stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צביון לבן-גחון
איומים ושימור

צביון לבן-גחון מסווג על ידי IUCN במצב השימור "ללא חשש" (LC), מכיוון שהתפוצה של המין עדיין רחבה וסבירה עם מספרים גדולים למדי. עם זאת ואף על פי שהמין מצוי באזורים מוגנים, ההישרדות הארוכת טווח שלו צפויה להיות תלויה יותר ויותר באופן הניהול של האזורים המוגנים ורמת הגנה מספקת מציד והרס בית הגידול. ככל הנראה עם המגמות הנוכחיות ימשכו, צביון זה יהפוך למוגבל לאזורים שבהם הלחץ מפעילות אנושית נמוך. בהתחשב ברגישות של צביון לבן-גחון לציד לבשר ההולך וגובר, הוא עשוי כנראה להגיע לקרטריונים של קטגורית השימור "קרוב לסיכון" (NT).
בהתחשב בצפיפות האוכלוסייה הנמוכה של המין, האיום העיקרי כיום לצביון לבן-גחון הוא ציד שמתבצע בנשק חם, מלכודות או רשתות הפרוסות באזורים רבים, והוא בין הפרסתנים הקטנים הראשונים שנעלמים מאזורים עם לחץ אנושי מוגבר.
אזורים מוגנים עיקריים שבהם מצוי צביון זה הם: הפארק הלאומי לופה (גבון), הפארק הלאומי מונטה אלן (גינאה המשוונית), הפארק הלאומי נאדוקי, הפארק הלאומי אודזאלה (קונגו), הפארק הלאומי קהוזי-בייגה, הפארק הלאומי מאיקו, ושמורת אוקאפי (קונגו הדמוקרטית). בעוד שבחלק מהפארקים ישנם רמות גבוהות של הגנה מצד הנהלת הפארק (למשל נאדוקי, לופה ואודזלה), באזורים אחרים ישנה הגנה מינימלית - אם בכלל - נגד התיישבות או ציד לבשר.
אומדן האוכלוסייה העולמי לצביונים לבני-גחון הוא 287,000 פרטים, נכון לשנת 1999.
הערות שוליים

↑  צביון לבן-גחון באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5 6 7 8  צביון לבן-גחון באתר השימור של IUCN
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  צביון לבן-גחון באתר הציד scirecordbook.
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
פתן מוות מדברי

| פתן מוות מדברי |
| --- | --- |
 פתן מוות מדברי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: פתן המוות
מין:: פתן מוות מדברי
שם מדעי
 Acanthophis pyrrhus
תחום תפוצה


פתן מוות מדברי (שם מדעי: Acanthophis pyrrhus) הוא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים החי באוסטרליה באזורי המדבר של מרכז היבשת.
מאפיינים

פתן זה, בדומה לשאר בני הסוג פתן המוות, הוא אחד הנחשים הקטלניים ביותר בעולם, והוא מגיע לאורך ממוצע של 62 סנטימטרים, אך לעיתים גם לאורך 70 סנטימטרים. צורתו שטוחה ועבה, מתאימה להסוואה מתחת החול או החצץ. הוא בעל עיניים מוגבהות מעט מעל הראש בדומה לאפעה ובעל ניבים קצרים, אך מלאי ארס רב עוצמה היכול להרוג במהירות, אם כי זה אינו דבר נפוץ.
הפתן בעל זנב הניתן להנעה גלית באופן המזכיר תולעת, מה שעוזר לו למשוך אליו את טרפו. כשהנחש מתמקם בעמדת מארב הראש שלו קרוב לזנבו, כך שהוא יוכל להכיש במהירות מי שמתקרב לפיתיון של זנבו.
מרבית הטרף של הפתן מורכב מלטאות כמו חומטיים וחרדוניים הנפוצים במדבר ולעיתים רחוקות יותר גם מיונקים קטנים. הוא איטי יחסית וימתין בעמדתו במשך ימים אחדים עד שימצא טרף מתאים. הנחש פעיל בעיקר עם רדת החשיכה, אז החום הכבד יורד. לעיתים הוא מתחמם על שיחים או עשבים בבוקר וכן נראה על כמה כבישים, דבר שיכול לגרום לדריסתו.
הנחש חי מחופי אוסטרליה המערבית עד הטריטוריה הצפונית ומדרים עד קלגורלי. הוא פתן המוות היחיד באזור חיותו המדברי, כשהוא יכול להימצא גם בבתות, ערבות יבשות ושפלות של עשבי טריאודיה. הנחש נפגע בגלל הרס של בתי גידולו הטבעיים.
נחש זה משריץ צאצאים חיים, עד 13 צעירים בכל השרצה.
הערות שוליים

↑  פתן מוות מדברי באתר הרשימה האדומה של IUCN
קדימה (אגודת סטודנטים)

קדימה (בגרמנית: A.V. Kadima Wien) הייתה אגודת סטודנטים יהודים שנוסדה בווינה ב-25 באוקטובר 1882 על ידי נתן בירנבוים, ראובן בירר, פרץ סמולנסקין ומשה שנירר.
"קדימה" הייתה ארגון הסטודנטים היהודי הלאומי הראשון באירופה.
פרץ סמולנסקין הוא זה שנתן לתנועה את שמה במובנה הכפול הלאה ומזרחה.
האגודה פעלה עד 1938.
היסטוריה

האגודה הוקמה על רקע איסור אגודות סטודנטים לקבלת חברים יהודים ואחרי פרעות הסופות בנגב. מטרות האגודה היו לשמש בית לפעילות לאומית ולמלחמה באנטישמיות ובהתבוללות. ראשי הקהילה היהודית לא ראו בעין יפה את פעילות האגודה, שכן היא כיוונה להתבדלות היהודים – במהופך למגמת ראשי הקהילה. במיוחד התנגשו דרכיהן לאחר פרסום כרוז שבו דיברה האגודה על ההכרה העצמית של היהודים ועל ההשתייכות המשותפת שלהם. כל זאת על רקע מעשים, למשל, של בני רב הקהילה שנכנסו לטבילה נוצרית.
בתחילת דרכה, בדומה לאגודות אחרות, עסקו חבריה בסיף, וכך התחבר אליה הרצל. ב-1889 הצטרף לאגודה איזידור שליט, שבהמשך היה לנשיאהּ. שליט התוודע בפעילותו להרצל, ועורר אותו לפעילות הציונית. עם השנים הפך שליט למזכירו האישי. גם שאר חברי קדימה שימשו כתשתית האנושית לקונגרס הציוני הראשון.
נושא ההגנה העצמית היה רעיון מרכזי באגודה, כסמל לאומץ לב אישי ולאומי. יוצאי האגודה הקימו מאוחר יותר אגודות ספורט כהכח ומכבי.
האגודה הייתה הארגון היהודי-לאומי הראשון מחוץ למזרח אירופה. דבר האגודה הופץ ברחבי אירופה, ובהמשך הוקמו אגודות נוספות בשם זה (לונדון 1887, ברלין 1890 ועוד).
עם חברי האגודה נמנו גם זיגמונד פרויד ובאגודה הברלינאית היו חברים חיים ויצמן ושמריהו לוין, ואחד ממדריכיה היה האומן מאיר בן אורי, תלמידו של הרמן שטרוק.
על שם התנועה רחוב בחיפה.
לקריאה נוספת

Robert S. Wistrich, The Jews of Vienna in the Age of Franz Joseph, Oxford University Press, 1989, chapter 11. Kadimah and Jewish Student Nationalism, pp. 347-380
הערות שוליים

↑  Robert S. Wistrich, The Jews of Vienna in the Age of Franz Joseph, Oxford University Press, 1989, p. 246.
1 2  אמציה פלד, רחוב קדימה, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
↑  א. שליט, "קדימה", דבר, 31 ביולי 1942
↑   מתוך אתרו של איתמר לוי
↑  דוד תדהר (עורך), "ד"ר יצחק (איזידור) שליט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1444
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1706044-8  NKC: zmp20201079082  VIAF: 243733222   WorldCat (עם VIAF): 243733222
פתן שחור אדום-בטן

| פתן שחור אדום-בטן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: פתן אפעי
מין:: פתן שחור אדום-בטן
שם מדעי
 Pseudechis porphyriacus ‏שו, 1794
תחום תפוצה


פתן שחור אדום-בטן (שם מדעי: Pseudechis porphyriacus) היא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים. הוא מצוי רק בדרום אוסטרליה. המין התגלה על ידי ג'ורג' שו ב-1974 ושויך לסוג פתן אפעי בדומה לנחש מולגה, המזכיר במראהו את האפעה ממשפחת הצפעיים.
מאפיינים

נחש זה מגיע לאורך ממוצע של 1.25 מטרים אך יכול להגיע גם לאורך 2.55 מטרים. המשקל המקסימלי שנמדד למין זה הוא 10 ק"ג. הקשקשים שחורים והגחון והבטן צבועים בצהוב-ורוד ובקצוות אדומים עם רצועות מובלטות. הנחש יכול בדומה לקוברה לנפח את הצוואר אך לרוחב קצר בהרבה.
תפוצת הנחש היא ביערות, סוואנות, ובערים בדרום אוסטרליה. הוא שוכן גם בקרבת מקווי מים כמו הבילבונג ומתחת בולי עצים גדולים. נחש זה מסוגל לשחות ביעילות. הוא מתרחק מאזורים מדבריים.
הנחש ניזון בעיקר מצפרדעים אך מגוון ביונקים קטנים וזוחלים קטנים ממנו לרבות נחשים אחרים ולפעמים אף דגים בביצות. הוא גם יאכל ביצים חסרות הגנה. כמה מהנחשים מחכים ליצורים קטנים שיידרסו מתחת לכבישים ואז אוכלים אותם. הנחש נפגע מהפצת קרפדת הקנים הפולשת שבעלת רעל בעורה. פתנים רבים נהרגו לאחר שבלעו קרפדות.
הארס של הנחש בעל נוירוטוקסין הפוגע בקרישת הדם ופעילות הלב ויכול להרוג מהר. עם זאת הנחש לא מזריק כמות גבוהה של ארס בכל מנה, רק 37 מ"ל ארס בכל מנה כשהשיא הוא 94 מ"ל. בין 2005 ל-2015 נחש זה היה אחראי ל-16% מהכשות הנחשים באוסטרליה אך ללא מקרי מוות. הוא הרבה פחות קטלני ממיני הטאיפן והפתן החום ביבשת.
הערות שוליים

↑  פתן שחור אדום-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
פתן שחור אדום-בטן שנמצא במלבורן.
פתן שחור כחול-בטן

| פתן שחור כחול-בטן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: פתן אפעי
מין:: פתן שחור כחול-בטן
שם מדעי
 Pseudechis guttatus

פתן שחור כחול-בטן (שם מדעי: Pseudechis guttatus) היא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים החי במזרח אוסטרליה. נחש זה הוא השני בארסיותו בסוג פתן אפעי, לאחר המין הקרוב פתן שחור אדום-בטן.
תיאור

הפתן מגיע לאורך ממוצע של 1.2 מטר או 1.5 מטר והוא בעל קשקשים כהים עד שחורים עד לאפור ועד לצבע שמנת. בניגוד לשמו הבטן שלו אינה כחולה אלא כהה אך הצידיים התחתונים לעיתים כחולים. לנחש ראש מעט שטוח עם עיניים גדולות שחורות. צווארו יכול להתנפח בדומה לנחשי ממבה ובמידה פחותה לקוברה, דבר שהוא עושה להגנה. הנחש מטיל 7 עד 12 ביצים בעונת הרבייה.
נחש זה מצוי בטבע רק באזורים הפנימיים של דרום-מזרח קווינסלנד ובצפון-מזרח ניו סאות' ויילס. גודל תפוצתו קטן יחסית אך סיכונו הוא ללא חשש. הוא חי באזורי סוואנות, בתות וערבות סמוך לאזורים לחים.
הנחש הוא צייד של צפרדעים, זוחלים קטנים ויונקים קטנים החיים בסבכים. הוא יחידאי ולרוב נחבא אל הכלים. הוא יוצא מבין סלעים או חללי עצים בלילות.
נחש זה ארסי מאוד, והכשותיו נפוצות יחסית אך לא בהכרח קטלניות. לרוב הנחש יעדיף להימנע מקרבה לאדם וינסה להתחמק אלא אם כן נדחק או מופתע. הארס מורכבת מנוירוטוקסין ודומה לארס של פתן שחור אדום-בטן. ההכשה גורמת לאדם לכאבים, סחרחורת, מיגרנות, בחילות, הקאות, שלשולים, הזעת יתר ולימפדנופתיה ולעיתים גם למוות, לרוב מאי-ספיקת כליות. ההכשות אינם נדירות אך נסיוב נגד ארס של הנחש או של נחש טיגריסי יכול להציל חיים אם ניתן בזמן. מספר ההרוגים ממין זה נמוך יחסית.
הערות שוליים

↑  פתן שחור כחול-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
צביון חום

| צביון חום |
| --- | --- |
 צביון חום
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צביונים
סוג:: צביון
מין:: צביון חום
שם מדעי
 Cephalophus dorsalis ‏גריי, 1846

צביון חום (שם מדעי: Cephalophus dorsalis) הוא מין בסוג צביון. הצביון החום שייך לתת משפחת הצביונים.
מאפיינים

הצביון החום, המכונה גם צביון מצוי (common diker), הוא אנטילופה קטנה עם קרניים קצרות. הצביון חי באזור הדרומי לסהרה וליערות הגשם של מרכז אפריקה. הצביון החום חי בדרך כלל באזורים בהם ישנה צמחייה כגון שיחים, צמחייה שיכולה להסתיר אותו. הצביונים חיים באזורים עם גבעות, בסוואנה ובפאתי יישובי אדם. צבעיו של המין הספציפי משתנים בהתאם לאזור בו הוא חי. ישנם בערך 19 תת-מינים שסקאלת הצבעים יכולה להתפרש מצבע ערמוני באזור אנגולה לאפרפר בסוואנה הצפונית ועד לצבעי חום בהיר באזורים היותר צחיחים בהם הצביון חי. גובהו של הצביון הוא כ-50 ס"מ ומשקלו נע בדרך כלל בין 12-25 ק"ג, וחשוב לציין כי הנקבות בדרך כלל גדולות יותר מהזכרים. הקרניים של הזכרים יכולות להגיע לאורך של כ-11 ס"מ.
עונת הרבייה נמשכת זמן ממושך, והיא מתפרשת על פני רוב שנה. תקופת ההיריון מוערכת ב-7.5 חודשים ובסופה נולד צאצא יחיד שצבעו חום-אדמדם.תוחלת חיים של המין היא 17-18 שנים בטבע. 
לצביון החום יש תפריט מגוון שכולל עלים, פרחים, פירות ופקעות. בנוסף הצביון ניזון מחרקים, ציפורים קטנות, צפרדעים ואפילו פגרים. את רוב המים שגופו של הצביון צורך הצביון מקבל ממזונו ולכן הצביון יכול לשרוד זמן רב בלי לשתות מים.
תפוצה

המין נפוץ במרכז ומערב אפריקה במדינות הבאות:אנגולה, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, גינאה, גבון, גאנה, גינאה ביסאו, ליבריה, ניגריה, סיירה לאון, טוגו, סודאן ואוגנדה. בית הגידול של צביון זה הוא יערות גשם.
טקסונומיה

המין תואר לראשונה נעל ידי החוקר ג'ון אדוארד גריי בשנת 1846.
שימור

מצב המין הוא קרוב לסיכון עקב בירוא יערות וציד. הצביון החום מופיע בנספח השני של אמנת וושינגטון. המין מצוי במספר אזורים מוגנים ביניהם:הפארק הלאומי טאי (חוף השנהב), הפארק הלאומי סאפו (ליבריה), הפארק הלאומי קאקום (גאנה), הפארק הלאומי קמפו, שמורת החי דג'ה והפארק הלאומי לובקה (קמרון), שמורת הטבע דזנגה-סנגאה (הרפובליקה המרכז-אפריקאית), הפארק הלאומי מונטה אלן (גינאה המשוונית), הפארק הלאומי לופה והפארק הלאומי מינקבה (גבון), הפארק הלאומי אודזלה והפארק הלאומי נואבאלה-נדוקי (הרפובליקה של קונגו), יער הגשם של איטורי, הפארק הלאומי קהוזי-בייגה, הפארק הלומי מאיקו והפארק הלאומי סלונגה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
הערות שוליים

↑  צביון חום באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
קדיאטו הולם קייטה

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 2001 (בת 23) סטוקהולם, שוודיה 
 שם לידה:  קדיאטו קלאודין הולם קייטה
 מוקד פעילות:  שוודיה שוודיה
 תקופת הפעילות:  מ-2018 
 סוגה:  רית'ם אנד בלוז 
 פרופיל ב-IMDb
 
קדיאטו קלאודין הולם קייטה (בשוודית: Kadiatou Claudine Holm Keita; נולדה ב-6 בספטמבר 2001) היא זמרת שוודית. קדיאטו נולדה בסטוקהולם, בירת שוודיה.
קריירה

ב-7 בדצמבר 2018, קדיאטו התמודדה מול הזמר סבסטיאן וולדן בגמר האיידול השוודי והגיעה למקום השני. בשנת 2021, קדיאטו השתתפה בקדם השוודי לאירוויזיון 2021, עם השיר "One Touch", אשר נכתב על ידי לינאה וג'וי דב. ב-7 בפברואר קדיאטו השתתפה בחצי הגמר הראשון של התחרות. היא סיימה במקום השישי ולא העפילה לגמר.
דיסקוגרפיה

| שם | שנה | מיקומי שיא> שוודיה |
| --- | --- | --- |
| "Say Something" | 2018 | 39 |
| "Lonely Sometimes" | 2019 | — |
| "Legacy" | 2020 | — |
| "Best I’ve Had" | 2020 | — |
| "White Christmas" | 2020 | — |
| "Christmas Night With You" | 2020 | — |
| "One Touch" | 2021 | — |
הערות שוליים

↑  Allt du vill veta om Kadiatou från Melodifestivalen 2021
↑  Kadiatou Holm vidare till Idolfinal i Globen
↑  Här är alla artister i Melodifestivalen 2021
↑  🇸🇪 Melodifestivalen 2021: the first semi-final results are revealed
↑  Veckolista Singlar, vecka 3, 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0005 0238 624X  MusicBrainz: 0c5a3734-633a-4d9a-a3b5-6fdaea7001c2
צביון וינס

| צביון וינס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צביונים
סוג:: צביון
מין:: צביון וינס
שם מדעי
 Cephalophus weynsi ‏תומאס, 1901
תחום תפוצה


צביון וינס (שם מדעי: Cephalophus weynsi), הוא מין של אנטילופה קטנה בסוג צביון שבתת-משפחת הצביונים החי במרכז אפריקה ולו כ-6 תת-מינים. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1901 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס. עד שנות ה-2000 נחשב לסירוגין כתת-מין של צביון נטאל, צביון פיטרס וצביון הארווי. בשל שיוכו לקבוצת הצביונים האדומים ניתן להתבלבל בנקל בינו לבין מינים אחרים החופפים לו בתפוצה כדוגמת צביון לבן-גחון וצביון שחור-חזית. שמו המדעי נגזר מיוונית כדלהלן: kephale = ראש, "lophus" = פסגה; - מתייחס לציץ השיער המזדקר מהמצח. "weynsi" הוא על שם מגלהו. צביון וינס הוא הצביון הנפוץ ביותר ביער האיטורי של קונגו לאחר צביון כחול, עם צפיפות אוכלוסייה של 15 פרטים לכל קמ"ר.
תיאור

צביון וינס מתאפיין בזוג קרני-חרוט עבות וארוכות יחסית ובעלות מבנה אופייני לצביונים: הקרניים צומחות באלכסון ישר לכיוון מעלה, והן נוטות מעט לצדדים כ-"V". לעיתים קצוות הקרן מתעגלות כלפי קדימה בצורה בלתי מורגשת. מיקום הקרניים הוא בפסגת המצח - במרכזה של ציצת השיער, והן סמוכות ממש לאוזניים ורחוקות מן העיניים. המרווח בין הקרניים קטן יותר בבסיס מאשר בקצוות בשל צורת ה-"V", אך במקרים שבהן הקרן ישרה לגמרי המרווח ביניהן יהיה זהה. הקרניים שלו עבות יותר ממינים כדוגמת צביון נטאל, צביון אדרס וצביון שחור חזית, אך דקה יחסית לקרני צביון לבן גחון, צביון חום או צביון צהוב-גב. בדומה להם, גם אצלו הקרן תהיה עבה בצורה ניכרת בבסיס, ותהפוך לצרה בהדרגה עד שתסתיים בשפיץ חד. לאורך הקרניים של מין זה יש חריצים וטבעות קטנות (עד כ-5), והקצוות חלקות בדרך כלל. צבע קרניו נע בין חלודה כהה או בהיר לאפרפר ושחרחר. קרני הנקבות קטנות מעט משל הזכרים.
הפרווה של צביון וינס דקה, קצרה וחלקה, ומורכבת משערות זיפיות צפופות. צבע הפרווה הכללי הוא כתמתם אפרסק, בז', צהבהב קרמי, חולי ולעיתים אדמדם, כשהמותניים בהירות מהצלעות. הצוואר, הכתפיים והגפיים נוטים לרוב לגוון חום קפה חיוור עד חום צהבהב, חאקי או חום אפרפר. ארבע הרגליים בצבע זהה לכתף ולצוואר כשצידן הפנימי בהיר יותר. אצל תת-המין לסטרד צבע הפרווה הכללי הוא שילוב של חום קפה ומהגוני, ולעיתים המותניים והצוואר יהיו בהירים ואפרפרים יותר. באופן כללי ניתן להבדיל בקלות בין צביון זה לצביון לבן גחון או צביון אוגילבי משום שאין לו פס שחור על גבו, אם כי תת-המין לסטרד יוצא דופן גם בכך שהוא תת-המין היחיד שמתאפיין בפס כזה. המפשעה (ולעיתים גם הגחון והחזה), בצבע לבנבן עם שילוב של אפרפר וצהבהב חיוור. הזנב בצבע חום קפה, לבנבן או שחרחר. פרסותיו אפרפרות או שחרחרות.
צבע ראשו של צביון וינס זהה לצבעו הצהבהב של הגוף או לצבעו החום חיוור של הצוואר. המצח בצבע אדמדם בהיר, חום קפה או שחרחר, כשציצת השיער שבמצח בצבע אדמדם-ערמוני בולט. הציצה לרוב קצרה מאוד ומכסה רק את בסיס הקרניים. החרטום וצדדיו נוטים לצבע אפרפר עד שחרחר. שפתו העליונה של הצביון בצבע צהבהב קרמי, ולעיתים גם הסנטר. מעל העיניים יש לו קשתות בולטות הנראות כגבות, והן נגרמות על ידי עצמות המצח העבות מאוד באזור זה. צבען הוא בז', אפרפר או צהבהב, ולעיתים קרובות צבען זהה לצבעו של המצח. האוזניים מתחלקות בין הצד החיצוני שצבעו כתמתם בחלק התחתון ושחרחר בחלק העליון, לבין הצד הפנימי שצבעו הוא ורדרד עם שערות לבנבנות או שחרחות.
לצביון וינס מבנה גוף רחב ועבה יחסית והוא בין הצביונים הבינונים בגודלם לצד צביון לבן גחון, צביון שחור, ואחרים. יש לו צוואר קטן וקצר וראש מוארך וקטן ביחס לגוף. החרטום שלו צר ומקושת מעט. רגליו קצרות ודקות, והאחוריות ארוכות מהקדמיות ומשוות לגוף מראה קומפקטי, עגלגל וכפוף. העיניים בינוניות בגודלן, והאף גדול ושחרחר ובעל נחיריים רחבים. בצדדי החרטום יש לו בלוטת ריח נפוחה שבמרכז חריץ אפרפר. יש גם נפיחות סביב העין המבליטה אותן על רקע הפנים, אף על פי שהן בכלל שקועות בחוריהן. הזנב שלו דקיק למדי ובעל ציצת שיער רחבה ועגלגלה בסופו. האוזניים עגלגלות ורחבות והן משולשות מעט בקצוות. הפרסות קצרות וחדות. הנקבות גדולות מעט מהזכרים, וקרניהן קטנות יותר, ומלבד זאת אין הבדלים משמעותיים אחרים.

מידות הגוף של צביון וינס:

גובה הכתפיים: כ-56 ס"מ.

אורך הראש והגוף: עד 100 ס"מ.

אורך הקרניים: 12-9 ס"מ.

אורך הזנב: 14-11 ס"מ.

משקל: עד 16–20 ק"ג.
תפוצה ואקולוגיה

צביון וינס מצוי במרכז אפריקה. תפוצתו העיקרית משתרעת על מרבית שטחה המרכזי והצפוני של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, דרום הרפובליקה המרכז אפריקאית, ומערב אוגנדה, רואנדה, בורונדי וטנזניה. ישנן מספר אוכלוסיות מבודדות: 2 בדרום סודאן, 2 במרכז קניה, ו-1 נוספת במערב קניה עם גלישה למזרח אוגנדה. לא ברור אם האוכלוסייה המבודדת בדרום אתיופיה שייכת למין זה או לצביון הארווי.
בית הגידול של מין זה הוא בעיקר בלוקי יערות טרופיים משווניים עם חופת-יער סגורה, והוא אינו מצוי ביערות מוצפים או פסיפסים של יערות-סוואנה. ביער האיטורי של קונגו הדמוקרטית המין מצוי גם במידה מסוימת ביערות משניים. המין מצוי ביערות הרריים בגבהים של עד 3,000 מטר מעל פני הים, כדוגמת הר קניה והר אלגון שבקניה והרי אימטונג בדרום סודאן. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא 2,000-500 מילימטר לשנה.
מעט מאוד ידוע על מין זה. הוא כנראה בעל חיים יומי והצביון הנפוץ ביותר ביער האיטורי לאחר הצביון הכחול. צפיפות האוכלוסייה הממוצעת היא כ-15 פרטים לקמ"ר. הוא ניזון כנראה מפירות ועלים, נמצא רוב הזמן בבדידות או בזוגות מונגומים, ומסמן את שטחו בעזרת בלוטות הריח שבלסת. הרבייה דומה מן הסתם לצביונים אחרים: הריון 7–8 חודשים, לידה של עופר יחיד, גמילה עד 5 חודשים ובגרות בגיל שנה או שנה וחצי.
יש לו 6 תת-מינים כדלהלן:
צביון ברברטון (C.w. barbertoni) - הר אלגון ויער קאקאמגה בגבול קניה-אוגנדה.
צביון יג'ניף (C.w. ignifer) - הר קניה ומערבה.
צביון ג'ונסטון (C.w. johnstoni) - רכס רובנזורי באוגנדה.
צביון לסטרד (C.w. lestradi) - רואנדה.
צביון רוטשוריק (C.w. rutshuricus) - מצוי במערב קונגו ובגבול קונגו-אוגנדה; כנראה גם בדרום סודאן.
צביון צפון-קונגו (C.w. weynsi) - מצוי בצפון קונגו עד נהר אובנג'י.
איומים ושימור

צביון וינס מסווג על ידי IUCN במצב השימור "ללא חשש" (LC), בשל היותו עדיין נפוץ ושכיח עם אוכלוסייה גדולה למדי. עם זאת סביר להניח שמספרי המין הולכים ופוחתים בשל השפעות של הציד. האוכלוסיות המבודדות במזרח אפריקה נמצאות בסיכון גבוה בשל ההצטמקות של היערות הקטנים שם שאליהם הם מוגבלים. האיום העיקרי על מין זה הוא ציד המתבצע בעיקר על ידי רשתות ומלכודות, אם כי מין זה עמיד יותר ללחצי ציד מאשר קרובו - צביון לבן גחון. יש מספר אוכלוסיות באזורים מוגנים רשמית כשמורת אוקאפי, הפארק הלאומי מאיקו והפארק הלאומי סלונגה (הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו), הפארק הלאומי קיבאלה (אוגנדה), הפארק הלאומי הר אלגון (קניה), והפארק הלאומי הרי מאהלה (טנזניה).
אומדן האוכלוסייה העולמי של צביוני וינס, הוא 188,000 פרטים - נכון לשנת 1999.
הערות שוליים

↑  צביון וינס באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5 6 7 8  צביון וינס באתר השימור של IUCN
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  צביון וינס באתר הציד scirecordbook
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
קבוצת תעבורה

| --- | --- |


משאית החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  משפחת לבנת 60%  לאומי פרטנרס 20%   הפניקס 20%  
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־52 שנים)
 משרד ראשי:  רמלה, ישראל ישראל
 בעלות:  משפחת לבנת
 ענפי תעשייה:  הובלה ולוגיסטיקה
 הכנסות:  3.4 מיליארד שקל (2017)
 רווח תפעולי:  215 מיליון שקל (2017)
 רווח:  108 מיליון שקל (2017)
 עובדים:  4,400
  
 האתר הרשמי
חברת תעבורה אחזקות בע"מ (באנגלית: Taavura Holdings Ltd) היא חברת ההובלה והלוגיסטיקה הגדולה בישראל ומרכזה ברמלה.