stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת הונאות המע"מ על מכסות פחמן דו-חמצני
ההונאה

על פי פרוטוקול קיוטו לצמצום גזי החממה, המסדירה את נושא הפליטה של פחמן דו-חמצני, הותר מסחר על מכסות הפחמן בין חברות באירופה, הנוכלים ניצלו את הקלות שבה הועברו הכספים, ובכך שאין צורך ממשי בלוגיסטיקה וסחורה פיזית על מנת לסחור במכסות.
על מנת לסחור במכסות, הוקמו מספר בורסות באירופה, הנוכלים זיהו את הבורסה "BlueNext" שהוקמה על ידי חברת הבורסה האירופאית "EuroNext" והחברה הממשלתית הצרפתית "Caisse des dépôts" כמטרות נוחות בזכות הקלות שבה התבצעו התשלומים.
על פי כתבי האישום של אחת הקבוצות שנתפסו, אנשי הקבוצה גבו מס ערך מוסף על עסקאות בתחום זה, אך לא העבירו את הסכומים שנגבו למשרד האוצר הצרפתי. הם הקימו חברות קש בצרפת ובמספר מדינות אירופאיות. ואז קנו בעזרת חברה צרפתית מכסות פחמן דו-חמצני בצרפת מהחברה הממשלתית Caisse Des Dépôts, לאחר מכן מכרו את המכסה לחברת קש ששכנה באחת ממדינות אירופה שבהן לא נדרש תשלום מע"מ על עסקאות אלה, בדרך כלל בריטניה, גרמניה, בלגיה והולנד. לאחר מכן המכסות נמכרו חזרה לחברת קש בצרפת, וכשחברה זו מכרה את הסחורה לחברה צרפתית אחרת (בדרך כלל Caisse Des Dépôts) הם גבו גם תוספת מע"מ בגובה 20%. סכומי המע"מ שנגבו מעולם לא הועברו למשרד האוצר הצרפתי אלא הועברו לחשבונות במקלטי מס והולבנו, החברות שהיו אמורות לשלם את המע"מ "פשטו רגל" בתוך חודשים ספורים וכך נמנעו מתשלום המע"מ שהיה אמור להיות מועבר למשרד האוצר הצרפתי תוך 3 חודשים מביצוע העסקה.
הונאה זו מכונה בשפה המקצועית קרוסלת המע"מ. הכספים שהופקדו במקלטי מס שונים, חלקם הולבנו ורובם חזרו כמזומן אל חברי הקבוצות.
חלק מחברי הקבוצות השתמשו בהון המולבן לבילוים ואירועים גרנדיוזיים, וחלקו לרכישת נדל"ן, בעיקר בצרפת ובישראל.
חשדות לפלילים עלו בצרפת בסוף שנת 2008, כאשר הרגולטור במשרד להגנת הסביבה שם לב לעלייה חדה בהיקף העסקאות בבורסה למכסות פחמן דו-חמצני. החשד היה שארגוני פשיעה מבצעים עסקאות בבורסה כדרך להלבנת הון, אך חברי הקבוצה הצליחו להסתיר את פעילותם בזכות שוחד ששילמו לקציני משטרה בכירים ופקידי ממשל. לבסוף כאשר משרד האוצר הצרפתי ביטל את המע"מ על עסקאות במכסות פחמן דו-חמצני ביוני 2009 החשד התאמת. בתוך חודש צנח היקף העסקאות, וההונאות נפסקו, בחודש שקדם להסרת המע"מ חברי הקבוצות עבדו ביתר שאת על מנת לנצל את הפרצה לפני שתיסגר. קבוצה ממוצעת הרוויחה כמיליון יורו ביום בתקופות הללו.
על פי היורופול, ההונאה עלתה לצרפת כ-1.6 מיליארד אירו, ולשאר מדינות האיחוד האירופי בין 5 ל-10 מיליארד אירו.
בשנת 2016 החל הליך משפטי נגד חלק מחברי אחת הקבוצות, החייבים לרשויות המס בצרפת 283 מיליון אירו, ועם השנים ממשלת צרפת מצליחה לשים ידה על חלק מהמעורבים.
חברי הקבוצות שהורשעו

ההליכים המשפטיים נגד הנוכלים החלו במהלך שנת 2011.
הנאשמים הבאים הורשעו במשפט:
גרגורי זאווי (Grégory Zaoui): מוגדר כממציא ההונאה ("המוח"), הקים את הקבוצה הראשונה יחד עם פבריס סאקון, שנאשם בעבר בעבירות הון. היה כלוא בכלא פרן. לפני כן התמחה בהונאות מע"מ באופן דומה על ידי מסחר בטלפונים ניידים.
מרדכי מולי (Mardoché Mouly), המכונה גם "מרקו": נעצר בסוף אפריל 2013 בפריז. הקים את הקבוצה הגדולה ביותר יחד עם חברו סמי סוייד, נשפט ל-7 שנים ומיליון יורו קנס, חייב כ-283 מיליון יורו לממשלת צרפת. מולי היווה השראה לסרט "קוקו" (2009) אודות מיליונר גחמני שאינו יודע איך לבזבז את כספו, בגילומו של גד אלמלח.
סמי סוויד (Samy Souied): הואשם בהונאה והלבנת הון. שותפו של מרקו מולי. נרצח ביריות בפריז ב-14 בספטמבר 2010 בעת שחיכה לפגישה שקבע עם ארנו מימרן.
ארנו מימרן (Arnaud Mimran): המשקיע בקבוצת מרקו מולי וסמי סוייד, נידון לשמונה שנות מאסר, שמו נקשר לרציחת סמי סוייד ושל חמיו קלוד דריי.
קלוד בודווין (Claude Bauduin): איש הקש של יאניק דשוויל (Yannick Dacheville), בסוף שנת 2011 נגזרו עליו שלוש שנות מאסר בבית משפט בפרנקפורט.
סיריל אסטרוק, מוכר גם בשם אלכס קאהן (Alex Khann): מחלוצי קבוצות ההונאה ומהגדולים שבהם. נאשם בהונאת מע"מ על מכסות פחמן בצרפת ובבלגיה, וכן במקרה שחיתות נוסף של בכיר במשטרה (Neyret) ובסחר בסמים. בתחילת 2014 נגזרו עליו 15 חודשי מאסר בצרפת, היה כלוא בכלא פרן. שוחרר בשנת 2015 ונמלט לישראל, ככל הנראה באמצעות דרכון מזויף. בסוף שנת 2019 בית המשפט העליון שינה את גזר דינו וקבע כי על קאהן לרצות כ-20 שנות מאסר בפועל. תיק נוסף בגין הונאה המוערכת בכ-60 מיליון שקל מתנהל נגדו בבלגיה.
פבריס סאקון (Fabrice Sakoun): נשפט שלא בפניו בית הדין הפלילי בפריז בינואר 2012, ונגזרו עליו חמש שנות מאסר וקנס בגובה 43 מיליון אירו. נמלט לישראל, המסרבת להסגירו.
מישל קסלסי (Michel Keslassy): נשפט שלא בפניו ביוני 2013 ונגזרו עליו שלוש וחצי שנות מאסר וקנס בגובה 65.5 מיליון אירו. נמלט לישראל, המסרבת להסגירו.
סטפן אלזרע (Stéphane Alzraa): הוגש נגדו כתב אישום בינואר 2012 על חלקו בהונאת מע"מ על מכסות הפחמן הדו-חמצני. בשנת 2014 נגזרו עליו 30 חודשי מאסר.
אהרון כהן (Haroun Cohen): נגזרו עליו ארבע שנות מאסר וקנס בגובה 1 מיליון אירו. נמלט לישראל, המסרבת להסגירו.
אלי בלוקה (Elie Balouka): נגזרו עליו 30 חודשי מאסר בפועל, שישה חודשי מאסר על תנאי וקנס בגובה 100,000 אירו.
דוד אילוז (David Illouz): נגזרו עליו 3 שנות מאסר בפועל וקנס בגובה 100,000 אירו.
סיד פודיל (Sid Foudil): נגזרה עליו שנת מאסר בפועל.
אדי אביטן: נגזרו עליו שש שנות מאסר, קנס של מיליון יורו והחרמת כל רכושו. נמלט לישראל, מתגורר ברעננה, בעלה של ונסה וידל אביטן, זוכת תוכנית הריאליטי "מאסטר שף" לשנת 2019.
נאשמים נוספים

בחודש מאי 2016 נערכו משפטים לחלק מחברי הקבוצה של מרקו מולי וסמי סוויד. בין הנאשמים נמנים:
גרגורי זאווי (Grégory Zaoui)
סיריל מולי (Cyril Mouly): אחיינו של מרקו מולי, שזכה לכינוי "הצרפתי". שומר הראש שלו, אלברט טייב, נרצח בדקירה באפריל 2014. הרצח לא פוענח.
סיקור האירוע בכלי התקשורת

התקשורת הצרפתית כינתה בתחילה את האירוע בשם "הונאת מס הפחמן", שם שאינו נכון. מס הפחמן (אנ') נכנס לתוקף בצרפת רק בשנת 2014, ואילו כתבי האישום מתייחסים להונאת מע"מ על עסקאות במכסות פחמן דו-חמצני, ולא למס הפחמן.
באפריל 2013 פורסמה הפרשה בתוכנית תחקירים של הערוץ הצרפתי CANAL+. שם התוכנית היה "העוקץ של המאה", ושיטת ההונאה כונתה "קרוסלה", מכיוון שסכומי הכסף שהועלמו בצרפת הופקדו במקלטי מס שונים וההון המולבן שימש לרכישת סחורות ונדל"ן, בעיקר בצרפת ובישראל, וכך הכספים "הסתובבו" כמו בקרוסלה.
במרץ 2016 פרסם כתב ״הארץ״ בפריז דב אלפון סדרת כתבות על הקשר בין הנאשם ארנו מימרן לבין בנימין נתניהו.בין השאר פרסם אלפון צילומים של נתניהו מבלה עם מימרן בריביירה הצרפתית ובמסעדה בפריז, ופרסם עדות של מימרן במשטרה לפיה תרם כסף לנתניהו. ב-19 במאי 2016 דיווח אלפון מאולם בית המשפט בפריז שארנו מימרן העיד שתרם לנתניהו מיליון יורו, ומאז זכתה הפרשה גם לסיקור בכלי התקשורת האחרים בישראל.
נאשמים בפרשה שנמלטו לישראל

עשרות יהודים צרפתים שהיו חלק מקבוצת ההונאה נמלטו בשנת 2009 לישראל. המשרד לביטחון הפנים הצרפתי ביקש להסגירם לצרפת, אך המחלקה הבינלאומית בפרקליטות המדינה מונעת את הסגרתם. המעורבים בפרשה שנמלטו לישראל השקיעו את רוב ההון המולבן ברכישות נדל"ן בשכונות יוקרה בגוש דן.
משנת 2010 התפתחו קשרים רבים בין המעורבים בפרשה שנמלטו לישראל, לבין ארגוני פשע מאורגן בישראל, בעיקר זה של עמיר מולנר. המעורבים מקבלים מארגוני הפשע שירותי הגנה, העברות כספים, סמים ובילויים, וחלקם הפכו יעד לסחיטה.
בעיתון "מעריב" פורסמה בשנת 2012 ידיעה על עבריינים מיליונרים מצרפת שמציפים את ישראל ומבצעים רכישות נדל"ן בהיקף רחב, רובן בהון מולבן.
נאשמים בפרשה שנמלטו לישראל > קלוד חייט ואריק רוביק

בספטמבר 2011 נהרגה לי זיתוני בתאונת פגע וברח בתל אביב על ידי קלוד חייט ואריק רוביק, שניים מהנאשמים שנמלטו לישראל. השניים נסעו בג'יפ עם לוחית רישוי אמריקאית מזויפת והתגוררו בבית דירות יוקרתי בתל אביב.
נאשמים בפרשה שנמלטו לישראל > פבריס סאקון

סאקון נשפט שלא בפניו בית הדין הפלילי בפריז בינואר 2012, ונגזרו עליו חמש שנות מאסר וקנס בגובה 43 מיליון אירו. הוא נמלט לישראל, המסרבת להסגירו.
נאשמים בפרשה שנמלטו לישראל > אהרון כהן

על כהן נגזרו בצרפת ארבע שנות מאסר וקנס בגובה 1 מיליון אירו. הוא נמלט לישראל, המסרבת להסגירו.
כהן נעצר בישראל לאחר שבחשבון בנק של קרוב משפחה שלו בבנק הפועלים הופקדו 62 מיליוני שקלים שהגיעו מהונג קונג.
המידע על כך התקבל מהחוקרים הצרפתים שטענו כי כהן השתייך לקבוצה של סאקון. לטענתם, כהן התגורר בהונג קונג ומשם ניהל את רכישת הסחורות בעשרות מיליוני הדולרים שהגיעו מהחברות הפיקטיביות של העוקץ, בעיקר מותגי יוקרה, ואת מכירתן בצרפת ובמדינות נוספות.
בעקבות ההפקדה נפתחה חקירת יאחב"ל, שבסיומה הוכח דיווח כוזב לבנקים, מכיוון שהחשבונות היו על שמו של בן משפחתו, אך הנהנה מהכסף היה אהרון כהן. עם זאת, לא ניתן היה להוכיח ברמת הוודאות הנדרשת במשפט הפלילי שמקור הכסף הוא בעבירת ההונאה בצרפת.
כהן הגיע להסדר טיעון עם הפרקליטות על כך שהמדינה תסתפק בהרשעה על עבירה של הימנעות מדיווח, ותחלט לאוצר המדינה 22 מיליון מתוך 62 מיליון השקלים שהוברחו.
הערות שוליים

↑  דב אלפון, מועדונים פרטיים וחופשות ממומנות: "הארץ" חושף את הקשר בין נתניהו לחשוד בעוקץ של המאה בצרפת, באתר הארץ, 14 באפריל 2016
↑  דב אלפון, הקשרים של נתניהו עם החשודים בעוקץ של המאה, באתר הארץ, 25 במרץ 2016.
↑  אמיר זוהר, ‏סיפור מסריח: כל הפרטים על פרשת ההונאה בה מעורב ארנו מימרן, באתר מעריב אונליין, 11 ביוני 2016.
צומת

ערך זה עוסק בצומת דרכים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
צומת מרכזי בפיליפינים
צומת של מסילות רכבת
צומת (לשון זכר; הת"ו שורשית: צ־מ־ת) הוא מפגש בין שתי דרכים או יותר. מבנה נפוץ של צומת הוא בצורת צלב שבו שתי דרכים חוצות זו את זו. בחוקי התעבורה נקבעו כללים להסדרת התנועה בצומת, ובפרט כללי זכות קדימה. פעמים רבות משמשים תמרורים ורמזורים להסדרת התנועה בצומת. לביטולו של צומת משמש מחלף, שבו הדרכים מופרדות במפלסים שונים. פעמים רבות מוסדר גם מעברם של הולכי רגל בצומת, באמצעות מעברי חצייה.
סוגי צמתים

צומת T: צומת שבו דרך מסתיימת באמצעה של דרך אחרת, כך שמפגש הוא דמוי האות T. לצומת זה שלוש זרועות, ששתיים מהן מהוות דרך אחת. נקרא גם צומת קמץ, משום שהמפגש הוא דמוי קמץ.
צומת הצטלבות: מפגש שבו שתי דרכים חוצות זו את זו בצורת צלב. זהו המבנה הנפוץ ביותר של צומת.
צומת שבו יש חמש או שש זרועות. (לדוגמה – "צומת העשור" בקריות הידוע בשם "צומת צבר" או צומת הרחובות מרמורק, יהודה הלוי, אבן גבירול, לסקוב וקרליבך בתל אביב)
הסדרת התנועה בצומת

הסדרת התנועה בצומת נועדה למנוע מצב שבו שני כלי רכב נכנסים אליו בבת אחת, מצב שעלול להוביל לתאונת דרכים. להסדרת התנועה בצומת משמשות שיטות אחדות:
צומת בלתי מוסדר: בצומת כזה לא נעשה כל צעד פיזי להסדרת התנועה, ולפיכך חלים בו כללי מתן זכות קדימה.
תמרור "תן זכות קדימה": בחלק מהדרכים הנכנסות לצומת מוצב תמרור "תן זכות קדימה", המורה לנהג המגיע בדרך זו להיכנס לצומת רק אם אינו מפריע לנהגים אחרים הנכנסים אליו.
תמרור "עצור": בחלק מהדרכים הנכנסות לצומת מוצב תמרור עצור, המורה לנהג המגיע בדרך זו לעצור עצירה מוחלטת, ורק לאחר מכן להיכנס לצומת רק אם אינו מפריע לנהגים אחרים הנכנסים אליו.
צומת מרומזר: בכל הדרכים הנכנסות לצומת מותקנים רמזורים, המורים לנהגים האם לעצור (רמזור אדום) או לנסוע (רמזור ירוק). בשעות בהן הרמזורים מהבהבים בצהוב יש להתנהג על פי הכללים של צומת בלתי מרומזר.
מעגל תנועה: במרכז הצומת ישנה דרך בצורת מעגל, וכל הדרכים המגיעות לצומת משתלבות במעגל זה. זכות הקדימה היא לרכב הנמצא במעגל התנועה.
כמו כן נדרשים הנהגים שלא להיכנס לצומת מרומזר כשאין אפשרות בטוחה לסיים את חציית הצומת לפני שהרמזור מתחלף, כדי לא לפגוע בנתיבי הכביש האחרים.
פניות בצומת

במקרים רבים, ניתן לפנות בצומת מכל זרוע הנכנסת אליו לכל זרוע היוצאת ממנו, אך פעמים אחרות יש הגבלות:
אחת הזרועות (או יותר) היא חד-סטרית, כלומר היא נכנסת לצומת, אך אי אפשר לצאת אליה.
פניות מסוימות, בעיקר פנייה שמאלה, אסורות, אף שניתן להיכנס לאותה זרוע מזרועות אחרות בצומת (באמצעות פנייה ימינה או נסיעה ישר).
לעיתים דרך הנכנסת לצומת מחולקת לנתיבים אחדים, שלכל אחד מהם נקבעו כיווני התנועה המותרים בו: פנייה ימינה, נסיעה ישר, פנייה שמאלה. לעיתים מאפשר נתיב אחד צירוף של כיווני נסיעה אחדים.
הערות שוליים

↑  תצלום אוויר של צומת העשור בגוגל מפות
↑  תצלום אוויר של הצומת בגוגל מפות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541378205171  BnF: cb119328098 (data)  GND: 4197651-4  LCCN: sh85114504  NKC: ph446992 
צומת מרומזר
נתיבים אחדים בכניסה לצומת
קוליקיים

| קוליקיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קוקאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קוקייתיים
תת־משפחה:: קוליקיים
סוגים
 Coccyzus   Piaya   Saurothera
שם מדעי
 Coccyzinae

קוליקיים (שם מדעי: Coccyzinae) היא תת-משפחה של עופות ממשפחת הקוקייתיים, החיה רק ביבשת אמריקה מקנדה עד ארגנטינה. בתת-משפחה זו שלושה סוגים.
מאפיינים

לעופות אלה מקור צהוב או שחור בולט ועיניים אדומות. צבעם בהיר בעיקרו וכנפיהם אפורות. הקוקיות ניזונות בעיקר מחרקים שהן מוצאות בין העצים.
למרות מנהג בני המשפחה, רק מין אחד Coccyzus erythropthalmus, נוהג להיטפל לעופות אחרות. השאר מקננות בין העצים ומטילות שבע ביצים, למרות שהסוג Saurothura מטיל רק שתי ביצים. הרגלי הסוג Piaya  אינם ידועים.
חיות בעיקר ביערות ובאזורים ממוזגים אך גם באזור הטרופי.
מיון

תת-משפחה קוליקיים (Coccyzinae)
סוג Coccyzus - בו 13 מינים
סוג Piaya - בו 2 מינים
סוג Saurothera - בו 4 מינים
פרמיר

| --- | --- |

 גילום הדמות:  דייוויד ונהם
 מידע
 גזע:  אדם
 מין:  זכר
 מקצוע:  לוחם, סייר ומצביא
 נטייה:  טוב
 אזרחות:  גונדור
 דמויות קשורות
 משפחה:  דנתור (אב), בורומיר (אח), אאווין בת אאומונד (אישה)
 חברים:  גנדלף
 אויבים:  סאורון 
 
פרמיר בן דנתור (פארא - שופעת, מיר - אבן חן) הוא דמות דומיננטית בחלק הרביעי ואילך של הספר שר הטבעות, לסופר ג'.ר.ר. טולקין. הוא בנו של עוצר גונדור, ואחיו של המצביא הדגול בורומיר.
ביוגרפיה

פרמיר נולד בשנת 2983 לעידן השלישי, חמש שנים לאחר אחיו הבכור בורומיר. על ימי ילדותו לא נודע הרבה, מלבד מה שהעיד על עצמו, שהיה מקבל את פני מיתראנדיר הקוסם בברכה, ולומד ממנו ככל שהבין, וככל שסבלנותו של זה אפשרה. לעומת אחיו, שהיה חובב קרבות ותהילה, היה פרמיר מעדיף את השירה, ודעת תולדות הימים, כעלפים הקדמונים. אי לכך, צוין פרמיר, כמי שלאמיתו של דבר דומה לאביו יותר מאחיו, ודם נומנור  טהור יותר משל אחיו זורם בעורקיו. ולמרות כן, ואולי דווקא משום כך, אביו חבבו פחות מאחיו, וכינהו חניך לקוסמים ויפה נפש.
כשגדל הפך לאחד המצביאים הגדולים ביותר בגונדור, ויד ימינו של אחיו בקרבותיו. הוא היה אחד האחרונים שנותרו בקרב על אוסגיליאת כשהנאזגול כבשו את צדה המזרחי, ונס בשחייה. על גבורתו נאמר שאיש מפרשי הספר לא היה יכול לו, והוא היה נופל בחוסנו מבורומיר אך במעט, ובגבורתו השתווה לו. בשר הטבעות מסופר שהוא ואנשיו תקפו גדוד אויבים שבא מהאראד, והם נצחום. באותו הזמן שנים מאנשיו עולים על עקבות נושא הטבעת פרודו, ומשרתו הנאמן סמוויז גמג'י. כשהשניים בידיו, מבטא פרמיר, בניגוד לאחיו בורומיר, את גדולתו הנפשית, שהיא כעין זו של הגדול בבני האדם בדורו, אראגורן, ולמרות שנודע לו, מפליטת פה של סמוויז, על הטבעת שברשות פרודו, הוא מושך ידו ואינו מנסה אפילו לקחתה, כמו שהבטיח.
בהמשך מסופר שבשובו למינאס טירית, כשפרודו כבר אינו עמו, אביו מתקצף על שלא לקח את הטבעת והביאה לו. הוא נשלח לאחר מכן בראש צבא מזערי יחסית לצבאות מורדור העצומים, לתקוף את חילות האויב שכבשו את אוסגיליאת (במערכה הראשונה של קרב שדות הפלנור), שם אנשיו מנוצחים, בפעם השנייה לאחר שלקחו מהם את הגדה המערבית, ורק החיל האחרון שיוצא מהמצודה בראש אימראהיל נסיך אמרות, מצליח להדוף את הרודפים. אולם פרמיר נפצע, מחץ אויב שאינו מורעל, ולפי השערת אראגורן, הדאגה לגורל ארצו והקדחת שאוחזתו ממוטטות אותו. דעתו של אביו דנתור נטרפת, מפחד האויב, ומאובדן שני בניו, והוא מתכוון לשרוף את עצמו ואת בנו באש, כי הכזיב המערב. אולם גנדלף עוצר בעדו, שכן לאמתו של דבר פרמיר כלל לא הומת, ורק עיניו המעוורות מטירוף של אביו לא השגיחו בכך כביכול. סופו של דבר, דנתור הורג את עצמו, אולם בנו ניצל, ונשלח לבתי המרפא, שם הוא מטופל ימים מועטים לאחר מכן על ידי אראגורן, ומתאושש לאחר שצבאות גונדור יצאו לעבר שערי הארץ השחורה.
לימים ספורים הוא נוטל את שבט העוצר השליט, אולם לאחר שובו של הצבא המנצח, והכתרתו של אראגורן למלך, נותן פרמיר מרצונו את התפקיד לאראגורן, וזה שולחו לאיתילין, כנסיך. הוא נישא לאיאווין בת אאומונד אחות המלך איאומר לה התוודע בבתי המרפא, לאחר הלווייתו וטקס קבורתו של תיאודן המלך, דודה, שנספה במהלך הקרב.
בסרט

בטרילוגיית הסרטים שעל ידי פיטר ג'קסון, דמותו מגולמת על ידי השחקן האוסטרלי דייוויד ונהם. דמותו שונה מזו שבספר, והוא מוצג כדומה באופיו לבורומיר. ההבדלים מתבטא בכך שפרמיר אכן מתפתה לטבעת כאחיו, ומתקשה לבטוח בפרודו. רק בהמשך, בעקבות תקרית שאירעה בין פרודו לאחד הנאזגול לנגד עיניו של פרמיר, משנה הלה את דעתו.
| הלגנדריום של טולקין: עולם הפנטזיה של ג'>  ר. ר. טולקין |
| --- | --- | --- |
| ספרים | ראשית הימים והעידן הראשון: הסילמריליון (שלושת הסיפורים הגדולים: ילדי הורין • מפלת גונדולין • סיפורם של ברן ולות'יין)  העידן השני: סיפורים שלא נשלמו  העידן השלישי: ההוביט • שר הטבעות  כרכים נוספים: הרפתקאות תום בומבדיל • עץ ועלה • תולדות הארץ התיכונה |  |
| עיבודים קולנועיים וטלוויזיוניים | ההוביט (1977) • שר הטבעות (1978) • שיבת המלך (1980) • המצוד אחר גולום • ניצוץ של תקווה • טרילוגיית שר הטבעות (אחוות הטבעת • שני הצריחים • שיבת המלך) • טרילוגיית ההוביט (מסע בלתי צפוי • מפלתו של סמאוג • קרב חמשת הצבאות) • שר הטבעות: טבעות הכוח • סדרת הטלוויזיה "ההוביטים" • שר הטבעות: מלחמת הרוהירים |  |
| דמויות | אאומר • אאורל • אארנדיל • אורוון • אזוג • אילובטר • איסילדור • אלרונד (משפחת אלרונד) • אראגורן • ארוון • בולג • בורומיר • בילבו בגינס • בלג קותליון • ברד הקשת • ברן • גולום • גיל גלד • גילדור • גימלי • גלדור הגבוה • גלדריאל • גנדלף • הואור • הורין תליון • טואור • טורין טורמבר • לגולאס • מורגות' • מורוון אלדוון • מיגלין • מים הגמד • מריאדוק ברנדיבאק • נאזגול • ניינור ניניאל • סאורון (העין) • סארומן • סמאוג • סמוויז גמג'י • פינגולפין • פינווה • פינרוד • פרגרין טוק • פרודו בגינס • פרמיר • קירדן • רדגסט • תאודן • תום בומבדיל • תורין צינת-אלון • תינגול סיעות העלפים: האברי • האלדר • הנולדור • הטלרי • הסינדר |  |
| מקומות | מקומות כלליים: אאה • אמן • ארדה • הארץ התיכונה • הארצות הדרומיות • בלריאנד • ולינור • ים בלגירארץ ר'ון • ימת ר'ון •   מהעידן הראשון: ממלכות הארץ התיכונה • ההרים הכחולים • הימרינג • אנפאוגלית • היתלום • אנגבנד • הלקרקסה (שלוש ממלכות העלפים: גונדולין • דוריאת • נרגותרונד) מהעידן השני והשלישי: נומנור • גונדור • ארנור • מינס טירית • מורדור • ים נורנן • רוהן (רשימת מלכים) • מוריה (קהזד דום) • לות'לוריין • ריוונדל • הפלך • ארבור • יער-אופל • קירית אונגול • מיתלונד • אוסגיליאת • ברד דור |  |
| יצורים אגדיים וגזעים | אורק • אדם (אדין • דונאדין) • עלפים • גמד • דרקון • הוביט • וארג • ולאר • מיאר (איסטרי) • בלרוג |  |
| קרבות | מהעידן הראשון: מלחמות בלריאנד (דגור-נואין-גיליאת • דגור אגלרב • דגור ברגולך • נירנית ארנוידיאד • מלחמת החרון) מהעידן השני: מלחמת הברית האחרונה מהעידן השלישי: האסון בשדות הסיפנים • קרב חמשת הצבאות • מלחמת הטבעת (קרב שדות הפלנור) |  |
| שפות | קווניה • סינדרין • הלשון השחורה |  |
| שונות | מושגים • מושגים בארץ התיכונה • המועצה הלבנה • הברית האחרונה • טבעות הכוח • מיתריל • פלנטיר • תורין ושותפיו • Into the West  • כריסטופר טולקין • טולקין (סרט) • השיר האחרון של בילבו |  |
צלב לורן

צלב לורן הוא צלב המשמש כסמל צרפתי.
צלב לורן על האנדרטה לדה גול בכפרו קולומביי-לה-דז-אגליז
דגל כוחות צרפת החופשית, עם צלב לורן במרכזו
הצלב מורכב מקו אנכי אותו חוצים שני קווים מאוזנים, שהתחתון בהם ארוך מן העליון. הקו האופקי העליון ממוקם במרכז הקטע העליון של הקו האנכי הנוצר מחיתוכו על ידי הקו האופקי הארוך. צורת הצלב דומה לצורת "הצלב הפטריארכלי (אנ')", בו משתמשות הכנסייה האורתודוקסית הרוסית וחלק מכנסיות הנצרות האורתודוקסית.
צלב לורן שימש כסמל לצבאות חבל לורן בצרפת, ומזוהה עם הפטריוטיזם הצרפתי, ובמיוחד עם העימות עם גרמניה.
הצלב שימש כסמלם של כוחות "צרפת החופשית" בהנהגת הגנרל שארל דה גול במלחמת העולם השנייה. דגלם של כוחות אלו היה דגל צרפת, ה"טריקולור", שעל הרצועה הלבנה במרכזו הוסף צלב לורן בצבע אדום. שימוש זה הביא את וינסטון צ'רצ'יל, אשר הסתכסך לא פעם עם דה גול, להעיר כי "הצלב הכבד ביותר שנאלצתי לשאת היה צלב לורן".
צלב לורן המשיך לשמש תנועות "גוליסטיות" בצרפת גם אחרי המלחמה, עד היום, ובין השאר שימש את תנועתו של הנשיא לשעבר ניקולה סרקוזי.
הצלב משמש גם כסמלה של "האגודה האמריקנית לבריאות הריאה". ייתכן כי הסיבה היא הנפגעים האמריקנים משאיפת גז בחזית צרפת במלחמת העולם הראשונה.
הערות שוליים

↑  המדינאי שצדק והלך, דבר, 20 בנובמבר 1959
הרב הראשי של צרפת, דבר, 30 בנובמבר 1967
↑  א. בן אביגדור, מסע בחירות מעורפל בצרפת, חרות, 23 בנובמבר 1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11959685x (data)  GND: 4168179-4
צינור הגז תבריז–אנקרה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 סוג:  צינור גז טבעי
 מדינות:  איראן, טורקיה
 מוצא:  תבריז, איראן
 יעד:  אנקרה, טורקיה
 עובר דרך:  ארזורום, טורקיה
 אורך:  2,577 ק"מ (1,601 מייל)
 קיבולת מקסימלית:  14 מיליארד מטר מעוקב (BMC) לשנה
 כיוון זרימה:  ממזרח-למערב
 תאריך הפעלה:  2001
צינור הגז תבריז–אנקרה (באנגלית: Tabriz–Ankara gas pipeline) הוא צינור גז המוביל גז טבעי מהעיר תבריז בצפון-מערב איראן לבירת טורקיה, אנקרה. בעיר הטורקית ארזורום, צינור הגז באקו–טביליסי–ארזורום מתחבר לצינור הגז תבריז-אנקרה.
היסטוריה

בניית הצינור החלה בשנת 1996 אחרי שנחתמה עסקת גז בין ממשלת טורקיה לממשלת איראן, ב-30 באוגוסט 1996. בניית הצינור השולמה ב-26 ביולי 2001.
ב-1 בינואר 2008 הוקטנה כמות הגז שעוברת בצינור וב-7 בינואר העברת הגז הופסקה משום שטורקמניסטן הפסיקה את הזרמת הגז. ההזרמה חודשה ב-27 בינואר. הצינור הותקף מספר פעמים על ידי המחתרת הכורדית ה-PKK.
מפרט טכני

אורכו של צינור הגז הוא 2,577 ק"מ (1,601 מייל). הקיבולת המקסימלית של הצינור היא 14 מיליארד מטר מעוקב (BMC) של גז טבעי לשנה כאשר בפועל עוברים בו 11 מיליארד.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה ובנושא נפט וגז. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קודו מסורטט

| קודו מסורטט |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: פרים
סוג:: קודו
מין:: קודו מסורטט
שם מדעי
 Tragelaphus scriptus ‏פאלאס, 1766
תחום תפוצה


קודו מסורטט (שם מדעי:  Tragelaphus scriptus; קרוי באנגלית: Bushbuck) הוא אנטילופה אפריקנית בינונית החיה באזורים מיוערים באפריקה שמדרום לסהרה. מין בסוג קודו מתת משפחת פרים.
מאפיינים

גובהו של הקודו המסורטט בסביבות 90 ס"מ ומשקלו נע בין 30 ל-80 ק"ג (תלוי בתת-מין). לקודו המסורטט פרווה בצבע חום בהיר, עם עד שבעה פסים וכתמים לבנים בצדדיו. החרטום לבן גם כן. לזכרים קרניים שעשויות להגיע לאורך של למעלה מחצי מטר עם פיתול אחד.
הם ניזונים בעיקר מעשב, אך יכולים לאכול כל חומר צמחי אחר. הקודו פעילים כמעט 24 שעות ביום, אך נוטים להיות פעילי לילה באזורים מיושבים באדם. הם חיים בדרך כלל כבודדים, אך לעיתים גם בזוגות.
ההיריון נמשך כ-180 יום ובסופו נולד גור במשקל של כ-4 ק"ג. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה. אורך חייהם כ-12 שנה.
תת-מינים

T. s. scriptus
T. s. bor
T. s. decula
T. s. fasciatus
T. s. knutsoni
T. s. meneliki
T. s. ornatus
קודו סילבטיכוס ( Tragelaphus sylvaticus) הופרד למין עצמאי, לדעת כמה חוקרים.
גלריה

קודו מסורטט בספארי ברמת-גן
הערות שוליים

↑  קודו מסורטט באתר הרשימה האדומה של IUCN
צלב משמר החופים

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוג:  עיטור צבאי
 המעניק:  משמר החופים של ארצות הברית
 למען:  העיטור ניתן לחייל בשירות משמר החופים של ארצות הברית עבור גבורה יוצאת דופן. העיטור ניתן כאשר הפעולה אינה מצדיקה את מדליית הכבוד.
 זכאות:  חיילי משמר החופים של ארצות הברית
 סטטוס:  פעיל
 נוסד:  15 באוקטובר 2010
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  מדליית הכבוד
 עיטור מקביל:  צלב השירות המצוין / צלב הצי / צלב חיל האוויר
 עיטור נמוך יותר:  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (על שירות צבאי), כוכב הכסף (על פעולה בקרב)
צלב משמר החופים (באנגלית: Coast Guard Cross) הוא העיטור השני בחשיבותו המוענק למשרתים במשמר החופים של ארצות הברית והוא מוענק עבור גבורה יוצאת דופן בפעילות במהלך שירותם. העיטור ניתן כאשר הפעולה אינה מצדיקה את מדליית הכבוד. העיטור נוסד בשנת 2010 וטרם הוענק מאז.
קריטריונים

קריטריונים להענקת העיטור:
צלב משמר החופים יוענק ליחידים אשר במהלך שירותם במשמר החופים התבלטו במעשה גבורה עילאי אשר אינו מצדיק הענקת מדליית הכבוד וכאשר הפעילות לא הייתה תחת פיקוד מחלקת הצי של ארצות הברית (במקרים אלו יוענק צלב הצי). מעשה גבורה זה:
התבצע במהלך פעולה נגד אויב ארצות הברית;
התבצע במהלך מבצע צבאי במהלכו היה עימות עם כוח אויב או עם ארגון טרור בינלאומי; או
התבצע בעת שירות בכוחות זרים ידידותיים המעורבים בעימות מזוין שבו ארצות הברית אינה צד לוחם.
צ'ארלס ויטאקר

צ'ארלס אוונס ויטאקר (באנגלית: Charles Evans Whittaker;‏ 22 בפברואר 1901 –  26 בנובמבר 1973) היה שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנים 1957–1962. לאחר שעסק בעריכת דין במגזר הפרטי בקנזס סיטי, הוא מונה כשופט בבית המשפט הפדרלי המחוזי של המחוז המערבי של מיזורי. ב-1956 מינה הנשיא דווייט אייזנהאואר את ויטאקר כשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים בסבב השמיני. ב-1957 אושר מינויו לבית המשפט העליון של ארצות הברית. במהלך תקופת כהונתו הקצרה יחסית בבית המשפט העליון בתקופת נשיאותו של ארל וורן, היה ויטאקר לשון המאזניים. ב-1962 הוא לקה בהתמוטטות עצבים והתפטר מכהונתו. לאחר פרישתו הו שימש כיועץ המשפטי הראשי של חברת ג'נרל מוטורס ולעיתים קרובות מתח ביקורת על התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח ועל בית המשפט העליון בנשיאותו של וורן.