBSYS: 90826648  BnF: cb136243015 (data)  GND: 103250182  ISNI: 0000 0001 1036 3276  LCCN: n82222169  NKC: uk2006335026  NLA: 35314797  NTA: 074496611  SELIBR: 192456  SUDOC: 13120999X  Trove: 908512  VIAF: 5109006   WorldCat (עם VIAF): 5109006
מלוכנות בגרמניה

גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה התובע הנוכחי לכתר גרמניה
המונרכיה בגרמניה, בוטלה ב-1918 כתוצאה מהתפטרותו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, פירוק הקיסרות הגרמנית והקמת רפובליקת וויימאר. התפטרותו של הקיסר הביאה להדחה סימולטנית של המלכים והנסיכים ששלטו בארצות הפדרליות שהרכיבו את הקיסרות, וחלקם יצאו לגלות. אולם בגרמניה נותרו מלוכנים רבים, אשר התחלקו בין אנשים שסלדו מדמוקרטיה לבני אצולה שאיבדו זכויות יתר בשל המהפכה.
התנועה המלוכנית בגרמניה נחלשה מאוד במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20. כיום מרבית המלוכנים אינם חפצים בהפיכת גרמניה למונרכיה אבסולוטית כפי שהייתה לפני 1918, אלא בהפיכתה למונרכיה חוקתית כמו מדינות רבות באירופה. מרבית המלוכנים כיום מתרכזים במסגרת עמותת "מסורת וחיים". עמותות מלוכניות קטנות יותר פועלות להשבת בתי המלוכה באזורים ספציפיים יותר כמו בית ויטלסבאך בבוואריה או בית וטין בסקסוניה.
היסטוריה > רקע

בעקבות איחוד גרמניה ב-1871, הוכפפו כל השליטים במדינות השונות שהרכיבו את הקונפדרציה הצפון-גרמנית למלך פרוסיה אשר הוכתר במקביל כ"קיסר גרמניה". חרף העובדה שבגרמניה היה רייכסטאג שנבחרו אליו בבחירות דמוקרטיות, הרי שקיסר גרמניה היה בפועל מונרך אבסולוטי. הרייכסטאג אמנם שלט בענייני התקציב, אולם בפועל הקיסר הצליח בדרך כלל להוציא את הכספים שדרש. בסוף אוקטובר 1918, כאשר נראה היה שתבוסתה של גרמניה במלחמה בלתי נמנעת, פרצה "המהפכה הגרמנית". ב-28 באוקטובר חתם וילהלם השני, קיסר גרמניה על תיקונים שהפכו את גרמניה למונרכיה חוקתית, אולם בכך לא היה די. הקיסר עזב את ברלין לבלגיה, שם הופעל עליו לחץ מצד פוליטיקאים ואנשי צבא שיתפטר. הקיסר סירב לעשות זאת, וב-9 בנובמבר נאלץ הקנצלר מקס פון באדן להתייצב בפני ממשלתו ההמומה ולהודיע לה על דעת עצמו שהקיסר התפטר. באדן עצמו התפטר והעביר את השלטון במדינה לפרידריך אברט. משעמד הקיסר בפני עובדה מוגמרת, נמלט להולנד שם העביר את שארית חייו. בעוד הרייכסטאג המבולבל דן במצב, יצא פיליפ שיידמן אל ההמון שהתכנס מחוץ לבניין והכריז על ביטול הקיסרות והקמת "רפובליקה גרמנית". הכרזה היסטורית זו הייתה ערש לידתה של רפובליקת ויימאר. בעקבות כך, התפטרו או הודחו כל שאר הנסיכים והמלכים ששלטו במדינות הפדרליות שהרכיבו את גרמניה. חלקם, כמו הקיסר, יצאו לגלות בעוד אחרים חיו את שארית חייהם בגרמניה כאזרחים פשוטים.
היסטוריה > בימי רפובליקת וויימאר

מיד עם הקמת הרפובליקה, קמו מתנגדים לצורת השלטון החדשה אשר הורכבו בחלקם מכאלו שפשוט התנגדו לדמוקרטיה והתגעגעו לזוהר של בית המלוכה, ובחלקם מאריסטוקרטים שאיבדו זכויות יתר עקב ביטול מעמד האצולה. הבעיה שניצבה בפני המלוכנים הייתה בחירת מונרך מתאים, מכיוון שהקיסר ובנו נסיך הכתר וילהלם ויתרו על כל זכויותיהם. על הקיסר נאסר לשוב לגרמניה, אולם בהדרגה שבו אליה בניו. מרבית המלוכנים ראו בנכדו של הקיסר, וילהלם, נסיך פרוסיה את התובע לכתר האידיאלי. עם זאת, וילהלם ויתר על כל זכויותיו כדי להינשא לאשה שאהב בנישואים מורגנטיים. התואר עבר איפה ללואי פרדיננד, נסיך פרוסיה, אם כי מלוכנים רבים התקבצו סביב דודו אייטל פרידריך, נסיך פרוסיה אשר היה פופולרי מאוד.
הארגון המלוכני הגדול ביותר באותה תקופה היה "האיחוד לחוק וסדר", אשר הוקם מיד עם פירוק הקיסרות. מקים הארגון היה הסופר ארנסט פייפר (Ernst Pfeiffer), אחד ממטיפי החצר האנטישמיים של אדולף שטקר. הארגון הפך בהדרגה לחזק מאוד, והממשל הרפובליקני נאלץ להוציא חוקים כדי לרסן את פעילותו. צעדים אלו הוחרפו עקב העובדה שרוצחיו של ולטר רתנאו היו קשורים אליו (חרף ניסיונותיו להתנער מהם). ארגון בולט נוסף היה "קייזר יוגנד" ((Kaisertreue Jugend (KJ - נוער הקייזר), ארגון שהיה מורכב בעיקרו מבני נוער אשר נפגשו במועדון בברלין ונהגו לבקר בקביעות אצל הקיסר הגולה.
ב-1920 ביצע וולפגנג קאפ ניסיון הפיכה כושל ברפובליקה בתמיכת ארגוני הימין הקיצוני. קאפ הכריז על עצמו כקנצלר, אולם תכנן בפועל להחזיר את המלוכה. מקובל להניח שהתנועה המלוכנית ברפובליקת וויימאר הייתה חזקה מאוד. בקיץ 1932 אף ניסה היינריך ברינינג להפוך את גרמניה למונרכיה חוקתית על בסיס המודל הבריטי, והצעות דומות הועלו פעמים נוספות במהלך שנות ה-30. עם זאת, יש הסוברים שהצעות אלו לא הגיעו למעשה מהמלוכנים, אלא היוו למעשה אמצעי בידי כוחות פוליטיים שהיו נואשים לשמור על הסדר במדינה המתפרקת, או כוחות אופוזיציה מימין או משמאל שהיו נחושים לבטל את הדמוקרטיה בכל מחיר.
היסטוריה > בימי גרמניה הנאצית

מלכתחילה היו המלוכנים קשורים עם ארגונים לאומניים ומיליטנטיים כמו קסדת הפלדה והפרייקור, ובתחילה אף עם המפלגה הנאצית. היטלר היה מיודד עם וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה, ואף ביקר אותו שלוש פעמים בארמון צציליינהוף. הקיסר הגולה אירח במקום גלותו בהולנד את הרמן גרינג. אחד מבניו, אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה היה נאצי מובהק ושרת באס אה בדרגת אוברגרופנפיהרר. יחסים אלו התקררו כאשר המלוכנים הבינו שלנאצים אין שום כוונות להחזיר אותם לשלטון. בעקבות ליל הסכינים הארוכות וליל הבדולח אמר הקיסר: "לראשונה, אני מתבייש בהיותי גרמני". עם זאת, היטלר שימר מספר מסורות מלוכניות כמו יום פוטסדאם. ב-1934 אסרו הנאצים כל התכנסות מלוכנית, וב-1935 אסרו את הנפת הדגל הקיסרי.
ב-1940 נהרג וילהלם, נסיך פרוסיה, אשר שרת בוורמאכט, במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. בהלווייתו של וילהלם השתתפו השתתפו למעלה מ-50,000 איש, מה שהבהיר להיטלר שהמלוכנות עוד זוכה לתמיכה בגרמניה. היטלר מיהר לפרסם בתגובה את "צו הנסיכים" (Prinzenerlass), אשר אסר על בני משפחות המלוכה לשעבר לשרת בצבא. מרבית המלוכנים הפכו למתנגדים נלהבים לנאציזם, ורבים מקושרי קשר העשרים ביולי היו מלוכנים. לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה, אמנם לא השתתף בו באופן פעיל, אולם מכיוון שהיה מתנגד ידוע לנאציזם נחקר על ידי הגסטפו מיד לאחר הקשר ונכלא במחנה הריכוז דכאו.