stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריי קורצווייל

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1948 (בן 76) קווינס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  עתידנות, טכנולוגיה, מדעי המחשב,
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  תיכון מרטין ואן ביורן 
 מוסדות:  חברת גוגל (2012) 
 פרסים והוקרה:  פרס גרייס הופר (1978)  פרס דיקסון במדעים (1995)  עמית ACM (1994)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2002)  פרס ליימלסון-MIT (2001)  המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות (1999)  מדליית מיגל (2004)  פרס דיקסון 
 צאצאים:  Amy Kurzweil 
 מספר צאצאים:  3 
 אתר רשמי
 
ריימונד קורצווייל (באנגלית: Raymond Kurzweil; נולד ב-12 בפברואר 1948) הוא ממציא, עתידן וסופר אמריקאי יהודי, חלוץ בתחומי זיהוי תווים אופטי (OCR), זיהוי קול ונושאים אחרים הקשורים לבינה מלאכותית. כתב לפחות שבעה ספרים, מהם חמישה לפחות רבי מכר. שניים מספריו הגיעו למקום הראשון ברשימת ספרי המדע הפופולריים הנמכרים ביותר באמזון: עידן המכונות החושבות (The Age of Spiritual Machines), אשר תורגם לתשע שפות לפחות, בהן עברית ו-הסינגולריות מתקרבת (The Singularity Is Near), שהיה גם ספר הפילוסופיה הנמכר ביותר באמזון, ותורגם אף הוא לעברית.
קורות חיים

קורצווייל נולד להורים יהודים, שנמלטו מאוסטריה סמוך לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. אביו היה מורה למוזיקה ומנצח ידוע וגם אמו הייתה אמנית (אמנות ויזואלית). גדל בקווינס שבעיר ניו יורק. בנעוריו היה צרכן נלהב של מדע בדיוני. החל לתכנת בגיל 12. זמן קצר לאחר מכן הופיע בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "זה הסוד שלי", בה ניגן על פסנתר יצירה שנכתבה על ידי תוכנת מחשב שפיתח בעצמו.
בשנת 1970 קיבל תואר שני במדעי המחשב מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
קורצווייל כתב ספרים בנושאי הבינה המלאכותית, טרנס הומניזם והסינגולריות הטכנולוגית, והמפורסם שבהם הוא ספרו משנת 1999 "עידן המכונות החושבות" ("The Age of Spiritual Machines").
בספטמבר 2008 חשף את הפרויקט החדש שלו, הקמת "אוניברסיטת הסינגולריות" בעמק הסיליקון בקליפורניה, בתמיכת גוגל ונאס"א, ללימוד אינטרדיסציפלינרי של טכנולוגיות חדישות ולניתובן לטובת האנושות.
בחודש דצמבר 2012 מונה למנהל ההנדסה בחברת "גוגל". במסגרת תפקידו, הוא עוסק בשני פרויקטים המתוכננים לשלב בינה מלאכותית במוצרי גוגל. האחד - "לימוד מכונה" שמשמעותו היכולת של מחשב ללמוד מנתונים שמוזנים אליו, והשני - "עיבוד שפות" שפירושו הדרך בה מחשבים ישתמשו במילים כדי להביע רעיונות ויבינו את הדרך בה בני אדם משתמשים במילים כדי לעשות זאת.
המצאות

ריימונד קורצווייל התפרסם בזכות המצאות שהשפיעו רבות על התקדמות הטכנולוגיה ועל שיפור באיכות חייהם של בעלי מוגבלויות:
הסורק הראשון שעבד בטכנולוגיית Flatbed CCD - איפשר סריקה במעבר אחד באיכויות גבוהות ביותר.
טכנולוגיית זיהוי תווים אופטי בלתי תלויה בסוג הפונט הנסרק OmniFont OCR - (שימוש בבינה מלאכותית המאפשרת למחשב "להבין" מהי האות הנקראת). מאוחר יותר נמכרה הטכנולוגיה לחברת זירוקס.
טכנולוגיית סנתוז דיבור אנושי (text-to-speech synthesizer או קורא מסך).
מכונת הקריאה לעיוורים - המכשיר הראשון להקראה ממוחשבת - מכשיר הקורא טקסט בקול אנושי מספר פיזי. קורצווייל פיתח במקרה זה סוג חדש של טכנולוגיה מסייעת לנגישות מידע. דגמים מתקדמים של המכונה שווקו על ידי חברת קורצווייל מערכות חינוכיות שייסד. בשנת 2015 החל שיווקה של אפליקציית הקריאה לעיוורים בטלפונים חכמים, KNFB Reader, פרי שיתוף פעולה בין קורצווייל לחברת סנסוטק הבלגית.
הסינתסייזר הראשון שחיקה באופן מושלם צלילים של כלי נגינה אקוסטיים כגון פסנתר כנף (בעקבות זאת, המציא קורצווייל את הטכנולוגיה שאפשרה הפקת עוצמה שונה של קול בהתאם לעוצמת הלחיצה של המנגן על הקלידים). הדגם הראשון נקרא K250, והראשון שזכה לנגן בו היה הזמר סטיבי וונדר, שלימים הפך לידיד נפש של קורצווייל. החברה שהקים קורצווייל Kurzweil Music Systems לייצור הסינתסייזרים, נמכרה לחברת Young Chang.
הטכנולוגיה המסחרית הראשונה לזיהוי דיבור, בעלת אוצר מילים גדול - אפשרה למחשב לזהות מילים המוקראות לו באמצעות מיקרופון וזאת לאחר "אימון" קצר של המשתמש. הטכנולוגיה נמכרה לחברת Lernout & Hauspie הבלגית.
קורצווייל ניבא מראש את השנה המדויקת בה יפותח "הטלפון החכם" ואת יכולותיו ותיאר את האינטרנט לפני שבכלל המציאו אותו. בשנת 2005 אמר ביל גייטס על קורצווייל: "הוא העתידן הטוב ביותר בנושא הבינה המלאכותית".
חיי נצח

שני ספריו האחרונים עד כה, עוסקים בכך שהתפתחות הטכנולוגיה בשני העשורים הקרובים תאפשר הארכה משמעותית של החיים, עד כדי חיי נצח. בספרו "הסינגולריות קרובה" השתמש, בין היתר, ברעיון של מוח מטריושקה, שיוכל לשמש חיים וירטואליים. ביולי 2014 כתב הגרדיאן הבריטי, כי על פי קורצווייל, בתוך 20–25 שנים, דהיינו עד שנת 2035–2040 יוכל האדם לחיות כמה שנים שירצה וזאת הודות לננוטכנולוגיה, אשר תעצור ואף תדע להפוך את כיוונו של תהליך ההזדקנות, לרפא כמעט כל מחלה אנושית ואף לשפר את היכולות הביולוגיות האנושיות הרבה מעבר למה שהן כיום.
כתיבתו > ספריו

"עידן המכונות האינטליגנטיות" ("The Age of Intelligent Machines"), הוצאת MIT,‏ 1992
עידן המכונות החושבות (The Age of Spiritual Machines), הוצאת פינגווין, 1999
"פתרון 10 האחוזים לחיים בריאים" ("The 10% Solution For a Healthy Life")
"מסע פנטסטי: חיה מספיק על מנת לחיות לעד" ("Fantastic Voyage: LIve Long Enough to LIve Forever"), הוצאת רודייל, 2004
"הסינגולריות מתקרבת" ("The Singularity Is Near"), הוצאת ויקינג, 2006
TRANSCEND: Nine Steps to Living Well Forever, הוצאת רודייל, 2009
"How To Create A Mind - The Secret Of Human Thought Revealed", הוצאת ויקינג, 2012
כתיבתו > כמחבר שותף

Jay W. Richards, Ray Kurzweil, George Gilder, Are We Spiritual Machines? Ray Kurzweil vs. the Critics of Strong A.I, הוצאת דיסקברי, 2001
כתיבתו > תורגמו לעברית

"עידן המכונות החושבות", תרגום: בת שבע מנס, הוצאת כנרת, 2001.
"הסינגולריות מתקרבת: כאשר האנושות מתעלה על הביולוגיה", תרגום: עמנואל לוטם, הוצאת כנרת, 2012.
כתיבתו > מאמריו

מבחר מאמרים
ביקורות
לצד הישגיו הטכנולוגיים הכבירים של קורצווייל, חלקו רבים על עמדותיו לגבי טיב האנושות ועתידה, ובייחוד לגבי רעיון ה'סינגולריות'. כך למשל, תיאר רוברט גראסי (Geraci) את קורצווייל כמושא של פולחן דתי מצד מאמיניו, וכמבטיח ישועה באמצעים טכנולוגיים. תומר פרסיקו ביקר את המשיחיות הגלומה באמונה הכמו-דתית של קורצווייל בכוחה הגואל של הטכנולוגיה. נדב ש. ברמן השווה בין עמדותיו השלילית של קורצווייל ביחס לקיום האנושי בגוף וביחס למיניות הגופנית, לבין שלילת הגוף והמיניות המצויה אצל פאולוס בנצרות הקדומה. מרטין פורד (Ford) בספרו עליית הרובוטים (Rise of the Robots), ביקר את האופי המשיחי הכרוך בשיח הסינגולריות, והסתייג מהדטרמיניזם ההיסטורי הכרוך בו. לצד זאת, אין חולק לגבי ההשפעה הרבה שיש לרעיונותיו של קורצווייל על תפיסות בנות זמננו לגבי טכנולוגיה.
עיטורים ופרסים

קורצווייל קיבל עיטורים ופרסים רבים. בין השאר הוא קיבל לפחות עשרים דוקטורטים לשם כבוד מגופים אקדמאיים שונים, וכן, ב-2001, את הפרס הגדול ביותר בעולם להמצאה כלשהי, פרס MIT-Lemelson בסך 500,000$. בנוסף, בשנת 1999 הוא קיבל את המדליה הלאומית לטכנולוגיה, מהנשיא ביל קלינטון.
בשנת 2002 נכלל שמו של קורצווייל ב"היכל התהילה הלאומי של הממציאים בארצות הברית".
בשנת 2015 זכה קורצווייל בפרס גראמי לטכנולוגיה עבור הישגיו יוצאי הדופן בתחום טכנולוגיית המוזיקה.
הערות שוליים

1 2  אנדרס לואובריאל, עד כמה קרוב האדם לחיי נצח?, באתר guardianlv.com,‏ 14 ביולי 2014 (באנגלית)
↑  ד"ר רועי צזנה, ‏התחזית החדשה של קורצווייל: חיי-נצח עד 2032?, באתר "הידען", 17 באוקטובר 2022
↑  Robert M. Geraci, “The Cult of Kurzweil: Will Robots Save our Souls?", Religious Dispatches, April 6 2011
↑  תומר פרסיקו, "אני חושב משמע יש לי גוף", אלכסון, 8 ביולי 2014
↑  נדב ברמן ש., "בדרך לחיסול האדם", מקור ראשון, 10 לאוקטובר 2015, עמ' 17-16
↑  Martin Ford, Chapter 6: Super-Intelligence and the Singularity, Rise of the Robots: Technology and the Threat of a Jobless Future, Basic Books, 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302468805171  PLWABN: 9810653305905606  ACM DL: 81100034327  BIBSYS: 90549945  BNE: XX1435424  BnF: cb14442808p (data)  CANTIC: a10110057  CiNii: DA04750308  dblp: 67/6969  GND: 120761300  ICCU: USMV729033  ISNI: 0000 0001 1563 1858  LCCN: n88274457  LNB: 000028459  MusicBrainz: 71fdb1af-cc64-4cfe-8b25-91dc296f382b  NDL: 00845485  NKC: mzk2007394733  NLA: 35706250  NLK: KAC200612650  NSK: 000685359  NTA: 089615905  RERO: 02-A003481240  SNAC: w6xw55j9  SUDOC: 071387579  Trove: 1051044  VIAF: 27286496   WorldCat (עם VIAF): 27286496 
ריי קורצווייל, 2006
רון בריימן

| --- | --- |

 לידה:  1946 (בן 78 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מקום מגורים:  ישראל 
 מקום לימודים:  מכון ויצמן למדע 
 מוסדות:  אוניברסיטת אריאל בשומרון 
 מספר צאצאים:  3 
 
רון בריימן (נולד ב-1946) הוא מדען ואיש אקדמיה ישראלי, ד"ר לכימיה אורגנית, יו"ר לשעבר של חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי ופובליציסט.
ביוגרפיה

נולד ב-1946 בתל אביב. הוא נצר למייסדי תל אביב ודור שישי בארץ ישראל. שירת בצה"ל והגיע לדרגת רס"ן במילואים. פרסם מאות מאמרים בעיתונים ובאתרי אינטרנט חדשותיים רבים. המאמרים עוסקים בתחומים אקטואליים ובהערכת סיכונים, תחבורה ואיכות הסביבה.
בריימן הוא בעל תואר דוקטור בכימיה אורגנית ממכון ויצמן למדע ומשמש כמרצה לניהול בטיחות והערכת סיכונים בפקולטה להנדסה של אוניברסיטת אריאל (שם הוא גם חבר בחבר הנאמנים). בעבר לימד גם במכללה האקדמית נתניה, במכללת הדסה בירושלים ובמוסדות אקדמיים אחרים.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

חבר פעיל בחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי. בשנים 1995–2008 שימש כדובר החוג ובשנים 2001–2005 היה היושב ראש שלו, כולל בתקופת יישום תוכנית ההתנתקות.
ממקימי מפלגת התקווה ודובר המפלגה. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה נבחר למקום השני ברשימתה לכנסת ושובץ במקום השמיני ברשימת האיחוד הלאומי ולא נכנס לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה הוא נבחר במקום הרביעי ברשימת התקווה לכנסת.
בריימן הוא אב לשלושה.
הערות שוליים

↑  סיכום ועידת התקווה, 8 בנובמבר 2012, באתר מפלגת התקווה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012726453405171
רנסום אלי אולדס

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1864 ז'נבה, ארצות הברית 
 פטירה:  26 באוגוסט 1950 (בגיל 86) לאנסינג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  Mount Hope Cemetery 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 
"רנסום אלי אולדס" במרוץ "Daytona Beach and Road Course" (שנת 1896)
מכונית נסיונית מונעת על ידי מנוע בנזין שבנה "רנסום אלי אולדס" (1897)
"רנסום אלי אולדס"(1901)
רנסום אלי אולדס (באנגלית: Ransom Eli Olds, היה קרוי: Ransom E. Olds;‏ 3 ביולי 1864 – 26 באוגוסט 1950) היה נהג מכוניות מרוץ, מחלוצי תעשיית הרכב האמריקנית, מייסד ומנהל הכללי הראשון של יצרנית הרכב האמריקאית אולדסמוביל, תעשיין הרכב הראשון בעולם שהשתמש בקו ייצור נייח בענף הרכב.
ביוגרפיה

אולדס נולד ב"ז'נבה" באגם אוהיו (אנ') במחוז "Ashtabula County, Ohio" (אנ') במדינת אוהיו, לשרה ויפל ופליני פיסקה אולדס, הבן הצעיר ביותר. אביו היה נפח ועסק בבניית תבניות דפוס. בילדותו, המשפחה עברה לקליבלנד.
בשנת 1886 בנה את מכוניתו הראשונה בעלת מנוע בנזין.
בשנת 1887 בנה את מכונית הקיטור הראשונה שלו.
אולדס התיישב בלנסינג, מישיגן, שם התחתן עם מרתה אורסולה וודוורד ב־5 ביוני  1889. נולדו 4 ילדים: ברנדיס, מילדרדר, גלאדיס, וראלף.
אולדס ייסד את חברת "אולדס מוטור לרכב", בלנסינג מישיגן, ב-21 באוגוסט 1897. החברה נרכשה על ידי סוחר נחושת ועצים בשם סמואל ל. סמית ("Samuel L. Smith") בשנת 1899 ושינתה את שמה ל"אולדס מוטור וורקס" ("Olds Motor Works"). החברה החדשה הועברה מלנסינג לדטרויט. סמית מונה לנשיא בעוד אולדס מונה לסגן נשיא ומנהל כללי.
עד שנת 1901 אולדס בנה 11 אבות טיפוס של כלי רכב, כולל לפחות אחד מכל מצב כוח: קיטור, חשמל ובנזין. בשנת 1934 קיבל אולדס פטנט על מנוע דיזל. אולדס היה חלוץ הרכב האמריקאי היחיד שבנה ומכר מכוניות המונעות על ידי: קיטור, חשמל ובנזין.
בין השנים 1901–1907 ייצרה "אולדסמוביל" את דגם אולדסמוביל Curved Dash שהיה הרכב הראשון של החברה שיוצר בייצור המוני. יוצרו 19,000 יחידות.
אולדס היה התעשיין הראשון שהשתמש בקו הייצור נייח בענף הרכב. הנרי פורד בא אחריו. גישה חדשה זו להרכבת כלי רכב אפשרה לאולדס לעלות על התפוקה של המפעל, מ-425 מכוניות בשנת 1901 ל-2,500 יחידות בשנת 1902.
בשנת 1904 עזב אולדס את החברה. "אולדס מוטור וורקס" נרכשה על ידי ג'נרל מוטורס בשנת 1908. ג'נרל מוטורס הפסיקה לייצר את המותג אולדסמוביל בשנת 2004 לאחר ייצור רציף של 96 שנים. משנת 1897 ועד פירוק החברה בשנת 2004 ייצרה "אולדסמוביל" מעל 35,000,000 כלי רכב
ב-12 באפריל 1916 רכש אולדס שטח של 151.92 קמ"ר במפרץ טמפה, במחוז "Pinellas County, Florida" (אנ') ב-פלורידה. במקום זה הוקמה העיירה "Oldsmar, Florida" (אנ') הקרויה על שמו.
אולדס נפטר בשנת 1950.
ביוגרפיה > נהג מרוצים

בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 אולדס השתתף במרוצי מכוניות על חופי פלורידה בחופי אורמונד ובחופי דייטונה (אנ'), שהיו קרויים: "Daytona Beach and Road Course" (אנ').
ביוגרפיה > בנקאי ומשקיע

בשנת 1906 ייסד אולדס את בנק ההון הלאומי ("the Capital National Bank"), שנקרא מאוחר יותר בשם בנק לאומי לנסינג ("Lansing National Bank"), ומשנת 1940 "בנק לאומי מישיגן" (אנ').
אולדס היה המשקיע הגדול ביותר של "מגדל אולדס". כאשר המגדל הושלם בשנת 1931 זה היה הבניין הגבוה ביותר בלנסינג.
אולדס היה מעורב בבניית "מלון אולדס" בלנסינג. היום משמש המבנה כבנין המשרדים של מושל מישיגן.
ביוגרפיה > פוליטיקאי

אולדס היה רפובליקני ושימש כנציג מהמחוז השישי של מישיגן לאמנה הלאומית הרפובליקנית של 1908 (אנ'), שבחרה בויליאם הווארד טאפט לנשיא ה-27 של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  רנסון אולדס ומפעל המכוניות "אולדסמוביל Curved Dash"Location of Curved Dash factory
↑  Berger, Michael L. (2001) The Automobile in American History and Culture: A Reference Guide. Greenwood Publishing Group. ISBN 0-313-24558-4
↑  משפחת אולדס books.google.co.il
↑  May, George S. (1977). R. E. Olds: Auto Industry Pioneer. Grand Rapids: Eerdmans
↑  חלוצים / ראו רנסום א. אולדס news.google.com/newspapers
↑  Helen Jones Earley, James R. Walkinshaw: Setting the Pace – Oldsmobile's first 100 Years. PRD – Oldsmobil Division of General Motors Corporation, Lansing 1996, ISBN 0-7853-1958-1
↑  אולדסמובילgm.com/owner-assistance/oldsmobile
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440111305171  ISNI: 0000 0000 3211 1128  LCCN: n97065397  SNAC: w63v05cc  VIAF: 73141044   WorldCat (עם VIAF): 73141044
שורש 141

שורש 141 או הוּ בּוּ (בסינית: 虍部, פיניין: Hū bù) הוא השורש המאה ארבעים-ואחד של הכתב הסיני. פירושו "טיגריס" והוא אחד מתוך 29 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משישה קווים.
במילון קאנגשי ישנם 114 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
התפתחות

השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קווים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 虍
+2: 虎虏SC (= 虜)
+3: 彪虐
+4: 虑SC (=慮->心)虓虔
+5: 處虖(=呼->口/乎->丿)虗(=虛)虘虙虚SC / JP (=虛)
+6: 虛虜虝(= 虎)
+7: 虞號
+8: 虠虡
+9: 虢虣
+10: 虤虥虦
+11: 虧虨
+12: 虩
+20: 虪
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy: from pictograph to ideogram: the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.
Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}:  (עזרה)
רייז אגיינסט

| --- | --- |

סולן הלהקה, טים מקלארת', בזמן הופעה בשנת 2006
 מקום הקמה:  שיקגו 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 סוגה:  פאנק מלודי פאנק רוק הארדקור פאנק
 חברת תקליטים:  Geffen Records  Fat Wreck Chords
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 טים מקלראת'  זאק בלייר  ג'ו פרינסיפ  ברנדון בארנס
 חברים לשעבר
 כריס צ'אס  דן ולקלינסקי  טוד מוני  טוני טינטארי  קווין ווייט
 
רייז אגיינסט (באנגלית: Rise Against) היא להקת פאנק רוק אמריקאית מהעיר שיקגו שבמדינת אילינוי. הרכב הלהקה הנוכחי מורכב מהסולן והגיטריסט טים מקלראת', הגיטריסט הראשי זאק בלייר, הבסיסט ג'ו פרינסיפ והמתופף ברנדון בארנס.
הלהקה ידועה בתמיכתה בפרוגרסיביזם ותומכת בארגונים כמו אמנסטי אינטרנשיונל. הלהקה מקדמת באופן פעיל זכויות בעלי חיים ורוב חברי הלהקה הם צמחונים, תומכים ב-PETA ומעידים על עצמם כסטרייט אדג'.
היסטוריה

בשנת 1999 הקימו הבסיסט ג'ו פרינסיפ, הגיטריסט דן ולקלינסקי, המתופף טוני טינטארי, הגיטריסט קווין ווייט והסולן טים מקלארת' להקה בשם Transistor Revolt. בשנת 2000 הם הוציאו מיני-אלבום בהפקה עצמית בשם זה. מיני-אלבום זה זכה לתשומת לב מקהילת הפאנק המקומית, וגם מ-Fat Mike, הסולן של להקת NOFX, ומייסד-שותף של חברת התקליטים Fat Wreck Chords. ללהקה הוצע לחתום על חוזה בחברת התקליטים, בתנאי שישנו את שם הלהקה. טינטארי הציע את השם Rise Against, עליו הסכימו חברי הלהקה.
לאחר החתימה בחברת התקליטים, עזבו טינטארי ו-ווייט את הלהקה. הלהקה חיפשה מתופף חדש, וצירפה את ברנדון בארנס, כשזה הוצע ל-Rise Against לאחר שנבחר שני באודישן ללהקה Good Riddance.
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, The Unraveling, ב-24 באפריל 2001. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית ואירופה כדי לקדם את האלבום. בזמן סיבוב ההופעות, עזב ולקלינסקי את הלהקה, שלאחריו חזר קווין ווייט כמחליפו. ווייט עזב שוב לאחר פחות משנה והוחלף בטוד מוני.
ב-8 באפריל 2003 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, Revolutions per Minute. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות נרחב עם עוד להקות החתומות ב-Fat Wreck Chords כמו Anti-Flag, None More Black ו-No Use for a Name, והשתתפה ב-Warped Tour 2003.
היסטוריה > עליה בפופולריות

סיבוב ההופעות עזר לגבש בסיס מעריצים, ומשך את תשומת ליבן של חברות תקליטים גדולות ובינן DreamWorks Records. הלהקה חתמה על חוזה עם DreamWorks בספטמבר 2003 והחלה בהקלטת האלבום השלישי, שנקרא Siren Song of the Counter Culture.
בזמן כתיבת השירים, שוב השתנה הרכב הלהקה כאשר מוני עזב, והוחלף בכריס צ'אס. בעוד הלהקה הקליטה את האלבום, היא מצאה את עצמה עוברת מ-DreamWorks Records לגפן רקורדס. בנובמבר 2003 נרכשה DreamWorks Records על ידי Universal Music Group ולבסוף מוזגה לתוך גפן.
Siren Song of the Counter Culture שוחרר ב-10 אוגוסט 2004. אלבום זה היה הראשון של הלהקה שהגיע לבילבורד 200, כששיאו היה במקום 136, וסווג כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. האלבום כלל שלושה סינגלים: "Give It All", "Swing Life Away" ו-"Life Less Frightening", כשהשניים הראשונים קיבלו קרדיט כפריצת הדרך של הלהקה להשיג את משיכת המיינסטרים.
אלבומם הרביעי, The Suffer and the Witness יצא ב-4 ביולי 2006. האלבום הגיע למקום 10 בבילבורד 200 וסווג כזהב בשלוש מדינות ופלטינה בקנדה. ה-DVD הגיע לזהב בקנדה בשבוע הראשון של מכירתו. בסיבוב ההופעות של Siren Song of the Counter Culture הם הופיעו עם להקות יותר ויותר גדולות כמו: מיי כמיקל רומנס, דה יוזד ו-Killswitch Engage. הלהקה הופיעה כ-headliner ב-Warped Tour 2006, במהלכו צולמו קטעים מההופעה החיה ורואיינו מעריצים. צילומים אלה היו בשימוש בסרט DVD דוקומנטרי בשם Generation Lost של הלהקה. ב-2007, לפני תחילת סיבוב ההופעות עם מיי כמיקל רומנס הלהקה הודיעה באתר שלה על עזיבתו של כריס צ'אס. צ'אס הוחלף בזאק בלייר.
היסטוריה > הצלחה בינלאומית

האלבום החמישי של הלהקה, Appeal To Reason, יצא ב-7 באוקטובר 2008. אלבום זה כלל את הסינגלים "Re-Education (Through Labor)", "Audience of One", ו-"Savior". כל שלושת השירים הגיעו גבוה במצעדי מוזיקת רוק מודרנית, כש-"Savior" במיוחד הופיע במצעדים במשך מעט יותר מ-60 שבועות ברציפות. אלבום זה סימן תחילתו של מעבר מוזיקלי של הלהקה לסאונד יותר מיינסטרימי ומתאים לרדיו, וזכה לביקורות מעורבות. חלק מהמבקרים שיבחו את האלבום על הסאונד המתאים יותר לרדיו, בעוד אחרים ביקרו את הלהקה על כך שזנחה את שורשי הפאנק.
האלבום השישי של הלהקה, Endgame, יצא ב-15 במרץ 2011. המילים באלבום מתמקדות באירועים עולמיים אמיתיים, כמו הוריקן קתרינה ודליפת הנפט של אסדת דיפווטר הורייזן. אלבום זה ידוע בהיותו האלבום הראשון שמגבש את עמדת הלהקה כלפי הומופוביה עם השיר השלישי באלבום, "Make It Stop (September Children)", שעוסק בהתאבדות של מספר נערים הומוסקסואלים בספטמבר 2010 בשל בריונות ולעג.
היסטוריה > השנים האחרונות (2014-הווה)

סיבוב ההופעות הנרחב מדי גבה מחיר מחברי הלהקה, וב-2013 הם החליטו לקחת הפסקה זמנית של שנה, אך בינואר 2014 חזרו להקליט חומרים עבור אלבומם השביעי, The Black Market. האלבום שוחרר ב-15 ביולי 2014. בארצות הברית האלבום נכנס במקום השלישי לבילבורד 200, שם הופיע במשך כ-11 שבועות, ומכר 53,000 עותקים בשבוע הראשון. האלבום היה הצלחה בינלאומית, בעיקר בקנדה, שם הוא היה האלבום השלישי ברציפות שהגיע למקום הראשון.
ב-20 באפריל 2017 הכריזה הלהקה על אלבומה החדש Wolves, ששוחרר ב-9 ביוני 2017.
האלבום התשיעי של הלהקה, Nowhere Generation, שוחרר ב-4 ביוני 2021.
דיסקוגרפיה > אלבומים

The Unraveling ‏ (2001)
Revolutions per Minute ‏ (2003)
Siren Song of the Counter Culture ‏ (2004)
The Sufferer & the Witness ‏ (2006)
Appeal to Reason ‏ (2008)
Endgame ‏ (2011)
The Black Market ‏ (2014)
Wolves ‏ (2017)
Nowhere Generation ‏ (2021)
שורש 14

שורש 14, או מִי בּוּ (בסינית: 冖部, פיניין: Mì bù) הוא השורש הארבעה-עשר של הכתב הסיני. פירושו "כיסוי" או "לכסות" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
במילון קאנגשי יש 30 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
התפתחות

השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קווים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 冖
+2: 冗冘
+3: 写SC /写JP (=寫->宀)冚
+4: 农SC (=農->辰)
+5: 军SC (=軍->車)冝(=宜->宀)
+6: 冞
+7: 冟(=適->辵)冠
+8: 冡冢冣冤冥冦(=寇->宀)冧
+9: 冨(=富->宀)
+12: 冩(=寫->宀)
+14: 冪
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo. Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.0-89659-774-1
ליי לי: "התחקות אחר שורשי הדמויות הסיניות: 500 מקרים". בייג'ינג 1993,ISBN 978-7-5619-0204-2
KangXi: עמוד 130, תו 12
Dai Kanwa Jiten: דמות 1565
דיי ג'אבון: עמוד 292, תו 12
האניו דה זידיאן: כרך 1, עמוד 302, תו 14
רון ברואר

| --- | --- |
 לידה:  16 בספטמבר 1955 (בן 69) פורט סמית', ארקנסו, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטרים
 מספר:  10, 17, 22
 מכללה:  אוניברסיטת ארקנסו
 דראפט:  בחירה שביעית, 1978 פורטלנד טרייל בלייזרס
 קבוצות כשחקן
 1978–1980 1980–1981 1981–1982 1982–1984 1984 1985 1985 1986:  פורטלנד טרייל בלייזרס סן אנטוניו ספרס קליבלנד קאבלירס גולדן סטייט ווריורס סן אנטוניו ספרס ניו ג'רזי נטס שיקגו בולס קליבלנד קאבלירס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA‏ (1979)
רונלד צ'ארלס "רון" ברואר (באנגלית: Ronald Charles "Ron" Brewer; נולד ב-16 בספטמבר 1955) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1978–1986. ממוצעיו הכוללים לאורך 8 עונותיו בליגה הם 11.9 נקודות, 1.9 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.
אביו של כדורסלן העבר רוני ברואר.
קריירת מכללות

ברואר נולד וגדל בעיר פורט סמית' שבארקנסו, ובין השנים 1975–1978 למד באוניברסיטת ארקנסו. לאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם שני חברי היכל התהילה של הכדורסל לעתיד – המאמן אדי סוטון והשחקן סידני מונקריף. בעונת 1977/1978 הובילו ברואר ומונקריף את הקבוצה להעפלה הראשונה מזה 33 שנים לשלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות; במשחק חצי הגמר הפסידה ארקנסו מול אוניברסיטת קנטקי, ובמשחק על המקום השלישי גברה על אוניברסיטת נוטרדאם, בה שיחקו קלי טריפיוקה, ביל ליימביר, אורלנדו וולרידג' וביל הנזליק. לאורך אותה עונה קלע ברואר 18.0 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1978 נבחר ברואר על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בבחירה השביעית, מיד אחרי לארי בירד שנלקח שישי. בסיום עונתו הראשונה בפורטלנד נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, לאחר שקלע 13.3 נקודות בממוצע למשחק. בעונה העוקבת הציג שיפור קל, וסיים כקלעי השלישי של קבוצתו, עם ממוצע של 15.7 נקודות למשחק.
בדצמבר 1980, לאחר כשתי עונות וחצי בפורטלנד, הועבר בטרייד לסן אנטוניו ספרס. ב-7 בנובמבר 1981 קלע שיא קריירה של 40 נקודות בניצחון הספרס מול ניו יורק ניקס, ושלושה ימים לאחר מכן שבר את שיאו כשקלע 44 נקודות בניצחון מול לוס אנג'לס לייקרס.
בדצמבר 1981 הועבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, במדיה קלע 19.4 נקודות בממוצע למשחק עד לסיום העונה. על אף הצטיינותו, סיימו הקאבלירס את עונת 1981/1982 עם המאזן הגרוע ביותר בליגה; 15–67.
בדצמבר 1982 נשלח בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה לוורלד בי. פרי, ובינואר 1984 הועבר בחזרה לסן אנטוניו, תמורת בחירת דראפט עתידית. בשנתיים הבאות שיחק לתקופות קצרות גם עבור ניו ג'רזי נטס (1985), שיקגו בולס (1985) וקליבלנד קאבלירס (1986) בטרם פרש ממשחק בקיץ 1986, בגיל 30. בכך, שיחק עבור שתי קבוצות שונות בכל אחת מ-6 עונותיו האחרונות בליגה. ב-4 מהעונות העפיל עם קבוצתו לפלייאוף ה-NBA, אולם בכל המקרים הודח כבר בסיבוב הראשון.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המשחק של ברואר בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של ברואר בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1978, באתר basketball-reference.com
1 2  ברואר נשלח בחזרה לספרס, באתר upi.com,‏ 21 בינואר 1984
↑  סטטיסטיקות המשחק בין הספרס לניקס, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין הספרס ללייקרס, באתר basketball-reference.com
↑  ברואר נשלח בטרייד לקאבלירס, באתר הניו יורק טיימס, 24 בדצמבר 1981
↑  ברואר נשלח בטרייד לווריורס, באתר upi.com,‏ 16 בדצמבר 1982
שורש 16

שורש 16, או ג'י בּוּ (בסינית: 几 部, פיניין: Jǐ bù) הוא השורש השישה-עשר של הכתב הסיני. פירושו "שולחן" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
התו 𠘨 מזוהה אף הוא בכמה אינדקסים עם השורש 几. בנוסף, התו 几 משמש במקביל בסינית מפושטת לשאלת כמות מספרית ("כמה?"), עבור כמויות קטנות יחסית, וכן משמש לציון כמות קטנה, או מעט\כמעט ללא שאלה, ובמשמעויות אלו הוא פישוט של התו המסורתי  幾 jǐ, שאין לו קשר היסטורי עם המשמעות המרכזית של השורש - "שולחן", אלא הוא איחוד פרי המדיניות של פישוט הסינית בלבד.