stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליסקאר
החברות בבעלות קבוצת ליסקאר

ליסקאר ליסינג ומימון בע"מ- ליסינג מימוני, מימון לרכבים ואשראי חוץ בנקאי.
דראל רם בע"מ - עוסקת בהשכרת רכב.
ליסקאר רם בע"מ - מציעה עסקאות ליסינג תפעוליות.
הערות שוליים

↑
↑  אוטוקום פתרונות תחבורה "ליסינג לא רק למכוניות", 30/08/2011
ליסקאר - ליסינג מכירת מכוניות
פריפריה

פריפריה (מיוונית - περιφέρεια, "היקף") היא מונח המשמש לציון אזורים מרוחקים גאוגרפית מהמטרופולינים הגדולים. הפריפריה אינה בהכרח אזור כפרי המאופיין בבנייה נמוכה, מתבסס לרוב על חקלאות וגודלו קטן ביחס לעיר. פריפריה עשויה להיות גם עיר גדולה בעלת תושבים רבים. ההגדרה המקובלת בישראל ל"פריפריה גאוגרפית" מתייחסת למחוז הצפון ולמחוז הדרום, בהם מתגוררים כ-31% מכלל האוכלוסייה בישראל. המילה "פריפריה" משמשת גם להגדרת פריפריה חברתית.
מאפיינים בישראל

הקמת יישובים היוותה ציר מרכזי בהגשמת רעיונות הציונות והחלוציות. לאחר קום המדינה נוצר צורך דחוף להגן על המרחב מפני פלישת צבאות ערב מתוקף תפיסת "ההגנה המרחבית" ששלטה אז, וצידדה בגיוס מהיר של האוכלוסייה המקומית להגנה על סביבתה, ותוך כך הקטינה התפיסה את האפשרות לפגיעה משמעותית בהפצצות על ריכוזי אוכלוסייה צפופים. רבים מהעולים החדשים, מרביתם יוצאי צפון אפריקה ואסיה שהיו נטולי מידע ואוריינטציה ביחס לאופציות ההתיישבותיות הקיימות עבורם, הופנו למעברות וליישובים המרוחקים מאזור המרכז ומירושלים, שלעיתים אף היו בתהליכי הקמה מוקדמים וחלקיים בלבד, וזאת על-מנת ליישב את שטחי המדינה המאוכלסים בדלילות, בעיקר בקרבת הגבולות בגליל ובנגב. כך נוצרו גם עיירות פיתוח רבות שהתאפיינו ברובם גם הן בעולים עם קשיי הסתגלות, ללא שפה, ללא מעמד וללא הנהגה מוסמכת שהובילו ליצירת מדרג סוציו-אקונומי נמוך באזורים אלה שנותר עד היום.
ציון הדרך העיקרי בהתוויית מדיניות פיזור האוכלוסין הייתה 'תוכנית שרון' - 'תכנון פיזי לישראל' - משנת 1951. בתוכנית זו ניסח האדריכל אריה שרון את עקרונות פיזור האוכלוסין במדינה הצעירה, והגה את הקמת הערים הבינוניות בפריפריה, ואת היישובים הכפריים סביבן. תוכנית זו גובשה כאשר ישראל הייתה מדינה שעיקר אוכלוסייתה חייתה בערים הגדולות.
מאפיינים בישראל > פערים כלכליים וחברתיים

במהלך השנים הראשונות תשומת לבם המיידית של עולים אלה הייתה נתונה למלחמת הישרדות אישית ורק בשלהי שנות ה-50 החלה להתגבש בקרבם זהות עצמית. אבל בשלב זה כבר נקבעה העובדה הגאוגרפית המהותית: מקום קליטתם של המוני המהגרים נקבע הרחק מהמרכז. תושבי הפריפריה, שלעיתים קרובות זוהו או זיהו עצמם כ"שולי המדינה", לא התגאו במעמדם כאותם חלוצים שפנו אל הסְפר בטרם קום המדינה כדי ליישבו מבחירה אידאולוגית. הם חשו אי-צדק כלפי הניכור המתקיים, מעצם הגדרת הפריפריה, בינם ובין מה שנתפס כ"מרכז" - הן מבחינת תשתית חומרית והן מבחינה כלכלית.
הפניית אוכלוסיית העולים לפריפריה העמיקה את הבדל המעמדות החריף, כאשר קבוצה זו מלכתחילה הייתה חלשה יותר ומשכילה פחות וכיוון שהאוכלוסייה החזקה נותרה במרכז בעוד האוכלוסייה החלשה נשלחה לאזורים עם תשתית מפגרת, תעסוקת דחק, ללא מוסדות תרבותיים ומערכת חינוך נחשלת. כל אלו ועוד, יצרו מעגל קסמים שלא ניתן היה לצאת ממנו, למשל- קושי לגייס לבתי הספר מורים טובים. יתר על כן, התוכנית לפיה עיירות הפיתוח אמורות היו לשמש גרעין ליישובים החקלאיים סביבם כשלה בשל ההתארגנות המשותפת של יישובים אלו בינם לבין עצמם והן מכיוון שהיישובים החקלאיים העדיפו לקבל את כל השירותים האחרים להם נזקקו במרכז. הפריפריה נהפכה למצבור חברתי של תסכול, הדימוי העצמי של התושבים היה נמוך והוא השפיע גם על הדימוי הקולקטיבי שלהם ושל מקום מגוריהם.
הריחוק מהמרכז, שיעורי האבטלה והעוני גרמו לכך שבמהלך השנים תשתיות הבריאות גם הן לא התפתחו כפי שניתן היה, ומנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עולה כי ביישובים הפריפריאליים אנשים חיים פחות שנים מאשר במרכז הארץ. בנוסף כ-19% מהתושבים אף לא ניגשים לקבל טיפול רפואי עקב אי יכולת כלכלית (נכון לאוגוסט 2019).
בעיות נוספות שנוצרו הן צמצום השטחים הפתוחים וחוסר היכולת לדאוג לתחבורה ציבורית יעילה ולתשתיות אחרות כניקוז, ביוב, ואפילו חשמל. התושבים מצאו עצמם לא פעם במרכז סכסוכים מדיניים על רקע אירועי גבול. מציאות שהרעה את מצבם. בתוך זמן קצר איבד רעיון ההתיישבות בספר את כוח המשיכה שהיה לו בעבר, והפריפריה הפכה למילה כמעט נרדפת לאי-שוויון על כל גווניו שהתרחב והתעצם בכל קנה מידה.
מאפיינים בישראל > פערים כלכליים וחברתיים > פערים בחינוך

במחקר שנעשה על בתי ספר מהפריפרייה (גאוגרפית וכלכלית), עולה הבדל בין הפריפריה הגאוגרפית לפריפריה הכלכלית ביחס למידה בה מגמות המתמטיקה והמדעים מפותחות בבית הספר. בבתי הספר בפריפריה הגאוגרפית, פועלות מגמות מתמטיקה ברמת 5 יח"ל ומדעים מזה כמה שנים. בנוסף, המגמות נמצאות בתהליכי שינוי והתרחבות שבמסגרתם הוכפלו מספר הלומדים בהן. לעומת זאת בבתי ספר בפריפריה החברתית לא פעלו מגמות מדעים, ובאשר למגמות מתמטיקה (יח"ל), הן נפתחו בשנה שנתיים האחרונות ולומדים במסגרתן תלמידים בודדים.
רוב הפערים החברתיים נגרמים עקב תהליכים ומנגנונים חברתיים שמייצרים אי-שוויון הזדמנויות ומעמיקים את הפער בין אנשים משכבות אוכלוסייה שונות. והעיקרי מביניהם הוא הפער במערכת החינוך בין שכבות אוכלוסייה שונות. המציאות מלמדת כי מערכת החינוך מתקשה לצמצם פערים, וחוקרים רבים מאמינים כי הדרך האפקטיבית ביותר לצמצום פערים בחינוך היא דווקא צעדים לצמצום העוני בחברה . זה עשרות שנים שמחקרים המתמקדים בנושא הפערים בחינוך מצביעים בבירור על כך שהמשתנה המנבא בצורה המדויקת ביותר פערים בחינוך הוא הרקע הסוציו-אקונומי שממנו מגיעים התלמידים. לסיכום בבתי ספר מוחלשים רמת החינוך נמוכה יותר. בפריפריה הכלכלית איכות הלמידה נמוכה יותר מהמרכז הכללי.
מאפיינים בישראל > פעולות לצמצום הפערים

החל משנות ה-70 נעשה מרכז הארץ צפוף מדי לאנשי המעמד הבינוני-גבוה, והתפתחה מגמה של יציאה ל"איכות החיים" בפריפריה, בבתים צמודי קרקע. מגמה זו נותבה על ידי הממשלות השונות לאזורים הפריפריאליים בהם לא נפתרו בעיות הביטחון והדמוגרפיה כדוגמת המצפים בגליל. בשנים האחרונות, ניתן דגש רב יותר על שיפור הכבישים, התחבורה הציבורית ובפרט מערכת הרכבות בין המרכז ליישובי הפריפריה. לדוגמה, מסילת העמק שנפתחה ב-2016 בין בית שאן, עפולה וחיפה. רבים מהיישובים בפריפריה מוגדרים כ"אזור עדיפות לאומית" וזכאים להטבות מיסוי והטבות למלגות לימודים במוסדות גבוהים.
הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מחשבת מדד פריפריאליות, המשקף את מידת הפריפריאליות של רשות מקומית בישראל מבחינת מיקומה הגאוגרפי ביחס למרכזי פעילות כלכלית. המדד משמש כלי עזר להקצאת משאבים והטבות לרשויות מקומיות בעלות דירוג נמוך במדד זה.
בשנים האחרונות מתרחבת הבנייה למגורים בפריפריה. מתוך נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בין ינואר 2015 לסוף המחצית הראשונה של 2019, החלו להיבנות בכל אחד ממחוזות הצפון וחיפה, 36 אלף יח"ד. לכך יש להוסיף 38,500 דירות במחוז הדרום. מדובר בכ-45% מכלל התחלות הבנייה בכל הארץ לתקופה זו. ההסבר לכך מצוי במידה רבה בתוכניות הדיור הממשלתיות- מחיר מטרה הוותיקה ומחיר למשתכן.
במקביל להתרחבות הבניה למגורים בפריפריה דובר רבות במנהל התכנון על כך שקיים צורך ממשי ביצירת מקומות תעסוקה המגבה את הבנייה החדשה למגורים. ואולם, בעוד הבנייה למגורים קרמה עור וגידים- התעסוקה, כך עולה מהנתונים, נותרה על הנייר בלבד, והנתונים המספריים מצביעים על בנייה של תעסוקה של בין 15%-20%. מכך, נוצר מצב בו המדינה מעודדת בנייה בפריפריה ומשקיעה בכך מאמצים רבים בשיפור התשתיות, אך פיתוח מקומות התעסוקה הנדרשים לא מתקיים לרוב, ולכן אנשים שבוחרים לגור בפריפריה נאלצים לצאת לעבוד במרכז הארץ.
דוח של הלמ"ס מאוגוסט 2019 הבוחן פערים בין מרכז לפריפריה מצא כי שביעות הרצון הכללית מהחיים גבוהה הן ביישובי המרכז והן ביישובי הפריפריה (90.3% ו-88.5%) בהתאמה. בנוסף ביישובים המוגדרים כפריפריאליים מאוד 93.5% מהתושבים מרוצים מהחיים. ממצאים אלו מגבירים את ההערכה שהפיתוח הכלכלי והחברתי של האוכלוסייה תלוי בגורמים נוספים ולא רק בהון הכלכלי הפיזי ומעמדה ביחס לשאר האזורים, אלא בהון החברתי שעוטף אותה, כלומר, במאפיינים ודפוסים של ארגון חברתי, המאפשרים שיתוף פעולה ותיאום לתועלת הכלל. משאב ההון החברתי מתבטא בטיב היחסים בין האזורים ובנכונותם לשתף פעולה ביניהם ובכך להקל על תיאום ושיתוף פעולה לתועלת הדדית של התושבים בקהילה או באזור. הון חברתי רב יותר בא לידי ביטוי בקהילה אקטיבית ועצמאית, בעלת יכולת גבוהה לשיפור איכות חיי תושביה ויכולת להגיע להישגים רבים יותר בנושאי חינוך, רווחה, תרבות, מניעת אלימות, מאבק בעוני ועוד נושאים המשפיעים על חיי היום-יום, באופן שהרשות הפורמלית והתושבים, כל אחד מהם בנפרד לא, היו מצליחים לקדם.
מאפיינים בישראל > השקעה ייחודית בפריפריה

קידום הפריפריה וצמצום הפערים בינה למרכז מהווה רכיב במצע של מרבית המפלגות בישראל, מימין ומשמאל.
המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל פועל במגוון רחב של תחומים לפיתוח הפריפריה: אישור והעברת הטבות ותקציבים בלמעלה מ-200 מיליון ש"ח לחיזוק הנגב והגליל, תעסוקה, התיישבות, חינוך, השכלה גבוהה ומחקר, פיתוח התיירות ותרבות. בשנת 2014 השקעת המדינה ב"מענקי איזון" עמדה על 380–790 ש"ח לתושב במחוז הצפון ובמחוז הדרום, לעומת 79 ש"ח בלבד לתושב במחוז המרכז. למרות ההשקעה המסיבית, עדיין נותרו פערים משמעותיים בין הפריפריה למרכז, כאשר תחום התעסוקה וההשתכרות הוא מהבולטים בהם.
פריפריה חברתית > ריבוד מעמדי

הפריפריה נחשבת כאנטיתזה למרכז, שמתואר כמקום אטרקטיבי שבו מתרכזות אליטות חברתיות וכלכליות. לעומת זאת, הפריפריה נמצאת מחוץ למרכז ומכילה אזורים צפופים פחות שמוצגים כמקום דל ונחשל הזקוק לעזרת המדינה כדי לפתח ולקדם אותו. "הדיכוטומיה הבינארית הזו בין פריפריה למרכז נראית מובנת מאליה אבל בפועל היא אינה טבעית או מקרית; היא תוצר היסטורי-תרבותי שמשרת את הקבוצה השלטת בקיבוע ההבדל בינה לבין ה"אחר". דיכוטומיה זו מקבלת ביטוי בחלוקות גאוגרפיות במרחב". המונח פריפריה הפך מציון גאוגרפי נייטרלי למילה בעלת משמעות שלילית, המרמזת על נחשלות לעומת המרכז. ניתן לומר כי המילה פריפריה היא מילה חלופית לפערים חברתיים, שמשתמשת בדימוי הגאוגרפי על מנת להדגיש אותם. פריפריה, בסופו של דבר, היא מונח שדומה מאוד למונח אי-שוויון.
ניתן לקשר לפריפריה גם את המונח אתנו-מעמדיות, המתאר את הריבוד המעמדי. אתנוקרטיה היא מונח מתחום הממשל ומדעי החברה המתאר דומיננטיות אתנית בשלטון, כלומר, מצב שבו קבוצה אתנית אחת אוחזת ברוב עמדות הכוח השלטוניות או בכולן, ביחס שחורג ממשקלה של אותה קבוצה באוכלוסיית המדינה. תחת משטר אתנוקרטי, קבוצות המיעוט מופלות לרעה באופן עקבי על ידי המדינה ועשויות לסבול דיכוי, רדיפה או הפרות של זכויות האדם, האזרח או זכויות קבוצתיות שלהן.
המונח אתנוקרטיה הוטבע בשיח הישראלי על ידי החוקר אורן יפתחאל שכינה את משטר המקרקעין בישראל כמבוסס על אזרחות המאורגנת על בסיס אתנוס (יהודיות) לעומת דמוס (חוקיות). הקישור בין אתנוקרטיה לפריפריה בישראל מתבטא ביחסים הגאוגרפים והחברתיים בין יהודים מול ערבים, אשכנזים מול מזרחים, ותיקים מול עולים. המאבק בין האשכנזים למזרחים הוא מאבק ארוך שנים בישראל, בו האשכנזי נחשב לנאור ומצליח בעוד המזרחי נחשב כבור ממעמד נמוך. בבחינה של הפריפריה למול המרכז, מוחרף המאבק הזה: הפריפריה נחשבת למקום נחשל שתושביה בעיקר מזרחים, ערבים או עולים, כשמנגד מרכז הארץ מתואר כמקום מצליח ונחשק, שבו מתגוררים אנשים בעלי תארים אקדמיים שעובדים במקצועות צווארון לבן. כך, הולך ומתעצם הפער האתנו-מעמדי בישראל ואיתו גם הפער בין הפריפריה למרכז.
ראו גם

ספר (פוליטיקה)
פיזור אוכלוסין
מדינת תל אביב
פרוור
הערות שוליים

1 2  עמירם ברקת, ‏מדוע ההכנסה של העובד יורדת ככל שמתרחקים מתל אביב?, באתר גלובס, 13 במאי 2016
↑  שושנה שטיפטל, ההתיישבות הביטחונית בזיקה למלחמת העצמאות : נובמבר 1947 - יולי 1949, הוצאה לאור: תל אביב : משרד הביטחון - הוצאה לאור, 1992.
1 2  זאב צחור, על יחסי מרכז ופריפריה בישראל במהלך תקופות שונות, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח. פורסם במקור בספר "ישראל 2000", הוצאת מקסם, 2000
↑  [https://www.trump.org.il/wp-content/uploads/2018/10/%D7%93%D7%95%D7%97-%D7%9E%D7%9E%D7%A6%D7%90%D7%99-%D7%94%D7%A2%D7%A8%D7%9B%D7%94-%D7%9E%D7%A6%D7%95%D7%99%D7%A0%D7%95%D7%AA-%D7%91%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%94.pdf מאפייני למידה והוראה התומכים
במצוינות לימודית בפריפריה חברתית
וגאוגרפית]
1 2  צמצום פערים וקידום שוויון הזדמנויות בחינוך בישראל
↑  אודליה אוחיון, חיזוק הפריפריה הגאוגרפית והחברתית על ידי קהילות משימתיות בישראל, מכון הנרייטה סאלד, קרן שח"ף, אפריל 2013
↑  Putnam, R.D., (2000). Bowling alone: The collapse and revival of American community. New York. Simon and Schuster.
↑  לב ארי ל', פווין א. (2006). הון חברתי כמנוף לפיתוח הפריפריה. אופקים בגאוגרפיה, ,66, עמ' 95-113.
↑  גונן, א' (2010). מנהיגות ליצירת הון חברתי ובינוי קהילה, בתוך: ש' שדמי ווטרמן וג' צפוני (עורכים) לשם שינוי ביחד: בינוי קהילה – פיתוח הון חברתי כבסיס לקהילתיות מתחדשת. שדמות, המרכז למנהיגות בקהילה, המכללה האקדמית לחינוך אורנים.
↑  דריה שלייפר, ‏"מהשקעה להעצמה: גישה חדשה למצוקת הפריפריה", השילוח, 17, דצמבר 2019
↑  דוח בנק ישראל 2015, הפרק סוגיות ברווחה, עמ' 187, באתר בנק ישראל
↑  דפנה לוין, פריפריה, שפת רחוב מגזין עירוני, 03 באוקטובר 2018.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4232983-8
פרויקט אלמוג

| --- | --- |

פרויקט אלמוג בבנייה, יולי 2019
 מידע כללי
 סוג:  מעון רשמי 
 שימוש:  משרד ראש הממשלה ומעון רשמי לראש הממשלה
 מיקום:   ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2017–הווה (כ־8 שנים)
 עלות:  כמיליארד שקלים
 אדריכל:  עדה כרמי-מלמד
 
 קואורדינטות:  31°47′01″N 35°12′09″E﻿ / ﻿31.783555°N 35.202534°E﻿ / 31.783555; 35.202534
  (למפת ירושלים מוגדלת) פרויקט אלמוג(למפת ירושלים רגילה) פרויקט אלמוג(למפת הרי ירושלים רגילה) פרויקט אלמוג(למפת הרי ירושלים מוגדלת) פרויקט אלמוג he
 
פרויקט אלמוג היה מיזם להקמת בניין חדש למשרד ראש הממשלה ומעון רשמי לראש ממשלת ישראל, שהיה בתכנון כ-14 שנים. פרויקט אלמוג הוחלף במיזם שירה.
עקרונות המיזם

התוכנית היה להקים קומפלקס בקריית הממשלה בירושלים מול משרד החוץ, בו יאוחד מעון ראש הממשלה (הנמצא בבית אגיון שבשכונת רחביה) עם משרד ראש הממשלה (הנמצא בבניין משרדים ישן בקריית הממשלה). האדריכל רם כרמי זכה בתכנון לאחר תחרות אדריכלים שבה לא נבחר אף זוכה. תוכנית המבנה כוללת משרדים ואולם כנסים המשתרעים על בשטח של כ-11 אלף מ"ר. שטחו של מעון ראש הממשלה משתרע על כ-300 מ"ר. לא נקבע תאריך לסיום הפרויקט, ותקציבו פרוש על כ-20 שנים.
מניעים להקמת בניין ומעון חדש לראש הממשלה:
מקום מכובד וייצוגי למראה
הפחתת עלויות בזכות איחוד משרדי העבודה עם מקום המגורים (הוצאות אבטחה; הוצאות נסיעה)
יצירת פתרונות שיכון עבור הצוות המלווה את ראש הממשלה
חיסכון בשכירת אולמות לכנסים
הפרויקט נבנה מעל מתחם תת-קרקעי בו שוכן המרכז לניהול משברים לאומיים לשעת חירום של הממשלה.
היסטוריה

הפרויקט אושר בממשלת ישראל בראשות אהוד אולמרט ב-8 בפברואר 2009, ולווה בסערה ציבורית ובהתנגדויות, עקב עלותו הגבוהה (כ-650 מיליון ש"ח). המיזם בוטל על ידי הממשלה החדשה בראשות בנימין נתניהו - בישיבתה הראשונה ב-5 באפריל 2009. במאי 2014 חזרה הממשלה ואישרה את קידום המיזם בעקבות המלצה של ועדה ציבורית. בעקבות האישור, החלו עבודות הבנייה.
בדצמבר 2020 הפרויקט הוקפא והוחלט לבנות אותו במיקום חדש עקב הקמת קו רכבת קלה בסמוך למתחם שמשפיע על השיקולים הביטחוניים. בספטמבר 2021, נשקלה העברת המיזם למקום חילופי. מיזם אלמוג הוחלף במיזם שירה.
ההתנגדות למיזם נבעה מעלותו הגבוהה, בתקופה של מיתון על רקע משבר כלכלי עולמי. בין המתנגדים לפרויקט היו שרי הממשלה שאישרה את הפרויקט בתחילת 2009: שרת החינוך יולי תמיר, שטענה שבסכום כזה ניתן היה לשפץ את כל בתי הספר הזקוקים לכך; ושר האוצר רוני בר-און, שטען שטרם אושר תקציב המדינה לשנת 2009, ושלא ראוי להוציא הוצאה כזו בתקופה של משבר כלכלי.
בהיותו ראש האופוזיציה ובעיצומה של מערכת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הודיע בנימין נתניהו שיבטל את המיזם אם ייבחר לראשות הממשלה, וכך אכן עשה בהחלטה של הממשלה בראשותו ב-5 באפריל 2009.
היסטוריה > חידוש המיזם 2015

ב-20 ביוני 2013 הוחלט לקדם את התב"ע, מאחר שלמקום מתוכננים לעבור מתקנים ממשלתיים אחרים. ב-15 בדצמבר של אותה שנה הוחלט להקים ועדה ציבורית שתבחן את הקמת המבנה. במאי 2014 חזרה הממשלה ואישרה את קידום המיזם, בעקבות המלצת הוועדה.
באוקטובר 2015 הוצגה התוכנית החדשה להקמת הפרויקט, לאחר שעודכנה במהלך השנים שעברו מאז אישורה הראשון.
מכיוון שהתוכנית המקורית של האדריכל רם כרמי הזכירה בצורתה חיץ נקביים נקבי, בשנת 2015 הוצע עיצוב חדש ומאופק על ידי האדריכלית עדה כרמי-מלמד (אחותו של כרמי, אשר נפטר בשנת 2013). התוכנית זכתה לאישור הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה בנובמבר 2015. האישור הסופי לתוכנית, על פיו ניתן להוציא את היתרי הבנייה, התקבל בינואר 2017, והעלות המוערכת לפרויקט עודכנה לכמיליארד שקל.
היסטוריה > ביטול והחלפת המיזם

באוגוסט 2020 פרסם מבקר המדינה, מתניהו אנגלמן, דו"ח המבקר את ההתנהלות התקציבית ואת תכנון המיזם. על אף ההסכמה בדבר נחיצותו של הפרויקט והצורך בקידומו של מבנה חדש, דו"ח המבקר מציין שתהליך תכנונו טרם הושלם.
בדצמבר 2020, הגישה המדינה לוועדה המקומית לתכנון ובנייה הסתייגות לפרויקט הכניסה לעיר, עקב ההשלכות הביטחוניות של היקפי הבינוי של המגדלים בתוכנית. החשש הוא שמהמגדלים ניתן יהיה לראות את המבנים של "פרויקט אלמוג". הפרויקט הוקפא והוחלט לבנות אותו במיקום חדש עקב הקמת קו רכבת קלה בסמוך למתחם שמשפיע על השיקולים הביטחוניים.
בספטמבר 2021, נשקלה העברת המיזם למקום חילופי. מיזם אלמוג הוחלף במיזם שירה.
ראו גם

כנף ציון
הערות שוליים

↑  רוני סופר, משרד רה"מ החדש: הפרויקט אושר - הוויכוח נמשך, באתר ynet, 9 בפברואר 2009
1 2 3  "בנט לא רוצה לעבור לירושלים": השיפוץ בבלפור תקוע, וגם הקמת המעון החלופי, באתר ynet, 12 באפריל 2022
1 2 3 4  מיכאל יעקובסון, פרסום ראשון: כך ייראה המעון הפרטי של ראשי ממשלת ישראל בירושלים, באתר Xnet‏, 7 באוקטובר 2015
↑  החלטת הממשלה על הפרויקט מ-8 בפברואר 2009, החלטה מספר 4475 של ממשלת ישראל השלושים ואחת, משנת 2009, באתר של משרד ראש הממשלה
↑  החלטת הממשלה המבטלת את הפרויקט, החלטה מספר 12 של ממשלת ישראל השלושים ושתיים, משנת 2009, באתר של משרד ראש הממשלה
רוני סופר, נתניהו ממהר לבטל את בניית מעון ראש הממשלה, באתר ynet, 2 באפריל 2009
1 2 3  שלומי הלר, הכניסה לעיר: הפארסה סביב בניית מעון ראש הממשלה החדש, באתר כל העיר, 17 בדצמבר 2020
1 2  איתמר אייכנר, שנה אחרי דו"ח המבקר: הקמת מעון רה"מ החדש עדיין תקועה, באתר ynet, 1 בספטמבר 2021
↑  ברק רביד, כבר בדיון הראשון: הממשלה תבטל בניית מעון רה"מ שממשלת אולמרט אישרה, באתר הארץ, 2 במרץ 2009
↑  רוני סופר, נתניהו בישיבה הראשונה: אחריות, אחדות ועבודה, באתר ynet, 5 באפריל 2009
↑  מורן אזולאי, ועדה תקבע אם יוקם "בית לבן" ישראלי, באתר ynet, 15 בדצמבר 2013
↑   צבי זרחיה, מוטי בסוק, הממשלה אישרה רכישת מטוס לראש הממשלה ולנשיא ובניית מעון לראש הממשלה, באתר TheMarker‏, 4 במאי 2014
↑  מיכאל יעקובסון, מעון ראש הממשלה בירושלים מתקדם לאישור, הציבור יוכל להתנגד במשך חודשיים, באתר Xnet‏, 12 באוקטובר 2015
↑  מיכאל יעקובסון, פרויקט הענק של בית ראש הממשלה אושר סופית - ונפתח חלון-זמן להתנגדות, באתר Xnet‏, 10 בנובמבר 2015
↑  מעיין הרוני, ירושלים: אושרה תוכנית מתחם משרד ומעון ראש הממשלה, באתר כל העיר, 29 בינואר 2017
↑  גיא נרדי, ‏פרויקט בית רה"מ החדש: 11 שנה, השקעה של מיליוני שקלים בתכנון ובהכנות, ועכשיו מחפשים מקום אחר, באתר גלובס, 3 באוגוסט 2020
הדמיית הגרסה הראשונה משנת 1994 של האדריכל רם כרמי, שאושרה בשנת 2009.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הדמיית הגרסה השנייה משנת 2015 של האדריכלית עדה כרמי-מלמד, אחותו של רם כרמי.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
MG 42

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מודל כלי ירי 
 נגזרות:  MG45/MG42V,‏ MG1,‏ MG2,‏ MG3
 תכנון:  Metall- und Lackwarenfabrik Johannes Großfuß ,1942
 מדינה מייצרת:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת השימוש:  1942–1945 (כ־3 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 יחידות שיוצרו:  750,000
 מידע טכני
 קליבר:  7.92x57 מ"מ (Mauser)
 פעולה:  רתע
 הזנה:  250 כדורים
 כוונות:  ברזל
 אורך קנה:  1,120 מ"מ
 משקל ריק:  11.57 ק"ג
 קצב אש:  1500 כדורים לדקה
 
חייל גרמני הנלחם בעיר קן שבצרפת נושא מקלע MG 42 עם דורגלים ומחסנית מעוגלת
ה-MG 42 (קיצור מגרמנית של Maschinengewehr 42, ‏Maschinengewehr - "מקלע" בגרמנית) הוא מקלע מתוצרת גרמניה. מכונה גם "שפנדאו" על שם רובע שפנדאו בו יוצר.
פיתוח וייצור

ה-MG 42 הוא מקלע 7.92 מ"מ נפוץ שפותח על ידי גרמניה הנאצית ונכנס לשירות הוורמאכט בשנת 1942 והחליף את המקלע MG 34. הוא הוכיח עצמו רבות במלחמה כאמין, עמיד וקל לשימוש.
היסטוריה

מאז שנות ה-30 של המאה ה-20, הציג הוורמאכט את ה-MG 34 שנחשב אחד מהמקלעים המודרניים הראשונים שמצויד בשינוי קנה מהיר, ולו עמידות גבוהה. מאוחר יותר פותח דגם חדיש למקלע - ה-MG 42.
המקלע יכול היה לשאת דורגליים וחצובות כבדות בשביל נשק משוריין. הנשק שימש אפילו את הלופטוואפה.
אך עם זאת, היו לו חסרונות, כמו רגישות לאבק, ויוקר הייצור שלו.
לאחר שנעשה במקלע שימוש נרחב ומוצלח בזמן מלחמת העולם השנייה (בעיקר בידי גרמניה הנאצית), פיתחה חברת ריינמטאל את ה-MG3; גרסה מודרנית של ה-MG 42 בסוף שנות ה-50. ה-MG3 נמצא עד היום בשירות כוחות הבונדסוור ודומה מאוד בעיצובו ל-MG 42 ההיסטורי.
תמונות

חייל גרמני המגן על מונטה קאסינו, מצויד ב-MG 42
מקלען יורה ב-MG 42 רכוב על גבי זחל"ם Sd.Kfz. 250
חיילים בריטים עם מקלע MG 42 שלל בצפון אפריקה
חייל פלשירמיאגר גרמני עם MG 42 מכוון לשמיים בצרפת
ראו גם

MG 34
MG3
בראונינג 0.3
הערות שוליים

↑  MG 42 Machine Gun, World War II Database
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12504395m (data)
תקן בין-לאומי למזהי שמות

| --- | --- |

 שם מלא:  International Standard Name Identifier
 שם מקוצר:  ISNI 
 תאריך התחלה:  15 במרץ 2012 
 מספר ספרות:  16
 דוגמה:  000000012146438X
 isni.org
 
תקן בין-לאומי למזהי שמות (אנגלית: International Standard Name Identifier; בראשי תיבות ISNI) הוא מזהה שנוצר עבור דמויות ציבוריות בתחום המדיה כמו ספרות, יצירה טלוויזיונית, ומאמרי עיתונות. המזהה מורכב מ-16 ספרות המוצגות לעיתים בארבעה מקטעים.
התקן פותח על ידי ארגון התקינה הבין-לאומי (ISO) תחת טיוטת תקן בין-לאומי 27729. התקן הסופי פורסם ב-15 במרץ 2012. הוועדה הטכנית ה-46 של ISO, ועדת משנה 9 (TC 46/SC 9) היא האחראית לפיתוחו.
ISNI יכול לשמש להבדלה בין שמות שעלולים לראותם כזהים, ולקשר בין מידע הנוגע לשמות, ומשמש בכל קבוצות המדיה.
שימושי ISNI

ISNI מאפשר מזהה יחיד (כגון שם מחבר, שם עט או שם עבור מהדורה בשימוש על ידי הוצאה לאור) הנקבע באמצעות מספר ייחודי. זהו מספר ייחודי היכול להיות מקושר למזהים רבים המשמשים בתקשורת לזיהוי שמות וצורות זהות נוספות.
דוגמה של שימוש כזה הוא מספר הזיהוי של שחקן שהוא גם מלחין וסופר. ליוצר כזה ייתכנו מזהים שונים במספר מאגרי נתונים, אך ב-ISNI יהיה לו מזהה יחיד, שבאמצעותו מאגרי הנתונים השונים יוכלו לתקשר הרבה יותר ביעילות. דוגמה נוספת היא זיהוי שם נפוץ כ"ג'ון סמית'" במסד נתונים, כאשר יש להכריע מבין אפשרויות רבות.
כאשר מחבר מפרסם תחת מספר שמות שונים או בדויים, יהיה לכל שם ISNI משלו.
ISNI נועד לשימוש ספריות וארכיונים בעת שיתוף קטלוג המידע; ולסיוע לחיפוש מדויק יותר של מידע באינטרנט, במסדי נתונים, וכן בניהול זכויות במרחב הבין-לאומי ובסביבה הדיגיטלית.
שימושי ISNI > ORCID

מזהי ORCID (‏Open Researcher and Contributor ID) מורכבים ממקטעים מוגדרים של ISNI עבור חוקרים אקדמיים, ומנוהלים על ידי ארגון נפרד. חוקרים עצמאיים יכולים ליצור מזהה ORCID משלהם. שני הארגונים מתאמים את מאמציהם.
ניהול ISNI

ISNI נקבע על ידי "הסוכנות הבין-לאומית", המכונה ISNI-IA. זוהי חברה רשומה בבריטניה, ללא כוונת רווח, שנוסדה על ידי קונסורציום של ארגונים הכולל Confédération Internationale des Sociétés d´Auteurs et Compositeurs ‏(CISAC), the Conference of European National Librarians ‏(CENL), the International Federation of Reproduction Rights Organisations ‏(IFRRO), the International Performers Database Association ‏(IPDA), the Online Computer Library Center ‏(OCLC) and ProQuest. הוא מנוהל על ידי נציגי ארגונים אלו, במקרה של CENL, על ידי נציגים של הספרייה הלאומית של צרפת ושל הספרייה הבריטית.
פעילות ISNI

ISNI-IA משתמשת במערכת השמה הכוללת ממשק משתמש, ניתוח מבנה המידע, אלגוריתמים להבחנה בין שמות, ומסד הנתונים העונה על דרישות תקן ISO, תוך שימוש בטכנולוגיות הקיימות במידת האפשר. המערכת מבוססת בעיקר על VIAF, אשר פותחה על ידי OCLC ליצירת קטלוגים לספריות.
גישה למערכת, למסד הנתונים, ולמספרים הנוצרים בתהליך, מעשית על ידי גופים עצמאיים המכונים "סוכנויות רישום". סוכנויות אלו פועלות ישירות מול לקוחות, מוודאות כי הנתונים מסופקים בהתאם לדרישות, ומפצות את ISNI-IA על עלות אחזקת המערכת. הסוכנויות ממונות על ידי ISNI-IA אך מנוהלות וממומנות באופן עצמאי.
ראו גם

בקרת זהויות
לקריאה נוספת

Addressing the Challenges with Organizational Identifiers and ISNI
הערות שוליים

↑  "What is the relationship between ISNI and ORCID?". About ORCID. ORCID. נבדק ב-29 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ISNI and ORCID". ISNI. אורכב מ-המקור ב-2013-03-04. נבדק ב-29 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ISNI". נבדק ב-19 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "About the ISNI International Agency". נבדק ב-19 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
הרתעה (משפטים)

הרתעה היא הכוונת התנהגות פרטים בחברה שנועדה לשנות את שיקולי הרווח-תועלת שלהם בעת שהם שוקלים האם להפר את החוק, מתוך הנחה כי שיקולי רווח-תועלת רציונליים תקפים במקרים אלו. יצירת ההרתעה היא אחת המטרות הראשיות של מערכת המשפט.