stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיולה קוליך

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1914 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  דצמבר 1944 (בגיל 30) דכאו, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  הונגריה 
 
דיולה קוליך (בהונגרית: Kulich Gyula;‏ וינה, 20 בינואר 1914 – דכאו, דצמבר 1944) היה פוליטיקאי יהודי-הונגרי, איש מנגנון והנהגה של המפלגה הקומוניסית ההונגרית, אספרנטיסט, מראשי תנועת הנוער הקומוניסטית בממלכת הונגריה בין שתי מלחמות העולם. במקצועו היה חייט.
קורות חייו

דיולה קוליך נולד במשפחה יהודית בווינה, אבל מגיל שנה התגורר בבקשצ'אבה וגדל שם. אביו, החייט מיהאי קוליך, נפטר בשנת 1923 ממחלה שחלה בה במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשל מצבה הכלכלי הרעוע של המשפחה, נאלץ דיולה קוליך ליטול על עצמו כל עבודה מזדמנת. מסיבה זו הפסיק את לימודיו לאחר שסיים את ארבע הכיתות של חטיבת הביניים ולמד מקצוע - הוא הפך לחייט לביגוד אנגלי-צרפתי. מאחר שלא הצליח למצוא עבודה בבקשצ'אבה, נסע ב-1933 לבודפשט ולאחר מכן לאוסטריה, אבל גם שם מצא רק עבודה מזדמנת ולא קבועה. ב-1934 חזר לבירת הונגריה, שם קיבל סוף סוף עבודה קבועה.
הוא הצטרף לתנועת הפועלים ב-1932. עד מהרה נכלל בהנהגת הנוער הקומוניסטי (KIMSZ) של רובע 8. הוא השתתף באופן פעיל ביצירת "החזית המאוחדת של הנוער" ובארגון שביתות והפגנות. הוא נבחר כחבר בוועדת הנוער הלאומית (OIB) והפך למזכיר שלה בתחילת 1938. באותה שנה נבחר להנהגת המפלגה הקומוניסטית של הונגריה (KMP). ב-1939 יצר את הקשר עם הקבוצות הקומוניסטיות בסלובקיה. בקיץ 1939 התכנסה ועידת KMP בהנהגתו, שם נקבעו ההנחיות לעבודת הנוער במפעלים. בשנים 1939–1940 ארגן תאים קומוניסטיים רבים בארגונים המחוזיים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית.
במרץ 1940 נעצר על ידי המשטרה יחד עם מאות פועלים קומוניסטים ואנשי שמאל. הוא נידון לשמונה שנות מאסר. נגרר ללא הירף מבית סוהר אחד למשנהו, ובשנת 1944 גורש למחנה הריכוז דכאו, שם ניספה והפך לקורבן השואה.
הנצחה

לאחר בנייתו בבקשצ'אבה (תחילת שנות ה-70), נקראה על שמו אחת משכונות המגורים הגדולות בעיר. לאחר שינוי המשטר, שונה שם השכונה לשכונת קזינצי.
בבודפשט, בית הספר המקצועי לאמנויות שימושיות אנדראש ילקי של היום היה ידוע כבית הספר הטכני לבגדים ונעליים של על שם דיולה קוליך משנת 1956, ובין 1968 לבין 1993 כבית הספר המקצועי לתעשיית הביגוד דיולה קוליך, אחד ממוסדות ההכשרה המקצועית הידועים ביותר בהונגריה.
בין השנים 1952 ל-1965 פעלתיאטרון קיץ בשם Kulich Gyula Szabadtéri Színpad בכיכר בבודפשט הקרויה על שמו.
ביישובים רבים בהונגריה, אזורים ציבוריים נקראו על שם, למשל , ברוע השמיני של בודפשט,
במישקולץ טיילת מנדולאש
בפץ' רחוב Papnövelde
לקריאה נוספת

הביוגרפיה של דיולה קוליך בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי
פרנץ ואדאש: המאבק שלנו עם הגיהנום ההונגרי. בודפשט, 1961. 288 עמ'.
אגנש באקו: דיולה קוליך. הוצאת עיתונים וספרים לנוער, בודפשט, 1989. 152 עמודים. מסת"ב 963-422-863-1
לקסיקון יוז'פווארוש. עורך ראשי. ריכרד נאג'. בודפשט, 1970. MSZMP VIII. הוועדה המחוזית-מועצת הבירה VIII. מועצת מחוז
דייוויד קאטו

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1968 מחוז מוקונו, אוגנדה 
 פטירה:  26 בינואר 2011  (בגיל 43 בערך) מחוז מוקונו, אוגנדה 
 מדינה:  אוגנדה
 ידוע בשל:  פעיל למען זכויות להט"ב באפריקה
 השכלה:  אוניברסיטת יורק 
 
דייוויד קאטו קיסול (באנגלית: David Kato Kisule,‏ 1968 - 26 בינואר 2011) היה פעיל זכויות להט"ב באוגנדה, חבר בארגון "מיעוטים מיניים אוגנדה" (SMUG) ונחשב לאבי התנועה לזכויות להט"ב במדינה. קאטו נרצח בשנת 2011, זמן קצר לאחר זכייתו במשפט נגד עיתון מקומי, שפרסם את תמונתו ופרטי המגורים שלו והוציא אותו מהארון תוך קריאה לרוצחו.
ביוגרפיה

נולד לשבט קיסול בכפר נקוואלה. למד בקולג' בודו ובאוניברסיטת קייאמבוגו. לימד במספר בתי ספר, ובמהלך תקופה זו גברה מודעותו לנטייתו המינית; הוא פוטר בשל כך ב-1991. עבר ליוהנסבורג שבדרום אפריקה, בה לימד מספר שנים, והושפע מקידום זכויות הלהט"בים בה לאחר סיום האפרטהייד. ב-1998 חזר לאוגנדה ויצא מהארון במסיבת עיתונאים; הוא נעצר ושוחרר לאחר שבוע. קאטו המשיך בפעילותו בתחום זכויות הלהט"בים, ויצר קשרים עם ארגונים פרו-להט"בים מחוץ למדינה. ב-2002 הצטרף לסגל בית הספר היסודי החדש לבנים "סט. הרמן נקוני" במאסקה.
ב-2004 ייסד לצד שותפים נוספים את הארגון "מיעוטים מיניים אוגנדה" (SMUG). ב-2009 נאם על זכויות להט"בים בוועידה לזכויות אדם המימון האו"ם, אך נציגי אוגנדה צחקו במהלך הנאום, ולאחריו עזבו קאטו ואנשיו את הוועידה מחשש שייעצרו.
ב-2010 עזב את תפקידו כמורה בבית ספר והתמקד בעבודתו במסגרת הארגון, ובהתנגדותו להצעת חוק שקבע עונש מוות על "מעשים הומוסקסואלים"; בהצעה תמכו ראש ממשלת אוגנדה ונשיאהּ ב-2008, דבר שעורר ביקורת בקרב הקהילה הבינלאומית. ב-2011 הוזמן לפעול במשך שנה כעמית מחקר במרכז לזכויות אדם שבאוניברסיטת יורק (בריטניה).
הפרסום ב"רולינג סטון" האוגנדי

באוקטובר 2009 פרסום העיתון האוגנדי "רולינג סטון" מאמר הומופובי ובו רשימה של מאה אוגנדים שהואשמו בהומוסקסואליות, לצד פרטיהם האישיים ומקומות מגוריהם, תוך קריאה להוציאם להורג. קאטו, יחד עם שני פעילים נוספים מהארגון SMUG, הגישו תביעה נגד העיתון במסגרתה דרשו ממנו להפסיק ולפרסם שמות ותמונות של אנשים שהם הומואים ולסביות ולקרוא לאלימות נגדם. העתירה הוגשה ב-2 בנובמבר 2010.‏
ב-3 בינואר 2011 פסק בית המשפט העליון באוגנדה כי העיתון הפר את זכויות האזרח של התובעים ושל להט"בים נוספים אשר פרטיהם פורסמו בו, והורה לעיתון לפצות את קאטו והתובעים האחרים במיליון וחצי שילינג אוגנדי לכל אחד.
הרצח

ב-26 בינואר 2011 הותקף קאטו בביתו שבעיר מוקונו (Mukono Town) על ידי אדם אחד לפחות; הוא הוכה בראשו בפטיש, ומת בדרך לבית החולים. דובר של המשטרה מסר כי החשד לרצח הוא כלפי כנופיית שודדים שפעלה באזור וכי נעצר חשוד אחד ונעשים חיפושים אחר תוקף נוסף, אך מקורביו של קאטו דיווחו כי מאז ההליכים המשפטיים התלונן קאטו על עלייה חדה באיומים על חייו, ותלו את הרצח כנעשה על רקע נטייתו המינית.
במהלך הלווייתו של קאטו התעמתו חבריו מהארגון "מיעוטים מיניים באוגנדה" עם מפגינים הומופובים, לאחר שהכומר שערך את טקס האשכבה דיבר בגנות הומוסקסואליות.
התייחסויות לרצח

מיד לאחר היוודע דבר הרצח, גינה הארגון משמר זכויות האדם את המעשה; חוקרת תחום אפריקה של הארגון מרי ברנט הוסיפה כי "מותו של דייוויד קאטו הוא אובדן טראגי לקהילת זכויות האדם". הארגון אמנסטי אינטרנשיונל פרסם הודעה לפיה הוא "נחרד מהרצח המזעזע של דייוויד קאטו" וקורא ל"חקירה אובייקטיבית ומהימנה של הרצח". שני הארגונים פנו לממשלת אוגנדה בבקשה לפעול ולהגן על פעילים הומואים ולסביות במדינה. את הרצח גינו גם נשיא ארצות הברית ברק אובמה, והאיחוד האירופי, שקרא לרשויות באוגנדה לחקור אותו ולצאת באופן פומבי נגד הומופוביה וטרנספוביה במדינה.
עורך ה"רולינג סטון" גילס מוהאמה הגיב גם הוא לרצח ואמר: "כאשר קראנו לתלות הומואים התכוונו... רק אחרי שהם עברו את ההליך במסגרת החוק... לא התכוונו לקרוא לרציחתם בדם קר כמו שקרה לקאטו."
בנובמבר 2011 הורשע ברצח סידני נסובוגה אנוך, זונה ממין זכר, והוא נידון ל-30 שנות מאסר.
ראו גם

זכויות להט"ב באפריקה
התנגדות לזכויות להט"ב
אונס מתקן
הערות שוליים

↑  Gettleman, Jeffrey (27 בינואר 2011). "Ugandan Who Spoke Up for Gays Is Beaten to Death". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Uganda court orders anti-gay paper to shut", Reuters, November 2, 2010
↑  "Judge orders Ugandan paper to stop publishing 'gay lists'", CNN International, November 2, 2010
↑  Court Affirms Rights of Ugandan Gays
1 2 3  Rice, Xan (27 בינואר 2011). "Ugandan gay rights activist murdered weeks after court victory". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  David Kato, Uganda Gay Activist, Brutally Slain
↑  אוגנדה: מהומות במהלך הלוויית פעיל זכויות ההומואים שנרצח, באתר ynet, 28 בינואר 2011
↑  "Uganda must investigate killing of LGBT rights activist". Amnesty International. 27 בינואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Statement by the President on the Killing of David Kato". White House. 27 בינואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kasasira, Risdel; Mayamba, Johnson; Bagala, Andrew (28 בינואר 2011). "World condemns killing of gay activist". Daily Monitor. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  CNN Wire Staff (28 בינואר 2011). "Mourners to remember gay rights activist beaten to death". CNN (Updated 1137 GMT (1937 HKT)). {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Johnson Mayamba (November 10, 2011). "Gay activist murderer sentenced to 30 years". Daily Monitor
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009645110605171  BIBSYS: 1602157055515  ISNI: 0000 0004 3350 5435  LCCN: no2014041331  NTA: 390871257  VIAF: 308181261   WorldCat (עם VIAF): 308181261
דוכסות סקסוניה-מיינינגן

דוכסות סקסוניה-מיינינגן
דוכסות סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Sachsen-Meiningen; נהגה "זקסן-מיינינגן") הוא שמה של דוכסות גרמנית קטנה, שנוצרה על ידי פיצול דוכסות סקסוניה-גותה (גותה הסקסונית) ב-1680 והתקיימה עד 1918.
היסטוריה > בית וטין

בית וטין החזיק בנחלות נרחבות בסקסוניה, סקסוניה-אנהלט, ותורינגיה. בשנת 1485 פוצלה הנחלה בין בניו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה; ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה). בשנת 1547 ויתר יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה, בעקבות המלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. לאחר מותו פוצלה הדוכסות בין בניו; יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה קיבל את אזור אייזנך וקובורג, יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר קיבל את אזור ויימאר, ואילו יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה קיבל את אזור גותה. בשנת 1566 ירש יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר את אחיו, אך בשנת 1572 שוב פוצלה הדוכסות בין יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר לבין אחייניו יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך. לאחר מותו של פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר בנו של יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר בשנת 1602, חולקה הדוכסות בין אחיו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר ובין בנו יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1640 נתן וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר את חלק מנחלתו לאחיו הצעיר ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה, שירש בשנת 1672 את דוכסות סקסוניה-אלטנבורג. לאחר מותו בשנת 1675 שלטו בניו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת בניו; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד.
היסטוריה > דוכסות סקסוניה-מיינינגן

ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן בחר את מקום מגוריו במיינינגן, ובכך הפכה נחלתו לדוכסות סקסוניה-מיינינגן. בשנת 1706 מת ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ובנו ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן עלה לשלטון במקומו. מכיוון שברנהרד לא ציווה שארנסט לודוויג יירש לבדו, היו אמורים אחיו פרידריך וילהלם ואנטון אולריך לרשת עמו את השלטון במשותף. אולם ארנסט לודוויג חתם עמם על הסכם, ולפיו הם ויתרו על השלטון בעד לתמורה ממונית.
בשנת 1724 מת ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ובנו ארנסט לודוויג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן עלה לשלטון במקומו, אולם מכיוון שהיה קטין, מונו דודיו פרידריך וילהלם ואנטון אולריך לעוצרי הדוכסות. ב-24 בפברואר 1729 מת ארנסט לודוויג, ובמקומו עלה לשלטון אחיו קרל פרידריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן, תוך שפרידריך וילהלם ואנטון אולריך ממשיכים לכהן כעוצרים עד לשנת 1733.
בשנת 1743 מת קרל פרידריך ללא ילדים, ופרידריך וילהלם, דוכס סקסוניה-מיינינגן עלה לשלטון במקומו. פרידריך וילהלם לא נישא ולא היו לו ילדים, ומשום כך לאחר מותו ב-10 במרץ 1746, עלה לשלטון במקומו אחיו למחצה אנטון אולריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן.
בשינויים שחלו במדינות תורינגיה בשנת 1826, לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, קיבל ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן נחלות שהשתייכו לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן ולדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
במלחמת אוסטריה–פרוסיה תמך ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן באוסטריה, ובעקבות התבוסה נאלץ להתפטר ולהעביר את השלטון לבנו גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן, שהצטרף לקונפדרציה הצפון-גרמנית.
בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הנסיכות לאימפריה הגרמנית.
היסטוריה > פירוק הדוכסות

לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה, נאלץ ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן להתפטר, ובתחומי הדוכסות הוקמה המדינה החופשית סקסוניה-מיינינגן שהצטרפה בשנת 1920 למדינת תורינגיה.
שליטי סקסוניה-מיינינגן > דוכסי סקסוניה-מיינינגן

ברנהרד הראשון (1680–1706)
ארנסט לודוויג הראשון (1706–1724)
ארנסט לודוויג השני (1724–1729)
קרל פרידריך (1729–1743)
פרידריך וילהלם (1743–1746)
אנטון אולריך (1746–1763)
קרל וילהלם (1763–1782)
גאורג הראשון (1782–1803)
ברנהרד השני (1803–1866)
גאורג השני (1866–1914)
ברנהרד השלישי (1914–1918)
שליטי סקסוניה-מיינינגן > ראשי בית סקסוניה-מיינינגן

ברנהרד השלישי (1918–1928)
ארנסט (1928–1941)
גאורג השלישי (1941–1946)
ברנהרד הרביעי (1946–1984)
קונרד (1984 - הווה)
ארמון אליזבתנבורג, מקום מושבם של דוכסי סקסוניה-מיינינגן
גלריית סמלי אסיה
סמלי שטחים תלויים

| טריטוריה | סמל | מלל על הסמל | ערך על הסמל |
| --- | --- | --- | --- |
| אג'ריה |  | אין | סמל אג'ריה |
| הונג קונג |  | 中華人民共和國香港特別行政區 בסינית מסורתית: הונג קונג, האזור המנהלי המיוחד של הרפובליקה העממית של סין   HONG KONG באנגלית: הונג קונג | סמל הונג קונג |
| מקאו |  | 中華人民共和國澳門特別行政區 בסינית מסורתית: מקאו, האזור המנהלי המיוחד של הרפובליקה העממית של סין   MACAU בפורטוגזית: מקאו | סמל מקאו |
| הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי |  | אין | סמל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי |
| כורדיסטן הסורית |  | בערבית: الإدارة الذاتية لشمال وشرق سوريا בכורדית: Rêveberiya Xweser a Bakur û Rojhilatê Sûriyeyê בסורית: ܡܕܰܒܪܳܢܘܬ݂ܳܐ ܝܳܬ݂ܰܝܬܳܐ ܠܓܰܪܒܝܳܐ ܘܡܰܕܢܚܳܐ ܕܣܘܪܝܰܐ בטורקית: Kuzey ve Doğu Suriye Özerk Yönetimi המִנהל האוטונומי של צפון ומזרח סוריה  الإدارة الذاتية המנהל האוטונומי  2018 שנת אימוץ הסמל | סמל כורדיסטן הסורית |
| כורדיסטן העיראקית |  | בכורדית: حکومەتی هەرێمی کوردستان בערבית: حكومة إقليم كردستان באנגלית: KURDISTAN REGIONAL GOVERNMENT  הממשלה האזורית של כורדיסטן   ١٩٩٢ 1992 שנת הקמת הממשלה הכורדית האוטונומית | סמל כורדיסטן העיראקית |
| הרשות הפלסטינית |  | السلطة الفلسطينية בערבית: הרשות הפלסטינית | סמל הרשות הפלסטינית |
סמלי מדינות שאינן מוכרות

| מדינה | סמל | מלל על הסמל | ערך על הסמל |
| --- | --- | --- | --- |
| הרפובליקה הסינית (טאיוואן) |  | אין | סמל טאיוואן |
| נגורנו קרבאך |  | Լեռնային Ղարաբաղի Հանրապետություն-Արցախ בארמנית: הרפובליקה הארצכית של ההרים קרבאך | סמל נגורנו קרבאך |
| מדינת פלסטין |  | فلسطين בערבית: פלסטין | סמל מדינת פלסטין |
הערות שוליים

↑  הסמל תוכנן כך שהדגשת חלקיו תיצור את המשפט. הסבר תוכלו למצוא כאן.
↑  הערה: זהו אינו סמל במובן של שלט אצולה של מדינה, אלא זהו החותם הקיסרי, המשמש כמו סימן כדי לאשר את מקוריות המסמך עליו הוא מוטבע.
↑  בסמל, (אשר מורכב מסמליהן של מדינות מלזיה) מופיע הכיתוב "Saba Maju Jaya" בסמלה של מדינת סבה ומשמעותו היא "תנו לסבה לשגשג"
↑  כחלק מהמעבר הצפוי לשימוש באותיות לטיניות כאלפבית של השפה הקזחית, הוחלף בשנת 2018 הכיתוב שבקירילית (ҚАЗАҚСТАН) לכיתוב הלטיני הנוכחי
| סמלי מדינות אסיה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות הערביות • אינדונזיה • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בהוטן • בחריין • בנגלדש • ברוניי • גאורגיה • הודו • המלדיביים • הפיליפינים • הרפובליקה הסינית • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקיה • טורקמניסטן • יפן • ירדן • ישראל • כווית • לאוס • לבנון • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה • מצרים (סיני) • נפאל • סוריה • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קטר • קירגיזסטן • קמבודיה • קפריסין • רוסיה • תאילנד • תימן |  |
| שטחים תלויים | אבחזיה • אג'ריה • אי חג המולד • איי קוקוס • דרום אוסטיה • הונג קונג • הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי • הרשות הפלסטינית • מקאו • צפון קפריסין |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
דודס

העמדות במשחק הדודס
דודס הוא משחק המבוסס על משחק כדור הבסיס האמריקאי, ולפיכך מצריך שתי קבוצות. כלי המשחק הם כפיס עץ קצר, המחודד משני קצותיו, וקרש ארוך יותר ושטוח. אחד מחברי הקבוצה שב"בית" מניח את הכפיס הקצר על הקרקע, וחובט בו באמצעות המקל הארוך כדי שיתרומם. משהתרומם הכפיס באוויר, מנסה החובט לחבוט בו שנית, הפעם למרחק. בגרסה אחרת של המשחק, מגיש החובט את הכפיס כפי שמגישים באמצעות מטקה. מטרת החובט להספיק לעבור ארבע תחנות מסומנות מראש הנמצאות במרחק של כ-20 מטר זו מזו ולחזור חזרה הביתה, לפני שחברי הקבוצה השנייה, קבוצה ה"שדה", יספיקו להביא את הכפיס חזרה לבסיס.
שחקן שלא יצא מבסיס הבית לאחר שלושה ניסיונות חבטה, מכיוון שניסיונות החבטה שלו היו חלשים, והכפיס הוחזר מהר מדי לבית, או שחשש שכך יקרה, נקרא "שרוף". אם הוחזר הכפיס לבית בעת ששחקן היה בדרכו בין שתי תחנות, השחקן שהיה בדרך נשרף. אם נתפס הכפיס באוויר, החובט שרוף. שחקן שחבט ולא הספיק לרוץ את כל התחנות נשאר "תקוע" בתחנה האחרונה אליה הגיע. שחקן כזה רשאי להמשיך לרוץ בפעם הבאה שיוצא לדרך שחקן מקבוצתו. השחקן שחבט מספיק חזק כדי לאפשר לשחקנים תקועים להגיע חזרה הביתה נקרא "מציל".
הקבוצות מתחלפות בתפקידיהן לאחר שכל חברי הקבוצה שבבית סיימו את תורם. קבוצה מפסידה אם כל שחקניה תקועים או שרופים.
מחנכים התנגדו למשחק בכפיס העץ בגלל הסכנות הפיזיות הטמונות בו, שעיקרן פגיעה בעיניים.
הקפות

משחק בכדור טניס במקום במקל קצר. המחבט עשוי להיות מקל של מטאטא. במסגרת פעילויות שיעורי אימון גופני בבית הספר המשחק מכונה בית-שדה או  (ארבע) תחנות. הכינוי הקפות רווח באמצע המאה העשרים. בחיפה של שנות השלושים עד שנות השישים של המאה העשרים המשחק כונה כדור הקפה, וקבוצת השדה הייתה צריכה להביא את הכדור לתחנה הבאה (או לאחת התחנות הבאות) של השחקן הרץ, ולא לבסיס.
כדור חלופי לכדור טניס היה כדור פינג פונג מגומי מלא שנטבל בנפט או בטרפנטין כדי שיתנפח.
מוכנים

גרסה מפתח תקווה. כהכנה למשחק מציירים בגיר קו ולידו מעגל. החובט עומד על הקו, קורא "מוכנים?" וחובט בכפיס באמצעות המקל הארוך. יתר המשתתפים מנסים לתפוס את הכפיס, המכונה בולבול.
תפס שחקן את הכפיס בעודו באוויר - החובט נפסל, והתופס הופך לחובט במקומו.
נחת הכפיס על הקרקע - הראשון שהצליח להגיע אל הכפיס ולזרוק אותו חזרה לתוך המעגל המצויר, פוסל את החובט ותופס מקומו. נחת הכפיס מחוץ למעגל, מותר לחובט להרחיק את הכפיס מן המעגל באמצעות המקל הארוך.
ראו גם

מטקות (משחק ילדים)
הערות שוליים

↑  יעקב וייס בספרו "ילדות נשכחת, הווי ונוסטלגיה בסמטאות חיפה"
דוכסות סקסוניה-קובורג

| --- | --- |
סמל

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  גרמנית
 עיר בירה:  קובורג
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 היסטוריה
 הקמה:  חלוקת דוכסות סקסוניה-קובורג-אייזנך   חלוקת הדוכסות בין יורשי ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה
 תאריך:  1596   1680
 פירוק:  איחוד הדוכסות עם דוכסות סקסוניה-אייזנך   איחוד דוכסויות סקסוניה-קובורג וסקסוניה-זאלפלד לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד
 תאריך:  1633   1735
 ישות קודמת:   דוכסות סקסוניה-קובורג-אייזנך    דוכסות סקסוניה-גותה
 ישות יורשת:   דוכסות סקסוניה-אייזנך    דוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד
 
דוכסות סקסוניה-קובורג (גרמנית: Sachsen-Coburg, נהגה "זקסן-קובורג") הוא שמה של דוכסות גרמנית בתורינגיה, שהתקיימה והתפרקה כמה פעמים במהלך החלוקות השונות.
היסטוריה > בית וטין

בית וטין החזיק בנחלות נרחבות בסקסוניה, סקסוניה-אנהלט, ותורינגיה. בשנת 1485 פוצלה הנחלה בין בניו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה; ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה). בשנת 1547 ויתר יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ מסקסוניה, בעקבות המלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. לאחר מותו פוצלה הדוכסות בין בניו; יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה קיבל את אזור אייזנך וקובורג, יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר קיבל את אזור ויימאר, ואילו יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה קיבל את אזור גותה.
היסטוריה > הקמה ראשונה

בשנת 1566 ירש יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר את אחיו, אך בשנת 1572 שוב פוצלה הדוכסות בין יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר לבין אחייניו יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך. בתחילה שלטו האחים בשותפות, אולם בשנת 1596 חילקו את הנחלה ביניהם, ויוהאן קזימיר קיבל את אזור קובורג. בשנת 1633 מת יוהאן קזימיר ללא ילדים, ויוהאן ארנסט ירש את נחלתו, אולם בשנת 1638 מת גם הוא ללא ילדים, והנחלה פוצלה בין דוכסות סקסוניה-ויימאר לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג. במהלך מלחמת שלושים השנים שימשה הארץ כמקום היערכות של צבאות רבים, ומשום כך הוכתה קשות במלחמה, ומספר תושביה ירד מ-55,000 ל-22,000.
היסטוריה > הקמה שנייה

בשנת 1640 נתן וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר את חלק מנחלתו לאחיו הצעיר ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה, שירש בשנת 1672 את דוכסות סקסוניה-אלטנבורג. לאחר מותו בשנת 1675 שלטו בניו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת בניו; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד. אלברכט הקים חצר מפוארת בקובורג, עם ספרייה בת 4,757 ספרים, ואף ניסה להעלות את מעמד הגימנסיה בעיר לאוניברסיטה, אך נכשל עקב חוסר תקציב. בשנת 1699 מת אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, והתעוררה מחלוקת ירושה שהתקיימה עד לשנת 1735, אך לבסוף הוחלט לצרף חלק ניכר מאדמותיו ליוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד, והנחלה נקראה מעתה דוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
היסטוריה > לאחר מכן

לאחר מותו של יוהאן ארנסט הרביעי בשנת 1729, שלטו בניו כריסטיאן ארנסט השני ופרנץ יוזיאס במשותף; כריסטיאן ארנסט ישב בזאלפלד, ופרנץ יוזיאס ישב בקובורג. בשנת 1745 מת כריסטיאן ארנסט, ופרנץ יוזיאס שלט לבדו על הדוכסות. בשנת 1747 העביר פרנץ יוזיאס את חוק העדפת הבן הבכור, ובכך שמר על אחדות הדוכסות.
לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, התעוררה מחלוקת ירושה בין הדוכסויות השונות בתורינגיה: ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, היה זכאי לרשת את הדוכסות מכוח נישואיו לאחייניתו של הדוכס האחרון, אך כיוון שהיה בהליכי גירושין ממנה, התנגדה המשפחה להעברת דוכסות גותה לחזקתו. ב-1826 התקבלה פשרה שלפיה יחולקו מחדש הדוכסויות; ארנסט ויתר על זאלפלד שהייתה ברשותו קודם לכן והועברה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, וקיבל את גותה בלבד, ללא אלטנבורג, שהועברה לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שנאלץ להעביר את נחלותיו לדוכסות סקסוניה-מיינינגן.
שליטי סקסוניה-קובורג > הקמה ראשונה

יוהאן קזימיר (1596–1633)
יוהאן ארנסט (1633–1638)
שליטי סקסוניה-קובורג > הקמה שנייה

אלברכט החמישי (1680–1699)
יוהאן ארנסט הרביעי (1699–1729)
כריסטיאן ארנסט השני (1729–1735)
ארמון זאלפלד, מקום מושבם של דוכסי סקסוניה-קובורג-זאלפלד
דויד סולארי

.
דויד אדוארדו סולארי פוג'ו (בספרדית: David Eduardo Solari Poggio; נולד ב-21 במרץ 1986 בברנקייה שבקולומביה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי, ששיחק בעברו גם בישראל.
קריירה

לפני שהגיע לישראל שיחק בשמונה מועדונים שונים: ונציה וקיוג'ה (איטליה), אספולי (אקוודור), אולימפו (ארגנטינה), דפורטיבו טאצ'ירה (ונצואלה), א.א.פ. פאפוס ואלקי לרנקה (קפריסין).
בינואר 2012 הצטרף לקבוצת עירוני קריית שמונה. את שערו הראשון במדי קריית שמונה הבקיע סולארי מול הפועל באר שבע במסגרת חצי גמר גביע הטוטו, ובהמשך עונת 2011/2012 זכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה.
עונה לאחר מכן העפיל עם קבוצתו לגמר גביע המדינה הראשון בתולדות המועדון, אך קבוצתו נכנעה להפועל רמת גן בדו-קרב בעיטות עונשין.
ב-25 ביוני 2013 חתם סולארי לשנתיים במועדון ספורט אשדוד. ב-3 בפברואר 2015 חתם במכבי פתח תקווה עד סוף העונה.
ב-4 באוגוסט 2015 חתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית.
בקיץ 2016 חזר לארגנטינה וחתם בקבוצת סנטראל קורדובה (רוסאריו) מליגת המשנה. בקיץ 2017 חתם בקבוצת אנוסיס נאון פראלימני מליגת המשנה בקפריסין, ובמדיה שיחק עונה אחת.
דויד סולארי הוא אחיהם של הכדורגלנים סנטיאגו סולארי, ששיחק בעבר בריאל מדריד, ואסטבן סולארי, ואחותו היא השחקנית ליז סולארי.
תארים

אליפות ישראל: 2011/2012
גביע הטוטו: 2011/2012
השתלת ראש

השתלת ראש היא תהליך כירורגי הכולל החלפת ראש האורגניזם בראש חלופי. התהליך בוצע עד כה רק בבעלי חיים. תהליך זה שונה מהתהליך ההיפותטי הקרוי השתלת מוח.
השתלת ראש בבעלי חיים

לאורך השנים נעשו שורת ניסיונות על מגוון חיות, בהן כלבים וארנבים. רק בשנות השבעים הושגה הצלחה של ממש, אז, קבוצת מדענים מאוניברסיטת Case Western Reserve בראשות רוברט ג. וייט, פרופסור לניתוחי מוח שהושפע מעבודתו של ולדימיר דמיחוב (הצליח להשתיל ראש של כלב על גופו של כלב אחר), ביצעה את הניתוח מעורר המחלוקת של השתלת ראש קוף אחד על גופו של קוף אחר. הניסיון הצליח עד לרמה מסוימת, כשהקוף הצליח להריח, לטעום, לשמוע ולראות את העולם סביבו. הניתוח כלל צריבה זהירה של העורקים והוורידים במטרה למנוע היווצרות חוסר פלזמה בדם. מפני שהעצבים כלל לא נפגעו, חיבור המוח לאספקת הדם שמרה אותו חי מבחינה כימית. החיה שרדה זמן מה לאחר הניתוח ואפילו ניסתה לעיתים לנשוך את הצוות. ב-2001 בוצע שוב הניתוח בהצלחה, גם הפעם על ידי פרופסור וייט.
השתלות ראש נוספות בוצעו ביפן בחולדות. בניגוד להשתלות שהוזכרו לעיל, כללו השתלות אלו הוספת ראש, ויצירת חולדה דו ראשית.
השתלת ראש בבני אדם

מפני שעדיין לא ניתן לחבר מחדש את חוט השדרה, המטופל שראשו יושתל יהיה משותק בכל גופו, פרט לראש. התהליך עשוי להועיל לאנשים המשותקים בכל גופם וסובלים מכשל מערכות נרחב, מה שיחייב שורת השתלות מורכבות. ייתכן ויתאים גם לאנשים המבכרים שיתוק על מוות (בהינתן התקדמות הממשק מוח-מחשב). אין כיום הסכמה בשאלת מידת האתיות של פרוצדורה זו.
ככל הנראה התהליך יכלול קירור המוח לנקודה בה תיפסק כל הפעילות הנוירונלית, זאת כדי למנוע את מות הנוירונים בזמן שהמוח מושתל. לתהליך מסוכן זה אין תומכים רבים. עם זאת, התומכים בו מציינים שהמוח, בניגוד לכבד, למשל, הוא איבר נייטרלי עבור מערכת החיסון ואין סכנת דחייה מצד הגוף החדש. כאמור, שיקולים אתיים מנעו עד כה כל ניסיון להשתלת ראש אנושי.[דרוש מקור]