stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיקסטוס הרביעי

סמלו
סיקסטוס הרביעי (בלטינית: Sixtus IV‏; 21 ביולי 1414 – 12 באוגוסט 1484), אפיפיור מ-1471 עד מותו.
ביוגרפיה

פרנצ'סקו דלה רוברה, נולד ב-21 ביולי 1414, בסביבת העיר סאבונה שבצפון-מערב איטליה, היה בנו של סוחר בדים. בגיל 9 נכנס למנזר של מסדר הפרנציסקנים בסאבונה ונשבע אמונים למסדר זה. למד תאולוגיה באוניברסיטת בולוניה ובזו של פאביה. אחרי שהוסמך נתמנה לפרופסור לתאולוגיה, ללוגיקה ולפילוסופיה באוניברסיטת פדובה. שימש כדרשן וכמטיף ועלה בסולם הדרגות עד שנתמנה לראש מסדר הפרנציסקנים בשנת 1464. בשנת 1467 נתמנה לקרדינל על יד האפיפיור פאולוס השני.
בשנת 1471, אחרי דיון של ארבעה ימים בקונקלווה של חבר הקרדינלים, נבחר דלה רוברה לאפיפיור בשם סיקסטוס הרביעי. צעדיו הראשונים היו מכוונים נגד הטורקים העות'מאנים. הוא הכריז נגדם על מסע צלב שעבורו הצליח לגייס כספים רבים, אך ללא הצלחה מעשית. כמו כן ניסה לשווא להביא לאיחודן של הכנסיות המזרחית והמערבית.
סיקסטוס הרביעי הקדיש את זמנו בעיקר להתעשרות. הוא נקט בנפוטיזם (מינוי בני משפחה למשרות רמות בכנסייה), מינה את אחייניו לקרדינלים, ובהם ג'וליאנו דלה רוברה, שהפך מאוחר יותר לאפיפיור יוליוס השני, ואפשר את התעשרותם המהירה של בני משפחתו מהכנסות הכנסייה. הוא הרבה למנות בני אצולה לקרדינלים, ובהם ילדים, תמורת בצע כסף.
סיקסטוס הרביעי היה קשור בקשרים משפחתיים לבני משפחת פאצי, הבנקאים מפירנצה. הוא העדיף אותם על פני בני בית מדיצ'י ששלטו בעיר. ב-1478 הותקפו לורנצו דה מדיצ'י, שניסה לפגוע באינטרסים של בני משפחת פאצי, ואחיו ג'וליאנו בקתדרלה של פירנצה. ג'וליאנו נרצח אך לורנצו הצליח להימלט. בתגובה תלו אנשי פירנצה ארכיבישוף שצידד במשפחת פאצי, מה שגרם לסיקסטוס הרביעי להכריז על נידויו של לורנצו דה מדיצ'י ולהטיל חרם על פירנצה. עקב כך נפוצו שמועות שהאפיפיור היה מעורב ברצח בקתדרלה.
באותה שנה אישר סיקסטוס הרביעי את הקמת האינקוויזיציה בספרד על ידי תומאס דה טורקמדה.
כדי להאדיר את שמו שיקם סיקסטוס הרביעי את ספריית הוותיקן, פתח מחדש את האקדמיה של רומא והקים בית תפילה בארמון האפיפיור שבקרית הוותיקן. בית תפילה זה נקרא על שמו: הקפלה הסיסטינית. הוא הביא לרומא את גדולי הציירים של תקופתו, שקישטו בציורים את קירות הקפלה, ובהם: פייטרו פרוג'ינו, דומניקו גירלנדיו וסנדרו בוטיצ'לי.
סיקסטוס הרביעי מת ב-1484 ובמקומו נבחר לאפיפיור אינוקנטיוס השמיני.
לקריאה נוספת

ברברה טוכמן, מצעד האיוולת, (תרגום: יוסף אשכול). הוצאת ספרית מעריב, 1986.
על הקצה

ערך זה עוסק בסרט. אם התכוונתם לסדרה, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  לילא כילאני 
 תסריט:  לילא כילאני 
 שחקנים ראשיים:  סופיה עיסאמי מונה בחמד נוזה אקל שרה בטואי
 מוזיקה:  וילפריד בלנשרד
 צילום:  אריק דווין
 מדינה:  מרוקו מרוקו גרמניה גרמניה צרפת צרפת
 הקרנת בכורה:  צרפת מאי 2011 (פסטיבל הקולנוע בקאן) צרפת 1 בפברואר 2012
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  ערבית וצרפתית
 סוגה:  סרט דרמה
 פרסים:  ראו כאן
 דף הסרט ב־IMDb
 
על הקצה (בצרפתית: Sur la planche) הוא סרט דרמה מרוקאי-גרמני-צרפתי משנת 2011 שביימה וכתבה ליילה קילאני. הסרט מספר על שתי נשים צעירות, בדיה ואימאן, אשר עוסקות בלילות בזונות וממשכנות חפצים קטנים שהן מצליחות לגנבות מהלקוחות. חלומן של הבנות הוא לעבור ל״אזור החופשי״ של העיר, בו יוכלו למצוא עבודה ראויה במפעל טקסטיל.
הסרט הוקרן לראשונה במסגרת "שבועיים של הבמאים" בפסטיבל הקולנוע בקאן שנערך במאי 2011, ולאחר מכן הופץ ב-1 בפברואר 2012 בצרפת.  שפות הסרט הן ערבית וצרפתית, ואורכו כ-110 דקות.
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע של אנטליה, וקיבל שלושה פרסים בפסטיבל הסרטים של טאורמינה: הסרט הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר והשחקנית הטובה ביותר. בנוסף הסרט התחרה בפסטיבל הסרטים של אפריקה, אסיה ואמריקה הלטינית של מילאנו.
תקציר העלילה

הסרט מספר על שתי נשים צעירות, בדיה ואימאן, אשר חיות בקרב המוני העובדים שמאכלסים את העיר טנג'יר. ביום הן עובדות בבית חרושת לקילוף שרימפס, ובלילה מסתובבות בין בתי מלון בטיילת, עוסקות בזנות וממשכנות חפצים הקטנים שהן מצליחות לגנוב מן הלקוחות. חלומן הוא לעבור ל״אזור החופשי״ של העיר, תחום אירופאי מסוגר, שמור ועשיר יותר, ולמצוא עבודה ראויה יותר במפעל טקסטיל, תמורת משכורת חודשית ולא בקבלנות. לילה אחד הן פוגשות שתי נערות יפות בנות גילן שעובדות ב'אזור החופשי', המייצג עבור בדיה את החופש והחיים הטובים. יחד הן מתחילות לתכנן מזימות מסדר גודל גדול הרבה יותר מהגנבות הקטנות אליהן הורגלו, אך תוכניותיהן משתבשות והן שבות ומוצאות את עצמן במצב בו היו בתחילת הסרט.
השחקנים והדמויות

סופיה עיסאמי - בדיה
שרה בטואי - אסמה
מונה בחמד - אימאן
נוזה אקל - נוואל
פרסים

פסטיבל הקולנוע של אנטליה: הסרט הטוב ביותר
פסטיבל הסרטים של טאורמינה: הסרט הטוב ביותר
פסטיבל הסרטים של טאורמינה: הבימוי הטוב ביותר
פסטיבל הסרטים של טאורמינה: השחקנית הטובה ביותר
הערות שוליים

↑  Marocaines énervées sur la planche, באתר lemonde ‏, 20 במאי 2011
↑  על הקצה, באתר CINEMAFRICA
↑  על הקצה, באתר "הבמה"
תניסתרופאוס

| תניסתרופאוס |
| --- | --- |
 
תקופה
טריאס תיכון 245–228 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
משפחה:: תניסתרופאיים
סוג:: תניסתרופאוס
מינים
 Tanystropheus conspicuus  Tanystropheus longobardicus  Tanystropheus meridensis
שם מדעי
 Tanystropheus

תניסתרופאוס (שם מדעי: Tanystropheus; פירוש השם: "מתלים ארוכים") הוא סוג של זוחל ימי קדום ממשפחת התניסתרופאיים, שדמה לפליוזאורים וחי בתקופה טריאס תיכון, לפני 228–245 מיליון שנה. מאובני יצור זה נמצאו בדרום אירופה (באיטליה ושווייץ), המזרח התיכון וסין.
מאפיינים

התניסתרופאוס היה זוחל ארוך צוואר שהגיע לאורך שישה מטרים, כשצווארו רב החוליות היווה כשלושה מטרים מאורכו. תחילה סברו שיצור זה קרוב לפטרוזאורים, אך בהמשך הניחו שהוא חי בים, והיה שייך לקבוצת זוחלים קדומה - פרוטורוזאוריה. מהסוג נמצאו שלושה מינים.
בדומה לאריות ים מודרניים, ככל הנראה, היה התניסתרופאוס נח על החופים והסלעים, ושוחה בים במרדף אחרי דגים. ייתכן שהוא הסתער על טרפו במהירות באמצעות צווארו בדומה לאנפות.
יצורים אלה נכחדו לאחר תור הטריאס.
בתרבות

זוחל ימי זה מופיע בסדרה "מפלצות ים" ובסרט "Sea Rex 3D".
ראו גם

טרילופוזאורוס
על הקרח 3

| --- | --- |
 בימוי:  Yurii Khmelnytskyi 
 הופק בידי:  פיודור בונדרצ'וק דניס בגלאי מיכאיל ורובל ויאצ'סלב מורוגוב אנטון זלאטופולסקי
 תסריט:  אלכסנדר אנדריושצ'נקו, Aksinya Borisova, אנדריי זולוטארב, אולג מאלוביצ'קו 
 שחקנים ראשיים:  אלכסנדר פטרוב סרגיי לאוויגין מריה ארונובה
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Art Pictures Studio   Vodorod Film   רוסיה-1
 חברה מפיצה:  National Media Group
 הקרנת בכורה:  רוסיה 14 בפברואר 2024
 משך הקרנה:  134 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי מלודרמה סרט קומדיה מחזמר
 תקציב:  500,000,000 מיליון רובלים
 הכנסות:  1,800,000,000 מיליארד רובלים
 סרט קודם:  קרח 2 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"על הקרח 3" (ברוסית: «Лёд 3») הוא סרט מלודרמה ספורטיבית רוסית, בבימויו של יורי חמלניצקי, בהפקתו של פיודור בונדרצ'וק ובכיכובם של אלכסנדר פטרוב, אנה סווראנסקאיה ומריה ארונובה. הקרנת הבכורה נערכה ב-14 בפברואר 2024, חג האהבה.
הסרט מהווה סרט המשך לסרט "על הקרח 2" ובדומה לקודמו הפך לשובר קופות משהכניס 191 מיליון רובלים בסוף השבוע הראשון שלו, במה שמהווה לאחת ההכנסות הגבוהות ביותר לסרט קולנוע רוסי. בסך הכל הכניס הסרט 1.8 מיליארד רובלים.
עלילה

הסרט מתרחש לאחר האירועים המסופרים בסרט הקודם: נאדיה גדלה והפכה למחליקה אומנותית. היא חולמת על זכייה בגביע, בדיוק כמו שאמה חלמה פעם. גורין מתנגד לקריירת הספורט של בתו - הוא מגן עליה מכל הקשיים ואפשר להבין אותו: הוא הפסיד יותר מדי. באימון חשאי, נאדיה פוגשת שחקן הוקי קרח צעיר ונועז ממוסקבה והם מתאהבים. האב אינו מאמין בכנות ברגשותיו של הצעיר ומנסה להפריד בין בני הזוג. אבל מכשולים רק מחזקים אהבה אמיתית, וכשאוהבים, הסוף המופלא ביותר יכול להפוך למציאות, ממה כפי שקרה לגורין עצמו עם אהבתו הגדולה...
שחקנים ודמויות

אנה סווראנסקאיה כנאדז'דה "נאדיה" גורינה
ויטאליה קורניינקו, כנאדיה בת ה-13
אלכסנדר פטרוב כאלכסנדר "סשה" גורין
מריה ארונובה כאירינה שטאלינה
סטפן בלוזרוב כסרגיי אורלוב
סרגיי לוויגין כסרגיי איוואנוביץ'
הפקה

צילומי הסרט נערכו באגם באיקל ונערכו גם במוסקבה, מחוז אירקוטסק ובבוריאטיה.
הערות שוליים

↑  Лёд 3‏, ЕАИС
על הקרח

| --- | --- |

 בימוי:  בן שרפסטין
 הופק בידי:  וולט דיסני
 תסריט:  ווב סמית'
 עריכה:  שיטת טכניקולור
 מדבבים:  וולט דיסני, מרסלייט גארנר, פינטו קולביג, קלרנס נאש
 מוזיקה:  ברט לואיס, לי הרליין, פרנק צ'רצ'יל
 אנימטור:  פול אלן, מילט קאהל, פרד ספנסר, ארט באביט, ג'וני קאנון, נורם פרגוסון, אריק לארסון, ג'ון מקמנוס, דון טאוסלי, מרווין וודוורד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  וולט דיסני הפקות
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 בספטמבר 1935
 משך הקרנה:  8 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קצר, סרט הנפשה, סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה, סרט מוזיקלי
 דף הסרט ב־IMDb
 
על הקרח (באנגלית: On Ice) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1935, הלוקח חלק בסדרת הסרטים "מיקי מאוס" בהפקת אולפני ההנפשה של וולט דיסני. זהו הסרט הקצר ה-79 של מיקי מאוס שיצא לאקרנים, והשמיני באותה השנה.
סרט זה מציג את כל חמשת הדמויות המצוירות הגדולות של דיסני: מיקי מאוס, מיני מאוס, דונלד דאק, גופי ופלוטו. שני דמויות נוספות, הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה, מבצעים הופעה קצרה.
עלילה

הסרט סובב סביב שלושה קווי עלילה שונים המתרחשים כולם על אגם קפוא במהלך החורף. בראשון, מיקי מאוס עוזר למיני מאוס ללמוד להחליק. בשני, גופי מנסה לתפוס דגים על ידי הטלת טבק למים מה שגורם לדגים לעלות לפני הקרקע בכדי לירוק לתוך מרקקה. בקו העלילה השלישי, דונלד דאק מבצע מעשה קונדס על פלוטו, שנמצא מחוץ שטח האגם הקפוא, על ידי הנחת מחליקי קרח על רגליו ומפתה אותו אל הקרח.
עלילות המשנה מתחברות כאשר דונלד מחליק על הקרח כשלגבו מחובר עפיפון. הרוח השועטת שולחת אותו אל על מעבר למפל. מיקי שומע את זעקותיו לעזרה ומציל אותו על ידי משיכת החוטים של הסוודר שלו, אך דונלד עף היישר לתוך מי האגם ויוצא מהחור בוא גופי מנסה לדוג.
דמויות ומדבבים

מיקי מאוס - וולט דיסני
מיני מאוס - מרסלייט גארנר
גופי - פינטו קולביג
דונלד דאק - קלרנס נאש
פלוטו - פינטו קולביג
הוראס הורסקולר
קלרבל הפרה
טריוויה

הסרט הוא אחד מארבעת הסרטים הקצרים מהריצה המקורית הכוללים את כל חמשת החברים; מיקי, מיני, דונלד, גופי ופלוטו, האחרים הם "חופשה בהוואי", "מצעד הסטנדרט" ו"עץ חג המולד של פלוטו" (אם כי באחרון מיני, דונלד וגופי מופיעים לקראת הסוף).
זהו הסרט השני שמציג את מיני בצבע, הופעתה הראשונה הייתה בסרט המיוחד לטקס פרסי אוסקר ה-5 בשנת 1932, "מצעד מועמדי הפרסים".
במהלך הופעת הקמאו של הוראס וקלרבל, בעודם נראים בקדמת החזית, ניתן להבחין בהם מחליקים ברקע האחורי.
סצנת ניסיון ההחלקה של פלוטו הביאה השראה לסצנה בסרט "במבי" משנת 1942, בה טמפר מלמד את במבי איך להחליק.
זה הסרט הראשון בו גופי שר את "The World Owes Me a Living" מהסרט הקצר "הצרצר והנמלה" שבסדרת "סימפוניות טיפשיות". הרצועה בה הוא שר את זה, הייתה אחת מהרצועות הקוליות הרבות שנעשו בשימוש חוזר בסרטים המצוירים הבאים.
הערות שוליים

↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
↑  Crump, William D. (2019). Happy Holidays—Animated! A Worldwide Encyclopedia of Christmas, Hanukkah, Kwanzaa and New Year's Cartoons on Television and Film. McFarland & Co. p. 229. ISBN 9781476672939.
↑  Lenburg, Jeff (1999). The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books. pp. 108–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
סיקסטוס החמישי

שלטו של סיקסטוס החמישי
סיקסטוס החמישי בפרוטומה מאת טדאו לנדיני במוזיאון בודה
סיקסטוס החמישי (בלטינית: Sixtus V) היה אפיפיור מ-24 באפריל 1585 עד ליום מותו ב-27 באוגוסט 1590. הוא נולד בגרוטמרה (Grottammare), עיירה במזרח איטליה על חוף הים האדריאטי, בשם פליצ'ה פרטי די מונטאלטו (Felice Peretti di Montalto) למשפחה ממוצא בלקני שנמלטה מהכיבוש העות'מאני. אביו עסק בגינון וברעיית חזירים וגידל את ילדיו בעוני.
שנותיו הראשונות

בגיל צעיר הוא נכנס למנזר פרנציסקני במחוז מארקה שבאיטליה ובמהרה התפרסם ביכולות הנאום והדיאלקטיקה שלו. כמה נאומים מוצלחים שלו גרמו להתעניינות בו מצידם של הקרדינל רודולפו פיו דה קרפי, מראשי המסדר הפרנציסקני וקרדינלים נוספים שמאוחר יותר התמנו לאפיפיורים פיוס החמישי ופאולוס הרביעי. השפעתם קידמה אותו מאוד והוא נשלח לוונציה לשמש בתפקיד אינקוויזיטור, אולם אופיו הנוקשה והתקיף גרם לו להסתכסך עם ראשי הקהילה שם שביקשו ב-1560 להחזירו לרומא.

לאחר זמן קצר כאפוטרופוס המסדר שלו, צורף למשלחת אפיפיורית לספרד שעסקה בחקירת גילויי מינות של ארכיבישוף טולדו. הוא הסתכסך עם ראש המשלחת שמאוחר יותר התמנה לאפיפיור גרגוריוס השלושה עשר ועקב כך חזר לרומא עם מינויו של פיוס החמישי לאפיפיור ב-1566. פיוס החמישי מינה אותו לסדרת תפקידים בזה אחר זה: בישוף נאפולי, המוודה האישי של האפיפיור וב-1570, לקרדינל פרמו.

לאחר שהתמנה יריבו הפוליטי לאפיפיור גרגוריוס השלושה עשר, הוא הורחק מכל משרה ציבורית והקדיש את זמנו ללימודים, לעריכת כתביו של אמברוזיוס ולאיסוף אומנות בוילה שבנה בתכנונו של האדריכל דומניקו פונטנה (Domenico Fontana) בגבעת אסקווילינו.
כהונתו כאפיפיור

פרישתו מהחיים הציבוריים ברומא ומיעוט החיכוכים שהיו לו בשל כך, תרמו לא מעט לבחירתו לאפיפיור. מתנגדיו הפיצו שמועות שהוא השים עצמו חולה במהלך הקונקלווה כדי לא להרתיע מצביעים פוטנציאלים, אולם הוא הכחיש זאת בתוקף. הוא בחר בשם סיקסטוס החמישי כדי להמשיך את דרכו של סיקסטוס הרביעי שלמד באותו מנזר פרנציסקני כמוהו.

הנושאים שהיה עליו להתמודד עימם בראש ובראשונה, היו הגרעון הכספי הגדול של מדינת האפיפיור והשחיתות שפשתה, אותם הוריש לו קודמו, גרגוריוס השלושה עשר. הוא פעל בתקיפות ותוך זמן קצר העמיד לדין אלפי אנשי כנופיות ושודדים והענישם לעיתים באכזריות, פעולה שהביאה לביטחון ושלווה במדינה. על מנת לפתור את הבעיה הכספית, הוא מכר משרדים רבים שהיו בבעלות המדינה, הנפיק איגרות חוב חדשות, הטיל מסים חדשים והסדיר רגולציה של מחירים בשוק. הצעדים שנקט היו כה מוצלחים שהוא מימן באמצעותם את סיום העבודה בבזיליקת פטרוס הקדוש, את שיפוץ ארמון הלטראנו, בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו והוותיקן, את ייפוי והתחדשות רחובות רומא ומבנים ציבוריים רבים נוספים ועדיין נותרה קופת המדינה ביתרות גבוהות.
בנוסף, כבן למשפחה שהיגרה מהבלקן, הקים סיקסטוס כנסייה מיוחדת ברומא לדוברי השפה הקרואטית, וב-1589 ציווה בבולה אפיפיורית על הקמת בית ספר קרואטי ללימודי דת. בית הספר עדיין פעיל ונקרא "הקולג' הקרואטי האפיפיורי על שם הירונימוס הקדוש". כמו כן, הוא פיקח אישית על הדפסת הוצאה משופרת של הוולגטה של הירונימוס.

הישגו הגדול היה הרפורמה שערך במינהל המרכזי של הכנסייה, במסגרתה יסד את מועצת הקרדינלים - הגוף הכולל של הקרדינלים, וקבע בבולה אפיפיורית מ-1586 שמספר הקרדינלים בו לא יעלה על שבעים, הגבלה שהחזיקה מעמד עד כהונתו של יוחנן העשרים ושלושה (כיהן 1958–1963). הוא ערך מחדש את הקוריה הרומאית, מזכירות המדינה ולשכותיה בסדר שנותר על כנו עד ועידת הוותיקן השנייה ב-1965 וערך רפורמות במערכת המשפט. הוא נחשב לאחד ממבצעי הקונטרה-רפורמציה בשל השינויים הנרחבים שביצע שנועדו להגדיל את כוחה ולפאר את הכנסייה והיה אחראי על ביצוע רבות מהחלטות ועידת טרנטו.

סיקסטוס החמישי שאף לעצור את ההתפשטות הפרוטסנטית בעיקר בצרפת, שם התנהלו מלחמות הדת בצרפת סביב סוגיה זו בין ההוגנוטים ובין הקתולים. ב-1585 במסגרת מלחמת הדת השמינית, נידה האפיפיור את אנרי מנווארה הפרוטסטנטי והבטיח לשלם לספרדים אם יפלשו לאנגליה ובכך ימנעו ממנה להגיש סיוע לאנרי. לבסוף המיר אנרי את דתו לקתוליות וזכה בתמיכת הוותיקן.
סיקסטוס החמישי מת בעת המשא ומתן עם אנרי ממחלת המלריה.
הערות שוליים

↑  סיקסטוס החמישי באתר www.romeartlover.it
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גרגוריוס השלושה עשר | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: אורבנוס השביעי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268186705171  PLWABN: 9810697830105606  BNC: 000259531  BNE: XX824077  BnF: cb13164007c (data)  CANTIC: a10240718  CiNii: DA14335007  GND: 118765671  ICCU: RMLV022509  ISNI: 0000 0001 2119 5239  LCCN: n80049584  NKC: xx0025213  NLA: 47753500  NSK: 000029933  NTA: 073822698  RERO: 02-A005470041  SELIBR: 279588  SNAC: w6029gjw  SUDOC: 029179440  Trove: 1489082  ULAN: 500231367  VcBA: 495/52147  VIAF: 7525513   WorldCat (עם VIAF): 7525513
סמואל אופנהיים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בנובמבר 1857 Brušperk, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 באוגוסט 1928 (בגיל 70) וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה, פיזיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה 
 תלמידי דוקטורט:  Josef Lense 
 צאצאים:  Hilde Koplenig 
 
סָמוּאֵל אוֹפֶּנְהַיְם (בגרמנית: Samuel Oppenheim;‏ 19 בנובמבר 1857 – 15 באוגוסט 1928) היה אסטרונום אוסטרי–יהודי.
אופנהיים נולד בבראונסברג. בשנת 1875 החל ללמוד מתמטיקה, פיזיקה ואסטרונומיה בווינה, ובשנת 1880 נבחן במבחן הממשלתי. בין השנים 1881–1887 עבד במצפה הכוכבים של וינה ובין השנים 1888–1896 במצפה הכוכבים קופנר בווינה. את הדוקטורט באסטרונומיה תיאורית השלים ב-1884 ואת ההביליטציה ב-1910. לאחר שעבד כמורה בפראג, מונה לפרופסור מן המניין לאסטרונומיה באוניברסיטת וינה. שימש נשיא החברה האסטרונומית בעיר. נפטר בווינה.
תחום המחקר של אופנהיים היה בעיקר בתחום מכניקת גופי השמים וההיבט המתמטי של האסטרונומיה. הוא כתב מאמרים על שביטים, כבידה, נקיפה, קינמטיקה וסטטיסטיקה של כוכבים. כמו כן, הוא היה עורך שותף בפרק האסטרונומיה של האנציקלופדיה למדעי המתמטיקה של פליקס קליין.
לקריאה נוספת

"אופנהים, שמואל", האנציקלופדיה העברית (כרך ב, עמ' 79), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשי"א.
פארק בריטניה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  יהדות בריטניה 
 תאריך הקמה:  שנות ה־50 של המאה ה־20 
 נתונים ומידות
 שטח:  40,000 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  שפלת יהודה 
 קואורדינטות:  31°42′03″N 34°55′54″E﻿ / ﻿31.70071°N 34.93172°E﻿ / 31.70071; 34.93172
 אתר רשמי
  (למפת השפלה מוגדלת) פארק בריטניה(למפת השפלה רגילה) פארק בריטניה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק בריטניה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק בריטניה
 
תל עזקה
מצפה משואה
אתר אבני המיל בפארק בריטניה
כתובת על אבן מיל בפארק בריטניה
פארק בריטניה הוא יער ואתר נופש שפותח על ידי הקרן הקיימת לישראל. הפארק נמצא באזור שפלת יהודה.
היסטוריה

הקמת הפארק החלה בשנות ה-50 של המאה ה-20 כאשר הקרן הקיימת החלה לנטוע את יער משואה ששטחו כ-15,000 דונמים. בהמשך הורחב הפארק, בסיוע ובמימון של קהילת יהודי בריטניה, אשר על שמם קרוי הפארק, וכיום שטחו כ-40,000 דונמים. הפארק המיוער והישובים בקרבתו הוקמו על אדמותיהם של שלושה כפרים פלסטינים אשר תושביהם גורשו או נמלטו ב-1948: דיר דבאן (בערבית: دير الدبان; פירוש שמו הוא "מנזר הזבובים"), עג'ור וקודנא.
גאוגרפיה

הפארק נמצא בשפלת יהודה - מישור קמור שגובהו בין 450 מטרים (בסמוך להרי יהודה במזרח) ומשתפל לעבר מישור החוף, שם גובה הגבעות 150 מטרים. הפארק מצוי מערבית ליישובים נחושה, צפרירים, גבעת ישעיהו, לי-און שריגים, דרומית לזכריה, מזרחית ליישובים עגור, לוזית ובית ניר, וצפונית לבית גוברין.
גאוגרפיה > גאולוגיה

אזור הפארק הוא אגן קערי אשר נוצר בתקופת הסנון והמתאפיין בסלעי גיר מסוג קירטון וחוואר. עומק שכבת הגיר הוא כשני מטרים - דבר המאפשר לחפור במקום מערכות מסתור. בתקופת המיוקן עבר קו החוף במרכז אזור הפארק.
גאוגרפיה > אקלים

אזור האקלים בו נמצא הפארק הוא אזור אקלים לח למחצה. הטמפרטורות בשפלה חמות מאלה שבהרי יהודה. הטמפרטורה הממוצעת בקיץ עומדת על כ-30 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ-490 מילימטר גשם. מספר ימי הגשם הוא כ-50 בשנה.
חי וצומח

באזור הפארק מצוי חורש ארץ-ישראלי נמוך הכולל עצי חרוב ושיחי אלת המסטיק. באזור רמת אבישור שבדרום מזרח הפארק גדלים עצי אלון מצוי, קטלב, ושיחי אלת המסטיק, אלה ארץ ישראלית, בר זית בינוני, לבנה רפואי, אשחר ארץ ישראלי, לוטם שעיר, לוטם מרווני. באזור נפוצים פרחי הכלנית והרקפת המצויות, צבעוני ההרים, וכן מצויים ברמה שרידי בוסתנים בהם גדלים עצי שקד, תאנה, רימון, זית ושיחי צבר.
בצפון הפארק גדלים עצי חרוב ובדרומו עצי אשל. עצי החרוב ניטעו באזור עזקה בשנות ה-50 על ידי הקרן הקיימת, ובשנות ה-60 ניטעו בפארק יערות אקליפטוס ועצי אורן ירושלים.
בפארק ניתן למצוא את בעלי החיים הבאים: קרקל, תן, צבוע, שועל מצוי, צבי מצוי, חזיר בר, דרבן, ארנבות, וכן ציפורים רבות ובהן תנשמת, קאק, בז מצוי, חיוויאי, יונת הסלע, קוקייה, עורבני ושרקרק מצוי.
אתרים בפארק

תל עזקה
ח'רבת א-רסם
תל שקלון
מצפה משואה
חורבות צורה
תל גודד
מערות לוזית
חורבת כידון
רמת אבישור
שביל הבארות ובורות המים
פולקסווגן אפ!

| --- | --- |

פולקסווגן אפ! (לפני מתיחת פנים)
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  סיאט מיי  סקודה סיטיגו
 יצרן:  פולקסווגן
 שנות ייצור:  2011 - היום
 הרכבה:  ברטיסלבה, סלובקיה סלובקיה
 מודל קודם:  פולקסווגן לופו
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן
 סיווג:  מכונית מיני
 מרכב:  האצ'בק 3/5 דלתות
 פלטפורמה:  פולקסווגן NSF
 אורך:  3,563 מ"מ
 גובה:  1,478 מ"מ
 משקל:  854-956 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  1.0 ל' בנזין 3 צילינדרים (75 כ"ס) 1.0 ל' TSI טורבו-בנזין 3 צילינדרים (90 כ"ס)
 צריכת דלק:  4.5-4.7 ליטר ל-100 ק"מ
 מעצב:  מארקו פבונה וולטר דה-סילבה
תא הנוסעים ולוח מחוונים (לפני מתיחת פנים)
פולקסווגן אפ! (באנגלית: !Volkswagen Up) היא מכונית עירונית מקטגוריית הגודל מיני (קטגוריה A באירופה) אשר יוצרה על ידי פולקסווגן בין השנים 2011-2023 במפעל של פולקסווגן בברטיסלבה שבסלובקיה, ובברזיל. אפ! נחשפה לראשונה בספטמבר 2011 בתערוכת הרכב הבינלאומית של פרנקפורט שבגרמניה (IAA) והייצור שלה החל בדצמבר של אותה שנה. בסתיו 2013 הושקה גרסה חשמלית של המכונית הזאת, שנקראה E-up.
על אותה פלטפורמת NSF של קבוצת פולקסווגן, ותוך שימוש במכלולים כמעט זהים, יוצרו גם שתי מכוניות תאומות ל-אפ!: סיאט Mii שיוצרה בין השנים 2011-2021 וסקודה סיטיגו שיוצרה בין השנים 2011-2020.
המכונית עוצבה על ידי קלאוס בישוף, אוליבר סטפאני ומרקו אנטוניו פאבונה ויוצרה בשתי תצורות מרכב: האצ'בק 3 דלתות והאצ'בק 5 דלתות.
אפ! הונעה באמצעות שתי תצורות של מנוע בנזין תלת צילינדרי בנפח 1.0 ליטר: אטמוספירי שמספק 60 או 75 כ"ס, ומוגדש טורבו שמספק 90 כ"ס. בנוסף הוצעה גרסת מנוע שמוזן בגז טבעי CNG, והיא נקראה eco-Up. בינואר 2018 הושקה Up GTI הספורטיבית עם גרסה מוגדשת טורבו של אותו מנוע שלושה צילינדרי בנפח 1.0 ליטר והיא מספקת 115 כ"ס.
למכונית הנעה קדמית עם מנוע רוחבי שמחובר לתיבת הילוכים ידנית עם 6 יחסי העברה או לתיבת הילוכים רובוטית עם 5 יחסי העברה.
Up הייתה בשעתה המכונית הראשונה מסוגה שהציעה מערכת בלימה אוטונומית שנקראת City Emergency Braking ופעילה במהירות נמוכה מ-30 קמ"ש.
עונת 2022/2023 בליגה הארצית בכדורגל נשים

| --- | --- |
ליגה ארצית בכדורגל נשים
 תקופת התחרות:  11 בספטמבר 2022 – הווה (שנתיים)
 מספר משתתפות:  8
 → 2021/20222023/2024 ←
עונת 2022/2023 בליגה ארצית בכדורגל נשים היא העונה ה-9 לקיומה של הליגה השלישית וה-4 שבה נערכה כליגת כדורגל מן המניין בכדורגל נשים בישראל, תחת אחריות ההתאחדות לכדורגל בישראל. בעונה משתתפות 8 קבוצות והיא נפתחה ב-11 בספטמבר 2022.
לקראת פתיחת העונה

עם סיום העונה הקודמת 2 קבוצות עלו לליגה הלאומית כשאחת מהן היא הפועל בנות מג'דל כרום שעלתה על חשבון עירוני אור יהודה שהחליטה להישאר בליגה הארצית. משתי הקבוצות שהיו אמורות לרדת מהליגה הלאומית, בית"ר בנות כפר כנא לא העמידה קבוצה ובנות אילת הוקפצה בסופו של דבר חזרה ללאומית בהחלטת ההתאחדות. אל חמש הקבוצות ששיחקו בעונה הקודמת בליגה והמשיכו גם לעונה זו הצטרפו 3 קבוצות חדשות - הפועל איחוד בנות אעבלין, הפועל עפולה ובועטות טמרה. בסך הכל נרשמו לליגה 8 קבוצות.
ראו גם

גביע המדינה בכדורגל נשים 2022/2023
הערות שוליים

↑  באיחור של שבועיים פורסם לוח משחקי הליגה הלאומית
ענת צוריה

| --- | --- |

ענת צוריה, מאי 2018
 לידה:  16 באוקטובר 1961 (בת 62) ירושלים, ישראל 
 סוגה מועדפת:  סרט תיעודי 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות 
 פרופיל ב-IMDb
 
ענת צוריה (נולדה ב-16 באוקטובר 1961) היא במאית קולנוע דוקומנטרי ישראלית, זוכת פרס וולג'ין. ביימה את הסרטים "טהורה" (2002), "מקודשת" (2004), "סוררת" (2009), "השיעור" (2013), "ידיד נפש" (2017) ו"חוקרת" (2018). את שני הסרטים האחרונים ביימה לצד בתה שירה קלרה וינטר.