stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף ברץ
ביוגרפיה

ברץ נולד בשנת 1890 בכפר קושניציה במחוז חרסון שבפלך פודוליה, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), לפונדקאי זיידל ברץ ורעייתו טובה. בגיל שלוש החל יוסף ללמוד ב"חדר" בכפר. בעקבות גזירות שהוטלו על היהודים והתנכלויות של הגויים, עקרה המשפחה לעיר קישינב, שם הצטרף לתנועת "צעירי ציון" והפך לציוני נלהב. כבר ב-1904 החל לתכנן את עלייתו ארצה, אך נתקל בהתנגדות נמרצת של הוריו, שבסופו של דבר התרצו לאחר שנחום טברסקי, שביקר בביתם, הבטיח להשגיח על הנער בארץ.
ב-1906, כשהוא בן 16, עלה לבדו לארץ ישראל במסגרת העלייה השנייה, ונהיה לפועל ולחקלאי במושבה רחובות. בהמשך הגיע לירושלים, הצטרף לתנועת הפועל הצעיר, התמחה בסיתות אצל בוריס שץ והיה חבר הקומונה "ירושלים החדשה".
ב-1908 התפרקה הקבוצה הירושלמית, ויוסף עבר לתל אביב בניסיון להמשיך בעבודת סתתות האבן. ב-1909 היה בין הפועלים-המומחים היהודים הספורים שעסקו בבניית אחוזת בית והגימנסיה הרצליה. ב-1909 עבר לעבוד כסתת בעתלית, ובהמשך עבר לעבוד בחקלאות בזכרון יעקב.
ב-1910 היה שותף לקומונה של פועלים בחדרה, שם עבדו הגברים במשקי האיכרים ושתי נשים (מרים ברץ ושרה מלכין) טיפלו במשק הבית. בשלהי אותה שנה עברה הקבוצה מחדרה לאום ג'וני, וב-1911 הקימה הקבוצה מגורי קבע ונקראה אז דגניה (היא דגניה א').
ב-1911, בהגיעו לגיל 21 ובהיותו עדיין בעל אזרחות רוסית, היה חייב להתגייס לצבא הרוסי. כדי להסיר מהוריו איום בקנס כספי, חזר יוסף לרוסיה כדי להתגייס לצבא. לאחר שלושה חודשים ערק מהצבא וחזר ארצה (לפי החוק הרוסי, לאחר שלושה חודשי שירות הסתיימה אחריות ההורים על ילדיהם ולא נדרשו לשלם קנסות).
בתקופת מלחמת העולם הראשונה אסרו העות'מאנים את יוסף, יחד עם שאר הגברים בדגניה, וכלאום בבית במושבה כנרת. הוא שוחרר לאחר שמונה על ידי הטורקים למתווך, ובתפקיד זה ניסה לסייע לאסירים בארץ ולאלה שהועברו לבית כלא בדמשק.
ב-1919, מייד עם סיום המלחמה, החליט הוועד המרכזי של הפועל הצעיר לשלוח שליח לרוסיה כדי לחדש את הקשר עם המשפחות והחברים שם, ויוסף נבחר לנסיעה זו. מכיוון שהיה חסר דרכון נאלץ לעשות את הדרך באופן לא חוקי דרך מטולה, ביירות, קושטא עד הגיעו ליעדיו בנובורוסיסק (שלחוף הים השחור), סטברופול, באקו ורוסטוב. במקומות בהם עבר נפגש עם קבוצות יהודים שחלמו על עלייה, וסיפר על המצב בארץ. לאחר שמילא את שליחותו חזר, בדרך לא דרך, ארצה והגיע לדגניה ב-30 ביולי 1919 (הוא היום בו טבע יוסף בוסל בכנרת). את רשמי מסעו העלה בעיתון הפועל הצעיר.
בשנת 1920 בין מייסדי ההסתדרות, ופעיל במסגרת "ההגנה". ב-1921 עבד בשכונת נווה שלום, ובמהלך מאורעות תרפ"א הוכה על ידי ערבים בכל חלקי גופו.
בשנות ה-30 היה חבר בדירקטוריון של קרן היסוד.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1941 התנדב לצבא הבריטי, והוא בן 51 שנים. ברץ היה פעיל במתן תנאים טובים לחיילים המשוחררים, והקים את "הוועד למען החייל", שסייע לחייל המתנדב הארץ ישראלי בכל מקום בו נמצא. שלושה מבניו התגייסו אף הם לצבא הבריטי.
בשנת 1942 היה בין מקימי האגודה למען החייל, ועמד בראשה.
בשנת 1949 נבחר מטעם מפא"י לכנסת הראשונה.
בשנת 1961 זכה, עם עוד שמונה ממייסדי דגניה, בפרס מיוחד במסגרת פרס קפלן.
משפחתו

יוסף נישא ב-1912 למרים אוסטרובסקי, אותה הכיר בתקופת עבודתו בעתלית. לזוג נולדו שבעה ילדים. בנם הבכור היה הילד הראשון של דגניה, והולדתו גרמה לקרע בקבוצה מאחר שחברי הקבוצה החליטו שלא להביא ילדים לעולם לאור מצב האקלים והביטחון. יוסף נפטר ב-1968 לאחר מחלה ממושכת, ונקבר בדגניה א'. רעייתו מרים נפטרה ב-1970, והובאה אף היא למנוחות בדגניה. בני הזוג הותירו אחריהם שבעה ילדים, וכן נכדים ונינים.
הנצחתו

"בית החייל" בתל אביב-יפו נקרא על שמו, כמו גם רחובות בפתח תקווה, חולון, בת ים וטבריה.
ספריו

היישוב במערכה: הרצאה בוועידת קרן היסוד באנטורפן, ירושלים: קרן היסוד, תרצ"ט. (ראה אור גם באנגלית)
יצחק בן-יעקב: פרקי חייו / כתובים בידי יוסף ברץ וקבוצת חברים; ערוכים בידי ג חנוך, תל אביב: המרכז לנוער של הסתדרות העובדים בארץ ישראל, תש"א
עם חיילינו: בקורים במצרים ובמדבר, תל אביב: חבר הקבוצות לנוער, 1945
דגניה א, תל אביב: הוצאת חבר הקבוצות, תש"ח. (תורגם לאנגלית, לגרמנית ולספרדית)
כפר על גדות הירדן, תל אביב: ספרי גדיש, תשי"ט. (סיפורים על דגניה.) (תורגם לאנגלית, לגרמנית, לערבית ולצרפתית)
לקריאה נוספת

'ברץ, יוסף', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 116–117. (הספר בקטלוג ULI)
ב. שוחטמן (עורך), דברי יוסף ברץ (תר"ע-תש"י): רשימה ביבליוגרפית, תל אביב: הוועד הארצי למען החייל, תש"י
יוסף שפירא (עורך), ספר יוסף ברץ, תל אביב: הוועד הציבורי להוצאת ספר יוסף ברץ, תשל"ב
צבי ליבנה, נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך ה', הוצאת המרכז לתרבות ולחינוך תל אביב, 1972, עמודים 43–66
הערות שוליים

↑  במפלגה, הפועל הצעיר, 10 ביולי 1919
↑  רשיה מפורטת של הפצועים ביפו, דואר היום, 6 במאי 1921
↑  פרס קפלן חולק בטקס חגיגי, דבר, 6 ביולי 1961
↑  הילד השני שנולד לקבוצה היה משה דיין
↑  יוסף ברץ, דבר, 15 בדצמבר 1968, המשך
↑  יוסף ברץ למנוחות, דבר, 16 בדצמבר 1968
↑  יצאו לאור, הארץ, 11 בינואר 1929
| חברי הכנסת הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • משה שרת • אליעזר קפלן • (דוד רמז) • יוסף שפרינצק* • גולדה מאיר • יצחק בן-צבי • זלמן שזר • דב יוסף • חיים בן אשר • אברהם הרצפלד • עדה מימון • שלמה לביא • שמואל דיין • יוסף ברץ • יחיאל דובדבני • בבה אידלסון • פרץ נפתלי • פנחס לבון • זלמן ארן • בן-ציון דינור • אליהו הכרמלי • נטע הרפז • (יהודית שמחוני) • (אבא חושי) • יזהר סמילנסקי • ראובן שרי • יונה כסה • אפרים תבורי • (יוסף מיכאל לם) • (אריה שפטל) • (אברהם טביב) • צבי יהודה • עקיבא גוברין • יוסף אפרתי • אריה בהיר • חסיה דרורי • אליעזר ליבנה • דוד הכהן • ישראל גורי • עמי אסף • מאיר ארגוב • דבורה נצר • שרגא גורן • השל פרומקין • דוד בר-רב-האי • (יצחק קנב) • (הרצל ברגר) • (ז'ניה טברסקי) • (ישראל ישעיהו-שרעבי) • (ברוך אזניה) • (מנחם כהן) • (רפאל בש) |  |
| מפ"ם | (יצחק טבנקין) • מאיר יערי • יעקב חזן • נחום ניר-רפאלקס • אהרן ציזלינג • מרדכי בנטוב • ישראל גלילי • יעקב ריפתין • משה סנה • ברל רפטור • אליעזר פרי • משה ארם • חנה למדן • חנן רובין • ישראל בר-יהודה • מנחם בדר • פייגה אילנית • יצחק בן-אהרן • (דב בר-ניר) • (מנחם רצון) • (דוד ליבשיץ) |  |
| החזית הדתית המאוחדת | יהודה לייב פישמן מימון • יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • משה אונא • בנימין מינץ • דוד צבי פנקס • מאיר דוד לוונשטיין • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • קלמן כהנא • מרדכי נורוק • יוסף בורג • אהרן-יעקב גרינברג • אברהם יהודה גולדראט • אברהם-חיים שאג • (משה קלמר) • (אליהו מזור) |  |
| תנועת החירות | מנחם בגין • אורי צבי גרינברג • יעקב מרידור • אריה בן-אליעזר • אברהם רקנאטי • יוחנן בדר • הלל קוק • חיים לנדאו • שמואל מרלין • חיים כהן-מגורי • אליהו לנקין • שמואל כץ • ערי ז'בוטינסקי • אסתר רזיאל-נאור |  |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יעקב גיל • יוסף סרלין |  |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • אברהם גרנות • אידוב כהן • יזהר הררי • ישעיהו פורדר |  |
| ספרדים ועדות מזרח | בכור-שלום שטרית • אליהו אלישר • אברהם אלמליח • משה בן-עמי |  |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • אליעזר פרמינגר • מאיר וילנר |  |
| הרשימה הדמוקרטית של נצרת | סיף א-דין א-זועבי, אמין-סלים ג'רג'ורה |  |
| מפלגת הלוחמים | נתן ילין-מור |  |
| ויצו | רחל כהן-כגן |  |
| התאחדות התימנים בישראל | זכריה גלוסקא |  |
בסוגריים - כהונה חלקית, * יו"ר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517001205171  PLWABN: 9810543494805606  BnF: cb109334694 (data)  GND: 119380471  ISNI: 0000 0000 8386 8120  LCCN: n84039882  NTA: 073413763  SNAC: w6kn4mpk  SUDOC: 08901815X  VIAF: 59892954   WorldCat (עם VIAF): 59892954
יחסי אוזבקיסטן–מולדובה

| יחסי אוזבקיסטן–מולדובה |
| --- | --- |
אוזבקיסטן: מולדובה


אוזבקיסטן: מולדובה
שטח (בקילומטר רבוע)
447,400: 33,851
אוכלוסייה
36,534,946: 3,025,120
תמ"ג (במיליוני דולרים)
90,889: 16,539
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,488: 5,467
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה

יחסי אוזבקיסטן–מולדובה הם היחסים הדיפלומטיים שבן אוזבקיסטן ומולדובה.
במהלך שנות העצמאות חתמו אוזבקיסטן ומולדובה על הסכמים בנוגע לידידות ושיתוף פעולה, סחר חופשי, הימנעות ממס כפול, תחבורה דרכים בינלאומית, כללי הקמת קבוצות פיננסיות ותעשייתיות, שיתוף פעולה תעשייתי, סחר ושיתוף פעולה כלכלי. יש ועדה אוזבקית-מולדובית משותפת בנושא שיתוף פעולה רב צדדי. מחזור המסחר בין שתי המדינות הסתכם בשנת 2001 ב-7.7 מיליון דולרים.
יחסי ישראל–קירגיזסטן

| יחסי ישראל–קירגיזסטן |
| --- | --- |
ישראל: קירגיזסטן
   לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   

ישראל: קירגיזסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 199,951
אוכלוסייה
9,961,867: 7,213,335
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 13,988
תמ"ג לנפש (בדולרים)
51,185: 1,939
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי ישראל–קירגיזסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה הקירגיזית.
היחסים בין שתי המדינות נכונו במרץ 1992, לאחר שקירגיזסטן קיבלה עצמאות מברית המועצות. ישראל מיוצגת במדינה על ידי שגריר לא-תושב, העובד מאסטנה, בירת קזחסטן. קירגיזיסטן מיוצגת בישראל על ידי שגריר לא-תושב, המשמש גם כשגריר קירגיזיסטן בטורקיה.
היסטוריה

בינואר 1993 דיווח משרד החוץ הישראלי כי קירגיזסטן מתכוונת לפתוח את שגרירותה בירושלים. הודעה זו נמסרה במהלך ביקורו הרשמי של נשיא הרפובליקה אסקר אקייב בישראל, שם התקבל על ידי ראש הממשלה, יצחק רבין.
בשנת 2002 שיגרה קירגיזסטן 29 משתלמים בקורסים בישראל. באותה השנה נרשמו שמונה שליחויות קצרות של מומחים ישראלים לקירגיזסטן.
בחודש נובמבר 2008, בסיוע המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי (מש"ב), הוקם מפעל חליבה במחוז צ'וי בקירגיזסטן וכן ניתן מתן הספקה להפעלתו. הודות לכך, הוכשרו בישראל כ-380 חקלאים קירגיזים.
בחודש יולי 2010, שלחה ממשלת ישראל משלוח סיוע הומניטרי הכולל תרופות ומוצרי היגיינה לנזקקים בדרום קירגיזסטן. המשלוח כלל בין היתר 30 קופסאות של תרופות, שמפו, חיתולים, משחות שיניים, נייר טואלט, כביסה וסבון. בחודש אוגוסט של אותה שנה, בפגישה של שר החקלאות של קירגיזסטן עם שגריר ישראל בקזחסטן ישראל מי-עמי, דנו השניים באפשרות של הכשרת חקלאים קירגיזים בישראל, כמו גם אספקת זרעי חיטה ועגבניות, חיפוש משקיעים ופתיחת לשכת מסחר ישראלית-קירגיזית.
ביוני 2014 נחתם מזכר שיתוף פעולה בין משרד החקלאות של קירגיזסטן לבין החברה הישראלית "Emi Technologies & Financing" שקבע מימון של מרכזים לוגיסטיים בקירגיזסטן להגדלת היקף מוצרים חקלאיים מיוצאים.
בספטמבר 2014 נפגש מנהל מחלקת "אירואסיה 2" (מרכז אסיה והקווקז) של משרד החוץ הישראלי עם גורמים ממשרד הכלכלה של קירגיזסטן. בפגישה הושגה הסכמה על סיועה של ישראל בתחום הבריאות, החקלאות וטכנולוגיית המידע לקירגיזסטן.
באוגוסט 2015, קבוצה של רופאי עיניים ישראלים ביקרה בקירגיזסטן עבור ביצוע מספר ניתוחים ללא תשלום. ראש משרד הבריאות של הרפובליקה נפגש עם מומחים ישראלים ודן בהכשרה לרופאים קירגיזים בישראל.
במרץ 2016, שגריר ישראל בקירגיזסטן מיכאל ברודסקי העניק את כתב האמנתו לנשיא אלמאזבק אטמבייב. הנשיא אטמבייב, בנאומו בתגובה, ציין כי היחסים בין שתי המדינות "מתפתחים בעקביות" והביע רצון ללמוד מהישראלים כיצד "להאיר את ארצו" וכן לשפר את מצבה האקולוגי. ביוני 2016 התקיימה פגישה בין ראש עיריית הבירה הקירגיזית בישקק לשגריר ישראל, בה נדון שיתוף פעולה דו-צדדי בין ישראל וקירגיזסטן. באותו חודש התנהל משא ומתן דו-צדדי בין משרדי החוץ של שתי המדינות, בהתמקדות על שיתוף פעולה בתחומי מסחר, כלכלה והשקעות.
ב-2 בנובמבר 2016 התקיימה בבישקק פתיחת פסטיבל הסרטים הישראלי, בהשתתפות השגריר הישראלי ונציגי גופים ממלכתיים ואנשי תרבות ואמנות קירגיזים. באותו חודש השתתף סגן יו"ר בית המשפט העליון של קירגיזסטן קצ'יקה אסנקנוב בסמינר בינלאומי בנושא תפקידי מערכת המשפט במאבק בסחר בבני אדם שנערך בעיר חיפה. אחת ממארגני הסמינר הייתה סוכנות מש"ב.
ביולי 2021 החליטה קירגיזסטן על ביטול הצורך בוויזה לתיירים ישראליים.
ראו גם

יהדות קירגיזסטן
יחסי אוזבקיסטן–לבנון

| יחסי אוזבקיסטן–לבנון |
| --- | --- |
אוזבקיסטן: לבנון


אוזבקיסטן: לבנון
שטח (בקילומטר רבוע)
447,400: 10,400
אוכלוסייה
36,534,946: 5,816,885
תמ"ג (במיליוני דולרים)
90,889: 17,937
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,488: 3,084
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה

יחסי החוץ בין אוזבקיסטן ללבנון הם היחסים דיפלומטיים המבוססים על הבנה והערכה הדדית, וכוללים תחומים פוליטיים, כלכליים, תרבותיים וחברתיים. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1993. השגרירות של אוזבקיסטן נמצאת בביירות והשגרירות של לבנון באוזבקיסטן נמצאת בטשקנט.
היסטוריית היחסים בין המדינות

בשנת 1992 התפרקה ברית המועצות ואוזבקיסטן קיבלה את עצמאותה. היחסים הדיפלומטיים בין אוזבקיסטן ללבנון כוננו בשנת 1993 לאחר שאוזבקיסטן פתחה את השגרירות הראשונה שלה בארצות הברית, והם כוללים שיתופי פעולה בתחומים שונים. שתי המדינות מחפשות לחזק את הקשרים בתחומים הכלכליים והתרבותיים. אוזבקיסטן שואפת לפתח את יחסיה עם מדינות המזרח התיכון, ולבנון היא חלק חשוב מהתהליך הזה.
המדינות משתפות פעולה במגוון רחב של תחומים, כולל סחר, תרבות ותיירות. אוזבקיסטן ולבנון מקיימות פגישות דיפלומטיות ומסחריות כדי לחזק את הקשרים ולשפר את שיתוף הפעולה. האינטרסים המשותפים כוללים פיתוח כלכלי ושמירה על יציבות אזורית
יופ קאפלמן

האנס-יוזף "יופ" קאפלמן (בגרמנית: Hans-Josef "Jupp" Kapellmann, נולד ב-19 בדצמבר 1949 בבארדנברג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בעמדות המגן והקשר. את רוב הקריירה שלו בילה קאפלמן בקבוצות פ.צ. קלן ובאיירן מינכן. בנוסף, ערך 5 הופעות במדי נבחרת מערב גרמניה.
קריירת מועדונים

קאפלמן גדל במועדון הנוער של 1930 בארדנברג, והצטרף בשנת 1968 לבוגרים של אלמניה אאכן, עמה זכה במקום השני בבונדסליגה כבר בעונתו הראשונה. עונה לאחר מכן, אאכן ירדה לליגת המשנה, וקאפלמן עבר לפ.צ. קלן, עמה הגיע למקום השני בבונדסליגה בשנת 1973 והפסיד באותה עונה בגמר הגביע לבורוסיה מנשנגלדבך.
הצלחתו של קאפלמן בקלן, הביאה את באיירן מינכן לשלם עבורו 802 אלף מארק גרמני לקלן, סכום שנחשב לשיא בבונדסליגה באותם ימים, ובקיץ 1973 עבר קאפלמן לקבוצה הבווארית. קאפלמן היה חלק משמעותי מבאיירן מינכן שזכתה בשלושה טורנירים רצופים של גביע אירופה לאלופות, בין השנים 1974–1976, ובזכייה בטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 1976 לאחר ניצחון על קרוזיירו. קאפלמן רשם 165 הופעות בבאיירן מינכן, והבקיע 17 שערים.
בתום עונת 1979, חצה קאפלמן את הכביש אל היריבה העירונית, מינכן 1860, שם שיחק 40 משחקים. בתום עונת 1981, פרש קאפלמן ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

לקאפלמן חמש הופעות במדי נבחרת מערב גרמניה. קאפלמן היה חלק מהסגל הגרמני שזכה במונדיאל 1974, אך לא זכה בו לדקות משחק.
לאחר הפרישה

כיום קאפלמן הוא דוקטור, העוסק בניתוחים אורתופדיים בעיר רוזנהיים שבבוואריה.
תארים

עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה: 1973/74
גביע אירופה לאלופות (3): 1973/74, 1974/75, 1975/76
הגביע הביניבשתי: 1976
עם נבחרת גרמניה המערבית:
מונדיאל 1974
יחסי גינאה המשוונית – הממלכה המאוחדת

| יחסי גינאה המשוונית – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
גינאה המשוונית: הממלכה המאוחדת


גינאה המשוונית: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
28,051: 243,610
אוכלוסייה
1,903,986: 69,242,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
12,117: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,364: 48,237
משטר
רפובליקה, בפועל דיקטטורה: מונרכיה חוקתית

שגרירות גינאה המשוונית בלונדון
יחסי גינאה המשוונית–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין גינאה המשוונית והממלכה המאוחדת.
היסטוריה

שגרירת גינאה המשוונית בבריטניה, מרי-קרוס אבונה, נפגשה ב-8 בספטמבר 2015 עם חבר הפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה השמרנית, לורד ג'ונתן מרלנד, על מנת לחקור הזדמנויות שונות לשיתוף פעולה בסחר והשקעות בין גינאה המשוונית לבין חבר העמים הבריטי.
נציגויות דיפלומטיות

גינאה המשוונית מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
בריטניה מחזיקה בגינאה המשוונית קונסוליה במלאבו.
יחידת מסה אטומית מאוחדת

.
יחידת מסה אטומית מאוחדת (Unified atomic mass unit) (כונתה בעבר גם יחידת מסה אטומית, AMU או amu) היא יחידת מסה המשמשת למדידת המסות של אטומים ומולקולות. כינויה החלופי של היחידה, דלטון (Dalton, סימן: Da), הוא על שם ג'ון דלטון.
סימנה של היחידה הוא u. היא שווה בדיוק ל-1⁄12 ממסתו של אטום של האיזוטופ פחמן-12, אשר מכיל 6 פרוטונים, 6 נייטרונים ו-6 אלקטרונים. יחידת מסה אטומית מאוחדת אחת שווה למסה הממוצעת המשוקללת של הפרוטון, הנייטרון והאלקטרון, דהיינו, חצי מסת הפרוטון ועוד חצי מסת הנייטרון ועוד חצי מסת האלקטרון, בניכוי פער המסה (אנרגיית הקשר הגרעינית לנוקליאון) של פחמן-12. יחידת מסה אטומית מאוחדת שווה בדיוק 931.494102 MeV/c2 או ‎1.660,539,066×10-27‎ kg. ביחידות של מסה אטומית מאוחדת המסה של הפרוטון היא בקירוב 1 וכך המסה של הנייטרון, לכן כשידוע מספר הפרוטונים והנייטרונים באטום, ומאחר שמסת האלקטרונים קטנה בהרבה, אפשר לדעת בקירוב את מסתו האטומית.
יחידת מסה אטומית מאוחדת משמשת גם לציון מסה מולקולרית, שהיא המסה של מולקולה. לעיתים קרובות, מסתן של מולקולות גדולות, בפרט מולקולות אורגניות, מצוינת ביחידה של 1,000 u, המכונה גם קילודלטון (kDa). לדוגמה, מסת מולקולה של נוגדן מסוג IgG היא בערך 150 kDa. לאור גודלן של מולקולות אלו והעובדה שלעיתים הן אינן זהות זו לזו (כלומר, שתי מולקולות שונות של אותה תרכובת אורגנית עשויות שלא להכיל בדיוק את אותו הרכב של אטומים), הנתון עשוי להיות מקורב בלבד.
שינויים היסטוריים בהגדרת היחידה

ב-1805 מצא ג'ון דלטון כי לאטומים מסה קבועה ואופיינית, כאשר האטום הקטן ביותר – מימן – הוא בעל יחידת מסה אחת. בכך סתר דלטון תאוריה, שהייתה נפוצה מאז ימי יוון העתיקה, כי לכל האטומים מסה אחידה. פרנסיס אסטון, ממציא הספקטרומטריה של מסה, הגדיר מחדש בתחילת המאה ה-20 את יחידת המסה המולקולרית כ-1⁄16 מהמסה של האיזוטופ חמצן-16. עד 1961, יחידת המסה המולקולרית בה נעשה שימוש בתחום הפיזיקה הייתה החלק ה-16 ממסתו של האיזוטופ חמצן-16, בעוד יחידת המסה המולקולרית בה נעשה שימוש בתחום הכימיה הייתה החלק ה-16 ממסתו הממוצעת של אטום חמצן (תוך התחשבות בשכיחות של איזוטופים שונים של חמצן, בעלי מסות אטומיות שונות).
ב-1961 אומצה ההגדרה הנהוגה כיום: יחידת מסה אטומית מאוחדת היא החלק ה-12 ממסתו של אטום פחמן-12. אחד הטעמים לבחירת פחמן-12 למטרה זו הוא התפקיד שממלאים איזוטופים שונים של פחמן בתיארוך ממצאים ארכאולוגיים (פחמן-14 דועך לחנקן-14 עם זמן מחצית חיים של 5,730 ± 40 שנים).
המרה של מסה אטומית או מסה מולקולרית למסה מולרית

המסה האטומית או המסה המולקולרית של חומר, ביחידות מסה אטומית מאוחדת, שווה למסה המולרית של מול אחד של אותו חומר, בגרמים. שני הנתונים שווים בדיוק, לפי עצם הגדרתו של קבוע אבוגדרו: "מספר חלקיקים השווה למספר האטומים המצויים ב-12 גרמים של פחמן-12". מכיוון שהמסה האטומית של פחמן-12 היא בדיוק 12 u, גם זאת לפי הגדרה, מובן כי קיימת זהות בין המסה המולרית של חומר, ביחידות g/mol, לבין מסתו האטומית או מסתו המולקולרית ביחידות u.
לדוגמה, אם מסתה של מולקולה אחת היא 150 u, מסתו של מול אחד, כלומר, מספר אבוגדרו של מולקולות כאלו, היא 150 גרם, לפי החישוב:
150 × 6.022140857 × 1023 × 1.66053904 × 10-27 kg = 0.15 kg = 150 g
כאשר החומר הנמדד הוא מולקולה המכילה יותר מסוג אחד של אטום, יש לשקלל את שיעורי האטומים השונים שבתוך המולקולה כדי למצוא את מסתה המולקולרית והמולרית. לדוגמה, מים הם בעלי הנוסחה המולקולרית H2O, כלומר, כל מולקולה מכילה שני אטומי מימן ועוד אטום חמצן. מכיוון שרוב היסודות מופיעים בטבע כתערובת של איזוטופים שונים, שלכל אחד מהם מספר מסה ומסה אטומית שונה, יש להשתמש בנתון של משקל אטומי, או מסה אטומית יחסית (relative atomic mass). המשקל האטומי של מימן הוא 1.00794 u. המשקל האטומי של חמצן הוא 15.9994 u. לפיכך, המסה המולקולרית של מים היא
2 × 1.00794 + 15.9994 = 18.01528 u
והמסה המולרית של מים היא 18.01528 g/mol.
ראו גם

מספר אטומי (Z) – מספר הפרוטונים בגרעין של אטום מסוים; קובע את היסוד של האטום.
מספר מסה (A) – מספר הנוקליאונים (פרוטונים ונייטרונים) בגרעין של אטום מסוים; קובע את האיזוטופ של האטום.
מסה אטומית (ma) – מסה של אטום מסוים; משתנה עם שינוי האיזוטופ; ניתנת למדידה ביחידות u.
משקל אטומי או מסה אטומית יחסית (Ar) – המסה הממוצעת של אטום אחד של יסוד מסוים, לאחר שקלול שכיחותם היחסית של האיזוטופים השונים של היסוד, שלכל אחד מהם מסה אטומית שונה.
מסה מולקולרית (m) – מסה של מולקולה מסוימת; ניתנת למדידה ביחידות u.
מסה מולרית (M) – מסה של כמות נתונה של חלקיקים מסוימים; נמדדת ביחידות g/mol.
הערות שוליים

↑  CODATA Value: atomic mass constant energy equivalent in MeV, NIST – National Institute of Standards and Technology
↑  CODATA Value: unified atomic mass unit, NSIT – National Institute of Standards and Technology
יחסי אורוגוואי–ספרד

| יחסי אורוגוואי–ספרד |
| --- | --- |
אורוגוואי: ספרד


אורוגוואי: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
176,215: 505,370
אוכלוסייה
3,386,108: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,241: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
22,811: 32,996
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי אורוגוואי–ספרד מתייחס ליחסים הנוכחיים והיסטוריים בין ממלכת ספרד ואורוגוואי. שני העמים הם חברי האגודה של האקדמיות לשפה הספרדית וארגון הברית האיברית-אמריקאי.
היסטוריה > הקולוניזציה הספרדית

ב-1516, האירופי הראשון שהגיע לשטחי אורוגוואי היה החוקר הספרדי חואן דיאס דה סוליס. ב-1526, סבסטיאן קבוט כינה את האזור "האזור המזרחי של אורוגוואי", עם זאת, הוא לא ביסס את כל היישובים בארץ, כפי שהוא האמין שזה יהיה מושך להתיישבות. בשנות ה-20 של המאה ה-17, המיסיונרים הישועים והפרנציסקנים הקימו את היישוב הראשון, ובמהלך המאה התיישבו באזור מגדלי בקר. ב-1776, הפך האזור באופן רשמי לחלק של האימפריה הספרדית, אשר נשלט ממלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, אשר בירתה הייתה בואנוס איירס.
היסטוריה > העצמאות

בשנת 1810, תנועת העצמאות פרצה בבואנוס איירס, וזה השפיע על המהלך לעצמאות באזור אורוגוואי. בשנת 1811, הגנרל חוסה חרוואסיו ארטיגס מרד ברשויות הספרדיות והביס אותן בקרב על לאס פיידראס. בהמשך נאבקה אורוגוואי בניסיונות כיבוש מצד ברזיל, שסיפחה לעצמה את אורוגוואי בשנת 1821. בתגובה לסיפוח התחוללה במדינה מהפכה, ואורוגוואי הכריזה על עצמאות ב-25 באוגוסט 1825. הכרזת העצמאות הובילה למלחמת ארגנטינה–ברזיל, שבסיומה (1828) נוצרה הרפובליקה העצמאית של אורוגוואי, שבירתה מונטווידאו.
היסטוריה > לאחר העצמאות

ב 19 ביולי 1870, ספרד ואורוגוואי כוננו יחסים דיפלומטיים וחתמו על הסכם של שלום וידידות. לאחר כינון יחסים דיפלומטיים, אלפי אזרחים ספרדים היגרו לאורוגוואי. בשנת 1908, מעל 30% מאוכלוסיית אורוגוואי נולדו בספרד.
במהלך מלחמת האזרחים בספרד (1936–1939) כ-70 מאזרחי אורוגוואי נלחמו בשורות הבריגדה הבינלאומית נגד הצד הלאומני. בשנת 1936, נשיא אורוגוואי, גבריאל טרה הכיר בממשלת פרנסיסקו פרנקו. בין השנים 1946–1958, מעל 37,000 אזרחים ספרדים היגרו לאורוגוואי. רוב המהגרים הספרדים הגיעו לאורוגוואי בשל העוני בספרד, אולם חלקם היו גם פליטים פוליטיים שברחו מהדיקטטורה של פרנקו.
במאי 1983, המלך חואן קרלוס הראשון הגיע לביקור רשמי באורוגוואי. במהלך ביקורו, המלך נפגש עם מנהיגי הדיקטטורה הצבאית-אזרחית של אורוגוואי לדון על המעבר האפשרי לדמוקרטיה במדינה. המלך חזר לאורוגוואי בנובמבר 1996 ופעם נוספת בנובמבר 2006 להשתתף בפסגת 16 המדינות האיברו-אמריקאיות שהתקיימה במונטווידאו.
היחסים בין שתי המדינות

במהלך השנים, שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים כמו הסכם על בוררות (1922); הסכם סחר (1957); ביטול הצורך בוויזות (1961); הסכם על חילופי תרבות (1964); הסכם תיירות (1969); הסכם על שימוש באנרגיה אטומית למטרות שלום (1979); הסכם השקעה בצורכי ההגנה (1992); הסכם הסגרה (1996); הסכם למניעת כפל מס (2011) והסכם שיתוף פעולה בהגנה (2015).
תחבורה

קיימות טיסות ישירות בין מדריד למונטווידאו עם אייר אירופה ואיבריה איירליינס.
יחסי סחר

ב-2015, הסחר בין ספרד ואורוגוואי הסתכם ב-408 מיליון אירו. לספרד יש השקעות בשווי 470 מיליון דולר באורוגוואי. חברות ספרדיות רב לאומיות כגון Banco בילבאו Vizcaya Argentaria, בנקו סנטנדר, Mapfre וזארה, בין השאר, פועלות באורוגוואי.
נציגויות דיפלומטיות

אורוגוואי מחזיקה בספרד שגרירות במדריד ו-8 קונסוליות בברצלונה, בילבאו, לאס פאלמאס דה גראן קנריה, מלאגה, סנטה קרוס דה טנריפה, סנטיאגו דה קומפוסטלה, סביליה וולנסיה. מאידך, ספרד מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו בלבד.
יחסי גינאה המשוונית – צ'ילה

| יחסי גינאה המשוונית – צ'ילה |
| --- | --- |
גינאה המשוונית: צ'ילה


גינאה המשוונית: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
28,051: 756,102
אוכלוסייה
1,903,986: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
12,117: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,364: 16,956
משטר
רפובליקה, בפועל דיקטטורה: רפובליקה דמוקרטית

יחסי גינאה המשוונית–צ'ילה הם יחסי החוץ בין גינאה המשוונית וצ'ילה.
היסטוריה

למרות שיש קשר היסטורי בין שתי המדינות הללו, מכיוון ששתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית, לא התקיימו מגעים גדולים בין הקפיטניה חנרל של צ'ילה למושבות שהרכיבו את גינאה הספרדית (אלוביי, אנובון וקוריסקו, פרננדו פו (ביוקו) וריו מוני). היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו בשנת 1971, אם כי רק בשנת 1985 נוצרה נציגות רשמית לצ'ילה במדינה דרך משלחתה בגבון. לאחר סגירת המשלחת הזו והמשלחת בזאיר, נותרה צ'ילה ללא נציגות דיפלומטית בגינאה המשוונית. בשנת 1982 שתי המדינות חתמו על שני הסכמי שיתוף פעולה בסיסיים, האחד בעניינים מדעיים וטכניים והשני בתחום התרבות.
יחסים כלכליים

הסחר בין שתי המדינות הסתכם בשנת 2016 ב-17 מיליון דולר, שהיוו גידול של 71% לעומת חמש השנים שקדמו לה. המוצרים העיקריים שיוצאו על ידי צ'ילה לגינאה המשוונית היו ספינות, יינות והודו קפוא, ואילו גינאה המשוונית מייצאת בלעדית גז טבעי נוזלי לצ'ילה.
יחסי קוריאה הדרומית – קטר

| יחסי קוריאה הדרומית – קטר |
| --- | --- |
קוריאה הדרומית: קטר (מדינה)


קוריאה הדרומית: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
99,720: 11,586
אוכלוסייה
51,704,841: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,712,793: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
33,126: 76,916
משטר
רפובליקה: מונרכיה אבסולוטית

רפובליקת קוריאה ומדינת קטר מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז 1974.
שנתיים לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נפתחה שגרירות קוריאה הדרומית בדוחה.
מאמצע שנות השבעים ועד שנות השמונים של המאה ה-20 הגיעו כ-12,800 מהגרים קוריאנים לקטר.  היקף הסחר בין קטר לקוריאה הדרומית עמד בשנת 2010 עד 21.5 מיליארד דולר אמריקאי ובשנת 2012 היה 26.8 מיליארד דולר.
יחסי אוזבקיסטן–מצרים

| יחסי אוזבקיסטן–מצרים |
| --- | --- |
אוזבקיסטן: מצרים


אוזבקיסטן: מצרים
שטח (בקילומטר רבוע)
447,400: 1,001,450
אוכלוסייה
36,534,946: 116,996,270
תמ"ג (במיליוני דולרים)
90,889: 395,926
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,488: 3,384
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה

יחסי אוזבקיסטן–מצרים הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ומצרים.