stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תרגום אונקלוס
מקומו של תרגום אונקלוס בהלכה > שניים מקרא ואחד תרגום

קיים דין הלכתי לקרוא את פרשת השבוע לפני קריאתה בציבור פעמיים בנוסח המקרא ועוד פעם אחת בתרגום אונקלוס.
יש הקוראים על פי פסוקים (כל פסוק פעמיים ואז תרגום הפסוק), ויש הקוראים על פי פרשה פתוחה או פרשה סתומה.
מקומו של המתורגמן
על פי המשנה והתלמוד הירושלמי והבבלי, התרגומים הארמיים שימשו בהקשר של קריאת התורה וההפטרה בבית כנסת. ממגילה ד:ד עולה כי אנשים שונים, ולסירוגין, קראו בתורה או לחלופין קראו/אמרו את התרגום. כל אדם, כולל קטן, יכול היה לשמש כ-'תורגמן'/'מתורגמן'. על זה היה לומר את תרגומו, מבלי להסתכל על ספר התורה – שמא יזהו דברי התרגום עם דברי המקרא עצמו. התורגמנים נהגו להשתמש בניסוח עקיף, בכדי שלא להישמע ח"ו כאילו הם האל או משה. בתרגום ניאופיטי נמצא כי, לפני תרגומו התורגמן הסב את תשומת לב הקהל למעשהו: 'עמי בני ישראל' – וכן הוסיף דברי קישור. כמו כן, המתורגמנים נהגו לרכך מקראות, אם היה בהן בכדי לפגוע ברגשות הקהל. בנוסף לכך, בעוד שבבתי ספר הם תרגמו את המקרא מילולית; בבתי הכנסת, התרגום נאמר לעיתים עם תוספות והרחבות, קטנות כגדולות. החכמים הבחינו בין פסוקים הנאמרים בציבור ('מיתרגם בציבורא'); וכאלו -שלא. בכלל המתרגמים פעלו על רקע של זלזול במלאכתם; וכנראה סבלו משבט ביקורתם בין כה וכה. ביקורת זו נועדה להשליט מרות פרשנית, אידאולוגית והלכתית של החכמים על מתורגמני בית הכנסת. ראיה לכך היא האמרה מפי ר' יהודה: 'המתרגם פסוק כצורתו, הרי זה בדאי; והמוסיף, הרי זה מגדף (תוספתא מגילה ג:מא). יחד עם זאת, הפערים הרחבים שבין דרישות חז"ל, לבין התרגומים הארמיים מלמדים על העצמאות, שמממנה נהנה מוסד התרגום. יתר על כן, מעמדו של תרגום אונקלוס מצביע על הכבוד ועל החשיבות שרחשו בבל לפחות, כלפי תרגום וכלפי המתרגם.
פירושים על תרגום אונקלוס

במשך הדורות נכתבו לתרגום אונקלוס פירושים רבים, המסבירים את החריגות בתרגום ואת כוונתו במקרים מיוחדים. ביניהם:
פתשגן - פירוש קדום, שיש שייחסוהו לר' עזריאל דאיינה או בנו ר' יעקב. כונה על ידי שד"ל "יא"ר" על שם שנת כתיבתו - שנת רי"א, אמנם יש שטענו שהוא פענח לא נכון את שנת החיבור.
אוהב גר לשמואל דוד לוצאטו (שד"ל).
נתינה לגר לרבי נתן מרקוס אדלר.
מרפא לשון לרבי יחיא קורח.
נפש הגר לרבי מרדכי לווענשטיין.
ביאורי אונקלוס לרבי שמשון ברוך שעפטעל.
חומש אונקלוס המבואר מאת הרב נסים אביטן.
יין הטוב על התרגומים לאלתר טוביה וין.
גר צדק לר' אליהו בן אמוזג (ליוורנו תרי"ח).
אור התרגום לרב שלמה אהרן ורטהיימר (ירושלים תרצ"ה).
נמוקי רש"י (יצא רק על בראשית-שמות) לרב חיים הירשנזון (סייני תרפ"ט).
לחם ושמלה מאת בנציון יהודה ברקוביץ
פרשגן מאת הרב ד"ר רפאל בנימין פוזן.
מעט צרי מאת הרב יעקב זאב לב.
מהדורות

תרגום אונקלוס מצוי על פי רוב במהדורות מקראות גדולות לדורותיהן כבר למעלה מחמש מאות שנה. מהדורה מיוחדת לתרגום אונקלוס יצאה בשנת 1884 על ידי אברהם ברלינר, והיא מבוססת על דפוס סביונטה שי"ז (1557).
במחקר האקדמי משתמשים במהדורה מדעית שהכין אלכסנדר שפרבר ואשר התפרסמה בליידן בשנת 1959. מהדורתו מתבססת על כתבי יד תימניים, המוחזקים כעדי הנוסח הטובים ביותר לתרגום. המהדורה מנוקדת בניקוד בבלי, כמו כתבי היד שעליהם הוא מתבסס. במקראות גדולות הכתר מתבססים גם על כתבי יד תימניים, אך בלי חילופי נוסחאות, ועם ניקוד "רגיל" (חוץ מהשמטת שווא נח), ובחומש תורת חיים שבהוצאת מוסד הרב קוק מתבססים על התרגום שבתאג' כפי שערך הרב יוסף קאפח.
קונקורדנציה לתרגום אונקלוס פורסמה בשני כרכים על ידי חיים יהושע קוסובסקי. בדרך כלל אין צורך במילון ארמי-עברי לתרגום (בשל היותו תרגום מילולי מהעברית), אולם בשעת הצורך משמשת הקונקורדנציה גם כמילון, וכן ניתן להיעזר במילונו האנגלי של מרקוס יסטרוב לתלמוד, למדרש ולתרגומים.
מילון מדעי לתרגום אונקלוס יצא בשנת 2008 על ידי החוקר האמריקאי אדוארד קוק.
ראו גם

תרגומי התנ"ך
מתרגמים עבריים
לקריאה נוספת

שמואל דוד לוצאטו, אוהב גר, קראקר 1895.
יעקב רייפמן, שדה אדם, ברלין 1897.
רפאל בנימין פוזן, העקיבות התרגומית בתרגום אונקלוס, הוצאת מגנס 2004
דב רפל, תרגום אונקלוס כפירוש לתורה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשמ"ה
חיים יבין (עורך), תרגומי המקרא, ירושלים תשמ"ד, פרק שני (עמ' 8–18).
אברהם טל, לשון התרגום לנביאים ראשונים, תל אביב, תשל"ה, עמ' יד-כא (סיכום מצב המחקר בנוגע לזיהוי הלשון של תרגום אונקלוס ותרגום יונתן לנביאים).
חיים יהושע קאסאווסקי, אוצר לשון תרגום אונקלוס (קונקורדנציה לתרגום אונקלוס).
הרב מנחם מנדל פומרנץ, נקרא ומתרגם מבוא מורחב לחקר התרגום השתלשלותו ודפוסיו, בתוך מקראות גדולות מהדורת עוז והדר, ירושלים תשע"א (2011)
ערן ויזל, "מעמדו של תרגום אונקלוס בתודעתו הפרשנית של רש"י", תרביץ עה, חוברת ג-ד, תשס"ו (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
אברהם ברלינר, תרגום אונקלוס על התורה על פי נוסחא בחומש דפוס סביוניטה שי"ז.
אלכסנדר שפרבר, כתבי הקדש בארמית, חלק א (תורה). הקישור לאוצר החכמה, הזמין למנויים בלבד. יש גם צילום בארכיון האינטרנט, שאפשר להירשם ול"השאיל" בחינם: חלק א, חלק ב, חלק ג, חלק ד(א) וחלק ד(ב). המהדורה מנוקדת בניקוד בבלי.
Marcus Jastrow, A Dictionary of the Targumim, the Talmud Babli and Yerushalmi, and the Midrashic Literature, 1903
Edward M. Cook, A Glossary of Targum Onkelos, Leiden 2008
הערות שוליים

↑  B. GROSSFELD, A BIBLIOGRAPHY OF TARGUM LITERATURE, 1-2, CINCINNATI 1972.
1 2   Étan LEVINE, The Targums : Their Interpretative Character and Their Place in Jewish Text, IN Magne Saebo, Hebrew Bible, Old Testament: The History of Its Interpretation, göttingen vandenhoeck & Ruprecht 1996, PP. 323-331
↑  Alexander, PS, Jewish Aramaic Translations of Hebrew Scriptures, Editor	Mulder, MJ. Mikra: Text, Translation, Reading, and Interpretation of the Hebrew Bible in Ancient Judaism and Early Christianity. Philadelphia Fortress Press, 1988, PP.217-253.
↑  בתשובת הגאון שר שלום, ראש ישיבת סורא, (מאמצע המאה ה-9 לספירה) ”ושמענו מפי חכמים קדמונים שעניין גדול עשה הקב"ה באונקלוס הגר על שנעשה התרגום על ידו”
↑  למשל: "ובתי הנפש - תרגם עקילס אסטו מוכריאה" (תלמוד ירושלמי, מסכת שבת,  פרק ו', הלכה ד'). הכוונה למילה היוונית εὐστομάχια, קישוטי צוואר.
↑  .Dominique Barthelemy, Les Devanciers D'aquila. Première publication intégrale du texte des fragments du Dodécaprophéton 1963.
↑  מגילה ג א, רש"י קידושין מט א.
↑  ספר במדבר, פרק כ"ג, פסוק ד'
↑  ראו על כך: רמב"ם, מורה הנבוכים, ח"א, פרק כ"ז.
↑  רפאל בנימין פוזן, העקיבות התרגומית בתרגום אונקלוס, הוצאת מגנס 2004
↑  אנציקלופדיה מקראית, כרך ח, ערך תנ"ך, פרשנות, ג, עמ' 648
↑  יונה פרנקל, מחזור פסח, ירושלים תשנ"ג, עמ' כ-כא בהקדמה.
↑  א. שנאן, אגדתם של מתורגמנים, תשלט, עמ' 192 ואילך; ר. כשר, התרגומים הארמיים, פעמים 83, תש"ס, עמודים 107-70; א. שנאן, תרגום ואגדה בו, ירושלים 1992
↑  ראה על כך בדיון בצפונות ח (תש"נ) ו-ט (תשנ"א).
↑  המהדורה זמינה באוצר החכמה כאן (למנויים בלבד).
↑  ראו בשער מהדורה זו, וכן בהקדמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289071305171  VIAF: 720144783199636971337   WorldCat (עם VIAF): 720144783199636971337
ארנסט גרינינג

ארנסט גרינינג (בשם מלא באנגלית: Ernest Henry Gruening;‏ (/ɡriːnɪŋ/)‏; 6 בפברואר 1887, ניו יורק – 26 ביוני 1974, וושינגטון) היה עיתונאי ופוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כמושל אלסקה בשנים 1939–1953 (לפני ששטח הוכרז כמדינת ארצות הברית) וסנאטור בשנים 1959–1969.
ביוגרפיה

ארנסט גרינינג נולד בניו יורק למשפחה יהודית של רופאי עיניים. הוא סיים אוניברסיטת הרווארד בשנת 1907 ובשנת 1912 קיבל הסמכה כרופא. אמנם במקום להתחיל לעסוק במקצוע הוא פנה לעיתונות. הוא עבד במספר עיתונים בבוסטון. לאחר הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה הוא התגייס ושירת בחיל התותחנים. בשנים 1920–1923 הוא היה עורך של The Nation.
גרינינג התעניין בהיסטוריה של מקסיקו. בשנת 1928 הוא פרסם ספר על המדינה. על כתיבת הספר גרינינג קיבל עיטור ממשלת מקסיקו.
בעקבות מדיניות הניו דיל גרינינג הצטרף לממשל וכיהן במספר תפקידים. בשנת 1939 גרינינג מונה למושל אלסקה. באותה תקופה אלסקה הייתה במעמד של "טריטוריה" ולא של "מדינה" של ארצות הברית.
לאחר המתקפה על פרל הארבור גרינינג היה שותף להכנות להתנגדות לפלישה אפשרית. ביוני 1942 יפן תקפה את האזור ואף הצליחה לקבל שליטה על מספר איים לתקופה מוגבלת.
גרינינג לא היה מרוצה מהתייחסות של הממשל לילידי אלסקה. הוא תמך בפעילות של ארגוני הילידים ושל אליזבת פרטרוביץ' להפסקת ההפליה. בתמיכתו בשנת 1945 עבר חוק Alaska Equal Rights Act.
גרינינג פעל להעברת חוק שמסדיר הטבות ללוחמי הצבא. בשנת 1946 תגבר את מאבק נגד השחפת ואף הכריז על מצב חרום באלסקה. כ-10% מתקציב אלסקה הופנה לנושא זה.
גרינינג פעל להסדרת הנושא המדיני והסדרת אלסקה כמדינת ארצות הברית. הנושא הוסדר בשנת 1959. באותו יום גרינינג מונה לסנאט של ארצות הברית כנציג המדינה החדשה. בשנת 1962 הוא ניצח בבחירות את טד סטיבנס וזכה לכהונה נוספת. בבחירות של שנת 1968 הוא רץ כמועמד עצמאי ולא זכה.
גרינינג היה בין הסנאטורים הבודדים שבשנת 1964 הצביעו נגד השתתפות במלחמת וייטנאם.
יהושע לוף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1902
 פטירה:  19 באוגוסט 1985 (בגיל 83 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1921–1985 (כ־64 שנים)
 
יהושע לוף (לופנפלד) (1902 – 19 באוגוסט 1985) היה שחקן עברי ביישוב, מראשוני השחקנים בתיאטרון "אֹהל".
ביוגרפיה

לוף נולד למשה ודבורה לופנפלד ברוסיה. בצעירותו, בשנת 1921, עלה לארץ ישראל, ולמד משחק בסטודיו אהל של משה הלוי. בשנת 1925 היה ממייסדי תיאטרון "אֹהל", ובו שיחק במשך 44 שנים, עד סגירתו. עם קבלתו לתיאטרון, ארגן לו משה הלוי משרה מנהלית בעיתון "דבר" שנוסד באותו זמן ועם הזמן הוא היה לגזבר העיתון.
לוף הופיע בהצגות רבות, בהן "המכשפה", "בפרוורי ניו יורק", "סולון בלידיה", "יום מנוחה", "תמר אשת ער", "העיר הזאת", החולה המדומה, "סוף העולם", "מתחת לגשר", "יושה עגל", ירמיהו, "שמע ישראל", "בשפל", "אגדת חורף", "עמך", "שולמית", "המשוגעת משאיו", "שש נפשות מחפשות מחבר", "אלדורדו" ו"פישקה החיגר".
לוף שיחק בתפקידי משנה בעיקר באהל, אך גם פעם אחת בהבימה.
לוף היה חובב ספורט ובשנות ה-50 השתתף בצעדות, תחרויות ומרוצים ואף היה במשלחת שייצגה את ישראל בהולנד, יחד עם יחידה צבאית שעליה פיקד בנו.
בשנים 1975-1983 הופיע במספר סרטי קולנוע – "הסנדלר העליז", "הצילו את המציל", "בוא נפוצץ מיליון", "רגעים", "מיליונר בצרות", "שלאגר", "אסקימו לימון", "טעות במספר", "שפשוף נעים" ו"בחינת בגרות".
לוף נפטר באוגוסט 1985. ילדיו הם משה לופנפלד (אדריכל) וירמיהו לופנפלד (ספורטאי שמת בשנת 1961 מבדיקה רפואית לאחר פגיעה במהלך אימון).
הערות שוליים

↑  דבורה לופנפלד, דבר, 4 באפריל 1960
↑  מדבר ועד עולם, דבר, 18 ביוני 1965
↑  פינת הנוסטלגיה, מעריב, 27 בינואר 1984
↑  שחקן אוהל וגזבר דבר, דבר, 23 ביוני 1965
↑  נ. הרשברג, ועוד על המכשפה באוהל, קול העם, 18 בפברואר 1947
↑  שר. בר מרדכי, בפרברי ניו יורק, הַבֹּקֶר, 9 בינואר 1948
↑  סולון בלודיה, דבר, 2 ביוני 1949
↑  יצחק הירשברג, יום מנוחה, קול העם, 2 בדצמבר 1949
↑  תמר אשת ער, דבר, 7 במרץ 1952
↑  העיר הזאת באהל, מעריב, 23 במרץ 1953
↑  "החולה המדומה" ב"אהל", דבר, 16 באוקטובר 1953
↑  ר. עזריה, סוף העולם באוהל, מעריב, 5 ביולי 1954; המשך
↑  יצחק אברהמי, חמישה הרוגים ומשפט צדק, זמנים, 19 בנובמבר 1954
1 2  חיים נגיד, שניים שהלכו לעולמם, מעריב, 22 באוגוסט 1985
↑  תיאטרון אהל מציג, מעריב, 20 באפריל 1964
↑  פרסומת חסרת טעם, מעריב, 30 במרץ 1967
↑  יהושע לוף, אתר הבימה
↑  ירמיהו לוף, דבר, 17 ביולי 1961
↑  הצעדה לבירה מסתיימת היום, על המשמר, 11 באפריל 1957
↑  23 קשישים עברו את אות הספורט, למרחב, 10 בינואר 1960
↑  427 רצים במירוץ התבור, על המשמר, 20 בנובמבר 1955
↑  י. אסולין זכה ברביעית במירוץ התבור, על המשמר, 22 בדצמבר 1957
↑  ראשוני הצועדים, על המשמר, 2 באפריל 1958
↑  המריאו להולנד לתחרות צעידה, מעריב, 22 ביולי 1956
↑  יהושע לוף, ספר הקולנוע הישראלי
↑  נסתיים מפעל הצעדה העממי, הצופה, 8 ביוני 1956
↑  חברים מספרים על רמי, מעריב, 16 ביולי 1961
איי קיימן במשחקים האולימפיים לנוער

| --- | --- |
איי קיימן
 
 הוועד האולימפי הלאומי
 קוד ייצוג:  CAY
 
 השתתפות במשחקי הקיץ (באפור: לא השתתפה)
 2010 • 2014 • 2018
 השתתפות במשחקי החורף (באפור: לא השתתפה)
 2012 • 2016 • 2020 • 2024
איי קיימן משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). איי קיימן השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012). עד כה, אף ספורטאי נוער מאיי קיימן לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער מאיי קיימן היא סמלית.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של איי קיימן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים שחייה ושיט. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה חמישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה, התעמלות, רכיבה ושיט והשתתפותה היא סמלית.
השתתפות במשחקים > משחקי החורף

איי קיימן השתתפה באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת שמנתה גולש אלפיני אחד. אולם, אף על פי שהגולש דין טרוורס העפיל למשחקים הוא לא היה רשום לאף תחרות בענף הסקי אלפיני.
ראו גם

איי קיימן במשחקים האולימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
דז'רז'וניוב

חומות העיירה
העירייה והשוק
דז'רז'וניוב (בפולנית: Dzierżoniów; בגרמנית: Reichenbach im Eulengebirge, רייכנבאך בהרי הינשופים) היא עיירה בפרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין. היא קרויה על שם הכומר, חוקר הדבורים והדבוראי הפולני יאן דז'רז'ון (Jan Dzierżon).
היסטוריה

בעבר, העיירה הייתה ידועה כרייכנבאך (Reichenbach), שילוב של המילה הגרמנית רייך (עשיר, חזק) ובאך (זרם), השם מתייחס לזרם החזק של נהר פילאבה (Pilawa).
במהלך המאה ה-16, התפתח ברייכנבאך מרכז מסחרי, בייחוד לטקסטיל ופשתן. לאחר מלחמת שלזיה הראשונה, הפכה רייכנבאך לחלק ממלכת פרוסיה. בשנת 1762 במהלך מלחמת שבע השנים, באזור שבין רייכנבאך ושווידניצה התרחש קרב בורקטוף בין פרוסיה ואוסטריה.
בשנת 1790 נציגים מאוסטריה, פרוסיה, הרפובליקה ההולנדית ופולין נפגשו ברייכנבאך לדון בעניין המלחמה העות'מאנית באירופה. בשנת 1855, התחברה רייכנבאך לרשת רכבות. בשנת 1871 הפכה העיירה לחלק מהאימפריה הגרמנית.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה מחנה ריכוז גדול בשלזיה תחתית, גרוס-רוזן, עם סניפים חשובים בעיירה ובשתי עיירות סמוכות נוספות. היו שם בערך 20,000 ניצולים יהודים של המחנה, רבים מהם פולנים. אליהם הצטרפו מאוחר יותר על ידי יהודים פולנים הוחזרו מברית המועצות, ואחרים ששרדו במחבוא בפולין או חזרו ממחנות ריכוז בגרמניה. אחד מבתי הכנסת בעיירה (שנפתח בשנת 1875) שרד את המלחמה ושוחזר.
לאחר המלחמה, בשנת 1945, העיירה הועברה מגרמניה לפולין. רוב תושביה הגרמנים נמלטו לפני סוף המלחמה ורוב אלה שכן נשארו גורשו לאחר מכן. הגרמנים הוחלפו במתיישבים פולנים, בעיקר מהחלק המזרחי של פולין שסופח לברית המועצות.
בתקופה שלאחר המלחמה, העיירה הייתה ידועה בשמות שונים: ריכבאך (Rychbach - שמה הפולני המסורתי), רייכנבאך (Reichenbach) ודרובנישב (Drobniszew). בשנת 1936 כונתה העיירה גם דז'רז'וניוב (Dzierżoniów) או דז'רז'ון (Dzierżon) על שם אותו כומר, חוקר דבורים ודבוראי יאן דז'רז'ון.
ערים תאומות

פולין סרוצק, פולין
פולין קלושברוק, פולין
הממלכה המאוחדת קרו, הממלכה המאוחדת
צ'כיה לנשקרואון, צ'כיה
גרמניה בישופסהיים, גרמניה
הערות שוליים

↑  Baza Demografia: Stan ludności 2014, Ludność stan w dniu 30 VI, Ludność według płci i miast, Dolnośląskie
↑  ראיון עם Kamil Kijek
↑  בית הכנסת Rutika
↑  בית הכנסת נפתח מחדש
↑  http://src-h.slav.hokudai.ac.jp/coe21/publish/no15_ses/14_yoshioka.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555460405171  GND: 4103607-4  LCCN: n85071592  MusicBrainz: 20f15bce-e59a-45c8-92b0-3285c944c216  NKC: ge523335  VIAF: 137267303   WorldCat (עם VIAF): 137267303
בוב ברטלט

אדוארד לואיס ברטלט (באנגלית: Edward Lewis Bartlett‏; 20 באפריל 1904 – 11 בדצמבר 1968), שנודע בשם בוב ברטלט, היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כאחד משני נציגיה הראשונים של מדינת אלסקה בסנאט של ארצות הברית בשנים 1959–1968.
ביוגרפיה

ברטלט נולד בסיאטל, בנם של אדוארד ואיידה פלורנס (לבית דוברספיק) ברטלט. לאחר שלמד באוניברסיטת וושינגטון בין השנים 1922–1924, השלים ברטלט את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת אלסקה בפיירבנקס בשנת 1925, ואז החל את דרכו בפוליטיקה של ארצות הברית. עד 1933 היה כתב בעיתון "Fairbanks Daily News-Miner", ולאחר מכן שירת כמזכירו האישי של אנתוני דיימונד (אנ'), נציגהּ של טריטוריית אלסקה בבית הנבחרים של ארצות הברית. שלוש שנים אחר כך היה ליושב ראש הוועדה לפיצויי אבטלה באלסקה.
ב-30 בינואר 1939 מינה אותו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט למזכיר טריטוריית אלסקה. בראשית 1945 החליף את דיימונד בגבעת הקפיטול, וייצג את אלסקה ללא זכות הצבעה במליאת הנבחרים במשך 14 שנה. בהמשך שירותו האזרחי היה נשיא איגוד השחפת באלסקה (Alaska Tuberculosis Association) והיה חבר במועצת המלחמה של המדינה. עם קבלתה של אלסקה לאיחוד ב-1959, היה לאחד משני הסנאטורים הראשונים מטעמה וייצג אותה בסנאט עד למותו בשלהי 1968.
ברטלט היה בעל מוניטין של איש שקט בעל הישגים. בספריית הקונגרס מעריכים כי היו לו הצעות חוק רבות יותר מכל חבר אחר בהיסטוריה של הקונגרס האמריקאי. בטרם קבלת מעמד מדינה עבור אלסקה, ברטלט הגה חקיקה (בחסות חברי קונגרס אחרים), כגון "החוק להתרת בריאות הנפש באלסקה" משנת 1956. חלק מחקיקותיו כללו את הצעת החוק לבטיחות קרינה ו"חוק ברטלט", המחייב שכל הבניינים במימון פדרלי יהיו נגישים לנכים.
ברטלט נפטר בעקבות ניתוח לב ב-11 בדצמבר 1968 בבית החולים קליבלנד קליניק שבקליבלנד. הוא נטמן בבית העלמין נורת'ן לייטס ממוריאל פארק שבפיירבנקס. בשנת 1971 הזמינה מדינת אלסקה את הפסל פליקס דה ולדון ליצור פסל ברונזה בדמותו של ברטלט השוכן בהיכל הפסלים הלאומי שבקפיטול.
הערות שוליים

↑  בוב ברטלט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
| חברי הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אלסקה אלסקה |
| --- | --- | --- |
| קבוצה 2 | בוב ברטלט • טד סטיבנס • מארק בגיץ' • דן סאליבן |  |
| קבוצה 3 | ארנסט גרינינג • מייק גראוול • פרנק מרקאוסקי • ליסה מרקאוסקי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278479705171  ISNI: 0000 0000 2170 6118  LCCN: n80139328  NARA: 10574255  SNAC: w6qn6n8m  SUDOC: 111047927  US Congress: B000201  VIAF: 62854170   WorldCat (עם VIAF): 62854170
מלאבס (מקומון)

| --- | --- |
 סוג:  מקומון
 תדירות:  שבועון
 מו"ל:  רשת שוקן
 תאריכי הופעה:  1986–הווה (כ־39 שנים)
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל
 https://www.melabes.co.il
 
מלאבס – פתח תקווה הוא מקומון שיוצא לאור בפתח תקווה.
היסטוריה

המקומון נוסד בשנת 19861986, ובסוף שנות ה-90 נרכש על ידי רשת המקומונים שוקן. עם הכתבים בעיתון במהלך השנים נמנו: גולן בר יוסף, מאירה ברנע-גולדברג, מתי טוכפלד ותמרה טראובמן.
בשנת 2007, במסגרת תוכנית ההתייעלות ומיתוג מחדש של רשת שוקן, שונה שמו ל"העיר - פתח תקווה". לאחר זמן קצר המיתוג מחדש בוטל והעיתון חזר לשם "מלאבס".
במהלך שנת 2008 נסגרו משרדי מערכת העיתון במסגרת תוכנית ההתייעלות של רשת שוקן והיא מוזגה עם מטה רשת המקומונים שוקן בתל אביב.
בשנת 2017 השיק לראשונה אתר אינטרנט, לאחר שבמשך שנים רבות נמנעה רשת שוקן להקים אתרי אינטרנט מקומיים, כדי לא לפגוע במהדורה המודפסת. המהדורה האלקטרונית שלו הפכה זמינה בחינם באתר.
ראו גם

רשת שוקן
כל העיר
העיר
הערות שוליים

↑  ברוכים הבאים: האתר הגדול של פתח תקווה וראש העין, באתר מלאבס
↑  14 מקומוני רשת שוקן ישנו את שמם ל"העיר", באתר גלובס, 26 בדצמבר 2006
↑  לי-אור אברבך, ‏מצמצמים חלוקה: תופסק הפצת עיתון "העיר" בחולון ובפתח-תקווה, באתר גלובס, 27 בדצמבר 2009
↑  אורן פרסיקו, רשת שוקן יוצאת לדרך חדשה ואמיצה, באתר העין השביעית, 19 באוגוסט 2008
↑  אלכסנדר כץ, מתחת לרדאר: 'שוקן' מקימה רשת אתרי אינטרנט מקומיים, באתר אייס, 12 ביוני 2017
| דגל ישראל שבועונים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | מעריב סופהשבוע • זו הדרך • בראשית |  |
| בידור ופנאי | לאשה |  |
| המגזר החרדי | משפחה • בקהילה • שעה טובה • יום ליום • הדרך • העדה • כפר חב"ד • בית משיח • המחנה החרדי • החומה |  |
| התנועה הקיבוצית | הזמן הירוק • ידיעות הקיבוץ |  |
| המגזר הדתי-לאומי | בשבע • מקור ראשון (מוצש) • שביעי |  |
| ילדים ונוער | מעריב לנוער • מעריב לילדים • אותיות וילדים • זרקור |  |
| רשתות מקומונים | רשת שוקן • ידיעות תקשורת • קו עיתונות (דתי-חרדי) • השקמה |  |
| מקומונים | העיר • כל העיר (ירושלים ומודיעין) • Time Out תל אביב • כלבו – חיפה והצפון • ערב ערב באילת • השבוע באשדוד • צומת השרון • מלאבס – פתח תקווה |  |
| בערבית | כל אל-ערב • א-סנארה • אלמיתאק • אח'באר א-נקב • פנורמה • חדית' א-נאס |  |
| בשפות אחרות | נובוסטי נדלי (רוסית) • אוי קלט (הונגרית) |  |
| שבועונים מהעבר | הארץ שלנו • דבר השבוע • דבר לילדים • העולם הזה • הפועל הצעיר • להיטון • כולנו • משמר לילדים • עיתון מיוחד • פנים אל פנים • קונטרס • רימון  • שישי  • עולמו של דיסני • רייטינג • ראש אחד • במחנה • פנאי פלוס • צוהר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אספירין

| --- | --- |

נוסחת המבנה של אספירין
 
 שם IUPAC
 2-acetoxybenzoic acid
 שמות מסחריים בישראל
 אקמול פוקוס, אצטוסאל, אספירין, באפרד פירין, קרדיופירין, קרטיה, אקסידול, גודמד, מיקרופירין, טבעפירין
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C9H8O4 
 מסה מולרית:  180.157
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמן מחצית חיים:  למנה של 300–650 מ"ג: 3.1–3.2 שעות
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  A01AD05, B01AC06, N02BA01 
 מספר CAS:  50-78-2
 PubChem:  2244
 ChemSpider:  2157
 
אספירין (באנגלית: Aspirin) או חומצה אצטילסליצילית (באנגלית: acetylsalicylic acid; בראשי תיבות: ASA) היא אחת התרופות הידועות והנמכרות ביותר בכל הזמנים. האספירין הוא האב טיפוס של משפחת נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (באנגלית Nonsteroidal anti-inflammatory Drugs או בקיצור NSAIDs). פעילותו הרפואית העיקרית היא בשיכוך כאב, אך הוא יעיל גם בהורדת חום הגוף, עיכוב היצמדות טסיות הדם (מניעת אגרגציה, מכונה לעיתים קרובות "דילול דם") ולכן משמש כתרופה נוגדת-קרישה, וכן בטיפול בדלקות כרוניות כגון דלקת מפרקים.
חשיבותו בהיסטוריה של הכימיה גדולה, בין השאר, בשל העובדה שזוהי התרופה הראשונה שסונתזה במעבדה; עד לסינתוזה, בשנת 1897, היו כל התרופות מבוססות על חומרים שנמצאו בטבע. ייצור האספירין מסמל את תחילתו של עידן הפרמקולוגיה והכימיה תרופתית במדעי הרוקחות בצורתם המודרנית ושל תעשיית התרופות.
מבנה כימי

שמו הטריוויאלי (אנ') של האספירין הוא חומצה אצטילסליצילית. שמו המדעי, לפי כללי IUPAC, הוא 2-אצטאוקסי-חומצה בנזואית. מהשם ומנוסחת המבנה עולה כי מולקולת האספירין היא טריפונקציונלית: יש בה שלוש קבוצות פונקציונליות. היא שייכת אם כן לשלוש קבוצות של תרכובות אורגניות: האחת היא טבעת בנזן, ולכן מולקולת האספירין היא ארומטית; השנייה היא קבוצת האצטיל הקשורה לטבעת בקשר אסטרי (COO), ולכן האספירין הוא אסטר; השלישית היא קבוצת קרבוקסיל (COOH) הקשורה לטבעת, ולפיכך האספירין הוא חומצה קרבוקסילית.
לקיומן של שלוש הקבוצות הפונקציונליות השפעה מכרעת על התגובות הכימיות שהתרופה מסוגלת להשתתף בהן, ולפיכך - על פעילותה הרפואית (ריבוי קבוצות פונקציונליות אינו מעיד בהכרח על יעילותה של תרופה; תרופות יעילות רבות מכילות קבוצה פונקציונלית בודדת).
אם מחליפים את קבוצת האצטיל שבמולקולת האספירין בקבוצת הידרוקסיל (OH), מקבלים חומצה סליצילית. גם לחומר זה פעילות רפואית הדומה לזו של האספירין. החומצה הסליצילית נמצאת בטבע, וכבר לפני כ-2,500 שנה היה ידוע שניתן להפיקה מקליפתם של עצי ערבה, עצי שדר וצמח העוקצנית. תרופות שבבסיסן חומצה סליצילית נקראות סליצילטים.
ייצור

את האספירין מייצרים באמצעות אסטור (או אסטריפיקציה) של חומצה סליצילית. החומצה מגיבה עם אנהידריד אצטי (שתי מולקולות של חומצה אצטית (חומצת חומץ) אשר חוברו יחדיו, תוך פליטת מולקולת מים) לקבלת אסטר (אספירין) וחומצה אצטית (מנגנון מפורט מטה). תגובה כימית פשוטה ומהירה זו נלמדת ונערכת בקורסים רבים בביולוגיה ובכימיה בבתי ספר ובאוניברסיטאות.
שיווק

אספירין הוא שם מסחרי של חברת באייר. החומר משווק בישראל גם בשמות: אצטוסאל (רקח), קרטיה (פריגו), מיקרופירין (דקסל), טבעפירין (טבע), גודמד (גרמזה), וכן בשילוב עם תרופות אחרות, כמו אספירין C, אקמול פוקוס, אקסדרין, אקסידול, אקסימול קאר, ספירט סליציל, סאליקרן, רדיאן בי ספריי, פראמול טרגט, סלאטאק ג'ל, קפאסל. מכירות האספירין העולמיות נכון ל-2019 הוערכו בכשני מיליארד דולר.