stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טריאתלון במשחקים האולימפיים
הזוכים > גברים

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת סידני (2000) | סיימון ויטפילד   קנדה קנדה | שטפן ווצקוביץ   גרמניה גרמניה | יאן רז'הולה   צ'כיה צ'כיה |
| אולימפיאדת אתונה (2004) | האמיש קארטר   ניו זילנד ניו זילנד | ביוואן דוקרטי   ניו זילנד ניו זילנד | סוון רידרר   שווייץ שווייץ |
| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) | יאן פרודנו   גרמניה גרמניה | סיימון ויטפילד   קנדה קנדה | ביוואן דוקרטי   ניו זילנד ניו זילנד |
| אולימפיאדת לונדון (2012) | אליסטר בראונלי   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | חאבייר גומס   ספרד ספרד | ג'ונתן בראונלי   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) | אליסטר בראונלי   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | ג'ונתן בראונלי   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | הנרי שומאן   דרום אפריקה |
| אולימפיאדת טוקיו (2020) | כריסטיאן בלומנפלט   נורווגיה נורווגיה | אלכס יי   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | היידן ויילד   ניו זילנד ניו זילנד |
| אולימפיאדת פריז (2024) | אלכס יי   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | היידן ויילד   ניו זילנד ניו זילנד | ליאו ברז'ר   צרפת צרפת |
הזוכים > משולב

2 נשים ו-2 גברים
|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת פריז (2024) | גרמניה גרמניה   טים הלוויג   ליסה טרטש   לאסה לוהרס   לאורה לינדמן | ארצות הברית ארצות הברית   סת' ריידר   טיילור ספיבי   מורגן פירסון   טיילור קניב | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת   אלכס יי   ג'ורג'יה טיילור-בראון   סם דיקינסון   בת' פוטר |
ישראל

הטריאתלט הישראלי הראשון שהשתתף באולימפיאדה היה רון דרמון בשנת 2016.  בשנת 2021 התחרו האחים שחר ורן שגיב ובשנת 2024 התחרה שחר שגיב בפעם השנייה.
בית ברל

| --- | --- |
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: דרום השרון
גובה ממוצע: ‎69 מטר
תאריך ייסוד: 1947
סוג יישוב: יישוב מוסדי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 268 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎18.6% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) בית ברל(למפת נתניה רגילה) בית ברל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ברל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ברל32°12′04″N 34°55′35″E﻿ / ﻿32.201144628835°N 34.9262509408958°E﻿ / 32.201144628835; 34.9262509408958  heמפת היישובים של מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) באדום - בית ברל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 4 מתוך 10

בֵּית בֶּרְל הוא יישוב מוסדי, מרכז חינוכי ורעיוני על שם ברל כצנלסון, השוכן בשרון המרכזי (התיכון), כ-1.5 ק"מ צפונית לכפר סבא, ליד צופית, ומשתייך מוניציפלית למועצה האזורית דרום השרון.
היסטוריה

ברל כצנלסון היה מאבותיה הרעיוניים ומנהיגיה החשובים ביותר של תנועת העבודה, הוא שהגה את רעיון "בית המדרש" (או אוניברסיטה) של הפועלים. בוועידה הרביעית של מפא"י שהתקיימה ב-1938 הציג כצנלסון בפומבי את חזונו. אולם נפטר לפני שהצליח להגשים את הרעיון. שבועות ספורים לאחר מותו, בספטמבר 1944, הוחלט על הקמת בית מדרש למדריכי נוער ופעילי תנועה על שמו. ביוזמת דוד בן-גוריון, לאה מירון-כצנלסון (אשתו של ברל), דוד רמז, יוסף שפרינצק, חנוך סורוקה ואחרים. המוסד הוקם על שטחי חוות קלמניה שנרכשה מידי בעליה משה גרידינגר. טקס הנחת אבן הפינה למוסד התקיים ביום השנה השני לפטירתו של ברל כצנלסון, 21 באוגוסט 1946. כדי להגשים את הרעיון הוקמה קרן ברל כצנלסון. הקרן נרשמה כחברה ביום 21 בינואר 1947.
בבית המדרש בבית ברל נערכו סמינרים המיועדים למדריכים בתנועות הנוער העובד והלומד, הצופים והמשמרת הצעירה של מפא"י. בנוסף נערכו סמינרים של איחוד הקבוצות והקיבוצים, סמינרים של מושבים, מחנות קיץ וסמינרים לנוער שהגיע לישראל מחו"ל, ובקורסים לעולים חדשים. בתחילת שנות ה-60, בית ברל התפתח למוסד חינוכי שכלל גם בית ספר תיכון שנפתח ב-1961. מדרשה להכשרת מורים וגננות, מרכז כנסים, "המכון להשכלה ולחינוך תנועתי" ומכון מחקר. ארכיון מפא"י ומחלקת המחקר הרעיונית מפלגתית, ששכנו בדירתו של ברל כצנלסון, ברחוב מזא"ה 65 בתל אביב), הועברו על כל תכולתם לבית ברל באוגוסט 1959. בראש מועצת המנהלים וההנהלה של בית ברל עמדו במהלך השנים אישים מרכזיים של מפא"י ומפלגת העבודה, ובהם משה שרת, אבא אבן, אהרן ידלין, ראובן ברקת, חיים בן-אשר ואהרן הראל.
בשנת 1970 הוחלט לפתוח בבית ברל באופן רשמי מוסד להשכלה גבוהה שיכול להעניק תואר ראשון. ב-1971 נפתחה מכינה קדם אקדמית, ב-1977 כבר למדו במכינה 3,500 סטודנטים. ב-1972 הוגשה בקשה למועצה להשכלה גבוהה להכרה במכללה כמוסד אקדמי ולהתיר לה להעניק תואר ראשון. האישור להעניק תואר ראשון ניתן למכללה החל משנת 1976.
בשנת 1988 התאחדה המכללה האקדמית בית ברל עם המדרשה לאמנות ברמת השרון ומספר מוסדות להכשרת מורים והופרדה מקרן ברל כצנלסון.
בשנת 1993, עודכן תזכיר ותקנון ההתאגדות של קרן ברל כצנלסון, באופן שניתק את הקרן ואת פעילותה מפעילות מפלגתית באופן פורמלי. בשנת 2009 קיבלה הקרן מעמד של חברה לתועלת הציבור. באותה עת גם מכרה הקרן למכללה האקדמית בית ברל, את המתחם שלה בתמורה ל־35 מיליון שקל במזומן, עד אז שילמה המכללה לקרן דמי שכירות. עם זאת מחזיקה הקרן בשטחים נוספים במתחם בית ברל, אותם היא משכירה.
סיפוח לכפר סבא

בשנת 1997, נחתם הסכם בין הנהלת בית ברל לבין עיריית כפר סבא להעברת המתחם לרשות העירייה. על פי התכנון ייעדו 540 דונם לצורך שדרוג הקמפוס החינוכי לקמפוס אוניברסיטאי רחב היקף, ויתרת השטח ייעדה להקמת שכונת מגורים בת 3,000 יחידות דיור. עיריית כפר סבא ביקשה בנוסף לספח לתחומה 3,230 דונם בסך הכל, משטח היישובים הסובבים את בית ברל, במועצה האזורית דרום השרון. 1,250 דונם משטחי המושב צופית, 550 דונם משטחי ניר אליהו, 125 דונם משטחי גן חיים ועוד 180 דונם של קרקעות פרטיות. סיפוח השטחים נועד להקמת 9,000 יחידות דיור שייתוספו לעיר.
לצורך מימוש התוכנית היה צורך לקבל את אישור משרד הפנים, שיזם ועדת חקירה לענייני גבולות בראשות השופט אמנון סטרשנוב. במהלך דיוני הוועדה נציגי היישובים והמועצה האזורית התנגדו לבקשת כפר סבא. בעקבות הדיונים החליטה ועדת הגבולות שאין מקום להמליץ על הרחבת שטחיה של כפר סבא, שכן היא נהנתה אז מעתודות קרקע מספיקות שיאפשרו לה לגדול מ-85 אלף תושבים ל-100–105 אלף תושבים עד 2020. ועדת החקירה הגישה את המלצותיה לשר הפנים, אברהם פורז, במאי 2004 והוא החליט לא לאשר את בקשת הסיפוח.
מוסדות

נכון לשנת 2024 פועלים בבית ברל מוסדות חינוכיים ותרבותיים אחדים ובהם קרן ברל כצנלסון, המכללה האקדמית בית ברל, בית ספר תיכון אזורי בשם "עמי אסף", בית ספר יסודי "צופית", בית ספר על יסודי לתלמידים על הספקטרום האוטיסטי - "אדם לחיים שווים", גן ילדים מונטסורי בשם ״ברל׳ה״, מכינה קדם צבאית "בארי" ע"ש ברל כצנלסון, מכינה קדם צבאית "מגדלור" לאורם של האחים ברק ועמיחי איטקיס, מכינה קדם-אקדמית, מדרשות להכשרת פעילים חברתיים, מכון להכשרה מקצועית של חיילים, ספרייה מרכזית, מרכז נופש וספורט והארכיון הראשי של תנועת העבודה. המקום משמש מרכז לכנסים, לימי עיון ולהתכנסויות מפלגתיות ופוליטיות.
ראו גם

המכללה האקדמית בית ברל
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  בית מדרש למדריכי נוער ופעילי התנועה עם שם ברל כצנלסון, דבר, 11 בספטמבר 1944
↑  בית מדרש על שם ברל כצנלסון, משמר, 16 באוגוסט 1946
↑  בי"ם תיכון אזורי בית ברל, דבר, 28 במרץ 1963
↑  ש. אנגל, בית ברל- קריית לימודים גדולה, דבר, 31 ביולי 1964
↑  מכון לחקר תנועת הפועלים יוקם בקרוב בבית ברל, למרחב, 14 במאי 1969
↑  ש אנגל, מעונו התל-אביבי של ברל כצנלסון הועתק למדרשה הנושאת את שמו, דבר, 27 באוגוסט 1959
↑  כנס לזכר ברל כצנלסון אגף המכיל, דבר, 28 באוגוסט 1959
↑  "בית ברל" - מכללה עצמאית, דבר, 21 באוקטובר 1970
↑  מועצה אקדמית למכללת בית ברל, למרחב, 14 בפברואר 1971
↑  "בית ברל" חותר להענקת  תוארים אקדמאיים לבוגריו, מעריב, 10 במאי 1971
ברוך ברכה, "בית ברל" קולט תלמידים שנדחו על־ ידי האוניברסיטאות, מעריב, 6 בספטמבר 1971
↑  3500 סטודנטים לומדים בקורסים קדם אקדמאים של בית ברל, דבר, 2 במאי 1977
↑  מיכללת בית ברל רוצה הכרה בה כמוסד אקדמי, מעריב, 5 באוקטובר 1972
↑  בית ברל כמוסד אקדמי, דבר, 26 באוקטובר 1975
↑  עטרה מוסקוביץ, בית ברל - מכללה, מעריב, 7 באפריל 1988
↑  נעמה סיקולר, עסקי הנדל"ן החדשים של מפלגת העבודה, באתר כלכליסט, 4 במאי 2010
1 2  זיו מאור, ועדת גבולות: בית ברל לא תסופח לכפ"ס; לא תתאפשר בניית 3,000 דירות במתחם, באתר הארץ, 14 במאי 2004
↑  הארץ, שר הפנים ימנה ועדת גבולות לבחינת סיפוח שטחי יישובים בדרום השרון לכפר סבא, באתר TheMarker‏, 3 באוגוסט 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592470705171  LCCN: n85096745  VIAF: 131411874   WorldCat (עם VIAF): 131411874
שמעון התרסי

שמעון התרסי או הַתַּסִּי (נרצח בשנת 134 לפנה"ס) היה כהן גדול ונשיא היהודים החל משנת 143 לפנה"ס. הוא היה בן לשושלת החשמונאים, בנו השני של מתתיהו הכהן.
תולדות חייו > בראשית המרד

שמעון היה ככל הנראה השני בבניו של מתתיהו הכהן והשתתף במרד החשמונאים בתחילה תחת הנהגתו של אביו. עם העברת ההנהגה הצבאית ליהודה והמדינית ליונתן, לשמעון ניתנה ההנהגה החברתית והדתית שייתכן וקנתה לו את אמון העם, שלבסוף הכתיר אותו במעמד רשמי כנשיא וכהן גדול, לו ולבניו.
תולדות חייו > בתקופת יהודה ויונתן

שמעון המשיך להשתתף במרד גם בהנהגת אחיו הצעיר יהודה המכבי. לאחר הניצחונות על אנשי הממלכה הסלאוקית בקרב אמאוס, וכיבוש ירושלים, החליטו אנשי בית חשמונאי לכבוש את הארץ ולטהרה מזרים. שמעון נשלח אל הגליל, שם עמדו היהודים כנגד אנשי הערים ההלניסטיות עכו, צור וצידון. במאבק האתני בין האוכלוסיות הצליח שמעון להכות בחילות תושבי הגליל שאינם יהודים, אשר רבים מהם נמלטו אל עכו המבוצרת. בו בזמן העביר יהודים שהיו מצויים במיעוט ובסכנה במקומות מגוריהם אל ארץ יהודה.
לאחר תבוסתו ומותו של יהודה המכבי בשנת 160 לפנה"ס בקרב אלעשה, נמלטו שמעון ואחיו יונתן הוופסי אל עבר הירדן, והמשיכו משם את המרד. בשנת 157 לפנה"ס לאחר מאבק ממושך ואף מצור הצליחו יונתן ושמעון לגרום לבקכידס להפסיק את רדיפותיו, לתת להם מעמד כלשהו ולעזוב את יהודה. יונתן התיישב במכמש הסמוכה לירושלים והנהיג את יהודה משם, כמנהיג לא רשמי. בשלב זה טרם ניסה לחזור ולהשתלט על ירושלים.
יונתן הצליח לנצל את הסכסוכים הפנימיים בממלכה הסלאוקית, ולהשיג לעצמו מן השליט אלכסנדר באלאס את משרת המושל ואף הכהן הגדול. הייתה זו תקופה של ביסוס ויציבות של השלטון היהודי העצמאי בארץ, בחסות הסלאוקים, אך לאחר שבאלאס נרצח, והוחלף בדמטריוס השני, החלה שוב תקופה של אי יציבות. על שלטונו של דמטריוס השני ערער אנטיוכוס השישי בנו הצעיר של באלאס, שהיה אך ילד ונתמך על ידי שר צבא בשם טריפון. יונתן תמך בטריפון, אך זה פיתה אותו לעכו, ושם כלא אותו.
תולדות חייו > הנהגתו של שמעון

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | הברית עם רומא לוקיאש זקן אנשי רומא, למלך תלמי שלום. שמעון ראש הכוהנים ועם היהודים בעלי בריתנו, שלחו מלאכים אלינו לחדש את ברית שלומם אתנו, ויגישו לנו מנחה מגן זהב אחד אלף שקל משקלו.  לכן חשבנו למשפט לכתוב לכל המלכים ולכל העמים לבל ירעו עם היהודים, ולא יצאו למלחמה על ארצם ועריהם.  גם לא יבואו לעזרת איש אשר יצא למלחמה עליהם, כי לקחנו את מנחתם את מגן הזהב מידם. וכי ינוכו אנשי רשע אליכם אשר העוו בארצם, והסגרתם אותם ביד שמעון הכהן ליסרם כמשפטם. | “ |

|  – מקבים א', טו יד-יח |  – מקבים א', טו יד-יח |  |
כליאתו של המנהיג הכריזמטי והפופולרי אשר הנהיג את העם לעצמאות מאז מותו של יהודה המכבי, הייתה נקודת שפל, ופחד נפל על רבים מפני אובדן העצמאות וחידוש הגזירות, אך שמעון לקח על עצמו את ההנהגה באופן מיידי. בתחילה חיזק את חומות ירושלים, כבש את יפו וגירש את תושביה. טריפון הצעיד את צבאו ליהודה כשהוא מוביל את יונתן בשרשראות, ועבור שחרורו, דרש משמעון כופר של מאה כיכר כסף ואת שני בניו כבני ערובה בשביל להבטיח את נאמנותו. שמעון מילא את דרישותיו, "אף כי ידע כי בנבלה ידבר, ויעש כן לבל ילונו עליו העם". טריפון אכן לא עמד בדיבורו, אלא המשיך לתקוף את יהודה. צבאו של שמעון עמד מולו, וטריפון נסוג לגלעד, ובדרך הרג את יונתן.
שמעון כרת ברית עם אויבו של טריפון דמטריוס השני. ברית זו הייתה המשך למדיניותו של יונתן לנצל את הסכסוכים הפנימיים בין הפלגים היריבים בממלכה הסלאוקית, על מנת להשיג הישגים מדיניים. עקב הברית הוכרזה ממלכת יהודה לממלכה חופשית ועצמאית, שאינה משלמת מס לממלכה הסלאוקית. שנה זו, 142 לפנה"ס, בה קיבלה הממלכה את עצמאותה, נחשבה אז לשנה הראשונה לספירה החדשה, וממנה החלו למנות את השנים בימי ממלכת החשמונאים, אשר הייתה הממלכה העצמאית הראשונה מאז ימי צדקיהו אחרון מלכי בית דוד.
שמעון ניצל את מעמדו החדש, והשיג הישגים צבאיים. עם הישגיו הצבאיים נמנים כיבוש גזר, יפו, והכנעת חיל המצב היווני שישב במצודת החקרא בירושלים, שהיה מטרד בלתי פוסק בימי יהודה ויונתן, ומעוזם האחרון של המתייוונים. המצודה נכבשה בכ"ג באייר שנת 141 לפנה"ס, ויום זה נקבע אף הוא ליום שמחה בימי ממלכת החשמונאים. האירוע נחשב לאחד מהישגיו הצבאיים הגדולים של שמעון, והונצח בספר המכבים, ואף במגילת תענית. כן נחרטו לוחות נחושת המפרטים את מעלליו של שמעון, ובהם כיבוש החקרא, והוצבו על הר ציון.
בין פעולותיו החשובות של שמעון – חידוש הברית עם רומא, עליה כתב ההיסטוריון צבי גרץ כי "חזון נפרץ הוא, כי יד הנוטע את עץ הדרור תשים בקרבו גם את התולעת המכרסמת את פרחי החן". ואכן, ברית זו, ככל שהייתה בשעתה מעשה מתבקש, וכריתת ברית עם כוח עולה שיוכל לסייע לממלכה החדשה נגד אויביה החיצוניים, נשאה בחובה את פירות החורבן העתידי.
תולדות חייו > מדיניות הפנים

בתחום מדיניות הפנים פעל שמעון למתן לגיטימציה לשלטון שושלת החשמונאים, מסוג זו שהייתה בעבר לשלטון בית דוד. בשנת 140 לפנה"ס כינס שמעון אספת עם גדולה (לדעת חלק מן החוקרים יש לתרגם את שם המוסד שנזכר בספר מקבים א, פרק י"ד, פסוק ל"א בתרגום (יצחק זעקיל פרענקיל) כ"כנסת גדולה": אספה שהייתה מכונסת במקרים בהן נדרשה החלטה קונסנסואלית בעניין הרה גורל, כמו אישור האמנה בימי נחמיה, או עם פרוץ המרד הגדול ובמקרים אחרים; אספה זו כונסה על מנת לתת לגיטימציה לשלטונו של שמעון ושלטון יורשיו. שמעון הוכרז כ"מוֹשל וכוהן הגדול לעולם עד עמוד נביא נאמן". בכך הוא מונה למנהיג האומה לכל דבר, פרט לתואר "מלך" שלא הוענק לו על ידי האספה.
תחום מלכותו של שמעון השתרע אף על מקומות בהם גרו לא יהודים, ואלו לא השלימו בקלות עם שליטם החדש. בתל גזר נמצאה כתובת בה מקלל אדם בשם פמפרס -
משמע "פמפרס (אומר): מי יתן ותרד אש השמים על בית שמעון".
תולדות חייו > תקופת אנטיוכוס השביעי - סידטס

יורשו של דמטריוס השני, אנטיוכוס סידטס, האיר פנים בתחילה כלפי שמעון וכרת עמו ברית, שכן היה זקוק לו במלחמתו כנגד טריפון במאבקי כס המלכות הפנימיים. הוא אישר את מעמדו העצמאי, ואף אישר לו לטבוע מטבעות: "ועתה הנה הניחותי לך כל אשר הניחו המלכים לפני, והכוח בידך לעשות מטבעות זהב וכסף בארצך כנפשך". קיים ויכוח האם מטבעות שונים שנטבעו בתקופה זו (מטבע שקל שעליו כתובת "שקל ישראל" מצד אחד, ומן הצד השני "ירושלים הקדושה") אכן משויכים לתקופת שמעון. יש הסבורים כי כן, ויש הסבורים כי שמעון לא טבע מטבעות על אף שקיבל זכות זו, מסיבות כלכליות.
נוסף לכך, אנטיוכוס נתן עצמאות לשמעון ועמו: "העיר ירושלים תהיה קודש וחופשית, והערים הבצורות אשר בנית וכל כלי קרב אשר אספת יהיו תחת ידיך".
אך לאחר מכן, משניצח סידטס את טריפון נשתנה טעמו, והוא דרש דרישות שונות באמצעות שליחו אתנוביוס (אתינוביוש), כגון החזרת מצודת החקרא.
שמעון סירב לו והשיב לשליח את האימרה המפורסמת:
"לא ארץ נכריה לקחנו, ולא ברכוש נכרים משלנו - כי אם נחלת אבותינו, אשר בידי אויבינו בעת מן העיתים בלא משפט נכבשה. ואנחנו כאשר הייתה לנו עת, השיבונו את נחלת אבותינו"
שמעון הציע תשלום חד פעמי של מאה כיכר-כסף, שלו סירב אתנוביוס. ומשסירב לשליח, "וילך בחרי אף וישב אל המלך ויספר לו את דברי שמעון ואת יקר תפארת גדולתו ואת כל אשר ראו עיניו ויקצוף המלך מאוד וחמתו בערה בו".
בתגובה לסירובו של שמעון, הורה סידטס לקנדביוס, נציב אזור החוף של ישראל, לפעול בפעולות מלחמתיות כנגד שמעון. קנדביוס פעל מיבנה ומקדרון (שם הקים מבצר), ושמעון העמיד מולו צבא גדול בפיקוד בניו יוחנן ויהודה. בקרב שנערך בשיפולי הרי יהודה ממערב לגזר, והשתתפו בו פרשים יהודיים, ניגף הצבא הסלאוקי בפני החשמונאים. לסידטס התברר כי צבא החשמונאים התחזק, ורק בשימוש בצבא הממלכה, או ריכוז כוחות גדול הוא יוכל להתגבר עליהם. אירוע זה הביא לשלווה ושלום בשארית כהונתו של שמעון.
תולדות חייו > רצח שמעון

אנטיוכוס המשיך לחרוש מזימות כנגד שמעון, וקנה את ליבו של חתנו של שמעון, תלמי בן חבוב (אנ'), שליט יריחו. תלמי הזמין את שמעון לסעודת חג במבצר דוק, ובמהלך הסעודה התנפל לפתע על שמעון ושניים מבניו שנכחו שם - יהודה ומתתיהו, ורצחם (בחודש שבט, שנת 134 לפנה"ס). גורלו זה של שמעון היה זהה לגורל אחיו - אף אחד מבניו של מתתיהו הכהן לא זכה למות מיתה טבעית, וכולם מתו בחרב, אם בשדה הקרב ואם במזימותיהם של הסלאוקים.
בנו של שמעון, יוחנן הורקנוס הראשון, אשר לא השתתף בסעודה שערך גיסו, ונותר בגזר, המשיך את דרכו.
משה דוד הר מעריך את שמעון באופן הבא:
עץ משפחה של השושלת > מקרא

- שליטי בית חשמונאי.
השנים מתייחסות לשנות השלטון ולא לשנות חייו של האדם.
ראו גם

אחי גיבורי התהילה, רומן היסטורי מאת הווארד פאסט על מרד החשמונאים מנקודת ראותו של שמעון.
לקריאה נוספת > מקורות עתיקים

יוסף בן מתתיהו, "מלחמות היהודים", א' 48–50
לקריאה נוספת > מקורות מודרניים

אוריאל רפפורט, ספר מקבים א': מבוא תרגום ופירוש, ירושלים תשס"ד עמ' 309–330.
משה דוד הר, "היסטוריה מדינית של יהודה החשמונאית : חלק ב'", יד יצחק בן-צבי; כתר הוצאה לאור, 1985-1981
הערות שוליים

↑  לפי הנוסח היווני של ספר מקבים א, פרק ב, פסוק ג: "תַּסִּי" בתרגומים של יצחק זעקיל פרענקיל (1830), אליה שמואל הרטום ואוריאל רפפורט; "תרסי" בתרגום אברהם כהנא; "התטי" בתרגום אברהם שליט ליוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 12, פרק ו, פסקה א, סעיף 266.
↑  א. ש. הרטום: "פירוש השם אינו ידוע. בתרגום הסורי השם הוא תרסי, ויש סוברים כי פרוש השם בצורה זו הוא: פרנס".
↑  בהנחה שיוחנן הגדי הוא אכן הבכור
↑  כמעט בוודאות לוקיוס קאיקיליוס מטלוס קאלבוס, שהיה קונסול ב-142 לפנה"ס.‏ ראו: J. R. Bartlett, The First and Second Books of the Maccabees, הוצ' אוניברסיטת קיימברידג' 1973, עמ' 202.
↑  מקבים א, פרק י"ד, פסוק מ"ה בתרגום יצחק זעקיל פרענקיל, או פסוק מ"א בתרגום רפפורט
↑  ספר מקבים א', פרק ט"ו, פסוק ה, על פי תרגום יצחק זעקיל פרענקיל
↑  ספר מקבים א', פרק ט"ו, פסוק ו' על פי תרגום יצחק זעקיל פרענקיל
↑  מקבים א, פרק ט"ו, פסוק ל"ח, על פי תרגום יצחק זעקיל פרענקיל
| כהנים גדולים בולטים לפי תקופתם |
| --- | --- | --- |
| משכן משה והמשכן בגלגל | אהרן • אלעזר הכהן |  |
| המשכן בשילה | • אלעזר הכהן • פינחס • אבישוע בן פנחס • בקי בן אבישוע • עזי בן בקי • עלי הכהן • אחיטוב (נכד עלי) • אחיה בן אחיטוב |  |
| משכן נוב ומשכן גבעון | אחימלך בן אחיטוב • אביתר בן אחימלך |  |
| תקופת בית ראשון | צדוק • אחימעץ בן צדוק • עזריהו בן צדוק • אמריהו • יהוידע הכהן • זכריהו בן יהוידע • עזריהו הכהן • אוריה הכהן • עזריהו הכהן (השני) • שלום הכהן • חלקיהו בן שלום • שריה הכהן • יהוצדק הכהן • צפניה בן מעשיה |  |
| תקופת בית שני (תחת שלטון ממלכת פרס) | יהושע בן יהוצדק • יהויקים בן יהושע • אלישיב בן יהויקים • יהוידע הכהן (בית שני) • יוחנן הכהן • ידוע הכהן |  |
| בתקופה ההלניסטית | חוניו הראשון • שמעון הראשון • אלעזר בן חוניו • מנשה אחיו של חוניו • חוניו השני • שמעון השני • חוניו השלישי • יוחנן כהן גדול |  |
| כהנים מתיוונים ואחרים | יאסון •  מנלאוס • אלקימוס • חוניו הרביעי |  |
| כהנים גדולים מבית חשמונאי | יונתן • שמעון • יוחנן הורקנוס הראשון • יהודה אריסטובולוס הראשון • אלכסנדר ינאי • הורקנוס השני • אריסטובולוס השני • מתתיהו אנטיגונוס השני • אריסטובולוס השלישי |  |
| תחת ממשלת רומא | מתתיהו בן תאופילוס (הראשון) • יוסף בן עלים • חנן בן שת • ישמעאל בן פיאבי • יוסף קיפא • יונתן בן חנן • תאופילוס בן חנן • חנניה בן נדבאי • חנן בן חנן • יהושע בן גמלא • מתתיהו בן תאופילוס (השני) • פינחס בן שמואל מכפר חבתא • רבי אלעזר בן חרסום • יששכר איש כפר ברקאי • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118814079  VIAF: 74649786   WorldCat (עם VIAF): 74649786 
שטחי החשמונאים תחת שלטונו של שמעון
  המצב ב-143 לפנה"ס  שטחים שנכבשו על ידי שמעון עד 140 לפנה"ס
קופטוס

| --- | --- |

תמונה משכונת אל-אויידט שבעיירת קופטוס
 מדינה / טריטוריה:  מצרים
 מושל:  מחוז קינא
 גובה:  77 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  22,000 (2021)
 קואורדינטות:  26°00′00″N 32°49′00″E﻿ / ﻿26°N 32.816666666667°E﻿ / 26; 32.816666666667 
 אזור זמן:  UTC +2
 he
קופטוס (בערבית: قفط, קיפט; בקופטית: Ⲕⲉϥⲧ, קפט וגם קבּטוֹ; ביוונית עתיקה: Κόπτος, קופטוס) היא עיירה קטנה במחוז קינא במצרים, השוכנת 43 קילומטרים צפונה ללוקסור. העיירה התקיימה כבר באלף החמישי לפנה"ס ושימשה כמרכז לנתיבי השיירות שחיברו בין עמק הנילוס לבין ים סוף וכן לדרך שהוליכה דרומה לארץ פונט הקדומה (סומליה ואריתריאה של ימינו).
היסטוריה

העיירה הייתה בעלת חשיבות רבה בתקופות מצרים העתיקה בשל קרבתה למכרות זהב וקוורציט במדבר המזרחי. המקום היה קשור לאל המצרי מין ולאלה איזיס, שעל פי האגדה מצאה בו חלק מגופתו של אוסיריס. חשיבותה לא פחתה בתקופת מצרים התלמאית. הקיסר הרומי אוגוסטוס אף תרם לבניינה. היא נהרסה בשנת 292 לספירה על ידי דיוקלטיאנוס. במאה ה-6 נקראה בשם יוסטיניאנופוליס, לכבוד יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. קופטוס הייתה מרכז לקהילה נוצרית, שהשאילה את שמה לנוצרים הקופטים. במאה ה-13 עדיין פעלו בסביבתה מנזרים נוצרים. העיירה איבדה מכוחה אחרי הכיבוש עות'מאני בתחילת מאה ה-16.
חשיבותה של העיירה בזמננו היא בעיקר בשרידי המקדשים של מצרים העתיקה ובשל הכביש הסלול (256) ממנה לקוסייר בחוף הים האדום. אוכלוסייתה של העיירה הוערכה ב-2021 בכ-22,000 נפש.
הערות שוליים

1 2  הערכה על פי מפקד 2017; המקור מסתמך על נתוני הסוכנות המרכזית לגיוס כללי ולסטטיסטיקה (אנ') של ממשלת מצרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557518305171  BnF: cb120170637 (data)  GND: 4370188-7  LCCN: n84011534  SUDOC: 028307828  VIAF: 144291385   WorldCat (עם VIAF): 144291385
תיכון הראל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית ספר תיכון
 תקופת הפעילות:  1993–הווה (כ־31 שנים)
 מגמות:  27 מגמות עיוניות, מב"ר, אתג"ר, חינוך מיוחד
 שכבות לימוד:  י'-י"ב
 מספר כיתות:  38
 בעלי תפקידים
 מנהלת:  ליאת שגב
 באחריות:   מבשרת ציון
 סגל:  130
 תלמידים
 :  1,043
 מיקום
 מיקום:  מעוז ציון
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′34″N 35°08′50″E﻿ / ﻿31.79275°N 35.147277777778°E﻿ / 31.79275; 35.147277777778
 http://www.tichon.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) תיכון הראל(למפת ירושלים רגילה) תיכון הראל(למפת הרי ירושלים רגילה) תיכון הראל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) תיכון הראל
 
תיכון הראל הוא בית ספר תיכון עיוני ממלכתי יחיד ביישוב מבשרת ציון, הגדול ביותר במחוז ירושלים, נכון ל-2015. בית הספר משרת 1,043 תלמידים ממבשרת ציון, הר אדר ויישובי הסביבה.
בית הספר הוא תלת-שנתי (כיתות י'-י"ב), ופועל במבנה ארגוני של עמותה, בניהול עצמי. ככזה הוא זוכה למידה של עצמאות כלכלית ופדגוגית. התיכון ממוקם למרגלות אתר הקרבות ההיסטורי בהר הקסטל, ונקרא על שם חטיבת הראל שלחמה במקום.
היסטוריה

תיכון הראל הוקם ב-1993 ביוזמה משותפת של הורים ותלמידים, בשיתוף המועצה המקומית מבשרת ציון ומשרד החינוך, וזאת לאחר שנים רבות בהן הרחיקו בני הנוער ביישוב ללמוד בבתי הספר התיכוניים בירושלים.
בראשיתו התבסס התיכון בעשירייה הראשונה של בתי הספר התיכוניים בישראל מבחינת הזכאות לבגרות, ונחשב לבית ספר עם אחוז גבוה במיוחד של בוגרים המתגייסים לצבא ובוגרים המתנדבים ליחידות קרביות.
בבית הספר מסלול סדנאות המתקיים לאורך שלוש שנות הלימודים בו, ומיועד להכין את התלמיד לחיים האזרחיים הבוגרים ולהיכרות עם החברה הישראלית. סדנאות אלו פותחו באופן עצמאי בבית הספר.
בתיכון 27 מגמות לימוד והרחבות של מקצועות החובה - כולן עיוניות. החל מ-2006 החלו לפעול בבית הספר גם כיתות חינוך מיוחד המשולבות במרבית הפעילויות השכבתיות של הכיתות הרגילות. בנוסף לכך, פועלות בתיכון כיתות מב"ר מיום הקמתו, אליהן התווספו בהמשך כיתות אתג"ר. אוכלוסיית התלמידים מבטאת את ההטרוגניות הרבה הקיימת במבשרת ציון וגידולה מעיד על הגידול המשמעותי שחל ביישוב בשנים האחרונות.
לתיכון הראל אתר אינטרנט שהוא אחד מאתרי האינטרנט הראשונים בישראל של בית ספר תיכון, והוקם ב-1998. ייחודו הוא התמקדות בהעשרת התלמיד מעבר לחומר הלימודים, בהקשרים רחבים של המקצועות השונים.
בין הבוגרים הידועים,העיתונאי ירון אברהם, השחקנית ימית סול, השרה מירב כהן, סגן השר עידן רול, העיתונאית דפנה ליאל ועוד רבים אחרים.
מנהלת בית הספר היא ליאת שגב.
מגמות

אומנות
ביוטכנולוגיה (בהיקף 10 יח״ל)
ביולוגיה
גאוגרפיה
משפטים
חינוך גופני
פסיכולוגיה וסוציולוגיה
כלכלה ומנהל עסקים
כימיה
פיזיקה
תנך (בהיקף 5 יח"ל)
ספרות (בהיקף 5 יח"ל)
מדעי המחשב
קולנוע
תיאטרון
בישול (לתלמידי כיתת י"ב)
פילוסופיה
ערבית
מחשבת ישראל
מוזיקה
לימודי א"י
הערות שוליים

↑  מורן זליקוביץ', היישוב המוביל בזכאות לבגרות: שוהם, באתר ynet, 4 ביולי 2007
↑  תיכון הראל דורג במקום ה-26 מתוך 50 ברשימת התיכונים הממלכתיים עם שיעור הגיוס הגבוה ביותר לשירות קרבי - 79.27%, כשהשיא 84% - נתוני 2005-2007 "שיעור במוטיבציה", "ידיעות אחרונות", 7.8.2009 http://www.tichon.org.il/articles/article_005.htm
↑  מידע על הסדנאות באתר בית הספר http://www.tichon.org.il/projects/coping.htm
↑  פרופיל המועצה המקומית, הלמ"ס, 2007 http://www.cbs.gov.il/publications/local_authorities2007/pdf/540_1015.pdf
↑  "אתר אינטרנט חדש לתיכון הראל", "זמן מבשרת", 25.12.2008 http://www.zmz.co.il/news.aspx?cid=67&aid=1684
ג'ורג פולדס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בינואר 1926 בודפוק, הונגריה 
 פטירה:  11 ביוני 1993 (בגיל 67) ירושלים 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 תחום יצירה:  ציור, אדריכלות 
 פרסים והוקרה:  פרס רומא (1948) 
 מספר צאצאים:  2 
 
ג'ורג פולדס (11 בינואר 1926 – 11 ביוני 1993) היה צייר יהודי, ניצול השואה, תלמיד של מר שושני ואדריכל בעיריית ירושלים, בה פעל רבות למען תושביה הערבים של העיר.