סנדרה (זמרת)
ביוגרפיה > 1985–1992: שיא הקריירה הבין-לאומית

סנדרה זכתה להצלחה בין-לאומית ב-1985 עם השיר "(I'll Never Be) Maria Magdalena", שהגיע לראש המצעדים בעשרים-ואחת מדינות, והגיע לעשירייה הפותחת בעוד חמש נוספות. אלבומה הראשון, The Long Play (1985), הגיע למקום השנים-עשר בגרמניה ולמקום השני בשוודיה. הסינגל העוקב, "In the Heat of the Night", הגיע למקום השני בגרמניה, ולעשירייה הפותחת במדינות רבות באירופה. השיר זיכה את סנדרה במקום השני בפסטיבל המוזיקה בטוקיו (אנ') בשנת 1986. "Little Girl", לווה בווידאו קליפ שצולם בוונציה, ופורסם כסינגל השלישי מתוך האלבום ב-1986, אך זכה להצלחה בינונית. זמן קצר לאחר יציאתו של The Long Play, סנדרה עברה ללונדון למשך שישה חודשים כדי לעבוד עם המורה לזמרה הלנה שלן ולקחת שיעורי תופים. היא גם נרשמה לבית הספר לשפות ברליץ בלונדון כדי לשפר את האנגלית שלה, וחזרה לגרמניה בסופי שבוע כדי להקליט שירים חדשים.
אלבום האולפן השני של סנדרה, Mirrors, יצא באוקטובר 1986 עם "Innocent Love" שנבחר להתפרסם כסינגל המוביל, ואחריו "Hi! Hi! Hi!". שתי רצועות הסינת'-פופ האופטימליות הללו זכו להצלחה ביבשת אירופה. שני סינגלים נוספים מהאלבום, הבלדה "Loreen" ו-"Midnight Man", זכו להצלחות בינוניות בלבד. ב-1987 הוציאה סנדרה גרסת כיסוי ל-"Everlasting Love", השיר האהוב עליה מאז ילדותה, וזו זכתה להצלחה בין-לאומית גדולה. הסינגל דורג בעשיריות הפותחות במדינות דוברות גרמנית ואף דורג בעשרים העליונים במדינות רבות נוספות ברחבי העולם. השיר נכלל באלבום הלהיטים הראשון של סנדרה, Ten on One (The Singles).
סנדרה ומיכאל קרצו נישאו בינואר 1988 ועברו לאי איביזה כדי לעבוד על מה שיהיה אלבום האולפן השלישי של סנדרה. Into a Secret Land אופיין בז'אנרים מתוחכמים יותר של פופ, שהורגש כבר בסינגל המוביל, "Heaven Can Wait". הסינגל השני, "Secret Land", זכה להצלחה גדולה עוד יותר, ונחשב לאחד מלהיטי הסולו הגדולים ביותר שלה, בעוד "We'll Be Together", שפורסם כסינגל השלישי, היה השיר הראשון שהיא השתתפה בכתיבתו. על מנת לקדם את המוזיקה שלה בעולם דובר האנגלית, יצא אלבום האוסף הראשון שלה בסוף 1988, Everlasting Love. הוא לא זכה להצלחה הרצויה בארצות הברית ובממלכה המאוחדת, אך רמיקס PWL לשיר הנושא דורג במקום ה-45 במצעד הסינגלים הבריטי. בשנת 1989 יצא הסינגל האחרון, "Around My Heart", שזכה להצלחה בין-לאומית. סנדרה הייתה מעורבת באירועי זכויות בעלי חיים ושימור טבע רבים והשתתפה בהקלטת "Yes We Can" עם חמישה-עשר אמנים נוספים.
אלבומה הרביעי, Paintings in Yellow, יצא במרץ 1990 והפך למצליח ביותר שלה בגרמניה. "Hiroshima" הוקלט מחדש, פורסם כסינגל המוביל וזכה להצלחה בין-לאומית. שיר הדאנס "(Life May Be) A Big Insanity" והבלדה "One More Night" פורסמו כסינגל השני והשלישי מתוך האלבום, בהתאמה, אך זכו להצלחות מתונות. סנדרה קיבלה פרס בקטגוריית "האמנית הגרמנית הנמכרת ביותר" במהלך טקס פרסי המוזיקה העולמית ב-1990 במונטה קרלו. כמו כן, בשנת 1990, הזמרת הקליטה ארבעה שירים עבור הפרויקט המוזיקלי של בעלה אניגמה, כולל הלהיט הבין-לאומי "Sadeness (Part I)".
בתחילת 1992 יצא אלבומה החמישי של סנדרה, Close to Seven, שהמשיך בסגנון מוזיקלי "בוגר יותר", ופחות אופיין במוזיקת דאנס לפי מבקרי המוזיקה. האלבום זכה להצלחה בין-לאומית יוצאת דופן בדומה לסינגל המוביל מתוכו, "Don't Be Aggressive". עם זאת, הסינגל השני, "I Need Love", היה הראשון שלה מאז 1984 שלא הצליח להיכנס למצעד בגרמניה. מאוחר יותר ב-1992 יצא אלבום אוסף חדש, 18 Greatest Hits. הוא כלל את רוב הסינגלים הקודמים שלה והקלטה מחודשת של "Johnny Wanna Live", שנדלה במקור מ-Paintings in Yellow, ובהמשך פורסם כסינגל והפך ללהיט מקומי בגרמניה ובהולנד. בשנת 1993 הקליטה אותו הזמרת האנגלייה שרה ברייטמן כחלק מאלבום האולפן השלישי שלה, Dive.