stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקלים הממלכה המאוחדת
האקלים לפי ארצות הממלכה המאוחדת > סקוטלנד

מזג האוויר בסקוטלנד הוא הקר ביותר בבריטניה במשך השנה, כשהטמפרטורה הממוצעת של ינואר עומדת על C°‏ 2− (F°‏ 31.6). סקוטלנד היא גם הגשומה ביותר במשך כל חודשי השנה למעט במאי, ביוני ובדצמבר, אז ויילס גשומה יותר. החודש הגשום ביותר הוא ינואר עם ממוצע של 170 מילימטרים של גשם. סקוטלנד היא גם המעוננת ביותר במשך השנה, למעט ביוני וביולי כשצפון אירלנד תופסת את המקום הראשון.
| אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> ינואר.5.55.0.34.178.02 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> פברואר.5.95.0.26.140.74 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> מרץ.7.63.1.19.124.59 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> אפריל.10.32.2.78.93.08 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> מאי.13.37.4.98.89.23 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> יוני.15.59.7.86.92.95 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> יולי.17.29.9.70.103.73 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> אוגוסט.16.96.9.61.119.98 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> ספטמבר.14.78.7.88.123.34 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> אוקטובר.11.27.5.14.168.33 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> נובמבר.7.97.2.48.165.37 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> דצמבר.5.82.0.37.174.30 | אקלים בסקוטלנד (1991–2020)> שנה.11.07.4.40.1,573.64 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: השירות המטאורולוגי של בריטניה
האקלים לפי ארצות הממלכה המאוחדת > ויילס

ויילס חמימה יותר מסקוטלנד במשך השנה. בחורף, טמפרטורות המינימום גבוהות יותר מאלו של אנגליה, ואילו טמפרטורות המקסימום נמוכות יותר מאלו של צפון אירלנד. במשך השנה ויילס גשומה יותר מאנגליה ומצפון אירלנד, אך היא בעלת ימי גשם מועטים יותר מצפון אירלנד; כלומר, הגשמים בוויילס הם לרוב עזים יותר מבצפון אירלנד, כך שימי גשם מועטים יותר מסוגלים לספק כמות גדולה יותר של גשם.
בהשוואה לסקוטלנד, ויילס חווה פחות ימי גשם, והיא יבשה יותר בכל חודש בשנה למעט במאי, יוני ודצמבר. שעות השמש בוויילס מסתכמות בסך גבוה יותר מזה של סקוטלנד ושל צפון אירלנד, אך נמוך יותר מזו של השכנה הגדולה, אנגליה. מאי הוא שיאן שעות השמש מבין חודשי השנה, עם ממוצע של 186.8 שעות שמש.
| אקלים בויילס (1991–2020)> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בויילס (1991–2020)> ינואר.7.04.1.73.155.22 | אקלים בויילס (1991–2020)> פברואר.7.36.1.59.120.42 | אקלים בויילס (1991–2020)> מרץ.9.34.2.57.103.48 | אקלים בויילס (1991–2020)> אפריל.12.17.4.12.88.00 | אקלים בויילס (1991–2020)> מאי.15.21.6.64.87.11 | אקלים בויילס (1991–2020)> יוני.17.69.9.34.92.08 | אקלים בויילס (1991–2020)> יולי.19.34.11.26.98.56 | אקלים בויילס (1991–2020)> אוגוסט.18.99.11.22.111.77 | אקלים בויילס (1991–2020)> ספטמבר.16.87.9.30.111.48 | אקלים בויילס (1991–2020)> אוקטובר.13.30.6.91.158.49 | אקלים בויילס (1991–2020)> נובמבר.9.89.4.18.162.25 | אקלים בויילס (1991–2020)> דצמבר.7.58.2.16.175.80 | אקלים בויילס (1991–2020)> שנה.12.93.5.94.1,464.65 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: השירות המטאורולוגי של בריטניה
הערות שוליים

↑  UK climate, אתר ה-BBC
↑  כלומר, הטמפרטורות המקסימליות והמינימליות גבוהות יותר.
↑  Met Office, Winterbourne UK climate averages
↑  Met Office, Belfast Newforge UK climate averages
↑  Met Office, Inverness (Highland) UK climate averages
↑  Met Office, St-Athan (Vale of Glamorgan) UK climate averages
מפת הממלכה המאוחדת: בכחול סקוטלנד, בוורוד אנגליה, בירוק ויילס ובחום צפון אירלנד
גדי אגמון

| --- | --- |

אל"ם גדי אגמון
 לידה:  18 בספטמבר 1969 (בן 55) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין שלישות פיקודי בפיקוד העורף  מפקד יחידת מיטב  ראש חטיבת התכנון ומנהל כוח האדם  ראש מטה אגף כוח האדם
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים   מבצע צוק איתן
 
אל"ם גדי אגמון, 2011
גדי אגמון (נולד ב-18 בספטמבר 1969) הוא תת-אלוף בצה"ל. בתפקידו האחרון כיהן כראש מטה אגף כוח האדם בצה"ל.
ביוגרפיה

אגמון נולד, גדל והתחנך בחיפה. בשנת 1987 התגייס לצה"ל במסגרת מסלול ייעודי לקצונה של חיל השלישות. בתום קורס קצינים שובץ במערך השדה וביצע מגוון מתפקידי הליבה של החיל.
הוא שימש כקצין השלישות של חטיבת גבעתי, קצין הסגל של פיקוד המרכז, פיקד על ענף המפקדים של חיל השלישות והיה קצין השלישות של אוגדת איו"ש תחת פיקודו הישיר של מפקד אוגדת איו"ש, בני גנץ, וכן בתקופת מבצע חומת מגן.
בשנת 2004 נבחר לתפקיד סגן ראש מנהל הגיוס לצה"ל, הממונה על מערך המיון והשיבוץ לצה"ל ובמסגרת זו היה שותף בצוות האיחוד של מנהל הגיוס ובסיס קליטה ומיון לגוף אחד והגה את שמו "מיטב - מתגייסים לשירותך". עם השלמת האיחוד הועלה אגמון לדרגת אלוף-משנה ונבחר לכהן כקצין השלישות הפיקודי של פיקוד העורף. 
בתום כהונה של שנה וחצי בפיקוד העורף, אשר התמקדה בבניין הכוח לאחר מלחמת לבנון השנייה מונה לכהן כמפקד מיטב. 
בשנת 2012 מונה אגמון לראש חטיבת התכנון ומנהל כוח האדם באכ"א והועלה לדרגת תת-אלוף, ומאז חודש יולי 2014 משמש כראש מטה אכ"א.
ביוגרפיה > מפקד מיטב

בתפקידו כמפקד מיטב התמקד, בין השאר, בהגדלת פוטנציאל המתגייסים לצה"ל בין היתר על ידי העלאת היקף הבנות המשרתות בצבא וזאת באמצעות צמצום תופעת הכרזות כזב של בנות חילוניות המצהירות כי בשל אמונתן אינן יכולות לשרת בצבא, ופעל לפתיחת מסלולי גיוס ייחודיים לחרדים.
בתקופת כהונתו השתנתה שיטת המיון והשיבוץ לבנות ולבנים אשר אינם מיועדים למערך הלחימה בצבא, לשיטת המאתרת את המועמדים לתפקידים על-פי יכולותיהם ולא רק על-פי נתוני האיכות שלהם. כמו כן הקים את מרכז המידע והלשכה המקוונת על מנת לתת שרות איכותי, מהיר וזמין למיועדים לשירות ביטחון (מלש"ב) באמצעים טכנולוגיים מתקדמים. במהלך תפקידו האיץ את היציאה של לשכות הגיוס לקהילה כדי להשפיע על מנהלי בתי ספר, מחנכים, ראשי רשויות וגורמים משפיעים נוספים במרחב הקהילתי על המוטיבציה לשירות, דבר שהביא למוטיבציית שיא בגיוס הקרבי.
ביוגרפיה > ראש חטיבת התכנון ומנהל כוח האדם

בראשית שנת 2012 נכנס לתפקידו כראש חטיבת התכנון ומנהל כוח האדם. במסגרת תפקידו היה אמון על מימוש וישום התיקון לחוק שירות ביטחון שעסק בגיוס בני ישיבות לצה"ל. ושימש כנציג צה"ל בוועדות העוסקות בגיוס בני ישיבות לצה"ל, תחילה ב"וועדת פלסנר" ומאוחר יותר ב"וועדת פרי" וב"וועדת שקד". אגמון עמד בקשר עם נציגי העדה החרדית ופעל למניעת משבר ביחסים בין החברה החרדית לצה"ל. כמו כן, ריכז אגמון את עבודת המטה לקיצור השירות הסדיר בארבעה חודשים בהתאם להחלטת ועדת פרי, והוביל את ההערכות לקראת גיוס נוצרים לצה"ל. 
בנוסף לכך, עסק אגמון בנושא מיצוי כוח האדם ללחימה והגדלת פוטנציאל הגיוס לצה"ל.
השכלה וחיים אישיים

אגמון בעל תואר ראשון במדע המדינה והמזרח התיכון מטעם אוניברסיטת חיפה, בעל תואר שני במינהל עסקים למנהלים מטעם אוניברסיטת תל אביב, ובוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל.
אגמון, מתגורר במודיעין, נשוי לחנית (תת-אלוף במיל') ואב לארבעה ילדים.
גלריה

ראש מטה אגף כוח האדם, תא״ל גדי אגמון, בפגישה עם קצינות ורמ״דיות ת״ש בצה״ל יחד עם מפקדת המרכז לשירות הפרט, סא״ל חיה אדלר ורען ת״ש חובה ומילואים, סא״ל קרן זר אביב, ספטמבר 2014
ראש מטה אכ"א תא"ל גדי אגמון (מימין) בעת ביקור ראש אגף כוח אדם, אלוף חגי טופולנסקי עם סגל משאבי האנוש בפיקוד הצפון. משמאל קצין השלישות הפיקודי, אל"ם יוסי מצליח, ספטמבר 2014
גדי אגמון מעניק דרגות לראש מדור שבויים ונעדרים, רס"ן מיכל הרשקוביץ, ספטמבר 2015
הערות שוליים

↑  עדו בן פורת, גדי אגמון ימונה לראש מטה אגף כוח אדם, באתר ערוץ 7, 9 במאי 2014
↑  מיכל גלברד, רח"ט תומכ"א: "שילוב חרדים בצבא הוא מנוף להשתלבות בתעשייה ובחברה", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 13 בפברואר 2014
↑  חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19), התשע"ד-2014, ס"ח 2442 מ-19 במרץ 2014
מיכאל שיינפלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באפריל 1976 (בן 48) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 לאום:  יהודי
 עיסוק:  הוראה
 מעסיק:  ישיבת בני עקיבא אורות יהודה
 מקום לימודים:  ישיבת ברכת משה, מעלה אדומים  האוניברסיטה העברית, ירושלים
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  סיפורת
 סוגה:  רומן, סיפור קצר
 יצירות בולטות:  אבידות
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 הושפע מ:  חיים סבתו
 בת זוג:  שולי שיינפלד
 מספר צאצאים:  4
 פרסים והוקרה:  תחרות הסיפור הקצר של מפעל הפיס (2002)
 
מיכאל (מיקי) שיינפלד (נולד ב־11 באפריל 1976, י"ב בניסן התשל"ו) הוא סופר ואיש חינוך ישראלי.
ביוגרפיה

שיינפלד נולד בפתח תקווה. בוגר ישיבת ההסדר ברכת משה במעלה אדומים ותלמידו של הרב חיים סבתו, שממנו ומספריו שאב השראה רבה. בשנת הלימודים תשס"ח לימד תלמוד בישיבת מקור חיים שבכפר עציון. משנת הלימודים תשס"ט הוא ר"מ ומורה לספרות ולגמרא בישיבה התיכונית אורות יהודה באפרת. לשיינפלד תואר ראשון במשפטים.
יצירתו

ב-2002 זכה במקום ראשון בתחרות "הסיפור הקצר" של מפעל הפיס, אך החליט לא לפרסם את סיפורו בקובץ הסיפורים הזוכים בעקבות טענת חבריו לפגיעה ברגשות הציבור החרדי וברצונו לא להיות נגוע בספק איסור לשון הרע.
את ספרו הראשון "בכל מקום שהם" כתב במהלך שירותו הצבאי בגדוד 12 של גולני, הספר מורכב מקטעים קצרים המספרים את מה שעובר על החייל הדתי במחלקת ההסדר. הסיפורים יצאו בספר בהוצאה של הישיבה ובמקביל פורסמו קטעים מהם בחוברות לחיילים שמוציאה הישיבה.
שיינפלד גויס למילואים במלחמת לבנון השנייה ועל חוויותיו במלחמה כתב את "בא מלבנון", שיצא עם קובץ הסיפורים "בכל מקום שהם" שפורסם קודם בנפרד ותיאר את חוויותיו של בן ישיבת הסדר בעת שירותו בצה"ל.
ב-2006 יצא לאור ספרו "אבדות" המתאר תהליך של חיפוש ומציאה דרך דמויות וחפציהן האבודים.
ב-2008 יצא לאור ספרו "מים שאין להם סוף", המתאר את לבטיו של תלמיד ישיבת הסדר, בזמן לימודיו בישיבה.
ב-2012 יצא ספרו "החוק למניעת בדידות" המספר על מאבקו של רווק בוגר בחוק למיגור תופעת הרווקות.
ב-2018 לאחר הפסקה ארוכה יצא ספרו "עד שנגיע הביתה" המספר על התמודדותו של מחנך עם קשיים משפחתיים ואישיים.
באפריל 2022 פרסם שיינפלד כי ספרו "החוק למניעת בדידות" מעובד למחזה שיעלה בתיאטרון הקאמרי.
יצירתו > חיים אישיים

שיינפלד מתגורר בשכונת התמר שבאפרת יחד עם אשתו שולי וארבעת ילדיהם. אחיו התאום הוא הרב אלי שיינפלד
מספריו

בכל מקום שהם, הוצאת מעליות, 2002, ISBN 9654170221
אבדות, הוצאת ידיעות ספרים, 2006, ISBN 965511841X
בא מלבנון-בכל מקום שהם, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, ISBN 9654823667
מים שאין להם סוף, הוצאת ידיעות ספרים, 2008, ISBN 9789654825733
החוק למניעת בדידות, הוצאת ידיעות ספרים, 2012. ISBN 9789655454819
עד שנגיע הביתה, הוצאת ידיעות ספרים, 2018. ISBN 9789655646702
הערות שוליים

↑  מיקי שיינפלד: הבחירה שלי,  באתר כיפה, 10 בפברואר 2009
↑  מהמדף לתיאטרון: ספרו של הסופר הסרוג עולה על במת הקאמרי,  באתר כיפה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302291805171  BnF: cb16166718v (data)  GND: 1159211051  ISNI: 0000 0000 7327 955X  LCCN: no2002112882  VIAF: 34135702   WorldCat (עם VIAF): 34135702 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שבט אחים ואחיות

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אמנים שונים
 יצא לאור:  18 באפריל 2019
 פורמט:  סטרימינג • יוטיוב
 תאריך הקלטה:  2018–2019
 שפה:  עברית
 אורך:  4:13
 חברת תקליטים:  הליקון
 כתיבה:  דורון מדלי
 לחן:  עידן רייכל
 הפקה:  תומר בירן
"שבט אחים ואחיות" הוא שיר שהופק ביוזמת תחנת הרדיו "גלגלצ" ויצא לאור בשנת 2019. בהקלטת השיר השתתפו 34 זמרים ישראלים.
רקע והפקה

השיר הופק ביוזמת גלגלצ ויצא לאור באפריל 2019 במהלך חול המועד פסח. את המילים כתב דורון מדלי ואת הלחן הלחין עידן רייכל. כמו כן, תומר בירן עיבד והפיק מוזיקלית. המטרה המוצהרת של יוצריו הייתה ליצור איחוד בעם ואיחוי השסעים.
הפרויקט נוצר מתוך יוזמה פרטית של אשת יחסי הציבור יפעת לדר ושדרן גלגלצ סער גמזו, אליהם הצטרפה תחנת הרדיו גלגלצ והמפיק אורן בראל מטעם חברת התקליטים הליקון. כל קטע בבתי השיר מושר בנפרד על ידי הזמרים המשתתפים בו. השיר גם הגיע למקום הראשון במצעד הרשמי של התחנה. בשיר ישנם אזכורים לטקסטים ידועים אחרים, בקטע “על מה היה ומה נהיה ואיך נפשי עוד הומייה” אזכור להמנון הלאומי של מדינת ישראל התקווה ובקטע “אדם הוא נוף מולדתו, חורט קווים בכף ידו” אזכור לטקסט של המשורר שאול טשרניחובסקי.
הקליפ לשיר בוים על ידי ארז דן. הוא מורכב מצילומי סלפי של האמנים המשתתפים בשיר היוצרים בקטעים ממנו קולאז' של אמנים. כל אמן בחר את המיקום שבו יצטלם, שיש לו משמעות מיוחדת בעיניו. בסיום הקליפ מופיע נשיא המדינה, ראובן ריבלין, המצטט את פזמון השיר.
הרווחים מן השיר ייתרמו לתוכנית סח"י – סיירת חסד ייחודית העוסקת בהעצמת נוער בסיכון.
הצלחה וגרסאות כיסוי

לכבוד יום העצמאות 2019 הוציאה משטרת ישראל גרסה חדשה לשיר, שבו נראים שרים שוטרים, שוטרות ולוחמי משמר הגבול. ביולי הוציא פרויקט תגלית גרסה באנגלית של השיר בהשתתפות יותר ממאה צעירים יהודים.
ב-9 ביוני 2019 הוציא הזמר והיוצר עמירן דביר גרסת כיסוי (קאבר) חרדית לשיר, יחד עם אחיו, נגן הקלידים אריק דביר, ושוקי סלומון. כעבור כמה חודשים יצאה גרסה נוספת של השיר המבוצע על ידי 30 זמרים מהמוזיקה החסידית, ובהם בני פרידמן, איציק דדיה, אלי הרצליך, קובי ברומר, מנדי ג'רופי ויוני שלמה.
ב-23 ביוני הוציא הקומיקאי מיקי גבע פרודיה על השיר בה הוא מחקה את רוב הזמרים המקוריים מהשיר, לצד זמרים שלא הופיעו בשיר המקורי כמו אביב גפן, עמיר בניון, ישי לוי ובועז שרעבי. הסטנדאפיסט אמירם טובים יצר פרודיה לשיר שנקראה "מלחמת אחים ואחיות". ב"ארץ נהדרת" ביצעו גרסה מיוחדת לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, אותה שרו חקיינים של הפוליטיקאים שהתמודדו בבחירות.
השיר הפך לפופולרי מאוד במסיבות סיום בגני ילדים ובבתי ספר. נכון לאוקטובר 2024 מונה הצפיות של הסרטון ביוטיוב עומד על מעל 45 מיליון צפיות.
בשנת 2020 שימשה מנגינת השיר כפרסומת למותג שוופס.
ב-2022 הוציא יעקב שוואקי יחד עם נפתלי שניצלר גרסת כיסוי נוספת לשיר.
האמנים המשתתפים

(על פי סדר הא"ב של שמות המשפחה):
דודו אהרון
קובי אוז
קובי אפללו
ירדנה ארזי
שמעון בוסקילה
אניה בוקשטיין
חנן בן ארי
מוש בן ארי
דנה ברגר
דויד ברוזה
עמרי גליקמן
דיקלה
רוני דלומי
עידן רפאל חביב
אברהם טל
עברי לידר
מוקי
מירי מסיקה
מארינה מקסימיליאן
אליעד נחום
ליאור נרקיס
סאבלימינל
סטטיק ובן-אל תבורי
ברי סחרוף
הראל סקעת
עילי בוטנר וילדי החוץ
נסרין קדרי
אסתר רדא
דני רובס
עידן רייכל
לאה שבת
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 10 |  |
|  ישראל | המצעד השנתי של גלגלצ | 4 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 5 |  |
|  ישראל | שרים קריוקי | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | אקו"ם | 15 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010–2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010–2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010–2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010–2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | כאן גימל | 12 |  |
|  ישראל | מאקו ורדיו תל אביב | 8 |  |
|  ישראל | וואלה! NEWS | 88 |  |
מיקי כהן (גנגסטר)

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1913 ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  29 ביולי 1976 (בגיל 62) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Meyer Harris Cohen 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק 
 מקום מגורים:  לוס אנג'לס 
 חתימה:   
 
מאייר האריס "מיקי" כהן (באנגלית: Meyer Harris "Mickey" Cohen;‏ 4 בספטמבר 1913 – 29 ביולי 1976) היה גנגסטר יהודי-אמריקאי מלוס אנג'לס, שעמד בראש משפחת הפשע "כהן", ושמר על קשרים הדוקים עם המאפיה האמריקאית של שנות ה-30 עד שנות ה-60.
ביוגרפיה

מיקי כהן נולד למשפחה של מהגרים יהודים, יוצאי אוקראינה. בגיל 6 מכר עיתונים ברחוב, וסייע לאחיו הארי ולואי. עד מהרה הוא ושני אחיו נמשכו לעולם הפשע.
ב-1923, בגיל 9, מכר אלכוהול ועבד בבית מרקחת. באותה שנה נעצר לראשונה, אך בזכות קשריו של אחיו נחלץ מענישה, והמשיך למכור אלכוהול בלוס אנג'לס. בבגרותו עסק באגרוף, ומשעבר לניו יורק השתתף בתחרויות אגרוף מקצועניות. במהלך התחרויות דבק בו הכינוי "הגנגסטר מיקי כהן" (Gangster Mickey Cohen).
בתקופת היובש הוא התיישב בשיקגו, והצטרף לארגון פשיעה מקומי. הוא נאסר על רצח מספר מאפיונרים בעת משחקי קלפים. הוא שוחרר לאחר זמן קצר ועבד עבור ג'ייק גוזיק. אך לאחר ויכוח עם יריב במשחק קלפים נמלט משיקגו לקליבלנד ועבד עבור לו רוטקופף, שותפו של מאיר לנסקי ובאגסי סיגל. בשל מחסור בעבודה בקליבלנד, אפשר לו רוטקופף לעבוד עם סיגל בקליפורניה. הוא נשלח ללוס אנג'לס, ובעת שיתוף הפעולה עמם הקים את Flamingo Las Vegas בלאס וגאס.
לאחר כמה ניסיונות התנקשות בחייו, הוא הפך את ביתו למבצר והציב פרוז'קטור ומערכת איתות. כמו כן, רכש רכב משוריין מדגם קאדילק, ושכר את ג'וני סטומפנאטו לשומר ראשו (לפני מותה של לנה טרנר).
עד מהרה, כהן לכד את תשומת לבם של השלטונות והבולשת הפדרלית. בשנת 1950 עניינו נחקר בוועדה של הסנאט של ארצות הברית, והוא הואשם בהעלמת מיסים, ונשפט לארבע שנות מאסר. בסוף שנות ה-50 הופיע בטלוויזיה והתראיין אצל מייק וולס. ב-1961 נשפט שוב על אותו עוון ונשלח לכלא אלקטרז. רכבו המשוריין הוחרם על ידי משטרת לוס אנג'לס וכיום מאוחסן כמוצג במוזיאון הרכבים של ניו זילנד. בעת שהותו באלקטרז ניסה אחד העצורים לרצוח אותו באמצעות חתיכת צינור. ב-1972 שוחרר מהכלא באטלנטה.
ב-1976 נפטר בשנתו ונקבר בבית הקברות הילסייד ממוריאל פארק, בקלבר סיטי שבקליפורניה.
בתרבות הפופולרית > בקולנוע

בסרט באגסי (1991), מיקי כהן גולם על ידי השחקן הארווי קייטל. שהיה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בטקס פרסי האקדמיה האמריקאית לקולנוע.
בסרט So I Married an Axe Murderer (1993), מיקי כהן הוזכר כמי שהיה אסיר בכלא אלקטרז.
בסרט L.A. Confidential (1997), מיקי כהן גולם על ידי פול גילפויל.
בסרט הדאליה השחורה (2006), מיקי כהן אוזכר בקצרה.
בסרט יחידת הגנגסטרים (2013), כהן גולם על ידי שון פן והוא היה האנטגוניסט הראשי בסרט, המגולל באופן חופשי את נפילתו של המאפיונר.
בתרבות הפופולרית > משחקי מחשב

פטריק פישלר דובב את דמותו של כהן במשחק הווידאו L.A. Noire (המתרחש בשנת 1947).
בתרבות הפופולרית > בטלוויזיה

בסדרת הטלוויזיה של פרנק דראבונט Mob City, כהן גולם על ידי ג'רמי לוק.
ראו גם

באגסי סיגל
הערות שוליים

↑  "L.A. Noire Has A Star Studded Cast Of Whatstheirnames. |". Hmsfriday.com. 2011-03-10. נבדק ב-2014-01-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282956205171  PLWABN: 9810703886805606  BnF: cb166593827 (data)  GND: 143319272  ISNI: 0000 0001 0979 874X  LCCN: n2006015098  NKC: jx20130213003  SNAC: w6185v4x  SUDOC: 25458568X  VIAF: 63430226   WorldCat (עם VIAF): 63430226
בתילד ד'אורליאן

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1750 סן-קלו, צרפת 
 פטירה:  10 בינואר 1822 (בגיל 71) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  שאפל רויאל דה דרו 
 בן או בת זוג:  לואי אנרי, נסיך קונדה (24 באפריל 1770–?) 
 חתימה:   
 
בתילד ד'אורליאן (בצרפתית: Louise Marie Thérèse Bathilde d'Orléans;‏ 9 ביולי 1750 – 10 בינואר 1822) הייתה נסיכת הדם צרפתית מבית אורליאן. היא הייתה אחותו של לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן, אמו של לואי אנטואן, דוכס אנייה ודודתו של לואי פיליפ הראשון, מלך הצרפתים. היא הייתה ידועה בשם Citoyenne Vérité במהלך המהפכה הצרפתית.
ביוגרפיה > ראשית חייה

בתילד נולדה ב-9 ביולי 1750 בשאטו דה סן קלאוד, כעשרה קילומטרים מערבית לפריז, ללואי פיליפ ד'אורליאן, דוכס שארטר וללואיז הנרייט דה בורבון, בתם של. היא הייתה צאצאית של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ושל אחיו הצעיר, פיליפ הראשון, דוכס אורליאן, וקיבלה את התואר נסיכת הדם. אמה מתה בשנת 1759 כאשר בתילד הייתה רק בת שמונה. אביה, שנלחץ על ידי המאהבת שלו, מאדאם דה מונטסון, שלח אותה להתחנך במנזר פנתמונט בפריז.
ביוגרפיה > נישואים

בתחילה נחשבה בתילד ככלה אפשרית עבור בן דוד רחוק, פרדיננדו, דוכס פארמה, הנכד האהוב על לואי החמישה עשר, מלך צרפת. עם זאת, נישואים אלה מעולם לא התממשו. היא פגשה לראשונה את בעלה לעתיד, הדוכס מאנייה, בנם של נסיך קונדה ושרלוט דה רואן, בארמון ורסאי כאשר השתתפה בחתונת אחיה ביולי 1769. הדוכס הצעיר גם החזיק בדרגת נסיך הדם, אולם הוא היה צאצא מענף צעיר יותר של בית בורבון. אחותו לואיז אדלייד השתתפה באותו מנזר כמו בתילד, מה שנתן לדוכס אמתלה לבקר במנזר ולראות את בתילד. כאשר היה עדיין רק בן שלוש עשרה, הדוכס ביקש את ידה והוריהם הסכימו לנישואים. ההסתייגות של בתילד מלהתחתן עם מישהו צעיר כל כך נדחתה בשל רצונה לעזוב את המנזר, לחזור לחיק משפחתה ולהינשא למשפחה כה יוקרתית.
בני הזוג נישאו ב-20 באפריל 1770 בארמון ורסאי מול בית המלוכה. בתילד הייתה בת 19 ובעלה בן 14. מפאת גילו של החתן הנישואים לא הושלמו ובתילד שבה למנזר שלה. תוך זמן קצר, בעלה לקח אותה מהמנזר. לאחר שישה חודשים בלבד הוא החל להתעייף מהנישואים והפנה את תשומת לבו לנשים אחרות. הפיוסים התקופתיים בין בתילד לבעלה אפשרו לה בסופו של דבר ללדת את בנם היחיד, לואי אנטואן אנרי דה בורבון, באוגוסט 1772. מנישואיה ועד להולדת בנה, היא נודעה בתור הדוכסית מאנייה; לאחר הלידה היא נודעה בתור הדוכסית מבורבון.
גם לבעל וגם לאישה היו מאהבים, וב-1778 ילדה בתילדה בת לא לגיטימית, אדלייד-ויקטואר, שנרשמה בשם המשפחה דומאסי (ולא דמאסי כפי שהוזכר לעיתים קרובות ביצירות גנאלוגיות). אביה היה קצין צי צעיר, אלכסנדר אמבל דה רוקפייל. מערכת היחסים הסתיימה בטרגדיה בשנת 1786 כאשר רוקפייל טבע בנמל דנקרק. שערוריית הניאוף של הדוכס התגלתה ב-1778, וההשלכות נפלו לחלוטין על כתפיה של בתילד. בני הזוג נפרדו רשמית בשנת 1780.
כבת זוג פרודה, הדוכסית מעולם לא התקבלה בבית המלוכה, אף על פי שביקרה את מארי אנטואנט בפטיט טריאנון בוורסאי. היא גרה זמן מה עם אביה ואשתו השנייה, מאדאם דה מונטסון, בטירת סן-אסיס בסיין-פורט. כאשר אביה מת, בשנת 1785, אחיה פיליפ הפך לדוכס אורליאן. בערך בזמן הזה קנתה בתילד בית בפריז בשם Hôtel de Clermont והטירה פטיט-בורג. היא יכלה לראות את בנה פעם בשבוע, והחזיקה את בתה אצלה.
ב-1787, היא רכשה את ארמון האליזה מלואי השישה עשר, מלך צרפת והקימה שם כפר; בהשראת האמו דה שנטילי בשאטו דה שנטילי. היא החלה להתעניין בתורת הנסתר, ולמדה את האמנויות העל-טבעיות של קריאה בכף היד, אסטרולוגיה, פירוש חלומות ומגנטיות של בעלי חיים. הסלון שלה נודע ברחבי אירופה בזכות חירות המחשבה שלו והשכל המבריק שפקד אותו. בתילד הייתה הגבירה הגדולה של לשכת האימוץ של הבונים החופשיים הצרפתיים, במקביל לאחיה פיליפ שהיה המאסטר הגדול של הבונים החופשיים הגברים בצרפת.
ביוגרפיה > המהפכה הצרפתית

במהלך המהפכה הצרפתית, בדיוק כמו אחיה פיליפ, גילתה בתילד את הדמוקרטיה. בעלה ובנה עזבו את צרפת לאחר ההסתערות על הבסטיליה. כשהמשטר העתיק התפורר, היא קיבלה את השם Citoyenne Vérité (אמת האזרחות) והציעה את עושרה לרפובליקה הצרפתית הראשונה לפני שניתן היה להחרימו. באפריל 1793, אחיינה, הדוכס הצעיר משארטר (לואי פיליפ לעתיד, מלך הצרפתים), ברח מצרפת וביקש מקלט אצל האוסטרים. כתגמול, הוועידה הלאומית קבעה את מאסר כל הבורבונים שנותרו בצרפת.
בעוד שבני משפחת אורליאן אחרים שעדיין בצרפת הוחזקו במעצר בית, בתילד, פיליפ אגליטה ובניו נכלאו בפורט סן-ז'אן במרסיי. היא זכתה לתגמול רע על נאמנותה לאידיאלים הדמוקרטיים של המהפכה, והיא שרדה שנה וחצי בתא כלא. בנובמבר של אותה שנה, אחיה נערף בגיליוטינה, אולם בתילד ניצלה באורח פלא במהלך שלטון הטרור, ושוחררה במהלך הריאקציה התרמידורית וחזרה למעון האליזה שלה בפריז. מוכת עוני, היא נאלצה להשכיר את רוב הארמון.
ב-1797 החליט הדירקטוריון להגלות את אחרוני הבורבונים שעדיין חיו בצרפת. עם גיסתה, הדוכסית מאורליאן, נשלחה בתילד לספרד עם בתה. בברצלונה נודע לה על מותו של בנה, לואי אנטואן, דוכס אנייה, שנחטף והוצא להורג על ידי כיתת יורים בחפיר של שאטו דה וינסן.
ביוגרפיה > חזרה לצרפת

בשנת 1815, בתחילת הרסטורציה הצרפתית, לואי השמונה עשר, מלך צרפת החליף איתה את מלון Matignon עבור ארמון האליזה. בתילד ראתה את בעלה לעיתים קרובות; דיברו על גירושין או על פיוס, אבל גם מזה לא יצא כלום. היא הקימה מיד קהילה של נזירות במקום והטילה עליהן תפילה למען נשמתם של קורבנות המהפכה. ב-1818, עם מותו של חמיה המנוכר, היא הפכה לנסיכה האחרונה של בית קונדה. באותה שנה היא הקימה, לזכר בנה, את l'hospice d'Enghien ב-Reuilly שליד פריז, בית לקשישים ובעיקר משרתים לשעבר של משפחת ד'אורליאן. קתרין לאבור עבדה בבית. בתילד בילתה את שארית חייה בעזרה ליתומים, לעניים ולחולים.
ב-1822, בזמן שבתילדה השתתפה בתהלוכה לפנתיאון, היא התמוטטה ואיבדה את הכרתה. היא נישאה לביתו של פרופסור שלימד בסורבון, שם נפטרה. לאחר מותה, אחיינה, לואי-פיליפ, שרצה להעניק אווירה של כבוד לחייה, שרף את כתב היד של זיכרונותיה. היא נקברה בקפלה של משפחת אורליאן שבנתה גיסתה, הדוכסית מאורליאן, שמתה ב-1821, ב-Collegiale de Dreux ב-1816, כמקום המנוחה האחרון של משפחת אורליאן.
הערות שוליים

↑  Maury, Emmanuel (2019). Le dernier des Condé. Paris: Tallandier.
1 2  Efrén Ortiz Domínguez (2021). Jean Baptiste Louis, barón de Gros: Una vida entre cimas y abismos (בספרדית). Luna Libros, Laguna Libros, eLibros; 1st edition. ASIN B08VCLV8T7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb10741451f (data)  GND: 1044121742  ISNI: 0000 0003 7136 7312  VIAF: 250969499   WorldCat (עם VIAF): 250969499 
ילדיו של הדוכס מאורליאן (בערך 1755); בתילד אוחזת במלאך, עם אחיה, הדוכס הצעיר משארטר, בקצה הימני. צייר על ידי פרנסואה-הוברט דרואה.
שלט האצולה של בתילד כדוכסית בורבון, נסיכת קונדה
בתילד, דוכסית בורבון, תחריט מאת פייר אדריאן לה בו, 1774.
לואי-אנטואן דוכס אנייה, מאת ז'אן מישל מורו, בערך. 1800.
ולטר מוזס

ערך זה עוסק בממייסדי דובק ותורם למוזיאון הארץ. אם התכוונתם לרופא ילדים, ראו .
ולטר מוזס (1892 - 2 באפריל 1955) היה ממייסדי דובק ואספן ציפורים ועתיקות שהוריש את רכושו לעירית תל אביב להקמת מוזיאון ארץ ישראל.