stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכל מים
עיצוב

לפי התכנון, מכל מים לא צריך להזיק למים. מים רגישים למספר השפעות שליליות סביבתיות, כולל חיידקים, נגיפים, אצות, שינויים ב-pH, הצטברות מינרלים וגז. הזיהום יכול להגיע ממגוון מקורות, כולל צנרת, חומרי בניין של המכלים עצמם, צואת בעלי חיים וציפורים וחדירת מינרלים וגז. מכל מים שתוכנן כראוי פועל כדי לטפל ולמתן את ההשפעות השליליות הללו. רצוי לנקות מכלי מים מדי שנה כדי להפחית את העברת האצות, החיידקים והנגיפים לאנשים או לבעלי חיים.[דרוש מקור]
מאמר חדשותי מבוסס קישר בין הרעלת נחושת שמקורה במכל פלסטיק. המאמר ציין כי מי גשמים נאספו ואוחסנו במכל פלסטיק וכי המכל לא עשה דבר כדי להקל על ה-pH הנמוך. לאחר מכן הובאו המים לבתים עם צנרת נחושת, הנחושת שוחררה על ידי מי הגשמים החומציים הגבוהים וגרמה להרעלת בני אדם.[דרוש מקור] מאז מכל הפלסטיק מהווה מכל אינרטי ואין לו השפעה על המים הנכנסים. נוהג טוב יהיה לנתח כל מקור מים מעת לעת ולטפל בהתאם, במקרה זה יש לנתח את הגשם החומצי שנאסף ולהתאים את ה-pH לפני הכנסתו למערכת אספקת מים ביתית.
שחרור של נחושת עקב מים חומציים עשוי להיות במעקב על ידי מגוון של טכנולוגיות, החל ברצועות pH והולך למסכי pH מתוחכמים יותר, מצביעים על pH אשר כאשר הוא חומצי או קאוסטי, חלקם בעלי יכולות תקשורת פלט. עיקר גידול האצות מתרחש ב-pH אופטימלי, בין 8.2 - 8.7. רמת ה-pH שהיא נייטרלית או נמוכה יותר יכולה לעזור להפחית את צמיחת האצות. פוטנציאל אצות, מוצר הלם יעזור לנקות בריכות שחייה או מכלי מים מאצות. בתהליך זה אין צורך להשתמש בשואב אבק להסרת אצות. אין קשר סיבתי בין מכל הפלסטיק להרעלת נחושת, פתרון לבעיה הוא לפקח על מי גשמים מאוחסנים עם מדדי pH ולהוסיף חומרי טיפול מתאימים.
הערות שוליים

↑  "6 Uses for Bolted Steel Tanks on a Farm". Gulf Coast Tanks. 30 בספטמבר 2016. נבדק ב-2019-07-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Good old earthen pots, with a modern touch". Thehindu.com. 29 באפריל 2014. נבדק ב-8 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Año Nuevo Water Tank". California State Parks. נבדק ב-2019-07-12.
↑  "Failure Analysis of a GRP Tank". Coventive Composites (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-04-05.(הקישור אינו פעיל)
↑  "Get algae out". Media Elites. 18 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00573739  NKC: ph135104 
מכל מים של אבן בחצר טירה, סקסוניה, גרמניה
הטאנקה משמשת בראג'סטאן כצורה מסורתית של קצירת מי גשמים
מחירי לינדל

מחירי לינדל (מס לינדל) הם צורת מימון של מוצרים ציבוריים, כאשר כל פרט משלם על המוצר הציבורי לפי התועלת השולית שלו. במילים אחרות, כל פרט משלם לפי כמות ההנאה או השימוש שהוא מקבל מהצריכה של יחידה נוספת מהמוצר הציבורי. ניתן להתייחס לכך כשיתוף קבוצתי של האנשים כדי לממן את המוצר, כך שמס לינדל מתאר את הכמות האופטימלית של מוצר ציבורי אשר בה סכום המחירים שאותה קבוצה של אנשים מוכנה לשלם עבור הוספת עוד יחידה מהמוצר, שווה לעלות השולית של אספקת אותו מוצר ציבורי.
אריק לינדל (1891 - 1960) היה כלכלן שוודי. הוא היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת אופסלה בשנים 1958-1942. היה גם יועץ לממשלת שוודיה ולבנק המרכזי. לינדל הציג את השאלה של מימון מוצרים ציבוריים בהתאם לצריכה של הפרט.
התאוריה של לינדל

עד כה, ההקצאה היעילה של מוצרים ציבוריים התאפיינה בשתי דרכים:
הקצאה שבה סכום שיעורי התחלופה השולית (MRS) של האנשים שווה לשיעור השולי של השינוי ממשאב אחד למשאב אחר (MRT).
רמת האספקה של המוצר הציבורי בנקודה שבה סכום הגבהים של עקומות הביקוש של האנשים שווה למחיר השולי של אספקת המוצר הציבורי.
שני האפיונים הנ"ל דומים מפני ששיעור התחלופה השולית (או הרצון לשלם), הוא למעשה הגובה של עקומת הביקוש, אך יש מספר הבדלים בין שתי הגישות. הגישה השנייה יכולה להיות מפורשת על ידי שימוש בעקומות ביקוש רגילות (ללא פיצוי), כך שהגובה של כל עקומת ביקוש השייכת לאדם מסוים תלויה בהכנסה של אותו אדם.
כדי להבדיל בין שתי הגישות, הגישה השנייה תהיה מיוחסת כגישת מחירי לינדל, הקרויה על שם הכלכלן השוודי אשר לראשונה הציע אותה.
החוק של מחירי לינדל מתואר בצורה מתמטית באופן הבא: 




P

z


1


[
Z
,

M

1


]
+

P

z


2


[
Z
,

M

2


]
=
c


{\textstyle P_{z}^{1}[Z,M_{1}]+P_{z}^{2}[Z,M_{2}]=c}
כאשר  P_{z}^{1}[Z,M_{1}] היא עקומת הביקוש ההופכית של אדם 1, כך שהיא מהווה את הרצון שלו לשלם על המוצר הציבורי כפונקציה של הכמות  Z מהמוצר, וההכנסה שלו  M_{1} (ובנוסף אולי עוד מספר קריטריונים אחרים).  P_{z}^{i} הוא המחיר אשר חל רק על האדם  i, והוא למעשה הגובה של עקומת הביקוש של אדם  i למוצר הציבורי. כל עוד הטעמים של אנשים נבדלים אחד מהשני, אז עקומת הביקוש של אדם אחד תהיה לרוב שונה מזו של האחר. אפילו כאשר כולם צורכים את אותה הכמות  Z של המוצר הציבורי, הרצון של האנשים לשלם יהיה שונה. המחיר  P_{z}^{1} מהווה את מחיר הלינדל של אדם 1 למוצר ציבורי. מחיר לינדל זה הוא מחיר אישי, כאשר פוטנציאלית קיים מחיר שונה לכל אדם במדינה, אפילו שכולם צורכים את אותה הכמות מהמוצר הציבורי.
במוצרים פרטיים, כל האנשים רואים את אותו המחיר, ואז הם בוחרים איזו כמות הם רוצים לצרוך, ולכן כמויות אלו ישתנו בקרב האנשים. במוצר ציבורי טהור, המצב הוא הפוך. אנשים צורכים את אותה הכמות של המוצר אך המחיר לכל אדם הוא שונה. המחיר במוצרים פרטיים הוא המחיר שהאנשים רואים ויכולים לקנות בו את המוצרים, כאשר מחיר לינדל הוא מחיר היפותטי אשר מתייחס למחיר שהאדם יהיה מוכן לשלם כדי לקבל עוד קצת מהמוצר, אם מישהו היה מציע לו.
במציאות, כדי שמחירי לינדל יעבדו לפי התאוריה, נצטרך להעריך את הרצון של האנשים בכל רמת הכנסה (או של נציג מסוים המהווה את האוכלוסייה), וליישם את המס הספציפי לכל אדם הנמצא ברמת ההכנסה המתאימה. אך אפילו אם היה אפשר להעריך במדויק. אין הכרח שמצב זה יסכים עם האינטואיציה היומיומית לגבי צדק חברתי. לדוגמה, מצב צודק יכול להיתפס ככזה שבו האנשים שהכי תלויים מהמוצר הציבורי והכי נזקקים לו צריכים לשלם יותר מאחרים.
התאוריה של לינדל > דוגמה מעשית

נניח לצורך הדוגמה שקיימים שני צרכנים של מוצר ציבורי, ועקומות הביקוש ההופכיות שלהם מתוארות באופן הבא:
P_{z}^{1}=1/Z*1/3*M_{1}
P_{z}^{2}=1/Z*2/3*M_{2}
בנוסף, נניח שפונקציית עקומת אפשרויות היצור היא  Z+X=120, וכך ש  c=1.
פתרון הלינדל הוא למצוא את רמת ה  Z של אספקת המוצר הציבורי כך ש  P_{z}^{1}+P_{z}^{2}=c, והוא למעשה הפתרון למשוואה הבאה:  1/Z*(M_{1}/3+(2M_{2})/3)=1.
ניתן לרשום משוואה זו גם כך:  Z=M_{1}/3+(2M_{2})/3.
כאשר  M_{1}=90 ו-  M_{2}=30, אז פתרון הלינדל, רמת ה-  Z שבשבילה הסכום האנכי של עקומות הביקוש שווה ל-1, הוא  Z=50. בזמן ש  M_{1}=90,  M_{2}=30 ו-  Z=50, אז  P_{z}^{1}=0.6 ו-  P_{z}^{2}=0.4. העובדה ש-  P_{z}^{1}+P_{z}^{2}=1 מראה שזה אכן פתרון לינדל. לכן בדוגמה זו, העלות של אספקת המוצר הציבורי ברמה  Z היא פשוט  Z, מפני ש  c=1.
דרך אחת למימון המוצר הציבורי תהיה לגבות תשלום מכל אדם בגובה הצריכה שלו כפול המחיר האישי  P_{z}^{i}. אדם 1 יקבל חשבונית לתשלום על סך  0.6*50=30, מפני שהוא צורך 50 יחידות של המוצר הציבורי והמחיר האישי שלו הוא 0.6 לכל יחידה. אדם 2 יקבל חשבונית לתשלום על סך 20, כך שסכום החשבוניות של שניהם יהיה שווה בדיוק לעלות של המוצר הציבורי.
העובדה שסכום החשבוניות של שני האנשים הנ"ל, שהן למעשה סכום הגבהים של עקומות הביקוש של המחירים האישיים שלהם, מכסה בדיוק את העלות של המוצר הציבורי, אינה צירוף מקרים. זה נובע מהעובדה שהמחירים חייבים להסתכם ל-  c כדי שההקצאה תהיה פתרון לינדל, ומההנחה שעלות יחידת מוצר ציבורי היא קבוע  c.
התאוריה של לינדל > הפרוגרסיביות של מחירי לינדל

מחירי לינדל יהיו פרוגרסיביים אם ההנחה הבאה תתקיים: הרצון לשלם על מוצר ציבורי יגדל עם ההכנסה. אם ההנחה הזאת מתקיימת, אז המחירים יעלו עם ההכנסה. טיעון זה לא יוכל להתקיים במידה והמוצר הציבורי הוא נחות, כלומר שהביקוש למוצר עולה כשההכנסה יורדת. דוגמה מעשית לכך יכולה להיות ההנחה שהרצון לשלם על שירותי משטרה עולה עם ההכנסה (דבר שנראה הגיוני), אז מס לינדל יעלה עם ההכנסה, וזה מצביע על כך שמס לינדל הוא מס פרוגרסיבי.
יתרונות התאוריה

שיטת התמחור היא יחסית לרצון הפרט. זאת אומרת, המס שאותו אדם ישלם הוא כמות הצריכה כפול המחיר ליחידה. המחיר ליחידה שונה בין הפרטים. לכן פתרון זה גם נקרא מס תועלת (benefit taxation).
יתרון נוסף הוא בכך שכל פרט נמצא במצב יותר טוב ממה שהיה מתרחש אילו לא היה מספוק המוצר. לכל פרט, עודף הצרכן שקול לשטח מתחת לעקומת הביקוש שלו ומעל למחיר לינדל. זאת בניגוד למצב שבו יחלקו את המס באופן שווה ואז יהיו כאלה שהשטח יהיה יותר מעודף הצרכן.
יתרון נוסף הוא המקביליות עם שווקים תחרותיים למוצרים פרטיים. זה בא לידי ביטוי בכך שבשני המקרים ההוצאה של כל פרט היא העלות השולית כפול מספר היחידות. בשווקים תחרותיים יש הקצאה יעילה של מוצרים ושירותים. זאת אומרת שיש כאן ניסיון לחיקוי של שיטת התמחור מהשווקים התחרותיים.
חסרונות התאוריה

בעיית הטרמפיסט - הבעיה הראשית שבה גם הביקורת הבולטת ביותר של שיטת תמחור זאת היא שאנשים שלא יחשפו את ההעדפות האמיתיות שלהם. יתר על כן, הם יעדיפו לתאר את מידת הרצון שלהם כפחותה מהמידה האמיתית, וכך הם עשויים לצאת נשכרים בכך שישלמו פחות. אם זה המקרה, אז כמות קטנה יותר מהרמה האופטימלית של המוצר הציבורי מסופקת. השפעה זו נוטה להיות מוגזמת עם קבוצות גדולות יותר של משלמי מיסים. ככל שמספר משלמי המיסים גדל כך תרווח יותר התופעה של אנשים שלא ירצו לשלם דבר. כיוון שהמוצר ציבורי, לא ניתן לשלול מאנשים את ההנאה ממנו, גם אם הם לא שילמו עליו. אותם אנשים הם בעצם טרמפיסטים (free riders).
בעיית הערכה - קשה לאנשים להעריך את הצורך האמיתי במוצר. בעיית ההערכה יכולה להתבטא בשני גורמים: ראשית, הם עשויים להתקשות בהערכת כמות היחידות מהמוצר שרצויה עבורם. שנית, גם אם הם יודעים כמה יחידות הם רוצים, הם עשויים להתקשות בביטוי כמות זו על פי תמחור מתאים.
בעיית הביקוש המצרפי - קשה להעריך את הביקוש הכללי ככל שגודל המוצר הציבורי עולה. אם ממשלה (או כל גוף מתכנן אחר) רוצה ליישם את שיטת התמחור של לינדל, היא חייבת לדעת את עקומות הביקוש של אנשים עבור המוצר הציבורי. ההבדל העיקרי בין שווקים למוצרים פרטיים ושווקים למוצרים ציבוריים הוא שמידע זה נדרש על מנת ליישם הקצאה יעילה כאשר יש מוצרים ציבוריים. במקרים מסוימים ניתן לפתור בעיה זו על ידי מכירה של המוצר במגוון מחירים ומכך ללמוד על הרגלי הצריכה של האנשים ולהשתמש במידע זה על מנת לספק את הכמות היעילה מהמוצר הציבורי.
ראו גם

MRS
MRT
בעיית הטרמפיסט
כנס קוריאה לעסקים

סמליל כנס קוריאה לעסקים 2014
כנס קוריאה לעסקים, ובשמו הקודם, הכנס השנתי לעסקים עם קוריאה, הוא כנס שנתי שמאורגן מאז שנת 2010 על ידי מכון היצוא הישראלי וקבוצת "Yonaco" בתל אביב. הדיונים במליאת הכנס נוגעים במגוון נושאים הקשורים לסחר בין ישראל וקוריאה הדרומית ולמגוון ההזדמנויות השונות ליצואנים וחברות הטכנולוגיה בישראל, השקעות הדדיות וגיוסי הון לחברות הזנק ישראליות.
בכנס מתארחים אנשי ממשל בכירים בתחומי החוץ והכלכלה משתי המדינות וכן אנשי עסקים, עורכי דין ויזמים. מדי שנה נושאים דברים בכנס אנשי עסקים העוסקים בקוריאה, נציגי ממשל ודיפלומטים וחוקרי קוריאה באקדמיה.
היסטוריית הכנס

לאחר המשבר הכלכלי של 2008 והפגיעה ביצוא הישראלי ליעדי המערב, הוחלט במכון היצוא הישראלי בשיתוף עם איציק יונה, מנכ"ל קבוצת Yonaco, לארגן כנס ייעודי שיתמקד בהגברת הפעילות העסקית בין ישראל וקוריאה, לרבות סחר, השקעות ושיתופי פעולה עסקיים.
היסטוריית הכנס > הכנס השנתי הראשון

הכנס הראשון התקיים ב-27 ביולי 2010 במלון דן תל אביב, ביוזמת מכון היצוא, קבוצת Yonaco והקריה האקדמית אונו. בכנס נכחו כ-120 מנהלים מענפי המשק השונים והוא עסק בהצגת הכלכלה הדרום קוריאנית, ההזדמנויות שהיא מציבה לכלכלת ישראל והדרכים למימושן. בין האורחים בכנס היו שגריר קוריאה הדרומית בישראל, יאנג סאם מה; מנכ"ל מכון הייצוא, אבי חפץ; והנספח הכלכלי בשגרירות ישראל בקוריאה, אלון שלזינגר.
היסטוריית הכנס > הכנס השנתי השני

הכנס השני נערך בתחילת דצמבר 2011 במלון לאונרדו סיטי טאוור ברמת גן ביוזמת מכון היצוא וקבוצת Yonaco. לאור הצלחת הכנס הראשון והכיסוי התקשורתי הרחב לו זכה הוחלט להרחיב את הכנס ליומיים וכן להזמין משלחות מקוריאה ולקיים פגישות עסקים בינן לבין חברות ישראליות. בכנס נכחו מעל כ-320 מנהלים בכירים מחברות טכנולוגיה, חברות השקעה, שותפים בכירים בקרנות הון סיכון, שותפים במשרדי רו"ח ועו"ד מובילים, אנשי תקשורת ויזמים. הכנס השני נערך בסימן השקעות, גיוסי-הון, מיזוגים ורכישות ושיתופי פעולה אסטרטגיים בין המדינות.
יומו הראשון של הכנס הוקדש לדיונים וסקירות בנושאי הכלכלה הקוריאנית, הזדמנויות לגיוסי-הון מקוריאה ולהשקעות במדינה. במהלך הכנס נשאו דברים אנשי עסקים ישראלים שבנו בהצלחה עסקים בקוריאה וחלקו מהניסיון שלהם עם אורחי הכנס. היום השני של הכנס הוקדש לפגישות אישיות בין המשלחות הדרום קוריאניות לעסקים ישראלים. בין המשלחות הקוריאניות בלטו מנהלי אזור הסחר החופשי DGFEZ, נציגי קרן ההון-הסיכון "L&S Venture Capital" וסגן ראש עיריית טגו. במסגרת הכנס נאם קים איל-סו, שגריר קוריאה הדרומית בישראל, שבאותה עת נכנס לתפקידו.
כתוצאה מהכנס, השקיעה בפעם הראשונה קרן הון הסיכון דרום קוריאנית בחברת טכנולוגיה ישראלית מרחובות.
היסטוריית הכנס > הכנס השנתי השלישי

הכנס השלישי נערך בתחילת דצמבר 2012 שוב במלון לאונרדו סיטי טאוור ברמת גן. לאור הצלחת יוזמת הפגישות האישיות הוחלט במכון היצוא להמשיך במתכונת כנס דו-יומי ולקיים יום פגישות עסקים בין המשלחות מקוריאה לחברות ישראליות. בכנס השתתפו כ-300 מנהלים בכירים מחברות טכנולוגיה, ציוד רפואי, חברות מתעשיית הרכב, שותפים בקרנות הון סיכון, שותפים במשרדי רו"ח ועו"ד, אנשי תקשורת ויזמים. הכנס נועד לתת כלים ותובנות, ולהאיר הזדמנויות לחברות המעוניינות לבנות עסקים עם קוריאה.
במסגרת הכנס נדונו גיוסי הון וקבלת מענקים ממשלתיים מקוריאה, הזמדנויות לחברות ציוד רפואי, חברות מתעשיית הרכב, חברות טכנולוגיה ותעשייה, תמריצים לחברות הפועלות בקוריאה וסיפורי הצלחה של חברות ישראליות בקוריאה.
לאור הצלחת ההשקעה בעקבות הכנס השני, חזרה קרן הון-הסיכון L&S Venture Capital במטרה לחפש חברות ישראליות נוספות להשקעה. הצטרפו גם משלחות בראשות מנכ"ל חברת הציוד הרפואי הקוריאנית Hanmi Medicare וספקית הציוד לתעשיית הרכב SL Corporation.
היסטוריית הכנס > כנס קוריאה לעסקים 2014

הכנס הרביעי לעסקים עם קוריאה נערך בתחילת חודש מאי 2014 במרכז הכנסים דן פנורמה תל אביב. הכנס נערך בסמוך לכנס ההיי-טק הישראלי MIXIII וכלל משלחת של 17 חברות דרום קוריאניות שבראשן עמד הטכנולוג הראשי של קוריאה הדרומית, סגן השר ד"ר פארק היי-ג׳יי. בכנס השתתפו מאות מנהלים בכירים מחברות טכנולוגיה, הרכב, האינטרנט, הטלפוניה וכן שותפים בכירים בקרנות הון סיכון, שותפים במשרדי רו"ח ועו"ד מובילים, אנשי תקשורת ויזמים.
בכנס נדונו מגמות וכיוונים בכלכלה ובעסקים בקוריאה, גיוסי הון וקבלת מענקים ממשלתיים, מינוף מנגנון רכש הגומלין הממלכתי לעסקים בקוריאה, עולם הטלפונים הניידים בקוריאה, האינטרנט בקוריאה וכן הדרכים לבניית מערכת יחסים עסקית בקוריאה.
אורח הכבוד של הכנס היה סגן שר המדע בממשלת קוריאה ד"ר פארק היי-ג׳יי. הכנס שימש פלטפורמת פרידה לשגריר קוריאה בישראל, מר קים איל-סו שסיים את תפקידו בספטמבר 2014. בין הדוברים והאורחים הנוספים היו גם עופר פוהרר, נספח משרד הכלכלה ומחליפו, שי פילר; משה שרון, נשיא חברת הבת של ישקר בקוריאה - טגוטק; מנהל מחלקת ההשקעות של חברת הטלפונים הלאומית Korea Telecom; גבי גולומב, מנכ"ל הרשות לשיתוף פעולה בינלאומיים; ד"ר אלון לבקוביץ, מהחוקרים המובילים בתחום קוריאה בישראל; בכיר בענקית האינטרנט הקוריאנית Naver מנהלת הקרן הדו-לאומית KORIL-RDF בישראל ונציגי חברת הסחר הממשלתית של קוריאה KOTRA.
בין החברות שקיימו פגישות עסקים במסגרת הכנס ניתן למנות את זרוע ההשקעות של ענקית הרכב הקוריאנית יונדאי, נציגים של Korea Telecom, מנהל בכיר בחברת האינטרנט הגדולה בקוריאה Naver, חברת התוכנה Mobilebus זרוע ההשקעות של מחוז גיונג-בוק והמוסד לרישוי טכנולוגי KDI.
תרומת הכנס לפעילות הכלכלית בישראל

כנס קוריאה לעסקים מביא להגברת שיתופי הפעולה בין ישראל וקוריאה ולהגברת המודעות על קוריאה בקרב קהילת העסקים בישראל. בין היתר גדלה המודעות בשל הכיסוי התקשורתי הרחב אותו מקבל הכנס בישראל.
במסגרת כנס קוריאה לעסקים מתקיימות בכל שנה למעלה מ-100 פגישות עסקים בין חברות ישראליות למשלחות קוריאניות, חלקן מתממש לעסקים בפועל וחלקן תורם לקירוב חברות עסקיות משתי המדינות לשיתופי פעולה עתידיים.
אחת ההשלכות המרכזיות של הכנס היא הגברת המודעות לאפשרות ההשקעות ההדדיות בין המדינות. בין השאר לאחר הצלחת ההשקעה של קרן הון הסיכון הקוריאנית L&S Venture Capital בחברת הטכנולוגיה פולכרום מרחובות. הכנס תרם להגברת ההתעניינות של קרנות הון סיכון קוריאניות בישראל והגברת העניין של קרנות הון סיכון ישראליות בהשקעות מקוריאה.
ראו גם

כלכלת קוריאה הדרומית
כלכלת ישראל
יחסי ישראל - קוריאה הדרומית
הערות שוליים

↑  טל רשף, בלתי מספיק: על קשרי ישראל וקוריאה הדרומית, באתר ynet, 18 בדצמבר 2012
↑  איציק יונה, קוריאה קוראת לך! הכנס השנתי לעסקים עם קוריאה, באתר "הקוריאנים" – המדריך לעסקים ואנשים בקוריאה, ‏11 ביולי, 2010
↑  איציק יונה, סיכום הכנס השנתי לעסקים עם קוריאה
↑  ספיר פרץ, ‏"עד 2012 נהפוך לאחת מ-20 הכלכלות הידידותיות לעסקים", באתר גלובס, 28 ביולי 2010
↑  מערכת Port2Port, כנס לקידום עסקים עם קוריאה
↑  יועד דביר, ההזדמנויות הכלכליות הטמונות בקוריאה (ארכיון)
↑  קבוצת Yonaco, סיכום הכנס השנתי השני לעסקים עם קוריאה (ארכיון)
↑  השקעה ראשונה בישראל מקרן קוריאנית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 ביוני 2012
↑  דן מייזליש, הצמרת העסקית הישראלית תתכנס במסגרת הכנס השנתי לעסקים עם קוריאה
↑  קבוצת Yonaco, סיכום כנס קוריאה השלישי לעסקים (ארכיון)
↑  איגוד התעשייה הקיבוצית, כנס קוריאה לעסקים
↑  עופר פוהרר, נספח כלכלי בסיאול, כנס קוריאה לעסקים 2014
↑   ענבל אורפז, משלחת קרנות הון סיכון ישראליות מבקרת במזרח אסיה, באתר TheMarker‏, 4 במרץ 2014
יואל קטן

| --- | --- |

הרב יואל קטן
 לידה:  21 במאי 1956 (בן 68) י"א בסיון תשט"ז ירושלים
 מדינה:  ישראל, צרפת 
 השכלה:  ישיבת הגולן  ישיבת הר עציון  ישיבת ההסדר שעלבים 
 השתייכות:  ציונות דתית
 בן או בת זוג:  חנה קטן 
 אב:  משה קטן 
 אם:  שולמית קטן 
 מספר צאצאים:  13 
 
הרב יואל קטן (נולד בי"א בסיון תשט"ז, 21 במאי 1956) הוא מהדיר, עורך וחוקר ספרות תורנית. העורך הראשי של כתב העת "המעין", וראש מכון שלמה אומן.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, לד"ר משה קטן (פאול קליין, בלועזית) ושולמית (סלמה) קטן, שעלו מספר שנים קודם לכן מצרפת. הוא הילד התשיעי מתוך שנים-עשר ילדים.
בילדותו למד בבית הספר חורב בירושלים. בבגרותו למד בישיבת הגולן שברמת מגשימים, ולאחר כמה שנים עבר ללמוד בישיבת הר עציון שבאלון שבות. בשנת ה'תש"ם נשא לאישה את ד"ר חנה קטן. בשנת ה'תשמ"ב עבר לישיבת שעלבים, שם למד בכולל אברכים. בשנת תשמ"ז עבר קורס רבנים צבאיים, ומאז שירת במילואים כרב צבאי.
מאז שנת תשמ"ג עובד במכון שלמה אומן שעל יד ישיבת ההסדר שעלבים, העוסק בההדרת ספרות תורנית על פי כתבי יד. במסגרת המכון הוציא לאור, בשיתוף עם אחרים, ספרי ראשונים, בהם שו"ת התשב"ץ לרשב"ץ, ספר מצוות גדול ושו"ת זכרון יהודה לרבי יהודה בן הרא"ש. בשנת ה'תשנ"ב מונה לתפקיד ראש המכון.
באמצע שנות ה-90 הצטרף למערכת "המעין" ו"אסיא", ובשנת ה'תשס"ב מונה לעורך הרבעון 'המעין'. ערך את מהדורתו המחודשת של סידור רינת ישראל, שיצאה לאור לראשונה בשנת ה'תשע"ו. במשך כמה שנים כתב טור ביקורת ספרות תורנית בשם 'קריית ספר' בשבועון בשבע, ובשבט ה'תשע"ח עבר המדור להתפרסם ב"המעין". פרסם מאמרי מחקר תורניים רבים במגוון תחומים.
משנת ה'תשמ"ו ועד ה'תשס"ב שימש כר"מ בישיבה תיכונית שעלבים.
עד לשנת התשפ"א שימש כר"מ סדר ערב בישיבת דרך חיים שבשעלבים, אז הפסיק עקב נגיף הקורונה. הוא ממשיך להעביר שיעור שבועי בישיבה בנושאים כלליים.
מרצה בתחום הרפואה והלכה בכנסים תורניים (חלקם אורגנו על ידו ועל ידי אשתו, בשיתוף עם הרב יגאל שפרן) ולפני ציבורים נוספים בישראל. פרסם (יחד עם אשתו) מספר מאמרים העוסקים בהלכה וגינקולוגיה.
לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות הביע תמיכה בדעתו של הרב אברהם שפירא שיש לסרב פקודה לבצע פינוי יישובים.
משפחתו

נשוי לד"ר חנה קטן, רופאת נשים, ומחברת מאמרים וספרים מנקודת מבט רפואית ותורנית. הם מתגוררים בקריית החינוך שעלבים, ולהם 13 ילדים ועשרות נכדים.
אחיו, פרופ' רפאל קטן הוא אונקולוג במרכז רפואי שיבא.
הרב מיכאל הרשקוביץ, הרב יעקב הורוביץ, והרב יצחק בן שחר הם גיסיו.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |  משה קטן  משה קטן     |  משה קטן  משה קטן     |  משה קטן  משה קטן     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |     |   |     |   |     |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  רפאל קטן  רפאל קטן     |  רפאל קטן  רפאל קטן     |  רפאל קטן  רפאל קטן     |   |  ברוריה  ברוריה     |  ברוריה  ברוריה     |  ברוריה  ברוריה     |   |  יצחק בן שחר  יצחק בן שחר     |  יצחק בן שחר  יצחק בן שחר     |  יצחק בן שחר  יצחק בן שחר     |   |  בת שבע הרשקוביץ  בת שבע הרשקוביץ     |  בת שבע הרשקוביץ  בת שבע הרשקוביץ     |  בת שבע הרשקוביץ  בת שבע הרשקוביץ     |     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |  אסתר  אסתר     |  אסתר  אסתר     |  אסתר  אסתר     |   |  יעקב הורוביץ  יעקב הורוביץ     |  יעקב הורוביץ  יעקב הורוביץ     |  יעקב הורוביץ  יעקב הורוביץ     |  |  יואל קטן  יואל קטן     |  יואל קטן  יואל קטן     |  יואל קטן  יואל קטן     |   |  חנה קטן  חנה קטן     |  חנה קטן  חנה קטן     |  חנה קטן  חנה קטן     |   |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |
הערות שוליים

↑  רבנים נוספים הצטרפו לקריאת הרב שפירא, באתר ערוץ 7, 24 באוקטובר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310413105171  ISNI: 0000 0000 6694 9113  LCCN: nr94028532  VIAF: 56494514   WorldCat (עם VIAF): 56494514
פרחיה ביבי

פרחיה (פירי) ביבי (נולדה ב-19 בפברואר 1979) היא כדורגלנית עבר ישראלית, אשר שיחקה בליגת הנשים הבכירה מאז הקמתה ב-1998 ועד שנת 2012 וכן בנבחרת ישראל.
קריירה כשחקנית כדורגל

ביבי החלה לשחק ולהתאמן בבית ספר "רודמן" בקרית ים במסגרת טורנירים בית ספריים ואף השתתפה באליפות העולם לבתי ספר.
עוד לפני הקמתה של הליגה בארץ שיחקה ביבי במחוז צפון בליגת המחוזות.
עם פתיחתה של הליגה הצטרפה ביבי למכבי חיפה וזכתה עם הקבוצה ב-3 גביעים ו-2 אליפויות. הקבוצה התפרקה ב-2003 וביבי הצטרפה להפועל פתח תקווה ושיחקה בה בעונת 2004/2005. בעונה שלאחר מכן שיחקה בבנות קיסריה טבעון.
בעונת 2006/2007 הצטרפה לאלופת המדינה מכבי חולון וזכתה עמה בדאבל.
בין השנים 2007–2012 חזרה צפונה ושיחקה במכבי צור שלום עד פרישתה.
ביבי השתייכה לסגל נבחרת ישראל מאז הקמתה בשנת 1997 ורשמה 7 הופעות במדים הלאומיים.
תארים > מכבי חיפה

אליפות המדינה: 1998/1999, 2001/2002
גביע המדינה: 1998/1999, 1999/2000, 2001/2002
תארים > מכבי חולון

אליפות המדינה: 2006/2007
גביע המדינה: 2006/2007
נתח ארנק

נתח ארנק (באנגלית: Share of Wallet) הוא מונח במנהל עסקים המתאר את החלק היחסי של ספק או מוצר מסוים מכלל ההוצאות של פרט בשוק הרלוונטי. נתח הארנק מחשב את ההוצאה של לקוח אצל הספק (או עבור המוצר) באחוז מכלל ההוצאות בשוק המוצר הרלוונטי.
המושג משמש בעיקר בשיווק בניהול קשרי לקוחות ובשיווק B2B, שכן בתחומים אלו קל יותר לאפיין את הלקוח הבודד.
ראו גם

נתח שוק
מכון גתה

| --- | --- |
סמליל מכון גתה

מטה מכון גתה במינכן
 שפה רשמית:  גרמנית
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מטה הארגון:  Goethe-Institut Central Office Munich 
 מקום פעילות:  עולמי
 מייסדים:  ממשלת גרמניה
 תקופת הפעילות:  1951–הווה (כ־74 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס נסיך אסטוריאס לתקשורת ולמדעי הרוח (2005)  Konrad-Duden Prize (2007)  Deutscher Sprachpreis (1994)  Comenius EduMedia Award (2015) 
 www.goethe.de
 
מכון גתה (בגרמנית: Das Goethe-Institut, בראשי תיבות: GI), הוא ארגון הנועד להפיץ את השפה והתרבות הגרמנית ברחבי העולם. בגרמניה קיימים 13 סניפים, ובשאר העולם – בכ־97 מדינות – 147 נוספים. הסניף הראשי נמצא בעיר מינכן.
מטרות המכון הן קידום לימוד השפה הגרמנית ברחבי העולם, עידוד שיתוף פעולה בינלאומי ובין־תרבותי, וכן ייצוג גרמניה באמצעות הפצת מידע על התרבות והחברה הגרמנית. הוא ממומן בעיקר על ידי ממשלת גרמניה (שכר לימוד ודמי בחינה הם מקורות הכנסה נוספים).
המכון נקרא על־שם יוהאן וולפגנג פון גתה, אחד מסמלי המופת של התרבות הגרמנית ואיש רוח רב השפעה על התרבות המערבית בפרט והעולמית בכלל.
בחינות

במכוני גתה ברחבי העולם נערכות מגוון בחינות גרמנית כשפה זרה (Deutsch als Fremdsprache; DaF). הבחינות תואמות את המדד האירופי להערכת שפות (Common European Framework of Reference for Languages), ומוכרות לצורכי לימודים בגרמניה. במכון נערכת בחינה נוספת, ברמה גבוהה מהרמה העליונה של המדד הנ"ל.

להלן רשימת הבחינות, והתאמתן למדד האירופי:
| --- | --- |
המדד האירופי: בחינה במכון
A1 - הכרה ראשונית: Start Deutsch 1
A2: Start Deutsch 2
B1: Zertifikat Deutsch
B2: Zertifikat Deutsch für den Beruf
C1: Zentrale Mittelstufenprüfung, Prüfung Wirtschaftsdeutsch
C2 - שליטה: Zentrale Oberstufenprüfung, Kleines Dt. Sprachdiplom
היסטוריה

מכון גתה הוקם בשנת 1951, כממשיך דרכה של ה"דויטשה אקדמי" (Deutsche Akademie), האקדמיה למחקר מדעי ולטיפוח הגרמניוּת" שנוסדה ב־1925. מטרתו הראשונית הייתה מתן הכשרה מתקדמת למורים זרים לגרמנית.
בשנת 1953 הועברו במכון קורסי השפה הראשונים.
בשנים 1959–1960 סופחו למכון כל נציגויות התרבות הגרמנית שמחוץ לגרמניה. בכך הפגינה גרמניה את כוונתה לארגן את מוסד ההסברה שלה, ולהעניק לרשת המכונים חשיבות עליונה בתחום זה.
בשנת 1976 הוענק למכון גתה מעמד של ארגון תרבות עצמאי.
בשנים 2001–2003 נקרא המכון Goethe-Institut Inter Nationes, בעקבות מיזוג עם Inter Nationes, מוסד דומה שהקים משרד החוץ הפדרלי של גרמניה. ביוני 2003 הושב השם "מכון גתה".
נשיאי המכון

1951-1962: קורט מגנוס.
1962-1963: מקס גרסמן.
1963-1971: פטר פפייפר.
1971-1977: האנס פון הרבארט.
1977-1989: קלאוס פון ביסמרק.
1989-1993: האנס הייגרט.
1993-2001: הילמאר הופמן.
2002-2008: יוטה לימבך.
מ-2008: קלאוס-דיטר להמן.
מכון גתה בישראל

בישראל פועלים שני סניפים של המכון: בירושלים (ברחוב סוקולוב) ובתל אביב (בית אסיה). גם ברמאללה קיים מכון. כמו בכל מדינה אחרת, גם בישראל מקדם המכון פרויקטים המשותפים לגרמניה ולמדינה המקומית. שנת 2005 עמדה בסימן ארבעים שנים לכינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לבין גרמניה.