stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פז'מיסל
האגדה

לפי האגדה, פז'מיסל היה איכר מהכפר סטדיצה, שמשך את תשומת לבה של ליבושה, בתו של קרוק, ששלט על חלק ניכר מבוהמיה. ליבושה ירשה את אביה, ויועציה דרשו ממנה להינשא. מכיוון שפז'מיסל לא היה בן אצולה, סיפרה ליבושה ליועציה שראתה בדמיונה חיזיון ועליהם לעקוב אחר סוס שרסנו הותר בצומת דרכים, וכך למצוא את בעלה לעתיד. כך היא ניסתה לשוות להליך הזה מראה של יד הגורל. לאגדה על דרך מציאתו של פז'מיסל יש שתי גרסאות. על פי האחת היה עליהם למצוא איש שחורש בשדה ואחד מסנדליו שבור. על פי הגרסה השנייה, האיש יישב בצילו של עץ בודד, ויאכל מעל גבי שולחן מתכת (המחרשה שלו). בסופו של דבר נמצא פז'מיסל, בדיוק כפי שתואר בחיזיון.
פז'מיסל נשא לאישה את ליבושה, בה רואים את מייסדת פראג, והפך לנסיכם של הצ'כים הבוהמים. לפי האגדה, מכיוון שפז'מיסל לא סיים לחרוש את השדה בעת שמצאו אותו, צפוי רעב לתושבי הארץ, וכך אכן קרה. בנוסף נאמר שבעת עזיבתו, פז'מיסל תקע באדמה את המקל שלו, העשוי עץ אגוז. המוט הצמיח עם הזמן שלושה נצרים, ששניים מהם נבלו, והשלישי המשיך לצמוח. זה היה האות לכך ששני בניהם הראשונים של פז'מיסל וליבושה, רדוביל ולידומיר, ימותו, בעוד שהבן השלישי, נזמיסל, יחיה וימשיך את השושלת.
האגדה מספרת שפז'מיסל פטר את האנשים שחיו תחת שלטונו מתשלום מס, והותיר רק את החובה להעביר לו חופן של אגוזי לוז כל שנה. מסורת הזו נמשכה גם בימי שלטונו של קרל הרביעי, שלפי טענתו של האפיפיור פיוס השני הוציא צו מלכותי המותיר את פטור המס על כנו.
חלק נוסף באגדה מספר כי פז'מיסל הוריד את כפכפי האיכר הפשוטים העשויים מקליפת עץ, בטרם עטה את גלימת המלוכה לאחר שמצאוהו בשדה. הוא הורה ליועציו להביא את הכפכפים עמם, ולשמור אותם כתזכורת לאנשיו לכך שאיכר פשוט הפך להיות בן מלוכה, וכתזכורת לממשיכי דרכו להצניע לכת, לזכור את מוצאם ולהגן על האיכרים. מנהג זה, של הצגת כפכפי איכרים מסורתיים בעת טקס הכתרת המלכים המשיך לאורך כל תקופת שלטונה של שושלת פז'מיסל.
צדה הגברי של שושלת פז'מיסל הפסיק להתקיים עם מותו של ואצלב השלישי, בראשית המאה ה-14. לעומת זאת דרך צדה הנשי של השושלת, עבר תואר מלכי בוהמיה בהמשך לשושלת בית לוקסמבורג, ולאחריה לשושלת היגלונית, בית הבסבורג ובית הבסבורג-לורן.
אזכורים בתרבות

בנוסף לאזכורים ביצירות על הנסיכה ליבושה, פז'מיסל מופיע בכתביו של ואצלב האייק, שפורסמו ב- 1541, בבלדה מאת יוהאן גוטפריד הרדר מ-1779, בסיפוריו של יוהאן קרל אוגוסט מוזאוס ובדרמה של קלמנס ברנטנו, "יסודה של פראג", מ-1815.
הערות שוליים

↑  כפכפי איכרים העשויים סיבי לכש (סיבים מקליפת עץ הטיליה או עץ השדר)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1033959006  NKC: jo2016908833  VIAF: 300147300   WorldCat (עם VIAF): 300147300
פותינוס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־1 לפנה״ס 
 פטירה:  48 לפנה״ס אלכסנדריה, מצרים 
 מדינה:  ממלכת בית תלמי 
 תפקיד:  פרעה 
 
פותינוס (תחילת המאה ה-1 לפנה"ס עד שנת 47-48 לפנה"ס) היה סריס והעוצר של המלך תלמי השלושה עשר, מלך מבית תלמי במצרים התלמיית. הוא זכור בעיקר בגלל שהסית את תלמי השלושה עשר כנגד קלאופטרה השביעית אחותו, ששלטה יחד אתו, ובכך הביא לפתיחת מלחמת אזרחים. הוא גם גרם לרציחתו של גנאיוס פומפיוס מגנוס על ידי כריתת ראשו, ומתן הראש הכרות ליוליוס קיסר כשזה הגיע לאלכסנדריה ב-2 באוקטובר 48 לפנה"ס, במרדף אחר פומפיוס.
ביוגרפיה

בשנת 51 לפנה"ס מת תלמי השנים עשר. על פי צוואתו, יורשיו היו בתו קלאופטרה השביעית שהייתה אז בת 18 ואחיה תלמי השלושה עשר בן ה-10. מפאת גילו הצעיר של תלמי, נמנעה ממנו האפשרות להיות שליט יחיד ופותינוס מונה להיות העוצר. אפוטרופוסים נוספים של תלמי היו המצביא אכילאס והמורה שלו לרטוריקה, תאודוטוס.
קלאופטרה נקטה מדיניות עצמאית. אנשי החצר ופותינוס בראשם, לא אהבו את עצמאותה בקביעת מדיניות וכן את אי תלותה הגוברת במנגנון, ופעלו נגדה. הם העדיפו לפעול באמצעות תלמי השלושה עשר הצעיר, שבגלל גילו היה נתון להשפעתם. בסתיו של שנת 50 לפנה"ס, קודם תלמי השלושה עשר להיות שליט בכיר על פני קלאופטרה. הצו המלכותי הראשון שבו שמו מופיע לפני אחותו הוצא ב-27 באוקטובר שנת 50 לפנה"ס. באביב 48 לפנה"ס, התרחש מרד בקרב אנשי החצר וקלאופטרה נאלצה לברוח כדי לגייס צבא שיבוא לעזרתה. תלמי השלושה עשר נשאר השליט היחיד, כשפותינוס הוא הכוח הפועל מאחורי הקלעים.
בקיץ 48 לפנה"ס, הייתה קלאופטרה מוכנה לחזור למצרים עם הצבא אותו גייסה כדי להיאבק על מקומה כשליטה. תלמי השלושה עשר ויועציו ידעו על גיוס הצבא על ידי קלאופטרה והיו מוכנים לכך. הצבא שהוכן למאבק נגדה כלל 20,000 חיילים והיה חזק יותר מצבאה של קלאופטרה. צבא תלמי, בפיקודו של אכילאס, צעד מזרחה למרחק 50 ק"מ מהעיר פלוסיום והתייצב שם בנקודה אסטרטגית ליד הר קסיוס. קלאופטרה וצבאה הגיעו ממזרח והתייצבו מול צבא תלמי. שני הצבאות עמדו זה מול זה במשך ימים אבל לא נכנסו בפועל לקרב. האירוע ששינה את המצב היה הגעתו של גנאיוס פומפיוס מגנוס לחופי מצרים.
בשנת 48 לפנה"ס הייתה מלחמת האזרחים ברומא בשיאה. פומפיוס, שהיה מתחרהו הגדול של יוליוס קיסר, הפסיד במלחמה. הוא נאלץ לנוס על חייו למצרים, בה בחר בגלל עזרתו הרבה לתלמי השנים עשר במאבקו לחזור לשלטון במצרים בעת המרד נגדו. מטרתו הייתה לבקש את עזרת תלמי השלושה עשר ואנשיו במלחמה נגד יוליוס קיסר. הוא הגיע לחוף ליד הר קסיוס ממזרח לפלוסיום. ב-29 באוגוסט יזם פותינוס את הריגתו ועריפת ראשו, מתוך תקווה להוכיח לקיסר שהמצרים דחו כל קשר לאויביו וכי אין לו סיבה לפלוש למצרים. לאחר שלושה ימים, ב-2 באוקטובר 48 לפנה"ס, הגיע קיסר לאלכסנדריה. עוד בהיותו על הספינה, הגיש לו תאודוטוס כמתנה את ראשו הכרות של פומפיוס. קיסר זועזע ממראה ראשו הכרות של אויבו.
לאחר הגעתו של יוליוס לאלכסנדריה, הוא הגיע למסקנה כי מניעת מלחמה בין קלאופטרה ותלמי הוא אינטרס חיוני עבורו, ולפיכך הזמין אותם לבוררות שנערכה על ידו. פותינוס הגיע לאלכסנדריה עם תלמי אבל לא פיזר את הצבא שהיה ערוך ממזרח לפלוסיום. בעקבות הבוררות, פרסם קיסר הודעה לציבור המבטיחה את קיום צוואת תלמי השנים עשר לשלטון משותף של שני האחים. החלטת הפיוס לא תאמה את רצונם של אנשי החצר בראשות פותינוס. לאחר שהסיתו את תלמי השלושה עשר כנגד קיסר וקלאופטרה, הם הפעילו את אכילאס. הוא צעד ממזרח לפלוסיום לאלכסנדריה, בראש צבא של 20,000 איש ששם מצור על קיסר. קיסר התבצר בארמון, ויחד איתו שהו קלאופטרה השביעית, אחותה ארסינואי, תלמי השלושה עשר ותלמי הארבעה עשר וכן פותינוס. פותינוס נחשד על ידי יוליוס כמשתף פעולה עם המורדים והוצא להורג.
דמותו בתרבות

דמותו של פותינוס הופיעה במספר מחזות וסרטים, ביניהם המחזה של ג'ורג' ברנרד שו "קיסר וקלאופטרה", בסרטו של ססיל ב. דה-מיל "קלאופטרה" משנת 1934 בכיכובה של קלודט קולבר, בסרט זוכה האוסקר משנת 1963 "קלאופטרה" בכיכובם של אליזבת טיילור וריצ'רד ברטון, ובסדרת הטלוויזיה "רומא".
הערות שוליים

↑  דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, עמ' 778
↑  צבי יעבץ, יוליוס קיסר: תהפוכותיה של כריזמה, הוצאת דביר, 1992, עמ' 197
↑  Adrian Goldsworthy, Antony and Cleopatra, Yale University Press, 2010, p. 253
↑  Cleopatra: Last Queen of Egypt מאת Joyce Tyldesley, עמ' 237
↑  Adrian Goldsworthy, Antony and Cleopatra, Yale University Press, 2010, p. 309-301
↑  Adrian Goldsworthy, Antony and Cleopatra, Yale University Press, 2010, p. 342-343
↑  צבי יעבץ, יוליוס קיסר: תהפוכותיה של כריזמה, הוצאת דביר, 1992, עמ' 197
↑  Adrian Goldsworthy, Antony and Cleopatra, Yale University Press, 2010, p. 359-360
↑  דמותו של פותינוס בקולנוע ובטלוויזיה במסד הנתונים IMDb
עסקאות המוזיקה היקרות ביותר בכל הזמנים

מדונה, האישה עם עסקת המוזיקה היקרה בכל הזמנים.
עסקאות המוזיקה היקרות ביותר בכל הזמנים כוללות את כל העסקאות אשר נעשו בסכומים של למעלה מ-50 מיליון דולרים לפחות, המהווה את המינימום. עסקאות אלה כוללות חוזים שנחתמו בין אמנים, הרכבים מוזיקליים או להקות לחברות תקליטים, הפצה וקידום של מוזיקה, כמו גם הסכמים של מכירת זכויות על מוזיקה בסכומים של למעלה מ-150 מיליון דולרים.
העסקאות הגדולות ביותר נראו בתחום מכירת זכויות על מוזיקה, עסקאות אשר החלו בשנת 2019.
היסטוריה

העסקה הראשונה היקרה שדווחה הייתה של המוזיקאי ג'ון סטפן זמקניק (אנ') במהלך המאה ה-19. סכום העסקה לא היה ידוע אך כן נחשף כי מדובר בעסקה בת 5 ספרות ובכך היה זמקניק הראשון שחתם על עסקה בסכום של למעלה מעשרת אלפים דולרים. בשנות ה-60 של המאה ה-20 כבר החלו לחתום על חוזים בשווי של שש ספרות כמו העסקה של לד זפלין עם אטלנטיק רקורדס שהייתה בשווי של 143 אלף דולרים ב-1968, העסקה הגדולה ביותר ללהקה באותה תקופה. בשנות ה-70 החלו לעשות עסקאות בשווי של מיליוני דולרים, כמו העסקה שביצעה הרולינג סטונז ב-1971 שהייתה באותה תקופה לעסקה הגדולה ביותר. לאחר כמה שנים המוזיקאי ניל דיימונד שבר את שיאה כאשר חתם על עסקה שהוערכה ב-4–5 מיליון דולרים עם קולומביה רקורדס וזמן קצר לאחר מכן השיא נשבר שוב על ידי המוזיקאי פול מקרטני שחתם על עסקה בשווי 8 מיליון דולרים עם קפיטול רקורדס ואלטון ג'ון שחתם על עסקה עם MCA רקורדס באותו השווי.
בשנת 1975 השיא נשבר על ידי המוזיקאי סטיבי וונדר שחתם על חוזה עם מוטאון בשווי 13 מיליון דולרים. בשנות ה-80 החלו להיחתם חוזים עם 8 ספרות כאשר הראשונה לעשות זאת הייתה דיאנה רוס שחתמה על חוזה בשווי 20 מיליון דולרים עם RCA רקורדס ב-1980. בשנת 1983 הרולינג סטונז שברה את שיאה עם חוזה בשווי 28 מיליון דולרים עם CBS רקורדס. בשנות ה-90 העסקאות המשיכו לשבור שיאי שווי כאשר אמנים כמו ג'נט ג'קסון, מייקל ג'קסון, מדונה ופרינס חתמו על חוזים בשווי של 40–60 מיליון דולרים. עד 2016 כבר היו חוזים שעברו את הסכום של 100 מיליון דולרים.
הרשימה

| שנה | אמנ/ית | חברת תקליטים | סכום | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | ג'יי-זי | לייב ניישן | 150 מיליון דולרים |  |  |
| 2002 | רובי ויליאמס | EMI | 125 מיליון דולרים | החוזה היקר ביותר בכל הזמנים לאמן בריטי |  |
| 2007 | מדונה | לייב ניישן | 120 מיליון דולרים | החוזה היקר ביותר בכל הזמנים של אישה |  |
| 1995 | מייקל ג'קסון | סוני | 100 מיליון דולרים |  |  |
| 2001 | ויטני יוסטון | אריסטה | 100 מיליון דולרים | החוזה היקר ביותר בכל הזמנים לשנה בה נחתם |  |
| 2001 | מריה קארי | וירג'ין | 80–100 מיליון דולרים | החוזה היקר ביותר בכל הזמנים לאותה התקופה |  |
| 2008 | שאקירה | לייב | 70–100 מיליון דולרים |  |  |
| 1996 | אר.אי.אם. | האחים וורנר | 80 מיליון דולרים | החוזה היקר ביותר בכל הזמנים לאותה התקופה |  |
| 1996 | ג'נט ג'קסון | וירג'ין | 70–80 מיליון דולרים | החוזה היקר ביותר בכל הזמנים לאותה התקופה |  |
| 2008 | ניקלבק | לייב ניישן | 50–70 מיליון דולרים |  |  |
| 1991 | מייקל ג'קסון | סוני | 50–65 מיליון דולרים | החוזה היקר ביותר בכל הזמנים לאותה התקופה |  |
| 1991 | פול מקרטני | קפיטול | 65 מיליון דולרים |  |  |
| 1992 | מדונה | האחים וורנר | 60 מיליון דולרים | החוזה היקר ביותר בכל הזמנים לאותה התקופה |  |
| 1992 | ברברה סטרייסנד | קולומביה | 40–60 מיליון דולרים |  |  |
| 1995 | מטאליקה | אלקטרה | 60 מיליון דולרים |  |  |
| 1999 | בקסטריט בויז | ג'ייב | 60 מיליון דולרים |  |  |
| 2022 | YoungBoy Never Broke Again | אטלנטיק | 60 מיליון דולרים |  |  |
| 1998 | U2 | פוליגראם | 50 מיליון דולרים |  |  |
| 1991 | ג'נט ג'קסון | וירג'ין | 32–50 מיליון דולרים | החוזה היקר ביותר בכל הזמנים לאותה התקופה |  |
הרשימה > הערכות בתקשורת

השווי של החוזים הללו מבוסס על ספקולציות בתקשורת והשווי שלהם אינו אומת באופן רשמי:
| שנה | אמנ/ית | חברת תקליטים | סכום | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | דרייק | יוניברסל | 400 מיליון דולרים |  |  |
| 1993 | U2 | איילנד | 200 מיליון דולרים |  |  |
| 2012 | ליל ויין | קאש מאני | 150 מיליון דולרים |  |  |
| 2016 | אדל | קולומביה | 130 מיליון דולר | במקור דווח בידי המגזין הבריטי סאן אך מאוחר יותר דווח כי זהו לא הסכום הרשמי |  |
| 1992 | פרינס | האחים וורנר | 100 מיליון דולרים | העסקה לא נסגרה |  |
| 2016 | הארי סטיילס | קולומביה | 80 מיליון דולרים |  |  |
חוזי מכירת זכויות על מוזיקה

רשימה זו כוללת את כל העסקאות בסכום של מעל ל-150 מיליון דולרים שבהם אמנים מכרו את הזכויות של המוזיקה שלהם או על חלק מהמוזיקה שלהם:
| שנה | אמנ/ית | חברת תקליטים | סכום | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | ברוס ספרינגסטין | סוני | 500–550 מיליון דולרים | נכון לשנת 2023 מדובר בעסקה הגדולה ביותר שאמן עשה אי-פעם בתחום זה |  |
| 2020 | בוב דילן | יוניברסל | 300–400 מיליון דולרים | המחיר לא פורסם באופן רשמי, מדובר בהערכות לפי התקשורת. העסקה כללה מכירת זכויות רק על השירים שדילן כתב |  |
| 2022 | פיל קולינס ג'נסיס | קונקורד | 300 מיליון דולרים |  |  |
| 2021 | סטינג | יוניברסל | 300 מיליון דולרים |  |  |
| 2021 | פול סיימון | יוניברסל | 250 מיליון דולרים |  |  |
| 2023 | קייטי פרי | ליטמוס | 225 מיליון דולרים |  |  |
| 2023 | ג'סטין ביבר | היפגנוסיס | 200 מיליון דולרים |  |  |
| 2021 | ניל יאנג | היפגנוסיס | 150 מיליון דולרים |  |  |
| 2022 | בוב דילן | סוני | 150 מיליון דולרים | מכירה של שאר הזכויות של המוזיקה שלו |  |
חוזי מכירת זכויות על מוזיקה > עסקאות שנערכו על שם אמנים לאחר מותם

רשימה זו כוללת רק עסקאות של אמנים שנערכו לאחר מותם בנושאים שונים הקשורים למוזיקה:
| שנה | אמנ/ית | חברת תקליטים | סכום | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | מייקל ג'קסון | יוניברסל | 750 מיליון דולרים |  |
| 2018 | מייקל ג'קסון | סוני | 287 מיליון דולרים |  |
| 2017 | מייקל ג'קסון | סוני | 250 מיליון דולרים |  |
| 2010 | מייקל ג'קסון | סוני | 250 מיליון דולרים |  |
| 2022 | דייוויד בואי | האחים וורנר | 250 מיליון דולרים |  |
פיגוע הירי באל-מניא

| חלק מההתקוממות במצרים |
| --- | --- |

 תאריך:  26 במאי 2017
 מקום:  מצרים אל-מניא, מצרים
 מטרה:  Copts 
 קואורדינטות:  28°44′22″N 30°37′14″E﻿ / ﻿28.7395°N 30.6205°E﻿ / 28.7395; 30.6205
 סוג:  פיגוע ירי
 הרוגים:  29
 פצועים:  כ-26
 מבצע:  המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית
 מספר מפגעים:  כ-10
  (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםפיגוע הירי באל-מניא(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםפיגוע הירי באל-מניא
 
פיגוע הירי באל-מניא התרחש ב-26 במאי 2017 באל-מניא שמדרום לקהיר שבמצרים, כאשר חמושים מארגון המדינה האסלאמית פתחו באש לעבר נוצרים קופטים שנסעו באוטובוס. בפיגוע נרצחו 29 אנשים, מרביתם ילדים. כ-25 בני אדם נוספים נפצעו.
בסביבות השעה 12:30 חסמו כעשרה מחבלים חמושים את דרכו של האוטובוס, שנשא עשרות נוצרים קופטים שהיו בדרכם למנזר, ופתחו בירי לעברו. לאחר מכן נכנסו לאוטובוס והמשיכו בירי מטווח קצר.
בתגובה לפיגוע תקפו מטוסי חיל האוויר המצרי יעדי מיליציות אסלאמיסטיות בעיר דרנה שבצפון-מזרח לוב.
בית עיריית תל אביב-יפו הואר בצבעי דגל מצרים כאות הזדהות. זו הייתה הפעם הראשונה שהואר בית העירייה בצבעים של דגל מדינה ערבית.
ראו גם

רדיפת קופטים במצרים
הערות שוליים

↑  כוחות מצריים תקפו בלוב; א-סיסי: "נכה בטרור בכל מקום", באתר וואלה, 27 במאי 2017
↑  ליעד אוסמו, מצרים תקפה מעוזי איסלאמיסטים בלוב בעקבות הפיגוע, באתר ynet, 27 באי 2017
↑  איתי בלומנטל, בעקבות פיגוע הטרור: בניין עיריית ת"א הואר בצבעי דגל מצרים, באתר ynet, 28 במאי 2017
פיליפ פרידריך גמלין

| --- | --- |
פיליפ פרידריך גמלין, 1755
פיליפ פרידריך גמלין, 1755
 לידה:  19 באוגוסט 1721 טיבינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  9 במאי 1768 (בגיל 46) טיבינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  בוטניקה, כימיה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טיבינגן 
 מנחה לדוקטורט:  Burchard Mauchart 
 מוסדות:  אוניברסיטת טיבינגן 
 תלמידי דוקטורט:  יוהאן פרידריך גמלין 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 צאצאים:  יוהאן פרידריך גמלין, Christian Gottlieb Gmelin 
 הערות:  אביו של יוהאן פרידריך גמלין
 תרומות עיקריות
 טקסטים על צינור הלבלב. מוצא הכימיה של אנטימון.
 
פיליפ פרידריך גמלין (1721–1768) היה פרופסור לבוטניקה וכימיה.
גמלין הוא אחיו של הנוסע המפורסם יוהאן גאורג גמלין. הוא קיבל תואר דוקטור בשנת 1742, באוניברסיטת טובינגן.
הוא נבחר לחברה המלכותית בשנת 1758. הוא אביו של חוקר הטבע יוהאן פרידריך גמלין.
סומי ג'ו

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1962 (בת 61) צ'אנגוון, דרום קוריאה
 שם לידה:  CHO SUGYONG
 שם במה:  סומי ג'ו
 מוקד פעילות:  קוריאה הדרומית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית של סיאול, Sunhwa Arts High School, האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה 
 עיסוק:  זמרת אופרה
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  סופרן קולורטורה
 שפה מועדפת:  קוריאנית 
 פרופיל ב-IMDb
 
סומי ג'ו
סומי ג'ו (בקוריאנית: 조수미) היא זמרת סופרן קולורטורה דרום קוריאנית הידועה בפרשנויות זוכות פרס הגראמי שלה לרפרטואר הבל קאנטו.
ביוגרפיה > ראשית חייה וחינוך

ג'ו נולדה ב-22 בנובמבר 1962 כג'ו סו-גיונג [ tɕo sʰuɡjʌŋ ] בצ'אנגוון, בדרום קוריאה. אמה הייתה זמרת ופסנתרנית חובבת שלא יכלה להמשיך בלימודי מוזיקה מקצועיים משלה בגלל הפוליטיקה בקוריאה במהלך שנות ה-50. נחושה בדעתה לספק לבתה הזדמנויות שמעולם לא היו לה, אמה של ג'ו רשמה אותה לשיעורי פסנתר בגיל 4 ומאוחר יותר לשיעורי פתוח קול בגיל 6. הוריה קנו לה פסנתר לנגן. כילדה, ג'ו הייתה מבלה לעיתים קרובות עד שמונה שעות ביום בלימוד מוזיקה.
בשנת 1976 התקבלה לבית הספר לאמנויות Sun Hwa[דרוש תעתוק] שאותו סיימה בשנת 1980, וקיבלה תעודות בזמרה ובפסנתר. היא החלה ללמוד במחלקה למוזיקה ווקאלית באוניברסיטה הלאומית של סיאול (SNU). שם המשיכה את לימודי המוזיקה שלה מ-1981 עד 1983. תוך כדי לימודיה, קיימה את הופעת הבכורה שלה ברסיטל מקצועי. הופיעה במספר קונצרטים ברשות השידור הקוריאנית. הופעת הבכורה המקצועית שלה באופרה הייתה כסוזנה ב"נישואי פיגארו" עם האופרה של סיאול
בשנת 1983 עזבה ג'ו את האוניברסיטה כדי ללמוד בקונסרבטוריון סנטה ססיליה ברומא. בין מוריה היו קרלו ברגונצי וג'אנלה בורלי. כשג'ו למדה באיטליה, היא שרה לעיתים קרובות בהופעות בערים איטלקיות, בשידורי רדיו ובשידורי טלוויזיה לאומיים. בתקופה זו החלה ג'ו להשתמש ב"סומי" כשם הבמה שלה על מנת להפוך את שמה לידידותי יותר לדוברי השפות האירופיות שלעיתים קרובות התקשו לבטא שמה, סו-גיונג. היא סיימה את לימודיה ב-1985 במגמות פסנתר וזמרה.
לאחר סיום הלימודים, החלה ג'ו ללמוד אצל אליזבת שוורצקופף וזכתה במספר תחרויות בינלאומיות בסיאול, נאפולי, אנה, ברצלונה ופרטוריה. באוגוסט 1986, היא זכתה פה אחד בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית קרלו אלברטו קאפלי בוורונה, אחת התחרויות החשובות בעולם, הפתוחה רק לזוכים בפרס הראשון בתחרויות גדולות אחרות.
ביוגרפיה > קריירה > מועמדות והדרה לפרס האוסקר

" שיר פשוט מספר 3 ", שנכתב על ידי דייוויד לאנג, בביצוע ג'ו, והופיע בסרטו של פאולו סורנטינו מ-2015 Youth, היה מועמד לפרס האוסקר ב-2016 בקטגוריית השיר הטוב ביותר. עמיתים מועמדים היו " Manta Ray", בביצוע אנוני; "Til It Happens to You", בביצוע ליידי גאגא; " Earned It", בביצוע The Weeknd; ו"Writing's on the Wall", בביצוע סם סמית' (שזכה בפרס הקטגוריה). אף על פי שג'ו הוזמנה לטקס והשתתפה, היא לא הוזמנה לבצע את השיר. אנוני, זמר טרנסג'נדר, הודר באופן דומה ובעקבות כך החרימה את הטקס. שאר המועמדים ביצעו את שיריהם במהלך הטקס.
על השטיח האדום לפני הטקסים, ג'ו ולנג הביעו את אכזבתם מהחלטת המפיקים להחריג את השיר, תוך התייחסות עקיפה למחלוקת הקשורה לפרסי האוסקר של אותה שנה ולחוסר הגיוון הגזעי שלו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ג'ו היא דודתו של השחקן הדרום קוריאני יו גאן, אחותו בת דודתו של אביו.
רגע לפני שהיא הופיעה את Ave Maria ב-Chatelet, פריז, בשנת 2006, מת אביה של ג'ו, Eonho Jo. כשנודע לה שאביה נפטר, היא רצתה לבטל את ההופעה ולחזור לדרום קוריאה להלוויה. אמה הזכירה לג'ו את הבטחתה לקהל שלה ואמרה שעדיף שתמשיך בהופעה לכבוד אביה. ההופעה שלה הוקדשה לאביה ויצאה כ-DVD בשם Sumi Jo in Paris - For my Father.
ג'ו תומכת בזכויות בעלי חיים ואחת מחמשת הסלבריטאים האסיאתים היחידים שהפכו את "אנשים למען הטיפול האתי בבעלי חיים" לרשימת המתלבשים הטובים ביותר של אסיה-פסיפיק (PETA) לשנת 2008.
אמה של ג'ו, מאלסון קים נפטרה בשנת 2021 לאחר שסבלה מאלצהיימר במשך 10 שנים בבית החולים. היא לא השתתפה בהלוויה של אמה בדרום קוריאה בגלל הסגר COVID-19, בזמן שהייתה באיטליה.
מוֹרֶשֶׁת

אריה של זרבינטה באריאדנה בנקסוס, שנכתבה על ידי ריכרד שטראוס ב-1912, היא יצירה קשה באורך של יותר מ-20 דקות עם תווים גבוהים רבים. לכן, שטראוס שינה חלק מהתווים משום שחשב שאי אפשר לשיר. ב-1994, לעומת זאת, ג'ו הפכה לאמן הראשון בעולם שהקליט את הגרסה המקורית הלא ערוכה של היצירה. היא הקליטה אותה עם המנצח היפני-אמריקאי, Kent Nagano, בליון, צרפת. ג'ו אמרה שזו היצירה הכי קשה לביצוע ששרה אי פעם. ב-1993 היא הפכה לסופרן האסיאתית הראשונה שזכתה בלה סיולה ד'אורו. בנוסף, זכתה בשש תחרויות בינלאומיות לראשונה כסופרן אסייתית, והוקלטה כפרימדונה האסיאתית הראשונה שכיכבה בתיאטראות האופרה בעולם.
"הקול שלה הוא המתנה הטובה ביותר שאלוהים נתן", אמר הרברט פון קאראיאן, שנחשב לאחד המנצחים הגדולים של המאה ה-20, ושיבח אותה כ"קול מלמעלה". קאראיאן גם התפעלː "אני מופתע שלמדת בקוריאה, האם יש מורים מצוינים כל כך בקוריאה? קוריאה היא אומה נהדרת". ניו יורק מטרופוליטן תיאטרון אופרה ניוז שיבח את "השירה שלה כבר התעלתה מעל הביקורת". לה מונד הצרפתי שיבח את השירה שלה באומרו ש"אפילו פיות מקשיבות לשירתה".
הקלטות

ג'ו הקליטה יותר מ-50 הקלטות כולל עשרה אלבומי סולו עבור Erato Records, החטיבה הצרפתית של Warner Classics. הקלטות אלו כוללות אופרות שלמות, אורטוריה, אופרטה, יצירות תזמורת וסטנדרטים בברודוויי. ההקלטות הבולטות כוללות את קולו של הבז בהקלטה זוכת פרס הגראמי של סר גאורג שולטי של האלבום Die Frau ohne Schatten של שטראוס עבור Decca ותפקידו של אוסקר העמוד בהקלטה של הרברט פון קאראיאן של נשף המסכות של ורדי עבור דויטשה גרמופון.
הקלטות > רסיטלים

ק רנבל! אריאס קולורטורה צרפתי, דקה (15 בנובמבר 1994)
אוסף - Best of Sumi Jo, Decca (4 בפברואר 2009)
אוסף - Art of Sumi Jo, Decca (11 באוגוסט 1998)
בל קאנטו, אריאס מ-Semiramide, La sonnambula, Falstaff, I puritani, I Capuleti ei Montecchi, Linda di Chamounix, Tancredi, Crispino e la comare, La traviata. התזמורת הקאמרית האנגלית, ג'וליאנו קרלה. ארטו (16 בספטמבר 1997)
Sumi Jo Sings Mozart (או Dear Amadeus), Erato (1 באוקטובר 1996)
חי בקרנגי הול, תזמורת סנט לוק, ריצ'רד בונינג', אראטו
מסע הבארוק – אריות מאת ויוואלדי, פרסל, הנדל, התזמורת הקאמרית של קונצרטחבאו. ארטו (13 בנובמבר 2007)
אריאס וירטואוזי : מתוך Il Barbiere di Siviglia, La sonnambula, Lakmé, Rigoletto, Dinorah, Lucia di Lammermoor, Ariadne auf Naxos, Candide, שיר קוריאני "Boribat" (שדה שעורה 보리밭). תזמורת מונטה קרלו, (איט'). ארטו (7 בפברואר 1995)
אלבום חג המולד, אלסנדרו סקרלטי : Cantata pastorale per la nascita di Nostro Signore. כריסטוף ברנהרד: Fürchtet euch nicht! מוצרט Exsultate, לשמח K165. Cappella Coloniensis מה-WDR על כלים היסטוריים. ארטו (18 בספטמבר 2001)
Prayers, Erato (20 במרץ 2001)
Only Love, מחזות זמר מיס סייגון וכו'. Erato (11 באפריל 2000)
יוהאן שטראוס הדים מ-Vienna Erato (9 בנובמבר 1999)
Les Bijoux – אריאס צרפתי, Roméo et Juliette "Je veux vivre", פאוסט (L'air des Bijoux) "אה! Je ris de me voir si belle en ce miroir!", Mignon "Oui, pour ce soir, je suis reine des fées", L'étoile du nord "C'est bien l'air que chaque matin", המלט "À vos jeux, mes amis", לואיז "Depuis le jour", Mireille "O légère hirondelle", Les Huguenots "O beau pays de la Touraine", Manon "Obéissons quand leur voix appelle", Les pêcheurs de perles "Me voilà seule", Robinson Crusoé "Conduisez-moi vers celui", ECO, Giuliano Carella, Erato (3 באוגוסט 1999)
לה פרומסה - שירים איטלקיים, ארטו (15 בספטמבר 1998)
Sumi Jo The Erato רסיטלים (10 תקליטורים) Erato (31 בינואר 2012)
The Sumi Jo Collection Warner Bros UK (18 בינואר 2010)
Sumi Jo 101: מועדפים קרוסאובר וקלאסיקות (6 תקליטורים) Warner Music Korea (2007)
באהבה: 20 השירים הטובים ביותר של Sumi Jo (2 תקליטורים) Warner Music Korea (2006)
My Story (2 תקליטורים) Erato/Warner Music Korea (2002) כולל גרסה ווקאלית של "Love is just a Dream", מגרסה לא ווקאלית הייתה בדרמה "Hotelier" OST של MBC (2001).
מתגעגע אלייך - שירי העולם - Universal Korea DG (10 באוגוסט 2010)
Ich liebe Dich - שיר גרמני - Universal Korea DG (17 באוגוסט 2010)
ליברה - יוניברסל קוריאה, DG (2011)
סינגל " Hijo de la Luna " (מושר בספרדית אך נקרא "הבן של הירח", 달의 아들) (2011, יוניברסל קוריאה)
Sumi Jo עם Tomomi Nishimoto בתקליטור ו-DVD של קונצרטים
לה לוצ'ה – סומי ג'ו שר את איגור קרוטוי עם דמיטרי חורוסטובסקי ולארה פביאן – יוניברסל קוריאה (2012)
רק באך - קנטטות לסופרן, כינור וגיטרה - Universal Korea DG (2014)
ארי אריאנג - אריות איטלקיות ושירים קוריאנים - הפילהרמונית של לונדון, סטפן פון קרון (1995, הוצאה ברחבי העולם 1998, Samsung Music)
Saeya Saeya (새야 새야) אריות איטלקיות ושירים קוריאניים. הסימפוניה הקוריאנית, ננס גאם (1994, Samsung Music)
קומפילציה Jo Sumi – אלבום הפולק הקוריאני הראשון שלה – Hyangsu (조수미 – 그녀의 첫번째 순수 한국가곡집 – 향수) 20 רצועות קוריאניות בלבד, משני אלבומים קוריאניים קודמים. [鄕愁] (2002, E&E Media)
הקלטות > הקלטות אופרה

ורדי: Un ballo in maschera עם פלסידו דומינגו, ז'אן-לוק שיינו, ג'וזפין ברסטו, פלורנס קוויבר. הפילהרמונית של וינה, מקהלת האופרה הממלכתית של וינה. הרברט פון קאראיאן. DGG 1989.
Adolphe Adam ːLe toréador, Richard Bonynge, Decca (17 במרץ 1998)
דניאל אובר: לה דומינו נואר. ריצ'רד בונינג' (2 תקליטורים) דקה (9 באפריל 1996)
Königin der Nacht in Die Zauberflöte, Georg Solti. דקה (1990)
Königin der Nacht ב-Die Zauberflöte, עם פרנץ-ג'וזף סליג, גסטה ווינברג ולובה אורגונסובה. ארמין ג'ורדן אראטו (1989)
Königin der Nacht in Die Zauberflöte, עם קורט שטרייט, ברברה בוני, תזמורת תיאטרון בית המשפט דרוטנינגהולם, ארנולד אוסטמן. L'Oiseau Lyre (1992)
זרבינטה בר' שטראוס: Ariadne auf Naxos (גרסה מקורית משנת 1912), Kent Nagano. Virgin Classics (1997) זו הייתה ההקלטה הראשונה של הגרסה המקורית של ר. שטראוס משנת 1912 וחייבה את Sumi JO להכות את הצליל F ♯6 באריה של זרבינטה.
ג'ולייטה באופנבך: Les Contes d'Hoffmann עם רוברטו אלאנה, נטלי דסאי וחוסה ואן דאם. קנט נגאנו. ארטו
רוסיני: Le comte Ory עם דיאנה מונטגיו, ז'יל קצ'מייל, ג'ינו קוויליקו, ניקולס ריבנק, ג'ון אלר. Orchester et Choeur de l'Opéra de Lyon ג'ון אליוט גרדינר, פיליפס.
Rossini: Il turco in Italia עם סימון אלאימו, סר נוויל מרינר, פיליפס.
רוסיני: Tancredi עם Ewa Podleś. אלברטו זדה. נקסוס
בליני: נורמה עם ססיליה ברטולי. ג'ובאני אנטוניני. דקה