stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאטמה
תוכנית הסאטירה > מהדורת השבט (עונה ראשונה ושנייה) > סרטונים בולטים

ב-17 באוגוסט 2009 פרסם העיתון השוודי "אפטונבלדט" מאמר של העיתונאי דונלד בוסטרום, לפיו צה"ל קצר איברים מפלסטינים שמתו בעודם במשמורת ישראלית. בספטמבר 2009 החליטה קרן הפנסיה הממשלתית בנורווגיה למכור את מניות אלביט מערכות שהחזיקה מאחר שזו מייצרת ציוד אלקטרוני לגדר ההפרדה. בתגובה לאירועים אלו הפיק האתר סרטון סאטירי שזכה לעשרות אלפי צפיות ביוטיוב, חלקן הגדול ממדינות סקנדינביה. בסרטון, פרודיה על השיר "(Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight" של להקת אבבא, מציג "שר החוץ השוודי", יורגן יורגנסון (דמות פיקטיבית), את נקודת המבט הסקנדינבית.
בעקבות הסכם להעברת אורניום מועשר שנחתם בין איראן לבין טורקיה וברזיל, פרסם האתר סרטון סאטירי שמלגלג על נשיא ברזיל לואיס דה סילבה המכונה "לולה". הסרטון זכה למאות אלפי צפיות ביוטיוב, חלקן הגדול ממדינות אמריקה הלטינית.
ביוני 2010 הפיק האתר סרטון סאטירי בשם "We Con The World" (אנ') ("עובדים על העולם"), שעסק במשט לעזה. הסרטון, פרודיה על שירם של מייקל ג'קסון וליונל ריצ'י מ-1985, "We Are the World" ("אנחנו העולם"), זכה ליותר משלושה מיליון צפיות ולכ-60,000 תגובות ב-YouTube במהלך שבוע ימים והוביל את רשימת הסרטונים הנצפים ביותר באתר. בשל הסרטון זכה האתר בפרס של 10,000 שקלים מחברת מיה מחשבים ”עבור ההישג הבולט ביותר והתרומה למדינת ישראל בתחום המדיה החברתית”. הסרטון גם זכה בפרס של 10,000 שקלים מ"קרן נדב". הסרטון הופץ על ידי משרד ההסברה הישראלי לכל רחבי העולם. מספר שעות לאחר מכן התנצלה ישראל. הסרטון הוסר מיוטיוב בטענה שהוא מפר את זכויות היוצרים של הסרטון המקורי אך מספר שבועות לאחר מכן הוחזר הסרטון.
באותו חודש העלתה לאטמה סרטון נוסף הנקרא "The Three Terrors", המהווה פרודיה על שלושת הטנורים לצלילי השיר "פוניקולי פוניקולה". בשיר מוצגים מחמוד אחמדינז'אד (דן סודרי), רג'פ טאיפ ארדואן (נועם) ובשאר אל-אסד (אלחנן) כשלושת הטנורים (בשמות אחמדידו דומינגו, ארדואנו פברוטי ואסד קאררס) השרים בשבח הטרור והג'יהאד. השיר הוא סאטירה המכוונת כנגד שלושת המנהיגים הבוחרים בדרך הטרור כדי להביס את העולם המערבי שמגיב ברפיון כנגד איומיהם. השיר זכה ליותר מ-900,000 צפיות.
בשבוע חג המולד בדצמבר 2010 נכלל במהדורה הקליפ "jingle bells from betlechem 2010" - שבו מככב טוויל פאדיחה בדמות "סנטה קלאוס" המזמר בעליזות אודות הישגי המלחמה המוסלמית בנוצרים בעולם הערבי (קהיר, בית לחם) ובזה המערבי. הקליפ זכה למאות אלפי צפיות ביו-טיוב.
בנובמבר 2011, לקראת יום הזיכרון לרצח רבין, נכלל במהדורה השבועית הקליפ "הילדים של אוסלו 93", בהתאם למנגינת השיר "הילדים של חורף 73". בקליפ, בדומה לקליפ "שיר לחלום" שפורסם בשנה הקודמת, מחה על ההתייחסות להסכמי אוסלו כאל פתרון אידילי ועל ההתעלמות מאירועים קשים שהתרחשו בעקבותיו. השיר זכה לכ־70,000 צפיות תוך שבוע, ובהמשך הגיע למעל 200 אלף צפיות.
במאי 2012, בעקבות הכרזת ממשלת דרום אפריקה על סימון מוצרים מההתנחלויות, התפרסם ב"מהדורת השבט" שיר פארודי על "כולנו יהודים" ובו יהודים מכל רחבי העולם, כולל "יריב גוגלהיימר", אחראים לחרמות וגינויים נגד ישראל.
בתחילת אוגוסט 2013, כאמור, בעקבות בעיות מימון הופסקה מהדורת השבט. הדבר צוין בשתי מהדורות של לקטים מכל השנים ושיר מיוחד.
תוכנית הסאטירה > הכל שפיט (עונה שלישית)

התוכנית הייתה המשך ל"מהדורת השבט" של אתר "לאטמה". ב-2011, בעקבות מגעים בין צוות לאטמה לרשות השידור להעברת המהדורה לפורמט טלוויזיוני, הוכן עבור הערוץ הראשון פיילוט באורך מלא. באמצע 2012 הבטיחה רשות השידור לכלול את התוכנית בלוח השידורים שלה החל מאוקטובר אותה שנה, כתוכנית שבועית בת חצי שעה בערוץ הראשון, למשך עונה של 13 תוכניות. בעקבות ההבטחה הורחבה המהדורה לשם התאמתה למתכונת הטלוויזיונית והוצאותיה גדלו. חתימת החוזה ומועד תחילת השידורים נדחו שוב ושוב על ידי הנהלת רשות השידור, אך בספטמבר 2014, בעקבות כניסת רשות השידור לפירוק שהוביל להחלפת ההנהלה, אושרה התוכנית לשידור. בנובמבר נחתם חוזה רשמי עם יוצרי "לאטמה".
בניגוד למצופה, התוכנית לא נקראה "מהדורת השבט", אלא היוותה מעין "הדור הבא". היא עלתה לשידור ב-5 בפברואר 2015 ושודרה מדי יום חמישי בשעה 21:55 כתוכנית בת חצי שעה במשך 11 שבועות.
"הכל שפיט" בהגשת אפרת בוימולד ואושרי כהן הייתה מהדורת חדשות הומוריסטית המסכמת את השבוע, וכוללת מערכונים ושירים, בהשתתפות השחקנים רונית אברהמוף-שפירא ונעם יעקובסון (שכבר שייך למחלקת הדת של הערוץ הראשון) מהקאסט המקורי, וגם הילה סעדה, משה אשכנזי, רוי מילר ואיילת רובינסון. אלחנן אבן חן, שהגיש את "מהדורת השבט", לא השתתף. העורכת הראשית הייתה קרולין גליק שערכה גם את מהדורת השבט, וגם הכותבים אבישי עברי וטל גלעד שהשתתפו בכתיבת מהדורת השבט חזרו לכתוב לצד שלושה כותבים חדשים.
תוכנית הסאטירה > לאטמה 2020 (עונה רביעית)

| --- | --- |
 כותבים:  טל גלעד נעם יעקובסון
 בימוי:  יניב קרסוצקי
 מנחים:  רונית אברהמוף-שפירא אלחנן אבן חן
 שחקנים:  רונית אברהמוף-שפירא  נעם יעקובסון  אלחנן אבן חן  אליעזר שמעון  ערן קראוס  אריאל קרן
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 מפיק:  אופיר שטיינבאום
 חברת הפקה:  אומן הפקות תוכן
 עורכים:  קרולין גליק
 צלמים:  אופיר דרעי
 אורך פרק:  12 דק'
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 20
 תקופת שידור בישראל:  30 במרץ 2020 – 18 ביוני 2020
 קישורים חיצוניים
 אתר התוכנית
 
ב-2020 המהדורה עלתה לערוץ 20 בשם "לאטמה", כשאלחנן חוזר להנחות לצד רונית, ואליעזר שמעון חוזר בדמויות משנה. לתוכנית היו 11 תוכניות מלאות ותוכנית שהייתה רק שיר לפסח.
תוכנית הסאטירה > לאטמה 2020 (עונה רביעית) > דמויות > מנחים וכתבים

רונית (רונית אברהמוף-שפירא) ואלחנן (אלחנן אבן חן): מנחי "לאטמה". בעוד שרונית היא סטריאוטיפ של קריינית שמאלנית קיצונית וקונפורמיסטית, המסכימה עם דעותיהם השמאלניות של המרואיינים תהיינה אשר תהיינה, מגלם אלחנן את הכתב הרציונלי (יחסית), המביע לרוב חוסר הסכמה וזעזוע מדעותיהם הקיצוניות או הלא הגיוניות.
חיקויים
אביעד גליקמן: נעם יעקובסון
תוכנית הסאטירה > לאטמה 2020 (עונה רביעית) > דמויות > מרואיינים ואורחים

טאוויל פאדיחה (נעם יעקובסון): השר הפלסטיני לענייני זעם בלתי נשלט. כל דבר שישראל עושה או לא עושה גורם לו להתפרצויות זעם קשות, במהלכן הוא נוהג לקחת כדורי הרגעה. מאיים בהתלקחות הרחוב הפלסטיני או מצדיק אותה בדיעבד.
עזיז עבדול מסית (נעם יעקובסון): חבר כנסת ערבי מהרשימה המשותפת.
יוהאן פלגמאט (נעם יעקובסון): נציג האיחוד האירופי, שנכשל בכל פעם מחדש בניסיונו לשכנע שהאיחוד האירופי אינו אנטישמי.
מספר הסיפורים (נעם יעקובסון): דמות אשר מופיעה בפינה "שעת סיפור" ובה היא מספרת סיפור ילדים בחרוזים, אשר מכיל ביקורת סמוייה או גלויה על אירועים אקטואליים.
פקד לוי (נעם יעקובסון) ודנינו (אריאל קרן): צמד חוקרי משטרה, כשבעוד פקד לוי מייצג את השוטר הטוב, דנינו מייצג את השוטר הרע.
חיקויים
נעם יעקובסון: יאיר לפיד, בנימין נתניהו, משה (בוגי) יעלון, צבי האוזר, עפר שלח, חנן מלצר, אביגדור ליברמן, יורם לס.
אלחנן אבן-חן: בני גנץ
אריאל קרן: יועז הנדל, אביחי מנדלבליט, עבדאללה השני, מלך ירדן, דוד בן-גוריון.
נוית סטבון: רות גביזון
אלי שמעון: חיים שדמי, ארתור ג'יימס בלפור
רונית אברהמוף-שפירא: אילה חסון, אסתר חיות
אמיר צבי: ניר חפץ
תוכנית הסאטירה > לאטמה 2021 (עונה חמישית)

| --- | --- |
 כותבים:  טל גלעד מני אסייג
 בימוי:  יניב קרסוצקי
 מנחים:  רונית אברהמוף-שפירא מני אסייג
 שחקנים:  רונית אברהמוף-שפירא  נעם יעקובסון  אליעזר שמעון  אריאל קרן  יוסי וידר  ערן קראוס עופר מימרן  הילה פרידמן איתן בוכריס
 פסקול:  אופיר אלכסנדר
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  אופיר שטיינבאום
 חברת הפקה:  אומן הפקות תוכן
 עורכים:  קרולין גליק
 צלמים:  אופיר דרעי, משה חורי, הלל מאיר
 אורך פרק:  26 דק'
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 20
 תקופת שידור בישראל:  3 במרץ 2021 – 27 במאי 2021
 קישורים חיצוניים
 אתר התוכנית
 
באוקטובר של שנת 2020 פורסם כי מני אסייג יצטרף לצוות התסריט של העונה החמישית ולהגשתה, שתוכננה לדצמבר 2020 אך נדחתה למרץ 2021. הפורמט של התוכנית השתנה מעט ובמקום לפתוח בכמה ידיעות המגישים מדברים אחד עם השני על השבוע שחלף. אלחנן אבן חן עזב והגיעו שחקנים חדשים כמו איתן בוכריס, יוסי וידר ואחרים. בנוסף למהדורת החדשות, התוכנית כוללת גם סדרת בת בשם "מרכז הבמה".
תוכנית הסאטירה > לאטמה 2021 (עונה חמישית) > דמויות > מהדורת החדשות > מגישים וכתבים

רונית (רונית אברהמוף-שפירא) ומני אסייג: מגישי "לאטמה". בעוד שרונית היא מגישה מהמרכז המזדהה גם עם הימין וגם עם השמאל, מגלם מני את המגיש הימני ה"קיצוני", המביע חוסר הסכמה וזעזוע מדעותיהם הקיצוניות ולא הגיוניות של חבריו מהשמאל.
בונה עדר (נעם יעקובסון): עיתונאי, פרשן הבית, מתייחס לכל דבר כהקשר לבנימין נתניהו, מזוהה כסמן השמאלני במהדורת החדשות.
תוכנית הסאטירה > לאטמה 2021 (עונה חמישית) > דמויות > מהדורת החדשות > מרואיינים ואורחים

פקד לוי (נעם יעקובסון) ודנינו (אריאל קרן): צמד חוקרי משטרה, כשבעוד פקד לוי מייצג את השוטר הטוב, דנינו מייצג את השוטר הרע.
טאוויל פאדיחה (נעם יעקובסון): השר הפלסטיני לענייני זעם בלתי נשלט. כל דבר שישראל עושה או לא עושה גורם לו להתפרצויות זעם קשות, במהלכן הוא נוהג לקחת כדורי הרגעה. מאיים בהתלקחות הרחוב הפלסטיני או מצדיק אותה בדיעבד.
חיקויים
נעם יעקובסון: בנימין נתניהו, נפתלי בנט, אביגדור ליברמן (2010), יאיר לפיד, אביחי מנדלבליט.
ערן קראוס: גדעון סער.
אריאל קרן: יאיר לפיד, יאיר גולן, בני גנץ, יוסף אל באז.
רונית אברהמוף-שפירא: מרב מיכאלי.
יוסי וידר: אביגדור ליברמן (2021), עמיר פרץ, ג'ו ביידן, טומי לפיד.
לירן יקוטי: יגאל גואטה.
אלי שמעון: מוחמד בן זאיד.
איתן בוכריס: זאב אלקין, אחמד טיבי, איבתיסאם מרענה, אילן ישועה, סדי בן שטרית.
אדר ששון פינקסוביץ': שרן השכל, איילת שקד, דנה וייס.
מיטל פרץ: יפעת שאשא ביטון.
תוכנית הסאטירה > לאטמה 2021 (עונה חמישית) > דמויות > מרכז הבמה

המנחה: נעם יעקובסון.
תוכנית הסאטירה > לאטמה 2021 (עונה חמישית) > דמויות > מרכז הבמה > מייסדי מפלגת "המרכז המרכזי"

רותם רקלאביבישטיין (ערן קראוס): חבר לשעבר בליכוד.
דליה אנרכוביץ' (הילה פרידמן): פעילת שמאל קיצוני.
יחיאל "לך" דמארי (עופר מימרן): פעיל במחאה נגד נתניהו.
תוכנית הסאטירה > לאטמה 2021 (עונה חמישית) > דמויות > מרכז הבמה > מתמודדים לתפקיד יו"ר המפלגה

חגי גליק (אלי שמעון): הרמטכ"ל, בעל עיטורי מופת. מגמגם כשהוא על אזרחי (פארודיה על בני גנץ).
משה הס (אריאל קרן): פנטומימאי.
יחזקאל דין: נכדו של דני-דין, רואה ואינו נראה.
סלים חיג'אזי (לירן יקוטי): ערבי תומך בביבי ובימין.
זירוקס 55566 (שרוליק פניאל): חייזר מכוכב אחר.
חיקויים
אחינועם ניני: רונית אברהמוף-שפירא
אופירה אסייג: תמר ורון
אהוד ברק: יוסי וידר
תגובות

ירון לונדון כינה את "מהדורת השבט" "ארץ נהדרת" של הימין.
כותבי האתר רואיינו באמצעי התקשורת האלקטרוניים במספר רב של הזדמנויות ובמיוחד לאחר הפקת סרטון הפרודיה על המשט לעזה (2010).
לאטמה זכה בפרס ביקורת התקשורת של האגודה לזכות הציבור לדעת בשנת 2011. בהודעת הזכייה נאמר "אתר לאטמה עוסק בסאטירה וביקורת תקשורת בגוון ימני. האתר מפרסם ביקורות כתובות על כל אמצעי ואנשי התקשורת בישראל, קטעי וידאו סאטיריים בנושא וכן ידיעות מעניינות שהתקשורת לא דיווחה עליהם. לאטמה נחשב לפורץ דרך בתחום ואף זכה לתודעה עולמית בעקבות קליפ של שיר סאטירי שהופק כתגובה לנושא המשט לעזה וזכה למיליוני צפיות באינטרנט, בכל רחבי העולם."
במאי 2012 מחה יריב אופנהיימר כנגד דמותו הסאטירית ב"מהדורת השבט", וכתב בדף הפייסבוק שלו שזהו רצח אופי, בין היתר משום שבניגוד לדמות זו הוא מתנגד לחרם על ישראל.
תגובות > פרסים

האתר זכה ב"פרס נדב" מטעם קרן נדב לשנת 2010 ובפרס לביקורת התקשורת של האגודה לזכות הציבור לדעת לשנת תשע"א.
הערות שוליים

1 2  כתובת זו שימשה את האתר בעת שהיה פעיל. כעת הכתובת משמשת לצרכים אחרים.
↑  אחרי הפסקה של 4 שנים: תוכנית הסאטירה לאטמה חוזרת, באתר אייס, 15 במרץ 2020
↑  LatmaTV (2024-03-26), לאטמה - Fake it Out - חרבות ברזל, נבדק ב-2024-11-08
↑  LatmaTV (2024-04-14), לאטמה - מתקפת הכטב"מים של איראן על ישראל: מאחורי הקלעים, נבדק ב-2024-11-08
↑  LatmaTV (2024-04-21), לאטמה - סיפור יציאת מצרים (גרסת ה-CNN), נבדק ב-2024-11-08
↑  עדי דקל, עורכת אתר "לאטמה": "אנחנו לא מבלבלים את המוח. אנחנו נמצאים במיינסטרים הישראלי", באתר nana10‏, 29 ביוני 2010
↑  בלוג של קרולין גליק באתר
↑  לאטמה TV
↑  נתנאל לייפר, ‏פיילוט לאטמה לערוץ 1: כך הכל שפיט אמור היה להיראות,  באתר כיפה, 11 בפברואר 2015
↑  גיל רונן, לאטמה: הגיע הסוף, באתר ערוץ 7
↑  עקיבא ביגמן, כשהמדינה נותנת לך לאטמה, מתוך אתר מידה, 17/09/2013
↑  למידע נוסף בנושא ראו את הפסקה "שערוריית קצירת האיברים" בערך "אפטונבלדט".
↑  דויטשה בנק מכר את מניותיו באלביט מערכות, באתר ynet, 30 במאי 2010
↑  "Swedish anti-Semitism satire clip a hit", אתר Jerusalem Post, 18 בספטמבר 2009
↑  הסרטון עם כתוביות באנגלית
↑  הסרטון עם כתוביות בפורטוגזית ב-YouTube
↑  הסרטון באתר יוטיוב
↑  אחת מגרסאות הסרטון, אתר YouTube
↑  פרס של 10,000 שקל ל"לאטמה" על סרטון התגובה למשט, באתר גלובס, 16 ביוני 2010
↑  דור גליק, מבוכה: סרטון הפרודיה על המשט הוצג כרשמי, באתר ynet, 6 ביוני 2010
↑  גיא גרימלנד, ישראל שיגרה בטעות סרטון סאטירי על המשט לעיתונאים - והתנצלה, באתר TheMarker‏, 6 ביוני 2010
↑  ניב ליליאן, קליפ ההסברה העצמאי למשט הוסר מיוטיוב, באתר ynet, 12 ביוני 2010
↑  הסרטון בערוץ של לאטמה ב-YouTube
↑   jingle bells from betlechem 2010 (אחת מגרסאות הקליפ), סרטון  באתר יוטיוב
↑   הילדים של אוסלו 93, סרטון  באתר יוטיוב
↑  בריאיון של קרולין גליק לתוכניתם של לונדון וקירשנבאום, 7 באוקטובר 2009
↑  למשל: טל גלעד התראיין בתוכנית "שש עם סיון רהב מאיר", ערוץ 2, 12 בינואר 2010. קרולין גליק וטל גלעדי התארחו בתוכנית "דיבור חדיש", ערוץ 8, 22 במרץ 2010. אבישי עברי התראיין בתוכניתו של גואל פינטו, ערוץ 2, 13 באפריל 2010.
↑  עמיחי אתאלי, אופנהיימר נגד לאטמה: "עושים לי רצח אופי", באתר nrg‏, 30 במאי 2012
↑  הזוכים בפרס לביקורת התקשורת שנת תשע"א
פול-אנרי סנדאוגו דמיבה

| --- | --- |
צילום מינואר 2022
 לידה:  2 בינואר 1981 (בן 43) ואגאדוגו, רפובליקת וולטה עילית 
 מדינה:  בורקינה פאסו בורקינה פאסו
 השכלה:  אקול מיליטר 
 השתייכות:  צבא בורקינה פאסו 
 דרגה:  לוטננט קולונל
 
פול-אנרי סנדאוגו דמיבה (בצרפתית: Paul-Henri Sandaogo Damiba; נולד ב-2 בינואר 1981) הוא קצין בצבא בורקינה פאסו, שעמד בראש התנועה הפטריוטית לשמירה ושיקום (MPSR). שימש כנשיא מדינה זמני בין 31 בינואר 2022 ל-30 בספטמבר 2022.
בהפיכה בינואר 2022 הצבא הדיח את הנשיא רוק מארק כריסטיאן קאבורה, ומינה את סנדאוגו דמיבה לראש המדינה בפועל. בספטמבר 2022 סנדאוגו הודח בהפיכה צבאית נוספת, במקומו מונה ראש המטה הכללי איברהים טראורה לראש המדינה.
ביוגרפיה

פול-אנרי סנדאוגו דמיבה נולד ב-1981. סיים את לימודיו בבית הספר להכשרה צבאית אקול מיליטר שבפריז.
הוא בעל תואר שני בקרימינולוגיה מהקונסרבטואר הלאומי לאומנויות ולמקצועות (CNAM) בפריז והסמכת מומחה ניהול הגנה, פיקוד ואסטרטגיה צבאית.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

דמיבה הוא לוטננט קולונל ומפקד האזור הצבאי השלישי הכולל את ואגאדוגו בירת המדינה, מנגה, קודוגו ופאדה נגורמה.
היה חבר בגדוד הביטחון הנשיאותי - המשמר הנשיאותי של בלז קומפאורה.
ההפיכה בינואר 2022

לאחר ההפיכה הצבאית ב-24 בינואר 2022, הודח הנשיא רוק מארק כריסטיאן קאבורה, ודמיבה מונה לראש המדינה בפועל. בספטמבר 2022 דמיבה הודח בהפיכה צבאית נוספת, במקומו מונה ראש המטה הכללי איברהים טראורה לראש המדינה.
הערות שוליים

↑  רשמית, עד לקיום בחירות
↑  Fresh from promotion, Burkina Faso writer-colonel leads a coup
↑  Biographie: Qui est réellement Paul-Henri Sandaogo Damiba
↑  Coup d’Etat au Burkina : qui est Paul Henri Damiba, l’homme qui a renversé Roch Kaboré ?
↑  ההפיכה השלישית במדינה ראו בורקינה פאסו#היסטוריה
↑  הפיכה בבורקינה פאסו: הצבא עצר את הנשיא ותפס את השלטון, באתר וואלה, 24 בינואר 2022
↑  Burkina Faso army says it has deposed President Kabore
↑  Burkina Faso military says it has seized power
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1268166987  LCCN: n2023033598  SUDOC: 258464836  VIAF: 125163936342900831878   WorldCat (עם VIAF): 125163936342900831878
פיגוע הירי במקדש הסיקי בוויסקונסין

| --- | --- |
 תאריך:  5 באוגוסט 2012
 מקום:  אוק קריק(אנ'), ויסקונסין
 מטרה:  סיקים
 קואורדינטות:  42°54′29″N 87°54′39″W﻿ / ﻿42.90806°N 87.91083°W﻿ / 42.90806; -87.91083
 סוג:  ירי המוני, פשע שנאה
 הרוגים:  7
 פצועים:  3
 מבצע:  ווייד מייקל פייג'
 he
 
פיגוע הירי במקדש הסיקי בוויסקונסין התרחש ב-5 באוגוסט 2012 במקדש סיקי בעיר אוק קריק(אנ') שבמדינת ויסקונסין אשר בארצות הברית. בפיגוע נהרגו שישה בני אדם, ונפצעו 3 אנשים נוספים. אדם נוסף מת מהפציעה בשנת 2020. הרוצח, ווייד מייקל פייג' (Wade Michael Page), התאבד התאבד בירייה לראש לאחר שנורה בירך על ידי שוטר שהגיע למקום. כל הנרצחים בפיגוע היו סיקים. בחקירת המשטרה שבוצעה לאחר הפיגוע התגלה שפייג' היה חבר בארגון נאו-נאצי הדוגל בעליונות לבנה. המשטרה קבעה שגזענות ושנאה אתנית היו הגורמים העיקריים לביצוע הפיגוע.
הפיגוע

בבוקר ה-5 באוגוסט 2012 המפגע ווייד מייקל פייג' בן ה-40, אשר היה חמוש באקדח חצי אוטומטי בקוטר 9 מ"מ, נכנס למקדש סיקי בעיר אוק קריק שבמדינת ויסקונסין בעת שבמקום התקיימה תפילה של חברי הקהילה הסיקית. פייג' פתח באש ללא הבחנה לעבר המתפללים וגרם למותם של שישה בני אדם, ולפציעתם של 3 אנשים נוספים.
כוחות המשטרה הגיבו במהירות לאירוע והשוטר בריאן מרפי היה הראשון שהגיע לזירת הפיגוע. מרפי נורה גם על ידי פייג' בעת שניסה להגן על המתפללים. מרפי הצליח להזעיק גיבוי ולספק מידע קריטי על מיקומו של היורה. לאחר שפייג' נורה בירך על ידי מרפי הוא בחר להתאבד כאשר ירה לעצמו בראש.
המפגע

ווייד מייקל פייג' היה תושב אמריקני שהתגורר ביישוב קודהי שבמדינת ויסקונסין. פייג' דגל בעליונות לבנה. פייג' נולד וגדל בקולורדו והוא שירת בצבא ארצות הברית מאפריל 1992 עד אוקטובר 1998, בצבא פייג' למד לתקן את מערכת טילי הקרקע-אוויר MIM-23 הוק, ובהמשך הפך למומחה בתחום הלוחמה הפסיכולוגיות. בסיום השירות הצבאי פייג' הורד בדרגה ושוחרר מהשירות הצבאי בגין "דפוסי התנהגות בלתי הולמת" לרבות היותו שיכור בעת מילוי התפקיד ובשל תקופת עריקות.
לאחר שחרורו חזר פייג' לקולורדו ובהמשך התגורר בפרוור ליטלטון אשר במדינת דנוור משנת 2000 עד 2007. פייג' עבד כנהג משאית בין השנים 2006 ל-2010, אך פוטר לאחר שנתבע משום שנהג תחת השפעת אלכוהול.
פייג' היה בקשר עם ארגונים נאו-נאצים, ולפי הדיווחים היה חבר בארגון העליונות הלבנה "Hammerskins". בשנת 2000 פייג' היה חבר במספר להקות נאו-נאציות. בשנת 2005 הוא הקים את להקת "End Apathy" וניגן גם בלהקות "Definite Hate" ו-"Blue Eyed Devils", אשר כולן נחשבות על ידי המרכז המשפטי לדרום העני ללהקות עליונות לבנה.
לאחר מפיגוע אמו החורגת לשעבר של פייג' התנצלה בפני הקורבנות הסיקים של הפיגוע ואמרה שהיא לא הייתה בקשר עם בנה החורג במשך 12 השנים האחרונות לאחר שהתגרשה מאביו. חבר לשעבר של פייג' תיאר אותו כ"מתבודד" ואמר שהוא דיבר על כך שצפויה להתרחש "מלחמת קודש בין הגזעים". לטענת שכניו פייג' גר לבדו, מיעט לצאת מדירתו ונמנע מקשר עין עם השכנים.
פייג' רכש באופן חוקי את האקדח ששימש אותו לביצוע הפיגוע בחנות כלי נשק בוויסקונסין. פייג' עבר את בדיקות הרקע הנדרשות על פי חוק, וקנה את האקדח באמצעות כסף מזומן, יחד עם שלושה מחסניות. הבעלים של חנות הנשק אמר כי המראה וההתנהגות של פייג' בחנות לא עוררו חשד כולשהו.
בעקבות הפיגוע פורסמו במדיה תמונות של פייג' בהם הוא נראה עם מגוון קעקועים על זרועותיו ופלג גופו העליון, וצוין כי מעידים גם כן על כך שהוא דגל בעליונות לבנה.
ראו גם

טרור בארצות הברית
הערות שוליים

↑  "Sources name alleged gunman in Wisconsin temple shooting". CNN. אוגוסט 6, 2012. ארכיון מ-אוגוסט 6, 2012. נבדק ב-אוגוסט 6, 2012.
↑  Ramde, Dinesh (אוגוסט 5, 2012). "Wisconsin Temple Shooting: Oak Creek Incident Leaves At Least 7 Dead". Huffington Post. ארכיון מ-אוגוסט 6, 2012. נבדק ב-אוגוסט 5, 2012.
↑  Mickle, Jordan. "Sikh priest who was left partially paralyzed after 2012 Sikh Temple shooting in Oak Creek has died". TMJ4.com. נבדק ב-2 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Police identify Army veteran as Wisconsin temple shooting gunman". CNN. אוגוסט 6, 2012. ארכיון מ-אוגוסט 6, 2012. נבדק ב-אוגוסט 6, 2012. Bernard Zapor – the Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives special agent in the investigation – said Monday that the 9mm semiautomatic handgun with multiple ammunition magazines used by the attacker had been legally purchased.
↑  Goode, Erica; Kovaleski, Serge F. (אוגוסט 6, 2012). "Wisconsin Suspect Is Identified as U.S. Army Veteran". The New York Times. ארכיון מ-אוגוסט 6, 2012. נבדק ב-אוגוסט 6, 2012.
פנקס הפסיכולוגים

פנקס הפסיכולוגים (מכונה לעיתים גם "רשם הפסיכולוגים") הוא מאגר נתונים שבו רשומים האנשים בעלי רישיון קבוע מטעם משרד הבריאות לעיסוק בפסיכולוגיה במדינת ישראל. הפנקס קיים מכוח חוק הפסיכולוגים משנת 1977. מטרת פנקס הפסיכולוגים היא לספק לציבור מידע בסיסי על הרשאים לעסוק בפסיכולוגיה בישראל, כדי למנוע מצבים בהם לא מוסמכים, לא מורשים או מתחזים יעניקו טיפול או אבחון פסיכולוגי.
מנהל רישום פנקס הפסיכולוגים במשרד הבריאות הוא הפסיכולוג הארצי.
התארים המוכרים לרישום

בעלי תואר שני בפסיכולוגיה.
בעלי תואר "מוסמך" בפסיכולוגיה או בעל תואר גבוה יותר ממוסד המוכר על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
בעלי תואר בפסיכולוגיה ממוסד אקדמי בחו"ל שוועדת הרישום מכירה בו כתואר שווה ל"מוסמך" בפסיכולוגיה או תואר גבוה יותר.
סטודנטים שסיימו את חובות השמיעה בתארים אלו בישראל, אך עדיין לא קיבלו את תעודת המוסמך, יכולים להירשם בפנקס ברישום זמני (לאחר אישור ועדת הרישום). ניתן להחליפו ברישום קבוע לאחר סיום כלל הדרישות לתואר שני (כולל תזה או קורסי השלמה ופרקטיקום נדרשים) והצגת תעודת מוסמך לוועדת הרישום.
זכאים לרישום בפנקס

כדי להיות זכאים להירשם בפנקס הפסיכולוגים יש לעמוד בכללים הבאים:
אזרחי ישראל או תושבי ישראל.
בעלי תואר מוכר לרישום.
קבלת אישור מוועדת הרישום של משרד הבריאות.
המידע בפנקס

הפנקס מכיל את המידע הבא:
תאריך קבלת רישיונו של כל פסיכולוג.
תחומי מומחיותו של הפסיכולוג (במידה וסיים תהליך התמחות), ותאריך קבלת המומחיות, בתחומים הבאים: פסיכולוגיה קלינית, פסיכולוגיה חינוכית, פסיכולוגיה התפתחותית, פסיכולוגיה ארגונית, פסיכולוגיה שיקומית, פסיכולוגיה רפואית או פסיכולוגיה חברתית.
תחומי הדרכה של הפסיכולוג: האם ובאיזה תחום רשאי הפסיכולוג להדריך.
אזור עבודתו של הפסיכולוג.
ראו גם

הסתדרות הפסיכולוגים בישראל
מועצת הפסיכולוגים
פרש משטרה

.
פרשות משטרה ליד הקרמלין, מוסקבה
פרש משטרה הוא שוטר רכוב על סוס או גמל. פרשי משטרה משרתים עדיין באזורים נידחים, אך יש להם תפקיד גם באזורים עירוניים: בפעילות טקסית וכן בתוך המון אדם. במצב זה יש להם יתרון על שוטרים רגליים, מכיוון שיש להם מסה גדולה יותר והם נראים למרחוק, ובכך מפחיתים התפרעויות ומקלים על אזרחים הזקוקים להם למצוא אותם. גם הראות שלהם עצמם משופרת בגלל עמדתם הגבוהה. פרשים מועסקים גם בסיורים בפארקים ובטבע, מקומות בהם ניידות משטרה עשויות להיות רועשות מדי או בלתי מעשיות. פרשים משרתים גם כחלק מיחידות חיפוש והצלה.
פרשי משטרת ישראל

במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר קיימות יחידות של פרשים.
פרשי המשטרה יוצאים לפעילות בעיקר באזורים כפריים, קיבוצים ובחופי הים. יחידות הפרשים פועלות באירועי הפגנות, ריסון ופיזור קהל רב. לסוסים אשר בשירות המשטרה יש מראה גדול ומאיים אשר מרתיע מפגינים מלנסות ולהתחכך בשוטרים. לסוסים אשר בחיל הפרשים של משטרת ישראל יש הגנה בחוק אשר תקיפתם שוות ערך לתקיפת שוטר מן המניין. הפרשים מצוידים באלה משטרתית, בסרבלים שחורים חסיני אש, קסדה עם ריפוד עור בצוואר להגנה מפני תקיפות מאחור, מגיני גוף, תיק גב לציוד אישי ומתקן מים עם צינור לפה אשר מקל על הפרש בשתייה כאשר שתי ידיו על המושכות.
ראו גם

משטרת הפרשים (סדרת טלוויזיה)
פרשי משטרת ישראל
נוטרדאם דה ז'רוזלם

| --- | --- |

נוטרדאם דה ז'רוזלם, 2011
 מידע כללי
 סוג:  מלון, מרכז דתי
 כתובת:  דרך הצנחנים 3 
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  יוני 1885 – 1904 (כ־18 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1885 
 אדריכל:  אטיין בובה
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית אדריכלות מודרנית
 מידות
 גובה:  כ-23 מטר
 קומות:  4 קומות + קומת מרתף
 קואורדינטות:  31°46′48″N 35°13′33″E﻿ / ﻿31.77996°N 35.22577°E﻿ / 31.77996; 35.22577
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) נוטרדאם דה ז'רוזלם(למפת ירושלים העתיקה רגילה) נוטרדאם דה ז'רוזלם(למפת ירושלים רגילה) נוטרדאם דה ז'רוזלם(למפת ירושלים מוגדלת) נוטרדאם דה ז'רוזלם
 
נוטרדאם דה ז’רוזלם (מצרפתית: Notre Dame de Jérusalem - "גבירתנו של ירושלים", שם רשמי באנגלית: Pontifical Institute Notre Dame of Jerusalem Center) הוא בניין ומתחם סמוך לכיכר צה"ל בירושלים, שנבנה במקורו על ידי הרוזן הצרפתי-קתולי דה פיילה כחלק מהמתחם הצרפתי. בניית הבניין הראשי החלה ביוני 1885 והסתיימה בשנת 1904, על פי תכנונו של האב אטיין בובה. הבניין שימש במקורו אכסניה לאירוח צליינים צרפתים-קתולים תחת השם נוטרדאם דה פראנס (Notre Dame de France), אך במספר תקופות לאורך ההיסטוריה הוסב ייעודו לשימושים אחרים. כיום הבניין, שהוכר כאתר מורשת בישראל, משמש מלון בבעלות הוותיקן, המייעד עצמו בעיקר לאירוח מאמינים נוצרים. כמו כן, פועלים במקום כנסייה ומרכז כנסים.
הרקע להקמת האכסניה

בשנת 1882 חזר הרוזן דה פיילה לירושלים יחד עם עוד כאלף צליינים קתולים, אירוע שזכה לכינוי "שיירת האלף", כאשר מטרתם הייתה ליצור משקל נגד הצליינות הרוסית בירושלים שהתחזקה. לאחר שהגיעו הצליינים הצרפתים באוניות פאר דרך נמל חיפה, גילה הרוזן דה פיילה שהאכסניות הקיימות בעיר לא מספיקות לאכסן את כולם, ולכן אלף צליינים נאלצו להשתכן באוהלים מאולתרים וצנועים במתחם הצרפתי. בשלב זה הבין הרוזן שיש צורך במקום לינה חדש לצרפתים. הרוזן אסף את ההון הנדרש כדי לבנות אכסניה, והחל את הבנייה ב-10 ביוני 1885. בשנת 1904 המבנה שתכנן האב אטיין בובה, היה מוכן ללינה, אף על פי שכבר בשנת 1888 הוא פתח את שעריו.
היסטוריה > שלהי התקופה העות'מאנית ומלחמת העולם הראשונה

עם סיום בניית המתחם הענק במהלך שנת 1889, הצרפתים ביקשו מהעות'מאנים לפרוץ שער חדש ממול למנזר כדי להקל עליהם בדרכם לכנסיית הקבר הקדוש שברובע הנוצרי הסמוך. העות'מאנים, לבקשתם של הצרפתים, פרצו את השער שקיבל את השם "השער החדש".
תחילה נוהל המתחם על ידי הנזירים האסומפסיוניסטים עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה השתלט הצבא הטורקי על הבניין, הציוד שבו נבזז וחלק ממתקניו נהרסו. הטורקים כינו את הבניין בשם "מנזל", וערכו בו אירועים מפוארים לתושבי ירושלים כדי להרים את המורל ולחזק את הרוח הפטריוטית.
היסטוריה > תקופת המנדט הבריטי

בשנת 1918, לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים, חזר המתחם לידי הנזירים האסומפסיוניסטים. במלחמת העולם השנייה הופקע הבניין על ידי הצבא הבריטי עד בוקר יומו האחרון של השלטון הבריטי בארץ ישראל.