stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב כהן (חבר הכנסת)
הערות שוליים

↑  יעקב ריבלין, שיא הקריירה: לחטוף סטירה מדה הרטוך, באתר בחדרי חרדים, 22 באוקטובר 2016
↑   הצעת חוק התכנון והבניה (היתר לבניית מרחב מוגן דירתי בדרך מקוצרת), התשס"ז-2006, באתר הכנסת
↑   חוק התכנון והבניה (תיקון מס' 79), התשס"ז-2007, באתר הכנסת
↑  ח"כ כהן הוכה בכנסת בעקבות ויכוח, באתר ynet, 10 ביולי 2007
↑  נועם שרביט, ‏עו"ד אמנון דה-הרטוך, שסטר לח"כ יעקב כהן בכנסת, יואשם בתקיפת עובד ציבור, באתר גלובס, 15 באוקטובר 2007
↑  כתב אישום יוגש נגד עו"ד דה-הרטוך בגין תקיפת ח"כ כהן, באתר ynet, 15 באוקטובר 2007
↑  https://www.psakdin.co.il/Court/%D7%A1-%D7%A2-52278-08-10_2
↑  שמעון מירוני, מכתב ההתפטרות של ח"כ כהן • בלעדי, באתר בחדרי חרדים, 29 ביולי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018095111  VIAF: 2518153289907532770006   WorldCat (עם VIAF): 2518153289907532770006
משה בצלאל אלתר

| --- | --- |

 לידה:  1869 גורה קלוואריה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  1942 (בגיל 73 בערך) טרבלינקה, גנרלגוברנמן 
 תקופת הפעילות:  ?–1942 
 
רבי משה בצלאל אלתר (תרכ"ט, 1869 - כ"ג באלול תש"ב, אוגוסט 1942) היה בנו של האדמו"ר מגור, רבי יהודה אריה אלתר בעל השפת אמת ואחיו של האדמו"ר בעל האמרי אמת. נתמנה בצוואת אחיו כיורשו והיה הסמכות העליונה בקרב החסידים לאחר צאת אחיו את פולין. נרצח בטרבלינקה ב'אקציה הגדולה' שהתקיימה בגטו ורשה יחד עם רוב בני משפחתו.
ביוגרפיה

נולד בשנת תרכ"ט (1869) בגור. היה בנו השני של האדמו"ר ה"שפת אמת". נולד בשבוע של פרשת ויקהל ולכן נקרא שמו על שם משה רבנו ובצלאל בן אורי המוזכרים בפרשה. היה חתנו של דודו הרב שמעון חיים אלתר. חי כל שנותיו בגורה קלוואריה ועסק בלימוד תורה בישיבת גור. היה ידוע כשקדן ומתמיד גדול ונחשב אחד מגדולי התורה בפולין. לאחר פטירת אביו השפת אמת הוא קיבל את מרותו המליאה של אחיו האמרי אמת, ושימש יד ימינו כאשר היה נעזר בו בעניינים שונים הנוגעים להנהגת עדתו הגדולה, ואף הוא הכתירו כיורשו. בצוואתו הראשונה שנכתבה בשנת תרצ"ו (1936) כתב: ”והנה העדה צריכה מנהיג. נמנה ונגמר אצלי להשאיר ההנהגה בידי אחי משה בצלאל שליט"א. הוא קשור אצלי בליבי ורוחי ונשמתי. הוא ימשיך לבכם לאבינו שבשמים... וימשיך חסד וברכה והצלחה מן השמים לטוב לכם כל הימים”.
בתרפ"ה (1925) ביקר בארץ ישראל שם פגש את חסידי גור שהחלו לעלות ארצה באותה תקופה. בתרצ"ז (1939) עמד לעלות לארץ ישראל ואף קיבל סרטיפיקט, אך ויתר עליו לטובת נכדו. על צניעותו ניתן ללמוד מ"פתקה" שכתב לאחיו בשנת תרצ"ט (1939) עם הגיעו לגיל 70: ”כאשר היה בדעת כבוד קודשו להורות אותי גדולות, ובעוונותי הרבים לא זכיתי לזה, מבוקשי על כל פנים - יאציל נא עלי רוח טהרה, רוח דעת ויראת שמיים לשוב בתשובה שלמה ולזכות להשיב לשולחי אמרי אמת כרצונו יתברך”.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עבר יחד עם אחיו בעל ה"אמרי אמת" לוורשה. לאחר עזיבתו של אחיו את פולין ב-1940 הפך להיות הסמכות העליונה לחסידי גור בפולין. רבי משה בצלאל ואחיו רבי מנחם מנדל אלתר סיפקו משענת ותמיכה ליהודים בגטו. הם עודדו המשך לימוד התורה בתנאי החיים הקשים הן בקרב חסידי גור והן אצל חסידים אחרים. במכתב שכתב רבי מנחם מנדל והופץ בכמה גטאות בפולין הוא קרא לארגן שיעורי תורה בציבור, וציין כי התייעץ עם אחיו רבי משה בצלאל ושניהם החליטו ללמד שיעורי תורה בציבור. קיימות כמה עדויות על פעילותו הציבורית בתקופת השואה. הוא פסק שאין לבטל נישואין שכבר נקבעו. עדות אחרת מוסרת שתמך ביוזמה של חבורת ה"מתיסוביצים" להשיא צעירים, באמרו שזוהי מעלה באמונה ושיש מקור בתלמוד שמצווה זו עמדה לעזר לעם ישראל ממצרים. במקרה אחר פעל למניעת התנהגות לא נאותה של קבוצה מחסידי גור בגטו.
כמו רבנים אחרים, מצא גם רבי משה בצלאל עבודה בבבית החרושת לנעליים של התעשיין הגרמני "שולץ" בניהולו של אברהם הנדל. על פי העדויות במשך רוב הזמן ישב רבי משה בצלאל ולמד, ורק כאשר ערכו הגרמנים ביקורת העמיד פנים שהוא דופק מסמרים בסוליות הנעליים.
באחת מהביקורות נתפס ונלקח לאומשלגפלאץ יחד עם יהודים נוספים. ביומנו מתאר הלל זיידמן אירוע זה: ”גם היום נתפסה אישיות דתית חשובה, ר' משה בצלאל אלתר, אחיו של האדמו"ר מגור. שוב השתדלו להצילו, שיגרו שליחים, הוציאו כספים, ר' אברהם הנדל נתן 8000 זהוב, ולאחר עמל ויגיעה החזירו אותו מן האומשלגפלאץ”. באקציה הגדולה נלקח שוב לאומשלגפלאץ. על פי עדויות ניצולים מעשה זה עורר רעש גדול בגטו ורק בעזרת סיוע של אחד השוטרים היהודים הצליחו להוציאו מן הקרונות ברגע האחרון ממש. כעבור כמה ימים נתפס פעם נוספת ומשניסו לשחררו עוד פעם מן המשלוח סירב ואמר 'די'. באלול תש"ב (אוגוסט 1942) כשהוא בן 74 הובל רבי משה בצלאל אלתר לטרבלינקה ושם מת.
תיאור אישיותו וקורותיו נכתבו והוצפנו בגטו. בתיאור זה מציין הכותב האלמוני, כי רבי משה בצלאל נודע כצדיק שכל חייו קודש לתורה ולעבודת ה'. הוא תיאר את עבודתו בבית החרושת ואת שילוחו באקציה. הכותב סיפר כי כאשר נלקח בזמן האקציה הגדולה, הסביר כי למושג מת מצווה יש משמעות נוספת: ”יש זמנים שגם ללכת למות זו מצווה. אם הולך האדם בשמחה לקיים את רצון ה' הרי הוא "מת מצווה"”.
משפחתו

לרבי משה בצלאל היו ארבעה בנים וארבע בנות.
בנו בכורו היה רבי יצחק מאיר חתן דודו האמרי אמת. נהרג מפגיעת פגז במלחמת העולם השנייה בי"ג בתשרי ה'ת"ש.
הרב לייב, חתן דודו - אח אביו רבי מנחם מנדל אלתר. נרצח בשואה.
הרב שמעון נפתלי, התגורר בירושלים. חתן הרב מאיר יוסקוביץ.
הרב בנימין מנחם התגורר בתל אביב. סבו ויתר על הסרטיפיקט שלו בשבילו.
בנו הרב דוד חתן רבי עזריאל מאיר איגר מלובלין.
בנו הרב יואל חתן דודו רבי נחמיה אלטר.
בנו הרב אברהם מרדכי, חתן הרב שאול משה זילברמן מוורישוב. חותנם של הפני מנחם ושל הרב פנחס מנחם בורזיקובסקי.
בתו לאה אשת רבי אברהם ישכר בנימין אליהו מפאביניץ בן אחיו רבי מנחם מנדל אלטר.
בתו יוכבד רבקה אשת הרב אליהו לוין בן הרב מבנדין.
פרומטשא.
הדס.
על שמו ישיבת "תפארת משה בצלאל" בירושלים השייכת לחסידות גור.
לקריאה נוספת

הנהגה רבנית בתקופת השואה - חסידות גור, ממנהיג למנהיגות חזון ודרך עד לאחר השואה, הוצאת מכון שם עולם, תשס"ד 2004
הערות שוליים

↑  את הסכמותיו ניתן למצוא לדוגמה על הספרים: זכות אבות, טוב עין, אוסף מכתבי ה"אמרי אמת"
↑  אברהם מרדכי סגל, ראש גולת אריאל על האמרי אמת מגור, (ירושלים תש"נ) עמ' ק"צ - קצ"ב.
↑  א"י ברומברג, מתוך מאמר על ה"אמרי אמת"
↑  ה"פתקה" נמצאה בתוך צוואתו של אחיו, רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת". ראו: צוואת ה"אמרי אמת" בתוך ירחון הפרדס, שנה כ"ב חוברת י"א
↑  אסתר פרבשטין, בסתר רעם, הוצאת מוסד הרב קוק תשס"ב, עמ' 103 ועמ' 42
↑  בסתר רעם, שם
↑  מתיתיהו (מאתיס') גלמן
↑  משה פראגר, "אלה שלא נכנעו" עמוד עא, עדותו של לייבל יוד. המקור מהתלמוד הוא מסכת סוטה דף י"א עמוד ב'.
↑  שמעון הוברבאנד, קידוש השם, תל אביב: זכור, תשכ"ט 1969, עמ' 82
↑  אודות אברהם הנדל ובית החרושת שלו ראו: אברהם הנדל, באתר יד ושם
הנתיב האחרון של גדולי התורה בגיטו ווארשה, בית יעקב, גיליון 47, ניסן תשכ"ג (1963), עמ' 9-6, באתר היברובוקס
↑  משה פראגר, אלה שלא נכנעו, עמ' לב
↑  בסתר רעם, עמ' 103
↑  חתנו של רבי פנחס מנחם אלעזר יוסטמן מפילץ שהיה גיסו ובן דודו של "השפת אמת", אביהם של ה"אמרי אמת" ורבי משה בצלאל סביו של הרב שמעון נפתלי, וכן היה גיסו של הרב שמעון חיים אלתר חמיו של רבי משה בצלאל.
"פתקה" שנתן רבי משה בצלאל לאחיו האמרי אמת
מצבת יצחק מאיר אלתר, בנו של רבי משה בצלאל אלתר
אוריאל עיטם

| --- | --- |

הרב אוריאל עיטם
 לידה:  19 בדצמבר 1967 (בן 57) י"ז בכסלו ה'תשכ"ח
 מדינה:  ישראל
 מקום פעילות:  ישיבת ההסדר ירוחם, ראש הישיבה
 השתייכות:  דתי-לאומי
 רבותיו:  הרב אהרון ליכטנשטיין, הרב יהודה עמיטל, הרב אליהו בלומנצויג
 חיבוריו:  "ונהר יוצא מעדן", "שערים למשנתו של הרב יהודא ליאון אשכנזי (מניטו)", "להשקות את הגן"
הרב אוריאל עיטם (נולד ב-19 בדצמבר 1967, י"ז בכסלו ה'תשכ"ח) הוא ראש ישיבת ההסדר ירוחם, מחבר ספרים במחשבת ישראל ובאמונה, ומומחה להגותו ולכתביו של הראי"ה קוק.
קורות חייו

נולד בשם אוריאל ציפסר לאברהם ויהודית ציפסר. גדל בפתח תקווה, ולמד בתיכון אמי"ת בר-אילן. למד בישיבת הר עציון כשמונה שנים, ושירת בצה"ל במסגרת מסלול ההסדר. במהלך השנים הוא למד לתקופות קצרות גם בישיבת מרכז הרב ובישיבת הר המור. גיסו הוא הרב חננאל אתרוג, ראש ישיבת שבי חברון.
נמנה עם הצוות שהקים את ישיבת ההסדר בירוחם בשנת תשנ"ג בראשות הרב אליהו בלומנצויג. בשנים הראשונות לאחר הקמת הישיבה הוא התמקד בהוראת תנ"ך, אמונה ומחשבת ישראל. במהלך השנים הוא לימד בישיבה גם תלמוד והלכה. באלול תשע"ח הוא מונה לסגן ראש הישיבה, בשותפות עם הרב חיים וולפסון. שניהם כיהנו שנתיים לצד ראש הישיבה, הרב בלומנצויג. בשנת תש"פ הרב בלומנצויג פרש מתפקידו כראש הישיבה, והרבנים עיטם ווולפסון מונו לראשי הישיבה. בישיבה הוא משמש כאחראי על תוכנית המחשבה, ומוביל תוכניות בלימוד מחשבה ואמונה הן לתלמידי הישיבה והן לבוגריה.
מכהן כחבר מערכת כתב העת "אסיף".
נשוי לשלומית לבית נוסבוים, בתו של פרופ' יוסי נוסבוים, והם הורים לשבעה ילדים.
שיטתו

עיקר עיסוקו וכתיבתו של הרב עיטם היא בלימוד, כתיבה והוראה שיטתיים של מחשבת ישראל ואמונה. במהלך השנים הוא העביר סדרות מקיפות של שיעורים בנושאים רבים באמונה, והוא משמש כראש תוכנית המחשבה בישיבת ההסדר בירוחם.
שיטתו > לימוד שיטתי של הוגי דעות

גישה אחת בתורתו היא לימוד שיטתי של הוגה דעות. בין ההוגים בהם עוסק הרב עיטם באופן מקיף הראי"ה קוק, רמח"ל, מהר"ל, והוגים רבים נוספים. אחד ההוגים בני העת החדשה בהם עסק הרב עיטם בהרחבה הוא הרב מניטו. ספרו שערים למשנתו של הרב יהודה ליאון אשכנזי (מניטו) יצא בהוצאת מגיד-קורן.
שיטתו > לימוד שיטתי של נושאים בהגות היהודית

בנוסף, עוסק הרב עיטם באופן שיטתי בנושאים שונים באמונה ובמחשבת ישראל ובוחן אותם לאורך ציר הזמן, החל מדברי חז"ל, דרך ההוגים הראשונים, בהם רס"ג, הרמב"ם, הרמב"ן ואחרים, דרך הגותו של האר"י, המהר"ל, והרמח"ל, ועד להגותם של גדולי החסידות וההוגים בני העת החדשה. בין הנושאים בהם הוא עסק, יש למנות את טעם הבריאה וייעוד האדם, הבחירה החופשית, התפילה, ועוד.
שיטתו > פרשת גן עדן כיסוד למועדים

מאפיין אחד של שיטתו היא עיסוקו הייחודי בפרשיות הבריאה. בספריו ונהר יוצא מעדן, הוא מראה כיצד שרשיהם של המועדים טמונים בפרשת גן עדן. הספרים יצאו בתחילה כסדרת חוברות על המועדים השונים. בהמשך יצאה סדרה של שלשה ספרים – כרך א' על ראש השנה, יום הכיפורים וסוכות, כרך ב' על חנוכה, ט"ו בשבט ופורים, וכרך ג' על פסח, ימי הספירה ושבועות.
שיטתו > הגותו וכתביו של הראי"ה קוק

הרב עיטם לימד לאורך השנים סדרות רבות של שיעורים במשנתו של הרב קוק, בין השאר על אורות הקודש, ועל חמשת יסודות שיטתו של הרב קוק, שהם גם חמשת החלקים של אורות הקודש ב': הקודש הכללי, החיות העולמית, האחדות הכוללת, הטוב הכללי והתעלות העולם. הרב עיטם נחשב למומחה בכתבי היד של הרב קוק.
במאמר שפרסם בשנת תשס"ד, "סקירת כתבי ההגות של הראי"ה (לרגל מאה שנה לעלייתו לארץ)" הוא מנתח את התקופות השונות בהגותו של הרב קוק. לאחר מכן הוא מתאר את השלבים השונים בפרסום כתבי היד של הרב קוק, ומבאר את החשיבות של ההוצאה לאור של השמונה קבצים. לסיום הוא מנתח את כתבי היד שטרם פורסמו נכון לאותה תקופה, ומראה שישנם עוד כתבי יד רבים הממתינים לראות אור. לימים, הרב עיטם סייע וייעץ בהוצאה לאור של כמה כרכים של הכתבים הגנוזים של הרב קוק, בסדרת קבצים מכתב יד קדשו בעריכת הרב בעז אופן (כרכים א,ב,ג).
מספריו

ונהר יוצא מעדן – על שורשם של מועדי ישראל בגן עדן (שלושה כרכים)
להשקות את הגן – על מחשבת ההלכה במסכת סוכה
להשקות את הגן - על מחשבת ההלכה במסכת סנהדרין
שערים למשנתו של הרב יהודא ליאון אשכנזי (מניטו) – על משנתו של הרב יהודא ליאון אשכנזי, ירושלים: מגיד, 2021.
הערות שוליים

↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498866805171  LCCN: no2018007766  VIAF: 308256141   WorldCat (עם VIAF): 308256141
אברהם אבלי הלוי גומבינר

| --- | --- |

ציור המיוחס למגן אברהם
 לידה:  1637 ה'שצ"ז גומבין, האיחוד הפולני-ליטאי 
 פטירה:  5 באוקטובר 1682 (בגיל 45 בערך) ג' בתשרי ה'תמ"ג קאליש, האיחוד הפולני-ליטאי 
 כינוי:  ה"מגן אברהם"
 מקום קבורה:  פולין קאליש, פולין
 מדינה:  האיחוד הפולני-ליטאי האיחוד הפולני-ליטאי
 מקום מגורים:  קאליש 
 תקופת הפעילות:  ? – 5 באוקטובר 1682 
 השתייכות:  יהדות אשכנז 
 תחומי עיסוק:  הלכה, מדרש
 רבותיו:  ר' יצחק בן אליקום
 חיבוריו:  מגן אברהם - פירוש לשולחן ערוך אורח חיים ולתוספתא נזיקין, זית רענן על הילקוט שמעוני
 
 תפקידים נוספים:  דיין 
 
רבי אברהם אבלי (אַבֶּא'לֶה) הלוי גומבינר (ה'שצ"ז, 1637 – ג' בתשרי ה'תמ"ג, 5 באוקטובר 1682), מגדולי האחרונים. מכונה על שם ספרו "מגן אברהם", מהפירושים הבולטים לחלק "אורח חיים" ב"שולחן ערוך".
תולדות חייו

נולד בעיר גומבין שבפולין בשנת ה'שצ"ז (1637). בהיותו כבן 18 (1655, ה'תט"ו) רצחו קוזקים את אביו, הדיין רבי חיים הלוי, בתקופת הסכסוכים שהייתה בפולין בשנים שלאחר גזרות ת"ח–ת"ט. למד תורה אצל רבי יצחק מפוזנא. בשנת ת"כ הגיע לעיר קאליש בפולין, שם לימד תחילה בחורים צעירים. רק משנודעה גדלותו, באו אליו תלמידים מבוגרים יותר והחל לכהן כראש ישיבה לתלמידיו.
בהמשך החל לשמש כדיין בבית הדין של רבי ישראל דרשן שפירא. לפי המסופר, כאשר ביקר בעירו רבי שבתי הכהן (הש"ך), שמע מאחד מתלמידי המגן אברהם תשובה מחודדת לשאלה קשה ששאל. ובעקבות כך דרש הש"ך שתינתן לו משרה רבנית. וכך קיבל את משרת הדיין ומו"ץ בבית הדין, בגלל ענוותנותו לא הסכים לקבל משרה שתנשל מישהו אחר ממשרתו. הוא זכה למעט תהילה בחייו, ורק פרסום ספרו, כמה שנים לאחר מותו, הקנה לו את שמו.
יצירתו

המגן אברהם החל לכתוב את ספרו בשנת תכ"ה, ועסק בכתיבת חיבורו שש שנים. בשנת תל"א סיים את חיבורו וקיבל הסכמות מרבני פולין. אחיו, רבי יהודה, נסע בשנת תל"ג לאמסטרדם כדי להדפיס את הספר, אך נפטר בדרכו. והספר הוחזר למחבר שביצע בו שינויים והרחבות לאור ספרים שנתפרסמו בינתיים, כמו שו"ת צמח צדק וספר עולת תמיד ואחרים.
בנו היחיד, רבי חיים, שחפץ להדפיס את הספר לאחר פטירת אביו, עמד בפני קשיים רבים. כתב היד של הספר נפל בידי זרים שלא הסכימו להחזירו, על אף פסקי דין מבתי דין שונים, רק חרם מוועד ארבע ארצות שכנע אותם לבסוף להחזירו. בהמשך נסע ברחבי פולין לגייס כספים לצורך ההדפסה, אך הצליח לאסוף רק מעט מן הסכום הדרוש. לאחר שהתחנן ושיכנע את המדפיס רבי שבתי משורר בס להשקיע בעצמו את הסכום החסר, ולהדפיס את הביאור לאורח חיים יחד עם ביאורו של הט"ז, יצא הספר לאור.
מתוך כתביו הרבים שאבדו במשך הזמן, שרדו, מלבד פירושו לאורח חיים שבשולחן ערוך, פירוש "מגן אברהם" לתוספתא נזיקין (ייתכן כי חיבר פירוש לכל התוספתא ורק פירושו לסדר זה שרד), הנדפס כיום צמוד לתוספתא בשם "מגן אברהם". וכן פירוש "זית רענן" על ילקוט שמעוני. (הפירוש הנפוץ כיום בשם זה, המודפס בשולי דפי הילקוט שמעוני, הוא רק תקציר מהפירוש המקורי, שנפוץ הרבה פחות).
חתנו, רבי משה יקותיאל קויפמן, חיבר כמה ספרים, ובהם "חקי חיים" על שולחן ערוך אורח חיים, ו"חקי דעת" על שולחן ערוך יורה דעה, "לחם הפנים" ועוד. בספריו אלו הוא מביא הרבה קטעים מכתבי יד חמיו על החלקים האחרים של השו"ע. בין הקטעים הללו ישנו גם חיבור שלם על שמות אנשים ונשים בגיטין.
בעל המגן אברהם שלח ידו גם בפיוט, שני פיוטים משלו שרדו, האחד לשבועות והשני קינה לתשעה באב (נדפסו על ידי חתנו בספרו חוקי חיים (דפוס ברלין ת"ס), ובסוף ספר לחם הפנים. הקינה בנויה על מאמרי חז"ל הבאים: "עשר (דרגות) קדושות בארץ ישראל" (משניות כלים א, ו), "עשרה דברים נאמרו בירושלים" (ב"ק פב, ב), "עשר מסעות נסעה שכינה וכנגדן גלתה סנהדרין" (ר"ה לא, א). בעשרים בתי הפיוט הוא משלב לסירוגין, בבית האחד: אחת מדרגות הקדושה שאבדו ואחד מהדברים שהיו בירושלים ואבדו, ובמשנהו: אחת מגלויות השכינה ואחת מגלויות הסנהדרין.
פירושו לשו"ע

פירושו "מגן אברהם" מתמקד בשו"ע חלק "אורח חיים". הפירוש זכה לתפוצה ניכרת, והודפס ברוב המהדורות של השולחן ערוך. כמעט בכל מחלוקת בינו לבין הטורי זהב או בינו ובין ה"עולת תמיד" של הרב שמואל דיין, נתקבלה להלכה דעתו של המגן אברהם. קיצר מאד בדבריו, והוסיף הרבה הפניות לספרים אחרים בלי לפרש מה כוונתו. על המגן אברהם נכתבו פירושים שונים לפרש את דבריו שלעיתים סתומים, כשהמפורסם שבהם הוא פירוש מחצית השקל מהרב שמואל הלוי קעלין. פירושים אחרים שנכתבו הם אשל אברהם (בתוך "פרי מגדים") של רבי יוסף תאומים, בגדי ישע של רבי שמואל בן יוסף הלוי מביאליסטוק, "יד אפרים" ו"לבושי שרד". מלבד הפירושים והביאורים שנכתבו על ספרו, האחרונים השונים דנים רבות בשיטתו. וכן ישנם חיבורים חשובים רבים המסתמכים על המגן אברהם כפוסק המרכזי, כמו שולחן ערוך הרב והמשנה ברורה.
בפירושו, מרבה הרב גומבינר לחלוק על דעות אחרות, תוך הסברת סיבת המחלוקת והבאת ראיות לשיטתו, ומתוך כבוד לדעה החולקת. אולם כלפי דעותיו של רבי שמואל בן יוסף בספריו "עולת תמיד" ו"עולת שבת" נהג אחרת ודחה אותן מכל וכל.
פירושו לשו"ע > שם הספר

המחבר לא ציין שם כלשהו על דפי ספרו בכתב יד, רק באקראי השיב פעם לשאלת תלמידיו כיצד יקרא לספרו כי שם הספר יהיה "נר ישראל" (ראשי תבות: נר יפה של רבי אברהם הלוי). כפי הנראה מחמת ענווה לא רצה לשלב את שמו בספר. אולם בנו, שהדפיס את הביאור יחד עם ביאורו של הט"ז, החליט בכל זאת לקראו בשם אביו, אם בשל רצונו לכבד את אביו או כדי למצוא שם בעל משמעות שיתאים יחדיו לשני המחברים שחיבורם נדפס לראשונה. כך נקרא בדפוס שם חיבורו של רבי אברהם מגן אברהם נ"י, כאשר נ"י הוא ראשי תיבות של השם המקורי; וחיבורו של רבי דוד – מגן דוד ט"ז, כאשר ט"ז הוא ראשי תיבות של השם המקורי - טורי זהב. כמו כן נקבע שם כולל לספר המשותף - מגיני ארץ. הכינוי "מגן אברהם" נשאר שגור בפי הלומדים, בעוד השם "מגן דוד", על אף שעד היום מופיע בדפוס כשם הפירוש, אינו בשימוש, וכולם מכנים אותו בשמו המקורי "טורי זהב" או בקיצור ט"ז, כנראה היות שגם פירושו הנודע יותר של הט"ז על יורה דעה, שנדפס כחמישים שנה קודם לפירושו על אורח חיים, קרוי כך.
פירושו לשו"ע > זמני היום

| --- | --- |
 :  ראו גם – זמני היום בהלכה
ידועה מאד שיטתו בעניין זמני היום בהלכה, המפרסמת כ"שיטת מגן אברהם", בעיקר לעניין סוף זמן קריאת שמע, סוף זמן תפילה וסוף זמן אכילת חמץ, שרבים נוהגים להחמיר כדעתו.
פטירתו

רבי אברהם נקבר בעירו קאליש על גבעה קטנה, הגישה לקברו נעשתה קשה במשך השנים, ובעל האמרי אמת מגור שביקר פעם בקאליש, דאג שיסללו דרך גישה על חשבונו, ונימק זאת בהיותו מצאצאיו (דרך סבו הרב יהודה לייב קמינר).
אחרי השואה, נעלם האוהל שהיה על קברו, ומקום קבורתו לא נודע. בשנת ה'תש"פ סומן קברו מחדש, על ידי אגודת אהלי צדיקים במקום המשוער של קבורתו.
משפחתו

בנו, רבי חיים
בתו, נישאה לרבי משה יקותיאל קופמן רבה של קוטנא ומחבר הספר לחם הפנים
מתלמידיו

רבי מאיר איזנשטט (“מהר"ם א"ש”)
רבי אליה שפירא (מחבר הספרים “אליה רבה” ו“אליה זוטא”)
אוסקר (רחוב סומסום)

| --- | --- |
 הגרסה המקורית והראשונה של אוסקר מהעונה הראשונה (1969–1970)
 תוכנית טלוויזיה:  רחוב סומסום
 הופעה ראשונה:  10 בנובמבר 1969
 יוצרים:  ג'ים הנסון
 גילום הדמות:  קרול ספיני
 דיבוב:  קרול ספיני
 דיבוב בשפה העברית:  עפרון אטקין, אבי פניני, אלי גורנשטיין, ז'יל בן דוד, עידו מוסרי, דן שצברג
 מידע
 כינויים:  אוסקר, מר אוסקר
 גזע:  פרצופן
 מין:  זכר
 אזרחות:  קנדה קנדית
 מקום מגורים:  רחוב סומסום 
 דמויות קשורות
 משפחה:  מוישה אופניק
 חברים:  ציפורת, אריק ובנץ, עוגיפלצת, קרמיט הצפרדע, כרובי ועוד
 
אוסקר
אוסקר הפרצופן (באנגלית: Oscar the Grouch) או אשפח (לפי המלון של רחוב סומסום [דרושה הבהרה]) הוא בובה מתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "רחוב סומסום". בעונה הראשונה דמותו הופיע בצבע כתום אך מהעונה השנייה ועד היום דמותו בצבע ירוק. הדבר האהוב עליו בחיים הוא אשפה, כפי שמעיד השיר "אני אוהב אשפה".
אוסקר הוא מפלצת נטולת אף, ומתגורר בפח אשפה. הוא בדרך כלל שרוי במצב רוח עצבני ומהווה כעין תמונת מראה שלילית לשאר הבובות החיות ברחוב סומסום, המאופיינות במזג טוב. תחביבו העיקרי הוא אשפה. בדרך כלל הוא מוציא רק את פלג גופו העליון מתוך פח האשפה בו הוא שוכן. כשהוא הולך, נראות רק שתי רגליו, בזמן ששאר גופו נמצא בתוך פח האשפה; עם זאת, באחד הפרקים בגרסה האמריקאית הופיע אוסקר במלוא גופו כשיצא מפח האשפה שלו.
אוסקר הופיע בתפקידי אורח במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה, בהם הגרסה האמריקאית של "אחד נגד מאה", והופעת אורח בסרט "לילה מוטרף במוזיאון 2".
היסטוריה

בתחילת דרכה של התוכנית לא הופיעו הבובות במסגרת הסדרה עצמה, אלא רק בקטעי הביניים. בעקבות הצלחת הסדרה החל ג'ים הנסון לשלב את הדמויות בסדרה עצמה, ורמז על ציפור ענקית (ציפורת) ועל יצור שחי בתוך פח אשפה (אוסקר). אופי הדמות פותח על ידי הנסון וג'ון סטון, ואישיותו מבוססת על מלצר "גס רוח בצורה מפליאה". קולה של הדמות שאב השראה מנהגי מוניות אמריקאים זועמים. בעיה שהייתה קיימת בתחילת הסדרה הייתה שמפעילו של אוסקר, קרול ספיני, מפעיל גם אותו וגם את ציפורת, אך הבעיה נפתרה כאשר נבחרו מחליפים למקרים בהם שתי הדמויות הופיעו בו זמנית.
בהתחלה הופיע הבובה עם פרווה כתומה, אך הנסון לא היה מרוצה מכך והחליף את צבע הפרווה לירוק החל מהעונה השנייה ואילך.
לדברי רוברט ו. מורו נוצר אוסקר במטרה להדגים גיוון גזעי ואתני, למעשה, על מנת לטפל בבעיות חברתיות באמצעות הבדלתו משאר הדמויות בנושא גזעי ואתני. צופים מסוימים לעומת זאת רואים את אוסקר כילד לאם פונדקאית לעניים.
מאפיינים

אוסקר הוא עצבני וגס רוח, תכונותיו המרכזיות. לאוסקר תולעת כתומה בשם "סלימי" המתגוררת עמו בפח האשפה, ואליה הוא נחמד לרוב. הדבר היחיד שאוסקר מסוגל להיות נחמד אליו באמת זה ילדים קטנים, שלהם הוא נותן מתנות ומחבב אותם. בנוסף לכך, אוסקר שומר בסוד את אזרחותו וזהותו הקנדית.
פח האשפה

אוסקר מתגורר בפח אשפה ברחוב סומסום. אף שמבחוץ הפח נראה קטן מאוד, מבפנים גודלו כגודל חדר. זאת ופרטים נוספים אודות פח האשפה שלו ניתן לראות בסרט "הרפתקאות אלמו בזעפניה". במהלך השנים סיפר אוסקר כי יש לו בתוך פח האשפה חווה, בריכה, מגרש החלקה על הקרח ופסנתר גדול אך זה מעולם לא אומת. ככל הנראה פח האשפה שלו גם עמוס בטונות של אשפה.
משפחה

לאוסקר משפחה גדולה של רוטנים המפוזרת ברחבי העולם, כן ברחבי הגרסאות השונות. אוסקר מתייחס לכל הדמויות לפחות פעם אחת אם זה בשיחות טלפון או במכתבים. אוסקר הוא בן-דודו של הדמות מוישה אופניק מהסדרה הישראלית "רחוב סומסום". לעיתים, בתוכנית הישראלית, התנהלה שיחת טלפון בין מוישה אופניק לאוסקר, כשברקע דמותו של אוסקר הופיע קו הרקיע של מנהטן. במספר פרקים בעונה השנייה של "שלום סומסום" השניים נראו בסדרה יחד לרוב.
חיות מחמד

לאוסקר יש מספר חיות מחמד. ביניהם: תולעת ממין זכר בשם סליימי (או שלומי, בגרסת הדיבוב הראשונה בערוץ הופ!) וכמה פילות שרק חדקן מבצבץ מתוך פח האשפה.
הערות שוליים

1 2  http://www.youtube.com/watch?v=H7TDiqoH5LE
↑  Jeffrey A. Kroessler, New York year by year: a chronology of the great metropolis, page 306.
↑  Morrow, Robert W. (2006). Sesame Street and the Reform of Children's Television. Baltimore, Maryland: Johns Hopkins University Press. p. 76. ISBN 0-8018-8230-3.
↑  http://www.youtube.com/watch?v=sILeklYs5HQ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290962105171  LCCN: no2019069600  MusicBrainz: 0d6502b6-dd25-407a-b6ab-f0b1b596861e  VIAF: 14155830448233070187   WorldCat (עם VIAF): 14155830448233070187
אלפס מריטימה

ערך זה עוסק בפרובינקיה רומית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  63 
 תאריכי פירוק:  476 
 ישות יורשת:  ממלכת איטליה 
 
אלפס מריטימה (בלטינית: Alpes Maritimae; בתרגום מילולי לעברית: האלפים הימיים) הייתה פרובינקיה רומית קטנה שנוסדה בשנת 63 לספירה על ידי הקיסר נירון. הפרובינקיה הייתה אחת משלוש הפרובינקיות שהשתרעו על שטחי האלפים שבין צרפת ואיטליה המודרניות, לצד אלפס קוטיאה ואלפס פנינה. הפרובינקיה כללה חלקים ממחוזות באלפים הימיים של ימינו, ביניהם האלפים של פרובנס עילית והאלפים העליונים.
בירת הפרובינקיה הייתה קמנלום (צ'יימיז המודרנית, שהיא כיום שכונה בניס), עד שהוחלפה באבורדונום (אמברון המדורנית) במהלך שלטונו של דיוקלטיאנוס.
היסטוריה

הפרפקטוס סיביטיום הכניעו את השבטים הליגוריים בקיץ של שנת 14 לפנה"ס. לאחר מכן, בשנת 63 לספירה ניתנו להם זכויות לטיניות והם החלו להתנהל תחת נציב רומי. באותה השנה הפכה קמנלום לבירת הפרובינקיה.
תחת שלטונו של דיוקלטיאנוס (284–305), הפרובינקיה הוגדלה תחת שילוב של חלקים מגאליה נארבוננסיס ואלפס קוטיאה, והעתיקה את מקומה לפרפקטורה גלאריום. עיר הבירה הפכה להיות אבורדונום, שהייתה חלק מאלפס קוטיאה עד אז.
האמפיתיאטרון הרומי של קמנלום
משה טלנסקי

| --- | --- |

טלנסקי בחתונת נכדתו ביוני 2008
 לידה:  27 בינואר 1933 (בן 92) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  ישיבה יוניברסיטי 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
משה (מוריס) טלנסקי (באנגלית: Morris Moshe Talansky, נולד ב-27 בינואר 1933) הוא מיליארדר, סוחר נדל"ן, איש עסקים, נדבן ומתרים יהודי-אמריקאי. נחקר בפרשת מעטפות הכסף, שבה הורשע אהוד אולמרט בקבלת כספים שלא כדין, בסכום של מאות אלפי דולרים, בתקופות בהן כיהן כראש עירית ירושלים וכשר התמ"ת. טלנסקי שימש כעד מרכזי בפרשה זו.
חייו

מוריס טלנסקי נולד ב-1933 ברובע ברוקלין שבניו יורק לרב דוד ורבקה טלנסקי, מהגרים מרוסיה. בשנות החמישים למד בישיבה יוניברסיטי והוסמך לרבנות. אחותו שושנה הייתה אשתו של הרב אברהם סילברט, ראש ישיבת בני עקיבא אהל שלמה בבאר שבע.
ב-24 ביוני 1956 נשא לאישה את מריון (מרים לאה) לבית קריגר, מורה ומנהלת חשבונות, אחותה של ציפי סידר, אשתו של פרופ׳ חיים סידר ואמו של הבמאי יוסף סידר. לזוג נולדו שלושה ילדים, ששניים מהם עלו לישראל. בשנת 1996, לאחר 40 שנות נישואים, התגרשו בני הזוג טלנסקי. משה טלנסקי נישא בשנית להלן.
טלנסקי מתגורר בוודמיר (Woodmere) (אנ'), בלונג איילנד שבמדינת ניו יורק, ולו בית גם בשכונת שערי חסד שבירושלים. הוא המנהל והבעלים של חברת "Global Resource Group Ltd", שאותה ייסד בשנת 1998 בניו יורק.
במסגרת עסקיו נקלע, יחד עם משקיעים אחרים, לסכסוך עסקי עם חברת שירותי הלוויין אימאג'סאט אינטרנשיונל בה השקיעו, והגיש נגדה ונגד התעשייה האווירית, השותפה בחברה, תביעה בבית משפט בניו יורק.
גיוס כספים

טלנסקי עוסק בגיוס כספים לארגוני צדקה וצרכי ציבור רבים:
גייס תרומות לארגון אורט העולמי
מכהן כיו"ר אגודת הידידים האמריקאים של המרכז הרפואי שערי צדק בירושלים (לאחר שבעבר כיהן כסגן יו"ר בעל סמכויות ביצוע). ב-2004 קיבל מהאגודה שכר של 90 אלף דולר
כיהן בחבר הנאמנים של ישיבה יוניברסיטי.
מכהן כנציג הקרן החדשה לירושלים בארצות-הברית.
מכהן כיושב-ראש חבר הנאמנים של רשת מוסדות החינוך מגדל אור של הרב יצחק דוד גרוסמן שמרכזה במגדל העמק.
מנהל "Ventures in Jewish Life".
לטלנסקי היסטוריה ארוכה של תרומות לפוליטיקאים אמריקאים, למן שנות ה-80 של המאה ה-20, ובהן תרומות לג'ורג' בוש, דיק צ'ייני, ביל קלינטון, רודי ג'וליאני, אדוארד קנדי, צ'אק שומר וגארי אקרמן.