stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרידריך אדלר (סופר)
קורות חיים > משפטן, רומניסט וסופר

ב-1883 סיים אדלר את לימודיו בתואר דוקטור למשפטים. ב-1890 קיבל רישיון עריכת דין ופתח משרד משלו בפראג. ב-1895 הוא נשא לאישה את רגינה וסלי (Regine Wessely) מטשביץ' (Trebitsch;‏ Třebíč) שבמוראביה. לזוג נולדו שתי בנות: מארי-אליזֶה (Marie-Elise) וגרטרודה.
הוא היה גם מרצה לפילולוגיה רומאנית באוניברסיטה הגרמנית בפראג וכן כתב לענייני תיאטרון ואמנויות עבור העיתון "בוהמיה" (Bohemia). אדלר היה מזכיר הגימנסיה למסחר בפראג, משרה שבה החזיק עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. מ-1900 הוא לימד ספרדית באקדמיה הגרמנית למסחר בפראג.
אחרי מלחמת העולם הראשונה והקמת צ'כוסלובקיה ניהל אדלר את מחלקת התרגומים באספה הפדרלית של המדינה החדשה. הוא נבחר להיות חבר באגודה לקידום המדע, האמנות והספרות הגרמניים בבוהמיה (Gesellschaft zur Förderung deutscher Wissenschaft, Kunst und Literatur in Böhmen) והיה דמות חשובה בחוג הספרותי בפראג בסוף המאה ה-19 יחד עם הוגו סלוס. הוא היה חבר באגודה הגרמנית הפטריוטית-ליברלית קונקורדיה, שבה היו חברים גם סלוס וכן סופרים שעבדו בעיתון בוהמיה.
פרידריך אדלר נפטר ב-2 בפברואר 1938 בהיותו בן 81 בפראג. בני משפחתו נרצחו על ידי הנאצים. רגינה אדלר נרצחה ב-1943 בטרזיינשטט. עקבות בתו אבדו בזמושץ' שפולין ב-1943.
יצירתו

אדלר כתב שירה ומחזות בסגנון קלאסי מאוחר ונטורליסטי מוקדם. הוא התפרסם כמתרגם ומעבד של סופרים צ'כיים וספרדים, בהם: פדרו קלדרון דה לה ברקה, טירסו דה מולינה וירוסלב ורחליצקי (Jaroslav Vrchlický). המחזה שלו שני ברזלים באש (Zwei Eisen im Feuer) הועלה לראשונה בתיאטרון הוינאי בורגתיאטר ומחזהו דון גיל (Don Gil) בתיאטרון קוויליה (Cuvilliés-Theater) במינכן.
בחלק מיצירותיו הוא נקט בקו סוציאליסטי ואנטי קלריקלי. הוא תרגם את האופרה של בדז'יך סמטנה הכלה המכורה לגרמנית. שירו אקלוגה (Ecloge) הולחן על ידי ארנולד שנברג.
כתביו

Gedichte. Fontane, Berlin, 1893
Neue Gedichte. Meyer, Leipzig, 1899
Sport. Schauspiel, 1899
Freiheit – Der Prophet Elias – Karneval. Drei Einakter. Cotta, Stuttgart, 1904
Vom goldenen Kragen. Sonette. Bellmann, Prag, 1907
Der gläserne Magister. Schauspiel in vier Akten. Cotta, Stuttgart, Berlin, 1910
Kriegsgedichte 1914–1916. Gedichte. Landeshilfsverein vom Roten Kreuze für Böhmen, Prag, 1916
כתביו > תרגומים ועיבודים שלו

Jaroslav Vrchlický, Gedichte. Ausgewählt und übersetzt von Friedrich Adler. Reclam, Leipzig, 1895
Zwei Eisen im Feuer. Lustspiel in drei Akten frei nach Calderon. Cotta, Stuttgart, 1900
Don Gil. Komödie in drei Akten, nach Motiven von Tirso de Molina. Cotta, Stuttgart, Berlin, 1902
הערות שוליים

↑  bibliotheca Augustana
↑  italianOpera, pagine di Storia della Musica, Opera lirica. Storia della Canzone italiana e napoletana. Cantautori. Esempi di musica in midi e mp3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304693405171  GND: 116008040  ICCU: IEIV088381  ISNI: 0000 0000 8345 4104  LCCN: n89615379  NKC: skuk0000009  NLG: 172022  SNAC: w6866r8b  SUDOC: 071466436  VIAF: 89859795   WorldCat (עם VIAF): 89859795
פרנססק קלבט

פרנססק קלבט אי פוץ' (בקטלאנית: Francesc Calvet i Puig, לעיתים נקרא בשם הספרדי "פרנסיסקו" (Francisco); נולד ב-29 בספטמבר 1921 בסנט ז'ואן דספי שבספרד, נפטר ב-30 בנובמבר 2001 בל'הוספיטלט) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת המגן. קלבט שיחק במשך 13 שנים במדי ברצלונה, בין 1939 ל-1952, כשהוא זוכה עמה ב-4 אליפויות ספרד ו-3 פעמים בגביע הספרדי.
תארים > ברצלונה

אליפות ספרד (4):
1944/45, 1947/48, 1948/49 ,1951/52
הגביע הספרדי (3):
1941/42, 1950/51 ,1951/52
הגביע הלטיני (2):
1948/49, 1951/52
קופה אווה דוארטה (2):
1948/49, 1951/52
פרינגלס

הלוגו הישן של פרינגלס
פרינגלס (באנגלית: Pringles) הוא מותג של חטיפי תפוחי אדמה שפותח ויוצר על ידי פרוקטר אנד גמבל. בשנת 2012 נמכר המותג לחברת קלוגס.
היסטוריה

לפי מסמכי רישום הפטנט, החטיף הומצא על ידי אלכסנדר ליפה ממונטגומרי, אוהיו. את המכונה ששימשה לייצור המוני של החטיף פיתח סופר המדע הבדיוני ג'ין וולף.
פרינגלס נמכרו לראשונה בארצות הברית באוקטובר 1968. החטיף לא שווק בכל רחבי ארצות הברית עד אמצע שנות ה-70. תחילה נקרא Pringle's Newfangled Potato Chips אך השם קוצר לקראת הפצתו בכל רחבי המדינה. השם "פרינגלס" הוא שמה של שדרה בפיניטאון שבאוהיו והוא נבחר על ידי החברה מתוך ספר הטלפונים של סינסינטי, בזכות היותו קליט ונעים לאוזן[דרוש מקור].
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 נמכרו גם חטיפי פרינגלס מקמח תירס, אולם מאז נמכרים תחת המותג חטיפי תפוחי אדמה בלבד.
שיווק

חטיפי פרינגלס ידועים בשל אריזתם הייחודית - מכל גלילי העשוי קרטון עם ציפוי פנימי עשוי רדיד אלומיניום ומכסה פלסטיק המאפשר פתיחה וסגירה רב-פעמיות. אריזה זו הומצאה על ידי פרדריק (פרד) באור, כימאי וטכנאי אחסון מזון, שהועסק על ידי פרוקטר אנד גמבל במחקר ופיתוח ובבקרת איכות. בשוק ישנן אריזות בגדלים שונים, בין 23 ל-181 גרם. באור היה כה גאה באריזה עד שציווה כי לאחר מותו גופתו תישרף והאפר יוטמן במכל פרינגלס, וכך אכן נעשה.
בניגוד לחטיפי תפוחי אדמה אחרים המיוצרים מפיסות שלמות של תפוחי אדמה, פרינגלס מיוצרים מעיסה המבוססת על תפוחי אדמה טחונים ומיובשים, הנדחסת ומעוצבת באמצעות מכונה מתאימה. לכן בארצות הברית הם מכונים potato crisps ולא potato chips (אף שבשיח היומיומי מקובל להתייחס גם אליהם כ"צ'יפס"). הצ'יפס מיוצרים בגודל אחיד ובצורה אחידה - של מעין פרבולואיד היפרבולי, כך שניתן לאורזם בצפיפות זה על גבי זה במכל הגלילי, ואין צורך בשקית כמקובל בחטיפי תפוחי אדמה אחרים. החטיף מיוצר במספר רב של טעמים, ומדי פעם נמכרים גם טעמים מיוחדים במהדורות מוגבלות.
הלוגו של החטיף הוא ציור של גבר בעל שפם עבות ופוני מסורק עם שביל באמצע הידוע בשם "ג'וליוס פרינגלס". עד 2001 היו לדמות זו גבות, ועניבת הפרפר שלו הכילה את שם המוצר. מאותה שנה ועד לשנת 2020 לאיש לא היו גבות ושם המוצר הופיע תחתיו ולא על גבי העניבה. משנת 2020 יש לאיש גבות, ומשנת 2021 מופיע שוב שם המוצר על עניבתו.
החטיף נמכר ביותר מ-50 מדינות. בארצות הברית משווק תחת הסיסמה "Everything Pops with Pringles" ובמדינות אחרות תחת הסיסמה "Once you pop, you can't stop". השוק העיקרי של החטיף הוא השוק האירופאי, וסך מכירותיו השנתיות עלה על מיליארד דולר כבר בשנת 2001
ראו גם

תפוצ'יפס
הערות שוליים

↑  נוסח הפטנט באתר רשם הפטנטים של ארצות הברית
↑  ממציא 'פרינגלס' מת, ונטמן באריזת החטיף, באתר ynet, 3 ביוני 2008
↑  לתהליך ההכנה, ראו נוסח הפטנט לעיל
↑  מחקר שוק של AC נילסן, 31 באוקטובר 2001
פרינגלס
צפחת בתקופת הברונזה המאוחרת

צפחת ממורקת וצבועה, עם ידיות האופייניות לתקופת הברונזה המאוחרת ב, מוזיאון הכט חיפה
צפחת – (באנגלית Pilgrim Flask) כלי עשוי מחרס שתחילת הופעתו הייתה בתקופת הברונזה המאוחרת. זוהי קנקנית קטנה בעל מתאר שטוח ועיגולים עדשתיים. בפרופיל נראה כמו שתי עדשות שחוברו יחדיו. זהו אחד הכלים הנפוצים והאופייניים לתקופה. תחילתו בסוף תקופת הברונזה המאוחרת א – LBI, הכלי לא היה קיים לפני כן. הכלי נפוץ מאוד במאות  ה-14 וה-13 לפנה"ס. אין מידע האם הכלי מקורו בכנען, או שהוא נוצר בהשפעה חיצונית
הכלי מיוחד לא רק בצורתו אלא גם בשיטת הייצור שלו. בגלל המבנה המיוחד שלו היה צורך להכינו בשלבים. בשלב ראשון הוכנו שתי צלחות על אובניים שחוברו זו לזו. בשלב השני הוכן צוואר הכלי גם הוא באובניים. לאחר הכנתו הוא חובר אל גוף הכלי. בשלב שלישי חוברו שתי ידיות מצוואר הכלי לגוף הכלי. לרוב הכלים הם סימטריים במתארם אבל מצאו גם צפחות אסימטריות כאשר צד אחד בצורת עדשה והשני יותר מנופח. רוב הצפחות הן קטנות, קוטר העדשה כ-15 ס"מ. נמצאו גם צפחות בגדלים שונים. צפחות גדולות הן בעיקר תופעה של סוף תקופת הברונזה המאוחרת. בלכיש נמצאה במקדש III צפחת גדולה שקוטר העדשה הוא 27 ס"מ
בתקופת הברונזה המאוחרת ב נעשה איחוי הידיות אל הגוף והצוואר בצורה היוצרת רושם כעין עלי גביע של פרח. בתקופה זו הצוואר קצר, נראה כשתול בתוך העלים והשפה הנראית כנשענת על הידיות היא לרוב בעלת חתך משולש. זו תופעה שמאפיינת תקופה זו, נעלמת בתקופת הברונזה המאוחרת ג, ואינה נמשכת לתקופת הברזל.
העיטור הנפוץ ביותר הוא מעגלים בצבע אחד או שניים בעיקר אדום ושחור. יש גם עיטורים בצורת סליל.
צפחות מתקופה זו נמצאו באתרים ארכאולוגים שונים כגון: תל חצור, תל אל-עג'ול, תל מגידו תל אבו הואם תל לכיש ועוד.
הצפחת ממשיכה ככלי לתקופת הברזל תוך שינויי בעיצוב הכלי, הכלי פחות עדשתי ויותר מנופח, רוב הכלים עם ידית אחת. ניתן למצוא אותו בעיקר באזורי החוף, השפלה ועמקי הצפון.
לקריאה נוספת

| --- | --- |
פורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב:  לפורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב
רות עמירן הקרמיקה הקדומה של ארץ ישראל, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1971, עמודים 202–205
הערות שוליים

↑  רות עמירן הקרמיקה הקדומה של ארץ ישראל, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1971, עמוד 202
↑  רות עמירן הקרמיקה הקדומה של ארץ ישראל, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1971, עמוד 204
צום (קייב)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חנות כלבו, מבנה אדריכלי, בניין, מונומנט מורשת אדריכלי 
 כתובת:  רחוב חרשצ'אטיק 38
 מיקום:  קייב 
 מדינה:  אוקראינה 
 בעלים:  ESTA Holding 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1939
 תאריך פתיחה רשמי:  1 במאי 1939 
 אדריכל:  Daniil Fridman 
 סגנון אדריכלי:  אר דקו 
 קואורדינטות:  50°26′43″N 30°31′15″E﻿ / ﻿50.445277777778°N 30.520833333333°E﻿ / 50.445277777778; 30.520833333333
 tsum.ua
  (למפת קייב מוגדלת) צום(למפת קייב רגילה) צום he
 
צום (באוקראינית/רוסית: ЦУМ; ראשי תיבות של "חנות כלבו מרכזית" - Центральный универсальный магазин) היא חנות כלבו גדולה (כ-9,000 מ"ר שטחי מסחר) במרכז קייב, בירת אוקראינה. מבנה החנות, בגובה שבע קומות ובצורת L ניצב בפינת רחוב חרשצ'אטיק, רחובה הראשי של הבירה, והרחוב הקרוי על שם בוגדן חמלניצקי (בתקופת ברית המועצות נקרא רחוב לנין). הבניין מהווה דוגמה לאדריכלות אר דקו.
היסטוריה

במקום בו ניצבת החנות היו במאה ה-19 שתי אחוזות שהשתייכו לאזרחים אוסטרו-הונגרים. בשנת 1931 החליטו שלטונות ברית המועצות להקים במקום בניין משרדים ("בית המוסדות"). ב-1933 הוסבה תוכנית המבנה למגורים, אך מיד לאחר מכן, בשנת 1934, הוחלט על העברת בירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית מחרקוב לקייב ולפיכך נדרשו בעיר שטחים למבני שלטון. בית המידות שהלך ונבנה תוכנן להיות מרכז ההוצאה לאור הממשלתית וזכה לשם "בית הספר" (Дома книги). בראשית 1935 שונה שוב ייעוד המבנה והוא נמסר ליוּקוֹאוֹפִּילְקָה - האיגוד המרכזי של ארגוני הצרכנים של אוקראינה - הקואופרטיב המרכזי (בדומה ל"משביר"). המאבק בין אדריכלים ואידאולוגיים מפלגתיים לגבי חזית המבנה גרמה להריסת כל החזית הישנה ובנייתה מחדש ב"רוח סטליניסטית". החנות נפתחה לראשונה לציבור ב-1 במאי 1939.
החנות תפקדה כמעט עד להפסד הסובייטי בקרב קייב (1941) וכניסת כוחות הכיבוש הגרמנים. במהלך הכיבוש נבזזה החנות. החנות שבה לפעול באופן חלקי ב-1944, לאחר חזרת הכוחות הסובייטיים, כמרכז חלוקת מצרכים עבור תלושים. החנות שופצה בשנים 1958–1960, כחלק משיפוצו הכולל של רחוב חרשצ'אטיק והפיכתו לשדרה המרכזית ושוב בראשית שנות ה-80 (במסגרת זו הוחלפו כל מערכות עיצוב הפנים, הותקנו מדרגות נוסעות ועוד).
באמצע שנות ה-90 הוקם תאגיד ציבורי להפעלת החנות. התאגיד הורכב מכ-75% בעלי מניות חברי הקואופרטיבים ו-25% מניות שהוחזקו על ידי ממשלת אוקראינה הצעירה. ב-2010 הוצע חלקה של הממשלה בחברה למכרז. לאחר מספר רכישות, הגיע רוב מכריע של מניות החברה לידי ESTA, חברה בת של תאגיד ההחזקות האוקראיני SCM Holdings, בשליטתו של רינאט אחמטוב.
ב-1 בפברואר 2012 נסגרה החנות למבצע שיפוצים מקיף. החנות נפתחה מחדש ב-4 בדצמבר 2016, כאשר כל חללה הפנימי שונה לחלוטין והיא הפכה מבית כלבו קואופרטיבי-סובייטי לחנות מותגים יוקרתית, כולל אזור מסעדות ובית קפה פופולרי על הגג, המשקיף על העיר.
במיוחד לציון 80 שנה לחנות הכלבו המרכזית, הציג מחלקת המחלקות סרט תיעודי "חנות הכלבו המרכזית 80", בו אנשי תרבות, היסטוריונים, מעצבים ונציגי הצוות המודרני מגלים את סודות עבודתם ומסבירים כיצד הפכה חנות הכלבו המרכזית בקייב לאופן בו אנו מכירים אותה כיום. הרעיון לסרט נולד בפברואר 2019, אז החליט הצוות לשחזר את אחד ממוצרי הראווה שלו באמצע שנות ה -60 לרגל יום השנה לחנות הכלבו. אז התגלו תצלומי ארכיון וזכרונותיהם של עובדים לשעבר.
ראו גם

צום (מוסקבה)
הערות שוליים

↑  סרט דוקומנטרי: TSUM קייב 80 שנה (אנג תת)
קאטפאזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באפריל 1968 (בן 56) הולבק, דנמרק 
 שם לידה:  מיץ' איידין הנסן
 שם במה:  Cutfather 
 מוקד פעילות:  ממלכת דנמרק 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקת היפ הופ, R&B עכשווי 
 שפה מועדפת:  דנית 
 cutfather.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מיץ' איידין הנסן (בדנית: Mich Hedin Hansen; נולד ב-9 באפריל 1968), הידוע בשם הבמה קאטפאזר (Cutfather), הוא מפיק מוזיקלי, כותב שירים, רמיקסר ותקליטן דני.
קאטפאזר כתב, הפיק והכין רמיקסים עבור מספר אמנים, בין היתר לקווין לטיפה, פטי לבל, פייב, אייס אוף בייס, אטומיק קיטן, A1, הסאטרדייז, שייני, ספטמבר, Why Don't We, מלאני סי, אלכסנדרה ברק, צ'לסי גריימס, סיגלה, אולי מארס, וסטלייף, מאמאמו, ליאם פיין, בלו, שיין וורד, זד, שיין פיילן, אלכס ניואל, מטומה, בקי היל, לי ראיין, למר, קיילי מינוג, הפוסיקט דולז, פיקסי לוט, בויזון, הוונטד, ליטל מיקס, קאלום סקוט, דיגיטל פארם אנימלס, JLS, ג'סיקה מאובוי וג'ורדין ספארקס.
ב-2004, הוא זכה, יחד עם רימי (אנ'), בקטגוריית השיר העכשווי המוצלח ביותר בפרסי אייבור נובלו, על כתיבתו של השיר "Superstar" של כריסטין מילטון (אנ').
הוא שפט בעונה הרביעית והחמישית של הגרסה הדנית של X Factor.‏
הערות שוליים

↑  Who is … Cutfather? (אורכב 17.08.2017 בארכיון Wayback Machine), Copenhagen Post, 10 February 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: d85f0cd4-cc0e-4f89-ba32-dad6a5ed8c63
צ'ארלס מרטין הול

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1863 תומפסון, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בדצמבר 1914 (בגיל 51) דייטונה ביץ', ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוברלין קולג'  Oberlin High School 
 פרסים והוקרה:  מדליית פרקין (1911)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (1976) 
 תרומות עיקריות
 דרך זולה להפיק אלומיניום מאלומינה בעזרת אלקטרוליזה
 
צ'ארלס מרטין הול (באנגלית: Charles Martin Hall;‏ 6 בדצמבר 1863 - 27 בדצמבר 1914) היה ממציא אמריקאי שגילה ב-1886 דרך זולה להפיק אלומיניום מאלומינה (תחמוצת אלומיניום) בעזרת אלקטרוליזה. השיטה שלו הצליחה להוזיל את מחיר האלומיניום באופן ניכר וגרמה להגברת השימוש במתכת זו.
צ'ארלס מרטין הול נולד בעיר Thompson, אוהיו. בשנת 1873 משפחתו עברה לאוברלין, אוהיו. בעיר זו הוא סיים את הקולג' המקומי.
בהשראת הפרופסור לכימיה המקומי הוא החל בניסויים כימיים שונים. ב-23 בפברואר 1886 הוא הצליח בפעם הראשונה לייצר דוגמאות אלומיניום בעזרת תהליך שפיתח. לאחר קבלת פטנט הוא עבר לפיטסבורג והקים שם את חברת Alcoa - מהמובילות בייצור אלומיניום גם כיום.
קו גריניץ'

קו שמואל (הקו האנכי)
קו לייזר מוקרן מהמצפה המלכותי של גריניץ' מסמן את קו גריניץ'
קו גריניץ' הוא המרידיאן (קו אורך) העובר בין הקוטב הצפוני לקוטב הדרומי וחוצה בדרכו את מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ' שברובע גריניץ' בלונדון, אנגליה. על-פי המוסכמות, קו זה ברשת הגאוגרפית הוא בעל המספר 0, וכל המרידיאנים האחרים מתייחסים אליו.
כשהוחל במדידת קווי האורך, נקבע "אורך אפס" שרירותית על ידי הקרטוגרפים והמודדים. במהלך המאה ה-19 התגבשה הסכמה לעבור לשיטה אחידה, אך נותרה מחלוקת בשאלה איזו עיר תעמוד בקו האפס: פריז או לונדון. בוועידת המרידיאן הבינלאומית (1884) הוסכם שאורך אפס יעבור בגריניץ', אך הצרפתים התנגדו להסכמה זו והמשיכו להשתמש בקו פריז, לבדם, במשך שנים רבות אחר כך.
אורך גאוגרפי מיוצג במעלות, דקות ושניות. כשמחלקים מעגל, היקפו של כדור הארץ, 360 מעלות, לעשרים וארבע – כמספר השעות ביממה, התוצאה היא שכל 15 מעלות מייצגות מרידיאן. ישנם 24 מרידיאנים כולל מרידיאן ראשי אחד, שכל אחד מהם מייצג הפרש של שעה נוספת ביחס לקו גריניץ'. כל תזוזה על פני כדור הארץ לכיוון מזרח מקו גריניץ' ב-15 מעלות על פני היקפו של כדור הארץ תגרום לתוספת של שעה בזמן ביחס לקו גריניץ'. וכן ההפך – תזוזה של 15 מעלות שלמות מערבה תביא להפחתה של שעה ביחס לקו גריניץ'.
ראו גם

שעון גריניץ'
אזור זמן
קו התאריך הבינלאומי
מרידיאן ראשי
פרנססק ויניאלס

פרנססק ויניאלס (בקטלאנית: Francesc Vinyals, לעיתים נודע בשם הספרדי "פרנסיסקו ויניאלס", Francisco Viñals; ‏1897–1951) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק כקיצוני. בין 1914 ל-1927 שיחק במדי ברצלונה והיה מהשחקנים הבולטים בה. ויניאלס, שהיה שחקן נמוך באופן יחסי, נודע בשל המהירות הרבה שלו ויכולת הכדרור הטובה שלו. לעיתים כונה "ויניאלטס".
קריירה

ויניאלס שיחק בברצלונה בין 1914 ל-1927, בתקופה בה בלטו שחקנים כגון פאולינו אלקנטרה, ז'וזפ סמיטייר, ריקרדו זאמורה, פליקס ססומגה, אמילי סאז'י-ברבה ופרנץ פלאטקו. ב-5 במרץ 1916, במשחק נגד ריאל מדריד שלימים נקרא בכינוי "הקלאסיקו" ונערך בקרר אינדוסטריה, האצטדיון הביתי של ברצלונה, הייתה התוצאה תיקו 0-0 לקראת סיום המשחק. אחד מהאנשים בקהל זעק: "ויניאלטס, 5 דורוס על כל שער שתבקיע!". ויניאלס הבקיע שני שערים, ברצלונה ניצחה במשחק וויניאלס זכה בפרס כספי גדול באופן יחסי לתקופה זו. ב-1 בנובמבר 1917, במשחק נוסף נגד ריאל מדריד, הבקיע שלושער וברצלונה ניצחה 3-1. כבר ב-14 באפריל 1918 נערך לכבודו משחק הוקרה בברצלונה. ברצלונה אירחה את סבדל וניצחה 1-0 משער שלו.
ב-1919 הגיע עם ברצלונה לגמר הגביע הספרדי, שם פגשה את ארנס גצ'ו. ויניאלס כבש את השער הראשון לזכות קבוצתו, ובסיום 90 הדקות הראשונות הייתה התוצאה 2-2. משום כך המשיך המשחק להארכה, אך ברצלונה הפסידה 5-2. העונה הבאה, עונת 1919/1920, הייתה מוצלחת הן ברמה האישית והן ברמה הקבוצתית. הוא הצליח לזכות עם ברצלונה בפעם הראשונה בגביע, הודות לניצחון 2-0 על אתלטיק בילבאו בגמר, בו פתח ויניאלס בהרכב. ב-10 הופעות באליפות קטלוניה הבקיע 3 שערים, ובדרך לזכייה בגביע הבקיע שני שערים בשלבים המוקדמים יותר. ויניאלס היה בסגל ברצלונה עת זכתה 3 פעמים נוספות בגביע, אם כי הוא לא השתתף במשחקי הגמר בזכיות אלה. יתר על כן, לקח חלק בזכייה ב-8 אליפויות קטלוניה. ב-1926 פרש ממשחק, וב-19 ביוני 1927 נערך לכבודו משחק הוקרה בלס קורטס, יחד עם השוער רמון ברוגרה. ברצלונה גברה על סנטס 5-2.
תארים > ברצלונה

הגביע הספרדי (4): 1919/1920, 1921/1922, 1924/1925, 1925/1926
אליפות קטלוניה (8): 1915/1916, 1918/1919, 1919/1920, 1920/1921, 1921/1922, 1923/1924, 1924/1925, 1925/1926
הערות שוליים

↑  הגביע הספרדי 1919 באתר RSSSF
↑  הגביע הספרדי 1920 באתר RSSSF
↑  Todos los partidos de la temporada 1919/20 באתר webdelcule
פרנססק סמפדרו

פרנססק סמפדרו אי ליואסמה (בקטלאנית: Francesc Sampedro i Lluesma, לעיתים נקרא בשם הספרדי "פרנסיסקו" (Francisco); ‏28 בינואר 1934 – 19 בינואר 2019) היה כדורגלן ספרדי-ולנסיאני ששיחק במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 בעמדת החלוץ. שיחק בין היתר בקבוצות ברצלונה, ראסינג סנטנדר ומיורקה. במשחק בין ברצלונה לאספניול בגמר הגביע הספרדי לשנת 1957 הבקיע את השער היחיד במשחק, מה שהביא לברצלונה את הזכייה בתואר.
תארים

הגביע הספרדי (1): 1956/1957
גביע ערי הירידים (1): 1955/1958
אליפות הליגה השנייה בספרד (1): 1964/1965
הערות שוליים

1 2  מכיוון שבחלק מתקופתו בקבוצה היה בליגה השלישית, לא ידוע המספר המדויק של הופעותיו ושעריו במדיה, ובתבנית מצוינים רק אלה שבליגה השנייה.
פרינאי

| --- | --- |
סמל פרינאיסמל פרינאי
בניין העירייה של פרינאי
בניין העירייה של פרינאי
 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  קובנה
 מחוז משנה:  פרינאי
 תאריך ייסוד:  1502
 גובה:  75 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  8,894 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  54°38′00″N 23°57′00″E﻿ / ﻿54.633333333333°N 23.95°E﻿ / 54.633333333333; 23.95 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד פרינאי(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד פרינאי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פרינאי (בליטאית: Prienai, ביידיש: פרען) היא עיר במחוז משנה פרינאי שבליטא. על הגדה השמאלית של נהר הניימן. העיירה שוכנת כ-30 קילומטרים דרומית לעיר קובנה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ספורט

קבוצת הכדורסל של העיר, רדופיס פרינאי מתמודדת בליגת העל. וקבוצות הכדורגל של העיר, "רדופיס פרינאי" ו"אזואולס פרינאי" בליגה השלישית והרביעית.
גלריה

הגימנסיה ז'יבוריו
רחוב ויטאוטאס בעיר
קברו של הסופר ג'נאס מאיס קייקשטאס
גשר גל נהר הניימן
ערים תאומות

העיירה היא מרובת ערים תאומות:
ספרד אלטאה, ספרד
גרמניה באד קוצטין, גרמניה
איטליה בלאג'ו, איטליה
אירלנד בנדוראן, אירלנד
צרפת גראנביל, צרפת
דנמרק הולסטברו, דנמרק
בלגיה הולפליצה, בלגיה
הולנד מירסן, הולנד
לוקסמבורג נידרהנבן, לוקסמבורג
יוון פרבזה, יוון
פורטוגל סזימברה, פורטוגל
בריטניה שרבורן, בריטניה
פינלנד קרקילה, פינלנד
שוודיה אוקסלוסונד, שוודיה
אוסטריה יודנבורג, אוסטריה
פולין הויינה, פולין
פולין לובן, פולין
הונגריה בקשג, הונגריה
לטביה סיגולדה, לטביה
צ'כיה סושיצה, צ'כיה
אסטוניה טורי, אסטוניה
סלובקיה זבולן, סלובקיה
מלטה מרסאסקלה, מלטה
רומניה סירט, רומניה
פרדריק סייקס

| --- | --- |

 לידה:  23 ביולי 1877 קרוידון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 בספטמבר 1954 (בגיל 77) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 בן או בת זוג:  Isabel Harrington Law (3 ביוני 1920–?) 
 צאצאים:  Bonar Hugh Charles Sykes 
 השתייכות:  הצבא הבריטי, חיל האוויר המלכותי 
 דרגה:  סגן מרשל אוויר, מייג'ור גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הבורים  מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית  עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  אביר מפקד במסדר האמבט  מפקד בלגיון הכבוד 
 
סר פרדריק יו סייקס (באנגלית: Sir Frederick Hugh Sykes; ‏23 ביולי 1877 – 30 בספטמבר 1954) היה מחלוצי התעופה בבריטניה, ראש מטה חיל האוויר המלכותי בסוף מלחמת העולם הראשונה, אחד ממעצבי התעופה האזרחית באימפריה הבריטית לאחר המלחמה בתפקידו כמפקח התעופה האזרחית, חבר פרלמנט מטעם המפלגה השמרנית ומושל מומבאי.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

נולד באודיסקומב שבקרוידון בדרום לונדון להנרי ומרגרט סייקס (שגם שם נעוריה היה סייקס). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1899, התנדב ליחידת הפרשים Imperial Yeomanry (אנ'). לאחר שנפל בשבי וחזר לכוחות הבריטיים, הפך לשומר ראשו של המפקד הכללי של הכוחות הבריטיים, פרדריק רוברטס. הוא נפצע והוחזר לבריטניה. באוקטובר 1901 קיבל פיקוד על רגימנט ההוסארים 15th The King's Hussars
(אנ'). ב-1903 מונה ללוטננט.
ביוגרפיה > טיס ולוחמה אווירית במלחמת העולם הראשונה

ב-1904 צורף ליחידת הבלונאות של חיל ההנדסה המלכותי לפני שעבר ליחידת המודיעין בשימלה וחבר סגל הקולג' הצבאי בכוויתה שבהודו. ב-1910 החל לקחת שיעורי טיס בברוקלנדס שבסארי וב-1911 קיבל רישיון טיס. באותה שנה צורף לתת-ועדה של ועדת ההגנה של משרד המלחמה אשר גיבשה את עקרונות הלוחמה האווירית. ב-1912 קיבל פיקוד על הכנף הצבאית של גיס התעופה המלכותי של הצבא הבריטי בדרגת מייג'ור ועסק בעיקר בבנייתה כוח, גיוס והכשרה.
באוגוסט 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה יצא בראש הכנף לחזית המערבית בצרפת. כיוון שדרגתו (כעת לוטננט קולונל במינוי חירום) הייתה נמוכה מדי, מונה גנרל דייוויד הנדרסון לפקד על גיס התעופה המלכותי בשדה עם סייקס כראש מטה. ב-22 בנובמבר מונה הנדרסון למפקד דיוויזיית חיל הרגלים הראשונה (בריטניה), וסייקס לקח את הפיקוד במקומו. עם זאת, ההחלטה לא הייתה לרוחו של לורד קיצ'נר והוא הורה על ביטול המינויים. ב-20 בדצמבר 1914 חזר הנדרסון לפיקוד על גיס התעופה המלכותי בשדה וסייקס היה שוב ראש המטה שלו.
ב-26 במאי 1915 הועבר סייקס להאדמירליות על מנת לפקד על שירות האוויר של הצי המלכותי במזרח הים התיכון ובפרט בחזית הדרדנלים, במסגרת מערכת גליפולי. ב-24 ביולי הועלה סייקס לדרגת קולונל מפקד בחיל הנחתים המלכותי. על תפקודו כמפקד המערכה האווירית במערכת גליפולי והטבעת מספר ספינות של הצי העות'מאני קיבל סייקס ב-14 במאי 1916 תואר עמית במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ואוזכר בשדרים ב-16 במאי.
ביוגרפיה > תפקידי מטה בסיום המלחמה ואחריה

במרץ 1916 הועבר לתפקיד בדיוויזיה הרכובה הרביעית וסגן-גנרל (assistant adjutant-general) במשרד המלחמה לשם ארגון והקמה של קורפוס המקלעים, גיוס, הכשרה וניהול כח-אדם. ב-8 בפברואר 1917 מונה לסגן מנהל לארגון במשרד המלחמה בדרגת חירום של בריגדיר גנרל. במסגרת זו היה חבר צוותו של הנרי יוז וילסון בועידת השלום בפריז (1919).
ב-13 באפריל 1918 מונה לראש מטה חיל האוויר המלכותי. בינואר 1919 מונה וינסטון צ'רצ'יל לשר המדינה לאווירייה וצעדו הראשון היה פתיחה במסע קיצוצים. סייקס הגיש לצ'רצ'יל מזכר שתיאר את הצורך בחיל אויר גדול, גם בעת שלום. בתגובה, החזיר צ'רצ'יל לתפקיד את יו טרנצ'רד, קודמו של סייקס וסייקס פרש משירות צבאי ב-31 במרץ 1919 בדרגת מייג'ור גנרל ואביר מפקד במסדר האמבט.
בין האותות עליהם זכה לאחר שירותו נמנים חברות במסדר לאופולד הבלגי, מדליית השירות המצוין האמריקאית, אביר הצלב הגדול שלמסדר האימפריה הבריטית וקצין לגיון הכבוד של צרפת ואות מסדר השמש העולה היפני. כן הוענקה לו לאחר פרישתו דרגת סגן-מרשל אויר של חיל האוויר המלכותי עם יצירת הדרגה באוגוסט 1919.
ביוגרפיה > קריירה אזרחית ופוליטית

בין 1919 ל-1922 כיהן כמפקח התעופה האזרחית (Controller General of Civil Aviation - CGCA) והנהיג כמה מעקרונות היסוד כגון קשר אלחוטי ודיווח מזג אוויר. הוא הציג את התווך האווירי כדרך לקשר ולנהל את האימפריה וקבע קווי טיסה בין לונדון לרחבי האימפריה (כולל אוסטרליה, הודו הבריטית ודרום-אמריקה). חלק ניכר מתוכניותיו מרחיקות-הראות לא באו לידי ביטוי עקב הקיצוצים העמוקים שהנהיג שר התחבורה אריק גדס.
ב-1922 הוציא את ספרו Aviation in Peace and War.
בבחירות הכלליות בבריטניה 1922 נבחר כחבר פרלמנט שמרני, שמר על מקומו בבחירות הכלליות בבריטניה 1923 וב בבחירות הכלליות בבריטניה 1924 והתפטר ביוני 1928. גם בפרלמנט עסק בקידום נושא התעופה הצבאית והאזרחית וקידם את הרדיו לקראת יצירת ה-BBC.
באוקטובר 1928 מונה למושל מומבאי והוענק לו תואר אביר מפקד גבוה במסדר האימפריה ההודית וחבר המועצה המלכותית. שהותו בהודו הסתיימה ב-1933 והתאפיינה בהתמודדות עם זעם ציבורי והפגנות נגד הבריטים בראשות מוהנדס גאנדי וג'ווהרלל נהרו.
לאחר שובו לבירה הבריטית עמד בראשות מספר חברות. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מיהר להציע את שירותיו לממשלה ולפרלמנט. במאי 1940 נבחר מחדש לפרלמנט בחירות ביניים ונותר חבר פרלמנט עד בחירות הכלליות בבריטניה 1945. בשנות המלחמה פעל בעיקר לתקצוב והגדלת משימות והצטיידות עבור חיל האוויר.
ב-1934 קיבל תואר אביר מפקד גבוה במסדר כוכב הודו. ב-1936 קיבל תואר אביר במסדר ג'ון הקדוש.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1920 נשא לאשה את איזבל הרינגטון לואו, בתו של אנדרו בונאר לואו, מנהיג המפלגה השמרנית וראש-ממשלת בריטניה. לשניים בן יחיד, בונאר סייקס.