stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקרב מול חוף טסל
הקרב > הכוחות היריבים

ב-17 באוקטובר 1914, בשעה 13:50, יצא כח ימי בריטי לסיור שגרתי בים הצפוני. הכח היה חלק משייטת המשחתות השלישית, שבסיסה בהארוויץ'. הכח היה מורכב מסיירת קלה, אה"מ אנדאונטד (Undaunted), בפיקוד קפטן ססיל פוקס, וארבע משחתות: לנוקס, לאנס, לויאל וליג'יון. הכח היה בסיור מול חופי האי ההולנדי טסל, כאשר נתקל בשייטת בת ארבע ספינות טורפדו גרמניות. ספינות אלו היו חלק משייטת ספינות הטורפדו השביעית של הצי הגרמני, והיו בפיקוד קורבטנקפיטן (Korvettenkapitan, דרגה המקבילה לרב-סרן) גיאורג תיהל (Thiele). מספרי הספינות היו 115, 117, 118, ו-119, בצירוף האות S לפני המספר.
האוניות הגרמניות כנראה לא זיהו מיד את האוניות הבריטיות כאוניות אויב, שכן לא ניסו לאיים עליהן או לחמוק מהן; ייתכן שהמתינו לכוח נוסף שאמור היה לחבור עימן וסברו שזהו אותו כוח. הספינות הגרמניות הפליגו משפך נהר אמס, ומשימתן הייתה להניח מוקשים ימיים מול חופה הדרומי של בריטניה, כולל בפתח נהר תמזה; הכוח הבריטי הצליח ליירט אותן לפני שהגיעו לאזור בו נועדה להתבצע משימתן.
כאמור, האוניות הגרמניות היו נחותות לעומת האוניות הבריטיות. למרות שמהירותן הייתה פחות או יותר זהה - כ־28 קשר (קרוב ל-52 קמ"ש) - הרי שחימושן היה נחות בהרבה. הסיירת הבריטית נשאה שני תותחים בקוטר 6 אינץ' (152 מ"מ) ושבעה תותחים בקוטר 4 אינץ' (כ-100 מ"מ), ואילו המשחתות הבריטיות נשאו שלושה תותחים בקוטר 4 אינץ' כל אחת. הספינות הגרמניות, לעומתן, נשאו כל אחת שלושה תותחים בקוטר 50 מ"מ (1.9 אינץ') בלבד. החימוש היחיד שיכול היה לאיים על הבריטים היו צינורות הטורפדו שנשאו הספינות הגרמניות: בכל ספינה היו שלושה צינורות כאלו, כל אחד בקוטר 450 מ"מ, ובכל ספינה היו חמישה טילי טורפדו. גם לבריטים, מצידם, היו טורפדות; לסיירת היו שמונה צינורות טורפדו, וכל משחתת נשאה שני צינורות כאלו. הספינות הבריטיות היו חדישות יותר: הספינות הגרמניות יוצרו ב-1898, ואילו המשחתות הבריטיות יוצרו בשנים 1912–1913, והסיירת הבריטית נכנסה לשירות רק חודשיים לפני הקרב.
הקרב > הקרב

כאשר התקרבו האוניות הבריטיות זיהו אותן הגרמנים, והחלו להתפזר ולנסות להתחמק. "אנדאונטד", שהייתה קרובה ביותר אל הספינות הגרמניות, פתחה באש ראשונה על ספינת הטורפדו הקרובה ביותר. ספינה זו החלה בתמרוני התחמקות, אך תמרונים אלו עלו לה באיבוד מהירות, והאוניות הבריטיות הצליחו לצמצם את הטווח. המפקד הבריטי חשש מהתקפת טורפדו על הסיירת הבריטית, ורצה להשמיד את הספינות הגרמניות מהר ככל האפשר. הוא הורה לארבע המשחתות שלו להתפצל לשני כוחות: "לאנס" ו"לנוקס" הסתערו על "S115" ועל "S119", ו"ליג'יון" ו"לויאל" החלו במרדף אחרי "S117" ו-"S118". שתי האחרונות, יחד עם "אנדאונטד", הצליחו לפגוע קשות ב"S118", עד כדי כך שהגשר הועף ממנה, והיא טובעה בשעה 15:17.
במקביל, תקפו "לאנס" ו"לנוקס" את "S115", פגעו במערכת ההיגוי שלה, וגרמו לה לחוג במעגל ללא שליטה. האש של "לנוקס" הייתה יעילה מאוד, וגם כאן נהרס הגשר לחלוטין. למרות הנזק הכבד סירבה האונייה הגרמנית להיכנע, והמשיכה להילחם.
"S117" ו"S119", שהיו במרכז השייטת הגרמנית, ניסו לתקוף את הסיירת הבריטית בטורפדות, ואולם "אנדאונטד" הצליחה לחמוק ולא נפגעה. המשחתות "ליג'יון" ו"לויאל", שסיימו בשלב זה את הטבעת "S118" חשו לעזרתה, ותקפו את ספינות הטורפדו הגרמניות. "ליג'יון" פתחה באש על "S117", וזו השיבה בירי שלושת הטורפדו האחרונים שלה ולאחר מכן בירי תותחים. האונייה הבריטית לא נפגעה והצליחה לשתק את יריבתה, שטובעה לבסוף בשעה 15:30.
במקביל לפעילותן של "ליג'יון" ו"לויאל", הצליחו "לנוקס" ו"לאנס" לפגוע ב"S115" באורח חמור. "לאנס" הותירה את סיום הטבעת האונייה הגרמנית לאחותה, ויצאה לסייע ל"לויאל" בירי על "S119". הספינה הגרמנית שיגרה טיל טורפדו שפגע במרכזה של "לאנס", אך לא התפוצץ. "לאנס" ו"לויאל" הטביעו את "S119" בשעה 15:35; זו הייתה אוניית הפיקוד הגרמנית, ומפקד הכוח הגרמני גיאורג תייר נהרג יחד עם שאר הצוות.
ספינת הטורפדו האחרונה, "S115", עדיין לא טובעה למרות האש הבלתי פוסקת שנורתה עליה על ידי "לנוקס". בסופו של דבר השתלטו מלחים בריטיים על הספינה הגרמנית, שהייתה כבר הרuסה לגמרי, ומצאו שרק מלח אחד נותר עליה בחיים. 30 מלחים גרמניים נוספים נמשו מן הים, ונלקחו בשבי. הקרב הסתיים בשעה 16:30, לאחר ש"אנדאונטד" הטביעה את "S115" הנטושה.
הקרב > אוניית בית החולים "אופליה"

לאחר הקרב שלחו הגרמנים לאזור את אוניית בית החולים אופליה כדי לסייע למלחים שספינותיהם טובעו, אך אונייה זו נעצרה בידי הבריטים בטענה שהפרה את כללי אמנות האג, המסדירים את פעולותיהן של אוניות כאלה. הבריטים קלטו שידורי רדיו מ"אופליה", דבר שעורר חשדן, שכן הימצאות משדרי רדיו באוניות כאלו באותה תקופה הייתה דבר נדיר. החשד התחזק לאחר שנקלטו גם שידורים מוצפנים ששידרה "אופליה", דבר האוסר על פי כללי אמנת האג. צוללת בריטית עקבה אחרי האונייה הגרמנית, ומשהבחינו בה הגרמנים נמלטה אונייה מן המקום; הבריטים ראו בכך סימן שהאונייה עוסקת בפעילות אסורה מבחינת החוק הבינלאומי: אונית בית חולים אינה אמורה לחשוש מפני כלי שיט מלחמתי של האויב.
אוניית בית החולים נעצרה בידי משחתת בריטית. מיד עם המעצר השליך רב החובל של "אופליה" לים ספרי צופן ומסמכים סודיים, דבר שהגביר עוד יותר את החשדות הבריטיים. הבריטים טענו עוד, שעל האונייה נמצאו מספר רב של נורים, שנועדו לאיתות למטרות הסותרות את ההגדרה כאוניית בית חולים. טענה נוספת הייתה, שהאונייה לא נכללה ברשימת אוניות בית החולים ששני הצדדים העבירו זה לזה בתחילת המלחמה.
הרוחות בגרמניה סערו כאשר נודע על החרמת האוניה. הגרמנים טענו שהמדובר בהפרת חוקי המלחמה, ובהמשך המלחמה ראו עצמם משוחררים מההגבלות על תקיפת אוניות בית חולים של האויב, וטענו שאוניות אלו למעשה הובילו חיילים לחזית.
תוצאות

בקרב נהרגו יותר מ-200 מלחים וקצינים גרמניים, ובהם גם מפקד הכוח הגרמני. למרות יחסי הכוחות הנחותים, נלחמו הגרמנים בחירוף נפש ואף אונייה לא נכנעה. בהשוואה לכך, מספר הנפגעים הבריטיים היה זניח: "ליג'יון" נפגעה מפגז אחד ואדם אחד נפצע מאש מקלע, "לויאל" נפגעה משני פגזים שגרמו לארבעה פצועים, "לאנס" ספגה כמה פגיעות שטחיות מאש מקלעים, ושתי האוניות האחרות לא נפגעו כלל. 31 גרמנים נמשו מן המים ונשבו; אחד מהם, קצין מאחת הספינות, מת לאחר מכן מפצעיו. שני מלחים נוספים נמשו לאחר מכן על ידי אונייה נייטרלית.
הקרב היה חשוב למורל הבריטי, שספג יום לפני כן מהלומה; יום לפני הקרב הטביעה הצוללת הגרמנית U-9 את הסיירת הממוגנת אה"מ הוק (Hawke), ולמעלה מ-500 איש נספו.
למרות שהגרמנים היו מודעים לנחיתות של ספינות הטורפדו שלהם, אובדנן של כל האוניות היה מפתיע. הצי הגרמני החליט לשנות את דרך הפעלת הספינות הקלות: ספינות הטורפדו הועברו לתפקידי משמר חופים וחילוץ טייסים נוטשים. מספר הגיחות מעבר לתעלת למאנש צומצם מאוד. כמה חודשים לאחר הקרב המתואר, חזר הצי הבריטי ואושש את עליונותו באותה כברת ים, עם הטביעו עוד שתי ספינות טורפדו גרמניות במהלך הקרב מול נורדהינדר בנק.
הקרב מול חופי טסל נתן לבריטים יתרון נוסף, לא צפוי, שערכו היה משמעותי בהרבה מערכו של הניצחון הימי עצמו. יותר מחודש לאחר הקרב, ב-30 בנובמבר, העלתה מכמורתנית בריטית שעסקה בדיג באזור בו התחולל הקרב ארגז נעול, שהוטל לים בידי קפטן תייהל מ"S119" לפני טביעתה. בארגז נמצא ספר הצופן הגרמני. היה זה אחד משלושת הצפנים בהם השתמשו הגרמנים, וגילויו נתן לבריטים את המפתח לכל התקשורת המוצפנת של הצי הגרמני במהלך המלחמה.
הערות שוליים

↑  המיקום במפה הוא להמחשה בלבד.
↑  ספינות הטורפדו הגרמניות נקראו משחתות בצי הבריטי, אך היו נחותות מהן.
↑  ספינות הטורפדו בצי הגרמני נשאו מספרים, ולא שמות.
אה"מ לויאל
תותח 4 אינץ' של אה"מ לאנס. תותח זה ירה את היריה הראשונה במלחמה, ומוצג כיום במוזיאון המלחמה האימפריאלי בלונדון
אמילי פוסט

דיוקן של אמילי פוסט, 1906 לערך
אמילי פוסט (באנגלית: Emily Post‏, 27 באוקטובר 1872 - 25 בספטמבר 1960) אמריקאית שחיברה ספרים בנושא כללי נימוסים והליכות.
חייה

פוסט נולדה כאמילי פרייס בבולטימור כבת יחידה למשפחה מהמעמד הגבוה. אביה היה אדריכל ידוע. בשנת 1877 עברה עם משפחתה לניו יורק בה קיבלה חינוך ביתי ובגיל מבוגר הלכה לבית ספר פרטי יוקרתי. היא נישאה בגיל צעיר לאדווין פוסט ונולדו לה שני בנים, בשנים 1893 ו-1895. עם הזמן בני הזוג ניהלו את חייהם יותר ויותר בנפרד זה מזה, כאשר אדווארד פוסט מקיים קשרים מחוץ למסגרת הנישואין.
בעקבות ניסיון סחיטה בחר פוסט שלא להיענות לסחטן ולהעיד נגדו במשפט דיבה. בעקבות הפומביות של המשפט בחרה פוסט להתגרש מבעלה ומכיוון שבעלה איבד כספים רבים בעסקים כושלים, היא לא קיבלה מזונות ונאלצה להתפרנס בעצמה. כשבניה יצאו מהבית לפנימיות, החלה לכתוב כתבות בנושאי אדריכלות ועיצוב פנים בעיתונים וסיפורים לכתבי עת.
פוסט כתבה בסגנונות שונים, ובין השאר כתבה ספר מסעות הומוריסטי. בשנת 1922 כתבה ספר על נימוסים בחברה, בעסקים, בפוליטיקה ובבית, שהיה לרב-מכר ויצא במהדורות מעודכנות במשך שנים רבות. החל משנת 1931 היה לפוסט טור קבוע בעיתונים רבים והיא גם דברה על נושא הנימוסין בתוכניות רדיו.
בשנת 1946 היא הקימה את מכון אמילי פוסט שעוסק בנימוסין, ומנוהל על ידי צאצאיה הממשיכים בדרכה בכתיבה על נימוסין.
באולינג גרין

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קנטקי קנטקי
 מחוז:  וורן
 ראש העיר:  Todd Alcott
 תאריך ייסוד:  1798 
 על שם:  Bowling Green 
 שטח:  99.931937 קמ"ר
 גובה:  1,667 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  72,294 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  36°58′54″N 86°26′40″W﻿ / ﻿36.981666666667°N 86.444444444444°W﻿ / 36.981666666667; -86.444444444444 
 אזור זמן:  שעון מרכז ארצות הברית
 http://www.bgky.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה באולינג גרין(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה באולינג גרין(למפת קנטקי רגילה) פרנקפורט לואיוויל לקסינגטון אוונסבורו אילינוי אינדיאנה אוהיו ויר. המע.  וירג'יניה טנסי מיז.באולינג גרין(למפת קנטקי מוגדלת) פרנקפורט לואיוויל לקסינגטון אוונסבורו אילינוי אינדיאנה אוהיו ויר. המע.  וירג'יניה טנסי מיז.באולינג גרין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
באולינג גרין (באנגלית: Bowling Green) היא עיר בקנטקי שבארצות הברית. העיר נוסדה על ידי חלוצים בשנת 1798, והייתה הבירה הזמנית של קנטקי במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית. נכון למפקד האוכלוסין של 2020, בעיר גרים כ-72,294 תושבים, מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודלה במדינה (לאחר לואיוויל ולקסינגטון). במטרופולין של באולינג גרין גרים 179,240 תושבים, והוא הרביעי בגודלו בקנטקי.
כיום יש בבאולינג גרין תעשייה ענפה הכוללת בין השאר את מפעלי ג'נרל מוטורס ויצורן של המכוניות שברולט קורבט. בבאולינג גרין נמצאים גם אוניברסיטת ווסטרן קנטקי ומוזיאון הקורבט הלאומי.
היסטוריה

האירופים הראשונים שהגיעו לאזור עשו זאת בסביבות 1775. עד 1778, המתיישבים הקימו את תחנת מקפאדן בגדה הצפונית של נהר הבארן.
העיירה באולינג גרין התאגדה רשמית על ידי חבר העמים של קנטקי ב-6 במרץ 1798. בשנה זו כבר נבנו מבני ציבור בעיירה. בשנת 1810 התגוררו בבאולינג גרין 154 תושבים. הצמיחה במסחר באוניות קיטור והקרבה לנהר הבארן הצמיחו את כלכלת העיירה. בשנת 1832 העיירה חוברה אל רשת המסילות.
באולינג גרין הכריזה על עצמה כנייטרלית בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית. הן האיחוד והן הקונפדרציה רצו לשלוט בעיר לאור המשאבים באזור ומיקומה האסטרטגי. רוב התושבים דחו את שני המשטרים. ב-18 בספטמבר 1861, כ-1,300 חיילים מצבא הקונפדרציה (בפיקודו של הגנרל סיימון בוליבר באקנר) הגיעו מטנסי כדי לכבוש את העיר. בנובמבר 1861 באולינג גרין הפכה לבירתה של קנטקי. ב-14 בפברואר 1862,הקונפדרציה נסוגה מבאולינג גרין, לאור הישגיו של צבא האיחוד בהנהגת הגנרל המפקד יוליסס ס. גרנט. כוחות הקונפדרציה הרסו גשרים על פני הנהר, את מחסן הרכבת, ומבנים חשובים אחרים שיכלו לשמש את האויב. העיר הייתה נתונה לשיבושים ופשיטות לאורך שארית המלחמה. במהלך קיץ 1864, גנרל האיחוד סטיבן ג'י ברברידג' עצר 22 מאזרחי העיר וסביבתה באשמת בגידה. תקרית זו ויחס קשה מצד הרשויות הפדרליות הובילו למרירות כלפי האיחוד בקרב תושבי באולינג גרין ואף הגביר את האהדה כלפי הקונפדרציה.
לאחר מלחמת האזרחים אזור העסקים של באולינג גרין גדל והתפתח ביותר.
בשנת 1868, בנתה העיר את מפעל המים הראשון שלה. בית המשפט המחוזי שבעיר נחנך באותה השנה. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 ובתחילת שנות ה-90 החלו להופיע מכוניות בדרכי העיר.
בשנת 1906 נפתח בית החולים המקומי.
רחובות מרכז העיר הפכו לעמוסים ביותר מבחינה תחבורתית. בשנת 1949 נחנך כביש עוקף למרכז העיר. בשנות ה-60 צורת המסחר השתנתה ונבנו מרכזי מסחר ורבים בפרברי העיר.
בשנת 2014, מגזין פורבס הגדיר את באולינג גרין כאחד מ-25 המקומות הטובים ביותר לפנסיונרים בארצות הברית. בבוקרו של 11 בדצמבר 2021, שתי סופות טורנדו הרסניות תקפו את באולינג גרין. כ-17 איש נהרגו, ונגרם נזק למבנים.
דמוגרפיה

| התפתחות האוכלוסייה> מפקד | התפתחות האוכלוסייה> אוכלוסייה | התפתחות האוכלוסייה>  | התפתחות האוכלוסייה> %± |
| --- | --- | --- | --- |
| 1800 | 41 |  | — |
| 1810 | 154 |  | 275.6% |
| 1830 | 821 |  | — |
| 1870 | 4,574 |  | — |
| 1880 | 5,114 |  | 11.8% |
| 1890 | 7,803 |  | 52.6% |
| 1900 | 8,226 |  | 5.4% |
| 1910 | 9,173 |  | 11.5% |
| 1920 | 9,638 |  | 5.1% |
| 1930 | 12,348 |  | 28.1% |
| 1940 | 14,585 |  | 18.1% |
| 1950 | 18,347 |  | 25.8% |
| 1960 | 28,338 |  | 54.5% |
| 1970 | 36,705 |  | 29.5% |
| 1980 | 40,450 |  | 10.2% |
| 1990 | 40,641 |  | 0.5% |
| 2000 | 49,296 |  | 21.3% |
| 2010 | 58,067 |  | 17.8% |
| 2020 | 72,294 |  | 24.5% |
נכון למפקד האוכלוסין מ-2010, התגוררו בעיר 58,067 נפשות ב-22,735 משקי בית. צפיפות האוכלוסין היא 630.5 נפש לקמ"ר. ההרכב הגזעי של העיר היה 75.8% לבנים, 13.9% אפרו-אמריקאים, 0.3% אינדיאנים, 4.2% אסייתים, 0.2% ילידי הפסיפיק, 2.16% מגזעים אחרים ו-2.7% מעורבים גזעית. היספנים היו 6.5% מהאוכלוסייה.
גודל משק הבית הממוצע הוא 2.28 נפשות, וגודל המשפחה הממוצע הוא 2.99. הנשים מהוות 51.7% מהאוכלוסייה, לעומת 48.3% גברים.
הגיל החציוני הוא 27.6 שנים. התפרסות הגיל בעיר:
20.1% – 0–18
28% – 15–24
25.6% – 25–44
18.8% – 45–64
10.6% – 65+
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר היא 33,362 דולר (למשפחות – 45,287 דולר). לגברים ההכנסה חציונית היא 35,000 דולר לעומת 28,916 דולר לנשים. כ-19.4% מהמשפחות ו-27.7% מהתושבים חיים מתחת לקו העוני, ובהם 30.9% מהילדים ובני הנוער.
כלכלה

למרות עברה התעשייתי, הכלכלה המקומית מאופיינת כיום בהייטק ובתעשיות עתירות-ידע. בזכות האוניברסיטה והמכללה הטכנית המקומית, באולינג גרין משמשת כמרכז חינוך לאזור דרום-מרכז קנטקי. בנוסף על כך, העיר היא המרכז הרפואי והמסחרי המוביל באזור. בעיר פועלים גם משרדי החברה Holley.
נכון לשנת 2019 המעסיקים המובילים בעיר הם האוניברסיטה המקומית, ג'נרל מוטורס וכן מערכות החינוך והבריאות המקומיות.
ערים תאומות

יפן קאוואנישי (אנ'), קנסאי, יפן (מ־1992)
הערות שוליים

↑  "Find a County". National Association of Counties. אורכב מ-המקור ב-31 במאי 2011. נבדק ב-7 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Explore Census Data". data.census.gov. נבדק ב-2021-12-12.
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-29 ביוני 2015. נבדק ב-8 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-4 במאי 2015. נבדק ב-20 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-4 במאי 2015. נבדק ב-20 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  City of Bowling Green.
↑  Kleber, John E., ed. (1992). "Confederate State Government". The Kentucky Encyclopedia. Associate editors: Thomas D. Clark, Lowell H. Harrison, and James C. Klotter. Lexington, Kentucky: The University Press of Kentucky. ISBN 0-8131-1772-0.
↑  "Dr Lillian Herald South". Warren County Medical Society official website. Bowling Green, Kentucky: Warren County Medical Society. אורכב מ-המקור ב-28 ביולי 2011. נבדק ב-1 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kentucky State Medical Association. (1913).
↑  William P. Barrett. "The Best Places To Retire In 2014". Forbes.
↑  "NWS Damage Survey for 12/11/21 Tornado Event". Iowa Environmental Mesonet. 22 בדצמבר 2021. נבדק ב-22 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.S. Census website". United States Census Bureau. נבדק ב-31 בינואר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "City of Bowling Green CAFR" (PDF). Bgky.org. נבדק ב-29 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557274105171  GND: 4408410-9  LCCN: n50059447  MusicBrainz: 3619687b-c8e8-41c3-bb83-9389e3d07155  NARA: 10045370  VIAF: 156572529   WorldCat (עם VIAF): 156572529 
מוזיאון קנטקי באוניברסיטה המקומית
אושרת גני גונן

אושרת גני גונן (נולדה ב-20 בינואר 1971) היא ראש המועצה האזורית דרום השרון. בעבר שימשה כמנכ"לית עיריית כפר סבא.
ביוגרפיה

אושרת גני גונן נולדה בשנת 1971 במושב נווה ימין להורים ניצולי השואה, שעלו מיוון, והיו ממייסדי היישוב בשנת 1949. אביה, שבתאי (דינו) גני, שימש כיו"ר היישוב.
את לימודיה התיכוניים עשתה בתיכון האזורי עמי-אסף, ובצה"ל שירתה כקצינת חינוך. נבחרה כקצינה מצטיינת חילית והשתחררה בדרגת סגן.
היא בוגרת בחינוך בלתי פורמלי מהמכללה האקדמית בית ברל בהצטיינות, ומוסמכת בייעוץ חינוכי מאוניברסיטת תל אביב בהצטיינות. בשנת 2011 למדה לימודי משאבי אנוש באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1993 החלה לשמש כרכזת נוער וקהילה במועצה האזורית דרום השרון, והחל משנת 1997 הצטרפה לעיריית כפר סבא, שם כיהנה בתפקידים שונים במחלקה לנוער, צעירים וקהילה, ובהמשך ניהלה את אגף משאבי אנוש בעירייה.
בשנת 2013 נבחרה כחברת מליאה במועצה האזורית דרום השרון כנציגת יישובה, נווה ימין.
בראשית 2015 מונתה למנכ"לית עיריית כפר סבא.
שימשה כחברת דירקטוריון החברה הכלכלית לפיתוח כפר-סבא, חברת דירקטוריון החברה לתרבות הפנאי כפר-סבא וחברת מליאת המועצה האזורית דרום השרון בשנים 2013–2016.
היא ממייסדי העמותה המקצועית למנהלי יחידות הנוער בישראל.
בינואר 2018 התפטרה מתפקידה כדי להתמודד על ראשות המועצה האזורית דרום השרון. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 זכתה ב 77.8% מהקולות. בכך הפכה גני גונן לאישה הראשונה המכהנת בתפקיד ראש המועצה האזורית דרום השרון.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2024, נבחרה לתקופת כהונה נוספת, ברוב מוחץ של יותר מ-93% מקולות הבוחרים במועצה.
ביוגרפיה > כראש המועצה האזורית דרום השרון

היא מכהנת משנת 2018 כראש המועצה האזורית דרום השרון. במסגרת תפקידה, משמשת גם כיו"ר הוועדה המקומית לתכנון ובניה. יו"ר דירקטוריון החברה הכלכלית לפיתוח דרום השרון, יו"ר איגוד ערים מזרחי לביוב ויו"ר משותף של ועדת תכנון וקרקעות של מרכז השלטון האזורי.
היא חברת האספה הכללית של מפעל הפיס מ-2018.
בשנת 2022 צוינה על ידי מגזין TheMarker ברשימת 100 המשפיעים.
ביוגרפיה > כראש המועצה האזורית דרום השרון > חינוך וקהילה

במהלך הקדנציה הראשונה נבנה אגף חדש לבית הספר העל יסודי ירקון והסתיימה בנייתו של בית הספר העל יסודי עמי אסף. הוקמה חטיבת נעורים צומחת ביישוב הקהילתי צור יצחק והוקם בית ספר על יסודי תקשורתי לתלמידים על הרצף האוטיסטי בבית ברל.
בשנת 2022 זכתה המועצה באות הרמטכ"ל למקום הראשון בגיוס משמעותי לצה"ל ומיצוי קצונה לבנות בקרב המועצות האזוריות. בשנת 2023 זכתה המועצה האזורית דרום השרון בפרס החינוך של מחוז מרכז.
בשנת 2023, זכתה המועצה במקום השישי בארץ ובמקום הראשון בקרב המועצות האזוריות במדד הגאווה של הרשויות המקומיות מטעם האגודה למען הלהט"ב בישראל וקיבלה על כך אות מנשיא המדינה.
ביוגרפיה > כראש המועצה האזורית דרום השרון > שמירה על המרחב הכפרי והשטחים הירוקים

גני גונן, המכהנת גם כיו"ר משותף של ועדת התכנון והקרקעות של מרכז השלטון האזורי, מובילה מאבקים לשמירה על הצביון הכפרי ולמניעת הרס השטחים הפתוחים והירוקים, בהם התוכניות להקים שכונת מגורים של כפר סבא הסמוכה על אדמות מושב צופית ולשימוש בעתודות הקרקע של המרחב הכפרי להטמנת פסולת ולמרחבי התקנת תשתיות ענק, כמו קווי מתח גבוה ותחנות כוח.
בעקבות מאבקי המועצה בהובלתה, נמנע מהלך סיפוח שטחים מהיישוב צור נתן שבתחום המועצה, לטובת הרחבת היישוב כוכב יאיר צור יגאל, וכן ביטול תוכנית להעברת שטחים ממושב כפר סירקין אל תחום השיפוט של העיר אלעד.
שני מאבקים בולטים נוספים אותם מובילה, הם ההתנגדות להקמת תחנות הכוח השלום (ריינדיר) וקסם שבשטח המועצה, ולהקמת מוסך רכבות (מתחם דיפו) לפרויקט המטרו, שיועד לתחזוקה ואחסון של קרונות המטרו, על כ-380 דונם מהקרקעות החקלאיות של מושב גן חיים. כחלופה לדיפו היא יזמה מיקום חליפי אשר יאפשר איחוד תשתיות בין המטרו וקו המסילה המזרחית החדשה.
חיים אישיים

אושרת גני גונן נשואה לדרור גונן, מנכ"ל חברת התוכנה גליל סופטוור, לזוג ארבעה ילדים והם מתגוררים במושב נווה ימין.
הערות שוליים

↑   טלי חרותי-סובר, המועצה האזורית דרום השרון: ציונים גבוהים וקונצנזוס נדיר, באתר TheMarker‏, 13 ביולי 2023
↑  ש. א-ל, שנה לנוה-ימין, דבר, 24 בספטמבר 1950
↑  אשר אטדגי, ראש מועצת דרום השרון אושרת גני גונן חושפת הכול: "לא רציתי שירחמו עליי", באתר mynet‏ כפר סבא, 5 במרץ 2021
↑  אריאל ימיני, עשתה היסטוריה: מנכ"לית עיריית כפר סבא לשעבר זכתה בדרום השרון, באתר mynet‏ כפר סבא, 31 באוקטובר 2018
↑  החברה הכלכלית לפיתוח כפר-סבא
↑  החברה לתרבות הפנאי כפר-סבא, באתר עיריית כפר סבא
↑  מתפקיד המנכלית לכיסא ראש המועצה? | חדשות כפר סבא - מקומונט כפר סבא, באתר חדשות כפר סבא - מקומונט כפר סבא, ‏26 ביוני 2018
↑  אריה אברמזון, עזבו אותה מבן חמו: אושרת גני גונן מסתערת על ראשות המועצה האזורית דרום השרון, באתר צומת השרון, 7 במרץ 2018
↑  ניצן סניור שניאור, ‏בחירות לרשויות המקומיות 2018: מי הן ראשות הערים החדשות בישראל, באתר onlife
↑  טל כרמון, ‏הבחירות המקומיות / מסתמן: לפחות 11 נשים יעמדו בראש רשות מקומית, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 31 באוקטובר 2018
↑  אריה אברמזון, ראשת המועצה הראשונה של דרום השרון: אושרת גני גונן, באתר צומת השרון - כפר סבא, ‏31 באוקטובר 2018
↑  עופר פטרסבורג‏, הפתיעו בענק: אלו 15 ראשי הערים הכי אהודים בישראל, באתר וואלה, 28 בפברואר 2024
↑  ראש המועצה, באתר מועצה אזורית דרום השרון
↑  חברי דירקטוריון החברה הכלכלית לפיתוח דרום השרון, באתר החברה הכלכלית לפיתוח דרום השרון
1 2   ראשי הרשויות בשרון - מקום 6 ברשימת 100 המשפיעים של מגזין TheMarker, באתר TheMarker‏, 19 בספטמבר 2022
↑  אורית ענבר, בין מקבלות פרס החינוך של מחוז מרכז גם הוד השרון והמועצה האזורית דרום השרון, באתר צומת השרון - כפר סבא, ‏16 בנובמבר 2022
↑  חדשות המועצה האזורית דרום השרון: סיכום יוני 2023 - פרס חינוך מחוזי, באתר מועצה אזורית דרום השרון
↑  רוני שצ'וצ'ינסקי, ת"א כבר לא הכי גאה: גבעתיים בראש מדד הגאווה, ירושלים בתחתית, באתר חדשות 13, 16 במאי 2023
↑  אריה אברמזון, אלופי ישראל במאבקים: המועצה האזורית שעומדת בחזית המלחמה על השטחים החקלאיים במרכז, באתר ישראל היום, 8 באוגוסט 2022
↑  גיא ליברמן, ‏כשהמגדלים מגיעים לפרדס: "תכנון פזרני, לא שקול, לא מושכל, שלא חושב על הדורות הבאים", באתר גלובס, 17 בנובמבר 2020
↑  אריה אברמזון, המלחמה על השטחים החקלאיים: מתרחב קרב הקרקעות בין כפר סבא לדרום השרון, באתר ישראל היום, 8 באוגוסט 2022
↑  ראשת מועצת דרום השרון מתנגדת לתוכנית הנדל"ן של כפר סבא, באתר רשויות, 29/06/2022
↑  אילנה קוריאל, מאבק בשרון על השטחים הפתוחים: תוכנית בינוי של משרד השיכון או גן לאומי?, באתר ynet, 3 באוקטובר 2021
↑   שלומית צור, איילת שקד גונזת את יוזמת דרעי: שטחי כפר סירקין לא יעברו לאלעד, באתר TheMarker‏, 4 ביולי 2022
↑   עדי כהן, "דורסים אותנו בדרך למטרו": תושבים במרכז נאבקים במוסכי הענק של הרכבת, באתר TheMarker‏, 30 באוגוסט 2020
↑   אושרת גני גונן, במקום לשתף פעולה, הבינוי העירוני דורס את המרחב הכפרי, באתר TheMarker‏, 13 בינואר 2020
↑  אודות החברה, באתר גליל סופטוור
גני גונן בכנס רשויות מובילות, בראשות הרמטכ"ל, אביב כוכבי. במהלך הכנס, הוענקו תעודות הוקרה לרשויות בעלות נתוני הגיוס המובילים, בהן מועצה אזורית דרום השרון.
מיכאלה רייס

| --- | --- |

 לידה:  21 בדצמבר 1988 (בת 35) פורטוגל 
 מדינה:  אנגולה, פורטוגל 
 
מיכאלה רייס (בפורטוגזית: Micaela Patrícia Reis; נולדה ב-21 בדצמבר 1988) היא דוגמנית, מנחת טלוויזיה ושחקנית אנגולית, אשר מחזיקה בתואר מיס אנגולה לשנת 2007.
הקריירה

מיכאלה רייס נולדה ב-21 בדצמבר 1988 בלואנדה, אנגולה. אביה נפטר לפני שהיא נולדה ולכן היא גדלה כיתומה.
הקריירה > קריירת דוגמנות ומשחק

בשנת 2007 זכתה במקום הראשון בתחרות היופי מיס אנגולה, לאחר מכן נשלחה לייצג את מדינתה בתחרות מיס תבל שחלה במקסיקו, שם עלתה לשלב 10 המועמדות האחרונות. בהמשך של אותה שנה, בתחרות מיס עולם היא זכתה להיות הסגנית הראשונה, לאחר שמיס סין זכתה בתחרות.
לאחר חזרה למולדת היא החלה להצטלם בסדרות טלוויזיה. ביחד עם הלנה מורנו היא השתתפה בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "וינדק". בנוסף לכך, היא מנחה תוכניות בטלוויזיה המקומית.
אינטרפוץ

ברז אינטרפוץ במבט מבחוץ
חתך ואופן הפעולה של אינטרפוץ
ברז אינטרפוץ (שיבוש לשון מגרמנית: Unterputz, אוּנטֶרְפּוּץ, "מתחת לציפוי") הוא כינוי למנגנון של ברז מיקסר המותקן בדרך-כלל בקיר המקלחת. כלפי חוץ נראית ידית אחת בלבד, המופעלת באופן הבא:
כשהידית למטה (קרובה לקיר) אין זרימת מים; כשהידית למעלה (רחוקה מהקיר) יש זרימת מים.
כשהידית מסובבת לימין, זורמים מים קרים; כשהידית מסובבת לשמאל, זורמים מים חמים; כשהידית באמצע, זורמים מים פושרים (הכיוונים עשויים להיות הפוכים בהתאם לכיוון ההתקנה).
ברז אינטרפוץ מורכב משלושה חלקים:
הידית - עשויה ממתכת ובולטת מחוץ לקיר;
הצנרת - עשויה ממתכת או פלסטיק ונמצאת בתוך הקיר, מאחרי האריחים;
המנגנון - עשוי מפלסטיק ומחבר בין הידית לבין הצנרת.
ישנם מספר סוגים של ברזי אינטרפוץ, הנבדלים זה מזה במספר יציאות הצנרת:
"3 דרך", (תרגום מילולי של הביטוי האנגלי "‎3-way"), ובו הצנרת כוללת שלושה פתחים: שני פתחים אופקיים שמהם נכנסים מים חמים וקרים מהצנרת הביתית, ופתח אחד המוביל מים אל צינור המזלף.
"4 דרך", ובו הצנרת כוללת שני פתחים המובילים מים אל שתי נקודות יציאה שונות בדרך כלל האחד למזלף והשני לברז תחתי.
"5/6 דרך", בסוג זה שני פתחים המובילים מים אל ארבע נקודות יציאה, ניתן לסגור את אחד הפתחים ולקבל בפועל "5 דרך" שבו רק שלוש יציאות. סוג זה רלוונטי למקרים בהם רוצים לחבר יציאות פחות סטנדרטיות כגון מפלי מים, ג'טים ועוד.
תקלות

המנגנון הפלסטי של ברז אינטרפוץ עלול להיסדק. הדבר עלול להתבטא בנזילה מהברז עצמו. כמו כן, הדבר עלול לגרום לכך שהברז לא ייסגר עד הסוף, וכתוצאה מכך תהיה נזילה מהמזלף.
המנגנון עלול גם להישבר לגמרי. במצב זה הידית נפרדת לגמרי מהקיר, ואי אפשר להפסיק את זרימת המים ביד אלא רק בעזרת מפתח שוודי או שפיץ פלייר, או על ידי סגירת הברז הראשי.