stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייק מודנו
קריירה לאחר הפרישה

ב-23 בספטמבר 2011, לאחר 21 עונות ב-NHL, מודנו הודיע רשמית על פרישה מהוקי במסיבת עיתונאים בדאלאס. מודנו היה השחקן הפעיל האחרון ששיחק בשנות ה-80, יחד עם מארק רצ'י, כמו גם השחקן הפעיל האחרון ששיחק במינסוטה נורת'סטארס. הסטארס החתימו את מודנו על חוזה ליום אחד כדי לאפשר למודנו לפרוש כשחקן דאלאס סטארס. בינואר 2013, מודנו הפך למושל חלופי ויועץ בכיר במשרד הסטארס. הוא תיאר את תפקידו כ"הצד העסקי של הארגון", משיכת מעורבות של עסקים מקומיים לקבוצה, כמו גם להביא יותר אוהדים למשחקי הסטארס.
בשנת 2019, מודאנו נשכר על ידי מינסוטה ויילד לשמש כיועץ בכיר במשרד הקדמי.
מודנו הוא המייסד והסגן הנוכחי של קרן מייק מודנו בע"מ, אשר מעלה מודעות ומימון לארגונים המציעים חינוך וסיוע לילדים ולמשפחות שנפגעו מהתעללות בילדים, פועלת בהצלת כלבים וגם התאחדה עם פרויקט הלוחם הפצוע. יתרה מכך, מאז תחילת הקריירה שלו ב-NHL, מודנו היה קשור פעמים רבות הן לארגוני צדקה והן לקהילת טקסס בכלל. היה לו גם קו בגדים משלו במהלך שנות ה-90.
מודנו היה אחד ממספר אנשי ספורט שהופיעו בסדרה של ויגנטים עבור כוכב העל מיסטר פרפקט, כאשר פרפקט שיחק כשוער שמציל כל חבטה כולל זו של מודנו.
מודנו הופיע בקטע קצר עם חברו לקבוצה בזיל מקריי בסרט "אלופים על הקרח" ("The Mighty Ducks") משנת 1992. מודנו קיבל שובר חברות לגילדת שחקני המסך עבור התפקיד.
מודנו הוא שחקן גולף נלהב, לאחר שהכיר את אשתו השנייה במגרש גולף, ושיחק בכמה תחרויות לאחר הפרישה. בליל המחווה של מייק מודנו, ארגוני דאלאס סטארס ואנהיים דאקס הציגו לו חבילות גולף, אחת מהן הייתה לקורס במועדון הגולף המלכותי והעתיק של סנט אנדרוס בסקוטלנד. שותפו לגולף הוא לעיתים קרובות חברו לשעבר בקבוצת הסטארס ברט האל. בסיבוב השני של אליפות הגולף של אישיויות אמריקאיות מפורסמות ב-2021 בגומה ה-18, מודנו פגע באלבטרוס בפעם הראשונה בתולדות האירוע. התוצאה של הזריקה שלו פנימה העניקה לו שוויון יתרון כאשר ג'ון סמולץ נכנס לסיבוב השלישי והאחרון.
האל ומודנו ניהלו מסעדה בדאלאס, Hully & Mo Restaurant and Tap Room, מ-2008 עד 2012. בשנת 2003, בעיירה ווסטלנד, שבה התגורר מודנו במהלך קריירת ההוקי הקטנה שלו והוריו עדיין מתגוררים שם, שינתה את שמו של משטח החלקה על הקרח שלהם לאצטדיון הקרח של מייק מודנו.
מורשת

מודנו מחזיק במספר שיאים ותשבחות בתולדות ה-NHL, כמו 561 שערים של שחקן יליד ארצות הברית, 1374 נקודות של שחקן יליד אמריקאי, 146 נקודות פלייאוף בקריירה של שחקן יליד אמריקאי, ו-1,499 משחקים ששוחקו על ידי חלוץ יליד אמריקאי. הישגים אלו ואחרים מובילים להרבה עמיתים וסופרי ספורט שהתייחסו למודנו כאחד מגדולי שחקני ההוקי קרח ילידי אמריקה בכל הזמנים.
במהלך קריירת המשחק שלו, הוא נודע בזכות המהירות שלו, האינסטינקטים ההתקפיים, הניקוד, שליטה בדיסקית ויכולת ההחלקה על הקרח בקרב בני גילו, ונחשב בזכות סגנון המשחק והכישורים הרחב שלו.
ב-21 בינואר 2007, ה-NHL הכריזה על מודנו כשגריר מיוחד לחגיגת האולסטאר של NHL  2007, הודות לתרומותיו הרבות להבאת משחק האולסטאר הלאומי ה-55 של ליגת ההוקי הלאומית בדאלאס וגם על תרומתו להוקי בדאלאס. מודנו, מוביל הסטארס בכל הזמנים במספר קטגוריות סטטיסטיות וחבר בזיכיון במשך כל 17 שנות הקריירה שלו, הופיע באירועי אולסטאר נבחרים והנחית את הדיסקית בהתמודדות טקסית לפני המשחק ב-24 בינואר 2007.
ב-8 במרץ 2014, הדאלאס סטארס הוציאו לגמלאות את חולצה מספר 9 של מודנו. באותה תקופה הוא היה רק השחקן הרביעי בהיסטוריה של קבוצת זיכיון שזכה לכבוד הזה.
ב-17 בנובמבר 2014, מודנו הוכנס להיכל התהילה של ההוקי.
לרגל יום השנה ה-100 ל-NHL ב-2017, מודנו נבחר לאחד מ-100 שחקני ה-NHL הגדולים ביותר, שנבחרו על ידי פאנל של 58 אנשים, כולל חברי תקשורת, בוגרי NHL ומנהלי NHL.
בשנת 2019, מודנו הוכנס להיכל התהילה של ה-IIHF.
בשנת 2022, האתלטיק דירג את מודנו במקום ה-51 ברשימת "NHL99" של 100 השחקנים הטובים ביותר בהיסטוריה המודרנית של ה-NHL.
דאלאס סטארס הכריזו על חשיפת פסלו של מייק מודנו באמריקן איירליינס סנטר ב-16 במרץ 2024. הפסל לכבוד מודנו, שעוצב על ידי עומרי עמרני, ממוקם ב-PNC Plaza מחוץ לזירה, לצד אחד מאגדת דאלאס מאבריקס דירק נוביצקי.
חיים אישיים

במהלך כהונתו בריידרס, מודנו החל לצאת עם קרי נלסון, אחותו של חבריו לקבוצה ג'ף וטוד נלסון. באוקטובר 1999 הוא הציע לה נישואין, אך בסופו של דבר הם סיימו את האירוסים בפברואר 2000.
ב-30 בנובמבר 2006, הזמרת וילה פורד הודיעה כי מודנו, החבר שלה משכבר הימים, הציע לה נישואין במהלך סוף השבוע של חג ההודיה, 2006. מודנו ופורד נישאו בטקס קטן באתונה, טקסס, ב-25 באוגוסט 2007, שם השתתפו ברט האל ודריל סידור בתור השושבין של מודנו. פורד התבקשה על ידי ה-NHL לכתוב בבלוג את סדרת הפלייאוף של הסטארס מ-2007; ההודעות שלה התקבלו בברכה ותמיכתה בבעלה הייתה די קולנית. באוגוסט 2012, פורד ומודנו הודיעו שהם מתגרשים.
מודנו נישא לשחקנית הגולף אליסון מישלטי, בתם ואחייניתם של שחקני ה-NHL לשעבר ג'ו מישלטי ופט מישלטי בהתאמה, ב-1 בספטמבר 2013. יש להם תאומים (ג'ק וקייט), שנולדו ב-2014 וכן בת, ריס (נולדה ב-2016), הבן, לוקה (נולד ב-2018), והבת, קווין (ילידת 2020).
הישגים > פרסים והוקרה

קבוצת האולסטאר המזרחית הראשונה ב-1989, WHL
קבוצת האול רוקי ב-NHL, 1990
משחקי האולסטאר ב-NHL בשנים 2003, 2000, 1999, 1998, 1993 (כקפטן קבוצת החטיבה המערבית) ב-2007, 2004 (כשגריר מיוחד) ב-2009.
זכייה בגביע סטנלי, 1999
חולצה מספר 9 הוצאה לגמלאות ב-2014
כניסה להיכל התהילה של ההוקי ב-2014
כניסה להיכל התהילה של ה-IIHF ב-2019
הישגים > שיאים > NHL

מתייחס לשחקנים אמריקאים בלבד
שערים (561)
נקודות (1,374)
נקודות בפלייאוף בקריירה (146)
משחקים (1,499)
הישגים > שיאים > מינסוטה נורת'סטארס\דאלאס סטארס

משחקים ששוחקו, עונה סדירה ופלייאוף (174, 1459)
שערים, עונה סדירה ופלייאוף (58, 557)
אסיסטים, עונה סדירה ופלייאוף (87, 802)
נקודות, עונה סדירה ופלייאוף (145, 1359)
הערות שוליים

1 2  "Mike Modano leads list of best U.S. players". nhl.com. 2016-07-04. נבדק ב-2024-02-06.
1 2  Brownstein, Liz. "Mike Modano and the Top 20 American NHL Skaters of All Time". Bleacher Report. נבדק ב-2024-02-06.
1 2  Kennedy, Ryan (2011-09-23). "Mike Modano America's most important player of all-time". The Hockey News. נבדק ב-2024-02-06.
↑  Mike Modano Says Goodbye, Grantland
↑  "Hasek, Modano in Hall's Class of 2014". NHL.com. 23 ביוני 2014. אורכב מ-המקור ב-10 בדצמבר 2017. נבדק ב-15 במאי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Legends of Hockey - Induction Showcase - Mike Modano". www.hhof.com. נבדק ב-2024-02-13.
↑  Allen, Kevin (1 בינואר 2017). "Mike Modano: 100 Greatest NHL Players". NHL.com. נבדק ב-15 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Podnieks, Andrew (6 בפברואר 2019). "Hall of Fame Class of 2019 named". International Ice Hockey Federation. נבדק ב-28 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7  Rusty Burson, Glenn Hart (2011). The Lone Star Skate: Improbable (But True) Stories of Texas's Hockey Heroes. BookPros, LLC. pp. 67–96. ISBN 978-1934454381.
↑  "Detroit Little Caesars AAA Hockey Club powered by GOALLINE.ca". Dlchc.goalline.ca. 6 באוגוסט 2010. נבדק ב-27 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Modano, Stars Ready for Big Night". NHL.com. 7 במרץ 2014. אורכב מ-המקור ב-3 בנובמבר 2018. נבדק ב-15 במאי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Modano strikes in Wings' debut". Redwings.nhl.com. 8 באוקטובר 2010. אורכב מ-המקור ב-13 באוקטובר 2010. נבדק ב-15 במאי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Westland honors Red Wing and native son Mike Modano". The Detroit News. 10 בנובמבר 2010. אורכב מ-המקור ב-27 בדצמבר 2013. נבדק ב-27 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Brooks, Matt (2023-06-30). "Mike Modano retires after 21 highlight-filled NHL seasons". Washington Post. נבדק ב-2024-02-06.
↑  "Mike Modano". US Hockey Hall of Fame Museum. נבדק ב-2024-02-06.
↑  "Modano among six elected to Hockey Hall of Fame". Star Tribune. נבדק ב-2024-02-06.
↑  Russo, Michael. "NHL99: Mike Modano set a new standard for U.S.-born players, with grace and floppy-jersey flair". The Athletic. נבדק ב-2024-02-06.
↑  Russomanno, Joe. "Mike Modano and the NHL'S All-Time American Born Team". Bleacher Report. נבדק ב-2024-02-06.
↑  "Stars to unveil Mike Modano statue on PNC Plaza at American Airlines Center". nhl.com. 2023-11-21. נבדק ב-2024-02-06.
↑  "Dallas Stars to honor Hall of Famer Mike Modano with statue at American Airlines Center". Dallas News. 2023-11-21. נבדק ב-2024-02-06.
↑  Silverman, Stephen (1 בדצמבר 2006). "Willa Ford Engaged to Hockey Player Beau". People Magazine. אורכב מ-המקור ב-16 בפברואר 2008. נבדק ב-15 במאי 2024. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Modano headlines 2019 IIHF Hall of Fame class". NHL. 6 בפברואר 2019. נבדק ב-15 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
מודנו כובש שער ב-7 בנובמבר 2007
מודנו במשחק עם הסטארס מול הונקובר קנאקס
מייק מודנו עם הרד וינגס באוקטובר 2010
חולצתו של מודנו הוצאה לגמלאות על ידי הדאלאס סטארס ב-2014
מרמר

| מרמר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: שפתניים
סוג:: מרמר
שם מדעי
 .Marrubium L ‏לינאוס, 1753
מַרְמַר (שם מדעי: .Marrubium L) סוג צמחים ממשפחת השפתניים הכולל צמחים עשבוניים רב-שנתיים או בני-שיח או לעיתים רחוקות חד-שנתיים. הסוג מונה 54 מינים ו-11 תת-מינים ותפוצתו הטבעית מאיי מקרונזיה מזרחה אל כל הארצות השוכנות לחופי הים התיכון עד מערב ההימלאיה וצפונה עד האזורים החמים באירופה.
מרוביון והחלפת השם

שמו הקודם של הסוג מרמר בספרות העברית היה מרוביון שהוא תעתיק של שמו המדעי שמקורו לטיני. השם הוחלף על יד האקדמיה העברית ללשון בשנת 2003 לשם עברי מרמר על שום המרירות של איברי הצמח והדמיון הצלילי לשם המדעי. מקור השם הליטני הלטיני במרירות של הצמח. יש הסוברים שהשם Marrob מקורו ערבי (אולי עברי המזכיר את המרור) ופירושו מיץ מר. וחז"ל התייחסו אליו כאל אחד ממיני המרור הנאכלים בפסח.
מאפיינים

צמחים עשבוניים רב-שנתיים או לעיתים רחוקות חד-שנתיים או בני- שיח, גדולים למדי זקופים ומסתעפים מבסיסם, על פי רוב מכוסים בשערות הדוקות או צמריות. הפרחים קטנים, לבנים או ארגמניים (מרמר הנגב).
העלים נגדיים, פשוטים, מקומטים, דמויי ביצה עד מעוגלים, שפתם משוננת, חרוקה או גזורה.
הדורים כדוריים, חיקיים צפופים ומרובי פרחים. מספר הפרחים בכל דור 6 עד 30. עלי התפרחת דומים לעלי הגבעול.
החפיות צרות ומחודדות בקודקודן (דמויי מחט) או לעיתים רחוקות נעדרות.
הפרחים קטנים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, מאוחה עלים ודו-שפתניים באופן ברור.
הגביע דמוי צינור (אינו דו-שפתני) בעל 5 או 10 עורקים או יותר ובעל 5 עד 10 שיניים לעיתים 15 (מרמר הערבות). השיניים שוות זו לזו או השיניים העיקריות ארוכות והנלוות קצרות והן מסודרות לסירוגין (מרמר מצוי). השיניים נוקשים דמוי מרצע, מסתיימים בעוקץ דמויי אנקול או כפופים לאחור ולעיתים ודוקרניים.
הכותרת דו-שפתנית, צבעה לבן או ארגמן, צינור הכותרת אינו בולט על פי רוב מתוך הגביע והוא חסר טבעת שערות (בישראל). השפה העליונה זקופה, ושטוחה פחות או יותר, ומפורצת בקודקודה או בעלת שתי אונות. השפה התחתונה פרושה וגזורה ל-3 אונות, האונה האמצעית רחבה משתי האונות הצדדיות ומפורצת.
האבקנים, שמספרם 4, קטנים חבויים בתוך צינור הכותרת. הזוג הקדמי ארוך יותר מזוג האחורי. השחלה עילית וקודקוד עמוד העלי שסוע לשתי אונות. הפרי מפרדת והפרודות סגלגלות וחלקות.
מיני הבר בישראל > מרמר הנגב

מַרְמַר הַנֶּגֶב (.Marrubium alysson L) צמח רב-שנתי, מסתעף מבסיסו, וגובהו 40 ס"מ, והוא מלבין כולו בגלל כסות של שערות הדוקות, וקצרות ורכות ונעימות למגע. הענפים, רְבוּעִים זקופים. העלים נגדיים פשוטים ונישאים על פטוטרת ארוכה. טרף העלה עגול או בצורת מניפה, רוחבו כרגיל ארוך יותר מאורכו, פניו מקומטים מאוד ושפתו חרוקה עד גזורה. העלים המלווים את התפרחת משולשים, יתדיים וחסרי פטוטרת. הפרחים ערוכים בדורים כדוריים צפופים מרוחקים זה מזה לאורך הגבעול.
הפרחים דו-שפתניים באופן ברור. הגביע דמוי צינור עם 5 שיניים (ולא עשר או יותר) משולשות או דמויות ביצה ואורכן כמחצית אורך הצינור. הגביע משתייר דמוי כוכב בן 5 אונות, קוצני וקשיח בשלב הפרי והבשלת הפרודות. הכותרת קטנה, שצבעה ורוד עז (לילך, ארגמן) ובולטת מעט מהגביע. האבקנים חבויים בצינור-הכותרת.
בית גידול ותפוצה: בישראל הוא גדל בצדי דרכים ומקומות נטושים, בסביבה מופרית, בקרבת האדם אך, גם בבתי גידול טבעיים בעיקר בערבות ובמדבריות. הוא גדל במיוחד בקרקע לס ומעדיף קרקעות עשירות בנוטריינטים. (חומרי תזונה חשובים). הוא גדל בכל אזורי דרום ישראל: בדרום מישור החוף, השפלה, הרי יהודה, צפון הנגב, ומערבה, דרום הנגב, מדבר יהודה, ערבות הירדן והערבה. התפוצה בעולם היא דרום ים-תיכוני ומזרח סהרו-ערבי עם גשם ממוצע של 150 עד 300 מ"מ בממוצע לשנה. הוא גדל בארצות: מרוקו, תוניסיה, אלג'יריה, לוב, מצרים, סיני, ארץ ישראל, סרדיניה, איטליה וספרד. הפריחה מסוף פברואר ועד תחילת אוגוסט.
מיני הבר בישראל > מרמר הלבנון

מַרְמַר הַלְּבָנוֹן (שמו המדעי: Marrubium globosum subsp. libanoticum (Boiss.) P.H.Davis), בספרות העברית שמו הנרדף הוא Marrubium libanoticum (מרוביון לבנוני).
מריון הלבנון הוא צמח עשבוני רב-שנתי הגדל המדרונות אבניים ובצדי-דרכים בחגורה העליונה של החרמון. זן זה מסתעף מבסיסו, גובהו 40 ס"מ, והוא מלבין כולו בגלל כסות של שערות קצרות והדוקות. הגבעולים, רְבוּעִים זקופים. העלים נגדיים, פשוטים וחרוקים. טרף העלה רך, דמוי יתד, מקומט מאוד, שקוע לאורך העורקים, שני חלקי הטרף מקופלים כלפי מעלה, ופניו מכוסים שיער לביד לבן עבה, נעים למגע. הפרחים קטנים, צבעם לבן או קרם, והם ערוכים בדורים כדוריים צפופים, מרוחקים זה מזה לאורך הגבעול. הגביע דמוי צינור עם 5 שיניים דמויי מרצע, אורכן כשליש מאורך הצינור. העלים דמויי ביצה או מעוגלים.
תת-מין זה גדל במדורות אבניים בחרמון בחגורה העליונה של החרמון. תפוצתו בבתות טרגקנטיות של הרים גבוהים גם באדום. הוא אחד משלושה תת-מינים של הסוג globosum. שני המינים האחרים גדלים בטורקיה. הפריחה מסוף פברואר עד תחילת נובמבר.
מיני הבר בישראל > מרמר הערבות

מַרְמַר הָעֲרָבוֹת (Marrubium cuneatum, כונה בעבר מרוביון יתדי) - בן שיח נדיר, ים תיכוני, פרחיו קטנים, העלים דמויי יתד (דמוי משולש ההולך וצר כלפי בסיסו) ומופשלים כלפי מטה. מספר שיני הגביע עולה על 10 והן שטוחות, אינן שוות, ואינן מאונקלות. אחדות מהן שסועות ל-2 או 3 והן מכוסות שערות צמר כמעט עד לקצה. החפיות קצרות ואינן מאונקלות. גבעולי התפרחות צהבהבים ומכוסים בשערות כוכביות קצרות. צמחי ערבות בעבר הירדן: בגלעד במואב ואדום ואולי בחרמון הישראלי, בלבנון, סוריה, איראן, עיראק וטורקיה. הוא נקרא גם מרוביון יתדי. הפריחה מאמצע אפריל ועד תחילת אוגוסט.
מיני הבר בישראל > מרמר מצוי

מַרְמַר מָצוּי (Marrubium vulgare) - בן-שיח ריחני ולפרחיו הלבנים ריח חזק, גובהו 30 עד 60 ס"מ, זקוף, מסתעף מבסיס, מכוסה בשערות צמריות לבנות. השורש שיפודי, הגבעולים רבים, מסועפים לעיתים, מעוצים בבסיסם, ומזדקפים כלפי מעלה ומכוסים שערות צמריות לבנות ארוכות וצפופות. העלים נגדיים, פשוטים, בעלי פטוטרת (7 עד 15 מ"מ), מקומטים מאוד (שקועים לאורך העורקים), דמויי ביצה או מעוגלים, בסיסם דמויי לב ומוצרים לפטוטרת, ושפתם משוננת או חרוקה. פניהם העליונים שעירים או מתקרחים. הדורים חיקיים ומרובי פרחים. מספר הפרחים בכל דור 6 עד 10. עלי התפרחת דומים לעלי הגבעול.
הפרחים קטנים (אורכם קטן מעט מסנטימטר אחד) ולבנים עד ורדרדים, דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, מאוחה עלים ודו-שפתניים באופן ברור. החפיות צרות ומסתיימות בקוץ מאונקל וקירח. הגביע דמוי צינור (אינו דו-שפתני), שאורכו 4 עד 7 ס"מ, בעל 10 עורקים, מכוסה שערות צמריות וגם שערות כוכביות, והלוע חסום בשיער צמרי. הוא בעל 10 שיניים שוות זו לזו פחות יותר והשיניים העיקריות ארוכות והנלוות קצרות והן מסודרות לסירוגין. השיניים נוקשים דמוי מרצע ומאונקלות (מסתיימים בקוץ דמויי אנקול) לעיתים ודוקרניים. מכוסות שערות צמריות בחציין התחתון וקירחות בחציין העליון. הכותרת דו-שפתנית, צבעה לבן ורדרדה, צינור הכותרת אינו בולט על פי רוב מתוך הגביע והוא חסר טבעת שערות (בישראל). שתי השפות שעירות בצדם החיצוני. השפה העליונה זקופה, ושטוחה פחות או יותר, ומפורצת בקודקודה או בעלת שתי אונות. השפה התחתונה פרושה וגזורה ל-3 אונות, האונה האמצעית רחבה משתי האונות הצדדיות ומפורצת. האבקנים, שמספרם 4, קטנים חבויים בתוך צינור הכותרת. הזוג הקדמי ארוך יותר מזוג האחורי. השחלה עילית וקודקוד עמוד העלי שסוע לשתי אונות. הפרי מפרדת והפרודות סגלגלות וחלקות.
ההאבקה נעשית על-ידי דבורים, בדרך של האבקה עצמית. הפריחה מסוף מרץ ועד תחילת יולי.
בית גידול ותפוצה: מרמר מצוי נפוץ בצדי-דרכים, במעזבות, באשפתות, ומעדיף קרקעות עשירות בנוטריינטים. (חומרי תזונה חשובים) או קרקעות גיר. הוא גדל בעיקר בבתות-סְפָר ברוב חלקי ישראל.
טיפוס התפוצה ים-תיכוני ואירנו-טורני והתפוצה הטבעית העולמית משתרעת בעיקר בארצות הים התיכון והמזרח התיכון, גם באזורים החמים של אירופה ועד מערב ההימלאיה. מין זה התאזרח באמריקה הצפונית ובמזרח אמריקה הדרומית.
מין זה גדל גם כצמח נוי, כצמח אור מלא וחום, עמיד בקרה ובשרב, ורגיש למליחות. גדל בקרקעות יובשניות עשירות בנוטריינטים בהר, בעמק, בשפלה, ובנד. הריבוי באמצעות זרעים בסתיו, באמצעות חלוקה בחורף, ובאמצעות ייחורים באביב.
שימושים: בשמן האתרי משתמשים לתיבול מוצרי מזון כגון קינוחים ומשקאות חריפים. כצמח מרפא שמש מרמר מצוי כבר כעת העתיקה והוא נזכר בכתבי היפוקרטס, 500 לפנה"ס כצמח מרפא. מאז נודע הצמח כסם משתן, מחזק, ומעורר וטיפול בדרכי הנשימה ועוד. במחקרים מודרניים במרמר זוהתה תרכובת הנקראת "מרובין" שיש לו פעולה מכייחת - להרחקת ליחה מן הסמפונות, ואף מסדיר הפרעות בקצב פעולות הלב. השמן האתרי המופק מהעלים מרחיב את כלי אדם ופועל אף הוא כמכייח. בניסויים בחיות מעבדה נמצא כי חומצת מרובית המוקפת ממין זה גורמת לזירוז הפרשת מיצי מרה.
הערות שוליים

↑  Marrubium, WFO: World Flora Online. Published on the Internet
1 2 3  Marrubium, POWO (2022). "Plants of the World Online.Published on the Internet
1 2  דן פלביץ' וזהרה יניב, צמחי המרפא של ארץ ישראל, תל אביב: מודן בע"מ, 1991, עמ' 212
↑  עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983, עמ' 64
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 559
↑  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1998, עמ' 387
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 371
מרמר, באתר ITIS (באנגלית)
מרמר, באתר המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי (באנגלית)
מרמר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
מרמר, באתר Tropicos (באנגלית)
מרמר, באתר GBIF (באנגלית)
מרמר, באתר האינדקס הבין-לאומי לשמות צמחים (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553217805171
סדר הירושה

בירושות תפקיד או תואר, סדר הירושה הוא רצף האנשים הזכאים להחזיק במשרה בכירה כגון ראש המדינה או כיבוד כגון תואר אצולה, המסודר לפי סדר קדימותם לקבל אותם במקרה שהמשרה או הכיבוד מתפנים. סדר הירושה יכול להיקבע על פי ייחוס משפחתי או על ידי חוק.
סדר ירושה מוסדר הוא הדרך הנורמלית להעברת משרות שאינן עוברות בירושה, והוא מאפשר את ההמשכיות המידית במקרה של התפנות המשרה באופן בלתי צפוי, כאשר נושאי המשרה מתמנים בתהליך של בחירה. רוצה לומר, המשרה לא צריכה להישאר בלתי מאוישת עד לבחירת יורש. במקרים מסוימים היורש מקבל את תפקידו של זה שקדם לו באופן מלא, כמו במקרה של תפקיד נשיא במדינות רבות. במדינות אחרות בהם מדובר על הורשה לא-משפחתית, ההורשה לא נעשית באופן מלא, אלא ממלא מקום, שממונה על פי קריטריונים להורשה, מקבל את תחומי האחריות של התפקיד, חלקם או כולם, אך לא את המשרה עצמה. לדוגמה, כאשר מתפנה תפקיד האפיפיור, חבר הקרדינלים (Collegium Cardinalium) ממלא באופן קולקטיבי את התפקידים החיוניים של האפיפיור עד לבחירתו של יורש.
מלוכה ואצולה

במונרכיה העוברת בירושה, סדר הירושה מגדיר את זהותו של המונרך החדש כאשר הריבון המכהן מת או מפנה את כסאו. סדר ירושה כזה בדרך כלל מפרט תהליך בחירה, על פי חוק או על פי מסורת, שמגדיר מי מבין שארי בשרו של המונרך הקודם, או אנשים אחרים, יכולים לתבוע את התואר עם התפנותו.
לעיתים קרובות, סדר הירושה מוגבל לאנשים מקרב משפחת המלוכה (למעט במקרה של נישואים מורגנטיים), כלומר, אלה שהוכרו באופן חוקי ככאלה שנולדו לשושלת השולטת, או שמתייחסים אליה, או למלך קודם. זכאותם של יורשי הכתר וסדר הקדימות שלהם יכולים להיקבע על ידי חוקות, חוקים, חוקי השושלת או נוהג.
בעבר, סדר הירושה נכפה או זכה לחיזוק על ידי הכתרתו של יורש הכתר כמלך-שותף, עוד בימי חייו של המונרך השולט. לדוגמה, הנרי, המלך הצעיר, שהוכתר עוד בעת שאביו, הנרי השני, מלך אנגליה, היה מלך, אך מת לפני אביו. אצל העמים הגאלים היה היורש נבחר מבין הגברים המוכשרים לכך מקרב המשפחה המלכותית. מונרכיות שונות משתמשות בנוסחאות שונות כדי להגדיר את סדר הירושה.
מונרכיות העוברות בירושה השתמשו במגוון של שיטות לחשב את סדר הירושה של מועמדים לרשת את הכתר על פי קרבת דם או קרבת נישואין. היתרון של שיטות אלו התבסס על כך שהיורש בכוח יכול היה לקבל מראשית חייו הכשרה כהכנה לחייו כמלך. שיטות אלו גם הגבירו את היציבות הפוליטית על ידי מיסוד ציפיות ברורות בנוגע לרצף השליטים ובכך הפחיתו את האפשרויות של תחרות על השלטון ותיעלו את פעילותם של בניו הצעירים של השליט לכיוונים חיוביים.
למונרכיות מסוימות היו תהליכי בחירה מיוחדים לזהות השליט, במיוחד עם עלייתה לשלטון של שושלת חדשה. בתקופת הקיסרות הראשונה בצרפת, מוסדה זכות בכורה לזכרים מבין יורשיו של נפוליאון בונפרטה, אך במקרה של אי ההצלחה בהעמדת צאצאים זכרים, התאפשר לקיסר לבחור מי מבין אחיו או אחייניו יירש את כתרו. ממלכת איטליה הנפוליאונית הגדירה את בנו השני של נפוליאון כיורש בכוח לכתר, אך בהיעדר יורש כזה, היא אפשרה לבנו החורג, אז'ן דה בוארנה, לרשת את הכתר, למרות שלא היו לו קשרי דם עם בית בונפרטה. ממלכת סרביה הייתה מונרכיה העוברת בירושה לזכרים צאצאי הנסיך אלכסנדר הראשון, אך עם קטיעתו של סדר הירושה, יכול היה המונרך השולט לבחור יורש מבין קרובי משפחתו ממין זכר מבית קאראג'ורג'ביץ'. ברומניה, עם קטיעתו של סדר הירושה הזכרי מצאצאיו של קרול הראשון, קבעה החוקה שצאצאיו של אחיו, לאופולד, נסיך הוהנצולרן, יירשו את הכתר, ובהיעדר יורש מקרבם, יעלה למלוכה נסיך משושלת מערב אירופאית שייבחר על ידי המלך והפרלמנט. בניגוד לכך, ממלכות אירופאיות וותיקות נטו להסתמך על קריטריונים לירושה שעל פיהם עלו למלוכה יורשים של מלכים קודמים על פי כללים ברורים ששורשיהם היו נטועים בחוק או מסורת זו או אחרת.
מלוכה ואצולה > העדפת הבן הבכור

במסגרת הכלל של העדפת הבן הבכור (או ליתר דיוק, העדפת הבן הזכר הבכור), בנו הבכור של המונרך וצאצאיו הם בעלי זכות הקדימה על פני אחיהם, אחיותיהם וצאצאיהם. הבן הבכור מקבל זכות קדימה על פני אחיו הצעירים, אך לכל הבנים הזכרים יש זכות קדימה בסדר הירושה על פני הבנות. ילדים מייצגים את הוריהם, במקרה שאלה נפטרו, ולסדר הירושה הבכיר יש קדימות על פני זה הזוטר, וזאת בסדר עדיפות פנימי בכל מגדר. זכות הירושה שייכת לבנו הבכור של המונרך המכהן ולאחר מכן לבנו הבכור. שיטה זו נהוגה בספרד ובמונקו, ועד ל-2011 הייתה שיטה זו נהוגה בממלכות חבר העמים הבריטי.
פייף או תוארי אצולה פעלו גם הם על פי שיטה זו, אך הבנות קיבלו שוויון זכויות בסדר הירושה, לפחות בנוהג הבריטי המודרני. מצב זה יכול היה להתרחש על תנאי במה שהיה קרוי "השהיה" (Abeyance). בימי הביניים, היישום המעשי של תנאי זה היה תלוי בנוהג המקומי. זכותן של נשים לרשת את האחוזות יושמה למעשה על ידי בני זוגן (Jure uxoris) או על ידי בניהן (Jure matris).
מלוכה ואצולה > העדפת הבן הבכור > העדפת הילד הבכור

כלל העדפת הצאצא הבכור הוא חוק שעל פיו הצאצא הבכור של הריבון יורש את כסאו ללא קשר למינו ונקבות (וצאצאיהן) נהנות מאותם זכויות בסדר הירושה כמו הזכרים. כלל זה מיושם כיום בשוודיה (החל מ-1980), בהולנד (החל מ-1983), בנורווגיה (החל מ-1990), בבלגיה (החל מ-1991), בדנמרק (החל מ-2009) ובלוקסמבורג (החל מ-2011). באוקטובר 2011 הוסכם שכלל העדפת הילד הבכור ייושם בממלכות חבר העמים הבריטי החל מתאריך עתידי. במרץ 2015 הושלם תהליך החקיקה על ידי הפרלמנטים של כל ממלכות חבר העמים.
מלוכה ואצולה > הירושה האגנאטית

חוק הירושה האגנאטית היה רווח ברובה של אירופה מאז תקופות קדומות. חוק זה הגביל את הירושה רק לצאצאי המונרך המכהן או למונרך קודם שהשתייכו לקו הירושה הזכרי בלבד. יורשים מקו הירושה הנקבי היו זכאים לרשת את המלוכה רק במקרה שלא נותר בחיים אף יורש בכוח מקו הירושה הזכרי.
על פי שיטה זו, סדר הירושה מתחיל מהיורשים ממין זכר מכל ענפי השושלת ורק עם הכחדתו של קו זכרי זה, מתאפשרת הורשת המלוכה לנקבות. המונרכיה האחרונה שפעלה עד לאחרונה על פי שיטה זו היא הדוכסות של לוקסמבורג, שב-2011 חוקקה חוק ירושה שיהיה שוויוני לזכרים ולנקבות. ממלכות שפעלו על פי שיטה זו קודם לכן היו אוסטריה (מאוחר יותר האימפריה האוסטרו-הונגרית), ממלכת בוואריה, ממלכת הנובר, וירטמברג, האימפריה הרוסית, ממלכת סקסוניה, ממלכת טוסקנה וממלכת שתי הסיציליות.
במקרה של אישה שעלתה לכס המלוכה, היא לא הייתה בהכרח היורשת הבכירה על פי משפט הבכורה, אלא בדרך כלל קרובת המשפחה הקרובה ביותר למלך הזכר האחרון. דוגמאות לכך ניתן למצוא בירושתו של כריסטיאן הראשון, מלך דנמרק, שירש את דוכסות שלזוויג-הולשטיין מאמו, עקב מותו ללא צאצאים של דודו. דוגמאות נוספות הן: מריה תרזה (למרות שזכות הירושה שלה אושרה כתוצאה מניצחונה במלחמת הירושה האוסטרית), מארי אדלייד, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, אן מברטאן, מריה ולדימירובנה רומנובה וכריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, שעלה לכס המלוכה בזכות אשתו לואיז, נסיכת הסן-קאסל לאחר היכחדותו של הקו הזכרי לבית אולדנבורג.
מלוכה ואצולה > החוק הסאלי

החוק הסאלי, שבמרכזו עמדה שיטת הירושה האגנאטית, הגביל את מגוון היורשים הפוטנציאליים לזכרים והדיר את הנקבות של השושלת ואת צאצאיהן. החוק הסאלי היה תקף בבתי המלוכה של אלבניה, צרפת, ממלכת איטליה, ממלכת רומניה, ממלכת יוגוסלביה, פרוסיה והקיסרות הגרמנית. כיום החוק מיושם רק בבית המלוכה של ליכטנשטיין.
ב-1830 בספרד, השאלה אם יש ליישם את החוק הסאלי עמדה במרכזה של המחלוקת על ירושתו של פרננדו השביעי, מלך ספרד על ידי בתו איזבלה או על ידי אחיו האינפנטה קרלוס. מחלוקת זו הובילה לפרוץ שורה של מלחמות אזרחים וליצירתה של שושלת טוענים לכתר יריבה הקיימת עד ימינו.
מלוכה ואצולה > שיטת התורנות

שיטת התורנות (Rota, מונח שמקורו מהמילה בשפה הסלאבית הכנסייתית העתיקה שפרושה "סולם" או "גרם מדרגות"), הייתה שיטת ירושה שהייתה נהוגה (אם כי לא בצורה מושלמת) ברוס של קייב ומאוחר יותר בנסיכות מוסקבה.
על פי שיטה זו, המלוכה הועברה לא באופן ליניארי מאב לבנו אלא באופן רוחבי מאח לאח (בדרך כלל עד האח הרביעי) ולאחר מכן לבנו הבכור של הבכור מבין בני הדור הקודם שישבו על כס המלכות. מייסד השיטה היה יארוסלאב הראשון, נסיך קייב (יארוסלאב החכם), ששלושת בניו מלכו אחריו זה אחר זה.  כיום נהוגה שיטה זו בערב הסעודית.