stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנאביס רודראליס
הערות שוליים

↑  ,, מגזין קנאביס (27 בינואר 2012). "הבדלים בין אינדיקה וסאטיבה". {{cite news}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link) תחזוקה - ציטוט: numeric names: authors list (link)
↑  "פירוש המילה 'ruderal'".
↑  "אטימולוגיה של המילה 'רודראליס'". אורכב מ-המקור ב-2017-02-02. נבדק ב-2016-12-30.
1 2 3  Ratsch, Christian (1998). Marijuana Medicine: A World Tour of the Healing and Visionary Powers of Cannabis. translator John Baker. Switzerland: AT Verlag Aarau. pp. 59–60. ISBN 9780892819331.
1 2  Stafford, Peter (1992). Psychedelics Encyclopedia. Berkeley, California: Ronin Publishing, Inc. p. 159. ISBN 9781579511692.
↑  Green, Greg (2005). The Cannabis Breeder's Bible: The Definitive Guide to Marijuana Genetics, Cannabis Botany and Creating Strains for the Seed Market. Green Candy Press. p. 14. ISBN 978-1931160278.
1 2  Clarke, Robert Connell (1981). Marijuana Botany: An Advanced Study. Berkeley, California: Ronin Publishing, Inc. pp. 115, 157. ISBN 9780914171782.
↑  Booth, Martin (2005). Cannabis: A History. Picador. pp. 2–3. ISBN 9781250082190.
↑  Cervantes, Jorge (2006). Marijuana Horticulture: The Indoor/Outdoor Medical Grower's Bible (5th ed.). Van Patten Publishing. pp. 12. ISBN 9781878823236.
1 2  קרוי גם בשמות השבחה או ברידינג (ראו כאן) ומטרתו יצירת זנים חדשים באמצעות הכלאת זנים קיימים
↑  "Euro Grow". High Times. 12 בפברואר 2010. אורכב מ-המקור ב-2015-07-16. נבדק ב-15 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "קנאביס רודראליס". Dutch Passion Seed Company. נבדק ב-1 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bienenstock, David (1 במרץ 2011). "Prescription Strength". High Times. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-15 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
קומרסאנט

| --- | --- |


 תדירות:  יומון 
 מו"ל:  Kommersant publishing house 
 בעלים:  אלישר אוסמנוב 
 תאריכי הופעה:  דצמבר 1989 – הווה (כ־35 שנים) 
 שפה:  רוסית 
 מערכת:  מוסקבה 
 מדינה:  רוסיה 
 ISSN:  1563-6380, 1561-347X
 www.kommersant.ru
 
קומרסאנט (ברוסית: Коммерса́нтъ; לעיתים נכתב ללא האות Ъ, באופן הזה, Коммерса́нт) הוא עיתון יומי לאומי ברוסיה המוקדש בעיקר לפוליטיקה ועסקים. זהו גיליון עסקי ליברלי מוביל הנחשב לעיתון נפוץ. TNS Media ו-NRS Russia רשמו לעיתון תפוצה יומית ביולי 2013 הנעה בין 120,000 ל-130,000 עותקים.
היסטוריה

בשנת 1989, עם תחילת חופש העיתונות ברוסיה, הוקם קומרסאנט בבעלותו של איש העסקים והפובליציסט ולדימיר יעקובלב. כותרת העיתון מאויתת ברוסית עם האות ъ – שאינה מופיעה באלפבית הרוסי המודרנית ובוטלה במידה רבה על ידי הרפורמה באיות הרוסי לאחר המהפכה. שם העיתון מתייחס לעיתון רוסי באותו שם שהיה פעיל בשנים 1909–1917.
בשנת 1997 קנה האוליגרך בוריס ברזובסקי – מחוג מקורביו של הנשיא לשעבר בוריס ילצין – את בית ההוצאה קומרסאנט, שכלל את היומון קומרסאנט, שני כתבי-עת שבועיים רציניים (קומרסאנט-ולאסט הפוליטי וקומרסנט דנגי הכלכלי) – כמו גם מגזיני הבידור Domovoi, Avtopilot ו-Molotok, עיתון נוער, אשר מאוחר יותר העלה את חמת הרשויות ונסגר.
ברזובסקי פיטר את מנכ"ל קומרסאנט, אנדריי וסילייב, והעורך הראשי, אלכסנדר סטוקאלין, ב-14 ביולי 2005 במהלך שרבים ראו בו כהכנה לבחירות לנשיאות רוסיה ב-2008.
בינואר 2005 פרסם קומרסאנט דפים ריקים כמחאה על פסק הדין בבית המשפט המורה לו לפרסם הכחשת סיפור על משבר שפרץ באלפא-בנק. המאמר היחיד בעיתון היה זה, שפורסם במהופך, בעמוד הראשון. הכותרת של המאמר הייתה "תביעה מלאה" (полный истец), שיש לו משמעות מועטה, אבל מתחרז עם קללה רוסית, כלומר "אסון מוחלט" (полный пиздец). הגרסה האנגלית של המאמר נשאה את הכותרת "Alfa-d Up".
ברזובסקי מכר את הוצאת קומרסאנט לחבר ותיק ושותפו העסקי הוותיק, בדרי פטרקצישווילי, שכבר היה יו"ר מועצת המנהלים של חברת קומרסאנט. באוגוסט 2006 מכר פטארקצישווילי את החזקותיו בהוצאה לאלישר אוסמנוב, שעמד בראש חברת הבת Gazprominvestholding של גזפרום.
לאחר סכסוך עם אוסמנוב, עזב העורך הראשי של קומרסאנט ולדיסלב בורודולין את העיתון. "החלטתו [של בורודולין] להתפטר לא הייתה מאולצת, אך ככל הנראה הם הביעו דעות שונות כיצד לפתח את ההוצאה לאור", אמר המנהל המסחרי של החברה. אנדריי וסילייב, שמונה שוב לנהל את היומון – לאחר שניהל אותו תקופה ממושכת משנת 1999 עד 2005 – אמר כי היומון קומרסאנט לא התכוון למלא מדיניות כפויה כלשהי והוסיף כי העיתון יפרסם מאמרים שאולי לא ימצאו חן בעיני הבעלים.
ב-9 בדצמבר 2008 נפסק פרסום מאמרים באנגלית. מאז פברואר 2009 עיתון קומרסנט מודפס ומופץ גם בבריטניה. בשנת 2015 החל העיתון לארח Crosstalk בין ארצות הברית ורוסיה, יוזמה משותפת בין קומרסאנט למועדון ואלדאי ברוסיה, לבין וושינגטון טיימס והמרכז לאינטרס לאומי בארצות הברית, ומהווה דיון תקשורתי משותף בנושא מדיניות חוץ ביחס ליחסים בין שתי המדינות.
תיקים משפטיים

בינואר 2000 נמצא קומרסאנט אשם בהוצאת לשון הרע נגד היזם הרוסי אלכס קונאניחין והורה לשלם פיצוי בסך 3,000,000 דולר.
במאי 2009 תבע חבר פרלמנט רוסי ואיש העסקים הבולט אולג מיחייב את הקומרסאנט בסכום של 217 מיליון דולר וטען כי אחד ממאמרי העיתון "הכפיש את הבנק שלו כל כך קשה שהיה צריך למכור אותו במחיר נחות". בית המשפט דחה את ההליך השיפוטי בשל סוגיות שיפוטיות שונות.
ראו גם

כלכליסט, מעין מקבילה ישראלית
הערות שוליים

↑  "The press in Russia". BBC News. 16 במאי 2008. נבדק ב-29 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kommersant Website; (Russian)". 2013. נבדק ב-1 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kommersant; Presseurop (English)". Presseurop. 2012. אורכב מ-המקור ב-2014-04-05. נבדק ב-13 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fortune made in Yeltsin era – Guardian, 13 April 2007. Retrieved 24 July 2007.
↑  Prosecutors to save Russian teenagers from SMS pornography – Pravda, 30 June 2006. Retrieved 24 July 2007.
↑  Boston University publication, July 2005. Retrieved 14 October 2007
↑  Полный истец. Kommersant (ברוסית). Moscow. 31 בינואר 2005. נבדק ב-24 באוגוסט 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Alfa-d Up". Kommersant. Moscow. 31 בינואר 2005. אורכב מ-המקור ב-6 ביוני 2011. נבדק ב-28 באוגוסט 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Russian publishing house Kommersant gets a new owner – Editors Weblog, World Association of Newspapers, 28 February 2006 quoting Ekspert magazine (אורכב 12.02.2012 בארכיון Wayback Machine). Retrieved 24 July 2007.
↑  Alisher Usmanov, Forbes Retrieved 24 July 2007.
↑  Kommersant editor quits - World Association of Newspapers, quoting the Associated Press, 2 October 2006 (אורכב 06.03.2012 בארכיון Wayback Machine). Retrieved 24 July 2007.
↑  New/old Kommersant editor vows to maintain line- RIA Novosti, 2 October 2006. Retrieved 24 July 2007
↑  ""Коммерсантъ" United Kingdom". Kommersant. נבדק ב-13 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.S.-Russia Crosstalk - Washington Times". The Washington Times. נבדק ב-2016-07-22.
↑  "U.S. Court Finds Kommersant Guilty of Libel". The Moscow Times. 25 בינואר 2000. אורכב מ-המקור ב-18 באפריל 2012. נבדק ב-13 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  
"Russian MP sues business daily". Mosnews. 28 במאי 2009. נבדק ב-13 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7732899-1
מרק שטייף

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1966 (בן 58) קישינב, ברית המועצות
 ענף מדעי:  הנדסת חשמל, טכנולוגיות מידע ותקשורת
 עיסוק:  פרופסור באוניברסיטת תל אביב; רקטור האוניברסיטה.
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל (1997) 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (2002)  AT&T (1997–2000) 
 פרסים והוקרה:  עמית IEEE (2016)  חבר באגודה האמריקאית לאופטיקה (2010) 
 
מרק שטייף (נולד ב-21 באפריל 1966) הוא מדען בתחום טכנולוגיות התקשורת ופרופסור להנדסת חשמל באוניברסיטת תל אביב. החל מאוקטובר 2020 משמש רקטור האוניברסיטה.
ביוגרפיה

שטייף נולד בשנת 1966 בקישינב, אז חלק מברית המועצות. אביו, אברהם, היה מהנדס מכונות חקלאיות ואמו טניה הייתה רופאת ילדים. בשנת 1973 עלה עם משפחתו לישראל. שטייף גדל בקריית ים ואחר כך בקריית ביאליק. את לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר הריאלי בחיפה, ולאחריהם שירת בחיל האוויר.
לאחר שירותו הצבאי התקבל ללימודים בטכניון ובו סיים תואר ראשון, שני ודוקטורט בהנדסת חשמל. עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית פרופ' גדי איזנשטיין, עסקה בחקר תכונות הגבר ורעש של מגברים אופטיים מוליכים למחצה.
בשנת 1997 הצטרף למעבדות המחקר של חברת AT&T בניו ג'רזי, תחילה כפוסט-דוקטורנט, ואחר כך כמדען בכיר בצוות המחקר. עיקר מחקריו המדעיים ב-AT&T עסקו בהתפשטות אור בסיבים ובמערכות תקשורת. בשנת 2000 הצטרף לסטארט אפ בניו ג'רזי בשם Celion Networks בתפקיד ארכיטקט בכיר. במסגרת תפקידו עסק בתכנון מערכות לתקשורת ארוכת טווח בסיבים אופטיים.
מחקר אקדמי

בפברואר 2002 חזר שטייף לישראל והצטרף לסגל הפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2015–2017 היה ראש המחלקה לאלקטרוניקה פיזיקלית בבית הספר להנדסת חשמל ובשנים 2017–2020 שימש כראש בית הספר להנדסת חשמל. באוקטובר 2020 מונה להיות הרקטור השישה עשר של אוניברסיטת תל אביב.
במסגרת פעילותו המדעית הוא משלב בין תחומי האופטיקה, תורת הקוונטים, מערכות לא ליניאריות, תורת התקשורת, תורת האינפורמציה ועיבוד האותות. הוא תרם לטווח רחב של נושאים הכוללים הגברה אופטית, ניתוח של התפשטות לא ליניארית, תופעות קיטוב, ניתוח של תופעות רעש וקליטה, תקשורת קוונטית במערכות סיבים ומציאת הגבולות הפונדמנטליים של התקשורת האופטית. תרומותיו הבולטות מן השנים האחרונות כוללות מידול הרעש הנוצר כתוצאה מהפרעות לא ליניאריות, תקשורת מרובבת מרחבית, ושחזור פאזה אפקטיבי באמצעות מקלט קריימרס-קרוניג.
פרסים והוקרה

החל משנת 2010 שטייף הוא עמית (Fellow) באגודה האופטית של אמריקה (OSA), והחל משנת 2016 עמית ב- Institute of Electrical and Electronics Engineers - (IEEE) - שתיהן אגודות מקצועיות נחשבות בתחומי מחקרו.
בשנת 1997 זכה במלגת קרן רוטשילד על ידי קרן יד הנדיב לבתר-דוקטורנט, אולם ויתר על כספי המלגה והצטרף למעבדות המחקר של חברת AT&T בניו-ג'רזי. לאורך הקריירה שלו זכה גם במספר מענקי מחקר תחרותיים של הקרן הלאומית למדע (ישראל).
חיים אישיים

שטייף נשוי למיכל, יועצת חינוכית, ואב לשלושה ילדים. הוא מתגורר באבן יהודה.
פרסומים חשובים

R. Dar, M. Feder, A. Mecozzi, M. Shtaif "Properties of nonlinear noise in long, dispersion-uncompensated fiber links," Opt. Express 21, 25685 – 25699, 2013
R. Dar, M. Feder, A. Mecozzi, M. Shtaif "Accumulation of nonlinear interference noise in fiber-optic systems," Opt. Express 22, 14199 – 14211, 2014
C. Antonelli, A. Mecozzi, M. Shtaif, and P. J. Winzer "Modeling and performance metrics of MIMO-SDM systems with different amplification schemes in the presence of mode-dependent loss,” Opt. Express 23, 2203 – 2219, 2015
A. Mecozzi, C. Antonelli, and M. Shtaif, “Kramers-Kronig coherent receiver,” Optica 3, pp. 1220-1227, 2016
הערות שוליים

↑  Prof. Mark Shtaif | The Iby and Aladar Fleischman Faculty of Engineering, en-engineering.tau.ac.il
↑  Ronen Dar; Meir Feder; Antonio Mecozzi; Mark Shtaif (2013). "Properties of nonlinear noise in long, dispersion-uncompensated fiber links". Optics Express. 21 (22): 25685–25699. doi:10.1364/OE.21.025685. 
 Ronen Dar; Meir Feder; Antonio Mecozzi; Mark Shtaif (2014). "Accumulation of nonlinear interference noise in fiber-optic system". Optics Express. 22 (12): 14199–14211. doi:10.1364/OE.22.014199.
↑  Cristian Antonelli; Antonio Mecozzi; Mark Shtaif; Peter J. Winzer (2015). "Modeling and performance metrics of MIMO-SDM systems with different amplification schemes in the presence of mode-dependent loss". Optics Express. 23 (3): 2203–2219. doi:10.1364/OE.23.002203.
↑  Antonio Mecozzi; Cristian Antonelli; Mark Shtaif (2016). "Kramers–Kronig coherent receiver" (PDF). Optica. 3 (11): 2334–2536. doi:10.1364/OPTICA.3.001220.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007351311505171  dblp: 60/10966  ORCID: 0000-0003-2580-610X  VIAF: 47149841958402841947   WorldCat (עם VIAF): 47149841958402841947
ויאצ'סלב יקימוב

ויאצ'סלב ולדימירוביץ' יקימוב (ברוסית: Вячеслав Владимирович Екимов; נולד ב-4 בפברואר 1966 בלנינגרד (כיום סנקט פטרבורג) הוא רוכב אופני כביש רוסי לשעבר. יקימוב נבחר לרוכב האופניים הרוסי של המאה, בשנת 2001. יקימוב שימש בעיקר פועל של הרוכבים הבכירים בקבוצותיו, אך הגיע גם בעצמו להישגים לא מעטים. נכון ל-2019 משמש יקימוב כנשיא ההתאחדות הרוסית לאופניים.
הערות שוליים

↑  Viatcheslav Ekimov président de la fédération russe, באתר ל'אקיפ, 15 בדצמבר 2016 (בצרפתית)
התובע הכללי של אוקראינה

משרדי התביעה כללית בקייב
התובע הכללי של אוקראינה (באוקראינית: Генеральний прокурор України) הוא ראש מערכת המשפט והאחראי על אכיפת החוק באוקראינה מטעם ממשלת אוקראינה ומשמש כיועץ הממשלה לענייני משפט. עומד בראש משרד התביעה הכללית (Прокурату́ра Украї́ни).
משרת התובע הכללי באוקראינה הוקם ב-4 בנובמבר 1991 כיורש למשרת התובע הכללי של ברית המועצות. על פי סעיף 122 בחוקת אוקראינה, התובע הכללי ממונה לתפקיד על ידי נשיא אוקראינה בהמלצת הפרלמנט ועומד בראש התביעה הכללית . התובע מפוטר מתפקידו בהתאם להצבעת אי אמון הנערכת בראדה העליונה. תקופת כהונתו היא 6 שנים.
לתובע הכללי 7 סגנים.
הגדרת התפקיד

התובע הכללי אחראי ל:
ניהול תביעה בבית המשפט בשם המדינה;
ייצוג האינטרסים של האזרח או המדינה בבית המשפט;
פיקוח על החוק וגופי הבילוש והחקירה;
פיקוח על יישום החלטות משפטיות בתיקי פשיעה.
לתובע הכללי וליו"ר בית המשפט העליון של אוקראינה ישנה הסמכות להגיש בקשת חנינה של עצורים
התובע הכללי מחויב להגיש דו"חות פעילות לראדה העליונה מדי שנה.
רשימת התובעים הכלליים

ממלא מקומו של התובע הכללי הוא הסגן הראשון לתובע הכללי. עד ינואר 2017 תקופת הכהונה הייתה 5 שנים. בינואר 2017 תקופת הכהונה הוגדלה ל-6 שנים.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| # | שם | תקופת כהונה |
| 1 | ויקטור שישקין | 4 בספטמבר 1991 — 21 באוקטובר 1993 |
| 2 | ולדיסלב דאציוק | 21 באוקטובר 1993 — 19 באוקטובר 1995 |
| 3 | הריהורי וורסינוב | 19 באוקטובר 1995 — 22 ביולי 1997 |
| ממלא מקום | אולג ליטבאק | 22 ביולי 1997 — 24 באפריל 1998 |
| ממלא מקום | בוגדן פרנץ | 24 באפריל — 17 ביולי 1998 |
| 4 | מיכאילו פוטבנקו | 17 ביולי 1998 — 30 באפריל 2002 |
| 5 | סביאטולב פיסקון | 6 ביולי 2002 — 29 באוקטובר 2003 |
| 6 | גנאדי ואסילייב | 18 בנובמבר 2003 — 9 בדצמבר 2004 |
| 7 | סביאטולב פיסקון | 10 בדצמבר 2004 — 14 באוקטובר 2005 |
| 8 | אולכסנדר מדבדקו | 4 בנובמבר 2005 — 26 באפריל 2007 |
| 9 | סביאטולב פיסקון | 26 באפריל — 24 במאי 2007 |
| ממלא מקום | ויקטור שמצ'וק | 24 במאי — 1 ביוני 2007 |
| 10 | אולכסנדר מדבדקו | 1 ביוני 2007 — 3 בנובמבר 2010 |
| 11 | ויקטור פשונקה | 4 בנובמבר 2010 — 22 בפברואר 2014 |
| ממלא מקום | אולג מחניצקי | 22 — 24 בפברואר 2014 |
| ממלא מקום | אולג מחניצקי | 24 בפברואר 2014 — 18 ביוני 2014 |
| 12 | ויטאלי יארמה | 19 ביוני 2014 — 11 בפברואר 2015 |
| 13 | ויקטור שוקין | 11 בפברואר 2015 — 29 במרץ 2016 |
| ממלא מקום | יורי סברוק | 29 במרץ — 12 במאי 2016 |
| 14 | יורי לוצנקו | 12 במאי 2016 — 29 באוגוסט 2019 |
| 15 | רוסלן ריאבושאפקה | 29 באוגוסט 2019 — 6 במרץ 2020 |
| ממלא מקום | ויקטור צ'ומאק | 6 במרץ - 17 במרץ 2020 |
| 16 | אירינה ונדיקטובה | 17 במרץ 2020 - 17 ביולי 2022 |
| ממלא מקום | אולכסיי סימוננקו | 17 ביולי 2022 - |
הערות:
מחניצקי כיהן כממלא מקום התובע על פי אוקאז מנשיא אוקראינה וכיהן גם כנציב פרלמנטרי.
שוקין היה אמור להתפטר מתפקידו ב-16 בפברואר 2016 לאחר שהוצא לחופשה. ב-16 במרץ הוא חזר למלא את תפקידו לאחר שלא הגיע לידיו כל מכתב פיטורין. לבסוף פוטר רשמית בהצבעה פרלמנטרית ב-29 במרץ 2016.
יורי סברוק כיהן כממלא מקום התובע הכללי לאחר שהיה קודם סגן ראשון לתובע.
דרגות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

דרגות כתף: 

| דרגה | משפטן מדרגה 3 | משפטן מדרגה 2 | משפטן מדרגה 1 | יועץ צוער למשפט | יועץ למשפט | יועץ בכיר למשפט | יועץ ממלכתי למשפט, דרגה 3 | יועץ ממלכתי למשפט, דרגה 2 | יועץ ממלכתי למשפט, דרגה 1 | יועץ ממלכתי למשפט של אוקראינה |
הערות שוליים

↑  Official website of the authority. Contact Us. ("Kyiv" spelling
1 2  Chief prosecutor Shokin on leave – PGO, Interfax-Ukraine (17 February 2016)
↑  The law on the High Council of Justice earned, Ukrayinska Pravda (5 January 2016)
↑  Amendments to the Constitution of Ukraine passed: Ukraine takes a major step towards a European System of Justice, Lexology (9 June 2016)
↑  On appointment of Makhnitsky O.I. the Commissioner to monitor the activities of the Prosecutor General of Ukraine. RESOLUTION of the Verkhovna Rada of Ukraine № 760-VII. February 22, 2014
↑  On appointment of O.Makhnitsky as acting General Prosecutor of Ukraine. DECREE OF THE PRESIDENT OF UKRAINE № 91/2014. February 24, 2014
↑  Ukrainian president dismisses Makhnitsky as acting prosecutor general, Interfax-Ukraine (18 June 2014)
↑  MPs agree to Yarema's appointment as prosecutor general, Interfax-Ukraine (19 June 2014)
↑  Ukrainian parliament backs nomination of Shokin as prosecutor general, Interfax-Ukraine (10 February 2015)
↑  Rada agreed to dismiss Shokin. Ukrayinska Pravda. 29 March 2016
↑  Lutsenko appointed prosecutor general in Ukraine, UNIAN (12 May 2016)
↑  Profile committee recommends parliament back prosecutor general's resignation, Interfax-Ukraine (16 March 2016)
↑  The Prosecutor General Office: Shokin wrote a resignation letter, but at this time he is on vacations. Ukrayinska Pravda. 29 March 2016
↑  Rada agrees to dismiss Ukrainian Prosecutor General Shokin, Interfax-Ukraine (29 March 2016)
↑  The office of Prosecutor General explained who will be an acting Prosecutor General. Ukrayinska Pravda. 29 March 2016
ליביו דראגניה

צילום בישיבת המועצה הלאומית של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרומנית ב -2013
ליביו דראגניה עם נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין במהלך ביקור המשלחת הרומנית בראשות ויוריקה דנצ'ילה, אפריל 2018
לִיבְיוּ ניקולאָיֶה דְראַגְנְיָה (ברומנית: Liviu Nicolae Dragnea, נולד ב-28 באוקטובר 1962 בכפר גראטיה, מחוז טלאורמן) הוא פוליטיקאי רומני, מהנדס תחבורה בהשכלתו, יושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ברומניה בין השנים 2015–2019, יושב ראש בית הנבחרים של רומניה בשנים 2016–2019.
בינואר-פברואר 2009 כיהן זמן קצר כשר המנהל והפנים בממשלת אמיל בוק. בדצמבר 2012 התמנה לסגן ראש הממשלה ולשר המנהל והפיתוח האזורי בממשלת ויקטור פונטה. נבחר לבית הנבחרים של רומניה מטעם מחוז הולדתו, טלאורמן בין השנים 2012–2019
בשנים 2019–2021 ריצה עונש מאסר על עבירות של שחיתות.
ביוגרפיה

ליביו דראגניה נולד בשנת 1962 בכפר גראטיה שבמחוז טלאורמן בחבל מונטניה (ולאכיה). בשנת 1981 סיים את לימודיו בתיכון למתמטיקה-פיזיקה "אוניריה" ("האיחוד") בטורנו מגורלה. לאחר מכן למד במכון הפוליטכני בבוקרשט (בימינו - האוניברסיטה הפוליטכנית של בוקרשט), בפקולטה לתחבורה, המחלקה לכלי רכב, אותה סיים בשנת 1987. מאוחר יותר, ב-1997, השתלם בבית הספר ללימודים גבוהים למנהל של משרד הפנים האיטלקי ברומא. ב-2001 למד קורס המשך למנהל ציבורי מקומי באקדמיה ללימודים כלכליים בבוקרשט וב-2003 סיים לימודים נוספים בפקולטה לניהול ולמנהל ציבורי באוניברסיטה האקולוגית בבוקרשט. ב-2004 סיים לימודים במכללה לביטחון - האוניברסיטה הלאומית לביטחון על שם קרול הראשון.
קריירה פוליטית

בשנת 1996 נבחר למועצת העיר טורנו מגורלה. בשנים 1996–2000 פעל כחבר במפלגה הדמוקרטית-ליברלית.
בין 1996–2000 כיהן כפרפקט של המחוז טלאורמן בשנים 2004–2009 היה יושב ראש מועצת המחוז טלאורמן.
ב-2000 הצטרף לשורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בתקופה שבין 20 בינואר 2009 ל-2 בפברואר 2009 החליף את גבריאל אופריה כשר המנהל והפנים בממשלת בוק הראשונה. בין דצמבר 2012 ל-15 במאי 2015 החליף את אדוארד הלוויג בממשלת ויקטור פונטה השנייה, השלישית והרביעית כשר למנהל ולפיתוח אזורי וסגן ראש הממשלה. ב-22 ביולי 2015, בעקבות התפטרותו של ויקטור פונטה מראשות הממשלה ומראשות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, נבחר דראגניה ליושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
ב-22 באפריל 2016, בעקבות עבירה של הונאת בחירות בעת משאל עם משנת 2012 שנועד להכריע בנושא הדחת הנשיא טראיאן בססקו, נידון דראגניה לשנתיים של מאסר על תנאי. בכך הכפיל בית המשפט העליון של רומניה את עונשו הקודם שנגזר עליו ב-15 במאי 2015. העונש הקודם הוא שהביא להתפטרותו מתפקידו המיניסטריאלי.
אחרי סיום כהונת ממשלת הטכנוקרטים של דאצ'יאן צ'ולוש הוזכר דראגניה כמועמד אפשרי לראשות הממשלה, אולם החוקים שאומצו בעבר בפרלמנט לא אפשרו זאת בגלל הרשעתו. אחרי הניצחון של מפלגתו בבחירות, בינואר 2017 הורכבה ממשלה בראשות סורין גרינדיאנו, חברו הצעיר יותר למפלגה. בינואר 2017 החליטה ממשלה זו להוציא צו שהיה אמור לרכך את החוקים נגד השחיתות ואולי נועדו לחסום את השלכותיהם לגבי הקריירה הפוליטית של דראגניה. אולם הצו בוטל עקב הפגנות מחאה המוניות שהציפו את רחובות הערים ברומניה.
ביוני 2017 חל קרע בין דראגניה לראש הממשלה גרינדיאנו (שמינה, בין השאר, את ראש הממשלה לשעבר, ויקטור פונטה, למזכיר הממשלה) והמפלגה הדיחה את האחרון באמצעות הצבעת אי אמון בפרלמנט.
ב-27 במאי 2019 נידון למאסר בפועל ל3 שנים ו-6 חדשים בגין תיק ההעסקות הפיקטיביות במנהל לרווחה והגנת הילד של מחוז טלאורמן.
שוחרר ממאסר ב-25 ביולי 2021
ב-2022 עמד בראש המפלגה הלאומנית הפופוליסטית בשם "הברית למען המולדת" וחתם על שיתוף פעולה עם מנהיג המפלגה הנוצרית דמוקרטית של האיכרים, אאורליאן פבלסקו. שתי המפלגות סיכמו להקים "קואליציה למען הריבונות" לקראת הבחירות ב-2024- על מנת להתנגד למה שקראו "קואליציית הגלובליזם של הבגידה הלאומית" המיוצגת על ידי המפלגות הלאומית ליברלית וסוציאל-דמוקרטית.
חיים פרטיים

ליביו דראגניה גרוש מאשתו לשעבר, בומבוניקה לבית פרודאנה, ואב לשני ילדים.
החל ממאי 2016 התארס דראגניה עם אירינה אלכסנדרה טנאסה, מזכירתו לשעבר, ב-30 שנה צעירה ממנו.
הוא אדם מבוסס שבבעלותו ב-2008 היו 8 מגרשים (לרבות בחוף הים השחור - באזוגה ובנבודאר), דירה, שני בתים ובית נופש, מלון, אכסניה ושני מרחבים מסחריים בעיר טורנו מגורלה.
הוקרה

יקיר העיר נגרשט-אואש בחבל אואש
2001 - יקיר המחוז לאון קאנטי בפלורידה על תרומתו להצלחת התוכנית הבינלאומית ללימוד המנהל הציבורי המקומי והממשלתי של ארצות הברית
דיפלומת הצטיינות של פדרציית הרשויות המקומיות ברומניה כיושב ראש מחוזי הפעיל ביותר, עם תוצאות יוצאות דופן במנהל הציבורי המקומי
אות הכבוד "ידיד הקהילה היהודית ברומניה"
ינואר 2016 - קיבל בבריסל את האות "מצפן ירושלים" מטעם הקונגרס היהודי האירופי לתרומה אישית לסובלנות ולמאבק בהכחשת השואה, לידידות עם מדינת ישראל ותמיכה לקהילות היהודיות
אוסקר ההצטיינות לאיש השנה של מחוז טלאורמן
הערות שוליים

↑  דוד טברסקי, ‏רומניה: מנקים את הרחובות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בפברואר 2017
האח הגדול עונה 5

| --- | --- |

עין האח הגדול
 סוגה:  תוכנית מציאות
 בימוי:  יורם זק (האח הגדול)
 מנחים:  ארז טל אסי עזר
 זוכים:  טהוניה רובל
 פרסים:  מיליון ש"ח
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  34
 הפקה
 חברת הפקה:  קופרמן הפקות
 אתר צילומים:  קריית התקשורת נווה אילן
 אורך פרק:  90 - 120 דקות (ברוטו)
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (קשת)   האח הגדול LIVE (ערוץ 20)
 תקופת שידור מקורית:  5 במאי 2013 – 27 באוגוסט 2013
 קישורים חיצוניים
 אתר התוכנית (mako)
 דף התוכנית ב-IMDb
 
 → עונה רביעיתעונה שישית ←
האח הגדול עונה 5 היא העונה החמישית של תוכנית המציאות הישראלית "האח הגדול", והעונה השישית במצטבר (כולל עונות ה-VIP) של התוכנית משודרת בערוץ 2 (קשת). העונה שודרה החל מ-5 במאי 2013, הגמר נערך ב-27 באוגוסט שבסופו ניצחה הדיירת טהוניה רובל. את העונה הנחו ארז טל ואסי עזר.
על העונה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
זאת העונה הרגילה מספר חמש שמשודרת בערוץ 2 (קשת).
על העונה > מבנה ועיצוב הבית

| --- | --- |
 חדר מדרגות  סלון  מטבח  פינת אוכל  חצר  נסט:  חדר שירות  חדר האח הגדול  חדר שינה  חדר ארונות  חדר רחצה  חדר משימות
דיירי הבית

רשימת 23 הדיירים שנכנסו לבית האח הגדול לפי סדר כניסתם:
דיירי הבית > דיירים שנכנסו בכניסה הראשונה

אבי לוי – בן 57, נשוי +2, מטבריה
דורין סגול – בת 32, נשואה +3, מחולון
ענת צאיג – בת 39, רווקה, מתל אביב
דני רייכנטל – בן 46, גרוש +1, מתל אביב
פאולינה אלברשטיין – בת 28, רווקה, מתל אביב
לאון שוובסקי – בן 27, רווק, מרמת גן
דנה רן – בת 40, גרושה בשנית +5, מקריית טבעון
בני גולדשטיין – בן 35, גרוש +3, מאשקלון
לבנה "זוהרים" גוגמן – בת 29, רווקה, מתל אביב
אהרון "ביז'ו" צאצאשווילי – בן 36, נשוי +1, מקריית חיים
שלי ורוד – בת 35, רווקה, מלוס אנג'לס
יניב שמואל אויזרץ – בן 32, רווק, מחיפה
טהוניה רובל – בת 25, רווקה, מבית שמש
קרין בן גלים – בת 23, בזוגיות, מקריית ביאליק
דור דמרי – בן 23, רווק, מפתח תקווה
מירי חן – בת 48, גרושה +2, מחיפה
רוני מיילי – בן 56, נשוי +3, מפרדס כץ
גילי מיילי – בן 37, נשוי +2, מפתח תקווה
דיירי הבית > דיירים שנכנסו בכניסה השנייה

דידי לוזון – בת 27, נשואה, מראשון לציון
איתי וולך – בן 25, רווק, מתל אביב
ירדן עוז – בת 21, רווקה, מרמת גן
מוטי גלזר – בן 62, גרוש, מתל אביב
אור דניאל – בת 24, רווקה, מתל אביב