stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המלון של הילברט
פירושו המתמטי של הסיפור

הילברט בא לתאר בסיפור זה את הדרך הלא-אינטואיטיבית שבה מתנהג האינסוף בתורת הקבוצות. ה"מלון" שלו הוא קבוצת המספרים הטבעיים, שעוצמתה מסומנת  \aleph _{0} (קרי: אָלֶף אֶפֶס). כל אחד משלושת המקרים מראה כיצד פעולה אריתמטית מסוימת על העוצמה (כלומר, על גודל הקבוצה) משאירה אותה ללא שינוי. בין הקבוצה שמתקבלת (כל האורחים הקיימים, כולל האורחים החדשים) ובין המספרים הטבעיים (חדרי המלון) קיימת התאמה חד-חד ערכית ועל - ועל כן הקבוצות שקולות, ועוצמתן זהה.
במקרה הראשון מתווסף אורח אחד, ולכן קבוצת כל אורחי המלון היא  \aleph _{0}+1. הילברט משתמש בפונקציה  \!\,f(x)=x+1 בין קבוצת האורחים (אם נניח שהאורח החדש ממוספר 0) ובין קבוצת החדרים. מכאן עולה כי  \aleph _{0}+1=\aleph _{0}. יתרה מזו, למעשה מתקיים  \aleph _{0}+n=\aleph _{0} לכל מספר טבעי  \ n. הדבר שקול לאמירה "אם מוסיפים איבר נוסף לקבוצת המספרים הטבעיים, מתקבלת קבוצה בעלת אותה עוצמה".
במקרה השני מתווסף מספר בן מנייה ( \aleph _{0}) של אורחים חדשים. ההתאמה של הילברט במקרה זה מראה כי  \aleph _{0}+\aleph _{0}=\aleph _{0}. הדבר שקול לאמירה "עוצמת האיחוד של שני עותקים של המספרים הטבעיים (כגון, לבן ושחור) שווה לזו של המספרים הטבעיים עצמם".
במקרה השלישי מתווסף מספר בן מנייה המוכפל במספר בן מנייה של אורחים חדשים, והילברט מראה כי  \aleph _{0}+\aleph _{0}\times \aleph _{0}=\aleph _{0}.
בעל המלון אינו כל יכול - אם למלון הייתה מגיעה קבוצת אורחים שעוצמתה היא עוצמת הרצף, כלומר עוצמת המספרים הממשיים, הוא לא היה מצליח לשכן אותם. עוצמת הרצף גדולה מאלף אפס ולכן אין דרך להתאים חדר שונה לכל אורח.
העיסוק בקבוצות אינסופיות ובתכונותיהן נוגדות האינטואיציה הוא תרומתו של גאורג קנטור להתפתחות המתמטיקה. רעיונותיו של קנטור עוררו חשדנות, ואף עוינות, בקרב מתמטיקאים רבים, ורק בערוב ימיו הוכרה תרומתו האדירה למתמטיקה. על תרומה זו אמר הילברט: "אף אחד לא יגרש אותנו מגן העדן שקנטור יצר".
הרחבה אפשרית

בעיה נוספת שיכולה להתייצב בפני בעל המלון היא קבוצה אינסופית של אנשים, שמבקשת חדר לכל תת-קבוצה. כלומר שלושת האנשים הראשונים רוצים חדר לעצמם, כך גם ארבעת האנשים הראשונים, וכן כל האנשים הזוגיים רוצים גם הם חדר לעצמם. על בעיה זו בעל המלון כבר לא יוכל להתגבר. ניתן להראות זאת על ידי השאלה האם בחדר מספר X נמצא אדם שמספרו גם-כן X. ולהמשיך עם הפרכה דומה להוכחה של קנטור ש  |P(A)|\neq |A|.
בתרבות

בסיפורים אחדים מוצג הרעיון של המלון של הילברט, ובהם:
סיפור מאת סופר המדע הבדיוני הנודע סטניסלב לם. הסיפור מופיע בספרים:
Stories About Sets שבעריכת N.Ya. Vilenkin
Imaginary Numbers: An Anthology of Marvelous Mathematical Stories, Diversions, Poems, and Musings שבעריכת William Frucht.
הסיפור "אור לבן" (White Light) מאת רודי ראקר
הסיפור "אדוות בים דיראק" (Ripples in the Dirac Sea) מאת ג'פרי לנדיס, שזכה בפרס נבולה.
ספרו של פיטר הוג "חוש השלג של העלמה סמילה".
ואריציה הומוריסטית למלון של הילברט מופיעה בספר "אינסוף - המסע שאינו נגמר" מאת ד"ר חיים שפירא.
הופקו גם שני סרטי קולנוע העוסקים במלון של הילברט:
הסרט Hotel Hilbert משנת 1996, בבימויה של קרולין רוס-פירי.
הסרט Hotel Infinity משנת 2004, בבימויה של אמנדה בויל, שגם כתבה את התסריט.
הערות שוליים

↑  D. Hilbert, Über das Unendliche, Math. Annalen 95, 161-190 (1926).
↑   "Hotel Hilbert", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑   "Hotel Infinity", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
מני פקיאו

| --- | --- |

מני פקיאו 
 לידה:  17 בדצמבר 1978 (בן 46) Kibawe, הפיליפינים 
 מידע כללי
 שם לידה:  Emmanuel Pacquiao y Dapidran 
 מדינה:  פיליפיני
 השכלה:  Notre Dame of Dadiangas University 
 גובה:  166 ס"מ
 בן או בת זוג:  Jinkee Pacquiao 
 ספורט
 ענף ספורט:  איגרוף
 משקל:  קל בינוני, מעורב, מעורב קל, קל, קל נמוך, נוצה, נוצה קל, זבוב
 תקופת הפעילות:  1995–2021 (כ־26 שנים)
 הישגים
 פרסים והוקרה:  Asia's Most Influential Philippines (2021)  אלוף העולם במשקל מעורב של ארגון האגרוף העולמי  אלוף העולם במשקל מעורב של ארגון האגרוף העולמי  אלוף העולם במשקל מעורב של ארגון האגרוף העולמי  The Ring magazine Comeback of the Year (2013)  The Ring magazine Fighter of the Year 
 
מני פקיאו (Emmanuel Dapidran "Manny" Pacquiao; נולד ב-17 בדצמבר 1978) הוא מתאגרף עבר מקצועי ופוליטיקאי פיליפיני. הוא היה אלוף עולם בשמונה ארגוני אגרוף מקצועי נפרדים והמתאגרף הראשון שזכה בעשרה תוארי אלוף עולם בשמונה קטגוריות משקל שונות. הוא כונה בתואר "מתאגרף העשור", לעשור הראשון של המאה ה-21, על ידי התאחדות עיתונאי האגרוף של ארצות הברית, והוא המתאגרף היחיד בהיסטוריה שהחזיק בחגורת אליפות במשך ארבעה עשורים שונים.
לצד עיסוקו באגרוף, פקיאו עוסק אף במשחק, מוזיקה, ופוליטיקה. בחודש מאי 2010 הוא נבחר לבית הנבחרים של הפיליפינים כנציג פרובינציית סרנגני.
תחילת דרכו

פקיאו נולד ב-17 בדצמבר 1978 במחוז בוקידנון שעל האי מינדנאו בפיליפינים. הוא הרביעי מבין שישה ילדים למשפחה ענייה. כאשר היה בכיתה ו' נפרדו הוריו. פקיאו נשר מבית ספר תיכון על רקע קשיים כלכליים. הוא עזב את אימו בגיל 14 ועבר למנילה לאחר שלא הצליחה לתמוך כלכלית בילדיה. את לימודי התיכון השלים רק בשנת 2007 והתקבל ללימודים אקדמיים בתחום ניהול עסקים. הוא היה חסר בית במנילה ולאחר שהחל מתאגרף והתקבל לנבחרת החובבים הלאומית של הפיליפינים קיבל מזון ומחסה על חשבון הממשל. הוא ניהל 64 קרבות חובבים, מתוכם ניצח ב-60.
דרכו כמתאגרף מקצועי > מייוות'ר נגד פקיאו

בעולם האגרוף ציפו זמן רב לקרב בינו לבין אגדת האגרוף פלויד מייוות'ר הקרב נדחה פעם אחר פעם בשל סיבות שונות וקשיים במשא ומתן בין הצוותות של השניים, לבסוף כשהשניים בשלהי הקריירה נקבע קרב ב-2 במאי 2015, צפוי להיות הקרב הרווחי ביותר בהיסטוריה. בקרב זה, בהחלטת שופטים פה אחד, ניצח פלויד, וכך העלה את מאזנו ל-48 ניצחונות ו-0 הפסדים.
הערות שוליים

↑  Timothy Bradley Jr. earns stunning, controversial split-decision win over Manny Pacquiao, אתר yahoo, ‏9 ביוני 2012
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, בגיל 42 ואחרי 72 קרבות בקריירה: מני פאקיאו הודיע על פרישה מאגרוף, באתר וואלה, 29 בספטמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810612584405606  BnF: cb16977214x (data)  GND: 1095907581  ISNI: 0000 0001 0168 2654  LCCN: n2010050756  NTA: 305420410  VIAF: 151511376   WorldCat (עם VIAF): 151511376
ארי גולדוואג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1979 (בן 46 בערך) ווסט המפסטד, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 מקום לימודים:  ישיבת פאר רוקאוואי, ישיבת מיר
 עיסוק:  פזמונאי, זמר, מלחין, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  מוזיקה חסידית, מוזיקה יהודית מקורית
 שפה מועדפת:  אנגלית, עברית, יידיש
 שיתופי פעולה בולטים:  בני פרידמן
 
ארי גולדוואג (באנגלית: Ari Goldwag; נולד ב-1979) הוא פזמונאי, זמר ומלחין של מוזיקה חסידית ומוזיקה יהודית מקורית.
ביוגרפיה

נולד וגדל בווסט המפסטד, ניו יורק. אביו הוא מורה למתמטיקה לשעבר ובעליה של חנות קמעונאית גדולה בסאות' פולסברג. ארי למד בבית הספר היהודי HANC (אנ') המזוהה עם האורתודוקסיה המודרנית במחוז נסאו בניו יורק, ובתיכון בישיבת פאר רוקאוואי. לאחר תום לימודיו בישיבה זו נסע ללמוד בישראל, בישיבת מיר.
ב-2001 הכיר את טליה, ילידת סיאטל, וושינגטון, הם נישאו ונשארו לגור בישראל. תחילה בירושלים ובהמשך ברמת בית שמש. לזוג שבעה ילדים.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
התפרסם כסולן מקהלת הילדים פרחי מיאמי בגיל 10, וכיכב בחמישה אלבומים ושלושה סרטונים של המקהלה בטרם השתנה קולו בגיל 14.
הוא המשיך בקריירה מוזיקלית, כתב והלחין שירים עבור אמנים אחרים, והפיק מספר אלבומי סולו.
בשנת 2018 (ה'תשע"ח) הפיק את אלבומו לא נפסיק לרקוד, את רובם של השירים באלבום הלחין גולדוואג בעצמו, לצד שיתוף פעולה עם איצי וולדנר, מירי ישראלי, ויוחנן שפירא. בהפקת האלבום נעזר במפיק המוזיקלי יוחי בריסקמן.
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

לישועתך קיווינו (2003)
שמחה בליבי (2004)
נשמה טהורה (2006)
עם אחד (2013)
The English Album‏ (2014)
לא נפסיק לרקוד‏ (2018)
יש לי הכל‏ (2020)
It's Geshmak To Be A Yid ‏(2021)
דיסקוגרפיה > השתתפות באלבומים

קחו לי מנגן, 2009
וזוכר, 2014
יש תקווה, בני פרידמן, 2014
שבת התכוננו, 2014
קול הכוכבים, 2016
הערות שוליים

↑  יוסי אושרי, ארי גולדוואג עם האלבום המלא: "לא נפסיק לרקוד", באתר 'חסידיניוז'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a697ac23-9d82-45db-9c19-d72babbccfc9 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דריה טרופימובה

דריה וסילייבנה טרופימובה (ברוסית: Да́рья Васильевна Трофимова; נולדה ב-11 במאי 2005) היא שחיינית רוסייה, אלופת עולם בבריכת 25 מטר (בודפשט 2024) במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב.
ביוגרפיה

טרופימובה נולדה וגדלה ברוסיה.
ביוגרפיה > 2019 > אלופת הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בבאקו שבאזרבייג'ן ביולי זכתה בשלוש מדליות זהב: במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 3:45.10 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא תחרות חדש של 4:07.55 דקות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות של המשחה. בנוסף, זכתה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בתוצאה של 3:34.62 דקות.
ביוגרפיה > 2019 > סגנית אלופת עולם לנוער

באליפות העולם לנוער שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט זכתה בשתי מדליות כסף: במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בתוצאה של 3:27.72 דקות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות של המשחה.
ביוגרפיה > 2021 > אלופת אירופה לנוער

באליפות אירופה לנוער שנערכה ברומא שבאיטליה ביולי זכתה בארבע מדליות זהב: במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 3:40.10 דקות, ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב, ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות של כל משחה. בנוסף, זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:04.78 דקות.
ביוגרפיה > 2024 > אלופת עולם בבריכת 25 מטר

באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בבודפשט בדצמבר זכתה במדליית זהב במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב בשיא אירופה חדש של 1:35.36 דקות יחד עם קיריל פריגודה, ארינה סורקובה ומירון ליפינצב, לפני קנדה (1:35.94 דקות) וארצות הברית (1:36.20 דקות).
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 24.77 שניות (2023)
100 מטר חופשי: 54.02 שניות (2023)
200 מטר חופשי: 1:58.71 דקות (2023)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 24.11 שניות (2024)
100 מטר חופשי: 52.19 שניות (2024)
200 מטר חופשי: 1:54.61 דקות (2024)
ז'ואל דיקר

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1985 (בן 39) ז'נבה, שווייץ 
 מדינה:  שווייץ 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ז'נבה, קור פלורן, College Madame de Staël 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  האמת על פרשת הארי קברט 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 פרסים והוקרה:  פרס גונקור של הגימנסיות (2012)  הפרס לרומן של האקדמיה הצרפתית (2012)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 joeldicker.com
 
ז'ואל דיקר (בצרפתית: Joël Dicker; נולד ב-16 ביוני 1985) הוא סופר שווייצרי הכותב בצרפתית.
ביוגרפיה

ז'ואל דיקר נולד בז'נבה ב-16 ביוני 1985, בן לאם בעלת חנות ספרים ואב מורה לצרפתית. למד משפטים באוניברסיטת ז'נבה. ספרו הראשון, "ימיהם האחרונים של אבותינו" (בצרפתית: Les Derniers Jours de nos pères) פורסם לאחר שזכה ב"פרס הסופרים של ז'נבה", אך ההצלחה הגיעה עם ספרו השני, האמת על פרשת הארי קברט, שהפך לרב-מכר.
ביוגרפיה > האמת על פרשת הארי קברט

הספר הוא מותחן המתרחש בצפון-מזרח ארצות הברית. גיבור הספר, מרכוס גולדמן, הוא סופר צעיר שספרו הראשון הצליח מאוד, אך הוא תקוע ואינו מצליח להתקדם בכתיבת ספרו השני. הוא פונה למורו וידידו, הסופר הנודע הארי קברט, שחי בעיירה קטנה בניו המפשייר, ומוצא עצמו מעורב בחקירת היעלמותה של נולה קרלגאן, נערה בת 15 שנעלמה מעל שלושים שנה לפני כן.
הספר משך תשומת לב ביריד הספרים של פרנקפורט ב-2012, בעקבותיו נמכרו זכויות התרגום ליותר מ-30 מדינות, והספר הגיע לראש רשימת רבי המכר בצרפת ובמדינות נוספות. בצרפת הוא זכה בפרס הרומן של האקדמיה הצרפתית, היה ברשימת המועמדים של פרס גונקור, וזכה בפרס גונקור של תלמידי התיכון (Prix Goncourt des lycéens) הנבחר בידי כ-2000 תלמידי תיכון מבין רשימת המועמדים לגונקור.
הספר עובד לסדרת טלוויזיה באותו השם.
ביבליוגרפיה > ספרים

Les Derniers Jours de nos pères‏ (2010)
האמת על פרשת הארי קברט (2012, בצרפתית: La Vérité sur l'affaire Harry Quebert). יצא לאור בעברית בתרגומה של רמה איילון בהוצאת כנרת ומודן, 2014.
בני בולטימור (2015, בצרפתית: Le Livre des Baltimore). יצא לאור בעברית בתרגומה של רמה איילון בהוצאת מודן, 2017.
היעלמותה של סטפני מיילר (2018, בצרפתית: La Disparition de Stephanie Mailer). יצא לאור בעברית בתרגומה של רמה איילון בהוצאת מודן, 2019.
התעלומה של חדר 622 (2020, בצרפתית: L'Énigme de la chambre 622). יצא לאור בעברית בתרגומה של לי עברון בהוצאת מודן, 2022.‏
פרשת אלסקה סנדרס (2022, בצרפתית: L’Affaire Alaska Sanders). יצא לאור בעברית בתרגומה של עדה פלדור בהוצאת מודן, 2024.‏
ביבליוגרפיה > סיפורים קצרים

Le Tigre ‏ (2005)
הערות שוליים

↑  האמת על פרשת הארי קברט במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499011705171  PLWABN: 9810552019605606  BIBSYS: 13001683  BNE: XX5318832  BnF: cb165608996 (data)  CANTIC: a11825662  CiNii: DA18082956  GND: 1027690041  ICCU: RMBV286405  ISNI: 0000 0003 6015 4135  LCCN: no2013014776  LNB: 000200445  MusicBrainz: 7fbe71b3-aa2b-4e3f-81bf-5659855af2d3  NDL: 001177479  NKC: xx0177709  NLK: KAC201323050  NSK: 000636387  NTA: 354065505  RSL: 000145765  SUDOC: 164296344  VIAF: 221099622   WorldCat (עם VIAF): 221099622
ביומימטיקה

ביומימטיקה או ביומימיקרי (מיוונית, הלחם המילים ביוס, βίος שמשמעותה חיים ומימטיקה μίμησις/μιμεîσθαι שמשמעותה חיקוי) היא ענף בעולם המדע המחקרי, בעיקר בתחומי הביולוגיה, כימיה והפיזיקה, החוקר את אופן פעילותו של הטבע על מנת לחקותו לצורך פתרון בעיה אנושית.
תהליכים אבולוציונים הובילו לפיתוח מנגנונים המאפשרים לצמחים ובעלי חיים להתאים את עצמם לסביבתם, לדוגמה מבנה גוף הציפור לתעופה, מבנה הקקטוס לאזור גידול יבש ומדברי. פיתוח בהשראת אותם מנגנונים מהווה בסיס לתחום.
ההתפתחות הטכנולוגית מאפשרת למדל באופן ממוחשב את אותם מנגנונים ביולוגים כימיים ומכניים, כולל מבנים מיקרוסקופיים ומולקולריים.
היסטוריה

ניתן למצוא במיתולוגיה היוונית את השימוש בביומימטיקה, בסיפורם של דדלוס ואיקרוס אשר נמלטו מהמגדל בו נכלאו בעזרת כנפי ציפור המדובקות בשעווה. אחת מעבודות הביומימטיקה המתועדות המוקדמות ביותר היא עבודתו של לאונרדו דה וינצ'י על תעופה מלאכותית.
את המונח ביומימטיקה טבע המהנדס והביופיזיקאי האמריקאי אוטו שמידט במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20. במהלך מחקר הדוקטורט שלו פיתח שמידט את "טריגר שמידט" על ידי חקר מערכת העצבים של דיונונים בניסיון לתכנן מכשיר שהעתיק את המערכת הביולוגית של התפשטות העצבים (nerve propagation). שמידט המשיך להתמקד במכשירים המחקים את המערכות הטבעיות ועד 1957 הוא העלה דעה מנוגדת להשקפה המקובלת של הביופיזיקה באותו הזמן, השקפה שתיקרא "ביומימטיקה".
ב-1960 טבע ג'ק סטיל מבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון בדייטון, אוהיו בו עבד גם אוטו שמידט, מונח דומה - ביוניקה. סטיל הגדיר את המונח ביוניקה כמדע המערכות שתפקודן מועתק מהטבע או מערכות המייצגות תכונות של מערכות טבעיות.
בשנת 1969 המונח "ביומימטיקה" הובא לשימוש ככותרת לאחד ממאמריו של שמידט וב-1974 מצא המונח את דרכו למילון ובסטר.
בשנת 1997 ג'נין מ. בניוס הוציאה לאור ספר בתחום בשם "Biomimicry: Innovation Inspired by Nature".
ב-2006 ייסדו ג'נין בניוס ובריוני שוואן (Bryony Schwan) את "המכון לביומימיקרי" (The Biomimicry institute) להטמעת נושא הביומימטיקה במערכות חינוכיות ובתוכניות חינוך. ב-2007 השיק האתר את מנוע החיפוש AskNature, המתפקד כספרייה אלקטרונית של ידע על מנגנונים ביולוגיים שונים שנאספו לאורך השנים. כמו כן הוא מכיל סיפורי המצאות בהשראת חלק מהמנגנונים.
בשנת 2007 גן החיות של סן דייגו בארצות הברית החל בתוכנית ביומימיקרי.
ביומימטיקה בישראל

בשנת 2008 הוקם "ארגון הביומימיקרי הישראלי" על ידי דוקטור יעל הלפמן כהן ודוקטור דפנה חיים-לנגפורד. הארגון פועל בשיתוף משרד החינוך ללא מטרות רווח במטרה להעלות את המודעות ולחשוף את הציבור הישראלי לנושא. יחד עם יחידים וחברות מהתעשייה, גורמי רשויות והאקדמיה, הארגון מפעיל פרויקטים התנדבותיים, מעביר קורסים, ומקיים כנסים המהווים במה לחשיפת מנגנונים ביולוגיים בעלי פוטנציאל הנדסי-יישומי, לצד מחקרים ופיתוחים ביומימטיים.
בשנת 2011 הספארי ברמת גן התחיל להציע תוכני ביומימיקרי לקהל הרחב. חלק ממחיצות הזכוכית בגן ובבריכת הפינגווינים בנויות בהשראת פרח הלוטוס.
בשנת 2014, הוקמה בבית הספר ללימודי הסביבה ע"ש פורטר באוניברסיטת תל אביב מעבדה לביומימיקרי. בראשה עמדו פרופ' יורם רייך, ד"ר יעל הלפמן כהן ופרופ' יהודה בניהו. נכון לשנת 2020 המעבדה לא פעילה.
בשנת 2019 הוקמה בבית הספר להנדסה מכנית באוניברסיטת תל אביב מעבדה חדשה לביומימטיקה, בראשות ד"ר בת-אל פנחסיק.
דוגמאות

רשת נוירונים היא מימוש במדעי המחשב שמחקה את מבנהו הבסיסי של עיבוד במוח ועליו נשען תחום הבינה מלאכותית.
שיפור יכולות אווירודינמיות של כלי טיס באמצעות תצפית על מעוף הציפורים ושימושן בכנפיהן.
חיקוי את תנועת המפרקים האנושית אצל רובוטים.
חיקוי אקולוקליזציה של עטלף לניווט בחשיכה לטובת בעלי ליקויי ראייה.
קורי העכביש נחשבים חזקים ביותר ונעשו ניסיונות לייצר אותם באופן סינתטי.
ההשראה להמצאת הסקוץ' (velcro) באה ממבנהו של הצמח הנקרא בלועזית Burdock.
מבנהו של השלדג גמדי היווה השראה לעיצובה של רכבת שינקנסן ביפן על מנת להקטין את התנגדות האוויר של הרכבת.
ראו גם

ביוניקה - תת-ענף בתחום הביומימטיקה המחבר בין ביולוגיה לאלקטרוניקה
תוצא לוטוס
הערות שוליים

↑  https://biomimicry.org/ המוסד לביומימיקרי (The Biomimicry institute)
↑  http://www.asknature.org/ AskNature
↑  ביומימיקרי באתר גן החיות של סן דייגו
↑  https://biomimicry.org/ ארגון הביומימיקרי הישראלי
↑  ארגון הביומימיקרי הישראלי, הסוד הנקי של הלוטוס
↑  https://environment.tau.ac.il/biomimicry_lab המעבדה לביומימיקרי
↑  מה בין הסקוטש, אתר הביומימיקרי הישראלי
↑  הסוד השקט של השלדג, אתר הביומימיקרי הישראלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570344505171  LCCN: sh2009009163  NDL: 001258319  NKC: ph705646
תחנת הרכבת אשקלון

תחנת הרכבת אשקלון היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל המשרתת את העיר אשקלון ואת כפר סילבר. התחנה ממוקמת על מסילת לוד - אשקלון ועל מסילת אשקלון - באר שבע ומהווה את תחנת הקצה של הקו הנוסעים הפרברי בנימינה – אשקלון וכן תחנת ביניים בקו הנגב המערבי (הרצליה – באר שבע). דרומית לעיר אשקלון, ליד מבקיעים, מסתעפת מסילת חלץ לכיוון קריית גת. התחנה תוכננה על ידי "ג. אדרת אדריכלים".
היסטוריה

מסילת לוד-אשקלון הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה על ידי המהנדס הגרמני היינריך אוגוסט מייסנר עבור מאמץ המלחמה של האימפריה העות'מאנית. בשנת 1918, לאחר שכבשו את ארץ ישראל, סללו הבריטים את הקו מחדש ברוחב סטנדרטי של 1,435 מילימטר, במקום 1,050 מילימטר כפי שהיה במקור. בנוסף בנו תחנת נוסעים בשם "תחנת אל מג'דל", בה עצרו רכבות למצרים וממנה. לאחר מלחמת העצמאות ולאחר איחוד הכפר אל מג'דל עם היישוב היהודי הסמוך אשקלון, הופסקה תנועת הרכבות לכיוון זה. התחנה המשיכה לשמש לרכבות משא עבור אזור התעשייה של אשקלון, ושינוע פוספטים מהנגב ונפט משדה הנפט חלץ. בשנת 1961 ביקש ראש עיריית אשקלון מהנהלת הרכבת להפעיל רכבות נוסעים לאשקלון, אך הדבר לא יצא לפועל.
החלטה על שדרוג מסילת הברזל בין אשדוד לאשקלון בעלות של כ-183 מיליון שקל, שכללה בניית מסילה כפולה בין אשדוד לאשקלון עם שתי תחנות משודרגות, התקבלה על ידי שר התחבורה אפרים סנה, בשנת 2002. המכרז להקמת התחנה פורסם בנובמבר 2002. בנובמבר 2003 חברת הבנייה "אופקים" זכתה במכרז, בהיקף של 24 מיליון שקל, והבנייה החלה בשנת 2004. במהלך הבנייה נהרס בניין התחנה הישנה (התפעולית), ובמקומה נבנה מתקן שליטה ובקרה. התחנה נחנכה באפריל 2005, בטקס בנוכחות ראש הממשלה אריאל שרון. בשלב הראשון פעלה בקו תל אביב-אשקלון רכבת אחת בשעה בכל כיוון ומספטמבר 2005, עם סיום העבודות להכפלת מסילת הברזל מאשדוד לאשקלון, פעלו בקו שתי רכבות בשעה בכל כיוון.
בינואר 2006 אישרה הממשלה את הצעתם של מ"מ ראש הממשלה אהוד אולמרט ושל שר התחבורה מאיר שטרית להנחת מסילת הברזל בין אשקלון לבאר שבע. הקו החדש נחנך בספטמבר 2015.
במאי 2018 זכתה חברת "י.ד עשוש" במכרז להקמת מתחם תפעולי חדש סמוך לחלקה הדרומי של התחנה, כחלק מפרויקט החישמול של רכבת ישראל. העבודות בפרויקט כוללות הקמת מוסך קרונועים חשמליים עבור חברת סימנס, סלילת 11 ק"מ מסילות בתוך המתחם, הקמת רציף מכין באורך 350 מטר לטיפול במערכי הרכבת המחושמלים, והקמת מספר מבנים. בשנת 2019 החלו העבודות להקמת המתחם. על פי התכנון המבנים התפעוליים הישנים של התחנה, שהיו חלק מהקו המנדטורי, יפורקו ויבנו מחדש בסמוך לה.
בתחילת שנת 2021 הושלמה בתחנה התקנתה של מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה.
רציפי התחנה, 2005
תחנת הרכבת לכיוון צפון, נובמבר 2021
מבנה התחנה

לתחנה שני רציפי אי (ארבעה רציפים).
הכניסה לתחנה היא מצד מזרח, והמעבר לרציפים מתבצע באמצעות מעבר תת-קרקעי הממוקם בתחנה.
שירות הרכבת בתחנה

מהתחנה יוצאות ברוב שעות היום שתי רכבות בשעה להרצליה דרך ראשון לציון משה דיין, תל אביב ותחנות טבעת השרון. קו הרכבת אשקלון–הרצליה פועל בהזנה חשמלית.
בתחנה זו עוצרות ברוב שעות היום אחת לשעה בכל כיוון רכבת בקו אשקלון - בנימינה דרך רחובות, לוד, תל אביב ומסילת החוף. בעבר קו זה המשיך עד לבאר שבע מרכז אך בעקבות מלחמת חרבות ברזל, מקטע אשקלון - שדרות נסגר לתנועת נוסעים ותחנת אשקלון היא תחנה הקצה הדרומית של הקו, והוא אינו ממשיך דרומה לבאר שבע.
בפברואר 2025 נפתח מחדש שירות הרכבות מאשקלון דרומה. בתחנה זו עוצרות רכבות לבאר שבע מרכז ולנתניה (בשעות שיא) ותל אביב סבידור מרכז (בשעות שפל) דרך קו הנגב המערבי פעם בשעה לכל כיוון.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת אשקלון — הרצליה (קו השרון - אשקלון)  אשקלון • אשדוד • יבנה מערב • ראשון לציון משה דיין • בת ים קוממיות • בת ים יוספטל • חולון וולפסון • צומת חולון • תל אביב ההגנה • תל אביב השלום • תל אביב סבידור מרכז • תל אביב האוניברסיטה / אקספו • בני ברק – רמת החייל • פתח תקווה קריית אריה • פתח תקווה סגולה • ראש העין צפון • כפר סבא נורדאו • הוד השרון סוקולוב • רעננה דרום • רעננה מערב • הרצליה |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת אשקלון — בנימינה   אשקלון • אשדוד • יבנה מזרח • רחובות • באר יעקב • לוד • לוד גני אביב • כפר חב"ד • תל אביב ההגנה • תל אביב השלום • תל אביב סבידור מרכז • תל אביב  האוניברסיטה / אקספו • הרצליה • בית יהושע • נתניה ספיר • נתניה • חדרה מערב • קיסריה – פרדס חנה • בנימינה |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת באר שבע מרכז — נתניה   באר שבע מרכז • באר שבע צפון / אוניברסיטה • אופקים • נתיבות • שדרות • אשקלון • אשדוד • יבנה מזרח • רחובות • לוד • תל אביב ההגנה • תל אביב השלום • תל אביב סבידור מרכז • תל אביב  האוניברסיטה / אקספו • הרצליה • בית יהושע • נתניה |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת הלילי באר שבע מרכז — תל אביב ההגנה (מושבת)   באר שבע מרכז • אופקים • נתיבות • שדרות • אשקלון • אשדוד • יבנה מערב • ראשון לציון משה דיין • בת ים  יוספטל • תל אביב ההגנה |  |
קווי אוטובוס לתחנה

| קו | מפעילה | מסלול | הערות נוספות |
| --- | --- | --- | --- |
| 12/12א | דן בדרום | רכבת אשקלון - נווה דקלים - נאות ברנע - רמת כרמים - ברנע ג | ♿ |
| 13 | דן בדרום | רכבת אשקלון - נאות אשקלון - עתיקות ג - נווה אלונים - בנה ביתך - קריית גולדה - בן יהודה - אגמים - בן יהודה | ♿ |
| 14 | דן בדרום | רכבת אשקלון - נווה דקלים - נאות ברנע - אפרידר - תחנה מרכזית אשקלון | ♿ |
| 15 | דן בדרום | רכבת אשקלון - רמת אשכול - גבעת ציון - אגמים | ♿ |
| 16 | דן בדרום | אשקלון - גיאה - תלמי יפה |  |
| 17 | דן בדרום | רכבת אשקלון - שכונת עיר היין - דרך הים - מסוף רמז - היכל הספורט - תחנה מרכזית - בית חולים ברזילי - קניון לב אשקלון - בן יהודה | ♿ |
| 18 | דן בדרום | רכבת אשקלון - נווה אילן - תחנה מרכזית אשקלון - בית חולים ברזילי - הטייסים - מרינה אשקלון | ♿ |
| 19 | דן בדרום | אשקלון - בת הדר - מבקיעים - כרמיה - זיקים - מחנה זיקים |  |
| 20 | דן בדרום | אשקלון - גברעם - יד מרדכי - נתיב העשרה - מחסום ארז |  |
| 21 | דן בדרום | אשקלון - עוצם - נהורה - ניר חן - שחר - תלמים |  |
| 22 | דן בדרום | אשקלון - משען - כוכב מיכאל - חלץ - שדרות |  |
| 23 | דן בדרום | אשקלון - שדה יואב - נגבה - יד נתן |  |
| 31 | אגד | אשקלון - קריית מלאכי - מסוף קסטינה - ביג קסטינה |  |
| 36 | דן בדרום | אשקלון - מועצה אזורית אשכול |  |
| 136 | דן בדרום | אשקלון - מועצה אזורית אשכול - בני נצרים |  |
מקרא סימנים:
♿ - אוטובוס עירוני נגיש
הערות שוליים

↑  יהודה הגדרתי, הוחל בהפקת הנפט בחלץ1, הַבֹּקֶר, 25 בנובמבר 1955
↑  תחנת הרכבת מגדל אשקלון - תחנת העמסה למחצבי הנגב, דבר, 5 באפריל 1954
↑  דנים בהפעלת רכבות נוסעים לאשקלון, קול העם, 17 בספטמבר 1961
↑  רכבת ישראל פירסמה מכרז להקמת תחנה באשקלון ב-183 מיליון שקל, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2002
↑  גל ניסים, ‏אשקלון: מכרז לתחנת רכבת חדשה, באתר גלובס, 3 בנובמבר 2002
↑  גל ניסים, ‏דירקטוריון הרכבת אישר התקשרות ב-240 מיליון שקל, באתר גלובס, 2 בנובמבר 2003
↑  גדי גולן, ‏שרון: בשנתיים-שלוש הקרובות תשקיע המדינה לפחות מיליארד שקל בתשתית למסילות רכבת באיזור הדרום, באתר גלובס, 18 באפריל 2005
↑  שרון קדמי, החל מאפריל: קו רכבת חדש בין תל אביב לאשקלון, באתר הארץ, 2 בפברואר 2005
↑  הממשלה אישרה את התוכנית להנחת קו רכבת בין אשקלון לבאר שבע, באתר הארץ, 17 בינואר 2006
↑  אלמוג בן זכרי, כתב "הארץ" בדרום, נחנך קו הרכבת בין אשקלון לבאר שבע; כרטיסים בתחנות הדרום יהיו בחצי מחיר עד סוף 2017, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2015
↑  סוניה גורודיסקי, ‏י.ד עשוש תקים את המתחם התפעולי החדש של הרכבת, באתר גלובס, 6 במאי 2018
שולמית לסקוב

| --- | --- |

שולמית לסקוב עם בעלה, הרמטכ"ל החמישי חיים לסקוב. ראשון משמאל, מאיר עמית ולשמאלה גנרלים צרפתים. סוף שנות ה-50 של המאה ה-20
 לידה:  10 ביוני 1916 האג שבהולנד
 פטירה:  16 בספטמבר 2016  (בגיל 100)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מקום מגורים:  תל אביב
 בן או בת זוג:  חיים לסקוב (1949–1982)  רענן ויץ (1940–1949) 
 פרסים והוקרה:  פרס יצחק שדה לספרות צבאית, פרס יצחק בן-צבי, יקירת העיר תל אביב, פרס הרצל
 
שוּלמית (סולה) לַסְקוֹב (10 ביוני 1916 – 16 בספטמבר 2016) הייתה אשת חינוך, היסטוריונית ומחברת ספרי תעודה ישראלית. אשתו של הרמטכ"ל החמישי חיים לסקוב.