stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוניפי"ל
הרכב הכוח ב-2024

נכון לספטמבר 2024 מונה יוניפי"ל 10,058 חיילים (כולל פקחים וכוחות עבודה) מאוסטריה (165), אורוגוואי (1), איטליה (1068), אינדונזיה (1231), אירלנד (370), אל סלוודור (52), אסטוניה (1), ארגנטינה (3), ארמניה (1), בנגלדש (120), ברזיל (11), ברוניי (29), גאנה (873), גואטמלה (2), גרמניה (112), הודו (903), הולנד (1), הונגריה (15), הממלכה המאוחדת (1), הרפובליקה העממית של סין (418), זמביה (2), טורקיה (92), טנזניה (125), יוון (131), לטביה (3), מולדובה (32), מונגוליה (4), מלאווי (1), מלזיה (833), מלטה (8), נפאל (876), ניגריה (1), סיירה לאון (3), ספרד (676), סרביה (182), סרי לנקה (126), פולין (213), פיג'י (1), פינלנד (205), פרו (1), צפון מקדוניה (5), צרפת (673), קולומביה (1), קוריאה הדרומית (294), קזחסטן (1), קמבודיה (185), קניה (3), קפריסין (1), קרואטיה (1), וקטר (1).
תקציבו השנתי של יוניפי"ל הוא כ-470 מיליון דולר אמריקני.
מפקד יוניפי"ל הנוכחי הוא הגנרל ארולדו לזארו סנז הספרדי שהחליף את הגנרל האיטלקי סטפנו דל קול והחל את תפקידו בפברואר 2022.
במהלך שנות פעילותו של יוניפי"ל נהרגו כ-254 מאנשיו.
ראו גם

מבצע ליטני
מלחמת לבנון הראשונה
אונדו"ף
החלטה 684 של מועצת הביטחון של האו"ם
הערות שוליים

↑  מנחם רהט, חדאד: תן לי 4 ימים בלי יוניפי"ל ואני אטהר השטח ממחבלים, מעריב, 23 בינואר 1981
↑  ענאן קיבל את התנצלות אולמרט על הרג משקיפי יוניפי”ל, באתר וואלה, 26 ביולי 2006
↑  עמוס הראל, גדעון אלון וסוכנויות הידיעות, דובר צה"ל: היתה תקרית עם ספינה ומסוק גרמנים, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2006
↑  רועי נחמיאס והסוכנויות, דרום לבנון: 6 משקיפי או"ם נהרגו בפיגוע, באתר ynet, 24 ביוני 2007
↑  שנה למלחמת לבנון השנייה: האם ובאיזו מידה יושמה החלטת מועצת הביטחון 1701, שהביאה לסיום המלחמה?, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 12 באוגוסט 2007
↑  יענקי פרבר, מאמר בוול סטריט ג'ורנל: יוניפי"ל - החברים הטובים של חיזבאללה, באתר בחדרי חרדים, 16 באוקטובר 2024
↑  UNIFIL Troop-Contributing Countries, UNIFIL
↑  האספה הכללית, האומות המאוחדות, [https://documents.un.org/doc/undoc/gen/n18/211/65/pdf/n1821165.pdf משאבים מאושרים לפעולות שמירת שלום עבור
התקופה של 1 ביולי 2018 עד 30 ביוני 2019]
↑   עמוס הראל, מפקד יוניפי"ל היוצא: השנתיים האחרונות היו השקטות ביותר בגבול לבנון, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269171605171  ISNI: 0000 0001 2226 5294  LCCN: n88058894  VIAF: 148437852   WorldCat (עם VIAF): 148437852 
מוצב של יוניפי"ל ליד הכפר א-טייבה בלבנון
מדליה של יוניפי"ל
הרמטכ"ל אביב כוכבי בפגישה עם מפקד יוניפי"ל, גנרל סטפנו דל קול, ספטמבר 2019
שריונית של כוחות יוניפי"ל בלבנון
אתל קיין

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1998 (בת 26) Perry, ארצות הברית 
 שם במה:  Ethel Cain 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2017 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 www.daughtersofcain.com
 
היידן סילאס אנהדוניה (באנגלית: Ethel Cain; נולדה ב-24 במרץ 1998), הידועה באופן מקצועי בשם אתל קיין היא זמרת-יוצרת, מפיקת תקליטים ודוגמנית אמריקאית.
קריירה

תוך כדי לקיחת השראה ממוזיקה נוצרית ומזמורים גרגוריאנים, עם מילים המתמקדות בנושאים נוסטלגיים ודרום גותיים, המוזיקה שלה נקשרת לז'אנרים כמו אמביינט, אינדי רוק ופולק עכשווי. היא הוציאה מספר פרויקטים קטנים בפלטפורמות סטרימינג תחת כינויים שונים, לפני שהחלה באופן רשמי את הפרויקט הראשי שלה באמצע 2019.
בשנת 2022, קיין הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה בשם Preacher's Daughter, שזכה לשבחים רבים מצד מבקרי מוזיקה - שרבים מהם כינו אותו אחד האלבומים הטובים של השנה.
חיים אישיים

קיין נולדה כזכר, ובילדותה יצאה מהארון כהומוסקסואל בפני משפחתה. ביום הולדתה העשרים יצאה מהארון כאישה טרנסג'נדרית. כיום מזדהה כביסקסואלית.
בעבר טענה שהיא נוצרית בפטיסטית, אך בהמשך סיפרה כי היא ומשפחתה עזבו את הכנסייה.
חיים אישיים > עמדות והתבטאויות

בנובמבר 2024, קיין הביעה את כעסה על זכייתו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2024, בפרסום חריף בטאמבלר. קיין תיארה את הפוליטיקה האמריקאית כ"מקום גידול לשנאה אלימה" וציינה שהמערכת הפוליטית בארצות הברית מתמרנת את הבוחרים לצאת זה נגד זה. קיין ציינה כי "חלק מביך" של גברים לבנים הפכו לנאצים כדרך להתמודד עם המצב. היא פנתה ישירות לתומכי טראמפ ואיחלה להם "שלעולם לא ימצאו שלווה," ושיגיעו לתובנה שתגרום להם להתמודד עם האשמה והידע על מעשיהם. לקהל העוקבים שלה, היא כתבה כי לא ניתן לסמוך על הממשלה ושעליהם "להמשיך במאבק בדרכים אישיות" ולשמור על עצמם. היא אף המליצה בציניות "אולי לקנות אקדח" כאמצעי הגנה.
הערות שוליים

↑  Sophie Walker, Hayden Anhedönia and the invention of Ethel Cain, The Line of Best Fit (באנגלית אמריקאית)
↑  Ryan Dombal, Ethel Cain Fears No Darkness, Pitchfork, ‏2021-04-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Maxine Wally, Ethel Cain’s America, W Magazine, ‏2022-05-13 (באנגלית)
↑  Zora Thomas, Ethel Cain delivers delectably dark performance at the Bowery Ballroom, The Pace Press
↑  Conor Hudnut, Ethel Cain’s music is an unforgiving portrait of Southern Baptist America (באנגלית)
↑  ♡ ethel cain ♡, web.archive.org, ‏2022-10-28
↑  Stephen Daw, Ethel Cain Rails Against American Politics as a ‘Breeding Ground for Violent Hatred’ After Trump’s Win, Billboard, ‏2024-11-06 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810596760305606  BnF: cb18103546v (data)  ISNI: 0000 0005 0238 5044  LCCN: no2023122582  MusicBrainz: 677e31f1-4035-463c-8ca4-41175440c919  VIAF: 301738085   WorldCat (עם VIAF): 301738085
ג'ים רוג'רס

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1942 (בן 82) בולטימור, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בייליול קולג'  אוניברסיטת ייל 
 מעסיק:  אוניברסיטת קולומביה 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 www.jimrogers.com
 
ג'יימס בילנד רוג'רס הבן (אנגלית: .James Beeland Rogers, Jr; נולד ב-19 באוקטובר 1942) הוא "גורו" השקעות אמריקני ופרשן פיננסי, מייסד קרן הגידור "קוונטום" יחד עם ג'ורג' סורוס, וכמו כן מרצה, סופר, נוסע בעולם ומייסד מדד הסחורות הבינלאומי הנושא את שמו. רוג'רס משתייך לאסכולה האוסטרית בכלכלה.
ספריו

Investment Biker: Around the World with Jim Rogers - 1995 (ISBN 1-55850-529-6)
Adventure Capitalist: The Ultimate Road Trip - 2003 (ISBN 0375509127)
Hot Commodities: How Anyone Can Invest Profitably in the World's Best Market - 2004 (ISBN 140006337X)
A Bull in China: Investing Profitably in the World's Greatest Market - December 4, 2007 (ISBN 1400066166)
A Gift to My Children: A Father's Lessons For Life And Investing - April 28, 2009 (ISBN 1400067545)
פרשינג (טיל)

| --- | --- |
שיגור פרשינג 1 על משגר זחלי, 1966
שיגור פרשינג 1 על משגר זחלי, 1966
 מידע בסיסי
 ייעוד:  טיל קרקע-קרקע
 ארץ ייצור:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  חברת גלן ל. מרטין, מרטין מריאטה
 פיתוח:  1956–1958, ABMA (פרשינג 1) 1973–1981, מרטין מריאטה (פרשינג 2)
 תקופת השירות:  1962–1991 (כ־29 שנים)
 משתמשים:  צבא ארצות הברית חיל האוויר הגרמני
 פלטפורמת שיגור:  משגר זחלי M-474 (פרשינג 1) מאן M1001 (פרשינג 2, גרמניה)  M983 HEMTT (פרשינג 2, ארצות הברית)
 מאפיינים כלליים
 משקל:  4,655 ק"ג (פרשינג 1) 7,490 ק"ג (פרשינג 2)
 ממדים
 אורך:  10.5 מטרים (פרשינג 1)  10.6 מטרים (פרשינג 2)
 קוטר:  1.02 מטרים
 ביצועים
 מהירות:  8 מאך (פרשינג 1) 9 מאך (פרשינג 2)
 טווח:  740 ק"מ, 400 מ' שגיאה (פרשינג 1)  1,770 ק"מ, 30 מ' שגיאה (פרשינג 2)
תג היחידה של הפיקוד הארטילרי ה-56, שהיה אחראי על תפעול המערכת במערב גרמניה
פרשינג 2 על משאית מאן בפריסה מבצעית בגרמניה
פרשינג 2 במעוף לאחר שיגור, ניתן להבחין בשני שלבי הטיל
טיל פרשינג גרמני בעת מצעד צבאי ב-1969 לרגל 20 שנה לנאט"ו בנורבורגרינג
מעיכת טילי פרשינג והשמדתם
MGM-31 פרשינג (באנגלית: MGM-31 Pershing) היה טיל בליסטי לטווח בינוני לדרג המערכתי מתוצרת תאגיד מרטין מריאטה, בעל יכולת נשיאה של ראש קרב גרעיני. הטיל נקרא על שם גנרל הצבאות ג'ון פרשינג. גרסת הניסוי הראשונה של הטיל הושלמה ב-1960 והמערך הושמד ב-1991. סוללות טילי פרשינג הוצבו בשיא המלחמה הקרה על אדמת מערב גרמניה ובתקופה מסוימת גם בקוריאה הדרומית. פרט לטילים בשירות חיל האוויר הגרמני, שהופעלו תחת פיקוד אמריקאי, לא מכרה ארצות הברית טיל זה לשימוש צבאות נוספים. לטיל יוצרו שתי גרסאות עיקריות, פרשינג 1 ופרשינג 2. פרשינג 1 ‏(1963–1969) שימש ללימוד והפקת לקחים שיושמו בגרסת השדרוג שלו, פרשינג 1A‏ (1970–1983). פרשינג 2‏ (1983–1991) התאים את הטיל לתובנות ולהתפתחויות החדשות בזירה.
היסטוריה

ב-1956 החלה הסוכנות הצבאית לטילים בליסטיים (ABMA) לחקור תחליפים לשיפור טילי הרדסטון. הטיל נדרש לתת מענה לטווח ארוך יותר, עם דיוק רב יותר ויכולת נשיאת ראש קרבי במשקל 500 ק"ג. כן נדרש הטיל לזמן תגובה קצר יותר, לשם מתן מענה לשיגור-מנגד, דבר שהושג על ידי שימוש בדלק מוצק, כך שניתן לאחסן את הטיל מתודלק ומוכן לפעולה. לפיכך זכה הטיל העתידי לכינוי "רדסטון S"‏ (כאשר האות S מכוונת ל-solid - דלק מוצק). פלטפורמת השיגור של הטיל נדרשה להיות בעלת כושר ניידות גבוה ועצמאית (כלומר כוללת את כל הנדרש לשיגור כולל כיוון והנחיה, שליטה ובקרה, תחזוקה שוטפת ואספקת אנרגיה). בחוזה לפיתוח הטיל זכתה ב-1958 חברת גלן ל. מרטין (שב-1961) התמזגה לחברת מרטין מריאטה).
פרשינג 1 > מבנה

הטיל היה דו-שלבי, כאשר השלבים חוברו זה לזה בחגורות-פיצוץ, מחשב הפעלה פוצץ בעת המעוף מרעומים בחגורה, שגרמו לפיצוץ וניתוק השלב השני מן השלב הראשון. שליטה בטווח הטיל לשם דיוק הפגיעה התבצעה על ידי היפוך דחף מנועי הטיל. ניווט הטיל התבצע באמצעות מערכת ניווט אינרציאלית.
הראש הקרבי יכול היה להיות קונבנציונלי או גרעיני. התצורה הגרעינית כללה פצצת אטום W-50 בעלת עוצמה של 60, 200 או 400 קילוטון TNT (תלוי בתצורה). 280 טילים, מתוך 754 שייוצרו, חומשו בראש קרב גרעיני.
פרשינג 1 > מבצוע והפעלה

גרסת הניסוי הראשונה של הטיל שוגרה ב-25 בפברואר 1960 ובמאי אותה שנה הוא הוצג לנשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר בפורט בנינג. ב-1963 הוצבה הסוללה המבצעית הראשונה של הטיל ליד שוואביש גמנד (Schwäbisch Gmünd) שבמדינת באדן-וירטמברג במערב גרמניה, במטרה להוות כוח תגובה מיידי על התראת תוקפנות מצד ברית המועצות. שנה לאחר מכן הוצבו טילי פרשינג גם בדרום קוריאה.
פריסה רגילה של סוללה כללה 3 רכבי שיגור זחליים מסוג M474, כאשר לכל סוללה של שלושה משגרים צורפו משאיות זהות נושאות גנרטור, רדיו וקרונית שליטה ובקרה. הסוללות תוכננו לתנועה מהירה יחסית ולמיקום של כ-100 ק"מ מאחורי קו החזית. מיקום מדויק של נקודת השיגור תוכנן מראש ונבדק בשטח על ידי שני תאודוליטים. לכל מטרה הוכן מראש מפרט כיוון שהוזן לתוכנת הניווט של הטיל באמצעות לוח בקרה. דרך אותו לוח בקרה כויילה מערכת הניווט בכיוון המדויק של הצפון.
סוללות הפרשינג על אדמת גרמניה תופעלו על ידי שלושה גדודים של צבא ארצות הברית ושתי כנפות של חיל האוויר הגרמני, כל אחד עם 36 משגרים ניידים. המערך כולו השתייך (מ-1969) לבריגדה הארטילרית ה-56 בפיקודו של בריגדיר גנרל, הכפוף ישירות למפקדת פיקוד ההגנה האווירית של נאט"ו במרכז אירופה (AAFCE). כלומר, כוחות מערב גרמניים הוכפפו לפיקוד אמריקאי, תחת פקודת "התראת תגובה מהירה" (Quick Reaction Alert - QRA). מפקדת הבריגדה הייתה בעיר נוי-אולם.
בעת שלום ללא התראות או מתיחות, עברו ארבע סוללות של כל גדוד בתורנות בין ארבעת מצבי כוננות, כאשר הגבוה בהם היה "מצב כוננות קרבי" (combat alert status - CAS), כלומר רק סוללה אחת הייתה בכוננות קרבית מלאה, בעוד שאר הסוללות מבצעות אימונים, תחזוקה שוטפת ופעילות פנאי. גם בעת שלום הוזנו לטילים בכוננות קרבית מטרות איכות בעדיפות גבוהה. בעת כוננות מוגברת או מתיחות גבוהה הועלו כל הסוללות לכוננות קרבית ונעו לאתרים מוגדרים מראש, שם קיבלו כיסוי של גזרת-מטרות מסוימת. הסוללות הופרדו זו מזו ונדרשו לנוע בין אתרי שיגור באופן אקראי, על מנת למזער פגיעה.
פרשינג 1 > שדרוגים: פרשינג 1A

בשנת 1964 הסתיים שלב הבדיקה והערכת הביצועים של הטיל והוגדרה רשימת שיפורים לגרסת ה-פרשינג 1A. בין השינויים, אלקטרוניקה משוכללת יותר, מהירות תגובה מוגברת, שיפור ברכבי השיגור ועוד. עד אמצע 1970 שודרגו כל סוללות הפרשינג 1 באירופה. ב-1971 הוחלפו מחשבי הניווט והפיקוד האנלוגיים של הטילים במחשב דיגיטלי יחיד לניווט ופיקוד.
ב-1976 בוצעו שיפורים נוספים שאיפשרו שיגור רצוף של שלושה טילים בזה אחר זה. כן בוצעו שיפורים שאיפשרו הזנת פחות פרטי מיקום וכיוון קבועים-מראש לפני שיגור באמצעות אוטומציה מבוססת לייזר.
פרשינג 2 > מאפיינים

בשנת 1973 מונה צוות חשיבה על הדור הבא של טילי פרשינג. המוטיבציה העיקרית לפיתוח הדור השני הייתה ההבנה שהראש הקרבי של 400 קילוטון TNT היה כבד מדי למשימות תגובה מהירה בזירה האירופאית, לגביה נדרש נשק גרעיני טקטי. עם זאת, ראשי קרב קטנים יותר דרשו דיוק רב יותר מזה שהושג בפרשינג 1 ו-1A. חברת מרטין מריאטה החלה בתכנון הטיל המשופר, פרשינג 2, ב-1975 ופיתוחו החל ב-1977.
הטיל החדש תוכנן לחימוש גרעיני עם ראש קרב W-85 בשילוב מערכת מבוססת רדאר להחלפה מהירה של מטרות. ראש קרב זה כלל גרסה של פצצת האטום B61 במשקל 400 ק"ג שיכלה לספק עוצמת פיצוץ גרעיני בין 5 ל-80 קילוטון TNT. ‏180 טילי פרשינג 2 (מתוך 276) חומשו בראש קרב זה. כן היו תוכניות לייצר ראשי קרב חודרי בונקרים וחודרנים קינטיים, שלא הבשילו למוצר מבצעי.
ב-1976, עם חשיפת טילי ה-SS-20 הסובייטיים המסוגלים להגיע לטווח של כ-4,300 ק"מ הועלה צורך דחוף להגדיל את טווח הפרשינג ל-1,400 ק"מ, כך שיוכל להגיע ממערב גרמניה עד מזרח אוקראינה, בלארוס וליטא. על מנת להקל על משקלו של הטיל הוחלף חלק מן האלומיניום שבו בסיבי קוולאר.
כיוון שעקב הסכם סאל"ט 2 מ-1974 לא התאפשרה הכנסת משגרים חדשים לזירה, הטילים ומערכי האלקטרוניקה והרדאר החדשים הותאמו למשגרי הפרשינג 1A הקיימים, שהוטענו על כלי רכב חדשים מאן M1001 בגרמניה ו-M983 HEMTT במתקני האימונים וההדרכה בארצות הברית.
פרשינג 2 > מבצוע והפעלה

בשנת 1979 החליטה נאט"ו לתגבר את פריסת המערך ההתקפי שלה באירופה, אל מול איומי ה-SS-20, לשם עמידה במרוץ החימוש הגרעיני ואף לאפשר לברית נאט"ו להנחית ""super-sudden first strike" ("מכה מקדימה סופר-מפתיעה"). לשם כך החליטה נאט"ו לפרוס באירופה החל מ-1983 108 טילי פרשינג 2 ו-464 משגרי טילי שיוט. בעוד טילי השיוט נפרסו באיטליה, הולנד ובלגיה, הוצבו כל טילי הפרשינג במערב גרמניה, תוך שהם מחליפים חלק מטילי הפרשינג 1A. פריסת טילי הפרשינג 2 הושלמה ב-1985.
בינואר 1986 הועלתה בריגדת הארטילרית ה-56 לרמת פיקוד (command) ומפקדה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ("שני כוכבים").
מחאה באירופה נגד הצבת הטילים ופירוק המערך

בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה באירופה ובמערב גרמניה בפרט, התמרמרות גדולה נגד הצבת טילים גרעיניים של אדמתה. גופי שמאל ומפלגות ירוקות, בראשן מפלגת הירוקים הגרמנית טענו כלפי ארצות הברית ונאט"ו שהם הופכים את ארצם ל"מגרש משחקים גרעיני" והגדירו את טילי הפרשינג כסמל האימפריאליזם האמריקאי. הצבעת אשרור החלטת נאט"ו בבונדסטאג בנובמבר 1983 עברה תוך מחאה ציבורית קשה וקולנית ופעולות מחאה אחרות כגון חסימת דרכי הגישה לבסיסי הצבא האמריקאי באלפי מפגינים.
בעקבות לחץ גובר של קנצלר גרמניה הלמוט קוהל מחד והצהרתו של מנהיג ברית המועצות, מיכאיל גורבצ'וב שבכוונתו לדלל את הטילים הגרעיניים לטווח בינוני מצידו, חתמו רייגן וגורבצ'וב ב-8 בדצמבר 1987 על הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני (הסכם INF). על פי ההסכם היה על הצדדים להשמיד, עד ל-1 ביוני 1991, 2,692 מערכות טילים, 846 על ידי ארצות הברית, ו-1,846 על ידי ברית המועצות. על פי ההסכם, כל אחד מן הצדדים היה רשאי לפקח על המתקנים הצבאיים של הצד שכנגד. כל מעצמה הייתה רשאית להשבית, אך לא להשמיד, 15 מערכות טילים, 15 מכלי טילים, ו-15 מערכות שיגור, לצורכי תצוגה. במסגרת זו פורק כליל מערך הפרשינג במערב גרמניה, הפירוק החל בספטמבר 1988, הפיקוד הארטילרי ה-56 פורק במאי 1991.
בקשות רכישה שסורבו

השאה האיראני מוחמד רזא שאה פהלווי ביקש לרכוש טילי פרשינג 1, אך סורב.
ב-1975 ביקש שמעון פרס שכיהן כשר הביטחון בממשלת יצחק רבין מן הממשל האמריקאי טילי פרשינג 2 עם ראש קרב קונבנציונלי, כחלק מהסיוע הביטחוני האמריקאי על מנת להתמודד עם יכולותיהן של מדינות ערב ובפרט טילי הסקאד, שלא על דעתו של רבין. דבר הבקשה פורסם על ידי הנרי קיסינג'ר ובתגובה מסר נשיא מצרים אנואר סאדאת שבמקרה שיסופקו טילי פרשינג לישראל תפנה מצרים לקבלת סיוע מברית המועצות. לבסוף נמסר רשמית לישראל על ידי מזכיר ההגנה ג'יימס ר' שלזינגר שאין בכוונת ארצות הברית למכור לה טילי פרשינג, וישראל נסוגה מבקשתה.
בתרבות ובאמנות

בשנת 1983 הציב האמן דב אור-נר בתל חי פסל של טיל פרשינג בגודל 1:1, עשוי מענפי עץ זית, שנה לאחר מכן הוצב הפסל ברחבת מוזיאון ישראל, מול משכן הכנסת בירושלים. בדברי ההסבר כתב אור-נר שהטיל הוא "פאלוס השמדה אימתני".
ב-1984 הופיעה מעצבת האופנה קתרין המנט (Katharine Hamnett) לפגישה עם ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר, תומכת נלהבת של רייגן, לבושה בחולצת טי ועליה הכיתוב: "58% DON’T WANT PERSHING"‏ (58% לא רוצים פרשינג), הופעה שהכתה גלים בתרבות הבריטית.
ראו גם

אייבל ארצ'ר 83
M656
הערות שוליים

↑  מבט חדש על "פרשינג", Field Artillery (United States Army Field Artillery School)
↑  A Cold War Conundrum: The 1983 Soviet War Scare, ספריית ה-CIA, ראו ליד הערה 45
↑  Hundreds of Thousands Protest Missiles in Europe : Urge U.S. to Match Soviet Hal, ניו יורק טיימס, 8 באפריל 1985
↑  ריצ'רד ברנסטין הגרדיאן, אמריקה מצפה שנהיה אסירי תודה. על מה בדיוק?, באתר הארץ, 12 במרץ 2003
↑  רויטרס, המפגינים נגד פריסת הטילים שיבשו החיים בבון, דבר, 22 בנובמבר 1983
↑  רויטרס, מתנגדי הטילים בגרמניה מאיימים באי ציות, דבר, 25 בנובמבר 1983
↑  אקונומיסט, היוכלו המפגינים לעצור את הטילים?, דבר, 27 בספטמבר 1983
↑  Nuclear Crisis: Transatlantic Peace Politics, Rearmament, and the Second Cold War
↑  שרה ליבוביץ-דר, טווח פגיעה: טילי יריחו, התשובה לאיום מאיראן, באתר nrg‏, 11 בפברואר 2012
↑  תמר רז, תהום אטומית, "הדף הירוק" 3 בנובמבר 2005
↑  יו פי ואיי פי, שלזינג'ר: אספקת פרשינג אינה מעשית לפני 1978, דבר, 22 בספטמבר 1975
↑  סאדאת מסר לפורד התנגדותו למכירת "פרשינג" לישראל, דבר, 7 באוקטובר 1975
↑  נחום ברנע, הנשיא פורד מאשר: תידון הספקת טילי פרשינג ואף-15, דבר, 17 בספטמבר 1975
↑  על רשימות הרכש נוסח ראשון ואחרון, דבר, 6 בפברואר 1976
↑   גלעד מלצר, דב אור-נר, האאוטסיידר של האמנות הישראלית, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2014
↑  New Katharine Hamnett anti-Trident designs
↑  iconicphotos
↑  Katharine Hamnett:'There's a lot of testosterone in nuclear power', הגרדיאן, 9 באפריל 2013
↑  'She uttered a shriek of horror': Margaret Thatcher's shock at Katherine Hamnett's Downing Street T-shirt protest, דיילי מייל, 5 בינואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536486405171  LCCN: sh85100061
Mercury – Acts 1 & 2

Mercury – Acts 1 & 2 הוא אלבום אוסף של הרכב מוזיקלי האמריקאי Imagine Dragons. המכיל את צמד האלבומים האחרונים שלהם Mercury – Act 1 ו-Mercury – Act 2, שיצא לאור ב-1 ביולי 2022. האלבום הכפול כולל את הסינגל "Enemy" כחלק מ-Mercury – Act 1, שם הוא מופיע כרצועה נוספת בהוצאה המחודשת הדיגיטלית של האלבום.
רשימת רצועות

| Mercury – Act 1> מס' | Mercury – Act 1> שם | Mercury – Act 1> משך | Mercury – Act 1>  | Mercury – Act 1>  | Mercury – Act 1>  | Mercury – Act 1>  | Mercury – Act 1>  | Mercury – Act 1>  | Mercury – Act 1>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Enemy (ביחד עם J.I.D)   | 2:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | My Life  | 3:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Lonely  | 2:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Wrecked  | 4:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Monday  | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | #1  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Easy Come Easy Go  | 2:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Giants  | 3:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | It's Ok  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Dull Knives  | 3:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Follow You  | 2:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Cutthroat  | 2:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | No Time for Toxic People  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | One Day  | 2:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 44:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| Mercury – Act 2> מס' | Mercury – Act 2> שם | Mercury – Act 2> משך | Mercury – Act 2>  | Mercury – Act 2>  | Mercury – Act 2>  | Mercury – Act 2>  | Mercury – Act 2>  | Mercury – Act 2>  | Mercury – Act 2>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Bones  | 2:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Symphony  | 2:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Sharks  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | I Don't Like Myself  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Blur  | 2:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Higher Ground  | 2:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Crushed  | 3:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Take It Easy  | 2:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Waves  | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | I'm Happy  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Ferris Wheel  | 3:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Peace of Mind  | 2:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Sirens  | 2:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Tied  | 4:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Younger  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | I Wish  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Continual (בהשתתפות קורי הנרי)   | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | They Don't Know You Like I Do  | 4:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 57:43 |  |  |  |  |  |  |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 1,000,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 1 ביולי 2022 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור | אינטרסקופ • Kidinakorner |  |
הערות שוליים

↑  Imagine Dragons [@Imaginedragons] (3 בספטמבר 2021). "We spent the last three years working on this record" (Tweet). נבדק ב-3 בספטמבר 2021 – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mercury - Acts 1 & 2 (2CD)". Imagine Dragons Official Store (באנגלית). נבדק ב-2022-04-06.
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
↑ Release formats for Mercury - Acts 1 & 2 on June 21, 2022:
"MERCURY - ACTS 1 & 2 (2CD)". Imagine Dragons Official Store. נבדק ב-21 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
"Mercury - Acts 1 & 2". Apple Music (US). 21 ביוני 2022. נבדק ב-21 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| Imagine Dragons |
| --- | --- | --- |
| דן ריינולדס • ויין סרמון • בן מקי • דניאל פלצמן   דיסקוגרפיה | דן ריינולדס • ויין סרמון • בן מקי • דניאל פלצמן   דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Night Visions •‏ Smoke + Mirrors •‏ Evolve •‏ Origins •‏ Mercury – Act 1 •‏ Mercury – Act 2 •‏ Loom |  |
| אלבומי הופעה | Live at Independent Records •‏ Imagine Dragons Live: London Sessions •‏ Night Visions Live •‏ Smoke + Mirrors Live |  |
| מיני-אלבומים | Speak to Me •‏ Imagine Dragons •‏ Hell and Silence •‏ It's Time •‏ Continued Silence •‏ Hear Me •‏ The Archive •‏ iTunes Session •‏ Shots •‏ Live at AllSaints Studios |  |
| סינגלים | It's Time •‏ Radioactive •‏ Hear Me •‏ Demons •‏ On Top of the World •‏ Monster •‏ Battle Cry •‏ Warriors •‏ I Bet My Life •‏ Gold •‏ Shots •‏ Roots •‏ I Was Me •‏ Sucker for Pain •‏ Levitate •‏ Believer •‏ Thunder •‏ Whatever It Takes •‏ Next to Me •‏ Born to Be Yours •‏ Natural •‏ Zero •‏ Machine •‏ Bad Liar •‏ Birds •‏ Follow You •‏ Cutthroat •‏ Wrecked •‏ Monday •‏ Enemy •‏ Bones •‏ Sharks •‏ I Don't Like Myself •‏ Symphony •‏ Crushed •‏ Children of the Sky •‏ Eyes Closed •‏ Nice to Meet You |  |
| סינגלים שיווקיים | Amsterdam •‏ Round and Round •‏ Smoke and Mirrors •‏ I'm So Sorry •‏ Walking the Wire |  |
| שירים נוספים | Tiptoe •‏ Bleeding Out •‏ Who We Are •‏ Polaroid •‏ Dream	•‏ It Comes Back to You •‏ Friction •‏ The Fall •‏ Thief •‏ I Don't Know Why •‏ Rise Up •‏ I'll Make It Up to You •‏ Start Over •‏ Mouth of the River •‏ Yesterday •‏ Dancing in the Dark •‏ Thunder / Young Dumb & Broke  •‏ Boomerang •‏ Cool Out •‏ West Coast •‏ Bullet in a Gun •‏ Digital •‏ Only  •‏ Stuck •‏ Love •‏ Heart Upon My Sleeve •‏ Wrecked •‏ Enemy •‏ Bones |  |
| השתתפות בסינגלים | Lost Cause •‏ Ready Aim Fire •‏ Who We Are •‏ 30 Live (original demo) •‏ Heart Upon My Sleeve |  |
| סיבובי הופעות | Mercury Tour •‏ Fall Tour 2012 •‏ Smoke + Mirrors Tour •‏ Evolve World Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: df3f76e4-dbfb-40d8-aac5-f8bff8d58b29
נבחרת יפן בכדורגל

ערך זה עוסק בנבחרת הגברים של יפן בכדורגל. אם התכוונתם לנבחרת הנשים, ראו .
נבחרת יפן בכדורגל מייצגת את יפן במשחקי כדורגל בינלאומיים. נחשבת לאחת מנבחרות הכדורגל הטובות ביותר באסיה. הדירוג הנוכחי של נבחרת יפן ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-15 בעולם, נכון ל-28 בנובמבר 2024; הניקוד הוא 1,652.79 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 9 נמדד לראשונה בפברואר 1998, והדירוג הנמוך ביותר 62 נמדד לראשונה בפברואר 2000.
הנבחרת הופיעה 7 פעמים בגביע העולמי, והעפילה 4 פעמים לשלב שמינית הגמר (בשנים 2002, 2010, 2018 ו-2022), הישג השיא שלה בטורניר. נבחרת יפן היא שיאנית הזכיות בגביע אסיה בו זכתה 4 פעמים (בשנים 1992, 2000, 2004 ו-2011). כמו כן, העפילה הנבחרת לגמר גביע הקונפדרציות בשנת 2001.
כל גביעי העולם

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
אורוגוואי 1930: לא נרשמה
הממלכה האיטלקית 1934: לא נרשמה
צרפת 1938: פרשה
ברזיל 1950: לא נרשמה
שווייץ 1954: לא העפילה
שוודיה 1958: לא נרשמה
צ'ילה 1962: לא העפילה
אנגליה 1966: לא נרשמה
מקסיקו 1970: לא העפילה
גרמניה 1974: לא העפילה
ארגנטינה 1978: לא העפילה
ספרד 1982: לא העפילה
מקסיקו 1986: לא העפילה
איטליה 1990: לא העפילה
ארצות הברית 1994: לא העפילה
| צרפת 1998 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 4 |
| קוריאה הדרומית יפן 2002 | שמינית גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 5 | 3 |
| גרמניה 2006 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 7 |
| דרום אפריקה 2010 | שמינית גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 4 | 2 |
| ברזיל 2014 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 6 |
| רוסיה 2018 | שמינית גמר | 4 | 1 | 1 | 2 | 6 | 7 |
| קטר (מדינה) 2022 | שמינית גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 5 | 4 |
ארצות הברית מקסיקו קנדה 2026: 
| סה"כ | 7/22 | 25 | 7 | 6 | 12 | 25 | 33 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה