אנרגיית רוח
עלות כלכלית

העלות הכלכלית של הפקת חשמל מטורבינות רוח ירדה במשך השנים. בתחילת שנות ה-80 המחיר הממוצע של הפקת חשמל עמד על כ-30 סנט לקילו-ואט-שעה. נכון לשנת 2005 המחיר הממוצע עומד על 3–5 סנט לקילו-ואט שעה. המחיר משתנה בהתאם למיקום ונתונים נוספים, ובהתאם לכך הטכנולוגיה היא בת תחרות עם טכנולוגיות לא מתחדשות כמו נפט, פחם או אנרגיה אטומית. עם זאת ישנן הערכות שונות למדי לגבי עלויות של הפקת חשמל של גורמים שונים. (ראו לדוגמה עמ' 66 כאן)
לפי התאחדות הרוח האמריקאית מחיר הפקת האנרגיה ירד בכ-80% ב-20 השנים בין 1985 ל-2005.
| # | מדינה | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 9,149 | 11,603 | 16,819 | 25,170 |
| 2 | גרמניה גרמניה | 18,428 | 20,622 | 22,247 | 23,903 |
| 3 | ספרד ספרד | 10,028 | 11,630 | 15,145 | 16,740 |
| 4 | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | 1,266 | 2,599 | 5912 | 12,210 |
| 5 | הודו הודו | 4,430 | 6,270 | 7850 | 9,587 |
| 6 | איטליה איטליה | 1,718 | 2,123 | 2,726 | 3,736 |
| 7 | צרפת צרפת | 779 | 1,589 | 2,477 | 3,426 |
| 8 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 1,353 | 1,963 | 2,389 | 3,288 |
| 9 | דנמרק דנמרק | 3,132 | 3,140 | 3,129 | 3,164 |
| 10 | פורטוגל פורטוגל | 1,022 | 1,716 | 2,130 | 2,862 |
| 11 | קנדה קנדה | 683 | 1,460 | 1,846 | 2,369 |
| 12 | הולנד הולנד | 1,236 | 1,571 | 1,759 | 2,237 |
| 13 | יפן יפן | 1,040 | 1,309 | 1,528 | 1,880 |
| 14 | אוסטרליה אוסטרליה | 579 | 817 | 817 | 1,494 |
| 15 | אירלנד אירלנד | 495 | 746 | 805 | 1,245 |
| 16 | שוודיה שוודיה | 509 | 571 | 831 | 1,067 |
| 17 | אוסטריה אוסטריה | 819 | 965 | 982 | 995 |
| 18 | יוון יוון | 573 | 758 | 873 | 990 |
| 19 | פולין פולין | 83 | 153 | 276 | 472 |
| 20 | טורקיה טורקיה | 20 | 65 | 207 | 433 |
| 21 | נורווגיה נורווגיה | 268 | 325 | 333 | 428 |
| 22 | מצרים מצרים | 145 | 230 | 310 | 390 |
| 23 | בלגיה בלגיה | 167 | 194 | 287 | 384 |
| 24 | טאיוואן טאיוואן | 104 | 188 | 280 | 358 |
| 25 | ברזיל ברזיל | 29 | 237 | 247 | 339 |
| 26 | ניו זילנד ניו זילנד | 168 | 171 | 322 | 325 |
| 27 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 119 | 176 | 192 | 278 |
| 28 | בולגריה בולגריה | 14 | 36 | 57 | 158 |
| 29 | צ'כיה צ'כיה | 30 | 57 | 116 | 150 |
| 30 | פינלנד פינלנד | 82 | 86 | 110 | 140 |
| 31 | הונגריה הונגריה | 18 | 61 | 65 | 127 |
| 32 | מרוקו מרוקו | 64 | 64 | 125 | 125 |
| 33 | אוקראינה אוקראינה | 77 | 86 | 89 | 90 |
| 34 | מקסיקו מקסיקו | 2 | 84 | 85 | 85 |
| 35 | איראן איראן | 32 | 47 | 67 | 82 |
|  | שאר אירופה | 141 | 204 | 233 | 261 |
|  | שאר אמריקה | 155 | 159 | 184 | 210 |
|  | שאר אפריקה  & המזרח התיכון | 52 | 52 | 51 | 56 |
|  | שאר אסיה  & אוקיאניה | 27 | 27 | 27 | 36 |
|  | סך הכל עולמי (MW) | 59,024 | 74,151 | 93,927 | 121,188 |
עלות הפקת החשמל תלויה בגורמים הבאים:
מהירות הרוח באתר – כמות האנרגיה שתופק היא ביחס לחזקה שלישית של מהירות הרוח באתר. כך למשל, אתר שמהירות הרוח הממוצעת בו היא 16 קמ"ש, יפיק 50% יותר אנרגיה בהשוואה לאתר בעל תכונות זהות (גודל הטורבינה וכדומה) שבו מהירות רוח ממוצעת של 14 קמ"ש.
גובה הטורבינה מעל הקרקע – בגבהים גבוהים יותר יש רוחות מהירות יותר, ופחות מערבולות, דבר שמביא לכך שטורבינות גבוהות יותר מפיקות יותר חשמל.
גודל להבי הטורבינה – טורבינות גדולות הן יעילות יותר. שטח חתך הרוח שהטורבינה מכסה (בטורבינות אופקיות) הוא דיסקה שתלויה בגדול הלהבים בריבוע (שטח מעגל). בשנות ה-80 היו מקובלות טורבינות בעלות להב של 10 מטרים, שהפיקו בממוצע 25 קילוואט. בשנות ה-2000 אורך הלהבים גדל פי 5, ל-50 מטר, והפקת החשמל גדלה ל-750 קילוואט, גידול של פי 55 בתפוקת האנרגיה השנתית, חלק מזה בגלל גידול של פי 25 בשטח החתך, וחלק מזה בגלל הגבהת התרנים וכתוצאה מזה ניצול רוחות מהירות יותר בגובה. כמו כן, בטורבינות אופקיות ככל שהלהבים גדולים יותר יש יחס טוב יותר בין שטח הלהבים לבין שטח התורן הנושא וכתוצאה מזה יש פחות מערבולות והפרעות.
דגם הטורבינה ובטכנולוגיה בה יוצרה. ירידת מחירים בעלויות ושיפור הביצועים של להבים, מערכות בקרה, הובילו לשיפור בביצועים.
בשנת 1981 טורבינת רוח עם להבים של 10 מטר הפיקה 25 קילוואט, בשנת 2000 טורבינה בעלת להבים של 75 מטר מפיקה 1,650 קילוואט. המחיר לקילוואט ירד פי 6.
גודל חוות הרוח – חוות רוח גדולות יותר הן משתלמות יותר בשל החיסכון בעלויות הקבועות שקשורות בפרויקט, וכן בשל חיסכון בעלויות תחזוקה ותפעול. במהירות רוח של 18 מייל לשעה, חווה של 3 מגה ואט מפיקה חשמל בעלות של 5.9 סנט לקווט"ש, ואילו חווה בתפוקה של 51 מגה ואט מפיקה חשמל בעלות של 3.6 סנט לקווט"ש – ירידה של כ-40%.
מיסים ותנאים מימון. מחקרים מראים כי פרויקטים שנבנו באופן פרטי או שנהנו מתנאים דומים לאלו של תשתיות גז יכלו להחזיר את עצמם במהירות רבה בהרבה.
העלות והתפוקה מתחלקים לרכיבים הבאים:
עלות ההתקנה – עלות ההתקנה של מתקני רוח נחשבת גבוהה למדי יחסית לטכנולוגיות כמו פחם או נפט. היא גדלה בטורבינות גדולות אך מאידך יש פיצוי בכך שהטורבינה מפיקה חשמל רב יותר.
עלות התחזוקה והתפעול – תלויות בגורמים רבים, כגון האם הטורבינה בים או ביבשה, האם היא מותקנת בהרים או במישור וכו'. עלות זו נמוכה יחסית לטכנולוגיות כמו פחם או נפט ואינה יקרה מעלות התחזוקה של אנרגיה סולארית המחייבת ניקוי תקופתי ושימוש במי שתייה או השקיה. למעשה מרבית טורבינות הרוח מתוחזקות מרחוק לעומת כל שאר המתקנים המחייבים צוות תחזוקה מקומי על כל ההשלכות הכלכליות שבכך.
התעשייה משקיעה מאמצים בניסיונות מחקר ופיתוח, הקשורים גם לתעשיית החלל והתעופה כדי להתייעל ולהוריד עלויות.
במדינות רבות מקובל לסבסד את המחיר על ידי מחירי עידוד והטבות שונות לייצור חשמל מאנרגיית רוח. הצידוק לכך הוא שהמחיר המלא של אנרגיות אחרות, לא מתחדשות, הוא למעשה גבוה יותר ממחיר השוק, ומכיל השפעות חיצוניות שליליות של זיהום אוויר, פליטות של גזי חממה ועוד. כמו כן, גם דרכי ייצור אחרות של חשמל, כמו נפט או פחם מקבלות סבסוד: בצורה של הוצאות ביטחוניות, חוקים לביטוח של מחלת הראה השחורה של כורי פחם, או ביטוח ממשלתי נגד תאונות שניתן לתעשיית הגרעין.