stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hey Bulldog

| --- | --- |
עטיפת הגיליון לשיר
עטיפת הגיליון לשיר
 שיר בביצוע הביטלס
 מתוך האלבום Yellow Submarine
 יצא לאור:  13 בינואר 1969
 תאריך הקלטה:  11 בפברואר 1968
 מקום הקלטה:  אולפני EMI, לונדון
 סוגה:  רוק, הארד רוק, רוק פסיכדלי, פופ רוק, אסיד רוק
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  3:09
 חברת תקליטים:  אפל רקורדס
 כתיבה:  לנון-מקרטני
 לחן:  ג'ון לנון, פול מקרטני 
 הפקה:  ג'ורג' מרטין
 
"Hey Bulldog" (בעברית: "היי בולדוג") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס שיצא באלבום הפסקול שלהם מ-1969 Yellow Submarine. השיר נכתב בעיקר על ידי ג'ון לנון, אך הושלם באולפן ההקלטות על ידי לנון ועל ידי פול מקרטני. השיר הוקלט במהלך הצילומים של הקליפ לסינגל "Lady Madonna" בפברואר 1968, ימים בודדים לפני המסע של הלהקה להודו, ויחד עם "Lady Madonna", הוא אחד משירי הביטלס הבודדים המבוססים על ריף פסנתר.
במקור שם השיר תוכנן להיות "You Can Talk To Me" - השורה שחוזרת על עצמה בפזמון השיר. במשך שנים ארוכות, "Hey Bulldog" היה שיר לא ידוע שלא זכה להרבה הערכה ותגובות בקטלוג של הביטלס; מאז הוא הוערך מחדש.
הוצאה

אפל הוציאה את האלבום Yellow Submarine בארצות הברית ב-13 בינואר 1969, עם השיר "Hey Bulldog" כרצועה הרביעית, בין "All Together Now" ו-"It's All Too Much". האלבום יצא לאור בבריטניה ארבעה ימים לאחר מכן. ג'ף אמריק שיבח את נגינת הבס של מקרטני בהקלטה, ותיאר אותה כממציאה הגדולה ביותר שלו מאז זו של Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
במהלך פגישות אלה, צוות צילום צילם את הביטלס מקליטים את השיר באולפני אבי רוד של EMI לסרט תדמית שישוחרר במהלך נסיעתם המתוכננת בת ארבעת החודשים להודו (שמאוחר יותר נערכה יחד כסרט קידום מכירות לסינגל "Lady Madonna").
השיר שימש בקטע מסרט האנימציה צוללת צהובה. בתחילה, הוא הופיע רק בכמה הדפסים תיאטרליים אירופיים. הקטע נחתך מהגרסה האמריקאית על ידי מפיק הסרט, אל ברודקס, מכיוון שהוא וחברי הלהקה הרגישו שהקטע ארוך מדי. הקטע שוחזר לקראת הפצתו המחודשת של הסרט בשנת 1999. כדי לקדם את ההוצאה המחודשת, אפל חזרה לקטעים המקוריים שצולמו עבור סרט הפרומו של "Lady Madonna" וארגנה אותם מחדש לשימוש כקליפ קידום מכירות עבור "Hey Bulldog" (מכיוון שניתן לזהות מה הם ניגנו, ולכן ניתן לסנכרן את המוזיקה עם הקטעים המקוריים). הקליפ משנת 1999 נכלל בגרסת שלושת הדיסקים (שנקראו 1+) של אוסף הווידאו 1 של הביטלס משנת 2015.
משתתפים

לדברי וולטר אוורט, למעט היכן שצוין:
ג'ון לנון - שירה, פסנתר, גיטרה מובילה
פול מקרטני - הרמוניה, שירה, גיטרה בס, טמבורין
ג'ורג' האריסון - גיטרה
רינגו סטאר - תופים
הערות שוליים

↑  "Beatles Songwriting & Recording Database: Yellow Submarine". Beatlesinterviews.org. 1969-01-17. נבדק ב-2011-08-21.
↑  Time Out London Music (24 במאי 2018). "The 50 Best Beatles songs". Time Out London. נבדק ב-11 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Walter Everett, The Beatles as musicians: revolver through the anthology, New York Oxford: Oxford University Press, 1999, עמ' 155, ISBN 978-0-19-512941-0
↑  John C. Winn, The Beatles' recorded legacy, 1st ed, New York: Three Rivers Press, 2008, עמ' 157, ISBN 978-0-307-45157-6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 1c4d322f-c611-3a74-8f83-34cc1e1edea6
She Drives Me Crazy

She Drives Me Crazy הוא שיר שבוצע על ידי הלהקה האנגלית פיין יאנג קניבלז, יצא לאור בשנת 1988, ונכלל באלבום "The Raw & the Cooked" שיצא בשנת 1989.
רקע

השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי. הוא זכה להצלחה גדולה יותר בארצות הברית, שהה שם שבוע אחד בראש מצעד הבילבורד הוט 100, והיה לאחד משני שירים של הלהקה שהגיעו למקום הראשון במצעד זה. גם באוסטרליה, קנדה, ספרד, אוסטריה וניו זילנד הגיע השיר למקום הראשון. בנוסף הוא העפיל לשלושת הגדולים במצעדים בגרמניה בלגיה, אירלנד, שווייץ ואיסלנד.
השיר שימש בפסקול של מספר סרטים:"יותר מאהבה" ב-1999, "היצ'" בשנת 2005, Towelhead ב-2007 ו"תוכנית גיבוי" בשנת 2010.
ביקורות > רשימות כל הזמנים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים | 77 |  |
גרסאות כיסוי ופארודיות

דולי פארטון ביצעה גרסת כיסוי לשיר ב-2008.
ווירד אל ינקוביץ' ביצע לשיר גרסה פארודית באלבומו בשם "Drives Like Crazy" אודות אשה שאף אחד אינו רוצה שתשב במושב הנהג.
הקומיקאי ארסניו הול, בשם הבדוי Chunky A הקליט גרסה פארודית לשיר בשם "Ho Is Lazy" שהופיע באלבום שהוציא.
קרמיט הצפרדע ומיס פיגי הקליטו גרסה לשיר באלבום של החבובות אשר יצא בשנת 1994.
The Flying Pickets הקליטו גרסת א-קפלה שהופיעה באלבום The Original Flying Pickets: Volume 1.
הערות שוליים

↑  FINE YOUNG CANNIBALS, באתר official charts
↑  The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: d1776e07-06b6-3665-9f27-25a4627f3d7e
She Loves You

She Loves You הוא שיר שנכתב על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני על בסיס רעיון של מקרטני, ואשר הוקלט בשנת 1963 על ידי להקת הביטלס כסינגל שיצא לשווקים במהלך אותה השנה. השיר זכה להצלחה עצומה בבריטניה כאשר שהה במצעד הסינגלים הבריטי במשך 33 שבועות ברציפות, שישה שבועות מתוכם במקום הראשון. זה היה הסינגל הנמכר ביותר של הביטלס בבריטניה, והסינגל הנמכר ביותר בבריטניה במהלך שנת 1963 בפרט.
בנובמבר 2004, דירג המגזין רולינג סטון את השיר במקום ה-64 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים.
באוגוסט 2009, BBC Radio 2 ציין כי על פי נתוני חברת המצעדים הרשמית של בריטניה הסינגל הוא הסינגל הנמכר ביותר של הביטלס בבריטניה בכל הזמנים.
זהו אחד מארבעת השירים של הביטלס אשר מעולם לא יצאו בגרסת סטריאו.
רקע

לנון ומקרטני כתבו את השיר ב-26 ביוני 1963, בעת שהשתתפו בסיבוב הופעות משותף עם רוי אורביסון והלהקה ג'רי והפייסמייקרס בניוקאסל. הרעיון לשיר עלה לראשונה באוטובוס שבה הלהקה נסעה, ובמהלך הלילה הבא לנון ומקרטני סיימו לכתוב את השיר בחדר המלון.
הצלחה

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
מצעדים

| ארגון | שם | מיקום |
| --- | --- | --- |
| כאן 88 | מצעד שירי הביטלס של כאן 88 | 45 |
השתתפות

ג'ון לנון - שירה, גיטרת קצב
פול מקרטני - שירה, גיטרה בס
ג'ורג' האריסון - שירה, גיטרה חשמלית
רינגו סטאר - תופים
הערות שוליים

↑  ChartArchive - The Beatles - She Loves You
↑  מצעד שירי הביטלס של כאן 88
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 743a57f0-95ff-3e0d-a46e-4f094362a339
Riot!

Riot! (בעברית: התפרעות!) הוא אלבום האולפן השני של להקת הרוק האמריקנית פאראמור, שיצא לאור בארצות הברית ב-12 ביוני 2007. האלבום הגיע לדירוג אלבום פלטינה בארצות הברית, אוסטרליה, קנדה, ויפן ולדירוג פלטינה כפולה בבריטניה. מהאלבום יצאו ארבעה סינגלים: "Misery Business", ‏"Hallelujah", ‏"Crushcrushcrush" ו-"That's What You Get".
כתיבה והפקה

| מידע נוסף> ביקורות מקצועיות.מבקר | מידע נוסף> ביקורות מקצועיות.ציון |
| --- | --- |
AbsolutePunk: 71%
Allmusic: 4/5
Alternative Press: 3/5
Drowned in Sound: 4/10
Jesus Freak Hideout: 4/5
Kerrang!: 3/5
NME: 5/10
Spin: 3.5/5
סינגלים
"Misery Business"  (הופץ ב-15 ביולי 2007)
"Hallelujah" (הופץ ב-18 בספטמבר 2007)
"Crushcrushcrush" (הופץ ב-26 בנובמבר 2007)
"That's What You Get" (הופץ ב-24 במרץ 2008)
את האלבום הפיק דייוויד בנדת'. הסולנית היילי וויליאמס הסבירה את שם האלבום, הנקרא Riot!, בטענה ש"בשבילנו, הכותרת 'Riot!' מספרת על התפרצות פתאומית של רגש בלתי נשלט. כשכתבנו, נראה היה כאילו המחשבות והרגשות שלנו התפרצו בלי שליטה. כאילו הייתה בתוכנו מין התפרעות [באנגלית, riot]. האלבום הזה לוקח את הרגש שלנו צעד נוסף; הוא רצוף באנרגיה חשופה."
השיר "For a Pessimist, I'm Pretty Optimistic" מדבר, לפי הגיטריסט ג'וש פארו, על "מתן אמונה למישהו שבוגד בנו." פארו אמר ש"כתבתי את המוזיקה כדי שתשמע מעולה בהופעה חיה ותביא אתה הרבה אנרגיה. הכל בא בבת אחת. השמעתי את השיר להיילי והיא רק תיקנה את המילים. היא קבלה בדיוק את ההרגשה שרציתי שהשיר יביא."
בזמן ההפקה, הפעילה הלהקה תחרות אינטרנטית בשם "השיר שהאחרון שתשירו אי פעם" בה העלו המעריצים קטעי וידאו ל-YouTube, כדי לשיר את קולות הרקע בשיר "Born for This". המנצחת הייתה מארי בוני ממקלין, וירג'יניה.
מהאלבום יצאו לאור ארבעה סינגלים. מקור הסינגל הראשון, Misery Business, בהודעה שוויליאמס פרסמה ב-LiveJournal של הלהקה, שם שאלה את המעריצים במה הם מתביישים. "ראיתי שאנשים ממש נהנו להציג את הרגשות שלהם," היא נזכרת, "וזה מה שניסיתי לעשות במילים של השיר - לשפוך הכל החוצה. זה הטקסט הכי כנה שאי פעם כתבתי, והבנים חיברו לו מוזיקה מתאימה." השיר הפך במהרה ללהיט, והושמע רבות ב-MTV ושאר רשתות מוזיקה.
הסינגל השני שיצא היה "Hallelujah". בראיון אמרה וויליאמס שהוא "אחד מהשיר הישנים שכתבנו, אבל שמרנו אותו לתקליט הזה, שמשמש לו בית מושלם. הוא מסמל את הניצחון שלנו ושל המעריצים."
ב-15 בינואר 2008, יצא לאור בארצות הברית הסינגל השלישי, "Crushcrushcrush".
הסינגל הרביעי מהאלבום, That's What You Get, יצא לאור כשבוע לאחר שפאראמור ביטלה את סיבוב ההופעות האירופי המתוכנן כדי לעבוד על "בעיות פנימיות", מה שהוביל לספקולציות בתקשורת בקשר להתפרקות הלהקה. וויליאמס הסבירה שבהתחשב במצב הפגיע של הלהקה, הם העדיפו להישאר בתחום המוכר בחברת המשפחה והחברים.
השיר "Born for This" מכיל את השורה "we want the airwaves back" מתוך השיר "Liberation Frequency" של להקת ההארדקור השוודית ריפיוזד. הסולנית הסבירה בראיון שהשיר נכתב "על המעריצים" וש"כל הקטע שלפני הפזמון קיבל השראה מהשורה הזו."
קידום ושחרור

האלבום יצא לאור בארצות הברית ב-12 ביוני 2007. לקראת סוף 2007, הוא נכנס למצעד 200 האלבומים המוכרים ביותר של מגזין בילבורד, אל המקום ה-20. בשבוע הראשון מכר האלבום בארצות הברית כ-42,000 עותקים ולאחר שלושה חודשים הוא עמד במקום 15, מיקום השיא שלו, ב- Billboard 200. ב-11 ביולי 2008 הוא זכה לתואר "אלבום פלטינה" מה-RIAA. האלבום יצא לאור מחדש גם בגרסת U-MYX‏ MVI ‏CD/DVD. עד היום, מכר האלבום כ-2,000,000 עותקים בארצות הברית. הצלחתו בבריטניה הייתה גם היא לא מבוטלת - שם הוא מכר 250,000 עותקים וזכה בתואר "אלבום פלטינה".
קידום ושחרור > תארים

| אזור (2008–2009) | תואר |
| --- | --- |
בריטניה בריטניה: פלטינה (X2)
ארצות הברית ארצות הברית: פלטינה
אוסטרליה אוסטרליה: פלטינה
ניו זילנד ניו זילנד: זהב
קנדה קנדה: פלטינה
מקסיקו מקסיקו: זהב
אירלנד אירלנד: זהב
פינלנד פינלנד: זהב
יפן יפן: פלטינה
רשימת הרצועות

| --- | --- |
1. For a Pessimist, I'm Pretty Optimistic: 3:50
2. That's What You Get: 3:43
3. Hallelujah: 3:23
4. Misery Business: 3:31
5. When It Rains: 3:35
6. Let the Flames Begin: 3:18
7. Miracle: 3:31
8. Crushcrushcrush: 3:09
9. We Are Broken: 3:40
10. Fences: 3:19
11. Born for This: 4:00
רשימת הרצועות > מהדורות שונות

במהדורות השונות של האלבום נוספו לו גרסאות שונות של השירים ואפילו שירים חדשים. לגרסת הופעה חיה זכו השירים: "Pressure", ‏"For a Pessimist, I'm Pretty Optimistic",‏ "Born for This", ‏"Misery Business", ‏"Here We Go Again", ו-"Emergency". הרצועה "Misery Business" הופיעה גם בגרסה אקוסטית. במהדורות האחרות נוספו השירים: "Decoy"‏, "Stop This Song",‏ "Rewind", ו-"Temporary". השיר "My Hero" של Foo Fighters והשיר "Sunday, Bloody Sunday" של U2 זכו לקאברים.
מחלוקת על אמנות העטיפה

בדצמבר 2013 הוציא הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר את הסינגל We Were Born for This אשר ספג ביקורת בשל הדמיון בין אמנות עטיפת הסינגל לאמנות העטיפה של האלבום Riot!, אשר השתמשה בטיפוגרפיה, סכמת צבעים וגופן דומים מאוד, נטען שייתכן והתמונה נלקחה מתמונה מ-2011 שיצרה מעריצה של פארמור.
בתגובה, פרסמה פאראמור תמונות של חברי הלהקה תחת עיצוב עם מוטיבים מובהקים הלקוחים מאמנות העטיפה של Believe ו- אלבום האולפן השלישי של ביבר.
הפרשיה סוקרה בין השאר במגזין הבילבורד ובחדשות MTV. היילי ויליאמס, הזמרת הראשית וכותבת השירים של פאראמור, אף התייחסה לכך בחשבון הטוויטר שלה.
הערות שוליים

↑  Sep 2023 Accreds - Albums.pdf, Dropbox (באנגלית)
↑  פיליפ אובנשיין (Philip ObenschainPhilip Obenschain), Justin Bieber uses Paramore fan art to promote new song, Alternative Press Magazine, ‏באפריל, 2014 (באנגלית)
↑  Justin Bieber May Have Stolen “We Were Born For This” Artwork From Paramore Fan, PropertyOfZack
1 2  Jason Lipshutz, Billboard, Billboard, ‏2 במרץ 2014
↑  Justin Bieber uses Paramore fan art to promote new song, ohnotheydidnt.livejournal.com (באנגלית)
↑  Justin Bieber Uses Paramore Fan-Art to Promote New Song, Highlight Magazine, ‏2 במרץ 2014
↑  Lia Beck, Justin Bieber Steals Paramore Fan Artwork & The Band Awesomely Strikes Back — PHOTOS, Bustle, ‏3 במרץ 2014
1 2  John Walker, This Paramore/ Justin Bieber Beef Sure Is Getting Real, MTV News (באנגלית)
↑  Hayley Williams responds to claims Justin Bieber artwork pinched artwork idea from Paramore, NME, ‏2 במרץ 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: ebd19544-9af0-317a-a2d3-f0c57ddd79f7 
עטיפת הסינגל We Were Born for This של ג'סטין ביבר מ-2013
M50

ערך זה עוסק בצביר פתוח. אם התכוונתם לתותח מתנייע, ראו .
| --- | --- |

 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  חד-קרן
 שמות נוספים:  NGC 2323
 מגלה:  ג'ובאני דומניקו קאסיני 
 תאריך גילוי:  5 באפריל 1772
 סוג:  צביר פתוח
 בהירות נראית:  5.9
 סיווג מורפולוגי:  II,3,r
 עלייה ישרה:  07ʰ 03.2ᵐ‏
 נטייה:  ‏‏20′ ‏08°‏-
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  4.1-
 מרחק:  3,200  שנות אור 981.11  פארסק
 קוטר:  20 שנות אור
 מספר כוכבים:  200
 
M50 (מ-Messier 50, או NGC 2323) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים חד-קרן הנמצא במרחק של כ-3,200 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-200 כוכבים.
היסטוריה

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-5 באפריל 1772 בעת שצפה בשביט ותואר על ידיו בקטלוג מסיה כ"צביר של כוכבים קטנים די בהירים מעל למותן הימני של החד-קרן, סמוך לכוכב θ בכלב גדול". ייתכן שהצביר נצפה עוד ב-1711 על ידי ג'ובאני דומניקו קאסיני אך אין ודאות בכך. בשנת 1826 צפה ג'ון הרשל בצביר וציין שזהו "צביר יפה ודחוס של כוכבים עם בהירות בדרגות 10-15".
לצביר דרגת בהירות נראית 5.9 כך שניתן לראותו באמצעות משקפת ואף להבחין ב-5-10 כוכבים בהירים יחסית, ביניהם ענק אדום, ענק כתום וענק צהוב, שלבהיר מביניהם דרגת בהירות 7.8, וכן מספר כוכבי הסדרה הראשית מסוגים ספקטרלים A ו-B. טלסקופ חובבים יאפשר להבחין בעשרות כוכבים. מיקומו של הצביר הוא כ-4.2 מעלות מצפון-צפון-מזרח לכוכב θ (תטא) בכלב גדול ובערך באמצעו של הקו המחבר את הכוכבים α בחד-קרן ו-β בחד-קרן.
מאפייני הצביר

מרחקו של M50 ממערכת השמש מוערך בכ-3,200 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-15-20 דקות קשת - בין חצי לשליש מקוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו הוא כ-20 שנות אור, אך מרבית הכוכבים מרוכזים במחצית הקוטר. הצביר כולל כ-200 כוכבים, רובם מסוגים ספקטרלים B ו-A וכן יש בו מעט ענקים כך שגילו מוערך בכ-80 מיליון שנים.
LMAE

ה-Lunar Module Ascent Engine (מנוע ההמראה ברכב הירחי) הנקרא בקיצור LMAE פותח כדי לשמש ברכב הנחיתה הירחי בשלב ההמראה מהירח. המנוע השתמש בתערובת דלק של אירוזין 50 ו-N2O4 בתור מחמצן. המנוע היה אמור להיבנות על ידי חברת בל אירקרפט אבל חוסר ביציבות בתא הבעירה אילץ את נאס"א לבקש מחברת רוקטדיין לפתח את מערכת הזרקת הדלק של המנוע, מתוך ידיעה שחברת בל אירקרפט לא תוכל לפתור את הבעיה.
ראו גם

רכב הנחיתה הירחי
תוכנית אפולו
Hey Joe

הגרסה השלישית של "העלים"
Hey Joe (בעברית: היי ג'ו) הוא שיר אמריקני עממי, שהפך לקלאסיקה של תרבות הרוקנ'רול, ובוצע על ידי אומנים רבים, במגוון סגנונות. הביצוע הידוע ביותר לשיר הוא על ידי ג'ימי הנדריקס. קיימות גרסאות שונות באשר למקורו של השיר.
השיר

בשיר שלושה בתים, הכתוב בפורמט של "שאלות ותשובות". "היי ג'ו, לאן אתה הולך עם אקדח זה בידך? / אני הולך לירות באישה שלי, תפסתי אותה מתעסקת עם גבר אחר". שלוש השאלות ושלוש התשובות מספרות על גבר שגילה כי אהובתו בוגדת בו, ירה בה, ונמלט למקסיקו.
תרבות הנגד של שנות ה-60 של המאה ה-20 אימצה את השיר, והוא זכה לביצועים מאומנים מובילים שהיו מזוהים עם התנועה ההיפית, ובמיוחד מג'ימי הנדריקס שביצע אותו בפסטיבל וודסטוק. נראה כי המסר האנטי ממסדי שבשיר, והמוטיב של בריחה מידו של החוק, הם שמשכו את ההיפים, מתנגדי מלחמת וייטנאם, אשר רבים מהם, כמו ג'ו, נמלטו אל מחוץ לארצות הברית כדי להימנע מן הגיוס.
בתקופה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר צורף השיר לרשימה בת 164 שירים לגביהם המליץ ענק הרדיו האמריקני, תאגיד "CCU" (קליר צ'אנל קומיוניקיישנס), כי לא ישודרו על ידי תחנות הרדיו הקשורות עמו, שכן מילותיהם נחשבו ל"לא ראויות" באווירה הציבורית שלאחר הפיגוע.
זהותו של כותב השיר

רבים סבורים כי המדובר ביצירה "עממית" או מייחסים בטעות את כתיבת השיר למוזיקאי דינו ולנטה (הידוע אף כצ'סטר פאוארס או ג'סי פארו). לאמיתו של דבר נרשמו זכויות היוצרים של השיר בארצות הברית על ידי המוזיקאי בילי רוברטס בשנת 1962, ונראה כי הוא שכתב את השיר. לפי אחד המקורות, ייחס רוברטס את כתיבת השיר לוולנטה על מנת לאפשר לו מקור הכנסה כאשר זה שהה בבית הכלא.
רוברטס היה זמר פולק אלמוני למדי, שפעל בקליפורניה, וניגן בגיטרה ובמפוחית בבתי קפה בחוף המערבי של ארצות הברית. נראה כי הוא שאב את השפעתו ממספר מקורות: בשנת 1955 הקליטה חברתו של רוברטס, ניילה מילר, שיר בשם "בייבי, אל נא תרדי העירה", הדומה במבנה האקורדים שלו ל"היי ג'ו". בשנת 1953 פורסם שיר הקאנטרי של קארל סמית "היי ג'ו", הנושא את אותה הכותרת ובנוי בצורה דומה של שאלות ותשובות. שיר עם ידוע משנות העשרים "הבלדה על סיידי הקטנה", עוסק בנושא דומה של רוצח הנמלט לאחר שהרג את אהובתו שבגדה בו. "הבלדה על סיידי הקטנה" ידועה במספר רב של גרסאות ושמות (לרבות: Bad Lee Brown, Penitentiary Blues, Cocaine Blues, Whiskey Blues) ובוצע על ידי זמרים כג'וני קאש ובוב דילן.
אלו הסבורים כי מקורו של השיר עממי לא הצליחו להביא כל רישום בנוגע לשיר בטרם נרשם בשנת 1962 בשמו של רוברטס, על אף חיפושים רבים שנערכו במקורות כגון מחלקת הפולק והבלוז בספריית הקונגרס, ומכון הסמית'סוניאן.
גרסאות כיסוי

שירו של רוברטס צבר מעריצים בלוס אנג'לס ורבים הקליטו אותו בין השנים 1965 ל-1966, והפכו אותו לקלאסיקה של הרוק. ההקלטה הראשונה שפורסמה הייתה של להקה בשם "העלים" אשר הקליטו לשיר שלוש גרסאות שונות בין 1965 ל-1966. שתי הגרסאות הראשונות כשלו, אך הגרסה השלישית הפכה ללהיט, ופרסמה הן את השיר והן את הלהקה, כשהגיעה למקום ה-31 במצעד הפזמונים של ארצות הברית. השיר הוקלט מאז מאות פעמים.
הגרסה הידועה ביותר הוקלטה על ידי ג'ימי הנדריקס ולהקתו "Jimi Hendrix Experience". הנדריקס נכח במופע של זמר הפולק, טים רוז, בשנת 1966 בניו יורק, בו ביצע רוז גרסה איטית של השיר. בדצמבר 1966 פורסמה גרסתו של הנדריקס והפכה ללהיט עולמי. הגרסה נותרה הגרסה הידועה ביותר של השיר, ואחד הידועים שבשיריו של הנדריקס. הנדריקס סיים את הופעתו בפסטיבל וודסטוק בביצוע סוחף לשיר.
רשימה חלקית של ביצועי השיר

"העלים", דצמבר 1965.
טים רוז, 1966.
ג'ימי הנדריקס, 1966. גרסה זו הגיעה למקום השישי במצעד הפזמונים בבריטניה.
שר, 1967. גרסה זו הגיעה למקום התשעים וארבעה במצעד הפזמונים של ארצות הברית.
ג'וני האלידיי, 1967. בגרסה זו תורגם השיר לצרפתית.
דיפ פרפל, 1968 באלבום "Shades of Deep Purple".
וילסון פיקט, 1969.
רוי ביוקאנן, 1973, הגיטריסט הנודע שניגן בעברו עם הנדריקס הקליט והופיע עם השיר בהופעותיו.
פאטי סמית', 1974.
אלווין לי, 1979.
וירד אל ינקוביץ', 1983 (חלק ממחרוזת "פולקה")
ניק קייב ו"הזרעים הרעים", 1986. הגרסה מופיעה באלבום "Kicking Against The Pricks".
סיל, 1991.
ג'ו קוקר
רוברט פלאנט, 2002 באלבום "Dreamland".
שארלוט גינסבורג, 2013, פסקול הסרט Nymphomaniac. הופק על ידי בק.
M50 אונטוס

| --- | --- |
M50 אונטוס
M50 אונטוס
 מידע כללי
 סוג:  מודל נשק 
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  אליס צ'אלמרס 
 שנת ייצור:  1955
 תקופת השימוש:  1956–1969 (כ־13 שנים) 
 מערכה מרכזית:  מלחמת וייטנאם
 יחידות שיוצרו:  297 
 מידע טכני
 אורך:  3.83 מטר
 רוחב:  2.59 מטר
 גובה:  2.3 מטר
 משקל:  8.6 טון
 מהירות:  48 קמ"ש (מרבית)
 טווח פעולה:  185 קילומטר
 מנוע:  GM
 צוות:  3
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  שישה תותחי רתע M40
 חימוש משני:  מקלע M1919 בראונינג
 
M50 או בכינויו M50 אונטוס הוא תותח מתנייע אשר יוצר בארצות הברית בין השנים 1955-1957. לתותח שישה תול"רים M40, שנועדו לירי רציף ומהיר על מטרות בודדות במטרה להבטיח פגיעה. לאחר שצבא ארצות הברית איבד עניין בפרויקט הוא נבחן בכמה קרבות מלחמת וייטנאם על ידי המארינס ודווח כיעיל ביותר. ייצורו חודש במספרים גדולים יותר והוא השתתף בקונפליקט עד סיומו.
פיתוח

בראשית הפיתוח, הM50 היה אמור להיות משחית טנקים המסוגל להיות מוצנח על ידי מטוס תובלה. 
הM50 היה צריך להיות עם מנוע GMC, מנוע זהה למשאיות הצבאיות של ארצות הברית באותה עת. בסופו של דבר חברת אליס צ'אלמרס קיבלה את החוזה לתחילת הייצור, היא קיבלה אישור לייצור 297 יחידות.
תחילה, אליס צ'אלמרס בנתה אב טיפוס פשוט, הוא היה על בסיס הM56 סקורפיון והיה לו צריח מפלדה עם שתי זרועות שבכול אחת מהן 3 תותחים, בגרסאות הראשונות הצריח היה מסוגל להסתובב עד 15 מעלות בלבד.
אב הטיפוס השני הכיל מערכת מתלים משוכללת יותר, זחלים טובים יותר וצריח המסתובב עד 40 מעלות, אך עם כול השכלולים החדשניים הוא יכל לשאת אך ורק 18 פגזים בגלל השטח המוגבל שבתוכו. 
כטנק, היו לו מספר בעיות, המרכזיות שבהן היו שכדאי לטעון את התותחים הצוות צריך לצאת מהטנק עצמו וגכן מספר הפגזים היה נמוך לקרב (18 סך הכול). 
אמנם הצבא ביטל את הזמנת, אך המארינס היה כול כך נואש לכלי נגד טנקים שהצבא אישר הזמנת 297 כלים. הייצור נמשך משנת 1955 עד שנת 1957, המארינס קיבלו את הכלי הראשון שלהם ב-31 באוקטובר 1956.
תיאור

כטנק שעוצב כמשחית טנקים, התברר שהשריון שלו, בדומה לM113 היה חסין נגד נשק קל אך פגיע ביותר לרימון או מוקש. כתוצאה מכך M50 רבים מוקמו בעמדות ממוגנות.
רוב הלוחמים ששירתו בכלים אלו אהבו את הכלי, והמפקדים שיבחו אותו.
התותח היה קל יחסית, מה שאפשר לו להיכנס למקומות שכלים אחרים נתקעו בהם.
מדי פעם גרמו לפחד אצל האויב בגלל כמות התותחים שעליו. באחת מן המשימות במלחמת וייטנאם הוא היה הכלי היחיד שהצליח לעבור גשר פונטון, ולכן המארינס ראו בו ככלי שימושי ויעיל ביותר.
יחידות הM50 הפסיקו לפעול במאי 1969. חלק מהכלים פעלו זמן קצר ואחר כך שימשו בעיקר לחלקי חילוף. רובם הפכו לגרוטאות. בחלק קטן של הכלים, השלדה נמכרה.
| רק"מ של ארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| טנקים קלים | M24 צ'אפי • M41 ווקר בולדוג • T92 ‏ • M551 שרידן • M8 |  |
| טנקים בינוניים | M4 שרמן • M26 פרשינג • M46 פטון • M47 פטון • M48 פטון • T95 |  |
| טנקים כבדים | M103 |  |
| טנקי מערכה | M60 פטון • M1 אברהמס |  |
| נגמ"שים | M75 ‏  • M59 ‏ • M-113 • ‏ AAV-7A1 • ‏ סטרייקר |  |
| נגמ"שי לחימה | בראדלי M2 • ‏ בראדלי M3 |  |
| תותחים מתנייעים | M56 סקורפיון ‏ • M50 אונטוס ‏ • M55 הוביצר • תותח מתנייע M-107 ‏ • M-108 הוביצר ‏ • תותח מתנייע M-109 ‏ • תותח מתנייע M-110 ‏ • M1128 ‏ • |  |
| רק"מ נ"מ | M42 דאסטר ‏ • M163 VADS ‏ • M247 סרג'נט יורק ‏ • ‏M6 "ליינבקר" ‏ • MIM-72 צ'פרל |  |
| כלים הנדסיים | טנק גישור M60AVLB ‏ • M9 ACE ‏ • דחפור קטרפילר די-7 • גריזלי • M1A1 Assault Breacher Vehicle‏ • טנק גישור M104 וולברין • דחפור משוריין קטרפילר די-9 |  |
Hey Hey Hey

Hey Hey Hey (בעברית: היי היי היי) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית קייטי פרי. השיר פורסם כרצועה השנייה באלבומה החמישי, Witness, אשר הוצא למכירה ב-9 ביוני 2017. השיר יצא לאור ב-9 ביוני 2017, כסינגל החמישי מתוך האלבום באיטליה.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-95 במצעד שבשוודיה, וה-64 במצעד שבצ'כיה.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קייטי פרי, סיה פרלר, עלי פייאמי, שרה האדסון ומקס מרטין, והופק על ידי מרטין ופעמני.
וידאו קליפ

וידאו קליפ לשיר פורסם בערוץ ה-Vevo של הזמרת בדצמבר 2017. בקליפ ניתן לראות את פרי כשהיא בדמותן של ז'אן ד'ארק ומארי אנטואנט, הקליפ בעל מסר פמיניסטי וקיבל שבח ממבקרים רבים.
מונה הצפיות שלו ביממה הראשונה שלו ביוטיוב עלה על למעלה מ-4.5 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 5 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 53 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 95 |  |