stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאיר גרוסמן
לקריאה נוספת

'גרוסמן, מאיר', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 143–144. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  מאיר גרוסמן באתר GRAVEZ
1 2  המשפחה, מאיר גרוסמן, דבר, מודעת אבל, 28 ביוני 1964.
↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 255
↑  ש. רימאלט, מועידת הרוויניוניסטים בפולין, דבר, 10 בינואר 1932.
↑  הופסקו זכויותיו של מאיר גרוסמן, דבר, 24 בנובמבר 1937.
↑  בית דין הקונגרס דן על שיתוף הפעולה, דבר, 22 בדצמבר 1946.
↑  נזיפה לרביזיוניסטים, דבר, 24 בדצמבר 1946.
1 2  מאיר גרוסמן באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  מאיר גרוסמן ז"ל יובא מחר למנוחות, מעריב, 28 ביוני 1964.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309152505171  PLWABN: 9810559329205606  GND: 136481744  ISNI: 0000 0000 6699 3800  LCCN: nr96026678  VIAF: 58980325   WorldCat (עם VIAF): 58980325
מאראקיי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  2°00′00″N 173°17′00″E﻿ / ﻿2°N 173.28333333333°E﻿ / 2; 173.28333333333
 שטח:  14.13 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קיריבטי 
 אוכלוסייה:  2,738 (2020)
 אזור זמן:  UTC+12
  (למפת קיריבטי מוגדלת) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטמאראקיי(למפת קיריבטי רגילה) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטמאראקיי
 
מאראקיי (באנגלית: Marakei) הוא אטול אלמוגים בצפון שרשרת איי גילברט ברפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט.
שטחו של האטול כ-14 קמ"ר. במרכז האטול לגונה גדולה שבחלקה מגיעה לעומק רב יחסית ללגונות מסוג זה. באטול שני איונים עיקריים המופרדים באמצעות שתי תעלות צרות ורדודות ביותר עד שבזמן שפל ניתן לחצות את התעלות בהליכה. התעלות נקראות מעבר בארטואה (Baretoa Pass) ומעבר רווטה ( Reweta Pass).
לב אמיץ

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של הסרט
 בימוי:  מל גיבסון 
 הופק בידי:  מל גיבסון, ברוס דייבי, אלן לד, סטפן מקאבטי 
 תסריט:  רנדל וולאס 
 עריכה:  סטיבן רוזנבלום 
 שחקנים ראשיים:  מל גיבסון, פטריק מקגוהן, אנגוס מק'פיידן, ברנדן גליסון, סופי מרסו
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר 
 צילום:  ג'ון טול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  The Ladd Company, Icon Productions 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1995
 משך הקרנה:  177 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, צרפתית ו-לטינית.
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט פעולה, סרט מלחמה, סרט דרמה, סרט תקופתי (ימי הביניים) 
 תקציב:  72,000,000‏$
 הכנסות:  210,409,945‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   braveheart
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (מל גיבסון, אלן לד, ברוס דייבי)  פרס האוסקר על עריכת סאונד הטובה ביותר (Lon Bender, Per Hallberg)  פרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר (Peter Frampton, Paul Pattison, Lois Burwell)  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (ג'ון טול)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (מל גיבסון)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מל גיבסון בצילומי הסרט
לב אמיץ (באנגלית: Braveheart) הוא סרט קולנוע אמריקאי אפי שיצא לאקרנים בשנת 1995. מל גיבסון ביים וגם כיכב כגיבורו של הסרט, ויליאם וולאס, לוחם סקוטי בן המאה ה-13, מגיבוריה הלאומיים של סקוטלנד, שהוביל את הסקוטים במלחמת העצמאות הראשונה של סקוטלנד נגד אדוארד הראשון, מלך אנגליה. בנוסף מככבים בסרט גם סופי מרסו, פטריק מקגוהן וקתרין מק'קורמק. סיפור הסרט מבוסס על הפואמה "The Actes and Deidis of the Illustre and Vallyeant Campioun Schir William Wallace" מאת הארי העיוור ועובד לתסריט מאת רנדל וולאס.
הסרט זכה להצלחה ביקורתית וקופתית גדולה בארצות הברית ומחוצה לה, עם הכנסות של 210.4 מיליון דולר. בנוסף להצלחתו הקופתית, היה הסרט מועמד ל-10 פרסי אוסקר בשנת 1995, שמתוכם זכה בחמישה, כולל הפרס לבימוי ולסרט הטוב ביותר.
עלילת הסרט

בשנת 1280 המלך אדוארד "ארך-הגפיים" פולש וכובש את סקוטלנד בעקבות מותו של אלכסנדר השלישי, שלא מותיר יורש לכס סקוטלנד. ויליאם וולאס הצעיר עד לבגידתו של "ארך-הגפיים", שורד את מות אחיו ואביו ונלקח למסע אל אירופה תחת חסות דודו ארגיל, שמחנך אותו.
שנים לאחר מכן, "ארך-הגפיים" מעניק לאביריו אדמה ופריבילגיות בסקוטלנד, כולל את זכות הלילה הראשון. בינתיים, וולאס הבוגר חוזר לסקוטלנד ומתאהב בחברת ילדותו מרון מק'לאנו והשניים נישאים בחשאי על מנת להימנע מהאפשרות שתוענק לאצילים האנגלים זכות הלילה הראשון, אלא שלאחר החתונה, וולאס מנסה לחלץ את מרון מאונס בידי חיילים אנגלים. לבסוף היא נלקחת בשבי ונרצחת באכזריות ובפומבי בידי אצילים אנגלים. בתגובה, וולאס מוביל את שבטו לטבח בחיל מצב אנגלי בעיר הולדתו ושולח את החיילים הנותרים בלנארק חזרה לאנגליה.
"ארך-הגפיים" פוקד על בנו, נסיך וויילס, לעצור את וולאס בכל אמצעי שיידרש. וולאס יוצא למרד באנגליה והשמועות אודותיו נפוצות כאשר מאות סקוטים מצטרפים אליו. הוא מוביל את צבאו לניצחון בקרב גשר סטרילינג ומשמיד את העיר יורק, תוך שהוא הורג את אחיינו של המלך ושולח אליו את ראשו הכרות. וולאס מבקש את עזרתו של רוברט דה ברוס, בנו של האציל רוברט הזקן והטוען לכתר הסקוטי. רוברט נשלט על ידי אביו שמבקש להבטיח את הכס עבור בנו באמצעות כניעתו לאנגלים. מודאג מאיום המרד "ארך-הגפיים" שולח את אשת בנו איזבלה מצרפת לנסות לנהל משא ומתן עם וולאס, על מנת להסיח אותו מהגעת כוח גיבוי אנגלי לסקוטלנד.
לאחר שהיא פוגשת אותו, איזבלה מתאהבת בו. היא מזהירה אותו מפלישה צבאית מתקרבת, וולאס מפציר באצולה הסקוטית לפעול מיד, להתנגד לאיום ולכבוש מחדש את האדמה. כשהוא מוביל את הצבא האנגלי בכוחות עצמו, "ארך-הגפיים" מתעמת עם הסקוטים בקרב בפלקירק היכן שהאצילים לוצ'לן ומורניי מקבלים כסף מ"ארך-הגפיים" ובוגדים בוולאס, מה שמוביל לתבוסה של הסקוטים בקרב. כשוולאס תוקף את "ארך-הגפיים" הוא נעצר על ידי אחד מחיילי המלך, שמתברר כלא אחר מאשר רוברט דה ברוס, אך מלא חרטה הוא מוביל את וולאס למקום מבטחים לפני שהאנגלים ילכדו אותו. וולאס הורג את לוצ'לן ומורניי בשל בגידתם ויוצא למלחמת גרילה נגד האנגלים במשך 7 השנים הבאות, בסיוע איזבלה שמנהלת עמו רומן. רוברט יוצא לפגוש וולאס באדינבורו, אך אביו של רוברט קושר קשר עם האצילים האחרים ללכוד ולהסגיר את וולאס לידי האנגלים. כשהוא מגלה על הבגידה, רוברט מתכחש לאביו. איזבלה דורשת נקמה ב"ארך-הגפיים" החולה כעת ומספרת למלך הגוסס שהשושלת שלו תמות יחד איתו וכי היא נושאת ברחמה את ילדו של וולאס.
בלונדון, וולאס מובא בפני המגיסטר האנגלי ונשפט בעוון בגידה במלכות. הוא מעונה וראשו נכרת. אפילו בעודו נתלה, נגרר ומבותר בציבור הוא מסרב להיכנע למלך. בעוד הקהל מתייפח לרחמים, המגיסטר מציע לוולאס הזדמנות אחרונה לבקש רחמים, וולאס במקום זאת צועק: "חירות!" והשופט פוקד להוציאו להורג. רגעים לפני שראשו נערף הוא רואה בחיזיון את מרון בקהל, מחייכת אליו.
בשנת 1314, רוברט, כעת מלך סקוטלנד, מוביל צבא סקוטי בפני קו טקסי של יחידות אנגליות בשדות בנוקבורן, היכן שעליו לקבל רשמית את השלטון האנגלי. כשהוא מתחיל לרכוב לכיוון האנגלים הוא נעצר ונזכר בוולאס. הוא מבקש מאנשיו להילחם עבורו כפי שהם נלחמו למען וולאס. או-אז הוא מוביל את צבאו לקרב נגד האנגלים ההמומים, בדרך להשגת חירותם.
שחקנים ודמויות

ויליאם וולאס (מל גיבסון)
רוברט דה ברוס (אנגוס מק'פיידן): אציל סקוטי והמלך המיועד של סקוטלנד. במהלך הסרט רוברט בוגד בויליאם בכך שהוא עוזר למלך אנגליה
אדוארד הראשון "ארך הרגליים" (פטריק מקגוהן): מלך אנגלי.
מרון (קתרין מק'קורמק): אשתו של ויליאם. בגלל רציחתה מתחיל ויליאם את המלחמה כנגד האנגלים
הנסיכה איזבלה (סופי מרסו): מיועדת לאדוארד אך מתאהבת בוולאס
היימיש  (ברנדן גליסון) : לוחם סקוטי יד ימינו של ויליאם וולאס
רוברט דה ברוס האב (איאן בנאן) : אביו הגוסס והמצורע של רוברט דה ברוס
סטיבן (דייוויד אוהרה): מנהיג הלוחמים האירים שתמך במרד הסקוטי
אי דיוקים היסטוריים

הסרט מתחיל במונולוג של רוברט דה ברוס הטוען שהיסטוריונים אנגליים ישללו את הסיפור שהוא מתעתד לספר, אך "ההיסטוריה נכתבת על ידי אלו שתולים גיבורים" ואכן ישנם מספר אי דיוקים היסטוריים בסרט:
הרומן בסרט בין וואלס ובין הנסיכה איזבלה לא יכול היה להתקיים, כיוון שבאותה תקופה היא הייתה בת 9 ועדיין חייתה בצרפת.
הקרב על גשר סטירלינג צולם בסרט, ללא גשר. בקרב האמיתי טמנו הסקוטים מארב לאנגלים שחצו את הגשר.
בקרב פאלקירק נבגד ווילאם בידי אציל בשם מורניי. אך שמו האמיתי היה אנדרו דה מוריי שנהרג בקרב על גשר סטירלינג.
במונולוג של רוברט דה ברוס נאמר בהתחלה "מלך סקוטלנד מת ללא יורש". במציאות, אלכסנדר השלישי מת רק ב-1286 וסקוטלנד לא נכבשה בין רגע.
עדיין ניטשים ויכוחים לגבי קיומה של זכות הראשונים (פרימה נוקטה), אך ידוע שהיא לא קוימה באנגליה ובסקוטלנד באותו הזמן.
עדיין לא ברור אם לוואלס הייתה אישה, אך לפי מסורת סקוטית מאוחרת יותר שמה היה מאריון.
רוברט דה ברוס, מתואר כדוכס מברוס, אך תוארו באותה תקופה היה הדוכס מקוריק, פרובינציה דרום-מערבית סקוטית, וברוס (יותר נכון דה ברוס, De Bruce) היה שם משפחתו.
בסרט נטען כי וואלס תמך בדה ברוס לכתר הסקוטי. במציאות וואלס תמך בבאליאול.
בסרט וואלס ואדוארד "ארך הגפיים" מתים באותו זמן. במציאות וואלס הוצא להורג בשנת 1305 ואדוארד נפטר ב-1307, בדרכו לדכא מרד סקוטי בהנהגת רוברט דה ברוס.
בקרב באנוקברן נראה בסרט כי כביכול מחליט רוברט דה ברוס להצטרף למרד בשלב זה. למען האמת, דה ברוס היה מעורב כשמונה שנים במערכת מלחמות גרילה.
חמת החלילים המוצגת בסרט התפתחה רק במאה ה-18, ועד לפני כן הייתה רק בעלת 2 חלילי ליווי ולא 3, כפי שהיא מוכרת כיום וכפי שהיא מוצגת בסרט. כמו כן, במספר קטעים בסרט מוצגת חמת חלילים סקוטית (Great Highland Bagpipe) בעוד שהצליל הנשמע הוא צליל חמת חלילים אירית (Uilleann Pipes).
בסרט אביו של וולאס מת כשוולאס היה ילד קטן בעוד שהעדויות ההיסטוריות מוכיחות כי אביו מת בערך כשהיה בן 21.
סרט המשך

בפברואר 2018 נודע שהאולפנים עובדים על פיתוח סרט המשך בשם "רוברט דה ברוס" שיתמקד בדמותו של רוברט דה ברוס עם אנגוס מק'פיידן בתפקיד הראשי.
הערות שוליים

↑  Angus Macfadyen-Led Action Drama ‘Robert The Bruce’ Drafts Jared Harris, Patrick Fugit & Others
| פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1928‏-1940 | כנפיים (1928) • מנגינת ברודוויי (1929) • במערב אין כל חדש (1930) • סימרון (1931) • גרנד הוטל (1932) • תהלוכה (1933) • זה קרה לילה אחד (1934) • המרד על הבאונטי (1935) • זיגפלד הגדול (1936) • חייו של אמיל זולא (1937) • הן לא תקחהו עמך (1938) • חלף עם הרוח (1939) • רבקה (1940) |  |
| 1941‏-1960 | מה יפית עמק נוי (1941) • גברת מיניבר (1942) • קזבלנקה (1943) • הולך בדרכי (1944) • סוף השבוע האבוד (1945) • שנות חיינו היפות ביותר (1946) • הסכם ג'נטלמני (1947) • המלט (1948) • כל אנשי המלך (1949) • הכל אודות חוה (1950) • אמריקאי בפריז (1951) • ההצגה הגדולה בתבל (1952) • מעתה ועד עולם (1953) • חופי הכרך (1954) • מרטי (1955) • מסביב לעולם בשמונים יום (1956) • הגשר על הנהר קוואי (1957) • ז'יז'י (1958) • בן חור (1959) • הדירה (1960) |  |
| 1961‏-1980 | סיפור הפרברים (1961) • לורנס איש ערב (1962) • טום ג'ונס (1963) • גבירתי הנאווה (1964) • צלילי המוסיקה (1965) • אדם לכל עת (1966) • כחום הלילה (1967) • אוליבר! (1968) • קאובוי של חצות (1969) • פטון (1970) • הקשר הצרפתי (1971) • הסנדק (1972) • העוקץ (1973) • הסנדק חלק שני (1974) • קן הקוקייה (1975) • רוקי (1976) • הרומן שלי עם אנני (1977) • צייד הצבאים (1978) • קרמר נגד קרמר (1979) • אנשים פשוטים (1980) |  |
| 1981‏-2000 | מרכבות האש (1981) • גנדי (1982) • תנאים של חיבה (1983) • אמדאוס (1984) • זיכרונות מאפריקה (1985) • פלאטון (1986) • הקיסר האחרון (1987) • איש הגשם (1988) • הנהג של מיס דייזי (1989) • רוקד עם זאבים (1990) • שתיקת הכבשים (1991) • בלתי נסלח (1992) • רשימת שינדלר (1993) • פורסט גאמפ (1994) • לב אמיץ (1995) • הפצוע האנגלי (1996) • טיטניק (1997) • שייקספיר מאוהב (1998) • אמריקן ביוטי (1999) • גלדיאטור (2000) |  |
| 2001‏-2020 | נפלאות התבונה (2001) • שיקגו (2002) • שר הטבעות: שיבת המלך (2003) • מיליון דולר בייבי (2004) • התרסקות (2005) • השתולים (2006) • ארץ קשוחה (2007) • נער החידות ממומביי (2008) • מטען הכאב (2009) • נאום המלך (2010) • הארטיסט (2011) • ארגו (2012) • 12 שנים של עבדות (2013) • בירדמן (2014) • ספוטלייט (2015) • אור ירח (2016) • צורת המים (2017) • הספר הירוק (2018) • פרזיטים (2019) • ארץ נוודים (2020) |  |
| 2021-היום | CODA ‏(2021) • הכול בכל מקום בבת אחת (2022) • אופנהיימר (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007381980305171  BnF: cb166891155 (data)  GND: 4846412-0  SUDOC: 119480948  VIAF: 222423771   WorldCat (עם VIAF): 222423771
לין גריר

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1979 (בן 44) פילדלפיה שבפנסילבניה
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.88 מטר
 מכללה:  טמפל
 דראפט:  לא נבחר, 2002
 קבוצות כשחקן
 2002-2003   2003   2003-2004   2004-2005   2005-2006   2006-2007   2007- 2009   2009-2011   2011   2011 - 2012   2012 - 2013   2013 - 2015:  ניר איסט  גרינוויל גרוב  סלאסק וורוקלאב  דינמו מוסקבה  קרפיסה נאפולי  מילווקי באקס  אולימפיאקוס   פנרבחצ'ה אולקר   אולימפיה מילאנו   אוניקס קאזאן   אזובמאש מאריופול   דרושפאקה
 הישגים כשחקן
 מלך הסלים של היורוליג (2004)  החמישייה השנייה של היורוליג (2004)
לין טרנס גריר הבן (באנגלית: .Lynn Terence Greer Jr; נולד ב-23 באוקטובר 1979 בפילדלפיה, פנסילבניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. גובהו 1.88 מטר והוא שיחק בעמדות הגארד.
קורות חיים

גריר נולד וגדל בדרום מערב פילדלפיה, ושיחק בצעירותו מול שחקני NBA נוכחיים, כדוגמת קובי בראיינט, ג'מיר נלסון, רונלד מארי, ראשיד וולאס, ריצ'רד המילטון, מאליק רוז, מאליק אלן וקוטינו מובלי. הוא שימש את אוניברסיטת טמפל כאשר שיחק עבור קבוצת הכדורסל של המכללה, "טמפל אוולס", תחת אימונו של ג'ון צ'אניי. בעונתו האחרונה בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 39.7 דקות למשחק והוביל את הקבוצה עם 23.2 נקודות למשחק, כולל שיא קריירה של 47 נקודות בניצחון 67-70 על מכללת ויסקונסין. הוא הוביל את טמפל לשלב שמונה האחרונות בטורניר המכללות, שם היא הפסידה למישיגן סטייט.
לפני קריירת ה-NBA שלו, גריר שיחק באופן מקצועני בליגה האיטלקית, הליגה הרוסית, הליגה הפולנית והליגה היוונית, ובקבוצת "גרינוויל גרוב" מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-2004, עת שיחק בסלאסק וורוקלאב הפולנית, הוא זכה בתואר מלך הסלים של היורוליג. ביולי 2006 הוא חתם בקבוצת ה-NBA מילווקי באקס, במדיה שיחק לפני פתיחת עונת 2003.
בשל תפקידו המוגבל במילווקי, גריר החליט לעבור לאולימפיאקוס היוונית, וחתם על חוזה לשנתיים בקבוצה ב-24 בספטמבר 2007. בעונת 2007/08 של ליגת העל היוונית, הוא קלע בעונה הסדירה 12.4 נקודות בממוצע למשחק ב-24.1 דקות. בפלייאוף הוא שיחק ב-12 משחקים, במהלכם קלע 14.9 נקודות ומסר 2.7 אסיסטים בממוצע למשחק. ב-19 משחקים במסגרת היורוליג הוא העמיד ממוצעים של 16.3 נקודות ו-3.6 אסיסטים למשחק.
בספטמבר 2009 עבר גריר לקבוצת פנרבחצ'ה אולקר מהליגה הטורקית.
ביוני 2015, בגיל 35, הודיע גריר על פרישה ממשחק.
גריר הוא בנו של לין גריר האב, כדורסלן שנבחר בסיבוב ה-11 (המקום ה-170 הכללי) בדראפט ה-NBA ‏1973, ושל אלמה גריר. דודנו הוא שדר הרדיו של בוסטון דויד אנדרסון.
הערות שוליים

↑  הודעתו של גריר על פרישה ממשחק, באתר sportando.com
לין ווסנביק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בנובמבר 1962 (בת 61) 
 מדינה:  בלגיה בלגיה
 
לין ווסנביק (בהולנדית: Lynn Wesenbeek; נולדה ב-3 בנובמבר 1962) היא מנחת טלוויזיה בלגית.
ביוגרפיה

ווסנביק נולדה בפלנדריה, כשהייתה בת תשע התגרשו הוריה והיא גדלה עם אמה ואחותה, ב-1987 זכתה בתחרות מיס בלגיה (אנ') (ירשה את גואדל לייקנס), וייצגה את בלגיה בתחרות מיס עולם.
ב-1989 החלה לעבוד בערוץ הטלוויזיה "VTM" ונבחרה לשמש כאחת הפנים המרכזיות של הערוץ.
ב-1996 החלה להנחות את התוכנית "Royalty", העוסקת במשפחת המלוכה הבלגית ובבני מלוכה אירופאיים נוספים, כמו כן גם במנהיגיי מדינות שונים, מ-2004 ועד 2012 הגישה את מהדורת החדשות "VTM Nieuws".
היא הנחתה מספר פעמים במהלך שנות התשעים את תחרות מיס בלגיה. היא התארחה בין היתר בפרק של התוכנית "Klasgenoten" במסגרתה מפורסמים נפגשים עם בני כיתתם ומתעדכנים מה איתם כיום.
ב-2010 החלה לשמש כחברה במועצת המנהלים של "האקדמיה הפלמית לטלוויזיה".
עד 2001 היא הייתה נשואה לפוליטיקאי גירט ורסניק, ולהם שתי בנות. בתה לאורן (ילידת 1994) אף היא דוגמנית.
הערות שוליים

↑  https://www.libelle.be/vrije-tijd/nieuwsanker-moeder-kitesurfer/P
↑  https://www.gva.be/cnt/oid121922/archief-kathy-pauwels-vervangt-lynn-wesenbeek-in-royalty
↑  https://www.nieuwsblad.be/cnt/g402b1n9g
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6765 0657  NTA: 418740836  VIAF: 32153288298332650575   WorldCat (עם VIAF): 32153288298332650575 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לין ילדתי

| --- | --- |

 לידה:  13 בדצמבר 1912 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  31 באוגוסט 1988 (בגיל 75) ברלין המזרחית, גרמניה המזרחית 
 שם לידה:  Rebekka Brilleslijper 
 מקום קבורה:  בית הקברות דורותיאנשטאדט 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה, גרמניה המזרחית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  אברהרד רבלינג (1942–?) 
 צאצאים:  קתינקה רבלינג, ילדה רבלינג 
 פרסים והוקרה:  פרס תאודור פונטאנה לאמנות וספרות (1960)  מסדר ההצטיינות הפטריוטי בכסף (1973)  מסדר ההצטיינות הפטריוטי בזהב (1976)  מסדר ההצטיינות הפטריוטי בברונזה (1962)  פרס האמנות של הרפובליקה הדמוקרטית של גרמניה (1960)  מסדר ההצטיינות הפטריוטי (אבזם כבוד) (1983) 
 פרופיל ב-IMDb
 
לין ילדתי (בהולנדית: Lin Jaldati‏; 13 בדצמבר 1912 – 31 באוגוסט 1988) היה שם הבמה של רבקה רבלינג, זמרת יהודייה ילידת הולנד אשר שרה בשפת היידיש. נודעה גם בתור אחד האנשים האחרונים שראו את אנה פרנק.
הערות שוליים

↑  מידע על משפחתה וכן על ילדותה ניתן לראות כאן
↑  פעילותם הוכרה על ידי ארגון יד ושם, ורבלינג קיבל את התואר חסיד אומות העולם
↑  LIN JALDATI (בהולנדית)
↑  Camp nurse, last person to see Anne Frank alive, dies
↑  Lin Jaldati "Bergen-Belsen" in Hyman A. Enzer, Sandra Solotaroff-Enzer, eds. Anne Frank. Reflections on Her Life and Legacy. Urbana and Chicago: University of Illinois Press, 2000. ISBN 978-0-252-06823-2.
↑  Siehe Besprechung: Christoph Horst, Würdigung ohne Scheu, in: junge Welt, 20. Mai 2020, S. 15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263340805171  PLWABN: 9810589349005606  BnF: cb131954823 (data)  GND: 118816780  ISNI: 0000 0000 7836 5254  LCCN: n85182200  MusicBrainz: 05dc823a-65e9-4f00-8023-548431a36a3d  NTA: 06791781X  SUDOC: 035539208  VIAF: 97929822   WorldCat (עם VIAF): 97929822
מאיר דב רכניצר

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1958 (בן 66) י"ב באייר תשי"ח
 השתייכות:  חסידות בעלז
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבה
הרב מאיר דב (רב בערל) רכניצר (נולד י"ב באייר תשי"ח, 2 במאי 1958) הוא ראש ישיבת בעלז "אהל יהושע" בחיפה, ורב קהילת בעלז המקומית.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לשמעון יצחק רכניצר, יוצא פראונקירכן שבאוסטריה, תלמידו של מהרי"צ דושינסקי. למד במוסדות החינוך של חסידות בעלז בירושלים. נישא לחנה לבית בלזם, נכדת הרב מנחם מנדל למברגר שהיה רבה של טיסה פולגר.
מאז נישואיו מתגורר בחיפה בסמוך להורי אשתו. אחר נישואיו למד בכולל של הרב יואל קלופט. בהמלצת חברו לכולל, הרב שאול אלתר, מונה לכהן כר"מ בישיבת אור שמחה של חסידות גור בעיר. הוא היה לתלמיד של ראש הישיבה, הרב מנחם מנדל שפרן.
כיהן כשנתיים כר"מ בישיבת בעלזא בבני ברק. עם פתיחת ישיבת בעלז בראשון לציון בסוף שנת תשנ"ד, מונה לר"מ. כעבור שנתיים, הועמד בראש ישיבת בעלז "אהל יהושע" בחיפה שנפתחה אז. הוא מונה גם לרב ודיין בקהילת בעלז בעיר.
הרב רכניצר מדגיש את הלימוד העיוני ומחנך את תלמידיו להמשיך בלימודי העיון גם לאחר נישואיהם. הוא מרבה להדריך את תלמידיו בצורת הלימוד.
הוא מפעיל רשת כוללים עולמית לאברכים נשואים שלומדים בשיטת הלימוד המיוחדת של הישיבה.
הוא מוסר גם שיחת חסידות מדי שבוע בישיבה וכן שיעור בשפת אמת לקבוצת בחורים. בשיעוריו הוא מרבה להביא מושגים מתחום הקבלה וציטוטים מספר הזוהר.
הרב מתאפיין באהבתו הרבה לתלמידיו וכן אהבתם אליו.
האדמו"ר מבעלז מינהו להדריך את נכדו הבכור, הרב שלום רוקח.
משפחתו

לרב רכניצר 12 ילדים, בהם:
בנו הרב משה נטע - מכהן כראש כולל של מוסדות "אור הרשב"י" במירון.
בתו אסתר - כלתו של הרב יעקב גרינוולד, דיין בבד"ץ מחזיקי הדת, רב בית הכנסת קהילות יעקב בבני ברק, וראש כולל עיון בבני ברק.
בת נוספת נשואה לרב ישראל אהרן למברגר, בנו של רבי מנדל ממאקווא ירושלים.
בתו שפרה לאה - נשואה לאברהם שמואל צבי רוקח, בנו של הרב אהרן מרדכי רוקח בנו של האדמו"ר מבעלזא.
אחיו:
הרב יונה - ראש ישיבת צ'רנוביל.
הרב יוסף צבי - דומ"ץ בבית הכנסת "בית פנחס" של חסידי בעלזא באשדוד ור"מ בישיבה של חסידי בעלזא בבני ברק.
ספריו

צילותא דשמעתתא, על מסכתות בבא מציעא ובבא בתרא, נערך מתוך שיעורים
דברים מאירים על מסכת פסחים וקידושין, ירושלים תשס"ז, נערך מתוך שיעורים
הערות שוליים

↑  ישראל כהן, ‏הערב: החתונה הגדולה של נכד כ"ק האדמו"ר מבעלזא, באתר כיכר השבת, 2.6.2015
↑  ישיבת חסידי בעלזא, צילותא דשמעתתא - בבא מציעא, ראשון לציון, תשנ"ו, בבא מציעא, באתר אוצר החכמה
↑  רכניצר, מאיר דוב, צילותא דשמעתתא - ב"ב, ירושלים, תשע"ה, ב"ב, באתר אוצר החכמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578336605171  VIAF: 298075300   WorldCat (עם VIAF): 298075300
מאראט איזמאילוב

מאראט ניילביץ' איזמאילוב (ברוסית: Марат Наилевич Измайлов, בטטרית: Марат Наил улы Измайлов; נולד ב-21 בספטמבר 1982 במוסקבה) הוא כדורגלן עבר רוסי טטרי.
קריירה

איזמאילוב הוא שחקן מהיר בעל בעיטה חזקה מרחוק. איזמאילוב שיחק במחלקת הנוער של לוקומוטיב מוסקבה. הוא התקדם מקבוצת המשנה של לוקומוטיב להרכב הראשון של הנבחרת הלאומית הרוסית תוך חצי שנה, בגיל 19.
ביולי 2007, הושאל איזמאילוב לספורטינג ליסבון מפורטוגל לעונה אחת. המשחק הראשון שלו בקבוצה הפורטוגזית היה ב-11 באוגוסט 2007 בסופר קאפ הפורטוגזי, נגד פורטו. המשחק הוכרע בתוצאה 1-0 לזכותה של ספורטינג ליסבון, משער שכבש איזמאילוב בדקה ה-75 של המשחק, בבעיטה חזקה ממרחק רב.
ב-6 באוקטובר 2007, נכנס איזמאילוב כמחליף, כבש שני שערים לקראת סוף המשחק מול ויטוריה דה גימארייש. איזמאילוב חתם על חוזה רשמי בקבוצה הפורטוגזית ששילמה ללוקומוטיב מוסקבה 4 מיליון אירו תמורתו. ב-7 ביוני 2013 חתם בקבוצה הפורטוגזית פורטו, הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה במשחקו השני מול פאסוס די פריירה אשר הסתיים בניצחון 2-0. ב-31 בינואר 2014 הושאל לגבאלה האזרית. ב-16 ביולי 2014 הושאל לקרסנודאר. ביולי 2016 חתם בקרסנודאר לאחר שנה ללא כדורגל. ב-9 ביוני 2017 חתם באררט מוסקבה, שם סיים את הקריירה שלו כשחקן.
איזמאילוב שיחק בסגל נבחרת רוסיה במונדיאל 2002 ויורו 2004, מאז לא שיחק בנבחרת עד לשנת 2012, אז זומן לסגל נבחרת רוסיה לקראת יורו 2012.
לטושים

לטושים הוא דמות מקראית, בנו של דדן ונכדם של אברהם וקטורה. ללטושים היו שני אחים: אשורים ולאומים.
שמו

יש המפרשים את שמו בתור שוכני אוהלים.
רש"י מפרש אותו על דרך נטושים, והאותיות נ' ו-ל' מתחלפות.
יש חוקרים המפרשים את שמו מלשון לוטשים, כלומר חרשים. לעומת זאת, יש האומרים שפירוש שמו הוא אומנין.
יש אפילו הסוברים שהשמות אשורים, לטושים ולאומים אלה כלל לא שמות אלא כינויים של מעמדות חברתיים והם אומרים שלטושים היה שבטים הנודדים למחצה. דעה זאת מסתמכת על כך שהשם נכתב ברבים, מה שלא נהוג לרוב בשמות פרטיים.
מקום מגורים

לטושים, ככל הנראה התיישב, כמו שאר אחיו ואביו, במדבר הסורי-הערבי.
הערות שוליים

1 2  ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק ג'
1 2 3  ראו אנציקלופדיה מקראית כרך ד
1 2  ראו אנציקלופדיה מקראית כרך ד
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוידה אוגוסטו

לוידה אנטוניו אוגוסטו (בפורטוגזית: Loide António Augusto; נולד ב-26 בפברואר 2000 בלואנדה שבאנגולה) הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אלניהספור מליגת העל הטורקית ובנבחרת אנגולה.
קריירת מועדונים

אוגוסטו גדל במחלקות הנוער של אסקולה דה פוטבול דו זנגו וספורטינג ליסבון. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של ספורטינג ליסבון. ב-15 ביולי 2021 חתם בפארנסה מהליגה הפורטוגלית השנייה, במדיה ערך שמונה הופעות ליגה והבקיע שני שערים. ב-20 ביוני 2022 חתם על חוזה לשנתיים במפרה מהליגה הפורטוגלית השנייה, במדיה ערך 22 הופעות ליגה והבקיע ששה שערים.
ב-4 ביולי 2023 חתם על חוזה לארבע שנים באלניהספור מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית

ב-25 במרץ 2021 ערך אוגוסטו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה, בהפסד 1-0 לנבחרת גמביה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021. ב-29 במרץ 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת גבון גם כן במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.
נכלל בסגל נבחרת אנגולה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023 בשנת 2024.
הערות שוליים

↑  BEM-VINDOS BANJAQUI, DIOGO E LOIDE באתר הרשמי של מפרה, 20 ביוני 2022 (בפורטוגזית)
↑  Loide Antonio Augusto Corendon Alanyaspor'umuzda באתר הרשמי של אלניהספור, 4 ביולי 2023 (בטורקית)
↑  זמן לאפריקה: את מי יחמיצו מילסון ושואו?, באתר ערוץ הספורט, 17 בדצמבר 2023
| נבחרת אנגולה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 דומיניק •  2 פורטונה •  3 בואטו •  4 קליאנו •  5 בלנגה •  6 גספר •  7 ז'ילברטו •  8 מוקנדי •  9 זיני •  10 דאלה •   11 מילסון •  12 קאדו • 13 טו •  14 אוגוסטו • 15 לובומבו • 16 פרדי • 17 פאז • 18 בלה • 19 מאבולולו • 20 אסטרלה • 21 אדי • 22 נבלו • 23 שואו • 24 ז'לסון • 25 אינסיו • 26 דפו • 27 באנזה • מאמן: גונסלבש |  1 דומיניק •  2 פורטונה •  3 בואטו •  4 קליאנו •  5 בלנגה •  6 גספר •  7 ז'ילברטו •  8 מוקנדי •  9 זיני •  10 דאלה •   11 מילסון •  12 קאדו • 13 טו •  14 אוגוסטו • 15 לובומבו • 16 פרדי • 17 פאז • 18 בלה • 19 מאבולולו • 20 אסטרלה • 21 אדי • 22 נבלו • 23 שואו • 24 ז'לסון • 25 אינסיו • 26 דפו • 27 באנזה • מאמן: גונסלבש | אנגולה |