stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרלמנט ההודי

הפרלמנט של הודו (או סנסאד) הוא הרשות המחוקקת העליונה במדינה, המורכבת משני בתים:
הבית העליון – רג'יה סבהה (מועצת המדינות) אשר מונה 245 נציגים. הנציגים אינם נבחרים בבחירות עממיות, אלא בעיקר לפי בתי הנבחרים של המדינות והטריטוריות. כל נציג נבחר לכהונה בת שש שנים. 12 מן הנציגים ממונים על ידי נשיא המדינה. הגיל המינימלי בשביל להיות חבר בבית זה הוא 30.
הבית התחתון – לוק סבהה (בית העם) אשר מונה 545 נציגים הנבחרים בבחירות ישירות על ידי העם לפי מפתח האוכלוסייה של המדינות. אזרח של הודו שגילו מעל 18 שנים של גיל, ללא הבדל מין, מעמד, דת או גזע זכאי להצביע. כדי להיבחר, אדם צריך להיות בן 25 ומעלה, ללא עבר פלילי, ללא פשיטת רגל, וללא עבר פסיכיאטרי.
בסך הכל יש כ-790 חברים בפרלמנט. הוא שוכן בעיר הבירה של הודו, ניו דלהי. הפרלמנט נפגש בשלושה מושבים במהלך השנה:
פגישת התקציב: פברואר עד מאי
פגישת מונסון: יולי עד ספטמבר
מושב החורף: נובמבר עד דצמבר
ראו גם

פוליטיקה של הודו
רג'יה סבהה
לוק סבהה
בתי מחוקקים לפי מדינה
בניין הפרלמנט החדש
הסנאט של צ'כיה

| --- | --- |

 מדינה:  צ'כיה צ'כיה
 סוג:  בית עליון
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־29 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  81 
 
 מנהיגים
 נשיא:  מילוש ויסטרצ'יל
 משכן
  
 Wallenstein Palace 
 אתר אינטרנט
 www.senat.cz
 
הסנאט הצ'כי (בצ'כית: Senát Parlamentu České republiky) הבית העליון בפרלמנט הצ'כי אשר יושב בבירת המדינה – פראג. הוא מכיל 81 נציגים נבחרים, והמפלגה הגדולה ביותר בו היא המפלגה הדמוקרטית האזרחית שמונה מטעמה 23 נציגים.
שיטת הבחירות דומה לזו הנהוגה בסנאט של ארצות הברית – הנציגים נבחרים לשש שנים, ובכל שנתיים שליש מהם נבחרים מחדש. הבחירות מתקיימות במחוזות בחירה כאשר כל מחוז שולח נציג. נציג זה נבחר ברוב מוחלט (50%+1). במקרה שאף אחד מהמועמדים אינו משיג רוב שכזה, מתקיים סבוב שני עם שני המועמדים המובילים מהסיבוב הראשון.
הנשיא של הסנאט הוא אחד התפקידים הייצוגיים ביותר במדינה.
הסנאט יכול לעכב הצעת חוק אחרי שאושרה על ידי בית הנבחרים אך בית הנבחרים יכול לעקוף את הסנאט על ידי רוב מוחלט (כלומר ברוב של 101 חברי בית הנבחרים). בהצבעה חוזרת. בית הנבחרים לא יכול לעשות זאת כשמדובר באמנות בינלאומיות, בחוק בחירות או בחוק יסודי („חוקתי”).
הסנאט מחליט על מינוי שופטי בית המשפט החוקתי שמוצעים על ידי נשיא המדינה ויכול להציע חוקים חדשים. עם זאת, הסנאט לא יכול להצביע על תקציב המדינה ועל אמון בממשלה, בניגוד לבית הנבחרים.
ראו גם

הפרלמנט הצ'כי
בית הנבחרים הצ'כי
בתי מחוקקים לפי מדינה
הנרי ג'סטין אלן

הנרי ג'סטין אלן (באנגלית:  Henry Justin Allen;‏ 11 בספטמבר 1868 – 17 בינואר 1950) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן בתפקיד המושל ה-21 של קנזס בין השנים 1919 ו-1923, וכסנאטור מטעם קנזס בשנים 1929 עד 1930.
ביוגרפיה

אלן נולד במחוז וורן, פנסילבניה, לג'ון ורבקה אליזבת (גודווין) אלן. ב-1870 עברה משפחתו לקנזס, שם התיישבה במחוז קליי.
טרם נהיה פעיל בפוליטיקה, אלן רכש בעלות על עיתונים ברחבי קנזס, החל ב-1984 עם העיתון "מנהטן נשיונליסט" במנהטן, קנזס. הוא היה הבעלים של כתב העת "טופקה סטייט ג'ורנל" עם ארתור ג'יי קארות' ג'וניור ויליאם פ. סניידר. הוא שכר את פרנק לויד רייט לעצב את ביתו בויצ'יטה, קנזס. ביתו של אלן הוא בית המגורים היחיד שתוכנן על ידי רייט בקנזס.
אלן שהה בצרפת עם ויליאם אלן וייט (אנ'). שניהם בחנו את השירותים שהוענקו לחיילים מקנזס, שנלחמו מטעם חיל המשלוח של ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנים אלו מפלגתו הציבה אותה כמועמד לתפקיד המושל. במהלך מסע הבחירות שלו ב-1918, אלן מעולם לא ביזבז את כספו שלו לצורכי תעמולה. הוא למד על כך שמפלגתו מינתה אותו כמועמד מעיתון פריזאי. אלן נבחר לבסוף וכיהן בתקפידו בין 1919 ל-1923.
אלן הקים את בית המשפט ליחסי-תעשייה בקנזס במהלך כהונתו כמושל. כאשר המו"ל ויליאם אלן ווייט התנגד, הוא נעצר בקרב חופש הביטוי. ווייט זכה בפרס פוליצר לשנת 1923 על מאמרו במערכת "לחבר חרד", שפורסם ב-27 ביולי 1922.
לאחר שעזב את משרד המושל, אלן היה לנציב המיוחד למזרח התיכון בארמניה, טורקיה, יוון ודרום רוסיה. ב-1928 הוא היה האחראי על ההוצאה לאור של ועידת המפלגה הרפובליקנית.
באפריל 1929 מונה אלן לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המשרה, שהתפנתה עקב התפטרותו של צ'ארלס קרטיס לצורך התמנות למשרת סגן נשיא ארצות הברית. אלן שירת מה-1 באפריל 1929 עד ה-30 בנובמבר 1930. הוא התמודד ללא הצלחה לכהונה נוספת, והובס על ידי ג'ורג' מקגיל.
אלן נפטר ב-1950 בוויצ'יטה, קנזס, בעקבות קריש דם במוח. הוא נקבר בבית הקברות מייפל גרוב בוויצ'יטה. שנתיים לאחר מותו, נכנס אלן להיכל התהילה של העיתון של קנזס.
הערות שוליים

1 2  Henry Justin Allen, National Governors Association
↑  Henry Justin Allen (1919-1923) | Kansas State Library, KS - Official Website, kslib.info
1 2 3  Henry J. Allen - Kansapedia - Kansas Historical Society, www.kshs.org
↑  The Political Graveyard: Index to Politicians: Allen, G to I, politicalgraveyard.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280818705171  GND: 1176686933  ISNI: 0000 0000 6366 2811  LCCN: n86081269  NARA: 12006077  NTA: 074877577  SNAC: w69k4cph  Trove: 785806  US Congress: A000126  VIAF: 58098927   WorldCat (עם VIAF): 58098927
הפרלמנט הפדרלי של בלגיה

| --- | --- |
 מדינה:  בלגיה 
 משכן
  
 Palace of the Nation 
 קואורדינטות:  50°50′48″N 4°21′53″E﻿ / ﻿50.846667°N 4.364722°E﻿ / 50.846667; 4.364722
 אתר אינטרנט
 www.fed-parl.be
 
סמל בית הנבחרים הבלגי (מימין) וסמל הסנאט הבלגי (משמאל)
הפרלמנט הפדרלי של בלגיה הוא הרשות המחוקקת של בלגיה. הוא מורכב משני בתים:
הבית העליון - הסנאט, ובו כ-60 נציגים. מספר זה צומצם בשנת 2014. לפני שנה זו היו כ-71 נציגים. 50 נציגים נבחרים על ידי הפרלמנטים המקומיים בבלגיה (הפרלמנט הפלמי, הפרלמנט של הקהילה הצרפתית והפרלמנט של ולוניה) והם בוחרים עוד כעשרה נציגים.
הבית התחתון - בית הנבחרים, ובו כ-150 נציגים הנבחרים בבחירות כלליות ב-11 מחוזות בחירה. אחוז החסימה עומד על 5%.
הפרלמנט יושב בעיר הבירה של המדינה, בריסל.
דרישות הסף לכהונה בפרלמנט הן אזרחות ותושבות בלגית, וגיל 21 ומעלה.
ברוב מקרי החקיקה יש לבית הנבחרים כוח רב יותר מאשר לסנאט, ואף לעיתים הוא בעל כוח אבסולוטי. אך ישנם מקרים (אשר בעיקר נוגעים לבסיס של בלגיה בתור מדינה, הסכמים בינלאומיים ושינויים פדרליים) שבהם יש כוח שווה לשני הבתים.
ראו גם

הסנאט הבלגי
בית הנבחרים הבלגי
בתי מחוקקים לפי מדינה
מלחמת הווספרים הסיציליאנית

מלחמת הווספרים הסיציליאנים, נקרא גם מלחמת הווספרים, הייתה סכסוך שניהלו כמה ממלכות אירופיות מימי הביניים על השליטה בסיציליה מ-1282 עד 1302. המלחמה, שהחלה במרד הווספרים הסיציליאנים, נוהלה על רקע תביעות שושלות מתחרות על כס המלכות של סיציליה והשתתפו בה כתר אראגון, ממלכת אנג'ווין של נאפולי, ממלכת צרפת והאפיפיור.
המלחמה החלה במרד של הסיציליאנים נגד שארל מאנז'ו בסיציליה ובדרום איטליה. המלחמה התרחבה כאשר אראגון התערבה בסיציליה כדי לתמוך במורדים תמורת כס המלוכה. לאחר ההצלחות האראגוניות, ממלכת צרפת תקפה את אראגון באיבריה במסע הצלב האראגוני. מסע הצלב הסתיים בתבוסה, אך למרות כמה הסכמי שלום המלחמה נמשכה. ב-1297 נכרת ברית בין אראגון, ממלכת אנג'ווין של נאפולי והאפיפיור, על פיה אראגון ויתרה על כתר סיציליה בתמורה לוויתורים של האפיפיור וביחד הצדדים לברית ניהלו מערכה לכיבוש סיציליה. המסע המשותף נכשל והמלחמה הסתיימה בשנת 1302 בשלום קלטאבלוטה, שעל פיו הפכה סיציליה לממלכה עצמאית שנשלטה על ידי בית ברצלונה.
המלחמה שכללה קרבות יבשתיות, קרבות ימיים, מלחמת מצור ותמרונים פוליטיים, הסתיימה בחלוקת ממלכת סיציליה. סיציליה נשלטה על ידי בית ברצלונה, בעוד ששטחי דרום איטליה שעד למלחמה היו תחת שלטון ממלכת סיציליה הפכו לממלכת נאפולי, שנשלטה על ידי בית אנג'ו. המלחמה הובילה להתפשטות אראגונית במערב הים התיכון, אל ממלכת מיורקה וסרדיניה. המלחמה שנמשכה עשרים שנה, שנמשכה במהלך שלטונם של ארבעה מלכים וארבעה אפיפיורים, הציגה את דעיכת כוח האפיפיור בדרום אירופה ואת עלייתם של מלכים חזקים יותר ויותר בסוף המאה ה-13.
הסנאט של רומניה

| --- | --- |

 מדינה:  רומניה רומניה
 סוג:  בית עליון
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  6 בדצמבר 1864 – הווה (160 שנה) 
 הרכב
 מספר מושבים:  136
 
 מפלגות פוליטיות ממשלה (94)      PSD (47)      PSD (46)       PPU (1)       PNL (38)       UDMR (9) אופוזיציה (42)      USR (25)       AUR (13)       קבוצה טכנית (4)      FD (9)       NR (2)
 מנהיגים
 נשיא:  פלורין קיצו
 משכן
 ארמון הפרלמנט
 קואורדינטות:  44°25′39″N 26°05′15″E﻿ / ﻿44.4275°N 26.0875°E﻿ / 44.4275; 26.0875
 אתר אינטרנט
 www.senat.ro
 
הפרלמנט בבוקרשט- רומניה
הסנאט של רומניה (ברומנית: Senatul României) הוא הבית העליון בפרלמנט של רומניה. הוא מונה 176 נציגים (לאחר הבחירות שנערכו בנובמבר 2012), הנבחרים בהצבעה עממית ישירה ב-43 מחוזות בחירה. מקום משכנו של הסנאט בארמון הפרלמנט בבירת רומניה, בוקרשט.
היסטוריה

ההיסטוריה הפרלמנטרית ברומניה מתחילה בפרלמנט הראשון שנוסד במאי 1831 בוולאכיה בדרום רומניה. בשנת 1858 נוצר הפרלמנט הרומני ובשנת 1864 נוצר הסנאט. החוקה הרומנית שהתקבלה בשנת 1923 חיזקה את כוחו של הסנאט והכפיפה אליו גופים רבים במדינה.
בשנת 1938 התחולל משבר פוליטי חריף אשר בסופו חיזק המלך קרול השני את כוחו כמונרך והסיר סמכויות רבות של הפרלמנט, עד כדי כך שרבים מחברי הסנאט מונו על ידי המלך. בשנים 1940–1944 הפרלמנט כולו לא פעל, אבל כשחזר לפעילות, תחת הנוכחות הצבאית הסובייטית, הוא איבד את כוחו הממשי והפך לכפוף לשלטון המפלגה הקומוניסטית הרומנית. תוך כדי כך בוטל מוסד הסנאט בשנת 1946. עם המהפכה הלאומית בשנת 1989 במסגרת סתיו העמים, חזרה הדמוקרטיה לרומניה. הפרלמנט חזר להיות חופשי וחולק שוב לשני בתים, ובכך שב הסנאט לפעילות.
מריה פלדש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בספטמבר 1925 ארד, רומניה 
 התאבדה:  21 באוגוסט 1976 (בגיל 50) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  רומניה 
 מקום מגורים:  ארד 
 שפות היצירה:  הונגרית, רומנית 
 בן או בת זוג:  לאסלו פלדש 
 
מריה פלדש (בהונגרית: Földes Mária;‏ ארד, 5 בספטמבר 1925 – תל אביב, 18 בדצמבר 1976) הייתה מחזאית ישראלית ילידת טרנסילבניה. היא הייתה אשתו של מבקר הספרות לאסלו פלדש.
ביוגרפיה > לימודיה

מריה פלדש השלימה את לימודיה בבית הספר התיכון בטרגו מורש, אוראדיה ובקלוז' ולאחר מכן הייתה תלמידה זמן מה במכון לאמנויות הבמה אישטוואן סנטוולג'י (Szentgyörgyi István Színművészeti Intézet). היא חוותה את מסע הגירוש למחנות הריכוז והשמדה בגיל צעיר. החוויה המזעזעת הזו וכניסת המשטר הקומוניסטי עיצבו את גישתה כסופרת ומחזאית. היא הייתה אחד מחלוצי ספרות הדרמה ההונגרית הטרנסילבנית, ואמנותה התפתחה גם במהלך השינויים של המציאות.
ביוגרפיה > מחזותיה

יצירתה הדרמטית הראשונה, "ימי חול" (Hétköznapok) טרגיקומדיה (בצורת ספר, 1957) מבטאת את מצב רוחה כנגד מעשים חסרי מושג או חסרי טעם המסתירים אינטרסים מרושעים.
המחזה "גברת בצריף" (Hölgy a barakkban) (מבוסס על הרעיון של רומן גארי, 1960) בהשפעת זיכרונות ספרותיים ואישיים מראה את התפתחותן של דמויות בקהילה הקטנה של המגורשים למחנות הריכוז, ושופכת אור על דילמת הבגידה והנאמנות.
"התאונה ברחוב חדש" (Baleset az Új utcában) (הוצגה בקלוז'-נאפוקה ב-1963; בצורת ספר 1965) הוא דו"ח דרמטי שבו נושא האחריות האישית שופכת אור על סוג חדש של יחסי אנוש.
"העיזבון" או "הירושה" (A hagyaték) (שהוצגה בקלוז'-נאפוקה ב-1964) עוסקת בכחשת הסגפנות וסגידת המוות של עיוות דמות האלמנה, ומגלה את מחאת יצר החיים הבריא נגד כל ההגבלות הדוגמטיות.
הסתירות האסתטיות אליהן התנגדו המבקרים נפתרו בהצלחה בדרמת הפיזיקה "השביעי, הבוגד" (A hetedik, az áruló), שפורסמה בכתב העת "תקופתנו" (Korunk) ב-1965 והוצגה בסאטו מארה, ומאוחר יותר גם בשם הכרך בן חמשת המחזות שלה (1968). זוהי קונפליקט המזכיר את פרידריך דירנמאט בין שכנוע מוסרי לתודעה מקצועית. עיבוד מקורי סביב שימוש אנושי או לא אנושי בתגלית מדעית.
המחזה האחרון שלה, שנכתב ב-1968, "הקיץ הוא קצר" (Rövid a nyár), שהוצג באוראדיה בהונגרית, השפה שבה נכתבה, והוצג גם ברומנית בתיאטרון נוטארה (Nottara) בבוקרשט, מבשר את הווידוי החריף, לעיתים, אך הרווי השירה הלירית, שלה.
ביוגרפיה > ספרה

הרומן האוטוביוגרפי "צעידה" (1974). בת שבע נועם (שחקנית מהעיר סאטמאר, שהייתה מוכרת לפני כן בשם "קטי ווהל") כתבה מחזה מתוך הרומן "הצעידה" בעברית, שהוצג בהצלחה באולם הקטן של התיאטרון הלאומי של ישראל הבימה (1979).
בשנת 1994, הגרסה ההונגרית של המחזה הוצגה על ידי יהודית הוואש ב"תיאטרון קומדיום" בבודפשט, בבימויו של דיולה ראדו.
מריה פלדש התקשתה לשאת את מות בעלה, עלתה לישראל, ואחרי מספר שנים התאבדה ב-1976. היא נקברה בבית העלמין הדרום. בתם גרה בארצות הברית.
נכתב עליה

פיט מארושי : דרמות, דרמטיות. כתב העת "דרכנו" (Utunk), 1962/50.
אדגר באלוג : אנושי על הבמה. כתב העת "תקופתנו (Korunk), 1967/4.
אנטל ק. יאקאב : הניצחון והכישלון של המוסר. כתב העת "מילה אמיתית" (Igaz Szó), 1967/8
אנטל ק. יאקאב : החמישי הוא האמיתי. "דרכנו", 31/1968.
זולטאן בנר : הקיץ קצר. בכורה לקומדיה של מריה פלדש באוראדיה. "דרכנו", 1968/48.
הנצחתה

מריה פלדש, בביצוע הצעידה, סרט דוקומנטרי, סרטון  באתר יוטיוב. במאי: דיולה ראדו.
לקריאה נוספת

Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés I. (A–F). Főszerk. Balogh Edgár. Bukarest: Kriterion. 1981. (לקסיקון ספרותי הונגרי ברומניה: סיפורת, עיון, ספרות מדעית, תרבות כרך א' (A–F). עורך ראשי אדגר באלוג. בוקרשט: קריטריון. 1981)
הערות שוליים

↑  A séta című dokumentumfilm szerint Borszéken született.
↑  A darab izraeli sikerének jelzését törölte a román cenzúra a RMIL 1. kötetéből (1981).
↑  מריה פלדש באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8514 2691  VIAF: 32687727   WorldCat (עם VIAF): 32687727
הפרלמנט הצ'כי

| --- | --- |

 מדינה:  צ'כיה צ'כיה
 סוג:  בית מחוקקים דו-ביתי
 בתים:  הסנאט בית הנבחרים
 הרכב
  בית הנבחרים  הסנאט
 משכן
  בית הנבחרים  הסנאט
 Wallenstein Palace 
 אתר אינטרנט
 https://www.psp.cz/sqw/hp.sqw?akk=6 https://www.senat.cz/
 
הפרלמנט הצ'כי (בצ'כית: Parlament) הוא הרשות המחוקקת בצ'כיה. הוא היושב בבירת המדינה – פראג ומורכב משני בתים, הנבחרים בבחירות דמוקרטיות:
הבית העליון הוא הסנאט הצ'כי, ובו כ-81 נציגים.
הבית התחתון הוא בית הנבחרים הצ'כי, ובו כ-200 נציגים.
סמכויות הפרלמנט הן: עיסוק בחקיקה חדשה, שינוי החוקה, אשרור הסכמים בינלאומיים; במידת צורך – הכרזת מלחמה, אישור של נוכחות כוחות צבא זרים בצ'כיה או שיגור כוחות צבא צ'כיה מחוץ למדינה.
חברי הסנאט נבחרים במחוזות בחירה של נציג יחיד לתקופה של שש שנים ואילו חברי בית הנבחרים נבחרים לתקופה של ארבע שנים ב-14 מחוזות בחירה, החופפים למחוזות המנהליים של צ'כיה. שליש מחברי הסנאט עומדים לבחירה בכל שנתיים, בדומה לנוהג בסנאט של ארצות הברית.
מסורת פרלמנטרית החלה באזור עוד בימי האימפריה האוסטרית. פרלמנט בשם "המועצה הקיסרית" (Reichsrat, Říšská rada) נוצר בשנת 1861. הפרלמנט הצ'כי נוצר לאחר תהליך פדרליזציה של צ'כוסלובקיה בשנת 1968. בית הנבחרים המשיך פרלמנט זה ובשנת 1996 נוצר הסנאט.
ראו גם

הסנאט הצ'כי
בית הנבחרים הצ'כי
בתי מחוקקים לפי מדינה
המרכז הבהאי העולמי

המרכז הבהאי העולמי הוא המרכז המנהלי והדתי של הדת הבהאית. הוא שוכן בצפון ישראל – בערים חיפה ועכו ובסביבותיהן, וכולל את אתרי העלייה לרגל הבהאיים העיקריים ואת המבנים המשמשים משכן למוסדות הבין-לאומיים של הדת, ובהם מבני משרדים, בתים לעולי רגל, ספריות, ארכיונים, מרכזי מבקרים, מקדשים וגנים רחבי ידיים. שורשיו של המרכז הבהאי העולמי בשהותו של בהאא אללה בארץ ישראל בתקופת השלטון העות'מאני, במחצית השנייה של המאה ה-19.
כל הפעילות הבהאית במישור הבין-לאומי מרוכזת בידי המרכז הבהאי העולמי, ובכלל זה ניתוב משאבים וקבלת החלטות המשליכות על הדת הבהאית כולה. בית הצדק העולמי השוכן בחיפה הוא הסמכות העליונה של הדת, והוא נעזר בפעולותיו במרכז ההוראה הבין-לאומי הסמוך ובמוסדות הבהאיים האחרים.
מבני המרכז הבהאי העולמי וסביבותיהם, ובמיוחד המתחם הבהאי על הר הכרמל ומתחם אל-באהג'ה בעכו, מעוצבים בקפידה, תוך שימת דגש על יופי, אסתטיקה ועיצוב נופי, הנחשבים לעיקרון חשוב בדת הבהאית. הם מהווים מוקד עלייה לרגל לבהאים מרחבי העולם, ויעד תיירותי לתיירים ולמבקרים אחרים. בשנת 2008 הוכרזו 26 ממבני המרכז השוכנים ב-11 אתרים שונים בחיפה ובגליל המערבי כאתר מורשת עולמית.
הגנים הבהאים בחיפה
היסטוריה

לכשיושלמו מבני (המרכז הבהאי העולמי), הם יעמדו ככס גלוי של מוסדות רבי כוח, שמטרתם להעניק רוחניות לאנושות ולשמר את הצדק והאחדות ברחבי העולם. יתר על כן, הטרסות והגנים הנפלאים... מסמלים את טבעה של ההשתנות העתידה להתרחש בליבותיהם של עמי העולם כמו גם בטבעו החומרי של כוכב הלכת".
בשנת 1868 הגלו השלטונות העות'מאניים את מייסד הדת הבהאית, בהאא אללה, לארץ ישראל וכלאוהו בכלא עכו. הוא נותר באזור עד סוף חייו, ונפטר ב-1892. בהאא אללה הורה לבנו, עבד אל-בהאא', על המקום ברכס הכרמל שבו יוקם מקדש הבאב, בעת ביקור שערכו השניים בחיפה ב-1891. הר הכרמל נחשב לקדוש בדת הבהאית, כפי שתיארו בהאא אללה בכתביו:
"השב תודה לאלוהיך, הו כרמל... צהל, כי ביום זה קבע את כס שלטונו עליך, עשך למקום נביעת אותותיו ולשחר עדות התגלותו... ויאהב באמת ובתמים את המקום שהיה לכס מלוכתו, בו פסע, בו שרה כבודו, ממנו העלה את קריאתו ועליו שפך דמעותיו".
ההר נזכר גם בדברי עבד אל-בהאא':
"באותה שנה הוקם אוהלו של בהאא אללה, 'סוכת התהילה', על הר הכרמל, 'גבעת האל וכרמיו', ביתו של אליהו, אותו פיאר ישעיהו כ'הר האלוהים', 'ונהרו אליו כל-הגויים'".
ב-21 במרץ 1909 הונחו שרידיו של הבאב, מפיצה הראשון של הדת הבהאית, במאוזוליאום בן שישה חדרים, אשר הוקם במקום בו ניצב כיום מקדש הבאב. באחד החדרים במבנה הונחו גם שרידיו של עבד אל-בהאא' בחודש נובמבר 1921, וב-23 במאי 1944, מאה שנים לאחר הכרזת הבאב, הוצג דגם של המקדש העתידי.
במהלך מלחמת העצמאות עזבו רוב הבהאים את ישראל, ורק קומץ מאמינים נותרו בה. ב-1949 הונחה אבן הפינה למקדש הבאב, שהושלם ב-1953 והיה למבנה הראשון של המרכז הבהאי העולמי. ב-1957 הושלם מבנה הארכיון הבהאי הבין-לאומי. חברי בית הצדק העולמי הראשונים נבחרו ב-1963, וגם מיקומו של מוסד זה נקבע בחיפה. בשנות ה-70 החלה הקמת בניין בית הצדק העולמי, והוא הושלם ב-1983. בשלב הבנייה האחרון עד כה הוקמו הטרסות והגנים האחרים, ושלושה מבני ציבור נוספים: המרכז ללימודי הכתבים הקדושים, מרכז ההוראה הבין-לאומי ושלוחה של מבנה הארכיון הבין-לאומי.
על המבנים הנוספים המתוכננים לקום במתחם או בסביבתו נמנים הספרייה הבהאית הבינלאומית, מקדש נוסף שבו יונחו שרידיו של עבד אל-בהאא', ומבנה שישמש כמשכן לבית התפילה הבהאי. באתר שבו אמור לקום המבנה האחרון, ברחוב טשרניחובסקי בכרמל הצרפתי, הוצב אובליסק בחודש אוגוסט 1971.
יחסי המרכז העולמי וישראל

חופש הפולחן מובטח לדת הבהאית כמו לכל יתר הדתות במדינת ישראל. ישראל הכירה בבית הצדק העולמי כגוף ההנהגה החוקי של הדת הבהאית, ואף שהבהאים דוגלים בעשיית נפשות לדתם, קיבלו על עצמם מנהיגי הדת מרצונם את האיסור ללמד את הדת הבהאית בארץ. למרות חשיבותו המרכזית של המרכז העולמי הבהאי, אין בישראל קהילה בהאית רשמית, ואין מתקיימות בה פעילויות קהילתיות בהאיות אופייניות, כמו 19 ימי המפגש הקהילתי הנהוגים בכל אחד מראשי החודשים הבהאים, או כינוס של האספה הרוחנית הלאומית, שכן זו אינה קיימת בישראל. גישה זו נובעת, בין היתר, מהצורך לשמור על יחסים תקינים עם שלטונות המדינה ועם אוכלוסייתה. במכתב מ-1995 הבהיר בית הצדק העולמי את מדיניותו בעניין:
"לתושבי ישראל יש גישה למידע עובדתי אודות הדת, תולדותיה, ועקרונותיה הכלליים. ספרים אודות הדת מצויים בספריות ברחבי ישראל, וישראלים מתקבלים בזרועות פתוחות במקדשים ובגנים שסביבם. עם זאת ובהתאם למדיניות שיושמה באדיקות מאז ימי בהאא אללה, בהאים אינם מורים את דתם בישראל. ברוח דומה, בהאים אינם מלמדים את דתם לישראלים גם מחוץ לישראל אם האחרונים מתכוונים לשוב לארץ. כאשר שואלים ישראלים שאלות אודות האמונה הבהאית, הם זוכים למידע עובדתי מבלי לעודד עניין נוסף".
המתחם הבהאי על הר הכרמל

המתחם הבהאי על הר הכרמל בחיפה משתרע לאורך של כמעט קילומטר, בין המושבה הגרמנית מצפון-מזרח, לבין מרכז הכרמל מדרום-מערב. במרכזו רחבה שבה גן מטופח ובו שבילי הליכה מרוצפים בחצץ בגוון אדמדם. הרחבה פונה אל שדרות הציונות שמדרום לה והחוצות את המתחם ממזרח למערב במנהרה. בקצה הצפוני של הרחבה ניצב מקדש הבאב. מעל לרחבה מטפסות תשע טרסות במעלה הכרמל המשמשות כציר האורך העיקרי של המתחם כולו, ומסתיימות בכניסה העליונה אל המתחם ברחוב יפה-נוף. תשע טרסות נוספות מהוות את המשכו של ציר זה במורד ההר, והן מסתיימות בכניסה התחתית של המתחם, הפונה אל שדרות בן-גוריון. בצידו הדרום-מזרחי של המתחם משתרעת ה"קשת", ארבעה מבנים הערוכים בצורת קשת, והכוללים את בית הצדק העולמי, מרכז ההוראה הבין-לאומי, המרכז ללימודי הכתבים הקדושים ואת הארכיון הבין-לאומי. ארבעת המבנים סוגרים מדרום על הגנים המונומנטליים.
המתחם הבהאי על הר הכרמל > הטרסות והגנים המונומנטליים

19 הטרסות מהוות את הציר המרכזי של המתחם, המוביל מפינתו הצפון-מזרחית אל קצהו הדרום-מערבי. פתיחתן הסופית של הטרסות התקיימה ב-22 במאי 2001, ערב יום השנה ה-158 להכרזת הבאב לפי לוח השנה הבהאי. תשע הטרסות הראשונות הוקמו בחלקו הצפוני של ההר בשנות ה-30, ולאחר מכן נרכשו יתר הקרקעות בסביבתו של המתחם המקורי. בשנת 1990 החל השלב האחרון של הקמת הגנים והשלמת תשע הטרסות הנוספות. אלה מובילות מגובה של 60 מטר מעל פני הים עד גובה של 400 מטר מעליו, ועל מנת ליצור המשכיות, הוקמו גשרים מעל שני הרחובות החוצים את המתחם ממזרח למערב. הטרסות מעוגלות כך שכל אחת מהן מקיפה את זו שמתחתיה בחלק העליון של הציר, ואת זו שמעליה בחלק התחתון של הציר. מאפיין זה יוצר תחושה כי הטרסות קורנות ממקדש הבאב לשני הכיוונים.
אלפי מטרים מעוקבים של אדמה הוסרו ממדרון ההר כדי להשיג שלמות טופוגרפית, סימטרית וחזותית, ובקצה התחתון של הטרסות, הסיטה עיריית חיפה את שדרות בן-גוריון במטר ו-86 ס"מ, כדי שאלה ימשיכו את ציר הטרסות במדויק. שטח בנוי בהיקף של 2,000 מ"ר הוקם מתחת לטרסות, והוא כולל, בין היתר, את מרכז המבקרים התת-קרקעי השוכן מתחת לטרסה האחת-עשרה ואשר הגישה אליו היא משדרות הציונות. חומרי הבנייה לטרסות הובאו מהיישובים סאג'ור ויאנוח ג'ת ועובדו בנצרת.
בתעלות ובמזרקות, שחלקן יוצרו באיטליה, זורמים מים במורד ההר, וקול הזרימה מאפיל על שאון העיר. גם המעקות לאורך המדרגות והשבילים הובאו מאיטליה. בטרסה התחתונה שבה שוכנת רחבת הכניסה הצפונית למתחם, הוקמו מפל עשוי שיש, ומזרקת מים ייחודית בצורת כוכב הוצבה במרכזן של 16 בריכות נוי בצורת יהלום.
19 הטרסות נושאות יסודות סמליים בהאים שונים. המספר 19 הוא מספר מקודש בדת הבהאית, ומסמל את הבאב – הטרסה המרכזית שבה ניצב המקדש – ואת 18 בני קהילתו הראשונים. תאורת הטרסות ומקדש הבאב עומדת בניגוד לתנאי כליאתו הקשים של הבאב, ממנו נמנע אפילו נר להאיר את תאו בשעות החשיכה. הזרעים לשני עצי תפוז בגן הובאו מעץ תפוז אשר ניצב בעבר בחצר ביתו של הבאב בשיראז שבאיראן, לפני שנהרס ב-1979 במהלך המהפכה האיראנית.
בכל טרסה שלוש רצועות גנים רוחביות, שהמרכזית שבהם היא גן "רשמי" המעוצב לפי כללים פורמליים, השנייה מעוצבת בסגנון חופשי יותר, והשלישית נותרה חופשית להתפתח באופן טבעי. שורת גנים חופשיים אלה תוכננה כמעבר אקולוגי, ובהם נעים בחופשיים בעלי חיים דוגמת קיפודים, צבים וזוחלים אחרים. בגנים אלה פורחת גם אוכלוסיית העופות והחרקים. חלק מהמינים הובאו למקום במכוון, על מנת לווסת את אוכלוסיית המזיקים ולצמצם את הצורך בשימוש בחומרי הדברה.
מערכת ההשקיה מבוססת על מיחזור מי המזרקות, ותוכננה כך שתקטין את רמת התאיידות המים ככל הניתן. במורדות התלולים, ששיפועם נע בין 30 ל-60 מעלות, נשתלו צמחים שביכולתם למנוע את סחיפת הקרקע. כ-70 גננים וכ-30 מתנדבים בהאים עושים בתחזוקת הגנים והטרסות.
הגנים המונומנטליים שוכנים ממזרח לשורת הטרסות העליונה. הם משתרעים על פני שטח בצורת חצי מעגל שגבולו מוכתב על ידי ארבעת מבני הקשת מדרום, ועל ידי שדרות הציונות מצפון. בגנים אלה שוכנים שלושה קברים של ארבעה מבני משפחתו של בהאא אללה, ובהם בנו, בתו ואשתו הראשונה, וכן קברה של אשתו של עבד אל-בהאא'. הגנים הוקמו בהדרגה החל בשנת 1932, והם מהווים דוגמה מובהקת של אדריכלות בהאית.
המתחם הבהאי על הר הכרמל > מקדש הבאב

מקדש הבאב הוא המקדש בו שמורים שרידיו של סיד עלי מוחמד שיראזי, מייסד הבאביזם שנודע בכינוי ה"באב" ("השער"). הבאב נחשב למפיצה הראשון של הדת הבהאית. אף שהמקדש נחשב בעיני הבהאים כמקום השני בקדושתו לאחר אל-באהג'ה בעכו, הוא ללא ספק המבנה הבהאי הידוע ביותר בישראל ובעולם כולו, והוא מזוהה עם הדת יותר מכל. המקדש הוא כיום אחד משני אתרי העלייה לרגל החשובים ביותר למאמיני הדת הבהאית.
עולי הרגל הבהאים המגיעים למקדש נכנסים אליו לאחר שהם חולצים את נעליהם כדי לשמור על קדושת המקום. הם יושבים בתוך המקדש בשקט, והתפילה שלהם מתבטאת במעין "מדיטציה" שקטה. כך הם מאמינים שהם מתחברים לאל בצורה אישית.
אבן הפינה למבנה הונחה ב-1949, והקמתו הסתיימה ב-1953 בעלות של 750,000 דולר שמומנה על ידי תרומות. המבנה משלב סגנון בנייה מזרחי ומערבי; בקומתו הראשונה ארקאדה רבועה שעמודיה עשויים גרניט ורודה. מעליה רחבה רבועה, שבמרכזה ניצבת הקומה השנייה והמתומנת של המבנה. קומתו השלישית של המבנה היא בצורת גליל בגובה של 11 מטר, שבו קבועים 18 חלונות. מעל לאחרונה קבועה כיפת המבנה המוזהבת, שעשויה מ-12,000 אריחי זהב מזוגגים בחמישים צורות וגדלים. המקדש היה לסמלה המוכר ביותר של העיר חיפה; הוא בולט למרחוק בכיפתו המוזהבת באור יום, ומואר בלילה. הקונסטרוקציה של הכיפה תוכננה על-ידי היינריך נוימן מהטכניון.
המתחם הבהאי על הר הכרמל > "הקשת"

ארבעת מבני הקשת ("The Arc") זכו לשמם בשל אופן העמדתם בצורת קשת, אך לשם נודעת גם משמעות סמלית המתקשרת לאמור בספר הכרמל, בו נאמר כי במקום זה ישיט האל את "תיבתו". המילה האנגלית ל"תיבה" ("Ark") משמשת כחלק מהביטויים תיבת נוח ("Noah's Ark") וארון הברית ("Ark of the Covenant") באנגלית, ולזהות בצלילי שתי המילים – "קשת" ("Arc") ו"תיבה" ("Ark") – נודעת משמעות מטפורית. כל המבנים בקשת בנויים בהשפעה של אדריכלות יוונית קלאסית. הם אינם מתנשאים לגובה אלא משתלבים במורדות ההר ובגנים המקיפים אותם, וקומותיהם מעמיקות אל תוך האדמה.
המתחם הבהאי על הר הכרמל > "הקשת" > הארכיון הבין-לאומי

מבנה הארכיון הבין-לאומי הושלם ב-1957, והיה המבנה הראשון בקשת. צורתו, כשל מקדש יווני, שואבת את השראתה מהפרתנון באקרופוליס של אתונה. למבנה 50 עמודים בסגנון איוני, וגגו ירקרק. בארכיון שמורים ספרים וכתבים שנאספו על ידי הדת הבהאית במשך 150 שנות קיומה, ובין היתר נמצאים בו תצלומו היחיד של בהאא אללה וציורים שלו ושל הבאב. הציורים והתצלום מוצגים לציבור. עד פתיחת המבנה שימשו שלושה מחדרי מקדש הבאב והמבנה בשדרות הציונות 75 כארכיון הבין-לאומי.