stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף סניילביץ'

יוסף (יוסיף) (1880 – 1925) סניילביץ' (Sanielevici) נולד בעיר בּוטושַנִי ברומניה למשפחה יהודית בת תשע נפשות, הורים, שישה בנים ובת. האב לאון והאם רבקה דאגו להקנות לבניהם השכלה גבוהה. ברבות הימים סימיון סניילביץ' (רו') ואחיו ז'אק היו פרופסורים למתמטיקה, הנריק סניילביץ' (רו') היה עיתונאי ומבקר ספרות, סולומון סניילביץ' למד אומנות בגרמניה והתפרסם כצייר אימפרסיוניסטי, יוסף היה כלכלן, מקסימיליאן היה סטטיסטיקאי ומומחה בתחום הפיננסי ואמיל היה מומחה בעל שם עולמי בתחום הזואולוגיה.
רשימת המועמדים לבחירות 1919 של המפלגה העצמאית של בסרביה
עם הצטרפותה של ממלכת רומניה למלחמת העולם הראשונה, יוסף גויס ב-14 באוגוסט 1916 לצבא הרומני, על אף שמעולם לא הוענקה לוהם אזרחות רומנית.
יוסף סניילביץ' גויס לרגימנט 2 רגלים בתפקיד מנהלן אחראי לאספקה בדרגת טוראי ראשון. במהלך השירות חלה בדלקת כבד כרונית ונזקק לאשפוז. עם חזרתו ליחידה קודם בדרגה אך נשאר באותו תפקיד.
בתום המלחמה הוענק לו העיטור "כתר רומניה עם חרבות" כולל הסרט "טוהר צבאי" (ברומנית Virtutea Militara) והזכות לענוד אותם.
לאחר סיפוחה של בסרביה לממלכת רומניה בשנת 1918, ולאחר שקיבל אזרחות רומנית בזכות השתתפותו במלחמה, התיישב בקישינב והצטרף למפלגה העצמאית של בסרביה. בשנת 1919 רץ מטעם המפלגה לבחירות לסנאט הרומני ונבחר בין שלושת הנציגים היהודים של בסרביה לסנאט.
הערות שוליים

↑  Federaţia Comunităţilor Evreieşti din România
Centrul pentru Studiul Istoriei Evreilor din România, Din Botoşanii de odinioară ...
↑  O ilustră familie de cărturari – Sanielevici, Boris Marian
↑  Vasile Novac, Regimentul 2 Dorobanţi - Vâlcea
↑  Sfera Politicii, revistasferapoliticii.ro
↑  חוברת תעמולה בשם "בסרביה", ברומנית
יורי סולומונוב

| --- | --- |

 לידה:  3 בנובמבר 1945 (בן 78) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 השכלה:  המכון לתעופה במוסקבה 
 מעסיק:  האוניברסיטה הטכנית ע"ש באומן במוסקבה, Moscow Institute of Thermal Technology 
 מפלגה:  רוסיה המאוחדת 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  גיבור העמל של הפדרציה הרוסית  עיטור הדגל האדום של העמל  Merited Inventor of the RSFSR 
 
יורי סמיונוביץ' סולומונוב (ברוסית: Юрий Семёнович Соломонов; נולד ב-3 בנובמבר 1945) הוא מתכנן רוסי של רקטות צבאיות, דוקטור למדעים טכניים, פרופסור, חבר האקדמיה הרוסית למדעים. מעצב ראשי של המכון המוסקבאי להנדסה תרמית (אנ') מאז 1997.
השתתף בפיתוח מערכות טילים:
SS-20 Saber
RT-2PM Topol (אנ')
RT-2PM2 Topol-M (אנ')
RS-24, יארס
ראש צוות פיתוח של מערכת הטילים RSM-56, בולבה.
סולומונוב הוא מחברם של יותר מ-300 מאמרים מדעיים, כולל 194 תעודות זכויות יוצרים על המצאות ופטנטים.
חבר הנשיאות של האקדמיה הרוסית למדעים והמועצה למדע וחינוך תחת נשיא הפדרציה הרוסית (2020-2017). חבר מלא וחבר בלשכת הנשיאות של האקדמיה הרוסית להנדסה (אנ'), חבר באקדמיה הבינלאומית להנדסה. חבר במועצה העליונה של מפלגת רוסיה המאוחדת.
הערות שוליים

↑  Соломонов Ю.С. - Общая информация, www.ras.ru
↑  Золотая Звезда Соломонова, или Как заставили полететь "Булаву", www.ras.ru
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
יחסי אזרבייג'ן–ספרד

| יחסי אזרבייג'ן–ספרד |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: ספרד


אזרבייג'ן: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 505,370
אוכלוסייה
10,351,953: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 32,996
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב (מימין) נפגש עם ראש ממשלת ספרד מריאנו רחוי בווילנה שבליטא, 2013
יחסי אזרבייג'ן–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין ממלכת ספרד.
ספרד הכירה בעצמאותה של אזרבייג'ן ב -31 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו ב-11 בפברואר 1992. ממשלת אזרבייג'ן פתחה את שגרירותה במדריד ב-2005 וב-9 בפברואר 2010, אלטאי אפנדייב, מונה לשגריר אזרבייג'ן בספרד.
ביקורים מדרג גבוה

שר התיירות האזרבייג'ני בספרד - 13 בדצמבר 2001
מזכיר המדינה הספרדי באזרבייג'ן - 4 במרץ 2004
שר החוץ הספרדי באזרבייג'ן - 4 ביוני 2007
שר המשפטים האזרבייג'ני בספרד - 24 באוקטובר 2007
שר הנוער והספורט האזרבייג'ני בספרד - 24 בנובמבר 2010
שר החוץ האזרבייג'ני בספרד - 15 ביוני 2011
שר החוץ הספרדי באזרבייג'ן - 22 באפריל 2014
יחסים כלכליים

בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מספרד לאזרבייג'ן הגיעה לסך 83 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מוטות חשמליים, חוטים מבודדים, משאבות אוויר, טלפונים, שנאים, בשר חזיר, יין, צינורות ברזל, עץ מנוסר, מכוניות, חלקי מכוניות ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לספרד הגיעה לסך 694 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה נפט גולמי(99.2%), אלומיניום גולמי ועוד.
בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה מספרד לאזרבייג'ן הגיעה לסך 102 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה חוטים מבודדים, משאבות אוויר, טלפונים, שנאים, פירות, גלידה, מים, תכשיטים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לספרד הגיעה לסך 841 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט גולמי (96%) ונפט מזוקק (3.9%).
ייצוג

ספרד מיוצגת באזרבייג'ן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבאקו, בירת המדינה.
אזרבייג'ן מיוצגת בספרד על ידי שגרירות שהיא מחזיקה במדריד, בירת המדינה.
יורי סימונוב

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1941 (בן 83) סראטוב, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  רוסיה, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 מקום לימודים:  בית הספר המיוחד למוזיקה של הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג, הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, בלט, אופרה, מוזיקה סימפונית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  כינור, ויולה 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  עיטור הכוכב של רומניה  מסדר ההצטיינות בתרבות של פולין  מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  פרס לנין קומסומול  אמן העם של ברית המועצות  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית 
 www.yurisimonov.com
 
יורי סימונוב (באנגלית: Yuri Simonov, נולד ב-4 במרץ 1941 בסאראטוב, ברית המועצות) הוא מנצח רוסי.
חייו

סימונוב למד בקונסרבטוריון של לנינגרד (כיום סנקט פטרבורג) ואחר כך בקונסרבטוריון של מוסקבה אצל ניקולאי רבינוביץ'. הוא זכה בפרס שני בתחרות מנצח התזמורת הטוב ביותר של ברית המועצות, וב-1966 היה אזרח ברית-המועצות הראשון שזכה בפרס במערב, בתחרות ניצוח שהתקיימה באקדמיה למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא שבאיטליה.
בעונת 1969–1970 היה עוזר מנצח ליבגני מראווינסקי בפילהרמונית של לנינגרד וב-1979 ייסד את התזמורת הקאמרית של תיאטרון בולשוי במוסקבה.
בשנים 1978–1991 לימד ניצוח תזמורת בקונסרבטוריון של מוסקבה; קודמו בתפקיד היה קיריל קונדראשין.
משנת 1982 הוא מנצח על אופרות במערב, בייחוד בלונדון.
יוסף סקוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1815 ה'תקע"ה
 פטירה:  19 ביוני 1890 (בגיל 75 בערך) א' בתמוז ה'תר"ן
 חיבוריו:  "פורת יוסף" על התלמוד הבבלי
 אב:  רפאל
רבי יוסף ב"ר רפאל סקוביץ (בכתיב יידי: סאַקאָוויץ; כונה: ר' יוֹסֶלֶ'ה מורה-הוראה; ה'תקע"ה, 1815 – א' בתמוז ה'תר"ן, 19 ביוני 1890) היה דיין ומו"צ בווילנה, מחבר הגהות "פורת יוסף" על התלמוד הבבלי שנדפסו בש"ס וילנא.
ביוגרפיה

רבי יוסף ב"ר רפאל שימש כראש המו"צים בווילנה במשך עשרות שנים, משנת ה'תר"ה (1845) ועד לפטירתו, כשבהמשך הצטרף אליו ידידו הצעיר ממנו, רבי בצלאל הכהן. הם גם היו חברים לבית הדין הווילנאי כשלצידם הדיין השלישי, הרב אליהו אליעזר גרודזינסקי, ומאוחר יותר, רבי שלמה הכהן.
ביחד עם ידידו, חתם על הקונטרס "הוראת היתר" שבו הכשירו את אתרוגי קורפו בעת הפולמוס עליהם בשנות ה-70 של המאה ה-19; נתנו הסכמה לספרו של רבי ישראל מאיר הכהן, "חפץ חיים"; ואסרו את השימוש בספר "סדרי טהרות" של האדמו"ר רבי גרשון חנוך הניך ליינר מראדזין. בהמשך השנים, הוא נתן הסכמה לספרו ההלכתי של החפץ חיים, "משנה ברורה", יחד עם רבי שלמה הכהן.
הוא כיהן כרבו של בית המדרש של הגר"א בווילנה, והיה מכונה "זקן ההוראה". נהג להתהלך עטור בטלית ובתפילין לאורך כל היום, גם בלכתו ברחוב. חתנו היה הרב אפרים זלמן סלוצקי שהתמנה לאחר פטירתו בשנת ה'תר"ן לשמש במקומו כמורה ההוראה בווילנה.
הערות שוליים

↑  במקור אחד: ה'תקע"ט, אך היה הפרש גילאים של חמש שנים בינו לידידו הרב בצלאל הכהן ולכן המקורות המציינים את תקע"ה כשנת הלידה סבירים יותר.
↑  הלל נח מגיד שטיינשניידר, עיר ווילנא - חלק ראשון, וילנה תר"ס, עמ' 73, באתר היברובוקס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303434905171  VIAF: 97344902   WorldCat (עם VIAF): 97344902
יחסי אינדונזיה–גאורגיה

| יחסי אינדונזיה–גאורגיה |
| --- | --- |
אינדונזיה: גאורגיה


אינדונזיה: גאורגיה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,904,569: 69,700
אוכלוסייה
284,049,195: 3,807,418
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,371,171: 30,536
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,827: 8,020

יחסי אינדונזיה–גאורגיה הם היחסים הבילטרליים בין אינדונזיה לגאורגיה.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות החלו ב-25 בינואר 1993, שנתיים לאחר התפרקות ברית המועצות בספטמבר 1991.
בחגיגות 100 שנות עצמאות גאורגית שהתקיימו בשגרירותה שבג'קרטה ב־2018, הובעה תקווה לחיזוק הקשרים בין המדינות.
על היחסים מול גאורגיה הופקדה שגרירות אינדונזיה בקייב, בירת אוקראינה. באירוע קבלת פנים שנערך בה ב־2019 לציון 74 שנות עצמאות אינדונזית, השתתפו זוראב אלכסידזה, שהיה בעברו שגריר באינדונזיה, נציגי הפרלמנט, אנשי משרדי ממשלה גיאורגים, ואנשי סוכנויות שעסקו באפשרויות להרחבת שיתוף הפעולה הכלכלי. סגן שר החוץ הגיאורגי התייחס באירוע זה להחלטה קודמת של ממשלת אינדונזיה לשלוח נציג למדינתו, לקראת הקמתה של נציגות רשמית.
נציגויות דיפלומטיות

לאינדונזיה אין ייצוג דיפלומטי בגאורגיה, ושגרירות אינדונזיה בקייב אמונה על היחסים עם גאורגיה.
לגאורגיה יש שגרירות בג'קרטה.
יחסי אזרבייג'ן–פנמה

| יחסי אזרבייג'ן–פנמה |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: פנמה


אזרבייג'ן: פנמה
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 75,420
אוכלוסייה
10,351,953: 4,529,530
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 83,382
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 18,409
משטר
רפובליקה

שגרירת פנמה מגישה את כתב האמנתה לנשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב, 2022
יחסי אזרבייג'ן–פנמה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הרפובליקה של פנמה. פנמה הכירה בעצמאות אזרבייג'ן ב-3 בינואר 1992. היחסים בין המדינות כוננו רשמית ב-6 באפריל 1995.
ביקורים מדרג גבוה

ב-4 באוקטובר 2015, שר החוץ האזרבייג'ני, אלמר ממדיארוב, ביקר בפנמה. במהלך ביקורו, פגש את דה סנט מאלו, שרת החוץ הפנמית. דה סנט מאלו הביעה את שביעות רצונה מביקורו של ממדיארוב, וציינה כי ביקור זה יתרום באופן משמעותי לפיתוח היחסים בין המדינות. ממדיארוב הדגיש את החשיבות בהרחבת היחסים הנוכחיים בין המדינות בתחומי האנרגיה, מגזרי ההשקעה והחינוך. בסוף הדיון הממשלות חתמו על מזכר הבנות בנוגע להתייעצות בין משרדי החוץ של אזרבייג'ן ופנמה.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מפנמה לאזרבייג'ן הגיעה לסך 9.88 אלף דולר אמריקאי והיא כללה תאי מטען ותיקים. בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה מפנמה לאזרבייג'ן הגיעה לסך 560 אלף דולר אמריקאי והיא כללה שסתומים, משאבות נוזלים, טורבינות קיטור, מכונות חפירה, כלי יד, מכשירי מדידה של גז ונוזלים, חגורות גומי ועוד.
בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לפנמה הגיעה לסך 1.73 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה עופרת ברזל. בשנת 2013, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לפנמה הגיעה לסך 2.05 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה עופרת ברזל.
ייצוג

פנמה אינה מיוצגת באזרבייג'ן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
אזרבייג'ן אינה מיוצגת בפנמה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את אזרבייג'ן נמצאת במקסיקו.
יאניק נואה

| --- | --- |

 לידה:  18 במאי 1960 (בן 64) צרפת סדאן, צרפת
 מדינה:  צרפת צרפת
 מקום מגורים:  צרפת צרפת
 בן או בת זוג:  Heather Stewart-Whyte (11 בפברואר 1995–1999) ססיליה רוד (2 במרץ 1984–1987) 
 צאצאים:  ג'ואקים נואה, Joalukas Noah, Eleejah Noah 
 גובה:  1.93 מטר
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוען:  1977–1996 (כ־19 שנים) 
 סה"כ פרסים שצבר:  3,440,600 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  478–209 
 דירוג שיא:  3 (7 ביולי 1986)
 זכיות בטורנירים:  23
 זוגות
 מאזן קריירה:  213–109 
 דירוג שיא:  1 (25 באוגוסט 1986)
 זכיות בטורנירים:  16
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 2 (1 ביחידים ו-1 בזוגות)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  חצי גמר (1990)
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1983)
 וימבלדון:  סיבוב שלישי (1979, 1985)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  רבע גמר (1983, 1985, 1989)
 
יאניק נואה (בצרפתית: Yannick Noah; נולד ב-18 במאי 1960), הוא טניסאי עבר צרפתי. במהלך קריירת הטניס שלו, שנמשכה כשני עשורים, זכה ב-23 תארים למשחקי יחיד וב-16 תארים למשחקי זוגות. בשנת 1986 דורג במקום השלישי בעולם, דירוג השיא שלו. דירוג זה הוא הגבוה ביותר לטניסאי צרפתי מאז החלה שיטת הדירוג העולמי הנוכחית (1973). היה לטניסאי כהה העור השני בלבד שזכה בטורניר גראנד סלאם לאחר ארתור אש. כקפטן הוביל להצלחות את נבחרת גביע הפדרציה של צרפת, ונבחרת גביע דייוויס של צרפת. לאחר פרישתו מטניס פתח בקריירה כזמר.
ביוגרפיה

נואה נולד בסדאן, בחבל ארדן, שבצפון צרפת. הוריו הם ממוצא קמרוני.
בשנת 1977 הפך נואה לשחקן טניס מקצועי. בשנת 1978 זכה בתואר החשוב הראשון שלו במנילה. בשנת 1983 זכה באליפות צרפת הפתוחה ליחידים, הרולאן גארוס, 37 שנים לאחר זכייה של שחקן צרפתי באליפות זו, מאז עדיין לא זכה טניסאי צרפתי בטורניר. בשנת 1984 זכה באליפות צרפת הפתוחה לזוגות ביחד עם הנרי לאקונט.
כטניסאי הצטיין בעיקר בסגנונו הייחודי מהקו האחורי עם עלייה מדורגת לרשת. נודע גם הקומיקאי על המגרש,. הרבה לדבר עם הקהל, והפך את משחקיו לשואו.
ביוגרפיה > גביע דייוויס

כשחקן בנבחרת צרפת שיחק נואה 11 שנים והגיע למאזן ניצחונות מול הפסדים של 39–22 (26–15 ביחידים, 13–7 ובזוגות). בשנת 1982 הוא הוביל אותה למשחק הגמר נגד נבחרת ארצות הברית. נבחרתו הפסידה 1–4.
9 שנים לאחר מכן, בשנת 1991 זכה נואה בגביע דייוויס כקפטן נבחרת צרפת, 51 שנים לאחר זכייתה האחרונה של הנבחרת בגביע זה ולאחר מכן גם בשנת 1996 וגם ב-2017
ביוגרפיה > גביע הפדרציה

בשנת 1997 הוביל נואה כקפטן את נבחרת צרפת לזכייה בגביע הפדרציה.
תארים

בשנת 2005 זכה נואה להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של הטניס.
לאחר הפרישה מטניס

לאחר שפרש מטניס מקצועני החל נואה בקריירה של זמר. מאז שנת 2000 הוא הוציא 9 אלבומים וזכה להצלחה רבה. במיוחד התפרסם שירו OZ (בצרפתית - העז) שפונה במיוחד לבעלי מוגבלויות וקורא להם להעיז ולצאת מהמגבלות שלהם.
פעילות חברתית

משנת 1988 הוא פעיל חברתי. בתחילה הוא התגייס, ביחד עם אימו, בפעילות חברתית, והם יצרו את האגודה "ילדי האדמה" שפעלה בתחום ההגנה על הילד.בשנת 1996 הוא הקים אגודה שמטרתה לאפשר לילדים ברובעי העוני ללמוד טניס בחינם.
חיים אישיים

אביו, זאכארי נואה, היה כדורגלן קמרוני נודע שזכה בגביע הצרפתי עם סדאן ב-1961. אמו, מרי-קלייר, הייתה קפטן נבחרת צרפת בכדורסל נשים ומורה.
לנואה חמישה ילדים, שניים מהם בניה של ססיליה רוד (מיס שוודיה, סיימה במקום הרביעי בתחרות מיס תבל 1978; כיום פסלת): ג'ואקים (סנטר ניו יורק ניקס) וילנה (דוגמנית). מאשתו השנייה, הדוגמנית הבריטית הת'ר סטיוארט-וייט, יש לו שתי בנות: אלייג'ה וז'נייה. כעת הוא נשוי למפיקת הטלוויזיה הצרפתית איזבל קמפוס (Isabelle Camus), וממנה יש לו בן בשם ג'אולוקס (Joalukas).
יאניק הוא בעליה של מסעדה בסן ברתלמי בשם "Do Brazil".
יחסי אזרבייג'ן–סרביה

| יחסי אזרבייג'ן–סרביה |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: סרביה


אזרבייג'ן: סרביה
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 77,474
אוכלוסייה
10,351,953: 6,724,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 75,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 11,181
משטר
רפובליקה

יחסי אזרבייג'ן–סרביה הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הרפובליקה של סרביה. אזרבייג'ן מחזיקה בשגרירות בבלגרד ולסרביה שגרירות בבאקו. שתי המדינות חברות באו"ם, מועצת אירופה, שותפות לשלום, ארגון שיתוף הפעולה הכלכלי של הים השחור (BSEC), ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE).
היסטוריה

במהלך ההיסטוריה, סרביה וחלקים מאזרבייג'ן נכבשו בידי האימפריה העות'מאנית.
חטיבת הרובאים ה-223 שהורכבה מתושבי אזרבייג'ן השתתפה בכיבוש יוגוסלביה ובלגרד מידי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביקורים רשמיים

שר החוץ הסרבי, ווק ירמיץ', ביקר באזרבייג'ן ב-2009. נשיא סרביה בוריס טאדיץ', ביקר באזרבייג'ן ב-2010. במהלך ביקורו הגיע טאדיץ' לקבריהם של קורבנות ינואר השחור ודיבר על היחסים בין שתי המדינות.
נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב ביקר בסרביה בשנת 2011. אלייב וטאדיץ' חשפו אנדרטה לזכרו של וואזיר חג'ייבוב בעיירה נובי סאד, וכן השתתפו בפתיחת פארק טסמג'דאן בבלגרד.
שתי המדינות משתפות פעולה בתחומי האנרגיה ובחינוך. בהתאם לכך שרי החוץ של שתי המדינות נועדים דרך קבוע.
יחסים פוליטיים

סרביה הייתה בין המדינות שהצביעו בעד אזרבייג'ן בהחלטת העצרת הכללית של האו"ם 62/243, בעניין נגורנו קרבאך. ביום שבו הכריז נציג קוסובו על עצמאות חבל הארץ מסרביה, הצהירה אזרבייג'ן כי היא "רואה במעשה בלתי חוקי זה מנוגד לחוק הבינלאומי, ומכאן, עמדת אזרבייג'ן ברורה: היא אינה מכירה בעצמאותה של קוסובו". אזרבייג'ן הסיגה גם את כוחות השלום מקוסובו. טורקיה עשתה מאמצים ניכרים בכינוס ארגון הוועידה האסלאמית (OIC) שנערך בדקר, סנגל, למען הצהרה נחרצת בעד עצמאות קוסובו, אולם בין המדינות המתנגדות הייתה גם אזרבייג'ן. במהלך הישיבה הראשונה של הוועדה הבין-ממשלתית של אזרבייג'ן וסרביה ב-4 בנובמבר 2011, הצהיר היו"ר מאזרבייג'ן, שר הפיתוח הכלכלי, על תמיכה בסרביה. בתגובה, הצהירה סרביה כי היא תמשיך לתמוך בעמדת אזרבייג'ן בסכסוך נגד ארמניה.
שתי המדינות מתכננות לבטל את הצורך בוויזה עבור אזרחיהן.
ראו גם

יחסי אזרבייג'ן–ישראל
יחסי ישראל–סרביה
יחסי אזרבייג'ן–גרמניה
יהודית כץ

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: ויקיזציה.
| --- | --- |

 לידה:  16 במאי 1989 (בת 35) הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מקצוע:  מרצה, סופרת
 www.judithkatz.me
 
יהודית כץ (נולדה ב-16 במאי 1989) היא סופרת, מגישת ההסכת "חושבים טוב" ומרצה בתחום הפסיכולוגיה החיובית וחקר האושר.
ביוגרפיה

נולדה בגרמניה. בגיל שנתיים עברה עם משפחתה למושב בית זית הסמוך לירושלים. בצבא שירתה כמפקדת במחוו״ה אלון. לכץ שני אחים גדולים.
כץ למדה פסיכוביולוגיה ומדעי המוח באוניברסיטה העברית שבירושלים, כמו כן, ערכה מחקר מוח בבית החולים הדסה עין כרם וכן למדה אימון פסיכולוגי וטיפול קוגניטיבי התנהגותי (CBT) באוניברסיטת חיפה, והייתה המנהלת המקצועית של המסלול ללימודי פסיכולוגיה חיוביות בתוכנית להב לפיתוח מנהלים באוניברסיטת תל אביב.
כץ היא יזמית, סופרת, מרצה ומאמנת אישית. בעבר כתבה טור שבועי במדור הבריאות של עיתון "הארץ" וכיום היא כותבת טורים לעיתון "ידיעות אחרונות".
ביוגרפיה > פודקאסט

את ההסכת "חושבים טוב" החלה להפיק בסוף שנת 2016 והוא מכיל מעל ל-170 פרקים (נכון לשנת 2024). בהסכת מראיינת כץ חוקרים או מיישמים של פסיכולוגיה חיובית, מדעי המוח ופרקטיקות של שינוי הרגלים - והיא מציעה דרכים וכלים מעשיים ליישום אצל המאזינים.
ההסכת הוא מהפופולריים בישראל עם כ-150,000 הורדות לחודש. זכה במקום הראשון בקטגוריית לייף-סטייל בתחרות "פודקאסט השנה" של אתר גיקטיים חמש שנים ברציפות: בשנים 2019–2023.. בשנת 2022 היה לפודקאסט הרביעי הכי נשמע בישראל באפליקציית ספוטיפיי ובשנת 2023 לפודקאסט השלישי הכי נשמע בישראל באפליקציית ספוטיפיי.
ביוגרפיה > ספריה

כץ כתבה בשנת 2020 את הספר "חושבים טוב" בהוצאת כתר, שהיה לרב-מכר. בשנת 2022 קיבל ספרה של כץ את אות "ספר פלטינה" מאת התאחדות הוצאות הספרים בישראל הניתן לספרים שנמכרו במעל 40 אלף עותקים.. על פי אתר האינטרנט של כץ, נכון לשנת 2023 מכר הספר למעלה מ-60 אלף עותקים.
חיים אישיים

כץ נשואה, אם לשניים ומתגוררת בתל אביב.
ראו גם

פסיכולוגיה חיובית
טיפול קוגניטיבי התנהגותי (CBT)
הערות שוליים

↑  כלים ויישום פסיכולוגיה חיובית | יהודית כ״ץ, באתר positivepsychology
↑  עידן בן טובים, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2019, באתר Geektime‏, 31 בדצמבר 2019
↑  מערכת Geektime, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2020, באתר Geektime‏, 6 בינואר 2021
↑  מערכת Geektime, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2021, באתר Geektime‏, 11 בינואר 2022
1 2  מערכת Geektime, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2022, באתר Geektime‏, 3 בינואר 2023
1 2  עידן בן טובים, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר של השנה, באתר Geektime‏, 7 במרץ 2024
↑  הוצאת כתר, דף פייסבוק של הוצאת כתר, באתר Facebook, ‏24/6/2022
↑  דף הספר באתר של יהודית כץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 11161209139939861705   WorldCat (עם VIAF): 11161209139939861705
יוסף סעד

אין תמונה חופשית
הרב יוסף יצחק סעד (1885?–1973) היה רב, מחנך ואיש ציבור ישראלי, מראשי הקהילה התימנית בתל אביב.
הערות שוליים

↑  ד"ר ניר מן, שרונה / הקריה, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
↑  תלמוד תורה לתימנים - בית ספר קלישר, באתר תל.אביב.פדיה
↑  קלישר 17, בית הספר קלישר
1 2  מתנדבים ראשונים להוראת הלשון בת"א, זמנים, 1 בנובמבר 1954
↑  ועד חדש לשכונות נוה צדק, נוה שלום, הצופה, 5 באוגוסט 1959
↑  שכונות מתלוננות, הצופה, 18 ביולי 1946
↑  נבחר ועד לשכונות המופקעות, חרות, 1 בדצמבר 1961
↑  סייעו לחגיגת בר-מצווה לנער מחוסר-אמצעים, הַבֹּקֶר, 16 בינואר 1964
↑  אריה כנרתי, צילה של ה"סיטי" מנשיה, למרחב, 5 בדצמבר 1962
↑  צבי אלגת, "כאן נולדנו וכאן נמות" - זועקים 6000 תושבי מנשייה בת"א, מעריב, 31 באוקטובר 1961
↑  צבי אלגת, מרד הפרברים שהיוו תמיד את "חגורת המגן" של ת"א נגד צווי ההריסה וההפקעה, מעריב, 10 בנובמבר 1961
↑  תושבי שכונות־העוני מוחים נגד צו־ההפקעה של האוצר, קול העם, 8 בנובמבר 1961
↑  עמראני יחיא (זכריה), מאבק תושבי השכונות "המוקפאות" בתל-אביב ימשך ויוגבר בתשכ"ג, חרות, 1 באוקטובר 1962
↑  תימנים קובלים על הפליה, הצופה, 25 בפברואר 1963
↑  הליברלים מבקרים תקציב המועצה הדתית בתל אביב, הַבֹּקֶר, 12 בפברואר 1965
↑  הועדה לבחירת רב ראשי ספרי לת"א תעכב פעולותיה, הַבֹּקֶר, 18 בנובמבר 1962
↑  יוצאי תימן חוששים להזנחת מבטאם, חרות, 13 ביולי 1953
↑  תמונת קברו באתר BillionGraves
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוסף סעד".
יורי עמנואילוביץ' בונימוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1919 ולדיקווקז, בשליטת צבא המתנדבים הקווקזי
 פטירה:  14 בינואר 1944 (בגיל 24) לנינגרד,ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית העלמין וולקובו 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השתייכות:  הצי הסובייטי הצי הסובייטי   חיל האוויר הסובייטי חיל האוויר הסובייטי
 תקופת הפעילות:  1938–1944 (כ־6 שנים)
 דרגה:   סטרשי לייטננט (סגן)
 תפקידים בשירות
 מפקד הגף
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה הצי הבלטי
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות (22.03.1944)   עיטור כוכב הזהב   עיטור לנין  3 עיטור הדגל האדום (28.06.1942; 20.08.1943; 01.10.1943)   מדליית על הגנת לנינגרד (מס' 35477; 18.07.1943) ומדליות אחרות  
 תפקידים אזרחיים
 צופה בשירותי מזג האוויר
 הנצחה
 יד זיכרון על קברו   על שמו נקרא הרחוב בעיר פיאטיגורסק   שלט זיכרון הוצב על בית הספר בו למד
 
יוּרִי עֱמַנוּאִילוֹבִיץ' בּוּנִימוֹבִיץ' (ברוסית: Юрий Эммануилович Бунимович; ‏13 במרץ 1919 - 14 בינואר 1944) היה יהודי סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על תפקודו כמפקד בטייסת הפצצה וטורפדו במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נולד בעיר אורג'וניקידזה במשפחתו של עובד רכבת. התייתם מאביו בצעירותו. סיים בית הספר עם התמקצעות לרכבות מס' 1 ובהמשך עבד כצופה בשירות תחזית מזג האוויר בפיאטיגורסק. ב-1938 סיים את בית הספר לטיסה של העיר. התגייס לצי הסובייטי בשנת 1938. בשנת 1940 סיים את בית הספר לטיסה של העיר ייסק על שמו של סטלין. בינואר 1941 נשלח לצי הבלטי ושירת כטייס משנה ברגימנט טייס ההתקפי מס' 57.
הגיע לחזית עם תחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות. למד לטוס על מפציץ ארוך טווח ד"ב ז"ף (בהמשך קיבל שם "איל-4"). מאפריל 1942 לחם במסגרת הטייסת השלישית המעוטרת בכוכב האדום של רגימנט מוקשים וטורפדוים מס' 1 המוטס המעוטר. נהיה מפקד שלה לאחר חודשיים. ביוני 1942 הפציץ לא רק עמדות באזור אלא גם ספינות.
באוקטובר 1943 ביצע כ-98 טיסות במהלכן הטביע 6 ספינות ומספר מטוסים על הקרקע ובקרבות אוויר. נחשב לטייס עם הכי הרבה פגיעות בכוחות האויב בים הבלטי. על כך הועמד (התברר, לאחר מותו) לקבלת עיטור "גיבור ברית המועצות" ב-22 בפברואר 1944 שהוענק לו ב-22 במרץ אותה השנה.
במסגרת לימוד מעשי של הטייסים הצעירים ב-13 בינואר טס איתם לבירור מזג האוויר והתרסק בחזרתו סמוך לשדה התעופה ממנו המריא ב-14 בינואר 1944. נקבר בבית הקברות וולקוב של לנינגרד.
הערות שוליים

↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  לפי חלק מן המקורות רוסי
יוסף בלוך

| --- | --- |
 לידה:  ה'תפ"ג
 פטירה:  כ"ב באדר ה'תקמ"ט (בגיל 66 בערך)
 כינוי:  המגיד מסטאנוב
 מקום פעילות:  סטאנוב
 השתייכות:  חסידות
 רבותיו:  רבי ישראל בעל שם טוב, המגיד ממזריטש
 אב:  רבי אברהם בלוך
 
רבי יוסף בלוך (ה'תפ"ג – כ"ב באדר ה'תקמ"ט) היה מתלמידי המגיד ממזריטש, מגיד בעיירה סטאנוב ומחבר הספר גנזי יוסף.
ביוגרפיה

נולד בשנת תפ"ג לרבי אברהם בלוך, נשא לאשה את בת רבי יהודה אריה לייב ראב"ד סלוצק, לאחר נישואיו עבר מליטא לגליציה, שם למד אצל רבי דוב בער ממעזריטש ורבי יחיאל מיכל מזלאטשוב, כמו כן עמד בקשרים גם עם רבי חיים טירר מחבר הספר באר מים חיים.
כיהן כאב"ד בעיר האלשיץ ולאחר מכן כראב"ד העיר אלעסק, בשנת תקמ"ו נתקבל לרב ומגיד מישרים בקהילת סטאנוב, נפטר ונקבר בסטאנוב ביום כ"ב באדר שנת תקמ"ט.
צאצאיו

בנו רבי חיים גבריאל, מחבר הספרים יפה נוף על הגדה של פסח ואמירה נעימה על המדרשים, נולד בשנת תקי"ד, נפטר בשנת תקפ"ד.
בנו רבי צבי, מגיד בקהילת סאלקא, חתן גיסו רבי יצחק, נולד בשנת תק"כ ונפטר בשנת תק"ס.
חתנו רבי יצחק בן רבי זאב וולף מאניפולי.
ספריו

ספרו גנזי יוסף הנחשב לאחד מספרי היסוד בחסידות נדפס לראשונה בשנת תקנ"ב ומאז נדפס עוד פעמים רבות, כתב גם חידושים על הש"ס שלא נדפסו ברובם.
לקריאה נוספת

גנזי יוסף - תולדות המחבר נדפס בסוף הספר גנזי יוסף מהדורת אלול תש"פ.
הערות שוליים

↑  אוצר לחכמי גליציה חלק ג עמוד 166
↑  בלוך, יוסף, גנזי יוסף, לבוב, תקנ"ב, באתר היברובוקס
↑  הקדמת בנו לספר גנזי יוסף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500792605171