stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע חץ הבשן
מרכיבי המבצע > תפיסת אזור החיץ

ב־7 בדצמבר 2024, עוד לפני נפילת משטרו של אסד, צה"ל סייע לכוח אונדו"ף שהותקף באזור הכפר חדר, סמוך למג'דל שמס. בליל 7 בדצמבר הקבינט המדיני-ביטחוני התכנס והצביע פה אחד בעד משימת הגנה בשטח החיץ. הרמטכ"ל הרצי הלוי הצהיר שהחל מלילה זה סוריה הפכה זירת לחימה פעילה.
ב-8 בדצמבר 2024, בעקבות נפילת משטר אל-אסד בסוריה והשתלטות המורדים על המדינה, הודיע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו על קריסת הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה. צה"ל פרס כוחות באזור החיץ בגבול ישראל–סוריה ובמספר נקודות אסטרטגיות, כדי להבטיח את ביטחון יישובי רמת הגולן. בנוסף צה"ל ביצע פעולות צבאיות בקוניטרה. במסגרת פעולות אלו, כוחות צנחנים ושריון התקדמו לתוך אזור החיץ שבין סוריה לישראל. הייתה זו הפעם הראשונה מזה 50 שנה שכוחות משוריינים ישראליים חצו את גדר הגבול עם סוריה, לאחר הסכמי הפסקת האש ב-31 במאי 1974 שנערכו לאחר סיום מלחמת יום הכיפורים. ארבעה צוותי קרב חטיבתיים בפיקוד אוגדה 210, חטיבת הצנחנים, חטיבת עוז, עוצבת הגולן וחטיבת ההרים חצו את גדר הגבול, החרימו ציוד של צבא סוריה, ופעלו למניעת השתלטות גורמי טרור על האזור.
בסוכנות הידיעות "רויטרס" דווח כי ב-10 בדצמבר הגיעו כוחות צה"ל עד 25 קילומטרים מדרום-מערב לדמשק, בתוך מרחב החיץ. דובר צה"ל בערבית הכחיש את הדיווחים.
ב-1 בינואר 2025 גורמים בסוריה דיווחו כי כוחות חי"ר של צה"ל נכנסו לעומק העיר קוניטרה שברמת הגולן הסורית. במסגרת הפעילות נכנסו כוחות רגליים ומשוריינים לשטח סוריה, עד לטווח של קילומטרים בודדים מהגבול, תפסו עמדות והחלו לבצע סריקות לאיתור אמצעי לחימה. לפי דיווחים הכוחות נכנסו לתוך מבנים של ממשל אסד, וביצעו חיפושים. בנוסף, דווח כי הכוחות ביצעו כניסה של ממש לעיר עצמה. כמו כן, התושבים הסורים נקראו למסור לידי כוחות צה"ל אמצעי לחימה שנותרו שם והיו שייכים לצבא אסד ובעלי בריתו.
ב-2 בינואר 2025 דיווחה רשת הטלוויזיה אל-ערביה שצה"ל כבש את סכר אל-מָנְטָרַה, שנחשב כספק המים הראשי למחוז קוניטרה ואחד מהסכרים החשובים בסוריה. בנוסף תקפה ישראל את הבסיס בתל א-שחם של צבא סוריה (סמוך לעיירה סעסע). באל-מיאדין הוסיפו לטעון שישראל השתלטה על כל ששת מקורות המים העיקריים של מרחב דרום סוריה, שסכר מנטרה הוא הגדול שבהם והיה האחרון שנכבש, בנוסף לסכר אל-וחדה שנמצא על גבול ירדן–סוריה.
לפי כתבה של וושינגטון פוסט, צה"ל המשיך להקים בסיסים חדשים ודרכי גישה אליהם, גם בפברואר. אחד מהבסיסים החדשים הוקם בג'ובאתא אל-ח'שב (אנ').
מרכיבי המבצע > כיבוש החרמון הסורי

לאחר שכוחות צבא אסד נטשו את עמדותיהם בחרמון הסורי, הפסגה הגבוהה ברכס החרמון, יחידת שלדג השתלטה עליו ללא התנגדות. שר הביטחון ישראל כ"ץ הנחה את צה"ל להיערך לשהייה ממושכת בפסגת החרמון לאורך החורף, וככל שיידרש. ב-17 בדצמבר ביקרו בפסגת החרמון ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר הביטחון ישראל כ"ץ, בסיור בהשתתפות הרמטכ"ל הרצי הלוי, ראש השב"כ רונן בר ומפקד פיקוד הצפון אורי גורדין.
בדצמבר 2024 בפעילות סיור והגנה של כוחות יחידת שלדג וחטיבת ההרים בפסגת החרמון, אותר והושב ראש מדחף של מסוק "הצרעה" 17 של טייסת 114, אשר התרסק ב-27 באפריל 1974 במסגרת חילוץ פצועים במהלך הקרבות על שיא החרמון במלחמת ההתשה שהתנהלה לאחר מלחמת יום הכיפורים. ב-5 בינואר 2025 פרסם דובר צה"ל תמונות וסרטונים של אמצעי הלחימה הרבים שנמצאו בידי חטיבת ההרים במרחב החרמון, בהם מוקשים, מטענים, רקטות וטילי נ"ט.
ב-15 בינואר 2025 פורסם כי במסגרת הפעילות בשיתוף פעולה עם יחידת איסוף מודיעין ושלל טכני באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה כוחות צה"ל איתרו והחרימו  למעלה מ-3,300 פריטי שלל ביניהם: טנקים של צבא אסד, רובים, נ"ט ו-RPG, פגזים, מרגמות ופצצות מרגמה, אמצעי תצפית, טילי נ"מ, אמצעי תקשורת, מחשבים, מסמכים ואמצעי לחימה נוספים.
מרכיבי המבצע > השמדת יכולות הצבא הסורי

במהלך 8–9 בדצמבר 2024 תקף חיל האוויר הישראלי מעל 300 מטרות ברחבי סוריה, כולל בבירה דמשק, בטרטוס ובנמל לטקיה, והשמידו כ-80% מהיכולות האסטרטגיות של הצבא הסורי. בכלל זאת הותקפו בסיסים צבאיים, שדות תעופה, 30 מטוסי קרב מסוג מיג 29, מטוסי סוחוי, מסוקי קרב, מערך הגנה אווירית, מכ"מים, סוללות טילי קרקע-אוויר, ספינות צבאיות, טילי קרקע-קרקע, רקטות, אתרי ייצור אמל"ח, מחסני אמל"ח, טילי סקאד, טילי שיוט, טילי חוף-ים, טילי ים-ים, כטב"מים ועוד. בנוסף, מרכז האש של פיקוד הצפון תקף כ-130 מטרות הכוללות מחסני אמצעי לחימה, מבנים צבאיים, משגרים ועמדות ירי.
כמו כן, חיל הים הישראלי הטביע כלי שיט רבים של הצי הימי הסורי, בהם ספינות טילים מדגם אוסה שעל גביהן עשרות טילי ים-ים מסוג SS-N-2 סטיקס, במרחב אל-מינא אל-ביידא (אנ') ובנמל לטקיה.
סוכנות הידיעות "ספוטניק" דיווחה שישראל ביצעה תקיפות אוויריות גם בשדה התעופה הצבאי א-שעיראת במזרח מחוז חומס, ובאתרים צבאיים אחרים במחוזות א-רקה ואל-חסכה במזרח סוריה.
התקיפות האוויריות נמשכו גם בימים שלאחר מכן.
מרכיבי המבצע > תקיפות נגד המורדים הסורים וטורקיה

ב-15 בינואר 2025, חיל האוויר הישראלי הפציץ שיירה של האופוזיציה הסורית שהתקרבה לכוחות צה"ל. בהפצצה נהרג לפחות אדם אחד ומספר אנשים נפצעו. למחרת, צה"ל זיהה שלושה טורקים שהתקרבו להר דב וזוהו כחשודים, ובתגובה חיל האוויר הפציץ והרג אותם. טורקיה דיווחה שמאז הם נעדרים.
מרכיבי המבצע > עימותים בין ישראל לאזרחים סורים

ב-25 בדצמבר 2024 התפתחו מספר הפגנות נגד נוכחות ישראלית בשטחים שבהן צה"ל שולט בסוריה, בין היתר בכפרים דויאה אל-כבירה[דרוש מקור][מפני ש...] וסויסה שאליו הגיעו כוחות צה"ל לכפר במטרה לאסוף כלי נשק שעלולים להוות איום. במהלך ההפגנות נפצעו מספר תושבים מירי הרחקה של כוחות צה"ל.
בערב 31 בינואר 2025, חוליה בת חמישה חמושים תומכי אסד פתחו באש לעבר חיילי צה"ל ששהו בכפר תַרְנַגַ'ה, והחיילים החזירו אש לעבר מקור הירי. למחרת בבוקר קיבלה המיליציה הפרו-בעת'ית "ההתנגדות העממית הסורית" אחריות על הירי, והוציאה הודעה שבה איימה להמשיך לתקוף את כוחות צה"ל אם לא ייסוגו מהשטחים שהשתלטו עליהם, וטענה כי ביצעה מספר מארבים ותקיפות פגע וברח נגד צה"ל. זהו האירוע הראשון מאז תחילת המבצע שבו חמושים ירו לעבר כוח צה"ל. לטענת צה"ל לא היו נפגעים באירוע, אם כי לטענת ההתנגדות העממית הסורית נפצעו כמה חיילים ישראלים ונגרם נזק לכלי רכב צבאי.
מרכיבי המבצע > מחוזות דרעא וא-סווידא

ב-23 בפברואר נאם ראש הממשלה נתניהו בטקס סיום קורס קציני חי"ר, בו הכריז מספר הכרזות חדשות בנושא הזירה הסורית:
צה"ל לא יאפשר את כניסת היאת תחריר א-שאם, או צבא סוריה החדש, מדרום לדמשק.
דרישה לפירוז מלא של מחוזות קונייטרה, דרעא וא-סווידא מכוחות המשטר החדש.
ישראל תגן על העדה הדרוזית בדרום סוריה מפני כוחות המשטר החדש.
ב-26 בפברואר דיווחה התקשורת הערבית על מספר פשיטות קרקעיות של צה"ל בשטח הכפרי שבמערב מחוז דרעא, בהם אזור הכפר איזרע שבצפון דרעא, וכן תל אל-חארה האסטרטגי מחמת היותו הנקודה הגבוהה באזור, אשר שימש בעבר כמוצב של הדיוויזיה הראשונה של צבא סוריה. הפשיטות כללו כ-20 כלי רכב צבאיים, בהם דחפורים וכלי רכב ארבע גלגליים, שחיפשו אחר כלי נשק.
ב-1 במרץ 2025 התרחשו בעיר ג'ראמנה עימותים בין כוחות המשטר הסורי לקבוצות דרוזיות, ולפחות דרוזי אחד נהרג. מקורות דרוזים דיווחו על מל"טים ישראלים מעל העיר הצופים במתרחש. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ושר הביטחון ישראל כ"ץ הנחו את צה"ל להיערך להגנה על העיר.
לפי דיווח חדשות 12, בעקבות הטבח בעלווים הסורים ישראל הזניקה מטוסי קרב שטסו בגובה נמוך על מנת לאיים על כוחות המשטר הסורי החדש שלא יבצעו טבח דומה בדרוזים. עוד דווח כי ישראל שומרת על קשר קרוב עם מנהיגי הדרוזים בסוריה, והתחייבה לסייע להם ככל שיידרש ולהגן עליהם מפני ניסיונות פגיעה.
מרכיבי המבצע > תקיפות נגד ארגוני טרור פלסטיניים בסוריה

בדצמבר 2024, אנשי היאת תחריר א-שאם שחררו מבתי הכלא בימי המרד הראשונים מחבלי חמאס והג'יהאד האיסלאמי רבים שנכלאו בימי משטר אסד.
בחודשים שלאחר מכן ישראל זיהתה שמשטר אל-ג'ולאני מאפשר לחמאס לבנות את כוחו במחנות הפליטים הפלסטיניים בסוריה ובמרכזם מחנה דרעא (ער') בדרום הגולן הסורי, שם תמיכה רחבה בחמאס ובג'יהאד האיסלאמי.
ב-8 בפברואר 2025 חיל האוויר תקף בדיר עלי סמוך לדמשק מחסן אמצעי לחימה של חמאס שיועדו לביצוע פעולות טרור נגד כוחות צה"ל.
ב-10 במרץ טען שר החוץ הישראלי גדעון סער כי בסוריה יש אלפי פעילי חמאס וג'יהאד איסלאמי שרוצים לייצר חזית נוספת נגד ישראל.
בלילה שבין ה-11 ל-12 במרץ צה"ל פעל לסיכול התארגנות טרור של פעילי חמאס בדרום סוריה, מחשש שתכננו לבצע פיגוע נגד יישובים ישראליים ברמת הגולן.
ב-13 במרץ חיל האוויר תקף מפקדה של הג'יהאד האיסלאמי בדמשק שבה תכננו פיגועים נגד ישראל.
תגובות > צדדים מעורבים

ישראל ישראל: ממשלת ישראל הצהירה כי היא מבצעת מבצע צבאי זמני וכי ארצות הברית עודכנה מראש לפני הכניסה, תוך הדגשה כי "מדינת ישראל אינה מתערבת בסכסוך הפנימי בתוך סוריה". ישראל הבהירה בפני מועצת הביטחון של האו"ם כי היא עומדת בהסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה מ-1974. ב-10 בדצמבר 2024, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו השווה את פעולותיה של ישראל של השמדת יכולות הצבא הסורי למה שעשתה בריטניה כאשר הפציצה את כוחות משטר וישי ששיתף פעולה עם גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. ראש האופוזיציה יאיר לפיד הביע תמיכה במבצע, אך ביקר את ניהולו של נתניהו.
סוריה סוריה: נשיא סוריה דה-פקטו אחמד א-שרע הודיע שסוריה לא תשמש לתקיפה של ישראל, ואמר: "אנו מחויבים להסכם עם ישראל משנת 1974", והוסיף ש"התירוץ של ישראל היה נוכחות חזבאללה ומיליציות איראניות, כך שההצדקה הזו הסתיימה. ישראל, שהשתלטה על אזור חיץ לאחר נפילת אסד בשבוע שעבר, תצטרך לסגת". שגריר סוריה באו"ם קוסאי א-דחאכ קרא למועצת הביטחון של האו"ם "לחייב את ישראל להפסיק מיידית את תקיפותיה ולסגת אל הקו הסגול".
שיינה בייזלר

| --- | --- |

בייזלר באפריל 2018
 לידה:  8 באוגוסט 1980 (בת 44) סו פולס, דרום דקוטה, ארצות הברית
 שם במה:  שיינה בייזלר
 כינוי:  The Queen of Spades The Submission Magician
 משקל:  62 ק"ג
 גובה:  1.70 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  25 בספטמבר 2015 – הווה (9 שנים)
 מאמנים:  ג'וש ברנט מרסדס מרטינז WWE Performance Center
 ליגות:  WWE
 תרגילי סיום:  Kirifuda Clutch
שיינה בייזלר (באנגלית: Shayna Baszler; נולדה ב-8 באוגוסט 1980) היא מתאבקת אמריקאית, קיקבוקסרית ולוחמת MMA לשעבר, המופיעה בתוכנית הדגל Raw של ארגון ההיאבקות WWE. בייזלר זכתה פעמיים בתואר אלופת הנשים של NXT ופעמיים בתואר אלופת זוגות הנשים של ה-WWE ביחד עם ניה ג'קס.
בייזלר התאמנה תחת הדרכתו של אלוף UFC לשעבר, ג'וש ברנט. בשנת 2013, היא הוחתמה בארגון ה-UFC להופיע בסדרת המציאות (ריאליטי) "הלוחם האולטימטיבי". כעבור שנתיים, היא פוטרה והחלה בקריירת היאבקות אשר במהלכה צברה 15 ניצחונות ו-11 הפסדים. ב-13 קרבות ניצחה כתוצאה מהכנעת יריבתה.
רקע קודם באמנויות לחימה ודמותה

בייזלר, בעלת רקע קודם באגרוף תאילנדי וחגורה חומה בג'ו ג'יטסו ברזילאי, החליטה לשלב היאבקות באימוני ה-MMA שלה וללמוד אצל ג'וש ברנט. המרחק הגאוגרפי ביניהם (בייזלר חיה בדקוטה הדרומית וברנט בקליפורניה) דרש הפעלת תוכנית אימונים ייחודית. ברנט העביר לה תוכנית לימודים מצולמת בווידאו, המציגה צעד אחר צעד את סודות ההיאבקות. ברנט הציע שבייזלר תישא אתה גיטרה חשמלית לכלוב כדי להבליט את נוכחותה. בייזלר קיבלה את עצתו והגיטרה החשמלית הפכה לסימן ההיכר של הדמות שלה ככוכבת רוק.
ברנט החל לקרוא לבייזלר "מלכת העלים" בגלל תעלולי הקלפים שלה, כינוי זה הוא הכינוי שמלווה אותה עד היום. היתרון שלה קשור ליכולות ההכנעה שלה אשר ממנה נובע הכינוי השני שלה "קוסמת ההכנעה". בייזלר מתייחסת למעריצים שלה כ"צבא המלכה".
קריירת היאבקות מקצועית > ארגונים עצמאיים (2015–2017)

ב-1 במרץ 2015 בארגון ROH בייזלר ליוותה את הזוג reDRagon (בובי פיש וקייל אוריילי) לקרב הגנה על תואר אליפות הזוגות של הארגון. את קרב ההיאבקות הראשון שלה ערכה ב-26 בספטמבר בהפסד למעודדת מליסה בארגון QPG. חודש לאחר מכן, בייזלר ניצחה את ניקול מת'יוס, אך בקרב השני ביניהן בייזלר הפסידה למת'יוס.
הקרב הראשון שלה בארגון AIW התרחש בחודש אפריל 2016, בקרב זה הפסידה למיה יים. לאחר מכן השיגה רצף ניצחונות, וכאשר ניצחה את היידי לאבלייס הפכה לאלופת הנשים החדשה של הארגון.
בחודש יוני 2016 בייזלר התחרתה בארגון הנשים המוכר Shimmer ובו רשמה ניצחונות על ריה אוריילי, סולו דארלינג, מיה יים והיידי לאבלייס לצד הפסדים לניקול סאבוי ושאזה מקנזי.
כמו כן, בייזלר התחרתה במספר קרבות בארגון היפני World Wonder Ring Stardom.
חיים אישיים

בייזלר גדלה בסו פולס, דרום דקוטה לאבא סקיפ, ממוצא גרמני ולאמא מרגרט, ממוצא סיני. לפני שהתחילה את קריירת אמנויות הלחימה המשולבות, הוענק לה תואר ראשון באוניברסיטה בקנזס. כמו כן, בייזלר היא חובשת מוסמכת.
בייזלר יחד עם רונדה ראוזי, ג'זמין דיוק ומרינה שפיר קוראות לעצמן "ארבעת הפרשים", כמחווה לקבוצה המקורית שהכילה את ריק פלייר, ארן אנדרסון, אולה אנדרסון וטולי בלנצ'רד.
פילמוגרפיה

ב-9 במאי 2020, ארגון ה-WWE שחרר סרט תיעודי על בייזלר אשר עקב אחר חייה בתוך הזירה ומחוצה לה בין התאריכים 26 בינואר 2020 ל-5 במאי 2020 כחלק מהסדרה Chronicle ששודרה בערוץ ה-WWE Network.
אליפויות והישגים > אמנויות לחימה משולבות

הישגים בארגון Freestyle Cage Fighting
אליפות הנשים במשקל תרנגול של FCF (פעם אחת)
הישגים בארגון Invicta FC
קרב הערב (פעמיים)  - נגד שרה מקמן, אלכסיס דייוויס
הישגים בארגון .The Cage Inc
אליפות הנשים ב-63 ק"ג של TCI (פעם אחת, ראשונה)
אליפויות והישגים > היאבקות מקצועית

הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג אותה במקום ה-4 מתוך 100 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2019
הישגים במגזין ההיאבקות Sports Illustrated
דורגה במקום ה-4 מתוך 10 המתאבקות הטובות ביותר של השנה (2019)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment - WWE
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE (3 פעמים)  - עם ניה ג'קס (2) ורונדה ראוזי
אליפות הנשים של NXT (פעמיים)
פרסי סוף השנה של NXT (פעם אחת)
מתאבקת השנה (2019)
הערות שוליים

↑  תוצאת גמר טורניר הנשים לזכר מאי יאנג: בייזלר נגד סיין
↑  WWE מאשרים באופן רשמי את החתמתה של שיינה בייזלר
בייזלר כאלופת הנשים של NXT
דוכסות

דוכסות היא טריטוריה, פייף או שטח פאודלי הנמצאים תחת שליטתו של דוכס או דוכסית. כמה מהדוכסויות ההיסטוריות של אירופה היו עצמאיות, בעוד אחרות, בעיקר בצרפת ובריטניה, היו מחוזות הכפופים לממלכה.
באנגליה של תקופת ימי הביניים מחוזות לנקסטר וקורנוול היו דוכסויות וראשיהן צברו כוח רב בממלכה. דוכסות לנקסטר יוסדה בשנת 1351 אך התמזגה לתוך ממלכת אנגליה בשנת 1399 כאשר הנרי בולינגברוק, דוכס לנקשייר, עלה על כס המלוכה ומלך כהנרי הרביעי. דוכסות קורנוול יוסדה בשנת 1337 כאשר דוכס קורנוול תמיד היה יורש העצר האנגלי.
הדוכסויות הצרפתיות החשובות ביותר בימי הביניים היו דוכסויות נורמנדי, בורגונדיה, ברטאן ואקיטן. הן הסתפחו לצרפת במאות ה-15 וה-16.
דוכסויות ודוכסויות גדולות

| --- | --- |
 :  ראו גם – דוכסות גדולה
בעוד שהמונרך בראשה של דוכסות הוא בעל תואר "דוכס", זה שבראשה של דוכסות גדולה הוא "דוכס גדול". באופן מסורתי, דוכסויות גדולות נטו יותר להיות עצמאיות וריבוניות, אך היו גם דוכסויות עצמאיות. דוכסויות גדולות היו שכיחות באזורים דוברי הגרמנית ובאימפריה הרומית הקדושה. בצרפת הן היו קיימות בתקופת ימי הביניים.
בתקופה המודרנית

בתקופה המודרנית דוכסויות ודוכסויות-גדולות בעלות משמעות טריטוריאלית הפכו בהדרגה לנדירות, ורוב הדוכסויות שהוענקו היו סמליות כמעט לגמרי. כיום לוקסמבורג היא הדוכסות-הגדולה הריבונית היחידה, ומעבר לה לא קיימות דוכסויות או דוכסויות גדולות עצמאיות.
כחלק מתהליך איחוד איטליה שתי דוכסויות עצמאיות איבדו את עצמאותן והסתפחו לאיטליה ב-1859–1860: דוכסות מודנה ורג'ו ודוכסות פארמה. בנוסף הסתפחה לאיטליה הדוכסות הגדולה של טוסקנה, שגם כן הייתה ריבונית עד 1860.
חלק מהדוכסויות במרכז אירופה שרדו כעצמאיות עד איחוד גרמניה ואף שמרו על מידה רבה של אוטונומיה כחלק מהקיסרות הגרמנית ועד לאחר מלחמת העולם הראשונה. ב-1918 בוטלו תארי הדוכס והן הפכו לרפובליקות בתוך גרמניה. ביניהן: דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה, דוכסות בראונשווייג, דוכסות אנהלט וכן הדוכסויות-הגדולות של מקלנבורג-שוורין, מקלנבורג-שטרליץ, הסן, באדן ואולדנבורג.
באנגליה, הדוכסויות של לנקסטר וקורנוול  עדיין קיימות, אך הן מעולם לא היו עצמאיות; הן שייכות לבית המלוכה והנכסים שבהם הן מחזיקות מניבים הכנסה למלך. באופן מסורתי, דוכס קורנוול הוא הבן הבוגר של המלך או המלכה. בנוסף לשתי הדוכסויות האלה, באיי התעלה המלך (כיום צ'ארלס השלישי) מכונה באופן לא רשמי בתואר דוכס נורמנדיה. לכך יש סיבה היסטורית: דוכס נורמנדיה ויליאם הכובש פלש ב-1066 לאנגליה והפך למלך. נורמנדי נשלטה על ידי הכתר האנגלי עד שנכבשה על ידי מלך צרפת ב-1204, וב-1259 ויתרה אנגליה על טענתה לבעלות על הדוכסות, מלבד איי התעלה, שכיום הם הטריטוריה היחידה הקשורה לשטח ההיסטורי של הדוכסות.
ראו גם

דוכס
דוכסות גדולה
ארכידוכסות
אריק איינשטיין

| --- | --- |

אריק איינשטיין (1979)
 לידה:  3 בינואר 1939 י"ב בטבת ה'תרצ"ט המנדט הבריטי תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  26 בנובמבר 2013 (בגיל 74) כ"ד בכסלו ה'תשע"ד ישראל תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  אריה לייב איינשטיין
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1957–2013 (כ־56 שנים)
 עיסוק:  זמר, פזמונאי, שחקן, תסריטאי, קומיקאי, ספורטאי
 סוגה:  רוק, פופ, זמר עברי
 סוג קול:  בריטון
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  ישראפון, פונוקול, הליקון, הד ארצי, פונודור, BNE, סי.בי.אס, התו השמיני, NMC
 שיתופי פעולה בולטים:  להקת הנח"ל, בצל ירוק,  שלישיית גשר הירקון,  החלונות הגבוהים, הצ'רצ'ילים,  שלום חנוך, מיקי גבריאלוב, אחרית הימים,   שם טוב לוי, יוני רכטר,  יצחק קלפטר, שלמה ארצי,  אבנר קנר אביב גפן   אורי זוהר, צבי שיסל, מוני מושונוב, ברי סחרוף, יהודית רביץ, פיטר רוט, גיא בוקאטי, מיכה שטרית, ארקדי דוכין, יזהר אשדות.
 בן או בת זוג:  אלונה איינשטיין (1963–1972) סימה אליהו (1973–2013) 
 https://arikeinstein.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק איינשטיין (3 בינואר 1939, י"ב בטבת ה'תרצ"ט – 26 בנובמבר 2013, כ"ד בכסלו ה'תשע"ד) היה זמר-יוצר, שחקן, קומיקאי ותסריטאי ישראלי, מחלוצי הרוק הישראלי ואחד האמנים הישראלים הפופולריים והמשפיעים בכל הזמנים. שיתופי הפעולה שלו היו אינטגרליים לעיצוב התרבות הישראלית. היה חבר בלהקות הנח"ל, בצל ירוק, שלישיית גשר הירקון והחלונות הגבוהים, וחלק מחבורת לול. שיתופי הפעולה שלו עם שלום חנוך ולהקת הצ'רצ'ילים הניבו את אלבומי הרוק הראשונים בישראל. איינשטיין נחשב לאחד הזמרים הישראלים החשובים ביותר ואף זכה למעמד פולחני בתרבות הישראלית.
מבקר המוזיקה יואב קוטנר תיאר אותו כך: ”אריק איינשטיין הוא יותר מאשר הזמר הישראלי הגדול ביותר. איינשטיין הוא ארץ ישראל האמיתית”. בשנת 2013 יזמה שרת התרבות והספורט לימור לבנת פרס בשם פרס אריק איינשטיין.
ביוגרפיה > נעוריו ותחילת דרכו

איינשטיין נולד, גדל והתחנך בתל אביב בשם אריה לייב איינשטיין. בן יחיד לדבורה ולשחקן תיאטרון ה"אהל" יעקב איינשטיין. אריק נקרא על שמו של סבו. המשורר אברהם חלפי, שלימים יהיה לדמות משמעותית בקריירה המוזיקלית של איינשטיין, היה לחברם הטוב של הוריו ואף שימש כסנדק בברית המילה שלו. משפחת איינשטיין התגוררה תחילה ברחוב גורדון 31 בעיר כדיירי משנה בדירת מגורים. בילדותו למד בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון (ששמו היה אז "בית החינוך בצפון") ובנעוריו למד בבית הספר תיכון עירוני ד' בתל אביב. בנעוריו היה גם חניך בתנועת "השומר הצעיר" בקן "הצריף" – תל אביב צפון (רמת אביב), ובנוסף לכך היה ספורטאי באגודת הפועל תל אביב. איינשטיין היה אלוף ישראל לנוער בהדיפת כדור ברזל ובקפיצה לגובה ובשנת 1956 זכה גם באליפות ישראל לבוגרים בקפיצה לגובה (1.80 מטר). הוא החזיק בשיא הישראלי לנוער בקפיצה לגובה (1.84 מטר) במשך כ-10 שנים. במכביה החמישית שנערכה בשנת 1957 זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר. כמו כן, היה כדורסלן בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב ובשל יכולתו הטכנית הגבוהה כונה "אריות". בשנת 1955 שיחק במדי קבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב.
לקראת שירותו הצבאי עודד אותו אביו לנסות להתקבל ללהקה צבאית, אף על פי ששאיפתו הייתה להיות מדריך ספורט (מד"ס). בשל קוצר ראייה לא התקבל איינשטיין לתפקיד זה, ולכן נבחן ללהקת הנח"ל (בפני חיים טופול, נחמה הנדל ואורי זוהר) והתקבל ללהקה בתפקיד שחקן. בלהקה השתתף בתוכניות "עד מאה ועשרים", "צריך לחיות" ו"לא לצאת מן הכלים". בשתי התוכניות הראשונות התבלט בעיקר בקטעי משחק, אם כי בתוכנית השנייה בלט קולו בשיר "יא ירח". בתוכנית "לא לצאת מן הכלים" הופיע לראשונה כסולן, בשיר "רוח סתיו". שיר מפורסם נוסף מתוכנית זו הוא "דינה ברזילי", ששר איינשטיין עם יהורם גאון ויוסי פרוסט. במהלך שירותו הצבאי דבק בו הכינוי "אריק", שבו נודע מאז.
ביוגרפיה > שנותיו האחרונות

בשנת 2010 היה איינשטיין האמן המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל, לפי נתוני אקו"ם.
עוד בשנה זו העניק איינשטיין ריאיון טלוויזיוני נדיר בתוכנית הטלוויזיה "זו אותה האהבה", לרגל הפצת הסרט "כבלים" על גבי DVD. בתוכנית שביים והגיש גורי אלפי ושודרה בערוץ 2 התראיין איינשטיין עם מוני מושונוב וצבי שיסל.
ב־6 באפריל 2011 יצא אלבום אוסף של איינשטיין בשם "שר יצחק קלפטר", המסכם את שיתוף הפעולה בינו לבין יצחק קלפטר. האלבום כלל שיר אחד חדש בשם "מעבדות לחירות", שכתב יעקב רוטבליט והלחינו יצחק קלפטר וגיא בוקאטי, וכן גרסה מחודשת של איינשטיין לשירו של קלפטר "צליל מכוון". באותה שנה יצא אלבומו של המתופף מאיר ישראל "יש ימים", ובו דואט של ישראל ואיינשטיין בשם "אולי את לא יודעת (Love you)". השיר הוקלט כבר ב־2004 אך נזנח, ואיינשטיין הקליט אותו לבדו לאלבומו "רגעים" משנת 2006. לאלבום "יש ימים" השלים ישראל את עריכת השיר בגרסת הדואט עם איינשטיין.
ב-18 באוקטובר 2011 הוציא איינשטיין את השיר "עכשיו כשאתה כאן", שכתב והלחין גיא בוקאטי לרגל חזרתו של החייל החטוף גלעד שליט. ב־7 בפברואר 2012 יצא לאור בסינגל דואט של איינשטיין ושלמה ארצי בשם "חוזרים הביתה", שכתב והלחין ארצי. שיתוף הפעולה בין איינשטיין לארצי, הנחשבים לשניים מהבולטים בזמרים בישראל, זכה לעניין רב בכלי התקשורת. השיר היה לשיר הפותח את אלבומו של ארצי "אושר אקספרס".
בנובמבר 2013 נודע כי איינשטיין יחל לכתוב טור חדש במעריב, ומספר שעות לפני מותו סיים לכתוב את הטור הראשון. הטור המלא התפרסם במהדורה מיוחדת לזכרו.
ביוגרפיה > מותו

ב-26 בנובמבר 2013, בשעות הערב, נפטר איינשטיין בבית החולים איכילוב בתל אביב, לאחר שהתגלתה בגופו מפרצת באבי העורקים, שהובילה לדימום פנימי כבד, דבר שהביא למותו בגיל 74. מנהל בית החולים, פרופסור גבי ברבש, בישר לכלי התקשורת על מותו של איינשטיין באומרו: "אין מי שישיר לנו יותר".
מותו של איינשטיין הכה באבל ובתדהמה את הציבור הישראלי ובפרט את תעשיית התרבות הישראלית. למחרת פטירתו, בשעות הצהריים, הוצב ארונו בכיכר רבין בתל אביב, ונערך לו טקס אשכבה. עשרות אלפים מאוהביו באו לחלוק לו כבוד אחרון, בטקס שרו חבריו המוזיקאים שלום חנוך וקורין אלאל, ונשאו דברים ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, ראש עיריית תל אביב רון חולדאי, השחקנים וידידיו הקרובים מוני מושונוב ושלמה וישינסקי וכן שרת התרבות והספורט לימור לבנת.
אריק איינשטיין הובא למנוחות בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב. בטקס הלוויה ספד לו חברו ומחותנו, הרב אורי זוהר.
הוקרה והנצחה > שירים

ב-26 בפברואר 2014, שלושה חודשים אחרי מותו, יצא הסינגל "אדם בחדרו", שהלחין גיא בוקאטי למילים של אברהם חלפי. השיר נכלל בהוצאה המחודשת של האלבום "משירי אברהם חלפי", שיצאה ב-11 במרץ 2014. למהדורה זו נוספו גם שני שירים שהלחין יוני רכטר והקליט איינשטיין בשנות התשעים: "ולמות" ו"על ענף", ועוד שני שירים שהקליט איינשטיין זמן קצר לפני מותו: "נותרו שנים ספורות" בלחן של בוקאטי ו"אימי" בלחן של עומר קליין. עוד נכללו בה שירים של חלפי ששר איינשטיין באלבומיו האחרים.
ב-29 באוגוסט 2014 יצא האלבום "ריח של ים" של מיקי גבריאלוב, שאת אחת הרצועות בו, "הנך יפה רעייתי", שר גבריאלוב בדואט עם איינשטיין. השיר הוקלט כסקיצה כמה חודשים לפני מותו של איינשטיין, כחלק מעבודה משותפת חדשה של איינשטיין וגבריאלוב.
בשנת 2014 הוציא יהודה פוליקר את השיר, "מאז שעזבת", שכתב עם שימי קדוש. השיר נכלל באלבומו של פוליקר, "מוזיאון החלומות", ומשלב הקלטות של איינשטיין מתוך ריאיון שנערך עימו.
בשנת 2016 פרסמה להקת "התקווה 6" את השיר "משהו נעים לנשמה" שנכלל באלבום הכל עוד לפניי. פזמונו של השיר מתחיל במשפט "שים לי איזה אריק ככה להירגע", ובקליפ גם מוצגת תמונתו של איינשטיין ברקע.
הזמר פיטר רוט, שעבד עם איינשטיין בשנותיו האחרונות, כתב לזכרו שיר בשם "כמה שאני מתגעגע". השיר התפרסם באפריל 2016.
עם פטירתו של איינשטיין הוחל בפרויקט להוצאת אלבומיו מהשנים 1969–1978 שיצאו בחברת פונודור (פונוקול) מחדש בסאונד משופר. העבודה על האלבומים הובילה לאיתור וטיפול בשירים נוספים שלא נכללו באלבומיו של איינשטיין. מתוך שירים אלה ליקט יואב קוטנר 21 שנכללו באלבום האוסף ועוד לא אמרתי הכל שיצא ביולי 2018 במסגרת פרסום המארז החגיגי "שיר שחלמתי". גולת הכותרת של האוסף החדש היה שיר שהקליט איינשטיין ב־1976 בשם "ועוד לא אמרתי הכל". השיר נוצר בתקופה שעבד איינשטיין עם אבנר קנר, שהלחין ועיבד את השיר למילותיו של המשורר נתן זך. השיר תוכנן להיות חלק מהאלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'" ואף יצא כתקליט שדרים, אך נגנז.
לציון 10 שנים למותו של איינשטיין, ובצל מלחמת חרבות ברזל, הקליט דודו טסה גרסת כיסוי לשיר "ילדים של החיים". השיר יצא כחלק מפרויקט מיוחד של גלגלצ.
בשנת 2024 יצא שירו "מה שהיה היה" מחדש בגרסת דאנס בשם "What's Done Is Done" ביחד עם המפיק המוזיקלי עופר ניסים. השיר נכלל באלבומו של ניסים, Offer Nissim.
הוקרה והנצחה > סרטים וסדרות תעודה

לציון ארבע שנים למותו של איינשטיין עלתה לשידור סדרה תיעודית בשם "שיר אהבה סטנדרטי", הסוקרת את חייו ופועלו. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית סדרת התעודה.
במאי 2022 יצא הסרט התיעודי "צבי אומר: שיסל ואיינשטיין", הכולל אוסף של חומרים ביתיים מארכיונו של צבי שיסל, תוך חשיפת הקשר בין השניים.
הוקרה והנצחה > מוסדות, גינות ופארקים

לאחר מותו של איינשטיין הציבה עיריית תל אביב-יפו לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב חובבי ציון 40 בתל אביב. בשנת 2013 יזמה שרת התרבות והספורט לימור לבנת את פרס אריק איינשטיין, שנועד להביע הוקרה והערכה לאמנים ותיקים ומובילים בתחומם על תרומתם החשובה לתרבות הישראלית לאורך השנים.
באוגוסט 2020 הוסב שמו של המרכז הקהילתי ברחוב דב הוז במרכז תל אביב ל"מרכז הקהילה אריק איינשטיין". מיקומו של המרכז הקהילתי הוא בסמיכות לתחנות חייו המרכזיות של איינשטיין: רחוב גורדון בו גדל, בית החינוך ע"ש א"ד גורדון בו התחנך, תיאטרון "האהל" בו שיחק אביו, ורחוב חובבי ציון בו התגורר עד מותו.
בסוף שנת 2015 נקרא אולם כדורסל בכפר סבא "היכל הספורט ע"ש אריק איינשטיין", אשר משמש גם כאולמה הביתי של הפועל כפר סבא.
על שמו של איינשטיין נקראו פארק בקריית ים וכיכר באור יהודה, כמו גם רחובות בבת ים, אשדוד, הרצליה, חולון, עכו ועוד.
בשכונת נווה גן בפתח תקווה בית ספר יסודי על שם אריק איינשטיין, בסמוך לבית הספר על שם עוזי חיטמן.
הוקרה והנצחה > מופעי תרבות

ב-28 באוקטובר 2022 התקיים מופע הצדעה לאריק איינשטיין, אורי זוהר וצבי שיסל – חבורת לול, בו גם קבל אות גיבור תרבות הבימה (2022).