stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האורטוריה של סן מיקלה
היסטוריה > הבניין ומקורותיו

האורטוריה של סן מיקלה שוכנת ליד מגדל הטורלונגה של טירת קרארזי מחוץ לחומות העתיקות ביותר של העיר. היא נבנתה בשנת 1397 על הריסות כנסיית "מלאכי עליון הקדושים" שניזוקה בשנת 1390 כתוצאה משריפה שנגרמה בעקבות העימותים בין משפחת קרארה למשפחת ויסקונטי במהלך כיבוש העיר פדובה על ידי פרנצ'סקו השני נובלו דה קרארה (אנ'). לאחר האירוע החליטה משפחת דה בובי (de Bovi) לבנות קפלה המוקדשת למריה הקדושה על ידי פתיחת מעבר בספינה הצפונית של הכנסייה. באמצעות כתובת על לוחית הצמודה לקיר הפנימי, מול הכניסה לקפלה, ניתן לדעת את: תאריך הבנייה (1397), שמו של הלקוח (פייטרו די ברתולומאו דה בובי) ושמו של האמן שצייר את הקפלה: יאקופו דה ורונה (אנ').
היסטוריה > שינויים במהלך השנים

הידיעות הראשונות על שימור ציורי הקיר המעוטרים בבניין מגיעות רק בשנת 1792 כאשר הוחלט לכסות את העבודות. ציורי הפרסקו השתמרו במקומם רק הודות לפעולתו של האציל טומאסו סוראנצו. בשנת 1808 הורד מעמד המבנה שנבנה על ידי משפחת דה בובי לאורטוריה וזה גרם להידרדרותו עד שנסגר סופית לציבור בשנת 1815. לקראת הפתיחה המחודשת לפולחן, בשנת 1871 הבניין עבר שיקום מלא עם מספר שינויים אדריכליים. חלק מהספינה הראשית של הכנסייה נהרס ליצירת אפסיס קטן וגינה, הכניסה לקפלה נפתחה והתקרה הורמה ועברה שינויים.
ציורי הקיר של החלק הצפוני והמערבי נותקו והוצמדו למסגרות עץ בתחילת המאה התשע עשרה והעשרים, רק בשנות השבעים של המאה ה-20 הם הוצבו מחדש על לוחות אלומיניום על ידי אוטורינו נונפורמלה (Ottorino Nonfarmale). המבנה נפתח מחדש בשנות התשעים של המאה ה-20 וציורי הפרסקו שוחזרו והוצבו מחדש באורטוריה הודות למסגרות שהוכנסו לקירות. הבעיה העיקרית לשימור ציורי הקיר באתר הייתה הלחות העולה בקירות אשר טופלה הודות להצבת רצועה מבודדת.
היסטוריה > שחזורים

בשנת 2000, ביוזמת העמותה מפדובה "לה טורלונגה", נפתחה מחדש האורטוריה לציבור. הפתיחה המחודשת התקיימה לרגל התערוכה "ג'וטו וזמנו". בהתחשב בבעיות הלחות המתמשכות, הבניין, ואיתו ציורי הקיר המרשימים שבפנים, עבר שיפוץ גדול במימון "קרן קאריפרו" (Fondazione Cariparo), מה שהוביל לסגירה נוספת של האתר. השיפוצים, שהיו אמורים להסתיים עד 2015, הושלמו בשנת 2018 הודות לתרומות שנאספו באמצעות פניה ל"ארט בונוס" (Art Bonus), אתר שהוקם על ידי המשרד לפעילויות ומורשת תרבותית במטרה לשמר את המורשת התרבותית. התרומות אפשרו השלמת גג הבניין, הכנת ניקוזים למניעת לחות, שטיפת הקירות החיצוניים, שיקום הטיח הפגוע ועבודות החפירה הארכאולוגיות. האורטוריה, הפתוחה כעת באופן קבוע לקהל הרחב, נכללה ברשימת המונומנטים של "Urbs Picta", הפרויקט למועמדות העיר פדובה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
ציורי הפרסקו

הסביבה שבה פעל יאקופו דה ורונה, הושפעה ממחקריו של ג'וטו די בונדונה, כמעט מאה שנה קודם לכן, שהשפיעו באופן משמעותי על האמנות הציורית של המאה הארבע עשרה. ניתן למקם את יאקופו דה ורונה כחלק מקבוצת הציירים שציירו בסגנון נאו-ג'וטו.
יצירתו היחידה ששרדה היא מחזור ציורי הפרסקו שנמצא בקפלת בובי באורטוריה של סן מיקלה בפדובה מ-1397, המהווה גם את הדוגמה האחרונה לציור פרסקו בפדובה במאה הארבע-עשרה. הדעות של היסטוריונים על יאקפו היו מההתחלה מגוונות ונעו בין דעות חיוביות ושליליות. מצד אחד, הסגנון שלו נתפס כחיקוי גרידא של האומנים הגדולים של תקופתו; מצד שני, בולטת מקוריותו: התיאור הנעים והרהוט, היודע לעורר לחיים סצנות מכתבי הקודש, בהקשר של הסביבה הקרובה לצופה של אותה תקופה; בהצגת פעולות מהחיים היומיומיים; ובהכנסת פרטים מוכרים בני אותה תקופה.
ציורי הפרסקו > גיבוש והשפעות סגנוניות

חלק ניכר מהביקורת הדגיש קשרים הדוקים עם הצייר אלטיקיירו דה דזביו (אנ') שגם הוא מוורונה, עד למחשבה שיאקופו היה תלמידו וכי הם עבדו יחד באורטוריה של גאורגיוס הקדוש בפדובה. עם זאת, בנוסף לאלטיקיירו, הסגנון של יאקופו מציג התייחסויות לציירים אחרים, שיאקופו העריץ במהלך שהותו בפדובה: בהם האומן הטוסקני, ג'וסטו דה מנאבואי (אנ') ויאקופו ד'אוונצי (אנ') מבולוניה שלעיתים קרובות מבלבלים בינו ליאקופו דה ורונה.
כך שנראה כי המיומנות הסגנונית של יאקופו דה ורונה טמונה בריכוז תורתם של אומני הציור הגדולים של המאה הארבע -עשרה, כגון ג'וטו, ג'וסטו דה מנאבואי, אלטיקיירו דה דזביו ויאקופו ד'אוונצי. הוא מסמן את "הביטוי הפיגורטיבי המאושר של המאה הארבע עשרה הגדולה בפדובה". מיומנותו הגדולה של יאקופו היא בציור פורטרטים ופרשנות נרטיבית תוססת וחביבה על חיי היומיום.
ההיבט השנוי ביותר במחלוקת, בביקורת על סגנונו של יאקופו, הוא המתייחס למרחביות המובנת בייצוג הפרספקטיבי של חפצים וסביבות פנימיים ובעומק החזותי של אלה החיצוניים.
ציורי הפרסקו > מרחביות ופרספקטיבה בציורי הקיר של האורטוריה

מנקודת המבט של המרחביות, האומן השתמש ברעיונות של אלטיקיירו ומנאבואי. לפיכך, ההתייחסות לאלטיקיירו היא לרעיון של יצירת "מרחביות שמשפיעה על הקומפוזיציה כולה", כלומר "הרחבה קומפוזיציונית" המתקבלת באמצעות מבנים אדריכליים בכדי לתת המשכיות נרטיבית. דוגמה לכך היא הסצנה של הבשורה למרים: בין החדרים שבהם נמצאים הבתולה והמלאך גבריאל מצוירת חציצה של אכסדרה עם קשתות תלתן. אולם באותו פרסקו, ריבוי יוצא דופן של מוקדים בולט עד כדי כך שהסצנה תהיה "משתנה ולא יציבה". הקומפוזיציה של הסצנה מזכירה עדיין הן את האמנות של אלטיקיירו, בהשפעת "המשכיות חזותית", והן את זו של ג'וסטו דה מנאבואי על הנטייה להתרחבות המרחבית, המתקבלת עם נקודות מבט שמכוונות את מבטו של הצופה כלפי מטה. ניתן לראות זאת בשימוש במסדרונות או בשרשרת הדלתות או בהצצות אל חדרים בשולי הסצנות. וכאן גם המגבלות של יאקופו: שבסופו של דבר, בעודו מייצר פתרונות פרספקטיבה אלה, נראה כאילו הוא מבוסס יותר על ידע אינטואיטיבי של פרספקטיבה ופחות "מעודכן בעקרונות מתמטיים וגאומטריים", שהתגלו בתחום המחקר של אוניברסיטת פדובה. המקומות האינדיבידואליים כגון הלוג'יה, הפורטיקו, חדרי הבתולה והמלאך בנויים למעשה עם נקודות סיום שונות. הדבר ניכר גם בחפצי ריהוט, שאינם נמצאים באותו קו של חרוט ויזואלי. נראה שיש קושי מסוים מצד הצייר לבניית חללי הפנים.
עם זאת, מגבלה זו בולטת פחות באדיקולה (אנ') המשושה של פנטקוסט, שבה המבנה מאוזן יותר ומנקודת מבט נכונה יותר; וזה אפילו לא מורגש במסגרות הכוזבות, שבזכות השימוש העקבי בפרספקטיבה ובקיארוסקורו, נוצרת האשליה שהן בולטות מהקיר.
סצנות הפנטקוסט ועליית ישו השמימה מזכירות את סגנונו של ג'וטו, ומשום כך חלק מהמבקרים לומד מכך על "מגבלות הדמיון של הצייר", אך עבור אחרים זו דוגמה של למידה של מודלים של ג'וטו, ספיגתם ושימוש חוזר בהם ב"מפתח מודרני". בסצנת העלייה של ישו לשמיים אנו יכולים לראות כיצד הגשמיות אופיינית לג'וטו יוצרת נפח לגופות, ומגדירה אותם באמצעות טכניקת הקיארוסקורו והבנייה המוגדרת באמצעות הקפלים בבגדים. בסצנת הפנטקוסט, יאקופו קיבל את הרעיון של ג'וטו לייצג את שנים-עשר השליחים במעגל. הם למעשה מסודרים באדיקולה משושה, פתוחה בצדדים. במקביל אנו יכולים לראות את הידע על עבודתו של ג'וסטו דה מנאבואי, שכן אנו מוצאים את הרצון לתת עומק לבניין. גם בסצנה הזו, שבה יאקופו מתמודד עם נקודת מבט מרכזית, יש כאלה שזיהו עיבוד טכני ועם זאת מביך ברמת הפרספקטיבה, כגון להפוך את הלוג'יה המזויפת לרב-מוקדית, כלומר ללא נקודת סיום אחידה. לפיכך, מבחינת נקודת המבט תבצבץ שוב, "שיטה אמפירית יותר מאשר מחושבת".
מגבלה נוספת של הציור של יאקופו היא ייצוג הסביבה החיצונית, שבה הוא לא מצליח לתת מרחב ועומק לגבעות ברקע, שאכן נראה כי סוגרות את המתחם הנופי במקום לפתוח אותו. לעומת זאת, בהצגת פרטים טבעיים, מציינים את הווירטואוזיות שבה הוא מפתח את הפרטים ומציג ככל האפשר את מה שהוא מתאר כאמיתי באמצעות "סגנון מדעי בייצוג פרחים ובעלי חיים".
ציורי הפרסקו > מרחביות ופרספקטיבה בציורי הקיר של האורטוריה > ייחודיות בסגנון של יאקופו

אלמנטים ייחודיים אחרים ניתן למצוא בתוך המבנים המצוירים ובחפצים השונים. ריהוט, כגון שידות, מדפים, ספרים, כיסאות, שולחנות, מאפשר לקבע אירוע מקראי בתוך חיי היומיום. קיים ערבוב בין הקודש לחול שכבר היה קיים זמן מה בציור של המאה הארבע-עשרה. זו הסיבה שלא היה צריך להיות יוצא דופן מדי לתאר שפחה העוסקת במטלות הבית ליד הבשורה למרים: "מראה שחיי היומיום שהופכים גם הם למרכיב חיוני בציורים של פדובה בסוף המאה הארבע-עשרה". גישה בורגנית וביתית יותר, המחליפה את האלגנטיות האריסטוקרטית שאפיינה את עיטורי הקפלות של בזיליקת סנט'אנטוניו בפדובה, ושל הבפטיסטריום של פדובה, ובוודאי של הארמון המלכותי, שסיימה את התקופה הגדולה של המאה הארבע עשרה בפדובה.
בחפצים השונים המיוצגים אפשר לראות את הטיפול ותשומת הלב שיאקופו הציב אותם בציור. את הטבעיות וחיפוש האמת ניתן לראות לא רק בחפצים, אלא גם באנטומיה של הגופות - אולי הודות ללקח שנלמד מד'אוונצי, ובספונטניות של המחוות והבעות הפנים.
דוגמה נוספת לניתוח מפורט של "נתוני הטבע", המתייחסים שוב לד'אוונצי, היא הסוס הנמלט.
יתר על כן, הוא יודע כיצד "למקד תמיד את תשומת לבו של הצופה במרכז הפתטי של הסצנות" כמו ב"חיבוק הרך בין מרי לבנה המחותל", או בסצנה האחרונה של המחזור, הלוויית הבתולה, שם הוא מדגיש את הכאב שחשים השליחים.
בסיפורי פרסקו אלה נראה כי קיים קשר בין יאקופו לעולם התרבותי של פדובה בסוף המאה הארבע -עשרה: למעשה, החל מג'וטו התקיימו "מחשבות על מקורות אמנותיים עתיקים". הפניות להיבט זה יימצאו אפוא בעיטורי השיש המזויפים של האורטוריה (שכמעט נעלמו כעת) ובטיפול בדיוקנאות. יתר על כן, בתהלוכה של שלושת האמגושים, הפרצופים מתוארים בנטורליזם כדי לגרום להם לזהות את דמויותיהם של פרנצ'סקו איל וקיו דה קרארה (אנ') ובנו פרנצ'סקו השני נובלו דה קרארה (אנ'). הניתנים לזיהוי מכיסוי הראש שלהם. הן בסגידת האמגושים והן בסצנת הלווייתה של הבתולה, הדיוקנאות מזכירים את פניהם של הלקוח, פייטרו דה בובי, ושל שליטי העיר ממשפחה דה קרארה. מצד אחד, הרצון להיות מיוצג בתוך הסצנה המקודשת מעיד על תחושת דבקות דתית מצד הלקוח; מצד שני, הדו-קיום עם דמויות היסטוריות מפוארות למסקנה על רצון לפאר את הלקוח.
פניהם תמיד מופיעים בפנינו בפרופיל, אך למרות זאת הם מבטאים אופי של אינדיבידואליות וחיות, יחד עם קור רוח אצילי.
בהתבוננות בדיוקנאות שצייר יאקופו, נוצרת זיקה לאמנות של אלטיקיירו, ובשל הריאליזם של הדמויות אנושיות קיימת גם זיקה לג'וטו.
ביאורים

↑  מלטינית orare "להתפלל", היא מקום קטן שנועד לתפילה ובפועל מילה נרדפת לקפלה, למעט מעט מקומות שבהם, בניגוד לקפלה, לא עורכים במקום מיסה
↑  מקדש קטן, גומחה המכוסה בגג
הערות שוליים

↑  Executive Summary
↑  Oratorio di San Michele
↑  Padova Urbs Picta: l’Oratorio di San Michele
דניאל אראן

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1863 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  18 בינואר 1945 (בגיל 81) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 
דניאל אראן (מקור דוד אראן, בהונגרית: Arany Dániel פשט, 11 ביולי 1863 – בודפשט, ינואר 1945) היה מורה הונגרי-יהודי למתמטיקה, מתמטיקאי מכותבי והעורך הראשי של כתב העת החשוב "כתבי העת המתמטיים התיכוניים", שנספה בשואה.
ביוגרפיה

נולד בשם דוד אראן ב-11 ביולי 1863. היה בנם של איגנץ אראן, שוחט במקצועו, ואנטוניה גולד (1833–1897). הוא סיים את הגימנסיה הריאלית הראשית בעיר גיור. וקיבל תעודת הוראה במתמטיקה מאוניברסיטת בודפשט. לאחר מכן שימש כעוזר הוראה באקדמיה ליערנות בבנסקה סטיבניצה. בין השנים 1893–1896 לימד בבית הספר הריאלי הראשי בגיור. ב־1 בדצמבר 1893 הקים את כתב עת "כתבי העת המתמטיים התיכוניים" שבמהשך עבר לניהול של לסלו רץ.
בשנת 1896 עבר לבודפשט ושם העביר את עריכת המגזין ללאסלו ראץ. בשנים 1896–1905 היה מורה בתיכון. לאחר מכן הפך למרצה בבית הספר הממשלתי התעשייתי הגבוה בהונגריה בבודפשט. בשנת 1908 התקבל לתא הבונים החופשיים "קומניוס" בבודפשט. לאחר 1919, עקב תמיכתו השקטה ברפובליקה הסובייטית ההונגרית, אולץ לפרוש לגמלאות.
בעבודתו המדעית עסק אראן בענייני הסתברות, בעיות בתורת המשחקים ובמשפט סימסון. עבודתו על דטרמיננטות הביאה לו הישג משמעותי. הוא עסק גם במתמטיקה אקטוארית. ובין היתר כתב ספר על המתמטיקה שמאחורי ביטוחי החיים, אך השפעתו הגדולה ביותר הייתה על הוראת המתמטיקה בבתי ספר התיכוניים. לזכרו תחרות המתמטיקה היוקרתית ביותר בהונגריה עבור תלמידי תיכון בכיתות 'ט' ו-'י' נקראת על שמו.
בשנת 1944, בשל מוצאו היהודי, הוא ואשתו נאלצו לעבור לגטו בודפשט, שם גם איבדו את חייהם במהלך המצור, מרעב ממחלות ומההרס שהיה מנת חלקם היומיומית.
אראן אסף ספרייה מתמטית גדולה וחשובה, שאותה תרם לחברה למתמטיקה ולפיזיקה לוראנד אטווש כשנאלץ ללעבור לגטו. (הספרייה שלו טופלה כאוסף מיוחד במחלקה למתמטיקה של האוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט בשנות החמישים של המאה ה-20).
עבודותיו

אוסף נוסחאות אלגבריות וגאומטריות וסדרות פעולות (גיור, ללא שנה)
תוספים לתיאוריה הקונסטרוקטיבית של פרוסות חרוטיות (גיור, 1890)
אריתמטיקה לכיתות הנמוכות בבתי הספר העל יסודיים (בודפשט, 1899–1900) (מחבר משותף: Miklós Szíjártó)
אלגברה לבתי הספר העל יסודיים (בודפשט, 1904)
תאוריה עסקית לביטוח חיים ולקצבה (בודפשט, 1905) (מחבר משותף: László Magyar)
Unterricht an den höheren Gewerbeschulen und gewerblichen Fachschulen (בודפשט, 1912) (מחבר משותף: Aladár Banghegyi)
הנצחתו

זכרו נשמר על ידי תלמידי תיכון בכיתות ט-י. תחרות סטודנטים למתמטיקה דניאל אראני, המתארגנת מדי שנה על ידי האגודה המתמטית יאנוש בויאי, מיועדת לסטודנטים בשנה הראשונה שלה.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי. דניאל אראן
Oblath Richárd: Képek a magyar matematika múltjából IV. – Arany D. (Középiskolai Matematikai Lapok, 1954/9. sz.)
Berényi Zsuzsanna Ágnes: Budapest és a szabadkőművesség. Bp., Szerző, 2005.
Győri Életrajzi Lexikon. Szerk. Grábics Frigyes, Horváth Sándor Domonkos, Kucska Ferenc. Győr, Győr Városi Könyvtár, 1999.
Győri életrajzi lexikon. 2., átdolg. kiadás. Szerk. Grábics Frigyes, Horváth Sándor Domonkos, Kucska Ferenc. Győr, Galgóczi Erzsébet Városi Könyvtár, 2003.
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–2002.
Csáky Károly: Híres selmecbányai tanárok. Dunaszerdahely, Lilium Aurum, 2003.
Csáky Károly: Jeles elődeink. 130 kisportré az egykor Hontban tevékenykedő neves személyekről. Dunaszerdahely, Lilium Aurum, 2002.
Magyar Nagylexikon. Főszerk. Élesztős László (1-5. k.), Berényi Gábor (6. k.), Bárány Lászlóné (8-). Bp., Akadémiai Kiadó, 1993-.
Magyarok a természettudomány és technika történetében. Főszerk. Nagy Ferenc, Nagy Dénes. (Bp., 1986)
Magyar tudóslexikon. Főszerk. Nagy Ferenc. Bp., Better-MTESZ-OMIKK, 1997.
Palatinus József: A szabadkőművesség bűnei. 4. kiad. Bp., 1938-1939. Budai-Bernwaliner József ny.
Pedagógiai Lexikon. Főszerk. Báthory Zoltán, Falus Iván. Bp., Keraban Könyvkiadó, 1997.
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
Sain Márton: Matematikatörténeti ABC. 6. kiad. Bp., Nemzeti Tankönyvkiadó-TypoTEX, 1993.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 583/1863. folyószáma alatt".
↑  The Central Database of Shoah Victims' Names: Daniel Arany
↑  Más adatok szerint: 1863. június 11. – 1945. január ? (http://www.janus-pecs.sulinet.hu/AranyD.html (אורכב 01.05.2010 בארכיון Wayback Machine)  {{{תיאור}}}, בארכיון האינטרנט)
↑  "Arany Ignácné Gold Antónia halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 728/1897. folyószáma alatt".
| נושאים באלגברה ליניארית |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | שדה • מרחב וקטורי • משוואה ליניארית • מערכת משוואות ליניאריות • העתקה ליניארית • מטריצה |  |
| וקטורים | סקלר • כפל בסקלר • צירוף ליניארי • תלות ליניארית • קבוצה פורשת • בסיס • וקטור קואורדינטות • ממד |  |
| מטריצות | כפל מטריצות • שחלוף • דטרמיננטה • דירוג מטריצות • דרגה • עקבה • מטריצה מצורפת • מטריצת מעבר • מטריצה משולשית • דמיון מטריצות • ערך עצמי • פולינום אופייני • לכסון מטריצות • צורת ז'ורדן |  |
| העתקות | העתקה ליניארית • קואורדינטות • מטריצה מייצגת • גרעין • אנדומורפיזם • איזומורפיזם • העתקה אפינית • העתקה פרויקטיבית |  |
| מרחבי מכפלה פנימית | מכפלה סקלרית • מכפלה וקטורית  • אורתוגונליות  •  מטריצה סימטרית • אופרטור הרמיטי • אופרטור אוניטרי • טרנספורמציה נורמלית • נורמה • מטריקה |  |
| תבניות | תבנית ביליניארית • תבנית סימטרית •  תבנית הרמיטית • תבנית סימפלקטית • חפיפת מטריצות • משפט סילבסטר • תבנית מולטי-ליניארית אנטי-סימטרית • אוריינטציה • צפיפות • טנזור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1269725084  VIAF: 6783156565731523500003   WorldCat (עם VIAF): 6783156565731523500003
גארנט

ערך זה עוסק במינרל. אם התכוונתם לשחקן כדורסל בליגת ה-NBA, ראו .
| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  מינרל נזוסילקטי שנוסחתו הכללית היא A3B2(SiO4)3.
 מערך קריסטלוגרפי:  איזומטרי
 צורת הגביש:  קובייתי או דודקהדרון רומבי.
 צבע:  בפועל, כל הצבעים.
 ברק:  זגוגי או דמוי שרף.
 שקיפות:  הגבישים שקופים עד אטומים.
 פצילות:  אין.
 שבירה:  בלתי שווה עד דמוית קונכייה.
 קשיות:  7.5-6.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  4.3-3.1
 שרטוט:  לבן
 מינרלים נלווים:  משתנה בהתאם לסוג. בין הנפוצים קוורץ, נציץ וכלוריט.
 סוגים
 אוברוביט אַלמַנדין אַנדרדיט גרוֹסוּלר ספֶסַרטין  פירוֹפּ:  Ca3Cr2Si3O12 Fe3Al2Si3O12 Ca3Fe2Si3O12 Ca3Al2Si3O12 Mn3Al2Si3O12  Mg3Al2Si3O12
גארנט – קבוצת מינרלים נזוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת איים), בעלי הנוסחה הכללית: A3B2(SiO4)3, שבה A הוא קטיון דו־ערכי (Ca, Fe2+, Mg) ו-B הוא קטיון תלת־ערכי (Al, Fe3+, Cr‏). היסודות הכימיים המשתתפים בבניית סוגי הגארנט השונים כוללים: סידן, מגנזיום, אלומיניום, ברזל 2+, ברזל3+, כרום, מנגן וטיטניום. סוגים אחדים של גארנט קשים למדי ויכולים לשמש למטרות ליטוש (7.5-6.5 בסולם מוס).
מקור השם גארנט מלטינית - "גראנטוס" (granatus – גרעין), כנראה קיצור של "מאלום גראנטום" (malum granatum – רימון), פרי שגרעיניו האדומים דומים בצורה, בגודל ובצבע לכמה מסוגי גבישי הגארנט.
קבוצת הגארנטים נפוצה יחסית בסלעים מותמרים ובסלעי יסוד, משום שהגארנטים נוצרו תחת טמפרטורות גבוהות או לחץ גבוה בהם עומדים סלעים מסוג זה. משום כך יכולים הגאולוגים להסיק תחת אילו תנאים נוצרו סלעים על פי הגארנטים המצויים בהם.
צבעי הגארנט

צבעם הנפוץ של גבישי הגארנט הוא אדום, אך ניתן למוצאם במגוון של צבעים כולל: סגול, אדום, כתום, צהוב, ירוק, חום, שחור או חסר־צבע. היעדרו של הצבע הכחול משורת הצבעים של הגארנט תוקן בשנות ה-90 של המאה ה-20 משהתגלה גארנט המחליף צבעים מכחול לאדום/ורוד ב"בקילי" שבמדגסקר, אך אבנים אלה נדירות ביותר. ככלל, גארנטים מחליפי צבעים הם בין הגארנטים הנדירים ביותר פרט לאוברוביט, המצוי בגדלים זעירים שאינם מאפשרים את חיתוכו לאבני חן. באור היום יהיה צבע גבישי הגארנט מחליף צבעים בגוונים של ירוק, בז', חום, אפור ולעיתים רחוקות כחול, עד אדמדם או סגלגל/ורדרד באור זוהר. הרכבם של גארנטים אלו הוא תערובת של ספסרטין ופירופ, כדוגמת הגארנטים של מלאיה. האפקט של החלפת הצבע בגארנטים חדשים אלו הוא לעיתים קרובות עז ודרמטי יותר מאבן החן כריזובריל באיכות הגבוהה ביותר. למרות האפקט המאכזב לעיתים של הכריזובריל הוא נמכר באלפי דולרים לקרט. יש להניח כי בעתיד יהיו מחירי הגארנט הכחול מחליף הצבעים שווים לאלו של הכריזובריל או אף יקרים ממנו, שכן בדרך כלל אפקט החלפת הצבע בגארנטים אלו טוב יותר והם נדירים יותר. הסוג הכחול מחליף הצבע נוצר בשל נוכחות של כמויות גדולות יחסית של ונדיום (כ-1% במשקל V2O3).
סוגי הגארנט

למדע מוכרים שישה סוגים של גארנטים: אוּבַרוֹבִיט, אַלמַנדין או גחלת, אַנדראדיט, גרוֹסוּלר (שבו יש חלוקה משנית נוספת, להֶסוניט המכונה אבן קינמון וטסאבוריט), ספֶסַרטין ופּירוֹפּ.
נוהגים לחלק את הסוגים לשתי קבוצות:
קבוצת הפיראלספיט – פּירוֹפ – אַלמַנדין- ספֶסַרטין
קבוצת האוגראנדיט – אוּבַרוֹבִיט - גרוֹסוּלר אַנדרדיט
סוגי הגארנט > קבוצת הפיראלספיט – אלומיניום כמשתנה B

אלמנדין: Fe3Al2(SiO4)3
ספסרטין: Mn3Al2(SiO4)3
פירופ: Mg3Al2(SiO4)3
סוגי הגארנט > קבוצת הפיראלספיט – אלומיניום כמשתנה B > אלמנדין

אלמנדין הוא אבן חן מודרנית הקרויה לעיתים גם גחלת, אך במקור נקראה כך כל אבן חן אדומה. השם אלמנדין הוא שיבוש של אלאבנדה, אזור באסיה הקטנה שבו היה נהוג לכרות את האבן בימי קדם. כימית, אלמנדין הוא גארנט ברזל-אלומיניום שנוסחתו Fe3Al2(SiO4)3. האבנים השקופות בעלות הצבע האדום קרויות גארנט יקר ועושים בהן שימוש כאבני חן (זהו הגארנט הנפוץ ביותר). את האלמנדין מוצאים בסלעים מותמרים כדוגמת צפחות נציץ יחד עם המינרלים סטאורוליט, קיאניט, אנדלוזיט ואחרים. כינויים נוספים לאלמנדין: גארנט אוריינטלי, אודם-אלמנדין וגחלת.
סוגי הגארנט > קבוצת הפיראלספיט – אלומיניום כמשתנה B > ספסרטין

ספסרטין הוא גארנט אלומיניום-מנגן, Mn3Al2(SiO4)3. הוא קרוי על שם שושלת ההרים ספסראט בבוואריה. את הספסרטין מוצאים בעיקר בגרניט פגמטיטי וסלעים נלווים ובסוגים מסוימים של הסלע המותמר פייליט. ספסרטין בגוון כתום יפהפה מצוי במדגסקר. ספסרטינים בגווני אדום-סגול מצויים בסלעי הריוליט של קולורדו ומיין.
סוגי הגארנט > קבוצת הפיראלספיט – אלומיניום כמשתנה B > פירופ

פירופ, מלטינית פירופוס (pyropos – דמוי אש) הוא אבן חן בצבע אדום-אודם והרכבו הכימי הוא סיליקט אלומיניום-מגנזיום שנוסחתו Mg3Al2(SiO4)3, למרות שחלק מיוני המגנזיום עשויים להיות מוחלפים על ידי סידן או ברזל. צבע הפירופ נע מאדום עמוק לכמעט שחור. פירופים שקופים משמשים כאבני חן.
לאחד מסוגי הפירופ שמקורו במחוז מקון שבקרוליינה הצפונית יש גוון סגול-אדום והוא קרוי "רודוליט", מיוונית שפרושו "ורד". הרכבו הכימי הוא תערובות איזומורפית של פירופ ואלמנדין ביחס של חלק אחד אלמדין לשני חלקים פירופ. כינויים נוספים לפירופ: "אודם הכף", "אודם אריזונה", "אודם קליפורניה", "אודם הרי הרוקי" ו"גארנט בוהמי" מצ'כיה. ממצא מרתק הם הגארנטים הכחולים מחליפי הצבע ממדגסקר, תערובת פירופ וספסרטין. צבע הגארנטים הכחולים הללו איננו כצבע הכחול של הספיר אלא הוא מזכיר יותר את צבעי הכחול-אפור וכחול-ירוק שלעיתים ניתן לראות בספינל. לעומת זאת, באור LED לבן הצבע מקביל לצבעי הכחול של הספיר או הטנזניט בשל תכונתם של הגארנטים הכחולים לספוג את התחום הצהוב מהאור הנפלט מהדיודה.
פירופ הוא מינרל סמן לסלעים שעברו התמרה בלחץ גבוה. הגארנטים בסלעים שמקורם במעטפת כדור הארץ, פרידוטיט ואקלוגיט מכילים בדרך כלל פירופ.
סוגי הגארנט > קבוצת האוגראנדיט – סידן כקטיון A

אוברוביט: Ca3Cr2(SiO4)3
אנדרדיט: Ca3Fe2(SiO4)3
גרוסולר: Ca3Al2(SiO4)3
סוגי הגארנט > קבוצת האוגראנדיט – סידן כקטיון A > אוּבַרוֹבִיט

אוברוביט הוא גארנט סידן-כרום שנוסחתו: Ca3Cr2(SiO4)3. זהו גארנט נדיר למדי שצבעו ירוק בהיר, המצוי בצורת גבישים קטנים בסביבת המינרל כרומיט בסרפנטיט. כמו כן מוצאים את האוברוביט בשיש גבישי ובשיסטים בהרי אורל ברוסיה ובאזור אוטאוקומפו בפינלנד. האוברוביט מופיע בגבישים קטנים מדי מכדי שניתן יהיה ללטש אותם. לכן האוברביט הוא הגארנט היחיד שכמעט ולא נעשה בו שימוש כאבן חן.
סוגי הגארנט > קבוצת האוגראנדיט – סידן כקטיון A > אנדרדיט

אנדרדיט הוא גארנט סידן-ברזל, Ca3Fe2(SiO4)3, הוא בעל הרכב משתנה ויכול להיות אדום, צהוב, חום, ירוק או שחור. סוגי משנה מוכרים של אנדרדיט הם טופזוליט (צהוב או ירוק), דמנטואיד (ירוק) ומלניט (שחור). האנדרדיט מצוי הן עמוק בסלעי יסוד כמו סיאניט כמו גם בסרפנטינים, שיסטים ואבן גיר גבישית. דמנטואיד היה קרוי "היהלום של הרי אורל" על שם המקום בו נמצא והוא אחד מסוגי הגארנט הנחשקים ביותר.
סוגי הגארנט > קבוצת האוגראנדיט – סידן כקטיון A > גרוסולר

גרוסולר הוא גארנט סידן-אלומיניום שנוסחתו Ca3Al2(SiO4)3, למרות שלעיתים מוחלף הסידן בברזל תלת-ערכי והאלומיניום בברזל דו-ערכי. השם גרוסולר מקורו בשם הבוטני של הדומדמנית, grossularia, בהתייחס לגארנט ירוק מהרכב זה המצוי בסיביר. גוונים אחרים כוללים חום-קינמון, אדום, וצהוב. הסוג הצהוב דומה לזירקון אך דרגת הקשיות שלו נמוכה יותר ולכן הוא נחשב נחות יותר, מכאן מקור כינויו "הֶסוניט" (מיוונית נחות). גרוסולר נוצר באבן גיר שעברה התמרה של מגע. אחד מסוגי הגארנטים המבוקשים ביותר הוא גרוסולר ירוק נאה המצוי בקניה ובטנזניה המכונה טסבוריט, המינרל נתגלה בשנות ה-60 של המאה ה-20 באזור טסבו של קניה שנתן למינרל את שמו.
סוגי הגארנט > סוגים נדירים

סידן כקטיון A
גולדמניט: Ca3V2(SiO4)3
קימזייט: Ca3(Zr,Ti)2[(Si,Al,Fe3+)O4]3
מורימוטואיט: Ca3Ti4+Fe2+(SiO4)3
שורלומיט: Ca3(Ti4+,Fe3+)2[(Si,Ti)O4]3
סידן כקטיון A – בתוספת הידרוקסיד
הידרוגרוסולר: Ca3 Al2 (SiO4 )3-x (OH)4x
היבשיט: Ca3Al2(SiO4)3-x(OH)4x (כש-x בין 0.2 ל-1.5)
קאטואיט: Ca3Al2(SiO4)3-x(OH)4x (כש-x גדול מ-1.5)
מגנזיום או מנגן כקטיון A
קנורינגיט: Mg3Cr2(SiO4)3
מג'וריט: Mg3(Fe,Al,Si)2(SiO4)3
קלדריט: Mn3Fe3+2(SiO4)3
סוגי הגארנט > סוגים נדירים > קנורינגיט

קנורינגיט הוא גארנט מגנזיום כרום שנוסחתו Mg3Cr2(SiO4)3. קנורינגיט טהור אינו מופיע לעולם בטבע. ניתן לייצר גארנט בעל תכולת קנורינגיט גבוהה תחת לחץ גבוה בלבד. קנורינגיט הוא עקרונית פירופ בעל תכולה גבוה של כרום ומצוי לעיתים קרובות בקימברליט זהו מינרל אינדקס בחיפוש אחר יהלומים.
שימושי הגארנט

הגארנטים נפוצים מאוד בחלקו התחתון של קרום כדור הארץ ובמעטפת כדור הארץ והם משחקים תפקיד חשוב בהבנת הגאוכימיה של כדור הארץ.
הגארנט נמצאת בשימוש האדם כבר מתקופת הברונזה. המצרים הקדמונים נהגו להניח אבני גארנט בקברים כתשלום לאלים עבור מסע בטוח לחיים שלאחר המוות. במאה ה-13 השתמשו במינרל כדוחה חרקים ואמצעי להרחיק רוחות רעות.
גבישים טהורים של גארנט משמשים כאבני חן. לגארנטים דרגת קשיות גבוהה, מקדם שבירה גבוה, צבעים נאים, שקיפות ועמידות. כל אלה הם תנאים נדרשים לאבן חן, אבל בשל תפוצתם הנרחבת בהשוואה לאבני חן אחרות מחירם נמוך יחסית. אבקת גארנט היא חומר ליטוש טוב, ותחליף מקובל לחול סיליקה בתהליך התזת חול. בתוספת מים בלחץ גבוה משמש הגארנט לחיתוך פלדה וחומרים נוספים במכשיר החיתוך בעזרת סילון מים (באנגלית Water jet cutter). סוגי הפירופ הם סמנים בקימברליט למחפשי יהלומים.
בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד הגארנט הוא אבן ההולדת של חודש ינואר. למאמינים בריפוי בקריסטלים הגארנט הוא סמל לאמונה ואמון וכשהוא ניתן כמתנה הוא סמל למסירות ונאמנות.
תרגום השם לעברית

גארנט מזוהה על פי רוב עם הנופך המקראית, אחת מאבני החושן. זיהוי כזה נשען על תרגומים שונים של התנ"ך, כדוגמת New American Standard Bible שיצא לאור בארצות הברית בשנת 1971, בו מתורגמת נופך ל-Carbuncle, בלטינית: "ברק" או "ניצוץ". גם מילון מרים ובסטר גורס כי מדובר באבן חן אדומה כהה.
לעומת זאת, תרגום המלך ג'יימס נשען על השורש ב.ר.ק בתרגום המילה Carbuncle, וייחס אותה דווקא לברקת, גם היא אחת מאבני החושן.
בעברית המודרנית התקבלה הנחת Carbuncle המתייחסת לנופך.