stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסטת סחר
השפעות הסטת סחר על הרווחה

שכלול ההשפעות החיוביות והשליליות של הסטת הסחר יביא לידי ביטוי את מידת ההשפעה של הסטת הסחר על הרווחה במדינה המייבאת. אם כך, הסטת סחר יכולה לגרום במקרים מסוימים לירידה ברווחה של המדינה המייבאת, אולם ישנם מקרים שבהם הסטת סחר תגרום לעלייה ברווחה של המדינה המייבאת. הקביעה אם הרווחה של מדינה תגדל או תרד בעקבות הסטת הסחר תלויה ברמת ההפרש בין מחיר הייצור המקורי של מוצר המיובא במדינות השותפות בהסכם הסחר לבין המחיר הקיים בשאר המדינות שאינן חברות בהסכם הסחר עם המדינה המייבאת. ככל שההפרש גדול יותר, כך הסיכוי שהרווחה תרד גדל.
דוגמאות להסטת סחר

דוגמה להסטת סחר ניתן למצוא בייבוא של פרי הדר למדינות החברות באיחוד האירופאי. עד שנת 1986 נהגו מדינות האיחוד האירופאי לייבא פרות הדר ממדינות שונות באגן הים התיכון. אולם, משנת 1986 משצורפה ספרד לאיחוד האירופאי החלו מדינות האיחוד האירופאי לייבא את פרי ההדר בעיקר מספרד וזאת בגלל שהמכסים של הייבוא ממנה הורדו בהתאם להיותה חברה באיחוד האירופאי. בדוגמה זו ניתן לראות כיצד הסחר של האיחוד האירופאי בפרי ההדר הוסט ממדינות שונות באגן הים התיכון שאינן חברות באיחוד לספרד שנכנסה להסכם סחר עם האיחוד האירופאי עקב ההצטרפות לשורותיו.
דוגמה נוספת להסטת סחר ניתן למצוא במסחר בכבשים בין בריטניה לניו זילנד. לפני הצטרפות בריטניה לאיחוד האירופאי היה עיקר ייבוא הכבשים מניו זילנד, היצרן הזול ביותר. אולם, משהצטרפה בריטניה לאיחוד וכאשר קיבלה את מדיניות הורדת המכסים בין המדינות החברות בו, היה זול יותר לייבא כבשים מצרפת. עיקר ייבוא הכבשים הוסט מניו זילנד לצרפת למרות שמחיר המקור אצל האחרונה אינו זול יותר מניו זילנד. לפיכך, הסחר הוסט וביטל את עיקרון היתרון היחסי ולכן גם את יעילות המשק היות שהיה יכול להיות מסחר וייצור יעיל יותר.
ביבליוגרפיה

Krugman, Paul. "The Move Toward Trade Zones", Economic Review November/December 1991, pp. 7 – 9.
Lipsey, Richard G. "The Theory of Customs Unions: Trade diversion and welfare", Economica, vol. XXIV, February 1957, pp. 6- 40.
Mcmahon Joseph A. European Trade Policy in Agricultural Products, Netherlands: Kluwer Academic Publisher,1988.
Viner, Jacob. The Customs Union Issue, New York: Carnegie Endowment for international Peace, 1950.
הערות שוליים

↑  Jacob Viner, The Customs Union Issue, (New York: Carnegie Endowment for international Peace 1950)
↑  Richard G. Lipsey,"Trade diversion and welfare", Economica, vol. XXIV, (February 1957), pp. 6- 40
↑  internationalecon.com
↑  internationalecon.com
↑  Joseph A. Mcmahon European Trade Policy in Agricultural Products, (Netherlands: Kluwer Academic Publisher,1988), p. 206
↑  dallasfed.org
המרכז הישראלי לניהול

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1959–הווה (כ־65 שנים) 
 www.hamil.co.il
 
המרכז הישראלי לניהול (המי"ל) הוא ארגון ישראלי העוסק בהכשרת מנהלים באמצעות כנסים, קורסים והשתלמויות. משרדי החברה נמצאים בתל אביב.
היסטוריה

המרכז הישראלי לניהול החל לפעול בתחילת 1959 במסגרת המכון לפריון העבודה והייצור. היו"ר הראשון שלו היה יוסף עמי מחברת דשנים וחומרים כימיים. בסוף שנת 1960 החל לפעול במסגרת המרכז בית ספר לניהול.
בשנת 2005 נרכשה פעילותו של המרכז הישראלי לניהול על ידי חברת מטריקס, והוכנסה לחברת המי"ל בע"מ. כיום (2022), יו"ר המי"ל הוא זיו מנדל ומנהלת המי"ל היא גלי קארינה שרי.
עם חנוכת בית ג'ון ברייס הדרכה ברחוב המסגר בתל אביב, מאי 2011, הועברה גם פעילות המי"ל לשם.
פעילות

המי"ל פועל בשלושה מישורים מרכזיים:
קורסים לקהל הרחב: הדרכות והכשרות הכוללות קורסים למנהלים בדיסיפלינות השונות ובדרגי ניהול שונים: דירקטורים, מנכ"לים, סמנכ"לים, מנהלי אגפים/מחלקות, מנהלי צוותים וכו'. בין הקורסים: דירקטור הלכה למעשה, ניהול משא ומתן לבכירים, פיננסים למנהלים; קריאה וניתוח דוחות כספיים; ניהול בכיר; ניהול מערך המכירות; קורסי הכשרת מנהלים (בדרגים השונים), ביקורת פנימית וציבורית (לימודי הסמכה); קורס ניהול פרויקטים; ניהול משאבי אנוש, הכשרת מנהלי כספים (CFO), מפתחי למידה ארגונית, ניהול הדרכה ועוד.
קורסים מותאמי ארגון: להמי"ל מחלקת Tailor made המתמחה בתפירת קורסים מוזמנים לארגונים שונים, תוך התאמה לצרכים ואופי הארגון וקהל היעד.
כנסים ותחרויות: המי"ל מקיים לאורך השנה כנסים ותחרויות ובהם: כנס שירות וחוויית לקוח הגדול והמוביל בארץ, תחרות מצוינות בשירות וחוויית לקוח ותחרות ה- Effie Awards. בכנסים ובתחרויות משתתפים מנהלים מהארגונים המובילים בארץ ובעולם.
מדי שנה מזמין המי"ל מנחה בינלאומי להרצאה במסגרת כנס שירות וחוויית לקוח. בין המרצים שהשתתפו: פרופ' יצחק אדיג'ס, סקוט ברקן, מישל פלקון, אלישה מת'סון, סטן פלפס ועוד.
הערות שוליים

↑  המרכז הישראלי לניהול יתחיל לפעול בימים הקרובים, דבר, 5 בינואר 1959
↑  בי"ס לניהול ייפתח היום רשמית, מעריב, 9 בנובמבר 1960
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257226705171  LCCN: n85096800  VIAF: 136576994   WorldCat (עם VIAF): 136576994
הרברט קראוס

| --- | --- |

מאיור-גנרל הרברט קראוס
 לידה:  13 בפברואר 1910 באצ'ינצי, וויבודינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  12 באפריל 1970 (בגיל 60) בלגרד, יוגוסלביה יוגוסלביה
 מקום קבורה:  בית הקברות החדש של בלגרד 
 השכלה:  אוניברסיטת זאגרב 
 השתייכות:  הצבא העממי היוגוסלבי
 תקופת הפעילות:  1941–1956 (כ־15 שנים)
 דרגה:  מאיור-גנרל
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד מערך הרפואה של כוחות הפרטיזנים של טיטו   הצבא העממי היוגוסלבי – מפקד האקדמיה לרפואה.
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 עיטור ההצטיינות של העם היוגוסלבי 
 תפקידים אזרחיים
 הממונה על בריאות הציבור במועצה הפדרלית המבצעת של יוגוסלביה.
 
ד"ר הרברט קראוס (בסרבית קירילית: Херберт Краус; ‏13 בפברואר 1910, באצ'ינצי, וויבודינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 12 באפריל 1970, בלגרד, יוגוסלביה) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה ומאיור-גנרל במערך הרפואה של הצבא העממי היוגוסלבי.
קורות חיים

הרברט קראוס נולד בכפר באצ'ינצי אשר בחבל וויבודינה. ב-1936 סיים את הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת זאגרב ובהמשך, הועסק במספר תפקידים במערכת הרפואה הציבורית בזאגרב. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב לשירות צבאי אך שוחרר על רקע היותו יהודי. ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הצטרף קראוס לכוחות הפרטיזנים של טיטו וביצע שורת תפקידים כקצין רפואה ביחידות שונות. הוא התקדם לתפקיד סגן מפקד מערך הרפואה של כוחות הפרטיזנים ושירת במטה הכללי של יוסיפ ברוז טיטו.
לאחר שחרור יוגוסלביה המשיך קראוס לשרת בצבא יוגוסלביה ומילא שורת תפקידים במערך הרפואה ובכללם: מנהל בית החולים המרכזי של הצבא ומפקד האקדמיה הצבאית לרפואה. ב-1956 השתחרר קראוס משירותו הצבאי בדרגת גנרל-מאיור. לאחר שחרורו מונה קראוס לממונה על בריאות הציבור במועצה הפדרלית המבצעת של יוגוסלביה(אנ') ובהמשך מילא מספר תפקידי מינהל בכירים במערכת הבריאות היוגוסלבית. ב-1970 נפטר מדום לב בשנתו והוא בן 60 שנים ונקבר בשדרת "האזרחים הנכבדים" של בית הקברות החדש בבלגרד.
הערות שוליים

↑  מקימי השרות הרפואי הפרטיזאני ביוגוסלביה, באתר "ההתנגדות היהודית בשואה", אוחזר ב-29 ביולי 2014.
| גנרלים יהודים בצבא יוגוסלביה יוגוסלביה |
| --- | --- | --- |
|  | מישה דאנון • אנדריה דיאק • ארווין זלצברגר • וויו טודורוביץ' • מירקו לוי • סלומון לוי • מירקו נחמיאס • איזידור פאפו • רוזה פאפו • משה פיאדה  • הרברט קראוס • סולומון רומנו • בנו רוסו • סטייפן שטיינר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 121230201  ISNI: 0000 0000 3295 2664  LCCN: n98081518  NKC: mub2013786727  NTA: 188248811  SUDOC: 189957204  VIAF: 25453759   WorldCat (עם VIAF): 25453759
הלקונה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ברברה קינגסולבר
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  רבות
 סוגה:  רומן פוליטי היסטורי
 הוצאה
 הוצאה:  הרפר קולינס 
 תאריך הוצאה:  2009
 מספר עמודים:  482
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מודן
 תאריך:  2012
 תרגום:  צילה אלעזר
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-0-06-085258-0
 הספרייה הלאומית:  003422924
 
הלקונה (באנגלית: The Lacuna) הוא רומן מאת ברברה קינגסולבר שהתפרסם בשנת 2009. זהו הרומן השישי של קינגסולבר, והוא זכה בפרס אורנג' 2010 לספרות ובפרס הספרות לספריית וירג'יניה. וכן היה מועמד לפרס הבינלאומי לספרות IMPAC בדבלין.
עלילה

הרומן מספר את סיפורו של הריסון ויליאם שפרד, החל בילדותו במקסיקו בשנות השלושים. הוריו מופרדים כך שהוא חי בין ארצות הברית עם אביו ומקסיקו עם אמו. במהלך זמנו במקסיקו הוא עובד בתור מערבל גבס עבור אמן הציור דייגו ריוורה אז בתור טבח עבורו ועבור אשתו האמנית פרידה קאלו, אשר מפתחת ידידות לכל החיים עם שפרד. בעודו חי ועובד אצלם, הוא גם מתחיל לעבוד כמזכיר של ליאון טרוצקי שמסתתר שם, לאחר שהוגלה על ידי סטלין.
מאוחר יותר בחיים, שפרד עובר להתגורר באשוויל, צפון קרוליינה, הוא הופך לסופר ונחקר לאחר מכן על ידי בית הלא אמריקני פעילויות הוועדה. הוא מורה למזכירתו, ויולט בראון, לשרוף את ניירותיו ולחזור למקסיקו. עם זאת, היא מצילה את היומנים ואת המכתבים ואת אלה הם הניירות המהווים את הרוב של הרומן.
הערות שוליים

↑  בראון, מארק (9 יוני 2010). "ברברה קינגסולבר של לאקונה ניצחה את וולף הול בפרס אורנג'". האפוטרופוס. 27 באוקטובר 2010., ברברה קינגסולבר
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפצצת ראשון לציון במלחמת העצמאות

| --- | --- |

אנדרטת חללי ההפגזה
 מקום:  ראשון לציון, ישראל ישראל
 תאריך:  3 ביוני 1948
 תוקף:  חיל האוויר המצרי
 תוצאות:  הרוגים ופצועים רבים
 אבדות:  25 הרוגים ולפחות 14 פצועים
הפצצת ראשון לציון במלחמת העצמאות נערכה ב-3 ביוני 1948 על ידי שני מטוסים של חיל האוויר המצרי. ההפצצה במרכז ראשון לציון גרמה ל-25 הרוגים.
רקע

לאחר תום המנדט הבריטי על ארץ ישראל והכרזת העצמאות של ישראל פלש הצבא המצרי לתחומי המדינה הצעירה, יחד עם צבאות ערב אחרים. בשבועות שלאחר מכן ערך חיל האוויר המצרי סדרת הפצצות על ערי החוף של ישראל. רוב ההפצצות הונחתו על תל אביב, אך הן פגעו גם ברמת גן, בחולון, בראשון לציון וברחובות.
ההפצצה

ההפצצה המצרית פגעה בראשון לציון ב-3 ביוני 1948. בשעה 11:15 הטילו שני מטוסים מצריים פצצות, שנחתו ברחוב רוטשילד ובקרן הרחובות עין הקורא-מוהליבר. עקב ההפצצה נהרגו 25 אנשים. 14 מהם היו אזרחים, ובהם נערה ונער, והיתר חיילים. היה קושי לזהות חלק מהקורבנות בשל מצבם.
לפחות 14 פצועים מההפצצה הובאו לטיפול בבית חולים בתל אביב.
כמה מההרוגים האזרחיים הובאו לקבורה בחלקת תש"ח של בית הקברות הצבאי בעיר, ועל קבריהם מוצבות מצבות אזרחיות.
ב-9 ביוני בצהריים שוב חגו מטוסים מצריים בשמי ראשון לציון, ואחד מהם ירה אש מקלעים לעבר שכונת מגורים וגרם למותה של אישה אחת.
בשנת 1996 הקימה עיריית ראשון לציון אנדרטה לחללי ההפצצה המצרית בקרבת צומת הרחובות הרצל ורוטשילד, לא הרחק מאתרי ההפצצה.
הערות שוליים

↑  שני מפציצים מצריים הופלו ע"י מטוסי־הקרב של אויריית ישראל, הארץ, 4 ביוני 1948;

א. י. סטון, התקפת הטרור האוידית על ראשל"צ, קול העם, 4 ביוני 1948
↑  הפצצת טרור בראשל"צ, הארץ, 10 ביוני 1948
הספירה לאחור (סרט, 2006)

| --- | --- |

 בימוי:  ואדים שמליוב 
 הופק בידי:  ואלרי טודורובסקי איליה נרטין
 תסריט:  דניס קארישב
 עריכה:  אלה סטרלניקובה
 שחקנים ראשיים:  אנדריי מרזליקין   לאוניד יארמולניק   אוקסנה אקינשינה   מקסים סוחאנוב
 מוזיקה:  דמיטרי דנקוב
 צילום:  יורי ראיסקי 
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Rekun-TV
 חברה מפיצה:  סנטרל פרטנרשיפ
 הקרנת בכורה:  2 בנובמבר 2006
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  מותחן פעולה
 תקציב:  3 מיליון דולרים
 הכנסות:  1.4 מיליון דולרים
 דף הסרט ב־IMDb
 
הספירה לאחור (ברוסית: Обратный отсчёт) הוא סרט קולנוע רוסי משנת  2006, מסוגת מותחן פעולה בבימויו של ואדים שמליוב, בהפקת ואלרי טודורובסקי וחברת ההפקות שלו Rekun-TV ובכיכובם של אנדריי מרזליקין, לאוניד יארמולניק ואוקסנה אקינשינה.
הסרט הופץ במדינות המערב בשם "המשימה: מוסקבה" (באנגלית: Moscow Mission).
עלילה

בדיוק בעוד 48 שעות יתרחש במוסקבה פיצוץ. מארגן הפיגוע הוא הטרוריסט הידוע חדיד. זהו המידע העדכני ביותר שמצליח להעביר לפני מותו סוכן חשאי במחלקה למלחמה בטרור של שירות הביטחון הפדרלי.
כל קהילת המודיעין הרוסית נמצאת בכוננות, אבל רק צוות מבצעי בראשות קולונל נצ'אייב, יכול למנוע את הפיצוץ. מסביבו, הוא אוסף צוות די ססגוני ומוזר:
אנה, האקרית שפרצה לאתר האינטרנט של הפנטגון, שנענשת "על תנאי" ונשלחת לעבוד בשירות הביטחון תחת השגחתו של נצ'אייב;
איש המבצעים מקס, שנוטה לפעול באימפולסיביות;
קרוט, מנטרל פצצות עיוור שאיבד עין במהלך משימה כושלת, אבל נשאר מומחה ייחודי לחומרי נפץ;
אולגה, פסיכולוגית, שנשלחת כאחראית מטעם הממשלה.
בשלב מסוים הצוות מודר מכל פעילות בשל תככים במסדרונות הגבוהים, אבל הם ממשיכים לחקור באופן עצמאי כדי למנוע את הפיצוץ.
שחקנים ודמויות

| שחקן | דמות |
| --- | --- |
אנדריי מרזליקין: מקס
לאוניד יארמולניק: קרוט
אוקסנה אקינשינה: אנה
מקסים סוחאנוב: קולונל נצ'אייב
אנסטסיה מאקייבה: אולגה, פסיכולוגית מטעם שירות הביטחון הפדרלי
אולג סטפן: מרטין
אנדריי אילין: גרישין
פאבל סמטנקין: חדיד
אלכסנדר אוסטיוגוב: עוזרו של מרטין
רומן שומילוב: איש שירות הביטחון הפדרלי
הקלטה והשמעה של קול

האנתרופולוג והאתנוגרפית האמריקנית פרנסס דנסמור(אנ') במוסד הסמית'סוניאן מקליטה את הצ'יף של שבט הבלאקפוט עבור לשכת האתנולוגיה האמריקאית, 1916
הקלטה והשמעה של קול נעשים באמצעות ציוד חשמלי או מכני, המאפשר הקלטה והשמעה של גלי קול כגון, דיבור, שירה, מוזיקה אינסטרומנטלית, או אפקטים קוליים. שני הסוגים העיקריים של טכנולוגיית הקלטת קול הם הקלטה אנלוגית (אנ') והקלטה דיגיטלית.
הקלטה אנלוגית מתבצעת באמצעות מיקרופון, שמסוגל לזהות שינויים בלחץ אטמוספירי (גלי קול אקוסטיים) ולהקליט אותם כגלי קול בציוד כמו פטיפון (אשר חורט חריצים על גבי תקליטים) או קלטת שמע מגנטית, בה הגלים החשמליים שנקלטים במיקרופון מומרים לתנודות אלקטרומגנטיות. גלי קול אלקטרוניים יכולים גם להיות מוקלטים ממכשירים כגון גיטרה חשמלית או סינתיסייזר, ללא שימוש באמצעים אקוסטיים ללכידתם.
הקלטה דיגיטלית של צליל משתמשת באותה טכנולוגיה כמו הקלטה אנלוגית בתוספת הדיגיטיזציה של גלי הקול, ומאפשרת לאחסן את ההקלטה באופן דיגיטלי, ולנגן אותה במגוון רחב יותר מכשירים.
לפני הפיתוח של מכשירים שמסוגלים להקליט קול, היו קיימים מערכות מכניות, כגון תיבות נגינה ובהמשך פיאנולות, שאפשרו רישום והשמעה של מוזיקה אינסטרומנטלית.
היסטוריה

הקלטת הצליל הראשונה והשמעתה בוצעה באמצעות הפונוגרף המכני שהומצא על ידי תומאס אדיסון בשנת 1877. ההקלטה, ההפצה והמכירה של הקלטות קול הפכו במהרה לתעשייה בינלאומית גדולה, כאשר ההקלטות הפופולריות ביותר מכרו מיליוני יחידות. הפיתוח של טכניקות ייצור המוני גרמו לכך שבתחילה צילינדרים שימשו כמדיה העיקרית בה צרכנים במדינות המתועשות הקליטו וניגנו קול משנות ה-80 של המאה ה-19 עד העשור השני של המאה ה-20.
במהלך העשור השני של המאה ה-20 המכירות של תקליט ה-78 סל"ד החלו לעקוף המכירות של הצילינדר ולאחר מלחמת העולם הראשונה הצילינדר הפך מיושן. תקליטים ודיסקים הפכו למדיום העיקרי להקלטות של קול עד סוף המאה ה-20.
הקלטת קול נותרה תהליך מכני במהותו עד 1920 כאשר מספר התפתחויות פורצות דרך בתחום האלקטרוניקה גרמו למהפכה מהותית בתחום תעשיית ההקלטות. בשנות השלושים המוקדמות ציוד אלקטרוני להקלטה והשמעה של קול הפך לסטנדרט בתעשייה.
תקופה זו גם ראתה את הופעתה של מערכת ההקלטה המגנטית הראשונה, מקליט התיל המגנטי (אנ'). מקליטי תיל מגנטיים היו בשימוש נרחב בתקופה שבין מלחמות העולם.
ההמצאה הבולטת הנוספת בתחום של הקלטת קול בתקופה ההיא הייתה מערכת הקלטת קול על סרט צילום (אנ'), אשר חוללה מהפכה בתעשיית הקולנוע בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, והביאה את עידן הסרטים המדברים.
לאחר מלחמת העולם השנייה תעשיית המוזיקה עברה מהפכה של ממש בעקבות הפיתוח של הסרט המגנטי והרשמקול. הטכנולוגיות הללו, אשר היוו את הבסיס לכל ההקלטות המסחריות משנות ה-50 עד שנות ה-80, הומצאו בגרמניה בשנות ה-30 והפיתוח שלהם הושלם על ידי מהנדס השמע האמריקני ג'ק מולין (אנ') וחברת אמפקס בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20.
תקליט הויניל אשר הושק לראשונה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, ושני הפורמטים העיקריים - תקליט ה-7 אינץ' ותקליט ה-12 אינץ' החליפו את תקליט ה-78 סל"ד במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20.
הפיתוח העיקרי הבא הייתה קלטת השמע שחברת פיליפס פיתחה במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20. בעקבות פיתוח זה יצא בסוף שנות ה-70 התקן המוזיקה ה"אישי" הראשון מסוגו - הווקמן של סוני, אשר סייע רבות לעלייה במכירות של הקלטות מוזיקה.
המצאת ההקלטה הדיגיטלית (אנ') והתקליטור בשנת 1983 הביאו שיפורים מסיביים לאיכות הצליל של הקלטות אודיו שבוצעו על ידי צרכנים.
אחת מההתפתחויות המהפכניות ביותר בתחום הקלטת הקול בעשורים האחרונים הייתה המצאת פורמט ההקלטה האלקטרוני MP3 יחד עם הפיתוח של נגני שמע דיגיטליים המסוגלים לנגן קבצים בפורמט זה, כמו ה-iPod של אפל.
19 בפברואר 1878 - הפונוגרף נרשם כפטנט על ידי תומאס אלווה אדיסון
הארי אוסבורן

| --- | --- |

הארי אוסבורן, כפי שהופיע כקינדרד בחוברת Amazing Spider-Man Vol.5 #54 מדצמבר 2020, אמנות מאת מארק באגלי.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  The Amazing Spider-Man #31 (דצמבר 1965)
 יוצרים:  סטן לי סטיב דיטקו
 גילום הדמות:  ג'יימס פרנקו, טרילוגיית סרטי ספיידרמן דיין דיהן, "ספיידרמן המופלא 2"
 מידע
 שם אמיתי:  הארולד תאופוליס "הארי" ליימן (שונה מהארולד אוסבורן)
 כינויים:  הגובלין הירוק, הגובלין החדש, הבן האמריקני
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  ניו יורק 
 מקצוע:  איש עסקים
 כוחות:  נסיוב הגובלין הירוק מעניק לו יכולות פיזיות משודרגות ואינטלקט גבוה.
 חבר בקבוצה:  אלכימקס
 חבר לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס האפלים, תעשיות אוסקורפ, תעשיות פארקר
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  נורמן אוסבורן (אב) אמילי אוסבורן (אם, מתה) גבריאל ושרה סטייסי (שיבוטים שיצר ,מתים) ליז-אלן אוסבורן (אשה לשעבר) נורמי וסטנלי אוסבורן (בנים)
 אויבים:  דוקטור אוקטופוס 
 
הארי אוסבורן (באנגלית: Harry Osborn) הוא דמות משנה בדיונית, המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Amazing Spider-Man #31 מדצמבר 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
דמותו של הארי אוסבורן הופיעה במגוון עיבודים שונים לקומיקס. בסדרת הטלוויזיה מ-2008 דמותו דובבה בידי ג'יימס ארנולד טיילור ובדיבוב עברי בידי מירון ארונוביץ'. את דמותו בטרילוגיית סרטי ספיידרמן גילם השחקן ג'יימס פרנקו. דיין דיהן גילם את דמותו בסרט הלייב אקשן "ספיידרמן המופלא 2".
היסטוריית פרסום

הארי אוסבורן הופיע לראשונה בספיידרמן המופלא #31 (דצמבר 1965), והוא נוצר על ידי הסופר סטן לי והאמן סטיב דיטקו.
בספיידרמן המופלא #122 (יולי 1973), אביו של הארי, נורמן, נהרג, ומוצגת עלילת משנה המובילה לכך שהארי יורש את זהותו של אביו בתור הגובלין הירוק. עלילת המשנה הזו מגיעה לשיאה בספיידרמן המופלא #136 (ספטמבר 1974). הסופר גרי קונווי אמר שהרעיון של הארי אוסבורן להפוך לגובלין הירוק נבע בחלקו מהרצון להתמודד עם ההשלכות של הסמים הפסיכדליים שהארי התחיל להשתמש בספיידרמן המופלא #96 (מאי 1971). קונווי אמר כי היה לו ניסיון עם סמים כאלה בעצמו, וכי "עם סמים פסיכדליים, הזיות, אם נעשה בהם שימוש לרעה, קיים פוטנציאל לחוויות הזיות נוספות שאינן לחלוטין בשליטתך או מרצונך. יכולתי לדמיין את הארי נפגע ממשהו כזה, במצב הרגשי השברירי בעקבות מות אביו, ואיבוד קשר עם המציאות כתוצאה מכך".
הארי מת בספיידרמן המרהיב #200 (מאי 1993). האמן סאל בוסקמה אמר שציור שני העמודים האחרונים של גיליון זה היה חוויה רגשית עמוקה עבורו בשל משך הזמן שצייר את הדמות, והרגיש שראוי שהסופר ג'יי. אם. דמאטיס בחר שלא להוסיף שום דיאלוג לדפים הללו.
מספר שנים מאוחר יותר, תכננו כותבי ספיידרמן לחשוף שהנבל המסתורי גונט הוא הארי אוסבורן, שעדיין חי וגרם לכל "סאגת המשובטים", אך צו עריכה מנע זאת מלהתממש. עם זאת, הארי זכה בסופו של דבר לתחייה בספיידרמן המופלא #545 (דצמבר 2007). הוא קיבל ערך במדריך הרשמי של יקום מארוול גרסת 89 #5.
ביוגרפיה

הארי אוסבורן הוא בנם של אמילי ונורמן אוסבורן, שמתה ממחלה קשה לאחר היוולדו. כתוצאה ממותה, אביו התעשיין הפך לאיש קר ומנוכר, והארי העביר את מרבית חייו בניסיון להתקרב לאביו, שהמשיך להרחיקו מעליו. באוניברסיטת אמפייר סטייט, הארי הכיר את פיטר פארקר ואת גוון סטייסי, שבה היה מאוהב. בתחילה, מערכת היחסים בין הארי לפיטר הייתה מתוחה, היות שהארי חשב את פיטר הביישן לסנוב. אולם, השניים הפכו במהרה לחברים טובים.
הארי לא היה מודע לכך שחברו הטוב פיטר פארקר היה גיבור-העל ספיידרמן. אביו של הארי הפך לנבל-העל הגובלין הירוק באמצעות נסיוב-על, ובקרב מאוחר בין ספיידרמן לגובלין הירוק, נורמן מגלה את זהותו הסודית של איש העכביש וחושף את עצמו. פיטר נחרד לגלות שאויבו הגדול ביותר הוא גם אביו של חברו הטוב ביותר, ונאמנותו נקרעת. הארי מתחיל במערכת יחסים עם מרי ג'יין ווטסון, אך היא זורקת אותו בשל סגנון חייו המוביל להרס עצמי. הארי מתמכר לסמים ולוקח מנת יתר של אמפטמין. האירוע דוחף את הגובלין הירוק לכדי שיגעון. הוא חוטף את גוון סטייסי כפיתיון לספיידרמן וזורק אותה מגשר ג'ורג' וושינגטון. כשספיידרמן עוצר את נפילתה בעזרת קורי העכביש שלו, היא מתה כשמפרקתה נשברת מהצלפת שוט. הקרב שהתחולל בין השניים היה אכזרי במיוחד, וספיידרמן הזועם כמעט ולא יכול היה לשלוט בעצמו מלהרוג את אויבו הוותיק. כשהגובלין הירוק זימן את הגלשן שלו בניסיון לשפד את ספיידרמן, זה האחרון קפץ מהדרך והגלשן שיפד את הגובלין ולכאורה הרג אותו.
הארי היה עד לקרב האחרון בין ספיידרמן לגובלין הירוק. בשל נאמנותו לאביו, הוא נשבע לנקום בספיידרמן, ומשתמש בהון שירש מאביו לצורך הנקמה. יום אחד הוא מגלה לתדהמתו הרבה את תחפושתו של ספיידרמן בחדרו של פיטר פארקר, ומגלה שחברו הטוב הוא זה שהרג את אביו. הוא מתעמת עם ספיידרמן בתור הגובלין הירוק החדש. בשלב מסוים הוא מנסה נסיוב חדש של הגובלין הירוק, אך זה מתברר כקטלני ביותר והוא נהרג. בעקבות שינוי המציאות בידי מפיסטו באירועי "עוד יום אחד", מתברר שהדבר היה למעשה אשליה אותה יצר מיסטריו, והארי נשלח בידי אביו למכוני גמילה לאחר שהאמין שהתמכר שוב לסמים. בהמשך אירועי מלחמת האזרחים של מארוול, פלישה סודית ושלטון אפל, נורמן אוסבורן מקבל שליטה על סוכנות S.H.I.E.L.D. אוסבורן, שנטל באותה תקופה את זהות "איירון פטריוט" (שילוב בין איירון מן וקפטן אמריקה), מזמין את בנו להצטרף לקבוצת האוונג'רס האפלים החדשה שלו תחת הזהות "הבן האמריקני" וחליפת שריון משלו.
לאחרונה התברר כי כאשר הארי אוסבורן מת במקור, הוא נשלח לגיהנום ועבר למצב של שד העונה לשם קינדרד.
כוחות ויכולות

במשך רוב חייו, להארי אוסבורן לא היו יכולות על אנושיות.
כוחות ויכולות > בתור הגובלין הירוק

לאחר שחשף את עצמו לנוסחה של אביו, הוא לוקח את המושכות של הגובלין הירוק השני, מה שגרם לו להיות הרבה יותר חזק, ערמומי וזריז. הוא נושא חרבות, יחד עם טכנולוגיית הגובלין הרגילה.
כוחות ויכולות > בתור בן אמריקאי

לשבט של הארי הייתה גם גישה זמנית לשריון הבן האמריקאי.
כוחות ויכולות > הארי בינה מלאכותית/ קינדרד

כאשר הארי אוסבורן בינה מלאכותית יצרה את התאומים המשפחתיים, הסיוע של מפיסטו העניק לתאומים את היכולות המשופרות מבחינה דמונית של אלמוות, חוזק-על ושליטה על מרבה הרגליים כמו אלה שיכולים לבלוט מתוכם. בנוסף, הם יכולים לבצע קסמים ולהחיות את המתים.
ביקורות

בשנת 2014, IGN דירג את הארי אוסבורן במקום השישי ברשימת "25 הנבלים המובילים של ספיידרמן".
בשנת 2020, CBR.com דירג את הארי אוסבורן במקום השישי ברשימת "ספיידרמן: 10 החברים החזקים ביותר במשפחת אוסבורן".
גרסאות אחרות > MC2

ביקום MC2, גם מותו של הארי בספיידרמן המרהיב #200 נשאר תקף והוא הורשה לנוח בשלום. אלמנתו ליז ממשיכה את מערכת היחסים שלה עם פרנקלין נלסון ומגדלת אותו ואת נורמי (בנו של הארי), אך מאוחר יותר היא נכנעת למחלה קטלנית; מותה שולח את נורמי אל מעבר לקצה, וכמו אביו וסבו לפניו, נוטל את אדרת הגובלין הירוק ונשבע לנקום בפיטר פארקר. לאחר מספר מפגשים טעונים רגשית עם ספיידרגירל, נורמי בסופו של דבר מחזיר לעצמו את שפיותו וריב הדם בין הפארקרים לאוסבורן הופסק סופית.
גרסאות אחרות > מארוול אולטימייט

גלגול האולטימייט של מארוול של הארי אוסבורן הוא בנם העשיר של נורמן אוסבורן ומרתה אוסבורן, כמו גם החבר הכי טוב ונושא ההדרכה של פיטר פארקר בתיכון מידטאון, שהוא אחד מחבריו הבודדים של פיטר בתיכון וגם יוצא לזמן קצר עם מרי ג'יין " MJ" ווטסון. לאחר שנורמן בסופו של דבר מכפיף את עצמו לפורמולת אוז, הגובלין הירוק הורג את מרתה ומנסה להרוג את הארי, שבגלל זה הוא נעלם בתחילה אך בסופו של דבר מופיע מחוץ לתיכון מידטאון בעקבות הקרב של ספיידרמן עם הגובלין הירוק שכמעט הרס את בית הספר. אומר ל-MJ, פלאש תומפסון וקני קונג שהמפלצת היא אבא שלו. הארי מופקד במשמורת של קרוב משפחה, אך בסופו של דבר הוא חזר לאביו ונשטף מוחית על ידי ד"ר מיילס וורן כדי לשכוח את האירועים הקודמים. במהלך קרב נוסף עם ספיידרמן, ששת המרושעים והאולטימטיביים מול הבית הלבן, הארי עוצר את אביו והוא נלקח לשילד. מאוחר יותר הוא משמש כחתיכת מיקוח של ניק פיורי כדי לנהל משא ומתן עם נורמן. הארי מתחיל להאשים את כל הסובבים אותו במצב, ואישיותו השנייה שו (שהציג אביו לאחר שנים רבות של טיפול היפנוטי) מתחילה להשתלט. הארי הופך בסופו של דבר ליצור ההובגובלין, צובר כוח על, פירוקינזיס ועור על דמוי גובלין כתום. הארי מנסה לעצור את עצמו במהלך קרב עם ספיידרמן, אך שו משתלט עליו ונפצע על ידי חיילי שילד. הוא משמש שוב את שילד כדי למשוך את אביו, אך בסופו של דבר השניים עושים קרב, מה שמותיר את הארי מת. מאוחר יותר נואם פיטר נאום המכבד את חברו. בסופו של דבר נחשף שנוסחת אוז מעניקה לנורמן ולספיידרמן חייאלמוות, מה שמאפשר שהארי עדיין חי איפשהו.
גרסאות אחרות > מארוול זומבים

במארוול זומבים: חזרה #1, ספיידרמן זומבי נלקח למציאות חלופית שבה זה העבר ופיטר עדיין בקולג', הארי וגוון חיים וכו'. הארי מוצג מתחבק (עם שפם) עם פיטר, MJ וגוון. עם זאת, הוא מוצג מאוחר יותר כשהוא נאכל על ידי ששת המרושעים, יחד עם חבריו.
גרסאות אחרות > ספיידרמן: סאגת המשובטים

בשחזור המפושט של סאגת המשובטים, הארי מתגלה כמוח מאחורי הצרות של פיטר ובן ריילי לאורך כל הסיפור. לאחר ששרד בחשאי את הקרב האחרון שלו עם ספיידרמן, ועדיין לא תלוי בשל תופעות הלוואי של נוסחת הגובלין, הארי מבצע מסע נקמנות נגד ספיידרמן בסיועו של קיין. תוכניותיו כוללות גם שיבוט של אביו המנוח, שככל הנראה נהרג על ידי רחפן הגובלין שלו במציאות זו. הארי יוצא במהרה לתקוף את בן ריילי במסווה של הגובלין הירוק. התוכניות שלו מסוכלות כשקיין מחליף צד. השיבוט הנורמני, שאינו שפוי בשל אי חשיפתו לנוסחת הגובלין, מנסה לשכנע את הארי לעצור לפני שיקריב את עצמו על ידי קפיצה מול רחפן הגובלין (בדומה למותו של בן ריילי ביקום הראשי). הסדרה מסתיימת בהארי זועם ונשבע שהוא ינקום.