stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיבוי
אחסנה - הבסיס של מערכת גיבוי > מודל אחסון הנתונים

כל אסטרטגית גיבוי חייבת להתחיל במודל אחסון הנתונים. נתוני הגיבוי צריכים להיות מאוחסנים בדרך כלשהי וכנראה צריכים להיות מסודרים לפחות במידת מה. שיטת הארגון יכולה לנוע בטווח שבין דף נייר עם רשימה של כל סרטי הגיבוי והתאריכים בהם לבין קטלוג ממוחשב במסד נתונים יחסי. למודלי אחסון נתונים שונים יש יתרונות וחסרונות שונים והבחירה בהם מושפעת גם משיטת המחזור של מתקני אחסון הגיבוי.
שיטות ארגון מקובלות כוללות בין השאר:
אחסנה - הבסיס של מערכת גיבוי > אמצעי אחסון

כל גיבוי דורש אמצעי אחסון כלשהם המספקים את המקום הדרוש על מנת לשמור את הנתונים. בעוד שישנם סוגים רבים מאוד של מדיות אחסון האפשריים לגיבוי, המקובלים ביניהם מפורטים להלן:
אחסנה - הבסיס של מערכת גיבוי > מודל ניהול הנתונים

בלי קשר למודל אחסון הנתונים או לאמצעי האחסון, מודל ניהול נתוני הגיבוי צריך להיבחר תוך איזון בין נגישות, אבטחה ועלות:
וכן לטעויות לוגיות אחרות.
בחירה, הוצאה ושינוי של נתונים > בחירה והוצאה נתונים

בחירת הנתונים לגיבוי מושפעת משני שיקולים מנוגדים - כאשר הגיבוי מכיל נתונים מיותרים, שטח האחסון המוקדש לגיבוי מתמלא במהירות, לעומת זאת אם הגיבוי חלקי מדי אזי מידע קריטי יכול ללכת לאיבוד. לרוב האיזון הזה מתבצע באמצעות גיבוי הנתונים שהשתנו בלבד (שההגדרה שינוי משתנה בהתאם להחלטה).
בחירה, הוצאה ושינוי של נתונים > בחירה והוצאה של נתונים בשימוש

אם מערכת מחשב היא בשימוש בזמן הגיבוי למעלה, האפשרות של קבצים היה פתוח עבור קריאה או כתיבה היא סבירה. אם קובץ הוא פתוח, התוכן על דיסק עלול שלא כהלכה ליצג מה שבעלים של הקובץ התכוון לגבות, במיוחד אם מדובר במסד נתונים כלשהו.
בחירה, הוצאה ושינוי של נתונים > בחירה והוצאה של מטה נתונים

לא כל המידע הקיים במחשב מאוחסן בקבצים. שחזור מדויק של מערכת שלמה דורש מעקב גם אחרי נתונים שלא נשמרים בקבצים:
שינוי הנתונים

לעיתים קרובות יעיל לשנות את הנתונים לגיבוי על מנת לבצעו בצורה אופטימלית. פעולות אלו יכולות לשפר את מהירות הגיבוי, את מהירות השחזור, את אבטחת נתונים ואת השימוש במקום:
שיטות שונות יכולות לשמש להקטנת גודל האחסון הנדרש עבור נתוני המקור. כיווץ הוא לעיתים קרובות תכונה מובנית של טייפ גיבוי.
ניהול תהליך הגיבוי

הגיבוי הוא תהליך - כל עוד נוצרים נתונים חדשים ושינויים נעשים, הגיבוי צריך להיות להתעדכן. אנשים וארגונים עם כל כמות מחשבים - ממחשב אחד לאלפים (או אפילו מיליונים) הם בעלי דרישות הגנה על הנתונים. בזמן שקנה המידה שונה, המטרות וההגבלות זהים בעיקרם. כמו כן, מי שביצע את הגיבוי צריך לדעת באיזה מידה הם הצליחו, בלי קשר לקנה מידה.
ניהול תהליך הגיבוי > מימוש

מימוש הדרישות של הגיבוי תוך ציות למגבלות שלו לרוב אינן משימה פשוטה, שימוש בכלים הנכונים ובתהליכים הנכונים יכול להיות משמעותית על ביצוע הגיבוי.
ניהול תהליך הגיבוי > מדידת התהליך

אימות תוכנית הגיבוי, דורש לכלול נקודות פיקוח וניהול של נתונים היסטוריים.
ראו גם

אחסון נתונים - מונחים
קלטת גיבוי מסוג LTO-2, ללא המכסה העליון
ישראל גוריון

| --- | --- |

 לידה:  2 בנובמבר 1935 (בן 89) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1956–2021 (כ־65 שנים)
 עיסוק:  זמר, מוזיקאי, שחקן, במאי, פנטומימאי ומלחין
 מקום לימודים:  המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר 
 בת זוג:  מיקי גוריון
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר תל אביב-יפו (2017)
 http://www.israelgurion.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
ישראל גוריון (נולד ב-2 בנובמבר 1935) הוא זמר, מוזיקאי, שחקן, במאי, צייר, פנטומימאי, מדבב, מלחין ורקדן ישראלי ששנותיו על הבמה מתפרשות על פני יותר משישה עשורים; "יקיר העיר תל אביב-יפו" לשנת 2017.
ביוגרפיה

גוריון נולד וגדל בירושלים בשם ישראל גורשטיין, להורים חילונים-אנשי תנועת העבודה ואת לימודיו עשה בבית הספר תחכמוני בירושלים, שהיה בית ספר דתי. גם שותפו לעתיד בני אמדורסקי למד באותו בית ספר, אך היה זה בכיתה בוגרת יותר ממנו בכארבע שנים והם לא הכירו כלל זה את זה באותה העת.
כישרון השירה שלו התגלה במקרה, כאשר אחד מחבריו לכיתה "זייף" בעת שיעור זמרה. גוריון לא הצליח להתאפק והחל לצחוק, קיבל סטירה מהמורה לזמרה ונדרש להראות אם הוא יודע לשיר טוב יותר מהזייפן. בשירתו הוא הדהים הן את המורה לזמרה והן את עצמו בטיב שירתו.
כלי הנגינה הראשון שלו היה אקורדיון, אשר בשל חיסרון כיס חמור של המשפחה, ניקנה במגבית כללית שערכו הוריו בקרב מכריהם.
לאחר תחכמוני המשיך גוריון בלימודיו בבית הספר הטכני של חיל האוויר ואחר כך שירת בצה"ל כטכנאי מטוסים בחיל האוויר בבסיס חצרים.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית > הדודאים

בשנת 1956 נפגשו גוריון ובני אמדורסקי, שהיה אז נהג משאית, במסיבה בירושלים והחלו לשיר יחד בליווי גיטרה של גוריון. אז התגלה שילוב הקולות המיוחד ביניהם והם נשארו בקשר. גוריון החליט אחר כך לעבור לתל אביב וללמוד פנטומימה בהדרכת ג'וקי ארקין וסמי מולכו.
בערבים הופיע גוריון למחייתו במועדון התיאטרון כמופע חימום לרביעיית המועדון, וליווה את אריק לביא בגיטרה וקול שני. לביא הציע לו להקים צמד, אך גוריון ביקש לשתף את אמדורסקי כשלישייה ולביא לא רצה. כשאמדורסקי בא לבקר את גוריון בתל אביב, לביא ראה אותם שרים ביחד וסידר להם הופעה במועדון התיאטרון. לאחר כמה שבועות של חזרות הם עלו על בימת המועדון כצמד הדודאים בשירים שהפכו ללהיטים כמו "ערב של שושנים" ו"נד אילן". מאז במשך 35 שנה גוריון ואמדורסקי פעלו כצמד, עד פטירתו של אמדורסקי בשנת 1994.
השניים השתתפו תוך כדי פעילותם כ"דודאים" גם בהרכבים אחרים. כך, ישראל גוריון היה חלק מהגלגול השני של שלישיית גשר הירקון (יחד עם אמדורסקי ואריק איינשטיין). הצירוף "הטוב הרע והנערה" כלל את "הדודאים" ואת הזמרת ג'וזי כץ. הרכב זה העלה מופע מצליח של שירי קברט כשגוריון ואמדורסקי מגלים כישרון משחק בלתי מבוטל שלצידו יכולות תנועה ומימיקה מרשימות.
בשנת 1973 הצטרפו "הדודאים" לצמד הנשי "סוזן ופרן" לאלבום פולק "קשת בענן", בו חידשו שירי עם אנגלים ואמריקאים שתורגמו לעברית על ידי תרצה אתר ודן אלמגור. האלבום לווה במסע הופעות ברחבי הארץ. בשנת 1985 שיתפו הדודאים פעולה עם צמד הפרברים והוציאו אלבום משותף (הדודאים והפרברים).
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית > המשך קריירת המוזיקה

לאחר שנפטר חברו לצמד, בני אמדורסקי, הצטרף גוריון לחנן יובל ולצמד הפרברים, לרביעייה בשם "החברים של בני", שהוציאה אלבום באותו השם ב-1996 והופיעה לסירוגין מאז.
ב-2001 יצא דיסק עם שירי אלבום הסולו הראשון שלו מ-1966 ושירים נוספים כ"בונוס" מתוכנית גלי צה"ל "אולפן מס' 1" שהוקלטה ב-1975 וממופע נוסטלגיה שנערך באולם "ענב" בתל אביב ב-2000.
ב-2002 חבר ישראל גוריון לזמר סמיר שוקרי, וביחד הוציאו אלבום משיריה של המשוררת נעמי שמר. האלבום כלל שיר חדש אחד שבפזמון שלו מופיעים כמה שמות של שירים שכתבה שמר. לאלבום צורף גם מכתב שכתבה המשוררת.
בקיץ 2003 העלה את המופע "'דודאים' עד 'גשר הירקון'", שכלל שירים משני ההרכבים בשילוב קטעי קישור וסיפורים.
ב-2005 הוציא גוריון את הסינגל "בשקט כזה". הסינגל, אותו הלחין למילותיה של אשתו מיקי, הוא שיר הנושא לאלבומו של גוריון, שיצא בספטמבר. את הסינגל, כמו גם את האלבום המלא, הפיק ועיבד דניאל סלומון. לצד 11 שירים שכתבו הזוג מיקי וישראל גוריון, נכלל באלבום גם שיר של לורקה, אותו תרגמה מספרדית רנה ליטוין.
ב-2009 חבר גוריון לאסף אמדורסקי והשניים החלו להופיע עם שירי הדודאים. בשנת 2013 יצא האלבום שרים הדודאים ובו 18 שירים שהקליטו השניים, ברובם שירי הדודאים וכן שיר אחד חדש שכתב והלחין גוריון "בואי, בואי כלה". האלבום הגיע למעמד אלבום זהב. בעקבות הצלחת האלבום, הקליטו השניים אלבום המשך שיצא ב-2018 והתארחו בו מוזיקאים נוספים כמו יהודה פוליקר, יהודית רביץ ושלומי שבן.
ביוגרפיה > קריירת משחק > בטלוויזיה

ישראל גוריון השתתף בתוכניות טלוויזיה רבות, בעיקר אלו המיועדות לילדים. הוא גם לקח חלק בסדרת תשדירי זהירות בדרכים במסגרת ערוץ 1 ב-1976.
בשנים 1981–1976 השתתף בתוכנית "מה פתאום?" בטלוויזיה החינוכית.
בשנים 1980–1984 השתתף בתוכנית "3, 4, 5 וחצי" בטלוויזיה הישראלית.
גוריון גם מדבב, בשנים 1987–1983 דיבב את דמותו של כרובי בגרסה הראשונה של התוכנית "רחוב סומסום", בנוסף ביצע מספר שירים בתוכנית והשתתף בתפקיד עצמו בעונה הראשונה ובעונה השנייה עם שותפו לצמד הדודאים, בני אמדורסקי.
בשנת 1985 השתתף ישראל גוריון בסדרה הקומית "התזמורת".
בין השנים 1989–1990 השתתף בתוכנית "סמוך עלי".
ב-1991 הופיע בקלטת הרביעית של סדרת קלטות הילדים "שירים קטנים", יחד עם ג'וליאן שגרן ועירית ענבי.
ב-1992 השתתף בתפקיד אורח בתוכנית הילדים "מסיבת גן".
ב-2006 השתתף בקומדיה החינוכית "בלי גרביים". באותה שנה השתתף גוריון בקלטת הילדים "אותיות מצחיקות" שביים זיו כנרי, כתבה והלחינה דתיה בן דור, ולצידם של מיכל ברנד וליאור דטאוקר.
ב-2016 הופיע בסדרה "בנות הזהב" בערוץ 10.
ב-2018 הופיע בסדרה "המנצח" ב-yes.
ביוגרפיה > קריירת משחק > פנטומימה

גופו הגמיש של גוריון מאפשר לו ביצועים מרשימים בקטעי פנטומימה. הוא הושפע מהפנטומימאי הנודע מרסל מרסו שאליו חבר למופע בחו"ל.
ביוגרפיה > קריירת משחק > בתיאטרון

גוריון השתתף במספר הצגות במסגרת התיאטרון הקאמרי, בין היתר עם חברו, בני אמדורסקי, בסוף שנת 1962, בהצגה "פונדק הרוחות" של נתן אלתרמן, שבה ביצעו קטע זמרה עם השחקנית חנה מרון.
ב-1970 השתתף גוריון במופע "עולמו של ז'אק ברל". באותו מופע ביצע את השיר אותו תרגם מצרפתית "הנה הבאתי לך בוטנים". באותה שנה השתתף גם בתיאטרון הקאמרי במחזהו של חנוך לוין "מלכת אמבטיה", בו שר מספר שירים בולטים ובהם: "אנשי בסדר", "הגטו שלי" ו"אבי היקר".
ב"הבימה" השתתף בהצגות: "ביקור הגברת הזקנה", "היום המטורף או נישואי פיגארו", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "יושע עגל", "יתוש בראש" ו"תמול שלשום".
ב-1976 השתתף בהצגה "פופר - קומדיה עם פזמונים", שכתב וביים חנוך לוין, בתיאטרון חיפה.
ב-1979 השתתף בהצגה "הוצאה להורג - אופרטה אכזרית", שכתב וביים חנוך לוין, ב"קאמרי".
גוריון עסק גם בבימוי, בעיקר במסגרת הצגות לילדים.
ב-1986 ביים את המחזה בתיאטרון לילדים ולנוער את הצגת הילדים "נחמן", על סיפור ילדותו של חיים נחמן ביאליק, מאת עוזי בן כנען.
ב-1989 ביים את המחזה "סוגרים את הלילה" מאת יוסף מונדי. השתתף בתוכנית שירי זימה בשם "עומד לי על קצה הלשון". ב-2004 השתתף בהצגה "שלמה המלך והדבורה", במסגרת תיאטרון חולון בחג הסוכות.
ב-2001 ביים בקאמרי את "קברט לוין", מופע הורכב ממבחר מערכוניו של חנוך לוין.
ב-2004 שיחק גוריון במחזמר לילדים "טרזן וג'יין" שביים חנוך רוזן, כתב אפרים סידון, הלחין ועיבד מוזיקלית חזי שקד, ולצידם של יהודה לוי, יעל בר זוהר, טל מוסרי, יוסי טולדו, רוני בליץ, וניר שלמון.
הצגת הילדים בבימויו "הברווזון המכוער", של תיאטרון אורנה פורת בשיתוף הסטודיו למשחק ניסן נתיב, זכתה בחמישה פרסי הבמה לילדים ולנוער מטעם אסיטז' – המרכז הישראלי לתיאטרוני ילדים לשנת 2011/12, בהם פרס הבמאי לגוריון ופרס הצגת השנה לילדים.
בנוסף ביים גוריון את הצגות הילדים "פים פם פה", "דיג דיג דוג ו"במבוני אין כמוני" בהפקת מילשטיין הפקות,
אותו כתבה מיכל חזון והלחינה נורית הירש.
ביוגרפיה > קריירת משחק > בקולנוע

גוריון שיחק במספר סרטי קולנוע וביניהם: "דליה והמלחים", "חור בלבנה", "נס בעיירה", "שוד הטלפונים הגדול", "שלום, תפילת הדרך", "הצילו את המציל", "כפויים במחלוקת", "טעות במספר", "גרין", "אויבת יקרה שלי" ו"הדודה מארגנטינה". הוא שיחק גם בתפקיד ראשי בסרט ביוגרפי על דוד בן-גוריון. בשנת 1969 שיחק בתפקיד הראשי בסרטו הקצר של עמוס קינן "כמה זה נפלא", שהוצג בפסטיבל קאן.
בשנת 1995 דיבב את דמותו של ג'ימיני הצרצר בסרט הקלאסי של אולפני דיסני "פינוקיו" ושר את שיר הנושא של הסרט שנקרא "אם תביעו משאלה".
ביוגרפיה > פרסומות

בשנת 2006 השתתף גוריון כפרזנטור בפרסומת לתוסף המזון "מגה גלופלקס", יחד עם חנה לסלאו ויאיר קרני.
בשנת 2018 גילם גוריון יחד עם איתן מסורי את "צמד הדקלאים" המוזיקלי, כחלק מקמפיין פרסומי עבור הדקלאים, קואופרטיב מגדלי ומשווקי תמרים.
ביוגרפיה > מופעים נוספים

ב-1979 גוריון הנחה את פסטיבל שירי ילדים יחד עם עזרא דגן ודורין כספי, ואף התחרה בו עם השיר "נחום תקום" שזכה במקום השישי.
ב-1983 השתתף גוריון בפסטיגל והתחרה בו עם השיר "מחבואים" שזכה במקום התשיעי.
גוריון מרבה להופיע במופעי יחיד שבהם הוא משלב את כישוריו הרבים: שופע הומור, עורך חיקויים ומנגן על סקסופון. הוא מלווה את עצמו בדרך כלל בגיטרה כמו במופע "צמד הדודאים".
מופע שערך ושמהווה מעין סיכום ביניים שלו הוא "מהדודאים עד גשר הירקון".
בחגיגות הזמר העברי בחולון נערך לישראל גוריון מופע מחווה בהשתתפותו, לרגל ציון 50 שנותיו על הבמה. ב-2015 נערך לגוריון מופע מחווה לציון יום הולדתו השמונים.
ב-2015 כיכב גוריון במופע "ימים של קולנוע" לצד חני נחמיאס, מאיר סויסה ואילן שס וגם בקברט הסאטירי "רואים ת'סוף" שכתבו ב. מיכאל ואפרים סידון וביים מוטי קירשנבאום בתיאטרון צוותא.
ביוגרפיה > חיים אישיים

גוריון נשוי למיקי, בתו של אפרים ברוידא, ולהם שני בנים. מתגורר בתל אביב.
בנובמבר 2024 חשפה רעייתו של גוריון שהוא הפך לסיעודי, לאחר שלקה בדמנציה.
פרסים והוקרה

2006 – פרס הבמה לילדים ונוער לבמאי השנה על ההצגה "ליצן החצר" בתיאטרון אורנה פורת
2007 – פרס מפעל חיים במסגרת פרס הבמה לילדים ונוער
2008 – פרס הוקרה לוותיקי "אמ"י" מטעם עיריית פתח-תקווה
2012 – פרס הבמה לילדים ונוער לבמאי השנה על ההצגה "הברווזון המכוער"
2017 – יקיר העיר תל אביב-יפו
הערות שוליים

↑  פרס על מפעל חיים יוענק לישראל גוריון, באתר ynet, 28 באוגוסט 2007
↑  פרסום שמות יקירי העיר תל אביב-יפו לשנת 2017, באתר "הבמה"
1 2  יעקב בר-און, ‏ישראל האחר: אחרי יותר מ-40 שנה, ישראל גוריון חוזר לסאטירה, באתר מעריב אונליין, 19 במרץ 2015
↑  החברים של בני: שירי הדודאים שכולם אוהבים, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2015
↑  מופע חדש לישראל גוריון, באתר הארץ, 8 ביולי 2003
↑  רגע של נוסטלגיה - ישראל גוריון וחברים בזאפה בתל אביב, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2005
↑  נויה כוכבי, אסף אמדורסקי יופיע עם ישראל גוריון כמחליפו של אביו בצמד "הדודאים", באתר הארץ, 13 בספטמבר 2009
↑  אסף אמדורסקי וישראל גוריון שרים הדודאים באלבום חדש, באתר הארץ, 4 בפברואר 2013
↑   בן שלו, מגע הזהב של ישראל גוריון, באתר הארץ, 28 באפריל 2013
↑  תימורה לסינגר, ‏מוזיקה | הקלאסה הקלאסית מתחדשת בעיבודים רעננים, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2018
 בן שלו, "שרים הדודאים": התגובות המתמוגגות של הקהל גרמו לי לחשוב שאני בעמדת מיעוט, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2018
↑  חיים גמזו, בתיאטרון  - "פונדק הרוחות״ – בתיאטרון הקאמרי, הארץ, 1 בינואר 1963
אלברט בני, "פונדק הרוחות" ב"קאמרי, קול העם, 11 בינואר 1963
↑  יורם קניוק, 'חכמים באמבטיה', דבר, 22 במאי 1970
↑  יוסי עוזרד, הצגה  -  ביאליק ילד שלי מוצלח, חדשות, 10 בדצמבר 1986
↑  שוש אביגל, בכורה- עובדה, צוחקים, חדשות, 11 בדצמבר 1989
↑  ביקורות:
מיכאל הנדלזלץ, לחם עם ריבה, באתר הארץ, 19 ביולי 2001
נילי ברקן, ‏איזה חנוך לוין זוכרים מזה, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2001
↑  הזוכים בפרס הבמה לילדים ולנוער 2012, באתר הבמה, 27 באוגוסט 2012
↑  אלטמן מעלה קמפיין חדש למותג "מגה גלופלקס" לחיזוק הפרקים, באתר גלובס, 27 בפברואר 2006
↑  צמד הדקלאים
↑  בילוי נעים Biluy Naim (2018-04-04), ישראל גוריון חוגג 80 במשכן האופרה, נובמבר 2015, נבדק ב-2024-11-23
↑  רון שוורץ, ‏מסר מקירשנבאום, באתר גלובס, 8 באוקטובר 2015
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏מיקי גוריון חושפת על בעלה: "הוא כמו ילד, אי אפשר לומר לו שיש מלחמה", באתר מעריב אונליין, 8 בנובמבר 2024
↑  ליטל דדון, גונב את ההצגה, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2006
↑  רונית רוקאס, פרס מפעל חיים לישראל גוריון בטקס פרסי הבמה לילדים, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2007
פרס מפעל חיים לישראל גוריון, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2007
↑  תמרה שרייבר, ‏פרסי הוקרה לאושיק לוי, ישראל גוריון ואהובה עוזרי, באתר גלובס, 17 בדצמבר 2008
↑  הוכרזו יקירי תל אביב-יפו 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308201805171  ISNI: 0000 0000 4912 5649  LCCN: nr93030847  MusicBrainz: 4d747100-187d-4385-bfe6-99e22b127bfc  VIAF: 44172865   WorldCat (עם VIAF): 44172865
העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל

| --- | --- |

 פעילות:  חקר וריכוז מידע של אמנות נשים ואמנות מבוססת בישראל  תמיכה באמניות, אוצרות, חוקרות ופעילות תרבות  תמיכה בהפקת תערוכות מחקר כנסים וימי עיון  ארגון של ימי עיון, כנסים והשקות ספרים  הענקת פרסים לאמניות מצטיינות ולמחקרים מצטיינים  שיתופי פעולה עם מוסדות תרבות לקידום שיוון מגדרי בכלל ובאמנות בפרט
 תחום:  אמנות ישראלית, אמנות פמיניסטית, מגדר
 מדינה:  ישראל ישראל
 משרד ראשי:  תל אביב-יפו
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 מייסדים:  רות מרקוס
 יושב ראש:  יעל גילעת
 תקופת הפעילות:  2015–הווה (כ־9 שנים)
 אתר העמותה
 
העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל היא עמותה הפועלת לחקר וריכוז מידע אודות נשים אמניות ומגדר באמנות הישראלית, לצד תמיכה באמניות, אוצרות, חוקרות ופעילות תרבות.
היסטוריה

העמותה לחקר אומנות נשים ומגדר בישראל נוסדה בשנת 2015 ביוזמת ד"ר רות מרקוס, בשיתוף המייסדות ד"ר טל דקל, דליה דנון, רותי חינסקי-אמיתי, אורנה נוי-לניר, ד"ר מור פרסיאדו, אורה ראובן וחגית שחל. רות מרקוס שימשה בתפקיד היו"ר עד לדצמבר 2017. כסגנית יו"ר העמותה מונתה מור פרסיאדו. ד"ר טל דקל, דליה דנון, רותי חינסקי-אמיתי, אורנה נוי-לניר, ד"ר מור פרסיאדו וחגית שחל כיהנו כחברות הוועד המנהל. בשנת 2017 פרשה מתפקידה דר' רות מרקוס והחליפה אותה טל דקל בתפקיד יו"ר העמותה. בשנת 2021 נבחרה פרופ' יעל גילעת לתפקיד יו"ר העמותה, ונבחרו חברות הוועד המנהל: ד"ר רות מרקוס, חגית שחל, זיוי ברמן, ד"ר טל דקל, ציפי מזרחי, גילי סיטון, חנאן אבו חוסיין, ד"ר ליאת סידס, דפנה שלום, אמירה פודי, חנה בן-חיים יולזרי, ושטאנג סיון.
הקמת העמותה הייתה חיונית לאור המחקרים שנערכו בשנים האחרונות בנושא מקומן של נשים בסצנת האומנות הישראלית, שהוכיחו כי הייתה הדרת אמניות מתולדות האומנות הישראלית, כולל מהמוזיאונים ומתוכניות הלימודים, ובמקביל נדחקה לשוליים הדיסציפלינה של לימודי המגדר באומנות הישראלית ברוב האקדמיות. העמותה נוסדה כדי לעודד הן את המחקר המגדרי והן את המחקר אודות נשים-אמניות בישראל. לשורותיה מתקבלים ומתקבלות אמניות/אמנים, חוקרות/ים, אוצרות/ים, מנהלות/ים מוסדות אומנות וכיוצא בזה, ללא הבדלי מגדר, אתניות, דת, או כל קטגוריה זהותית אחרת, מכל הקבוצות החברתיות בישראל אשר מתעניינות בהיבטים מגדריים של האומנות בישראל. לעמותה מתקבלות גם יוצרות מתחומי אומנות נוספים, כגון מוזיקה, קולנוע וטלוויזיה, צילום, תיאטרון וכדומה.
פעילות העמותה

פעילות העמותה מתמקדת בשני ענפים מרכזיים: פיתוח הדיסציפלינה של חקר המגדר בתחום האומנות הישראלית וריכוז מידע אודות אמניות ואודות חקר מגדרי באומנות - לצד תמיכה באמניות ויצירת קהילה תומכת עבורן ועבור אוצרות, חוקרות ופעילות תרבות מכלל החברה בישראל. למטרה זו הקימה העמותה אתר אינטרנט שמכיל מידע רב בנושאים אלה. החל משנת 2017 העמותה מעניקה הכרה לחברותיה ובכל חודש זוכה חברת עמותה אחרת בתואר "אמנית החודש", ועבודותיה מקבלות חשיפה משמעותית באתר העמותה ובכלל. באתר ניתן למצוא את רשימת חברות העמותה, עם קישורים לאתרים הפרטיים שלהן, מאמרים ומקורות בנושא מגדר ואמניות בישראל, קישורים לארגונים רלוונטיים ופרטים ותוכניות של כל הפעילויות המצוינות בהמשך.
מגוון הפעילויות של העמותה הוא נרחב ומתחלק לארבע קטגוריות מרכזיות: במה לאמניות ואוצרות או חוקרות, תיעוד, עזר למחקר ופרויקטים מיוחדים.
פעילות העמותה > כנסים וימי עיון

מאז הקמתה קיימה העמותה שני כנסים ארציים בשיתוף עם הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב בנושא נשים ומגדר באמנויות בישראל. כל אחד מהכנסים התקיים במשך יומיים וכלל הרצאות של בכירי החוקרות והחוקרים בתחום מגדר ונשים באמנויות השונות בישראל, שהציגו את החידושים וההתפתחויות בתחומים אלה וכן הציגו בפני הקהל את פעילותן של אמניות שונות, ותיקות ועכשוויות. הכנס הראשון נערך ב-2017 והכנס השני נערך ב-2019, שניהם התקיימו בשיתוף עם החוג לתולדות האומנות, הקרן לחקר אומנות ישראלית TIAF, ובית ציפר - הארכיון לתיעוד ולחקר האומנות בישראל. התוכניות וכן חלק מההרצאות בליווי דימויים נמצאים באתר העמותה. העמותה מתכוונת להמשיך ולקיים כנסים מעין אלה כל שנתיים.
במקביל העמותה מקיימת כל שנה סדרת מפגשים בנושאי אומנות ומגדר, הפתוחים גם לקהל הרחב. הסדרה הראשונה התקיימה במכללת סמינר הקיבוצים בתשע"ח, (2018), והסדרה השנייה התקיימה באוניברסיטת תל אביב בתשע"ט, (2019). שתי סדרות חדשות ניתנות ב-2020, האחת באזור המרכז והשנייה בצפון. בנוסף, העמותה יוזמת שיתופי פעולה וימי עיון עם גופי תרבות מכל רחבי הארץ, בהם עם הגלריה לשלום בגבעת חביבה; ומוזיאון חיפה לאומנות, שבו התקיים יום עיון על הגוף הנשי בעקבות תערוכת חנה אורלוף. התכניה וכמה מההרצאות בליווי דימויים נמצאות באתר העמותה. יום עיון נוסף התקיים לרגל יום האישה הבינלאומי במוזיאון החברתי "על התפר" שבירושלים. בעתיד מתוכננים כמה ימי עיון נוספים.
פעילות העמותה > תערוכות

העמותה יוזמת מטעמה תערוכות שנתיות, כמו התערוכות "הסיפור שלה", בבית האמנים בתל אביב, שהציגה בפני הקהל עשר אמניות ותיקות נשכחות, והן עוררו בקהל עניין רב. בעקבות התערוכה, אחת מהאמניות שהוצגו אז, חנה לוי, זכתה לתערוכה משלה והיא הוצגה ב-2019–2020 במוזיאון הרצליה באוצרות רותי חינסקי אמיתי. תערוכה נוספת הייתה "(מ)ציירות נוף"ב-2018, בבית האמנים בתל אביב, שבה נבחנה סוגת ציור הנוף, שהפכה שוב לרלוונטית בשנים האחרונות, ובה הוצגו ציורי נוף של אמניות ותיקות מול עכשוויות. תערוכה נוספת הייתה ב-2019, "נשים יוצרות מציאות"באוצרות דבורה מורג וענת מנדיל, בבית האמנים בראשון לציון, שהציגה תפיסה אוצרותית חדשה. העמותה ממשיכה לתמוך בתערוכות נוספות בחסותה.
פעילות העמותה > שיתופי פעולה

העמותה שיתפה פעולה בכתיבת ערכים אודות אמניות נשים במסגרת פרויקט ויקי נשים וממשיכה להוסיף לוויקיפדיה ערכים על נשים אמניות. כמו כן העמותה משתפת פעולה עם כתב העת "מגדר" וטל דקל ערכה גיליון מיוחד שהוקדש כולו לנושאים של אומנות ומגדר. כמו כן העמותה מקיימת שיתוף פעולה קבוע עם כתב העת המקוון 44 Degrees. שיתופי פעולה נוספים היו פאנל מומחיות "תעשיית המין בישראל - מורכבויות וייצוגים" לרגל תערוכתה של חגית שחל "אַי פִיל פְּרִיטִי" בגלריית "מקום לאמנות" בתל אביב, אוצר: ניר הרמט ופאנל מומחיות לרגל התערוכה "שמלה, סימלה: השיבה לאנטאה" בירושלים, אוצרות: נעמי טנהאוזר וריטה מנדס-פלור.
פעילות העמותה > פרס לאמנית מצטיינת בישראל

החל משנת 2019 מעניקה העמותה פרס לאמנית מצטיינת בישראל על שם בקי דקל. הפרס בסך 15,000 ש"ח הוא ראשון מסוגו בישראל, והוא מיועד לנשים-אמניות חברות העמותה. בשנת 2020 נוספה קטגוריה נוספת - "ציון לשבח" מטעם העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל. אות זה מוענק לשתי אמניות נוספות שהוועדה המקצועית מצאה אותן ראויות במיוחד.
בשנת 2019 האמנית הראשונה שזכתה בפרס היא חנאן אבו חוסיין, ראו גם.
בשנת 2020 זכתה בפרס האמנית ורד נסים, ראו גם. פרסי הצטיינות: שגית זלוף-נמיר ואמירה זיאן.
בשנת 2021 זכתה נחמה גולן. פרסי הצטיינות: דבורה מורג ושולה קשת.
בשנת 2022 זכתה אנה לוקשבסקי. פרסי הצטיינות: סמאח שחאדה ונירית טקלה.
בשנת 2023 זכתה חוה ראוכר. פרסי הצטיינות: אריאן ליטמן ושרון גלזברג.
בשנת 2024 זכתה פרופ' ברכה ליכטנברג אטינגר. פרסי הצטיינות: אסתר כהן ופאטמה שנאן.
צוות הוועד המנהל הראשון

ד"ר רות מרקוס (מייסדת עמותה)
פרופסור יעל גילעת (יו"ר העמותה)
ד"ר מור פרסיאדו (סגנית יו"ר העמותה)
רותי חינסקי-אמיתי
דליה דנון
חגית שחל
אורנה נוי-לניר
גוף המייעץ ליד הוועד: ד"ר גליה בר אור, ד"ר יעל גילעת, דבורה מורג, ד"ר עאידה נסראללה ואורה ראובן.
הערות שוליים

↑  רות מרקוס (עורכת), נשים יוצרות בישראל 1920–1970, ישראל: הקיבוץ המאוחד, 2008
↑  רות מרקוס, מדוע נשים מודרות מההיסטוריה של האמנות הישראלית?, ערב רב, 8.8.15
↑   נעמה ריבה, גם ב-2019, אמניות בישראל עוד לא שברו את תקרת הזכוכית של המוזיאון, באתר הארץ, 6 במרץ 2019
↑  מאת מערכת האתר, קול קורא לכנס "נשים ומגדר באמנויות בישראל" 1-2 בפברואר, 2017, באתר האגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים ולחקר המגדר, ‏2016-05-08
↑  עושים סדר חדש - 31.10.2017 - תכנית מלאה, נבדק ב-2019-10-25
↑  רב ערב 05.11.19, באתר ערב רב Erev Rav
↑  מפגשי העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל [אורנים / קריית טבעון]
↑  רות מרקוס ורותי חינסקי-אמיתי, הסיפור שלה, ‏יולי-אוגוסט 2016
↑  סמדר שפי, (מ)ציירות נוף, ‏יולי 2018
↑  ענת מנדיל, אקטיביזם אוצרותי בתערוכה "נשים יוצרות מציאות - מחווה לוותיקות העיר ראשון לציון", ערב רב, 18.6.19
↑  טל דקל עורכת אורחת, גיליון חמישי, באתר "מגדר" כתב עת למגדר ופמיניזם, ‏2018 (ארכיון)
↑  44 DEGREES 2018 Made By Women, Issuu (באנגלית)
↑  פאנל 'תעשיית המין בישראל - מורכבויות וייצוגים', נובמבר 2018, נבדק ב-2019-10-27
↑  חנאן אבו חוסיין זוכת פרס בקי דקל, באתר בסיס לאמנות ותרבות, ‏20.8.19
↑   ורד לי, האמנית חנאן אבו חוסיין: "אני לוקחת את מה שהוטח בי ומשתמשת בזה באמנות שלי", באתר הארץ, 14 באוגוסט 2019
↑  הלחם, העיגול, השמן והחוט – חומרי הקיום הבסיסיים והחיים בין העולמות של אבו-חוסיין, באתר ערב רב
↑  ורד נסים היא זוכת "פרס בקי דקל" לשנת 2020 מטעם העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל, ‏27.07.2020
↑  פרס בקי לשנת 2020 לאמנית ורד נסים, ‏22.07.2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412557905171
מיכאיל קוז'וחוב

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1956 (בן 67) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Михаил Юрьевич Блошанский 
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 השכלה:  אוניברסיטה ממלכתית לבלשנות במוסקבה 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 פרסים והוקרה:  עט הזהב רוסיה (2008)  מדליה על ההצטיינות בעמל  פרס TEFI  עיטור הכוכב האדום 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  mikhail.kozhukhov
 
מיכאיל יורייביץ' קוז'וחוב (ברוסית: Михаи́л Ю́рьевич Ко́жухов; נולד ב-16 בדצמבר 1956, מוסקבה) הוא עיתונאי ומנחה טלוויזיה רוסי. שימש כדובר ראש ממשלת רוסיה בשנים 1999–2000. נוהג להנחות תוכניות טיולים ומסעות.
קריירה

קוז'וחוב הנחה את תוכנית הטלוויזיה "בחיפוש הרפתקאות" של רשת VGTRK, עבור התכנית קיבל את פרס TEFI בשנת 2004  הוענק לו גם מסדר הכוכב האדום.
קוז'וחוב סיים את לימודיו במכון המוסקבאי לשפות זרות בשנת 1979 ולמד ספרדית, פורטוגזית ואנגלית והוא מעיד שהוא מבין איטלקית. בשנים 1985–1989 עבד ככתב של קומסומולסקאיה פראבדה באפגניסטן וכתב את הספר כוכבים זרים מעל קאבול (Над Кабулом чужие звезды).
בשנים 1989–1994 עבד בעיתון איזבסטיה ככתב באמריקה הלטינית ובשנת 1993 היה מהכתבים הרוסיים הראשונים לראיין את רודן צ'ילה אוגוסטו פינושה ובשנת 1996 החל לעבוד בחברת הטלוויזיה VID. קוז'וחוב היה מחבר ומנחה התוכנית "עשה צעד" ברשת TVS הרוסית. בשנים 1999–2000 שימש קוז'וחוב כמזכיר העיתונות של ולדימיר פוטין ודובר ראש ממשלת רוסיה.
לאחר עבודתו בקרמלין עבר לערוץ הראשון להגיש בה תוכניות שונות ולהפיק תוכניות שונות. בשנת 2005 עבר לערוץ רוסיה-1 של החברה הממשלתית לרדיו וטלוויזיה.
הערות שוליים

↑  ПОБЕДИТЕЛИ КОНКУРСА "ТЭФИ-2004" (ברוסית). TEFI.ru. אורכב מ-המקור ב-2013-02-02. נבדק ב-16 ינו' 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Михаил Кожухов (ברוסית). Rossiya 1. נבדק ב-16 ינו' 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ИЗВОЛЬТЕ ОБЪЯСНИТЬСЯ СКОЛЬКО ЯЗЫКОВ ЗНАЮТ ТЕЛЕВЕДУЩИЕ?
↑  Михаил Кожухов рассказал о сформулированной им теории чистоплотности
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.