stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרקומת הרחם
אבחון

בדיקות על ידי הרופא הכוללים הדמיה (אולטרה סאונד, CT,‏ MRI), ובמקרה הצורך קבלת רקמות אבחון על ידי ביופסיה והיסטרוסקופיה. בסופו של דבר האבחנה נקבעת על ידי בדיקה היסטולוגית של הדגימה.
ניהול

הטיפול מבוסס על היערכות סוג הגידול ועל מצב הגידול אצל המטופל באופן ספציפי. סרקומות של הרחם הן נדירות יחסית ויש לנהל אותן במרכזים מיוחדים משום שהטיפולים הם בדרך כלל רב-תכליתיים ומתפתחים. שיעורי הישנות גבוהים יחסית בהשוואה לסוגים אחרים של ממאירות גינקולוגיות. הניתוח הוא עמוד התווך של הטיפול לצד גישות אחרות הכוללות: טיפול בקרינה, כימותרפיה, טיפול הורמונלי. הטיפול בסרקומות הרחם תלוי בסוג הגידול ובמידת המחלה.
היבטים קליניים והמלצות

הישרדות כוללת של חמש שנים בחולים עם קרצינוסרקומה של 1 עד 2 ברחם היא 44% עד 74%. ההישרדות של נשים עם שלב 1 עד 2 ליומיוסרקומה הוא 52% ל-85%. לסרקומה סטרומה אנדומטריאלית יש את הפרוגנוזה הטובה ביותר, עם שיעור הישרדות של 90% בקרב נשים עם מחלת שלב I. הישרדות גרועה בחולים בשלב III עד IV המחלה עבור כל סוגי הסרקומות.
אפידמיולוגיה

גידולים ממאירים של סרקומת הרחם נדירים יחסית לשאר הסוגים. מכל הגידולים הממאירים של גוף הרחם רק כ-4% - 9% יהיו סרקומות של הרחם. בדרך כלל, גורם הנגע אינו ידוע, אולם חולות עם היסטוריה של קרינת אגן נמצאות בסיכון גבוה יותר. רוב הגידולים מתרחשים אחרי גיל המעבר. נשים הנוטלות טמוקסיפן במשך זמן רב נמצאות בסיכון גבוה יותר.
ראו גם

סרקומה
רחם
סרטן הרחם
סרטן (מחלה)
לקריאה נוספת

Gynecologic Ultrasound: A Problem-Based Approach, By Beryl R. Benacerraf, MD, Steven R. Goldstein, MD and Yvette Groszmann, MD, MPH 2014
Harlow BL, Weiss NS, Lofton S: The epidemiology of sarcomas of the uterus. J Natl Cancer Inst. 1986.
הערות שוליים

↑  Angiolo Gadducci, Stefania Cosioa, Antonella Romaninib , .Andrea Riccardo Genazzania, The management of patients with uterine sarcoma: A debated clinical challenge, ScienceDirect, ‏February 2008
↑  Flora Zagouri, Athanasios-Meletios Dimopoulos, Stelios Fotiou, Vassilios Kouloulias and Christos A Papadimitriou, Treatment of early uterine sarcomas: disentangling adjuvant modalities, ‏8 April 2009
1 2  2009 FIGO
1 2  2017 American Cancer Society, unterine sarcoma, American Cancer Society, ‏03-11-2006
1 2  Endometrial Cancer Treatment (PDQ®)–Health Professional Version, National Cancer Institute at the National Institutes of Health, ‏August 18, 2017
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יושינורי אוסומי

| --- | --- |

יושינורי אושומי
 לידה:  9 בפברואר 1945 (בן 79) פוקואוקה, פוקואוקה, יפן 
 ענף מדעי:  ביולוגיה של התא
 מקום מגורים:  יפן ארצות הברית (1974-1977)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טוקיו (1972)  אוניברסיטת רוקפלר (1977)  Fukuoka Prefectural Fukuoka High School 
 מנחה לדוקטורט:  Kazutomo Imahori 
 מוסדות:  Graduate University for Advanced Studies  המכון הטכנולוגי של טוקיו  National Institute for Basic Biology, Japan 
 פרסים והוקרה:  פרס פריצת דרך במדעי החיים (2017)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2017)  מסדר התרבות (2016)  Dr. Paul Janssen Award for Biomedical Research (2016)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (2016)  פרס רוזנסטיל (2015)  הפרס הבין-לאומי לביולוגיה (2015)  פרס קיו למחקר רפואי (2015)  Shitsan Pai International Award (2015)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (2015)  פרס ההצטיינות בתרבות (2015)  Clarivate Citation Laureates (2013)  פרס קיוטו למדעים בסיסיים (2012)  פרס אשאסי (2008) 
 בן או בת זוג:  Mariko Ōsumi 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 זיהוי גנים החיוניים לאוטופגיה
 
יוֹשִינוֹרִי אוֹסוּמִי (ביפנית: 大隅 良典, תעתיק: Ōsumi Yoshinori; נולד ב-9 בפברואר 1945) הוא ביולוג של התא, ומומחה באוטופגיה. פרופסור במכון הטכנולוגי של טוקיו. חתן פרס קיוטו בקטגוריית המדעים הבסיסיים לשנת 2012.
ב-3 באוקטובר 2016 הוכרז אוסומי כחתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנה זו בזכות הישגיו בתחום האוטופגיה.
ביוגרפיה

אוסומי נולד ב-9 בפברואר 1945 בפוקואוקה שביפן. הוא השלים תואר ראשון (B.Sci) בשנת 1967, ודוקטורט בשנת 1974. את שני תאריו רכש באוניברסיטת טוקיו. בשנים 1974–1977 עבד באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק.
לאחר מכן חזר לאוניברסיטת טוקיו כעמית מחקר, וקיבל דרגת פרופסור חבר בשנת 1988. ב-1996 עבר למכון הלאומי לביולוגיה בסיסית באוקזקי שביפן. בין השנים 2004-2009 כיהן כפרופסור גם באוניברסיטה ללימודים מתקדמים שבעיר היפנית היאמה (Hayama).
מחקריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרסים

להלן אחדים מן הפרסים שבהם זכה אוסומי לאורך הקריירה המדעית שלו:
פרס פוג'יהרה, מקרן פוג'יהרה למדע (2005)
פרס האקדמיה היפנית (2009)
פרס קיוטו למדעים הבסיסיים (2012)
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
בנג'מין גודיו

בנג'מין גודיו (באנגלית: Benjamin Goodhue‏; 20 בספטמבר 1748 – 28 ביולי 1814) היה חבר בית הנבחרים וסנאטור ממסצ'וסטס. הוא תמך בפטריוטים במהלך המהפכה האמריקאית, והיה חבר חזק במפלגה הפדרליסטית. הוא תואר על ידי בני זמנו כחבר מוביל במה שנקרא Essex Junto, קבוצה של פדרליסטים של מסצ'וסטס, שרובם היו ממחוז אסקס.
ביוגרפיה

בנג'מין גודיו נולד ב-20 בספטמבר 1748 בסיילם שבפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס לבנג'מין ומרתה (הרדי) גודיו. אביו היה נפח במקצועו, אך מאוחר יותר הפך לסוחר מצליח. בנג'מין הצעיר סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד ב-1766 והצטרף לאביו בעסקי הסוחרים. הוא נשאר פעיל כסוחר במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית, והיה חבר בכנסים החוקתיים של המדינה של 1779 ו-1780, שהאחרונה כוננה את החוקה הנוכחית של מסצ'וסטס. לאחר מכן זכה בבחירות כנציג המדינה לבית הנבחרים של מסצ'וסטס בשנת 1780, ולאחר מכן נבחר לסנאט של המדינה, וכיהן בשנים 1783 ו-1786–1788. לאחר אימוץ חוקת ארצות הברית, נבחר גודיו לקונגרס הראשון ולשלושת הקונגרסים הבאים וכיהן מ-4 במרץ 1789, עד להתפטרותו ביוני 1796.
גודיו היה תומך של השלטון המרכזי החזק, והצטרף למפלגה הפדרליסטית כשהיא אורגנה. הוא היה אחד ממספר פדרליסטים בולטים ממחוז אסקס שתוארו על ידי ג'ון הנקוק כ"ג'ונטו אסקס". הוא היה אחד משני חברי קונגרס שניסחו את קוד ההכנסות הראשון של המדינה. הוא כיהן כיו"ר הוועדה למסחר ותעשיות בקונגרס הרביעי של ארצות הברית. הוא נבחר בשנת 1796 לסנאט של ארצות הברית, ומילא מקום פנוי שנגרם כתוצאה מהתפטרותו של ג'ורג' קבוט. הוא נבחר מחדש וכיהן מ-11 ביוני 1796 עד 8 בנובמבר 1800, אז התפטר ופרש מהשירות הציבורי. הוא מת בסיילם ב-28 ביולי 1814.
ארז מסיקה

ארז מסיקה (נולד ב-20 בדצמבר 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

מסיקה החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מכבי חיפה ואף עלה לקבוצת הבוגרים. בעונת 2000/2001 הצטרף להפועל תל אביב ולאחר מכן שיחק במכבי נתניה ובהפועל חיפה. בעונת 2003/2004 הוא הובא למכבי תל אביב על ידי המאמן ניר קלינגר. יחד עם הקבוצה זכה בגביע המדינה לאחר שהבקיע גול בגמר שהשווה לתוצאת תיקו 2 ולאחריו הכרעות בפנדלים וכן שיחק בליגת האלופות לאחר שהבקיע שער ניצחון מחצי מגרש במשחק החוץ מול פאוק סוליניקי.
לאחר חמש שנים במכבי תל אביב עבר לשחק בקבוצה הקפריסאית א.א.ק. לרנקה תחת הדרכתו של ניר קלינגר.
לקראת עונת 2009/2010 חתם מסיקה בהפועל באר שבע. מספר מחזורים מפתיחת העונה נאלץ מסיקה לפרוש מכדורגל בעקבות מום שהתגלה בליבו. בעקבות הפרישה פרצה מחלוקת בין השחקן לקבוצתו בנוגע לתשלום שכרו. בבוררות בין הצדדים נקבע שהפועל באר שבע תשלם למסיקה 344,000 ש"ח וכן הוצאות משפט ושכר טרחה.
מסיקה ניהל בית ספר לכדורגל באור עקיבא במשך 10 שנים, עד לסגירתו בספטמבר 2024
חיים אישיים

ארז מתגורר בחדרה. נשוי לעורכת דין הדר סבג מסיקה, סגנית מלכת היופי של ישראל לשנת 2002 ולהם שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  איזי עין דור, סופית: ארז מסיקה החליט לפרוש מכדורגל, באתר ynet, 10 בנובמבר 2009
↑  יניב טוכמן, ארז מסיקה: "הכול נעצר בבום", באתר nrg‏, 24 ביוני 2011
↑  זיו אברג'יל, ב"ש תשלם 344,000 ש"ח לארז מסיקה, באתר ערוץ הספורט, 1 באוגוסט 2010
↑  [
https://www.migdalor-news.co.il/36035-3/ כדורגלן מכבי תל אביב בעבר נפרד מאור עקיבא: “לא אמשיך לאמן. מודה לכם על 10 שנים יפות”], מגדלור ניוז, 4 בספטמבר 2024
↑  פוקהונטס והאביר מתחתנים, באתר ynet, 21 במרץ 2005
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיימון ייטס

| --- | --- |

סיימון ייטס בשנת 2014
 לידה:  7 באוגוסט 1992 (בן 32) ברי
 גובה:  172 ס״מ 
 משקל:  58 ק"ג 
 קבוצה נוכחית:  ויסמה ליס א בייק
 קבוצות עבר:  Team Jayco–AlUla (2024-2014)
 הישגי שיא:  זוכה וואלטה אספניה 2018
 www.simon-yates.com
 
סיימון ייטס (באנגלית: Simon Yates; נולד ב-7 באוגוסט 1992) הוא רוכב אופני כביש ומסלול בריטי מקצועי, ומנצח הוואלטה אספניה 2018 הרוכב בקבוצת ויסמה ליס א בייק ההולנדית. ייטס הוא אחיו התאום של אדם ייטס שגם הוא רוכב אופניים מקצועי.
קריירה

סיימון ואדם ילידי העיר ברי שליד מנצ'סטר החלו להתעניין ברכיבה כשאביהם שהיה רוכב כביש חובב לקח אותם בהיותם בני 9 לצפייה במרוץ אופני מסלול בוולודרום של מנצ'סטר (אנ'). ב-2011, בגיל 18, התקבל לאקדמיה האולימפית של בריטניה וב-2013 זכה באליפות העולם במירוץ הנקודות. ב-2014 הוחתם בקבוצת גרינאדג' האוסטרלית (שהפכה בהמשך לאוריקה ולאחר מכן למיצ'לטון-סקוט). הישגו הבולט הראשון היה ניצחון בקטע בוואלטה אספניה ב-2016. ב-2017 שיחזר את ההישג של אחיו משנה קודמת, וניצח בקטגוריית ה"חולצה הלבנה" של הרוכב הצעיר בטור דה פראנס.
בג'ירו דאיטליה 2018 הוביל ייטס במרבית שלבי המירוץ תוך שהוא מנצח בשלושה קטעים ולובש את החולצה הוורודה שלושה עשר קטעים. בקטע ה-19, בעליה הקשה לקולה דלה פינסטרה (אנ') יצא כריס פרום לבריחת יחיד של כ-80 ק"מ, תוך שפתח פער גדול מול שאר מתחרי הדרוג הכללי. סיימון ייטס, שכבר בקטע שלפני כן גילה סימני חולשה, החל לפגר עוד לפני הבריחה של פרום וסיים את הקטע בפער של כ-38 דקות אחרי פרום שניצח בקטע, עבר להוביל בדרוג הכללי וניצח במרוץ כולו. ייטס סיים את המרוץ במקום ה-21 בדרוג הכללי.
בוואלטה אספניה 2018 רכב יחד עם אחיו אדם בקבוצה, הוביל במרבית שלבי המירוץ ואף ניצח בקטע אחד. בסיום המרוץ הוא ניצח בדרוג הכללי תוך כדי שהוא מקדים את אנריק מאס ב-1:46 דקות ואת מיגל אנחל לופס ב-2:04 דקות. כמו כן, ניצח ייטס גם בקטגוריית הקומבינציה של הוואלטה אספניה. ניצחון זה היה גם הניצחון הראשון של רוכב בקבוצת מיצ'לטון-סקוט בגראנד טור.
בג'ירו ד'איטליה 2019, סיים במקום ה-9 ואכזב לאחר שהצהיר על עצמו לפני המרוץ כמועמד הבכיר לניצחון. בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה-12 ואת הקטע ה-15 לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה בשני הקטעים.
פרשיות סימום

בעונת 2016, סיימון ייטס הושעה לארבעה חודשים לאחר שבדמו נמצאו שרידי טרבוטלין. תרופה שמשמשת לטיפול באסתמה. ייטס טען להגנתו שמדובר בטעות בירוקרטית בכך ששכח לבקש פטור רפואי לשימוש בתרופה, מה שלא מנע את השעייתו.
הערות שוליים

↑  דני פורת, ‏מהפך: ניצחון גדול לפרום שלקח את החולצה הוורודה, באתר ערוץ הספורט, 25 במאי 2018
↑  Cycling News published, Simon Yates handed four-month 'non-intentional' doping ban, cyclingnews.com, ‏2016-06-17 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1266490027  VIAF: 2044166237093196380000   WorldCat (עם VIAF): 2044166237093196380000
גלוקונאוגנזה

| --- | --- |
 שיוך:  glucose metabolic process, hexose biosynthetic process 
 מזהים
 קוד MeSH:  G02.111.158.500 
 מזהה MeSH:  D005943 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0017715 
 
המבנה הכימי של גלוקוז (בצורתו הפתוחה)
גלוקונאוגנזה (גלוקונאוגנזיס אנגלית: Gluconeogenesis או GNG) היא מסלול מטבולי ליצירת גלוקוז בבעלי חיים, צמחים, פטריות ובחיידקים. במסלול זה מיוצר גלוקוז מתרכובות שאינן פחמימות, כגון פירובט, גליצרול או חומצות אמינו.
המילה מהווה צירוף של גלוקוז, נאו ("חדש") וגנזה ("יצור") ביוונית.
הגלוקונאוגנזה אחראית על שמירת רמת גלוקוז קבועה בדם בין הארוחות, כשהגוף נתון תחת מאמץ רב או במהלך צום. באדם היא מתרחשת בעיקר בכבד ובמידה פחותה גם בכליות ובלבלב.
בתהליך הגלוקונאוגנזה מתרחשות כמה תגובות הפוכות לאלו שבגליקוליזה, תהליך פירוק הגלוקוז. למרות זאת, לא מהווה הגלוקונאוגנזה את התהליך ההפוך לגליקוליזה; בגלוקונאוגנזה קיים דילוג על שלושה שלבים בלתי-הפיכים בגליקוליזה. כמו כן, היא לא מייצרת אנרגיה.
רובו של התהליך מתרחש בציטופלזמה של התא; מיעוטו מתרחש במיטוכונדריה ואילו השלב הסופי, בו מיוצר הגלוקוז, מתרחש ברשתית התוך פלסמית (ER). לאחר מכן משונע הגלוקוז אל הציטוזול (נוזל הציטופלזמה) באמצעות נשאים.
ביוכימיה

תהליך הגלוקונאוגנזה מתחיל עם שתי מולקולות פירובט (תרכובת תלת-פחמנית) ומסתיים במולקולת גלוקוז אחת (תרכובת שש-פחמנית). התהליך נחשב ל"יקר" מבחינה אנרגטית, ובמהלכו נצרכות 6 מולקולות ATP. בגליקוליזה, לשם השוואה, מתקבלות 2 מולקולות ATP; אם שני התהליכים מבוצעים האחד במקביל לשני, ישנו הפסד של 4 מולקולות ATP. את תהליך הגלוקונאוגנזה ניתן לסכם כך:
\ \mathbf {2Pyruvate+6ATP\rightarrow Glucose+6ADP+6P_{i}}
בשלב הראשון מומר פירובט לאוקסלואצטט, ומחומר מוצא זה ממשיך התהליך. כל חומצות האמינו, מלבד לאוצין וליזין, יכולות לשמש כחומרי מוצא לגלוקונאוגנזה במקום פירובט. חומצות האמינו יכולות להיות מומרות (בעזרת אנזימים) לאוקסלואצטט, וזוהי הסיבה שהן מסוגלות להתניע את תהליך הגלוקונאוגנזה. המשמעות הפיזיולוגית של עובדה זו היא שבשעת רעב קיצוני ומחסור בסוכרים, מסוגל הגוף לפרק חלבונים (המורכבים מחומצות אמינו) לשם ייצור אנרגיה.
מדוע טורח הגוף לייצר גלוקוז, רק כדי שמאוחר יותר יפרקו שוב (בתהליך הגליקוליזה) לשם הפקת אנרגיה? הסיבה לכך היא שתאים רבים בגוף (תאי מערכת העצבים המרכזית ותאי דם אדומים, למשל) מסוגלים להשתמש אך ורק בגלוקוז לשם הפקת אנרגיה (ולא בחלבונים או בשומנים), ועל כן נאלץ הגוף להשקיע אנרגיה רבה בתהליך הגלוקונאוגנזה על-מנת לספק את צורכי תאים חשובים אלו.
ראו גם

גליקוליזה
מעגל קרבס
מעגל קורי
הערות שוליים

↑  The chemical logic behind... Gluconeogenesis, ‏2009-08-26
↑  Dairy Sci, Gluconeogenesis in Cattle: Significance and Methodology, Journal of Dairy Science 60, 1977-01-01, עמ' 1–15 doi: 10.3168/jds.S0022-0302(77)83821-6
| מטבוליזם |
| --- | --- | --- |
| נשימה תאית | גליקוליזה • מעגל קרבס • זרחון חמצוני |  |
| מסלולים נוספים | גלוקונאוגנזה • גליקוגנזה • גליקוגנוליזה • מסלול הפנטוז פוספט • מעגל קורי • מעגל האוריאה • חמצון בטא • תסיסה   מעגל קלווין • מעגל הגליוקסילט • פוטוסינתזה • ניטריפיקציה |  |
| תרכובות עיקריות | גלוקוז • פירובט • NAD • כלורופיל |  |
| מגוון מטבולי | אורגניזם אווירני • אורגניזם אל-אווירני • הטרוטרוף • אוטוטרוף |  |
| תהליכים בתא |
| --- | --- | --- |
| מחזור התא | מחזור התא • מיטוזה • מיוזה • פליגה • אפופטוזה |  |
| חומצות גרעין וייצור חלבונים | שכפול DNA • שעתוק • שחבור • שחבור חליפי • תרגום |  |
| מטבוליזם | נשימה תאית • גליקוליזה • מעגל קרבס • זרחון חמצוני • תסיסה • גלוקונאוגנזה • מסלול הפנטוז פוספט • פוטוסינתזה • ניטריפיקציה |  |
ויטמין B5

| --- | --- |
 
 כתיב כימי:  C₉H₁₇NO₅ 
 מספר CAS:  599-54-2
 
המבנה של חומצה פנטוטנית
חומצה פנטוטנית (באנגלית: Pantothenic acid), ידועה גם בשם ויטמין B5, היא מולקולה אורגנית חיונית, המשתייכת לקבוצת ויטמיני B. כל יצור חי זקוק לחומצה הפנטוטנית משום שהיא משמשת ליצירת קואנזים A, החיוני לייצור אנרגיה בתא, כמו גם ליצירה ולפירוק של חלבונים סוכרים ושומנים.
מקור המונח "חומצה פנטוטנית" הוא בשפה היוונית (παντόθεν) ומשמעות השם היא "נמצא בכל מקום".
היסטוריה

ב-1933 זיהה רוג'ר ויליאמס לראשונה את החומצה כחומר חיוני לגדילת שמרים. ב-1939 הודגמה השפעתה על ריפוי עופות (חסר גורם לדרמטיטיס) ובשנות ה-50 התבצעו מחקרים אשר הובילו לגילוי מבנה החומצה.
תפקוד (פיזיולוגיה)

החומצה הפנטוטנית היא קופקטור חיוני לזירוז תגובות ביוכימיות אנזימטיות רבות. היא קופקטור המעורב בסינתזה של ליפידים כולל ספינגוזין וסטרולים.
במצבי חסר של החומצה מתקיים ניוון נוירומוסקולרי ואי ספיקה אדרנלית. מצב זה מתבטא בהפרעות תחושתיות בגפיים, התכווצויות שרירים, קואורדינציה לקויה, עייפות, חולשה, הפרעות שינה, בחילה, כאבי בטן, הקאות, חוסר תיאבון ועצירות. חסר כזה כמעט לא תואר כתופעה נקיה אלא בניסוי על מתנדבים, כי הוויטמין קיים בכל מזון שהוא. מאידך, ייתכן חוסר בחומצה פנטוטנית כחלק מחוסר תזונתי מלא.
הוויטמין נספג בקלות במערכת העיכול ונמצא בכל רקמה ברכוז.
המזונות הבאים עשירים[דרוש מקור] בוויטמין B5: דבש מלכות, בטטה, תפוח אדמה, קישוא, גזר, וזרעי חמנית.
הערות שוליים

↑  Office of Dietary Supplements - Pantothenic Acid, ods.od.nih.gov (באנגלית)
1 2  אופיר ארצי, ‏ויטמין B: מה כדאי לאכול אם חסר לכם מהוויטמין הזה, באתר ‏מאקו‏, 28 במאי 2019
↑  פיליס גלזר, B - ויטמין קבוצתי, באתר ynet, 18 במרץ 2009
| ויטמינים |
| --- | --- | --- |
| ויטמינים מסיסים במים | ויטמין B1 (תיאמין) • ויטמין B2 (ריבופלאבין) • ויטמין B3 (ניאצין, ניקוטינאמיד) • ויטמין B5 (חומצה פנטוטנית) • ויטמין B6 (פירידוקסין, פירידוקסאמין) • ויטמין B7 (ביוטין) • ויטמין B9 (חומצה פולית) • ויטמין B12 (אדנוסילקובלמין, הידרוקסיקובלמין, מתילקובלמין, ציאנוקובלמין) • ויטמין C (חומצה אסקורבית) |  |
| ויטמינים מסיסים בשמן | ויטמין A • ויטמין D • ויטמין E (טוקופרול) • ויטמין K |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532616305171  BnF: cb124605133 (data)  GND: 4257945-4  LCCN: sh2001002934  NDL: 00569034 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עמנואל בוכמן

| --- | --- |

בוכמן ב-2015
 לידה:  18 בנובמבר 1992 (בן 32) ראוונסבורג, גרמניה
 גובה:  181 ס״מ 
 משקל:  62 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  מטפס
 קבוצה נוכחית:  קופידיס
 קבוצות עבר:  בורה–הנסגרוהה
 הישגי שיא:  מקום 4 בטור דה פראנס 2019    אליפות גרמניה ב-2015 ו-2023
 
עמנואל בוכמן (בגרמנית Emanuel Buchmann; נולד ב-18 בנובמבר 1992) הוא רוכב אופני כביש גרמני בקבוצת קופידיס. בוכמן סיים רביעי בטור דה פראנס 2019. בנוסף לכך, הוא אלוף גרמניה במרוץ הכביש לשנים 2015 ו-2023.
ביוגרפיה

בוכמן נולד בראוונסבורג, שנמצאת בבאדן-וירטמברג, ב-18 בנובמבר 1992.
ביוגרפיה > בורה–ארגון 18 (2015–2024)

בוכמן חתם בבורה–ארגון 18 ב-2015. באותה שנה ניצח את אליפות גרמניה, כשהוא מקדים את ניקיאס ארנדט ואת מרכוס בורגהארדט. בוכמן נבחר לראשונה לטור דה פראנס, וזה הפך לגרנד טור הראשון בו השתתף.
ב-2016, סיים שמיני בג'ירו דל טרנטינו. בוכמן השתתף שוב בטור דה פראנס, וסיים במקום ה-21, שלישי בדירוג הצעירים והראשון מתוך רוכבי קבוצתו. הוא נבחר לסגל גרמניה אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, וסיים במקום ה-14 במרוץ הכביש.
את 2017 פתח בוכמן בספרד, הוא סיים שישי בטרופאו סרה די טראמונטנה ועשירי בוואלטה של מורסיה. הוא סיים שביעי בטור של האלפים ועשירי בטור דה רומאנדי. בוכמן סיים שביעי גם בדופינה ליברה, 2:32 דקות מיאקוב פוגלסן המנצח, כשהוא מנצח את דירוג הצעירים. הוא סיים שני באליפות גרמניה, לאחר בן קבוצתו, מרכוס בורגהארדט. בוכמן המשיך לעלות ולהשתפר בטור דה פראנס, כשסיים במקום ה-15, אך בפער גדול של 33:21 דקות מכריס פרום המנצח, ושלישי בדירוג הצעירים. בוכמן השתתף גם בוואלטה אספנייה, אך לא היה רלוונטי, כשסיים במקום ה-65 הכללי.
ב-2018, בוכמן סיים במקום העשירי בטור אבו דאבי ורביעי בטור של חבל הבסקים. הוא סיים תשיעי בטור דה רומאנדי ושישי בדופינה ליברה. בוכמן המשיך את העונה המוצלחת שלו, אך לא הצליח לתרגם את זה לניצחונות, עם מקום שביעי בטור של פולין ומקום 12 בוואלטה אספנייה.
ב-2019, ניצח בוכמן את המרוץ החד יומי "טרופאו אנדרקס יוסטה" וסיים שני בטרופאו די טראמונטנה. הוא סיים רביעי בטור של אבו דאבי ושלישי בטור של חבל הבסקים, כשהוא מנצח את הקטע החמישי במרוץ. הוא סיים שביעי בטור דה רומאנדי ושלישי בדופינה ליברה, 21 שניות אחרי יאקוב פוגלסן המנצח. בוכמן המשיך ביכולת הטובה גם בטור דה פראנס, כשסיים במקום הרביעי, 1:56 דקות אחרי איגן ברנל ו-24 שניות מהמקום השלישי, סטיבן קרוויסווייק. בוכמן הראה יכולת דומיננטית לאורך כל הטור והיה אחד המטפסים הבכירים במרוץ, זה היה המיקום הבכיר הראשון של רוכב בורה–הנסגרוהה בגרנד טור. לאחר הטור, הוא סיים רביעי בגראן פימונטה ושמיני בג'ירו די לומברדיה.
ב-2020, ניצח בוכמן את מרוץ טרופאו די טראמונטנה, כשהוא מקדים את אלחנדרו ולוורדה ואת גרגור מילברגר (אנ').
הערות שוליים

↑  Tour de France 2019 - General Classification, procyclingstats.com
ג'ון בל

.
ג'ון בל (באנגלית: John Bell;‏ 18 בפברואר 1796 – 10 בספטמבר 1869) היה פוליטיקאי, עורך דין ובעל מטעים אמריקאי. כאחד מהפוליטיקאים הבולטים ביותר מטנסי של תקופת דרום ארצות הברית שלפני מלחמת האזרחים, הוא כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1827–1841 ובסנאט בין השנים 1847–1859. הוא היה יושב ראש בית הנבחרים בקונגרס ה-23 ובשנת 1841 שימש כמזכיר המלחמה בתקופת כהונתו הקצרה של נשיא ארצות הברית ויליאם הנרי הריסון. ב-1860 הוא התמודד לנשיאות מטעם מפלגת האיחוד החוקתי, מפלגה שלישית שנקטה בעמדה נייטרלית בסוגיית העבדות בארצות הברית.
בתחילת דרכו היה בל בעל ברית של אנדרו ג'קסון, אך באמצע שנות ה-30 של המאה ה-19 הוא הפנה לו עורף והחל להיות מזוהה עם המפלגה הוויגית, מהלך שהקנה לו את הכינוי "הבוגד הגדול" (The Great Apostate). הוא נאבק בעקביות עם בעלי בריתו של ג'קסון, בעיקר עם ג'יימס פולק, על סוגיות כמו הבנק השני של ארצות הברית ומערכת "מתן הג'ובים". לאחר מותו של יו לווסון וייט ב-1840 הוא נודע כמנהיג של הוויגים בטנסי.
על אף היותו בעל עבדים, היה בל אחד הפוליטיקאים הדרומיים הבודדים שהתנגדו להרחבת העבדות בשנות ה-50 של המאה ה-19 ונלחם כנגד פרישת מדינות הדרום מהאיחוד בשנים שלפני מלחמת האזרחים. במהלך הקמפיין שלו לנשיאות בשנת 1860, הוא עמד על כך שפרישה לא נחוצה, שכן לדבריו העבדות הייתה מעוגנת בחוקת ארצות הברית, טיעון שנפל על אוזן קשבת בקרב המצביעים במדינות הגבול וסייע לו לזכות בקולות בטנסי, קנטקי ווירג'יניה. לאחר קרב פורט סאמטר באפריל 1861 פרש בל מהאיחוד ותמך בקונפדרציה.
ראשית חייו

ג'ון בל נולד במיל קריק, כפר קטן ליד נאשוויל, טנסי. הוא היה אחד מתשעת ילדיהם של סמואל בל, חוואי ונפח ושל אשתו, מרגרט לבית אדמיסטון. סבו מצד אביו, רוברט בל, לחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית תחת פיקודו של נתנאל גרין וסבו מצד אמו, ג'ון אדמיסטון, לחם גם הוא במלחמת העצמאות בקרב קינגס מאונטיין. הוא סיים את לימודיו בקמברלנד קולג' (לימים אוניברסיטת נאשוויל) ב-1814 ולמד משפטים. ב-1816 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והקים משרד משגשג בפרנקלין שבטנסי.
עם כניסתו לפוליטיקה הוא התמודד ב-1817 בהצלחה על מושב בסנאט של טנסי. כסנאטור הוא תמך ברפורמה במערכת המשפט והחוקה של המדינה והצביע בעד העברת בירת המדינה למרפריסבורו (רעייתו, סאלי דיקינסון, הייתה נכדתו של הארדי מרפרי, שעל שמו נקראה העיר). לאחר שכיהן כהונה אחת בסנאט, ויתר בל על התמודדות לכהונה נוספת ותחת זאת עבר לנאשוויל, שם הוא הקים משרד עורכי דין בשותפות עם הנרי קראב.
מזכיר המלחמה

בה בעת שבל ניצח בבחירות של 1839, נאבקו הוויגים בטנסי ברמה המדינתית, כשהמושל המכהן, ניוטון קאנון הפסיד לפולק והדמוקרטים השיגו רוב בבית הנבחרים של המדינה. כשהוא נחוש בדעתו לחדש את כוחם של הוויגים בטנסי, בילה בל כמה שבועות בשנת 1840 כשהוא מקושש קולות ברחבי טנסי עבור הפוליטיקאים הוויגים. אף על פי שבתחילה הוא תמך במנהיג המפלגה, הנרי קליי במועמדותו לנשיאות, הוא העביר את תמיכתו למי שבסופו של דבר היה מועמד המפלגה לנשיאות, ויליאם הנרי הריסון, וסייע לו לזכות בקולות הבוחרים בטנסי במהלך מערכת הבחירות בה הוא ניצח. מאמציו של בל סייעו גם למועמד הוויגים לתפקיד המושל, ג'יימס ג'ונס להביס את פולק.
כאשר הרכיב הנשיא החדש האריסון את הקבינט שלו ב-1841, הוא הציע את משרת מזכיר המלחמה לבל, זאת על סמך הצעתו של דניאל ובסטר. לאחר שבל נעתר להצעה, תקפו אותו הדמוקרטים על צביעותו והם ציינו שהוא לחם במערכת "הענקת הג'ובים" במשך כל שנות ה-30 של המאה ה-19. לאחר מותו של הריסון, הסכים יורשו, ג'ון טיילר, להשאיר על כנם את כל המינויים לקבינט של קודמו, אם כי רבים מחברי הקבינט פקפקו באפשרות שטיילר, כדמוקרט לשעבר, יתמוך ביוזמותיהם של הוויגים. במאי 1841 הוציא בל את הדוח שלו על מערכת הביטחון של האומה וגרס שהיא מיושנת. הוא גם המליץ להחליף את המפקחים האזרחיים על בתי הנשק בבעלי מקצוע צבאיים, מתוך חשש שהמפקחים האזרחיים יחסרו את הידע הדרוש לאחסון תחמושת.
כפי שחששו חברי הקבינט, הוכחה עוינותו של טיילר ליוזמות הוויגיות, והוא הטיל וטו על שורה של יוזמות חקיקה שהוצגו על ידי קליי ובעלי בריתו בקונגרס וסירב להשהות את הצבעות הקבינט על החלטותיו. לבסוף, ב-11 בספטמבר 1841, יומיים לאחר שטיילר הטיל וטו על הצעת חוק תאגידי הכספים, הלכו בל ועוד כמה חברי הקבינט בעקבות קליי, והתפטרו במחאה.
בל שב לטנסי כדי להתמקד בעסקיו הפרטיים. הוא המשיך לסייע למועמדים של המפלגה הוויגית במערכות הבחירות שלהם, סייע לג'ונס להביס שוב את פולק בבחירות למושל המדינה ב-1843 וסייע לגייס את קולות מצביעי המדינה עבור קליי בהתמודדותו מול פולק במערכת הבחירות לנשיאות של 1844, אף על פי שבסופו של דבר פולק ניצח.