stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וזפה סקרלטי
יצירות > אופרות

"מרופה", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות ללברית מאת אפוסטולו זנו, הצגת בכורה 23 בינואר 1740 ברומא
"דריו", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, לברית מאת ג. בלדנצה, הצגת בכורה בקרנבל של רומא במרץ 1741
"אמיניו בגרמניה", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, לברית מאת מטסטאזיו, בכורה יוני 1742 בתיאטרו דלה פרגולה בפירנצה
"סירואה", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, לברית מטסטאזיו, בכורה ביוני 1742 בתיאטרו דלה פרגולה בפירנצה
"פומפיאו בארמניה", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, לברית ברתולמיאו ויטורי, בכורה באפריל 1744 בתיאטרון פובוליקו, קרנבל פיזה
"אציו", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, לברית מטסטאזיו, בכורה ספטמבר 1744 בתיאטרון צ'יביקו בלוקה
"ל'אולימפיאדה", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, לברית מטסטאזיו, בכורה ספטמבר 1745 בפובולינו, לוקה
איל ג'וקטורה", קומדיה פר מוזיקה ב-2 מערכות, בכורה באפריל 1747 בקרנבל פירנצה, תיאטרון קוקמרו
"ארטאסרסה", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, לברית מטסטאזיו, בכורה 26 באוגוסט 1747 בלוקה
"פארטנופה", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, לברית סילביו סטראמפיליה, בכורה מרץ 1749 בקרנבל טורינו, תיטרון רג'ו
"סמירמדה ריקונושוטה", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, מטסטאזיו, בכורה מרץ 1751, קרנבל ונציה, תיאטרון סן סבסטיאנו
"אדריאנו בסוריה", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, מטסטאזיו, בכורה מרץ 1752 בקרנבל ונציה, תיאטרו סן קסיאנו
"סמטריו", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, מטסטאזיו, בכורה ב-11 ביוני 1752 1752 בתיאטרון נואובו בפדובה.
"איל פורטנטוזי אפטי דלה מדרה נאטורה", דרמה ג'וקוזו פר מוזיקה ב-3 מערכות, לברית קרלו גולדוני, בכורה 11 בנובמבר 1752 בתיאטרון סן סמואלה בוונציה
"המתחזים" (L'impostore), אופרה בופה, בכורה ב-1752 בברצלונה, תיאטרון סנטה קרוז
"אלכסנדר בהודו", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, מטסטאזיו, בכורה 12 במאי 1753 ברג'ו אמיליה, תיאטרון פובליקו
"דה גוסטיבוס נון אסט דיספוטנדום", דרמה ג'וקוזו פר מוזיקה ב-3 מערכות, גולדוני, בכורה מרץ 1754 בקרנבל ונציה, סן קסיאנו
"קאיו מריו", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, לברית גטאנו רוקאפורטה, בכורה 20 בינואר 1755 בתיאטרו סן קרלו בנאפולי
"אנטיגונה", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, רוקאפורטה, בכורה בקרנבל 1756 במילאנו, תיאטורו דוקאלה.
"האי הנטוש" (L'isola disabitata (La Cinese smarrita, דרמה ג'וקוזו פר מוזיקה ב-3 מערכות, גולדוני, בכורה בסתיו 1757 בסן סמואלה, ונציה
"לה סרווה סקאלטרה", דרמה ג'וקוזו פר מוזיקה ב-3 מערכות, בכורה בסתיו 1759 בתיאטרון סן מואיזה בוונציה
"חסדי טיטוס", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, מטסטאזיו, בכורה בקרנבל 1760 בוונציה, סן בנדטו
"איסיפילה", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, מטסטאזיו, בכורה בסתיו 1760 בבורגתיאטר בווינה
"פלופידה" (מערכה שנייה), דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, רוקאפורטה, בכורה קרנבל 17863 בטורינו, רג'ו
"באיאזט", דרמה פר מוזיקה ב-3 מערכות, לברית אפוסטינו פיובנה, בכורה קרנבל 1765 בוורונה, תיאטרו פילרמוניקו
"ליי סטראוואגנטי" (La moglie padrona), קומדיה פר מוזיקה ב-2 מערכות, לברית אלצ'ינדו איזאורנזה, בכורה 1 בפברואר 1765 בבורגתיאטר בווינה
"ארמידה" ,festa teatrale לברית מרקו קולטליני, בכורה בסביבות 1766 בבורגתיאטר בווינה
Dove è amore è gelosia, אינטרמצו היתולי, לברית מרקו קולטליני, בכורה 1768 בבורגתיראטר בווינה
"האהבה הקנאית" (L'amor geloso) הצגת תיאטרון קומית, בכורה 5 ביולי 1770 בארמון שנברון בווינה
Amiti e Ontario, o I selvaggi, דרמה פר מוזיקה, לברית רניירי דה קלצאביג'י, בכורה 1772, בורגתיאטר, וינה
יצירות > אופרות > יצירות שייחוסן מוטל בספק

La madamigella ( לברית מאת אנטוניו פלומבה), 1755, נאפולי
Il mercato di Malmantide (דרמה ג'וקוזו פר מוזיקה, לברית קרלו גולדוני, 1758, ונציה)
יצירות > יצירות אחרות

La Santissima Vergine annunziata, אורטוריה, 1739, רומא
"קומפונימנטו פר מוזיקה", (סרנדה), 1739, רומא
"האהבה למולדת" (סרנדה), לברית מאת גולדוני, 1752, ונציה
"הרפתקאות בהרמון" (בלט), 1762, וינה
Imeneo, sognando talora (קנטטה לטנור ובסו קונטינואו)
"קינת אורפאו" (קנטטה לשני קולות ותזמורת)
"אהבה שבויה" (קנטטה ל-2 סופרן וכלים)
אריות שונות
סונאטה לצ'מבלו
הערות שוליים

↑  מלקולם בויד וגורדנה לזרביץ': "Scarlatti." in מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים
↑   רוברטו פאגאני ואחרים, "סקרלטי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401127505171  BnF: cb148137766 (data)  CANTIC: a11704998  GND: 10288207X  ISNI: 0000 0000 5521 7064  LCCN: no2005029932  MusicBrainz: a06ec3f8-5b5f-4141-ad84-880da5cfeeb2  NKC: mzk2008486689  SNAC: w6pk2vnh  SUDOC: 080625614  VcBA: 495/140247  VIAF: 84770712   WorldCat (עם VIAF): 84770712
ג'וזפה מרקאלי

| --- | --- |

ג'וזפה מרקאלי במעלה הוזוב
 לידה:  21 במאי 1850 מילאנו, איטליה
 פטירה:  19 במרץ 1914 (בגיל 63) נאפולי, איטליה
 ענף מדעי:  וולקניזם וגאולוגיה
 מקום קבורה:  נאפולי
 עיסוק:  מדען
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נאפולי פדריקו השני 
 מוסדות:  אוניברסיטת נאפולי פדריקו השני 
 תרומות עיקריות
 בסיס למדד עוצמת התפרצות געשית וסקאלה להערכת עוצמה סייסמית
 
ג'וזפה מרקאלי (באיטלקית: Giuseppe Mercalli;‏ 21 במאי 1850 – 19 במרץ 1914) היה וולקנולוג איטלקי ושימש גם ככומר קתולי. הוא ידוע בעיקר בזכות הסולם להערכת העוצמה הסייסמית ברעידת אדמה שפיתח וקרוי על שמו.
ביוגרפיה וקריירה דתית ומדעית > כמוּרָה וווּלקנולוגיה

מרקאלי נולד במילאנו, איטליה בשנת 1850. בצעירותו הוסמך לכמורה בכנסייה הקתולית. בשנת 1874 קיבל תואר במדעי הטבע ולאחר מכן מונה לפרופסור למדעי הטבע בסמינר מילאנו. הוא התמנה על ידי ממשלת איטליה לפרופסור באוניברסיטת דומוסולה. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 הוא התמנה להיות פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת קטניה – העתיקה ביותר בסיציליה וב-1892 עבר לאוניברסיטת נאפולי, שם שימש במקביל, משנת 1911, ועד יום מותו כמנהל תחנת התצפית לפעילות הר הוזוב. הוא הירבה בתצפיות על התפרצויות וולקניות גם במקומות אחרים באיטליה כמו של הסטרומבולי ובאיים האאוליים שמצפון לסיציליה, בים הטירני. תיאוריו את ההתפרצויות הללו, היוו בסיס ליצירת הסולם למדידת עוצמת 2 סוגים של התפרצות געשית: התפרצות סטרומבוליתית והתפרצות וולקנית. לתיאורי ההתפרצויות הגעשיות הספיק להוסיף צילום שצילם בעת התפרצות הווזוב, בשנת 1906.
ביוגרפיה וקריירה דתית ומדעית > חקר רעידות אדמה

במחצית השנייה של המאה ה-19, החלו להתפתח סולמות להערכת העוצמה הסייסמית של רעידת האדמה. מרקאלי פרסם באמצע שנות ה-80 של המאה ה-19 סולם בן 6 דרגות שלא זכה לפופולריות רבה. הסולם העיקרי שהיה בשימוש בעת ההיא היה סולם רוסי פורל בעל 10 הדרגות.
סולם זה שופר בשנת 1902 על ידי מרקאלי שהוסיף לכותרות של רוסי-פורל תיאורים מפורטים יותר של אפקטים סייסמיים.
בשנת 1904 הציע איטלקי אחר בשם אדולפו קָנכַּני סולם בן 12 דרגות, זאת מכיוון שהתברר, שכשמדובר ברעידות אדמה חזקות, 10 דרגות אינן מספיקות לתאר האפקטים החזקים ביותר ברזולוציה הנדרשת, והדבר תוקן על ידי הוספת 2 דרגות בקצה העליון של הסקאלה: דרגה 11 (XI) ודרגה 12 (XII). בסולם זה דרגה 1 (I) סימנה מצב שרעידת האדמה כלל לא הורגשה באתר הנתון, בעוד שדרגה XII סימנה מצב של הרס טוטלי בו. גם לסולם זה הייתה מגבלה גדולה, מכיוון שקנכני ויתר על תיאור מפורט בכל דרגה של עוצמה סייסמית, והסתפק רק בכותרות כמו: "הרס, "פחד" וכיוצא בזה, וכן הערכה של מידת תאוצת הקרקע שגרמה לאפקטים הללו.
רק בשנת 1912 התפרסם סולם בן 12, דרגות עם תיאורים מפורטים, על ידי הגאופיזיקאי הגרמני אוגוסט היינריך זיברג. סולם זה, היווה את הבסיס לכל סולמות הערכת העוצמה הסייסמית בעלי 12 הדרגות שנעשה בהם שימוש עד היום. סולם זה, בתיקונים קלים, נקרא אז סולם מרקאלי-קנקני-זיברג. בשנת 1931 הסולם הזה תורגם לאנגלית, על ידי הארי ווד ופרנק ניומן, ומסיבה בלתי ידועה הם קראו לו סולם מרקאלי המתוקן (אנ') שזהו שמו עד היום. לא ידוע מדוע שמותיהם של זיברג וקנכני הודרו משם הסולם הזה.
אחריתו

כאמור לעיל, ב-1892 עבר לאוניברסיטת נאפולי, שם שימש במקביל, משנת 1911, ועד יום מותו כמנהל תחנת התצפית לפעילות הר הוזוב. מותו היה אפוף מסתורין ובנסיבות חשודות. לכאורה, בליל 19 מרץ 1914 הוא הפיל בשוגג את מנורת הפרפין שלאורה עבד בחדרו עד שעה מאוחרת מאוד, וכך נגרמה שרפה עזה בביתו. גופתו החרוכה נמצאה ליד מיטתו. הרשויות קבעו שייתכן שנרצח וכספו נשדד, והדליקה בוצעה על ידי רוצחו כדי להעלים ראיות.
ראו גם

עוצמה סייסמית
סולם סייסמי
ביאורים

↑  מאז ועד היום, כל הסולמות שבשימוש, למעט זה שביפן, הם בעלי 12 דרגות עוצמה סייסמית.
הערות שוליים

↑  Mario Antonio Di Vito, Giovanni Pasquale Ricciardi, Giuliana Alessio, Sandro de Vita, Rosa Nappi e Tullia Uzzo, in Miscellanea INGV, Anno 2014 Numer 24, op, cit., pag. 41.
↑  Mercalli G (1883) Vulcani e Fenomeni Vulcanici in Italia. In:[https://books.google.co.il/books/about/Vulcani_e_fenomeni_vulcanici.html?id=kknYKkhdMsUC&redir_esc=y Negri G, Stoppani A, Mercalli G (eds) Geologia d’Italia]. Vallardi, pp 217–218
↑  Mercalli, G., (1902) Sulle Modificazioni Proposte alla Scala Sismica De Rossi–Forel. Boll. Soc. Sismol. Ital. 8: p.p. 184– 191
↑  Cancani A (1904) Sur l’Emploi d’une Double Echelle Sismique des Intensitès, Empirique et Absolue. Gerlands Beitr Geophys 2:281–283
↑  .Musson, R., 1998. A short history of intensity and intensity scales A Work Paper for the European Seismological Commission, 5 pages
↑  Sieberg A (1912) Über die makroseismische Bestimmung der Erdbebenstärke. Gerlands Beitr Geophys, 11: pp. 227–239
↑  Wood, H. O., Neumann, F., (1931). Modified Mercalli Intensity Scale of 1931, Seismological Society of America Bulletin, 21: pp. 277-283

^
↑  Prof. G. Mercalli Burned to Death; Famous Director of Vesuvian Observatory Upsets Oil Lamp Upon Himself. The New York Times, March 20, 1914
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb10478350m (data)  GND: 1055287280  ICCU: SBLV042187  ISNI: 0000 0000 7326 2002  LCCN: n85053287  NTA: 126904995  SNAC: w60s0kkd  SUDOC: 099110377  VcBA: 495/222258  VIAF: 77738664   WorldCat (עם VIAF): 77738664
בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק

| --- | --- |

 בית ספר למשפטים
 מוטו:  A Private University in the Public Service 
 תקופת הפעילות:  2 ביוני 1835 – הווה (189 שנים) 
 מייסדים:  בנג'מין פרנקלין באטלר 
 תלמידים
 :  1,700 (נכון ל־2010er) 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°43′50″N 73°59′58″W﻿ / ﻿40.7305°N 73.9995°W﻿ / 40.7305; -73.9995
 www.law.nyu.edu
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק (למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק (למפת מנהטן רגילה) בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק (למפת מנהטן מוגדלת) בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק 
 
בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק (באנגלית: New York University School of Law) הוא בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת מחקר פרטית בעיר ניו יורק שבארצות הברית. בית הספר הוקם בשנת 1835, ובכך הוא בית הספר העתיק ביותר למשפטים בעיר ניו יורק והבית הספר העתיק ביותר למשפטים שעדיין פעיל במדינת ניו יורק. נכון ל-2023 בית הספר למשפטים ממוקם בגריניץ' וילג' שבמנהטן התחתית, ומציע מציע מסלולי JD, LL. M. ו-JSD במשפטים.
ברחבי העולם, בית הספר מדורג כבית הספר למשפטים החמישי בטובו בעולם על ידי דירוג שנגחאי בשנת 2022, לאחר שדורג במקום הרביעי בשנת 2020. בשנת 2017 בית הספר דורג במקום השני בעולם באותו הדירוג. בקביעות המוסד מדורג בעשירייה הראשונה של דירוג QS העולמי. בית הספר מופיע בפורום T-14 של המוסדות המובילים בעולם מאז תחילת הדירוגים של U.S. News & World Report ב-1987. בדירוג SSRN בית הספר של האוניברסיטה מדורג במקום השלישי בארצות הברית. בית הספר נחשב למוביל בארצות הברית ובעולם במשפט הבינלאומי, במשפט פלילי, דיני תאגידים ובדיני המס.
בוגרי בית הספר בניו יורק משמשים כשופטים בבית בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) וכעורכי דין בולטים ורבים זכו בפרס נובל לאורך השנים.
היסטוריה

בית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק נוסד בשנת 1835, מה שהופך אותו לבית הספר הוותיק ביותר למשפטים בניו יורק. זהו גם בית הספר למשפטים הוותיק ביותר שעדיין פעיל במדינת ניו יורק ואחד הוותיקים ביותר בארצות הברית. בית הספר למשפטים היחיד במדינה שקדם לו היה מוסד קטן שניהל פיטר ואן שאאק בקינדרהוק בשנים 1785-1832. בית הספר למשפטים הוא גם בית הספר המקצועי הוותיק ביותר של האוניברסיטה.
בית הספר נוסד על ידי בנג'מין פרנקלין באטלר, התובע הכללי של ארצות הברית, לבקשת מועצת אוניברסיטת ניו יורק. התוכנית שבאטלר הציע (להכשרה בת שלוש שנים) התקבלה רשמית על ידי מועצת האוניברסיטה ב-2 ביוני 1835. ההוראה בהובלתו של באטלר החלה במרץ 1838.
בית הספר למשפטים בניו יורק היה אחד מבתי הספר הראשונים למשפטים בארצות הברית שקיבלו נשים, החל משנת 1890.במקביל, רמת הלימודים והקבלה עלו בתחילת המאה ה-20. בשנת 1924, הוצבה הדרישה לשנת לימודים אחת לפחות כתנאי קבלה. פרק זמן זה הוגדל לשנתיים ב-1926, בהתאם להמלצת לשכת עורכי הדין האמריקאית.
בית הספר למשפטים עבר למיקומו הנוכחי בוושינגטון סקוור 40 דרום בגריניץ' וילג' בשנת 1951, בהנחיית הדיקן ארתור ט. ונדרבילט.
אקדמיה

בית הספר מפרסם עשרה כתבי עת משפטיים בעריכת סטודנטים, וסדר הקמתם:
Moot Court Board
סקירה משפטית של אוניברסיטת ניו יורק
סקר שנתי של NYU למשפט אמריקאי
כתב העת של NYU למשפט בינלאומי ופוליטיקה
סקירת משפט ושינוי חברתי
כתב העת למשפט סביבתי של אוניברסיטת ניו יורק
כתב העת לחקיקה ומדיניות ציבורית
כתב עת למשפט ועסקים
כתב עת למשפט וחירות
כתב עת לקניין רוחני ובידור
הערות שוליים

↑  "ShanghaiRanking's Global Ranking of Academic Subjects". www.shanghairanking.com. נבדק ב-2022-09-03.
↑  "ShanghaiRanking's Global Ranking of Academic Subjects". www.shanghairanking.com. נבדק ב-2021-09-01.
↑  "ShanghaiRanking's Global Ranking of Academic Subjects". www.shanghairanking.com. נבדק ב-2021-09-01.
↑  "QS World University Rankings for Law & Legal Studies 2022". Top Universities (באנגלית). נבדק ב-2022-09-03.
↑  "SSRN – SSRN Top 350 U.S. Law Schools". hq.ssrn.com. נבדק ב-2022-02-17.
↑  "Best Programs in International Law". U.S. News & World Report. נבדק ב-1 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Best Tax Law Programs". U.S. News & World Report. 2019. ארכיון מ-2 באפריל 2019. נבדק ב-9 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Best Law Schools in 2022". U.S. News & World Report. 16 בפברואר 2022. נבדק ב-16 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2023 Best Business Law Programs". U.S. News & World Report. נבדק ב-3 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NYU Law's Owada named to International Court of Justice". NYU Today. 16 (4). 10 בדצמבר 2002. אורכב מ-המקור ב-12 באוגוסט 2007. נבדק ב-7 ביולי 2007. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "News | NYU's Sargent Wins 2011 Nobel Prize in Economics – NYU Stern". www.stern.nyu.edu.
↑  "Nobel Laureate among faculty".{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "New York University School of Law". New York Law Journal. Vol. 250, no. 86. 31 באוקטובר 2013. p. 102. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Chester & Williams 2005, p. 1338
↑  Dim & Cricco 2001, p. 274
↑  Chester & Williams 2005, p. 1339
↑  NYU School of Law. "Student Journals". ארכיון מ-29 ביולי 2013. נבדק ב-28 במרץ 2005. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578742805171  BnF: cb12379803t (data)  ISNI: 0000 0004 0464 3994  LCCN: n81013381  NKC: ko2003182830  SUDOC: 032847971  VIAF: 128349972   WorldCat (עם VIAF): 128349972
בית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו

| --- | --- |

 בית ספר למשפטים
 תקופת הפעילות:  1902–הווה (כ־122 שנים) 
 תלמידים
 :  597 (נכון ל־נובמבר 2019) 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 www.law.uchicago.edu
 
בית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו (באנגלית: University of Chicago Law School) הוא בית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת מחקר פרטית בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית. בית הספר מדורג בין בתי הספר הטובים ביותר למשפטים בעולם, ויש בו בוגרים בולטים רבים במערכת המשפט, באקדמיה, בממשל, בפוליטיקה ובעסקים. בית הספר מעסיק יותר מ-180 אנשי סגל במשרה מלאה וחלקית ומלמדת יותר מ-600 סטודנטים בתוכניות שונות. בבית הספר בשיקגו יש את האחוז השלישי בגובהו של בוגרים טריים העוסקים כעוזר משפטי במערכת המשפט הפדרלית (לאחר בתי הספר בייל וסטנפורד.
בית הספר למשפטים הוקם בשנות ה-90 של המאה ה-19 על ידי נשיא אוניברסיטת שיקגו, ויליאם רייני הארפר. הארפר והדיקן הראשון של בית הספר למשפטים, ג'וזף הנרי ביל, עיצבו את תוכנית הלימודים של בית הספר בהשראת הגישה הבינתחומית של ארנסט פרוינד לחינוך משפטי. בניית בית הספר מומנה על ידי ג'ון ד' רוקפלר ואבן הפינה הונחה על ידי נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט. בית הספר למשפטים נפתח לשיעורים בשנת 1902. מאז הקמתו, הפרופסורים של בית הספר למשפטים לימדו סטודנטים באמצעות השיטה הסוקרטית, שנותרה שיטת ההוראה השולטת בבית הספר למשפטים בהרצאות ובסמינרים.
בשנות ה-30 הגישה הכלכלית למשפט החלה לחלחל ללימודים בבית הספר, והוא התרחב במהירות בשנות ה-50.
כתב העת המשפטי של בית הספר למשפטים הוא "University of Chicago Law Review", שהוא אחד מכתבי העת המשפטיים המצוטטים ביותר בעולם. בבית הספר ישנם גם כשישה כתבי עת שנכתבים על ידי הסטודנטים – שלושה עצמאיים ושלושה בפיקוח הסגל. מאז 1959 בית הספר שוכן בבניין שתוכנן על ידי אירו סארינן. זאת לאחר שיפוצים והרחבות ב-1987, 1998 ו-2008.
היסטוריה

כאשר נוסדה אוניברסיטת שיקגו ב-1892, נשיאה ויליאם רייני הארפר הביע רצון להקים בית ספר למשפטים באוניברסיטה על מנת לבסס את הדמוקרטיה האמריקאית. ב-1901 הוכרז על הקמת בית הספר למשפטים בשנה שלאחר מכן.
הלימודים עצמם החלו ב-1 באוקטובר 1902. ג'ון ד' רוקפלר שילם את עלות הבנייה (250,000 דולר), והנשיא תיאודור רוזוולט הניח את אבן הפינה שלה. בעת פתיחתו כלל בית הספר למשפטים 78 תלמידים (76 גברים ושתי נשים). הוא הציע קורסים בדיני חוזים, נזיקין, משפט פלילי, דיני קניין ותביעה, עם קורסי בחירה במשפט מנהלי, דיני תאגידים, סמכות שיפוט פדרלית, משפט רומי, משפט בינלאומי ואתיקה משפטית. בית הספר למשפטים הציע תוכניות לדוקטורט במשפטים (JD). בית הספר בשיקגו היה מחמישה בתי ספר למשפטים בארצות הברית שדרשו תואר אקדמי קודם כתנאי מוקדם לקבלה. בספרייתו, שהוקמה תוך זמן קצר, היו כ-18,000 כרכים של דוחות משפטיים. ההרשמה בשנה השנייה גדלה במהירות ל-126 סטודנטים.
בית הספר למשפטים שגשג בשנותיו הראשונות וטיפח קשרים עם חוקרים בתחומים אחרים הכוללים כלכלה, מדעי המדינה, פסיכולוגיה והיסטוריה. במקביל, בית הספר פיתח קשרים גם עם לשכת עורכי הדין בשיקגו. הסטנדרטים האקדמיים של בית הספר למשפטים הוכרו כשווים לפחות לאלו של הרווארד. בשנת 1904, בית הספר למשפטים עבר לסטיוארט הול בקמפוס האוניברסיטה הראשי. באותה שנה הפכה סופוניסבה ברקינרידג' לאישה הראשונה שסיימה את בית הספר למשפטים, ובכך אוניברסיטת שיקגו הקדימה את בתי הספר המקבילים בייל, קולומביה והרווארד. בתקופה זו הוקמה לראשונה אגודת בוגרים.
בזמן מלחמת העולם הראשונה חלה ירידה במספר התלמידים, אך מספר זה גדל שוב לאחר המלחמה. ב-1926 הגיעה מספר הסטודנטים ל-500.
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 החלו להילמד גם קורסים בכלכלה במסגרת בית הספר. בשנות ה-50 וה-60, בית הספר למשפטים חווה תקופה של צמיחה משמעותית בהובלתו של הדיקן אדוארד לוי.
בשנות ה-70 וה-80 תלמידי בית הספר והסגל היו מעורבים בהקמת האגודה הפדרליסטית וכתב העת הבולט The Journal of Legal Studies.
דירוג

בית הספר למשפטים חבר בפורום T14 – הכולל את 14 בתי הספר למשפטים הטובים ביותר בארצות הברית. בנוסף על כך, בית הספר מדורג במספר דירוגים בולטים:
בית הספר למשפטים השלישי באיכותו בארצות הברית ובעולם לפי דירוג שנגחאי בשנת 2020
מקום רביעי בעולם (שני בארצות הברית) לפי דירוג Times Higher Education בשנת 2021
בית הספר הטוב ביותר בארצות הברית לפי Above the Law בשנת 2021 והשני בדירוג Business Insider
מקום שלישי בארצות הברית לפי US News & World Report ב-2022 ו-2023
מקום שני בארצות הברית בהשפעה אקדמית במחקר לפי דירוג Gregory Sisk בשנת 2021
מקום שני בארצות הברית בסיכויי הקריירה הטובים ביותר של פורבס ב-2017
מקום ראשון בארצות הברית בסגל הפרופסורים בדירוג Princeton Review בשנת 2023
הערות שוליים

↑  Sloan, Karen (2023-05-01). "These law schools sent the most grads to federal clerkships". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2023-05-05.
↑  Nussbaum, Martha C. (2017). "Why Lawyers Need a Broad Social Education" (PDF) (באנגלית). Thomson Reuters.
↑  "The Socratic Method". law.uchicago.edu. נבדק ב-28 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "TaxProf Blog: 2020 Meta-Ranking of Flagship U.S. Law Reviews".
1 2 3  Paul D. Carrington, "The Missionary Diocese of Chicago", 44 Journal of Legal Education 467 (1994)
↑  Boyer, John W. R. (2015). The University of Chicago: A History (באנגלית). University of Chicago Press. p. 438. ISBN 9780226242651.
1 2  Frank L. Ellsworth, Law on the Midway: The Founding of the University of Chicago Law School 33 (Chicago, 1977)
↑  Herbermann, et al. (1915).
↑  "What is the difference between the LL.B. degree and the J.D.degree? - Ask a Librarian!". asklib.law.harvard.edu. נבדק ב-19 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Law School Record". chicagounbound.uchicago.edu. נבדק ב-18 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The University of Chicago Magazine: June 2003". magazine.uchicago.edu. נבדק ב-9 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ShanghaiRanking's Global Ranking of Academic Subjects 2020 - Law". Academic Ranking of World Universities. אורכב מ-המקור ב-13 ביולי 2019. נבדק ב-22 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "World University Rankings 2021 by subject: law". Times Higher Education World University Rankings. 26 באוקטובר 2020. נבדק ב-22 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 2021 Top Law School Rankings Are Finally Here". Above the Law. 24 ביוני 2021. נבדק ב-3 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 50 best law schools in America". Business Insider. נבדק ב-14 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2023 Best Law Schools". U.S. News & World Report. נבדק ב-28 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sloan, Karen (2023-05-11). "Revamped US News law school rankings yield major shifts". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2023-05-26.
↑  Sisk, Gregory C.; Catlin, Nicole; Veenis, Katherine; Zeman, Nicole (2021). "Scholarly Impact of Law School Faculties in 2021: Updating the Leiter Score Ranking for the Top Third". SSRN 3910536. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
↑  "The Best Law Schools For Career Prospects In 2018". Forbes. נבדק ב-10 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "University of Chicago - Law School - The Princeton Review Law School Rankings & Reviews". www.princetonreview.com. נבדק ב-2023-05-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574572005171  BnF: cb123391826 (data)  ISNI: 0000 0001 1033 6120  LCCN: n79060603  NKC: ko2003184595  SUDOC: 032344147  VIAF: 127829080   WorldCat (עם VIAF): 127829080 
הנשיא תיאודור רוזוולט מניח את אבן הפינה לבית הספר למשפטים ב-2 באפריל 1903, לאחר שקיבל את תואר הכבוד של דוקטור למשפטים
ג'אקומו ריצולטי

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1937 (בן 87) קייב, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, נוירולוגיה, פיזיולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פדובה 
 מוסדות:  אוניברסיטת פארמה 
 פרסים והוקרה:  פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי (2011)  חבר זר של החברה המלכותית (2021)  הפלסטיות של מערכת העצבים (2007)  פרס מדעי המוח (2014)  Jean-Louis Signoret Prize (2010)  פרס גרומאייר (2007)  Herlitzka Prize (2005)  פרס פלטרינלי (2000)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 אתר רשמי
 
ג'אקומו ריצולטי (באיטלקית: Giacomo Rizzolatti; נולד ב-28 באפריל 1937) הוא נוירו-פיזיולוג איטלקי העובד באוניברסיטת פארמה (Parma). הוא נולד בקייב שבאוקראינה הסובייטית. הוא מדען בכיר בצוות המחקר שגילה את נוירוני המראה בקליפת המוח, באונה המצחית והקודקודית של קוף המקוק, וכתב מאמרים מדעיים בנושא. הוא הציע את התיאוריה הפרה-מוטורית של תשומת לב (Premotor theory of attention). הוא נשיא לשעבר של האגודה האירופית למוח והתנהגות. ריצולטי קיבל ב-2007, יחד עם לאונרדו פוגאסי וויטוריו גאלסה, את פרס גראומאייר לפסיכולוגיה מאוניברסיטת לואיוויל. הוא חבר באקדמיה אירופיאה, באקדמיה הלאומית למדעים, ובחברה המלכותית בשנת 2020 הוא הצהיר על קרבה לאסכולה הפילוסופית האמפתיסטית (Empathism).
פרסים

פרס נסיך אסטוריאס לשנת 2011 למחקר טכני ומדעי.
פרס גולג'י לפיזיולוגיה
פרס ג'ורג' מילר
פרס פלטרינלי לרפואה
פרס הרליצקה לפיזיולוגיה
מחקרים נבחרים

Nelissen, Koen; Luppino, Giuseppe; Vanduffel, Wim; Rizzolatti, Giacomo; Orban, Guy A. (2005). "Observing Others: Multiple Action Representation in the Frontal Lobe". Science. 310 (5746): 332–336. Bibcode:2005Sci...310..332N. doi:10.1126/science.1115593. PMID 16224029.
Rizzolatti, Giacomo; Sinigaglia, Corrado (2008). Mirrors In The Brain: How Our Minds Share Actions and Emotions. New York: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-921798-4.
הערות שוליים

↑  Rizzolatti, Giacomo; Riggio, Lucia; Dascola, Isabella; Umiltá, Carlo (1987-01-01). "Reorienting attention across the horizontal and vertical meridians: Evidence in favor of a premotor theory of attention". Neuropsychologia (באנגלית). 25 (1, Part 1): 31–40. doi:10.1016/0028-3932(87)90041-8. ISSN 0028-3932. PMID 3574648.
↑  "2007 - Giacomo Rizzolatti, Vittorio Gallese and Leonardo Fogassi. The old saying "monkey see, monkey do" also applies to human behavior, say a trio of Italian scientists who earned the 2007 University of Louisville Grawemeyer Award for Psychology". 29 בנובמבר 2006. אורכב מ-המקור ב-2012-11-07. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Academy of Europe: Rizzolatti Giacomo". www.ae-info.org.
↑  "Giacomo Rizzolatti". www.nasonline.org.
↑  "EMPATISMO / SCUOLA EMPATICA: MOVIMENTO LETTERARIO-ARTISTICO-FILOSOFICO E CULTURALE SORTO IN ITALIA NEL 2020". RISCONTRI. 22 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433430005171  PLWABN: 9810698391005606  BnF: cb137470756 (data)  CiNii: DA16590173  GND: 136290760  ICCU: CFIV049375  ISNI: 0000 0001 1628 7147  LCCN: nb2001001461  NDL: 01166370  NTA: 212958534  SUDOC: 061677671  VIAF: 42019907   WorldCat (עם VIAF): 42019907