חיה סמיר
ביוגרפיה

הוריה של סמיר, נביה סרחאן איבן אריף ונבאויה אבראהים מוסא, הם מוסלמים ילידי מצרים. אחרי שהתחתנו, נכלא האב, עיתונאי ומשורר, על רקע ביקורתו נגד נאצר. לאחר שחרורו ברח הזוג ממצרים וב-1968 מצא מקלט מדיני בישראל. בתיאום עם השלטונות הם התחזו לעולים חדשים ממצרים ושינו את שמותיהם ליוסף ולילי סמיר. חיה סמיר גדלה בשכונת גילה ירושלים כיהודיה, ורק בנעוריה נודע לה שהיא מוסלמית. אחיה הוא השחקן והבמאי סמי סמיר.
סמיר החלה את דרכה המוזיקלית, בגיל 14, כסולנית בחברות הזמר של להקת הורה ירושלים. עם הלהקה הופיעה בפסטיבלים ואירועים ייצוגיים בישראל ובעולם. למדה בבית ספר תיכון של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. סמיר נחשפה לציבור הרחב לראשונה בתוכנית האירוח של מני פאר בטלוויזיה הישראלית, זמן קצר לפני שהתגייסה לצה"ל, שם שרה את "שיר לשלום".
בדצמבר 1986 התגייסה לצה"ל והייתה הערבייה הראשונה ששירתה בלהקה צבאית, והתפרסמה כשביצעה כסולנית להקת פיקוד דרום את השיר "יונה עם עלה של זית", שזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר הישראלי 1987.
ב-1988 גילמה את טייגר לילי במחזמר "פיטר פן" ושרה בה שני שירי סולו, "אור ואש" ו"רוח טובה".  סמיר הייתה אמורה להשתתף בקדם האירוויזיון של שנת 1989, בשיר "השמיים הם הגבול", אך פרשה כחודש לפני התחרות מכיוון שרשות השידור החליטה שהקדם התקיים באולפן ועם פלייבק ולא בהופעה חיה.
ביוני 1990, השתתפה במחזמר היידי "חומש לידער" (שירי החוּמש) מאת איציק מאנגר, שעלה במסגרת פסטיבל ישראל. בנוסף השתתפה במופע הנעילה של הפסטיבל.
בשנת 1990 חתמה בחברת התקליטים "הליקון", והקליטה שיר שזכה להצלחה, בשם "מחול עמים". השיר יצא תחילה כתקליט שדרים. אך רק בשנת 1992 יצא לאור אלבומה הראשון, "קול קורא", זמן רב לאחר שהוקלט. הוא כלל 10 שירים ביניהם "עלם ועלמה", שיר הנושא "קול קורא", שיר אחד בערבית, שהוא גרסת כיסוי לשיר עממי מצרי בשם "גורל" (מציר; בערבית: مصير) ו"מחול עמים" שהוקלט שנה קודם.
ב-1995 השתתפה בשיר כתונת פסים בהשתתפות אמני ישראל, למילותיו של מאיר אריאל ולחנו של ארקדי דוכין. באותה שנה השתתפה בתחרות הקדם אירוויזיון עם השיר "אל הגאולה", אותו כתבה והלחינה בעצמה.
ב-1996 יצא אלבומה השני "פשוט אהבה" בהפקת דודי לוין, שכלל 13 שירים, שלושה מהם באנגלית, בסגנון אמביינט. בלטו ממנו השירים "The Way You Are" (שלווה בוידאו קליפ), גרסה חדשה ל"אל בורות המים", "מה תאמרו לילדים" (למילים של צבי זליקוביץ') ושיר הנושא, שבוצע בדואט עם יצחק קלפטר ונשלח כסינגל לרדיו.
ב-1998 גילמה את השחקנית והזמרת חיה בהצגה גטו בתיאטרון חיפה.
בשנת 2000 זכתה יחד עם אקי אבני במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון המחודש, עם השיר "תפילת האור". באותה שנה המשיכה להקליט שירים של תלמה אליגון-רוז (מחברת השיר "יונה עם עלה של זית"). כן הקליטה את שירו של שלום חנוך, "ילדים של החיים", עם זהבה בן וקרן הכט, אותו שרו בעצרת הזיכרון ביום השנה החמישי לרצח יצחק רבין.
בשנת 2002 הוציאה סמיר אלבום בשם "Song Of The Gipsy" ובו חמישה שירים באנגלית ואחד בערבית, ארבעה מתוכם כתבה והלחינה בעצמה. האלבום לא הופץ וזכה לחשיפה מועטה מאוד.
ביוני 2005, הופיעה בפסטיבל תרבות של שלום עם האנסמבל היהודי-ערבי בחסות התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
ביולי 2008, במסגרת פסטיבל ישראל, השתתפה במופע "דבקה פנטזיה" שהפיקו ישראל בורוכוב ועומר אביטל. המופע כלל עיבודים חדשים לשירי בעברית משנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, של מתתיהו שלם, עמנואל זמיר, ידידיה אדמון, נחום נרדי, עמנואל עמירן ואחרים שביקשו לחפש את שורשי הזמר העברי בשירה העממית של הבדואים והערבים בארץ ישראל. המופע עלה שוב בפסטיבל העוד בנובמבר 2009.
בספטמבר 2012 השתתפה, יחד עם 18 נגנים, זמרות, זמרים ומקהלת פייטנים ב"מקאם ירושלֶם - פנטזיה מוזיקלית רב קולית" עם תזמורת ירושלים החדשה בהנהלת עומר אביטל ויאיר הראל.
בפברואר 2013 השתתפה בקדם אירוויזיון, עם השיר "Happy and Sad" שאותו גם כתבה והלחינה.