stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת הפקחים הירוקים

| --- | --- |

עטיפת החוברת Green Lantern Vol.4 #64 ממאי 2011, אמנות מאת גארי פרנק, נייתן אירינג וג'ין הא.
 מידע קומיקס
 יוצר:  ג'ף ג'ונס, טוני בדארד, פיטר טומאסי
 תקופת פרסום מקורית:  מרץ 2011 – אוגוסט 2011 (כ־154 ימים)
 סינדיקציה:  DC קומיקס
 מסת"ב:  מסת"ב 1-4012-3234-5
 מספר החוברות:  14
מלחמת הפקחים הירוקים (באנגלית: War of the Green Lanterns) הוא קשת סיפור ואירוע קרוסאובר אשר התרחש בחוברות הקומיקס גרין לנטרן, חיל הפקחים הירוקים וגרין לנטרן: לוחמי הברקת תחת הוצאת DC קומיקס. הסיפור נכתב בידי כותבי הסדרות ג'ף ג'ונס, טוני בדארד ופיטר טומאסי, בהתאמה, ואויר על ידי דאג מנקי, טיילר קירקהם ופרננדו פסרין.
העלילה מתמקדת בפקחים הירוקים בני האנוש האל ג'ורדן, גאי גרדנר, ג'ון סטוארט וקייל ריינר וכן הפקח הירוק החייזרי קילווג ושומר היקום גאנטת, בעימות שלהם עם חבריהם לקבוצה שהיו נתונים לשליטה מוחית, ובמלחמתם לעצור את שומר היקום העריק קרונה מלהשתלט על היקום.
קשת הסיפור נמשכה בין מרץ ליוני 2011 כשלאחריה פורסמה מיני סדרה בת שני חלקים המתארת את השלכות האירוע.
הערות שוליים

↑  Green Lantern Vol.4 #64, March 2011
↑  Green Lantern Corps Vol.2 #58, March 2011
↑  Green Lantern: Emerald Warriors #8, March 2011
↑  Green Lantern Vol.4 #65, April 2011
↑  Green Lantern Corps Vol.2 #59, April 2011
↑  Green Lantern: Emerald Warriors #9, April 2011
↑  Green Lantern Vol.4 #66, May 2011
↑  Green Lantern Corps Vol.2 #60, May 2011
↑  Green Lantern: Emerald Warriors #10, May 2011
↑  Green Lantern Vol.4 #67, July 2011
ג'ורדן, גרדנר, סטוארט וריינר עונדים את טבעות הכוח הצהובה, האדומה, האינדיגו והכחולה, בהתאמה. אמנות מאת דאג מאנקי.
מלחמת רובין

| --- | --- |
טיזר שהופץ כחלק מקידום האירוע
טיזר שהופץ כחלק מקידום האירוע
 מידע קומיקס
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  דצמבר 2015 – ינואר 2016 (כ־32 ימים)
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפת המקור:  אנגלית
 מוציא לאור:  DC קומיקס
 מספר החוברות:  סדרה ראשית: 6 חוברות קשורות: 3
מלחמת רובין (באנגלית: Robin War) היא קשת סיפור ואירוע קרוסאובר, שפורסם בחוברות הקומיקס רובין ביקום DC על ידי חברת ההוצאה לאור DC קומיקס, והיא נמשכה לאורך שש חוברות בין דצמבר 2015 לינואר 2016.
הסיפור עוקב אחר התמודדות הרובינים בגות'אם סיטי עם תנועה חדשה בשם אנחנו רובין - ילדים המנסים להידמות אליהם, ובמקביל מסדר הינשופים חוזר אף הוא.
עלילה

לאחר שטרוויס, חבר צעיר בתנועת "אנחנו רובין", עוצר שוד במחיר חיי שוטר, עיריית גות'אם סיטי הופכת על הזדהות חזותית או מילולית עם התנועה לעבירה פלילית כתגובה. את החוק מובילה חברת מועצה בשם נוקטואה, כדי לזכות במקום בבית המשפט של הינשופים. דיוק תומאס, מנהיג אחד מתאי התנועה, מכנס פסגה של החברים על מנת למצוא דרך התמודדות עם ההגבלות החדשות, אך זו מופרעת על ידי הרובין הנוכחי דמיאן ויין שמתנגד אליהם באלימות. ג'ייסון טוד וטים דרייק מחכים לבואו של הרובין המקורי דיק גרייסון בטרם הם ייבחרו צד, בעוד באטמן נאלץ לתמוך בחוק בלית ברירה. בינתיים, טרוויס מתכנן להסגיר עצמו לידי המשטרה על מנת לסיים את הסיפור ולמנוע הסלמה, אך בית המשפט של הינשופים מתנקש בו.
ההתנקשות בחייו של טרוויס מובילה את דמיאן, ג'ייסון, טים ודיק לשתף פעולה עם התנועה, והם מאמנים את חבריה לביצוע כמה משימות. עם זאת, מתברר כי תוכניתו של דיק היא להוביל את חברי התנועה למשימות שיובילו ללכידתם, על מנת שהם יישארו בטוחים במאסר בזמן שהעניינים ממשיכים להתפתח. חברי התנועה נלקחים למתקן כליאה בשם "הכלוב", בו הם נכלאים בתאים קטנים וחסומים מאוויר שמזכירים כלובי ציפורים. דיק ובאטמן מאמינים כי מאחורי ההסלמה עומדת נוקטואה שמחפשת להרוויח ממנה משהו, בזמן שכוחות בית המשפט של הינשופים פורצים למתקן הכליאה ותוקפים את חברי התנועה. ג'ייסון וטים נלחמים בהם, והם משחררים את כל חברי התנועה מתאיהם ונאבקים יחד בינשופים ובחייליהם. הקרב מוביל אותם לאקדמיית גות'אם, שם במקרה שבית המשפט יאבד שליטה הינשופים המתים יהרסו את העיר. הרובינים נאבקים בהם יחד עם באטמן, בעוד דיק נפגש עם לינקולן מארצ' שבעבר היה חלק מבית המשפט אשר אומר לו שאין לו צורך בו עוד בתור סוכן, יש לו במקום זה את דמיאן אך הם הרעילו אותו ואם ברצונו להציל אותו שיצטרף אליהם, הרובינים מביסים את הינשופים, אך גרייסון נאלץ להצטרף אליהם ומציל את דמיאן ומסיים את המלחמה,
אחרי הכל דמיאן ודיוק מתחברים, וטוד ודרייק ודמיאן אומרים לדיק שאינם מרגישים שהם יכולים לסמוך עליו כיוון שאינו ישר, דיק מזכיר להם את מסירותו עבורם וחוזר להיות המנהיג בכך שהוא מזכיר להם מדוע מלכתחילה עקבו אחר ברוס- כיוון שהם משפחה, לאחר מכן גרייסון מגיע לפרלמנט הבינלאומי של הינשופים ומכריז: "אני לא רובין".
ביבליוגרפיה

סדרה ראשית:
Robin War #1
Grayson #15
Detective Comics Vol.2 #47
We Are Robin #7
Robin: Son of Batman #7
Robin War #2
חוברות קשורות:
Gotham Academy #13
Red Hood/Arsenal #7
Teen Titans 15
העלייה הרביעית

בית האדריכל יוסף ברלין בקרן הרחובות בלפור ושדרות רוטשילד בתל אביב, נבנה בשנת 1929, עוטה לבני סיליקט חשופות
רחוב אחוזה (מערב) רעננה, 1927
העלייה הרביעית שגם נקראת עליית גרבסקי, היא גל העלייה הגדול בין השנים 1924–1931 לארץ ישראל. מספר העולים בתקופה זו מוערך בכ-80,000 נפש, בעוד מספר היורדים מן הארץ באותה תקופה מוערך בכ-20,000.
מגמות ואפיונים

משנת 1924 ואילך השתנו אופייה והֶרכבה של העלייה לארץ, ואף על פי שעלייה זו הייתה סמוכה לעלייה הקודמת – העלייה השלישית, הבדילו ביניהן כבר אז והגדירו אותן כעליות נפרדות. גל העלייה שהחל ב-1924 והמשיך עד 1926 הביא להתפתחות עירונית מהירה בעיקר בעיר תל אביב. העיר קלטה חלק ניכר מהעולים. בשנים אלו עלו כ-60,000 איש. בשנת השיא, 1925, עלו כ-35,000 איש. אולם בין השנים 1926–1927 חל משבר כלכלי בארץ, מן הקשים שידע היישוב העברי בימי המנדט הבריטי, ולמרות ההתאוששות הכלכלית בשנים 1928–1929, זוהה המשבר עם כל תקופת העלייה. בתקופת המשבר אף ירד מספר העולים.
רוב העולים הגיעו לארץ ישראל ממזרח אירופה, וגם מארצות אסיה, ואפריקה, ומיעוט זעיר מאמריקה, עקב מגוון סיבות: תמורות פוליטיות וכלכליות בארצות מוצאם, חקיקה עוינת ואנטישמיות, ובשל תודעה יהודית מסורתית, לאומית וציונית. בתקופה זו הייתה ירידה משמעותית מהארץ, בעיקר מקרב העולים ממזרח אירופה אשר לא התרגלו לאקלים ואורח החיים בארץ, לכן העולים בעלייה הרביעית היוו כוח אדם חשוב להתיישבות הציונית בארץ. העלייה הרביעית נתפסה כעלייה בורגנית אצל אנשי תנועת העבודה.
עד ל-1930 עלו 70,000 איש, ועד סופה (כולל שנים הנוהגים למנות עם שנות העלייה החמישית) הגיעו ארצה כ-80,000 נפש. עיקר העולים הגיעו מארצות מזרח אירופה, כשמחציתם מפולין והשאר מברית המועצות, רומניה וליטא. מיעוט מהעולים הגיע מאסיה: בעיקר תימן ועיראק, 12% מכלל העלייה. משאר חלקי אירופה ואמריקה עלו מעטים בלבד. תרומת העולים ליישוב מכרעת בשל ירידה מהארץ של יותר מ-10,000 איש בשנים אלו.
גורמי העלייה הרביעית

המצב הכלכלי במזרח אירופה: ראש הממשלה ושר האוצר הפולני גרבסקי הטיל מיסים כבדים על בני המעמד הבינוני, ורוב היהודים היו בני מעמד זה. ההרעה בתנאים הכלכליים במזרח אירופה עודדה הגירה.
שינוי במדיניות ההגירה לאמריקה: חקיקת חוקי ג'ונסון בארצות הברית בשנת 1924 הגבילה את אפשרות ההגירה לארצות הברית וצמצמה את מספר המהגרים לאמריקה. עד אז יעד ההגירה העיקרי של יהודי מזרח אירופה היה ארצות הברית. כתוצאה משינוי מדיניות ההגירה האמריקנית חיפשו המהגרים היהודים יעדים חדשים, ביניהם, ארץ ישראל.
שנים מעטות לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, התבדו תקוות היהודים במזרח אירופה לשינוי במצבם הכלכלי והמדיני, וחלה התחזקות באנטישמיות והלאומנות של העמים שם. ליטא, שהבטיחה בחוקתה החדשה זכויות נרחבות למיעוט הלאומי היהודי, זנחה את הבטחותיה עם התגברות הלאומנות. גם רומניה התכחשה להבטחות שניתנו על ידה בוועידת השלום בפריז. בפולין, צרות היהודים היו מרובות, בעקבות ההתעוררות הלאומנית ושנאת המיעוטים אחרי קבלת עצמאותה בתום המלחמה. בשנת 1924 ננקטו צעדים כלכליים במטרה לייצב את המשק הפולני. הצעדים פגעו ביהודים שעסקו במסחר, ונפגעו קודם לכן בעקבות אובדן השוק הרוסי שסיפק פרנסה לרבים מיושבי הגבול. עליית השכבות הבינוניות מפולין לארץ ישראל נקראה "עליית גרבסקי" על שם שר האוצר הפולני, ולדיסלב גרבסקי, שנקט במדיניות מפלה כנגד המעמד הבינוני והיהודים בארצו, והטיל עליהם מיסים כבדים ומגבלות רבות.
בשנים אלו צומצמו אפשרויות ההגירה לארצות המערב ובעיקר לארצות הברית, בעקבות סגירת שעריהן מפחד הגירה המונית ושינוי הרכב האוכלוסייה, וארץ ישראל הפכה חלופה לארצות המערב. ניתן להוסיף כאחד הגורמים גם את השקט היחסי ששרר בארץ בתקופה מבחינת יחסי יהודים-ערבים. נדמה היה שהפיתוח הרב בארץ, שנעשה בהרבה מהמקרים על ידי יהודים, היה טוב גם לערבים וחלקם היטיבו להבין את היתרונות שביישוב העברי. למרות זאת, היה זה שקט מדומה שהתנפץ ב-1929.
עם זאת, הקמת האזור היהודי האוטונומי בברית המועצות משכה מהגרים רוסיים רבים אליו. ייתכן וחלק ממהגרים אלו היו מגיעים לארץ ישראל לולא הקמת האזור.
אופייה החברתי של העלייה הרביעית

להבדיל מהעלייה הקודמת, היו אנשי העלייה הרביעית, בעלי משפחה והיו שייכים למעמד הבינוני הבורגני. בעלייה זו לא נפסק זרם העלייה החלוצית, אולם מרכיב אנושי זה לא היה דומיננטי, אף שחלק מהעולים באו ארצה במטרה להצטרף ליישוב חקלאי ולהקים משק פרטי.
על אף שעלייה זו כונתה – "העלייה הבורגנית", למעשה עלו בה יותר פועלים מאשר בזמן העלייה השלישית. הבורגנים היוו כרבע מהעולים בעוד שהפועלים כמחצית. עלו גם בני משפחתם של התושבים הוותיקים אך מספרם היה קטן והשפעתם מעטה. הסיבה למוניטין הבורגני שיצא לעלייה זו, נעוץ בתרומתם הרבה של בעלי ההון ליצירת הלך רוח והשקפת עולם שונה ביישוב העברי, וכן תרומתם להרחבת ההתיישבות העירונית העברית.
עלייה זו ייבאה שלושה רכיבים מודרניים של הבורגנות:
בעלי קניין גדול יחסית.
בעלי קניין שהיקפו התאים למעמד בינוני.
בורגנות זעירה: סוחרים זעירים, חנוונים, מתווכים, אומנים ובעלי מלאכה.
התפתחות היישוב וצמיחתו > האצת התפתחות העיר

הפנייה להתיישבות עירונית באה על דעת העולים עצמם, שרצו להמשיך באורח חייהם הקודם. בבואם לארץ השתקעו בעיקר בערים – תל אביב חיפה וירושלים. תל אביב קלטה כ-21,000 עולים ואוכלוסייתה גדלה לכ-40,000, חיפה העברית קלטה כ-14,000. ירושלים העברית גדלה רק במקצת, אך נותרה העיר שבה האוכלוסייה היהודית הגדולה, כ-42,000 נפש.
בעקבות העלייה הרביעית, חל שינוי בתפיסת הציבור את חשיבות העיר ומיקומה במפעל הציוני ובחברה הישראלית. עד ראשית שנות ה-20, סברו הוגים ומתכננים של ההסתדרות הציונית, כי יש לשים את הדגש על פיתוח ההתיישבות החקלאית. עלייה זו הראתה שהגשמת הציונות יכולה להיעשות גם דרך חברה עירונית. הוקמו קיוסקים רבים באותה תקופה (1928-1924) בעיקר בעיר תל אביב. בשל כך אף הוענק לעלייה זו הכינוי ההיתולי "עליית הקיוסקים".
התפתחות היישוב וצמיחתו > התפתחות התעשייה

פיתוח ענף התעשייה העברית, החל בשנות העלייה הרביעית, עם המעבר להתיישבות עירונית. התעשייה נבנתה ביוזמה פרטית ובהון פרטי, שלא כמו החקלאות שטופחה על ידי הון ציבורי ולאומי.
המפעלים העיקריים היו שייכים לתעשיות חומרי הבניין, מפעלי טקסטיל, בתי דפוס ותעשיות עור. המפעלים על אף שנקראו "בתי חרושת" היו בינוניים בגודלם ודמו לבתי מלאכה. דוגמה למפעלים שקמו אז – "נשר" ו"שמן".
העלייה נתנה דחיפה במיוחד לבעלי המלאכה ולתעשיינים הזעירים בערים הגדולות. בעלי המלאכה הצטרפו באופן טבעי לאגודות כגון מרכז בעלי מלאכה בתל אביב, שפעלה בדומה לאגודות בעלי מלאכה בארצות המוצא של העולים שסייעו לבעל המלאכה בצעדיו הראשונים וסיפקו לו אשראי נוח, מסגרת תרבותית וייעוץ מקצועי ומשפטי.
התפתחות היישוב וצמיחתו > רכישת קרקעות

למרות היקפו המצומצם של ההון הלאומי בתקופת העלייה הרביעית, המשיכו המוסדות הלאומיים בגאולתן של אדמות הארץ. בשנת 1928 נרכש גוש קרקעות במפרץ עכו שנקרא על ידי הקרן הקיימת לישראל – עמק זבולון. על שטח זה, תוכננו הקמת עיר, אזורי תעשייה וחקלאות, וכן הרחבת העיר חיפה על ידי שכונות חדשות.
רכישת קרקעות למטרות עירוניות ותעשייתיות, היוותה תקופה חדשה בפוליטיקה ההתיישבותית של הקרן הקיימת, שהתעסקה עד אותו זמן רק בקניית אדמות חקלאות.
התפתחות היישוב וצמיחתו > התפתחות ענף הבניין

החל משנת 1924 הועסקו פועלים עבריים רבים בבניין ובפיתוח ערים. הבנייה נעשתה בקבלנות על ידי קבוצת פועלים שהועסקו ב"משרד לעבודות ציבוריות ובנין" של ההסתדרות הכללית של העובדים העבריים בארץ ישראל. משרד זה התארגן מחדש ב-1924 כחברה קבלנית בשם "סולל בונה", תרומתו הייתה לא רק בביצוע מטרות הבנייה, אלא גם ביצירת תנאים להכשרת אלפי פועלים עבריים במקצוע הבניין.
התפתחות היישוב וצמיחתו > חקלאות והתיישבות חקלאית

בנוסף ליישובים העירוניים קמו גם יישובים על בסיס חקלאי, בשתי מסגרות עיקריות:
קבוצת נוער חלוצי התארגנו בארצות אירופה (בעיקר בפולין) במסגרת תנועת "החלוץ". הם עברו הכשרה לקראת חיים שיתופיים המתבססים על עבודה חקלאית. הם עלו וייסדו קיבוצים חדשים כגבעת ברנר, גבת, רמת הכובש ועין שמר.
בני המעמד הבינוני נמשכו לעיסוק בחקלאות. הם רכשו אדמות מתוך יוזמה פרטית וללא מגע עם המוסדות הלאומיים והקימו יישובים חדשים, עיקרם באזור השרון שהוכשר לחקלאות, כבני ברק, מגדיאל, הרצליה, רמתיים, כפר גנים, נחלת גנים, גת רימון, קריית שאול ונחלת יצחק. רוב האדמות הוקצו לפרות הדר, יוזמה חדשה שהביאה תעסוקה לאלפי פועלים ויעד ראשון במעלה להשקעות הון פרטיות.
התפתחות היישוב וצמיחתו > הקמת מפלגת פועלי ארץ ישראל – מפא"י

בעקבות עבודה משותפת במסגרת הסתדרות העובדים הכללית, התברר למפלגות הפועלים "הפועל הצעיר" ו"אחדות העבודה" שבתחומי ההתיישבות הכלכלה וחיי הציבורים, רב המכנה המשותף ביניהן. גם מבחינה אידאולוגית היטשטשו הגבולות ביניהן, אף שמלכתחילה "אחדות העבודה" נטתה למרכסיזם ולאקטיביזם ציוני, ו"הפועל הצעיר" הדגיש את ערכי העבודה, וכמה מחבריו היו פציפיסטים.
לכן, נחתם ב-1929 הסכם איחוד המפלגות, ובינואר 1930 התאחדו המפלגות והוקמה מפא"י. מפלגה זו רכשה את לבם של רוב פועלי ארץ ישראל, תחת דגל שהדגיש את רעיון התחייה הלאומית והיה נאמן לאידיאלים של הסוציאליזם הדמוקרטי. מפלגה זו המשיכה תקופה ארוכה בשלטון גם אחרי קום המדינה ואחרי החלפת שמה נקראת מפלגת "העבודה".
משבר העלייה הרביעית (1927-1926)

בשנת 1926 ירד היקף התרומות מיהדות הגולה ובפרט מיהודי פולין עקב הרעת מצבם הכלכלי. הדבר גרם להאטה משמעותית של הבנייה העירונית שהיוותה גורם חשוב בכלכלת היישוב. בנוסף, הרכב העלייה השתנה וכלל יותר מחוסרי אמצעים ופחות בעלי הון. היישוב נכנס למשבר כלכלי שהיה הקשה ביותר בזמן המנדט הבריטי.
כתוצאה מהאטת הבנייה נפגעו החיים הכלכליים, נפגעו הענפים התעשייתיים, סוחרים רבים פשטו את הרגל ועובדים רבים פוטרו. בתל אביב, שם הייתה קודם לכן תנופת בנייה, היה המצב חמור ביותר. האבטלה הקיפה שליש מכוח העבודה הכללי וגרמה לצמצום העלייה. בנוסף לכך החלה ירידה רבה מהארץ שלוותה בגל שמועות כוזבות שהעצימו את חומרת המצב.
ההסתדרות הכללית טיפלה במשבר, בחלוקת סיוע כספי למובטלים כאמצעי זמני מפני המצוקה והרעה. אולם היא חששה שהדבר יוביל להתנוונות גופנית ומוסרית, היא עשתה מאמצים אדירים לשכנוע גורמים שונים ליצירת מקורות עבודה חדשה.
בקיץ 1927 התארגנה ההסתדרות לפתרון מעשי למשבר, בעזרת כספי הקרנות הלאומיות והלוואות ממשלתיות מטעם ממשלת המנדט. הוצעו עבודות מגוונות למובטלים, נפתחו מפעלים חדשים והצעות עבודה רבות היו צעד לפתרון המשבר. בשנת 1928 החל שיפור כלכלי והיקף האבטלה הצטמצם, וב-1929 התחדש זרם העלייה לארץ.
גרף אומדן ממדי האוכלוסייה היהודית

אומדן ממדי האוכלוסייה היהודית (באלפים) על פי מקומות מגוריה בארץ ישראל, בשנת תרצ"א 1931
ראו גם

אנשי העלייה הרביעית שיש עליהם ערך בוויקיפדיה.
לקריאה נוספת

דן גלעדי, היישוב בתקופת העלייה הרביעית (1924 – 1929), בחינה כלכלית ופוליטית, תל אביב: הוצאת עם עובד, תשל"ג.
עירית עמית, ציונות ועסקים - משבר העלייה הרביעית וההתיישבות הפרטית, בתוך: דפוסי התיישבות בעיתות שינוי, (דברי הכנס השנתי התשעה-עשר של המחלקה ללימודי ארץ ישראל ע"ש מרטין (זוס), ג’ סיון תשנ"ט - 18 במאי 1999), (עורכים: דבורה הכהן ויגאל לוין), רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן; ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ט, עמ' 40–43.
שולמית כרמי, על העלייה הרביעית: עליה, עיור ומשבר - תהליך ההתיישבות היהודית בא"י בשנות העשרים, מבפנים, לג, 1, תשל"א, עמ' 49–62.
גור אלרואי, ארץ מקלט: ההגירה לארץ ישראל, 1919–1927, קריית שדה בוקר: מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2021.
רוני מילר, חלומות נכזבים על ארץ ישראל: מכתבים לנתן אליהשווילי (ספרי ניב, 2022)
Ronnie Miller. Elusive Dreams: Letters to Zion (Friesen Press, 2023)
לקריאה נוספת > ספרי עיון

ימימה רוזנטל, כרונולוגיה לתולדות היישוב היהודי בארץ-ישראל, תרע"ח - תרצ"ו / 1935-1917, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשל"ט 1979. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  התיקוף על פי שמואל נח אייזנשטדט, חיים אדלר, רבקה בר-יוסף, ראובן כהנא, ישראל - חברה מתהווה, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשל"ב-1972, עמ' 14.
↑  בן-גוריון - כרך א', מאת מיכאל בר-זוהר, עמ' 182–183
↑  העלייה "ההמונית" הראשונה: עלייה רביעית (1924-1928), באתר מט"ח
↑  על פי יהודה ואלך (עורך), אטלס כרטא לתולדות ה"הגנה", ירושלים: הוצאת כרטא, 1991, עמ' 36.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554972105171 
חלוצות בשדה טבק בסביבות 1925
חברות קיבוץ גבעת השלושה, במחצית השנייה של שנות ה-20
טבעול

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה בשליטת אסם
 מוטו:  גישה בריאה לחיים
 מייסדים:  אביעזר (גזי) קפלן  ד"ר מיכה שמר
 תקופת הפעילות:  1985–הווה (כ־40 שנה)
 חברת אם:  אסם (100%)
 משרד ראשי:  קריית גת, ישראל
 מוצרים עיקריים:  מזון צמחוני מעובד
  
 
 
טבעול (בכיתוב לועזי: Tivall) היא חברה ישראלית להנדסת מזון, אחת המובילות בעולם בתחום פיתוח, ייצור ושיווק של מוצרי מזון צמחוניים וטבעוניים[דרוש מקור]. החברה נוסדה ב-1986 בקיבוץ לוחמי הגטאות וב-1995 נרכשו 58% אחוזים ממנה על ידי חברת אסם השקעות, במרץ 2010 הושלמה רכישת החברה על ידי אׂסם. אחזקות הקיבוץ בחברה נמכרו לאׂסם ב-462 מיליון ש"ח ששיקפו שווי שוק של 1.1 מיליארד ש"ח לחברה.
מפעלי הייצור של טבעול נמצאים בישראל ובצ'כיה. היא משווקת בבריטניה, הולנד, גרמניה, שוודיה, איטליה ובלגיה.
החברה רשמה פטנטים עולמיים בתחום המזון.
היסטוריית החברה

בתחילת שנות השמונים הקימה משפחת פרנקנטל את חברת "פדקו", שייצרה מוצר סויה חדשני בשם "טבעול". אבי הרעיון היה טכנולוג המזון ד"ר מיכה שמר. החברה פיתחה אותו לייצור תעשייתי והוא נרשם כפטנט עולמי. בשנת 1985 נמכר "טבעול" לקיבוץ לוחמי הגטאות. החברה נוסדה בסנדלרייה של קיבוץ לוחמי הגטאות על ידי שמר וחבר הקיבוץ (ולימים מנכ"ל אׂסם) אביעזר (גזי) קפלן.
בשנת 1989 העסיק המפעל של טבעול כ-150 עובדים שעבדו בשלוש משמרות. בתקופה זו עלה הביקוש בישראל למוצרי טבעול על ההיצע. בעקבות הצלחתה של טבעול, שמכרה בשנת 1988 כ-400 טון בחודש של מוצרים צמחוניים, הקימה חברת עזרא ובניו בשותפות עם זאב טנא את חברת טיוונביל שייצרה מוצרים דומים תחת המותג "צמחון". בתחילת 1990 רכשה טבעול את המוצר והתחייבה להעסיק את טנא במשך חמש שנים בתמורה לסגירת החברה, דבר שביסס את טבעול כמובילה בתחום פיתוח המזון הצמחוני בישראל.
בדצמבר 1989 הקימה טבעול עם קיבוץ אילון את חברת "שף הים" לשיווק משותף של התוצרת הצמחונית של טבעול ותוצרת הדגים של קיבוץ אילון. המיזם המשותף לא צלח, ובשנת 1993 עזבה טבעול את השותפות והמותג בבעלות קיבוץ אילון המשיך לייצר ולמכור תוצרת צמחית מתחרה לטבעול.
ביולי 2019 החליטה נסטלה-אסם שהמפעל בתחום תחליפי בשר בקיבוץ לוחמי הגטאות יעבור למתקני אסם בקריית גת. לצורך כך, חתמה הנהלת החברה על הסכם עם 170 עובדי טבעול, המאפשר להם להיקלט בשאר מפעלי החברה או לפרוש בתמורה לפיצויים מוגדלים.
מוצרים

מבחר מוצרי החברה כולל "שניצלים", הבולט והמוכר שבהם הוא שניצל תירס, "המבורגר" ו"נקניקיות" צמחוניים בטעם בשר, "שווארמה" צמחונית וארוחות מוכנות כמו פסטה עם רוטב בולונז מבוסס על סויה ותבשילים שונים בהם מחליפים נתחי סויה מעובדים נתחי בשר. לחלק מהמוצרים משווקות גם גרסאות מופחתות קלוריות. לחברה גם מוצרים על בסיס ירקות כמו שניצל ירקות (תירס, אפונה, גזר, תרד), קציצות תרד, ונגיסי גבינה וירקות. כל המוצרים נמכרים קפואים או מצוננים וניתנים לחימום והכנה בתנור אפייה, במיקרוגל או בטיגון.
החברה מציגה עצמה כיצרנית של "מוצרי מזון מוכנים מן הצומח", אך חלק ממוצרי החברה מכילים רכיבים מן החי, כמו חלבון ביצה או גבינה. מוצרי החברה המוכנים מן הצומח ומתאימים לטבעונים, כמו "טחון מן הצומח", "חטיפי כרובית", ומוצרים נוספים, מסומנים בתווית של עמותת "Vegan Friendly".
מעבר לכשרות הרבנות הרגילה, מוצרי טבעול גם בהשגחת בד"ץ מחזיקי הדת ובד"ץ שארית ישראל.
תחת המותג "טבעול" משווקים בישראל גם מוצרים של חברת "נסטלה", המיוצרים בשווייץ, כגון לזניה קפואה להכנה בתנור.
הערות שוליים

↑  עמירם כהן, ג'קי חורי, מכירת טבעול - האקזיט של לוחמי הגטאות: "קיבוצניקים ראו כסף והסתנוורו", באתר TheMarker‏, 19 במרץ 2010
1 2  מפעל "טבעול", באתר אסם השקעות.
↑  נווית זומר, עזרא ובנו יתחרו בטבעול, חדשות, 18 באוגוסט 1988
1 2  אורי גינוסר, חי צומח, מעריב, 14 בנובמבר 1989
↑  נילי שחק בופמן, מלחמות השניצלים, מעריב, 5 בינואר 1990
↑  דנ"א 4465/98 טבעול (1993) בע"מ נ' שף-הים (1994) בע"מ, ניתן ב־19 באוגוסט 2001
↑  נווית זומר, אחרי 35 שנה: מפעל טבעול עוזב את קיבוץ לוחמי הגטאות, באתר ynet, 14 ביולי 2019
↑  שניצל תירס עובר לדרום,  באתר כיפה, 1 בינואר 2020
↑  רינה רוזנברג, חי או צומח? מוצרי טבעול המכילים ביצים משווקים כמאכלים "מהצומח", באתר TheMarker‏, 10 באוגוסט 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307433405171 
מתוך סרט פרסומת ל"טבעול" (משנת 1990 לערך)
ממוצרי טבעול
סופרמן: סאגת ניו קריפטון

| --- | --- |

עטיפת החוברת Superman: New Krypton Special #1 מדצמבר 2008, אמנות מאת רנאטו גואדס.
 מידע קומיקס
 יוצר:  ג'ף ג'ונס, ג'יימס רובינסון, סטרלינג גייטס, גרג רוקה
 סוגה:  קרוסאובר 
 תקופת פרסום מקורית:  דצמבר 2008 – אפריל 2010 (כשנה)
 סינדיקציה:  DC קומיקס
 מספר החוברות:  ניו קריפטון: 10 העולם של: 12 העמדה האחרונה: 11 מלחמת הסופרמנים: 5
 
סאגת ניו קריפטון היא קשת סיפור ואירוע קרוסאובר נרחב המשתרעת על פני שלוש מיני-סדרות שהתפרסמו בחוברות הקומיקס סופרמן וסופרגירל בין דצמבר 2008 לאפריל 2010. שלוש המיני סדרות הן "סופרמן: ניו קריפטון" (דצמבר 2008 - מרץ 2009), "סופרמן: העולם של ניו קריפטון" (מרץ 2009 - מרץ 2010) ו"העמדה האחרונה של ניו קריפטון" (מרץ - אפריל 2010). הסאגה נכתבה בידי כותבים כג'ף ג'ונס, ג'יימס רובינסון, סטרלינג גייטס וגרג רוקה ומאיירים כאלכס רוס, גארי פרנק, רנאטו גואדס, ג'אמאל איגל ופיט וודס. השלכות הסאגה מתוארות במיני סדרה "מלחמת הסופרמנים", שהתפרסמה במאי 2010.
עלילת הסאגה, שהחלה עם קשת הסיפור "ברייניאק" מתמקדת בהתמודדותו של קלארק קנט/סופרמן עם מותו של אביו המאמץ ג'ונתן קנט, כמו גם לשובה של קנדור - העיר המכווצת בבקבוק - מהתקופה שלפני המשבר, להתיישבותם של מאה אלף קריפטונים על כדור הארץ וכן לשובו של נבל-העל ברייניאק מתור הכסף. בין הדמויות המשתתפות בסאגה נמנים סופרמן, סופרגירל, סופרבוי, סטיל, לגיון גיבורי-העל, ליגת הצדק, חברת הצדק של אמריקה, לויס ליין, פרי וייט, ג'ימי אולסן, לאנה לאנג, סאם ליין, מרתה קנט, והנבלים לקס לות'ר, ברייניאק וגנרל זוד.
המשכיות

בסיפורים שלאחר המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1986, קנדור הייתה עיר שאוכלסה בידי תושבי קריפטון שלא היו קריפטונים במקורם. לאחר שהנבל ברייניאק כיווץ את העיר לגודל מיניאטורי, סופרמן הצליח להציל את העיר מידיו ושמר אותה בבקבוק במבצר הבדידות שלו. אולם, כדי להשיב את גלגולה של העיר הקריפטונית מלפני המשבר, הכותב ג'ף ג'ונס הציג שיכתוב שקבע כי העיר המכווצת איננה קנדור האמיתית אלא עיר שנקראה על שמה. שכתובו לדמותו של ברייניאק שמר על שלמות הדמות שלאחר המשבר, תוך שהוא מגלה כי גרסה טלפתית זו היא למעשה גשוש המורכב מנניטים שהכיל את מחשבתו של מילטון פיין. הדבר הביא לכך שברייניאק נלחם בסופרמן למשך שנים מבלי שפגש אותו פנים מול פנים.
עלילה > ניו קריפטון

בעקבות אירועים שתועדו בקשת הסיפור "ברייניאק", העיר קנדור כולה ממוקמת ליד מבצר הבדידות שבקוטב הצפוני, והיא מאכלסת כמאה אלף תושבים קריפטונים. סופרמן מנסה לעזור לקריפטונים בהסתגלותם לחיים בכדור הארץ, למרות שדעתו מוסחת לאחר מותו של אביו המאמץ ג'ונתן קנט. מעט מאוד קריפטונים מעוניינים בכך, וביניהם נמנים זור-אל ואלורה, הוריה של קארה זור-אל. מפגש מתוקשר נערך בין נשיא ארצות הברית לנציגי המשלחת מקנדור, אולם דומסדיי מופיע וזורע הרס. זור-אל ואלורה מקימים כוח תקיפה שמטרתו למנוע איומים אפשריים על העיר קנדור על ידי לכידת אויביו של סופרמן ושליחתם לאזור הפנטום. אולם, מספר שוטרים נהרגים בשעה שהם מסרבים למסור לידם את "הטפיל", מה שמכעיס את סופרמן.
באותה עת, לקס לות'ר מגויס בידי הגנרל סאם ליין לעצור את ה"פלישה" הקריפטונית. הוא משיג שליטה בברייניאק ושולח צבא רובוטי מנבכי ספינת החלל של החייזר, שמוחזק בקנדור. מטאלו וריאקטרון, שעובדים עבור לות'ר וליין, מובלים לתוך קנדור כסוסים טרויאנים כשהם מכילים קריפטונייט. ריאקטרון מצליח להרוג את אביה של סופרגירל, זור-אל.
זעמה של אלורה על מות בעלה גורם לה להתכחש למין האנושי. חברים מליגת הצדק וחברת הצדק של אמריקה מגיעים לקנדור ודורשים להסגיר את אלה שרצחו את השוטרים. מתפתח קרב בין החזיתות, כשסופרמן נקלע ביניהן. הקרב מסתיים רק כאשר מדענים קריפטוניים מצליחים להשתמש בטכנולוגיה של ברייניאק כדי להעלות את קנדור מעל פני האדמה ולהצמיח כוכב שלם מתחתיה, לו הם קוראים בשם "ניו קריפטון". הם ממקמים את הכוכב בצידה השני של מערכת השמש במקביל לכדור הארץ, מה שגורם לכוכב להיות חבוי מהשמש.
אלורה אומרת לסופרמן שהוא אינו רצוי על ניו קריפטון, על אף שסופרגירל עוברת להתגורר שם עם אימה. לבסוף, אלורה משחררת את גנרל זוד מאזור הפנטום כדי לעזור לה להנהיג את אנשיה.