stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המנון מונגוליה
ראו גם

דגל מונגוליה
סמל מונגוליה
המכון האירופי למדיניות חלל

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטריה 
 מטה הארגון:  Palais Fanto 
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 www.espi.or.at
 קואורדינטות:  48°11′57″N 16°22′40″E﻿ / ﻿48.199038°N 16.377836°E﻿ / 48.199038; 16.377836
 he
 
המכון האירופי למדיניות חלל (באנגלית: European Space Policy Institute), המוכר בראשי התיבות ESPI, הוא מכון מחקר שהוקם על ידי סוכנות החלל האירופית ושותפים בו ארגונים ממשלתיים דוגמת המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל, סוכנות החלל האיטלקית, המרכז הגרמני לחקר החלל ומספר חברות חלל מובילות מאירופה, במטרה לחקור היבטים שונים של מדיניות חלל הנוגעים לתוכניות החלל של אירופה. מושבו של המכון בווינה ובראשו עומד קאי אובה שרוגל.
פרסומי המכון

המכון האירופי למדיניות חלל מפרסם מעת לעת פרסומים כמפורט:
ספרים - ספר שנתי על מדיניות חלל באירופה
דו"חות מחקר - דו"חות העוסקים בסוגיות משתנות
ניירות עמדה - בהם כלולות המלצות המכון
מזכרים - מסמכים קצרים המיועדים למקבלי החלטות
מאמרים - נכתבים על ידי חוקרי המכון, אך אינם מציגים בהכרח עמדה רשמית של המכון
הנדסת ביוטכנולוגיה

הנדסת ביוטכנולוגיה היא ענף של ההנדסה העוסק ברתימת תהליכי החיים במערכות ביולוגיות לצורך ייצור מוצרים בתחומי התעשייה, הרפואה והחקלאות. זוהי נגזרת של תעשיית ההיי טק, אשר משתמשת באורגניזמים שונים או חלקים ממנה לתועלת המין האנושי.  זהו מקצוע רב תחומי, עתיר ידע ודינמיות, המבוסס על חידושים מדעיים וטכנולוגיים בתחומי הביולוגיה והכימיה.
הנדסת ביוטכנולוגיה דורשת כוח עבודה מיומן בתחומי המדעים, ההנדסה, ובתהליכי פיתוח ומחקר. הידע הנרכש בכל הנושאים האלו בלימודי הנדסת ביוטכנולוגיה, מיושם הן במתקני פיילוט והן במפעלי תעשייה רחבי היקף.
אנשי הנדסת ביוטכנולוגיה משתלבים בתהליכי המחקר והפיתוח והן בתהליכי הייצור בהנדסה גנטית, הנדסת רקמות, הנדסת הסביבה, הנדסה סביבתית-מיקרוביאלית, הנדסת מזון ופיתוחים מתחום הביולוגיה.
הכשרה

תוכנית הלימוד לתואר מהנדס ביוטכנולוגיה כוללת מדעי יסוד כמו מתמטיקה פיזיקה, סטטיסטיקה וכימיה, את תחומי הביולוגיה כמו ביולוגיה תאית,  ביולוגיה מולקולרית, ביוכימיה, מיקרוביולוגיה, הנדסה גנטית, ואימונולוגיה, לימודי הנדסה וביוטכנולוגיה כמו הנדסה כימית, תהליכי תסיסה, תהליכי הפרדה ודיאגנוסטיקה.
מוסדות הלימוד בישראל המעניקים את התואר הם אוניברסיטת אריאל בשומרון, הטכניון, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת בר-אילן, המכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה והמכללה האקדמית ספיר (שנה א' כאפשרות מעבר לאוניברסיטת בן-גוריון בנגב).
ראו גם

ביוטכנולוגיה
הנדסה ביו רפואית
הנדסה
הדמיית זרימה

מודל מוקטן של מטוס ססנה במנהרת רוח עם הליום. ניתן לראות את המערבולות בקצה הכנפיים, וקווי הזרימה הכלליים וסטייתם.
הדמיית זרימה (באנגלית: Flow visualization) בדינמיקת נוזלים, היא שיטה שמטרתה להפוך דפוסי זרימה (סביב גופים) לנראים, ובכך לדלות מידע איכותי או כמותי אודותם.
סקירה

ניתן להבין את הדמיית הזרימה ברמות שונות. ברוב הנוזלים השקופים (אוויר, מים וכדומה) לא ניתן יהיה לראות את דפוסי הזרימה סביב גופים מבלי להשתמש בשיטות או אמצעים מתאימים. 

ברמה התאורטית, ידועים לנו המשוואות השלטות בתנועת הנוזלים (משוואות נאוויה-סטוקס), אך הן משוואות דיפרנציאליות חלקיות ולא ליניאריות, ובשל סיבוכן הרב מעט פתרונות שימושיים להן. ניתן אמנם לפותרם  באמצעות מחשבים מודרניים ולקבל בסופו של דבר תוצאה מספרית, אולם תוצאות אלו עשויות להיות מרוחקות מהטבע, וחובה לאמתן בניסויים. 

היבט נוסף של משוואות אלו הוא הצלחה בחיזוי תבניות זרימה של נוזלים ברמות שונות. תבניות כגון אלו מוכרות לכולנו:
 מערבולות בעת ריקון אמבטיה, טורנדו, טבעות עשן, ענני עשן בצורת פטריה (לרב מתגובה לפיצוץ), חוטים ה"שורקים" ברוח חזקה וקריסות גשרים.
שיטות הדמיה

בניסויים מתחום מכניקת הנוזלים ניתן לדמות זרימה בשלוש דרכים:
הדמיית משטח זרם: חושפת רצף של קווי זרימה בקצוות הגוף. שמן צבוע המוכנס לדופן מנהרת רוח, מספק דוגמה טובה לכך. השמן מגיב למאמץ גזירה הפועל על המשטח ויוצר תבנית זרימה.
מעקב אחר מסלול הזרימה (של חלקיק): ניתן להוסיף לנוזל חלקיקים כמו עשן כדי לעקוב אחר תנועתו, ובנוסף להאיר חלקיקים אלו באמצעות יריעת לייזר, על מנת לאפיין את תבנית הזרימה. בדרך זו ניתן גם למדוד את מהירות הזרימה של החלקיקים (לדוגמה, באמצעות שחזור שדה מהירות מתמונות חלקיקים עוקבי זרימה) ונקודות חיכוך בתווך.
שיטות אופטיות: בחלק מהזרימות ניתן לאפיין את דפוס הזרימה על פי שינויים במקדם השבירה. לדוגמה, שיטות כגון: שדוגרפיה, אינטרפרומטריה, ושיטת תצלום שלירן. בצורה דומה, ניתן להוסיף גוונים (לרוב נוזליים) לזורם כדי למדוד ריכוזים וצפיפויות חומרים.
יישומים

בדינמיקת נוזלים חישובית, פתרון מספרי למשוואות המרכזיות עשוי לספק את כל תכונות המרחב והזמן של החומר. כמות עצומה של מידע מעין זה צריכה לקבל מימוש מעשי ולכל הפחות חזותי. לכן הדמיית זרימה חשובה בפן החישובי באותה מידה כמו הפן הניסויי בדינמיקה נוזלית.
הפניות

Merzkirch, W. (1987). Flow visualization. New York: Academic Press. ISBN 0124913512.
Van Dyke, M. (1982). An album of fluid motion. Stanford, CA: Parabolic Press. ISBN 0915760037.
Samimy, M.; Breuer, K. S.; Leal, L. G.; Steen, P. H. (2004). A gallery of fluid motion. Cambridge University Press. ISBN 0521827736.
Settles, G. S. (2001). Schlieren and shadowgraph techniques: Visualizing phenomena in transparent media. Berlin: Springer-Verlag. ISBN 3540661557.
Smits, A. J.; Lim, T. T. (2000). Flow visualization: Techniques and examples. Imperial College Press. ISBN 1860941931.
ראו גם

סוגי זרימה
מכניקת זורמים
דינמיקת נוזלים
הספרייה הלאומית של ספרד

| --- | --- |


 מיקום:  Paseo de Recoletos, 20, Madrid 
 תאריך ייסוד:  1712 
 תקציב:  35,860,000 אירו (נכון ל־2023) 
 מנהל:  אנה סנטוס אראמבורו 
 מספר מועסקים:  353 (נכון ל־2021) 
 קואורדינטות:  40°25′26″N 3°41′25″W﻿ / ﻿40.423822°N 3.690215°W﻿ / 40.423822; -3.690215
 http://www.bne.es/
 he
 
הספרייה הלאומית של ספרד
הספרייה הלאומית של ספרד (בספרדית: Biblioteca Nacional de España, תעתיק לעברית: ביבליוטיקה נסיונל דה אספניה) היא ספרייה לאומית, אחת מתוך שתי ספריות לאומיות, הספרייה הלאומית השנייה משמשת את חבל "קטלוניה". הספרייה היא גם אחת הספריות הגדולות בעולם ואחת הגדולות ביותר בשפה הספרדית. הספרייה ממוקמת בשדרת רקולטוס בסמוך לפלאסה דה קולון.
הספרייה נוסדה על ידי המלך פיליפ החמישי במדריד, בירת ספרד בשנת 1712 תחת השם: "ארמון הספרייה הציבורית" ושימשה גם כספרייה של ארמון המלך. בשנת 1836 עברה הספרייה לרשות ממשלת ספרד. בשנת 1896 נפתחה מחדש בבניין הנוכחי כיום ובשנת 1931 שופץ אולם הקריאה כדי שיוכל להתאים עבור תלמידים וסטודנטים. במהלך מלחמת האזרחים של ספרד הוחרמו 500,000 ספרים על ידי החונטה הצבאית ששלטה במדינה. במהלך שנות ה-50 שופץ והורחב הבניין כדי שיוכל לקלוט כמויות גדולות של ספרים ובין השנים 1986 ועד שנת 2000 שופץ הבניין והורחב כדי שיוכל לשמש גם עבור מכוני מחקר ותיעוד.
הדמוקרטים של רייגן

סטיקר ממסע הבחירות הנשיאותי של רייגן ב-1980 עם הכיתוב "דמוקרטים למען רייגן ובוש"
הדמוקרטים של רייגן הוא מונח שמתאר דמוקרטים מתונים יותר ובעלי דעות שמרניות בנושאי ביטחון לאומי והגירה, מקור והשימוש העיקרי שנעשה במושג היא הכינוי לדמוקרטים אמריקאים לבנים, עובדי צווארון כחול שגרים במרבית המקרים במדינות חגורת החלודה ובקליפורניה, אך על אף היותם מצביעי המפלגה הדמוקרטית באופן מסורתי, כינוי זה דבק במצביעים שבעבר הצביעו רק או בעיקר למפלגה הדמוקרטית אך "ערקו" למפלגה הרפובליקנית והצביעו למועמד הרפובליקני, רונלד רייגן במהלך מערכות הבחירות שנערכו ב-1980 וב-מערכת הבחירות של 1984.
במרבית המקרים סיבת ההצבעה לרייגן הייתה שבעבר המצביעים אשר תמכו במפלגה הדמוקרטית בשל מדיניותה החברתית עברו להצביע למפלגה הרפובליקנית בשל השמרנות החברתית שלהם שהייתה האלטרנטיבה לליברליות החברתית של הדמוקרטים.
היסטוריה

במהלך הבחירות שנערכו ב-1980, מספר גבוה של מצביעים בארצות הברית שהתפכחו מהמצוקה הכלכלית שהתקיימה בשנות השבעים בזמן כהונתו המועמד הדמוקרטי, ג'ימי קרטר), תמכו ברונלד רייגן, מושל קליפורניה לשעבר אשר בתחילת דרכו היה דמוקרטי אך עבר "מהפך" ולאט לאט הפך לרפובליקני, דרכו ואופיו האופטימי של רייגן זיקפה לזכותו מערך רחב של מצביעים באופן שנחשב חסר תקדים (רייגן אף התעלה על הניצחון הסוחף של הגנרל הרפובליקני דווייט אייזנהאואר בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1956).
השימוש במושג לאחר כהונותו של רייגן

לאחר סיום כהונותו של רייגן המושג המשיך לתפוס כותרות ולהיות מושג נפוץ בז'רגון הפוליטי בארצות הברית מכיוון שהמושג הותאם גם למועמד הרפובליקני שנבחר לאחר רייגן, ג'ורג' הרברט ווקר בוש במהלך מערכת הבחירות שנערכה ב-1988 ואף לבנו של בוש, ג'ורג' ווקר בוש במהלך הבחירות לנשיאות שנערכו ב-2000 וגם במערכת הבחירות של 2004.
הפרשן הפוליטי והשמרני, ג'ורג' ויל שסיקר את התופעה של תמיכה רחבה ורב-מפלגתית, אמר ב -2012 : "מצביעים לבנים ללא השכלה אקדמית אשר חרדים למצב הכלכלי ואף שמרנים מבחינה חברתית- כונו 'דמוקרטים של רייגן' בטענה כי הם נחשבו לרפובליקנים עונתיים, אך כיום הם מכונים הבסיס הרפובליקני".
עם זאת גם לאחר סיום כהונתם של בני משפחת בוש, המושג עדיין נחשב רלוונטי מכיוון שחלק מקבוצה זו הצביע לדונלד טראמפ, המועמד הרפובליקני בבחירות לנשיאות 2016, שניצח בפנסילבניה, אוהיו, מישיגן, ויסקונסין, איווה ופלורידה. כל אלה היו מדינות שאומנם הצביעו לרייגן בשנת 1980 וגם ב-1984, אך הצביעו לנשיא הדמוקרטי ברק אובמה במערכת הבחירות של 2008 וכן במערכת הבחירות של 2012.
עם זאת זמן מה לאחר הבחירות לנשיאות ב-2016, בהן מרבית ממדינות חגורת החלודה הצביעו לטראמפ, אמר אסטרטג רפובליקני כי יש להתמקד בדמוקרטים שחלק ממעמד הפועלים, אשר העדיפו את טראמפ בשנת 2016 עם זאת פרשנים אחרים סוברים כי "הדמוקרטים של רייגן" לא בהכרח הביאו לטראמפ את הניצחון במדינות אלו וטראמפ ניצח בהן מכיוון שהמצביעים הדמוקרטיים שם נשארו בבית ביום הבחירות ולא הצביעו.
ראו גם

מצביעי אובמה-טראמפ
כלב דמוקרטי צהוב
הערות שוליים

↑  Will, George F. (4 בינואר 2012). "Suddenly, a fun candidate". וושינגטון פוסט. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "How Blue-Collar Democrats Turned Michigan Red for Trump". נבדק ב-4 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    John Bolton, ‏The Reagan Democrats have returned to the Republicans - handing the party unprecedented power, The Telegraph, 9 November 2016
↑  Livengood, Chad (2016-11-10). "Trump flipped 12 counties to win Michigan". The Detroit News.
↑  Konstantin Kilibarda and Daria Roithmayr (2016-12-01). "The Myth of the Rust Belt Revolt". Slate.
↑  Omri Ben-Shahar (2016-11-17). "The Non-Voters Who Decided The Election: Trump Won Because Of Lower Democratic Turnout". Forbes.
סטיקר של מצביעים דמוקרטיים שהצביעו לרייגן במהלך הבחירות לנשיאות ב-1984
הנקרופוליס בפנטליקה

הנקרופוליס של פנטליקה היא עיר קברים בסיציליה, ובה כ-5,000 קברים, המתוארכים החל מן המאה ה-13 לפנה"ס ועד המאה ה-7 לפנה"ס. פנטליקה נמצאת בעמקי הנהרות אנאפו וקלסינרה, בין הערים פרלה וסורטינו, בדרום מזרח סיציליה. הנקרופוליס של פנטליקה, יחד עם העיר סירקוזה, הוגדרו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
פנטליקה נמצאת על רמה המוקפת בגאיות שיצרו הנחלים אנאפו וקלסינרה. הרמה ממוקמת בין היישובים פרלה וסורטינו, בדרום מזרח סיציליה. הרמה היא חלק משלוש שמורות טבע, ומהווה אזור שימור חשוב.
כניסה לאחד הקברים
הנקרופוליס משתרע על שטח הררי, ובו מערות ומצוקים, שאורכו כ-1,200 מטרים מצפון לדרום, ורוחבו כ-500 מטרים ממזרח למערב. בשטח ניתן להבחין בכ-5,000 קברים, שרובם נחצבו בסלע. קברים אלה מיוחסים לתושבי האי הקדמונים, שנדחקו מחופי האי במהלך המאה ה-13 לפנה"ס, עם הגעתם של השבטים האיטלקיים הראשונים, שבטי הסיקניים (ביוונית Sikanoi) והסיקוליים (ביוונית Sikeloi). ניתן להבחין בחמש קבוצות של קברים:
הנקרופוליס הצפון-מערבי, ובו כ-600 קברים, שנחצבו בקבוצות של חמישה;
הנקרופוליס הצפוני, שבו כ-1,500 קברים; זהו הנקרופוליס הנרחב ביותר והמעורר השתאות יותר מכולם. הקברים באזור זה נחצבו במאה ה-12 ומאה ה-11 לפני הספירה.
הנקרופוליס הדרומי, הנמצא בין שני האתרים הקודמים; גם הקברים שבו נחצבו באותן מאות.
נקרופוליס פיליפורטו, שבו כ-500 קברים; נקרופוליס זה מרוחק כ-9 ק"מ מן העיירה פרלה, והקברים שבתחומו משתרעים של צלעות ההרים, על אגן נחל אנאפו, ועד סמוך לעיר. הקברים מתוארכים החל מן המאה ה-13 ועד למאה ה-9 לפנה"ס.
נקרופוליס קאבטה (Cavetta) ובו כ-300 קברים, שנחצבו במאה ה-9 ובמאה ה-8 לפני הספירה. באזור זה נמצאים גם שרידי מבנים מן התקופה הביזנטית.
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו באזור הנקרופוליס נמצאו שרידים של יישוב מתקופת הקולוניזציה היוונית של האי, בין המאה ה-8 למאה ה-6 לפני הספירה. שרידים שמקורם מיקני ושרידי מבנים מונומנטליים נחשפו גם הם, ביניהם זיהו הארכאולוגים אנאקטורון, ארמון של נסיך.
באזור נמצאו שרידים גם מתקופה מאוחרת בהרבה, המאה ה-9 והמאה ה-10 לספירה: באזור זה הוקמו ביצורים שנועדו להדוף את הפלישות הפאטמיות לאי.
הנקרופוליס של פנטליקה הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2005, יחד עם סירקוז הסמוכה. על פי נימוקי ההכרזה, פנטליקה וסירקוז מהוות עדות ייחודית להתפתחות התרבויות הים תיכוניות במהלך מאות שנים.
הערות שוליים

↑  פרק הזמן המצוין הוא זמנה של הקולוניזציה היוונית בכלל, לאו דווקא באתר זה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12341303w (data)  GND: 4256994-1  SUDOC: 032370458  VIAF: 316432714   WorldCat (עם VIAF): 316432714
הספרייה הלאומית של סרביה

| --- | --- |

 מיקום:  Skerlićeva 1, 11000 Beograd 
 ספריית הפקדה:  כן
 תאריך ייסוד:  1832 
 גודל האוסף:  6 מיליון
 מנהל:  לסלו בלסקוביץ'
 מספר מועסקים:  270
 קואורדינטות:  44°47′51″N 20°28′02″E﻿ / ﻿44.79752778°N 20.46716667°E﻿ / 44.79752778; 20.46716667
 https://nb.rs/
  (למפת בלגרד מוגדלת) הספרייה הלאומית של סרביה(למפת בלגרד רגילה) הספרייה הלאומית של סרביה
 
הספרייה הלאומית של סרביה (בסרבית: Народна библиотека Србије) היא הספרייה הלאומית של סרביה הממוקמת בבלגרד והספרייה הגדולה במדינה.
היסטוריה

הקמת הספרייה מקושרת לאירוע היסטורי שהתרחש בפברואר 1832 כאשר דמיטרי דוידוביץ' (Dimitrije Davidović), המוציא לאור של העיתון הראשון בסרביה, שלח מכתב אודות הקמת ספרייה לאומית להוכרת כבוד למילוש אוברנוביץ', בנובמבר של אותה שנה הזמין הנסיך קיום ספריית הפקדה בתוך הספרייה הלאומית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה בניין הספרייה ואוספיו ניזוקו ומה שנשאר ממנו הועבר לניש ולקרגוייבץ על מנת להגן על להגן עליו. לאחר המלחמה ובעקבות חוק הספרייה הלאומית שחוקק ב-1919 הספרייה קיבלה את הזכות לרכוש עותק מכל יצירה ספרותית שיוצאת לאור בממלכת יוגוסלביה.
התקפת לופטוואפה את הספרייה במלחמת העולם השנייה הרסה לחלוטין את בניין הספרייה ביחד עם 500,000 כרכי ספרים, אוסף של 1424 כתבי יד קריליים, אוסף של 4,000 כתבי עת ו-1,800 עיתונים, ארכיונים של דמויות מפתח בהיסטוריה הסרבית וכמו כן רשימות הניהול והקטלוג של הספרייה.
לאחר שחרור בלגרד ב-1944 הייתה תקופה של שחזור אינטנסיבי של אוספי הספרייה שניזוקו ופיתוח של הספרייה, ב-1947 המקום נפתח לקהל מחדש באופן רשמי, ב-1954 אושרה בניית בניין הספרייה המחודש.
בספרייה ישנו האוסף המיוחד של ספרים נדירים מהמאה ה-18 והמאה ה-19.
המכון האיראני לחקר החלל

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  איראן איראן
המכון למחקר החלל באיראן נוסד באוקטובר 2007 על פי החלטת המועצה להשכלה גבוהה באיראן, ופועל תחת הנחיה ופיקוח של משרד המדע, המחקר והטכנולוגיה של איראן. המכון עוסק בפיתוח מיזמי חלל שונים ובהם לוויינים לצרכים השונים של איראן.
מטרות המכון

מטרות המכון כפי שנוסחו על ידי משרד המדע, המחקר והטכנולוגיה האיראני הן:
ביצוע מחקרים לתמיכה במשימות חלל של איראן ופיתוח טכנולוגיות שיהפכו את המכון למוביל מסוגו באיראן
פיתוח תשתית ידע וטכנולוגיה לקידום תחום החלל באיראן
מינוף הידע של המכון לתחום המסחר והכלכלה
מיזמים עיקריים

שלושה מיזמים עיקריים בתחום הלוויינות:
פיתוח וייצור הלוויין מסבאח 2
פיתוח וייצור הלוויין פארס 2  - לוויין איראני מתקדם המיוצב בשלושה צירים
פיתוח וייצור לוויין התקשורת זורח
ההשבעה השנייה של ולדימיר פוטין לנשיאות רוסיה

פוטין נוטל את שבועת התפקיד.
ולדימיר פוטין נואם
ולדימיר פוטין סוקר את חיילי משמר הקרמלין
השבעתו השנייה של ולדימיר פוטין כנשיא רוסיה התקיימה ביום שישי, 7 במאי 2004.
הטקס

הטקס נערך על פי תרחיש מתוכנן ולא שונה בהרבה מהקודם.
הספירה לאחור של הקדנציה השנייה בת ארבע שנים לנשיאות ולדימיר פוטין החלה בצהריים. עם הישמע פעמוני הקרמלין הוא נכנס למבואת שלושת האולמות שבארמון הקרמלין הגדול (אולמות גאורגי, אלכסנדר ואנדריי). לאחר שעבר בכל שלושת האולמות, עלה הנשיא לבמה, שם פגש אותו יו"ר בית הדין החוקתי של רוסיה ולרי זורקין, יו"ר מועצת הפדרציה סרגיי מירונוב ויו"ר הדומה בוריס גריזלוב.
בטקס נכחו כ-1,700 איש. היו אלה השרים והמושלים, צירי הבית התחתון וסנאטורים, שגרירים זרים ומנהיגי דת, מדענים ואמנים, נציגי מטה הקמפיין של פוטין ועיתונאים. משפחתו של ילצין באותה עת, בטקס ההשבעה יוצגה על ידי אשתו היחידה של הנשיא הראשון של רוסיה. ראש הפרוטוקול של ילצין ולדימיר שבצ'נקו אמר ש"בוריס ניקולאייביץ' הצטנן: הייתה לו דלקת בסמפונות, והרופאים המליצו לו בחום לא לצאת מהבית."
לאחר שנשבע, הושמע המנון רוסיה כאשר ולדימיר פוטין ניגש לדלת האולם ומקבל את ברכות המוזמנים.
לאחר מכן, בכיכר איוואנובסקיה נערך טקס סקירת כוחות משמר הקרמלין.
הערות שוליים

↑  Vladimir Putin's inauguration ceremony
↑  In the Kremlin took place the inauguration of re-elected President of Russia
הספרייה הלאומית של פינלנד

| --- | --- |

 מיקום:  הלסינקי, פינלנד
 סוג:  ספרייה לאומית
 תאריך ייסוד:  1640
 מנהל:  Kimmo Tuominen 
 קואורדינטות:  60°10′13″N 24°57′01″E﻿ / ﻿60.170301111111°N 24.950313888889°E﻿ / 60.170301111111; 24.950313888889
 https://www.kansalliskirjasto.fi/en
  (למפת הלסינקי מוגדלת) הספרייה הלאומית של פינלנד(למפת הלסינקי רגילה) הספרייה הלאומית של פינלנד
 
הספרייה הלאומית של פינלנד (בפינית: Kansalliskirjasto) היא הספרייה הלאומית של פינלנד. היא משמשת כספריית מחקר אקדמאית ומהווה חלק מאוניברסיטת הלסינקי.
הספרייה אחראית לאחסון ושימור המורשת והתרבות הפינית. לפי החוק הפיני היא משמשת כספריית הפקדה וישנה חובה לשלוח עותקים של כל חומר ויצירה מודפסת ואודיו-ויזואלית היוצאת לאור בפינלנד לספרייה הלאומית. עותקים אלה נשמרים באוספים הלאומיים של הספרייה ובחמש ספריות אקדמיות נוספות במדינה. בנוסף לכך על הספרייה לאסוף חומרים שפורסמו באינטרנט.
כל תושב המדינה רשאי להירשם לספרייה כמשתמש ולשאול חומרים ממנה, אך האוספים הלאומיים אינם רשאים להיות מוצאים מתחומי הספרייה. בספרייה קיים גם אוסף גדול של ספרים שיצאו לאור בתקופת האימפריה הרוסית.
הערות שוליים

↑  החוק להפקדה ושימור של חומר תרבותי, באתר בסיס הנתונים של משרד המשפטים של פינלנד, (בפינית)
| ספריות לאומיות של אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן 1 • איטליה (רומא ופירנצה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה 2 • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • גאורגיה 1 • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה (בודפשט ודברצן) • הממלכה המאוחדת (אנגליה, ויילס, סקוטלנד) • הרפובליקה הצ'כית • ותיקן • טורקיה 1 • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד (קטלוניה) • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת •  קזחסטן 1 • קפריסין 2 • קרואטיה • רומניה • רוסיה 1 (מוסקבה וסנקט פטרבורג) • שוודיה • שווייץ |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | אבחזיה • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה • קוסובו • צפון קפריסין 2 |  |
| שטחים תלויים | אולנד • אקרוטירי ודקליה 2 • איי פארו • גיברלטר • גגאוזיה • גרנזי • יאן מאיין • ג'רזי • האי מאן • סבאלברד |  |
| הערות | 1 חלק משטח המדינה נמצא באסיה. 2 מבחינה גאוגרפית נמצאת באסיה, אך נחשבת חלק מאירופה מסיבות היסטוריות. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 7018893  BNE: XX143141  BnF: cb12360627w (data)  GND: 16021401-4  ISNI: 0000 0001 2033 7602  LCCN: n2006096988  NKC: kn20070610002  NLG: 56770  RERO: 02-A022018711  SELIBR: 117717  SUDOC: 119853507  ULAN: 500300313  VcBA: 494/510  VIAF: 126520961   WorldCat (עם VIAF): 126520961 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספריות ובנושא פינלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנקרופוליס בצ'רווטרי

סקרופג מצ'רווטרי המוצג בלובר
הנקרופוליס בצ'רווטרי, המכונה גם נקרופוליס בנדיטאקיה (איטלקית Necropoli della Banditaccia), שוכן בסמוך לעיירה האיטלקית צ'רווטרי. הנקרופוליס היה בשימוש בין המאה ה-9 לפנה"ס ועד המאה ה-1 לפנה"ס בקירוב, והוא הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2004, ביחד עם הנקרופוליס בטרקוויניה.
מבנה

הנקרופוליס משתרע על פני שטח של 4000 דונם, וכולל כ-1,000 קברים שלעיתים קרובות מהווים חלק מתילי קבורה. הנקרופוליס הוא הגדול ביותר באזור הים התיכון. שמו של הנקרופוליס נובע מהחכרת (bando) הקרקעות לתושבי צ'רווטרי על ידי בעלי האדמה המקומיים.
הקברים בנקרופוליס מאורגנים במתאר דמוי עיר, והם מחולקים לסוגים שונים לפי תקופת בנייתם, מעמד המשפחה וקריטריונים נוספים. צורתם של הקברים העתיקים (מהתקופה של תרבות וילנובה) ביותר בנקרופוליס היא של בור, שבו נטמן אפר המתים. מלבד הבורות המסודרים יש גם גומות פשוטות יותר. סוג נוסף של קברים הוא הטומולי, שהם קברים המכילים יותר מקבר אחד באותו מבנה. בתקופה האטרוסקית היו שני סוגי קברים: תילי קבורה ו"קוביות", שהיו למעשה קברים ריבועיים פשוטים שנבנו בשורות לאורך "דרכים". באזור שניתן לבקר בו (המשתרע על פני 100 דונם) ניתן לצפות בשתי "דרכים" כאלה, המתוארכות למאה ה-6 לפנה"ס.
התילים הם מבנים עגולים שנבנו מטוף, וחלקם הפנימי שנחצב בתוך סלע מכיל שחזור של בית המת הכולל מסדרון, אולם ראשי ומספר חדרים. בקברים הללו נמצאו מספר ממצאים שלפיהם הוסקו מסקנות באשר לחיי היומיום של האטרוסקים. הקברים החדשים ביותר מתוארכים למאה ה-3 לפנה"ס, והם היו מסומנים על ידי כן חיצוני קטן שהיה בצורת גליל עבור גברים ובצורת בית קטן עבור נשים.
אחד הקברים המפורסמים ביותר בנקרופוליס הוא "קבר התבליטים" (Tomba dei Rilievi), המתוארך למאה ה-4 לפנה"ס, שזוהה על סמך כתב יד כשייך לאדם בשם מטונאס. הגישה אל הקבר היא דרך גרם מדרגות חצוב בסלע המוביל להיכל גדול שמידותיו 6.5 על 7.8 מטרים, המכוסה על ידי תקרה הנתמכת על ידי שני עמודים עם כותרות איוליות. בקבר יש 13 שקעי קבורה עבור שני אנשים, ומקום עבור 34 גופות נוספות שנחצב על מדף סלע. הקבר כולל גם מספר פרסקואים, תבליטים ופסלים שבהם מתוארים כלי בית רבים.
רוב הממצאים שנחפרו בנקרופוליס נמצאים במוזיאון האטרוסקי הלאומי שברומא. חלק מהממצאים האחרים נמצאים במוזיאון הארכאולוגי של צ'רוורטי.
הנרי מינצברג

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1939 (בן 85) מונטריאול, קנדה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקגיל  בית הספר  לניהול MIT סלואן  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מוסדות:  אוניברסיטת מקגיל  האוניברסיטה הלאומית סן מרקוס 
 פרסים והוקרה:  פרס הרברט סיימון (2006)  פרס לאון גרין (1996)  פרס מולסון (2006)  פרס מולסון (2006)  קצין במסדר הלאומי של קוויבק (1998)  עמית החברה המלכותית של קנדה  קצין במסדר קנדה 
 www.mintzberg.org
 
הנרי מינצברג (באנגלית: Henry Mintzberg; נולד ב-2 בספטמבר 1939) הוא אחד מן ההוגים המובילים בעולם בתחום של חקר ניהול וחשיבה אסטרטגית בעסקים, הוא שימש כפרופסור לניהול מאוניברסיטת מקגיל שבקנדה ופרסם מספר ספרים מרכזיים בתחום. מינצברג עוסק בהתנהלותם של ארגונים ובחקר משאבי אנוש בארגון והוא נמנה בין מובילי גישת הקונפיגורציה בתחום מדעי הניהול.
ביוגרפיה

מינצברג נולד למשפחה יהודית במונטריאול, קוויבק, קנדה  למאייר ואיירין (וקסלר) מינצברג. אביו, מאיר מינצברג, היה יצרן.
קריירה

בשנת 1968 קיבל מינצברג תואר דוקטור בניהול מ-MIT, לאחר שהגיש מחקר בנושא "המנהל בעבודה - קביעת פעילויותיו, תפקידיו ותוכניותיו באמצעות התבוננות מובנית".
בספרו The Structuring of Organizations שיצא לאור בשנת 1979, עוסק מינצברג בהרחבה במבנה הארגון.
מינצברג התעניין במבנים ארגוניים ובהתנהגות ארגונית הלכה למעשה. הוא זיהה חמישה מרכיבים מבניים שייצרו את "הארגון האמיתי":
צמרת אסטרטגית (מועצת מנהלים, נשיא): מופקדת על הנהגת ארגון ביצוע יעדים
מנהלי הקו (אגפים, מחלקות, מדורים): מנהלים לאורך שרשרת הפיקוד עד לניהול הזוטר
ליבה תפעולית (ייצור, מתן שירות, שיווק, אספקה): עובדי הארגון המבצעים ישירות את המשימות הנדרשות
סגל טכני (מחקר ופיתוח, תכנון מוצרים)
סגל מנהלתי (אחזקה, כוח אדם, יחסי ציבור)
עקרי גישתו

מינצברג פעל בשני תחומים מרכזיים - חקר הניהול ותחום החשיבה האסטרטגית בארגונים. במסגרת חקר הניהול, מינצברג השקיע מאמצים מחקריים להבנת האופנים השונים שבהם בפועל ארגונים מנוהלים. מינצברג הניח בכך תשתית לדיון שאינו רק נורמטיבי (כיצד ראוי לנהל) אלא כיצד ניהול מתרחש במציאות.
בתחום של חקר האסטרטגיה מינצברג מוכר בייחוד בשל ספרו על גישת התכנון האסטרטגי - "The Rise and Fall of Strategic Planning". מינצברג מתאר את העלייה של המושג שהפך מוביל בשנות ה-70', וכיצד מחלקות התכנון פוגעות בפועל בתפקוד התאגידים עד שהן נסגרות במהלך שנות ה-80. מינצברג מנתח את התהליך הן במובנים ההיסטוריים והן בחתירה להבנת המשגים שבגישת התכנון האסטרטגי. בספר "ספארי אסטרטגיות" מינצברג פורס ומנתח באופן ביקורתי עשר אסכולות מובילות בחשיבה על אסטרטגיה עסקית. מדבריו בספר עולה כי מתוך הגישות המתוארות הוא נוטה להזדהות באופן משמעותי עם גישת הלמידה העוסקת בצורה שבו ארגונים לומדים את סביבתם באופן מתמשך.
בהמשך לכך, כתב יחד עם ברוס אלסטראנד וג'וזף לאמפל את הספר ״ספארי אסטרטגיות: סיור מודרך בערבות הניהול האסטרטגי״ המציג עשר גישות שונות בתחום האסטרטגיה העסקית. מינצברג מתחיל את סקירתו בגישות העיצוב והתכנון האסטרטגי שנוסדו בשלהי שנות ה-50, והניחו את יסודות התחום (למשל את מודל ה-SWOT) ובגישות המיצוב מבית מדרשו של מייקל פורטר שהניחה את היסודות לתחום הייעוץ האסטרטגי. הוא מסיים בתיאור של גישות עכשוויות העוסקות בלמידה ארגונית וניווט במורכבות. הספר אמנם דן באופן ביקורתי בכל עשר הגישות, אך מבקש להציע לבסוף מודל בו כל אחת מן הגישות רלוונטית בהקשר אחר בחיי הארגון.
ספרים מרכזיים

ספארי אסטרטגיות: סיור מודרך בערבות הניהול האסטרטגי, ידיעות אחרונות, 2006
The Rise and Fall of Srategic Planning, 1994
Mintzberg on Management: Inside Our Strange World of Organizations, 1989