stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דליה פדילה

| --- | --- |

פדילה, דצמבר 2022
 לידה:  1971 או 1972 טירה, ישראל
 נהרגה:  4 באוגוסט 2023 הרצליה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 פרסים והוקרה:  עיטור נשיא מדינת ישראל לשנת 2022
 
דליה פדילה (בערבית: دالية فضيلة; 1971/1972 – 4 באוגוסט 2023) הייתה אשת חינוך ערבייה-ישראלית. היא פיתחה תוכנית לימודים חדשה, ספרי לימוד, וייסדה את רשת בתי הספר והגנים קיו סקולס (Q schools) בישראל ובירדן, בה הלימודים מתקיימים באנגלית. האישה הערבייה הראשונה שייסדה וניהלה רשת חינוך, ומנכ"לית משותפת בעמותת עתידנא. זוכת עיטור הנשיא לשנת 2022.
ביוגרפיה > ראשית חייה

פדילה נולדה וגדלה בטירה. אביה היה מנהל מערכת החינוך המקומית, והיא גדלה בבית עם אווירה פרוגרסיבית. בתגובה לטמפרמנט השמרני של סביבתה המורחבת, היא הפכה לפמיניסטית. בתיכון הרבתה לקרוא ספרים על הפמיניזם בשפה הערבית. היא סיימה תואר ראשון בספרות אנגלית, תואר שני בספרות מיעוטים נשית ותואר דוקטור על יצירותיה של הסופרת הירדנית-אמריקאית דיאנה אבו ג'אבר, כולם מאוניברסיטת בר-אילן. בזמן שהשלימה את שני התארים הראשונים שלה, לימדה ספרות אנגלית בבית הספר התיכון הקודם שלה בטירה במשך שלוש שנים. העסקתה הופסקה לאחר שלוש שנים משום שהורי התלמידים התלוננו על כך שהיא מקדישה יותר תשומת לב להנחלת ערכים מאשר לדקדוק ולציונים.
ביוגרפיה > קריירה

נציג ממשרד החינוך הציע לה להיכנס לתפקיד הוראה בבאקה אל-גרבייה, במכללת אלקאסמי. משנת 2002 לימדה במכללה קורס שכלל בין היתר ספרים של ד.ה. לורנס ואליס ווקר. בתחילה, גם צוות ההוראה וגם התלמידים התלוננו שסיפורי ההתבגרות הללו מאיימים על המוסר האסלאמי. מינויה לראש המחלקה לאנגלית סייע לאלקסאמי להשיג הסמכה כמכללה ישראלית מוכרת רשמית. פדילה מילאה את מקומו של נשיא המכללה בזמן שזה יצא לשנת שבתון, כנגד התנגדות ניכרת של הצוות הגברי. לאחר עזיבתו של נשיא המכללה, לא מונתה להחליפו. במקום זאת הוצע לה לנהל את בית הספר להנדסאים. במהלך כהונתה עברה הפקולטה למבנה חדש, נפרדה מחסות המכללה האסלאמית, ונקראת כעת מכללת אלקסאמי להנדסה ומדע. מספר הסטודנטים עלה מ-100 לכ-1,000 סטודנטים, כולל עלייה במספר הסטודנטיות ומספר הסטודנטים היהודים, ונוצר שיתוף פעולה עם מכללת רופין המאפשר להעניק תואר ראשון במדעים (BSc).
בשנת 2008 הקימה את קיו סקול – מה שהחל בטירה כלימוד אנגלית לילדים אחר הצהריים, ומאז התפתח לרשת בתי ספר בכמה יישובים ערביים: בנצרת, ג'לג'וליה, טייבה, מזרח ירושלים, רמאללה וביהודה ושומרון. לאחר הרצאת TED שנשאה על זהות וחינוך שמשכה את תשומת לבם של מחנכים ירדנים היא הוזמנה ב-2012 להקים בית ספר בעמאן, ולאחר מכן גם באירביד ובדרום ירדן. בתוך עשור, למדו בבתי הספר שלה למעלה מ-2,000 תלמידים. קהילות יהודיות אמריקאיות רבות, שהתרשמו מעבודתה, מימנו מלגות לתלמידיה העניים יותר.
בנוסף פדילה הייתה חברה בוועדת תקווה ישראלית של הנשיא ראובן ריבלין, חברה בוועדת סל הבריאות, הרצתה במרכז הבינתחומי הרצליה קורס על "הדילמות של הסקטור הערבי בישראל", חברה בוועד המנהל של קרן אדמונד דה רוטשילד, ומנכ"לית שותפה בעמותת עתידנא.
בשנת 2022 הוענק לפדילה עיטור הנשיא על פועלה לקידום החברה הערבית ובניית הגשרים בין יהודים לערבים, ועל תרומתה "לקידום חינוך איכותי בחברה הערבית באמצעות הקמת מוסדות חינוך וניהול פרויקטים שמטרתם לחנך דור של בני נוער וצעירים".
ביוגרפיה > חיים אישיים

הייתה נשואה לעאבד א-סאלם פדילה, מנהל הסיעוד ביחידת הטראומה בבית חולים מאיר ואם לשלושה.
פדילה טבעה למוות ב-4 באוגוסט 2023, בגיל 51, בחוף הרצליה.
הערות שוליים

↑  דותן לוי, דליה פדילה: "החלטתי לגדל דור חדש של ערבים שלא מתנצלים ולא מתקרבנים", באתר כלכליסט, 12 בפברואר 2018
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Dov Lieber, Maverick educator seeks to change Israeli Arab world from within, The Times of Israel, ‏12 בינואר 2016 (באנגלית)
1 2 3  סטלה קורין ליבר, משה ליכטמן, ‏"השקעה בחברה הערבית - השקעה בחוסן ובחוזק של ישראל", באתר גלובס, 10 באוקטובר 2017
1 2  טל בשן, ‏בדרכי: קבלו את האישה שהמציאה מחדש את החינוך הערבי־ישראלי, באתר מעריב אונליין, 8 ביוני 2015
↑  Judy Maltz (2017-08-30). "How Have Some Arab High Schools Become Israel's Top Performers?". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2023-08-04.
↑  John Corlett, Mission to Israel brings home lessons for Cleveland, cleveland, ‏10 בספטמבר 2017 (באנגלית)
↑  ד"ר דליה פדילה: החזון שלי הוא להוביל תהליך של שינוי חברתי חיובי בחברה הערבית, באתר און לייף, ‏27 באוקטובר 2016
↑  אודות עתידנא – עתידנא
↑  "Herzog awards presidential medal of honor to five figures". The Times of Israel (באנגלית). 2022-12-11. נבדק ב-2023-08-04.
↑  אבי כהן, ד"ר דליה פדילה, שעשתה היסטוריה וקיבלה את עיטור הנשיא, טבעה למוות, באתר ישראל היום, 4 באוגוסט 2023
↑  חסן שעלאן, רענן בן צור, טרגדיה בהרצליה: טבעה למוות האישה הערבייה הראשונה שייסדה רשת חינוך, באתר ynet, 4 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303693205171  VIAF: 98487007   WorldCat (עם VIAF): 98487007
גשר עבדאללה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר 
 על שם:  עבדאללה הראשון, מלך ירדן 
 מיקום:  יהודה ושומרון 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1950
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־50 של המאה ה־20 
 חומרי בנייה:  בטון, פלדה 
 מידע טכני
 מידע נוסף:  הגשר פוצץ ב-7 ביוני 1967
 קואורדינטות:  31°48′04″N 35°32′53″E﻿ / ﻿31.80106944°N 35.54806667°E﻿ / 31.80106944; 35.54806667
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) גשר עבדאללה(למפת הרי ירושלים רגילה) גשר עבדאללה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גשר עבדאללה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גשר עבדאללה
 
גשר עבדאללה הוא גשר הרוס עשוי בטון וקורות פלדה הממוקם מספר קילומטרים צפונית לים המלח, דרומית ליריחו, בסמוך לאתר הישן של בית הערבה. הגשר נבנה מעל נהר הירדן בתקופת השלטון הירדני בגדה המערבית, תקופה קצרה לאחר תום מלחמת העצמאות, והיווה חלק מהכביש הראשי שקישר בין ירושלים לעמאן. כיום לא ניתן לחצות את הירדן על גבי הגשר מפני שחלקו הרוס.
הגשר נקרא על שמו של עבדאללה הראשון, מלך ירדן. ב-7 ביוני 1967 פוצץ הגשר על ידי חבלנים מחטיבת הראל (חטיבה 10), ומאז לא שוקם ולא נעשה בו שימוש. את מקומו תפס גשר אלנבי, המשמש, מאז חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן ב-1994 כמעבר גבול בין שתי המדינות.
אף שהגשר לא שוקם מאז מלחמת ששת הימים, מצאה לו ועדת השמות הממשלתית שם עברי, "גשר חוגים", על שם שמה הקודם של תנועת המחנות העולים, שחבריה הקימו את קיבוץ בית הערבה הסמוך.
הגשר מצוי מזרחית לגדר המערכת, וביקור בו טעון אישור מראש של צה"ל וליווי של הצבא.
הגשר מוגדר היום כמבנה מסוכן: ירידת מפלס ים המלח הביאה להתחתרות נהר הירדן ולחשיפת היסודות של עמודי הגשר. בעבר רק חלקם העליון של העמודים היה גלוי מעל הקרקע.
בצד הירדני של הגשר מסתיים קו החשמל הירדני שנבנה כדי לספק חשמל לעיר יריחו, בהתאם להסכם השלום בין ישראל וירדן. עמוד חשמל ישראלי בודד ניצב בצד הישראלי של הגשר ומחובר לרשת החשמל הירדנית, ומשם מוטמן כבל החשמל עד ליריחו.
גלריה

גשר עבדאללה, הצד המזרחי
גשר עבדאללה, מבט ממערב למזרח
נזקים בגשר
גשר עבדאללה, הצד המערבי
הריסות ליד הגשר
לקריאה נוספת

כל מקום ואתר, משרד הביטחון וכרטא, תשל"ח 1978. עמוד 104.
זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, הוצאת עם עובד, 1986. עמוד 1499.
ספי בן-יוסף, מדריך ישראל החדש כרך 7 שומרון ובקעת הירדן, הוצאת ידיעות אחרונות, משרד הביטחון וכתר 2001. עמוד 155.
גמביט המלכה הנדחה

בשחמט גמביט המלכה הנדחה הוא אחד מסוגי גמביט המלכה. הלבן מנסה לכבוש את מרכז הלוח על ידי החלפת הרגלי השחור מטור ד' ברגלי פחות מרכזי שנמצא בטור ג' של הלבן.
הפתיחה

תחילתו של גמביט זה בפיתיון שהלבן שם לפני השחור:
1. ד4   ד5
2. ג4
כאן, בניגוד לגמביט המלכה הנרצה, אין השחור מכה על ג4, אלא דוחה את הפתיון ועל כך נקראת פתיחה זו גמביט המלכה הנדחה.

השחור יכול לנסות להגן על הרגלי ד5 במספר דרכים:

א. על ידי הפרש: 2. ---   פו6. הגנה זו אינה מומלצת, משום שהלבן מצליח לבצר שני רגלים במרכז על ידי: 3. ג4:ד5   פ:ד5  4. ה4 והשחור נאלץ להסיג את פרשו.

ב. על ידי הפרש: 2. ---   פג6. מסע זה מכונה הגנת צ'יגורין. הלבן יכול להגיע ליתרון קל אם הוא בקי ברזי הפתיחה. 

ג. על ידי הרגלי בטור ג: 2. ---   ג6. הגנה זו נקראת ההגנה הסלאבית ויתרונה בכך שהאלכסון של הרץ ג8 נותר פתוח. הגנה זו תידון בנפרד.

ד. על ידי הרגלי בטור ה: 2. ---   ה5. מסע דינמי זה נקרא גמביט נגדי על שם אלבין. מסע זה נדיר יחסית. 

ה. על ידי הרגלי בטור ה: 2. ---   ה6. החיסרון שבהגנה זו הוא חסימתו של הרץ השחור על ג8.

ההגנה המקובלת אפוא היא:
1. ד4   ד5
2. ג4   ה6
3. פג3   פו6
4. רז5  רה7
5. ה3   פב-ד7
החיסרון גדל כאשר הפרש יוצר חסימה כפולה לרץ ג8, אך מטרתו להשאיר מרחב תמרון לרגלים באגף המלכה על מנת שיוכלו לפרוץ משם; לכן השחור יקדים להצריח, בעוד הלבן מפתח את קציניו.
6. פו3   0-0
העמדה לאחר  6. פו3   0-0
בשלב זה, ללבן 3 דרכים שונות להמשך ההתקפה; לכל אחת מהדרכים הללו יוכל השחור להשיב בצורת פריצה. כיוון שהלבן מנסה למנוע ממנו התפתחות קציניו, ינסה השחור להביא להחלפת קצינים:
הפתיחה > א. התפתחות מתונה

7. רד3   ד5:ג4
8. ר:ג4   ג5
הלבן מנסה להשיג פיתוח כלים מהיר, אך השחור מאלץ אותו לפתוח את המרכז.
העמדה לאחר  8. ר:ג4   ג5
הפתיחה > ב. לחץ במרכז

7. מה-ג2   ג5
המלכה מנסה ליצור לחץ במרכז. השחור, לעומת זאת, מנסה לפרוץ את אגף המלכה כדי לשחרר את קציניו. בסופה של העמדה תהיה ללבן עדיפות קלה:
8. צד1   ח6
9. רח4   מהא5
ובהמשך ינסה לאיים על הפרש ג3
10. רד3
העמדה לאחר  10. רד3
הפתיחה > ג. הגנה על אגף המלכה

כיוון שמטרתו של השחור לפרוץ באגף המלכה, ינסה הלבן להניא אותו מכך על ידי חיזוק האגף ואיום על המרכז.
7. צג1
בפעולה זו, הלבן שומר על טור ד, בעוד הלחץ על טור ג מגיע בעזרת הצריח. אם השחור ינסה: 7. ---   ג5, יענה הלבן: 8. ד4:ג5   פ:ג5   9. ג4:ד5   ה6:ג5; הרגלי ג5 מבודד וחלש והמלכה הלבנה מאיימת עליו. השחור ינסה להחליף קצינים.
הוצעו לשחור מספר דרכים להתמודדות:
1. נוסח קפבלנקה

7. ---   ג6
8. רד3   ד5:ג4
9. ר:ג4
השחור השיג טמפו כאשר חיכה עד שהלבן יביא את רצו לד3 ורק אחר כך הכה על ד4.
9. ---   פד5
10. ר:ר   מה:ר
השחור מנסה לפרוץ במרכז ולפתוח את מסלול הרץ ג8.
אלכין הציע המשך שיצמצם את חילופי הקצינים:
11. פה4.
אולם אלכין לא הסכים עם הנוסח של קפבלנקה והציע נוסח משלו לשחרור השחור:
2. נוסח אלכין

7. ---   ג6
8. רד3   ח6
9. רח4   ד5:ג4
10. ר:ג4   ב5
11. רד3   א6
12. א4   ב5:א4
13. פ:א4   מהא5+
14. פד2
כוונת הלבן ליצור לחץ על ג5 על ידי פא4. אם השחור ינוע לערוגה ג5 עם הרגלי, הוא יאלץ להגן עליו עם הרץ ה7 ואז יכה הרץ הלבן את הפרש ו6 ולאחר שהשחור ישיב: ז7:ו6, יישאר רגלי מבודד וחלש בערוגה ח6. ללבן אסור להכות צ:ג6, מאחר שהשחור יענה: רב7 ויזכה ברגלי ז2.
14. ---   רב4
15. פג3   ג5
16. פג4   מה-ד8
17. פה5   ג5:ד4
אם הלבן ישחק כעת פג6, יוכל השחור להכות ד4:פ ולאחר שהלבן יכה את המלכה השחורה פ:מה, השחור ישחק ג2+ ויזכה במלכה הלבנה וגם ישיג יתרון פרש, לכן מומלץ להמשיך כך:
18. ה3:ד4
ההמשך של אלכין הצליח לפתוח לרץ השחור את האלכסון ולהסיט את הקרב אל אגף המלכה.
בסיכום ההגנה, נותרו ללבן שני רגלים מבודדים על ב2 ועל ד4 ואילו הרגלי השחור א6 מוגן על ידי הצריח.
דרגינים

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 700,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 רוסיה רוסיה: 589,386 (425,526 מהם בדאגסטן דאגסטן) אוקראינה אוקראינה: 1,610
 שפות
 דרגינית
 דת
 אסלאם סוני
 קבוצות אתניות קשורות
 עמים קווקזים אחרים בדאגסטן
 
דרגינים (בדרגינית: дарганти; ברוסית: даргинцы) הם קבוצה אתנית ממוצא צפון-מזרח קווקזי החיים בקווקז, רובם ברפובליקה של דאגסטן שבפדרציה הרוסית. הדרגינים דוברים דרגינית, שפה צפון-מזרח קווקזית, המהווה למעשה רצף לשוני של ניבים הקרובים זה לזה, ונכתבת באותיות הקרובות לכתב הקירילי. דתם של הדרגינים היא האסלאם הסוני, אשר הגיע לאזור לראשונה במהלך המאה ה-8 אך לא קנה שליטה מוחלטת בעם הדרגיני עד למאה ה-15.
מספרם של הדרגינים היה בשנת 2002 כ-510,000 איש, וכיום היא מוערכת ב־700,000, מתוכם כ-425,500 תושבי דאגסטן, המהווים כ-16.5% מהאוכלוסייה במדינה זו, ואת קבוצת האוכלוסין השנייה בגודלה אחרי האווארים. הדרגינים הם תושבי אזורי ההרים של דאגסטן. כ-68% מהם חיים ביישובים כפריים. הדרגינים מהווים במקומות מסוימים את רוב האוכלוסייה, אך קבוצות מהם גרים גם בכפרים ובאזורים מעורבים. בעיר איזברבאש מהווים הדרגינים 57% מן האוכלוסייה, ובעיר הבירה מחצ'קלה כ-12.4%.
עם הקמת דאגסטן העצמאית, ניתן השלטון במדינה לגוף קולקטיבי בן 14 חברים שכונה "מועצת המדינה". בראש גוף זה עמד הדרגיני מגומדלי מגומדוב, בין 1994 ל-2006, כאשר פוזרה מועצת המדינה, ותפקידיה ניתנו לנשיאה הראשון של דאגסטן, מוחו אלייב, שהוא אווארי.
הערות שוליים

↑  Russian Census 2010: Population by ethnicity (אורכב 24.04.2012 בארכיון Wayback Machine) (ברוסית)
↑  Russian Census of 2002 (אורכב 06.10.2014 בארכיון Wayback Machine)(ברוסית)
↑  "About number and composition population of Ukraine by data All-Ukrainian census of the population 2001". Ukraine Census 2001. State Statistics Committee of Ukraine. אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2011. נבדק ב-17 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: darginlar
גרמאניקוס יוליוס קלאודיאנוס קיסר

| --- | --- |

 לידה:  24 במאי 15 לפנה״ס רומא, איטליה הרומית, האימפריה הרומית 
 פטירה:  10 באוקטובר 19 (בגיל 33) אנטיוכיה, פרובינקיה סוריה, האימפריה הרומית 
 מקום קבורה:  מאוזוליאום אוגוסטוס 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 בן או בת זוג:  אגריפינה 
 צאצאים:  קליגולה, אגריפינה הצעירה, Gaius Julius Caesar Germanicus Major, Tiberius Julius Caesar Germanicus, Drusus Caesar, דרוסילה, יוליה ליווילה, Nero Caesar, Ignotus Julius Caesar Germanicus 
 מספר צאצאים:  9 
 השתייכות:  הצבא הרומי 
 פעולות ומבצעים
 המרד האילירי הגדול (אנ') קרב נהר הווזר קרב החומה האגריוריאנית (אנ')
 עיטורים
 אלוף אולימפי (17 לספירה)  טריומף (17 לספירה) 
 
גֵרְמַאנִיקוּס יוּלִיוּס קְלַאוּדִיאַנוּס קֵיסָר (24 במאי 15 לפנה"ס – 10 באוקטובר 19) היה מצביא רומאי בולט, שנודע במלחמותיו בגרמאניה. אביו היה נירון קלאודיוס דרוסוס בנה של ליוויה, שהייתה אחר כך אשת אוגוסטוס קיסר, ואמו הייתה אנטוניה הצעירה בתם של מרקוס אנטוניוס ושל אוקטביה אחות אוגוסטוס. בנו היה הקיסר קליגולה ואחיו היה הקיסר קלאודיוס. הוא גם היה אחיינו של הקיסר טיבריוס וסבו של הקיסר נירון מצד אמו.
נישואיו ושירותו המוקדם

גרמאניקוס נשא את אגריפינה, בתם של מרקוס ויפסניוס אגריפה ויוליה ונכדת אוגוסטוס, והשניים הביאו לעולם תשעה ילדים, שלושה מתוכם מתו בילדותם. האחרים היו דרוסילה, יוליה ליווילה, אגריפינה הצעירה, דרוסוס קיסר, נירון (אין לבלבל בינו לבין קיסר בשם זה) וקליגולה.
גרמאניקוס היה אהוד מאוד בקרב אזרחי רומא, והיה חביבו של אוגוסטוס, ואף נראה כיורשו לתקופה קצרה. אולם לבסוף נבחר כיורשו של אוגוסטוס, טיבריוס שאולץ לאמץ את גרמאניקוס בשנת 4 לספירה.
גרמאניקוס הורשה להיבחר כקוואיסטור בשנת 7 (בגיל 23) אף על פי שהיה צעיר בחמש שנים מגיל המינימום להחזקת המשרה, הוא שירת בצבא הרומאי תחת פיקודו של דודו טיבריוס ובשנת 12 נבחר למשרת הקונסול.
המרד על הריין

מותו של אוגוסטוס בשנת 14 הביא לפריצת מרד בקרב הלגיונות שהיו מוצבים בפאנוניה ובגרמניה, לשם דיכוי המרד טיבריוס שלח את בנו דרוסוס יוליוס קיסר לפאנוניה, האחריות על דיכוי המרד בגרמניה נפלה על כתפיו של גרמאניקוס שהיה מפקד הלגיונות באזור. טקיטוס מוסר שבנוסף להעלאה בשכר, שיפור תנאי השירות וקבלת מסודרת על מענקי שחרור המורדים רצו למנות את גרמאניקוס לקיסר במקום טיבריוס אולם אמירה זאת לא מתיישבת עם תיאור המרד שמראה על כך שסמכותו של גרמאניקוס על חייליו הייתה מוגבלת ביותר ובסוף הוא נאלץ להיכנע לדרישות המורדים, וטיבריוס נאלץ לאשר את פעולותיו בדיעבד ולהשוות את תנאי יתר הלגיונות לאלו שחנו בגרמניה.
גרמאניקוס לא הסתפק בשיכוכו של המרד אלא הוביל את הלגיונות אל מעבר לריין למסע מלחמה שבמהלכו הוא כבש את השטח בין הריין לאלבה והצליח להחזיר שניים משלושת נסי הלגיונות שנלקחו בקרב יער טויטובורג ולקבור את החיילים הרומאים שנפלו בקרב. מעשיו הגדילו את הפופולריות שלו, וייתכן שלכן טיבריוס לא ראה את מעשיו בעין יפה והחליט להחזירו לרומא. אולם למעשה הצלחותיו היו מפוקפקות וככל הנראה טיבריוס בחר להמשיך את מדיניותו של אוגוסטוס בדבר הימנעות ממלחמות התפשטות הדורשות השקעה גדולה בכוחות צבא.
כשגרמאניקוס חזר לרומא בשנת 17 הוענק לו טריומף ושנה לאחר מכן הוענק לו מאיוס אימפריום והוא מונה לשליט הפרובינקיות המזרחיות של האימפריה.
שליט המזרח

שיגורו של גרמאניקוס למזרח נבע מהצורך הדחוף לטפל בבעיות שהתעוררו בממלכות החסות, מלכי ארמניה, קומגנה ואמאוס נפטרו מבלי להותיר יורש וארכלאוס מלך קפדוקיה נחשד שקשר כנגד רומא. גרמאניקוס החל במסעו למזרח תוך שהוא מתקבל בכבוד מלכים בכל מקום שאליו הגיע.
גרמאניקוס הדיח את ארכלאוס, ארגן את קפדוקיה כפרובינקיה, וסיפח את קומגנה לתחומה של פרובינקיה סוריה, הוא מינה מלך פרו-רומאי לארמניה, ופתח במשא מתן עם הפרתים שנועד לשמר את הסדרי השלום מימיו של אוגוסטוס.
גרמאניקוס גם ביקר במצרים, במה שהיה צעד שנוי במחלוקת, מכיוון שנאסר על רומאים בכירים לבקר בפרובינקיה מבלי לקבל את אישור הקיסר. בביקורו במצרים הוא התנהג בצורה פופוליסטית ונהג להתהלך ללא משמר כבני המקום, כמו כן הוא הוציא מספר צווים שמטרתם הייתה לשמור על זכויות המקומיים מהטרדה על ידי השלטונות, ופתח את מחסני התבואה כאשר היה מצב של רעב במצרים, צעד שיש חוקרים הסבורים שגרם רעב ברומא. על כך הוא זכה בהערצתם הבלתי מסויגת של המצריים אולם התנהגות זאת הייתה לצנינים בעיני טיבריוס השמרן, שנזף בו על התנהגותו וגרם לו למתן את גילוי האהדה אליו מצד המצריים.
במהלך שהותו במזרח הוא נקלע לעימות עם נציב סוריה, גנאיוס קאלפורניוס פיסו. טקיטוס מייחס את מקור העימות למינוי הנציב על ידי טיבריוס במטרה למנוע מגרמאניקוס לצבור פופולריות בקרב הלגיונות, אולם סביר יותר שהעימות נבע מהשוני בין שני האישים - פיסו, שהיה אדם שמרני שהמסורת הרפובליקנית הייתה יקרה ללבו, לא ראה בעין יפה את התנהגותו הפופוליסטית של גרמאניקוס. תרמה לעימות גם העובדה שפיסו לא ציית להוראותיו של גרמאניקוס למרות שהיה תחת סמכותו מבחינה חוקית.
גרמאניקוס חלה ומת באנטיוכיה בשנת 19. מקורביו של גרמאניקוס האשימו את פיסו בהרעלתו וכתוצאה מלחץ ציבורי העמיד טיבריוס את פיסו למשפט בפני הסנאט העוין, פיסו שהבין שאין לו שום סיכוי לצאת בשלום מהמשפט בחר להתאבד.
הערות שוליים

↑  ייתכן כי שמו היה נִירוֹן קְלַאוּדִיוּס דְרוּסוּס גֵרְמַאנִיקוּס טרם אימוצו למשפחה היוליו-קלודיאנית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261625605171  PLWABN: 9810627297005606  BIBSYS: 95002719  BNE: XX946375  BnF: cb11904724r (data)  CANTIC: a10602422  GND: 118538748  ICCU: SBLV103021  ISNI: 0000 0001 2133 9474  LCCN: n82158317  NKC: jn19990210238  NLA: 35685435  NLG: 152509  NTA: 069616124  RERO: 02-A012332598  SELIBR: 189273  SUDOC: 02688903X  Trove: 1042002  ULAN: 500339777  VcBA: 495/44671  VIAF: 56580498   WorldCat (עם VIAF): 56580498
דברי ימי הפיקטים

דברי ימי הפיקטים (באנגלית: Pictish Chronicle) הוא השם שניתן לכרוניקה (רשימה היסטורית) של מלכי הפיקטים, המתארת את המלכים מאז התקופה הרומית, ועד תקופת מלכותו של קנת השני (אשר מלך בין השנים 971–995). הרשימה מתארת תקופה של כאלף שנים, ונכתבה ככל הנראה בתקופתו של קנת, מאחר שמצוינת רק ראשית מלכותו של קנת, ללא שנת סיום מלכותו.
הכרוניקה הועתקה מספר פעמים, ולכן יש מספר גרסאות שלה. הטקסט המכונה "A" הוא הקדום מביניהם, וככל הנראה שאר הגרסאות הועתקו ממנו. טקסט זה כולל שלושה חלקים:
מקורות הפיקטים (ככל הנראה לקוח מכתבי איזידור מסביליה)
רשימת המלכים הפיקטים
דברי ימי מלכי אלבה
רשימת המלכים הפיקטים ודברי ימי אלבה נכתבו במקורם בגאלית סקוטית, ובהמשך תורגמו ללטינית. מסקנה זו מתבססת על כך שחלק מהמילים לא תורגמו ללטינית ונשארו בגאלית סקוטית.
ראו גם

דברי ימי אלסטר
דברי ימי טיגרנאך
דובר הקרמלין

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  דמיטרי פסקוב
 תאריך כניסה לתפקיד:  22 במאי 2012
 דרכי מינוי:  בצו נשיאותי
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 כפוף:  לנשיא רוסיה
 מעון:  הקרמלין 
 מושב המשרה:  רוסיהארמון הסנאט, מוסקבה
 משך כהונה קצוב:  לא הוקצב
 ייסוד המשרה:  19 ביולי 1991
 איוש ראשון:  פאבל וושצ'אנוב
 http://www.kremlin.ru
 
דובר הקרמלין הוא מזכיר העיתונות של נשיא רוסיה (ברוסית: Пресс-Секретарь Президента Российской Федерации) ומשמש כדוברו של נשיא רוסיה. תפקיד זה נחשב לאחד הבכירים ביותר בצוות העובדים של הקרמלין.
סמכויות

תפקידו העיקרי של הדובר הוא הצגת סדר יומו ועמדת של הנשיא בפני התקשורת, כמו גם ארגון מסיבות עיתונאים נשיאותיות. המידע הנמסר לתקשורת כולל תקציר של סדר היום של הנשיא, עם מי נפגש הנשיא באותו יום ועמדת הקרמלין בנוגע לאירועים שונים.
דובר הקרמלין אחראי להפקת אירועי תקשורת של שו"ת ומסיבות עיתונאים שנתיים של הנשיא המשודרים בשידור חי בטלוויזיה.
מזכירי העיתונות הנשיאותיים מתפקדים כשופר ההסברה של הנשיא הרוסי.
דוברי הקרמלין לדורותיהם

| שנים | דובר | תחת הנשיא |
| --- | --- | --- |
| 1991–1992 | פאבל וושצ'אנוב | בוריס ילצין |
| 1992-1995 | ויאצ'סלב קוסטיקוב | בוריס ילצין |
| 1995-1996 | סרגיי מדבדב | בוריס ילצין |
| 1996-1997 | סרגיי יאסטרז'מבסקי | בוריס ילצין |
| 1998–2000 | דמיטרי יאקושין | בוריס ילצין |
| 2000-2008 | אלכסיי גרומוב | ולדימיר פוטין |
| 2008-2012 | נטליה טימאקובה | דמיטרי מדבדב |
| 2012 ואילך | דמיטרי פסקוב | ולדימיר פוטין |
ראו גם

דובר הבית הלבן
דובר ראש הממשלה (ישראל)
תא כתבי הקרמלין
גשר עלייה למטוס

תרשים של גשר עלייה למטוס
גשרי עלייה למטוס בנמל התעופה בדנוור
גשרים מודרניים בעלי קירות זכוכית בנמל התעופה אינצ'ון ליד סיאול. שני הגשרים שבתמונה מיועדים להתחבר לשתי דלתות שונות במטוס אחד, כדי לזרז את תנועת הנוסעים הנכנסים אליו או יוצאים ממנו
צילום דרך בועה  בקיר השקוף בדרך לגשר העלייה למטוס בשדה התעופה במינכן
גשר עלייה למטוס המכונה לעיתים בכינוי העממי שרוול (באנגלית: Jet bridge, ולעיתים Jetway על שמו של מוצר שהפך לשם גנרי) הוא מבנה בנמל תעופה, המאפשר מעבר נוסעים ואנשי צוות אוויר מבית הנתיבות אל המטוס מבלי צורך לעזוב את הבניין. הגשר מחובר באופן קבע לשער העלייה למטוס, והוא עשוי בדרך כלל ממבנה מוארך בעל חופש תנועה מוגדר, הסב על ציר או מספר צירים, והמסוגל להתאים את גובהו לגובה המטוס המתחבר אליו. שיטה זו נחשבת כיום למקובלת ולמועדפת בתעופה האזרחית המסחרית.
גשרי העלייה למטוס הראשונים יוצרו בשנת 1959 על ידי חברת "ג'טוויי סיסטמז" (Jetway Systems) ושמה הפך לשם גנרי למוצר. הגשרים החליפו במידה רבה את שיטות העלייה למטוס שהיו קיימות אותה עת, בעיקר בדרך של הגעת הנוסעים מבית הנתיבות אל המטוס ברגל או בכלי רכב, ושימוש במדרגות ניידות, או בגרם מדרגות שהותקן במטוס עצמו. הגשרים השפיעו במידה רבה על פניה של התעופה האזרחית העולמית ובמיוחד על מראה שדות התעופה ותכנונם ברחבי העולם.
מאפיינים

גשרי העלייה למטוסים עשויים מפרוזדור בעל מרחב תנועה קבוע לפנים ולאחור, בהתבסס על עקרון הטלסקופ, ולעיתים גם לצדדים. עם זאת דבר זה אינו הכרחי לתפקודו של הגשר שכן מטוסים מדגמים שונים חונים בסמוך לו על פי סימון מתאים על הקרקע, דבר המבטיח התאמה בין מיקום דלת המטוס לקצה הגשר. חלק הגשר הקרוב אל המטוס מסוגל לנוע גם מעלה ומטה כדי להתאים את עצמו לגובה המטוס המחובר אליו. הגשרים עשויים מחומר אטום עם או בלי חלונות, המנוצל לעיתים כשטח פרסום, אם כי כיום מותקנים בהם לעיתים קירות זכוכית.
שער העלייה למטוס עשוי לכלול מספר גשרים, אך לא יותר משלושה, המתחברים למטוס בודד, בדרך כלל מטוס רחב גוף בעל קיבולת של מאות נוסעים, וזאת כדי להאיץ את תנועת הנוסעים אליו וממנו. גשרים אלה נמצאים בסמוך זה לזה ומתחברים לדלתות הקדמיות של המטוס (באותו צד), אם כי ישנם שדות תעופה, כמו נמל התעופה הבינלאומי אמסטרדם-סכיפהול, בהם גשר ארוך נוסף תלוי מעל לכנף המטוס השמאלית, באופן המאפשר את התחברותו אל דלת המטוס האחורית, ונמל התעופה הבינלאומי קלן-בון בו מתאפשר החיבור אל הדלת האחורית על ידי חניית המטוס במקביל לבניין הטרמינל. עם היכנסם לשימוש של מטוסי איירבוס A380 שלהם שתי קומות לכל אורכם, החל להיעשות שימוש בגשרים בני שתי קומות, ואלה כבר הוקמו במספר שדות תעופה בעולם.
לפי התקן המקובל בעולם כיום, מתחברים הגשרים תמיד לדלתות שבצידו השמאלי של המטוס. יש גשרי עלייה למטוסים המחוברים לפרוזדור קבוע המשמש להם כהארכה, ויש כאלה, כמו בנמל התעופה בן-גוריון בהם מתבצעת ההפרדה המפלסית בין הנוסעים המגיעים לנוסעים היוצאים, כבר בגשר עצמו. תנועת הגשר נשלטת על ידי מערכת היגוי סמוך לקצהו המחובר אל המטוס.
יתרונות וחסרונות

יתרונותיו העיקריים של גשר העלייה למטוס הם בכך שהוא מבטיח את נוחיות הנוסעים שאינם נדרשים לצאת את מבנה בית הנתיבות, ולהיחשף לתנאי מזג האוויר; ובכך שהוא מאפשר פיקוח הדוק יותר על תנועת הנוסעים אל המטוס. חסרונם של הגשרים הוא בכך שהם מגבילים את שטחי החנייה של המטוסים לקרבת בית הנתיבות, וגורמים להיווצרות מרחקי הליכה ארוכים ברחביו, ולעיתים אף מחייבים את הקמתו של קשר מסילתי בין חלקי הטרמינל. בנסיבות אלה, השימוש בגשרי עלייה למטוס אינו מוביל בהכרח לחסכון בזמנם של הנוסעים.
ראו גם

שער עלייה למטוס
גלריה

גשרים המתחברים לקדמת ולאחורי המטוס בנמל התעופה קלן/בון (המטוס המרוחק)
איירבוס A380 מחובר לשלושה גשרים במפלסים שונים בפרנקפורט
גשר עלייה למטוס וסימון על הקרקע בהתאם לנקודות העצירה של מטוסים שונים
מראה בתוך גשר העלייה למטוס
דליה מררי

| --- | --- |

 לידה:  אוגוסט 1942 (בת 82) נהלל, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לסלי 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 
דליה מררי (נולדה באוגוסט 1942) היא פרופסור חבר בדימוס בבית ספר למקצועות הבריאות בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. היא מייסדת ונשיאת העמותה הישראלית לפסיכוסומטיקה במיילדות וגינקולוגיה, ומאז 2012 ראש התוכנית לטיפול באומנויות חזותיות בלימודי התואר השני במכללה האקדמית לחברה ואמנויות.