stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תקשורת מגויסת
הערות שוליים

↑  גליה ירדני. העיתונות העברית בארץ-ישראל בשנים 1863 - 1904, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשכ"ט, עמודים 207-213.
↑  פרופ' זהר שביט (עורכת), תולדות היישוב היהודי בא"י מאז העלייה הראשונה - בנייתה של תרבות עברית, 1998, הוצאת מוסד ביאליק, עמודים 72-98.
↑  Vallone, R.P., Ross, L., & Lepper, M.R. (1985). The hostile media phenomenon: Biased Perception and Perceptions of Media Bias in Coverage of the "Beirut Massacre". Journal of Personality and Social Psychology, 49, 577-585.
↑  כספי, דן (1995). "השפעות של תקשורת המונים". תקשורת המונים. כרך ב': יחידות 5–7. האוניברסיטה הפתוחה. תל אביב.
↑  פרינגל, אדוארד (1979). "המקרה של המצלמות בבית המשפט", מתוך תקשורת ההמונים המשודרת והחברה. עורך: יצחק אילון. הוצאת איילון, 1994: 35-39.
↑  Kathleen M. Schmitt, Albert C. Gunther; Why Partisans See Mass Media as Biased; COMMUNICATION RESEARCH, Vol. 31 No. 6, December 2004 623-641
↑  Amarina Ariyanto, Matthew J. Hornsey, Cindy Gallois; Group Allegiances and Perceptions of Media Bias: Taking Into Account Both the Perceiver and the SourceGroup Processes &Intergroup Relations2007 Vol 10(2) 266–279
↑  אורן פרסיקו, רוב הציבור מעוניין בתקשורת מגויסת, באתר העין השביעית, 29 בנובמבר 2013
| מיסאינפורמציה |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מיסאינפורמציה • דיסאינפורמציה • פוסט-אמת • פסאודו-מדע • אנטי-מדע • תאוריית קשר • שכתוב ההיסטוריה • אמיתנות (אנ') • תעמולה • שמועה • שקר |  |
| תקשורת | פייק ניוז • מפלגתנות (אנ') • חדשות סאטיריות (אנ') • עיתונות צהובה • שערורייה עיתונאית • שופר • תקשורת מגויסת • מסגור • הטיות פוליטיות בתקשורת • ספירלת השתיקה • תיבת תהודה • בועת הפילטר • מידע כוזב על מגפת הקורונה • מערך ההסברה של חמאס |  |
| מכחישנות | הכחשת המציאות • הכחשת שינוי האקלים • התנגדות לחיסונים • הכחשת איידס • הכחשת השואה • הכחשת רצח העם הארמני |  |
| בישראל | תאוריות הקשר על רצח יצחק רבין • תאוריות קשר הקשורות לחיות בישראל • מידע כוזב במלחמת חרבות ברזל • הכחשת טבח שבעה באוקטובר |  |
| שיווק | תוכן שיווקי • קליקבייט • פרסום סמוי |  |
| אוריינות מידע | אוריינות מידע (אנ') • אוריינות מדיה • אוריינות דיגיטלית • הפדרציה הבין-לאומית של ארגוני ספריות ומוסדות • הערכת מקורות • בדיקת CRAAP • מכון דוידסון לחינוך מדעי |  |
| בדיקת עובדות | בדיקת עובדות • רשת בדיקת העובדות הבין-לאומית • מהצד השני עם גיא זהר • לא רלוונטי • המשרוקית • פייק ריפורטר • סנופס • מכסחי המיתוסים |  |
חוזרר החורש

| חוזרר החורש |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
על־מערכה:: צמחי זרע
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
סוג:: חוזרר
מין:: חוזרר החורש
שם מדעי
 Eriolobus trilobus ‏רומר, 1847
חוזרר החורש (שם מדעי: Eriolobus trilobatus) הוא מין עץ פרי מן הסוג "חוזרר" ממשפחת הוורדיים.
מזוהה עם ה'חוזרד' המוזכר במשנה.
תיאור

חוזרר החורש הוא עץ נשיר חורף בעל גזע אחד בגובה4–10 מטר בעל עלים ירוקים (בשלכת צהובים-כתומים) מחולק לעד שלוש אונות מרכזיות שתי האונות בצדדים מתחלקות לעוד אונות והאמצעית לשלוש.
בעל פרחים לבנים בעלי חמישה עלי כותרת.
פרי כתום קטן דמוי תפוח.
כאמור נזכר במשנה פעם אחת בסמיכות לתפוח.
תפוצה

חוזרר החורש הוא אנדמי למזרח התיכון (מהרי הגולן בדרום- עד ארצות הבלקן בצפון)
בישראל גדל רק בגליל העליון, בגולן ובחרמון. בסכנת הכחדה בישראל.
העץ צריך חורש גבוה (מעל 900 מטרים מעל פני הים), לח, קריר וצפוף.
מתרבה רק מזרעים.
טמרין קיסרי

| טמרין קיסרי |
| --- | --- |
 טמרין קיסרי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: קופים רחבי אף
משפחה:: מרמוסטיים
סוג:: טמרין
מין:: טמרין קיסרי
שם מדעי
 Saguinus imperator ‏גואלדי, 1907
תחום תפוצה


טמרין קיסרי
טמרין קיסרי (שם מדעי: Saguinus imperator) הוא מין של פרימט מסוג טמרין. תפוצתו בבוליביה, פרו וברזיל. כמו שאר הטמרינים הוא שוכן עצים ופעיל יום. שמו של הטמרין הגיע בגלל הדמיון בין שפמו לשפם של קיסר גרמניה וילהלם השני.
למין זה שני תת-מינים: טמרין קיסרי שחור אדרת (שם מדעי: S. i. imperator) וטמרין קיסרי מזוקן (שם מדעי: S. i. subgrisescens).
גופו אפור כהה; גפיו, אוזניו וראשו שחור; זנבו כתום ולעיתים שחור. לטמרין שפם גדול ולבן; לתת המין המזוקן יש גם זקנקן לבן. אורך הגוף בין 23 לבין 25.5 ס"מ, אורך הזנב בין 39 לבין 41.5 ס"מ. משקלו 450 גרם.
קבוצת טמרינים היא פוליאנדרית, כל קבוצה כוללת נקבה שליטה אשר מזדווגת עם מספר זכרים. הלידה מתרחשת לאחר הריון שנמשך בין 140 ל-145 יום, שלאחריו נולדים תאומים לא זהים (לעיתים נדירות נולד גור בודד או שלישייה) במשקל 85 גרם. האבות ושאר החברים בקבוצה עוזרים בהעברת הגורים ממקום למקום, וזאת עד ל-7 שבועות מהלידה. בגיל זה הגורים מפסיקים לינוק ומתחילים לאכול מזון רך ועלים. בגיל 10 שבועות הגורים הופכים להיות עצמאיים לחלוטין. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 16–20 חודשים.
מין זה חי בשבי עד 17 שנה ובטבע כ-10 שנים.
תפוצתו של הטמרין במדינות אקרי שבמערב ברזיל, בצפון בוליביה ובדרום-מזרח פרו. הוא חי ביערות גשם טרופיים משניים בעיקר, אך גם ביערות ראשוניים, עד לגובה 300 מטר מעל לפני הים. על העצים, הטמרין נמצא בגובה של 15–30 מטר מפני הקרקע. הם חיים בלהקות של בין 3 ל-8 פרטים, ולעיתים נדירות אף 13 פרטים. שטח של קבוצת טמרין הוא 300–400 דונם.
טמרין זה, כמו שאר מיני הטמרין, אוכל חרקים, פירות ותפליטי עצים. בעונה הגשומה 97% מהמזון הטבעי שלו הוא פירות, ובעונה היבשה רוב המזון הטבעי הוא נקטר הניגר מהעץ.
לטמרין זה מספר טורפים אפשריים, בעיקר מיני נחשים, לטאות גדולות וחתולים קטנים.
הערות שוליים

1 2  טמרין קיסרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מתוך האתר של המוזיאון הזואולוגי של אוניברסיטת מישיגן(הקישור אינו פעיל)
קהילת מבקשי דרך

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:   ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  31°45′36″N 35°12′18″E﻿ / ﻿31.760104337011°N 35.204899142263°E﻿ / 31.760104337011; 35.204899142263
 www.mevakshei.org
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת ירושלים מוגדלת) קהילת מבקשי דרך(למפת ירושלים רגילה) קהילת מבקשי דרך(למפת הרי ירושלים רגילה) קהילת מבקשי דרך(למפת הרי ירושלים מוגדלת) קהילת מבקשי דרך  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קהילת מבקשי דרך היא קהילה של היהדות הרקונסטרוקציוניסטית שבסיסה הוא בבית כנסת בשכונת גבעת אורנים בירושלים. בשנת 1999 הצטרפה הקהילה לתנועה ליהדות מתקדמת בישראל.
היסטוריה

הקהילה נוסדה בשנת 1962 על ידי הרב יעקב כהן, תלמידו של הרב מרדכי קפלן (מייסד הזרם הרקונסטרוקציוניסטי ביהדות), הרב משה חיים ויילר, רחל ינאית בן-צבי ופעילים נוספים, כקהילה עצמאית הדוגלת בשוויוניות וגישה פתוחה ליהדות. תחילה נהגו חברי הקהילה להתפלל בבית־החלוצות ואחר כך באולם בית־הספר הגימנסיה העברית, שניהם בשכונת רחביה.
ביוני 1974 הקימה הקהילה קרן עזרה לתלמידים משכונות עוני, הלומדים בבית הספר התיכון ע"ש דנמרק בירושלים, לזכר האחים אדם וגדעון ויילר, בניו של הרב משה חיים ויילר כשנהרגו במלחמות ההתשה ויום כיפור.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הגיע מספר חברי הקהילה לכ-400 איש והיא ביקשה להקים לעצמה מבנה קבע. ראש העירייה טדי קולק הקצא קרקע בשכונת אורנים להקמת מבנה בית כנסת. עם זאת המועצה הדתית והרבנות הראשית סירבו להקצות תקציב להקמת המבנה מאחר שנשים משתתפות במניין ובעלייה לתורה שלה. רוב התקציב להקמת המבנה גויס מתרומות. בית הכנסת, כולל גם מרכז קהילתי וגן ילדים, הוא נחנך בשנת 1985 והוא נקרא "יד לבנינו", לזכר חברי הקהילה שנפלו במערכות ישראל.
בינואר 1985 עורר חבר הכנסת ממפלגת ש"ס, שמעון בן-שלמה סערה ציבורית, לאחר שאמר שצריך לסקול את חברי "קהילת מבקשי דרך". במיוחד התלונן על כך שהקהילה מעסיקה אישה כרב ואמר:”אשה רב? זאת ממש כפירה. זה הפיכת הדת היהודית לנצרות. צריך לסקול אותם. הם חייבים סקילה”.
עקרונות ומנהגי הקהילה

העיקרון המרכזי של הקהילה הוא שוויון בין כל החברים והחברות, אין לקהילה סמכות רוחנית עליונה. במקום זאת יש ועד פועל בן 18 חברים ובהם יושב ראש, סגנים וגזבר. עם זאת הקהילה ממנה רב כמנהל הקהילה. מתוך הוועד מתארגנות ועדות שונות, שאחת מהן היא ועדת תפילה, המציעה תיקונים בנוסח התפילה המקובל. בין השאר השמיטה הוועדה ברכות, שהיא סבורה שאינן רלוונטיות כיום, כמו: "ברוך שלא עשני אשה (במקום זאת: "ברוך שעשני כדמותו"), או: "ברוך שלא עשני גוי" (במקום זאת: "ברוך שעשני ישראל"). בנוסף הכנסת פיוט ספרותי לתפילות השבת, במסגרת התאמת הדת היהודית למציאות הישראלית העכשווית. אל ספר התפילה של הקהילה מצורף לקט פיוטים, הנקרא או מושר לאחר התפילה המסורתית. בלקט הזה, שכמה משיריו הולחנו ואף צעדו במצעדי הפזמונים, שירים בעלי תוכן דתי, הרלוונטי לרוח הקהילה, ביניהם משירי אברהם שלונסקי ולאה גולדברג.
הקהילה מקיימת שוויון מלא בין גברים ונשים היושבים ביחד בעת התפילה. נשים עולות לתורה וטקסי הבר\בת מצווה זהים לבנים ולבנות.
הערות שוליים

↑  ריאיון עם הרב יעקב כהן ממייסדי קהילת "מבקשי דרך", על התנועה הרקונסטרוקציוניסטית ועל קפלן
1 2  ירון אביטוב, שלונסקי לפני התיבה, כל העיר, 25 בינואר 1985
1 2 3 4  תקציב ל"מבקשי דרך", כל העיר, 17 בספטמבר 1982
↑  יאיר שלג, האב הרוחני של המתנ"ס, באתר הארץ, 7 בפברואר 2002
↑  ב. עמיקם, קרן עזרה לתלמידים לזכר שני אחים שנפלו בקרבות, על המשמר, 12 ביוני 1974
↑  שירות לעם, מעריב, 17 בנובמבר 1987
↑  ירון אביטוב, צריך לסקול אותם, כל העיר, 25 בינואר 1985
↑  עמירם ברקת, טקסי "בת מצווה מאוחרת" תופסים תאוצה, באתר הארץ, 27 במאי 2003
חסרי לשון

| חסרי לשון |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: מזובטרכיה
על־משפחה:: חסרי לשון
משפחות
 Pipidae  Palaeobatrachidae  Rhinophrynidae
שם מדעי
 Pipoidea ‏לאורנט, 1960

חסרי לשון (שם מדעי: Pipoidea) היא על-משפחה מתת-סדרת מזובטרכיה (Mesobatrachia) שבסדרת חסרי הזנב. בני קבוצה זו הם צפרדעים פרימיטיביות ביותר המזכירות קרפדות שכשמן הן חסרות לשון.
קבוצה זו סווגה ב-1993 כטקסון משותף לא ברור של משפחת חסרי לשוניים ומשפחת הרינופריניים ומרבית הסוגים בקבוצה נכחדו.
מאפיינים

הן חיות בטבע רק באזורים טרופיים של אפריקה שמדרום לסהרה ואמריקה הדרומית והמרכזית. הן שחייניות טובות ובעלות עור חלק ורירי, המתאים לשהייה במים. המין רינופרין (Rhinophrynus dorsalis) חי רוב זמנו מתחת לאדמה ומחכה לגשמים כדי לצאת.
צפרדעים אלה חסרות לשון. כדי לתפוס את טרפן הן פוערות את לוען ככל יכולתן, וכמו כן הן בעלות יכולת שאיבה של חלקיקים לעבר פיהן. כמו כן הן חסרות שיניים ורגליהן חסרות אגן, מה שמקשה על תנועתן מחוץ למים ועל כן כמעט כל חייהן הן נמצאות במים, שם הגפיים משמשים אותן לשחייה.
מיון

על-משפחה חסרי לשון (Pipoidea)
קבוצה Pipimorpha
משפחה חסרי לשוניים (Pipidae)
סוג Hymenochirus
סוג ומין יחיד Pseudhymenochirus merlini
סוג פִּיפָּה (Pipa) - בו המין פיפה מצויה
סוג Silurana
סוג צפרדע רפואית (Xenopus)
משפחה Palaeobatrachidae - נכחדה
משפחה רינופריניים (Rhinophrynidae)
סוג ומין יחיד רינופרין (Rhinophrynus dorsalis)
זיזף פרחים

| זיזף פרחים> מיון מדעי |
| --- | --- |
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: זיזפיים
סוג:: זיזף פרחים
מינים
 זיזף פרחים קובני  זיזף פרחים ג'מייקני  זיזף פרחים פוארטוריקני
שם מדעי
 Phyllonycteris ‏גונדלאך, 1860

זיזף פרחים (שם מדעי: Phyllonycteris) הוא סוג עטלף ממשפחת הזיזפיים, הכולל שני מינים, החיים באזור הקריביים, לצד מין נוסף שנכחד. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1861 על ידי חוקר הטבע הקובני חואן גונדלאך אך חלק מהמינים תוארו עוד קודם לכן. משמעות השם המדעי שלו היא "חסר-עלה", בהתייחסות לעיטור העלה האפי הזעיר שלו.
תיאור

זיזפי הפרחים מתאפיינים באף רחב דמוי חזיר שבולט מתוך שקע בקצה החוטם, ובעיטור עלה אפי קטן בצורת זיז שכמעט ואינו נראה. הראש משולש עם חרטום בקבוקי, האוזניים בינוניות ומעוגלות והזנב קצרצר. הלשון ארוכה ומכוסה בקצה בזיפים המסייעים באיסוף צוף. אורך הראש והגוף: 83-64 מ"מ, אורך הזרוע 43–50 מ"מ ואורך הזנב 7–12 מ"מ. משקלם מגיע עד 21.1 גרם.
הפרווה של זיזף הפרחים צפופה, רכה ובהירה. צבעה הכללי נע בין צהבהב חיוור ללבן קרמי, בז', משי, אפור כסוף או כתום-זהוב. קרומי העור של הכנפיים בצבע חום כהה או שחרחר, והזרועות והרגליים בצבע בורדו כהה.
ביולוגיה

זיזפי הפרחים אנדמיים לאיי האנטילים הגדולים באזור הקריביים, וחיים ביערות גשם טרופיים בשפלה ובמורדות ההרים עד רום 1,700 מטר מעל פני הים. כפי שמרמז שמם, הם ניזונים בעיקר מאבקנים וצוף פרחים, ובמידה פחותה גם מחרקים.
זיזפי הפרחים פעילים בשעות הלילה בקבוצות; את שעות היום הם מבלים בשינה במערות, בתוך מושבות עטלפים גדולות שמעורבות עם סוגי זיזפים אחרים. ההיריון נמשך בסביבות חצי שנה, לאחריהם נולד צאצא יחיד חסר שיער במשקל 5 גרם.
מינים

בסוג שני מינים ועוד אחד שנכחד:
זיזף פרחים קובני (Phyllonycteris poeyi) - מצוי בקובה, האיטי והרפובליקה הדומיניקנית.
זיזף פרחים ג'מייקני (Phyllonycteris aphylla) - אנדמי לג'מייקה ומצוי בסכנת הכחדה חמורה.
זיזף פרחים פוארטוריקני (Phyllonycteris major) - היה אנדמי לפוארטו ריקו ונכחד מן העולם עוד לפני הגעת האירופאים לקריביים.
פרשנות פנים מקראית

פרשנות פנים מקראית הוא כינוי לטקסט המתואר כטקסט פרשני פנים-מקראי. לעיתים מדובר בטקסטים מקראיים מאוחרים המעבדים ומפרשים את קודמיהם, ולעיתים מדובר בהוספה פרשנית מאוחרת, ששוקעה בגוף הטקסט המקראי שקדם לה, לצורך הנגשת הטקסט הקדום לקורא בן התקופה המאוחרת, ממניעים שונים ובצורות שונות. לאחר הקאנוניזציה של המקרא, המשיכו חז"ל במפעל פרשני 'חוץ מקראי'.
הערות סופרים ותיקוניהם > הערות פרשניות

קוראים במקרא רשמו לעצמם הערות בשולי הכתוב או בגופו, שאינן מן הכתוב המקורי. סופרים מאוחרים לא ידעו שהערות הן אינן חלק מהכתוב, ולכן שילבו אותן בכתוב. ביטויים כגון "היא העיר הגדלה", וכן זיהוי 'יבוס' עם ירושלים על ידי הוספת המילים "היא ירושלים". הרצון לדייק ולמנוע אי הבנה, הביא לעיתים להוספות כמעט מיותרות כגון במכת צפרדע: "רק ביאור תשארנה", הרי ברור כי יהיו צפרדעים ביאור לאחר הסרת המכה.
ההערה הפרשנית אף עשויה ליישב סתירות בין טקסטים סמוכים או מרוחקים כדוגמת מעשה הנפילים: "הנפלים היו בארץ בימים ההם וגם אחרי כן...", נוסח המילים "וגם אחרי כן" מעיד על תוספת של קורא מאוחר המודע לכך שהנפלים הללו אמנם הושמדו כתוצאה מהמבול, אך היו גם כן נפלים אחרים בימים יבואו.
הערות סופרים ותיקוניהם > תחיבות בגוף הכתוב

התחיבות בשונה מהערות נועדו להשתלב בכתוב ולהוסיף עליו ממד חדש ליצירה. בסיפור מלחמת ארבעת המלכים את החמישה, נתחבו פסוקים הקוטעים את הרצף הסיפורי בכוונה להראות את קדמות קדושתה של ירושלים וזיקת אברהם לפולחנה. תחיבה נוספת המעידה על קדושתה של ירושלים בימי אברהם היא בסיפור עקדת יצחק. הסיפור נועד לשבח את אברהם על עמידתו בניסיון ולא ליצור זיקה לירושלים, אולם המשפט "אשר יאמר היום בהר ה' יראה" מעיד על עצמו שנכתב בזמן בו המקדש כבר בנוי וההר עליו הוא עומד נקרא הר ה'.
פרשנות משפטית > פרשנות החוק בקבצים המשפטיים

עדות לפעילות פרשנית בתחום החוק מתגלה מתוך סיפורים מהתורה כגון פרשת המקושש, שמתקשרת ישירות לאיסור הדלקת אש בשבת. בני ישראל לא ידעו מה לעשות למקושש אשר ביצע עבודת מלאכה בשבת, אף על פי שנאמר באיסור בספר שמות שיש להמית את האדם המבצע מלאכה בשבת. הפרשן הוסיף את פרשנותו בגוף החוק באמצעות פרשנות פנימית באחת משלוש דרכים: השמטה, תוספת או שינוי. מתוך השוואה לנוסחים אחרים, כגון נוסח השומרונים לתורה, מתגלים שינויים, תוספות או החסרות, בין אחד למשנהו. תוספות אלה באות להביא את החוק ליתר פירוט כגון: "וכי יריבון אנשים והכה איש את רעהו באבן או באגרף ולא ימות...", בנוסח התורה של השומרונים חסרות המילים "באבן או באגרוף".
פרשנות משפטית > פרשנות החוק בספרות לא משפטית

השוואת ספרות החוק שבתורה להיסטוריוגרפיה מעידה כי חוקי התורה לא היו בהכרח החוק הנוהג, לפחות בתקופת בית ראשון. ניכר כי ככל שהסיפורים מאוחרים יותר, משתקפת נאמנות יותר לחוקי התורה, אשר הפכה בתקופת בית שני למסמך מחייב. כך מבצע בעל ספר דברי הימים התאמה בין חוקי התורה לסיפורים. דוגמה בולטת היא שימוש כותב מגילת רות בחוק הייבום וחליצה.
פרשנות אגדית > סמיכות פרשיות

באמצעות שימוש בנוסחאות כגון "ויהי אחרי כן" או "ויהי אחר הדברים האלה", נעשה לכאורה רצף כרונולוגי המציג שיטות צירוף סמויות ומתוחכמות. העיקרון האסוציאטיבי גרם להעמדת יחידה ספרותית אחת לצד האחרת. מכאן עולה כי לכל פרשה משמעות כפולה הן בבידודו והן בהקשרו בקרב שכניו. סמיכות הפרשיות מוסיפה מימד פרשני-רעיוני לפרשיות העומדות זו לצד זו. דוגמה בולטת לסמיכות אסוציאטיבית הוא הסיפור על מות שאול ובניו בהר הגלבוע במסגרת רצף סיפורים על עמלק.
פרשנות אגדית > כפל סיפורים

תופעת כפל הסיפורים הייתה לאחת מאבני היסוד שעליהן הושתתה ביקורת המקרא. כביכול אחד מהסיפורים מיותר, אך אין בכך טעות עורכים, אלא פרי כוונה פרשנית. דוגמה בולטת היא הנבואה אודות הולדת יצחק בספר בראשית. בפרק יז הסיבה לשמו של יצחק היא צחוקו של אברהם, ואילו בפרק יח הסיבה היא צחוקה של שרה. יש לשאול מה הטעם בשני סיפורים אודות אותו שם. הסמכת שני הפרקים יוצרת איזון בין אברהם לשרה, ופרק כא קושר בין שני הסיפורים.
פרשנות הפתגם

הפתגם הוא יחידה ספרותית קצרה שכאשר היא עומדת עצמאית ונטולת הקשר ספרותי, ניתן לפרשה רק מתוכה. פרשנות הפתגם היא מלאכה הקשה עקב שתי סיבות: ריחוק הפתגם מההקשר החברתי שבו נוצר הפתגם ופער לשוני. כאשר מפרידים את הפתגמים המשוקעים בסיפורת מהקשרם מתגלה משמעות כפולה לפתגם כדוגמת "הגם שאול בנביאים", בלשון הפתעה, אך לא ברור אם ההפתעה היא על דרך החיוב או השלילה. ייתכן וכי הפתגם התווסף על ידי סופר יהודאי, שעקב יחסו השלילי לשאול, בא להבהיר כי למרות התנבאות שאול אין הוא מן הנביאים. פעולה פרשנית נוספת לפתגם ניתן לראות בספרי אמ"ת. בספר משלי אנו עדים לעקבותיה של מלאכה פרשנית, הבאה לידי ביטוי בחזרתם של פתגמים עם תוספת, תוך הרחבתם של פתגמים חד-צלעיים לפתגמים דו-צלעיים, כאשר הצלע המוספת היא בבחינת פירוש.
מניעים פרשניים

המניעים העיקריים לפרשנות הפנים מקראית הם ארבעה:
מניעים אידאיים: הרצון לצייר דמות חיובית או שלילית, והתאמה לאידאולוגיה של סופר בן תקופה מאוחרת.
מניעים עניינים: יישוב סתירות ומסורות.
שאיפה לקונקרטיזציה: הוספת נמשל מחשש שמא לא יובן המשל, מתן כותרת למזמור המגדירה את נסיבות חיבורו.
מניע עדכני-אקטואלי: קירוב בין הטקסט שנכתב בעבר לבין קוראו בהווה.
ראו גם

פרשנות הפשט למקרא
לקריאה נוספת

יאיר זקוביץ, מבוא לפרשנות פנים-מקראית, רכס הוצאה לאור פרויקטים חינוכיים בע"מ (1992).
יאיר זקוביץ, "פניה המגוונים של הפרשנות הפנים מקראית", תרביץ, נו, א (תשמ"ז), עמ' 136–143.
יאיר זקוביץ, פרשנות פנים-מקראית, בתוך: ספרות המקרא - מבואות ומחקרים, יד בן צבי תשע"א
* M. Fishbane, Biblical Interpretation in Ancient Israel,, Oxford Clarendon Press, 1985.
הערות שוליים

↑  לדוגמה ספר תהלים, פרק ע"ח, ספר דברים, פרק ט"ו, פסוקים י"ב–י"ח בהשואה לספר שמות, פרק כ"א, פסוקים ב'–י"א, ועוד
↑  ראה: יאיר זקוביץ, פרשנות פנים-מקראית, בתוך: ספרות המקרא - מבואות ומחקרים, יד בן צבי תשע"א, עמ' 429
↑  בראשית י 12
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק ח'
↑  ספר שמות, פרק ח', פסוק ה'
↑  ספר בראשית, פרק ו', פסוק ד'
↑  ראו ספר במדבר, פרק י"ג, פסוק ל"ג
↑  בראשית יד
↑  ספר בראשית, פרק כ"ב
↑  ספר בראשית, פרק כ"ב, פסוק י"ד
↑  ספר במדבר, פרק ט"ו
↑  ספר שמות, פרק ל"ה, פסוק ג'
↑  ספר שמות, פרק כ"א, פסוק י"ח
↑  שמו"א  לא
↑  שמו"א י 11
חפרית בומביפרונס

| חפרית בומביפרונס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: מזובטרכיה
משפחה:: חפריתיים אמריקאים
סוג:: Spea
מין:: חפרית בומביפרונס
שם מדעי
 Spea bombifrons ‏קופ, 1863

חפרית בומביפרונס (שם מדעי: Spea bombifrons) היא מין של קרפדה מהמשפחה חפריתיים אמריקאים המצויה בטבע במערב אמריקה הצפונית מאלברטה, קנדה, דרך המישורים הגדולים ומערב ארצות הברית עד לצפון מקסיקו.
מאפיינים

החפרית היא קרפדה עגלגלה באורך של 3.8 עד 6.4 ס"מ והיא עגלגלה בעלת גוף חום ועליו כתמים חומים עד בהירים ונקודות אדמדמות מצידי הגב והראש. הראש גדול ועגלגל עם עיניים גדולות. הרגליים גדולות ובהירות בעלות קרומים דומים לאתי חפירה.
הקרפדה חיה באזורי חוליות באזורים משתנים בין לחים למדבריים, אך מצויה סביב אדמות בהם היא יכולה לחפור מחילות בקרקע. היא פעילה בלילה אז היא יוצאת לאכול. הם מצויים גם תחת סלעים ובולי עץ ובאזורים לחים גם סמוך לבריכות.
הרבייה של הקרפדה חלה בקיצים בהם הלילות חמים ביותר ולאחר ירידת גשמים. הנקבות מטילות ביצים במים והראשנים בוקעים כעבור יומיים בשני צורות: אוכלי כל או צמחוניים וטורפים בעלי לסתות חזקות שניזונים מחסילונים וחרקי מים אך גם מראשנים אחרים לרבות מאחיהם. בבריכות קטנות יחסית הראשנים הטורפים יכולים לחסל את כל הראשנים אוכלי הכל או הצמחוניים.
הערות שוליים

↑  חפרית בומביפרונס באתר הרשימה האדומה של IUCN
יעקב כהן (רב)

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1919 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  16 באפריל 2012 (בגיל 93) ירושלים 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  טיצ'רס קולג' 
 תקופת הפעילות:  ? – 16 באפריל 2012 
 
יעקב יוסף כהן (21 במרץ 1919 – 16 באפריל 2012) באנגלית: (Jack J. Cohen) היה רב מודרני, מחנך, סופר והוגה דעות יהודי-רקונסטרוקציוניסטי. בהשכלתו היה ד"ר לפילוסופיה של החינוך באוניברסיטת קולומביה, מוסמך לרבנות ומורה בבית המדרש לרבנים באמריקה (JTS). ניהל את "ארגון הלל" באוניברסיטה העברית במשך 23 שנים. אחד מתלמידיו הבולטים של מייסד הזרם הרקונסטרוקציוניסטי מרדכי קפלן, וממקימי קהילת "מבקשי דרך" בירושלים.
ביוגרפיה

כהן נולד בברוקלין לאיזידור והלן, כבכור מבין 3 ילדים. בגיל 17, בעודו עובד בבית כנסת, פגש לראשונה את רחל (רודה) שהייתה אז בת 11. בחלוף 9 שנים, בשנת 1945, השניים נישאו. כהן היה תלמיד מצטיין וסיים את לימודי התיכון בגיל 15, ומיד לאחר מכן החל ללמוד לתואר ראשון. לאחר מספר חודשים פרש מאחר שלא הסתדר עם חבריו לספסל הלימודים שהיו בוגרים ממנו בכמה שנים. בחלוף שנתיים שבהם עבד, נרשם ללימודי תואר ראשון במכללה העירונית של ברוקלין. במהלך לימודיו הרבה לעסוק בלימודי יהדות (במסגרת JTS) וכמו כן היה מעורב בפעילות פוליטית והיה כתב לענייני ספורט של המכללה. ב-1940 סיים את לימודיו במכללה והחל ללמוד במסלול לרבנות של ה-JTS. את ההסמכה לרבנות קיבל שנה לפני המועד המתוכנן, בשנת 1943, לאור הכוונה לשלבו בתור רב צבאי במלחמת העולם השנייה, אולם מסיבות רפואיות הצבא פטר אותו.
ב-1959 השלים את עבודת הדוקטורט באוניברסיטת קולומביה, בשם "הדילמה של הדת בחינוך הציבורי" (מאוחר יותר אף קיבל תואר ד"ר לשם כבוד מטעם הקולג' לרבנות רקונסטרוקציוניסטית (RRC), פנסילבניה ארצות הברית)
באוגוסט 1947 כהן ואשתו עברו לישראל והתגוררו בשכונת טלביה בירושלים, בשכנות למשפחות ערביות ויהודיות. באפריל 1948, כחודש לפני הכרזת המדינה, חזרו לארצות הברית ויעקב התמנה למנהל המשרד של התנועה ליהדות מתחדשת בארצות הברית. ב-1961 עלה כהן עם משפחתו לישראל ובאופן טבעי השתקעו בירושלים. לשניים 3 ילדים.
פועלו

בתחילת דרכו שימש כמנהל של ה-Jewish Reconstructionist Federation. הוא התחיל את התפקיד ב-1945, ומלבד 8 החודשים שבילה בישראל, אייש עמדה זו עד ל-1952, אז התמנה למנהל החינוכי של ה-SAJ. לאחר זמן מה בתפקיד התמנה לרב הקהילה במקום הרב מרדכי קפלן. באותן שנים העביר קורסים בנושאי פילוסופיה של הדת ופילוסופיה של החינוך ב-JTS.
עם עלייתו לארץ ב-1961, החל לכהן כמנהל "בית הלל" באוניברסיטה העברית בירושלים. במסגרת התפקיד, פעל לקירוב בין סטודנטים ערבים ויהודים, ויזם פרויקטים לקידום העניין. כחלק מתפיסת עולם זו, סייע ביסוד עמותת "שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם", והיה פעיל בה לאורך השנים. כהן פעל רבות לקרוב לבבות בין אנשי רוח ודת יהודים, מוסלמים ונוצרים. ב-1984 פרש לגמלאות.
כהן ייסד את קהילת "מבקשי דרך" בירושלים, שנועדה להוות מקום לקיום חיי תרבות יהודיים על פי עקרונות הזרם הרקונסטרוקציוניסטי. בתחילת הדרך כהן התנגד להקמת בית תפילה קבוע, מכיוון שלדעתו, בית תפילה יצמצם, באופן טבעי, את פעילות הקהילה הן במישור הגאוגרפי והן במישור הרוחני-תרבותי ודגל בהקמת מרכז חינוכי ותרבותי. אולם, לאור הצורך שעלה מחברי הקהילה של כהן, לבסוף הוקם בית הכנסת של קהילת מבקשי דרך. כיום, לאור חזונו של כהן, מתווסף לבית הכנסת גם מוסד חינוכי בדמות גני ילדים ומרכז לפעילות חינוכית לילדים ונוער.
כמו כן, בשיתוף עם הקהילה פועל "מרכז קפלן", שכהן היה מיוזמיו. "מרכז קפלן" פועל להנחלת מורשתו של הרב מרדכי קפלן והיהדות הרקונסטרוקציוניסטית, בעיקר באמצעות חוגים ופעילויות שונות.
ספריו

כהן כתב 10 ספרים, ופרסם מאמרים בכתבי עת בישראל, ארצות הברית ובמדינות נוספות.
The Creative Audience, The Reconstructionist Press, New York, 1954. (יחד עם רבקה אימבר).
The Case for Religious Naturalism: a Philosophy for the Modern Jew, The Reconstructionist Press, New York, 1958
Jewish Education in Democratic Society, The Reconstructionist Press, New York, 1964.
Israel, Zionism and American Jew, B'nai B'rith Youth Organization, Washington DC, 1967
The Reunion of Isaac and Ishmael, Mosaic Press and the Reconstructionist Press, Oakville, Ont, 1987 (ספר זה תורגם גם לעברית)
Major Philosophers of Jewish Prayer in the 20th Century, Fordham University Press, 2000 (ספר זה תורגם לעברית).
Jewish in the Modern World: Judaism as an Evolving Civilization; Selections from the Works of Mordechai Kaplan, Daat, 2001. (ספר זה תורגם גם לרוסית).
Judaism In a Post-Halakhic Age, Academic Studies Press, 2010.
Democratizing Judaism, Academic Studies Press, 2011.
מורים לזמן נבוך, הוצאת עקד, תל אביב, 1993. (ספר זה תורגם לאנגלית בתרגום עצמי).
סולם יעקב: מחשבות יהודיות, הוצאת כרמל, ירושלים, 2012. (יחד עם בנג'י גרובר ובעריכתו של יהוידע עמיר).
הערות שוליים

↑  יאיר שלג, האב הרוחני של המתנ"ס, באתר הארץ, 7 בפברואר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259970905171  BnF: cb12131554s (data)  GND: 103642846  ISNI: 0000 0000 7830 8110  LCCN: nr89009110  NKC: jo20201089659  NTA: 067816274  SNAC: w68k8s5z  SUDOC: 029761409  VIAF: 73888331   WorldCat (עם VIAF): 73888331 
הרב כהן בפגישה עם האפיפיור יוחנן פאולוס השני במסגרת כינוס לשלום ואחווה בין-דתית
חפרית ניו מקסיקו

| חפרית ניו מקסיקו |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: מזובטרכיה
משפחה:: חפריתיים אמריקאים
סוג:: Spea
מין:: חפרית ניו מקסיקו
שם מדעי
 Spea multiplicata ‏קופ, 1863

חפרית ניו מקסיקו או חפרית מקסיקנית (שם מדעי: Spea multiplicata) היא מין של קרפדה מהמשפחה חפריתיים אמריקאים המצויה בטבע בדרום ארצות הברית ובצפון מקסיקו.