stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליבת קרח
תולדות חקר ליבות הקרח > ליבות קרח עמוקות מגרינלנד

בשנת 1970 החלו דיונים מדעיים שתוצאתם הייתה פרויקט גיליון הקרח בגרינלנד (GISP), חקירה רב לאומית של יריעת הקרח בגרינלנד שנמשכה עד 1981. שנים של עבודת שטח נדרשו כדי לקבוע את המיקום האידיאלי שבו עשויה הייתה להימצא ליבה עמוקה. עבודת השטח כללה ליבות ביניים, בין השאר באתר Dye 3 בעומק 372 מ' בשנת 1971, מילסנט – 398 מ' בשנת 1973 – וכרתים (405 מ' ב-1974). מיקום בצפון מרכז גרינלנד נבחר כאידיאלי, אך אילוצים פיננסיים אילצו את הקבוצה לקדוח באתר Dye 3 החל משנת 1979. בשנת 1981 הגיע החור לסלע בעומק 2,037 מ'. בסופו של דבר נקדחו שני חורים במרחק של 30 ק"מ זה מזה במיקום הצפוני-מרכזי בתחילת שנות התשעים על ידי שתי קבוצות: GRIP, קונסורציום אירופי, ו-GISP-2, קבוצת אוניברסיטאות בארצות הברית. הקידוח של GRIP הגיע לסלע בעומק 3,029 מ' בשנת 1992, והקידוח של GISP-2 הגיע לסלע בעומק 3,053 מ' בשנה שלאחר מכן. הממצאים של שתי הליבות הוגבלו לכ-100,000 שנה של מידע אקלימי, ומכיוון שההשערה הייתה שהממצאים קשורים לטופוגרפיה של הסלע שבבסיס משטח הקרח באתרי הקידוח, נבחר אתר חדש במרחק 200 ק"מ צפונית ל-GRIP, ופרויקט חדש, NorthGRIP, הושק כקונסורציום בין-לאומי בהובלת דנמרק. הקידוחים החלו בשנת 1996. בשנת 1997 נוצר צורך לנטוש את החור הראשון בעומק 1,400 מ', והחלה קדיחתו של חור חדש בשנת 1999. קידוח זה הגיע לעומק של 3,085 מ' בשנת 2003. הקידוח לא הגיע לסלע אלא הסתיים בנהר תת-קרחוני. הליבה סיפקה נתונים אקלימיים ממועד שלפני 123,000 שנה ואילך, נתונים שכיסו חלק מהתקופה הבין-קרחונית האחרונה. בפרויקט הבא, North Greenland Eemian (NEEM), בשנת 2010, הוצאה ליבה מעומק 2,537 מ' מאתר צפוני יותר, וכך הורחב תיעוד האקלים עד 128,500 שנה לפני זמננו; אחרי NEEM הגיע EastGRIP, שהחל בשנת 2015 במזרח גרינלנד וצפוי להסתיים בשנת 2020.
תולדות חקר ליבות הקרח > ליבות לא קוטביות

ליבות קרח נקדחו גם במקומות המרוחקים מהקטבים, בעיקר בהימלאיה ובאנדים. חלק מליבות אלה מתוארכות לתקופת הקרחונים האחרונה, אך הן חשובות יותר כתיעוד של אירועי אל-ניניו ושל עונות המונסון בדרום אסיה. נקדחו ליבות גם בהר קילימנג'רו, בהרי האלפים ובאינדונזיה, ניו זילנד, איסלנד, סקנדינביה, קנדה וארצות הברית.
תוכניות עתידיות

IPICS (שותפויות בין-לאומיות במדעי ליבת הקרח) ייצרה סדרה של טיוטות מחקר המתארות אתגרים עתידיים ויעדים מדעיים עבור קהילת מדע ליבת הקרח. אלה כוללים תוכניות לשם:
אחזור ליבות קרח שתיארוכיהן מגיעים עד 1.2 מיליון שנה לפני זמננו, על מנת להשיג איטרציות מרובות של תיעוד ליבת קרח של מחזורי אקלים שאורכם 40,000 שנה, שידוע שהתקיימו באותה תקופה. ליבות נוכחיות מגיעות עד 800,000 שנה לפני זמננו ומציגות מחזורים של 100,000 שנה.
שיפור כרונולוגיות של ליבות קרח, כולל חיבור כרונולוגיות של מספר ליבות (כמו שיטת התיארוך הנהוגה בדנדרוכרונולוגיה).
זיהוי ממצאים נוספים מליבות קרח, למשל קרח ים, ממצאי ביולוגיה ימית או שריפות יער.
קידוח ליבות נוספות כדי לספק נתונים ברזולוציה גבוהה לטווח של 2,000 השנים האחרונות, לשימוש כקלט עבור מידול אקלים מפורט.
זיהוי נוזל קידוחים משופר.
שיפור היכולת להתמודד עם קרח שביר, בעת קידוח, הובלה ואחסון.
מציאת דרך לטפל בליבות שבהן קיים לחץ מים על הסלע.
יצירת מקדחה קלה סטנדרטית המסוגלת לקדוח חורים רטובים ויבשים ומסוגלת להגיע עד לעומק 1,000 מ'.
שיפור הטיפול בליבה כדי למקסם את המידע שניתן להשיג מכל ליבה.
מעיין אברהם אבינו

| --- | --- |
פתח מעיין אברהם אבינו
פתח מעיין אברהם אבינו
 שם נוסף:  עין ג´דידה
 מיקום המעיין
 מחוז:  יהודה
 אזור:  חברון
 קואורדינטות:  31°32′00″N 35°05′42″E﻿ / ﻿31.533333°N 35.095°E﻿ / 31.533333; 35.095
 גובה:  7 מטר
 נתוני המעיין
 סוג זרימה:  מעיין איתן
 סוג נביעה:  מעיין שכבה
 גישה למעיין
 נגישות לציבור:  פתוח
 דרך גישה:  מול המחנה הצבאי ברחוב דוד המלך, פונים דרומה מימין לבית הקברות הערבי, כ-100 מטר.
  (למפת הר חברון מוגדלת) מעיין אברהם אבינו(למפת הר חברון רגילה) מעיין אברהם אבינו(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין אברהם אבינו(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין אברהם אבינו
מעיין אברהם אבינו הוא מעיין שכבה עמוק, בגובה 7 מטר, בתחומי היישוב היהודי בחברון.
לפי ממצאים ארכאולוגיים, המעיין מתוארך לתקופת האבות[דרוש מקור], ומכאן שמו.
המעיין נמצא לרגלי תל חברון, והוא נכלל ב"שביל חברון המקראית".
המעיין סבל מהתנכלויות הכוללות מחיקה של שילוט המוביל אליו, וריסוס כתובות גרפיטי פוליטיות.
באוקטובר 2017, בעת שרחצו שם שני ילדים, זרק מחבל סלע על ראשו של אחד מהם. הילד פונה מהמקום לבית החולים, ובתגובה החליט היישוב היהודי במקום לפתח את המעיין, הציב שלטים והקים במקום פרגולה שנהרסה על ידי הצבא בנימוק שהבנייה לא אושרה.
סמוך למעיין יש עמדה של חיילי צה"ל.
ראו גם

מעיין שרה
לקריאה נוספת

אל המעיין: כל החלומות מתגשמים בספר אחד - מאת משה קוסטה, בערך: מעיין אברהם אבינו, בהוצאת ספריית בית אל, 2008.
הערות שוליים

↑  מעין אברהם אבינו, באתר www.syt.co.il
1 2 3  כתובות רוססו במעיין 'אברהם אבינו' בחברון, באתר ערוץ 7, 15 בדצמבר 2011
↑  ""חבר צעק, זרקו עליך אבן": בן ה-12 שנפצע מסלע שהשליך מחבל מספר • צפו". חרדים10. 2017-10-23. נבדק ב-2017-10-29.
משפכניים

| משפכניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישנים
סדרה:: עכבישאים
תת־סדרה:: אופיסתותלה
משפחה:: משפכניים
סוגים
 כ-70 סוגים
שם מדעי
 Agelenidae ‏קוך, 1837
תחום תפוצה


משפכניים או עכבישי עשב (שם מדעי: Agelenidae) היא משפחה של עכבישאים הנפוצה בכל העולם ובה כ-70 סוגים וכ-1,200 מינים. למינים אלה יש כליצרות עם ארס אך ברב המקרים הוא אינו קטלני לבני אדם. היוצא מן הכלל הוא המין Eratigena agrestis (באנגלית: Hobo Spider) שנשיכתו יכולה לגרום לתסמינים קשים ולמוות של רקמות.
אורכם של המשפכניים נע בין ארבעה מ"מ לעשרה ס"מ. הם בעלי רגליים שעירות וראשים גדולים עם שמונה עיניים וגבות צבעוניים או מנומרים מעט. אלו גם מינים מהירים, כשהעכביש Eratigena atrica נחשב בעבר למהיר שבעכבישים ויכול לנוע במהירות של 1.73 קמ"ש. עם זאת, מצאו מחקרים אחרים עוד כמה עכבישים שנעו במהירות זו.
את קוריהם הם בונים בצורת משפך, ולעיתים מבלבלים בינם לבין המשפחות Dipluridae ומשפכנים אוסטרלים. הקורים בנויים בצורה של משפך שסביבו קורים עבים המוצמדים לקרקע וכשחרק נוגע בה העכביש יודע בדיוק איפה הוא וכך לנוע אליו במהירות. הקורים יכולים לתפוס גם מינים שמעופפים ונתקלים בהם.
מצב טיסה

הגדרת מצב טיסה באייפון
מצב טיסה (באנגלית: Airplane mode או Offline mode) הוא הגדרה בטלפונים חכמים ומכשירים אלקטרוניים אחרים דוגמת מחשבים אישיים, מחשבי לוח, שעונים חכמים ואחרים, שנועד בעיקרו למצב בו המכשיר נמצא במטוס ועלול לשבש את המהלך התקין של הטיסה ללא מעבר למצב זה.
כשמצב הטיסה מופעל, הוא משהה את כל תעבורת הנתונים במכשיר, ובין היתר שיחות טלפון ונתונים סלולריים, Wi-Fi ובלוטות' במטרה למנוע הפרעות אלקטרומגנטיות למכשירים שבמטוס. עם זאת, ה-Wi-Fi והבלוטות' ניתנים להפעלה גם במהלך מצב טיסה על ידי אישור של המשתמש. ה-GPS עשוי להמשיך לפעול, מאחר שהוא לא משתמש בשידור גלי רדיו. ברוב המקרים המשתמש מתבקש להעביר את המכשיר למצב זה במהלך שהות במטוסים.
בהיעדר קליטת או פליטת נתונים, מצב טיסה מאריך את תוחלת החיים של הסוללה באמצעות הפחתת צריכת הסוללה במכשיר.
מצב חוקי ברחבי העולם

ארצות הברית ארצות הברית: בהערכה מחודשת ב-2013 פרסמה רשות התעופה הפדרלית (ה-FAA) המלצה על שימוש במכשירים אלקטרוניים באמצעות מצב טיסה – יש להשעות שיחות טלפון, בזמן שניתן להשתמש ב-Wi-Fi אם המפעיל הסלולרי מאפשר זאת. שידור לטווחים קצרים כגון בלוטות' מותר בכלי טיס שיכולים לאפשר זאת.
האיחוד האירופי האיחוד האירופי: ב-9 בדצמבר 2013 הסוכנות האירופית לבטיחות תעופה עדכנה את ההוראות שלה באשר למכשירים אלקטרוניים, ואישרה להשתמש בהם במהלך טיסות תוך שהם במצב טיסה
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין: עד ספטמבר 2017 כל המכשירים הסלולריים היו אסורים לשימוש גם במצב טיסה, אף שמכשירים אחרים היו מותרים בעת שיוט. ב-18 בספטמבר 2017 עדכנה רשות התעופה האזרחית של סין את הנהלים ואישרה לכל המכשירים להיות בשימוש בעת טיסה כל עוד הם במצב טיסה.
הודו הודו: ב-23 באפריל 2014 המינהל הכללי לתעופה אזרחית שינה את הכללים שאסרו על שימוש במכשירים אלקטרוניים ואפשר את השימוש בהם במהלך כל הטיסה.
הערות שוליים

↑  Press Release – FAA to Allow Airlines to Expand Use of Personal Electronics, רשות התעופה הפדרלית
↑    Jolyon Attwooll, ‏Regulator confirms tablets safe to use during take-off, The Telegraph, 9 December 2013
↑  Chinese air passengers could soon be allowed to use smartphones and tablets during flights, South China Morning Post, Sarah Zheng, 18 בספטמבר 2017
↑  DGCA allows in-flight use of mobile phones, tablets on flight mode, Indian Express, 23 באפריל 2014
נהנג

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סדרת צוללות 
 צי:  חיל הים האיראני 
 מידות
 אורך:  20 מ' 
 
נהנג (פרסית: نهنگ מילולית: לווייתן) היא סדרת צוללות קטנות מתוצרת איראן.
הנהנג היא אחד מן הפרויקטים הצבאיים היקרים ביותר בתולדות איראן. בתכנונה ובבנייתה היו מעורבים 220 חוקרים, והושקעו יותר מ-1.2 מיליון שעות של עבודה מדעית וייצור. נכנסה לשירות במרץ 2006.
מפרטי הצוללת לא פורסמו באופן רשמי. על פי הערכות מערביות אורכה 20 מטרים, רוחבה המרבי 3 מטרים ומסתה 350-400 טון. הצוללת מונעת באמצעות מנוע דיזל-חשמל.
הצוללת הבאה באותה סדרה היא הגדיר.
משאל העם במצרים (1956)

נאצר מצביע במשאל העם החוקתי ב-1956
משאל העם במצרים הוא משאל עם כפול שנערך במצרים ב-23 ביוני 1956. שני הנושאים היו קבלת חוקה חדשה וכן מועמדותו של גמאל עבד אל נאצר לתפקיד הנשיאות. נאצר היה המועמד היחיד. על פי הנתונים הרשמיים, שניהם התקבלו בכמעט 100% הסכמה.
רקע

לפני ההצבעה, נאצר ביסס את השלטונו במצרים. מצד אחד הדיח את נשיא מצרים מוחמד נגיב שהיה ממובילי מהפכת הקצינים החופשיים. מצד שני פתח במבצע מסיבי נגד האחים המוסלמים מתנגדי המשטר. כוחות אופוזיציה אחרים ניצבו בעבר על ידי עצרת השחרור, התנועה הפוליטית הרשמית של המדינה, שהוקמה על ידי מועצת הפיקוד המהפכנית, לאחר ביטול המפלגות הפוליטיות ב-1953. מטרתה של עצרת השחרור הייתה להשיג תמיכה המונית ברחבי המדינה במועצת הפיקוד המהפכנית (אנ'), אשר ב-1956 אורגנה מחדש למפלגת "האיחוד הלאומי" (אנ'). העיתונות גם תמכה במשאלי העם. מפלגת האיחוד הלאומי בחרה בוועדה חוקתית שתכתוב את החוקה החדשה, אם כי חבריה נבחרו על ידי נאצר עצמו. תורם עיקרי נוסף ללגיטימציה הגוברת של נאצר הייתה הכריזמה האישית שלו.
תוצאות

על פי נתוני ממשלה, שככל הנראה היו פיקטיביים, משאלי העם זכו לתמיכה גורפת על ידי ציבור הבוחרים. עם זאת, מלכתחילה התעוררות ספקות משמעותיים לגבי הגינותו ושקיפותו של משאל העם. בעיתונות העברית אף נכתב בלעג שנאצר "נבחר" עוד בטרם התקיימו הבחירות. זאת משום שבזמן המשאל נאצר כבר היה בשלטון. הוא הנחיל סביבה פוליטית נוקשה ביותר, בה דוכאו קולות האופוזיציה, ונעדרה כל תחרות פוליטית אמיתית. בנוסף, לא התקיימה עיתונאות חופשית ולממשלה הייתה שליטה מוחלטת בתקשורת. ואכן, מועמדתו של נאצר לנשיאות והצעת החוקה החדשה התקבלו לכאורה כמעט פה אחד. נאצר היה המועמד היחיד, והתמודד מטעם מפלגת השלטון החדשה, "האיחוד הלאומי". הוא השתמש בהצלחה בהצבעה כדי לקדם את עצמו כ"מגן הדמוקרטיה", אך בפועל ההצבעה נוצלה באופן סמכותני כדי לקדש את שלטונו.
| הצבעה | מצביעים | % |
| --- | --- | --- |
| בעד | 5,499,555 | 99.9% |
| נגד | 5,267 | 0.1% |
| סך הכל | 5,504,822 | 100% |
החוקה הציעה מספר שינויים משמעותיים. היא ביטלה את המלוכה והקימה את מצרים כרפובליקה נשיאותית, כחלק מהאומה הערבית, והכתירה את נאצר כנשיא. היא גם התוותה מערכת פוליטית חדשה במשטר חד-מפלגתי. כאשר האיחוד הסוציאליסטי הערבי בראשות נאצר הפך להיות הארגון הפוליטי החוקי היחיד. החוקה העניקה לנאצר סמכויות נרחבות, כולל היכולת למנות ולפטר פקידי ממשל ולפזר את הפרלמנט בהתאם לראות עיניו. בנוסף, חוקת 1956 נועדה לטפל בנושאים חברתיים וכלכליים. היא קראה לרפורמת קרקעות, במטרה לחלק מחדש קרקעות לאיכרים ולהפחית את כוחה של האליטה המסורתית בעלת הקרקעות. היא גם הציגה צעדים לקידום צדק חברתי, כגון שכר מינימום, שיפור בזכויות העובדים והלאמה של תעשיות מפתח. החוקה נשארה בתוקף עד מותו של נאצר ב-1970, אם כי בוצעו בה תיקונים שלאחר מכן במהלך כהונתו.
| הצבעה | מצביעים | % |
| --- | --- | --- |
| בעד | 5,488,255 | 99.82% |
| נגד | 10,016 | 0.18% |
| סך הכל | 5,498,271 | 100% |
ב-1971 אושרה חוקה מצרית חדשה (אנ'), שהחליפה את זו מ-1956, והוחלפה גם היא בשנת 2014.
הערות שוליים

↑  ר. מוצרי, עבדול נאצר נבחר לנשיא, עיתון "הארץ", ‏19 ביוני 1956
↑  ל. לביא, חוקות מצרים הקודמות: מאוריינטציה אירופית לאוריינטציה אסלאמית, ממרי, ‏4 בדצמבר 2012
↑  זמן קצר לאחר מכן הלאים נאצר את "חברת תעלת סואץ", במה שהביא לפרוץ משבר סיני ולפרוץ מלחמת סיני
משפך מפריד

סכמה של משפך מפריד
משפך מפריד הוא כלי מעבדה המשמש למיצוי ולהפרדה של שכבות של נוזלים שונים זה מזה במהלך סינתזה כימית. המשפך המפריד בנוי בדרך כלל כחרוט, בעל פתח כניסה עליון רחב ופתח יציאה תחתון צר ובעל ברז. לרוב משמש המשפך המפריד להפרדה בין ממס אורגני א-פרוטי, כגון אתר, לממס פרוטי, כגון מים. עקב הפרש בצפיפויות של החומרים, מרבית הממסים האורגנים צפים בשכבה נפרדת מעל פני הפזה המימית ובכך מאפשרים הפרדה פשוטה בין השתיים על ידי ריקון איטי של המשפך מצידו התחתון, עד ההגעה לגבול שבין הפאזות השונות.
ראו גם

משפך ביכנר
נבחרת אורוגוואי בכדורגל חופים

הנבחרת הלאומית של אורוגוואי בכדורגל חופים מייצגת את אורוגוואי בתחרויות כדורגל חופים בינלאומיות ונמצאת בפיקוחה של התאחדות הכדורגל האורוגוואית.
הסגל הנוכחי

סגל נכון לאליפות העולם בכדורגל חופים 2019
מאמן: אורוגוואי מיגל אגירה זבאלה
שיא תחרותי > מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים (CONMEBOL)

לא כולל את החיבור לפדרציית CONCACAF בשנים 2005 ו-2007
| מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שנה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> סיבוב | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> משחקים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות בהארכה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות בפנדלים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> הפסדים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שערי זכות | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שערי חובה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> הפרש שערים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברזיל 2006 | - | 7 | 1 | 2 | 1 | 3 | 23 | 32 | 9- | 9 |
| ארגנטינה 2008 | - | 3 | 1 | 0 | 0 | 2 | 11 | 17 | 6- | 3 |
| אורוגוואי 2009 | - | 5 | 3 | 0 | 0 | 2 | 22 | 21 | 1+ | 9 |
| ברזיל 2011 | - | 3 | 1 | 0 | 0 | 2 | 14 | 10 | 4+ | 3 |
| ארגנטינה 2013 | - | 3 | 0 | 1 | 0 | 2 | 9 | 13 | 4- | 2 |
| אקוודור 2015 | - | 6 | 4 | 0 | 0 | 2 | 25 | 25 | 0 | 12 |
| פרגוואי 2017 | - | 6 | 2 | 0 | 0 | 4 | 27 | 29 | 2- | 6 |
| ברזיל 2019 | סגנית | 6 | 4 | 0 | 0 | 2 | 19 | 27 | 8- | 12 |
| סך הכל | 7/7 | 39 | 16 | 3 | 1 | 19 | 150 | 174 | 24- | 56 |
הישגים

גביע העולם בכדורגל חופים
סגנית (3): 1996, 1997, 2006
קופה אמריקה
מקום שלישי (1): 2018
מונדיאליטו
מקום שלישי (1): 1999
קופה לטינה
אלופה (1): 2011
מצב מטסטבילי

ערך זה עוסק במערכות פיזיקליות או כימיות. אם התכוונתם למצבים יציבים למחצה במעגלים אלקטרוניים דיגיטליים, ראו .
בתרמודינמיקה, מצב מטסטבילי או מצב יציב למחצה הוא מצב במערכת תרמודינמית בעל זמן מחצית חיים קצר מאוד ביחס למצבים אחרים, יציבים, במערכת. האנרגיה של מצב מטסטבילי היא מינימום מקומי אך לא מינימום מוחלט של המערכת.
בדוגמה יומיומית, מצב מטאסטבילי דומה לערמה לא יציבה של חפצים: הערמה עלולה ליפול עקב כל מגע קל, או סתם ליפול מעצמה. כאשר החפצים בערימה האנרגיה גבוהה מאוד אך היא במינימום מקומי, כי אפשר לנדנד אותה בעדינות רבה והיא תישאר עומדת. כאשר כל החפצים נפלו לרצפה הם במצב יציב, כי האנרגיה שלהם במצב הנמוך ביותר במערכת.
דוגמה קלאסית למצב תרמודינמי מטאסטבילי היא קירור-על: כאשר מקררים מים מזוקקים במקפיא הם יכולים להתקרר הרבה מעבר לטמפרטורת הקיפאון, אך כל מגע קל מקפיא את המים באופן מיידי.
בתורת הקוונטים

בתורת הקוונטים מצבי האנרגיה הם בדידים, כלומר אנרגיה של חלקיק יכולה להיות אחת מסדרה של ערכים. המצב בעל האנרגיה הנמוכה ביותר נקרא מצב היסוד של המערכת, שאליו היא תגיע לאחר זמן מספיק ארוך. לשאר המצבים יש זמני חיים שונים.
בתורת הקוונטים > פליטה רדיואקטיבית

גרעין של אטום רדיואקטיבי נמצא במצב מטאסטבילי: זמן מחצית החיים שלו ארוך מספיק כדי להתקיים כחומר בפני עצמו, אך בהדרגה הגרעינים מתפרקים למצבים יציבים יותר. בפליטה רדיואקטיבית סך האנרגיה של התוצרים נמוכה יותר מהאנרגיה של הגרעין המקורי. לעיתים המצב החדש הוא גם מטסטבילי והגרעין מתפרק בשרשרת תגובות, שבסופה מתקבל המצב היציב בעל האנרגיה הנמוכה ביותר.
בתורת הקוונטים > היפוך אוכלוסייה

היפוך אוכלוסייה הוא מצב תרמודינמי שבו מרבית האטומים במערכת הם במצב קוונטי מטסטבילי בעל אנרגיה גבוהה. מצב זה הכרחי למשל כדי ליצור לייזר. כדי להגיע למצב היפוך משתמשים ברמה מטסטבילית עם זמן חיים קצר בהרבה מהרמה המבוקשת, ועם אנרגיה גבוהה יותר מהרמה הגבוהה המבוקשת (פעולה הנקראת שאיבה קוונטית). האלקטרונים נופלים מהר מאוד מהרמה היותר גבוהה לרמה המבוקשת, ונשארים בה מספיק זמן ליצירת פליטה מאולצת.
משאל העם בטורקיה (2017)

משאל העם בטורקיה הוא משאל עם שנערך ב-16 באפריל 2017 בטורקיה, ובו נשאלו התושבים האם לאשר או לדחות שמונה עשרה הצעות לתיקונים בחוקת טורקיה, אשר גובשו על ידי מפלגת הצדק והפיתוח בהנהגת רג'פ טאיפ ארדואן ומפלגת התנועה הלאומית.
התיקונים העיקריים נועדו לבטל את תפקיד ראש ממשלת טורקיה, להחליף את המשטר הפרלמנטרי במשטר נשיאותי ולהגדיל את מספר חברי הפרלמנט הטורקי מ-550 ל-600. אלה אושרו ברוב דחוק.
תוצאות המשאל

סקרי דעת קהל שפורסמו בחצי השנה שלפני המשאל הצביעו על תנודתיות, ללא הכרעה חד משמעית (ראו תרשים להלן).
בסופו של דבר התקבלו הצעות התיקון ברוב של 51.41% (מול 48.59% מתנגדים). בעקבות התוצאה הצמודה הודיעה מפלגת העם הרפובליקאית כי תדרוש לספור מחדש עד 37% מהקולות בשל "מעשים בלתי חוקיים" שנעשו לטענתה כדי לסייע לתומכי התיקונים לנצח. גם מפלגת העמים הדמוקרטית הודיעה כי תערער לוועדת הבחירות המרכזית על אי-סדרים לכאורה בהליך.
| אפשרות בחירה | אפשרות בחירה | הצבעות | אחוזים |
| --- | --- | --- | --- |
|  | כן | 25,156,860 | 51.41% |
|  | לא | 23,777,014 | 48.59% |

| קולות תקפים | קולות תקפים | 48,933,874 | 98.26% |
| קולות פסולים או פתקים לבנים | קולות פסולים או פתקים לבנים | 865,046 | 1.74% |

| סך הקולות | סך הקולות | 49,798,920 | 85.32% |
| בעלי זכות הצבעה | בעלי זכות הצבעה | 58,366,647 | 100% |
| מפה:      כן (Evet)      לא (Hayır) | מפה:      כן (Evet)      לא (Hayır) |  |  |

מקור:
הערות שוליים

↑  סוכנות אנאדולו, באתר aa.com.tr (ב־)
תוצאות סקרים שנערכו בטורקיה בין אוקטובר 2016 לאפריל 2017
מעיין אלרואי

| --- | --- |
מעיין אלרואי מבט מזרחה. ברקע ניתן להבחין בבתים הראשונים של שכונת אלרואי
מעיין אלרואי מבט מזרחה. ברקע ניתן להבחין בבתים הראשונים של שכונת אלרואי
 שם נוסף:  מעיין זאב
 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  מחוז חיפה
 אזור:  מחוז חיפה 
 קואורדינטות:  32°42′48″N 35°06′08″E﻿ / ﻿32.713333°N 35.10225°E﻿ / 32.713333; 35.10225
 גובה:  18 מטרים
 נתוני המעיין
 אגן ניקוז:  נחל קישון
 גישה למעיין
 נגישות לציבור:  פתוח לציבור
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) מעיין אלרואי(למפת הגליל המערבי רגילה) מעיין אלרואי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין אלרואי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין אלרואי
 
פלג המעיין עובר מתחת לגשר מסילת רכבת העמק ויוצר בריכה קטנה עם גישה נוחה
מעיין אלרואי הוא מעיין קטן הנובע בסמוך לקטע מקורי של מסילת רכבת העמק ולבתים הראשונים של השכונה אלרואי, השייכת לקריית טבעון.
היסטוריה

המעיין שימש בין השנים 1952-1936 כמקור מי השתייה של היישוב אלרואי.
המעיין נובע לתוך בריכה מלאכותית, שנחפרה בשנות ה-60 ביוזמתו של זאב שורקי, יליד המושבה אלרואי, ואשר שמשה כמקור להשקיית פרדס הלימונים שגדל בחלקה הסמוכה של משפחתו.
מימי המעיין נובעים כל ימות השנה וזורמים אל אפיק נחל קישון הסמוך, המרוחק כ-120 מטר מערבה לנביעה לכוון הר הכרמל.
לאחרונה שוקם המעיין, הודות למאמצי הקרן הקיימת לישראל, רשות נחל הקישון והמועצה המקומית קריית טבעון וסביבו פותח פארק הכולל את סביבת המעיין, הבריכה ושביל הליכה החוצה את פלג המעיין ומגיע לנקודת מנוחה ותצפית על נחל קישון. במימי המעיין ובסביבתו מתפתחים מיני בעלי חיים וצמחי נחלים ייחודיים, כגון: צב ביצה מצוי, תות לבן, דולב מזרחי, צפצפה מכסיפה, פטל קדוש ועוד.
במשך השנים השתלט על מי הבריכה הצמח "אלף-העלה המימי", המשמש כצמח אקווריום, שהושלך לבריכה יחד עם דגי זהב. ההשתלטות שיבשה את המערכת האקולוגית של הנחל וסיכנה את הצומח הטבעי. בקיץ 2012, נעשה מבצע לסילוק הצמח ממי הבריכה.
תוואי רכבת העמק עבר בסמוך מאוד למעיין, על פני הגשר המשמש כיום את דרך העפר למעיין. כ־650 מ' מזרחית למעיין מצויה תחנת אלרואי, תחנה משופצת של רכבת העמק ובה תצוגת קרונות שונים של רכבת ישראל.
תמונות

המעיין על רקע הכרמל
עץ אקליפטוס גדל על גדות המעיין
זרימת מימי המעיין אל עבר הקישון
תוואי רכבת העמק בסמוך למעיין
ראו גם

פארק העמקים
נחל קישון
שביל נחל קישון
הערות שוליים

↑  עדי חשמונאי, הצמח שהושלך מהאקווריום כמעט השתלט על הקישון, באתר nrg‏, 1 באוגוסט 2012
משאל העם בצ'ילה (1988)

טופס ההצבעה במשאל
מודעה של המתנגדים לפינושה
חגיגות בסנטיאגו לאחר היוודע תוצאות המשאל
במשאל העם שנערך בצ'ילה ב-1988 נשאלו אזרחי צ'ילה האם הם תומכים בהמשך שלטונו של אוגוסטו פינושה לשמונה שנים נוספות. 56% מהמשתתפים הצביעו "לא", והביאו בכך לקיצן של 16 שנות דיקטטורה צבאית במדינה.
רקע

ב-11 בספטמבר 1973 הודח נשיא צ'ילה, סלוודור איינדה, בהפיכה צבאית. ארבעת הקצינים שהנהיגו את ההפיכה כוננו חונטה שבראשה אוגוסטו פינושה, שהיה לנשיא החדש. הארבעה סיכמו ביניהם על רוטציה בתפקיד הנשיא, אך הסכם זה לא יצא אל הפועל, לאחר שפינושה ביסס את עצמו כמנהיג היחיד, והחונטה שימשה למעשה כרשות מחוקקת. החונטה ביטלה את המפלגות, והחלה במסע רדיפה נגד מתנגדים פוליטיים, שנעצרו, עונו, הועלמו או הוצאו להורג.
ב-5 בינואר 1978 ערך פינושה משאל עם שנוי במחלוקת, בו ענו התושבים על השאלה "לנוכח התוקפנות הבינלאומית כנגד מולדתנו, אני תומך/תומכת בנשיא פינושה בפעולתו להגנה על כבודה של צ'ילה ומאשר מחדש את הלגיטימיות של שליט הרפובליקה על מנת שיוביל בצורה הקיצונית ביותר את תהליך מיסודה של הארץ". כ-79% מהנשאלים השיבו בחיוב על השאלה. ב-11 בספטמבר 1980 נערך משאל עם נוסף, אף הוא שנוי במחלוקת, שבו תמכו 67% מהנשאלים בכינונה של חוקה חדשה, שאישרה את מעמדו של פינושה כנשיא ושל החונטה כרשות מחוקקת, למשך שמונה שנים שהוגדרו כ"תקופת מעבר". בסיומה של תקופה זו, נקבע, יציעו מפקדי הצבא מועמד שמועמדותו תאושר במשאל עם נוסף.
ב-30 באוגוסט 1988 בחרו מפקדי הצבא במועמדם - אוגוסטו פינושה. ב-5 בספטמבר, לקראת המשאל, הותרה פעילות פוליטית.
משאל העם

בהתאם לחוקת 1980, נערך משאל העם ב-5 באוקטובר 1988. האזרחים יכלו לבחור בין שתי אפשרויות:
כן. המועמד המוצע מאושר. פינושה ייכנס לתפקידו ב-11 במרץ 1989 ויכהן 8 שנים נוספות. בחירות לקונגרס ייערכו 9 חודשים לאחר השבעתו. החונטה הצבאית תמשיך לשמש כרשות המחוקקת עד שהקונגרס הנבחר יושבע, ב-11 במרץ 1990.
לא. המועמד המוצע נדחה. פינושה והחונטה ימשיכו בתפקידם לשנה נוספת. בחירות לנשיאות ולפרלמנט ייערכו 3 חודשים לפני תום כהונתו של פינושה, והנשיא והקונגרס ייכנסו לתפקידם ב-11 במרץ 1990.
תוצאות משאל העם

|  | מספר המצביעים | אחוז |
| --- | --- | --- |
| כן | 3,119,110 | 44.01% |
| לא | 3,967,569 | 55.99% |
| סך הכל | 7,086,679 | 100.00% |
| קולות פסולים | 94,594 |  |
| פתקים לבנים | 70,660 |  |
| מספר הקולות הכללי | 7,251,933 |  |
השלכות

פינושה שקל בתחילה להמשיך ולהחזיק בשלטון חרף התוצאות, אך לאחר שהצבא סירב לגבותו, נסוג וקיבל את תוצאות המשאל. כחלק מההכנות לחזרה למשטר הדמוקרטי, נדרשו שינויים רבים בחוקה, והם נוסחו בעצה אחת עם האופוזיציה. ב-31 ביולי 1989 נערך משאל עם שבו אישרו כ-91% מהאזרחים את החוקה החדשה. ב-14 בדצמבר נערכו הבחירות הראשונות במדינה מאז 1970, וב-11 במרץ הושבע פטריסיו איילווין לנשיא, לאחר שזכה ב-55% מקולות הבוחרים.
מרייט גארנר

אטי ר. גארנר הול הם מעונות הנשים בסאות'ווסט טקסס ג'וניור קולג' ביובלדי, על שם אשתו של סגן הנשיא לשעבר של ארצות הברית ג'ון נאנס גארנר.
מרייט אליזבת "אטי" ריינר גארנר (באנגלית: Mariette Elizabeth "Ettie" Rheiner Garner;‏ 17 ביולי 1869 – 17 באוגוסט 1948) הייתה אשתו של ג'ון נאנס גארנר, סגן הנשיא ה-32 של ארצות הברית, ולפיכך הגברת השנייה של ארצות הברית בין השנים 1933 ל-1941.
ביוגרפיה

מרייט אליזבת "אטי" ריינר גארנר נולדה ב-17 ביולי 1869 בסבינאל, טקסס, לג'ון פיטר ריינר, מהגר שווייצרי שהפך לחוואי בטקסס, ולאשתו הראשונה, מרי אליזבת ווטסון.
ב-1893, למרות שנשים בטקסס לא יכלו להצביע באותה עת, התמודדה מרייט ריינר לשופטת מחוז יובלדי. היא הובסה על ידי השופט המכהן, ג'ון נאנס גארנר. שנתיים לאחר מכן, ב-25 בנובמבר 1895, היא נישאה לגארנר בסאבינאל, טקסס. נולד להם ילד אחד, בן, טולי צ'ארלס גארנר (1896–1968). בראיון ב-1940, היא הכחישה שהתמודדה נגד גארנר.
בתקופת כהונתו של בעלה בבית הנבחרים האמריקאי, בין השנים 1903–1933, אטי גארנר שימשה כמזכירתו הפרטית. בשנת 1932 רץ בעלה בבחירות לנשיאות לצידו של פרנקלין דלאנו רוזוולט, ונבחר לסגן נשיא ארצות הברית, מה שהפך אותה לגברת השנייה של ארצות הברית, תפקיד אותו מילאה עד 1941.
היא סבלה ממחלת פרקינסון מ-1942 עד 1948, נכנסה לתרדמת של יומיים ומתה ביובלדי, טקסס, ב-17 באוגוסט 1948, חודש לאחר יום הולדתה ה-79.
הערות שוליים

↑  Mariette Rheiner Garner
1 2 3 4  "Our Campaigns - Candidate - Marietta Elizabeth Rheiner "Ettie" Garner". www.ourcampaigns.com. נבדק ב-2020-04-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010143065  NARA: 10602005  VIAF: 149347340   WorldCat (עם VIAF): 149347340