stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצועת הביטחון
לקריאה נוספת

השתנות תפיסתית או התאמות טקטיות? למידה והשתנות באזור הביטחון בלבנון בשנים 1995-1996, באתר צה"ל, 16 בנובמבר 2021
אהד לסלוי, מביטחון שוטף ללחימה בגרילה, מודן - הוצאת משרד הביטחון, 2021
משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, הוצאת מערכות – משרד הביטחון, 2005
יוסי ביילין, המדריך ליציאה מלבנון, תל אביב, קו אדום, 1998
יעקב בר-סימן-טוב (עורך), אזור הביטחון בלבנון: עיון מחדש, ירושלים, מכון דייוויס, 1997
אנטואן לאחד, בעין הסערה, חמישים שנה בשירות מולדתי לבנון, ידיעות ספרים, 2004
עמוס גלבוע, דמדומי בוקר, הוצאת המרכז למורשת מודיעין, 2016
חיים הר-זהב, לבנון: המלחמה האבודה, תל אביב: הוצאה עצמית, 2019, מסת"ב 9789655990331
שאול מופז, המסע הישראלי שלי, ידיעות ספרים, 2022, עמודים 211–239
שמעון גולן, מבירות לאזור הביטחון - קבלת ההחלטות בפיקוד העליון מהיציאה מבירות עד לנסיגה לאזור הביטחון (ספטמבר 1982 - מאי 1985), בן שמן: מודן, צה"ל - המחלקה להיסטוריה, 2019 (הספר בקטלוג ULI)
ביאורים

↑  ב-13 בדצמבר 1992 גורשו אנשי חמאס והג'יהאד האסלאמי לאזור הבקאע. שלטונות לבנון סירבו לקבל את הקבוצה שבראשה עמד רנתיסי, המגורשים נשארו ללון באהלים שאזור שנקרא מרג' א-זוהור. כשנה לאחר מכן נאלץ יצחק רבין להחזיר את המגורשים בעקבות הסכמי אוסלו.
↑  בינואר 2012 הסכים שר הביטחון אהוד ברק, לאור בקשת הפורום "רצועת הביטחון מלחמה ללא שם", לבדוק מחדש את נושא הענקת אות לחימה "ללוחמי רצועת הביטחון".
↑  תת-אלוף ארז גרשטיין נהרג ב-28 בפברואר עם שניים ממלוויו ועיתונאי ממטען צד גדול שהונח לצד הדרך הראשית מהעיירה חצביא למרג' עיון.
↑  ב-30 בינואר 2000 נהרג הקולונל עקל אל-האשם מפקד החטיבה המערבית של צד"ל מפיצוץ מטען נפץ שהוטמן בחוותו, סמוך לעיירה דבל.
↑  ב-5 באוגוסט 1985 נפלו רב"ט דרור חנן וסמל אייל כהן מגולני (גדוד 51) בגזרה המרכזית של רצועת הביטחון בהיתקלות עם המחבלים מארגון "אמל" שאירעה ממזרח למג'דל-סלים. זו הייתה התקרית הראשונה שבה נהרגו חיילי צה"ל מאז נסוג צה"ל לרצועת הביטחון ביוני 1985. בהיתקלות נהרגו כשלושה מחבלים, אולם נראה שמחבלים נוספים הצליחו להימלט.
↑  טוראי אילון ורטהיים ב-30 במרץ 1985, רס"ם אלי הרוש ב-17 במרץ 1987, רס"ן גבי שחור ב-16 בספטמבר 1987, סרן אבי חכמון ורס"ן אסף מיטיב ב-16 באוקטובר 1986, סמל סאלח טאפש באפריל 1992, והיו עוד מספר מקרים בודדים של הענקת צל"שים לחיילים מיחידות מיוחדות שנשארו בעילום שם.
↑  אנצאר 2 היה כינויו של מחנה המעצר שהוקם בעזה בפלוגת החוף ואנצאר 3 הוא הכינוי של כלא קציעות בישראל.
↑  ב-23 בנובמבר 1983 שחררה ישראל בעסקת חילופי שבויים 4,700 עצירים ביטחוניים ממחנה אנצאר שבדרום לבנון ו-65 אסירים ביטחוניים שהיו כלואים בישראל תמורת שישה חיילי נח"ל.
אליפות צרפת הפתוחה 2013

| --- | --- |

פרסי התחרות
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  26 במאי 2013 – 9 ביוני 2013 (15 ימים) 
 מספר תחרות:  112 
 כספי זכייה:  22 מיליון אירו
 עיר מארחת:  אצטדיון רולאן גארוס 
 אצטדיון:  אצטדיון רולאן גארוס
 זוכה:  גברים:רפאל נדאל (ספרד) נשים:סרינה ויליאמס (ארצות הברית) זוגות גברים:בוב בריאן/מייק בריאן (ארצות הברית) זוגות נשים:יקטרינה מקארובה/ילנה וסנינה (רוסיה) זוגות מעורבים:לוציה חרדצקה/פרנטישק צ'רמאק (צ'כיה)
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 2012 אליפות צרפת הפתוחה 2014 ← 
 
 קואורדינטות:  48°50′50″N 2°14′57″E﻿ / ﻿48.8472°N 2.24922°E﻿ / 48.8472; 2.24922
 he
 
אליפות צרפת הפתוחה 2013 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-26 במאי והסתיימו ב-9 ביוני. זו הייתה האליפות ה-112 מאז ייסודה.
הפרסים

משתתפי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים (באירו):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תחרות | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| בודדים | 1,500,000 | 750,000 | 375,000 | 190,000 | 100,000 | 60,000 | 35,000 | 21,000 |
| זוגות | 360,000 | 190,000 | 90,000 | 50,000 | . | 28,000 | 15,000 | 8,000 |
| זוגות מעורבים | 105,000 | 53,000 | 26,500 | 13,000 | . | . | 7,000 | 3,500 |

סך הפרסים היה 22,000 מיליון אירו
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
בוב בריאן ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 2003, ניצחו בתחרות
מרסל גרנולייס ומארק לופס (ספרד ספרד), הודחו ברבע הגמר
רוברט לינדסטדט (שוודיה שוודיה) ודניאל נסטור (קנדה קנדה), הודחו בסיבוב השני
מאהש בהופאטי ורוהן בופנה (הודו הודו), הודחו בסיבוב הראשון
מקס מירני (בלארוס בלארוס) והוריה טקאו (רומניה רומניה), הודחו בסיבוב השני
איסם אול-הק קוריישי (פקיסטן פקיסטן) וז'אן-ז'וליין רוייר (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
אלכסנדר פייה (אוסטריה אוסטריה) וברונו סוארס (ברזיל ברזיל), הודחו בחצי הגמר
דויד מררו ופרננדו ורדאסקו (ספרד ספרד), הודחו ברבע הגמר
יורגן מלצר (אוסטריה אוסטריה) ולאנדר פאיס (הודו הודו), הודחו בסיבוב השני
קולין פלמינג וג'ונתן מארי (בריטניה בריטניה), הודחו בסיבוב הראשון
סנטיאגו גונסאלס (מקסיקו מקסיקו) וסקוט ליפסקי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
איוואן דודיג (קרואטיה קרואטיה) ומרסלו מלו (ברזיל ברזיל), הודחו בסיבוב השלישי
ז'וליין בנטו (צרפת צרפת) וננד זימוניץ' (סרביה סרביה), הודחו בסיבוב השני
דניאלה ברצ'אלי ופאביו פוניני (איטליה איטליה), הודחו בסיבוב הראשון
יוליאן נול (אוסטריה אוסטריה) ופיליפ פולאשק (סלובקיה סלובקיה), הודחו בסיבוב הראשון
מריוש פירסטנברג ומרצ'ין מטקובסקי (פולין פולין), פרשו ברבע הגמר בעקבות פציעה
מנצחי תחרות 2012 דניאל נסטור (קנדה קנדה) ומקס מירני (בלארוס בלארוס) השתתפו בתחרות אך עם פרטנרים חדשים. בוב בריאן ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשו במשחק הגמר עם הזוג הלא מדורג מיכאל לודרה וניקולה מאי (צרפת צרפת) וניצחו ב-3 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות וימבלדון.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
שרה אראני ורוברטה וינצ'י (איטליה איטליה), מנצחות תחרות 2012, הפסידו במשחק הגמר
אנדרה חלבצ'קובה ולוציה הרדצקה (צ'כיה צ'כיה), מנצחות חרות 2011, הודחו בחצי הגמר
נדיה פטרובה (רוסיה רוסיה) וקטרינה סרבוטניק (סלובניה סלובניה), הודחו בחצי הגמר
יקטרינה מקארובה וילנה וסנינה (רוסיה רוסיה), ניצחו בתחרות
ליזל הובר (ארצות הברית ארצות הברית) ומריה חוסה מרטינס סאנצ'ס (ספרד ספרד), הודחו בסיבוב הראשון
ראקל קופס-ג'ונס ואביגייל ספירס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
בת'אני מאטק-סנדס (ארצות הברית ארצות הברית) וסניה מירזה (הודו הודו), פרשו בסיבוב השלישי בעקבות פציעה
שיה שוויי (טאיוואן טאיוואן) ופנג שוואי (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב השני
אנה-לנה גרונפלד (גרמניה גרמניה) וקבטה פשקה (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השני
כריסטינה מלדנוביץ' (צרפת צרפת) וגלינה ווסקובוייבה (קזחסטן קזחסטן), הודחו ברבע הגמר
אנסטסיה פבליוצ'נקובה (רוסיה רוסיה) ולוציה שפרובה (צ'כיה צ'כיה), הודחו ברבע הגמר
סרינה ויליאמס וונוס ויליאמס (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות תחרות בשנים 1999 ו-2010, לא השתתפו בתחרות
ג'אנג שוואי וג'נג ג'יה (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב השלישי
אשלי ברטי וקייסי דלקואה (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
ג'אן האוצ'ינג (טאיוואן טאיוואן) ודריה יורק (קרואטיה קרואטיה), הודחו בסיבוב השני
דניאלה האנטוחובה (סלובקיה סלובקיה) ואנבל מדינה גאריגס (ספרד ספרד), הודחו בסיבוב הראשון
מנצחות תחרות 2012 שרה אראני ורוברטה וינצ'י (איטליה איטליה) נפגשו במשחק הגמר עם יקטרינה מקארובה וילנה וסנינה (רוסיה רוסיה) והפסידו בשתי מערכות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדירוג:
סניה מירזה (הודו הודו) ורוברט לינדסטדט (שוודיה שוודיה), הודחו בסיבוב הראשון
ילנה וסנינה (רוסיה רוסיה) ומקס מירני (בלארוס בלארוס), הודחו בסיבוב הראשון
קטרינה סרבוטניק (סלובניה סלובניה) וננד זימוניץ' (סרביה סרביה), מנצחי תחרות 2010, הודחו ברבע הגמר
ליזה ריימונד (ארצות הברית ארצות הברית) וברונו סוארס (ברזיל ברזיל), הודחו ברבע הגמר
כריסטינה מלדנוביץ' (צרפת צרפת) ודניאל נסטור (קנדה קנדה), הפסידו במשחק הגמר
אנה-לנה גרונפלד (גרמניה גרמניה) והוריה טקאו (רומניה רומניה), הודחו בסיבוב השני
קייסי דלקואה (אוסטרליה אוסטרליה) ומאהש בהופאטי (הודו הודו), הודחו בסיבוב הראשון
ליזל הובר (ארצות הברית ארצות הברית) ומרסלו מלו (ברזיל ברזיל), הודחו בחצי הגמר
מנצחי תחרות 2012 סניה מירזה ומאהש בהופאטי (הודו הודו) השתתפו בתחרות אך עם פרטנרים חדשים. הזוג הלא מדורג לוציה חרדצקה ופרנטישק צ'רמאק (צ'כיה צ'כיה) נפגשו במשחק הגמר עם כריסטינה מלדנוביץ' (צרפת צרפת) ודניאל נסטור (קנדה קנדה) וניצחו בשתי מערכות.
ישראל ברולאן גארוס

שחר פאר השתתפה בתחרות הנשים. בסיבוב הראשון היא נפגשה עם אגניישקה רדוונסקה מפולין והפסידה בשתי מערכות.
יוליה גלושקו השתתפה בתחרות הנשים. בסיבוב הראשון היא הפסידה בשתי מערכות.
אנדי רם ויוני ארליך השתתפו בתחרות זוגות גברים. הם ניצחו בסיבוב הראשון בשתי מערכות. בסיבוב השני הם הפסידו בשתי מערכות והודחו מהתחרות.
רפאל נדאל, מנצח התחרות
סרינה ויליאמס, מנצחת התחרות
אל סלוודור

רפובליקת אֶל סַלְוָדוֹר (בספרדית: República de El Salvador) היא מדינה במרכז אמריקה אשר מונה כ-6 מיליון איש. היא גובלת בהונדורס בצפון ובמזרח, בגואטמלה בצפון-מערב ובאוקיינוס השקט בדרום. צפיפות האוכלוסייה באל סלוודור היא הגבוהה ביותר במרכז אמריקה. שמה של המדינה נלקח מן המילה הספרדית שמשמעותה "המושיע" (כוונת המייסדים, שהיו קתולים, לישו). לפני הגעת הספרדים לאזור הוא נקרא "קוסקטלאן" (Cuscatlán).
היסטוריה > התקופה הפרה-קולומביאנית

בתקופה הפרה-קולומביאנית הייתה אוכלוסיית אזור קוסקטלן מורכבת משלוש קבוצות עיקריות. אנשי המאיה תפסו את החלק הצפוני ושבטי הפיפיל והלנקה, שדמו למאיה בתרבותם, ישבו במרכז ובמזרח. שרידים לתרבויות היסטוריות אלו נמצאו באתרים בטאזומל, סאן אנדרס וחויה דה סרן.
בשנת 1522 נחת האדמירל הספרדי אנדרס ניניו, אשר עמד בראש משלחת למרכז אמריקה, באי מינגרה במזרח קוסקטלן ובכך הפך לאירופאי הראשון על אדמת אל סלוודור.
היסטוריה > כיבוש ושלטון ספרדי

ביוני 1524 הגיע הקונקיסטאדור הספרדי פדרו דה אלוואראדו לקוסקטלן במטרה להרחיב את שליטת הספרדים באזור. הספרדים נתקלו בהתנגדות קשה מצד השבטים הילידים ונאלצו לסגת. הספרדים חזרו לניסיון שני, מוצלח יותר, וכעבור שנה הוקמה העיר סן סלוודור. האינדיאנים המשיכו להילחם בעיקשות והובסו לבסוף רק לאחר 15 שנות מאבק. בתקופה הקולוניאלית עברה אל סלוודור גלגולים שונים בתוך ממלכות המשנה הספרדיות, שהחלו לגלות סימנים מחודשים של מודעות לאומית.
בתחילת המאה ה-19 התחוללו במדינה מספר ניסיונות להפיכה, עד שלבסוף, בשנת 1821, נעשתה אל סלוודור חלק מקיסרות מקסיקו. שנתיים אחר כך חברו יחד מדינות מרכז אמריקה כדי להקים את הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, ועם פירוקה בשנת 1838 הפכה אל סלוודור לרפובליקה עצמאית.
היסטוריה > עצמאות

משנות ה-60 של המאה ה-19 שלט הקפה בכלכלת המדינה. סדרת חוקים ריכזה את הבעלות על האדמה ועל העוצמה הפוליטית בידי אוליגרכים בודדים שגרפו רווחים עצומים מייצוא. כך קרה שבמהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 נוצר רצף של נשיאים מושחתים מהמעמד האוליגרכי שסייעו למגדלי הקפה, ועשו שימוש בצבא ובמשטרה כדי לדכא מרידות באזורים הכפריים ביד קשה.
ניסיונות להציע רפורמות כלכליות וחברתיות הביאו להדחת הנשיא בידי הצבא, ובשנת 1930 הגנרל מקסימיליאנו הרננדס מרטינס, שר ההגנה, תפס את השלטון. מרטינס ניהל שלטון צבאי דיקטטורי שדיכא בברוטליות כל ניסיון לאופוזיציה.
היסטוריה > דיקטטורה צבאית

חוסר השקט במדינה גבר בשל המצב הכלכלי והשלטון המושחת ובשנת 1932 התחוללה מרידת האיכרים בהנהגת פאראבונדו מארטי במערב המדינה. הצבא של מרטינס הגיב במהירות ובעוצמה, והעימות בין הצדדים (שנודע בשם La matanza - "הטבח") גבה את חייהם של מעל 20,000 אזרחים.
בשנת 1969 גורשו רבבות מהגרים סלוודורים מהונדורס השכנה חזרה למולדתם. ב-15 ביוני 1969 התקיים באל סלוודור משחק כדורגל בין שתי המדינות, שבו ניצחה הנבחרת המקומית 3:0. העצימו המהומות הקשות בסיום המשחק ואת המתח והתסיסה באזור, וב-14 ביולי פרצה "מלחמת הכדורגל". המלחמה נמשכה ארבעה ימים והסתיימה בהפסקת אש לאחר התערבות בינלאומית.
היסטוריה > מלחמת האזרחים

שלטון החונטה הצבאית במדינה נמשך עד ל-1979 אז התאגדה קבוצה של קצינים כדי להדיח את הגנרל קרלוס הומברטו רומרו. בעקבות מאבקים בין המפלגה המרקסיסטית, הצבא האל סלוודורי ו"חוליות המוות" פרצה מלחמת אזרחים שנמשכה עד ל-1992. מלחמה זו גבתה מחיר של כ-75,000 הרוגים. דו"ח של "ועדת האמת" של האו"ם קבע כי 96% מפשעי המלחמה שבוצעו במהלך המלחמה בוצעו על ידי הצבא הסלוודורי או פלוגות המוות הפרלמנטריות, אך יש הטוענים כי דו"ח זה היה "לא אובייקטיבי" וחסר ביסוס עובדתי[דרוש מקור]. העיתונאים ריימונד בונר ואלמה גיירמופרייטו פרסמו עדויות על טבח בכפר אל מוסוטה במהלכו נרצחו כ-1,000 אזרחים.
במהלך המלחמה מימנה ארצות הברית את צבא הממשלה ויועצים אמריקאים עזרו לאמן את החיילים בצבא הסלוודורי. מנגד, כוחות הגרילה המרקסיסטיים מומנו על ידי קובה וניקרגואה הקומוניסטיות וכן נתמכו על ידי מדינות מזרח-אירופאיות ואף על ידי ברית המועצות עצמה. לאחר נפילת הקומוניזם באירופה, נוצרו התנאים המתאימים למשא ומתן על הסכם שלום. הפסקת אש הוכרזה ונחתמה ב-16 בינואר 1992. לפי ההסכם, פשעי המלחמה ייחקרו ומבצעיהם ייענשו והצבא והממשל יעברו רפורמות משמעותיות. פעילות "חוליות המוות" בוטלה לגמרי.
רעש אדמה חזק אשר פגע במדינה ב-2001 גרם להרס רב והותיר כרבע מיליון חסרי בית.
פוליטיקה

אל סלוודור היא דמוקרטיה נשיאותית. הנשיא נבחר בבחירות ישירות, לתקופת כהונה בת 5 שנים. אם אף מועמד לא זוכה ליותר מ-50% מהקולות נערך סיבוב שני לבחירות. הרשות המחוקקת מורכבת מפרלמנט בן בית יחיד שבו 84 חברים. חברי הפרלמנט (הנקראים "נציגים" diputados) נבחרים בבחירות אזוריות, וכהונתם נמשכת שלוש שנים.
בשנת 2014 נבחר לנשיאות סלוודור סאנצ'ס סרן, ממשיכו של מאוריסיו פונס, שניהם ממפלגת השמאל FMLN (ראשי תיבות בספרדית של "חזית השחרור פרבונדו מרטי"). פונס נבחר לתפקידו ב-2009, לאחר מהפך פוליטי ששם קץ לעשרים שנות שלטון של הימין.
בשנת 2019 חל מהפך נוסף עם היבחרו לנשיאות של נאיב בוקלה, נציג מפלגת "הברית הגדולה לאחדות לאומית" מן המרכז-ימין.
כלכלה

הירידה בסחר בקפה הקשתה על אל סלוודור אך המדינה הצליחה להתגבר על הקושי. בשנת 2004 ירד ייצוא הקפה ל-7% בלבד מנפח הכלכלה[דרושה הבהרה] ושטחים ותשתיות הוכשרו למען כלכלה מגוונת יותר. תעשיות אחרות צמחו וסיפקו עשרות אלפי מקומות עבודה במקום תעשיית הקפה שהדרדרה.
בשנת 2001 בעקבות משבר פיננסי הותר השימוש בדולר אמריקני כמטבע, יחד עם המטבע המקורי, הקולון (קולון היא המילה הספרדית לקולומבוס, על שם כריסטופר קולומבוס). בשנת 2004 הקולון הוצא מהמחזור והמטבע היחיד בשימוש באל סלוודור היה הדולר האמריקני. תושבים רבים אינם מרוצים משינוי זה כיוון שלטענתם משכורתם נשארה זהה אך מחיר המוצרים בדולרים האמיר. מומחים שונים לכלכלה טוענים שאינפלציה הייתה גורמת לעליית מחירים שכזו בכל מקרה ושהחזרת הקולון למחזור תגרום לתוצאות הרסניות עוד יותר. אף על פי כן, מספר בנקים טוענים כי הם עדיין משתמשים בקולון בחלק מעסקאותיהם, זאת כדי למנוע מהשינוי להיות לא-חוקתי.
ב-9 ביוני 2021 עבר ברוב קולות "חוק הביטקוין" שקבע שביטקוין יהיה מטבע רשמי במדינה. ב-7 בספטמבר 2021 נכנס לתוקפו החוק, ואל סלוודור הפכה למדינה הראשונה בעולם שאימצה את הביטקוין כמטבע רשמי.
אל סלוודור חתמה על הסכם הסחר החופשי במרכז אמריקה יחד עם חמש מדינות אחרות ממרכז אמריקה והרפובליקה הדומיניקנית עם ארצות הברית ב-2004. בנוסף, חתמה אל סלוודור על הסכמי סחר חופשי עם מקסיקו, צ'ילה, הרפובליקה הדומיניקנית ופנמה.
מדיניות פיסקלית היוותה את האתגר הגדול ביותר עבור הממשלה הסלוודורית. הסכמי השלום של 1992 חייבו אותה להוצאות כבדות עבור תוכניות מעבר ושירותי רווחה. על אף עזרה נדיבה מצד מדינות זרות, הממשלה התמקדה בשיפור הרווחים אותם אספה באותה העת. 10% מס ערך מוסף (VAT), אשר הוכרז בספטמבר 1992, הועלה ל-13% ביולי 1995. המע"מ הוא המקור העיקרי להכנסות עבור הממשלה ומהווה כ-52.3% מסך כל הכנסות המיסים ב-2004.
העברות כספים של סלוודורים אשר עובדים בארצות הברית למשפחותיהם גדלו בעשור האחרון והגיעו לשיא חדש של 2.9 מיליארד דולרים בשנת 2005 - בערך 17.1% מהתוצר הלאומי הגולמי.
גאוגרפיה

אל סלוודור היא המדינה הקטנה ביותר באמריקה המרכזית והיחידה ללא קו חוף לים הקריבי. היא גובלת באוקיינוס השקט בדרום, עם גואטמלה בצפון-מערב, ועם הונדורס בצפון-מזרח.
את המדינה חוצים שני רכסי הרים ממזרח למערב: הסיירה מדרה ושרשרת של 21 הרי געש, הכוללים את הר סנטה אנה וסן מיגל. כיוון שהמדינה ממוקמת מעל שלושה לוחות טקטוניים, יש בה רעידות אדמה והתפרצויות הרי געש רבות. ההר הגבוה במדינה הוא סרו אל פיטל שגובהו הוא 2,730 מטר מעל פני הים.
אל סלוודור היא בעלת אקלים סוואנה טרופי. העונה היבשה היא מחודש נובמבר ועד אפריל, והעונה הגשומה היא מחודש מאי ועד אוקטובר, בממוצע. אין הבדלים משמעותיים בטמפרטורות בין שתי העונות. עם זאת, הטמפרטורות משתנות בהתאם למיקום ולגובה. באזור החוף האקלים הוא חם, בעוד שבהרים הטמפרטורות נוחות יותר.
הערים הראשיות באל סלוודור הן:
סן סלוודור - עיר הבירה
סנטה אנה
סן מיגל
סונסונטה
באל סלוודור יש מגוון בעלי חיים כמו פומות, מזאמה מרכז-אמריקנית, טפיר בירדי, קופים, איגואנות, נחשים ומגוון של עופות כמו קוליבריים.
תרבות

הדת הקתולית תופסת תפקיד מרכזי בתרבות הסלוודורית. ציורים, כלי חימר ומוצרי טקסטיל נפוצים כאומנות. סופרים ומשוררים כמו פראנסיסקו גאוידיה, סלוודור סלזר אררואה, קלאודיה לארס, אלפרדו אספינו ומאנילו ארגואטה ורוקה דאלטון הם בין האומנים החשובים ביותר אשר יצאו מאל סלוודור.
בין החגים הנחוגים באל סלוודור ניתן למצוא את החגים הנוצריים חג המולד והפסחא (אשר נחגג באירועי קרנבל בערים רבות). חגים לאומיים כוללים את פסטיבל אוגוסט (אשר נחגג בשבוע הראשון לחודש אוגוסט לזכר הפטרון "הקדוש" של אל סלוודור), יום העצמאות (15 בספטמבר) ויום קולומבוס (המציין את גילוי יבשת אמריקה ונחגג ב-12 באוקטובר).
אל-סלוודור היא חלק מארגון המדינות האיברו-אמריקניות, בו משתפות מדינות איברו-אמריקאיות פעולה בנושאי חינוך, מדע ותרבות.
דמוגרפיה

אוכלוסיית אל סלוודור מונה כ-6.4 מיליון אנשים. בעיר הבירה סן סלוודור ישנם כ-2.1 מיליון תושבים. מעריכים שכ-42% מאוכלוסיית אל סלוודור חייה באזורים הכפריים.
נכון ל-2018, תוחלת החיים עבור גברים היא 71.8 שנים ועבור נשים 78.6. באל סלוודור החינוך הוא חינם עד לתיכון. אחוז הבערות במדינה הוא 8.4%.
בתחילת 2004 היו כ-3.1 מיליון סלוודורים אשר חיו מחוץ לאל סלוודור, רובם מהגרים (אם כי לאו דווקא חוקיים) אשר עבדו בארצות הברית. ארצות הברית היא היעד העיקרי עבור סלוודורים בחיפוש אחר הזדמנויות כלכליות גדולות יותר מאשר מעמדם במדינתם יכול לספק. מדינות נוספות אשר קולטות מספר רב של מהגרים סלוודורים הן קנדה, הונדורס, גואטמלה, בליז ואוסטרליה. המצב החמיר במהלך מלחמת האזרחים בשנות ה-80 של המאה ה-20 ובעיות רבות בשירותי הרווחה. לאחר חתימת הסכמי השלום בין הממשלה והכוחות המורדים ב-1992, התבצעו מספר רפורמות כלכליות לקידום שוק חופשי, בתמיכת ארצות הברית.
דמוגרפיה > הרכב אתני, שפה ודת

כ-86% מהתושבים הם בני תערובת אינדיאנים וספרדים, כ-12.7% לבנים ורק 1% בני שבטים מקומיים. מעטים מהאינדיאנים שמרו על מנהגיהם, מסורתם ושפתם. סן סלוודור היא הבירה המרכז-אמריקאית היחידה שאין בה אוכלוסיית שחורים-ילידים, כנראה כיוון שאין למדינה חוף קריבי, כמו שכנותיה.
הספרדית היא השפה המדוברת על ידי כמעט כל תושבי המדינה. ישנם מספר שבטים אינדיאנים שמדברים בשפת אבותיהם.
הנצרות היא הדת השלטת במדינה, כאשר ישנם שני זרמים בולטים: קתולים - אשר מהווים 47.5% מהאוכלוסייה ופרוטסטנטים - אשר מהווים 35.1% מהאוכלוסייה. 14.5% מגדירים עצמם חסרי דת/ אתאיסטים/ אגנוסטיקנים ו-2.9% בני דתות אחרות.
שלטון מקומי

המדינה מחולקת ל-14 מחוזות:
אווצ'פאן
קבניאס
צ'לטננגו
קוסקטלאן
לה ליברטד
לה פאס
לה אוניון
מורסאן
סן מיגל
סן סלוודור
סן ויסנטה
סנטה אנה
סונסונטה
אוסולוטאן
ראו גם

יחסי אל סלוודור–ישראל
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
↑  הקתולים
↑  עדויות מאל מוסוטה
↑   המדינה הראשונה בעולם שמאמצת את הביטקוין כמטבע רשמי, באתר TheMarker‏, 9 ביוני 2021
↑  http://worldpopulationreview.com/countries/el-salvador-populatio n/ נתוני אוכלוסייה 2019
↑  עינב ברזני, "היינו התיירים היחידים על ההר": טיול נדיר עם 3 ילדים באל סלבדור, באתר ynet, 17 בפברואר 2023
| מדינות ושטחים תלויים באמריקה הצפונית (לרבות אמריקה המרכזית) |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • ארצות הברית • איי בהאמה • בליז • ברבדוס • גואטמלה • ג'מייקה • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פנמה • קובה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים • איי הבתולה של ארצות הברית • איי טרקס וקייקוס • איי קיימן • אנגווילה • ארובה • ברמודה • גוואדלופ • גרינלנד • הולנד הקריבית (בונייר, סאבא, סנט אוסטתיוס) • מרטיניק • מונטסראט • נבאסה • סנט מארטן • סן מרטן • פוארטו ריקו • קוראסאו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564240205171  BNE: XX451086  BnF: cb11934436j (data)  GND: 4014499-9  HDS: 006531  ISNI: 0000 0001 2375 2529  KulturNav: 4e5139fb-4210-467b-80a3-c0517f4dc18a  LCCN: n79066409  MusicBrainz: f2fa4bfb-97aa-3db4-8d49-cc64969ce1a7  NARA: 10044746  NDL: 00562042  NKC: ge130727  NLA: 36514008  SUDOC: 02658770X  Trove: 1265654  UKPARL: a8f18ViD  VIAF: 126625611   WorldCat (עם VIAF): 126625611 
הקפה הוא אחד מענפי התעסוקה העיקריים במדינה.
הקתדרלה בעיר סן וינסטה במרכזה של אל סלוודור

מחוזות אל סלוודור
ארלי ברק (DDG-51)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  משחתת טילים 
 צי:  צי ארצות הברית 
 סדרה:  סדרת המשחתות ארלי ברק 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Bath Iron Works 
 
USS ארלי ברק (DDG-51), על שם אדמירל צי ארצות הברית ארלי אלברט ברק (1901–1996), היא הספינה המובילה (אנ') של המשחתות מסדרת ארלי ברק. בניית השדרית על ידי חברת Bath Iron Works בבאת' (אנ') שבמיין, החלה ב-6 בדצמבר 1988; הושקה ב-16 בספטמבר 1989; והוזמנה ב-4 ביולי 1991.
המתכננים של ארלי ברק שילבו לקחים רבים שנלמדו על ידי הצי המלכותי הבריטי במהלך מלחמת פוקלנד וסיירות הטילים מסדרת טיקונדרוגה (אנ'). סיירות מסוג טיקונדרוגה הפכו יקרות מדי להמשך בנייה וקשות מדי לשדרוג ותחזוק. ארלי ברק הייתה המשחתת המודרנית הראשונה שתוכננה עם תכונות שנועדו להקטין את שטח חתך המכ"ם שלה, מה שמשפר את יכולתה של ספינה להתחמק מזיהוי מכ"ם. היא גם השתמשה בגרסה מופחתת מעט של "אייג'יס (אנ')", המאפשרת שיגור טיל, מעקב והתחמקות מטילים בו זמנית. מבנה הפלדה שלה מספק הגנה טובה למבנה העל שלה, בעוד שמערכת ההגנה הקולקטיבית שלה מאפשרת לה לפעול בסביבות המזוהמות מחומרים כימיים, ביולוגיים או רדיולוגיים.
גלריה

USS ארלי ברק ב-31 במרץ 1993
USS ארלי ברק עוזבת את בסיס HMNB ב-6 ביוני 2005
USS ארלי ברק בכרתים ב-27 ביולי 2007
USS ארלי ברק -HNLMS De Ruyter ב-2 באוקטובר 2011
USS ארלי ברק נכנסת למפרץ סודה ב-17 בפברואר 2012
מלח סיפון ארלי ברק ב-2014.
שר ההגנה דיק צ'ייני נשא את הנאום המרכזי במהלך טקס ההזמנת USS ארלי ברק, ב-4 ביולי 1991.
הערות שוליים

↑  Tomajczyk, Stephen (2001). Modern U. S. Navy Destroyers (באנגלית). Zenith Imprint. p. 60. ISBN 9781610607339.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2004003805   WorldCat (עם LCCN): n2004-003805
מבצע אבק דרכים

מבצע אבק דרכים היה פעילות סיכול ממושכת של חיל הים כנגד מחבלים פלסטינים, שכוונתם הייתה לפגוע בתושבים ומתרחצים ברצועת החוף בתל אביב, ובחופי ים נוספים בישראל. המודיעין הימי התמודד עם אחת הפרשיות המורכבות והמסובכות שידע אי פעם. המודיעין איתר את שיטת הביצוע עם הרבה סירות חמושות מהירות שיועברו לקרבת החוף על ידי אונייה מובילה, את מקום ההתארגנות במרחק רב מישראל ופרסם התרעה כתובה כיממה לפני מימוש הפיגוע, והתרעה נוספת כשש שעות לפני יציאת המחבלים לכיוון ישראל. עם פרסום ההתרעה, בבוקרו של 29 במאי 1990 החליט עמי אילון, סגן מפקד חיל הים, על תוספת סיורי דבורים, סטי"לים ומטוס סיור שפעלו לעצירת המחבלים, לאחר שאחת הספינות הצליחה לרדת בחוף סמוך לניצנים, יחד עם כוחות אוויר וים הגיעו למקום כוחות גבעתי, שעצרו את הספינה, ארבעה מחבלים חוסלו ושבעה נלכדו, בספינה נוספת בסמוך לגעש נעצרה ספינה טרם הגעתה לחוף, וחמישה מחבלים שאולצו לקפוץ למים נעצרו בידי חיל הים.
ספינות חיל הים ערכו סיורים במרחק רב מהחוף תוך סיוע במטוסי סיור. רוב המחבלים בכוח התקיפה נכנעו ללא קרב, חלקם נהרגו מאש מסוקי קרב. הסירות החימוש והציוד המתוחכם נלקחו לשימוש ואף ישראלי לא נפגע. האנייה המובילה הורידה את הסירות במרחק רב מאוד ולא התגלתה.
במערך הגילוי החופי היה "חור" משמעותי בגזרת העיר אשדוד. מכ"ם אשדוד כלל לא השתתף בסיכול הפיגוע אף על פי שהאירוע היה "מתחת לאפו". בדיקת לוח הזמנים של נתיב תנועת סירות המחבלים, מעלה שספינות חיל הים אשר פעלו לסיכול הפיגוע, לא גילו ולא עצרו אף לא סירת מחבלים אחת שהגיעה לקרבת החוף הישראלי, אף על פי שבמשך 7 שעות רצופות היו שלוש סירות מחבלים מערבית לאשדוד בטווח של עד 25 מיל מהחוף.(ראה מפת נתיב הסירות). זאת ועוד, מפקדי ואנשי צוות של ספינות "דבור" מפלגה 916 באשדוד, כלל לא הוזנקו מבתיהם לבסיס, עם פרסום התרעת "בזק" של המודיעין הימי בליל 29–30 במאי.
רקע ותוכניות

ב-1990 ארגוני המחבלים הפלסטינים היו נפוצים בעולם ויאסר ערפאת שהה בתוניס. בשטחים התחוללה האינתיפאדה הראשונה. ארגון החזית לשחרור פלסטין בראשות אבו עבאס נסתפח חזרה לפת"ח אך נתמך לוגיסטית וקיים אימונים בלוב ובסוריה. החוף הישראלי המאוכלס בצפיפות ומרחבי הים יצרו אצל המחבלים תחושה של אפשרות לפיגוע פוטנציאלי רב ממדים.