stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית אדום (מה נשמע בבית)
הערות שוליים

↑  ראו: קלדרון, נסים "מה נשמע בבית?", nrg‏, 27.10.2001.
↑  ראו: פרק 1: מה נשמע בבית ?", אתר הרשות השנייה.
↑  גדעון עפרת בספר "בספרייתו של אריה ארוך" מזהה את שם הציור כ"בית כנסת ודמויות". מרדכי עומר מתארך את הציור בין השנים 1955-1956.
↑  ראו: בלס, גילה (עורכת), ד" חיים גמזו: ביקורות אמנות, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2006, עמ' 177.
↑  ראו: עפרת, גדעון, "בעקבות הבית האדום של אריה ארוך", סטודיו, גיליון מס' 62, מאי 1955, עמ' 35.
↑  ראו: עפרת, גדעון, "בעקבות הבית האדום של אריה ארוך", סטודיו, גיליון מס' 62, מאי 1955, עמ' 35. ראו גם: "אמנות היא מכתב", באתר "המחסן של גדעון עפרת".
↑  ראו: עומר, מרדכי, אריה ארוך, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2003, עמ' 310.
↑  ראו: עפרת, גדעון, בספרייתו של אריה ארוך, בבל, 2001, עמ' 210.
↑  ראו: גינתון, דוד, "הנציבה העליונה", המדרשה, מס' 3, 2000, עמ' 201-248.
"דמויות בבית כנסת" (1955). לשעבר באוסף יוסף חכמי, הפניקס חברה לביטוח.
דיונון ענק

| דיונון ענק |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: סילוניות
סדרה:: דיונוני רחף
משפחה:: דיונוני ענק
סוג:: דיונון ענק
מינים
 דיונון ענק אטלנטי (Architeuthis dux)  Architeuthis hartingii  Architeuthis japonica  Architeuthis kirkii  Architeuthis martensi  Architeuthis physeteris  דיונון ענק דרומי (Architeuthis sanctipauli)  Architeuthis stockii
שם מדעי
 Architeuthis ‏סטינטרופ, 1857
תחום תפוצה

דיונון ענק (שם מדעי: Architeuthis) הוא סוג של רכיכה ימית במחלקת סילוניות (Cephalopoda) שנחשב פעם כיצור אגדי. היצור מיוצג על ידי לפחות שמונה מינים של הסוג Architeuthis. דיונוני ענק הם סוג של דיונון החי במים עמוקים והמסוגל לגדול לממדי ענק: הערכות עכשוויות אומדות את האורך המקסימלי מקצה סנפיר הזנב ועד לקצה של שתי זרועות הציד הארוכות של הזכר ב-10 מטרים ושל הנקבה ב-13 מטרים (ובכך הוא שני בגודלו רק לדיונון עצום ואחד היצורים החיים הגדולים ביותר). אורך הגלימה עם זאת הוא רק שני מטרים לערך (יותר לנקבות, פחות לזכרים) ואורך הדיונון למעט זרועות הציד הוא כ-5 מטרים. קיימות טענות על דיווחים של פרטים בגודל של עד 20 מטר, אך אף אחד מהם לא מתועד באופן מדעי.
לאורך ההיסטוריה נחשב יצור זה לאגדי, ובאמת עדיין קשה לתעד אותו, והמפגש איתו נדיר. רק באוקטובר 2004 הצליחו חוקרים יפנים לצלם לראשונה דיונון ענק חי בבית הגידול הטבעי שלו. צוללות רובוטיות עוזרות לתעד את היצור, לאור העובדה שהוא רגיל לשהות במעמקים. אל הצוללת ניתן להוסיף פיתיון המושך את הדיונון לכיוונה.
ביולוגיה

למרות אורכם הרב, דיונוני הענק קלים בהשוואה לטורף העיקרי שלהם, הראשתן-גדול הראש, מכיוון שעיקר אורכם הוא שמונה הזרועות ושתי זרועות הציד: משקלם של הפרטים שנלכדו נמדד במאות ולא באלפי קילוגרמים. פרטים צעירים שנמצאו לאחר שלב הלרווה (זחל) נתגלו במי החופים של ניו זילנד, ויש תוכניות ללכוד פרטים נוספים מסוג זה ולשמרם באקווריום בניסיון ללמוד יותר על המאפיינים והמנהגים של היצור.
תהליך הרבייה של הדיונון הענק הוא עדיין בגדר תעלומה, אך מה שידוע מוזר ומרתק כאחד. דיונון ענק זכר מצויד בצינור להעברת זרע באורך של מעל ל-90 ס"מ המתחיל בתוך הגלימה של הדיונון ומשמש כנראה להזרקת חבילות מכילות זרע לתוך זרועותיה של הנקבה. השאלה כיצד בדיוק עובר הזרע משם לקבוצת הביציות היא נושא נתון בוויכוח. תגלית מהזמן האחרון בטסמניה של פרט נקבה שלה מחוש משני הצמוד לבסיסן של שמונה הזרועות, יכול להוות רמז חיוני בפתרון חידה זו.
לדיונון הענק העיניים הגדולות ביותר מכל היצורים החיים (קוטרן כ-30 ס"מ). זרועותיו מצוידות במאות כפתורי הצמדה, שכל אחד מהם מחובר לזרוע ב"גבעול" ומצויד בהיקפו בטבעת שיניים חדות אשר נועדו לסייע לו בלכידת טרפו; הדיונון נצמד בצורה איתנה לטרף הן באמצעות הצמדה והן באמצעות יצירת נקבים בעורו. קוטרם של כפתורי ההצמדה נע בין 2 ס"מ ל-5 ס"מ. תופעה נפוצה היא ראיית הצלקות המעגליות שהם יוצרים באזור הראש של הלווייתן ראשתן גדול-הראש, במהלך טריפת דיונוני ענק. מבדיקת תוכן קיבתו ידוע כי הטורף הנוסף היחיד של דיונוני הענק הוא הישנונן הפסיפי (סוג של כריש) המצוי במימי אנטארקטיקה, אך לא ידוע אם כרישים אלה צדים את הדיונון או שהם אוכלי נבלות של דיונונים מתים. מכיוון שהראשתנים גדולי-הראש התמחו באיתור דיונוני הענק, ניסו המדענים לבצע תצפיות בעומק אחר הראשתנים גדולי-ראש במטרה לחקור את הדיונון.
אחת התופעות המיוחדות של הדיונון הענק (ושל סוגים נוספים של דיונונים גדולים) היא יכולתם לצוף תוך שהם נעזרים באמוניה המצויה ברקמותיהם, מאחר שצפיפותה קטנה מזו של מי הים. מאחר שהם חסרים את שלפוחית השחייה המלאה באוויר, המשמשת דגים למטרה זו, הם מנצלים את האמוניה (בצורת אמוניום כלוריד) בנוזל שברקמות גופם. עובדה זו הופכת את הדיונון הענק לבלתי אכיל לבני האדם, אף על פי שנראה כי הראשתנים גדולי-ראש דווקא נמשכים או לפחות סובלניים לטעם זה.
כמו כל בעלי החיים במחלקת הסילוניות, הם משתמשים באיברים מיוחדים הקרויים "סטאטוציסט" לשם התמצאות ותנועה במים. ניתן לנחש את גילו של הדיונון הענק באמצעות "טבעות גדילה" המצויות ב"סטאטוליט" שבסטאטוציסט, בדומה לטבעות גדילה בעצים. רוב המידע על בעלי חיים אלה מגיע מהערכות המתבססות על איברים אלו ועל מקורי האכילה הקרניים שלא עוכלו שנמצאו בקיבותיהם של ראשתנים גדולי-ראש.
היסטוריה

מידע מאומת ראשון על הדיונון הענק התקבל ב-1873 כשדיונון התקיף כומר ונער בסירה קלה באי בל שבניופאונדלנד. גוויית דיונון ענק נסחפה לחוף בנמל גלובר שבניופאונדלנד ב-2 בנובמבר 1878. אורך גופו היה 6.1 מטרים ואורך אחת מזרועותיו נמדדה כ-10.7 מטרים ומשקלו הוערך ב-2.2 טונות (2,200 קילוגרם).
החיפוש אחר Architeuthis חי כלל ניסיונות למצוא דיונונים צעירים, כולל בשלב הלרווה (פגית). כ-65 פרטים, חמישית ממספר הדיונונים הענקיים שנמצאו נלכדו במי החופים שמול ניופאונדלנד, האחרון בדצמבר 2004.
ב-27 בספטמבר 2005 פרסמו מדענים מעל ל-500 צילומים של דיונון חי שהתבצעו בסוף אוקטובר 2004. סדרת הצילומים שנערכו בעומק של 900 מטר מול איי בונין שביפן, הראו דיונון מתביית על חוט פתיון ועוטף אותו ב"כדור של זרועות". החוקרים הצליחו לאתר מיקום אפשרי של דיונון ענק בכך שעקבו באופן צמוד אחרי תנועות של ראשתנים גדולי-ראש. לדברי "צונאמי קובודרה" מהמוזיאון היפני הלאומי למדע שבטוקיו "ידענו שהם ניזונים מהדיונונים, וידענו מתי ועד איזה עומק צללו, אז השתמשנו בהם על מנת שיובילו אותנו אל הדיונון". קובודרה וקיוצ'י מורי מ"איגוד צופי הלוויתן של אוגאסאווארה" דיווחו על ממצאיהם לחברה המלכותית.
בין השאר, התצפיות מוכיחות על מנהגי הציד של Architeuthis בוגר, נושא שהיה נושא לספקולציה משמעותית. הצילומים הראו תבנית ציד תוקפנית של הדיונון כלפי הפיתיון, שהובילו אותו לשפד זרוע ציד על הקרסים שעליהם הוצמד הפיתיון. תצפית זו הפריכה את התאוריה שהדיונון הענק נסחף בזרמים ואוכל כל מה שצף לידו, כשהוא כמעט ואינו נע על מנת לחסוך אנרגיה. נראה כי למין הרגלי אכילה לוחמניים הרבה יותר.
בשלהי המאה ה-20 תואר בפרוטרוט דיונון גדול עוד יותר, הקרוי דיונון עצום (Mesonychoteuthis hamiltoni) לאחר שנתגלו פרטים ממין זה. דיונון זה שוכן במימי אנטארקטיקה, ושלא כמו הדיונון הענק, מסתמך על קרסים דמויים טופרים וכפתורי הצמדה על זרועותיו וזרועות הציד על מנת ללכוד טרף. על אף שגופו גדול מהדיונון הענק, זרועות הציד שלו קצרות במידה ניכרת. מאמינים כי הוא אחראי לצלקות שנמצאו על גבם של ראשתנים גדולי-ראש בשל השימוש בקרסים שעל זרועות הציד.
דיונון ענק בתרבות

סיפורים על דיונון ענק היו נפוצים בין ספנים עוד מהעת העתיקה, וייתכן כי הובילו לאגדה הנורווגית על הקראקן, מפלצת ים בעלת זרועות ציד, גדולה כאי ומסוגלת לעטוף ולהטביע כל ספינה. עם זאת, חושבים כי הדיונון הענק אינו מסוגל להניף את זרועותיו מחוץ למים. משערים כי עדויות ראיה למפלצות ים אחרות כגון נחש הים הם פירוש מוטעה לצפייה בדיונון הענק.
בספרו של ז'ול ורן "20,000 מיל מתחת למים" נלחמת נאוטילוס בדיונון ענק.
בספרו של איאן פלמינג "דוקטור נו" נלחם ג'יימס בונד בדיונון ענק.
דיונון ענק שוכן באגם שבסמוך לטירת הוגוורטס בספרי הארי פוטר.
דיונון ענק הוא דמות ראשית בספר כדור מאת מייקל קרייטון.
בספר שר הטבעות: אחוות הטבעת מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין נתקלת החבורה בשומר אשר במים, מפלצת האורבת במימי "סיראנון" מתחת לחומות המערביות של עיר הגמדים מוריה. על אף שתיאורו של טולקין מעורפל, נוהגים לצייר את היצור כדיונון ענק או קראקן שלו מספר מוגזם של זרועות, וכך הוא אף מופיע בסרטו של פיטר ג'קסון.
פרק 59 ("דיונון") בספר מובי דיק מתאר את ההיתקלות בין הפקווד לדיונון ענק.
מינים

להלן הרשימה הרחבה ביותר של המינים:
דיונון ענק אטלנטי (Architeuthis dux)
Architeuthis hartingii*
Architeuthis japonica*
Architeuthis kirkii*
Architeuthis martensi
Architeuthis physeteris
דיונון ענק דרומי (Architeuthis sanctipauli)
Architeuthis stockii*
עם זאת, ייתכן כי לא כולם הם מינים נפרדים. קיומם של המינים המסומנים ב-* דלעיל מוטל בספק ונדרש מחקר נוסף על מנת להחליט אם הם מינים אמיתיים או שהם זהים למינים אחרים.
הערות שוליים

↑  אסור לפספס‏, מפלצת מהמעמקים: דיונון ענק בגודל חסר תקדים תועד לראשונה בחופי ארצות הברית, באתר וואלה, 9 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 001146919  NKC: ph1108955 
קטע מעורו של לווייתן מסוג ראשתן גדול-ראש שעליו סימני כפתורי הצמדה של דיונון ענק
שרטוט של דיונון ענק נמל גלובר שבניופאונדלנד ב-1878.
ניסיונות אלקטון ללכוד דיונון ענק ב-1861.
פסל של דיונון ענק בסיאטל.
דיונון ענק קפוא בקרח באקווריום מלבורן. אורך פרט זה נאמד בכ-7 מטרים.
אנרכיסטים נגד גדרות

סמל הקבוצה
"אנרכיסטים נגד גדרות" הייתה קבוצה המורכבת מפעילי שמאל רדיקלי ישראלים המתנגדים לבניית גדר ההפרדה ולהפקעת שטחים פלסטיניים ואדמות גידול חקלאי.
אמנם בקבוצה אין חברות רשמית, אך נטען כי יש בה כמאה פעילים, העוסקים, בתיאום עם פלסטינים וקבוצות כגון תנועת הסולידריות הבין-לאומית (ISM), בארגון פעולות ישירות, תהלוכות, פעולות של אי ציות אזרחי וכדומה.
בהודעה לתקשורת שנשלחה בשם הקבוצה ב-23 בפברואר 2004 תוארה הגדר כ"אחד מהאיומים הגדולים שידעה החברה הפלסטינית במאה האחרונה... אשר מטרתה לגרום לחיי הפלסטינים להיות כה בלתי נסבלים עד שהם יישארו עם ברירה אחת: לעזוב".
שם הקבוצה

קבוצת "אנרכיסטים נגד גדרות" צמחה מתוך שורות השמאל הרדיקלי בסוף שנת 2002. חבריה כינו את עצמם בתחילה בשם "הקואליציה נגד הגדר", והתמקדו בפעילות נגד הגדר בכפר זבובה ובכפר מסחה, ש-95% מאדמותיו נמצאות בצד הישראלי של הגדר. במהלך הפעילות התלבטו הפעילים בין השמות "יהודים נגד גטאות" או "אנרכיסטיות נגד החומה". לאחר תקרית בה נפצע קשה פעיל הקבוצה הם כונו בכלי התקשורת "אנרכיסטים נגד הגדר", והקבוצה החליטה לאמץ שם זה כ"מותג".
היסטוריה

קבוצת "אנרכיסטים נגד הגדר" התגבשה באפריל 2003 בכפר מסחה שבגדה המערבית, בו נפגשו פעילי שמאל רדיקלי על מנת ליצור אוהל מחאה כנגד גדר ההפרדה. האוהל פעל כ-4 חודשים, במהלכם ביקרו בו אלפי ישראלים ואזרחים זרים. "אנרכיסטים נגד הגדר" המשיכו ליזום פעולות נגד הגדר בכפרים סאלם, עניין, זבאבוואה ועוד.
ב-26 בדצמבר 2003 במהלך הפגנה של הקבוצה ליד הכפר מסחה, ירה כוח צה"ל אש חיה לעבר חברי התנועה שניסו לפרק קטע בגדר ההפרדה. מהירי נפצע באורח קשה פעיל התנועה, ישראלי בן 21. המפגינים טענו כי הירי בוצע בשעה שהקבוצה ניסתה לפתוח שער בגדר שהיה נעול במשך 3 חודשים. בתחקיר האירוע במצ"ח, נתגלו ליקויים במוכנות הצבא להתמודד עם מפגינים בסיטואציות דומות, שהתבטאה בעיקר במחסור באמצעים לפיזור הפגנות. גורמים צבאיים טענו כי החיילים חשו שנשקפה סכנה לחייהם. במסיבת עיתונאים שנערכה לאחר האירוע, הציגו המפגינים צילומי וידאו מההפגנה המפריכים לטענתם את דברי הצבא. ב-2004 החליט הפרקליט הצבאי הראשי שלא להעמיד לדין פלילי את החיילים המעורבים בפרשה, אך לנקוט בצעדים משמעתיים כנגד החייל שירה בפעיל התנועה באשמת שימוש לא חוקי בנשק, וכנגד חייל נוסף שירה על הקרקע בחשד שפעל בניגוד להוראות הפתיחה באש. כמו כן הוחלט להעמיד לדין משמעתי את מפקד הפלוגה וסגנו, בחשד שהם התרשלו בהיערכות לאירוע זה.
בשנת 2005 הקבוצה הייתה פעילה בעיקר בכפרים בלעין, נעלין וקדום בהם התקיימו הפגנות שבועיות כנגד גדר ההפרדה, המנתקת בין תושבי הכפר לבין חלק מאדמותיהם. ההפגנות המשיכו עד 2013 בטענה שהחומה מספחת חלק מאדמות הכפר, אף על פי שחלק מאלו הוחזרו כאשר שונה במקצת בשנת 2011 תוואי הגדר. במהלך ההפגנות נפצעו הן חיילי צה"ל שנפגעו מאבנים שנזרקו על ידי מפגינים, והן מפגינים.
מפגין אחד נהרג מאמצעי צה"ל לפיזור הפגנות - אלות, כדורי גומי ורימוני גז והלם.
הערות שוליים

↑  עמוס הראל וארנון רגולר, מפגין ישראלי נתלה על שער הגדר - חייל צה"ל ירה ברגליו ופצע אותו קשה, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2003
↑  דמוקרטיה לא בונים על גופות של מפגינים - חלק 1 - YouTube
↑  איתן רבין, החיילים שירו בנעמתי לא יישפטו, "nrg מעריב"
↑  לפי פסק הדין בבג"ץ 8414/05 678 דונם מן האדמות שמעבר לגדר הן בבעלות פרטית של תושבי הכפר וכ-196 דונם מן הקרקעות הן שטחים מעובדים. מבחינת החלוקה המנדטורית המנהלית של אדמות הכפרים, אדמות בלעין כוללות 4,085 דונם. לפי טענת העותרים בבג"ץ מכלל זה ישנם מעבר לגדר 1,980 דונם. לפי טענת המדינה חלק זה כולל 1,647 דונם ומלבד השטחים הפרטיים הנ"ל שאר השטח מצוי בתחום תוכניות מתאר ישראליות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298022105171  GND: 1056069457  LCCN: no2014035284  VIAF: 237515512   WorldCat (עם VIAF): 237515512 
הפגנה של אנרכיסטים נגד גדרות בשיתוף עם ה-ISM, בה הם מחברים עצמם לגדר ההפרדה באמצעות צינורות מתכת
רוני נומה

| --- | --- |
אלוף רוני נומה
אלוף רוני נומה
 לידה:  2 באוקטובר 1966 (בן 58) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1985–2018 (כ־33 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידת דובדבן  מפקד יחידת שלדג  מפקד גדוד 202  מפקד חטיבת בנימין  מפקד חטיבת הנח"ל  עוזר הרמטכ"ל  מפקד עוצבת האש  מפקד עוצבת סיני  מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה  מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה  מפקד מפקדת העומק  מפקד פיקוד המרכז
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
רוני נומה (נולד ב-2 באוקטובר 1966) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף. שימש מפקד פיקוד המרכז, מפקד מפקדת העומק, מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה, מפקד עוצבת סיני, מפקד עוצבת האש ומפקד חטיבת הנח"ל.
יואב גולן

| --- | --- |

 לידה:  1947 פתח תקווה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  2007 (בגיל 60 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגה בסיירת שקד  מפקד גדוד 51  מפקד חטיבת יפתח  ראש מחלקת תכנון אסטרטגי באגף המבצעים  נספח צה"ל בארגנטינה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים    מלחמת לבנון הראשונה
 
יואב גולן (לוי) (1947 – 2007), היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, מפקד חטיבת שריון, ראש מחלקת תכנון אסטרטגי באגף המבצעים ונספח צה"ל בארגנטינה.
קורות חייו

גולן נולד בישראל בשנת 1947 בפתח תקווה וגדל בחולון. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת שקד. בסיירת עבר גולן מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס סיור. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר ובסופו שב לסיירת כמפקד מחלקה. גולן פיקד על מחלקתו במלחמת ששת הימים בקרבות בחזית סיני. בין היתר היה זה גולן שכבש את האזור הסמוך לתעלת סואץ שעליו נבנה לימים מוצב "טמפו". ב-1970 הוביל גולן כוח מן הסיירת בפשיטה בירדן שבמהלכה הרג הכוח מספר מחבלים פלסטינים. באותה שנה במהלך מבצע "סרג'נט" נפצע גולן באורח קשה, והוא כבר מפקד פלוגה בסיירת שקד, כאשר כוח בפיקודו התגלה על ידי המצרים בעת שחצה את תעלת סואץ. שנה לאחר מכן נפצע גולן בשנית בעת פעולה ברצועת עזה. בתפקידו הבא שימש כקצין מבצעים פיקודי בדרגת סרן תחת אלוף פיקוד הדרום אריאל שרון.
באוגוסט 1973, כחודשיים לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים הועלה יואב לדרגת רס"ן ומונה לקצין האג"ם של חטיבת גולני.. בשבת 6 באוקטובר 1973, בעת שמח"ט גולני עלה לגולן לסיור מפקדים, עסק יואב בגיוס החטיבה בכלל זה יחידות המילואים שלה במפקדת החטיבה במחנה בן-עמי. בערב הצטרף לקבוצת הפקודות לקראת החבירה עם מוצב החרמון שנערכה במשטרת ראש פינה. בימים 11-7 באוקטובר 1973 סייע למח"ט גולני לנהל את קרבות הבלימה בצפון רמת הגולן.
גולן לחם במבצע קינוח לכיבוש החרמון, כשהוא מטפס ברגל עם חפ"ק המח"ט במעלה החרמון.. החל משעה 02:45 בערך היה חפ"ק המח"ט תחת אש הסורים. לפנות בוקר, משהתרבו הנפגעים וההרוגים בקרב כוחות לוחמי החטיבה, ומשנפצעו מפקד החטיבה אל"ם אמיר דרורי ומפקד גדוד 51, סא"ל יהודה (יודק'ה) פלד, לקח גולן את הפיקוד על כל כוחות החטיבה שהשתתפו בקרב.. למרות התנאים הקשים ותחושת הכאוס ששררה במהלך הקרב דבק גולן במשימה, ניסה להבין היכן נמצאים הכוחות, הפעיל את יחידות הסיוע הארטילרי והורה לצאת לכיבוש הסופי של הרכס שהוביל למוצב החרמון הישראלי.. לאחר שוידא כי אין עוד לוחמים בגבעה 17, שטח המפתח עליו התבצרו לוחמי הקומנדו הסורי, הפעיל גולן ארטילריה כבדה על הגבעה ועל מוצב החרמון, מהלך, שבנוסף לקרב העיקש שניהלו לוחמי גולני בפיקוד יועד זליבנסקי בגבעה 16, הכריע את הכוחות הסורים ואת הקרב. בשעה 10:35 בבוקר דיווח גולן לפיקוד הצפון כי- "אנחנו למעלה הדגלים שלנו מתנופפים ברוח."
לימים העיד אל"ם במילואים משה גבעתי, אשר חקר את המערכה בחרמון, כי מפקד חטיבת גולני במלחמה, האלוף אמיר דרורי הצר בפניו על כך שלא המליץ כי יוענק לגולן צל"ש על תפקודו בקרב. גם האלופים יצחק חופי, אלוף פיקוד הצפון במלחמת יום הכיפורים, והאלוף אורי שמחוני, קצין האג"ם הפיקודי, המליצו, משנתגלה כי גולן חולה במחלת הסרטן, כי יוענק לו צל"ש. צה"ל דחה את הבקשה.
לאחר כמחצית השנה מסיום המלחמה, קיבל גולן את הפיקוד על גדוד 51 של חטיבת גולני ופיקד עליו בשנים 1974–1976, בהמשך שימש סגן מפקד החטיבה דאז אורי שגיא. לאחר מכן שימש כמפקד חטיבת יפתח בדרגת אלוף-משנה. כן שימש גולן כראש מחלקת תכנון אסטרטגי באגף מבצעים. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש גולן כנספח צה"ל בארגנטינה. בשירות המילואים שירת במלחמת לבנון הראשונה כקצין מבצעים בפיקוד הצפון. עם שחרורו מצה"ל הפך לאיש עסקים מצליח והקים חברת כוח אדם משגשגת והתגורר ברמת השרון. בשנת 2007 נפטר ממחלת הסרטן.
לקריאה נוספת

אביחי בקר, אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון, הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמודים 50, 64, 65.
דני אשר (עורך), הסורים על הגדרות: פיקוד הצפון במלחמת יום הכיפורים, הוצאת 'מערכות', 2008, עמודים 287-288.
אלישיב שמשי, אליהם נשואות העיניים - על מפקדי חטיבות בשדה הקרב, הוצאת משרד הביטחון, 2006, עמודים 109-139.
אילן כפיר, "הקרב על החרמון", הוצאת דביר, 2013.
משה גבעתי המערכה בחרמון - הקרבות ברכסי החרמון במלחמת יום הכיפורים ולאחריה, הוצאת מערכות ומודן, תשע"ה-2015.
הערות שוליים

↑  אבי צור, גיבור בעל כורחו, ריאיון עם יואב גולן קצין האג"ם של חטיבת גולני שפיקד על השלמת כיבוש החרמון, מתוך ביטאון "הלוחם" של ארגון נכי צה"ל גיליון 196 דצמבר 2005, כפי שפוסם באתר "פרש", "כשהתגייסתי, התנדבתי לסיירת 'שקד', שהייתה יחידה קטנה ומובחרת, ואת המסלול הצבאי עשיתי בכלל בפיקוד הדרום".
1 2  אורי דרומי, פיקד על הכיבוש מחדש של החרמון, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2007
↑  אבי צור, גיבור בעל כורחו, ריאיון עם יואב גולן קצין האג"ם של חטיבת גולני שפיקד על השלמת כיבוש החרמון, מתוך ביטאון "הלוחם" של ארגון נכי צה"ל גיליון 196 דצמבר 2005, כפי שפוסם באתר "פרש", "כמ"פ צעיר פיקדתי על פשיטה מעבר לתעלה שם נפצעתי קשה מאד, הראשונה מבין ארבע פציעות. בדיוק שנה לאחר מכן נפצעתי פעם שנייה בפעולה ברצועת עזה".
↑  אבי צור, גיבור בעל כורחו, ריאיון עם יואב גולן קצין האג"ם של חטיבת גולני שפיקד על השלמת כיבוש החרמון, מתוך ביטאון "הלוחם" של ארגון נכי צה"ל גיליון 196 דצמבר 2005, כפי שפוסם באתר "פרש", "וכקצין צעיר, סרן בן 23, הגעתי להיות קצין המבצעים הפיקודי של אריק שרון".
↑  גל פרל, עיקשים, אמיצים ותוקפנים, הבלוג על הכוונת, ‏  18 באוקטובר  2012.
↑  אביחי בקר, אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון, הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמוד 50, "בשבת 20 באוקטובר 1973 בצהריים יצא המח"ט אמיר דרורי מחרפא כשהוא מלווה בקצין האג"ם שלו, יואב לוי- יוצא שקד, ובקמ"ן החטיבתי יורם קתאלי, אל המפקדה הקדמית של פיקוד הצפון בצפת".
↑  גל פרל, "התנסות קשה בתחום המנהיגות, בכושר העמידה וביכולת הספיגה", הבלוג על הכוונת, ‏ 15 באוקטובר 2015.
↑  עמית נבון,
"גולני היה חייב לכבוש את החרמון", מעריב, "יואב, קצין האג"ם החטיבתי שהיה חדש בחטיבה והיה חדש בצפון, קיבל את הפיקוד. בחור על הכיפאק.".
↑  אביחי בקר, "הקרב שלא נגמר", ידיעות אחרונות מוסף "7 ימים", ‏ 15.07.2005, יואב גולן: "אני אמנם גדלתי בסיירת שקד, לא בגולני, ויצא לי להשתתף בפעולות נועזות, אבל מה שקרה בחרמון לא דומה לשום סיטואציה".
↑  אבי צור, גיבור בעל כורחו, ריאיון עם יואב גולן קצין האג"ם של חטיבת גולני שפיקד על השלמת כיבוש החרמון, מתוך ביטאון "הלוחם" של ארגון נכי צה"ל גיליון 196 דצמבר 2005, כפי שפוסם באתר "פרש", "זה לא חלף לי בראש ולו לרגע אחד. אפילו לא פסיק של מחשבה כזו. היה לי ברור בכל שנייה ושנייה במהלך הקרב הזה שאנחנו כובשים את החרמון. תבין, בתודעה שלי לא הייתה בכלל אפשרות אחרת".
↑  אביחי בקר, אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון, הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמוד 65, "'אנחנו נאלצים לסגת מהגבעה, יש פצועים', דיווח חייל אלמוני מפלוגה א' לקצין האג"ם. 'קחו אותם ודלגו לאחור', הורה לו לוי, ולאחר שווידא שאין יותר חיילים על גבעה 17 הפעיל ארטילריה לעברה. זה היה המהלך שהכריע סופית את הסורים".
↑  בועז כהן,כלל וכלל לא צפוי, עיתון נט"ל, ‏ גיליון 10 מאי 2008.
לשון כנען

ערך זה עוסק בשפה סלאבית מערבית יהודית שדוברה בבוהמיה. אם התכוונתם לשפתם השמית של עמי כנען, ראו .
| --- | --- |
 דוברים:  0 
 כתב:  אלפבית מבוסס על כתב עברי 
 קוד ISO 639-3:  czk 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
לשון כנען או כנענית היה כינוי בפי יהודי אירופה לשפה סלאבית מערבית, שהייתה מדוברת בעיקר באזור בוהמיה (צ'כיה).
השם "ארץ כנען" בפי יהודי אירופה בימי הביניים

בימי הביניים השתמשו היהודים בשמות מתוך התנ"ך עבור ארצות רבות באירופה וסביבתה. כך זיהה רש"י את ספרד המקראית עם אספמיא שנקראת עד ימינו ספרד. צרפת התנ"כית גם זוהתה כארץ אירופית, פרנצא. אשכנז ידועה ככינוי לגרמניה. טורקיה נקראת "ארץ תוגרמה" (על שם תוגרמה בן גומר), והונגריה – ארץ הגר. בוהמיה נקראה בשם "ארץ כנען", ויש המשייכים זאת לקשר בין המילה "סלאבים" ו"עבדים" שמתקשר לכנען.
זיהוי שפת "לשון כנען"

חנוך קאהוט במבוא לספר ערוך השלם, כותב כי לשון כנען המוזכר בכמה מקומות בפירוש רש"י, הוא כינוי לשפה סלאבית ובייחוד לשפה המדוברת בארץ בוהמיה. כך גם פרופ' אברהם ברלינר בליקוטים שבסוף פירוש רש"י עם ביאור זכור לאברהם, מזהה את השפה עם שפה סלאבית. חוקרים נוספים מזהים את השפה עם צ'כית עתיקה ודיאלקטים דומים. באופן דומה מזכיר רש"י במקומות אחדים את "לשון אשכנז" כאשר הכוונה לגרמנית המדוברת בארץ אשכנז.
יש הטוענים כי השם "שפת כנען" התייחסה לצ'כית יהודית, שפה קרובה לצ'כית ולסלובקית, שהיהודים היו משתמשים בה החל מהמאה ה-9 עד למאה ה-16, שאז נדחקה בהדרגה מפני היידיש.
הערות שוליים

↑  ראו על כך בעבודתה של פרופ' אלינער ברקת, שמות מקראיים-עבריים ליישובים, ארצות וקבוצות אתניות בימי הביניים , ובאנציקלופדיית ייווא ליהודי מזרח אירופה, Language, Yiddish, וכן במגלים עולם, באתר nrg. ראו גם אצל שמואל קרויס, השמות אשכנז וספרד, תרביץ כרך ג' חוברת ד', עמ' 423–435, ואצל שושנה בהט, ספרד, צרפת ואשכנז – מי הן?, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏6 בינואר 2016, לשוננו לעם, מחזור מג חוברת ד (תשנ"ב), עמ' 143–146
↑  ספר עובדיה, פרק א', פסוק כ'
↑  מוזכרת בספר מלכים א', פרק י"ז, פסוק ט' ובספר עובדיה, פרק א', פסוק כ'
↑  ספר בראשית, פרק י', פסוק ג'
↑  אולי ע"פ הפסוק בספר תהלים, פרק פ"ג, פסוק ז'
↑  בספר המסעות של בנימין מטודלה, אות קי"א, כתב: "ומשם והלאה ארץ בהם... וקוראים אותה היהודים הדרים שם כנען"
1 2  עמנואל אטקס, דוד אסף, ישראל ברטל (עורכים), פולין: פרקים בתולדות יהודי מזרח־אירופה ותרבותם, עמ' 10, בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה
↑  ערוך השלם עמ' VII
↑  ליקוטים בסוף הספר, קטע 20
↑  אבנר לוי, ‏לשונות יהודיות - במזרח ובמערב, פעמים 1, אביב 1979, עמ' 66
↑  כך בספריית השפות הדיגיטלית של MultiTree, וראו גם באתר GRN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1056944455
אהרון פררה

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1962 (בן 62) ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  כאן גימל
 קישורים חיצוניים
 www.perera.co.il
 
אהרון פֶּרֶרָה (נולד ב-21 במרץ 1962) הוא זמר, שחקן, מנחה טלוויזיה ושדרן רדיו ישראלי.
ביוגרפיה

פררה נולד וגדל בשכונת רסקו בירושלים, ולמד בבית הספר היסודי ע"ש יוסף לוריא. בנו של הזמר אברהם פררה, ונכדו של אהרון פררה נהג האוטובוס שנרצח על ידי מפגעים ערבים בשיירת הדסה במהלך מלחמת העצמאות של ישראל.
היה חבר במקהלת צה"ל.
בשנת 1985 השתתף בקדם-אירוויזיון לייצוג ישראל, כאחד מזמרי הליווי של ירדנה ארזי בשיר "עוד נגיע", וכעבור שנה, בשנת 1986, השתתף בשנית בקדם-אירוויזיון לייצוג ישראל, כאחד מזמרי הליווי של שולה חן בשיר "גיטרה".
פררה הצטרף להרכב השני של שלישיית "הופה היי", לצד יגאל בשן ואבי דור. התוכנית שודרה בערוץ הראשון בשנים 1990–1995, והניבה שש עונות, חמישה אלבומים ושש הצגות בימתיות. השלישייה נחלה הצלחה גם במופע החנוכה ה"פסטיגל": בשנת 1992 זכתה במקום הראשון עם השיר "היי עצור", בשנת 1993 במקום השני עם השיר "עושים שמח", ובשנת 1995 במקום השני עם השיר "כשיש לך חבר". באוקטובר 2000 התפרקה השלישייה סופית.
ב-1992 ביצע בעברית ביחד עם הזמרת חני נחמיאס את שיר הפתיחה של סדרת הילדים "הלו ספנסר" ששודרה בערוץ הראשון.
ב-1993 השתתף בקלטת השמינית לילדים של "שירים קטנים" לצד חני נחמיאס ועירית ענבי.
בשנת 2000 השתתף בפרק בקומדיית המצבים "שמש" בתור הילד בר שגדל אחרי 20 שנה.
בשנת 2001 התחיל להגיש ברדיו את התוכנית "לא לנשים בלבד". בשנת 2005 הגיש את תוכנית הטלוויזיה "בחברה טובה" ששודרה בערוץ 33, בה אירח אמנים ודמויות מהתרבות והבידור הישראלי.
באוקטובר 2014 התחיל פררה להגיש ביחד עם אבי דור את סדרת תוכניות הטלוויזיה "אור של כוכבים", בהפקתה של עידית פונד ובבימויו של גיל לסניק, ששודרה בערוץ הראשון והוקדשה ליוצרים חשובים בזמר העברי. התוכנית הראשונה הוקדשה ליצירותיו של עוזי חיטמן במלאת עשור לפטירתו. בהמשך שודרו הפרקים שעסקו ביצירותיהם של אהוד מנור, נעמי שמר, מרים ילן שטקליס, יוסי בנאי, אריק איינשטיין, לאה גולדברג ועוד.
ערך והגיש את תוכניות הרדיו "אמצע הדרך", "קבלת שבת", "השבת של גימל", "בחצי הלילה" ועוד, ברשת ג' וברשת ב' של קול ישראל.
לאחר סגירת רשות השידור, והקמת תאגיד השידור, המשיך פררה להגיש את תוכניתו בכאן גימל.
חיים אישיים

פררה נשוי ואב לשלושה. מתגורר בירושלים.
הערות שוליים

↑  דף יזכור
↑  צה"ל 84, באתר שרים במדים
↑  זוהר ישראל, הוא דווקא גבר רומנטי, באתר nrg מעריב, 27 בדצמבר 2001
↑  רשת ג' 97.8 105.5 FM, עם אהרון פררה ועם עופר נחשון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299582205171  ISNI: 0000 0000 6815 8016  VIAF: 97409787   WorldCat (עם VIAF): 97409787 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיסה קריאוז'ה

מיסה קריאוז'ה (Misa Criolla), המכונה בעברית גם מיסה קריאולה, היא יצירה מוזיקלית שנכתבה בשנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי המלחין הארגנטינאי אריאל רמירס. היא בנויה כמיסה מסורתית, אך בשפה הספרדית ובשילוב מוטיבים וסגנונות מחול מהמוזיקה הדרום-אמריקאית העממית. זכתה לביצועים רבים בכל רחבי העולם.