stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פשע שנאה
התמודדות עם פשעי שנאה

אחת הדרכים למנוע פשעי שנאה היא חינוך והסברה לסובלנות כלפי בני אדם ולקבלת השונה והחלש כבר מגיל צעיר, כמו גם יצירת מסגרות שבהם יוכלו בני אדם מכל הסוגים לחיות יחד בשלום.
הוגה הדעות אלבר ממי, בספרו "הגזענות", דן בגזענות ובפשעי שנאה, ומציע מספר דרכים בהן יכולה החברה להתמודד איתם. הצעותיו כוללות:
חינוך מתמיד: החל מגיל צעיר ולכל אורך החיים. על חינוך זה ללמד את הילדים, וכן את המבוגרים, שלא רק שאין לפחד מהשונה, אלא מותר אף ליהנות ממנו; שאהבה אמיתית של הזולת אין פירושה "לאהוב את דמותך שלך", אלא גם את מה ששייך לזולתך, ואת שונוּתו ממך.
שינוי מדיניות בציבור: החינוך והתרבות מקורם הן בגורמי השלטון, בבעלי ההון, בבעלי הסמכויות; והן בציבור הרחב. מכיוון ש"השנאה מזינה את השנאה", ומכיוון שלבעלי הזכויות היתרות תמיד יש אינטרס לשמר את המצב הקיים, שינוי כזה אינו קל. מדיניות הציבור בנויה על שני מרכיבים: דעות ופעולות. יש צורך להתמודד עם שניהם. הדרך לשנות דעות קיימות, לפי ממי, היא להעמיד כנגדן דעות מנוגדות, הקוראות להפחתה של ניצול האחר ושל הפגיעה בזכויותיו.
ענישה: ממי קורא להגברת הענישה על פשעי שנאה, כגורם שיוכל לפעול להפחתתם.
פשעי שנאה בישראל > ההתייחסות לפשעי שנאה בחוק העונשין הישראלי

בשנת 2004 תוקן חוק העונשין בישראל, ונקבע בו כי:
העובר עבירה מתוך מניע של גזענות או של עוינות כלפי ציבור מחמת דת, קבוצה דתית, מוצא עדתי, נטייה מינית או היותם עובדים זרים, דינו – כפל העונש הקבוע לאותה עבירה או מאסר עשר שנים, הכל לפי העונש הקל יותר.
כך לדוגמה, נגד קבוצת חיילים מחיל הים, שבחודש יולי 2008 תקפו קבוצת דרוזים בצעקות "ערבים חייבים למות", הוגש לבית דין צבאי כתב אישום חמור שבו הואשמו בתקיפה שהיא גם "פשע שנאה".
פשעי שנאה בישראל > פשעי שנאה בישראל > פשעי שנאה על רקע לאומני

על רקע הסכסוך הישראלי-פלסטיני והסכסוך הישראלי-ערבי התקיימו בישראל מקרים רבים של טרור ופעילויות אלימות בעלות אופי של פשעי שנאה. טרור פלסטיני הוא טרור המבוצע על ידי פרטים או ארגונים פלסטינים. רוב הטרור הפלסטיני מופנה נגד יהודים, ישראלים או נגד מטרות יהודיות בארץ ישראל ומחוצה לה וכן נגד תושבים או תיירים בישראל. חלק מהטרור הפלסטיני מופנה גם כלפי ערבים ואף כנגד הפלסטינים עצמם.
מנגד מתחוללים אירועים של טרור יהודי בהם יהודים פגעו בערבים. חלק ממבצעי פשעי השנאה הם טרוריסטים בודדים וחלקם פועלים במסגרת התארגנות מוקדמת של מספר אנשים.
ישנם מקרים בהם יהודים פגעו ביהודים כתוצאה מחילוקי דעות על רקע פוליטי או לאומני (כמו רצח אמיל גרינצווייג ורצח יצחק רבין).
נהוג לראות בלינץ', שנעשה על ידי אזרחים, ביטוי בולט לפשע שנאה כשבישראל התרחשו מספר מקרים כאלו:
הלינץ' ברמאללה, שנערך בשנת 2000, ובו המון משולהב פלסטיני רצח שני חיילי מילואים ישראלים שנקלעו לרמאללה.
הלינץ' שבוצע בעדן נתן-זדה אחרי שרצח ארבעה נוסעי אוטובוס בשפרעם.
במהלך המהומות בישראל (2021) אירעו מספר מקרי לינץ' הן כנגד אזרחים ערביים (כמו במהומות בבת ים) והן כנגד אזרחים יהודים (כמו במהומות בעכו)
ב-1992 הגנה בלה פריינד, בגופה, על מחבל מפני המון מבקש נקמה זמן קצר לאחר ביצוע פיגוע דקירה.
החל מהעשור השני של המאה ה-21 התרבו התלונות של נהגי אוטובוס ערבים על אלימות נגדם על רקע לאומני מצד נוסעים שכללה קללות לצד אלימות פיזית
פשעי שנאה בישראל > פשעי שנאה בישראל > פשעי שנאה נגד הקהילה הגאה

פשעי שנאה בוצעו נגד הקהילה הגאה בישראל.
ב-30 ביוני 2005 דקר ישי שליסל, באמצעות סכין, שלושה צועדים במצעד הגאווה ופצע אותם באופן בינוני. שליסל הורשע בעבירות של ניסיון רצח, חבלה בכוונה מחמירה ופציעה ונידון ל-12 שנות מאסר. ב-30 ביולי 2015, כחודש לאחר שחרורו מהכלא, תקף שליסל בשנית צועדים במצעד הגאווה בירושלים, רצח את שירה בנקי ופצע חמישה נוספים. שליסל הורשע ברצח, שישה ניסיונות רצח ופציעה בנסיבות מחמירות ונדון למאסר עולם ו-31 שנים.
ב-2009 התחולל בתל אביב הרצח בברנוער בו נרצחו שניים מחברי הקהילה הגאה.
ב-2023 אירע רצח שרית אחמד שקור שהשתייכה לקהילה הטרנסג'נדרית.
במשך השנים נתגלו ניסיונות נוספים שלא בוצעו. בשנת 2006 נתגלה מטען חבלה בעלי שאליו הוצמד שלט ובו נכתב: "סדומאים החוצה", חלוקת מנשרים בשכונות החרדיות בירושלים שקוראים לרצח הומוסקסואלים, ועוד.
האגודה למען הלהט"ב בישראל דווחה על עלייה בהיקף פשעי השנאה והאלימות כלפי חברי הקהילה ב-2023 שכוללים הטרדות מילוליות ופגיעות פיזיות
לטענת אנשי הקהילה הגאה תופעות של אלימות כנגד אנשי הקהילה מקבלות עידוד ממנהיגי ציבור שרבים מהם רבנים במגזר הדתי חרדי המבססים את התנגדותם לקהילה הגאה על פרשנות לפסוקים במקורות.
פשעי שנאה בישראל > פשעי שנאה בישראל > פשעי שנאה מגדריים

פשעי שנאה מגדריים מתבטאים לרוב באלימות נגד נשים ("אלימות מגדרית") שיכולה לכלול תופעות כמו אלימות פיזית, אונס, הטרדה מינית, פורנוגרפיה, רצח על רקע חילול כבוד המשפחה, זנות, סחר בנשים, יחס מבזה ברשתות החברתיות ועוד. הצהרת האו"ם בדבר אלימות נגד נשים קובעת ש"אלימות נגד נשים היא ביטוי ליחסי כוח בלתי שוויוניים היסטוריים בין גברים ונשים. אלימות נגד נשים היא אחד המנגנונים החברתיים שבאמצעותם נשים נאלצות לשאת תפקיד כפוף בהשוואה לגברים"[דרוש מקור: הצהרת האו"ם נגד אלימות נשים, באתר האו"ם, 20 בדצמבר 1993] (אנ').
על אף שהצהירה שתעשה זאת, ישראל לא חתמה על אמנת איסטנבול שנועדה לסייע למדינות להתמודד עם אלימות נגד נשים. רבים קושרים פשעי שנאה מגדריים למשטר הפטריארכלי הנפוץ עדיין בעולם שמהותו היא הכפפת נשים לשלטון הגברים, שליטה ופיקוח ממוסדים. בהקשר של אלימות נגד נשים בישראל הסטטיסטיקה מצביעה על כך שמאז 2000 כ-20 נשים נרצחות מדי שנה על רקע פשעי שנאה. בין המקרים שהתפרסמו בישראל ניתן למנות את רצח נועה אייל, רצח דנה בנט, רצח ורדית בקרקנוט, ניסיון הרצח של שירה איסקוב, רצח מיכל סלה, רצח מיכל אלירז, רצח עינב רוגל ועוד.
פשעי שנאה בישראל > פשעי שנאה בישראל > פשעי שנאה כנגד מחפשי עבודה ומבקשי מקלט

בישראל נרשמו מספר מקרי אלימות בעלי מאפיינים של פשע שנאה, נגד מסתננים מאפריקה בישראל. ובהם ניסיון רצח בדקירה של תינוקת שחורה, רצח של מסתנן אריתראי בן 40 בפתח תקווה על ידי קבוצת צעירים, ניסיונות הצתה בתל אביב ובירושלים של בתים בהם גרו מסתננים ומקרי אלימות המונית נגד מסתננים.חבורת נערים מתל אביב הואשמו כי תקפו מסתננים עקב מניעים גזעניים באמצעות גז מדמיע, קרשים ואלות, שדדו מסתננים ופרצו לחנויות.
נטען שהאלימות נגד המסתננים נתמכת על ידי אישי ציבור כמו אמירתה של מירי רגב ש"המסתננים הם סרטן בגופה של ישראל".
לפי מוקד הסיוע לעובדים זרים החל מ-2012 קיימת עליה בפשעי שנאה כנגד המסתננים לישראל במיוחד בריכוזים שלהם בדרום תל אביב ובאילת.
ראו גם

גזענות
גזע (אדם)
הגזענות (ספר)
רצח עם
פשע נגד האנושות
אפליה
שנאת חינם
מיכאל גטמן

| --- | --- |

 לידה:  1978 (בן 47 בערך)
 תחום יצירה:  כוריאוגרף ורקדן
 פרסים והוקרה:  פרס הכוריאוגרפיה בתחרות Copenhagen International Choreography Competition, דנמרק בשנת 2007 פרס הכוריאוגרפיה בתחרות No Ballet, גרמניה בשנת 2014
 www.michaelgetman.com
מיכאל גטמן הוא רקדן וכוריאוגרף ישראלי.
ביוגרפיה

גטמן נולד בישראל לדורה קרולין וזכריה גטמן, עולים חדשים מלנינגרד שבברית המועצות שהתיישבו בבאר יעקב. הם עלו לארץ אחרי "מבצע חתונה", ניסיון לחטיפת מטוס אזרחי ריק במטרה להימלט מברית המועצות לישראל, שאירע ב-1970. למרות שהניסיון לחטיפת המטוס נכשל, הוא עורר מודעות בנושאי איסורי העלייה מברית המועצות לישראל והפגיעה בזכויות האדם שהתרחשה שם, דבר שתרם לגל העלייה מהמדינה לארץ בשנות ה-70.
כשהיה בן 5 גטמן החל לרקוד בהדרכת סבתו בחדר קטן בביתה. בהמשך למד טכניקת בלט אצל המורה רוזלין קאסל (סובול) באולפן מחול בת דור תל אביב, בניהולה של הגברת ז‘נט אורדמן. בין מוריו לקלאסי ומודרני היו לנה בר מאיר, מיכל חסון ברדס, ז'נט בולדינג ו יגאל ברדיצ'בסקי. בשנת 1996 הוזמן על ידי נעמי פרלוב לרקוד באנסמבל בת שבע (הלהקה הצעירה). לאחר שנה הוא הוזמן על ידי אוהד נהרין להצטרף ללהקה הבוגרת של בת שבע, שם רקד כשנתיים. בשנת 1997 הכוריאוגרפית אמנדה מילר הגיעה ליצור עבור הלהקה. בעקבות העבודה המשותפת עם גטמן, הוא הוזמן על ידה לרקוד בלהקתה "Pretty Ugly Ballet Freiburg", שבגרמניה ב-1999. במהלך שנות עבודתו כרקדן, בישראל ובגרמניה, עבד גטמן עם וביצע יצירות מאת היוצרים אוהד נהרין, אמנדה מילר, מרגרט דונלון, אנז'לן פרלז'וקאז', ייז'י קיליאן וויליאם פורסיית'.
בשנת 2007 החל גטמן ליצור עבודות כוריאוגרפיה ופרויקטים במחול. ביצירותיו הוא מבקש לחקור את הקשר והמתח שבין שפה לבין תנועה, תגובות קוגניטיביות, הפרטיקולרי והמופשט, היכולת להגיב למצבי קיצון בקשת רגשות רחבה, והקשרים היסטוריים ותרבותיים הקשורים בגוף האדם. עבודותיו מוצגות על במות ופסטיבלים בישראל ובאירופה.
עבור יצירתו Ramifications שהוצגה בתחרות הכוריאוגרפיה הבינלאומית בקופנהגן בשנת 2007, זכה בפרס שני לכוריאוגרפיה ופרס ראשון לביצוע. בשנת 2010 הצטרף לעמותת הכוריאוגרפים, ובשנת 2014 זכה בפרס ראשון לכוריאוגרפיה עבור יצירתו Face To Face בתחרות No Ballet בגרמניה. גטמן נתמך כיוצר ממשרד התרבות וזוכה למענקים ומלגות מקרן יהושוע רבינוביץ, מפעל הפיס בתרבות, קרן Mart.
בשנת 2022 יצר את "Songs&Borders", פרויקט רב-תרבותי שאיגד שש נשים פעילות ולוחמות, כל אחת בדרכה, מצפון הארץ: הגליל העליון (אלג’ליל אלאעלא ألجلیل ا على) והגולן (אלג'ולאן الجو ن). כל אחת מהן ייצגה את התרבות המקומית השונה ממנה היא באה. היצירה הוצגה ברומא (Teatro Bibliote Quarticciolo) ובפסטיבל עכו לתיאטרון אחר 2023.
גטמן בעל תואר שני M.A. מאוניברסיטת האדרספילד, באנגליה. התזה שלו התעמקה בשימוש במילים, מחוות והמשגות בפרקטיקות כוריאוגרפיות, תוך התמקדות בקשר של אלה עם גישתו הפילוסופית של ברוך שפינוזה.
נוסף להיותו כוריאוגרף ורקדן, גטמן גם עוסק בהוראת מחול במוסדות ומרכזי מחול שונים בישראל ובעולם.
רשימת יצירות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 2007 | "Ramifications" | Copenhagen International Choreography Competition |
| 2008 | "יום שני" (Liaison from Aus den sieben Tagen) | הרמת מסך |
| 2010 | "אב ונוצה" | הרמת מסך |
| 2012 | “Face To Face” | Holland Dance Festival |
| 2013 | "Trio” | הרמת מסך |
| 2015 | "Out Of Mea Shearim” | Hamburg Schauspiel |
| 2016 | “Sounds Like Yourself” | Suzanne Dellal |
| 2016 | "שוברט" | פסטיבל קול המוזיקה בגליל העליון |
| 2017 | "Am I” | Festival Age On Stage, Stockholm |
| 2018 | "סיפורו של חייל" | פסטיבל קול המוזיקה בגליל העליון |
| 2021 | “First Things 1st” | Dance Festival תל אביב, סוזן דלל |
| 2022 | "First Things“ | HagratFest Peasro Italy |
| 2023 | “Songs&Borders” | פסטיבל לתיאטרון אחר עכו |
פרסים

2007 - Copenhagen International Choreography Competition, דנמרק - פרס הכוריאוגרפיה
2014 -תחרות No Ballet, גרמניה - פרס הכוריאוגרפיה
הערות שוליים

1 2  רוני דורי, היום שאחרי בריאת העולם, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2008
1 2  מרב יודילוביץ', "אנחנו חיים בתקופה של סתימת פיות", באתר ynet, 25 בפברואר 2016
1 2  Andrea Pocosgnich, SONGS & BORDERS (by Michael Getman), tec, ‏8 במאי 2023
↑  אורה ברפמן, להקת פרסקו Sounds Like Yourself: כוריאוגרף אורח: מיכאל גטמן. מנהל אמנותי: יורם כרמי, באתר ריקודיבור, ‏6 במרץ 2016
↑   עידית סוסליק, "Sounds like yourself": מונולוג של איש מאוהב, באתר הארץ, 7 במרץ 2016
↑  אורה ברפמן, Michael Getman,Talia Paz – Am I, Diver Festival at Inbal. September 13, ריקודיבור, ‏16 בספטמבר 2019
↑   רן בראון, יצירת המחול המשובחת Am I שואלת מי היינו יכולים להיות, באתר הארץ, 20 ביוני 2023
↑  מיכאל גטמן, First Things 1st, מחול עכשיו 40, ספטמבר 2021, עמ' 7-10
↑  ענת זכריה, ״דברים ראשונים״ מאת מיכאל גטמן, באתר המבכרת, ‏7 באוגוסט 2023
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיכאל גטמן".
איימי וקס

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1953 (בת 71) טרוי, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  בית הספר לרפואה של הרווארד  בית הספר למשפטים קולומביה  בית הספר למשפטים בהרווארד  סאמרוויל קולג', אוקספורד 
 מוסדות:  בית הספר למשפט אוניברסיטת פנסילבניה 
 
איימי לורה וקס (באנגלית: Amy Laura Wax, נולדה ב-19 בינואר 1953) היא עורכת דין, נוירולוגית ואקדמאית אמריקאית. היא פרופסורית למשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה. עבודתה עוסקת בסוגיות בדיני רווחה ובמדיניות, כמו גם ביחסי המשפחה, מקום העבודה ושוקי העבודה. אמירות שלה כלפי גזעים לא לבנים תוארו לפעמים כעליונות לבנה וגזענות.
ילדות

וקס נולדה וגדלה עם שתי אחיותיה בבית יהודי בטרוי, ניו יורק, שם למדה בבתי ספר ציבוריים. אביה עבד בתעשיית הבגדים, ואמה הייתה מורה ומנהלת בממשל באלבני, ניו יורק.
חינוך

וקס סיימה את לימודיה באוניברסיטת ייל (תואר ראשון בביופיזיקה מולקולרית וביוכימיה, בהצטיינות יתרה, 1975). לאחר מכן למדה במכללת סומרוויל, אוקספורד ( Marshall Scholar בפיזיולוגיה ופסיכולוגיה, 1976).
לאחר מכן היא למדה הן בבית הספר לרפואה של הרווארד (MD 1981) והן בבית הספר למשפטים של הרווארד (שנה ראשונה למשפטים, 1981). ווס עסקה ברפואה מ-1982 עד 1987, עשתה התמחות בנוירולוגיה בבית החולים ניו יורק-קורנל רפואי, ועבדה כנוירולוג מייעץ במרפאה בברונקס ובקבוצה רפואית בברוקלין. היא השלימה את השכלתה המשפטית בבית הספר למשפטים בקולומביה (JD 1987; עורכת Columbia Law Review), ועבדה במשרה חלקית בזמן לימודיה בבית הספר למשפטים.
וקס עבדה אצל השופט אבנר מיקווה מבית המשפט לערעורים בארצות הברית עבור מחוז קולומביה מ-1987 עד 1988. היא התקבלה ללשכת עורכי הדין במדינת ניו יורק בשנת 1988.
קריירה משפטית

וקס עבדה לראשונה במשרד הפרקליט הכללי של ארצות הברית של מחלקת המשפטים של ארצות הברית בין השנים 1988 עד 1994. במהלך כהונתה במשרד, היא ייצגה 15 תיקים בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית. היא לימדה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה משנת 1994 עד 2000.
וקס היא פרופסורית למשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה, לאחר שהצטרפה לפקולטה של בית הספר למשפטים בשנת 2001. היא קיבלה הן את פרס א. ליאו לוין למצוינות בקורס מבוא, והן את פרס הארווי לוין לזכר המצוינות בהוראה. בשנת 2015, היא קיבלה פרס לינדבק להוראה מכובדת, מה שהפך אותה לאחת משלושת הפרופסורים למשפטים בלבד בפקולטה שקיבלו את הפרס במשך 20 שנה.
ההתמקדות האקדמית שלה היא בדיני רווחה ומדיניות, וביחסי המשפחה, מקום העבודה ושוקי העבודה. וקס כתבה Race, Wrongs, and Remedies: Group Justice in the 21st Century (2009).
אמירות שנויות במחלוקת > הצהרות על גזע ותרבות

במאמר באוגוסט 2017 ב - The Philadelphia Inquirer שכותרתו "משלמים את המחיר של התמוטטות התרבות הבורגנית של המדינה", היא כתבה עם הפרופסור למשפטים בסן דייגו לארי אלכסנדר שמאז שנות ה-50, הדעיכה של "ערכים בורגניים" (כגון עבודה קשה, משמעת עצמית, נישואים וכבוד לסמכות) תרמו לחוליים חברתיים כמו הקטנת שיעורי השתתפות גברים בכוח העבודה עד לרמות של השפל הגדול, התמכרות לאופיואידים, מחצית מכלל הילדים נולדו לאמהות חד הוריות, וסטודנטים רבים חסרי יכולות בסיסיות. המחברים טענו כי "לא כל התרבויות שוות. או לפחות הם לא שווים בהכנת אנשים להיות מועילים בכלכלה מתקדמת." היא אמרה ל"דיילי פנסילבניה" כי "כולם רוצים להגר למדינות הנשלטות על ידי אירופאים לבנים" בגלל המידות ה"נעלות" שלהם. באותו ראיון וקס הדגישה מאוד שהיא לא מאמינה בעליונות של גזע אחד על פני אחר, אלא תיארה את המצב במדינות ותרבויות שונות.
בראיון לפודקאסט בספטמבר 2017 עם פרופסור גלן לורי, וקס אמרה: "קחו את בית הספר למשפטים באוניברסיטת פנסילבניה, או כל בית ספר למשפטים בין 10 המובילים... הנה עובדה מאוד לא נוחה... אני לא חושבת שאי פעם ראיתי סטודנט שחור מסיים את לימודיו ברבע העליון של הכיתה, ולעיתים רחוקות מאוד בחצי העליון... אני יכול לחשוב על סטודנט אחד או שניים שקיבלו ציון במחצית העליונה בקורס החובה שלי", ואמרה שהפקולטה מקפידה על גיוון גזעי בעיתון שלה. דיקן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה, תיאודור רוגר, הגיב, "סטודנטים שחורים כן סיימו את לימודיהם בראש הכיתה, ולעיתון אין מנדט גיוון. במקום זאת, עורכיו נבחרים על סמך תהליך תחרותי." אך רוגר לא הביא נתונים התומכים באמירה זאת, למרות הבקשות.
ביולי 2019, בוועידת השמרנות הלאומית של קרן אדמונד ברק, אמרה וקס, "אימוץ... הלאומנות של מרחק תרבותי, פירושו למעשה נקיטת העמדה שהמדינה שלנו תהיה במצב טוב יותר עם יותר לבנים ופחות לא לבנים". היא המשיכה והסבירה שהרעיונות שלה היו על תרבות, ולא על גזע, אבל הרכב הגזעים של החברה גרם לרוב האקדמאים להימנע מהנושא לחלוטין.
אמירות שנויות במחלוקת > הצהרות על גזע ותרבות > תגובות

עצומה באוגוסט 2017 המבקשת לפטר את וקס אספה כ-4,000 חתימות. באותו חודש, 33 מחבריה לסגל חתמו על מכתב פתוח בגנות הצהרות וקס שאמרה במאמרה בפילדלפיה אינקוויירר ובראיון הדיילי פנסילבניה. סניף גילדת עורכי הדין הלאומית גינה את דבריה. עיגוד הסטודנטים לתארים גבוהים אמר: "אנו זועמים על כך שנציג של הקהילה שלנו תומך ומפרסם את דעות השינאה הרגרסיביות הללו". אסא חליף, מנהיג של Black Lives Matter פנסילבניה, דרש לפטר את וקס. חליף אמר שהוא הודיע לאוניברסיטה שאם וקס לא תפוטר תוך שבוע הוא יתחיל לשבש שיעורים באוניברסיטה ופעילויות אחרות עם סדרה של הפגנות.
כתוצאה מהמחלוקות הללו, במרץ 2018, הדיקן רוגר אסר על וקס ללמד קורסי לימודים לסטודנטים בשנה א'. הוא גינה את הערותיה כ"דוחות", ובישיבת הסטודנטים אמר "הנוכחות שלה כאן... מכעיסה אותי, היא מעצבנת אותי... היא עדיין עובדת כאן... זה מבאס", אבל "הדרך היחידה להיפטר מפרופסור קבוע היא התהליך הזה... זה ייקח חודשים."
במאמר דעה במרץ 2018 בוול סטריט ג'ורנל שכותרתו "האוניברסיטה להכחשה; דיכוי אגרסיבי של האמת הוא מאפיין מרכזי של ההשכלה הגבוהה האמריקאית", כתבה וקס:
הלך הרוח שמעריך פתיחות מבין שהאמת יכולה להיות לא נוחה ולא נעימה.... הסתרת המידע הרלוונטי להבדלים כאלה... מפרה עקרונות בסיסיים של משחק הוגן... אוניברסיטאות, כמו מוסדות אחרים, מתכננות ללא הפוגה להסתיר על עובדות כאלה מהעין.
האנליסטית הפוליטית הימנית מונה צ'רן אמרה שהמאמר על ערכים בורגניים "לא הכיל חלקיק של גזענות" וכי "אם השמאל לא יכול להבחין בין טיעונים אקדמיים מנומקים לבין רמיזות גזעניות נבזיות, זה יחזק את הקיצוניים מאוד שהוא חושש ממנו". בכתבה של וול סטריט ג'ורנל, הפרשן הפוליטי הת'ר מק דונלד מתחה ביקורת על "התגובה ההיסטרית" למאמר של וקס. מפקח בית הספר למשפטים באוניברסיטת פנסילבניה, פול לוי, התפטר כדי למחות על מה שהוא כינה "היחס המביש" כלפי וקס. לוי כתב במכתב ההתפטרות שלו: "מניעת וקס מהוראה לסטודנטים בשנה א' אינה מתקנת עוולות אקדמיות או חברתיות. במקום זאת, אתה מדחיק את מה שחשוב לפרויקט החינוכי הליברלי: דיון פתוח, חזק וביקורתי על דעות שונות של נושאים חברתיים חשובים."
ה-New Criterion כתב: "הדיקן רוגר צריך לראות מחקר שפורסם ב - Stanford Law Review בשנת 2004, שהראה כי בבתי הספר המובחרים ביותר למשפטים... רק 8 אחוז מהסטודנטים השחורים בשנה הראשונה היו במחצית העליונה שלהם מעמד." רוברט ורברוגן, סגן העורך הראשי של ה - National Review, ציטט עיתונים שלדבריו תומכים בטענותיו של וקס וכתב, "אם בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה המצב שונה, או אם דברים השתנו בשנים האחרונות, בוא תראה מספרים".
ג'ונתן צימרמן, המלמד חינוך והיסטוריה, כתב: "אני חושב שהרבה ממה שאיימי וקס אומרת שגוי. אבל... אני גם חושב שחובתי להגן על זכותה לומר זאת, ולדחוק לדיון כנה והוגן יותר על כך... עלינו לרצות שכולם ישמעו מה היא אומרת, כדי שיוכלו להגיע למסקנות המשכילות בעצמם."
אמירות שנויות במחלוקת > אמירות גזעניות

בשנת 2021, וקס כתבה כי "מצבה של ארצות הברית טוב יותר עם פחות אסייתים", וטענה שהאסייתים כפויי תודה על היתרונות של מגוריהם בארצות הברית ומצביעים באופן לא פרופורציונלי למפלגה הדמוקרטית "המזיקה", שהיא כינתה "תמוה" בגלל שהמפלגה הדמוקרטית "דורשת תוצאות שוות למרות... הבדלים קבוצתיים ברורים" ו"מעניקה יתרון לשחורים". היא ציטטה לטובה את אינוק פאוול בזמן שקראה להחמיר את הגבלות הגירה מבוססות גזע נגד אסייתים.
באפריל 2022, וקס אמרה בתוכנית של טאקר קרלסון" כי "שחורים" וקבוצות "לא מערביות" אחרות נוצרות "טינה, בושה וקנאה" כלפי אנשים מערביים על "הישגיהם ותרומתם המוגזמים". וקס תקפה אז מהגרים הודים על שהעבירו ביקורת על בארצות הברית כאשר "המדינה שלהם היא ערימת זבל" ואמרה כי "תפקיד הקנאה והבושה באופן שבו העולם השלישי מתייחס לעולם הראשון [...] יוצר חוסר תודה מהסוג המפלצתי ביותר".
אמירות שנויות במחלוקת > אמירות גזעניות > תגובות

דיקן בית הספר למשפטים, תיאודור רוגר, כינה את הצהרותיה של וקס על אסייתים "גזעניות", "עליונות לבנה" ו"מנוגדים באופן חד למדיניות ולאתוס של המוסד הזה". גלן לורי, פרופסור באוניברסיטת בראון שהנחה את הראיון, כינה את הערותיה "מקוממות" ואמר, "את מה שהיא אמרה על האסיאתים, נאמר על היהודים לפני זמן לא רב. היום אנחנו קוראים לזה אנטישמיות." נכון ל-5 בינואר, כמעט 9,000 סטודנטים למשפטים חתמו על עצומה להשעיית וקס. הצהרותיה זכו לגינוי הן בעיתונים המקומיים של פנסילבניה והן בעיתונות הארצית.
ההערות הללו זכו לביקורת כבדה מצד הקהילה ההודית-אמריקאית, כולל המורה למשפטים ניל מאחיג'ה והמחוקק ראג'ה קרישנאמורת'י שכינו את ההערות הללו חסרות אחריות ואמרו, "הערות כאלה יוצרות שנאה ופחד, וגורמות נזק ממשי לקהילות מיעוטים".
מצעד הדאנס הבריטי (2000–2009)

ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים הבריטיים השבועיים "UK Dance Chart" שנערכו משנת 2000 עד שנת 2009.
מצעד הדאנס הבריטי מתעדכן מדי שבוע על ידי חברת המצעדים הרשמית. במצעד משוקללים נתוני המכירות בבריטניה (על גבי תקליטורים פיזיים ושל קובצי מוזיקה דיגיטליים) ונתוני זמן האוויר שמקבל הסינגל בתחנות הרדיו הבריטיות.
סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי בעשור הראשון של המאה ה-21

| 16 במרץ | "Night" | בנגה בשיתוף עם קוקי | 1 |
| 23 במרץ | "Something Good '08" | יוטה סיינטס | 3 |
| 13 באפריל | "Beeper" | דה קאונט אנד סינדן בשיתוף עם קיד סיסטר | 1 |
| 20 באפריל | "Machine Gun" | פורטיסהד | 1 |
| 27 באפריל | "Toca's Miracle 2008" | פרגמה | 2 |
| 11 במאי | "Wearing My Rolex" | ויילי | 6 |
| 22 ביוני | "Timewarp" / "Join The Dots" | סאב פוקוס | 1 |
| 29 ביוני | "Wearing My Rolex" | ויילי | 2 |
| 13 ביולי | "Dance Wiv Me" | דיזי רסקל בשיתוף עם קלווין האריס | 3 |
| 3 באוגוסט | "Take Me Away" / "Judgement" | צ'ייס אנד סטטוס | 1 |
| 10 באוגוסט | "Wearing My Rolex" | ויילי | 2 |
| 24 באוגוסט | "Dance Wiv Me" | דיזי רסקל בשיתוף עם קלווין האריס | 2 |
| 7 בספטמבר | "Pjanoo" | אריק פרידץ | 4 |
| 5 באוקטובר | "Pieces" | צ'ייס אנד סטטוס בשיתוף עם פלאן בי | 4 |
| 2 בנובמבר | "Pjanoo" | אריק פרידץ | 1 |
| 9 בנובמבר | "I'm in Love with a German Film Star" | סאם טיילור-ווד | 1 |
| 16 בנובמבר | "Tear You Down" / "Drifter" | ברוקס ברדרס | 2 |
| 30 בנובמבר | "Pieces" | צ'ייס אנד סטטוס בשיתוף עם פלאן בי | 1 |
| 7 בדצמבר | "Pjanoo" | אריק פרידץ | 6 |
2009
| 17 בינואר | "Infinity 2008" |  גורו ג'וש פרוג'קט | 1 |
| 24 בינואר | "Day 'n' Nite" | קיד קאדי בשיתוף עם קרוקרס | 5 |
| 28 בפברואר | "Omen" | הפרודיג'י | 4 |
| 28 במרץ | "Day N Nite" | קיד קאדי בשיתוף עם קרוקרס | 1 |
| 4 באפריל | "Show Me Love" | סטיב אנג'לו וליידבאק לוק בשיתוף עם רובין אס | 4 |
| 2 במאי | "Basement Track" | היי קונטרסט | 1 |
| 9 במאי | "Day N Nite" | קיד קאדי בשיתוף עם קרוקרס | 1 |
| 16 במאי | "Show Me Love" | סטיב אנג'לו וליידבאק לוק בשיתוף עם רובין אס | 1 |
| 23 במאי | "Warrior's Dance" | הפרודיג'י | 1 |
| 30 במאי | "Bonkers" | דיזי רסקל בשיתוף עם ארמנד ואן הלדן | 3 |
| 20 ביוני | "Release Me" | אגנס קרלסון | 1 |
| 27 ביוני | "When Love Takes Over" | דייוויד גטה בשיתוף עם קלי רולנד | 4 |
| 25 ביולי | "Red Mist VIP / Fired Up" | דני בירד / פריקשן וקיי טי | 1 |
| 1 באוגוסט | "I Remember" | דדמאו5 וקאסקייד | 1 |
| 8 באוגוסט | "Rock It / Follow The Light" | סאב פוקוס | 1 |
| 15 באוגוסט | "When Love Takes Over" | דייוויד גטה בשיתוף עם קלי רולנד | 1 |
| 22 באוגוסט | "One More Chance" | בלוק פארטי | 1 |
| 29 באוגוסט | "Ready For The Weekend" | קלווין האריס | 2 |
| 12 בספטמבר | "Take Me To The Hospital" | הפרודיג'י | 2 |
| 26 בספטמבר | "Celebration" | מדונה | 6 |
| 7 בנובמבר | "aNYway" | דאק סוס | 3 |
| 28 בנובמבר | "I Need You" | אן-דאבז | 2 |
| 20 בדצמבר | "(Let the Bass Kick) In Miami" | צ'אקי ולמפאו | 3 |
סקירה כללית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| מצעדי שירים |
| --- | --- | --- |
| ישראל ישראל | המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד העברי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד הבין-לאומי השנתי: 1963–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  המצעד העברי השנתי: ה'תשכ"ג–ה'תשכ"ט • ה'תש"ל–ה'תשל"ט • ה'תש"ם–ה'תשמ"ט • ה'תש"ן–ה'תשנ"ט • ה'תש"ס–ה'תשס"ט • ה'תש"ע–ה'תשע"ט • ה'תש"ף ואילך   המצעד היהודי • מצעד המוזיקה היהודית השנתי של קול פליי |  |
| ארצות הברית ארצות הברית | לפני אוגוסט 1958: 1940–1949 • 1950–1958  אחרי אוגוסט 1958: 1958–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך |  |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי: 1952–1959 • 1960–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  מצעד הדאנס הבריטי: 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך |  |
| מצעדים נוספים | המצעד הרשמי של גלגלצ • העשירייה • היטליסט |  |
ההרכב המוזיקלי הבריטי בייסמנט ג'אקס הצליח להביא את מספר הלהיטים הרב ביותר לצמרת מצעד הדאנס הבריטי במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 (7 סינגלים)
ההרכב המוזיקלי הבריטי הכימקל בראדרס הצליח להביא 6 סינגלים לצמרת המצעד במהלך העשור הראשון של המאה ה-21
הדי ג'יי הגרמני ארמנד ואן הלדן הצליח להביא 5 סינגלים לצמרת המצעד במהלך העשור הראשון של המאה ה-21
מדונה הצליחה להביא 5 סינגלים לצמרת המצעד במהלך העשור הראשון של המאה ה-21
ההרכב המוזיקלי הבריטי הפרודיג'י הצליח להביא 5 סינגלים לצמרת המצעד במהלך העשור הראשון של המאה ה-21
הסינגל של הדי ג'יי השוודי אריק פרידץ "Pjanoo" היה לסינגל שכיכב במשך הזמן הרב ביותר בצמרת מצעד הדאנס הבריטי במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 (11 שבועות)
יובל דרור (חוקר חינוך)

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1949 (בן 75) גבעתיים, ישראל 
 ענף מדעי:  חינוך
 עיסוק:  חוקר 
 
יובל דרור (נולד ב-29 באוקטובר 1949) הוא פרופסור אמריטוס לתולדות החינוך באוניברסיטת תל אביב. בבית הספר לחינוך באוניברסיטה היה ראש המגמה לתכנון לימודים, ראש ההתמחות בחינוך דמוקרטי, ראש החוג למדיניות ומנהל החינוך, מופקד הקתדרה לחינוך יהודי (2020-2010), וראש בית הספר (2010-2006).
דרור מכהן כיועץ המדעי של הארכיון לחינוך יהודי באוניברסיטה, הוא נשיא האגודה הישראלית לחקר תולדות החינוך ועורך כתב העת הבין-אוניברסיטאי בתחום זה, "דור לדור".
משנת 2011/2012 הוא מלמד בחוג לחינוך במכללה האקדמית תל-חי. משנת 2019/2020 הוא ראש התוכנית לתואר שני שם.
תחומי מחקרו של יובל דרור היו ההיסטוריה של החינוך בארץ ישראל, שילוב מחקר היסטורי עם קביעת מדיניות חינוכית עכשווית, חינוך קיבוצי וחינוך בלתי פורמלי.