stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אימפריית קושאן
שליטי קושאן העיקריים

הראיוס (1 – 30 לספירה) שליט קושאן הראשון. התקופה המצוינת נתונה במחלוקת.
קוג'ולה קאדיפיסס (30 – 80)
וימה טאקטו (80 – 105) מכונה "סוטר מגאס" – "המושיע הגדול".
וימה קאדיפיסס (105 – 127) הקיסר הקושאני הגדול הראשון.
קנישקה הראשון (127 – 147)
ואסישקה (151 – 155)
הוּבישְקה (155 – 187)
ואסודווה (191 – 225) אחרון הקיסרים הגדולים
קנישקה השני (226 – 240)
ואשישקה (240 – 250)
קנישקה השלישי (255 – 275)
ואסודווה השני (290 – 310)
צ'הו (310 ? – 325 ?)
שאקה הראשון (325 – 345)
קיפּוּנאדה (350 – 375)
טטרדרכמה מכסף של המלך הקושאני הראיוס (1-30 לספירה) בסגנון יווני-בקטריאני, בצד השני פרש המוכתר בידי אלת הניצחון היוונית ניקה 

הכתובת ביוונית: ": TVPANNOVOTOΣ HΛOV - ΣΛNΛB – KOÞÞANOY" הטירן הראיוס, סנב של הקושאנים
מטבע זהב של המלך קנישקה הראשון (100 – 126 ובו תצוגה הלניסטית של הבודהה (מלבד הרגליים הפשוקות בנוסח קושאן) והמילה "בודו" באלפבית יווני.
גבר קושאני בלבוש המסורתי של טוניקה ומגפיים. המאה ה-2 גנדהארה
גלדיאטור יווני-רומי על כלי זכוכית, באגרם המאה ה-2.
דינר זהב של המלך הקושאני קנישקה השני (200–220)
נרם-סין

ערך זה עוסק במלך האימפריה האכדית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קטע מהאסטלה של נרם-סין
נרם-סין (משמעות שמו הוא אהוב על ידי סין; חי כנראה במאה ה-23 לפנה"ס) היה אחד המלכים האכדיים החשובים והמשפיעים בהיסטוריה הקדומה של מסופוטמיה, שהרחיב את גבולות ממלכת אכד ואיחד בין שומר ואכד. אכד הייתה עיר בדרום מסופוטמיה (אזור עיראק של היום), והפכה לאימפריה האכדית בסביבות 2350 לפנה"ס בתקופת סרגון מאכד, שהיה סבו של נרם-סין. הממלכה גבלה בצפונה עם אשור, בדרום עם שומר, במערב עם נהר הפרת ובמזרח עם נהר החידקל.
פרטים ביוגרפים על נרם-סין

נרם-סין, בנו של מנשתוסו ואחיינו של רימוש. מפורסם בעיקר בשל כיבושיו הרבים, בדיכוי מרידות רבות, בשל היותו נכדו של סרגון מאכד, אשר הקים ובנה את הממלכה הגדולה וכן משום שהכריז על עצמו אל.
כבר עם עלייתו למלוכה, נדרש השליט האכדי לדכא מרד רחב היקף, שבראשותו מלך העיר השומרית כיש, ואליו הצטרפו מלכים רבים, בניסיון להשתחרר משלטונו של נרם-סין. המרד דוכא והמלך החל לכבוש שטחים רבים וסיפח אותם לממלכתו. לפי כתובותיו, נרם-סין כבש גם את הערים החשובות ארמנום, אבלה ועילם. לגבי כיבוש עילם קיימת מחלוקת מפני שנמצא חוזה בריתות עם ח'ת, השליט העילמי שישב באון. טופס הברית כתוב בעילמית והוא החוזה המדיני העתיק ביותר במזרח הקדום שנודע עד כה.
הקרבות שניהל מתועדים בכתובות רבות שהוקדשו למה שמכונה "המרד הגדול" ולמסעות הכיבושים הנרחבות. תעודות אלה נמצאו בעיקר בעיר האשורית כנש. נרם-סין נלחם מאנטוליה וקיליקיה שבצפון (אסיה הקטנה) ועד לעומאן שבדרום. בהמשך מסעותיו הגיע המלך האכדי עד להרי הכסף (הרי הטאורוס) ויער הארזים (הרי אמאנוס) - טורקיה וסוריה, ושיעבד את המקומיים.
מסעות אלה היו ככל הנראה למטרת השגת חומרי גלם יקרים, בעיקר כסף. בהמשך מסעותיו וכיבושיו הגיע נרם-סין לאזור המפרץ הפרסי (הערים דילמון ומגן) שם היו מחצבים רבים ביניהם אבן החן לפיס לזולי וסטאטיט, עליהם רצה השליט לשים את ידו.
כינויו הרבים והשבח לשמו

הכיבושים הרבים שינו באופן משמעותי את טריטוריית הממלכה האכדית בימי נרם-סין והביאו לשינוי מעמדו האזורי. ניתן לראות שינויים אלו בכינוייו הרבים אשר הודבקו לו באזורים נרחבים בממלכה הכבושה- "מלך ארבע הכנפות" אשר משמעותו קרבה למעמד אלוהי. כתובות רבות נמצאו באזור לגש מכנות אותו "נרם-סין האלוהי", "אלוהי אכד". הכינויים הללו מקבלים משנה תוקף בהאסטלה של נרם-סין שנמצאה בשושן ומתארת את "המלך חובש כובע האל". נראה שתיאורים אלו הם תולדה של כיבושים רבים ושדרוג מעמדו הרם של מנצח גדול ושולט יחיד בממלכה הנרחבת .
בנוסף, לא רק כינויים הודבקו למלך האכדי אלא גם סיפורי גבורה ואגדות. בטקסטים בבליים נמצאו תיאורים המראים את נרם-סין כמי שהתמודד עם פלישה של מספר עצום של לוחמים, שגופם גוף של העוף קורא ופניהם פני עורב. הם פלשו למרחבי אסיה הקטנה ומסופוטמיה והגיעו עד למפרץ הפרסי. לאחר תיאור ניסיונותיו של נרם-סין להדוף את האויב, מסתיימת האגדה בהבטחה למלך להשמדת האויב בהתערבותם הבלעדית של האלים וזאת באמצעות מצור, שרפה, דם, בצורת, עוינות ושנאה בין בני האדם וכדברי נרם-סין עצמו: "האלים הגדולים הביאו עליהם כליה, לא ידי הביאה עליהם את מותם".
סוף מלכותו

נרם-סין נודע כבונה ארמונות ומשפץ מקדשים לאלים. רוב הבנייה הוקדשה לאל אנליל, האל הראשי בפנתאון השומרי ומפטרונה של העיר ניפור. ממצאים מראים שהוא בנה ושיפץ בערים השומריות הקדומות ניפור, נגירסו ולגש. לאחר שלא קיבל אישור מהאלים בפעם השנייה לביצוע השיפוץ בניפור, החריב נרם-סין את המקדש בזעמו ובתסכולו. כתוצאה מכך, מסופר שהאל אנליל התעצבן מאוד על נרם-סין. ניתן לראות זאת בקינה השומרית "קללת אכד", ממנה עולה כי זעמו של אנליל מתפרץ על המלך האכדי בעקבות החרבת מקדשו. יש הטוענים שזוהי תחילתה של נפילת ממלכת אכד. אך לא זו בלבד הסיבה של תחילת הנפילה: קיימת גרסה נוספת הטוענת שתנועה רבה של עמים ברברים פרצו לתוך ממלכת אכד, עברו דרכה והחישו את קצה. העם ה"גותי" (ככל הנראה מהרי הזגרוס), עמי ה"לולובו" ששכנו מצפון לאכד ועמי ה"מרת" האמוריים אשר נדדו מהמערב. סיבות אלו החשו את כליונה של ממלכת אכד. לימי נרם-סין מיוחס חורבן אכד, והוא מתואר לעיתים כאחרון מלכי הממלכה האכדית הגדולה, אולם אין זה כך. על בנו, שַרְ-כַּלי-שַרי (אנ') שירש אותו, ידוע מעט מאוד, דבר מלמד על היחלשותה של הממלכה הגדולה בימי נרם-סין עד לקריסתה הסופית בימי בנו.
לקריאה נוספת

הערך "מסופוטמיה", האנציקלופדיה המקראית, כך ה', עמ' 68–70
משה ויינפלד, שבועת אמונים לאסרחדון - אופייה ומקבילותיה בעולם המזרח הקדום, שנתון למקרא ולחקר המזרח הקדום, א, 1975, עמ' 88-51
Potts, D.T, Cambridge, "The archaeology of Elam"[דרושה הבהרה]
Joan Goodnick Westenholz, Legends of the Kings of Akkade, 1997
הערות שוליים

↑  ויינפלד, משה, שבועת אמונים לאסרחדון - אופייה ומקבילותיה בעולם המזרח הקדום, שנתון למקרא ולחקר המזרח הקדום, א, 1975, 63
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265702505171  GND: 119285711  ISNI: 0000 0000 6700 2722  LCCN: n97039725  SUDOC: 194273970  VIAF: 83034954   WorldCat (עם VIAF): 83034954 
חוזה ברית שנחתם בין נרם-סין ובין ח'ת נסיך אוואן (Awan). הכתובת בשפה העילמית נמצאה בשושן. אוסף מוזיאון הלובר
ניצחון מיכאל הקדוש על השטן

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  יעקב אפשטיין 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  קתדרלת קובנטרי
 קואורדינטות:  52°24′30″N 1°30′25″W﻿ / ﻿52.408217°N 1.50695°W﻿ / 52.408217; -1.50695
 
ניצחון מיכאל הקדוש על השטן (באנגלית: St Michael's Victory over the Devil) הוא פסל ברונזה משנת 1958 מעשה ידי יעקב אפשטיין, המוצג בקצה הדרומי של הקיר המזרחי מחוץ לקתדרלת קובנטרי החדשה, מעל המדרגות המובילות מרחוב פריורי לכניסה לקתדרלה וליד הויטראז' של ג'ון פייפר.
הפסל מסמל את ניצחון הטוב על הרע, ומתאר מלאך מכונף עם חנית, עומד עם ידיים ורגליים פרושות מעל דמותו הכבולה של השטן בעל הקרניים שוכב על הגב. הפסל הגדול ניצב בגובה של 7.6 מטר. רוחב הכנפיים הפרושות של המלאך 7.0מטר. לפניו של המלאך, אפשטיין פיסל פסלים בדמותם של שני בעליה של בתו קיטי, לוסיאן פרויד ווין גודלי כדי לעמוד את גודל יצירותיו, ובחר בגודלי כמודל שלו.
אפשטיין התבקש לראשונה להכין דגם קטן (בגובה של כ-46 ס"מ). הוא הכין מספר דגמי פלסטלינה וברונזה, והחל לעבוד על העבודה העיקרית עד לאישור הוועדה ב-1957. לפי הדיווחים, כמה מחברי ועדת השיקום של הקתדרלה התנגדו להזמנת אפשטיין, כאשר אחד מהם התלונן "אבל הוא יהודי", ועל כך הגיב האדריכל בזיל ספנס "כך היה גם ישוע המשיח". מחלוקת דומה התעוררה בעבר, כאשר אפשטיין יצר את פסלו "האם הבתולה והילד הקדוש" עבור מנזר הילד הקדוש בכיכר קוונדיש, לונדון (כיום משרדי קרן המלך צ'ארלס).
הפסל היה אחד מיצירות האמנות הגדולות האחרונות שהשלים אפשטיין לפני מותו ב-21 באוגוסט 1959. הוא נוצק בברונזה ונחשף בקתדרלה בשנת 1961 על ידי אלמנתו של אפשטיין, קתלין.
דגם ברונזה של הפסל, שגובהו כ־56 ס"מ, נמכר בבית המכירות כריסטיס ב-2014 תמורת 15,000 פאונד. דגם אחר שוכן כעת בקפלה של בית וסלי, קיימברידג'.
גלריה

"לוציפר" של אפשטיין (1944–1945), מוזיאון וגלריה לאמנות ברמינגהם
"האם הבתולה והילד הקדוש" של אפשטיין (1952), כיכר קוונדיש
הפסל על הקיר המזרחי של קתדרלת קובנטרי
הערות שוליים

↑  A sculpture of the devil, by Jacob Epstein, being hoisted into position at Coventry Cathedral, Coventry, West Midlands | Educational Images | Historic England, historicengland.org.uk (באנגלית)
אורות חג המולד

עץ חג המולד בניו יורק
קישוטים לחג המולד באוסטרליה
אורות חג המולד (מכונים גם אורות הפיות) הם אורות המשמשים לקישוט לקראת חג המולד. מקור המנהג הוא נר שקישט את עצי חג המולד בבתים נוצריים בגרמניה המודרנית.
עצי חג המולד מקושטים באורות חשמליים המוצגים לראווה במרחב הציבורי, הפכו להיות פופולריים בתחילת המאה ה-20. באמצע המאה ה-20, היה נהוג להציג שרשראות של אורות חשמליים לאורך רחובות ועל בניינים, ללא קשר לעץ חג המולד עצמו. בארצות הברית החל מנהג פופולרי לעטוף בתים פרטיים באורות מסוג זה. עד השנים המאוחרות של המאה ה-20, המנהג אומץ גם בארצות לא מערביות כמו ביפן והונג קונג.
בארצות רבות, כמו שווייץ, אנשים מתחילים לסדר את אורות חג המולד שלהם כמו קישוטי חג מולד אחרים, ביום הראשון של הציפייה. בעולם הנוצרי המערבי, ישנם יומיים מסורתיים שבהם מוסרים אורות חג המולד - Twelfth Night ו-Candlemas.
היסטוריה

עץ חג המולד אומץ בביתם של בני המעמד הגבוה במאה ה-18 בגרמניה, שם הוא קושט מדי פעם בנרות, שבאותו הזמן נחשבו למקור אור יקר יחסית. הנרות הודבקו לענפי העץ באמצעות שעווה מומסת או חוברו על ידי סיכות. בסביבות 1890 שימשו לראשונה מחזיקי נרות עבור נרות חג המולד. בין השנים 1902 ל-1914 החל השימוש בכיסויי זכוכית עבור הנרות. האורות החשמליים הראשונים נראו בתחילת 1880.
היסטוריה > המרחב הציבורי

הצגה של אורות חג המולד במרחב הציבורי ובבניינים ציבוריים הם חלק פופולרי של חגיגות חג המולד. במקרים רבים מופקות תצוגות אלו על ידי עסקים או רשות מקומית. התצוגות משמשות באורות חג המולד בדרכים מגוונות, כולל קישוט עצי חג מולד בכיכרות, עצי רחוב, עצים בפארקים, עמודי תאורה, מבני ציבור מרכזיים, חנויות ואטרקציות תיירותיות כמו מגדל אייפל.
היסטוריה > שכונות

משנות ה-1960 המנהג להקיף את בית המגורים באורות חג המולד החל להיות נפוץ.
פעילות משפחתית נפוצה במהלך עונת החגים כוללת נסיעה או הליכה סביב שכונות בשעות הערב במטרה לצפות באורות סביב הבית. בעוד שחלק מהבתים נותרים ללא אורות, אחרים יכולים להיות מקושטים בתצוגות מורכבות שדורשות שבועות להרכבה.
חגים נוספים

בארצות הברית, אורות מיוצרים גם עבור חגים אחרים. אורות אלו יכולים להיות סטים פשוטים של הצבעים המאפיינים את אותו החג, או קישוטי פלסטיק המותאמים לשקע החשמלי. פסלי אור גם מופקים באיקונים אופייניים לחגים.
חג המולד הוא הפופולרי ביותר, בשימוש באורות ממוזערים. בפסחא נהוג להשתמש באורות לבנים המחוברים בכבל. אורות אדומים, לבנים וכחולים מיוצרים עבור יום העצמאות האמריקאי.
טכנולוגיה

הטכנולוגיה המשמשת בתצוגות של אורות חג המולד מגוונת מאוד, היא נעה בין שרשראות פשוטות של אורות לשימוש בפסלים ואנימציות.
אורות חג המולד מעלים סוגיות סביב נושא המיחזור. בכל שנה, יותר מ-9,000 טון של מנורות נשלחים למחזור.
התקנת אורות חג המולד יכולה להיות מסוכנת מבחינה בטיחותית, כאשר מחברים מספר רב מדי של שרשראות דרך אותו כבל מאריך, או שימוש בסולם לא בטוח במהלך ההתקנה.
פסלי אורות

פסלי אור של חג המולד משמשים כקישוטי חג מולד וכקישוטים לחגים אחרים. פסלי האור יכולים להיות שטוחים או תלת־ממדיים.
פסלי אורות > דוגמאות

אורות חג המולד על עצים
Champs-Élysées
Christmas in Dublin, CA
Peter Larsen illuminated coffee pot
Christmas market illumination
Clifton Mill Christmas in 2005
LED light sculpture in Gänserndorf, Austria
Christmas street illumination in Viborg
Hünfeld Adventskalender
Christmas Lights, Aarhus
אורות חג המולד
Lighted trees and houses in Schöckingen
מגדל השעון בקוזאני שביוון, אחד מסמלי העיר
Merry X-mas
Santas sleigh
Essex Christmas lighting ceremony
ראו גם

מזמור חג המולד
מה יהיה מחר

| --- | --- |
 שיר בביצוע פאר טסי
 מתוך האלבום רדיו שטח 2
 יצא לאור:  26 במאי 2024
 פורמט:  הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
 תאריך הקלטה:  2023
 סוגה:  ישראלי • פופ
 שפה:  עברית
 אורך:  3:08
 כתיבה:  פאר טסי, איתן דרמון, אבי אוחיון, מתן דרור
 לחן:  פאר טסי, איתן דרמון, אבי אוחיון, מתן דרור
 הפקה:  מתן דרור
"מה יהיה מחר" הוא שיר שהוקלט על-ידי הזמר הישראלי פאר טסי במסגרת אלבומו "רדיו שטח 2", שיצא לאור ב-26 במאי 2024.
רקע וכתיבה

השיר, שהינו הרצועה השביעית באלבום, נכתב על-ידי טסי, איתן דרמון, אבי אוחיון ומתן דרור שגם הפיק אותו. עם צאתו, הוכרז האלבום כמופתי וכטוב ביותר של טסי. השיר "מה יהיה מחר" נתפש כאחד האיכותיים ביותר באלבום ואף הודגש דמיונו לסגנונו המוזיקלי של עידן רייכל.
עם צאתו, סומן כאחד מהשירים הבולטים באלבום וזכה לאהבת הקהל, לחיבוק חם מתחנות הרדיו בישראל ובשיאו היה לשיר השני המושמע ביותר במצעד השבועי של מדיה פורסט. השיר קיבל שבחים מהמבקרים ונכנס לרשימת השמעה בגלגלצ ולרשימת השמעה בכאן גימל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 3 |  |
|  ישראל | היטליסט | 3  |  |
|  ישראל | העשירייה | 9 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | היטליסט | 32 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 6 |  |
הערות שוליים

↑  אסף נבו‏, כמו ארצי ורייכל בשיאם: באמצע כל החרא, פאר טסי חזר עם אלבום השנה, באתר וואלה, 4 ביוני 2024
↑  עינב שיף, פאר טסי שוב מגיש קפסולה יוצאת דופן באיכותה של ישראליות ב"רדיו שטח 2", באתר ynet, 6 ביוני 2024
↑  נועה רחמים, ‏טיפול רגשי עמוק: פאר טסי נתן בקיסריה בדיוק את מה שהקהל ביקש, באתר מעריב אונליין, 28 ביוני 2024
↑  המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים, באתר היטליסט, ‏11 בפברואר 2025
ישיבת המקובלים בית אל

| --- | --- |

 ישיבה
 תקופת הפעילות:  1737–הווה (כ־288 שנים) 
 מייסדים:  גדליה חיון 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′30″N 35°13′54″E﻿ / ﻿31.774978°N 35.231566°E﻿ / 31.774978; 35.231566
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) ישיבת המקובלים בית אל(למפת ירושלים העתיקה רגילה) ישיבת המקובלים בית אל(למפת ירושלים רגילה) ישיבת המקובלים בית אל(למפת ירושלים מוגדלת) ישיבת המקובלים בית אל
 
דלת הכניסה לישיבה
בניין הישיבה
ישיבת המקובלים בית אל מיסודו של רבי גדליה חיון, ינואר 2016
ישיבת המקובלים בית אל (או "בית-המדרש בית אל - קן המקובלים" או "קהל חסידים"), שבעיר העתיקה בירושלים, נוסדה בשנת ה'תצ"ז (1737), על ידי רבי גדליה חיון, שעלה מטורקיה, ונקראה בתחילה בשם "מדרש חסידים". המפורסם שבחכמיה היה הרב שלום שרעבי המכונה הרש"ש, שעמד בראשות הישיבה שנקראה בשם "בית אל". הישיבה נוסדה מראשיתה כמקום ללימוד תורת הסוד, למובחרים שבאנשי ירושלים, ובמהרה נודע שמה בקהילות יהודיות בכל רחבי העולם. כך הגיעו ללמוד בה במיוחד אנשים רבים, ולפי המסופר גם רבי אברהם גרשון מקיטוב, גיסו של הבעל שם טוב ותלמידו של הרש"ש.
אף על פי שחכמי ירושלים אסרו על כל גורם פרטי, מוסד או קהילה מבין העדות שבירושלים באותם ימים לשלוח בעצמם שד"רים, קיבל מוסד זה אישור לשלוח מטעמו שד"רים לקהילות ישראל שבגולה.
לאחר מלחמת העצמאות נוסדה הישיבה מחדש על ידי הרב עובדיה הדאיה בשכונת יגיע כפיים שבירושלים. לאחר מלחמת ששת הימים נפתח מחדש סניף עצמאי של הישיבה בעיר העתיקה על ידי הרב מאיר יהודה גץ. הישיבה שוכנת כיום ברחוב רש"י בירושלים.
רבי שלום שרעבי

לאחר מותו של רבי גדליה חיון, נתמנה לראש הישיבה רבי שלום שרעבי (הרש"ש), מעולי תימן הראשונים, אשר תחילה מצא את פרנסתו כשמש בישיבה. לאחר שעמדו על סגולותיו היה לראש הישיבה. אחריו שימש בראשות הישיבה תלמידו, ר' יום טוב אלגאזי וכן שניים מבניו.
על מקובלי הישיבה

בבית הכנסת מתפללים יחד הספרדים עם האשכנזים. הם מתפללים עם "כוונות" מהאר"י והרש"ש. ואחר התפלה יושבים מעוטפים בטלית ומוכתרים בתפילין ולומדים בחברותא את ספר הזוהר ושאר ספרי קבלה.
על מקובלי הישיבה > כתב התקשרות

תלמידי ישיבת המקובלים בית-אל חתמו על "כתב ההתקשרות" (כך הביטוי המקורי), עם הישיבה, בזאת הלשון: "...ברצות ה‘ בתשובת השבים, רוח לבשה אותנו צעירי הצאן להיותנו כאיש אחד – חברים לשם יחוד קדוש ברוך הוא לעשות נחת רוח ליוצרנו – ועל זה נכרות ברית בינותינו... נהיה כולנו אהודים זה לזה אהבה רבה, אהבת נפש ואהבת גוף... שאם חלילה וחס יהיה איזה צער לאחד ממנו לסייעו כולנו יחד... עוד נתחייבנו שכל תקנה וסייג ומנהג שיסכימו רוב החברים לעשות, שכולם וכל אחד ואחד לבדו, יתנהג ויעשה הדבר ההוא... ואם יחטא איש לאיש ימחול לו מיד בכל לב ובכל נפש..."
על מקובלי הישיבה > סיפורים על בית הכנסת

החוקר גרשום שלום, כתב על אנשי בית-אל ותפילתם בשנת 1941: "בית-אל... אפילו היום, עת אני כותב שורות אלה, אנשים לגמרי ‘מודרניים‘ במחשבתם יכולים להפיק השראה מהתבוננות בתפילה היהודית בצורתה הנשגבת ביותר...‘‘.
גם הסופר ש"י עגנון כתב על בית הכנסת, בסיפורו "לפנים מן החומה":
ראשי הישיבה

הרב גדליה חיון - מייסד הישיבה. כיהן בתצ"ז (1737)-תק"י (1750).
הרב שלום שרעבי - בשנים תקי"א (1751)-תקל"ו (1776).
הרב יום טוב אלגאזי - בשנים תקל"ו (1776)-תקס"ב.
הרב חזקיהו יצחק שרעבי - בנו של הרש"ש. בשנים תקס"ב (1802)-תקס"ח (1808).
הרב רפאל אברהם שלום מזרחי שרעבי - נכדו של הרש"ש ובנו של ר' חזקיהו יצחק, בשנים תקס"ח (1808)-תקפ"ז (1827).
הרב בנימין מרדכי נבון
הרב חיים אברהם גאגין ?-תר"ח (1848).
הרב ידידיה רפאל אבולעפיה - תר"ח (1848)-תרל"א (1871).
הרב אהרן עזריאל - תרל"א-תרמ"א.
הרב שלום משה חי גאגין - תרמ"א-תרמ"ג.
הרב ששון בכר משה פרסיאדו - תרמ"ג-תרס"ג. (מחבר "שמן ששון" על כרכי "עץ חיים ו"שמונה שערים" של הרב חיים ויטאל)
הרב מסעוד הכהן אלחדאד - תרס"ג-תרפ"ז.
הרב שלום הדאיה - תרפ"ז-תש"ה.
הרב עובדיה הדאיה - בן ר' שלום. בשנים תש"ה-תשכ"ט.
הרב יחזקאל כהן - כיהן תקופה קצרה בשנת תשל"ד.
הרב שלום מרדכי חיים הדאיה - תשכ"ט-תש"ע.
הרב רפאל הדאיה - מכהן כיום כראש הישיבה.
בעיר העתיקה:
הרב מאיר יהודה גץ - תשל"ג-תשנ"ה בישיבה שהקים בעיר העתיקה.
הרב ישראל אביחי - מכהן כיום. בישיבה בעיר העתיקה.
במאה ה-20

החל מסוף המאה התשע עשרה נפתחו ישיבות נוספות ללימוד הנסתר בירושלים כמו ישיבת רחובות הנהר, ישיבת החיים והשלום, ישיבת נהר שלום, וישיבת שער השמים.
בשנת ה'תש"ה מונה הרב עובדיה הדאיה לראש ישיבת המקובלים בית אל כממלא מקומו של אביו הרב שלום הדאיה. במלחמת העצמאות הרסו הירדנים את מבנה הישיבה, והישיבה חדלה מלהתקיים.
בשנת תשי"ד שיקם הרב עובדיה הדאיה את ישיבת המקובלים בית אל, הוא אסף את תלמידיה והקים את הישיבה מחדש. בתחילה פעלה הישיבה כארבע שנים בבית כנסת "מדרש מטלון" הדמשקאי בשכונת רוחמה בירושלים ובשנת תשי"ח העבירה למבנה חדש שהקים על גג ביתו שבמערב העיר בשכונת יגיע כפים, ובנוסף בנה לצידה ישיבה ללימוד נגלה - "שלום עבדו", על שם אביו כשלצידו מסייע בנו חכם שלום מרדכי חיים הדאיה. בסוף ימיו תכנן כנראה להעביר את הישיבה חזרה לעיר העתיקה.
הישיבה הוותיקה שוכנת עד היום במבנה זה ובה כשבעים תלמידים הלומדים במשמרות לכל אורך היממה, בראשות נכדו הרב רפאל יהושוע יחיאל הדאיה.
לאחר שחרור העיר במלחמת ששת הימים, שיקם הרב מאיר יהודה גץ את בנין הישיבה בעיר העתיקה בירושלים, הקים בה סניף חדש ועמד בראשה עד לפטירתו. היום עומד בראש ישיבת בית אל שבעיר העתיקה הרב ישראל אביחי.
לומדים ומלמדים בישיבה לדורותיה

רבי אברהם גרשון מקיטוב
רבי משה יוסף מרדכי מיוחס
הרב חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א)
הרב אליעזר חזן (עמודי ארזים).
הרב שלמה משה סוזין
הרב יוסף חיים הכהן
רבי וידאל קואינקה
רבי חיים שאול הכהן דוויק, מחבר הספר, איפה שלימה
רבי יעקב מונסא, מחבר הספר הי"ם הגדול
הרב עזרא הררי רפול
הרב אהרון עבוד
הרב בכור אהרון אלנקווה שהיה אב בית דין בירושלים
הרב יעקב חיים סופר (כף החיים)
לקריאה נוספת

אברהם משה לונץ, מורה דרך בארץ ישראל וסוריה, הוצאת המחבר, תרנ"א. - מהדורה חדשה, הוצאת ספרים אריאל, 1979. (הספר בקטלוג ULI)
זאב וילנאי, מדריך ירושלים, ירושלים: הוצאת תור, תש"ו, מהדורה חדשה, הוצאת אריאל תשל"ח-1978. (הספר בקטלוג ULI)
לביא חביבי, בתי כנסת בירושלים, הוצאת החברה להגנת הטבע, תשמ"ד-1984. (הספר בקטלוג ULI)
ניב המדרשייה תדפיס בשפה האנגלית על ידי הרב יעקב גולדמן Beth El and R Shalom Sharabee - spring-summer 1971
יונתן מאיר, רחובות הנהר: קבלה ואקזוטריות בירושלים (תרנ"ו-תש"ח), הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים תשע"א. (הספר בקטלוג ULI)
פנחס גילר, Shalom Shar'abi and the Kabbalists of Beit El, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2008. (הספר בקטלוג ULI)
הרש"ש הקדוש וישיבת בית-אל : תולדות חייו ונפלאותיו, בתוספת מעשיות שטרם ראו אור, ונלוה אליו קונטרס חכמי תימן בבית-אל / מאת אבנר עפג'ין. [ראש העין?] : [מוציא לאור לא ידוע], [תשמ"ח]. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ש"י עגנון, לפנים מן החומה, הוצאת שוקן, 2001, עמ' 33–34
↑  באתר ישיבת המקובלים בית, הרב נבון לא מופיע בין ראשי הישיבה שבתחתית דף הבית של האתר.
↑  באתר הישיבה וכן בערך עליו בוויקיפדיה מופיע הרב גאגין כמי שמילא את מקומו של ר' רפאל אברהם שלום לאחר פטירתו בתקפ"ז.
↑  דוד תדהר (עורך), "הרב שמעון הורביץ (קמינצקי) "ר' שמעון לידער"", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 334
↑  גפני, ראובן, נוסח ירושלים: עדות ובתי כנסת במרכז ירושלים - מחנה יהודה, שערי צדק, בתי הורודנא, זכרון משה, אחוה, יגיע כפיים, בתי הורנשטיין, רוחמה, מקור ברוך, כרם, קומונה, ירושלים: יד בן צבי, תשע"ב, עמ' 286 ושם בהע' 7 המקור.
↑  הפרדס, אדר ניסן תשכ"ט, עמודים 50–51
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308368405171  ISNI: 0000 0001 2104 2072  LCCN: nr96027598  VIAF: 121692555   WorldCat (עם VIAF): 121692555 
ישיבת בית אל ברחוב רש"י בירושלים.
סאדיו מאנה

סאדיו מאנה (בצרפתית: Sadio Mané; נולד ב-10 באפריל 1992 בסדהיו שבסנגל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הקיצוני במועדון הכדורגל אל נאסר ובנבחרת סנגל.
קריירת מועדונים > מץ

ב-14 בינואר 2012 ערך מאנה את הופעת הבכורה שלו במץ מליגת המשנה הצרפתית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-75 בהפסד 0–1 לספורטינג קלוב דה בסטיה. ב-4 במאי הבקיע מאנה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-82 בהפסד 2–5 לגנגאן במסגרת המחזור ה-36 בליגה. מאנה ערך 19 הופעות ליגה בעונת הבכורה שלו, ומץ ירדה ליגה בתום העונה.
קריירת מועדונים > רד בול זלצבורג

ב-31 באוגוסט 2012 עבר מאנה לרד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית תמורת מחיר המוערך בכ-4 מיליון אירו. ב-15 בספטמבר ערך מאנה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-66 בתיקו 1–1 נגד ריד במסגרת המחזור השמיני בליגה. ב-30 בספטמבר הבקיע מאנה את שערי הבכורה שלו בליגה, צמד שערים בניצחון 3–2 על שטורם גראץ במסגרת המחזור העשירי. הוא שיחק במועדון שנתיים, בהן ערך 63 הופעות ליגה והבקיע 31 שערים. בעונתו השנייה זכתה רד בול זלצבורג באליפות אוסטריה ובגביע האוסטרי. בסוף אוגוסט 2014 הפסיק מאנה להגיע לאימוני הקבוצה, במטרה שזו תאשר לו לעבור לסאות'המפטון.
קריירת מועדונים > סאות'המפטון

ב-1 בספטמבר 2014 חתם מאנה בסאות'המפטון מהפרמייר ליג ל-4 שנים במחיר של 11.8 מיליון ליש"ט. ב-23 בספטמבר ערך מאנה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 72 דקות בניצחון 2–1 על ארסנל בגביע הפוטבול ליג וסחט את הפנדל שהוביל לשער הראשון של קבוצתו. ארבעה ימים לאחר מכן ערך מאנה את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כששיחק 68 דקות בניצחון 2–1 על קווינס פארק ריינג'רס במסגרת המחזור השישי. ב-25 באוקטובר הבקיע מאנה את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג, שער בדקה ה-33 בניצחון 1–0 על סטוק סיטי במסגרת המחזור התשיעי. ב-16 במאי 2015, במשחק נגד אסטון וילה במסגרת המחזור האחרון בפרמייר ליג, הבקיע מאנה שלושער בתוך 2 דקות ו-56 שניות וקבע שיא פרמייר ליג חדש לשלושער הכי מהיר, כשהוא שובר את שיאו של רובי פאולר מליברפול, שעמד על 4 דקות ו-33 שניות. בעונתו הראשונה במועדון ערך מאנה 30 הופעות ליגה והבקיע 10 שערים. בעונתו השנייה במועדון, עונת 2015/2016 הוא סיים את העונה כמלך השערים של סאות'המפטון, עם 15 שערים בכל המסגרות.