stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארט שומאן

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1710 דורדרכט, הולנד 
 פטירה:  5 ביולי 1792 (בגיל 82) האג, הרפובליקה ההולנדית 
 תחום יצירה:  ציור, צריבת זכוכית 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 יצירות ידועות:  Portrait of Frans Greenwood, Miniaturist, Glass Engraver and Poet in Dordrecht, Birds near a tomb, part of a decoration series, Four regents and the pater of the House of Corrections in Middelburg, 1764 
 
ארט שומאן (בהולנדית: Aert Schouman‏; 4 במרץ 1710 – 5 ביולי 1792) היה צייר הולנדי מהמאה ה-18 מהרפובליקה ההולנדית.
ביוגרפיה

שומאן נולד בדורדרכט. כשהיה בן 15 שימש כשוליה לאמן מדורדורכט אדריאן ואן דר בורג, יחד עם קורנליס גרינווד, בנו של מורו לצריבת זכוכית, פרנס גרינווד. שומאן היה יוצא דופן בקרב הציירים בכך שניהל יומן מפורט על חייו המקצועיים בין ה-16 באוקטובר 1733 ל-16 בנובמבר 1753. הוא לקח על עצמו את תלמיד הראשון שלו לציור בשנת 1733 והמשיך ללמד במשך כל חייו. משנת 1742 ועד 1792 הוא היה ראש גילדת לוקאס הקדוש בסנט לוק, ובשנת 1751 הפך למנהל בית הספר לציור בהאג. בשנת 1736 הוא ייסד את "אחוות הקונפרי" בהאג, אחווה שחבריה חובבי אמנות מדורדרכט וסביבותיה, שהיה ראשו בשנים 1752–1762.
שומאן היה אמן חשוב בזיילנד בין 1735 ל־1785. באותה תקופה הוא חי ועבד בדורדרכט, בהאג ובמידלבורך ולימד תלמידים בדורדרכט ובהאג. הוא היה צייר הולנדי פורה ורב-תכליתי, חרט זכוכית, דפוס, אספן וסוחר, שצייר טבע דומם, נושאים תנ"כיים ומיתולוגיים, ז'אנר, יצירות היסטוריות וטופוגרפיות, דיוקנאות, רישומים, תחריטים ומצוטינט. הוא עיצב שטיחי קיר, צייר שטיחי קיר וחפצים מעוטרים כמו ארגזי טבק ואפילו חלונות זכוכית.
בין תלמידיו היו דירק קויפרס, פיטר וילם ואן מגן, ניקולאס מויס, יאן ואן יוריס פונס, מרטינוס שומאן (הנכד שלו), יאן וילם סנוק, רוטגר מואנס טאטס, ווטר אויטרלימיג, וילהלם וינסנטיוס, יעקובוס וונק, ודניאל וריגד.
הוא נפטר בהאג, בן 82.
הציור שלו בו מופיע קורנליוס ואן ליל, אספן האמנות של דורדרכט, מבקש למביע את היחסים בין האמן לפטרון.
הערות שוליים

↑  Aart Schouman in the RKD
↑  "Codart - Dutch and Flemish art in museums worldwide". אורכב מ-המקור ב-2006-06-28. נבדק ב-17 בספטמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1349063  BnF: cb14972238f (data)  BPN: 85722751  DSI: 3204  GND: 120533251  ISNI: 0000 0000 6636 3526  KulturNav: 8d086554-6812-4316-878c-378eab8090b5  LCCN: n87108735  NTA: 07029674X  RKD: 71074  SNAC: w6bs6j6f  SUDOC: 027515265  ULAN: 500115204  VIAF: 27338896   WorldCat (עם VIAF): 27338896 
דיוקנו של קורלניוס ואן ליל (יושב), בציור מופיעים שומאן ונכדו מרטינוס שומאן
אנדמיה

באפידמיולוגיה, הדבקה נחשבת אנדמית (באנגלית: endemic) בתוך אוכלוסייה כאשר היא נשמרת בקביעות ברמה בסיסית באזור גאוגרפי ללא קלט חיצוני. לדוגמה, אבעבועות רוח הן אנדמיות (במצב יציב) בבריטניה, אך מלריה אינה. מדי שנה מדווחים על מקרים מסוימים של מלריה בבריטניה, אך אלה אינם מובילים להעברה מתמשכת באוכלוסייה בגלל היעדר וקטור מתאים (יתושים מהסוג אנופלס). אומנם מקובל לומר כי איידס הוא "אנדמי" במדינות רבות באפריקה, מה שאומר שהוא קיים באזור, אך זהו שימוש במילה בצורתה האטימולוגית, ולא האפידמיולוגית. מספר מקרי האיידס באפריקה הולכים וגדלים, ולכן המחלה אינה במצב יציב אנדמי. בכל אופן, את התפשטות האיידס באפריקה יש לכנות אפידמיה.
כדי שזיהום המתבסס על העברה בין אדם לאדם יהיה אנדמי, כל אדם שנדבק במחלה חייב להעביר אותו לאדם אחר אחד בממוצע. בהנחה שמדובר באוכלוסייה רגישה לחלוטין, פירוש הדבר שמספר ההתרבות הבסיסי (R0) של הזיהום חייב להיות שווה 1. באוכלוסייה בה יש אנשים חסינים, מספר ההתרבות הבסיסי כפול שיעור האנשים הרגישים באוכלוסייה (S) חייב להיות 1. זה לוקח בחשבון את ההסתברות שכל אדם שאליו המחלה עלולה להיות מועברת רגיש אליה, ובעצם מבטל את המגזר החסין של האוכלוסייה. לכן, כדי שמחלה תהיה במצב יציב אנדמי המצב צריך להיות:
באופן זה, הזיהום לא דועך וגם מספר האנשים הנגועים אינו גדל באופן אקספוננציאלי אך הזיהום אמור להיות במצב יציב אנדמי. זיהום שמתחיל כאפידמיה גם ידעך בסופו של דבר (עם אפשרות שהוא יתפרץ מחדש בצורה מחזורית הניתנת לחיזוי באופן תאורטי) או יגיע למצב יציב אנדמי, תלוי במספר גורמים, ביניהם ארסיות המחלה (כמה היא אלימה) ואופן ההעברה שלה.
אם מחלה נמצאת במצב יציב אנדמי באוכלוסייה, היחס לעיל מאפשר לנו לאמוד את ה-R0 (פרמטר חשוב) של זיהום מסוים. זה בתורו יכול להיות מוזן למודל מתמטי למגפה.
ראו גם

זיהום (רפואה)
מגפה
פנדמיה
הערות שוליים

↑  "Principles of Epidemiology in Public Health Practice, Third Edition An Introduction to Applied Epidemiology and Biostatistics". Centers for Disease Control and Prevention. נבדק ב-19 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "HIV and AIDS in East and Southern Africa regional overview". AVERT (באנגלית). 20 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00563577
אנדריי ליאפצ'ב

אנדריי טאסב לִיַאפְּצֶ'ב (בבולגרית: Андрей Тасев Ляпчев;‏ 12 בדצמבר 1866, רסן, מקדוניה, האימפריה העות'מאנית – 6 בנובמבר 1933, סופיה, ממלכת בולגריה), היה פוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן במספר תפקידי שרים בממשלות בולגריה וכן כראש ממשלת בולגריה מטעם הברית הדמוקרטית הבולגרית.
ראשית חייו

ליאפצ'ב נולד בעיר רסן שבחבל מקדוניה למשפחת מהגרים מאזור יוון. ב-1876 לאחר מרד אפריל הבולגרי היגרה משפחתו מרסן לביטולה והתפרנסה בדוחק למחייתה. ב-1879 החל את לימודיו התיכוניים בביטולה וסיימם בבית הספר התיכון הבולגרי בסלוניקי. ב-1884 היגר לפלובדיב בירת המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885) השתייך ליאפצ'ב למיליציית המתנדבים הבולגרית מרומליה המזרחית והשתתף בכיבוש העיר פירוט. לאחר ההפיכה בה הודח הנסיך אלכסנדר בטנברג והתגברות המעורבות הרוסית בנסיכות, חבר ליאפצ'ב ללאומנים מקדונים בעלי משנה בולגרית פאן סלאבית. ב-1888 הוצא צו מעצר נגדו, אך הוא הצליח להימלט מהנסיכות ובמשך מספר שנים נדד בין פריז, ציריך וברלין. ב-1911 נישא ליאפצ'ב בווינה לקונסטנצה פטרוביץ' ולזוג לא נולדו ילדים.
ראשית הקריירה הפוליטית

ב-1894 חזר ליאפצ'ב לבולגריה, השתקע בסופיה וערך עיתון שנקט בעמדה פרו רוסית. ליאפצ'ב הצטרף למפלגה הדמוקרטית שהקים פטקו קרבלוב, חברו לספסל הלימודים מימי התיכון והועסק כאחד העורכים בעיתון המפלגה. ב-1901 מונה לשר האוצר בממשלתו של קרבאלוב וכיהן בתפקיד עד מותו של קרבאלוב ב-1903. ב-1908 מונה לשר המסחר והחקלאות בממשלתו הראשונה של אלכסנדר מלינוב והשתתף בצוות המשא ומתן מול העות'מאנים בסוגיית הכרזת העצמאות הבולגרית וסיפוחו המלא של מחוז רומליה המזרחית. ב-6 באפריל 1909 חתמו ליאפצ'ב וריפעת פאשה שר החוץ העות'מאני על מסמך בו הכירו העות'מאנים רשמית בעצמאות הבולגרית. בתפקידו כשר, נקט ליאפצ'ב מדיניות כלכלית ריכוזית מאוד שהובילה לביקורת רבה כלפיו במערכת הפוליטית הבולגרית וב-1911 סיים את תפקידו.
ביוני 1918 הסתמנה תבוסת בולגריה במלחמת העולם הראשונה, ראש הממשלה וסיל רדוסלאבוב התפטר ובמקומו התמנה אלכסנדר מלינוב, שמינה את ליאפצ'ב לשר האוצר. לאחר קריסת הכוחות הבולגרים בחזית המקדונית ביקשה הממלכה הפסקת אש וליאפצ'ב עמד בראש צוות המשא ומתן הבולגרי שהוביל לחתימת שביתת הנשק של סלוניקי ב-29 בספטמבר 1918. ב-2 באוקטובר נאם ליאפצ'ב בפרלמנט הבולגרי ודרש שהמלך פרדיננד הראשון יוותר על כסאו לטובת בנו בוריס. דרישתו זכתה לתמיכה גורפת בפרלמנט ולמחרת היום ויתר המלך פרדיננד על המלוכה. ב-28 בנובמבר 1918 התפטר מלינוב ובמקומו התמנה תאודור תאודורוב לראשות הממשלה. תאודורוב מינה את ליאפצ'ב לתפקיד שר ההגנה הבולגרי. עם התפטרותו של תאודורוב על רקע סירובו לחתום על חוזה ניי, סיים גם ליאפצ'ב את תפקידו. ראש הממשלה החדש אלכסנדר סטמבוליסקי החליט לנקוט בצעדים משפטיים כנגד האחראים לשיטתו לתבוסה במלחמת העולם הראשונה ובמסגרת זו נעצר ליאפצ'ב ונחקר מספר פעמים. ב-19 בנובמבר 1922 הוא נידון למספר חודשי מאסר והועבר לבית כלא בעיר שומן.
כהונת ראש הממשלה

בעקבות כניסתו של אלכסנדר צאנקוב לתפקיד ראש הממשלה בהפיכה של 9 ביוני 1923, היה ליאפצ'ב בין מקימי מפלגת הברית הדמוקרטית הבולגרית והוא היה לסגן יושב הראש של המפלגה. בהמשך התפצלה המפלגה והפלג בראשות ליאפצ'ב הובילה את האופוזיציה לממשלתו של צאנקוב. בעקבות הידרדרות המצב הכלכלי במדינה והצעדים הקשים שנקט צאנקוב כנגד הקומוניסטים גברה הביקורת נגד צאנקוב. ב-4 בינואר 1926 צאנקוב התפטר ובמקומו מונה אנדריי ליאפצ'ב לראש הממשלה ה-32 של ממלכת בולגריה.
ממשלו של ליאפצ'ב פעל לייצוב הכלכלה ובמקביל חנן אסירים פוליטיים, עניין שהקים עליו ביקורת מצד ארמון המלך. ליאפצ'ב קידם מהלכי פיוס פנימיים בממלכה ובמסגרת זו פעל להכנסה אל תוך המערכת הפוליטית של ארגונים שנחשבו חתרניים ובכלל זה קומוניסטים ולאומנים מקדונים. ב-29 במאי 1927 נערכו בחירות כלליות בממלכה ומפלגתו של ליאפצ'ב זכתה ב-63% מצירי הפרלמנט. בשלהי 1927 חתמו בולגריה וממלכת יוון הסכם חילופי אוכלוסיות ביניהן, צעד שהוביל להעברתם של עשרות אלפי אזרחים במצב כלכלי ירוד אל תוך ממלכת בולגריה. ביולי 1929 ניצל ליאפצ'ב מניסיון התנקשות כאשר כדורי המתנקשים החטיאו.
השפל הגדול שהחל בארצות הברית נתן את אותותיו גם בכלכלה הבולגרית, אשר ממילא מצבה לא היה מן המשופרים. הביקורת הפוליטית והעממית על ממשלו של ליאפצ'ב הלכו וגברו, וב-21 ביוני 1931 הפסידה מפלגתו בבחירות וליאפצ'ב התפטר בו ביום.
אחריתו

לאחר הבחירות ב-1931 חלה הידרדרות במצב בריאותו של ליאפצ'ב. הוא הוחש לטיפול רפואי בברלין ושם נתגלה כי הוא סובל מסרטן הריאות. במרץ 1932 שב לבולגריה לאחר 6 חודשי טיפול רפואי וניסה לחדש את פעילותו במפלגה. מצב בריאותו המשיך להידרדר ואחרי סדרת טיפולים נוספת בברלין שלא הועילה, שב לבולגריה והלך לעולמו ב-6 בנובמבר 1933 והוא בן 67 שנים.
ליאפצ'ב והקהילה היהודית

לאנדריי ליאפצ'ב היה יחס אוהד לקהילה היהודית בבולגריה על רקע התמיכה הרחבה שגילו בני הקהילה והנהגתה בסוגיית זכויות האוכלוסייה הבולגרית במקדוניה לאחר העברתה לחזקת ממלכת יוגוסלביה, עם תום מלחמת העולם הראשונה. הקולונל בדימוס אברהם תג'ר שכיהן כנציג יהדות בולגריה לקונגרס הבינלאומי לזכויות מיעוטים שכונס לאחר המלחמה נשא נאום נלהב בעד הצטרפות המקדונים ממוצא בולגרי לקונגרס והבטחת זכויותיהם. העניין הוביל לברית בין הארגונים המקדונים ומנהיגיהם לבין ראשי הקהילה היהודית ופעילויות מחאה משותפות בסוגיות הרלוונטיות.
ב-28 במרץ 1926 בעת ביקורו של ליאפצ'ב בפריז פנה אליו ליאו מוצקין יושב ראש ועד השליחים היהודים בבקשה להעביר תקציבים למערכת החינוך היהודית ולהכיר בהנהגת הקהילות היהודיות בממלכה שנקראה הקונסיסטוריון. ליאפצ'ב נעתר לבקשה, אך בשל מצוקתה הכלכלית של הממלכה התקצוב שהגיע מקופת הממשלה לא עלה על 10% מתקציב מערכת החינוך היהודית,.
הערות שוליים

↑  התנקשות בחייו של ראש ממשלת בולגריה, דואר היום, 21 ביולי 1929
↑  רומנו, אלברט. א, כינוס ב"כ הקהילות-תקנון הקהילות והקונסיסטוריון, בתוך:אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 450-451.
↑  רומנו, אלברט. א, כינוס ב"כ הקהילות-תקנון הקהילות והקונסיסטוריון, עמוד 445.
↑  לוחות סטאטיסטיים, בתוך:אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 645-662.
| ראשי ממשלת בולגריה |
| --- | --- | --- |
| נסיכות וממלכת בולגריה (1878-1946) | טודור בורמוב • קלמנט טרנובסקי • דראגן צאנקוב • פטקו קרבלוב • יוהאן קזימיר ארנרוט • אלכסנדר באטנברג • לאוניד סובולב • דראגן צאנקוב • פטקו קרבלוב • קלמנט טרנובסקי • פטקו קרבלוב • וסיל רדוסלאבוב • קונסטנטין סטואילוב • סטפן סטאמבולוב •  קונסטנטין סטואילוב • דימיטר גרקוב • טודור איבנצ'וב • ראצ'ו פטרוב • פטקו קרבלוב • סטויאן דאנב • ראצ'ו פטרוב • דימיטר פטקוב • דימיטר סטאנצ'וב • פטר גודב • אלכסנדר מלינוב • איוון גשוב • סטויאן דאנב • וסיל רדוסלאבוב • אלכסנדר מלינוב •  תאודור תאודורוב • אלכסנדר סטמבוליסקי • אלכסנדר צאנקוב • אנדריי ליאפצ'ב • אלכסנדר מלינוב • ניקולה מושאנוב • קימון גאורגייב • פנצ'ו זלאטב • אנדריי טושב • גאורגי קיוסאיבנוב • בוגדאן פילוב • דוברי בוז'ילוב • איוון בגריאנוב • קונסטנטין מוראבייב • קימון גאורגייב |          |
| הרפובליקה העממית הבולגרית | קימון גאורגייב • גאורגי דימיטרוב • וסיל קולארוב • וולקו צ'רבנקוב • אנטון יוגוב • טודור ז'יבקוב • סטאנקו טודורוב • גרישה פיליפוב • גאורגי אטנסוב • אנדריי לוקאנוב |          |
| בולגריה (מאז 1990) | אנדריי לוקאנוב • דימיטר פופוב • פיליפ דימיטרוב • ליובן ברוב • רנטה אינג'ובה • ז'אן וידנוב • סטפן סופיאנסקי • איוואן קוסטוב • סימאון סקסקובורגותסקי • סרגיי סטאנישב • בויקו בוריסוב • מארין רייקוב • פלמן אורשרסקי • גאורגי בליזנאשקי • בויקו בוריסוב • אוגניאן גרג'יקוב • בויקו בוריסוב • סטפן יאנב • קיריל פטקוב • גלב דונב • ניקולאי דנקוב • דימיטר גלבצ'ב |          |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אלכסנדר צאנקוב | ראש ממשלת ממלכת בולגריה  4 בינואר 1926 - 24 ביוני 1931 | הבא: אלכסנדר מלינוב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 121085430  ISNI: 0000 0000 5537 4270  LCCN: no96023823  NKC: js2006358542  SUDOC: 103053581  VIAF: 22988272   WorldCat (עם VIAF): 22988272
אנטול (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 מבוסס על:  "אנטול" מאת איב טיטוס
 סוגה:  הנפשה, הרפתקאות
 כותבים:  אלן סמית'י
 בימוי:  צ'ארלס בסטיאן
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 ארץ מקור:  צרפת צרפת קנדה קנדה בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 חברת הפקה:  .Valentine Productions s.a.r.l Nelvana STV Studios
 אורך פרק:  כ-22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  3 באוקטובר 1998 – 28 ביוני 1999
 תקופת שידור בישראל:  2000
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
אנטול (באנגלית: Anatole) היא סדרת הרפתקאות מונפשת צרפתית-קנדית-בריטית, אשר מבוססת על דמות בדיונית בעלת אותו שם שנוצרה על ידי איב טיטוס. הסדרה בוימה על ידי צ'ארלס בסטיאן, נכתבה על ידי אלן סמית'י (שם שמופיע שהיוצר אינו שלם עם התוצאה הסופית) והופקה על ידי .Valentine Productions s.a.r.l,‏ Nelvana ו-STV Studios.
הסדרה שודרה בארצות הברית בערוץ CBS כחלק מרצועת השידור "CBS Kidshow", כאשר פרק הבכורה שודר ב-3 באוקטובר 1998 ופרק הסיום שודר ב-28 ביוני 1999. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים בשנת 2000, ומאוחר יותר שודרה בשידורים חוזרים בערוץ לוגי. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 26 פרקים באורך 22 דקות.
תקציר העלילה

הסדרה מתרחשת בפריז ועוקבת אחר אנטול, העכבר הכי טוב בעיר שעובד כשומר לילה במפעל גבינות. בכל פרק אנטול עובר הרפתקאות חדשות יחד עם אשתו, חבריו וששת ילדיו.
דמויות ומדבבים

הדיבוב העברי בוים על ידי אביטל דרור, והופק על ידי נטע בן צבי.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- | --- |
| אנטול | אוליבייר לקואייר | שרון כהן | העכבר הכי טוב בפריז; עובד כשומר לילה במפעל גבינות |
| דוסט | ג'יל פרפייר | אביטל פסטרנק | אשתו של אנטול |
| גסטון | ויליאם קולגייט | אלי לולאי | חבר טוב של אנטול |
| פול | ג'ו דיניקול | לירון לב | ילדו הבכור של אנטול; אחיה התאום של פולט |
| פולט | אליסון פיל | נטלי פיק | ילדתו הבכורה של אנטול; אחותו התאומה של פול |
| קלוד | ג'יימי היידון-דוולין | שרה וינו-אלעד | ילדו האמצעי של אנטול; אחיה התאום של קלודט |
| קלודט | אניק אובונסאווין | ענת ארליך | ילדתו האמצעית של אנטול; אחותו התאומה של קלוד |
| ג'ורג' | קול קפלן | אסתי ברעד פורים | ילדו הקטן של אנטול; אחיה התאום של ג'ורג'ט |
| ג'ורג'ט | שרה רוזן פרויטמן | גל סרי | ילדתו הקטנה של אנטול; אחותו התאומה של ג'ורג' |
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי בתור מדבבים קבועים מיכה אוזין סליאן ועפרון אטקין, ובתור מדבבים אורחים יורם יוספסברג, ערן בוהם, סער בדישי ושמחה ברבירו.
הפקה

סדרת הטלוויזיה מבוססת על אנטול, דמות בדיונית של עכבר שנוצרה על ידי איב טיטוס. הפקת הסדרה נעשתה על ידי .Valentine Productions s.a.r.l,‏ Nelvana ו-STV Studios. הסדרה הוכרזה לראשונה בינואר 1998, כאשר נאמר שהיא תשודר בארצות הברית בערוץ CBS שהחליט לחזור לשדר סדרות מונפשת כחלק מלוח השידורים שלו בשבת בבוקר. ביולי 1998 נאמר שהסדרה תחל את שידוריה ב-19 בספטמבר, אך לבסוף תאריך הבכורה הוזז ל-3 באוקטובר. הסדרה שודרה כחלק מרצועת השידור "CBS Kidshow", כאשר היא הסתיימה לאחר עונה אחת ו-26 פרקים באורך 22 דקות ב-28 ביוני 1999.
הערות שוליים

↑   שיר הפתיחה של אנטול, סרטון  באתר יוטיוב
↑  ברנדן קלי, Nelvana takes ‘Puff’, באתר וראייטי, 12 בנובמבר 1998
↑  סינתיה ליטלטון, CBS Saturday turns to toons, באתר וראייטי, 7 בינואר 1998
↑  סוזן קינג, Wake-Up Calls, באתר לוס אנג'לס טיימס, 6 בספטמבר 1998
אריתמטיקה אוניברסלית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אייזק ניוטון 
 שפת המקור:  לטינית 
 סוגה:  ספרות מדעית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1707 
 
אריתמטיקה אוניברסלית (בלטינית: Arithmetica Universalis) הוא ספרו המתמטי של אייזק ניוטון שפורסם ב-1707. כשהוא נכתב במקור בלטינית, הוא נערך ופורסם על ידי ויליאם ויסטון, מחליפו של ניוטון באוניברסיטת קיימברידג'. הספר היה מבוסס על סיכומי הרצאות באלגברה שניתנו על ידי ניוטון בעשורים הקודמים.
המהדורה המקורית של ויסטון נתפרסמה ב-1707. היא תורגמה לאנגלית על ידי ג'וזף רפסון, אשר פרסם אותה ב-1720 תחת השם Universal Arithmetick. ג'ון משין פרסם  מהדורה לטינית שנייה לספר ב-1722.
השם שבחר ניוטון לספר מעיד על התפקיד ההיסטורי שיעד לו ניוטון; במאה ה-17 החלה מגמה של התנתקות מהניסוח הגאומטרי שרווח כניסוח המתמטי המקובל (מגמה שהחלה בהצגת הגאומטריה האנליטית על ידי רנה דקארט) ומעבר לצורת חשיבה אלגברית - סימבולית יותר. ניוטון ביקש להמשיך את הניסוח המתמטי ברוח זו, ולהדגים כיצד ניתן להשתמש באמצעי הביטוי האלגבריים לפתרון בעיות באופן יעיל יותר ואולי אינטואיטיבי יותר. אין פירוש הדבר שניוטון זנח את הניסוח הגאומטרי הסינתטי, גם כי היה הניסוח המקובל ללא עוררין על כל הקהילה האקדמית. מניסיונו מצא ניוטון את המחשבה האלגברית כאמצעי הנוח והכללי (מכאן מגיע התואר "אוניברסלי" בשם הספר) יותר לגשת לבעיות.
הספר עוסק בסימון אלגברי, באריתמטיקה, באינטראקציה בין גאומטריה ואלגברה (כמו הביטויים הגאומטריים למשוואות כישרים, עקומים, אורכים, שטחים ונפחים ולחלופין ניסוח תכונות הנובעות ישירות ממאפייני המצולעים המשוכללים, המעגל וחתכי החרוט), ובפתרון משוואות פולינומיות, המהווה אחד הנושאים המרכזיים הנידונים בספר, ובחקירתו מביא ניוטון תוצאות רבות, בפרט בתחום שלימים יהפוך מרכזי במתמטיקה ובפיזיקה, פולינומים סימטריים, ומוסיף לציין ממצאים רבים הקשורים בסכומי חזקות של שורשי (פתרונות) המשוואה (כולל ההצגה של "זהויות ניוטון", שיוכחו מאוחר יותר, באופן עצמאי, על ידי לאונרד אוילר במאה ה-18). בין היתר רומז לטענה הידועה כ"משפט היסודי של פולינומים סימטריים". כמו כן מיישם בספר את כלל הסימנים של דקארט לשורשים מדומים, ואף הציע, מבלי להוכיח, את הכלל המאפשר לקבוע את מספר השורשים (פתרונות) המדומים של פולינום. רק כעבור 150 שנה נמצאה הוכחה ריגורוזית לנוסחת המנייה של ניוטון, על ידי ג'יימס ג'וזף סילבסטר, ב-1865. פרט לתוצאות המשמעותיות המובאות בספר, קובצו בו גם מספר כללי אצבע פשוטים המסייעים להשיג מידע על ערך הפתרונות של פולינום שלא נמצא לו פתרון בעזרת רדיקלים, למשל התוצאה על החסם העליון של הערך המוחלט הגדול ביותר (המקסימלי) של שורש הפולינום בתלות במקדמיו.
הקישור שעושה הספר בין סימטריוּת, כלומר פולינומים סימטריים, לפתרון פולינומים ממעלה גבוהה, מעיד על ההבנה של ניוטון את אופי הבעיה של מציאת פתרונות (שורשי) משוואות פולינומיות, וניתן לראות בספר תרומה חשובה לאלגברה של משוואות (ובתורה לאלגברה המופשטת). גם בגלל תפוצתו, לספר הייתה השפעה על התפתחות האלגברה במאה ה-18, כולל על עבודתו של ז'וזף לואי לגראנז' על משוואות, שלימים שימשה אותו בניסוח המקובל למכניקה של ניוטון עצמו, ב"מכניקה האנליטית", וביסוד שהניח לגראנגז' לתורת החבורות.
אמנות דקורטיבית

קערה דקורטיבית מתקופת שושלת סונג
לוח קיר מעוטר בכניסה לפונשל במדיירה
אמנות דקורטיבית היא מונח המשמש, באופן מסורתי, לעיצוב וייצור של אובייקטים פונקציונליים שברובם הם חלק מאמנות שימושית. האמנות כוללת עיצוב פנים, אבל בדרך כלל לא אדריכלות. האמנויות הדקורטיביות מסווגות לעיתים קרובות בניגוד לאמנות יפה, כלומר, אינן ציור, רישום, צילום, ופיסול בקנה מידה גדול, אשר בדרך כלל אין בו פונקציה אחרת מאשר נראותו.
ההבחנה בין אמנות דקורטיבית לאמנות יפה מגיעה מאמנות פוסט הרנסאנס של המערב. משתמשים בה הרבה פחות באמנות של תרבויות ותקופות אחרות, בהן מרבית היצירות הנחשבות כוללות אלמנטים דקורטיביים. לדוגמה, אמנות מוסלמית מתקופות שונות מורכבת כולה מאמנות דקורטיבית, כפי שקיימת בתרבויות מסורתיות. באמנות סינית אין הבחנה בין אמנות דקורטיבית ללא דקורטיבית. ובאמנות ימי הביניים, בהם התקיימה אמנות יפה כדוגמת פיסול מונומנטלי, העבודות היוקרתיות ביותר שהוזמנו ממיטב האמנים נטו להיות עבודות של צורפות, מתכות יצוקות כגון ברונזה או שנהב מגולף. ציורי קיר גדולים הוזכרו רק לעיתים רחוקות במקורות מודרניים, כיוון שנתפסו בתחילה כתחליף זול לפסיפס.
ניתן לייחס לתקופת הרנסאנס את הקידום של האמנות היפה מעל לזו של הדקורטיבית במחשבה אירופית, כאשר תאורטיקנים איטלקים כמו ג'ורג'ו וזארי קידמו ערכים אמנותיים שהודגמו על ידי אמני הרנסאנס, והעניקו ערך מועט לעלות החומרים או כמות ומיומנות העבודה הנדרשת כדי לייצר את האובייקט. הם העריכו את המגע האישי של יד האמן כדוגמת מיכלאנג'לו, רפאל ולאונרדו דה וינצ'י, שהחיה, במידה מסוימת, את הגישה של ימי קדם.
אמנות אירופית בימי הביניים יוצרה תחת קבוצות שונות מאוד של ערכים, בגישה אחרת, חומרים יקרים וטכניקות מיוחדות וקשות לביצוע היו מוערכות מאוד. לעומת זאת, בסין שתי הגישות התקיימו יחדיו במשך מאות שנים, מחד, בעיקר בציורי דיו של נופים, שביטאו את דמיונו של האמן, ומאידך תחומים אחרים עיקריים של האמנות, הכולל את הקרמיקה הסינית שיוצרה ביעילות בתנאים תעשייתיים על פי סט שונה לגמרי של ערכים אמנותיים, וזכתה לפופולריות.
המעמד הנמוך יחסית, שניתן ליצירות אמנות דקורטיביות, בניגוד לאמנות יפה, הצטמצם עם עלייתה של תנועת האמנויות והאומנויות. התנועה האסתטית של המחצית השנייה של המאה ה-19 שנולדה באנגליה בהשראתם של ג'ון ראסקין וויליאם מוריס, ייצגה את תחילתה של הערכה גוברת לאמנות הדקורטיבית ברחבי אירופה. בשנת 1882 התנועה הובילה לדור חדש שהתנגד לקישוט המוגזם באותה תקופה ודיבר על חזרה לעבודה בגילדות כמו בימי הביניים. השינוי החיובי והמעמד הגבוה יותר לו זכתה האמנות הדקורטיבית מופיע בחוק זכויות יוצרים שעודכן בשנת 1911 ובו נוסף כי יצירת אמנות דקורטיבית זכאית לתקופה מלאה של הגנה על זכויות היוצרים שלה בדומה לאמנות יפה, ובשונה מהמצב הקיים בתחום העיצוב.
אנדר (נהר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  271 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  19 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  3,462 קמ"ר
 מוצא:  שר
 גובה מוצא הנהר:  504 מטרים
 יובלים:  Indrois, Taissonne, Malville, Échandon, Igneraie, Cité, Ringoire, Trégonce, Thilouze, Vauvre, Ozance, בפסקה זו 8 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  נהר הלואר
 מדינות באגן הניקוז:  צרפת
  (למפת סאנטר-עמק הלואר מוגדלת) אורליאן טור בורז' שארטר בלואה שאטורו נורמנדי פיי דה לה לואר  אקיטן החדשה אוברן רון-אלפ  בורגון פראנש קונטה  איל-דה-פרנסאנדר(למפת סאנטר-עמק הלואר רגילה) אורליאן טור בורז' שארטר בלואה שאטורו נורמנדי פיי דה לה לואר  אקיטן החדשה אוברן רון-אלפ  בורגון פראנש קונטה  איל-דה-פרנסאנדר
 
אֶנְדְר (בצרפתית: Indre) הוא נהר במרכז צרפת.
הנהר זורם לכיוון צפון-מערב, דרך המחוזות שר, אנדר, אנדר ולואר, והערים לה שאטר, שאטורו ולוש; הוא מתחבר לנהר הלואר סמוך לתחנת הכוח הגרעינית בשינון.
מחוזות ועיירות לצד הנהר

מחוז שר
מחוז אנדר: לה שאטר, שאטורו
מחוז אנדר ולואר: לוש
גלריית תמונות

לה בלאן
ארז'נטון-שור-קרז
ראו גם

נהר הלואר
מחוז אנדר
אלמנטים סופיים

בתמונה מוצגת דוגמה לאנליזת אלמנטים סופיים 
של רכב לבדיקת מודל התנגשות בקיר קשיח
בתמונה מוצגת דוגמה לאנליזת חוזק של צנרת לחץ חמה. 
האנליזה נעשית באמצעות תכנה המחשבת בשיטת האלמנטים הסופיים תוך שימוש באלמנט קווי
דוגמת מודל של חצוצרה בתכנת האלמנטים הסופיים של חברת Algor
אנליזה בשיטת האלמנטים הסופיים (Finite Element Analysis) ובקיצור (FEA), היא טכניקה לחישוב נומרי של משוואות דיפרנציאליות המתארות בעיות של שדות כמו שדה מאמצים ושדה של זרימה.
אלמנטים סופיים היא שיטה מקובלת ונפוצה בפתרון של בעיות הנדסיות רבות בעזרת מחשב תוך שימוש בתוכנות מחשב מיוחדות הפועלות בשיטת האלמנטים הסופיים (באנגלית: Finite Element Method ובקיצור FEM).
הרעיון

הרעיון הראשון לתאר את גוף המוצק כמספר אלמנטים עם מידות סופיות שייך לפואסון (M.Poisson,1829). שיטת האלמנטים הסופיים פותחה לראשונה בשנת 1943 על ידי ריצ'רד קוראנט (Richard Courant) שהשתמש בשיטת ריץ (Ritz method) שהיא שיטה נומרית, כדי לקבל פתרון מקורב למערכת רוטטת. בשנת 1956 התפרסם מאמר מרחיב על ידי M. J. Turner, R. W. Clough, H. C. Martin, and L. J. Topp אשר התייחס לשיטת האלמנטים הסופיים בנושא קשיחות ותזוזות של מבנים מורכבים. במכניקת המבנים הפיתוח של המשוואות לפתרון באלמנטים סופיים מבוסס על עקרונות שימור האנרגיה וכלל פוטנציאל האנרגיה המינימלי.
בשנת 1973 פרסמו Strang and Fix ספר בשם "אנליזה של שיטת האלמנטים הסופיים" (An Analysis of The Finite Element Method) שהעמיד את השיטה על בסיס מתמטי מוצק והפך אותה לשיטה נומרית מוכרת שמרבים להשתמש בה בהנדסה. פרופסור רוברט קוק מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון כתב בשנת 1974 ספר לימוד בשם Concepts and Applications of Finite Element Analysis, שהפך למקור מידע בנושא האלמנטים הסופיים כולל רקע מתמטי ורקע היסטורי.
עקרון הפעולה

בשיטת האלמנטים הסופיים האובייקט מתואר על ידי מודל גאומטרי המחולק לאלמנטים סופיים. המשוואות נכתבות לכל אלמנט לפי הבעיה הפיזיקלית המתוארת על ידי המודל וכל מערכות המשוואות של המודל המיוצגות על ידי המשוואות של האלמנטים. מערכת המשוואות הזו נפתרת בטכניקות של אלגברה ליניארית או בשיטות נומריות לא ליניאריות לפי אופי המשוואות. דיוק הפתרון של השיטה משתפר כאשר האלמנטים קטנים יותר או כאשר האלמנט מורכב יותר על ידי תוספת נקודות וכאשר הצורה של האלמנטים די אחידה.
מרבים להשתמש בשיטת האלמנטים הסופיים לחישוב מאמצים ותזוזות של מבנים ושל מערכות מכניות וכן בפתרון של בעיות מורכבות במעבר חום, זרימה, אלקטרומגנטיות ועוד. דוגמה למערכת משוואות ליניאריות לפתרון בעיית חישוב של גוף אלסטי בהשפעת כוחות חיצוניים:
המשוואה הווקטורית היא {F} = [K] * {X}, כאשר:
{F} - וקטור כוחות.
{X} - וקטור תזוזות.
[K] - מטריצת קשיחות