stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלוז לחופש הגדול
הערות שוליים

1 2  עירית שמגר,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'קיץ אחרון של אושר, מעריב, 31 בדצמבר 1986
↑  הבמאי והתסריטאי רנן שור הלך לעולמו | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2025-02-26
1 2  מאיה נחום שחל,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'רנן שור על המחזמר בלוז לחופש הגדול: "יותר רלוונטי מרלוונטי", באתר כלכליסט, 8 בינואר 2024
↑  הנשר נחת במטבח, מעריב, 22 ביוני 1987
↑  שי גל,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'‏פגישת מחזור: 25 שנים ל"בלוז לחופש הגדול", באתר ‏מאקו‏, 9 בנובמבר 2012
↑  טל שחף,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'מבחני בד ל"בלוז לחופש הגדול", מעריב, 26 באוגוסט 1986
↑  ירון פריד,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'אין תקציב, יש סרט, חדשות, 29 בדצמבר 1986
↑  ירון פריד,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'הקרנה - "בלוז לחופש הגדול" שישי בבוקר, חדשות, 7 ביוני 1987
↑  עירית שמגר,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'פסטיוואל הקולנוע נפתח ברעמי צחוק, מעריב, 28 ביוני 1987
↑  ביקורות:
רחל נאמן,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'בלוז לדור האבוד, כותרת ראשית, 8 ביולי 1987
מאיר שניצר,'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'היד השנייה של טרומפלדור, חדשות, 26 ביוני 1987
↑  תלו את הכפפות, חדשות, 1 באוקטובר 1987
↑  מתן שירם,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'‏בוז לבלוז, באתר גלובס, 25 באוקטובר 2009
↑  אורי קליין,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'צפייה חוזרת ב"בלוז לחופש הגדול", באתר הארץ, 2 בנובמבר 2009
שגיא בניטה, העיר תל אביב,'"`UNIQ--nowiki-0000001A-QINU`"'בלוז לחופש הגדול: מרד נעורים מתוק, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2009
↑  "סרט הקאלט הישראלי 'בלוז לחופש הגדול' בן 30 וחוזר לאקרנים", באתר TimeOut, ב-10 בנובמבר 2016
↑  "מנורת הכסף"-השם העברי שיחליף את "האוסקר ישראלי", מעריב, 9 באוגוסט 1988
↑  אמיר פלג,'"`UNIQ--nowiki-0000001E-QINU`"'"מנורת הכסף" למצטייני הקולנוע הישראלי, חדשות, 19 בספטמבר 1988
↑  עומר ברקוביץ,'"`UNIQ--nowiki-00000020-QINU`"'פרס, חדשות, 23 ביוני 1988
↑  מאיר שניצר,'"`UNIQ--nowiki-00000022-QINU`"'קולנוע - "בלוז לחופש הגדול": תגובות חמות, חדשות, 2 בספטמבר 1987
↑  הבלוג "גרפיטי בתל אביב"
↑  אתר נוסטלגיה
↑  http://idea.cinema.co.il/ideawebinter/multimedia_11/0251/02510159.pdf
↑  מאיה נחום שחל,'"`UNIQ--nowiki-00000027-QINU`"'עוד חוזר הבלוז: סרט הפולחן עובר לבמה, באתר כלכליסט, 23 בדצמבר 2018
↑  בלוז לחופש הגדול - בסמינר הקיבוצים, באתר "הבמה"
↑  רלוונטי מתמיד: הקאמבק של "בלוז לחופש הגדול" | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-01-18
↑  בלוז לחופש הגדול - עכשיו בגרסת המחזמר, נבדק ב-2023-10-11
↑  גיל משעלי,'"`UNIQ--nowiki-0000002A-QINU`"'‏הצצה ראשונה למחזמר "בלוז לחופש הגדול", באתר ‏מאקו‏, 27 בספטמבר 2023
↑  נטע פלודרמן,'"`UNIQ--nowiki-0000002C-QINU`"'‏אהבה, חופש ושאלת הסרבנות: הסרט "בלוז לחופש הגדול" הופך למחזמר, באתר מעריב אונליין, 27 בספטמבר 2023
↑  יובל אראל, בלוז לחופש הגדול – בגרסת המחזמר - יובל אראל, באתר הבלוג של יובל אראל, ‏2023-09-27
↑  יובל אראל, עילי בוטנר עם נועם קליינשטיין - אם היה לנו זמן - יובל אראל, באתר הבלוג של יובל אראל, ‏2023-10-29
הבמאי רנן שור והשחקנית עדנה פלידל על במת הצילומים של "בלוז לחופש גדול". ת"א, דצמבר 1986
כתובת "ארלה צודק!" בנווה צדק, תל אביב. 2004
סצנה מתוך הסרט
סצנה מתוך הסרט. מימין לשמאל: דור צויגנבוים, עומרי דולב, ורד כהן, יואב צפיר
כרזת הרסטורציה לסרט
השפעת גרמניה הנאצית על עיראק

האידאולוגיה הנאצית קנתה לה אחיזה בקרב קבוצות שוליים בזירה הפוליטית בעיראק כבר משנות ה-30 של המאה ה-20 והשפעתה ניכרה על פעולותיהם והמבנה הארגוני שלהם. בשנת 1941, עם עלייתה לשלטון של ממשלה פרו-נאצית במובהק ובמוצהר, בראשותו של רשיד עאלי אל-כילאני, הפכה השפעה זו גם לאידאולוגיה הרשמית של ממשלת עיראק. אמנם שלטונו של אל-כילאני היה אפיזודה קצרת-ימים שראשיתה במרד נגד השלטונות הפרו-בריטיים בתחילת אפריל 1941 וסופו חודשיים לאחר מכן, לאחר המלחמה האנגלו-עיראקית, עם הדחת הממשלה, אך היא עשתה רבות כדי להפיץ את האידאולוגיה הפרו-נאצית במדינה ולהרחיב את מעגלי השפעתה. אידאולוגיה זו הושפעה רבות מגורמים גרמניים ופרו-נאציים שפעלו בעיראק גם קודם לעליית הממשלה הפרו-נאצית של אל-כילאני והפיצו תעמולה נאצית, כדוגמת השגריר הגרמני פריץ גרובה ואיש התקשורת העיראקי יונס בחרי. התעמולה כנגד היהודים ששולבה בכל מערכות החינוך, השלטון והתקשורת הובילה לבסוף לפרעות "הפרהוד" נגד הקהילה היהודית.
האווירה בעיראק בשנותיה הראשונות לאחר הקמתה

האווירה הכללית בעיראק בשנות ה-20 למאה הקודמת התאפיינה בהתעוררות לאומית עם סממנים פאן-ערביים. היחס אל היהודים בעיראק בשנים אלה מלמד על האווירה הכללית הזו. עד הקמת המדינה העיראקית בשנת 1921 לא נרשמו גילויי אנטישמיות בכלל כלפי היהודים בעיראק. היהודים אף נכללו בזהות האחידה שניסו ליצוק לתוך המרחב, זהות שהורכבה משלוש רגליים: ההיסטוריה הערבית, המסורות המקומיות הקדומות, כמו האכדים והבבלים, והלאומיות המודרנית, ששאבה השראה מהלאומיות שהתפתחה במערב. היהודים נחשבו לגזע מגזעם של הערבים, כמו גם עדות אחרות במרחב, וההיסטוריה הערבית הייתה משותפת להם כמו גם למוסלמים ולנוצרים במדינות ערב. ניתן לראות שגם כשהדי הציונות הגיעו לעיראק, עיראק כמדינה עודדה את היהודים שלא לשתף פעולה עם הציונות, כי זו נתפסה מערבית ואירופית, ובכך היוותה סכנה לעיראקיות, שהיהודים חלק ממנה.
ראשית השינוי ביחס אל היהודים בעיראק החל עם הצהרת בלפור ב-1917, שלאחריה החלו העיראקים להדהד גינויים שעלו בעיתונים פלסטיניים ומצריים נגד היהודים. ההתבטאות הראשונה המוכרת היא מהערות בעיתון מקומי שכתב חייל עיראקי אשר שירת בצבא העות'מאני בחזית הרוסית. דבריו נבעו מהספר "הפרוטוקולים של זקני ציון" שרווח ברוסיה באותה עת.
שינוי נוסף הורגש כאשר הדגש על פאן ערביות התעצם ובמקביל גם עלו רעיונות הנאציזם בגרמניה והגיעו לעיראק. ההתנגדות לבריטים שלא איפשרו את עצמאותה של עיראק, הובילה להתקרבות המגמות הלאומיות הפאן-ערביות אל המגמות האוטוריטריות והמיליטריזם שאפיינו את הנאציזם, ועל כן הנאציזם התקבל באהדה בעיראק. שילוב זה הוביל לגילויי אנטישמיות נגד היהודים בשנות ה-30 ולהקמת אגודות בעלות אופי לאומני שלא קיבלו לשורותיהן יהודים. אחת מהאגודות הללו הייתה אגודת "אל-מות'נא", מועדון לאומי פאן-ערבי שהוקם תחת שלטונו של יאסין אל-האשמי (1935–1936), ראש ממשלה שצידד במיליטריזם ותמך בשלטונות הטוטליטריים באירופה. מייסדי המועדון היו מחנכים עיראקיים וערבים, ובראשם ד"ר סאיב שווכת, יו"ר המועדון. המועדון דאג לטפח את הלאומיות הערבית והמיליטריזם, ולחזק את בני הנוער ברוח הערביות. אין מדובר במועדון פוליטי מעשי, אך מטרותיו ורעיונותיו היו פוליטיות מובהקות והתאפיינו בקריאה לקידום אחדות מדינית בין-ערבית. מעבר לכך, היו מעורבים בו פוליטיקאים וראשי ממשלות רבים. בנוסף, המועדון היה בעל אוריינטציה אנטי-בריטית ופרו-נאצית ואף קיבל סיוע כלכלי מהנציגות הגרמנית בעיראק. הפעילות האלימה נגד היהודים, שטיפחו מועדון "אל-מות'נא" ודומיו, ליוותה בהיקפים מסוימים את התקופה של שלהי שנות השלושים בואכה מלחמת העולם השנייה.
המשטר הפרו-נאצי בעיראק

בשנת 1936 ביצע בכר סדקי מהפכה שהעלתה לשלטון את חיכּמת סולימאן במקום ראש הממשלה הלאומני והמתנגד לבריטים יאסין אל-האשמי. סולימאן המשיך לעודד את המיליטריזציה של החינוך ולקרב את עיראק לגרמניה, אולם התעסק יותר בבעיות פנים-עיראקיות מאשר בהפצת רעיון הפאן-ערביות. אולם עד מהרה נפלה הממשלה החדשה בעקבות התארגנות של קצינים בכירים והובילו ל"הפיכת ריבוע הזהב", על שם צבע דרגותיהם הצבאיות. הקצינים בני הדור הצעיר התנגדו להפיכתו של בכר סדקי וביקשו להחזיר את השלטון הימני והלאומני. ארגון זה, בראשות סלאח א-דין א-סבאע', חתר למרי ערבי נגד המעצמות האירופיות ששלטו באזור ופעל בשיתוף פעולה עם השגריר גרובה ומועדון אל-מות'נא למטרה זו. לבסוף, הארגון התנקש בחייו של בכר סדקי ב-1937 והפך לכוח החזק בעיראק בשנים 1937–1941.
אחד מחברי המועדון היה רשיד עאלי אל-כילאני, פוליטיקאי ותיק משנותיה הראשונות של המדינה העיראקית, שהיה בעל דעות לאומניות אך כיהן גם תחת שליטים מתונים יותר. בעקבות פריצת מלחמת העולם השנייה, דרשה בריטניה שעיראק תנתק את קשריה עם השלטון הפשיסטי באיטליה ועם המופתי הפלסטיני, דרישה שהובילה להתערערות היחסים בין עיראק ובריטניה. נורי א-סעיד, פוליטיקאי פרו-בריטי מובהק שביקש להציב את עיראק לימין בריטניה בלחימה, נקלע למלכוד. כדי לצאת מהמלכוד, מינה א-סעיד את יריבו אל-כילאני כראש ממשלה ב-1941, תפקיד שמילא אל-כילאני פעמיים קודם לכן, בתקווה שלחץ בריטי ישיר על אל-כילאני ימתן את פעילות הקיצוניים.
בניגוד לתקוותו של א-סעיד, מינוי אל-כילאני לא הביא להתמתנות, ואף סייע להקמת קואליציה לאומנית בראשות "מרובע הזהב" ובתמיכת המופתי אמין אל-חוסייני, שהחלישה את הבריטים בעיראק. אל-כילאני יחד עם "מרובע הזהב" ביצע הפיכה באפריל 1941, מספר חודשים בודדים לאחר מינויו על ידי נורי א-סעיד. המשטר החדש הנהיג מדיניות פרו-נאצית ואנטי-בריטית ברורה. הם נהנו מתמיכה רחבה בקרב הסונים, אך הרוב הגדול של השיעים והכורדים חשו נדחקים והתנגדו לשלטון. העוצר עבד אל-אילה נמלט מבעוד מועד לממלכת ירדן. מעבר לכך, האיום שהשלטון הציב בפני בריטניה הוביל את ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, וינסטון צ'רצ'יל לשלוח כוחות לעיראק ללא התרעה מוקדמת. הצבא העיראקי הגיב על כך במתקפה ובכך נפתחה המלחמה האנגלו-עיראקית. עיראק לא קיבלה את הסיוע שציפתה לו מגרמניה ושלטון רשיד עאלי הובס על-ידי הבריטים. אל-כילאני, א-סבאע' וקצינים נוספים נמלטו מעיראק ובכך למעשה התמוטט הממשל.
השלטון הפרו-נאצי בראשות אל-כילאני היה קצר ימים אך משמעותי בהשפעתו על ההיסטוריה. על רקע התעמולה האנטישמית שהובילו גרובה, אל-כילאני ונוספים, עיראק לבשה אופי לאומני רדיקלי אשר הביא לפרוץ גל אלימות נרחב כלפי היהודים בעיראק שמכונה "הפרהוד". אירוע זה, שנמשך יומיים, התרחש לאחר נפילת שלטונו של רשיד עלי בסוף מאי 1941, וביום בו שבו המלך והעוצר לעיראק. האחראים לפרעות היו בעיקר אנשי תנועת אל-פותווה ומועדון אל-מותנא' שהיו חשופים במיוחד לתעמולה הנאצית והמשיכו לפעול בבגדאד גם לאחר נפילת המשטר של רשיד עאלי. היהודים נתפסו כתומכי הבריטים בעוד העיראקים רצו להיפרד מהבריטים והיו מלאי אכזבה לאחר המלחמה האנגלו-עיראקית. לבסוף, הבריטים השתלטו מחדש על בגדאד, הפסיקו את הפרעות והחזירו לשלטון את האנשים המתונים יותר, בני דורו ורוחו של נורי א-סעיד.
הערות שוליים

↑  נסים קזז, השפעת הנאציזם בעיראק והפעילות האנטי-יהודית 1933–1941, פעמים, 29 (1986), עמ' 50
↑  נסים קזז, השפעת הנאציזם בעיראק והפעילות האנטי-יהודית 1933–1941, פעמים, 29 (1986), עמ' 49
↑  אפל, מיכאל, עראק - מלוכה, מהפכה, רודנות. המזרח התיכון בימינו (רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2005), עמ' 49-50
↑  ארליך, חגי, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, (תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1994) עמ' 257-258
↑  Francis Nicosia, "Arab Nationalism and National Socialist Germany, 1933-1939: Ideological and Strategic Incompatibility", International Journal of Middle East Studies, Vol. 12, No. 3, (Nov. 1980):352
↑  נסים קזז, השפעת הנאציזם בעיראק והפעילות האנטי-יהודית 1933–1941, פעמים, 29 (1986), עמ' 54
↑  Francis Nicosia, "Arab Nationalism and National Socialist Germany, 1933-1939: Ideological and Strategic Incompatibility", International Journal of Middle East Studies, Vol. 12, No. 3, (Nov. 1980):353
↑  נסים קזז, השפעת הנאציזם בעיראק והפעילות האנטי-יהודית 1933–1941, פעמים, 29 (1986), עמ' 53
↑  James Vaughan, "Propaganda by Proxy?: Britain, America, and Arab Radio Broadcasting, 1953-1957", Historical Journal of Film, Radio and Television, Vol. 22, No. 2, (Aug. 2002): 166, https://doi.org/10.1080/01439680220133774
↑  Francis Nicosia, "Arab Nationalism and National Socialist Germany, 1933-1939: Ideological and Strategic Incompatibility", International Journal of Middle East Studies, Vol. 12, No. 3, (Nov. 1980):355
↑  ארליך, חגי, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, (תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1994) עמ' 258-259
↑  Francis Nicosia, "Arab Nationalism and National Socialist Germany, 1933-1939: Ideological and Strategic Incompatibility", International Journal of Middle East Studies, Vol. 12, No. 3, (Nov. 1980):358
↑  Francis Nicosia, "Arab Nationalism and National Socialist Germany, 1933-1939: Ideological and Strategic Incompatibility", International Journal of Middle East Studies, Vol. 12, No. 3, (Nov. 1980):362-363
↑  פפה, אילן, אצולת הארץ: משפחת חוסייני - ביוגרפיה פוליטית, (ירושלים, מוסד ביאליק, 2002)
↑  ארליך, חגי, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, (תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1994) עמ' 261-262
↑  אפל, מיכאל, עראק - מלוכה, מהפכה, רודנות. המזרח התיכון בימינו (רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2005), עמ' 55-56
↑  אפל, מיכאל, עראק - מלוכה, מהפכה, רודנות. המזרח התיכון בימינו (רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2005), עמ' 59
↑  ארליך, חגי, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, (תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1994) עמ' 263
פיליס ניקולסון

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1917 מקספילד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 באוקטובר 1968 (בגיל 51) שפילד, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Phyllis Lockett 
 ענף מדעי:  הולכת חום, אנליזה נומרית 
 מקום לימודים:  Hillcrest Grammar School (1935)  אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר (1939) 
 מנחה לדוקטורט:  Douglas Hartree, Lajos Jánossy 
 מוסדות:  Ministry of Supply (1940–1945)  גירטון קולג' (1946–1949)  אוניברסיטת לידס (1951–1968) 
 בן או בת זוג:  Malcolm McCaig (1955–1968)  Malcolm Nicolson (1942–1951) 
 צאצאים:  Donald M. Nicolson, Andrew M McCaig 
 תרומות עיקריות
 פיתוח שיטות לפתרון משוואות דיפרנציאליות חלקיות
 
פיליס ניקולסון (באנגלית: Phyllis Nicolson;‏ 21 בספטמבר 1917 – 6 באוקטובר 1968) הייתה פיזיקאית ומתמטיקאית בריטית שנודעה בזכות פיתוח שיטת קראנק-ניקולסון לפתרון משוואות דיפרנציאליות חלקיות, בשיתוף עם ג'ון קראנק. ניקולסון היא אחת מהנשים הראשונות שעסקו באנליזה נומרית.
ראשית חייה והשכלה

ניקולסון נולדה בשם פיליס לוקט (Lockett) בעיירה מקלספילד והתחנכה בבית הספר סטוקפורט לבנות.
את דרכה האקדמית החלה בלימודי תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת מנצ'סטר, אותו השלימה בשנת 1938. את לימודיה לתואר שני השלימה כשנה לאחר מכן, ואת התואר השלישי סיימה בשנת 1946. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה "שלוש בעיות בפיזיקה תאורטית", כאשר הבעיה הראשונה דנה בקרינה קוסמית, כחלק ממחקר אותו ביצעה בהנחיית הפיזיקאי ההונגרי לאיוש יאנושי (בנו המאומץ של הפילוסוף ג'רג' לוקאץ').
מלחמת העולם השנייה ולאחריה

עבודת הדוקטורט של ניקולסון הייתה אמורה להסתיים בשנת 1941, אולם הופרעה בשל גיוסה של ניקולסון לקבוצת המחקר של דאגלס הרטרי באוניברסיטת מנצ'סטר, שם עבדה בשנים 1940–1945, רוב משך מלחמת העולם השנייה. בתקופה זו ניקולסון התמקצעה באנליזה נומרית והייתה למשתמשת מיומנת באנלייזר דיפרנציאלי (אנ') שעיצב הרטרי.
ניקולסון וחבריה לקבוצת המחקר עסקו בפתרון בעיות הקשורות בהגנה אווירית ובפיתוח עבור משרד האספקה. מחקריה בנושא התנהגות טרנזיינטית במגנטרון של אנודה יחידה ובמוליכות חום, נכנסו לעבודת הדוקטורט שלה בתור הבעיה השנייה והשלישית.
מחקרה של ניקולסון במוליכות חום התקשר לפתרונות משוואת החום, ויחד עם עמיתה ג'ון קראנק חקרה ניקולסון את יציבותן הנומרית של שיטות פתרון אחדות. האלגוריתם אותו פיתחו ושנקרא כיום על שמם, שיטת קראנק-ניקולסון, צמח מעבודתם זו ופורסם בשנת 1947.
שיטה זו משמשת כיום גם לפתרון נומרי של משוואת שרדינגר התלויה בזמן, שהיא בעלת מבנה מתמטי דומה למשוואת החום (בהבדלים מסוימים).
לאחר הגשת עבודת הדוקטורט שלה, הייתה ניקולסון עמיתת מחקר על שם טאקר-פרייס בגירטון קולג' בקיימברידג', זאת עד לשנת 1949. בתקופה זו עבדה במעבדת קוונדיש. ישנו תיעוד מועט בלבד על אודות קורותיה המקצועיים בתקופה שלאחר מכן.
חיים אישיים

בשנת 1942 נישאה לפיזיקאי מלקולם ניקולסון. לשניים נולדו שני בנים, דונלד מקלאוד (נולד ב-1947 בקיימברידג') ורודריק איאן (נולד ב-1950 בלידס). המשפחה עקרה ללידס עקב מינוי של מלקולם למרצה באוניברסיטת לידס, סמוך ללידת בנם השני.
בדצמבר 1951 נהרג מלקולם בתאונת רכבת, והוא בן 33 בלבד. פיליס, שהתאלמנה בטרם עת, קיבלה את משרת המרצה שלו באוניברסיטת לידס. בשנת 1955 נישאה ניקולסון בשנית, לפיזיקאי מלקולם מק'קייג, שהיה אב לאיאן בן ה-9 מנישואים קודמים. בשנת 1957 נולד בנם המשותף אנדרו מלקולם. שלושת בניה של ניקולסון היו בבגרותם לדוקטורים במתמטיקה, בפסיכולוגיה ובגאולוגיה.
בשנת 1968 נפטרה ניקולסון מסרטן השד בעיר שפילד, והיא בת 51 בלבד.
לקריאה נוספת

D. R. Hartree, P. Nicolson, N. Eyres. J. Howlett, and T. Pearcey. “Evaluation of the Solution of the Wave Equation for a Stratified Medium”, Air Defense Research & Development Establishment, Memorandum 47, May 1944.
D. R. Hartree, P. Nicolson, N. Eyres. J. Howlett, and T. Pearcey. “Evaluation of the Solution of the Wave Equation for a Stratified Medium:Normalisation”, Radar Research and Development Establishment, RRDE Report No. 279, March 1945.
Three Problems in Theoretical Physics. PhD Thesis, University of Manchester, 1946.
The Sun's Magnetic Field and the Diurnal and Seasonal Variations in Cosmic Ray Intensity Janossy, L.; Lockett, P., Proc. of the Royal Society of London. Series A, Mathematical and Physical Sciences, 1941, Vol. 178(972), pp. 52–60.
Meson Formation and the Geomagnetic Effects. Janossy, L.; Nicolson, P., Proc. of the Royal Society of London. Series A, Mathematical and Physical Sciences, 1947, Vol. 192(1028), pp. 99–114.
A practical method for numerical evaluation of solutions of partial differential equations of the heat-conduction type, Crank, J.; Nicolson, P., Mathematical Proc. of the Cambridge Phil. Society, 1947, Vol. 43(1), pp. 50–67.
A Theoretical Study of the Influence of Diffusion and Chemical Reaction Velocity on the Rate of Exchange of Carbon Monoxide and Oxygen between the Red Blood Corpuscle and the Surrounding Fluid, P. Nicolson and F. J. W. Roughton. Proc. of the Royal Society of London. Series B, Biological Sciences, Vol. 138, No. 891, 1951, pp. 241–264.
הערות שוליים

1 2 3  Girton College Register. Cambridge: Girton College.
1 2  Nicolson, Phyllis. "Three Problems in Theoretical Physics". www.librarysearch.manchester.ac.uk (באנגלית). נבדק ב-16 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  1929-, Froese Fischer, Charlotte (2003). Douglas Rayner Hartree : his life in science and computing. Singapore: World Scientific. ISBN 9789812795014. OCLC 666958945.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: numeric names: authors list (link)
1 2  Crank, J; Nicolson, Phyllis (1947). "A practical method for numerical evaluation of solutions of partial differential equations of the heat-conduction type". Mathematical Proceedings of the Cambridge Phil. Society. .43(1) (1): 50–67. Bibcode:1947PCPS...43...50C. doi:10.1017/S0305004100023197.
1 2 3 4 5  "Don Nicolson". oldedwardians.org.uk. נבדק ב-16 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Nicolson biography".
↑  "HORSFORTH MAN KILLED ON RAILWAY. "Accidental Death" Verdict at Inquest". Wharfedale & Airedale Observer. 28 בדצמבר 1951. נבדק ב-16 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Professor Rod Nicolson". Psychology. נבדק ב-16 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dr Andrew McCaig - School of Earth and Environment - University of Leeds". environment.leeds.ac.uk (באנגלית). נבדק ב-16 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MGP: 38822
יואל שר (דיפלומט)

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1933 פריז, צרפת 
 פטירה:  20 במאי 2023 (בגיל 90) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  המכון למדע המדינה פריז  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
יואל שר (25 בינואר 1933, פריז, צרפת – 20 במאי 2023, ירושלים, ישראל) היה דיפלומט, חוקר, פובליציסט, מתרגם ומרצה ישראלי.
בין תפקידיו: הקמת מרכז הסברה לארצות דוברות צרפתית בשגרירות ישראל בפריז (1960–1966), שגריר בטוגו (1969-1972), קונסול כללי בהונג קונג (1988–1990), שגריר ישראל בצ'כוסלובקיה (1990–1993), סמנכ"ל משרד החוץ (1993–1995). משנת 1995 ועד לפרישתו לגמלאות ב-1998 כיהן כשגריר בווינה, אוסטריה.
כמו כן, שימש שר כיו"ר "אגודת הידידות ישראל-אפריקה", סגן יו"ר "אגודת הידידות ישראל-צרפת", סגן יו"ר "אליאנס פראנסז" ירושלים, והיה נציג ציבור בוועדת נציבות שירות המדינה.
ביוגרפיה

שר נולד בפריז ב-25 בינואר 1933, ועלה ארצה עם הוריו ב-15 בינואר 1941, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. המשפחה התיישבה בירושלים.
אביו, אברהם שר, בוגר גימנסיה "תרבות" בלודז' (אז רוסיה), היה פעיל ב"פועלי ציון", עלה ארצה כחלוץ בשלהי מלחמת העולם הראשונה, והיה חלוץ יבוא פרי ההדר מא"י לצרפת בשנות ה-30. בארץ עסק בפרדסנות. הוא השתתף ונפצע בהגנה על תל-חי לצד יוסף טרומפלדור והיה פעיל ב"הגנה". נפל בראשית מלחמת העצמאות בליווי שיירה ליד הקסטל.
אמו, אנטואנט שר-סימון, הייתה נצר למשפחה ששורשיה הידועים בצרפת הם מהמאה ה-17. אחרי עלייתה ארצה הייתה שליחת המוסדות הלאומיים בתוניסיה, אלג'יריה ומרוקו.
שר למד בבית הספר העממי לדוגמה ובתיכון בית-הכרם (לימים ליד"ה) והתגייס לנח"ל במסגרת גרעין של תנועת המחנות העולים, והיה חבר קיבוץ מחניים. בהמשך סיים לימודי מדידה חקלאית במדרשת רופין (1955), דיפלומה ביחסים בינלאומיים במכון למדעי המדינה בפריז (1962–1966), לימודים לתואר שני בלימודי אפריקה באוניברסיטה העברית (1973–1974), לימודים במכללה לביטחון לאומי (1984–1985) ולימודים לתואר שני ביפנית באוניברסיטה העברית (1987–1988).
ב-1960 גויס על ידי משרד החוץ ונשלח לפריז כדי להקים מרכז הסברה לארצות דוברות צרפתית, שאותו ניהל עד 1966. ב-1969 מונה לשגריר בטוגו שבמערב אפריקה. עם שובו ארצה התמנה כסגן מנהל מחלקת אפריקה במשרד, ולאחר מכן כסגן מנהל ומנהל מחלקת ההסברה.
ב-1979 יצא לפריז כציר, ובהמשך שימש כממונה על השגרירות במשך חצי שנה, ממאי עד אוקטובר 1983.
ב-1984 למד שנה במכללה לביטחון לאומי (מחזור י"ב).
בשנים 1985–1988 ניהל את תוכנית יד-הנדיב להשתלמות אקדמית של עובדי משרד החוץ הצעירים.
ב-1988 מונה לקונסול כללי בהונג קונג, בדרג אישי של שגריר, וקיים עם השלוחה הסמויה של ממשלת סין העממית מגעים שהובילו מאוחר יותר לכינון יחסים רשמיים עמה. ב-1990 עבר לפראג והיה לשגריר הראשון בצ'כוסלובקיה אחרי מהפכת הקטיפה. ב-1993, בעקבות התפרקות הפדרציה, שימש גם כשגריר לא תושב בסלובקיה.
בשנים 1993–1995 היה סמנכ"ל משרד החוץ, אחראי למרכז-מזרח אירופה, לרבות הפדרציה הרוסית ומדינות ברית המועצות לשעבר באזור הבלטי ובאסיה התיכונה.
בשנת 1995–1998 שימש כשגריר בווינה, אוסטריה, מואמן גם לסלובקיה וסלובניה, וכן לסוכנויות האו"מ ולאבש"א (הארגון לשיתוף וביטחון באירופה) שמקום מושבם בבירה האוסטרית.
אחרי פרישתו בשנת 1998 עסק עוד 14 שנים בחשיפת הארכיון המדיני של משרד החוץ בגנזך המדינה, היה יו"ר אגודת הידידות ישראל-אפריקה ונציג ציבור בוועדת נציבות שרות המדינה.
במקביל, חקר, כתב מאמרים, תרגם והרצה.
סיפרו האוטוביוגרפי "מסביב לעולם ב 90 שנה" מתאר את פעילותו הענפה במשך השנים.
ביוגרפיה > פעילויות נוספות

שר היה חבר-מייסד בעמותת חברים למען החברה, לקידום ילדים ובני נוער בשדרות, שהוקמה על ידי עשרה מבוגרי מחזור י"ב של המכללה לביטחון לאומי.
חבר במסדר אבירי יינות עמק הלואר בצרפת מ-1964, הועלה לדרגת קצין בשנת 2014.
ביוגרפיה > חייו האישיים

שר היה נשוי לאביבה שר ואב לשלשה: גלעד שר, איל שר ונגה שר-גרקו.
נפטר ב-20 במאי 2023 בירושלים, בגיל 90.
כתיבתו > אוטוביוגרפיה

יואל שר, מסביב לעולם בתשעים שנה, ירושלים, הוצאה עצמית, 2022.
כתיבתו > פרסומים

Nouvelles d’Israël, no1 1.12.1960 – no128 15.9.1966
Zum Frieden unterwegs, Botschaften einen Botschafter in Österreich, der Slovakei und Slowenien 1995-1998, Hartung-Gorre Verlag, Konstanz 1998
Theodor Herzl’s Way from Basel to Jerusalem via the Mainau Island, in Theodor Herzl, Eine Hommage zum 120-jähringen Jubiläum 2018, Erhard Roy Wiehn (Hg.), Hartung-Gorre Verlag, Konstanz 2018
כתיבתו > מאמרים

“Hatikva Returns to the Vltava”: Václav Havel (1936–2011), Israel Journal of Foreign Affairs, Volume 6, 2012 - Issue 1, Pages 115-128. https://doi.org/10.1080/23739770.2012.11446494
"Theodor Herzl: Father of Israeli Diplomacy", Israel Journal of Foreign Affairs, Volume 11, 2017 - Issue 2, Pages 235-244. https://doi.org/10.1080/23739770.2017.1369729
My Dear Friend Felice Ravenna”: Correspondence between Theodor Herzl and an Italian Zionist (1902–1904), Israel Journal of Foreign Affairs, Volume 13, 2019 - Issue 3, Pages 381-404. https://doi.org/10.1080/23739770.2019.1741201
כתיבתו > ספרים שתרגם

פאול בייא, נשיא קמרון, הליברליזם הקהילתי, "ישראל אקונומיסט", 1988, (תרגום מצרפתית תחת השם איל גלעד)
La vie juive au Maroc, arts et traditions, מוזיאון ישראל והוצאת סתווית, 1986 (תרגום לצרפתית)
FIRST Robotics Competition

| --- | --- |

 ענף:  תחרויות רובוטיקה
 תאריך ייסוד:  1992
 ארגון מפעיל:  FIRST
 מוטו:  "More than Robots"
 מספר מתמודדים:  3474 קבוצות (נכון לשנת 2024)
 מדינות משתתפות:  36
 יבשת:  6
 זוכה:  אליפות FIRST ביוסטון 2024: ישראל Orbit 1690  ארצות הברית SCREAM 4522  ארצות הברית8Bit - 9432  ארצות הברית RoboLancers 321
 הכי הרבה זכיות:  ארצות הברית 254 - (5)
 מפעל נמוך יותר:  FLL, FTC
 https://www.firstisrael.org.il/frc
 
FIRST Robotics Competition (או בקיצור FRC) היא תחרות פיתוח טכנולוגי בין-לאומית במסגרת ארגון FIRST, שמיועדת לבני נוער בכיתות ט' עד י"ב. התחרות נוסדה על ידי דין קיימן ב-1992 והובאה לארץ על ידי אלוף (במיל') אביהו בן נון. בתחרות, הקבוצות מקבלות מספר ושם לפי האזור או בית הספר ממנו מגיעים התלמידים המשתתפים בקבוצה.
מגרש המשחק Rack N' Roll בהיכל הספורט יד אליהו (2007)
אזור ההתארגנות (Pit Area) בהיכל הספורט יד אליהו (2007).
בכל שנה, במוצאי שבת של השבוע הראשון של חודש ינואר נחשף משחק שונה ועל הקבוצות לבנות רובוט שמסוגל לבצע את המשימות הנדרשות במהלך המשחק.
לכל קבוצה ניתן פרק זמן של שישה וחצי שבועות כדי לבנות את הרובוט ולהכין אותו לתחרות על פי חוקי התחרות.
לכל קבוצה ניתנת ערכת כלים בסיסית לבנייתו של הרובוט. על הקבוצה להתחלק למספר תת-קבוצות אשר כל אחת מהן עוסקת בפן אחר בבניית הרובוט, תכנותו, בניית אתר אינטרנט לקבוצה, וכן הלאה. בסופו של דבר על הרובוט לבצע שלוש משימות עיקריות: פעולה אוטונומית שנקבעת כחלק מהמשחק (ללא כל עזרת מגע אנושי) כגון קליעת סלים, משחק ידני (בו מפעילים את הרובוט חברי הקבוצה) ויכולת ביצוע משימה בצורה בטוחה, כגון עליה על רמפות והרמת רובוט אחר.
ישראל משתתפת בתחרות הרובוטיקה מאז 2005. בשנה הראשונה התחרות נערכה במרכז הקונגרסים בחיפה, ובשנים לאחר מכן עד שנת 2016 היא נערכה באופן קבוע בהיכל מנורה מבטחים שבתל אביב. משנת 2017, נערכים בארץ כ-5 אירועים במסגרת מעבר לשיטת תחרות שונה, שיטה אזורית, כאשר עד 2019 הגמר נערך בהיכל מנורה מבטחים שבתל אביב, ומשנת 2022 נערך הגמר בפיס ארנה ירושלים. בשנים 2020–2021 לא נערכה תחרות עקב מגפת הקורונה.