stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חולדה הנביאה
קבר חולדה

במספר מקורות תנאיים קדומים מוזכר שקבר חולדה הנביאה נמצא בתוך העיר ירושלים.
על פי מסורת מאוחרת יותר, קברה של חולדה הנביאה נמצא בהר הזיתים. ר' משה באסולה שביקר בירושלים במאה השש עשרה כתב כך: "על ראש הר הזתים בית גדול, ושם תוך בירה יפה חולדה הנביאה בקבר של שיש. גם שם צריך לפרוע לשומר ישמעאל ליכנם ד' דרימי (סוג של מטבע) ולפרוע שמן להדליק, כי שם נרות תמיד". בתוספתא מסכת נגעים (ו, ב) מוזכר קברה כקבר היחיד שהיה בתחומי ירושלים, והמהרי"ט (שו"ת ב, יו"ד, לז) מבאר, שהר הזיתים היה מחוץ לתחומה של ירושלים בימי בית המקדש הראשון ולכן קברו אותה שם, ובימי בית המקדש השני, שהרחיבו את העיר ובנו את החומה במרומי הר הזיתים כדי שלא יוכלו לכבוש את העיר מכיוון זה, הוכלל קברה של חולדה בתחום העיר.
המקום המזוהה כיום עם קבר חולדה, הנמצא על הר הזיתים, ידוע בנצרות כ"קבר פלגיה", ובאסלאם כ"קבר ראבעה אלעדויה". פלגיה הייתה קדושה נוצרית שחיה במאה הרביעית, וראבעה אלעדויה הייתה מיסטיקנית סופית שחיה במאה השמינית. כלומר, קבר זה מקודש לשלוש הדתות המונותאיסטיות, וכל אחת מהן מייחסת אותו לאישה אחרת. הייחוס הנוצרי לפלגיה הוא המוקדם ביותר, ומופיע כבר במאה השישית.
לקריאה נוספת

הרב אליהו ידיד, שבע הנביאות, הוצאת ארי, ירושלים. ה'תשס"ב, 2002, עמ' 211–238
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ד
↑  סדר עולם רבה, פרק כא, מהדורת מיליקובסקי עמ' 285-286.
1 2 3  מגילה יד ע"ב
↑  רב נחמן טוען ש"לא נאה היהירות לנשים", מה שעשוי אולי לחזק את הטענה שחז"ל התקשו לקבל נשים כנביאות.
↑  דברי הימים ב פרק לד פסוק כב
↑  מלכים ב פרק לד פסוק כב.
↑  בראשית רבתי, פרשת חיי שרה
↑  תוספתא מסכת בבא בתרא (ליברמן) פרק א: "כל הקברות מתפנין חוץ מקבר המלך ומקבר הנביא ר' עקיבא אומר אף קבר המלך וקבר הנביא מתפנין אמרו לו והלא קברי בית דוד וקבר חולדה הנביאה היו בירושלם ולא נגע בהן אדם מעולם אמ' להן משם ראיה מחילה הייתה שם והייתה מוציאה טומאה לנחל קדרון" וגם במסכתות קטנות מסכת שמחות פרק יד הלכה י, וכן בתלמוד ירושלמי מסכת נזיר פרק ט (מ"ה, ב'), ובתוספתא מסכת נגעים (צוקרמאנדל) פרק ו
↑  א' לימור, קבר פלגיה: חטא, חרטה וישועה בהר הזיתים, קתדרה 118. תשס"ו, 13 - 40. וראה בספר דברי יוסף שוורץ ח"ג דף ל' ע"ב שגם הסיק שהקבר הזה שייך לנוצרים או לערבים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509738805171  GND: 122641116  LCCN: n90697785  NLA: 61542758  VIAF: 1638036   WorldCat (עם VIAF): 1638036
חורבת א-רפיד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידות
 גובה מעל פני הים:  52 מטר
 מיקום
 מיקום:  פארק הירדן
 קואורדינטות:  32°57′29″N 35°37′46″E﻿ / ﻿32.95806°N 35.62936°E﻿ / 32.95806; 35.62936
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) חורבת א-רפיד(למפת הגליל העליון רגילה) חורבת א-רפיד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת א-רפיד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת א-רפיד
 
חורבת א-רפיד היא אתר ארכאולוגי בתחומי פארק הירדן שברמת הגולן, החורבה נמצאת כמה מאות מטרים ממזרח לנהר הירדן, על ראש הר בגובה 52 מטר, במקום בו עמד בעבר עמוד גבול מס' 58 בקו שביתת הנשק בין ישראל וסוריה (לפני מלחמת ששת הימים).
החורבה נסקרה לראשונה ב-1890, על ידי הארכאולוג הגרמני החובב, גוטליב שומאכר, שתיאר ושרטט את הממצאים העיקריים. מאוחר יותר העלה קרל ואצינגר את ההשערה שזהו בית כנסת עתיק מימי המשנה והתלמוד, וזאת, על סמך עיטור של זוג דגים שמצא ושרטט שומאכר באתר. עיטור דומה נמצא בבית הכנסת בברעם.
ב-1933 סקר את האתר אליעזר סוקניק. הוא לא מצא את בניין בית הכנסת אך מצא מספר אבנים מעוטרות ששומאכר תיאר כחלק מבית הכנסת. סוקניק מצא במרכז החורבה שלוש אבנים שאותן החשיב כממצא המעניין ביותר בחורבה ובהן שתי אבנים עם עיטור "ביצה וחץ", קונכייה ודמות אדם עם חיות בצדדיו (באבן אחת לא צוירו חיות) ובאבן השלישית היה עיטור בדגם קונכייה האופייני לאמנות בתי הכנסת העתיקים.
בביקורו באתר לאחר מלחמת ששת הימים, סבר צבי אילן כי באתר יש גם שרידים מהתקופה הביזנטית ומהתקופה הערבית המוקדמת. הוא תיאר שם גם בניין שאולי שימש למלאכה, בניין בעל קיר גבוה הפונה אל הירדן שסבר כי ייתכן והוא מצודה, שרידי טחנה רומאית, עמודי הבזלת וכותרת מעוטרת אותה תיאר גם סוקניק ואבנים ששימשו בבית בד.
יצחקי גל בביקורו באתר ב-1968 העלה השערה שעמודי הבזלת הם שרידי בסיליקה.
במקום נמצאים כיום שרידי חומות אבנים ושרידים וממצאים נוספים. הגישה למקום היא קשה, חלק מהמקום הוא בבעלות פרטית, והעשב הגבוה שבמקום מסתיר חלק מאבני הבזלת של הממצאים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  צבי אילן, "ארץ הגולן – מדריך למסייר ולמטייל", הוצאת עם עובד, 1968, הוצאה מורחבת 1977, עמ' 251-248
↑  יצחקי גל, "יומן סקר נופים ואתרים בגולן", סיור מתאריך 18 בספטמבר 1968, ציטוט הקטע הרלוונטי: "מדיכה נסענו לבית הבק. אכלנו ונסענו לא-רפיד. דב מצא מטבע מימי קונסנטינוס ועליו לוחם ושבוי. כמו כן נמצא מבנה עם הרבה עמודים. שלושה מהם ניצבים באתרם ומראים, אולי, בסיליקה. מצאתי כתובת בערבית כופית וחומה במערב החורבה, בגובה של כ-1.5-2 מ' ובאורך של כ-30 מ'. ראינו גם בצפון החורבה בור מים בנוי מאבן ולידו שוקת מאבן. ממזרח לבור ניצבו שני עמודים מעוטרים."
חורבת אדמות

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הרומית בארץ ישראל 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°38′04″N 35°32′05″E﻿ / ﻿32.634459679356°N 35.534859851967°E﻿ / 32.634459679356; 35.534859851967
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) חורבת אדמות(למפת עמק בית שאן רגילה) חורבת אדמות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת אדמות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת אדמות
 
חורבת אדמות (במקור: ח'רבת אִדמה) הוא אתר ארכאולוגי במזרח הגליל התחתון, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד.
החורבה שוכנת על מדרונותיה המזרחיים של רמת סירין, כשניים וחצי קילומטרים ממערב לנהר הירדן, וכקילומטר וחצי מצפון מערב לקיבוץ גשר. בסמוך לחורבה שופע המעיין "עין אדמה".
עיקר השרידים בחורבה הם מהתקופה הרומית המאוחרת והביזנטית, וכן נתגלו בה חרסים מהתקופה הישראלית, והיו לפיכך שהציעו לזהות בה את העיר המקראית אֲדָמָה הנזכרת בספר יהושע (יט, לו) כאחת מערי דרום נחלת שבט נפתלי.
באתר נתגלו שרידיהם של מספר מבני ציבור גדולים, ובהם אבני גזית רבות. כמו כן, נמצאה בחורבה אבן משקוף מבזלת המעוטרת בתחריט של עוף דורס, המזכירה אבני משקוף נוספות שנתגלו בבתי כנסת קדומים באזור הגליל התחתון והגולן.
יש הסבורים כי שמה המקורי של החורבה שימר את שמה של העיירה התלמודית אידמה, ממנה הגיע רבי קירוס דאידמה הנזכר בתלמוד הירושלמי.
לקריאה נוספת

א' שילר, אריאל - כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי כנסת בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 66-65.
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת שבת,  פרק ה', הלכה ד' וכן תלמוד ירושלמי, מסכת ביצה,  פרק ב', הלכה ה'.
טורבן מיקלסן

| --- | --- |

טורבן מיקלסן
 לידה:  11 במרץ 1963 (בן 61) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, דנמרק 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 השכלה:  Royal Danish Naval Academy 
 השתייכות:   הצי המלכותי הדני
 תקופת הפעילות:  מ-1982
 דרגה:   קונטר-אדמירל
 תפקידים בשירות
 מפקד קבוצת המשימה הדנית מפקד הצי המלכותי הדני
 עיטורים
 מנהיגות במסדר דנבורג 
 
טורבן מיקלסן (בדנית: Torben Mikkelsen;‏ נולד ב-11 במרץ 1963) הוא קונטר-אדמירל דני, המשמש כמפקד הצי המלכותי הדני מאז 1 ביוני 2017.
ביוגרפיה

מיקלסן נולד ב-11 במרץ 1963. הוא למד בבית ספר תיכון בעיר ויבורג, וב-1982 התגייס לצבא המלכותי הדני ושרת ברגימנט המשמר של זילנד. ב-1984 הוא עבר לצי המלכותי הדני ולמד באקדמיה הימית המלכותית עד 1987, אז החל לשרת כקצין ימי על סיפונן של ספינות שונות. ב-1994 הוא השתתף במבצע משמר חד - מצור משותף שהטילו ציי נאט"ו במטרה למנוע משלוחי נשק ליוגוסלביה. בין השנים 1999–2001 הוא שרת באגף כוח האדם בפיקוד ההגנה. בין 2001-2002 הוא שרת בקבוצת המשימה הדנית - יחידה מיוחדת של הצי הדני, המופקדת על חינוך והכשרה של הכוחות הימיים הדנים בימות שלום. בין 2002-2003, הוא שימש כראש מטה היחידה. בין 2003-2004 הוא שימש כמפקד הקורבטה "פטר תורדנסקיולד". בין 2006-2010 שימש בתפקידים בכירים בפיקוד ההגנה. בין 2013–2015 שימש כמפקד השייטת ה-2. בתפקיד זה, הוא השתתף במלחמת האזרחים בסוריה. בין 2015–2017 שימש כמפקד קבוצת המשימה הדנית. ב-1 ביוני 2017 הוא מונה למפקד הצי הדני.
חיים אישיים

מיקלסן נשוי לקירסטן, ואב לתאומים.
הערות שוליים

1 2 3 4  טורבן מיקלסן באתר הצי המלכותי הדני
1 2  טורבן מיקלסן באתר navyleaders
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1242516719  NKC: jo20201066138  VIAF: 12157581715233782305   WorldCat (עם VIAF): 12157581715233782305 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חברת החשמל הפסיפית

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1910–הווה (כ־114 שנים)
 חברת אם:  Berkshire Hathaway Energy
 חברות בנות:  Pacific Power‏Rocky Mountain Power
 מיקום המטה:  פורטלנד 
 בעלות:  ברקשייר האת'וויי
 ענפי תעשייה:  ייצור חשמל וכריית פחם
 עובדים:  5,700
  
 www.pacificorp.com
 
חברת החשמל הפסיפית (באנגלית: PacifiCorp קיצור של Pacific Corporation) היא חברת חשמל הפועלת במערב ארצות הברית.
ל-PacifiCorp יש שתי יחידות עסקיות:
Pacific Power – חברת חשמל מוסדרת המשרתת אזורים ברחבי אורגון, בצפון קליפורניה ובדרום-מזרח וושינגטון.
Rocky Mountain Power – חברת חשמל מוסדרת המשרתת אזורים ברחבי יוטה, בוויומינג ובדרום-מזרח איידהו.
PacifiCorp מפעילה את אחת ממערכות ההולכה הפרטיות הגדולות בארצות הברית בתוך שוק האנרגיה במערב ארצות הברית הבלתי מאוזן.
Pacific Power ו-Rocky Mountain Power משרתות ביחד למעלה מ-1.6 מיליון לקוחות פרטיים, 202,000 לקוחות מסחריים ו-37,000 לקוחות תעשייתיים וחקלאיים - בסך הכל כ-1,813,000 לקוחות. שטח אזור השירות הוא 370,000 קילומטרים רבועים. החברה מחזיקה ומתחזקת 26,600 קילומטרים של קווי הולכה למרחקים ארוכים, 103,000 קילומטרים של קווי חלוקה ו-900 תחנות משנה.
היסטוריה

חברת Pacific Power & Light (חברת החשמל והאור הפסיפית) הוקמה בשנת 1910 ממיזוג של כמה חברות חשמל שסבלו מבעיות כלכליות באורגון ובוושינגטון. החברה הרחיבה בהדרגה את אזור הפעולה שלה כדי לכלול את רוב אורגון, כמו גם חלקים מקליפורניה, וושינגטון וויומינג. בשנת 1984, היא עברה ארגון מחדש מחדש כחברת החזקות, PacifiCorp, שבסיסה בפורטלנד כשחברת Pacific Power היא חברת הבת העיקרית שלה.
חברת Utah Power and Light (UP&L, חברת החשמל והאור של יוטה) הוקמה ב-6 בספטמבר 1912 ממיזוג של ארבע חברות חשמל ביוטה, איידהו וויומינג. החברה, שהמטה שלה שכן בסולט לייק סיטי, הייתה חברת בת של Electric Bond and Share Company, חברת החזקות גדולה מניו יורק. תוך ארבע שנים מהקמתה, רכשה UP&L עשרים ושבע חברות חשמל נוספות ביוטה, ובסופו של דבר קלטה יותר ממאה שלושים חברות. אחת מאותן חברות הפכה את סולט לייק סיטי ב-1881 לעיר החמישית בעולם שבה פועלת תחנת כוח מרכזית.
Pacific Power & Light התמזגה בשנת 1954 עם חברת Mountain States Power Company (חברת החשמל של מדינות ההרים), ובעצם הכפילה את שטח אותו שירתה החברה. בשנת 1961 החברה רכשה את חברת California Oregon Power Company (חברת החשמל קליפורניה אורגון), והרחיבה את פעילותה לדרום אורגון ולצפון קליפורניה.
בשנת 1977 התרחבה PacifiCorp לתחום כריית פחם והקימה חברת כרייה הידועה בשם NERCO, שבסופו של דבר נרשמה בבורסה לניירות ערך בניו יורק ודורגה במקום ה-353 ברשימת Fortune 500 של החברות האמריקאיות הגדולות ביותר. באמצעות הבעלות שלה ב-NERCO הייתה PacifiCorp מעורבת בכריית פחם, נפט, גז טבעי, זהב, כסף ואורניום. PacifiCorp עדיין החזיקה ב-82% מ-NERCO ב-1993, כאשר האחרונה נרכשה על ידי ענקית הכרייה ריו טינטו (אנ').
בשנת 1987 רכשה PacifiCorp את חברת Utah Power and Light שהוקמה בשנת 1912. לאחר המיזוג והאישור של הרגולטור ב-9 בינואר 1989 פעלו החברות Pacific Power ו-Utah Power כחטיבות של PacifiCorp.
בשנת 2001 נרכשה PacifiCorp על ידי חברת החשמל הסקוטית Scottish Power (אנ'). במאי 2005 מכרה חברת Scottish Power את PacifiCorp לחברת Berkshire Hathaway Energy (אנ'), ומאז 2006 PacifiCorp היא חברה בת בבעלות מלאה של Berkshire Hathaway Energy (לשעבר MidAmerican), בעצמה שלוחה של ברקשייר האת'וויי.
בארגון מחדש ביולי 2006, מוזגה הטריטוריה של Pacific Power במרכז ומזרח ויומינג עם הטריטוריה של Utah Power and Light כדי ליצור את חברת Rocky Mountain Power.
בספטמבר 2021 הציגה PacifiCorp תוכנית להשאיר 3 מתוך 22 תחנות הכוח הפועלת על פחם ל-2040 ולייצר 56% מכושר הייצור השנתי שלה באנרגיה מתחדשת עד 2040.
פעילויות > תחנות כוח

PacifiCorp מחזיקה, מתחזקת ומתפעלת תחנות כוח ומנהלת את הפעילות המסחרית של החברה. PacifiCorp מחזיקה ב-68 תחנות כוח בהספק של 9,140 מגה וואט. 70.6% מהייצור הוא ממקורות תרמיים (כלומר, פחם או גז טבעי), 6.7% ממקורות הידרואלקטריים ו-0.2% ממקורות מתחדשים. 22.5% מהספק החשמל של PacifiCorp נרכש מספקים אחרים או במסגרת חוזים.
פעילויות > כריית פחם

PacifiCorp גם מחזיקה ומפעילה כמה מכרות פחם לצרכיה בלבד הממוקמים בכמה מתחנות הכוח שלה או בסמוך מאוד אליהם. בוויומינג, PacifiCorp פועלת ויש לה בעלות חלקית במכרה ג'ים ברידג'ר (Jim Bridger Mine), והיא הבעלים של מכרה דייב ג'ונסטון (Dave Johnston Mine), שנמצא לקראת מיצויו. החברה גם החזיקה והפעילה את מכרה דיר קריק (Deer Creek Mine) ביוטה, ליד תחנת הכוח הנטינגטון (Huntington Plant), אך סגרה אותו ב-2015, ויש לה בעלות חלקית במכרה טראפר (Trapper Mine) בקולורדו.
פעילויות > כלי רכב חשמליים

ב-2018 כינה כתב העת Portland Business Journal (סקירת העסקים של פורטלנד) את תוכנית קידום הרכב החשמלי של PacifiCorp "עידן חדש של מעורבות שירות בחשמול תחבורה". הכתב העת תיאר אותה כתוכנית שמבטיחה אתרי טעינת רכב חשמליים חדשים, מאמצי הסברה וחינוך. התוכנית נוצרה מחקיקה שהתקבלה ב-2016 שקראה ליצירת יותר אנרגיה מתחדשת מחברות החשמל של מדינת אורגון.
מבנה ארגוני

Pacific Power – משרתת לקוחות בוושינגטון, אורגון וקליפורניה. נכון לאפריל 2022, Pacific Power משרתת 791,000 לקוחות: 610,000 לקוחות באורגון, 135,000 לקוחות בוושינגטון ו-46,000 לקוחות בקליפורניה.
Rocky Mountain Power – משרתת לקוחות באיידהו, יוטה וויומינג. נכון לאפריל 2022, Rocky Mountain Power משרתת 1,212,000 לקוחות: 983,000 לקוחות ביוטה, 143,000 לקוחות בוויומינג ו-86,000 לקוחות באיידהו.
ביאורים

↑  באנגלית a regulated electric utility  חברת חשמל שיש לה מונופול על ייצור החשמל, הובלתו והפצתו לצרכנים. מחירי החשמל שהיא גובה מהצרכנים נקבעים על ידי ועדה של המדינה שבה היא פועלת.
הערות שוליים

↑  Laurel Kruke, What is a Regulated vs. Deregulated Utility?
↑  "Western Energy Imbalance Market".
↑  Unification shareholder circular - Rio Tinto
↑  Times, Richard W. Stevenson and Special To the New York. "Pacificorp, Utah Power To Merge".
↑  Street Journal, Kathryn Kranhold and Steven LipinStaff Reporters of The Wall (1998-12-07). "Scottish Power Agrees to Buy PacifiCorp In a Stock Deal Valued at $7.8 Billion". Wall Street Journal. ISSN 0099-9660.
↑  PacifiCorp (2021-09-01). "2021 Integrated Resource Plan" (PDF). Figure 9.40 – 2021 IRP Preferred Portfolio Coal Retirements/Gas Conversions; Figure 9.45 – Projected Energy Mix with Preferred Portfolio Resources.
↑  PacifiCorp OK'd to build EV charging stations as part of $4.6M transportation plan
↑  2022 Just The Facts Pacific Power
↑  2022 Just The Facts Rocky Mountain Power
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n86048436  VIAF: 140802483   WorldCat (עם VIAF): 140802483 
המטה של חברת Rocky Mountain Power בסולט לייק סיטי
חתול ביצות

| חתול ביצות |
| --- | --- |
 חתול ביצות על עץ. צולם במערב בנגל
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: חתול
מין:: חתול ביצות
שם מדעי
 Felis chaus ‏שרבר, 1777
תחום תפוצה


חתול ביצות (שם מדעי: Felis chaus), מין בסוג חתול שבמשפחת החתוליים, ובו 3 תת-מינים.
מאפיינים

ממדי גופו של חתול הביצות גדולים יחסית לחתולים אחרים. אורכו בלי הזנב כ-70 ס"מ ומשקלו בין 7 ל-13 ק"ג. זנבו, לעומת זאת, קצר ביחס לגופו, ואורכו מגיע עד 30 ס"מ. צבע הפרווה שונה במקצת אצל התת-מינים השונים. הצבעים נעים בין חום, אדמדם, כתום כהה או צהבהב.
לגורים הקטנים פסים לאורך גופם, אך הם נעלמים עם ההתבגרות. רגליהם של הבוגרים וזנבם מעוטרים בפסים בגווני שחור או חום כהה. אוזני חתול הביצות מחודדות מעט אך לא מחודדות כאזני קרקל. רגליהם ארוכות, יחסית, ושריריות. כפות הרגליים מרופדות בפרווה רכה. בחלק גדול מהמאפיינים הפיזיים שלו, דומה חתול הביצות לשונר, וזהו המקור לכינויו.
חתול הביצות חי בעיקר באזורים לחים או בעלי מקווי מים קרובים; הוא נפוץ באזורים שונים: החל מאזור מצרים (בקרבת הנילוס) ומערב אסיה ועד אזור הודו, סרי לנקה ודרום-מזרח אסיה. חתול זה הסתגל לשלל בתי גידול טבעיים בעלי אקלים ומאפיינים גאוגרפיים שונים, החל מסוואנות ויערות טרופיים יבשים ועד צמחייה לאורך מקווי מים; אולם הוא אינו חי ביערות גשם.
באזורים מסוימים, חולק חתול הביצות את תחום מחייתו עם בני אדם, ולעיתים הוא אף נכנס לכפרים ואזורים מיושבים כדי למצוא בהם מזון. חתול הביצות חי באזורים שגובהם עד 2,500 מטרים, אולם הוא נפוץ יותר במישורים ועמקים.
מזונו של חתול הביצות כולל בעיקר בעלי חיים קטנים כמו מכרסמים קטנים ארנבות ועכברים, עופות, צפרדעים ולעיתים אף דגים. החתול הוא פעיל לילה. הוא מסוגל לשחות היטב, ולעיתים הוא מזנק למים כדי לתפוס דג או דו-חי.
חתול הביצות הוא בעל חיים יחידאי (כלומר; חי לבדו כל ימות השנה מלבד תקופת ההזדווגות והחיזור). הוא ביישן מטבעו ומשתדל להתרחק ככל האפשר בבני אדם.
הריון הנקבה נמשך כ-65 ימים ובסופו נולדים בין 3 ל-4 גורים. הגורים נולדים כשהם חסרי ישע ותלויים לחלוטין באימם בשבועות הראשונים לחייהם. במהלכם היא מביאה להם מזון שצדה ומלמדת אותם כישורי ציד שישמשו אותם בעתיד.
משך החיים המקסימלי של חתול ביצה בטבע הוא 14 שנים.
בישראל חיים חתולי ביצות ברוב חלקי הארץ. הם נצפו בעמק החולה, בקעת הירדן, עמק בית שאן, עמק יזרעאל, מישור החוף הצפוני, השפלה, צפון הנגב והערבה. על פי "הספר האדום של החולייתנים בישראל", תפוצתם מגיעה ל־600 פרטים.
תת-מינים

Felis chaus chaus - נפוץ בקווקז, פקיסטן, טג'יקיסטן טורקמניסטן, טורקיה, איראן, פקיסטן, אפגניסטן, טורקמניסטן, מצרים, ישראל, סוריה, לבנון, ירדן ועיראק.
Felis c. affinis - נפוץ בדרום אסיה, מאזור ההימלאיה עד לנפאל, בנגל, יונאן, הודו וסרי לנקה.
Felis c. fulvidina - נפוץ בדרום-מזרח אסיה, ממיאנמר ותאילנד ובנגלדש ללאוס, קמבודיה, וייטנאם.
הערות שוליים

↑  חתול ביצות באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חתוליים |
| --- | --- | --- |
| חתולים קטנים | חתולים קטנים |  |
| חתול | חתול חולות • חתול ביצות • חתול שחור-רגל • חתול מדבר סיני • חתול בר (חתול הבית) |   |
| חתול פאלאס (סוג ומין יחיד) | חתול פאלאס |   |
| חתול זהוב | חתול זהוב אסייתי • חתול זהוב בורנאי |   |
| חתול נמרי | חתול נמרי בנגלי • חתול דגים נמרי • חתול נמרי שטוח-ראש • חתול נמרי כהה • חתול נמרי סונדי |   |
| שונר | שונר צפוני • שונר קנדי • שונר איברי • שונר מצוי |   |
| קרקל | קרקל • חתול זהוב אפריקני |   |
| סרוואל (סוג ומין יחיד) | סרוואל |   |
| נמרון | אוצלוט • מרגיי • נמרון מנוקד • חתול קולוקולו • נמרון הפנטנל • נמרון הפמפס • נמרון ג'ופרי • חתול קודקוד • נמרון האנדים • נמרון דרומי |   |
| פומה | פומת ההרים • יגוארונדי |   |
| חתול שיש (סוג ומין יחיד) | חתול שיש |   |
| חתולים גדולים | חתולים גדולים |   |
| נמר ערפילי | נמר ערפילי מצוי • נמר ערפילי בורנאי |  |
| ברדלס (סוג ומין יחיד) | ברדלס |  |
| פנתר | אריה • טיגריס • נמר • יגואר • נמר השלג |  |
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
  
חתול ביצות, צולם בעמק החולה
טירת הוהנוורפן

מבט לטירה מכיוון מזרח
טירת הוהנוורפן (בגרמנית: Burg Hohenwerfen) היא טירה-אחות של טירת זלצבורג. הטירה ממוקמת מעל העיר וורפן בעמק זאלצך, כ-40 קילומטר מדרום לעיר זלצבורג, אוסטריה.
היסטוריה

הביצורים הראשונים בשטח הטירה הם משנת 1075 ו-1078, בתקופת מאבק האינווסטיטורה. הביצורים נבנו על גבעה סלעית בגובה 155 מטרים, בהוראת הארכיבישוף של זלצבורג אשר תמך באפיפיור גרגוריוס השביעי במאבקו בהיינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בעניין הזכות למינוי של אנשי הכמורה. מטרת הבניה הייתה להגן על שטחי הנכסים בהם החזיק הארכיבישוף באזור זלצבורג מפני השתלטות עוינת על ידי כוחותיו של היינריך.
במשך השנים שימשה הטירה את אנשי הארכיבישוף לא רק כבסיס צבאי ומקום מקלט, אלא גם כמעון מגורים ואתר נופש. במהלך המאה ה-12 הורחבה הטירה, ובמאה ה-16 בתקופת מרד האיכרים שימשה כעמדת הגנה מפני מהומות כורים ואיכרים שנעו לכיוון העיר זלצבורג. בשנים 1525–1526 ניזוקה הטירה קשות כתוצאה משרפות שהוצתו בתוכה כחלק מן ההתנגשויות במהלך המרד. פרט לכך שימשה הטירה במשך השנים גם כבית כלא בו נכלאו גם אצילים שונים.
בשנת 1838 עברה הטירה לבעלותו של אויגן, הארכידוכס מאוסטריה. בשנת 1931 ניזוקה שוב באורח קשה כתוצאה משרפה שלאחריה עברה תהליך שיפוץ מקיף, נמכרה, ועברה בשנת 1938 לבעלותו של המחוז האדמיניסטרטיבי. בתקופת מלחמת העולם השנייה שימשה הטירה כאתר הדרכה ואימונים של המפלגה הנאצית, ולאחריה ועד שנת 1987 שימשה הטירה כאתר אימונים של המשטרה האוסטרית.
כיום, ולאחר סידרה נוספת של שיפוצים מקיפים, משמשת הטירה כאתר תיירות.
אזכורים בתרבות

מבנה הטירה שימש כאתר צילומי החוץ במספר סרטים וסדרות טלוויזיה:
בסרט הנשרים פשטו עם שחר משנת 1968, משמש המבנה לתיאור "טירת העיט" הנאצית אליה מסתננים כוחות הקומנדו הבריטי.
בסרט ירח דבש מטורף משנת 2003 לתיאור המלון הצרפתי.
במיני סידרה הממלכה העשירית משנת 2000 לתיאור בית הסוהר של שלגיה.
בסרט הגרמני משנת 1972 "רופא הילדים ד"ר פרוליך"
בסדרת הטלוויזיה הגרמנית משנת 1986 "דודתו של פרנקנשטיין"
בסרט צלילי המוסיקה משנת 1965 משמשת הטירה כרקע לצילומי השיר דו-רה-מי
בסדרת הטלוויזיה האיש במצודה הרמה משנת 2015 מצולמת הטירה כמעון הרשמי של הפיהרר, אדולף היטלר
טומאר

טומאר (פורטוגזית: Tomar) היא עיר במרכז פורטוגל שהתפרסמה בזכות מנזר מסדר הצלוב בטומאר (פורטוגזית: Convento de Cristo) שהוכרז ב-1983, על ידי אונסק"ו, כאתר מורשת עולמית.
הכנסייה העגולה, מנזר הצלוב בטומאר
גאוגרפיה

טומאר נמצאת במרכז פורטוגל, 116 קילומטרים צפונית לליסבון ו-172 קילומטרים דרומית לפורטו.
היסטוריה

בטומאר התקיים יישוב מאז התקופה הרומית. בשנת 1159, לאחר סילוק המוסלמים במהלך הרקונקיסטה של פורטוגל, ניתן האזור למסדר הטמפלרים. הם אלו שבשנת 1160 החלו בבניית המבצר והמנזר, כחלק מקו ההגנה כנגד התקפות המוסלמים. בהמשך הפכה טומאר למרכז הפורטוגלי של הטמפלרים. ב-1314, כאשר האפיפיור קלמנס החמישי חיסל את מסדר הטמפלרים, המסדר המשיך לפעול ולשגשג בפורטוגל תחת שם חדש מסדר הצלוב. אחד מראשי המסדר הבולטים ביותר היה אנריקה הספן, שעמד בראשו בין 1417 עד למותו ב-1460. אנריקה היה אחד מאלה שהניעו את המשלחות הפורטוגליות הראשונות בעידן התגליות. אנשי המסדר שבטומאר היו הממונים על המשלחות עד 1514. העושר שנצבר ממשלחות אלו איפשר את פיתוח העיר והתרחבותה.
הקהילה היהודית בטומאר

נראה שקהילה יהודית התקיימה בטומאר כבר בתחילת המאה ה-14. במחצית המאה ה-15, האסטרונום היהודי רבי אברהם בן שמואל זכות פעל תקופה מסוימת אצל אבירי מסדר הצלוב, בטירה של טומאר. בעקבות גירוש ספרד הגיעו יהודים רבים לטומאר והפכו למיעוט משמעותי בעיר. בהיותם בעלי מלאכה וסוחרים הם העשירו את העיר בתחומי פעילות חדשים. יש החושבים שתרומתם הייתה משמעותית להצלחת המסחר עם המושבות החדשות. אולם כבר ב-1497 שונתה המדיניות והיהודים אולצו להמיר את דתם. רבים מהם המשיכו לחיות בזהות כפולה כאנוסים, אחרים הצליחו לעזוב את פורטוגל.
בית הכנסת בטומאר נבנה במחצית המאה ה-15, ומוקם בלב מה שהיה הרובע היהודי. בית הכנסת חדל לתפקד ב-1497. הבניין עבר גלגולים שונים, עד שבשנת 1921 הוכר כמונומנט לאומי. ב-1939 הבניין שופץ ושומר כמוזיאון.
אתרים בעיר

המצודה והמנזר של מסדר הצלוב
בית הכנסת בטומאר הכולל את "מוזיאון אברהם זכות"
הערות שוליים

↑  טומאר באתר בית התפוצות (באנגלית)
↑  אתר על אברהם זכות (באנגלית)
↑  בית מספר 73 ברחוב Dr. Joaquim Jaquinto
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552508205171  BnF: cb119529910 (data)  GND: 4386937-3  LCCN: n80082360  MusicBrainz: 48d18474-1022-4869-8564-bc65d085c354  NKC: ge1096364  SUDOC: 027504921  VIAF: 158274887   WorldCat (עם VIAF): 158274887