stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה ויינקרנץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 במאי 1953 (בן 71) ישראל 
 קבוצות כמאמן
   1981–1983   1983–1986   1986–1988   1988–1989   1989–1990   1990–1993   1994–1995   1995–1996   1996–1998   1998–1999   2008:  קבוצות בליגת העל   בית"ר תל אביב  מכבי תל אביב (עוזר מאמן)   הפועל תל אביב   מכבי ראשון לציון  הפועל חולון   מכבי ראשון לציון   מכבי ראשון לציון   הפועל תל אביב   הפועל אילת   מכבי ראשון לציון   בני השרון
 
משה (מויש'לה) ויינקרנץ (נולד ב-3 במאי 1953) הוא מאמן כדורסל ישראלי לשעבר. בשנות ה-80 וה-90 נחשב לאחד מבכירי המאמנים בכדורסל הישראלי כאשר הגיע ארבע פעמים (עם שלושה מועדונים שונים) לגמר הפלייאוף ופעם אחת לגמר הגביע, אם כי מעולם לא זכה בתואר. הוא מזוהה בעיקר עם מכבי ראשון לציון אותה אימן במשך שמונה עונות שהתפרסו על פני ארבע קדנציות. שימש כעוזר מאמן במכבי תל אביב, כעוזר מאמן ומאמן נבחרת הגברים של ישראל ומאמן נבחרת הנשים. בשנים 2012–2016 כיהן ויינקרנץ כראש הוועדה המקצועית באיגוד הכדורסל. ויינקרנץ נודע כאחד ממקבלי השכר הגבוה בכדורסל הישראלי.
אימון קבוצות > תחילת הקריירה ועוזר מאמן במכבי תל אביב

ויינקרנץ, בן לפליטי שואה מפולין, גדל בתל אביב ובגיל 10 הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי תל אביב. הוא פרש ממשחק בגיל צעיר לאחר ששיחק גם במכבי דרום, שם גם שימש כמאמן. בעונות 1981/2-1982/3 אימן את בית"ר תל אביב שסיימה את שתי העונות במקום השמיני. בשלוש העונות הבאות שימש ויינקרנץ כעוזרו של צביקה שרף במכבי תל אביב שזכתה באותן שנים בשלוש אליפויות ושלושה גביעי מדינה.
אימון קבוצות > קדנציה ראשונה בהפועל תל אביב

לקראת עונת 1986/7 התמנה ויינקרנץ למאמנה של הפועל תל אביב בה שיחקו בין השאר לבאן מרסר, מייק לארגי, עמוס פרישמן, שמעון אמסלם ודון רובינזון. הפועל סיימה את העונה הסדירה במקום השישי עם מאזן של 12 ניצחונות לעומת 10 הפסדים. בפלייאוף גברה הפועל 0–2 על גליל עליון בסדרת רבע הגמר ו-1–2 על הפועל חיפה בחצי הגמר. בסדרת הגמר התמודדה הפועל תל אביב מול מכבי תל אביב וניצחה במשחק הראשון בסדרה בנקודה לאחר סל בשנייה האחרונה של מייק לארגי אך הפסידה בשני המשחקים הבאים ומכבי זכתה באליפות. הפועל התמודדה במסגרת גביע קוראץ' באותה עונה והודחה בשלב המוקדמות השני על ידי וארזה. לארגי עזב את הקבוצה בתום העונה והצטרפו אליה ג'ון דלזל ולינטון טאונס וחיים זלוטיקמן חזר לסגל לאחר פציעה ממושכת. את העונה הסדירה של 1987/8 סיימה הפועל במקום השני עם מאזן של 17 ניצחונות לעומת 5 הפסדים. במהלך העונה התקיים הדרבי המאה בין הפועל למכבי ביד אליהו והפועל ניצחה ב-20 נקודות הפרש. הפועל אף הדיחה את מכבי תל אביב מגביע המדינה בכדורסל בשלב שמינית הגמר אך הפסידה בהמשך לאליצור נתניה (גליל עליון זכתה בגביע באותה עונה). בפלייאוף גברה הפועל 0–2 על מכבי חיפה בסדרת רבע הגמר ו-1–2 על הפועל חולון בחצי הגמר. בפעם השנייה ברציפות התייצבה הפועל לסדרת הגמר מול מכבי תל אביב. מכבי ניצחה במשחק הראשון לאחר סל של קווין מגי בשנייה האחרונה ואילו הפועל ניצחה במשחק השני לאחר סל של חיים זלוטיקמן בשנייה האחרונה. מכבי ניצחה במשחק השלישי וזכתה באליפות מס' 19 ברציפות. במסגרת גביע קוראץ הגיע הפועל לחצי הגמר והודחה בהפסד כפול על ידי ציבונה זאגרב אשר בשורותיה שיחק דראז'ן פטרוביץ' שקלע 59 נקודות במשחק הראשון ביד אליהו.
אימון קבוצות > קדנציה ראשונה במכבי ראשון לציון והפועל חולון

לאחר מכן עבר ויינקרנץ לאמן את מכבי ראשון לציון בה שיחק מיקי ברקוביץ'. ראשון סיימה את העונה במקום השישי עם 11 ניצחונות לעומת 11 הפסדים והשתתפה בפלייאוף התחתון. לאחר מכן עבר ויינקרנץ לאמן את הפועל חולון אליה גם עבר עמוס פרישמן. חולון סיימה את העונה במקום השביעי עם מאזן של 9 ניצחונות לעומת 11 הפסדים ובגביע קוראץ' הגיע לבית רבע הגמר אותו סיימה במאזן של שני ניצחונות לעומת 4 הפסדים. בתום העונה חזר ויינקרנץ לראשון לציון.
אימון קבוצות > קדנציה שנייה ושלישית במכבי ראשון לציון

בעונת 1990/91 שיחקו בראשון לציון בין השאר מיקי ברקוביץ', מוטי ארואסטי, יוג'ין בנקס, אנדרה ספנסר וחיים זלוטיקמן. ראשון סיימה את העונה הסדירה במקום השני, המיקום הגבוה ביותר בהיסטוריה של הקבוצה עד אז, עם מאזן של 16 ניצחונות לעומת 4 הפסדים. ויינקרנץ נבחר למאמן העונה על ידי עיתון מעריב בעוד מיקי ברקוביץ' ויוג'ין בנקס נבחרו לחמישיית העונה של מעריב ואנדרה ספנסר לחמישיית העונה של הארץ. בפלייאוף גברה ראשון על הפועל תל אביב 0–3 בסדרת חצי הגמר והתייצבה לסדרת הגמר מול מכבי תל אביב. ראשון הפסידה במשחק הראשון והשלישי ביד אליהו וניצחה במשחק השני בגן נחום והייתה קרובה לנצח במשחק מס' 4 אך לבסוף מכבי ניצחה בו בהארכה ולראשונה בהיסטוריה חגגה אליפות מחוץ ליד אליהו. את עונת 1991/2 סיימה ראשון שוב במקום השני עם מאזן של 14 ניצחונות לעומת 8 הפסדים וגם הגיעה לגמר גביע המדינה שם הפסידה להפועל גליל עליון. למרות יתרון הבייתיות הודחה ראשון על ידי הפועל תל אביב בסדרת חצי גמר הפלייאוף בארבעה משחקים. באירופה השתתפה ראשון בליגה האירופית (גלגול קודם של היורוליג) והודחה בשלב המוקדמות השני על ידי דן הלדר ההולנדית ונשרה לגביע אירופה לקבוצות (שכונה בעבר גביע אירופה למחזיקות) והודחה בשלב הבתים אותו סיימה עם מאזן של 3 ניצחונות לעומת 7 הפסדים. את עונת 1992/3 סיימה ראשון במקום השביעי, עם מאזן של 15 ניצחונות לעומת 11 הפסדים, שהוביל לפלייאוף התחתון. באירופה הודחה ראשון מגביע קוראץ' בשלב המוקדמות השלישי על ידי פנרבחצ'ה. בתום העונה הוחלף ויינקרנץ על ידי פיני גרשון שזכה באליפות היסטורית בעונה הקודמת עם הפועל גליל עליון אך לאחר 13 מחזורים עזב פיני גרשון את התפקיד וויינקרנץ התמנה מחדש למאמן הקבוצה בה שיחק אז כוכב העבר של מכבי תל אביב קווין מגי. ראשון סיימה את העונה במקום השביעי עם מאזן של 14 ניצחונות לעומת 12 הפסדים. בעונת 1994/5 שיחקו בראשון בין השאר הזרים ג'יימס גאלי וג'ראלד פאדיו לצד הישראלים תומר קרני, דני גוט, ניב בוגין ואסף ברנע. ראשון התחילה את העונה עם 9 ניצחונות רצופים אך בעקבות הפסדים לקראת סוף העונה סיימה אותה במקום החמישי והחמיצה את הפלייאוף. באירופה הודחה ראשון מגביע קוראץ' בשלב המוקדמות השלישי על ידי פאניוניוס אתונה. ויינקרנץ עזב את הקבוצה בקיץ 1995 לאחר שיוברט רוברטס שוחרר בניגוד לדעתו.
אימון קבוצות > קדנציה שנייה בהפועל תל אביב והפועל אילת

לאחר ארבעה מחזורים בעונת 1995/6 החליף ויינקרנץ את יאיר שרון בהפועל תל אביב שהפסידה בכל משחקיה עד אז. בקבוצה שיחקו אז בין השאר מאיר טפירו, רדנקו דובראש, ננאד מרקוביץ', אנדרה ספנסר ולייזי גורדון. מאזנו של ויינקנץ עמד על 9 ניצחונות לעומת 9 הפסדים עד תום העונה אותה סיימה הפועל במקום התשיעי.
לקראת עונת 1996/7 מונה ויינקרנץ למאמן הפועל אילת בה שיחקו אז מאיר טפירו, שמעון אמסלם, ג'ו דאוסן, אמיר כץ, ארי רוזנברג, ננאד מרקוביץ' וקורי גיינס. אילת סיימה את העונה הסדירה במקום הרביעי עם מאזן של 12 ניצחונות לעומת 8 הפסדים ולראשונה בתולדותיה הגיעה לחצי גמר הפלייאוף שם הפסידה למכבי תל אביב בשלושה משחקים. בעונת 1997/8 הצטרפו לקבוצה דרק המילטון, ישראל אלימלך ואדי אליסמה. הקבוצה סיימה את העונה במקום השלישי עם מאזן של 15 ניצחונות לעומת 7 הפסדים. בסדרת רבע הגמר הפלייאוף גברה אילת על ראשון לציון בחמישה משחקים ובסדרת חצי גמר הפלייאוף גברה על רעננה בארבעה משחקים והגיעה לסדרת הגמר שם נוצחה על ידי מכבי תל אביב בשלושה משחקים. אדי אליסמה סיים את העונה במלך הריבאונדים ונבחר לחמשיית העונה של ספסל ומעריב. במסגרת היורוקאפ באותה עונה הגיע אילת לשלב שמינית הגמר והודחה על ידי פנאתינייקוס.
אימון קבוצות > קדנציה אחרונה בראשון לציון ובני השרון

זמן קצר לאחר תחילת עונת 1998/9 התפטר פיני גרשון מאימון ראשון לציון ובפעם השנייה בקריירה החליף ויינקרנץ את גרשון במכבי ראשון במהלך עונה. בראשון שיחקו אז בין השאר דורון ג'מצ'י, מוטי דניאל וג'ו דאוסן. ראשון סבלה מבעיות כלכליות באותה תקופה, בעקבותיהן עזב ג'מצ'י את הקבוצה. ראשון סיימה את העונה במקום התשיעי ולאחר שהפסידה בחמשת המשחקים הראשונים של עונת 1999/2000 ויינקרנץ התפטר והוחלף על ידי חנן קרן.
ויינקרנץ חזר לליגת העל ב-2008 כאשר התמנה למאמן בני השרון במקומו של אפי בירנבוים שעבר לאמן את מכבי תל אביב. ויינקרנץ שב לשתף פעולה עם מאיר טפירו אותו אימן בשנות ה-90 בהפועל תל אביב והפועל אילת. לאחר שהפסיד בשני המשחקים הראשונים, ויינקרנץ התפטר ומאז לא שב לאמן בליגת העל. אריאל בית הלחמי מונה במקומו למאמן בני השרון.
אימון קבוצות > ממובילי השכר

ויינקרנץ נודע לאורך השנים כאחד ממובילי השכר בקרב מאמני הכדורסל בישראל. ב-1987 פורסם כי בזמן ששימש כעוזר מאמן במכבי תל אביב, הוא השתכר יותר מהמאמן הראשי צביקה שרף ובעונת 1987/8 כאשר היה מאמנה של הפועל תל אביב היה למאמן הראשון שמרוויח 100 אלף דולר לעונה. על כך אמר ויינקרנץ בריאיון לאלי סהר ב"הארץ" ב-2001: "אם אני משדרג את הקבוצה, מגיע לי להיות מתוגמל על זה. כולם מדברים על החוזה הגדול ב-1988 בהפועל תל אביב, אבל באותה עונה הגענו לחצי גמר גביע קוראץ'. אני חושב שאני סחורה מעולה ובעדה צריך לשלם."
אימון נבחרות

בצעירותו אימן ויינקרנץ נבחרות צעירות בגילאים שונים: קדטים, נוער, עתודה וכן את נבחרת אס"א. באמצע שנות ה-80 שימש כעוזרו של צביקה שרף בנבחרת ישראל והיה שותף לזכייתה של ישראל במקום השביעי באליפות העולם שנערכה בספרד ב-1986. ב-1987 לאחר שנבחרת ישראל סיימה את אליפות אירופה במקום הלפני האחרון ונפלה לדרג ב' מונה ויינקרנץ למאמן במקומו של שרף. ויינקרנץ הדריך את הנבחרת בטורניר שהתקיים בעיר פלאבן בבולגריה. ישראל ספגה בטורניר הפסד מביך לפינלנד שנחשבה אז לחלשה ובסיום הטורניר הדרדרה לדרג ג'. רלף קליין התמנה כמאמנה הראשי של הנבחרת וויינקרנץ חזר לעמדת עוזר המאמן לכשלוש שנים נוספות.
ב-2001 מונה ויינקרנץ למאמן נבחרת הנשים של ישראל והוביל את הנבחרת להשתתפות באליפות אירופה בפעם השלישית בתולדותיה. הנבחרת סיימה את טורניר אליפות אירופה ביוון במקום האחרון לאחר שהפסידה בכל משחקיה. לאחר הטורניר התגלה כי בעת שהנבחרת שהתה במחנה אימונים ברוסיה לקראת האליפות, במהלך ארוחת ערב אמר ויינקרנץ לשבתאי קלמנוביץ' שהשתתף בארוחה: "הבאתי את הזונות שלי מהארץ". בויינקרנץ הוטחה ביקורת קשה. חברת הכנסת זהבה גלאון קראה להשעייתו ומאמנת הכדורסל אורנה אוסטפלד קראה לו להתפטר. ויינקרנץ טען כי הדברים נאמרו בהומור ובדיון בוועדת המשנה לספורט בכנסת זכה לגיבוי מצידה של שחקנית הנבחרת לירון כהן שאמרה: "אני אשה ואני לא נפגעתי משום דבר שנאמר שם. נראה שאף אחת מהשחקניות לא נעלבה, עובדה שאף אחת לא התלוננה באותו ערב. זה היה ערב הווי אחרי טורניר קשה, לא הורגש פער מעמדות בין המאמן לשחקניות. הכל נאמר בצורה הומוריסטית". ויינקרנץ זכה לגיבוי מאיגוד הכדורסל וועדת הבדיקה שהוקמה החליטה שלא להדיח אותו מתפקידו.ב-2005, על רקע חילוקי דעות בינו לבין איגוד הכדורסל לגבי מינוי מאמנים לנבחרות הצעירות התפטר ויינקרנץ מתפקידו כמאמן הנבחרת והוחלף על ידי אלי רבי.
תפקידי ניהול

בסוף שנת 2010 נבחר ויינקרנץ ליושב ראש ארגון מאמני הכדורסל בישראל. בסוף שנת 2014 נבחר רובי בלינקו להחליפו בתפקיד. בפברואר 2012, עם תחילת כהונתו של אבנר קופל כיו"ר איגוד הכדורסל, נבחר ויינקרנץ לשמש כיושב ראש הוועדה המקצועית באיגוד הכדורסל. ביוני 2016 הוחלף ויינקרנץ על ידי עמוס פרישמן. בנובמבר 2017 התמנה ויינקרנץ כחבר בדירקטוריון מנהלת הליגה,תפקיד בו החזיק עד 2021. בינואר 2021 מונה ויינקרנץ למנהל מקצועי באגף הנשים במקומו של טל נתן.
הערות שוליים

1 2  אריה לבנת, עוד קבוצה שפעם היתה פה, באתר הארץ, 21 באפריל 2002
↑  תלמה אדמון, עצמאי בשטח, מעריב, 22 במאי 1986
↑  ליגה לאומית גברים - סיכום עונת 1987/1988, באתר ספסל(הקישור אינו פעיל, 2.07.2018)
↑  כתבי ynet, הספורטאים שקיפחו את חייהם בכבישים, באתר ynet, 10 בספטמבר 2008
↑  ליגה לאומית גברים - סיכום עונת 1990/1991, באתר ספסל(הקישור אינו פעיל, 2.07.2018)
↑  לא מתאים לי - אני קם והולך, 20 באוגוסט 2012, ישראל היום
↑  שי לוי, ‏אריאל בית הלחמי מונה למאמן בני השרון, באתר ONE‏, 5 בנובמבר 2008
1 2  אלי סהר, אין שכר לעמלם, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2001
↑  רון קופמן. צילום: רלי אברהמי, משפט ויינקרנץ, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2003
↑  אריה ליבנת, ליפול לדרג ג', עם ברקוביץ' וג'מצ'י, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2012
↑  משה גוזגל ואיתי שנקמן, ויינקרנץ על תקרית ה'זונות' : זה רק הומור, באתר ynet, 23 באוקטובר 2003
↑  אריה ליבנת, ויינקרנץ יצא מכליו, אוסטפלד התרגזה, מעוז וכהן היו חלוקות. לפחות הפוליטיקאים מרוצים, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2003
↑  איתי שנקמן, איגוד הכדורסל: אמון מלא במשה ויינקרנץ, באתר ynet, 11 בנובמבר 2003
↑  יצחק ויסהוף, ויינקרנץ: "ההתפטרות שלי מנבחרת הנשים היא סופית", באתר nrg, 15 באפריל 2005 באתר nrg
↑  ynet, יו"ר ארגון המאמנים החדש - משה ויינקרנץ, באתר ynet, 1 בינואר 2011
↑  רוני פדלון, ‏רובי בלינקו הוא יו"ר ארגון המאמנים החדש, באתר ONE‏, 26 בדצמבר 2014
↑  אור שקדי‏, באיגוד מפעילים לחץ על ג'ורדן פארמר להצטרף לנבחרת, באתר וואלה, 27 בפברואר 2012
↑  אור שקדי‏, עמוס פרישמן ימונה לתפקיד יו"ר הועדה המקצועית של איגוד הכדורסל, באתר וואלה, 19 ביוני 2016
↑  רועי כהן, ‏המנהלת תדון בקיום הפיינל פור בחיפה, באתר ערוץ הספורט, 23 בנובמבר 2017
↑  עמרי מנהיים, ‏ויינקרנץ ימונה למנהל המקצועי באגף הנשים, באתר ערוץ הספורט, 27 בינואר 2021
מפלגת המרכז (אסטוניה)

| --- | --- |

 מדינה:  אסטוניה אסטוניה
 מייסד:  אדגר סאביסאר 
 מנהיגים:  יורי רטס, אדגר סוויסאר
 תקופת הפעילות:  12 באוקטובר 1991 – הווה (33 שנים) 
 אידאולוגיות:  מרכז
 שיא כוחה:  29 (2007)
 שפל כוחה:  16 (1995)
 נוצרה מתוך:  החזית העממית של אסטוניה
 מטה:  טאלין 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגת הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה 
 צבעים רשמיים:  ירוק
 נציגויות בפרלמנטים
 ריגיקוגו:  6 / 101
 הפרלמנט האירופי:  1 / 7617 מושבים מוקצים לאסטוניה
 keskerakond.ee
 
מפלגת המרכז האסטונית (באסטונית: Eesti Keskerakond) היא מפלגת מרכז ואחת משתי המפלגות הפוליטיות הגדולות באסטוניה. המפלגה מונה כיום 26 מושבים בפרלמנט האסטוני. המפלגה חברה באיחוד הליברלים והדמוקרטים לאירופה (ALDE).
המפלגה הוקמה ב-12 באוקטובר 1991 מתוך החזית העממית של אסטוניה, אחרי שמספר מפלגות התפצלו מהמפלגה ולמעשה הביאו לתום דרכה הפוליטית של החזית העממית. בהתחלה, המפלגה נקראה מפלגת מרכז העם ("Rahvakeskerakond") כדי להבדיל את עצמה ממפלגת מרכז ימין אחרת ("Maa-Keskerakond").
החל מ-5 בנובמבר 2016 יושב ראש המפלגה הוא יורי רטס.
מבחינה היסטורית, עיקר הפופולריות של המפלגה נבעה מקרב אזרחים דוברי רוסית. לדוגמה, בשנת 2012, 75% מתומכי המפלגה היו לא אסטוניים אתניים.
החל ממאי 2019 המפלגה רואה ירידה עקבית בסקרי דעת קהל כשהתמיכה נעה סביב 15 אחוזים, הנתון הנמוך ביותר למפלגה זה 12 שנים. במאי 2019 נרשמה הירידה הדרמטית ביותר, כשעל פי חברי פרלמנט אסטוניים הצניחה בתמיכה קרתה בעיקר בגלל הקמת קואליציה עם מפלגת העם השמרנית.
היסטוריה

עם התפרקות החזית העממית, מפלגת המרכז התמודדה לראשונה בבחירות מרץ 1995, והפכה למפלגה השלישית בגודלה עם 14.2% מקולות הבוחרים ו-16 מושבים. לאחר הבחירות המפלגה נכנסה לקואליציה, ואדגר סוויסאר (מי שהיה יו"ר החזית העממית) נכנס לתפקיד שר הפנים והמפלגה קיבלה ארבעה תפקידי שר נוספים (חברה, חינוך, כלכלה, תקשורת ותחבורה). אחרי פרסום 'שערוריית הקלטת' (הקלטה חשאית של המפלגה עם פוליטיקאים תוך ניסיון יצירת קנוניה), בהם היה מעורב שר הפנים סוויסאר, המפלגה הופרשה מהקואליציה. לאחר ההליכה לאופוזיציה, מספר חברי מפלגה הכריזו על פרישה והקמת מפלגה אחרת. סוויסיאר מצדו נבחר לראשות עיר הבירה טאלין.
היסטוריה > בחירות 1999

בבחירות לפרלמנט בשנת 1999, המפלגה רצה עם סיסמת הבחירות "progressive income tax" (מס פוגרסיבי). תוצאות הבחירות הניבו למפלגה 23.4% מקולות הבוחרים וב-28 מושבים מה שהפך אותה למפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט.
בינואר 2002 הקימה מפלגת המרכז יחד עם מפלגת הרפורמה באסטוניה, קואליציה חדשה, כשמפלגת המרכז קיבלה שמונה תיקי שרים (שר הביטחון, החינוך, הרווחה, הכספים, הכלכלה והתקשורת, הפנים, החקלאות ושר האינטגרציה והמיעוטים הלאומיים). המפלגה נשארה בקואליציה עד לקיומן של בחירות חדשות בשנת 2003.
ביולי 2003 הפכה לחברה בברית של המפלגה הליברלית והדמוקרטים למען אירופה (המכונה אז המפלגה הרפורמית הליברלית האירופית). המפלגה ניסתה להצטרף גם לגופים מפלגתיים-אירופיים אחרים, אבל התנהלויות היו"ר סבאסיאר גרמו לגופים לדחות את בקשות המפלגה.
היסטוריה > בחירות 2003

בבחירות 2003 המפלגה זכתה ב-25.4 אחוזים מקולות הבוחרים ושמרה על כוחה עם 28 מושבים. אפילו שמפלגת המרכז הייתה המפלגה שזכתה במספר הקולות הרב ביותר, והייתה המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט (לצד רס פובליקה), המפלגה מצאה את עצמה באופוזיציה עד מרץ 2005 עד לקריסת ממשלתו של יוהאן פארטס. בשנת 2003 רוב של המפלגה הביע התנגדות להצטרפות אסטוניה לאיחוד האירופי. היו"ר סוויסאר לא הביע עמדה נחרצת וברורה.
אחרי נפילת ממשלתו של פארטס, מפלגת הצטרפה לממשלה יחד עם מפלגת הרפורמה האסטונית (שהרכיבה את הממשלה) ואת האיחוד העממי של אסטוניה החל מאפריל 2005 ועד לבחירות החדשות ב-2007. מפלגת המרכז קיבלה חמישה תפקידי שר (אדגר סוויסר כשר הכלכלה, בנוסף - שר הרווחה, החינוך, התרבות והפנים).
היסטוריה > בחירות 2007

בבחירות שנערכו ב-7 במרץ 2007 המפלגה חיזקה את כוחה כשזכתה ב-26.1% מקולות הבוחרים וב-29 מושבים, והמפלגה הפכה למפלגה השנייה בגודלה (אחרי מפלגת הרפורמה שזכתה ב-31 מושבים). מפלגת המרכז מצאה את עצמה באופוזיציה.
היסטוריה > בחירות 2011

בבחירות 2011 המפלגה ירדה בשלושה מושבים ל-26 כשקיבלה 23.3% מקולות הבוחרים. מפלגת הרפורמה מנגד, זכתה ב-33 מנדטים והשאירה את מפלגת המרכז קדנציה נוספת על ספסלי האופוזיציה.
היסטוריה > בחירות 2015

בבחירות שנערכו ב-1 במרץ 2015 קיבלה המפלגה 24.8 מקולות הבוחרים, והתחזקה במושב אחד והייתה עם 27 מושבים בפרלמנט. המפלגה מצאה את עצמה עד הצבעת האי אמון של פרו פטריה-מפלגת המולדת (IRL) והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית. אחרי ההצבעה שהתקיימה ראש הממשלה מטעם מפלגת הרפורמה טאווי רייוואס נאלץ להתפטר, והוקמה ממשלה חדשה בראשות יו"ר מפלגת המרכז החדש, יורי רטס.
היסטוריה > בחירות 2019

תוצאות הבחירות הניבו למפלגת המרכז 23.1% מקולות הבוחרים וב-26 מושבים, ירידה של מושב אחד, המפלגה הפכה למפלגה השנייה בגודלה. אף על פי שמפלגת הרפורמה זכתה לתמיכה רחבה הרבה יותר, רטס החליט להקים ממשלה יחד עם שתי מפלגות ימין קיצוני, מפלגת העם השמרנית של אסטוניה ואיסמה. המהלך קיבל ביקורת רבה באסטוניה וכן גם בעולם. מבקרי ההחלטה טענו כי רטס מוכן להקריב את ערכיו של מפלגתו, את אמון בוחריו ואת יציבותו ומוניטין המדינה לשמור על תפקידו כראש ממשלה. רטס השיב לטענות כי חובתו הראשונה היא לחפש דרכים להכניס את מפלגתו לממשלה כדי שתוכל לעבוד לטובת מצביעיו.
בעקבות המהלך המפלגה חוותה ירידות בסקרי דעת קהל.
תוצאות בחירות

| מערכת בחירות | קולות | % | מושבים | +/– | ממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | 56,124 | 12.2 | 15 | +15 | אופוזיציה |
| 1995 | 76,634  | 14.2 | 16 | +1 | קואליציה |
| 1999 | 113,378 | 23.4 | 28 | +12 | קואליציה בין 2002 ל-2003 |
| 2003 | 125,709 | 25.4 | 28 | - | אופוזיציה |
| 2007 | 143,518 | 26.1 | 29 | +1 | אופוזיציה |
| 2011 | 134,124 | 23.3 | 26 | -3 | אופוזיציה |
| 2015 | 142,442 | 24.8 | 27 | +1 | קואליציה בין 2016 ל-2019 |
| 2019 | 118,561 | 23.0 | 26 | -1 | קואליציה |
הערות שוליים

↑  Keskerakond valis esimeheks Jüri Ratase, באתר ERR,‏ 5 בנובמבר 2016 (באסטונית)
↑  Postimees, 23 בנובמבר 2012
↑  אלן ג'ון, מפלגות פוליטיות של העולם
↑  ERR (2016-11-09). מקור 2018/10/15
↑  רויטרס, ראש ממשלת אסטוניה מזמין את הימין הקיצוני להצטרף לקבינט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2007004716  VIAF: 152664804   WorldCat (עם VIAF): 152664804
משפט נקודת השבת של בנך

משפט נקודת השבת של בנך  הוא משפט חשוב באנליזה מתמטית ובתאוריה של מרחבים מטריים. הוא נותן תנאי מספיק לקיומה של נקודת שבת עבור פונקציות מסוימות, וכן מספק דרך קונסטרוקטיבית למצוא נקודה זו באמצעות הפעלה חוזרת ונשנית של הפונקציה. המשפט נקרא על שמו של סטפן בנך, שניסח אותו לראשונה בשנת 1922.
ניסוח המשפט

אם  \left(X,d\right) הוא מרחב מטרי שלם והפונקציה  f:X\to X היא העתקה מכווצת (כלומר, קיים מספר  q<1 כך שהיא מקיימת  d\left(f(x),f(y)\right)\leq q\cdot d(x,y) לכל  x,y\in X), אז קיימת נקודת שבת אחת ויחידה  x^{*}\in X (זוהי נקודה המקיימת  f(x^{*})=x^{*}).
למשל במקרה ש- X הוא הישר הממשי נקבל שאם קיים קבוע  q<1 כך שלכל  x ו- y ממשיים מתקיים  |f(x)-f(y)|\leq q|x-y|, אז למשוואה  f(x)=x יש פתרון אחד ויחיד.
יתר על כן, נקודה זו יכולה להימצא באופן הבא: אם  x_{0}\in X היא נקודה כלשהי במרחב ונגדיר סדרה על ידי הפעלות חוזרות ונשנות של  f בצורה הבאה:  x_{n+1}=f(x_{n}) עבור  n=0,1,2,3,\dots , אז סדרה זו מתכנסת אל  x^{*}. המרחק בין נקודות עוקבות בסדרה קטן בקצב גאומטרי ולכן זו היא סדרת קושי וגבולה הוא הנקודה המבוקשת. ניתן להעריך את קצב ההתכנסות באמצעות אי השוויון הבא:
d(x^{*},x_{n})\leq {\frac {q^{n}}{1-q}}d(x_{1},x_{0}).
הוכחה

בוחרים  x_{0}\in X ומגדירים סדרה  x_{n+1}=f(x_{n}). לפי תכונת הכיווץ מתקיים  d(x_{n+1},x_{n})=d(f(x_{n}),f(x_{n-1}))\leq q\cdot d(x_{n},x_{n-1}). ומכאן באינדוקציה נובע ש- d(x_{n+1},x_{n})\leq q^{n}\cdot d(x_{1},x_{0}).
נקבל שלכל  n<m מתקיים:
בעבור  n גדול מספיק ולכל  n<m ,נקבל ש- d(x_{m},x_{n}) קטן כרצוננו, ולכן  (x_{n})_{n} היא סדרת קושי. מכיוון שהמרחב שלם, כל סדרת קושי מתכנסת. נסמן  x^{*}=\lim _{n\to \infty }x_{n}. זוהי נקודת שבת שכן:
הסתמכנו על הרציפות במידה שווה של  f שנובעת מתכונת הכיווץ.
נוכיח את יחידות נקודת השבת. נניח  x^{*},y^{*} הן נקודות שבת. אז:
מכיוון ש- q<1 נקבל שבהכרח  d(x^{*},y^{*})=0, ולכן  x^{*}=y^{*}.
שימושים

המשפט משמש להוכחת משפט הקיום והיחידות למשוואות דיפרנציאליות ולהוכחת משפט הפונקציה ההפוכה.
המשפט גם שימושי מאוד באנליזה נומרית, להוכחה קונסטרוקטיבית של קיום נק' שבת של פונקציות איטרטיביות, וכך משיגים קירובים נומריים לשורשים של משוואות.
נאורית

| --- | --- |
 מדינות:  נאורו
 אזורים:  נאורו 
 דוברים:  7,000
 כתב:  אלפבית לטיני 
 משפחה:  אוסטרונזית מלאיו-פולינזית מזרחית אוקיאנית מיקרונזית נאורית
 לאום:  נאורו נאורו
 קוד שפה:  na 
 קוד ISO 639-1:  na 
 קוד ISO 639-2:  nau 
 קוד ISO 639-3:  nau 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
נאורית (Dorerin Naoero) היא שפה אוסטרונזית המשמשת כאחת משתי השפות הרשמיות ברפובליקת נאורו. כמחצית מאוכלוסיית נאורו, כ-7,000 איש, דוברים את השפה. כמעט כל דובריה שולטים גם בשפה האנגלית. מספר דובריה נמצא במגמת ירידה.
נאורית שייכת למשפחת השפות המיקרונזיות בשפות האוסטרונזיות.
הגיית השפה וכתיבתה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | וילוני | וילוני | חכי | חכי | שִנִּי | שִנִּי | דו־שפתי | דו־שפתי |
| אפי | (ŋ(ʷ |  |  |  | n |  | mʲ/ˠ |  |
| סותם | gʷ | kʷ |  |  | d | t | bʲ/ˠ | pʲ/ˠ |
| חוכך | ɣʷ |  | ʝ |  |  |  |  |  |
| מקורב | ɣʷ |  | ʝ |  |  |  |  |  |
| רוטט |  |  |  |  | rʲ |  |  |  |
* תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט
נאורו במשחקים האולימפיים

נאורו משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996). עד כה, אף ספורטאי מנאורו לא זכה במדליה אולימפית, ואולם מספר מרימי משקולות רשמו הישגים נאים. מרקוס סטיבן, לימים נשיא נאורו, סיים במקום ה-11 באולימפיאדת סידני (2000). סטיבן השתתף גם בשתי האולימפיאדות הקודמות, כאשר באולימפיאדת ברצלונה (1992), בהיעדר משלחת מארצו, ייצג את סמואה. יוקיו פיטר רשם את הישג השיא של נאורו, באולימפיאדת אתונה (2004), כשסיים במקום השמיני. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים איטה דטנאמו במקום העשירי.
במשחקי החורף לא השתתפה נאורו מעולם.
ראו גם

נאורו במשחקים האולימפיים לנוער
מת'יו ארנולד

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1822 ליילהאם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  15 באפריל 1888 (בגיל 65) ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  Church of All Saints 
 מקום לימודים:  בית הספר רוגבי, בייליול קולג' 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  The Scholar-Gypsy, Sohrab and Rustum, Balder Dead, On Translating Homer, To Marguerite: Continued, Dover Beach, Tristram and Iseult, Thyrsis, Culture and Anarchy 
 בן או בת זוג:  Frances Lucy Wightman 
 צאצאים:  Basil Arnold, Lucy Charlotte Arnold, Richard Penrose Arnold, Thomas Arnold, Eleanore Mary Caroline Arnold, Trevenen William Arnold 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  Newdigate Prize 
 
מתיו ארנולד (באנגלית: Matthew Arnold;‏ 24 בדצמבר 1822 – 15 באפריל 1888) היה משורר ומבקר תרבות אנגלי, שעבד כמפקח על בתי ספר. הוא היה בנו של תומאס ארנולד, מנהל של בית ספר רוגבי.
ארנולד נחשב ל"אבי הביקורת המודרנית" לא מעט בזכותו של ת"ס אליוט. האחרון ראה בו מבקר דגול ואימץ את האסתטיקה האובייקטיביסטית של ארנולד הן בכתיבתו הספרותית והן בביקורת. אליוט אף פיתח בהשראתו את המושג תואם אובייקטיבי (Objective Correlative) במאמרו "המלט ובעיותיו", שבו ביקר את הרומנטיקה הוויקטוריאנית וקרא לאובייקטיביזציה של הרגש במקום דיבור מופשט עליו.
מתיו ארנולד למד ברוגבי ואז המשיך לבייליול קולג', אוקספורד. הוא כתב את שירתו הידועה ביותר לפני גיל ארבעים, ואז פנה לביקורת תרבות וספרות. שירו מ־1867, "חוף דובר", הרצוף נוסטלגיה לאמונה הדתית שעוברת מן העולם המתחלן, הוא אחת היצירות הראשונות שמתארות את התחושה המודרנית הזו. בהקדמה מפורסמת למבחר משיריו של ויליאם וורדסוורת', ארנולד זיהה את עצמו, באופן מעט אירוני, כ"וורדסוורת'י". ההשפעה של וורדסוורת', ברעיונות ובמעשים, בולטת ביצירתו הטובה ביותר של ארנולד.
ארנולד המשיך מביקורת ספרות לביקורת כללית יותר של רוח התקופה. בין 1867 ל־1869 כתב את "תרבות ואנרכיה" בו הטמיע את המונח הגרמני "פיליסטר" לתיאור חלק מהאוכלוסייה הוויקטוריאנית כ"פיליסטינים" - על שם הפלשתים, מילה שפירושה אנשים צרי מוחין, חסרי השכלה רחבה וראיית תרבות כוללת.
ראו גם

ביקורת ספרות
הערות שוליים

↑  זיוה שמיר, "מתיו ארנולד: שלושה ימים וחלד" באתר e-mago
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257832205171  PLWABN: 9810628164705606  BNC: 000074474  BNE: XX1041177  BnF: cb12031515q (data)  CiNii: DA00807108  GND: 118504282  ICCU: RAVV035836  ISNI: 0000 0001 2139 385X  LCCN: n79045174  LNB: 000041259  MusicBrainz: 453c9b0c-b08a-4d51-b2fb-1f98b3b5603c  NDL: 00431742  NKC: jn20000600424  NLA: 35008435  NLG: 145315  NLK: KAC199600987  NSK: 000166045  NTA: 068959664  RERO: 02-A002939954  SELIBR: 207078  SNAC: w6vx0hgc  SUDOC: 028489438  Trove: 787993  VcBA: 495/82653  VIAF: 73868557   WorldCat (עם VIAF): 73868557 
ערך זה הוא קצרמרבנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.