stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שכינה
פעולתה ומעמדה של השכינה על פי הקבלה

לפי הקבלה, המושג שכינה מקביל למושג כנסת ישראל "כנסת ישראל איהי שכינתא", "כנסת ישראל נחתת לאשראא בארעא". כנסת ישראל מיוצגת בקבלה כשורש נשמות ישראל וכנשמה הקולקטיבית של כל היהודים וכמקבילה מיסטית לתופעותיה ההיסטוריות של האומה היהודית בעולם הזה. לשכינה שלושה מעמדות, כלומר היא פועלת בתוך שלוש מערכות שונות: ב'מערכת הספירות', ב'מערכת העולמות' ו'במערכת הקליפות'. ב'מערכת הספירות' נמצאת השכינה כחוליה האחרונה בשלשלת האצילות, שהיא קצה ההוויה האלוהית הקרובה ל'עולם התחתונים' שלנו. במערכת זו השכינה מסמלת, בין השאר, את הים שאליו זורמים כל הנחלים וכך היא מקבלת את השפע מכל תשע הספירות שמעליה. השכינה מהווה את החוליה המקשרת בין 'עולם האצילות' לבין 'עולם התחתונים' שלנו, הנקרא 'מערכת העולמות'. 'מערכת העולמות' היא עולמינו ובה השכינה מתפקדת כראש, כאם וכמנהיגת העולם, ובפרט כמנהיגת עם ישראל בכינויה "כנסת ישראל". השכינה מופיעה גם כדמות של מלאך גואל, של איילה ושל מלכה המעניקה כלפי מטה, בעולמנו, שפע, ברכות והגנה מכוחותיה. היא אחראית גם על מידת הדין בעולם התחתון ועל מתן שכר ועונש. דבר זה מוביל למערכת השלישית - 'מערכת הקליפות'. מערכת זו מבטאת את כוחות הרוע והטומאה של הסטרא אחרא שמהן מצד אחד על השכינה להישמר, ומצד שני היא משתמשת בכוחות אלו על מנת להשליט צדק ולשמור על שורת הדין ב'עולם התחתון'. בנוסף לכך, ב'מערכת הקליפות', כוחות הרוע והטומאה מנסים להתקרב לקדושתה של השכינה, ומטרת הסטרא אחרא היא להפריע לזיווג הקדוש בין השכינה לספירת תפארת ובכך להשתלט עליה, להפוך אותה לשותפתו ולפעול ככוח המוות והכיליון על בני האדם ב'עולם התחתון'.
לקריאה נוספת

גרשם שלום, פרקי יסוד בהבנת הקבלה וסמליה, ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, 1980
ישעיה תשבי, "השכינה", בתוך: משנת הזוהר, כרך א', ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, תש"ט, עמ' רי"ט-רל"א.
ביטי רואי, אהבת השכינה: מיסטיקה ופואטיקה בתיקוני הזוהר, רמת-גן: הוצאת אוני' בר-אילן, תשע"ז
הערות שוליים

↑  למשל, רבי אברהם אבן עזרא (מיוחס לו), ספר העצמים שער א.
↑  ביטי רואי, "זרקור על השכינה", באתר מכון שלום הרטמן
↑  Mose Weinfeld, Deuteronomy and the Deuteronomic School, Oxford: Clarendon, 1972, עמ' 191–198
↑  "וירא כבוד ה' אליכם" - שתשרה שכינה במשכן. "עשרה מסעות נסעה שכינה... מכרוב למפתן... שנאמר "וכבוד א-לוהי ישראל נעלה מעל הכרוב" ".
↑  ילקוט שמעוני, ספר שמואל א', פרק ב', רמז צ"ב.
↑  ילקוט שמעוני, ספר ישעיהו, פרק מ"ג, רמז תנ"ה.
↑  מגילת רות, פרק ב', פסוק י"ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ט"ו, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ו', עמוד א'.
↑  "אמרה כנסת ישראל לקדוש ברוך הוא, עשאוני בני כחולדה... ואף על פי שדלה אני במצוות לך נאה להושיעני" (תלמוד בבלי, פסחים, פרק עשירי).
↑  "אמר רבי עקיבא חיה אחת יש באמצע הרקיע ושמה ישראל וכתוב על מצחה ישראל... וכל מלאכי מעלה אומרים לה 'שמע ישראל' ".
↑  "כל הנהנה מן העולם הזה ללא ברכה כאילו גוזל לקדוש ברוך הוא ולכנסת ישראל, שנאמר "גוזל אביו ואמו חבר הוא לאיש משחית", ואין אביו אלא הקדוש ברוך הוא, ואין אימו אלא כנסת ישראל" (תלמוד בבלי, מסכת ברכות).
↑  "אמר הקדוש ברוך הוא לכנסת ישראל, הנני חוקק אותך על כפיים, שנאמר "ותאמר ציון עזבני ה'... הן על כפיים חקותיך" ". (תלמוד בבלי).
↑  בראשית רבה יט ז – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  בגמרא מופיע כאן מסע נוסף, "מכרוב לכרוב", אך המפרשים (הגהות הב"ח, ומסורת הש"ס) כתבו שאין לגרוס כך ומציינים שבעין יעקב מסע זה לא מופיע. רק בהשמטת מסע זה אפשר לספור עשר מסעות בדיוק.
↑  בתי מדרשות חלק ב - מדרש אלפא ביתות מסכתא שטן.
↑  רמח"ל, מסילת ישרים, פרק א'.
↑  כלשון רבי שניאור זלמן מלאדי "שכל ישראל הם נשמה אחת ממש, אלא שהגופים מחולקים" (תניא, פרק לב).
↑  להרחבה - גלות השכינה.
↑  ישעיה תשבי, "השכינה", משנת הזוהר, כרך כרך א', מוסד ביאליק, תש"ט, עמ' עמ' רי"ט-רל"א
ג'נט כהן צדק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1945 טהראן, איראן 
 פטירה:  2 ביוני 1972 (בגיל 27 בערך)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת טהראן 
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 
ג'נט כהן צדק (1945 - 2 ביוני 1972) הייתה אתלטית יהודייה-איראנית, נהרגה בתאונת דרכים בשיא הקריירה שלה. אלופה ושיאנית איראן בריצות ל-100 מטר ול-60 מטר משוכות. ספורטאית (גברים ונשים) השנה של איראן (1965).
ביוגרפיה

כהן צדק נולדה וגדלה בטהראן, בת שלישית למשפחה יהודית מאיראן. בוגרת תואר ראשון בחינוך גופני מאוניברסיטת טהראן.
בשנת 1965 היא זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר. בשנת 1962 היא קבעה בריצת 80 מטר שיא לאומי חדש של 11.0 שניות. באוקטובר 1965 קבעה בריצת 100 מטר שיא לאומי חדש של 12.5 שניות ובריצת 60 מטר משוכות קבעה שיא לאומי חדש נוסף.
ב-2 באוקטובר 1972 נהרגה בתאונת דרכים ביחד עם סימין שאפיקי, קפטן נבחרת איראן בכדורסל לנשים. אביה של ג'נט נפטר מצער, 10 חודשים לאחר מותה.
בית עיטאב

| --- | --- |

 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז ירושלים
 נפה:  נפת ירושלים
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  8.757 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מבצע ההר
 תאריך נטישה:  21 באוקטובר 1948
 יישובים יורשים:  נס הרים, בר גיורא
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  540 (1945)
 קואורדינטות:  31°44′05″N 35°03′11″E﻿ / ﻿31.73483611°N 35.05296667°E﻿ / 31.73483611; 35.05296667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית עיטאב(למפת הרי ירושלים רגילה) בית עיטאב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית עיטאב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית עיטאב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בית עיטאב (בערבית: بيت عطاب) היה כפר ערבי בהרי ירושלים במבואות הדרומיים-מערביים של העיר ירושלים, כ-15 קילומטרים מערבית לבית לחם (כ-2 ק"מ מערבית למושב בר גיורא). הכפר שכן על שרידי מבצר צלבני מימי הביניים. תושבי הכפר עזבו אותו במלחמת העצמאות, ולא הורשו לחזור לאחריה. כיום ישנם במקום אתר ארכאולוגי וגן לאומי בית עיטאב.
על הגבעה הנישאת לרום של 665 מטר, שכן ככל הנראה מבצר צלבני או חווה מבוצרת. לגבעה זו הייתה חשיבות אסטרטגית רבה, שכן היא חלשה על דרך רומית קדומה שעלתה מעמק האלה להרי ירושלים (בתוואי של כביש 375).
במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון, או מצודה ושלטו על האזור.
במאה ה-19 התיישבו בכפר בני חמולת אבו לחאם. בתי הכפר שילבו ביסודותיהם את שרידי המבצר העתיק.
הכפר היה שייך לנפת ירושלים שבמחוז ירושלים. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 אוכלוסיית הכפר מנתה 606 איש והיו בה 187 בתים נושבים..
על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל הוערכו שטחי אדמותיו ב-8,757 דונם ובשנת 1945 הוערכה כמות האוכלוסייה ב-540 נפשות. במלחמת העצמאות במהלך מבצע ההר ב-21 באוקטובר 1948 נכבש הכפר על ידי חטיבת הראל ותושביו עזבו.
היסטוריה > בתקופה הצלבנית

במאה ה-12 נקודה חשובה למיסיונרים בבית עיטאב הייתה האחוזה של האביר יוהנס גות'מן שהייתה במרכז העיר. לביתו היו שתי קומות מבוצרות, קומת הקרקע שהובילה למרתף ולקומה העליונה.
בשנת 1161 נכלא גות'מן בידי המוסלמים ואשתו נאלצה למכור את הנכס למען גיוס כספי ערבות. בשטר הנכס של אשתו נכתב שם המקום בתור "בית' עיטאפ". ככל הנראה שטר הנכס מהווה העדות היחידה מהמקום.
היסטוריה > בתקופה העות'מאנית > עדות אדוארד רובינסון

בשנת 1838 חוקר בריטי בשם אדוארד רובינסון ביקר בכפר, את הכפר הוא תיאר מורכב מבתי אבן עם "הריסות מגדל" במרכזו (הריסות המגדל הללו עשויות להיות אחוזתו של האביר יוהנס גות'מן). לפי הערכות רובינסון היו בכפר כ-600-700 תושבים, הוא מוסיף כי בית עיטאב היה מרכז המחוז ארקוב.
במסעו שם אחראי הכפר אותו תיאר רובינסון בתור "אדם יפה תואר" משבט הלח'ם, אותו אחראי שפגש רובינסון הזמין אותו לישיבת מועצת הכפר מתחת לעץ התאנה במרכז הכפר אך הסיירים נאלצו למהר לעבור בעוד מקומות לפני רדת החשיכה.
היסטוריה > בתקופה העות'מאנית > סכסוכי שבטי קייס וימן במקום -

שיח בית עיטאב במהלך המאה ה-19 נקרא "שיח עוטאם אל לח'ם" הוא גורש בשנת 1846 אך הצליח לברוח ולחזור לבית עיטאב. עוטאם אל לח'ם שהיה תומך של הפלג הקייסי נכנס למריבה עם מנהיגי הפלג הימני.
בשנת 1855 מוחמד עטאללה שהיה בן דודו של עוטאם אל לח'ם התחיל לאבד את כוחו האזור ולכן למען חיזוק שליטתו באזור החל להצתודד עם שיח מוסטפא אבו גוש והצטרף לפלג הימני.
ב־3 בינואר 1855 התנהל קרב בין שבטי קייס וימן במקום ובו נהרג השיח מוחמד עטאללה ביחד עם עוד 21 אבדות מהצד של הפלג הימני. לפי עדי ראייה מהקונסוליה הבריטית גופותיהם של הימנים בותרו לאחר מותם.
בפברואר 1855 משפחת אבו גוש עזרה לעטאללה וכבשה את בית עיטאב מידי הקייסים תוך כדי שהם כולאים את עוטאם אל לח'ם בביתו. ג'יימס פין הצליח לגרום להפסקת אש בין הפלגים למשך 3 שנים שבהן נשמר שקט יחסי עד המושל העותמאני (ת'וריה פאשה) על אזור ירושלים הידק את אחיזתו ולאט לאט גרם למרד של השייחים בשנים בשנת 1858 - 1859. כשהיה השיח אל לח'ם בן 90 הוא ועטאללה גורשו לקפריסין על ידי פאשה כשמשפחתו נשארה ברמלה.
היסטוריה > בתקופה העות'מאנית > סיירים נוספים בתקופה העותמאנים -

כשהגיע הסייר הצרפתי ויקטור גרן הוא מצא בבית השיח מעין מצודה עתיקה שנראתה בעיניו "יותר עתיקה מהצלבנים" אנשי הכפר טענו שזהו מעבר תת-קרקעי למעיין בתחתית הגבעה (כנראה עין חוד).
הם סיפרו לו על הכפר אישוע ושהוא אשתאול המקראית ושבין הכפר אישוע לכפר סורע'ה נמצא קבר שמשון.
סוקין השווייצרי מצא רשימה עותמאנית המתוארכת ל-1870 שבה נכתב שאוכלוסיית הכפר מונה 241 גברים.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

במהלך מפקד האוכלוסין הבריטי שכנו בבית עיטאב 504 תושבים - כולם מוסלמים. עד למפקד האוכלוסין בשנת 1932 מספר התושבים גדל ל-606 תושבים מוסלמים בכ-187 בתים.
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 תיעד יצחק בן-צבי מסורת מקומית שצוטטה על ידי חכם בג'איו ומר קשטל, מזקני הקהילה היהודית בחברון, לפיה משפחת אל-לח'ם, הנחשבת ל"נכבדה במשפחות הכפר הקטן ההוא", הנה ממוצא יהודי. לדברי בן-צבי, במהלך מלחמות קייס-ימן, משפחה זו הובילה את הפלג הימני המקומי.
תחילה בית עיטאב היווה תת-מחוז למחוז רמלה אך בעקבות שינוי גבולות המחוזות הבריטים הוסב לתת מחוז תחת מחוז ירושלים.
היסטוריה > תקופת השלטון הישראלי

תושבי הכפר ברחו בין התאריכים 19 ל-24 באוקטובר 1948 אחרי שחטיבת הראל כבשה את הכפר במבצע ההר כחלק ממבצע יואב. רוב תושבי הכפר ברחו לבית לחם וחברון.
לפי עדות חיילים, חטיבת הראל הגיעה לכפר בלילה, מצאה את הכפר נטוש והשמידה את השרידים. לפי טענה אחרת המקום הושמד בשנות השבעים.
בשנת 1950 הוקם בצד הצפוני של הכפר המושב נס הרים.
בשנת 2002 המקום הוכרז בתור שמורת טבע.
הערות שוליים

↑  Macalister, R. A. Stewart; Masterman, E. W. G., "Occasional Papers on the Modern inhabitants of Palestine, part I & part II"., Quarterly Statement - Palestine Exploration Fund., 1905, עמ' 356-343
↑  זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמ' 791
↑  נגה קדמן, בצדי הדרך ובשולי התודעה, ספרי נובמבר, 2008, עמ' 146.
↑  בן-צבי, יצחק (1966). שאר ישוב (שנייה ed.). ירושלים: יד בן צבי. p. 408.
Beit itab in 1920s british map
בית עיטאב
מסע אל בטן האדמה

ערך זה עוסק ברומן הרפתקאות של ז'ול ור. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עטיפת התרגום החדש לעברית, 2017
 מידע כללי
 מאת:  ז'ול ורן
 איורים:  אדוארד ריו 
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  מדע בדיוני
 מקום התרחשות:  Hotel Phoenix Copenhagen, Rosenborg Castle Gardens, Snæfellsjökull, Church of Our Saviour, Kongens Nytorv, איסלנד 
 הוצאה
 הוצאה:  פייר־ז'ול הצל
 תאריך הוצאה:  1864
 פרסים
 100 ספרי המדע הבדיוני והפנטזיה הטובים ביותר של NPR 
 סדרה
 ספר קודם:  מסע אל הקוטב הצפוני 
 הספר הבא:  מהארץ לירח 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  000375378, 001994136, 004056841, 002204247, 003882577, 004058848
 
מסע אל בטן האדמה או מסע אל מרכז כדור הארץ (בצרפתית: Voyage au centre de la Terre) הוא ספר מדע בדיוני קלאסי מאת ז'ול ורן שיצא לאור ב־1864 בצרפת.
העלילה מספרת על פרופסור אוטו לידנברוק, מינרלוג הנחשב למומחה למחצבים שעורך מסע למעמקי כדור הארץ יחד עם אחיינו אקסל מספר הסיפור, ובנוסף, צייד עופות המשמש כמורה דרך, מארובות הר געש באיסלנד עד ל"מרכז כדור הארץ". במסעם הם עוברים הרפתקאות רבות, כולל מפגש עם חיות פרהיסטוריות ופגעי טבע, ובסופו של דבר חוזרים אל פני כדור הארץ מתוך הר הגעש סטרומבולי שאיטליה.
כבר בזמנו של ורן סברו המדענים כי שכבות כדור הארץ המתוארות בספר שגויות, שכן, חום כדור הארץ עולה במעלה אחת כל עשרים ואחד מטרים. ורן ידע זאת, אך שם בפי הפרופסור את הסברה שייתכן שעליית הטמפרטורות נעצרת בעומק מסוים.
עלילה > חלק ראשון: פענוח כתב החידה

הסיפור מתחיל ביום ראשון 24 במאי 1863 בביתו של לידנברוק בהמבורג שבגרמניה.
לידנברוק קורא את רכישתו האחרונה, כתב יד הכתוב באלפבית רוני, באיסלנדית. מחבר הספר הוא סנורי סטורלוסון סופר איסלנדי בן המאה ה־12, המספר את ההיסטוריה של מלכי נורווגיה ששלטו באיסלנד. במקרה לידנברוק מניף את הספר כלפי מעלה ואז נופלת ממנו מגילת קלף ובה קודים בכתב איסלנדי עתיק. הוא מגלה כי המגילה נכתבה על ידי איסלנדי מהמאה ה־16, אלכימאי בשם ארנה סאקנוסם (Arne Saknussemm). לאחר מכן הם מצליחים לפצח את הקוד, הכתוב בכתב ראי, ומגיעים לפתרון החידה:
רד, מטייל אמיץ, אל לוע הייקוּל סנפלס כאשר הצל של סקארטאריס (שם של הר אחר המצוי ליד הר הגעש) יגיע (אל תוך המכתש) בטרם יחל חודש יולי (הוא יטיל את צילו על פתח מסוים בלוע) וכך תגיע (דרך פתח זה), אל לב האדמה. אני עשיתי זאת. ארנה סאקנוסם".
עלילה > חלק שני: ההכנות למסע

לידנברוק מחליט לצאת למסע במטרה להגיע להר הגעש לפני חודש יולי, המועד שבו הר "סקארטאריס" יטיל צילו על הר הגעש "סנפלס", אשר בפסגתו מצוי "השער" לבטן האדמה. לאחר מסע דרך ליבק וקופנהגן, הם מגיעים לרייקיאוויק, שם הם רוכשים את שירותו של צייד אידריות, הנס ביילגה (Hans Bjelke) שישמש להם מורה דרך. הם מצטיידים במכשירים מדעיים: מעין מצבר המייצר אור חשמל, מד טמפרטורה גם לטמפרטורות גבוהות במיוחד, ברומטר, מנומטר, כרונומטר ושני מצפנים. הם מגיעים להר הגעש לקראת סוף יוני ומגלים שיש במכתש שלוש ארובות. לידנברוק מגלה ליד אחת מהם חרוט בסלע השם "ארנה סאקנוסם". ב־27 ביוני, בשעה 13:11 דקות מתחיל המסע.
עלילה > חלק שלישי: אל בטן האדמה

היום הראשון: המשלחת יורדת אנכית לעומק של 840 מטר אל קרקעית הארובה עד לגובה פני הקרקע בסביבת ההר.
היום השני: ירידה למעמקי האדמה תוך הליכה בשיפוע של 45°. ציפוי מבריק מתגלה על הדפנות שמקורו בלבה שפרצה מההר בשנת 1229.
היום השלישי: המשך הצעידה במורד - 9 ק"מ.
היום הרביעי: נדמה להם כי הם הולכים כלפי מעלה. מגילוי קונכייה מסיק הפרופסור שהם יצאו משכבות הלבה.
היום השישי: הליכה במנהרת פחם. הם מוצאים עצים עשבוניים אחדים: גבוהים ומכוסי עשב, שרכים, ליקופודים לצד צמחי סיגילריה ואסטרופיליטס[דרושה הבהרה].
8 ביולי: "הגענו על ידינו ועל רגלינו, באפיסת כוחות, לצומת דרכים". ללא מים הם שוקלים לחזור. ביום החמישי: מגלים מקור מים רותחים, מים מינרליים ראויים לשתייה. הם ממשיכים בעקבות הנחל הקטן שנוצר מן הנביעה.
10 ביולי: עומק 12 ק"מ ו־144 ק"מ מזרחית מרייקיאוויק.
15 ביולי: 34 ק"מ מתחת לפני האדמה. 240 ק"מ מהר סנפלס. הם מסכמים: הבריאות טובה.
20 ביולי, יום ראשון: מנוחה מתחת לאוקיינוס האטלנטי. הם עברו 408 ק"מ ונמצאים בעומק 77 ק"מ. הטמפרטורה היא 27°.
סיכום ביניים:
אם המרחק מאיסלנד עד מרכז כדור הארץ הוא 7,680 ק"מ, מתוך זה החוקרים עברו רק 58 ק"מ משום שהלכו במעגלים 408 ק"מ בעשרים יום. אם כך, יגיעו למרכז כדור הארץ אחרי 2,000 יום או כ־5 שנים. הם משנים כיוון ומנסים לחזור לקליפת כדור הארץ.
עלילה > חלק רביעי: השיט באגם

7 באוגוסט: קצב הירידה הוא 7–10 ק"מ ליום. אקסל מגלה שאיבד את שאר המשלחת ושהוא לבדו הולך בלבירינת. חושש להיקבר חי בטרם ימות מרעב וצמא. אחרי יומיים הוא שומע קול קורא בשמו. הוא משיב ומגלה כי הוא שומע את דודו בעיכוב של 40 שניות - משמע שהם במרחק של 6.8 ק"מ האחד מהשני.
10 באוגוסט: מגיעים לאגם תת־קרקעי. התקרה שלו, בגובה 4 ק"מ לפחות וממנה נובע אור הדומה לזוהר צפוני. הם מטיילים על שפת האגם, ומגיעים ליער של פטריות ענקיות מסוג ליקופרדון גיגנטיאום המגיעות שם עד לגובה של 12 מטרים, ומוצאים שברי עצמות של חיות קדומות, כמו שיניים של מסטודון. הם סוברים שייתכן שהעצמות נשטפו לשם מכדור הארץ. בבוקר הם מבחינים כי באגם מתרחשת תופעת הגאות ושפל בשיעור של 3.6 מטר. הם מחליטים לבנות רפסודה מעץ מאובן, הצף על המים. אחרי 47 ימי מסע הם נושמים אוויר עם חלקיקי מלח.
14 באוגוסט: יציאה לדרך עם רוח צפון מערבית. הטמפרטורה היא 32°. הם נמצאים מתחת לסקוטלנד. הם דגים חדקן בעזרת פיתיון. הפרופסור קובע מדובר בדג קדמון, המצוי על פני כדור הארץ רק במאובנים
18 באוגוסט: כאשר המשלחת מודדת את עומק המים, האנך חוזר מכורסם משיניים כשל תנין. מפלצת ענקית עולה למים והרפסודה נמצאת בסכנה. המפלצת נאבקת בזוחל אחר והמשלחת יוצאת בשלום.
20 באוגוסט: הם צופים בגייזר שפורץ מהים. קצב השיט הוא 17 ק"מ לשעה והם משערים שמיקומם הוא מתחת לאנגליה.
21 באוגוסט: המשלחת נקלעת לסערה. הרפסודה נסחפת. שלושה ימים ללא מנוחה.
25 באוגוסט: מגיעים לחוף. הם מתחת לים התיכון. סיור בחוף מגלה אוסף שלדים של חיות קדמוניות ואפילו גולגולת של אדם. בהמשך הם מגלים יער ענק עצים ובו בין השאר: דקלים, אשוחים ושרכים לרוב. כל העצים והצמחים חסרי צבע. מופיע עדר ענק של מסטודונים שאותו רועה ענק שמתנשא לגובה של שלושה וחצי מטרים. זה היה המפגש היחיד עם אדם. תוך כדי הליכה הם מוצאים פגיון חלוד, מהמאה ה־16, תוצרת ספרד. על סלע גילו חריטה: .A.S - ארנה סאקנוסם היה כאן.
עלילה > חלק חמישי: השיבה ליבשה

המשלחת סבורה, לפי המצפן, כי הם בדרך צפונה, אל שוודיה, בעומק של 6,000 ק"מ. הם מגלים מבוא, חסום בסלע ענק. הם מחליטים לנפץ את הסלע ואז ההרים מתפוררים, הים בו שטו סוחף אותם. משתרר חושך גמור, רעש חזק נשמע ונדמה להם שמתרחשת רעידת אדמה. הם נופלים ונסחפים בזרם המים. הם חשים שהרפסודה מתרוממת, החום מגיע עד ל־40°, והם מגלים שהם לכודים בתוך הר געש. הם מצפים להגיע לנקודת המוצא באיסלנד. הם מגיעים לכדור הארץ, על האי סטרומבולי באיים הליפאריים שבאיטליה, 5,000 ק"מ מנקודת המוצא באיסלנד. ב־9 ספטמבר הם שבים להמבורג שבגרמניה.
היבטים מדעיים

ורן כולל בספר התייחסות לאירועים מדעיים: חלקם אמיתיים וחלק דמיוניים. אלה ואלה מהווים חלק מהותי מן העלילה ומפיחים בה אווירה של לימוד מדעי.
לידנברוק פרסם ספר חשוב על קריסטלוגרפיה "מסה על קריסטלוגרפיה טרנסצנדנטלית" (Traité de Cristallographie transcendante).
קיומו של אלכימאי מפורסם מהמאה ה־16 בשם ארנה סאקנוסם.
ידוע כי חום האדמה עולה במעלה אחת ככל שיורדים 21 מטר במעמקי האדמה. וכך במרכז כדור הארץ החום צריך להיות 360,032 מעלות.
מכשירים מדעיים ברשות המשלחת: מד טמפרטורה המודד עד 150°, ברומטר מיוחד המודד לחצים גבוהים, מד זמן מדעי, שנבנה על ידי חברה מז'נבה, מכוון למרידיאן של המבורג ואמצעי להפקת חשמל שנקרא מנגנון רומקרוף.
אם עשן ואדים יוצאים מסדקים בקרקע ולא דרך מכתש הר הגעש, סימן שלא צפויה התפרצות וולקנית.
הפחם בבטן האדמה נוצר מחום גבוה שהיה בעבר בעומק כדור הארץ והפך צמחייה שלא ראתה אור שמש לפחם.
בעומק האדמה לחץ האוויר עולה ועצמת הקול גדלה.
תופעה אקוסטית בבטן האדמה: גלי הקול עוברים 7 ק"מ ב־20 שניות (341 מטר בשנייה).
כיפת השמים מעל האגם התת־קרקעי מוארת כתוצאה ממקור חשמלי.
המשלחת מצאה גווייה של אדם קדמון בדומה לממצאים שהתגלו בצרפת ב־28 במרץ 1863 במחצבות האבן של מולֶן קיניון ליד אבוויל שבצרפת.
עיבודים לספר > סרט

1959 - מסע אל בטן האדמה (ארצות הברית). בוים על ידי הנרי לוין ובכיכובם של פאט בון וג'יימס מאסון.
1976 - מסע אל בטן האדמה (ספרד). בוים על ידי חואן פיקור סימון ובכיכובם של קנת' מור ופפ מונה.
1999 - מסע אל בטן האדמה (ארצות הברית). בכיכובו של טריט ויליאמס.
2008 - מסע אל בטן האדמה (ארצות הברית). סרט תלת מימד אשר בוים על ידי אריק ברויג ובכיכובם של ברנדן פרייז'ר, אניטה בריים וג'וש האצ'רסון.
2008 - מסע אל בטן האדמה (ארצות הברית). סרט אשר הופץ באמצעות DVD על ידי The Asylum ומבוסס באופן חלקי על הספר המקורי.
עיבודים לספר > סרט > הסרט "מסע לבטן האדמה"

הסרט הופק בשנת 1959. הוא תואם את ספר בתיאור מסע לבטן האדמה, אך התסריט כולל סיפור בלשי ועלילות אהבה. תחילת הסרט היא באדינבורו, בכנס מדעי בו מקבל לידנברוק (בגילומו של ג'יימס מאסון) מתנה - סלע לבה ומגילה המתארת מסע לבטן האדמה שנערך 300 שנה קודם על ידי המדען ארנה סאקנוסם. את המתנה מצא סטודנט מאוהב, בן ביתו, אלק מקאבן (פאט בונֵה). הם יוצאים לאיסלנד ופוגשים באשתו של פרופ' גואטבורג, השחקנית ארלאן דאל (Arlene Dahl), אשר עמו התייעץ פרופ' לידנברוק על טיבה של המגילה. גואטבורג רצה לצאת לבדו למסע לבטן האדמה והורעל. אלמנתו מחליטה להצטרף ללידנברוק, יחד עם מורה דרך איסלנדי והברוז שלו.
בבטן האדמה מתגלה הרוצח, נסיך לבית ארנה סאקנוסם, מחבר המגילה, הסבור כי לו זכות הבכורה בנסיעה. הוא עומד לדין באשמת רצח בפני מושבעים בבטן האדמה ומוצא את מותו בנפילה ללבה רותחת. בסרט תמונות מרהיבות של יער פטריות הענק, מרדף של לטאות קדמוניות וההפתעה: בבטן האדמה מתגלים שרידי העיר אטלנטיס (לא באוקיינוס האטלנטי). הם מתיישבים על מזבח עתיק מאבן, שנמצא במרכז העיר, מחוללים פיצוץ, נישאים על המזבח מעל גל לבה העולה מלוע הר הגעש סטרומבולי ונוחתים בים התיכון. דייגים איטלקים אוספים את הגיבורים והם חוזרים לאדינבורו וזוכים שם לכבוד, לקבלת פנים ולשתי חופות.
עיבודים לספר > טלוויזיה

1967 - מסע אל בטן האדמה. סדרת אנימציה בכיכוב קולם של טד נייט, פאט הארינגטון, ג'וניור וג'יין ווב. הסדרה לא תאמה את העלילה המקורית וחולקה לפרקים לא תלויים האחד בשני, כך שמלבד הפרק הראשון אפשר לצפות בהם ללא סדר. לא היה פרק סיום לסדרה.
1989 - מסע אל בטן האדמה. סרט אשר אימץ רק את השם והרעיון הכללי מן הספר המקורי. העלילה הייחודית שלו כוונה לנוער. נכתב על ידי דברה ריקי, רג'ינה דייוויס, קיטי צ'אלמרס וראסטי למוראנד ובוים על ידי למוראנד ואלברט פיון. בכיכובם של אמו פיליפס, פול קרפוטס, ג'קלין ברנסטיין, קת'י איירלנד, ג'נט דו פלסיס, ניקולה קוופר, לוצ'נר דה קוק ואילן מיטשל־סמית'.
1999 - מסע אל בטן האדמה סרטו של הולמרק בכיכובם של טריט ויליאמס, ג'רמי לונדון, בריאן בראון, טושקה ברגן ויו קיס־ביירן.
2007 - מסע אל בטן האדמה. סרט טלוויזיה של RHI Entertainment בכיכובם של ג'וש האצ'רסון, ריקי שרודר, פיטר פונדה, ויקטוריה פראט, סטיבן גרייהם ומייק דופוד. שודר ב־2008 והופץ באמצעות DVD. דמויותיהם של פיטר פונדה וויקטוריה פראט הוספו לעלילה המקורית.
עיבודים לספר > ריק וייקמן

יצירה ספרותית זו זכתה לשני עיבודים מוזיקליים, שניהם על ידי המוזיקאי הבריטי, חבר להקת יס, ריק וייקמן. העיבוד הראשון הולחן ובוצע בשנת 1974 ונקרא: Journey to the Centre of the Earth. היצירה כללה את התזמורת הסימפונית של לונדון, להקת רוק, מקהלה וקריין. היצירה הורכבה משני חלקים ונחשבה לחדשנית ביותר בשל השילוב הייחודי והמוצלח בין התזמורת ללהקה. בשנת 1999 יצר ווקמן את האלבום: Return to the Centre of the Earth, אשר היה מבוסס על נוסחה זהה ליצירה הקודמת, אך הפעם אירח מספר זמרים. את תפקיד הקריין נטל על עצמו שחקן סדרת מסע בין כוכבים, פטריק סטיוארט.
תרגומים לעברית

מתוך אתר צבי הראל:
בבטן האדמה, ישראל זאב שפרלינג, בימ״ס תל אביב, ורשה, 1878.
מסע אל מרכז האדמה, ג. בן־חנה (גדליהו אמיתי), יוסף שמעוני, תל אביב, 1950.
מסע אל מרכז כדור הארץ, שרגא גפני, עמיחי, תל אביב, 1981.
מסע אל בטן האדמה, אביטל ענבר, מועדון קוראי מעריב, תל אביב, 1984.
מסע אל בטן האדמה, בינה אופק, עופרים, תל אביב, 1999.
מסע אל בטן האדמה: בתמונות, מיכל מילר, עופרים, כפר מונש, 2002.
מסע אל בטן האדמה, עמנואל פינטו, סדרת הרפתקה, מודן ואוקיינוס, 2017
הערות שוליים

↑  המקור הלטיני המשובש: "In Sneffels Yoculis craterem kem delibat umbra Scartaris Julii intra calendas descende, audas viator, et terrestre centrum attinges. Kod feci. Arne Saknussem."
↑  ב־1863 גילו בדרום צרפת שלד אדם שגילו נאמד במאה אלף שנים והמדענים הטילו ספק בממצא. הפרופסור אומר, עכשיו יש לנו הוכחה.
↑  פרק 14
↑  פרק 20
↑  פרק 25
↑  בצרפתית: Le pouvoir éclairant de cette lumière, sa diffusion tremblante, sa blancheur claire et sèche, le peu d’élévation de sa température, son éclat supérieur en réalité à celui de la lune, accusaient évidemment une origine purement électrique. פרק 30.
↑  פרק 38
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366289005171  BnF: cb12342582t (data)  GND: 4835489-2  MusicBrainz work: 839e1a8a-de94-457a-a1f7-c276fa612f29  SUDOC: 089079728  VIAF: 181861005   WorldCat (עם VIAF): 181861005 
ביתו של הפרופסור
כתב החידה
הר הגעש סְנָאיִיפֵלְסְיֵיקוּל (Snæfellsjökull) באיסלנד, דרכו חדרה המשלחת לבטן האדמה
הכתובת מעל הכניסה הנכונה
סירת המשלחת שטה באגם התת־קרקעי
היציאה מבטן האדמה באי סטרומבולי
נבחרת ארצות הברית בכדורגל

ערך זה עוסק בנבחרת הגברים של ארצות הברית בכדורגל. אם התכוונתם לנבחרת הנשים, ראו .
| מאזן מדליות> המשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| כסף | סנט לואיס 1904 | כדורגל גברים |
| ארד | סנט לואיס 1904 | כדורגל גברים |
נבחרת ארצות הברית בכדורגל לגברים (באנגלית: United States men's national soccer team) מייצגת את ארצות הברית ומנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של ארצות הברית. אף על פי שענף הכדורגל איננו בעל מסורת וחשיבות גדולה בספורט האמריקאי, מאז שנות ה-70 החלה פופולריות הכדורגל לגדול, ונבחרת הכדורגל הפכה לאחת מהחזקות ב-CONCACAF. מאז שנות ה-90, בהן הוקמה ליגת ה-MLS וארצות הברית אירחה את משחקי מונדיאל 1994, שומרת נבחרת ארצות הברית על יציבות יחסית ביכולתה, והיא נחשבת כחזקה ברמתן של נבחרות הדרג השני של אירופה, בקירוב.
הדירוג הנוכחי של נבחרת ארצות הברית ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-18 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 1,630.97 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 4 נמדד לראשונה באפריל 2006, והדירוג הנמוך ביותר 36 נמדד לראשונה ביולי 2012. עשר פעמים הופיעה הנבחרת בגביע העולם בכדורגל.
היסטוריה > תחילת הדרך ומדליות אולימפיות

בשנת 1885 שיחקו נבחרות ארצות הברית וקנדה את המשחק הלא-רשמי הבינלאומי הראשון שנערך מחוץ לממלכה המאוחדת. קנדה ניצחה במשחק 0–1 בניוארק שבניו ג'רזי. ארצות הברית נקמה כעבור שנה, כאשר ניצחה 0–1 את קנדה, כשגם משחק זה נערך בניוארק. שני משחקים אלה היו הבינלאומיים היחידים שנערכו מחוץ לממלכה המאוחדת בכל המאה ה-19. שלושים שנים מאוחר יותר השתתפה ארצות הברית במשחק הרשמי הראשון שלה תחת חסותה של פדרציית הכדורגל של ארצות הברית, נגד שוודיה בסטוקהולם, שבו ניצחה ארצות הברית 2–3.
ארצות הברית השיגה מדליית כסף ומדליית ארד בטורניר הכדורגל באולימפיאדת סנט לואיס 1904 שנערכה בסנט לואיס שבמיזורי. בטורניר השתתפו שלוש קבוצות בלבד: "Galt F.C" מקנדה, מכללת "Christian Brothers" ו-"St. Rose Parish" מארצות הברית. הקבוצה הקנדית ניצחה את שתי הקבוצות האמריקאיות בדרך לזכייה במקום הראשון, בעוד Christian Brothers ניצחה את St. Rose במשחק השלישי שלהם, לאחר שתי תוצאות תיקו 0-0.