stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדסיה
ראשי היישוב ותקופת כהונתם

1955 1956 אהרון כהן
1956–1961 אלון גל
1961–1965 יעקב בן־אהרון
1965–1972 יפתח מוצרפי
1972–2013 יצחק ימיני
2013–הווה טל גורקי
ערים תאומות

גרמניה וירסן (אנ'), נורדריין-וסטפאליה, גרמניה
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  פרופיל פרדסיה באתר הלמ"ס
פרדסיה משמאל וצור משה מכיוון יער אילנות
| השרון |
| --- | --- | --- |
| ערים | הוד השרון • הרצליה •  טייבה • טירה • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • נתניה •  קלנסווה • ראש העין • רמת השרון • רעננה |  |
| מועצות אזוריות | מועצה אזורית עמק חפר • מועצה אזורית לב השרון • מועצה אזורית חוף השרון • מועצה אזורית דרום השרון |  |
| מועצות מקומיות | זמר • אבן יהודה • אליכין • פרדסיה • קדימה-צורן • תל מונד • כפר שמריהו • ג'לג'וליה • כפר ברא |  |
| מועצות אזוריות לשעבר | מועצה אזורית השרון התיכון • מועצה אזורית הירקון • מועצה אזורית מפעלות אפק • מועצה אזורית השרון הצפוני • מועצה אזורית הדר השרון |  |
|  מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת השרון • נפת פתח תקווה • נפת רמלה • נפת רחובות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ערים | אלעד • באר יעקב • גבעת שמואל • גני תקווה • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • זמר • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • פרדסיה • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם • תל מונד |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון • מכבים-רעות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463743705171  VIAF: 237509531   WorldCat (עם VIAF): 237509531 
ראשית ההתיישבות בפרדסיה, יוני 1938
מרדכי מנו

| --- | --- |

ציור שמן פורטרט, מאוסף הציורים של משה מנו, אמצע שנות ה-60
 לידה:  1922 סלוניקי, יוון 
 פטירה:  1969 (בגיל 47 בערך) 
 מדינה:  ישראל, יוון 
 תקופת הפעילות:  מ-1938
 מעסיק:  נתיבי הים התיכון 
 מספר צאצאים:  2 
 
מרדכי ואסתר מנו בחתונתם, 1942
מרדכי מנו (1922 – 1969) היה מחלוצי הספנות העברית, בן למשפחת ספנים מסלוניקי.
ביוגרפיה

מנו נולד ב-1923 בסלוניקי שביוון, ועלה לארץ ישראל בשנת 1932 בטרם מלאו לו עשר שנים, עם גל העלייה מסלוניקי שאורגן על ידי אבא חושי מהסוכנות היהודית, לחזק את העבודה העברית בנמל חיפה.
את הידע בעולם הספנות ירש מאביו, שמואל מנו (1880–1962), אשר עסק בתחום הספנות בסלוניקי לפני עלייתם לארץ ישראל. האב ואחיו הבכור מוריס עבדו בנמל חיפה עד הפרישה לגמלאות כמו חלק גדול ממשפחת מנו.
תחילת דרכו המקצועית של מנו הייתה בעבודה כשליח ופקיד נמל בסוכנות האוניות "ניסים משולם" ומאוחר יותר בחברת הספנות "עתיד" (שהוקמה בשנת 1934 מיסודה של משפחת בורכרד) שם למד את רזי המקצוע.
מרדכי מנו דיבר ברהיטות 7 שפות (כולל טורקית וערבית), דבר אשר סייע לו ביצירת קשרי עבודה. בשנת 1943 הקים סוכנות אוניות עצמאית בשם "מרדכי מנו סוכני אוניות". הסוכנות טיפלה באוניות הסחר החופשי שפקדו את נמל חיפה ובשלב מאוחר יותר אף רכש את האוניה הראשונה, אוניית עץ קטנה שעיקר עיסוקה היה בייבוא מוצרי מזון מטורקיה בשיתוף פעולה עם סוכנות האוניות "ישראל גוטסמן ובנו", שעסקו אף הם בסחר מוצרי מזון בימי הצנע של תחילת שנות ה-50.
בשנת 1956 הוקמה חברת הספנות "נתיבי הים התיכון בע"מ" כאשר מרדכי מנו מנהל ושותף בכיר בה. החברה רכשה מספר אוניות בנוסף לאוניה "כרמלה" והאוניה "מלכה" (ע"ש שתי בנותיו), האוניה "אייל", האוניה "ליאורה" וכלים נוספים. החברה הפכה במהרה ל"ליינר" מוביל בתנועת המטענים לישראל בים התיכון במיוחד מהים האדריאטי.
בשנת 1956, בעת מבצע קדש, ארגן מרדכי מנו, ביוזמת ממשלת ישראל, מעבר ניסיוני של מטענים ישראליים - העברת מלט מנמל חיפה לנמל אילת דרך תעלת סואץ באמצעות האוניה "פאנגיאה", אך המצרים מנעו את מעבר האונייה, ועיכבו אותה במשך כארבעה חודשים.
בשנת 1965 פוצלה השותפות של "נתיבי הים התיכון בע"מ" ומרדכי מנו הקים את חברתו המשפחתית החדשה בשם "מנו נתיבי ים". לחברה זו הועברו חלק מאוניות "נתיבי הים התיכון" ובנוסף הופעלו מספר אוניות חכורות. החברה עסקה בניהול אוניות, בעלות וסוכנות בנמלי חיפה ואשדוד.
מנו נפטר בתחילת שנת 1969, השאיר אחריו אישה, שתי בנות, שני בנים, ונכד. בנו הבכור שמואל מנו ייסד את חברת סי-גל ספנות, משה מנו ייסד את חברת מנו ספנות.
ב-2020, ביוזמת בנו משה מנו, נקראה על שמו “כיכר מנו” בחיפה.
נכדו, דן מנו, הוא עורך דין ואיש עסקים ישראלי, שהתפרסם כשהשתתף בתוכנית "הישרדות".
הערות שוליים

1 2 3  עמוס כרמלי (עורך), 100 שנות עשייה בחיפה רבתי 2006-1906, 270–272.
1 2 3 4  מתוך אתר מנו ספנות
↑  חברת נתיבי הים התיכון, חרות, 10 בינואר 1964
↑  זה שבועיים עצורה בסואץ אניה שהפליגה מחיפה לאילת, מעריב, 8 ביוני 1956
"פאנגיאה" חוזרת לחיפה, הצופה, 10 בספטמבר 1956
↑  ראובן בן-צבי, החברה התשיעית, מעריב, 26 במאי 1966
↑  היסטוריה של חברת סי-גל ספנות
↑  נגה כרמי, כיכר בעיר חיפה ע"ש חלוץ הספנות העברית מרדכי מנו ז"ל • בנו משה ממשיך דרכו, באתר חי פּה, 11 מרץ 2020
↑  ערן סויסה, דן מנו יקבל כחצי מיליון שקלים בתמורה להשתתפותו בעונה החדשה של "הישרדות", באתר nrg‏, 15 באפריל 2010
פורמולה 1 עונת 1989

| --- | --- |

אלן פרוסט, הזוכה באליפות
 סוג תחרות:  מרוץ מכוניות
 תאריך התחלה:  25 במרץ 1989
 תאריך סיום:  5 בנובמבר 1989
 מספר עונה:  39
 מספר מרוצים בעונה:  16
 זוכה באליפות הנהגים:  אלן פרוסט
 נקודות הנהג הזוכה:  76 (81)
 זוכה באליפות היצרנים:  מקלארן
 נקודות היצרן הזוכה:  141
 
 → פורמולה 1 עונת 1988 פורמולה 1 עונת 1990 ← 
במסגרת פורמולה 1 של שנת 1989 נערכו 16 מרוצים. באליפות העולם זכה הצרפתי אלן פרוסט ובאליפות היצרנים זכתה קבוצת מקלארן-הונדה.
בעונה זו, היו פרוסט ואיירטון סנה חברים לקבוצת מקלארן, אולם יריבים מרים האחד לשני.
באמצע העונה, הוביל פרוסט בכעשרים נקודות על סנה, אך משלב זה, סנה החל לצמצם את הפער. כשלושה מרוצים לסיום, היה סנה זקוק לניצחונות בשלושת המרוצים כדי לשמור על סיכוייו. הוא ניצח בראשון מהשלושה, אך המרוץ הלפני אחרון נחקק בזכרונם של אוהדי פורמולה 1 רבים: סנה ופרוסט זינקו מהשורה הראשונה כשסנה היה בראש. פרוסט עקף אותו מיד עם הזינוק ופתח פער קטן. לאחר כשלושים הקפות, הוביל פרוסט בכחמש שניות על סנה. אולם תוך מספר הקפות נוסף, צימצם סנה את הפער ונצמד לפרוסט. בהקפה ה-47, ניסה סנה לעקוף את פרוסט. פרוסט "סגר" את כיוון העקיפה, המכוניות נתקלו זו בזו והחליקו קדימה לכיוון חוץ למסלול (בפניית "שיקיין"). מנועי המכוניות נכבו ופרוסט יצא מהרכב. אולם סנה חיכה לנציגי המרוץ, אלה דחפו אותו, הוא חזר למסלול ובתצוגת נהיגה מרשימה, הצליח סנה לעקוף את אלה שהיו שוב לפניו ולסיים את המרוץ במקום הראשון. אלא שבסיום המרוץ, החליט נשיא ה-הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) (האגודה האחראית בין השאר על מרוצי פורמולה 1) לפסול את סנה כיוון שלא השלים את פניית ה"שיקיין" בזמן ההתנגשות. נהגים רבים טענו לאחר מכן שנסיעה לכיוון הפניה כדי להשלים אותה הייתה מחייבת את סנה לנסיעה נגד כיוון התנועה דבר שהיה מסכן מאוד את כל הנהגים.
המרוץ האחרון היה גשום ביותר ופרוסט פרש לאחר הקפה אחת מסיבות בטיחותיות. סנה הוביל במהלך רוב המרוץ, אך התנגש ב'סמן אחורי' (מכוניות המפגרות ביותר מהקפה שלמה) ונאלץ לנטוש. הוא קיווה לזכות במרוץ ושערעור הקבוצה על פסילתו במרוץ הקודם יתקבל. בכך איבד למעשה סנה כל סיכוי לאליפות ופרוסט הוכתר לאלוף.
בעונה זו, בוצעו מספר שינויים תקנוניים לצורך שיפור הבטיחות וכן נאסר על שימוש במנועים בעלי מגדש טורבו.
בעונה זו נלקחו בחשבון רק 11 התוצאות הטובות ביותר של כל נהג.
מרוצי עונת 1989

| מספר המרוץ | מקום המסלול | תאריך המרוץ | נהג מנצח | קבוצה מנצחת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברזיל ז'אקארפאגה, ברזיל | 25 במרץ | בריטניה נייג'ל מנסל | איטליה פרארי |
| 2 | סן מרינו אימולה, סן מרינו | 23 באפריל | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 3 | מונקו מונטה קרלו, מונקו | 7 במאי | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 4 | מקסיקו מקסיקו סיטי, מקסיקו | 28 במאי | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 5 | ארצות הברית פיניקס, ארצות הברית | 4 ביוני | צרפת אלן פרוסט | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 6 | קנדה מונטריאול, קנדה | 18 ביוני | בלגיה טיירי בוטסן | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 7 | צרפת פול-ריקאר, צרפת | 9 ביולי | צרפת אלן פרוסט | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 8 | בריטניה סילברסטון, בריטניה | 16 ביולי | צרפת אלן פרוסט | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 9 | גרמניה הוקנהיים, גרמניה | 30 ביולי | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 10 | הונגריה בודפשט, הונגריה | 13 באוגוסט | בריטניה נייג'ל מנסל | איטליה פרארי |
| 11 | בלגיה ספא-פרנקורשם, בלגיה | 27 באוגוסט | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 12 | איטליה מונזה, איטליה | 10 בספטמבר | צרפת אלן פרוסט | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 13 | פורטוגל אסטוריל, פורטוגל | 24 בספטמבר | אוסטריה גרהרד  ברגר | איטליה פרארי |
| 14 | ספרד חרס, ספרד | 1 באוקטובר | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 15 | יפן סוזוקה, יפן | 22 באוקטובר | איטליה אלסנדרו נאניני | איטליה בנטון-פורד |
| 16 | אוסטרליה אדלייד, אוסטרליה | 5 בנובמבר | בלגיה טיירי בוטסן | בריטניה ויליאמס-רנו |
דירוג נהגים סופי

| מיקום | נהג | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | צרפת אלן פרוסט | בריטניה מקלארן-הונדה | 76 (81) |
| 2 | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה | 60  |
| 3 | איטליה ריקארדו פטרזה | בריטניה ויליאמס-רנו | 40 |
| 4 | בריטניה נייג'ל מנסל | איטליה פרארי | 38 |
| 5 | בלגיה טיירי בוטסן | בריטניה ויליאמס-רנו | 37 |
| 6 | איטליה אלסנדרו נאניני | איטליה בנטון-פורד | 32 |
| 7 | אוסטריה גרהרד ברגר | איטליה פרארי | 31 |
| 8 | ברזיל נלסון פיקה | בריטניה לוטוס-ג'וד | 12 |
| 9 | צרפת ז'אן אלזי | בריטניה טירל-פורד | 8 |
| 10 | בריטניה דרק וורוויק | בריטניה ארוז-פורד | 7 |
| 11 | איטליה מישל אלבורטו | בריטניה טירל-פורד | 6 |
| 12 | ארצות הברית אדי שיוור | בריטניה ארוז-פורד | 6 |
| 13 | שוודיה סטפן יוהנסון | בריטניה אוניקס-פורד | 6 |
| 14 | בריטניה ג'וני הרברט | איטליה בנטון-פורד | 5 |
| 15 | איטליה פיררלויגי מרטיני | איטליה מינרדי-פורד | 5 |
| 16 | ברזיל מוריציו גוגלמין | בריטניה מארץ'-ג'וד | 4 |
| 17 | איטליה סטפן מודנה | בריטניה ברהבם-ג'וד | 4 |
| 18 | איטליה אנדראה דה סזאריס | איטליה ב.מ.ס-דלארה-פורד | 4 |
| 19 | איטליה אלכס קאפי | איטליה ב.מ.ס-דלארה-פורד | 4 |
| 20 | בריטניה מרטין ברנדל | בריטניה ברהבם-ג'וד | 4 |
| 21 | גרמניה כריסטיאן דאנר | גרמניה ריאל-פורד | 3 |
| 22 | יפן סאטורו נאקאז'ימה | בריטניה לוטוס-ג'וד | 3 |
| 23 | צרפת רנה ארנו | צרפת ליז'יה-פורד | 2 |
| 24 | איטליה עמנואל פירו | איטליה בנטון-פורד | 2 |
| 25 | בריטניה ג'ונתן פאלמר | בריטניה טירל-פורד | 2 |
| 26 | איטליה גבריאל טארקיני | צרפת א.ג'.ס-פורד | 1 |
| 27 | צרפת אוליביה גרוייאר | צרפת ליז'יה-פורד | 1 |
| 28 | ספרד לואיס פרז סאלה | איטליה מינרדי-פורד | 1 |
| 29 | צרפת פליפ אליו | בריטניה לולה-לארוס-למבורגיני | 1 |
עוד 18 נהגים סיימו ללא נקודות אליפות.
הערה: התוצאה בסוגריים מציינת את סך הנקודות שצבר הנהג. התוצאה בלא סוגריים מציינת את הנקודות שנלקחו בחשבון עבור האליפות בהתאם לתקנון.
דירוג קבוצות סופי

| מיקום | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- |
| 1 | בריטניה מקלארן-הונדה | 141 |
| 2 | בריטניה ויליאמס-רנו | 77 |
| 3 | איטליה פרארי | 59 |
| 4 | איטליה בנטון-פורד | 39 |
| 5 | בריטניה טירל-פורד | 16 |
| 6 | בריטניה לוטוס - ג'וד | 15 |
| 7 | בריטניה ארוז-פורד | 13 |
| 8 | איטליה דלארה-פורד | 8 |
| 9 | בריטניה ברהבם - ג'וד | 8 |
| 10 | איטליה מינרדי - פורד | 6 |
| 11 | בריטניה אוניקס-פורד | 6 |
| 12 | בריטניה מארץ' - ג'וד | 4 |
| 13 | צרפת ליז'יה-פורד | 3 |
| 14 | גרמניה ריאל-פורד | 3 |
| 15 | צרפת א.ג'.אס.-פורד | 3 |
| 16 | איטליה לולה - להמבורגיני | 1 |
4 קבוצות נוספות השתתפו באליפות אך לא זכו באף נקודת אליפות.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1988 | 1989 | 1990 |
| איירטון סנה | אלוף העולם-אלן פרוסט | איירטון סנה |
| מקלארן-הונדה | אליפות היצרנים-מקלארן-הונדה | מקלארן-הונדה |
פורמולה 1 עונת 1991

| --- | --- |

איירטון סנה זכה באליפות בפעם השלישית
 סוג תחרות:  מרוץ מכוניות
 תאריך התחלה:  10 במרץ 1991
 תאריך סיום:  3 בנובמבר 1991
 מספר עונה:  41
 מספר מרוצים בעונה:  16
 זוכה באליפות הנהגים:  איירטון סנה
 נקודות הנהג הזוכה:  96
 זוכה באליפות היצרנים:  מקלארן
 נקודות היצרן הזוכה:  139
 
 → פורמולה 1 עונת 1990 פורמולה 1 עונת 1992 ← 
במסגרת פורמולה 1 של שנת 1991 נערכו 16 מרוצים. באליפות העולם זכה הברזילאי איירטון סנה ובאליפות היצרנים זכתה קבוצת מקלארן-הונדה.
סקירה

עונה זו נשלטה בצורה ברורה למדי על ידי סנה, ללא מתחרים ממשיים.
בעונה זו עשה גם מיכאל שומאכר את צעדיו הראשונים בעולם הפורמולה 1 (במרוץ הבלגי) בצידה של שערורייה קטנה: שומאכר היה חתום אצל קבוצת מרצדס שלא הייתה פעילה בפורמולה 1 אך תכננה להיכנס למרוצים שנתיים לאחר מכן (בתור ספקי מנוע של חברת סאובר). על מנת לאפשר לשומאכר לצבור ניסיון, הגיעה חברת מרצדס להסכמה עם קבוצת ג'ורדן, אולם לא נחתם חוזה. שומאכר דורג שביעי במקצה הדירוג, אך נאלץ לפרוש בהקפה הראשונה של המרוץ עקב בעיית מצמד. עם זאת, הופעתו גרמה לקבוצת בנטון-פורד לקפוץ על המציאה ולחתום על חוזה עם מרצדס ושומאכר נהג עבורם כבר במרוץ שלאחר מכן (מרוץ איטליה). קבוצת ג'ורדן תבעה אותם בבית משפט בבריטניה, אולם הפסידה במשפט.
גם עבור מיקה הקינן הייתה זו השנה הראשונה במסגרת סבב הפורמולה 1.
מרוץ אוסטרליה (האחרון בעונה) הופסק לאחר 14 הקפות במקום 81 עקב גשם חזק מדי. לכן ניתנו עבורו רק מחצית מהנקודות. המרוץ באוסטרליה היה גם למירוץ הקצר ביותר אי פעם.
כבכל עונה, חלו מספר שינויים בתקנון. העיקריים שבהם היו:
איסור על שימוש בדלק מטוסים.
איסור על קירור הדלק.
מכל הדלק חייב להיות עשוי מגומי המצופה בחומר שלא ניתן לקריעה העמיד למשך חמש שנים.
חובת קיום מבחני ריסוק חזיתיים וצדדיים.
קביעת ממדים חדשים לתא הנהג כך שנהג יוכל לצאת מהתא תוך חמש שניות גם ללא פירוק ההגה.
החל מעונה זו, כל המרוצים במהלך העונה נחשבים.
קביעת שיטת ניקוד חדשה: 10, 6, 4, 3, 2, 1 לפי סדר ההגעה בסוף המרוץ.
מרוצי עונת 1991

| מספר המרוץ | מקום המסלול | תאריך המרוץ | נהג מנצח | קבוצה מנצחת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית פיניקס, ארצות הברית | 10 במרץ | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 2 | ברזיל אינטרלאגוס, ברזיל | 24 במרץ | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 3 | סן מרינו אימולה, סן מרינו | 28 באפריל | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 4 | מונקו מונטה קרלו, מונקו | 12 במאי | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 5 | קנדה מונטריאול, קנדה | 2 ביוני | ברזיל נלסון פיקה | איטליה בנטון-פורד |
| 6 | מקסיקו מקסיקו סיטי, מקסיקו | 16 ביוני | איטליה ריקארדו פטרזה | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 7 | צרפת מני-קור, צרפת | 7 ביולי | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 8 | בריטניה סילברסטון, בריטניה | 14 ביולי | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 9 | גרמניה הוקנהיים, גרמניה | 28 ביולי | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 10 | הונגריה בודפשט, הונגריה | 11 באוגוסט | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 11 | בלגיה ספא-פרנקורשם, בלגיה | 25 באוגוסט | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 12 | איטליה מונזה, איטליה | 8 בספטמבר | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 13 | פורטוגל אסטוריל, פורטוגל | 22 בספטמבר | איטליה ריקארדו פטרזה | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 14 | ספרד ברצלונה, ספרד | 29 בספטמבר | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו |
| 15 | יפן סוזוקה, יפן | 20 באוקטובר | אוסטריה גרהרד ברגר | בריטניה מקלארן-הונדה |
| 16 | אוסטרליה אדלייד, אוסטרליה | 3 בנובמבר | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה |
דירוג נהגים סופי

| מיקום | נהג | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברזיל איירטון סנה | בריטניה מקלארן-הונדה | 96 |
| 2 | בריטניה נייג'ל מנסל | בריטניה ויליאמס-רנו | 72 |
| 3 | איטליה ריקארדו פטרזה | בריטניה ויליאמס-רנו | 53 |
| 4 | אוסטריה גרהרד ברגר | בריטניה מקלארן-הונדה | 43 |
| 5 | צרפת אלן פרוסט | איטליה פרארי | 34 |
| 6 | ברזיל נלסון פיקה | איטליה בנטון-פורד | 26.5 |
| 7 | צרפת ג'אן אלזי | איטליה פרארי | 21 |
| 8 | איטליה סטפן מודנה | בריטניה טירל-הונדה | 10 |
| 9 | איטליה אנדראה דה סזאריס | בריטניה ג'ורדן-פורד | 10 |
| 10 | ברזיל רוברטו מורנו | איטליה בנטון-פורד | 10 |
| 11 | איטליה פיירלויגי מרטיני | איטליה מינרדי - פרארי | 6 |
| 12 | פינלנד ג'יי ג'יי להטו | איטליה ב.מ.ס. דלארה - ג'וד | 4 |
| 13 | בלגיה ברטרן גאשו | בריטניה ג'ורדן-פורד | 4 |
| 14 | גרמניה מיכאל שומאכר | איטליה בנטון-פורד | 4 |
| 15 | יפן סאטורו נקאג'ימה | בריטניה טירל-הונדה | 2 |
| 16 | פינלנד מיקה הקינן | בריטניה לוטוס-ג'וד | 2 |
| 17 | בריטניה מרטין בראנדל | בריטניה ברהבם-ימהאה | 2 |
| 18 | יפן אגורי סוזוקי | צרפת לולה-לארוס-פורד | 1 |
| 19 | בריטניה ג'וליאן באליי | בריטניה לוטוס-ג'וד | 1 |
| 20 | איטליה עמנואל פירו | איטליה ב.מ.ס. דלארה - ג'וד | 1 |
| 21 | צרפת אריק ברנר | צרפת לולה-לארוס-פורד | 1 |
| 22 | איטליה איבן קאפלי | בריטניה לייטון-האוס - לימור | 1 |
| 23 | בריטניה מארק בלנדל | בריטניה ברהבם-ימהאה | 1 |
| 24 | איטליה ג'יאני מורבידלי | איטליה פרארי | 0.5 |
דירוג קבוצות סופי

| מיקום | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- |
| 1 | בריטניה מקלארן-הונדה | 139 |
| 2 | בריטניה ויליאמס-רנו | 125 |
| 3 | איטליה פרארי | 55.5 |
| 4 | איטליה בנטון-פורד | 38.5 |
| 5 | בריטניה ג'ורדן-פורד | 13 |
| 6 | בריטניה טירל-הונדה | 12 |
| 7 | איטליה מינרדי-פרארי | 6 |
| 8 | איטליה דלארה-ג'וד | 5 |
| 9 | בריטניה ברהאם-ימהאה | 5 |
| 10 | בריטניה לוטוס-פורד | 3 |
| 11 | בריטניה לולה-פורד-קוסוורת' | 2 |
| 12 | בריטניה לייטון - האוס - לימור | 1 |
| 13 | איטליה מודנה-למבורגיני | 0 |
| 14 | בריטניה פונדמנטל-פורד-קוסוורת' | 0 |
| 15 | צרפת ליג'יה-למבורגיני | 0 |
| 16 | איטליה קולוני-פורד-קוסוורת' | 0 |
| 17 | צרפת AGS-פורד-קוסוורת' | 0 |
| 18 | יפן פוטוורק-פורשה | 0 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1990 | 1991 | 1992 |
| איירטון סנה | אלוף העולם-איירטון סנה | נייג'ל מנסל |
| מקלארן-הונדה | אליפות היצרנים-מקלארן-הונדה | ויליאמס |
סטפני מארץ'

| --- | --- |

 לידה:  23 ביולי 1974 (בת 50) דאלאס, טקסס, ארצות הברית ארצות הברית
 שם במה:  סטפני מארץ'
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  שחקנית אקטיביסטית פילנתרופית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן
 בן זוג:  בובי פליי (אנ') (2005–2015) דן בנטון (2017 -)
 פרופיל ב-IMDb
 
סטפני קרוליין מארץ' בנטון (באנגלית: Stephanie Caroline March Benton, נולדה ב-23 ביולי 1974) היא שחקנית ואקטיביסטית אמריקאית. מארץ' ידועה בגילום דמותה של עוזרת התובע המחוזי אלכסנדרה (אלכס) קאבוט (אנ') בדרמה המשטרתית "חוק וסדר: מדור מיוחד" (2000 – 2018) וכן במספר סדרות ספין אוף מאותו בית יוצר. מארץ' מזוהה גם כאקטיביסטית הפועלת למען קורבנות התעללות, חינוך וזכויות האישה.
מארץ' הופיעה בסרטים "Head of State (אנ')", "מר וגברת סמית'", "Falling for Grace (אנ')", "The Treatment (אנ')", "Jesse Stone: Night Passage (אנ')", "וידויים של שופהוליק" ו-"Origin (סרט) (אנ')". מארץ' גם הפיקה וכיככבה בסרט העצמאי "The Social Ones". תפקידיה בטלוויזיה כוללים את גילום הדמויות קרול בלנטון בסדרה "Neon Joe, Werewolf Hunter (אנ')", דבורה גרין (אנ') בסרט "A House on Fire", אקירה בסדרה "Naomi (אנ')" ואנג'ליקה וויט בסדרה "מחסה".
ביוגרפיה

מארץ' נולדה בדאלאס, טקסס לג'ון ולורה מארץ' ולה אחות בשם שרלוט.[דרוש מקור] מארץ' למדה בחטיבת הביניים "McCulloch Middle School" ולאחר מכן בבית הספר התיכון "Highland Park High School (אנ')", שם היא למדה ביחד עם אנג'י הארמון, שגילמה גם היא דמות של עוזרת התובע המחוזי בסדרה "חוק וסדר". לאחר שהוריה התגרשו, אמה של מארץ' התחתנה עם גבר בשם רוברט דרבי.
בשנת 1996, מארץ' סיימה את לימודיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן,[דרוש מקור] שם היא הייתה חברה באחוות הסטודנטיות "קאפה אלפה טאטה (אנ')". במהלך לימודיה, מארץ' גילמה את דמותה של הלנה בהצגה "חלום ליל קיץ" בשיקגו, לאחר מכן המשיכה בקריירה בתיאטרון.[דרוש מקור]
קריירה > התחלה וחוק וסדר

בשנת 1997, מארץ' ביצעה את הופעתה הטלוויזיונית הראשונה בפרק בסדרת הטלוויזיה "מהדורה מוקדמת". בשנת 1999, מארץ' עברה לניו יורק והשתתפה בהפקת ברודוואי הראשונה שלה במחזה "מותו של סוכן" מאת ארתור מילר יחד עם השחקן בריאן דנהי. בהמשך, מארץ' כיכבה גם בסרט טלוויזיוני המבוסס על המחזה (אנ').
מארץ' ידועה בעיקר מתפקידה כאלכסנדרה (אלכס) קאבוט, עוזרת התובע המחוזי בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר: מדור מיוחד", שהיא סדרת ספין אוף לסדרה "חוק וסדר" מבית היוצר של דיק וולף. מארץ' קיבלה קרדיט כשחקנית ראשית בין השנים 2000 עד 2003 ושבה לפרקי אורח עד שנת 2018. מארץ' התראיינה עבור המגזין "פיפל" לאחר שנבחרה לגלם את דמותה של קאבוט ואמרה: "אני לא בטוחה שכשאקבל את העבודה, רציתי שזה יקרה, אבל ברגע שבאמת התקבלתי לתפקיד, נעשיתי מכוונת מטרה מכיוון שהנושא בו הסדרה עוסקת הוא מעורער ומשכנע. זה לא משהו שפשוט יכולתי להניח בצד כל ערב כשחזרתי מהעבודה, אז נעשיתי נורא מכוונת בבחירות שלי ובאיך שארצה לשתתף ובאיך שקולי יישמע". גילומה של קאבוט בידי מארץ' זכה לשבחים ודמותה של קאבוט נחשבת לאחת הדמויות האהובות בזיכיון. בשנת 2003 במהלך טקס פרס סטלייט, מארץ' ועמיתיה לסדרה היו מועמדים לפרס סטלייט עבור תוכנית הטלוויזיה הכי טובה בקטגוריית הדרמה.
מארץ' חזרה לגלם את דמותה של קאבוט בשנית, כעת ראש מטה התובע המחוזי במחלק הרצח בדרמה הטלוויזיונית "Conviction (אנ')" שעלתה לאוויר ב-2006. התכנית, שהיא חלק מזיכיון "חוק וסדר" בוטלה לאחר 13 פרקים בעקבות ביקורות שליליות. למרות הביטול, המגזין "Entertain your Brain" כתב על מארץ': "מארץ'... כבר הוכיחה את עצמה בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד".
קריירה > קריירה מאוחרת

בשנת 2003, מארץ' ביצעה את הופעתה הקולנועית הראשונה בסרט "Head of State" לצדו של השחקן כריס רוק. לאחר מכן, מארץ' הופיעה בסרטים "מר וגברת סמית'", "The Treatment" ו-"Falling for Grace". מארץ' גם הופיעה בסרט "המצאת השקר" משנת 2009 בתור אישה אותה מארק בליסון (ריקי ג'רוויס) משכנע לשכב איתו בטענה שבמידה ולא, העולם יושמד. מארץ' כיכבה בסרטים העצמאיים "Why Stop Now (אנ')" ו-"Innocence". בשנת 2007, מארץ' הופיעה בברודוואי במחזה "Talk Radio (אנ')" מאת אריק בוגוסיאן (אנ') לצד השחקן ליב שרייבר. מארץ' גם כיכבה באוף ברודוואי במחזה "Boy's" מאת הווארד קורדר (אנ') לצד השחקן ג'ייסון ביגס.
מארץ' ביצעה הופעות אורח בסדרות "רוק 30", "האנטומיה של גריי", "Rescue Me (סדרה) (אנ')" ו-"הכול לטובה". מארץ' לוהקה כדמות ראשית בסדרה "Made in Jersey (אנ')", אך עזבה את הסדרה לאחר פרק הפיילוט. בשנת 2015, מארץ' השתתפה בסדרת הטלוויזיה "Neon Joe, Werewolf Hunter" מבית Adult Swim. בשנת 2019, מארץ' גילמה את דמותה של איוונקה טראמפ בסרט הסאטירי "A President Show Documentary: The Fall of Donald Trump" מבית קומדי סנטרל.
ב-9 במרץ 2019, מארץ' הפיקה את הסרט "The Social Ones" וגילמה בו את אחת הדמויות הראשיות. הסרט הוצג בתיאטרון האמר (אנ') בסן חוזה כחלק מפסטיבל Cinequest Film & Creativity (אנ'). לורה קוסן כתבה וביימה את הסרט ובנוסף למארץ' משתתפים בו גם ריצ'רד קיינד, ג'קי הופמן (אנ'), דברה ג'ו רופ ופיטר סקולרי (אנ'). הסרט זכה בפסטיבל בפרס עבור סרט הקומדיה הטוב ביותר. הסרט זכה לתשומת לב נרחבת מכיוון שהוא נכתב, הופק ובוים כולו על ידי נשים. בראיון שנערך במרץ 2019, מארץ' סיפרה כיצד הפקות שמנוהלות על ידי נשים מושוות להפקות שמנוהלות על ידי גברים ואמרה: "היה חסר לנו תקציב, היה חסר לנו זמן, סיימנו מוקדם, נהננו, לא הייתה שום דרמה על הסט ולא מאחורי הקלעים וכולנו תמכנו אחד בשני לפני ומאחורי המצלמה. מעולם לא הייתי בסט כל כך נקי, בלי אגו, הכל חמים ונעים. אמהות צריכות להיות אחראיות על יותר עסקים".
בשנת 2021, מארץ' חתמה על חוזה תעסוקה עם חברת ההפקות "Echo Lake Entertainment" ומשמשת כמנהלת בה. מארץ' הופיעה בסרט הטלוויזיוני "A House on Fire" בו היא גילמה את דמותה של דבורה גרין, רופאה לשעבר ורוצחת מורשעת. משחקה בסרט זכה לשבחים מהמבקרים. הכתבת סיאנטני נייט מהאתר "Meaww.com" כתבה על משחקה של מארץ' בסרט: "נהדר לחלוטין וגאוני. משחק מדהים ותיאור אמיתי של סבלה הנפשי של גרין ומאבקיה".
הוכרז שמארץ' תשתתף בסדרת גיבורי העל "Naomi" מבית CW שם היא תגלם את דמותה של אקירה. הסדרה עלתה לאוויר בשנת 2022 וזכתה לביקורות מהללות. מארץ' התראיינה לאתר ComicBook.com (אנ') וסיפרה על האודישן שעברה כדי לזכות בתפקיד: "כשנבחנתי, הדמות של אקירה תוארה כ-"אישה קשוחה אינטרגלטית המבוססת על דמותה של ריפלי" וחשבתי "כן... אני רוצה לעשות את זה. אני מקווה שזה באמת יתממש, אני חושבת שזו דמות שכיף לגלם".
בשנת 2023, מארץ' גילמה את דמותה של בינקי בסדרה "Origin" מאת אווה דוברני. באותה השנה, מארץ' גילמה את דמותה של אנג'ליקה וויט במיני סדרה "מחסה" המבוססת על ספר באותו השם מאת הרלן קובן.
עבודות נוספות

מארץ' היא אחת המייסדות של חברת הקוסמטיקה "SheSpoke" (לשעבר Rouge) ושותפתה העסקית היא רבקה פרקינס. החברה הוקמה בשנת 2013.
אקטיביזם ונדבנות

מארץ' היא פילנתרופית ומשמשת כנציגה המשפטית עבור ארגוני נשים בינלאומיים ומתרכזת בזכויות ילודה (אנ'), הזכות לחינוך, חופש מאלימות מינית וייצוג משפטי הולם. כיום מארץ' חברה בהנהלת הארגונים "Panzi Foundation", "OneKid OneWorld", "מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית" ו-"The Gotham Film & Media Institute (אנ')". מארץ' משמשת בנציגה משפטית עבור הארגון "הורות מתוכננת" ובעבר לקחה חלק בניהול הארגון "Planned Parenthood Global".
מארץ' חברה בסגל היועצים של בית הספר לתקשורת באוניברסיטת נורת'ווסטרן. באפריל 2018, מארץ' השתתפה בהופעה לגיוס כספים בשם "A Starry Night" עבור בית הספר לתקשורת באוניברסיטה. בנוסף למארץ', בוגרי האוניברסיטה האחרים שהשתתפו גם הם באירוע היו סטיבן קולבר, טוני רוברטס ודרמוט מלרוני.