stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ההעפלה
חלקות קבורה ממלכתיות עבור המעפילים

בבית הקברות הלאומי בהר הרצל בירושלים, מצויה חלקת קבורה ממלכתית הנקראת "חלקת המעפילים" לכבודם של כל המעפילים שנספו בדרכם אל הארץ לאחר הקמת המדינה, ולצידה גם אנדרטאות לזכר אוניות מעפילים שטבעו בים. החלקה כוללת קברי אחים של אוניית המעפילים "סלבדור" ללא שמות, ולצידה חלקת הקבורה של חללי הספינה "אגוז". סמוך להם מצויה אנדרטה לזכרם של חללי אגוז שמקום קבורתם לא נודע.
חלקת חללי אוניית הגירוש פאטריה (221 נספים) מצויה בבית הקברות חוף הכרמל שבחיפה. חלק מהחללים לא זוהה והם נקברו בשם "אלמוני". חלקת המעפילים בבית הקברות בחיפה הוקמה לפני קום המדינה ולכן החללים לא נקברו בבית הקברות הממלכתי בהר הרצל בירושלים.
חללי האונייה "פאטריה" בבית הקברות חוף כרמל בחיפה
קברי אחים של האונייה "סלבדור" בחלקת המעפילים הממלכתית בהר הרצל
קברי המעפילים של האונייה "אגוז" בחלקת המעפילים הממלכתית בהר הרצל
ראו גם

עלייה ג'
תנועת הבריחה – הבריחה מאירופה, 1944–1948
עליית הנוער
אות המעפיל
מבצע מבוכה
לקריאה נוספת

אביבה חלמיש – אקסודוס הסיפור האמיתי, הוצאת עם עובד, 1990 (הספר בקטלוג ULI)
מרדכי נאור, ההעפלה, 1934–1948, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1978. (הספר בקטלוג ULI)
מרדכי נאור, בים, ביבשה וגם באוויר – מבט חדש על ההעפלה, הוצאת ספריית יהודה דקל והמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2015. (הספר בקטלוג ULI)
מרדכי נאור (עורך), עלייה ב': מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, סדרת עידן, ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1988.
אניטה שפירא (עורכת), העפלה: מאסף לתולדות ההצלה, הבריחה, ההעפלה ושארית הפליטה, תל אביב: הוצאת העמותה לחקר מערכות ההעפלה ע"ש שאול אביגור ואוניברסיטת תל אביב, 1990. (הספר בקטלוג ULI)
נורית גבזה-ברוורמן (עורכת), ההעפלה, 1934–1948, ירושלים: הוצאת מרכז ההסברה, שירות הפרסומים, 1984. (הספר בקטלוג ULI)
מוניה אדם, קשר אמיץ "מעלילות שירות הקשר של ההגנה" משרד הביטחון – ההוצאה לאור 1986 הפרק קשר עם אוניות מעפילים ע' 139–181. (הספר בקטלוג ULI)
ברכה חבס, פורצי השערים ממזרח ומים, תל אביב: הוצאת מערכות, תש"ך–1960. (הספר בקטלוג ULI)
אריה ל. אבנרי, מוולוס עד טאורוס – עשור ראשון להעפלה, תל אביב: ארכיון ההגנה, 1986. (הספר בקטלוג ULI)
שי חורב, וְקִבַּצְתִּים מִיַּרְכְּתֵי אָרֶץ: ההעפלה הרביזיוניסטית והאזרחית ביבשה ובים, חיפה: דוכיפת, תשע"ב 2012. (הספר בקטלוג ULI)
ראובן אהרוני, מֻטּוֹת תֹּרֶן: ספינות ההעפלה והרכש לאחר מלחמת העולם השנייה, המרכז לתולדות כוח המגן ה'הגנה' ע"ש ישראל גלילי, תשנ"ח 1997. (הספר בקטלוג ULI)
דוד שפירא, לעלות בכל הדרכים: תולדות ההעפלה לארץ-ישראל מראשית השלטון הבריטי ועד לשלהי שנות השלושים (1918–1937), תל אביב: עם עובד, 1994.
דליה עופר, דרך בים: עלייה ב' בתקופת השואה, 1939–1944, ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1988.
נחום בוגנר, ספינות המרי: ההעפלה 1945–1948, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993. (הספר בקטלוג ULI)
יעקב טובי, מלחמה בלי גבולות: התנועה הציונית הרביזיוניסטית וסוגיית העלייה לארץ-ישראל, 1930–1940, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
כתב העת "הציונות: מאסף לתולדות התנועה הציונית והישוב היהודי בארץ-ישראל" , כרך כ"א (קישור ), בעריכת דניאל קארפי ושלום רצבי, הוצאת המכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן, אוניברסיטת תל אביב, 1998.
סטיוארט כהן, "והרימה אגרוף האימפריה, ותך – שובי ימה!": הצי המלכותי וההעפלה (1945–1948)
אסתר מאיר-גלינצשטיין, ההעפלה היבשתית ואתוס ההעפלה
זאב הדרי, פליטים מנצחים אימפריה, הקיבוץ המאוחד ואוניברסיטת בן-גוריון, 1984. (הספר בקטלוג ULI)
זאב וניה הדרי (מבוא ופענוח צפנים), המוסד לעליה ב' – יומן מבצעים – פאריס 1947, אניברסיטת בן-גוריון, 1991. (הספר בקטלוג ULI)
אורי גורן, משני צדי הקריפטו עמותת חיל הקשר והתקשוב, 2008, עמ' 9–57.
דניאל רוזן,הגדעונים – מפעילי הקשר האלחוטי בשירות המדינה שבדרך, עמותת חיל הקשר והתקשוב, 2018, עמ' 5–11, 76–294, 329–398, 425.
Ninian stewart, The Royal Navy and the Palestine Patrol, Routledge, 2013,
ISBN 9781135283506
Greenfield, Murray S; Hochstein, Joseph M (1987). The Jews' Secret Fleet: The Untold Story of North American Volunteers Who Smashed the British Blockade of Palestine. Jerusalem and New York: Gefen Publishing House. ISBN 978-965-229-517-0.
פסטיבל פוצ'יני

יד זיכרון לפוצ'יני בעיר הולדתו הסמוכה, לוקה
פסטיבל פוצ'יני הוא פסטיבל אופרה שנתי, המתקיים בחודשי יולי-אוגוסט להצגת האופרות של המלחין האיטלקי ג'אקומו פוצ'יני.
הפסטיבל נערך בטורה דל לאגו, איטליה, עיר השוכנת בין לאגו די מאסאצ'וקולי והים הטירני, מרחק ארבעה קילומטרים מחופי ויארג'ו בריביירה הטוסקנית ו-18 קילומטר מפיזה ולוקה, עיר הולדתו של פוצ'יני.
הפסטיבל, המעלה ארבע עד חמש הצגות של עד ארבע הפקות אופראיות בכל עונה, מושך כארבעים אלף צופים אל התיאטרון הפתוח שלו, "תאטרו דאי קוואטרומילה" ("תיאטרון ארבעת-אלפים", המכונה כך על שם תפוסתו, אף כי למעשה נבנו בו 3,200 מושבים), קרוב מאוד ל"וילה פוצ'יני", הבית שהמלחין בנה ב-1900 ושם חי והלחין את האופרות העיקריות שלו, עד שזיהום אוויר מן האגם אילץ אותו להעתיק ב-1921 את מושבו לוויארג'ו. פוצ'יני קבור, יחד עם עוד מבני משפחתו שמתו אחריו, בקאפלה קטנה בתוך הווילה, בחדר שהוסב למאוזוליאום אחרי מותו.
ראשית הדברים

פסטיבל פוצ'יני החל בשנת 1930 בעקבות הערה שאמר פוצ'יני, על פי השמועה, לידידו ג'ובאקינו פורצאנו, אחד הלברתנים שלו, בשנת 1924, ממש לפני נסיעתו למרפאה בבריסל לניתוח גרון: "אני תמיד בא הנה ושט בסירה כדי לירות בחרטומנים - אבל הייתי רוצה פעם לבוא הנה להאזין לאחת האופרות שלי תחת כיפת השמים." הסברה הייתה, שהמלחין הביע את תקוותו, שהאופרות שלו תבוצענה בחיק הטבע, בתפאורה הנפלאה של אגם מאסאצ'וקולי. מכל מקום, נכדתו, סימונטה פוצ'יני, מזימה השערה זו, בטענה, שאין כל מסמך כתוב המעיד על משאלה כזו, ואין זה מתקבל על הדעת, משום שפוצ'יני בחר בטורה דל לאגו כמקלט ומקום לנפוש בו בשלווה וברוגע, שלהם שאף אותו זמן.
אף על פי כן, ב-24 באוגוסט העלה פורצאנו, יחד עם פייטרו מסקאני, גם הוא תלמידו של פוצ'יני בעבר, את ההפקות הראשונות של אופרה מאת פוצ'יני על חוף האגם, בחזית ביתו של המאסטרו. בתיאטרון מאולתר, ה"קארו די טספי ליריקו", שהבמה שלו נבנתה על כלונסאות משוקעים בקרקע האגם, ביצעה להקת אופרה נודדת את לה בוהם בבימוי פורצאנו ובניצוח מסקאני. אותה להקה באה שוב ב-1931 כשבנימינו ג'ילי ואדלייד סאראצ'ני הופיעו ב"לה בוהם", ואילו רוזטה פמפאניני ואנג'לו מיקטי הופיעו במאדאם באטרפליי. הייתה זו ראשיתו של מה שיצמח לפסטיבל אופרה גדול.
עם זאת, בשנים שעד 1949, מחמת האקלים הפוליטי והפיננסי, התקיים במקום רק מופע אחד - בשנת 1937 - וזה היה קונצרט עם ליצ'ה אלבנזה כאחת הסולניות. בשנת 1949, לציון השנה ה-25 למות פוצ'יני, חזר הפסטיבל ונפתח ב"La fanciulla del West" ("נערה מן המערב") ונמשך אל שנות ה-50' של המאה ה-20 ברבות מיצירותיו הנודעות ביותר של המלחין.
הערות שוליים

↑  Karyl Charna Lynn, "Italian Opera Houses & Festivals, The Scarcrow press, 2005, p. 259
↑  לין, עמ' 259
↑  לין, עמ' 259
↑  לין, עמ' 259
וילה פוצ'יני
פילון (כתב עת)

| --- | --- |

 סוג:  שבועון
 פורמט:  שבועון ילדים
 מו"ל:  מסדה, הוצאת ציבלין
 בעלים:  מסדה
 עורך ראשי:  נירה הראל, ראובן וימר, איטו אבירם
 תאריכי הופעה:  1976–הווה (כ־49 שנים)
 שפה:  עברית
 מערכת:  ישראל
 תפוצה:  ארצית
 מדינה:  ישראל
 
פִּילוֹן היה כתב עת לילדים.
היסטוריה

העיתון יצא לראשונה ב-1976 כדו-שבועון בהוצאת מסדה. בצוות המייסד היו העורכת נירה הראל, המעצב עמרם פרת והמאיירת הייתה אורה איתן. הדפסת כתב העת הופסקה לאחר 75 גילינות, וכעבור חצי שנה, באפריל 1979, יצא לאור מחדש בסיוע בנק דיסקונט. לוגו העיתון עוצב על ידי המעצב הגרפי עמרם פורת בשנת 1975. הבנק שיווק את העיתון כחלק מתוכנית חסכון לילדים.
בגיליון מספר 76 הוחלף הצוות: הראל הוחלפה בעורך ראובן וימר, ואשר ציזר הפך למעצב והמאייר. כותבים חדשים הצטרפו לעיתון והוא נעשה מסחרי יותר. בשל משבר המניות באמצע שנות ה-80 הפסיק בנק דיסקונט את תמיכתו ב"פילון" והוא נקלע למצוקה כלכלית, אך הצליח לשרוד עד אמצע שנות ה-90 בבעלות חברת "צ.צ. הפקות". בדצמבר 1991 החברה גם רכשה את העיתון המתחרה "כולנו".
ב-1996 הופסקה הדפסתו פעם נוספת.
בדצמבר 2007 חידשה הוצאת "ציבלין" את הוצאת כתב העת. העורך האחראי והמו"ל היה אורן ציבלין והעורך בפועל היה איטו אבירם. הגיליון הראשון בגרסה החדשה של "פילון" הודפס בכ-60 אלף עותקים. בגלגול זה שמר "פילון" על רוח העיתון המקורי משנות ה-70: העיתון הודפס בצבע מלא על נייר נטול עץ, אשר אפיין את שנות ה-70, רבים מכותביו ומאייריו המקוריים הוחזרו ומדורים פופולריים במיוחד זכו לפרסום מחודש. פילון במתכונתו החדשה פעל כשלוש שנים.
לציון 40 שנה להופעת הגיליון הראשון יצאה ב-2016 מהדורה מיוחדת אשר כללה טקסטים ואיורים נבחרים מתוך הגיליונות שיצאו לאור במהלך השנים.
הערות שוליים

↑  אהוד בן-עזר, חבל על פילון בן שנתיים, דבר, 12 בינואר 1979
↑  1980 בדיסקונט -  שנה של פעילות, דבר, 31 בדצמבר 1980
↑  אפי לנדאו, "כולנו" ו״כולנו לילדים,׳ נמכרו לבעלי "פילון", חדשות, 25 בדצמבר 1991
↑  עכבר העיר, "פילון" המיתולוגי חוזר למדפים, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2007
↑  יאיר קדר, ‏זו ילדותי השנייה, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2007
↑  פילון עיתון מצויר לילדים, באתר הספרייה הלאומית
↑  יעל דר, עכבר העיר, "פוד-קיפוד": עיתון מצויר חדש לילדים קטנים, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2010
↑  "פילון" – גיליון חגיגי. הפנקס, 16 בספטמבר 2016
הפועל כפר סבא

ערך זה עוסק במועדון כדורגל ישראלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הפועל כפר סבא הוא מועדון כדורגל ישראלי מהעיר כפר סבא, המשחק בליגה הלאומית. המועדון נוסד בשנת 1928, והישגיו הבולטים היו זכייתו באליפות בשנת 1982, בנוסף לשלוש זכיות בגביע המדינה.
המועדון הצמיח שורה של מאמנים ושחקנים מהשורה הראשונה של הכדורגל בישראל, והחל מ-1986 משחקת הקבוצה באצטדיון לויטה, הממוקם במזרח העיר ומכיל כ-5,800 מקומות ישיבה. קודם לכן שיחקה הקבוצה במגרש הפרדסים.
היסטוריה > העשור הראשון של המאה ה-21

בעונת 2001/2002 חזרה כפר סבא לליגת העל תחת הדרכתו של המאמן יצחק שום, שחקן העבר של הקבוצה, אך חזרה וירדה לליגה הלאומית כעבור עונה אחת.
בעונת 2004/2005 עלתה הפועל כפר סבא, בראשותו של המאמן אלישע לוי, לליגת העל. בעונה העוקבת השלימה הקבוצה מסע הישרדות מרשים בניצוחו של המאמן אלי אוחנה, לאחר שהייתה במקום האחרון בטבלה במרחק של 13 נקודות מהקו האדום, ובתום העונה נשארה בליגת העל.
בעונת 2006/2007 העפילה הקבוצה לגמר גביע הטוטו, והפסידה 1–2 למכבי הרצליה בהארכה. בליגה סיימה הקבוצה במקום השמיני.
לקראת עונת 2007/2008 רכשה כפ"ס כמה שחקנים חדשים וביניהם אורי אוזן וכפיר אדרי, ובחלון העברות בינואר הצטרף גם מאור מליקסון ממכבי חיפה. כפר סבא פתחה את העונה בצורה טובה יחסית והתמקמה במרכז הטבלה, אולם בהמשך העונה נחלשה, התדרדרה לתחתית והגיעה למחזור האחרון כשהיא מתחת לקו האדום. במשחקה האחרון בעונה ניצחה כפר סבא את הפועל תל אביב 0-1 באצטדיון בלומפילד, משערו של סמואל יבואה, אך ירדה לליגה הלאומית בשל הניצחון של יריבתה בתחתית מכבי פתח תקווה. יבואה כבש 15 שערים בעונה זו, ונבחר למלך השערים של ליגת העל.
בתום עונה זו ולקראת עונת 2008/2009 בליגה הלאומית, עזבו שחקנים רבים את הפועל כפר סבא וביניהם כוכבי הקבוצה גיז'רמו ישראלביץ', סמואל יבואה דאגלס דה סילבה, בן לוז ואביחי ידין. במהלך העונה, לאחר עזיבת הבעלים אלי טביב והעברת הקבוצה לאיתן ספיר, הפגינה הקבוצה רמת משחק לא אחידה ולא הצליחה לחזור לליגת העל אף על פי שבאותה עונה 6 הקבוצות הראשונות בטבלה העפילו לליגת העל.
ב-14 ביוני 2009 העביר אלי טביב רשמית את זכויות הניהול חזרה לאגודת הפועל כפר סבא, אחרי 14 שנה של שליטה במועדון.
לקראת עונת 2009/2010 כפר סבא שינתה את פניה והחלה בהחזרת אישים המזוהים עם המועדון. המאמן סלובודן דראפיץ' ורוב שחקני הסגל עזבו את הקבוצה. קובי לויטה, בנו של היו"ר לשעבר יאיר לויטה, מונה למנכ"ל הקבוצה, ותומר קשטן (בנו של דרור) מונה למאמן. שחקני העבר של המועדון, אלי יאני ואברהם מרצ'ינסקי, קיבלו תפקידי אימון בכירים במחלקת הנוער. בעונה זו היה לקבוצה את אחד התקציבים הנמוכים בליגה, ומטרתה הייתה להישאר בליגה. עם זאת, היא הצליחה לשחק ברמה גבוהה מעל המצופה, ולא העפילה לליגת העל רק בעקבות הפסד להפועל רמת-גן גבעתיים במשחקי המבחן.
ביוני 2010 החליטה אגודת הפועל כפר סבא להעביר את הקבוצה לידיו הפרטיות של שאולי דור במהלך אשר הוביל למחאת אוהדים, בהמשך הוא החליט להעניק את זכויות הניהול של הקבוצה לידיו של איש העסקים הראל רייכמן לפרק זמן של חמש שנים כדי להתחמק מביקורת הקהל.
היסטוריה > העשור השני של המאה ה-21

במרץ 2011 הלך לעולמו שחקן הקבוצה פטריק דופלה לאחר שנמצא ללא רוח חיים בביתו שבליבריה. מותו של דופלה עורר תדהמה רבה בקרב אנשי הקבוצה ואוהדיה במיוחד בשל גילו הצעיר של הליברי ואופן היותו בריא, הסיבות למוות נותרו מסתוריות.
בעונת 2010/2011 הייתה כפר סבא לאורך רוב העונה במקומות הראשונים, ונחשבה למועמדת מובילה לעלות לליגת העל, אך לאחר הקיזוז איבדה הקבוצה גובה, ואף על פי שבמשחקי הפלייאוף הייתה זקוקה לניצחון אחד על מנת להבטיח את העלייה, פיספסה את העלייה במחזור האחרון, כשסיימה רק במקום השלישי המוביל למשחקי המבחן. מיד לאחר המחזור האחרון בליגה הלאומית פוטר תומר קשטן מתפקידו כמאמן הקבוצה ובמקומו מונה גיא עזורי. במשחקי המבחן מול הפועל פתח תקווה כשלה הקבוצה ונותרה בליגה הלאומית.
לאחר שהקבוצה פתחה את עונת 2011/2012 בצורה רעה, פוטר גיא עזורי ובמקומו מונה משה הרשקו, אשר אימן בעונה הקודמת את קבוצת הנוער של המועדון. לתפקיד מאמן הנוער נבחר אסי דומב. בתום העונה מונה דומב למאמן הקבוצה הבוגרת.
בעונת 2012/2013 עזב הראל רייכמן את כפר סבא ובמקומו הגיע ג'קי מויאל, שמינה את אלון מזרחי למאמן במקומו של דומב. מויאל נכשל בניסיון לרכוש את הקבוצה בשל חוסר היכולת להעמיד ערבויות מתאימות ולא קיבל את אישור ההתאחדות לכדורגל. בינואר 2013 נכנסה הקבוצה להליך של פירוק והופחתו 9 נקודות ממאזנה. מזרחי התפטר מתפקידו ובמקומו מונו לתפקיד תמיר בן-חיים ועידן שום. בתום העונה סיימה הקבוצה במקום האחרון בליגה, וירדה לראשונה בתולדותיה לליגה א'.
ב-30 ביוני 2013 הועברו זכויות הניהול בקבוצה לידיהם של סתיו שחם ושחקן ומאמן הקבוצה בעבר, אלי יאני, המחזיקים כל אחד ב-45% מהבעלות על הקבוצה, ו-10% מהבעלות הועברו לעמותת אוהדי הקבוצה "הלב הירוק". לקראת עונת 2013/2014 מונה שייע פייגנבוים למאמן הקבוצה. ימים ספורים לפני פתיחת העונה החליטה ההתאחדות לכדורגל על הישארותה של הקבוצה בליגה הלאומית, בעקבות הורדתה המנהלתית של מכבי אום אל-פחם. ב-25 בספטמבר 2013 התהפכה ההחלטה, ובית הדין קבע כי מכבי אום אל-פחם תישאר בלאומית, וכפר סבא תשחק בליגה א'. לאחר מספר מחזורים הוחלט לפטר את פייגנבוים, ובמקומו מונה למאמן פליקס נעים. בסיום העונה חזרה הפועל כפר סבא לליגה הלאומית לאחר שסיימה את העונה במקום הראשון בליגה א' צפון. ב-22 במאי 2014 העביר אלי יאני את חלקו בקבוצה לסתיו שחם, שהחזיק ב-90% מהבעלות על המועדון.
ב-22 במאי 2015 הבטיחה הקבוצה את העפלתה בחזרה לליגת העל לאחר שבע שנים, לאחר שבמחזור האחרון של הליגה הלאומית ניצחה 3–1 את הפועל רמת-גן גבעתיים, והשלימה שתי עליות ליגה רצופות תוך שנתיים. ב-3 בינואר 2016 פוטר מאמן הקבוצה פליקס נעים מתפקידו לאחר שנתיים וחצי עקב רצף הפסדי הקבוצה, ובמקומו מונה שרון מימר, אשר הצליח בסיום העונה להשאיר את הקבוצה בליגת העל.
ב-23 בינואר 2017 פוטר מימר מתפקידו כמאמן הקבוצה לאחר שהקבוצה הסתבכה במאבקי התחתית ובמקומו מונה אלי כהן למאמן הקבוצה. ב-13 באפריל 2017 פוטר כהן לאחר שהקבוצה נקלעה למקום האחרון, ובמקומו חזר פליקס נעים למועדון. במהלך העונה הצהיר בעלי הקבוצה, סתיו שחם, על אהדתו להפועל תל אביב ועל רצונו לרכוש אותה ולעזוב את הפועל כפר סבא, דבר אשר גרם למשבר עם אוהדי הקבוצה. במהלך העונה נקלעה הקבוצה למאבקי התחתית, ולקראת סוף העונה חזרה הקבוצה להתייצב ולנצח תחת הדרכתו של נעים, אולם בסופו של דבר נשרה הקבוצה לליגת המשנה במחזור הנעילה של הליגה.
היסטוריה > עידן יצחק שום

ב-28 ביוני 2017 מונה מסאי דגו למאמן הקבוצה. ב-23 ביולי 2017 עברה הבעלות על המועדון מידיו של סתיו שחם לידיו של השחקן והמאמן בעבר, יצחק שום. הקבוצה פתחה את העונה בצורה טובה ובתום הסיבוב הראשון הייתה במקום הראשון בטבלה. בגביע המדינה ניצחה בשמינית הגמר 3–1 בדרבי את בית"ר כפר סבא, אך למחרת פוטר דגו והקבוצה לא ניצחה במשך זמן רב, כולל רצף של 11 הפסדים רצופים, הדחה ברבע גמר הגביע על ידי בית"ר ירושלים, ושני מאמנים (ריימונדס ז'וטאוטאס וחיים שאבו) שהתפטרו. לאחר התפטרותו של שאבו אימן שום בעצמו, ולפני המחזור האחרון מינה שום את ארז בנודיס למאמן. הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-14 המוביל למשחקי המבחן, ניצחה את עירוני טבריה מליגה א' 5–3 בסיכום שני המפגשים ונשארה בליגה.
בעונת 2018/2019 המשיך בנודיס כמאמן הקבוצה, והקבוצה התחילה את העונה בצורה טובה, אך לאחר רצף של שישה משחקים ללא ניצחון בסוף הסיבוב השני, פוטר בנודיס ב-11 במרץ 2019 ובמקומו מונה אופיר חיים. בפלייאוף ניצחה הקבוצה ב-6 מתוך 7 משחקיה, סיימה את העונה במקום הראשון לאחר ניצחון 3–2 על הפועל עפולה בחוץ במחזור האחרון, לאחר שפיגרה 0–2 במחצית, הודות לשער של עומר פדידה בדקה ה-97, והעפילה לליגת העל. בסיום עונת 2020/2021 שבה הקבוצה לליגה הלאומית.
בעקבות אי שביעות רצון של אוהדי הקבוצה מהתנהלותו של שום בניהול הקבוצה, בשנת 2023 האוהדים הקימו קבוצת אוהדים בשם "כפר סבא 1928", שהעבירה אליה את רובם המוחלט של אוהדי הקבוצה, כאשר מאז הקמת הקבוצה למשחקיה של הפועל כפר סבא בליגה הלאומית מגיעים עשרות אוהדים בלבד.
בינואר 2024 מונה איציק ברוך למאמן הקבוצה, בניסיון לחלץ אותה ממאבקי התחתית. ב-2025 מונה אסי אלימלך למאמן הקבוצה.
אצטדיון

בעבר אירחה הפועל כפר סבא את משחקייה הביתיים במגרש הפרדסים. בשנת 1986 עברה הקבוצה לשחק באצטדיון לויטה הממוקם במזרח העיר, שם היא משחקת עד היום. אצטדיון לויטה מכיל כ-5,800 מקומות ישיבה, ועבר מספר שיפוצים עד היום. האצטדיון משמש גם כאצטדיון הביתי של בית"ר כפר סבא אשר משחקת בליגה א'.
אצטדיון לויטה לא אושר למשחקי הליגה הבכירה עם חזרתה של הקבוצה לליגת העל בעונת 2019/2020 ובעונת 2020/2021, והיא שיחקה באופן זמני באצטדיון המושבה בפתח תקווה.
יריבויות

להפועל כפר סבא אין יריבות משמעותית עם הקבוצות האחרות בעיר, בית"ר כפר סבא והפועל עליה כפר סבא, מכיוון שהן משחקות בליגות הנמוכות ולא מתמודדות מולה במשחקים רשמיים. לקבוצה הייתה יריבות ארוכת שנים עם מכבי נתניה, והמשחקים ביניהן מכונים "דרבי השרון". היריבות הגיעה לשיא בעונת 1981/1982, כאשר זכתה הפועל כפר סבא באליפות היחידה בתולדותיה, על חשבון מכבי נתניה שהובילה את הטבלה לאורך כל העונה. גם משחקיהן של הפועל כפר סבא ומכבי נתניה נגד הקבוצות הנוספות מאזור השרון, מכבי הרצליה והפועל רעננה, מכונים לעיתים "דרבי השרון".
סמל הקבוצה

סמל הקבוצה משנת 1995 עד 2014
סמל הקבוצה המקורי שהוחזר ב-2014
במשך השנים החליפה הקבוצה מספר פעמים את סמלה. הסמל הראשון שילב את סמל הפועל הכולל דמות של ספורטאי עם הפטיש והמגל, סמל המייצג את מעמד הפועלים (פועלי התעשייה מיוצגים באמצעות הפטיש והחקלאים באמצעות המגל).
לאחר הגעתו של אלי טביב לקבוצה בשנת 1995 שונה הסמל כמעט לחלוטין. הסמל החדש הכיל עץ הדר (שאפיין את העיר כפר סבא במשך שנים רבות), והפטיש והמגל הוצגו בגרסה מוקטנת.
בשנת 2014, לאחר העברת הבעלות על הקבוצה לידיהם של סתיו שחם, אלי יאני ועמותת האוהדים, הוחזר הסמל הישן עם שינויים קלים.
תארים

ליגת העל
אליפות (1): 1981/1982
גביע המדינה
זכייה (3): 1974/1975, 1979/1980, 1989/1990
גביע אלוף האלופים
זכייה (1) : 1981
סגנות (3): 1974, 1979, 1989
שחקני עבר בולטים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל דרור קשטן  ישראל שלמה שרף  ישראל יצחק שום  ישראל יאיר נוסובסקי  ישראל יעקב שוורץ  ישראל אברהם מרצ'ינסקי  ישראל נח איינשטיין  ישראל ישראל פוגל  ישראל דורי אלמוג  ישראל אבנר כהן  ישראל רפי אידינגר |  ישראל יצחק נעמן  ישראל גדי פולבר  ישראל יואב אברוצקי  ישראל יורם מור  ישראל אריאל בן אריה  ישראל יגאל הלל  ישראל מאיר ניזהר  ישראל גדעון סיימון  ישראל יצחק מימוני  ארגנטינה אוסקר גארה |  ישראל אלי יאני  ישראל אדיר שמיר  ישראל עופר נוסובסקי  ישראל איתן רביבו  ישראל אופיר בן-חיים  ישראל תמיר בן-חיים  ישראל מייקל יפה  ישראל מוטי יברבוים  ישראל דודי סטולפר  הונגריה גאבור מרטון |  ישראל יניב אברג'יל  גאורגיה גיורגי דרסליה  ניגריה יעקובו איגביני  ישראל אייל משומר  ישראל ארגנטינה גיז'רמו ישראלביץ'  גאנה סמואל יבואה  ברזיל דאגלס דה סילבה  ישראל אביחי ידין  ישראל אוהד לויטה  ישראל אוהד כהן |
ראו גם: קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
שחקני עבר בולטים > זוכים בתואר מלך השערים של ליגת העל במדי הקבוצה

| עונה | שם השחקן | שערים | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986/1987 | אלי יאני | 16 |  |
| 2002/2003 | יניב אברג'יל | 18 | יחד עם שי הולצמן ממ.ס. אשדוד |
| 2007/2008 | סמואל יבואה | 15 |  |
מאמני הקבוצה בעבר

ראו גם: רשימת מאמני הפועל כפר סבא
לקריאה נוספת

שמואל דותן, מגרש ביתי, שבנא הסופר, 1996
זוהיר בהלול, רמי ברוש, יגאל ביטון, האנציקלופדיה לכדורגל ישראלי, כרך ג', עמ' 189 - 196, הוצאת ישראגול, 2011
אבינעם פורת ומשה מרקוס, 11 האגדות של הפועל כפר סבא, באתר ynet, 26 במאי 2017
משה מרקוס, פעם מזמן, כשהיה דרבי בכפר סבא, באתר ynet, 23 בינואר 2018
הערות שוליים

↑  איתן אורטסמן, כפר-סבא אחר 11 שנה, מעריב, 26 באפריל 1968
↑  ישראל רוזנבלט, ה"פיניש" של כפר-סבא, מעריב, 15 במאי 1975
↑  מאיר ריפמן, אליך, גדעון, ‏5 ביוני 1990
↑  גביע 1990 – מוזיאון הפועל כפר סבא
↑  וויסאם סעדו גוטאני, העסקה סגורה: כפ"ס עברה לידיו של יצחק שום, באתר ynet, 23 ביולי 2017
↑  אורן יוסיפוביץ‏, "ההתרסקות הכי גדולה של הכדורגל הישראלי: סיפור הנפילה של הפועל כפר סבא", באתר וואלה, 30 באפריל 2018
↑  מיכאל וייסרמן, פירוק ללא הרכבה: הפועל כפר סבא בקריסה עצובה, באתר ישראל היום, ‏28 בינואר 2024
↑  תומר חבז, ‏רשמית: אסי אלימלך מונה למאמן הפועל כפר סבא, באתר ONE‏, 22 בדצמבר 2024
↑  עמוד השחקן של מיכאל יפה באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
אצטדיון לויטה
הפועל כפר סבא בעונת 1974/1975 בה השיגה את תוארה הראשון: גביע המדינה
במבי (סרט)

ערך זה עוסק בסרט הנפשה. אם התכוונתם למשמעויות אחרות, ראו .
| --- | --- |

הכרזה העברית המקורית
 מבוסס על:  במבי: חיים ביער מאת: פליקס זאלטן
 בימוי:  דייוויד הנד, סמיואל ארמסטרונג, פול סטרפילד, נורמן רייט, ג'יימס אלגר, ביל רוברטס, גרהם הייד 
 הופק בידי:  וולט דיסני
 תסריט:  פירס פירס, לארי מורי 
 מדבבים:  ראו כאן
 מוזיקה:  פרנק צ'רצ'יל, אדוארד פלאמב 
 אנימטור:  דן מקמנוס, Phil Duncan, ג'ושוע מידור, Jack Bradbury, Louie Schmitt, George Rowley, Art Elliott, Art Palmer, פרסטון בלייר, Miles E. Pike, Ken Hultgren, Ken O'Brien, דון לוסק, אריק לארסון, מילט קאהל, פרנק תומאס, Retta Scott, אולי ג'ונסטון, ביל צ'סטיק, מרק דייוויס, Bernard Garbutt, Harvey Toombs 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של וולט דיסני
 חברה מפיצה:  RKO
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 13 באוגוסט 1942 הממלכה המאוחדת (תקופת המנדט הבריטי) 25 בנובמבר 1944 ישראל 20 במרץ 1993 (טרום בכורה בגרסה מדובבת לעברית) ישראל 27 במרץ 1993 (בכורה ארצית בגרסה מדובבת לעברית)
 משך הקרנה:  69 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט פנטזיה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט ילדים, סיפור התבגרות, סרט דרמה 
 תקציב:  $858,000
 הכנסות:  $267,447,150
 הכנסות באתר מוג'ו:   bambi
 פרסים:  פרס ג'נסיס 
 סרט הבא:  במבי 2 
 תרגום לעברית:  ירושלים סגל (הפצה מקורית, 1944) שפרירה זכאי (גרסה מדובבת ותרגום ל-DVD)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הכרזה העברית עם צאת הגרסה המדובבת לאקרנים משנת 1992
במבי (באנגלית: Bambi, בחלק מבתי הקולנוע נקרא בהפצתו הראשונה בארץ ישראל המנדטורית "במבי, נסיך היער") הוא סרט אנימציה משנת 1942 שבוים על ידי דייוויד הנד והופק על ידי וולט דיסני. הסרט מבוסס על הספר "במבי" מאת המחבר האוסטרי פליקס זאלטן. הסרט יצא לאקרנים על ידי RKO ב-13 באוגוסט 1942, והוא הסרט החמישי שהופק על ידי חברת וולט דיסני.
הסרט קיבל שלוש מועמדויות לפרסי אוסקר: סאונד, שיר מקורי ופסקול מקורי. בדצמבר 2011, הסרט נכנס לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית של ספריית הקונגרס.
בשנת 2006 יצא סרט המשך בשם "במבי 2". במהלך 2020 הוחלט להפיק סרט לייב אקשן עתידי המהווה רימייק לסרט זה.
עלילה

איילה ממליטה עופר בסבך היער. היא קוראת לו במבי. אחרי שהוא לומד ללכת, במבי מתיידד עם ת'אמפר, ארנב צעיר, ובעודו לומד לדבר הוא פוגש בפרח, בואש צעיר. יום אחד אמא שלו לוקחת אותו אל האחו, מקום שהוא נפלא אך גם מסוכן. שם הוא פוגש את פלין, איילה, ואביו, הנסיך הגדול של היער. כמו כן, במהלך הביקור הזה במבי פוגש לראשונה את האדם, אשר גורם לכל בעלי החיים לברוח מהאחו. במהלך חורף קשה, במבי ואימו הולכים באחו ומגלים פיסת דשא חדשה, המבשרת את בוא האביב. כאשר הם אוכלים, אימו חשה בציידים ומצווה על במבי לברוח. הציידים יורים לעברם ואימו של במבי נפגעה ונהרגה ללא ידיעתו של במבי. הוא נותר יתום מאם ביער המושלג, משוטט ביער וקורא לה, אך היא לא עונה. אביו מופיע לפניו ואומר לבמבי: "אמא שלך לא תחזור לעולם", ואז מוביל אותו משם.
באביב, במבי המבוגר מתאחד עם ת'אמפר ופרח כשבעלי החיים סביבם מתחילים לחזר ולהזדווג עם בני זוגם. אף על פי שהם מחליטים לא להתאהב כמו שאר החיות, ת'אמפר ופרח עוזבים עם בנות זוגן החדשות ולבסוף במבי גם מצא את שאהבה נפשו, פלין, והם הופכים לזוג. בעודם משתובבים ומפלרטטים בין העצים, רונו (אייל נוסף) הופיע וניסה לכפות על פלין ללכת איתו. אף על פי שבתחילה במבי אינו נאבק, זעמו נותן לו את הכוח להביס את רונו והוא דוחף אותו מצוק לתוך הנהר שתחתיו. הוא מביס את רונו וזוכה בליבה של פלין.
באותו לילה, במבי התעורר לאחר שהריח עשן. הנסיך הגדול הסביר שהאדם חזר ליער והם רבים יותר מבעבר ושעליהם לברוח ללב היער. במבי חזר לחפש אחר פלין והבחין כי כלבי ציד רודפים אחריה. הוא הצליח להדוף את הכלבים ואפשר לפלין לברוח. בעוד שפלין בטוחה, במבי רץ אבל הוא נורה בעודו מזנק מעל עמק. הנסיך הגדול מוצא אותו שם, ועוזר לו לעמוד על רגליו. יחד, הם נמלטים מהיער הבוער משריפה שנגרמה על ידי המדורה במחנה הציידים והולכים לאי קטן באגם אליו נמלטו בעלי חיים רבים וביניהם פלין.
בסוף הסרט מתחדשים החיים ביער השרוף, ובמבי מוצא את אביו, הנסיך הגדול. פלין ממליטה שני עופרים, בעוד במבי צופה בהם מראש גבעה כנסיך החדש של היער.
מדבבים

| דמות | מדבבים |
| --- | --- |
במבי: בובי סטיוארט (תינוק), דוני דאנגן (צעיר), הארדי אלברייט (מתבגר), ג'ון סאת'רלנד (בוגר)
טמפר: פיטר בן (צעיר), טים דייוויס (מתבגר), סם אדוארדס (בוגר)
ינשוף: ויל רייט
אמא של במבי: פאולה וינסלו
נסיך היער: פרד שילדס
פלין: קמי קינג (צעירה), אן גיליס (בוגרת)
פרח: סטן אלכסנדר (צעיר), טים דייוויס (מתבגר), סטרלינג הולוויי (בוגר)
אמא של טמפר: מרגרט לי
גרסה עברית

גרסה עברית, תרגום עיבוד ובימוי קולות - שפרירה זכאי
במבי - יעל לוי, דורין פרימור, אלון אופיר
טמפר - רונה דניאלי, חן חגי
ינשוף - אוהד שחר
אמא של במבי - לימור שפירא
הנסיך הגדול - דב רייזר
פלין - דניאל ויינברג, מיכל ינאי
פרח - עדי דותן, אסף כחולי
אמא של טמפר - אסתי קוסוביצקי
קולות נוספים - שוש מרציאנו, עפרון אטקין, גיל זמק, שירלי טפר, דיאל יולזרי, גאיה טראוב, אלה בן-דוד
שירה - יובל זמיר, לימור שפירא ואנסמבל ווקאל
תמלילי שירים - שפרירה זכאי
ניהול מוזיקלי - רוני וייס
הקלטות - דלית טל, דודו רודן, אולפני קולינור בע"מ