stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רביעיית ג'וליארד
פרסים ואותות הוקרה

פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית
רביעיית המיתרים ג'וליאדס על בטהובן: רביעיות המיתרים המאוחרות (1985)
רביעיית המיתרים ג'וליארד על שנברג: רביעיות לכלי מיתר מכלול (1978)
רביעיית המיתרים ג'וליארד על דביסי: רביעייה בסול מינור/ראוול: רביעייה בפה מז'ור (1972)
רוברטו

ערך זה עוסק בקומונה באיטליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
רוברטו (באיטלקית: Rovereto) היא עיר ומועצה מקומית (Comune), על שפת הנהר אדיג'ה שבנפת טרנטו שבמחוז העצמאי טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבצפון איטליה. בעיר מתגוררים (נכון ל-2014) 39,271 תושבים.
מקורה של העיר במבצר ששימש כנקודת גבול בין בישופות טרנטו (שהתקיימה כישות מדינית עצמאית עד ל-1797) ובין הרפובליקה של ונציה, ומאוחר יותר בין טירול האוסטרית ואיטליה.
בעבר הייתה העיר מרכז חשוב לייצור משי. כיום העיירה מתפרנסת מייצור זכוכית, יין, קפה ושוקולד.
בעיר נמצא הפעמון הענקי "Maria Dolens", הפעמון המתנודד חופשי השני בגודלו בעולם (אחרי פעמון "פטרוס הקדוש", התלוי בקתדרלת קלן). הפעמון נוצר ביוזמתו של כומר מקומי בשנים 1918–1925, לזכרם של כל הנופלים במלחמות. בעת יצירת הפעמון הייתה הכוונה בעיקרה מתוך פטריוטיות, אך כיום נחשב המקום למקדש של שלום ופציפיזם.
ערים תאומות

לרוברטו ארבע ערים תאומות:
ברזיל בנטו גונקאלבס, ריו גראנדה דו סול, ברזיל
צ'כיה דולני דוברוץ', מחוז פרדוביצה, צ'כיה
גרמניה פורשהיים, בוואריה, גרמניה
אוסטריה קופשטיין, טירול, אוסטריה
הערות שוליים

↑  תוצאות המפקד באתר העירייה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567059705171  GND: 4076860-0  LCCN: n83032231  MusicBrainz: 7276c828-a05f-4c9e-996e-75f910108bae  NKC: xx0033053  VIAF: 143728061   WorldCat (עם VIAF): 143728061 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוברט רוז'דסטבנסקי

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1932 Kosikha, Kosikhinsky Selsoviet, Kosikhinsky District, Altai Krai, רוסיה 
 פטירה:  19 באוגוסט 1994 (בגיל 62) מוסקבה, רוסיה 
 שם לידה:  Роберт Станиславович Петкевич 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרדלקינו 
 מקום לימודים:  מכון גורקי לספרות 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  שירה לירית 
 תקופת הפעילות:  1950–1994 (כ־44 שנים) 
 צאצאים:  Ekaterina Rozhdestvenskaya 
 פרסים והוקרה:  Golden Calf (1984)  זר הזהב (1966)  מדליה על חיזוק הברית הקרבית  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  פרס לנין קומסומול  עיטור אות הכבוד  עיטור מהפכת אוקטובר  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור לנין  פרס ברית המועצות 
 
רוברט רוז'דסטבנסקי (ברוסית: Роберт Рождественский; ‏ 20 ביוני 1932, מחוז אלטאי - 19 באוגוסט 1994, מוסקבה) היה משורר רוסי וסובייטי.
ביוגרפיה

רוברט רוז'דסטבנסקי נולד בכפר במחוז אלטאי. אביו, סטניסלב פטקביץ', שהיה ממוצא פולני, עבד בג.פ.או. כאשר רוברט היה בן 5, הוריו התגרשו. בשנת 1941 אביו התגייס, ונהרג בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. אמו של המשורר הייתה רופאה. בשנת 1934 עברו רוברט עם הוריו וסבתו לאומסק. עם תחילת מלחמת העולם השנייה אמו גויסה לצבא האדום, ורוברט התגורר עם סבתו. היא נפטרה בשנת 1943, ורוברט עבר לבית יתומים עד סוף המלחמה. בשנת 1945 התחתנה אמו עם איוואן רוז'דסטבנסקי, קצין בצבא האדום ששירת ביחד עם אמו. רוברט נלקח מבית היתומים וקיבל שם משפחה חדש. תחילה התגוררה המשפחה בקלינינגרד, אחר כך בלנינגרד, שם סיים את לימודי בית הספר. בשנת 1948 הם עברו לפטרוזבודסק.
בשנת 1950 פרסם רוז'דסטבנסקי לראשונה את שיריו בירחון מקומי בפטרוזבודסק. הוא ניסה להתקבל ללימודים למכון לספרות במוסקבה, אך נכשל. במשך שנה הוא למד באוניברסיטת פטרוזבודסק, ובשנת 1951 מהניסיון השני התקבל ללימודים במוסקבה.
בשנת 1955 התפרסם ספר שיריו, ובשנת 1956 ספר נוסף. באותה תקופה הוא פרסם גם את הפואמה הראשונה. שיריו זכו לפופולריות רבה בברית המועצות, והוא הצליח להוציא לאור מספר ספרים. בשנת 1979 הוא קיבל פרס ברית המועצות על פעילות ספרותית.
במקביל לכתיבת שירים הוא שיתף פעולה עם מלחינים וזמרים רבים. בשנות ה-70 הוא עבד בשיתוף פעולה הדוק עם אלכסנדרה פחמוטובה ומיכאל טריברדייב ועם זמרים ובהם מוסלים מגומאייב ואדיתה פייכה.
בניגוד למשוררים פופולריים אחרים בני דורו, כמו יבגני יבטושנקו, בלה אחמדולינה ואנדריי ווזנסנסקי, רוז'דסטבנסקי היה לויאלי לשלטון במשך כל תקופת ברית המועצות וקיבל מספר עיטורים על פעילותו הספרותית.
בשנת 1986 התמנה ליושב ראש הוועדה לחקר ופרסום יצירותיו של אוסיפ מנדלשטם ופעל רבות לטיהור שמו של המשורר. הוא פעל להוצאה לאור של יצירות מאת מרינה צבטייבה ופעל לפתיחת מוזיאון על שמה במוסקבה. כמו כן היה יושב ראש ועדה להוצאה לאור של יצירות מאת ולדימיר ויסוצקי וערך את ספרו הראשון בהוצאה לאור בשנת 1981.
רוברט רוז'דסטבנסקי נפטר ממחלת לב בשנת 1994 ונטמן ביישוב מגוריו "פרדלקינו". באותה שנה יצא לאור קובץ שיריו האחרונים.
רביעיית גילפורד

רביעיית גילפורד הייתה קבוצה של ארבעה אירים: פול היל, ג'רי (ג'ארלד) קונלון, פטריק (פאדי) אמסטרונג וקרול ריצ'רדסון, אשר הורשעו ונכלאו על לא עוול בכפם. הם הורשעו ב-1975 בפיצוץ פאב גילפורד (אנ') בבריטניה עבור ה-IRA (הצבא האירי הרפובליקני), שהרג חמישה אנשים ופצע עשרות רבות באוקטובר 1974. הם נידונו למאסר עולם ושוחררו רק לאחר 15 שנים בהן שהו בכלא, והפכו לסמל של עיוות דין שנבע מהסכסוך בצפון אירלנד.
רקע

הפיצוץ בפאב גילפורד היה אירוע טרור שהפעיל ה-IRA (הצבא האירי הרפובליקני) כחלק ממאבקו בממשלה הבריטית. מאבק שנתמך בחלקו על ידי המיעוט הקתולי בצפון אירלנד עקב ההיסטוריה של האזור. היסטוריה של מאבקים בין מיעוט קתולי ורוב פרוטסטנטי שעברו לפסים אלימים לקראת סוף שנות השישים של המאה העשרים. הקתולים חשו כי הממשל הפרוטסטנטי בצפון אירלנד מתנכל להם. המפנה הדרמטי שהוביל קתולים לתמוך במאבק אלים היה יום ראשון העקוב מדם בו נהרגו 14 קתולים על ידי צנחנים בריטיים במהלך מצעד זכויות האדם שאורגן ב-30 בינואר 1972 בעיר דרי. הרג אשר לפי הקתולים היה רצח של חפים מפשע בידי כוחות הצבא הבריטי.
המשפט

המשפט היווה ברבות הימים סמל לעיוות דין חמור, אשר הפך את הרביעייה לקורבנות נוספים של הסכסוך בצפון אירלנד. מעולם לא הייתה כל הוכחה שהרביעייה הייתה מקושרת ל-IRA (הצבא האירי הרפובליקני), והם אף לא התאימו לפרופיל מבחינת סגנון חייהם. פטריק ארמסטרונג וקרול ריצ'רדסון, למשל, השתמשו בסמים והיו מעורבים בפשעים קלים.
במשפט, טענה הרביעייה כי הם עונו על ידי המשטרה עד אשר חתמו על הודאה כי הם שביצעו את הפיצוץ בפאב. למרות חוסר ההוכחות, הרביעייה הורשעה ברצח והם קיבלו גזר דין של מאסר עולם. יתרה מכך, השופט אף הביע צער על כך שהרביעייה לא הואשמה בבגידה שהרשעה בה הייתה מובילה לעונש מוות.
תימוכין לאי היות הרביעייה חברי ה-IRA ניתנו במשפטם של חבורת רחוב בלקום (Balcombe Street gang), בפברואר 1977. קבוצה זו הייתה חברה ב-IRA וניהלה קרב יריות במהלך דצמבר 1975 ברחובות לונדון עם המשטרה, שרדפה אחריהם בחשד שרצחו את התועמלן הפוליטי הימני רוס מקווירטר (Ross McWhirter). המרדף הסתיים ברחוב בלקום באזור מַרְלִיבון, ובמהלכו הצליחו שנים מחברי ה-IRA להימלט לבית ברחוב בלקום, ולקחו שני תושבים מקומיים כבני ערובה. רק לאחר שישה ימים נכנעו החוטפים לסקוטלנד יארד, והועברו לחקירה. הם הודו שהם חברי ה-IRA, ובמשפט שנערך להם הם העבירו הנחיות מפורשות לעורכי דינם "למשוך תשומת לב לעובדה כי הרביעייה הם אנשים אשר לחלוטין חפים מפשע ונידונו לגזר דין כבד".
כאמור, לא הייתה שום הוכחה כי אכן השתתפה הרביעייה בפיצוץ פאב גילפורד, והיא אף  לא הודתה מעולם כי אכן ביצעה את המעשים המיוחסים לה. בנוסף, ה-IRA מעולם לא זיהה את הרביעייה כמבצעי הפיצוץ, וגם לא חשף את זהותם של מבצעי ההתקפה בגילפורד.
הרביעייה החליטה להגיש ערעור על גזר הדין וההרשעה, אך כשלה מול מערכת המשפט הבריטית. ב-1987 מיניסטריון הפנים באנגליה הוציא מזכר המכיר בכך כי אין זה סביר שחברי הרביעייה הם טרוריסטים, אך לא הייתה זו ראיה מספקת עבור ערעור.
ראיות נוספות והערעור הסופי

במהלך 1989, בלש שבחן שוב את המקרה מצא רשימות מודפסות מחקירתו של פטריק ארמסטרונג במשטרה, שנערכו בצורה מסיבית. הראיון של ארמסטרונג במשטרה נערך באופן שלא תאם למקור, נמחקו ממנו דברים שארמסטרונג אמר, נוספו דברים שהוא כלל לא אמר, והרשימות אף סודרו מחדש על ידי המשטרה. התיקונים בכתב יד שנעשו ברשימות תאמו לרשימות המודפסות שהוצגו במשפט, ועלה חשד כי הייתה כאן כוונה תחילה, וכי הרשימות שנכתבו הודרכו. משמעות הדבר הייתה שהמשטרה הפעילה מניפולציה על הרשימות כדי שיתאימו לתוצאות אותן רצו להשיג.
על בסיס הוכחות אלו הוגש ערעור נוסף. אב בית הדין הוכיח את המשטרה וטען כי היא בדתה את הרשימות המודפסות שהגישה, או שינתה אותן כדי שיראו אפקטיביות יותר ואז יצרה רשימות שנכתבו בכתב יד כדי לתת את הרושם שמדובר ברשימות שנכתבו בו-זמנית. לחלופין, ייתכן שהמשטרה החלה שתי רשימות בו זמנית, הדפיסה אותן כך שהרשימות תהינה ברורות יותר לקורא, ואז המירה את הרשימות המתוקנות חזרה לרשימות בכתב יד.
בין אם מדובר באפשרות א' ובין אם מדובר באפשרות ב', התוצאה היא כי המשטרה שיקרה. המסקנה המתבקשת היא שאם היא שיקרה לגבי הרשימות, אזי כלל הראיות הוליכו שולל וגרמו להרשעה לא מוצדקת במשפט. עקב כך, שוחררה הרביעייה.
עם זאת, פול היל נשאר בכלא עד 1994, כאשר הרשעה נוספת על רצח של חייל בריטי בצפון אירלנד בוטלה אף היא.
מספר בני משפחה של ג'רי קונלון, כולל אביו ג'וזפה קונלון, דודתו ודודניו בני ה-16 וה-14, נכלאו אף הם עקב ההרשעה של הרביעייה. ג'וזפה קונלון נפטר בכלא.
לאחר הערעור

האוטוביוגרפיה של ג'רי קונלון "הוכח חף מפשע" עובדה ב-1993 לסרט בשם האב, שזכה בפרס באפטה, והיה מועמד לשבעה פרסי אוסקר כולל לסרט הטוב ביותר. השחקנים הראשיים בסרט היו דניאל דיי-לואיס כג'רי קונלון הנאשם בפשע שלא ביצע, אמה תומפסון כעורכת דינו, ופיטי פוסטלטוויט (Pete Postlethwaite) כאב, ג'וזפה קונלון.
ראו גם

היסטוריה של צפון אירלנד
מצור רחוב בלקום
יום ראשון העקוב מדם
בשם האב
שישיית ברמינגהאם
רוברט רובין

רוברט אדוארד רובין (באנגלית: Robert Edward Rubin;‏ נולד ב- 29 באוגוסט 1938) הוא עורך דין ובנקאי יהודי-אמריקאי, אשר כיהן כמזכיר האוצר ה-70 של ארצות הברית, תחת הנשיא ביל קלינטון.
קורות חיים

רובין נולד למשפחה יהודית בניו יורק, כבנם של סילביה (לבית סיידרמן) ואלכסנדר רובין. הוא עבר להתגורר במיאמי ביץ' בגיל צעיר וסיים שם את לימודיו התיכוניים. לאחר מכן למד כלכלה בהרווארד כשסיים תואר ראשון ב-1960, וכן תואר במשפטים באוניברסיטת ייל ב-1964. עם סיום לימודיו הצטרף למשרד עורכי דין בניו יורק.
בשנת 1966 החל לעבוד בבנק ההשקעות גולדמן זקס, ובשנת 1971 נעשה לשותף בו. בשנת 1987 מונה לסגן מנכ"ל הבנק, ומשנת 1990 שימש כמנכ"ל הבנק במשותף עם סטפן פרידמן.
בינואר 1993 מונה על ידי ביל קלינטון ליועץ הנשיא למדיניות כלכלית, ומקביל ניהל את המועצה הלאומית לכלכלה (NEC). בשנת 1995 מונה על ידי הנשיא ביל קלינטון למזכיר האוצר של ארצות הברית בקבינט של ממשלו.
בזמן כהונתו כמזכיר האוצר, הוביל התמודדות עם מספר משברים פיננסיים בשווקים הבינלאומיים שאיימו על כלכלת ארצות הברית, כגון המשבר הפיננסי במקסיקו בשנת 1995 והמשבר הפיננסי בשוקי אסיה ואמריקה הלטינית בשנים 1998-1997, בשיתוף פעולה עם ראש הפדרל רזרב אלן גרינספן.
ביולי 1999 הוחלף בתפקידו על ידי סגנו, הכלכלן לורנס סאמרס.
בשנת 2001 הוענקה לו מדליית האזרחות הנשיאותית (Presidential Citizens Medal) על ידי הנשיא קלינטון, ובשנת 2002 מונה לחבר במועצת המנהלים של אוניברסיטת הרווארד.
בין השנים 2007 ו- 2009 שימש כיושב ראש זמני של הבנק סיטיגרופ, לאחר ששימש כיועץ בכיר בו משנת 1999. בשנים 2009 - 2010 שימש רובין כאחד מיועציו הכלכליים של הנשיא ברק אובמה.
רובין נשוי לג'ודית (לבית אוקסנברג) ואב לשניים. בנו ג'יימס נשוי לסופרת ובלוגרית גרטשן רובין.
לקריאה נוספת

Clinton, Bill (2005). My Life. Vintage. ISBN 1-4000-3003-X.
Rubin, Robert (2003). In An Uncertain World. Random House. ISBN 978-0-375-50585-0
Crony-Capitalists Fiddle While Main Street Burns: Crashing Citigroup - accessed 12-03-07
רונלד מארי

| --- | --- |
מארי בשנת 2008
מארי בשנת 2008
 לידה:  29 ביולי 1979 (בן 45) פילדלפיה שבפנסילבניה
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.91 מטר
 מכללה:  מכללת מרידיאן (1997–1999)   אוניברסיטת שו (2000–2002)
 דראפט:  בחירה מספר 42, 2002 מילווקי באקס
 קבוצות כשחקן
 2002–2003   2003–2006   2006   2006–2008   2008   2008–2009   2009–2010   2010   2011   2012   2013   2013   2014:  מילווקי באקס   סיאטל סופרסוניקס   קליבלנד קאבלירס   דטרויט פיסטונס   אינדיאנה פייסרס   אטלנטה הוקס   שארלוט בובקאטס   שיקגו בולס   אפס פילזן   אוסטין טורוס   אוסטין טורוס   אזובמאש מאריופול   אל מותאהד טריפולי
רונלד "פליפ" מָארִי (באנגלית: Ronald "Flip" Murray; נולד ב-29 ביולי 1979 בפילדלפיה, פנסילבניה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת אזובמאש מאריופול מהסופרליגה האוקראינית בכדורסל.
קריירה

מארי נבחר בדראפט 2002 על ידי המילווקי באקס במקום ה-42 לאחר שיצא מאוניברסיטת שאו. בבאקס שיחק מארי ב-12 משחקים בהם קלע 1.9 נקודות בממוצע, לאחר משחקים אלה, עבר לקבוצת סיאטל סופרסוניקס שם רשם ממוצע של 2 נקודות ב-2 משחקים. מארי המשיך עוד 3 שנים בסיאטל סופרסוניקס בהן רשם ממוצע של 9.7 נקודות ב-179 משחקים.
בפברואר 2006 עבר מארי בטרייד לקליבלנד קאבלירס שם רשם ממוצע של 13.5 נקודות ב-28 משחקים בהם נועד להחליף את לארי יוז כאשר היה פצוע. לפני פתיחת עונת 2006/2007, חתם מארי בפיסטונס על חוזה של שנתיים בתמורה ל-3.6 מיליון דולר, מחיר שהרבה אנשים בליגה החשיבו כנמוך לשחקן ברמתו של מארי. ביום 22 בפברואר 2008, חתם מאריי בדטרויט פיסטונס. ב-1 במרץ, הוא הוחתם על ידי אינדיאנה פייסרס. הייתה ציפייה שלוס אנג'לס קליפרס יחתימו את מארי, אך הוא נבחר ללכת עם פייסרס במקום. ביום 13 באוגוסט 2008, מאריי חתם באטלנטה הוקס.
רוברטה פרקינס

| --- | --- |

 לידה:  1940 ניו סאות' ויילס, אוסטרליה 
 פטירה:  26 ביוני 2018 (בגיל 78 בערך) סידני, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 ידועה בשל:  אקטיביזם למען טרנסג'נדריות ועובדות מין
 השכלה:  אוניברסיטת מגווייר  אוניברסיטת מקווארי 
 מקצוע:  סוציולוגית, סופרת, אקטיביסטית
 
רוברטה פרקינס (באנגלית: Roberta Perkins;‏ 1940-‏26 ביוני 2018) הייתה סוציולוגית, חוקרת, מחברת ספרים ואקטיביסטית לזכויות טרנסג'נדרים וזכויות עובדות מין אוסטרלית. היא כתבה מספר ספרים ומגוון מאמרים אקדמיים על אורח החיים הארעי של עובדות מין טרנסג'נדריות, רבות מהן בנות נוער.
רקע

את הדוקטורט שלה סיימה פרקינס באוניברסיטת מגוויאר בסידני, בשנת 1981, בנושא טרנסווסטיזם וטרנסקסואליות. הייתה זו עבודת הדוקטורט הראשונה באוסטרליה של אישה טרנסג'נדרית, ואחת הראשונות בעולם.
היא הייתה חברה בארגון שהוקם באותה תקופה, האגודה הטרנסקסואלית האוסטרלית.
ב-1983, היא הוציאה את ספרה הראשון, The Drag Queen Scene: Transsexuals in Kings Cross, סיקור של 146 מלכות דראג המבוסס על עבודת הדוקטורט שלה. פרנק ווקר, שהיה אז השר לשירותי נוער וקהילה, קרא את הספר, והזמין את פרקינס לפגישה. פרקינס סיפרה לו על העוני, החוסר בדיור, והאלימות הרבה ברחוב שפוקדת את עובדות המין וטרנסג'נדריות באשר הן, שהיו לעיתים קרובות נאנסות, מוכות, ומוטרדות, נזרקות ממגוריהן, ומודרות ממקלטים לנשים ולגברים כאחד.
ווקר הבין את חומרת הבעיה, וכתוצאה, פרקינס קיבלה מענק של AU$80,000 כדי לפתוח מרכז שיהווה מקלט לעובדות מין טרנסג'נדריות מחוסרות דיור. היה זה המוסד הראשון למען אנשים טרנסג'נדרים. המרכז, שנקרא תחילה "בית טירסיאס", נפתח בסוף 1983 עם 12 מיטות, ותוך מספר שנים גדל לכלול ארבעה בתים, אשר אחד מהם שימש כבית מחסה לאסירים משוחררים. הצוות כלל אחות מוסמכת ועובדת קהילתית. כעבור שש שנים, שונה שם המוסד ל"מרכז המגדר" (Gender Centre).
פרקינס עזבה את מרכז המגדר ב-1985, והתמקדה במחקר ופרסום של ספרים ומאמרים בכתבי עת אקדמיים על נשים טרנסג'נדריות ועובדות מין. היא הייתה דמות מרכזית במאבק לדה-קרימינליזציה של הזנות בניו סאות' ויילס ובאוסטרליה כולה. היא הייתה חברה מייסדת של קולקטיב הזונות האוסטרלי בניו סאות ויילס, אשר פעל לדה-קרימינליזציה ולשיפור חייהן של עובדות מין. עבודת הארגון ממשיכה עם פרויקט האאוטריץ' לעובדות מין (SWOP).
פרקינס נפטרה ב-26 יוני 2018, בגיל 78.
פרסומים

The Third Sex and Sanctified Persons: A Cross-Cultural Survey, Comparison and Analysis of Transvestism and Transsexuality. Macquarie University BA Hons Thesis 1981.
The Drag Queen Scene: Transsexuals in Kings Cross. George Allen & Unwin, 1983.
With Nikki Searant & Linda Tyne. Transsexualism: An Overview : Understanding the Transsexual. Collective of Australian Transsexuals, Australian Transsexual Association, 1983.
With Garry Bennett. Being a Prostitute: Prostitute Women and Prostitute Men. Allen & Unwin, 1985.
A History, Manifesto, and a Report on the Proposed Welfare Services of the Australian Prostitutes' Collective. The Collective, 1985.
Female Prostitutes in Visible Prostitution in Inner-City Sydney. The author, 1985.
Female Prostitution in Sydney an Overview: An Information Document on Female Prostitution and Prostitute Women of Sydney. Australian Prostitutes Collective (N.S.W.), 1985.
"Working Girls": Normality and Diversity Among Female Prostitutes in Sydney. Macquarie University MA Hons Thesis, 1988.
Interviewed by Phil Jarratt. "The working girl's friend. -Interview with Roberta Perkins, founder of the Australian Prostitutes Collective". Bulletin (Sydney). 140-141,143-144, 13 September 1988.
"Wicked Women Or Working Girls: The Prostitute on the Silver Screen". Media Information Australia, 51, 1989: 28-34.
"Working Girls in ‘Wowserville’: Prostitute Women in Sydney Since 1945". In Richard Kennedy. Australian Welfare: Historical Sociology. Macmillan, 1989: 362-389.
Working Girls: Prostitutes, Their Life and Social Control. Australian Inst. of Criminology, 1991.
With A. Griffin, & J. Jakobsen. Transgender Lifestyles and HIV/AIDS Risk. University of New South Wales, 1994.
With G. Prestage, R. Sharp & Frances Lovejoy. Sex Work, Sex Workers in Australia. University of New South Wales Press, 1994.
With Frances Lovejoy. "Healthy and Unhealthy Life Styles of Female Brothel Workers and Call Girls (Private Sex Workers) in Sydney". Australian and New Zealand Journal of Public Health. 20, 5, 1996: 512-6.
“The Drag Queen Scene: Transsexuals in Kings Cross". In Richard Ekins & Dave King (eds). Blending Genders: Social Aspects of Cross-Dressing and Sex-Changing. Routledge 1996: 53-62.
With Frances Lovejoy. Call Girls: Private Sex Workers in Australia. University of Western Australia Press, 2007.
הערות שוליים

↑  Roberta Perkins (1940 – 2018) sociologist, activist, A Gender Variance Who's Who
↑  Roberta Perkins (1940-2018), Katherine Cummings, June 2018
↑  Trans Sex Worker Activist Roberta Perkins Mourned By Community, Jesse Jones, Star Observer, 28 June 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444739705171  LCCN: n91108626  VIAF: 41024617   WorldCat (עם VIAF): 41024617
רוברט איוואנוב

רוברט איוואנוב (בפינית: Robert Ivanov; נולד ב־19 בספטמבר 1994) הוא כדורגלן מקצועני פיני, המשחק בנבחרת פינלנד ובמועדון הגרמני איינטרכט בראונשווייג, כמגן.
קריירה

איוואנוב נולד בהלסינקי, פינלנד ב-19 בספטמבר 1994, לאם פינית אינגרית ולאב רוסי. הוא גדל במשפחת ספורטיבית. אביו ולדימיר איוואנוב (מת ב־2014) שיחק כדורגל, ואמו, נלי פאקי, היא אינגרית במוצאה, ששיחקה כדוריד ושיחקה בנבחרת אסטוניה ובקבוצת ספרטה, עמה זכתה באליפות פינלנד בכדוריד בעונת 1997. משפחתו של רוברט דוברת רוסית, והוא גם למד רוסית בבית הספר מכיתות א'-ו'. בילדותו, בנוסף לכדורגל, שיחק גם כדוריד וכדורסל, אך בסופו של דבר החליט להתמקד בכדורגל ושיחק במדי HIK ולאחר מכן שיחק בקבוצת PK-35, משנת 2003 ושיחק בקבוצת הנוער עד 2013.
קריירה > מועדונים

רוברט שיחק במועדונים מיליפורו (Myllypuro), ויקינגיט (Viikingit) והונקה אספו (Honka) מהליגה הפינית. הוא נכלל בהרכב קבוצת החודש של ליגת Veikkausliiga ליולי 2018 וספטמבר 2018.
ברמה הבוגרת החל לשחק במועדונים בליגה השלישית בפינלנד. בשנת 2014 שיחק במועדון מליופורו, ובשנת 2015 הוא הפך לשחקן וויקינגיט. במקביל לכדורגל, איוואנוב שירת בצבא הפיני. לפני פתיחת עונת 2016 הוא חתם על חוזה במועדון אחר מהליגה השלישית, הונקה, במדיה השיג עלייה לליגת יוקונן באותה עונה. בשנת 2017 הוא המשיך לשחק בקבוצה וסיים איתה במקום השני בליגה. על פי תוצאות הפלייאוף עם מועדון HIFK, הונקה חזרה לליגת העל הפינית בכדורגל.
ב־1 בספטמבר 2020 הוא חתם על חוזה לשנתיים במועדון ורטה פוזנן מליגת העל הפולנית.
קריירה > בנבחרת

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פינלנד בכדורגל ב־8 בינואר 2019 במשחק ידידות מול שוודיה, כשעלה כמחליף של אלבין גרנלונד בדקה 85.
איוואנוב זומן למשחק הידידות וליורו 2020 לפני המשחק מול שוודיה ב־29 במאי 2021.
הערות שוליים

↑  "#4 Ivanov, Robert" (בפינית). Veikkausliiga. נבדק ב-8 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Honka-tähti jälleen kuukauden pelaajaksi – kuukauden valmentaja VPS:n hurjaan lentoon siivittänyt Vuorinen" (בפינית). Veikkausliiga. 3 באוגוסט 2018. נבדק ב-30 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tulikuuma HJK-tähti jälleen kuukauden pelaajaksi" (בפינית). Veikkausliiga. 4 באוקטובר 2018. נבדק ב-5 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ROBERT IVANOV BECOMES A FOOTBALL PLAYER OF WARTA POZNAŃ" (בפולנית). Warta Poznań. 1 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sweden v Finland game report". Eurosport. 8 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Näillä pelaajilla Huuhkajat lähtevät kohti EM-kisoja – kaksi nimeä kiinnostivat yli muiden" (בפינית). Helsingin Sanomat. 19 במאי 2021. נבדק ב-24 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
| נבחרת פינלנד – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 הרדצקי •  2 אראיורי •  3 אושגנסי •  4 טויביו •  5 ל. וייסנן •  6 קמארה •  7 טיילור •  8 לוד •  9 ינסן •  10 פוקי •   11 שולר •  12 יורונן • 13 סוירי •  14 ספארב • 15 ס. וייסנן • 16 לאם • 17 אלהו • 18 אורונן • 19 קאוקו • 20 פוהיאנפאלו • 21 לפאלאינן • 22 ראיטלה • 23 יאקולה • 24 ואלקרי • 25 איוואנוב • 26 פורס • מאמן: קאנרבה |  1 הרדצקי •  2 אראיורי •  3 אושגנסי •  4 טויביו •  5 ל. וייסנן •  6 קמארה •  7 טיילור •  8 לוד •  9 ינסן •  10 פוקי •   11 שולר •  12 יורונן • 13 סוירי •  14 ספארב • 15 ס. וייסנן • 16 לאם • 17 אלהו • 18 אורונן • 19 קאוקו • 20 פוהיאנפאלו • 21 לפאלאינן • 22 ראיטלה • 23 יאקולה • 24 ואלקרי • 25 איוואנוב • 26 פורס • מאמן: קאנרבה | פינלנד |
רוברט ספיצר

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1932 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  25 בדצמבר 2015 (בגיל 83) סיאטל, ארצות הברית 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת קורנל, בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק 
 תפקידים:  פסיכיאטר, כותב ספרי עיון, מרצה באוניברסיטה 
 פרסים והוקרה:  מדליית תומאס ויליאם סלמון (2000)  Zubin Award (2001)  פרס סטרקר (1981) 
 בן או בת זוג:  Janet B. W. Williams 
 
רוברט ל' ספיצר (Robert L. Spitzer; ‏ 22 במאי 1932 – 25 בדצמבר 2015) היה פסיכיאטר יהודי-אמריקאי, פרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת קולומביה, ויושב ראש כוח המשימה שהכין את המהדורה השלישית של המדריך למחלות נפשיות (DSM) של האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה, שיצאה בשנת 1980. הוא נחשב לאחד מאבות השיטה המודרנית לקטלוג מחלות נפשיות בקטגוריות בדידות עם קריטריוני אבחון ספציפיים. בנוסף נודע בשל מחקרו על שינוי נטייה מינית.
ביוגרפיה

רוברט ליאופולד ספיצר (Robert Leopold Spitzer) נולד למשפחה יהודית בווייט פליינס שבניו יורק וגדל בניו יורק. סיית תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת קורנל והמשיך ללימודי רפואה באוניברסיטת ניו יורק, ובמהלך לימודיו פרסם מאמרים על סכיזופרניה בילדים וליקויי קריאה. הוא הוסמך כרופא בשנת 1957, והחל לעבוד כמתמחה במרכז לפסיכואנליזה של אוניברסיטת קולומביה. הוא הצליח לסיים את התמחותו, על אף שהרגיש שהוא לא ממש יודע מה לעשות ואיך לסייע למטופלים. בשנת 1966 פגש את יושב ראש הוועדה של DSM-II שהציע לו את משרת מזכיר הוועדה. בהמשך, קודם לתפקיד בכיר יותר בוועדה. בשנת 1973, בעקבות לחץ של הקהילה ההומוסקסואלית כנגד קטלוג הומוסקסואליות כמחלת נפש, הוא הציע פשרה על פיה ההומוסקסואליות הוצאה מרשימת המחלות, אך השאיר ברשימה סיווג עבור הומוסקסואלים שהיו מדוכאים בגלל נטייתם ורצו להשתנות (גם סיווג זה הושמט במהדורות הבאות של DSM).
בשנת 1974 הוא מונה להוביל את כוח המשימה להכנת המהדורה השלישית של ה-DSM, תפקיד שלא נחשב בעל חשיבות באותו זמן. לאחר שש שנות עבודה מאומצת על DSM-III הוא אושר על ידי אספה של פסיכיאטרים במאי 1979 וזכה באופן יוצא דופן לתשואות בכנס האשרור בשיקגו. המהדורה השלישית של ה-DSM נחשבה מדעית הרבה יותר מקודמותיה ושימשה את חברות הביטוח בארצות הברית, הגם שיש לה גם מבקרים.
לקריאה נוספת

Stuart A. Kirk, Herb Kutchins, ‏ The Selling of DSM: The Rhetoric of Science in Psychiatry, Aldine Transaction, 1992 (‏(בפרט פרק 4
הערות שוליים

↑  Rory Leishman, Against judicial activism: the decline of freedom and democracy in Canada, McGill-Queen's Press, 2006, p. 179; First things: a monthly journal of religion and public life, Vol. 114-118, Institute on Religion and Public Life, 2001, p. 98.
↑  Alex Spiegel, The Dictionary of Disorder, The New Yorker
↑  http://www.psychiatryonline.com/DSMPDF/DSM-II_Homosexuality_Revision.pdf
↑  Alex Spiegel, The Dictionary of Disorder, page 5, The New Yorker
↑  תוצאות המחקר פורסמו במאמר רק לאחר שנתיים: Robert Spitzer, "Can Some Gay Men and Lesbians Change Their Sexual Orientation? 200 Participants Reporting a Change from Homosexual to Heterosexual Orientation" (Archives of Sexual Behavior, October 2003, p.403-417)
↑
↑
↑  Herek, G.M. (2003). Evaluating interventions to alter sexual orientation: Methodological and ethical considerations (Comment on Spitzer, 2003). Archives of Sexual Behavior, 32(5), 438-439. PDF
↑  Interview by Douglas Leblanc, Therapeutically Incorrect, ChristianityToday.com (באנגלית)
↑
↑  My so called ex gay life בכתב העת The American Prospect
↑  Dr. Robert Spitzer Apologizes to Gay Community for Infamous ‘Ex-Gay’ Study
↑  All the talk about the Spitzer study, באתר NARTH
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454419905171  PLWABN: 9810556584205606  BnF: cb123829028 (data)  CiNii: DA01742926  GND: 109930215  ISNI: 0000 0000 2286 4927  LCCN: n81094045  NDL: 00457349  NKC: jo20201076737  NLK: KAC201753944  NTA: 068065604  SUDOC: 032886217  VIAF: 34539575   WorldCat (עם VIAF): 34539575