stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואסילי קוקורב
ביוגרפיה

הוא נולד למשפחת סוחרים ותיקה, שהיו בעלי מפעל קטן לעיבוד מלח. לאחר פטירת הוריו הוא הפך לבעלים משותף של המפעל ושימש כמנהל בשנים 1836 עד 1841. באותה תקופה בוטל מס היבוא על מלח, המפעל הפך ללא רווחי והוא עזב לחפש את מזלו במקום אחר.
הוא התחיל כעוזר מנהל במזקקה במחוז אורנבורג ואז, ב-1842, הפך לפקיד אצל יצרן יין בקאזאן. שנתיים לאחר מכן, הוא הגיש הצעה לממשלה, לשפר את עסקי ייצור היין. הוא כינה את המערכת שלו "הכנסה משתייה" כדי להוכיח את שיטתו, הוא קיבל שליטה בחווה בנפת אוריול שיצרה ב־300,000 רובל. מומחה ממשלתי למסחר, נקרא להיות עוזרו כשהחווה החלה לייצר הכנסה. הוטל עליו לפקח על עשרים ושלוש חוות נוספות שהיו בהסדר של כינוס נכסים. בשנת 1847, המערכת שלו הפכה למדיניות רשמית. זמן קצר לאחר מכן הוא התחתן. לו ולאשתו, ורה, היו ארבעה בנים, שהפכו לסוחרים, ושלוש בנות, שכולן נישאו לסוחרים.
ב־1850, הוא הצליח לרכוש אחוזה במוסקבה. בשנה שלאחר מכן, הוא קיבל את תואר הכבוד "יועץ המסחר ". בשנת 1857, הוא היה מייסד שותף של חברת מניות, שעסקה במזון ומוצרים אחרים מהחי, יחד עם הברון ניקולאוס פון טורנאו והיזם ניקולאי נובוסלסקי. הם הקימו את "שותפות הסחר הטרנס-כספית". הפרויקט הראשון שלהם היה מפעל נפט, ליד באקו. בתחילת שנות ה-60, עושרו נאמד בין שבעה לשמונה מיליון רובל.
הוא היה מעורב גם בבניית מסילת הרכבת וולגה-דון (1858), מסילת הרכבת מוסקבה-קורסק (1871), ומסילת הרכבת לאוראל (1874). הוא היה מעורב בבניית דוברות לשינוע נפט. גם בנקים, חברות טלגרף ותחבורה ציבורית היו בין האינטרסים הפיננסיים שלו. הוא היה תורם מרכזי למשימה הבלקנית הכושלת של הגנרל מיכאיל צ'רניאייב, ממש לפני מלחמת רוסיה-טורקיה.
לאורך הקריירה שלו הוא היה תומך נלהב ברפורמות כלכליות; פרסם שורה של מאמרים בעיתונים ובמגזינים שונים. בסוף שנות ה-50, הוא היה בין אלה שקראו לביטול הצמיתות, והציע תוכנית להגשמתה. הוא טען שרוסיה צריכה למצוא צורות כלכליות משלה, במקום לחקות את אלה של מערב אירופה. דעותיו סוכמו בספרו הפסימי "כשלים כלכליים", שפורסם שנתיים לפני מותו.
עד תחילת שנות ה-80, הוא קיבל כמה החלטות השקעה לא נבונות, ואיבד חלק מהשפעתו בקרב פקידי ממשל. אף על פי שהוא נשאר עשיר למדי, הונו הנקי ירד, עד מותו מהתקף לב בגיל שבעים ואחת.
פטרון אמנויות

באמצע שנות ה-50, הוא החל לאסוף ציורים של אמנים רוסים וגם של אמנים זרים, וב-1861 בנה גלריה במרכז מוסקבה כדי לשכן אותם. היא נפתחה לקהל ב-1862, עם 8 חדרי אמנות, אולם הרצאות גדול ומסעדת "טיבולי"; מזנון שהיה גם טברנה. על פי ההערכות, האוסף הכיל 430 ציורים ו-35 פסלים. יותר מארבעים מהציורים היו מאת קארל ברולוב, כולל עותקים של שתיים מיצירותיו באוסף הקיסרי, שנעשו על ידי אחד מתלמידיו. גם איוואן אייווזובסקי ואלכסיי בוגוליובוב היו מיוצגים היטב.
בשנת 1870, עקב קשיים כלכליים, נמכר רוב האוסף לחצר הקיסרית. רבים נרכשו גם על ידי פאבל טרטיאקוב ודמיטרי בוטקין, עבור הגלריות שלהם.
ב-1884, מה שנודע בשם ה"אקדמיצ'סקאיה דאצ'ה" נפתח ליד העיירה וישני וולוצ'יוק, על גדות נהר מסטה ואגם מסטינו במערב רוסיה. את ה"קוטג'ים האקדמיים" שהיוו את לב המתחם תרם ותיחזק קוקורב. הפרויקט תוכנן כמקום שבו סטודנטים נזקקים מהאקדמיה האימפריאלית יכולים לבלות את הקיץ שלהם. בכל קוטג' היה חדר אוכל, ספרייה, בית מלאכה וחדר מוזיקה. בין האמנים הרבים ששהו שם היו פאבל צ'יסטיאקוב, ארקיפ קוינג'י, ולנטין סרוב, אייזק ברודסקי ואיליה רפין - על שמו נקרא המתקן בשנת 1964. שלט, המנציח את תרומותיו של קוקורב, הוצב ב-2004.
הערות שוליים

↑  N. A. Filatkina, "Василий Александрович Кокорев (1817—1889)"
↑  Vasily Kokorev". Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary: In 86 Volumes (82 Volumes and 4 Additional Volumes). St. Petersburg. 1890–1907.
↑  L. N. Zhukova and O. G. Zhukova, Русское купечество: Гении Дела и творцы истории, Вече, 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810673753505606  GND: 1112748563  ISNI: 0000 0000 6369 5859  LCCN: n86823327  RSL: 000108018  SELIBR: 325525  SUDOC: 181486814  VIAF: 1505428   WorldCat (עם VIAF): 1505428 
דיוקן של ואסילי קוקורב, 1889, הצייר איוואן טיורין
קלמנטין, נסיכת אורליאן

קלמנטין, נסיכת אורליאן (בצרפתית:3Marie Clémentine Léopoldine Caroline Clotilde d'Orléans;‏ 6 במרץ 1817 – 16 בפברואר 1907) הייתה בתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, ואמו של פרדיננד הראשון, מלך בולגריה.
ביוגרפיה

קלמנטין נולדה ב- 3 יוני 1817 בשאטו דה נייאיל, ללואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן ולמריה אמליה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו השלישי, מלך סיציליה ומריה קרולינה מאוסטריה. קלמנטין הייתה נערה יפה, וקיבלה חינוך מעולה כראוי לנסיכה הקרובה למשפחת המלוכה.
במהלך מהפכת יולי 1830 הוכתר אביה כלואי פיליפ, מלך הצרפתים, וקלמנטין קיבלה את התואר "נסיכת אורליאן". ב-20 באפריל 1843 התחתנה קלמנטין עם אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה, בנישואים שארגן לאופולד הראשון, מלך בלגיה. אוגוסט פרש מהשירות בצבא האוסטרי, והשתקע יחד עם קלמנטין בצרפת, ונולדו להם חמישה ילדים.
בשנת 1848 פרצו בצרפת הפגנות נגד אביה לואי פיליפ, מלך הצרפתים, כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך התפטר אביה מהשלטון, וקלמנטין ומשפחתה ברחו לקובורג ומשם לווינה, שם חזר אוגוסט למשרתו בצבא האוסטרי. בשנת 1881 מת בעלה, וקלמנטין נשארה באלמנותה עד מותה.
בשנת 1887 נבחר בנה פרדיננד לנסיך בולגריה, וקלמנטין עברה להתגורר עמו, ובשנת 1893 חיתנה אותו עם מריה לואיזה, נסיכת בורבון-פארמה. בשנת 1896 הטביל פרדיננד את בנו בוריס לכנסייה האורתודוקסית הבולגרית, וכתוצאה מכך ניתקה עמו קלמנטין את היחסים, אולם מאוחר יותר הם השלימו, וקלמנטין זכתה לראותו מתקבל בביקור רשמי בפריז, שממנה גורש אביה בשנת 1848. בשנת 1899 מתה כלתה מריה לואיזה, נסיכת בורבון-פארמה, וקלמנטין נטלה על עצמה את הטיפול בילדים.
בשנת 1903 פרץ מרד איילינדן-פרוברז'ני, וכתוצאה מכך נוצרו המוני פליטים. קלמנטין ניהלה את איסוף התרומות, ואף השיגה תרומה מקיסר גרמניה, וילהלם השני, של 2,000 פרנקים. באוקטובר אותה שנה נסעה קלמנטין עם נכדה בוריס, נסיך בולגריה ברכבת אוריינט אקספרס, והרכבת נתקלה ברכבת משא על יד גבול סרביה, אולם קלמנטין ובוריס לא נפגעו.
ב-16 בפברואר 1907 מתה קלמנטין בווינה, ובשנת 1908 הוכתר בנה פרדיננד למלך בולגריה.
משפחתה

ב-20 באפריל 1843 התחתנה קלמנטין עם אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה, ממנו נולדו לה חמישה ילדים:
פיליפ, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (1844–1921)
לודוויג אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (1845–1907)
קלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה (1846–1927), התחתנה עם יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה
אמליה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה (1848–1894), התחתנה עם מקסימיליאן עמנואל, דוכס בבוואריה
פרדיננד הראשון, מלך בולגריה (1861–1948)
Save the Day

"Save the Day" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, ביחד עם הראפרית האמריקאית לורן היל, מתוך אלבום האוסף של קארי, The Rarities. השיר יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020, על ידי חברות התקליטים לגסי רקורדינגס וקולומביה רקורדס, כסינגל הראשון מתוך אלבום האוסף.
השיר הגיע למקום השני במצעד שירי ה-R&B הדיגיטליים.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מריה קארי, ג'רמיין דופרי, ג'יימס רייט, צ'ארלס פוקס ונורמן גימבל והופק על ידי קארי ודופרי גם כן. השיר דוגם בתוכו קטעים מתוך השיר "Killing Me Softly", של להקת פוג'יז, שיצא לאור בשנת 1996 ואותו לורן היל הקליטה גם כן במסגרת חברותה בלהקה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-2.6 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-21 באוגוסט 2020, בערוץ היוטיוב הרשמי של מריה קארי וצבר למעלה ממיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B הדיגיטליים | 2 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 15 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B | 12 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B\היפ הופ הדיגיטליים | 6 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 23 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד השירים הדיגיטליים | 36 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 46 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 21 באוגוסט 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | לגסי • קולומביה |  |
ספרטקי צחינוואלי

ספרטקי צחינוואלי (בגאורגית: სპარტაკი ცხინვალი) היא קבוצת כדורגל מהעיר גורי, שבגאורגיה.
היסטוריה

המועדון נוסד לראשונה בשנת 1936 בשם מועדון הכדורגל צחינוואלי כמועדון הכדורגל של העיר צחינוואלי. בשנת 1987 הקבוצה זכתה בגביע הגאורגי. בעונת 2005/06, בעקבות המצב הפוליטי בדרום אוסטיה ומלחמת גאורגיה–רוסיה (2008), הקבוצה לא משחקת בצחינוואלי ושיחקה בגורי הסמוכה. בסוף העונה פרשה הקבוצה. אולם בשנת 2007 נוסדה מחדש בשם ספרטקי צחינוואלי, והיא שיחקה בטביליסי וכיום באצטדיון כַּארְתְּלִי (אנ') שבגורי. בשנת 2015 שינתה הקבוצה את שמה למועדון הכדורגל צחינוואלי.
איוואן אייווזובסקי

| --- | --- |

פורטרט  של אייווזובסקי על ידי אלכסיי טיראנוב, 1847
 לידה:  17 ביולי 1817 (יוליאני) פאודוסיה, טאבריה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 באפריל 1900 (יוליאני) (בגיל 82) פאודוסיה, טאבריה, האימפריה הרוסית 
 שם לידה:  Հովհաննես Այվազյան 
 מקום קבורה:  St. Sarkis Church (Feodosia) 
 לאום:  ארמנים, Armenians of Russia 
 מקום לימודים:  Simferopol gymnasium №1 (1833)  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1837) 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית, אומנות ימית 
 זרם באמנות:  הרומנטיקה 
 הושפע על ידי:  מקסים וורוביוב 
 יצירות ידועות:  הגל התשיעי, הספינה "מרקורי" מותקפת על ידי שתי אניות טורקיות, לילה באי רודוס 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (1857)  מדליית זהב גדולה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1837)  1st class, Order of the Medjidie  מסדר ולדימיר הקדוש  אות מסדר אנה הקדושה  אביר במסדר אלכסנדר נבסקי  אות מסדר העיט הלבן  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  מסדר אוסמאני 
 
איוואן קוסטיאנטינוביץ' אייווזובסקי (באוקראינית: Іва́н Костянти́нович Айвазо́вський, בארמנית: Հովհաննես Կոստանդինի Այվազյան; ‏17 ביולי 1817 (יוליאני) – 19 באפריל 1900 (יוליאני)) היה צייר רוסי ממוצא ארמני, המוכר בזכות ציורי שפת הים שלו, אשר היוו יותר ממחצית מיצירותיו.
ביוגרפיה

אייווזובסקי נולד בעיירה פאודוסיה, בחצי האי קרים שבאוקראינה, למשפחה ארמנית ענייה. שם משפחת הוריו היה אייווזיאן וחלק מציוריו של האמן נושאים את חתימה של שמו המקורי, "Hovhannes Aivazian", בכתב ארמני.
כישרונו כאמן הקנה לו מימון וזכות ללמוד בגימנסיום מס' 1 של סימפרופול, ומאוחר יותר באקדמיה לאמנויות של סנט פטרסבורג, אותה הוא סיים בהצטיינות (מדליית זהב). לאחר זכייה בפרסים על ציוריו הראשונים, של נופים ושפת הים, הוא המשיך לסדרת ציורים של ערי חוף בקרים לפני שיצא למסע ברחבי אירופה. בחייו המאוחרים, ציוריו של סצנות ימיות זיכו אותו במינוי כצייר של הצי הרוסי.
ב-1845, אייווזובסקי נסע לקונסטנטינופול בהזמנתו של הסולטאן אבדילמג'יט הראשון, עיר שהוא המשיך וביקר 8 פעמים נוספות בשנים 1845–1890. במהלך שהייתו הארוכה בעיר, אייווזובסקי קיבל הזמנות לציורים רבים כצייר החצר של הסולטאנים העות'מאנים אבדילמג'יט, אבדילאזיז ועבדול חמיד השני. 30 מציורים אלה נמצאים כיום בתצוגה בארמון העות'מאני הקיסרי, ארמון דולמאבהצ'ה, ורבים אחרים מוצגים במוזאונים אחרים בטורקיה.
הצלחה

הודות לקריירה הארוכה שלו, אייווזובסקי הפך לאמן הארמני הפורה ביותר של תקופתו, ובמותו ב-1900 הוא הותיר אחריו יותר מ-6,000 עבודות. בעזרת הכסף שהרוויח במהלך הקריירה המצליחה שלו הוא פתח בית ספר וגלריה לאמנות בעיירה בה נולד.
נכון ל-2006, עבודותיו של אייווזובסקי נמכרו במכירות פומביות בסכומים שהגיעו ל-3 מיליון דולר והמוניטין הבינלאומי שלו המשיך לגדול. ב-14 ביוני 2007, הציור שלו "הפלגה אמריקאית מסלע גיברלטר" נמכר ב-2.7 מיליון ליש"ט, "המחיר הגבוה ביותר ששולם עבור אייווזובסקי במכירה פומבית".
כמו כן נאמר כי הוא הצייר הארמני שיצירותיו מזויפות לעיתים הקרובות ביותר. בשנת 2012 נמכר ציור שלו ב-3.2 מיליון ליש"ט (כ-5.2 מיליון דולר).
מורשת

כוכב לכת קטן שהתגלה על ידי האסטרונום הסובייטי ניקולאי צ'רניך ב-1977 נקרא על שמו, אייווזובסקי 3787.
כמו כן יש התייחסות לצייר במחזהו של אנטון צ'כוב "הדוד וניה".
צייר אנגלי נודע של נופי הים ויליאם טרנר (1775–1851), שביקר ברומא בשנת 1842, כה הוקסם מהציורים של א. אייווזובסקי ("הסערה" ו"הים ברוגע") שהקדיש לו שיר:
צייר דגול! סלח לי אם עשיתי טעות,
כאשר התבלבלתי בין תמונותיך למציאות.
אולם יצירותיך הן כה מהלכות קסמים ושופעות פנינים
שההתפעלות השתלטה על כל כולי מבחוץ ומבפנים.
אומנותך היא כה נשגבת ועצומה בכל קנה המידה,
כי על כל צעד ושעל מקבלת השראה מגאונותך הבלתי ניתנת למדידה
שהינה, ללא כל צל צילו של ספק, מתת האל מלידה.
(תורגם לעברית על ידי יוסף מאירוביץ, קריית ביאליק, נובמבר 2013)
בפברואר 2023 פורסמה רשמית על ידי מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק עובדת היותו צייר אוקראיני ולא רוסי.
גלריה

חוף מואר ירח עם ספינה טרופה
סערה
דייגים על החוף
נוף של טיפליס (טביליסי העתיקה)
נחיתה בסובשי
הגל התשיעי
נוף של רבל
קרב צ'זמה
הרוזן מיכאיל טריילוביץ' לוריס-מליקוב
הספינה "מרקורי" מותקפת על ידי שתי אניות טורקיות
הערות שוליים

↑  Aivazovsky Painting Sold for Record $5.2 mln
↑  Schmadel, Lutz D. (2003). Dictionary of Minor Planet Names (5th ed.). New York: Springer Verlag. p. 320. ISBN 3540002383.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300182005171  PLWABN: 9810649963705606  BIBSYS: 90094326  BnF: cb14521467m (data)  CiNii: DA05552241  GND: 118501267  ICCU: LO1V021905  ISNI: 0000 0001 1049 6925  KulturNav: c52e36d5-658b-4390-8089-871269f248e0  LCCN: n80103821  LNB: 000227126  NKC: jn20011018808  NLA: 36051069  NSK: 000165635  NTA: 070270465  RERO: 02-A000004660  RKD: 769  RSL: 000004534  SELIBR: 403014  SUDOC: 069045747  ULAN: 500021161  VIAF: 29803213   WorldCat (עם VIAF): 29803213
גאוגרפיה של ליל כל הקדושים

ג'ק-או-לנטרן - דלעת אשר רוקנה מתוכנה, פרצוף מפחיד נחתך בצדה האחד ונר דולק מאיר בתוכה - מנהג נפוץ בליל כל הקדושים
ליל כל הקדושים, הנגזר מ"ערב כל הקדושים", הוא חג שמתקיים ב-31 באוקטובר, יום לפני יום כל הקדושים, המכונה גם "Hallowmas" או יום כל הקדושים. החגיגות, המנהגים והמצוות של היום הזה מתרחשות בעיקר באזורים בעולם המערבי. באופן מסורתי ישנם שינויים משמעותיים במסורות מסוימות בין אזורים גאוגרפיים, אולם בהתאם לדומיננטיות של התרבות האמריקאית, ישנה בעולם גם התפשטות של מסורות אמריקאיות הנוגעות לחג.
אמריקה > קנדה

ההגירה הסקוטית, לקנדה לפני 1870 ולארצות הברית לאחר מכן, הביאה את הגרסה הסקוטית של החג לכל המדינה. ההתייחסות המוקדמת הידועה ביותר לליל כל הקדושים בצפון אמריקה התרחשה בשנת 1911 כאשר עיתון בקינגסטון, אונטריו דיווח כי "זה נורמלי שהילדים הקטנים ילכו ברחוב ויקיימו את מנהג התעלול או ממתק, בליל כל הקדושים בין השעות שש לשבע בערב וכי זה נורמלי ששכניהם יתגמלו אותם באגוזים וסוכריות, כחלק מהאווירה". עוד פורסם כי בקנדה ההוצאה על ממתקים בליל כל הקדושים היא השנייה בגודלה וההוצאה הגדולה ביותר על ממתקים מתרחשת בחג המולד. ליל כל הקדושים תואר כזמן לתרומות וצדקה. בזמני החג, קוויבק מציעה סיורים בחלקים מהעיר העתיקה ובתי הקברות ההיסטוריים שבה. בשנת 2014 הכפר ארוויאט, נונאווט העביר את חגיגות ליל כל הקדושים שלו לאולם הקהילה וביטל את המנהג של תעלול או ממתק מדלת לדלת, בגלל הסיכון של היתקלות בדובי קוטב. בקולומביה הבריטית, ישנה מסורת להדליק זיקוקים בליל כל הקדושים.
אמריקה > קנדה > קוויבק סיטי

בערב ליל כל הקדושים, ב-31 באוקטובר 2020, בסביבות השעה 22:30, אדם לבוש בתחפושת מימי הביניים ביצע דקירה המונית בקוויבק סיטי ותקף אנשים עם חרב בסגנון קטאנה ליד בניין הפרלמנט המקומי בעיירה. הקורבנות הותקפו באקראי. שני בני אדם נהרגו, סוזן קלרמונט, אישה בת 61, ופרנסואה דושן, גבר בן 56, וחמישה נוספים נפצעו. קארל ז'ירו, גבר בן 24 מסנט-תרזה, בחוף הצפוני של מונטריאול, נעצר. המשטרה דיווחה כי התוקף היה מוכן לגרום נזק רב ככל האפשר, ובמכוניתו היו מכלי בנזין. האיש לא היה קשור לשום ארגון טרור, על פי המשטרה, אך מניעיו אינם ידועים. מהמשטרה נמסר כי הבחור סיפר על איומים דומים לרופא שלו ועל הכוונות לבצע פעולות דומות, חמש שנים קודם לכן. ב-18 ביוני 2021 הגיש התובע פרנסואה גודין כתב אישום ישיר.
אמריקה > ארצות הברית

בארצות הברית, שם מסורת פוריטנית מתמשכת הגבילה קיום של חגים רבים, ליל כל הקדושים לא נחשב כחג עד בואה של המאה ה-19. ההגירה הטרנס-אטלנטית של קרוב לשני מיליון אירים בעקבות רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד הביאה את החג לארצות הברית.
בתחילת המאה העשרים, ליל כל הקדושים הפך לליל ונדליזם, עם הרס רכוש ואכזריות לבעלי חיים ולאנשים. בסביבות 1912 התכנסו הצופים, מועדוני הבנים וארגוני שכונות אחרים כדי לעודד חגיגה בטוחה שתסיים את ההרס שהפך לכל כך נפוץ בלילה זה. מעשי הוונדליזם היו כה גדולים, עד שלילה בשם "ליל השטן" נקבע כאירוע לא רשמי בחלקים של ארצות הברית כמו פילדלפיה. ליל השטן התקיים כבר בשנות ה-40 של המאה ה-20. באופן מסורתי, צעירים בעיר עסקו בביצוע מעשים פליליים ושובבים, שכללו בדרך כלל מתיחות קלות עד למעשי ונדליזם קלים (כמו השלכת ביצים על בתים, שפיכת סבון ושעווה על חלונות ודלתות, השארת ירקות רקובים או שקיות בוערות של צואת כלבים בכניסות של בתים וגרימת נזקים לשירותים ציבוריים). עם זאת, בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20, הוונדליזם כלל בתוכו מעשים הרסניים וקטלניים יותר כמו הצתה ושריפה של מבנים וחפצים שונים. מעשים אלו התרחשו בעיקר בעיר הפנימית, אך לעיתים קרובות התרחשו גם בפרוורים שמסביב. הפשעים הפכו להרסניים יותר בערים כמו דטרויט וכללו מאות מעשי ונדליזם והצתות ב-30 באוקטובר של אותן השנים. ההרס הגיע לשיאו באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, עם למעלה מ-800 הצתות שנגרמו בשנת 1984, עם עלייה משמעותית של הצתות עד שנת 2011. בשנים שלאחר מכן, חלה ירידה בהצתות בעיר.
הסחר בחפצים של ליל כל הקדושים בארצות הברית לא החל רק במאה העשרים, אלא ייתכן והחל כבר ב-1905–1915. בשנים אלה היה נהוג לרכוש ולהעניק אחד לשני כרטיסי ליל כל הקדושים. חברת המסחר דניסון (שפרסמה את קטלוג ליל כל הקדושים הראשון שלה בשנת 1909) וחברת בייסל היו מחלוצי המסחר בתפאורת ליל כל הקדושים ובמיוחד בתפאורה שעשויה מנייר חתוך בצורות שונות. יצרנים גרמנים התמחו בייצור פסלוני ליל כל הקדושים שיוצאו לארצות הברית בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.
ליל כל הקדושים הוא החג השני הפופולרי ביותר בארצות הברית (אחרי חג המולד) מבחינת סחר בקישוטים, מכירות ממתקים ומכירת תלבושות. כל אלו נפוצים מאוד בשני החגים כאחד. איגוד הקונדיטורים הלאומי (NCA) דיווח בשנת 2005 כי 80% מהמבוגרים האמריקאים תכננו לחלק ממתקים במסגרת תעלול או ממתק. ה-NCA דיווח בשנת 2005 כי 93% מהילדים תכננו לצאת לתעלול או ממתק. על פי הפדרציה הקמעונאית הלאומית, נושאי התחפושות הפופולריים ביותר של ליל כל הקדושים למבוגרים הם לפי הסדר: מכשפה, פיראט, ערפד, חתול וליצן. מדי שנה, תחפושות שונות מעוצבות בהשראת תרבות הפופ. בקמפוסים רבים ומכללות, ליל כל הקדושים הוא חגיגה מרכזית, כאשר ביום שישי ושבת הקרובים ל-3 באוקטובר נערכות מסיבות תחפושות רבות. פעילויות פופולריות אחרות הן צפייה בסרטי אימה וביקור בבתים רדופים. ההוצאה הכוללת על ליל כל הקדושים מוערכת בכ-8.4 מיליארד דולר.
אמריקה > ארצות הברית > אירועים

פארקי שעשועים רבים מקיימים אירועי ליל כל הקדושים מדי שנה, כמו מסיבת ליל כל הקדושים של מיקי ומסיבת ליל כל הקדושים הלא כל כך מפחידה של מיקי באתר הנופש דיסנילנד וממלכת הקסם וכולי. אחד המצעדים הבולטים ביותר הוא מצעד ליל כל הקדושים בכפר בניו יורק. בכל שנה כ-50,000 צועדים מחופשים, צועדים בשדרה השישית. בסיילם, מסצ'וסטס, יש אתר הנקרא המשפט של המכשפות בסיילם, בו יש סיורים, הצגות, הופעות ופעילויות אחרות. מספר מקומות בעמק ההדסון התחתון בניו יורק מציג אירועים שונים שקשורים לוושינגטון אירווינג והאגדה על סליפי הולו. ישנו אירוע נוסף ובו אלפי דלועים (ג'ק-או-לנטרן) מגולפות, מוארות ומוצגות לעיני כל.
חלק מהמקומות נאלצו לשנות את חגיגותיהם עקב התנהגות הרסנית ומפרת חוק מטעם צעירי המקום. מדיסון, ויסקונסין כוללת בתוכה את חגיגת ליל כל הקדושים, תוך שבשנת 2002, עקב ההמונים הגדולים, פרצה מהומה שחייבה שימוש במשטרה ובגז מדמיע לפיזורם. כמו כן, באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, מתקיימת מסיבת רחוב במרכז העיר שבשנת 2007 משכה קהל המוערך בכ-80,000 אנשים, בעיירה המונה רק 54,000 תושבים.
בשנת 2008, במאמץ לבלום את זרם תושבי העיר מחוץ לעיר, ראש העיר קווין פוי הציב אמצעים להקשות על נסיעות למרכז העיר בליל כל הקדושים. בשנת 2014 התפרעו המוני סטודנטים בקולג' בפסטיבל הדלעת שבקינן, ניו המפשייר ובו מועצת העיר הצביעה שלא להעניק היתר לפסטיבל בשנה שלאחר מכן, והמארגנים העבירו את האירוע ללקוניה בשנת 2015.
אמריקה > הרפובליקה הדומיניקנית

ברפובליקה הדומיניקנית החג צובר פופולריות רבה, בעיקר בגלל דומיניקנים רבים שחיים בארצות הברית והביאו את המנהג לאי. בערים כמו סנטיאגו דה לוס קביירוס או סנטו דומינגו החג נהיה נפוץ עד מאוד, אך בערים ובכפרים קטנים אין כמעט התייחסות אליו היות שיש התנגדות דתית. אזורי תיירות כמו סוסואה ופונטה קאנה כוללים מקומות רבים בהם אירועים של ליל כל הקדושים, בעיקר למבוגרים.
אמריקה > מקסיקו (יום המתים)

במקסיקו חוגגים את יום המתים. האירוע הוא חג מקסיקני המוקדש לזכרם של אבות המשפחה שהלכו לעולמם. החג נחוג ביום הראשון והשני של חודש נובמבר, באותו מועד בו חלים יום כל הקדושים ולאחריו יום כל הנשמות של הכנסייה הנוצרית קתולית. החג נחוג בעיקר במקסיקו, באזורים בהם קיימת קהילה מקסיקנית גדולה בארצות הברית, בפיליפינים, במדינות אחרות באמריקה הלטינית ובברזיל. בחג זה נהוג לבקר בבתי הקברות ובכנסיות, ולהביא נרות ופרחים לקברי אבות המשפחה. על אף נושא החג, אין זה חג עגום והוא נחוג באווירה של קרנבל, בדומה לליל כל הקדושים האמריקאי. בשנת 2008 הכיר ארגון אונסק"ו בחג יום המתים כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.
מקורו של חג זה בחגיגות של התושבים המקוריים של יבשת אמריקה - התרבות האצטקית, תרבות המאיה, הפורפרצ'ה, הנאהואל והטוטונאק. בתרבות האצטקית נחוג יום המתים בחודש התשיעי של לוח השנה האצטקי, החל מתחילת אוגוסט, למשך חודש שלם. החג נחשב לחגה של האלה מיקטקאקיוואדל, "אלת המתים", ובמהלכו נערכו טקסים עבור נשמות הקרובים המתים. עם כיבוש מקסיקו על ידי הקונקיסטאדורים הספרדים במאה ה-15 פעלו המיסיונרים הנוצריים למגר את החג הפגני, ועשו זאת באמצעות דחיית החג ואיחודו עם החג הקתולי, יום כל הקדושים, שנערך ביום הראשון של חודש נובמבר.
ההכנות לקראת החג מתבצעות במהלך השנה וכוללות איסוף מתנות אשר יוענקו למתים במהלך החג. בתחילת החג, נוהגת המשפחה לעלות לקברי אבותיה, לנקותם ולשים עליהם פרחים ונרות. משפחות עשירות נוהגות להקים בביתם מזבח לכבוד האבות ולהניח עליו או על הקברים את מנחות ה-"ofrendas". הפרחים הם בעיקר פרחי ציפורני חתול (המכונים בספרדית: Flor de Muerto - פרחי המוות), שלפי האמונה קוראים אליהם את רוחות המתים, וכן בקבוקי טקילה. על קברי ילדים נהוג להניח צעצועים וממתקים.
במדינות אמריקה הלטינית מתחפשים הילדים בחלוק לבן ומסיכה לבנה עם ציור גולגולת, ובחלקן עושים תהלוכות בתחפושת זו.
אוסטרליה וניו זילנד

באוסטרליה, החגיגות של ליל כל הקדושים גדלו במרוצת השנים, אך לאורך כל אותן השנים החגיגות קוימו במסגרת לא דתית או מסורתית שכן, הדבר לא מקובל במדינה הן מבחינות דתיות והן מבחינות מסורתיות. כלפי חגיגות ליל כל הקדושים באוסטרליה הופנו ביקורות רבות שטענו כי אין שום קשר בין החג למדינה ועל כן, אין לחגוג אותו. החג נחשב על ידי כמה אוסטרלים, להשפעה אמריקאית לא רצויה; אף על פי שלמוצא ליל כל הקדושים מקורות קלטים / אירופאים, הפופולריות הגוברת שלו באוסטרליה היא בעיקר כתוצאה מהשפעה של תרבות הפופ האמריקאית. תומכי החג טוענים כי כל המתנגדים לא מצליחים לראות שהאירוע אינו לגמרי אמריקאי, אלא קלטי ואינו שונה מחגיגת יום פטריק הקדוש.
בשל התנגדותם של אנשים מסוימים לחגיגת ליל כל הקדושים, ישנה מסורת להדביק על תיבות הדואר אותות כמו בלונים וכרטיסי ליל כל הקדושים על מנת שחוגגי החג ידעו מי מתושבי המדינה משתתף בחגיגות ומי לא. בעשור השני של המאה ה-21 הפופולריות של ליל כל הקדושים באוסטרליה גברה ומספר המשתתפים וחוגגי החג גדל בהתאמה.
בניו זילנד, כמו באוסטרליה, ליל כל הקדושים לא נחגג באותה המידה כמו בצפון אמריקה, אם כי בשנים האחרונות החגיגות הלא דתיות זכו לפופולריות מסוימת במיוחד בקרב ילדים צעירים. תעלול או ממתק הפך פופולרי יותר ויותר בקרב קטינים בניו זילנד עם השנים. מבקרי החג בניו זילנד מאמינים כי בעקבות חברת הוורהאוס גרופ, הפופולריות של החג הלכה והתעצמה.
אירלנד

באירלנד, נהוג לחגוג את ליל כל הקדושים גם כן ובין הפסטיבלים המתקיימים שם ניתן למנות את פסטיבל הדלעת של וירג'יניה. מדובר באירוע שנתי שנערך מאז 2007 בעיירה וירג'יניה שבמחוז קאוואן ברפובליקה של אירלנד. הפסטיבל מתקיים בכל סוף שבוע של חופשת ליל כל הקדושים בסוף אוקטובר.
הפסטיבל החל בשנת 2007 עם משתתפים של עד עשרת אלפים אנשים. ביום שישי בערב ליל כל הקדושים כל העיר הייתה חשוכה, אך במסגרת הפסטיבל, הדליקו מאות פנסי ג'ק-או-לנטרן שהאירו אותה. האירועים במסגרת הפסטיבל נמשכים גם בשבת עם מגוון פעילויות לכל הגילאים, ביניהן; אולימפיאדת דלעת, תערוכות אומנות, עבודות מלאכה והופעות של הלהקה המקומית "RHETOFIRE". לאחר מכן, נערכתתחרות מלך ומלכת הדלעת בשיתוף פעולה עם העירייה. ביום ראשון אחר הצהריים, מתקיים האירוע המרכזי של הפסטיבל, במהלכו יש גם מצעד. הזוכה בתחרות הדלעת הראשונה של וירג'יניה היה אד מולוי. אחד מהפסטיבלים הושקו על ידי השף ריצ'רד קוריגן.
במהלך המצעד, מדליקים זיקוקין די-נור ומאות משתתפים צועדים במרחק של כמה קילומטרים בעיר.
קוריאה הדרומית

הפופולריות של החג בקרב צעירים בקוריאה הדרומית מגיעה היא תוצר של אסטרטגיות שיווקיות, שהושפעה מחגיגות ליל כל הקדושים ביפן וביבשת אמריקה. אף על פי שליל כל הקדושים אינו נחשב לחג ציבורי במדינה, הוא נחגג באזורים שונים ברחבי סיאול, במיוחד איטוון והונגדה.