stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
3 ביוני
נולדו

1770 – מנואל בלגראנו, מצביא ארגנטינאי, ממובילי המאבק לעצמאות (נפטר ב-1820)
1808 – ג'פרסון דייוויס, מזכיר המלחמה של ארצות הברית ומנהיג הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית (נפטר ב-1889)
1844 – גארט הוברט, סגן הנשיא ה-24 של ארצות הברית (נפטר ב-1899)
1853 – פלינדרס פיטרי, ארכאולוג אנגלי (נפטר ב-1942)
1865 – ג'ורג' החמישי, מלך בריטניה (נפטר ב-1936)
1873 – אוטו לוי, פרמקולוג גרמני-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (נפטר ב-1961)
1879 – לאופולד גוטליב, צייר יהודי-פולני (נפטר ב-1934)
1906 – ג'וזפין בייקר, רקדנית, זמרת ושחקנית (נפטרה ב-1975)
1912 – בטי דובינר, מייסדת ונשיאת איל"ן (נפטרה ב-2008)
1913 – יצחק ברמן, פוליטיקאי ישראלי (נפטר ב-2013)
1924 – טורסטן ויזל, ביולוג אמריקני ממוצא שוודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
1925 – טוני קרטיס, שחקן קולנוע אמריקאי (נפטר ב-2010)
1925 – יעקב שדה, פרופסור למחלות אף אוזן גרון בפקולטה לרפואה שבאוניברסיטת תל אביב (נפטר ב-2020)
1926 – אלן גינסברג, משורר יהודי-אמריקאי (נפטר ב-1997)
1926 – זרם פריאר, רופא ילדים, מייסד ומנהל מחלקת הילדים במרכז הרפואי שערי צדק (נפטר ב-2025)
1926 – רוסקו ברטלט, פוליטיקאי אמריקאי
1928 – ראומה אלדר, קריינית בכירה, שדרנית ועורכת בקול ישראל (נפטרה ב-2019)
1928 – דב יפה, רב, מן הבולטים בקרב אישי תנועת המוסר במאה ה-21 (נפטר ב-2017)
1928 – עמוס לוצאטו, רופא יהודי איטלקי, סופר ומחבר מאמרים וחוקר עולמי בנושא התרבות היהודית (נפטר ב-2020)
1929 – ורנר ארבר, מיקרוביולוג וגנטיקאי שווייצרי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
1930 – מריון זימר בראדלי, סופרת מדע בדיוני ופנטזיה אמריקאית (נפטרה ב-1999)
1931 – ראול קסטרו, נשיא קובה
1936 – לארי מק'מרטרי, סופר ותסריטאי קולנוע אמריקאי (נפטר ב-2021)
1937 – מאיר זרחי, סופר, במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי-אמריקאי
1940 – עמוס גרודז'ינובסקי, אתלט ומאמן ישראלי
1941 – יאנוש מוניאק, סקסופוניסט, חלילן ומלחין ג'אז פולני (נפטר ב-2016)
1946 – פנלופי וילטון, שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה
1947 – יצחק דרוקר, כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הבלם
1947 – נפתלי אלטר, מוזיקאי, מפיק, תסריטאי ובמאי קולנוע ישראלי
1947 – שוקי לוי, מלחין יהודי ישראלי-אמריקאי
1949 – איאן גלדר, שחקן אנגלי (נפטר ב-2024)
1950 – מליסה מתיסון, תסריטאית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית ופעילה למען שחרור טיבט (נפטרה ב-2015)
1955 – יולנטה קוושנייבסקה, עורכת דין פולניה, הגברת הראשונה של פולין בשנים 1995–2005
1961 – לורנס לסיג, פרופסור למשפטים ופעיל מרכזי בקהילת חופש המידע
1970 – אורי כבירי, מפיק מוזיקלי, שחקן ומדבב ישראלי
1979 – בוני ארונס, שחקנית קולנוע וסופרת אמריקאית
1980 – קובי מימון, שחקן ובדרן ישראלי
1982 – ילנה איסינבייבה, אתלטית רוסיה, שיאנית העולם בקפיצה במוט
1986 – רפאל נדאל, טניסאי ספרדי
1986 – סיון טלמור, מוזיקאית יוצרת וזמרת ישראלית
1988 – סיוון מסט, שחקנית, מנחת טלוויזיה ודוגמנית ישראלית
1992 – מריו גצה, כדורגלן גרמני
1997 – מעיין אלוני, שחקן ישראלי
2000 – ביבדובי, זמרת-יוצרת פיליפינית
נפטרו

1395 – איוון שישמן, קיסר בולגריה, מהאימפריה הבולגרית השנייה (נולד ב-1350)
1875 – ז'ורז' ביזה, מלחין צרפתי (נולד ב-1838)
1899 – יוהאן שטראוס הבן, מלחין אוסטרי (נולד ב-1825)
1924 – פרנץ קפקא, סופר צ'כי, מגדולי הסופרים של המאה העשרים (נולד ב-1883)
1949 – טושיו שירטורי, פושע מלחמה יפני המזוהה עם הנאצים (נולד ב-1887)
1963 – האפיפיור יוחנן ה-23 (נולד ב-1881)
1964 – פראנס אמיל סילנפא, סופר פיני חתן פרס נובל לספרות (נולד ב-1888)
1970 – היילמאר שאכט, שר הכלכלה בגרמניה בתקופת שלטון המפלגה הנאצית (נולד ב-1877)
1977 – רוברטו רוסליני, במאי קולנוע איטלקי (נולד ב-1906)
1987 – אנדרס סגוביה, גיטריסט קלאסי ספרדי (נולד ב-1893)
1989 – האייתולה חומייני, מנהיג דת שיעי איראני (נולד ב-1900)
1992 – רוברט מורלי, שחקן קולנוע אנגלי (נולד ב-1908)
1995 – ג'ון פרספר אקרט, חלוץ בתחום מדעי המחשב (נולד ב-1919)
2001 – אנתוני קווין, שחקן קולנוע אמריקאי, יליד מקסיקו (נולד ב-1915)
2003 – פליקס דה ולדון, פסל אוסטרי-אמריקאי (נולד ב-1907)
2010 – רו מקלנהן, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1934)
2011 – סמי עופר, איש עסקים ונדבן ישראלי (נולד ב־1922)
2011 – ג'ק קבורקיאן, רופא ואמן אמריקאי שסייע לכ-130 חולים סופניים להתאבד (נולד ב-1928)
2012 – אברהם בוצר, מפקד חיל הים בין השנים 1968–1972 (נולד ב-1929)
2016 – אשר ידלין, עסקן פוליטי, מבכירי תנועת העבודה (נולד ב-1923)
2016 – מוחמד עלי, מתאגרף אמריקאי (נולד ב-1942)
2017 – נילס הלוויי פיטרסן, שר החוץ ושר הכלכלה של דנמרק (נולד ב-1939)
2020 – אורסולה מלבין, פסלת ישראלית (נולדה ב-1917)
2020 – מרצ'לו אבאדו, מלחין, מנצח ופסנתרן איטלקי (נולד ב-1926)
2020 – יחזקאל אדירם, עיתונאי ישראלי (נולד ב-1936)
2021 – אנירוד ג'וגנת, ראש ממשלת מאוריציוס (נולד ב-1930)
2022 – רענן לוי, צייר ישראלי (נולד ב-1954)
2023 – אסתר גרינברג, שחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית (נולדה ב-1931)
2024 – יירגן מולטמן, תאולוג קלוויניסטי גרמני (נולד ב-1926)
2024 – וגיף גוסיינוב, איש ק.ג.ב בדרגת מייג'ור גנרל (נולד ב-1942)
חגים ואירועים החלים ביום זה

האימפריה הרומית – פסטיבל האלה בלונה
יום הפיש אנד צ'יפס הבינלאומי
2 ביוני – 4 ביוני
יוני
לוח אירועים שנתי
מברק גרינג

העותק המקורי שנמצא לאחר המלחמה
מברק גרינג היה שדר ששלח הרמן גרינג, ראש הלופטוואפה ויורשו המיועד של אדולף היטלר כמנהיג גרמניה הנאצית, שבו הוא ביקש רשות לקבל על עצמו את הנהגת המשטר המתפורר ב-23 באפריל 1945. המברק גרם להיטלר הזועם לשלול מיד את מעמדו של גרינג, ולמנות יורשים חדשים, יוזף גבלס וקרל דניץ, כקנצלר וראש המדינה, בהתאמה.
מעמדו של גרינג כיורש הפוליטי של היטלר

הרמן גרינג היה האיש השני בעוצמתו במפלגה הנאצית עוד לפני עליית הנאצים לשלטון ב-1933. במהלך השנים הראשונות של משטרו של היטלר, צבר גרינג תארים רבים, כולל נשיא הרייכסטאג, מושל פרוסיה, שר התעופה של הרייך והמפקד העליון של הלופטוואפה.
ב-1 בספטמבר 1939, עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין, ופרוץ מלחמת העולם השנייה, נשא היטלר נאום, שבו קבע, שגרינג הוא ממלא מקומו אם משהו יארע לו. מעמד זה הודגש בצו משנת 1940, שבו הוכתר גרינג בתואר רייכסמרשל של הרייך הגרמני הגדול, דרגה שנוצרה במיוחד עבורו והייתה שנייה רק לתפקיד המפקד העליון של היטלר. ב-29 ביוני 1941, שבוע לאחר מבצע ברברוסה, הוציא היטלר צו סודי, שקבע רשמית שאם אי פעם יאבד את חופש הפעולה שלו, מטעמים של חוסר יכולת, היעלמות או חטיפה, על גרינג לפעול כסגנו, ובסמכותו המלאה לפעול בשמו של היטלר.
כתיבת המברק

ב-21 באפריל 1945, הצבא האדום עמד בשערי ברלין. היטלר, מזכירו האישי, מרטין בורמן ושר התעמולה, יוזף גבלס נשארו בפיהררבונקר, המתחם התת-קרקעי המבוצר ששימש את ההנהגה הנאצית ליד לשכת קנצלר הרייך, מתוך כוונה להוביל את הגנת ברלין נגד הסובייטים. גרינג עזב את ברלין ועבר דרומה, לאחוזתו באוברזלצבורג (בסמוך לקן הנשרים) ב-22 באפריל.
באותו יום, לאחר שהיטלר גילה שלא נשמעה כל פקודה להתקפת נגד של הכוחות הנאצים כנגד כוחות הצבא האדום, הפיהרר החל לדבר ארוכות כנגד הגנרלים שלו והודה בפומבי, לראשונה, שהמלחמה אבודה. היטלר הודיע אז שהוא מתכוון להישאר בברלין עד סוף המלחמה ואז להתאבד, הוא גם הצהיר שגרינג נמצא בעמדה טובה יותר לנהל משא ומתן על הסדר שלום.
כאשר מפקד הלופטוואפה, קרל קולר, שמע על הצהרתו של היטלר, הוא טס מיד לאחוזתו של גרינג באוברזלצברג כדי להודיע לו על החדשות. הסיבה לבהילות הייתה כנראה גם ההבנה שאם מתחילים בשיחות על הפסקת אש מוטב להתחיל אותם מוקדם ככל הניתן, וגם הרצון שלא להסתכן ביירוט ההודעה ברדיו.
אף על פי שגרינג ציפה מזה זמן ליום שבו יחליף את היטלר, הוא הופתע מההתפתחות הזו. גרינג חשש מחד גיסא, שהוא עלול להיות מסומן כבוגד אם ינסה להשתלט על הנהגת המדינה, ומאידך גיסא - שיאשימו אותו בהשתמטות אם ישב בחיבוק ידיים.
לאחר סקירת הצו מ-1941, שלא רק קבע אותו כיורשו של היטלר אלא גם העניק לו סמכות מלאה לפעול בשמו של היטלר אם היטלר אי פעם יאבד את חופש הפעולה שלו. ולאחר ששוחח עם קולר והנס לאמרס, מזכיר המדינה של קנצלריית הרייך, גרינג הגיע למסקנה שבהישארותו של היטלר בברלין, שם הוא עמד בפני מוות בטוח, היטלר נכנס למצב של חוסר יכולת למשול. כולם הסכימו כי על פי תנאי הצו, אם היטלר אכן יאבד את חופש הפעולה שלו, חובתו של גרינג תהיה להחליף את היטלר כמנהיג הרייך.
ב-23 באפריל שלח גרינג מברק מנוסח בקפידה, וביקש מהיטלר לאשר שבהתאם לצו מ-1941 גרינג אכן ימונה למנהיג גרמניה. הוא הוסיף שאם היטלר לא יענה עד השעה 22:00 באותו ערב, הוא יניח שהיטלר איבד את חופש הפעולה שלו ובהתאם לכך יקבל על עצמו את הנהגת הרייך כסגנו של היטלר.
כתיבת המברק > תגובתו של היטלר

המברק הגיע לפיהררבונקר בשעה 00:56 ב-23 באפריל, והגיע לידיו של מזכירו מרטין בורמן, ששלט בגישה להיטלר, בורמן פירש את המברק כאיום לפתוח בהפיכה, בטענה שבמכתב אין בקשה לוויתור על השלטון, אלא דרישה לוויתור על השלטון, גבלס תמך בעמדתו של בורמן וטען שלמברק יש "ריח של הפיכה". לעומתם וולטר הוול, טען לזכותו של גרינג תוך שימוש בנימוק שמערכת התקשורת של הבונקר עלולה להיכשל בכל רגע, ובכך לנתק את היטלר משרשרת הפיקוד.
ב-25 באפריל, נשלח מטעמו של היטלר מברק לגרינג ובו הוא הודיע לו שהוא רואה במעשיו "בגידה מהדרגה הגבוהה ביותר", היטלר נתן לגרינג אפשרות להתפטר מכל תפקידיו "מטעמי בריאות" ובתמורה הוא יחוס על חייו. גרינג קיבל את ההצעה והתפטר בסיכומו של דבר. אולם, עד מהרה בורמן הוציא לגרינג צו מעצר והורה ליחידות האס אס לעצור את גרינג. ב-28 באפריל, היטלר גילה שמפקד האס-אס, היינריך הימלר ניסה לדון גם הוא בתנאי כניעה עם בעלות הברית.
ב-29 באפריל היטלר ניסח את צוואתו, בהמשך למברקו של גרינג, ולדיווחים שחיילי הצבא האדום נמצאים ברחובות שליד מעונו של היטלר, במסמך גרינג פוטר מכל תפקידיו ומשרדיו, וגורש מהמפלגה הנאצית. הצוואה הוכתבה על ידי היטלר למזכירתו האישית טראודל יונגה, באותו היום שבו היטלר התחתן עם אווה בראון, ולמחרת שניהם התאבדו.
היורש של היטלר היה לבסוף האדמירל קרל דניץ, לאחר שיוזף גבלס, שיועד בצוואה לתפקיד הקנצלר, התאבד אף הוא.
תרגום המברק לעברית

Mein Führer
קיבלתי היום תדריך מגנרל קולר על בסיס ההודעות שהוא קיבל מקולונל גנרל יודל והגנרל כריסטיאן, לפיהם האצלת לי סמכויות מסוימות והדגשת כי במקרה ויהיה צורך במשא ומתן, במיקומי הנוכחי אני אהיה במצב נוח יותר ממך בברלין.
ההבנות האלו היו כל כך מפתיעות ולא פשוטות עבורי, שאני מרגיש מחויב להניח, שבמקרה ולא אקבל ממך תשובה עד השעה עשר בערב, עלי להבין שאיבדת את חופש הפעולה שלך. במקרה כזה אני אראה את עצמי מחויב להחלטותיך, ואנקוט בפעולות הנדרשות לרווחת האומה והמולדת. אתה יודע מה הן תחושתיי כלפיך בשעות האלו, שהן הקשות ביותר בחיי, ואני לא יכול לבטא זאת במילים. מי יתן ואלוהים ישמור עליך ויאפשר לך למרות הכל להגיע הנה בהקדם.
הרמן גרינג הנאמן לך.
לקריאה נוספת

אנטוני ביוור, נפילת ברלין 1945 (2002), תרגם אריה חשביה, הוצאת יבנה, 2003. תרגום נוסף: עמנואל לוטם, הוצאת ידיעות ספרים, 2021.
ווליאם שירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי (1960), תרגום לעברית חיים גליקשטיין הוצאת שוקן 1961.
הערות שוליים

1 2  שירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, ניו יורק: שוסטר, 1960, עמ' 255
לואיז פלטשר

| --- | --- |

לואיז פלטשר, מאי 1979
 לידה:  22 ביולי 1934 ברמינגהאם, אלבמה, ארצות הברית
 פטירה:  23 בספטמבר 2022 (בגיל 88) צרפת
 שם לידה:  Estelle Louise Fletcher 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1958–2017 (כ־59 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל  Ramsay High School 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר פרס גלובוס הזהב פרס באפט"א פרס סאטורן
 פרופיל ב-IMDb
 
לואיז פלטשר (באנגלית: Louise Fletcher;‏ 22 ביולי 1934 – 23 בספטמבר 2022) הייתה שחקנית אמריקאית זוכת הפרסים: אוסקר, גלובוס הזהב, באפט"א וסאטורן. הייתה ידועה בעיקר בשל גילום דמותה של האחות ראטשד בסרט "קן הקוקייה", וגילום דמותה של וין אדאמי בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
ביוגרפיה > ראשית חייה

פלטשר נולדה בברמינגהאם שבאלבמה, לאסטל קלדוול ורוברט קייפרס פלטשר, איש דת אפיסקופלי שהקים יותר מ-40 כנסיות לאנשים חירשים. שני הוריה היו חירשים, ועבדו עם אנשים בעלי לקות בשמיעה. פלטשר ושלושת אחיה נולדו ללא לקות שמיעה. דודתה לימדה אותה לדבר והכירה לה את אמנות המשחק.
ב-1957 קיבלה תואר ראשון בדרמה מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ולאחר מכן עברה ללוס אנג'לס שם עבדה כמזכירה ביום ולקחה שיעורי משחק בלילה.
ביוגרפיה > קריירה

את קריירת המשחק שלה החלה פלטשר בהופעות בסדרות טלוויזיה. כאשר נישאה לג'רי ביק, היא לקחה פסק זמן מן הקריירה כדי לגדל את שני ילדיה. בשנת 1974 חזרה לעבוד בסרטים, ושיחקה בסרט "גנבים שכמונו", שבעלה השתתף בהפקתו לצד רוברט אלטמן שגם ביים את הסרט. כאשר לשניים היה ריב בפרויקט הבא של אלטמן, "נאשוויל", ליהק אלטמן לתפקיד אותו יצר במקור לפלטשר, את לילי טומלין. בינתיים, הבמאי מילוש פורמן שראה אותה בסרט "גנבים שכמונו", ליהק אותה לתפקיד האחות ראטשד בסרטו "קן הקוקייה", שעליו זכתה בפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי. בנאום הזכייה שלה באוסקר, השתמשה פלטשר בשפת הסימנים כדי להודות להוריה.
לאחר מכן שיחקה בסרטים רבים, בין הבולטים ביניהם הם: "סערת מוחין" משנת 1983 עליו זכתה בפרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר, "פרחים בעליית הגג" משנת 1987 עליו הייתה מועמדת לפרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר ו"משחקי פיתוי" משנת 1999.
היה לה תפקיד חצי קבוע בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" בין השנים 1993–1999, והיא הרוויחה שתי מועמדויות לפרס אמי, אחת על הופעת האורח שלה ב"סודות העיר" (1996) והשנייה על הופעתה ב"ג'ואן מארקדיה" (2004).
ביוגרפיה > חייה האישיים

פלטשר נשאה ב-1960 לג'רי ביק, סוכן ספרותי ומפיק, והתגרשה ממנו ב-1977. לזוג שני ילדים, שלמען גידולם לקחה פלטשר פסק זמן בן 11 שנים מן הקריירה שלה.
נפטרה ב-23 בספטמבר 2022.
פילמוגרפיה > קולנוע

גנבים שכמונו (1974)
קן הקוקייה (1975)
רולטה רוסית (1975)
מגרש השדים 2 (1977)
בלש בגרוש (1978)
התנהגות מוזרה (1981)
סערת מוחין (1983)
יורקת האש (1984)
לא פריירית של אף אחד (1986)
הנער שידע לעוף (1986)
פולשים מהמאדים (1986)
פרחים בעליית הגג (1987)
משיכה אירוטית (1988)
המובחר שבמובחרים (1989)
פלדה כחולה (1990)
משיכה אירוטית 2 (1995)
פקודת חיסול (1995)
שחיתות בצמרת (1996)
תיכון בראש טוב (1996)
שני ימים באל איי (1996)
האהבה הורגת (1998)
משחקי פיתוי (1999)
חשבון השטן (1999) - סרט טלוויזיה
הנאשמת (1999)
גבר מרושע מאוד (2000)
יותר כלבים מאשר עצמות (2000)
מוצאים בית (2003)
אדם הגוזז (2004)
חג המולד של דניס המאיים (2007)
אוכל החטאים האחרון (2007)
איש מושלם (2013)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

Of Two Minds ‏(2012) - סרט טלוויזיה של Lifetime
גירלבוס (2017)
דיוויזיית פאנצר מוצנחת הראשונה הרמן גרינג

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   לופטוואפה
 סוג:  שריון/פלשירמיאגר (צנחנים)
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  24 בפברואר 1933 – 8 במאי 1945 (12 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
דוויזיית פאנצר מוצנחת הראשונה "הרמן גרינג" (בגרמנית: Fallschirm-Panzer-Division 1. Hermann Göring) או בקיצור דיוויזיית הרמן גרינג, הייתה דיוויזיית עילית משוריינת אשר שירתה בלופטוואפה הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הוקמה ב-1933 כגדוד משטרתי על ידי הרמן גרינג ובשנים לאחר מכן גדלה לכדי דיוויזיה, אשר לקראת סוף המלחמה הצטרפה יחד עם "דיוויזיית פאנצר מוצנחת השנייה הרמן גרינג" לתוך "קורפוס הפאנצר המוצנח הרמן גרינג".
הדיוויזיה נחשבה יחידת עילית בוורמאכט הגרמני ולמרות היותה דיוויזיית שריון שירתה תחת חיל האוויר, מה שהיקנה לה מעמד פוליטי בתור היחידה האישית של הרמן גרינג (מפקד הלופטוואפה לאורך המלחמה). הדיוויזיה שירתה בצפון אפריקה, סיציליה ובחזית המזרחית עד אשר פורקה בסוף המלחמה ב-8 במאי 1945.
דיוויזיית הרמן גרינג נהנתה מאותו סטטוס של יחידת עילית בדומה לדיוויזיית גרוסדויטשלנד של הווארמכט ודיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה של הוואפן אס אס, שלוש הדיוויזיות הוקמו עם עליית השלטון הנאצי והתרחבו מכוח צבאי משטרתי קטן לכדי דיוויזיות יוקרתיות במהלך המלחמה.
הדיוויזיה הייתה מעורבת בפשעי מלחמה באיטליה ובמיוחד הייתה מעורבת בפשעי מלחמה בפולין שם השתמשו חיילי הדיוויזיה באזרחים כמגן אנושי בקרב על ורשה.
מבנה > רגימנט הגנרל גרינג - ספטמבר 1939

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מפקדת הרגימנט  מפקדת ארטילריה גדוד נ"מ כבד מס' I  גדוד נ"מ קל מס' II  גדוד זרקורים מס' III  גדוד נ"מ קל מס' IV  סוללת נ"מ כבד (ע"ג מסילת ברזל) וסוללת נ"מ קל |  |  |  |  |  |  |  גדוד משמר רגלי אסקדרון רכוב  פלוגת משמר מס' 9  פלוגת משמר מס' 10  פלוגת משמר מס' 11  גדוד עתודה  גדוד אימון |  |
מבנה > דיוויזיית הפאנצר הרמן גרינג - יוני 1943

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מפקדת הדיוויזיה רגימנט הפאנצר "הרמן גרינג" (2 גדודי שריון וגד' תותחי סער)  רגימנט פאנצרגרנדיר מס' 1 (3 גדודי רגלים רכובים)  רגימנט פאנצרגרנדיר מס' 2 (3 גדודי רגלים רכובים)  גדוד סיור משוריין "הרמן גרינג"  רגימנט ארטילריה משוריין "הרמן גרינג" (3 ובהמשך 4 גדודי תומ"תים)  גדוד קשר משוריין |  |  |  |  |  |  |  גדוד הנדסה משוריין  גדוד אימון ועתודה  יחידת הדרכת לחימה דיוויזיונית (Divisionskampfschule)  גדוד הספקה  גדוד סדנאת רק"ם (מכונאות רכבים)  גדוד רפואה  יחידת אדמיניסטרציה |  |
פשעי מלחמה

על פי דו"ח שהוציא ממשרד המלחמה הבריטי, חיילי הדיוויזיה היו מעורבים במספר פשעי מלחמה ופעולות נקם במהלך הלחימה באיטליה, בין היתר הדיוויזיה הייתה מעורבת בהוצאה להורג של כ-250 אזרחים איטלקיים בכפר סיווטלה אין וול די קיאנה סמוך לארצו ב-6 ביוני 1944.
כ-800 מחיילי הדיוויזיה היו מעורבים בלחימה באזור וולה שבמערב ורשה, היכן שהתרחש טבח המוני במהלך מרד ורשה בו מצאו את מותם בין 40,000 ל-50,000 פולנים. יחידות הדיוויזיה שלחמו באזור במהלך הטבח היו רגימנט הפאנצר II, רגימנט הפאנצרגרנדיר III ורגימנט הארטילריה IV. מקורות פולניים טוענים כי יחידות השריון של הדיוויזיה עשו שימוש באזרחים פולנים כמגן אנושי סביב טנקי הדיוויזיה במהלך המרד.
ראו גם

פלשירמיאגר - כוחות הצנחנים של הלופטוואפה
דיוויזיית גרוסדויטשלנד - הדיוויזיה המקבילה מבחינת יוקרה בכוחות היבשה (הר) של הורמאכט
דיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה - הדיוויזיה המקבילה מבחינת יוקרה בוואפן אס אס
לקריאה נוספת

Windrow, Martine. Luftwaffe Airborne & Field Units. UK: Osprey Publishing, 1972.
Ruffner, Kevin Conely. Luftwaffe Field Divisions. Oxford: Osprey Publishing, 1990.
Williamson, Gordon. The "Hermann Göring" Division. Oxford: Osprey Publishing, 2003.
פפטיד

פֶּפְּטִידִים (מיוונית: πεπτος, "מתעכל") הם שרשראות קצרות של חומצות אמינו, החל משתי חומצות אמינו, הקשורות ביניהן בקשר פפטידי.
הפפטיד מורכב משרשרת של חומצות אמינו. באיור מתואר המבנה הכללי של חומצת אמינו, כשה-R הוא קבוצה פחמנית המשתנה בין חומצות האמינו השונות ומהווה סימן ההיכר של כל חומצה אמינית (ישנן 20 חומצות אמיניות). קבוצת ה-R יכולות להכיל יסודות נוספים פרט לפחמן ומימן, אלו יתנו לה מאפיינים הידרופיליים-פולאריים-חומציים/בסיסיים או הידרופוביים-אפולאריים.
הבחנה בין פפטיד לחלבון

חלבונים מוגדרים גם הם כשרשרת של עד מאות חומצות אמינו. לכן, ההבחנה בין חלבון קצר לבין פפטיד ארוך אינה חד משמעית, וישנן כמה הגדרות שמבחינות בין פפטידים לחלבונים. על פי הגדרה אחת, פפטיד מכיל עד מספר מסוים (למשל 50) של חומצות אמינו, בעוד חלבון מורכב מיותר מ-50 חומצות אמינו. על פי הגדרה אחרת, פפטידים ניתנים לסינתזה מלאכותית, בעוד חלבונים אינם ניתנים לסינתזה מלאכותית בדרכים קונבנציונליות. הגדרה אחרת טוענת שפפטיד הוא חסר תפקיד ביולוגי בעוד לחלבון תפקיד ביולוגי. על פי הגדרה זאת, אותה שרשרת של חומצות אמינו תוכל להיות גם חלבון וגם פפטיד, תלוי בהקשר הביולוגי שלה. במקרים רבים, פפטיד הוא חלק מחלבון ומבצע משימות מסוימות במקום החלבון הארוך ממנו בהרבה.
ניתן לסווג פפטידים על פי אורכם. כך למשל דיפפטיד בנוי משתי חומצות אמינו, טריפפטיד משלוש חומצות אמינו וטטרהפפטיד מארבע. נונאפפטיד הוא פפטיד בן 9 חומצות אמינו, כדוגמת ההורמונים וזופרסין ואוקסיטוצין.
שימושים

השימוש העיקרי בפפטידים הוא בייצור נוגדנים. במקום להזריק חלבון שלם לגוף, ניתן להזריק פפטיד חלקי של החלבון, אשר יגרום לגוף לייצר נוגדנים לחלבון כולו.
תרופות שנועדו לחסום אתרים פעילים של חלבונים כגון תרופה נגד דחיית שתל.
הממתיק המלאכותי אספרטיים הוא פפטיד עם שתי חומצות אמינו: אספרטט ופנילאלנין כשהקצוות שלהן ממותלות.
שימוש נוסף בפפטידים הוא בספקטרוסקופיית מסה, כאשר חלבונים מזוהים על סמך פפטיד חלקי שלהם.
בפברואר 2005 הודיעו חוקרים מהטכניון שהצליחו ליצור מוליכים למחצה אורגניים על בסיס פפטידים.
שימושים > יצירת פפטידים נוגדי חיידקים

מחקר שנערך במכון וייצמן מצא שהפרוטאזום, המהווה חלק ממנגנון סילוק ופירוק החלבונים בתא, יודע לפרק חלבונים לפפטידים שהם בעלי יכולת פעולה נגד חיידקים. מדובר על מנגנון חיסוני שלא היה מוכר עד למחקר זה. צוות החוקרים מצא יותר מרבע מיליון פפטידים בעלי פוטנציאל לאפקט אנטי חיידקי. פפטידים אלה עשויים להוות בעתיד בסיס לתרופות חדשות בעלות מנגנון פעלה שונה מאנטיביוטיקה. המחקר נערך על ידי קבוצת חוקרים בהבלת פרופסור יפעת מרבל, ופורסם בתחילת מרץ 2025 בכתב העת Nature
סוגים

ישנם מספר סוגים עיקריים של פפטידים טבעיים, המסווגים על פי דרך יצירתם:
פפטידים ריבוזומליים – מסונתזים על ידי תרגום של mRNA. מתפקדים באורגניזמים גבוהים בעיקר כהורמונים או כמולקולות מבקרות. לדוגמה, נוירו-פפטידים משמשים כמולקולת סיגנל לתקשורות בין תאי עצב (נוירונים). פפטידים שונים אלו הם בעיקר ליניאריים, אך מופיעות גם צורות עגולות שלהם.
פפטידים לא ריבוזומליים – מופיעים בעיקר בחד-תאיים, צמחים ופטריות. בכלליות, פפטידים אלה הם ציקליים (בעלי מבנים ציקליים מורכבים) ומאחר והם מיוצרים על ידי מערכות שמייצרות גם חומצות שומן ופוליקטידים נמצא מולקולות היברידיות ממרכיבים אלו.
פפטידי עיכול – פפטידים שנוצרים כחלק מתהליך העיכול. בין פפטידים אלה גם נוירו-פפטידים הנקשרים לקולטני אופיואיד. ישנה השערה שבעלי פרופיל גנטי מסוים שאינם יכולים לפרק פפטידי-עיכול מעין אלה ובנוסף רגישים אליהם, ילקו בתסמינים נוירו-פתולוגיים כמו סכיזופרניה. פפטידים אלה הם בעצם פפטידים ריבוזומלים אשר מקורם הוא במזון.
סוגי הפפטידים המלאכותיים:
ישנם פפטידים טבעיים הנוצרים בגוף היצורים החיים, ישנם פפטידים המיוצרים בשיטות יצור של כימיה אורגנית על ידי מכונות ויש פפטידים שיצורים טרנסגניים מיצרים בעקבות מניפולציה גנטית שעשו להם אנשים. דוגמה לפפטידים שחייבים לייצר בעזרת מכונה הם הפפטידים המעגליים – פפטידים בהם החומצה האמינית הראשונה מחוברת לאחרונה. פפטידים כאלה מוצלחים לחיקוי או לחסימה של אתר פעיל של חלבונים.
קבוצה מיוחדת של פפטידים הם פפטידים אנטי-מיקרוביאליים או AMPs, אשר מתפקדים כאנטיביוטיקה ומסוגלים לחסל חיידקים פולשים לגוף.
ראו גם

פפטידים אנטימיקרוביאליים
הערות שוליים

↑  Karin Goldberg, Arseniy Lobov, Paola Antonello, Merav D. Shmueli, Idan Yakir, Tal Weizman, Adi Ulman, Daoud Sheban, Einav Laser, Matthias P. Kramer, Ronen Shteinvil, Guoyun Chen, Angham Ibraheem, Vera Sysoeva, Vered Fishbain-Yoskovitz, Gayatree Mohapatra, Anat Abramov, Sandy Shimshi, Kseniia Ogneva, Madhurima Nandy, Sivan Amidror, Hadar Bootz-Maoz, Shanny H. Kuo, Nili Dezorella, Assaf Kacen, Aaron Javitt, Gee W. Lau, Nissan Yissachar, Zvi Hayouka, Yifat Merbl, Cell-autonomous innate immunity by proteasome-derived defence peptides, Nature, 2025-03-05, עמ' 1–10 doi: 10.1038/s41586-025-08615-w
↑   גדעון לב, אוצר בתוך פח האשפה החלבוני: חוקרים ישראלים גילו מנגנון חיסוני חדש במקום מאוד לא צפוי, באתר הארץ, 5 במרץ 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533809505171  BnF: cb119402247 (data)  GND: 4045125-2  LCCN: sh85099692  NDL: 00569089  NKC: ph115712
קארינהאל

גרינג והיטלר מלווים את ארונה של קארין גרינג בקארינהאל, 19 ביוני 1934
גרינג מציג בקארינהאל את הרכבת המיניאטורית שלו ביום הולדתו ה-50 (21 בינואר 1943)
גרינג (אחוריו למצלמה) מקבל קצין אס אס בקארינהאל
שער הכניסה לקארינהאל, השריד היחידי
קארינהאל (בגרמנית: Carinhall) היה שם אחוזתו של הרמן גרינג שפוצצה בסיום מלחמת העולם השנייה.
רקע היסטורי

לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 קיבל גרינג מממשלת פרוסיה שטח של 1200 דונם ביער שורפהיידה (Schorfheide), 65 ק"מ צפונית לברלין. נוסף לזה הייתה לו אחוזת צייד ברומינטן (Rominten) בפרוסיה המזרחית, דירת שרד בברלין, בית באוברזלצבורג ושתי טירות באוסטריה שאותן "ירש" מסנדקו ומיטיבו הרמן פון אפשטיין.
גרינג בחר את המקום כי היה קרוב לברלין ואיפשר לו להמשיך בתחביבו - ציד. הוא הטיל את מלאכת תכנון ובניית בית אחוזת הציד על הארכיטקט הגרמני ורנר מארך, מתכנן האצטדיון האולימפי של ברלין. הוא החליט לקרוא למקום קארינהאל על שם אשתו המנוחה קארין (1888 - 1931) שעזבה למענו את בעלה ובנה, התחתנה איתו, וסעדה אותו לאחר פציעתו הקשה בפוטש בבית הבירה, כאשר היה מכור למורפיום, מרושש, מדוכא ולאחר ניסיון התאבדות.
קארינהאל

בית הציד היה עשוי מחומרים טבעיים מהאזור, עצים וסלעים. הבנייה הושלמה ב-אפריל 1934. בקומת הקרקע היה אולם קבלה גדול עם פוחלצים וקרניים של חיות, תבליט של היטלר ומעליו נשר. בקומה השנייה היה חדר עבודתו של גרינג כשציור שמן גדול של קארין תלוי על הקיר ומרפסתו משקיפה על אגם דלן.
גרינג הקים בשטח האחוזה מערת קבר לאשתו וביוני 1934 הוצאו עצמותיה מקברה בשוודיה והועברו לקבורה בקארינהאל בטקס ממלכתי בו השתתפו היטלר, הימלר ושאר הצמרת הנאצית.
ב-10 באפריל 1935 נישא גרינג לשחקנית אמי זוהנמן (1893-1973), בטקס נישואים ממלכתי בברלין. לאחר נשואיהם החליטו לגור באופן קבוע בקארינהאל ולהפוך אותה למעונו הרשמי והייצוגי של גרינג. לאחוזתו בפרוסיה המזרחית הוא קרא על שמה: "אמיהאל".
הרחבת קארינהאל

ב-1936 החלה הפיכת קארינהאל למעון ייצוגי של גרינג והוא נחנך ביולי 1937. המבנה הישן נבלע בתוך מבנה חדש גדול ממדים בן שתי קומות. במבנה החדש היה אולם קבלת פנים גדול. במרתף היה בית קולנוע, מתקני ספורט וסאונה. נבנה אגף לצוות העובדים. באגף מיוחד מוקמה מערכת רכבות מיניאטוריות עם פסי רכבת באורך של 600 מטר מתנת מדינת פרוסיה לגרינג שנהנה להפעיל אותה לאורחים מועדפים.
אורחים רבים ביקרו בקארינהאל וביניהם: הרברט הובר, צ'ארלס לינדברג, הדוכס מווינדזור ואשתו, בניטו מוסוליני, וילי מסרשמידט, מלכי בולגריה, רומניה, יוגוסלביה ועוד.
7 ק"מ מקארינהאל נבנה מבנה דמה של האחוזה כדי לבלבל את מפציצי האויב.
לאחר כישלונות הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה החל גרינג לנתק עצמו מהפיקוד והסתגר בקארינהאל ביחד עם אשתו ובתו אדה. הוא נהג להשתעשע עם שני גורי אריות שהוחלפו מדי פעם כאשר גדלו. גרינג החרים אלפי יצירות אמנות ואחסן אותם בקארינהאל, שם תכנן לבנות מוזיאון גדול על שמו שיכיל את יצירות האמנות השדודות, ולחנוך אותו ב-12 בינואר 1953, ביום הולדתו ה-60.