stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התכנית
תוכניות המוזכרות בספיישל

מועדון החתול שמיל
הופה היי
ריצ'רץ'
לא כולל שירות
3, 4, 5 וחצי
מסיבת גן
טלפלא
הפקה

על פי ראיון של אילן רוזנפלד לאתר "פרוגי", הספיישל נועד לדור של שנות האלפיים כדי להציג לו את סדרות העבר. כדי שהדור של שנות האלפיים יצפה בספיישל, אילן אמר "גררתי מלא חברים להשתתף, ברמה של יש כאלו שבאים לעשות סצנה של שנייה וחצי וללכת וזאת הבדיחה". אילן הוסיף ששטף אותו פרץ נוסטלגיה כאשר הוא צפה בתכנים המופעים בספיישל.
הספיישל שודר לראשונה ב-26 בנובמבר 2016 בערוץ הראשון, ויום למחרת עלה לערוץ היוטיוב הרשמי של הערוץ.
הערות שוליים

↑  אילן רוזנפלד: "ואז אני קולט שאליאנה תדהר גדלה עליי", משה אבוטבול, באתר פרוגי, 25 בנובמבר 2016
הר חרת

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  780 מ' 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מערבית לירושלים
 רכס הרים:  הרי ירושלים
 קואורדינטות:  31°46′51″N 35°08′14″E﻿ / ﻿31.7808333°N 35.1372222°E﻿ / 31.7808333; 35.1372222
  (למפת ירושלים מוגדלת) הר חרת(למפת ירושלים רגילה) הר חרת(למפת הרי ירושלים רגילה) הר חרת(למפת הרי ירושלים מוגדלת) הר חרת
 
מראה מהר חרת לכיוון שכונת הר נוף. בעמק נראים הבונקרים
עצי זית בהר חרת
הר חרת הוא גן לאומי בניהול ובטיפול של הקרן הקיימת לישראל.
הר חרת נמצא לא רחוק ממחלף הראל בכביש ירושלים תל אביב, ליד מבשרת ציון ובית זית והוא חלק מהממכלול הכולל את תל צובה - הר חרת - סטף. הר חרת ממוקם ליד פיתול של נחל שורק.
ההר בעל ערכי טבע ונשקפים ממנו נופים מרהיבים. עין חרת הוא מעיין נקבה עם בריכת איגום שמימיו שימשו להשקיית הטרסות החקלאיות שמתחתיו. חורבת חרת היא שרידים של בית חווה שמשמה הערבי ח`רבת אל חורית נגזר שמו של ההר "חרת". הר חרת מתנשא לגובה של 780 מ' מעל פני הים. נחל חרת הוא נחל תלול בעל צמחייה רבה היורד לאורך המורד המזרחי של ההר. במקום בוסתני פרי וכרם זיתים עתיק ומטופח מהגדולים שבכרמי הזיתים שבהרי ירושלים. אחרי הכרם יער של הקק"ל. בין הצמחים במקום נרקיסים, רקפות ואזוב מצוי.
למרגלות הר חרת ממוקמים בונקרים שהיו חלק מהבסיס של חטיבת ירושלים בבית זית. הבונקרים הוסוו עד למלחמת ששת הימים ובהם היו טנקים ונשק כבד שהיו אסורים באחזקה על פי הסכמי שביתת הנשק שנחתמו ברודוס בשנת 1949. לפי תוכנית הפיתוח של מערב ירושלים, המכונה "תוכנית ספדי", עשויים להיבנות בהר חרת כ-7000 יחידות דיור ומבני תעסוקה ומתוכננת הקמת גשר באורך של 700 מטרים עליו מתוכנן לעבור כביש הטבעת המערבי של ירושלים. הכביש מתוכנן להמשיך במנהרה מתחת לשלוחת בית החולים הדסה עין כרם.
מקום בשם חרת שמיקומו אינו ידוע מוזכר בספר שמואל א` כב: ה "וַיֹּאמֶר גָּד הַנָּבִיא אֶל-דָּוִד, לֹא תֵשֵׁב בַּמְּצוּדָה - לֵךְ וּבָאתָ-לְּךָ, אֶרֶץ יְהוּדָה; וַיֵּלֶךְ דָּוִד, וַיָּבֹא יַעַר חָרֶת"; החוקרים הבריטים בני המאה ה-19 קיצ'ר וקונדר הציעו לזהותו בכפר הפלסטיני ח'ראס.
מחצבה

מחצבת גיר הוקמה במקום ב-1860.
ב-1920 נמכרו 3 דונם להסתדרות ממוכתר הקסטל להקמת מחצבה. במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 נמסרה המחצבה לחברת אבן וסיד, והאבנים שנחצבו בה שימשו בין היתר להקמת מבנים של האוניברסיטה העברית, בית החולים הדסה הר הצופים.
ב-1974 הוצא צו הפסקה מינהלי למחצבה לזמן קצר. ב-1980 הוצא סגירה למחצבה מטעם ראש מועצת מבשרת ציון אלי מויאל, והמחצבה ננטשה במהלך שנות השמונים.
באתר שלולית חורף גדולה ובה נמצא מין בסכנת הכחדה של קרפדה ירוקה.
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, הוצאת עם עובד, 1986, עמוד 2529.
הערות שוליים

↑  Conder and Kitchener, 1881,  SWP III, p. 305
↑  תוכנית מתאר מבשרת ציון
↑  צו הפסקה מינהלי נגד מחצבת "אבן וסיד" בקסטל, על המשמר, 15 באוגוסט 1974
↑  הוצא צו לסגירת המחצבה במבשרת־ציון, מעריב, 1 ביוני 1980
↑  שיקום מחצבת הר חרת לפארק השומר על ערכי הטבע והנוף
הר טאבולר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,740 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי קווטרמיין 
 קואורדינטות:  77°52′00″S 160°14′00″E﻿ / ﻿77.86666667°S 160.23333333°E﻿ / -77.86666667; 160.23333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר טאבולר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר טאבולר
 
הר טאבולר (באנגלית: Tabular Mountain;מילולית: הר השולחן) הוא הר רחב בעל פסגה שטוחה בהרי קווטרמיין שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,740 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 9 קילומטרים צפונית-צפון-מזרחית להר פד'ר.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר התגלה בשנת 1903 על ידי משלחת החקר הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי) (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904), בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר תיאורי, והוא מתאר את צורתו.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
הפשע כולו שלי

| --- | --- |

 מבוסס על:  Mon crime 
 בימוי:  פרנסואה אוזון 
 תסריט:  פרנסואה אוזון 
 עריכה:  Laure Gardette 
 שחקנים ראשיים:  איזבל הופר Édouard Sulpice Suzanne de Baecque Régis Laspalès Évelyne Buyle פליקס לפבר Daniel Prévost Myriam Boyer פבריס לוקיני דני בון אנדרה דוסלייה Nadia Tereszkiewicz Rebecca Marder ז'אן-כריסטוף בובה 
 מוזיקה:  פיליפ רומבי 
 צילום:  מנואל דאקוסה 
 מדינה:  צרפת 
 חברה מפיצה:  ורטיגו מדיה 
 הקרנת בכורה:  21 בינואר 2023 
 משך הקרנה:  102 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  דרמה קומית, סרט משטרה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפשע כולו שלי (צר') הוא סרט פשע קומי צרפתי משנת 2023 שכתב וביים פרנסואה אוזון בכיכובם של נדיה טרשקביץ', רבקה מרדר, איזבל הופר, פבריס לוצ'יני, דני בון ואנדרה דוסולייה. הסרט מתרחש בשנות ה-30 של המאה העשרים, ובמרכזו שחקנית שזוכה לפרסום מפוקפק לאחר שהיא מזוכה מאשמת רצח בטענה של הגנה עצמית. זהו עיבוד חופשי למחזה פשע צרפתי בעל אותו שם משנת 1934 מאת ז'ורז' בר ולואי ורנויל, אשר עובד בעבר לשני סרטים אמריקאים, True Confession (1937) ו־Cross My Heart (1946).
עלילה

העלילה מתרחשת בפריז בשנת 1935. מדלן ורדייה היא שחקנית מובטלת ומרוששת. היא חולקת עליית גג עם חברתה פאולין מולאון, עורכת דין שמתקשה להשיג לקוחות. למדלן יש מאהב בשם אנדרה בונאר, אשר אביו הוא הבעלים של מפעל צמיגים גדול. אנדרה מתקיים ממענק חודשי צנוע מאביו.
מדלן נפגשת עם מפיק תיאטרון בשם מונפרנד, שמציע לה תפקיד בהצגה, בתנאי שתהפוך למאהבת שלו. היא מסרבת, והוא מנסה לכפות עצמו עליה. היא נאבקת בו ומצליחה להימלט. לאחר חזרתה לביתה, היא זוכה לביקור מבן זוגה אנדרה, שמבשר לה שעל מנת לפתור את הקשיים הכלכליים שלהם, הוא מתכנן להינשא ליורשת עשירה ולהפוך את מדלן לפילגשו. מדלן, שקיוותה שאנדרה יתחתן איתה ויצא לעבוד כדי להתפרנס, נתקפת יאוש.
לדירתן של שתי החברות מגיע לפתע מפקח משטרתי ועוצר את מדלן, מאחר שמפיק התיאטרון מונפראן נמצא ללא רוח חיים, ומדלן היא החשודה בהמתתו. השופט החוקר, גוסטב רבוסט, משתכנע במהירות באשמתה של מדלן, אך היא מכחישה את האשמה. השופט רבוסט מסביר לה שאם היא תטען להגנה עצמית, ייתכן שתצא זכאית במשפט. מדלן מאמצת את ההצעה, מודה בפשע, ושוכרת את שירותיה של חברתה פאולין כעורכת הדין שלה.
במהלך המשפט, מדלן ופאולין הופכות את המשפט למעין משפט ראווה המוקיע את הדיכוי של נשים בידי גברים, כאשר מדלן מעניקה פרשנות תיאטרלית מרגשת מאוד לתפקיד האישה הנאבקת על כבודה, תפקיד אותו כתבה עבורה פאולין. היא מזוכה בידי חבר מושבעים שכולו גברים, לקול תשואות הנשים הרבות שהגיעו לצפות במשפט.
לאחר זיכוייה, הופכת מדלן לשחקנית פופולרית, ופאולין - לעורכת דין מבוקשת. הן עוזבות את מקום מגוריהן העלוב ועוברות להתגורר במלון פרטי בבולון. אנדרה מבקש לוותר על נישואיו המתוכננים ליורשת העשירה ולהנשא למדלן, אך אביו מתנגד לכך. בינתיים מגיעה אליהן לביקור שחקנית עבר של הקולנוע האילם, בשם אודט שומט (איזבל הופר), אשר הקריירה שלה דעכה בעקבות הופעתו של הקולנוע המדבר. היא מספרת להן שהיא זו שהרגה את מונפראן, וטוענת כי מדלן גנבה את הפשע שלה וכן את התהילה שהייתה אמורה להיות מנת חלקה. היא דורשת תשלום כספי משתי החברות, אך הן מסרבות. לפיכך היא פונה להסגיר את עצמה לרשויות, אבל השופט ראבוסט, שבעקבות פרשת מונפראנד קיבל קידום ועתה הוא שופט חוקר בכיר, מסרב לפתוח מחדש את התיק שכבר הוכרע, ומצווה עליה לחזור ולראות אותו כשיהיה לרשותה פשע זמין יותר.
בעוד אודט שומט ממשיכה להציק לשתי החברות בתביעה לפיצוי כספי, הולכת מדלן לפגוש את האדריכל ויזם הנדל"ן פלמארד (דני בון), שניהל קרן כספית אשר העניקה למונפרנד קצבת חיים קבועה, ולפיכך הרוויח סכום כסף נכבד הודות למותו בטרם עת של האחרון. היא משכנעת אותו להשקיע חלק מהכסף בעסק של אביו של אנדרה, שהפך כושל. לאחר מכן, מסבירות מדלן ופאולין לאביו של אנדרה כי מדלן אינה הרוצחת, וגורמות לו לשקול בחיוב את חילוץ החברה שלו על ידי פלמארד. הוא נותן את ברכתו לנישואין, ואף משלם לאודט את סכום הכסף שהיא דורשת, וזאת כדי להימנע מסיכון ההשקעה של פלמארד. אודט מקבלת גם תפקיד חשוב במחזה המצליח שבו מופיעה מדלן: שתיהן משחקות סצנה המפרשת מחדש את הרצח של מונפרנד ובה אודט הורגת אותו כדי להציל את מדלן, שהייתה קורבן של ניסיון אונס.
הפקה

אוזון הגה את הסרט במהלך תקופת הסגר של מגפת הקורונה. הוא תיאר את הסרט כ"ניצחון האחווה הנשית". הוא הוסיף וציין כי "הסרט מסתיים בקטע מחזה, במסורת הקולנוע של ז'אן רנואר, ויש בו גם התייחסות שובבה למטרו האחרון מאת פרנסואה טריפו". דמותה של איזבל הופר התבססה על דמותה של השחקנית שרה ברנהרדט. השפעות נוספות כללו קומדיות אמריקאיות משנות ה-30, במיוחד סרטים של ארנסט לוביטש ופרנק קאפרה, וכן "פריז של שנות ה-30 כפי שנצפתה בעיניים אמריקאיות, כמו בסרט ויקטור/ויקטוריה מאת בלייק אדוארדס". הצילומים התקיימו החל מאפריל ועד יוני 2022, בפריז ובסביבתה, וכן בשרלרואה ובבריסל, בלגיה.
השקה

הסרט הוקרן לראשונה בהקרנת קדם-בכורה לאנשי תעשיית הקולנוע ב-10 בינואר 2023, באירוע של "Unifrance's Rendez-Vous" בפריז. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה כסרט הפתיחה בפסטיבל הקולנוע השנתי "Premiers Plans d'Angers" ב-21 בינואר 2023 בצרפת.
הערות שוליים

↑  Keslassy, Elsa (18 במאי 2021). "Francois Ozon Filming 'Madeleine' With Isabelle Huppert, Dany Boon; Playtime Handles Sales (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-11 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Keslassy, Elsa (14 בינואר 2022). "Francois Ozon Discusses His 'Post #MeToo Comedy' 'The Crime Is Mine' (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-23 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lemercier, Fabien (7 ביוני 2022). "François Ozon is shooting the mysterious The Crime is Mine". Cineuropa. נבדק ב-11 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Keslassy, Elsa (29 בנובמבר 2022). "Francois Ozon's Star-Studded 'My Crime' to World Premiere on Opening Night of Unifrance's Paris Rendez-Vous Showcase (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-11 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Beauvallet, Laurent (9 בדצמבר 2022). "Sandrine Kiberlain, Batman et François Ozon rejoignent l'affiche de Premiers plans, à Angers". Ouest-France. נבדק ב-11 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
הר טוד (ארץ אלזוורת')

ערך זה עוסק בהר בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה; להר בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה ראו הר טוד (ארץ אנדרבי); להר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה ראו הר טוד (ארץ ויקטוריה). אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מפת רכס סנטינל  הר טוד ממוקם בפינה השמאלית העליונה של הרביע השלישי משמאל בשורה העליונה של רביעיי המפה
 מידע כללי
 גובה:  3,600 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס סנטינל 
 קואורדינטות:  78°05′39″S 85°52′39″W﻿ / ﻿78.0942°S 85.8775°W﻿ / -78.0942; -85.8775
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר טוד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר טוד
 
הר טוד (באנגלית: Mount Todd) הוא פסגה בקצה הצפוני של רכס פרובודה, בצפון מרכז רכס סנטינל, בהרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 3,600 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא מעל קרחון אמברי שממערב לו; מעל קרחון פאטליינה שמצפון-מזרח לו; ומעל קרחון אלן שמדרום - דרום-מזרח לו.
ההר ממוקם 3 קילומטרים צפונית - מזרחית מהר פרס; ו-8.65 קילומטרים מהר הייל.
היסטוריה > מיפוי ההר

ההר מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1957–1960.
המיפוי עודכן על ידי סוקרים אמריקאים בשנת 1988.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1984 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של אדוארד פ. טוד (Edward P. Todd), פיזיקאי של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית בין השנים 1963–1984, ומנהל אגף תוכניות חקר הקוטב (Division of Polar Programs) של הקרן הלאומית למדע הלאומי בין השנים 1977–1984. טוד היה אחראי לפיתוח התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
הפרטה בישראל

ההפרטה בישראל היא העברה או מכירה של שירות או רכוש בבעלות ממשלת ישראל או גוף ציבורי אחר במדינה לבעלות פרטית. משמעות ההפרטה היא הקטנת חלקה ורמת התערבותה הישירה של הממשלה במשק, מול הגדלת חלקה ופעילותה הכלכלית של קבוצה פרטית בשליטה ובבעלות על הנכסים. ההליך ההפוך להפרטה מכונה "הלאמה".
הליכי ההפרטה

הליכי הפרטה התקיימו בישראל מראשית קיומה. בין השנים 1962–1977 נמכרו 64 חברות, 25 חברות נסגרו, ב-21 חברות נמכרו חלק מהמניות של החברה, 214 חברות הונפקו בבורסה וב-2 חברות בוצע הליך של מכירת חלק מהנכסים. בין השאר מכרה המדינה את החזקותיה באוצר החייל בשנת 1962, את חלקה (50%) בבנק "סוויס ישראל" בשנים 1963-1965, את מניותיה בחברה לפיתוח קיסריה ב-1970 ואת מניותיה בחברת הכשרת היישוב ב-1964. חברות נוספות שהופרטו לפחות באופן חלקי בתקופה זאת כוללות את: אזורים חברה להשקעות, אלדא, אוצר מפעלי ים, בנייני הבורסה, בנק יעד, בקר החולה, המטוויות המאוחדות, חברת רפפורט, שירותי ים אילת, יונה ים סוף, נעלי ירושלים, עלי טבק, תעשיות כפר ותרכיבי בית דגן.
מצע הליכוד בבחירות לכנסת התשיעית כלל את ההפרטה כחלק ממדיניות כוללת להקטנת המעורבות הממשלתית במשק הישראלי. עם מינויו של שמחה ארליך לשר האוצר בעקבות המהפך הוא הכריז על כוונתו למכור חברות ממשלתיות ליזמים פרטיים. ב-5 במרץ 1978 החליטה ועדת שרים לענייני כלכלה על מכירת 47 חברות כדי לצמצם את מעורבות הממשלה במשק הישראלי. בשנת 1985 הוקמה ועדת שרים לענייני מכירת חברות ממשלתיות. אולם ההתקדמות בקצב מכירת החברות הייתה איטית והשוואה מספרית של צעדי ההפרטה בשנים 1967–1977 ובשנים 1977–1987 מצאה שקצב ההפרטה לא השתנה. בעיתונות עלתה הטענה ששרים מקשים על מכירת חברות בניסיון לשמור על כוח פוליטי ויכולת למנות מקורבים למועצות מנהלים של החברות.
הליכי ההפרטה בישראל התעצמו החל משנת 1986 בעקבות גל כלל עולמי של הפרטה בהובלת הממלכה המאוחדת, בשנות ה-80 של המאה ה-20. עד כה הופרטו בישראל כ-90 חברות ממשלתיות וחברות בנות והפיקו למדינה, בין השנים 1991 ו-2003 הכנסות בגובה 8.75 מיליארד דולר אמריקני.
הליכי ההפרטה בישראל שייכים בעיקר לסוגים הבאים:
מכירה מדורגת: מכירה הדרגתית או דילול החזקות המדינה בגוף הציבורי עד לדרגה בה למדינה אין אחזקה משמעותית בגוף. דוגמה בולטת לכך היא מכירתה המדורגת של חברת "בזק" ומכירתם ההדרגתית של הבנקים, שהולאמו בעקבות משבר מניות הבנקים של שנת 1983.
מכירה חד פעמית: מכירה בבת אחת או הנפקת כל מניות החברה בבורסה. מכירה כזו ישימה בהפרטה של חברות קטנות או במכירה לקונה אחד.
זיכיונות ורישיונות: ביצוע פעולות הפרטה באמצעות מיקור חוץ, העברת זיכיונות, הרשאות, וכדומה, בעיקר של שירותים מסוימים הנצרכים על ידי גופי ממשלה. פעולה כזו אינה נחשבת הפרטה כהגדרתה על ידי ממשלת ישראל.
פירוק: פירוק גוף ממשלתי לחלוטין מנימוקים של היעדר צורך בקיומו או הפסדים על רקע שוק תחרותי קיים.
רבים נוהגים לכנות את השינוי המבני ברבים מהקיבוצים בישראל הפרטת הקיבוצים, אך לפעולה זו אין למעשה קשר להפרטה. הקיבוץ הוא התאגדות וולונטרית פרטית ולא ציבורית, והשינויים בו אינם נחשבים להפרטה.
המגזר הציבורי

שורשיהן של החברות, כמו יתר מרכיבי המגזר הציבורי בישראל, נמצא בתקופת היישוב, אשר התפתחו במקביל למדינה.
מבנה המגזר הציבורי בישראל עוצב בתקופת טרום המדינה, תקופה שבה גובשו המוסדות הלאומיים ועוצבו המוסדות שבמידה רבה הוסיפו לפעול ולמלא תפקיד מרכזי גם לאחר קום המדינה.
בין המגזר הציבורי למגזר הפרטי התגבשו קשרי גומלין ושיתוף פעולה. דפוסים אלה התבטאו בהקמת עסקים משותפים, לצד מקרים שונים של מעבר מן המגזר הפרטי לציבורי ומן המגזר הציבורי לפרטי. שחקניו השונים של המגזר הציבורי הכירו בחשיבות הכלכלית של פעולותיהם, וקשה להבחין בין שיקולים ומניעים פוליטיים לבין שיקולים כלכליים. השניים היו, וימשיכו להיות, שלובים זה בזה.
המגזר הציבורי > מרכיביו של המגזר הציבורי בישראל

הסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית
ההסתדרות הכללית
ממשלת ישראל
כשהוקמה מדינת ישראל וכוננה הממשלה, הועברו אליה ב"ירושה" מוסדות רבים שפעלו עוד טרם לכן. ממשלת ישראל כמו ממשלות אחרות, פועלת ומתערבת בחיי הכלכלה למימוש יעדים כגון: יצירת תחרות ושימורה, הספקת מוצרים ציבוריים, הבטחת קיום מידע ומניעת הגבלות על יכולת הבחירה של הציבור, הבטחת יציבות וצמיחה וסיוע במצבי שפל ומשבר.
המערכת הציבורית בישראל מכילה בקרבה גופים שאינם ממשלתיים, ומכלול הארגונים הוא מקור תקציבי לא רק להכנסות, אלא גם להוצאות. זרימת כספים ממקורות שונים מרחיבה את גבולותיו של המגזר הציבורי ומוסיפה ממד חשוב לכלכלה הפוליטית הישראלית.
פעולותיו של המגזר הציבורי נמדדות במידה רבה על ידי הצריכה הציבורית. צמצום או גדילה בצריכה משקפים שינויים בהיקף מעורבותה של המדינה במשק. היקף המעורבות בישראל יכול לנבוע מהוצאות ביטחוניות ושירותי קליטת עלייה.
המוסדות הלאומיים אומנם תרמו להתפתחות הכלכלית של המדינה ולממלכתיות, אך נוצר גם קושי להמשיך ולשאת ברמות גבוהות של פיתוח וצמיחה.
השלכות ההפרטה

מדיניות ההפרטה היא נושא בעל מטען אידאולוגי. קיימות שתי תפיסות עולם כלכליות-חברתיות קוטביות ביחס אליה: תפיסת הליברליזם הכלכלי המצדד בשוק חופשי, התערבות ממשלתית נמוכה ועידוד התחרות, ולעומת זאת קיימת התפיסה הסוציאליסטית המצדדת בניהול ישיר בידי המדינה.
טיעונים בעד הפרטה: הגברת התחרות, הגברת הצמיחה, חופש העיסוק, זכות הקניין, שחרור משאבים למשק, הוזלת מוצרים ושירותים, שיפור איכות המוצרים והשירותים ומידת התאמתם לדרישות הצרכנים. המצדדים טוענים שרמת הניהול שאותו מפגינה המדינה - נמוכה, בתחומים מסוימים הממשלה אינה בעלת ידע מקצועי מספיק ולפעמים נגועה בשחיתות ונפוטיזם ולכן צמצום מעורבותה תביא לתוצאות טובות, ותשפר את החוסן הכלכלי של המשק. בזכות ההפרטה של מספר חברות במשק רמת החיים בישראל עלתה משמעותית.
טיעונים נגד הפרטה: הפרטה תוביל לריכוז כוח בידי בעלי ההון והדבר עלול להביא לניצול כוח מונופוליסטי, פגיעה בעובדים חלשים (בעיקר בלתי מקצועיים או בלתי יעילים), פגיעה באיכות השירותים. מתנגדי ההפרטות סבורים שהנזק שבחוסר היעילות הקיימת בניהול הממשלתי קטן מנזקים שתיצור ההפרטה עצמה.
עבור שירותים מסוימים מושמעת גם הטענה לפיה סיפוק שירותים אלו מוגדר כתפקיד הממשלה. ולכן עליה לספק לתושבים שירותים ציבוריים אלה.
השיטה הנהוגה במדינת ישראל היא מכירת גרעיני השליטה, בעוד שבארצות אחרות השיטה היא הנפקת מניות לציבור ולעובדי החברות.
הפרטות שבוצעו בישראל

רשימת חברות שהופרטו באופן מלא או חלקי:
חקלאות
אגרידב חברה לפיתוח חקלאי (ארצות חוץ)
החברה להדברת עשבי בר
אגרקסקו
בנייה ושירותי תשתית
שקם בע"מ ושקם נדל"ן
מכירת דירות בבעלות הממשלה או חברות ציבוריות לדייריהן.
אפרידר
החברה לפיתוח אזור לוד-רמלה (לור"ם)
כלכלית ירושלים
מבני תעשייה
מרכז הבנייה הישראלי (פירוק)
שיכון ופיתוח לישראל
שיכון עובדים
תכנון המים לישראל (תה"ל מהנדסים יועצים)
אנרגיה ומים
תחנת הכוח אלון תבור
תחנת הכוח רמת חובב
חגית מזרח
תחנת הכוח אשכול
מתקן התפלה אשדוד
שירותי תחבורה ותעופה
אל-על נתיבי אוויר (כולל סאן דור, תש"ת - תעופה ושירותי תיירות)
ממן - מסופי מטען וניטול
צים חברת השייט הישראלית
מספנות ישראל
נמל אילת
נמל חיפה
קורסי נהיגה מונעת
מערך מבחני הנהיגה
כספים, בנקאות ומימון
אי.די.בי החזקות
בנק אגוד
בנק דיסקונט (חלקי)
בנק המזרחי
בנק הפועלים
בנק לאומי (הפרטה חלקית)
בנק החקלאות לישראל
בנק הספנות
בנק למלאכה (הפרטת האחזקה החלקית)
החברה הישראלית לביטוח אשראי
אוצר השלטון המקומי
החברה לפתוח התעשיה בישראל
יוזמה - קרנות הון סיכון
דואר ישראל בע"מ (לשעבר רשות הדואר)
בנק הדואר
אוצרות טבע
חברת הנפט הלאומית
כימיקלים לישראל (כולל למעלה מעשרים חברות בנות כמו מפעלי ים המלח, רותם אמפרט, ברום ים המלח, ועוד
לפידות חברת מחפשי נפט לישראל (וחברת הבת מצדה)
מגן משאבי גז ונפט
מוסד ויצמן לפרסומים במדעי הטבע ובטכנולוגיה
נפטא חברה ישראלית לנפט
פז נפט (כולל 28 חברות בת ממשלתיות כמו פז נפט, פזגז ו"שירותי תעופה")
החברה הלאומית לאספקת פחם (עברה לבעלות חברת החשמל)
בתי זיקוק לנפט
טכנולוגיה, תעשייה ותקשורת
בזק (כולל בזק בינלאומי, בזכל תקשורת, בזק אונליין)
כור תעשיות
החברה הממשלתית למדליות ומטבעות
מלם מערכות (המרכז למיכון משרדי)
מנועי בית שמש
עשות אשקלון (ההפרטה בוטלה)
רפא"ל (חלקי)
תע"ש
שור-ואן הקרנות
מפעל הנשק הקל מגן של התעשייה הצבאית
החממות הטכנולוגיות
החברה לאוטומציה במנהל השלטון המקומי (אוטומציה החדשה)
סמכויות שלטוניות
מעבר ארז, מחסום שער אפרים (טולכרם), מחסום תרקומיא, מחסום ריחן (ברטעה) ועוד.
תיירות
תדמור, בית הספר לתיירות בישראל (הפרטה בוטלה)
חברה לפיתוח מפעלי תיירות (פירוק)
בריאות
הפרטת מערך אחיות בית ספר
הפרטת שירותי בריאות הציבור
כללית
כתית
מערך שירותי האומנה
הפרטות שבוצעו בישראל > הפרטות מתוכננות

נמל אשדוד
ראו גם

שיטת השקשוקה
הרפורמה בנמלי הים בישראל
הסכם הסחר בשירותים - הסכם סחר בינלאומי (ידוע גם בשם טיס"א) עליו הוטלה ביקורת בשל חוסר שקיפות והטלת מגבלות על הממשלה מצד התאגידים
לקריאה נוספת

יצחק כץ, הפרטה בישראל ובעולם, פקר, 1997.
שלמה אקשטיין, בן-ציון זילברפרב ושמעון רוזביץ, הפרטת חברות בישראל ובעולם, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1998
פלג איל, ההפרטה כהצברה - גופים מופרטים במשפט הציבורי, רמות, 2005.
קבוצת גיזה, הפרטה בישראל, קבוצת גיזה, 1995.
כבר לא שלנו: שלושה סיפורי הפרטה בישראל, הוצאת דרור לנפש, 2014.
גיא ישראל זיידמן, צבא והפרטה, כתב העת משפט ועסקים, 2014.
יצחק גל-נור, אמיר פז-פוקס, נעמיקה ציון (עורכים), מדיניות ההפרטה בישראל: אחריות המדינה והגבולות בין הציבורי לפרטי, הוצאת מכון ון ליר בירושלים והוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015.
הערות שוליים

1 2 3  יצחק כ"ץ, ההפרטה בישראל: 1962 - 1987, מדינה ממשל ויחסים בינלאומיים 35, סתיו חורף תשנ"ב, עמ' 140 - 143
↑  מרדכי צבי, אוצר החייל - מגבר חיילים..., מעריב, 8 באוגוסט 1965
↑  י. שדמי, מהון יסודי של רבע מיליון לא"י להון רשום של 50 מליון ל"י, מעריב, 14 בפברואר 1965
1 2  עודד שורר, אז מה אם הממשלה החליטה, מעריב, 27 בנובמבר 1987
↑  שירי לב-ארי, דור אי הוודאות, באתר הארץ, 24 באפריל 2001
↑  סטלה קורין-ליבר, ‏החברה הממשלתית אגרידב נמכרה ב-4.3 מיליון שקל - פי שניים מהונה העצמי, באתר גלובס, 14 באוגוסט 2002
↑  אורנה רביב, ‏חברת שלג לבן זכתה במיכרז לרכישת %84 מהחברה להדברת עשבי בר, באתר גלובס, 6 באוגוסט 1998
↑  אפרידר: הפרטה ללא בדיקה של חלופות, באתר הארץ, 24 במאי 2001
↑  צבי לביא, ‏ועדת הכספים אישרה את הפרטת החב' הממשלתית לפיתוח לוד-רמלה, באתר גלובס, 4 בספטמבר 2003
↑   אורן דורי, הפרטת לימודי הנהיגה: טסט בתוך 3 ימים - ו-400 מיליון שקל לשני זכיינים, באתר TheMarker‏, 19 בנובמבר 2017
1 2 3 4 5  בניגוד לרוב המוסדות ברשימה זו, שהוקמו כמוסדות ציבוריים, הבנקים בישראל הופרטו לאחר שהולאמו בשנת 1983 במסגרת פרשת משבר מניות הבנקים.
↑  דוד חיון, ‏"טעות להפריט את חנ"ל", באתר גלובס, 28 ביולי 1997
↑  דן אבן ורוני לינדר-גנץ, תימשך הפרטת שירותי הבריאות לתלמידים, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2012
↑   עידו אפרתי, אחות אחת ל-10,000 תלמידים: כך הופרטו שירותי הבריאות בבתיה"ס, באתר הארץ, 24 ביולי 2016
↑   ליאת לוי, "צירוף מקרים": תרמו עשרות אלפי שקלים לחסידות של ליצמן - וקיבלו חוזים במיליונים, באתר TheMarker‏, 28 בנובמבר 2019
הקריאה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  בראד אנדרסון 
 הופק בידי:  בראדלי גאלו ג'פרי גראפ מייקל הפאנט מייקל לוסי רוברט שטיין
 תסריט:  ריצ'רד דאובדיאו   ג'ון בוקנקאמפ
 עריכה:  אבי יואביין
 שחקנים ראשיים:  האלי ברי   אביגייל ברסלין
 מוזיקה:  ג'ון דבני 
 צילום:  תומס יטסקו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני WWE, סרטי טריסטאר 
 חברה מפיצה:  TriStar Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 15 במרץ 2013   ישראל 11 באפריל 2013
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח, סרט דרמה, סרט פשע 
 תקציב:  13 מיליון דולר
 הכנסות:  $68,572,378
 הכנסות באתר מוג'ו:   call2013
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הקריאה (באנגלית: The Call) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מתח בבימויו של בראד אנדרסון משנת 2013. בסרט משחקות בתפקידים ראשיים האלי ברי ואביגייל ברסלין. למרות הביקורות השליליות הסרט הכניס כ-50 מיליון דולר בארצות הברית בלבד כחודש מהפצתו.