stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי נורווגיה–רוסיה
היסטוריה > 1814–1905

שוודיה ניהלה את יחסי החוץ של נורווגיה במהלך תקופה זו, ובשנת 1826 הוגדר קו הגבול בין שתי המדינות.
היסטוריה > 1917–1991

בשנת 1920 נחתמה אמנת סבאלברד, שעליהם חתמו שתי המדינות. בשנת 1924 כוננו מחדש היחסים בין המדינות, שנותקו בשנת 1917 בעקבות מהפכת אוקטובר. בסוף מלחמת העולם השנייה כבשו כוחות רוסיים חלק מצפון נורווגיה, אולם כבר בספטמבר 1945 הם פינו את האזור.
היסטוריה > אחרי 1991

במשך עשרות שנים היו חילוקי דעות בין המדינות, בשל זיהום האוויר הנגרם כתוצאה מפליטות גזים מנורילסק-ניקל במחוז מורמנסק, ועדיין הבעיה לא נפתרה, ומעיבה על היחסים בין המדינות.
בעבר היה סכסוך טריטוריאלי על ים ברנץ, אבל ב-27 באפריל 2010 החליטו נורווגיה ורוסיה לפתור באופן רשמי את הסכסוך. בשנת 2017 הקרמלין שלח הערכת איום לנשיא ולדימיר פוטין, והדגיש את האפשרות שהבעיה הזו תגרום לעימות ימי.
הסנקציות הבינלאומיות על רוסיה בעקבות מלחמת אוקראינה–רוסיה אומצו גם בנורווגיה. בצל המתיחות בין רוסיה למדינות המערב בשל המלחמה באוקראינה, מוסקבה האשימה את אוסלו במניעת אספקה לעיירה הרוסית בארנטסבורג שנמצאת בארכיפלג הנורווגי סבאלברד.
יחסים דיפלומטיים

נורווגיה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, ו-3 קונסוליות בארכנגלסק, מורמנסק וסנקט פטרבורג. מאידך, רוסיה מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו וקונסוליות בבארנצבורג וקירקנס.
יחסי סין–שוודיה

| יחסי סין–שוודיה |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: שוודיה


סין: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 450,295
אוכלוסייה
1,417,420,624: 10,636,207
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,554: 55,778
משטר
רפובליקה עממית: מונרכיה חוקתית

שגרירות סין בסטוקהולם, שוודיה
יחסי סין–שוודיה הם היחסים בין סין לבין שוודיה. שוודיה הייתה הראשונה במדינות המערב לכונן רשמית יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין, ב-9 במאי 1950.
היסטוריה

הקשרים בין שוודיה וסין התקיימו עוד במאה ה-17. שוודיה סחרה עם סין, דבר שתועד על ידי נילס מאטסון קיופינג. הוא ביקר בדרום סין על הספינה גוטנברג ב-1654 וכתב רישומים ממסעותיו לסין עם שובו לשוודיה. חברת הודו המזרחית השוודית סחרה עם סין בין 1731 ל-1813.
שוודיה הייתה הראשונה במדינות המערב לכונן רשמית את היחסים הדיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין. יחסים דיפלומטיים בין הרפובליקה העממית לבין הממלכה השוודית הוקמו באופן רשמי ב-9 במאי 1950. שוודיה הייתה המדינה המערבית הראשונה ליצור יחסים כאלה עם הרפובליקה העממית שאך נוסדה, ומסיבה זו יו"ר המפלגה הקומוניסטית הסינית מאו דזה-דונג החליט באופן אישי לקבל את השגריר השוודי, טורסטן האמרסטרום, כאשר הציג את מכתב האישורים שלו, דבר שהיה יוצא דופן, וסימן לכך שסין ייחסה חשיבות רבה לפריצת הדרך הדיפלומטית. שוודיה תמיד תמכה ברפובליקה העממית של סין בטענתה על המושב של סין באו"ם.
העתק מודרני של הספינה גוטנברג נבנה ונשלח מגטבורג, שוודיה, ב-2005. הספינה הגיעה לשאנגחאי, סין, ב-2006. הספינה התקבלה בברכה בשאנגחאי על ידי המלך קרל השישה עשר והמלכה סילביה משוודיה, אשר ערכו ביקור רשמי בסין באותה שנה. ההעתק חזר לעיר גטנברג ב-9 ביוני 2007, והתקבל בברכה על ידי נשיא סין, חו ג'ינטאו, שביקר בשוודיה בעיקר מסיבה זו, ועל ידי המלך קרל השישה עשר והמלכה סילביה.
שנת 2010 סימנה את יום השנה ה-60 של יחסי סין-שוודיה. החגיגות קיבלו תשומת לב בסין, עקב הקשרים המוקדמים בין המדינות. דבר זה הביא ליצירתו של מכון קונפוציס נורדי בשוודיה כדי לקדם ולפתח את מערכת היחסים הסינית-שוודית.
היחסים בין שתי המדינות

בשנת 2006 ערך הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-6.73 מיליארד דולר. שוודיה הפכה לשותפת הסחר התשיעית בגודלה של סין באיחוד האירופי, וסין הייתה שותפת הסחר הגדול ביותר של שוודיה באסיה זו השנה הרביעית.
יחסי נורווגיה–שוודיה

| יחסי נורווגיה–שוודיה |
| --- | --- |
נורווגיה: שוודיה


נורווגיה: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
323,802: 450,295
אוכלוסייה
5,603,951: 10,636,207
תמ"ג (במיליוני דולרים)
485,513: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
86,638: 55,778
משטר
מונרכיה חוקתית

אנדרטת השלום במורוקוליין, מימין (דרום-מזרח) - הצד השוודי, משמאל (צפון-מערב) - הצד הנורווגי
יחסי נורווגיה–שוודיה הם יחסי החוץ בין נורווגיה לבין שוודיה.
היסטוריה

לשתי המדינות יש היסטוריה ארוכה ביחד. שתיהן היו חלק מאיחוד קאלמאר בין 1397 ו-1523. איחוד בין שוודיה לנורווגיה התקיים בין השנים 1814 ל-1905, ובשנת 1905 קיבלה נורווגיה עצמאות משוודיה, והמדינות כוננו יחסים דיפלומטיים באותה שנה.
בקונגרס השלום הנורדי, שהתקיים בשנת 1910 הוחלט על הקמת מונומנט, כדי לציין 100 שנות שלום בין שתי המדינות. בניית המונומנט הסתיימה בשנת 1914, והמקום נקרא כיום מורוקוליין.
יחסים דיפלומטיים

לשוודיה יש שגרירות באוסלו ו-14 קונסוליות, בארנדל, אלסאנד, ברגן, בודו, המר, המרפסט, קירקנס, מאנדאל, מוס, נרוויק, פורסגרון, סטוונגר, טרומסה וטרונדהיים. לנורווגיה יש שגרירות בסטוקהולם ושלוש קונסוליות, בגטבורג, מאלמו וסונדסוואל.
שתי המדינות הן חברות מלאות במועצת אירופה ובמועצה הנורדית. ישנם כ-44,773 נורווגים החיים בשוודיה וכ-18,000 שוודים החיים בנורווגיה.
הגבול הבינלאומי

חציית הגבול בין שוודיה לנורווגיה היא פשוטה יחסית. לא נדרש דרכון בשל איחוד הדרכון הנורדי ואין חסימת גבול פיזית. עם זאת, מאז שנורווגיה היא לא חלק של האיחוד האירופי בדיקות מכס יכולות להתבצע בנסיעות ברכב כדי למנוע הברחות. אזרחים זרים שצריכים ויזה או לאחת המדינות אינם יכולים לחצות את הגבול באופן חוקי מבלי להחיל שוב את הוויזה. אין הגבלות על נורווגים ושוודים ללא עבר פלילי לחיות במדינה השכנה.
שגרירות נורווגיה בסטוקהולם
שגרירות שוודיה באוסלו
לשכת התיירות המשותפת במורוקוליין, חצוייה בין שתי המדינות, מימין (צפון-מערב) - החלק הנורווגי, משמאל (דרום-מזרח) - החלק השוודי
ראו גם

מורוקוליין
יחסי ניו זילנד – צ'ילה

| יחסי ניו זילנד – צ'ילה |
| --- | --- |
ניו זילנד: צ'ילה


ניו זילנד: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
268,838: 756,102
אוכלוסייה
5,236,268: 19,820,763
תמ"ג (במיליוני דולרים)
253,466: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,406: 16,928
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי ניו זילנד–צ'ילה הם היחסים דיפלומטיים בין הרפובליקה של צ'ילה וניו זילנד. שתי המדינות הם חברות ב-אסיה-פסיפיק לשיתוף פעולה כלכלי, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי והאו"ם.
היסטוריה

צ'ילה וניו זילנד הן שתי מדינות השוכנות לחופי האוקיינוס השקט, אולם הן מופרדות על ידי יותר מ-9,100 ק" מ (5,600 מייל) של מרחק. שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ב-1948, והשגרירויות נפתחו ב-1972. ב-1973, הגנרל הצ'יליאני אוגוסטו פינושה נטל את השלטון בצ'ילה לאחר הפיכה נגד ממשלתו של נשיא צ'ילה סלבדור איינדה. במהלך הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה, ניו זילנד לא ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם צ'ילה. כתוצאה מכך, מספר הפגנות התקיימו בשנות ה-70 ובשנות ה-80 בניו זילנד נגד ממשלת ניו זילנד השומרת על יחסים דיפלומטיים ומסחר עם המשטר הצבאי של צ'ילה. במהלך שנות ה-70, כמה אלפי פליטים צ'יליאנים נמלטו מהמדינה שלהם, בעיקר למדינות אחרות באמריקה הלטינית ומדינות באירופה. בתקופה זו, מעל ל-200 צ'יליאנים ביקשו מקלט בניו זילנד.
מאז סיומה של הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה, היחסים בין שתי המדינות השתפרו מאוד. לשתי המדינות יש אשרת עבודה וחופשה וגם התקיימו כמה ביקורים רשמיים שנעשו על ידי נשיאי/ראשי הממשלה ופקידי הממשלה. ב-1993, הנשיא הצ'יליאני פטריסיו איילווין הגיע לביקור רשמי בניו זילנד, והיה לראש המדינה הראשון של אמריקה הלטינית שביקר במדינה. שתי המדינות פועלות יחד למאבק בשינויי אקלים ושיפור החקלאות הגלובלית ומשדלות את הקהילה הבינלאומית כדי לסייע בשימור אנטארקטיקה. חברת התעופה הגדולה בצ'ילה, LATAM צ'ילה, מפעילה טיסות בין סנטיאגו דה צ'ילה ואוקלנד. ב-2012, הוענק לניו זילנד מעמד של משקיפה על הברית הפאסיפית, קבוצה אזורית הכוללת צ'ילה, קולומביה, מקסיקו ופרו.
ביקורים רשמיים

לנשיאות ביקורים של צ ' ילה, בניו זילנד
הנשיא פטריסיו אלווין (1993)
הנשיא אדוארדו פריי רואיס-טאגלה (1999)
הנשיא ריקארדו לאגוס (2000, 2004)
הנשיא מישל באשלה (2006)
ראש השרים ביקורים של ניו זילנד צ'ילה
ראש הממשלה ג'ני שיפלי (1999)
ראש הממשלה הלן קלארק (2000, 2004, 2006)
ראש הממשלה ג'ון קי (2013)
יחסי סחר

בשנת 2004, צ'ילה וניו זילנד חתמו על הסכם סחר חופשי (יחד עם ברוניי וסינגפור) המכונה השותפות הטראנס-פסיפית (P4). ב-2014, סך המסחר בין צ'ילה וניו זילנד הסתכם בכ-255 מיליון דולר. היצוא מצ'ילה לניו זילנד כולל: דיקט, חוט נחושת, שאינם מתמוססים כימי עיסת עץ, סודה סולפט. ניו זילנד היצוא בצ ' ילה כוללים: גבינה, חמאה ממרחי חלב, זרעים, פירות, נבגים לזריעה. החברה הגדולה ביותר של ניו זילנד, Fonterra, מחזיקה בנתח של 99% בחברת החלב הגדולה ביותר בצ'ילה, Soprole.
נציגויות דיפלומטיות

ניו זילנד מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה בלבד, ואילו צ'ילה מחזיקה בניו זילנד שגרירות בוולינגטון בלבד.
יחסי ניו זילנד – שוודיה

| יחסי ניו זילנד – שוודיה |
| --- | --- |
ניו זילנד: שוודיה


ניו זילנד: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
268,838: 450,295
אוכלוסייה
5,236,268: 10,636,207
תמ"ג (במיליוני דולרים)
253,466: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,406: 55,778
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי ניו זילנד–שוודיה הם יחסי החוץ בין ניו זילנד לבין שוודיה.
יחסים דיפלומטיים

לא לניו זילנד ולא לשוודיה יש שגרירות הממוקמת במדינה השנייה. ניו זילנד פתחה שגרירות בסטוקהולם במהלך שנת 2008, אך היא נסגרה ב-1-ביולי 2012, בעקבות החלפת הממשלה, וקודם לכן, לשוודיה הייתה שגרירות בוולינגטון, אשר נסגרה ב-1995.
מאז, ניו זילנד יוצגה באופן רשמי בשוודיה באמצעות השגרירות בבריסל, בלגיה, והשגרירות השוודי בקנברה, אוסטרליה מכסה גם את ניו זילנד. קונסוליית כבוד כללית שוודית ממוקמת בוולינגטון, וקונסוליית כבוד באוקלנד.
היחסים הפוליטיים, נחשבים טובים. בנוסף להיות שתיהן חברות בארגונים וקבוצות רב-לאומיות שונות, ממשלות ניו זילנד ושוודיה משתפות פעולה דרך קבוצת "חברי רפורמת הסבסוד של דלק המאובנים" ודרך "ברית מחקר גלובלית על גזי חממה חקלאיים. הסכם חופשות עבודה בין שתי המדינות קיים מאז 2001.
הגירה

במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19 ממשלת ניו זילנד השתמשה בסוכנים על מנת לגייס מהגרים מכל רחבי סקנדינביה. ב-1881 היו 1,264 ילידי-שוודיה שחיים בניו זילנד, ומספר זה התרחב ב-1901 ל-1548, לפני שפחת במידה ניכרת בעשורים הבאים. מאז שנת 2001 חלה צמיחה צנועה במספר השוודים שעוברים לניו זילנד, כאשר 1,353 אנשים דיווחו כי נולדו בשוודיה בשנת 2013 במפקד האוכלוסין של ניו זילנד. בנוסף, 1,401 ניו זילנדים ציינו יש להם שורשים שוודיים. ישנן שתי עמותות שוודיות בניו זילנד: Svenska Föreningen Nya Zeeland (האגודה השוודית בניו זילנד, בתרגום חופשי), אשר ממוקמת באוקלנד, ואיגוד שוודיה-ניו זילנד בע"מ בוולינגטון.
נכון ל-2001, 687 אנשים אשר נולדו בניו זילנד היו תושבי שוודיה. יש מועדון חברתי עבור הניו זילנדים החיים בשוודיה, כמו גם שני מועדונים משולבים עבור אוסטרלים וניו זילנדים במדינה.
סחר

ב-2014 הערך הכולל של הסחר הבינלאומי בין ניו זילנד ושוודיה עמד על 358 מיליון דולר ניו זילנדי. מתוך זה, 62 מיליון דולר ני"ז היה היצוא של ניו זילנד לשוודיה, והשאר היצוא של שוודיה לניו זילנד.
ב-2016, "אגודת העסקים ניו זילנד סקנדינביה" קידמה קשרים מסחריים בין שתי המדינות. הארגון המשותף לממשלה השוודית ולמגזר הפרטי במדינה, "שוודיה עסקית", מכסה גם את ניו זילנד במשרדיו בסידני, אוסטרליה.
יחסי נורווגיה–סין

| יחסי סין–נורווגיה |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: נורווגיה


סין: נורווגיה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 323,802
אוכלוסייה
1,417,420,624: 5,603,951
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 485,513
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,554: 86,638
משטר
רפובליקה עממית: מונרכיה חוקתית

יחסי הרפובליקה העממית של סין–נורווגיה כוננו באופן רשמי ב-7 באוקטובר 1950, וב-5 באוקטובר 1954 הוקמו הנציגויות הדיפלומטיות בשתי המדינות.
היסטוריה

המשלחת הדיפלומטית הנורווגית הראשונה בסין, נוסדה בשנת 1851 במהלך האיחוד השוודי-נורווגי. זו הוקמה בגואנגג'ואו. בשנת 1853, הוקמה קונסוליה חדשה בשאנגחאי, אשר הפכה בשנת 1863 לקונסוליה הכללית ואילו הקונסוליה בגואנגג'ואו ירדה מחשיבותה.
בשנת 1905 כאשר נורווגיה נפרדה משוודיה, היא הקימה משלחת דיפלומטית עצמאית בסין. שנה לאחר מכן, ערך דאי הונגקי, ראש מחלקת התרבות של שושלת צ'ינג ביקור ממלכתי ראשון בנורווגיה.
יחסים כלכליים

במהלך השנים, התפתחו הקשרים בין המדינות מיחסים תרבותיים ופוליטיים לקשרים בתחום הכלכלה, התעשייה והטכנולוגיה.
בשנת 2003, את היקף הסחר הבילטרלי בין סין ונורווגיה עמד על כ-1.76 מיליארד דולר. הסחר בין שתי המדינות גדל בהתמדה לאורך השנים.
בשנת 2008, היצוא מנורווגיה לסין עמד על 1.93 מיליארד דולר, ואילו היצוא מסין לנורווגיה עמד על 5.43 מיליארד דולר. בשנת 2009 היצוא הנורווגי לסין גדל ב-39% לכ-2.28 מיליארד דולר, וכלל ציוד, כימיקלים, מוצרים אופטיים ומכשירים רפואיים. היצוא מסין לנורווגיה עמד על כ-5.25 מיליארד דולר, גידול של 4.5% מהשנה שקדמה לה.
עיקר היצוא מסין לנורווגיה הם ספינות, טקסטיל, בגדים, ומוצרים מכניים ואלקטרונים.
עיקר היצוא מנורווגיה לסין הם נפט גולמי, מכונות ומוצרי חשמל, דשנים, ציוד בנייה וכרייה, מוצרי תעשייה, סלמון, וכן מתכות גולמיות.
פרשת הפרס נובל לשלום

היחסים בין המדינות עלו על שרטון בשנת 2010, בעקבות החלטת הפרלמנט הנורווגי להעניק את פרס נובל לשלום לפעיל זכויות האדם, ליו שיאובו, שישב בכלא בשל דעותיו. סין הגיבה בחריפות, וטענה כי ההחלטה תפגום ביחסים בין שתי המדינות. ואכן בעקבות כך בוטלה פגישה מתוכננת פגישה בבייג'ינג בין שרת הדיג הנורווגית ליסבת ברג-הנסן ורשויות פיקוח המזון הסינים. כמו כן בוטלו הופעות של המוזיקאי הנורווגי - אלכסנדר ריבק, זוכה אירוויזיון 2009, שהיו אמורות להתקיים בסין. בתחילת דצמבר אותה שנה, הודיעה נורווגיה על השעיית שיחות הסחר עם סין, ורק בשנת 2016 התחדשו היחסים בין המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

נורווגיה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג ו-2 קונסוליות בגואנגג'ואו, ושאנגחאי, ואילו סין מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו בלבד.
יחסי סרי לנקה – שווייץ

| יחסי סרי לנקה – שווייץ |
| --- | --- |
סרי לנקה: שווייץ


סרי לנקה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
65,610: 41,277
אוכלוסייה
23,177,645: 8,948,711
תמ"ג (במיליוני דולרים)
84,357: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,640: 98,890
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי סרי לנקה–שווייץ הם היחסים הדו צדדיים, הפוליטיים, המדיניים והשיתופיים בין סרי לנקה ושווייץ. יחסים הדיפלומטיים בוססו בשנת 1956, ובעיקר כוללים את היחסים הכלכליים ושיתוף הפעולה בין המדינות.
היסטוריה

שווייץ מיד הכירה בעצמאותה של סרי לנקה ב-1948. כינון היחסים הדיפלומטיים התרחש שבע שנים מאוחר יותר, ב-1956. מועצת הברית של שווייץ מינתה את השגריר הראשון לקולומבו ב-1968.
יחסים דיפלומטיים

בשנות השמונים התגברו היחסים הפוליטיים בין שווייץ לסרי לנקה בעקבות טמילים רבים מסרי לנקה שנמלטו מהעימות האתני כדי למצוא מקלט בשווייץ.
יחסי מולדובה–שווייץ

| יחסי שווייץ–מולדובה |
| --- | --- |
שווייץ: מולדובה


שווייץ: מולדובה
שטח (בקילומטר רבוע)
41,277: 33,851
אוכלוסייה
8,948,711: 3,012,013
תמ"ג (במיליוני דולרים)
884,940: 16,539
תמ"ג לנפש (בדולרים)
98,890: 5,491

יחסי מולדובה–שווייץ הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין רפובליקת מולדובה לבין הקונפדרציה השווייצרית. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 בספטמבר 1992. מולדובה מיוצגת בשווייץ באמצעות שגרירות האו"ם בז'נבה. שווייץ מיוצגת במולדובה באמצעות השגרירות בקייב, בירת אוקראינה, וכן בקונסוליית הכבוד בקישינב. מאז 1992 ביקרו בשווייץ מספר פקידים בכירים ממולדובה כדי לדון בשיפורים ביחסים בין שתי המדינות. כמו כן, סיפקה שווייץ סיוע משמעותי למולדובה.
ביקורים מדרג גבוה והצהרות

באפריל 1992 הנספח הצבאי השווייצרי במוסקבה ציין כי שווייץ נועדה ליצור קישורים בין המוסדות הצבאיים השווייצריים והמולדובים ולסייע למולדובה לחזק את הכוח ההגנתי.
בינואר 1999, ביקר הנשיא המולדובי פטרו לוצ'ינסקי בשווייץ, וקבע כי יש התקדמות בהרחבת היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות.
באוקטובר 2006, השגריר יוצא הדופן ומיופה הכוח של שווייץ למולדובה, כריסטיאן פסלר הצהיר כי שווייץ תומכת במאמצי האינטגרציה האירופית של המולדוביים, ומקווה להסדר בדרכי שלום של הסכסוך הטרנסניסטרי.
ביוני 2008, סגן ראש ממשלת מולדוביה ושר החוץ האינטגרציה האירופית, אנדריי סטרטן ביקר בשווייץ, ונפגש עם בכירים כדי לדון על שיפור היחסים בין שתי המדינות, בדגש על נושאים כגון הסדרי ויזה משותפים, שיתוף פעולה, מאמצים חברתיים, תיירות וחינוך, ואף ציינו תוכניות לפתוח שגרירות של שווייץ בקישינב.
בדצמבר 2008 ולרי אוסטלפ, סגן שר החוץ של מולדובה, ביקר בשווייץ ונפגש עם בכירים על מנת לדון על הזדמנויות לשיפור היחסים הכלכליים.
הסכמים

החל משנת 2008, מולדובה ושווייץ חתמו על תריסר הסכמי ידידות, כאשר חצי מהם היו כלכליים.
סיוע

בשנת 1996 דווח כי תוכנית המיקרו-ארגונית השווייצרית-אמריקאית מלווה כסף לעסקים קטנים והלוואות כדי לסייע למפעלים צעירים במולדובה. המזכירות לענייני כלכלת המדינה בשווייץ הייתה אחראית למימון הפרויקט ב-2005 במטרה לסייע למשרד הכלכלה והמסחר המולדובי בשיפור רמת השקעת חוץ ישירה.
הסוכנות השווייצרית לפיתוח ושיתוף פעולה (SDC) הייתה פעילה במולדובה מאז 2000, ותמכה במתן סיוע הומניטרי. SDC תמכה אף בארגון הבינלאומי להגירה ב-2001, כדי להתחיל את תוכנית ההחזרה עבור קורבנות של סחר בנשים. הארגון הבינלאומי Terre des hommes בלוזאן היה פעיל במולדובה מאז 2005, וסייע במתן תמיכה והדרכה של הרשויות בהגנה על ילדים בסיכון של הזנחת הורים, התעללות, ניצול, וסחר בסמים. המכון הטרופי בשווייץ סיפק סיוע למולדובה מאז 2006 בטיפולים טרום לידתיים.
יחסים כלכליים

שווייץ היא שותפת המסחר ה-14 בגודלה של מולדובה.
ביולי 2000, הנשיא של חברת התעופה השווייצרית "קרוסאייר" נפגש עם נשיא מולדובה, פטרו לוצ'ינסקי והביע נכונות להרחיב את השותפות עם אייר מולדובה שבבעלות המדינה, ולקחת חלק בהפרטה של אייר מולדובה. הממשלה המולדובית אף ניהלה משא ומתן עם Militzer & Münch על הזיכיון לנהל את חברת הרכבת הלאומית של מולדובה. אלן בנץ' מתוך מחלקת החוץ של המזכירות של כלכלת שווייץ הצהיר בראיון כי היו הזדמנויות עסקים שווייצריות-מולדוביות רבות.
בדצמבר 2008, יזמים מולדובים בשווייץ השתתפו בפורום מאורגן שהוקם על ידי לשכת המסחר השווייצרי-מולדובי, עם המרצים האורחים פייר-פרנסואה אונגר, שר הכלכלה והבריאות של קנטון ז'נבה, ושר האוצר המולדובי, מריאן דרלשיאנו.
שונות

ביוני 2003 הפרלמנטרית השווייצרית רות-גבי ורנוט-מנגולד הציגה דו"ח על סחר באיברים מול מועצת אירופה, יחד עם ראיות בנושא שנאספו במולדובה. הדבר עורר ברשויות השווייצריות רצון לשקול חקיקה חדשה, כדי למנוע ניצול לרעה של תרומות איברים.
ראו גם

יחסי אוסטריה–שווייץ
יחסי ליטא–פולין

| יחסי ליטא–פולין |
| --- | --- |
ליטא: פולין


ליטא: פולין
שטח (בקילומטר רבוע)
65,300: 312,685
אוכלוסייה
2,842,012: 38,304,090
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,836: 811,229
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,388: 21,179
משטר
רפובליקה

יחסי ליטא–פולין הם היחסים ההדדיים בין ליטא ופולין, שראשיתם במאה ה-13, לאחר שהדוכסות הגדולה של ליטא תחת מינדאוגאס רכשה חלק משטחה של רוס, ובכך נוצר לה גבול משותף עם ממלכת פולין. לאחר מכן השתפרו היחסים בין המדינות, בסופו של דבר נוצרה אוניה פרסונלית בין שתי המדינות. מאמצע המאה ה-16 עד שלהי המאה ה-18 פולין וליטא היו מאוחדות, כחלק מהאיחוד הפולני-ליטאי, אולם הם הופרדו בעקבות חלוקת פולין על ידי אוסטריה, פרוסיה ורוסיה. לאחר מלחמת העולם הראשונה קיבלו שתי המדינות את עצמאותן מחדש, אך היחסים החריפו בהתמדה בשל עליית הרגשות הלאומניים. התביעות המנוגדות על אזור וילנה, הובילו לעימות מזוין, שהחמיר את יחסי המדינות בין שתי מלחמות העולם. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות על ידי ברית המועצות וגרמניה הנאצית, אבל היחסים בין הפולנים והליטאים נשארו עוינים. לאחר תום מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות חלק מהגוש המזרחי, ולאחר נפילת הקומוניזם חודשו היחסים בין שתי המדינות.
היסטוריה

מפה של פולין מתחילת המאה ה-11, המראה את פולין וליטא מופרדות על ידי פרוסיה העתיקה ורוס של קייב
מפת פולין במחצית הראשונה של המאה ה-13, המראה את הגבול בין דוכסות מזוביה וליטא
מפת פולין וליטא בסביבות 1275-1300
מפת פולין וליטא בסביבות 1333 - 1370
מפת פולין וליטא בסביבות 1370 - 1382
מפת פולין וליטא בסביבות 1386 - 1434
מפת פולין וליטא בסביבות שנת 1466
מפה של פולין וליטא בסביבות שנת 1526
מפת האיחוד הפולני-ליטאי לאחר הקמתו בשנת 1569, שטחים אוקראינים הועברו תחת שליטה מנהלית של הכתר הפולני
מפה של ליטא בסביבות 1867-1914, תחת שלטון האימפריה הרוסית
הגבול הפולני-ליטאי בשנים 1918-1939
היסטוריה > ימי הביניים

במהלך המאה ה-13 הוקמה הדוכסות הגדולה של ליטא, ובמהלך המאה ה-14 נוצר לה גבול עם ממלכת פולין, בעקבות חורבן פרוסיה הישנה והשבטים היוטבינגים. בתחילה היו כמה סכסוכים צבאיים בין המדינות, אולם באמצע שנות ה-20 של המאה ה-14 נחתמה ברית בין מלך פולין, ולדיסלב הראשון, לבין הדוכס הגדול של ליטא, גדימינאס. בנו של ולדיסלב, קז'מייז' השלישי, מלך פולין, התחתן בשנת 1325 עם בתו של גדימינאס, ובעקבות כך השתפרו מאוד יחסי המדינות. בשנת 1358 נחתם הסכם בין דוכסות מזוביה לבין הדוכסות הגדולה של ליטא, אשר התווה את הגבול בין שתי המדינות. בשנת 1385 הוביל האיום המתגבר של המסדר הטבטוני לברית תקיפה בין המדינות, ואיחוד קראו, סימן את תחילתו של האיחוד הפולני–ליטאי. ברית זו התחזקה על ידי הניצחון הפולני-ליטאי על האבירים הטבטונים בשנת 1410 בקרב גרונוולד.
ככל שליטא הייתה יותר ויותר מאוימת על ידי נסיכות מוסקבה, היא ביקשה לחזק את הקשרים עם פולין. בשנת 1569 נחתם איחוד לובלין, אשר הביא להקמת האיחוד הפולני-ליטאי, שהתקיים עד לחלוקת פולין בסוף המאה ה-18.
תחת השלטון הרוסי (1795–1914)

לאחר החלוקה השלישית של האיחוד הפולני-ליטאי בשנת 1795, שלטה האימפריה הרוסית ברוב חלקי ליטא וכן בבירה וילנה. בשנת 1812 קיבלו הליטאים את כוחותיו של נפוליאון כמשחררים, אולם לאחר תבוסתו של הצבא הצרפתי ועזיבתו את האזור החל הצאר ניקולאי הראשון בתוכנית רוסיפיקציה אינטנסיבית.
האזור הדרום-מערבי של ליטא, שניתן לפרוסיה בשנת 1795 והיה לחלק מדוכסות ורשה קצרת הימים בשנת 1807, הפך בשנת 1815 לחלק מממלכת פולין החדשה – ממשלת בובות שנשלטה לגמרי על ידי הרוסים.
הליטאים והפולנים ניסו פעמיים למרוד באימפריה הרוסית, בשנת 1831 ובשנת 1863, אולם ללא הצלחה. ניסיון המרד ב-1863, שלו ניתן השם "מרד ינואר", החל כהתקוממות של פולנים צעירים כנגד גיוסם לצבא הרוסי, אליהם הצטרפו במהרה קצינים ופוליטיקאים ליטאים שביקשו להשיב את האיחוד הפולני-ליטאי. המורדים השתמשו בטקטיקות גרילה כנגד הצבא הקיסרי, אולם לא צלחו שום ניצחון חשוב. עונשים כבדים שניתנו למורדים, כמו הוצאות להורג וגלות בסיביר, גרמו לרבים לנטוש את רעיון המרד המזוין.
מרד ינואר שכנע פוליטיקאים רוסים רבים כי המכשול הגדול ביותר שעומד בפני רוסיפיקציה מלאה של ליטא הוא ההשפעה הפוליטית והתרבותית של פולין. הרוסים האמינו כי אם יצליחו להרחיק את האיכרים הליטאים מההשפעה של האצולה הפולנית ושל הכנסייה הקתולית, הם יושפעו יותר בקלות על ידי התרבות הרוסית ויתבוללו.
ב-13 במאי 1863 מינה הצאר הרוסי אלכסנדר השני את הפוליטיקאי מיכאיל ניקולאייביץ' מוראבנוב כמושל הכללי של גוברניית וילנה (רוב ליטא של היום), שתפקידו כלל את דיכוי המרד הליטאי-פולני ואת יישום תוכנית הרוסיפיקציה במחוז. מוראבנוב הכין תוכנית רוסיפיקציה ארוכת-טווח, שמטרותיה העיקריות היו: סילוק השפה הפולנית מחיי היום יום; מניעת העסקת קתולים במוסדות ממשלתיים; הגבלת הכנסייה הקתולית; הפצת הנצרות האורתודוקסית; החלפת בתי הספר הכפריים הליטאים בבתי ספר רוסיים; עידוד רוסים להתיישב בליטא; החלפת הכתב הלטיני בכתב הקרילי; איסור על הוצאת כתבים ליטאים בכתב לטיני.
ב-22 במאי 1864 אישר הצאר את התוכנית, ומספר ימים לאחר מכן פרסם מוראבנוב את הצו הרשמי שאסר על הוצאת עיתונים וספרים בכתב הלטיני. הוצאת כתבים בשפה הלטינית בכתב קרילי דווקא עודדה. האיסור, שנמשך כ-40 שנה, גרם להתעוררות תחושת הלאומיות הליטאית בקרב העם.
תחת השלטון הרוסי (1795–1914) > בין המלחמות

בעקבות תבוסת האימפריה הרוסית במלחמת העולם הראשונה, חידשו פולין וליטא את עצמאותם. העצמאות החדשה של ליטא ופולין הובילה לסכסוכי גבול ארוכים, במיוחד באזור העיר וילנה, שנחשבה לבירה ההיסטורית של ליטא אולם רוב האוכלוסייה בה הייתה ממוצא פולני. סכסוכים אלו הובילו בשנת 1920 למלחמת פולין-ליטא, שנמשכה מספר חודשים. באותו זמן ביקשו גם הסובייטים לכבוש שטחים אלו, אולם הם הובסו על ידי הפולנים במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית. באוקטובר 1920, לאחר שהחלו הסובייטים לסגת מהאזור, כבשו כוחות מורדים של הצבא הפולני את וילנה וסביבתה והקימו את רפובליקת מרכז ליטא. הרפובליקה התקיימה במשך 18 חודשים, שלאחריהם סופח האזור לפולין לאחר בחירות כלליות.
מחוז וילנה, שכלל את דרום-מזרח ליטא המודרנית וחלק מצפון-מערב בלארוס המודרנית, סופח רשמית לפולין באישור חבר הלאומים בשנת 1922, אולם ליטא המשיכה לטעון לבעלות על וילנה, בירתה ההיסטורית. הממשלה הליטאית, שישבה בבירה הזמנית קובנה, סירבה לקבל את ההשתלטות על הפולנית על אזור וילנה, וניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם פולין.
במשך שנים רבות האמינו רבים בצבא הליטאי כי מכיוון שלליטא ולפולין היה אויב משותף (ברית המועצות), צריכות שתי המדינות לסיים את החרם הדיפלומטי ביניהן. בשנת 1938, לאחר תקרית בגבול שבין שתי המדינות שבה נהרג חייל פולני, הציבה פולין אולטימטום לליטא, לפיו אם היא לא תחדש את השיחות הדיפלומטיות תוכרז עליה מלחמה. הליטאים, שידעו כי במצב של מלחמה עם פולין לא תהיה להם שום עזרה מבחוץ, הסכימו לשוב ולהידבר, ושני הצדדים חתמו על הסכם בטאלין שבאסטוניה. אף על פי שליטא עדיין טענה לבעלות על אזור וילנה, השתפרו מאוד היחסים בין שני העמים והרוחות שככו.
במאי 1939, לנוכח האגרסיביות הגרמנית הגוברת והחשש ממלחמה, הציעה ליטא לפולין לחתום על ברית צבאית בין שתי המדינות, אולם הפולנים סירבו להצעה.
תחת השלטון הרוסי (1795–1914) > מלחמת העולם השנייה

באוגוסט 1939 נחתם הסכם ריבנטרופ–מולוטוב בין גרמניה הנאצית לברית המועצות, שקבע בין השאר את חלוקת המדינות הבלטיות בין שני הצדדים. למרות שלפי ההסכם ליטא הייתה אמורה להיות מסופחת לגרמניה, סירובה לתמוך בהתקפה הגרמנית על פולין גרם לכך שהיא סופחה לבסוף לברית המועצות. הצבא האדום, שכבש את וילנה מידי הפולנים, העביר את העיר לשליטת הליטאים. באוקטובר 1939 הוצבו במדינה 20,000 חיילים סובייטים, ובקיץ 1940 נכבשה ליטא על ידי הצבא האדום. בקיץ 1941 נכבשו ליטא והחלק המזרחי של פולין על ידי הוורמאכט במהלך מבצע ברברוסה, וסבלו מכיבוש קשה ומשעבד מידי הגרמנים. בנוסף, הגרמנים טבחו ברוב יהודי ליטא, והקימו בפולין גטאות, מחנות ריכוז ומחנות השמדה, שבהם נרצחו רוב יהודי פולין, ואף יהודים ממדינות אחרות, כחלק מהפתרון הסופי - השואה.