stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבאב אל-ח'ליל
הערות שוליים

↑  קצת אחרת – המדריך לצופה האלטרנטיבי - 29 בינואר 2016
↑  "אהלן וסהלן" - מאת: אביחי חיים באתר גולר 1 - 01-05-2012
↑  משה הרוש, בליגה הפלסטינית לא מחכים לספטמבר, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2011
↑  יונתן הללי ואייל לוי, העקרב: האם עלי חטיב יעקוץ שוב?, באתר nrg‏, 8 במרץ 2012
↑  יוני מנדל, בפעם השנייה ברציפות: ישראל הסירה את המגבלות וחברון זכתה בגביע הפלסטיני, אתר שיחה מקומית, 3 ביוני 2016
↑  שלמה וייס‏, בני סכנין: עלא אבו סלאח מחרים את אימוני שבאב אל חליל, באתר וואלה, 23 בדצמבר 2016
↑  ארז נעמן, ‏שישה שחקני כדורגל ישראלים נמצאים בלבנון, באתר ONE‏, 3 בינואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 308264880   WorldCat (עם VIAF): 308264880
שורש 100

שורש 100 או שֶׁנְג בּוּ (בסינית: 生部, פיניין: Shēng bù) הוא השורש ה-100 של הכתב הסיני. פירושו "חיים" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מחמישה קווים.
במילון קאנגשי יש 22 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
התפתחות

השורש בכתיב "עצמות הניחוש", 甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן (פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתיב כתובות הברונזה, גִ'ין וֶן 金文 (פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
הצורה בכתב החותם הגדול, דָאגְ'ווָאן (大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
הצורה בכתיב החותם הקטן או שְׂיָאוגְ'ווָאן (小篆, xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קווים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 生
+4: 甠
+5: 甡
+6: 產産
+7: 甤甥甦
+9: 甧
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York, 1987: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: location (link)
Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  "Unihan data for Unihan data for U+751F". Unicode Consortium. נבדק ב-30 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| 214 שורשי הכתב הסיני (部首) על פי מילון קאנגשי |
| --- | --- | --- |
| קו אחד | 1 一   •   2 丨   •   3 丶   •   4 丿   •   5 乙   •   6 亅 |  |
| 2 קווים |  7 二   •   8 亠   •   9 人   •   10 儿   •   11 入   •   12 八   •   13 冂   •   14 冖   •   15 冫   •   16 几   •   17 凵   •   18 刀   •   19 力   •   20 勹   •   21 匕   •   22 匚   •   23 匸   •   24 十   •   25 卜   •   26 卩   •   27 厂   •   28 厶   •   29 又  |  |
| 3 קווים |  30 口   •   31 囗   •   32 土   •   33 士   •   34 夂   •   35 夊   •   36 夕   •   37 大   •   38 女   •   39 子   •   40 宀   •   41 寸   •   42 小   •   43 尢   •   44 尸   •   45 屮   •   46 山   •   47 巛   •   48 工   •   49 己   •   50 巾   •   51 干   •   52 幺   •   53 广   •   54 廴   •   55 廾   •   56 弋   •   57 弓   •   58 彐   •   59 彡   •   60 彳  |  |
| 4 קווים |  61 心   •   62 戈   •   63 戶   •   64 手   •   65 支   •   66 攴   •   67 文   •   68 斗   •   69 斤   •   70 方   •   71 无   •   72 日   •   73 曰   •   74 月   •   75 木   •   76 欠   •   77 止   •   78 歹   •   79 殳   •   80 毋   •   81 比   •   82 毛   •   83 氏   •   84 气   •   85 水   •   86 火   •   87 爪   •   88 父   •   89 爻   •   90 爿   •   91 片   •   92 牙   •   93 牛   •   94 犬  |  |
| 5 קווים |  95 玄   •   96 玉   •   97 瓜   •   98 瓦   •   99 甘   •   100 生   •   101 用   •   102 田   •   103 疋   •   104 疒   •   105 癶   •   106 白   •   107 皮   •   108 皿   •   109 目   •   110 矛   •   111 矢   •   112 石   •   113 示   •   114 禸   •   115 禾   •   116 穴   •   117 立  |  |
| 6 קווים |  118 竹   •   119 米   •   120 糸   •   121 缶   •   122 网   •   123 羊   •   124 羽   •   125 老   •   126 而   •   127 耒   •   128 耳   •   129 聿   •   130 肉   •   131 臣   •   132 自   •   133 至   •   134 臼   •   135 舌   •   136 舛   •   137 舟   •   138 艮   •   139 色   •   140 艸   •   141 虍   •   142 虫   •   143 血   •   144 行   •   145 衣   •   146 襾  |  |
| 7 קווים |  147 見   •   148 角   •   149 言   •   150 谷   •   151 豆   •   152 豕   •   153 豸   •   154 貝   •   155 赤   •   156 走   •   157 足   •   158 身   •   159 車   •   160 辛   •   161 辰   •   162 辵   •   163 邑   •   164 酉   •   165 釆   •   166 里  |  |
| 8 קווים |  167 金   •   168 長   •   169 門   •   170 阜   •   171 隶   •   172 隹   •   173 雨   •   174 靑   •   175 非  |  |
| 9 קווים |  176 面   •   177 革   •   178 韋   •   179 韭   •   180 音   •   181 頁   •   182 風   •   183 飛   •   184 食   •   185 首   •   186 香 |  |
| 10 קווים |  187 馬   •   188 骨   •   189 高   •   190 髟   •   191 鬥   •   192 鬯   •   193 鬲   •   194 鬼  |  |
| 11 קווים |  195 魚   •   196 鳥   •   197 鹵   •   198 鹿   •   199 麥   •   200 麻  |  |
| 12 קווים |  201 黃   •   202 黍   •   203 黑   •   204 黹  |  |
| 13 קווים |  205 黽   •   206 鼎   •   207 鼓   •   208 鼠  |  |
| 14 קווים |  209 鼻   •   210 齊 |  |
| 15 קווים |  211 齒  |  |
| 16 קווים |  212 龍   •   213 龜  |  |
| 17 קווים | 214 龠 |  |
שורש של מספר

ערך זה עוסק בשורש של מספר. אם התכוונתם לפירוש אחר, ראו .
סימון מתמטי לשורש
במתמטיקה, השורש ה־n-י של a הוא מספר ממשי או מרוכב, שכאשר מכפילים אותו n פעמים בעצמו, מקבלים את a. את השורש מסמנים  {\sqrt[{n}]{a}}. שורש של מספר נקרא גם רדיקל (באנגלית root ו-radical, שמקורם ב-radix בלטינית שפירושו "שורש"). הפעולה החישובית של מציאת שורש של מספר נקראת הוצאת שורש.
שורש ריבועי של מספר ממשי a כלשהו הוא מספר, אשר כשמכפילים אותו בעצמו, מקבלים את a. הפעולה החישובית של מציאת השורש הריבועי נקראת הוצאת שורש ריבועי.
התוצאה של הוצאת שורש ריבועי ממספר חיובי היא שני שורשים ממשיים. למשל, למספר 100 יש את השורשים פלוס 10 ומינוס 10, אשר כל אחד בריבוע מחזיר 100. עם זאת, כאשר מדובר על השורש הריבועי של מספר, מקובל כי סמל השורש הוא בדרך כלל חיובי בלבד (Principal square root). השורש הריבועי החיובי מסומן כך:  {\sqrt {a}}. אולם, פתרון המשוואה  \ x^{2}=a הוא  \ +{\sqrt {a}} ו- \ -{\sqrt {a}}.
למספרים ממשיים שליליים אין שורש ריבועי ממשי (מכיוון שכל מספר ממשי שמוכפל בעצמו נותן תוצאה אי-שלילית, בין אם הוא שלילי ובין אם הוא חיובי). המספרים המרוכבים פותחו בין היתר על מנת לתת מענה לבעיה זו: במספרים המרוכבים יש שורש לכל מספר (ממשי או מרוכב).
שורש מעוקב של a הוא מספר שכאשר מכפילים אותו 3 פעמים בעצמו, מקבלים את a.
חזקות רציונליות מוגדרות באמצעות פעולת השורש, על ידי  {\sqrt[{n}]{a}}=a^{\frac {1}{n}}, כאשר  n מספר חיובי שלם. לפיכך, חזקה רציונלית כללית מוגדרת כך:  a^{\frac {m}{n}}=({\sqrt[{n}]{a}})^{m}. אפשר להוכיח, שפעולה זאת קיימת ומוגדרת היטב (במספרים הממשיים) עבור כל מספר ממשי אי-שלילי  a.
שורש של מספר מרוכב

מעל שדה המספרים המרוכבים לכל מספר מרוכב יש n שורשים מסדר n. את השורש נוח לחשב בהצגה הקוטבית של מספרים מרוכבים:  \ z=r(\cos \theta +i\sin \theta )=re^{i\theta } במקרה זה, השורש מסדר n נתון על ידי
כאשר k=0,1,...,n-1.
לדוגמה:  {\sqrt {-1}}=(-1)^{1/2}=(e^{i\pi })^{1/2}=e^{i(\pi /2+\pi k)}=ie^{i\pi k} כאשר k=0,1 ו- \ e^{i\pi /2}=i. עבור k=0 מקבלים  \ e^{i\pi \cdot 0}=1 ואילו עבור k=1 מקבלים  \ e^{i\pi }=-1 ובסך הכל  {\sqrt {-1}}=(-1)^{1/2}=(e^{i\pi })^{1/2}=e^{i(\pi /2+\pi k)}=\pm i
בהצגה הקרטזית, השורש השני של מספר מרוכב  \ a+bi ( \ a,b\in \mathbb {R} ) נתון על ידי הנוסחה  \ {\sqrt {a+bi}}=\pm ({\frac {b}{2t}}+ti), כאשר  \ t={\sqrt {\frac {{\sqrt {a^{2}+b^{2}}}-a}{2}}}.
עוד דוגמה: שורש שלישי של 1:
ראו גם

שורש ריבועי
חזקה (מתמטיקה)
הרחבה רדיקלית
פתרון באמצעות רדיקלים
שורשי עץ (ואן גוך)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  וינסנט ואן גוך
 תאריך יצירה:  1890
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  100 ס״מ 
 גובה:  50 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  פוסט-אימפרסיוניזם 
 מספר יצירה:  s0195V1962 (מוזיאון ואן גוך) 
 מיקום:  מוזיאון ואן גוך, אמסטרדם, הולנד
 
שורשי עץ (בצרפתית: Racines d'arbres) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1890 באובר-סור-אואז שבצרפת. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם. זוהי אחת מהיצירות האחרונות שואן גוך יצר.
אודות היצירה

ואן גוך התגורר בעיירה אובר-סור-אואז אשר צפונית לפריז במשך כמה חודשים לפני מותו ולאחר שעזב את המוסד לבריאות הנפש בסן רמי במאי 1890. ואן גוך השתמש בקנבס שבו הרוחב כפול פי שניים מהאורך. הוא השתמש בסגנון הזה לכמה מיצירותיו האחרונות. ביצירה ניתן לזהות את שורשי וגזעי העצים, אך קשה להבין מהו הנושא של היצירה.
כבר ב-1882, כאשר הצייר התגורר בהאג, הוא יצר רישום ל-"שורשי עץ" בתקופה שבה הוא השלים גרסה אבודה ליצירה, "צער". במכתב לאחיו תיאו, ואן גוך כתב כי הוא רצה להמחיש באמצעות הרישום את קשיי החיים. לא ברור אם גם היצירה משנת 1890 בעלת אותה משמעות כמו לרישום, אך סביר להניח שאין קשר לתחושה זו מפני הצבעים הבהירים בציור שאפיינו יצירות יותר אופטימיות של הצייר.
בשנת 2020, חוקרים ממוזיאון ואן גוך גילו את המקום המדויק שבו נמצאים שורשי העץ המוצגים ביצירה. הם התבססו על גלויה היסטורית של אזור אובר-סור-אואז. המיקום הוא כ-150 מטר מאכסניית ראבו, היכן שהתגורר ואן גוך בחודשים האחרונים לחייו.
סבך עם שתי דמויות, 1890, מוזיאון האמנות בסינסינטי, אוהיו (F773, JH2041)
שורשי עץ בחול (רישום), 1882, מוזיאון קרולר-מילר, אוטרלו (F933, JH142)
הערות שוליים

↑  van der Veen, Wouter; Knapp, Peter (2010). Van Gogh in Auvers: His Last Days. The Monacelli Press. p. 242. ISBN 978-1-58093-301-8.
↑  Hulsker (1980) p. 476.
↑  Naifeh, Steven; White Smith, Gregory (2011). Van Gogh: The Life. Profile Books. p. 822 ff. ISBN 978-1-84668-010-6.
↑  van der Veen and Knapp (2010) pp. 164, 242.
↑  "Van Gogh: Postcard helps experts 'find location of final masterpiece'", BBC News (באנגלית)
↑  "Place depicted in Van Gogh's final painting found with help of postcard", The Guardian (באנגלית)
| וינסנט ואן גוך |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עצי זית •  פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט  (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |  |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 53628
שורש 106

שורש 106 או בַּאי בּוּ (בסינית: 白部, פיניין: Bái bù) הוא השורש המאה וששה של הכתב הסיני. פירושו "לבן" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מחמישה קווים.
במילון קאנגשי יש 109 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
התפתחות

השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קוים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 白
+1: 百癿
+2: 皀皁(=皂)皂皃(=貌->豸/兒->儿完->宀)
+3: 的
+4: 皅皆皇皈
+5: 畠皉皊皋皌皍(=即->卩)
+6: 皎皏皐(= 皋)皑SC (= 皚)
+7: 皒皓皔皕皖
+8: 皗皘皙
+10: 皚皛皜(=暠/暠->日)皝皞
+11: 皟皠皡(= 皞)
+12: 皢皣皤皥(= 皞)
+13: 皦皧皨
+14: 皩
+15: 皪皫
+16: 皬
+18: 皭
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy: from pictograph to ideogram: the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York, 1987: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: location (link)
שגריר רוסיה בבלארוס

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  בוריס גריזלוב
 תאריך כניסה לתפקיד:  22 בדצמבר 2021
 דרכי מינוי:  מינוי בצו נשיאותי באישור הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית
 תחום שיפוט:  בלארוס בלארוס
 כפוף:  לשר החוץ
 מעון:  בלארוסמינסק, בלארוס
 מושב המשרה:  מינסק
 ייסוד המשרה:  25 ביוני 1992
 איוש ראשון:  איגור ספריקין
 
שגריר רוסיה בבלארוס הוא הנציג הרשמי של הפדרציה הרוסית ברפובליקת בלארוס, כשהיחסים הבינלאומיים בין המדינות כוננו לראשונה ב-25 ביוני 1992.
שגרירים

| תקופת כהונה | שם | הגשת כתבי אמנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 7 באוגוסט 1992 – 25 בנובמבר 1996 | איגור ספריקין |  |  |
| 25 בנובמבר 1996 – 24 בפברואר 1999 | ולרי לושצ'ינין |  |  |
| 24 בפברואר 1999 – 17 ביוני 2002 | ויאצ'סלב דולגוב |  |  |
| 26 ביולי 2002 – 14 ביולי 2005 | אלכסנדר בלוחין | 5 בספטמבר 2002 |  |
| 14 ביולי 2005 – 30 בנובמבר 2005 | דמיטרי איאצקוב | - | צו על מינוי מיום 14 ביולי 2005 מס' 800 נפסל צו מיום 30 בנובמבר 2005 מס' 1379 |
| 6 בפברואר 2006 – 24 באוגוסט 2018 | אלכסנדר סוריקוב | 13 במרץ 2006 |  |
| 24 באוגוסט 2018 – 30 באפריל 2019 | מיכאיל באביץ' | 25 בספטמבר 2018 |  |
| 30 באפריל 2019 – 19 במרץ 2021 | דמיטרי מזנצב | 12 בספטמבר 2019 |  |
| 23 במרץ 2021 – דצמבר 2021 | יבגני לוקיאנוב | 13 במאי 2021 |  |
| דצמבר 2021 – הווה | בוריס גריזלוב |  |  |
ראו גם

יחסי בלארוס–רוסיה
רייכסלייטר

רייכסלייטר מרטין בורמן עם תג צאוורון
רייכסלייטר  (בגרמנית: Reichsleiter; מנהיג לאומי או מנהיג הרייך) הייתה הדרגה הפוליטית השנייה בהיררכיה של המפלגה הנאצית (NSDAP), כשמעליה רק דרגת היושב ראש, הפיהרר, ותחתיה נמצא הגאולייטר. הרייכסלייטר דיווח ישירות לאדולף היטלר. הרייכסלייטר היה חלק מהמטה הכללי של המפלגה הנאצית, שמושבו היה בבית החום שבמינכן.
רשימת הרייכסלייטרים

במהלך שנות המפלגה קיבלו את הדרגה 26 חברים, וכיהנו לכל היותר 18 במקביל:
מקס אמאן, רייכסלייטר העיתונות.
מרטין בורמן, רייכסלייטר המפלגה הנאצית.
פיליפ בוהלר, רייכסלייטר מטה הפיהרר.
ולטר בוק, רייכסלייטר בית הדין העליון של המפלגה.
ריכרד ולטר דרה, ואז הרברט בקה, שר החקלאות והמזון.
אוטו דיטריך, ראש עיתונות המפלגה.
פרנץ ריטר פון אפ, ראש המשרד למדיניות קולוניאלית.
קרל פיהלר, ראש המשרד הראשי לפוליטיקה עירונית.
הנס פרנק, מושל הגנרלגוברנמן.
וילהלם פריק, שר הפנים.
גרגור שטרסר, ואז יוזף גבלס, שר התעמולה.
וילהלם גרים, ראש הלשכה השנייה בבית הדין העליון של המפלגה.
רודולף הס, סגן הפיהרר.
קונסטנטין הירל, מנהיג שירות העבודה של הרייך.
היינריך הימלר, רייכספיהרר אס אס ומפקד המשטרה הגרמנית.
אדולף הוהליין, ראש גיס הנהגים הנאצי.
גרגור שטראסר, אז רוברט ליי, ראש הארגון המדיני במפלגה.
ארנסט רהם, אז ויקטור לוצה, ואז וילהלם שפמאן, ראש האס אה.
אלפרד רוזנברג, נציג הפיהרר.
באלדור פון שיראך, ראש האגף לחינוך הנוער.
פרנץ שוורץ, גזבר הרייך.
סימני הדרגה

תג צווארון עד 1939
תג צווארון לאחר 1939
סמל הדרגה - תג שרוול
דגל הדרגה
שירות האוויר

.
לוחית זיכרון בבית בו היה מטה שירות האוויר ברח' מונטפיורי 9 בתל אביב
שירות האוויר (ש"א) היה הזרוע האווירית של ארגון ההגנה, שהתפתחה בהמשך לחיל האוויר הישראלי.
שירות האוויר הוקם ב-10 בנובמבר 1947 ומפקדו היה יהושע אשל.
היחידה הוקמה בשל הבנת מטה ההגנה שיש צורך בכוח אווירי לוחם שיעמוד אך ורק לצורכי ביטחון היישוב. טייסי הש"א באו מיוצאי חילות האוויר של בעלות הברית, ומקרב אנשי הפלמ"ח. המטוסים, בעיקר מטוסים קלים חד מנועיים, היו רובם שייכים לחברת "אווירון". עם הקמתו, הוחלט לכלול בו גם את מחלקת הטיס של הפלמ"ח.
תפקידם העיקרי היה איסוף מודיעין והובלת אספקה. המטוסים היו, בדרך כלל, חסרי חימוש והטייס הצטייד בתת-מקלע וכמה פצצות קטנות להגנתו. גיחת הקרב הראשונה של שירות האוויר הייתה ב-17 בדצמבר 1947 על מטוס מדגם R.W.D-13. ביום זה פנחס בן-פורת קיבל הוראה להטיס רופא לבית אשל ובדרך חזרה אסף פצוע ממושב נבטים. כשהגיע למושב, ראה קבוצה של כ-200 ערבים שניסו להשתלט על הקיבוץ. בלי להמתין להוראות, הטייס זינק אל על וריסס את ההמון הערבי מנשקו האישי, תוך כדי הפלת רימונים על ראשיהם. פעולתו גרמה להפסקת ההתקפה הערבית והתוקפים התפזרו לבתיהם.
ערב הפינוי הבריטי מארץ ישראל רכשה הסוכנות היהודית מהבריטים, 21 מטוסים מיושנים (20 מטוסי אוסטר אוטוקרט ומטוס אוקספורד אחד) שהבריטים ניפצו ועקרו מהם ציוד צבאי. המטוסים, בשדה התעופה עאקיר (כיום תל נוף), פורקו והועברו בלילות ה-21 ו-22 בינואר 1948, לשרונה בשל הימצאותה באזור ישוב עברי ומחנה צבאי עברי. במתחם היקב הטמפלרי ובמרתפים שופצו המטוסים, 15 מטוסים הוחזרו לשימוש והיתר שימשו כמקור חלפים.
הבריטים לא ראו בעין יפה תקריות מעין אלו. למרות הלחץ הבריטי, הורכבה טייסת א' שבסיסה היה שדה דב. עם התעצמות הלחימה הורכבה בתחילת מרץ 1948 טייסת חדשה, הפעם בגליל ביבנאל.
למרות הצלחותיו נגד האוכלוסייה הערבית המקומית, שירות האוויר לא השתווה לכוחות האוויר המשותפים של מדינות ערב.
במהלך אפריל 1948 החל השם "חיל האוויר" להחליף בהדרגה את השם "שירות האוויר", מבלי שהוצאה הודעה רשמית על כך. יום השנה להקמת חיל האוויר צוין, החל משנת 1948, לפי תאריך הקמתו של שירות האוויר בשלהי 1947.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על הבית בו היה המטה הראשון של שירות האוויר ברח' מונטפיורי 9 בתל אביב.
שלטון נבחר

שלטון נבחר הוא אחד מעקרונות הדמוקרטיה המודרנית - משמעו שהשלטון שמכהן עושה זאת מתוקף בחירתו בידי העם.
 
בשלטון בישראל נבחרים 120 נציגים לכנסת שהיא הרשות המחוקקת במדינת ישראל. אחת המפלגות מרכיבה קואליציה בראשותה. חברי הכנסת שאינם מיוצגים בקואליציה משתייכים לאופוזיציה. מתוך קואליציה זו מורכבת הממשלה - הרשות המבצעת - לה ניתנת הסמכות לבצע פעולות שלטוניות בשם העם.  קיומה של הממשלה מותנה בכך שידה של הקואליציה תהיה על העליונה בהצבעות בכנסת. 
 
לאופוזיציה ישנן מספר דרכים לערער את השלטון ובהן: הגשת שאילתות, ניסיונות חקיקה והצעות אי אמון.

הכנסת נבחרת על פי חוק במדינת ישראל למשך תקופה של ארבע שנים אולם לאורך כל שנות קיומה של המדינה התרבו מאוד המקרים של כנסות שלא הוציאו את ימיהן.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רצנית אוליביה

| רצנית אוליביה> מיון מדעי |
| --- | --- |
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: חיפושיות
תת־סדרה:: Adephaga
משפחה:: רצניתיים
סוג:: Calosoma
מין:: רצנית אוליביה
שם מדעי
 Calosoma olivieri ‏דז'ן, 1831

רצנית אוליביה (שם מדעי: Calosoma olivieri) היא חיפושית ממשפחת הרצניתיים. חיפושית שחורה בוהקת באורך 18–20 מילימטר, הניזונה מטריפת פרוקי-רגליים – זחלי פרפראים וזבובאים מהווים מזון מועדף עבורה. היא איננה מזיקה ונחשבת למועילה לאדם, עקב היותה מדבירה ביולוגית של מזיקים רבים.
תפוצתה של רצנית אוליביה היא רחבה. החיפושית נפוצה באפריקה, מזרח אסיה, המזרח התיכון ודרום אירופה. בישראל היא מצויה ברוב אזורי הארץ, כולל באזורי המדבר. הבוגרים פעילים מרבית השנה למעט בעונה החמה ביותר. הבוגרים מעופפים ונמשכים לאור.
באפריל 2019 (ה'תשע"ט) נצפו בישראל כמויות חריגות בגודלן של הרצניות, וזאת עקב החורף והאביב של אותה שנה שהיו רוויים בגשם לאורך כל התקופה. הגשם סיפק להן שפע של מזון ולכן הן התרבו בכמויות עצומות. מאחר שהיא נמשכת לאור פרטים רבים התקבצו סביב מקורות תאורה מלאכותית במשכנות ויישובי האדם. הכמויות הגדולות עוררו תבהלה ציבורית קטנה, אך המשרד להגנת הסביבה וארגוני טבע ומדע פרסמו הבהרות שהחיפושית איננה מזיקה (היא לא מסוכנת, לא רעילה ולא ארסית, לא מזיקה לחקלאות ולא מפיצה מחלות) אלא מועילה (מדבירה מזיקים), ולכן אין לחשוש מפניה ואין צורך להדביר או לרסס נגדה.
שגרירות אינדונזיה בבייג'ינג

| --- | --- |

 מידע כללי
 כתובת:  Dong Zhi Men Wai Da Jie No.4 Chaoyang District 
 עיר:  בייג'ינג 
 קואורדינטות:  39°56′21″N 116°27′13″E﻿ / ﻿39.9393°N 116.4536°E﻿ / 39.9393; 116.4536
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי אינדונזיה–סין
 שטח האמנה:  הרפובליקה העממית של סין סין מונגוליה מונגוליה
 מדינה מיוצגת:  אינדונזיה אינדונזיה
 kemlu.go.id/beijing
  (למפת בייג'ינג מוגדלת) חביי טיינג'יןשגרירות אינדונזיה בבייג'ינג(למפת בייג'ינג רגילה) חביי טיינג'יןשגרירות אינדונזיה בבייג'ינג
 
שגרירות הרפובליקה של אינדונזיה בבייג'ינג (באינדונזית: Kedutaan Besar Republik Indonesia di Beijing Chinese, בסינית: 印度尼西亚共和国驻华大使馆) היא הנציגות הדיפלומטית של הרפובליקה של אינדונזיה ברפובליקה העממית של סין. השגרירות מאומנת גם למונגוליה. אינדונזיה מחזיקה בשלושה קונסוליות בסין, הכפופות לשגרירות: גואנגג'ואו, הונג קונג, ושאנגחאי. השגריר האינדונזי הראשון בסין היה ארנולד מונונטו (אנ') (1953–1955). השגריר הנוכחי, ג'אוהארי אורטמנגון, מונה על ידי הנשיא ג'וקו וידודו ב-20 בפברואר 2018.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין אינדונזיה לסין נוסדו ב-13 באפריל 1950. ממשלת אינדונזיה מינתה את איסק מהדי משגרירות אינדונזיה בבנגקוק לבייג'ינג כדי להקים נציגות דיפלומטית. מהדי מונה אז לממונה על היחסים עד הגעתו של השגריר האינדונזי הראשון בסין, ארנולד מונונטו.
במהלך טיהור הקומוניסטים באינדונזיה שאחר ניסיון ההפיכה של תנועת 30 בספטמבר (אנ') ב-1965 הידרדרו היחסים בין אינדונזיה לסין, וממשלת אינדונזיה האשימה את סין במעורבת בתנועה. ב-30 באוקטובר 1967 הקפיאה אינדונזיה את יחסיה עם סין. המתיחות הייתה גבוהה קודם ניתוק הקשרים בין שתי המדינות. מספר הפגנות גדולות מול שגרירות אינדונזיה כולל באפריל כאשר "המונים מהפכניים" פרצו אל בניין השגרירות ובאוגוסט כאשר המשמרות האדומים הסתערו על השגרירות. תקריות אלימות פקדו גם את שגרירות סין בג'קרטה. ממשלת אינדונזיה סברה ששגריר אינדונזיה בסין, ג'אווטו, נוטה לשמאל ואוהד את המפלגה הקומוניסטית של אינדונזיה. אזרחותו נשללה על ידי הממשלה על מנת למנוע ממנו לשוב לאינדונזיה.
לאחר יותר מ-20 שנה של ניתוק, הודיעו אינדונזיה וסין ב-23 בפברואר 1989, כי שתי המדינות יחדשו את היחסים הדיפלומטיים ביניהם. הצהרה זו הוכרזה לאחר פגישה בין הנשיא סוהארטו ושר החוץ הסיני צ'יאן צ'ין בטוקיו, יפן, במהלך הלווייתו של הקיסר הירוהיטו. ב-3 ביולי 1990, הודעה משותפת שנחתמה בבייג'ינג קבעה כי ההתחלה מחדש הרשמית של היחסים הדיפלומטיים תחל ב-8 באוגוסט 1990. השגריר האינדונזי הראשון בסין לאחר תחילת היחסים היה אבדוררחמן גונאדירדג'ה (1990–1994).
הנציגות הראשונה בשנות ה-50 שכנה ברובע דונגצ'נג בבייג'ינג. לאחר חידוש היחסים ב-1990, מוקמה השגרירות ברובע צ'אויאנג. ביולי 2004 עברה השגרירות למיקומה הנוכחי בדונגז'ימנוואי דאג'י.
שב חסני

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1968 אוראן, אלג'יריה 
 נרצח:  29 בספטמבר 1994 (בגיל 26) אוראן, אלג'יריה 
 שם לידה:  حسني شقرون 
 מוקד פעילות:  אלג'יריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 סוגה:  ראיי 
 שפה מועדפת:  Algerian Arabic 
 מספר יצירות ידוע:  100 אלבומים
 
שבּ חסני (באנגלית: Cheb Hasni; בערבית: الشاب حسني; 1 בפברואר 1968 – 29 בספטמבר 1994) היה מוזיקאי אלג'ירי פורה, זמר מוזיקת ראיי פופולרי מאוד ברחבי המגרב, שהגיע לשיא הקריירה שלו בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
חסני היה ידוע בעיקר בשירי האהבה שיצר, אך הוא עסק גם בשירים שנחשבו לטאבו בחברה שבה פעל, ובכך הצליח להרגיז גם פונדמנטליסטים איסלאמיסטים פנאטים. לאחר שנרצח בשנת 1994, היו שהצביעו על התוכן השנוי במחלוקת שאותו שר כסיבה לרצח.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

נולד כחסני שקרוּן למשפחה ממעמד הפועלים באוראן שבאלג'יריה. אביו היה רתך.
מגיל צעיר הוא התעניין במוזיקה ובהופעות. ההופעה המשמעותית הראשונה שלו הייתה בחתונה מקומית, לצד האחים נאווי, שהיו ידועים במדינה. הם התרשמו מקולו, והזמינו אותו להופיע בקברט הידוע La Guinguette.
נקודת הפריצה המשמעותית השנייה בקריירה שלו הייתה כאשר התבקש להקליט שיר עם אמנית הראיי שאבה זאהוואניה. במהלך קיץ 1987 הקליט הזוג שיר פרובוקטיבי ביחס לסטנדרטים האלג'יריים, בשם "Beraka" ("הצריף"). השיר זכה לתשומת לב רבה, ונושאי השיר השנויים במחלוקת הפכו אותו לפופולרי בקרב בני הנוער במדינה, עם מכירות של כמיליון עותקים.
עם ההצלחה של השיר, שהפכה את חסני למפורסם, הוא הפך לשנוי במחלוקת גם בקרב פונדמנטליסטים קנאים.
ביוגרפיה > פרסום

בשל העוצר והמגבלות המוזיקליות שהיו באותה עת באלג'יריה, גם חסני בילה זמן רב יותר בהופעות מחוץ למדינה מאשר באלג'יריה עצמה. הוא הופיע בעיקר בפריז ובמרסיי שבצרפת, בבוסטון ובוושינגטון די. סי. שבארצות הברית, בתוניס שבתוניסיה, בקזבלנקה שבמרוקו, בטוקיו שביפן ועוד.
ההופעה האחרונה של חסני באלג'יריה הייתה ב-5 ביולי 1993, לרגל חגיגות העצמאות של אלג'יריה, עם 150,000 משתתפים.
חסני הפך לאחד מהאמנים הפוריים ביותר בסצנת הראיי. הוא הקליט במהלך חייו כ-100 קסטות. סגנונו הייחודי, שנקרא "Raï love" גרר אחריו חיקויים, כמו שב נסרו שהחל את הקריירה שלו בשנת 1988.
ביוגרפיה > מותו

הפרסום והנושאים השנויים במחלוקת שבהם עסק בשיריו הביאו עליו מתנגדים פונדמנטליסטים אסלאמיים קיצונים שאף איימו על חייו באמצעים שונים.
ב-29 בספטצבר 1994 נרצח ביריות אקדח בסמוך לבית הוריו ברובע גמבטה שבאוראן. מותו בא על רקע פעולות אלימות נוספות נגד אמני מוזיקת ראיי. מספר ימים לפני הרצח, נחטף הזמר לונס מטוב על ידי ארגון הטרור הקבוצה האסלאמית המזוינת. שנה לאחר מכן גם נרצח באוראן מוזיקאי הראיי רשיד באבא אחמד.
ביוגרפיה > לאחר מותו

חסני ממשיך להיות מוערץ בקרב חובבי הראיי גם עשורים אחרי מותו. גרסאות כיסוי לשיריו זוכות למיליוני צפיות.