stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפקד (תפקיד)
קורס פיקודי

קורס פיקודי הוא מסגרת תקופתית, בה מוכשרים החניכים לקראת תפקידי פיקוד. לרוב, בקורסים כאלה מלמדים טכניקות של עמידה מול קהל והדרכה, שיעורים מקצועיים, ותרגול מצבים עתידיים בהם עשויים להתקל החניכים. בקורס קצינים, לדוגמה, מעמידים המפקדים את הצוערים בפני דילמות מוסריות, ערכיות ומקצועיות, על מנת לתרגל את הצוערים בטכניקות השונות לפתרון מצבים אלו. משך קורסים אלו תלוי בסוג ההכשרה ובאופן בו היא מתבצעת. משכם של קורסי פיקוד זוטר בצה"ל (קורס מ"כים, קורס סמלים, קורס מפקדי טנקים, קורס מפקדים (תותחנים) וכו'), לדוגמה, הוא כארבעה חודשים, ואילו הכשרת חובל אורכת למעלה משנתיים.
סגן מפקד

סגן מפקד הוא התפקיד השני בחשיבותו במערכת היררכית, ותפקידו הראשי הוא לסייע למפקד בעת שגרה ולמלא את מקומו בעת היעדרו.
בקרב העגה הצה"לית, כינויו המוכר ביותר של סגן המפקד (בכל דרגה וחַיִל) הוא "משנה".
לקריאה נוספת

מרטין ון קרפלד, פיקוד במלחמה, מודן הוצאה לאור והוצאת מערכות, 2015
הערות שוליים

↑   הגיעו לסיומם קורסי הפיקוד של חיל התותחנים – קורס המפקדים וקורס מטאור, באתר צה"ל, 7 ביולי 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אינפיניה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  יוסף מייזר, אסטורה מאייר, מקס פרייליך
 תקופת הפעילות:  1951–הווה (כ־74 שנים) 
 חברות בנות:  אינפיניה מיחזור 
 משרד ראשי:  אזור התעשייה, חדרה
 בעלות:  ורידיס
 ענפי תעשייה:  מוצרי נייר
 מוצרים עיקריים:  ניירות אריזה, אריזות קרטון וקרטון גלי, מוצרי נייר חד פעמיים.
  
 infinya.co.il
 
סמליל החברה בעת שנקראה "נייר חדרה"
מכונה במפעל, 1954
נייר חדרה, 1954
נייר חדרה, 1954
אינפיניה בע"מ, שעד לפברואר 2022 נקראה נייר חדרה בע"מ, היא החברה הגדולה בישראל בתחום ייצור, שיווק ומיחזור מוצרי נייר. בעלת השליטה בחברה היא ורידיס
אודות החברה

החברה מאגדת תחתיה מספר חברות בת וחטיבות עסקיות, דוגמת אינפיניה מיחזור (לשעבר אמניר תעשיות מיחזור בע"מ), כתיבה והדפסה, גרפיטי, חטיבת ניירות אריזה ומחזור, חטיבת פיתוח ותשתיות ואחרות - הפזורות במיקומים שונים ברחבי הארץ. בחברה ובחברות הבת מועסקים כ-700 עובדים והיא בעלת מחזור מכירות של כ-1.7 מיליארד ש"ח בשנה.
היסטוריה של מפעל הנייר

כבר בשנות ה-40 דובר על הקמת תעשיית נייר בחדרה, שינצל את חומר הגלם של עצי אקליפטוס.
בשנת 1950 שכנע פנחס ספיר קבוצה של תעשייני נייר יהודים, יוסף מייזר מבעלי "פאלפ אנד פייפר ניו-יורק", אסטורה מאייר מאיטליה לאון פפר מברזיל ומקס פרייליך מאוסטרליה, להקים מפעל נייר בארץ באזור חדרה. כעבור שנה, ב-1951, הוקמה החברה בשם "מפעלי נייר אמריקאיים ישראליים בע"מ" (מנא"י). איגוד המו"לים וארגון בעלי תעשיית הדפוס הוכנסו גם הם כמשקיעים בחברה, כדי להבטיח שהם ירכשו מתוצרת המפעל.
הסכם להקמת המפעל נחתם בינואר 1952 בין המשקיעים לממשלת ישראל. באוקטובר 1953 הגיע משלוח ראשון של חומר גלם למפעל לנמל חיפה וב-16 בדצמבר 1953 נחנך המפעל רשמית, בוטלו רישיונות הייבוא לנייר מסוגים המיוצרים על ידי המפעל והוצגו תקוות לחסכון גדול במטבע חוץ שנדרש לייבוא נייר. אולם במהרה התברר שהחסכון הקטן במטבע חוץ אינו מצדיק את המחירים הגבוהים שנגבו והרווחים הגבוהים שגרפו היזמים, הודות להיעדר יבוא מתחרה. באופן כללי, מחירי נייר חדרה היו גבוהים בכ-20-25% ממחירי נייר מיובא. בנוסף עלו טענות על האיכות הגרועה של הנייר המיוצר על ידי המפעל.
ביולי 1957 הונחה אבן פינה להרחבה של המפעל לייצור תאית ועוד קווי ייצור נייר שירחיבו את כושר הייצור ל-30-40 אלף טון לשנה. ההרחבה הושלמה בפברואר 1960. באמצע שנות ה-60 הגיע היקף ייצור הנייר ל-40 אלף טון לשנה ודובר על הרחבה לקו ייצור שלישי, אך מפעל ייצור התאית הושבת בגלל חוסר כדאיות.
מכונה רביעית לייצור נייר הוכנסה למפעל במחצית הראשונה של 1976 וב-1978 ייצר המפעל כ-105 אלף טון נייר. באמצע 1976 נכנס המפעל לקשיי נזילות ועלו דרישות להגביל את ייבוא הנייר לישראל כדי לסייע למפעל. לאחר כשנה וחצי שב המפעל לרווחיות.
עם פתיחתו, העסיק המפעל 75 פועלים בשלוש משמרות. בשנת 1976 הגיע מספר העובדים לכ-1450.
ב-1988 הוכרזה נייר חדרה כבעלת מונופולין בתחום הנייר בגלילים ובגליונות.
במשך השנים השתרש השם "נייר חדרה" לחברה, אולם רק בשנת 2008 הוחלט לאמץ את הכינוי ושמה הרשמי שונה ל"נייר חדרה בע"מ". בחודש פברואר 2022 הודיעה החברה כי היא משנה את שמה ל"אינפיניה" ושם חברת הבת "אמניר מיחזור" שונה ל"אינפיניה מיחזור".
היסטוריה של מפעל הנייר > השקעות מחוץ למפעל הנייר

בסוף שנות ה-60 החלה החברה במדיניות השקעה במפעלים ומיזמים בתחום הנייר ומחוצה לו. היא הקימה את חברות חוגלה ודפניר, רכשה מחברת כלל את מפעל לתרגומי מדע וכן רכשה את חברה אמריקנית ישראלית למולות בע"מ. בתחילת שנת 1970 הוקמה חברת הבת אמניר לאיסוף ומיחזור נייר ישן. החברה השקיעה בחברת סבקל לייצור מנועים בכרמיאל ובשנות ה-70 נכנסה לעסקי ייבוא קופות רושמות. החברה גם הקימה את נירעוז שהייתה חברת השקעות והחזקות, ואת יבניר לייבוא סוגי נייר שלא יוצרו על ידי המפעל.
בינואר 2015 הודיעה החברה על הסכם למכירת חלקה (49.9%) בחוגלה - קימברלי, תמורת סכום של כ-650 מיליון שקלים, לחברת קימברלי קלארק.
במאי 2015 הודיעה החברה על הסכם למכירת חברת אנרגיה משולבת ומרכז האנרגיה הקיים שלה לאיי.סי פאואר, מקבוצת קנון, תמורת 60 מיליון.
היסטוריה של מפעל הנייר > שמירת השבת במפעל

כבר עם חנוכת המפעל עלו טענות על כך שהחברה מחייבת פועלים לעבוד בשבת ומפטרת את המסרבים. הרבנות הראשית קיימה דיונים עם הנהלת המפעל והגיעה להסכם שלא יועסקו במפעל פועלים יהודיים בשבת. אולם לאחר שהרבנות מצאה שההסכם לא קויים היא הוציאה איסור להדפיס ספרי קודש על נייר מתוצרת המפעל. בעקבות מגעים בין הנהלת המפעל לרב יצחק נסים נקבע בתחילת 1958 הסדר על פיו העבודה במפעל תופסק לפני כניסת השבת ותחודש רק במוצאי שבת. במהלך השבת ייעשו רק עבודות אוטומטיות של מכונות בטיפול של חמישה עובדים לא יהודים. בנוסף ישהו במפעל 3-4 יהודים למקרה חירום אך לא יעשו כל עבודה. במקרה של הפסקת עבודה בגלל תקלה תחודש העבודה רק במוצאי שבת.
נכון ל-2011 ועדת הרבנים למען קדושת השבת טרם נתנה הכשר למפעלים שניזונים מנייר מתוצרת נייר חדרה (לדוגמה, חוגלה קימברלי), כיוון שעדיין ישנם מעט יהודים שעובדים בשבת, על אף שרוב עובדי המפעל בשבת אינם יהודים.[דרוש מקור]
הבעלות בחברה

מניות החברה הונפקו בבורסה בניו יורק בסוף שנות ה-50 ובכך הייתה לחברה הישראלית הראשונה שמניותיה הונפקו בניו יורק.
בשנת 1984 היו כמחצית ממניות החברה בבעלות משקיעים שונים מארצות הברית, 25% בידי כלל תעשיות ו-15% בידי השקעות דיסקונט.
ביולי 2012 הושלמה מכירת והעברת השליטה ב"נייר חדרה" (יחד עם חברת האם "כלל תעשיות") מ"אי די בי חברה לפיתוח" לאיש העסקים לאונרד בלווטניק.
ביוני 2015 הודיעה כלל תעשיות על מכירת 59.1% ממניות נייר חדרה לקרן פימי תמורת 355 מיליון ש"ח.
באוגוסט 2021 מכרה קרן פימי 13.8% ממניות החברה לידי משקיעים מוסדיים.
באוגוסט 2022 פורסם שחברת ורידיס חותרת להסכם לרכישת חלקה של קרן פימי בחברה ולרכישת יתר המניות שבידי הציבור.
במהלך שנת 2023 רכשה ורידיס בשני שלבים 100% מהון המניות של אינפיניה: ביום 6 בפברואר 2023 הושלם מיזוג בין ורידיס וגומא (שותפות בבעלות מלאה של קרן תשתיות ישראל) לבין אינפיניה, שלאחריו החזיקה ורידיס ב-70% מהון המניות של אינפיניה. ביום 12 ביולי 2023 השלימה ורידיס עסקה לרכישת 30% נוספים מהון המניות המונפק והנפרע של אינפיניה, אשר הוחזקו בידי גומא, וכעת מחזיקה ורידיס במלוא הון המניות המונפק והנפרע של אינפיניה.
ראו גם

אלדין חתוקאי - עובד המפעל שזכה בפרס ישראל על מפעל חיים בעמל כפיים
אורן קלמן, 'נייר מתוצרת הארץ: מפעל הנייר בחדרה ומדיניות הפיתוח של ממשלות מפא"י בשנות המדינה הראשונות', עיונים בתקומת ישראל, כרך 26 (2016), עמ' 385-348.
הערות שוליים

↑  תעודת שינוי שם חברה, 23 בפברואר 2022
↑  י. שיוו, הדאגה לעתידה של חדרה, דבר, 23 בינואר 1947
↑  מוקם בית חרושת לנייר בחדרה, על המשמר, 3 באפריל 1952
↑  ביח"ר לנייר יפעל במחצית 1953 בחדרה, על המשמר, 18 בינואר 1952
↑  נחתם ההסכם על ביח"ר לנייר, מעריב, 18 בינואר 1952
↑  הגיע חומר הגלם למפעלי הנייר בחיפה, הצופה, 7 באוקטובר 1953
↑  י. שדמי, ישראל מייצרת נייר!, מעריב, 17 בדצמבר 1953
↑  צבי בן דוד, לבעיית המחסור בנייר עיתון, חרות, 11 ביולי 1955
↑  מחיר מוגזם לנייר מקומי, דבר, 28 בספטמבר 1955
↑  נייר חדרה - מחירים גבוהים, רווחים גדולים, חרות, 19 בדצמבר 1955
↑  למפעל הנייר בחדרה אין זכות קיום, הצופה, 21 ביוני 1957
↑  הופסק ייבוא נייר עיתון, דבר, 2 בפברואר 1960
↑  טענות נגד מפעל הנייר בחדרה, דבר, 1 בספטמבר 1957
↑  הונחה אבן פינה בחדרה, דבר, 26 ביולי 1957
↑  מפעלי הנייר האמריקאיים, דבר, 17 בפברואר 1960
↑  ניהול עסקי טוב, ערובה להצלחה, דבר, 22 בספטמבר 1965
↑  המחזור של נייר חדרה גדל - אבל הרווח ירד, דבר, 9 במרץ 1976
↑  מפעלי נייר חדרה מתכנן, דבר, 31 באוגוסט 1978
↑  מתכננים לפטר 300 פועלים, דבר, 8 באוגוסט 1976
↑  הסכם ארליך - גפני, דבר, 29 במאי 1978
↑  ע. פרי פז, פנייה לשרים וראשי ההסתדרות, דבר, 13 באוגוסט 1976
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏מנייר חדרה ל"אינפיניה": החברה הוותיקה יוצאת במיתוג מחודש | בלעדי, באתר גלובס, 23 בפברואר 2022
↑  יובל אליצור, בנקים ובתי חרושת בסימן מיזוג, מעריב, 18 ביולי 1969
↑  שאול אברון, מדיניות השקעה נמרצת בחברות הבת של מפעלי נייר חדרה, מעריב, 24 באוגוסט 1970
↑  עמוס כרמלי, גם עיתון של יום אתמול שווה משהו, דבר, 24 באפריל 1970
↑  מנוע הואנקל ייוצר בישראל, דבר, 8 בנובמבר 1971
מניות מפעלי נייר בסבקל, דבר, 23 בספטמבר 1976
↑  מפעלי נייר נכנס לעסקי, דבר, 24 בדצמבר 1975
↑  חוגלה החברה הרווחית ביותר במפעלי נייר, דבר, 28 בנובמבר 1977
↑  גיל קליאן, נייר חדרה מוכרת את חלקה בחוגלה תמורת 648 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 26 בינואר 2015
↑  אביב לוי, ‏נייר חדרה מוכרת תחנת כוח לאיי.סי פאואר ב-60 מיליון שקל, באתר גלובס, 7 במאי 2015
↑  בית החרושת לנייר בחדרה נחנך רשמית, הצופה, 18 בדצמבר 1953
↑  יהושע ביצור, הרבנות אסרה להדפיס כתבי קודש על נייר חדרה, מעריב, 22 באוגוסט 1957
↑  הושג הסכם במפעל הנייר בחדרה, דבר, 14 בינואר 1958
↑  פורסם על ידי ועדת הרבנים לענייני קדושת השבת, על פי סיורים במפעל והידברות עם הנהלת המפעל
↑  נחטפו מניות אליאנס, דבר, 11 במרץ 1960
↑  מאיר הראובני, נייר כחול לבן, מעריב, 7 באוגוסט 1984
↑   יורם גביזון, קרן פימי רוכשת את השליטה בנייר חדרה מכלל תעשיות תמורת 355 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 24 ביוני 2015
↑  עומרי כהן, ‏פימי מממשת: מכרה למוסדיים מניות נייר חדרה ב-206 מיליון שקל, באתר גלובס, 15 באוגוסט 2021
↑  גולן חזני, גם תחת הבעלות של אגמון: אינפיניה תישאר עצמאית, המנכ"ל ימשיך בתפקיד, באתר כלכליסט, 28 באוגוסט 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445594705171  GND: 1041578-6  ISNI: 0000 0001 2150 4353  LCCN: n87886293  VIAF: 123709298   WorldCat (עם VIAF): 123709298
ארנון איתיאל

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1969 (בן 55) באר שבע, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודי
 עיסוק:  גנן, סופר, שדרן ובעל טור
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 שפות היצירה:  עברית
 סוגה:  רומן
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 בת זוג:  אפרת
 מספר צאצאים:  4
 פרסים והוקרה:  פרס ספיר (2020) 
 
ארנון איתיאל (נולד ב-1969) הוא סופר, שדרן ובעל טור ישראלי. חתן פרס ספיר לספר ביכורים.
ביוגרפיה

איתיאל נולד בקיבוץ הדתי סעד בקרבת רצועת עזה. התחנך בחינוך דתי. התגייס לחטיבת גבעתי, בצבא הוריד את הכיפה והיה למפקד צוות.
איתיאל הוא בעל תואר ראשון בכלכלה, ותואר שני בביוכימיה ומדעי המוח מאוניברסיטת בר-אילן.
ב-2012 פתח בלוג, שם פרסם שירים וסיפורים קצרים. אחד מהסיפורים הקצרים הפך לספר.
בשנת 2020 זכה בפרס ספיר לספר הביכורים הטוב ביותר על ספרו "אפרת דמשק אפרת", רומן רחב יריעה המתרחש במזרח התיכון מוכה מלחמה אכזרית ומתמשכת. גיבור הספר, יחד עם חבורה של נערי פרא יוצאי היישוב אפרת, משוטטים באזורי המלחמה, מסתפחים כשכירי חרב לצבא, ומנצלים את כל ההזדמנויות הנפלאות והנוראיות שהמלחמה עשויה לזמן.
עובד כשדרן ב"גלי ישראל", בעל טור ב"ישראל היום" וגנן ומשמש כפאנליסט בחדשות 14.
ב-14 באוקטובר 2023, מספר ימים לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל, פרסם פוסט בו הוא מכה על חטא, מודה כי ניצל את הפלטפורמה הטלוויזיונית כדי לשווק לציבור תודעה כוזבת, ומציין שבעקבות המלחמה, התפכח. בין השאר כתב שהיה "בורג במכונה שהביאה עלינו את האסון" וכי השתתף "בפרויקט שטני של עיוות האמת ושיווקה להמון". מספר שעות לאחר מכן מחק איתיאל את הפוסט והעלה פוסט חדש בו כתב: "התפכחתי, כן התפכחתי חזק ימינה. ערוץ 14 הוא אור גדול שזרח על עם ישראל".
ספריו

אפרת דמשק אפרת, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2018
חיים אישיים

נשוי לאפרת ואב לארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  מפעל הפיס מכריז לראשונה על 'הרשימה הקצרה' לספר הביכורים ב"פרס ספיר" לספרות לשנת 2019
↑  ארנון איתיאל, באתר e-vrit
↑   נירית אנדרמן, פאנליסט בערוץ 14: "הייתי בורג במכונה שהביאה עלינו את האסון", באתר הארץ, 14 באוקטובר 2023
↑  פאנליסט ערוץ 14 כתב: "הייתי בורג במכונה שהביאה עלינו את האסון" - ומחק, באתר מעריב אונליין, 15 באוקטובר 2023
↑   נירית אנדרמן, פאנליסט בערוץ 14: "הייתי בורג במכונה שהביאה עלינו את האסון", באתר הארץ, 14 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400144905171  GND: 1172680353  ISNI: 0000 0004 9991 8566  LCCN: no2018165477  VIAF: 31153833159764330892   WorldCat (עם VIAF): 31153833159764330892
She Is Coming

She Is Coming (בעברית: "היא מגיעה") הוא המיני-אלבום השני של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס. האלבום יצא לאור ב-31 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA. אפריל 2019. סיירוס הכריזה על תאריך צאת האלבום ב-27 במאי, יומיים לאחר הופעתה בפסטיבל "BBC Radio 1's Big Weekend", בו חשפה מספר שירים מתוכו.
בצאת האלבום חשפה סירוס שזה הוא המיני-אלבום הראשון שלה מתוך שלושה אשר היו צפויים לצאת במהלך השנה וירכיבו אלבום שלם שיקרא לבסוף, She Is Miley Cyrus. אולם בעקבות מגפת הקורונה המיני אלבומים בוטלו ואלבום האולפן נדחה ועובד מחדש לאלבום האולפן השביעי שלה, Plastic Hearts.
הרכב האלבום

האלבום הוא פרויקט פופ עם השפעות היפ-הופ, רוק וטראפ ואלמנטים של מוזיקת R&B. סיירוס תיארה את שלושת המיני אלבומים כאלבומים בעלי מוטיב "עונתי" ותיארה את "She Is Coming" כאלבום ה"קייצי" מבין השלושה: ”[אני רוצה שירגישו] את האור ואת החום”, לעומת האלבומים "She Is Here" ו-"She Is Everything" שהם בעלי מוטיב "קר וקצת אפל", וציינה כי צאתם תוכננה לעונות הסתיו והחורף באופן מכוון.
קידום

סם קיוואנפאר, מייסד חברת רכישת המדיה MilkMoney, הודה כי סיירוס המציאה חלק גדול מהקמפיין השיווקי של She Is Coming. סיירוס השיקה קו טלפון אדום 1-833-SHE-IS-MC, שמנגן באקראי הודעות שהוקלטו מראש על ידי סיירוס ומבקש מהמתקשרים להשאיר הודעה, בד בבד עם ההוצאה לאור של She Is Coming. גרסאות בינלאומיות למספר הטלפון הושקו באוסטרליה, קנדה, פרו, פולין, סינגפור, ספרד ובריטניה. המוקד האמריקאי הופיע בפרסומות בלאס וגאס, לוס אנג'לס, מיאמי, נאשוויל, ניו יורק, ולונדון במשך ארבעה שבועות לאחר ההוצאה לאור של המיני אלבום.
סיירוס ביצעה לראשונה את "Cattitude", "D.R.E.A.M.", ואת "Mother's Daughter", הסינגל הראשי, באירוע של BBC Radio 1 בצפון יורקשייר ב-25 במאי 2019. סיירוס הופיע בפרימוורה סאונד בברצלונה ב-31 במאי, פסטיבל אורנג' ורשה בוורשה ב-1 ביוני. טינדרבוקס באודנסה ב-28 ביוני, פסטיבל גלסטונברי בסאמרסט ב-30 ביוני ופסטיבל סאני היל בפרישטינה ב-2 באוגוסט. בארצות הברית הופיעה בפסטיבל המוזיקה iHeartRadio בלאס וגאס ב-21 בספטמבר 2019. טום פולמן, נשיא התכנות הלאומי של iHeartMedia, הצהיר כי השתתפותה של סיירוס הייתה גורם משמעותי ב"הנעת מכירת הכרטיסים לאירוע ". סיירוס אמורה הייתה להופיע בוודסטוק 50 בווטקינס גלן, ניו יורק ב-16 באוגוסט. השתתפותה אושרה כאשר הוכרז על משתתפי האירוע ב-19 במרץ; היא פרשה מהאירוע ב-30 ביולי, והאירוע בוטל לחלוטין למחרת.
קידום > סינגלים

ב-11 ביוני 2019, הכריזה סירוס על צאת הסינגל הראשון "Mother's Daughter", מתוך האלבום. עם צאת האלבום נכנס השיר אל המקום ה-54 בבילבורד הוט 100.
תגובות וביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.מקור | דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.ציון |
| --- | --- |
Metacritic: 64/100
ציוני ביקורות
מקור: ציון
AllMusic: 
Consequence of Sound: B-
הגרדיאן: 
לוס אנג'לס טיימס: חיובית
NME: 
פיצ'פורק: 4.6/10
מגזין סלאנט: 
באתר Metacritic, שמעניק ציון מנורמל מתוך 100 לביקורות ממבקרי מיינסטרים, המיני אלבום קיבל ציון ממוצע של 64 המצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל". הגרדיאן כתבו כי המיני אלבום שילב בהצלחה השפעות מוזיקליות מהאלבומים הקודמים של סיירוס ”בלי לנקוט בסטריאוטיפים קיצוניים” בהיבט השיווקי, והחמיאו לסיירוס על כך ש”[היא הוציאה] כמה משירי הפופ הטובים ביותר שעשתה מזה שנים.” איידולטור תיארו את המיני אלבום כ”בהחלט מספיק כדי להרוויח עוד להיט”, אך תיארו את הבית של גוסטפייס קילה בשיר "D.R.E.A.M." כ"הורג את האווירה" ו"קשקוש". הלוס אנג'לס טיימס תיארו את המיני אלבום ”כאמצעי להישאר רלוונטי אצל הילדים” לאחר הפרויקט האחרון של סיירוס, Younger Now, והחמיאו לו על כך שהוא מכיל ”אנרגיה מטופשת שמזכירה לך מדוע כיף לשים לב לסיירוס מלכתחילה”
רשימת רצועות

| She Is Coming> מס' | She Is Coming> שם | She Is Coming> כותב(ים) | She Is Coming> מפיק(ים) | She Is Coming> משך | She Is Coming>  | She Is Coming>  | She Is Coming>  | She Is Coming>  | She Is Coming>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Mother's Daughter  | מיילי סיירוס, אנדרו וויאט, אלמה | וויאט | 3:39 |  |  |  |  |  |
| 2. | Unholy  | סיירוס, וויאט, אילסי ג'ובר, ג'ספר שף, ג'ון קנינגהם | שף, קנינגהם | 2:10 |  |  |  |  |  |
| 3. | D.R.E.A.M. (בהשתתפות גוסטפייס קילה)   | סיירוס, קנינגהאם,ג'ובר, מת'וד מן, רייקוון, דייוויד פורטר, דניס קולס, אייזק הייז, ג'ייסון האנטר, למונט הוקינס, ריזה, ראסל ג'ונס | ריזה, קנינגהם | 2:48 |  |  |  |  |  |
| 4. | Cattitude (בהשתתפות רופול)   | סיירוס, וויאט, מיטינן, ג'ובר, רופול אנדרה צ'ארלס | וויאט, קינג הנרי | 3:09 |  |  |  |  |  |
| 5. | Party Up the Street (בהשתתפות סוואה לי ומייק ויל מייד איט)   | סיירוס, וויאט, סוואה לי, אשתון הוגאן, מייק ויל מייד איט | מייק ויל מייד איט, פלוס | 3:37 |  |  |  |  |  |
| 6. | The Most  | סיירוס, ג'ובר, מארק רונסון, ג'וני פרייס, מרקוס לומקס, סטפן ג'ונסו, ברנדון ג'וינר ברטון | רונסון, ביג'יי בורטון | 3:41 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 19:04 |  |  |  |  |  |
"D.R.E.A.M" מסמפל את השיר "C.R.E.A.M." של וו טאנג קלאן
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 21 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 10 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 44 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 19 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 5 |
|  ארצות הברית | רולינג סטון טופ 200 | 109 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 74 |
|  דנמרק | היטליסטן | 12 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 18 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 35 |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 6 |
|  ליטא | AGATA | 4 |
|  נורווגיה | VG-lista | 4 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 14 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 32 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 35 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 11 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 21 |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 9 |
|  צרפת | SNEP | 85 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 4 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 17 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 27 |
נתוני מכירות ותארים

| מדינה | תואר | עותקים | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 20,000 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 31 במאי 2019 | הורדה דיגיטלית • סטרימינג | תקליטי RCA |  |
טיטוס קורלציאן

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1968 (בן 56) מדג'ידיה, חבל דוברוג'ה, רומניה,  אז הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 השכלה:  אוניברסיטת בוקרשט 
 תפקיד:  חבר הפרלמנט האירופי (21 בדצמבר 2007–19 בדצמבר 2008)  חבר הפרלמנט האירופי (1 בינואר 2007–8 במרץ 2007)  שר המשפטים של רומניה (7 במאי 2012–5 באוגוסט 2012)  נציג באספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (27 באפריל 2009–7 באוגוסט 2012)  חבר פרלמנט מחליף במועצת אירופה (20 באפריל 2015–23 באפריל 2017)  נציג באספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (24 באפריל 2017)  שר החוץ של רומניה (6 באוגוסט 2012–10 בנובמבר 2014)  חבר הסנאט של רומניה (19 בדצמבר 2012–19 בדצמבר 2016)  חבר הסנאט של רומניה (20 בדצמבר 2016–21 בדצמבר 2020)  חבר בית הנבחרים של רומניה (17 בדצמבר 2004–20 בדצמבר 2007)  חבר הסנאט של רומניה (19 בדצמבר 2008–18 בדצמבר 2012)  חבר הסנאט של רומניה (21 בדצמבר 2020) 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של מולדובה 
 
טיטוס קורלציאן ׁ(ברומנית: Titus Corlăţean‏, נולד ב-11 בינואר 1968 במדג'ידיה) הוא פוליטיקאי ודיפלומט רומני, שר החוץ של רומניה בשנים 2012–2014, כחבר בממשלת ויקטור פונטה. הוא חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ברומניה וסגן יושב ראש שלה החל מ-2010. בינואר-מרץ 2007 כיהן כחבר בפרלמנט האירופי. בבחירות בשנת 2004 נבחר לבית הנבחרים הרומני מטעם המחוז בראשוב והחל משנת 2008 הוא סנטור מטעם אותו המחוז והיה יושב ראש הוועדה לענייני חוץ של הסנאט הרומני. במאי-אוגוסט 2012 כיהן כשר המשפטים בממשלת פונטה. אחרי התפטרות של אנדריי מארגה מונה לשר החוץ וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2014' כשהתפטר בעקבות אי הסדרים בהצבעת האזרחים הרומנים בחו"ל בסיבוב הראשון לבחירות לנשיאות רומניה. קורלציאן הוא משפטן בהכשרתו.
ביוגרפיה

קורלציאן נולד ב-1968 במדג'ידיה (דוברוג'ה). עד 1994 למד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בוקרשט. ב-1995 סיים באותה פקולטה השתלמות בלימודי משפט בינלאומי ויחסים בינלאומיים. ב־1995 השתלם בתחום הדיפלומטיה והיחסים הבינלאומיים במכון הבינלאומי של בית הספר הלאומי למנהל ENA בפריז, צרפת.
החל משנת 2001 הוא דוקטורנט במשפטים באוניברסיטת בוקרשט. ביוני 2005 סיים קורסים של המכללה הלאומית להגנה של רומניה.
בשנים 2001-1994 קורלציאן עבד כדיפלומט במשרד החוץ הרומני, בין השאר כסגן השגריר של רומניה במועצת אירופה בשטרסבורג. .
בשנים 2003-2001 הצטרף ללשכת ראש הממשלה דאז אדריאן נסטאסה קודם כיועץ למדיניות חוץ ואחרי 2003 כמזכיר מדינה לקשר עם התפוצה הרומנית. משנת 2002 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ברומניה ושימש דובר של ועד הקואורדינציה שלה אחרי שנת 2004.
עבד כמדריך מחקר במכון הרומני ללימודים בינלאומיים (1994-1993), אחר כך כמדריך בקתדרה למשפט ציבורי (משפט בינלאומי ציבורי) (1995-1994), החל משנת 2012 מרצה באוניברסיטה הנוצרית על שם דימיטריה קנטמיר, בפקולטה למדעי המדינה, המקצוע "זכויות האדם", באוניברסיטה על שם "ניקולאיה טיטולסקו", בפקולטה למדעי חברה ומנהל, חוג למשפט בינלאומי ציבורי.
טיטוס קורלציאן הוא נשוי משנת 1994 למדלינה קורלציאן, מורה וקלינאית תקשורת ואב לילדה.
קמרון קאף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באפריל 1993 (בן 31) האמרסמית', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 מקום לימודים:  אקדמיית ליר 
 פרופיל ב-IMDb
 
קמרון קאף (באנגלית: Cameron Cuffe; נולד ב-1 באפריל 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.
ביוגרפיה

קאף נולד בלונדון. הוא סיים את לימודיו באקדמיית ליר בטריניטי קולג 'בדבלין.
קריירה

קאף שיחק בתיאטרון בין היתר בהפקת המחזמר "עיר המלאכים" של לארי גלברט.  הוא הופיע בסרט הביוגרפי "פלורנס פוסטר ג'נקינס" בשנת 2016. לאחר מכן הוא שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הדרמה The Halcyon". לאחר שצילם פרק מסדרת הדרמה "Time After Time", קאף קיבל את התפקיד הראשי של סבו של סופרמן סג-אל בסדרת הטלוויזיה "קריפטון", שהוקרנה לראשונה במרץ 2018.
בספטמבר 2019, אושר רשמית כי נשקלת מועמדותו לתפקיד הנסיך אריק בסרט "בת הים הקטנה" אך לתפקיד נבחר ג'ונה האוור-קינג.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | תוצרת בית | מתרים לארגוני צדקה |  |
| 2016 | פלורנס פוסטר ג'נקינס | ג'ינו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | The Halcyon | ויליאם שאנון | 4 פרקים |
| 2017 | פעם אחר פעם | הנרי איירס | פרק: "תמונה דוהה" |
| 2018–2019 | קריפטון | סג-אל | מועמד - פרס שבתאי להופעה הטובה ביותר על ידי שחקן צעיר יותר בסדרת טלוויזיה (2019) |
| 2022 | Everything I Know About Love | פטריק | פרק אחד |
| 2024 | נאוטילוס | לורד פיט | 9 פרקים |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2 בדצמבר 2016 | Steep | זק |  |
| 10 בנובמבר 2017 | Need for Speed Payback |  |  |
הערות שוליים

↑  "REVIEW: City Of Angels, Donmar Warehouse ✭✭✭✭". britishtheatre.com. 22 בדצמבר 2014. נבדק ב-28 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "City of Angels, Starring Samantha Barks, Hadley Fraser, Opens at London's Donmar Warehouse - Playbill". Playbill. נבדק ב-28 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "programme/e/fh4qt2/the-halcyon--series-1-episode-4/ "The Halcyon - S1 - Episode 4". Radio Times. נבדק ב-28 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wagmeister, Elizabeth (3 באוקטובר 2016). "Syfy Casts Lead in Superman Prequel Pilot Krypton". Variety. נבדק ב-24 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Goldberg, Lesley (3 באוקטובר 2016). "Syfy's Krypton Casts Superman's Grandfather". The Hollywood Reporter. נבדק ב-24 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wong, Tony (16 במרץ 2018). "What's it like to play Superman's grandfather? Surreal, says Cameron Cuffe". Toronto Star. נבדק ב-24 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wagner, Curt (21 במרץ 2018). "Patience Lands Cameron Cuffe on Krypton After Long Journey". Show Patrol. נבדק ב-24 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hipes, Patrick; D'Alessandro, Anthony (September 24, 2019). "'The Little Mermaid': 'Krypton's Cameron Cuffe, Jonah Hauer-King Testing For Prince Eric Role". Deadline. Retrieved September 28, 2019.
↑  "Five Things You Didn't Know about Cameron Cuffe". tvovermind.com. 1 בינואר 2018. נבדק ב-28 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019029751  VIAF: 3134155191929982440007   WorldCat (עם VIAF): 3134155191929982440007
סרז'יו קונסייסאו

סרז'יו פאולו מרסניירו דה קונסייסאו (בפורטוגזית: Sérgio Paulo Marceneiro da Conceição; נולד ב-15 בנובמבר 1974 בקוימברה), הידוע בשם סרז'יו קונסייסאו, הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הקיצוני, וכיום משמש כמאמנה של מילאן מהסרייה א'.
כשחקן היה קונסייסאו ידוע במהירותו ובכוחו הפיזי. הוא שיחק בעשרה מועדונים שונים בחמש מדינות, ורשם מעל לחמישים הופעות בינלאומיות במדי נבחרת פורטוגל.