stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיי קוב
קריירת משחק > כמאמן-שחקן

בעונת 1921, החליט בעלי הטייגרס - פרנק נאבין, למנות את קוב למנג'ר הקבוצה. ההחלטה הפתיעה את עולם הבייסבול, כי למרות שקוב היה שחקן מצוין, הוא לא היה אהוב בקרב אנשי קהילת המשחק ואפילו לא בקרב חבריו לקבוצה. בנוסף, הוא הציב רף כל כך גבוה, שרוב השחקנים שלו לא יכלו לעמוד בו.
ב-1922, השווה קוב את שיאו של ווילי קילר, בכך שהשיג ארבעה משחקים בעונה כשבכל אחד מהם הוא חבט לפחות חמש חבטות. מאז השיא הושווה על ידי שלושה שחקנים נוספים. ב-10 במאי 1924, נערך טקס לכבודו של קוב על 21 שנים בבייסבול המקצועני. באירוע נכחו למעלה ממאה מכובדים ואנשי בייסבול, ובו הוענקו לקוב 21 ספרים - אחד על כל שנה בענף.
באותה עונה, הגיע קוב הכי קרוב לזכייה באליפות האמריקן ליג, אך הטייגרס סיימו במקום השלישי. הם פיגרו בשישה ניצחונות אחרי הזוכה - וושינגטון סנטורס. שנתיים לפני כן, הם גם סיימו במקום השלישי, אך במרחק של 16 ניצחונות מהיאנקיז. את האחריות לכשלונו כמאמן, הטיל קוב על נאבין, בטענה שהאחרון חוסך בכסף שיכול היה למשוך שחקנים איכותיים לקבוצה.
בסוף עונת 1925, שוב התחרה קוב על תואר אלוף החבטות של הליגה, הפעם עם חברו לקבוצה - הארי היילמן. במשחק האחרון של העונה, נגד סנט לואיס, חבט היילמן שש חבטות מוצלחת וסיים את העונה עם ממוצע של 393. קוב לעומתו, סיים עם ממוצע נמוך במקצת (389.), והפסיד את התואר. באותו משחק הגישו קוב ומנג'ר סנט לואיס, ג'ורג' סיסלר, את האינינגים האחרונים, כאשר קוב מצליח לקבוע אינינג מושלם (אינינג בו אף חובט אינו מצליח להגיע לבסיס).
קריירת משחק > המעבר לפילדלפיה

בנובמבר 1926, לאחר 22 שנים בליגה, הודיע קוב על פרישה ממשחק פעיל. זמן קצר לאחר מכן גם טריס ספיקר, המאמן-שחקן של קליבלנד אינדיאנס, הודיע על פרישתו. הפרישה של שניים מגדולי השחקנים בליגה עוררה סקרנות רבה, והתברר שהשניים אולצו לפרוש עקב טענות על מכירת משחק מצדו של דאץ' ליאונרד - מגיש ששיחק תחת קוב.
ליאונרד טען שקוב וספיקר הימרו על המשחק של קבוצותיהם (הטייגרס והאינדיאנס) ב-25 בספטמבר 1919. ליאונרד ניסה להוכיח את האשמה באמצעות מכתבים שהם כתבו לו, ובו סיפרו על המקרה. קוב וספיקר הוזמנו לפגישה חשאית עם קומישינר הליגה, כאשר בפגישה השנייה שלהם - עם מנהלי הליגה, השניים אולצו לפרוש. עם זאת, השמועות החלו להתפשט ובעקבותיהן נערכה פגישה שלישית, בה סירב ליאונרד להשתתף. לאחריה, הודה קוב בכתיבת המכתבים אך סיפר שהיה מדובר בהימורי סוסים ולא במשחקי הליגה. בנוסף, הוא טען שליאונרד פרסם את המכתבים משום שרצה לנקום בו, לאחר ששחרר אותו מהקבוצה. ספיקר, לעומת זאת, הכחיש כל קשר לפרשה.
ב-27 בינואר 1927, זיכה הקומישינר את קוב וספיקר מכל אשמה, בעיקר משום שליאונרד סירב להופיע בדיונים. השניים הורשו לחזור לקבוצותיהם הקודמות, אך יכלו גם ללכת לקבוצות אחרות. ספיקר בוושינגטון סנטורס, ואילו קוב בחר ללכת לפילדלפיה אתלטיקס. שנה מאוחר יותר, הצטרף ספיקר אליו לקבוצה. קוב טען שהוא יחזור לליגה אך ורק משום שהוא רוצה לפרוש בתנאים שלו.
קוב החל לשחק באופן קבוע בקבוצה הצעירה של פילדלפיה, כאשר באותה עונה היא סיימה במקום השני בליגה, אחרי אחת הקבוצות הטובות אי פעם - ניו יורק יאנקיז, שסיימה במאזן של 44-110. ב-11 במאי הוא התקבל במחיאות כפיים סוערות אצל דטרויט טייגרס - קבוצתו הקודמת, וב-18 ביולי הפך לשחקן הראשון אי פעם שמגיע ל-4,000 חבטות.
קוב חזר לעונת 1928, אך שיחק בתדירות נמוכה, בשל גילו המבוגר והיכולת הטובה של החובטים הצעירים, שהיו שוב במירוץ לאליפות עם היאנקיז. ב-3 בספטמבר חבט את חבטו האחרונה בקריירה ושבוע לאחר מכן, ב-11 בספטמבר שיחק את משחקו האחרון. בסוף העונה הוא הודיע על פרישה סופית. במשך 23 עונות רצופות (למעט עונת הרוקי שלו), השיג קוב ממוצע חבטות של לפחות 300. - שיא מייג'ור ליג שאינו נראה שביר.
לאחר הפרישה

קוב פרש ממשחק כשהוא אדם עשיר ומצליח מאוד. בתחילה טייל עם משפחתו באירופה, לאחר מכן השתקע קצת בסקוטלנד ולבסוף חזר לחוותו בג'ורג'יה. את הזמן היא העביר בציד, גולף, פולו ודיג. בילוי אחר שלו היה סחר באגרות ומניות חוב - דבר שעזר לו להגדיל את הונו האישי.
בחורף 1930, עבר קוב לאחוזה ספרדית ששכנה בקהילת המיליונרים מחוץ לסן פרנסיסקו, קליפורניה. במקביל, הגישה אשתו צ'ארלי את תביעת הגירושין הראשונה שלה, שלבסוף ירדה מהפרק. ב-1947 התגרש הזוג סופית, לאחר 39 שנות נישואים. לזוג היו שלושה בנים ושתי בנות. שנתיים לאחר מכן, כשהוא בן 62, התחתן קוב בשנית. ב-1956, גם נישואים אלה הסתיימו בגירושין.
את ימיו האחרונים, העביר קוב כמעט ללא קרובים וחברים. ביוני 1961, התאשפז קוב בבית חולים באטלנטה, כשלצידו אשתו הראשונה ובנו ג'ימי. חודש לאחר מכן, ב-17 ביולי, הוא נפטר. בהלווייתו נכחו 150 אנשים, כשמתוכם רק ארבעה אנשי בייסבול. במותו, הוערך הונו של קוב ב-11.78 מיליון דולר (כ-93 מיליון כיום). בצוואתו הוא הותיר רבע מהסכום לקרן החינוך שהקים, ואת השאר הוריש לצאצאיו. נכון ל-2012, קרן החינוך שלו חילקה 14.2 מיליון דולר למלגות ליוצאי מדינת ג'ורג'יה.
לאחר הפרישה > מורשתו

קוב נחשב בעיני רבים לשחקן הבייסבול הטוב ביותר בתקופת הכדור המת ("Dead Ball Era"), ורבים רואים בו את אחד השחקנים הגדולים בתולדות המשחק. בשנת 1998, הוא דורג שלישי ברשימת מאה שחקני הבייסבול הגדולים ביותר, שנערכה על ידי המגזין "Sporting News".
בפברואר 1936, כשפורסמו התוצאות של הבחירות הראשונות להיכל התהילה של הבייסבול, התגלה כי קוב קיבל 222 קולות מתוך 226 הצבעות. ארבעת הנבחרים האחרים באותה שנה היו בייב רות', הונוס ואגנר, כריסטי מת'יוסון ו-וולטר ג'ונסון, אך איש מהם לא קיבל יותר קולות מקוב. שיעור הבחירה בו (98.2%) היווה שיא ליגה עד שנת 1992, אז נבחר טום סיבר ב-98.8%. התוצאות המדהימות הראו שלמרות שרבים מאנשי הבייסבול לא אהבו את אישיותו של קוב, הם העריכו את הישגיו הספורטיביים ואת הדרך בה שיחק.
הערות שוליים

↑  Readers: Dirtiest pro players, באתר ESPN‏, 30 בינואר 2007
↑  אל סטאמפ, Cobb: The Life and Times of the Meanest Man Who Ever Played Baseball, צ'ייפל היל, צפון קרוליינה, 1994, עמ' 27.
↑  דן הולמס, Ty Cobb: a biography, ווסט פורט, קונטיקט, 2004, עמ' 58.
↑  Readers: ESPN.com's 10 infamous moments, באתר ESPN‏, 26 באוגוסט 2007
↑  סטאמפ, Cobb: The Life and Times of the Meanest Man Who Ever Played Baseball, עמ' 208-209.
↑  Baseball Players’ Fraternity, באתר Encyclopaedia Britannica‏, 25 בינואר 2009
↑  הארווי פרומר,‏ The 90th Anniversary of Babe Ruth's Major League Debut יולי 2004
↑  Film from Baseball's Past, באתר Baseballspast.com‏, 8 בנובמבר 2013
↑  Ty Cobb Career Statistics, באתר Sports Reference, Inc‏, 16 במרץ 2012
↑  שירלי פוביץ',‏ Best Player-Not Best Man, באתר The Washington Post‏, 25 באוגוסט 2008
↑  100 Greatest Baseball Players, באתר Baseball Almanac‏, 22 במרץ 2012
| קבוצת המאה של ה-MLB |
| --- | --- | --- |
| מגישים | נולאן ראיין • סנדי קופקס • סיי יאנג • רוג'ר קלמנס • בוב גיבסון • וולטר ג'ונסון • וורן ספאן • כריסטי מת'יוסון • לפטי גרוב |  |
| תופסים | ג'וני בנץ' • יוגי ברה |  |
| שחקני בסיס ראשון | לו גריג • מרק מקגוייר |  |
| שחקני בסיס שני | ג'קי רובינסון • רוג'רס הורנסבי |  |
| שחקני בסיס שלישי | מייק שמידט • ברוקס רובינסון |  |
| עוצרי ביניים | קאל ריפקן ג'וניור • ארני בנקס • הונוס ואגנר |  |
| שחקני השדה החיצון | בייב רות' • האנק ארון • טד ויליאמס • וילי מייז • ג'ו דימאג'יו • מיקי מנטל • טיי קוב • קן גריפי ג'וניור • פיט רוז • סטן מוסיאל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339718105171  CiNii: DA0567948X  GND: 133759288  ISNI: 0000 0000 8381 6400  LCCN: n84009409  NARA: 10569688  NDL: 00436216  NTA: 186620713  SNAC: w6pr8fg9  VIAF: 50425084   WorldCat (עם VIAF): 50425084
יברך אותך אלוהים, אדון רוזווטר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קורט וונגוט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  Holt McDougal 
 תאריך הוצאה:  1965
 מספר עמודים:  165
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת זמורה ביתן מודן
 תאריך:  1981
 תרגום:  אבירמה גולן
 סדרה
 ספר קודם:  עריסת חתול 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  000933418, 003638460
 
יברך אותך אלוהים, אדון רוזווטר (באנגלית: God Bless You, Mr. Rosewater) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי קורט וונגוט. הספר פורסם ב-1965 ויצא לאור בעברית בשנת 1981, בהוצאת זמורה ביתן מודן בתרגומה של אבירמה גולן.
בשנת 1979 עובד הרומן להצגת תיאטרון, שנודעה כשיתוף הפעולה הראשון בין הצמד המצליח המלחין אלן מנקן והפזמונאי הווארד אשמן.
בספר זה טבע וונגוט את המילה "סָאמָארִיטְרוֹפְּיה", שפירושה "אדישות קיצונית לצרותיהם של בעלי גורל פחות טוב משלך".
יברלנדיה

| יברלנדיה |
| --- | --- |
 איור של מאובן של יברלנדיה
תקופה
קרטיקון תחתון 125 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
סוג:: יברלנדיה
מין:: Yaverlandia bitholus
שם מדעי
 Yaverlandia ‏גלטון, 1971

יברלנדיה (שם מדעי: Yaverlandia) הוא סוג של דינוזאור תרופוד מקבוצת המנירפטורים שחי בתחילת הקרטיקון באנגליה שלפני 125 מיליון שנה מזמננו. בסוג נכלל מין אחד - Yaverlandia bitholus שהוגדר ב-1971 בידי החוקר האמריקאי פטר גלטון (אנ').
דינוזאור זה התגלה בתצורת וסקס (אנ') שבאי וייט שמדרום לאנגליה ושרידיו כללו רק גולגולת חלקית עבה שהזכירה את גולגולת הפכיצפלוזאוריים ובעבר שייכו אותו למשפחה זו. לצידו נמצאו שרידים של המנטליזאורוס.
דינוזאור זה היה קטן מאוד באורך של מטר אחד וגובה של 30 סנטימטרים בקירוב ובעל גולגולת נוקשה וקצרה, עם מבנה מוזר ביחס לתרופוד. במראהו הזכיר את הדרומזאוריים והטרודוניים, אך היה פרימיטיבי יותר וקרוב יותר לאלופטריקס והקקורו, מראשוני המנירפטורים. ככל הנראה היה צייד זריז ודו-רגלי שחטף טרף בטפריו הקדמיות. כמו כן היה מכוסה נוצות לגופו.
טריטוריית ויומינג

| --- | --- |

 
 ממשל
 עיר בירה:  שאיין
 גאוגרפיה
 יבשת:  אמריקה הצפונית 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  25 ביולי 1868 
 תאריכי פירוק:  10 ביולי 1890 
 ישות קודמת:   טריטוריית דקוטה    טריטוריית איידהו    טריטוריית יוטה
 ישות יורשת:  ויומינג ויומינג
 
טריטוריית ויומינג הייתה טריטוריה מאוגדת מאורגנת של ארצות הברית שהתקיימה מ-25 ביולי 1868 עד 10 ביולי 1890, אז התקבלה לאיחוד כמדינת ויומינג. שאיין הייתה הבירה הטריטוריאלית. הגבולות של טריטוריית ויומינג היו זהים לאלו של מדינת ויומינג המודרנית.
רקע

בגלל מיקומה של ויומינג כחלק מרכישת לואיזיאנה, מדינת אורגון וההסכמה המקסיקנית, לארץ שהפכה לוויומינג יש היסטוריה מסובכת של יחסים טריטוריאליים. חלקים מהשטח, שנפלו בסופו של דבר בשטח השיפוט של ויומינג, היו בנקודות שונות הקשורות לשטחי וושינגטון, אורגון, איידהו, דקוטה, נברסקה ויוטה, והיו שייכים בעבר למדינות העצמאיות של בריטניה הגדולה, צרפת, ספרד, מקסיקו, וטקסס.
החלק של טריטוריית ויומינג ממזרח לקו פרשת המים נרכש על ידי ארצות הברית ברכישת לואיזיאנה ב-1803 ואורגן לתוך טריטוריית נברסקה ב-1854. ב-2 במרץ 1861, החלק הצפוני של טריטוריית נברסקה, כולל החלק הצפוני-מזרחי של טריטוריית ויומינג העתידית, הפך לחלק מטריטוריית דקוטה, בעוד שהחלק הדרום-מזרחי נשאר עם נברסקה, ויצר את "מחבת" נברסקה. ב-1863 הוקמה טריטוריית איידהו; היא כללה את כל המדינות המודרניות של איידהו ומונטנה וכמעט את כל ויומינג המודרנית מלבד הפינה הדרום-מערבית.
החלק של טריטוריית ויומינג ממערב לקו פרשת המים ומצפון לקו הרוחב ה-42 היה במקור חלק ממדינת אורגון, שאורגנה לתוך טריטוריית אורגון ב-1848; כאשר אורגון הצטרפה לאיחוד כמדינה תחת גבולותיה הנוכחיים בשנת 1859, אדמה זו הפכה לחלק מטריטוריית וושינגטון. למרות שחלקו המזרחי הוענק לטריטוריית נברסקה ב-1854. טריטוריית איידהו סיפחה גם את האדמה הזו, ב-1863.
הפינה הדרום-מערבית של מה שהפך לטריטוריית ויומינג, מדרום לקו הרוחב ה-42, הפכה לחלק מארצות הברית עם הסכמת מקסיקו ב-1848. חלק מזרחי של אזור זה נתבע בעבר על ידי רפובליקת טקסס. ב-1851, חלקה של אדמה זו ממערב לקו פרשת המים הפך לחלק מטריטוריית יוטה, ועם ארגון טריטוריית קולורדו ב-1861, רובה הועבר לטריטוריית נברסקה וצורף לטריטוריית איידהו, ב-1863. פינה קטנה של ויומינג נותרה חלק מיוטה עד להקמת טריטוריית ויומינג, ב-1868.
ב-1864, עם הקמתה של טריטוריית מונטנה, החלק הדרום-מזרחי של טריטוריית איידהו (רובה של ויומינג המודרנית) הפך לזמן קצר שוב לחלק מטריטוריית דקוטה, אם כי רצועת אדמה לאורך הגבול המערבי של מה שיהפוך לוויומינג נותרה חלק מטריטוריית איידהו.
היסטוריה

ילידים אמריקאים חיו באזור במשך מאות שנים. ב-25 ביולי 1868, הנשיא אנדרו ג'ונסון חתם על החוק המקורי של ויומינג שהקים את טריטוריית ויומינג תוך שימוש באדמות מהשטחים של דקוטה, איידהו ויוטה, וב-17 באפריל 1869 התארגן השלטון הטריטוריאלי.  בשנת 1869 העניקה הטריטוריה זכות בחירה לנשים לכל הבחירות בניסיון למשוך מתיישבים חדשים. ניסיון מאוחר יותר לבטל את החוק הובס לאחר שהמושל הטיל וטו על הביטול; בית המחוקקים לא הצליח לעקוף את הווטו בהצבעה אחת.
בשנת 1872, לטריטוריית ויומינג היו חמישה מחוזות: אולבני, קרבון, לארמי, סוויטווטר ואוינטה, כל אחד מהם מלבן צר גבוה המהווה כחמישית מהשטח.
ב-10 ביולי 1890, הטריטוריה התקבלה כמדינה ה-44 שבעה ימים לאחר קבלת טריטוריית איידהו על ידי הנשיא בנג'מין הריסון.
הערות שוליים

↑  "Wyoming: a new centennial reflection". Casper Star-Tribune. 1 בינואר 1991. p. 10. ארכיון מ-7 בינואר 2020 – via Newspapers.com. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lemay, Kate Clarke; Goodier, Susan; Tetrault, Lisa; Jones, Martha (2019). Votes for Women: A Portrait of Persistence. Princeton University Press. p. 270. ISBN 9780691191171.
↑  "Woman Suffrage". education.nationalgeographic.org (באנגלית). נבדק ב-2023-03-29.
↑  "Wyoming Becomes a State: The Constitutional Convention and Statehood Debates of 1889 and 1890 and Their Aftermath | WyoHistory.org". www.wyohistory.org. נבדק ב-2020-05-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019109511  NARA: 10047251  VIAF: 3771156497268917740004   WorldCat (עם VIAF): 3771156497268917740004
יברייסקיה אנציקלופדיה

.
יברייסקיה אנציקלופדיה (מרוסית: Еврейская энциклопедия; האנציקלופדיה היהודית) הייתה האנציקלופדיה היהודית הראשונה בשפה הרוסית אשר הוקדשה ל"יהדות ולתרבותהּ, בעבר ובהווה".
האנציקלופדיה, שכללה 16 כרכים, יצאה לאור בהוצאת ברוקהאוס-אֶפרון בין השנים 1906–1913 בסנקט פטרבורג שברוסיה. עם עורכיה נמנו יולי גסן, שמעון דובנוב, יהודה לייב קצנלסון (בוקי בן יגלי), אלברט הרכבי, שאול גינזבורג, ישראל ברלין ישראל צינברג ומארק וישניצר. הברון גינצבורג סייע במימון.
האנציקלופדיה התבססה על ה-Jewish Encyclopedia, אך גם הדגישה את מרכזיותהּ של הקהילה היהודית הגדולה בעולם דאז: יהדות האימפריה הרוסית.
גם כיום משמשת אנציקלופדיה זאת כלי עזר חשוב בחקר יהדות מזרח אירופה.
יורדן פיליפוב

יורדן פיליפוב (בבולגרית: Йордан Филипов; ‏ 18 ביוני 1946, סופיה - 27 ביולי 1996, סופיה) היה כדורגלן בולגרי ששיחק בעמדת שוער בצסק"א ובנבחרת. ביתו הייתה ספורטאית מצטיינת. נכדו הוא כדורגלן אנדריי גלאבינוב.
קריירת

יורדן פיליפוב נולד בסופיה והחל לשחק כדורגל בגיל צעיר. לאחר מספר עונות בליגות הנמוכות, הצטרף פיליפוב בשנת 1965 לצסק"א סופיה בה שיחק עד לשנת 1980. בתקופה זו הוא זכה עם הקבוצה ב-8 אליפויות ו-4 גביעים. בעונת 1966/67 הגיע עם הקבוצה לחצי גמר גביע אירופה לאלופות.
בשנת 1980 הוא עזב ל"דונב רוסה" ובשנת 1983 עבר לשחק במלטה שם הוא זכה באליפות הליגה בעונת 1984/85.
בשנת 1985 חזר פיליפוב לבולגריה וסיים את הקריירה בשנת 1988 בגיל 42.
פיליפוב היה שוער נבחרת בולגריה בשנים 1969-1979. את המשחק הראשון בנבחרת הוא עשה בנובמבר 1969 במסגרת מוקדמות מונדיאל 1970 כאשר החליף את סימאון סימאונוב שנפצע בדקה ה-19 של המשחק נגד פולין.
לאחר סיום הקריירה כשחקן פיליפוב עבד מספר שנים כעוזר-מאמן צסק"א סופיה.
יורדניס ארנסיביה

יורדניס ארנסיביה (בספרדית: Yordanis Arencibia; נולד ב-24 בינואר 1980) הוא ג'ודוקא עבר קובני אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
ארנסיביה התחרה שלוש פעמים במשחקים האולימפיים בשנים 2000, 2004 ו-2008. באתונה 2004 ובבייג'ינג 2008 הוא זכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
ארנסיביה מחזיק בארבע מדליות מאליפויות העולם, מדליית כסף (2007) ושלוש מדליות ארד (1999, 2001 ו-2003). במשחקים הפאן-אמריקאיים הוא זכה במדליית זהב (2003) ושתי מדליות ארד (1999 ו-2007) ובאליפויות הפאן אמריקאיות הוא מחזיק בארבע מדליות זהב (2002, 2006, 2007 ו-2008), שלוש מדליות כסף (1998, 2001 ו-2004) ומדליית ארד (2009).
במהלך הקריירה זכה ארנסיביה בעשרות מדליות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורניר פריז היוקרתי.
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
יוהנה סופיה קטנר

| --- | --- |

מצבתה של קטנר בבית הקברות באייכשטט
 לידה:  1721 האימפריה הרומית הקדושה טיטינג, האימפריה הרומית הקדושה
 פטירה:  22 בינואר 1802 (בגיל 81 בערך) האימפריה הרומית הקדושה אייכשטט, האימפריה הרומית הקדושה
 מקום קבורה:  אייכשטאט 
 השתייכות:  צבא האימפריה הרומית הקדושה
 תקופת הפעילות:  1743–1748 (כ־5 שנים)
 דרגה:  קורפורל (רב-טוראי)
 
יוהנה סופיה קטנר (בגרמנית: Johanna Sophia Kettner;‏ 1721 - 22 בינואר 1802) הייתה אוסטרית שהתחזתה לגבר, התגייסה לצבא האימפריה הרומית הקדושה. ככל הידוע היא האישה הראשונה בתולדות אוסטריה ששירתה בצבא.
ביוגרפיה

קטנר נולד ב-1721 בטיטינג שבאותם ימים השתייכה לאימפריה הרומית הקדושה וכיום נמצאת במדינת בוואריה שבגרמניה. ב-1743 היא התחזתה לגבר בשם יוהאן קטנר והתגייסה לצבא האימפריה הרומית הקדושה. היא הוצבה ברגימנט הרגלים האגנבאך והצליחה להגיע לדרגת קורפורל (רב-טוראי). ב-1748 בעקבות מחלה נחשפה עובדת היותה אישה. היא שוחררה בכבוד מהצבא והקיסרית מריה תרזה העניקה לה קצבה לכל החיים. היא נפטרה באייכשטט ב-22 בינואר 1802.
לפי הידוע, היא האישה הראשונה בהיסטוריה האוסטרית ששירתה בצבא.
לקריאה נוספת

Karl von Duckner: Eine Amazone beim k.k. Infanterie-Regimente Hagenbach (= Streffleurs Österreichische Militärische Zeitschrift), Band 3 1893, S. 231.
Klaus Reisinger: Frauen und Militär in der Neuzeit. Francesca Scanagatta: Die militärische Karriere einer Frau im ausgehenden 18. Jahrhundert. In: Österreichische Gesellschaft zur Erforschung des 18. Jahrhunderts (Hrsg.): Das achtzehnte Jahrhundert und Österreich (German), Band 16. Facultas, WUV, 2001, S. 60–61.
הערות שוליים

↑  מודעת אבל על פטירתה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 12108762X  VIAF: 64853961   WorldCat (עם VIAF): 64853961 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוהנה סופיה קטנר".
יוני בור

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1965 (בן 59) חיטהורן, הולנד 
 מסעדות:  De Librije
 פרסים והוקרה:  פרס אקארט ויציקמן (2007)  מדליית כבוד של העיר זוולה (2008)  אביר במסדר אורנז'-נסאו 
 
חזית מסעדת “דה ליברייה”, ‏2004
יוני בור (Jonnie Boer; נולד ב-9 בינואר 1965) הוא שף הולנדי ובעליה של מסעדת "De Librije" (דה ליברייה), בזוולה, הולנד.
ביוגרפיה

יוני בור נולד בכפר חיטהורן שבהולנד. ב-1989 נהפך לשף הראשי של מסעדת “דה ליברייה”. ב-1992 רכשו הוא ואשתו תרז את המסעדה. הם זכו בכוכב הראשון במדריך מישלן האדום בשנת 1993, הם זכו בכוכב השני ב-1999, ב-2004 זכו בניקוד המקסימלי - שלושה כוכבים במדריך מישלן. בשנים 2007 ו-2008 המסעדה קיבלה ניקוד של 19.5 מתוך 20 ממדריך גו מיו ונבחרה למסעדת השנה במהדורה ההולנדית של הגו מיו בשנת 2011. המסעדה נבחרה ל-37 בטיבה בעולם בשנת 2010 ול-46 בטיבה בעולם ב-2011, במדריך 50 המסעדות הטובות בעולם. זכתה בפרס "המסעדה הטובה ביותר" באתר Very Best לשנת 2010.
המסעדה שוכנת במבנה ששימש כספריית מנזר מהמאה ה-16 (ומכאן השם "De Librije"). בנוסף לכך בבעלות בור ואשתו "Librije's Winkel" (חנות בישול), מסעדת "Librije's Zusje", "Librije's Hotel" (מלון) ו"Librije's Atelier" (בית ספר לבישול וליין). כולם שוכנים במבנה ששימש בעבר כבית כלא לנשים. יוני בור הוא השף הראשי ואשתו תרז היא המארחת ואוצרת היין.
ספריו > ספרים אותם כתב ביחד עם אשתו

Puur : Restaurant De Librije, Zwolle (Dutch); 1997
Puurder : Restaurant De Librije, Zwolle (in Dutch and English); 2001
De Librije : puur eten & drinken (Dutch); 2005
Purer: The Cooking, Wine & Spirits Bible--Restaurant De Librije Zwolle (English); 2006
Pure Passie : makkelijke recepten uit de keuken van De Librije, wijntips en leuke anekdotes (Dutch); 2009
ספריו > ספרים אותם כתב ביחד עם אחרים

Puur natuurlijk : Restaurant De Librije, Zwolle (Dutch); 2003
En Cas : Jonnie Boer, Alwin Houwing, Nico Boreas, Robert van Beckhoven, Edwin Kats, Ronald Tausch en Cas Spijkers (Dutch); 2005
Duvel à la carte (Dutch); 2005
Lang leve vis : visrecepten van vierentwintig topkoks (Dutch); 2007
Met Gort de Boer op : de wonderbaarlijke avonturen van twee fijnproevers op een zoektocht naar 100 jaar Cuisine Hollandaise (Dutch); 2007
Met Gort de Boer op : de wonderbaarlijke avonturen van twee fijnproevers op een zoektocht naar 100 jaar Cuisine Hollandaise (Dutch, ebook); 2008
Eten, drinken, slapen (Dutch); 2010
Grote kookkunsten : "een kookboek voor en door kinderen" : met 65 lievelingsrecepten van kinderen van de Geert Groteschool in Zwolle (Dutch); 2010
לקריאה נוספת

שגיא כהן. מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם. תל אביב: הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 67.
טיפוס TopRope

טיפוס TopRope
טיפוס TopRope הוא צורת הטיפוס הנפוצה ביותר עבור ספורטאים מתחילים העוסקים בטיפוס קירות.

במסלול Top Rope חבל האבטחה מחובר אל המטפס, עובר בטבעת שנמצאת בראש המסלול וחוזר מטה אל המאבטח. צורת אבטחה זו מכתיבה גם את צורת המסלול: מסלול Top Rope לעולם לא יהיה בעל שיפוע שלילי במיוחד או יסטה במידה משמעותית מהאנך היורד מהטבעת העליונה אל הרצפה מכיוון שבמקרים כאלו תיווצר בחבל האבטחה זווית משמעותית שתמשוך את המטפס כמו בנדנדה.
צורת טיפוס זו נפוצה בקרב המתחילים מכיוון שלמעשה היא אינה דורשת ידע מוקדם, ובתנאי שהמטפס חובר לציוד האבטחה בצורה נכונה והוא מאובטח על ידי מאבטח מוסמך אין כמעט סכנה לפגיעות.
בניגוד לצורות טיפוס אחרות (כמו הובלה) הכנת עמדת Top Rope דורשת הכנה מוקדמת - השחלת החבל בטבעת העליונה ובדרך כלל גם קשירת קשרים, חיבור אמצעי חיכוך וטבעות במקומות המתאימים.
טיטוס מאקיוס פלאוטוס

| --- | --- |

 לידה:  250 לפנה״ס Sarsina, אומבריה, איטליה 
 פטירה:  184 לפנה״ס (בגיל 66 בערך) רומא, הרפובליקה הרומית 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 שפות היצירה:  לטינית 
 יצירות בולטות:  Pseudolus, Aulularia, החייל הרברבן, Rudens, Menaechmi, Cistellaria, Mostellaria 
 
טיטוס מאקיוס פלאוטוס (Titus Maccius Plautus;‏ 256 לפנה"ס – 184 לפנה"ס) הוא שמו או כינויו של מחזאי קומדיות רומאי פורה ביותר.
ביוגרפיה

הפרטים הביוגרפיים על אודות פלאוטוס אינם ודאיים, ובכלל זה שמו ושנות חייו.
ב"קאטו על הזקנה", מתאר קיקרו כי בעת שכתב פלאוטוס את מחזהו "פסאודלוס" היה "זקן" (כלומר שבהצגת הבכורה של מחזה זה, בשנת 191 לפנה"ס היה לפחות בן שישים) וכי מת בשנת 184 לפנה"ס. מחזות אחרים שלו מתוארכים (על פי תאריך העלאתם לבמה ואירועים הנזכרים בהם) לראשית המאה ה-3 לפנה"ס. כל הנתונים הללו יחד תוחמים את חייו לתקופה שבין המחצית השנייה של המאה ה-3 לפנה"ס לשליש הראשון של המאה ה-2 לפנה"ס.
באשר לשמו, בפרולוגים שונים למחזותיו ובכתבי יד שונים נמצאו שלושה כינויים שלו: פלאוטוס, טיטוס ומאקוס או מאקיוס. בכתב היד המוקדם ביותר של מחזותיו נמצאים שלושת השמות יחד, כמקובל בעולם הרומי. עם זאת, יש ספק רב באשר לשמות אלה, מאחר שהם נושאים משמעויות הנוגעות לתוכן הקומדיות של פלאוטוס, וייתכן כי אלו כינויי-במה בלבד. הוא הדין לגבי מקום הלידה המיוחס לו, סארסינה שבאומבריה, מקום הנזכר באחד ממחזותיו.
יצירתו

לפלאוטוס יוחסו כבר בימי קדם 130 קומדיות, וכיום מצויות בידינו 21 מהן. מחזות אלה הם היצירות המוקדמות ביותר המצויות בידינו שנכתבו בלטינית. מחזותיו של פלאוטוס מבוססים על קומדיות יווניות מז'אנר הקומדיה החדשה, אותן התאים לקהל הרומי. הקומדיות שכתב נחשבו פופולריות ביותר ברומא והוצגו בחגיגות ציבוריות (Ludi) שונות.
בחלק מהקומדיות שכתב ניתן לזהות בבירור את מחברן היווני (דמופילוס, דיפילוס, פילמון ומננדר). קומדיות אלו משתייכות לז'אנר הלטיני המכונה פאבולה פליאטה (Fabula Palliata) שפירושו "מחזה הלובש מעיל יווני" ומשמעותו קומדיה מתורגמת מיוונית. בקומדיות אלו נשמרים אפילו השמות היווניים והערים היווניות. באשר ליתר הקומדיות, גם אם לא ניתן לזהות יצירת מקור יוונית אותה תרגם ועיבד, הרוח והסגנון היווניים ניכרים היטב. עם זאת, מידת החירות שנוטל פלאוטוס לעצמו בעבודת התרגום, גדולה יותר מזו של מתרגמים אחרים (כדוגמת טרנטיוס המאוחר ממנו).
יצירתו > דמויות ביצירותיו

כמקובל בקומדיה היוונית החדשה, גם במחזותיו של פלאוטוס קיימות דמויות אב (Stock character) טיפוסיות. בין הדמויות ביצירותיו של פלאוטוס ניתן למצוא את הדמויות הבאות:
הצעיר המאוהב - בחור טוב אך לא מבריק במיוחד.
הבחורה הנאהבת - דמות משנית על פי רוב.
הזקן - אביו, דודו או אפוטרופוסו של הצעיר - לעיתים יופיע כקמצן ונרגן המהווה את המכשול בין הצעיר לאהובתו ולעיתים יופיע דווקא כאדם נחמד, הולל ופזרן המסייע לצעיר במאמציו.
העבד החכם - הדמות הטיפוסית ביותר ביצירתו היא של העבד החכם המתמרן את אדונו. דמות זו נוסכת אור על יחסי העבדים והאדונים בעולם היווני והרומי.
העבד הטיפש - עבד טיפש הנשלח למשימות שונות, נכשל בשליחות ומקבל על כך מלקות, לשמחתם של הצופים.
החייל הרברבן - שחצן המתגאה בביצועיו הכוזבים בשדה הקרב ובשדה האהבה, טיפש ורודף בצע.
מלחך הפנכה - חנפן או פרזיט.
הטבח - גאה במקצועו וחסר סבלנות; במידה והעלילה מצריכה הימצאותה של סכין - יופיע הטבח על סכינו.
הפילגש - שקרנית, פקחית ורודפת בצע.
יצירתו > ממחזותיו

החייל הרברבן
פוינולוס
פסאודלוס
קאסינה
החבל
הסוחר
שלוש הפרוטות
האחיות באקחיס
תיבונת
סטיכוס
החמורים
התאומים מנכמוס
אמפיטריאון
יצירתו > עיבודים מאוחרים ליצירתו

עבודתו של פלאוטוס שימשה כמקור גם ליוצרים מאוחרים כדוגמת ויליאם שייקספיר ומולייר ואף שימשה בסיס למחזמר האנגלי "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום" משנת 1962.
תרגומי יצירותיו לעברית

פלאוטוס, אמפיטריון. תרגמה מרומית והוסיפה מבוא ופירוש דבורה גילולה. ירושלים, י"ל מאגנס, 2015
פלאוטוס, פסאודולוס. תרגמה מלטינית והוסיפה מבוא והערות דבורה גילולה. ירושלים, י"ל מאגנס, 2002.
פלאוטוס, החייל הרברבן. תרגמה מלטינית והוסיפה מבוא והערות דבורה גילולה. ירושלים, י"ל מאגנס, 1989 (מהדורה שנייה 1999).
פלאוטוס, חמורים,  תרגום - יצחק גורן, רמת גן, בית צבי, 1984.