stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בארבו שטירביי, שליט ולאכיה
הערות שוליים

↑  S.Pavlowich
↑  N.Iorga
↑  באתר הגנאלוגי geni
↑  N.Iorga ע' 10
↑  N.Iorga ע' 15
↑  I.Apostolache
↑  N.Iorga ע' 18
↑  Ion Stănel 2009 ע'191
↑  2009 I.Apostolache
↑  Constantin C.Giurescu Istoria Bucureștilor, Editura Vremea, Bucuresti 2009 עמ'265
↑  גשר מוגושואיה הוא קאליה ויקטוריאי של ימינו
↑  I.Apostolache 2009
↑  כדברי מירצ'ה קונסטנטינסקו
↑  C.Giurescu 2009 עמ' 298
1 2  Corneliu Șenchea
↑  C.Giurescu 2009 עמ' 612
↑  C.Giurescu 2009 עמ' 545
↑  2009 C.Giurescu עמ' 294
↑  רשימת אבירי המסדרים הרוסיים עד 1849, חלק א, סנקט פטרבורג 1850
↑  N.Iorga ע' 19
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008225388605171  PLWABN: 9810605280505606  GND: 121096211  ISNI: 0000 0000 2686 4721  LCCN: n82110585  VIAF: 42685638   WorldCat (עם VIAF): 42685638 
בארבו שטירביי, בליתוגרפיה מאת יוזף קריהוּּבר, 1845
ארמון שטירבי ביישוב בופטיה על יד בוקרשט. בנייתו החלה בשנת 1850 והושלמה על ידי בנו אלכסנדרו בשנת 1863
ניקולא מלבראנש

| --- | --- |

 לידה:  6 באוגוסט 1638 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  13 באוקטובר 1715 (בגיל 77) פריז, ממלכת צרפת 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 מקום לימודים:  סורבון, Collège de la Marche 
 מנחה לדוקטורט:  גוטפריד וילהלם לייבניץ 
 מונחה לדוקטורט:  יאקוב ברנולי, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 זרם:  אוקזיונליזם 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף, תאולוג, סופר, איש חינוך 
 מדינה:  צרפת 
 יצירות ידועות:  Search after Truth, Treatise on nature and grace, Entretiens sur la metaphysique et sur la religion 
 
ניקולא מלבראנש (בצרפתית: Nicolas Malebranche‏; 6 באוגוסט 1638 - 13 באוקטובר 1715) היה איש כנסייה (ממסדר האוראטוריאנים) ופילוסוף צרפתי שהושפע מהתורה הקארטזית. הוא מאבות האוקזיונליזם (תורת ההזדמנות).
ביוגרפיה

מלבראנש נולד בפריז. אביו היה משריו של לואי השלושה עשר מלך צרפת, ואמו הייתה אחותו של המשנה למלך צרפת החדשה (קנדה של היום). מלבראנש היה הצעיר מבין ילדיהם הרבים.
הוא סבל מחוליים רבים, ובכללם עמוד שדרה מעוות וחולשה של הריאות. את חינוכו קיבל בבית בגלל מצב בריאותו הרעוע. בגיל שש עשרה החל ללמוד פילוסופיה בקולז' דה לה מרשה (אנ') ואחר כך למד תאולוגיה בקולז' דה סורבון (שני הקולז'ים היו חלק מאוניברסיטת פריז). בשנת 1660 עזב את האוניברסיטה והצטרף למסדר האוראטורי שחבריו אינם כבולים לנדרים כלשהם. הוא הקדיש עצמו ללימוד היסטוריה כנסייתית, בלשנות, כתבי הקודש וכתבי אוגוסטינוס. ב-14 בספטמבר 1664 הוסמך מלבראנש לכמורה.
באותה שנה נפל לידיו החיבור "מסכת על האדם" (Traité de l'homme) שהוצא מעזבונו של דקארט. הדברים שמצא בחיבור זה שבו את ליבו, ומאז ואילך הקדיש את עצמו לפילוסופיה. לאחר עשר שנים שבהן למד את כתבי דקארט, פרסם את עבודתו שלו "חקירת האמת" (Recherche de la vérité). חיבור זה ואלו שבאו אחריו עוררו הדים רבים ומחלוקות רבות לא פחות.
מלבראנש (ובמקביל ובנפרד ארנולד חלינקס) ניסה להתמודד עם הבעיה הפסיכו-פיזית שהותיר אחריו דקארט, בדבר הקשר שבין עולם הרוח לעולם החומר. מלבראנש שלל את פתרונו של דקארט, שמצא כביכול חיבור בין העולמות. לפי מלבראנש, כל גוף חומרי באשר הוא מוגבל במרחב-זמן ונקשר רק עם גופים חומריים. ובהתאמה, כל עצם רוחני באשר הוא מוגבל לפעולה בעולם הרוחני. אין חיבור בין שני העולמות ללא האל. אלוהים, שאינו מוגבל לעולם החומרי או הרוחני, הוא המחבר ביניהם. כל פעולה בודדת בעולם החומרי היא הזדמנות עבור האל ליצור חיבור בין העולמות ולגרום לפעולה מקבילה בעולם הרוחני. וכך גם להפך. אלוהים הוא שאחראי על ההרמוניה ביקום, ומשום טובו הוא יפעל תמיד, בכל פעולה בודדת, לחיבור בין העולמות (חיבור הנראה לנו כתהליך של סיבה ותוצאה החוצה את שני העולמות). פתרונו של מלבראנש לבעיה הפסיכום-פיזית (המקביל לפתרונו של ארנולד חלינקס) נקרא תורת ההזדמנות או האוקאזיונליזם.
כמו רוב המטאפיזיקאים של המאה ה-17, מלבראנש עסק גם במתמטיקה ובמדעי הטבע. בשנת 1699 הוא התקבל כחבר של כבוד באקדמיה למדעים של צרפת.
מלבראנש הואשם בפנתאיזם על ידי מלומדים שזיהו דמיון בין כתביו לאלה של ברוך שפינוזה. אולם הוא הכחיש זאת בתוקף וטען כי דעותיו היו ונותרו נאמנות לנצרות הקתולית.
מלבראנש בילה את חייו בתא שלו במנזר ושם כתב את ספריו. שמו נישא למרחקים, וכל משכיל אירופאי שביקר בפריז הגיע לבקרו במנזר. הוא מת בפריז ב-1715 לאחר ויכוח פילוסופי חריף ונרגש עם ג'ורג' ברקלי, שבא לבקרו במנזר.
Pulse

Pulse או P·U·L·S·E הוא אלבום הופעה של להקת הרוק המתקדם הבריטית פינק פלויד. האלבום הוקלט במהלך מסע ההופעות לקידום האלבום The Division Bell באירופה, ממרץ עד אוקטובר בשנת 1994. האלבום כולל גרסה מלאה בהופעה חיה של אלבום המופת The Dark Side of the Moon, וקטעים מתוך אלבומים נוספים של הלהקה, כאשר הבולט מהם הוא ״The Division Bell״. האלבום כלל ספרון שכלל תמונות מכל מסע ההופעות. האלבום הגיע למקום ראשון במצעדי The Billboard 200 ביוני, 1995. האלבום הוכתר כאלבום זהב, פלטינה ופלטינה כפולה בסוף חודש יולי, 1995. הגרסאות הראשונות של האלבום כללו מנורת LED קטנה בצד שהייתה אמורה להבהב למשך 18 חודשים, בקצב פעימות הלב המופיע בשיר "Speak to Me" מתוך The Dark Side of the Moon.
מסע ההופעות מומן על ידי חברת פולקסווגן.
משתתפים > פינק פלויד

דייוויד גילמור - זמרה, גיטרה מובילה, גיטרה אקוסטית, גיטרת פלדה הוואית
ניק מייסון - תופים, כלי הקשה
ריצ'רד רייט - קלידים, סינתיסייזר, קולות רקע, זמרה
משתתפים > משתתפים נוספים

גיא פראט - בס, קולות רקע, זמרה
ג'ון קרין - קלידים, קולות רקע, זמרה
סאם בראון - קולות רקע, זמרה
דורגה מקברום - קולות רקע, זמרה
קלאודיה פונטיין - קולות רקע, זמרה
טים רנוויק - גיטרת קצב, קולות רקע
דיק פרי - סקסופון
גארי וואליס - כלי הקשה, תופים
משתתפים > הפקה

דאג סאקס - מאסטרינג
רון לוטר - מאסטרינג
עונת 2024 בגביע ליברטדורס

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  6 בפברואר 2024 – 30 בנובמבר 2024 (299 ימים)
 מספר משתתפות:   (מתוך 47 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:  בוטפוגו
 → 20232025 ←
 
עונת 2024 בגביע ליברטדורס (בספרדית: 2024 Copa CONMEBOL Libertadores) היא העונה ה-65 של גביע ליברטדורס, טורניר הכדורגל למועדונים הבכיר ביותר באמריקה הדרומית, המאורגנת על ידי CONMEBOL.
הקבוצה הזוכה תשחק בגביע העולם למועדונים 2025, ותעפיל ישירות לשלב הבתים של עונת 2025 בגביע ליברטדורס.
לוח זמנים

| שלב | הגרלה | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- |
| שלב ראשון | 19 בדצמבר 2023 | 8–6 בפברואר 2024 | 15–13 בפברואר 2024 |
| שלב שני | 19 בדצמבר 2023 | 22–20 בפברואר 2024 | 29–27 בפברואר 2024 |
| שלב שלישי | 19 בדצמבר 2023 | 7–5 במרץ 2024 | 14–12 במרץ 2024 |
| שלב הבתים | 18 במרץ 2024 | מחזור 1: 4–2 באפריל 2024   מחזור 2: 11–9 באפריל 2024   מחזור 3: 25–23 באפריל 2024   מחזור 4: 9–7 במאי 2024   מחזור 5: 16–14 במאי 2024   מחזור 6: 30–28 במאי 2024 | מחזור 1: 4–2 באפריל 2024   מחזור 2: 11–9 באפריל 2024   מחזור 3: 25–23 באפריל 2024   מחזור 4: 9–7 במאי 2024   מחזור 5: 16–14 במאי 2024   מחזור 6: 30–28 במאי 2024 |
| שמינית הגמר | 3 ביוני 2024 | 13-15 באוגוסט 2024 | 20-22 באוגוסט 2024 |
| רבע הגמר | 3 ביוני 2024 | 19–17 בספטמבר 2024 | 26–24 בספטמבר 2024 |
| חצי הגמר | 3 ביוני 2024 | 22-24 באוקטובר 2024 | 29-31 באוקטובר 2024 |
| גמר | 3 ביוני 2024 | 30 באוקטובר 2024 | 30 באוקטובר 2024 |
שלב המוקדמות

בשלבי המוקדמות, כל משחק נערך בשני סיבובים בשיטת בית-חוץ, המנצחת בסיכום שני המשחקים עולה לשלב הבא. שוויון בסיכום שני המשחקים יוכרע באמצעות דו-קרב בעיטות עונשין (ללא הארכה).
שלב המוקדמות מורכב כך:
שלב ראשון (6 קבוצות): שלושת המנצחות עולות לשלב השני ומצטרפות ל-13 הקבוצות שהעפילו ישירות לשלב זה.
שלב שני (16 קבוצות): שמונת המנצחות עולות לשלב השלישי.
שלב שלישי (8 קבוצות): ארבעת המנצחות עולות לשלב הבתים ומצטרפות ל-28 הקבוצות שהעפילו לשלב זה. ארבעת המפסידות מועברות לשלב הבתים בגביע סודאמריקנה.
שלב המוקדמות > שלב ראשון

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ונצואלה אקדמיה פוארטו קבייו | 3–3 (4–2 פ) | אורוגוואי דפנסור ספורטינג | 3–2 | 0–1 |
| בוליביה אאורורה | 2–1 | פרו מלגר | 1–0 | 1–1 |
| אקוודור אאוקס | 1–3 | פרגוואי נסיונל | 1–0 | 0–3 |
שלב המוקדמות > שלב שני

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קולומביה אגילס דוראדס | 0–0 (3–4 פ) | ברזיל רד בול ברגנטינו | 0–0 | 0–0 |
| פרגוואי נסיונל | 4–0 | קולומביה אתלטיקו נסיונל | 1–0 | 3–0 |
| בוליביה אולווייס רדי | 7–4 | פרו ספורטינג קריסטל | 6–1 | 1–3 |
| ארגנטינה גודוי קרוס | 0–1 | צ'ילה קולו-קולו | 0–1 | 0–0 |
| פרגוואי ספורטיבו טרינידנסה | 2–1 | אקוודור אל נסיונל | 1–1 | 1–0 |
| ונצואלה אקדמיה פוארטו קבייו | 0–4 | אורוגוואי נסיונל | 0–2 | 0–2 |
| ונצואלה פורטוגזה | 2–4 | צ'ילה פלסטינו | 1–2 | 1–2 |
| בוליביה אאורורה | 1–7 | ברזיל בוטפוגו | 1–1 | 0–6 |
שלב המוקדמות > שלב שלישי

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ברזיל בוטפוגו | 3–2 | ברזיל רד בול ברגנטינו | 2–1 | 1–1 |
| פרגוואי נסיונל | 3–3 (1–3 פ) | צ'ילה פלסטינו | 0–2 | 3–1 |
| בוליביה אולווייס רדי | 2–2 (4–5 פ) | אורוגוואי נסיונל | 0–1 | 1–2 |
| פרגוואי ספורטיבו טרינידנסה | 2–3 | צ'ילה קולו-קולו | 1–1 | 1–2 |
שלב הבתים > בית א'

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברזיל פלומיננסה | 6 | 4 | 2 | 0 | 9 | 5 | 4+ | 14 |
| צ'ילה קולו-קולו | 6 | 1 | 3 | 2 | 4 | 5 | 1- | 6 |
| פרגוואי סרו פורטניו | 6 | 1 | 3 | 2 | 4 | 5 | 1- | 6 |
| פרו אליאנסה לימה | 6 | 0 | 4 | 2 | 5 | 7 | 2- | 4 |
שלב הבתים > בית ב'

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברזיל סאו פאולו | 6 | 4 | 1 | 1 | 10 | 3 | 7+ | 13 |
| ארגנטינה טאז'רס | 6 | 4 | 1 | 1 | 10 | 6 | 4+ | 13 |
| צ'ילה ברצלונה ספורטינג קלוב | 6 | 1 | 3 | 2 | 6 | 9 | 3- | 6 |
| צ'ילה קוברסל | 6 | 0 | 1 | 5 | 3 | 11 | 8- | 1 |
שלב הבתים > בית ג'

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בוליביה דה סטרונגסט | 6 | 3 | 1 | 2 | 8 | 6 | 2+ | 10 |
| ברזיל גרמיו | 6 | 3 | 1 | 2 | 7 | 5 | 2+ | 10 |
| צ'ילה הואצ'יפטו | 6 | 2 | 2 | 2 | 7 | 9 | 2- | 8 |
| ארגנטינה אסטודיאנטס לה פלאטה | 6 | 1 | 2 | 3 | 7 | 9 | 2- | 5 |
שלב הבתים > בית ד'

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קולומביה ג'וניור ברנקייה | 6 | 2 | 4 | 0 | 7 | 3 | 4+ | 10 |
| ברזיל בוטפוגו | 6 | 3 | 1 | 2 | 7 | 6 | 1+ | 10 |
| אקוודור LDU קיטו | 6 | 2 | 1 | 3 | 6 | 6 | 0 | 7 |
| פרו אוניברסיטריו דה דפורטס | 6 | 1 | 2 | 3 | 5 | 9 | 4- | 5 |
שלב הבתים > בית ה'

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בוליביה בוליבאר | 6 | 4 | 1 | 1 | 13 | 9 | 4+ | 13 |
| ברזיל פלמנגו | 6 | 3 | 1 | 2 | 11 | 4 | 7+ | 10 |
| צ'ילה פלסטינו | 6 | 2 | 1 | 3 | 6 | 11 | 5- | 7 |
| קולומביה מיונאריוס | 6 | 0 | 3 | 3 | 6 | 12 | 6- | 3 |
שלב הבתים > בית ו'

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברזיל פלמיירס | 6 | 4 | 2 | 0 | 14 | 5 | 9+ | 14 |
| ארגנטינה סן לורנסו | 6 | 2 | 2 | 2 | 6 | 6 | 0 | 8 |
| אקוודור אינדפנדיינטה דה לה ואלה | 6 | 2 | 1 | 3 | 8 | 9 | 1- | 7 |
| אורוגוואי ליברפול | 6 | 1 | 1 | 4 | 6 | 14 | 8- | 4 |
שלב הבתים > בית ז'

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברזיל אתלטיקו מיניירו | 6 | 5 | 0 | 1 | 14 | 6 | 8+ | 15 |
| אורוגוואי פניארול | 6 | 4 | 0 | 2 | 12 | 5 | 7+ | 12 |
| ארגנטינה רוסאריו סנטראל | 6 | 2 | 1 | 3 | 8 | 7 | 1+ | 7 |
| ונצואלה קראקס | 6 | 0 | 1 | 5 | 3 | 19 | 16- | 1 |
שלב הבתים > בית ח'

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארגנטינה ריבר פלייט | 6 | 5 | 1 | 0 | 12 | 3 | 9+ | 16 |
| אורוגוואי נסיונל | 6 | 3 | 1 | 2 | 8 | 7 | 1+ | 10 |
| פרגוואי ליברטד | 6 | 2 | 1 | 3 | 7 | 8 | 1- | 7 |
| ונצואלה דפורטיבו טאצ'ירה | 6 | 0 | 1 | 5 | 2 | 11 | 9- | 1 |
שלב הנוקאאוט > קבוצות שהעפילו

| בית | מנצחות הבתים | סגניות הבתים |
| --- | --- | --- |
| א' | ברזיל פלומיננסה | צ'ילה קולו-קולו |
| ב' | ברזיל סאו פאולו | ארגנטינה טאז'רס קורדובה |
| ג' | בוליביה דה סטרונגסט | ברזיל גרמיו |
| ד' | קולומביה ג'וניור ברנקייה | ברזיל בוטפוגו |
| ה' | בוליביה בוליבר | ברזיל פלמנגו |
| ו' | ברזיל פלמיירס | ארגנטינה סן לורנסו |
| ז' | ברזיל אתלטיקו מיניירו | אורוגוואי פניארול |
| ח' | ארגנטינה ריבר פלייט | אורוגוואי נסיונל |
מלחמה ושלום

ערך זה עוסק ברומן ספרותי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עטיפת המהדורה הראשונה
 מידע כללי
 מאת:  לב טולסטוי
 שפת המקור:  רוסית
 סוגה:  רומן 
 נושא:  מלחמת רוסיה-צרפת 
 מקום התרחשות:  האימפריה הרוסית, האימפריה האוסטרית 
 תקופת התרחשות:  המאה ה־19 (1805–1820) 
 הוצאה
 הוצאה:  The Russian Messenger 
 מקום הוצאה:  רוסיה 
 תאריך הוצאה:  1865-9
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ראו תרגומים לעברית
 סדרה
 ספר קודם:  הקוזאקים 
 הספר הבא:  אנה קארנינה 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001300695, 001300694, 001300696, 001300693, 001764066, 001764068, 001764069, 001792215, 002205180, 002207842, 002241037, 002293884, 003863921, 003956593, 001764070, 001119953
 
מלחמה ושלום (ברוסית: Война и мир, במקור, באורתוגרפיה של לפני 1917: Война и миръ) הוא ספר רחב יריעה של הסופר הרוסי לב טולסטוי, הנחשב בעיני רבים אחד משיאי הרומן הריאליסטי וליצירתו הטובה ביותר של טולסטוי, לצד הרומן "אנה קארנינה". הספר מופיע במקום השביעי ברשימת 100 הספרים הטובים ביותר בכל הזמנים.
טולסטוי, שעד לכתיבת רומן זה כתב רק סיפורים קצרים ורומנים בהיקף מצומצם, שחלקם אף לא הושלמו, החל משתעשע ברעיון לכתוב "סיפור על ימים עברו" כבר בקיץ 1863, על בסיס רעיונות מוקדמים אף יותר, ובמיוחד רומן אותו שאף לכתוב על מרד הדקבריסטים. חלקים ראשונים ברומן, אף כי אלו היו רחוקים מדמותם הסופית, פורסמו בכתב העת הספרותי "השליח הרוסי" בשנים 1865–1869, והרומן כולו ראה אור בשנת 1869.
ברומן רחב־היריעה, שטולסטוי לא ראה בו רומן בעת כתיבתו, משולבים תיאור היסטורי של מלחמות נפוליאון, עלילות חייהן של דמויות דמיוניות, ומסות העוסקות בפילוסופיה של ההיסטוריה. במסות מבטא טולסטוי את תפישתו כי לא המצביא הדגול, התכנון והפעולה המכוונת הם שמעצבים את פני ההיסטוריה אלא יד אקראית ולא מכוונת, שהיא תוצר אינספור הפעולות הקטנות והיומיומיות של החיילים והאזרחים. רעיון זה מנחה את טולסטוי גם בהצגת האירועים ההיסטוריים והדמיוניים שבספר, כשהאפילוג בסופו מתנער לחלוטין מכל הירואיות או נוסטלגיה והופך שיר הלל ליומיומי ולפרוזאי.
עלילה

עלילת הסיפור מתחילה ביולי 1805 ומסתיימת באפילוג בשנת 1819, וחלק גדול ממנה מתרחש בעת פלישת נפוליאון לרוסיה. במוקד העלילה נמצאות שלוש דמויות: פייר בֶּזוּחוֹב, בנו מחוץ לנישואין של אציל עשיר, שהתחנך בצרפת, מסור לקדמה ומעריץ את נפוליאון, המתקשה להתאקלם באריסטוקרטיה הרוסית; אנדריי בּוֹלְקוֹנְסְקי, קצין העייף מחייו, אותם הוא רואה כאפרוריים ומחניקים, וחסר חיבה לאשתו ונטשה רוֹסְטוֹב, נערה צעירה בת למשפחת אצולה, המתבגרת בהדרגה. סביב שלושתם נעות עוד עשרות רבות של דמויות, רבות מהן היסטוריות.
אנדריי המהורהר ופייר המגושם נפגשים בסנט פטרבורג של 1805 ונעשים חברים על רקע ניכורם המשותף במעגלי החברה הגבוהה. אנדריי מתנדב לשרת בצבא, היוצא להילחם בצרפתים באוסטריה, כדי להימלט ממשפחתו ומאשתו. אביו הגוסס של פייר מכיר בו כבן לגיטימי, והצעיר נעשה מיד מטרה לחיזורים. הוא נושא לאישה את אֶלֶן קוּראגין, בת אצולה חמדנית ותככנית, הבזה לו ונואפת עם גברים אחרים. אנדריי נפצע קשות בקרב אוסטרליץ, ואשתו מתה בלידה.
ב-1809 פוגש אנדריי בנטשה בת ה-16 ומתאהב בה. אביו דורש להשהות את נישואיהם. בינתיים, נטשה מוקסמת על ידי אנטול קוראגין, אחיה של אלן, ונקרעת בין שני הגברים. אנדריי מגלה זאת, ומבטל את האירוסין. פייר, מצדו, מתאהב אף הוא בנטשה השבורה.
ב-1812 פולש נפוליאון לרוסיה. פייר, בהשפעת אימי הפלישה, הופך לאטו מבונפרטיסט, המקווה לכך שהסדר החברתי המיושן ברוסיה יוחלף, לפטריוט. אנדריי, המשרת כקצין בשדה, נפצע פצעי מוות בקרב בורודינו, בו משתתף פייר כמתנדב. הוא מנותח בסמוך לאנטול קוראגין, שמת אף הוא. משפחת רוסטוב נמלטת מאחוזתה כשהצרפתים מתקרבים, ונוטלת עמה חיילים פצועים, ביניהם גם אנדריי. פייר מתחפש לאיכר ומנסה להסתנן למחנה הצרפתי ולהתנקש בנפוליאון. הוא נעצר ומבלה חודשים בשבי, שם הוא פוגש באפלטון קרטאייב, צמית רוסי,  הגורם לו להעריך לראשונה את נפשם של פשוטי העם. הצרפתים מוכים ונסוגים בחורף. על ערש דווי, אנדריי סולח לנטשה, המכירה עתה באהבתה לפייר. השניים נישאים.
דמויות

הספר מספר את סיפורן של חמש משפחות - הבזוחובים, הבולקונסקים, הרוסטובים הקוראגינים והדרובצקים.
דמויות > הבזוחובסקים

הרוזן קיריל ולדימירוביץ' בזוחוב: אביו של פייר.
הרוזן פיוטר קירילוביץ' ("פייר") בזוחוב: דמות מרכזית שמאבקיה ואמונותיה הם לעיתים קרובות קולו של טולסטוי עצמו. פייר הוא בנו הבלתי חוקי של הרוזן בזוחוב, לו יש עשרות ילדים לא חוקיים. הוא התחנך בחו"ל וחזר לרוסיה לתרבות שבה הוא מרגיש לעיתים כנטע זר. לפני מותו אביו מכיר בו כבן לגיטימי ומוריש לו את כל הונו. משכך, הוא הופך להיות דמות חברתית מבוקשת ושידוך נחשק. הוא משכיל ואינטליגנטי, אך מסורבל מבחינה חברתית. לעיתים קרובות נאבק בין אמונותיו לגבי איך שדברים צריכים להתנהל לבין האופן שהוא מנהל אותם בפועל.
דמויות > הבולקונסקים

הנסיך ניקולאי אנדרייך בולקונסקי: אביהם של אנדריי ומריה. דמות אקסצנטרית. כהורה, הוא מאד לא רגיש לצרכים הרגשיים של ילדיו. הוא קשוח, אך לעיתים נדירות מראה שקיימים בו עומקים נסתרים של רגשות.
הנסיך אנדריי ניקולוייביץ' בולקונסקי: בתחילת הסיפור מופיע כבעלה יפה-התואר והמנותק של הנסיכה הקטנה וכאדם קר ונטול רגשות. הוא מותיר את אשתו ההרה בביתו של אביו עם אחותו מריה, מתגייס לצבא ומשתתף בקואליציה האנטי-צרפתית החמישית כקצין בתפקיד Aide-de-camp. באחד הקרבות הוא נפצע ונופל בשבי. משפחתו חושבת שנהרג בקרב אך הוא מפתיע ומגיע לבית במהלך הלידה של אשתו. זמן קצר לאחר מכן, היא מתה בלידה. הילד שורד, והמאורע מותיר את אנדריי מוכה אשמה, מדוכא עם תחושת חוסר משמעות.
הנסיכה מריה ניקולייבנה בולקונסקאיה: מריה היא בחורה שמרנית ואדוקה בדתה. היא חיה בצילו של אביה, אדם נוקשה ותוקפני שרודה בה לעיתים קרובות. למרות יחסו אליה היא נשארת מסורה לו ונענית לכל גחמותיו. היא אוהבת מאד את אחיה אנדריי ותומכת בו בכל משבר בחייו. בזכות אופיה, כאישה נוצרית ודתית, החיה לפי עקרונות של צניעות, אהבה וסליחה, יש לה כוח להמשיך להיות לצד אחיה ולשאת באורח רוח את חייה הלא קלים.
דמויות > הרוסטובים

הרוזן איליה אנדרייביץ' רוסטוב: הפטריארך של משפחת רוסטוב; הוא אבא מסור, חביב על הכל, נדיב ואופטימי. יש לו נכסים רבים אבל בגלל אורח חייו הפזרני ונדיבותו הוא מביא את משפחתו לעיתים קרובות למצוקה כלכלית.
הרוזנת נטליה רוסטוב: אשתו של הרוזן איליה רוסטוב: מתוסכלת מההתנהגות הלא אחראית של בעלה עם כספי המשפחה. היא אמא מסורה, קרובה מאד לילדיה שמקפידה לשמור על ערוץ פתוח בינה לבינם. היא לא מהססת להביע את דעתה ולהתערב כשהיא חושבת שילדיה מתנהלים באופן שגוי שיזיק לעתידם.
הרוזנת נטליה איליניצ'נה "נטשה" רוסטובה: דמות מרכזית מרכזית ברומן. נערה שמתפתחת לבחורה יפהפייה שמושכת תשומת לב ויש לה הרבה מחזרים. היא מלאת חיים, אימפולסיבית ורומנטית. דמותה האימפולסיבית מתפתחת ומתעדנת ככל שמתקדם הרומן.
הרוזן ניקולאי איליץ' "ניקולנקה" רוסטוב: הבן הבכור האהוב למשפחת רוסטוב. בתחילת הרומן הוא נלהב לשרת בצבא, אך ככל שמתקדמת המלחמה הוא מבין את המחיר המוסרי והאנושי שהיא גובה.
סופיה אלכסנדרובנה "סוניה" רוסטובה: בת הדודה היתומה של ורה, ניקולאי, נטשה ופטיה רוסטוב, שמתגוררת יחד איתם. היא מאוהבת בניקולאי מגיל צעיר, אך הוא לא תמיד נשאר נאמן לה. היא מתוארת כדמות מסורה ולא אנוכית שתעשה הכל בשביל האנשים שהיא אוהבת, גם כאשר הם מאכזבים אותה.
הרוזנת ורה איליניצ'נה רוסטובה: הבכורה מבין ילדי רוסטוב. נישאת לחייל גרמני, ברג.
פיוטר איליץ' "פטיה" רוסטוב: הצעיר מבין ילדי רוסטוב. בתחילת הרומן הוא ילד צעיר שכמעט לא מוזכר, בהמשך הוא מתבגר והופך לנער סקרן שמנסה למצוא את מקומו בעולם.
דמויות > הקוראגינים

הנסיך וסילי סרגייביץ' קוראגין: אדם קשה ושאפתן שנחוש לחתן את ילדיו עם בני זוג עשירים בכל מחיר.
הנסיכה אלן וסילייבנה "הלנה" קוראג'ינה: אישה יפהפייה ונחשקת שיש לה הרבה מחזרים. מתוארת כאישה קרה ולא מוסרית, שכלפי חוץ נחשבת לחכמה ואינטלקטואלית. אחרי שפייר יורש הון רב מאביו, אביה של אלן ואנה פבלובנה דואגים להפגיש ביניהם מתוך תקווה שפייר יתאהב בה והם יתחתנו. עם זאת, די מהר לאחר נישואיהם פייר מבין שהוא לא חושק בה, ויחסיהם מתוחים. היא מנהלת רומנים מן הצד למגינת ליבו של בעלה, כך שבסופו של דבר רוב הזמן הם חיים בנפרד.
הנסיך אנטולי וסילייביץ' קוראגין: אחיה של הלנה. כמו אחותו אף הוא יפה תואר והוא מעורב בפרשיות אהבה רבות. נטשה מתאהבת בו והוא מנסה לברוח איתה כדי להתחתן.
הנסיך איפוליט וסילייביץ' קוראגין: אחיו הצעיר של אנטולי ואלן. מתואר כדמות שטחית ואנוכית, עסוק בשאיפות החברתיות שלו ולא רואה את האנשים שסביבו.
דמויות > הדרובצקויים

הנסיך בוריס דרובצקוי: צעיר עני ואמביציונר ממוצא אריסטוקרטי. לאחר שג'ולי קראגינה יורשת הון רב הוא מתחתן איתה למרות שהוא יודע שהוא לא באמת אוהב אותה.
הנסיכה אנה מיהלובנה דרובצקיה: אמו הענייה והשאפתנית של בוריס, שעוזרת לו להתקדם בקריירה שלו.
דמויות > דמויות משמעותיות נוספות ברומן

פיודור איבנוביץ' דולוחוב: קצין קר ונטול מצפון. הוא גורם לניקולאי רוסטוב להיקלע לחובות בגלל הימורים כנקמה על כך שסוניה רוסטוב דחתה את הצעת הנישואים שלו. לפי השמועות הוא ניהל רומן עם אלן בזוחובה, וכשבעלה פייר שומע על כך הוא קורא אותו לדו-קרב. דולוחוב מפרנס את אמו הענייה ואחותו הגיבנת.
אדולף קרלוביץ' ברג: קצין גרמני צעיר, שמתחתן עם ורה רוסטובה הצעירה.
אנה פבלובנה שרר: ידועה גם בשם אנט, היא המארחת של סלון שהוא התפאורה של חלק גדול מהתרחשות הרומן בפטרבורג. ידידתו של הנסיך ואסילי קוראגין.
מריה דמיטרייבנה אכרוסימובה: גברת מבוגרת בחברה מוסקבה, בעלת חוש הומור כנה באופן אכזרי.
אמליה יבגנייבנה בוריין: צרפתייה שחיה עם הבולקונסקים, בעיקר כבת לוויה של הנסיכה מריה אם כי בהמשך הרומן הנסיך ניקולאי בולקונסקי מקרב אותה אליו מה שגורם למתיחות קשה בינה לבין מריה. בסופו של דבר אנדריי מתערב והנסיך שם קץ ליחסים בינו לבין בוריין.
וסילי דמיטרי דניסוב: חברו של ניקולאי רוסטוב שמשרת איתו כקצין, הציע נישואים לנטשה אך סורב.
בנוסף, דמויות היסטוריות אמיתיות, כמו נפוליאון והגנרל מיכאיל קוטוזוב,  לוקחות חלק בולט בספר. רבות מדמויותיו של טולסטוי התבססו על אנשים אמיתיים. סבו וסבתו וחבריהם היו המודלים לרבות מהדמויות הראשיות.
מלחמה ושלום בעברית

"מלחמה ושלום" תורגם כבר ב-1920 על ידי י. א. טריווש (ויצא בהוצאת שטיבל). גרסה חדשה של התרגום נעשתה בידי לאה גולדברג בשנת 1952 ומהדורה חדשה ומתוקנת של תרגום זה, מעשה ידיו של חיים פלג, יצאה בהוצאת ספריית פועלים בשנת 1976.
אזכורים של הרומן

בשנת 2012 הועלה בתיאטרון ארס נובה המחזמר "נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812", שהוא עיבוד של 70 עמודים מתוך הרומן.
שירו של יהונתן גפן "איפה נטשה ופייר" הדן בעליבות החיים ברוסיה הקומוניסטית, מזכיר את גיבורי הרומן "מלחמה ושלום".
לקריאה נוספת

Rimvydas Silbajoris, War and Peace: Tolstoy's Mirror of the World, Twayne Publishers, 1995 (הספר בקטלוג ULI)
Kathryn B. Feuer, Tolstoy and the Genesis of "War and Peace", Cornell University Press, 2008 (הספר בקטלוג ULI)
Rick McPeak (ed.), Donna Tussing Orwin (ed.), Tolstoy on War: Narrative Art and Historical Truth in War and Peace, Cornell University Press, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
Brett Cooke, Tolstoy's Family Prototypes in War and Peace, Academic Studies Press, 2020 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  The Greatest Books (באנגלית)
↑  Kathryn Beliveau Feuer, Robin Feuer Miller, Donna Tussing Orwin, Tolstoy and the genesis of "War and Peace", Cornell UP: New York, 1996, עמ' 13–15
↑  גרסה מאוחרת יותר, מ-1886, שהוצאה בפיקוחה של רעייתו של טולסטוי נחשבת לגרסה הקנונית יותר של הרומן, ראו Edward Wasiolek, Tolstoy's Major Fiction, Chicago UP: Chicago, 1978, עמ' 207–208
↑  Jeff Love, The overcoming of history in War and Peace, Rodopi: Amsterdam, 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313503305171  BnF: cb12166053w (data)  GND: 4099381-4  LCCN: no99086758  MusicBrainz work: 99dbbe78-00e1-4721-8947-3e1ab504e680  NLA: 35552269  NLG: 177680  NLP: a0000001192684  NSK: 000299109  SELIBR: 284588  SUDOC: 030194318  VIAF: 183445342   WorldCat (עם VIAF): 183445342
אגממנון

ערך זה עוסק בדמות מהמיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם למחזה, ראו .
| --- | --- |

 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 אב:  אטראוס 
 אם:  איירופה 
 אחים:  מנלאוס, אנקסיביה, אסטיוכה 
 בן או בת זוג:  קליטמנסטרה 
 צאצאים:  אורסטס, לאודיקה, אלקטרה, Iphianassa, איפיגניה, כריסוטמיס, פלופס, כריסס, Halaesus, טלדאמוס, היפריון 
 
אֲגַמֶּמְנוֹן (ביוונית: Αγαμέμνων) הוא דמות במיתולוגיה היוונית, מלך מיקנה, בנם של אטראוס ואיירופה, נינו של טנטלוס ואחיו הבכור של מנלאוס (לפי גרסה אחרת, אביהם של אגממנון ומנלאוס היה פליסתנס, בנו של אטראוס).
חייו > ילדותו ומשפחתו

לאחר שאייגיסתוס רצח את אטראוס, אגממנון ומנלאוס ברחו אל ספרטה, וגרו שם כמה שנים. אגממנון רצח את טנטלוס, בעלה של קליטמנסטרה בת טינדראוס מלך ספרטה, רוצץ את ראשו של בנם הקטן והכריח את קליטמנסטרה להינשא לו. מנישואיו אל קליטמנסטרה נולדו לאגממנון הבנות אלקטרה ואיפיגניה והבן אורסטס. אגממנון, בעזרת אחיו מנלאוס וטינדראוס חותנו, פינה את אייגיסתוס ותיאסטס מכס שלטונם ונעשה מלך מיקנה.