stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חברת הצדק של אמריקה
היסטוריה פרסומית > תור הכסף: הופעות אורח בליגת הצדק

| --- | --- |
 :  ראו גם – תור הכסף של הקומיקס
לאחר השפל הגדול, DC קומיקס הציגה גרסאות מחודשות לגיבורי העל (כמו פלאש וגרין לנטרן), שאפיונם היה יותר מז'אנר המדע הבדיוני, לאור בקשתו של העורך הראשי של החברה, ג'וליוס שוורץ. הכותב לשעבר של כותרי חברת הצדק, גרדנר פוקס, נשכר כדי להמציא גרסה חדשה לחברת הצדק, לה הוא קרא בשם ליגת הצדק. כשם שבארי אלן (הפלאש מתור הכסף) היה ממשיך דרכו של ג'יי גאריק (הפלאש של תור הזהב), כך גם ליגת הצדק הייתה ממשיכת דרכה של חברת הצדק: אותה קבוצה, אך עם רשימת חברים מעודכנת והתחלה חדשה.
בסיפור "הפלאשים משני העולמות", הפלאש מתור הכסף פגש במקבילו מתור הזהב. בסיפור זה נקבע כי ג'יי גאריק, כמו גם יתר חברי חברת הצדק, היו תושביו של יקום מקביל. פגישה היסטורית זו הפכה עד מהרה לאחד מסיפורי DC הקלאסיים של אותה תקופה. מכתבי מעריצים שנשלחו למערכת הביעו התלהבות מהחייאתו המחודשת של הפלאש מתור הזהב, הן מעריצים ותיקים שזכרו את הרפתקאות JSA הישנות, והן מעריצים חדשים שרצו לדעת יותר על הגיבורים החדשים. פגישות נוספות שכאלה התרחשו בסיפורים "סכנה כפולה בכדור הארץ" וכן "נקמתו של הנבל האלמותי". הסיפור הראשון הביא לאזכור ראשון של חברת הצדק בתור הכסף, ומתייחס ישירות להרפתקאתם האחרונה מחוברת All-Star Comics #57, בעוד בסיפור השני חברת הצדק הוקמה מחדש.
סיפורים אלה היו יריית הפתיחה לאירועי "המשבר בארץ-1 ו"המשבר בארץ-2", הרפתקה בשני חלקים שבה חברת הצדק מתור הזהב חברה לליגת הצדק מתור הכסף כדי ללחום בקבוצת נבלי-על שהשיגה יכולת לערוך מסעות בין יקומים על ידי לכידתם של שני הפלאשים: לבצע פשעים ביקום אחד ולבזבז את הכסף אותו בזזו ביקום השני ללא כל חשד. בשנה שלאחר מכן, הוצג לראשונה קיומה של "ארץ-3". ביקום מקביל זה הופיעה גרסה מרושעת של ליגת הצדק, שידועה בשם "סינדיקט הפשע של אמריקה". חבריה כללו את אולטרה-מן (גרסה מרושעת של סופרמן), איש הינשוף (גרסה מרושעת של באטמן), סופרוומן (גרסה מרושעת של וונדר וומן), ג'וני קוויק (גרסה מרושעת של פלאש) ופאוור רינג (גרסה מרושעת של גרין לנטרן). סיפורים אלה היו לתחילתה של מסורת ציוותים ממושכת בין שתי קבוצות-העל, שהתרחשו בגליונות שנתיים עד לשנת 1985. פגישות אלו הביאו למספר נכבד של אירועים שנחקקו בהיסטוריה של חברת הצדק, ביניהם עזיבתה של הקנרית השחורה לטובת ליגת הצדק, חזרתה של קבוצת "שבעת חיילי הניצחון" מתור הזהב, יצירתם של "לוחמי החופש" (שכללה גיבורים מחברת Quality Comics, אשר נקנתה בידי DC), וכן הצגתם של יקומים מקבילים נוספים.
כמעט באופן ייחודי לקומיקס גיבורי-על מאותה תקופה, חברי ה-JSA תוארו כגרסאות מבוגרות וחכמות יותר ממקביליהם הצעירים יותר. תמה זו הוצגה כדי לאשרר את ההיסטוריה המוקדמת של חברת הצדק בהמשכיות יקום DC – התפתחות חדשה כשלעצמה בקומיקס של אותם ימים. מאוחר יותר, הדבר עזר בהרבה לפיתוח הדמויות.
היסטוריה פרסומית > תור הארד: חזרה לאול-סטאר קומיקס

| --- | --- |
 :  ראו גם – תור הארד של הקומיקס
הפופולריות של חברת הצדק גדלה בהדרגה עד אשר הקבוצה קיבלה סדרה משלה. חברי הקבוצה חזרו כמורי דרך עבור גיבורי-העל הצעירים, בהרצה שנמשכה כ-16 חוברות, בנוסף להופעת אורח בחוברות Adventure Comics #461-466. חזרה זו סימנה שלוש התפתחויות עיקריות – הצגתה של פאוור גירל, מותו של באטמן מתור הזהב, והצגתו לראשונה של סיפור מקור לקבוצה, לאחר כמעט 40 שנה. הרצה זו נכתבה בעיקר בידי ג'רי קונוויי ופול לויץ, עם אמנים כדוגמת וולי ווד, ג'ו סטאטון, קית' גיפן ובוב לייטון.
הרצה זו תיארה את הגיבורים בשנות ה-50 לחייהם; האמנות שירטטה אותם עם שיער שיבה ופנים מבוגרות יותר. הדבר לא היה מקובל בקומיקס של אותם ימים, משום שמרבית חוברות הקומיקס מטשטשות את קו הזמן ומריצות מחדש את הסדרות כדי לשמור על מראה צעיר לדמויות המופיעות בהן. תיאור זה היה לנוכח העובדה שהגיבורים בחברת הצדק היו מקושרים ישירות לתקופת מלחמת העולם השנייה – דבר בעייתי כשלעצמו בשנות ה-80 של המאה ה-20, היכן שהגיוני שהגיבורים יהיו בשנות ה-60 לחייהם. הסבר לתופעה הובא בידי הכותב רוי תומאס, שציין כי חברי הקבוצה ספגו אנרגיה מיסטית מנבל-על בשם איאן קרקול, מה שהאט משמעותית את קצב הזדקנותם.
סדרה חדשה, All-Star Squadron, התרחשה על רקע מלחמת העולם השנייה בשנות ה-40 וציוותה בין חברת הצדק לגיבורי-על נוספים מתור הזהב. את הסדרה כתב רוי תומאס באיוריהם של אמנים כריץ' באקלר, ג'רי אורדוויי וטוד מקפרלן בין היתר. הדבר הוביל לסדרת ספין אוף מודרנית בשם Infinity Inc (אינסופיות בע"מ), שבה כיכבו יורשיהם ובניהם של חברי חברת הצדק.
בשנת 1985, חברת DC קומיקס שכתבה פרטים רבים ביקום DC באירוע שנקרא המשבר בעולמות האינסופיים. בין השינויים הרבים, דמויותיהם של סופרמן, באטמן, וונדר וומן ורובין של ארץ-2 חדלו מלהתקיים, והדיכוטומיה בין "ארץ-1" ל"ארץ-2" נפתרה על ידי מיזוגם של היקומים הרבים ליקום אחד. המעשה גרם למספר בעיות המשכיות עבור חברת הצדק, שההיסטוריה שלה – במיוחד בקומיקסים של שנות ה-80 – הייתה מקושרת ביותר עם ארבעת החברים הללו.
הציוותים השונים בין חברת הצדק לליגת הצדק הסתיימו לנוכח המשבר בעולמות האינסופיים בחוברות Justice League of America #244 ו-Infinity Inc. #19.
היסטוריה פרסומית > העידן המודרני: לאחר המשבר וסדרות הסולו > כרך שלישי

לאחר אירועי הקרוסאובר של המשבר האינסופי ומלחמת העולם השלישית כפי שתוארה בחוברות 52, חברי ה-JSA ג'יי גאריק, אלן סקוט וטד גראנט החליטו להקים מחדש את חברת הצדק.
כרך שלישי של הקבוצה החל בדצמבר 2006 בכתיבתו של ג'ף ג'ונס ובאיורו של דייל איגלשאם, ונמשך כ-54 חוברות עד לאוגוסט 2011. בסדרה זו, פלאש, גרין לנטרן וויילדקאט מתור הזהב בוחרים חברי צוות חדשים מהדור החדש ומאמנים אותם. סדרה זו ממשיכה את התוואי שהחל בסדרה הקודמת, לפיו חברת הצדק העכשווית מעבירה את המורשת של הקבוצה המקורית מתור הזהב לדור הנוכחי. כמו כן, ציוות נוסף בין שתי קבוצות גיבורי-העל תואר בקשת הסיפור "סאגת הברק". החוברת השנתית של חברת הצדק הציגה את חברת הצדק אינסופיות, קבוצה שהמשיכה מארץ-2 מקבילה שלאחר המשבר. רבים מחבריה הם חברי ה-JSA מארץ-2, אך גם מחברי אינסופיות בע"מ.
אירוע הקרוסאובר העדכני ביותר התרחש במהלך קשת הסיפור "היום הבהיר ביותר", בכתיבתו של ג'יימס רובינסון ובאיורו של מארק באגלי. לאחר אירועים אלו, מארק גוגנהיים המשיך במלאכת הכתיבה והציג דמויות כמו השד הכחול וצייד הראשים. עד לחוברת מספר 49, גוגנהיים הרחיב את רשימת חברי הקבוצה וכלל בה את חברי קבוצת אול סטאר ואת ליברטי בל המקורית, למעט מאגוג ופאוור גירל. כמו כן, גוגנהיים הציג דמות חדשה בשם "החיפושית האדומה" (גיבורת-על הלבושה בחליפה אדומה דמוית זו של החיפושית הכחולה מתור הכסף והנושאת עזרים טכנולוגיים).
היסטוריה פרסומית > העידן המודרני: לאחר המשבר וסדרות הסולו > אול-סטאר JSA, כרך שני

בדצמבר 2009, חברת DC החלה בפרסומו של כרך שני לסדרת JSA, שנקרא All-Star JSA ונמשך כ-18 חוברות עד למאי 2011. הסדרה התמקדה בקבוצה שנייה שהוקמה לאחר שחבורת הצדק פורקה. הקבוצה כללה חברים חדשים כמו מאגוג, דאמאג', פאוור גירל, איש השעה (ריק טיילר), אטום סמאשר, סאנד (סאנדי הוקינס), סטאר גירל, סייקלון, טומקאט, האזרח סטיל, ג'ודו מאסטר וקינג כימרה. הכותר בוטל לנוכח אירועי "פלאשפוינט" באוגוסט 2011, שהוביל לאתחול מחודש של יקום DC. גוגנהיים ייבא את חברי קבוצת הבת אל תוך הסדרה הראשית, החל מחוברת מספר 49.
היסטוריה פרסומית > ה-52 החדשים

עם האתחול המחודש שנעשה ליקום DC בספטמבר 2011, חברת הצדק נותרה ללא סדרה משלה בפעם הראשונה מאז 1999. אולם, חברת DC הודיעה בינואר 2012 כי שתי סדרות חדשות יפורסמו – האחת, Earth-2, בכתיבתו של ג'יימס רובינסון ובאיורה של ניקולה סקוט, והשנייה Worlds' Finest בכתיבתו של פול לויץ ובאיורם של ג'ורג' פרז וקווין מגווייר, בה תככבנה פאוור גירל והציידת מארץ-2 החדש.
אויבי חברת הצדק

בין נבלי-העל שלחמו בחברת הצדק לאורך כל שנות קיומה היו לרוב יריביהם האינדיבידואלים של חברי הצוות.
בתור הזהב היו אלה ווטאן (יריבו המיסטי של דוקטור פיית), קולאק (יריבו של הספקטר), באראקס השחור (יריבו של מיסטר טריפיק), המהמר אמן ההתחפשויות (יריבו של גרין לנטרן), אדם השחור והמלך קול (יריביו של קפטן מארוול), סולומון גרנדי, ונדל סאבאג', בריינוייב, מכשף, פר דגאטון, חברת אי-צדק, איאן קארקול, חברת הדרקון השחור ואולטרה יומנייט, שנחשב לאויבם הגדול ביותר.
בתור הכסף הוצגו דמויותיהם של השדון מהממד החמישי קוויספ, שלושת השדים, אדון הזמן, אלופי הפשע, אקליפסו, סינדיקט הפשע של אמריקה (מקביליהם של ליגת הצדק מארץ-3), ליגת חסרת חוק, איש האנטי-חומר ומורדרו (יריבם של לגיון גיבורי-העל לרוב).
בתור הארד נוספו דמויותיהם של דארקסייד (יריבו של סופרמן), איש הנבולה, קוברה, החברה הסודית של נבלי-העל, הוולקיריות, ברון בליצקריג, מלך הנשמות ומלך הדרקון.
העידן המודרני הציג שלל דמויות חדשות, וביניהן מלך ענקי האש סירטיר, מקאניק, קבוצות אקסיס אמריקה ובני השחר, אקסטנט הנוסע בזמן, מלך הדמעות, אונימאר סין (אחד משבעת השדים שמאיימים על תאנאגאר), רולטה, לורד דיינאמו, קיד קרנביל, הרייך הרביעי, גוג, האלים של פאראדור, דוקטור כאוס ואנשי החידות.
הערות שוליים

↑  כפי שנכתב ב-All-Star Comics #5 והודפס מחדש באוגדן All-Star Comics Archive Volume 1
↑  All-Star Comics #8, December 1941
↑  All-Star Comics #41, Spring 1945
↑  Adventure Comics #466, December 1979
↑  Flash Vol.2 #123, September 1961
↑  Flash Vol.2 #129, June 1962
↑  Flash Vol.2 #137, June 1963
↑  Justice League of America #21-22, August-September 1963
↑  Justice League of America #29, August 1964
1 2  All-Star Comics #58, January-February 1976
↑  Adventure Comics #461-462, February-April 1979
↑  DC Special #29, August 1977
↑  All-Star Squadron Annual #3, 1984
↑  The Sandman Vol.2 #26
↑  Interview with Len Strazewski, Savage Enterprises Publishing
↑  Justice League Europe #50
↑  JLA Vol.3 #28-31
↑  CBG FAN AWARD WINNERS 1982-PRESENT
↑  JLA Vol.4 #8-10, JSA #5-6
↑  Justice Society of America Annual #1, September 2008
↑  Justice League of America #44-48
↑  Justice Society of America #41-42
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538517405171  GND: 109759033X  LCCN: sh85071140  VIAF: 23146153151405252406   WorldCat (עם VIAF): 23146153151405252406 
עטיפת החוברת All-Star Comics #3, בה הופיעה לראשונה חברת הצדק
חברת הצדק של אמריקה המודרנית, כפי שהופיעה על עטיפת החוברת JSA #50 מספטמבר 2003, אמנות מאת קרלוס פצ'קו.
פארק וון-סון

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
פארק וון סון (בקוריאנית: 박원순;‏ 26 במרץ 1956 – 9 ביולי 2020) היה פוליטיקאי דרום-קוריאני, נדבן ועורך דין, שכיהן כראש עיריית סיאול משנת 2011 ועד מותו ביולי 2020. היה חבר המפלגה הדמוקרטית. הוא נבחר לראשונה בשנת 2011 וזכה בבחירות החוזרות בשנים 2014 ו-2018.
לפני שנבחר לראשות העיר, פארק היה פעיל חברתי. הוא היה חבר בוועדת האמת והפיוס ותורם פוליטי ידוע בסיאול. פארק תרם לארגונים פוליטיים וצוותי חשיבה שעסקו במציאת פתרונות בנושאים חברתיים, חינוכיים, סביבתיים ופוליטיים.
ביוגרפיה

פארק נולד ב-26 במרץ 1956 בצ'אנגניאונג, דרום קוריאה, בנו של פארק גיל - בו ונאוול, השני מתוך שבעה ילדים. הוא נרשם לתיכון בקיונגגי בשנת 1971 וסיים את לימודיו בשנת 1974.
תחילה הוא הלך ללמוד תואר ראשון באוניברסיטה הלאומית בסיאול, אולם הוא הודח מהלימודים ונעצר למשך ארבעה חודשים בגלל השתתפותו במחאה נגד הדיקטטורה הצבאית של הנשיא פארק צ'ונג-היי. בהמשך סיים את תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת דנקוק. בשנת 1991 הוא קיבל תעודה בחוק בינלאומי מבית הספר לכלכלה בלונדון.
בין 1982 ל-1983, עבד פארק בסנגוריה הציבורית בבית המשפט המחוזי של דיגו במחוז גיונגסנג. כשחזר לסיאול מדיגו, החל לעבוד כמשפטן פרטי. הוא עבד כעורך דין לזכויות אדם והגן על פעילים פוליטיים רבים בשנות השמונים והתשעים. כעורך דין, הוא זכה במספר עתירות בולטות, ביניהן ההרשעה הראשונה במדינה בגין הטרדות מיניות. הוא גם ערך קמפיין למען זכויותיהן של נשות ניחומים.
בשנת 1993 הוא מונה לחוקר אורח בתוכנית לזכויות האדם של בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1994, הוא היה המייסד העיקרי של ארגון כלבי המשמר ללא מטרות רווח, "הסולידריות העממית למען דמוקרטיה משתתפת", המפקח על נוהלי הרגולציה הממשלתיים ונלחם בשחיתות פוליטית.
בשנת 2002 החל לנהל את "הקרן היפה", ארגון המקדם התנדבות ושירות קהילתי ומתייחס לסוגיות של אי שוויון בהכנסה. החל משנת 2005 שימש פארק כחלק מנציבות האמת והפיוס של דרום קוריאה, אשר עוסקת בהיסטוריה של הפרות זכויות האדם בהיסטוריה הקוריאנית, משלטון יפן בקוריאה בשנת 1910 עד תום המשטר הסמכותני בקוריאה עם בחירת הנשיא קים יונג-סאם בשנת 1993.
בשנת 2006, הקים את מכון התקווה, מכון שנועד לקדם פתרונות לבעיות חברתיות, חינוכיות, סביבתיות ופוליטיות.
ראש עיריית סיאול

ב-26 באוקטובר 2011, נבחר לראש עיריית סיאול ה-35, עת התמודד כעצמאי בתמיכת המפלגה הדמוקרטית. הניצחון של פארק נחשב למפתיע כיוון שיריבו העיקרי למירוץ נתמך על ידי המועמדת לנשיאות, פאק גון הייה. הוא זכה לתמיכה של 52.15% מהבוחרים.
בתחילת 2012 הואשם פארק במניפולציות שלא כדין בבדיקות הרפאיות של בנו על מנת שהאחרון יקבל תפקיד נוח בשירות הצבאי שלו. עם זאת, לאחר בדיקה, פארק ובנו הוכרו כחפים מפשע וזכו להתנצלות ציבורית.
בפברואר 2012 הצטרף פארק למפלגה המאוחדת הדמוקרטית.
ב-14 באפריל 2013, הודיע במפתיע התאגיד המנהל את המטרו בסיאול, על עליית מחירים בקו 9, פארק התנגד להעלאת מחיר הנסיעה ללא משא ומתן, והזהיר כי אם התאגיד ימשיך, סיאול תשתלט על ניהול התאגיד. לבסוף, התאגיד התנצל והשאיר את מחיר הנסיעה כפי שהיה.
ב-4 ביוני 2014 נבחר פארק לכהונתו השנייה כראש עיריית סיאול, עם 56.1% תמיכה.
פארק נחשב למבקר בולט של הנשיאה, פאק גון היה. הוא השתתף בעצרות ענק נגדה במרכז סיאול, שבסופו של דבר הובילו להדחתה ב-2017, בגין טענות לשחיתות.
ב-13 ביוני 2018 נבחר פארק לכהונתו השלישית והאחרונה לראשות עיריית סיאול. הוא היה ראש העיר הראשון בתולדות העיר שנבחר לכהונה שלישית.
הטרדות מיניות ומוות

פארק הואשם ב-8 ביולי 2020, בחשד להטרדה מינית של מזכירתו אשר הגישה תלונה במשטרה באותו הלילה ונחקרה בה שעות רבות. למחרת, על פי הדיווחים, לקח פארק חופשת מחלה וביקש לבטל עבורו את כל הפגישות הצפויות. הוא נראה לאחרונה סביב חצות באותו היום.
ב-9 ביולי 2020, דיווחה בתו של פארק לרשויות שאביה נעדר. דווח, כי הטלפון הנייד שלו כבה במחוז Seongbuk בסיאול ובתו מצאה פתק המתואר כ"מעין צוואה". הרשויות החלו לחפש את פארק כאשר בסמוך לחצות נמצאה גופתו ליד Sukjeongmun על הר בוגסאן בצפון סיאול. למחרת הגיעה המשטרה למסקנה על פי נתיחה שלאחר המוות כי פארק התאבד.
חיים אישיים

פארק היה נשוי לקאנג נאן-היי, לזוג נולדו שני ילדים: בת, פארק דא-אין, ובן, פארק ג'ו-סינד.
הערות שוליים

↑  Biography - Park Won-soon, www.leekuanyewworldcityprize.com.sg (באנגלית) (ארכיון)
1 2  Won-Soon Park - People, Berggruen Institute (באנגלית) (ארכיון)
1 2 3  Sang-Hun, Choe (2020-07-09). "Seoul Mayor Is Found Dead After Harassment Complaint Is Filed". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-07-10.
↑  The Beautiful Foundation, web.archive.org, ‏17 במרץ 2012
↑  “Bringing Justice to an Unjustified Past in Korea” – a talk by Judge Park Won-soon at the IAS on September 10, 2008 | Institute for Advanced Study, web.archive.org, ‏28 בדצמבר 2013
↑  The Beautiful Foundation, web.archive.org, ‏14 באוגוסט 2012
↑  "Outsider in". The Economist. ISSN 0013-0613. נבדק ב-2020-07-11.
↑  "병무청 제출 박원순시장 아들 MRI, 본인 것 맞다", news.chosun.com, ‏22 בפברואר 2012 (בקוריאנית)
↑  9호선 요금 500원 인상? 서울시 "공문 안떼면 과태료", 오마이뉴스, ‏15 באפריל 2012 (בקוריאנית)
↑  9호선쪽 “예정대로 요금 인상” 서울시 “9호선사장 해임 명령”, www.hani.co.kr, ‏19 באפריל 2012 (בקוריאנית)
↑  이태수, 천만 촛불에 화장실 200곳 활짝…박원순 "여러분이 우렁각시", 연합뉴스, ‏25 במרץ 2017 (בקוריאנית)
↑  Danielle Wallace, Missing Seoul mayor's body found after massive search, Fox News, ‏9 ביולי 2020 (באנגלית)
↑  "박시장이 성추행 하고 사진을 보냈어요" 前비서 경찰에 고소, news.chosun.com, ‏9 ביולי 2020 (בקוריאנית)
↑  [속보 “박원순 서울시장 유언 같은 말 남기고 나가” 딸이 경찰에 신고], news.kmib.co.kr, ‏2020-07-09 (בקוריאנית)
↑  [속보 “박원순 서울시장 유언 같은 말 남기고 나가” 딸이 경찰에 신고], news.kmib.co.kr, ‏9 ביולי 2020 (בקוריאנית)
↑  임기창, [속보 "박원순 서울시장 실종" 딸이 경찰에 신고], 연합뉴스, ‏9 ביולי 2020 (בקוריאנית)
↑  Sami Khan, Seoul mayor Park Won-soon missing; search op underway, International Business Times, India Edition, ‏9 ביולי 2020 (באנגלית)
↑  Hyung-Jin Kim and Kim Tong-Hyung, Associated Press, Body of missing Seoul mayor has been found after a massive search, https://www.inquirer.com (באנגלית)
↑  이해아, Seoul mayor found dead in northern Seoul: police, Yonhap News Agency, ‏10 ביולי 2020 (באנגלית)
↑  Envoys learn the significance of Korean temple food: Spouses and representatives from foreign embassies were eager to try out recipes and new ingredients, koreajoongangdaily.joins.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2778 5857  LCCN: n88194986  NDL: 00924473  NLK: KAC200411169  NTA: 401358801  SUDOC: 116767200  VIAF: 75413030   WorldCat (עם VIAF): 75413030 
פארק בדצמבר 2014
השבעת נשיא ארצות הברית

טקס השבעתו של ברק אובמה לנשיא ארצות הברית בחזית בניין הקפיטול, 2009
הכנות לטקס ההשבעה של ג'ו ביידן בחזית המערבית של בניין הקפיטול. 5 בנובמבר 2020.
השבעת נשיא ארצות הברית (באנגלית: United States presidential inauguration) היא האירוע הרשמי לציון תחילת כהונה חדשה בת ארבע שנים של נשיא ארצות הברית. ההשבעה מתקיימת עבור כל תקופת כהונה, גם כאשר הנשיא ממשיך בתפקיד לתקופת כהונה שנייה. את שבועת המשרה עצמה מנהל נשיא בית המשפט העליון בהתאם לחוקת ארצות הברית הקובעת, כי על הנשיא להישבע אמונים לפני שיוכל להתחיל בתפקידו. עם זאת, לאורך השנים, הורחב טקס ההשבעה מאירוע פשוט ליום שלם של טקסים חגיגיים, הכולל מצעדים, נאומים ונשפים.
מאז 1937 יום השבעתו לתפקיד של הנשיא הוא 20 בינואר בהתאם לתיקון החוקה (קודם לכן היה זה ב-4 במרץ), כאשר כהונת הנשיא מתחילה ב-12 בצהריים באותו יום. מאז 1981, נעשית ההשבעה בחזית בניין הקפיטול, מקום מושב הקונגרס של ארצות הברית, אלא אם כן מזג האוויר החורפי אינו מאפשר זאת (כפי שהיה בעת השבעתו של רונלד רייגן לתקופת הכהונה השנייה שלו ב-1985, אז הועבר הטקס אל תוך הבניין). כאשר 20 בינואר חל ביום ראשון, ההשבעה מתקיימת באופן פרטי על ידי נשיא בית המשפט העליון באותו יום ופעם נוספת בטקס פומבי למחרת, ה-21 בינואר.
ההשבעה האחרונה שהתקיימה היא ההשבעה של דונלד טראמפ, ביום 20 בינואר 2025, שציינה את תחילת הכהונה השנייה שלו כנשיא, לאחר שנבחר לתפקיד.
אירועי שבוע ההשבעה

ימים ספורים לפני ההשבעה (בדרך כלל שלושה) מגיע הנשיא הנבחר לוושינגטון הבירה; בימים אילו עורכת ועדת ההשבעה הנשיאותית אירועים, ארוחות גאלה וקונצרטים עבור הנשיא הנבחר. כך למשל ב-18 בינואר 2009, יום לאחר הגעת הנשיא הנבחר אובמה לוושינגטון הבירה, התקיים באנדרטת לינקולן קונצרט פתיחה, "We Are One". הקונצרט כלל הופעות והקראות של קטעים היסטוריים של יותר משלושה תריסר מפורסמים. ההשתתפות בקונצרט הייתה חופשית לציבור, ו-HBO שידרה את הקונצרט בשידור חי, מה שאפשר לכל מי שיש לו טלוויזיה בכבלים לצפות באירוע.
כך גם הנשיא הנבחר טראמפ בערב ה-19 בינואר, אירח את "Make America Great Again! Welcome Celebration", קונצרט. הקונצרט, שנערך על מדרגות אנדרטת לינקולן, כלל הופעות של לי גרינווד, טובי קית', ,השחקן ג'ון וייט. הקונצרט הסתיים בחגיגת זיקוקים, בליווי מקהלה ולהקה צבאית אמריקאית בביצוע "מזמור הקרב של הרפובליקה".
בנוסף ועדת הבחירות הנשיאותית של טראמפ ערכה את "הפסגת דיפלומטית: ארוחת הערב העולמית"", ארוחת ערב מתוקשרת שנועדה לשמש היכרות בין דיפלומטים זרים, פקידי ממשל לנשיא הנבחר טראמפ.
יום ההשבעה > תפילה

יום ההשבעה מתחיל בדרך כלל בשעות הבוקר המוקדמות באזור השעה 08:30 בבוקר כאשר הנשיא וסגן הנשיא הנבחר ומשפחותיהם יוצאים מהבלייר האוס בשיירה ולוקחים חלק בתפילה בכנסיית סנט ג'ון האפיסקופלית להצלחתו, לאפייט סקוור. להצלחת הנשיא הנבחר.
יום ההשבעה > פגישה עם הנשיא היוצא והגברת הראשונה

מיד לאחר מכן נוסעים הנשיא וסגן הנשיא הנבחר נסיעה קצרה לבית הלבן לפגישת נימוסין עם הנשיא היוצא והגברת הראשונה. משם לקראת צהריים יוצאים מהבית הלבן בשיירה אחת אל עבר גבעת הקפיטול.
יום ההשבעה > טקס ההשבעה

תחילה, נושאים דברי פתיחה יו"ר ועדת ההשבעה, הנשיא הזמני של הסנאט. מיד לאחר מכן נאמרת תפילה (אחת מבין שתיים של הטקס). השלב הבא הוא השבעת סגן הנשיא המנוהלת על ידי המשנה לנשיא בית המשפט העליון האמריקאי, מיד לאחר מכן תגיע השבעת הנשיא המיועד והיא מנוהלת בידי נשיא בית המשפט העליון.
לאחר השבועה נושא הנשיא את נאום ההשבעה שלו לאומה בה מפרט את קווי היסוד של ממשלו החדש ומדיניותו; בסופו מנוגן ההמנון האמריקאי הנועל את הטקס.
יום ההשבעה > לאחר הטקס

מיד לאחר הטקס מלווים הנשיא הנכנס והגברת הראשונה את הנשיא היוצא ורעייתו לחזית האחורית של בניין הקפיטול, שם המסוק הנשיאותי מטיס בפעם האחרונה את הנשיא היוצא ורעייתו לבסיס חיל האוויר אנדרוז שם ימריאו בפעם האחרונה במטוס אייר פורס 1 למדינת האם שלהם.
לאחר מכן מתקיימת ארוחת צהריים חגיגית של הנשיא וסגן הנשיא עם הנהגת הקונגרס בקפיטול. בסיומה, הנשיא החדש חותם על צווים נשיאותיים "בחדר הנשיא" המציגים רשמית את המועמדויות לקבינט שלו וכמה פקידי תת-קבינט לקונגרס האמריקני לאישורו, וזאת כאשר מאחוריו עומדים מנהיגי הקונגרס.
יום ההשבעה > Review of the troops

לאחר סיום טקסי הפתיחה וארוחת הצהריים, הנשיא וסגן הנשיא יעשו את דרכם למדרגות החזית המזרחית של הקפיטול, שם כחלק מקבלת תפקיד המפקד העליון יסקור הנשיא את הכוחות הצבאיים לפני שיובילו מצעד של גדודי צבא טקסיים סקירה זו מכונה Review of the troops.
יום ההשבעה > המצעד

בשעות הערב של יום ההשבעה, מיד לאחר סקירת Review of the troops נערך מצעד חגיגי בשדרות פנסילבניה של הבירה וושינגטון; בו יוצאת מהמקום שיירה, שבמרכזה רכבו של הנשיא שזה אך הושבע. השיירה נוסעת באיטיות במסלול ידוע מראש בעיר, אשר לאורכו מתקבצים המונים, המנופפים בידיהם לנשיאם החדש. לעיתים, על פי הנוהג, יוצאים הנשיא ורעייתו מהרכב הממוגן וצועדים כברת דרך מסוימת ברגל.
בנוסף, במצעד משתתפות תזמורות צעידה, המהוות נציגות של כל מדינות ארצות הברית. אלו עוברות בסך לפני הבית הלבן, כאשר הנשיא הנכנס וסגנו, בני משפחתם ומכובדים נוספים, מביטים בצועדים ומנופפים להם לשלום מתוך ביתן ממוגן, הנבנה במיוחד לצורך האירוע. מלבד התזמורות, אשר נבחרות על ידי ועדה מיוחדת, מבין רבות המבקשות להשתתף באירוע, צועדות בו גם תזמורות צבאיות, ולכל אלו נוספים גם מיצגי ענק הנישאים על גבי משאיות. המצעד משודר בשידור חי ברשתות טלוויזיה המסקרות את אירועי אותו יום.
יום ההשבעה > נשפים

בשעות הערב לאחר המצעד החגיגי, נערכים בוושינגטון נשפים שונים לרגל היום המיוחד. מקובל כי הנשיא הנכנס ורעייתו יפקדו כמה מהם.
טקס ההשבעה

השבעתו השנייה של תאודור רוזוולט, 1905
טקס ההשבעה > תאריך

טקס ההשבעה הראשון, של ג'ורג' וושינגטון, התקיים ב-30 באפריל 1789. כל טקסי ההשבעה שלאחר מכן, משנת 1793 עד 1933, התקיימו ב-4 במרץ (או ב-5 במרץ, במקרה שה-4 במרץ חל ביום ראשון), היום שבו הממשלה הפדרלית החלה את פעילותה תחת חוקת ארצות הברית בשנת 1789. בשנת 1937, בעקבות קבלת התיקון ה-20 לחוקה, עבר טקס ההשבעה ל-20 בינואר והוא נותר בתאריך זה מאז. יום ההשבעה הוא יום חופשה עבור העובדים בשירות הממשל הפדרלי בוושינגטון הבירה וסביבתה.
טקס ההשבעה > מיקום

רוב טקסי ההשבעה נערכו מול בניין הקפיטול. ההשבעה הטקסית נערכת מבחוץ לבניין או בתוכו, בהתאם למזג האוויר. טקסים חיצוניים התקיימו באופן מסורתי בחזית המזרחית של הקפיטול. בשנת 1980 החליטה ועדת הקונגרס המשותפת לטקסי ההשבעה להעביר את הטקס לצד המערבי של בניין הקפיטול, כדי לחסוך כסף ולספק יותר מקום עבור הצופים. רייגן היה הנשיא הראשון שהושבע בחזית המערבית, בינואר 1981, דבר שהוליד "אגדה אורבנית" לפיה הוא עצמו ביקש את השינוי, כדי להישבע כשפניו כלפי מדינתו - קליפורניה. טקס ההשבעה השני של רייגן ב-1985 התקיים בתוך בניין הקפיטול עקב מזג האוויר הקר. כל טקסי השבעה מאז התקיימו בחזית המערבית של הקפיטול.
טקס ההשבעה > מארגנים

מאז 1901, אורגנו כל טקסי ההשבעה על ידי ועדה משותפת של הקונגרס לטקסי ההשבעה. בנוסף, ועדה צבאית מיוחדת אחראית לניהול חלקו של הצבא בטקס ההשבעה, השותף לאירוע מתוקף היות הנשיא גם המפקד העליון של הכוחות המזוינים. טקס ההשבעה עצמו ממומן על ידי המדינה, בעוד ועדה נשיאותית מיוחדת אחראית לגיוס הכסף עבור שאר האירועים המתקיימים ביום ההשבעה, כגון המצעד והנשפים, שממומנים על ידי אנשים פרטיים או חברות.
טקס ההשבעה > משתתפים

מלבד הקהל הרחב, נוכחים בטקס בדרך כלל חברי הקונגרס, שופטי בית המשפט עליון, קציני צבא בכירים, נשיאים לשעבר, מקבלי אותות הכבוד ומכובדים נוספים. נהוג, כי גם הנשיא היוצא משתתף בהשבעתו של הנשיא הנבחר. רק שישה נשיאים בחרו שלא לעשות זאת: ג'ון אדמס, עדיין כואב על תוצאות הבחירות של 1800, לא נשאר בוושינגטון כדי לחזות בהשבעתו של תומאס ג'פרסון, יורשו. בשנת 1829, ג'ון קווינסי אדמס עזב אף הוא את העיר לפני השבעתו של אנדרו ג'קסון. בשנת 1869, אנדרו ג'ונסון ניהל בכעס ישיבת קבינט בזמן שיורשו, יוליסס גרנט, הושבע לתפקיד. וודרו וילסון לא השתתף בהשבעתו של וורן הרדינג ב-1921 (אם כי הוא נסע איתו אל הקפיטול). ריצ'רד ניקסון עזב ב-1974 את הבירה עוד לפני שהתפטרותו נכנסה לתוקף, וכך החמיץ את השבעתו של מחליפו, ג'רלד פורד וב־2021 דונלד טראמפ עזב את וושינגטון לפני השבעתו של מחליפו ג'ו ביידן.
על פי כללי סדר הירושה של נשיא ארצות הברית, נמנע אחד מחברי הקבינט להשתתף בטקס על מנת לשמש כ"השורד המיועד", למקרה שבו גם הנשיא וגם סגנו נהרגים.
התזמורת הרשמית המנגנת בטקס החל מ-1801 היא תזמורת חיל הנחתים של ארצות הברית.
מרכיבי הטקס

תהליך ההשבעה נשלט על ידי מסורת ולא על ידי החוקה (ההליך החוקתי נדרש רק לצורך השבועה לתפקיד, שלהלכה יכולה להתקיים בכל מקום ובכל עת קודם לתחילת הכהונה, בנוכחות עדים שיכולים להעיד בשבועה מבחינה משפטית).
באופן מסורתי, מארח הנשיא המכהן את הנשיא הנבחר בבית הלבן לפגישה קצרה ולאחר מכן, שניהם ממשיכים אל טקס ההשבעה בקפיטול.