נחל אלכסנדר
שיקום הנחל

עד שנות ה-60 של המאה ה-20, היה נחל אלכסנדר אחד הנחלים היחידים בישראל שצביונו הטבעי נשמר במידה ניכרת, ומימיו לא זוהמו. אך מאז זוהם בשפכים של יישובי הסביבה ומפעילות חקלאית אינטנסיבית, ומרבית המים ממקורות טבעיים שהגיעו אליו נלקחו לשימושים אחרים.
הנחל, בדומה לנחלי חוף אחרים בישראל, סבל מבעיות זיהום חריפות שנבעו בעיקר מהזרמת שפכים לא מטוהרים, חומרי הדברה ודשן. גדות הנחל התמוטטו, והצמחייה הטבעית נעלמה במקומות רבים. אוכלוסיית הצבים הרכים הייחודית לנחל בקושי הצליחה לשרוד בגלל הזיהום.
החל משנת 1995 החלו ניסיונות לשיקום הנחל. תוכנית האב לשיקום הנחל הוכנה על ידי האדריכל עמוס ברנדייס. מטרת התוכנית הייתה לטפל בבעיות בכל אגן הניקוז של הנחל, שיובליו נמצאים בהרי השומרון ובתחומו יש יישובים גדולים כמו שכם וטול כרם. לפי התוכנית, יש להביא לשיפור משמעותי באיכות מי הנחל ולשמר שטחים נרחבים סביב לגדות שיהיו מיועדים לפעילות נופש וקייט. הוקמה ה"מינהלה לשיקום נחל אלכסנדר", המאגדת כ-20 גופים בעלי עניין בשיקום הנחל. הייחוד של המנהלה לשיקום הנחל הוא שנציגים של גופים רבים שותפים לעבודה. נמצאו בה נציגים של המשרד להגנת הסביבה, הקרן הקיימת לישראל, נציגי החברה להגנת הטבע, רשות מקרקעי ישראל, רשות הטבע והגנים, נציגי יישובי האזור ועוד. בשנת 2000, בוצע פרויקט חירום ראשוני לטיפול בשפכי שכם וטול כרם, שהם אחד ממקורות הזיהום של הנחל. פרויקט זה הושלם בשנת 2002, במסגרתו נלכדים המים המזוהמים לפני כניסתם לקו הירוק, המים נאגמו במספר בריכות שיקוע, מטוהרים, ונאגמו שוב באזור קיבוץ בחן, בסמוך לכביש חוצה ישראל ושימשו להשקיה חקלאית.
לאחר השלמת התוכנית, החלו בנחל פעולות השיקום. הזרמת שפכים מכמה יישובים הופסקה, וגם מפעלים ורפתות באזור הפסיקו להזרים אליו שפכים לא מטוהרים. בכמה מקטעי הנחל שוקמה צמחיית הגדות, וליד קיבוץ מעברות הוקם קטע שיקום לדוגמה שהפך לאתר טיולים ופיקניקים. עד היום השקיעו הגורמים השונים כ-50 מיליון שקלים בשיקום הנחל.
ב-2003 במהלך "פסטיבל הנחלים" באוסטרליה, פרויקט שיקום נחל אלכסנדר זכה במקום הראשון בתחרות הבינלאומית "RIVERPRIZE" בנושא איכות הסביבה. אחד הנחלים המזוהמים בארץ הפך למקור דוגמה למנהלות לשיקום נחלים ברחבי העולם.
מטרת התחרות, הייתה לעודד פעילות לניהול נכון של נחלים ונהרות. הפרס הראשון - 100 אלף דולר אוסטרליים (כ-280 אלף שקלים), לא מוענק על פי גודל הנחל או רק אם הושג שיקום מלא, אלא לתוכניות שאיכותן גבוהה ונמצאות בשלבי יישום. הפרס הוענק לנחום איצקוביץ', ראש המועצה האזורית עמק חפר, לעמוס ברנדייס שהכין את תוכנית האב, שהובילו וקידמו בשיתוף המשרד לאיכות הסביבה והקק"ל את תוכנית שיקום נחל אלכסנדר.
רשות ניקוז השרון, אגודת המים "אפיקי עמק חפר", החברה הממשלתית לתיירות ונציבות המים היו הגופים המתקצבים. בשנת 2005 הושלם מכון הטיהור ביד חנה. המטהר את שפכי נחל שכם, היובל העיקרי של נחל אלכסנדר. פרויקט משותף של עיריית טול כרם והמועצה האזורית עמק חפר. כ-65 מיליון שקלים הושקעו בפרויקט. חלק מעלות הפרויקט נתרמה על ידי ממשלת גרמניה.
לאחר השלמת התוכנית, החלו בנחל פעולות השיקום. הזרמת שפכים מכמה יישובים הופסקה, וגם מפעלים ורפתות באזור הפסיקו להזרים אליו שפכים לא מטוהרים. בכמה מקטעי הנחל שוקמה צמחיית הגדות, וליד קיבוץ מעברות הוקם קטע שיקום לדוגמה שהפך לאתר טיולים ופיקניקים. הגורמים השונים השקיעו כ-50 מיליון שקלים בשיקום הנחל.
קיבולת מכון הטיהור ביד חנה, מוצתה תוך שנים ספורות ושוב החל הנחל להיות מזוהם באופן קבוע. בשטחי הרשות אין מכון לטיהור השפכים, שפכים לא מטופלים מבתי בד ומשחטות זורמים לנחל. כבר בסוף שנות ה-90 הסכימו גורמי מימון בינלאומיים, לממן מתקני טיהור שפכים שישרתו את הרשות הפלסטינית. אך מדינת ישראל התעקשה שההתנחלויות יתחברו לאותו מתקן טיהור, התורמים התנגדו ומשכו את כספם. ב-2017 שפכים שזרמו לנחל גרמו לזיהום חמור ולתמותה נרחבת של דגים בשפך הנחל. שנה אחר כך, היה אמור המנהל האזרחי לפזר בשטחים פתוחים את הפסולת שנוצרת בהפקת שמן זית באזור נחל שכם ולמנוע את שפיכתם לנחל. אך הפעולות הנדרשות לפינוי הפסולת לא בוצעו.
בתחילת 2020, דם ממשחטות פלסטיניות זרם לנחל והוביל לזיהום חמור.
לצד השיקום, רשות הניקוז סימנה יחד עם הוועדה לשבילי ישראל מסלול טיול לצד הנחל. חלק זה מתחיל במושב תנובות ומסתיים בחוף מכמורת, ונבנו בו שני מצפורים ושני חניוני יום. אורך המסלול הוא כ-22 קילומטרים, והוא פרוץ בצורה המאפשרת גם רכיבה על אופניים.