stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס הנדרסון ברי
סנאטור

ב-1884 בחר ברי שלא להתמודד על תקופת כהונה שנייה כמושל. החלטתו זו באה בין השאר מסיבות פיננסיות. כמושל, הוצאותיו עלו על משכורתו. בנוסף הוא החליט להתמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית. ב-1885 נבחרו הסנאטורים על ידי בית המחוקקים של המדינה, לא בבחירות ישירות. בניסיונו הראשון להיבחר לסנאט כשל ברי, אך כמה חודשים לאחר מכן מונה הסנאטור אוגוסטוס היל גרלנד לתפקיד התובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא גרובר קליבלנד. כדי לאייש את מושבו בסנאט שהתפנה, בחר בית המחוקקים של ארקנסו בברי ב-25 במרץ 1885. הוא כיהן בסנאט עד 1907.
כסנאטור, פעל ברי בשקידה מאחורי הקלעים, תמך במפלגה הדמוקרטית וקידם את האינטרסים של ארקנסו. הוא שימש כחבר בוועדות הנהרות והנמלים, הקרקעות הציבוריות, הסחר וההקצבות של הסנאט. דפוס ההצבעה שלו היה מאוזן ומתון בקנה המידה של אותה תקופה. הוא העדיף הורדות מחירים, פיקוח יעיל על העסקים, מס הכנסה מדורג, הרחבת ההוצאות, כריית תעלת פנמה, ובחירות ישירות לסנאט. הוא התנגד לזכות בחירה לנשים, הרחבת השירות הציבורי, הגבלת זיופי מזון, ולסיפוחה של הוואי. הוא התנגד להרחבת שטחה של ארצות הברית ולאימפריאליזם, במיוחד בפיליפינים. בנאום שנשא במליאת הסנאט ב-3 ביוני 1902, הוא הגדיר את הפעולה בפיליפינים "מלחמה בלתי מוצדקת ובלתי מקודשת", שהיוזמה אליה באה מאזרחי ארצות הברית חמדנים "שפעלו על סמך חלומות פרועים של שגשוג כלכלי והתרחבות" ובניגוד למסורת הרפובליקנית שלנו.
ב-1900 התמודד ברי מול מושל ארקנסו דניאל ובסטר ג'ונס ונבחר לכהונה נוספות בסנאט. ג'ף דייוויס העניק לברי את תמיכתו במסע הבחירות, בעיקר בשל אי ההסכמה שלו עם ג'ונס בכמה סוגיות. ג'ונס רצה לבנות קפיטול מדינתי חדש, והוא התנגד ליישום המחמיר של החוק נגד ההגבלים העסקיים. תמיכתו של דייוויס סייעה לברי להיבחר לתקופת כהונתו האחרונה בסנאט.
לאחד הצעדים שבהם תמך ברי, בחירה ישירה של הסנאטורים, היה השפעה על תבוסתו בבחירות לסנאט של 1906. יריבו הפעם היה ג'ף דייוויס, אז מושל ארקנסו בעצמו. ברי לא ניהל אף פעם מסע בחירות ברחבי המדינה. בגיל 65, הוא האט את קצב פעילותו. למערכת הבחירות הישירה הראשונה שלו הוא לא היה מוכן כראוי. במכתב שכתב לשופט אלן יוז ביוני 1905 הוא אמר, "אני לא חושב שזה סביר שדייוויס ואני נופיע בעימות משותף... אני לא חושב שנהיה אי פעם מסוגלים להסכים על תנאים כלשהם לכך". בבחירות אלו נוצח ברי ופרש לביתו בבנטונוויל.
שנותיו האחרונות

ברי נותר פעיל בסניף ארקנסו של איחוד ותיקי צבא הקונפדרציה, ובמשך זמן מה שימש כחבר נציבות ההיסטוריה של ארקנסו (כיום הארכיון המדינתי של ארקנסו). ב-1910 ביקש ממנו הנשיא ויליאם הווארד טאפט לשמש כאחראי על סימון קברי חללי צבא הקונפדרציה שמתו במחנות השבויים של צבא האיחוד. הוא קיבל על עצמו בשמחה ובכבוד את התפקיד הציבורי האחרון הזה שלו, והשלים את המשימה על פי לוח הזמנים ועל פי התקציב שהועמד לרשותו.
ג'יימס הנדרסון ברי נפטר בבנטונוויל ב-30 בינואר 1913. הוא נטמן בבית הקברות של העיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 76.
הסכם אוחריד (2023)

| --- | --- |
 מטרה:  נורמליזציה בין קוסובו וסרביה
 חותמים:  אלבין קורטי (קוסובו), אלכסנדר ווצ'יץ' (סרביה)
 מתווכים:  האיחוד האירופי האיחוד האירופי
 מקום חתימה:  אוחריד, מקדוניה הצפונית
 תאריך הצגה:  5 בדצמבר 2022
 תאריך אשרור:  27 בפברואר 2023
 תאריך כניסה לתוקף:  18 במרץ 2023
 שפות:  אנגלית
 
הסכם אוחריד (באופן רשמי: הסכם על הדרך לנורמליזציה בין קוסובו לסרביה) הוא הסכם בתיווך האיחוד האירופי שמטרתו לנרמלאת היחסים הדיפלומטיים בין קוסובו לסרביה. ב-27 בפברואר 2023, הוא התקבל בעל פה על ידי ראש ממשלת קוסובו אלבין קורטי ונשיא סרביה אלכסנדר ווצ'יץ' ותוכנית ליישומו סוכמה ב-18 במרץ 2023.
רקע

בשנת 2008 הכריזה קוסובו באופן חד-צדדי על עצמאותה מסרביה. קוסובו וסרביה הסכימו בשנת 2013 לדיאלוג בהנחיית האיחוד האירופי, וכמו כן השגת הסכם בין שתי המדינות היא אחת מהדרישות לסרביה וקוסובו להצטרף לאיחוד האירופי.
היסטוריה

ההסכם, שנודע בתחילה כ-"הצעה הפרנקו-גרמנית", נוסח על ידי דיפלומטים צרפתים וגרמנים המבוססים באזור ונותן השראה מהמודל של ההסכם לכינון יחסי גרמניה המזרחית – גרמניה המערבית (אנ') מ-1972. ב-5 בדצמבר 2022, האיחוד האירופי טיוטת הציג הצעה הן לקוסובו והן לסרביה בפסגת האיחוד האירופי ומערב הבלקן בטירנה. ב-27 בפברואר 2023, נשיא סרביה אלכסנדר ווצ'יץ' וראש ממשלת קוסובו אלבין קורטי נפגשו בבריסל כדי לדון בהסכם, שם קיבלו את טיוטת האיחוד האירופי. ג'וזפ בורל, שר החוץ של האיחוד האירופי, הצהיר כי אין צורך בדיון נוסף בנוגע לתוכנית עצמה, והמשא ומתן העתידי יוקדש ליישומה. קורטי ווצ'יץ' נפגשו שוב ב-18 במרץ באוחריד, מקדוניה הצפונית, וקיבלו בעל פה את מפת הדרכים ליישום ההסכם.
ההסכם

ההסכם אמנם אינו מחייב במפורש כי סרביה תכיר בקוסובו כמדינה עצמאית, אך הוא מונע מסרביה להתנגד להצטרפות קוסובו לארגונים בין-לאומיים כגון מועצת אירופה, האיחוד האירופי או נאט"ו, בנוסף לדרישה מסרביה להכיר בסמלים הלאומיים, הדרכונים, התעודות ולוחיות הרישום של רכב של קוסובו. קוסובו נדרשת להבטיח רמה נאותה של ניהול עצמי עבור הקהילה הסרבית האתנית שלה. המטרה הסופית של ההסכם היא ליצור "הסכם משפטי מחייב על נורמליזציה מקיפה של יחסי [קוסובו–סרביה]". בתוך נוסח ההסכם, השם קוסובו מופיע ללא כוכבית ושני הצדדים מכונים בשמם, כלומר סרביה וקוסובו, ולא בלגרד ופרישטינה.
ההסכם > הוראות

הוראות ההסכם כוללות:
שני הצדדים צריכים לפתח יחסי שכנות תקינים וטובים.
הצדדים יכירו הדדית במסמכים ובסמלים הלאומיים שלהם, לרבות דרכונים, דיפלומות, לוחיות רישוי וחותמות מכס.
שני הצדדים יכבדו את עצמאותו, האוטונומיה והשלמות הטריטוריאלית, ואת זכות ההגדרה העצמית של הצד השני.
הצדדים ייפתרו כל מחלוקת ביניהם אך ורק בדרכי שלום וימנעו משימוש באיומים או בכוח.
אף אחד מהשניים לא יכול לייצג את השני בתחום הבין-לאומי.
סרביה לא תתנגד לחברות קוסובו בשום ארגון בין-לאומי.
אף אחד מהצדדים לא יחסום, ולא יעודד אחרים לחסום, את התקדמותו של הצד השני בדרכו לאיחוד האירופי.
ממשלת קוסובו תתחייב להבטיח רמה נאותה של ניהול עצמי עבור הקהילה הסרבית האתנית בקוסובו.
קוסובו תבטיח את אבטחת נכסיה של הכנסייה הסרבית האורתודוקסית בגבולותיה.
קוסובו וסרביה יחליפו שגרירים קבועים, שמקומות מושבם יהיו בערי הבירות של שתי המדינות.
שני הצדדים ימשיכו ליישם הסכמים קודמים.
יישום ההסכם

הנספח הנוגע ליישום ההסכם סוכם על ידי מנהיגי קוסובו וסרביה ב-18 במרץ 2023. בנפסח סוכם כי ועדת מעקב משותפת של שתי המדינות והאיחוד האירופי יוקם לאחר 30 יום כדי לפקח על יישום ההסכם. כמו כן, בהסכם יצוין שהאיחוד האירופי ישנה את מדדי פרק 35 עבור סרביה וקוסובו כדי לשקף את ההתחייבויות החדשות של שניהן מההסכם ומהנספח. שני הצדדים קיבלו כי אי-יישום הוראות ההסכם יוביל להשלכות שליליות הן מבחינת סיוע מהאיחוד האירופי והן בהצטרפות אליו.
בפסגה של המועצה האירופית ב-23 במרץ 2023, הזהיר בורל את מנהיגי סרביה וקוסובו כי "כל ניסיון להטיל ספק בהסכם הוא חסר תוחלת. ההסכם הזה הוסכם. יש ליישם אותו. אין מקום לבחירה. נעקוב מקרוב מי מיישם את זה ומי לא".
נציגי קוסובו וסרביה נפגשו בבריסל ב-4 באפריל 2023 כדי לדון בהמשך יישום ההסכם, בין היתר ניהול נעדרים, ניהול עצמי עבור הקהילה הסרבית האתנית בקוסובו והכרה הדדית בתעודות.
ועדת המעקב הוקמה ב-19 באפריל 2023. חברי הוועדה, שבסיסה בבריסל, הם מירוסלב לאצ'ק (אנ') (האיחוד האירופי), אגרון בג'רמי (אנ') (קוסובו) ופטר פטקוביץ' (אנ') (סרביה).
ב-2 במאי 2023, ווצ'יץ' וקורטי נפגשו בבריסל והגיעו להסכמה "לשיתוף פעולה הדוק בזיהוי אתרי קברים והבטחת גישה מלאה למידע אמין ומדויק שיסייע באיתור וזיהוי נעדרים מטווח הזמן של מ-1 בינואר 1998 ועד 31 בדצמבר 2000." עם זאת, השניים לא הצליחו להסכים על הדרך לניהול עצמי עבור הקהילה האתנית-סרבית של קוסובו.
טיוטת תקנון לאיגוד של עיריות עם רוב סרבי בקוסובו הוצגה על ידי מנהיגי האיחוד האירופי ב-26 באוקטובר 2023. מנהיגי האיחוד האירופי דחקו בקוסובו לאמץ במהירות את טיוטת החוק ולהקים איגוד של עיריות עם רוב סרבי, ובסרביה לספק את ההכרה דה-פקטו לעצמאות קוסובו.
על אף שהייתה מחויבת להכרב בלוחיות רכב מקוסובו מהסכם בריסל (אנ') ב-2013, הודיעה ב-25 בדצמבר 2023 ממשלת סרביה כי תכיר בתוקף של לוחיות רישוי רכב שהונפקו על ידי קוסובו החל מ-1 בינואר 2024, ולא תחייב עוד כלי רכב הנושאים לוחיות אלו לכסות את הסמלים הלאומיים של קוסובו או את קוד המדינה, "RKS". למחרת, ראש ממשלת קוסובו, אלבין קורטי, הודיע כי קוסובו תעשה את אותו הדבר, בתנאי שסרביה תמלא את זה קודם. קורטי אישר ב-4 בינואר 2024 כי קוסובו מאפשרת מעבר של כלי רכב הנושאים לוחיות רישוי סרביות מבלי לכסות סמלים לאומיים.
ב-20 במרץ 2024, ממשלת קוסובו החזירה 240 דונם של אדמה במחלוקת למנזר ויסוקי דצ'אני של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית לפי הנחיות בית המשפט החוקתי של קוסובו, וסיימה סכסוך בן שמונה שנים.
באפריל 2024, האיחוד האירופי תיקן את פרק 35 של המדדים להצטרפותה של סרביה לאיחוד האירופי, בה שולב גם התחייבויותיה של סרביה במסגרת הסכם זה וקבע מנגנון למעקב אחר יישום ההסכמות שהושגו במסגרת הדיאלוג בין בלגרד לפרישטינה.
ב-15 במאי 2024 הודיעה שרת החוץ של קוסובו, דוניקה גרוואלה-שווארץ (אנ') כי ממשלת קוסובו תכין טיוטת חקיקה להקמת קהילה של עיריות בעלות רוב סרבי ותגיש אותה לבית המשפט החוקתי של קוסובו לקבלת חוות דעת לגבי חוקתיותה עד סוף מאי 2024.
יישום ההסכם > הפרות > קוסובו

נכון לאפריל 2024, קוסובו עדיין לא ייסדה את האיגוד של עיריות עם רוב סרבי, אם כי טיוטת חקיקה הוכרזה במאי 2024.
יישום ההסכם > הפרות > סרביה

ב-24 באפריל 2023, הפרה סרביה את תנאי ההסכם בהצבעה נגד חברותה של קוסובו במועצת אירופה. למרות התנגדותה של סרביה, בקשתה של קוסובו עברה את רף ה-2/3 הנדרש בוועדת השרים והועברה לעיון באספה הפרלמנטרית. בעקבות ההצבעה, נשיא סרביה ווצ'יץ' התפרץ על מעצמות המערב, ואמר להן לא "לשקר ולרמות" ו-"לפרש את הדברים כראות עיניהם, לא כפי שנכתב או שהוסכם עליהם", ושר החוץ של סרביה, איוויצה דאצ'יץ', תיאר את האירועים כ-"יום בושה למועצת אירופה". סרביה גם איימה שלא לכבד עוד את השלמות הטריטוריאלית של מדינות שהצביעו בעד או נמנעו לחברות קוסובו, תוך הזכרה מיוחדת למונטנגרו, שהצביעה בעד, ואוקראינה ובוסניה והרצגובינה, שנמנעו. דובר מטעם האיחוד האירופי הצהיר כי הוא "שם לב" להצבעתה של סרביה נגד חברותה של קוסובו במועצת אירופה, אך הוסיף כי "ההסכם עדיין קיים כי קיימת השתדלות לבצע אותה".
סרביה הפרה את ההסכם פעם נוספת ב-27 במרץ כשהצביעה נגד חברותה של קוסובו במועצת אירופה בוועדה לעניינים פוליטיים ודמוקרטיה של האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה. הוועדה הסכימה לקדם את בקשתה של קוסובו עם 31 קולות בעד, שלושה נגד ונמנע אחד.
סרביה הפרה פעם נוספת את ההסכם ב-16 באפריל 2024, כאשר נציגיה במועצת הפרלמנטרית של מועצת אירופה הצביעו נגד חברות קוסובו בארגון הזה, דיברו על לא לצרף את קוסובו ועודדו מדינות אחרות להצביע נגד חברות קוסובו. נציגי סרביה אף איימו שיעזבו את מועצת אירופה אם קוסובו תהיה מדינה חברה במועצת אירופה, וכן תקפו באופן אישי את הדוברת דורה בקויאניס (אנ'). בעבר, נשיא סרביה אלכסנדר ווצ'יץ' אמר כי בקויאניס היא "אישה מבישה" על המלצתה על חברות קוסובו למועצת אירופה. האספה החליטה להמליץ לוועדת השרים להפוך את קוסובו למדינה חברה במועצת אירופה עם 131 קולות בעד, 29 נגד ו-11 נמנעים.
ראו גם

הסכם סרביה–קוסובו
יחסי אתיופיה–קובה

| יחסי אתיופיה–קובה |
| --- | --- |
אתיופיה: קובה


אתיופיה: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,104,300: 110,860
אוכלוסייה
133,479,533: 10,961,915
תמ"ג (במיליוני דולרים)
163,698: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,226: 9,793

יחסי אתיופיה–קובה הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה לבין הרפובליקה של קובה. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
היסטוריה

אתיופיה וקובה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-18 ביולי 1975, זמן קצר אחרי שהחונטה הצבאית האתיופית (שכונתה הדרג) הפרו-סובייטית תפסה את השלטון והדיחה את הקיסר הפרו-מערבי, היילה סלאסי. זמן קצר אחרי ההפיכה הצליחו שתי המדינות ליצור יחסים דיפלומטיים קרובים, ובאוגוסט 1976 פתחו שגרירויות אחת אצל השנייה.
ב-1977 החלו איומים מצד סומליה לפלוש לאוגדן שבאתיופיה במטרה לאחד את האוכלוסייה דוברת הסומלית תחת שלטון סומליה. במרץ 1977, כשרוחות המלחמה התלהטו, ביקר פידל קסטרו בסומליה ובאתיופיה והצליח לכנס פגישה משולשת של מנהיגי שתי המדינות וכן של דרום תימן, בה הציע ששלוש המדינות יתאחדו להקמת מדינה סוציאליסטית פדרלית, אולם הרעיון לא התקבל. ארבעה חודשים לאחר מכן פרצה מלחמת אוגדן כשסומליה פלשה לאתיופיה.
תוך שהוא חש שסומליה נטשה את החזון הסוציאליסטי, החליט פידל קסטרו לתמוך באתיופיה. זמן קצר לאחר הפלישה שלחה קובה 15 אלף חיילים לאוגדן. נוכחותם, יחד עם חיילים מברית המועצות, תרמה לניצחון אתיופיה ב-1978. ב-1989 נחתם הסכם בין אתיופיה וסומליה ובו נקבע ששתי המדינות יכבדו את הגבול המוסכם ביניהן, ואחרוני החיילים הקובנים עזבו את האזור אחרי 12 שנים של נוכחות. ב-1984 הוקמה אנדרטת תיגלצ'ין באדיס אבבה לזכר החללים האתיופים והקובנים.
בינואר 2018 ביקר נשיא אתיופיה, מולטו טשומה בקובה. במאי 2019, ביקר סלוודור ולדס מסה, סגן נשיא קובה באתיופיה. ב-2020 שתי המדינות ציינו 45 שנות יחסים דיפלומטיים.
השכלה

ממשלת קובה מעניקה מדי שנה מלגות לסטודנטים מאתיופיה, ומעל 5,000 סטודנטים למדו בה עד כה. בנוסף, היא שולחת רופאים שיסייעו במרכזים הרפואיים באדיס אבבה ובג'ימה.
קרב נהר לה פלטה

קרב נהר לה פלטה (באנגלית: Battle of the River Plate) היה קרב ימי שהתרחש ב-13 בדצמבר 1939 בפתח נהר ריו דה לה פלטה מול חופי אורוגוואי בין אוניית המערכה זוטא הגרמנית אדמירל גרף שפה לבין כוח בריטי שמנה שלוש סיירות, אחת כבדה (אה"מ אקסטר) ושתיים קלות (אה"מ אג'קס ואכילס). הקרב הסתיים בטיבועה של אניית אדמירל הגרף שפה על ידי הגרמנים עצמם, אשר חששו מהפסד בקרב. קרב זה נחשב לקרב הימי המרכזי הראשון במלחמת העולם השנייה.
רקע

במלחמת העולם הראשונה ניתן דגש עצום לפגיעה ביכולת הכלכלית ובאספקה אל המדינות המשתתפות בקרבות, מתוך הבנה כי פגיעה שכזו משפיעה הן על החזית והן על העורף. לאורך כל מלחמת העולם הראשונה ועד החתימה על הסכם ורסאי (1919), הטילה בריטניה מצור ימי על גרמניה. גרמניה, שלה לא היה צי גדול וחזק כשל הבריטים, שלחה אוניות מלחמה שיטביעו אוניות סוחר המובילות אספקה לאי הבריטי. וכך בא לידי ביטוי, לראשונה, השימוש האסטרטגי בצוללות. ראיה לכך היא ייצורן המאסיבי בגרמניה, שבאותה תקופה השיקה מעל 300 צוללות, שהיוו את חלק הארי בטיבוע אוניות סוחר ובפגיעה בקווי האספקה והסחר הימיים.
רקע למערכה

בעקבות תוצאות מלחמת העולם הראשונה וחשיבותו של הסחר הימי במלחמה, השיקה גרמניה, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כמה אוניות שהפליגו בימים ופגעו בקווי האספקה. בעקבות הסכם ורסאי, שהגביל את הצי הגרמני, שקדו בגרמניה על פיתוח דגמים שיצמצמו את היתרון היחסי של בעלות הברית. אחת האוניות המרכזיות והידועות, שהטביעה אוניות רבות עם פרוץ המלחמה, הייתה אוניית המערכה זוטא, הגרף שפה.
אוניית המערכה זוטא הגרף שפה

בנייתה של הגרף שפה החלה בשנת 1934 והיא הושקה בשנת 1936. היא נקראה על שם האדמירל הגרמני הגרף מקסימיליאן פון שפה שנספה בקרב איי פוקלנד ב-8 בדצמבר 1914. משנת 1936 עד 1938 היא הייתה אוניית הדגל של הצי הגרמני. למעשה, הגרף שפה היא דוגמה מובהקת לאחת ההשפעות של הסכם ורסאי, שהגביל את גרמניה בבניית הצי הימי. הגבלות אלו הביאו ליצירת בן-כלאיים, שלו חימוש כשל אוניית מערכה ויתרונות תמרון כשל סיירת – כל זאת על מנת לצמצם את היתרון היחסי של בעלות הברית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה החלה הגרף שפה לסייר במימי האוקיינוס ההודי ודרום האוקיינוס האטלנטי ולהטביע אוניות סוחר. היא הצליחה להטביע תשע אוניות בנפח כולל של 50,000 טון. מפקד האונייה, קפיטן האנס לנגסדורף, הקפיד על הכללים של מלחמת הסחר: כל המלחים של הספינות שהוטבעו הועלו לסיפון הגרף שפה ולספינת האספקה שלה "אלטמרק".
בתגובה למסע טיבועים זה, החליטו בבריטניה לערוך מצוד אחרי האונייה. שמונה קבוצות חיפוש הוקצו למשימה זו. קומודור הנרי הארדווד, שפיקד על קבוצה שכללה שלוש סירות, החליט לחפש באזור בדרום האוקיינוס האטלנטי מזרחית לדרום אמריקה. הסיבה לכך נעוצה בחלוף 25 שנה להפסד הגרמנים בקרב ימי אחר באזור, במלחמת העולם הראשונה. הארדווד חשב כי הגרמנים יחפשו לנקום על ההפסד שהיה באזור זה.
ב-2 בדצמבר 1939, התקבלה ידיעה על אניית סוחר בשם "דוריק סטאר", שהוטבעה בידי אונייה גרמנית מערבית לחופי דרום אפריקה. קומודור הארדווד הסיק שזו הגרף שפה, על פי המיקום חישב את נתיב התנועה והמהירות הצפויים שלה – והחליט לחכות באזור שפך נהר הפלטה. ואכן, לבסוף אותרה הגרף שפה ב-13 בדצמבר 1939 ליד חופי אורוגוואי.
קרב נהר לה פלטה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קרב נהר לה פלטה > זיהוי

ב-13 בדצמבר 1939 בשעה שש בבוקר זיהתה הגרף שפה כוח סיירות בריטי 240 מייל מערבית לכף סנטה מריה. לנגסדורף פקד על ספינתו להעלות למהירות מרבית ולאייש עמדות קרב. בשעה 06:14 הבחין הכוח הבריטי בעשן שחור באופק, עשן שנגרם עקב ההגברה הפתאומית של קצב השריפה במנועי הדיזל של הגרף שפה. הכוח זיהה את הגרף שפה ואייש עמדות קרב.
קרב נהר לה פלטה > תנועה לקראת מגע

הכוח הבריטי התפצל על פי התכנון הטקטי של קומודור הארווד: האג'אקס (עליה נכח הארווד) והאכילס שעטו צפונה בעוד האקסטר שינתה נתיב מערבה. מטרת הפיצול הייתה לבסס ולממש את היתרון המספרי של הכוח הבריטי על הגרף שפה, בכך שנדרש ממנה לחלק את כוח האש שלה בכיוונים נפרדים.
קרב נהר לה פלטה > הקרב

בשעה 06:17 פתחה הגרף שפה באש על האקסטר מטווח של 20,000 יארד (כ-18 קילומטרים). לאקסטר לקח עוד שלוש דקות עד שהתחילה לבצע ירי בתגובה, האכילס ביצעה מטח ראשון דקה לאחר האקסטר, והאג'אקס שתי דקות אחר כך.
בשעה 06:23 פגע פגז במרכז האקסטר. כתוצאה מפגיעה זו הושבתו צינורות הטורפדו שבדופן ימין, מערכת הקשר הפנים ספינתית, ומכלולים מכניים שונים בספינה.
דקה אחר כך פגע פגז נוסף בצריח התותח הימני של האקסטר. כתוצאה מפגיעה זו הושבת התותח, ורסיסים מהפיצוץ הגיעו לגשר הפיקוד ופצעו או הרגו את מרבית הנוכחים בו, פרט לשני קצינים ולמפקד הספינה – קפטן בל.
כתוצאה מפגיעות אלו, נותרה הספינה ללא תקשורת פנים או יכולת תמרון בשליטה מרחוק (מהגשר), מים החלו לחדור פנימה דרך חורים שנפערו בספינה כתוצאה מהירי היעיל של הגרף שפה. בתגובה לפגיעות, עברה הספינה לשליטה בצורה מקומית על התמרון (על ידי סיבוב מכני של דפי ההגה) וקפטן בל התמקם באזור הצריח שבירכתי הספינה, משם ניהל את הלחימה והתמרון על ידי שליחים, שהעבירו את ההודעות בספינה בריצה.
הגרף שפה המשיכה לטווח ביעילות את האקסטר, שהחלה לעלות באש במספר מקומות. בנקודת זמן זו החליט לנגסדורף להפנות חלק מהאש, כפי שהרוואד צפה שיעשה, לכיוון האייקס והאכילס, שהחלו לפגוע בגרף שפה ביעילות.
בשעה 06:32 הטילה האקסטר שלוש טורפדות שהחטיאו את המטרה עקב תמרון יעיל של הגרף שפה. בשעה 06:37 האג'אקס שיגרה מטוס. בשעה 06:38 האקסטר ביצעה תמרון על מנת להפנות את דופנה השמאלי לכיוון הגרף שפה במטרה להטיל טורפדו. במהלך תמרון זה, שני פגזים שירתה הגרף שפה פגעו בתותח הקדמי של האקסטר ובמרכזה. בין נזקי הפגיעה: השבתת התותח ושריפה נוספת שפרצה במספר סיפונים. בשלב זה האקסטר כבר הייתה פגועה קשות: מוצפת, ללא מתחים, 2 תותחים מושבתים, תמרון בשליטה מקומית, תקשורת פנים באמצעות שליחים ולמרות כל זאת האקסטר סיימה את הסיבוב וירתה טורפדו שהחמיץ את המטרה. בגמר הסיבוב האקסטר נערכה במקביל לגרף שפה וירתה בשני התותחים הנותרים. ב-06:40 נחת פגז שירתה הגרף שפה במים בטווח אפס מחרטום האג'אקס ורסיסי הפיצוץ הרגו ארבעה אנשי צוות.
קרב נהר לה פלטה > המרדף

בשלב זה באוניית הגרף שפה ערך לנגסדורף סיבוב בקרת נזקים בספינתו והבחין ב-17 פגיעות. בין הפגיעות נהרסו כל מטבחי הספינה פרט לאחד. הרס מחסני הקמח, פגיעה במערכת הדלק שהשאירה לספינה דלק שיספיק רק ל-16 שעות, וכן נזקים במבנה החיצוני של הספינה באזור החרטום שמקטינים מאוד את יכולת שרידות הספינה במים עמוקים. לאחר הסיבוב פנה לנגסדורף לקצין הניווט במילים הבאות: "עלינו למהר לנמל, הספינה אינה כשירה להפלגה בצפון אטלנטי". על פי פרשנויות ועדויות, בנקודה זו לגרף שפה לא היה שום נזק במערכות ההנעה, התקשורת או הלחימה, ובהחלט היה ביכולתה להמשיך בקרב ואולי אף להכריעו מאחר שהאקסטר כבר הייתה כמעט מנוטרלת וחסרת יכולות ירי.
בהחלטה שנויה במחלוקת מבחינה טקטית, שינתה הגרף שפה את נתיבה לכיוון אזור שפך הריו דה לה פלטה. האג'אקס והאכילס החלו במרדף אחרי הגרף שפה על מנת ללוותה ולראות לאן פניה מועדות. במהלך שלבי המרדף הראשונים (סביבות השעה 08:00) נפגעה האג'אקס מפגז שירתה הגרף שפה וכתוצאה מהפגיעה איבדה את אחד מהצריחים. טורפדו שהאג'אקס ירתה בתגובה החמיץ את מטרתו. מכאן נפתח הטווח ל-15 מייל. האכילס הפליגה מעט צפונית לאג'אקס, והאקסטר החלה לדדות דרומה לאיי פוקלנד לתיקונים.
בשעה 09:15 נחת המטוס ששיגרה האג'אקס לאחר שעתיים וחצי של טיסה.
ב-09:45 שלח הרוואד מסר לסיירת הכבדה "הקומברלנד", שנמצאה באותו רגע כ-1,000 מיילים ימיים דרומית לאזור הריו דה לה פלטה. במסר פקד הארוואד על הקומברלנד להגיע במהירות מרבית לאזור מונטווידאו. כמו כן, נשלח מסר זהה לנושאת המטוסים אה"מ ארק רויאל וספינות נוספות בקרבתה. ה"ארק רויאל" וחברותיה היו באותו רגע במרחק 3,000 מיילים ימיים מאזור הריו דה לה פלטה. בשעה 10:30, תוך כדי המרדף, הצטמצם הטווח בין הספינות ל-23,000 יארד (כ-21 ק"מ) והגרף שפה שהבחינה בכך, ירתה מטח לכיוון האכילס, שהצליחה להתחמק בקושי על ידי תמרון יעיל. האכילס פתחה באש מיד אחר כך.
בשעה 11:00 (5 שעות לאחר תחילת הקרב) דווחה האקסטר כי היא בדרכה לאיי פוקלנד במהירות 20 קשר עם תותח אחד פעיל בשליטה מקומית. האקסטר הגיעו לנמל מבטחים בצהרי 16 בדצמבר (שלושה ימים לאחר הקרב).
בתשע השעות הבאות, התנהל "מרדף" ללא שום אירוע ירי.
בשעה 19:15, לאחר תשע שעות ללא ירי, נורו שני מטחים מהגרף שפה לכיוון האג'אקס. שניהם לא פגעו ביעד. בשעה 22:15, לאחר שכבר שקעה השמש, חצתה הגרף שפה את ה-English bank (מכשול מים רדודים בדרך למונטווידאו) מצפון כאשר האכילס מלווה אותה והאג'אקס חולפת את המכשול מדרום על מנת למנוע בריחה של הגרף שפה דרומה, דבר שקומודור הרוואד חשש שתעשה. ב-23:15, לאחר שהבין סופית כי כוונת הגרף שפה להיכנס לנמל מונטווידאו, פקד קומודור הרווד על האכילס לעזוב את הגרף שפה, שמעט אחר כך אכן נכנסה לנמל מונטבידאו והטילה עוגן.
בפרק זמן של שעה וחצי של קרב צמוד ו-16 שעות של "מרדף" על פני 350 מייל עד למונטבידאו, היה מניין הנפגעים כלהלן: בצד הבריטי 72 הרוגים (61 באקסטר, שבעה באייקס וארבעה באכילס) ו-47 פצועים (23 באקסטר, 15 באייקס ותשעה באכילס). בגרף שפה היו 37 הרוגים ו-57 פצועים.
הדרמה במונטוידאו

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
החללים הגרמנים נקברו בעיר מונטווידאו כשלנגסדורף מצדיע להם הצדעת הצי ושאר המלחים מצדיעים הצדעה נאצית. השבויים האזרחים שהיו על הגרף שפה שוחררו.
הגרף שפה ביקשה מרשויות אורוגוואי שיאפשרו לה לשהות שבועיים במונטווידאו. השגריר הבריטי הפעיל לחץ כנגד, ולאחר התייעצות עם המטה שבלונדון המשיך לעשות זאת בגלוי בלבד, מכיוון שהבין שכרגע לא מחכה לגרף שפה כוח בריטי עדיף מחוץ לנמל. לגרף שפה נותר רק שליש מכמות התחמושת, כמות שתספיק לקרב של כ-20 דקות.
בשלושת הימים הבאים, בנוסף ללחץ הגלוי של השגריר הבריטי לפינוי הגרף שפה מהנמל, הופעלה רשת של הטעיות מודיעיניות באמצעות תשדורות רדיו כוזבות עם ה"ארק רויאל" וספינות נוספות, והזמנת דלק בכמות עצומה לאזור. רשת זו יצרה את האשליה שלגרף שפה אורב מחוץ לנמל כוח שאין ביכולתה לנצח או לברוח ממנו. בנוסף, נעשה שימוש בחוק הבינלאומי שלא מאפשר לספינת מלחמה לצאת מנמל ממנו יצאה ספינת סוחר של צי יריב ב-24 השעות האחרונות, וזאת על ידי יציאה של ספינות סחר בריטיות כל 24 שעות. בליל 14 בדצמבר, כ-24 שעות לאחר כניסת הגרף שפה לנמל מונטווידאו, הגיעה הסיירת הכבדה אה"מ קמברלנד לאזור.
לנגסדורף, שהלך שולל אחר ההטעיה הבריטית, פנה להתייעץ עם המטה, כאשר מבחינתו כוח בריטי עדיף בהרבה אורב לו ביציאה. המטה הגרמני הציב ללנגסדורף שלוש אופציות: להילחם עד מוות, לנסות להגיע לבואנוס איירס הסמוכה, שם היה יכול לבצע תיקון ארוך יותר, או להטביע את הספינה ולהציל את הצוות, כאשר אפשרות זו, על פי עדויות, לא הייתה בהסכמתו של היטלר.
ב-17 בדצמבר, לאחר שרשויות באורוגוואי הורו ללנגסדורף להתפנות מהנמל, עגנה הגרף שפה כ-4 מיילים ימיים (7.3 ק"מ) מול מונטווידאו, ולאחר שהצוות פונה על ידי שתי גוררות ואסדה לבואנוס איירס, נשמע פיצוץ והספינה החלה לטבוע.
יומיים אחר כך, בעקבות הבעת זעם גלויה בגרמניה ולאחר שהבין כי נפל קורבן לתחבולה, התאבד לנגסדורף ביריית אקדח.
הקרב במימי לה פלטה היה אירוע חשוב בתקופת המלחמה המדומה והעלתה את קרנו של וינסטון צ'רצ'יל, ששימש אז כלורד הראשון של הימיה ולימים יבחר לתפקיד ראש הממשלה הבריטי.
ספיחי הפרשה

ספינת האספקה של הגרף שפה ובה שבויי מלחמה נתפסה על ידי הצי הבריטי ב-16 בפברואר 1940 במים הטריטוריאליים של נורווגיה בפקודת צ'רצ'יל במה שנודע לאחר מכן כתקרית אלטמרק.
שרידי הגרף שפה נמצאו בשנת 2006 ולא נשלו מאז. פסל ברונזה של נשר עם צלב קרס שהיה על סיפונה נמשה ונשמר במוזיאון הימי של מונטווידאו. בינואר 2022 הוצע הפסל למכירה, ואיש עסקים אורוגוואי-יהודי הציע לקנות אותו כדי להשמיד אותו.
הסיירת "אג'אקס" הייתה בראש הכוח הימי הבריטי שתקף את ספינת המעפילים אקסודוס.
בשנת 1956 הופק בבריטניה הסרט "קרב נהר לה פלטה". בישראל הוא נקרא "המרדף אחרי הגרף שפיי".
לקריאה נוספת

יצחק קרונזון, כי מנגד תראה, עמ' 353–360, הוצאת עם עובד, 2010.
הערות שוליים

↑  Buenos Aires Times | The Graf Spee eagle – the Nazi icon an Argentine businessman wants to destroy, www.batimes.com.ar
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538865005171  LCCN: sh85114155  NKC: ph543369 
העוגן של הגרף שפה במוזיאון הפתוח בנמל מונטוידאו
אנאם (פרוטקטורט צרפתי)

אנאם (בכתב סיני: 安南; איות חלופי: Anam), או Trung Kỳ‏ (中圻), הייתה מדינת חסות צרפתית המקיפה את שטחה של אימפריית דאי נאם במרכז וייטנאם. לפני הקמת הפרוטקטורט, השם אנאם שימש במערב כדי להתייחס לווייטנאם כולה; אנשים וייטנאמים כונו אנאמיטים. הפרוטקטורט של אנאם הפכה לחלק מהודו-סין הצרפתית ב-1887, יחד עם שני אזורים וייטנאמים נוספים, קוצ'ינצ'ינה (בווייטנאמית: Nam Kỳ) בדרום וטונקין (Bắc Kỳ) בצפון. באזור הייתה מערכת כפולה של ממשל צרפתי ווייטנאמי. ממשלת שושלת נווין עדיין שלטה באופן נומינלי באנאם ובטונקין כאימפריית דאי נאם, כאשר הקיסר מתגורר בהואה. ב-1948 אוחדה מדינת החסות בממשלה המרכזית הזמנית של וייטנאם, שהוחלפה בשנה שלאחר מכן במדינת וייטנאם שזה עתה הוקמה. הצרפתים שמרו באופן חוקי על מדינת החסות עד שחתמו רשמית על הריבונות ל-Bảo Đại ולממשלת מדינת וייטנאם ב-1950 לאחר חתימת הסכמי אליזה ב-1949. האזור חולק בין צפון וייטנאם הקומוניסטית לדרום וייטנאם האנטי-קומוניסטית תחת תנאי הסכם ז'נבה משנת 1954.