stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דילי
תחבורה

העיר משורתת על ידי נמל התעופה הבינלאומי ניקולאוו לובטו, שקוד יאט"א שלו הוא DIL. זהו נמל התעופה המתפקד היחיד במזרח טימור, למרות שיש מסלולי המראה בערים אחרות בשביל טיסות פנים.
חינוך

בסיסה של האוניברסיטה הלאומית של מזרח טימור נמצא בדילי.
ערים תאומות

פורטוגל קוימברה, פורטוגל
אוסטרליה דרווין, אוסטרליה
הערות שוליים

↑  Arriving at Dili's Airport., VISIT EASTTIMOR(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565172705171  BNE: XX6030050  BnF: cb14443550w (data)  GND: 7587061-7  LCCN: n89177980  SUDOC: 185332528  VIAF: 125609584   WorldCat (עם VIAF): 125609584
הדיוויזיה ה-76 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – 8 במאי 1945 (5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-76 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה בקרב סטלינגרד. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב, ולחמה בחזית המזרחית בקרבות שונים עד סוף המלחמה.
היסטוריה > הקמה ראשונה

הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 בזמן הגיוס קודם מלחמת העולם השנייה, והועמדה תחת פיקוד מקסימיליאן דה אנגליס. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת הארמייה החמישית בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-16. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה ה-11, ולאחר מכן פעל כחלק מהקורפוסים ה-52, ה-4, וה-44 לסירוגין, במסגרת הארמייה ה-17. בקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24 והקורפוס ה-51 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן בקרב סטלינגרד במסגרת הקורפוס ה-8, וב-31 בינואר 1943 הושמדה הדיוויזיה יחד עם כל הכוחות שהיו בכיס הדרומי, ושרידיה נלקחו לשבי.
היסטוריה > הקמה שנייה

ב-1 באפריל 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, והועמדה תחת פיקוד אריך אברהם. בדצמבר 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב דנייפר כחלק מהקורפוס ה-52 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, ולאחר מכן במסגרת הארמיות השישית והשמינית. במהלך מבצע יאשי-קישינב לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הרומני ה-6, ולאחר מכן כחלק מקורפוס הפאנצר ה-57 במסגרת הארמייה השמינית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב דברצן ובקרבות בהונגריה, סלובקיה ושלזיה, ושם נכנעו הכוחות לרוסים בסוף המלחמה.
מפקדים

| שם | כהונה | הערה |
| --- | --- | --- |
| מקסימיליאן דה אנגליס | 26 באוגוסט 1939 - 26 בינואר 1942 |  |
| קרל רודנבורג | 26 בינואר 1942 - 31 בינואר 1943 |  |
| אריך אברהם | 1 באפריל 1943 - יולי 1944 | הקמה שנייה |
| אוטו-הרמן בריקר | יולי 1944 - אוגוסט 1944 | הקמה שנייה |
| אריך אברהם | אוגוסט 1944 - 17 באוקטובר 1944 | הקמה שנייה |
| זיגפריד פון רקובסקי | 17 באוקטובר 1944 - 8 בפברואר 1945 | הקמה שנייה |
| וילהלם-מוריץ פון ביסינג | 8 בפברואר 1945 - 14 בפברואר 1945 | הקמה שנייה |
| ארהרד-היינריך ברנר | 14 בפברואר 1945 - 8 במאי 1945 | הקמה שנייה |
הגביע השווייצרי

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1925
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל השווייצרית
 מספר מתמודדים:  64
 מדינות משתתפות:  שווייץ שווייץ
 זוכה:  סרבט ז'נבה
 הכי הרבה זכיות:  גראסהופרס ציריך (19)
 מפעל מקביל:  הליגה השווייצרית
 הגביע השווייצרי
 
הגביע השווייצרי (בגרמנית: Schweizer Cup; בצרפתית: Coupe de Suisse; באיטלקית: Coppa Svizzera; ברומאנש: Cuppa Svizra) הוא מפעל כדורגל שווייצרי בשיטת גביע שנוסד בשנת 1925, ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל השווייצרית. זהו טורניר הגביע המרכזי בשווייץ, ומשתתפות בו כל הקבוצות הרשומות בשווייץ.
המפעל מנוהל כולו בשיטת נוקאאוט במשחק אחד, והמנצחת מעפילה אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית.
מחזיקת הגביע הנוכחי (2024) היא סרבט ז'נבה, אשר גברה במשחק הגמר על לוגאנו בתוצאה 8-9 בפנדלים. שיאנית הזכיות במפעל היא גראסהופרס ציריך, שזכתה בתואר 19 פעמים, האחרונה שבהן ב-2013.
היסטוריה

טורניר הגביע השווייצרי נוסד רשמית ב-1925, לאחר שמהדורות מוקדמות של מפעל גביע בשווייץ החלו עוד ב-1909. מחזיקת הגביע הראשונה לעונת 1925/1926 הייתה גראסהופרס ציריך, שיאנית הזכיות במפעל.
הגמר היחיד שלא הגיע לסיומו התרחש ב-1967, והפגיש בין פ.צ. בזל ללוזאן. בדקה ה-88, במצב של שוויון 1-1, שרק שופט המשחק, בהחלטה גבולית, לפנדל לטובת בזל. כיבוש הפנדל העלה את בזל ליתרון 2-1, וכמחאה על החלטת השופט התיישבו שחקני לוזאן על כר הדשא וסירבו להמשיך במשחק. בסופו של דבר החליט השופט להפסיק את המשחק, ולוזאן ספגה הפסד טכני של 3-0.
הישג ייחודי בהיסטוריה של הגביע השווייצרי שייך לקבוצת פ.צ. סיון. הקבוצה שיחקה ב-13 משחקי גמר, הראשון שבהם ב-1965, וניצחה בכל 13 המשחקים. סיון היא הקבוצה היחידה בכדורגל העולמי עם מאה אחוזי הצלחה לאחר 13 משחקי גמר גביע.
שיטת המפעל

הגביע השווייצרי, בדומה למפעלי גביע אחרים, מנוהל בשיטת נוק-אאוט במשחק בודד לאורך כל שלביו, מהמוקדמות ועד לשלב הגמר. במידה והמשחק מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. במידה וגם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין.
במפעל משתתפות כל קבוצות הכדורגל הרשומות בשווייץ, למעט קבוצות הכדורגל מליכטנשטיין, שמשחקות בליגות השווייצריות אך אינן רשאיות להשתתף שכן הן משחקות בגביע ליכטנשטיין. המפעל מתחיל בסיבובי מוקדמות בהן משתתפות קבוצות הליגה השלישית ומטה.
השלב הסופי של הטורניר מורכב מחמישה שלבים. בסיבוב הראשון, מצטרפות קבוצות הליגה הבכירה וליגת המשנה לעולות משלב המוקדמות, ובסך הכל משתתפות בו 64 קבוצות. בשלב זה, קבוצות שתי הליגות הבכירות נחשבות למדורגות ואינן יכולות להיפגש.
המנצחות בסיבוב הראשון עולות לשלב שמינית הגמר, בו נחשבות רק קבוצות הליגה הבכירה למדורגות שאינן יכולות להיפגש ביניהן. המפעל ממשיך בהכרעה במשחק אחד עד לגמר.
החל מהסיבוב הראשון ועד לשלב רבע הגמר, במידה והקבוצות הנפגשות ביניהן לא משחקות באותה הליגה, יתרון הביתיות יינתן לקבוצה מהליגה הנמוכה יותר.
זכיות לפי קבוצה

| קבוצה | זכיות | עונות זכייה | סגנות | עונות סגנות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גראסהופרס ציריך | 19 | 1925/1926, 1926/1927, 1931/1932, 1933/1934, 1936/1937, 1937/1938, 1939/1940, 1940/1941, 1941/1942, 1942/1943, 1945/1946, 1951/1952, 1955/1956, 1982/1983, 1987/1988, 1988/1989, 1989/1990, 1993/1994, 2012/2013 | 13 | 1927/1928, 1930/1931, 1932/1933, 1948/1949, 1952/1953, 1957/1958, 1962/1963, 1977/1978, 1992/1993, 1994/1995, 1998/1999, 2001/2002, 2003/2004 |
| פ.צ. בזל | 13 | 1932/1933, 1946/1957, 1962/1963, 1966/1967, 1974/1975, 2001/2002, 2002/2003, 2006/2007, 2007/2008, 2009/2010, 2011/2012, 2016/2017, 2018/2019 | 10 | 1941/1942, 1943/1944, 1969/1970, 1971/1972, 1972/1973, 1981/1982, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2019/2020 |
| פ.צ. סיון | 13 | 1964/1965, 1973/1974, 1979/1980, 1981/1982, 1985/1986, 1990/1991, 1994/1995, 1995/1996, 1996/1997, 2005/2006, 2008/2009, 2010/2011, 2014/2015 | 1 | 2016/2017 |
| פ.צ. ציריך | 10 | 1965/1966, 1969/1970, 1971/1972, 1972/1973, 1975/1976, 1999/2000, 2004/2005, 2013/2014, 2015/2016, 2017/2018 | 1 | 1980/1981 |
| לוזאן | 9 | 1934/1935, 1938/1939, 1943/1944, 1949/1950, 1961/1962, 1963/1964, 1980/1981, 1997/1998, 1998/1999 | 8 | 1936/1937, 1945/1946, 1946/1947, 1956/1957, 1966/1967, 1983/1984, 1999/2000, 2009/2010 |
| יאנג בויז ברן | 8 | 1929/1930, 1944/1945, 1952/1953, 1957/1958, 1976/1977, 1986/1987, 2019/2020, 2022/2023 | 8 | 1928/1929, 1955/1956, 1978/1979, 1979/1980, 1990/1991, 2005/2006, 2008/2009, 2017/2018 |
| סרבט ז'נבה | 8 | 1927/1928, 1948/1949, 1970/1971, 1977/1978, 1978/1979, 1983/1984, 2000/2001, 2023/2024 | 12 | 1933/1934, 1935/1936, 1937/1938, 1940/1941, 1958/1959, 1964/1965, 1965/1966, 1975/1976, 1982/1983, 1985/1986, 1986/1987, 1995/1996 |
| לה שו-דה-פון | 6 | 1947/1948, 1950/1951, 1953/1954, 1954/1955, 1956/1957, 1960/1961 | 1 | 1963/1964 |
| לוגאנו | 4 | 1930/1931, 1967/1968, 1992/1993, 2021/2022 | 7 | 1942/1943, 1951/1952, 1970/1971, 1991/1992, 2015/2016, 2022/2023, 2023/2024 |
| לוצרן | 3 | 1959/1960, 1991/1992, 2020/2021 | 4 | 1996/1997, 2004/2005, 2006/2007, 2011/2012 |
| סנט גאלן | 1 | 1968/1969 | 5 | 1944/1945, 1976/1977, 1997/1998, 2020/2021, 2021/2022 |
| גרנשן | 1 | 1958/1959 | 3 | 1939/1940, 1947/1948, 1959/1960 |
| אראו | 1 | 1984/1985 | 2 | 1929/1930, 1988/1989 |
| אורניה ז'נבה | 1 | 1928/1929 | 1 | 1929/1930 |
| יאנג פלואוז ציריך | 1 | 1935/1936 | 1 | 1926/1927 |
| ויל | 1 | 2003/2004 | - |  |
הערות שוליים

↑  כמות הצופים הוגבלה בשל מגבלות שהוטלו במסגרת המאבק במגפת הקורונה בשווייץ
↑  כמות הצופים הוגבלה בשל מגבלות שהוטלו במסגרת המאבק במגפת הקורונה בשווייץ
| טורנירי גביע לאומיים בכדורגל (אירופה) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • ליכטנשטיין • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | ברית המועצות • הגביע היוגוסלבי  • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10018959-3
הדיוויזיה ה-79 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1917  1921   2009 – 1919  1945   פעילה (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-79 (באנגלית: 79th Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום כפיקוד התמיכה ה-79.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1917 בפורט ג'ורג' ג' מיד, מרילנד. ביולי 1918 היא הגיעה לצרפת כאחת מיחידות חיל המשלוח האמריקאי. שם היא הייתה מעורבת במתקפת מז-ארגון, ומכאן כינויה של הדיוויזיה, צלב לורן. כנראה ההרוג האחרון במלחמת העולם הראשונה, טוראי הנרי ניקולס גונתר, הגיע משורות הדיוויזיה. הוא נהרג ב-11 בנובמבר 1918 בעת שניסה להסתער על קן מקלעים גרמני. בסך הכל נפלו במהלך המלחמה 1,151 חיילי הדיוויזיה, בעוד 5,723 נפצעו. במאי 1919 חזרה הדיוויזיה לארצות הברית בטרם הושבתה שם ביוני. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-157 שהורכבה מהרגימנטים ה-313 וה-314, ומהבריגדה ה-158 שהורכבה מהרגימנטים ה-315 וה-316.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב-24 ביוני 1921 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית מילואים, והוקצתה למדינת פנסילבניה. ב-15 ביוני 1942 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של אירה ויצ'ה. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-333, ה-334 וה-335. באפריל 1944 הגיעה הדיוויזיה לליברפול, ולאחר אימונים נוספים באנגליה, דיוויזיית הרגלים ה-79 הגיעה לצרפת דרך חוף יוטה ב-12 ביוני. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות ב-Valognes ושרבור ב-19 ביוני, והייתה חלק מהקורפוס ה-7. לאחר שהדיוויזיה נאלצה לצאת למגננה מול היריבים הגרמנים בתחילת יולי, La Haye-du-Puits נכבשה בקרבות בשטחים בנויים ב-8 ביולי. לאחר שכבשה את לסאי, שם היה גם שדה תעופה של הלופטוואפה, ב-8 באוגוסט, לה מאן נכבשה ברובה ללא פגע. לאחר לחימה עזה על ראש הגשר של בעלות הברית על הסן, הדיוויזיה הגיעה כחלק מהקורפוס ה-15 במזרח צרפת. ב-12 בספטמבר, שוחררה העיירה הקטנה שארמה לאחר קרבות בתים לפני חציית המוזל. הלחימה נמשכה עד אוקטובר במחוז מרת ומוזל. לאחר לחימה סביב אמברמניל, דיוויזיית הרגלים ה-79 הוצאה מהחזית להתרעננות ב-24 באוקטובר.
הדיוויזיה התבססה לאחר מכן בלונוויל לפני שחזרה לחזית ב-13 בנובמבר. קרבות ליד האגנאו ובקו זיגפריד נמשכו מדצמבר עד תחילת ינואר 1945. במהלך קרבות הגנה נגד מבצע נורדווינד, הדיוויזיה הייתה מעורבת גם בלחימה כבדה בהאטן ובריטרהופן. לאחר מכן לחמה במודר עד ה-6 בפברואר. כחלק מהקורפוס ה-16 במסגרת הארמייה התשיעית, התקדמה הדיוויזיה הלאה אל פנים גרמניה. ב-24 במרץ חצתה הדיוויזיה את הריין וקצת מאוחר יותר חצתה את תעלת הריין-הרן. זה גם המקום שבו נפרסו לראשונה 750 אנשי גדוד הטנקים ה-717 במסגרת הדיוויזיה.
לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בלחימה על כיס הרוהר. לאחר תום המלחמה הועברו יחידות בודדות לבוואריה ולמערב צ'כוסלובקיה כחיל כיבוש. ב-10 בדצמבר 1945 הועברה הדיוויזיה חזרה לארצות הברית, וב-20 בדצמבר פורקה הדיוויזיה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 2,476 הרוגים ו-10,971 פצועים.
היסטוריה > לאחר המלחמה

פיקוד התמיכה ה-79 (SSC) הממוקם בבסיס האימונים של הכוחות המשותפים (JFTB) לוס אלמיטוס, קליפורניה הופעל רשמית ב-.1 בדצמבר 2009 במטרה לספק יחידות תמיכה מאומנות, מוכנות, מגובשות ומובלות היטב לפריסה עולמית כדי לעמוד בדרישות הסיבוביות והמגירה של צבא ארצות הברית לתמיכה באסטרטגיה הצבאית הלאומית. ה- SSC ה-79 הוא המפקדה הגבוהה יותר של למעלה מ-20,000 חיילי מילואים של צבא ארצות הברית המאורגנים בלמעלה מ-200 יחידות הפזורות במחצית המערבית של ארצות הברית.
חיילים פצועים מדיוויזיית חי"ר 79 מטופלים על ידי חובשים. תועד במהלך הלחימה בנורמנדי, 7 ביולי 1944.
האקה (מיאנמר)

| --- | --- |
מבט על העיר
מבט על העיר
 מדינה:  מיאנמר מיאנמר
 מדינה:  צ'ין
 שטח:  32.4 קמ"ר
 גובה:  1,867 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  29,800 (2014)
 קואורדינטות:  22°38′43.9476″N 93°36′18.129″E﻿ / ﻿22.645541000°N 93.60503583°E﻿ / 22.645541000; 93.60503583
 אזור זמן:  UTC +6:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיאנמר מוגדלת) נייפידאו יאנגון מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן האקה(למפת מיאנמר רגילה) נייפידאו יאנגון מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן האקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
האקה (בבורמזית: ဟားခါးမြို့း) היא עיר במערב מיאנמר המהווה את בירתה של מדינת צ'ין (אנ'). העיר שוכנת באזור הררי בגובה 1,867 מטר מעל פני הים והיא אחת הערים הקרות במיאנמר.
היסטוריה

האקה נוסדה בסביבות שנת 1400 על ידי הקבוצה האתנית לאי (אנ'). האזור נשלט על ידי צ'יפים מקומיים במשך דורות רבים והעיר כללה יותר מ-600 בתים כאשר הכוחות הבריטיים הגיעו להאקה ב-1889. הבריטים כבשו את האקה ב-19 בינואר 1890, כחלק מפעולתם "להכניע את שבטי הפרא" בדיוויזיית גבעות ארקן, כפי שנקרא האזור אז. מאוחר יותר יצרה הממשלה הבריטית חלוקה אדמיניסטרטיבית מסוג תת-חטיבה והאקה הפכה לעיירה כמה שנים מאוחר יותר.
זוג המיסיונרים הבפטיסט האמריקאי הראשון, ארתור קרסון (1860-1908) ואשתו לורה (1858–1942) שהגיעו להאקה ב-15 במרץ 1899 פתחו תחנת מיסיון במטרה להפיץ את הנצרות בקרב אנשי הצ'ין. (אנ')
כשבורמה קיבלה עצמאות מהשלטון הבריטי ב-1948, הפכה האקה לעיר חשובה כמרכז לאחת מחלקות המשנה הדיוויזיה המיוחדת צ'ין, שפאלאם (אנ') הייתה בירתה באותה תקופה. החטיבה המיוחדת של הסנטר בוטלה כמדינת הסנטר בשנת 1974, אז הפכה האקה לבירת מדינת צ'י. הדבר הביא לזרם של עובדי ממשלה, פיתוח דיור והרחבה של העיר. האקה הפכה בסופו של דבר לעיר הגדולה ביותר במדינת צ'י עם כ-20,000 תושבים.
הערות שוליים

↑  Census Report. The 2014 Myanmar Population and Housing Census. Vol. 2. Naypyidaw: Ministry of Immigration and Population. במאי 2015. p. 51. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Hakha township, the Capital City
↑  "Myanmar: Regions, States, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information".
הדוכסות הגדולה של הריין התחתון

| --- | --- |


 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  30 באפריל 1815 
 תאריכי פירוק:  22 ביוני 1822 
 ישות קודמת:   נסיכות הבוחר מטריר  רוזנות מנדרשייד מלמדי  העיר הקיסרית החופשית אאכן  נסיכות הבוחר מפפאלץ לוקסמבורג דוכסות לוקסמבורג  דוכסות לימבורג
 ישות יורשת:   פרובינציית הריין
 
הדוכסות הגדולה של הריין התחתון (בגרמנית: Großherzogtum Niederrhein), או כפי שכונתה בפשטות פרובינציית הריין התחתון (Provinz Niederrhein), הייתה מחוז של ממלכת פרוסיה והתקיימה מ-1815 עד 1822.
היסטוריה

הדוכסות הוקמה לאחר קונגרס וינה ב-1815, שם קיבל פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה את חבל הריין ואיתו את התואר הדוכס הגדול של הריין התחתון. זה איפשר לפרוסיה לגבש את השטחים הריניים שלה שהוחזקו מאז 1803, כמו נסיכות הבוחר מטריר, רוזנות מנדרשייד, נסיכות שטאבלוט-מלמדי, העיר הקיסרית החופשית אאכן, חלקים מלוקסמבורג ולימבורג, כמו גם כמה מדינות קטנות אחרות. ב-22 באפריל 1816 שולבו שטחים אלה ליצירת הדוכסות הגדולה של הריין התחתון, כאשר בירת המחוז ממוקמת בקובלנץ.
ב-22 ביוני 1822, בהוראת הקבינט הפרוסי, התמזג מחוז זה עם המחוז השכן של ייליך-קלווה-ברג כדי ליצור את פרובינציית הריין, שהדוכסות לשעבר הייתה חלקה העליון.
הדיוויזיה ה-79 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – 8 במאי 1945 (5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-79 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה בקרב סטלינגרד. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב, ולחמה בחזית המזרחית בקרבות שונים. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79, ולחמה בחזית המערבית בקרבות שונים עד סוף המלחמה.
היסטוריה > הדיוויזיה ה-79

הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 בזמן הגיוס קודם מלחמת העולם השנייה, והועמדה תחת פיקוד קרל שטרקר. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ובהמשך לחמה הדיוויזיה לסירוגין כחלק מהקורפוסים ה-17 וה-51 במסגרת הארמייה השישית, והשתתף עימה בקרב קייב, ובקרב חרקוב הראשון. בקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן בקרב סטלינגרד במסגרת הקורפוס ה-51, וב-31 בינואר 1943 הושמדה הדיוויזיה יחד עם כל הכוחות שהיו בכיס הדרומי, ושרידיה נלקחו לשבי.
ב-1 באפריל 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקוד הקורפוס ה-29 במסגרת פלגת הארמייה הולידט, ולאחר מכן במסגרת הארמייה השישית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים באוקראינה וברומניה, ובמבצע יאשי-קישינב הושמדה הדיוויזיה.
היסטוריה > דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79

ב-16 בספטמבר 1944 הוקמה דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-586, על בסיס דיוויזיית האבטחה ה-350, וב-27 באוקטובר שונה שמה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79, והיא הועמדה תחת פיקוד הארמייה השביעית.  במהלך הקרב על הבליטה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-85 במסגרת הארמייה השביעית, ולאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה. באפריל 1945 הושמדה הדיוויזיה בקרבות, ושרידיה נפלו בשבי.
מפקדים

| שם | כהונה | הערה |
| --- | --- | --- |
| קרל שטרקר | 26 באוגוסט 1939 - 14 בינואר 1942 |  |
| ריכרד פון שוורין | 14 בינואר 1942 - 31 בינואר 1943 |  |
| ריכרד פון שוורין | 1 באפריל 1943 - 3 ביוני 1943 |  |
| היינריך קרייפה | 3 ביוני 1943 - 7 בספטמבר 1944 |  |
| אנדראס פון אאולוק | 7 בספטמבר 1944 - 19 באוקטובר 1944 |  |
| פרידריך אוגוסט ויינקנכט | 22 באוקטובר 1944 - 29 באוגוסט 1944 |  |
| אריך ובר | 1944–1945 | דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79 |
| ריינמר | 1945 | דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79 |
| הומל | 1945 | דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79 |
| פון הובה | 1945 | דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79 |
| ריימן | 1945 | דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79 |
| זיהר | 1945 | דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79 |
הדוכסות הגדולה של ברג

הדוכסות הגדולה של ברג (גרמנית: Großherzogtum Berg) הייתה מדינת חסות של צרפת בתחומי הקונפדרציה של הריין, ששכנה בין ממלכת וסטפאליה לאימפריה הצרפתית הראשונה.
היסטוריה

בשנת 1794 כבשו הצרפתים את דוכסות ייליך, שהייתה באוניה פרסונלית עם דוכסות ברג תחת בית ויטלסבאך מרוזנות פפאלץ-נויבורג החל משנת 1614. בשנת 1803 העניק מקסימיליאן הרביעי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה את הניהול בדוכסות ברג לדודנו וילהלם, דוכס בבוואריה, והפריד אותה משאר שטחיו בבוואריה ובפפאלץ.
בשנת 1806 פורקה האימפריה הרומית הקדושה, ומקסימיליאן שהפך בינתיים למלך בוואריה מסר את דוכסות ברג לנפוליאון, בתמורה לקבלת נסיכות אנסבך. ב-15 במרץ אותה שנה מסר נפוליאון את השליטה בדוכסות לגיסו ז'ואקים מירא, וצירף לו את דוכסות קלווה ממזרח לריין. ב-12 ביולי 1806 הצטרף מירא לקונפדרציה של הריין, ובתמורה קיבל את התואר דוכס גדול. בהמשך צורפו לדוכסות שטחי רוזנות מארק, בישופות מינסטר, העיר הקיסרית דורטמונד ושטחים רבים מריינלנד-וסטפאליה.
בשנת 1808 הוכתר מירא למלך נאפולי, ודוכסות ברג נשלטה על ידי נפוליאון באוניה פרסונלית. בשנת 1809 מינה נפוליאון את אחיינו הפעוט, הנסיך נפוליאון לואי בונפרטה, בנו של לואי בונפרטה, מלך הולנד, לדוכס הגדול של ברג, ופקידים צרפתיים תחת פייר לואי רודרר ניהלו את השטח בשמו.
הירידה הכלכלית בעקבות המערכת הקונטיננטלית הכושלת של נפוליאון, הובילה לסדרה של הפגנות ומרידות. לאחר תבוסת נפוליאון בקרב לייפציג בשנת 1813 פורקה הדוכסות והשטחים עברו לידי פרוסיה. בקונגרס וינה בשנת 1815 שולבו שטחי ברג בפרובינציית ייליך-קלווה-ברג, בעוד שטחי רוזנות מארק ומינסטר שולבו בפרובינציית וסטפאליה.
הדיוויזיה ה-78 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1917  1921 1946 – 1919  1946 כיום (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-78 (באנגלית: 78th Infantry Division) הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה ה-78 הוקמה ב-5 באוגוסט 1917 במחנה דיקס, ניו ג'רזי, ארבעה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-155 שהורכבה מהרגימנטים ה-309 וה-310, ומהבריגדה ה-156 שהורכבה מהרגימנטים ה-311 וה-312. הדיוויזיה הוקצתה במקור לניו יורק ולצפון פנסילבניה בתוכנית הגיוס של הצבא הלאומי. בעוד שהמפקדה של הדיוויזיה ה-78 הופעלה באוגוסט, כאשר המגויסים הראשונים הגיעו בספטמבר, היא לא הייתה פעילה במלואה עד תחילת 1918. לאחר מספר חודשי אימונים נוספים, ה-78 הועברה לצרפת במאי וביוני 1918 כחלק מחיל המשלוח האמריקאי. לאחר מכן, השתתפה הדיוויזיה בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון. לאחר לחימה נוספת בלורן, שוחררה הדיוויזיה לאחר תום המלחמה ביוני 1919. 1,169 מחיילי הדיוויזיה נהרגו במלחמה.
היסטוריה > בין המלחמות

הדיוויזיה ה-78 הוקמה מחדש במילואים המאורגנים ב-24 ביוני 1921, הוקצתה לאזור הקורפוס השני, והוקצתה לקורפוס ה-12. הדיוויזיה הוקצתה למדינת ניו ג'רזי כאזור הבית שלה. בניגוד ליחידות הסדירות והמשמר במרחב הקורפוס השני, הדיוויזיה ה-78 לא השתתפה בתמרוני מרחב הקורפוס השני השונים ובתמרוני הארמייה הראשונה של 1935, 1939 ו-1940 כיחידה מאורגנת בשל מחסור בכוח אדם וציוד מגויסים. במקום זאת, שובצו הקצינים וכמה חיילי מילואים מגויסים ליחידות הסדירות והמשמר כדי למלא משבצות פנויות ולהעלות את היחידות לכוחות שלום מלאים לתרגילים. בנוסף, חלק מהקצינים מונו כשופטים או כאנשי תמיכה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

באוגוסט 1942, לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, היחידה הוקמה מחדש כדיוויזיה משולשת במחנה בוטנר, קרוליינה הצפונית. לאחר אימונים רבים, הדיוויזיה נפרסה לבריטניה הגדולה באוקטובר 1944. ב-22 בנובמבר נחתו חיילי הדיוויזיה בצרפת ולאחר מכן נשלחו לטונגרן בבלגיה. לאחר מכן עברה הדיוויזיה לאזור הגבול עם גרמניה, רגימנט הרגלים ה-311 הוכפף זמנית לדיוויזיית השריון ה-8, שלחמה ביער הירטגן. כחלק מהקורפוס ה-5, חיילי הדיוויזיה הנותרים לחמו אז בזימראת, ויצראת וקסטרניך בתחילת דצמבר. היא המשיכה להילחם בקו זיגפריד במהלך חג המולד עד תחילת ינואר, כאשר דיוויזיית הרגלים ה-78 הוכפפה לקורפוס ה-7 ולקבוצת הארמיות ה-21. העיירה קסטרניך ההרוסה בכבדות נכבשה לבסוף לאחר קרבות עזים מחודשים בתחילת פברואר 1945, וזמן קצר לאחר מכן נכבשה גם העיירה שמידט. לאחר חציית הרוהר ב-28 בפברואר, המשיכה הדיוויזיה להתקדם לעבר אזור הריין - רוהר כחלק ממבצע חוטב עצים. דיוויזיית הרגלים ה-78 השתייכה לקורפוס ה-3 במהלך הלחימה.
ב-8 במרץ, רגימנט הרגלים ה-310 של הדיוויזיה צעדה עם חיילים מהדיוויזיה המשוריינת ה-9 על פני גשר לודנדורף שנכבש קודם לכן ליד רמאגן. באותה תקופה נכבשו אויסקירכן, ריינבאך ובאד נוינאהר. בערב ה-10 במרץ, באד הונף נכבשה על ידי הדיוויזיה. מצפון לכך התנהלו קרבות בחבל הרוהר עד לכניעת כיס הרוהר סוף אפריל. בתום המלחמה ב-8 במאי הייתה הדיוויזיה ליד מרבורג, שנכבשה קודם לכן על ידי דיוויזיית השריון ה-3. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 1,427 הרוגים, 6,103 פצועים, 231 נעדרים ו-385 שבויים.
היסטוריה > לאחר המלחמה

דיוויזיית הרגלים ה-78 נשארה ככוח כיבוש באזור הכיבוש האמריקני, ולכן הוצבה זמנית בבאד קרלשאפן ובברלין. שם השתתפה במצעד בעלות הברית ב-8 במאי 1946. היא הושבתה ב-22 במאי 1946.
הדיוויזיה הופעלה מחדש ב-1946. היא שימשה בין היתר כיחידת מילואים ואימונים והוצבה במסצ'וסטס ופנסילבניה, אך לא השתתפה עוד בפעולות מלחמה. בשנים 1990–1991 נשלחה הדיוויזיה לדרום-מערב אסיה, כדי לתמוך בפעולות מבצע סערה במדבר. ב-1 באוקטובר 1993 אורגנה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית אימונים, וב-17 באוקטובר 1999 הוגדרה החטיבה מחדש כדיוויזיית תמיכה באימונים. היחידה מורכבת כיום מחטיבה עם ארבעה גדודים.
חיילי דיוויזיית הרגלים ה-78 במצעד בעלות הברית בברלין, 8 במאי 1946.
האקדמיות הפדרליות של ארצות הברית

האקדמיות הפדרליות של ארצות הברית (באנגלית: The United States federal academies) נכון לשנת 2020, ישנן תשע עשרה אקדמיות פדרליות המנוהלות על ידי הממשלה הפדרלית של ארצות הברית:
הערה: בסוגריים שנת הייסוד של האקדמיה
חמש אקדמיות השירות בארצות הברית

האקדמיה הצבאית של ארצות הברית (USMA), ידוע בשם "וסט פוינט" או "צבא" (1802)
האקדמיה הימית של ארצות הברית (USNA), ידוע בשם "אנאפוליס" או "צי" (1845)
אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית (USAFA) (1954)
אקדמיית משמר החופים של ארצות הברית (אנ') (USCGA) (1876)
אקדמיית צי הסוחר של ארצות הברית (אנ') (USMMA), ידוע בשם "קינגס פוינט" (1942)