stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגן אנושי
במשפט הבינלאומי > הסטטוס המשפטי של אזרח הפועל בתור "מגן אנושי" מרצון

ההגדרה המשפטית של אזרחים הפועלים מרצונם בתור "מגן אנושי" שנויה במחלוקת, כאשר יש מספר גישות בנושא. ראשית, יש להבהיר כי "מגנים אנושיים" הם אזרחים, וככאלה, יש איסור על פגיעה מכוונת בהם. עם זאת, הפגיעה באזרחים מותרת במידה והם לוקחים "חלק ישיר במעשי איבה". לפי אחת הגישות, אזרח המשמש בתור מגן אנושי מרצון, יסווג בתור אזרח הלוקח "חלק ישיר במעשי איבה" וככזה, ניתן יהיה לתקוף אותו. תומכי הגישה טוענים כי עצם הפעולה של "מגן אנושי", קרי, נטרול הפעולה של כוחות האויב מהווים יתרון צבאי משמעותי של היריב ועל כן, ניתן להגדירם כ"לוקחים חלק ישיר" (Direct participant). גישה אחרת, דוחה את הסיווג של אותם אזרחים ככאלה ה"לוקחים חלק ישיר במעשי איבה" ממספר סיבות. בין היתר, נטען כי אותם אזרחים לא עומדים בכל התנאים הדרושים כיוון שהם לא מבצעים שום פעולה פיזית, אלא רק נוכחים במקום ולכן, הלכה למעשה לא מהווים כל איום על התוקף. עוד נטען כי חובה להבחין בין אזרחים שהתנדבו להיות "מגן אנושי" ובין כאלה שלא התנדבו ולכן נחשבים לאזרחים והפגיעה בהם אסורה. מכיוון שפעולה זו בלתי אפשרית במהלך עימות מזוין, לא ניתן להגדיר "מגן אנושי" כאזרח שהפגיעה בו מותרת.
קושי נוסף בהבחנה מתייחס לצד העושה שימוש באותם מגנים אנושים ולשאלה כיצד ניתן להבחין מתי נעשה שימוש במגן אנושי ומתי לא. לדוגמה, במידה וכוח פועל מתוך אוכלוסייה אזרחית, ניתן יהיה להאשימו באחת משתיים. האפשרות הראשונה היא שהוא לא נוקט באמצעי זהירות מספקים כלפי האוכלוסייה האזרחית ולמעשה מעמיד אותם בסיכון. אפשרות נוספת היא שהוא משתמש בהם כ"מגנים אנושיים". הדרך לבחון זאת תהיה לפי היסוד הנפשי של אותו כוח, קרי, האם הייתה לו כוונה. אולם, יש קושי רב להוכיח כוונה, כך שלמעשה כמעט ולא ניתן להבחין בין השניים.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בסכסוך הישראלי-פלסטיני > ישראל > צה"ל

במשך תקופה מסוימת השתמש צה"ל בנוהל שכן בו שכן או קרוב של המשפחה היה נשלח לבשר למחבלים אותם רצה צה"ל לעצור, שהם מוקפים בידי כוחות גדולים, ולהציע להם להיכנע כדי להימנע מלפגוע בחפים מפשע. לפי הצבא נעשה שימוש בנוהג כ-1,200 פעמים משנת 2000 עד שנת 2005, במהלכם נפגע רק ילד אחד כתוצאה מהשימוש בנוהל זה. ב-2005 פסק בג"ץ נגד הנוהל ואסר עליו בטענה שהוא למעשה שימוש בלתי-חוקי באזרחים פלסטינים בתור מגן אנושי.
צוות הבדיקה של האו"ם בנושא העימות בעזה, אמנסטי אינטרנשיונל ושוברים שתיקה טענו שצה"ל השתמש באזרחים כמגן אנושי לצורכי הגנה על עמדות שתפס הצבא, סריקת מבנים חשודים ובדיקת חפצים חשודים ואף הליכה עם אזרחים לפני חיילים.
לעומת זאת, לדברי אמנסטי לא נמצאו מקרים של שימוש בפלסטינים כמגן אנושי בידי חמאס. ישראל וצה"ל דחו את הטענות והאשימו את ועדת גולדסטון ואמנסטי בכתיבת דו"ח מוטה, המתעלם מפשעי מלחמה שביצע חמאס, ומאשים את צה"ל ללא ביסוס – שכן הדו"חות מבוססים על עדויות פלסטינים שאינם חופשיים לומר את האמת בגלל פחד מעינוי או הוצאה להורג בידי חמאס. כשנתיים לאחר מכן, ראש צוות הבדיקה של האו"ם ריצ'רד גולדסטון, כתב מאמר בוושינגטון פוסט בו טען ש"אם הייתי יודע אז מה שאני יודע היום, דו"ח גולדסטון היה מסמך שונה".
המקרה הידוע ביותר של שימוש במגן אנושי מצד צה"ל הוא אירוע בו שני חיילים מחטיבת גבעתי הורו לילד פלסטיני לפתוח תיקים חשודים כדי לבדוק שהם לא ממולכדים. מצ"ח פתחה בחקירה בנושא ובסופה החיילים הורשעו.
באוגוסט 2024 פורסם תחקיר בעיתון "הארץ" לפיו צה"ל מפעיל אזרחים פלסטינים שאינם חשודים בטרור בתור מגנים אנושיים לסריקת מנהרות ומבנים במהלך הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל. עוד קודם לכן, ארצות הברית מסרה כי היא מוטרדת מהדיווחים על שימוש בעצורים כמגן אנושי בעזה. דובר צה"ל אישר שהתרחש מקרה בו פלסטיני ששימש כמגן אנושי נורה למוות על ידי מפקד שראה אותו ולא עודכן על כך.
בסכסוך הישראלי-פלסטיני > הפלסטינים

| --- | --- |
 :  ראו גם – שימוש במגן אנושי על ידי חמאס
בסכסוך הישראלי-פלסטיני > הפלסטינים > באינתיפאדה השנייה

במהלך האינתיפאדה השנייה עשו הפלסטינים שימוש נרחב באזרחים, ובפרט בילדים, כמגן אנושי. במספר רב של מקרים חמושים פלסטינים ירו מאחורי ילדים אל עבר כוחות צה"ל.
תשתיות טרור מוקמו בלב אוכלוסייה אזרחית ולעיתים קרובות בתוך בתים בהם גרו אזרחים. במהלך מבצע חומת מגן בתים אזרחיים רבים מולכדו במטעני חבלה על ידי ארגוני הטרור, דבר שהצריך את פיצוצם באופן מבוקר או הריסתם באמצעות דחפורים משוריינים.
ארגוני שמאל רדיקלי, הידוע שבהם הוא ה-ISM, שימשו מגן אנושי למחבלים, בפרט בהגנה על יאסר ערפאת שנכלא במוקטעה ובמצור על כנסיית המולד במהלך מבצע חומת מגן. חלק מהתרגולת של פעילי ISM לשיבוש או עצירת פעולות צה"ל הייתה לשמש מגן אנושי ולהסתובב באזורי קרבות ובשטח צבאי סגור. כתוצאה מכך נהרגו או נפצעו קשות מספר פעילי ISM, הידועה שבהם היא רייצ'ל קורי שנהרגה בתאונה כשניסתה לחסום בגופה דחפור D9R משוריין ליד ציר פילדלפי ברפיח.
בסכסוך הישראלי-פלסטיני > הפלסטינים > במבצע עופרת יצוקה

במבצע עופרת יצוקה עשו חמאס וארגוני טרור אחרים שימוש נרחב בטקטיקת המגן האנושי, כחלק מדוקטרינת הלחימה שלהם. שימוש זה כלל:
ירי ממרכזי אוכלוסייה.
הסתרת תשתיות צבאיות במבנים אזרחיים לרבות בתים, מסגדים, בתי חולים ומוסדות חינוכיים.
קריאה לאזרחים להתאסף במבני טרור על מנת למנוע מצה"ל להפציץ אותם.
שימוש בילדים כמגן אנושי: מחבלים הקיפו את עצמם בילדים בעת לחימה על מנת להימלט מאזור הקרב.
דובר צה"ל הפיץ סרט שצולם על ידי כטב"ם במבצע עופרת יצוקה המתעד מחבל פלסטיני משגר רקטה מגג בניין מגורים ואז בורח בחסות ילדים המקיפים אותו כדי למנוע מכוחות צה"ל לפגוע בו.
בסכסוך הישראלי-פלסטיני > הפלסטינים > במבצע צוק איתן

שימוש באזרחים כמגן אנושי נעשה על ידי חמאס גם בעת מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן. חמאס החביא רקטות גם בבתי ספר ומתקנים של אונר"א. כמו כן ביצע חמאס שיגורי רקטות ופצמ"רים מחצרות בתי ספר, כולל ירי הפצמ"רים ממנו נהרג ילד ישראלי בן 4. ב-22 ביולי 2014 פרסם דובר צה"ל סרט המתעד פעילי טרור נמלטים מאתר שיגור באמצעות אמבולנס. חמאס השתמש בבית החולים וופא שבשכונת שג'אעייה להפעלת חדרי מלחמה וכמפקדה, ואף אוחסנו בו אמצעי לחימה ובפרט רקטות. במשך ימים נורתה ממנו אש נק"ל ונ"ט לכיוון כוחות צה"ל. אחרי שצה"ל וידא שבית החולים פונה הוא תקף אותו, התקיפה גרמה לפיצוצי משנה של האמל"ח שאוחסן שם. עיתונאית פינית דיווחה שראתה מחבלים משגרים רקטות מבית החולים שיפא שבמרכז עזה. הארכיבישוף האורתודוקסי היווני אמר שחמאס ירה רקטות ממתחם הכנסייה שלו שבו חסו 2,000 מוסלמים. מספר עיתונאים דיווחו שחמאס איים עליהם שלא ידווחו על שימוש במגן אנושי וב-11 באוגוסט הוציא ארגון העיתונאים הזרים בישראל הודעת גינוי רשמית לחמאס על כך.
בתחילת יוני 2017 חשפה אונר"א מנהרת טרור שחפר חמאס מתחת לבית ספר של הארגון בעזה. אונר"א גינתה את החפירה ואמרה שחמאס הבטיח לאטום אותה.
בסכסוך הישראלי-פלסטיני > הפלסטינים > בעימותים בגבול ישראל-רצועת עזה 2018

במהלך העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה (2018) הרבו הפלסטינים להשתמש באזרחים כמגן אנושי על ידי ביצוע פעולות טרור - הכוללות ירי, יידוי מטעני חבלה ורימוני רסס, שילוח עפיפוני תבערה ובלוני תבערה ונפץ, וניסיונות חדירה ופגיעה בגדר – בחסות הפרות סדר אלימות בהן משתתפים אלפי אזרחים, בהם ילדים ונשים. בנוסף, נשים וילדים נשלחים לפגוע בגדר המערכת סביב רצועת עזה ולבצע פעולות טרור. צלפי צה"ל העידו על מקרים רבים של מחבלים שהשתמשו בילדים כמגן אנושי, בהם מקרה בו מחבל ידה רימון יד כאשר הוא אוחז בילד.
בסכסוך הישראלי-פלסטיני > הפלסטינים > במבצע שובר גלים

ב-14 באוקטובר 2022 תועדו מחבלים מפת"ח שביצעו ירי ליד אמבולנס של הסהר האדום הפלסטיני והשתמשו בו כמגן אנושי.
בסכסוך הישראלי-פלסטיני > הפלסטינים > במלחמת חרבות ברזל 2023

במהלך מלחמת חרבות ברזל ב-2023 הציג דובר צה"ל תא"ל דניאל הגרי הוכחות לכך שחמאס הקים את המפקדה הצבאית המרכזית שלו מתחת לבית החולים שיפא בעזה, דבר אשר מסכן את עובדי בית החולים והמטופלים בו, בעת מלחמה עם ישראל. כמו כן פורסמו צילומים מחקירות של אנשי חמאס, אשר מספרים בקולם כיצד חמאס משתמש בבית החולים גם לצורך מקום מסתור עבורם. ב-12 בנובמבר פרסם האיחוד האירופי גינוי לחמאס על שימושו באזרחים כמגן אנושי.
בעולם > במלחמת העולם השנייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפרק חסר.
בעולם > במלחמת המפרץ

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפרק חסר.
בעולם > במלחמת לבנון השנייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפרק חסר.
בעולם > בהתקוממות בלוב (2011)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפרק חסר.
בעולם > המדינה האסלאמית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפרק חסר.
| --- | --- |
 :  ראו גם – שימוש במגנים אנושיים על ידי דאעש
בעולם > במלחמת האזרחים בסוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפרק חסר.
בעולם > במתיחות בחצי האי קרים (2014)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפרק חסר.
ראו גם

בשר תותחים
אתיקה צבאית
חגי כנען

| --- | --- |

 לידה:  1963 (בן 62 בערך) 
 זרם:  פילוסופיה קונטיננטלית
 תחומי עניין:  אסתטיקה, אתיקה, פנומנולוגיה, אקזיסטנציאליזם, פוסטמודרניזם, פילוסופיה של הדיאלוג
 עיסוק:  פילוסוף
 הושפע מ:  קירקגור, ניטשה, הוסרל, היידגר, ויטגנשטיין, סרטר, מרלו-פונטי, לוינס, דרידה, דלז, ננסי, קריצ'לי
 מדינה:  ישראל 
 
כריכת הספר ״פנימדיבור: לראות אחרת בעקבות עמנואל לוינס״ מאת חגי כנען, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008
כריכת הספר ״זמן: תשע שיחות פילוסופיות״ מאת חגי כנען וירון סנדרוביץ, הוצאת רסלינג, 2022
חגִי כנען (נולד ב-1963) הוא פילוסוף ישראלי, פרופסור מן המניין בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ראש החוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב בשנים 2018–2022. כיום הוא עורכו של כתב העת לפילוסופיה "עיון".
כתיבתו עוסקת בפילוסופיה קונטיננטלית, בפנומנולוגיה, באקזיסטנציאליזם, בפוסטמודרניזם ובאסתטיקה.
קורות חיים

כנען נולד בתל אביב. הוריו הם חוקרת האמנות פרופ' נורית כנען-קדר והרופא המנתח ד"ר גבי כנען שהיה מנהל בית החולים רבקה זיו בצפת. סבו וסבתו הם הגינקולוג פרופ' ארוין רבאו, ממקימי בית החולים בילינסון ומקים מחלקת נשים ויולדות בבית חולים תל השומר, וציונה רבאו קטינסקי לבית שרת, מחלוצות התזונה בארץ, שכתבה ספרים על ראשית ימי תל אביב. אחיו הוא המוזיקאי, המלחין והמנצח יונתן כנען. בילדותו גר בשווייץ, בארצות הברית ובאיטליה.
כנען למד תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט שלו עשה בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת ייל (Yale University) בקונטיקט, ארצות הברית.
קורות חיים > חיים אישיים

כנען גר בתל אביב, נשוי לורד לב כנען, פרופסור ללימודים קלאסיים ולספרות השוואתית באוניברסיטת חיפה, ואב לשתי בנות, אילאיל לב כנען, במאית תיאטרון, ורננה לב כנען.
מחקר וכתיבה

כתיבתו הפרשנית של כנען כוללת מאמרים רבים על הוגים כגון קירקגור, ניטשה, הוסרל, היידגר, ויטגנשטיין, סרטר, מרלו-פונטי, לוינס, דרידה, דלז, וננסי, וכן טקסטים על אמנים ישראלים ובינלאומיים עכשויים. הגותו העצמאית עוסקת בשאלות על שפה והקשבה, סינגולריות ומשמעות לא-מושגית, עצמיות והפתיחות לאדם האחר, פילוסופיה והעיר, תפקידה וערכה של האמנות בעת הזו ובאופן כללי יותר, ההצטלבות בין האתי והאסתטי.
בשנים האחרונות, כנען עוסק באונטולוגיה ואתיקה של דימויים חזותיים, מציורי מערות פרה-היסטוריים לגרפיטי ואמנות רחוב, לצילום ו – VR. פילוסופיית החזותי שמפתח כנען מבוססת על המוטיבציות הבאות:
הדימוי החזותי – ששורשיו הם בדמיון – הוא מימד מהותי לקיום האנושי.
הבלתי-נראה הוא חלק בלתי נפרד מהנראה.
כיום אנחנו נמצאים בעידן של השתלטות סדר חזותי קפיטליסטי שמרדד את העושר של ההתנסות החזותית ומסתיר את הפוטנציאל הקיומי של חיים בתוך הנראה.
עלינו למצוא דרכים חדשות של משמעותיות, לשקם את הדמיון, להרחיב את חווית הנראה, ולפתוח אלטרנטיבות יצירתיות ללוגיקה הדומיננטית של הקפיטליזם החדש.
ביבליוגרפיה חלקית > ספרים

יום אחד פילוסופיה, הוצאת מודן, 2000
פנימדיבור: לראות אחרת בעקבות עמנואל לוינס, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008
זמן: תשע שיחות פילוסופיות, חגי כנען וירון סנדרוביץ, הוצאת רסלינג, 2022
The Present Personal: Philosophy and the Hidden Face of Language, Columbia University Press, New York, 2005.
Philosophy’s Moods: The Affective Grounds of Thinking, eds. H. Kenaan and I. Ferber, Springer, 2011
Visage(s): Une autre éthique du regard après Levinas, Éditions de l'éclat, Paris, 2012
The Ethics of Visuality: Levinas and the Contemporary Gaze, I.B. Tauris, London, 2013
Photography and Its Shadow, Stanford University Press, March 2020
ביבליוגרפיה חלקית > מאמרים

חגי כנען, שמואל רותם, דנה ברנע, היידגר בעברית: פרק בתולדות התגבשותה של פילוסופיה מקומית, תיאוריה וביקורת: 40, קיץ 2012
מרקס אנד ספנסר

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  תאגיד רב-לאומי בריטי
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בלונדון (MKS) 
 מייסדים:  מייקל מרקס   תומאס ספנסר
 תקופת הפעילות:  1884–הווה (כ־141 שנים) 
 מיקום המטה:  הסיטי של וסטמינסטר, לונדון
 ענפי תעשייה:  קמעונאות
 מוצרים עיקריים:  רשת מרכולים   ביגוד
 הכנסות:  10.03 מיליארד פאונד (2014)
 רווח:  458.0 מיליון פאונד (2013)
 מנכ"ל:  סטיוראט רוז 
 עובדים:  85,813 
  
 marksandspencer.com
 
מרקס אנד ספנסר (באנגלית: Marks and Spencer; ידועה גם בכינויים M&S,‏ Marks and Sparks ו-Marks) היא רשת חנויות בריטית המוכרת בגדים ומזון. לרשת 703 חנויות באנגליה ועוד 361 חנויות מפוזרות ב-40 מדינות ברחבי העולם. החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בלונדון והיא חלק ממדד FTSE 100.
מטה החברה ממוקם בסיטי של וסטמינסטר שבלונדון.
היסטוריה

מרקס אנד ספנסר היא שותפות שהוקמה בין מייקל מרקס, יזם יהודי-פולני מסלונים (כיום בבלארוס), ותומאס ספנסר, קופאי אנגלי מיורקשייר.
בהגיעו לאנגליה החל מרקס לעבוד בחברת באראן בעיר לידס, אשר נהגה להעסיק פליטים.
בשנת 1884, בעת שחיפש עבודה, פגש מרקס באייזק דיוהרסט, שהלווה לו 5 פאונד לפתיחת באזר "הכל בפני" (Penny Bazaar) בקירקגייט-מרקט בלידס. אייזק גם לימד את מרקס אנגלית והכיר לו את תומאס ספנסר, שהיה הקופאי שלו וגם מנהל חשבונות מצוין. אשתו של ספנסר עזרה למרקס לשפר את האנגלית. בשנת 1894, אחרי שמרקס רכש דוכן קבוע בשוק הנחשק של לידס, הוא הזמין את ספנסר להיות שותפו. בשנים שלאחר מכן פתחו מרקס וספנסר דוכנים דומים בשווקים ברחבי צפון-מערב אנגליה והעבירו את הדוכן המקורי מהשוק בלידס למנצ'סטר.
מרקס אנד ספנסר בנו את המוניטין שלהם על מכירת מוצרים שהם תוצרת אנגליה בלבד, מדיניות זו נפסקה בשנת 2002. החנות יצרה קשרים ארוכי טווח עם יצרנים בריטים ומכרה בגדים ומזון תחת המותג "סנט מיכאל" שהוצג בשנת 1928. עד 1950 כל המוצרים בחנות שווקו תחת "סנט מיכאל", עד אז הלבשה תחתונה, בגדי נשים ותלבושת אחידה לבנות לבית ספר מותגו תחת "סנט מרגרט" לפני שמותגו תחת "סנט מיכאל". סימון מרקס, בנו של מייקל מרקס, נפטר בשנת 1964 אחרי 56 שנה של שירות בחברה. את מקומו כיושב-ראש הרשת תפס הלורד ישראל משה זיו, חתנו של מייקל, ובעלה של בתו, רבקה זיו, שהיה ציוני נלהב. אחיו של ישראל, אדוארד (טדי) זיו, החליף אותו עד 1972, ואז נכנס לתפקיד לורד מרקוס זיו, בנם של ישראל ורבקה, ששימש גם נשיא הרשת עד 1984. ב-1973, נכנס הטרוריסט קרלוס לביתו של טדי זיו, שהיה באמבטיה, וירה בו כדור אחד בפניו. טדי איבד את הכרתו אך לא מת. מעצור באקדח של המחבל גרם לו לברוח מיד.
בשנת 1975 פתחה הרשת סניפים באירופה היבשתית וארבע שנים מאוחר יותר באירלנד.
החנות שמה דגש במיוחד על איכות המוצרים, והיא ידועה בתור רשת איכותית ויוקרתית. בשנת 1953 טבעה את הסלוגן: "הלקוח תמיד צודק בהחלט".
החנות הראשונה במרכז אסיה נפתחה בשנות ה-60 בקאבול, אפגניסטן אך היא נסגרה לאחר מכן לאור המתיחות עם ברית המועצות.
ב-1973 פתחה הרשת סניפים בקנדה ובשלב מסוים היו 47 חנויות ברחבי קנדה. מרקס אנד ספנסר נאבקה בתדמיתה כרשת מיושנת המיועדת לאוכלוסייה מבוגרת וניסתה ללא הצלחה למתג עצמה מחדש. עם השנים נסגרו עוד ועוד חנויות לא ריווחיות בקנדה עד שבשנת 1999 נסגרו 38 החנויות האחרונות.
פעילות בישראל

חברת מרקס אנד ספנסר פעלה בישראל כ-20 שנה באמצעות רשת המשביר לצרכן שמכרה את מוצריה. אחר כך עבר הזיכיון לחברת הריבוע הכחול שהקימה 7 סניפים של הרשת, 6 מהם עצמאיים, ואחד כ"חנות בתוך חנות" בסניף המשביר לצרכן בדיזנגוף סנטר. הסניפים היו ממוקמים בקניון איילון, קניון לב המפרץ בחיפה, קניון רחובות, קניון ערים בכפר סבא, קניון ירושלים במלחה ובאשדוד ונסגרו בסוף 1997. בשנת 2000, קיבלה רשת גולף-כיתן את הזיכיון והקימה 3 סניפים של מוצרי ההלבשה התחתונה של הרשת במתכונת של "חנות בתוך חנות". בשנת 2002 החליפה רשת גולף את חנויות ההלבשה התחתונה של "מרקס אנד ספנסר", בחנויות המותג "אינטימה" שבבעלותה.
בשנת 2018 החלה להציע משלוחים לישראל מאתר המסחר האלקטרוני שלה, במשלוח אקפסרס תוך 3 ימי עסקים לישראל או במשלוח רגיל בחינם בקנייה של יותר מ-250 שקל.
תמיכה בציונות

מתחילת הקמתה תמכה מרקס אנד ספנסר בציונות ובית מרקס היה מרכז ל"ציוני מנצ'סטר" עליהם נמנו בנוסף לישראל ורבקה זיו גם הארי סאקר ורעייתו, מרים, בתו השנייה של מייקל מרקס.
עוד לפני הקמת מדינת ישראל דמויות בכירות בחברה שידלו למען הקמת מדינה יהודית. ישראל ורבקה זיו עלו לארץ ישראל והיו חבריהם של ורה וחיים ויצמן ותרמו להקמת מכון המחקר המדעי, מכון ויצמן למדע, שנקרא לפני מותו של ויצמן "מכון זיו".
התמיכה המורלית נמשכה עד שנות ה-80, בזכות קשריו של מרקוס זיו (בנם של ישראל ורבקה זיו), שהיה קצין בצה"ל, עם הממשל והתעשייה הישראליים. גם לאחר מכן הרשת נהגה לשווק פירות תוצרת הארץ וכן לתמוך בתעשייה הישראלית כמו למשל חברת דלתא ופולגת. עקב תמיכתה בישראל הייתה חשופה הרשת לביקורת מצד ארגונים פרו-פלסטיניים שקראו להחרים את הרשת ונהגו לקיים הפגנות מחוץ לרשת.
לקריאה נוספת

מרקוס זיו, זכרונותיו של נשיא מרקס & ספנסר, כתר ספרים, 1988
הערות שוליים

↑  מאת זהבה דברת, ‏מרקס אנד ספנסר בישראל: סוד הכישלון, באתר גלובס, 2 בדצמבר 1997
↑  איי אונליין, מגעים מתקדמים בין גולף-כיתן למרקס אנד ספנסר לכניסת המותג, באתר TheMarker‏, 21 במרץ 2000
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏כיתן נכנסת לתחום הרהיטים; ההתקשרות עם מרקס אנד ספנסר תופסק בתוך כמה חודשים, באתר גלובס, 27 באוגוסט 2001
↑   הדר קנה, לא רק נקסט ואסוס: גם מרקס אנד ספנסר מציעה משלוחים לישראל, באתר TheMarker‏, 21 במרץ 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265054505171  BnF: cb12122148s (data)  GND: 2082336-8  ISNI: 0000 0001 2193 7036  LCCN: n50071321  MusicBrainz: 91edb825-9e4b-4cdd-a232-077a5955f62f  NKC: ko2009529847  SUDOC: 034479112  VIAF: 158248557   WorldCat (עם VIAF): 158248557 
סימון מרקס, בנו של מייקל מרקס, עם דוד בן-גוריון, בתל אביב, 1949
ליפט

ערך זה עוסק בחברה אמריקאית. אם התכוונתם לסרט פעולה-קומדיה אמריקאי, ראו .
| --- | --- |


מכונית עם ה"שפם" האופייני של החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  נאסד"ק (LYFT) 
 סימול:  LYFT
 מייסדים:  לוגאן גרין  ג'ון זימר
 תקופת הפעילות:  9 ביוני 2012 (בשם Zimride) – הווה
 חברות בנות:  Lyft Urban Solutions 
 מיקום המטה:  סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  שירות קריאת הסעה
 שווי שוק:  3.7 מיליארד דולר (8 במרץ 2023)
 הכנסות:  700,000,000 דולר אמריקאי 
 נשיא:  ג'ון זימר
 מנכ"ל:  לוגאן גרין
 עובדים:  4,419 (דצמבר 2022)
  
 www.lyft.com
 
ליפט (באנגלית: Lyft) היא חברה אמריקאית המספקת שירות קריאת הסעה, השכרת קורקינטים ואופניים ומשלוחי מזון בארצות הברית ובקנדה. ליפט קובעת את מחירי הנסיעה שמשתנים בהתאם לביקוש בשעת ההזמנה ומקבלת עמלה מכל הזמנה. זו החברה השנייה בגודלה בהזמנת נסיעות בארצות הברית אחרי אובר.
היסטוריה

ליפט הושקה בקיץ 2012 על ידי לוגאן גרין וג'ון זימר כשירות קארפול, בדומה ל-Zimride שהקימו ב-2007. במאי 2013 החברה מותגה מחדש בשם ליפט, ומאוחר יותר היא מכרה את שירות Zimride לחברה אחרת שעוסקת בהשכרת רכבים כדי להתמקד בפעילות של ליפט.
הסמל המסחרי של ליפט כלל שפם ורוד שהנהגים הדביקו לחזית המכוניות שלהם, לצד עידוד הנוסעים לשבת במושב הקדמי וכן מתן "כיף אגרוף", שהפסיק במועד מאוחר יותר. בינואר 2015 הציגה שפם חדש אחרי שחלק מהנוסעים נמנעו מלהגיע לפגישות חשובות במכונית בעלת שפם ורוד בקדמתה.
בשל קשיים רגולטוריים בניו יורק, רק נהגים רשומים בוועדת המוניות והלימוזינות של ניו יורק הורשו לנהוג במכוניות הממותגות של החברה.
במרץ 2018, בשיתוף עם Allscript השיקה פלטפורמה שאפשרה להסיע מטופלים בעלי קשיי התניידות לתורים. השירות זמין ב-2,500 בתי חולים עבור 180 אלף רופאים ו-7 מיליון מטופלים. בנובמבר אותה שנה רכבה את Motivate, חברה המשכירה אופניים.
במרץ 2019 ערכה הנפקה ראשונה לציבור וגייסה 2.34 מיליארד דולר לפי שווי של 26.6 מיליארד.
במרץ 2020 רכשה את Halo Cars שמציגה פרסומות דיגיטליות על רכבים. באפריל הודיעה על פיטוריהם של כאלף עובדים כדי לקצץ בהוצאות לאור מגפת הקורונה.
בדצמבר 2020 הודיעה על כוונתה להפעיל שירות רובוטקסי ברחבי ערים בארצות הברית. באפריל 2021 מכרה את חטיבת הרכב האוטונומי שלה לטויוטה תמורת 550 מיליון דולר.
בנובמבר 2022 הכריזה על פיטוריהם של 13% מעובדי החברה.
הערות שוליים

↑  Lyft, Inc. 2022 Form 10-K Annual Report, U.S. Securities and Exchange Commission, ‏27 בפברואר 2023
↑  Lyft team gets $60M more; now it must prove ride-sharing can go global, VentureBeat, ‏2013-05-23
↑  Tomio Geron, Lyft Raises $60 Million As Ride Sharing Competition Heats Up, Forbes (באנגלית)
↑  Tracey Lien, Lyft distances itself from fist bump during busiest week yet, Los Angeles Times, ‏28 בנובמבר 2014 (באנגלית)
↑  Christine Lagorio-Chafkin,, The Origin--and Evolution--of Lyft's Pink Mustache, Inc., ‏1 באוגוסט 2014
↑  Marco della Cava, Lyft deal with Allscripts lets 180,000 doctors call rides for their patients, USA TODAY
↑  Lyft Inks Deal With N.Y.C. and Becomes Largest Bike-Share Service in U.S., Fortune
↑  שאנון בונד, המשקיעים התנפלו על מניית ליפט למרות ההפסדים, באתר כלכליסט, 31 במרץ 2019
↑  Shanon Bond, Lyft Lays Off Nearly 1,000 Employees As Virus Saps Demand For Rides, NPR, ‏29 באפריל 2020
↑  איתי פת-יה, ליפט מוכרת לטויוטה את חטיבת הרכב האוטונומי בחצי מיליארד דולר, באתר ביזפורטל, 27 באפריל 2021
↑  "לא חסינים בפני האינפלציה": ליפט מפטרת 13% מהעובדים, באתר כלכליסט, 3 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018114772  VIAF: 20153651672955780564   WorldCat (עם VIAF): 20153651672955780564
בית מצפה

| --- | --- |

החזית הצפונית (הפונה לרחוב יפו) והחזית המזרחית (רחוב הסורג) של בית מצפה
 מידע כללי
 סוג:  בניין ומשרדים ומסחר
 על שם:  דפוס "מצפה"
 כתובת:  רחוב יפו 29 פינת רחוב הסורג 1
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1939
 תאריך פתיחה רשמי:  1939
 אדריכל:  ראובן אברם (אברמוביץ')
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבינלאומי
 מידות
 קומות:  4 
 
 קואורדינטות:  31°46′50″N 35°13′16″E﻿ / ﻿31.780469644091°N 35.221013954773°E﻿ / 31.780469644091; 35.221013954773
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית מצפה(למפת ירושלים רגילה) בית מצפה(למפת הרי ירושלים רגילה) בית מצפה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית מצפה
 
הכניסה לבית מצפה
החזית הדרומית של בית מצפה
בית מצפה הוא בניין משרדים ברחוב יפו פינת רחוב הסורג בירושלים, נקרא על שם דפוס "מצפה" שהפעיל שלמה פיינגולד בסמוך. בין השנים 1955–1981 שימש הבניין כמטה בנק ישראל.
הערות שוליים

↑  שאול צדקיה, האומנם קם לתחיה ביתו של המשומד?, כל העיר, 9 בינואר 1981
1 2  נ. בר אוריין, הבית והשומר, מעריב, 6 במרץ 1959
1 2  מיכאל יעקובסון, כשאיורים ממלאים מבנים היסטוריים: ביקור בפסטיבל "אאוטליין" בבירה, באתר Xnet‏, 8 ביולי 2019
↑  חרוש היגיאני בירושלים, הארץ, 15 בדצמבר 1939
↑  חיסול בנקו־די־רומא הפקידים בעבודתם, הַבֹּקֶר, 18 ביוני 1940
↑  חיסול עסקי "בנקו די רומא", הַבֹּקֶר, 1 באוגוסט 1940
סניף משרד בנקו די רומא בככר בית הממשלה יפו, יפגר החל מיום 25 בינואר 1941, הלקוחות יוכלו לפנות אל האפוטרופוס על רכוש האויב, הארץ, 20 בינואר 1941
הסניף ההיפואי של בנקו די רומא יפסיק את עסקיו ביום 31 למאי 1941, ההשבונות שלא יחוסלו עד אז יועברו למשרד הירושלמי, הארץ, 5 במאי 1941
↑  הפקידים היהודים במחלקת ירכוש האויב' "(קאסטודיאן)" בירושלים, הצופה, 28 באוגוסט 1946
↑  משרדי הצנזורה בידושלים יועברו מהשבוע הבא לבניני" בנקו די רומא", המשקיף, 17 באוגוסט 1944
1 2  נתן טירה, גלגולו של בית בירושלים, מעריב, 20 ביוני 1955
↑  שוכני בנין ג'נראלי בירושלים נצטוו לפנותו במשך היום, הארץ, 22 באוגוסט 1946
באנק א"פק עבר לבנין החדש, הארץ, 27 באוגוסט 1946
↑  משנערכו הבריטים לפינוי בראשית 1948, נבחרו בית מצפה על ידי ההגנה ובית פיינגולד על ידי האצ״ל להיות בסיסי תצפית, כל העיר, 9 בינואר 1981
↑  הושגה פשרה בקשר להפקעת בניין "מצפה" כרחוב יפו בירושלים ע"י הממשלה, על המשמר, 3 בפברואר 1950
↑  רמה זוטא, בנק ישראל ובנינו בחיפה, מעריב, 14 באפריל 1970
↑  משרד האוצר עובר לבנינו החדש בקריה בירושלים, דבר, 16 ביוני 1955
↑  שלמה מעוז, ירושלים שר כסף -מחפשים קונה לבית מצפה, כל העיר, 10 בספטמבר 1982
↑  יוסי ריבלין, שווה לא שווה - שיפוצים - בזק חוגגת בפאר והדר, כל העיר, 22 בפברואר 1985
↑  בליליוס נגד יונה (א), כל העיר, 25 באוגוסט 1989
↑  גולן פרידנפלד, ‏הסודות שלא תמצאו בתשקיף חפציבה ג'רוזלם: בניין בזק שועבד להבטחת חובות פרטיים של מרדכי יונה; אחותו של בועז יונה לוותה מהחברה הציבורית 3 מ' ש', באתר גלובס, 7 באוגוסט 2007
↑  אלעזר לוין, ‏חברה פרטית מכרה את בית מצפה בירושלים, באתר גלובס, 12 בינואר 2003
אלעזר לוין, ‏התערערו ביסודות, באתר גלובס, 13 בפברואר 2003
אלעזר לוין ויצחק דנון, ‏שותף חלקי לרכישת ברנוביץ: בן-דוד מעוניין לרכוש רק את בית מצפה בי-ם, באתר גלובס, 28 ביולי 2004
↑  נועם שרפלר, פונדק הוסטל בר: סצנה חדשה של הופעות בירושלים, באתר כל העיר, 28 בספטמבר 2019
↑  בלי עין הרע, כל העיר, 20 בינואר 1989
↑  קובי רייטר, ביתילי ירושלמי, כל העיר, 12 במאי 1989
חיה אסתר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 ביולי 1941 (בת 83) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 צאצאים:  הרב אהד טהרלב, עדיה גודלבסקי
 פרסים והוקרה:  פרס קוגל (1988)  פרס טשרניחובסקי (1995)  פרס היצירה לסופרים עבריים (2003) 
 
חיה אסתר (נולדה ב-9 ביולי 1941) היא משוררת, ציירת ואמנית מיצב ישראלית.