stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל צ'רנוי
פעילות בישראל > המאבק לקבלת דרכון ישראלי קבוע

באפריל 2003 צ'רנוי, באמצעות עוה"ד יעקוב וינרוט, הגיש תביעה נגד המדינה, שבה נטען כי המדינה פעלה בניגוד לעקרונות חוקתיים בכך שקבעה כי צ'רנוי לא יוכל להחזיק בדרכון, אלא בתעודת מעבר בלבד, וכי אזרחותו הישראלית מוטלת בספק.
ביוני 2004 הודיע שר הפנים, אברהם פורז, לצ'רנוי, כי המשרד שוקל לבטל את אזרחותו ואת מעמד העולה שהוקנה לו. לאחר שראיות שהוצגו לו מוכיחות כי צ'רנוי הוא בעל עבר פלילי, וכי מעמד העולה שלו הושג לכאורה תוך מתן פרטים כוזבים.
בסוף 2007, לאחר שמשרד הפנים סירב לבקשותיו החוזרות ונשנות להכריע בעניינו, החליט צ'רנוי לעתור לבג"ץ נגד שר הפנים, באמצעות עורכי הדין יעקב וינרוט וירון קוסטליץ. בספטמבר 2008 החליט שר הפנים להיעתר לבקשה ולתת לצ'רנוי דרכון זמני, שהוארך מדי שנה. באפריל 2011 פנה עו"ד קוסטליץ למשרד הפנים בבקשה להשוות את מעמדו של צ'רנוי לכל אזרח ישראלי, ולהעניק לו דרכון קבוע. ביוני 2011 קיבל צ'רנוי לראשונה דרכון התקף ל-10 שנים.
פעילות בישראל > פרשת בזק

במהלך החקירה נגד צ'רנוי על קבלת אזרחות ישראלית במרמה, נחשף כי העמיד לרשות איש העסקים גד זאבי הלוואה על סך של 125 מיליון דולר. זאבי רכש בדצמבר 1999 19.5% ממניות חברת "בזק", מהחברה הבריטית "כייבל אנד ויירלס" בכ-640 מיליון דולר. לצורך מימון הרכישה לווה מאות מיליוני שקלים משבעה בנקים. לשם קבלת המימון הבנקאי, זאבי נדרש להעביר לבנקים ערובה בגובה כרבע מסכום הרכישה, כדי להבטיח את החזר ההלוואה. את הסכום הנדרש, כ-125 מיליון דולר, קיבל כהלוואה מחברה בבעלות צ'רנוי; בתמורה קיבל צ'רנוי אופציה לרכוש מחצית מהמניות שזאבי רכש. במרץ 2001 נעצרו צ'רנוי וזאבי בחשד שזאבי שימש למעשה כאיש קש עבור צ'רנוי. לטענת המשטרה, צ'רנוי היה קשור לכאורה לארגוני פשע ברוסיה, ואם היה ידוע למשרד התקשורת על מעורבותו, עסקת רכישת בזק לא הייתה מקבלת את היתר שר התקשורת לרכישה, כנדרש בחוק הבזק לגבי גרעיני שליטה, וכן כי בנקים שמימנו את העסקה יימנעו מעשות כן אם יידעו את זהותו האמיתית של הרוכש.
עם תחילת החקירה הגלויה, ניסה צ'רנוי לקבל מעמד של תושב ארעי בקנדה, אך הוא קיבל צו עיכוב יציאה מהארץ. הצו בוטל במאי 2003.
ביוני 2002, פרקליטות המדינה החליטה לקבל את המלצות המשטרה ולהגיש כתבי אישום נגד צ'רנוי וזאבי, בנוסף גם נגד זאב רום, איש עסקים שהיה המתווך בין צ'רנוי וזאבי, וכן נגד עורך דינו בעבר של זאבי, מיכאל קומיסר. האישום כלל עבירות של קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, עבירות על חוק הבזק, עבירות על חוק איסור הלבנת הון וכן בגין רישום כוזב במסמכי תאגיד. עם זאת נקבע שיערך קודם שימוע לצ'רנוי ושותפיו ולאחר מכן תתקבל ההחלטה הסופית. בכתב האישום נטען כי בוצעו עבירות של הלבנת הון באמצעות העברת כספים מחשבון של זאבי בישראל, לחשבון שלו בליבריה; משם לחשבון של צ'רנוי בליכטנשטיין, ומהחשבון בליכטנשטיין הועבר חלק מהכסף לחשבון של חברה בבעלות צ'רנוי בישראל. חלק מכספים הועברו לאחר שזאבי קיבל אשראי נוסף מהבנקים ודיבידנד מ"בזק". כך התאפשר לצ'רנוי להכניס הון לישראל שמקורו לא ידוע.
באוקטובר 2015 זיכה בית המשפט את צ'רנוי במשפט הפלילי שנמשך כ-11 שנים בטענה כי עסקת "בזק" הייתה עסקה לגיטימית וההסכמים שנחתמו בין הצדדים לא היו חלק מתוכנית להונות את הרשויות הישראליות או בנקים ולא הלבנת הון.
במקביל למשפט הפלילי, בו טען זאבי שרק קיבל הלוואה לגיטימית מצ'רנוי התנהל משפט אזרחי בו תבע צ'רנוי את זאבי על אי החזר ההלוואה. לאחר שזאבי נקלע לקשיים כספיים, הוטל לבקשת צ'רנוי, עיקול זמני על 85 מיליון שקל שקיבל זאבי ממכירת נכסים.
פעילות בישראל > חשדות נוספים

במסגרת החקירה עלו נגד צ'רנוי חשדות נוספים. הראשון היה מתן שוחד לחבר מועצת אילת ממפלגת "ישראל ביתנו". במאי 2002 הוגש כתב אישום נגד צ'רנוי, בו נטען, כי העביר במאי 1997 סכום של 100 אלף שקל לעמותת "בית"ר אילת איגרוף", בה עבד אולג צ'רנומוריץ כמאמן, שנבחר אחר כך למועצת עיריית אילת. הכספים הועברו ברובם מהעמותה לחשבונו הפרטי של צ'רנומוריץ. לאחר העברת הכסף, נטען בכתב האישום, ביצע צ'רנומוריץ פעולות שונות עבור צ'רנוי, תוך שהוא מציג עצמו כנציגו של צ'רנוי באילת. ביוני 2004, הפרקליטות הגיעה להסדר טיעון עם צ'רנומוריץ, לפיו הודה בהפרת אמונים. בכתב האישום המתוקן נאמר, כי צ'רנומוריץ, במסגרת תפקידו כחבר מועצת עיריית אילת, ניצל את מעמדו ועשה עבור צ'רנוי פעולות הקשורות בתפקידו ונובעות ממנו. אך האישומים נגד צ'רנוי בעבירות שוחד בוטלו.
בנוסף נחקר צ'רנוי על אחריותו לכאורה לעבירות שביצעה, לפי החשד, מזכירתו, שסייעה לאזרחים רוסים להיכנס לישראל באמצעות מתן פרטים כוזבים לקונסוליה הישראלית ברוסיה. אנשים שהמשטרה הגדירה אותם כגורמים פליליים בחלקם. המזכירה נעצרה לחקירה אך לא הוגש כתב אישום בעניין זה.
בשנה 2009 היה צ'רנוי בפרשת השוחד של עורך דין יעקב וינרוט, לפי החשד, שוקי ויטה, שכיהן כפקיד שומה גוש דן, שכר את שירותיו המשפטיים של וינרוט ושילם לו שכר טרחה מופחת. בתמורה נחשד ויטה כי הקל בהסכמי השומה של לקוחותיו של וינרוט, בהם צ'רנוי. ויטה גם הואשם בקבלת שוחד. צ'רנוי העיד לטובת וינרוט שזוכה.
פעילות בישראל > קשרים עם אביגדור ליברמן

צ'רנוי הוא אחד האנשים הקרובים ביותר לאביגדור ליברמן. הם הכירו לראשונה ב-1996, כאשר ליברמן שימש מנכ"ל משרד ראש הממשלה. בשנת 1998 יסד ליברמן את חברת הסחר והייעוץ "נתיב אל המזרח", שעסקה ברכישת חומרי גלם בארצות המזרח ומכירתם בארצות המערב ובפעולות פיננסיות בשוק ההון הרוסי. העסקה הראשונה שביצעה החברה הייתה בשיתוף עם צ'רנוי.
לפני הבחירות לכנסת ה-18 הואשם צ'רנוי במתן שוחד לליברמן ולקמפיין הבחירות של מפלגתו, בתמורה פעל ליברמן לקידום בקשתו לקבל אזרחות ישראלית קבועה. בין העסקאות שנבדקו, היה תשלום שהעבירה חברה בבעלות צ'רנוי בסך כחצי מיליון דולר לחשבון בנק בקפריסין. כעבור זמן קצר התרוקן החשבון כמעט לגמרי, ומאות אלפי שקלים הועברו למקורביו של ליברמן. לדברי עורך דין יעקב וינרוט, שייצג את צ'רנוי, התמורה הועברה על ידי לקוחו בעבור "עסקת יין". ב-20 במרץ 2013 הוחלט שלא להעמיד אותו לדין, עקב קשיים באיסוף ראיות, והפרשה הסתיימה ללא כתב אישום.
חיים אישיים

צ'רנוי היה נשוי פעמיים, ויש לו שישה ילדים. מאשתו הראשונה יש לו שתי בנות, ומאשתו השנייה יש לו שתי בנות.
בשנת 2008 צ'רנוי החל לנהל מערכת יחסים זוגית עם אשת העסקים ניקול ראידמן, ולשניים שני ילדים. הם התארסו ב-27 ביוני 2018. בשנת 2019 החליטו בני הזוג להיפרד לאחר 11 שנות זוגיות.
מאז 2020 צ'רנוי בזוגיות עם סוזי רובין.
הונגריה במשחקים האולימפיים

אלפרד האיוש, האלוף האולימפי הראשון במשחה ל-100 מטר חופשי
רודולף באואר, האלוף האולימפי בזריקת דיסקוס באולימפיאדת פריז
הסייף ינה פוקס, שזכה בארבע מדליות זהב אולימפיות בלונדון ובסטוקהולם
הונגריה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדה הראשונה שנערכה בעת החדשה, אולימפיאדת אתונה (1896). באותה העת הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, אך ברישומי הוועד האולימפי הבינלאומי נרשמו הישגי הספורטאים ההונגרים בנפרד מהישגיהם של עמיתיהם האוסטרים, והם יוחסו בדיעבד להונגריה. במלחמת העולם הראשונה נפרדו אוסטריה והונגריה למדינות עצמאיות, ושתיהן לא הורשו להשתתף באולימפיאדה הראשונה שנערכה לאחר מכן, אולימפיאדת אנטוורפן (1920). באולימפיאדת פריז (1924) השתתפה הונגריה לראשונה כמדינה עצמאית. מאז, נעדרה מהמשחקים רק פעם אחת, כשהשתתפה בחרם של מדינות הגוש המזרחי על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
לאורך השנים צברו הספורטאים ההונגרים 511 מדליות, מהן 181 מדליות זהב. הישג זה מקנה להונגריה את המקום השמיני בטבלת המדליות של כל הזמנים, הגבוה ביותר מבין המדינות שלא אירחו את המשחקים. הענפים בהם בלטו ההונגרים במיוחד הם סיף (87 מדליות, מהן 56 מדליות זהב; מקום שלישי בכל הזמנים, אחרי איטליה וצרפת), שחייה (73 מדליות, מהן 28 מדליות זהב; מקום רביעי בכל הזמנים, אחרי ארצות הברית, אוסטרליה וגרמניה המזרחית) וקאנו/קיאק (80 מדליות, מהן 25 מדליות זהב; מקום שלישי בכל הזמנים, אחרי גרמניה וברית המועצות). בשני ענפים מוליכה הונגריה את טבלאות המדליות: קרב חמש מודרני (23 מדליות, מהן 9 מדליות זהב) וכדורמים (15 מדליות, מהן 9 מדליות זהב). גם נבחרות הגברים בכדורגל לדורותיהן הגיעו להישגים הגבוהים ביותר (5 מדליות, מהן 3 מדליות זהב)
באולימפיאדות החורף משתתפת הונגריה מאז היווסדן, באולימפיאדת שאמוני (1924). הישגיה במשחקים אלה צנועים יותר, ועד כה זכו הספורטאים ההונגרים בעשר מדליות, ארבע מדליות בהחלקה מהירה במסלול קצר ושש מדליות בהחלקה אומנותית.
הונגריה לא אירחה מעולם את המשחקים. בודפשט נבחרה אמנם לארח את המשחקים של 1920, לאחר שהועדפה על פניהן של אמסטרדם וליון, אך לאחר מלחמת העולם הראשונה לא הורשו מעצמות המרכז, ובהן הונגריה, להשתתף במשחקים, לא כל שכן לארח אותם, והמשחקים התקיימו באנטוורפן. בהמשך הגישה את מועמדותה לאירוח המשחקים ב-1944, והפסידה ללונדון, אך המשחקים לא נערכו בסופו של דבר, בשל מלחמת העולם השנייה. היא הגישה את מועמדותה בשלישית לאירוח המשחקים של 1960, ודורגה במקום הרביעי, אחרי רומא, לוזאן ודטרויט.
היסטוריה > אולימפיאדת אתונה (1896)

באולימפיאדת אתונה השתתפו שבעה ספורטאים הונגרים, חמישה מהם זכו במדליות, והונגריה דורגה במקום השישי בטבלת המדליות. השחיין היהודי אלפרד האיוש היה לאלוף האולימפי הראשון במשחה ל-100 מטר חופשי, וניצח גם במשחה ל-1200 מטר חופשי. שני המשחים נערכו בים הפתוח ובאותו היום. נאנדור דאני זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר, ושלושה הונגרים זכו במדליות ארד: מומצ'ילו טאפאוויצה בטניס, ג'ולה קלנר במרתון ואלאיוס סוקויי בריצת 100 מטר. סוקויי גם סיים במקום הרביעי בקפיצה משולשת.
היסטוריה > אולימפיאדת פריז (1900)

באולימפיאדת פריז (1900) זכו ההונגרים בחמש מדליות. רודולף באואר זכה במדליית הזהב בזריקת דיסקוס. השחיין זולטאן הלמיי זכה בשלוש מדליות: מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי, מדליית כסף במשחה ל-4000 מטר חופשי ומדליית ארד במשחה ל-1000 מטר חופשי. במדליה החמישית זכה הקופץ לגובה לאיוש גנצי, שזכה במדליית ארד. ספורטאים בולטים נוספים במשלחת ההונגרית כוללים את יאקאב קאוזר (מקום רביעי בקפיצה במוט), רז'ה קרטייר (מקום רביעי בהדיפת כדור ברזל ומקום חמישי בזריקת דיסקוס) ואמון ריטר פון גרגוריך (מקום רביעי בסיף).
היסטוריה > אולימפיאדת סנט לואיס (1904)

באולימפיאדת סנט לואיס (1904) השתתפו ארבעה ספורטאים הונגרים בלבד. שניים מהם חלקו בארבע מדליות, הישג שהספיק כדי להקנות להונגריה את המקום החמישי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, גרמניה, קובה וקנדה. הספורטאי הבולט במשלחת היה זולטאן הלמיי, שניצח במשחים ל-50 ול-100 יארד בסגנון חופשי. שחיין הונגרי נוסף, גזה קיש, זכה במדליית כסף במשחה למייל בסגנון חופשי, ובמדליית ארד במשחה ל-880 יארד בסגנון חופשי. לאיוש גנצי סיים במקום הרביעי בקפיצה לגובה.
היסטוריה > אולימפיאדת לונדון (1908)

באולימפיאדת לונדון (1908) השתתף מספר שיא של 63 ספורטאים הונגרים. הם זכו ב-9 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, ודורגו במקום השישי בטבלת המדליות. הסייף היהודי ינה פוקס זכה בשתי מדליות זהב בתחרות בחרב אישי, ובזכייה הקבוצתית במדליית הזהב בחרב. סייף נוסף, בלה זולאווסקי, זכה במדליית הכסף. במדליית הזהב השלישית זכה המתאבק ריכרד וייס. זולטאן הלמאי זכה במדליית הכסף במשחה ל-100 מטר חופשי, והיה שותף לזכייתה של נבחרת השליחים ל-200X4 מטרים חופשי במדליית הכסף. אישטוואן סומודי זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה, היהודי קארוי לוויצקי זכה במדליית ארד בחתירה והנבחרת שהתחרתה במרוץ שליחים ל-1600 מטר זכתה אף היא במדליית ארד.
היסטוריה > אולימפיאדת סטוקהולם (1912)

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) המשיך מספר הספורטאים ההונגרים לעלות, והגיע ל-119. הם זכו ב-8 מדליות, בהן 3 מדליות זהב, ודורגו במקום התשיעי בטבלת המדליות. הסייף ינה פוקס שב וזכה בשתי מדליות זהב, בתחרות בחרב אישי. פוקס היה שותף לזכייתה של הנבחרת במדליית הזהב בתחרות בחרב, ואף שני המדורגים אחריו היו הונגרים - בלה בקשי וארווין מסארוש. הקלע שאנדור פרוקופ זכה במדליית זהב בירי מ-300 מטר מ-3 מצבים, נבחרת ההתעמלות זכתה במדליית כסף, מור קוצאן זכה במדליית ארד בהטלת כידון והמתאבק בלה וארגה הגיע להישג דומה. נבחרת הכדורגל הובסה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת בריטניה בתוצאה 0-7, אך בבית הניחומים גברה על נבחרותיהן של גרמניה ואוסטריה, ודורגה במקום החמישי.
היסטוריה > אולימפיאדת פריז (1924)

בהופעתה הראשונה של הונגריה במשחקים האולימפיים כמדינה עצמאית, נפרדת מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, צברו ההונגרים 9 מדליות, בהן 2 מדליות זהב. הענף הבולט ביותר היה הסיף. שאנדור פושטה זכה במדליית זהב בחרב, היה שותף לזכיות הקבוצתיות במדליית כסף בחרב ובמדליית ארד ברומח. יאנוש גראי, שהיה שותף לזכייה הקבוצתית בחרב, זכה גם במדליית ארד בטורניר האישי בענף זה. הקלע ג'ולה האלאשי זכה במדליית זהב, אלמר שומפאי זכה במדליית כסף בקרב חמש, המתאבק לאיוש קרסטש זכה אף הוא במדליית כסף, ועמיתו ריימונד באדו זכה במדליית ארד. במדליה האחרונה, מדליית ארד, זכה השחיין קארוי בארטה במשחה ל-100 מטר גב.
היסטוריה > אולימפיאדת אמסטרדם (1928)

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) השתתפו 109 ספורטאים הונגרים. הם זכו ב-9 מדליות, בהן 4 מדליות זהב, ודורגו במקום התשיעי בטבלת המדליות. הסייף אדן ויטז טרסטיאנסקי זכה במדליית הזהב בדגם החרב. סגנו במקצה זה היה היהודי אטילה פטשאואר, ושניהם היו שותפים לזכייה במדליית הזהב בתחרות הקבוצתית. המתאבק לאיוש קרסטש שיפר את הישגו מפריז וזכה במדליית זהב. במדליית הזהב הרביעית זכה המתאגרף אנטאל קוצ'יש. במדליות כסף זכו המתאבק לאסלו פאפ, מטיל הכידון בלה ספש והשחיין אישטוואן באראני (במשחה ל-100 מטר חופשי). נבחרת הכדורמים העפילה לראשונה בתולדותיה למשחק הגמר, לאחר שגברה על נבחרת צרפת, אך הפסידה לגרמניה והסתפקה במדליית הכסף.
היסטוריה > אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) השתתפו רק 58 ספורטאים הונגרים, אך הם הגיעו להישג שיא של 15 מדליות, בהן 6 מדליות זהב, ודורגו במקום השישי בטבלת המדליות.
הספורטאי הבולט במשלחת היה המתעמל אישטוואן פלה. פלה זכה במדליות זהב בתרגילי הקרקע וסוס הסמוכות ובמדליות כסף בתרגיל המקבילים ובקרב-רב. הסייף ג'רג' פילר זכה במדליית זהב בחרב, ובן ארצו אנדרה קאבוש זכה בארד בתחרות זו. שניהם היו שותפים לזכייה הקבוצתית השנייה ברציפות בתואר האולימפי בחרב. הסייפת ארנה בוגאטי בוגן, שזכתה במדליית ארד ברומח, הייתה לאישה ההונגרייה הראשונה שזוכה במדליה אולימפית. ביתר המדליות זכו המתאגרף אישטוואן אנקש (זהב), המתאבקים אדן זומבורי (כסף), קארוי קרפטי (כסף) ויוז'ף טונוגי (ארד), הקלע זולטאן שוש הרדצקי (ארד) ונבחרת השחיינים ל-200X4 מטרים בסגנון חופשי (ארד).
נבחרת הכדורמים זכתה לראשונה בתולדותיה בתואר האולימפי. בטורניר השתתפו 5 נבחרות שהתחרו זו מול זו, והונגריה גברה על שלוש יריבותיה, ארצות הברית, גרמניה ויפן. הנבחרת הרביעית, נבחרת ברזיל, הודחה מהמשחקים עוד לפני שהמשחק בין שתי הנבחרות אמור היה להתקיים, לאחר ששחקניה קיללו את השופטים במשחקה מול גרמניה.
היסטוריה > אולימפיאדת ברלין (1936)

באולימפיאדת ברלין (1936) השתפרו הישגי המשלחת ההונגרית עוד יותר. הספורטאים ההונגרים זכו ב-16 מדליות, מהן 10 מדליות זהב, ודורגו במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי גרמניה וארצות הברית.
הענפים המצליחים ביותר היו ההיאבקות והסיף, שבכל אחד מהם הושגו 4 מדליות, בהן 3 מדליות זהב. אנדרה קאבוש שיפר את הישגו מלוס אנג'לס, וזכה במדליית הזהב בחרב. הוא גם היה שותף לזכייה הקבוצתית השלישית ברציפות בתואר האולימפי בחרב. שותפו לנבחרת, אלדר גרביץ' זכה במדליית ארד. במדליית הזהב השלישית בענף הסיף זכתה אילונה אלק היהודיה, ברומח. המתאבקים זוכי מדליות הזהב היו מרטון לרינץ וכן אדן זומבורי וקארוי קרפטי, זוכי מדליות הכסף בלוס אנג'לס. יוז'ף פלוטאש זכה במדליית ארד.
השחיין פרנץ צ'יק זכה במדליית הזהב במשחה ל-100 מטר חופשי, והיה שותף לזכייתה של נבחרת השליחים במדליית הארד במשחה ל-200X4 מטרים. היהודייה איבויה צ'אק זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה והייתה לספורטאית האישה הראשונה שזוכה במדליית זהב אולימפית עבור הונגריה. מיד לאחר ניצחונה של צ'אק הגיעה גם הידיעה שבבריכת השחייה ניצח צ'יק, האוהדים ההונגרים לא ידעו את נפשם מרוב שמחה ופרצו בקריאות צ'יק צ'אק, צ'יק צ'אק וכל הקהל הצטרף אליהם.
במדליית זהב זכה המתאגרף אימרה הראנגי. הקלע ראלף ברז'ני זכה במדליית כסף, הרוכב יוז'ף פון פלאטי זכה במדליית ארד בקפיצות ראווה ונבחרת הנשים בהתעמלות זכתה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית.
נבחרת הכדורמים זכתה בתואר האולימפי בפעם השנייה ברציפות, לאחר שצברה מספר נקודות זה לשל נבחרת גרמניה בבית הגמר, אך בהפרש שערים טוב יותר. אוליבר הלאשי זכה עם הנבחרת במדליה השנייה. נבחרת הכדוריד העפילה אף היא לבית הגמר, אך סיימה בו במקום הרביעי והאחרון.
היסטוריה > אולימפיאדת לונדון (1948)

גם באולימפיאדת לונדון (1948) המשיכו הישגי המשלחת ההונגרית להשתפר. 128 הספורטאים ההונגרים זכו ב-27 מדליות, מהן 10 מדליות זהב, והמשלחת דורגה במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, שוודיה וצרפת.
הענפים בהם בלטו ההונגרים במשחקים אלה היו הסיף וההתעמלות. אילונה אלק זכתה במדליית זהב שנייה ברציפות ברומח, 12 שנים לאחר שעשתה זאת לראשונה. אלדר גרביץ', שזכה בארד בחרב בברלין, זכה אף הוא במדליית זהב. הוא גם היה שותף לזכייה הרביעית ברציפות של נבחרת החרב ההונגרית בתואר האולימפי. חברו לנבחרת, פאל קובאץ', זכה במדליית ארד בחרב, ואילו לאיוש מסלאי הגיע להישג דומה ברומח. המתעמלים זכו בשש מדליות: בתרגיל הקרקע זכה פרנץ פטקי במדליית הזהב ויאנוש מוג'ורשי קלנץ' במדליית הכסף. שניהם חלקו את מדליית הארד בתרגיל על סוס הקפיצות עם הצ'כוסלובקי לאו סוטורניק, וגם היו שותפים לזכייתה של הנבחרת ההונגרית במדליית הארד בתחרות הקבוצתית. נבחרת הנשים זכתה במדליית הכסף בתחרות המקבילה.
באתלטיקה בלטו אימרה נמט שניצח ביידוי פטיש ואולגה גיארמטי, שניצחה בקפיצה לרוחק. יוז'ף וארסגי זכה במדליית ארד בהטלת כידון. שני מתאגרפים זכו במדליות זהב, לאסלו פאפ וטיבור צ'יק. קארוי טקאץ', שאיבד את ידו הימנית בהתפוצצות רימון ב-1938, זכה במדליית זהב בקליעה. גם המתאבק ג'ולה בוביש זכה במדליות זהב. מתאבק נוסף, מיקלוש סילבאשי, זכה במדליית כסף, ופרנץ טוט וקארוי פרנץ זכו במדליות ארד. השחיין גזה קאדאש זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי וג'רג' מיטרו הגיע להישג דומה במשחה ל-1500 מטר חופשי. שניהם היו שותפים לזכייתה של נבחרת השליחים ההונגרית במדליית כסף, במשחה ל-200X4 מטר חופשי. שחיינית נוספת, אווה נובק ז'ראר, זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה. החותרים במקצה הזוגות עם הגאים זכו אף הם במדליית ארד. נבחרת הכדורמים זכתה במדליית הכסף, לאחר שדורגה במקום השני בבית הגמר (אחרי איטליה).
דיולה בוביש זכה במדליית זהב בהאבקות.
היסטוריה > אולימפיאדת הלסינקי (1952)

אולימפיאדת הלסינקי (1952) הייתה המוצלחת בתולדות המשלחות ההונגריות למשחקים האולימפיים. המשלחת צברה 42 מדליות, בהן 16 מדליות זהב, והונגריה דורגה במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית וברית המועצות. הענפים הבולטים ביותר היו השחייה (7 מדליות, מהן 4 מדליות זהב), ההתעמלות (8 מדליות, מהן 2 מדליות זהב) והסיף (6 מדליות, מהן 2 מדליות זהב).
השחייניות ההונגריות זכו ב-4 מתוך 5 מדליות הזהב האפשריות. ולריה ג'נגה קבעה שיא אולימפי חדש במשחה ל-400 מטר חופשי (5:12.1 דקות) ואווה סקיי עשתה זאת במשחה ל-200 מטר חזה (2:51.7 דקות). בשני משחים אלה זכתה במדליית הכסף אווה נובאק. במשחה ל-100 מטר חופשי ניצחה קטלין סוקה, ובמדליית הארד זכתה יודית תמש. סוקה, תמש, נובאק ואחותה הבכורה אילונה קבעו שיא עולם חדש במשחה ל-100X4 מטר חופשי (4:24.4 דקות), בדרכן לזכייה במדליית זהב.
באולם ההתעמלות הגיעו למרבית ההישגים של המשלחת ההונגרית שתי מתעמלות - מרגיט קורונדי ואגנס קלטי. קורונדי זכתה במדליית זהב בתרגיל המקבילים, ובמדליות ארד בקרב-רב ובתרגילי הקורה והקרקע. קלטי זכתה במדליית זהב בתרגיל הקרקע ובמדליית ארד בתרגיל המקבילים. שתיהן היו שותפות לזכייה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית ובמדליית ארד בתרגיל הקבוצתי עם מתקן נייד (הדומה במהותו לתרגילי ההתעמלות האומנותית של ימינו.
נבחרת הסיף זכתה בפעם החמישית ברציפות בתואר האולימפי בחרב. שלושה מחברי הנבחרת זכו בשלוש המדליות בתחרות החרב ליחידים - פאל קובאץ', אלדר גרביץ' וטיבור ברצלי. גרביץ' וברצ'לי היו שותפים גם לזכייה הקבוצתית במדליית הארד ברומח. לאסלו רייצ'אני זכה במדליית זהב בפעם השלישית. בין הנשים בלטה אילונה אלק בת ה-45, שזכתה במדליית כסף ברומח.
ארבעה מתאבקים הונגרים זכו במדליות: מיקלוש סילבאשי ואימרה הודוש זכו במדליית זהב, אימרה פוליאק במדליית כסף, וג'רג' גוריץ' במדליית ארד. בקרב חמש מודרני זכתה שלישיית ההונגרים גאבור בנדק, אלאדאר קובאצ'י ואישטוואן סונדי בתואר אולימפי ראשון. במקצה היחידים זכה בנדק במדליית הכסף וסונדי במדליית הארד. הקלע קארוי טקאץ' שמר על תוארו בירי מאקדח מ-25 מ', וסגנו היה סילארד קון. הונגרי נוסף, אמברוש באלוג, זכה במדליית ארד בירי מאקדח מ-50 מ'. מיידה הפטיש יוז'ף צ'רמאק זכה במדליית זהב, והאלוף האולימפי היוצא אימרה נמט הסתפק במדליית ארד. אדן פלדשי זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק ואנטאל רוקה עשה זאת בהליכה ל-50 ק"מ. נבחרת השליחים ל-100X4 מ' זכתה אף היא במדליית ארד. המתאגרף לאסלו פאפ זכה במדליית זהב שנייה ברציפות. מדליות ראשונות הושגו בענפי הקאנו והקיאקים: יאנוש פארטי זכה במדליית כסף במקצה הקאנו ל-1000 מטר, וגאבור נובאק עשה זאת במקצה ל-10,000 מטר. פרנץ ורגה ויוז'ף גורוביץ זכו במדליית ארד במקצה הזוגות בקיאק ל-10,000 מטר.
שתי נבחרות הונגריות זכו בתואר האולימפי בענפי הכדור. נבחרת הכדורמים זכתה בתואר השלישי בתולדותיה, לאחר שסיימה את משחקיה בבית הגמר עם מספר נקודות זהה לזה של יוגוסלביה, אך עם הפרש שערים עדיף. נבחרת הכדורגל, הידועה כ"נבחרת הזהב", בכיכובו של פרנץ פושקאש, זכתה אף היא במדליית זהב, לאחר שבחצי הגמר הביסה את נבחרת שוודיה 0-6, ובמשחק הגמר גברה על נבחרת יוגוסלביה 0-2.
היסטוריה > אולימפיאדת מלבורן (1956)

אולימפיאדת מלבורן (1956) נערכה בצל הפלישה הסובייטית להונגריה, שהביאה לדיכויו של המרד ההונגרי. שלוש מדינות בחרו להחרים את המשחקים כמחאה על כך - הולנד, ספרד ושווייץ. הונגריה עצמה נטלה חלק במשחקים, ותחת הרושם של העימות הצבאי בינה לבין ברית המועצות, נערך גם משחק כדורמים בין נבחרות שתי המדינות, שהפך לאלים במיוחד. המשחק זכה לכינוי "משחק הדם במים", לאחר שכוכב נבחרת הונגריה ארווין זאדור יצא מהבריכה כשהוא מדמם בעקבות אגרוף שקיבל מוולנטין פרוקופייב. בדקות הסיום נאלצה המשטרה המקומית לפנות את הקהל המשולהב, מחשש לתגרה המונית. הונגריה ניצחה במשחק 0-4, ולאחר שבמשחק הבא גברה גם על נבחרת יוגוסלביה, זכתה בתואר האולימפי בפעם השנייה ברציפות, והרביעית בסך הכול.
בנוסף למשחק ה"דם במים", הגיעו הספורטאים ההונגרים להישגים רבים בענפים אחרים. הם זכו במשחקים אלה ב-26 מדליות, מהן 9 מדליות זהב, ודורגו במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות, ארצות הברית ואוסטרליה.
המתעמלות ההונגריות זכו ב-7 מדליות, בהן 4 מדליות זהב. אגנס קלטי זכתה במדליות זהב בתרגילי הקורה והמקבילים, בתרגיל הקרקע חלקה את מדליית הזהב עם לריסה לטינינה, ובקרב-רב זכתה במדליית הכסף. בנוסף הייתה שותפה לזכייה הקבוצתית במדליית הכסף, ולזכייה הקבוצתית במדליית הזהב בתרגיל הקבוצתי עם מתקן נייד. מתעמלת הונגריה נוספת, אולגה טאש, זכתה במדליית ארד בתרגיל על סוס הקפיצות.
גם בענף הקאנו והקיאק הגיעו ההונגרים להישגים נאים. חותרי הקיאק יאנוש אוראני ולאסלו פביאן זכו במדליית הזהב במקצה הזוגות ל-10,000 מטר, פרנץ הטלאצ'קי זכה במדליית כסף במקצה היחידים למרחק זה, ולאיוש קיש זכה במדליית ארד במקצה היחידים ל-1000 מטר. חותר הקאנו אישטוואן הרנק זכה במדליית כסף במקצה היחידים ל-1000 מטר, יאנוש פארטי, שזכה במדליית כסף במקצה ל-1000 מטר בהלסינקי, זכה במדליית כסף במקצה ל-10,000 מטר ושני זוגות ההונגרים שהתחרו במקצים למרחקים אלה זכו במדליות ארד.
נבחרת הסיף זכתה בפעם השישית ברציפות במדליית זהב בתחרות החרב הקבוצתית, ובנוסף זכתה גם במדליית כסף בדקר ובמדליית הארד ברומח. רודולף קרפטי, שהיה שותף לזכייה בחרב, זכה גם במדליית זהב בתחרות החרב ליחידים. לאסלו פאפ היה למתאגרף הראשון בהיסטוריה שזוכה בשלוש מדליות זהב ברציפות. יוז'ף קובאץ' זכה במדליית כסף בריצת 10000 מטר ושאנדור רוז'נואי עשה זאת בריצת 3000 מטר מכשולים. רוז'נואי הוכרז בתחילה כמנצח, לאחר שהבריטי כריס בראשר נפסל בטענה כי הכשיל את הרץ הנורווגי ארנסט לארסן, אך לאחר ערעור שהגיש, בתמיכתם של רוז'נואי ולארסן, הוכרז בראשר כמנצח. השחיינית אווה סקיי לא הצליחה לשמור על תוארה ב-200 מטר חזה, אך זכתה במדליית הכסף. ג'רג' טומפק זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר. את תמונת המדליות השלימו המתאבקים אימרה פוליאק וג'ולה טוט, שזכו במדליות כסף וארד, בהתאמה.
חלק מהספורטאים ההונגרים, ובהם אגנס קלטי ושאנדור רוז'נואי קיבלו מקלט מדיני באוסטרליה ונותרו בה לאחר המשחקים. קלטי עלתה לישראל ב-1957.
היסטוריה > אולימפיאדת רומא (1960)

באולימפיאדת רומא (1960) השתתפו 180 ספורטאים הונגרים. הם זכו ב-21 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, ודורגו במקום השביעי בטבלת המדליות.
נבחרת הסיף זכתה בפעם השביעית ברציפות בתואר האולימפי בחרב. גם רודולף קרפטי שמר על תוארו בטורניר היחידים, וסגנו היה זולטאן הורוואט. עבור חבר שלישי בנבחרת, אלדר גרביץ' בן ה-50, הייתה זו זכייה שישית ברציפות בתואר הקבוצתי, והמדליה האולימפית העשירית. נבחרת הנשים זכתה במדליית הכסף ברומח. אנדראש בלצ'ה, אימרה נאג' ופרנץ נמט זכו במדליית הזהב בקרב חמש מודרני הקבוצתי. במקצה היחידים זכה נמט בזהב ונאג' בכסף. אחרי שתי מדליות כסף רצופות, זכה חותר הקאנו יאנוש פארטי במדליית הזהב במקצה ל-1000 מטר. אימרה פרקש ואנדראש טרה זכו במדליית ארד במקצה הזוגות לאותו המרחק. במדליית הזהב השישי זכה המתאגרף ג'ולה טרק.
חותרי הקיאק זכו במדליות כסף בכל המקצים - אימרה סלשי במקצה היחידים ל-1000 מטר, אנדראש סנטה וג'רג' מסארוש במקצה הזוגות ל-1000 מטר, ושלושתם יחד עם אימרה קמצ'יי זכו במדליית הכסף במקצה השליחים ל-500X4 מטרים. בין הנשים, זכו וילמה אגרשי וקלרה פריד-בנפאלווי במדליית ארד במקצה הזוגות ל-1000 מטר. בין האתלטים, זכה ג'ולה ז'יבוצקי במדליית כסף ביידוי פטיש, גרגריי קולצ'אר זכה במדליית ארד בהטלת כידון ואישטוואן רוז'אוולג'י הגיע להישג דומה בריצת 1500 מטר. המתאבק אימרה פוליאק זכה במדליית כסף שלישית ברציפות וג'זה ורש זכה במדליה ראשונה בהרמת משקולות, מדליית ארד.
לאחר שתי זכיות רצופות בתואר האולימפי, הסתפקה נבחרת הכדורמים במדליית הארד, לאחר שדורגה במקום השלישי בבית הגמר, אחרי איטליה וברית המועצות. גם נבחרת הכדורגל זכתה במדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת דנמרק, וגברה על נבחרת איטליה במשחק על המקום השלישי.