stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בולי מדינת ישראל - שנת 1963
בולי זיכרון קבועים > יום העצמאות

בול יום העצמאות
שושן צחור
בול יום העצמאות
חוטמית זיפנית
בול יום העצמאות
צבעוני השרון
מעטפת היום הראשון
הבולים עוצבו בידי צבי נרקיס.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0.08 ל"י | 92 | 25.04.1963 | 29.11.1963 | 1,272,000 | 15 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 0.30 ל"י | 93 | 25.04.1963 | 29.11.1963 | 1,110,000 | 15 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 0.37 ל"י | 94 | 25.04.1963 | 29.11.1963 | 980,000 | 15 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
בולי זיכרון קבועים > מועדים לשמחה

בול מועדים לשמחה
בול מועדים לשמחה
בול מועדים לשמחה
מעטפת היום הראשון
הבולים עוצבו בידי ז'אן דוד.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0.08 ל"י | 96 | 21.08.1963 | 28.02.1964 | 12,852,000 | 20 | 5 | שקע | מסרק 13x14 |
| 0.30 ל"י | 97 | 21.08.1963 | 28.02.1964 | 1,460,000 | 20 | 5 | שקע | מסרק 14x13 |
| 0.55 ל"י | 98 | 21.08.1963 | 28.02.1964 | 1,253,000 | 20 | 5 | שקע | מסרק 14x13 |
בולי זיכרון > דגי ים סוף

בול דגי ים סוף - בליסטרן גלוני
בול דגי ים סוף - זהרון מקרין
בול דגי ים סוף - חכליל
בול דגי ים סוף - אימפרטור (צעיר)
מעטפת היום הראשון
הבולים עוצבו בידי מקסים וגבריאל שמיר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0.02 ל"י | 100 | 16.12.1963 | 15.11.1964 | 2,413,000 | 15 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 0.06 ל"י | 101 | 16.12.1963 | 15.11.1964 | 1,572,000 | 15 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 0.08 ל"י | 102 | 16.12.1963 | 15.11.1964 | 1,835,000 | 15 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 0.12 ל"י | 103 | 16.12.1963 | 15.11.1964 | 1,801,000 | 15 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
בולי יובלות > חומה ומגדל

בול חומה ומגדל - יום
בול חומה ומגדל - לילה
מעטפת היום הראשון
הבולים עוצבו בידי פאול קור.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0.12 ל"י | 73 | 21.03.1963 | 30.08.1963 | 1,223,000 | 15 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 0.30 ל"י | 74 | 21.03.1963 | 30.08.1963 | 827,000 | 15 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
בולי יובלות > הלבנון - הדפוס העברי

בול הלבנון
מעטפת היום הראשון
הבול עוצב בידי אוטה וליש.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0.12 ל"י | 95 | 19.06.1963 | 31.12.1963 | 4,660,000 | 16 | 4 | שקע | מסרק 13x14 |
בולי יובלות > שנת הראשונים

בול שנת ראשונים
מעטפת היום הראשון
הבול עוצב בידי אליעזר ויסהוף.
בבול זה נעשה, לראשונה בישראל, שימוש בשמה של המדינה כחלק מן העיצוב של הבול. עד לבול זה נרשם שם המדינה והערך הנקוב בשולי הבול, בעוד שבבול זה החליט המעצב לנהוג באופן שונה. הוא שילב את שם המדינה במרכז הבול, בחלקת השדה אותה ניקה המעדר מן הקוצים וחשף את המילה "ישראל". בכך ביקש המעצב לסמל את תרומתם של "הראשונים" להקמתה של מדינת ישראל.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0.37 ל"י | 99 | 21.08.1963 | 28.02.1964 | 1,173,000 | 15 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
בולי אירוע > הקץ לרעב

בול הקץ לרעב
מעטפת היום הראשון
הבול עוצב בידי אשר קלדרון.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0.55 ל"י | 81 | 21.03.1963 | 30.08.1963 | 1,193,000 | 15 | 5 | שקע | מסרק 14x13 |
בולי אירוע > א/ק שלום

בול א/ק שלום
מעטפת היום הראשון
הבול עוצב בידי צילה מנוסי ו-חוה אורנן.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.00 ל"י | 104 | 16.12.1963 | 31.05.1964 | 593,000 | 12 | 3 | שקע | מסרק 14x13 |
לקריאה נוספת

עלון בולי דואר אוויר – ציפורי ישראל, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון בול יום העצמאות ה- 15, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון מועדים לשמחה תשכ"ד, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון בולי דגי ים סוף, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון בול חומה ומגדל, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון בול 100 שנה לעיתונות העברית, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון בול שנת הראשונים, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון בול הקץ לרעב, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון אוניית שלום, באתר התאחדות בולאי ישראל
הערות שוליים

↑  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 80-75.
↑  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 642.
1 2  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 75.
↑  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 652.
1 2 3 4  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 78.
1 2 3 4  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 79.
1 2 3 4  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 80.
1 2 3 4  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 76.
| בולי מדינת ישראל לפי שנת הנפקה |
| --- | --- | --- |
| 1948 - 1949 | 1948 • 1949 |  |
| 1950 - 1959 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 |  |
| 1960 - 1969 | 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 |  |
| 1970 - 1972 | 1970 • 1971 • 1972 |  |
בית התפילה הבהאי בפרנקפורט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית תפילה בהאי 
 כתובת:  Eppsteiner Str. 95, 65719 Hofheim 
 מיקום:  הופהיים 
 מדינה:  גרמניה 
 קואורדינטות:  50°06′47″N 8°23′49″E﻿ / ﻿50.113156655583°N 8.396989700365°E﻿ / 50.113156655583; 8.396989700365
 אתר רשמי
  (למפת הסן מוגדלת) ויסבאדן פרנקפורט קאסל דרמשטאדט אופנבך על המיין הנאו גיסן מרבורג פולדה ריסלסהיים ריינלנד פפאלץ  נורדריין-וסטפאליה סקסוניה התחתונה  תור. בוואריה באדן-וירטמברגבית התפילה הבהאי בפרנקפורט(למפת הסן רגילה) ויסבאדן פרנקפורט קאסל דרמשטאדט אופנבך על המיין הנאו גיסן מרבורג פולדה ריסלסהיים ריינלנד פפאלץ  נורדריין-וסטפאליה סקסוניה התחתונה  תור. בוואריה באדן-וירטמברגבית התפילה הבהאי בפרנקפורט
 
אולם המבנה
מראה הכיפה מבנים ובמרכזה "השם הגדול"
בית התפילה הבהאי בפרנקפורט (גרמנית Haus der Andacht) הוא אחד משמונת בתי התפילה הבהאים ברחבי העולם. הוא שוכן בהופהיים, פרבר של פרנקפורט, כ-28 ק"מ מערבית למרכזה.
היסטוריה

בחודש אפריל 1953 הכריז שוגי אפנדי, מנהיג הדת הבהאית באותה עת, כי בית התפילה הבהאי הראשון באירופה יוקם סמוך לפרנקפורט שבגרמניה. לאחר תחרות נבחרה ב-1956 הצעתו של האדריכל טויטו רוכול (Teuto Rocholl), אולם דיונים ממושכים התקיימו בעניינה, ורק ב-אפריל 1960 ניתן האישור הסופי להקמת המבנה. ב-20 בנובמבר 1960 הונחה אבן הפינה לבית התפילה, ושנתיים לאחר מכן, ב-16 בנובמבר 1962, נערכה חגיגה לציון השלמת גג המבנה. בית התפילה נחנך ב-4 ביולי 1962, וב-1987 הכירה בו מדינת הסה כמבנה בעל ערך תרבותי.
המבנה

המבנה בנוי מקומת יסוד בשטח של 29,068 מ"ר ובקוטר של 48 מטר, ומעליה כיפה. קוטרה של הכיפה הוא 25 מטר בבסיסה וגובה המבנה כולו הוא 28 מטר. שלוש קבוצות של תשעה עמודים נושאות את משקלה של הכיפה, העשויה מתשע צלעות. בכל צלע שלוש רצועות אנכיות ובכל אחת מהן קבועים 20 חלונות בצורת מעוין ההולכים ונעשים קטנים כלפי מעלה. סך הכל קבועים בכיפה 540 חלונות המאפשרים כניסת אור לחלל האולם ומשחקי אור וצל. בחלקה העליון של הכיפה קבועה מנורה שבמרכזה עיטור קליגרפי של "השם הגדול". בקומת המרתף של המבנה מוצגת תערוכה אודות הדת הבהאית, ובה מוצגים, בין היתר, כתבים בהאים ומידע אודות בתי התפילה הבהאים האחרים ברחבי העולם. בסמוך לבית התפילה שוכן מרכז מבקרים ובו מידע על הדת ומצגת וידאו. המבנה מצטיין באקוסטיקה יוצאת דופן, ומדי פעם שרות בו מקהלות, הניצבות לאורך היקפו של האולם וסביב קהל המאזינים היישוב במרכזו. בכל קיץ מתקיים בסמוך למבנה אירוע המושך כ-3,000 מאמינים בהאים מכל רחבי אירופה.
ראו גם

הקהילה הבהאית בגרמניה
הערות שוליים

↑  Technische Daten
↑  Architektur des Lichts
↑  Ort der Begegnung
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
ברנרד ברנסון

| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1865 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 באוקטובר 1959 (בגיל 94) פירנצה, איטליה 
 מדינה:  ארצות הברית, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  וילה א טאטי 
 מקום מגורים:  וילה א טאטי 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד (1887)  אוניברסיטת בוסטון  בית הספר הלטיני של בוסטון 
 תקופת הפעילות:  1889–1959 (כ־70 שנה) 
 השקפה דתית:  יהדות, נצרות קתולית 
 בן או בת זוג:  מרי ברנסון (1900–?) 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאת אוניברסיטת פריז (1955)  מדליית סרינה (1943)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
ברנרד ברנסון בגינת וילה אי טאטי
ברנרד ברנסון (באנגלית: Bernard Berenson;‏ 26 ביוני 1865, בוטרימוניס, היום חלק מווילנה, ליטא – 6 באוקטובר 1959, פירנצה) היה היסטוריון אמריקאי יהודי מומר חוקר תולדות האמנות, מן הראשונים שהתמחו ברנסאנס.
חייו

ברנסון נולד כברנרד ולורוינסקי (Bernhard Valvrojenski) בעיירה בוטרימוניס (ביידיש: בוטרימאנץ או באלטרעמאנץ) למשפחה יהודית. המשפחה היגרה ב-1875 ממחוז וילנה לבוסטון מסצ'וסטס ושינתה את שם המשפחה לברנסון. ברנסון התנצר ב-1885 ונעשה אפיסקופלי. מאוחר יותר הוא המיר את דתו לקתוליות בזמן שחי באיטליה.
בתחילה למד באוניברסיטת בוסטון אבל מכיוון שלא קיבל שם הדרכה בסנסקריט עבר לאוניברסיטת הרווארד להמשך הלימודים. הוא סיים את הלימודים ויצא למסעות באירופה בחיפוש אחר יצירות אמנות עבור איזבלה סטיוארט גרדנר. באירופה הכיר את מרי סמית קוסטלו (Mary Smith Costelloe) שהייתה כבר נשואה ואם לשני ילדים. הם חיו יחד עשר שנים עד מות בעלה של מרי ואז מיסדו את הקשר בצורה חוקית. תנאי חייהם באותה תקופה היו קשים משום שרק בודדים מבין מכריהם קיבלו את הקשר הזה. מ-1900 חי הזוג בוילה אי טאטי (I Tatti) ליד פירנצה שהיה ביתו במשך רוב חייו. בית זה הוא מרכז למחקרי הרנסאנס של אוניברסיטת הרוורד. הוא מאחסן את אוסף האמנות שלו ואת ספרייתו הפרטית של ספרים על תולדות האמנות ועל הומניזם אותו ראה ברנסון כמורשת החשובה ביותר שלו. בזמן מלחמת העולם השנייה נשאר ברנסון באי טאטי אף על פי שהשלטון הפשיסטי ואחרי כן אדוניהם הגרמנים השלימו בקושי עם קיומו שם. כאשר החזית התקרבה אליו בסוף קיץ 1944 הוא כתב ביומנו: "צלע הגבעה שלנו שוכן בין הקו המרכזי של נסיגת הגרמנים לאורך דרך בולוניה ודרך צדדית ... אנחנו נמצאים בלב קו ההגנה הגרמני על עורפם וחשופים בצורה חמורה ביותר". הוילה לא נפגעה וכן לא נפגעו הספרים שהועברו לוילה אחרת בקארג'י (Careggi). אבל דירתו של ברנסון בפירנצה נהרסה עם חלק מהפריטים היקרים שהיו בה בזמן הנסיגה הגרמנית מפירנצה.
חייו המקצועיים

בין אספני אמנות אמריקאים בתחילת המאה העשרים נחשב ברנסון כסמכות העליונה לאמנות הרנסאנס. פסק הדין שלו לגבי אותנטיות של יצירה העלתה את ערך הציור. בשעה שגישתו הייתה במחלוקת בקרב היסטוריונים אירופאים של האמנות הוא מילא תפקיד מרכזי כיועץ לכמה אספנים, כמו איזבלה סטיוארט גרדנר שהייתה זקוקה לעזרה במציאת דרכה בשוק האופנתי החדש של אמנות הרנסאנס. במובן זה הייתה השפעתו של ברנסון עצומה. הוא התחיל בפרסום ספרו The Venetian Painters of the Renaissance with an Index to their Works (הציירים הוונציאניים בתקופת הרנסאנס עם מפתח ליצירותיהם), 1894. התמהיל של ידע וגישה שיטתית הוכיח עצמו כמוצלח במיוחד. ב-1895 זכה ספרו לורנצו לוטו, מאמר על ביקורת אמנות בונה (Lorenzo Lotto, an essay on Constructive Art Criticism) לשבחים מצד הביקורת, במיוחד על ידי היינריך ולפלין. זמן לא רב אחרי כן פרסם את The Florentine Painters of the Renaissance (הציירים הפלורנטינים בתקופת הרנסאנס), 1896 שזכה לשבחיו של ויליאם ג'יימס על היישום החדשני של קטגוריות פסיכולוגיות יסודיות בפרשנות אמנות". ב-1897 פרסם ברנסון עוד חיבור בסדרת כתביו הלמדניים אך שימושיים: The Central Italian Painters of the Renaissance (הציירים האיטלקיים המרכזיים בתקופת הרנסאנס). לאחר מכן הקדיש שש שנים למחקר שנחשב על ידי רבים לספרו העיקרי והמעמיק ביותר The Drawings of the Florentine Painters (ציוריהם של הציירים הפלורנטינים) שיצא ב-1903.
ב-1907 פרסם את ספרו The North Italian Painters of the Renaissance (הציירים הצפון איטלקים בתקופת הרנסאנס) שבו שפט בחומרה רבה את האמנות המייריסטית, אך דעתו זו הייתה נתונה במחלוקת. דעתו מוסברת בכך שאהב את הקלאסיציזם וסלידתו מאמנות מודרנית. כתביו המוקדמים שולבו, מאוחר יותר, בספרו המפורסם ביותר The Italian Painters of the Renaissance (הציירים האיטלקים בתקופת הרנסאנס), 1930 שתורגם לשפות רבות.
לברנסון היה הסכם חשאי מ-1912 עם ג'וזף דווין (Joseph Duveen) שהיה אחד מחשובי סוחרי האמנות באותו זמן. הוא הסתמך רבות על דעתו של ברנסון כדי להשלים עסקות לאספנים בולטים שהיה חסר להם ידע בתחום. יחסיהם הסתיימו במריבה ב-1937 אחרי ויכוח על ציור – הלידה באלנדייל (הערצת הרועים - Adoration of the Shepherds שנמצאת היום בגלריה הלאומית לאמנויות בוושינגטון די. סי.). התמונה הייתה מיועדת לאוסף של סמואל קרס (Samuel Kress). דווין מכר אותה כתמונה של ג'ורג'ונה אבל ברנסון סבר שהיא תמונה מוקדמת של טיציאן. היום רואים בציור יצירה של ג'ורג'ונה. אחרי הסכסוך ביניהם היה ברנסון פעיל בייעוץ לאספנים אחרים.
וילה א טאטי

מ-1890 עד 1921 קנה ברנסון מסוחרים ציורים, ברוב המקרים, במחירים נמוכים. הציורים הגיעו מכנסיות, מנזרים וארמונות שונים. ב-1900 עבר ברנסון להתגורר בוילה ושם הוא התגורר עד מותו ב-1959.
האוסף שלו מראה חתך רוחב של האמנות הדתית באיטליה מהמאה ה-12 עד הרנסאנס. ברנסון לא ארגן את האוסף על פי נקודת מבט היסטורית או לפי נושאים כפי שמקובל במוזיאונים כי אם רק לפי עקרונות אסתטיים. ההעמדה בחללים ההיסטוריים של הוילה שנקבעה על ידי טעמו של בעל ידע משקפת את אישיותו של האספן. משום שברנסון מכר תמונות לעיתים רחוקות הן נשארו תמיד במקומן ורובן נשמרו במצב מעולה.
בצוואתו הוא ציווה את הוילה, כולל אוסף האמנות שבה, את ספרייתו ואת אוסף הצילומים המקיף שלו לאוניברסיטת הרוורד. על פי צוואתו על הרוורד להקים בוילה מרכז למחקר עבור חוקרים צעירים מכל העולם שיאפשר להם להמשיך במחקרם במדעי הרוח, לקדם אותם ולהעמיקם. כיום לומדים במקום כל שנה בין 12 ל-15 תלמידים לפוסט-דוקטורט מרחבי העולם. בנוסף מוזמנים למקום, באופן קבוע, חוקרים איטלקים צעירים.
כתביו

Venetian Painters of the Renaissance (1894)
Lorenzo Lotto: An Essay in Constructive Art Criticism (1895)
Florentine Painters of the Renaissance (1896)
Central Italian Painters of the Renaissance (1897)
The Sense of Quality: Study and Criticism of Italian Art (1901; second series, 1902)
The Drawings of the Florentine Painters (1903), his
North Italian Painters of the Renaissance (1907)
A Sienese Painter of the Franciscan Legend (1910)
Venetian Painting in America: The Fifteenth Century (New York, 1916)
Essays in the Study of Sienese Painting (New York, 1918)
Aesthetics, ethics and history in the arts of visual representation (Estetica, Etica e Storia nelle Arti della Rappresentazione Visiva) (1948)
The Italian Painters Of The Renaissance (1952)
Rumor and Reflection (New York, 1952)
Seeing and Knowing New York Graphic Society, Ltd., (1953)
The Passionate Sightseer (New York, 1960)
Sunset and Twilight (New York, 1963)
לקריאה נוספת

Kenneth Clark (1974) Another Part of the Wood
Ernest Samuels (1979) Bernard Berenson: The Making of a Connoisseur
Ernest Samuels (1987) Bernard Berenson: The Making of a Legend
Colin Simpson (1986) Artful Partners: Bernard Berenson and Joseph Duveen
Mary Ann Calo (1994) Bernard Berenson and the Twentieth Century
John Pope-Hennessy (1988) "Bernard Berenson" in Dizionario Biografico degli Italiani, 34.
William Weaver (1997) A Legacy of Excellence: The Story of Villa I Tatti
Simon Gray's play The Old Masters (2004), in which Berenson is a leading character
Cynthia Saltzman (2008) Old Masters New World: America's Raid on Europe's Great Pictures
הערות שוליים

↑  Dictionary of Art Historians - Bernard Berenson; Bernhard Berenson
↑  Devotee Of Beauty - Berenson - Article - NYTimes.com
↑
↑  http://articles.boston.com/2012-01-22/opinion/30649997_1_bernard-berenson-art-market-painting/2
↑  Boston University College of Liberal Arts Class of 1887 50th Anniversary Memory Book, published 1937
↑  WORKS OF ART IN ITALY, losses and survival, London 1945 compiled from War Office Reports of the British Committee on the Preservation and Restitution of Works of Art, Archives and Other Material in Enemy Hands, in Engramma n. 61 (freely available online)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258534705171  PLWABN: 9810597351205606  BIBSYS: 90183052  BnF: cb121114721 (data)  CANTIC: a10593184  CiNii: DA00926413  GND: 118658344  ICCU: CFIV101331  ISNI: 0000 0001 2099 0222  LCCN: n79021690  LNB: 000196929  NARA: 10582089  NDL: 00432977  NKC: jn20010602763  NLA: 36143332  NLG: 170048  NLK: KAC201842157  NSK: 000012363  NTA: 069392501  RERO: 02-A000018490  RKD: 361364  SELIBR: 177444  SNAC: w6bv7h9f  SUDOC: 027281329  TePapa: 49236  Trove: 1219567  ULAN: 500121389  VcBA: 495/29705  VIAF: 9878607   WorldCat (עם VIAF): 9878607 
הציור הערצת הרועים שברנסון ייחס אותו לטיציאן
וילה אי טאטי בפירנצה
ביל פולקס

ויליאם אנטוני "ביל" פולקס (באנגלית: William Anthony Bill Foulkes; ‏5 בינואר 1932 – 25 בנובמבר 2013) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת הבלם.
פולקס היה מזוהה בעיקר עם מנצ'סטר יונייטד, המועדון אליו עבר בתחילת דרכו.
ראשית חייו

ביל פולקס נולד בסיינט הלנס שבמרזיסייד, אז חלק מלנקשייר, ושיחק בקבוצת הרוגבי המקומית - כמו אביו וסבו. בהיותו נער הצטרף למועדון כדורגל קטן בשם וויסטון בויז.
קריירה כשחקן > ההתחלה

פולקס עבר למנצ'סטר יונייטד בהיותו בן 18 ושיחק זמן קצר בקבוצת הנוער, בתחילה בתור מגן ימני. משחקו הראשון היה נגד ליברפול, בו יונייטד ניצחה 1-2. בזמן ששיחק בקבוצה המשיך לעבוד ככורה.
את שערו הראשון בקבוצה הבקיע פולקס נגד ניוקאסל מחצי מגרש. בעונת 1955/56 זכה פולקס עם יונייטד באליפות הליגה הראשונה, כאשר בסוף העונה הוא גויס לצבא הבריטי. כשחזר גילה שחברו לקבוצה, איאן גרייבס, תפס את מקומו בהרכב הפותח. מטרתו של פולקס הייתה לחזור להרכב והוא אכן השיג אותה.
קריירה כשחקן > אסון מינכן

ביל פולקס ניצל מאסון מינכן, שהתרחש בזמן עצירת ביניים במינכן של טיסה מבלגרד למנצ'סטר. פולקס יצא מהמטוס כמעט ללא פגע, כאשר הוא נחבל רק בראשו מבקבוק ג'ין שנפל עליו. הוא שוחרר מבית החולים באותו הלילה וביקר את חבריו לקבוצה.
פולקס אמר שכאשר ביקר את חבריו בבית החולים בבוקר, הוא לא חשב שהאסון היה כל כך נורא. לאחר מכן הבין את גודל התאונה - שבעה מחבריו מתו כמעט מיידית, ואילו הקשר דאנקן אדוארדס נאבק יותר משבועיים על חייו ונפטר. עוד שלושה חברי צוות נספו באותו אסון, כאשר עוד שני שחקנים ניצלו אך לא שיחקו עוד לעולם.
קריירה כשחקן > אחרי האסון

מכיוון שהקפטן, רוג'ר בירן, נספה גם הוא בתאונה, ביל פולקס נבחר להיות הקפטן של הקבוצה. בעונה זו הגיעה יונייטד לגמר הגביע ושם נעצרה בהפסד מול בולטון. יונייטד לא צלחה גם בליגה, כשניצחה משחק אחד בלבד מתוך 14. בחצי גמר גביע אירופה יונייטד אמנם ניצחה בבית את מילאן 1-2, אך הפסידה בחוץ 4-0. גם בארבע העונות הבאות יונייטד לא זכתה באף תואר.
פולקס העיד על עצמו כי הפסיק ליהנות מהמשחק ואף אמר שלא יכל לאכול או לישון. משום כך יצא מכושר ואיבד משקל רב. רק בעונת 1964/65 זכו יונייטד, עם פולקס כקפטן, באליפות אנגליה, עם נתון מרשים של 14 ניצחונות ב15 משחקים. שתי עונות לאחר מכן זכתה הקבוצה בעוד אליפות. פולקס, שהיה שותף פעיל בשתי האליפויות, היה האיש עם הכי הרבה זכיות בקבוצה בתקופה ההיא. הוא ובובי צ'רלטון היו היחידים ששרדו את אסון מינכן והמשיכו לשחק בתקופה זו.
קריירה כשחקן > אליפות אירופה

בעקבות האליפות בעונת 1966/67, היונייטד העפילו לגביע אירופה לאלופות. בחצי הגמר התמודדה הקבוצה נגד ריאל מדריד וניצחה 0-1 בבית, למרות שפולקס לא שיחק. במשחק הגומלין עם פולקס, הייתה מנצ'סטר בפיגור 3-1 בסוף המחצית הראשונה. במחצית השנייה הבקיע דייוויד סאדלר שער וצימק ל-3-2. לקראת הסיום, ג'ורג' בסט מסר מסירת רוחב לתוך הרחבה הספרדית, ופולקס ניצל את ההזדמנות וסגר את המשחק לטובת יונייטד. שער זה היה נחשב אחד השערים הכי חשובים שהבקיע פולקס אי פעם.
במשחק הגמר נגד בנפיקה ליסבון, ניצחה מנצ'סטר יונייטד 1-4 משערים של בריאן קיד, ג'ורג' בסט וצמד של בובי צ'רלטון. הזכייה של מנצ'סטר הייתה הפעם הראשונה שקבוצה אנגלית זוכה באליפות אירופה. באותה שנה פולקס כבר היה בן 36, והוא טען שניצחון זה עזר לו להתגבר על אסון מינכן.
קריירה כשחקן > השנים האחרונות

למרות שהרגיש שהשיג את כל מה שחלם, מאט באזבי, המאמן, שכנע אותו להישאר עוד שתי עונות. העונות הללו לא היו מוצלחות במיוחד - בעונה הראשונה יונייטד סיימה במקום ה-11. לאחר פרישתו של מאט באזבי, ווילף מקגינס החליפו. פולקס שיחק שלושה משחקים בלבד תחת מקגינס, ששיחק ביונייטד ביחד עם פולקס בשנות החמישים המאוחרות. פולקס אימן את קבוצת הנוער של יונייטד משנת 1970 עד 1975 ומשם המשיך בקריירת אימון. כיום, ניצב פולקס במקום השלישי בשיאני ההופעות של מנצ'סטר יונייטד, אחרי ריאן גיגס ובובי צ'רלטון, עם 688 משחקים.
קריירה כשחקן > בנבחרת

פולקס שיחק פעם אחת בלבד במדי נבחרת אנגליה, במשחק מול צפון אירלנד באוקטובר 1954.
שנותיו כמאמן

פולקס אימן קבוצות שונות מ-1975 ועד 1992, אך ללא הצלחה יתרה. הוא לא זכה באף תואר עם שום קבוצה בכל שנותיו כמאמן.
תארים

אליפות אנגליה (4): 1955/56, 1956/57, 1964/65 1966/67
גביע ה-FA ‏ (1): 1962/63
גביע אירופה לאלופות (1): 1967/68
מגן הצדקה (4): 1956, 1957, 1965, 1967
לוח הנצחה לזכרם של הנספים באסון האווירי במינכן באצטדיון אולד טראפורד
ג'או שיג'ין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  אפריל 1935 
 פטירה:  21 ביולי 2012 (בגיל 77) 
 ענף מדעי:  פלאונטולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה 
 מוסדות:  המכון לפלאונטולוגיה של בעלי חוליות ופלאואנתרופולוגיה 
 
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
גָ'אוֹ שִׂיגִ'ין (赵喜进; ‏ 1935 בערך – 21 ביולי 2012) היה פלאונטולוג סיני שהעניק שמות לדינוזאורים רבים. הוא היה פרופסור במכון לפלאונטולוגיה של בעלי חוליות ופלאואנתרופולוגיה בבייג'ינג.
חייו

הוא נולד במחוז שאנדונג שבסין. ב-1956 החל ללמוד גאולוגיה עם התמחות בפלאונטולוגיה באוניברסיטת מוסקבה.
ב-1960 חזר לסין, והחל לעבוד במכון לפלאונטולוגיה של בעלי חוליות ופלאואנתרופולוגיה, שם שימש לאחר מכן כפרופסור עד לפרישתו בשנת 1995.
ג'או הוביל משלחות פלאונטולוגיות רבות ברחבי אסיה, בין היתר למחוז האוטונומי הטיבטי, לסצ'ואן, ליונאן, למונגוליה הפנימית, לנינגשיה ולשינג'יאנג. הוא חשף מאובנים רבים, וכן מרבצי נחושת, פחם, נפט ומינרלים נוספים.
בשנת 2008 היה מעורב ואחראי על חפירה במחוז שאנדונג שכללה חפירת בור באורך כ-300 מטרים. באתר נחשפו יותר מ-7,600 מאובנים, והוא מהאתרים הגדולים ביותר בעולם. רוב המאובנים שנמצאו הם מתקופת הקרטיקון העליון.
ג'או נפטר בשנת 2012, בגיל 77.
טקסונים שתיאר

שם המשפחה ממנצ'יזאוריים (1972)
טיאנצ'יזאורוס (1983)
צ'אויאנגזאורוס (1983)
Megacervixosaurus‏ (1983)
Microdontosaurus‏ (1983)
Ngexisaurus‏ (1983)
שואנהואצרטופס (1986)
Chinshakiangosaurus‏ (1986)
Dachongosaurus‏ (1986)
Damalasaurus‏ (1986)
Kunmingosaurus‏ (1986)
Lancangjiangosaurus‏ (1986)
Oshanosaurus‏ (1986)
מונקונוזאורוס (1990)
סינרפטור (1993)
קלמליזאורוס (1993)
מונולופוזאורוס (1994)
הערות שוליים

↑  Dinosasur hunter heads for top of world, UPI (באנגלית)
↑    Malcolm Moore, ‏Dinosaur fossils found in China are world's largest collection, The Telegraph, 31 December 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 289467190   WorldCat (עם VIAF): 289467190
ג'וזף סיידו מומו

ג'וזף סיידו מומו (באנגלית: Joseph Saidu Momoh;‏ 26 בינואר 1937 – 3 באוגוסט 2003) הוא פוליטיקאי אשר כיהן כנשיא סיירה לאון בשנים 1985–1992.