stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיטר וונדי
ספר המשך

בשנת 2005 ערך בית החולים גרייט אורמונד תחרות למציאת סופר שיכתוב ספר המשך להרפתקאותיו של הילד שסירב לגדול וחבורת הילדים האבודים שלו. בתחרות זכתה ג'רלדין מקורקרן שכתבה את הספר "פיטר פן בארגמן" (Peter Pan in Scarlet) אשר פורסם ב-5 באוקטובר 2006. הספר תורגם עד כה ל-37 שפות. פיטר מוצא את גלימת רב החובל של קפטן הוק (שכזכור מהספר המקורי, אמור להיות טרוף על ידי התנין). ונדי והילדים האבודים חוזרים לארץ לעולם לא (כ-20 שנה אחרי) לילדותם, ומגלים מחדש את קפטן הוק.
סדרת ספרים נוספת מתארת את מה שקרה לפני שפיטר פגש את ונדי. בספר הראשון "פיטר ולוכדי הכוכבים" מסופר איך האי "לעולם לא" הפך לכמו שהוא (כולל בנות הים והתנין הענקי) וקיבל את שמו, איך פיטר זכה בנעורי נצח ואיך התנין טרף את יד קפטן ג'יימס שחורשפם (לפני שקיבל את הכינוי "הוק").
בספר השני "פיטר ושודדי הצללים" פיטר חוזר לכדור הארץ כדי להילחם ביצור צללים שמאיים על מסדר טוב עתיק (לוכדי אבק הכוכבים מהספר הראשון).
שני ספרי המשך בסדרה "Peter and the Secret of Rundoon" ו-"Peter and the Sword of Mercy" (לא תורגמו לעברית) מספרים על המשך המאבק של פיטר וחבריו (עם עזרת לוכדי הכוכבים) נגד יצור הצללים (מהספר הקודם).
בישראל > תרגומים לעברית

תרגם בנימין גלאי, מחברות לספרות בשיתוף א. לוין אפשטיין, 1963
תרגם נסים אלוני, תרגום המחזה, 1966
תרגמה ורה ישראלית, מ. מזרחי, 1966
תרגמה אבירמה גולן, הוצאת זמורה ביתן, 1984
תרגמה גילי בר-הלל, ספר מוער, הוצאת אריה ניר, 2011
תרגם יואב אבני, סדרת הרפתקה, הוצאות מודן ואוקיינוס, 2018
בישראל > עיבודים לבמה בישראל

עיבוד של המחזה בתרגומו של נסים אלוני הוצג לראשונה בישראל בתיאטרון חיפה בשנת 1965 בכיכובה של גילה אלמגור כ"פיטר פן".
בשנת 1988 הועלה המחזמר "פיטר פן" על ידי תיאטרון חיפה בעיבודם של אורי פסטר וחנוך רוזן, ובכיכובם של חנוך רוזן כ"פיטר פן" וחני נחמיאס כּ"וֶנְדִי". עוד כיכבו: ששון גבאי (קפטן הוק), צחי נוי (סמי) וחיה סמיר (לילי הנמרה).
בשנת 1997 הועלה גרסה נוספת לעיבודם של רוזן ופסטר, בכיכובם של גיל ססובר בתפקיד פיטר פן, שרון שחל בתור ונדי, זאב רווח בתור קפטן הוק ודפנה דקל בתור לילי הנמרה. כאשר בגרסה זו הושמטו ג'ון ומייקל וטינקרבל נוספה בגרסה הזו. סיפור הרקע מתרחש במחנה ולא בבית משפחת דרלינג. וכן נוצרו עיבודים חדשים לשירים של המחזמר וכן גם שירים חדשים שלא היו בגרסה הקודמת.
בשנת 2004 הועלה המחזמר "פיטר פן" בעיבודם של ירון כפכפי ונועה ברנר ובכיכובם של עפר שכטר כפיטר פן, מיכל ינאי כּוֶנְדִי, אפרת בוימולד כטינקר בל, אמיר פיי גוטמן כקפטן הוק, ומיכל אמדורסקי כלילי הנמרה. גרסה נוספת לעיבוד הזה עלתה בשנת 2012 בכיכובם של הראל סקעת כפיטר פן, ישראל קטורזה כקפטן הוק, רוני דלומי כּוֶנְדִי, רוני דואני כטינקר בל ואושרת אינגדשט כטייגר לילי. בשנת 2015 הועלה המחזמר שוב בכיכובם של מתן שביט כפיטר פן, נעה גורן כּוֶנְדִי ומתן קליגר כקפטן הוק והצ'יף. בחנוכה אותה שנה לוהקו בהתאמה עפר שכטר שחזר לתפקידו המיתולוגי, עדי הימלבלוי ועודד פז.
בשנת 2009 עלתה הפקה משותפת של תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער ותיאטרון חיפה למחזה, שעיבדה וביימה צביה הוברמן, בהשתתפות דורון עמית שגילם את פיטר פן, יוסי מרשק כקפטן הוק, תמר שם אור בתור ונדי, מירב שירום כטייגר לילי ואחרים.
בשנת 2014 עלה בסמינר הקיבוצים ומאוחר יותר בתיאטרון הבימה, עיבוד מקורי למבוגרים של הסיפור בשם "ונדי ופיטר". את העיבוד כתב וביים תום ווליניץ, עיצבה תות הרבט, את פיטר פן גילם גיא זך, את ונדי גילי בית הלחמי, את הוק שגיא טל, את ג'יין/גברת דרלינג הגר שחר ואת ג'ק עמרי דגן שגם הלחין את המוזיקה וביצע אותה בפסנתר בכל הופעה.
לאורך השנים הוצגו מעל במות ישראל הפקות ועיבודים נוספים לסיפורו של פיטר פן.
ראו גם

פיטר פן
לקריאה נוספת

Jacqueline Rose, The case of Peter Pan, or, The impossibility of children's fiction, University of Pennsylvania Press, 1993, ISBN 9780812214352
אביבה קרינסקי, הדיאלוג הגדול. פיטר פאן ותרגומיו לעברית. נדפס ב"מאזנים" גיליון 4, כרך פ"ה. אלול תשע"א 2011.
הערות שוליים

↑  אתר ההצגה פיטר פן
↑  ונדי ופיטר – פיטר פן בעיבוד למבוגרים באתר הבימה
| פיטר פן |
| --- | --- | --- |
| ספרים | פיטר וּוֶנְדִי (1911) |  |
| סרטים | פיטר פן (1953) • פיטר פן (1988) • הוק (1991) • פיטר פן 2 (2002) • פיטר פן (2003) • למצוא את ארץ לעולם לא (2004) • פן (2015) • פיטר פן וונדי (2023) |  |
| דמויות | פיטר פן • וֶנְדִי דרלינג • טינקר בל • קפטן הוק |  |
| סדרות ומחזות | פיטר פן (אנימה) • הרפתקאות פיטר פן • פיטר פן (סדרת אנימציה) • פיטר פן - המחזמר הישראלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb131654249 (data)  LCCN: n86031606   WorldCat (עם LCCN): n86-031606 
איור מתוך הספר המקורי של פיטר פן כאשר הוא נכנס לחדר השינה של ילדי משפחת דארלינג בעודו מחפש את הצל שלו
איור מתוך הספר המקורי של הדו-קרב בין פיטר פן וקפטן הוק
מרי מרטין כפיטר פן במחזה שהתבסס על הסיפור, 1956
קולומביה במשחקים הפאראלימפיים

קולומביה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בטורונטו (1976), ומאז שלחה משלחת ספורטאים לכל אחד מאירועי הקיץ של אולימפיאדות הנכים פרט לתחרויות המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). במשחקי החורף הפאראלימפיים לא נטלה קולומביה חלק מעולם.
לאורך השנים זכתה המשלחת הקולומביאנית בארבע מדליות פאראלימפיות. אחת מזהב, אחת כסף ושתי מדליות ארד. במדליות הראשונות זכה השחיין פדרו מחייה שזכה במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) במדליית זהב ב-100 מטר חזה (קטגוריה D) תוך שהוא קובע שיא עולם חדש עם 1:27.88, ומדליית ארד נוספת. קולומביה נאלצה לחכות 28 שנה עד למדליה הבאה וזכתה במסגרת המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) בשתי מדליות נוספות, אחת מכסף ומדליה אחת מארד.
מדליות לפי אולימפיאדה

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976): 0
| המשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) | 1 | 0 | 1 | 2 |
המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988): 0
המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992): 0
המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996): 0
המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000): 0
המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004): 0
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 0 | 1 | 1 | 2 |
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 0 | 2 | 0 | 2 |
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 2 | 5 | 10 | 17 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 3 | 7 | 14 | 24 |
| סה"כ | 6 | 15 | 26 | 47 |
ראו גם

קולומביה במשחקים האולימפיים
קולומביה במשחקים האולימפיים לנוער
קורדיליה, מלכת בריטניה

קורדיליה (באנגלית: Cordelia) הייתה מלכת בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
אין כל תיעוד היסטורי למלכותה, והיא נחשבת לאחת מהמלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מספר כי קורדיליה הייתה בתו הצעירה של המלך ליר, והמלכה השנייה ששלטה בבריטניה בתקופת הברזל מאז שברוטוס, ראשון מלכי בריטניה, כבש את האי מידי הענקים.
קורדיליה הייתה חביבה על ליר יותר משתי אחיותיה (קונריל וריגן). ליר החליט לחלק את הממלכה בין בנותיו הנשואות, אולם קורדיליה סירבה להינשא שלא מאהבה, ולכן לא קיבלה חלק מהממלכה בניגוד לאחיותיה. אף בהיעדר נדוניה התאהב אגאניפוס, מלך הפרנקים ונשא אותה לאישה, והיא מלכה עמו בגאליה.
לאחר חלוקת הממלכה גורש ליר מבריטניה ונמלט לגאליה. אגאניפוס יצא בראש צבא לבריטניה, כבש אותה והשיב לליר את כיסאו. ליר מלך שלוש שנים נוספות ולאחר פטירתו עלתה קורדיליה לשלטון.
קורדיליה שלטה חמש שנים, עד שבגרו בניהן של אחיותיה: מארגאנוס דוכס אולבני וקאנדאגיוס דוכס קורנוול, אשר התנגדו לשלטונה של קורדיליה, מרדו נגדה ולבסוף כלאו אותה. קורדיליה התאבדה בכילאה, והשנים חילקו את הממלכה ביניהם. קונדאגיוס מלך דרומית לנהר ההאמבר ומאגאנוס צפונית לו, אולם במהרה פרצה מלחמת אזרחים ביניהם.
ויליאם שייקספיר ביסס את מחזהו "המלך ליר" על תיאור מלכותם של ליר וקורדליה כפי שזה מופיע בספרו של ג'פרי.
קולומביה (סדרת צוללות)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סדרת צוללות 
 צי:  צי ארצות הברית 
 
סדרת קולוביה (בעבר S SBN-X) היא סדרה של צוללות טילים בליסטיים מתקדמות עם הנעה גרעינית של צי ארצות הברית. בניית הצוללת הראשונה החלה ב-1 באוקטובר 2020. ואמורה להיכנס לשירות בשנת 2031.
ב-3 ביוני 2022, חיל הים הודיע שהצוללת המובילה בסדרה תיקרא "USS  District of Columbia" (או SSBN-826), מכיוון שכבר יש צוללת תקיפה בשם USS Columbia (SSN-771). אולם חיל הים המשיך להתייחס לסדרה כאל "סדרת קולומביה" (Columbia class).
צוללות קולומביה מיועדות לנשיאת טילים בליסטיים גרעיניים לצורך הרתעה.
סקירה כללית

סדרת קולומביה אמורה להחליף את סדרת אוהיו של צוללות טילים בליסטיים, ששאר הצוללות שלהן אמורות להתבטל, אחת לשנה, החל מ-2028. סדרת קולומביה תשתלט על סד"כ הצוללות האסטרטגיות בעלות הנעה גרעינית של ארצות הברית.
אף שעדיין בפיתוח, להלן חלק מהמאפיינים של SSBN(X):
חיי שירות צפויים ל-42 שנים, כולל 124 סיורי הרתעה.
ליבת דלק גרעיני שתפעיל את הצוללת לכל חיי השירות הצפויים שלה, בניגוד לצוללות מסוג "אוהיו", הדורשות תדלוק גרעיני באמצע החיים.
צינורות שיגור טילים בגודל זהה לאלו של סדרת "אוהיו", בקוטר של 2.2 מטרים וגובה מספיק כדי להכיל טיל D-5 Trident II.
16 משגרי טילים במקום 24 בצוללות מסוג "אוהיו".
הערות שוליים

↑  "SSBN-X Future Follow-on Submarine". GlobalSecurity.org. 24 ביולי 2011. נבדק ב-24 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Navy: USS Columbia Will Have Most Complete Design Ever at Official Construction Start". 8 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  NUCLEAR POSTURE REVIEW FINAL REPORT media.defense.gov
1 2  "SENEDIA Defense Innovation Days" (PDF). Senedia.org. 5 בספטמבר 2014. נבדק ב-20 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  This story was written by Lt. Rebecca Rebarich, Commander Submarine Group Ten Public Affairs. "1,000 Trident Patrols: SSBNs the Cornerstone of Strategic Deterrence". Navy.mil. נבדק ב-20 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Burgess, Richard R. (2022-06-06). "DC Congresswoman Pushes DC Statehood at Keel-Laying for Navy Submarine". Seapower (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-04-10.
↑  "SECNAV Names SSBN 826 USS District of Columbia". United States Navy (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-06-04.
↑  "CNO Visits Philadelphia for Submarine and Shipbuilding Updates". United States Navy (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-04-10.
1 2  O'Rourke, Ronald (17 בספטמבר 2017). "Navy Navy SSBN(X) Ballistic Missile Submarine Program: Background and Issues for Congress" (PDF). Congressional Research Service. R41129. נבדק ב-23 בספטמבר 2017 – via Federation of American Scientists. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  OHIO Replacement Program Naval Submarine League ssbn.pl
↑  "Ohio Replacement Submarine Starts Early Construction". 24 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ohio-class Replacement Will Carry "Re-packaged and Re-hosted" Weapons System". Defense Media Network. 4 בפברואר 2011. נבדק ב-6 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CMC Program to Define Future SSBN Launchers for UK, USA". Defense Industry Daily. 25 בנובמבר 2012. נבדק ב-3 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "An Analysis of the Navy's Fiscal Year 2013 Shipbuilding Plan" (PDF). Congressional Budget Office. נבדק ב-3 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ohio-class Replacement Details". US Naval Institute. 1 בנובמבר 2012. נבדק ב-3 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
קונספט גרפי, 2012
תמונה חתוכה
צ'ילהאוס

צ'ילהאוס (בגרמנית: Chilehaus, מילולית "בית צ'ילה") הוא בניין משרדים בן עשר קומות, הכולל שטח רצפה של 36,000 מטרים רבועים, ברובע קונטורהאוס בהמבורג בגרמניה. זוהי דוגמה יוצאת דופן לסגנון האדריכלות של אקספרסיוניזם של לבנים (Backsteinexpressionismus) של ראשית המאה ה-20. בניין זוויתי גדול זה ממוקם באתר של כ-6,000 מטרים רבועים, המשתרע על רחוב פישרטוויטה בהמבורג. הוא תוכנן על ידי האדריכל הגרמני יוהאן פריץ הוגר (אנ') ובנייתו הסתיימה בשנת 1924. ב-5 ביולי 2015, נוסף הבניין כחלק ממבנים נוספים ברובע קונטורהאוס ורובע שפייכרשטאדט הסמוך לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
עיצוב

בניין צ'ילהאוס מפורסם בזכות הקצה המזרחי שלו המזכיר חרטום של ספינה, והחזיתות שנפגשות בזווית חדה מאוד בפינת הרחוב פומפן ונידרנשטראסה. המקום הטוב ביותר לצפות על הבניין הוא ממזרח. בגלל האלמנטים האנכיים המודגשים והקומות העליונות הנסוגות, כמו גם החזית המעוקלת ברחוב פומפן, יש לבניין, למרות גודלו העצום, תחושה של קלילות.
לבניין שלד מבטון מזוין והוא נבנה תוך שימוש ב-4.8 מיליון לבני אולדנבורג כהות. הבניין בנוי על אדמה רכה מאוד, ולכן כדי להשיג יציבות היה צורך לבנות על גבי יסודות מבטון מזוין בעומק 16 מטר.
הסביבה הקרובה למיקום לנהר האלבה חייבה מרתף אטום במיוחד, וציוד חימום הוקם בתא סגור שיכול לצוף בתוך הבניין, כך שהציוד לא יפגע במקרה של שיטפון.
האלמנטים הפיסוליים בגרמי המדרגות ועל החזית הם מעשי ידיו של הפסל ריכרד קוהל (Richard Kuöhl).
הבניין כולל אחת ממעליות הפטרנוסטר (אנ') האחרונות שעדיין פעילות בעולם.
היסטוריה

בניין צ'ילהאוס תוכנן על ידי האדריכל פריץ הוגר ונבנה בשנים 1922–1924. הוא הוזמן על ידי איל הספנות הנרי ב. סלומן (Henry Brarens Sloman), שעשה את הונו בסחר המלחת של צ'ילה וחי בה שנים רבות, ומכאן השם בית צ'ילה. קשה לקבוע את עלות הבנייה, שכן בית צ'ילה נבנה בתקופת ההיפר-אינפלציה שפקדה את גרמניה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, אך לפי הערכות מדובר ביותר מ-10 מיליון רייכסמארק. נכון ל-2021 הבניין בבעלות חברת הנדל"ן הגרמנית Union Investment Real Estate AG. בין השוכרים משרדים בבניין נמצאים סניף המבורג של מכון סרוואנטס (אנ'), חנות הכולבו "מנופקטום" (Manufactum) וסניף של יצרן הפסנתרים בכשטיין (אנ').
גלריה

צילום אווירי של צ'ילהאוס
צ'ילהאוס בלילה
כניסה A: שימו לב לסמל צ'ילה מעל השערים
פרטים מהחזית
קונדור האנדים, הציפור הלאומית של צ'ילה
העיטורים בקצה המבנה
החצר
לקריאה נוספת

Piergiacomo Bucciarelli: Fritz Höger. Hanseatischer Baumeister 1877–1949. Vice Versa Verlag, Berlin 1992, ISBN 3-9803212-0-7.
Harald Busch, Ricardo Frederico Sloman: Das Chilehaus in Hamburg. Sein Bauherr und sein Architekt. Festschrift aus Anlass des 50jährigen Bestehens 1924–1974. Hrsg. von Friedrich Wilhelm Sloman u. Hans Jürgen Sloman im Auftrag der GbR „Chilehaus-Verwaltung“. Christians, Hamburg 1974, ISBN 3-7672-0297-2.
Das Chilehaus (Fritz Höger). In: Wasmuths Monatshefte für Baukunst. Jahrgang 8 (1924), Heft 9/10, S. 288–295.
Manfred F. Fischer: Das Chilehaus in Hamburg. Architektur und Vision. Mit 28 Bildtafeln von Klaus Frahm, Gebr. Mann Verlag, Berlin 1999, ISBN 3-7861-2299-7.
Ingrid Hansen: Hamburger Bau- und Kulturdenkmale. Innenstadt und Hafenrand. Hrsg. von der Kulturbehörde, Denkmalschutzamt Hamburg, Christians, Hamburg 1992, ISBN 3-7672-1078-9.
Alfred Kamphausen: Der Baumeister Fritz Höger. (Studien zur schleswig-holsteinischen Kunstgeschichte, Band 12.) Verlag K. Wachholtz, Neumünster 1972.
Dietrich Neumann: Die Wolkenkratzer kommen! Deutsche Hochhäuser der Zwanziger Jahre. Debatten, Projekte, Bauten. Vieweg, Braunschweig / Wiesbaden 1995, ISBN 3-528-08815-X.
Herman Soergel: Das neue Hamburger Chilehaus. In: Dekorative Kunst, illustrierte Zeitschrift für angewandte Kunst, Band 33 = Jg. 28. 1924/25, S. 56–70 (Digitalisat).
Rainer Stommer: Hochhaus. Der Beginn in Deutschland. Jonas, Marburg 1990, ISBN 3-922561-95-0.
Claudia Turtenwald (Hrsg.): Fritz Höger (1877–1949). Moderne Monumente. – Katalog zur Ausstellung „Fritz Höger – Architekt des Chilehauses. Moderne Monumente.“ im Museum für Kunst und Gewerbe Hamburg vom 28. September bis 16. November 2003. – Dölling und Galitz Verlag, Hamburg 2003, ISBN 3-935549-56-3.
הערות שוליים

↑  AD Classics: Chilehaus / Fritz Höger
↑  El Instituto Cervantes de Hamburgo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293553805171  GND: 4570640-2  LCCN: sh00000494  VIAF: 245834965   WorldCat (עם VIAF): 245834965
פילקובו

פילקובו (בסלובקית: Fiľakovo; בהונגרית: Fülek; בגרמנית: Fülleck; בטורקית: Filek) היא עיירה במחוז באנסקה ביסטריצה בדרום מרכז סלובקיה. מבחינה היסטורית שכנה במחוז נוגראד (Nógrád), נובוהרד (Novohrad).
גאוגרפיה

פילקובו שוכנת בגבעות קרובה ורצ'ובינה (Crová vrchovina), בעמק נחל בלינה, 20 ק"מ מהעיר שלגוטריאן בהונגריה, 85 ק"מ מבאנסקה ביסטריצה, 150 ק"מ מקושיצה ו-220 ק"מ מברטיסלבה.
היסטוריה

התיעוד הכתוב הראשון של העיירה, יחד עם טירת פילקובו, הוא משנת 1242, אז עמדה הטירה בפני הפלישות המונגוליות. היא מוזכרת בשנת 1246 בשם הטורקי פילק (Filek). בשנת 1423 קיבלה העיירה זכויות עיר. בשנת 1553 נכבשה העיר עם הטירה על ידי הטורקים והייתה מקום מושבו של סנג'ק עד 1593, אז נכבשה מחדש על ידי הונגריה. היא נכבשה שוב על ידי העות'מאנים בשנת 1662 והעיר והטירה נשרפו בשנת 1682 על ידי כוחותיו של אימרה טקלי. העיר הועברה לאוסטרים ב-1686. לפני הקמת צ'כוסלובקיה העצמאית ב-1918, היא הייתה חלק ממחוז נוגראד בממלכת הונגריה ושבה והשתייכה להונגריה מ-1938 עד 1945 כתוצאה מבוררות וינה הראשונה.
דמוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין של 2001, הקבוצות האתניות כללו 64% הונגרים, 30% סלובקים ו-4% צוענים. הרכב הדת היה: 77% קתולים, 11% ללא דת, 3% לא צוינה דת, ואחרים.
אישים

שאנדור ביכלר, רב, היסטוריון
פרנק לואי, איש עסקים אוסטרלי
אלן וילהאן, מוזיקאי
ויקה קרקס, שחקנית
גלריה

צילום אווירי של הטירה
טירת פילקובו
פילקובו נשקפת מהטירה.
משאבים גנאלוגיים

הרישומים למחקר גנאלוגי זמינים בארכיון המדינה "סטאטני ארכיון בבנסקה ביסטריצה, סלובקיה"
רישומי הכנסייה הרומית-קתולית (לידות/נישואין/פטירות): 1700-1893 (קהילה א')
רישומי הכנסייה הלותרנית (לידות/נישואים/פטירות): 1783-1895 (קהילה ב')
רישומי כנסייה מחודשים (לידות/נישואין/פטירות): 1800-1895 (קהילה ב')
הערות שוליים

↑  אזכור סיפוח פילקובו להונגריה, באתר יד ושם
↑  "Municipal Statistics". Statistical Office of the Slovak republic. אורכב מ-המקור ב-2007-09-27. נבדק ב-2007-09-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537983305171  BnF: cb13510494x (data)  GND: 4348744-0  LCCN: n96016172  NKC: ge292174  SUDOC: 168529025  VIAF: 152608668   WorldCat (עם VIAF): 152608668
פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה

| --- | --- |

 תיאור:  פרס תקשורת לייצוג קהילת הלהט"ב
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
 תקופת הפרס:  1990–הווה (כ־34 שנים)
 אתר רשמי
פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה הם פרסים המוענקים על ידי הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (GLAAD) מדי שנה לסרטים, סדרות, כתבות מגזין, מאמרים ותחומי מדיה אחרים על כך שעסקו או הציגו סוגיות הקשורות לקהילת הלסביות, הביסקסואלים, הטרנסג'נדרים וההומואים (להט"ב) באופן הגון ומדויק. פרס ההוקרה מוענק לאיש או אשת תקשורת המשתייכים לקהילה, אשר תרם לייצוג התקשורתי שלה תרומה משמעתית.
הזוכים נבחרים בתהליך המערב יותר מ-700 מצביעים ומתנדבים מטעם הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה ומוערכים ב-4 קריטריונים: ייצוג הוגן, מדויק וכוללני של קהילת הלהט"ב, נועזות ומקוריות הפרויקט, השפעה תרבותית משמעותית על תרבות המיינסטרים ואיכותו הכללית של הפרויקט. תוצאות ההצבעה מועברות לפאנל מומחים הקובע מי הזוכים הסופיים בהתבסס על תוצאות ההצבעה ועל חוות הדעת המקצועיות שלהם.
יצירות ישראליות שזכו בפרס הן סרטיו של איתן פוקס, "יוסי וג'אגר" ו"הבועה" ואף הסרט "ללכת על המים" היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר בהפצה מוגבלת.
הטקס

מדי שנה מוכרזים הזוכים בפרסים בטקס הנערך בדרך כלל בערים ניו יורק, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו ובו מוענקים פרסים על הישגים שהושגו בין ה-1 בינואר ועד 31 בדצמבר בשנה שקדמה לשנה בה נערך הטקס. מנחי הטקסים נבחרים בדרך כלל מבין הזוכים לשעבר בפרס, סלבריטאים ואנשי ציבור הידועים בתרומתם לקהילת הלהט"ב.
טקס פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה הראשון נערך בשנת 1990, והשתתפו בו 34 מועמדים שהתחרו ב-7 קטגוריות שונות. בשנת 2014 כלל הטקס 93 מועמדים ב-20 קטגוריות באנגלית ועוד 37 מועמדים ב-9 קטגוריות בספרדית.
הערות שוליים

↑  הסבר על תהליך בחירת הזוכים באתר הרשמי של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה.
↑  GLAAD Announces Awards to be Presented Onstage at New York, Los Angeles and San Francisco Events.
↑  GLAAD announces nominees for 25th Annual GLAAD Media Awards.
קון אייר

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סיימון וסט 
 הופק בידי:  ג'רי ברוקהיימר 
 תסריט:  סקוט רוזנברג 
 עריכה:  כריס לבנזון, גלן סקנטלבורי, סטיב מירקוביץ' 
 שחקנים ראשיים:  ניקולס קייג', ג'ון קיוזק, ג'ון מלקוביץ'
 מוזיקה:  טרבור רבין, מארק מנקינה 
 צילום:  דיוויד טטרסול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 ביוני 1997
 משך הקרנה:  115 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט כלא, סרט מתח, סרט להט"בי 
 תקציב:  75 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   conair
 פרסים:  מועמד לשני פרסי אוסקר זוכה פרס פטל הזהב
 דף הסרט ב־IMDb
 
קון אייר (בהפצה המקורית בארץ נקרא קון אייר - טיסה באזיקים, אנגלית: Con Air) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1997 שבויים על ידי סיימון ווסט והופק על ידי ג'רי ברוקהיימר, ובכיכובם של ניקולס קייג', ג'ון קיוזק וג'ון מלקוביץ' לצד אנסמבל שחקנים נוספים כגון: וינג ריימס, דני טרחו, סטיב בושמי, דייב שאפל, מוניקה פוטר, קולם מיני דייוויד רמזי.
הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר בקטגוריות הסאונד והשיר הטוב ביותר ("How do I live" בביצוע טרישה אירווד).
צוות השחקנים

ניקולס קייג' - קמרון פו. בעברו שירת כלוחם ברגימנט הריינג'רס ה-75. לאחר שחרורו הורשע בהריגת אדם שתקף את אשתו, טרישה (מוניקה פוטר). פו הוא רק 'טרמפיסט' במטוס, בדרך להתאחד מחדש עם משפחתו.
ג'ון קיוזק - מרשל וינס לארקין. השוטר שאחראי על הטיסה, מוצג כאינטליגנטי ובעל דעות ליברליות בנוגע למערכת הענישה והשיקום. יוצר ברית עם פו כדי לנסות ולעצור את האסירים במטוס.
ג'ון מלקוביץ' - סיירוס "הווירוס" גריסום. פושע ערמומי ומשכיל, בילה 25 שנים בבתי כלא שונים על רצח, שוד, חטיפה וסחיטה. נטען כי "הרג יותר אנשים מהסרטן".
וינג ריימס - ניית'ן ג'ונס. ידוע בכינוי "דאימונד דוג", מנהיג מיליטנטי שחור שנכלא על רצח. משמש כיד ימינו של גריסום בזמן ההשתלטות על המטוס, אך למעשה שונא אותו ומתכנן לחסלו.
מייקלטי ויליאמסון - מייק אודל. חברו לתא של פו וחולה סוכרת. זריקות האינסולין שלו נהרסות בזמן מרד האסירים, מה שמכריח את פו להישאר על המטוס כדי להגן עליו.
ניק צ'ינלונד - ויליאם בדפורד. "בילי המשוגע", מרצה שמונה מאסרי עולם על רצח משפחתה של אשתו הבוגדנית. מוגדר כאסיר מסוכן ביותר ומוחזק בבידוד.
סטיב בושמי - גארלנד גרין. רוצח סדרתי שקט ומופנם, אך מטיל אימה על כל אסירי המטוס ונערץ על ידי גריסום. מוחזק בתנאי אבטחה מקסימליים כולל חליפת משוגעים ומסכה בסגנון חניבעל לקטר.
דני טרחו - ג'וני 23. אנס סדרתי שקיבל את שמו ממספר קורבנותיו.
אם. סי גייני - Swamp Thing. טייס צבאי לשעבר ומבריח סמים המכונה "היצור מהביצה", האסירים משתמשים בו כדי להחליף את הטייס המקורי של המטוס.
חסה בורגו - פרנסיסקו סנדינו. ברון סמים קולומביאני והאיש שמספק את המימון לתוכנית הבריחה.
דייב שאפל - "פינבול" פארקר. נרקומן ופירומן, הוא מסיח את דעת השומרים במטוס ומאפשר לאסירים להשתלט עליו.
קולם מיני - סוכן ה-DEA דאנקן מאלוי. סוכן נלהב ושאפתן שמסתכסך במהרה עם לארקין.
פסגת פלינטס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,950 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס ורמיליון 
 קואורדינטות:  51°26′24″N 115°46′41″W﻿ / ﻿51.44°N 115.778°W﻿ / 51.44; -115.778
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי פסגת פלינטס(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי פסגת פלינטס(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתפסגת פלינטס(למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתפסגת פלינטס
 
פסגת פלינטס או פסגת פלינטז (באנגלית: Flints Peak) היא הר ברכס ורמיליון בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהה של הפסגה 2,950 מטרים מעל פני הים.
הפסגה מתנשאת לגובה של 170 מטרים מעל סביבתה.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1959.
הפסגה נקראת על שם בעל אדמות מקומי בשם "פלינט". השם "פלינט'ס" (היינו לוואי שייכות: "הפסגה של פלינט") ניתן להר כדי להבדיל בינו לבין המילה האנגלית לאבן צור - "פלינט".
לקריאה נוספת

• Alan Kane, , P 262
• Glen W. Boles, William Lowell Putnam, Roger W. Laurilla, , P 98
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר גובהה של הפסגה 2,959 מטרים מעל פני הים.
↑  לפי מקור אחר גובהה של הפסגה 2,941 מטרים מעל פני הים.
↑  מידע גאוגרפי
↑  לפי מקור אחר הפסגה מתנשאת לגובה של 172 מטרים מעל סביבתה
↑  ראו להלן ב"לקריאה נוספת", בספרם של בולז, פאטנם ולורילה
קורדון בלו (מאכל)

| --- | --- |
מנת קורדון בלו שווייצרית
מנת קורדון בלו שווייצרית
 
 מאכלים
 סוג:  מנת בשר 
 מוצא:  שווייץ
 אופן הגשה:  עיקרית
 מרכיבים עיקריים:  חזה עגל/חזיר/עוף, גבינה, שינקן
 
קורדון בלו (בצרפתית: Cordon bleu) הוא מאכל שווייצרי העשוי מבשר (לרוב חזה עגל/חזיר או חזה עוף), ממולא בגבינה (לרוב אמנטל, גרוייר או פרמזן) ופרוסת שינקן, מצופה בפירורי לחם ומטוגן בשמן או חמאה.
מקור השם קורדון בלו מצרפתית, ומשמעותו "סרט כחול".
הערות שוליים

↑  פרוספר מונטאן, לארוס גסטרונומיק, שנייה, ניו יורק, ניו יורק: Crown, 2001, עמ' 340, מסת"ב 0-609-60971-8. (באנגלית).
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קון (הונגריה)

| --- | --- |
סמל קוןסמל קון

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מערב טרנסדנוביה
 מחוז:  גיור-מושון-שופרון גיור-מושון-שופרון
 נפה:  נפת צ'ורנה
 שטח:  28.87 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,697 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°37′47″N 17°21′46″E﻿ / ﻿47.629769444444°N 17.362788888889°E﻿ / 47.629769444444; 17.362788888889 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.kony.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קון(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קון (בהונגרית: Kóny) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.