stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסכת בד
יעילות

נכון לשנת 2015 לא נערכו ניסויים קליניים אקראיים ולא ניתנו הנחיות לשימוש במסכות בד לשימוש חוזר.מרבית המחקרים בוצעו בראשית המאה העשרים, לפני שמסכות רפואיות חד פעמיות הפכו שכיחות. מחקר אחד שנערך בשנת 2010 מצא כי 40–90% מהחלקיקים חדרו דרך מסכת הבד. היעילות של מסכות בד מבד משתנה מאוד בהתאם לצורת הבד, התאמתו לפנים וסוג הבד, כמו גם גמישות הבד ומספר השכבות. החל משנת 2006, לא אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי שום מסכות בד לשימוש כמסכות מנתחים.
היסטוריה

השימוש המתועד הראשון במסכת פנים היה של המנתח הצרפתי פול ברז'ה (Paul Berger) במהלך ניתוח בשנת 1897 בפריז. מסכות נכנסו לשימוש להגנה מפני מחלות זיהומיות בראשית המאה העשרים. מסכה שתכנן הרופא הסיני ווּ לִיאֶן-דֶה (伍連德)ּ, שעבד עבור חצר הקיסרות הסינית בסתיו 1910 במהלך ההתפרצות מגפת דבר הבלוטות, היה עיצוב המסכה הראשון שהוכח בבדיקה אמפירית כמגן על משתמשים מפני חיידקים. הוא העניק השראה למסכות ששימשו במהלך מגפת שפעת ב-1918, המחקר הראשון שנעשה על שימוש במסכה על ידי עובדי הבריאות התרחש בשנת 1918. בשנות הארבעים של המאה העשרים, שימשו מסכות פנים המיוצרות מבד גאזה, שנועד במקור להכנת גבינות, כדי להגן על אחיות מפני שחפת.
בזמן 'מגפת השפעת הספרדית' נקרא הציבור לחבוש מסכות מגאזה, המוני אנשים נרתמו לתפירת המסכות הללו, מודעות של הצלב האדום פרסמו "שהמסכות נותנות הגנה של 99% מפני השפעת". באזורים מסוימים נדרשה תפירת ארבע שכבות של גזה ובאחרים אף יותר. בעיתונים של מונטנה הוצע לאנשים להשתמש בפיסת גזה גדולה, לקפל אותה מספר פעמים רב לפני שמוסיפים את שלושת הקיפולים ותופרים אותה. כן הוצע לאנשים לסמן צד אחד בחוט שחור, כדי שיבחינו בין הצד הפנימי לחיצוני. למסכות נתנו כינויים 'גדר שפעת' ו'מפרשי סנטר'.
מסכות בד הוחלפו ברובן על ידי מסכות רפואיות העשויות בד לא ארוג בשנות ה-60 של המאה ה-20, אף על פי שהשימוש בהן נמשך במדינות מתפתחות. הן שימשו באסיה במהלך מגפת הסארס של 2002–2004, ובמערב אפריקה במהלך מגפת האבולה (2014–2016).
במהלך מגפת הקורונה, המליצו המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן בארצות הברית (CDC) במרץ 2020, כי אם לא קיימות מסכות רפואיות או מסכות סינון אוויר, אזי כמוצא אחרון ייתכן שעובדי שירותי הבריאות יאלצו להשתמש במסכות שמעולם לא הוערכו או אושרו על ידי המוסד הלאומי לבטיחות ולגיהות תעסוקתית של ארצות הברית (בראשי תיבות NIOSH), או במסכות מתוצרת בית, אם כי יש לנקוט במשנה זהירות כאשר בוחנים אפשרות זו.
באפריל 2020 המליץ ה-CDC לקהל הרחב ללבוש מסכות בד באזורים הציבוריים שבהם קשה לקיים אמצעי ריחוק חברתי אחרים, כגון חנויות מכולת ובתי מרקחת, במיוחד באזורים של הדבקה משמעותית בקהילה, בגלל המשמעות של העברת מחלות על ידי נשאים אסימפטומטיים וטרום סימפטומטיים.
ב־12 באפריל נכנס לתוקפו בישראל צו המחייב עטיית מסכה בכל יציאה ממקום המגורים למרחב הציבורי. הצו לא חל על ילדים מתחת לגיל 6, ובעלי מוגבלויות נפשיות, שכליות או רפואיות שמתקשים בשימוש במסכה. בנוסף, הצו לא יחול גם על אדם השוהה בכלי רכב, במבנה ובחדר ללא אדם נוסף או עם אנשים שמתגוררים עמו. הוחלט על צעד זה מכיוון שהמסכה מונעת פליטת נתז טיפתי ומונעת מנתז טיפתי להגיע לפה ולאף, וכך תמנע התפשטות הנגיף. בשל חשש ממחסור במסכות, הציע משרד הבריאות להשתמש במסכות בד מתוצרת עצמית, ואף הכין סרטון המסביר כיצד להכין מסכה כזו.
ראו גם

תפירה
בד
ציוד רפואי
ביאורים

↑  חלקיקים המורכבים ברובם ממים, גדולים מספיק כדי ליפול לאדמה במהירות לאחר שנוצרו באופן טבעי כתוצאה מנשימה, דיבור, עיטוש, שיעול או הקאות.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Use of Cloth Face Coverings to Help Slow the Spread of COVID-19". U.S. Centers for Disease Control and Prevention. 4 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Reusability of Facemasks During an Influenza Pandemic: Facing the Flu. Washington, D.C.: National Academies Press. 24 ביולי 2006. pp. 6, 36–38. doi:10.17226/11637. ISBN 978-0-309-10182-0. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  MacIntyre, C. R.; Chughtai, A. A. (9 באפריל 2015). "Facemasks for the prevention of infection in healthcare and community settings" (PDF). BMJ (באנגלית). 350 (apr09 1): h694–h694. doi:10.1136/bmj.h694. ISSN 1756-1833. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3  Shakya, Kabindra M.; Noyes, Alyssa; Kallin, Randa; Peltier, Richard E. (1 במאי 2017). "Evaluating the efficacy of cloth facemasks in reducing particulate matter exposure" (PDF). Journal of Exposure Science & Environmental Epidemiology (באנגלית). 27 (3): 352–357. doi:10.1038/jes.2016.42. ISSN 1559-064X. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Chughtai, Abrar Ahmad; Seale, Holly; MacIntyre, Chandini Raina (19 ביוני 2013). "Use of cloth masks in the practice of infection control – evidence and policy gaps". International Journal of Infection Control. 9 (3). doi:10.3396/IJIC.v9i3.020.13. ISSN 1996-9783. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Lowry, H. C. (1 בנובמבר 1947). "Some Landmarks in Surgical Technique". The Ulster Medical Journal. 16 (2): 102–13. PMC 2479244. PMID 18898288. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Wilson, Mark (24 במרץ 2020). "The untold origin story of the N95 mask". Fast Company (באנגלית אמריקאית). {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McNett, Esta H. (1 בינואר 1949). "The Face Mask in Tuberculosis: How the cheese-cloth face mask has been developed as a protective agent in tuberculosis". AJN The American Journal of Nursing. 49 (1): 32–36. ISSN 0002-936X. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Christina Garton, Protect Your Jaws from Septic Paws: Making Masks During the Spanish Flu, PIECEWORK, ‏10/4/2020 (באנגלית)
↑  "Strategies for Optimizing the Supply of N95 Respirators: Crisis/Alternate Strategies". U.S. Centers for Disease Control and Prevention (באנגלית אמריקאית). 17 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Recommendation Regarding the Use of Cloth Face Coverings, Especially in Areas of Significant Community-Based Transmission". U.S. Centers for Disease Control and Prevention (באנגלית אמריקאית). 3 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  מיטל יסעור בית-אור, אושר: חובת חבישת מסכה במרחב הציבורי, באתר ישראל היום, 7 באפריל 2020
↑  הנחיה לחבוש מסיכת פה ואף במרחב הציבורי ובעבודה
↑  חבישת מסיכה מקטינה את סיכויי ההדבקה - צפו כיצד תוכלו להכין מסיכה משלכם בבית
ההנחיות של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן בארצות הברית על ייצור ושימוש במסכות בד במהלך מגפת הקורונה
במהלך מגפת שפעת ב-1918, לא איפשר כרטיסן של חשמלית בסיאטל לאדם לעלות בלי לחבוש מסכה.
בית הספר למחקר - מכון ויצמן למדע

| --- | --- |

מכון ויצמן, בנין המנהלה (2007)
 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  1958–הווה (כ־66 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  רחובות, ישראל ישראל מכון ויצמן למדע
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°54′30″N 34°48′43″E﻿ / ﻿31.908333333333°N 34.811888888889°E﻿ / 31.908333333333; 34.811888888889
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית הספר למחקר - מכון ויצמן למדע(למפת גוש דן רגילה) בית הספר למחקר - מכון ויצמן למדע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הספר למחקר - מכון ויצמן למדע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הספר למחקר - מכון ויצמן למדע  he בית הספר למחקר - מכון ויצמן למדעhe בית הספר למחקר - מכון ויצמן למדעמפת  __ רחובות (in English: Rehovot) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) מדרום: __ קריית עקרון (in English: Kiryat Ekron), __ מועצה אזורית ברנר (in English: Brenner Regional Council) ממערב: __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) ממערב ומצפון: __ נס ציונה (in English: Ness Ziona) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הספר למחקר - מכון ויצמן למדע (עד 2024: מדרשת פיינברג) הוא מוסד אוניברסיטאי להשכלה גבוהה בעיר רחובות, אשר מעניק תוארי .M.Sc ו-.Ph.D (תואר שני ודוקטורט). התארים מוכרים על ידי המועצה להשכלה גבוהה של מדינת ישראל ועל ידי מדינת ניו יורק בארצות הברית. המדרשה הוקמה ב-1958 כזרוע האקדמית של מכון ויצמן ומכשירה את תלמידיה לתפקידים בכירים במחקר מדעי באקדמיה ובתעשייה.
התלמידים מעורבים באופן ישיר במחקר השוטף המנוהל במכון ויצמן, ומקבלים מלגות קיום כדי שיוכלו להקדיש את מלוא זמנם למחקר וללימוד.
בית הספר כולל מספר מסגרות על פי תחומי מחקר שונים: "מרכז על-שם אהרון קציר" לחקר מדעי החיים, שם דגש מיוחד על מדעים מולקולריים וביופיזיקה, "בית ספר למחקר במדעי הביולוגיה על-שם אקארד", "בית ספר למחקר במדעי הביוכימיה על-שם לורי לוקיי", "בית ספר למחקר במתמטיקה ובמדעי המחשב על-שם מורוס", "בית ספר למחקר במדעי הפיזיקה", "בית ספר למחקר במדעי הכימיה על-שם סולו דואק ומאוריציו דואק".
ה"מרכז למחקר בסיסי על-שם קושלנד" מופקד על הענקת מלגות קושלנד, הניתנות למועמדים מתאימים, במיוחד בשלב הפוסט-דוקטורט, אשר קיבלו את תואר הדוקטור, או מקביל לו ממוסד מוכר בתוך שלוש שנים ממועד קבלת המינוי. רבים מהמועמדים שזכו במלגת קושלנד מגיעים מחוץ לישראל.
מבנה בית הספר תוכנן במקור בשנת 1965 על ידי האדריכלים בנימין אידלסון וגרשון צפור וב-2009 נערכו שינויים במבנה.
דקאני מדרשת פיינברג ובית הספר למחקר לדורותיהם

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
יוסף גיליס: 1959–1965
מיכאל פלדמן: 1966–1971
חיים הררי: 1972–1977
שמואל שאלתיאל: 1978–1983
ריצ'רד הורנרייך: 1984–1989
בנימין גיגר: 1990–1995
שמואל (סם) שפרן: 1996–2001
יוסף ירדן: 2002–2007
ליאה אדדי: 2008–2013
אירית שגיא: 2014–2019
גלעד פרז: 2019–מכהן
ראו גם

מכון ויצמן למדע
אוניברסיטאות בישראל
אוניברסיטה ציבורית#ישראל
הערות שוליים

↑  על המבנה של המדרשה, באתר מכון ויצמן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265230005171
משה צארום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1875 ה'תרל"ה יפיד, מחוז חימה, תימן
 פטירה:  27 בספטמבר 1951 (בגיל 76 בערך) כ"ו באלול ה'תשי"א כרכור, ישראל
 תאריך עלייה:  ה'תש"י (1949)
 מדינה:  תימן 
 תקופת הפעילות:  ? – 27 בספטמבר 1951 
 רבותיו:  מארי יחיא קאפח
 צאצאים:  הרב משה צארום (סופר סת"ם)
 
מארי משה צארום (במקור: צַארֻם; ה'תרל"ה – כ"ו באלול ה'תשי"א; 1875 – 27 בספטמבר 1951) היה רב תימני, תלמידו המובהק של מארי יחיא קאפח וממשיך דרכו.
ביוגרפיה

נולד ליוסף בן יחיא צארום בעיירה יפיד שבמחוז חימה בתימן בשנת ה'תרל"ה (1875). אביו עסק לפרנסתו במסחר בדים עם כפרי הסביבה, ומשפחתו הייתה נחשבת עשירה. בקטנותו למד תורה אצל מארי נסים אלחריזי ומארי דוד רצאבי (תלמידו של מהרי"ץ).
בגיל 15, בשנת ה'תרנ"ד (1894), עזב את משפחתו ונסע ללמוד תורה בבית מדרשו של מארי יחיא קאפח בצנעא. בתחילה גר בבית רבו שמילא את צרכיו, ולמד בנחת תלמוד ופוסקים.
בשנת ה'תרנ"ט (1899) נשא לאישה את נעמה נכדתו של מארי חיים קורח, וממנה נולדו לו שני בנים ובת: יוסף, יחיא ושמעה. לאחר מכן שב לעירו יפיד, והתמנה לרב היישוב.
בסביבות שנת ה'תרס"ה (1905) חזר לצנעא והחליט להשתקע בה. מצבו הכלכלי בצנעא היה קשה, והוא התפרנס מלימוד תינוקות ומשחיטה ובדיקה אצל הקצבים, כאשר הזדקן רבו מארי יחיא קאפח.
עלה לארץ מבין האחרונים מצנעא, בשנת ה'תש"י (1950), למחנה "עין שמר". התיישב בהרצליה, שם גרו בניו יחיא ויוסף. לאחר שהתגברה מחלתו חזר למחנה "עין שמר".
נפטר בעיירה כרכור ביום חמישי כ"ו באלול ה'תשי"א (1951), בגיל 75 בערך. על מצבתו נכתב: ”פה נטמן הגאון הדרשן הגדול דגל התורה, מעיין החוכמה, ארי שבחבורה, פטיש החזק, המורה החרוץ, אב"ד בעיר הבירה צנעא תימן, מוכתר בענווה, כה"ר משה בן יוסף צארֻם”.
נכדו הוא הרב משה צארום, סופר סת"ם מומחה ומעבד עורות לכתיבה.
תורתו

היה גדול בתורה, חריף ובקי, ונחשב לאחד מגדולי למדני התלמוד בצנעא. היה מאחרוני העוזבים את בית המדרש, ופעמים רבות היה נשאר לבדו בבית המדרש עד אחרי שעת חצות. אהב להתמקד בלימודו בדברי האחרונים ולדון בהם. דרך לימודו הייתה דרך העיון והבקיאות, כפי שכותב עליו מארי שלום קורח בספר איגרת בוכים: ”שכבר נמצא בין תלמידיו תלמיד מופלג במקרא במשנה ובגמרא, בקי בכל ספר היד החזקה ובפוסקים, יודע בהגדה ובמדרשים ה"ה כה"ר משה בן מר יוסף אלצארֻם”
רבו מארי יחיא קאפח כינה אותו "החכם השלם הוותיק", והוא היה מבין היחידים שלהם העניק "כתב סמיכה" על בקיאותם בתורה.
בבית המדרש הוא ישב לימינו של מארי יחיא קאפח, והיה מן התלמידים הבודדים אשר מארי יחיא קאפח הסמיך. לאחר פטירת מנהיגי פלג הדרדעים, מארי יחיא קאפח ומארי יחיא אביץ', נחשב לאחד מגדולי הלמדנים בפלג ורבים היו מפנים אליו שאלות.
חיבוריו

ליקוטי שושן – הגהות ופירושים לסידור "עץ חיים" שערך מהרי"ץ. בספר מפנה מספר פעמים לרבו מארי דוד רצאבי.
קונטריס "הערה" – בירור המנהג שהתחדש בתימן לכפול את המילים "ה' אלהיכם אמת" על ידי שליח הציבור בסוף קריאת שמע.
תשובות בהלכה, אחת מהן בהלכות נידה (פורסמה בספר האסיף).
ראו גם

מארי יחיא קאפח
דרדעים
לקריאה נוספת

ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 510
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 510
↑  ד"ר משה גברא (עורך), רבי שלום רדאעי וחיבוריו: תאניה ואניה, האסיף ומערכי לב, ספר האסיף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525166805171  VIAF: 36878062   WorldCat (עם VIAF): 36878062
מספר אטומי

מספר אטומי הוא מספר הפרוטונים הנמצאים בגרעין של אטום מסוים. מספר זה קובע את היסוד הכימי של האטום. לכל יסוד יש מספר אטומי מסוים, שונה מזה של כל יסוד אחר. כאשר האטום נייטרלי חשמלית (אינו יון), אופיו הכימי, להבדיל מאופיו הפיזיקלי של האטום, נקבע על ידי מספר זה. לעומת זאת, אופיו הפיזיקלי של האטום נקבע גם על ידי האיזוטופ שלו. כל יסוד עשוי להתקיים כאיזוטופים שונים, שלכל אחד מהם מספר אטומי זהה אך מספר מסה שונה.
היסטוריה

עם פיתוח הטבלה המחזורית של היסודות השתמשו הכימאים במספר האטומי לציון מקומו הסידורי של היסוד בטבלה. דמיטרי מנדלייב סידר בטבלה שלו את היסודות לפי דמיון בתכונות כימיות. בסדר זה רואים כמה אי-התאמות לסידורם לפי המשקל האטומי. כפי שניתן לראות בגרף משמאל, לדוגמה, משקלו האטומי של יוד (126.90447 u) הוא מעט נמוך מזה של טלוריום (127.6 u). זאת, על אף שהמספר האטומי של יוד גבוה ב-1 מזה של טלוריום (53 לעומת 52).
אי ההתאמות הוסברו באופן מדעי במחקרו של הנרי מוזלי בשנת 1913, בו הוא גילה קשר ישיר בין אורך הגל של קרני X הנפלטים מיסוד המופגז בקרן אלקטרונים, לבין מקומו בטבלה המחזורית. בהמשך, במסגרת פיתוח פיזיקת החלקיקים, הבינו החוקרים שהמספר האטומי מתאים למטען החשמלי של גרעין האטום, אשר נובע אך ורק ממספר הפרוטונים שבו. מטען זה הוא הקובע את תכונותיהם הכימיות של יסודות, לא המשקל האטומי. ההבדל בין שני המספרים נובע מהימצאותם של נייטרונים בגרעין האטום. במקרה של היוד (53 פרוטונים) והטלוריום (52 פרוטונים), ההפרש בין מספר הפרוטונים קטן מההפרש בין מספר הנייטרונים בגרעין של טלוריום (76 באיזוטופ השכיח ביותר של טלוריום) לעומת היוד (74 באיזוטופ השכיח). לכן, המשקל האטומי של טלוריום גבוה יותר.
סימון

הסמל הכימי של יסוד קובע חד-חד-ערכית את מספרו האטומי. אולם, לעיתים, כאשר מבקשים לציין את המטען החשמלי של האטום (למשל, ברישום תגובה כימית), המספר האטומי נכתב גם הוא, משמאל ולמטה לסימן היסוד. מספר המסה של האיזוטופ מסומן משמאל ולמעלה. למשל, האיזוטופ פחמן-12 עשוי להיות מסומן ‎126C
.
במשוואות, המספר האטומי מסומן לפעמים באות "Z".
ראו גם

מספר מסה (A) – מספר הנוקליאונים (פרוטונים ונייטרונים) בגרעין של אטום מסוים; קובע את האיזוטופ של האטום.
יחידת מסה אטומית מאוחדת (u) – יחידת מידה קבועה של מסה, השווה 1⁄12 מהמסה של אטום אחד של פחמן-12.
מסה אטומית (ma) – מסה של אטום מסוים; משתנה עם שינוי האיזוטופ; ניתנת למדידה ביחידות u.
משקל אטומי או מסה אטומית יחסית (Ar) – המסה הממוצעת של אטום אחד של יסוד מסוים, לאחר שקלול שכיחותם היחסית של האיזוטופים השונים של היסוד, שלכל אחד מהם מסה אטומית שונה.
מסה מולקולרית (m) – מסה של מולקולה מסוימת; ניתנת למדידה ביחידות u.
מסה מולרית (M) – מסה של כמות נתונה של חלקיקים מסוימים; נמדדת ביחידות g/mol.
גרף המתאר את ההפרש בין המשקל האטומי למספר האטומי של היסודות ממימן עד אורניום
רשת בייסיאנית

רשת ביסיאנית (באנגלית: Bayesian network) היא מודל הסתברותי גרפי, המייצג קבוצה של משתנים מקריים כמו גם את תלותם המותנית, באמצעות גרף מכוון חסר מעגלים. הרשת היא כלי מתחום הלמידה חישובית ממשפחת מסווגים הסתברותיים ("Probabilistic classifier") פשוטים המבוססים על יישום חוק בייס עם השערות בלתי תלויות חזקות (נאיביות) בין התכונות. הרשת מורכבת מגרף מכוון חסר מעגלים וטבלאות של הסתברויות מותנות. כל קודקוד בגרף מסמל משתנה מקרי, אליו צמודה טבלה המפרטת את ההסתברות המותנית שלו ביחס להוריו בגרף.
רשתות בייסיאניות משמשות לתוכנות הדורשות הסקה סטטיסטית, ולתוכנות הלומדות מדוגמאות. סיווג טקסט (שיוך מסמכים כשייכים לקטגוריה אחת או אחרת כגון: דואר זבל או לגיטימי, ספורט או פוליטיקה, וכו'), אנליזה רפואית ומחקר של ביואינפורמטיקה, הם תחומים בהם נעשה שימוש ברשתות בייסיאניות.
תיאור כללי והיסטוריה של האלגוריתם

במילים פשוטות, רשת בייסיאנית מניחה שהערך של תכונה מסוימת אינו קשור לנוכחות או היעדר כל תכונה אחרת, בהינתן משתנה הקבוצה. לדוגמה: פירות יכולים להיחשב תפוח אם זה אדום, עגול ובקוטר של 7 ס"מ. הרשת רואה כל אחת מהתכונות הללו כתורם באופן בלתי תלוי להסתברות שהפרי הזה הוא תפוח, ללא קשר בנוכחות או היעדר של תכונות האחרות.
עבור סוגים מסוימים של מודלי הסתברויות, ניתן לאמן רשתות בייסיאניות ביעילות רבה באמצעות למידה מונחית. ביישומים שימושיים רבים, משתמשים בשיטה של סבירות מרבית להערכת פרמטרים עבור מודלים בייסיאנים נאיביים. במילים אחרות, אפשר לעבוד עם רשת בייסיאנית בלי לקבל הסתברות לפי חוק בייס או באמצעות כל השיטות הבייסיאניות האחרות.
למרות המבנה הנאיבי וככל הנראה ההשערות הפשטניות, רשתות בייסיאניות עבדו די טוב בהרבה מצבים מורכבים במציאות. ב-2004, ניתוח בעיית הסיווג הבייסיאני הראה כי יש נימוקים תאורטיים מבוססים ליעילות בלתי סבירה לכאורה של המסווגים הבייסיאני הנאיביים. ובכל זאת, השוואה מקיפה עם אלגוריתמי סיווג אחרים ב-2006 הראתה כי הסיווג הבייסיאני הוא בעל ביצועים טובים יותר מאשר מודלים אחרים, כגון עצי שיפרה (אנ') או יערות אקראיים (אנ').
היתרון של רשת בייסיאנית הוא שנדרשת רק כמות קטנה של נתונים על מנת להעריך את הפרמטרים (ממוצעים, סטיות תקן ושונות של המשתנים) הנדרשים לסיווג. מכיוון שרק המשתנים הבלתי תלויים משוערים, יש להגדיר רק את השונות של המשתנים עבור כל קבוצה ולא את כל מטריצת השונות המשותפת.
המונח "רשתות בייסיאניות" הוטבע על ידי יהודה פרל בשנת 1985 על מנת להדגיש שלושה היבטים:
לרוב מידע הקלט הוא סובייקטיבי.
הסתמכות על התניית חוק בייס כבסיס לעדכון מידע.
הבחנה בין מצבי חשיבה לוגית סיבתיים לראייתיים, שמדגיש מאמרו של תומאס בייס ב-1763 שפורסם לאחר מותו.
בסוף 1980 כתבי העט "חשיבה הסתברותית במערכות חכמות" של יהודה פרל ו"חשיבה הסתברותית במערכות מומחה" של ריצ'רד אי. נפוליטני סיכמו את כלל המאפיינים בנושא של רשתות בייסיאניות, והנושא הוקם כתחום לימודים.
גרסאות לא רשמיות של רשתות כאלה היו בשימוש לראשונה על ידי המשפטן ג'ון הנרי וויגמור (אנ'), בצורה של תרשימי וויגמור (אנ'), על מנת לנתח ראיות משפטיות ב-1913. גרסאות אחרות, שנקראו דיאגרמות נתיב (אנ'), פותחו על ידי הגנטיקאי סיוול רייט (אנ') והשתמשו בהם בתחום של מדעי החברה והתנהגות.
מודל ההסתברות (רקע מתמטי)

באופן מופשט, מודל ההסתברות לרשת בייסיאנית הוא מודל מותנה
עם משתנה תלוי  C בקבוצה עם מספר קטן של תוצאות או קבוצות, מותנה באמצעות מספר משתני תכונה  F_{1} עד  F_{n}.
הבעיה היא כאשר מספר התכונות  n הוא גדול או כאשר תכונה מכילה מספר גדול של ערכים, לא מעשי לבסס את המודל על טבלאות הסתברות. לפיכך, ננסח מחדש את המודל כדי להפוך אותו ליותר "צייתן" (קל יותר לשלוט או להשפיע עליו).
על ידי שימוש בחוק בייס המודל יראה בצורה הבאה:
תוך שימוש בטרמינולוגיית הסתברות בייסיאנית ניתן לכתוב את המשוואה הנ"ל כך:
בפועל, בשבר הנ"ל, יש עניין רק במונה, מכיוון שהמכנה לא תלוי ב- C והערכים של התכונות  F_{i} נתונים, כך שהמכנה הוא למעשה קבוע. המונה הוא שווה ערך למודל ההסתברות המשותפת (אנ')
אשר ניתן להציגו תוך שימוש בכלל השרשרת תוך יישומים חוזרים ונשנים של ההגדרה של ההסתברות מותנית:
כעת ההשערות הבלתי תלויות המותנות "נאיביות" נכנסות למשחק: נניח שכל תכונה  F_{i} היא בלתי תלויה בכל תכונה אחרת  F_{j} כאשר  j\neq i בהינתן משתנה  C. משמעות הדבר היא:
וכך הלאה, כאשר  i\neq j,k,l. לפיכך, המודל המשותף בא לידי ביטוי כך:
משמעות דבר היא כי על פי ההשערות הבלתי תלויות לעיל, התפלגות המותנית על משתנה הקבוצה  C היא:
שבו הראיה  Z=p(F_{1},\dots ,F_{n}) היא מקדם קנה מידה התלוי רק ב- F_{1},\dots ,F_{n}, כלומר, קבוע אם הערכים של משתני התכונה ידועים.
מודל ההסתברות (רקע מתמטי) > בניית מסווג ממודל ההסתברות

עד כה בוצעה נגזרת של מודל התכונה הבלתי תלוי, שזה בעצם, מודל הסתברות בייסיאנית "הנאיבי". מסווג בייסיאני נאיבי משלב מודל זה עם כלל החלטה (אנ'). הכלל המשותף הוא לבחור את ההשערה הסבירה ביותר. כלל זה ידוע גם בשם "הערכה מקסימלית בדיעבד" או בקיצור כלל MAP (אנ'). המסווג הבייסיאני הוא הפונקציה  \mathrm {classify}  המוגדרת באופן הבא:
מודלים למקרים פרטיים

כל הפרמטרים במודל (כלומר, מקדמי הקבוצות והתפלגויות של התכונה) ניתנים להערכה/אומדן עם שכיחות יחסית מקבוצת נתוני האימון. אלה הם ההערכות עם סבירות מרבית של ההסתברויות. ניתן לחשב את מקדם הקבוצה בהנחה שהקבוצות שווי הסתברות (כלומר, מקדם = 1 / (מספר הקבוצות)), או על ידי חישוב אומדן להסתברות הקבוצה מקבוצת נתוני האימון (כלומר, מקדם של הקבוצה הנתונה = (מספר האיברים בקבוצה) / (מספר כולל של האיברים)). כדי לאמוד את הפרמטרים להתפלגות של התכונה, יש להניח התפלגות או ליצור מודלים א-פרמטריים לתכונות מקבוצת נתוני האימון
.
ההנחות על התפלגויות של התכונות נקראות מודלים פרטיים של מסווג הבייסיאני הנאיבי. לתכונות בדידות כאלה הנזכרות בסיווג מסמכים (כולל סינון דואר זבל), התפלגות מולטינומית וברנולי הן התפלגויות פופולריות. הנחות אלה מובילות לשני מודלים שונים, אשר לפעמים מתבלבלים ביניהם.
מודלים למקרים פרטיים > מודל גאוסי

כאשר מתמודדים עם נתונים רציפים, ההנחה הטיפוסית היא שהערכים הרציפים משויכים לכל קבוצה מתפלגים לפי התפלגות גאוס. לדוגמה, נניח שקבוצת נתוני האימון, מכילה תכונה רציפה  x. דבר ראשון מפלחים את הנתונים לקבוצות, לאחר מכן מחשבים את הממוצע והשונות של  x בכל קבוצה.  \mu _{c} הוא הממוצע של הערכים בתכונה  x השייכים לקבוצה c ו- \sigma _{c}^{2} הוא השונות של הערכים בתכונה  x השייכים לקבוצה c. הצפיפות של ערך כלשהו בקבוצה  P(x=v|c), תחושב על ידי חיבור של  v למשוואת התפלגות הנורמלית עם הפרמטרים  \mu _{c} ו -  \sigma _{c}^{2}. כלומר, המשוואה תיראה כך:
טכניקה נוספת הנפוצה לטיפול בערכים רציפים היא להשתמש בדיסקרטיזציה (אנ') לערכי התכונה, כדי לקבל סט חדש של תכונות המתפלגות לפי התפלגות ברנולי. באופן כללי, שיטת ההתפלגות היא בחירה טובה יותר אם יש כמות קטנה של נתוני אימון, או אם ההתפלגות המדויקת של הנתונים ידועה. שיטת הדיסקרטיזציה פועלת טוב יותר אם יש כמות גדולה יותר של נתוני אימון מכיוון שהשיטה תלמד להתאים את ההתפלגות לנתונים.
מודלים למקרים פרטיים > מודל מולטינומי

במודל המולטינומי, איברים (וקטורי התכונה) מייצגים את השכיחות שבה מקרים מסוימים נוצרו על ידי ההתפלגות המולטינומית  (p_{1},\dots ,p_{n}) כאשר  p_{i} זה ההסתברות שמקרה i מתרחש (או k במקרה מרובה קבוצות). מודל זה משמש בדרך כלל לסיווג מסמכים (אנ'). ערכי התכונה הם שכיחויות האיברים, שנוצרו על ידי ההתפלגות המולטינומית שמפיק מספר מסוים של מילים (דוגמת הנחת שק-מילים – (אנ')). הסבירות הנצפית של וקטור התכונה (היסטוגרמה) F מתקבלת על ידי המשוואה:
מסווג מולטינומי הבייסיאני הנאיבי הופך למסווג ליניארי (אנ') כאשר הוא מבוטא בסולם לוגריתמי:
כאשר  b=\log p(C) וגם  w_{Ci}=\log p(F_{i}\vert C).
אם הקבוצה הנתונה וערך התכונה, אף פעם, לא מופיעים יחד בנתוני האימון, השכיחות המבוססת על אומדן הסתברותי תהיה שווה לאפס. תוצאה זו בעייתית מכיוון שהיא תמחק את כל המידע בהסתברויות האחרות כאשר אלה מוכפלות. לכן, לרוב רצוי לשלב תיקון למספר איברים קטן, הנקרא פאסיו-דוקאונט (אנ'), כך שבכל הערכות ההסתברות, אף הסתברות לא תהיה אפס בדיוק. דרך זו של רגולריזציה (אנ') של המסווג הבייסיאני הנאיבי נקראת החלקת תוסף (אנ') כאשר פאסיו-דוקאונט שווה אחד, והחלקת אבן-דרך (אנ') במקרה הכללי.
ג'ייסון רני ועמיתיו דנים בבעיות שיש להנחה המולטינומית בהקשר של סיווג מסמכים ודרכים אפשריות כדי להקל על בעיות אלה, כולל שימוש במשקולות ti-idf (אנ') במקום שכיחות אותיות ונרמול אורך המסמך, כדי ליצור מסווג בייסיאני נאיבי שיתחרה עם מחולל תמיכה וקטורית (אנ').
מודלים למקרים פרטיים > מודל ברנולי

במודל ברנולי בעל המשתנים הרבים, התכונות הם משתנים בוליאניים (אנ') בלתי תלויים המתארים את נתוני הקלט. מודל זה פופולרי לסיווג מסמכים כאשר נעשה שימוש בתכונות בעלי איברים בינאריים במקום שכיחויות האיברים. אם  F_{i} הוא משתנה בוליאני המבטא את התרחשותו או היעדרו של האיבר ה-i' מאוצר המילים, אז הסבירות של המסמך בהינתן קבוצה C נתונה על ידי המשוואה:
שבה  p(w_{i}\vert C) זו ההסתברות של קבוצה C שמניבה/יוצרת את האיברים. המודל פופולרי במיוחד לסיווג טקסטים קצרים. יש לו את היתרון של מידול (אנ') האיברים הנעדרים בצורה מפורשת. שימו לב שמסווג בייסיאני נאיבי עם מודל ברנולי לא זהה למסווג בייסיאני נאיבי עם מודל מולטינומי הכולל ספירת שכיחויות הקטומות לאחד.
יתרונות וחסרונות

למרות העובדה כי הנחות בלתי תלויות מרחיקות לכת הן לעיתים קרובות לא מדויקות, למסווג הבייסיאני הנאיבי יש מספר תכונות שהופכות אותו לשימושי באופן מפתיע בפרקטיקה (תרגול). בפרט, בצימוד של התפלגויות מותנות של תכונה בקבוצה, זה אומר שכל התפלגות יכולה להיות מוערכת באופן בלתי תלוי כהתפלגות חד-ממדית. זה מקל על בעיות הנובעות מקללת הממד (אנ'), כגון צורך בערכות נתונים בקנה מידה אקספוננציאלי עם מספר התכונות. בעוד המסווג הבייסיאני הנאיבי, לעיתים קרובות, לא מצליח לייצר הערכה טובה לקבוצות הסתברויות המדויקות, לכן אין לו דרישה/ביקוש ליישומים רבים. למשל, מסווג בייסיאני הנאיבי יעשה את הסיווג הנכון על פי כלל החלטה MAP (אנ') כל עוד הקבוצה הנכונה היא סבירה יותר מכל קבוצה אחרת. זה נכון ללא קשר לשאלה אם אומדן ההסתברות הוא מעט, או אפילו לא מדויק בעליל. באופן זה, מסווג הכללי יכול להיות חזק מספיק על מנת להתעלם מליקויים חמורים במודל ההסתברות הנאיבי הבסיסי שלה. סיבות נוספות להצלחה שנצפתה של מסווג בייסיאני הנאיבי נדונות בספרות המצוטטת להלן.
דוגמה מספרית > סיווג מין

בעיה - לסווג האם אדם מסוים הוא זכר או נקבה על בסיס התכונות שנמדדו.
התכונות - גובה, משקל, ומידת נעליים.