stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה שונפלד
קורות חיים

שלמה שונפלד נולד בלונדון בשנת 1912. למד בישיבת סלובודקה שבליטא ובישיבת ניטרה שבסלובקיה, שבה התיידד עם הרב מיכאל דב
וייסמנדל. בגיל 22 מונה במקום אביו לרב קהילת 'עדת ישראל' שבשכונת סטמפורד היל שבלונדון, והיה גם למנהל בית-הספר התיכון היהודי הראשון בלונדון ולראש הרבנים של איחוד הקהילות האורתודוקסיות.
כמייסד "מועצת החירום של הרב הראשי בבריטניה" מהדמויות הדומיננטיות בתחום ההצלה ומבצע ה"קינדרטרנספורט".
במרוצת שנת 1938 שיתף פעולה עם ניקולס וינטון וקלט דרך בית הספר היהודי 'שפורד' בלונדון ילדים יהודים מארצות הרייך, והתמודד עם תופעת הפליטות והבעיות שהיו כרוכות בה. בין הילדים הפליטים, היה הגאב"ד יצחק טוביה וייס. ע"פ ההיסטוריון נורמן לברכט (גאונות וחרדה, עמ' 353) היה אחראי שונפלד להצלתם של למעלה מ-10,000 נפשות במהלך השואה. "לימים, כשילדיו מבקשים ממנו לספר על הרפתקאותיו, מעדיף הרב ד"ר סלומון שונפלד להחליף נושא. "אלוקים הטיל עלי את המשימות האלה", הוא אומר, "ולא ארצה לזקוף לזכותי את מה שהוא עשה, שמא לא יבקש ממני שוב".
ב-1 בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, פונה בית הספר ל"שפורד" - אזור כפרי במרכז בריטניה, כאמצעי התגוננות מפני ההפצצות הצפויות.
לקריאה נוספת

יהודית גרינפלד, גלות באפרים ירוקים, הוצאת פלדהיים ירושלים, 1993.
תל חרסים

תל חרסים הוא תל הנמצא כקילומטר צפונית לכפר מנחם וניתנו לו זיהויים שונים, בהם אלתקה, צפמה ושעריים.
היסטוריה

בשנות ה-50 התל היה חסר שם, ואנשי כפר מנחם הסמוך ששוטטו במקום נתנו לו את הכינוי "תל חרסים" לאור ממצאים ארכאולוגיים רבים שאספו במקום.
בשנת 1990 הוחל בחפירות מסודרות בתל ומאז התקיימו במקום לפחות 11 עונות עד שנת 2000. החפירות מומנו על ידי מועצה אזורית יואב, ושלוש אוניברסיטאות: בר-אילן, קלרמונט בקליפורניה ומקגיל במונטיראול.
ממצאים

שטח התל כ-20–25 דונם.
עוד לפני תחילת החפירות, נמצא בתל "לוח עשתרת" עם תמונה של אישה המייצגת את עשתרת. הלוחית תוארה על ידי משה ישראל:
בחפירות בתל חרסים זוהו חמש שכבות:
שכבה V מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת 2. על פי הממצאים נקבע שבמאה ה-14 תל חרסים הייתה יחד עם בית שמש ותמנה אחת מארבע ערים מדרום לממלכת גזר. הממצאים גם הצביעו על חורבנות רבים באותה תקופה.
שכבה IV מתוארכת לתקופת הברזל 2.
שכבה III מתוארכת לתקופה הפרסית.
שכבה II מתוארכת לתקופה ההלניסטית–רומית.
שכבה I מתוארכת לתקופה הביזנטית.
זיהוי

בתחילת שנות ה-60 הציע משה ישראל לזהות בתל חרסים את אלתקה. בשנת 1990 הוצע לזהות את תל חרסים עם צפמה ממכתבי אל-עמארנה.
ר' בירן שחפר בתל חרסים זיהה אותו בשנת 2000 עם שעריים. פרופ' יגאל לוין הציע באותה עת לזהות את תל חרסים עם מורשת גת.
הערות שוליים

1 2  יהודה רות, עשתורת - אלילת הפוריות הכנענית, על המשמר, 8 ביולי 1955
↑  שמואל גבעון, נחל ברקאי – 1998-2000, חדשות ארכיאולוגיות 116, 2004
↑  אלי הדד, ח' א-תינה (כפר מנחם), חדשות ארכיאולוגיות 132, 9 בפברואר 2020
1 2  גרשון גליל, ערי הממלכה הכנענית במאה הי"ד לפנה"ס: היקפן ומעמדן המדיני, קתדרה: לתולדות ארץ-ישראל וישובה, 1997, עמ' 24-26
↑  מכורש עד אלכסנדר: תולדות ישראל בשלטון פרס, עמ' 193
↑  עונת החפירות האחת עשרה בתל חרסים (נחל ברקאי), שנת 2000, אוניברסיטת בר־אילן, המחלקה ללימודי ארץ־ישראל ע״ש מרטין (זוס), 2002
↑  פרופ' יגאל לוין, "מורשת גת: הצעת זיהוי חדשה לתל חרסים", בתוך: ש' גבעון (עורך), עונת החפירות האחת עשרה בתל חרסים (נחל ברקאי) 2000, אוניברסיטת בר־אילן, המחלקה ללימודי ארץ־ישראל ע״ש מרטין (זוס), 2002, עמ' 35-49
תשלום

קופאי הדורש תשלום במזומנים בלבד
תשלום לזוכים בתחרות כישרונות בניגריה, בהמחאה גדולת ממדים
תשלום הוא מסירה רצונית של כסף מגוף אחד (אדם או חבר בני אדם) לגוף אחר בתמורה לטובין שמספק מקבל התשלום, לשם קיום חובה חוקית (כגון תשלום קנס) או מטעמי נדבנות.
התשלום מתבצע בשתי דרכים עיקריות:
בכסף, באמצעי התשלום המשמשים להעברתו: מזומנים, המחאה, כרטיס אשראי, העברה בנקאית, תשלום בנייד וכו'. בתשלום במזומנים מעורבים רק המשלם ומקבל התשלום, אך בדרכי תשלום אחרות מעורבים גורמים נוספים, כגון בנקים וחברות כרטיסי אשראי.
בשווה כסף, כגון בהעברת מניות או בסחר חליפין.
אופן התשלום נקבע בהסכמה בין הצדדים (המשלם ומקבל התשלום), ולעיתים הוא מוכתב על ידי מקבל התשלום, למשל בסירוב לקבל תשלום בהמחאה או בכרטיס אשראי.
תשלום במזומנים מתקיים עוד מהעת העתיקה. הוא נעשה בדרך כלל בהילך החוקי של המדינה שבה מתבצע התשלום, אך מתאפשר גם תשלום במטבע אחר (כאשר אין חוק האוסר זאת). לעיתים מגבילה החקיקה את גובה התשלום המותר במזומנים. באמצע המאה העשרים התפתח התשלום בכרטיסי אשראי, שהלך וגדל במשך השנים על חשבון אמצעי תשלום אחרים. במאה ה-21 התפתח תשלום באמצעות אפליקציות מובייל כגון bit וגוגל פיי.
יש עסקאות שבהן התשלום ניתן בבת אחת, ואחרות שבהן התשלום ניתן בצעדים אחדים (למשל רכישה בעשרה תשלומים חודשיים). בעסקה מתמשכת, למשל תשלום על אספקת חשמל או רכישת מנוי על עיתון, התשלום המוסכם ניתן שוב מדי תקופה, בהתאם למוצר או לשירות שסופקו. לעיתים מבטיח מקבל התשלום הנחה על תשלום מידי (או תשלום מראש), או לחלופין גובה ריבית על תשלום דחוי.
כאשר מקבל התשלום הוא עסק, החקיקה מחייבת אותו לתת קבלה על כך. גם כאשר אין חובה לתת קבלה ניתנת לעיתים קבלה, כהוכחה לכך שהתשלום בוצע.
שיקולי מס משפיעים לפעמים על מועד התשלום, למשל הקדמתו מהשנה הבאה לשנה הנוכחית (לשם הגדלת ההוצאות של המשלם בשנה הנוכחית) או דחייתו מהשנה הנוכחית לשנה הבאה (לשם הקטנת ההכנסות של מקבל התשלום).
בחוקי מדינת ישראל

אחדים מחוקי מדינת ישראל עוסקים בהסדרה של תשלומים, בהם:
הוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג-1973 מחייבות עסק לתת קבלה על כל תשלום המתקבל בו, ולרשום את התשלום בספר החשבונות של העסק.
חוק מס ערך מוסף מחייב עוסק לרשום כל תשלום שהוא מקבל.
חוק כרטיסי חיוב, התשמ"ו-1986, מסדיר את השימוש בכרטיסי חיוב ובכרטיסי אשראי.
חוק לצמצום השימוש במזומן מגביל את גובה התשלום המותר במזומנים, במטרה לצמצם את ההון השחור ולהיאבק בהלבנת הון, השתמטות ממס, מימון טרור ועוד.
חוק הגנת השכר מסדיר את אופן תשלום השכר, וקובע: "שכר עבודה ישולם במזומנים, אך מותר שישולם בשיק או בהמחאת דואר, אם דרך תשלום זאת נקבעה בהסכם קיבוצי או בחוזה עבודה או שהעובד הסכים לה בדרך אחרת", ומוסיף: "מותר בהסכמת העובד לשלם חלק משכר עבודה באוכל ובמשקאות המיועדים לצריכה במקום העבודה, להוציא משקאות משכרים, או בדיור, אם דרך תשלום זאת נקבעה בהסכם קיבוצי או בחוזה עבודה או שהיא נוהג מקובל בתנאי עבודה, ובלבד שהשווי המיוחס לכל אלה לא יעלה על המקובל בשוק."
חוק הגנת הצרכן קובע כללים בעניין תשלומים בעסקאות.
הערות שוליים

↑   הוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג-1973, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑   חוק כרטיסי חיוב, התשמ"ו-1986, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531687205171  GND: 4190478-3  LCCN: sh85098898  NARA: 10643014
תוכנה לטובת הציבור

| --- | --- |

 תחום:  תוכנה
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  ניו יורק 
 יושב ראש:  Bdale Garbee, Martin Michlmayr 
 תקופת הפעילות:  16 ביוני 1997 – הווה (27 שנים) 
 www.spi-inc.org
 
תוכנה לטובת הציבור (Software in the Public Interest; בראשי תיבות: SPI) היא מוסד ללא כוונת רווח אשר מספק תשתית ארגונית למספר מיזמי תוכנה חופשית, כגון הפצת הלינוקס דביאן ומערכת ניהול התוכן דרופל. המוסד מאפשר למיזמים, בין השאר, לקבל תרומות. עבור חלקם הוא גם מחזיק נכסים (כגון שמות מתחם).
הוא נוסד בשנת 1997 עבור דביאן, אולם התברר שמוסד כזה יכול לעזור גם למיזמים אחרים. עד היום רוב מנהליו הם מפתחי דביאן.
מיזמים

המיזמים החברים במוסד:
aptosid (הפצת לינוקס)
דביאן
דרופל
freedesktop.org - מרכז לתאום פיתוח סביבות שולחן העבודה בלינוקס
Fresco - ניסיון לפתח סביבה חלופית ל־X11.
Gallery - תוכנה להצגה וטיפול בתמונות דרך ממשק Web.
GNUstep - מימוש של סטנדרט ה־OpenStep (במקור ממערכת NeXTStep, השפיע גם על Mac OSX).
GNU TeXmacs - מערכת הוצאה לאור שולחנית
ליברה אופיס
madwifi.org - מיזם להנדסה הפוכה ומימוש מחדש של דרייברים למתאמי Wi-Fi של חברת Atheros.
OFTC - רשת IRC.
OpenOffice
OpenVAS - תוכנה לסריקת חורי אבטחה ברשת מקומית
Open Voting Foundation - מוסד למעקב אחרי יישום נכון ופגום של הצבעות אוטומטיות
OpenWrt - מספק קושחה חופשית למספר נתבים ביתיים
OSUNIX - גרסה של סולריס
Path64 - מהדרים לארכיטקטורת X86-64.
PostgreSQL - מסד נתונים יחסי מתקדם.
Privoxy - שרת פרוקסי אשר עוזר להשיג גלישה פרטית.
The HeliOS Project - מיזם לשימוש מחדש במחשבים משומשים.
Yafaray - תוכנה לגרפיקה בעזרת מעקב קרניים.
שמשון הנקדן

| --- | --- |
 לידה:  1230? 
 פטירה:  שנות ה־90 של המאה ה־13 
 ענף מדעי:  דקדוק
 תרומות עיקריות
 חיבור הקונים (השמשוני)
 
שמשון הנקדן (1230?-1295?) היה מדקדק יהודי אשכנזי ומחבר ספר חיבור הקונים (השמשוני).
ביוגרפיה

נולד בסביבות שנת 1230. ככל הנראה פעל בזאנטא שבחבל קלן בצפון גרמניה.
מת בין השנים 1297-1294. נכדו היה הדקדקן יוסף מזאפטא בר קלונימוס.
חיבורו

חיבורו עוסק בתורת הדקדוק וממזג בין פרקי דקדוק ותורת הקריאה. עורך החיבור היה מרדכי יאיר, שחי ב-1297 בפרידברג והיה מתלמידי תלמידיו של שמשון הנקדן. לא ידוע מה שם הספר שהעניק לו מחברו, אם בכלל, ומקובל כי עורכו נתן לו את השם "חיבור הקונים", אך השם הנפוץ של החיבור הוא "השמשוני" (על שם מחברו). הספר מצוטט רבות אצל מדקדקי ימי הביניים, למרות שלא נדפס.
את החיבור חילקו החוקרים לשני חלקים מרכזיים: חלק הדקדוק, הבנוי כדוגמת חיבורי דקדוק ספרדיים מהמאה ה־12, וחלק דקדוק המסורה (מפרק ה' להלן) ההולך בדרכו של ספר "טעמי המקרא". פרקי הספר הם:
א. עשרת הקונים (כינויי הגוף הפרודים והחבורים)
ב. שער הפעלים (מערכת הפועל)
ג. שער השמות
ד. שער התנועות (זהו שמו בחלקים אחרים של הספר אך בראש הפרק אין לו שם)
ה. שערי ניקוד:
שער הקמץ
שער פתח קמץ קטן
שער חולם וחטף קמץ
שער חטף פתח קטן וחטף פתח גדול
ו. שער יהו"א
ז. שער המתג
ח. שער למנצח בנגינות (טעמי המקרא)
ט. שער הדגש.
ידועים ארבעה כתבי יד של הספר, שניים מהם (כ"י לייפציג וכ"י בריטיש מוזאום) מתוארכים לשנת 1300 בקירוב. שלושה פרקים מחלקו הראשון של החיבור יצאו לאור: שניים (על כינויי הגוף ועל הפעלים) בעבודת הדוקטורט של דוד בן מנחם, ואחד (על התנועות) על ידי אילן אלדר.
חיבורו > מפתח הדקדוק

בסיום חלק מכתבי היד של "השמשוני", נוסף חיבור בשם "מפתח הדקדוק". היו חוקרים ששיערו כי הוא חיבור אחר מאת שמשון הנקדן, אך מרביתם סבורים כי אין לייחסו למחבר "השמשוני"; יש שייחסו אותו לעורכו, מרדכי יאיר, ויש שטענו כי אין בקביעה זו ממש ומדובר במחבר לא ידוע.
לקריאה נוספת

דוד בן מנחם, "Hibbur Haqqonîm" by R. Shimshon Hannaqdan, Hebrew Annual Review (אנ') 11, 1987, עמ' 9-22
D. Ben-Menachem, Hibbur ha-Qonim (ha-shimshoni) by R. Shimshon ha-naqdan, Diss., University of California 1987
דוד בן מנחם, השימשוני - ר' שמשון הנקדן האשכנזי וחיבורו, הגיגי גבעה - שנתון המכללה הדתית לחינוך, גבעת וושינגטון, 1996, עמ' 79 - 57
אילן אלדר, מכתבי אסכולת הדקדוק האשכנזית: "השמשוני": דברי מבוא והפרק על התנועות מתוכו, לשוננו מג, 1979, עמ' 100–111
אילן אדלר, הבלשנות העברית בימי הביניים : טקסטים ומחקרים, ירושלים: מאגנס, 2016, עמ' 200-197, 236-222
יונתן האורד, שיטת המבטלים: לדרכי ארגון תורת הלשון באשכנז, תרביץ פז, 2020, עמ' 297–336
הערות שוליים

↑  אלדר (1979, עמ' 102) כתב על כינויו: ""הנקדן" הוא כינוי שכיח בימי הביניים למדקדקים מהאסכולה האשכנזית ולמומחים בניקוד ובמסורה". עוד על אסכולת הנקדנים ומקומו של שמשון בה, ראו: Crawford Howell Toy, Caspar Levias, ‏"NAḲDANIM", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) וכן אצל: יונתן הוארד, דקדוק על פרשת דרכים: משלם בן שמואל וחיבורו 'שום שכל' [MA Thesis], 2022, עמ' 16-13
1 2  אילן אלדר, מכתבי אסכולת הדקדוק האשכנזית: "השמשוני": דברי מבוא והפרק על התנועות מתוכו, לשוננו מג, 1979, עמ' 105-104
1 2  אלדר (1979), עמ' 104-103
1 2 3 4  אילן אדלר, הבלשנות העברית בימי הביניים : טקסטים ומחקרים, ירושלים: מאגנס, 2016, עמ' 226
1 2  אילן אדלר, הבלשנות העברית בימי הביניים : טקסטים ומחקרים, ירושלים: מאגנס, 2016, עמ' 200-197
↑  דוד בן מנחם, "Hibbur Haqqonîm" by R. Shimshon Hannaqdan, Hebrew Annual Review 11, 1987, עמ' 14
↑  אברהם גייגר, קבוצת מאמרים מאת א' גייגר, אגרת יא, כרם חמד ט, עמ' 61
↑  אלדר (2016), עמ' 226. חלוקה זו איננה מופיעה בכתבי היד, ראו: יונתן האורד, Jonatan Howard, שיטת המבטלים - The System of Exceptions: לדרכי ארגון תורת הלשון באשכנז, Tarbiẕ / תרביץ פז, 2020, עמ' 297–336
↑  אלדר (1979), עמ' 107–110, וראה להלן בפרק קישורים חיצוניים
↑  D. Ben-Menachem, Hibbur ha-Qonim (ha-shimshoni) by R. Shimshon ha-naqdan, Diss., University of California 1987
↑  אילן אדלר, הבלשנות העברית בימי הביניים : טקסטים ומחקרים, ירושלים: מאגנס, 2016, עמ' 236-222
↑  ג. מרגליות, Catalogue of the Hebrew and Samaritan Manuscripts in the British Museum, British Museum Department of Oriental Printed Books and Manuscripts, 1915, עמ' 294
↑  יצחק אייזיק בן יעקב, אוצר הספרים, עמ' 527-526, סימן 311, באתר היברובוקס
↑  אילן אדלר, הבלשנות העברית בימי הביניים : טקסטים ומחקרים, ירושלים: מאגנס, 2016, עמ' 223
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267916105171
שנון מרקטיק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בינואר 1971 (בת 53) פיניקס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Greenway High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
שנון מרקטיק (באנגלית: Shannon LaRhea Marketic; נולדה ב-14 בינואר 1971) היא שחקנית אמריקאית ומיס ארצות הברית לשנת 1992.
ביוגרפיה

מרקטיק נולדה בפיניקס שבאריזונה.
ב-1989 הוכתרה כמיס הנוער של אריזונה, אך לאחר שבוע נושלה מתוארה לאחר שהתברר שנפלה טעות והיא דורגה על ידי השופטים כסגנית ראשונה.
ב-1992 היא נבחרה למיס קליפורניה והלכה לייצג את קליפורניה בתחרות מיס ארצות הברית שנערכה בקנזס באותה שנה. בתחרות זו בשלב חצי הגמר היא הייתה מקום שני בשלב הריאיון עם המתמודדות, שישית בקטגוריות של בגדי הים ושמלות ערב מה שהקנה לה עלייה ל-6 המתמודדות הסופיות ולבסוף היא זכתה בתחרות.
בתחרות מיס תבל עלתה לעשר המועמדות שעלו לחצי הגמר והגיעה למקום השמיני.
ב-1997 הופיעה בסדרה "הדון האחרון" המבוססת על הרומן מאת מריו פוזו.
ב-1999 שיחקה בפרק של הסדרה "Diagnosis: Murder", ב-2000 שיחקה בסרט "איש מאוד רע" לצד מת'יו מודין.
ב-1997 היא תבעה את נסיך ברוניי ג'פרי בולקיה ואחיו חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי בטענה ששכר אותה לעבודה ונפלה קורבן להתעללות מינית, בית המשפט דחה את תביעתה.
הערות שוליים

↑  "California Student Crowned Miss USA", New Straits Times
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שפות שמיות מזרחיות

השפות השמיות המזרחיות הן אחד הענפים במשפחת השפות השמיות. כל השפות בענף השמי המזרחי נכחדו, וידועות לנו מממצאים ארכאולוגיים בלבד.
השפות האכדיות

עד לאחרונה הענף השמי המזרחי כלל רק תת-ענף אחד, אכדית, השפה השמית הבולטת ביותר בתרבויות העולם העתיק באזור מסופוטמיה. מסמכים וספרות באכדית מתחילים להופיע במאה ה-26 לפנה"ס, במהלך שושלת סרגון האכדי, ולשונם מוגדרת אכדית עתיקה. לאחר מכן מתחילים להופיע מסמכי מסחר, דת ושלטון באשורית בצפון מסופוטמיה (בטורקיה של היום); ואילו מסמכים וספרות בבבלית בדרום האזור, וכתובים מאוחרים יותר מעידים על התפצלויות נוספות באשורית ובבלית. בשיאה הייתה אכדית, ובמיוחד בבלית עתיקה ובבלית תיכונה, הלינגואה פרנקה של המזרח הקדום, ועל כן כתבים בשפה זו נמצאו גם באזורים נרחבים יותר - כיום טורקיה, מצרים וישראל.
הממצאים הכתובים האחרונים באכדית הם תעודות מהמאה ה-1, בניב שכּוּנה בבלית מאוחרת, ואילו במקביל, היצירות הספרותיות לאורך כל האלף ה-1 לפנה"ס נכתבו בניב  תקני (סטנדרטי), ארכאי של בבלית, שככל הנראה כבר לא דוּבּר (בדומה לערבית ספרותית וערבית מדוברת, אולי).
גילוי אבלאית

בשנות ה-70 של המאה ה-20 התבצעו חפירות בתל מרדיך בצפון סוריה, שבו שכנה בעבר עיר המדינה אֶבְּלֶה הקדומה. בחפירות נחשפה כמות גדולה של מסמכים בכתב יתדות, רובם בשומרית אך חלק נכבד מהם בשפה שמית שלא נודעה קודם לכן, אבלאית. בין הממצאים היו מסמכים רשמיים, תעודות, ספרות ושירה דתית. בתחילה התרשמו החוקרים מאוצר המילים השונה מזה האכדי, הניחו כי אבלאית רחוקה מהאכדית מאוד והסיקו שהיא שפה שמית מערבית קדומה. אך מאוחר יותר השתכנעו שאבלאית קרובה יותר לאכדית מאשר לשמיות המערביות, והסיקו כי היא תת-ענף נפרד של השמיות המזרחיות, "אחות" של אכדית. יש חוקרים הסבורים אפילו שאבלאית היא ניב קדום של אכדית, אך דעה זו אינה בקונצנזוס.
גנאלוגיה של ענף השפות השמיות המזרחיות

אכדית
ניבים של אכדית עתיקה - מאות 20-26 לפנה"ס
אשורית
אשורית עתיקה - מאות 18-20 לפנה"ס
אשורית תיכונה - מאות 11-15 לפנה"ס
אשורית חדשה (נאו-אשורית) - מאות 7-10 לפנה"ס
בבלית
בבלית עתיקה - מאות 16-20 לפנה"ס
בבלית תיכונה - מאות 11-16 לפנה"ס
(בבלית ספרותית תקנית - ממאה 12 לפנה"ס)
בבלית חדשה (נאו-בבלית) - מאות 7-10 לפנה"ס
בבלית מאוחרת - מאה 6 לפנה"ס - מאה 1 לספירה
אבלאית - מאות 23-24 לפנה"ס
ראו גם

בלשנות היסטורית
תוכנה שיתופית

תוכנה שיתופית (Shareware) היא תוכנה קניינית הניתנת לשימושו של לקוח ללא תשלום כדי שזה יוכל לבחון את המוצר ולהעריך את התועלת שבו.
"גרסת ניסיון" (demo, trial) היא סוג של תוכנה שיתופית המוגבלת בזמן או בתפקוד. כמו כן, באנגלית נעשה שימוש גם בביטויים demoware ו-trialware לתיאור תוכנה שיתופית. סוג אחר של תוכנה שיתופית הוא כזה בו לאחר זמן ההערכה עולה הודעה כי זמן ניסיון החינם הסתיים וכי על המשתמש להחליט אם לרכוש את התוכנה או להסיר אותה. ההודעה אינה מפריעה לעבודה השוטפת ולאחר קריאתה ניתן ללחוץ על כפתור כלשהו ולהמשיך להשתמש בתוכנה. לעיתים נעשה שימוש בכפתור המשנה את מיקומו על המסך.
גרסה נוספת של תוכנה שיתופית מעלה מסך בו מתבקש המשתמש לתרום (כסף) כפי רצונו למפתח התוכנה, מסך זה מתבטל אחרי התשלום בעזרת קוד המתקבל כתגובה לתשלום. גם במקרה זה ניתן לעבוד עם התוכנה לאחר שעוברים את מסך הבקשה לתרומה.
ראו גם

מחולל רישיונות
תוכנה חינמית
שמשון הולצמן

| --- | --- |

שמשון הולצמן, שנות ה-20 של המאה ה-20, תצלום מארכיון גבריאל טלפיר, מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים
 לידה:  1907 סמבור, גליציה
 פטירה:  1986 (בגיל 79 בערך) ישראל
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  אקדמיה גראנד שומיאר 
 תחום יצירה:  ציור
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
שמשון הולצמן (1907–1986) היה צייר ישראלי, יליד גליציה. היה ממקימי קריית האמנים בצפת וחתן פרס דיזנגוף הראשון.
ביוגרפיה

שמשון הולצמן נולד בעיר סמבור שבגליציה לפייבל, שהיה צבע-אמן. בשנת 1922 עלה פייבל הולצמן עם שלושת בניו לארץ ישראל ועסק בצביעת בתים בין היתר צבעו את מלון המלך דוד, בו עדיין מצויים ציורי קיר ותקרה שלהם. באמצע שנות העשרים החליט שמשון הולצמן שציור הוא ייעודו, ועל-כן הצטרף לסטודיו של יצחק (פרנל) פרנקל בתל אביב.
בסוף שנות העשרים נסע הולצמן לפריז כדי לשכלל את אומנותו והוא גר במונמארטר, שם עבד כצבע ולמד ב-Académie de la Grande Chaumiere. במהלך שהותו שם למד מחיים סוטין כיצד להעריך אמנות וכיצד ליצור אמנות. הולצמן הושפע מאוד מהאימפרסיוניזם הצרפתי ומציירי תנועה זו, אותם למד להכיר לעומק בפריז. כמו כן הושפע מציוריהם של פול גוגן, אנרי מאטיס, פול סזאן ואנדרה דרן.
הולצמן ערך תערוכות יחיד בפריז וחזר לארץ ישראל בתחילת שנות ה-30. כשחזר לארץ ישראל לקח חלק בתערוכת האמנים הכללית של אמני ארץ ישראל בפתיחת מוזיאון תל אביב ב-1932 וערך שתי תערוכות יחיד במוזיאון תל אביב. ב-1934-1935 חזר לשהות שנייה בפריז שם השתתף בתערוכת ציורי שמן בסאלון טילרי. ב-1947 ערך תערוכת יחיד בגלריה מארלבורו בלונדון וב-1948 השתתף ב'הביאנלה של ונציה'. ב-1937 היה ראשון חתני פרס דיזנגוף לאמנות ובשנת 1959 קיבלו בשנית. הולצמן היה ממקימי קריית האמנים צפת ואחריו נהרו רבים מבכירי ציירי ישראל של שנות ה-50.
הולצמן צייר לא מעט ציורי שמן על בד, אך עיקר יצירתו הם ציורי נוף בצבעי מים, שהקנו לו מוניטין רב. בחייו נחשב לאחד מבכירי ציירי המים בעולם. הולצמן צייר מאות ציורי אקוורל של נופי ישראל, בייחוד אלה של צפת, הר מירון, טבריה, הירקון ויפו. המוטיב הידוע ביותר של ציוריו באזור טבריה הם שלושת עצי האקליפטוס העומדים על לשון יבשה קטנה, אשר מאחוריהם וימינם מים, וברקע בעיירה מגדל והרי צפת. כפי שכותב שלמה שבא בספר הולצמן בהוצאת מסדה: "ראש עיריית טבריה משה צחר היה מביא בזמנו תיירים למקום ומסביר הנה העצים של הולצמן". המבקר האמריקני הידוע אלפרד ורנר כתב כי ב"יצירותיו של הולצמן ישנה חיוניות שלא תיאמן.... אין דומה לו בהתמקדות נלהבת ובלעדית כזו בנופי ארץ ישראל".
הולצמן נפטר בתל אביב ב-1986.
תערוכות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  תערוכות יחיד בישראל: 1938 מוזיאון תל אביב  1942 מוזיאון תל אביב  1945 מוזיאון תל אביב  1946 מוזיאון תל אביב  1946 גלריה לאמנות כ"ץ, תל אביב  1948 מוזיאון תל אביב  1950 גלריה לאמנות כ"ץ, תל אביב  1955 גלריה לאמנות כ"ץ, תל אביב  1956 גלריה לאמנות כ"ץ, תל אביב  1958 המוזיאון העירוני, חיפה  1959 בית אגודת הציירים, י-ם  1962 מוזיאון תל אביב, בית הלנה רובינשטיין  1966 בית אגודת הציירים, תל אביב  1975 גלריה יודפת, תל אביב  1977 בית לויק, גלריה רוזנפלד, תל אביב  1982 גלריה שי דנון, תל אביב  1991 מוזיאון תפן |  תערוכות יחיד בחו"ל: 1935 גלריה בל פאז', פריז  1935 סאלון טולרי, פריז  1947 גלריה מרלבורו, לונדון  1951 גלריה ליאן מארסי, פריז  1954 גלריה פסדואה, ניו-יורק  1964 גלריה ז'אק שלום, פריז  1974 גלריה סיין 38, פריז  1975 גלריה סימור בדוביל, פריז |  תערוכות קבוצתיות בחו"ל: 1948 הביאנלה של ונציה  1954 גלריה אובליסק, וושינגטון  1958 המוזיאון היהודי, ניו-יורק  1960 אוניברסיטת צ'ילה, סנטיאגו  1967 Theater am Turm, פרנקפורט |
מונוגרפיות העוסקות ביצירתו

שלמה שבא, נתן זך, שמשון הולצמן, הוצאת מסדה, 1982.
נתן זך (אוצר), פיטר אורוין, שמשון הולצמן: חגיגת קיץ - עבודות 1923-1986, המוזיאון הפתוח תפן, 1991.
ראו גם

יצחק פרנקל
אסקולת פריז
משה קסטל
מרדכי לבנון
רולי שפר
קריית האמנים בצפת
לקריאה נוספת

אליאס ניומן, Art in Palestine, ניו יורק, 1939, הוצאת Siebel Company.
הציור בארץ ישראל - 18 רפרודוקציות בצבעים, הוצאת גלריה מקרא סטודיו, תל אביב, 1948.
חיים גמזו, ציור ופסול בישראל, הוצאת אשכול, תל אביב, 1951. מהדורה שנייה מורחבת: ציור ופיסול בישראל, הוצאת דביר, 1957.
בצלאל ססיל רות (עורך), אויגן קולב, האמנות היהודית, הוצאת מסדה, 1961.
בנימין תמוז (עורך), דורית לויטה, גדעון עפרת, סיפורה של אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1980.
מארק שפס (אוצר ראשי), גילה בלס, יגאל צלמונה ואחרים, שנות העשרים באמנות ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1982.
דוד גלעדי, מסילות באמנות - 82 ציירים ישראלים, יהושע אורנשטיין, הוצאת יבנה, 1989.
מאירה פרי להמן, טובל במים, טובל באור - מאה שנות צבעי-מים בישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1998.
ורדה שטיינלאוף (אוצרת), על גדות הירקון - נחל הירקון באמנות הישראלית, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2005.
שירות קצין העיר

טלאי זרוע אדום ששימש כלוגו שירות קצין העיר הסובייטי
שירות קצין העיר היה שם המשטרה הצבאית של כמה ממדינות ברית ורשה. תפקידיו העיקריים היו מתן ביטחון חיל מצב ובקרת התנועה הצבאית. גוף זה פעל כגוף אכיפת חוק בצבא הסובייטי והרוסי עד שנת 2010, עת פורק והוחלף בגוף שיטור חדש של משרד ההגנה.
ברית המועצות / רוסיה

שירות קצין העיר, שנודע כ"קומנדטורה" (ברוסית: комендантская служба, או בפשטות комендатура) בצבא הסובייטי ובצבא רוסיה זוהה באמצעות טלאי זרוע אדום ובו אות K צהובה, חיילי השירות נשאו דרגות כתף אדומות ועטו קסדה לבנה הנושאת כוכב אדום ופס היקפי אדום. קסדות אלה נצבעו בדרך כלל ברמת היחידה. הקומנדטורה הוחלפת על ידי המשטרה הצבאית שהוקמה בשנת 2010 (Военная полиция России) וידועה בראשי התיבות VP.
בעבר קציני הקומנדטורה לבשו מדים שחורים או מדים מעור עם קסדות וכפפות לבנות, או חגורות ונרתיקים לבנים.
בולגריה

בבולגריה פעל גוף דומה בשם זה, במסגרת משרד ההגנה הבולגרי שמטהו היה בסופיה והיה אחראי על נכסי הצבא, התחבורה, שירותי תיעוד, פרסום ותמיכה תקשורתית, תמיכה כוללת לעובדי משרד ההגנה, סיווג ואבטחת מידע, קריפטוגרפיה ואבטחת מבני הממשל של משרד ההגנה.
מזרח גרמניה

שירות קצין העיר של הצבא המזרח גרמני נקרא קומנדנטדינסט (בגרמנית: Kommandantendienst, או KD). בנוסף לבקרת התנועה הצבאית ותפקידי משטרה צבאית, הוא ביצע שירותי שליחויות עבור הצבא.
אנשי הקומנדנטדינסט לבשו פס לבן על הקסדה וחגורה צלב לבנה, נרתיק אקדח וכפפות בצבע תואם.
ראו גם

המשטרה הצבאית של רוסיה
פיקוח הרכבים הצבאי (רוסיה)
משטרה צבאית
משטרה צבאית חוקרת
הערות שוליים

1 2  Warsaw Pact Ground Forces, Gordan Rottman, Osprey Publishing Elite 10, p 49 Coprwyrite 1987
1 2  Békési, László (2011) [2000]. Soviet Uniforms and Militaria 1917 - 1991 in Colour Photographs (illustrated ed.). Crowood Press. pp. 102, 148. ISBN 978-1-84797-260-6. נבדק ב-23 במאי 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Russian Helmets:from Kaska to Stalshlyem 1916-2001 by Robert W Clawson, pgs 115 - 117, R. JamesBender Publishing Copyright 2002 ISBN 0-912138-90-4
1 2  http://www.russianwarrior.com/STMMain.htm?1969_uniform_army_komandant.htm&1
↑  Galeotti, Mark (20 באוגוסט 2013).  Mark Galeotti (ed.). Russian Security and Paramilitary Forces since 1991. Osprey Publishing. pp. 43–4. ISBN 978-1-78096-107-1. נבדק ב-23 במאי 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  THE SOVIET ARMY: Specialized Warfare and Rear Area Support 'Field Manual 100-2-2 pgs 13-23, Headquarters Department of the Army Washington. DC, 16 July 1984
↑  Warsaw Pact Ground Forces, Gordan Rottman, Osprey Publishing Elite 10, Color plate A Coprwyrite 1987 ISBN 0-85045-730-0
ניידת שירות קצין העיר מדגם "גא"ז סובול"
שרון עמר

שרון עמר (נולד ב-10 בספטמבר 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

עמר, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי עירוני אשדוד. ב-25 באוגוסט 1995, עמר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד הפועל קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו. ב-17 במאי 1996, עמר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד הפועל חדרה. עמר, שיחק בעירוני שנתיים והיה שותף לעלייה של הקבוצה לליגה הבכירה בסיום עונתו השנייה.
בקיץ 1997, עמר חתם ביריבה העירונית, הפועל, בה שיחק חצי שנה שאחריה חתם בסקציה נס ציונה.
בקיץ 1999, עמר חתם במ.ס. אשדוד שהקומה באותו קיץ. ב-16 באוקטובר 1999, עמר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 2-0 להפועל פתח תקווה. עמר לא הירבה לשחק באשדוד ולכן בינואר 2000 הצטרף להפועל באר שבע, במדיה שיחק שנה וחצי. בבאר שבע, רשם עליית ליגה שנייה בקריירה. בקיץ 2001, עמר חזר לאשדוד.
ב-23 ביוני 2002, עמר ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית, בניצחון 0-5 נגד ברנו במסגרת גביע האינטרטוטו.
בהמשך הקריירה, שיחק בהפועל כפר סבא, הפועל אשקלון, עירוני קריית שמונה ולאחר מכן חזר לקדנציה שנייה בהפועל באר שבע, בה סיים את הקריירה.