stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פולקסווגן קומנדורסווגן
ממאפייני "פולקסווגן קומנדורסווגן"

יוצרו 564 יחידות
רכב שטח הנעה כפולה 4x4, כונן הנעה אחורית עם הנעה קדמית ניתנת להחלפה והפרשי נעילה
שלדת רכב: שלדת צנור, השלדה והמרכב מחוברים באמצעות ברגים
2 דלתות
4 נוסעים
בדגם הורכב מנוע בוקסר, מנוע בנזין 4 צילינדרים, ארבע פעימות, מקורר אוויר עם מאוורר, מנוגד אופקית (מנוע שהורכב בדגם: "Volkswagen Kübelwagen" (אנ')) סוג 82, ובדגם פולקסווגן שווימווגן)
צריכת שמן (חומר סיכה): 0.12 ליטר ל-100 ק"מ
מתנע: מסוג Bosch EED 0,4/6
מתליים: מתלה מוט פיתול
בלמים: בלמי תוף
מצמד יבש יחיד מסוג "Fichtel & Sachs K10"
מצבר: עופרת חומצה במתח חשמלי של 6 וולט, בזרם חשמלי של 75 אמפר
מאייד מתוצרת "Solex" (אנ') סוג Solex 26 VF3
בגלל צמיגי השטח היה צריך להגדיל את הכנפיים עם רצועות מתכת נוספות
קיבולת מכלי דלק: 40 ליטר + 20 ליטר מכל רזרבי (הגלגל הרזרבי ממוקם מעל המכל הנוסף של הדלק)
גנרטור: Bosch REDK 130/6/2600
גובה פינוי מהקרקע (Ground clearance): 25.5 ס"מ
זווית הטיפוס במדרון היא 33.75°
כברירת מחדל, לקומנדורסווגן יש חלון גג נפתח
כלי הרכב שיוצרו עבור קורפוס אפריקה היו מצוידים בציוד טרופי שהגן על פילטר האוויר, על המאייד ועל מערכת החשמל מגרגרי אבק וחול
ממאפייני "פולקסווגן קומנדורסווגן" > גרסאות

2 דלתות - מכונית נוסעים
2 דלתות - טנדר מסוג "Coupé utility" (אנ')
ראו גם

פולקסווגן
חיפושית (מכונית)
פולקסווגן סוג 14A
פולקסווגן סוג 18A
פולקסווגן שווימווגן
פולקסווגן קובלווגן
הערות שוליים

↑  פולקסווגן קומנדורסווגן,הנעה 4x4 silodrome.com/volkswagen-kommandeurwagen
↑  Hans-Georg Mayer: Der VW-Käfer im Kriege und im militärischen Einsatz danach. Band 114 aus der Reihe Waffen-Arsenal, Podzun-Pallas-Verlag, Dorheim 1988, ISBN 3-7909-0357-4. S. 30–34
↑  פולקסווגן סוג 87 battlegroup42.fandom.com
↑  Arsenal, Podzun-Pallas-Verlag, Dorheim 1988, ISBN 3-7909-0357-4.
↑  פולקסווגן קומנדורסווגן militaryvehiclesthecenter
↑  פולקסווגן קומנדורסווגן web.archive.org/web/20150202164446
צוללת חשמלית

הכינוי צוללת חשמלית הוא מושג אשר נולד בשלהי מלחמת העולם השנייה, שבו כינו את שני דגמי הצוללות הגרמניות, שנבנו כדי לענות לתפיסה המבצעית החדשה שהתגבשה לאור התפתחויות טכנולוגיות. המדובר בצוללות קונבנציונליות (מה שקרוי צוללות דיזל-חשמל), כאשר הצד החשמלי שלהן התרחב בצורה מאוד משמעותית, כפי שיוסבר בהמשך.
רקע > המצב בתחילת מלחמת העולם השנייה

בתחילת מלחמת העולם השנייה, בהיעדר מכ"ם מושט ומכ"ם מוטס, האמצעי היחידי שעמד לרשות אוניות ומטוסי הסיור של כוחות הברית לגילוי צוללות גרמניות, שתקפו ללא הרף, היה גילוי בעין. אמצעי זה היה מוגבל מאוד, כיוון שלא היה יעיל במצבי ים קשה ובשעות הלילה. נוסף על כך, לא השתתפו במערכה בצד כוחות הברית אף נושאת מטוסים, ולכן תצפית אווירית יכלה להתבצע רק באזורים שהיו בטווח המטוסים משדות תעופה.
בהתאם למצב הזה, נבנו הצוללות הגרמניות. הצללית שלהן הייתה נמוכה, ובים שקט הם אף הנמיכו אותה יותר על ידי שיוט ב"חצי ציפה", הן היו בנויות לפעול כשהן משייטות על פני המים, ורק במצבים קיצוניים פעלו ממצב צלילה. יכולתן לצלול נוצלה בדרך כלל רק כדי להיעלם מהשטח כאשר אוניות הליווי של השיירות היו מגלות אותן ופותחות במרדף. מהירותן העל-מימית הייתה גבוהה יחסית, הן היו מצוידות בתותח נגד כלי שיט ובתותחים אנטי-אוויריים. הן אף היו מצוידות במכל צלילה מהירה שאיפשרו להן להיעלם מהשטח במהירות. לרובן היה גם צינור משגר טורפדו (צמ"ט) מופנה לאחור, כדי לשגר אל אוניית ליווי אם היא מתגלה ונמצאת במרדף. גם בתכנון מהירויות השיוט ניתנה העדפה ברורה לשיוט על מימי על פני שיוט בצלילה. מהירות על מימית טיפוסית הייתה 17 ומעלה קשרים ימיים, בעוד שהמהירות בצלילה הייתה 7.5 קשרים בלבד.
רקע > שנת 1942 - הופעת המכ"ם

בשנת 1942 הופיעו המכ"מים הראשונים, קודם המוטסים ומייד אחריהם המכ"מים המושטים. בסיסי הבית של הצוללות הגרמניות שעסקו בתקיפת שיירות, וניסו לקיים מצור על בריטניה, קיצרו את המרחק שבין בסיסיהן ואזורי הזירה על ידי העברת הבסיסים מגרמניה לאזור ברטאן במערב צרפת. כאשר התחילו להופיע מטוסים בעלי מכ"מים מוטסים, הם הפתיעו פעמים רבות צוללות אשר העריכו שהן יכולות לנוע באין מפריע בשעות החשיכה. לצוללות לא היה כל ציוד לגלות שידורי מכ"ם ולא היה להן מושג, במשך כחצי שנה, איך מגלים אותן המטוסים.
במהלך אותה שנה טבעו 88 צוללות, והתשובה הגרמנית לכך הייתה להגביר את קצב ייצור הצוללות. בתחילת שנת 1942 היו לגרמנים 269 צוללות פעילות ובסוף השנה, למרות האבדות הרבות, צי הצוללות הגרמני מנה 397 צוללות.
רקע > שנת 1943 - הופעת נושאות המטוסים

בשנת 1943 הופיעו נושאות המטוסים האמריקאיות ובזאת התאפשר כיסוי מלא, פחות או יותר, של כל הזירות באוקיינוס האטלנטי, של מטוסי סיור מצוידים במכ"מים. מרגע זה לא עזרה הגברת קצב הייצור של צוללות גרמניות והמערכה למעשה הוכרעה, מבלי שהגרמנים היו מודעים לכך.
בשנים 1944 ו-1945 הייתה ירידה דרמטית בביצועי הצוללות. בשנת 1944 הצי הגרמני איבד 264 צוללות, ובשנת 1945 הוא איבד 399 צוללות.
תכנון ובניית הצוללות

כבר בסוף שנת 1943 היה ברור למטה הצי הגרמני שיש לשנות את הגישה ולבנות צוללות שמרבית זמנן תשהינה בצלילה. הפרויקטים של בניית צוללות בתפישה שונה עברו את כל התהליכים המקובלים, דהיינו אפיון מבצעי, הכנת מפרט, תכנון מפורט ובניה. 
התכנון כלל את כל הדרוש לשפר בצורה דרסטית את ביצועי הצוללות בצלילה כדי שהן תשהינה את מרבית זמנן בצלילה, כולל תקיפת מטרות במצב זה. השיפורים העיקריים היו הוספת שנורקל, הוספה מסיבית של מצברים, הגדלת המנוע(ים) החשמלי(ים) להנעת הצוללת, ביטול התותח וכלי הנשק האנטיאוויריים, ביטול מכל הצלילה המהירה. כמו כן גוף הלחץ תוכנן מחדש לפי הניסיון המצטבר בצוללת ולטר, ונעשה תכנון הידרודינמי לסיפון, לגשר ולסנפיר (הסנפיר הוא הגוף שבנוי בהמשך לגשר ונועד לתת צורה הידרודינמית לכל האזור בו נמצאים התרנים השונים כמו פריסקופים, שנורקל, אנטנת רדיו ועוד).
הקושי העיקרי של הגרמנים היה מחסור באמצעים, בבתי מלאכה ובמספנות, שכן אלה היו עיקר המטרות להפצצות של מטוסי כוחות הברית.
בסך הכל נבנו 119 צוללות מדגם XXI אבל רק אחת הספיקה להגיע למצב מוגדר כצוללת מבצעית, ו-61 צוללות קטנות מדגם XXIII אבל רק 6 הגיעו למצב מוגדר כצוללת מבצעית.
הצוללת מדגם XXI

על הצוללת הזאת נאמר על ידי רבים במערב, שמזלינו הוא שבניית הצוללת הזאת התעכבה כל כך, כי אם היא הייתה פעילה מוקדם יותר על ידי הנאצים, פני המלחמה באוקיינוס האטלנטי היו עלולים חלילה להסתיים אחרת.
היא הייתה בעלת הדחק על מימי של 1,621 טונות והדחק בצלילה של 1,819 טונות.
הצוללת נבנתה לפעול בזירות השונות באוקיינוס. היה לה טווח פעולה גדול (15,500 מילים במהירות על מימית של 10 קשרים), ומבחינה טכנולוגית היא הייתה מעודכנת לפיתוחים האחרונים שהיו קיימים. היא הופעלה על ידי צוות בן 60 צוללנים.
מהירותה המרבית העל מימית הייתה 15.6 קשרים, ומהירותה המרבית בצלילה הייתה 17.2 קשרים. היא הייתה צוללת הרבה יותר שקטה מקודמותיה.
היו בה 6 צינורות משגרי טורפדו (צמ"טים) בחרטום, והיא יכלה לשאת 23 טורפדו, או 12 מוקשים.
עומק צלילה מרבי 280 מטרים.
הצוללת מדגם XXIII

הצוללת נועדה לפעול בזירות קטנות, שבהן היה קושי לצוללות הגדולות לפעול.
היא הייתה בעלת הדחק על מימי של 234 טונות והדחק בצלילה של 258 טונות.
היו בה שני צינורות משגרי טורפדו (צמ"טים) בחרטום, ושני טורפדו (ללא טעינה חוזרת).
מהירותה המרבית העל מימית הייתה 9.7 קשרים, ומהירותה המרבית בצלילה הייתה 12.5 קשרים.
טווח פעולה 15,500 מילים במהירות על מימית של 8 קשרים.
היא הופעלה על ידי צוות בן 14 צוללנים.
עומק צלילה מרבי 180 מטרים.
ראו גם

המערכה באוקיינוס האטלנטי (1939–1945)
צוללת
לקריאה נוספת

בודו הרצוג, צוללות גרמניות בפעולה 1939-1945, בהוצאת Podzum-Verlag (אנגלית וגרמנית)
יורם בר-ים, כלי שיט ישראליים בממד הרביעי, בהוצאת עמותת דולפין
אדמירל קרל דניץ, מלחמת הצוללות, תרגם עזריאל טל, בהוצאת זמורה ביתן מודן-הוצאה לאור
הערות שוליים

↑  פירושו שמכלי הכבד, אשר מרוקנים ממים בציפה מלאה, מוצפים חלקית במים, כך שהצוללת שקועה, וצלליתה קטנה יותר.
↑  השנורקל היה פרי המצאה הולנדית שנפל בידי הגרמנים כשהולנד נכבשה. בתחילה הם לא התייחסו להמצאה, אבל כשעסקו בתכנון צוללות חשמליות, הם השתמשו בה.
צוללת חשמלית דגם XXI
צוללת חשמלית מדגם XXIII
כיבוש יפו על ידי צחותי

שחזור שער מימי רעמסס השני בתחומי גן הפסגה ביפו העתיקה
כיבוש יפו על ידי צחותי הוא סיפור מצרי עתיק שנכתב על גבי פפירוס האריס 500 שהיה חלק מהאוסף של אנתוני צ'ארלס האריס, וכיום מוצג במוזיאון הבריטי שבלונדון. חרף העובדה כי לתחותמס השלישי היה שר צבא בשם צחותי, מרבית האגיפטולוגים סבורים שסיפור זה אינו אלא אגדה שביקשה לפאר את כיבושיו של הפרעה בכנען ובסוריה.
תיאור העלילה

למרות שתחילת הפפירוס חסרה, ניתן להבין מתוך המסופר כי צחותי, אחד משרי צבאו של תחותמס השלישי, צר על יפו לאחר שמושלה מרד בשלטון המצרי. כיוון שלא עלה בידו לכבוש אותה, גמר אומר לתפוס אותה בדרך עורמה. תחילה, בדברי חלקות הצליח לשדל את מושל העיר הנצורה להגיע למשתה שערך לכבודו מחוץ לחומות. לאחר המשתה הכריז צחותי בפני מושל העיר כי הוא עצמו מאס באדונו תחותמס והציע לערוק עם משפחתו ליפו. על מנת להיווכח באמינותו של צחותי, ביקש מושל יפו שזה האחרון ימסור לידיו את שרביט פרעה. לאחר שהביא את השרביט, הפנה צחותי את תשומת לבו של המושל אליו ואז הכה אותו במצחו עם השרביט. מושל יפו נפל והתעלף מעוצמת החבטה וצחותי ציווה שיכבלו את ידיו ורגליו בכבלי ארד. לאחר מכן פקד על 600 מאנשיו לקחת 200 סלים מלאים במתנות ושיגר אותם לעבר העיר. כאשר התקרבו נושאי הסלים לשער העיר הודיע הרַכָּב של מושל יפו, אשר התקדם בראש הטור, לאשתו של המושל כי הצבא המצרי הובס על ידי המורדים, ובתור מחווה החליט צחותי להגיש להם תשורה גדולה. תושבי יפו לא ידעו כי בנוסף למנחות התחבא בכל אחד מ־200 הסלים חייל מצרי, והחליטו להכניס את הסלים דרך שער העיר. זמן קצר אחר כך הגיחו מתוך אותם הסלים 200 החיילים המצרים, הכו ולכדו את כל התושבים אשר סביבם, פתחו את השער ואפשרו ליתר חייליו של צחותי לכבוש את העיר ללא התנגדות.
לאחר כיבוש יפו שלח צחותי איגרת לתחותמתס השלישי ובה הודיע: ”שמח בחלקך! כי האל אמון, אביך הטוב, נתן בידך את מורד העיר יפו, את כל אנשיו ועירו. ועכשיו שלח אנשים על מנת לקחת אותם בשבי, כדי שתוכל למלא בהם את מקדשו של אביך אמון-רע, מלך האלים, עבדים ושפחות, אשר ישתחוו לרגליך לעולם ועד!”.
הטקטיקה שיישם צחותי מזכירה את סיפור הסוס הטרויאני מהמיתולוגיה היוונית, אולם הסיפור המצרי מקדים את היווני בלמעלה מ־200 שנה. אלמנט דומה מופיע גם בעלי באבא וארבעים השודדים מתוך סיפורי אלף לילה ולילה.
ראו גם

מלחמת טרויה ותחבולת הסוס טרויאני
עלי באבא וארבעים השודדים
לקריאה נוספת

סיפורים, מזמורים, משלים מספרות מצרים העתיקה, תרגם מן המקור המצרי והוסיף מבואות והסברים יהושע מ' גרינץ. ירושלים, מוסד ביאליק, 1975. (תרגום הסיפור לעברית בעמודים 112–113)
T. Eric Peet, The Legend of the Capture of Joppa and the Story of the Foredoomed Prince. Being a Translation of the Verso of Papyrus Harris 500, The Journal of Egyptian Archaeology 11, 1925, עמ' 225–229 doi: 10.2307/3854145
Fritz Hintze, "Untersuchungen zu Stil und Sprache neuagyptischer Erzahlungen", in Journal of Near Eastern Studies, Vol. 11, No. 3 (Jul., 1952), pp. 227-230
William Matthew Flinders Petrie, Egyptian Tales: Translated from the Papyri, London 1895
הערות שוליים

↑  Nicolas Grimal, A History of Ancient Egypt. Wiley-Blackwell Publishing. 1992, p.217. ISBN 978-0631193968.
1 2  ‏The taking of Joppa.
↑  Robert A. Armour, Gods and Myths of Ancient Egypt (2nd edition). American University Press in Cairo. 2001, p.113. ISBN 9774246691.
↑  Robert A. Armour, Gods and Myths of Ancient Egypt (2nd edition). American University Press in Cairo. 2001, p.114. ISBN 9774246691.
↑  זאב וילנאי, אגדות ארץ ישראל (כרך ב'), הוצאת קריית ספר, ה'תשמ"א (1981), ירושלים, עמ' 34.
רצח יורי וולקוב

רצח יורי וולקוב התרחש ב-23 בנובמבר 2022. יורי וולקוב, תושב בת ים, עובד כוח עזר רפואי ישראלי נדקר למוות לעיני אשתו בידי עדי מזרחי, רוכב קטנוע שחצה את מעבר החצייה ברמזור אדום. האירוע התרחש במעבר חצייה ברחוב אילת שבעיר חולון. צילום הרצח במצלמת רכב על ידי נהג ששהה בצומת, זכה לתשומת לב ציבורית ותקשורתית. עדי מזרחי הורשע ברצח באדישות ונגזרו עליו 16 שנות מאסר במסגרת הסדר טיעון.
האירוע

בליל 23 בנובמבר 2022 שהו בני הזוג יורי ולנה וולקוב, תושבי בת ים, בחולון לצורך בחינת דירה להשכרה. לאחר שנפרדו לדרכם, יורי המשיך למשמרת לילה בבית החולים איכילוב, שם עבד ככוח עזר רפואי. כשחצתה לנה את מעבר החצייה, הגיח רוכב קטנוע שעבר באור אדום וכמעט דרס אותה. לנה צילמה את הרוכב בטלפון הסלולרי שלה, כדי להעביר את המידע למשטרה. הרוכב עקב אחריה ולטענתה דרש ממנה את הטלפון תוך איומים. לדבריה, אמרה לו שמחקה את הסרטון, אך הוא המשיך בדרישותיו. בשלב זה ניגש אליהם יורי. בתגובה, הרוכב שלף חפץ חד, דקר את יורי בליבו, וברח. יורי צעד מספר צעדים לעבר אי התנועה הסמוך והתמוטט. כוחות ההצלה הוזעקו למקום, ועם הגיעו לבית החולים נקבע מותו. כלי הרצח לא נמצא. כיממה לאחר האירוע נתפס עדי מזרחי, תושב חולון בן 22, החשוד במעשה. מזרחי עבריין מוכר למשטרה, נידון לעבודות שירות לאחר שהורשע בעבר בסחיטה ואיומים כנגד בעלת דירה בה התגורר בשכירות, אשר סרבה להעביר את הדירה על שמו. במהלך הפשיטה על ביתו כלבו תקף שני שוטרים. בעקבות כך השוטרים ירו בכלב ופגעו באישה בהריון. בנתיחה שלאחר המוות נמצא כי סיבת המוות של יורי הייתה דקירת חפץ חד ודק שחדר עד ללב, אולם לא היה ניתן לקבוע במדויק איזה כלי.
בעקבות האירוע > השפעה חברתית

הרצח עורר הדים בתקשורת וברשתות החברתיות, בעיקר בשל קלות הדעת בה בוצע. פורסמו קריאות למיצוי הדין עם הרוצח ולהחמרת הענישה. במעבר החצייה בו נדקר למוות וולקוב הושם שלט זיכרון ארעי לזכרו, הונחו זרי פרחים והודלקו נרות נשמה לזכרו. בתו של וולקוב, דריה, התראיינה בתקשורת כדי להעלות את המודעות למקרה וביקשה מהציבור לסייע בתמיכה במיצוי הדין עם הרוצח. ארגון משפחות נרצחים ונרצחות הביע תמיכה במאבקה.
בעקבות האירוע > קבורה וטיפול משפטי

אשתו של יורי, לנה, ביקשה מהציבור סיוע במימון הקבורה בבית העלמין הדרום, בסכום של עשרות אלפי שקלים. מוטי ששון, ראש עיריית חולון, שוחח עם מנכ"ל חברה קדישא וביקש ממנו לעזור לבני המשפחה בקבורתו של יורי, ובעקבות כך ניתנה למשפחה הנחה של 50% בהוצאות הקבורה. כמו כן הציבור נרתם בסיוע כספי למשפחה, שכן יורי היה המפרנס העיקרי. פרטי חשבון הבנק של המשפחה פורסמו לצורך תרומה, ונפתח פרויקט מימון המונים לתמיכה במשפחה.
אולם, 585 אלף ש"ח נגבו מאלמנתו של וולקוב על ידי עורך הדין אייל בסרגליק בגין שכר טרחה, עבור טיפול בתיק הרצח של יורי. בסרגליק ספג גינוי ציבורי בגין הסכום המופרז, ובעקבות זאת החזיר עורך הדין 468 אלף ש"ח למשפחת וולקוב, וגבה 100 אלף שקל. בעקבות גינויים נוספים, השיב למשפחה את מרבית היתרה.
לבסוף, מזרחי הורשע ב"ברצח באדישות" ונגזרו עליו 16 שנות מאסר במסגרת עסקת טיעון. על אף שהאירוע צולם לא הייתה הרשעה ברצח, מכיוון שהיו קשיים ראייתיים שלא אפשרו לקבוע את מנגנון המוות המדויק, בשל ניסיונות החייאה אגרסיביים שבוצעו בו.
הערות שוליים

↑  אבי כהן, הרצח המזעזע בחולון: אשתו של יורי וולקוב - "הסתכלתי על החשוד, וראיתי שמשהו לא בסדר אצלו", באתר ישראל היום, 24 בנובמבר 2022
↑  "הוא פירק משפחה שלמה, מקווה שהוא יקבל את העונש הראוי לו", באתר ‏מאקו‏, 25 בנובמבר 2022
↑  אלון חכמון, ‏החשוד ברצח יורי וולקוב ביצע בעבר עבירות אלימות ונידון לעבודות שירות בלבד, באתר מעריב אונליין, 24 בנובמבר 2022
↑  אלון חכמון, ‏הרצח המזעזע בחולון: עדי מזרחי הוא החשוד שנעצר ע"י המשטרה, באתר מעריב אונליין, 25 בנובמבר 2022
↑  ברהנו טגניה, אור רביד, ‏החשד לרצח במעבר החצייה בחולון: "החפץ החד חדר דרך החזה עד ללב", באתר ‏מאקו‏, 15 בדצמבר 2022
↑  פרסום בעמוד הפייסבוק של ישראל היום (פייסבוק)
↑  מאיר תורג'מן, בתו של הנרצח בחולון יוצאת למאבק נגד החשוד: "אמא נשברה, אגרום לכך שהוא ייכנס לכלא", באתר ynet, 26 בנובמבר 2022
↑  פרסום בעמוד הפייסבוק של ארגון משפחות נרצחים ונרצחות (פייסבוק)
↑  דודי טל, הותר לפרסום: עדי מזרחי מחולון הוא החשוד ברצח יורי וולקוב, באתר השקמה חולון, ‏25 בנובמבר 2022
↑  לירן לוי, מאיר תורג'מן, בן 22 מחולון נעצר בחשד לרצח במעבר החציה בעיר, באתר ynet, 24 בנובמבר 2022
↑  יורי לא פה. אנחנו כן! (giveback)
↑  סכום העתק שדרש הפרקליט ממשפחתו של יורי וולקוב, באתר ערוץ 7, 1 בפברואר 2023
↑  עורך הדין יחזיר 468 אלף ש"ח למשפחת וולקוב, באתר "סרוגים", 2 בפברואר 2023
↑  מתן וסרמן, ‏אחרי הביקורת: עו"ד בסרגליק ישיב למשפחת וולקוב את הסכום שגבה ממנה, באתר מעריב אונליין, 4 בפברואר 2023
↑  גלעד מורג, 16 שנות מאסר לרוצח במעבר החצייה: "כל חטאו של יורי - שהגן על בת זוגו מבריון", באתר ynet, 2 ביולי 2024
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
קוונטום של נחמה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  ג'יימס בונד 
 בימוי:  מארק פורסטר 
 הופק בידי:  ברברה ברוקולי, מייקל וילסון 
 תסריט:  ג'ושוע זטומר, פול האגיס, ניל פרביס, רוברט ווייד לפי דמויות מאת: איאן פלמינג
 עריכה:  מאט צ'יז 
 שחקנים ראשיים:  דניאל קרייג מתייה אמלריק אולגה קורילנקו ג'מה ארטרטון ג'פרי רייט ג'אנקרלו ג'אניני ג'ודי דנץ'
 מוזיקה:  דייוויד ארנולד 
 צילום:  רוברטו שיפר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי סוני, הפקות Eon, יונייטד ארטיסטס, מטרו גולדווין מאייר, סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  MGM סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 31 באוקטובר 2008 ישראל ישראל 6 בנובמבר 2008 ארצות הברית ארצות הברית 14 בנובמבר 2008
 משך הקרנה:  106 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ריגול, סרט הרפתקאות, סרט פעולה 
 מקום התרחשות:  איטליה, Talamone, פורט-או-פרנס, ברגנץ, סיינה, לונדון, לה פאס, קאזאן 
 תקציב:  230 מיליון דולר
 הכנסות:  586,090,727 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   jamesbond22
 סרט קודם:  קזינו רויאל (2006)
 סרט הבא:  סקייפול
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קוונטום של נחמה (באנגלית: Quantum of Solace) הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי וה-22 בסדרת סרטי ג'יימס בונד. הסרט יצא לאקרנים ב-31 באוקטובר 2008 בממלכה המאוחדת, ב-6 בנובמבר 2008 בישראל וב-14 בנובמבר 2008 בארצות הברית. הסרט, שאותו ביים מארק פורסטר, הוא סרט המשך ישיר לקודמו "קזינו רויאל" משנת 2006. דניאל קרייג חוזר לגלם את דמותו של בונד, ועמו מככבים מתייה אמלריק, אולגה קורילנקו וג'ודי דנץ' בין היתר.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| דניאל קרייג | ג'יימס בונד | סוכן הוד מלכותה |
| מתייה אמלריק | דומיניק גרין | טייקון עסקים, ראש חברת "גרין פלאנט" וחבר בארגון "קוונטום", הנבל העיקרי של הסרט |
| אולגה קורילנקו | קמי מונטז | סוכנת חשאית בוליבית שהסתננה לארגונו של גרין |
| ג'מה ארטרטון | סטרוברי פילדס | סוכנת MI6 |
| ג'פרי רייט | פליקס לייטר | סוכן ה-CIA |
| ג'אנקרלו ג'אניני | מאת'יס | בן בריתו של בונד אשר בטעות נחשב לבוגד ב"קזינו רויאל" |
| ג'ודי דנץ' | אם | ראש סוכנות הביון הבריטית MI6 |
| רורי קיניר | ביל טאנר |  |
הפקה וצילום

כאשר קזינו רויאל היה עוד בשלבי הפקה, הוחלט כי המשכו יהווה המשך ישיר, ויתאר את רגשותיו של בונד בעקבות מותה של וספר לינד. בעוד נושא הסרט הקודם עסק בטרור, סרט זה עוסק בסביבתנות. התסריט לסרט ההמשך נכתב על ידי ניל פרביס ורוברט וייד, עם שכתוב מחודש של פול האגיס.
ביוני 2007 אושר כי מארק פורסטר ("למצוא את ארץ לעולם לא", "מונסטר בול") ישמש כבמאי. פורסטר, שלא היה מחובבי סרטי בונד, שינה את דעתו לאחר צפייה בקזינו רויאל. לטענתו, סרט זה האניש את דמותו הקרה והמנוכרת של בונד. הבמאי מצא כי קזינו רויאל היה ארוך למדי (144 דקות), ורצה שסרט ההמשך יהיה "מהיר וקצבי יותר, כמו קליע".
דמותה של קמיל נכתבה כדמות נשית המקבילה לבונד ואשר אינה רק מושא אהבתו, כמו יתר נערות בונד. האגיס מיקם את נקודת השיא של הסרט בהרי האלפים, אולם פורסטר התעניין יותר במיקום שימחיש את קיומם של ארבעת היסודות: ארץ, מים, אוויר ואש. הוא בחר במדבר לצורך סצנת הסיום מתוך כוונה לתאר את רגשותיו המאובנים של בונד. פורסטר הוסיף מחווה לסרט גולדפינגר בסצנת מותה של פילדס, כאשר טען שנפט החליף את הזהב כמחצב היקר ביותר.
"בונד מעוניין במידה של נחמה, הוא רוצה סגירת מעגל. איאן פלמינג אמר, שאם אין לך מידה של נחמה, אזי מערכת היחסים שלך גמורה. זהו ניצוץ הנחמדות שבמערכת יחסים שגורם לך לא לוותר... לבונד אין את זה כי חברתו נהרגה... בונד מחפש אחר נקמה, כדי לאזן את עצמו חזרה עם העולם.
שם הסרט נלקח מאוסף הסיפורים הקצרים של איאן פלמינג, "לעינייך בלבד". לאחר מכן, השם "קוונטום" ניתן לארגון הסודי שהוצג לראשונה ב"קזינו רויאל".
לאחר ששביתת התסריטאים הסתיימה, הושכר התסריטאי ג'ושוע זטומר על מנת ללטש את התסריט הסופי.
צוות צילום ראשון החל את הצילומים ב-16 באוגוסט 2007 בפאליו של סיינה. אתרי צילומים נוספים כללו את מדריד, באחה קליפורניה (לצילום המרדף האווירי), אגם גארדה, ובעיירות מלצ'זינה, לימונה סול גארדה וטלמונה אשר באיטליה. צוות שני החל לצלם ב-3 בינואר 2008 באתרים כאולפני פיינווד, בסיס חיל האוויר בפנמה סיטי, בניין האופרה בברגנץ אוסטריה (סצנה שדרשה 1,500 ניצבים), צ'ילה ובמדבר אטקמה. הצילומים הסתיימו ב-21 ביוני 2008.
עיצוב

מעצב התפאורות פיטר למונט, שהיה חבר צוות ב-18 סרטי בונד קודמים, פרש לאחר קזינו רויאל. במקומו נבחר דניס גזנר, שעבד בעבר על הסרטים "הדרך לפרדישן" ו"מצפן הזהב". דניאל קרייג ציין, כי עיצוביו של גזנר יקבלו השראה מעיצוביו של קן אדם, מעצב התפאורות בסרטי בונד המוקדמים. לפי המפיק מייקל ג. וילסון, עיצוביו של גזנר הם "מבט פוסטמודרניסטי על המודרניזם". פורסטר הוסיף ואמר כי הוא נהנה לראות את התוצאות בשילוב עם סגנון צילומו, מה שיצר מראה ייחודי.
עיצוב החליפות של בונד, בשונה מסרטי בונד של שנות ה-90, נועד לתת לבונד מראה מחויט יותר, המשרה אווירת שנות השישים.
אקדחו של בונד, בשונה מ"קזינו רויאל", הוא וולטר פי.פי. קיי, כדי להמשיך עם ציר הזמן המקורי של הסדרה.
תקציב והכנסות

הסרט, שנעשה בתקציב של 230 מיליון דולר, זכה להכנסות של 4.9 מיליון פאונד (8 מיליון דולר) בהקרנת הבכורה שלו. בסוף השבוע הראשון להקרנתו סכום הכנסותיו הגיעו ל-15.5 מיליון פאונד (25 מיליון דולר), ובכך עבר את הארי פוטר וגביע האש. בצרפת נוספו להכנסות כ-10.6 מיליון פאונד, ובכך נשבר שיא ההכנסות לכל סדרת סרטי בונד. נכון לאוגוסט 2009 זכה הסרט להכנסות של מעל 586 מיליון דולר ברחבי העולם.
ביקורות

אתר האינטרנט Rotten Tomatoes נתן לסרט ציון 64% לפי שקלול של 245 ביקורות (158 מהן "טריות" ו-87 "רקובות"), בציינו כי הסרט הוא "אלים וחסר נשימה, שמעביר רגשות מחממות לב יחד עם פעולה קצבית, אינו טוב כמו קודמו קזינו רויאל, אך עדיין כניסה מרשימה לזיכיון של בונד". הסרט קיבל ביקורות חיוביות, בעיקר על גילומו של קרייג את בונד ועל סצנות הפעולה. אולם, נמתחה ביקורת על המראה המחוספס והרציני של הסרט, שעסק בנקמה והיה נטול הומור לחלוטין. קים ניומן ממגזין "אמפייר" נתן לסרט ציון 4/5, באומרו כי "הסרט לא גדול יותר וטוב יותר מקזינו רויאל, ואולי זהו צעד נבון, משום שעדיין יש תחושה בסוף הסרט שבונד עוד לא החל.". ביקורת ממגזין הגארדיאן מציינת כי "קרייג הפך את התפקיד של סוכן-שהפך-למחסל לשלו, בכך שמנסה לאחות את שברי ליבו ולהדחיק את זעמו בקור רוח... האלגנטיות שאותה הפגין קרייג בקאזינו רויאל הופחתה לטובת אקשן בלתי פוסק."
הערות שוליים

↑  Daniel Craig Interview for 'Quantum of Solace', April 14th 2008
↑  Mathieu Amalric on Being the 'Bond 22' Villain, Karl Rozemeyer, March 18th 2008
↑  A Quantum Leap, October 29th 2008
↑  'Solace' offers thinking person's 007, Anne Thompson, October 23rd 2008
↑  James Bond series takes a 'Quantum' leap, Anthony Breznican, April 4th 2008
↑  'I felt there was pain in Bond', Ciaran Carty, November 2nd 2008
↑  Everything changes but Bond, Mark Brown, January 24th 2008
↑  New Bond film title is confirmed, January 24th 2008
↑  Production Diary (10), February 8th 2008
↑  Production Diary (7), January 26th 2008
↑  Capone talks with James Bond himself, Daniel Craig, and QUANTUM OF SOLACE director Marc Forster in London!!!, September 25th 2008
↑  Quantum of Solace, Rotten Tomatoes
↑  UK Tomatometer Preview: Quantum Of Solace - Is the New Bond Shaken or Stirred?, Tom Butler, October 31st 2008
| סרטי ג'יימס בונד |
| --- | --- | --- |
| שון קונרי | ד"ר נו (1962) • מרוסיה באהבה (1963) • גולדפינגר (1964) • כדור הרעם (1965) • אתה חי רק פעמיים (1967) • יהלומים לנצח (1971) |  |
| ג'ורג' לייזנבי | בשרות הוד מלכותה (1969) |  |
| רוג'ר מור | חיה ותן למות (1973) • האיש בעל אקדח הזהב (1974) • המרגלת שאהבה אותי (1977) • מונרייקר (1979) • לעינייך בלבד (1981) • אוקטופוסי (1983) • רצח בעיניים (1985) |  |
| טימותי דלטון | 007  באזור המסוכן (1987) • רישיון להרוג (1989) |  |
| פירס ברוסנן | גולדן איי (1995) • מחר לנצח (1997) • העולם אינו מספיק (1999) • למות ביום אחר (2002) |  |
| דניאל קרייג | קזינו רויאל (2006) • קוונטום של נחמה (2008) • סקייפול (2012) • ספקטר (2015) • לא זמן למות (2021) |  |
| הפקות לא-רשמיות | קזינו רויאל (1967, דייוויד ניבן ואחרים) • לעולם אל תאמר לעולם לא (1983, שון קונרי) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15932520h (data)  GND: 7656957-3  VIAF: 215965824   WorldCat (עם VIAF): 215965824 
הר פארנל, מדבר אטקמה
מראה הגגות המסוככים של העיר מלצ'זינה
איתמר צור

איתמר צור (נולד ב-28 באוגוסט 1986) הוא שחקן ומוזיקאי ישראלי.
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוגוסט 1986 (בן 38) תל אביב
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 עיסוק:  שחקן, מוזיקאי
 מקום לימודים:  אקדמיה למוסיקה בירושלים
 פרופיל ב-IMDb
ביוגרפיה

צור נולד בתל אביב לירון צור ורות לבית הוכברג. אביו פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב ואמו רות (כיום רמות) היא עורכת ספרותית ומשוררת. הוריו התגרשו כשהיה בן 6. בגיל 13 עבר לגור אצל אמו. למד לנגן מוזיקה קלאסית באקדמיה למוסיקה בירושלים ומנגן על קונטרבס.
צור לא התגייס לצה"ל.
בעבר צור התגורר בברלין. החל מ-2018 מתגורר ביפו.