stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס קאס
מושל טריטוריית מישיגן

בגין הצטיינות בשירותו הצבאי, מונה קאס למושל טריטוריית מישיגן בידי הנשיא ג'יימס מדיסון ב-29 באוקטובר 1813, ושירת בתפקידו זה עד 1831. לאורך שנות כהונתו בתפקיד מושל נעדר קאס לעיתים קרובות משטח המדינה, כשסגניו משמשים בפועל בתפקיד המושל. בשנת 1817 הוא היה נציג הממשל האמריקני במשא ומתן עם שבטי האינדיאנים להעברת שטחיהם לחסות המדינה בתמורה לשמורות.
ב-1817, הגיע קאס להסכם עם השבטים האינדיאנים, שהביא כמות שטח גדולה לארצות הברית, ופתח שטחים אלו להתיישבות. באותה השנה, הציע לו הנשיא ג'יימס מונרו להתמנות למזכיר המלחמה, אולם קאס סירב.
בשנת 1820 הוביל משלחת מסע לאזור הימות הגדולות בצפון מינסוטה, בניסיון למפות את נהר המיסיסיפי. במשלחת זו זוהה, בטעות, אגם קאס (הקרוי על שמו) כמקור הנהר. רק ב-1832 התבררה הטעות.
קריירה פוליטית מאוחרת

ב-1 באוגוסט 1831, התפטר קאס מתפקיד המושל ומונה על ידי הנשיא אנדרו ג'קסון כמזכיר המלחמה. בתפקיד זה הוא כיהן עד 1836 ובמסגרתו היה שותף ליישובם מחדש של האינדיאנים החיים ממזרח לנהר המיסיסיפי באזורים ממערב לנהר, לפי "חוק העברת האינדיאנים" שהממשל העביר ב-1830. רוב השבטים הועברו לאזורים שהפכו לקנזס ולאוקלהומה.
לאחר סיום תפקידו כיהן כשגריר ארצות הברית בצרפת (1836 - 1842).
בוועידה הדמוקרטית הלאומית של 1844, ניסה קאס להיבחר כמועמד הנשיאותי של המפלגה, אולם הפסיד בסיבוב התשיעי לג'יימס פולק.
קאס נבחר בידי המועצה המחוקקת לייצג את מישיגן כסנאטור בין 1845 ל-1848. כחבר הסנאט עמד קאס בראשות הוועדה לענייני צבא.
כהונתו הסתיימה עם התפטרותו, בשנת 1848, על מנת להתמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית. בתקופת מועמדותו הובעה תמיכה במדיניות המאפשרת מתן בחירה למדינות ארצות הברית אם לאפשר בתחומיהן עבדות, גישה שכונתה "ריבונות העם". בעקבות כך התפצלה המפלגה הדמוקרטית בין תומכי העבדות לבין מתנגדיה, כשהדמוקרטים הצפוניים, שהתנגדו לעבדות, תמכו במפלגת "הארץ החופשית" בראשות הנשיא לשעבר, מרטין ואן ביורן.
לאחר הפסדו בבחירות לנשיאות לזאכרי טיילור, נבחר קאס בשנית לסנאט וכיהן בו בשנים 1849–1857. הוא היה המועמד הדמוקרטי הראשון שלא היה נשיא והפסיד בבחירות.
בשנים 1857 - 1860 כיהן קאס כמזכיר המדינה של ארצות הברית תחת ממשלו של הנשיא ג'יימס ביוקנן. הוא התפטר מתפקידו במחאה על אי יכולתו של הנשיא ביוקנן להגן על האינטרסים הלאומיים במדינות הדרום ולגייס את כוחות הצבא, כדי למנוע את פרישת הדרום.
קאס מת ב-1866, ונקבר בדטרויט.
לואיס קאס
אלביט מערכות - סאיקלון

| --- | --- |

מנחת ציקלון שהוקם על ידי החברה (מפעלי החברה ממוקמים בפינה הימנית העליונה של התמונה)
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  יואש צידון
 תקופת הפעילות:  1970–הווה (כ־54 שנים)
 חברת אם:  אלביט מערכות
 משרד ראשי:  פארק תעשיות בר-לב
 ענפי תעשייה:  תעשייה ביטחונית תעשייה אווירית
 מוצרים עיקריים:  פיתוח וייצור מבנים תעופתיים לשוק האזרחי והצבאי
 עובדים:  500
אלביט מערכות - סאיקלון בע"מ, שנקראה בעבר סאיקלון מוצרי תעופה, היא חברה ישראלית בבעלות אלביט מערכות. החברה מתמחה בתכנון, פיתוח וייצור מבנים תעופתיים לשוק האזרחי והצבאי. מפעל החברה שוכן בפארק תעשיות בר-לב, ממערב לכרמיאל.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1970 בשם "ציקלון מוצרי תעופה" ביוזמתו של יואש צידון, שהחזיק 10% ממניות החברה, ושתי חברות: חברה בבעלות מילה ברנר ויעקב מרידור, שהחזיקה 45% מהמניות וחברת "עץ לבוד תעשיות והשקעות" שגם החזיקה 45% מהמניות, במטרה לבנות מטוסים קלים. החברה הייתה במשא ומתן להקים קו ייצור להרכבת גרסה תלת-מנועית, של מטוס ה"בריטן נורמן איילנדר" (ה"טרילנדר"), מטוס נוסעים קל מתוצרת חברת בריטן נורמן. יחד עם המפעל נבנה מנחת ציקלון, שנועד לאפשר למפעל להטיס בתחומו את המטוסים הקלים שיצאו מקו הייצור. הסכם ייצור לבסוף לא נחתם, והמפעל התמחה בייצור תת-מרכבים של מטוסים ובשיפוץ מסוקים. המפעל שימש כקבלן משנה של התעשייה האווירית לישראל, ייצר והרכיב מכלולי גוף למטוס הנשר והכפיר בשנות ה-70 של המאה ה-20. ב-1974 מכר יואש צידון את חלקו במפעל.
עזר ויצמן שימש כיו"ר החברה במשך מספר שנים בשנות ה-70.
בשנות ה-80 שוב נעשה ניסיון, שלא יצא לפועל, להרכיב מטוסים קלים במפעל.
בשנת 1982, החל המפעל לייצר חלקים למטוס ה-F-16, במסגרת הסכם רכש גומלין עם יצרנית המטוס חברת ג'נרל דיינמיקס. לצורך כך הקימה החברה מפעל חדש בשם "כרכום", שעסק עוסק בייצור חומרים מרוכבים. החברה גם הייתה אמורה לספק חלקים לפרויקט הלביא, אך הפרויקט בוטל באוגוסט 1987.
בשנת 1999, רכשה חברת אלביט מערכות את המפעל. בשנת 2004, רכשה סאיקלון את מפעל "תעופה" בטירת כרמל מתע"ש.
בשנת 2009, נחתם הסכם עם חברת בומברדייה איירוספייס מקבוצת בומברדייה, לאספקת חלקי מטוסים. זאת, במסגרת הסכם רכש גומלין עם הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי, לאחר שבומברדייה זכתה במכרז ממשלתי של רכבת ישראל לרכישת קרונות והייתה מחייבת ברכישות גומלין מהתעשייה הישראלית בשיעור של כ-35% מהיקף המכרז.
בשנת 2015, זכתה במכרז לרכישה ותחזוקה של 6 מסוקי היחידה האווירית של משטרת ישראל מדגם איירבוס H125 ואיירבוס H145.
תחומי פעילות

החברה מפתחת מוצרים ומערכות ומספקת שירותים בתחומים הבאים:
תכנון וייצור של מבנים תעופתיים ממתכת ואו מחומרי מרוכבים ושילוב ביניהם.
ייצור חלקי מבנה תעופתיים למטוסים אזרחיים, צבאיים ומל"טים.
השבחת כלי טיס צבאיים ואזרחיים.
שירותי אחזקת מטוסים לבית ספר לטיסה של חיל האוויר - טייסות סייפן, צפע, סנונית ועפרוני.
שירותי תחזוקה ליחידה האווירית של משטרת ישראל.
תחומי פעילות > מפעל בגיאורגיה

במאי 2018 חנכה סאיקלון מפעל חדש בטביליסי בירת גיאורגיה, המפעל שמעסיק כ-300 עובדים מספק חלקי מטוסים שעשויים מחומרים מרוכבים לתעשיות התעופה האזרחיות, בעיקר לחברת בואינג. בהקמת המפעל הושקעו כ-90 מיליון דולר והוא מאפשר גישה נוחה לכוח אדם בשכר נמוך יחסית לזה שהחברה משלמת בישראל.
פרויקט מטוס "הגמביט"

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 החליטה החברה לנסות וגוון את מקורות ההכנסה שלה ולפתח מוצרים חדשים וייחודיים. לאחר מחקר שוק ובחינה של מספר רעיונות הוחלט לפתח מטוס אז"מ - אווירון זעיר ממדים (אולטראלייט). באותן שנים התפתח התחום על ידי חובבי תעופה בעיקר בארצות הברית שבנו את המטוסים בעצמם והיו מקרים רבים של התרסקויות מטוסים. סאיקלון זיהתה את ההזדמנות לפתח אז"מ איכותי שיעמוד בתקני בטיחות. לשם ייזום וקידום הפרויקט הוקמה חברת "סייקרפט", חברה בת של סאיקלון, ובראש הפרויקט עמד המהנדס ברוך לבנון, שעבד קודם במחלקת הפיתוח בתעשייה האווירית. תצורת המטוס שנבחרה הייתה מסוג "קנרד" ( בצרפתית: "ברווז") מטוס בעל סט כנפיים כפול. האב טיפוס הראשון נבנה בעיקר מאלומיניום, כשבקצהו הקדמי זוג כנפוני קנרד ובקצהו האחורי, המוגבה, מנוע בוכנה קטן. בכנפיים הראשיות הותקן כנפון קצה-כנף. תא הטייס, שהיה פתוח בחלקו, מיקם את הטייס במרכז. האב טיפוס הראשון נבחן במשך כמה שבועות על המסלול במנחת ציקלון וטיסת הבכורה שלו נערכה ב-23 ביוני 1985, היא נמשכה כחצי שעה והתבצעה על ידי ברוך לבנון.
האב טיפוס השני נבנה מחומרים מרוכבים, ותצורת תא הטייס שונתה לזו של מושב בצד מושב. טיסת המבחן הראשונה שלו נערכה ביוני 1986, שלאחריה בוצעו בו כארבעים טיסות מבחן נוספות במתארים שונים. הגרסה הסופית של הגמביט, שקיבל את הרישום 4X-HAN, טסה לראשונה ב-13 בינואר 1987 וכמה שבועות אחר כך הוא נחשף לראשונה לציבור באירוע השקה שנערך במנחת מגידו. באותה שנה המטוס הוצג ב"תערוכת אושקוש", תצוגת המטוסים השנתית בעיר אושקוש שבמדינת ויסקונסין בצפון ארצות הברית, הנחשבת לאירוע התעופה הגדולה ביותר בעולם מבחינת מספר כלי-הטיס וקהל המבקרים. המטוס נמכר תמורת 20,000 דולר לגרסה הבסיסית ו-25,000 דולר עם מנוע חזק יותר, בתערוכה התקבלו 23 הזמנות.
ב-1988 המנכ"ל החדש שמונה לחברת סאיקלון, החליט לבטל את הפרויקט ולא להשקיע בו תקציבים נוספים, ברוך לבנון נאלץ לחפש משקיעים חדשים, אך לאחר שמצא משקיעים מארצות הברית, שהיו מוכנים לממן את הפרויקט תמורת מלוא הבעלות בחברת "סייקרפט", סירבה חברת סאיקלון לוותר על הבעלות לאחר שהשקיע בו כספים רבים במהלך השנים. הפרויקט נסגר סופית ב-1989, המטוס שיוצר מוצג במדשאה שלפני משרדי הנהלת החברה.
ראו גם

מנחת ציקלון
הערות שוליים

↑  אבי קרטין, המלחמה על בטון תדיר, חדשות, 17 בספטמבר 1984
↑  פרטים על "ציקלון", מעריב, 19 באוקטובר 1971
↑  ציקלון נוסק לשנות ה-2000, מעריב, 30 במאי 1984
↑  סטלה קורין-ליבר, ‏נץ ויונה, באתר גלובס, 25 באפריל 2005
↑  מימוש הרווחים התרחב לחופשיות, מעריב, 25 ביולי 1985
↑  רכישות גומלין ב־300  מיליון דולר עומדות להחתם בקרוב, דבר, 25 במאי 1982
↑  מאיר הראובני, "כרכום" בכרמיאל הוא מיפעל חדש בבעלות חברת "ציקלון" ועוסק בייצור חומרים מורכבים, מעריב, 20 בנובמבר 1984
↑  ברק ליבאי, גם ציקלון בלביא!, מעריב, 15 בפברואר 1987
↑  אבי קרטין, צו ההסברה, חדשות, 30 באוקטובר 1987
↑  שי שלו, ‏אלביט יודעת גם לקנות: אלביט מערכות תרכוש את סאיקלון ב-%75 מעל מחיר השוק, באתר גלובס, 10 במרץ 1999
↑  אלי דניאל, אלביט מערכות רוכשת פעילות עסקית מתעש ב-7.5 מ' ד', באתר הארץ, 4 בינואר 2004
↑  אורה קורן, סייקלון תמכור לבומברדיה חלקי מטוס ב-53 מיליון יורו, באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2009
↑   ערן אזרן, אלביט מערכות זכתה בפרויקט מסוקים של משטרת ישראל בסך 115 מיליון דולר ל-20 שנה, באתר TheMarker‏, 27 באוגוסט 2015
↑  יובל אזולאי, ‏למה חגג אלי כהן פתיחה של מפעל ישראלי בחו"ל?, באתר גלובס, 31 במאי 2018
1 2 3   רן לוי, עושים עסקים - הגמביט שנכשל: ברוך לבנון על המטוס הקל של סיאקלון, באתר "עושים היסטוריה" (שידור של הפודקאסט וטקסט מלא שלו), 29 במרץ 2018
1 2  המראתו והתרסקותו של הגמביט / טל בן יוסף, באתר אגודת התעופה הכללית בישראל, 7 במאי 2014
סטיילוס

סטיילוס (או עט סטיילוס) הוא כלי קטן בצורת עט המשמש לאינטראקציה עם צגים אלקטרונים מיוחדים המסוגלים לזהות את תנועת עט הסטיילוס כאשר מציבים את הקצה שלו על גבי אותם הצגים.
עטי הסטיילוס מאפשרים לאנשים שמשתמשים בהם לכתוב, לצייר או לבצע בחירות שונות בדיוק רב יותר מאשר שימוש באצבעות. עטי הסטיילוס מאפשרים למשתמשים לכתוב, לצייר או לבצע בחירות שונות על הצג בדיוק רב יותר מאשר כאשר עושים זאת באמצעות האצבעות. כיום נעשה שימוש נרחב בעטי סטיילוס במכשירים שונים, כולל בטאבלטים, בסמארטפונים ובמשטחי רישום דיגיטלי.
עטי הסטיילוס שימשו במקור ככלי הקלט העיקרי של מכשירי מחשב כף יד, שהיו פופולריים מתחילת שנות ה-90 ועד תחילת שנות העשור הראשון של המאה ה-21. בהמשך נעשה שימוש בעטי סטיילוס גם בקונסולות ניידות כמו נינטנדו DS ו-נינטנדו 3DS, אשר סיפקו לשחקנים ממשק משתמש עם שליטה מדויקת יותר. עט הסטיילוס הפך פחות פופולרי בעקבות העלייה בפופולריות של סמארטפונים עם מסך מגע, כמו האייפון, למרות שלבסוף הם הפכו שוב נפוצים בדגמים מסוימים של פאבלטים, טאבלטים ומחשבים ניידים היברידיים - במיוחד בדגמים המיועדים לשימוש מקצועי, כמו מכשירי ה-Galaxy Note של סמסונג ומכשירי האייפד פרו של אפל.
עם השנים עטי הסטיילוס הפכו לכלים חיוניים במיוחד עבור אנשים שיוצרים אמנות דיגיטלית, מעצבים ואנימטורים לאחר שהם החלו לדמות טוב יותר את השימוש בכלי אמנות מסורתיים.
גלריה

סמארטפון המופעל באמצעות עט סטיילוס
סדרת הסמארטפונים של סמסונג Galaxy Note ו-Galaxy S22 Ultra מגיעים עם עט סטיילוס המכונה S-Pen.
מכשיר נינטנדו DS לייט עם עט הסטיילוס שלו
הערות שוליים

↑  Charles Arthur (20 באוקטובר 2009). "Windows Mobile: where's the love? And where's the sales figure?". The Guardian. London. ארכיון מ-11 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shelly, Gary B.; Misty E. Vermaat (2009). Discovering Computers: Fundamentals. Cengage Learning. ISBN 978-0-495-80638-7. ארכיון מ-15 בפברואר 2017. נבדק ב-3 בנובמבר 2009. {{cite book}}:  (עזרה)
פרנץ ריטר פון אפ

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1868 מינכן, ממלכת בוואריה ממלכת בוואריה 
 פטירה:  31 בינואר 1947 (בגיל 78) מינכן, אזורי הכיבוש בגרמניה אזורי הכיבוש בגרמניה 
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  War Academy 
 השתייכות:  צבא הקיסרות הגרמנית 
 תקופת הפעילות:  מ-1887 
 דרגה:  גנרל מיור
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 פור לה מריט (1918)  אזרח כבוד של מינכן  אזרחות כבוד  אזרחות כבוד  אזרחות כבוד  צלב הברזל (1914)  אזרחות כבוד של פסאו  אזרחות כבוד  אזרחות כבוד  Knight of the Military Order of Max Joseph (23 ביוני 1916)  אזרחות כבוד  אזרח כבוד של אאוגסבורג  אזרחות כבוד  אזרחות כבוד  אזרחות כבוד של קובורג  אזרחות כבוד  אזרחות כבוד  אזרחות כבוד  מדליית האנשלוס  מדליית הסודטים  אות הזהב המפלגתי  צלב הכבוד  צלב ההצטיינות במלחמה  מסדר כתר הברזל  מסדר פטר פרידריך לודוויג  אות השירות הארוך של המפלגה הנאצית  מסדר ההצטיינות הצבאית  מסדר בית הוהנצולרן  Order of Saint John (Bailiwick of Brandenburg) 
 
פרנץ ריטר פון אֶפּ (בגרמנית: Franz Ritter von Epp;‏ 10 באוקטובר 1868 – 31 בדצמבר 1946) היה קצין צבא גרמני ששירת בצבא הקיסרות הגרמנית והיה מעורב בפשע המלחמה של רצח העם של ההררו והנאמה באפריקה. לאחר מכן היה ממפקדי הפרייקור וסייע לעליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה ותחת שלטונה התמנה לנציב הרייך של בוואריה והיה ראש משרד המפלגה הנאצית למדיניות קולוניאלית.
קצין

פרנץ אפ נולד במינכן בשנת 1868. בצעירותו למד באקדמיה הצבאית במינכן. בשנת 1887 התגייס לרגימנט חיל הרגלים של צבא בוואריה ובשנת 1886 קיבל דרגת קצונה. בשנים 1900–1901 שירת בסין כמתנדב בדיכוי מרד הבוקסרים, שהיה התקוממות כנגד המעורבות המסחרית והפוליטית של ארצות המערב ויפן בסין. בשנים 1904 עד 1907 היה מפקד פלוגה בצבא של הקיסרות הגרמנית בדרום-מערב אפריקה הגרמנית (כיום נמיביה) ונטל חלק בדיכוי מרד של הילידים שהתחולל במושבה, תוך שפיכות דמים מרובה, שהגיעה עד לכדי רצח בני שבטי ההררו והנאמה, שהיה בגדר רצח עם שבמהלכו נספו כ-75,000 מבני שני השבטים. היה זה רצח העם הראשון במאה ה-20 והוא כלל מעשי טבח, מחנות ריכוז הריגה ברעב והרעלה של בארות מים.
במלחמת העולם הראשונה

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 הועלה פרנץ אפ לדרגת סגן-אלוף. הוא לחם עם הרגימנט שלו בחזיתות צרפת, סרביה ורומניה והשתתף בקרבות הנהר איזונצו. על לחימתו הוענקו לו מספר עיטורים, בשנת 1916 הוא קיבל את עיטורי צלב הברזל ובשנת 1918 את העיטור הגבוה ביותר, הפור לה מריט. לקראת סיום המלחמה הועלה לדרגת אלוף-משנה והוענק לו תואר אצולה ובשל כך נוסף לשם משפחתו התואר "פון".
במיליציות הפרייקור

לאחר תבוסת גרמניה במלחמה התחולל בה גל רחב היקף של מהפכנות. עוד בטרם הוכרז על רפובליקת ויימאר, הכריז העיתונאי היהודי קורט אייזנר על "רפובליקה סוציאליסטית" בבוואריה. בה בעת נוצרו בגרמניה מיליציות הפרייקורפס (הגדודים החופשיים). היו אלה יחידות לא סדירות בעלות צביון ימני קיצוני שהיו מורכבות ברובן מיוצאי צבא גרמניה, הממורמרים על תבוסת גרמניה, שהתנגדו לסוציאליזם ולקומוניזם. הארגון היה פעיל בקרבות בין אנשי הימין ואנשי השמאל שהשתוללו ברחבי גרמניה. חיילי הפריקור של פון אפ נטלו חלק בדיכוי ההתקוממות הקומוניסטית בחבל הרוהר בחודש מרץ 1920.
ב-8 בפברואר 1919 הקים פון אפ מיליציה משלו שנקראה הגדודים החופשיים של אפ (Epp Freikorps). המיליציה נודעה בברוטליות שלה. ב-21 בפברואר החליט קורט אייזנר להתפטר. בדרכו לפרלמנט כדי להכריז עת התפטרותו התנקשו בחייו שני אנשי ימין קיצוני. לפני ההתנקשות הכריז אחד מהם "אייזנר הוא בולשביק, הוא יהודי, אינו גרמני, אינו מרגיש כגרמני, הוא מערער כל מחשבות ורגשות פטריוטיים, הוא בוגד בארץ זו". גם המיליציה של פון אפ נטלה חלק ברציחות וביצעה טבח של סוציאליסטים בפרבר של מינכן. לאחר רציחתו של אייזנר נתפס השלטון בבוואריה בידי אנשי שמאל שהכריזו ב-7 באפריל 1919 על הרפובליקה הסובייטית הבווארית. המיליציה של פון אפ רצחה בסקילה את גוסטב לנדאואר, אנרכיסט ומהפכן יהודי-גרמני, אשר היה מעורב בהקמת הרפובליקה הסובייטית.
במיליציות הפרייקור > פעיל נאצי

בעוד העימותים בבוואריה נמשכים הצטרף פון אפ בשנת 1921 לרייכסווהר, צבאה של רפובליקת ויימאר, ובשנת 1922 הוענקה לו דרגת מיור גנרל. שנה לאחר מכן ב-1923 נטל חופשה מהצבא לצורך פעילותו הפוליטית בחוגי הימין.
באותה עת התוודע פון אפ לאדולף היטלר, אשר בשנת 1919, כשהיה עדיין מגויס בצבא, הוצב במינכן בתפקיד של מודיע ומלשין בשכר לצורך חשיפת מרקסיסטים בשורות הצבא, בעקבות ניסיונות ההתקוממות הסוציאליסטיים במינכן ובברלין. תפקידו של היטלר היה להודיע למפקדיו על כל חייל שתמך בדעות מרקסיסטיות, כשחייל שנמצא אשם בכך היה עשוי להישפט ולהיות מוצא להורג. ארנסט רוהם הפנה את תשומת לבו של פון אפ להיטלר (פון אפ היה בין אלו שנמסר להם המידע שהיטלר אסף). בשנת 1920 גייסו רוהם ופון אפ למפלגתו של היטלר את הסכום של 60,000 מרק שהיה נחוץ לה לשם רכישת עיתונה, הפלקישר באובכטר. את הסכום לקחו מקופת הצבא ומתרומות של אנשי עסקים בבוואריה. הסכום שנדרש לשם הפעלת העיתון נתרם על ידי משפחתו העשירה של ארנסט האנפשטנגל. רוהם מינה את פון אפ לעמוד בראש המשרד הצבאי-פוליטי של המפלגה הנאצית (Wehrpolitisches Amt).
בשנת 1923, כאשר התחולל הפוטש במרתף הבירה, ישב פון אפ על הגדר והרחיק עצמו מהאירוע כשהפוטש נכשל. בשל הסיוע שהעניק לפלוגות האס אה בבוואריה נתמנה פון אפ בשנת 1926 למנהיג האזורי של האס אה במינכן. בשנת 1928 הצטרף פון אפ רשמית למפלגה הנאצית והיה לציר ברייכסטאג, הפרלמנט הגרמני.
לאחר עליית הנאצים לשלטון סילק פון אפ ב-9 במרץ 1933 את ממשלת בוואריה ונתמנה לנציב הרייך (Reichskommissar) של בוואריה. במקביל המשיך להיות חבר הרייכסטאג.
פון אפ, שהיה ביסודו של דבר שמרן ומונרכיסט, הביע בראשית שנת 1934 הסתייגות ממדיניות המעצרים המונעים, בדרישה להשיב את האמון בשלטון החוק. בזאת הגיע למחלוקת עם היידריך והימלר. כמו כן התעמת עם ראש ממשלת בוואריה. כתוצאה מכך, אם כי מעמדו שודרג מנציב הרייך של בוואריה למושל מטעם הרייך (Reichsstatthalter) של בוואריה, נשאר זה תואר ריק מתוכן והוא חדל מלהיות דמות מרכזית ברייך השלישי.
במיליציות הפרייקור > התערוכה הקולוניאלית

בין כוונות הכיבוש של גרמניה הנאצית קיננה כל העת השאיפה להחזיר לגרמניה את השליטה במושבות שהקיסרות הגרמנית הפסידה כרבע מאה קודם לכן. ברוח זו נוסד "משרד המפלגה הנאצית למדיניות קולוניאלית" (Kolonialpolitisches Amt der NSDAP). פון אפ, שכבר לא היה מהמנהיגים המרכזיים של גרמניה הנאצית, הועלה לדרגת רייכסלייטר ונתמנה ב-5 במאי 1934 לעמוד בראש המשרד, שהיה למעשה נטול משמעות מאחר שגרמניה לא הייתה כבר מעצמה קולוניאלית.
בקיץ של שנת 1939, זמן לא רב לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, נערכה ביוזמתו של פון אפ בעיר דרזדן תערוכה קולוניאלית שנקראה "התצוגה הקולוניאלת הגרמנית" (Deutsche Kolonialausstellung Dresden).. בפתיחת התערוכה סקר פון אפ משמר כבוד של אנשי אס אס וראש העיר דרזדן נשא נאום בו קרא בגלוי להחזרתן לגרמניה של מושבותיה לשעבר מכוח הזכות ההיסטורית.
סופו

בזמן מלחמת העולם השנייה גברה סלידתו של פון אפ מן הנאציזם. הוא לא הביע זאת בפומבי אלא בשיחות אישיות עם מקורביו. בהתקרב קיצו של הרייך השלישי, באפריל 1945, התחוללה בבוואריה התקוממות של קבוצה שנקראה "הפעולה החופשית של בוואריה" (Freiheitsaktion Bayern). הייתה זו קבוצה מהחוגים השמרניים של בוואריה שמטרותיה היו לחדול מלחימה נגד צבא ארצות הברית בקרב העקוב מדם שנערך בדרום בוואריה ולהפגין כי לא כל הגרמנים תומכים בנאצים. אנשי הקבוצה דרשו מפון אפ לתפוס את השלטון בבוואריה ולהכריז על כניעה. פון אפ לא נענה להם משום שראה בכניעה משום נעיצת סכין בגבו של הצבא הגרמני. למרות זאת כאשר דוכאה ההתקוממות נאסר פון אפ כאחד ממשתתפיה. בראשית חודש מאי הוא שוחרר ממעצרו על ידי האמריקאים ואושפז בשל מחלת לב. ב-9 במאי 1945 דיווח אחד מפקידי בית החולים למודיעין האמריקאי על זהותו של המאושפז. הוא נעצר והוכנס על ידי האמריקאים למחנה מעצר במינכן לקראת העמדתו לדין במשפטי נירנברג. במעצר התדרדר מצב בריאותו והוא מת ב-31 בדצמבר 1946.
לקריאה נוספת

Robert Wistrich, Who's Who in Nazi Germany, Routledge, 2002. Page 53
הערות שוליים

↑  פון אפ סוקר משמר כבוד בפתיחת התערוכה הקולוניאלית בדרזדן ב-1939 באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278768905171  BNE: XX5761936  BnF: cb15090240h (data)  GND: 119495279  ISNI: 0000 0000 6314 2576  LCCN: n84154153  NLG: 229737  NTA: 119677431  SUDOC: 103124373  Trove: 1170921  VIAF: 47056721   WorldCat (עם VIAF): 47056721
ממשלת חמאס השלישית ברצועת עזה

| --- | --- |

 מידע כללי
 17 באוקטובר 2016 – מכהנת (8 שנים)
 תחום שיפוט:  רצועת עזה
 ראש הממשל:  אסמאעיל הנייה (עד 2017)  יחיא סנוואר (מ-2017 עד 2024)
 מפלגה שולטת:  חמאס חמאס
 מספר שרים:  16
 הקבינט הקודם:  ממשלת חמדאללה השלישית
ממשלת חמאס השלישית ברצועת עזה הוקמה 17 באוקטובר 2016. בראשה עמד אסמעיל הנייה עד שהחליפו יחיא סנוואר בפברואר 2017, בעת שנבחר כמנהיג של ארגון החמאס ברצועת עזה, עד להריגתו ב-16 באוקטובר 2024.
רקע

ארגון החמאס השתלט על רצועת עזה ביוני 2007. ב-17 באוקטובר 2016 הוועדה המנהלית העליונה על מינוי 16 שרים ומנכ"לים במוסדות ממשלתיים ברצועת עזה. הממשל ברצועת עזה מורכב משרים, מושלים כלליים וגורמים בכירים אחרים הקשורים ישירות לממשל הפלסטיני ברמאללה. במסגרת הרפורמה הממשלתית הוחלט על הרחבת משרד התכנון. ב-2017 הודיע ארגון החמאס על פירוק הוועדה המנהלית העליונה, במטרה לקדם את הפיוס הפנים-פלסטיני, עם ממשלת הרשות הפלסטינית ברמאללה.
הקמה

ממשלת האחדות הפלסטינית הוקמה ב-2 ביוני 2014, בעקבות הסכם פיוס בין פת"ח לחמאס. עם זאת הממשלה הגיעה תוך זמן קצר למבוי סתום בנוגע ליישום המדיניות. ביולי 2015 יושב ראש הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס הוביל שינה את הרכב הממשלה באופן חד צדדי.
ב-13 באוקטובר 2016 ארגון החמאס קרא להחזיר את השלטון המלא ברצועת עזה לארגון החמאס תחת הנהגתו של אסמאעיל הנייה. ב-17 באוקטובר תמכה המועצה המחוקקת הפלסטינית אשר בשליטת ארגון החמאס בבחירת נציגי ממשל חדשים ברצועת עזה, ללא הסכמת נשיא הרשות מחמוד עבאס, ובכך למעשה הוביל ליצירת ממשלה חדש המורכב מסגני שרים ומנהלים כלליים.
בסוף אוקטובר 2016 וב-30 בנובמבר 2016 מחמוד עבאס נפגש עם המנהיג הפוליטי של ארגון החמאס ח'אלד משעל בקטאר. לפי הדיווחים בתקשורת מחמוד עבאס הציע לארגון החמאס להקים ממשלת אחדות זמנית במטרה לגשר על הסוגיות בין ארגון החמאס לפת"ח.
שרי הממשל

| שם | תפקיד/תחום שיפוט | הערות |
| --- | --- | --- |
| יחיא סנוואר | ראש הממשלה | משוחרר עסקת שליט. חוסל במהלך מלחמת חרבות ברזל |
|  | משרד החוץ |  |
|  | משרד המשפטים |  |
| איברהים רדואן | משרד העבודות הציבוריות |  |
| כאמל מאדי | משרד רשות המקרקעין |  |
|  | משרד הממשל המקומי |  |
|  | משרד החקלאות |  |
| זיאד ט'אט'א | משרד האוצר (אנ') |  |
| איהאב אל חוסיין | משרד התחבורה |  |
| סמיר מתייאר | משרד רשות האנרגיה |  |
| מאי אל-קאילה | משרד הבריאות |  |
|  | המשרד לענייני דת |  |
| פתחי חמאד | משרד הפנים (אנ') |  |
| באשיר אבו נג'ה | משרד הנוער |  |
| אוסאמה מזיני | משרד החינוך (אנ') | נהרג במלחמת חרבות ברזל |
| אנואר אל-בוראווי | משרד התרבות |  |
| איברהים ג'אבר | משרד התיירות |  |
↑  בכירים אשר המשיכו לכהן בתפקיד שלהם עוד מממשלת האחדות הפלסטינית של יוני 2014
ראו גם

ממשל חמאס ברצועת עזה
ממשלת הרשות הפלסטינית
הערות שוליים

↑  "Israel air strikes kill 42 Palestinians, rockets fired from Gaza". Reuters. 15 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  "What's behind Hamas' latest Cabinet reshuffle in Gaza?". Al-Monitor.
↑  "Hamas appoints new prime minister in Gaza". The Jerusalem Post | JPost.com.
↑  "Hamas calls for return of Haniyeh's government". Al-Monitor.
↑  Balousha, Hazam; Booth, William (13 בפברואר 2017). "Hamas names hard-liner as its new political leader in Gaza". The Washington Post. ארכיון מ-15 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| ממשלות פלסטיניות |
| --- | --- | --- |
| מדינת החסות של כל פלסטין(אנ') | 1948–1959 |  |
| הרשות הפלסטינית | ממשלת ערפאת הראשונה(אנ') • ממשלת ערפאת השנייה(אנ') • ממשלת ערפאת השלישית(אנ') • ממשלת ערפאת הרביעית(אנ') • ממשלת ערפאת החמישית(אנ') • ממשלת עבאס(אנ') • ממשלת קריע הראשונה(אנ') • ממשלת קריע השנייה(אנ') • ממשלת קריע השלישית(אנ') • ממשלת הנייה הראשונה(אנ') • ממשלת הנייה השנייה(אנ') • ממשלת פיאד הראשונה(אנ') • ממשלת פיאד השנייה והשלישית(אנ') • ממשלת חמדאללה הראשונה והשנייה(אנ') • ממשלת חמדאללה השלישית • ממשלת אשתייה |  |
| ממשל חמאס ברצועת עזה | 2007–2012(אנ') • 2012–2014(אנ') • 2014–2016 • 2016 ואילך |  |
מרקוס הווארד

מרקוס אנתוני הווארד (באנגלית: Markus Anthony Howard; נולד ב-3 במרץ 1999) הוא כדורסלן אמריקאי-פורטו ריקני המשחק בעמדת הקלע בסאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג ובנבחרת פוארטו ריקו בכדורסל.
קריירת תיכון ומכללות

הווארד החל את קריירת התיכון שלו בתיכון פרי בגילברט, אריזונה. כפרשמן הוא פתח בקו האחורי עם אחיו והעמיד ממוצעים של 23 נקודות למשחק, והוביל את קבוצתו לחצי גמר אליפות המדינה. הוא התחייב לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת המדינה של אריזונה לאחר עונתו הראשונה, אך לאחר עונת הסופומור שלו, בה קלע 32.4 נקודות בממוצע למשחק, ביטל את התחייבותו. לקראת עונת הג'וניור שלו עבר הווארד למכינת פיינדליי פרפ בהנדרסון, נבדה, שנחשבת למעצמת כדורסל בארצות הברית, ובמהלך העונה, בה הוביל את הקבוצה בנקודות, הודיע כי יעבור ישירות לכדורסל המכללות וחתם באוניברסיטת מרקט.
כפרשמן במדי המרקט גולדן איגלס נכנס הווארד לחמישייה הפותחת, קלע 13.2 נקודות בממוצע למשחק, הוביל את המדינה כולה באחוזי שלשות עם 54.7% ונבחר לחמישיית הפרשמנים באזור הביג איסט 2017. כסופומור הפך הווארד לאחד הקלעים המובילים במכללות, לאחר שקלע 20.4 נקודות למשחק ונבחר לחמישייה השנייה בביג איסט. הוא סיים את העונה עם אחוז קליעות העונשין השני בטיבו ב-NCAA, עם 93.8%.
לקראת עונת הג'וניור שלו ב-2018/19 נבחר הווארד לרשימות המעקב לפרס וודן ופרס נייסמית' לשחקן המכללות המצטיין ופרס בוב קוזי לרכז המצטיין, ונבחר לחמישיית קדם-העונה הראשונה בביג איסט. במהלך העונה הוא רשם שני משחקים של 45 נקודות, מול אוניברסיטת המדינה של קנזס ואוניברסיטת באפלו, מולה קלע 40 במחצית השנייה. הוא קלע שיא קריירה של 53 נקודות בניצחון בהארכה על קרייטון ב-9 בינואר 2019, ושבר שיא ביג איסט במשחק בודד.
הווארד הפך לקלע המוביל של מרקט בכל הזמנים לאחר שקלע 38 נקודות בניצחון 88–53 על לויולה בפתיחת עונת הסיניור שלו. ב-29 בנובמבר הוא קלע 51 נקודות בניצחון 101–79 על אוניברסיטת דרום קליפורניה, והפך לשחקן השלישי שקולע 50 נקודות במשחק בשלוש עונות רצופות אחרי ויימן טיסדייל ופיט מרוויץ'. בנוסף, מפני שקלע 40 נקודות במשחק הקודם, הוא הצטרף למרוויץ', ג'וני נוימן ובוב פטיט כשחקנים היחידים באזורים הגדולים שקלעו 40 נקודות בשני משחקים רצופים. ב-12 בפברואר 2020, לאחר שקלע 24 נקודות לצד חמישה ריבאונדים ושני אסיסטים בהפסד 71–72 לאוניברסיטת וילאנובה, הוא הפך למלך הסלים של הביג איסט בכל הזמנים, ועבר את 1,405 הנקודות של לורנס מוטן. בסיום העונה הסדירה נבחר הווארד פה אחד לחמישיית העונה באזור. הוא העמיד ממוצעים של 27.8 נקודות ו-3.3 אסיסטים למשחק כסיניור, ובתקופתו באוניברסיטת מרקט קלע 2,761 נקודות.
קריירה מקצועית > דנוור נאגטס (2020–2022)

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA ‏2020 חתם הווארד על חוזה דו כיווני עם דנוור נאגטס ב-30 בנובמבר 2020. ב-13 במאי 2021 קלע שיא קריירה של 15 נקודות בניצחון 114–103 על מינסוטה טימברוולבס. ב-15 באוגוסט הוא חתם מחדש על חוזה דו-כיווני עם הנאגטס, במהלך עונת 2021/2022 הוא הופיע ב-31 משחקים ופעמיים קלע לפחות 20 נקודות.