stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרסטון סקוט כהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1961 (בן 63 בערך) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  בית הספר לעיצוב רוד איילנד  בית הספר לעיצוב של אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 
פרסטון סקוט כהן (באנגלית Preston Scott Cohen) הוא אדריכל ופרופסור בבית הספר הגבוה לעיצוב בהרווארד (GSD). בשנת 2004, הקים יחד עם שותפים ביניהם האדריכל הישראלי עמית נמליך, את משרד האדריכלות "פרסטון סקוט כהן בע"מ" שבסיסה בסנטרל סקוור קיימברידג', מסצ'וסטס. משרדו נודע בעיצוב של מבני תרבות, חינוך, מסחר ופרויקטים של עיצוב עירוני ברחבי העולם. ביניהם נמנים המרכז לאומנויות הבמה Sarmiento בבוגוטה, קולומביה. בניין חדש עבור מכללת טאובמן באוניברסיטת מישיגן. מוזיאון טאיוואן לאמנות. ספריית העיר דאטונג, סין. האגף החדש במוזיאון תל אביב לאמנות. חופת גולדמן זקס בניו יורק, ועוד.
כהן נודע גם כתאורטיקן של אדריכלות, הוא חיבר ספרים שונים ופרסם מאמרים תאורטיים רבים. ניתוחים וסקיצות של יצירותיו הוצגו בהרחבה בתערוכות ומוזיאונים שונים.
קריירה אקדמית

כהן סיים תואר ראשון באומנויות ותואר ראשון באדריכלות מבית הספר לעיצוב ברוד איילנד בשנים 1982 ו-1983 (בהתאמה). בשנת 1985, סיים תואר שני באדריכלות מ-Harvard GSD. בשנת 2003 הוענקה לו פרופסורה, בהמשך עמד בראש הפקולטה לאדריכלות. בשנת 2008 מונה ליו"ר ה-GSD, תפקיד שמילאו בעבר אדריכלים ידועי שם כגון רפאל מוניאו, מאק סקוג'ין, הנרי נ. קוב וולטר גרופיוס.
בנוסף מילא תפקידי הוראה באוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת טורונטו, רוד איילנד ועוד.
תפיסה אדריכלית

גישת העיצוב של כהן מבוססת על הגאומטריה ההשלכתית של המאה ה-17, עם יישום חדשני באמצעות הטלה אורתוגרפית, גישה זו נתמכת על ידי מודלים ממוחשבים. החישובים מהירים, לפעמים מתוכנתים מראש, והשינוי משני ממדים לשלושה הוא הליך מורכב. כתוצאה מכך, המבנים שמתכנן כהן מאופיינים בדרך כלל במורפולוגיה גאומטרית ייחודית ומתעתעת.
מוזיאון תל אביב לאמנות

ביולי 2003 זכה כהן בתחרות לתכנון האגף החדש על שם הרטה ושמואל עמיר במוזיאון תל אביב לאמנות. הבניין שתכנן סקוט כהן הוא בעל שש גלריות המקיפות בסיבוב לולייני ואנכי אטריום בגובה של 27 מטרים שתקרתו שקופה. בשעות היום, האור חודר ומאיר את הקירות הלבנים האלכסונים של החלל המרכזי הגבוה והחזרי האור יוצרים תחושה של נפילה לעומקו של המבנה, ובשעות החשיכה יוצרת התאורה המלאכותית תחושה דומה. מסיבה זו מכונה החלל "מפל האור". בניגוד לחלל הפנימי האנכי, נראה הבניין מבחוץ אופקי ורחב. חזיתו עשויה לוחות בטון שמשתלבים בסגנון הבנייה ההיסטורי של תל אביב ומתייחסים למאפיינים הברוטליסטים של המבנה המרכזי, אולם ההצבה ההיפרבולואידית המורכבת של הלוחות השטוחים היא תוצר של הגישה העיצובית הדיגיטלית כאמור.
התיצוגים (רינדורים) והמודלים הממוחשבים של הפרויקט הוצגו במוזיאון לאמנות עכשווית בלוס אנג'לס בשנים 2006–2007 בתערוכה שכותרתה עור + עצמות: פרקטיקות מקבילות באופנה ובאדריכלות.
הערות שוליים

↑  ראיון עם פרסטון סקוט כהן, באתר ArchDaily, ‏24 במאי 2011 (באנגלית)
↑  Inside Job, Metropolis, ‏13 במאי 2008 (באנגלית)
↑  אסתר זנדברג, אדריכל אמריקאי זכה בתחרות לתכנון בניין חדש למוזיאון ת"א, באתר הארץ, 9 ביולי 2003
↑  אסתר זנדברג, מוזיאון מתקפל, באתר הארץ, 10 ביולי 2003
בניין הרטה ושמואל עמיר
קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 שיוך:   הצבא האוסטרו-הונגרי
 סוג:  קבוצת ארמיות
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  יוני 1916 – אוקטובר 1916 (כ־123 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  קרל פרנץ יוזף, ארכידוכס אוסטריה
 
קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל (בגרמנית: Heeresgruppe "‏Erzherzog Karl") הייתה קבוצת ארמיות של אוסטריה-הונגריה במלחמת העולם הראשונה, שהוקמה ביוני 1916 כדי להילחם נגד האימפריה הרוסית בחזית המזרחית ובהמשך במערכה נגד ממלכת רומניה. היא נקראה על שם מפקדה, גנרלפלדמרשל הארכידוכס קרל פרנץ יוזף, שפיקד עליה עד אוקטובר 1916. בחודש שלאחר מכן הוא הפך לקיסר האחרון של אוסטריה-הונגריה. קבוצת הארמיות כללה את הארמייה הראשונה והארמייה השביעית.
היסטוריה

קבוצת הארמיות הוקמה ביוני 1916 בפיקודו של הארכידוכס קרל במטרה לעצור את ההתקדמות הרוסית במהלך מתקפת ברוסילוב. היא הוקמה כחלק מרפורמה של שבע הארמיות בחזית, כאשר היא כוללת את אלו בפיקודם של קרל פון פלאנצר באלטין פליקס פון בותמר. יחד, הקבוצה החדשה כיסתה חזית שנמתחה מדרום מערב לברודי דרך בוקובינה. קבוצת הארמיות עסקה בלחימה נגד הצבא הקיסרי הרוסי במהלך אותה תקופה, ולכן היא נחשבה לחלק חשוב מהחזית המזרחית.  גנרל מיור הנס פון זקט, שכיהן כראש מטה תחת אוגוסט פון מקנסן, הועבר בקיץ 1916 להיות ראש המטה של קבוצת הארמיות. קרל וזקט עבדו טוב יחד וקבוצת הארמיות שלהם, יחד עם יחידות אחרות, הצליחו לעצור את ההתקדמות הרוסית בקרפטים.
במהלך הקיץ הוקצו כוחותיו של הארכידוכס להצטרף להארמייה הגרמנית התשיעית ברומניה, שהכריזה מלחמה על מעצמות המרכז באוגוסט.  קבוצת הארמיות לקחה חלק בהדיפת הכוחות הרומניים מהנהר סרת לצפון מולדביה. הארמייה הראשונה, שהייתה חלק מפיקודו של הארכידוכס קרל, הגנה על הגבול הצפון-מזרחי של טרנסילבניה עם מולדביה שבשליטת רומניה, ושם התבססה ממשלת רומניה.
קבוצת הארמיות אורגנה מחדש כקבוצת ארמיות הארכידוכס יוזף באוקטובר – נובמבר 1916, אז הוכתר קרל כקיסר אוסטרו-הונגריה. הפיקוד על הקבוצה החדשה ניתן ליוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה והוא הועבר לחזית האיטלקית, כאשר זקט נותר כראש המטה של הקבוצה שאורגנה מחדש בשנת 1917.
מבנה

קבוצת הארמיות הארכידוכס קרל כללה את הארמיות הראשונה והשביעית. קבוצת הארמיות הייתה המערך היחיד האוסטרו-הונגרי שלא היה תלוי בפיקוד הגרמני באותו שלב במלחמה, אף כי הרמטכ"ל זקט הפעיל שליטה רבה על פעולותיה.
הערות שוליים

1 2  Glenn Jewison; Jörg C. Steiner (2016). "Higher Commands and Commanders". Austro-hungarian-army.co.uk. נבדק ב-12 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Tucker (2009), p. 2208
↑  H. H. von Mellenthin (1916). The Situation on the Three Fronts. Article of the New York Times.
1 2  Hans von Seeckt
↑  Cron (2007), p. 71
1 2  Thomas (2004), p. 12
↑  Herwig (2009), p. 208
| האימפריה האוסטרו-הונגרית ארמיות הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה  |
| --- | --- | --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • ארמיית המזרח |  |
| ראו גם | קבוצת ארמיות דרום טירול • קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל • קבוצת ארמיות פון בהם-ארמולי • הצי האוסטרו-הונגרי • חיל האוויר האוסטרו-הונגרי |  |
קבוצת ארמיות C

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קבוצת ארמיות
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939   21 בנובמבר 1943 – 22 ביוני 1941   2 במאי 1945
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה הזירה האיטלקית
 פיקוד
 מפקדים
 
קבוצת ארמיות C (בגרמנית: Heeresgruppe C) הייתה קבוצת ארמיות של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

קבוצת ארמיות C הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, בפרנקפורט. היא לקחה חלק פעיל במהלך המערכה בפולין, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ערכה בעיקר התקפות קטנות על קו מאז'ינו, במטרה למנוע מהצרפתים להעביר כוחות משם לגזרת המערכה העיקרית בארדנים. באפריל 1941, הועברה לפרוסיה המזרחית, ועם תחילת מבצע ברברוסה, אוחדה עם קבוצת ארמיות צפון.
הקבוצה הוקמה מחדש בנובמבר 1943, ונשלחה לחזית האיטלקית, שם הובילה את הכוחות הגרמניים והאיטלקיים לכל אורך המערכה כנגד קבוצת הארמיות ה-15 של בעלות הברית. היא נכנעה לכוחות בעלות הברית ב-2 במאי 1945.
מפקדים

גנרל-פלדמרשל וילהלם פון לב (26 באוגוסט 1939 - 22 ביוני 1941)
גנרל-פלדמרשל אלברט קסלרינג (21 בנובמבר 1943 - 10 במרץ 1945)
גנרל אוברסט היינריך פון ויטינגהוף (10 במרץ 1945 - 30 באפריל 1945)
גנרל חיל הרגלים פרידריך שולץ (30 באפריל 1945 - 1 במאי 1945)
גנרל חיל השריון הנס רטיגר (1 במאי 1945 - 2 במאי 1945)
מצבת כוחות

בספטמבר 1939 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
הארמייה השביעית
הארמייה הראשונה
הארמייה החמישית
פלגת הארמייה A
ביולי 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
הארמייה הראשונה
הארמייה ה-12
הארמייה השנייה
בספטמבר 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
הארמייה השביעית
הארמייה השישית
הארמייה השנייה
הארמייה הראשונה
בנובמבר 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
הארמייה ה-11
הארמייה השנייה
בדצמבר 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
הארמייה ה-11
הארמייה השנייה
ארמיית הפאנצר השלישית
במאי 1941 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
הארמייה ה-18
הארמייה ה-16
ארמיית הפאנצר הרביעית
בדצמבר 1943 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
הארמייה העשירית
הארמייה ה-14
באפריל 1944 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
הארמייה העשירית
הארמייה ה-14
פלגת הארמייה פון צנגן
במרץ 1945 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
הארמייה העשירית
הארמייה ה-14
ארמיית ליגוריה
פרסטון לי

פרסטון לי (באנגלית: Preston Lea;‏ 12 בנובמבר 1841 –  4 בדצמבר 1916) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דלאוור ה-52 בשנים 1905–1909.
ראשית חייו

פרסטון לי נולד בכפר ברנדיויין, כיום חלק מווילמינטון, דלאוור, כבנם של ויליאם וג'יין סקוט לובט לי. אבות אבותיו הגיעו לפנסילבניה עם ויליאם פן. סבו, תומאס לי, בנה ב-1811 טחנת קמח בברנדיויין קריק. אביו ניהל את הטחנה עד למותו ב-1873. לאחר שהתחנך בלורנסוויל, ניו ג'רזי, החל לי לעבוד עם אביו. לאחר מות אביו התאגדה החברה תחת השם ויליאם לי ובניו. פרסטון לי היה לסגן נשיא החברה וב-1876 לנשיא החברה.
ב-1873 היה לי לנשיא לשכת המסחר של וילמינגטון, וב-1888 נבחר כנשיא בנק יוניון ניישנל של דלאוור. במקביל לתפקידים אלו, הוא היה גם סגן נשיא חברת הביטוח ההדדי של החקלאים, חבר בחבר המנהלים של חברת הרכבות פילדלפיה, בולטימור וושינגטון, נשיא הבנק לאחריות שוויונית, ונשיא חברת הרכבות של העיר וילמינגטון.
ב-1870 נשא לי לאישה את אדלייד מור, ולשניים נולדו שלושה ילדים. ב-1897 הוא נישא בשנית לאליזה נאודיין קורביט, ולשניים נולדה ילדה אחת.
רקע פוליטי

במשך שלושים השנים שלאחר תום מלחמת האזרחים האמריקאית, הייתה המפלגה הרפובליקנית בשליטה בעיקר במחוז ניו קאסל המתועש ובקרב אוכלוסיית האפרו-אמריקאים. ההתנגדות אליה הייתה מצד הרוב הגדול של האוכלוסייה הכפרית במחזות קנט וסאסקס, ובקרב האוכלוסייה הגדולה של המהגרים האירים אמריקאים בווילמינגטון, שבכלל דלאוור הם היו מיעוט. במשך שנים לא מעטות לא הציגו הרפובליקנים מועמדים כלל. על כל פנים, כשהמיליונר בעל חברת הגז מפילדלפיה, ג'. אדוארד אדיקס העביר כספי בחירות רבים למנגנון המפלגה הרפובליקנית, אנשי עסקים ופוליטיקאים צעירים, שעייפו מהשליטה הממושכת של המפלגה הדמוקרטית במדינה, הגיבו בחיוב והצטרפו לשורות הרפובליקנים.
סיבה נוספת להצלחתו של אדיקס הייתה הטינה של רבים כלפי מנהיגי הממסד הרפובליקני במחוז ניו קאסל. שליטה במפלגה נראתה לאחרים כיותר חשובה מאשר להביס את הדמוקרטים ולפתור בעיות. מנהיגי הממסד המפלגתי לא יכלו לשאת את המחשבה של תמיכה באדיקס שנחשב ל"ציקלונאי" (Carpetbagger), ודחו אותו ואת האנשים שהוא הביא עמו למפלגה. כך, מתוך סדר היום הפרוגרסיבי, וכשהם קראו לעצמם "הרפובליקנים של האיחוד", הם הריצו לעיתים קרובות מועמדים משל עצמם ועד מהרה יצרו לעצמם בסיס תמיכה רחב.
מושל דלאוור

בעוד שלי היה תעשיין רפובליקני וותיק מניו קאסל, הוא היה שונה בכך שהוא ראה את הצדדים החיוביים במאמציו של אדיקס, יצר ידידות קרובה עם הפוליטיקאים הצעירים החדשים מדרום דלאוור כמו ג'ון טאונסנד הבן, והחשיב את עצמו כאחד מהרפובליקנים של האיחוד. ב-1904 הוא היה מועמד הסיעה למשרת מושל דלאוור. בזכות הפופולריות שלו בקרב הרפובליקנים של מחוז ניו קאסל, ובזכות הסיוע מצד המנגנון הממומן היטב של אדיקס בשאר חלקי המדינה, זכה לי בכמעט כל הקולות של המצביעים הרפובליקנים שהלכו והתרבו, וניצח בקלות הן את מועמד הרפובליקנים הרגילים ג'וזף צ'נדלר, והן את מועמד הדמוקרטים קיילב ס. פנוויל.
תוך שנה מבחירתו של לי כמושל, ספג אדיקס כישלונות אישיים ועסקיים ופרש לחלוטין מהפוליטיקה של דלאוור. משעה שלא הייתה עוד סיבה למחלוקות, התאחדו שתי הסיעות הרפובליקניות תחת מנהיגותו של ט. קולמן דו פונט. כך הם יצרו קואליציית רוב בת-קיימא של תעשיינים מצפון המדינה ובעלי העסקים הקטנים מדרום המדינה שמשלו בדלאוור במשך 60 השנים הבאות, ועד היום הם הבסיס של המפלגה הרפובליקנית בדלאוור.
בין הצעדים החשובים שננקטו במהלך תקופת כהונתו של לי כמושל, היו הביטול שהתקבל לבסוף של הענישה בהעמדה על עמוד הקלון, אם כי ענישה גופנית עדיין נותרה בעינה. סכסוך הגבולות ארוך הימים עם ניו ג'רזי על קו הגבול שעל נהר דלאוור נפתר אף הוא, ותעלת צ'ספיק ודלאוור המיושנת נמכרה לממשלה הפדרלית כדי שתבצע בה שיפורים משמעותיים. התקבלו חוקים שחייבו נוכחות של לפחות שלושה חודשים בשנה של תלמידים בבתי הספר, וניתנה אפשרות למחוזות קנט וסאסקס לאסור מכירת אלכוהול. ט. קולמן דו פונט הכריז על תוכניותיו לסלילת כביש ראשי חדש, שנסלל לאורך המדינה ב-1908.
מותו

פרסטון לי נפטר בעיר ניו קאסל ב-4 בדצמבר 1916. הוא נטמן בבית הקברות וילמינגטון וברנדיויין שבווילמינגטון.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 235-236.
פשאוור

| --- | --- |

אתרים מרכזיים בעיר
 מדינה:  פקיסטן פקיסטן
 מחוז:  ח'ייבר פח'טונח'ווה
 ראש העיר:  חג'י גולאם עלי
 נפות בעיר:  25
 שטח:  2,257 קמ"ר
 גובה:  331 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  450 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,905,975 (2023)
  ‑ צפיפות:  1,309.4 נפש לקמ"ר (2009)
 קואורדינטות:  33°59′N 71°33′E﻿ / ﻿33.99°N 71.55°E﻿ / 33.99; 71.55
 אזור זמן:  UTC +5
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פקיסטן מוגדלת) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביפשאוור(למפת פקיסטן רגילה) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביפשאוור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רחוב בפשאוור ב-1870
פשאוור (בפשטו: ‏پېښورקובץ:PK Peshawar.ogg‏Ⓘ‏ - פיחוור; באורדו: ‏پشاورקובץ:UR Peshawar2.ogg‏Ⓘ‏) היא בירת פרובינציית ח'ייבר פח'טונח'ווה ואחת הערים הגדולות בפקיסטן. העיר ממוקמת מזרחית למעבר ח'ייבר ובסמוך לגבול עם אפגניסטן. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2023, התגוררו בפשאוור כ-1.9 מיליון בני אדם והיא העיר השמינית בגודלה בפקיסטן. העיר והאזורים הסמוכים אליה נשלטו במשך השנים על ידי אימפריות רבות: הממלכה האחמנית, אלכסנדר מוקדון והממלכה הסלאוקית, הסקיתים, האימפריה המאורית, אימפריית קושאן, שושלת שאי, האימפריה המוסלמית, האימפריה הע'זנווית, האימפריה המונגולית, האימפריה המוגולית, האימפריה הסיקית והאימפריה הבריטית.
באזור שבו יושבת כיום פשאוור הייתה קיימת בעת העתיקה התיישבות חשובה בשם פושפפורה שנוסדה על ידי אימפריית קושאן. פשאוור הוקמה על ידי השליט המוגולי אכבר הגדול במאה ה-16 ואז קיבלה את שמה הנוכחי. במשך חלק גדול מההיסטוריה שלה, הייתה העיר אחת מנקודות המסחר העיקריות שעל דרך המשי והייתה צומת מרכזי בחילוף תרבויות בין דרום אסיה, מרכז אסיה והמזרח התיכון. מיקומה בקצה מעבר ח'ייבר, בסמוך לגבול האפגני הפך אותה בסוף המאה ה-20 לבירה הכלכלית, המסחרית, הפוליטית והתרבותית של הפתאנים בפקיסטן. בעשור הראשון של המאה ה-21 הפכו פשאוור והאזור שסביב לה לאזור שאינו יציב מבחינה שלטונית. אירעו בה התקפות של מורדים שכללו גם פיצוצים ורציחות על רקע פוליטי ודתי והתקפות של כוחות מוסלמיים הקשורים לתנועות הטליבאן ואל-קאעידה על שיירות וכוחות אמריקאים שנעו בנתיבי אספקה לאפגניסטן.
אזור פשאוור רבתי, שבו כשלושה מיליון תושבים, מוגדר כ"מחוז פשאוור" והממשל המקומי בו כולל 25 מועצות.
גאוגרפיה ואקלים

פשאוור ממוקמת בעמק בסמוך לקצהו המזרחי של מעבר ח'ייבר וכמו המחוז בו היא נמצאת, יושבת על הלוח האיראני (אנ'). אדמת העמק מכילה טין, חול ועפר מתקופה גאולוגית מאוחרת. שטחים אלו כוללים מישורים המוצפים לעיתים. שטחי ההצפות נמצאים בין נהר קבול ובין נהר בודני נולה (Budni Nullah). נהר קבול נכנס למחוז בחלקו הצפון מערבי ומתפצל למספר ערוצים. שני הערוצים המרכזיים הם אדיזאי (Adizai) הזורם במזרח לאורך הגבול עם מחוז צ'רסדה ושאח אלאם (Shah Alam) המתאחד עם נהר נאגומן (Naguman).
אורכו של מחוז פשאוור, בו נמצאת העיר, הוא כ-50 קילומטר (צפון-דרום) ורוחבו הוא 30 קילומטר (מזרח-מערב). וגובהו הממוצע הוא 347 מטר. עמק פשאוור, העגול בצורתו, משתרע בין הרי חיבר בצפון מערב, גבעות בצפון מזרח המפרידות בינו ובין עמק ומחוז סוואט. בדרום נמצאת שלוחת המשך של רכס סאפד קו (Safed Koh) המגיע מאפגניסטן עד עמק האינדוס הזורם בין פשאוור ורוואלפינדי.
החורף בפשאוור מתחיל בנובמבר ונמשך עד סוף מרץ. הקיץ נמשך ממאי ועד ספטמבר. טמפרטורת המקסימום בקיץ מגיעה מעל 40 מעלות צלזיוס וטמפרטורת המינימום בקיץ היא 25 מעלות. בחורף טמפרטורות המקסימום והמינימום הן 18 מעלות ו-4 מעלות בהתאמה. גשמים יורדים באזור במשך כל השנה. חודש מרץ הוא הגשום ביותר במחצית הראשונה של השנה וחודש אוגוסט הוא הגשום ביותר במחצית השנייה. עם זאת, כמות הגשמים בחורף עולה על זו של הקיץ. ב-30 השנים האחרונות עומד ממוצע המשקעים השנתי בפשאוור על מעט מעל 400 מילימטר. הלחות בעיר משתנה מחודש יוני בו נמדד ממוצע מינימלי של 46% ועד אוגוסט בו נמדד ממוצע של 76%.
איכות הסביבה באזור פשאוור נפגעה קשות כתוצאה מהגידול המואץ באוכלוסייה בעשורים האחרונים. זיהום אוויר ורעש הן בעיות משמעותיות במספר אזורים של העיר. לתופעות הללו תורמים גם חוסר תכנון של הצמיחה האורבנית ומסגרות חוקיות שאינן מספקות. איכות המים, שבעבר נחשבה כיוצאת מן הכלל בטיבה, גם היא מתדרדרת במהירות. בנוסף, בשנים 1965–1985, איבדה העיר כ-13,000 דונם של אדמה חקלאית ואדמה לא מעובדת שנוצלו להרחבת השטח הבנוי. באותן שנים גם הצטמצם שטח הפארקים והשטחים הירוקים מ-660 דונם ל-300 דונם.
| אקלים בפשאוור> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בפשאוור> ינואר.18.3.4.0.26 | אקלים בפשאוור> פברואר.19.5.6.3.43 | אקלים בפשאוור> מרץ.23.7.11.2.78 | אקלים בפשאוור> אפריל.30.0.16.4.49 | אקלים בפשאוור> מאי.35.9.21.3.27 | אקלים בפשאוור> יוני.40.4.25.7.8 | אקלים בפשאוור> יולי.37.7.26.6.42 | אקלים בפשאוור> אוגוסט.35.7.25.8.68 | אקלים בפשאוור> ספטמבר.35.0.22.7.18 | אקלים בפשאוור> אוקטובר.31.2.16.1.10 | אקלים בפשאוור> נובמבר.25.6.9.6.12 | אקלים בפשאוור> דצמבר.20.1.4.9.23 | אקלים בפשאוור> שנה...404 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
דמוגרפיה

אוכלוסיית פשאוור במפקדי האוכלוסין האחרונים של פקיסטן:
אוכלוסיית העיר מכילה שתי קבוצות אתניות עיקריות: הפתאנים מהווים את הרוב וקבוצת ההינדקוואנים (אנ') – קבוצה אתנית הודו-איראנית המהווה את קבוצת המיעוט. בנוסף, קיימות אוכלוסיות, בגודל של מספר אלפים לכל אחת, של טג'יקים, הזארים, אוזבקים, פרסים, פנג'אבים, אנשי שבט צ'יטרל וצוענים.
מעל ל-99% מאוכלוסיית פשאוור היא מוסלמית. למרות האופי המוסלמי הברור של פשאוור המודרנית, בעברה היא הייתה בית לקהילות דתיות קטנות שונות כגון יהודים אפגניים, זורואסטרים, בהאים, הינדים וסיקים. חלוקת הודו הבריטית להודו ולפקיסטן ב-1947 והקמת מדינת ישראל ב-1948 הביאו להיעלמותן של הקהילות היהודיות, ההינדית והסיקית מפשאוור. עם זאת, קיימות עדיין בעיר קהילות קטנות של נוצרים, זורואסטרים ובהאים.
תרבות

פשאוור היא מרכז לתרבות הפשטו ולאמנותה. עם הפלישה הסובייטית לאפגניסטן ב-1979 וזרם מיליוני הפליטים האפגניים שחצו את הגבול לפקיסטן, הפכה פשאוור מרכז למוזיקאים ואמנים אפגניים. כמו כן, משמשת העיר כמרכז תרבותי למוזיקה ולקולנוע פתאניים, כמו גם למוזיקה דארית של האפגנים הטאג'יקיים.
מאז הבחירות לפרלמנט הפקיסטני ב-2002 ויסוד הקואליציה השלטת, הוטלו מגבלות על נגינה פומבית של מוזיקה ועל השמעת מוזיקה מוקלטת במקומות ציבוריים. למרות מגבלות אלו הפכה פשאוור למוקד של פעילות מחתרתית תרבותית משגשגת. קיים גם שגשוג בהוצאת ספרים חדשים בשפה הפרסית. מדובר בעיקר בספרות שיעית איסלאמית המרוכזת בבאזאר קיסה חוואני המופעל בעיקר על ידי פתאנים שיעיים.
תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי פשאוור, הנמצא ממערב לעיר, משרת כנמל תעופה ראשי את העיר ואת פרובינציית ח'ייבר פח'טונח'ווה. בנמל התעופה נוחתים כל חברות התעופה הפקיסטניות וחברות תעופה בינלאומיות, כמו נתיבי האוויר של האמירויות ושל קטאר המקיימים טיסות סדירות למפרץ וטיסות המשך ליעדים באירופה.
פשאוור מחוברת לכביש המרכזי של פקיסטן כמו גם לכביש קארקוראם דרכו היא מחוברת לכל עריה הגדולות של פקיסטן ובכללן: קראצ'י, לאהור, אסלאמאבאד, רוואלפינדי, פייסלאבאד ומולטאן. הכבישים הללו גם מחברים לאפגניסטן דרך מעבר ח'ייבר ולסין דרך מעבר חונג'ראב.
מעבר ח'ייבר משמש כמעבר עיקרי למעבר סחורות ונוסעים בין פקיסטן ואפגניסטן. התנועה בתוך העיר כוללת מלבד שימוש באוטובוסים, במוניות ובריקשות ממונעות, גם אמצעי תעבורה מסורתיים כמו סוסים ועגלות.
תחנת הרכבת של פשאוור מופעלת על ידי "Pakistan Railways", חברת הרכבות הגדולה בפקיסטן ורשת מסילות הברזל המקומית מקושרת לכל חלקי פקיסטן וגם לאפגניסטן.
תיירות

לפשאוור היסטוריה ארוכה והיא כוללת אתרים תיירות רבים בעלי עניין. עם זאת, השפעתו הנרחבת ושלטונו בפועל של הארגון האיסלאמי הקיצוני, הטליבאן, הפכה את העיר ואת האזורים שסביב לה למסוכנים עבור תיירים ובמיוחד לתיירים מארצות המערב.
אתרים בולטים בפשאוור: באזאר קיסה חוואני (אנ') העתיק המשתרע על רחוב ארוך, מבצר בלה היסאר העתיק (אנ') ומסגד מוהבאט חאן (אנ').
ערים תאומות

הרפובליקה העממית של סין אורומצ'י, שינג'יאנג, הרפובליקה העממית של סין
הערות שוליים

1 2  Pakistan: Provinces and Major Cities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
↑  Ahmad Hassan Dani, The Walled City,
↑  פשור, האנציקלופדיה העברית, כרך כ"ח, עמ' 445-446, הוצאת מסדה, תשל"ו
↑  Population Size and Growth of Major Cities, 1998 Census, המשרד לסטטיסטיקה ולעניינים כלכליים של פקיסטן
↑  (אנ') רשימת מעשי הטרור הבולטים במאה ה-21 בפשאוור, בוויקיפדיה האנגלית
↑  [ http://www.worldweather.org/047/c00893.htm World Weather Information Service]
↑  Maria Tirmizi, "Peshawar Underground Rocking Against All Odds", The Frontier.com, 17.06.2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557273905171  BNE: XX5747789  BnF: cb156517541 (data)  GND: 4126560-9  LCCN: n50059553  MusicBrainz: 833b4fc9-abe8-4b23-9c55-516a60e5a7bb  NARA: 10044310  SUDOC: 072279400  TDVİA: pesaver  VIAF: 123110116   WorldCat (עם VIAF): 123110116
קבוצת ארמיות A

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קבוצת ארמיות
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוקטובר 1939   10 ביולי 1942   28 בספטמבר 1944 – 22 ביוני 1941   30 במרץ 1944   26 בינואר 1945
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה החזית המזרחית
 פיקוד
 דרגת המפקד:   גנרל-פלדמרשל
 מפקדים
 
קבוצת ארמיות A (בגרמנית: Armeegruppe A) היה שמן של מספר קבוצות ארמיות בוורמאכט שלחמו במלחמת העולם השנייה.
החזית המערבית 1940

ב-26 באוקטובר 1939 שונה שמה של קבוצת ארמיות דרום לקבוצת ארמיות A.
במהלך הפלישה הגרמנית לארצות השפלה ולצרפת ב-1940 הייתה קבוצת ארמיות A אחראית להבקעה דרך יערות הארדנים. מפקדה היה הגנרל גרד פון רונדשטט, והיא הורכבה מכ-½45 דיוויזיות, לרבות 7 דיוויזיות פאנצר (שריון) מקבוצת השריון של קלייסט.
לאחר סיום המערכה בצרפת, הועברה קבוצת הארמיות לפולין, שם שהתה עד לתחילת מבצע ברברוסה, שאז הוחלף שמה לקבוצת ארמיות דרום.
החזית המזרחית 1942 - 1944

ב-1942, לחמה קבוצת ארמיות דרום בדרום רוסיה. לקראת מבצע מקרה כחול, מתקפת הקיץ הגרמנית בדרום רוסיה, קבוצת ארמיות דרום פוצלה לקבוצת ארמיות A וקבוצת ארמיות B. על קבוצת ארמיות A הוטל לכבוש את שדות הנפט בקווקז. בתחילה התקדמה קבוצת הארמיות וכבשה חלק ניכר מהקווקז, אך לאחר כיתור הארמייה השישית בקרב סטלינגרד, נאלצה קבוצת הארמיות לסגת לעבר חצי האי קרים, כדי להימנע מכיתור על ידי כוחות הצבא האדום. בתחילת 1944 לחמה קבוצת הארמיות בקרבות קשים כנגד הכוחות הסובייטיים שהתקדמו באוקראינה, וב-30 במרץ פוטר מפקד קבוצת הארמיות אוואלד פון קלייסט, ושם קבוצת הארמיות שונה לקבוצת ארמיות דרום אוקראינה.
החזית המזרחית 1944 - 1945

ב-28 בספטמבר 1944 שונה שמה של קבוצת ארמיות צפון אוקראינה לקבוצת ארמיות A, והיא לחמה בקרפטים ובדרום פולין. ב-25 בינואר 1945 שינה היטלר את שמן של שלוש קבוצות ארמיות. קבוצת ארמיות צפון הפכה לקבוצת ארמיות קורלנד; קבוצת ארמיות מרכז הפכה לקבוצת ארמיות צפון, וקבוצת ארמיות A הפכה לקבוצת ארמיות מרכז.
מפקדים

גרד פון רונדשטט (26 באוקטובר 1939 - 22 ביוני 1941)
וילהלם ליסט (10 ביולי 1942 - 10 בספטמבר 1942)
אדולף היטלר (10 בספטמבר 1942 - 21 בנובמבר 1942)
אוואלד פון קלייסט (22 בנובמבר 1942 - 30 במרץ 1944)
יוזף הרפה (28 בספטמבר 1944 - 17 בינואר 1945)
פרדיננד שרנר (17 בינואר 1945 - 26 בינואר 1945)
קבוצת ארמיות צפון

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קבוצת ארמיות
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939   20 ביוני 1941 – 10 באוקטובר 1939   2 באפריל 1945
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה החזית המזרחית
 פיקוד
 מפקדים
 
מפקדי קבוצת ארמיות צפון במהלך דיון בספטמבר 1941
קבוצת ארמיות צפון (בגרמנית: Heeresgruppe Nord) הייתה קבוצת ארמיות גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

גרמניה השתמשה בשתי קבוצות ארמיות כדי לפלוש לפולין ב־1939: קבוצת ארמיות צפון וקבוצת ארמיות דרום. במערכה זו קבוצת ארמיות צפון הונהגה בידי פדור פון בוק.
במבצע ברברוסה קבוצת ארמיות צפון הייתה אחת משלוש קבוצות ארמיות שפלשו לברית המועצות ב־22 ביוני 1941. מטרתה העיקרית הייתה לכבוש את הרפובליקות הבלטיות של ברית המועצות, לנינגרד ולהגיע לגבול עם פינלנד. כדי לבצע את המשימות קבוצת הארמיות צפון כללה את הארמייה ה-16, הארמייה ה-18, ארמיית הפאנצר הרביעית והצי הראשון של לופטוואפה. בהמשך צורפה לכוחותיה הדיוויזיה הכחולה הספרדית.
בתחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות, קבוצת ארמיות צפון במסגרת מבצע ברברוסה הגיעה תוך זמן קצר לפרברי לנינגרד והחלה במצור על העיר. באוגוסט 1944, לקראת סיומו של מבצע בגרטיון, בה כמעט חוסלה קבוצת ארמיות מרכז, נותרה קבוצת ארמיות צפון מכותרת בקורלנד שבלטביה והיינץ גודריאן ביקש מאדולף היטלר רשות לפנותם לגרמניה. היטלר סירב לבקשה וקבוצת ארמיות צפון נותרה בכיס קורלנד עד סיום המלחמה. בינואר 1945 שמה הוחלף לקבוצת ארמיות קורלנד.
מפקדים

פדור פון בוק (26 באוגוסט 1939 - 10 באוקטובר 1939)
וילהלם פון לאב (20 ביוני 1941 - 16 בינואר 1942)
גאורג פון קיכלר (17 בינואר 1942 - 8 בינואר 1944)
ולטר מודל (9 בינואר 1944 - 30 במרץ 1944)
גאורג לינדמן (31 במרץ 1944 - 3 ביולי 1944)
יוהנס פריסנר (4 ביולי 1944 - 24 ביולי 1944)
פרדיננד שרנר (25 ביולי 1944 - 25 בינואר 1945)
לותר רנדוליץ (27 בינואר 1945 - 12 במרץ 1945)
ולטר וייס (12 במרץ 1945 - 2 באפריל 1945)
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה
קבוצת ארמיות קורלנד