stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Renegade (שיר)
הערות שוליים

1 2 3  How Long Do You Think It’s Gonna Last? by Big Red Machine, Genius (באנגלית)
1 2 3 4  Big Red Machine (Ft. Taylor Swift) – Renegade, נבדק ב-2021-07-02
↑  Taylor Swift’s New Song ‘Renegade’ with Big Red Machine Is Here – Listen & Read Lyrics!, Just Jared (באנגלית אמריקאית)
↑   ציוץ של Chart Data ברשת החברתית אקס (טוויטר), 2 ביולי 2021
↑  folklore by Taylor Swift, Genius (באנגלית)
↑  evermore by Taylor Swift, Genius (באנגלית)
↑  Renegade (feat. Taylor Swift), נבדק ב-2021-07-02
1 2 3 4  Big Red Machine - Renegade (feat. Taylor Swift) (Official Music Video), נבדק ב-2021-07-02
1 2  Rob Sheffield, Rob Sheffield, All 129 of Taylor Swift's Songs, Ranked by Rob Sheffield, Rolling Stone, ‏2021-10-26 (באנגלית אמריקאית)
↑   ציוץ של Gary Trust ברשת החברתית אקס (טוויטר), 2 ביולי 2021
↑  Top 40/M Future Releases | Mainstream Hit Songs Being Released and Their Release Dates ..., All Access (באנגלית)
| טיילור סוויפט |
| --- | --- |
פרסים ומועמדויות • דיסקוגרפיית אלבומים • דיסקוגרפיית סינגלים • הופעות חיות • שירים • וידאוגרפיה • השפעה תרבותית • השפעה הפוליטית • תדמית ציבורית
אלבומי אולפן: Taylor Swift • Fearless • Speak Now • Red • 1989 • Reputation • Lover • Folklore • Evermore • Midnights • The Tortured Poets Department
אלבומי הוצאה חוזרת: Fearless (Taylor's Version) • Red (Taylor's Version) • Speak Now (Taylor's Version) • 1989 (Taylor's Version)
מיני-אלבומים: The Taylor Swift Holiday Collection • Rhapsody Originals • iTunes Live from SoHo • Beautiful Eyes
אלבומי הופעה: Speak Now World Tour – Live • Live from Clear Channel Stripped 2008 • Folklore: The Long Pond Studio Sessions (from the Disney+ Special) • Lover (Live from Paris)
אלבומי וידאו: Taylor Swift and Def Leppard • Journey to Fearless
סיבובי הופעות: Fearless Tour • Speak Now World Tour • The Red Tour • The 1989 World Tour • Reputation Stadium Tour • The Eras Tour
סרטים תיעודיים: Taylor Swift: Reputation Stadium Tour • Miss Americana • Folklore: The Long Pond Studio Sessions • All Too Well: The Short Film  • Taylor Swift: The Eras Tour
משפחה: אוסטין סוויפט (אח) • אוליביה בנסון (חתולה) • מרג'ורי פינליי (סבתא)
מורשת: ההשפעה של The Eras Tour • סוויפטיז • Nannaria swiftae‏ • Castianeira swiftay
מחלוקות: מולר נגד סוויפט • מחלוקת המאסטרס • מחלוקת טיקטמאסטר • מותה של אנה קלרה בנבידס
ערכים קושרים: אחוזת סמואל גולדווין • בומבלורינה • הולידיי האוס • וונדרסטראק • וונדרסטראק אנצ'נטד • טיילור סוויפט הפקות • City of Lover •‏ טיילור שיש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 3da2e9be-ac3b-4310-ae95-50d6acb01092
אודיגו

| --- | --- |

 מפתח:  קומברס
 מחזור חיים:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 קטגוריה:  מסרים מיידיים
 www.odigo.org
 
אודיגו (Odigo) הייתה תוכנת מסרים מיידיים שבה חלק גדול מהקשרים החברתיים נוצרו על ידי בחירת משתמשים אקראית ולא רק בהתאם לבחירת שמות מוכרים מראש, כפי שהיה נהוג בתוכנות המסרים המיידיים עד אותה תקופה.
החברה נוסדה בשנת 1998 בהרצליה על ידי משה זילברשטיין ונרכשה בשנת 2002 על ידי חברת קומברס תמורת כעשרים מיליון דולרים. קומברס שילבה רכיבים מאודיגו בפתרונות מסרים מיידיים שפיתחה לטלפונים ניידים, אולם בשנת 2007 הודיעה על השבתת השירות והשרתים של אודיגו.
מקור השם 'אודיגו' הוא במילה היוונית "οδηγώ", שמשמעותה "אני קובע".
חברת אודיגו דיווחה ששעתיים לפני פיגועי 11 בספטמבר 2001, שני עובדים של החברה בהרצליה פיתוח, קיבלו מסר עוין בשפה האנגלית, שאף שלא היה ספציפי, התריע על כל שהתקפת טרור צפויה להתרחש. העובדים לא מסרו למעסיקם על המסר עד לאחר ששמעו דיווחי חדשות על התקפת הטרור בארצות הברית. לאחר מכן דיווחו העובדים להנהלה על המסרים שקיבלו. החברה איתרה את כתובת ה-IP שממנה נשלחה ההודעה והעבירה את המידע ל-FBI של ארצות הברית כדי שיוכל לאתר את ספק האינטרנט שממנו יצאה ההודעה ומשם לאתר את שולחי ההודעה. כאמור, תוכנת אודיגו הייתה ייחודית בכך שמשתמשיה יכלו לאתר משתמשים על ידי מאפיינים דמוגרפיים וכך נשלחה ההודעה לעובדי אודיגו. עיתון הוושינגטון פוסט מסר שתוכן ההודעה הייתה שפעולה כלשהי תתרחש, ושההודעה כללה גם נאצה אנטישמית בסופה. לשון ההודעה הייתה "something big was going to happen in a certain amount of time".
הערות שוליים

↑  טיפים: אודיגו - תוכנת מסרים מיידיים, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2001
↑  בועז לוי, קומברס רוכשת את אודיגו לפי שווי של 20 מיליון דולר, באתר הארץ, 21 במאי 2002
↑  אהוד קינן, תוכנת Odigo – הסוף, באתר ynet, 9 במרץ 2007
↑  מאת יובל דרור‏, חברת "אודיגו" הישראלית קיבלה הודעה מראש על הפיגוע בניו יורק, באתר וואלה, 25 בספטמבר 2001
| תוכנות מסרים מיידיים |
| --- | --- | --- |
| פעילות | ICQ • Pidgin • Trillian • Viber • וואטסאפ • Google Chat • מירנדה IM • סקייפ • הודעות (iOS) • טלגרם • Facebook Messenger •  WeChat • fring • סנאפצ'ט • Tango • LINE‏ • Kik Messenger • סיגנל |  |
| אחרות | Google Hangouts • אודיגו • Windows Live Messenger • גוגל טוק • Google Allo |  |
אהבה אילמת

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  יואל זילברג
 הופק בידי:  מנחם גולן, יורם גלובוס
 תסריט:  אלי תבור יואל זילברג
 עריכה:  אירית רז
 שחקנים ראשיים:  שרגא הרפז אשר צרפתי מירי אלוני אביבה גר לאשה רוזנברג
 מוזיקה:  קובי אשרת
 צילום:  דוד גורפינקל
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה
 הקרנת בכורה:  1982
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  500,000 דולר
 הכנסות:  121,000 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
אהבה אילמת הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1982 בבימויו של יואל זילברג, עם שרגא הרפז, אשר צרפתי, מירי אלוני ואביבה גר בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי אלי תבור ויואל זילברג.
הסרט צולם בחוות סוסים במושב עולש והוא כולל קטעים רבים של סקס, וכן אונס ואוננות. מבקרי הקולנוע כינו אותו כפורנוגרפי וטענו כי סצנות המין שובצו לסרט כדי להגדיל את הפצתו.
תקציר העלילה

גיא (שרגא הרפז) מגיע לעבוד בחוות סוסים המנוהלת על ידי בני (אשר צרפתי). בני נמצא ביחסים מתוחים עם אשתו מיקי (מירי אלוני) והם אינם מקיימים יחסי מין זמן ממושך. בחווה עובדת גם בחורה חרשת אילמת בשם יונינה (אביבה גר) שבני פרש עליה את חסותו ומשוחח איתה בשפת הסימנים.
לגיא יש ניסיון בטיפול בסוסים ובהדרכת רכיבה. לחווה מגיעות מספר בחורות להדרכת רכיבה והן מתרשמות מהגבר המקרין גבריות. גילדה (לאשה רוזנברג) נמשכת אליו והם מקיימים יחסי מין בשדה ועל גבי סוס.
גם מיקי המתוסכלת נמשכת לגיא והם מקיימים יחסים כשבני לא נמצא. יונינה עדה לכל הפעילות של גיא ונמשכת אליו אבל אינה מדברת. גיא מחבב אותה, מנסה ללמוד את שפת הסימנים וכופה את עצמו עליה.
גיא הוא רוכב מעולה ומנצח במרוץ סוסים שנערך בכפר ערבי סמוך. בני מגלה את היחסים בין גיא למיקי ויונינה ומתפתח ביניהם מאבק אלים שמסתיים כאשר יונינה זועקת (את שמו של גיא) בפעם הראשונה בחייה.
גיא עוזב את החווה אך יונינה רצה ומצטרפת אליו.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
שרגא הרפז: גיא
אשר צרפתי: בני
מירי אלוני: מיקי
אביבה גר: יונינה
לאשה רוזנברג: גילדה
ג'וני פיליפס: בעלה של גילדה
אברהם שמשון אונדרוויזר

| --- | --- |

אברהם שמשון אונדרוויזר
 לידה:  24 ביולי 1862 כ"ו בתמוז ה'תרכ"ב מוידן, הולנד הולנד 
 פטירה:  17 בנובמבר 1934 (בגיל 72) י' בכסלו ה'תרצ"ה אמסטרדם, הולנד הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 השכלה:  אוניברסיטת אמסטרדם 
 מקום פעילות:  אמסטרדם
 תקופת הפעילות:  ? – 17 בנובמבר 1934 
 תחומי עיסוק:  רב ראשי בהולנד, מתרגם התורה להולנדית ומייסד האיגוד המקצועי היהודי-הולנדי "בצלאל"
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 רבותיו:  ד"ר יוסף הירש דינר
 
שלט רחוב אונדרוויזר באמסטרדם
אברהם שמשון אונדרוויזר (בהולנדית: Abraham Samson Onderwijzer; ‏24 ביולי 1862 – 17 בנובמבר 1934) היה רב ראשי בהולנד, מתרגם התורה להולנדית ומייסד האיגוד המקצועי היהודי-הולנדי "בצלאל".
ביוגרפיה

אונדרוויזר נולד בעיר מוידן בהולנד, לשמשון אונדרוויזר ואשתו אליזבת ואן חלדר (Elisabeth van Gelder). למד בבית המדרש לרבנים באמסטרדם, בהנחיית הרב הראשי ד"ר יוסף הירש דינר (Joseph Hirsch Dünner), וכן באוניברסיטת אמסטרדם, שם סיים את חוק לימודיו בהצטיינות יתירה. בשנת 1886, בגיל 24 שנים בלבד, הוסמך לרבנות.
תרגום התורה להולנדית

אונדרוויזר עמל על תרגום התורה עם פירוש רש"י לשפה ההולנדית. התרגום פורסם בחמישה כרכים בין שנת 1895 לבין שנת 1901. מטרתו של אונדרוויזר הייתה ליצור תרגום שיהיה נאמן ככל האפשר למקור, אך גם מובן לכל. התרגום נחל הצלחה ומצוי בשימוש עד היום.
האיגוד המקצועי "בצלאל"

בשנת 1895 ייסד אונדרוויזר את האיגוד המקצועי היהודי "בצלאל". האיגוד מנה 200 חברים בשנת 1904, ברובם עובדי יהלומים, ופעל תוך שיתוף פעולה עם האיגודים המקצועיים הכלליים של אמסטרדם. אונדרוויזר שימש כנשיא-כבוד של האיגוד.
כהונה כרב ראשי והנצחה

בשנת 1888 החליף אונדרוויזר את רב הקהילה האשכנזית באמסטרדם, הרב אברהם ואן לוּן (Abraham van Loen), שם כיהן כרב הראשון יליד הולנד. בשנת 1917 נבחר אונדרוויזר לכהן כרב הראשי באמסטרדם ובכל מחוז צפון הולנד, תפקיד בו כיהן עד מותו בתאונת חשמלית בשנת 1934.
הרב אונדרוויזר זכה להערכה רבה בהולנד. ביום השנה הארבעים לכהונתו ברבנות הוענק לו תואר אביר במסדר האריה ההולנדי (Order of the Netherlands Lion), מסדר הכבוד החשוב במדינה. כמה שנים אחרי מינויו לרב הראשי, הוא גם מונה לקצין ב"מסדר אורנג'-נסאו" (Order of Orange-Nassau).
אונדרוויזר הונצח ברובע המרכז של אמסטרדם, ברחוב שנקרא על שמו (A. S. Onderwijzerhof). הרחוב מצוי בסמיכות למוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם.
אהבה אחת קטנה

"אהבה אחת קטנה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית, כאשר הוא נכתב והולחן על ידי רחל שפירא ונורית הירש. את השיר הוציאה לאור בשנת 1974 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה השמינית באלבומה של הזמרת "שירו שיר לשמש". ב-12 בפברואר 1975 הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים העבריים השבועי. בשבוע שלאחר מכן נכנס למצעד במקום ה-21. ב-23 באפריל עלה למקום השני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-27 במאי יצא מהדירוג לאחר שנים-עשר שבועות צעידה רצופה. במצעד השנתי דורג במקום ה-11 – שירה היחידי של אילנית בדירוג. עם זאת, היא עדיין קיבלה את תואר "זמרת השנה" בפעם החמישית ברציפות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 12 בפברואר 1975. פזמונט
↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 19 בפברואר 1975. פזמונט
↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 23 באפריל 1975. פזמונט
↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 27 במאי 1975. פזמונט
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 8718fe2b-4775-4a83-8854-95103a721109
אברהם ארנון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1887 צ'ריקאו, בלארוס 
 פטירה:  23 במאי 1960 (בגיל 73 בערך) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1960) 
 
אברהם ארנון (1887 - 23 במאי 1960) היה מבכירי אנשי החינוך המקצועיים בתקופת ייסודו של משרד החינוך ושימש כיו"ר הראשון של המזכירות הפדגוגית.
ביוגרפיה

ארנון נולד בשם אברהם באבין בצ'ריקוב שברוסיה הלבנה. בילדותו הוא עבר עם משפחתו לעיר פולוצק, בה קיבל את ראשית חינוכו בחדר ובבית הספר המקומי לבנים. בשנת 1909 התקבל לבית הספר הגבוה למסחר ולכלכלה בקייב, במגמת כלכלה. לאחר סיום לימודיו, בתחילת 1913, עלה לארץ ישראל. בארץ ישראל נמנה ארנון עם ראשוני המורים האקדמאים. הוא שימש מורה לגאוגרפיה ומתמטיקה בירושלים ובתל אביב. היה פעיל בהסתדרות המורים וכעבור זמן נבחר ליו"ר מרכז המורים. בסוף שנת 1919 נסע להשתלמויות פדגוגיות בארצות הברית ובאנגליה.
בשנת 1920, לקראת שנת הלימודים תרפ"א, מונה למנהל בית הספר לבנות א' בירושלים, תפקיד בו כיהן עד 1930. בתקופה זו הוא שינה את שמו לארנון.
בשנת 1930 נבחר ארנון למפקח על בתי הספר של הזרם הכללי במחוז צפון ולאחר מכן בירושלים. הוא כיהן בתפקידו עד קום המדינה ולאחר מכן היה המפקח הראשי על בתי הספר של הזרם הכללי וליו"ר הוועד המפקח של הזרם. עם ייסוד משרד החינוך והתרבות, בראשותו של השר זלמן שזר, הוא כיהן כסמנכ"ל המשרד. בסוף 1951 הוא התמנה לממלא מקום מנהל אגף החינוך במשרד, תפקיד שהוחזק עד אד על ידי מנכ"ל המשרד. ביוני 1952 מונה לאחראי על הכשרת מורים וגננות. בספטמבר 1952 מונה ליושב ראש ועדה לבחינת גני הילדים הפרטיים, שקבעה שכר לימוד מקסימלי בגני הילדים. עם הנהגת החינוך הממלכתי והקמת גוף מפקח אחיד מונה ארנון למפקח הראשי הכללי, תפקיד בו כיהן במהלך 1954–1955. בין השנים 1953–1957 היה יו"ר המזכירות הפדגוגית, הראשון בתפקיד זה.
בין פעולותיו העיקריות בהנהלת משרד החינוך נכללים מאבקו על איחוד זרמי החינוך ותביעתו לקביעת לימודי תולדות הציונות בתוכנית הלימודים.
בשנת תש"ך זכה בפרס ישראל בחינוך. קודם לכן זכה בפרס טורוב.
ארנון נפטר ב-23 במאי 1960 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. על שמו נקרא בית הספר "ארנון" ברמת גן ובתל אביב וקובץ ממאמריו הודפס בחוברת לזכרו.
עמדות

ארנון תמך באופן עקבי בצמצום שעות הלימוד בבתי הספר. זאת הייתה עמדתו במרץ 1921 כשרק החל לעבוד כמנהל וזאת גם הייתה עמדתו לאחר 30 שנה כשהיה מפקח ראשי במשרד החינוך והכין תוכנית לצמצום שעות הלימודים. הוא נימק את עמדתו: "נעשו בדיקות מהו ערך השיעורים האחרונים והתברר שהשיעורים הטובים ביותר הם השני והשלישי. השיעור הרביעי כבר חלש יותר, החמישי עוד יותר ואילו הששי נחשב על ידי מורים כבעל תועלת מועטה ביותר."
הערות שוליים

↑  ועידת מורי ארץ ישראל, הארץ, 24 במאי 1918
↑  אל ההיסתוריה, הארץ, 9 באוגוסט 1918
↑  אספת המורים, דואר היום, 23 בספטמבר 1919
↑  במחנה המורים, דואר היום, 26 באוגוסט 1919
↑  שינויים בהנהלה, הארץ, 24 בספטמבר 1920
↑  בביה"ס לבנות א' (למל), דואר היום, 14 בינואר 1926
↑  א. ארנון ינהל את אגף החנוך, הארץ, 13 בנובמבר 1950
ממלא מקום למנהל אגף החינוך, חרות, 18 בנובמבר 1951
↑  שוש סיטון, חינוך ברוח המולדת - התכנית החינוכית של מועצת המורים למען הקק"ל (1953-1925), בתוך דור לדור - קבצים לחקר ולתיעוד תולדות החינוך היהודי בישראל ובתפוצות, כרך י"ד, ה'תשנ"ט, 1998, אוניברסיטת תל אביב
↑  מנויים במשרד החינוך והתרבות, שערים, 18 ביוני 1952
↑  ועדה ציבורית לעניני  גני הילדיפ הפרטיים, הצופה, 15 בספטמבר 1952
↑  נקבע שכר מקסימלי בגני הילדים, חרות, 4 בפברואר 1953
↑  חולקו 6 פרסי ישראל, הַבֹּקֶר, 3 במאי 1960
↑  פרס טורוב לאברהם ארנון, דבר, 7 ביולי 1959
↑  אברהם ארנון, דבר, 24 במאי 1960
↑  אברהם ארנון למנוחות, דבר, 25 במאי 1960
↑  רחוב ברמת גן על שם א. ארנון ז"ל, הַבֹּקֶר, 15 במאי 1961
↑  בין המורים, הארץ, 25 במרץ 1921
↑  תכנית לצמצום שעות הלימודים בבתי הספר - מכין משרד החינוך, הארץ, 24 ביולי 1952
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296948605171  ISNI: 0000 0000 6886 7963  VIAF: 97578657   WorldCat (עם VIAF): 97578657
Web Gallery of Art

| --- | --- |
 סוג:  אתר אינטרנט 
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־28 שנים) 
 www.wga.hu
 
Web Gallery of Art; בקיצור: WGA, הוא אתר אינטרנט הכולל אוסף וירטואלי של יצירות אמנות אירופאיות בעיקר מהתקופות הגותית, הרנסאנס והבארוק.
נכון לינואר 2022, האוסף כולל העתקים של כ-52,867 יצירות עם נתונים חיוניים (שם האמן, שם היצירה, תאריך, טכניקה, גודל, בעלים) וביוגרפיות של כ-5,588 אמנים.
ניתן לרכוש פוסטרים של היצירות שבאוסף.
האתר הוקם כיוזמה פרטית של שני מדענים הונגרים: הפיזיקאי ד"ר אמיל קרן ואיש מדעי המחשב ד"ר דניאל מרקס.
זכויות יוצרים

גלריית האינטרנט לאמנות מוגנת בזכויות יוצרים כמסד נתונים. ניתן להשתמש באוסף התמונות והמסמכים שהורדו ממסד הנתונים רק למטרות חינוכיות ואישיות. הפצת התמונות בכל צורה שהיא אסורה ללא אישור הבעלים החוקי שלהן.
אודיאון

| --- | --- |
מראה התיאטרון מצדו הקדמי
מראה התיאטרון מצדו הקדמי
 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון 
 על שם:  אוידיון 
 כתובת:  צרפת קורנייל 2, הרובע השישי של פריז
 מיקום:  פריז
 מדינה:  צרפת
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1779–1782 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1782 
 אדריכל:  1779 - שארל דה וואיי ומארי-ז'וזף פר   1808 - ז'אן שלגרן   1819 - פייר תומא באראגה
 מידע טכני
 קיבולת:  800
 קואורדינטות:  48°50′58.2″N 2°20′19.5″E﻿ / ﻿48.849500°N 2.338750°E﻿ / 48.849500; 2.338750
 www.theatre-odeon.eu
  (למפת פריז מוגדלת) אודיאון(למפת פריז רגילה) אודיאון
 
תיאטרון האודיאון (בצרפתית: Théâtre de l'Odéon) הוא אחד מששת התיאטראות הלאומיים של צרפת.
התיאטרון ממוקם ברובע השישי של פריז, על הגדה השמאלית של נהר הסן, בסמוך לגני לוקסמבורג. הוא נבנה במקור בין השנים 1779–1782, בגן של Hôtel de Condé, בעיצוב נאו-קלאסי על ידי האדריכלים שארל דה וואיי (אנ') ומארי-ז'וזף פר (אנ'). האודאון היה מיועד במקור להיות ביתו של הקומדי פראנסז, אשר העדיף להישאר בבניין התיאטרון שבפאלה רויאל. התיאטרון החדש נחנך על ידי מארי אנטואנט ב-9 באפריל 1782. שנתיים לאחר מכן בחר פייר בומרשה להעלות במקום זה את הבכורה של המחזה נישואי פיגארו.

בשנת 1808 התיאטרון נבנה מחדש בתכנונו של ז'אן שלגרן (אנ') (המתכנן של שער הניצחון בפריז), וקיבל את שמו הרשמי "Théâtre de l'Impératrice" - "תיאטרון הקיסרית", אך למרות זאת המשיך להיקרא האודאון בפי כל. מבנה זה נשרף בשנת 1818.

המבנה השלישי הניצב עד היום, עוצב על ידי פייר תומא באראגה, נפתח בספטמבר 1819. בשנת 1990, קיבל התיאטרון את הכינוי "Théâtre de l'Europe" (תיאטרון אירופה). התיאטרון חבר באיחוד התיאטראות של אירופה.
השם והלוגו של חברת התקליטים הגרמנית "אודיאון רקורדס" (אנ') שהייתה ידועה בעיקר בתור המפיצה של תקליטי הביטלס באירופה וביפן, נלקחו בהשראת תיאטרון האודיאון.
אהבה אסורה (טלנובלה ארגנטינאית)

| --- | --- |
 שיר הנושא:  Vanidad del mundo de Willie Loranzo
 סוגה:  טלנובלה 
 בימוי:  אלחנדרו מוסר
 שחקנים:  פבלו אצ'ארי ננסי דופלה ארתור בונין
 ארץ מקור:  ארגנטינה 
 שפות:  ספרדית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  270 
 הפקה
 חברת הפקה:  Estevanez Producciones
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ויוה
 תקופת שידור מקורית:  20 בנובמבר 1999 – 2 באפריל 2001 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אהבה אסורה (בספרדית: Los buscas de siempre) היא טלנובלה ארגנטינאית שהופקה עבור ערוץ הטלוויזיה Azul TV בשנת 2000. הכוכבים הראשיים של הסדרה הם פבלו אצ'ארי וננסי דופלה עם השתתפותו של נאצ'ו גדנו בתור האנטגוניסט הראשי.
בעקבות צילומי הטלנובלה, פבלו אצ'ארי וננסי דופלה התאהבו, התחתנו והביאו ילדים לעולם.
בישראל שודרה הטלנובלה בערוץ "ויוה" ושודרה הגרסה הבינלאומית. בארגנטינה הסדרה המשיכה לעוד 70 פרקים נוספים והסתיימה בפרק 270.
שחקנים

פבלו אצ'ארי - מרטין חימנס.
ננסי דופלה - ברברה חימנס אלסגה.
ארתור בונין - קרלוס חימנס אלסגה.
לואיסנה ברנדו - סילבינה דה חימנס אלסגה.
קרולינה פפלאו - דולורס "לולה" בנווידס.
לואיס לוקו - ראול בנווידס "מנוסנטה".
איגנסיו גדנו - פרננדו בדוז'ה לוגונס.
חסמין סטוארט - אאוחניה חימנס אלסגה.
מתיאס אפוסטולו - אריאל חימנס אלסגה.
אנה מריה פיצ'יו - טיטינה פרר.
רודולפו ראני - בניטו בוסלי "בבה".
סבסטיאן אסטבנס - בטו סנטנה.
ויויאנה סקונה - לאורה קונטון-סנטנה טדסקו.
אסטבן פרול - נסטור בלדגרדו "צ'יבה".
אמיליה מזאר - רפאלה דה מתאו.
חואן ויטלי - סנטיאגו קנטון.
אנדריאה ברביירי - מרסיה.
אדלה גלייחר - דומינגה דה סנטנה.
לוקאס פריירו - דריו קנטון.
חימנה אקרדי - ג'סיקה סנטנה.
Siren (סרט, 2016)

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 מבוסס על:  הסרט הקצר "ליל החובבים" מתוך הסרט V/H/S
 בימוי:  גרג בישופ (אנ')
 הופק בידי:  גרי בלינקוו ג'וד ס. ואלקו בראד מיסקה (אנ')
 תסריט:  בן קולינס ולוק פיוטרווסקי (אנ')
 עריכה:  גרג בישופ (אנ')
 שחקנים ראשיים:  צ'ייס ויליאמסון (אנ') ג'סטין ולבורן (אנ') מייקל אהרון מיליגן הייס מרקיור רנדי מק'דואל האנה פיירמן (אנ')
 מוזיקה:  כריסטופר קרטר (אנ')
 צילום:  ג'ורג' פאושט
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Chiller Films (אנ') The Collective Studios Digital Bytes Studio 71
 חברה מפיצה:  Chiller Films (אנ')
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה
 הקרנת בכורה:  28 באוגוסט 2016 (פסטיבל "Horror Channel FrightFest") 2 בדצמבר 2016 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  82 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה
 תקציב:  $300,000
 דף הסרט ב־IMDb
 
Siren (בעברית: סירנה) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2016. הסרט בוים על ידי גרג בישופ (אנ') ותסריטו נכתב על ידי בן קולינס ולוק פיוטרווסקי (אנ'). הסרט מהווה ספין אוף לסרט הקצר "ליל החובבים" בבימויו של דיויד ברוקנר (אנ') מהסרט V/H/S משנת 2012. הסרט הוצג באולמות הקולנוע ב-2 בדצמבר 2016, הופץ על גבי תקליטורי DVD ב-6 דצמבר 2016 ועלה לרשת הזרמת המדיה נטפליקס ב-1 בינואר 2020. עלילת הסרט עוקבת אחריו ג'ונה, גבר מאורס שביחד עם חבריו יוצאים לליל בילויים פרוע לפני חתונתו. התכנית משתבשת כאשר החבורה משחררת בטעות כוח זדוני שמאיים עליהם.
עלילה

ג'ונה חוגג את מסיבת הרווקים שלו במועדון סודי ביחד עם אחיו, מאק וחבריהם, ראנד ואליוט. הבעלים של המועדון, אדם בשם ניקס, לומד מהם שג'ונה רוצה להנות, אך מבלי לבגוד בארוסתו. בעקבות זאת, ניקס שולח אותו לחדר פרטי.
בחדר, ג'ונה חוזה באישה נעולה מבעד לחלון זכוכית והיא מתחילה לשיר. ג'ונה נכנס למצב היפנוטי וחווה בבת אחת כל משגל שהוא קיים עד כה. ג'ונה חושש שהאישה כלואה בניגוד לרצונה כשפכת מין והחבורה עוזרת לה לברוח. ביציאתה, האישה הורגת את אחד המאבטחים במועדון ומשתנה למעין מפלצת זדונית. החבורה מנסה לברוח עם הרכב, אך האישה מרסקת אותו וחוטפת את אליוט.
ניקס ואנשיו חוטפים את ראנד ומענים אותו בתקווה למצוא את האישה, ששמה מתברר להיות לילית. ג'ונה ומאק מצליחים לברוח לדיינר, אבל לילית מוצאת אותם, הורגת את כל הנוכחים בפנים וחוטפת את ג'ונה. השניים מגיעים למחצבה ולילית מכניסה את ג'ונה למצב היפנוטי ומעמידה פנים שהיא אווה, ארוסתו של ג'ונה ולאחר מכן אונסת אותו. שג'ונה יוצא מהשפעת המצב ההיפנוטי, הוא חוזר למלון ומוצא בחדר את ניקס, שמציע להחזיר לו את ראנד תמורת לילית ושההחלפה תיערך בכנסייה סמוכה.
בכנסייה, ניקס מסביר שלילית היא סוקובוס שהוא כלא לפני כן וצריך את עזרתו של ג'ונה בלכידתה מחדש. לילית מגיעה לכנסייה וג'ונה מבטיח שהוא ייתן לה ללכת במידה והיא תתן לו ולראנד לעזוב. לילית הורגת את ניקס ואנשיו, לאחר מכן היא מנשקת את ג'ונה ונותנת לו ולראנד לעזוב, אך ראנד מת מפצעיו.
שנה לאחר מכן, ג'ונה ואווה חוגגים את יום הנישואין הראשון שלהם ושוכבים. לאחר מכן, ג'ונה יורד לסלון ומוצא את אווה ישנה על הספה. תוהה לעצמו איך היא הגיעה למטה כל כך מהר, הוא מגלה שלילית נמצאת בבית ושהיא כישפה אותו ואנסה אותו. לילית תוקפת את אווה, אך ג'ונה מבטיח לה שהוא יבוא איתה במידה והיא תניח לאווה. לילית תופסת את ג'ונה והשניים עפים אל תוך הלילה.
שחקנים

צ'ייס ויליאמסון (אנ') - ג'ונה.
האנה פיירמן (אנ') - לילית.
ג'סטין ולבורן (אנ') - ניקס.
הייס מרקיור - ראנד.
מייקל אהרון מיליגן - מאק.
בריטני ס. הול - אש.
רנדי מק'דואל - אליוט.
לינדסי גארת' - אווה.
ויליאם מארק מק'קול - מכור.
פטריק ווד - מאבטח.
סטפן קאודיל - השריף בון.
בריאן פ. דורקין (אנ') - השוטר או'בריאן.
פרסטון ג'יימס הילייר - השוטר קולינס.
אווה אטווד - לילי הצעירה.