stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חייב לזוז
תיאור הסרט

בסרט "חייב לזוז" מתאר אהוד בנאי את דרכו לאלבום הראשון שלו "אהוד בנאי והפליטים". ב"חייב לזוז" נשזרים זיכרונותיו של אהוד בעדויות של חברים שמלווים אותו מהתקופה ההיא, שנות ה-80 – כגון יואב קוטנר, גיל סמטנה, עובד אפרת, יובל בנאי, שוקי וייס, ניצן זעירא ויעקב גלעד. בנוסף, משתתפים בסרט מוזיקאים מובילים בסצנת הרוק הישראלית מזה למעלה מעשרים שנה, ביניהם רמי פורטיס, ברי סחרוף ושלומי ברכה.
בנאי, בן למשפחת הבידור הישראלית (בנו של השחקן יעקב בנאי ואחיינם של יוסי בנאי וגברי בנאי), עבר דרך ארוכה עד שהצליח הסינגל הראשון שלו ("א יידישע ראסטמן") להגיע לרדיו. הדרך להפקת האלבום הייתה מלווה גם היא בקשיים ולבטים רבים. בשנת 1985 חיפש עדיין אהוד בנאי בן ה-32 דרך כניסה לתעשיית המוזיקה הישראלית. בנאי הסתובב עשר שנים עם סקיצות לשירים שאיש לא רצה לשמוע. באותו הזמן, חלם גם יוסי אלפנט, יוצר וגיטריסט, לפרוץ את מעגל מועדוני הרוק האלטרנטיבי של תל אביב. את הפריצה לתודעת הציבור עשה אהוד עם חברו הטוב יוסי אלפנט. האלבום "אהוד בנאי והפליטים" הוא פרי שיתוף הפעולה בין אלפנט לבנאי ושאר חברי הלהקה: גיל סמטנה, ז'אן ז'אק גולדברג ונועם הלוי. בנאי ואלפנט ראו בעצמם "אאוטסיידרים" ויחדיו הובילו להקת רוק שגם שאר חבריה לא מצאו את מקומם בחברה ובתרבות של שנות ה-80. בנאי בחר לקרוא להם "הפליטים".
"אהוד בנאי והפליטים" היו להקה של תקליט אחד, שלא נמכרו ממנו עותקים רבים בזמנו, אך ריגש קובעי דעת קהל כיואב קוטנר ויעקב גלעד. הלהקה העלתה מופע בבימויו של שוקי וייס ההופעות נערכו לעיני מעטים, אך כללו תשוקה מוזיקלית ומחויבות טוטאלית.
הסיפור של "חייב לזוז" נע בין רמת גן, ראש פינה וכרכור לבין אמסטרדם וניו יורק. הוא מתאר הופעות הזויות לעיני בודדים בעפולה ובאילת וסיבוב הופעות בלתי צפוי בארצות הברית. במהלכו נחשפת חברות חד-פעמית של יוצרים שרק המוות יכול היה להפריד ביניהם.
בסרט משולבים להיטיהם של אהוד בנאי ויוסי אלפנט, כגון "עיר מקלט", "עגל הזהב", "עבודה שחורה", "זמנך עבר", "ערבב את הטיח", "סדר יום", "הלם כרך" ועוד.
הסרט, שהוקרן במסגרת תחרות פרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים 2008, הופק בסיוע ערוץ 8 - נגה תקשורת, שם גם שודר בבכורה טלוויזיונית בשנת 2009.
רשימת משתתפים

ברי סחרוף
רמי פורטיס
יואב קוטנר
יובל בנאי
שלומי ברכה
שוקי וייס
ניצן זעירא
עובד אפרת
מני בז'ראנו
יעקב גלעד
עדנה דה בר גרובמן
עופר הררי
הלל מיטלפונקט
גיל סמטנה
ביקורות

הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיתונים בארץ בתקופת יציאתו. במוסף 7 לילות של העיתון ידיעות אחרונות מתאריך ה-19 בדצמבר 2008, "אם לא הבנתם עד היום מדוע אהוד בנאי מהלך קסמים על ימין ושמאל, דתיים וחילונים, הסרט 'חייב לזוז' יעשה את זה בשבילכם."

עוד כתב המבקר בן שלו במוסף גלריה: "מה שאינו מובן מאליו בהכרח, ויעידו אינספור סרטים דוקומנטריים בינוניים על מוזיקה ומוזיקאים, הוא שיוצרי "חייב לזוז", ובראשם הבמאי אבידע לבני והתסריטאים דרור נחום וגידי אביבי, הם מאזינים מצטיינים: אנשים שאוזנם רגישה לניואנסים הכי דקים והכי חשובים של המוזיקה".
המבקר יאיר רוה כתב על הסרט: "הסרט התיעודי הממש ממש מעולה "חייב לזוז" של אבידע ליבני, מספר את הסיפור על המפגש בין אהוד בנאי ויוסי אלפנט, מפגש שהוליד את "אהוד בנאי והפליטים", אחד האלבומים המופלאים ביותר ברוק הישראלי. הסרט הזה די הימם אותי".
הערות שוליים

↑  נעשה משהו בלתי נשכח
↑  בן שלו, הסודות מאחורי אהוד בנאי ויוסי אלפנט, באתר הארץ, 15 בינואר 2009
↑  י"ט כסלו
העולם על פי קליפורניה מן

| --- | --- |

כרזת הסרט בארץ
 בימוי:  לס מייפילד 
 הופק בידי:  הילטון א' גרין 
 תסריט:  Shawn Schepps 
 עריכה:  מיכאל קלי, Eric Sears 
 מוזיקה:  פיטר רובינסון 
 צילום:  רוברט ברינקמן 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Hollywood Pictures 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 במאי 1992 
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט חבר'ה, סרט נעורים, סרט קומדיה
 הכנסות באתר מוג'ו:   encinoman
 דף הסרט ב־IMDb
 
העולם על פי קליפורניה מן (באנגלית: Encino Man) הוא סרט קומדיה אמריקאית משנת 1992 בבימויו של לס מייפילד ובכיכובם של ברנדן פרייזר, שון אסטין, מרייט הארטלי, ריצ'רד מסור, ופאולי שור.
עלילת הסרט מתמקדת בשני נערים חנונים מהשכונה אנסינו שבלוס אנג'לס אשר במדינת קליפורניה, אשר מגלים איש מערות בחצר האחורית אשר קפוא בגוש קרח ואשר אותו הם מחליטים ללמד להסתגל לחיים במאה ה-20 תוך שהוא לומד גם על חייהם ותרבותם של מתבגרים בארצות הברית.
הסרט יצא לאקרנים ב-22 במאי 1992. הסרט שהופק בתקציב של 7 מיליון דולרים גרף 40.7 מיליון דולרים ברחבי העולם. בשנת 1996 יצא סרט הספין-אוף לסרט הזה בשם "Encino Woman".
חוק קמיניץ

"חוק קמיניץ" הוא כינוי לתיקון מס' 116 לחוק התכנון והבניה שנחקק ב-5 באפריל 2017 בעקבות פעילותה של ועדה להסדרת הבנייה הבלתי חוקית בראשות המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ארז קמיניץ. התיקון בעיקרו מאפשר אכיפה מנהלית (ללא הליך משפטי) נגד עבירות בנייה, ומחמיר את הענישה על עבירות אלו.
תיקון זה הביא לירידה משמעותית בעבירות הבניה, אך מנגד הועלו טענות נגד החוק, בעיקר במגזר הערבי, והיו אף שדרשו לבטלו. בעקבות טענות אלו הודיע משרד היועץ המשפטי לממשלה כי תוקל האכיפה כנגד מבני מגורים בלתי חוקיים בשטחים חקלאיים עד לאישורה של תוכנית מתאר לבנייה חוקית באזורים אלו.
תהליך החקיקה

לאחר הגשת מסקנות ועדת קמיניץ, הוגשה הצעת החוק לכנסת, ב-1 בינואר 2016 הובא החוק להצבעה לקריאה ראשונה, לאחר אישורו ברוב קולות, נידון בוועדת הפנים והגנת הסביבה ובוצעו בו מספר שינויים, ב-5 באפריל 2017 עבר החוק המתוקן בקריאה שנייה ושלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.
התיקון לחוק נחקק ביזמתן של סיעות הימין בכנסת בתגובה להקצאת תקציבים ממשלתית לקידום תוכניות מתאר ביישובים ערביים (החלטת ממשלה 922). התיקון לחוק הוחל במזרח ירושלים, אף על פי שמזרח ירושלים לא קיבלה תקציבים לקידום תוכניות מתאר. כתוצאה מכך חל גידול ניכר במספר המשפחות הערביות במזרח ירושלים שנאלצו להרוס את בתיהן.
המפלגות שהצביעו בעד החוק הם: הליכוד, ישראל ביתנו, כולנו, הבית היהודי, יהדות התורה, ש"ס (רוב חברי הכנסת נעדרו מהמליאה). הסיעות שהצביעו נגד: המחנה הציוני, הרשימה המשותפת, יש עתיד (רוב חברי הכנסת נעדרו מהמליאה), מרצ.
השפעת החוק

בשנים שלאחר כניסת החוק לתוקף, 2017–2019, חלה ירידה של 41% בעבירות הבנייה הנפוצות, ושל 75% בעבירות הבנייה החמורות.
ראש הרשות לאכיפה במקרקעין, אבי כהן, דיווח כי בשנת 2019 לבדה הוצאו 1,264 דרישות לתשלום קנס מנהלי, מתוכן 496 מבנים בלתי חוקיים נהרסו על ידי הבעלים באופן עצמאי, ועוד 182 מבנים קיבלו ארכה לפינוי מרצון בפרק זמן נקוב. 37 ממקבלי הדרישות החליטו לערער. חברה אחת שביצעה עבירת בנייה שילמה את הקנס; וכל היתר שלא הרסו ולא שילמו – 549 עבריינים, הועברו לטיפול ההוצאה לפועל. זאת לעומת פחות מ-20% מימוש של צווי ההריסה והפסקת עבודה בתקופה שקדמה לחוק קמיניץ.
בשנת 2020 הוגברה אכיפת החוק במזרח ירושלים ועיריית ירושלים הגבירה מאוד את הריסות הבתים שנבנו ללא היתר. רוב ההריסות מתבצעות בידי התושבים עצמם כדי להימנע מהעלויות הכספיות הגדולות הכרוכות בהריסה על ידי העירייה. משפחות רבות שביקשו דחייה בשל המצב הכלכלי והחשש להידבקות בשל התפשטות נגיף הקורונה במזרח העיר, נדחו על ידי הלשכה המשפטית בעיריית ירושלים ועל ידי בתי המשפט. בינואר 2022 הפגינו תושבי ג'בל מוכאבר בכיכר ספרא נגד הרס הבתים בשכונה.
שינויים בחוק

במשך השנים שלאחר חקיקת החוק נשמעו טענות לפיהן הוא נוגע בעיקר במבנים חקלאיים במושבים, דבר שהעלה טענה בדבר שימוש פוליטי בחוק כנגד יישובים ערביים.
ב-11 באוקטובר 2020 הגישה חברת הכנסת ר'דיר מריח (יש עתיד - תל"ם) הצעה להקפאת החוק עד לאישור תוכנית מתאר בישוביים ערביים אך ההצעה נדחתה ברוב של 56 כנגד 37.
במקביל במהלך שנת 2020 התקיימו דיונים עם המפלגות הערביות במטרה להשיג פשרה בצורת אכיפת החוק שתהיה מוסכמת על כל הצדדים.
ב-12 בנובמבר 2020 הודיע משרד היועץ המשפטי לממשלה כי הגיע להסכמה עם משרד המשפטים, משרד האוצר (שהרשות לאכיפה במקרקעין נמצאת תחת סמכותו) ועם הרשימה המשותפת כי יחולו הקלות במדיניות האכיפה בכל הקשור למבני מגורים בלתי חוקיים שהוקמו על שטחים חקלאיים לתקופה של מספר שנים עד לאישורה של תוכנית מתאר לבניה ביישובים אלו.
ביוני 2021, במסגרת המשא ומתן הקואליציוני להרכבת הממשלה על ידי חבר הכנסת יאיר לפיד, עמדה דרישת מפלגת רע"מ לתיקון חוק קמיניץ כאחד הנושאים המרכזיים הדורשים פתרון ופשרה בין המפלגות. בסופו של המשא ומתן הוסכם כי החוק יוקפא לשנתיים.
הערות שוליים

↑  חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 116), התשע"ז-2017, ס"ח 2635 מ-25 באפריל 2017
↑  חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 116), התשע"ז-2017, באתר הכנסת
↑  הריסות במזרח ירושלים, סיכום שנתי 2020, באתר עמותת עיר עמים, ‏ינואר 2021.
↑  תוצאות ההצבעה על חוק קמיניץ באתר הכנסת לפי מפלגות, באתר הכנסת
1 2  יהודה יפרח, ‏הכרוניקה, פברואר 2020, השילוח, 18, פברואר 2020
↑  ניר חסון, בעיצומו של משבר הקורונה, הריסת הבתים במזרח ירושלים הגיעה לשיא, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2020.
↑  הפגנה חריגה בכיכר ספרא: תושבי ג'בל מוכבר מפגינים נגד הריסת בתים בשכונה, באתר חדשות בזמן אמת, ‏30 בינואר 2022.
↑  גלעד מורג, החוק שהרשימה המשותפת דורשת מגנץ לבטל: מהו חוק קמיניץ?, באתר ynet, 22 בספטמבר 2019
↑  פעם בשבוע עם תם אהרון - פרק 46
↑  יהונתן קליין, חדשות כיפה, ‏נדחתה ההצעה לביטול חוק קמיניץ,  באתר כיפה, 11 בנובמבר, 2020
↑  דרור מרמור, חוק קמיניץ לא יבוטל, אבל המדינה תקפיא את הקנסות נגד בתים לא חוקיים למגורים במגזר הערבי, באתר כלכליסט, 12 בנובמבר 2020
↑  מתן וסרמן, ‏הושגה פשרה בחוק קמיניץ: האכיפה על בנייה לא חוקית תוקפא למשך שנתיים, באתר מעריב אונליין, 12 בנובמבר 2020
↑  מורן אזולאי, חסן שעלאן, אלכסנדרה לוקש, אטילה שומפלבי, הסתודדויות וחיוכים בין חברי "גוש השינוי" בכנסת: "נתניהו לוחץ על עבאס להקשיח עמדות", באתר ynet, 2 ביוני 2021
↑   מיכאל האוזר טוב, פיצול תפקידי היועמ"ש והקפאת חוק קמיניץ: ההסכמים הקואליציוניים והממשלה המסתמנת, באתר הארץ, 3 ביוני 2021
חזקת הדין

בהלכה, חזקת הדין היא אחת ממיני החזקות, שבה משתמשים בהלכה (אך אינה שימושית במשפט העברי). חזקה זו היא חלק מחזקה דמעיקרא
ההלכה

חזקה זו קיימת כאשר מעשה מסוים, שמחיל דין מסוים מוטל בספק, ואין בידינו לברר מה היא המציאות האמיתית, למשל כאשר יש מצב של תרי ותרי, שישנם שני עדים המכחישים שני עדים אחרים, ואיננו יודעים אילו עדים הם האמיתיים.
ההלכה > דוגמה

מקרה כזה נידון במשנה באשה שהתעורר ספק לגבי הקידושין או הגירושין מבעלה, כיוון שבעלה זרק לעברה את כסף הקידושין או לחלופין את הגט, וההלכה קובעת שהגט או כסף הקידושין נחשבים כאילו הגיעו לרשותה המשפטית אם הגיעו לארבע אמותיה, ואם שניהם (הגבר והאשה) נמצאים במרחק הקטן יותר מארבע אמות, יש לבדוק - אם החפץ נמצא קרוב יותר אליו אז יש להחשיבו כמונח ברשותו של הזורק, ואם הוא נמצא קרוב יותר לרשותה של האשה, שאז נחשב הכסף או הגט כמונח ברשותה.
במקרה כזה, יש להעמיד את האשה על חזקת הדין בו היא נידונה לפני המעשה שעורר את הספק, ולכן אם הייתה פנויה והתעורר ספק לגבי קידושיה, ההלכה קובעת שהיא נשארת בחזקתה כפנויה ומותרת לכל העולם. וכן במקרה הפוך, אם הייתה אשת איש והספק הוא אם התגרשה, יש להעמידה על חזקתה הראשונה כנשואה והיא אסורה לכל העולם עד שתקבל שוב גט מבעלה.
ההלכה > דוגמה > חזקת הדין שלא בשעתה

דין מורכב יותר, הוא חזקת הדין כאשר בשעה שהחלה החזקה, היא לא הייתה תקפה, אלא לשעה מאוחרת יותר ולמצב אחר, ולמשל:
דוגמה
הבהרה: כאשר אשה נשואה עם גבר, היא בחזקת איסור, כלומר שאם ימות הבעל ללא בנים, תהיה כבולה להנשא לאחיו לפי דיני יבום. במקרה שהבעל המת היה נשוי לאשה האסורה על היבם מדין גילוי עריות למייבם, אך האשה הייתה מותרת לבעל המת, (לדוגמה אם הוא נשוי לבת אחיו מצד אמו שאיננה אמו של האח המייבם), קובעת ההלכה כי לא רק אותה אשה שאסורה עליו פטורה מיבום, אלא גם אם האח המת היה נשוי לעוד אישה שאינה אסורה על המייבם, עדיין האשה האחרת נפטרת גם מייבום.
המקרה: המבוכה מתעוררת, כשאינו ברור אם הבעל המת שהיה נשוי לאשה המותרת גם למייבם, קידש אשה נוספת שהיא קרובת היבם, ובכך לא תיזקק האישה לייבום, במצב כזה קובעת ההלכה שהאשה הראשונה, זו שאינה קרובת היבם, במצב של "חזקת היתר" לייבם בעוד בעלה קיים.
בדין זה קיים חידוש, שהרי בעוד שבעלה חי, אין היא זקוקה לייבום, נמצא שחזקת ההיתר לייבם מתייחסת רק לתקופה מאוחרת יותר שעדיין אין היא קיימת. במצב זה ניתן היה לומר שאין לחזקה כזו תוקף, כי ההשלכות של החזקה אינן באות במקביל לקביעת ההסתברות. למרות זאת, קובעת ההלכה כי חזקה זו, שלא היה לה תוקף בזמנה, נחשבת לחזקה.
חזקת הגוף מול חזקת הדין

נחלקו החכמים איזו חזקה גוברת כאשר חזקת הגוף עומדת בסתירה לחזקת הדין.
דוגמה
הבהרה: נגעי הגוף המטמאים, סדר הופעתם הוא ראשית בהרת, ולאחר מכן צומח עליה שיער לבן. אם ראשית צמח שיער לבן בעור, ורק לאחר מכן הופיעה הבהרת, אין זה נגע שמטמא והאדם טהור. אם הבהרת והשיער הלבן מופיעים ביחד, ולא ברור מה היה קודם הבהרת או השיער, אנו הולכים אחר חזקת הגוף, ומכריעים את הספק שהאדם טהור.
המקרה: אדם שנטמא באחד הנגעים הכתובים בתורה, כגון שחין או מכווה שהם פגימות בעור הנגרמות מדלקת או מאש, ולאחר מכן צומח בהן שיער לבן. אך לפני שנטהר מנגעים אלו, התעורר ספק חדש, שכן הופיעה בעורו בהרת חדשה ובה שיער לבן ולא ברור מה הופיע קודם השיער או הבהרת.
חכמים מכריעים את הספק לטומאה.
רבי יהושע מכריע את הספק לטהרה.
הסבר
בין חכמים לבין רבי יהושע קיימת מחלוקת עקרונית לגבי מקרה שבו קיימות שתי חזקות הסותרות זו את זו, חזקת הגוף וחזקת הדין, האם חזקת הגוף גוברת, או האם חזקת הדין גוברת.
לדעת חכמים חזקת הדין של האדם, שכרגע דינו טמא, היא הגוברת ועל כן הוא ממשיך להיות טמא.
לדעת רבי יהושע חזקת גופו של האדם היא הגוברת, והיות ויש ספק מי נולד קודם הבהרת או השיער, הריהו טהור.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ל', עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ל"א, עמוד א', תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ל"א, עמוד ב'
↑  הלכתית אין שום מוצא שלא תנשא לו, אך בית הדין כופה ומרמה את היבם בדרכים שונות לחלוץ לה ובכך להתירה להנשא לכל אדם (תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ק"ו, עמוד א')
↑  לא רק שהיא פטורה אלא היא אף אסורה, כי יש כאן אף איסור של גילוי עריות
↑  תוספות ד"ה אשה ביבמות ל ע"ב.
↑  השחין והמכווה אינן מטמאים עד שלא צומח בהן שיער לבן
חורבת סומקה

| --- | --- |

שרידי בית הכנסת
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הרומית בארץ ישראל התקופה הביזנטית בארץ ישראל
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°40′16″N 35°02′24″E﻿ / ﻿32.671°N 35.04°E﻿ / 32.671; 35.04
  (למפת הכרמל מוגדלת) חורבת סומקה(למפת הכרמל רגילה) חורבת סומקה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת סומקה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת סומקה he
 
חורבת סוּמקה, היא אתר ארכאולוגי גדול בתחום גן לאומי הר הכרמל, מדרום לדלית אל-כרמל, בגובה 350 מטר מעל פני הים.
בחורבת סוּמקה נמצאו שרידים ליישוב יהודי קדום גדול בדרום הר הכרמל. היישוב הוא אחד משלושת היישובים היהודיים הגדולים בהר הכרמל בתקופה הרומאית והתקופה הביזנטית. במקום נמצאו שרידים של בית כנסת, בתי מגורים, בתי מלאכה ומתקנים חקלאים. ליד החורבה נמצאו מערות קבורה, מהם אחת עם מנורות בעלות שבעה קנים.
ייתכן ומקור השם הוא באוג הבורסקאים, הקרוי סומאק בערבית. הביקור באתר מוגבל, משום שהוא בשולי שטח אש של צה"ל.
היסטוריה

באתר נמצאו שרידים מהתקופה הרומית והתקופה הביזנטית (המאות ה־2 - 7 לספירה), ומעט שרידים מהתקופה הצלבנית והממלוכית. המקום ננטש לאחר התקופה הממלוכית.
האתר הקדום השתרע על שטח של 25 דונם. הוא התגלה כבר במאה ה-19 על ידי חוקרים, ביניהם לורנס אוליפנט שהתגורר בדלית אל-כרמל הסמוכה. חפירה מצומצמת נערכו במקום על ידי היינריך קוהל וקרל וטצינגר, במסגרת מחקרם המקיף על בתי הכנסת בגליל (1905, 1907). עם זאת, חלק מהממצאים שתוארו בסקרים הראשוניים לא נתגלו מאוחר יותר, מאחר שהאתר שימש כמקור עבור חומרי בניין ליישוב הערבי הסמוך אום אל-זינאת (כיום באזור אליקים)
האתר נחפר מספר פעמים, אך באופן חלקי בלבד ולא באופן מלא. עד שנות ה־80 שימש המקום כיעד לכיבוש במהלך אימונים צבאיים שנערכו במקום, דבר שפגע בשרידים העתיקים. בעקבות כך, נערכה חפירה ארכאולוגית במקום בשנת 1983, והאתר הפך להיות בשולי שטח האש, ולא יעד כיבוש וירי.
בית הכנסת

בית הכנסת אותר בתור מבנה בצורת בסיליקה, הכולל אולם מבוא במזרח, שלושה פתחים ואולם התכנסות. במקום נמצאו עמודים מחורצים ושרידים ארכיטקטוניים נוספים. גודלו של מבנה בית הכנסת: 19 מטר על 15 מטר. בחפירות שנערכו במקום בשנת 1905 אותר משקוף בית הכנסת, עליו תבליט המתאר שני אריות הפונים זה אל זה. המשקוף מתגלגל, חלקו העיקרי הפוך בין האבנים הגדולות הכבדות סביבו.
על פי השחזור המבנה הראשוני נחרב במהלך המאה ה־4 במהלך אירוע לא ידוע (ייתכן ומרד השומרונים שאירע אז). לאחר מכן נבנה בית הכנסת מחדש, עד לנטישתו במהלך המאה ה־7.
עמודים מחורצים

באתר נמצא מספר רב (כמה עשרות) של עמודי אבן ארוכים ומחורצים. עמודים מסוג זה לא נמצאו בכל מקום אחר, למעט בחורבת אום-דרג' (כ־2 ק"מ מדרום), בה נמצאו גם כן מספר עמודים כאלו. בעבר הייתה הערכה כי החריצים שימשו לנוי באמצעות מילואים בחומרי קישוט שונים (זכוכית או חרסית מזוגגת), אך כיום השימוש שנעשה בעמודים אינו ידוע, והדבר נחשב לתעלומה. מספר עמודים מסוג זה שימשו לשיקום בית הכנסת לאחר חורבנו הראשון.
מערות קבורה

באתר נמצאו מערות קברים מסועפת, חצובות בסלע. המרשימה מביניהם מכונה "מערת המנורות" על שם מנורות שבעה הקנים שנמצאו חרוטות משני עברי קמר הכניסה. עוד מערה שנמצאה באתר, המכונה "מערת השור והאריה" עקב תבליט של בעלי חיים, כנראה שור ואריה, במשקוף המערה.
חקלאות ומים

מצפון לבית הכנסת נחשף בית בד גדול, הכולל עמודי סלע ניצבים ששימשו לקיבוע קורת בית הבד. בין העמודים נמצא משטח סחיטה. במקום שתי משקולות ענק - כל אחת במשקל משוער של טון. כמו כן נמצאו, אגני אגירה לשמן ובריכה מטויחת.
באזור הקרוב לאתר אין מעיינות, ואספקת מי שתייה והשקיה התבססה על בורות מים. ממזרח לבית הבד נמצאו שרידים של מבני מגורים מרווחים, כאשר לכל אחד יש בור מים. בנוסף לכך, מאגר מים מרכזי, המצוי עד היום בשימוש על ידי רועים, נמצא במרכז האתר. בפתח הבור נכרים סימני חריצה של חבל, המעידים על שימושו בעבר.
בקרבת האתר, 200 מטר מצפון מערב ממרכז האתר, פזורה מערכת גתות שהיא מהגדולות שנחשפו בארץ. המערכת כוללת משטחי סלע עליהם דרכו את הענבים, אגנים חצובים לשיקוע הזג ופתחי סינון שדרכם המיץ עבר לבריכת מאגר גדולה, שנפחה 10 מ"ק. בקרבת הגתות נמצא בור, אשר שימש כיקב.
מבני התעשייה

מלבד שרידי חקלאיים קדומה: בתי בד וגתות, נמצאו במקום גם מתקנים העשויים להיות תעשייתיים. הצעתו של זהר עמר היא  כי הייתה כאן תעשיית בורסקאות לצד תעשייה של צביעת אריגים, אשר התבססה על צמחים מקומיים כחומרי גלם, כגון אוג הבורסקאים.
צפונית-מזרחית מבית הכנסת נמצא מבנה של בית מלאכה גדול, בשטח של 250 ממ"ר הרצפה מטויחת וכרויות בה בריכות רבועות. כן נראים במקום אגני מים קטנים, דמויי שקתות ועמודים עגולים שחריצים עוברים דרכם. משערים כי המקום שימש לסחיטת פירות אוג הבורסקאי, אשר מיציו משמשים לעיבוד עור. ייתכן שבבית מלאכה זה, ואחרים כמותו הפזורים בשטח, עסקו גם בהפקת צבעים כמו צבע צהוב מפרחים מקומיים.
עוד מתקן תעשייתי שנמצא בסביבה, הוא מאגר מרובע, בגודל של 4 מטר על 4 מטר ועומקו 3 מטר. בפינת הבריכה נמצא אגן לשיקוע הסחף ובתקרתו פתח לשאיבה. היום, הוא משמש את רועי הצאן.
סלמנדרה

בימי הגשמים מתמלאים הבורות מים ואפשר לגלות בהם בעלי חיים. אחד מהם הוא דו-חיים מבעלי הזנב הידועים בארץ: בכרמל ובגליל. בנוסף, נמצאת במקום הסלמנדרה הכתומה: שחורה, דמוית לטאה, ועליה נקודות צהובות. במהלך הקיץ היא חבויה מאחר שהיא זקוקה לרטיבות. 
בחורף יוצאת הסלמנדרה לבריכות המים שם היא משריצה את וולדותיה ושוב חוזרת ליבשה. התופעה לפיה היא נעלמת וחוזרת עם ולדים, הביאה לכך שהדרוזים מהסביבה חושבים אותה לילידי הרעם והברק. הם קוראים לוולדות "כלב-אל-מויה" - כלבי המים ולסלמנדרה "אבו רפלין" - אבי השלוליות. שהרי, היא מופיעה באופן פתאומי בשלוליות. הסלמנדרה היא בעל חיים מוגן ואסור בצייד.
לקריאה נוספת

אריה יצחקי, מדריך ישראל
מנחם מרקוס, הר הכרמל, הוצאת רשות שמורות הטבע, 1997
שמעון דר, סומקה - עיירה יהודית בכרמל 1998
צבי אילן, 78 טיולים ברחבי ישראל,עם עובד תרבות וחינוך, 1977
הערות שוליים

↑  השניים האחרים הם חיפה וחושיפה
1 2 3  צבי אילן
↑  זהר עמר, אוג הבורסקאים בעת העתיקה, ישראל- עם ארץ ז-ח, תש"נ-תשנ"ג, עמ' 198-191
| רכס הכרמל |
| --- | --- | --- |
| הרים, עמקים ונקודות ציון גאוגרפיות | בקעת אלון • הר אלון • הר אורן • הר חורשן • הר ערקן • הר שוקף • הר סומק • הר טללים • חניון האגם •  מצוק מגדים • עין ורדיה • עין עמיקם • עמק מהר"ל •  סטלה מאריס • רום כרמל • חוטם הכרמל |  |
| נחלים | נחל אבן  • נחל אורן • נחל אזוב  • נחל אחוזה  • נחל אלרואי • נחל בוסתן • נחל גחר • נחל גיבורים • נחל גלים • נחל דורים • נחל הוד • נחל ורדיה • נחל חוסיפה • נחל חיק • נחל חרובים • נחל יגור • נחל כלח • נחל לוטם • נחל מגדים • נחל מהר"ל • נחל מערות • נחל נדר • נחל מעפילים • נחל נץ • נחל נשר • נחל סבך • נחל סעדיה • נחל ספונים • נחל עובדיה • נחל עמיק • נחל עמירם • נחל קטיע • נחל רקית • נחל רקפת • נחל שיח • נחל תן |  |
| אתרים ארכאולוגים | חורבת דובה • חורבת כרך • חורבת סומקה • חורבת קסטרא • חורבת רקית • מבצר ראש מיה • מחצבות קדומים • מערת אורן • מערות אורנית • מערת גמל • מערת הגדי • מערת הנחל • מערת תנור • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת ספונים • מערת רקפת • נווה דוד |  |
| נקודות ציון | בית אוליפנט • גבעת ההגנה • חוות משמר הכרמל • חורשת הארבעים • בית סוהר דמון • מלון יערות הכרמל • מקאם הנביא אבו אברהים • מצפה עופר • משמר הכרמל • קרן הכרמל • פארק הכרמל • פארק נשר • בית הקברות הצבאי בעספיא |  |
| יישובים | חיפה • נשר • טירת כרמל • דלית אל-כרמל • עספיא • יגור • בית אורן • גבעת וולפסון • ניר עציון • עין הוד • ימין אורד • עין חוד • כרם מהר"ל • עופר • מאיר שפיה • פוריידיס • זכרון יעקב • מעיין צבי |  |
| שונות | גאולוגיה של הכרמל • השרפה בכרמל בשנת 1989 • השרפה בכרמל בשנת 2010 • כביש 672 • כביש 705 • כביש 721 • כביש 7212 • דרך נוף כרמל • מטמון עספיא • חזירי הבר בחיפה • מלון יערות הכרמל • ההר הירוק תמיד  • גל השריפות בישראל בשנת 2016  • יקבי כרמל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537244905171 
שרידי בית הכנסת
מנורה מגולפת בסלע בחורבת סומק
שרידי בית הכנסת - אפשר להבחין בשטח בשני עמודים המחורצים
שרידי בית הבד
חיים בוטבול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 (בן 87 בערך) פאס, מרוקו 
 מוקד פעילות:  מרוקו 
 סוגה:  מוזיקה אנדלוסית קלאסית, מרוקאי 
 שפה מועדפת:  ערבית 
 
חיים בוטבול (حاييم بوطبول, נולד בשנת 1937 בפאס) הוא זמר מרוקאי, מבין אחרוני הזמרים היהודים המרוקאים שמטפחים את הזֶמר המרוקאי העממי.
מאביו ירש בוטבול את אומנות המלחון, סגנון מוזיקלי מרוקאי שהתפתח מתוך המוזיקה האנדלוסית הקלאסית.
בשנות השישים יצר יחד עם סלים הללי, וגם הלחין בעצמו יותר מ-80 שירים.
מרבה להופיע בפסטיבלים ובהופעות במרוקו בפני יהודים ושאינם.
העולם על פי דינו

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ון קפקא, יון-סוק צ'וי
 הופק בידי:  ג'ונבום האו, רוברט אברמוף, דייוויד לובאגרן, ג'ייה י. מוה, ג'ייה וו פארק
 תסריט:  ג'יימס גרקו, ג'ייה וו פארק, אדם ביצ'ן, זאקרי רוזנבלט
 עריכה:  דייוויד ב. ברון
 שחקנים ראשיים:  רוב שניידר, סטיבן בולדוין, טרה סטרונג, מלאני גריפית', פמלה אדלון, ג'יין לינץ', יורי לוונטל
 מדבבים:  סטיבן בולדווין ויליאם בולדווין רוב שניידר ג'יין לינץ' מלאני גריפית' 
 מוזיקה:  Stephen Barton 
 מדינה:  ארצות הברית, דרום-קוריאה
 חברת הפקה:  CJ Entertainment 
 חברה מפיצה:  שירותי ADS, Alchemy 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 19 באוקטובר 2012  ישראל דצמבר 2012
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט ילדים 
 הכנסות באתר מוג'ו:   backtothejurassic
 www.dinotimemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
העולם על פי דינו (באנגלית: Dino Time, בתרגום חופשי לעברית: זמן דינו) הוא סרט אנימציה ממוחשבת מארצות הברית-קוריאה הדרומית. את הסרט ביימו ג'ון קפקא, יון-סוק צ'וי והפיקו ג'ונבום האו, רוברט אברמוף, דייוויד לובאגרן, ג'ייה י. מוה, ג'ייה וו פארק וכתבו ג'יימס גרקו, ג'ייה וו פארק, אדם ביצ'ן, זאקרי רוזנבלט וערך דייוויד בי. ברון.
עלילה

שלושה ילדים סקרניים נכנסים בטעות למכונת זמן שבנה אחד מהאבות שלהם ומועברים על ידה ישירות אל תוך עידן הדינוזאורים. הם מוצאים את עצמם לכודים בתוך קן של אמא דינוזאור המזהה אותם כצאצאיה. נותר לילדים רק זמן קצר כדי לחזור חזרה בזמן אל תקופת ההווה לפני שהביצים של הדינוזאור יפקעו והם יהפכו ל'ארוחת הבוקר' של הדינוזאורים הקטנים. בדרך בתוך עולם הדינוזארים הם עוברים הרפתקאות רבות.
הלמה של שפרנר

הלמה של שפרנר עוסקת בצביעות של משולשים והוכחה על ידי המתמטיקאי הגרמני עמנואל שפרנר ב-1928.
הצגת הבעיה

בהינתן טריאנגולציה של משולש למשולשים יותר קטנים, נניח כי קיימת תלת צביעה של 
קודקודי הטריאנגולציה בשלושה צבעים כך ששלושת קודקודי המשולש הגדול צבועים בצבעים שונים וגם כל קודקוד פנימי צבוע באחד משני הצבעים בהם צבועים קודקודי המשולש הגדול שנמצאים בקצות הצלע עליה מונח הקודקוד הפנימי, אז עבור לפחות אחד מהמשולשים הקטנים – קודקודיו צבועים בשלושה צבעים שונים.
באופן פורמלי, 
נסמן את קדקודי המשולש הגדול ב  V_{1},V_{2},V_{3} ונדרוש שהקודקוד  V_{i} צבוע בצבע  i\in \{1,2,3\}. 
המשפט טוען שאם הקדקודים שעל צלע המשולש הגדול בין  V_{i} ל  V_{j} צבועים באחד משני הצבעים 
 i,j, אז קיים משולש קטן "צבעוני" כלומר כל אחד מקודקודיו צבוע בצבע שונה.
הצגת הבעיה > הכללה

קיימת הכללה של הלמה למימד  d\in \mathbb {N}  טבעי כלשהו עבור צביעה של קודקודי טריאנגולציה של סימפלקס  d ממדי. במקרה כזה, צביעת שפרנר (Sperner's Coloring) מוגדרת כצביעה של קודקודי טריאנגולציה מסוימת של הסימפלקס ה  d ממדי, כך ש
נקודות השייכות לפאות החיצוניות של הסימפלקס צבועות בצבעים שונים. כלומר, אם הסימפלקס הוא קמור (convex hull) של הנקודות  \left(P_{i}\right)_{i=0}^{d}\in \mathbb {R} ^{d}, ניתן לומר שהצבע של  P_{i} הוא  i
נקודות השייכות לתת סימפלקס מממד  k,  כלומר נקודות הנמצאות בתת-סימפלקס שהוא הקמור של חלק מן הנקודות  \left(P_{i}\right)_{i=0}^{d}\in \mathbb {R} ^{d}, נאמר  P_{i_{1}},\dots P_{i_{k}} צבוע אך ורק על ידי הצבעים  i_{1},\dots i_{k} (זה האנלוג הרב ממדי לדרישה במימד 3 שכל נקודה הנמצאת באמצע צלע חיצונית צבועה בהתאם לאחד משני הקצוות).
במקרה כזה, קובעת למת שפרנר שמספר הסימפלקסים שצבועים בכל הצבעים (multicolored) הוא אי זוגי.