stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רכבת
הערות שוליים

↑  hebreunet.fr
↑  ראו 111 שנה לפתיחת קו הרכבת הראשון בארץ, 26 בספטמבר 2003 – במקור, מתוך אתר "חדשות הרכבת", אשר אינו פעיל עוד
↑  הצעת התקציב לשנת 2004
| אמצעי תחבורה |
| --- | --- | --- |
| חלליים | מעבורת חלל • חללית • רכב הנחיתה הירחי • רכב הנדידה הירחי • תרמיל ריחוף |  |
| אוויריים | אוויריים |  |
| ממונעים | מטוס (מטוס סילון · מטוס קרב · מטוס מנהלים · מטוס מטען · מטוס קל · מטוס דו-כנפי) •  מסוק • ספינת אוויר • צפלין • תרמיל ריחוף |  |
| לא ממונעים | כדור פורח • דאון  • מצנח רחיפה • גלשן אוויר |  |
| ימיים | ימיים |  |
| ממונעים | אונייה (מכלית · מכלית נפט · אוניית צובר · אוניית נוסעים · משחתת · נושאת מטוסים) • סירת מנוע • אופנוע ים • יאכטה  • צוללת (צוללת גרעינית) • מעבורת (נחתת) • רחפת • ואפורטו |  |
| לא ממונעים | מפרשית (דאו) • גלשן רוח • סירה (סירת הצלה · קיאק · קאנו · גונדולה) • רפסודה • חסקה • אַרְבָּה • בוצית • ג'ונקה • אוניית מפרשים • אוניית קיטור |  |
| יבשתיים | יבשתיים |  |
| מכוניות | מכונית מיקרו •  מכונית מיני •  סופרמיני •  משפחתית •  משפחתית גדולה •  מונית • ניידת משטרה • גראן טוריסמו • מכונית משוריינת  • מיניוואן • אמבולנס • קרון מתים • קלנועית • מכונית ספורט • רודסטר • קבריולה • מכונית-על • מעונוע |  |
| רכבות | רכבת מהירה • רכבת פרוורית • רכבת בין-עירונית • רכבת נוסעים דו-קומתית • רכבת קלה • רכבת תחתית • מונורייל • פוניקולר • רכבל • חשמלית • גונדולה • קטר • קרון |  |
| אוטובוסים | אוטובוס מפרקי • אוטובוס קומתיים • אוטובוס נמוך-רצפה • מיניבוס • אוטובוס תלמידים • טרוליבוס • מערכת אוטובוסים מהירה |  |
| דו-גלגלי ממונע | אופנוע • קורקינט ממונע • קטנוע  • רכינוע |  |
| רכבי שטח | טרקטור • ג'יפ • SUV • טרקטורון • באגי • תומקאר • גארדיום • אוונגרד • רכבי שלג (אופנוע שלג · חתול שלג · מפלסת שלג) • רכב קרבי משוריין (טנק · נגמ"ש · שריונית · זחל"ם) • ציוד מכני הנדסי (דחפור · מחפר · יעה אופני · מיני-מעמיס · מחפרון · מפלסת) |  |
| משאיות | טנדר (מטענית) • מסחרית (ואן) • טיולית • כבאית • משאית עפר • משאית סמי-טריילר • פול-טריילר • רכבת כבישים |  |
| מונעים בכוח אדם | אופניים (אופני טנדם · חד-אופן · אופנוח · תלת-אופן) • קורקינט • גלגיליות • סקייטבורד  • אפריון • ריקשה • מגלשיים • עגלת תינוק |  |
| מונעים בכוח בהמה | כרכרה • מרכבה • מזחלת •  קוודריגה •  דיליז'נס • עגלה • קרון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560713005171  BnF: cb11973386d (data)  LCCN: sh85111077  LNB: 000064712  NARA: 10675596  NKC: ph187949 
עומס ברכבת התחתית בשנחאי
הרכבת לירושלים בנחל רפאים
רכבת למטרות שעשועים
רוברט מקנמארה

מקנמארה עם הנשיא ג'ון פ. קנדי, 1962
רוברט מקנמארה
רוברט סטריינג' מקנמארה (באנגלית: Robert Strange McNamara;‏ 9 ביוני 1916 – 6 ביולי 2009) היה מזכיר ההגנה השמיני של ארצות הברית, בין השנים 1961 ל-1968, בממשליהם של הנשיאים ג'ון קנדי ולינדון ג'ונסון, במהלך מלחמת וייטנאם.
לאחר שהתפטר מתפקידו כמזכיר ההגנה בשנת 1968, מונה מקנמארה לנשיא הבנק העולמי ונשא בתפקיד עד 1981. מקנמארה נחשב למייסד ניתוח המערכות בתחום המדיניות הציבורית, שיטה אשר התפתחה וידועה בשם "ניתוח מדיניות".
מקנמארה זכור כמזכיר ההגנה אשר, יחד עם הנשיאים קנדי וג'ונסון, הסלים את מלחמת וייטנאם, בתקופת קנדי עלה מספר החיילים האמריקנים בווייטנאם לכ-16 אלף (לעומת תקופת הנשיא דווייט אייזנהאואר, אשר שלח לווייטנאם כ-500 חיילים), ולאחר מכן בתקופת ג'ונסון עלה מספר החיילים לכ-550 אלף חיילים.
מקנמארה זכור גם עקב מעורבותו בפעילות האמריקאית סביב קובה: הפלישה הכושלת למפרץ החזירים בתחילת כהונתו של קנדי וחלקו בניהול משבר הטילים בקובה, יחד עם הנשיא קנדי, בשנת 1962.
קורות חייו

רוברט מקנמארה נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה ב-9 ביוני 1916. אביו, רוברט ג'יימס מקנמארה, היה ממוצא אירי שהיגר לארצות הברית עקב רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד. תחילה אביו הגיע למסצ'וסטס ובהמשך עבר לקליפורניה. אימו הייתה קלרה נל לבית סטריינג'.
הוא סיים תואר ראשי בכלכלה, ותארים משניים במתמטיקה ובפילוסופיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. לאחר מכן סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד. בהמשך עבד כרואה חשבון, עד לחזרתו לאוניברסיטת הרווארד, שם היה עוזר הוראה ולימד בבית הספר למנהל עסקים.
במסגרת תפקידו בהוראה, טווה מקנמארה קשרים עם חיל האוויר האמריקני, אליו הצטרף בשנת 1943, בדרגת קפטן. תפקידו בחיל האוויר היה ניתוח מערכות וסטטיסטיקה, אשר התמקדו בעיקר במפציצים האמריקניים, B-29, בעת מלחמת העולם השנייה, ובעיקר בחזית הסינית. מקנמארה השתחרר בשנת 1946 בדרגת לוטננט קולונל וקיבל את אות לגיון ההצטיינות.
לאחר שירותו הצבאי, הצטרף לתאגיד הרכב פורד, שם עסק בתפקידים כלכליים וניהוליים, עד שהתקדם וב-1960 מונה לנשיא הראשון של החברה שלא השתייך למשפחת פורד.
כמזכיר ההגנה

עם היבחרו לנשיא ארצות הברית, הציע ג'ון פ. קנדי למקנמארה תפקיד בממשלתו, כשר האוצר או כמזכיר ההגנה. מקנמארה, שרק חמישה שבועות קודם לכן מונה לנשיא חברת פורד, הסכים לשמש כמזכיר ההגנה, ונכנס לתפקידו עם השבעת הנשיא, בינואר 1961.
בתחילת תפקידו כמזכיר, החליטו מקנמארה וקנדי לזנוח את מדיניותו של הנשיא הקודם דווייט אייזנהאואר, אשר עיקרה תקיפה מאסיבית ומתקפת מנע גרעינית, לטובת מדיניות תגובה גמישה.
בנוסף, יצר מקנמארה בשנת 1961 את סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני (DIA), אשר עודנה קיימת.
מקנמארה, יחד עם הנשיא קנדי וממשלו, דגל באידאולוגיה ובמדיניות אנטי-קומוניסטית. מדיניות זו כללה חבירה למדינות אנטי-קומוניסטיות בעלות אינטרסים משותפים, מימונן, אימונן וציודן, אל מול מדינות וגופים "לוחמי חופש", אשר חברו לברית המועצות. זאת, כחלק מן המלחמה הקרה.
באפריל 1961, יעץ מקנמארה לקנדי בעד הפעולה הכושלת, הפלישה למפרץ החזירים. פעולה זו גרמה למבוכה לנשיא קנדי הצעיר, לממשלו ולמקנמארה, אשר הודה בפני כתבים בשנת 1968 כי פעולה זו הייתה משגה בשעתו.
באוקטובר 1962, בעת משבר הטילים בקובה, היה מקנמארה מן המצדדים באופציית הסגר הימי על קובה. פתרון זה צלח, והיה מן ההצלחות החשובות ביותר של הנשיא קנדי וממשלו, וכן של מקנמארה, כאשר סיום המשבר מנע מלחמה גרעינית בין גושית, בעת המלחמה הקרה.
באפריל 1965 היה מקנמארה מאדריכלי המבצע האמריקני ברפובליקה הדומיניקנית, אשר מנע הפיכה במדינה זו.
במהלך מלחמת וייטנאם, הסלים מקנמארה, יחד עם הנשיאים ג'ון קנדי ולינדון ג'ונסון, את המלחמה, כאשר בתקופת קנדי עלה מספר החיילים האמריקנים בווייטנאם לכ-16 אלף (לעומת תקופת הנשיא דווייט אייזנהאואר, אשר שלח לווייטנאם כ-500 חיילים), ולאחר מכן בתקופת הנשיא ג'ונסון לכ-550 אלף חיילים. מקנמארה החזיק, כרבים אחרים בשעתו, בתאוריית הדומינו, וזו הייתה, על פיו, גורם משמעותי וראשון במעלה, לפרוץ מלחמת וייטנאם. אחד מרגעי השיא במעורבות הזאת שגם הפכה לתקרית מביכה הייתה התייצבותו לצד הגנרל נואין קאין, שהחליף לאחר סדרה של הפיכות את הנשיא המודח נו דין דיים, בנאומו הראשון לאומה על מנת לשדר שארצות הברית עומדת מאחוריו. נאומו של קאין היה מהוסס, ארוך וחלש ונחתם בסיסמה "וייטנאם נום-נאן!" שזה אומר "וייטנאם ל-1000 שנה!". מקנמארה שרצה להלהיט את הקהל עלה לנאום אחריו וחזר שוב ושוב על הסיסמה בשפת המקור, תוך שהוא איננו מודע לעובדה שמבטאו האמריקאי הביא למשמעות אחרת: "הברווז הקטן הוא רוצה לשכב". בשנת 1966 הוא יזם פרויקט 100,000 שהיה כישלון.
מקנמארה עזר לפיתוח, לחדשנות ולמודרניזציה בצבא האמריקני, כחלק מאסטרטגייה אשר נועדה להגדיל את ההרתעה האמריקנית אל מול ברית המועצות. חלק מהתחדשות זו היה מעבר מדלק נוזלי לדלק מוצק, בשימוש בטילים. בנוסף, עזר מקנמארה לשיפור הביצועים וההגנה של המפציצים האסטרטגיים, ולהגדלת התקציב למחקר ופיתוח בתחום החלל.
מקנמארה עשה שימוש בהשכלתו ורעיונותיו האקדמיים בתחום הכלכלה, העסקים וקבלת ההחלטות, והכניס לפעילות הצבאית האמריקנית את השימוש בניתוח מערכות. עיקר תורה זו לשפר את היכולת בקבלת החלטות צבאיות ומדיניות, תוך שימוש בסטטיסטיקה ומחקר בקשת של תחומי מדעי החברה, כגון כלכלה, פסיכולוגיה ומדע המדינה. תורת ניתוח המערכות עוזרת בתקצוב נכון, רכש נכון וייעול של הצבא, ובקבלת החלטות משופרת בידי גופי הצבא והממשל.
בסוף כהונתו הביע התנגדות לשימוש במערכת טילים אנטי-בליסטית (ABM). מקנמארה טען כי תוכנית זו תהיה יקרה ולא יעילה, שכן היא תגביר את החימוש ההתקפי של ברית המועצות. מקנמארה גרס, כי לעומת תוכנית זו עדיפה התפרסות גרעינית רחבה של ארצות הברית. בהקשר זה, תמך מקנמארה במדיניות של השמדה הדדית מובטחת (MAD).
לאחר תפקידו כמזכיר ההגנה וחייו האישיים

מקנמארה פרש מתפקידו בפברואר 1968, וקיבל מהנשיא ג'ונסון את מדליית החירות הנשיאותית. כמו כן, קיבל מקנמארה את מדליית השירות המכובד.
משנת 1968 ועד לשנת 1981, שימש מקנמארה כנשיא הבנק העולמי.
מקנמארה היה נשוי משנת 1940 למרגרט קרייג, אשר נפטרה מסרטן בשנת 1981. לזוג נולדו שתי בנות ובן. לאחר מות אשתו, ניהל מערכת יחסים נוספת, וחברתו לחיים נפטרה בשנת 2001. מקנמארה נישא בשנית בשנת 2004, לדיאנה בייפילד.
בשנת 1995, פרסם מקנמארה את ספרו "במבט לאחור" (In Retrospect), אשר מגולל את מלחמת וייטנאם והטעויות של הממשל האמריקני בניהולה.
בשנת 2003, ביים ארול מוריס סרט תעודה על חייו של מקנמארה, בשם ערפל המלחמה. הסרט המורכב בעיקר מראיונות של מקנמארה ומקטעי ארכיון, זכה בפרס האוסקר לסרט התעודה הטוב ביותר לשנה זו.
מקנמארה נחשב גם היום לאחד מאדריכלי הכישלון האמריקני בווייטנאם.
ב-6 ביולי 2009 מת מקנמארה בשנתו בביתו שבוושינגטון.
1968 מקנמרה בישיבת קבינט עם הנשיא לינדון ג'ונסון ומזכיר המדינה דין ראסק
רוג'ר ויטאקר

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1936 ניירובי, קניה 
 פטירה:  12 בספטמבר 2023 (בגיל 87) Castelsarrasin, צרפת 
 שם לידה:  Roger Henry Brough Whittaker 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1962–2013 (כ־51 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויילס, Nairobi School, אוניברסיטת בנגור, אוניברסיטת קייפטאון 
 סוגה:  מוזיקה קלה 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית, צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, פונטנה רקורדס, RCA רקורדס, פיליפס רקורדס, ברטלסמן מיוזיק גרופ 
 בן או בת זוג:  Natalie Deirdre O'Brien (15 באוגוסט 1964–13 בספטמבר 2023) 
 צאצאים:  Emily Clare Whittaker, Lauren Marie Whittaker, Edward Guy Whittaker, Jessica Jane Whittaker, Alexander Michael Whittaker 
 מספר צאצאים:  5 
 פרסים והוקרה:  Goldene Stimmgabel (1986)  Goldene Stimmgabel (2006) 
 www.rogerwhittaker.com
 פרופיל ב-IMDb
 
רוג'ר ויטאקר בהופעה באולדנבורג שבסקסוניה תחתית, 1976
רוג'ר ויטאקר (באנגלית: Roger Whittaker; 22 במרץ 1936 –  12 בספטמבר 2023) היה זמר, פזמונאי ומוזיקאי אנגלי. היה ידוע בקול הבריטון שלו, וסימן ההיכר שלו היה יכולת השריקה שלו.
חייו

רוג'ר ויטאקר נולד בניירובי, אז בירת מושבת קניה שבאימפריה הבריטית. הוריו, אדוארד וויולה, הם במקור מסטפורדשיר, אנגליה, שם הייתה להם חנות מכולת. לאחר שאביו היה מעורב בתאונת אופנוע, עברו הוריו לגור בחווה בקניה, בגלל מזג האוויר החם. סבו של ויטאקר שר במועדונים ואביו ניגן על כינור. רוג'ר למד לנגן על גיטרה והפך גם הוא למוזיקאי.
ויטאקר שירת שנתיים ברגימנט קניה של הצבא הבריטי, שלחם נגד מרד המאו מאו. לאחר שחרורו ב-1956 נסע לדרום אפריקה ללמוד רפואה באוניברסיטת קייפטאון. לאחר שנה וחצי, עזב את הלימודים ופנה להוראה. כדי לקדם את קריירת ההוראה שלו, הוא נרשם בספטמבר 1959 לאוניברסיטת ויילס ובמשך שלוש שנים למד שם זואולוגיה, ביולוגיה וביולוגיה ימית. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות וקיבל תואר אקדמי.
בעת לימודיו, שר ויטאקר במועדונים מקומיים והוציא כמה משיריו על תקליט חובבים. זמן קצר לאחר מכן, הוא חתם על חוזה עם חברת תקליטים, שהוציאה את תקליטו המקצועי הראשון ב-1962. פריצת הדרך הראשונה שלו הייתה כשהופיע בטלוויזיה של אלסטר, צפון אירלנד. ביוני 1962, יצא תקליטו השני שהצליח להיכנס ל-30 הגדולים באנגליה.
בשנת 1964 התחתן ויטאקר עם נטלי אובריין. לשניים יש 5 ילדים. בשנים האחרונות הוא חי באירלנד.
להיטיו הגדולים הם: "השורק המקסיקני", "הפרידה האחרונה" ו"עולם חדש בבוקר".
נפטר ב-13 בספטמבר 2023.
רבקה קרטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בפברואר 1943 חיפה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  11 בנובמבר 2006 (בגיל 63)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 מועדון:  מכבי חיפה
 
רבקה קרטין דינור (14 בפברואר 1943 - 11 בנובמבר 2006) הייתה שחיינית ישראלית, אלופת ישראל בשחייה.
ביוגרפיה

קרטין נולדה בחיפה ליוסף ובינה קרטין היא התאמנה בקבוצת מכבי חיפה.
ביוגרפיה > 1958

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים שבחיפה בספטמבר 1958 זכתה קרטין במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:17.2 דקות, אחרי שושנה ריבנר מברית מכבים עתיד (1:10.8 דקות) ולפני ירדנה שאל מהפועל גוש זבולון (1:20.8 דקות).
ביוגרפיה > 1959

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים באמצע אוקטובר 1959 זכתה קרטין בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:15.6 דקות, אחרי גלי להב מהפועל תל עמל (1:11.5 דקות) ולפני רמה קורין מהפועל עמק הירדן (1:19.5 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:48.7 דקות, אחרי גלי להב (5:58.8 דקות) ורמה קורין (6:29.1 דקות).
ביוגרפיה > 1960 > אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים באוקטובר 1960, זכתה קרטין ב-3 מדליות אישיות, זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:13.8 דקות, לפני חנה מרון מברית מכבים עתיד (1:17.8 דקות) ותלמי מהפועל גוש זבולון (1:18.3 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:08.9 דקות, אחרי חנה מרון (6:06.6 דקות) ולפני נורית שלו מהפועל בית שאן (6:16.2 דקות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:31.9 דקות, אחרי נוגה הררי מהפועל עמק הירדן (1:26.1 דקות) ולפני הירשפלד מהפועל אפיקים (1:32.4 דקות).
חיים אישיים

ב-2 בנובמבר 1963 נישאה קרטין ליוסף דינור. לזוג נולדו 3 ילדים שתי בנות ובן. הם התגרשו במרץ 1984.
הערות שוליים

↑  ב. מ. עתיד זכתה באליפות השחיה, הַבֹּקֶר, 28 בספטמבר 1958
↑  טראובר ולהב הצטיינו באליפות השחייה, על המשמר, 18 באוקטובר 1959
↑  כ. עמוס, קרבות מרתקים בתחרויות השחיה, מעריב, 16 באוקטובר 1960
↑  שלמה מוזר, שחייני הפועל גוש-זבולון זכו באליפות ישראל, דבר, 16 באוקטובר 1960
רוברט גיבס

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1971 (בן 53) אובורן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Robert Lane Gibbs 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של צפון קרוליינה 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  PressSec
 
רוברט ליין גיבס (באנגלית: Robert Lane Gibbs; נולד ב-29 במרץ 1971) הוא איש תקשורת ועוזר פוליטי אמריקאי. שימש כדובר הבית הלבן תחת נשיא ארצות הברית ברק אובמה, בשנים 2009–2011, לאחר שקודם שימש כדובר מסע הבחירות שלו.
קורות חיים

נולד באובורן, אלבמה. בתחילת שנות ה-90 עבד כמתמחה אצל אחד מחברי בית הנבחרים של ארצות הברית ושם עבד למשך חמש שנים עד לשנת 1996. לאחר מכן עבד בקמפיינים של פוליטיקאים שונים עד שקבל את תפקיד מזכיר העיתונות של ג'ון קרי בשנת 2004, כאשר התמודד לנשיאות ארצות הברית, אך עזב את הקמפיין לאחר זמן קצר. באותה התקופה ייעץ לברק אובמה בעת מסע הבחירות שלו לסנאט האמריקאי, ובילה איתו יותר מכל יועץ אחר. משם המשיך גם לקמפיין לנשיאות של אובמה.
משנת 2013 עובד בערוץ הטלוויזיה MSNBC. מאז שנת 2015 משמש גיבס כסגן נשיא ניהולי ומנהל התקשורת ויחסי הציבור של חברת מקדונלד'ס.
הוא נשוי למקרי קתרין גיבס ולהם בן אחד. מתגורר באלכסנדריה, וירג'יניה.
רוזן פואטייה

| --- | --- |

המלך שארל השביעי, רוזן פואטייה האחרון
 תחום שיפוט:  צרפת
 ייסוד המשרה:  המאה השביעית
 איוש ראשון:  הרוזן ג'רין מטרווה
 איוש אחרון:  המלך שארל השביעי
 תאריך ביטול המשרה:  1422
 
רוזן פואטייה (בצרפתית: comté de Poitiers) הוא תואר אצולה שהוענק בצרפת החל מהמאה השביעית. בעל תואר זה שלט על הפרובינציה פואטון (כיום מחוזות ונדה, דה-סוור וויין) וישב בעיר פואטייה.
החל מהמאה העשירית בעל תואר זה החזיק בתואר דוכס אקיטן אך המשיך לשבת בעיר פואטייה. אלינור, דוכסית אקוויטניה שהייתה גם רוזנת פואטייה, התחתנה עם מלך אנגליה הנרי השני וכדי למנוע מלחמות ירושה באנגליה נשלחו ילדיהם להיות רוזני פואטייה עד לקבלת תואר המלוכה בבריטניה. תואר זה הוחזק על ידי מלכי אנגליה עד המלך ג'ון שבעקבות הפסדו בקרב בובין ב-1214 ויתר על כל תביעותיו בצרפת. לאחר מכן תואר זה חולק ליורשי עצר של אצולת צרפת בתחילה לבית קאפה ולאחריה לבית ולואה. תואר זה הוחזק על ידי שארל השביעי עד שנת 1422 שבו הוכתר למלך צרפת, לאחריו הפסיקו לחלק תואר זה.
רשימת רוזני פואטייה > מהמאה השביעית לעשירית

ג'רין מטרווה (המאה השביעית)
אנטיליוס (תחילת המאה השמינית)
הטון מאקיטן (735–777)
אבון מפואייה (778–811)
ריקוון מנאנט (811–815)
ג'ראר מאוברנין (815–???)
ברנרד הראשון מפואטייה (???–825)
אמנון מפואטייה (828–839) הודח בעקבות תמיכתו בפפין השני מאקיטן בניסיון לכבוש את פואטייה
רנו מהרבוג' (839–840)
ברנרד השני מפואטייה (840–844)
אברויין (844–854
רמנולף הראשון מפואטייה (854–866)
ברנרד השלישי מגוט (866–877)
רמנולף השני מפואטייה (877–890)
אבלז מנזר (890–892, 902–934)
אדמר מאוגולם (892–902)
רשימת רוזני פואטייה > איחוד עם דוכסות אקיטן

גיום השלישי מפואטייה (934–963)
גיום הרביעי מפואטייה (963–995) - בנו של גיום השלישי
גיום החמישי מפואטייה (995–1030) - מכונה גם גיום הגדול, העמיד שלושה בנים שהיו רוזנים אחריו.
גיום השישי מפואטייה (1030–1038) - בנו של גיום החמישי
אודס מפואטייה (1038–1039) - בנו של גיום החמישי ואח למחצה של גיום השישי.
גיום השביעי מפואטייה (1039–1058) - בנו של גיום החמישי.
גיום השמיני מפואטייה (1058–1086) - אחיו של גיום השביעי.
גיום התשיעי מפואטייה (1086–1126) - בנו של גיום השמיני.
גיום העשירי מפואטייה (1126–1137) - בנו של גיום התשיעי.
אלינור דוכסית אקיטן (1137–1204) - בתו הבכורה של גיום העשירי. התחתנה עם מלך צרפת ולאחר גירושיה עם מלך אנגליה.
רשימת רוזני פואטייה > השושלת הפלנטג'נט

ריצ'רד לב הארי (1169–1196, 1198–1199)
אוטו הרביעי (1196–1198)
ג'ון, מלך אנגליה (1199–1214)
רשימת רוזני פואטייה > השושלת הקאפטנית

אלפונס מפואטייה (1241–1271) - יורש העצר ואחיו של לואי התשיעי.
פיליפ החמישי (1311–1316) - מונה למלך צרפת ב-1316.
לואי הראשון מנאפולי (1350–1354) - בנו של ז'אן השני מלך צרפת, מונה לרוזן אנז'ו ובהמשך למלך סיציליה.
שארל החמישי (1354–1364) - בנו של ז'אן השני מלך צרפת, מונה למלך צרפת תחתיו.
ז'אן דוכס בארי (1364–1416) - ז'אן השני מלך צרפת, מונה לדוכס בארי.
ז'אן מצרפת (1416–1417) - היה יורש העצר הצרפתי אך מת טרם מונה למלך.
שארל השביעי (1417–1422) - מונה למלך צרפת.
ריסנית

| ריסנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
על־ממלכה:: אאוקריוטים
ממלכה:: Chromista
מערכה:: ריסנית
שם מדעי
 Ciliate ‏Doflein, 1901

רִיסָנִית (שם מדעי: Ciliate) היא קבוצה של חד-תאיים איקריוטיים, המאופיינים באברונים דמויי שערות המזדקרים מהתא ונקראים ריסים או ריסונים (cilia) או ביחיד ריסון (cilium). המבנה של הריסים דומה לשוטון, אך הם קצרים יותר, רבים יותר ונעים בתנועת גל שונה מאשר השוטון. הריסים משמשים לשחייה, זחילה, היצמדות, אכילה ותחושה.
הריסניות הן קבוצה חשובה בפרוטיסטים ונפוצה כמעט בכל מקווה מים: שלוליות, נחלים, אגמים, אוקיינוסים או אדמה לחה. במדע מתוארים כ-3,500 מינים שונים כאשר ההערכה היא שהמספר האמיתי קרוב ל-30,000. גודלם נע בין µm‏10 ל-4mm.
אחד המינים הנפוצים והמוכרים הוא הסנדלית.
כמו רבים מהחד-תאיים האיקריוטיים הריסניות מתרבות הן ברבייה אל-זוויגית, בחלוקה, והן ברבייה זוויגית.
דיאגרמה של ריסניות
הריסניות מציגות דוגמאות ייחודיות בעולם החי של ארגון החומר הגנטי. בתאי הריסניות יש שני גרעינים. הגרעין הקטן, או גרעין הנבט, המכיל את כל החומר הגנטי, ומשמש רק לרבייה זוויגית, והגרעין הגדול, או גרעין הגוף, שהוא יותר גדול והוא מכיל רק את החומר הגנטי הדרוש לפעילות של התא. בכל חלוקה ברבייה אל-זויגית החומר בגרעין הנבט מתחלק במדויק אך בגרעין הגוף חלים שיבושים והפחתות כך שאחרי כמה מאות חלוקות התא מזדקן ותפקודו משתבש. בשלב הזה מתבצעת רבייה זוויגית. גרעין הנבט מתחלק כמו בחלוקת הפחתה לשני גרעינים בעלי סט כרומוזומים יחיד. שני תאי ריסנית נפגשים ומחליפים ביניהם אחד מהגרעינים המופחתים וכך, בצורה דומה ליצורים האחרים, מתקבל אצל כל אחד מההורים גרעין "מופרה" אחד, כאשר כל הורה תורם מחצית מהחומר הגנטי של הצאצא. במקביל, תא הגוף הישן נהרס. לאחר ששני תאי ההורים נפרדים, מתחלק הגרעין המופרה לשני תאים – לתא נבט ולתא גוף חדש אשר החומר הגנטי ה"מיותר" שבו נהרס ונמחק והחומר הנותר מאורגן ומסודר מחדש. נוצרת ריסנית צעירה, ותהליך הרבייה בחלוקה מתחיל מחדש. הרבייה הזוויגית אינה מיועדת להתרבות אלא ליצירת תא גוף חדש.
עוד תכונה ייחודית לריסניות היא החלוקה לכרומוזומים. החומר הגנטי בגרעין הנבט מחולק לכרומוזומים אחדים ומופיע בשני עותקים, כמו אצל מרבית היצורים. בגרעין הגוף לעומת זאת הוא מחולק לכרומוזומים רבים, וכל אחד מהם יכול להופיע בעותקים רבים. למין אוקסיטריכה טריפאלאקס (Oxytricha trifallax) יותר מ-20,000 כרומוזומים ומספר העותקים שלהם יכול להגיע עד ל-200,000.
אחד המינים המיוחדים הוא הריסנית טֶטְרַהִימֶנָה (Tetrahymena thermophila). לריסנית זו, אין שני מינים זווייגים אלא שבעה זוויגים שונים. כל אחד מהם יכול להתרבות עם כל אחד מהאחרים אך לא עם עצמו. המין של כל צאצא נקבע באופו אקראי לגמרי, ללא שום קשר להורים, ונעשה תוך כדי הסידור החדש של הכרומוזומים שבגרעין הגוף.
ראש עיריית יקטרינבורג

ראש עיריית יקטרינבורג הוא שמה של המשרה הגבוהה ביותר בעיר יקטרינבורג שבמרכז רוסיה. מחזיק המשרה הוא האישיות הבכירה שמנהלת את ענייני העיר ומייצג אותה בפני הממשל הפדרלי.
היסטוריה

משרת ראש העיר נוצרה לראשונה בשנת 1751 וכונתה "בורגמיסטר". עם זאת במשך שנים הייתה זו משרת פיקוד צבאית והעומד בראשה גם ניהל את גופי השיטורו הכבאות. לאחר שינוי שם העיר ל"סברדלובסק", בראשות העיר היה יושב ראש הסניף האזורי של המפלגה הקומוניסטית. לאחר התפרקות ברית המועצות ועד שנת 2010 ראש עיריית יקטרינבורג עמד גם בראש הדומה העירונית והיו לו סמכויות רחבות בניהול כלכלת העיר.
לאחר מינויו לתפקיד מושל מחוז סברדלובסק, החל אלכסנדר מישרין ביוזמה לרפורמה במשרת ראש העיר, הוא הציע שזה ימונה על בסיס תוצאות מכרז ולא בבחירת התושבים. התיקונים המוצעים נתקלו בהתנגדות שלטונות העיר ובהפגנות מצד תושבי יקטרינבורג והדומה העירונית של יקטרינבורג סירבה להביא נושא זה לדיונים פומביים, כאשר תושבי העיר קיימו מספר מחאות והפגנות נגד ביטול הבחירות הישירות לראשות העיר. כתוצאה מכך, בעקבות תוצאות הדיונים הציבוריים, אומצה גרסת "פשרה" של התיקונים, לפיהן ראש העיר הוא גם יושב ראש הדומה העירונית. השינויים באמנת יקטרינבורג אושרו בישיבת מועצת העיר ב-12 באוקטובר 2010. שם התפקיד שונה ל"ראש יקטרינבורג - יושב ראש הדומה העירונית של יקטרינבורג".
היסטוריה > בחירות (2010—2018)

בתקופה שבין 2010 לשנת 2018 נקבע שמו, מעמדו וסמכויותיו של ראש יקטרינבורג על פי סעיפים 34–35 לאמנת יקטרינבורג. ראש עיריית יקטרינבורג נבחר לתקופת כהונה של 5 שנים על בסיס מערכת בחירות רובנית. על פי האמנה, אזרח הפדרציה הרוסית שהגיע לגיל 21, בעל השכלה גבוהה והתגורר בעיר יקטרינבורג בזמן הבחירות במשך שנה לפחות יכול להיבחר לראשות העיר יקטרינבורג. עם זאת, על בסיס אמנות בינלאומיות, הייתה לאזרחי מספר מדינות זרות שהתגוררו באופן קבוע ביקטרינבורג, הזכות להיבחר לראשות יקטרינבורג ובלבד שיחזיקו באזרחות של הפדרציה הרוסית. כהונת ראש העיר הוגבלה לשתי קדנציות רצופות.
היסטוריה > הצבעת הדומה העירונית של יקטרינבורג (משנת 2018)

ב-3 באפריל 2018, האספה המחוקקת של מחוז סברדלובסק שינתה את החוק "אודות בחירת גופים ממשלתיים מקומיים", שחיזק את מעמדו של ראש העיר אך קבע כי בחירת ראש העיר תבוצע על פי הצבעת צירי הדומה העירונית על בסיס מועמדים שעברו מכרז ולא בבחירות ישירות של התושבים.
היסטוריה > ניסיונות להחזיר בחירות ישירות לראשות העיר יקטרינבורג

בשנת 2020, קבוצת אזרחים יזמה איסוף של 10 אלף חתימות במסגרת "יוזמת העם". פעילים פיתחו טיוטת חוק למחוז סברדלובסק בנושא השבת בחירות ישירות על ידי התושבים של ראשי הערים במחוז סברדלובסק (כולל ראש עיריית יקטרינבורג). הרשויות רשמו את קבוצת היוזמות ואיפשרו לנציגיה לאסוף חתימות. הוכרז כי אם ייאספו 10 אלף חתימות, האספה המחוקקת של המחוז תהיה מחויבת לשקול את טיוטת החוק הזה. כתוצאה מכך אספו הפעילים 10,000 חתימות. אך היוזמה נתקלה בהתנגדות הרשויות. בתחילת אוגוסט 2020 נערכו פרוטוקולים נגד שלושה אספני חתימות, הנוגעים לשימוש ב"קוביות" עם קמפיין כהשתתפות באירוע ציבורי המוני בלתי מורשה. כתוצאה מכך קנס בית המשפט שלושה מאספני החתימות על פי סעיף 20.2 לקוד המינהלי של הפדרציה הרוסית - בהם חברי הדומה העירונית של יקטרינבורג אנדריי פירוז'קוב, מקסים ורניקוב, ואלכסיי קראמוזין.
סמכויות

על פי אמנת העיר:
ראש עיריית יקטרינבורג אחראי על אוכלוסיית העיר והדומה העירונית;
הוא מייצג את העיר בגופי הפדרליים ברוסיה, בגופים בינלאומיים, במערכת המשפט ובממשל;
מבטיח יישום חוקים בשטחי העיר יקטרינבורג, לרבות חוקים מחוזיים, צווי נשיא רוסיה, אמנת העיר ותקנות עיר אחרות;
מנפיק צווים ופקודות, חותם או מחזיר לבדיקה מחודשת החלטות של הדומה העירונית.
ראשי העיר (מאז 1992)

| # | דיוקן | שם | שיוך מפלגתי | כהונה | שם המשרה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | ארקדי צ'רנצקי | רוסיה המאוחדת | 30 בינואר 1992 — 2 בנובמבר 2010 | ראש האדמיניסטרציה של העיר (1992—1995); ראש העיר (1995—2006); ראש יקטרינבורג (2006—2010) |
| - | אין תמונה חופשית | אלכסנדר יאקוב | עצמאי | 2 בנובמבר 2010 — 23 בנובמבר 2010 | ממלא מקום ראש יקטרינבורג |
| 2 |  | יבגני פורונוב | רוסיה המאוחדת | 23 בנובמבר 2010 — 9 בספטמבר 2013 | ראש יקטרינבורג — יושב ראש הדומה העירונית של יקטרינבורג |
| 3 |  | יבגני רויזמן | המצע האזרחי | 24 בספטמבר 2013 — 25 במאי 2018 | ראש יקטרינבורג — יושב ראש הדומה העירונית של יקטרינבורג |
| - | אין תמונה חופשית | ויקטור טסטוב | רוסיה המאוחדת | 25 במאי — 25 בספטמבר 2018 | ממלא מקום ראש יקטרינבורג — יושב ראש הדומה העירונית של יקטרינבורג |
| 4 |  | אלכסנדר ויסוקינסקי | רוסיה המאוחדת | 25 בספטמבר 2018 — 22 בדצמבר 2020 | ראש יקטרינבורג |
| - |  | אלכסיי אורלוב | רוסיה המאוחדת | 22 בדצמבר 2020 — | ממלא מקום ראש יקטרינבורג |