stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות העולם בשחמט 2016
מהלך המשחקים > משחק אחד עשר: קריאקין–קרלסן, ½–½

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "WCh 2016"]
[Site "New York USA"]
[Date "2016.11.26"]
[Round "11"]
[White "Karjakin, Sergey"]
[Black "Carlsen, Magnus"]
[Result "1/2-1/2"]
[ECO "C84"]
[WhiteElo "2772"]
[BlackElo "2853"]
[PlyCount "67"]
[EventDate "2016.11.11"]
1. e4 e5 2. Nf3 Nc6 3. Bb5 a6 4. Ba4 Nf6 5. O-O Be7 6. d3 b5 7. Bb3 d6 8. a3
O-O 9. Nc3 Be6 10. Nd5 Nd4 11. Nxd4 exd4 12. Nxf6+ Bxf6 13. Bxe6 fxe6 14. f4 c5
15. Qg4 Qd7 16. f5 Rae8 17. Bd2 c4 18. h3 c3 19. bxc3 d5 20. Bg5 Bxg5 21. Qxg5
dxe4 22. fxe6 Rxf1+ 23. Rxf1 Qxe6 24. cxd4 e3 25. Re1 h6 26. Qh5 e2 27. Qf3 a5
28. c3 Qa2 29. Qc6 Re6 30. Qc8+ Kh7 31. c4 Qd2 32. Qxe6 Qxe1+ 33. Kh2 Qf2 34.
Qe4+ 1/2-1/2
מהלך המשחקים > משחק שנים עשר: קריאקין–קרלסן, ½–½

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "WCh 2016"]
[Site "New York USA"]
[Date "2016.11.28"]
[Round "12"]
[White "Carlsen, Magnus"]
[Black "Karjakin, Sergey"]
[Result "1/2-1/2"]
[ECO ""]
[WhiteElo "2853"]
[BlackElo "2772"]
[PlyCount ""]
[EventDate "2016.11.11"]
1. e4 e5 2. Nf3 Nc6 3. Bb5 Nf6 4. O-O Nxe4 5. Re1 Nd6 6. Nxe5 Be7 7. Bf1 Nxe5 8. Rxe5 O-O 9. d4 Bf6 10. Re1 Re8 11. Bf4 Rxe1 12. Qxe1 Ne8 13. c3 d5 14. Bd3 g6 15. Na3 c6 16. Nc2 Ng7 17. Qd2 Bf5 18. Bxf5 Nxf5 19. Ne3 Nxe3 20. Qxe3 Qe7 21. Qxe7 Bxe7 22. Re1 Bf8 23. Kf1 f6 24. g4 Kf7 25. h3 Re8 26. Rxe8 Kxe8 27. Ke2 Kd7 28. Kd3 Ke6 29. a4 a6 30. f3 Be7 1/2-1/2
מהלך המשחקים > המשחקים המהירים

אליפות העולם בשחמט 2016
אריאל גולן

| --- | --- |

אריאל גולן
 לידה:  10 בדצמבר 1921 חרסון, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית 
 פטירה:  2 בדצמבר 2007 (בגיל 85) ירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  אלכסנדר גגלו 
 מוסדות:  אוניברסיטת דאגסטן  NIITIAG 
 
אריאל גולן (ארקדי גולדשטיין; ברוסית: Аркадий Гольдштейн‏; 10 בדצמבר 1921 – 2 בדצמבר 2007) היה חוקר אדריכלות וחוקר תרבות חומרית מסורתית יהודי-רוסי וישראלי.
ביוגרפיה

נולד בשם ארקדי פיודורוביץ' גולדשטיין בחרסון, אוקראינה ב-1921.
השתתף במלחמת העולם השנייה בשורות הצבא האדום, הגיע עד להונגריה שם נפצע
בקרב.
ב-1951 סיים את הלימודים בפקולטה לאדריכלות של המכון להנדסת בנייה בעיר חרקוב. אחרי זה עבד כאדריכל בעיר סראטוב. סיים לימודי דוקטורט ("אספירנטורה") באקדמית הבניין והאדריכלות של ברית המועצות ועבודת הסיום עסקה ביצירתו של האדריכל האמריקאי פרנק לויד רייט. גולדשטיין גם תרגם את ספרו של רייט "עתידה של אדריכלות" לרוסית והתרגום עם ההערות וההקדמה של המתרגם יצא לאור בשנת 1960 עם הקדמה של אלכסנדר גגלו. בשנת 1973 ראה אור ספרו של גולדשטיין שעסק בקורות חייו וביצירתו של פרנק לויד רייט.
גולדשטיין לימד אדריכלות באוניברסיטת דאגסטן הממלכתית במשך תשע שנים. בדאגסטן גולדשטיין התחיל להתעניין באדריכלות המסורתית של עמי קווקז. ספרו המוכר והמצוטט ביותר "המגדלים בהרים" (1977) הוא יומן מסע שעוסק באדריכלות ובאתנוגרפיה של עמי קווקז ובחשיבותה של שמירה על העבר. בספרו, גולדשטיין מתח ביקורת על השלטונות המקומיים שלא דואגים לשימור המבנים העתיקים ובגלל זה הספר נאסר למכירה.
בברית המועצות פרסם גולדשטיין יותר מ-60 עבודות מחקר בנושאי אדריכלות ועיצוב. רוב עבודותיו הוקדשו לתיעוד וחקר האדריכלות המסורתית של עמי קווקז.
עבודת המחקר הגדולה "אדריכלות צפון קווקז"(«Архитектура Северного Кавказа») נכתבה בין 1960–1980 וטרם פורסמה. כתב היד שלה הוברח מברית המועצות לישראל בשנות ה-80.
גולדשטיין עלה לארץ ב-1987 ושינה את שמו לאריאל גולן. כבר בישראל הוא פיתח תאוריה על קשר בין עיטורים מסורתיים שנמצאים בשימוש באדריכלות ומלאכות יד של תרבויות שונות לבין פנתאון האלים הפרהיסטורי.
לנושא הזה הוקדשו עבודותיו האחרונות שנכתבו ברוסית ותורגמו לאנגלית.
רשימת ספרים > יצאו לאור בברית המועצות (בשם "ארקדי גולדשטיין")

Культура производства и эстетика труда ("תרבות ייצור ואסתטיקת עבודה"), מוסקבה, 1968
"Архитектурные памятники Кайтага" ("מבנים אדריכליים של קאיטאג(אנ')",  מחצ'קלה, 1969
Франк Ллойд Райт ("פרנק לויד רייט"), מוסקבה, 1973
Средневековое зодчество Чечено-Ингушетии и Северной Осетии ("אדריכלות ימי הביניים של צ'צ'נו-אינגושטיה וצפון אוסטיה"), מוסקבה, 1975
"Башни в горах" ("מגדלים בהרים"), מוסקבה, 1977
"Зодчество"("אמנות הבניה"), מוסקבה, 1979
רשימת ספרים > יצאו לאור בישראל (בשם "אריאל גולן")

Миф и символ, 1993 ("מיתוס וסמבול")
Myth and symbol : symbolism in prehistoric religions, 1991
Prehistoric religion : mythology, symbolism, 2003
הערות שוליים

↑
רישום על הענקת מדליית "על ההצטיינות בקרב" ב-1945 (ברוסית)
↑
ביקורת על הספר "Myth and Symbol" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261699005171  PLWABN: 9810662976905606  BIBSYS: 90809323  BNE: XX1660717  BnF: cb12551423b (data)  CiNii: DA09165484  ISNI: 0000 0000 8084 4174  LCCN: n92045518  NKC: jx20080919042  NLA: 58789420  NTA: 073184918  RERO: 02-A003305077  SUDOC: 082104611  VIAF: 5045581   WorldCat (עם VIAF): 5045581
ארינכובטיים

| ארינכובטיים |
| --- | --- |
 Bathyraja richardsoni
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: תריסנאים
משפחה:: ארינכובטיים
שם מדעי
 Arhynchobatidae ‏פאולר, 1934

ארינכובטיים (שם מדעי: Arhynchobatidae) היא משפחת דגי סחוס שטוחים מסדרת התריסנאים החיים בכל הימים ובאוקיינוסים, לעיתים בעומק הים. במשפחה 13 סוגים שבעבר היו חלק ממשפחת התריסניתיים אך בשנים האחרונות הופרדו למשפחה עצמאית. לעומת התריסניתיים, הם בעלי חוטם מחודד יותר וגם רך וגמיש יותר שניצב באותו הגובה של שאר הפלג הקדמי. הם בעלי עיניים קטנות וזנב ארוך וצורת סנפירי החזה שלהם מזכירה יהלום.
אורך מינים אלה משתנה מ-20 ס"מ עד למעל 3 מטרים אצל המין Bathyraja hesperafricana. הם בעלי גוף שטוח עם עיניים למעלה ופה חריצי למטה והם בעלי 5 פתחי זימים. כולם משריצים צאצאים חיים.
סוגים

סוג ומין יחיד Arhynchobatis asperrimus
Atlantoraja
Bathyraja
Brochiraja
Insentiraja
Irolita
Notoraja
Pavoraja
Psammobatis
סוג ומין יחיד Pseudoraja fischeri
Rhinoraja
סוג ומין יחיד Rioraja agassizii
Sympterygia
ארינחשאים

| ארינחשאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
על־מחלקה:: שש-רגלים
מחלקה:: חרקים
אינפרא־מחלקה:: בעלי כנפים מפותחים
על־סדרה:: בעלי גלגול מלא
קבוצה:: רקומי-כנף
סדרה:: ארינחשאים
שם מדעי
 Raphidioptera ‏הנדירש, 1908
אֲרִינַחֲשָאִים או (שם מדעי: Raphidioptera; אנגלית: Snakeflies) היא סדרה של חרקים המונה כ-210 מינים מוגדרים. בעבר מיני קבוצה זו נכללו בסדרת מרושתי-כנף (יחד עם סדרת כנפתנאים), אבל כיום אלו נחשבות סדרות נפרדות שנמצאות בקבוצת רקומי-כנף.
ארינחשאים הם חרקים טורפים גם כבוגרים וגם כזחלים. הארינחשאים נפוצים מאוד באזורים בעלי אקלים חם בחצי הכדור הצפוני כגון באזורים החמים של אירופה ואסיה, במערב ארצות הברית ובמדבריות ערב.
אנטומיה ומחזור חיים

ארינחשאים מתאפיינים בפרוטורקס מוארך אך אין שינוי של הרגליים הקדמיות. בעלי עיניים גדולות ומורכבות. למינים אחדים אף יש אוסלים. הנקבות בדרך כלל בעלות צינור הטלה ארוך, בו הן משתמשות על מנת להטיל את ביציהן בתוך סדקים או קליפות עץ רקוב. מבנה הכנפיים דומה למבנה כנפי הזבוב המצוי עם דפוס ורידים פרימיטיבי.
הזחלים

לזחלים ראש גדול עם לסתות חזקות. הראש והחלק הראשון (סגמנט) קשה ואילו שאר הגוף הוא רך ובשרני. יש להם שלושה זוגות של רגליים, אך עם זאת על מנת לנוע ולהתקדם על משטחים אנכיים קיים אזור דביק על בטנם, העוזר להצמד אל משטחים.
משפחות המצויות בישראל

Inocelliidae
ארינחשיים Raphidiidae
אנרי דיפארק

| --- | --- |

אנרי דיפארק, 1880
 לידה:  21 בינואר 1848 הרובע הראשון לשעבר של פריז, צרפת 
 פטירה:  12 בפברואר 1933 (בגיל 85) מון-דה-מרסן, צרפת 
 שם לידה:  Marie Eugène Henri Fouques Duparc 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  Collège de l'Immaculée-Conception 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 סוגה:  הרומנטיקה 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 בן או בת זוג:  Ellie Mac Swiney 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנרי דיפארק (בשם מלא בצרפתית: Eugène Marie Henri Fouques Duparc, ‏21 בינואר 1848 – 12 בפברואר 1933) היה מלחין צרפתי משלהי התקופה הרומנטית.
קורות חייו

דיפארק נולד בפריז. הוא למד נגינה בפסנתר אצל סזר פרנק בקולג' הישועי ברובע ווז'יראר והיה לאחד מתלמידיו הראשונים להלחנה. לאחר שירות צבאי במלחמת צרפת–פרוסיה, נישא לאלן מקסוויני הסקוטית ב-9 בנובמבר 1871. באותה שנה חבר לסן-סנס ולרומן בוסין לייסוד "החברה הלאומית למוזיקה מודרנית".
דיפארק נודע בעיקר בשבע-עשרה המלודיות שלו ("שירים אמנותיים") לטקסטים של משוררים כבודלר, גוטייה, לקונט דה ליל וגתה. רבים מונים יצירות אלה בין הגדולות ביותר בצורה זו, משל כל מלחין שהוא.
מחלת נפש מסוג "חולשת עצבים" (neurasthenia) גרמה לו להפסיק בבת אחת את ההלחנה בגיל 37, בשנת 1885. הוא הקדיש את זמנו למשפחתו ולעיסוקים אחרים שהלהיבו אותו, ציור ורישום. דיפארק החל לאבד את כושר הראייה בתחילת המאה ה-20 ובסופו של דבר התעוור לחלוטין. הוא השמיד את רוב יצירותיו והשאיר רק 40 מהן לדורות הבאים. במכתב נוגע ללב על השמדת אופרה לא גמורה, שכתב ב-19 בינואר 1922 אל המלחין ז'אן קראז, ידידו הקרוב, אומר דיפארק:
Après avoir vécu 25 ans dans un splendide rêve, toute idée de représentation m'était – je vous le répète – devenue odieuse. L'autre motif de cette destruction, que je ne regrette pas, c'est la complète transformation morale que Dieu a opéré en moi il y a 20 ans et qui en une seule minute a abolie toute ma vie passée. Dès lors, la Roussalka n'ayant aucun rapport avec ma vie nouvelle ne devait plus exister.
(אחרי שחייתי 25 שנים בחלום נפלא, כל הרעיון של ייצוג [מוזיקלי] נעשה בשבילי - אני חוזר ואומר לך - דוחה. הסיבה השנייה להרס הזה, שעליו אינני מתחרט, הייתה התמורה המוסרית שאלוהים כפה עלי לפני 20 שנה ושמחקה, כהרף עין, את כל חיי הקודמים. מאז, אין [לאופרה שלי] ל"רוסלקה", שאין לה עוד שום קשר אל חיי החדשים, צידוק להתקיים.)
את שארית חייו בילה ברובה בשווייץ והלך לעולמו במון-דה-מרסאן שבדרום צרפת, בגיל 85.
דיפארק קבור בבית הקברות פר לשז בפריז. כיכר ברובע ה-17 של פריז, סמוך לרחוב דה לוי, קרויה על שמו.
יצירותיו

1863-65 "שש הזיות" לפסנתר, הודפסו אך לא יצאו לאור.
1867 - סונאטה לצ'לו ופסנתר, ביצוע בכורה 1948
1867-69 - Feuilles volantes לפסנתר
1868 - "שיר עצוב" (Chanson triste ) לקול ופסנתר, יצא לאור כאופוס 2 מס' 4. טקסט מאת ז'אן לאהור. (תזמור 1912)
1868 - "קינה" לטקסט מאת תאופיל גוטייה, קול ופסנתר
1869 - "הדהרה" (Le galop ) יצא לאור כאופוס 2 מס' 5. לטקסט מאת סילי פרידום (יצא להפצה ב-1948), קול ופסנתר
1869 - "שירת מיניון", יצא לאור כאופוס 2 מס' 3, לטקטס מאת ויקטור ויילדר, מבוסס על "התדע את הארץ" מאת גתה, קול ופסנתר
1869 - "סרנדה פלורנטינית", יצא לאור כאופוס 2 מס' 2, לטקסט מאת ז'אן לאהור.
1869 - Soupir, יצא לאור כאופוס 2 מס' 1, לטקסט מאת סילי פרידום. נערך ב-1902, קול ופסנתר.
1869 - "חמש מלודיות", אופוס 2, לקול ופסנתר
1869 - Beaulieu לפסנתר
1869-70 - Au pays où se fait la guerre, לטקסט מאת תאופיל גוטייה (כותרת מקורית חסרה). גרסה סופית 1911-13. קול ופסנתר (תוזמר ב-1876)
1870 - "הזמנה למסע", לטקסט מאת שרל בודלר, יצא להפצה ב-1872. קול ופסנתר (תוזמר ב-1876)
1871 - La fuite, דואו לסופרן וטנור עם פסנתר, יצא לאור כאופוס 2 מס' 6
1871 - La vague et la cloche, לטקסט מאת פרנסואה קופה יצא להפצה ב-1873. קול ופסנתר (מתוזמר)
1872 - סוויטה תזמורתית (אבדה)
1872-82 - Phidylé לטקסט מאת לקונט דה ליל. יצא להפצה ב-1889. קול ופסנתר (תוזמר ב-1889).
1873 - "לנדלר", סוויטת ואלסים לתזמורת (הושמדה)
1873 - "לנדלר" (גרסה לשני פסנתרים)
1874 - "שיר לילה" ( I. Aux étoiles - II. Lutins et follets - III. Duo : L’aurore :(Poème nocturne (אבד בחלקו, רק החלק הראשון נשאר.). ביצוע בכורה בפריז, 11 באפריל 1874, ב"חברה הלאומית למוזיקה מודרנית".
1874 - "אלגיה", לטקסט מאת אלן מקסוויני (אשתו של דיפארק), על פי תומאס מור) קול ופסנתר.
1874 - Extase, לטקסט מאת ז'אן לאהור. יצא להפצה 1882, עבר שינויים ב-1894
1875 - "לנור", מבוססת על בלדה מאת גוטפריד אוגוסט בירגר. פואמה סימפונית.
1875 - "לנור" (גרסה לשני פסנתרים)
1876-84 - "החיים הקדמוניים" (La vie anterieure ) לטקסט מאת שרל בודלר, קול ופסנתר (תוזמר ב-1911-12)
1877 - סוויטה לפסנתר (אבדה)
1879 - "אחוזת רוזמונדה" (Le manoir de Rosemonde) לטקסט מאת רובר דה בונייר, קול ופסנתר (תוזמר ב-1912)
1879-95 - "רוסלקה", אופרה בשלוש מערכות. לא הושלמה. מבוססת על Русалки, פואמה דרמטית מאת אלכסנדר פושקין. הושמדה פרט ל"היעדרות", יצאה מחדש בשם Au pay où se fait la guerre
1880 - "סרנדה", לטקסט מאת גבריאל מארק. יצאה להפצה ב-1882. קול ופסנתר.
1882 - Benedicat vobis Dominus, מוטט לשלושה קולות מעורבים ועוגב (או פסנתר), מזיקה כוראלית.
1883 - "ברית" לטקסט מאת פול ארמאן סילבסטר. יצא להפצה ב-1898. קול ופסנתר (תוזמר, 1900-02)
1884 - "החיים הקדמוניים" (La vie anterieure ) לטקסט מאת שרל בודלר, קול ופסנתר (תוזמר ב-1911-13)
1886 - Recueillement, לא הושלמה. (הושמדה). קול ופסנתר.
1892 - "מחול איטי", קטע מתוך "רוסלקה" העתיק ארנסט אנסרמה. נשמר על ידי הוצאת סאלאבר. יצירה תזמורתית.
1903 - עיבוד של שתי יצירות לעוגב מאת באך:
1908 - עיבוד של שש יצירות לעוגב מאת סזר פרנק, לשני פסנתרים.
1910 - "מן הכוכבים", לפסנתר. כמו כן, גרסה לפסנתר בארבע ידיים וגרסה לעוגב. עיבוד מ-1911.
1911 - "מן הכוכבים", פרק ביניים לדרמה שלא יצאה לאור. יצירה תזמורתית.
(ללא תאריך) - עיבוד של יצירה לעוגב מאת י.ס. באך: כוראל פרלוד ופוגה: In dir ist Freude,, רי"ב 615, אוסף פרקטי של ארנסט אנסרמה, שני פסנתרים.
ביבליוגרפיה > כתבי אנרי דיפארק (בצרפתית)

César Franck pendant le Siège de Paris, in « Revue musicale », Paris, December 1922.
Souvenirs de la Société Nationale, in « Revue de la Société internationale de Musique », Paris, December 1912.
ביבליוגרפיה > מכתבים (בצרפתית)

Lettre à Chausson, in « Revue musicale », December 1925.
Duparc Henri : Une Amitié mystique, d'après ses lettres à Francis Jammes. (Preface and comments by G. Ferchault). Mercure de France, Paris, 1944.
Gérard, Y. (Ed.). Lettres de Henri Duparc à Ernest Chausson, in « Revue de Musicologie » (N° 38) 1956, p. 125.
Sérieyx, M.-L. (Ed.). Vincent d’Indy, Henri Duparc, Albert Roussel : lettres à Auguste Sérieyx. Lausanne, 1961.
ביבליוגרפיה > מונוגרפיות על דיפארק (בצרפתית)

Northcote, S. The Songs of Henri Duparc. London: D. Dobson, 1949. 124 pp.
Von der Elst, N. Henri Duparc : l’homme et son oeuvre. (Thesis). Paris: Université de Paris, 1972, & Utrecht, 1972.
Fabre, M. L'image de Henri Duparc dans sa correspondence avec Jean Cras. 1973.
ביבליוגרפיה > מאמרים וכתבים אחרים על דיפארק (בצרפתית)

Fellot, H. Lieder français : Henri Duparc, in « Revue Musicale de Lyon ». Lyon, March 30, 1904.
Chantavoine, J. Henri Duparc, in « La Revue Hebdomadaire », Paris, May 5, 1906.
Aubry, G.-J. Henri Duparc, in « La vie musicale de Lausanne », Lausanne, February 1, 1908.
Jammes, Francis. L'Amour, les Muses et la Chasse, in « Mercure de France », Paris, 1922, p. 172 et al.
Fauré, Gabriel. Opinions musicales. Paris: Rieder, 1930.
Imbert, M. Henri Duparc, in « La Petite Maîtrise », Schola Cantorum de París, March 1933.
Ansermet, Ernest. Un émouvant témoignage sur la destinée d'Henri Duparc, in « Revue Musicale », Paris, April 1933.
Bréville, P. Henri Fouques Duparc 1848-1933, in « La Musique Française », Paris, May 1933.
Merle, F. Psychologie et Pathologie d'un artiste: Henri Duparc. Bordeaux: Imprimerie de l'Université (Bordeaux), 1933.
Oulmont, C. Henri Duparc, ou de L'Invitation au Voyage à la Vie éternelle. Paris: Desclée de Brouwer & Cie, 1935.
Oulmont, C. Un Duparc inconnu, in « Revue musicale », Paris, July-August 1935.
Stricker, R. Henri Duparc et ses mélodies. (Thesis). Paris: Conservatoire national de musique, 1961.
Rigault, J.-L. Les mélodies de Duparc, Autour de la mélodie française. Rouen, 1987, p. 71-86.
Stricker, R. Les mélodies de Duparc. Arles, 1996.
אנדריי בוריסנקו

| --- | --- |

אנדריי בוריסנקו, 2011
 לידה:  17 באפריל 1964 (בן 60) לנינגרד, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות רוסקוסמוס
 לאום:  רוסי רוסיה
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית הבלטית (1987)  Saint Petersburg Lyceum 30 
 תקופת השירות:  2005–2021 (כ־16 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  337 ימים, 8 שעות ו-56 דקות
 משימות
 סויוז TMA-21 סויוז MS-02
 / /
 עיטורים
  גיבור הפדרציה הרוסית  עיטור ההצטיינות למען המולדת מדרגה 4
 
אנדריי בוריסנקו (ברוסית:Андрей Иванович Борисенко ‏, נולד ב-17 באפריל 1964 בלנינגרד) היה קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית, היה חבר בכמה משלחות ומפקד משלחת מס' 28 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

אנדריי בוריסנקו נולד בעיר לנינגרד. בשנת 1987 הוא סיים לימודי הנדסת מכונות במכון להנדסה בלנינגרד וקיבל תואר שני. בשנים 1987–1989 הוא עבד בחיל הים הסובייטי כאזרח.
בשנת 1989 בוריסנקו עבר לתאגיד הטילים והחלל אנרגיה. הוא היה בצוות ניהול של פרויקט תחנת החלל מיר. בשנים 1999–2003 הוא היה ראש משמרת במרכז בקרת הטיסה של רוסקוסמוס.
בשנת 2003 בוריסנקו החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים וסיים אותו בשנת 2005. הוא היה בחבר בצוות גיבוי של מספר משימות.
באפריל 2011 בוריסנקו טס לחלל בחללית סויוז TMA-21 (אלכסנדר סאמוקוטייב היה מפקד צוות) שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 27 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (דמיטרי קונדרטייב היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת הוא עבר למשלחת מס' 28 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד המשלחת. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 164 ימים בחלל.
באוקטובר 2016 בוריסנקו טס לחלל בחללית סויוז MS-02 (סרגיי ריז'יקוב היה מפקד צוות) שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 49 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (אנטולי איוואנישין היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת הוא עבר למשלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של רוברט קימברו. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 173 ימים בחלל.
בוריסנקו היה מועמד לטוס בחלליות אמריקאיות מהדור החדש שתוכננו לעשור השני של המאה ה-21. בפברואר 2021 הוא עזב את יחידת הקוסמונאוטים מסיבות רפואיות.
אריאל בנדור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בנובמבר 1963 (בן 60) 
 ענף מדעי:  משפט חוקתי, משפט פלילי, משפט מנהלי 
 מקום מגורים:  אשדוד, ירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תלמידי דוקטורט:  יהודה כהן, אורן גזל-אייל 
 
אריאל בנדור (נולד ב-1 בנובמבר 1963) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, חוקר בעיקר בתחומי המשפט החוקתי, הפלילי, המנהלי. עוסק גם בעריכת דין ובמוזיקה.
ביוגרפיה

בנדור הוא בנה של שופטת בית המשפט העליון בדימוס דליה דורנר. אביו, שמואל דורנר, שנפטר ב-2019, עבד כעורך דין במשרד המשפטים. אחיו אמיר הוא מנהל הייצור של אזור אסיה בחטיבת התקשורת של קורנינג. בנדור בחר לשנות את שם משפחתו תוך שימוש בהלחם של המילים "בן" ו"דור", כאשר דור הוא קיצור של "דורנר". בנדור נשוי לפרופ' יעל לבנטל, מנהלת היחידה לאנדוקרינולוגיה וסוכרת בילדים, בבית חולים דנה-דואק לילדים, ולהם שני ילדים.
נעוריו של בנדור עברו באשדוד ולאחר מכן עבר עם משפחתו לירושלים. סיים את לימודיו בתיכון ליד האוניברסיטה והתגייס בשנת 1982 לחיל השריון.
לאחר שחרורו מצה"ל למד משפטים באוניברסיטה העברית בשנים 1984–1988. סיים בהצטיינות את התואר הראשון ולאחר מכן התמחה אצל שופט בית המשפט העליון שלמה לוין ובהמשך אצל עו"ד ד"ר מישאל חשין, לימים שופט בית המשפט העליון. בשנת 1994 קיבל תואר דוקטור למשפטים מהאוניברסיטה העברית על מחקרו בנושא ההשתק במשפט המינהלי, שכתב בהנחייתו של פרופ' יצחק זמיר. בשנת 2001 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת חיפה ובשנת 2007 מונה לפרופסור מן המניין מאוניברסיטת בר-אילן. היה פרופסור או חוקר אורח בבתי-הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל (1999-1998), אוניברסיטת מרילנד (2015-2014), אוסגוד הול (אוניברסיטת יורק בטורונטו) (2015), ואוניברסיטת סיינה (2018). זכה בפרס גורני למשפט ציבורי (2019).
בנדור עוסק מעת לעת גם בייצוג משפטי, בבית המשפט העליון ובערכאות אחרות. בין היתר ייצג בעתירות לבג"ץ את עיריות ירושלים, בת ים ואשדוד ורשויות מקומיות נוספות. היה חלק מצוות המייצגים בעתירתו של זאב רוזנשטיין נגד הסגרתו לארצות הברית. ייצג את ח"כ נעמי בלומנטל בבקשה, שהתקבלה, להקלה בעונשה. ייצג את אורלי רביבו, שכונתה "א' מבית הנשיא", בדרישתה לערוך עימות בינה ובין הנשיא לשעבר, משה קצב, ואת משפחתו של השבוי גלעד שליט, וכן את מפעל הפיס, את איגוד רשתות שיווק המזון, ואת לשכת עורכי הדין. ייצג בפני מבקר המדינה את שר האוצר באותה תקופה, יובל שטייניץ, בפרשת השרפה בכרמל.
משנת 1994 משמש כשופט בית משפט צבאי בדרגת סגן-אלוף (במילואים). מ-2012 הוא שופט בית המשפט הצבאי לערעורים. במשך השנים היה חבר במועצה לבתי דין מנהליים, ועדת המשנה בנושא הילד ומשפחתו של הוועדה לבחינת עקרונות יסוד בתחום הילד והמשפט ליישומם בחקיקה מטעם משרד המשפטים, ועדה מייעצת לבחינת מדיניות ההגירה של מדינת ישראל, ועדות משנה של המועצה להשכלה גבוהה, חברות בצוות לבחינת המדיניות להוצאת צווי פרסום מטעם מפכ"ל המשטרה. בין 2009–2013 כיהן כיושב-ראש העמותה למשפט ציבורי. שימש פרשן לענייני משפט בעיתון "ידיעות אחרונות" בין השנים 2000–2003 והיה דירקטור חיצוני של איסתא ליינס וחבר דירקטוריון פרס לנדאו למדעים ואמנויות של מפעל הפיס.
עוסק מצעירותו במוזיקה וב-2012 הוציא אלבום בשם "דורנר". אלבומו השני "חושב על עצמי" יצא ב-2014.
בינואר 2022 היה אחד המועמדים שעלו לשלב הסופי בבחירת היועץ המשפטי לממשלה.
ביוגרפיה > פעילות אקדמית

בנדור הוא ממייסדי הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה שאליה הצטרף ב-1992. בשנת 2001, כשנה לאחר מינויו לפרופסור חבר באוניברסיטת חיפה, נתמנה לדיקן הפקולטה למשפטים שם ושימש בתפקיד זה בין השנים 2002–2005. במסגרת תפקידו הוביל שינויים בתוכניות הלימודים, את הקמת כתב העת "דין ודברים", הרחבת התוכניות המשותפות, הגדלת מספר הסטודנטים, הגדלת מספר חברי הסגל ועוד. בשנים 2005–2007 שימש דיקן הסטודנטים באוניברסיטת חיפה. במסגרת תפקיד זה ערך והוביל רפורמה במבנה דקאנט הסטודנטים תוך תגבור משמעותי של תוכניות הפעילות החברתית של הסטודנטים. חדל מלכהן בתפקיד זה לאחר שהודיע באוקטובר 2007 על עזיבתו את אוניברסיטת חיפה לטובת מינוי לדרגת פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן החל מאביב 2008.
בשנים 2016–2020 כיהן כדיקן בית הספר ללימודים מתקדמים של אוניברסיטת בר-אילן, תפקיד שבו יזם והוביל רפורמות, ובהן ייזום דוקטורט דו-מחלקתי, יחיד מסוגו בישראל; ייזום מסלול להשלמת תזה לבעלי תואר שני בלי תזה ממוסדות אחרים; עידוד בדרכים שונות של כתיבת עבודות דוקטור במתכונת של עבודת מאמרים, שהוביל לעלייה דרמטית של שיעור כותבי דוקטורט במתכונת זאת; וייזום רפורמה במלגות הנשיא לדוקטורנטים מצטיינים (בתחומי מדעי החברה, הרוח והמשפטים), שהובילה להכפלת שיעור הזוכים במלגות שאינם בעלי תואר קודם מאוניברסיטת בר-אילן. ב-2017 ייסד את הקליניקה לקידום שוויון בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן. כן עומד בראש המרכז לתקשורת ומשפט בפקולטה.
ערך את כתב העת "משפטים" של האוניברסיטה העברית בין השנים 1989–1990. בשנים 1992–1998 שימש סגן עורך ולאחר מכן עורך של כתב העת "משפט וממשל" בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה. בשנת 2001 שימש עורך ראשי של הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה יחד עם פרופ' ניצה בן-דב. משנת 2008 ואילך משמש כראש בית ההוצאה לאור, הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה > מחקריו

בנדור כתב קרוב ל-100 מאמרים בכתבי עת מחקריים ובספרים. ספריו ומאמריו אוזכרו במאות פסקי דין של בית המשפט העליון ושל ערכאות אחרות. בין נושאי מחקריו: המעמד המשפטי של חוקי-יסוד, היועץ המשפטי לממשלה, חופש הביטוי, שפיטות, שיקול דעת שיפוטי, פרשנות חוקתית, זכויות במשפט הפלילי, רגולציה, חוזים והסכמים מינהליים, תחומי השקה בין משפט חוקתי למשפט פלילי ולמשפט פרטי, ועוד.
ספריו:
מרדכי קרמניצר ואריאל בנדור, פירוש לחוקי-היסוד - חוק-יסוד: הצבא, האוניברסיטה העברית בירושלים, 2000
אריאל בנדור וזאב סגל, עושה הכובעים: דין ודברים עם אהרן ברק, הוצאת כנרת, 2009
ספרים בעריכתו:
אריאל בנדור ויואב דותן, ספר יצחק זמיר על משפט, ממשל וחברה, 2006
אריאל בנדור, חאלד גנאים ואילן סבן, ספר מרדכי (מוטה) קרמניצר וכרך של כתב-העת "משפט וממשל" לכבוד פרופ' מרדכי קרמניצר, 2017
הערות שוליים

↑  ביקורות על הספר: תום שגב, לפני שער החוק | דין ודברים עם אהרן ברק, באתר הארץ, 8 ביולי 2009;
 מיכאל איתן, דין ודברים עם אהרן ברק | חסידים בחצר האדמו"ר, באתר הארץ, 8 ביולי 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297257605171  GND: 1167271882  ISNI: 0000 0000 6694 6342  LCCN: nr2001016995  RERO: 02-A009562576  VIAF: 44226228   WorldCat (עם VIAF): 44226228
אלפא קנטאורי

ערך זה עוסק במערכת הכוכבים אלפא קנטאורי. אם התכוונתם למשחק מחשב בשם זה, ראו .
המיקום של מערכת אלפא קנטאורי בקבוצת הכוכבים קנטאור
גודלם היחסי וצבעם היחסי של הכוכבים בהשוואה ביניהם ובהשוואה לשמש
אלפא קנטאורי (נקראת גם ריגל קנטאורי, טולימן או גליזה 559) היא מערכת הכוכבים הקרובה ביותר למערכת השמש הממוקמת במרחק של כ-4.37 שנות אור ממנה, והיא מורכבת משלושה כוכבים: פרוקסימה קנטאורי שהוא הקרוב ביותר למערכת השמש שלנו, אלפא קנטאורי A שהוא מאותו טיפוס ספקטראלי של השמש, ואלפא קנטאורי B. המערכת מופיעה בשמיים של כדור הארץ כחלק מקבוצת הכוכבים קנטאור. הסברה היא שהכוכב פרוקסימה קנטאורי הסמוך למערכת זו מקושר גם הוא למערכת אך לא נמצאו עדויות מספיקות שיתמכו בסברה שהוא הצלע השלישית במערכת מרובת כוכבים.
הגדרות מדעיות

תצפיתנים מכנים את המערכת המורכבת מאלפא קנטאורי A ואלפא קנטאורי B בשפה מדעית α Centauri AB או α Cen AB בקיצור. הכוכבים מכונים בנפרד α Cen A ו - α Cen B בהתאמה. פרוקסימה קנטאורי מכונה פשוט "פרוקסימה" או α Cen C. מערכת הכוכבים הכוללת מכונה α Cen AB-C על ידי תצפיתנים, אך הוכחה חותכת לעובדה שפרוקסימה קנטאורי הוא חלק ממנה עוד לא נמצאה.