stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורסאן ח'ליפה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באפריל 1983 טולכרם
 נהרג:  25 בנובמבר 2023 (בגיל 40) עזה 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 השכלה:  אוניברסיטת אל-קודס  האוניברסיטה הפתוחה אל-קודס  בית הספר א-פדיליה 
 מספר צאצאים:  4 
 השתייכות:  חמאס
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה, מלחמת חרבות ברזל
 
פורסאן מחמוד עבדאללה ח'ליפה (בערבית: فرسان محمود عبد الله خليفة; 8 באפריל 1983 – 25 בנובמבר 2023) היה מפקד בארגון הטרור חמאס. הוא נולד בטול כרם לבכיר בכיר בחמאס ומפקד צבאי. שהה במאסר משנת 2003 עד 2011, אז שוחרר במסגרת עסקת שליט, וגורש לרצועת עזה. מאוחר יותר הוא חוסל על ידי צה"ל במהלך מלחמת חרבות ברזל.
ביוגרפיה

חליפה נולד בטול כרם ב-8 באפריל 1983 במחנה הפליטים נור שמס. באינתיפאדה השנייה הפך לחבר בולט גדודי אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, ונלכד ונעצר על ידי ישראל ב-7 באפריל 2003 בגין ביצוע התקפות טרור. חליפה נמצא אשם בטרור ונידון ל-24 שנות מאסר. הוא שוחרר על ידי מדינת ישראל ב-2011 כאחד מ-1,027 אסירים ביטחוניים שהוחלפו בחייו של החייל הישראלי השבוי גלעד שליט, ח'ליפה הוגלה בסופו של דבר לרצועת עזה.
לאחר שחרורו ב-2011, הפך ח'ליפה לאחד החברים הבולטים של גדודי אל-קסאם ביהודה ושומרון. הוא היה הפקיד הראשון שמונה למפקד נפת ג'נין. לאחר שחרורו כיוון כמה פיגועי טרור נגד אזרחים ישראלים, בהם רצח דביר שורק וכי פעל לחיזוק התשתית הצבאית של חמאס בגדה המערבית.
ביוגרפיה > חיסולו

ח'ליפה חוסל בתקיפת חיל האוויר בעזה במלחמת חרבות ברזל. גופתו נמצאה ב-25 בנובמבר 2023 מתחת להריסות בעקבות כניסת כוחות פלסטינים לבניין בעקבות הפסקת האש הזמנית. נערכה לו לוויה בעיר הולדתו טולכרם. חמאס אישר את מותם של ח'ליפה וכמה מפקדים נוספים ב-25 בנובמבר.
חיים אישיים

לחליפה היה תואר ראשון בפיתוח חברתי ומשפחתי מהאוניברסיטה הפתוחה אל-קודס, ובשנת 2021, השיג תואר שני מהמכון לפיתוח בר קיימא שלהם.
תהילים ט"ו

תהילים ט"ו הוא המזמור ה-15 בספר תהילים. המזמור חתום בידי דוד, ומתאר את דמותו של הצדיק האידיאלי. מזמור ט"ו מציג מודל לאדם האידיאלי, המשלב יושר אישי, מוסריות חברתית ונאמנות לערכים דתיים. המזמור יכול להתפרש כמסמך חינוכי המעודד ערכי מוסר אוניברסליים, או כמזמור פולחני המגדיר את דרישות הקדושה הנדרשות מהנכנסים למקדש. המזמור מעביר מסר עמוק על הקשר בין אדם לאל, המושתת על טוהר מידות ומעשים טובים.
תוכן המזמור

המזמור מגדיר מי האיש שיכול לגור באוהלו של ה', והקריטריונים הם תכונות מוסריות ודתיות שעל האדם לעמוד בהן. המזמור מתאר את זכות הכניסה של הרשאי להיכנס להיכל ה' על דרך החיוב.
תוכן המזמור > מחלוקת על אופיו של המזמור

פרשנים נחלקו בדבר טיבו של מזמור ט"ו. חלקם רואים בו מזמור חינוכי-דידקטי, שנועד להנחיל ערכים מוסריים ותכונות ראויות לאדם האידיאלי. אחרים רואים בו מזמור פולחני, שמטרתו לקבוע מי ראוי להיכנס למקדש ולעמוד בפני האל. המזמור פותח בכותרת "מִזְמוֹר לְדָוִד" (פסוק א).
תוכן המזמור > פתיחה (פסוק א)

המזמור נפתח בשאלה רטורית: "ה' מִי יָגוּר בְּאׇהֳלֶךָ מִי יִשְׁכֹּן בְּהַר קׇדְשֶׁךָ". שאלה זו מכוונת לברר מהם התכונות הנדרשות מהאדם המבקש לשכון באוהל ה' או בהר הקודש, שהם סמלים לקרבה רוחנית ופולחנית לאל.
תוכן המזמור > רשימת תכונות האדם האידיאלי (פסוקים ב–ד)

המזמור מציג רשימה מפורטת של תכונות האופי וההתנהגות הנדרשות מהאדם האידיאלי. הרשימה מחולקת לשלושה חלקים עיקריים:
תוכן המזמור > תכונות כלליות

האדם האידיאלי הוא "הוֹלֵךְ תָּמִים", כלומר נוהג ביושר ובתום לב; "פּוֹעֵל צֶדֶק", המקפיד על מעשים צודקים; ו"דוֹבֵר אֱמֶת בִּלְבָבוֹ", המדגיש את חשיבות האמת לא רק בדיבור אלא גם בכוונה הפנימית.
תוכן המזמור > התנהלות חברתית

התנהגותו החברתית מאופיינת בהימנעות ממעשים שליליים כלפי אחרים: "לֹא רָגַל עַל לְשׁוֹנוֹ", כלומר אינו מרכל או פוגע במוניטין של אחרים; "לֹא עָשָׂה לְרֵעֵהוּ רָעָה", כלומר נמנע מלהזיק לזולתו; "וְחֶרְפָּה לֹא נָשָׂא עַל קְרֹבוֹ", נמנע מלבזות או לפגוע בקרוביו.
תוכן המזמור > תכונות נוספות

בהמשך מופיעות תכונות כלליות נוספות, המעידות על יושרו של האדם: "נִבְזֶה בְּעֵינָיו נִמְאָס", כלומר הוא מתנגד לרשעים ומעריך את יראי ה'; "וְאֶת יִרְאֵי ה' יְכַבֵּד". בנוסף, מופיעה התייחסות לעמידה מול פיתויים כלכליים ומוסריים: "נִשְׁבַּע לְהָרַע וְלֹא יָמִר", כלומר אדם העומד בדיבורו גם אם ההבטחה פוגעת בו; "כַּסְפּוֹ לֹא נָתַן בְּנֶשֶׁךְ", הימנעות מהלוואה בריבית; "וְשֹׁחַד עַל נָקִי לֹא לָקָח", אי קבלת שוחד העלול לעוות משפט.
תוכן המזמור > חתימה (פסוק ה)

המזמור מסתיים בקביעה חד-משמעית: "עֹשֵׂה אֵלֶּה לֹא יִמּוֹט לְעוֹלָם". חתימה זו מעניקה למזמור אופי סופי ומבטיחה יציבות וביטחון למי שנוהג על פי הערכים המוצגים בו.
תוכן המזמור > סוגת המזמור

סיגמונד מובינקל מסווג את המזמור כליטורגיקת כניסה. יש שסיווגו את המזמור כמזמור תדרוך חכמה. יש הטוענים כי זהו מזמור פולחני אשר נותן את הקריטריונים לכניסה לבית המקדש. אחרים סבורים כי המזמור הוא בעל מאפיינים דידקטיים והשאלה בפתיחת המזמור היא מטאפורה למי ראוי לשכון תחת כנפי השכינה.
במדרש

לפי אחת הדרשות במדרש תהילים, התכונות המופיעות במזמור הן תכונותיו של אלוהים. דרשות אחרות מצמידות את כל אחת מהתכונות לדמות מקראית אחרת, כגון שלושת האבות, משה, דוד, אליהו, ואף הלל ושמאי (שלא חיו בתקופת התנ"ך אלא הנהיגו את עם ישראל בתקופת הזוגות).
הגמרא דורשת על המזמור: ”שש מאות ושלש עשרה מצות נאמרו לו למשה... בא דוד והעמידן על אחת עשרה” (אחת עשרה התכונות הכתובות במזמור). הגמרא מפרשת את התכונות שמוזכרות במזמור, ונותנת דוגמאות לאנשים שהתנהגו על פיהן, וביניהם אברהם, יעקב, יהושפט וחזקיהו.
במחקר

יש הסוברים כי המזמור נאמר בשעת חניית העולים לרגל לירושלים לפני הגיעם לעיר
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  תקציר תהילים פרק ט"ו, באתר התנך, ‏2020-09-26
↑  שמאי גלנדר, החוויה הדתית במזמורי תהילים, ירושלים, מוסד ביאליק, תשע"ג, עמ' 29
↑  שמאי גלנדר, החוויה הדתית במזמורי תהילים, ירושלים, מוסד ביאליק, תשע"ג, עמ' 29
↑  יצחק אבישור, עולם התנ"ך: תהילים א', תל אביב, דודזון עתי, 1993, עמ' 65
↑  מדרש תהילים, ‏מזמור ט"ו, טקסט דיגיטלי באתר ספריא
↑  תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף כ"ד, עמוד א'
↑  עמוס חכם, תהילים, ירושלים, מוסד הרב קוק, תש"ן, ע"מ סה–סו
| מזמורי ספר תהילים |
| --- | --- | --- |
| מזמורים בנוסח המסורה | א' • ב' • ג' • ד' • ה' • ו' • ז' • ח' • ט' • י' • י"א • י"ב • י"ג • י"ד • ט"ו • ט"ז • י"ז • י"ח • י"ט • כ' • כ"א • כ"ב • כ"ג • כ"ד • כ"ה • כ"ו • כ"ז • כ"ח • כ"ט • ל' • ל"א • ל"ב • ל"ג • ל"ד • ל"ה • ל"ו • ל"ז • ל"ח • ל"ט • מ'  • מ"א • מ"ב • מ"ג • מ"ד • מ"ה • מ"ו • מ"ז • מ"ח • מ"ט • נ' • נ"א • נ"ב • נ"ג • נ"ד • נ"ה • נ"ו • נ"ז • נ"ח • נ"ט • ס' • ס"א • ס"ב • ס"ג • ס"ד • ס"ה • ס"ו • ס"ז • ס"ח • ס"ט • ע' • ע"א • ע"ב • ע"ג • ע"ד • ע"ה • ע"ו • ע"ז • ע"ח • ע"ט • פ'  • פ"א • פ"ב • פ"ג • פ"ד • פ"ה • פ"ו • פ"ז • פ"ח • פ"ט • צ' • צ"א • צ"ב • צ"ג • צ"ד • צ"ה • צ"ו • צ"ז • צ"ח • צ"ט • ק' • ק"א • ק"ב • ק"ג • ק"ד • ק"ה • ק"ו • ק"ז • ק"ח • ק"ט • ק"י • קי"א • קי"ב • קי"ג • קי"ד • קט"ו • קט"ז • קי"ז • קי"ח • קי"ט • ק"כ • קכ"א • קכ"ב • קכ"ג • קכ"ד • קכ"ה • קכ"ו • קכ"ז • קכ"ח • קכ"ט • ק"ל • קל"א • קל"ב • קל"ג • קל"ד • קל"ה • קל"ו • קל"ז • קל"ח • קל"ט • ק"מ • קמ"א • קמ"ב • קמ"ג • קמ"ד • קמ"ה • קמ"ו • קמ"ז • קמ"ח • קמ"ט • ק"נ |  |
| מזמורים חיצוניים | קנ"א • קנ"ב • קנ"ג • קנ"ד • קנ"ה |  |
משרד הבריאות (בלארוס)

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  בלארוס 
 תחום שיפוט:  בלארוס 
 סוכנות בת:  Republican Scientific and Practical Center of Neurology and Neurosurgery 
 http://www.minzdrav.gov.by
 קואורדינטות:  53°53′44″N 27°32′33″E﻿ / ﻿53.895419°N 27.542381°E﻿ / 53.895419; 27.542381
 he
 
מסמלי המשרד.
משרד הבריאות של בלארוס (בבלארוסית: Міністэрства аховы здароўя Рэспублікі Беларусь) הוא גוף ממשלתי רפובליקני המדווח למועצת השרים של הרפובליקה של בלארוס. משרד הבריאות בפעילותו מונחה על ידי חוק הרפובליקה של בלארוס "אודות הבריאות", פעולות חקיקה אחרות ותקנות על משרד הבריאות של הרפובליקה של בלארוס. זהו המשרד הממשלתי האמון על מערכת הבריאות הלאומית ועל תיאום מדיניות הממשלה בנושא בריאות הציבור.
במהלך התפרצות נגיף הקורונה בבלארוס היה המשרד לגוף המרכזי האמון לטיפול במגפה.
היסטוריה

המשרד יונק את שורשיו מארגונים קודמים:
ב-5 בינואר 1919 נוצרה נציבות הבריאות
בפברואר 1919 היא הפכה לקומיסריון הבריאות העממי
במרץ 1946 הוקם משרד הבריאות של בלארוס הסובייטית
ב-11 ביולי 1990 המשרד הפך למשרד הבריאות של בלארוס.
מבנה

המינהל הכללי לארגון סיוע רפואי
המחלקה לטיפול ראשוני
המחלקה לטיפול רפואי מתמחה
המחלקת לטיפול רפואי לאמהות וילדים
המחלקה לאבחון רפואי ושיקום
המחלקה לארגון ההגנה הרפואית במקרי חירום
המחלקה לניתוח כלכלי ופיתוח שירותי בריאות
מחלקת ניתוח, תכנון ומימון
מחלקת ארגון ותמריצים מהותיים לעבודה
המחלקה ליזמות, תמחור וניהול נכסי מדינה
המחלקה למדע
המחלקה להיגיינה, אפידמיולוגיה ומניעה
המחלקה לעבודה ארגונית, מכתבים, קבלת אזרחים וישויות משפטיות וטכנולוגיות מידע
המחלקה לטכנולוגיה רפואית, לוגיסטיקה ובנייה
המחלקה לארגון אספקה רפואית
המחלקה לפיקוח פרמצבטי
המחלקה לארגון אספקה רפואית
מחלקת רישוי
המחלקה המשפטית
המחלקה למתודולוגיה, בקרת חשבונאות ודיווח
מחלקת ביקורת מדיניות כוח אדם, מפעלי חינוך
המחלקה ליחסי ציבור
המרכז להגנת סודות מדינה
שירות התברואה
המרכז הרפובליקני להיגיינה, אפידמיולוגיה ובריאות הציבור (RCHEPH.by/)
שרי הבריאות

1990–1994: וסילי קזאקוב
1994–1997: אינסה דרובישווסקאיה,
1997–2001: איגור זלנקביץ'
2001–2002: ולידלסלב אוסטפנקו
2002–2006: לודמילה
2006: ויקטור רודנקו
2006–2017: וסילי ז'ארקו
2017–2019: ולרי מלשקו
2019–: ולדימיר קראניק
לקריאה נוספת

Пантюк И.В. Министры здравоохранения Беларуси: 1919—2011 гг. // Современная стоматология : журнал. — 2012. — № 1 (54). — С. 78—83.
לייריה

לייריה (בפורטוגזית: Leiria) היא עיר ורשות מקומית בפורטוגל במחצית הדרך בין ליסבון לפורטו. העיר היא בירת מחוז לייריה.
אקלים

לייריה קרובה לאוקיינוס האטלנטי, לכן בחודשי האביב והקיץ יש בה בדרך כלל שמש רבה והטמפרטורה גבוהה מאוד ביולי-אוגוסט, שנעה מעל 30 מעלות ולעיתים נדירות מגיעה לטווח ה-40 מעלות. הסתיו והחורף הם גשמיים כרגיל, ויש גם רוח חזקה, אך למרות זאת ישנם גם ימי שמש לא מעטים באותן העונות. הטמפרטורה בחורף ובסתיו לעיתים רחוקות יורדות מטווח ה-5 מעלות, כאשר לרוב הן בסביבות ה-10 מעלות. האקלים של לייריה נכלל בקטגוריית האקלים האטלנטית-ים תיכונית.
דמוגרפיה

נכון לשנת 2001, אוכלוסיית העיר מונה 50,200 איש. העיר מחולקת ל-6 קהילות, והאוכלוסייה של כל המחוז[דרושה הבהרה] מונה 119,970 תושבים, הנמצאים ברחבי 29 קהילות.[דרוש מקור]
היסטוריה

ללייריה יש היסטוריה עתיקת יומין, כאשר עוד הייתה ידועה בימי האימפריה הרומית בשם קוליפו.
אחרי שהייתה תחת שליטתם של המורים, השתלט עליה המלך אפונסו הראשון במאה ה-12. ב-1254, המלך אפונסו השלישי ניהל קורטס (פרלמנט) בעיר. במאה ה-14, דיניש, מלך פורטוגל השיב לעיר את הטירה הישנה שלה, שנבנתה במקור עוד במאה ה-12, על מנת לשמש כמשכן לאצילים. הטירה, ממוקמת על גבעה במרכז העיר, נותרה מבנה בולט בנוף העיר עד היום.
בשנת 2004 אירחה פורטוגל את משחקי הגמר של אליפות אירופה בכדורגל, יורו 2004. באצטדיונים רבים ברחבי המדינה שוחקו המשחקים, לרבות האצטדיון בלייריה - "אצטדיון דוקטור מגאלייש פסונה", הממוקם בפאתי גבעת הטירה, אירח שני משחקים במהלך הטורניר.
כלכלה

ללייריה יש מערכת כלכלית המבוססת על ריכוז השירותים הכלכליים. נמצאות בה גם מספר תעשיות העוסקות בין היתר בפלסטיקה ומודולים.
תחבורה

לייריה מחוברת לפרבריה ולשאר פורטוגל באמצעות מערכת כבישים מהירים. יש שני כבישים מהירים העוברים בעיר A1 ו-A8.
ספורט

העיר לייריה ידועה בשל קבוצת הכדורגל המקומית, אוניאו דשפורטיבה דה לייריה המשחקת בליגת הכדורגל הבכירה בפורטוגל. קבוצה זו ידועה לאוהדי הכדורגל בישראל בשל העובדה שהקבוצה המקומית שיחקה בעונת 2007/08 במוקדמות גביע אופ"א מול קבוצת מכבי נתניה הישראלית, כאשר בסיכום המשחקים ניצחה לייריה 1-0 ועלתה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א.
ערים תאומות

פורטוגל סטובל, פורטוגל
שפינדלרוב מלין

| --- | --- |
סמל שפינדלרוב מליןסמל שפינדלרוב מלין
מראה בעיירה
מראה בעיירה
 מדינה:  צ'כיה צ'כיה
 מחוז:  הארדץ קראלובה
 נפה:  טרוטנוב (Trutnov)
 ראש העיר:  Bohumír Zeman
 על שם:  Špindlerův Mlýn 11 
 שטח:  76.9 קמ"ר
 גובה:  713 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,152 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  50°43′31″N 15°36′30″E﻿ / ﻿50.72528°N 15.60833°E﻿ / 50.72528; 15.60833
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.mestospindleruvmlyn.cz
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צ'כיה מוגדלת) פראג צ'סקה פלזן קרלובי וארי  אוסטי פרדוביצה אולומואוץ אוסטרבה ברנו זלין ייהלבה פולין סלובקיה אוסטריה גרמניהשפינדלרוב מלין (למפת צ'כיה רגילה) פראג צ'סקה פלזן קרלובי וארי  אוסטי פרדוביצה אולומואוץ אוסטרבה ברנו זלין ייהלבה פולין סלובקיה אוסטריה גרמניהשפינדלרוב מלין   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שפינדלרוב מלין (בצ'כית: Špindlerův Mlýn; בגרמנית: Spindlermühle; בפי המקומיים: שפינדל) היא עיירת סקי בצפון צ'כיה. היא נמצאת בפארק הלאומי הקרוי Krkonoše (בעברית: ההרים הענקיים) ונחשבת ליעד הסקי הידוע והפופולרי ביותר במדינה.
שפינדלרוב מלין מרוחקת כ-170 ק"מ מבירת צ'כיה, פראג. הפירוש המילולי של שם העיירה הוא הטחנה של שפינדלר, והיא קרויה על שם טחנת קמח שהייתה שייכת למשפחה בשם הזה והיוותה מקום מפגש לתושבים. הסופר הצ'כי המפורסם פרנץ קפקא התגורר בשפינדלרוב מלין שעה שכתב את ספרו הטירה.
במרכז העיירה זורם נחל המתפתח בהמשך לנהר האלבה (Labe). כיום מונה שפינדלרוב מלין כ-1,300 תושבים והיא ערוכה לשכן כ-10,000 תיירים בבת אחת.
אתר הסקי

שטח הגלישה בשפינדלרוב מלין מתפרס על פני שני רכסים – מדביידין (Medvědín) וסבטי פטר (Svatý Petr). באתר 20 מסלולים לסקי אלפיני באורך כולל של כ-25 ק"מ וכן כ-100 ק"מ של מסלולים לגלישת קרוס קאנטרי. 15 המעליות שבאתר מסוגלות לשנע כ-20 אלף גולשים בשעה. 
גובה המסלולים באתר נע בין 700 ל-1,310 מטר. מיקומה הצפוני של שפינדלרוב מלין ביחס למרבית אתרי הסקי באירופה (קו רוחב 50 צפון) תורם לכיסוי שלג איכותי שמאפשר גלישה במשך 5 חודשים מדי שנה (נובמבר-מרץ).
אחד הסנופארקים בשפינדלרוב מלין
קבוצת הכוחות המרכזית

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1945–הווה (כ־80 שנה) 
 פיקוד
 מפקדים:  ראה בתוך הערך
 
קבוצת הכוחות המרכזית (ברוסית: Центральная группа войск) היה שמן של שתי יחידות מהכוחות המזוינים של ברית המועצות: אחת, אשר הוצבה ככוח כיבוש באוסטריה והונגריה לאחר מלחמת העולם השנייה והשנייה, בצ'כוסלובקיה לאחר דיכוי האביב של פראג.
קבוצת הכוחות המרכזית הראשונה (1945- 1955)

קבוצת כוחות המרכזית הוקמה ב־29 במאי 1945 לפי פקודת סטאבקה, על בסיס יחידות של החזית האוקראינית הראשונה. מרשל איוואן קונייב מונה למפקד של הקבוצה. מפקדת הכוחות התמקמה בעיר באדן. היחידות מוקמו בשטחי אוסטריה, הונגריה וצ'כוסלובקיה. ביום הקמתה כללה הקבוצה 7 ארמיות: ארמיית המשמר המשוריינת השלישית, ארמיית המשמר המשוריינת הרביעית, ארמיית המשמר הרביעית, ארמיית המשמר החמישית, ארמיית המשמר השביעית, ארמיית המשמר התשיעית, ארמיית האוויר השנייה ו-5 קורפוסים (גייסות) עצמאיים (שהיו כפופים ישירות למפקדת קבוצת הכוחות). בדצמבר 1945 עזבו יחידות של קבוצת הכוחות המרכזית את צ'כוסלובקיה ונשארו רק באוסטריה ובהונגריה. בשנת 1946 החל תהליך הדרגתי של הוצאת כוחות הצבא האדום מאוסטריה והונגריה. בשנת 1955 כללה הקבוצה כ-40 אלף חיילים (25 אלף באוסטריה ו-15 אלף בהונגריה). הקבוצה כלל 5 דיוויזיות (3 ממוכנות, 1 חיל רגלים, 1 של נ"מ) ואת ארמיית האוויר מס' 59. במאי 1955 חתמו ברית המועצות, ארצות הברית, בריטניה וצרפת אמנת המדינה האוסטרית, שבמסגרתה הם התחייבו להשיג את כוחותיהם מאוסטריה ולסיים את הכיבוש. כתוצאה מההסכם פורקה קבוצת הכוחות המרכזית. יחידותיה עזבו את אוסטריה. 2 דיוויזיות ממוכנות ודיוויזיה אווירית אחת נשארו בהונגריה. הן אוחדו ליחידה שנקראה "הגיס המיוחד".
קבוצת הכוחות המרכזית הראשונה (1945- 1955) > מפקדים

1945–1946 – איוואן קונייב
1946–1949 – ולדימיר קורסוב
1949–1953 – ולדימיר סבירידוב
1953–1954 – סרגיי ביריוזוב
1954–1955 – אלכסיי ז'דוב
קבוצת הכוחות המרכזית השנייה (1968- 1991)

קבוצת הכוחות המרכזית הוקמה מחדש באוקטובר 1968, לאחר פלישת ברית המועצות לצ'כוסלובקיה. היא כללה 6 דיוויזיות (2 משוריינות, 3 חרמ"ש ואחת אווירית), 3 חטיבות טילי קרקע-קרקע, חטיבת טילי נ"מ, חטיבת תותחי שדה ויחידות הנדסה, קשר, הספקה, תחזוקה. בסך הכל: כ-100 אלף חיילים, כ-40 אלף אזרחים עובדי צבא ובני משפחותיהם של קצינים ונגדים. הקבוצה החזיקה ב:כ-1400 טנקים, 2600 נגמ"שים, 1500 תותחים, 100 מטוסים ו־170 מסוקים. מפקדת הקבוצה התמקמה בעיר מילוביצה (ליד פראג), בבסיס ששימש בעבר את ורמאכט.
לאחר מהפכת הקטיפה בשנת 1989 החלו דיונים בין ברית המועצות לבין הממשלה החדשה של צ'כוסלובקיה לגבי עתידן ששל הכוחות הסובייטים במדינה. המשא ומתן הסתיים ב־26 בפברואר 1990 בהסכם הפינוי של כל הכוחות הסובייטים מצ'כוסלובקיה. תהליך הפינוי החל כמעט מיד לאחר חתימת ההסכם והסתיים ב־21 ביוני 1991.
קבוצת הכוחות המרכזית השנייה (1968- 1991) > מפקדים

1968–1972 – אלכסנדר מאיורוב
1972–1976 – איוואן טנישצ'ב
1976–1979 – דמיטרי סוחורוקוב
1979–1980 – דמיטרי יאזוב
1980–1984 – גריגורי בוריסוב
1984–1987 – ויקטור ירמקוב
1987–1991 – אדוארד וורוביוב
נטליה פוקלונסקאיה

נטליה ולדימירובנה פוקלונסקאיה (ברוסית: Наталья Влади́мировна Поклонская; נולדה ב-18 במרץ 1980) היא מדינאית ועורכת דין רוסית מחצי האי קרים, חברת הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית בשנים 2016–2021, שכיהנה בתור התובעת הכללית של הרפובליקה של קרים, החל ממרס 2014 ועד ספטמבר 2016. ב-13 באוקטובר 2021 נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין מינה את פוקלונסקאיה לשגרירת רוסיה בכף ורדה אך היא לא כהנה בתפקיד.
כיום פוקלונסקאיה היא יועצת של התובע הכללי של רוסיה.
קריירה

פוקלונסקאיה שירתה בתביעה הכללית של קרים משנת 2002 ועד פברואר 2014 והייתה עוזרת לתובע המחוזי. בעת המשבר הפוליטי בחצי האי קרים, ממשלת אוקראינה הדיחה אותה מהשירות הציבורי והיא מונתה על ידי המפגינים לתובעת הכללית של קרים ב-11 במרץ 2014. לאחר סיפוח קרים לרוסיה היא מונתה על ידי ראש ממשלת קרים לתובעת הכללית של קרים מטעם משרד התובע הכללי הרוסי. מינויה אושרו על ידי השלטונות הרוסיים ב-25 במרץ 2014.
היא בוגרת האוניברסיטה המשטרתית ביבפטוריה ומאז שירתה במשרד התובע הכללי האוקראיני והייתה עוזרת התובע המחוזי וממלאת מקום התובע הכללי בקרים. היא הייתה עוזרת התובע המחוזי במחוז קרסנוגווארדייסקי בקרים (2002–2006) ועוזרת לתובע של יבפטוריה (2006–2010). בשנים 2010–2011 הייתה סגנית ראש יחידת הציתות ואכיפת החוק של משרד התובע הכללי בקרים, יחידה שלחמה בפשע מאורגן.
ב-2011 היא כיהנה כתובעת מדינה בסימפרופול בתיק משפטו של רובים ארונוב, לשעבר סגן המועצה העליונה של קרים שנחשד בשחיתות ובאותה שנה מונתה לתובעת סביבתית בין-מחוזית של העיר סימפרופול. לאחר מכן הועברה למשרד התובע הכללי בקייב ושירתה כתובעת בכירה.
היא עבדה במהלך שנת 2012 בבית הדין לערעורים של קרים והייתה לתובעת בכירה במינהל הכללי לענייני פנים בהליכי טרום-משפט וחקירה וניהול תביעה ציבורית בפיקוח על ארגוני אכיפת החוק בפרשיות פליליות.
בפברואר 2014 פוטרה מעבודתה בתביעה הכללית האוקראינית לאחר שהתבטאה כי היא מתביישת לחיות במדינה שהשתלטו עליה נאו-נאצים.
כאשר קרים הכריזה על עצמאות חד צדדית במהלך המשבר הפוליטי של חורף 2014 פוקלונסקאיה מונתה, כאמור, לתובעת הכללית של הרפובליקה של קרים. כתגובה לכך, השלטונות האוקראיניים פתחו בהליכים משפטיים כנגדה וביטלו את דרגת יועצת למשפט שהוענקה לה בעת שירותה במשרד התובע הכללי האוקראיני.
לאחר סיפוח קרים לרוסיה היא מונתה על ידי התובע הכללי הרוסי לתובעת הכללית של קרים, בצעד שאשרר למעשה את מינויה. משטרת אוקראינה מיקמה אותה ברשימת המבוקשים שלה וב-27 במרץ התובע הרוסי העניק לה את דרגת יועצת בכירה למשפט והיא מונתה לפקח על הסניף המקומי בחצי האי קרים של שירות הביטחון הפדרלי.
במאי 2014 מינויה לתובעת הכללית של קרים זכו להכרה מידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין כבמקביל היא הוכנסה לרשימת האישים שהאיחוד האירופי הטיל עליהם סנקציות, בשל מעורבות רוסיה באוקראינה. בנובמבר 2014 מכון מחקר רוסי למדעים פוליטיים וכלכליים הציב אותה במקום ה-16 ברשימת מאה הפוליטיקאים המבטיחים ביותר ברוסיה. בשנת 2015 היא השתתפה בסרט קרים: הדרך למולדת.
ביוני 2016 הוצבה ברשימה הפדרלית של מפלגת רוסיה המאוחדת לקראת הבחירות הפרלמנטריות בספטמבר 2016. לאחר הבחירות התפטרה מתפקידה כתובעת חצי האי קרים והייתה לחברת פרלמנט. היא מונתה לעמוד בראש הוועדה הפרלמנטרית לפיקוח על נכונות הצהרות ההכנסה של חברי הפרלמנט. מאפריל 2016 נוטלת חלק בביקורת הציבורית שנגד הסרט "מטילדה".
במאי 2021 הודיעה כי החלה עבודה חדשה שמאלצת אותה לעזוב את הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית ואת מפלגת רוסיה המאוחדת. באוקטובר 2021 נודע כי מונתה לשגרירת רוסיה בכף ורדה אך היא לא כיהנה בתפקיד. לאחר תחילת פלישת רוסיה לאוקראינה כתבה ברשתות החברתיות שיש לסיים את הסכסוך בהקדם. ביוני 2022 קיבלה מינוי של יועצת פרקליט רוסיה.
חייה האישיים

פוקלונסקאיה גרושה ולה בת אחת. הוריה הם גמלאים החיים בחצי האי קרים. באוגוסט 2021 חשפה כי חלתה במחלת נגיף קורונה 2019 וכי למעט חום גבוה לא היו לה תסמינים אחרים.
תופעת אינטרנט

לאחר שהועלה ליוטיוב סרטון ממסיבת העיתונאים על הכרזת מינויה בתור התובעת הכללית של קרים, ב-11 במרץ 2014, המראה הצעיר והמושך שלה הפכו אותה לפופולרית במיוחד בסין וביפן, שם הפכה לדמות קומיקס. בסרטון צפו למעלה ממיליון איש.
פוקלונסקאיה הייתה בין הידוענים ברוסיה ואוקראינה שזכו להכי הרבה חיפושים באינטרנט, כשלפי גוגל היא הייתה לאדם השביעי ביותר בפופולריות שלו באינטרנט ברוסיה וכמה עיתונים אף כינו אותה סמל מין.
הערות שוליים

↑  "הצד היפה מאחורי המשבר בקרים". tbk.co.il. 2014-03-14. אורכב מ-המקור ב-2014-04-13. נבדק ב-2014-04-11.
"עורכת הדין מקרים שהפכה לסמל מין מגיבה לתהילה החדשה שלה". חורים ברשת. 2014-03-25. אורכב מ-המקור ב-2014-04-13. נבדק ב-2014-04-10.
"לו רק היית קצת פחות התובעת-הכללית שלי". וואלה. 2014-03-23. נבדק ב-2014-04-11.
"הטייס האוסטרלי הפך ללהיט ברשת ואליל הבנות". mako חדשות. 2014-03-24. נבדק ב-2014-04-11.
↑  "Japan: Crimean attorney general inspires anime fan art". BBC. 2014-03-20. ארכיון מ-2014-03-21. נבדק ב-2014-03-11.
"Cartoonish Crimean Prosecutor a Hit in Japan". בלומברג. 2014-03-21. נבדק ב-2014-04-11.
↑  "Наталья Поклонская: О том, что стала героиней аниме, узнала от дочери. Лучше бы люди оценили мою работу (Корреспондент радио «КП» дозвонился генпрокурору Крыма)". Комсомольская правда. 2014-03-22. ארכיון מ-2014-03-23. נבדק ב-2014-04-11.
"Прокурор республики". Российская газета. 2014-03-20. נבדק ב-2014-04-11.
"Новый прокурор Крыма Наталья Поклонская: «Поклонники не звонят, я ведь не супермодель!»". Комсомольская правда. 2014-03-22. נבדק ב-2014-04-11.
↑  "Указ Президента Российской Федерации от 13.10.2021 года № 586 "О Чрезвычайном и полномочном после Российской Федерации в Республике Кабо-Верде"". publication.pravo.gov.ru. נבדק ב-2021-10-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5749158  GND: 1161352473  LCCN: no2018066434  SUDOC: 241775493  VIAF: 2176152637807620220000   WorldCat (עם VIAF): 2176152637807620220000 
פוקלונסקאיה בדומה הממלכתית, 5 באוקטובר 2016
שרה דבריץ

שרה דבריץ (בגרמנית: Sara Däbritz; נולדה ב-15 בפברואר 1995) היא כדורגלנית גרמנייה, שמשחקת כקשרית בקבוצות צרפתיות ובנבחרת גרמניה.
היא נחשבת כקשרית 50:50, כלומר משחקת גם כקשרית אחורית וגם בחלק ההתקפי. כמו כן היא מסוגלת לבעוט בשתי הרגליים, אחרי שמגיל צעיר אימנו אותה לחזק גם את רגל ימין, למרות שהרגל החזקה שלה באופן טבעי הייתה השמאלית.
שרה דרביץ החלה את הקריירה שלה בפרייבורג ב-2012. בשנת 2015 חתמה בבאיירן מינכן. ב-2019 עברה לשחק בצרפת בפריס סן ז'רמן, איתה זכתה באליפות הליגה לנשים, אחרי שהבקיעה 3 שערים ובישלה 8. ביוני 2022 חתמה על חוזה בקבוצת הנשים של ליון, על פיו תשחק בה עד 2025. בעונת 23/24 היא שיחקה 17 משחקים והבקיעה 8 שערים
הופעת הבכורה שלה בנבחרת הייתה ב-29 ביוני 2013 במשחק נגד נבחרת יפן. את השער הראשון שלה במדי הנבחרת הבקיעה במשחק במונדיאל 2015 נגד נבחרת חוף השנהב. ב-2021 שיחקה בשני משחקיה של נבחרת גרמניה נגד נבחרת ישראל (גרמניה ניצחה פעם אחת 7-0 ופעם אחת 0–2). ב-2023 היא נחשבה לאחת משתי השחקניות הוותיקות בנבחרת, במסגרתה שיחקה בשנה זו 10 משחקים.
הערות שוליים

↑  Lyon (w) Top players 23-24, AiScore, ‏מאי 2024
| נבחרת גרמניה – אליפות אירופה בכדורגל נשים 2013 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 אנגרר •  2 שמידט •  3 ברטוסיאק •  4 מאייר •  5 קרהאן •  6 לאודר •  7 ברינגר •  8 קסלר •  9 לוצן •  10 מרוז'אן •   11 מיטאג •  12 שולט • 13 סאסיץ' •  14 לינדן • 15 קרמאר • 16 לויפולץ • 17 הנינג • 18 הוט • 19 באיירמאיי • 20 גוסלינג • 21 בנקארת' • 22 ונסיג • 23 דבריץ • מאמן: נייד |  1 אנגרר •  2 שמידט •  3 ברטוסיאק •  4 מאייר •  5 קרהאן •  6 לאודר •  7 ברינגר •  8 קסלר •  9 לוצן •  10 מרוז'אן •   11 מיטאג •  12 שולט • 13 סאסיץ' •  14 לינדן • 15 קרמאר • 16 לויפולץ • 17 הנינג • 18 הוט • 19 באיירמאיי • 20 גוסלינג • 21 בנקארת' • 22 ונסיג • 23 דבריץ • מאמן: נייד | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – גביע העולם בכדורגל נשים 2015 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 אנגרר •  2 שמידט •  3 ברטוסיאק •  4 מאייר •  5 קרהאן •  6 לאודר •  7 ברינגר •  8 ברמר •  9 לוצן •  10 מרוז'אן •   11 מיטאג •  12 שולט • 13 סאסיץ' •  14 פיטר • 15 קרמאר • 16 לויפולץ • 17 הנינג • 18 פופ • 19 פיטרמן • 20 גוסלינג • 21 בנקארת' • 22 קמה • 23 דבריץ • מאמן: נייד |  1 אנגרר •  2 שמידט •  3 ברטוסיאק •  4 מאייר •  5 קרהאן •  6 לאודר •  7 ברינגר •  8 ברמר •  9 לוצן •  10 מרוז'אן •   11 מיטאג •  12 שולט • 13 סאסיץ' •  14 פיטר • 15 קרמאר • 16 לויפולץ • 17 הנינג • 18 פופ • 19 פיטרמן • 20 גוסלינג • 21 בנקארת' • 22 קמה • 23 דבריץ • מאמן: נייד | גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1289048053  VIAF: 3741168517298671980007   WorldCat (עם VIAF): 3741168517298671980007 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.