stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהוה
היחס לשם "יהוה" ולהגייתו

נראה כי בתקופות קדומות אנשים לא נמנעו מלכתוב את השם על איגרות רגילות (גם כאלו העלולות להיזרק), וככל הנראה גם הגו אותו ככתבו. כך, למשל, בחרסי לכיש השם 'יהוה' מופיע כמה פעמים בכתיבת חולין רגילה, ואף בהבלעת אותיות עם מילה קודמת, דבר הרומז לכך שקראו אותו בקול, בצורה שמבליעה את האותיות (למשל, "חיהוה" במקום "חי יהוה").
אלוהותו של יהוה עברה תהליך מאלוהות מקומית בדת הישראלית הקדומה, לאלוהות העליונה ולבסוף לאלוהות הכללית והכוללת (האוניברסלית). בתהליך זה, ככל הנראה, שמו התקדש והגייתו פחתה.[דרוש מקור][מפני ש...]
בתקופת בית שני נוצר ריחוק גדול יותר מהגיית אותו השם, שהלך והתגבר עם הזמן. אז, השם היה נהגה ככתבו בבית המקדש בלבד. לפי התלמוד, גם שאר הכוהנים היו רשאים לומר את השם המפורש, בעת שהיו מברכים ברכת כהנים בבית המקדש. גם מבחינת הממצא הכתוב ניכר תהליך הריחוק: כך, בחלק מהמגילות הגנוזות, כמו מגילת התהלים הגדולה, הכתובה כולה בכתב מרובע, נכתב השם 'יהוה' באלפבית העברי הקדום, ככל הנראה עקב קדושתו (הדעות חלוקות האם הכתיבה בכתב זה הייתה בשל הקדושה המיוחסת לכתב הקדום, במקביל לקדושת השם, או שמא להפך – השתמשו בו ככתב חולין, כדי שהמגילה לא תתקדש, כדוגמת כתיבת ה' בימינו. מכיוון שבמגילת התהלים השם נוקד כדי לסמן מחיקה, מסתבר כמו האפשרות הראשונה). כמו כן, בפפירוסים שונים מהמאות הראשונות לספירה, אשר מופיעים בהם קטעים מהמקרא בתרגום ליוונית, נכתב השם 'יהוה' באותיותיו העבריות ללא תרגום. בתרגום השבעים גם משתקפת נטייה זו שהייתה כבר נהוגה בימי תלמי השני, בה השם 'יהוה' מתורגם בתור Κύριος (אדוני), וכאשר הוא בא לאחר המילה אדני – הוא מתורגם בהתאם, בתור "אלוהים".
ביהדות שלאחר חורבן בית שני, התקדש השם 'יהוה' לחלוטין, הגייתו נאסרה לפי הדת וחלות הגבלות על כתיבתו.
בשמות מקוצרים ותאופוריים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| --- | --- |
 :  ראו גם – שם תאופורי
בתקופה הישראלית, תקופת בית ראשון, שבה החל לשגשג השם 'יהוה' בתור השם של אלוהי ישראל, מוצאים כתובות רבות המזכירות את השם. צורות מקוצרות של כינוי זה נפוצות מאוד גם כמרכיב בשמות תאופוריים. כך מכונים אנשים "יהועזר" משום ש"יהוה עזר", "יהונתן" משום ש"יהוה נתן" ועוד. כשבקרב תושבי ממלכת יהודה נפוצה יותר התחילית "יהו", ואילו בקרב תושבי ממלכת שומרון (ממלכת ישראל) נפוצה יותר התחילית "יו". פרט זה משמש לעיתים את החוקרים לאפיון מוצאו של אדם מאותה התקופה, אם מיהודה או מישראל.
המילה יָהּ, המופיעה לעיתים במקרא ככינוי לאל, גם היא כמשוער צורה מקוצרת של השם יַהְוֶה. הכינוי רווח בצירוף הַלְלוּ־יָהּ (בחלק מהנוסחים כמילה אחת, עם או בלי מפיק, וראו הללויה). בתהלים ק"נ מושרת השורה ”כֹּל הַנְּשָׁמָה תְּהַלֵּל יָהּ”. שמות רבים של דמויות במקורות הם בעלי סיומת "יָה", או "יָהוּ": חזקיה ("יחזק האל"), אמציה (אומץ), טוביה, ירמיהו ואחרים.
דוגמות לשמות שבהם התחילית היא שם האל והסיומת היא התכונה או הפעולה המיוחסת:
יהונתן/יונתן – האל נתן
יהוידע – האל ידע
יהושפט – האל שפט
יהויכין – האל יכין
יהורם/יורם – האל הוא רם
ראו גם

השם המפורש
אלוהים (יהדות)
לקריאה נוספת

משה דוד קאסוטו (מ.ד.ק.), "אֱלֹהִים; אלהים במקרא; שמות אלהים; 4. יהוה", האנציקלופדיה העברית (כרך ג), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ו, עמ' 436
שלמה דב גויטיין, משמעותו של שם יהוה, ספר בירם – מאמרים בחקר התנ"ך מוגש לכבוד ד"ר ארתור בירם למלאת לו שבעים וחמש שנה, (תשטז), החברה לחקר המקרא בישראל, הוצאת "קרית ספר", עמ' 9-12
יגאל בן-נון, קיצור תולדות יהוה, רסלינג, 2016.
חיים הלל בן ששון, שם יהו-ה: משמעותו של שם האל במקרא, בספרות חז"ל ובמחשב היהודית בימי הביניים, מאגנס, תשע"ט 2019.
Diana Vikander Edelman (ע), The Triumph of Elohim: From Yahwisms to Judaisms, Peeters Publishers, 1995
Jürgen van Oorschot, Markus Witte, The Origins of Yahwism, De Gruyter, 2017
J. Parker, Jehovah, The Bible cyclopedia, 1841 (pp. 662–663)
René Dussaud, "Yahwé, fils de El", in: Syria 34 (3-4), 1957, pp. 232–242.
מולאי חסן, נסיך מרוקו

מולאי חסן (בערבית: الأمير الحسن; נולד ב-8 במאי 2003), בנו של מוחמד השישי, מלך מרוקו, הוא יורש העצר לכס המלוכה המרוקאי.
ביוגרפיה

מולאי חסן הוא בנם של מוחמד השישי ושל רעייתו, הנסיכה  לאלה סלמא , ולו אחות צעירה - לאלה ח'דיג'ה .
מולאי חסן נקרא על שם אביו של מוחמד השישי, המלך חסן השני, ולכן, בעת עלייתו לשלטון צפוי שימלוך תחת השם המלכותי חסן השלישי.
תוארי כבוד

תוניסיה תוניסיה: אביר האבנט הגדול של מסדר הרפובליקה
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ק ג'ונסון

| --- | --- |
ג'ק ג'ונסון בתמונה מסביבות 1910–1915 
ג'ק ג'ונסון בתמונה מסביבות 1910–1915 
 לידה:  31 במרץ 1878 גלווסטון, ארצות הברית 
 נהרג:  10 ביוני 1946 (בגיל 68) פרנקלינטון, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 משקל:  91 ק"ג 
 גובה:  1.84 מטר
 בן או בת זוג:  Etta Terry 
 ספורט
 ענף ספורט:  איגרוף
 משקל:  משקל כבד
 תקופת הפעילות:  1897–1932 (כ־35 שנים)
 הישגים
 דירוג שיא:  אלוף העולם הבלתי מעורער
 פרסים והוקרה:  פרס אניספילד-וולף (2005) 
 
ג'ק ג'ונסון וג'ים ג'פריס במהלך "קרב המאה"
ג'ון ארתור "ג'ק" ג'ונסון (באנגלית: John Arthur ("Jack") Johnson; ‏31 במרץ 1878 – 10 ביוני 1946) היה מתאגרף אמריקאי אלוף העולם הבלתי מעורער באגרוף במשקל כבד, והמתאגרף השחור הראשון שזכה בתואר.
חייו

ג'ונסון נולד בגלווסטון שבטקסס בשנת 1878 להנרי וטינה ג'ונסון, זוג עבדים משוחררים. בגיל 11 עזב את הלימודים לטובת עבודות מזדמנות. הוא התוודע לאגרוף במהלך עבודתו באולם ספורט, והחל להתאגרף בקרבות אגרוף מאולתרים בנערותו.
הוא היה לאחד השחורים הראשונים שהתפרסמו ברמה הארצית והגיעו למעמד של סלבריטי בשנים בהן אפליה גזעית הייתה עדיין טבועה בחלקים נרחבים של החברה האמריקנית. נודע בקשריו עם ידוענים רבים ושמו נקשר ברומנים עם כמה מהנשים הנחשקות בעולם באותה עת ובהן לופה ולז ומיי וסט, שנחשבה לסמל מין באותה תקופה.
כל אלו העצימו את תחושת האיבה אליו מצד גורמים גזעניים בחברה האמריקאית.
ג'ונסון ניהל אורח חיים ראוותני שכלל בין היתר גידול נמר כחיית מחמד והליכה בפומבי עם מקל מוזהב.
ג'ק ג'ונסון היה לאחד הספורטאים השחורים הראשונים שפרץ את מחסום הצבע, וזכה להכרה לאומית בארצות הברית הן כספורטאי והן כידוען. על רקע זה נכתב עליו רבות, ובין היתר גם המחזה "התקווה הלבנה" שעובד לסרט קולנוע בשם זה בשנת 1970. המוזיקאי הנודע מיילס דייוויס הקליט בשנת 1971 אלבום בשם "מחווה לג'ק ג'ונסון". פעמים רבות הוא מוזכר ברשימת האפרו-אמריקאים המשפיעים. נבחר להיכל התהילה של האגרוף.
ב-1913 הורשע ג'ונסון בעבירה של סרסרות באישה לבנה במסגרת החוק הגזעני "Mann Act" (שאסר על העברת נשים מעבר לגבולות מדינה בארצות הברית למטרות "לא מוסריות") ונגזרה עליו שנת מאסר. הוא נמלט לקנדה ומשם נדד למדינות אחרות עד שב-1920 שב לארצות הברית, הסגיר עצמו וריצה את עונשו.
ג'ונסון נהרג בתאונת דרכים בקרוליינה הצפונית ב-10 ביוני 1946.
במאי 2018 העניק לו נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ חנינה נשיאותית.
קריירת האגרוף

ב-1 בנובמבר 1897 החל את הקריירה המקצוענית שלו כשהתמודד מול צ'ארלי ברוקס על תואר אלוף טקסס במשקל בינוני. ג'ונסון ניצח בנוקאאוט בסיבוב השני.
בהמשך סלל את דרכו לפסגת האגרוף כשניצח בשנת 1902 את פרנק צ'יילדז בנוק אאוט טכני, וב-3 בפברואר 1903, את דנבר אד מרטין, אלוף העולם באגרוף לשחורים. (באותן שנים הייתה הפרדה בין שחורים ללבנים בעולם האגרוף).
קריירת האגרוף > אליפות העולם במשקל כבד

לאחר זכייתו בתואר אלוף העולם לשחורים ניסה להתמודד על אליפות העולם, אולם האלוף באותה עת, האמריקאי ג'ים ג'פריס סירב להתמודד מול מתאגרף שחור. בשנת 1905 פרש ג'פריס מאגרוף ללא הפסד.
בשנת 1907 התמודד ג'ונסון מול הבריטי בוב פיצימונס, אלוף העולם לשעבר, וניצח אותו בנוק אאוט בסיבוב השני.
בסוף שנת 1908 קיבל ג'ונסון את ההזדמנות לה ייחל, וב-26 בדצמבר התמודד בסידני, אוסטרליה, מול אלוף העולם הקנדי טומי ברנז. ג'ונסון ניצח בקרב והוכתר בתואר אלוף העולם.
קריירת האגרוף > קרב המאה

בשנת 1910 הודיע ג'פריס על חזרה מפרישה לטובת התמודדות מול ג'ונסון.
ג'פריס לא השתתף בקרבות קרוב לשש שנים וככל הנראה הסכים להילחם אחרי שהוצע לו סכום שיא למתאגרף באותם ימים, 120,000$ (שווה ערך לכ-2.5 מיליון דולר בקירוב ב-2013).
מארגני הקרב דאגו לקדם את האירוע ובתקשורת הוא זכה לכינוי "קרב המאה".
הקרב נערך ביום העצמאות האמריקאי, 4 ביולי 1910 במדינת נבדה מול קהל של כ-20,000 צופים.
ג'ונסון הפיל את ג'פריס לקרשים בסיבוב ה-14 אך אנשי הפינה של ג'פריס זרקו את המגבת כדי שההפסד לא יירשם לחובתו כנוקאאוט. בעקבות תוצאות הקרב פרצו במהלך הלילה מהומות ברחבי ארצות הברית, שבהם נהרגו 13 בני אדם (8 שחורים, 5 לבנים).
בהמשך צוטט ג'פריס, בהתייחסו לקרב ולג'ונסון: ”לא יכולתי לנצח את ג'ונסון גם בשיאי, לא יכולתי להכות בו. לא, לא הייתי מצליח להגיע אליו גם בעוד 1,000 שנים”
קריירת האגרוף > דעיכה מקצועית

בשנת 1915 (בגיל 37) הפסיד ג'ונסון את התואר למתאגרף הלבן ג'ס ווילארד לאחר שהפסיד בקרב שנערך בהוואנה קובה, מול קהל של כ-25,000 צופים. ג'ונסון הופל בנוקאאוט בסיבוב ה-26, בקרב שהוגבל מראש ל-45 סיבובים, (קרבות האגרוף המקצועני כיום מוגבלים בדרך כלל ל-12 סיבובים).
ג'ונסון המשיך להתחרות באופן פעיל כמקצוען עד לשנת 1932. בשנת 1938 חזר באופן חד פעמי לקרב נוסף (לאחר שש שנות היעדרות) ובשנת 1945 בגיל 67, נלחם בשני קרבות ראווה.
לקריאה נוספת

The Great White Hope - סרט
Asante, Molefi Kete (2002). 100 Greatest African Americans: A Biographical Encyclopedia.
הערות שוליים

↑  The 5 Most Badass (And Possibly Insane) Athletes Of All-Time כתבה על ג'ק ג'ונסון
↑  רויטרס, אחרי 105 שנים: טראמפ העניק חנינה למתאגרף שנכלא עקב חוק גזעני, באתר ynet, 25 במאי 2018
↑  תיאור הקרב בידי המתמודדים(באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263552005171  PLWABN: 9810632462105606  BNE: XX5184639  BnF: cb10275368m (data)  GND: 118999869  ICCU: UFEV307316  ISNI: 0000 0000 7359 9529  LCCN: n83049828  MusicBrainz: 6456a893-c1e9-4e3d-86f7-0008b0a3ac8a  NARA: 10569487  NTA: 070580847  SNAC: w67379t5  SUDOC: 081131712  Trove: 964835  VIAF: 54136247   WorldCat (עם VIAF): 54136247
טין

ערך זה עוסק במשקע בעל גרגרים זעירים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אבן טין
טין הוא משקע בעל גרגרים זעירים (4–60 מיקרומטר), קטנים מאלה של חול (בין 60 מיקרומטר ל-2 מ"מ) וגדולים מאלה של חרסית (קטנים מ-4 מיקרומטר). במצב ביניים יופיע טין בגופי מים כמשקע שטרם עבר דיאגנזה (diagenesis). בהופעתו כסלע משקע הוא מורכב מגבישים קטנים של קוורץ.
על אף גודלם, גרגרי הטין קשים ולא ניתן לגרוס אותם בשיניים. לטין הדק המוסע בנחלים מאפיינים דומים לאלה של חרסית: כושר ספיחת מים, הידבקות, תפיחה וגמישות. צבעו של טין המורכב מקוורץ בלבד הוא לבן, ובתוספת של תחמוצות ברזל הופך צבעו לחום, אדמדם או סגול. בדומה לכורכר – המורכב מאבן חול מלוכדת בגיר, גם הטין עשוי להתלכד בגיר ולתסוס במגע עם חומצה מלחית מהולה.
היווצרות ותהליכים

סלע טין נוצר לרוב בסביבה צחיחה למחצה ומורכב בעיקר מקוורץ ופצלת השדה. סלעי משקע המורכבים בעיקר מטין (לפחות 2/3) מוכרים כ"אבן טין" (siltstone). סלעי הטין מתפוררים במגוון של תהליכים פיזיקליים המפרקים גבישי קוורץ בגודל של גרגרי חול קטנים מתוך הסלעים. תהליכים אלה כוללים בליה כימית של סלע ורגוליט ובליה מכנית כגון:
קפיאה-הפשרה – הסודקת את הסלע עם התרחבות מים בשלבי קפיאה.
צמיחת גבישי מלח – יצירת סדקים עם צמיחתם של גבישי מלח שנותרו לאחר התאדות מים בתמיסה מלוחה.
סחיפה – יצירת תזוזת של סלעים או גרגרים בהם באמצעות זרמי מים, רוח, תנועת קרחונים או כבידה.
סחיפה – צירוף של בליה, הובלה ושיקוע.
לאחר בליה מוסעים הגרגרים על ידי זרמי מים בנחלים ושוקעים באגמים, בשפכי נהרות ובחופים, או שהם מוסעים כאבק וחוברים לחרסית ולגיר ליצירת לס.
השפעה סביבתית

טין המושקע לאורך נהר ובדלתה שלו באמצעות שיטפונות יוצר קרקע עשירה ופוריה, כמו זו שביססה את התרבות המצרית העתיקה לאורך הנילוס. הסיבה העיקרית להימצאות כמות גדולה של טין בנהרות הסמוכים ליישובים עירוניים היא הרס קרקעות כתוצאה מבנייה מואצת, ובאזורים כפריים כתוצאה מחרישת שדות וכריתת יערות.
מחסור במשקעי טין עשוי לגרום לשינוי סביבתי משמעותי: בנהר המיסיסיפי פחתה השקעת טין במהלך המאה ה-20 בשל מערכת סכרים, עובדה שתרמה להיעלמותם של ביצות ושרטונים בדלתה של הנהר. היעלמות מחסומים טבעיים אלה הייתה אחד מן הגורמים המשמעותיים שתרמו להצפת ניו אורלינס כתוצאה מהוריקן קתרינה באוגוסט 2005.
תפוצה

טין הוא אחד המרכיבים העיקריים באבק מדברי ובלס, ונפוץ בעיקר כמשקע בנהרות, אגמים ודלתות. בארץ ניתן למצוא טין באזור המכתשים בנגב ובערבה הדרומית (בקעת תמנע ואילת).
לקריאה נוספת

עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3
עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, ירושלים: אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
הערות שוליים

↑  ניו אורלינס: נקמת הטבע?
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4179765-6 
טין ששקע בשיטפון לאחר הוריקן "אייק" בעיר גלווסטון, טקסס
בני תשע מידות

בני תשע מידות הוא כינוי לתשעה מצבי איסור ביחסי אישות בין איש ואשתו. רוב המקרים מבטאים תשמיש שנעשה ללא רצון או כוונה של אחד מהצדדים.
על אף שבתלמוד הוזכרו כאמור תשעה מקרים, יש שהוסיפו מקרה עשירי.
מקור

יחזקאל מנבא כי לעתיד לבוא יברור הקב"ה את כל האנשים הפסולים והאסורים: ”וּבָרוֹתִי מִכֶּם הַמֹּרְדִים וְהַפּוֹשְׁעִים בִּי מֵאֶרֶץ מְגוּרֵיהֶם אוֹצִיא אוֹתָם וְאֶל אַדְמַת יִשְׂרָאֵל” (יחזקאל, כ', ל"ח). בתלמוד דרשו חז"ל את הפסוק בסוגיה העוסקת באיסורי אישות שונים:
"וברותי מכם המורדים והפושעים בי". אמר רבי לוי: אלו בני תשע מדות. בני אסנ"ת משגע"ח – בני אימה, בני אנוסה, בני שנואה, בני נידוי, בני תמורה, בני מריבה, בני שכרות, בני גרושת הלב, בני ערבוביא, בני חצופה.
עם זאת, לגבי המידה האחרונה עולה מחלוקת: ”...בני חצופה. איני? והאמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יונתן: כל אדם שאשתו תובעתו – הויין לו בנים שאפילו בדורו של משה רבינו לא היו כמותם.”
רבי יונתן מבסס את טענתו על אופיו של יששכר, שנולד בעקבות תביעתה של לאה מיעקב כי יסור דווקא אליה: ”וַיָּבֹא יַעֲקֹב מִן הַשָּׂדֶה בָּעֶרֶב וַתֵּצֵא לֵאָה לִקְרָאתוֹ, וַתֹּאמֶר אֵלַי תָּבוֹא כִּי שָׂכֹר שְׂכַרְתִּיךָ בְּדוּדָאֵי בְּנִי, וַיִּשְׁכַּב עִמָּהּ בַּלַּיְלָה הוּא.” (בראשית, ל', ט"ז) ועל יששכר נאמר ”וּמִבְּנֵי יִשָּׂשכָר יוֹדְעֵי בִינָה לַעִתִּים, לָדַעַת מַה יַּעֲשֶׂה יִשְׂרָאֵל” (דברי הימים א', י"ב, ל"ג). חז"ל משיבים שגם בתביעתה הנחרצת, לאה לא הביעה במפורש את רצונה וכוונתה.
זהותם

כאמור בתלמוד מנו עשרה מקרים של יחסי אישות שנחשבים למגונים, כאשר שני המקרים הראשונים נמנים כאחד, מאחר שעניינם דומה:
בני אימה – מטיל אימה על אשתו לקיים עמו יחסי אישות, בניגוד לרצונה.
בני אנוסה – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו באונס, או אף כשאינה מסכימה לכך באופן מלא.
בני שנואה – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בעת שהוא שונא אותה (אף אם בדרך כלל אוהב אותה).
בני נידוי – יש המפרשים שהכוונה לאדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בשעה שהוא או היא נמצאים בנידוי, ויש המפרשים שהכוונה לאדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בשעה שהיא נידה.
בני תמורה – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו וחושב שמקיים יחסי אישות עם אישה אחרת (אפילו אם גם האישה השנייה היא אשתו).
בני מריבה – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בשעה שקיימת ביניהם עוינות, גם אם אינם שונאים אחד את השני.
בני שכרות – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בשעה שהוא או היא שיכורים.
בני גרושת הלב – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו לאחר שהחליט בליבו לגרשה.
בני ערבוביה – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו וחושב באותה עת על אישה אחרת שאינה אשתו, או שהאישה חושבת על איש אחר. ויש שכתבו במקרה שבאו עליה כמה בני אדם.
בני חצופה – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו לאחר שביקשה זאת ממנו באופן מפורש ולא מרומז.
יש אומרים אף בני ישנה – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בשעה שהיא ישנה.
מהותם ועניינם

במדרש (מסכת כלה א, ז) מבואר שילדים שנולדו מיחסי אישות כאלו נחשבים "כממזרים ואינם ממזרים" וכי "עבודת ה'" שלהם עלולה להיות קשה. כך כתב במאירי על בני 'תשע מידות' אלו:
וכן הזהירו רבותינו שלא להזדוג עם אחת מתשע מידות שלא לקלקל שורת הולדות שכל הנולדים בכיוצא באלו הם הם המקולקלים והרשעים, והוא שאמרו: בני תשע מידות
התייחסות חריגה ולא שגרתית לתשע בני מידות אלו אפשר לראות בתשובתו של החזון איש כחלק מתורתו האנטי ציונית כשנשאל מדוע רבים יצאו בשאלה בתקופת הקמת מדינת ישראל. בתשובתו טען כי אותה תקופה הייתה תקופה של מצב כלכלי קשה אשר גרם לבעיות של שלום בית ובשלם נתרבו מקרים של בני תשע מידות (בעיקר "בני מריבה"). דברים אלו, מבטאים את התפישה לפיה הקשר הרגשי בין הבעל לאשתו הוא בעל חשיבות עליונה בתחום יחסי האישות. ומבטאים גם את היחס הנדרש למערך הלכות והנהגות מקובל שאי ההצמדות אליהם גורמת לדעת חז"ל לגינוי הצאצאים.
התייחסות שונה לאותן תשע מידות אלו מופיעה בלשון הראב"ד: ”כל אלה בני תשע מדות שאמרנו... פוגם את הולד ופוגם את עצמו שהוא נקרא מורד ופושע” (שער הקדושה). רבי יוסף קארו דייק מדבריו בספרו בית יוסף שעיקר הפגם הוא בבועל עצמו ולא בילדים:
בני תשע מדות כלומר אנשי ט' מדות, כלומר שהבועלים באחד מתשע מדות אלו הם מורדים ופושעים. וכן בדין שהולד אחד מתשע מדות אלו, למה פושע מבטן קורא לו? על פשע אביו וחטאתו, והוא נקי כפים. אם לא שנאמר שכל שהורתו באחת מאלה סופו להיות מורד ופושע.
בפרשנים

רבי נתן נטע שפירא בספרו "מגלה עמוקות" כתב לבאר את שנאת האחים ליוסף:
והשבטים כשראו כי אותו אהב אביהם מכל אחיו חשבו שיעקב לא מצא נחת רוח בכל בני לאה, לפי שהם בני שנואה ובני תמורה, לכן: וישנאו אותו - כי בשבילו נפגמו.
הערות שוליים

↑  ר"ת של תשע המידות
↑  עיין לעיל שיש שגרסו אף 'בני אימה בתלמוד, אך אינו נמנה בפני עצמו מאחר שהוא דומה ל'בני אנוסה'.
↑  דעת הר"ן בפירושו.
↑  בנין הבית, עמ' 42.
↑  בפרשת וישב.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
פרסי ג'קסון
יצירת הדמות

דמותו של פרסי מבוססת על בנו של ריירדן, היילי. כמו פרסי, היילי הוא בעל דיסלקסיה והפרעת קשב וריכוז. לדבריו של ריירדן, דמותו של פרסי מבוססת גם על תלמידיו.
ביוגרפיה בדיונית

פרסי ג'קסון נולד ב-18 באוגוסט לאל הים פוסידון ולבת זוגו סאלי ג'קסון. המזל שלו הוא מזל אריה. הוא נקרא על שם החצוי (אל למחצה) פרסאוס. סאלי אהבה את השם, כיוון שפרסאוס הוא אחד הגיבורים המיתולוגיים היחידים שזכה בסוף טוב. למרות שבועת שלושת האלים הגדולים לאחר מלחמת העולם השנייה, בה הם נשבעו שלא יולידו יותר ילדים, פוסידון לא החזיק מעמד והכניס את סאלי להיריון, אולם עזב קצת אחרי הולדת התינוק. לאחר היעלמותו של פוסידון בים, התחתנה סאלי עם גייב אגליאנו, בעלים של חנות לכלי חשמל. גייב ופרסי מתעבים זה את זה, וגם סאלי נגעלת מגייב. בהמשך הסדרה, מתברר שסאלי ג'קסון התחתנה עם גייב כדי שריחו המסריח יסווה את ריח החצוי של פרסי שגורם למפלצות למצוא אותו. אחרי שגילה שהוא חצוי (בספר פרסי ג'קסון וגנב הברק) הוא עובר הרפתקאות ונלחם לעצירת הטיטאן המרושע קרונוס יחד עם חבריו גרובר ואנבת' (סדרת הספרים הראשונה - פרסי ג'קסון והאולימפיים). אחר כך יוצא למסע חיפושים לעצירת גאיה אלת האדמה, בתור אחד מנוסעי הספינה 'ארגו 2' (סדרת הספרים השנייה - גיבורי האולימפוס).
ביוגרפיה בדיונית > פרסי ג'קסון והאולימפיים > גנב הברק

פרסי הוא ילד בעל דיסלקסיה והפרעת קשב שגר ברובע מנהטן שבניו יורק. נקודת האור היחידה בחייו היא אמו, סאלי ג'קסון. פרסי למד בפנימיית יאנסי, בית ספר פרטי לילדים בעייתיים. ושם הכיר את גרובר אנדרווד, שהפך לחברו הטוב ביותר. השיעור היחיד שפרסי אוהב הוא שיעור לטינית, שאותו מלמד מורה על כיסא גלגלים, שנקרא מר ברונר.
יום אחד, כיתתו יוצאת לטיול למוזיאון, ובטיול חייו משתנים כאשר אריניה בהסוואה של מורתו לחשבון (גברת דודס) נשלחת לתקוף אותו. במהלך הקרב המורה ללטינית של פרסי מוסר לו עט. פרסי תופס את העט. מתברר שהעט קסום, וכאשר פרסי תפס אותו הוא הפך לחרב מארד שמיימי (אנקלוסמוס), חומר שמביס מפלצות. פרסי מגלה שיש לו כישרון ללחימה בחרב, והוא מביס את האריניה. פרסי לא מבין מה בדיוק קרה. הוא יוצא לחופשת הקיץ עם אמו, שם הוא חולם על סוס ונשר (הסמלים של זאוס ופוסידון) נלחמים ביניהם.
החלום נקטע כאשר גרובר מאתר אותו. גרובר מתגלה כסאטיר, והוא מנסה להציל את פרסי ממינוטאור שרודף אחריו. כאשר פרסי מגיע לעמק בלונג איילנד, המינוטאור תופס את אימו שנעלמת באור זהוב, חלקיק שנייה לפני שהמינוטאור מוחץ אותה בידו. פרסי מצליח להרוג אותו. מאז הוא בטוח שאמו מתה. העמק אליו הגיעו דרך כביש 3.141 נקרא מחנה החצויים, מחנה לילדים שהם חצי אלים חצי בני תמותה. מתברר כי מורו ללטינית, מר ברונר, אינו אלא כירון, מנהל הפעילויות במחנה. כירון הוא אחיהם למחצה של זאוס ואחיו. במחנה החצויים מתגלה לפרסי האמת – שאביו הוא אל. תחילה פרסי לא יודע את זהות אביו, אך בהמשך, באמצע משחק "תפוס את הדגל" במחנה, מתגלה כי פרסי הוא בן פוסידון. פרסי מתיידד עם חבריו החדשים, ובעיקר עם לוק בן הרמס, ואנבת' צייס, בת אתנה. פרסי נשלח למסע חיפושים. ומקבל נבואה מהאורקל.
מערבה תפנה להתייצב מול האל הבוגד
את אשר נגנב תמצא ותשיבו במועד
החברות תכזיב, זוממת היא למעול
סופך שלא תצליח להציל את החשוב מכל
מטרתו היא למצוא את הברק הראשון של זאוס. זאוס חושד שפרסי הוא גנב הברק, ופרסי צריך למצוא את הברק כדי להוכיח לזאוס כי הוא לא הגנב. את המשימה הזאת יש להשלים תוך עשרה ימים אחרת תפרוץ מלחמה בין פוסידון לזאוס. אל פרסי מתלווים גרובר, וחניכה מהמחנה – אנבת' צ'ייס. ביחד הם יוצאים מערבה כדי להגיע לשאול. כירון נותן לפרסי את החרב הקסומה מארד שמיימי אנקלוסמוס, שפירושה ביוונית – נחשול. בדרך הם מותקפים על ידי יצורים שונים מתוך המיתולוגיה היוונית כמו מדוזה, האריניות, וכימרה ואפילו מגיעים ל "קזינו לוטוס" שהזמן שם עובר מהר יותר ותוכנן כמו סיפור אוכלי הלוטוס. הם גם נפגשים עם ארס שמעניק להם תיק עם ציוד לאחר שמילאו את משימתו. כאשר הם מגיעים לשאול מתברר כי בתוך התיק שקיבלו מארס נמצא הברק, וכי ארס הוא זה שסיכסך בין האלים, בעודו פועל תחת השפעת קרונוס.
פרסי וארס נלחמים ופרסי מנצח מפני ששילח גל שהסיח את דעתו של ארס ואחר כך שיפד את עקבו עם אנקלוסמוס. אחר כך פרסי מחזיר להאדס את הקסדה דרך אריניה, ונותן לזאוס את הברק באולימפוס. סאלי מקבלת את ראש מדוזה ומאבנת את גייב.
בסיום הספר לוק חושף בפני פרסי שהוא זה שגנב את הברק ונתן אותו לארס מלכתחילה. מטרתו היא לעורר את קרונוס מטרטרוס, אך פרסי לא מצליח לעצור בעדו ולוק בורח ממחנה החצויים (ומאז הפך לאחד מאויביו הגדולים של פרסי וחבריו למשך כל סדרת הספרים). בסוף הספר, פרסי עוזב את מחנה החצויים למשך השנה ועובר ללמוד בבית ספר במנהטן.
ביוגרפיה בדיונית > פרסי ג'קסון והאולימפיים > ים המפלצות

טייסון, חברו של פרסי מבית ספרו, מתגלה כקיקלופ, בן של פוסידון ואח-למחצה של פרסי. יום אחד, באים לכיתתו של פרסי נערים מגודלים עם שמות מוזרים, כגון כותש עצמות וכו'. פרסי מגלה במהלך משחק מחניים עם הנערים המגודלים שהם אינם אלא לייסטריגונים שמנסים להרוג אותו. באמצע הקרב, הלייסטריגונים זרקו על פרסי וטייסון כדורי אש לוהטים. טייסון חסם אותם מבלי להיפגע כיוון שקיקלופים חסינים לאש. באותו הזמן, פרסי יוצר קשר עם גרובר דרך החלומות שלו. מתברר שגרובר נכלא על ידי פוליפמוס, קיקלופ ענקי. גרובר מצליח לחיות רק מפני שהקיקלופ חושב שגרובר הוא קיקלופית, והוא אומר לו שהם יתחתנו ברגע שהוא יסיים להכין את שמלת הכלה שלה. העץ הקסום של תאליה ששומר על המחנה מפני פולשים הורעל, והחליש את ההגנות הקסומות של המחנה. כירון פוטר מתפקיד מנהל הפעילויות, וטנטלוס, העולה מהשאול, מחליף אותו. פרסי ואנבת' מבינים מגרובר, שהוא מצא את גיזת הזהב, המסוגלת להגן על המחנה ולגרום לרעל מהעץ של תאליה להיפלט החוצה. קלאריס לה-רו נשלחת לחפש אותה כדי להציל את המחנה.
לאחר ששוחח עם הרמס וקיבל את עצתו, פרסי בורח מהמחנה עם חברתו אנבת' ואחיו למחצה, טייסון. כדי שההרפיות לא יגלו שברחו ויאכלו אותם, פרסי מתפלל לפוסידון ששולח היפוקמפוסים, סוסי הים הגדולים, ומפני שפרסי מכיר את שפת הסוסים ויצורי הים ומתקשר אתם, הוא מנווט אותם הרחק ממצר לונג איילנד. הם מגיעים לספינת התענוגות "הנסיכה אנדרומדה" ומגלים שהיא שורצת מפלצות, ובנוסף לכך מגלים שקרונוס רוצה לעלות חזרה לפני כדור הארץ בעזרת סרקופג מוזהב שניצב בספינה ולכן בורחים ממנה. לוק מנהיג על הספינה צבא מפלצות גדול. הם רוצים להגיע לים המפלצות, (משולש ברמודה), כדי למצוא את הגיזה המוזהבת ולזרז את תחייתו של קרונוס. קלאריס מוצאת אותם כשהם נלחמים בהידרה והם נכנסים אל ים המפלצות יחד. היא אוספת אותם אבל הספינה של קלאריס, סי. אס. אס ברמינגהם מתפוצצת במהלך הקרב וטייסון איתה. פרסי ואנבת' שוחים לאי תענוגות, ולאחר שפרסי נהפך לחזיר ים על ידי המכשפה קירקה, מתגלה שזה היה תכסיס. אנבת' מחזירה את פרסי לצורתו, והם בורחים ממנה. הם מגיעים לאי של פוליפמוס, גם כן קיקלופ, שם הם לוקחים את הגיזה, מצילים את גרובר וקלאריס מפוליפימוס ומגלים שטייסון חי, וחוזרים למיאמי. בהגיעת למיאמי קלאריס חושפת בפניהם את נבואת האורקל שניתנה לה:
בספינת ברזל תשוטי, עם שלד-מלח,
תמצאי אשר חיפשת ויהא הוא שלך.
קירות אבן קרים יחסמו את דרכך,
הן בלי רע לא תצליחי, ותשובי לבדך.
בהתאם לנבואה, קלאריס טסה למחנה ואילו פרסי ואנבת' וטייסון נתפסים בידי לוק, אך בעזרת הודעת איריס-נט הם מראים לדיוניסוס, אחראי המחנה ואל היין, שלוק הוא האשם בהרעלת העץ של תאליה ושכירון חף מפשע ודיוניסוס מפטר את טנטלוס. לאחר שפרסי נלחם בלוק ומביס אותו, לוק מורה על אנשיו לחסל אותם ומחליט להשיג את קלאריס עם פגסוס שחור (בלאקג'ק) אך הוא לא מספיק כי צבא קנטאורים ובראשם כירון מעוררים מהומה (שמאפשרת לבלאקג'ק לברוח) והם חוזרים על גב קנטאורים ("חבורת הפונים הפרועים") למחנה, שם כבר ריפאה הגיזה את העץ של תאליה. למזלם, כל תשומת הלב מופנית לקלאריס, ואף אחד לא מעיר להם שברחו לעזור לה במסע החיפושים. טייסון נקרא על ידי פוסידון לעזור לו בכבשני הקיקלופים מתחת לים, ועוזב את המחנה לעת עתה. הגיזה עובדת טוב מדי, וימים ספורים לאחר מכן נפלטת תאליה מהעץ בהפתעה, עוד תוכנית של קרונוס כדי להוסיף עוד קלף שיכול לשנות את תוצאות הנבואה. הנבואה שאומרת שלבן של אחד משלושת הגדולים בהיותו בגיל 16, יהיה את הכוח וההחלטה אם להשמיד את האולימפוס או לא.