stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מס ערך מוסף
מס ערך מוסף בישראל

מס ערך מוסף הוטל בישראל לראשונה ב-1 ביולי 1976, מכוח חוק מס ערך מוסף, בעקבות המלצותיה של "ועדת אשר", שעסקה בעניין זה בימי ממשלת רבין הראשונה. שיעורו הראשוני של המע"מ היה 8%. הוא הועלה במסגרת המהפך הכלכלי של אוקטובר 1977 ל-12% ובמהרה הועלה שוב ולאחר 6 שנים כמעט והכפיל את ערכו ועלה ל-15%.
מיוני 2013 ועד ספטמבר 2015 עמד שיעור המע"מ על 18 אחוזים. מאז ועד דצמבר 2024 עמד שיעור המע"מ בישראל על 17%, בינואר 2025 חזר שיעור המע״מ להיות 18%.
בישראל, המע"מ הוא בשיעור אחיד (למעט חריגים מעטים) על צריכה פרטית וציבורית ובגבייתו עוסקת רשות המסים בישראל (קודם להקמתה עסק בכך "אגף המכס ומע"מ" במשרד האוצר).
המע"מ נגבה בשלב היבוא ובכל שלבי הייצור והשיווק על ערך המכירות לקונה, כולל כל המיסים (למעט המע"מ עצמו). מחבות מס זו מוחזר ערך המע"מ אשר הוטל בשלב הקודם על תשומות ביניים כולל השקעות (החזר "מס תשומות").
הערות שוליים

↑  אהרן בידן, הצעה: מס אחיד ויחיד, מעריב, 14 ביולי 1964
↑  הרהורים על מס ערך מוסף, דבר, 15 באוקטובר 1969
↑  מס ערך מוסף בנורבגיה, דבר, 13 באוגוסט 1969
↑  פרופ' מנפרד גרין, ההשלכות של הטלת מע"מ על פירות וירקות, הודעה לעיתונות מאוניברסיטת חיפה, אזהרה מהחלטת ממשלה, ‏14 מאי 2009 (הקישור אינו פעיל)
גלי וינרב, ‏הטוב, הרע והרע מאוד: זהו הגורם המרכזי להתקפי לב ושבץ, באתר גלובס, 29 במרץ 2015 – לפיו ישראלים מקבלים נקודות במדד אירופי של כולסטרול LDL, שנקרא "מדד Score", על עצם היותם ישראלים, בשל צריכת הירקות והפירות הגבוהה יחסית, הנהוגה במדינה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531851905171  BnF: cb11936663g (data)  GND: 4038416-0  LCCN: sh85141932  NDL: 00572067  NKC: ph119339
מועצה אזורית אשכול

אולם המופעים על שם שמואל שילה במתחם המועצה האזורית אשכול (אדריכל: חנן הברון)
מועצה אזורית אשכול היא מועצה אזורית בישראל. מועצה אזורית אשכול משתרעת מקיבוץ בארי בצפון ועד חולות עגור בדרום, מנחל הבשור במזרח ועד רצועת עזה והגבול הבינלאומי עם מצרים במערב.
שטח המועצה הוא כ־1,000 קמ"ר, מתוכו 284 קמ"ר קרקע חקלאית מעובדת. זו המועצה המערבית בישראל.
היסטוריה

המועצה הוקמה בשנת 1951 בשם "חבל מעון", על-שם היישוב העתיק מעון שהיה קיים בתחומה. ב-19 באוגוסט 1969 הוחלף שמה ל"מועצה אזורית אשכול" לזכר לוי אשכול, ראש ממשלת ישראל, שנפטר זמן מה קודם לכן. כיום היא בין המועצות האזוריות היחידות בארץ הקרויות על־שם אדם, ביחד עם מועצה אזורית מעלה יוסף, מועצה אזורית ברנר ומועצה אזורית יואב.
מאז פרוץ האינתיפאדה השנייה הפכה המועצה ליעד של הטרור הפלסטיני מרצועת עזה, כאשר ב-2001 החלו נגדה שיגורי רקטות קסאם. בעקבות תוכנית ההתנתקות והשתלטות חמאס על רצועת עזה ירי הרקטות והפצמ"רים על יישובי המועצה החמיר, דבר שהוביל למספר מבצעים צבאיים גדולים של צה"ל ברצועת עזה, בהם מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן, מבצע צוק איתן, מבצע שומר החומות. במתקפת הפתע של ישראל שהובילה למלחמת חרבות ברזל. הובילה לפגיעה במועצה. הטבח בפסטיבל נובה הטבח בניר עוז והטבח בבארי, כולם אירעו בשטחי המועצה. זאת לצד קרבות קשים שאירעו ברוב היישובים שבו.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים במועצה אזורית אשכול 18,569 תושבים, מתוכם 15,754 תושבי ישראל (מקום 122 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 76.5%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 11,008 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
הפרנסה העיקרית של תושבי מועצה אזורית אשכול היא חקלאות, אך ברוב הקיבוצים קיימים גם מפעלי תעשייה, וביישובים הקהילתיים הפרנסה המרכזית היא שירותים.
אתרים

יער בארי - יער המשתרע על פני 11,000 דונם סמוך לקיבוץ בארי. ביער מספר אתרים, בהם אנדרטת יד אנזא"ק ומחצבות הגופרית בארי.
הגדת חבל ימית - מרכז מבקרים המתאר את ההיסטוריה של יישובי חבל ימית ופינויים ב-1981. ממוקם במושב דקל.
אנדרטת עוצבת הפלדה - ממוקמת במתחם מרכז המבקרים "הגדת חבל ימית". הוקמה לזכר חללי האוגדה שכבשה במלחמת ששת הימים את חבל ימית. הועתקה ממיקומה המקורי (על גבעה בחבל ימית) אל מיקומה הנוכחי, ב-1981.
יישובי המועצה

| מספר | צורת היישוב | יישוב | שנת הקמה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | יישוב קהילתי | אבשלום | 1990 |
| 2 | מושב | אוהד | 1969 |
| 3 | קיבוץ | אורים | 1946 |
| 4 | קיבוץ | בארי | 1946 |
| 5 | מושב | בני   נצרים | 2008 |
| 6 | קיבוץ | גבולות | 1943 |
| 7 | מושב | דקל | 1982 |
| 8 | קיבוץ | חולית | 1982 |
| 9 | מושב | יבול | 1981 |
| 10 | מושב | ישע | 1957 |
| 11 | מושב | יתד | 1980 |
| 12 | קיבוץ | כיסופים | 1951 |
| 13 | קיבוץ | כרם   שלום | 1956 |
| 14 | מושב | מבטחים | 1950 |
| 15 | קיבוץ | מגן | 1949 |
| 16 | מושב | נווה | 2008 |
| 17 | קיבוץ | ניר   יצחק | 1949 |
| 18 | קיבוץ | ניר   עוז | 1955 |
| 19 | קיבוץ | נירים | 1949 |
| 20 | קיבוץ | סופה | 1982 |
| 21 | מושב | עין   הבשור | 1982 |
| 22 | קיבוץ | עין   השלושה | 1950 |
| 23 | מושב | עמיעוז | 1956 |
| 24 | מושב | פרי   גן | 1981 |
| 25 | קיבוץ | צאלים | 1947 |
| 26 | יישוב קהילתי | צוחר | 1973 |
| 27 | קיבוץ | רעים | 1949 |
| 28 | מושב | שדה   ניצן | 1973 |
| 29 | מושב | שדי   אברהם | 1981 |
| 30 | יישוב קהילתי | שלומית | 2011 |
| 31 | מושב | תלמי   אליהו | 1970 |
| 32 | מושב | תלמי   יוסף | 1982 |
סמל המועצה

סמל המועצה עוצב בראשית שנות השישים על ידי האדריכל חנן הברון, חבר קיבוץ רעים. במקביל להיותו סמל המועצה, שימש הסמל במשך שנים רבות גם את ארגון "ישובי חבל מעון", אשר עסק במיון ושיווק התוצרת החקלאית של יישובי החבל.
כאשר עוצב הסמל נקראה המועצה האזורית "חבל מעון" וכללה בעיקר קיבוצים שהוקמו כחלק ממערך ההגנה ותפיסת השטחים שמול גבול רצועת עזה. עיקר פרנסתם של תושבי המועצה הייתה אז על חקלאות שהתאפיינה בשטחי התבואה הגדולים שנזרעו אז ללא השקיה. הסמל שיקף את שני אלה בבהירות ובפשטות: שיבולת שהופכת לגדר תלתלית ובתוכה שדה.
עם השנים עבר הסמל מספר שינויים. מכיוון שתלתלי גדר התיל יצרו קונוטציות שליליות לכלא ודיכוי הם הוסרו והושארו תלתלים בלבד, כרעיון מופשט ופתוח לפרשנות. בנוסף התעגל מעט הסמל בהתאם לתפיסות וצרכים חדשים.
בגרסה הנוכחית של הסמל, שעוצב בשנת 2013 על ידי המעצב הגרפי חיים לוי, הוסרו התלתלים לגמרי וכן הגבעול המקיף את הסמל, בהתאם לגישה העיצובית המודרנית להפשטת סמלים. כמו כן, הותאמו צבעים קבועים למאפייני הסמל.
סמל המועצה הראשון
סמל המועצה בגרסה מתקדמת
סמל המועצה הנוכחי
ראשי מועצה

1951–1953 - הדסה ברגמן (תירוש) מנירים (1927 - 2013)
1954–1955 - משה (מוסא) קסטרו
1956–1959 - משה אבני ממגן
1961–1965 - חיים (חמי) כלב מניר יצחק (1930 -2015)
1965–1969 - בנימין חפץ מנירים
1970 - חיים בן פורת מרעים
1971–1974 - אשר (צימבה) צימבליסטה מרעים
1975–1979 - שמואל אבני מבארי
1980–1984 - אליעזר בן צבי ממגן
1985–1991 - אשר (צימבה) צימבליסטה מרעים
1991–1997 - אברהם (בודא) דגן מבארי
1997–2003 - אברהם (מנצ'ר) דבורי מבארי
2003–2007 - אורי נעמתי מרעים
2007–2015 - חיים ילין מבארי
2015 - 2024 - גדי ירקוני מנירים
3 בדצמבר 2024 - הווה - מיכל עוזיהו מעין הבשור
ראו גם

חבל אשכול
אלמגור

ערך זה עוסק במושב בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק הירדן
גובה ממוצע: ‎-18 מטר
תאריך ייסוד: 1961
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 508 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 446 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל העליון מוגדלת) אלמגור(למפת הגליל העליון רגילה) אלמגור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלמגור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלמגור32°54′44″N 35°36′09″E﻿ / ﻿32.9121030319937°N 35.6024240871977°E﻿ / 32.9121030319937; 35.6024240871977  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק הירדן באדום - אלמגור בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

אַלְמָגוֹר הוא מושב במדרונות רמת כורזים מצפון לכנרת, בתחום המועצה האזורית עמק הירדן, בה הוא מהווה היישוב הצפוני ביותר. שם היישוב נבחר על מנת לציין את הגבורה של המתיישבים (אל = בלי מגור = פחד).
היסטוריה

המושב עלה על הקרקע בדצמבר 1961 כהיאחזות נח"ל, כחלק מתוכנית לחיזוק ההתיישבות בחבל "כורזים", מול קו הגבול עם סוריה. עם הקמתו צורף למועצה אזורית עמק הירדן. כבר בעת הכשרת הקרקע של היישוב, נפגע טקרטור שעלה על מוקש סורי, ושוב נפגע טקרטור כעבור שלושה חודשים. מול המושב היה ממוקם מוצב סורי בשם "גבעה 62" שהיה מפעיל מדי פעם אש תותחים ומרגמות נגד היאחזות. בתגובה לאש היו מחזירים כוחות צה"ל אש דומה לעבר המוצב התוקף.
ב-19 באוגוסט 1963 בתקרית אלמגור שני חברי ההיאחזות בני 19, אבי רייף ואבינועם אבינשטיין, נהרגו מאש של חוליה סורית שהסתננה מעבר לגבול.
ב-16 במרץ 1965 נהרג חבר ההיאחזות שמואל לוי מפגז מתותח ללא רתע שפגע בטרקטור מאויש, בסמוך לגבול ישראל-סוריה.
במרץ 1964 נבחרה קבוצה של 12 חברי היאחזות שישמשו כגרעין לאזרוח הנקודה והפיכתה למושב עובדים. ההיאחזות אוזרחה ב-14 בספטמבר 1965. בפברואר 1966 חובר המושב לרשת החשמל הארצית, אך עדיין לא קיבל שירותי דואר. בנוסף המשיך לסבול מתקריות לאורך הגבול הסורי.
ב-16 במאי 1966, שני עובדי קק"ל, עמיקם שמאי ופטר פביאן שנסעו על טרקטור עלו על מוקש שהניחו חיילים סורים בסמוך לאלמגור ונהרגו כתוצאה מהפיצוץ.
בשנותיו הראשונות סבל המושב ממצוקת קרקעות ראויות לעיבוד. מינהל מקרקעי ישראל הקצה לו קרקע חקלאית נוספת בעמק הירדן, אך הוא נקלע לסכסוך על שטח ההקצאה עם יישובים אחרים בסביבה. בנוסף, הקרן הקיימת הכשירה עבור המושב קרקעות נוספות בסמוך לו.
בתחילת 1968 המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית סיפקה למושב סיוע כספי לקליטת 40 משפחות נוספות ופיתוח חקלאות לייצוא.
בשנות ה-80 נקלע המושב לחובות כספיים. זאת עקב ירידה במחירי הירקות והפירות, זינוק באינפלציה ומגבלה על מכסות הייצור. חלק גדול מהחובות נמחקו אחר כך בהסדר חובות המושבים.
בתחילת שנות ה-90 החליטו המושב והסוכנות היהודית להכפיל את מספר בתי האב במושב, ולאפשר לכל בית אב לקלוט "בן חוזר".
במאי 2004, אושרה הרחבה של המושב ב-43 בתים נוספים, על מגרשים בני חצי דונם.
כלכלה

רוב המשפחות במושב מעבדות משק חקלאי. בין הגידולים: פרחים, מנגו, ליצ'י ובננות. כמה משפחות מפעילות צימרים. בעבר עסק אחד מחברי המושב בגידול חזירים.
אנדרטאות

בשנת 1951 (כעשור לפני הקמת ההיאחזות) נערך באזור קרב תל מוטילה. לזכר קרב זה והנופלים בו, הוקמה אנדרטה הנמצאת בדרום היישוב ומשקיפה לאזור שפך הירדן, צפון הכנרת והגולן. אנדרטה נוספת, המכונה "המגל והחרב", ממוקמת בכניסה המערבית של היישוב. אנדרטה זו הוקמה ב-1967 על-ידי הפסל מרדכי כפרי לזכרם של שני חברי היאחזות הנח"ל וחמישה אחרים שנפלו מאש סורית בסביבת היישוב.
גלריה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  היאחזות הנח"ל אלמגור ב-1962  |  בתים ראשונים במושב אלמגור שאך הוקם, 1963  |  אנדרטה (פרט) בכניסה למושב לזכר בני היישוב שנפלו במקום. בפיסול מרדכי כפרי |  מבט על אלמגור ועל הכנרת |  |
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  הנהלת הרשות - ועדת השמות הממשלתית, באתר ארכיון המדינה, עמוד 28
↑  מושב עובדים יוקם באלמגור, דבר, 20 ביולי 1962
↑  אלמגור צורפה למועצה אזורית עמק־הירדן, על המשמר, 20 בדצמבר 1961
↑  טקרטור עלה על מוקש סורי בכורזים, דבר, 8 בדצמבר 1961
↑  מוקש התפוצץ  באלמגור, מעריב, 16 במרץ 1962
↑  התקפה סורית נוספת לעבר אלמגור וכורזים, הַבֹּקֶר, 24 ביולי 1964
בקרב-אש נוסף באלמגור - נפגעו קשה שני מוצבים סוריים, דבר, 10 במרץ 1965
↑  שני צעירים נרצחו בכורזים, הארץ, 21 באוגוסט 1963
גיורא עילם, 2 קרבנות היאחזות אלמגור הובאו למנוחות בשרון, למרחב, 21 באוגוסט 1963
↑  שמעון רפפורט, הפגז נורה -שמואל לוי שילם בחייו, מעריב, 17 במרץ 1965
חבר היאחזות אלמגור נהרג בהפגזה הסורית על הטרהטוריסטים, הצופה, 17 במרץ 1965
↑  דני צדקוני, 12 ה"מייסדים" של מושב אלמגור, למרחב, 10 במרץ 1964
12 ה"מייסדים" של מושב אלמגור - המשך, למרחב, 10 במרץ 1964
↑  אלמגור -  יישוב של קבע, למרחב, 15 בספטמבר 1965
היאחזות הנח"ל אלמגור הפכה למושב עונדים, דבר, 15 בספטמבר 1965
↑  מושב אלמגור יחובר היום לרשת החשמל, על המשמר, 21 בפברואר 1966
↑  שרותי הדואר אינם ניתנים לתושבי מושב אלמגור, מעריב, 28 ביוני 1966
↑  יונה שמשי, "לא אעזוב בגלל  איזה  מעשה־חבלה", למרחב, 22 ביולי 1966
↑   שני עובדי קרן קיימת לישראל נהרגו ממטען חבלה בצפון הארץ, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1966
↑  יעקב ארז, תושבי אלמגור: חסרה לנו קרקע לעיבוד, מעריב, 15 ביוני 1966
↑  מריבה על חלקת־אדמה בין אנשי אלמגור וטירת־צבי, דבר, 15 בדצמבר 1967
הושג הסכם בסיכסוך קרקעות בין חוקוק ואלמגור, על המשמר, 22 בדצמבר 1967
↑  עבודת הטרקטורים באלמגור תחודש בימים הקרובים, מעריב, 19 ביולי 1966
↑  אלמגור יוכר כ"ישוב יצוא", דבר, 14 בינואר 1968
↑  יהודה גורן, בנק הפועלים עיקל את כספי שיווק הבננות של מושב אלמגור, מעריב, 20 במאי 1988
↑  עמירם כהן, המגזר החקלאי הגיע לחדלות פירעון והמדינה מחקה חוב של 20 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 24 ביוני 2010
↑  עו"ד אמיר טיטונוביץ, ‏הגיע אל המנוחה והנחלה, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2006
↑  אלי אשכנזי, 186 יחידות דיור ישווקו בשלושה יישובים במועצת עמק הירדן, באתר הארץ, 21 במאי 2004
↑  רינה רוזנברג קנדל, העלמות מס של עשרות אלפי שקלים בצימרים בצפון, באתר TheMarker‏, 12 באוגוסט 2012
↑  מנחם רהט, חבר מושב אלמגור מגדל חזירים במשקו, מעריב, 9 ביוני 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513393405171
בליברס

| --- | --- |
בליברס
קהילת המעריצים של הזמר-יוצר ג'סטין ביבר




מעריצים של ג'סטין ביבר בהופעה
לוגו של ג׳סטין ביבר
מתנות שהושארו לביבר, אוקטובר 2012
בֶּלִיבֶּרְס (באנגלית beliebers; נקרא גם "שיגעון ביבר", מתייחס גם למעריצי ג'סטין ביבר) היא תופעה סוציולוגית של פסיכוזת המונים, שפקדה את ארצות הברית, את קנדה, את אירופה וגם את שאר העולם לקראת תחילת העשור השני של המאה השרים ואחת בכל הקשור לזמר הפופ הקנדי ג'סטין ביבר, בעיקר בקרב נערות בגיל העשרה, ה"בֶּליבריות". הבליברס התאפיינו בהיסטריה באשר לכל הקשור לאליל הנוער ג׳סטין ביבר, אם בפריטי לבוש הקשורים אליו, צרחות רמות בהופעות והתגודדויות של מעריצים באתרים אליהם הגיע הזמר (למשל, בנמלי תעופה ובבתי מלון). התופעה התגברה יחד עם הפיכתו לאייקון פופ ולסמל מין.
הפאנדום האינטנסיבי שהתפתח סביב ביבר נחשב ככזה שמזכיר את תופעת ה"ביטלמניה", והתסרוקת הייחודית של ביבר באותה תקופה גררה השוואות לתסרוקת של חברי להקת הביטלס. הערצתו של ביבר בקרב נערות מתבגרות הושוותה גם לתופעות מקבילות בארצות הברית כלפי השחקן האמריקאי פרנק סינטרה בשנות ה־40, ואלביס פרסלי בשנות ה־50.
הבליברס הם הפאנדום הגדול ביותר הקיים לזמר כלשהו. מספר העוקבים אחרי ביבר בכלל הרשתות החברתיות מונים יחד מעל ל-600 מיליון עוקבים, מספר העוקבים הדיגיטליים הגדול ביותר למוזיקאי בהיסטוריה. כתוצאה מ"שיגעון ביבר", ג׳סטין ביבר היה האדם שחיפושו היה הפופולרי ביותר במנוע החיפוש של גוגל במשך ארבע שנים ברציפות.
הבליברס הם גם קהילת המעריצים המעוטרת ביותר בהיסטוריה, עם חמש זכיות בפרסים (מתוך 28 מועמדויות), כשמתוכן שתי פרסי MTV אירופה.
עם השנים חדלה דמותו של ביבר לשמש כאליל נוער וסמל מין, ומעריציו כיום רואים בו דמות של אחד מכוכבי הפופ הגדולים ביותר בעשור השני, בשנות ה־20 של המאה ה־21 ובהיסטוריה בכלל.
אטימולוגיה

מקור השם בֶּלִיבֶּרְס (באנגלית: beliebers) נוצר משילוב המילים believe (בעברית: להאמין) – שם אלבומו השלישי של ביבר, ושם המשפחה שלו - bieber.
בעברית, המילה 'בליברית' משמשת על מנת לתאר את המעריצות הנקבות ו'בליבר' את הזכרים.
כמו כן, המילה beliebers הייתה מהמילים המובילות של שנת 2010.
אטימולוגיה > שמות נוספים

"Bieber fever" (בעברית:"קדחת ביבר"), בישראל נפוץ גם בתעתיק "ביבר פיבר".
"בליברליזם" – נפוץ ככינוי גנאי למעריצים.
"ביבריט" (באנגלית Bieberite).
"הצבא של ביבר".
ביברמאניה – בקרב כלי תקשורת ישראליים.
תחילת התופעה ושיאה

| --- | --- |
 :  ראו גם – ג'סטין ביבר#ביוגרפיה
התופעה החלה בארצות הברית כבר ב־2009, כשג׳סטין ביבר היה בגיל 15, בעקבות הצלחת הסינגלים "One Time" ו־"One Less Lonely Girl". בנובמבר הוציא את אלבום הבכורה שלו My World, שהורכב משבעה שירים ששילבו R&B ופופ אלקטרוני. כחלק מקידום האלבום ביבר היה אמור להתייצב למפגש מעריצות בקניון בניו יורק, אך עוד לפני שהגיע למקום, המשטרה התקשתה להתמודד עם הקהל שמנה כ־3,000 בנות נוער, ושלוש נערות נפצעו קל. בתגובה, משטרת ניו יורק עצרה בכיר בדאף ג׳אם ואת סקוטר בראון, מנהלו של ביבר שהואשם בסיכון חיי אדם.
בהמשך, כשנחת בניו זילנד, הצליחו מאות מהמעריצים שחיכו לו בשדה התעופה לפרוץ את הטבעת המשטרתית סביבו, ולהפיל את אמו. בעקבות התקרית אף שקלו מנהליו של ביבר שבמפגשים הבאים עם מעריצים יסתתר מאחורי זכוכית, כדי למנוע היתקלויות. בשל מקרים אלו ג׳סטין הוקף באבטחה. לאחר שבמהלך ביקורו בבית הלבן הצטלם עם קים קרדשיאן, קיבלה קים איומי מוות ממעריצות של ג׳סטין. העיתון שיקגו טריביון ציין שקהל המעריצים של ביבר, "Beliebers", היה מהמילים המובילות של שנת 2010.
חודשיים אחרי שהוציא את אלבום הבכורה שלו, שחרר את השיר "Baby", שתוך חודשים ספורים הפך לסרטון הנצפה ביותר בהיסטוריה של יוטיוב. בעקבות ההצלחה הגדולה של ביבר, הפופולריות שלו עלתה וכונתה בתקשורת "Bieber fever" (בעברית: "קדחת ביבר"). אירועים של התכנסויות המעריצים שיצאו מכלל שליטה סוקרו בהרחבה – בסידני, ניו זילנד ליברפול, ברצלונה, פריז ובערים אחרות. בשנת 2011, תוך שנתיים בלבד מכניסתו לתחום המוזיקה, ביבר נכנס לראשונה לרשימת האנשים המשפיעים ביותר בעולם של טיים 100, ובפברואר 2011 הוא הוציא את הסרט הדוקומנטרי הראשון שלו, ג׳סטין ביבר: הסרט. ביום הראשון ליציאתו גרף הסרט הכנסות של כ־12.4 מיליון דולר ו־29,514,054 דולר בשבוע הראשון – מ־3,105 בתי קולנוע. מספר ההכנסות הכולל הגיע לקרוב למאה מיליון דולר, וכך הפך לסרט ההופעה הרווחי ביותר מאז שנת 1984, והסרט התיעודי השלישי בעל ההכנסות הגבוה ביותר מאז 1982. במשך ארבע שנים ברציפות היה ביבר האדם שחיפושו היה המבוקש ביותר במנוע החיפוש של גוגל. פסלי שעווה שלו הוצגו במוזיאוני שעווה מאדאם טוסו בניו יורק, לונדון ואמסטרדם.
באותן שנים נתפס ביבר כסמל מין, והרבה לחשוף את גופו לפני הקהל.

הפאנדום החדש של ביבר הושווה לתופעת ה"ביטלמניה" משנות השישים, והתסרוקת הייחודית של ביבר באותה תקופה גררה השוואות לתסרוקת של חברי להקת הביטלס. הערצתו של ביבר בקרב נערות מתבגרות הושוותה גם לתופעות בארצות הברית של השחקן האמריקאי פרנק סינטרה בשנות ה־40 ואלביס פרסלי בשנות ה־50.
פגיעת התדמית (2013–2014)

במהלך השנים 2013–2014, תדמיתו של ביבר בקרב המעריצים נפגעה באופן דרסטי עקב מספר תקריות שנוייות במחלוקת סביבו. מחלוקות בולטות מתקופה זו כוללת את נטישת קוף המחמד שלו בגרמניה; הקאות על הבמה; יריקה על מעריצות; עישון ג׳וינט; ריסוס גרפיטי; כתיבה בספר המבקרים של בית אנה פרנק כי הוא מקווה שקרבן השואה הייתה בליברית; איחור, ביטול וסיום מוקדם במספר הופעות; ניגוב רצפת הבמה עם דגל ארגנטינה; צילום שלו כשהוא משתין בדלי וצועק "פאק ביל קלינטון"; זריקת ביצים; תקיפת צלמי פפראצי; מעורבות בתמונה מפורשת עם חשפן; תקיפה לכאורה של שומר הראש ונהג הלימוזינה שלו; ובמיוחד, מעצרו בתחנת משטרת מיאמי בעקבות נהיגה בשכרות והודאתו לאחר מכן שעשה שימוש בסמים והפרידה המתוקשרת מבת זוגו לשעבר, סלינה גומז.
מהדורת מרץ 2014 של מגזין המוזיקה האמריקאי רולינג סטון, הציג את ביבר לצד הכותרת ”Bad Boy“ (ילד רע). באותה שנה, כנראה מתוך רצון למתג את עצמו מחדש, טען ג׳סטין ששינה את שמו ל”ביזל“. במהלך תקופת ה”ביזל“, ביבר לבש לעיתים קרובות שרשראות זהב עבות וכובעי בייסבול. כמו כן במהלך תקופה זו הצהיר ביבר מספר פעמים על כך שהוא פורש מהמוזיקה והפיץ ידיעות שיקריות.
דעיכת התופעה

| --- | --- |
 :  ראו גם – ג'סטין ביבר#‏2018–הווה: שיתופי פעולה, Changes, Justice
בשנות ה־20 המוקדמות לחייו, ובמיוחד לאחר הוצאת האלבום Purpose ב־2015, התדמית הציבורית של ביבר השתנתה שוב, הפעם לטובה. בתקופה זו לבש לעיתים קרובות חולצות טריקו ממותגות בתחומי הרוק; ביניהן חולצות טריקו של מרילין מנסון וקורט קוביין; חולצות פלנל, מעילי ג׳ינס וג׳ינס קרועים. מגזין האופנה ווג ציין כי האופנה של ביבר בתקופה זו מזכירה את אופנת הגראנג׳ משנות ה־90.
בשנת 2018, נפתחה בעיר הולדתו של ביבר, סטרטפורד שבאונטריו, במוזיאון סטרטפורד פרת׳, "Steps to Stardom" – תערוכה על הקריירה המוקדמת של ביבר, שהציגה אוסף של מזכרות משנותיו הראשונות. בין המוצגים נכללו ערכת תופים מקצועית שהיה בבעלותו כילד צעיר, פרסי הגראמי בו זכה, מיקרופונים, מעיל ההוקי Stratford Warriors שלו ומכתבים אישיים, כולל אחד ממישל אובמה.
ביבר ערך מספר ביקורים במוזיאון. במקור, התערוכה הייתה אמורה להיסגר באוקטובר 2018, אך מועצת המנהלים של המוזיאון האריכה אותו בשנה נוספת לאחר שהתערוכה שברה את שיא המבקרים, שיא שהוחזק על ידי תערוכת בית אנה פרנק מ־2015.
לאחר נישואיו ב־2018, דמותו המשיכה להשתנות. ככל שקהל המעריצים שלו התבגר ומצד שני הוא התמקד בזוגיות שלו, הוא התרחק מתדמית אליל הנוער וסמל מין מתבגר, וקיבל תדמית בוגרת יותר וסגנון דיבור רך מבעבר. בראיון למגזין ווג בפברואר 2019, אמר שהוא "עוד יצחק על העבר שלו".
ב־24 בדצמבר 2019 ביבר הודיע באמצעות קליפ קצר בשם "bieber2020" כי יוציא את אלבום האולפן החמישי שלו ויצא לסיבוב ההופעות הרביעי שלו בשנת 2020. ציון דרך זה נחשב כחזרתו לתעשייה, אך תופעת "שיגעון ביבר" לא חזרה על עצמה כבעבר. ובעוד שבתחילת הקריירה ביבר ביסס את מעמדו כאליל נוער פורץ דרך וכסמל הערצה. בעתיד, כאחד מכוכבי הפופ הגדולים ביותר בעשור השני, בשנות ה־20 של המאה ה־21 ובהיסטוריה בכלל.
השפעות

ג'סטין ביבר שבר ב־2021 את שיא ההשמעות החודשיות בספוטיפיי של כל הזמנים עם למעלה מ־94 מיליון מאזינים חודשיים. הוא ממוקם לרוב במקום הראשון במספר המאזינים החודשיים, ובמקום הרביעי במספר העוקבים.
לאורך שנות הקריירה זכה ביבר ב־368 פרסים (מתוך 802 מועמדויות). ביניהם, 18 פרסים בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית, שני פרסי גראמי (מתוך 24 מועמדויות), שני פרסי בריטי, פרס אחד של טקס פרסי הבמבי, 23 פרסים בטקס בחירת הנוער, 21 פרסים בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה (אשר שבר את מספר הזכיות) ו־33 שיאי גינס.
המכירות העולמיות של ביבר מסתכמות בלמעלה מ־150 מיליון עותקים והוא נחשב לאחד המוזיקאים הנמכרים ביותר בהיסטוריה הממוקם במקום ה־21 ברשימה זו והצעיר ביותר בה. כתב העת "פורבס" כלל את ביבר שלוש שנים ברציפות ברשימת עשרת האנשים החזקים בעולם בשנים 2011–2013.
השפעות > סיקור

כבר בשנים הראשונות מכניסתו לעולם המוזיקה נכתבו עליו מספר ספרים ביניהם רבי מכר, כשחלקם אף תורגמו לעברית ב־27 בספטמבר 2011 פרסמה הסופרת והעיתונאית האמריקאית, קתלין פלסאני (אנ'), את ספרה "Belieber!: Fame, Faith, and the Heart of Justin Bieber" אשר חקר את העלייה והפופולריות של ביבר בקרב צעירים.
יו מקינטייר מפורבס כתב על ביבר ש”אתה יכול לאהוב אותו, אולי תשנא אותו, אבל לא משנה איך אתה מרגיש כלפיו, אף אחד לא יכול לטעון שג'סטין ביבר לא כבש את עולם הפופ [...] זוכה הגראמי יכול להפוך למעשה כל רצועה לסמאש (Smash), ואף אחד לא יכול למכור סינגל כמו שהוא יכול בימים אלה.” מקינטייר כינה גם את ביבר ”כוח בלתי ניתן לעצירה במוזיקה”, ושיבח את ביבר על שהשיג הצלחה בז׳אנרים שונים, כמו R&B, מוזיקה אלקטרונית, ריקוד, היפ הופ ושירה בלטינית.
ג׳ו אדטונג׳י מהאתר האמריקאי The Conversation כתב שביבר הוא "אחד מזמרי הפופ המצליחים ביותר של השנים האחרונות".
השפעות > רשתות חברתיות

ברשת האינסטגרם ביבר הוא האמן הרביעי במספר העוקבים, והעשירי במספר ברשימה הכללית. בפייסבוק הוא האמן הרביעי במספר העוקבים, וה־20 ברשימה הכללית.
השפעות > רשתות חברתיות > טוויטר

ג׳סטין ביבר היה האדם המשפיע ביותר בטוויטר בשנים 2010–2012, שלושה אחוזים מהפעילות בטוויטר היו בנושאים הקשורים אליו ומספר העוקבים אחריו מנה כשישה מיליון. בינואר 2013, עקף את הזמרת ליידי גאגא והפך לאדם הנעקב ביותר בטוויטר.
נכון לשנת 2022, ג׳סטין ביבר הוא המוזיקאי הנעקב ביותר ברשת טוויטר עם יותר מכ־114 מיליון עוקבים והשני בכלל לאחר הנשיא אובמה. ג׳סטין אף העיד על עצמו בריאיון שכשהוא רואה תגובה של מעריץ שמבקש ממנו "please follow me" (בבקשה תעקוב אחריי) הוא עוקב אחריו מתוך ידיעה שבשבילו זה יגרום לאושר רב.
עם השנים התמעטו כמות הציוצים של ביבר בפלטפורמה ובשנת 2022 אף ציין זאת אילון מאסק כהוכחה לכך שטוויטר גוססת.
השפעות > רשתות חברתיות > יוטיוב

לדברי יאן הופמן מהניו יורק טיימס, חלק מהערצה של ביבר נובעת מערוץ היוטיוב שלו. בסיס המעריצים המוקדם של ביבר התפתח ביוטיוב עוד לפני יציאת אלבום הבכורה שלו My World בנובמבר 2009, ועוד לפני פרסומו גרפו הסרטונים של ביבר ביוטיוב מיליוני צפיות.
ג׳סטין ביבר הוא האמן המושמע ביוטיוב בכל הזמנים והוא היחיד אשר 11 משיריו חצו את רף המיליארד צפיות באתר כשבנוסף, 18 סרטונים עקפו את רף החצי מיליארד צפיות, מתוכם שלושה עקפו את רף ה־2 מיליארד ואחד את רף ה־3 מיליארד. השיר "Baby" הפך תוך חודשים ספורים לסרטון הנצפה ביותר בהיסטוריה של יוטיוב, ב־2015 השיר "Sorry" הגיע תוך 136 ימים למיליארד צפיות, תוך 394 יום לשני מיליארד ולאחר 1,044 לשלושה מיליארד והיה לסרטון הנצפה ביותר ביוטיוב. ביבר החזיק בשיא מספר המנויים ביוטיוב (כמוזיקאי) ממאי 2010 עד ספטמבר 2021 עם כ־66 מיליון מנויים עד השגתם של להקת הבנות בלאק פינק, הממקם אותו כיום כמוזיקאי השני ברשימה ובמקום הראשון כמוזיקאי סולו (מקום 13 ברשימה הכללית) וכן האמן עם כמות צפיות כוללות הגבוהים ביותר באתר (51.8 מיליארד צפיות, מקום 28 ברשימה). הקליפ לשיר שלו – Baby משנת 2010 החזיק למעלה משנתיים במקום הראשון כסרטון הנצפה ביוטיוב, כן הוא הווידאו הרביעי בעל כמות ה"לא אהבתי" (דיסלייק) הגבוה ביותר באתר ובעבר אף היה במקום הראשון ביבר התייחס לכך בראיון לג׳יימס קורדן
הוא דורג על ידי Celebuzz כאחד מכוכבי ה־YouTube הגדולים של העשור.
בליברס ידוענים

בין מעריצי ביבר נמנים גם אוליביה מאן, קים קרדשיאן, נייל הורן ושחקני הכדורסל דמאר דרוזן ואנדראה ברניאני
על מעריציו של ביבר נמנים גם מפורסמים רבים, כשביניהם הסלבריטאים קנדל ג'נר, אוליביה מאן, אנה זק, קים קרדשיאן, ושחקני הכדורסל דמאר דרוזן ואנדראה ברניאני, ושחקני הפוטבול האוסטרלי דיין סוואן ודייזי תומאס.
אמנים שונים התבטאו כי ביבר השפיע על תחילת דרכם ועל יצירתם במוזיקה, בניהם: שון מנדס, בילי אייליש, דואה ליפה, חברי להקת BTS, צ׳ארלי פות׳, ג׳וני אורלנדו, חברי להקת Why Don't We, ריטה אורה ונייל הורן.