stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב לוינסון
במחלקה הכלכלית של חברת העובדים ובקרן ההשקעות של חברת העובדים

עם חזרתו לתל אביב קיבל אותו מזכ"ל ההסתדרות, פנחס לבון, לעבודה, ומינה אותו לעוזר למנהל המחלקה הכלכלית של חברת העובדים, משה שליט. משימתו הראשונה של לוינסון הייתה ליצור קטלוג של הגופים הכלולים בחברת העובדים. בתפקידו הבא, בעת כהונתו של אהרון בקר כמזכ"ל ההסתדרות, מונה לוינסון למרכז הוועדה הכספית של חברת העובדים, שעסקה בהשקעת כספיהן של קרנות הפנסיה ההסתדרותיות. במסגרת זו הקים לוינסון את חברת "אמות השקעות", שריכזה את השקעותיהן של הקרנות בנדל"ן מניב. חלק מכספי קרנות הפנסיה הושקעו במפעלי חברת העובדים, במסגרת שכונתה "התוכנית הכספית".
ב-1963 מונה למנהל המחלקה הכלכלית של חברת העובדים, תפקיד רב עוצמה באותם זמנים, בהם הייתה הסתדרות העובדים הכללית וזרועה הכלכלית, חברת העובדים, אחד המעסיקים הגדולים במשק. לוינסון פעל לשיפור תפקודה הכלכלי של חברת העובדים, ובין השאר פעל לסגירתן של פעילויות חסרות הצדקה כלכלית, ובהן פעילות חברת הדיג "יונה", שבראשה עמד משה דיין.
על האתגר שבפניו ניצב לוינסון בחברת העובדים סיפר אהרן דוברת:
חברת העובדים הייתה שם נרדף של כישלונות עסקיים מונומנטליים. מרבית העסקים נוהלו על ידי עסקנים שלא הבינו כלל בניהול ובעסקים. גופים רבים במשק הפרטי ניסו להשתלט על חברת העובדים בדרך של מימון, שותפויות ורכישות. צריך היה להציב סכר מול השיטפון הגואה הזה ויעקב לוינסון לקח על עצמו משימה שנראתה אז כמעט בלתי אפשרית.
אשר ידלין, מזכיר חברת העובדים, תיאר בספרו "עדות" את דרכו של לוינסון להתמודד עם אתגר זה:
הודות לכשרונותיו ולאישיותו הדומיננטית השכיל להפוך את המחלקה, שבראשה עמד, ליעילה מאד. זאת השיג, בין היתר, על ידי שילובם של כלכלנים צעירים ומוכשרים, שהכינו דוחות מקיפים על כל המפעלים של חברת העובדים ויזמו תוכניות כלכליות בסיסיות. כישרונו לגייס למטרותיו צוותי עבודה מעולים עורר לא פעם את התפעלותי. היה לו חוש מיוחד לגילוי אנשים מוכשרים, אומרי הן. באופיו הקפדן וחסר הפשרות הציב נורמות גבוהות ודרש מהכפופים למרותו ביצועים מושלמים. הוא קבע כללים נוקשים לגבי הנאמנות האישית והציות לו - ומי שלא עמד בהם היה חייב לפנות את מקומו.
לוינסון חיזק את תפקידו כמנהל המחלקה הכלכלית של חברת העובדים באמצעות "קרן השקעות של חברת העובדים בע"מ", שהוקמה בשנת 1963, והייתה נתונה לשליטתו. הקרן גייסה כספים מקרנות הפנסיה ההסתדרותיות והשקיעה אותם במפעלי ההסתדרות. לוינסון דרש מהמפעלים, כתנאי להשקעה בהם, מתן דיווח על מצבם הכספי והתוכנית העסקית שלהם, ובכך חיזק את שליטתו בהם. הכספים גויסו מקרנות הפנסיה בעיקר באמצעות איגרות חוב צמותות, הנושאות ריבית קבועה (ללא הצמדה למדד). איגרות חוב אלה היוו למעשה מכשיר לסבסוד מפעלי חברת העובדים על חשבון קרנות הפנסיה, ותרמו להגדלת הגרעון האקטוארי של הקרנות. על השקעתן של קרנות הפנסיה בשנים שלאחר מכן כתב מבקר המדינה: "קרנות הפנסיה השקיעו בשנים 1970 - 1983 סכומים ניכרים באג"ח לא-צמודות שהנפיקה קרן ההשקעות של חברת העובדים. הריבית בגינן הייתה נמוכה במידה ניכרת משיעורי האינפלציה באותן שנים, וכתוצאה מהשקעות אלו נגרם להן הפסד הנאמד בכ-164 מיליון ש"ח (במחירי דצמבר 1988)".
בשנת 1964 הוביל לוינסון את הקמתה של חברת "אמות השקעות בע"מ - חברת השקעות ישראלית העוסקת בהשכרה, ניהול וייזום פרויקטי נדל"ן.
פעילות פוליטית

במקביל לפעילותו האינטנסיבית בבנק הפועלים, היה לוינסון מעורב בפעילות פוליטית במפלגת העבודה, ובפרט היה מקורב לפנחס ספיר.
בשנת 1974 ניסו פנחס ספיר וגולדה מאיר לשכנע את לוינסון לקבל את תפקיד שר האוצר, אך הוא סירב. גם בינואר 1977 הציעו לו יצחק רבין ושמעון פרס (כל אחד לחוד) את תפקיד שר האוצר, וגם הפעם סירב.
היה חבר בחוג שבעים ושבע.
בשנת 1980 דובר בלוינסון כמי שיהיה מועמד מפלגת העבודה למשרת שר האוצר אם יעלה המערך בראשות שמעון פרס לשלטון, אך לוינסון סירב לקבל על עצמו את המועמדות, מכיוון שפרס לא הסכים להבטיח לו את הסמכויות שדרש. למרות זאת, השתתף בתשדירי התעמולה של המפלגה.
סוף דרכו

בשנת 1984 מינתה ההסתדרות את שרגא רוטמן ועמירם סיון לבדוק חשדות שהעלו גורמים בהסתדרות ובבנק הפועלים נגד לוינסון. השניים הגישו דו"ח על ממצאיהם והנושא הועבר לטיפול בנימין זיגל, מפקד היחידה לחקירות הונאה במשטרה. ב-11 בינואר 1984 החלה להתפרסם בשבועון "העולם הזה" סדרת כתבות על לוינסון (שישה שערים רצופים של השבועון הוקדשו לנושא זה), ובין השאר דווח על חקירת המשטרה.
ב-23 בפברואר 1984 התאבד לוינסון בירייה בביתו שברמת גן. הוא הותיר אחריו מכתב שבו טען כי ידיו נקיות, אך הוא לא יכול לעמוד ברצח אופי שלדבריו התנהל נגדו. "נותרה לי הברירה - להילחם עד אין קץ או להתאבד, ואין בי הכוח להילחם", אמר זמן קצר לפני מותו לידיד. הלווייתו נערכה בקיבוץ צרעה. משפחתו ביקשה כי חברי "הכנופיה" שהוזכרו במכתבו - מזכ"ל ההסתדרות ירוחם משל, מנהל חברת העובדים דני רוזוליו, מנכ"ל בנק הפועלים גיורא גזית, היועץ המשפטי של בנק הפועלים אביב לוין וחבר הנהלת בנק הפועלים משה אולניק, לא ישתתפו בהלוויה.
לאחר מותו של לוינסון הוקמה עמותה להנצחת זכרו, העוסקת בפעילות ציבורית.
לקריאה נוספת

אריה אבנרי, רצח אופי: חייו ומותו של יעקב לוינסון, זמורה ביתן, 1985.
יאיר קוטלר, לא לפרסום, שור הוצאה לאור, 1984
הערות שוליים

↑  דוח שנתי 40 לשנת 1989 ולחשבונות שנת הכספים 1988, מבקר המדינה, 20 באפריל 1990, פרק אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון, עמ' 21
↑  ראו דוח שנתי 40 לשנת 1989 ולחשבונות שנת הכספים 1988, מבקר המדינה, 20 באפריל 1990, פרק אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון ודו"חות קודמים של מבקר המדינה, שבהם נאמר כי "בשנים 1962 - 1979 העניקה הממשלה ביטוח הצמדה על הלוואות ועל אמצעים..." וכן כי "התחייבות הממשלה ניתנה תמורת פרמיה בלתי צמודה, ששיעוריה השנתיים היו נמוכים משיעורי האינפלציה גם בעת הנהגת ההסדרים. עם האצת האינפלציה נהייתה הפרמיה זניחה, ובדומה לכך גם תשלומי הפירעון של ההלוואות הבלתי צמודות, ששחיקת ערכן במרוצת השנים הפכה אותן במידה רבה למענקים."
↑  שלמה פרנקל ושמשון ביכלר, המיוחסים, 1984, עמ' 66
↑  בנק "אמריקאי-ישראלי" יפעל להידוק קשרים עם גורמים כלכליים בארה"ב, דבר, 17 בנובמבר 1975
↑  דוד ליפקין,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'בנק הפועלים מרחיב פעילותו בחו"ל, דבר, 24 ביוני 1971
↑  נפתח סניף בנק הפועלים בניו יורק, דבר, 26 בנובמבר 1974
↑  דוד ליפקין,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'בנק הפועלים - במקום השני במערכת הבנקאות הישראלית, דבר, 1 בפברואר 1972
↑  Myron Joel Aronoff, Power and Ritual in the Israel Labor Party, M.E. Sharpe, 1993, page 183
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574047205171  BnF: cb165192463 (data)  ISNI: 0000 0000 2493 0035  LCCN: n85015265  VIAF: 43259100   WorldCat (עם VIAF): 43259100
אליפות וימבלדון 1983

| --- | --- |

המגרש המרכזי
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  20 ביוני 1983 – 3 ביולי 1983 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  97 
 כספי זכייה:  £978,211
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:ג'ון מקנרו (ארצות הברית) נשים:מרטינה נברטילובה (ארצות הברית) זוגות גברים:פט פלמינג/ג'ון מקנרו (ארצות הברית) זוגות נשים:מרטינה נברטילובה/פם שרייבר (ארצות הברית) זוגות מעורבים:ג'ון לויד (הממלכה המאוחדת) וונדי טרנבול (אוסטרליה)
 אתר רשמי
 
 → אליפות וימבלדון 1982 אליפות וימבלדון 1984 ← 
 
אליפות וימבלדון 1983 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-20 ביוני והסתיימה ב-3 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
באליפות זו ג'ון מקנרו ומרטינה נברטילובה מארצות הברית זכו בשתי תחרויות כל אחד. למרטינה נברטילובה זה הייתה השנה השנייה ברציפות שהיא זוכה בשתי תחרויות באליפות וימבלדון.
הפרסים

משתתפי האליפות קיבלו את הפרסים הבאים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תחרות | תחרות | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| בודדים | גברים | £66,600 | £33,300 | £16,650 | £8,430 | £4,880 | £2,262 | £1,533 | £888 |
| בודדים | נשים | £60,000 | £30,000 | £14,585 | £7,123 | £3,904 | £2,048 | £1,196 | £684 |
| זוגות | זוגות גברים | £26,628 | £13,314 | £6,656 | £2,664 | £1,330 | £444 | £222 | - |
| זוגות | זוגות נשים | £23,100 | £11,550 | £5,324 | £2,130 | £974 | £320 | £160 | - |
| זוגות | זוגות מעורבים | £12,000 | £6,000 | £3,000 | £1,400 | £700 | £350 | £150 | - |
סך הפרסים באליפות היה £978,211
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. ממנצחי תחרות 1982 רק פול מקנמי מאוסטרליה השתתף בתחרות זו. 16 זוגות דורגו:
פט פלמינג וג'ון מקנרו (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרויות 1979 ו-1981, ניצחו בתחרות
קווין קורן וסטיב דנטון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
בריאן גוטפריד (ארצות הברית ארצות הברית) ופול מקנמי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
מארק אדמונדסון (אוסטרליה אוסטרליה) שרווד סטיוארט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
??
אנדרס יאריד והאנס סימונסון (שוודיה שוודיה), הודחו בחצי הגמר
טים גוליקסון וטום גוליקסון (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
פריץ בונינג ובריאן טיצ'ר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
ויקטור אמייה והאנק פיסטר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
ג'ון אלכסנדר וג'ון פיצג'רלד (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
אלכסנדר מאייר ופרדי טאיגן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
ברודריק דייק ורוד פריירי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
אלכסנדר אנדרוס וג'ון סדרי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
צ'יף הופר ופטר רנרט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
טרייסי דילט (ארצות הברית ארצות הברית) ויוהאן קריק (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו בסיבוב הראשון
יאן גונרסון (שוודיה שוודיה) ומייק ליץ' (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
במשחק הגמר פט פלמינג וג'ון מקנרו מארצות הברית נפגשו עם הזוג האמריקאי הנוסף טים גוליקסון וטום גוליקסו וניצחו אותם ב-3 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. 14 זוגות קיבלו דירוג:
מרטינה נברטילובה ופם שרייבר (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות תחרויות 1981–1982, ניצחו בתחרות
רוזלין פיירבנק (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) וקנדי ריינולדס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
ג'ו דורי ואן הובס (בריטניה בריטניה), הודחו בחצי הגמר
האנה מנדליקובה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) ווירג'יניה רוזיצ'י (רומניה (1965-1989) רומניה), הודחו בסיבוב השני
קלאודיה קודה-קילש ואווה פאף (מערב גרמניה מערב גרמניה), הודחו ברבע הגמר
רוזמרי קזאלס (ארצות הברית ארצות הברית) וונדי טרנבול (אוסטרליה אוסטרליה), הפסידו במשחק הגמר
ברברה פוטר ושרון ולש (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
כריס אוורט ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
מימה יאושובץ (יוגוסלביה יוגוסלביה) וקתי ג'ורדן (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר
אן קיומורה ופולה סמית' (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
לאה אנטונופוליס וברברה ג'ורדן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
אליס בורגין ואליסיה מולטון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
בברלי מולד (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) ואליזבת סאיירס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
קטרין טנוויה (צרפת צרפת) ואנדראה טמשברי (הונגריה הונגריה), הודחו בסיבוב השלישי
במשחק הגמר מרטינה נברטילובה ופם שרייבר מארצות הברית שיחקו נגד רוזמרי קזאלס מארצות הברית וונדי טרנבול מאוסטרליה וניצחו אותן בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. מנצחי תחרות 1982 לא השתתפו בתחרות. 8 זוגות קיבלו דירוג:
סטיב דנטון ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
ג'ון לויד (בריטניה בריטניה) וונדי טרנבול (אוסטרליה אוסטרליה), ניצחו בתחרות
שרווד סטיוארט וג'ואן ראסל (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
פרד סטולי (אוסטרליה אוסטרליה) ופם שרייבר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
ג'ון ניוקומב (אוסטרליה אוסטרליה) ואנדראה לאנד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
טום גוליקסון וקתי ג'ורדן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
פרו מקמילן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) וג'ו דורי (בריטניה בריטניה), הודחו בסיבוב השלישי
פרדי טאיגן וברברה ג'ורדן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
במשחק הגמר ג'ון לויד (בריטניה) וונדי טרנבול (אוסטרליה) שיחקו נגד סטיב דנטון ובילי ג'ין קינג מארצות הברית וניצחו אותם ב-3 מערכות.
כריס אוורט שהיא אשתו של ג'ון לויד השתתפה בתחרות זו ביחד עם אחיה ג'ון אוורט והם הודחו בסיבוב הראשון.
ישראל בווימבלדון

שלמה גליקשטיין השתתף בתחרות הגברים. בסיבוב הראשון הוא שיחק נגד בריאן גוטפריד מארצות הברית והפסיד ב-3 מערכות.
ג'ון מקנרו, מנצח התחרות
מרטינה נברטילובה, מנצחת התחרות
הנבחרות בגביע העולם בכדורגל

לגביע העולם בכדורגל העפילו, נכון למונדיאל 2022, 85 נבחרות לאומיות. מטרת ערך זה הוא להשוות בין הישגיהן של הנבחרות בטורניר. ברזיל היא הנבחרת היחידה שהופיעה בכלל 22 הטורנירים. 6 מ-85 הנבחרות ייצגו מדינות שלא קיימות עוד:
יוגוסלביה, צ'כוסלובקיה, גרמניה המערבית (ממשיכתה היא נבחרת גרמניה), ברית המועצות, גרמניה המזרחית, וסרביה ומונטנגרו (ממשיכתה היא נבחרת סרביה).
בכורות של נבחרות בגביע העולם

בכל מונדיאל, לפחות נבחרת אחת הופיעה לראשונה בתולדותיה בטורניר, כפי שמוצג להלן:
1930 -  אורוגוואי,  ארגנטינה,  ארצות הברית,  בוליביה,  בלגיה,  ברזיל,  יוגוסלביה,  מקסיקו,  פרגוואי,  פרו,  צ'ילה,  צרפת,  רומניה
1934 -  אוסטריה, הממלכה האיטלקיתאיטליה,  גרמניה,  הולנד,  הונגריה,  מצרים,  ספרד,  צ'כוסלובקיה,  שוודיה,  שווייץ
1938 -  הודו המזרחית ההולנדית,  נורווגיה,  פולין,  קובה
1950 -  אנגליה
1954 -  קוריאה הדרומית,  גרמניה המערבית,  סקוטלנד,  טורקיה
1958 -  ברית המועצות,  ויילס,  צפון אירלנד
1962 -  בולגריה,  קולומביה
1966 -  פורטוגל,  קוריאה הצפונית
1970 -  אל סלוודור,  ישראל,  מרוקו
1974 -  אוסטרליה,  האיטי,  זאיר,  גרמניה המזרחית
1978 -  איראן,  תוניסיה
1982 -  אלג'יריה,  הונדורס,  כווית,  ניו זילנד,  קמרון
1986 -  דנמרק,  עיראק,  קנדה
1990 -  איחוד האמירויות הערביות,  אירלנד,  קוסטה ריקה
1994 -  יוון,  ניגריה,  ערב הסעודית,  רוסיה
1998 -  ג'מייקה,  דרום אפריקה,  יפן,  קרואטיה
2002 -  אקוודור,  סין,  סלובניה,  סנגל
2006 -  אוקראינה,  אנגולה,  גאנה,  חוף השנהב,  טוגו,  טרינידד וטובגו,  סרביה ומונטנגרו,  צ'כיה
2010 -  סלובקיה,  סרביה
2014 -  בוסניה והרצגובינה
2018 -  איסלנד,  פנמה
2022 -  קטאר
הישגי הנבחרות המארחות ומחזיקות הגביע

בטבלה שלהלן מופיעים הישגי הנבחרות שאירחו את המונדיאל באותה השנה, ואת אלו שזכו בו במונדיאל שקדם לו:
| שנה | מארחת | הישג | מחזיקת הגביע | הישג |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מונדיאל 1930 |  אורוגוואי | אלופה |  |  |
| מונדיאל 1934 | ממלכת איטליהאיטליה | אלופה |  אורוגוואי |  |
| מונדיאל 1938 |  צרפת | רבע גמר | ממלכת איטליהאיטליה | אלופה |
| מונדיאל 1950 |  ברזיל | סגנית |  איטליה | שלב הבתים |
| מונדיאל 1954 |  שווייץ | רבע גמר |  אורוגוואי | מקום רביעי |
| מונדיאל 1958 |  שוודיה | סגנית |  גרמניה | מקום רביעי |
| מונדיאל 1962 |  צ'ילה | מקום שלישי |  ברזיל | אלופה |
| מונדיאל 1966 |  אנגליה | אלופה |  ברזיל | שלב הבתים |
| מונדיאל 1970 |  מקסיקו | רבע גמר |  אנגליה | רבע הגמר |
| מונדיאל 1974 |  מערב גרמניה | אלופה |  ברזיל | מקום רביעי |
| מונדיאל 1978 |  ארגנטינה | אלופה |  גרמניה | סיבוב שני |
| מונדיאל 1982 |  ספרד | סיבוב שני |  ארגנטינה | סיבוב שני |
| מונדיאל 1986 |  מקסיקו | רבע גמר |  איטליה | שמינית הגמר |
| מונדיאל 1990 |  איטליה | מקום שלישי |  ארגנטינה | סגנית |
| מונדיאל 1994 |  ארצות הברית | שמינית הגמר |  גרמניה | רבע גמר |
| מונדיאל 1998 |  צרפת | אלופה |  ברזיל | סגנית |
| מונדיאל 2002 |  קוריאה הדרומית | מקום רביעי |  צרפת | שלב הבתים |
| מונדיאל 2002 |  יפן | שמינית הגמר |  צרפת | שלב הבתים |
| מונדיאל 2006 |  גרמניה | מקום שלישי |  ברזיל | רבע גמר |
| מונדיאל 2010 |  דרום אפריקה | שלב הבתים |  איטליה | שלב הבתים |
| מונדיאל 2014 |  ברזיל | מקום רביעי |  ספרד | שלב הבתים |
| מונדיאל 2018 |  רוסיה | רבע גמר |  גרמניה | שלב הבתים |
| מונדיאל 2022 | קטר (מדינה) קטר | שלב הבתים |  צרפת | סגנית |
| מונדיאל 2026 |  מקסיקו,  ארצות הברית ו קנדה |  |  ארגנטינה |  |
ראו גם

גביע העולם בכדורגל
מוקדמות גביע העולם בכדורגל
הערות שוליים

↑  כולל הנבחרות שהן ממשיכות דרכן של נבחרות אחרות - גרמניה המערבית, רוסיה, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, צ'כיה, סרביה ומונטנגרו וסרביה
↑  הדגלים הנמצאים בסמוך לשמות המדינות הן דגליהן כפי שהן בימינו (למדינות שעודן קיימות), או כפי שהיו ביום פירוק המדינה (למדינות שאינן עוד). יוצאת דופן היא זאיר לה הושם דגלה דאז, כשעוד נקרה בשם "זאיר", שהוחלף ב"הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו".
↑  המדינה העפילה גם ב-1998, אך תחת שמה הישן יוגוסלביה, ולכן הופעתה במונדיאל 2006 נחשבת בערך זה לזו הראשונה
↑  צ'כוסלובקיה - השתתפה במונדיאל 8 פעמים עד שהתפצלה לצ'כיה וסלובקיה.
↑  אוסטריה השתתפה במסגרת נבחרת גרמניה בעקבות האנשלוס
↑  כולל נתוני נבחרת הודו המזרחית ההולנדית
↑  כולל נתוני הנבחרת בשנים שבהם נקראה בשמות אחרים
1 2  במונדיאל 1930 לא נערך משחק על המקום השלישי
↑  כולל נתוני נבחרת גרמניה המערבית
↑  כולל נתוני נבחרת ארץ ישראל
↑  כולל נתוני נבחרת יוגוסלביה על שמותיה השונים, ונבחרת סרביה ומונטנגרו
↑  כולל נתוני נבחרת צ'כוסלובקיה
↑  כולל נתוני נבחרת זאיר
↑  כולל נתוני נבחרת ברית המועצות
אליפות וימבלדון 1976

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  21 ביוני 1976 – 3 ביולי 1976 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  90 
 כספי זכייה:  £157,740
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:ביורן בורג (שוודיה) נשים:כריס אוורט (ארצות הברית) זוגות גברים:בריאן גוטפריד (ארצות הברית)/ראול רמירס (מקסיקו) זוגות נשים:כריס אוורט/מרטינה נברטילובה (ארצות הברית) זוגות מעורבים:טוני רוץ' (אוסטרליה) ופרנסואז דיר (צרפת)
 
 → אליפות וימבלדון 1975 אליפות וימבלדון 1977 ← 
 
אליפות וימבלדון 1976 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-21 ביוני והסתיימה ב-3 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
כריס אוורט מארצות הברית זכתה בשתי תחרויות.
הפרסים

משתתפי האליפות קיבלו את הפרסים הבאים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תחרות | תחרות | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| בודדים | גברים | £12,500 | £7,000 | £3,000 | £1,500 | £1,100 | £500 | £300 | £150 |
| בודדים | נשים | £10,000 | £5,600 | £2,400 | £1,200 | £600 | £300 | £200 | £150 |
| זוגות | זוגות גברים | £3,000 | £1,500 | £1,000 | £500 | £250 | 0 | 0 | - |
| זוגות | זוגות נשים | £2,400 | £1,200 | £500 | £250 | £125 | 0 | 0 | - |
| זוגות | זוגות מעורבים | £1,000 | £500 | £300 | £200 | £100 | 0 | 0 | 0 |
סך הפרסים באליפות היה £157,740
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. 8 זוגות דורגו:
בריאן גוטפריד (ארצות הברית ארצות הברית) וראול רמירס (מקסיקו מקסיקו), ניצחו בתחרות
ג'ימי קונורס (ארצות הברית ארצות הברית) ואיליה נסטסה (רומניה (1965-1989) רומניה), מנצחי תחרות 1973, הודחו בסיבוב השני
בוב יואיט ופרו מקמילן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), מנצחי תחרויות 1967 ו-1972, הודחו בסיבוב הראשון
טום אוקר (הולנד הולנד) ומרטי ריסן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
בוב לוץ וסטן סמית' (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
ויטס גרולייטיס (ארצות הברית ארצות הברית) ואלכסנדר מאייר (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרות 1975, הודחו ברבע הגמר
וויטק פיבק (פולין פולין) וקארל מיילר (מערב גרמניה מערב גרמניה), הודחו ברבע הגמר
פרד מקנייר ושרווד סטיוארט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
במשחק הגמר בריאן גוטפריד מארצות הברית וראול רמירס ממקסיקו נפגשו עם הזוג הלא מדורג רוס קייס וג'ף מסטרס מאוסטרליה וניצחו אותם ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1975 רק אן קיומורה מארצות הברית השתתפה בתחרות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) ובטי שטוב (הולנד הולנד), הפסידו במשחק הגמר
כריס אוורט ומרטינה נברטילובה (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
אולגה מורוזובה (ברית המועצות ברית המועצות) ווירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה), הודחו בסיבוב הראשון
איבון גולגונג (אוסטרליה אוסטרליה) ופגי מישל (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות תחרות 1974, הודחו בסיבוב השלישי
במשחק הגמר כריס אוורט ומרטינה נברטילובה מארצות הברית שיחקו נגד בילי ג'ין קינג (ארצות הברית) ובטי שטוב (הולנד) וניצחו אותן ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1975 רק מרטי ריסן מארצות הברית השתתף בתחרות זו. 4 זוגות קיבלו דירוג:
אלכסנדר מאייר ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
פרו מקמילן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) ובטי שטוב (הולנד הולנד), הודחו בחצי הגמר
מרטי ריסן ומרטינה נברטילובה (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
אלכס מטרבלי ואולגה מורוזובה (ברית המועצות ברית המועצות), הודחו בסיבוב הראשון
במשחק הגמר שיחקו שני זוגות לא מדורגים. טוני רוץ' (אוסטרליה) ופרנסואז דיר (צרפת) שיחקו נגד רוזמרי קזאלס ודיק סטוקטון מ(ארצות הברית) וניצחו אותם ב-3 מערכות.
ביורן בורג, מנצח התחרות
כריס אוורט, מנצחת התחרות
משלחת ארצות הברית לאומות המאוחדות

| --- | --- |


 מידע כללי
 כתובת:  799 United Nations Plaza, New York, NY 10017
 עיר:  ניו יורק, ניו יורק,
 קואורדינטות:  40°45′03″N 73°58′08″W﻿ / ﻿40.750833333333°N 73.968888888889°W﻿ / 40.750833333333; -73.968888888889
 תאריך פתיחה:  1947
 דיפלומטיה
 כפופה ל:   מחלקת המדינה
 ראש משלחת:  שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות
 שטח האמנה:  האומות המאוחדות האומות המאוחדות
 מדינה מיוצגת:  ארצות הברית ארצות הברית
 
 usun.usmission.gov
  (למפת מנהטן מוגדלת) משלחת ארצות הברית לאומות המאוחדות(למפת מנהטן רגילה) משלחת ארצות הברית לאומות המאוחדות
 
משלחת ארצות הברית לאומות המאוחדות (באנגלית: United States Mission to the United Nations, ובקיצור USUN) היא המשלחת הדיפלומטית הרשמית של ארצות הברית לאומות המאוחדות. היא אחראית על ייצוג ארצות הברית ויישום מדיניותה בארגון הבין-לאומי. המשלחת הוקמה בשנת 1947 בעקבות חקיקה של הקונגרס האמריקני, במטרה לסייע לנשיא ארצות הברית ולמחלקת המדינה בניהול מדיניות החוץ של ארצות הברית באומות המאוחדות. מאז היווסדה, משמשת המשלחת כשלוחה מרכזית של מחלקת המדינה לענייני האומות המאוחדות.
נכון ל-2025, מונה צוות המשלחת כ-150 עובדים, העוסקים בייצוג האינטרסים הפוליטיים, הכלכליים, החברתיים, המשפטיים, הצבאיים, הדיפלומטיים והניהוליים של ארצות הברית בארגון.
מבנה ותחומי פעילות

המשלחת מחולקת למספר מחלקות מרכזיות:
מבנה ותחומי פעילות > המחלקה הביצועית

המחלקה הביצועית מספקת ייעוץ אסטרטגי ותמיכה תפעולית לנציג הקבוע של ארצות הברית לאומות המאוחדות. תפקידה המרכזי הוא לתאם בין המחלקות השונות במשלחת בנושאי מדיניות חוצי-תחומים, להבטיח פיקוח ובקרת איכות על תדריכים המיועדים לנציג, ולפתח המלצות בנוגע לנסיעות, נאומים ואירועים ציבוריים. הצוות התפעולי של המחלקה אחראי על מתן תמיכה מנהלית לנציג הקבוע, כולל תכנון לוגיסטי של נסיעות, ניהול לוחות זמנים ותיאום אירועים.
מבנה ותחומי פעילות > המחלקה הפוליטית

המחלקה הפוליטית (Political Section) פועלת לקידום האינטרסים של ארצות הברית בנושאים פוליטיים וביטחוניים במסגרת האו"ם. תפקידי המחלקה:
סיוע בעיצוב וניסוח מדיניות החוץ של ארצות הברית באו"ם, תוך התמקדות במשא ומתן על החלטות ומסמכים מדיניים.
טיפול בכל הנושאים הנידונים במועצת הביטחון של האו"ם, וכן בנושאים פוליטיים וביטחוניים הנדונים בוועדה הראשונה של העצרת הכללית (פירוק נשק וביטחון בין-לאומי) ובוועדה הרביעית (עניינים פוליטיים מיוחדים ודקולוניזציה).
הכניסה לבניין המשלחתתיאום נושאים פוליטיים וביטחוניים המובאים לדיון בפני מליאת העצרת הכללית של האו"ם.
מבנה ותחומי פעילות > מחלקת הניהול והרפורמות

מייצגת את ארצות הברית בוועדה החמישית של העצרת הכללית של האו"ם ובוועדות נוספות של האו"ם האחראיות על עניינים מנהליים ותקציביים. תפקידה העיקרי הוא לחזק את מנגנוני הפיקוח והניהול של האו"ם ושל גופים שונים במערכת הארגון. תפקידי המחלקה:
עיצוב העמדה האמריקנית בנוגע לתקציבי הפעילות הרב-שנתיים של האו"ם, כולל משימות מדיניות מיוחדות, טריבונלים לפשעי מלחמה ומבצעי שמירת השלום.
פועלת להבטיח כי תוכניות ופעילויות האו"ם ינוהלו בצורה יעילה, אפקטיבית ושקופה.
פיקוח על קרנות האו"ם הממומנות באופן וולונטרי, ובהן תוכנית הפיתוח של האו"ם (UNDP), קרן החירום לילדים של האו"ם (UNICEF) וקרן האוכלוסין של האו"ם (UNFPA).
מבנה ותחומי פעילות > המחלקה לעניינים כלכליים וחברתיים

מייצגת את ארצות הברית בגופים בין-ממשלתיים המפקחים על פעילות האו"ם בתחומים הכלכליים, החברתיים וזכויות האדם, וכן על פעילויות שטח של האו"ם בתחומי פיתוח, בניית שלום לאחר סכסוכים וסיוע הומניטרי. המחלקה משמשת כגורם המקשר העיקרי בין המשלחת האמריקנית לבין משרדי האו"ם הרלוונטיים, כולל המשרד לתיאום עניינים הומניטריים (OCHA), המחלקה לעניינים כלכליים וחברתיים (DESA), קרן החירום לילדים של האו"ם (UNICEF), תוכנית הפיתוח של האו"ם (UNDP), קרן האוכלוסין של האו"ם (UNFPA), קרן הפיתוח של האו"ם לנשים (UN Women) וגופים נוספים. תפקיד המחלקה הוא לספק למשלחת האמריקנית מידע עדכני על תגובות האו"ם לצורכי פיתוח, סוגיות מגדריות, מצבי זכויות אדם ומשברים הומניטריים.
מבנה ותחומי פעילות > המחלקה המשפטית

מספקת ייעוץ ושירותים משפטיים בנושאים בין-לאומיים הנוגעים להשתתפותה של ארצות הברית באו"ם. חברי המחלקה מייצגים את ארצות הברית בוועדה המשפטית של העצרת הכללית של האו"ם, במועצת הביטחון ובגופים מסונפים לה, וכן בגופים נוספים של האו"ם.
מבנה ותחומי פעילות > הצוות הצבאי

הוועדה הצבאית של המשלחת האמריקנית (Military Staff Committee – MSC) ממלאת שני תפקידים עיקריים עבור המשלחת האמריקנית לאו"ם:
מייצגת את יושב ראש המטות המשולבים של צבא ארצות הברית בוועדה הצבאית של האו"ם, שהיא גוף מסונף למועצת הביטחון של האו"ם, המורכב מנציגים צבאיים של חמש החברות הקבועות במועצה (P5).
מספקת ייעוץ לנציג הקבוע של ארצות הברית ולאנשי המשלחת האמריקנית בנוגע להיבטים צבאיים וביטחוניים של מבצעי שמירת השלום של האו"ם.