stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוני רוזין
הערות שוליים

↑  התמנה מנהל לבתי החולים, מעריב, 29 באוגוסט 1985.
↑  דליה מזורי, שרת הבריאות החליטה: פרופ' דן מיכאלי פורש, מעריב, 18 בנובמבר 1986.
↑  Pfeffermann, R., Rozin, R. R., Durst, A. L., & Marin, G. (1976). "Modern war surgery: operations in an evacuation hospital during the October 1973 Arab-Israeli War", The Journal of Trauma, 16(9), pp.694-703.
רשידה דאטי

רשידה דאטי
רשידה דאטי (בצרפתית: Rachida Dati; נולדה ב-27 בנובמבר 1965) היא מדינאית צרפתייה. דאטי מחזיקה באזרחות כפולה, צרפתית ומרוקאית (היא צרפתייה מלידה ומרוקאית על פי זכות הוריה) אף שהיא מכנה עצמה כ"אישה צרפתייה בעלת שורשים צרפתים". במערכת הבחירות לנשיאות צרפת, בשנת 2007, היא שימשה כדוברת המועמד ניקולה סרקוזי. ב-18 במאי 2007, לאחר היבחרו, מינה אותה סרקוזי לשרת המשפטים בממשלתו.
דאטי היא האישה הראשונה ממוצא צפון אפריקני, הממלאת תפקיד מפתח בממשלת צרפת. ב-29 במרץ 2008 היא נבחרה לכהן כראש העיר של הרובע השביעי של פריז. החל מ-14 ביולי 2009 מכהנת כחברה בפרלמנט האירופי.
ביוגרפיה

דאטי נולדה בעיירה סן רמי, בחבל בורגון בצרפת. אביה, בנאי במקצועו, היגר לצרפת ממרוקו ואמה היגרה לצרפת מאלג'יריה. רשידה דאטי היא הבת השנייה מתוך 12 ילדים. לאחר שלמדה בבית ספר קתולי, החלה לעבוד בגיל 16 כעוזרת רפואית במרפאה פרטית. לאחר מות אמה, בטרם עת, היא נאלצה לטפל באחיה הצעירים, במקביל עבדה בהנהלת חשבונות בחברת הדלק הצרפתית אלף (Elf) ולמדה משפטים וכלכלה בלימודי ערב.
ביוגרפיה > קריירה עסקית ומשפטית

בשנת 1990 היא החלה לעבוד בקבוצת ביקורת פנים של קונצרן Matra (אנ'), קונצרן תעשייתי גדול העוסק ביצור מוצרים לכלי רכב, מטוסים וכלי נשק. היא עבדה שנה אחת בלונדון בבנק האירופי לשיקום ולפיתוח במחלקת ניהול מסמכים וארכיון. בשנת 1994 עבדה בתפקיד מפקחת ביקורת ומזכירה כללית של לשכת מחקרי הפיתוח העירוני בתאגיד הצרפתי הבינלאומי סואץ, שעיקר עיסוקו בתשתיות. בין השנים 1995–1997 היא שימשה יועצת טכנית בחטיבת הניהול המשפטי של משרד החינוך הצרפתי.
בשנת 1997 התקבלה דאטי ללימודים בבית הספר הלאומי לשופטים (בצרפתית: École Nationale de la Magistrature) (אנ'), מוסד ממשלתי יוקרתי להשכלה גבוהה שהוא חלק ממערכת הגראן אקול ואשר עוסק בהכשרת שופטים. בשנת 1999, לאחר שסיימה לימודיה, הייתה למבקרת משפטית בבית המשפט העליון בבוביניי (Bobigny). לאחר מכן התמנתה לשופטת בבית המשפט בעיר פרון ולבסוף כעוזרת לתובע הכללי של בית המשפט בעיר אברי.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בשנת 2002 היא התמנתה יועצת של שר הפנים ניקולא סרקוזי ועבדה תחת ניהולו בפרויקט למניעת פשיעת נוער. בשנת 2006 היא הצטרפה למפלגת האיחוד למען תנועה עממית (בצרפתית: Union pour un Mouvement Populaire, ר"ת UMP). ב-14 בינואר 2007, היום שבו סרקוזי נבחר למועמד המפלגה לנשיאות, היא התמנתה לתפקיד הדוברת של המועמד. ב-6 במאי 2007 נבחר סרקוזי לנשיא צרפת וזמן קצר אחר כך הוא מינה אותה לשרת המשפטים. בתחילה היא זכתה לקבלת פנים צוננת מצד הקהילה המשפטית ושינויים שניסתה להכניס בעבודת המשרד עוררו הפגנות ציבוריות. בנוסף נחשף עם כניסתה לתפקיד מידע לפיו אחד מאחיה, ג'אמאל, עומד למשפט בעוון סחר בסמים, זאת לאחר שכבר ריצה עונש מאסר על עבירה דומה. ושנגד אח נוסף, עומאר, מתנהלת חקירה בגין סחר במריחואנה. דאטי גם ספגה ביקורת בשבועון הסאטירי "לה קנאר אנשנה" על שיטות עבודתה אשר תוארו כפזיזות וחסרות מעוף, על גישתה אשר תוארה כסמכותית יתר על המידה, וכן על נטייתה להתהדר בבגדים יקרים, רובם מבית האופנה כריסטיאן דיור.
בספטמבר 2008 ביקרה בישראל וברשות הפלסטינית. בישראל נפגשה עם נשיא המדינה, שמעון פרס ועם שר המשפטים דניאל פרידמן. בדברים שנשאה במרכז הבינתחומי הרצליה אמרה דאטי כי "בכל הנוגע לפעילות טרור המאיימת על ביטחונה של ישראל, יש לנו עיקרון אחד ברור - לא מדברים עם טרוריסטים ועם אלה הקוראים להשמדת ישראל - אלא נאבקים בהם". בעקבות ביקורה ברמאללה, ציינה דאטי כי "העם הפלסטיני זכאי למדינה משלו, תוך שמירת השלום בישראל".
ב-29 במרץ 2008 נבחרה דאטי לכהן כראש העיר של הרובע השביעי של פריז, במקביל לתפקידה כשרת המשפטים. אחר כך הודיעה כי תתמודד על תפקיד ראש עיריית פריז.
לקראת סוף 2008 נטל הנשיא סרקוזי חלק מסמכויותיה, עקב יחסי עבודה עכורים במשרדה. ב-23 בינואר 2009, הודיע סרקוזי שדאטי תקבל את המקום השני ברשימת המועמדים של UMP למחוז הבחירה איל-דה-פרנס בבחירות לפרלמנט האירופי ביוני 2009. לאחר שנבחרה עזבה את תפקידה כשרה.
בין השנים 2009–2019 כיהנה כחברת הפרלמנט האירופי כנציגת חבל איל-דה-פראנס, שם כיהנה בוועדה לחירויות האזרח, המשפטים והפנים ובמשלחות הפרלמנט ליחסים עם מדינות המשריק, לאיחוד מדינות הים התיכון וליחסים עם מדינות חצי האי ערב.
חיים אישיים

בספטמבר 2008 הודיעה דאטי שהיא בהריון ותהיה אם חד הורית. היא חשפה את הריונה בפני קבוצת עיתונאים שחקרו אותה לגבי שמועות על כך. "אני רוצה להישאר זהירה, כי (...) אני עדיין באזור סיכון. אני בת 42", היא צוטטה. בתה, זוהרה, נולדה בתחילת 2009, וחמישה ימים אחרי שילדה, חזרה לעבודה. מאחר ששמו של האב לא נחשף, שמות רבים הופצו במגזיני הרכילות, כולל שמועה שהפיץ המודיעין המרוקאי כי חוסה מריה אסנאר הוא האב.
עם זאת, בשנת 2012, היא פתחה בהליכים משפטיים נגד דומיניק דזיין, המנכ"ל של Groupe Lucien Barrière, חברת בתי קזינו, על מנת לבסס את אבהות ילדה. בדצמבר 2012, בית משפט בצרפת הורה לדזיין לעבור בדיקת אבהות, כדי לבדוק אם הוא אבי הילדה של דאטי. לאחר שסירב לעבור את הבדיקה, החלטת בית המשפט הצרפתי מ-7 בינואר 2016 קבעה כי הוא אכן האב.
הערות שוליים

↑  ממשלה חדשה בצרפת: מחצית מהשרים הן נשים, באתר הארץ, 18 במאי 2007
↑  Profile: Rachida Dati. באתר ה-BBC.
1 2  רשידה דאטי מגיעה לביקור בישראל, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2008
↑  אלן סאלס, אל פאיס, הם קוראים לה סרקוזינה, באתר הארץ, 4 ביוני 2007
↑  Gilles Kerdreux, Rachida Dati affronte un mécontentement croissant sur la carte judiciaire, לה מונד, ‏10 בנובמבר 2007
↑  אנג'ליק כריסטאפיס, הצרות של שרת המשפטים של סרקוזי: העוזרים פרשו, שני אחיה סחרו בסמים, באתר הארץ, 18 ביולי 2007
↑  Elizabeth Day, Rachida Dati: 'I have never wanted to give up my high heels', The Guardian, ‏28 בפברואר 2010
↑  ברק רביד, אבי יששכרוף, דאטי תחל את ביקורה בפגישה עם שרי הרשות ברמאללה, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2008
↑  תומר זרחין, דאטי: לא מדברים עם טרוריסטים, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2008
↑  יעל גרינפטר, עם או בלי הסכמת הנשיא סרקוזי: שרת המשפטים של צרפת מתכוננת להתמודד על ראשות העיר פאריס, באתר הארץ, 15 בפברואר 2009
↑  האם סרקוזי יפטר את השרה המועדפת עליו, ראשידה דאטי?, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2008
↑  שירות פייננשל טיימס, ‏שרת המשפטים הצרפתית פורשת, באתר גלובס, 25 בינואר 2009
↑  שלמה פפירבלט, פוליטיקאית אובחנה ב"שוק" לאחר ראיון טלוויזיה, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2015
↑  שרת המשפטים של צרפת בהריון - זהות האבא לא ידועה, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2008
↑  גיתית גינת, שרת המשפטים של צרפת ראשידה דאטי ילדה בת, באתר הארץ, 5 בינואר 2009
↑  סוכנויות הידיעות, 5 ימים אחרי שילדה, חזרה שרת המשפטים הצרפתית למשרדה, באתר הארץ, 8 בינואר 2009
↑  הארץ, כל פאריס שואלת - מי האבא?, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2008
↑  המודיעין המרוקאי: חוסה מריה אסנאר הוא אבי בנה של ראשידה דאטי, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812423306905606  BnF: cb155942917 (data)  GND: 134186834  ISNI: 0000 0003 7421 5656  LCCN: n2008019731  RERO: 02-A013789180  SUDOC: 12715356X  VIAF: 3684909   WorldCat (עם VIAF): 3684909
רודולף קרפאטי

רודולף קרפאטי (בהונגרית: Kárpáti Rudolf; בודפשט, 17 ביולי 1920 – בודפשט, 1 בפברואר 1999) היה סייף הונגרי אלוף אולימפי בעל 6 מדליות זהב ב-4 אולימפיאדות (לונדון 1948, הלסינקי 1952, מלבורן 1956 ורומא 1960), אלוף עולם בעל 13 מדליות, מהן 8 זהב, שופט, מנהל ספורט וקצין צבא.
ביוגרפיה

רודולף קרפאטי היה אחד הספורטאים המצליחים ובעל ההישגים בהיסטורית הספורט של הונגריה. הסיוף שלו התאפיין בכישורים טכניים גבוהים ויוצאי דופן, ברמה גבוהה של בגרות טקטית וחוש קצב יוצא דופן, שהיה ככל הנראה תוצאה ישירה של החוש המוזיקלי הברור שלו. הוא היה שחקן של מועדוני הסיף של BBTE, ואשאש ולאחר מכן של בודפשט הונבד.
קרפאטי הוא בעל 7 תוארי אליפות לאומית של הונגריה, 2 בחרב אישי (1948, 1955), 4 בחרב קבוצתי ואחד בדקר קבוצתי.
הוא זכה בשש מדליות זהב ב-4 אולימפיאדות:
באולימפואדת לונדון (1948) קבוצתי
באולימפואדת הלסינקי (1952) קבוצתי
באולימפואדת מלבורן (1956) קבוצתי ואישי
באולימפואדת רומא (1960) קבוצתי ואישי
בהיסטוריה של הספורט בענף זה הוא הצליח לזכות באותה אולימפיאדה פעמיים (כלומר לנצח גם ביחיד וגם בקבוצתי). בעבר רק סייף נוסף הצליח בכך, היהודי-הונגרי ד"ר ינה פוקס (1908, 1912). גם באליפויות העולם זכה בשתים עשרה מדליות בשנים 1954 ו-1961. הוא זכה בחמש זהב קבטצתי בשלוש זהב ביחיד, בנוסף לזכייה ב-3 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד. הוא זכה בשתי מדליות זהב גם באליפות האוניברסיאדה.
לאחר פרישתו שימש כשופט בינלאומי עד 1976 ולאחר מכן היה שופט ראשי בתחרויות. מ-1961 עד 1991 היה חבר בהנהלת איגוד הסיף ההונגרי. ביוני 1963 מונה למנהל הנבחרת הלאומית של הונגריה בחרב. קרפאטי היה נשיא איגוד הסיף של בודפשט מאז 1977. בשנת 1990 הוזמן להיות גם נשיא הכבוד של מועדון ה-BBTE שהוקם מחדש. הוא היה חבר הנשיאות של הוועד האולימפי ההונגרי (MOB). וכן היה נשיא ענף החרב של פדרציית הסיף הבינלאומית וחבר בוועדת השיפוט.
פרסים והוקרה

מדליית הספורט של הרפובליקה של הונגריה דרגת זהב (1949)
ספורטאי מצטיין של הרפובליקה העממית ההונגרית (1954)
ספורטאי השנה ההונגרי (1959, 1960)
תג הנצחה של IOC (1988)
חבר כבוד של BHSE (1990)
טבעת הזיכרון האולימפית של BHSE (1990)
מסדר ההצטיינות האולימפי של IOC (1990)
אלוף (צבא) בדימוס (1990)
חבר במועדון בני האלמוות (1991)
חבר לנצח של איגוד הסייף הבינלאומי (1992)
חבר כבוד בנשיאות איגוד הסייף ההונגרי (1992)
מדליית ההצטיינות של MOB (1994)
צלב הקצין של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (1995)
טבעת זהב אולימפית MOB (1995)
פרס מורשת הונגריה (1998)
חבר בהיכל התהילה של הפדרציה הבינלאומית לסייף (2013)
הנצחה

פרס רודולף קרפאטי לזכר הסייף ההונגרי הבוגר המצליח ביותר (1999)
גביע העולם בחרב לגברים גרביץ'-קובאץ'-קרפאטי
כיתת רודולף קרפאטי בבית הספר היסודי ארפאד צ'נאדי
מועדון הסייף על שם רודולף קרפאטי
לקריאה נוספת

רודולף קרפאטי באתר הוועדה האולימפית ההונגרית (MOB)
Ki kicsoda a magyar sportéletben? (מיהו מי בחיי הספורט ההונגרי) ISBN 963-495-011-6
קברו של רודולף קרפאטי בבית הקברות פרקשרטי
שבמה

האזור בשליטת מואב בעבר הירדן המזרחי
נחלות שבטי ישראל
שִׂבְמָה או שְבָם הייתה עיר בעבר הירדן המזרחי בשליטתם לסירוגין של האמורי, שבטי ישראל, ומואב, בתקופת המקרא.
תולדותיה

היא הוזכרה בתנ"ך בספר במדבר לראשונה כאחד האתרים באזור ממזרח לירדן, שבו העדיפו בני שבט ראובן ושבט גד להישאר ולהתנחל, מבלי שיצטרפו אל שבטי ישראל בכיבוש הארץ; ועל כך ננזפו על ידי המנהיגים.
” וּמִקְנֶה רַב הָיָה לִבְנֵי רְאוּבֵן וְלִבְנֵי גָד עָצוּם מְאֹד וַיִּרְאוּ אֶת אֶרֶץ יַעְזֵר וְאֶת אֶרֶץ גִּלְעָד וְהִנֵּה הַמָּקוֹם מְקוֹם מִקְנֶה: וַיָּבֹאוּ בְנֵי גָד וּבְנֵי רְאוּבֵן וַיֹּאמְרוּ אֶל מֹשֶׁה וְאֶל אֶלְעָזָר הַכֹּהֵן וְאֶל נְשִׂיאֵי הָעֵדָה לֵאמֹר:  עֲטָרוֹת וְדִיבֹן וְיַעְזֵר וְנִמְרָה וְחֶשְׁבּוֹן וְאֶלְעָלֵה וּשְׂבָם וּנְבוֹ וּבְעֹן: הָאָרֶץ אֲשֶׁר הִכָּה ה' לִפְנֵי עֲדַת יִשְׂרָאֵל אֶרֶץ מִקְנֶה הִוא וְלַעֲבָדֶיךָ מִקְנֶה: וַיֹּאמְרוּ אִם מָצָאנוּ חֵן בְּעֵינֶיךָ יֻתַּן אֶת הָאָרֶץ הַזֹּאת לַעֲבָדֶיךָ לַאֲחֻזָּה אַל תַּעֲבִרֵנוּ אֶת הַיַּרְדֵּן:”
לאחר מכן, שבמה הוזכרה בהקשר של מפלת האמורים בראשותו של מלכם סיחון ונמסרה לשבט ראובן:
”וּבְנֵי רְאוּבֵן בָּנוּ אֶת חֶשְׁבּוֹן וְאֶת אֶלְעָלֵא וְאֵת קִרְיָתָיִם: וְאֶת נְבוֹ וְאֶת בַּעַל מְעוֹן מוּסַבֹּת שֵׁם וְאֶת שִׂבְמָה וַיִּקְרְאוּ בְשֵׁמֹת אֶת שְׁמוֹת הֶעָרִים אֲשֶׁר בָּנוּ:”
בתקופת ממלכת יהודה הייתה, כנראה, בידי המואבים, ובה מרכז נודע לגידול גפנים; עובדה הנלמדת מהמילים: "הגפן", "בציר", "יין", "יקבים" ו"ידרוך" שמכוונת לדריכת ענבים בתהליך יצירת היין, המוזכרות בספר ירמיהו בקינה על אירועי מלחמה וחורבן שהנביא מתנבא עליהם:
”שָׁמַעְנוּ גְאוֹן מוֹאָב גֵּאֶה מְאֹד גָּבְהוֹ וּגְאוֹנוֹ וְגַאֲוָתוֹ וְרֻם לִבּוֹ: ... עַל כֵּן עַל מוֹאָב אֲיֵלִיל וּלְמוֹאָב כֻּלֹּה אֶזְעָק אֶל אַנְשֵׁי קִיר חֶרֶשׂ יֶהְגֶּה: מִבְּכִי יַעְזֵר אֶבְכֶּה לָּךְ הַגֶּפֶן שִׂבְמָה נְטִישֹׁתַיִךְ עָבְרוּ יָם עַד יָם יַעְזֵר נָגָעוּ עַל קֵיצֵךְ וְעַל בְּצִירֵךְ שֹׁדֵד נָפָל: וְנֶאֶסְפָה שִׂמְחָה וָגִיל מִכַּרְמֶל וּמֵאֶרֶץ מוֹאָב וְיַיִן מִיקָבִים הִשְׁבַּתִּי לֹא יִדְרֹךְ הֵידָד הֵידָד לֹא הֵידָד:”
ובדומה, גם בספר ישעיהו מוזכרים גידולי הגפן בשבמה, עם מופעי הצער והאבלות בנבואתו של ישעיהו:
”עַל כֵּן אֶבְכֶּה בִּבְכִי יַעְזֵר גֶּפֶן שִׂבְמָה אֲרַיָּוֶךְ דִּמְעָתִי חֶשְׁבּוֹן וְאֶלְעָלֵה כִּי עַל קֵיצֵךְ וְעַל קְצִירֵךְ הֵידָד נָפָל:”
במאה ה-20 הוצע לזהותה בקַרְן אל כִּבְּס, בין הר נבו לבין חשבון.
ראו גם

מואב
לקריאה נוספת

הערך: שבמה, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 822.
יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 155.
הערות שוליים

↑  ספר במדבר, פרק ל"ב, פסוקים א'–ה'.
↑  ספר במדבר, פרק ל"ב, פסוקים ל"ז–ל"ח.
↑  ספר ירמיהו, פרק מ"ח, פסוקים כ"ט–ל"ג.
↑  ספר ישעיהו, פרק ט"ז, פסוקים ח'–ט'.
רכס אתוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,640 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך צ'ארלס 
 קואורדינטות:  70°13′00″S 64°50′00″E﻿ / ﻿70.2166667°S 64.8333333°E﻿ / -70.2166667; 64.8333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אתוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אתוס
 
רכס אתוס (באנגלית: Athos Range) הוא הרכס הצפוני מבין שלושת הרכסים העיקריים של הרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.
הרכס כולל מספר גדול של הרים, וכן נונאטאקים.
אורכו של הרכס 60 קילומטרים (בכיוון מזרח - מערב).
הרכס נמצא מצפון לקרחון סקילה (המפריד בינו לבין רכס פורתוס שמדרום לו).
הרכס מגיע לגובה של 1,640 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי הרכס

הרכס התגלה לראשונה באמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה (בין השנים 1947- 1946).
הראשונים שהגיעו אל הרכס היו אנשי המשלחת הדרומית של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בינואר 1957 בהנהגת ו. ג. בושר (WG Bewsher).
היסטוריה > מקור השם

המשלחת קראה לרכס, בדומה לשני הרכסים הדרומיים לו (רכס פורתוס ורכס אראמיס), על שמות הדמויות מהספר "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומה - ספר שחברי המשלחת הביאו עימם, והיה הפופולרי מבין הספרים שחברי המשלחת קראו.
הרי הרכס

| רכס אתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | סקילה |  |
| רכסים | ליאה • קוטרר |  |
| הרים | בול • גידינגס • מקנזי • פיטר |  |
| נונאטאקים | דוסון • האנט |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הרים מבודדים ולא תתי רכסים.
↑  מידע גאוגרפי על קרחון סקילה
↑  מידע גאוגרפי על רכס אתוס
| רכס פורתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | כריבדיס • סקילה |  |
| רכסים | האלקומב • מרטין • קורי |  |
| הרים | גאסטון • גבאן • גרדנר • טאר • פולארד • קנהאם • קאצ'ליף • קירקבי • קרוהן • קרייטון |  |
| אתרים אחרים בהרי הנסיך צ'ארלס |
| --- | --- | --- |
| רכסים נוספים | אליסון • סאקסטון |  |
| הרים | בראון-קופר • פורקסט • קרטר |  |
| עמקים ומישורים | מדרון בנט |  |
| נונאטאקים | ארמוניני |  |
| מפרצים | ביינמדארט |  |
רכס אראמיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך צ'ארלס 
 קואורדינטות:  70°37′00″S 67°00′00″E﻿ / ﻿70.6167°S 67°E﻿ / -70.6167; 67
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אראמיס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אראמיס
 
רכס ארמיס (באנגלית: Aramis Range) הוא הרכס השלישי מכיוון צפון בהרי הנסיך צ'ארלס באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם 17 קילומטרים דרומית מזרחית לרכס פורתוס.
אורכו של הרכס 48 קילומטרים בכיוון דרום־מערב – צפון־מזרח.
שיא גובהו של הרכס (בהר אבס) מתנשא לגובה של 2,135 מטרים מעל פני הים.
קרחון כריבדיס מפריד בין רכס אראמיס לבין רכס פורתוס.
היסטוריה > גילוי הרכס

הראשונים שהגיעו אל הרכס היו אנשי המשלחת הדרומית של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בינואר 1957 בהנהגת ו. ג. בושר (WG Bewsher).
היסטוריה > מקור השם

המשלחת קראה לרכס, בדומה לשני הרכסים הצפוניים לו (רכס אתוס ורכס פורתוס), על שמות הדמויות מהספר "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומה - ספר שחברי המשלחת הביאו עימם, והיה הפופולרי מבין הספרים שחברי המשלחת קראו.
לקריאה נוספת

• John Manning, , 2012, P 4
הערות שוליים

↑  הרכס הדרומי ביותר מבין שלושת הרכסים העיקריים
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי על הר אבס
↑  מידע גאוגרפי על קרחון כריבדיס
| רכס פורתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | כריבדיס • סקילה |  |
| רכסים | האלקומב • מרטין • קורי |  |
| הרים | גאסטון • גבאן • גרדנר • טאר • פולארד • קנהאם • קאצ'ליף • קירקבי • קרוהן • קרייטון |  |
| רכס אתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | סקילה |  |
| רכסים | ליאה • קוטרר |  |
| הרים | בול • גידינגס • מקנזי • פיטר |  |
| נונאטאקים | דוסון • האנט |  |
| אתרים אחרים בהרי הנסיך צ'ארלס |
| --- | --- | --- |
| רכסים נוספים | אליסון • סאקסטון |  |
| הרים | בראון-קופר • פורקסט • קרטר |  |
| עמקים ומישורים | מדרון בנט |  |
| נונאטאקים | ארמוניני |  |
| מפרצים | ביינמדארט |  |
רוני בן צבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביוני 1951 יפו, ישראל
 פטירה:  19 בדצמבר 2015 (בגיל 64) עין הוד, ישראל
 תקופת הפעילות:  1967–2015 (כ־48 שנים)
 תחום יצירה:  פיסול, ציור
 פרסים והוקרה:  1980 – הביאנלה לאמנים צעירים מוזיאון חיפה - פרס ראשון ע"ש שיף
 בת זוג:  אלי בן צבי
 
אהרון (רוני) בן צבי (11 ביוני 1951 – 19 בדצמבר 2015) היה צייר ופסל ישראלי, הוגה ומייסד הביאנלה לפיסול בעין הוד.
ביוגרפיה

בן צבי נולד ביפו לגדליה ורחל בן צבי, ניצולי שואה מצ'כוסלובקיה. אביו היה פסל וצייר ואימו הייתה אורגת שטיחי קיר. בשנת 1953, כשהיה בן שנתיים, עברה המשפחה להתגורר בכפר האמנים עין הוד והייתה אחת מחמש המשפחות הראשונות בכפר. כשהיה בן שש נולד אחיו הוד. כילד הראשון בכפר, גדל בן צבי בין סדנאות היצירה והאמנות של אביו ואמני הכפר האחרים. כשוליית אמנים וכשותף בבניין הכפר, הוא התנסה במלאכות שונות כגון צורפות, קדרות וויטראז' ונחשף למגוון חומרים וטכניקות עבודה. בגיל 18 הציג לראשונה את ציוריו בתערוכת יחיד בגלריה דניה בחיפה.
בצבא שירת בחטיבת הצנחנים.
בן צבי היה אוטודידקט. גוף העבודות שלו כולל מאות יצירות דו-ממד ותלת-ממד, ציורים ופסלים, ומתאפיין במגוון רחב של סגנונות, חומרים וטכניקות.
בן צבי נפטר ב-19 בדצמבר 2015, בגיל 64, ונטמן בבית הקברות בכפר האמנים עין הוד.
הביאנלה לפיסול בעין הוד

בן צבי פעל לקידום האמנות הפלסטית בישראל ולחשיפתה לקהל הרחב. הוא עודד אמנים פלסטיים בתחילת דרכם ודחף אותם ליצור ולהציג. בן צבי יזם את הביאנלה לפיסול בעין הוד – תערוכת פיסול חוץ שנערכה תחת כיפת השמים במטע הזיתים שלמרגלות כפר האמנים עין הוד. בביאנלה הציגו זה לצד זה אמנים בתחילת דרכם ואמנים ידועי שם. הביאנלה התקיימה ארבע פעמים בשנים 1990, 1992, 1994, 1997. הביאנלה משכה מאות אלפי מבקרים.
יצירותיו של בן צבי

בן צבי יצר במגוון רחב של חומרים וטכניקות. פסליו עשויים ברובם מברזל וחלקם מעץ. בציוריו משולבים צבעי שמן, אקריליק, הדפסים, הטבעות, קולאז'ים, חריטה ועוד.
אמנות במרחב הציבורי

לבן צבי פסלי חוץ רבים המוצבים ברחבי הארץ: מוזיאון תפן, מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה, עיריית נתניה, מרכז תעשיות מדע חיפה, עיריית יבנה, עיריית כפר סבא, "כרמלית" חיפה, עיריית אשדוד, עיריית מעלות, גן אברמוביץ' – שיכון בבלי תל אביב, בית ספר כרמל וים עין כרמל, כפר האמנים עין הוד.
מבחר יצירות

"מפרשיות" - גן אברמוביץ בשיכון בבלי תל אביב (ברקע-מגדלי אקירוב)
פעילות ציבורית

החל משנת 2014 היה בן צבי חבר במועצה הישראלית לתרבות ואמנות, באגף לאמנות חזותית.
כיושב ראש ועד אגודת כפר האמנים עין הוד וכחבר בו בשנים 2012–2015 הוביל בן צבי שיפוץ ופיתוח נרחב של הכפר לאחר שניזוק בשרפה הגדולה בכרמל בשנת 2010.
הנצחה

כהוקרה על פועלו האמנותי והציבורי בעין הוד, נחנך ונקרא על שמו "מצפור רוני" בעין הוד.
תערוכות

פסקה זו אינה כוללת מקורות או הערות שוליים, ואף שהמידע בה כנראה אמין רצוי להוסיף לו מקורות. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
תערוכות > תערוכות יחיד נבחרות

1969 - גלריה דניה, חיפה
1972 - גלריה פיירמונט, דאלאס, טקסס
1973 - גלריה אנגל, ירושלים
1974 - גלריה פיירמונט, דאלאס, טקסס
1976 - גלריה מבט, תל אביב
1979 - מוזיאון חיפה לאמנות
1994 - גלריה לימבוס, תל אביב
1999 - "לבדנים" - מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
1999 - גלריה מינרווה, תל אביב
2005 - היכל התרבות, פתח תקווה
2005 - גלריה אקספרימנט, לונדון
2006 - גלריה ארטורה, תל אביב
2006 - גלריה בן אורי, המוזיאון היהודי לאמנות, לונדון
2006 - גלריה תירוש, לונדון
2008 - "6 מיליון" - מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית
2023 - "רשת" - גלריה לאמנות עין הוד
תערוכות > תערוכות קבוצתיות נבחרות

1980 - הביאנלה לאמנים צעירים, מוזיאון חיפה - פרס ראשון ע"ש שיף
1982 - הביאנלה לאמנים צעירים, מוזיאון חיפה
1983 - הביאנלה ה-12, פריז
1983 - פיסול חוץ - תל חי
1984 - גלריה דלסון-ריכטר, יפו
1984 - "80 שנות פיסול בישראל", מוזיאון ישראל, ירושלים
1985 - "בשטח פתוח", מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית
1987 - בית האמנים, תל אביב
1988 - "40 מישראל - אמנות עכשווית", מוזיאון ברוקלין, ניו יורק; מוזיאון לאמנות מודרנית, ניו-מקסיקו; מוזיאון בס, מיאמי, פלורידה; המוזיאון היהודי, אמסטרדם; המוזיאון לציור עכשווי, לייפציג, גרמניה
1989 - בית הנשיא, מכון ויצמן למדע, רחובות
1990 - "העמוד בפיסול הישראלי", הגלריה האוניברסיטאית, אוניברסיטת תל אביב
1990 - מוזיאון חיפה לאמנות
1990 - בית הנשיא, מכון ויצמן למדע, רחובות
1990 - מוזיאון לתערוכות, ורשה פולין; הגלריה הלאומית פראג צ'כיה; גלריה גן קרנר, משרד האמנויות ברלין
1990 - הביאנלה הראשונה לפיסול, עין הוד
1991 - המוזיאון לציור עכשווי, לייפציג, גרמניה
1991 - "אמנות תעשייה", בית התעשיינים, תל אביב
1992 - פינה, נווה צדק, תל אביב
1992 - "דו מימד - תלת מימד", תיאטרון ירושלים
1992 - מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
1992 - הביאנלה השנייה לפיסול, עין הוד
1994 - הביאנלה השלישית לפיסול, עין הוד
1998 - פיסול באבן, מעלות
1999 - בית העירייה, אסאג'ו, יפן
1999 - "זה מסתובב", תיאטרון גבעתיים
2000 - משכן לאמנויות הבמה, תל אביב
2001 - "פיסול באבן", יבנה
2002 - "אסלות", משכן לאמנויות הבמה, תל אביב
2003 - פסלי חוץ, אוניברסיטת תל אביב
2004 - גלריה בן אורי, המוזיאון היהודי לאמנות, לונדון
2004 - "להצית את הדמיון", מוזיאון באדי הולי, לאבוק, טקסס
2004 - הספרייה הנודדת, מוזיאון לפיסול ונציה; מוזיאון לודז', פולין
2005 - "לחיים", מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית
2006 - מוזיאון האמנים, אדינבורו
הערות שוליים

↑  רוני בן צבי, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
↑  ריקי כרמי, "הפוליטיקלי קורקט מקשה על התקשורת עם האנשים פה", Hebrewnews.com,‏ 31 באוקטובר 2019
↑   שני ליטמן, רוני בן צבי, הפסל מעין הוד, מת בגיל 64, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2015
↑  יעל גילעת, "מפגשי תל-חי", בתוך טולי באומן, ספר אמן בעריכת שלומית באומן (2020), עמ' 31 הערה 25
↑  יובל סער, 4 ביאנלות לפיסול, 130 עבודות: שנות ה־90 בעין הוד, באתר פורטפוליו, ‏16 במרץ 2023
↑  רוני בן צבי אודות הביאנלה לפיסול בעין הוד, באתר ערוץ 2 ביוטיוב, ‏1994
↑  רוני בן צבי - "מעברים" (1983), באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  רוני בן צבי, "לבדנים" (1999), באתר מוזיאון ינקו דאדא
↑  רוני בן צבי - "6 מיליון" - תערוכת צילומים במוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית, באתר ARTPORTAL - הפורטל הישראלי לאמנויות, ‏2008
↑  רוני בן צבי - קטלוג התערוכה "6 מיליון", באתר הספרייה הלאומית של ישראל
↑  nrg מעריב, פרוייקט ששת המליונים של רוני בן צבי, באתר nrg‏, 25 בנובמבר 2008
↑  רוני בן צבי - "רשת" - תערוכת יחיד בגלריה לאמנות עין הוד, באתר כפר האמנים עין הוד, ‏מרץ 2023
↑  חיים נגיד, הכל חוץ מסוכה, מעריב, 2 באוקטובר 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462969405171  LCCN: n89102481  VIAF: 241929077   WorldCat (עם VIAF): 241929077
רוני קלוגר

אין תמונה חופשית
רוני קלוגר (נולד ב-3 בינואר 1952) הוא אמן לחימה ישראלי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
קריירה

קלוגר מחזיק בחגורה שחורה דאן 9 בקראטה דו מזרם אוקינאווה גוג'ו ריו וכן ב-קובודו, ומייסד בית הספר הבינלאומי לאמנויות לחימה קראטה דו אינטרנשיונל (החל מ-1972). בעל תואר שלישי במנהל חינוכי. לבית ספרו סניפים בארץ וברחבי העולם - הונגריה, דרום אפריקה, אוסטרליה, ניו זילנד, בריטניה ורומניה.
משנת 1985 ועד שנת 2000, שימש קלוגר כרכז אמנויות לחימה של בית הספר למאמנים ומדריכים במכון וינגייט. במסגרת עבודתו, הוא הקים את מגמת אמנויות הלחימה, כתב את כל תוכניות הלימוד, הרצה, אימן, הסמיך והיה בעל השפעה על חינוך דורות רבים של מורי לאמנויות לחימה בישראל. בהמשך, הקים מוסד מוכר להכשרת מדריכים ומאמנים (על פי חוק הספורט 1988) שפועל בפתח תקווה, ושם ממשיך עבודתו בתחום הכשרת והסמכת מורים לאמנויות לחימה.
קלוגר הוא נציג רשמי ומוסמך הדאי ניפון בוטוקו קאי (קיוטו, יפן) וכן מוסמך מטעם המכון המרכזי של ארגון הקראטה אליו הוא משתייך - שו הונבו ג'ון דו קאן (אוקינאוה, יפן).
לקריאה נוספת

שיחה של רוני קלוגר עם ניר מלחי בנושא אמנות לחימה, בתוך אמנות הלחימה: שיחות עם מאסטר ניר מלחי, עומר ברקמן, הוצאת אסיה, 2016, עמ' 91-53
רתמה (אתר מקראי)

מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
רִתְמָה הוא אתר מקראי, מתחנות נדודי בני ישראל במדבר. שמו מופיע בספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים י"ח–י"ט. בני ישראל הגיעו אל ריתמה מחצרות והמשיכו במסעם לרימון פרץ.
מיקומה

רתמה נמצאת במדבר פארן וזאת על פי ספר במדבר. בפרק ל"ג, פסוק י"ח, רשומה רתמה ברשימת תחנות מסעם של בני ישראל  במדבר לאחר חצרות, שם לקתה מרים בצרעת, והעם נאלץ להמתין שבעה ימים עד שנרפאה. מרים נרפאה מצרעת.
מנשה הראל סבר שריתמה נמצאת כ-20 ק"מ צפונית-מזרחית לג'בל סין בישר, שבאגן ואדי סודר בסיני, שם יש מעין ששמו הערבי "עין רתימה".