stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוול בירג' הריסון

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1854 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  1929 (בגיל 74 בערך) וודסטוק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  טונליזם 
 יצירות ידועות:  Clair de lune sur la rivière 
 חתימה:   
 
לוול בירג' הריסון (באנגלית: Lovell Birge Harrison‏;  28 באוקטובר 1854 – 1929) היה צייר ז'אנר ונוף אמריקאי. הוא תמך בטונאליזם, היה מורה וסופר.
ביוגרפיה

יליד פילדלפיה, בירג' הריסון היה אחיו של האמן תומאס אלכסנדר הריסון. הוא למד תחילה באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בשנת 1874, והושפע מתומאס אייקינס וסגנון ההוראה שלו. לאחר מכן נסע לפריז בעצתו של ג'ון סינגר סרג'נט ב"אקול דה ביו-ארטס". בשנת 1881 הציג הריסון בסלון פריז, ובשנת 1882 אחד הציורים הראשונים שלו נרכש על ידי ממשלת צרפת. הציורים בתקופה זו כללו דמויות איכרים בהשפעתו של ז'ול בסטיאן-לפה. לוח הצבעים המצומצם ואוירה עגומה של העבודות המוקדמות ימשיכו להיות מאפיינים ייחודיים של ציורי הנוף המאוחרים של הריסון.
הריסון פגש את הציירת האוסטרלית אלינור ריצ'י במהלך מסעות ציורי הנוף הקיציים שלו. הם התחתנו וחזרו לאמריקה, שם החל להציג מדי שנה באקדמיה הלאומית לעיצוב, ולאחר 1889 באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה.
הוא נאלץ להפסיק לצייר באופן זמני בגלל בריאות לקויה, הוא בילה זמן רב בין 1889 ל־1893 בטיולים באוסטרליה, בים הדרומי ובניו מקסיקו, וכתב ואייר מאמרים שונים.
בשנת 1891 הריסון ואשתו עברו לקליפורניה, אך לאחר מותה בשנת 1895 בעודם מצפים לילדם הראשון, הריסון התחתן בשנית ועבר לפלימות', מסצ'וסטס, שם הפך למנהיג האסכולה הטונליסטית. לאחר מכן עבר לוודסטוק, ניו יורק, בתחילת המאה שם הקים בית ספר שהתבסס על הניסויים שלו בטונאליזם. בשנת 1906 עזר הריסון בהקמת בית הספר של קיץ לליגת הסטודנטים לאמנות בוודסטוק, בין תלמידיו היו אחייניתו, האדריכלית והציירת מרגרט פולטון ספנסר. הוא נודע במיוחד בזכות ציוריו של נופים בשלג.
הריסון קיבל מספר פרסים ומדליות, כולל מדליית הזהב באקדמיה לאמנויות בפנסילבניה בשנת 1910. הוא הפך לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1910, המכון הלאומי לאמנויות ומכתבים, מועדון צבעי המים בניו יורק, אגודת אמנים אמריקאים, והיה מנהל בית הספר לנוף של ליגת הסטודנטים לאמנות.
בשנת 1909 התפרסמו הרצאותיו של הריסון בספר שכותרתו "ציור נוף". הספר צוטט כ"יצירה סטנדרטית לסטודנטים, וכונה "פרשנות נאה לטכניקה של הציור". על פי היסטוריון האמנות ויליאם גרדץ, הריסון היה בתקופתו "הסופר המוביל באמריקה בנושא ציור נוף עכשווי." כתיבתו של הריסון חושפת עניין בתפיסת הצבע, ובהרמוניה טונאלית. הוא האמין שהמונח אימפרסיוניזם אינו מתאר רק את התנועה האחרונה בציור הצרפתי, אלא התייחס לכל עבודה שנעשתה "בכנות בציור הטבע". ציורו של הריסון הדגים את הלקחים שהעביר והדגיש את התרגול של תצפית באוויר הפתוח ולא בסטודיו.
תלמידיו של הריסון כללו את מרי ג'ין ריילי, גרטרוד ספור קאטס ופלורנס ת'ו.
הערות שוליים

↑  Biography, The Johnson Collection
1 2  David Bernard Dearinger, National Academy of Design (U.S.), Paintings and Sculpture in the Collection of the National Academy of Design: 1826-1925, Hudson Hills, 2004, ISBN 978-1-55595-029-3. (באנגלית)
↑  Gerdts, William H., et al. Lasting Impressions: American Painters in France 1865–1915. Terra Foundation of the Arts, 1992
↑  Gerdts, William H. American Impressionism. Abbeville, 1984 P 269
↑  The Publishers Weekly, F. Leypoldt, 1910. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8204 551X  LCCN: nr91007760  NTA: 323835635  RKD: 36148  SNAC: w6w10973  ULAN: 500025006  VIAF: 19532940   WorldCat (עם VIAF): 19532940
ליגת הצדק האפל: מלחמת אפוקליפס

| --- | --- |

עטיפת DVD הסרט
 בימוי:  מאט פיטרס, Christina Sotta 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  5 במאי 2020 
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט פוסט-אפוקליפטי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ליגת הצדק האפל: מלחמת אפוקליפס (באנגלית: Justice League Dark: Apokolips War) הוא סרט גיבורי-על מונפש אמריקאי, שהפיקה חברת האנימציה של האחים וורנר. עלילת הסרט מבוססת באופן חלקי על דארקסייד מעולם DC קומיקס שהגה ג'ף ג'ונס. את הסרט ביימו מאט פיטרס וכריסטינה סוטה וכתבו ארני אלבקר ומיירגרד סקוט.
הסרט הוא החמישה עשר ואחרון ביקום האנימציה של DC והשלושים ושמונה בסך הכל בסרטי האנימציה המקוריים של DC.
אנסמבל הסרט כולל את מאט ראיין, ג'רי אוקונל, טאיסה פרמיגה, טוני טוד, ג'ייסון או'מרה ורוזריו דוסון.
עלילת הסרט מתרחשת לאחר התקפה כושלת על אפוקליפס שהרגה גיבורי על רבים. החברים הנותרים בליגת הצדק, ליגת הצדק האפל, הטיטאנים הצעירים ויחידת המתאבדים מאחדים כוחות נגד דארקסייד בקרב אפי אחרון כדי להציל את כדור הארץ.
הסרט הוכרז ביולי 2019 בקומיק-קון, סן דייגו והופץ בפלטפורמות דיגיטליות ב-5 במאי 2020 וב-4K ב-19 במאי 2020.
באתר דירוג הסרטים Rotten Tomatoes, זכה הסרט לציון 100% בהסתמך על 16 ביקורות עם ממוצע רייטינג של 7.75 מתוך 10.
הערות שוליים

↑  Burwick, Kevin (2 במרץ 2020). "Justice League Dark: Apokolips War Trailer Unites DC All-Stars Against Darkseid". movieweb. נבדק ב-4 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Justice League Dark: Apokolips War (2020)". Rotten Tomatoes. נבדק ב-6 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע ובנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאוסינרם

| --- | --- |
 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  מגהלאיה
 מחוז:  גבעות מזרח קהאסי (East Khasi Hills)
 שפה רשמית:  אנגלית
 שטח:  2,788 קמ"ר
 גובה:  2,000 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  54,109 (2011)
  ‑ צפיפות:  0.94 נפש לקמ"ר (2001)
 קואורדינטות:  25°17′56″N 91°34′53″E﻿ / ﻿25.298888888889°N 91.581388888889°E﻿ / 25.298888888889; 91.581388888889 
 אזור זמן:  UTC +5:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימאוסינרם(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימאוסינרם(למפת מגהלאיה רגילה) שילונגמאוסינרם(למפת מגהלאיה מוגדלת) שילונגמאוסינרם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מאוסינרם הוא כפר במדינת מגהלאיה, הודו, במרחק 65 קילומטרים מהעיר שילונג. הכפר מתואר בתור האזור הגשום ביותר בכדור הארץ, עם כמות גשמים שנתית ממוצעת של 11,872 מילימטרים, אך בפועל בעיר יורו שבקולומביה הייתה כמות גשמים שנתית ממוצעת של 12,717 מילימטרים בין השנים 1952 ו-1989, ובלופס דל מיקאי, הנמצאת גם היא בקולומביה, כמות הגשמים השנתית הייתה 12,892 מילימטרים בין השנים 1960 ו-2012. לפי ספר השיאים של גינס, במאוסינרם ירדה כמות גשמים של 26,000 מילימטרים בשנת 1985.
מידע נוסף

מאוסינרם נמצאת בגובה של 1,400 מטרים מעל פני הים, 16 קילומטרים מערבית לעיירה צ'רהפונג'י, באזור גבעות קהאסי שבמדינת מגהלאיה. שם הכפר מכיל את המילה "מאו" שפירושה בשפת קהאסי אבן, וככל הנראה מתקשרת לכך שמגליתים נמצאים באזור מסביבה. גבעות קהאסי עשירות במגליתים כאלה.
מידע נוסף > אקלים ומשקעים

לפי שיטת קפן, האקלים במאוסינרם הוא אקלים אוקיאני גשום במיוחד ובעל עונות מונסון ארוכות. לפי הנתונים שנאספו בעשרות השנים האחרונות, נראה שזהו האזור הגשום ביותר על פני כדור הארץ, או ליתר דיוק המקום בעל כמות הגשמים השנתית הגבוהה ביותר. מאוסינרם "סופגת" כמעט 12 מטרים של גשם בשנה ממוצעת, כאשר רוב הגשמים יורדים לארץ במהלך חודשי המונסון.
הודות לגובהו הרם יחסית, הכפר כמעט ולא זוכה למזג אוויר חם. הטמפרטורות הממוצעות החודשיות נעות מ-10 מעלות צלזיוס בחודש ינואר לקצת יותר מ-20 מעלות בחודש אוגוסט. על אף ממוצע הגשם השנתי הגבוה, ישנים חודשים בהם כמות הגשמים היא נמוכה יחסית, אלו הם החודשים דצמבר עד פברואר, בהם כמות המשקעים הממוצעת לא עולה על 60 מילימטרים. כמות משקעים נמוכה דווקא בחודשי החורף, מאפיינת גם כפרים וערים אחרות באזור.
| שנה | משקעי גשם בצ'רהפונג'י (מילימטרים) | משקעי גשם במאוסינרם (מילימטרים) |
| --- | --- | --- |
| 1998 | 14,536 | 16,720 |
| 2008 | 11,415 | 14,985 |
| 2004 | 14,791 | 14,026 |
| 2009 | 9,070 | 13,965 |
| 2000 | 11,221 | 13,561 |
| 1999 | 12,503 | 13,445 |
| 2007 | 12,647 | 13,302 |
| 2010 | 13,472 | 13,300 |
| 2003 | 10,499 | 11,767 |
| 2002 | 12,262 | 11,118 |
| 2001 | 9,071 | 10,765 |
| 2005 | 9,758 | 10,072 |
| 2006 | 8,734 | 8,082 |
ישנם שלושה גורמים עיקריים בזכותם כמות הגשמים במאוסינרם כה גבוהה:
הרוחות החמות והלחות של האוויר הנע צפונה ממפרץ בנגל במהלך עונת המונסון, מכסות שטח נרחב אך הן נאצלות להידחס באזור הצר של גבעות קהאסי, וכך כל הלחות שבהן מתרכזת.
מיקומן של גבעות קהאסי (ממזרח למערב) נמצא בכיוון זרימת האוויר ממפרץ בנגל וכתוצאה נוצר כוח עילוי על הרוחות (המוביל להתקררות, הידחסות נוספת וכתוצאה עוד גשמים).
נוסף לאלו, כוח העילוי מעל גבעות קהאסי נמשך כמעט ללא הרף בעונת המונסון,  מאחר שהאוויר המורם נמשך גם על ידי רוחות חזקות באטמוספירה העליונה, וכתוצאה הגשמים נמשכים כמעט ללא הפוגה.
מידע נוסף > ציוני דרך

במאוסינרם נמצאת מערה הנקראת "מאוג'ימבוין", הידועה בשל הנטיפים שבה. בתוך המערה ישנם שני זקיפים שעוצבו על ידי הטבע בלבד והם דומים מאוד ללינגאם (סמל פולחן לאל שיווה).
הערות שוליים

↑  ["Meghalaya: The Wettest Place on Earth". The Atlantic. 22 באוגוסט 2014. נבדק ב-2014-08-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑
↑
הזקיפים דמויי הלינגאם במערכת הנטיפים מאוג'ימבוין, מאוסינרם
ליזה מאגון

ליזה מאגון
ליזה (ליזע) מאגון (1 בינואר 1920, וילנה – 17 בפברואר 1943, פונאר) הייתה חברת המחתרת ארגון הפרטיזנים המאוחד (פ.פ.או.) בגטו וילנה. משימתה, להזהיר את היהודים בגטו אשמיאני מפני האקציה הקרבה, הפכה לשלב משמעותי ביחסים בין היודנראט למחתרת בגטו וילנה. הפ.פ.או. הנציח את זכרה על ידי הכללת שמה בסיסמת הקריאה להילחם וכלי הנשק הראשון שהשיגו חברי המחתרת בגטו וילנה נקרא על שמה.
בתנועת "השומר הצעיר"

נולדה ב-1 בינואר 1920 בווילנה. הייתה חברת בקיבוץ ההכשרה ה"בוקע" וחניכה בגדוד "משמר העמק" של "השומר הצעיר". הייתה מנהלת הקן בווילנה וחנכה חניכים צעירים בתנועה. לאחר כיבוש וילנה ב-25 ביוני 1941 ניסו היהודים וביניהם חברי תנועת ה"שומר הצעיר" להימלט מזרחה, אולם נתפסו ורובם נשלחו למחנה עבודה. הנותרים הועברו לגטו בעיר. מאגון שהייתה חברה בפ.פ.או (ארגון הפרטיזנים המאוחד) צוידה בשל המראה הארי שלה בתעודות מזויפות ונמצאה בצד הארי. אף על פי שהיו לה מכרים פולנים ומקום מבטחים, החליטה לחזור לגטו ולהימצא עם חבריה וחברותיה. כאשר החלה המחתרת להתארגן למרד בנשק, היא הייתה לקשרית במחתרת, שהעבירה את רעיון המרד מעיר לעיר.
הזהרת היהודים בפרשת אשמיאני

בגטו אשמיאני רוכזו כ-4000 יהודים ויהודיות מהעיר והסביבה, רובם נשים, זקנים וילדים. לפי דרישת הגרמנים שלח יעקב גנס, מפקד המשטרה היהודית וראש היודנרט בגטו וילנה, את המשטרה היהודית מגטו וילנה לגטו אשמיאני לערוך סלקציה ולמסור לידי הגרמנים לחיסול 1500 ילדים ונשים. מאחר שבאשמיאני לא היה ארגון מחתרת אותו ניתן היה לעדכן בדבר, הטילה המפקדה על מאגון לצאת לשם בחזות ארית ולהזהיר את היהודים מפני האקציה שעומדת להתקיים, להבהיר להם שמשמעותה מוות, לארגן את הנוער ליציאה ליערות ולקרוא להתנגדות. היא הצליחה להיכנס לגטו וניסתה לארגן את היהודים והיהודיות שם לבריחה, אך הם לא האמינו לדבריה. בשעת האקציה באשמיאני נפגשה מאגון עם קבוצות בני נוער ועוררה אותם לבריחה לכיוון היער. הודות לכך ברחו קבוצות צעירים ליער והיא עצמה חזרה לגטו וילנה. עם חזרתה הייתה לקשרית המרכזית של הפ.פ.או. כקשרית הייתה יוצאת ללא הטלאי הצהוב, כשבכיסה תעודה פולנית שהייתה עלולה להסגיר אותה בידי הגרמנים ולא היססה לקחת על עצמה משימות שנכרכו בסכנת חיים.
מעצרה ומותה

בשל תפקידה החדש, פנתה למשטרה הגרמנית כדי להוציא תעודה חדשה כשהיא מתחזה לארית. ייתכן שמישהו הלשין עליה ובאותו היום נעצרה על ידי שוטר ליטאי. היא הובלה לגסטפו והייתה כלואה במרתפים שם נחקרה ללא הרף, אך לא מסרה דבר. לאחר שבוע של עינויים העבירו אותה ללוקישקי. המפקדה ניסתה לשחררה באמצעות הפעלת קשרים ושוחד אך כל המאמצים עלו בתוהו. בפתק בכתב ידה שהוברח מבית הסוהר של הגסטפו כתבה לאבא קובנר:
אבא יקר, ברור לי מה מצבי עתה וסיכויי. אלא שקשה לי להסכין עם הרעיון שאותי יובילו לפונאר. אני שקטה. יודעת לשם מה אני נותנת נפשי. ברור לי שעושים אתם הכול למען שחרורי, אך עתה הכול כבר אבוד. אני מהרהרת ודואגת לאדק (שם צופן לגטו ביאליסטוק) מסור שלום לכל החברה. אני לוחצת ידיכם. חזקו ואמצו, שלכם, ליזה.
היא נרצחה בירייה בפונאר ב-17 בפברואר 1943. בת 23 הייתה במותה.
הנצחתה

עם מותה, החל להיעשות שימוש בשמה במספר מקרים. ראשית, סיסמת הגיוס של פ.פ.או הייתה "ליזא רופט!" ("ליזה קוראת"). למשמע מילים אלו חייבים היו כל חבר וחברה בארגון להתייצב במקום המיועד. אכן, כשמפקד המחתרת יצחק ויטנברג נעצר הושמעה סיסמת הגיוס ואנשי המחתרת התייצבו לפעולה. בשלושים למותה, הוציא ברוך גולדשטיין מקלע מבונקר גרמני שהיה כלי הנשק הראשון שהשיגו חברי המחתרת והצליחו להכניס לגטו וילנה. הכלי קיבל את הכינוי "ליזה".
ב־17 במרס 1944 כתב אבא קובנר את הספר "אגרת לשומרים הפרטיזנים" ובסיומה הזכיר את שמה ברשימת "יזכור" לזכר חבריו וחברותיו שנפלו. ליזה מאגון מתוארת בספר בהערצה ובכאב, כלוחמת מסורה שעברה לגטו כדי להתמסר לרעיון ההתגוננות והנקמה. בעדותו במשפט אייכמן, סיפר אבא קובנר את סיפורה, על משימתה להזהיר את יהודי גטו אשמיאני מפני האקציה ועל מותה ההירואי בפונאר.
לקריאה נוספת

קורצ'ק רוז'קה, להבות באפר, מרחביה: הוצאת מורשת, 1965.
ארד יצחק, וילנה היהודית במאבק ובכיליון, ירושלים: הוצאת יד ושם, 1976.
גבע שרון, אל האחות הלא ידועה, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010.
אבא קובנר, אגרת לשומרים הפרטיזנים, תל אביב: הוצאת מורשת, 2002.
פורת דינה, מעבר לגשמי: פרשת חייו של אבא קובנר, ירושלים: הוצאת יד ושם, 2000.
הערות שוליים

↑  אבא קובנר, אגרת לשומרים הפרטיזנים, תל אביב: הוצאת מורשת, 2002, עמ' 53.
↑  רוז'קה קורצ'אק, להבות באפר, מרחביה: הוצאת מורשת, עמ' 139.
↑  אבא קובנר, אגרת לשומרים הפרטיזנים, עמ' 53.
↑  רוז'קה קורצ'אק, להבות באפר, עמ' 63-64.
↑  יצחק ארד, וילנה היהודית במאבק ובכליון, ירושלים: הוצאת יד ושם, 1976, עמ' 199-201.
↑  דינה פורת, מעבר לגשמי: פרשת חייו של אבא קובנר, ירושלים: הוצאת יד ושם, 2000, עמ' 130.
↑  רוז'קה קורצאק, להבות באפר, עמ' 121-126.
↑  "מדברי רוז'קה", דבר הפועלת, כ"ג (1), 27.2.1945.
↑  רוז'קה קורצ'ק, להבות באפר, עמ' 137-138.
↑  רוז'קה קורצ'ק, להבות באפר, ע"מ 138.
↑  עשהאל לובוצקי, לא דרכי האחרונה, הוצאת ידיעות ספרים, 2017. המחתרת. עמוד 84: "ביום שובו של גלזמן לגטו, 15 ביולי 1943, כינס יעקב גנס את כל ראשי המחתרת מלבד גלזמן. בעיצומה של הפגישה נעצר ויטנברג בעזרת שוטרים ליטאים. עם מעצרו הוכרז מצב חירום בארגון המחתרת, והושמעה הסיסמה "ליזה רופט" (ליזה קוראת), שהייתה הסיסמה המוסכמת לגיוס כללי. השם ליזה נבחר לזכרה של חברת המחתרת ליזה מאגון, שהייתה קשרית בשירות המחתרת, נתפסה ונרצחה בידי הגסטפו ב-17 בפברואר 1943."
↑  רוז'קה קורצ'ק, להבות באפר, עמ' 139.
↑  אבא קובנר, אגרת לשומרים –הפרטיזנים, עמ' 53.
↑  עדות אבא קובנר, בתוך: עדויות נגד אדולף אייכמן, כרך א', ירושלים: מרכז ההסברה במשרד ראש הממשלה, תשכ"ג, עמ' 348-349.
מבואות קצרים מאוד

| --- | --- |
 מבוא קצר מאוד לפרקטלים  מבוא קצר מאוד לאפלטון  מבוא קצר מאוד למגפות  Presocratic Philosophy: A Very Short Introduction  Science and Religion: A Very Short Introduction  מבוא קצר מאוד למהפיכה המדעית  The Middle Ages: A Very Short Introduction  Medieval Philosophy: A Very Short Introduction  Metaphysics: A Very Short Introduction  מבוא קצר מאוד למידע  מבוא קצר מאוד ללייבניץ  Abolitionism: A Very Short Introduction 
 מידע כללי
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  עיון 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת אוניברסיטת אוקספורד 
 
מבואות קצרים מאוד (באנגלית: Very Short Introductions) היא סדרת ספרי עיון של הוצאת אוניברסיטת אוקספורד המגישה הקדמות תמציתיות לנושאים שונים, שנכתבו בידי חוקרים מומחים בתחום. חלק מהספרים הם הדפסה מחדש של טקסטים שכבר נדפסו כחלק מכתבים אחרים, אך רובם המכריע של כרכי הסדרה הם יצירה מקורית. מטרתה של סדרת "מבואות קצרים מאוד" היא לספק לקורא הכללי הקדמה נגישה ונוחה, אך גם תמציתית ומקיפה, למגוון תחומי ידע. בכרכיה יש בממוצע בין מאה למאתיים עמודים בגופן גדול, רוחב יריעה המספיק לסקור את התחום ללא שטחיות וגם להיות נוח ובסיסי. בסדרה יש קרוב ל-600 ספרים.
כל אחד מהכרכים נכתב על ידי מומחה בולט בתחומו. כך, לדוגמה, המבוא למרקס והגל נכתב בידי הפילוסוף פיטר סינגר; המבוא לקבלה בידי החוקר יוסף דן; והמבוא לשייקספיר בידי הסופרת ג'רמיין גריר.
"מבואות קצרים מאוד" עוסק במגוון אדיר של נושאים: פוליטיקה (ישנם מבואות אודות פאשיזם, דמוקרטיה, פוליטיקה בריטית, אנרכיזם, קומוניזם וכו'), דת (הינדואיזם, קתוליות, יהדות, אסלאם, אלוהים וכו'), אישים (שפינוזה, אלכסנדר הגדול, קיינס) ועוד רבים.
מספר ספרים מהסדרה תורגמו לעברית ויצאו בהוצאת השכל של הוצאת ידיעות אחרונות. הספרים הם על: המהפכה הרוסית, אסלאם, הקוראן, בודהיזם, הינדואיזם, מוזיקה, פסיכולוגיה, היסטוריה, ארכאולוגיה, אינטליגנציה, מתמטיקה, ו-אנתרופולוגיה חברתית תרבותית. כרך על מיניות יצא בהוצאת מוסד ביאליק.
מאורו בלוג'י

מאורו בלוג'י (באיטלקית: Mauro Bellugi; ‏7 בפברואר 1950 – 20 בפברואר 2021) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

בלוג'י החל את הקריירה שלו באינטר מילאנו, כשערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-31 באוגוסט 1969 במהלך משחק במסגרת הגביע האיטלקי. במהלך חמש עונות עם אינטר הוא רשם בסך הכל 137 משחקים בכל המפעלים, כשמתוכם 90 משחקים בסרייה א'.
לאחר מכן, בלוג'י שיחק במדי בולוניה (1974-79), נאפולי (1979-80) ופיסטויסה (1980-81).
בלוג'י רשם 32 הופעות עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה בין השנים 1972 ל-1979. הוא שיחק חמישה משחקים במונדיאל 1978, שבו איטליה סיימה במקום הרביעי תחת המאמן אנצו ביארזוט. כמו כן, הוא היה חלק מהסגל האיטלקי למונדיאל 1974. את משחקו האחרון עבור איטליה הוא ערך ב-17 בנובמבר 1979 נגד נבחרת שווייץ במשחק שהתקיים באודינה. בנוסף לכך, בלוג'י היה חלק מהסגל האיטלקי ביורו 1980, שבו היא סיימה במקום הרביעי, אך בלוג'י לא שיחק כלל בטורניר זה.
הערות שוליים

↑  Team Sportstar, Former Italy defender Mauro Bellugi dies, Sportstar, ‏20 בפברואר 2021 (באנגלית)
↑  מאורו בלוג'י באתר הרשמי של אינטר
| נבחרת איטליה – מונדיאל 1974 |
| --- | --- | --- |
|  1 זוף •  2 ספינוסי •  3 פאקטי •  4 בנטי •  5 מוריני •  6 בורניץ' •  7 מאצולה •  8 קאפלו •  9 קינאליה •  10 ריברה •   11 ריבה •  12 אלברטוסי • 13 סבאדיני •  14 בלוג'י • 15 וילסון • 16 ג'וליאנו • 17 רה צ'קוני • 18 קאוזיו • 19 אנסטסי • 20 בונינסניה • 21 פוליצ'י • 22 קסטליני • מאמן: ולקארג'י |  1 זוף •  2 ספינוסי •  3 פאקטי •  4 בנטי •  5 מוריני •  6 בורניץ' •  7 מאצולה •  8 קאפלו •  9 קינאליה •  10 ריברה •   11 ריבה •  12 אלברטוסי • 13 סבאדיני •  14 בלוג'י • 15 וילסון • 16 ג'וליאנו • 17 רה צ'קוני • 18 קאוזיו • 19 אנסטסי • 20 בונינסניה • 21 פוליצ'י • 22 קסטליני • מאמן: ולקארג'י | איטליה |
| נבחרת איטליה – מונדיאל 1978 |
| --- | --- | --- |
|  1 זוף •  2 בלוג'י •  3 קבריני •  4 קוצ'ורדו •  5 ג'נטילה •  6 מאלדרה •  7 מנפרדוניה •  8 שיראה •  9 אנטוניוני •  10 בנטי •   11 פצ'י •  12 קונטי • 13 פ. סאלה •  14 טארדלי • 15 זקארלי • 16 קאוזיו • 17 ק. סאלה • 18 בטגה • 19 גרציאני • 20 פוליצ'י • 21 רוסי • 22 בורדון • מאמן: ביארזוט |  1 זוף •  2 בלוג'י •  3 קבריני •  4 קוצ'ורדו •  5 ג'נטילה •  6 מאלדרה •  7 מנפרדוניה •  8 שיראה •  9 אנטוניוני •  10 בנטי •   11 פצ'י •  12 קונטי • 13 פ. סאלה •  14 טארדלי • 15 זקארלי • 16 קאוזיו • 17 ק. סאלה • 18 בטגה • 19 גרציאני • 20 פוליצ'י • 21 רוסי • 22 בורדון • מאמן: ביארזוט | איטליה |
| נבחרת איטליה – יורו 1980 |
| --- | --- | --- |
|  1 זוף •  2 פ. בארזי •  3 ג'. בארזי •  4 בלוג'י •  5 קבריני •  6 קולובאטי •  7 ג'נטילה •  8 מלדרה •  9 שיראה •  10 אנטוניוני •   11 בנטי •  12 בורדון • 13 בוריאני •  14 אוריאלי • 15 טארדלי • 16 זאקרלי • 17 אלטובלי • 18 בטגה • 19 קאוזיו • 20 גרציאני • 21 פרוצו • 22 גאלי • מאמן: ביארזוט |  1 זוף •  2 פ. בארזי •  3 ג'. בארזי •  4 בלוג'י •  5 קבריני •  6 קולובאטי •  7 ג'נטילה •  8 מלדרה •  9 שיראה •  10 אנטוניוני •   11 בנטי •  12 בורדון • 13 בוריאני •  14 אוריאלי • 15 טארדלי • 16 זאקרלי • 17 אלטובלי • 18 בטגה • 19 קאוזיו • 20 גרציאני • 21 פרוצו • 22 גאלי • מאמן: ביארזוט | איטליה |
לואיז, נסיכת בריטניה

ערך זה עוסק בבתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה. אם התכוונתם לבתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ראו .
לואיז, נסיכת בריטניה (Louise of Great Britain; ‏7 בדצמבר 1724 – 19 בדצמבר 1751), מאוחר יותר לואיז, מלכת דנמרק ונורווגיה, הייתה בת הזקונים של ג'ורג' השני, מלך בריטניה ורעייתו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק.
ילדותה

הנסיכה לואיז נולדה כבתו החמישית והאחרונה של ג'ורג', נסיך ויילס, ורעייתו קרולין, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך. כשהייתה בת שנתיים נפטר סבה, המלך ג'ורג' הראשון, ואביה עלה לשלטון כמלך ג'ורג' השני.
נישואים

לואיז נישאה לפרדריק, נסיך הכתר של דנמרק ונורווגיה ב-11 בדצמבר 1743. פרדריק היה בנו הבכור של כריסטיאן השישי, מלך דנמרק ונורווגיה. שנתיים וחצי לאחר נישואיהם נפטר המלך כריסטיאן ולואיז הפכה למלכת דנמרק ונורווגיה.
ילדים

לזוג המלכותי נולדו שבעה ילדים, מתוכם שניים נולדו מתים ואחד לא שרד עד לבגרות. ארבעת ילדיהם השורדים היו:
סופיה מגדלנה, נסיכת דנמרק ונורווגיה (1746-1813) - נישאה לגוסטב השלישי, מלך שוודיה.
וילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק ונורווגיה (1747-1820) - נישאה לוילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן.
כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק ונורווגיה (1749-1808) - ירש את אביו כמלך דנמרק ונורווגיה. נישא לאחייניתה של לואיז, קרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה.
לואיזה, נסיכת דנמרק ונורווגיה - (1750-1831) - נישאה לקרל, נסיך הסן-קאסל.
מותה

המלכה לואיז מתה ב-19 בדצמבר 1751 בארמון כריסטיאנסבורג שבקופנהגן. המלכה הייתה בת 27 בלבד. לאחר מותה המלך פרדריק נישא בשנית ליוליאנה מריה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג.
לוונשטיין

ערך זה עוסק בעיר בגרמניה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל לוונשטייןסמל לוונשטיין
מראה העיר ממזרח
מראה העיר ממזרח
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  באדן-וירטמברג באדן-וירטמברג
 מחוז:  מחוז היילברון
 שטח:  23.46 קמ"ר
 גובה:  385 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  3,419 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  133 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  49°6′0″N 9°23′0″E﻿ / ﻿49.10000°N 9.38333°E﻿ / 49.10000; 9.38333
 אזור זמן:  UTC +1
 www.stadt-loewenstein.de
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונילוונשטיין(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונילוונשטיין(למפת באדן-וירטמברג רגילה) שטוטגרט מנהיים קרלסרוהה פרייבורג היידלברג היילברון אולם פפורצהיים רויטלינגן בוואריה צרפת שווייץ ריינלנד פפאלץ  הסןלוונשטיין(למפת באדן-וירטמברג מוגדלת) שטוטגרט מנהיים קרלסרוהה פרייבורג היידלברג היילברון אולם פפורצהיים רויטלינגן בוואריה צרפת שווייץ ריינלנד פפאלץ  הסןלוונשטיין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לֶוֶונשטַיין (בגרמנית: Löwenstein ‏האזנהקובץ:De-Löwenstein.oga‏Ⓘ‏) היא עיר במחוז היילברון במדינת באדן-וירטמברג שבדרום גרמניה.
העיר מוזכרת לראשונה ב-1123.
מבצר העיר, שנהרס על ידי כוחות האימפריה הרומית הקדושה ב-1634, שימש למגורי משפחת רוזני לוונשטיין-וירטהיים.
בעיר מתגוררים 3,374 תושבים (נכון ל -31 באוגוסט 2020)
נקודות עניין

פרייהאוס, הבניין העתיק ביותר בלוונשטיין, נבנה במאה ה-14 ושימש למגורים. בשנת 1979 הפך הפריהאוס לרכוש העיר ושופץ, ומאז שנת 1993 מאכלס את מוזיאון מנפרד קיבר.
בטירת לוונשטיין, שנבנתה במאה ה-11, מתקיימים סיורים המתארים את היסטוריית המקום.
מנזר ליכטנשטרן - המקום נוסד בשנת 1242 ומכיל כנסייה, ציורי קיר, גינת נוי וספרייה. כיום משמש כבית ספר ומרכז טיפולי לילדים עם צרכים מיוחדים.
שעון השמש בתכנונו ועיצובו של הוגו קראוטר הממוקם בפארק, מציין את הזמן המקומי וכן את השעה בנקודות אחרות על פני כדור הארץ.
הערות שוליים

↑  נתונים מספריים- לוונשטיין, באתר .stadt-loewenstein.de
↑  אתרי העיר לוונשטיין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533125305171  BnF: cb12569667n (data)  GND: 4036185-8  LCCN: n93054065  MusicBrainz: 5964d715-99c8-4fc4-b7b2-f0ddce497c6c  VIAF: 124484138   WorldCat (עם VIAF): 124484138 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לופית מצויה

| לופית מצויה |
| --- | --- |
 לופית מצויה
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: כף צפרדע
משפחה:: לופיים
סוג:: לופית
מין:: לופית מצויה
שם מדעי
 Arisarum vulgare ‏טוזטי
לוּפִית מצויה  (שם מדעי: Arisarum vulgare) הוא מין צמח עשבוני מהסוג לופית במשפחת הלופיים. הוא ידוע גם בכינויו העממי מטה אהרון.
מאפיינים

לופית מצויה היא המין רחב-התפוצה ביותר בסוג, והיחיד המיוצג בצמחיית ארץ ישראל. הוא נפוץ בחבל הצומח הים תיכוני בישראל, בבתי גידול מגוונים: בתות, מקומות סלעיים, מקומות צל, גינות ושטחי מעזבה. הוא מתרבה באופן נמרץ לאחר שרפה או פגיעה אחרת בקרקע הטבעית.
הלופית המצויה היא גאופיט בעל פקעת. עליה צצים בראשית החורף, לאחר הגשמים הראשונים, ופריחתה מוקדמת, סמוך ללבלוב. הפריחה נמשכת מאוקטובר עד אפריל, מוקדמת יותר במקומות מושקים ומאוחרת תחת צל כבד. התפרחת מאריכה ימים, כנראה בשל מיעוט המאביקים בעונת החורף.
תפרחת הלופית אופיינית למשפחה מבחינה מורפולוגית, אך בשונה משאר סוגי המשפחה המיוצגים בארץ ישראל, צבע המתחל בהיר והוא אינו מפיק ריח של תסיסה או פגרים. המתחל צינורי, צבעיו ירוק ולבן לרוב בדגם מפוספס. השזרה מעוטת פרחים יחסית, וחסרת פרחים עקרים.
יש המלקטים את הצמח על פקעותיו לשימושים שונים, למאכל לאחר טיגון או בישול וכן לשימוש ברפואה עממית, בה מיוחסים לו סגולות לריפוי פצעים, מחלות בדרכי השתן ובמערכת הנשימה.
הלופית המצויה זכתה לכינוי עממי מוכר, "מטה אהרון", על שום צורת התפרחת הדומה למקל מכופף ומזכירה את מטהו של אהרון הכהן. ייתכן גם שהכינוי קשור לשם aron, שיוחס ביוון העתיקה לצמחים ממשפחת הלופיים (וממנו נגזר גם שמו המדעי של הלוף, Arum).