stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכל חלבין
הערות שוליים

↑  יהושפט, נחמה, קדחת נעורים, באתר מתוך התכנית סוכן תרבות, כאן 11, ‏25 ביוני 2021
↑   אופיר חובב, לתעד את הקו הדק שבין שבריריות לחוזק, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2021
↑   שירה פור, הישראלית מיכל חלבין צילמה את האלוהים של עולם האופנה ולא התרגשה במיוחד, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2018
1 2  סיני, ענבל, העמדת/פנים: 20 שנות יצירה של מיכל חלבין, באתר מגזין פורטפוליו, ‏6 בינואר 2022
↑  National Portrait Gallery - Taylor Wessing Photographic Portrait Prize, אתר גלריית הדיוקנאות הלאומית
↑  Dolezal, Anton, McWorther, Melanie, Interviews: Michal Chelbin and The Black Eye, Photo-Eye, ‏3 בדצמבר 2010
↑  Beckert, Michael, Michal Chelbin's Photographs of Kids in Uniform Capture the "Riddle of Youth", W Magazine, ‏4 ביוני 2021
↑  Bruni, Frank, Alessandro Michele, Fashion's Modern Mastermind, T Magazine, ‏21 באוקטובר 2018
↑  עילית מינמר, מיכל חלבין צילמה משפחות חטופים ל"טיים": "רציתי להדגיש את החסר", באתר כלכליסט, 23 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279067  NLI: 987007527023905171  BnF: cb162625411 (data)  GND: 137805403  ISNI: 0000 0001 1476 7876  LCCN: nb2008011723  NDL: 001181456  PIC: 378825  SUDOC: 12969343X  ULAN: 500344630  VIAF: 85986620   WorldCat (עם VIAF): 85986620
הנרי אנספך

הנרי אנספך (פלמית: Henri Anspach; ‏10 ביולי 1882 – 29 במרץ 1979) היה סייף יהודי-בלגי. אלוף אולימפי בדקר קבוצתי.
ביוגרפיה

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה אנספך במדליית זהב בתחרות דקר קבוצתי לפני בריטניה והולנד. לזכייה במדליית זהב הקבוצתית היו שותפים שלושה סייפים יהודים נוספים: בן דודו פאול אנספך, ז'אק אוקס (אמן מפורסם) וגסטון סלמון. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות חרב קבוצתי, במקום 12 בתחרות דקר אישי ובמקום 16 בתחרות רומח אישי.
לאחר שפרש מהתחרויות עסק אנספך בציור.
בשנת 1979 נפטר אנספך באנטוורפן בגיל 97.
אפוסטולוס כריסטו

אפוסטולוס כריסטו (ביוונית: Απόστολος Χρήστου; נולד ב-1 בנובמבר 1996) הוא שחיין יווני, סגן אלוף אולימפי (פריז 2024), זוכה מדליית ארד באליפות העולם (דוחה 2024) ואלוף אירופה (בלגרד 2024) במשחה ל-100 מטר גב ופעמיים ברציפות אלוף אירופה (רומא 2022 ובלגרד 2024) במשחה ל-50 מטר גב.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 הוא סיים במקום 24 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.50 שניות ובמקום 31 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.10 שניות.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הוא סיים במקום 18 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.12 שניות ובמקום 24 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.78 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.62 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.14 שניות ובמקום 15 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:36.75 דקות, כשחיין ראשון הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 54.68 שניות.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.88 שניות ובמקום 13 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.04 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 53.55 שניות ועלה מהמקום השישי לשלב חצי הגמר.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-50 מטר גב בשיא לאומי חדש של 24.75 שניות, כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 24.76 שניות ובמקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.56 דקות ובמקום 24 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.42 דקות.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו הוא סיים במקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.41 שניות, במקום 18 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.50 שניות, במקום 11 במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:44.77 דקות, כשחיין ראשון הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 53.18 שניות, במקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:36.28 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.23 שניות ובמקום 15 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:15.29 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 49.00 שניות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 סיים פעמיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.57 שניות, בשבל חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 24.39 שניות ועלה שלישי למשחה הגמר ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.57 שניות, בשלב חצי הגמר קבע שיא לאומי ושיא אליפות חדש של 52.09 שניות ועלה ראשון למשחה הגמר.
ביוגרפיה > 2022 > אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.36 שניות, לפני תומאס צ'קון מאיטליה (24.40 שניות) ואולה בראונשווייג מגרמניה (24.68 שניות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.24 שניות, אחרי תומאס צ'קון (52.21 שניות) ויוהאן נדוי ברואר מצרפת (52.92 שניות).
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 הוא סיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.60 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 24.48 שניות ועלה שני לשלב חצי הגמר שבו שחה תוצאה של 24.57 שניות ועלה מהמקום החמישי ובמקום 19 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.01 דניות.
ביוגרפיה > 2024 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה קטר בפברואר 2024 זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.36 שניות, אחרי האנטר ארמסטרונג מארצות הברית (52.68 שניות) והוגו גונזלס מספרד (52.70 שניות).
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, סרביה ביוני אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בפעם השנייה ברציפות במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.39 שניות, לפני קסאוורי מאשוק מפולין (24.63 שניות) ובן ארצו אוונגלוס מקריאניס (24.74 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.23 שניות, לפני אוונגלוס מקריאניס (52.83 שניות) וקסאוורי מאשוק (53.56 שניות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:13.73, אחרי סרביה בשיא לאומי חדש של 3:12.90 דקות ופולין בשיא לאומי חדש של 3:13.25 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 48.82 שניות.
ביוגרפיה > 2024 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת פריז, זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי של 1:54.82 דקות, והפך ליווני הראשון שזוכה במדליה אולימפית בשחייה מאז אתונה 1896. סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.41 שניות, 3 מאיות השנייה איטי מראיין מרפי שזכה במדליית הארד (52.39 שניות). נוסף לכך, סיים במקום 13 במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:46.40 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר חופשי: 48.39 שניות (2021), שיא יוון
50 מטר גב: 24.36 שניות (2022), שיא יוון
100 מטר גב: 52.09 שניות (2022), שיא יוון
200 מטר גב: 1:54.82 דקות (2024), שיא יוון
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר חופשי: 46.66 שניות (2021), שיא יוון
50 מטר גב: 22.87 שניות (2021), שיא יוון
100 מטר גב: 49.66 שניות (2022), שיא יוון
200 מטר גב: 1:50.75 דקות (2021), שיא יוון
סיילנט היל: התגלות (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  משחק הווידאו סיילנט היל 3 (אנ')
 בימוי:  מ.ג'יי.בסט (אנ')
 הופק בידי:  סמואל חדידה (אנ') דון קרמודי (אנ')
 תסריט:  מ.ג'יי.בסט (אנ')
 עריכה:  מישל קונרוי
 שחקנים ראשיים:  אדלייד קלמנס (אנ') קיט הרינגטון דבורה קארה אונגר מרטין דונובן (אנ') מלקולם מקדואל קארי-אן מוס שון בין
 מוזיקה:  אקירה יאמאוקה (אנ') ג'ף דנה (אנ')
 צילום:  מקסים אלכסנדר (אנ')
 מדינה:  קנדה
 חברת הפקה:  Silent Hill 2 DCP Inc Davis Films (אנ') Konami
 חברה מפיצה:  Alliance Films (אנ') (קנדה) Metropolitan Filmexport (אנ') (צרפת)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה
 הקרנת בכורה:  26 באוקטובר 2012 (קנדה) 28 בנובמבר 2012 (צרפת)
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט אימה על-טבעי
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  55.9 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   silenthill2
 סרט קודם:  סיילנט היל
 סרט הבא:  החזרה לסיילנט היל
 www.silenthill3d.com
 דף הסרט ב־IMDb
סיילנט היל: התגלות (באנגלית: Silent Hill: Revelation) הוא סרט אימה על-טבעי משנת 2012 שנכתב ובוים על ידי מ.ג'יי.בסט (אנ') המבוסס על סדרת משחקי "סיילנט היל" (אנ') שנוצרו על ידי Konami. הסרט הוא החלק השני בסדרת סרטי "סיילנט היל" (אנ') ומשמש כהמשכון לסרט "סיילנט היל" משנת 2006. בסרט מככבים אדלייד קלמנס (אנ'), קיט הרינגטון, מרטין דונובן (אנ'), מלקולם מקדואל וקארי-אן מוס. בנוסף אליהם, השחקנים דבורה קארה אונגר, שון בין וראדה מיטשל (אנ') חוזרים לגלם את אותן הדמויות שהם גילמו בסרט הקודם. עלילת הסרט עוקבת אחר הת'ר מייסון (אנ') (קלמנס) שביום הולדתה ה-18 מחליטה לחזור לסיילנט היל במטרה למצוא תשובות אודות עברה ומשפחתה.
שיחות על פיתוח הסרט החלו בדצמבר 2006, כאשר כריסטופר גאנס (אנ') חזר לכס הבימוי ורוג'ר אייברי (אנ') ישמש כתסריטאי הסרט. למרות זאת, גאנס עזב את הפרויקט ואייברי נעצר באשמת גרימת מוות ברשלנות ומאז הפרויקט נכנס לגיהנום פיתוחי. מאוחר יותר, בתחילת שנת 2010, בסט נשכרה לביים ולכתוב את תסריט הסרט במקום גאנס ואייברי בהתאמה. בסט ציינה שהיא מכבדת את בקשות מעריצי סדרת המשחקים שהציעו ליהוקים שונים עבור דמותה של הת'ר. עם תקציב של 20 מיליון דולר, צילומי הסרט נמשכו בין מרץ למאי 2011 בקנדה.
הסרט הופץ בבתי הקולנוע בצפון אמריקה ב-26 באוקטובר 2012 בהפצת Alliance Films (אנ') ו-Open Road Films (אנ'); ולאחר מכן בצרפת ב-28 בנובמבר בהפצת Metropolitan Filmexport (אנ'). הסרט הרוויח מעל ל-55.9 מיליון דולר ברחבי העולם, אך זכה לביקורות שליליות. סרט שלישי שיהווה אתחול לסדרה בשם "החזרה לסיילנט היל" נמצא בפיתוח.
שחקנים

אדלייד קלמנס (אנ') - שרון דה סילבה / הת'ר מייסון / אלסה גילספי: דמות הפרוטגוניסט בסרט. בתם המאומצת של רוז וכריסטופר דה סילבה. לאחר אירועי הסרט הקודם, רוז ואביה במנוסה מהמסדר, ושרון, שאינה יודעת על עברה, חוזרת לסיילנט היל במטרה למצוא את אביה שנחטף לשם.
קיט הרינגטון - וינסנט קופר: נער מסיילנט היל שנשלח בחשאי על ידי אמו, קלאודיה לגרום להת'ר לחזור אל העיירה מרצונה החופשי. למרות זאת, וינסנט בוגד באמו ובמסדר ומסייע להת'ר למצוא את אביה.
מרטין דונובן (אנ') - דאגלס קרטלנד: בלש פרטי שנשכר על ידי חברי המסדר במטרה לאתר את הת'ר ולהשיבה לסיילנט היל.
שון בין - כריסטופר דה סילבה / הארי מייסון: אביה המאמץ של שרון / הת'ר / אלסה ובעלה של רוז. לאחר אירועי הסרט הקודם, כריסטופר במנוסה ביחד עם שרון מהכת השולטת בסיילנט היל. בתחילת הסרט, כריסטופר נחטף על ידי חברי המסדר לעיירה בתקווה למשוך אליה את שרון. בסוף הסרט, כריסטופר מחליט להישאר בעולם האפל ולחפש אחר אשתו.
קארי-אן מוס - קלאודיה וולף: דמות האנטגוניסט הראשית בסרט. קלאודיה היא אמו של וינסנט ומנהיגת כת "המסדר" בסיילנט היל. במהלך הסרט, קלאודיה מנסה ללכוד את הת'ר במטרה לאחד את שני חצאיה של אלסה ולזמן לעולם ישות זדונית.
מלקולם מקדואל - לאונרד וולף: אביה של קלאודיה וסבו של וינסנט. טרם אירועי הסרט, לאונרד נקשר ונכלא במרתף על ידי חברי המסדר.
ראדה מיטשל (אנ') - רוז דה סילבה: דמות הפרוטגוניסט בסרט הקודם. אמה של שרון / אלסה ואשתו של כריסטופר. לאחר אירועי הסרט הקודם, רוז נשארה לכודה בסיילנט היל. מופיעה בקטע קצר בתחילת הסרט.
דבורה קארה אונגר - דליה גילספי: אמה הביולוגית של אלסה, שחשה חרטה לאחר שנטשה את בתה ולא מנעה מהכת להעלות אותה למוקד.
הת'ר מרקס (אנ') - סוקי: נערה שהגיעה בטעות לסיילנט היל ונלכדה בעולם האפל.
רוברטו קמפנלה - ראש פרמידה (אנ'): מפלצת דמוית מוציא להורג בעלת ראש העשוי מפרמידה מתכתית ובידו סכין ענקית. ראש פרמידה נוצר על ידי אלסה כדי להגן עליה מפני המסדר (ובכך גם על הת'ר).
ארין פיט (אנ') - אלסה גילספי הצעירה: בתה של דליה גילספי שהועלתה על המוקד על ידי חברי המסדר וכעת רוצה לנקום בהם.
פיטר אוטרברידג' (אנ') - טראוויס גריידי: נהג משאית שבסוף הסרט נותן טרמפ להת'ר ווינסנט. דמותו של גריידי היא דמות הפרוטגוניסט במשחק "Silent Hill: Origins (אנ')".
הפקה > היעדרותם של כריסטופר גאנס ורוג'ר אייברי (2006–2010)

בדצמבר 2006, התסריטאי והבמאי של הסרט "סיילנט היל", כריסטופר גאנס הכריז שחברת "סוני" הזמינה סרט נוסף בסדרת סרטי "סיילנט היל". גאנס הצהיר שהוא ישמח לקחת חלק בפרויקט, בתקווה שהמחויבות שלו ליצירת המשחק "Onimusha (אנ')" לא תמנע ממנו לעשות כן. גאנס אישר שאייברי יחזור גם הוא ויכתוב את התסריט לסרט.
בשנת 2007, המפיק דון קרמודי (אנ') שהפרויקט מתפתח לאט וש"גאנס כרגע מעורב בפרויקט אחר" ושכנראה הוא לא ישוב לכס הבימוי. בנוסף, קרמודי הכריז שהוא לא ישוב להפקת הסרט החדש מכיוון שגאנס עצמו לא חוזר גם הוא. בספטמבר 2009, אולפני סוני הכריזו שרוג'ר אייברי והמפיק סמואל חדידה (אנ') הצטרפו באופן רשמי לפרויקט ושצילומי הסרט יחלו בשנת 2010. חדידה ציין שההפקה תתחיל מיד כשהפקת הסרט "האויב שבפנים: החיים שאחרי" תסתיים. למרות זאת, מאוחר יותר באותו החודש, אייברי נעצר ונשפט לשנת מאסר בעקבות תאונת דרכים לה גרם ולכן לא יכל לקחת חלק בפרויקט.
בנובמבר 2009, קרמודי סיפר בראיון ל-Shock Till You Drop (אנ') שגאנס ככל הנראה לא יחזור להפקת הסרט ושצוות הפיתוח יהפוך את סרט ההמשך ליותר נגיש לקהל הרחב מאשר קודמו. קרמודי ציין שהסרט יציג דמות שהופיעה בסרט הקודם, שבסרט זה התבגרה ובכך רמז ששרון דה סילבה או אלסה גילספי יחזרו. למרות זאת, השחקנית ג'ודל פרלנד (אנ') (שגילמה את שרון / אלסה בסרט הקודם) הצהירה שאף אחד לא יצר איתה קשר בנוגע להשתתפות בסרט.
באוגוסט 2010, קרמודי סיפר שפיתוח הסרט כרגע "תקוע" מפאת מעצרו של אייברי, אך הוא עצמו עדיין רוצה לקחת חלק בסרט ושיש לו רעיון לכיוון העלילתי שלו.
הפקה > מעורבותה של מ.ג'יי בסט (2010 והלאה)

בנובמבר 2010, חברת "Lionsgate (אנ')" הכריזה שפיתוח הסרט החל ושהבמאית מ.ג'יי בסט תביים. הסרט עתיד להיקרא "סיילנט היל: התגלות 3D". בסט חשפה שהיא כתבה תסריט משלה לסרט במקומו של אייברי. בנוסף, בסט הצהירה שהיא מעוניינת לעבוד יחד עם כמה שיותר אנשי צוות שעבדו על הסרט הקודם במטרה לשמור על הקו הכללי שאפיין את הסרט, אך ציינה שסרט ההמשך יהיה "יותר אפל ומפחיד" מקודמו.
ב-14 ביולי 2012, בסט הופיעה בקומיק-קון סן דייגו והציגה קטעים שצולמו מהסרט. הקליפ הראשון הציג מפלצת דמויות בובות ראווה והקליפ השני הציג את וינסנט כשהוא קשור למיטה ומסביבו מפלצות דמויות אחיות. בהמשך אותו החודש, טריילר לסרט הופץ ולאחריו מגוון תמונות וקליפים הופצו במטרה לקדם את הסרט.
הפקה > כיוון יצירתי

בסט ציינה שלמרות שהסרט מבוסס על המשחק "סיילנט היל 3 (אנ')", "התגלות" הוא המשך לסרט הראשון ולכן נעשו שינויים במטרה לקשר בין הסרט הזה לקודמו, כדוגמת המיתולוגיה של העיירה או היחסים בין הדמויות. אנשים שצפו בסרט הסיקו שסרט שיבוסס על המשחק השלישי יהיה כישלון מכיוון שעלילתו מתרחקת מעלילת המשחק ושצוות הפיתוח אימץ חופש יצירתי נרחב מידי. הסרט נועד להיות המשך לסרט הראשון, אך צוות הפיתוח השתמש במשחק השלישי בתור "קו מנחה" לסרט.
למרות זאת, הסרט היה אמור לכלול אזכורים למשחקי הסדרה שרק שחקנים ותיקים ישימו לב אליהם, כשחלק מהסצנות שצולמו נועדו להיות שחזורים מתוך המשחק. סצנה לדוגמה היא סצנת הקרוסלה בלונה פארק.[דרוש מקור]
בשנת 2018, בסט סיפרה בראיון שהיא חשה שלא ניתן לה חופש מקסימלי בזמן הפקת הסרט. למרות זאת, מכיוון שהיא זאת שכתבה את התסריט וביימה, בסט כן הרגישה שחלק מהכישלון שהסרט חווה הוא באשמתה. בסט ציינה שהיא הרגישה שהיא הייתה צריכה לספק את מעריצי סדרת המשחקים או את קהל הצופים ואמרה "זה היה פשוט בלתי אפשרי לספק את שניהם. לצלם בתלת מימד היה פשוט מעצבן". בסט סיפרה שאמנם בתקשורת היא שיבחה את הסרט במטרה לקדם אותו, אך בתוך תוכה הרגישה לא שלמה עם התוצר הסופי. היא טוענת שהיא קיוותה שהיא תוכל לעמוד על שלה בזמן ההפקה וללכת אחרי החזון שלה, למען הקהל ולמען שחקני סדרת המשחקים. בסט מתחרטת על הניסיון לקשר בין הסרט הזה לסרט הקודם מכיוון שזה יצר המון חורים בעלילה ובעיות המשכיות. לבסוף, בסט התנצלה בפני אלו שלא אהבו את הסרט.
הפקה > ליהוק

טרם תחילת הצילומים, בסט הייתה פתוחה להצעות בקשר לשחקנית שתגלם את דמותה של הת'ר וכן העניקה לגולשים אפשרות להציע בבלוג שלה שמות של שחקניות שלדעתם יכולות להתאים, בהנחה שאותה השחקנית יכולה לגלם נערה בת 18 ושיש לה ניסיון קודם במשחק. בסופו של דבר, השחקנית אדלייד קלמנס נבחרה לגילום דמותה של הת'ר, למרות שאף גולש לא הציע אותה. בסט פרסמה פוסט נוסף בבלוג שלה ובו היא ביקשה מהגולשים הצעות לשחקנית שיכולה לגלם את קלאודיה ורוב הגולשים הציעו את דונה בורק (אנ'), שבעצמה דיבבה והייתה המודל (בעזרת לכידת תנועה) לחלק מהדמויות במשחק "סיילנט היל 3". בסט התאכזבה מההצעות ולבסוף מחקה את הפוסט.
קיט הרינגטון ידע שהדמות שהוא גילם (וינסנט) שונה מהדמות שהופיעה במשחק הווידאו במטרה להפוך את הדמות לדמות מסייעת להת'ר. דמותה של הת'ר נעשתה בסרט כדמות פחות חצופה מאשר במשחק וכן קיבלה אישיות יותר אמיתית. בסט רצתה ליצור דמות שמציגה "תגובות הגיוניות לאור הדברים שהיא ראתה וחוותה".
צוות ההפקה יצר קשר עם שחקני הסרט הראשון, ראדה מיטשל, שון בין, דבורה קארה אנגר ורוברטו קמפנלה בתקווה שאלו יחזרו לגלם את הדמויות שגילמו והם אכן הסכימו. שון בין הודה ששינוי השם של דמותו בלבל אותו.
הפקה > צילומים

במרץ 2011, צילומי הסרט החלו ולקחו חלק בקיימברידג', אונטריו (אנ'), קנדה. הפקת הסרט התעכבה מכיוון שבמהלך הצילומים, סופת שלג הכתה את קיימברדיג' ב-23 במרץ 2011. ב-15 במאי באותה השנה בסט הכריזה שצילומי הסרט הסתיימו וששלב הפוסט-פרודקשיין החל. הוכרז שהסרט יופץ ב-26 באוקטובר 2012 דרך חברת ההפצות Open Road Films (אנ').
הפקה > פסקול

השנת 2009, מעצב משחקי הווידאו מאסאהירו איטו (אנ'), שעיצב בעבר חלק ממשחקי הסדרה, התבקש לעצב את המפלצות בסרט וכן את העולם האפל. למרות זאת, הוא סירב מפאת התחייבויות קודמות.[דרוש מקור] ג'ף דנה (אנ') ואקירה יאמאוקה (אנ') הלחינו את פסקול הסרט. השחקנית והזמרת מרי אליזבת' מק'גילן (אנ') שרה את שיר הנושא של הסרט.
הפצה

הסרט הוקרן לראשונה בהונג קונג ב-25 באוקטובר 2012. לאחר מכן, הסרט הופץ בבתי הקולנוע בצפון אמריקה בהפצת Open Road Films ב-26 באוקטובר 2012. שני קליפים מתוך הסרט הוצגו בקומיק-קון סן דייגו 2012 וטריילר לסרט הופץ ב-27 ביולי 2012. הסרט הופץ ישירות לוידאו (אנ') באוסטרליה ב-6 במרץ 2013.
הכנסות וביקורות > הכנסות

הסרט הרוויח כ-55.9 מיליון דולר מרחבי העולם בעת יציאתו.
הכנסות וביקורות > ביקורות

האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 8% טריות על סמך 60 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 16/100 על סמך 14 ביקורות.
סרט המשך

באוקטובר 2022, הוכרז שסרט המשך בשם "החזרה לסיילנט היל" יופק ושגאנס חוזר לכס הבימוי. עלילת הסרט עתידה להיות מבוססת על המשחק "סיילנט היל 2". צילומי הסרט החלו בפברואר 2023.
הערות שוליים

↑  I. G. N. Staff, Silent Hill 2 Filming This Winter, IGN, ‏2010-11-08 (באנגלית)
1 2  Silent Hill: Revelation 3D (2012) - Financial Information, The Numbers
1 2  Silent Hill: Revelation | Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com, ‏2012-10-26 (באנגלית)
1 2  Joe Skrebels, Return to Silent Hill: New Movie from Original Silent Hill Director Confirmed, IGN, ‏2022-10-19 (באנגלית)
1 2  Alan Jones, Christophe Gans starts shooting RETURN TO SILENT HILL in February, completed late 2023, we have made plans…., twitter.com, ‏25 בספטמבר 2022
1 2  Silent Hill 2 movie confirmed - News at GameSpot, web.archive.org, ‏2009-06-09
1 2 3  Silent Hill: Revelation film detailed - News at GameSpot, web.archive.org, ‏2010-12-03
↑  Duncan Bowles, Sean Bean interview: Silent Hill: Revelation, Game Of Thrones, 007 and Lego, Den of Geek, ‏2012-10-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  SILENT HILL COMPOSER IS… « MICHAEL J. BASSETT'S BLOG, web.archive.org, ‏2012-01-07
↑  Steve Barton, Have a Revelation and Visit Silent Hill This Halloween!, Dread Central, ‏2012-04-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Matt Hawkins, Silent Hill: Revelation 3D: The Kotaku Movie Review, Kotaku Australia, ‏2012-10-26 (ב־Australian English)
↑  Silent Hill: Revelation 3D, www.metacritic.com (באנגלית)
שאנדור פודר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במרץ 1899 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  24 בינואר 1955 (בגיל 55) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 תפקידים:  רופא ריאות, רופא, רופא פנימי 
 
שאנדור פודר (בהונגרית: Puder Sándor;‏ בודפשט, 10 במרץ 1899 – בודפשט, 24 בינואר 1955) דוקטור לרפואה (MD) יהודי הונגרי, רופא ראשי בבית החולים, רופא פנימי ורופא ריאות מומחה. פרופסור באוניברסיטה משנת 1946. מנהל בית חולים. מחברם של לפחות חמישה ספרים מקצועיים ששנים מהם הוצאו גם באנגלית.
קורות חייו

שאנדור פודר נולד במשפחה יהודית כבנם של היים הרש (ארמין) פודר ושל אילונה (הלנה) מוֹנדֶרֶר. הוא קיבל את תואר שלו באוניברסיטת פץ' בשנת 1923, לפני כן משנת 1920, היה חבר צוות המכון לפתולוגיה של אוניברסיטת פץ', שם עבד לצד פרופסור בלה אנץ (הו'). בסוף 1925, מונה לרופא בסנטוריום של המלכה ארז'בט, ולאחר מכן ב-1934 היה רופא פנימי בקליניקה מספר 3 של אוניברסיטת בודפשט על שם שאנדור קוראני. משנת 1935 היה הרופא הראשי של המוסד לביטוח לאומי ההונגרי (הו'), ובין 1945 לבין 1948 חזר לעבוד שם (בשל הפסקת עבודתו במלחמה בשל יהדותו) בתפקיד רופא ראשי. בשנת 1946 היה מונה כפרופסור באוניברסיטה, בשנים 1948–1950 היה המנהל הכללי והרופא הראשי של בית החולים הריאתי על שם קוראני, ומשנת 1950 עבד כרופא הראשי במחלקות הריאות של שלושה בתי החולים: בודאפוקי, מרטונהג'י ובייצ'י-ז'לינסקי. ב-1948 השיק את כתב העת לרפואת הריאות Pneumonologia Danubiana, שהוא גם היה העורך שלו. פרסומיו על השחפת והטיפול בה התפרסמו בכתבי עת מקומיים וזרים, וכן פרסם ספרות ענפה בנושא.
אשתו הייתה הרטה מילה אירמה דיאז, הם נישאו ב-1934 בבודפשט.
מחקריו ופרסומיו (חלקי)

מצבו משביע רצון (היסטוריה רפואית סובייקטיבית עם הקדמה מאת פרידייש קארינתי, בודפשט. 1930)
ספרות ורפואה (מחקר, בודפשט, 1933)
סוגיות עכשוויות של שחפת (I–XIX., בודפשט, 1937)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
הערות שוליים

1 2  Budapest VII. kerületi állami halotti anyakönyv 129/1955.
1 2  Budapest VIII. kerületi állami házassági anyakönyv 109/1934.
↑  רשימת מנהלי בית החולים קוראני לדורותיו
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שאנדור פודר".
שטיחי קיר השואה

| --- | --- |

 מידע כללי
 אמן:  ג'ודית ויינשל ליברמן
 תאריך יצירה:  1988 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  בית הכנסת תפארת ישראל (ביצ'ווד), מוזיאון השואה של פלורידה, מוזיאון יד ושם
 
שטיחי קיר השואה מאת ג'ודית ויינשל ליברמן הם סדרה של שישים כרזות בד תלויות רופפות בגדלים משתנים שנוצרו בין השנים 1988 ו-2002. הם ממחישים את מצוקתם של העם היהודי ומיעוטים אחרים במהלך שואת מלחמת העולם השנייה.
רקע

יהודית ויינשל ליברמן נולדה בשנת 1929 וגדלה בחיפה, ארץ ישראל המנדטורית (ישראל של היום) בשנות השואה. בשנת 1947, היא עברה לאמריקה כדי ללמוד בקולג' וקיבלה ארבעה תארים אוניברסיטאיים אמריקאים כולל תואר JD מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו ותואר ראשון. תואר שני מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן. בשנת 1956, היא הפנתה את תשומת לבה לאמנויות והחלה ללמוד רישום, ציור, פיסול ואמצעי אמנות אחרים במכון האמנות של בוסטון (שנקרא אז בית הספר לאמנות מעשית), בית הספר של המוזיאון לאמנויות יפות, בית הספר למוזיאון דקורדובה, מכללת אוניברסיטת בוסטון לאמנויות ומכללת מסצ'וסטס לאמנות ועיצוב.
בשנת 1988, לאחר שבילתה שנה בציור יותר משני תריסר יצירות על השואה על בד מתוח, ויינשל ליברמן החלה להשתמש בבד תלוי רופף כרקע לאמנות שלה. בספרה משנת 2002, "שטיחי קיר השואה", ויינשל ליברמן חושפת כי ההחלטה להציב תמונות בנושא השואה על בד תלוי רופף נוצרה בהשראת זיכרונות ילדותה של כרזות תעמולה ודגלי הרייך השלישי שנתלו בדרך כלל על במות, מרפסות וקירות בעצרות ובטקסים של מפלגת הפועלים הגרמנית הלאומית-סוציאליסטית (NSDAP). מכיוון שהכרזה והסמל שלהם קידמו אידאולוגיה נאצית ורצח עם, ויינשל ליברמן מצאה לנכון להשתמש בבדים תלויים דומים במחווה האמנותית שלה לאלה שסבלו במהלך השואה.
שטיחי קיר השואה מקובצים לשלוש קטגוריות: סצנות השואה, המתמקדות באנשים המוצגים כמבודדים לחלוטין או מתוארים כחלק ממיסה דה-פרסונלית; מפות השואה המתעדות את השואה עם מקומות, מספרים וסמלים אחרים של הרס, :1וקבוצה שלישית, האפילוג של שטיחי הקיר, החוקרים בעיקר את יחסו של אלוהים לשואה.
חומרים

כדי להעביר את תחושותיה לגבי השואה, ויינשל ליברמן בחרה בבדים בגובה שבין 46 עד 246 ס"מ ובאורך בין 53 עד 437 ס"מ. :61–78היא השתמשה בפלטת צבעים שכללה בעיקר אדום, אפור ושחור - אדום: דם ואש; אפור: סבל וייאוש; שחור: מוות :1 - ומלבד השימוש העיקרי בציור ובדפוס בלוק, ויינשל ליברמן השתמשה בשילובים שונים של שבלונות, תפירה, אפליקציה, רקמה, חרוזים והעברת תמונות. :80
תערוכות

שטיחי קיר השואה הוצגו בתערוכות בארצות הברית, בישראל ובהונגריה והוצגו במספר רב של מוזיאונים ומוסדות ציבוריים אחרים, כולל יד ושם בירושלים, מוזיאון המשכן לאמנות בעין חרוד, במוזיאון השואה של פלורידה בסיינט פיטרסברג, פלורידה ; מוזיאון בית הכנסת לאמנות, דת ותרבות יהודית של בית הכנסת תפארת-ישראל בביצ'ווד, אוהיו; מוזיאון מלץ למורשת יהודית בביצ'ווד, אוהיו; מוזיאון דקורדובה בלינקולן, מסצ'וסטס; ובמוזיאון לונג איילנד לאמנות, היסטוריה ומרכבות בלונג איילנד, ניו יורק. בשנת 2009, שטיחי הקיר הוצגו בבית הכנסת רומבך בבודפשט, הונגריה בתערוכה "אנה פרנק בעיני האמנים", ביום הולדתה ה-80 של אנה פרנק.
ביקורת

שטיחי קיר השואה של ויינשל ליברמן הוכרו על ידי פרסומים ומוסדות כמו הניו יורק טיימס, חדשות NBC, מרכז המשאבים למורים לשואה, הטמפה ביי טיימס ו-Cleveland Jewish News. הלן א. הריסון מ"הניו יורק טיימס" קובעת כי בתוך שטיחי קיר השואה, "התפשטות וחזרה מוחלים על הסמליות של ההדחקה, מסלקות אותה מתחום הסבל האישי ומעלות אותה לרמה של טרגדיה אוניברסלית". אורי סולטס, מורה לאמנות ותאולוגיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון ולשעבר מנהלת המוזיאון היהודי הלאומי בני ברית קלוצניק בוושינגטון, סבורה שהחומרים הרכים שבהם משתמשת ויינשל ליברמן בעבודתה "מהווים ניגוד חשוב לטרגדיית השואה". סולטס אומר, "השימוש בחומר מהסוג הזה למשהו שהוא כה קשוח וקשה בעיני הוא סוג של קפיצה רעיונית מעניינת." במאמרה "עבודות עוצמתיות על בד מחווה לשואה", מציינת המבקרת פראן הלר מ-Cleveland Jewish News כי "פלטת הצבעים של ליברמן של אדום, אפור ושחור מסמלת דם ואש, סבל, ייאוש ומוות (ו)זה גם כוחני וגם מרגש מבחינה אסתטית."