stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוי בארנס
קריירה משפטית

בעקבות תבוסתו בבחירות, החליט ברנס להקדיש את זמנו בפעילות באגודה הסיוע המשפטי של אטלנטה, שם הוא עבד במשך שישה חודשים כמתנדב במשרה מלאה. במהלך תקופה זו הוא סיפק ייעוץ משפטי פרו בונו ללקוחות מעוטי אמצעים, והקים אתר אינטרנט לפרסום זכויות הצרכנים.
ב-2003 הוענק לבארנס "פרס פרופיל האומץ" על ידי הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ון קנדי על הצלחתו בעת כהונתו כמושל על צמצום המוטיבים הלקוחים מדגל קונפדרציית המדינות של אמריקה בעיצוב דגל ג'ורג'יה, זאת על אף התנגדות פוליטית לכך.
לאחר תום תקופת התנדבותו באגודת הסיוע המשפטי, הקים בארנס משרד עורכי דין בשותפות עם בתו, אליסון בארנס סלייטר; חתנו, ג'ון סלייטר; ושותפו משכבר הימים, צ'ארלס טנסקלי. משרד זה הוא המשך של משרדו של בארנס שהחל את פעילותו ב-1975.
קריירה משפטית > העתירה לבית המשפט העליון של ג'ורג'יה

ב-11 ביוני 2007 דחה בית המשפט העליון של ג'ורג'יה עתירה נגד החוק להזדהות מצביעים. בארנס טען בפני בית המשפט שחוק זה נגד את החוקה על בסיס המקרה של העותרת שייצג, רוזלינד לייק, שהצביעה בפעם הראשונה לאחר שעברה להתגורר בג'ורג'יה, לא היה ברשותה רישיון נהיגה, ולפיכך נשללה ממנה זכות ההצבעה באופן מפלה.
בית המשפט פסק שלייק, העותרת היחידה בתיק, החזיקה ברשותה אמצעי זיהוי של MARTA, מערכת הסעת ההמונים האזורית, בשל היותה מוגבלת בתנועה, וכך היא כן יכלה להצביע ביולי 2006, ועל בסיס זה דחה את זכות העמידה שלה בעתירה. השופט הרולד מלטון כתב שלייק החזיקה באמצעי זיהוי קביל להצבעה על פי החוק שהתקבל באותה שנה.
קודם לכן, יכלו אזרחי ג'ורג'יה להזדהות לצורך הצבעה באמצעות 17 אמצעי זיהוי שונים, כולל אמצעים ללא תמונה, כמו חשבונות שירות. תומכי החוק טענו שהוא יגביר את אמינות המצביעים באמצעות תהליכי זיהוי טובים יותר. המחוקקים עדכנו את החוק ואפשרו לציבור להשיג בקלות יותר אמצעי זיהוי עם תמונה, אך עד ראשית 2008 לא יושמו סעיפי החוק.
קריירה משפטית > ועדת "אף ילד לא נשאר מאחור"

בפברואר 2006 הודיע מכון אספן (Aspen Institute) על הקמת הוועדה לחוק "אף ילד לא נשאר מאחור" (No Child Left Behind Act). בארנס, יחד עם מזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית טומי תומפסון, היה יושב הראש השותף של ועדה זו. על פי משימותיה, הוועדה היא "מאמץ דו-מפלגתי לזהות וליצור תמיכה לשיפורים במדיניות החינוך הפדרלית כדי לדרבן הישגים אקדמיים ולסגור פערים הישגיים תמידיים".
בחירות 2010

ביוני 2009 הודיע בארנס על הצגת מועמדתו בבחירות של 2010 למשרת המושל. מסע הבחירות שלו, שכונה "רוי 2010", הדגיש את הצורך בהרחבת התעסוקה, הבטחת מקורות מים, שיפור החינוך והרחבת אפשרויות התחבורה. ביולי אותה שנה ניצח בארנס בבחירות המקדימות של הדמוקרטים, ובבחירות הכלליות ניצבו מולו המועמד הרפובליקני נייתן דיל והמועמד הליברטריאני ג'ון מונדס. בבחירות הכלליות שהתקיימו בנובמבר, נוצח בארנס על ידי דיל, שרכב על גל הניצחונות של הרפובליקנים בבחירות אמצע הכהונה של אותה שנה.
הערות שוליים

1 2 3  Roy E. Barnes, Barnes Law Group, Marietta, GA: Barnes Law Group, 2014.
↑  "Roy Barnes - JFK Library". www.jfklibrary.org.
↑  Vicky Eckenrode, Court dismisses case challenging voter ID, The Augusta Chronicle, June 12, 2007.
↑  "About the Commission". The Aspen Institute. August 23, 2010. Archived from the original on May 11, 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193733855  ISNI: 0000 0000 4734 9315  LCCN: no2007153165  SUDOC: 128290463  VIAF: 68725506   WorldCat (עם VIAF): 68725506
אל-אחמדי (מחוז)

| --- | --- |
 מדינה:  כווית כווית
 בירת המחוז:  אל-אחמדי 
 שטח:  5,120 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  682,582 (2010)
 קואורדינטות:  29°04′37″N 48°05′02″E﻿ / ﻿29.077°N 48.084°E﻿ / 29.077; 48.084 
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-אחמדי (בערבית: محافظة الأحمدي) הוא אחד מששת המחוזות של כווית.
תתי מחוזות

מחוז אל-אחמדי מורכב מתתי-המחוזות הבאים:
אבו חליפה
אל-אחמדי
אל-עקילה
דאהר
פחיחיל (ער')
פינטאס
הדיה
ג'אבר אל-עלי
מהבולה (ער')
מנקף (אנ')
ריקה (אנ')
סבאחיה
עיר החוף סבאח אל-אחמד
וַפְרַה
מושל

ג'ביר עבדאללה ג'ביר עבדאללה השני כיהן כמושל המחוז בין 1962-1985.
גאוגרפיה

המחוז ממוקם כ-33 ק"מ מבירת כווית, כווית סיטי.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (40 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא דצמבר (15 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 164 מילימטרים בשנה. חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (65 מ"מ גשם), וחודש יוני הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
הערות שוליים

↑  מפת כווית
↑  Alan Rush (1987). Al-Sabah: History & Genealogy of Kuwait's Ruling Family, 1752-1987. London: Ithaca Press. ISBN 978-0-86372-081-9.
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
א-שויוח'

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  13,255 (2021)
 קואורדינטות:  31°34′41″N 35°09′00″E﻿ / ﻿31.578116666667°N 35.149925°E﻿ / 31.578116666667; 35.149925 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) א-שויוח'(למפת הר חברון רגילה) א-שויוח'(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-שויוח'(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-שויוח'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
א-שויוח' (בערבית: الشيوخ) היא עיירה פלסטינית בנפת חברון, הממוקמת כשישה קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר חברון. על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנה הכפר למעלה מ-8,811 תושבים.
כמו שאר אזור יהודה, גם א-שויוח' הוא אזור חקלאי. הגידולים הראשוניים כוללים זיתים, תאנים, שקדים, עדשים, אפרסקים ומשמשים. מטעי זיתים משתרעים על 980 דונם ואילו שדות גרגרים וקטניות מכסים 680 דונם. יש בעיירה כ-2,000 כבשים ועזים שגדלות כחיות משק.
היסטוריה

בשנת 1838 (תחת שלטון האימפריה העות'מאנית) ציין אדוארד רובינסון א-שויוח' כ"כפר הבנוי היטב". החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר בשנת 1863, וציין כי הכפר ממוקם על גבעה סלעית גבוהה. היו בו כ-200 תושבים ומסגד קטן שהוקדש ל"חיך איברהים אל הדמי".
רשימת כפרים עות'מאנית משנת 1870 מנתה בא-שויוח' 33 בתים ואוכלוסייה של 99 גברים, כאשר הנשים והילדים לא נספרו. מפת הקרן לחקר ארץ ישראל שיצאה לאור בשנת 1882 תיארה את א-שויוח' כ"כפר בנוי היטב הניצב גבוה ונראה מתוקוע. יש כמה עצים ומערות מסביבו. אספקת המים היא מבורות מים וממעיין מצפון הכפר."
המפקד האוכלוסין של שנת 1922 שערך שלטון המנדט הבריטי, א-שויוח' מנה 792 תושבים. מספר התושבים עלה במפקד האוכלוסין של 1931 ל-925 איש שהתגוררו ב-180 בתים.
בית הספר הראשון הוקם בשנת 1940 על ידי מוחמד מחמוד עיד. בסקר הכפרים של 1945 אוכלוסיית א-שויוח' כללה 1,240 מוסלמים. אדמת הכפר כללה 22,091 דונם. 1,713 דונם היו מטעים ושטח להשקיה, 3,365 לשדות דגנים, ואילו 24 דונם היו אדמות בנויות.
לפי מפקד האוכלוסין הירדני משנת 1961, התגוררו בכפר כ-1,660 תושבים.
בית ספר שני הוקם בשנת 2002.
הערות שוליים

↑  2007 PCBS Census Palestinian Central Bureau of Statistics. p.118.
1 2 3  Shuyukh Agriculture, Economy and History In Arabic
↑  Robinson and Smith, 1841, vol 2, p. 183
↑  Guérin, 1869, p. 150
↑  Socin, 1879, p. 161
↑  Hartmann, 1883, p. 142 noted 35 houses
↑  Conder and Kitchener, 1883, SWP III, p. 309
↑  Barron, 1923, Table V, Sub-district of Hebron, p. 10
↑  Mills, 1932, p. 33
↑  Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 23
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 94
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 144
↑  Government of Jordan, Department of Statistics, 1964, p. 23
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
אל-אחמדי

| --- | --- |
 מדינה:  כווית כווית
 מחוז:  אל-אחמדי
 שטח:  21.7 קמ"ר
 גובה:  109 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  30,991 (31 בדצמבר 2018)
  ‑ צפיפות:  1,429 נפש לקמ"ר (31 בדצמבר 2018)
 קואורדינטות:  29°05′26″N 48°03′55″E﻿ / ﻿29.090555555556°N 48.065277777778°E﻿ / 29.090555555556; 48.065277777778 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת כווית מוגדלת) כווית אל-ג'הראא עיראק ערב הסעודית  המפרץ הפרסי אל-אחמדי(למפת כווית רגילה) כווית אל-ג'הראא עיראק ערב הסעודית  המפרץ הפרסי אל-אחמדי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-אחמדי (בערבית: الأحمدي) היא עיר בכווית, שמשמשת כבירת המחוז אל-אחמדי.
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-33 ק"מ מבירת כווית, כווית סיטי.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (40 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא דצמבר (15 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 164 מילימטרים בשנה. חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (65 מ"מ גשם), וחודש יוני הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
הערות שוליים

1 2  Kuwait: Governorates & Major Places - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  Ahmadi, Ahmadi (באנגלית)
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557731805171  LCCN: n85204274  VIAF: 157173741   WorldCat (עם VIAF): 157173741 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כווית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מועדון הכותנה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מועדון ג'אז 
 מדינה:  ארצות הברית 
 קואורדינטות:  40°49′07″N 73°56′14″W﻿ / ﻿40.81850556°N 73.93736111°W﻿ / 40.81850556; -73.93736111
 
 he
 cottonclub-newyork.com
 
כרזה של קאב קאלוויי ותזמורתו במועדון הכותנה, 1934
מועדון הכותנה היה מועדון לילה מפורסם בהארלם, ניו יורק, אשר שימש בין השנים 1920–1940 מוקד בילוי בו מוזיקאי ג'אז וקומיקאים אפרו-אמריקאים הופיעו בפני קהל לבן. לאפרו-אמריקאים נאסרה הכניסה למועדון כקהל, במסגרת מדיניות ההפרדה הגזעית. אף על פי שהמועדון פעל במשך רוב שנותיו בתקופת היובש, הוגש בו אלכוהול לקהל.
בין האמנים שהופיעו במועדון ניתן למנות את דיוק אלינגטון, שתזמורתו הייתה תזמורת הבית של המועדון בין השנים 1927–1931 והנגנים פלטשר הנדרסון, קאונט בייסי, פאטס וולר, קולמן הוקינס, לואי ארמסטרונג, דיזי גילספי, קאב קאלוויי ואחרים, הזמרות בסי סמית, אלה פיצג'רלד, בילי הולידיי ואחרות.
בלילות ימי ראשון בילו במועדון אישים מצמרת הבידור בניו יורק: ג'ורג' גרשווין, אל ג'ולסון, אירווינג ברלין, אדי קנטור ואחרים.
היסטוריה

ב-1920 פתח המתאגרף ג'ק ג'ונסון מועדון בפינת שדרת לנוקס ורחוב 142 בהארלם וקרא לו "Club De Luxe".
בשנת 1923 השתלט על המועדון הגנגסטר אוני מאדן (Owney Madden), וזאת בשעה שהיה כלוא בכלא סינג סינג, ושינה את שמו ל"מועדון הכותנה", ברמז למטעי דרום ארצות הברית. בימת המועדון אף עוצבה כמרפסת בבית אחוזה דרומי טיפוסי. תחת ניהול חבורת הגנגסטרים של מאדן שגשג המועדון.
פלטשר הנדרסון גויס על מנת להשמיע "מוזיקה פראית" לקהל הלבן. במועדון נערכו שתי הופעות בלילה, אחת נפתחה ב-00:30 בלילה והשנייה ב-03:00 לפנות בוקר, דבר שאיפשר לבדרנים ואנשי עסקי השעשועים עצמם להגיע למועדון לאחר שסיימו הם-עצמם להופיע.
המשטרה לא התערבה במכירת האלכוהול במועדון למרות חוקי היובש באותן שנים.
מופעי הבידור, מוזיקת הג'אז והאלכוהול הזמין בשילוב עם סקרנותם של בני דור "שנות ה-20 הסוערות" לגבי אפרו-אמריקאים, הציבו את המועדון כאחד מאתרי החובה האופנתיים במנהטן.
באמצע שנות העשרים נפתחו שני סניפים למועדון, הראשון בשיקגו, בניהולו של ראלף קפונה והשני בלוס אנג'לס. הסניפים פעלו באופן עצמאי עם אמנים משלהם, אך אירחו סיבובי הופעות של להקות מועדון הכותנה. הסניפים נסגרו עקב המשבר הכלכלי בשנות השלושים.
לאחר 1927 התמתנה מעט התדמית ה"פרועה" של המועדון עם שכירת התזמורת של אלינגטון, שניגנה גם יצירות ארוכות ומורכבות. מן המועדון הונהגו שידורי רדיו שהביאו את המוזיקה לאוזני קהל בכל רחבי ארצות הברית ובעקבות בקשתו המפורשת של אלינגטון הותר גם לאפרו-אמריקאים להיכנס למועדון כקהל. ב-1931 החליף קאב קאלוויי ומופע ה"סוכר החום" שלו את התזמורת של אלינגטון.
ב-1935 פרצו בהארלם מהומות על רקע גזעי. הדבר הפך את השכונה לאזור פחות מסביר פנים ללבנים והמועדון נסגר. הוא נפתח מחדש באותו שם, בפינת ברודוויי ורחוב 48 ונסגר ב-1940 לצמיתות.
בתרבות

בשנת 1984 ביים פרנסיס פורד קופולה את הסרט העלילתי "מועדון הכותנה". הסרט, שהפקתו ארכה ארבע שנים ומומנה בתקציב של כ-50 מיליון דולר ועם גלריית שחקנים שכללה את ריצ'רד גיר, ניקולס קייג', בוב הוסקינס, לורנס פישבורן, טום וייטס, סופיה קופולה ואחרים, מגולל את סיפור המועדון בשיא תפארתו במקביל לסיפור יריבות בין שתי קבוצות גנגסטרים מתחרות. הוא מעוטר בקטעי נגינה וריקוד סטפס רבים ותפאורות ענק אך לדברי הביקורות סובל מתסריט קלוש. הסרט היה לכישלון כלכלי ואמנותי שגרם לקופולה נזקים ואובדן חירות אמנותית למשך שנים.
לקריאה נוספת

הפרק "Jungel Music" בתוך: Jazz: A History of America's Music / Geoffrey C. Ward (ISBN 0679765395) pp. 144–153
הערות שוליים

↑  לפי דברי ההסבר לשידור הרדיו הגרמני בקישורים החיצוניים
↑  רחל נאמן, קולנוע -כל הג'אז הזה - "מועדון הכותנה", כותרת ראשית, 15 במאי 1985
↑  ביקורת באתר האוזן השלישית,  "The Cotton Club", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: ea64c93b-af6d-4c2f-a1d6-3548b0b425ef
קודקס אצטקי

פרט מהעמוד הראשון של קודקס בוטוריני, המתאר את היציאה מאצטלן.
קודקס אצטקי הוא מצחף שנוצר על ידי האצטקים, בתקופה הקדם-קולומביאנית, או על ידי צאצאיהם תחת הקולוניאליזם הספרדי. קודקסים אלו מהווים מקור ראשוני חסר תחליף לחקר התרבות האצטקית.
הקודקסים האצטקיים הקדם-קולומביאניים שונים מאלו האירופאיים בכך שהם בחלקם הגדול מצוירים, כלומר הם אינם מהווים סמלים פונטיים ולא נועדו לסמל שפה מדוברת או כתובה. הקודקסים בני התקופה הקולוניאלית אינם כתובים בכתב ציורים בלבד, אלא גם בנאוואטל קלאסית (באלפבית לטיני), בספרדית, ולעיתים אף בלטינית.
על אף שקודקסים ספורים בלבד שרדו את כיבוש האימפריה האצטקית בידי הספרדים ואת שריפת הקודקסים בידי הכמרים כחלק מהכיבוש הרוחני, הרי שמסורות ציור במסורת הטלאקוויטוס (tlacuilos), ציירי הקודקסים, נמשכו אל תוך התקופה הקולוניאלית, וכיום קיימים כ- 500 קודקסים מהתקופה הקולוניאלית.
קודקס בורבוניקוס

קודקס בורבוניקוס (Borbonicus) הוא קודקס אשר נכתב בידי כהנים אצטקיים מעט לפני, או מעט לאחר, הכיבוש האירופי. כקודקסים קדם-קולומביאניים אחרים מצויר הקודקס בכללותו, אם כי מספר תאורים בספרדית נוספו אליו מאוחר יותר. ניתן לחלק את הקודקס לשלושה חלקים: חלקו הראשון הוא טונאלמאטל (Tonalamatl) מורכב, או לוח שנה קדוש; חלקו השני הוא תיעוד של מחזור 52 השנים, שהיה מקובל במרכז אמריקה, ובו סדר התאריכים של הימים הראשונים של כל אחת מ-52 שנים אלו; ואילו החלק השלישי מוקדש לפולחנים וטקסים, ובמיוחד לאלו שמסיימים את מחזור 52 השנים, כאשר יש להצית מחדש את "האש החדשה".
קודקס בוטוריני

קודקס בוטוריני (Boturini) צויר בידי מחבר אצטקי לא ידוע בנקודת זמן כלשהי בין השנים 1530 ו-1541, כעשור לאחר הכיבוש הספרדי של מקסיקו. בציוריו מספר הקודקס את סיפור המסע המיתי של האצטקים מאצטלן לעמק מקסיקו.
במקום להשתמש במספר דפים עשה המחבר שימוש ביריעה ארוכה של אמאטל (Amatl; סוג נייר פרה-קולומביאני המיוצר מסיבי עץ הפיקוס), המקופלת בצורת אקורדיון ל- ½21 דפים. באמצעו של הדף ה-22 נמצא קרע, ולא ברור אם כוונת המחבר הייתה לסיים את הקודקס בנקודה זו או לא. בשונה מקודקסים אצטקים אחרים הציורים נטולי צבע, ומשורטטים בדיו שחור בלבד.
שמו של הקודקס שאוב משמו של אחד מבעליו האירופאים הראשונים, לורנזו בוטוריני ברנדוצ'י (Boturini Bernaducci; 1702–1751‏), אולם הוא מוכר גם בשם "רצועת הנדידה" (Tira de la Peregrinación).
קודקס מנדוסה

קודקס מנדוסה הוא קודקס ציורי ובו הערות וביאורים בספרדית. הקודקס חובר בסביבות שנת 1541 והוא מחולק לשלושה חלקים: היסטוריה של כל אחד משליטי האצטקים וכיבושיהם; רשימת המיסים ששולמו בידי כל אחד מהמחוזות מעלי המס לאצטקים; ותאור כללי של חיי היום יום של האצטקים. הקודקס נוצר עבור קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ונקרא על שם אנטוניו דה מנדוסה, המשנה למלך הראשון של מלכות המשנה של ספרד החדשה, אשר הורה על חיבורו. את הקובץ כתב צייר ספרים אצטקי וכומר ספרדי שלמד את השפה תרגם את הגליפים לספרדית.
מיד לאחר סיום העבודה במקסיקו סיטי נשלח הקודקס לסנטו דומינגו והועלה על אונייה שהפליגה לספרד. אולם האונייה הותקפה על ידי פריבטיר צרפתית, והקודקס, יחד עם שאר הביזה הגיע לצרפת לידיו של אנדרה תֶבֶה (André Thévet), הקוסמוגרף (גאוגרף) של אנרי השני, מלך צרפת. בשנת 1583 הגיע לצרפת הגאוגרף הבריטי ריצ'רד האקלוט כנספח לשגרירות. הוא התיידד עם טבה וקנה ממנו את הקודקס. לאחר מותו של האקלוט ב-1616 הגיע כתב היד לידיו של הסופר סמיואל פרצ'ס, אשר שיבץ חלק מהציורים בספרי המסעות שערך ופרסם. לאחר פטירתו של פרצ'ס הקודקס עבר לרשות בנו וממנו לג'ון סלדן שדאג לכרוך אותו. מאז שנת 1659 נמצא הקודקס בספרייה הבודליאנית אשר באוניברסיטת אוקספורד.
הקודקס עצמו כתוב על 71 דפים בגודל פוליו (European paper), מתוכם 16 דפים הם תיאור ההיסטוריה של השנים 1325 עד 1521, כולל שמות תשעת המלכים האצטקים שמלכו באותה תקופה. 39 דפים הם רשימת 400 ערים ופירוט המיסים, הקנסות, הכופר והמתנות שעל הערים להביא כל שנה לשלטון המרכזי. ב-16 הדפים הנותרים מתוארים חיי היום יום, מנהגי החיים, החינוך והחוקים, שנה אחר שנה.
הקודקס הפלורנטיני

הקודקס הפלורנטיני הוא סדרה של 12 ספרים שנכתבו תחת פיקוחו של המיסיונר הפרנציסקני ברנרדינו דה סהגון בין השנים 1540–1585. ספרים אלו הם העתק של מקורות קודמים שאבדו, וייתכן שהושמדו בידי הרשויות הספרדיות אשר החרימו את עבודתו של סהגון. בקודקס זה נעשה שימוש רב, אולי יותר מכל קודקס אחר, לחקר התרבות האצטקית בתקופה שקדמה לכיבוש הספרדי. זאת על אף שמהדורה מלאה של הקודקס ובה כל הציורים, פורסמה לראשונה רק בשנת 1979. קודם לכן נעשה שימוש רק במהדורות מצונזרות, משוכתבות ומתורגמות לספרדית.
קודקס אאובין

קודקס אאובין (Aubin) מכיל היסטוריה ציורית של האצטקים החל מיציאתם מאצטלן (Aztlán), עבור בכיבוש הספרדי וכלה בתקופה המוקדמת של הקולוניאליזם הספרדי, עד לשנת 1607. הקודקס כולל 81 דפים וככל הנראה כתיבתו החלה בשנת 1576. ייתכן כי האח דייגו דוראן (Durán) פיקח על כתיבת הקודקס, שכן הוא פורסם בשנת 1867 תחת הכותרת Historia de las Indias de Nueva-España y isles de Tierra Firme והאח דוראן צוין כמחבר הפרסום. הקודקס נקרא גם "כתב היד של 1576" (Manuscrito de 1576), על שם שנת התחלת חיבורו. הקודקס מוחזק בספרייה הלאומית של צרפת בפריז ועותק ממנו מוחזק בספריית אוניברסיטת פרינסטון.
הקודקס כולל תיאור של הטבח במקדש שבטנוצ'טיטלאן בשנת 1520.
אין לבלבל בין קודקס אאובין לבין טונאלמאטל אאובין.
קודקס אסונה

קודקס אסונה (Osuna) הוא מקבץ של שבעה מסמכים נפרדים שנוצרו בתחילת שנת 1565 על מנת לשמש עדות כנגד המשנה למלך לואיס דה ולסקו (Velasco) במהלך הבדיקה שערך חרונימו דה ולדרמה (Valderrama) בין השנים 1563 ו-1566. בקודקס זה טוענים מנהיגים ילידים כי לא ניתנו להם שכר או תמורה בעבור מוצרים ושירותים שונים אותם סיפקו אנשיהם, ביניהם בניית בניינים ושירות במשק הבית.
הקודקס המקורי היה ציורי בלבד, אולם תאורים ופרטים בשפת הנאוואטל וכן תרגום לספרדית הוספו לו מאוחר יותר בעת שהוא נבחן בידי הרשויות הספרדיות.
קודקס קוסקצ'ין

קודקס קוסקצ'ין (Cozcatzin) הוא כתב יד בן 18 דפים של נייר אירופקי (36 עמודים) הכרוכים יחדיו, המתוארך לשנת 1572, אם כי ייתכן והוא נכתב מאוחר יותר. עיקר הקודקס הוא ציורי, אולם יש בו כיתוב בספרדית ונהואטל.
חלקו הראשון של הקודקס מכיל רשימת אדמות שהוענקו בידי איצקואטל (Itzcóatl) בשנת 1439 וכן חלק מהתלונות כנגד דייגו מנדוסה (Mendoza). בעמודים אחרים ישנו מידע היסטורי וגינאולוגי, המתמקד בטלטלולקו (Tlatelolco) וטנוצ'טיטלאן. העמוד האחרון כולל תאורים אסטרונומיים בספרדית.
הקודקס קרוי על שמו של דון חואן לואיס קוסקצ'ין, המופיע בקודקס עצמו בתור "ראש העיר של עיר זו של מקסיקו" (alcalde ordinario de esta ciudad de México). הקודקס מוחזק בספרייה הלאומית של צרפת שבפריז.
קודקס אישטלילשוצ'יטל

קודקס אישטלילשוצ'יטל (Ixtlilxochitl) הוא מקטע מקודקס המתוארך לתחילת המאה ה-17 אשר מתאר, יחד עם נושאים נוספים, לוח שנה שנתי של החגיגות והטקסים צוינו במקדש האצטקי (teocalli). כל אחד משמונה-עשר החודשים מיוצג בקודקס על ידי אל או דמות היסטורית.
הקודקס נכתב בספרדית על פני 50 עמודים הנפרשים על פני 27 דפים עשויים נייר אירופאי. בקודקס 29 ציורים. הקודקס נקרא על שם פרננדו דה אלבה קורטס אישטלילשוצ'יטל (~1568–1648), בן למשפחה השלטת של טשקוקו. הקודקס נמצא בספרייה הלאומית הצרפתית בפריז.
קודקס מליאבקיאנו

קודקס מליאבקיאנו (Magliabechiano) נוצר במרוצת אמצע המאה ה-16, בשנים הראשונות של הקולוניאליזם הספרדי. הקודקס מבוסס על קודקס בלתי ידוע מוקדם יותר והוא בעיקרו מסמך דתי המתאר 20 שמות הימים בהם נעשה שימוש במחזור ספירת הימים האצטקי (Tonalpohualli), את החגיגות לאורך 18 החודשים, את מחזור 52 השנים, אלילים שונים, טקסים דתיים, מנהגים ואמונות קוסמולוגיות.
הקודקס כולל 92 דפים עשויים נייר אירופאי ועליהם ציורים וטקסט בספרדית משני צידי הדף.
הקודקס קרוי על שמו של אנטוניו מליאבקיאנו, אספן כתבי יד איטלקי בן המאה ה-17 וכיום הוא מוחזק בספרייה הלאומית המרכזית של איטליה (Biblioteca Nazionale Centrale), בפירנצה.
ראו גם

קודקס בורג'ה
קודקס ריוס
עמוד מספר 13 מקודקס בורבוניקוס.
העמוד הראשון של קודקס מנדוסה
העמוד השני, מתאר את אגדת ייסודה של עיר הבירה טנוצ'טיטלאן, המיוצגת על ידי העייט על הקקטוס. הצלב בתוך הריבוע (הכחולים) מייצגים את האגם טחקוקו עליו בנויה העיר. בתוך הריבוע מופיעים ראשי השבטים החשובים ביותר המשתייכים
לאצטקים
קודקס אאובין
מקטע מעמוד מספר 34 בקודקס אסונה המתאר את הברית המשולשת של הערים טנוצ'טיטלאן, טשקוקו וטלאקופאן (Tlacopán).
צדו האחורי של עמוד מספר 11 בקודקס מליאבקיאנו, המתאר (משמאל לימין) את סימני הימים "סכין", "גשם", "פרח" ו"קרוקודיל".
ממד (גאומטריה אלגברית)

בגאומטריה אלגברית, הממד הוא פונקציה המתאימה לכל יריעה אלגברית מספר שלם ואי שלילי המתאר את מספר דרגות החופש של היריעה; למשל יריעה מממד אפס היא אוסף סופי של נקודות, ממד של עקום הוא אחד ואילו הממד של היריעה האפינית -  \mathbb {A} ^{n} והיריעה הפרויקטיבית -  \mathbb {P} ^{n} הוא -  n . מושג הממד קיים גם בסכימות ומבנים כלליים יותר של הגאומטריה האלגברית.
ניתן להגדיר את הממד באופן אקסיומטי על ידי שלוש הנחות המשקפות את התכונות הטבעיות שעל הממד לקיים. הנחות אלו יחד עם התכונות של יריעה אלגברית גוררות את יחידות הממד. קיומו של הממד מוכח על ידי בנייה מפורשת של פונקציית ממד, למשל ממד קרול, דרגת טרנסצנדנטיות וממד הילברט.
הגדרה אקסיומטית

תהי  X יריעה אלגברית מעל שדה  \mathbb {K} , לשם הפשטות נניח ש -  \mathbb {K}  סגור אלגברית. הממד הוא פונקציה מהיריעות האלגבריות אל המספרים השלמים האי שליליים -  {\text{dim}}\{{\text{Algebraic Varities}}\}\rightarrow \mathbb {N} \cup \{0\}, המקיימת את התכונות הבאות:
לכל כיסוי פתוח של  X על ידי יריעות אפיניות  X=\cup _{i=1}^{n}X_{i} מתקיים  {\text{dim}}(X)=max\{{\text{dim}}(X)_{i=1}^{n}\}.
{\text{dim}}({\mathbb {A} }^{n})=n.
אם  \nu :X\twoheadrightarrow Y הוא מורפיזם סופי (finite morphism) בין יריעות אלגבריות ועל, אז מתקיים  {\text{dim}}(X)={\text{dim}}(Y).
ממשפט שבלה (ראה להלן) נובע שניתן להחליף את האקסיומה השלישית בהנחה אינטואיטיבית יותר -
3'. אם  \nu :X\twoheadrightarrow Y הוא מורפיזם עם סיבים סופיים בין יריעות אלגבריות ועל, אז מתקיים  {\text{dim}}(X)={\text{dim}}(Y).
מכיוון שהנחה זאת חזקה יותר, מקשה על הוכחת הקיום של פונקציית הממד, ואין בה צורך כדי להגדיר את הממד ביחידות נוח יותר להשתמש בהנחה 3.
יחידות

לכל שתי פונקציות ממד  {\text{dim}}_{1} ו- {\text{dim}}_{2} ולכל יריעה אלגברית  X מתקיים  {\text{dim}}_{1}(X)={\text{dim}}_{2}(X). בשל תכונה מספר 1, הנקראת גם מקומיות, מספיק להוכיח יחידות עבור יריעות אפיניות. ממשפט הנורמליזציה של נתר נובע כי כל יריעה אפינית  X מממד  n ניתן להעתיק סופית ועל  \mathbb {A} ^{n}, כלומר קיימת  \nu :X\twoheadrightarrow \mathbb {A} ^{n} העתקה סופית ועל. מתכונה מספר 3 נובע כי  {\text{dim}}_{1}(X)={\text{dim}}_{1}(\mathbb {A} ^{n}) וגם  {\text{dim}}_{2}(X)={\text{dim}}_{2}(\mathbb {A} ^{n}) יחד עם תכונה 2 נובעת יחידות הממד -  {\text{dim}}_{1}(X)={\text{dim}}_{1}(\mathbb {A} ^{n})=n={\text{dim}}_{2}(\mathbb {A} ^{n})={\text{dim}}_{2}(X).
הגדרות מפורשות

נביא כמה דוגמאות מפורשות לבניית פונקציית ממד המקיימת את התכונות הנ"ל. כל אחת מהדוגמאות מספקת הוכחת קיום.