stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלינט (מישיגן)
הערות שוליים

↑  נדב אייל, חדשות 13, באתר סיפורה של פלינט: האגדה האפלה ביותר על אמריקה של המאה ה-21., ‏2-11-2016
| דגל מישיגן מדינת מישיגן |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | לאנסינג |  |
| אזורים גאוגרפיים | המטרופולין של דטרויט • מיצ'ינה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | דטרויט • גרנד ראפידס • וורן • סטרלינג הייטס • לאנסינג • אן ארבור • פלינט • דירבורן • ליבוניה • וסטלנד • טרוי • פרמינגטון הילס • קאלאמאזו • ויומינג • סאות'פילד • רוצ'סטר הילס • טיילור • סנט קלייר שורס • פונטיאק • דירבורן הייטס |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות מישיגן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555269205171  BnF: cb155277222 (data)  GND: 4093007-5  LCCN: n82166396  MusicBrainz: 32c5b871-cc3b-4641-914b-798dcfa6bc3d  NARA: 10045415  NKC: ge637397  VIAF: 135569201   WorldCat (עם VIAF): 135569201 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שברגאן

| --- | --- |

ארמון בשברגאן, 1976
 מדינה:  אפגניסטן אפגניסטן
 מחוז:  ג'וזג'אן
 שטח:  1,951 קמ"ר
 גובה:  360 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  192,724 (21 בספטמבר 2020)
  ‑ צפיפות:  98.78 נפש לקמ"ר (21 בספטמבר 2020)
 קואורדינטות:  36°39′54″N 65°45′07″E﻿ / ﻿36.665°N 65.752°E﻿ / 36.665; 65.752 
 אזור זמן:  UTC +4:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אפגניסטן מוגדלת) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו סין טג'יקיסטן אוזבקיסטן טורקמניסטןשברגאן(למפת אפגניסטן רגילה) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו ס. טג'יקיסטן אוזבקי. טורקמניסטןשברגאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שברגאן (בפשטו ובפרסית: شبرغان, תעתיק מדויק: שברע'אן) היא עיר בצפון אפגניסטן ובירת מחוז ג'וזג'אן. על פי תחזית רשמית לתאריך 21 בספטמבר 2020, התגוררו בשברגאן 192,724 בני אדם.
ב-7 באוגוסט 2021 העיר נכבשה על ידי ארגון הטליבאן כחלק ממתקפת הטליבאן שהתקיימה במקביל לנסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן באותה השנה.
גאוגרפיה

שברגאן ממוקמת לאורך גדות הנהר סר-י פול (ספיד), 390 ק"מ צפון-מערבית לבירה קאבול על כביש הטבעת הראשי הלאומי המחברת את קאבול, קנדהאר, הראת, מזאר-י שריף, שברגאן, ע'זני, מיימנה, פול-י ח'ומרי ומיידאן-שאר (אנ'). שדה התעופה שברגאן שוכן בין שברגאן לבין אקצ'ה.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (34 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (2 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 418 מילימטרים בשנה. חודש מרץ הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (103 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
לקריאה נוספת

Barfield, Thomas J. (1982). The Central Asian Arabs of Afghanistan: Pastoral Nomadism in Transition.
Dupree, Nancy Hatch. (1977). An Historical Guide to Afghanistan. 1st Edition: 1970. 2nd Edition (1977). Revised and Enlarged. Afghan Tourist Organization, 1977. Chapter 21 "Maimana to Mazar-i-Sharif."
Ferrier, J. P. (1856), Caravan Journeys and Wanderings in Persia, Afghanistan, Turkistan and Beloochistan. John Murray, London.
Hill, John E. (2009). Through the Jade Gate to Rome: A Study of the Silk Routes during the Later Han Dynasty, 1st to 2nd Centuries CE. BookSurge, Charleston, South Carolina. ISBN 978-1-4392-2134-1.
Leriche, Pierre. (2007). "Bactria: Land of a Thousand Cities." In: After Alexander: Central Asia before Islam. Eds. Georgina Hermann and Joe Cribb. (2007). Proceedings of the British Academy 133. Oxford University Press.
Sarianidi, Victor. (1985). The Golden Hoard of Bactria: From the Tillya-tepe Excavations in Northern Afghanistan. Harry N. Abrams, New York.
הערות שוליים

↑  Afghanistan: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2010046655  VIAF: 146821468   WorldCat (עם VIAF): 146821468 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אפגניסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קונסטנטין קרתיאודורי

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1873 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  2 בפברואר 1950 (בגיל 76) מינכן, בוואריה, גרמניה המערבית
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה, טורקיה, בלגיה, מצרים,יוון, גרמניה
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מנחה לדוקטורט:  הרמן מינקובסקי 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינכן  אוניברסיטת בון  אוניברסיטת ורוצלב  אוניברסיטת הנובר  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת אתונה  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה  Ionian University of Smyrna 
 תלמידי דוקטורט:  האנס ראדמאכר, אריך בסל-האגן, פאול פינסלר, Nazım Terzioğlu, גאורג אומן, Wladimir Seidel, ארנסט פשל, Süe-Yung Zee-Kiang, Rudolf Steuerwald, האנס ובר, פאול ארמסן, Ta Li, Karl Leonhard Weigand, Josefa von Schwarz, Magda Kleberger, Hans Rügemer, Dimitrios Kappos, Wilhelm L. Damköhler, Antonie Stern, Hans Wolkenstörfer, Süe-Yung Zee-Kiang, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תרומות עיקריות
 תרם לתורת הפונקציות הממשיות, חשבון וריאציות, ותורת המידה.
 חתימה:   
 
קונסטנטין קרתיאודורי (13 בספטמבר 1873 – 2 בפברואר 1950) היה מתמטיקאי גרמני ממוצא יווני.
הוא תרם משמעותית לתורת הפונקציות הממשיות, חשבון וריאציות, ותורת המידה. כמו כן פרסם תוצאות חשובות בתחום העתקות קונפורמיות ובתורת התאמת השפה.
בפיזיקה, הוא ידוע בעיקר בתור מי שניסח את התרמודינמיקה באופן אקסיומטי.
חייו

קונסטנטין קרתיאודורי נולד בברלין וגדל בבריסל, שבה שירת אביו כשגריר טורקיה בבלגיה. משפחת קרתיאודורי הייתה בין המשפחות המכובדות של קונסטנטינופול, ובניה החזיקו במשרות ממשלתיות רמות דרג.
קרתיאודורי החל את לימודיו באוניברסיטת ברלין ב־1900. בשנים 1902–1904 הוא למד לתואר דוקטור באוניברסיטת גטינגן בהנחייתו של הרמן מינקובסקי. בשנים 1909–1920 הוא שימש כמרצה באוניברסיטאות של הנובר, ברסלאו, גטינגן וברלין.
בשנת 1920 קיבל קרתיאודורי משרה באוניברסיטת סמירנה (כיום איזמיר) שבאסיה הקטנה (אז שייכת תקופה קצרה ליוון). הוא היה משתתף מרכזי בפיתוח המוסד והצליח להביא לשם מספר פרופסורים בעלי שם, אך בשנת 1922 עלו מאמציו בתוהו כאשר הטורקים כבשו ושרפו את העיר. קרתיאודורי נמלט לאתונה, ובעזיבתו הצליח לקחת עמו את הספרייה האוניברסיטאית וכך הציל אותה מחורבן. הוא נשאר באתונה ולימד שם באוניברסיטה ובבית-ספר טכני עד שנת 1924.
בשנת 1924 התמנה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת מינכן והחזיק במשרה זו עד למותו בשנת 1950.
קרתיאודורי ניחן בכישרון לשפות. בנוסף ליוונית וצרפתית שהיו לו כשפות אם, הוא פרסם את רוב מאמריו בגרמנית, שאף כיום מהווים דוגמה לסגנון כתיבה מדעית מצוין. כמו כן הוא שלט בשיחה באנגלית, איטלקית וטורקית, וידע לקרוא לטינית ויוונית קלאסית. יכולתו זו אפשרה לו לקיים קשרים עם מתמטיקאים בארצות שונות.
הערות שוליים

↑  ראו למשל:
Pogliani, Lionello; Berberan-Santos, Mario N. (2000). "Constantin Carathéodory and the axiomatic thermodynamics". Journal of Mathematical Chemistry. 28 (1/3): 313–324. doi:10.1023/A:1018834326958.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259588705171  BIBSYS: 90665059  BNE: XX1339335  BnF: cb123627598 (data)  CiNii: DA01181942  GND: 118667076  ISNI: 0000 0001 0879 777X  LCCN: n82116586  MGP: 7517  NKC: jx20090826004  NLA: 36164774  NLG: 46093  NSK: 000560399  NTA: 072111216  RERO: 02-A003076165  SELIBR: 263896  SNAC: w62r5f26  SUDOC: 032634943  Trove: 1222696  VIAF: 24679333   WorldCat (עם VIAF): 24679333
ארגון נשים לאומי (NOW)

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי. 
 מייסדים:  פולי מארי, בטי פרידן 
 מנכ"ל:  Jane Plitt 
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים) 
 www.now.org
 
ארגון נשים לאומי (NOW - National Organization for Women) הוא ארגון ללא מטרת רווח, אמריקאי, פמיניסטי שנוסד ב-1966. לארגון 550 סניפים בכל 50 המדינות בארצות הברית ומחוז קולומביה. NOW הוא ארגון פמיניסטי ליברלי אמריקאי הפועל לקידום שוויון מגדרי בתוך המערכת החברתית-פוליטית הקיימת. מאז 2009, ששת נושאי הליבה של הארגון הם הזכות לרבייה, גישה לשירותי בריאות, מאבק באלימות נגד נשים, שוויון חוקתי, קידום גיוון / סיום גזענות, זכויות להט"ב, וצדק כלכלי.
הקמה

ארגון נשים לאומי (NOW) נוסד ביוני 1966 על ידי 28 נשים בכנס הארצי השלישי של נציבות מעמד האישה, ואליהן הצטרפו עוד 21 נשים וגברים שהיו למייסדים בכנס הייסוד של הארגון שנערך באוקטובר 1966. בסך הכל 49 המייסדים. 28 הנשים המייסדות הן: עדה אולנס, מרי אוולין בנבואו, ג'ין בויאר, שירלי צ'יזהולם, אנאלויס קלאפ, קתרין פ לקרנבאך, קתרין קונרוי, קרוליין דייוויס, מרי איסטווד(אנ'), אדית פינלאיסון, בטי פרידן, דורותי היינר(אנ'), אנה רוזוולט הלסטד, לורנה הרינגטון, מרי לו היל, אסתר ג'ונסון, ננסי קנאק, מין מתיסון(אנ'), הלן מורלנד, פולי מארי, רות מארי,Inka O'Hanrahan, פאולין א פאריש, איב פרוויס, עדנה שוורץ, מרי-ג'יין ריאן סניידר, גרטשן סקוויירס, בטי טולקינגטון וקרוליין וור.
הקמה > אירועים שהשפיעו על הקמת הארגון

הארגון הוקם בעקבות כישלון הנציבות לשוויון זכויות בתעסוקה בארצות הברית לאכוף את הסעיף השביעי בחוק זכויות האזרח (1964) העוסק במניעת אפליה בתחום התעסוקה על בסיס גזע, צבע, דת, מין או מוצא. בכנס הארצי השלישי של נציבות מעמד האישה נאסר על המשתתפות להציע לנציבות להשתמש בסמכות השיפוטית שלה על מנת למנוע אפליה על בסיס מגדרי בשוק העבודה. לאחר הכנס הן החליטו להקים ארגון חדש. הסופרת והפעילה החברתית, בטי פרידמן רשמה על מפית נייר את ראשי התיבות "NOW".
התנהלות הממשל הפדרלי גם היא עודדה את המקמת הארגון. הממשל הפדרלי לא אכף את החוקים החדשים נגד אפליה, דבר שגרם לתסכול אצל מייסדי NOW. גם לאחר שהוקמה הנציבות לשוויון זכויות בתעסוקה ב-1961 והסעיף השביעי בחוק זכויות האדם מ-1964 שאסר על אפליה בתעסוקה, מעסיקים עדיין הפלו נשים בתשלום שכר נמוך יותר ובהימנעות מהעסקת נשים. פעילות למען זכויות נשים הבינו שיש צורך ללחץ על הממסד בדומה לפעילות של ארגון זכויות האזרח NAACP עבור נשים, אחרת המצב לא ישתנה. ארגון נשים לאומי (NOW) נוסד מתוך מטרה לייצג נשים, לקדם נשים, להפעיל לחץ על המעסיקים והממשלה, וכדי לקדם שוויון מלא בין המינים. הארגון ביקש לפעול למען הגדלת מספר הנשים בעלות תארים אקדמיים, נשים שעובדות משרות מקצעיות ומחזיקות משרות בממשל הפדרלי. הצהרת הכוונות של NOW נכתבה על ידי בטי פרידן ופולי מארי ואומצה בוועידה המייסדת בוושינגטון ב-29 באוקטובר 1966. NOW היה אחד מארגוני הנשים הראשונים שכללו במטרות שלהם פעילויות למען נשים שחורות.
המקרה הראשון שהמחלקה המשפטית של NOW טיפלה היה תביעה בשמן של דיילות חברת תעופה בטענה לאפליה על בסיס מיני.
ניתן לציין מספר גורמים שסייעו להפיכתו של NOW לארגון מרכזי: הוועדה הנשיאותית למעמד האישה, ספרה של בטי פרידן המסתורין הנשי והעדר אכיפה של חוק זכויות האזרח. ועדת הנשיא למעמד האישה הוקמה ב-1961 על ידי ג'ון פ. קנדי, בתקווה למתן פתרון לאפליית נשים בחינוך ובשוק העבודה. קנדי מינה את אלינור רוזוולט, כראש של הוועדה. הוועדה עסקה בשאלה מה דרך הטובה ביותר לקדם נשים שיויון או חקיקה מגוננת.
בספרה המסתורין הנשי, בטי פרידן מנתחת את חייהן של עקרות בית. ההבנה שנשים ביקשו לעצמן יותר מאשר לגדל ילדים ולטפל בבית. הספר עורר הד רב ודיון על מקומן של נשים בחברה. בראיון, פרידן הסבירה: ...הבנתי שזה לא מספיק רק לכתוב ספר. צריך להיות גם שינוי חברתי. ... באותה תקופה...ראיתי בחור נושא שלט שאומר "הצעד הראשון במהפכה הוא התודעה." ובכן, אני יצרתי את התודעה בעזרת המסתורין הנשי. ועכשיו נדרש להקים ארגון וחייבת להיות תנועה. ואני עזרתי בשנים שלאחר מכן להקים את ארגון נשים לאומי (NOW), את הוועידה הפוליטית הארצית לנשים (National Women's Political Caucus) ואת NARAL, ארגון הפועל למען הזכות להפלה".
ב-1968 הוציא NOW מגילת זכויות, אשר מצדדת בהוספת תיקון לחוקה האמריקאית בנושא שוויון זכויות לנשים, אכיפת האיסור לאפליה על בסיס מגדרי על פי חוק זכויות האזרח, הזכות לחופשת לידה, הכרה בהוצאות גידול ילדים ומשק בבית לניכויי מס להורים עובדים, תמיכה בחינוך שוויוני ללא הפרדה מגדרית, שוויון הזדמנויות בהכשרה מקצועית ובקצבאות לנשים בעוני והזכות לקבל החלטות בתחום הרבייה והפריון.
בשנת 1968 נתפצל מהארגון ארגון "הפמיניסטיות".
עמדת NOW בסוגיות פמיניסטיות > התיקון לשיויון זכויות בחוקה

התיקון לחוקת ארצות הברית לשוויון הזכויות (ERA Equal Rights Amendment) היה הצעת תיקון החוקה שנועדה להבטיח שוויון זכויות לנשים. ההצעה המקורית הוגשה על ידי אליס פול וקריסטל איסטמן ב-1923. בשנת 1972, היא עברה בשני בתי הקונגרס והוגשה לבית המחוקקים לאשרור. NOW פעלה על מנת לקדם את האשרור על ידי ב-2/3 מהמדינות בארצות הברית (38 מתוך 50). ביחד עם ארגונים נוספים, NOW ארגון הפגנות וחרם כלכלי על מנת להפעיל לחץ על נציגי הציבור, אך בסופו של דבר התיקון לא התקבל. ההתנגדות לתיקון הובלה על ידי פיליס שלאפלי (Phyllis Schlafly), מחוקקת שמרנית אנטי פמיניסטית.
עמדת NOW בסוגיות פמיניסטיות > לסביות כסוגיה פמיניסטית

ב-1969 אייבי בוטיני (Ivy Bottini), לסבית מוצהרת ונשיאת הסניף בניו יורק של NOW, ערכה דיון פתוח תחת הכותרת: האם לסביות היא סוגיה פמיניסטית? באותה התקופה בטי פרידן, הנשיאה הארצית של הארגון, התנגדה להשתתפות לסביות מוצהרות בתנועה. היא התייחסה למספר הלסביות המוצהרות ב-NOW בכינוי "איום הלוונדר" ("lavender menace") ופיטרה את העורכת הלסבית של עלון התנועה ריטה מיי בראון. בשנת 1970 פרידן פעלה לסילוק לסביות, כולל אייבי בוטני, מהסניף הניו יורקי. בתגובה למעשיה של פרידן, שנה לאחר מכן, בכנס בו השתתפו 400 פמיניסטיות, קבוצה של 20 נשים שלבשו חולצה עם הכיתוב איום הלוונדר הפריעו, למהלך הכנס כמחאה. אחת הנשים קראה מניפסט (The Woman-Identified Woman), שהיה ההצהרה הלסבית הפמיניסטית הראשונה. הקבוצה, אשר מאוחר יותר קראה לעצמה לסביותרדיקליות "Radicalesbians", היו מהראשונות לאתגר את הטרוקסקסיזם של פמיניסטיות הטרוסקסואליות ותארו את החוויה הלסבית במונחים חיוביים. ב-1971 NOW קבל על עצמו את העיקרון ש"לאישה יש את הזכות להגדיר ולבטא את עצמה כולל את המיניות שלה ולבחור את סגנון החיים שלה". כמו כן יצאה הצהרה לפיה אין זה הוגן לאלץ אמהות לסביות להישאר בנישואים הטרוסקסואליים או לחיות חיים כפולים על מנת להמשיך לגדל את ילדיהן. באותה השנה, NOW הציעה תמיכה משפטית ומוסרית בנושא הזכויות של אמהות לסביות במשמורת ילדים. ב-1973 הוקם כוח המשימה בנושא מיניות ולסביות.
עמדת NOW בסוגיות פמיניסטיות > הפלות

זכות האישה לבחור האם לבצע הפלה הפך לנושא לדיון ציבורי ער, בעקבות פסק הדין רו נגד וייד ב-1973. השופטים קבעו כי חוק האוסר על הפלה מלאכותית סותר את חוקת ארצות הברית. פסק הדין הביא לניסיון לחוקק את חוק חופש הבחירה (Freedom of Choice Act) הקובע כי לכל אישה זכות היסוד לבחור ללדת או להפסיק הריון (NOW היו חלק מקואלציית הארגונים שקדמו את החוק). אולם, החוק לא הצליח לעבור ופסק דין נוסף של בית המשפט העליון בארצות הברית אסר למעשה לבצע הפלות אחרי השבוע ה-12 להריון. הארגון היה חלק מהתנועות למען הזכות להפלה מלאכותית, והיה פעיל מאז 1973 בקידום זכות האישה על גופה באמצעות חקיקה, לובי, והפגנות כדוגמת המצעד למען חיי נשים.
הערות שוליים

↑  "Information about NOW."
↑  Jill Dolan, The feminist spectator as critic, 2. [print.], Ann Arbor, Mich: The Univ. of Michigan Press, 1992, עמ' 4, ISBN 978-0-472-08160-8
↑  Issues | National Organization for Women, now.org (באנגלית)
1 2  February 9th, 2014 by Allyson Goldsmith. (2014-02-09). "Honoring Our Founders and Pioneers | National Organization for Women". Now.org. נבדק ב-2015-05-05.
↑  "The Feminist Chronicles, 1953–1993 – 1966 – Feminist Majority Foundation". Feminist.org.
↑  MAKERS Team (2013-06-30). "NOW's 47th Anniversary: Celebrating Its Founders and Early Members". MAKERS. אורכב מ-המקור ב-2018-06-23. נבדק ב-2017-03-04.
↑  Schneir, Miriam (1994). Feminism in Our Time: The Essential Writings, World War II to the Present. Vintage Books. pp. 95–102.
↑  Schneir, Miriam (1994). Feminism in Our Time: The Essential Writings, World War II to the Present. Vintage Books. p. 95.
↑  Schneir, Miriam (1994). Feminism in Our Time: The Essential Writings, World War II to the Present. Vintage Books. p. 98.
↑  "Honoring Our Founders and Pioneers – National Organization for Women". now.org. נבדק ב-11 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lewis, Jone Johnson. "National Organization for Women – NOW". About.com. נבדק ב-29 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lewis, Jone Johnson. "President's Commission on the Status of Women". About.com. אורכב מ-המקור ב-2014-03-29. נבדק ב-29 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wattenberg, Ben. "Betty Friedan Interview". The First Measured Century. PBS. נבדק ב-29 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "N.O.W. Bill of Rights, 1968". National Organization for Women. אורכב מ-המקור ב-2012-11-14. נבדק ב-2013-10-29.
↑  "What Is the Equal Rights Amendment and What Happened to It?". About.com Education. נבדק ב-2017-03-04.
↑  The Equal Rights Amendment [ushistory.org], ‏2013-09-10
↑  Love, Barbara J. (אנ') Feminists Who Changed America, 1963–1975
↑  Bonnie Zimmerman Lesbian histories and cultures: an encyclopedia, Garland Pub., 2000 ISBN 0815319207 p. 134
↑  Vicki Lynn Eaklor Queer America: a GLBT history of the 20th century, ABC-CLIO, 2008 ISBN 0313337497 p. 145
↑  Flora Davis Moving the mountain: the women's movement in America since 1960, University of Illinois Press, 1999 ISBN 0-252-06782-7 p. 264
↑  Cheshire Calhoun Feminism, the Family, and the Politics of the Closet: Lesbian and Gay Displacement, Oxford University Press, 2003 ISBN 0-19-925766-3 p. 27
↑  Carolyn Zerbe Enns Feminist theories and feminist psychotherapies: origins, themes, and diversity, Routledge, 2004 ISBN 078901808X p. 105
↑  Leading the Fight | National Organization for Women.
↑  Hentoff, Nat; Hentoff, Nat (1992-09-12). "THE FADING FREEDOM OF CHOICE ACT". The Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2017-03-09.
↑  "Roe v. Wade anniversary marked by vigils, demonstrations - CNN.com" (באנגלית). נבדק ב-2017-03-09.
↑  Reproductive Rights and Justice | National Organization for Women, now.org (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526377105171  ISNI: 0000 0001 0664 1931  LCCN: n50063455  NKC: kn20080820002  SNAC: w68t5d2b  VIAF: 136522669   WorldCat (עם VIAF): 136522669
רפורמת מקשרי

רפורמת מקשרי (MacSharry) היא אחת מהרפורמות המשמעותיות ביותר שנעשו במסגרת מדיניות החקלאות המשותפת (CAP-Common Agricultural Policy) של האיחוד האירופי. מדיניות החקלאות המשותפת היא מערכת סובסידיות חקלאיות של האיחוד האירופי הניתנות במטרה לטפח/לעבד יבולים ואדמות בעזרת תמיכת האיחוד האירופי במחיר, כולל הבטחת מחיר מינימלי, מכסי יבוא ומכסות על סחורות מסוימות המגיעות מחוץ למדינות האיחוד האירופי. רפורמת מקשרי הוצעה על ידי ריי מקשרי (Ray MacSharry), נציב החקלאות האירופית בשנת 1991, ונקראה על שמו. רפורמה זו נועדה להגביל את הייצור החקלאי ובו בזמן ליצור מדיניות חקלאית שתתמודד עם תנאים של שוק חופשי. רפורמה זו הייתה הצעד הראשון בתהליך ארוך, המתרחש עד היום, לשינוי שיטת התמריצים של האיחוד האירופי.
תוכן הרפורמה

הרפורמה קבעה שעל הקהילה האירופית להקטין בצורה משמעותית את ההתערבות שלה במחירי השוק (באנגלית: Intervention Price) תוך שלוש שנים, מעורבות שבאה לידי ביטוי בעיקר במתן סובסידיות. רפורמה זו הוחלה על מספר גידולים שונים כמו זרעי שמן, חלבונים, בשר בקר ומוצרי חלב, אולם בראש ובראשונה שאפה הרפורמה להקטין את ההתערבות בשוק הדגנים.

בגלל העובדה שהקיצוץ במתן הסובסידיות פגע בהכנסת החקלאים המגדלים ענפי חקלאות אלו, נקבע שהחקלאים יקבלו פיצויים. גובה הפיצוי נקבע לפי הפער בין ההכנסה של כל חקלאי לפני הקיצוץ במתן הסובסידיות, לבין ההכנסה של כל חקלאי לאחר הקיצוץ. נקבעו גם מדרגות פיצויים: בעבור 300 הדונמים הראשונים, יקבל החקלאי פיצוי מלא (100%), בעבור 500 הדונמים הבאים, יקבל החקלאי פיצוי בגובה 75%, ובעבור כל שטח נוסף, פיצוי בגובה של 65%.

רפורמה זו חייבה את החקלאים אשר בבעלותם קרקע נרחבת להפריש שטח המניב כ- 15% מהתפוקה הכללית ובכך עשתה הרפורמה הבחנה בין חקלאים "גדולים" לבין חקלאים "קטנים". לא רק שהחקלאים ה"קטנים" לא היו צריכים להפריש שטח, הרי שגם נקבע שהם יקבלו סובסידיות מהקהילה האירופית על מנת להגדיל את ההכנסה שלהם. כך רפורמת מקשרי הביאה לצמצום פערי ההכנסות בין החקלאים ה"גדולים" לבין החקלאים ה"קטנים". ברפורמה זו ניתן דגש על המעבר מהתמיכה בחקלאים על ידי שמירה על מחירי השוק ותמיכה בייצור (Price Support System), לתמיכה ישירה בהכנסות החקלאים על ידי תשלום עבור פעילות חקלאית המועילה לציבור ולסביבה (Direct Income Support).
ברפורמה זו ננקטו צעדים על מנת לעודד חקלאים ותיקים לפרוש. הרפורמה כללה תוכנית פרישה מוקדמת הכוללת תשלום חד פעמי בנוסף לתשלום שנתי לחקלאים שמלאו להם 55 שנים. הרפורמה שאפה לעודד החלפה של חקלאים ותיקים בחקלאים צעירים המסוגלים לשפר את החיוניות של הקרקעות, או לשנות את יעודן לשימושים שאינם חקלאיים - תחת תנאים מחמירים של שמירה על הסביבה והנוף הכפרי.

רפורמה זו שאפה ליער מחדש קרקעות חקלאיות, על מנת להוציא קרקעות חקלאיות ממעגל הייצור החקלאי לפחות ל-20 שנים (Permanent set aside) ולהקדיש אותן לייעור.
הסיבות להקמת הרפורמה > סיבות כלכליות

השימוש הגובר בטכנולוגיות מתקדמות בחקלאות והמעורבות הגבוהה של הקהילה האירופית בשוק גרמו לכך שנוצרו עודפים רבים במוצרי אוכל רבים. מעורבות זו הביאה לנטל כלכלי עצום על הקהילה האירופאית שכן בין 60% ל-70% מהוצאות הקהילה האירופית בסוף שנות ה-70 בוזבזו בעיקר על סבסוד מוצרים חקלאיים. הבעיה הוחרפה בעשור שלאחר מכן: בין 1980 לבין 1986 ההוצאות של הקהילה האירופית הוכפלו, בעיקר בגלל עלייה בתשלומי הסובסידיות לענפי החקלאות השונים. בשנת 1991, המעורבות בחקלאות לבדה חרגה מעל לתקציב הקהילה האירופית ובניגוד למדיניות ההוצאות של הקהילה. אגרא-אירופה (Agra-Europe), מגזין המסקר את המתרחש במדיניות החקלאות האירופאית המשותפת, דיווח שהתמוטטות של שוק הדגנים העולמי בתחילת 1991 חייב את הקהילה האירופית להחזרים כספיים בשווי של בין 5-6 מיליארד דולר. הסובסידיות שניתנו על ייצוא מוצרי חלב עלו גם הם בצורה משמעותית יחד עם עלייה בהתערבות במחירי בשר הבקר. כך כבר בתחילת 1991 היה ברור שתקציב ה-32 מיליארד אירו שנקבע לאותה שנה יחצה, ואכן נרשמה חריגה של 800 מיליון אירו, עלייה של כ-25% בהשוואה לתקציב של 1990. מפה, שאפה הרפורמה לצמצם את עודפי הייצור בשווקים ואת ההתערבות שלה בשוק החקלאי, התערבות שהביאה למשבר כלכלי חמור.
הסיבות להקמת הרפורמה > סיבות מבניות

בדיון שנערך על ידי הנציבות האירופאית בדצמבר 1990 בעקבות הקשיים התקציביים נטען שישנה בעיה מבנית בחקלאות האירופאית והיא שהקהילה משלמת המון על מנת לסבסד בין 20% ל-25% מהחקלאים האירופאים אשר מייצרים יותר מ-80% מהתפוקה, ובו בזמן לא תומכת בהכנסות של רוב החקלאים ה"קטנים", כאשר במקור, מדיניות החקלאות המשותפת נועדה בראש ובראשונה כדי לסייע להם. תמיכה בחקלאים ה"קטנים" תבטיח שמירה על הצמיחה החקלאית בכפרים למניעת עלייה בשיעורי האבטלה שם. לצד הבטחת ההכנסה היציבה לחקלאים, סיבה מבנית נוספת הייתה להקטין את מספר החקלאים. תוכנן שעד שנת 2005, אוכלוסיית עובדים זו תקטן ב-30%. בנוסף, היה רצון גדול להתאים את שוק החקלאות האירופאי למדיניות של שוק חופשי שכן ההתערבות בשוק זוהתה כסיבה העיקרית לאי יעילות ולמשבר הכלכלי. כך רפורמת מקשרי נועדה על מנת להביא ליישור קו עם המחירים בשוק העולמי ולהפיכתם של התוצרת החקלאית האירופאית לתחרותית יותר בשווקים הבינלאומיים. לדוגמה: ענף המקנה הפך ליותר תחרותי בשוק הבינלאומי עקב הירידה במחירי הדגנים לצרכן אשר משמשים כמקור מזון לבקר ולצאן.
הסיבות להקמת הרפורמה > סיבות בינלאומיות

העודפים הרבים, בעיקר בשוק הדגנים, גרמו למתחים רבים בין המדינות שכן המדינות ניסו להיפטר מהעודפים שלהם. כך שאפה רפורמה זו להפחית את הייצור החקלאי על מנת להפחית את המתח בין המדינות. רפורמה זו נועדה להתאים את השוק החקלאי האירופאי לדרישות הבינלאומיות הקיימות בסחר התוצרת החקלאית (בהתאם להסכמים עם ארגון הסחר העולמי) .
תגובת מדינות הקהילה האירופית לרפורמת מקשרי

המועצה (The Council), הגוף שנדרש לאשר את רפורמת מקשרי, כלל בדיונים בנידון את כל שרי החקלאות של המדינות החברות באותה תקופה. בגלל העובדה שבמוסד זה באים האינטרסים הפרטיקולאריים של המדינות לידי ביטוי, ההתייחסות לרפורמה הייתה די שלילית. שלוש מדינות שעד אז תמכו על פי רוב ברפורמות חקלאיות- בריטניה, הולנד ודנמרק, התנגדו לרפורמה. התנגדות זו הייתה בשל המבנה החקלאי שלהן המורכב ממספר רב של חוות גדולות ויעילות, בעוד שהרפורמה תומכת בעיקר בחוות הקטנות והבינוניות. גם אירלנד לא אהבה את הרפורמה בגלל שגם בה היו מספר רב של חקלאים שלא היו אמורים לקבל את הפיצוי. התגובה הגרמנית והצרפתית לרפורמה הייתה אילמת, כנראה בגלל אינטרסים מנוגדים: לגרמניה יש מספר רב של חוות קטנות במערב המדינה שהוטב להם בעקבות הרפורמה אך גם מספר רב של חוות גדולות במזרח המדינה שלא קיבלו שום הטבה. החקלאים ה"קטנים" בצרפת הזדקקו לפיצוי זה, אך הרפורמה רמזה להפחתת הייצוא החקלאי, צעד שלא היה רצוי על הממשלה בפריז, שנשענה באופן משמעותי על רווחי היצוא החקלאי לשם שמירה על מאזן התשלומים (Balance of payment). המדיניות של המדינות הדרומיות הייתה לשבת על הגדר, בגלל שלרפורמה זו היו השפעות מועטות על הסחורות העיקריות שהם מייצרות.