stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Owl City
היסטוריה > השנים הראשונות 2007–2008

בתחילת הדרך יאנג עבד על המיזם במרתף בבית הוריו כאשר השירים הראשונים שהפיק צברו את הפרסום הראשוני באמצעות האתר MySpace בו מוזיקאים חדשים רבים זכו לפרסום רב בסוף העשור הראשון של המאה ה-21.
שיריו, שקיבלו תשומת לב רבה, הביאו את חברת Universal Republic להחתימו על חוזה במהלך 2008. ב-2007 הוציא יאנג תחת הפרויקט 'Owl City' את המיני אלבום "Of June" ואחריו אלבום העונה לאותו השם. השיר "Maybe I'm Dreaming"‏ הגיע למקום ה-20 במצעד האלבומים האלקטרוניים של Billboard ו-"Maybe I'm Dreaming" הגיע למקום ה-16.
היסטוריה > Ocean Eyes 2009

האלבום השלישי של Owl City, אשר נקרא "Ocean Eyes", יצא ב-14 ביולי 2009 על iTunes, ולאחר חודש וחצי הגיע לחנויות. האלבום הגיע למקום ה-27 במצעד הבילבורד 200. מהאלבום יצאו באופן רשמי שלושה סינגלים: "Umbrella Beach", "Vanilla Twilight" ו"Fireflies" (גחליליות). "Fireflies" הגיע לראש המצעדים בארצות הברית ובקנדה, והיה לשיר המורד ביותר ב-iTunes בארצות הברית. עד דצמבר 2009 כבר הגיע האלבום למעמד של אלבום זהב. בשיר "The Saltwater Room" שרה עם יאנג גם בריאנה דוראן.
היסטוריה > 2011-2012 All Things Bright and Beautiful

ב-14 ביוני 2011 יצא אלבום האולפן השלישי "All Things Bright and Beautiful". בקיץ 2012 יצא אלבומו הרביעי, המיני אלבום "Shooting Star". במיני אלבום זה ישנם השירים: "Gold", "Shooting Star","Take it All Away" ו-"Dementia". בנוסף אדם יאנג שיתף פעולה עם קארלי ריי ג'פסן בסינגל "Good Time". ב-14 באוגוסט 2012 הוציא אדם יאנג את אלבומו השישי, "The Midsummer Station", המכיל 11 שירים כולל ארבעת הסינגלים מהמיני אלבום "Shooting Star".
סגנונות מוזיקליים והשפעות

סגנונה של Owl City הוא בין הז'אנרים אינדיטרוניקה, אימו-פופ ומוזיקה אלטרנטיבית.[דרוש מקור] אדם יאנג אמר כי הוא קיבל השראה מהדיסקו האירופי וממוזיקה אלקטרונית.
Owl City הושוותה ללהקת The Postal Service, ואף היו שטענו כי Owl City העתיקו מ-The Postal Service.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Maybe I’m Dreaming (2008)
Ocean Eyes (2009)
Ocean Eyes: Deluxe Edition (2010)
All Things Bright and Beautiful (2011)
The Midsummer Station (2012)
Mobile Orchestra (2015)
Cinematic (2018)
דיסקוגרפיה > אלבומי EP

Of June (2007)
The Midsummer Station (Acoustic EP) (2013)
Ultraviolet (2014)
Cinematic: Reel 1 (2017)
Cinematic: Reel 2 (2018)
Cinematic: Reel 3 (2018)
דיסקוגרפיה > סינגלים

"The Christmas Song" (2008)
"Umbrella Beach" (2009)
"Fireflies" (2009)
"Vanilla Twilight" (2009)
"Strawberry Avalanche" (2009)
"To the Sky" (2010)
"Peppermint Winter" (2010)
"Galaxies" (2011)
"Alligator Sky (בשיתוף עם שון כריסטופר)" (2011)
"Lonely Lullaby" (2011)
"Shooting Star" (2012)
"Good Time (בשיתוף עם קרלי ריי ג'פסן)" (2012)
"When Can I See You Again?" (2012)
"Shine Your Way (בשיתוף עם Yuna)" (2013)
"Live It Up" (2013)
"Light of Christmas (בשיתוף עם TobyMac)" (2013)
"Beautiful Times (בשיתוף עם לינדזי סטירלינג)" (2014)
"Tokyo (בשיתוף עם Sekai No Owari)" (2014)
"You're Not Alone (בשיתוף עם בריטי ניקול)" (2014)
"Kiss Me Babe, It's Christmas Time" (2014)
"Verge (בשיתוף עם אלו בלאק)" (2015)
"My Everything" (2015)
"Unbelievable (בשיתוף עם להקת הנסון)" (2015)
"Humbug" (2016)
"Not All Heroes Wear Capes" (2017)
"Waving Through a Window" (2017)
"All My Friends" (2017)
"Lucid Dream" (2018)
"New York City" (2018)
STS-52

STS-52 הייתה המשימה ה-13 של קולומביה וה-51 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-22 באוקטובר 1992 ונמשכה קרוב לעשרה ימים. במהלך המשימה שוחרר למסלול לוויין LAGEOS-2 שנבנה על ידי נאס"א תוך שיתוף פעולה עם סוכנות החלל האיטלקית.
צוות

מפקד המשימה: ג'ים ות'רבי (James D. Wetherbee)
טייס: מייקל בייקר (Michael A. Baker)
מומחה למשימה: צ'ארלס ויץ' (Charles L. Veach)
מומחה למשימה: ויליאם שפרד (William M. Shepherd)
מומחה למשימה: טמרה ג'רניגאן (Tamara E. Jernigan)
מומחה מטען: סטיבן מקלין (Steven G. MacLean)
תיאור המשימה

מעבורת החלל אטלנטיס שוגרה מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי ב-22 באוקטובר. ביום שני של המשימה שוחרר למסלול לוויין LAGEOS-2 שנבנה על ידי נאס"א תוך שיתוף פעולה עם סוכנות החלל האיטלקית. הוא הגיע למסלול המתוכנן בגובה 5,900 ק"מ. מכשור לחקר חוסר משקל USMP-1 הופעל ביום ראשון של המשימה. בנוסף לכך בוצעו ניסויים מדעים שתוכננו על ידי מדענים מקנדה.
לאחר סיום התוכנית, המעבורת נחתה ב-1 בנובמבר במסלול נחיתה 33 במרכז החלל קנדי.
ראו גם

משימות מעבורות החלל
1735

שנת 1735 היא השנה ה-35 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1735 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים

מתפרסם ספרו של קארולוס ליניאוס, "שיטת הטבע" (או "מערכת הטבע", Systema naturae), שהניח את המסד למיון המודרני של בעלי החיים.
נולדו

1 בינואר – פול רוויר, לוחם חירות אמריקאי (נפטר ב-1818)
5 בספטמבר – יוהאן כריסטיאן באך, מלחין גרמני, בנו של יוהאן סבסטיאן באך (נפטר ב-1782)
30 באוקטובר – ג'ון אדמס, נשיאה השני של ארצות הברית (נפטר ב-1826)
נפטרו

2 בספטמבר – פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל (נולד ב-1680)
ראו גם

ילידי 1735‎
נפטרים ב-1735‎
Overpass Graffiti

"Overpass Graffiti" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, מתוך אלבומו החמישי, =. השיר יצא לאור ב-29 באוקטובר 2021, על ידי חברת התקליטים אסיילום UK, כסינגל השלישי מתוך האלבום. השיר עוסק במערכת יחסים שנגמרה.
רקע

השיר נכתב על ידי שירן, פרד אגיין וסולן להקת סנואו פטרול, ג'וני מקדייד, וכן הופק על ידי השלושה. שירן הסביר על מילות השיר:
השיר עוסק בפרידה שהייתה לפני שנים. אתה עדיין נאחז בזיכרון של זה, והוא לעולם לא יימוג, כמו גרפיטי על הגשר. במקור, השיר היה בלדת פאוור, הוא היה איטי מאוד. ואז פרד אמר, 'חשבת פעם לעשות את זה כפול בזמן?' זה נתן לזה חיים חדשים.
ב-25 באוגוסט 2021, ביצע שירן את הופעת הלייב הראשונה של השיר, ב-"HMV Empire Coventry", לצד "First Times", רצועה אחרת מהאלבום. ב-27 באוקטובר 2021, יומיים לפני צאת האלבום, ביצע שירן את השיר ב-Tiny Desk Concert, לרדיו Capital FM.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
ביקורות

השיר זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. ניק לוין מ-NME קבע כי זהו השיר הטוב ביותר באלבום, וכתב כי הוא "להיט בלתי ניתן לעצירה". לוין הוסיף וציין כי השיר "נשמע קצת כמו 'Boys of Summer' של דון הנלי בשילוב עם 'Just Like Me' של הקיור. גם לינדזי זולאדז מהניו יורק טיימס סברה כי זהו השיר הטוב ביותר באלבום, וכן כי זהו השיר הבא ש-"תשמעו עד שיימאס לכם". זולאדז הוסיפה וכתבה כי "שירן מוכיח שאפילו כגבר נשוי, הוא עדיין מסוגל להתחבר לשברון לב ישן". אלקסיס פטרידיס מהגרדיאן התייחס להצלחה הפוטנציאלית של השיר וכתב, "הפזמון של הסינגל 'Overpass Graffiti' מורכב ומסומר כל כך עד כדי שהשאלה היא לא אם הוא יגיע למקום הראשון, אלא אם הוא עדיין יהיה שם בכריסמס".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-29 באוקטובר 2021, יום יציאת האלבום. את הקליפ ביים ג'ייסון קניג, שביים בעבר קליפים נוספים של שירן, כדוגמת "Shape of You" ו-"South of the Border". בבילבורד, תואר הקליפ כ"הומאז' לסינת'-פופ משנות ה-80".
הקליפ נפתח בשירן, כאשר הוא יוצא מאוטובוס סיבוב ההופעות שלו כדי להשתמש בשירותים בתחנת דלק שנמצאת באזור. לפתע, האוטובוס נוסע ושירן נשאר מאחור. לאחר הליכה ממושכת לאורך כל הלילה, בצידו של הכביש המהיר, כשהוא לבוש בחלוק שלו, נאסף שירן על ידי קבוצה של ואן לייפרים (אנ') מאושרים הנוסעים ברחבי המדבר. שירן לובש עם בגד הים שלו, ומצטרף לקבוצה, שהגיעה לשחות בבור שחייה. בלילה, בורחת הקבוצה מזקן שהבהיל אותם בשעה שסיירו ביער. לאחר מכן, חוגגת הקבוצה במסיבת אורות ניאון. בבוקר שלאחר המסיבה, מתפרסם בתקשורת כי שירן נעדר. בסוף הקליפ, הצוות של שירן מצליח למצוא אותו, והוא חוזר לאוטובוס.
הופעות חיות

שירן ביצע את השיר לראשונה בהופעה חיה בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2021.
קרדיטים

אד שירן - שירה, כתיבה, הפקה
פרד אגיין - כתיבה, הפקה
ג'וני מקדייד - כתיבה, הפקה
גרהאם ארצ'ר - הפקה ווקאלית
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 11 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 20 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 8 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 66 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 4 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 41 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 17 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 16 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 25 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 4 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 99 |  |
|  ליטא | AGATA | 24 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 21 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 10 |  |
|  סינגפור | RIAS | 17 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 10 |  |
|  סלובקיה | Singles Digitál Top 100 | 19 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 81 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 44 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 20 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 23 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 19 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 13 |  |
Oxnard

Oxnard הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר האמריקאי אנדרסון פאאק. האלבום יצא לאור ב-16 בנובמבר 2018, על ידי חברות התקליטים 12 טון מיוזיק, אפטרמת' אנטרטיינמנט ו-OBE. האלבום מכיל הופעות אורח של קדג'ה בונה, נורל, קנדריק לאמאר, סוניה אליס, ד"ר דרה, קוקואה סראי, פושה טי, סנופ דוג, הלאסט ארטפול, דודגר, ג'יי קול, קיו-טיפ ו-BJ דה שיקגו קיד.
האלבום נתמך על ידי שני סינגלים: "Tints" ו-"Who R U?‎". האלבום זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה, והגיע היישר אל המקום ה-11 במצעד הבילבורד 200.
רקע והוצאה

Oxnard הוא אלבומו הראשון של פאאק שיצא באפטרמת' אנטרטיינמנט ו-12 טון מיוזיק, והאחרון מה-"beach series" שלו, לאחר Venice משנת 2014 ו-Malibu משנת 2016. האלבום כולל תרומות של ד"ר דרה, שהיה מעורב רבות ביצירת האלבום ושימש כמפיק בכיר. בראיון לרולינג סטון הצהיר פאאק, "זה האלבום שחלמתי להכין בתיכון, כשהאזנתי ל-The Blueprint של ג'יי זי, The Documentary של דה גיים ו-The College Dropout של קניה וסט".
סינגלים וקידום

הסינגל המוביל מהאלבום, "Tints", בהשתתפות קנדריק לאמאר, יצא לאור ב-4 באוקטובר, לאחר שהושמע לראשונה בתוכניתו של זיין לואו, "Beats 1". ב-10 באוקטובר הודיע פאאק כי האלבום ייצא ב-16 בנובמבר וחשף את עטיפת האלבום. ב-26 באוקטובר, הווידאו קליפ של "Tints" יצא באופן בלעדי לאפל מיוזיק, כמו גם הזמנה מוקדמת של האלבום, תוך שפאאק חשף את רשימת הרצועות של האלבום. ב-9 בנובמבר, הוציא פאאק את "Who R U?‎" כסינגל השני מתוך האלבום.
ביקורות

האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות. ב-Metacritic, האלבום קיבל ציון של 73 מתוך 100, בהתבסס על 18 ביקורות. אתר AnyDecentMusic?‎ העניק לו 7.0 מתוך 10, בהתבסס על הערכתם לגבי הקונצנזוס הביקורתי.
אנדי קלמן מ-AllMusic אמר, "אף על פי שפאאק הוא עדיין אמן R&B יותר מאשר היפ-הופ, הוא ממשיך להייות חריג-סגנוני. במקום לנדוד, להעיד או אפילו לפתות, הוא נוטה להביע את הבלוז כשהוא שר". אל האנט מ-NME הצהיר, "בניגוד לאלבומים הקודמים, זה לא נעשה בזמן גלישת ספות כדי להסתדר. כמו שאנדרסון פאאק מנסח זאת, הוא אכל במקום קלמרי ולובסטר - "כל יום הוא חג המולד!", הוא מכריז ביובש ב-"Mansa Musa". כפריצת הדרך שלאחר המיינסטרים, Oxnard הוא ניתוח זריז של הנפילה, חופשי ומלא תקווה כמו שהייתם מדמיינים". קיטי אמפייר מהאובזרבר טענה, "עושר הוא נושא חוזר, אך מוזיקליות נותר בחזית. אף על פי שפאאק יכול לעשות ביטים מושפעים מטראפ, הוא באותה מידה שמח לגיטרות פסיכדליות והרמת גוספל ברצועות מהדהדות כמו "Brother's Keeper", שכולל גם וורס שלפוחיות מפושה טי. גורם התחושה של החוף המערבי הופך מגע ברור כשסנופ דוג מגיע עבור "Anywhere", אך נותר אי שקט ביצירתו של פאאק". בפרסום המגזין XXL, נכתב, "זה אולי לא לגמרי הקלאסיקה של הסימנים המלאים שהוא קיווה, אך Oxnard הוא הצעד הבא המסקרן עבור ה-Freshman של XXL משנת 2016, שדורש האזנה חוזרת ורומז שאולי עדיין יש בו Blueprint". קיטי ריצ'רדסון מ-The Line of Best Fit הצהירה, "מאמץ אדיר עדיין, אבל אולי לא השיבה הביתה. פאאק היה מפיק אם הוא היה מחליט ללכת בדרכו".
בין הביקורות המעורבות יותר, רייצ'ל ארואסטי סיכמה בעיתון הגרדיאן כי "פגישה זו של שמחה ותוקפנות היא שמגדירה את Oxnard, וההשפעה לא תמיד נעימה - היא הופכת את חריצי הסימן המסחרי של פאאק לקשה להתפזר בהם - אבל זה עדיין מצב משכנע, ואחד שמחזיר את טעמו מהאסכולה הישנה שלו בהווה". מוסי ריבס מרולינג סטון אמר כי "כמה מהרצועות הטובות ביותר של האלבום כמו "6 Summers" - שם פאאק הופך בחוצפה פנטזיה מוזרה על ילד שאוהב את טראמפ כביכול לפזמון מסיבות - מתנדנד ומטלטל ללא כיוון ברור. בינתיים, תפקידו ההנדסי של ד"ר דרה מוכיח ברכה מעורבת. בעוד הדוקטור הטוב מיישם את כישורי המיקס שלו במגע אוהב של אדם המלטש שברולט שבל, וכתוצאה מכך שווה ערך לשמע של שובר קופות הוליוודי שהוקצב בבום איכותי של דולבי, נשכח הרבה ממה שהפך את עבודתו המוקדמת של פאאק לפנטסטית כל כך. אין אף אחד מהנשמה הגרועה של בלקספליטציה שהניע את Yes Lawd!‎, הפרויקט שלו משנת 2016 בנו-ווריז עם נולדג', אף על פי שהיה זה הסינגל "Suede" של ההרכב משנת 2015, שלפי הדיווחים נתן השראה לדרה להחתים את פאאק מלכתחילה".
ביקורות > דירוגים

| ארגון | רשימה | דירוג | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| ABC News | 50 האלבומים הטובים ביותר מ-2018 | 7 |  |
| Complex | האלבומים הטובים ביותר מ-2018 | 44 |  |
| GQ (רוסיה) | אלבומי המוזיקה הטובים ביותר מ-2018 | 3 |  |
| NME | אלבומי השנה הטובים ביותר מ-2018 | 90 |  |
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | The Chase (בהשתתפות קדג'ה בונה)   | 3:23 |
| 2. | Headlow (בהשתתפות נורל)   | 4:10 |
| 3. | Tints (בהשתתפות קנדריק לאמאר)   | 4:28 |
| 4. | Who R U?  | 2:48 |
| 5. | 6 Summers  | 4:42 |
| 6. | Saviers Road  | 2:24 |
| 7. | Smile/Petty (בהשתתפות סוניה אליס)   | 4:42 |
| 8. | Mansa Musa (בהשתתפות ד"ר דרה וקוקואה סראי)   | 2:53 |
| 9. | Brother's Keeper (בהשתתפות פושה טי)   | 4:14 |
| 10. | Anywhere (בהשתתפות סנופ דוג, הלאסט ארטפול ודודגר)   | 3:46 |
| 11. | Trippy (בהשתתפות ג'יי קול)   | 5:23 |
| 12. | Cheers (בהשתתפות קיו-טיפ)   | 5:34 |
| משך כולל: | משך כולל: | 48:27 |
| רצועות בונוס> מס' | רצועות בונוס> שם | רצועות בונוס> משך | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  | רצועות בונוס>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13. | Sweet Chick (בהשתתפות BJ דה שיקגו קיד)   | 3:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Left To Right  | 3:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 56:19 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 20 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 36 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 11 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 6 |
|  דנמרק | היטליסטן | 31 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 21 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 42 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 135 |
|  יפן | אוריקון | 76 |
|  נורווגיה | VG-lista | 37 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 23 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 25 |
|  צרפת | SNEP | 117 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 17 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 46 |
הערות שוליים

1 2  MacAdams, Torii (16 בנובמבר 2018). "Anderson .Paak: Oxnard Album Review". Pitchfork. ארכיון מ-16 בנובמבר 2018. נבדק ב-17 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hunt, El (15 בנובמבר 2018). "Anderson .Paak – 'Oxnard' review". NME. ארכיון מ-15 בנובמבר 2018. נבדק ב-17 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Aroesti, Rachel (16 בנובמבר 2018). "Anderson .Paak: Oxnard review – knotty rapper weaves grit and glee". The Guardian. ארכיון מ-17 בנובמבר 2018. נבדק ב-17 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anderson .Paak – Oxnard / Aftermath/12 Tone Music, LLC from Piccadilly Records". Piccadilly Records. ארכיון מ-11 בנובמבר 2018. נבדק ב-11 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schatz, Lake (4 בספטמבר 2018). "Anderson .Paak details new album, Oxnard, featuring Dr. Dre and Madlib". Consequence of Sound. ארכיון מ-11 באוקטובר 2018. נבדק ב-11 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Klinkenberg, Brendan (4 בספטמבר 2018). "Anderson .Paak Wants to Take Hip-Hop Higher". Rolling Stone. ארכיון מ-11 באוקטובר 2018. נבדק ב-11 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alston, Trey; Strauss, Matthew (4 באוקטובר 2018). "Anderson .Paak and Kendrick Share New Song "Tints"". Pitchfork. ארכיון מ-5 באוקטובר 2018. נבדק ב-11 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Khal (10 באוקטובר 2018). "Anderson .Paak Announces 'Oxnard' Release Date". Complex. ארכיון מ-11 באוקטובר 2018. נבדק ב-11 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maicki, Salvatore (26 באוקטובר 2018). "Anderson .Paak and Kendrick Lamar link up for "Tints" video". The Fader. ארכיון מ-26 באוקטובר 2018. נבדק ב-26 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hazim, Hafeezah (9 בנובמבר 2018). "Listen to Anderson .Paak's new track "Who R U?"". The Fader. ארכיון מ-9 בנובמבר 2018. נבדק ב-9 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Oxnard by Anderson .Paak (באנגלית), נבדק ב-2021-03-04
↑  Oxnard by Anderson .Paak reviews | Any Decent Music, www.anydecentmusic.com
↑  Oxnard - Anderson .Paak | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2021-03-04
↑  Anderson .Paak: Oxnard review – the only way is up for restless rapper, the Guardian, ‏2018-11-18 (באנגלית)
↑  XXL StaffPublished: November 19, 2018, Anderson .Paak Achieves His Ambitions With 'Oxnard' Album - XXL, XXL Mag (באנגלית)
↑  Anderson .Paak is formidable but not masterly on Oxnard, The Line of Best Fit (באנגלית)
↑  Mosi Reeves, Mosi Reeves, Review: Anderson.Paak's Vivacious 'Oxnard' Strives to Be a Cali-Hip-Hop Epic, Rolling Stone, ‏2018-11-19 (באנגלית אמריקאית)
↑  "50 best albums of 2018, including those from Kacey Musgraves, Ariana Grande and Paul McCartney". ABC News. 24 בדצמבר 2018. נבדק ב-24 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Best Albums of 2018". Complex. 5 בדצמבר 2018. נבדק ב-24 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Best Music Albums of 2018". GQ (Russia) (ברוסית). 28 בנובמבר 2018. נבדק ב-6 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Best albums of the year 2018". NME. 17 בדצמבר 2018. נבדק ב-24 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: bb14008a-b20c-4857-ad95-c181ca2d014d
1732

שנת 1732 היא השנה ה-32 במאה ה-18. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 1732 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים

7 בדצמבר – חנוכת בית האופרה המלכותית בלונדון
נולדו

21 בינואר – פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג (נפטר ב-1797)
24 בינואר – פייר בומרשה, מחזאי ומהפכן צרפתי (נפטר ב-1799)
22 בפברואר – ג'ורג' וושינגטון, נשיאה הראשון של ארצות הברית (נפטר ב-1799)
1 במרץ – ויליאם קושינג, שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית ונשיא בית המשפט במשך יומיים (נפטר ב-1810)
31 במרץ – יוזף היידן, מלחין אוסטרי (נפטר ב-1809)
5 באפריל – ז'אן אונורה פרגונאר, צייר צרפתי (נפטר ב-1806)
21 ביוני – יוהאן כריסטוף פרידריך באך, מוזיקאי ומלחין, ילדו ה-16 של יוהאן סבסטיאן באך (נפטר ב-1795)
30 בספטמבר – ז'אק נקר, מדינאי וכלכלן צרפתי (נפטר ב-1804)
8 בנובמבר – ג'ון דיקינסון, עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, מושל דלאוור ופנסילבניה (נפטר ב-1808)
6 בדצמבר – וורן הייסטינגס, המושל הכללי הראשון של הודו הבריטית (נפטר ב-1818)
נפטרו

4 בדצמבר – ג'ון גיי, משורר ומחזאי אנגלי (נולד ב-1685)
ראו גם

ילידי 1732‎
נפטרים ב-1732‎
1734

שנת 1734 היא השנה ה-34 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1734 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
נולדו

17 באפריל- טקסין הגדול, מלך תאילנד (נפטר ב-1782)
2 בנובמבר- דניאל בון, חלוץ אמריקאי (נפטר ב-1820)
נפטרו

20 בינואר – גבריאיל גולובקין, מדינאי רוסי (נולד ב-1660)
ראו גם

ילידי 1734‎
נפטרים ב-1734‎
STS-54

STS-54 הייתה המשימה ה-3 של אנדוור וה-53  בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-13 בינואר 1993 ונמשכה קרוב לשישה ימים. המטרה העיקרית של המשימה היה הצבת לוויין תקשורת TDRS-F במסלול.
צוות

מפקד המשימה: ג'ון קספר
טייס: דונלד מקמונגל
מומחה למשימה: מריו רנקו (Mario Runco, Jr.)
מומחה למשימה: גרגורי הארבו (Gregory J. Harbaugh)
מומחה למשימה: סוזן הלמס
תיאור המשימה

המעבורת שוגרה ב-13 בינואר 1993 מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי. ביום הראשון של המשימה שוחרר למסלול לוויין תקשורת TDRS-6 שהוא הלוויין החמישי ברשת תקשות של נאס"א TDRS. בהמשך הצוות פעל לפי תוכנית וביצע ניסויים בתחום חקר קרני רנטגן, חוסר משקל, ביולוגיה והשפעל שהייה בחלל על עצמות.
ביום החמישי של המשימה מריו רנקו וגרגורי הארבו ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה 4 שעות ו-28 דקות. מטרת פעילות זו היה לבחון יכולת עבודה של אסטרונאוטים בתא המטען הפתוח של המעבורת כהכנה להרכבת חלקים של תחנת החלל הבין-לאומית.
המעבורת נחתה ב-19 בינואר במסלול נחיתה 33 במרכז החלל קנדי.
ראו גם

משימות מעבורות החלל
Sabotage (שיר של ג'וג'ו)

Sabotage (בעברית: חבלה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'וג'ו, ביחד עם הראפרית האמריקאית צ'יקה. השיר יצא לאור ב-25 באוקטובר 2019, על ידי חברות התקליטים קלובר רקורדס והאחים וורנר, כסינגל שלא מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-18 במצעד שירי ה-R&B הדיגיטליים.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ג'וג'ו, צ'יקה, דן וילסון, דילן וויגינס, מרטין מקיני, מרנה בישוטי ומייקל סוניר יו והופק על ידי דוק מקיני. הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ג'וג'ו ב-4 בדצמבר 2019, תוך שצבר למעלה משני מיליון צפיות.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה ממיליון מיליון השמעות.
ביקורות

השיר זכה לשבחים ולביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה העכשווית למבוגרים, כאשר רבים מהם היללו את הפרשנות ואת הצלילים שלו. סאג'ה אלדר ממגזין Fader טענה שהוא מאוד דומה לשירה של ג'וג'ו, "Joanna". נואה סי מ-HotNewHipHop שיבח את "קו הבס הכהה" שבשיר, תוך שהוא כינה אותו כשיר "מקפיץ". טיילר שמיט ממגזין Variance טען שהשיר "מבעבע ותוסס". רניה אניפטוס מבילבורד כינתה את השיר כ-"אכזרי" ו-"חלק". מדליין רות מ-"MTV News", הפנתה כלפי השיר ביקורת חיובית ובפרט כלפי המנגינה שלו ושיבחה את התוכן הלירי שלו, תוך שכינתה אותו כ-"גולמי לא פחות מהשיר "Joanna", שהוציאה ג'וג'ו בעבר".
ביאנקה בטנקורט מ-Teen Vogue שיבחה את השיר ואמרה כי: "בשיר, מצליחה ג'וג'ו להדגיש את הכיוון הלירי, האינטימי והמרענן שלו. עם זאת, היא לא הצליחה להדגיש עד הסוף את שירתה המעורפלת והעצומה שהיא הדגישה במהלך הקריירה שלה". מייק ווס מ-Idolator כינה את ג'וג'ו כ-"מלכה ווקאלית" וקבע ש-"שיקוף עצמי הוא מצרך נדיר במוזיקה הפופולרית" ותיאר את השיר כ-"כנה" ו-"כואב". ווס הוסיף וטען כי ג'וג'ו היא הטינה מארי הבאה של שנות ה-20. בביקורת פחות חיובית שהופנתה כלפי השיר, כינה אותו תומאס בליץ כ-"שיר R&B ממוצע וזה עוד במקרה הטוב". הוא הוסיף ואמר כי "השיר כלל לא מצליח לגנוב את תשומת הלב של המאזין".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B הדיגיטליים | 18 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | גרסה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 25 באוקטובר 2019 | מצונזרת | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | קלובר • האחים וורנר |  |
| עולם | 20 בדצמבר 2019 | הופעה אקוסטית בשידור חי | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | קלובר • האחים וורנר |  |