stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שריון
שריון לכלי רכב

עם התפתחותן של אוניות המלחמה במהלך המאה ה-19 וכניסתן לעידן הקיטור, החלו להופיע גם האוניות המשוריינות הראשונות. אלו היו כלי הרכב הראשונים בעידן המודרני שזכו למיגון שהגיע לשיאו באוניות המערכה. טנקים הופיעו בשדה הקרב במלחמת העולם הראשונה, ועם הופעתם של כלי טיס באותה מלחמה הוחל לצייד גם אותם במיגון.
במאה ה-20, בעקבות עליה חדה בכוח האש, החל פיתוח מהיר של מעטה שריון ואמצעי מיגון לכלי רכב ממונעים. בניגוד לאדם הפשוט ואפילו ללוחם המיומן, כלי הרכב יכול היה לשאת עליו כמויות גדולות בהרבה של שריון מבלי שהדבר יפגע באופן משמעותי בביצועיו. במלחמת העולם הראשונה הופיע לראשונה הטנק שהיה למעשה טרקטור זחלי שצויד בתותחים ומקלעים, וכוסה במעטפת לוחות פלדה שהגנו על הצוות ועל המנוע. במלחמת העולם השנייה השתכללו הטנקים ונהפכו לכלי רכב גדולים יותר ומהירים יותר, המצוידים בתותח גדול המסוגל לחדור שריון של טנקים אחרים. הטנק סיפק מיגון טוב לצוות (למעט נגד ארטילריה כבדה ונשק נ"ט) ונהפך לאחד הכלים המרכזיים בשדה הקרב. בעקבות הצלחתם של הטנקים, החלו צבאות למגן בלוחות שריון גם כלי רכב צבאיים אחרים דוגמת נושאי גייסות (כך נולד הנגמ"ש), תותחים מתנייעים, משאיות תובלה וכלי צמ"ה. השימוש בטנקים ורכבים משוריינים העניק לחיל המפעיל אותם את שמו: חיל שריון.
המיגון הבסיסי של רכב קרבי משוריין הוא מעטפת לוחות שריון עבים (העשויים מפלדה, סגסוגת מתכות שונות, חומרים קראמיים או חומרים מרוכבים ורב-שכבתיים) המכסה את הרכב ומונעת חדירה של תחמושת וקליעים על ידי הדיפתם או ספיגתם בלוח השריון (במקום שיפגעו במערכות הפנימיות של הרכב). בנוסף לכך, סוגי המיגון של כלי רכב משוריינים (רק"מ) הם מגוונים ורב-שכבתיים ובהחלט לא מוגבלים ללוחות שריון בלבד. מאחר שהמפתחים הבינו שלא משנה כמה השריון חזק, תמיד יומצא הנשק שיהיה מספיק חזק לחדור אותו, ניסו מהנדסים ומדענים צבאיים בשנות ה-80, ה-90 של המאה ה-20 והמאה ה-21 לנקוט בגישות חדשות כדי להגן על הרכבים, ביניהן מיגון ריאקטיבי ואף מיגון אקטיבי שנועד למנוע מהאיום לפגוע במטרה. למרות זאת, השיטה הבסיסית של לוחות שריון עדיין הוכיחה את עצמה כהכרחית, לפחות כגיבוי. סוגי מיגון נוספים כוללים זכוכית משוריינת, מעטה "כלוב" כנגד רש"ק חלול, בלטנים, רשתות ועוד.
מגן רומי, בלטינית: "סקוטום" .

קסדה של שריון
קסדה מסוג Great Helm, ימי הביניים.
שריוני לוחות גרמניים בסגנונות גותי ומקסימיליאן, מהמאה ה-16
הטנק הוא כלי הרכב הממוגן ביותר בשדה הקרב היבשתי.
מיגון הרק"מ לא כולל רק לוחות שריון מפלדה, אלא גם מערכות מיגון ריאקטיביות ואף אקטיביות.
שלומי דאקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוגוסט 1968 (בן 56) ברוקלין, ניו יורק
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 עיסוק:  זמר, מנהל תזמורת
 זרם:  חרדי אמריקאי
 סוגה:  מוזיקה יהודית דתית עכשווית 
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית
 שיתופי פעולה בולטים:  אברהם פריד, מנדי וואלד, ישראל וויליגר, חיים ישראל
 
שלוימי דקס הוא זמר חסידי אמריקאי של מוזיקה יהודית חסידית, עם כמה אלבומים רבי מכר. ייסד את "התזמורת של שלוימי דאקס" שמופיעה באירועים.
ביוגרפיה

דאקס נולד בניו יורק והחל לשיר בגיל 7 עם מקהלת בית הספר של "ישיבה תורה ודעת". מאוחר יותר הצטרף למקהלות הילדים פרחי מיאמי, צליל וזמר ועמודי שש.
בשנת 1996 התחיל בקריירת סולו, והוציא אלבום בכורה בשם One Day at a Time שהיה רב-מכר. בין השירים התפרסם הלהיט "חמול", בלחנו של עקיבא המניק.
בשנת 2001 הוציא אלבום בשם "כאיש אחד בלב אחד" ובארצות הברית בלבד נמכרו מעל 25,000 עותקים.
בשנת 2003, הוציא אלבום בשם "אבינו" אלבום שלם בלחניו של ייצי בולד, היה מהראשונים במוזיקה החסידית שכלל סרטון מחשב אינטראקטיבי, באותה שנה הרכיב את "התזמורת של שלוימי דאקס" - להקה שמופיעה באירועים ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2007, הוציא אלבום בשם "השם אחד", בו השתתף גם בנו דוד בשיר אחד. דואט נוסף באלבום הוקלט עם הזמר המזרחי חיים ישראל - בשיר "יגדל אלוקים חי".
בשנת 2019 הופיע באירוע סיום הש"ס באצטדיון מטלייף בניו יורק, בו השתתפו למעלה מ-100,000 צופים, התזמורת הייתה מי שליוותה מוזיקלית את האירוע ושרו בו גדולי המוזיקה החסידית, לרגל האירוע הוציא קליפ לשירו "תורה".
דיסקוגרפיה

1996 One Day at a Time
אחינו, בשנת 1998
כאיש אחד בלב אחד 2001
אבינו, שיצא 2003
השם אחד 2007
Dance All Night With the Shloime Dachs 2009
להיטים גדולים

קומה ה'
חמול
פתחו לי
יערב
המלאך
כאיש אחד
תמיד
שיתופי פעולה

מנדי וולד - לוסטיג און לייבדיג
ארי גולדוואג - וזוכר
ישראל וויליגר - אלבום יום-טוב, ואלבום החתונה
אברהם פריד לייב!
חיים ישראל - יגדל
להקת שלשלת.
הופעות וחזנות

דאקס קשור בקשר הדוק עם שירותי הילדים והמשפחה של OHEL[אנ]' לילדים מיוחדים, הן כחבר דירקטוריון פעיל והן כמתנדב בעשרות הופעות מוזיקליות לחניכים של OHEL. הוא ואשתו ליבי מארחים את חניכי OHEL בביתם לאורך כל השנה, כולל את המנגל השנתי בתשעת הימים. דאקס גם מופיע בקביעות בקאמפ האסק, ובהופעה לרגל יום-ישראל בסנטרל פארק. בשנת 2002 דאקס מונה לחזן בימים הנוראים בבית הכנסת של גרייט נק[אנ'] בניו יורק.
משפחה

נשוי לליבי, יש להם ארבעה ילדים והם גרים בברוקלין, ניו יורק. בנו דוד דאקס התחיל בקריירת שירה עצמאית.
הערות שוליים

↑  Mostly Music, Shloime Dachs, Mostly Music (באנגלית)
↑  5306 סידיש 53 - ראיון עם הזמר שלומי דקס, נבדק ב-2021-10-07
↑  Shloime Dachs – www.jyrics.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Dancing at The 13th Siyum HaShas of Daf Yomi at Metlife Stadium, נבדק ב-2022-01-02
↑  Shloime Dachs | Torah | Official Video | תורה - שלומי ודוד דקס, נבדק ב-2021-10-08
↑  One Day At a Time, נבדק ב-2021-10-07
↑  Acheinu, נבדק ב-2021-10-07
↑  K'ish Echod B'lev Echod, נבדק ב-2021-10-07
↑  Avinu, נבדק ב-2021-10-07
↑  Mostly Music, Shloime Dachs - Hashem Echad, Mostly Music (באנגלית)
↑  Amazon.com, www.amazon.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Listig & Lebedig, נבדק ב-2021-10-07
↑  V'zoicher, נבדק ב-2021-10-07
↑  The Yom Tov Album, נבדק ב-2021-10-07
↑  The Wedding Album, נבדק ב-2021-10-07
↑  Avraham Fried Live!, נבדק ב-2021-10-07
↑  Yigdal, נבדק ב-2021-10-07
↑  בדינר המפואר: שלומי ודוד דקס במחרוזת נוסטלגית | צפו, באתר רדיו קול חי, ‏2022-01-02
↑  Shloime Dachs Annual Siyum and BBQ | OHEL Children's Home and Family Services, www.ohelfamily.org (באנגלית)
↑  דוד דקס ומקהלת קולנו, באתר JewishMusic.fm
↑  ביצוע לייב: דוד דקס ומקהלת זמירות שרים "אם אשכחך"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313549905171  ISNI: 0000 0001 0528 0054  LCCN: n2014021429  MusicBrainz: 54879195-93d0-44a6-a4af-0a7c1c7b998b  VIAF: 157657455   WorldCat (עם VIAF): 157657455
שלמה מן ההר

ערך זה עוסק ברב בן המאה ה-13. אם התכוונתם לרב בן המאה ה-20, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  ברצלונה
 פטירה:  המאה ה־13 
 מדינה:  כתר אראגון 
 מקום מגורים:  מונפלייה 
 תקופת הפעילות:  ? – המאה ה־13 
 תלמידיו:  יונה גירונדי 
 
רבי שלמה בן אברהם בן שמואל (התפרסם בשם: שלמה ממונפלייה וכשלמה מן ההר), היה תלמיד חכם פרובאנסאלי בן המאה ה-13. הוא נולד בברצלונה, ועבר למונפלייה שבפרובאנס, שכונתה בפי היהודים ההר, על בסיס מקור שם העיר שנובע מהמילה mont.
פולמוס הרמב"ם

רבי שלמה מן ההר נודע בהתנגדותו לספרו של הרמב"ם "מורה נבוכים", יחד עם תלמידו הנודע רבי יונה גירונדי. בשנת 1232, כארבעים שנה לאחר פרסום "מורה נבוכים", שלחו הרב שלמה מן ההר ושניים מתלמידיו – רבי יונה גירונדי ורבי דוד בן שאול – מכתב לחכמים שונים בצרפת, חלקם מבעלי התוספות, והללו הטילו חרם על ספרי הרמב"ם, והפיצו את דבר החרם בקהילות צרפת וספרד. תומכי הרמב"ם הגיבו בחרם על רבי שלמה מן ההר ותלמידיו, ואף העלילו עלילות בדבר יחוסו ומשפחתו של רבי יונה גירונדי. פעולות אלו נתקלו בהתנגדות מצד חכמי ספרד ביניהם הרמ"ה והרמב"ן.
נטען כי פולמוס זה גרם שנה מאוחר יותר, בשנת 1233, לשריפת ספרי הרמב"ם בידי נוצרים.
לדברי רבי שלמה מן ההר ותלמידו רבי דוד בר שאול עצמם, מעולם לא ביקשו מחכמי צרפת להחרים את הרמב"ם וספריו, אלא ביקשו מהם סיוע במלחמתם של חכמי ברדש עמהם, וכבודו של הרמב"ם יקר בעיניהם.
רבי אברהם בורנשטיין מסוכצ'וב שיער, שרבי שלמה הוא מחברו של הספר חידושי הרשב"א על מסכת מנחות; כך נטען גם בשמו של רבי יהושע מקוטנא. המאירי מביא דברים בשמו ובשם חבריו בתואר חכמי ההר.
תלמידיו

רבינו יונה גירונדי.
רבי דוד בר שאול.
רבי אלעזר מטראשקון.
רבי יוסף אבן שלויש שהחיבור שיטה לא נודע למי מיוחס לו.
לקריאה נוספת

שלמה שאנן, "תשובת רבנו שלמה מן ההר אל הרמב"ן בעניין החוטאים והחוזרים בתשובה", מוריה ט [יא-יב] (אלול תש"ם), עמ' ג-ד.
יצחק בער, תולדות היהודים בספרד הנוצרית, כרך א, תל אביב תש"ה, עמ' 70–77.
אפרים אלימלך אורבך, "חלקם של חכמי אשכנז וצרפת בפולמוס על הרמב"ם ועל ספריו", ציון יב [ג–ד] (תמוז תש"ז), עמ' 149–159.
עזריאל שוחט, "בירורים בפרשת הפולמוס הראשון על ספרי הרמב"ם", ציון לו [א–ב] (תשל"א), עמ' 27–60.
הערות שוליים

↑  פנחס רוט, "הלכה וביקורת בדרום צרפת: ר' דוד בן שאול על הלכות יין נסך", תרביץ שנה פג, ג, תשע"ה, עמ' 439.
↑  הקדמת הרב משה בלוי לחידושי  ר' אברהם מן ההר, עמ' 15
↑  קבוצת מכתבים בענייני המחלוקת על ספר המורה, שזח"ה, עמוד 50
↑  רבי אברהם בורנשטיין, אגלי טל, פיעטרקוב, תרס"ה, עמ' 114.
↑  רבי אלחנן וסרמן, קובץ הערות, נדפס בסוף "שו"ת הרשב"א למסכת יבמות", וילנה, תרצ"ב, "ידיעות נכבדות", בתחילת הספר.
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311226405171  VIAF: 299513677   WorldCat (עם VIAF): 299513677 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תאולוגיית שחרור

תאולוגיית השחרור היא גישה תאולוגית נוצרית המדגישה את שחרור המדוכאים. בהקשרים מסוימים, היא עוסקת בניתוחים חברתיים-כלכליים, עם "דאגה חברתית לעניים ושחרור פוליטי לעמים מדוכאים". בהקשרים אחרים, היא מתייחסת לצורות אחרות של אי שוויון, כמו גזע או מעמד.
תאולוגיית השחרור ידועה בעיקר בהקשר הלטינו-אמריקאי, במיוחד בתוך הנצרות הקתולית בשנות ה-60 של המאה ה-20 לאחר ועידת הוותיקן השנייה, שם היא הפכה לפראקסיס הפוליטי של תאולוגים כמו גוסטבו גוטיירס, לאונרדו בוף ובישועים חואן לואיס סגונדו וג'ון סוברינו, שתבעו את הביטוי "אופציה מועדפת לעניים". ביטוי זה שימש תחילה על ידי האב הישואי פדרו ארופה ב-1968 וזמן קצר אחר כך הסינוד העולמי של הבישופים הקתולים ב-1971 בחר כנושא שלו את הצדק החברתי.
ההקשר הלטינו-אמריקאי הוליד גם תומכים פרוטסטנטים של תאולוגיית השחרור, כמו רובן אלבס, ג'וזה מיגונס מנינו, ורנה פדילו, אשר בשנות ה-70 של המאה ה-20 קרא לשילוב של אוונגליזם ואחריות חברתית.
תאולוגיות שחרור התפתחו גם בחלקים אחרים של העולם כמו תאולוגיה שחורה בארצות הברית ובדרום אפריקה, תאולוגיית השחרור הפלסטינית, תאולוגיה דלית בהודו ותאולוגיה של מינג'ונג בדרום קוריאה.
תאולוגיית השחרור של אמריקה הלטינית

הצורה הידועה ביותר של תאולוגיית השחרור היא זו שהתפתחה בתוך הכנסייה הקתולית באמריקה הלטינית בשנות ה-60, שנוצרה בעיקר כתגובה מוסרית לעוני ולאי הצדק החברתי באזור, שאי השיוון בו הוא מהגבוהים בעולם. המונח נטבע ב-1971 על ידי הכומר הפרואני גוסטבו גוטיירס, שכתב את אחד הספרים החשובים של תאולוגיית השחרור.
תאולוגיית השחרור של אמריקה הלטינית השפיעה על חלקים מהתנועה האוונגליסטית ועל הבישופים הקתולים בארצות הברית. השימוש שעשו חסידיה ב"מושגים מרקסיסטיים" הוביל באמצע בשנות ה-80 לגינויה על ידי הכס הקדוש, אך עם זאת קבע כי "כשלעצמו, הביטוי 'תאולוגיה של שחרור' הוא מונח תקף לחלוטין". הקרדינל רצינגר (לימים האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר) דחה צורות מסוימות של תאולוגיית השחרור של אמריקה הלטינית בשל התמקדותה בחטא ממוסד או מערכתי ועקב זיהוי ההיררכיה של הכנסייה הקתולית בדרום אמריקה כבני אותו מעמד מיוחס, שכבר זמן רב דיכא אוכלוסיות ילידים מאז הגעתם עם הספרדים במאה ה-16.
התאולוגיה השחורה

פחות או יותר במקביל לפרסומים הראשונים של תאולוגיית השחרור של אמריקה הלטינית התפתחה גם תאולוגיית השחרור השחורה ותאולוגיית השחרור הפמיניסטית. תאולוגיה שחורה מתייחסת לפרספקטיבה תאולוגית שמקורה בכמה כנסיות שחורות בארצות הברית ומאוחר יותר בחלקים אחרים של העולם, המהווה ניסיון נוצרי לעזור לאלה ממוצא אפריקאי להתגבר על הדיכוי. היא מתמקדת במיוחד בעוולות שבוצעו נגד אפרו-אמריקאים ודרום אפריקאים שחורים במהלך ההפרדה הגזעית האמריקאית והאפרטהייד, בהתאמה.
התאולוגיה השחורה מבקשת לשחרר People of color מצורות מרובות של כפיפות פוליטית, חברתית, כלכלית ודתית ורואה בתאולוגיה הנוצרית תאולוגיה של שחרור - "מחקר רציונלי של הווייתו של אלוהים בעולם לאור המצב הקיומי של קהילה מדוכאת, המקשרת את כוחות השחרור למהות הבשורה, שהיא ישוע המשיח", כותב ג'יימס האל קון, אחד התומכים המקוריים של הפרספקטיבה. התאולוגיה השחורה מערבבת את הנצרות עם שאלות של זכויות אזרח, במיוחד כפי שהועלו על ידי תנועת הכוח השחור ותנועת התודעה השחורה.
הערות שוליים

↑  Dictionary of Historical Terms (1998), 2nd ed., Chris Cook, ed., p. 203.
↑  Løland, Ole Jakob (ביולי 2021).  Usarski, Frank (ed.). "The Solved Conflict: Pope Francis and Liberation Theology" (PDF). International Journal of Latin American Religions. Berlin: Springer Nature. 5 (2): 287–314. doi:10.1007/s41603-021-00137-3. ISSN 2509-9957. ארכיון (PDF) מ-9 בספטמבר 2021. נבדק ב-31 ביולי 2021. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Dault, Lira (22 בינואר 2015). "What Is the Preferential Option for the Poor?". U.S. Catholic. 80: 46. אורכב מ-המקור ב-10 ביולי 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Crosby, Michael (17 באוקטובר 2016). "In 1971, the Bishops Sounded a Call for Justice". National Catholic Reporter. ארכיון מ-3 באוגוסט 2020. נבדק ב-10 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alves, Rubem A. (1988). Towards a Theology of Liberation. Princeton Theological Seminary. ארכיון מ-14 ביוני 2022. נבדק ב-4 במאי 2021. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Rubem Alves – Liberation Theology Pioneer". Critical Therapy Center. New York, NY. 21 ביולי 2014. ארכיון מ-21 ביולי 2014. נבדק ב-21 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Instruction on certain aspects of the "Theology of Liberation"". Vatican. ארכיון מ-27 ביוני 2020. נבדק ב-10 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wojda, Paul J., "Liberation theology," in R.P. McBrien, ed., The Catholic Encyclopedia (Harper Collins, 1995).
↑  Rebecca Feldhaus Adams, James H. Cone, Founder Of Black Liberation Theology, Dies At 79, NPR, ‏April 28, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565683705171  BnF: cb11933609z (data)  GND: 4078248-7  LCCN: sh85076447  LNB: 000106708  NDL: 00576598  NKC: ph138525
תמרה קרסבינה

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1885 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  26 במאי 1978 (בגיל 93) ביקונספילד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות המפסטד 
 השכלה:  אקדמיית וגנובה של הבלט הרוסי (1902) 
 השקפה דתית:  נצרות אורתודוקסית 
 בן או בת זוג:  Henry James Bruce (1917, 1915–?) 
 פרסים והוקרה:  Queen Elizabeth II Coronation Award 
 
קרסבינה, בסביבות 1920
תמרה קרסבינה (ברוסית: Тамара Платоновна Карсавина; ‏10 במרץ 1885, סנקט פטרבורג - 26 במאי 1978, לונדון) הייתה פרימה בלרינה רוסיה בבלט הקיסרי ובבלט רוס, שם רקדה עם ואצלב ניז'ינסקי.
נולדה לרקדן ומורה לבלט בשם פלאטון קרסבין (בין תלמידיו מיכאל פוקין), למדה בבית הספר של הבלט הקיסרי הצטרפה ללהקה של הבלט הקיסרי של תיאטרון מריאינסקי כפרימה בלרינה והופיעה בכל הרפרטואר של מריוס פטיפה. הצטרפה כפרימה בלרינה לבלט רוס של סרגיי דיאגילב, ורקדה בתפקידים ראשיים בבלטים של מיכאל פוקין: הסילפידות, קלאופטרה, פטרושקה, רוח הורד, ציפור האש (תפקיד שהוצע תחילה לאנה פבלובה), נרקיס, דפני וכלואה, ובבלטים ז'יזל, Les Orientales בבלט jeux של ניז'ינסקי, בבלט "הכובע משולש הפינות" של מאסין ובלטים נוספים.
בין תלמידותיה נמנות מרגוט פונטיין ואליסיה מרקובה. הייתה שותפה בשחזור יצירות מופת של הבלט, סייעה בהקמת הבלט המלכותי, ויעצה לכוריאוגרף פרדריק אשטון.
לאחר מהפכת אוקטובר התחתנה עם דיפלומט אנגלי ובשנת 1918 עזבה לבריטניה.
הערות שוליים

↑  בריטניקה, ביוגרפיה של תמרה קרסבינה
↑  ניו יורק טיימס, ביוגרפיה של תמרה קרסבינה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587518305171  PLWABN: 9810615101705606  BIBSYS: 90654143  BNE: XX985561  BnF: cb12241588g (data)  CiNii: DA02325775  GND: 143685376  ISNI: 0000 0001 1634 421X  LCCN: n79122073  LNB: 000039333  MusicBrainz: 6389f903-5537-4a3a-acbd-86e32f73201b  NDL: 00469283  NKC: js2013750722  NLA: 35260494  NLG: 250875  NTA: 070609527  RERO: 02-A003443234  SNAC: w6hd80k8  SUDOC: 060238143  Trove: 886699  VIAF: 46815837   WorldCat (עם VIAF): 46815837
שמואל אבן ג'אמע

| --- | --- |
 השקפה דתית:  יהדות 
 
רבי שמואל בן יעקב אבן ג'אמע היה תלמיד חכם, מילונאי תלמודי ומשורר בגאבס שבצפון אפריקה (כיום בתוניסיה) במאות ה-11 וה-12.
חייו

נולד בגאבס למשפחת רבנים. סבו, רבי משה אבן ג'אמע, אביו, רבי יעקב ודודו רבי אברהם, היו כולם תלמידי חכמים שהתכתבו עם רב האי גאון, ואביו היה אב בית דין בגאבס. תלמיד אביו, אך מחשיב גם את רב האי גאון כאחד מרבותיו. שימש כדיין בגאבס, ולאחר פטירת אביו היה אב בית הדין. לצד היותו חכם תלמודי מובהק, רכש השכלה כללית באסטרונומיה, רפואה, פילוסופיה, בלשנות ועוד חכמות, ויש האומרים שאף היה רופא בהכשרתו. בכתביו מזכיר את חכמי אומות העולם כאריסטו, הרמס, גלינוס. כמו כן, שלח לרבי אברהם אבן עזרא אגרת מליצית (הכוללת 157 בתים) בענייני אסטרונומיה, בתוספת שיר נוסף בן 130 בתים והחיבור "חי בן מקיץ". ראב"ע השיב לו, וצירף שירי שבח ארוכים, ואף מקונן על מותו.
בניו, רבי יהודה, רבי יעקב ורבי משה, היו תלמידי חכמים בולטים בגאבס.
ספריו > אגרת המופת בכשרות בעלי חיים

נכתבה במקורה בערבית יהודית (בשם "רסאן אלברהן בתדכיה אלחיואן") כתשובה לנדבן בשם משה ישועה אבן עמראן, אשר בקש ממנו לכתוב חיבור על הלכות כשרות בעלי החיים. לוי משער שהספר נכתב בשנת 1108.
הספר כולל עשרה פרקים:
מיני בעלי חיים טמאים וטהורים, לסוגיהם ולשמותם, וכן זיהוי ביצים טהורות. בפרק זה חולק על חלק מהזיהויים של רב סעדיה גאון.
הזמנים שבהם מותר ואסור לשחוט.
שחיטת בהמות.
הלכות הנוגעות לשוחט עצמו. בפרק זה שולל בתוקף את שחיטת הקראים, הצדוקים והביתוסים.
הלכות סכין השחיטה.
מקום השחיטה, אופן השחיטה והדברים הפוסלים אותה. בפרק זה מתמודד גם עם הלכותיו של אלדד הדני.
הלכות טרפות.
הלכות הכשרת בשר: ניקור והוצאת הדם.
דינים השייכים בשחיטת חיות ועופות: כיסוי הדם ושחיטת כוי, ושייכותם לאיסור "אותו ואת בנו" ונתינת זרוע, לחיים וקיבה.
דינים השייכים בדגים וחגבים כשרים.
הספר מאופיין בקיצור רב. סמכותו ההלכתית באה לידי ביטוי בכך שלא אחת הוא חולק על הגאונים (אם כי מפליג לשבחם), וכן במעשה שמביא שפעם אחת הוציא עוף שסבר שהוא טמא מכליהם של היהודים שהכינו אותו לאכילה, והשליך אותו.
המקור הערבי מצוי בספריית הבודליאן באוקספורד. מאמר אודותיו פורסם בשנת 1862 על ידי מוריץ שטיינשניידר, ללא זיהוי המחבר. שלמה זלמן חיים הלברשטאם זיהה את המחבר עם רבי שמואל, על סמך השוואות למצטטים קדומים והשוואות לשוניות לספרים אחרים של רבי שמואל. הספר יצא במהדורה חדשה על ידי הרב ניסים לוי, בהוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים ה'תשע"ח.
ספריו > חיבורים אחרים

ספר אגור או אלף המגן תלוי עליו - כעין השלמה לספר הערוך. כתבי היד מצויים בפארמה ובקיימברידג', והודפס במלואו לראשונה על ידי שלמה בובר בשנת ה'תרמ"ז. בספר זה מרבה להשתמש בחכמותיו הכלליות לצורך הסבר מושגים תלמודיים.
כתאב אלזהדה ללמתאמלין פי יקטה אלמתגפלין - ספר מוסר.
רבי יצחק בן אבא מרי מזכיר חיבור שכתב על מסכת סנהדרין. בובר משער שכתב גם על מסכתות נוספות.
משיר השבח שכתב אליו רבי אברהם אבן עזרא, משמע שהיה משיב תשובות הלכתיות ("בדתו יבאר תשובות לשואל").
יהודה לייב דוקעס מייחס אליו את הספר הדקדוקי ראשית לקח המצוי בכתב יד, ואילו שטיינשניידר שולל זיהוי זה.
לקריאה נוספת

שלמה זלמן חיים הלברשטאם, רבי שמואל אבן ג'אמע והלכות שחיטה בלשון ערבית, הכרמל שנה ג', עמ' 215–216.
הרב ניסים לוי, אגרת המופת, מוסד הרב קוק, ירושלים ה'תשע"ח, עמ' 19–51.
גרשי-גרשוני מיכאל, הפרק השמיני מחיבור הראייה על השחיטה (רסאלה' אלברהאן פי תד'כיה' אלחיואן) לר' שמואל בן יעקב מקאבס "אבן גאמע", בתוך: קובץ חצי גבורים פליטת סופרים ט (ניו ג'רזי ה'תשע"ו) פא-קכז.
שלמה בובר, ספר אגור, לבוב ה'תרמ"ז, עמ' 2–9.
הרב בנימין רפאל כהן, מלכי תרשיש, ה'תשמ"ו, עמ' כט אות ט.
הערות שוליים

↑  ראו למשל: חכמת הראב"ע כרך ב חלק א עמד 38
↑  פליישר, קובץ מאמרים, עמ' 47
↑  עמ' מט-נ במהדורת מוסד הרב קוק
↑  יש להבדיל בינו לבין ספר האגור של רבי יעקב לנדא, בן המאה ה-15 באיטליה. שם הספר הוא למעשה תרגום של שם המשפחה "ג'אמע" שפירושו "כינוס" או "איסוף".
↑  ראשית הלקח | כתב יד NNL_ALEPH000065884 | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291644205171  LCCN: n95017337  VIAF: 298120541   WorldCat (עם VIAF): 298120541
תוכנית אקספלורר

שיגור אקספלורר 6 על גבי טיל תור־אייבל
תוכנית אקספלורר (באנגלית: Explorer program) היא תוכנית אמריקאית לחקר החלל שמספקת מידע מדעי רב ביותר על היקום בו אנו חיים. יותר מ־90 משימות אקספלורר שוגרו מ־1958 עד ל־2011, והתוכנית עדיין פעילה כיום. החל מאקספלורר 6 התוכנית עברה לידיה של סוכנות החלל האמריקאית – נאס"א – שהסתייעה רבות בארגונים פרטיים ובארגונים של מדינות אחרות בפיתוח משימות. כיום שתי התת־תוכניות המרכזיות של תוכנית אקספלורר הם SMEX (משימות עד 120 מיליון דולר) ו־MIDEX (משימות עד 180 מיליון דולר).
המשגרים שהיו ועדיין בשימוש במהלך התוכנית הם יופיטר C/ג'ונו 1, ג'ונו 2, דגמים שונים של טילי תור, דגמים שונים של טילי דלתא וטילי פגאסוס.
היסטוריה

תוכנית אקספלורר הייתה התוכנית המוצלחת הראשונה של ארצות הברית לשיגור לוויין למסלול סביב כדור הארץ. התוכנית החלה כהצעה של צבא ארצות הברית לשיגור לוויין למסלול סביב כדור הארץ במהלך השנה הגיאופיזית הבינלאומית, אך התוכנית נדחתה לטובת תוכנית של צי ארצות הברית, תוכנית וונגארד. התוכנית הועלתה מחדש לאחר שיגור הלוויין ספוטניק 1 על ידי ברית המועצות ב־4 באוקטובר 1957 (ראו: משבר הספוטניק). אקספלורר 1 שוגר ב־31 בינואר 1958. מלבד היותו של אקספלורר 1 הלוויין הראשון של ארצות הברית, הלוויין ידוע בגילויים של חגורות ואן אלן.
התוכנית הועברה לאחריות נאס"א, שהמשיכה לשגר לוויינים תחת השם אקספלורר בשיגור לוויינים קטנים שתפקידם המרכזי הוא מחקר מדעי. במהלך השנים שיגרה נאס"א עשרות לוויינים בעלי משימות מחקר מדעיות מגוונות ביותר.
לווייני אקספלורר גילו דברים חשובים ביותר: את המגנטוספירה של כדור הארץ ואת שדה הכבידה שלו, את רוח השמש, מאפיינים של מיקרו־מטאוריטים הבאים לכדור הארץ, מידע על קרינה על־סגולה, קרינה קוסמית וקרינת X שבאו ממערכת השמש ומהיקום כולו, פיזיקה של היונוספירה ועוד. טלסקופים שונים ששוגרו כחלק מהתוכנית גילו גם הם גילויים מיוחדים, כולל את גילויו של האסטרואיד הטרויאני הראשון של כדור הארץ.
משרדי תוכנית אקספלורר הממוקמים במרכז טיסות החלל גודרד שבגרינבלט, מרילנד, מנהלים את התוכנית. משימות התוכנית מאופיינות במחירים מתונים ובזמן תכנון, בנייה והוצאה לפועל קצרים יחסית.
תוכנית אקספלורר כללה וכוללת תתי־תוכניות כגון MIDEX, SMEX, UNEX ואחרים.
ראו גם

תוכנית החלל האמריקאית
הערות שוליים

↑  http://explorers.gsfc.nasa.gov/missions.html
| תוכניות נאס"א לחקר מערכת השמש |
| --- | --- | --- |
| פעילות | אקספלורר • וויאג'ר •  חקר מאדים • משימות פלנטריות (דיסקברי • גבולות חדשים • חקר מערכת השמש) • פלאגשיפ • חקר עולמות אוקיינוס |  |
| הושלמו | פיוניר • מארינר • לונר אורביטר • ריינג'ר • סרוויור • אפולו • ויקינג • פלנטרי אובסרבר • MESUR • מרס סרוויור 98 • מארס סקאוט • מארס רובר |  |
| בוטלו | פלנטרי גראנד טור • וויאג'ר (מאדים) • פרומתאוס • קונסטליישן • ניו מילניום • מארינר סימן 2 |  |
תיל (אי)

ערך זה עוסק באי בארץ הנסיכה אליזבת שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  מדף הקרח אמרי 
 קואורדינטות:  70°08′00″S 72°39′00″E﻿ / ﻿70.1333°S 72.65°E﻿ / -70.1333; 72.65
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיתיל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיתיל
 
האי תיל או האי ת'יל (באנגלית: Thil Island) הוא אי סלעי קטן אי קטן בארץ הנסיכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם 1.9 קילומטרים מצפון-מזרח לראש ג'נינגס, בחלקו המזרחי של מדף הקרח אמרי.