stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לשכת ברקאי
היסטוריה

באוגוסט 1891, פועלים מצרפת, אשר השתתפו בהקמת מסילת הרכבת יפו–ירושלים, הקימו ביפו את הלשכה הראשונה של הבונים החופשיים בארץ ישראל - לשכת "השער של היכל המלך שלמה"  (Le Port du Temple de Salomon), בנשיאותו של האח גוּסטב מילוֹ.
בלשכה, שהייתה כפופה למסדר "מצרַיִם", היו חברים יהודים, מוסלמים ונוצרים מחשוּבֵי היישוב ביפו.
בשנת 1905, יזם חבר הלשכה (האח) משה שיינברג, הקמת לשכה חדשה בארץ ישראל, במסגרת מסדר המזרח הגדול של צרפת (Le Grand Orient de France). ב-2 באפריל 1906, אישרה המועצה העליונה של המזרח הגדול בצרפת, את ייסוּדה של הלשכה, שנקראה קודם לכן "השער של היכל המלך שלמה", והלשכה הוקמה במזרח יפו, שמספרה: 3077 ושמה: "ברקאי" שמשמעותו" האיר השחר".
מקור שמה של הלשכה בסדר העבודה היומי בבית המקדש.
מפגשי פעילוּת הלשכה בראשית דרכּה, התקיימו בביתו של האח יעקב אלחנן ליטוינסקי ביפו, בנשיאותו של האח אלכסנדר פיאני – שהיה נשיאה הראשון של ברקאי.
בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הופסקה העבודה בלשכה - כמה מן האחים עזבו את הארץ ואחרים הוגלו על ידי השלטונות העות'מאניים.
נשיא הלשכה המכהן דאז, האח קיסר עראקטינג'י הוגלה על ידי השלטונות הטורקיים לאנטוליה המרכזית.
בראשית 1919, שב הנשיא עראקטינג'י מגלותו ומצא את היכל הלשכה – ריק. הטורקים שדדו את הציוד, הרהיטים וכל שהכיל הבית. עראקטינג'י שיקם וסידר את היכל הלשכה מחדש בביתו ביפו, והלשכה פעלה עד פרוץ מאורעות יפו בשנת 1921, ושוב היה הכרח בסגירת הלשכה.
בשלְהֵי שנת 1924, החלה הלשכה לפעול מחדש ומספר חבריה גדל.
כנשיא השלישי של הלשכה, בחרו אחֵי הלשכה את האח ד"ר יוליוס פרויליך ולימים – הד"ר יונה רון. רון שם דגש על סדירוּת וקביעוּת בעבודותיה של הלשכה, השתתפות פעילה של האחים, ריבוי וקליטת אחים בעלי תרבות גבוהה, תוך הקפדה על איכותם הרוחנית והמוּסרית של המועמדים. כמו כן קבע רון את השפה העברית כשפת העבודה בלשכה, אף כי טרם ידע כתיבת אותיות השפה, והוא עצמו כתב בעברית – באותיות לטיניות.
באותה תקופה התארגנה קבוצה של אחֵי ברקאי שיסדו בארץ לשכה נוספת -  לשכת מוריה.
מאורעות 1929 מנעו פעם נוספת את המשך פעילוּתה הסדירה של הלשכה; האחים הערבים עזבו את הלשכה, ורק מעטים מהם שבו אליה עם סיום המהוּמוֹת.
הנשיא הרביעי של הלשכה, האח חיים הררי, לימים, עורך העיתון "הבונה החופשי", הגביר את שיתוף הפעולה עם לשכות אחרות, ועם הלשכה הלאומית הגדולה שנוסדה בתקופת כהונתו.
מאורעות הדמים בשנת 1936 שיבשו את העבודה הסדירה שהופסקה שוב לתקופה קצרה.
האח יעקב מיכלין, נשיאה החמישי של הלשכה, אירח בתל אביב את הנשיא הגדול של מסדר המזרח הגדול של צרפת, האח ארתור גרוסייה, מראשי הברית המסונית העולמית ונשיא הפרלמנט בצרפת.
בשנת 1938 נשלח האח מיכלין כציר מטעם הלשכה אל הכנס של המזרח הגדול בצרפת, בו הודגשה מחאתו של הנשיא הגדול ארתור גרוסייה נגד חילול כבוד האנושות על ידי גרמניה הנאצית ונגד עינוי היהודים על לא עוול בכפם בשם טוֹהַר הגזע.
ב-20 בינואר 1942 קבלה לשכת ברקאי את חסות הלשכה הלאומית הגדולה בארץ-ישראל וקבלה את המספר שבע-עשרה - 17- (בגימטריה: טו"ב).
הנשיא הששי של הלשכה, האח נפתלי יצחק ילין, הקדיש את מירב ומיטב מרצו וכישרונו להעברת הלשכה של המזרח בצרפת ללשכה הלאומית בארץ ישראל, ולתרגום ספרי העבודה וחומר רב נוסף לשפה העברית.
בין השנים 1944 עד 1946, שנות כהונתם של הנשיא השביעי האח אריה אורן והנשיא השמיני האח משה אופיר הצטרפו חברים נוספים לשורות הלשכה ועבודותיה.
זה לא הלשכה היחידה שפועלת בעיר תל אביב. כך למשל בשנת 1969 הוקמה לשכת "אחווה" ולנשיא שלה נבחר מאיר שיל"ת.
ישו בבית הוריו

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ג'ון אוורט מיליי
 תאריך יצירה:  1850
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  139.7 ס״מ 
 גובה:  86.4 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  האחווה הפרה-רפאליטית 
 מספר יצירה:  N03584 (גלריית טייט) 
 מיקום:  מוזיאון טייט בריטניה
 
ישו בבית הוריו (באנגלית: Christ in the House of His Parents) הוא ציור משנת 1850 מעשה ידי האמן ג'ון אוורט מיליי.
בציור מתוארת המשפחה הקדושה לנצרות: יוסף, מרים, ישו, יוחנן המטביל ואנה (אמה של מרים). בני המשפחה ניצבים בבית המלאכה של יוסף, שהיה נגר. כאשר הציור הוצג לראשונה הוא זכה לביקורות קשות בשל הריאליזם שלו.
תיאור היצירה

היצירה מתארת את ישו הצעיר המסייע ליוסף בנגריה שלו. יוסף מכין דלת המונחת אופקית על שולחן הנגריה. בציור, ישו נחתך בידו ממסמר בולט - חתך היוצר מראה של סטיגמטה כהֶרְמֵז לצליבתו העתידית. מרים, הלבושה בצבע כחול (צבעה המסורתי באמנות) מנשקת את לחיו ויוסף מביט בפצע. יוחנן המטביל כילד צעיר מביא מים לשטוף את הפצע (הרמז נוסף לטבילת ישו). אחד מעוזריו של יוסף מסייע לו בעבודה על הדלת (הרמז לשליחים שיסייעו לישו).
ברקע בית המלאכה ניתן לראות חפצים בעלי משמעות תאולוגית: סולם הבא לסמל את סולם יעקב, יונה המסמלת את רוח הקודש יושבת בראש הסולם.
כלים שונים בנגריה מסמלים את השילוש הקדוש - ככל הנראה הושפע מיליי מהדפסו של אלברכט דירר "מלנכוליה" בציורם.
הכבשה ברקע התמונה מסמלת את האנשים שיקבלו על עצמם את הנצרות.
ביקורת

הציור עורר ביקורת ותהודה ציבורית רבה כאשר הוצג לראשונה. הריאליזם הרב של הציור היה שונה מהתיאורים המקובלים עד אז של המשפחה הקדושה שתוארה לרוב בתנאים יותר אידיאליים (גם בציורים המתארים קשיים כמו תיאורי הבריחה למצרים). מיליי תיאר את רצפת הנגריה כמכוסה לכלוך רב, ישו ואחיו נחווים כפועלים פשוטים בחזה חשוף, ובגדי הדמויות אשר תוארו בצורה ריאליסטית היו שונים מתיאורים אופייניים קודמים שדמו יותר לתחפושות או לטוגות רומאיות.
צ'ארלס דיקנס האשים את מיליי שמרים בתיאורו נראית כאלכוהוליסטית:
היא כה איומה בכיעורה שהיא הייתה בולטת כמפלצת בקברט הזול ביותר בצרפת, או בחנות הג'ין הזולה ביותר באנגליה.
ביקורת נוספת נגעה לתיאורו של ישו הצעיר ונאמר בה כי:
מצער לראות את ישו הצעיר מתואר כילד יהודי אדום שער
דיקנס תיאר את ישו ביצירה כ:
פוחז בכותונות לילה אשר נראה שדקר את ידו כאשר שיחק בביוב הסמוך
בעקבות המחלוקת ביקשה המלכה ויקטוריה כי היצירה תובא לארמון בקינגהאם על מנת שתוכל לבחון אותה בעיון בפרטיות.
הערות שוליים

↑  ריצ'רד דורמנט, מיליי - אמן של תשוקה ושל סקנדלים, כתבה בעיתון הטלגרף, 25 בספטמבר 2007
↑  מידע על היצירה מאתר גלריית טייט
כיכר הארמון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית, מכלול מבנים 
 מיקום:  סנקט פטרבורג 
 מדינה:  רוסיה 
 קואורדינטות:  59°56′21″N 30°18′57″E﻿ / ﻿59.93902778°N 30.31577778°E﻿ / 59.93902778; 30.31577778
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) כיכר הארמון(למפת סנקט פטרבורג רגילה) כיכר הארמון
 
כיכר הארמון
כיכר הארמון (ברוסית: Дворцовая площадь) היא הכיכר הראשית של סנקט פטרבורג. שטח הכיכר הוא כ-50 דונם.
היסטוריה

הכיכר קיבלה את שמה בשנת 1766 מארמון החורף שהחזית הדרומית שלו יוצאת לכיכר. בשנים 1918–1944 שמה של הכיכר היה "כיכר אוריצקי" לזכר מהפכן סובייטי מויסיי אוריצקי שנרצח בקרבתה.
עד לשנות ה-60 של המאה ה-18 שטח הכיכר היה מנוצל לאחסנה של חומרי בניין לבניית ארמון החורף, הצגות ציבוריות במהלך החגים ותרגילים צבאיים. תכנון מתחם הכיכר בוצע על ידי קארלו רוסי בשנים 1819–1829. באותן השנים נבנה בניין המטה הכללי שסוגר את הכיכר מדרום. בשנים 1837–1843 בצד המזרחי נבנה בניין מטה אוגדת הגווארדיה הרוסית. בשנת 1834 במרכז הכיכר הוצב עמוד אלכסנדר.
במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 הכיכר הייתה מקום של מצעדים צבאיים של צבא האימפריה הרוסית. ב-9 בינואר 1905 על הכיכר התרחשו האירועים המרכזיים של יום ראשון העקוב מדם .
בתקופה הסובייטים הכיכר הייתה מקום להפגנות וצעדות במהלך החגים.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 הכיכר היא מקום להופעות של זמרים ידועים ביניהם מדונה, אלטון ג'ון, פול מקרטני. נוסף לכך, משמשת הכיכר לעריכת מצעד יום הניצחון, אחת לשנה, ב-9 במאי.
לב טויטמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1925 
 פטירה:  11 בספטמבר 2007 (בגיל 82 בערך) 
 מדינה:  רוסיה 
 
לב גריגורוביץ' טויטמן (ברוסית: Лев Григорьевич Тойтман;‏ 1925 – 11 בספטמבר 2007) היה יושב ראש פדרציית הקהילות היהודיות (אנ') בחבר המדינות עבור העיר בירוביג'ן, בירת המחוז היהודי האוטונומי שבמזרח הרחוק הרוסי. הוא ידוע בזכות פועלו בבנייתה ובהחייתה של הקהילה היהודית המקומית בבירוביג'ן.
ביוגרפיה

לב טויטמן לחם כחייל בכוחות המזוינים של ברית המועצות בקווים בראשונים של מלחמת העולם השנייה, ונפצע אנושות בקרב. על פציעתו הוא זכה בשני עיטורי עוז.
טויטמן נבחר בשנת 1997 ליושב ראש פדרציית הקהילות היהודיות בחבר המדינות עבור בירוביג'ן, בירת המחוז היהודי האוטונומי. תחת מנהיגותו, הקהילה היהודית בבירוג'ן מנתה כ-4,500 איש. הוא הנהיג את הקהילה כעשור, עד למותו בשנת 2007. בשנת 2004, לכבוד חגיגות 70 שנה לייסוד מחוז היהודי האוטונומי בהם השתתף, נפתח בית כנסת בבירוביג'ן. טויטמן היה מעורב בבנייתו ובפתיחתו של בית הכנסת, בשיתוף עם הרב הראשי של העיר ונציג חב"ד באזור, מרדכי שיינר (אנ').
בשנת 2005 זכה טויטמן בעיטור הידידות על פועלו בפיתוח הקהילה היהודית בבירוג'ן. בנוסף, הוענק לו העיטור "אזרח למופת של המחוז היהודי האוטונומי".
הערות שוליים

↑  " Two Prestigious Awards for Russian Jewish Leader", ‏2 ביוני 2005
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כיפת רחפן

כיפת רחפן היא מערכת הגנה אווירית נגד רחפנים וכלי טיס זעירים שפותחה ומיוצרת על ידי חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות הישראלית. זוהי מערכת מתקדמת ליירוט רחפנים באמצעות גילוי, זיהוי, עקיבה ונטרול באמצעות לייזר של רחפנים עוינים המופעלים באזורים האסורים לטיסה. המערכת מוצבת בדרך כלל במתחמים קרקעים כמו בסיסים וכן על כלי רכב וכלי שיט.
מערכת כיפת רחפן כוללת את מערכת Sky Spotter, שמשתמשת באמצעים אלקטרואופטיים, לאתר ולאכן עצמים מעופפים זעירים בהם רחפנים, טיסנים ועפיפוני תבערה.
ביוני 2018 דווח שהמערכת נכנסת לשירות בצה"ל. בדצמבר 2018 דווח כי מערכת מסוג זה הוצבה בנמל התעופה לונדון גטוויק בממלכה המאוחדת לאחר שרחפנים בלתי מזוהים גרמו להשבתת נמל התעופה במשך 36 שעות (אנ'). בריטניה אף השתמשה במערכת לשם הגנה על כינוס ה-G7 בקורנוול ב-2021.
ב-12 בפברואר 2020 השלימה רפאל סדרת ניסויים במערכת. בינואר 2023 שידרגה רפאל את המערכת, טווח הגילוי הורחב ל-150 ק"מ וטווח השיבוש ל-70 ק"מ.
לאסלו קליינהייזלר

לאסלו קליינהייזלר (בהונגרית: László Kleinheisler, נולד ב-8 באפריל 1994) הוא כדורגלן הונגרי המשחק בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

קליינהייזלר הגיע בגיל 16 למחלקת הנוער של MOL וידי בה שיחק שנתיים. בשנת 2012 חתם בפושקאש אקדמיה מהליגה ההונגרית השנייה בה רשם 27 הופעות וכבש 8 שערים במהלך עונת 2012/2013 ובסיום העונה רשם עימה עלייה לליגת העל ההונגרית לראשונה בתולדות המועדון. לאחר עונה מוצלחת בפושקאש, חזר קליינהייזלר ל-MOL וידי. ב-28 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-2 נגד סומבטהי האלאדס בה גם כבש את שער הבכורה שלו במועדון. במהלך עונת 2014/2015 חלה ירידה משביעות רצונו של קליינהייזלר על מעמדו בקבוצה ובינואר 2015 הושאל לפושקאש עד לסיום העונה.
ב-20 בינואר 2016 חתם ל-3.5 שנים בוורדר ברמן מהבונדסליגה. 10 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד הרטה ברלין. קליינהייזלר נכנס כמחליף בדקה ה-62 של המשחק במצב של 2-0 להרטה, אך כניסתו למגרש הצליחה להשפיע על מהלך המשחק וברמן הצליחה להשוות ל 3-3.
ב-14 באוגוסט הושאל לדרמשטאדט 98, שם שיחק חצי עונה, ערך 12 הופעות והבקיע שער אחד. בפגרת החורף של העונה עזב את דרמשטאט והושאל לפרנצווארוש ההונגרית.
ביולי 2017 הושאל לאסטנה מליגת העל הקזחית.
ב-16 בינואר 2019 קליינהייזלר חתם באוסייק מליגת העל הקרואטית במדיה שיחק ארבע שנים.
ב-12 בינואר 2023 הצטרף לפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית.
קריירה בינלאומית

ב-6 בנובמבר 2015 קליינהייזלר זומן לראשונה לסגל נבחרת הונגריה למרות שלא רשם ולו דקת משחק אחת בליגה. 6 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בה גם כבש את שער הבכורה שלו שהביא לנבחרתו ניצחון במשחק הראשון של פלייאוף מוקדמות יורו 2016 נגד נורווגיה. הונגריה העפילה לטורניר הגמר וקליינהייזלר נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016. נכלל בסגל נבחרת הונגריה ליורו 2020. נכלל בסגל נבחרת הונגריה ליורו 2024.
תארים

הליגה ההונגרית השנייה: 2012/2013
הערות שוליים

↑  Ryan Dabbs last updated, Hungary Euro 2024 squad: Marco Rossi's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-09-21 (באנגלית)
| נבחרת הונגריה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 קיראי •  2 לאנג •  3 קורהוט •  4 קדאר •  5 פיולה •  6 אלק •  7 ג'וג'אק •  8 נאג' •  9 סאלאי •  10 גרה •   11 נמאת' •  12 דיבוס • 13 בדה •  14 לוברנצ'יץ' • 15 קליינהייזלר • 16 פינטר • 17 ניקוליץ' • 18 שטיבר • 19 פרישקין • 20 גוזמיץ' • 21 בשה • 22 גולאצ'י • 23 יוהאס • מאמן: שטורק |  1 קיראי •  2 לאנג •  3 קורהוט •  4 קדאר •  5 פיולה •  6 אלק •  7 ג'וג'אק •  8 נאג' •  9 סאלאי •  10 גרה •   11 נמאת' •  12 דיבוס • 13 בדה •  14 לוברנצ'יץ' • 15 קליינהייזלר • 16 פינטר • 17 ניקוליץ' • 18 שטיבר • 19 פרישקין • 20 גוזמיץ' • 21 בשה • 22 גולאצ'י • 23 יוהאס • מאמן: שטורק | הונגריה |
| נבחרת הונגריה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 גולאצ'י •  2 לאנג •  3 קצקש •  4 אט. סאלאי •  5 פיולה •  6 אורבן •  7 נגו •  8 נאג' •  9 אד. סאלאי •  10 צ'רי •   11 הולנדר •  12 דיבוס • 13 שאפר •  14 לוברנצ'יץ' • 15 קליינהייזלר • 16 גזדאג • 17 ר. ורגה • 18 סיגר • 19 ק. ורגה • 20 שאלאי • 21 בוטקה • 22 בוגדאן • 23 ניקוליץ' • 24 שן • 25 האן • 26 בולה • מאמן: רוסי |  1 גולאצ'י •  2 לאנג •  3 קצקש •  4 אט. סאלאי •  5 פיולה •  6 אורבן •  7 נגו •  8 נאג' •  9 אד. סאלאי •  10 צ'רי •   11 הולנדר •  12 דיבוס • 13 שאפר •  14 לוברנצ'יץ' • 15 קליינהייזלר • 16 גזדאג • 17 ר. ורגה • 18 סיגר • 19 ק. ורגה • 20 שאלאי • 21 בוטקה • 22 בוגדאן • 23 ניקוליץ' • 24 שן • 25 האן • 26 בולה • מאמן: רוסי | הונגריה |
| נבחרת הונגריה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גולאצ'י •  2 לאנג •  3 באלוג •  4 סאלאי •  5 פיולה •  6 אורבן •  7 נגו •  8 א. נאג' •  9 אדם •  10 סובוסלאי •   11 קרקז •  12 דיבוס • 13 שאפר •  14 בולה • 15 קליינהייזלר • 16 גזדאג • 17 סטיילס • 18 ז'. נאג' • 19 ורגה • 20 שאלאי • 21 בוטקה • 22 סאפאנוש • 23 צ'ובוט • 24 דרדאי • 25 הורבאט • 26 קטה • מאמן: רוסי |  1 גולאצ'י •  2 לאנג •  3 באלוג •  4 סאלאי •  5 פיולה •  6 אורבן •  7 נגו •  8 א. נאג' •  9 אדם •  10 סובוסלאי •   11 קרקז •  12 דיבוס • 13 שאפר •  14 בולה • 15 קליינהייזלר • 16 גזדאג • 17 סטיילס • 18 ז'. נאג' • 19 ורגה • 20 שאלאי • 21 בוטקה • 22 סאפאנוש • 23 צ'ובוט • 24 דרדאי • 25 הורבאט • 26 קטה • מאמן: רוסי | הונגריה |
יצחק שמואלי

| --- | --- |

 לידה:  1941 בגדאד, ממלכת עיראק 
 פטירה:  1994 (בגיל 53 בערך) 
 תחום יצירה:  פיסול, עיצוב תעשייתי 
 
יצחק שמואלי (1941 – 1994) היה פסל, צייר ומעצב ישראלי.
קורות חייו

שמואלי נולד בבגדאד שבעיראק, שמיני למשפחה של עשרה ילדים. אביו, אהרון מועלם, היה מנהל בית ספר ודמות ידועה בבגדאד. אמו, ויקטוריה, הייתה נצר של משפחת שלמה-דוד. משפחתו עלתה לישראל ב-1950, והתיישבה בבת ים. שמואלי למד בפנימיית נווה הדסה. בגיל 16 עזב את בית הספר ועבר לגור עם דייגים בחוף אילת, שם החל לצייר.
הוא שירת בחיל הים, שם חבר למפקדו המשורר איתן איתן ממושבת כנרת, חברות שנמשכה עד סוף חייהם. לאחר סיום שירותו צבאי הפליג בצי הסוחר במשך ארבע שנים. בכל המקום שספינתו עגנה, ביקר בגלריות ומוזיאונים במטרה להבין וללמוד על תרבויות שונות, ובכך לפצות על שהחסיר בחינוך פורמלי.
באחד הימים, כאשר ספינתו עגנה באילת, פגש את צוות הסרטה של "חור בלבנה" והצטרף אליהם כניצב. מפגש זה עם אנשי הבוהמה התל האביבית הוביל אותו לבית הקפה הידוע כסית, שם התוודע לאמנים כגון אורי זוהר, שמוליק קראוס, יצחק דנציגר, אלכסנדר פן, יגאל תומרקין, חיים חפר, איצ'ה ממבוש, דן בן אמוץ, עמוס קינן, אורי ליפשיץ ועוד רבים אחרים. בכסית הציג ציור שמן מופשט שפתח לו את הדרך לתערוכה קבוצתית של אמנים צעירים בבית הלנה רובינשטיין בשנת 1965, את התערוכה אצר חיים גמזו.
באותה שנה הכיר את חייקה, ציירת ומעצבת במשרד האדריכלים אריה שרון. הם נישאו ונולדו להם שלושה ילדים: ערן (צייר), יעל (ציירת, פסלת, מעצבת) והד (פסל). הוא החל לפסל בחצר הבית ששכרו בבת ים, ובתום מלחמת ששת הימים עברו לתל אביב. סדנת הפיסול שהקים ברחוב בן-יהודה 154, הייתה מוקד עלייה לרגל לאמנים צעירים.
בשנת 1975 עזבו את תל אביב כדי להשתקע בעין הוד.
הסקרנות הטבעית ופתיחות מחשבתית הובילו אותו לחפש פתרונות יצירתיים, כך המציא רשת פלסטיק למטרות הגנה[דרושה הבהרה] בים, פיתוח עליו רשם פטנט. אותה רשת שימשה גם לבניית פארקים לילדים.
משנת 1965 עד 1994, תכנן והקים מעל מאה פסלים סביבתיים. משנת 1994 ועד 1998 הוזמנו וניבנו באתרים שונים בארץ 12 פסלים סביבתיים על פי דגמים שהוא השאיר בסדנתו.
תערוכות (רשימה חלקית)

1965 – תערוכה קבוצתית, ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו.
1969 – תערוכת יחיד, גלריה ישראליס, תל אביב.
1970 – תערוכה קבוצתית, בית המהנדס, תל האביב.
1970 – תערוכה קבוצתית, בנייני האומה, ירושלים.
1972 – תערוכה קבוצתית, מוזיאון ישראל, ירושלים.
1985 – תערוכה קבוצתית, מסוף ניצנה.
1990 – תערוכה קבוצתית "אבני הדרך", המוזיאון הפתוח תפן.
1990 – הביאנלה לפיסול, עין הוד.
1996 – תערוכה הקבוצתית, המוזיאון הימי הלאומי, חיפה (לצד סבינה מנדל וציירים נוספים)
מיצגים

1972 – משחקי פיסול, כיכר רבין, תל אביב.
1975 – "תנודות", מיצג אקולוגי, חוף הילטון, תל אביב.
1982 – מניפסט "חללים" נגד מלחמת לבנון הראשונה, שדות קיבוץ געש.
עבודות סביבתיות (רשימה חלקית)

12 פסלים, המוזיאון הפתוח תפן
פסל ל"אינטל", מת"מ, חיפה
קיר פיסולי בכניסת בניין "ויזה", גבעתיים
גן פסלים, פארק הושעיה
גן פסלים, קניון הגאולוגי, קריית שמונה
פסלי מים, כיכר אורדעה, רמת גן
פסלי מים, מגדלי התאומים, רמת גן
פסלי מים, פירמידה, עכו
פסלי מים, נהריה
שער, טיילת לואי, חיפה
פסלי מים, כיכר סוקולוב, חולון
אנדרטאות (רשימה חלקית)

אנדרטה לזכר חללי פיגוע כביש החוף בצומת הגלילות.
אנדרטה לזכר לוחמי הגטאות, שדרות.
פסל לזכרו של טייס, קיבוץ מעיין צבי.
פרסים

פרס ראשון, תחרות יד ושם.
שני פרסים, תחרות לעבודות ציבוריות שמומנו על ידי משרד הבינוי והשיכון והמועצה לארץ ישראל היפה.
עיצובים לפסלים קטנים

פרס לחשיבה יוצרת המוענק כל שנה על ידי מפקד חיל ים.
פרס חידון התנ"ך העולמי.
גלריה

מזרקת חבצלת החוף בכיכר העצמאות, נתניה
אנדרטת השואה, שדרות
אנדרטת גדוד 128, צוחר
שער, טיילת לואי, חיפה
האנדרטה לחללי פיגוע אוטובוס הדמים, 1982
לשכת בית שמניה

לשכת בית שמניה או לשכת השמנים הייתה אחת מארבע הלשכות הממוקמות בחצר עזרת הנשים בבית המקדש. לשכה זו הייתה משמשת לאחסון יין לנסכים, וכן שמן לנסכים, למנחות ולהדלקת המנורה. שמות הלשכה - 'לשכת בית שמניה', או 'לשכת בית שמנים'. וכן מצינו שנקרא שמה - 'לשכת יין ושמן'. יש אומרים שבלשכה זו אחסנו גם את הסולת למנחות. לשכה זו הייתה בקרן מערבית דרומית של עזרת נשים.
מידות הלשכה וצורתה

ללשכה זו לא היה גג – ככל ארבעת הלשכות שהיו בפינות עזרת הנשים, שכן נאמר בנביא: "ויוציאני אל החצר החיצונה, ויעבירני אל ארבעת מקצועי החצר... בארבעת מקצועות החצר חצרות קטורות", ואין 'קטורות' אלא שאינן מקורות. וכן הם עתידים להיות לעתיד לבוא. מידותיה של לשכה זו, ארבעים אמה על ארבעים אמה. ויש אומרים שאורכה היה ארבעים אמה ממזרח למערב, ורוחבה – שלושים אמה מצפון לדרום, זאת, על פי האמור בנביא: "בארבעת מקצועות החצר חצרות קטורות ארבעים אורך ושלשים רוחב - מדה אחת לארבעתם".
מקום הלשכה והפתחים

לשכת בית שמניה, הייתה בזווית העזרה, וכך גם שאר הלשכות שהיו כולן בפינות עזרת הנשים. יש מי שפירש שהלשכות היו בארבע הזוויות הפנימיות של עזרת נשים, ויש מי שפירש, שארבע הלשכות שבעזרת הנשים היו מחוץ לחצר עזרת נשים, ובכך נוצר מרווח גדול בחצר, עבור הנשים הבאות לתפילה ולהבאת קרבן. לפי המתואר במקורות חז"ל היו ללשכה זו שני פתחים, אחד כנגד השני. מטעם זה, לשכה זו, אף שנחשבה רשות היחיד לשבת, נחשבה רשות הרבים לטומאה.
הערות שוליים

↑  משנה מידות ב, ה; רמב"ם הלכות בית הבחירה ה, ח; שלטי הגיבורים פרק ג; עזרת כהנים מידות שם. וראה במשנה שזו דעת אבא שאול, אך ר' אליעזר בן יעקב שכח מה היה תפקידה של לשכה זו.
↑  משנה ורמב"ם שם.
↑  שלטי הגיבורים פרק ג ופרק כה; וכך היא גרסת הר"מ קזיס בביאורו למידות, וכן בנוסח המשנה בספר עזרת כהנים. וראה בעזרת כהנים, המסביר, שנקראה על שם השמן דווקא ולא על שם היין, מפני שהשמן בצרכי המקדש היה מרובה על היין. או מפני שהיו בה כמה סוגי שמן: למנחות ולמנורה. ובשם הרב נבנצל נאמר, שייתכן ששם נמצא פך השמן החתום בחותם כהן גדול, ולכן נקרא בשם זה (שלטי הגיבורים פרק כה הערה 8).
↑  תוספתא יומא א, ג.
↑  שלטי הגיבורים פרק כה, ובהמשך הפרק כתב שייתכן שבלשכה זו היה הממונה על הנסכים בכלל (ראה שקלים ה, א; רמב"ם הלכות כלי המקדש ז, י - יב), וראה עזרת כהנים שם.
↑  יחזקאל מו, כא–כב, הובא במשנה מידות שם.
↑  משנה שם.
↑  משנה מידות שם; רמב"ם שם ה, ז.
↑  פשטות לשון המשנה והרמב"ם שם; תפארת ישראל אות מא.
↑  יחזקאל שם פסוק כב. כך כתבו כמה פרשנים: רד"ק שם; פירוש הר"מ קזיס על מידות שם; שלטי הגיבורים פרק ג ופרק כה; עזרת כהנים מידות שם ד"ה של ארבעים ארבעים אמה. הר"ש במידות שם הסתפק, והביאו התוספות יום טוב.
↑  ציור הרמב"ם הלכות בית הבחירה בסוף פרק ה'; ציור בש"ס וילנא (דף מ, א); תוספות יום טוב מידות שם.
↑  ציור המובא בפירוש הרא"ש מידות שם; ציור בדפוס ווניציא. וראה עזרת כהנים מידות שם ד"ה וארבע לשכות.
↑  תוספתא יומא א, ג.
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |
לשכת בתי הכלא הפדרלית

| --- | --- |
 סמל

מטה לשכת בתי הכלא הפדרלית
  דגל
 Correctional Excellence. Respect. Integrity 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תחום שיפוט:  ארצות הברית ארצות הברית
 משרד אחראי:  ממשלת ארצות הברית
 סוכנות אם:  משרד המשפטים
 סוכנות בת:  National Institute of Corrections 
 תאריך הקמה:  1930
 מנהל:  Colette S. Peters 
 מטה מרכזי:  וושינגטון די. סי.
 עובדים:  43,705 (נכון ל־2017) 
 תקציב:  7,299,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2017) 
 http://www.bop.gov
 קואורדינטות:  38°53′39″N 77°00′45″W﻿ / ﻿38.894088553861°N 77.012401318886°W﻿ / 38.894088553861; -77.012401318886
 he
 
לשכת בתי הכלא הפדרלית (באנגלית: The Federal Bureau of Prisons; בראשי תיבות: BOP) היא סוכנות אכיפת חוק פדרלית הכפופה למשרד המשפטים של ארצות הברית והיא אחראית על ניהול מערכת בתי הכלא הפדרליים. המערכת מטפלת גם באסירים שביצעו מעשים שנחשבים כעבירות על החוק במחוז קולומביה. הלשכה הוקמה בשנת 1930 כדי לספק טיפול מתקדם ואנושי יותר לאסירים פדרליים, מתוך כוונה למקצע את שירות בתי הכלא, ועל מנת להבטיח ניהול עקבי ומרוכז של 11 בתי הסוהר הפדרליים שפעלו באותו הזמן.
במתקני הלשכה כלואים אסירים על הפרת חוקים פדרליים. על הפרת חוקים של מדינות ארצות הברית, האסירים נכלאים בבתי סוהר של המדינה. בשנת 2016 רק כ-10% מכלל האסירים בארצות הברית היו כלולים בבתי הכלא הפדרליים של הלשכה.
על פי אתר האינטרנט הרשמי של הארגון, הלשכה כוללת יותר מ-116 מוסדות, שישה משרדים אזוריים, משרד המטה שבוושינגטון, 2 מרכזי הכשרה, 22 משרדי קהילתיים, ואחראית על אבטחתם וטיפולם של כ-210,000 עבריינים פדרליים. כ-82 אחוז מאסירים אלה נכלאים במתקני הכליאה או המעצר של הלשכה. שאר האסירים כפופים להסכמים עם ממשלות המדינה המקומיות או באמצעות חוזים עם מפעילי המרכזים הקהילתיים, מרכזי המעצר, בתי הסוהר, ומתקני הכליאה לנוער.
הלשכה גם אחראית על ביצוע כל ההוצאות להורג הפדרליות, ואלה מעוגנים בחקיקה משפטית (למעט אלה שמבוצעים על פי החוק הצבאי) בארצות הברית. הלשכה מחזיקה את המתקן הפדרלי להוצאה להורג בזריקת רעל בכלא טר הוט באינדיאנה.
היסטוריה

מערכת בתי הסוהר הפדרלית התקיימה במשך יותר מ-30 שנה לפני הקמתה של לשכת בתי הכלא הפדרלית. למרות שהסוהרים תפקדו באופן כמעט עצמאי, הממונה על בתי הסוהר, שהיה כפוף למשרד המשפטים בוושינגטון, היה להלכה האחראי על בתי הכלא הפדרליים.
עד 1907, בנושאי הכלא טיפל הסוכן הכללי של משרד המשפטים. הסוכן הכללי היה אחראי על החשבונות במשרד המשפטים, הפיקוח על פעולות פנימיות, חקירות פליליות מסוימות, כמו גם פעולות בבתי כלא. בשנת 1907, משרד הסוכן הכללי בוטל, ותפקידיו חולקו בין שלושה משרדים חדשים: מחלקת החשבונות (שהתפתח מאגף ניהול המשפטים); משרד הבוחן הראשי (שעל בסיסו הוקם בהמשך לשכת החקירות הפדרלית); לבין משרד המפקח על בתי הסוהר, שמאוחר יותר כונה המפקח על בתי הסוהר (שהפך ללשכת בתי הכלא הפדרלית).
לשכת בתי הכלא הפדרלית הוקמה ב-1930, ותפקידיה עוגנו בחקיקה מיוחדת, ובהדרגה גדלה אחריותה ומספר המועסקים בה. ב-1990 היא העסיקה 19,000 עובדים ונכון ליוני 2003 הלשכה העסיקה 32,000 עובדים.
ראו גם

שירות בתי הסוהר
שירות בתי הסוהר הפדרלי
שירות בתי הסוהר הממלכתי (קירגיזסטן)
לב טוב (מחזה)

לב טוב הוא מחזה פרי עטו של גלעד עברון, שעלה בתיאטרון הבימה ב-25 ביוני 1999, בבימויו של חנן שניר.
עלילה

עלילת הקומדיה המקברית מתרחשת במועדון הימורים בטורקיה בו נופשים מטיילים ישראלים. למקום מגיע איש מאפיה בכיר שאחיו זקוק להשתלת לב. ביקורו אינו תמים ואינו נועד למטרת הנאה מהימורים גרידא, אלא כדי לבחור לאחיו החולה "לב טוב". בהיותו איש מאפיה הוא אינו ממתין לפרוצדורה רפואית, אלא מנסה לאמוד סביב גלגל הרולטה המסתובבת בלי הפסק מי מבין הישראלים יהיה המועמד המתאים להוציא ממנו את לבו.
המחזה מתייחס גם לרומן "המהמר" (הקוביוסטוס) של דוסטויבסקי בתארו את האווירה הסהרורית השורה על חבורת אנשים השקועה בהימורים עד צוואר, כמו גם בהצבת קוטב עלילתי משני אודות דודה עשירה שכולם ממתינים לבואה. עושרה, כך מבקש להאמין קרוב משפחתה המתגורר גם הוא במלון ההימורים, עשוי להצילו אותו מחורבן כלכלי. אלא שהדודה החריפה והמרושעת נופלת בעצמה בקסמי גלגל הרולטה ומפסידה את כספה מול עיניו האירוניות והבוחנות של איש המאפיה הממשיך לאמוד את בריאותם הנפשית והפיזית של המסובים לשולחן.