stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוקטורנים (שופן)
צורה

המשקלים והסולמות שונים בין הנוקטורנים. מאפיינים אחרים שכן משותפים לרוב הנוקטורנים הם הלך רוח מלנכולי ומלודיה ברורה ביד ימין שמרחפת מעל ליווי ביד שמאל באקורדים שבורים. חזרות על הנושא המרכזי מוסיפות לנוקטורנים קישוט נוסף, במיוחד ב אופוס 9, מספר 2 (אנ').
מנוקטרונים מספר 7 ו-8 שופן פרסם את הנוקטורנים בזוגות כשכל נוקטורן תואם לזוג שלו אך מתקיים גם כיצירה עצמאית בפני עצמה. הנוקטרונים בנויים בצורת שיר (אנ') כלומר מבנה A-B-A. יוצאי דופן הם אופוס 9, מספר 2 (אנ') ואופוס 55, מספר 2 (אנ') בהם אין קטע נגודי (קטע B), אופוס 15, מספר 3 (אנ') שצורתו בינארית ונוספה בו קודה ואופוס 37, מספר 2 (אנ') שצורתו A–B–A–B–A.
המפעם בכל הנוקטורנים הוא וריאציה של Larghetto ,Andante או Lento כשיוצא הדופן הוא אופוס 9, מספר 3 (אנ') בו המפעם הוא Allegretto.
מאפיין בולט נוסף של כל הנוקטורנים הוא שכולם מלבד שלושה מסתיימים בסולם מז'ורי. זה כולל את כל הנוקטורנים שכתובים בסולם מינורי, שלמעט אופוס 48, מספר 1 (אנ') ונוקטורן מספר 21 (אנ') מסתיימים בפיקארדי שלישית (אנ'). אופוס 32, מספר 1 (אנ') הוא הנוקטורן היחיד הכתוב בסולם מז'ורי שמסתיים בסולם מינורי (סי מינור), למרות שיש מבצעים, כמו ארתור רובינשטיין, שמסיימים את היצירה באקורד סי מז'ור.
השפעות

כשהנוקטורנים פורסמו לראשונה הביקורות היו מעורבות אך עם הזמן הן הפכו לחיוביות. הפופולריות של הנוקטרונים השונים השתנתה לאורך השנים אך הם שמרו על מקום משמעותי ברפרטואר היצירות לפסנתר סולו. אופוס 9, מספר 2 (אנ') ואופוס 27, מספר 2 (אנ') הם ככל הנראה הפופולרים ביותר.
מלחינים רבים, מתקופתו של שופן ולאחר מכן, אמרו שהושפעו מהנוקטורנים של שופן. יוהנס ברהמס וריכרד וגנר למשל, השתמשו בטכניקה מלודית דומה וסגנון דומה לאלו של שופן. פליקס מנדלסון, רוברט שומאן ופרנץ ליסט ציינו את הגאונות שטמונה בנוקטורנים של שופן. ניכר שיצירות קצרות אלה לפנסתר השפיעו באופן משמעותי על המוזיקה וההלחנה בתקופה הרומנטית.
לאחר מותו של שופן המלחין החשוב ביותר של נוקטורנים היה המלחין הצרפתי גבריאל פורה שהעריץ את שופן וכתב 13 יצירות בסוגה זו. מלחינים נוספים שכתבו נוקטורנים אחרי שופן היו ז'ורז' ביזה, אריק סאטי, אלכסנדר סקריאבין, פרנסיס פולנק, סמואל בארבר, סרגיי רחמנינוב ולואל ליברמן (אנ').
נוקטורן מספר 20 בדו דיאז מינור (אנ'), שפורסם לאחר מותו של שופן, מנוגן (באופן חלקי) בהתחלה ובסופו של הסרט הפסנתרן בבימויו של רומן פולנסקי.
נוקטורן מזויף

נוקטורן בדו דיאז מינור, הידוע כנוקטורן מספר 22 או כ (Nocturne oublié(e (אנ'), ככל הנראה לא נכתב על ידי שופן ומדובר בזיוף.
הערות שוליים

↑  Bielecki, Artur. The Fryderyk Chopin Institute – Nocturnes
1 2 3 4  J. Samson & K. Michalowski, "Chopin, Fryderyk Franciszek" ,Grove Music Online
↑  Episode 91: Field and Fryderyk. Radio Chopin. Benjamin K. Roe & Jennifer Foster
↑  Robin Langley, "John Field" ,Grove Music Online
1 2 3 4  .Tad Szulc, Chopin in Paris, 1998 ISBN 0684824582
1 2  M. J. E. Brown & K. L. Hamilton, "Nocturne", Grove Music Online
↑  Chopin Music – Nocturnes
↑  Nocturne in D-flat major, Op. 27, No. 2. Hyperion Records
↑  Jim Samson, "Chopin," ISBN 978-0198167037
↑  Nocturne Oubliée in C sharp minor at Musopen website
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010649207105171  GND: 30003735X  LCCN: n81144611  VIAF: 177810980   WorldCat (עם VIAF): 177810980
איליה פריגוז'ין

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  25 בינואר 1917 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  28 במאי 2003 (בגיל 86) בריסל, בלגיה 
 ענף מדעי:  ביוכימיה
 מקום מגורים:  בלגיה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה החופשית של בריסל 
 מנחה לדוקטורט:  Théophile de Donder 
 מוסדות:  אוניברסיטת טקסס באוסטין  האוניברסיטה החופשית של בריסל  אוניברסיטת שיקגו 
 תלמידי דוקטורט:  Dilip Kumar Kondepudi, Francisco de Assis Bosco, Bernard Lavenda, Alexandre Serge François Pomposo, André de Palma, Alkis P. Grecos, Paul Mandel, Ping Chen, Leon Brenig, Michael Vladimirovich Rosenberg, Manuel García Velarde, Adi Bulsara, Werner Horsthemke, הארי פרידמן, Zili Zhang, Grégoire Nicolis, Pierre M. V. Résibois, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד  Kampé de Fériet Award (1994)  פרס הונדה (1983)  פרס נובל לכימיה (1977)  מדליית רמפורד (1976)  מדליית קוטניוס (1975)  פרס בורק (1972)  פרס בוגוליובוב  פרס פרנקי (1955)  עיטור הידידות (רוסיה) 
 תרומות עיקריות
 על תרומתו לתרמודינמיקה שלא במצבי שיווי משקל.
 
איליה פריגוז'ין (Ilya Viscount Prigogine‏, 12 בינואר 1917 (יוליאני) –  28 במאי 2003) היה פיזיקאי, כימאי ומתמטיקאי בלגי-יהודי יליד רוסיה וזוכה פרס נובל בכימיה לשנת 1977 בזכות עבודתו על מבנים דיסיפטיביים, מערכות מורכבות ואי-הופכיות.
קורות חיים

פריגוז'ין נולד במוסקבה ב-1917, מספר חודשים לפני המהפכה הבולשביקית. אביו, רומן פריגוז'ין, היה מהנדס כימי במכון הטכנולוגי של מוסקבה, ואימו פסנתרנית. משפחתו לא אהבה את המערכת הסובייטית ועזבה את רוסיה בשנת 1921. הם נדדו בתחילה לגרמניה וב-1929 עברו לבלגיה, מקום בו זכה פריגוז'ין באזרחות בשנת 1949.
פריגוז'ין למד באוניברסיטה החופשית של בריסל. בשנת 1947 הוא התמנה כפרופסור לכימיה באוניברסיטה זו. בהמשך הוא נתמנה כמנהל המרכז למכניקה סטטיסטית ותרמודינמיקה באוניברסיטת טקסס באוסטין ועמד בראש מכון סולווי בבריסל. שימש כעורכו של Foundations of Physics, כתב עת בפיזיקה העוסק בבעיות יסוד העומדות בפני הפיזיקה המודרנית.
בשנת 1977 זכה פריגוז'ין בפרס נובל לכימיה על עבודתו בתחום התרמודינמיקה של מערכות הרחוקות משיווי משקל, שפורסמה לראשונה בשנת 1955 בספרו "תרמודינמיקה של תהליכים לא-הפיכים".
עבודתו

פריגוז'ין ידוע בעיקר הודות להגדרה שלו של מבנים דיסיפטיביים והתפקיד שלהם במערכות תרמודינמיות שנמצאות רחוק משיווי משקל, תגלית שבזכותה זכה בפרס נובל בכימיה לשנת 1977. פריגוז'ין הראה שייבוא ופיזור של אנרגיה לתוך מערכת כימית יכולה להפוך בה, באופן מקומי, את התהליך של המיקסום של האנטרופיה, תהליך שמתרחש כתוצאה מהחוק השני של התרמודינמיקה במערכת מבודדת שבה אין כניסה של חומר או אנרגיה.
דבר זה מוביל להגדלת האנטרופיה במערכת הכללית יותר (שמכילה את המבנה הדיסיפטיבי), בהתאם לחוק השני של התרמודינמיקה. המערכות הדיסיפטיבית תלוית בזרימת אנרגיה אל ומתוך המעטפת של המערכת כדי לשמור על הארגון הפנימי שלהן - כלומר כדי ולשמור על המצב האנטרופי הנמוך שלהן.
התאוריה של מבנים דיסיפטיביים הובילה למחקרים פורצי דרך על מערכות בעלות ארגון עצמי כמו גם במחקר פילוסופי אודות היצירה של סיבוכיות במערכות ביולוגיות (יצורים חיים, מערכות אקולוגיות) ובמחקר אחר תפקידו של הזמן בייצור תהליכים בלתי הפיכים וביצירת סדר במסגרת מדעי הטבע.
רבים רואים בעבודתו של פריגוז'ין כגשר בין המדעים לבין מדעי החברה. יחד עם רוברט הרמן, פרופסור מאוניברסיטת טקסס באוסטין, הוא פיתח את הבסיס למודלים של זרימת שני נוזלים, מודל תחבורה עבור רשתות עירוניות, תוך שימוש בעיבוי בוז-איינשטיין לתחום הנדסת תחבורה. זאת במקביל למודל שני נוזלים במכניקה סטטיסטית קלאסית. הפורמלית שלו של התארגנות עצמית שימשה "כגשר זמני" בין תורת המערכות הכלליות לבין תרמודינמיקה.
לדעת פריגוז'ין הפיזיקה סובלת מ-3 פרדוקסים, האחד הוא פרדוקס הזמן שבו אף על פי שאנו מכירים תהליכים אי-הופכיים בזמן, משוואות יסוד של הפיזיקה הן הופכיות. פרדוקס הקוונטים שבו פונקציית הגל המתארת חלקיק "קורסת" בעקבות מדידה והופכת למצב מוגדר יותר שאינו הפיך, ואשר משוואות תורת הקוונטים אינן מתארות את התרחשותו, ופרדוקס הייקום שבו המשוואות של איינשטיין נותנות לייקום מצב התחלתי. אלא שרגע הבריאה הוא רגע סינגולרי שאינו מובן במשוואות.
בספר "סדר מתוך הכאוס" טענו פריגוז'ין וההיסטוריונית איזבלה סטנגר כי הפיזיקה משועבדת לנוסחאות המכניסטיות שבהן אין אי-הופכיות בזמן. הספר נקרא במקור הצרפתי "הברית החדשה" ואמור להיות מנוגד להשקפה של הביולוג ז'אק מונו, שגרס כי הברית הישנה בין האדם לטבע נשברה. ההיסטוריה מלאה תופעות אי-הפיכות שמשנות אותה, ואילו משוואות הפיזיקה הן הופכיות. לדעת פריגוז'ין קיום של מושג זמן בפיזיקה יוביל למושג זמן בביולוגיה וזה יוביל למושג זמן במדעי החברה. דבר זה ידגים לדעתו כי האדם הוא חלק מהיקום.
עבודותיו בשנותיו האחרונות התמקדו בתפקיד המתמטי של דטרמיניזם במערכות לא ליניאריות ברמה הקלאסית וברמה הקוואנטית.
בתחילה נשא לאישה את המשוררת הבלגית הלנה יופה, וב-1945 נולד להם בן. לאחר גירושיהם, ב-1961 נשא את הכימאית הפולנית מריה פרוקופוביץ' ובשנת 1970 נולד להם בן.
ספרים

תרמודינמיקה של תהליכים לא-הפיכים, 1955
סדר מתוך הכאוס (Order out of Chaos: Man's new dialogue with nature (1984,  יחד עם ההיסטוריונית Isabelle Stengers ספר שבו דן פריגוז'ין באפשרות לגשר בין שתי התרבויות של עולם המדע ומדעי החברה.
נעם פרל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בינואר 1970 (בן 54) ט"ז בשבט ה'תש"ל יד אליהו שבתל אביב 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מקום פעילות:  סוסיא
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  מייסד וראש הישיבה התיכונית הסביבתית בסוסיא
 רבותיו:  הרב חיים דרוקמן
 בת זוג:  אורית פרל
 
 תפקידים נוספים:  מזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית בשנים 2011–2015
 
הרב נעם פרל (נולד בתל אביב בט"ז בשבט ה'תש"ל, 23 בינואר 1970) הוא מייסד וראש הישיבה התיכונית הסביבתית בסוסיא שבדרום הר חברון. שימש כמזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית בשנים 2011–2015. באלול ה'תש"פ ייסד גם ישיבה גבוהה בסוסיא אשר נסגרה שנתיים לאחר מכן, עקב חוסר בתלמידים.
ביוגרפיה

פרל נולד בשכונת יד אליהו שבתל אביב בן זקונים ליונה וישראל פרל, גננת וסוחר בבורסת היהלומים הישראלית.
בהמשך עבר עם הוריו לגבעתיים. למד בבית הספר חורב ברמת גן, ואחר כך במכינה לישיבות בני עקיבא בגבעת-שמואל. למד בישיבה התיכונית "נתיב מאיר" בירושלים וסיים בישיבה התיכונית "כפר הרואה". למד בישיבת ההסדר "אור עציון" ושירת בחטיבת הצנחנים.
הדריך בבית ספר שדה סוסיא, לימד תנ"ך באולפנת נווה חנה ובשנת תשנ"ח הקים את הישיבה התיכונית סביבתית בסוסיא ועמד בראשה.
בעל תואר ראשון בחינוך ותואר שני בתלמוד מאוניברסיטת בר-אילן.
היה "רב מחנה" במחנות קיץ של בני עקיבא העולמית באירופה ובשנת תשע"ב מונה לשמש כמזכ"ל התנועה העולמית. שימש בתפקיד ארבע שנים ולאחריהן חזר לתפקידו הקודם כראש ישיבת סוסיא.
לאחר היוודע דבר רצח שלושת הנערים ב-2014 פרסם סטטוס בפייסבוק בו קרא לממשלת ישראל להפוך "את צבא המחפשים לחיל נוקמים, חיל שלא ייעצר בקו 300 ערלות פלשתים. בדם האויב יכופר הביזיון ולא בדמעותינו." בעקבות ביקורת ציבורית הוסר הסטטוס.
פרל נשוי לאורית ולהם 8 ילדים.
ספריו

מרבית ספרים נוגעים לענייני מדרשים, אגדות חז"ל, ארץ ישראל ותנ"ך
בששת הספרים הראשונים תלמידי ישיבת סוסיא לקחו חלק בכתיבתם, עריכתם וצילום תמונות עבורם.
מדרשטח (הלחם מילים של מדרש ושטח) – בנושא החי הצומח והדומם של ארץ ישראל במקרא ובמדרש. לכל ערך נלווים מקורות מקראיים ותלמודיים. את הערכים כתבו תלמידי ישיבת סוסיא להנצחת זכרו של חברם נפתלי בן-ציון לנצקרון, שנרצח בפיגוע.
אבני דרך – על מספר רב של אתרים חשובים בארץ ישראל. הספר גם הוא בעיקר בדגש על מקורות מקראיים ותלמודיים.
נקיי הדעת – סיפורים על מגוון מחכמי ירושלים במאות האחרונות בעיקר
הזמנה לתפילה – מדרשים בנושא התפילה. כל קטע מלווה בתמונה שצולמה בידי תלמידי ישיבת סוסיא.
הזמנה לפרשה – מדרשים בנושא פרשת השבוע. כל קטע מלווה בתמונה שצולמה בידי תלמידיו.
הזמנה לחגים – מדרשים בנושא חגי ישראל. כל קטע מלווה בתמונה שצולמה בידי תלמידיו.
אגדה ופרשה – אגדות חז"ל על סדר פרשת השבוע.
אגדה וטבע – אגדות חז"ל על מגוון מושגים מהחי ומהצומח.
אגדות ומידות – אגדות חז"ל על מידות שונות.
על הראשונים – טרילוגיה על ספרי נביאים ראשונים. כרך ראשון על ספר יהושע וספר שופטים, הכרך השני הוא על ספר שמואל, והשלישי הוא על ספר מלכים.
אבות – על מסכת אבות, העוסקת בענייני מוסר ומידות.
אדמו"רים ועגלונים – על סיפורי חסידים.
למנצח – על ספר תהלים
כל הספרים יצאו לאור בהוצאת הספרים ספריית בית אל.
הערות שוליים

↑  יקי אדמקר‏, מזכ"ל בני עקיבא העולמית שתבע נקמה עורר סערה: "הסר החולצה ולך", באתר וואלה, 3 ביולי 2014
| בני עקיבא |
| --- | --- | --- |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא בישראל | מתתיהו רוטנברג • יעקב דרורי • אברהם שטרן • ליפא אהרוני • ידידיה כהן • שלמה סמסון • אמנון שפירא • יוחנן בן-יעקב • יהושע (שייע) אלטמן • אברהם ליפשיץ • אלחנן גלט • יונה גודמן • מרדכי (מוטי) יוגב • איתן מור-יוסף • הרב בני נכטיילר • דני הירשברג • יאיר שחל • יגאל קליין |  |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא העולמית | יוסקה שפירא • אברהם דובדבני • יצחק שטיגליץ • גאל גרינוולד  • זאב שוורץ  • הרב נעם פרל • רועי אביקסיס • אוהד טל  • צבי אלון |  |
| מושגים | תורה ועבודה • שבט יובל • של"פ • צוותי נחשון • גרעין נח"ל • פרויקט השחר • שבט איתנים |  |
| אישים מרכזיים | יחיאל אליאש • הרב משה צבי נריה • הרב חיים דרוקמן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311877105171  LCCN: no2003069947  VIAF: 34148475   WorldCat (עם VIAF): 34148475
אילן אלדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בספטמבר 1944 חיפה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  3 באפריל 2024  (בגיל 79)
 עיסוק:  בלשן וסופר
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת חיפה 
 מספר צאצאים:  2
 
אילן אלדר (9 בספטמבר 1944 – 3 באפריל 2024) היה פרופסור מן המניין בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

אילן אלדר נולד בחיפה. הוא בוגר בספרות, לשון עברית ומקרא של המכון האוניברסיטאי של חיפה (שלוחת האוניברסיטה העברית, שפעלה בעיר טרם הקמת אוניברסיטת חיפה). את התארים השני והשלישי למד באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1976 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בנושא "מסורת הקריאה הקדם-אשכנזית".
אלדר היה פרופסור מן המניין בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה. לימד בחוג מהקמתו ב-1973 ועד שפרש לגמלאות ב-2014. בשנים 1984–1989 שימש ראש החוג, ובשנים 1991–1996 היה דקאן לימודים מתקדמים.
אלדר היה חבר הוועדה העליונה של המועצה להשכלה גבוהה למינוי פרופסורים במוסדות להכשרת עובדי הוראה. כמו כן, היה חבר בוועד המנהל של האיגוד העולמי למדעי היהדות.
נבחר לחבר-יועץ באקדמיה ללשון העברית בשנת 1981 ולחבר מלא ב-1991. הוא כיהן בה כראש ועדת הפרסומים וכיו"ר ועד המינוח.
תחומי המחקר העיקריים שלו היו תולדות הבלשנות העברית בימי הביניים, מסורות לשוניות ושיטות ניקוד קדמוניות של העברית, לשון ספרות ההשכלה, ראשית העברית הספרותית החדשה, תחיית הדיבור העברי ומפעלו של אליעזר בן-יהודה ותכנון לשון בוועד הלשון ובאקדמיה ללשון העברית.
אלדר נפטר ב־3 באפריל 2024 ממחלת הסרטן ונקבר בבית העלמין "תל רגב". הוא התגורר בקריית מוצקין, בה אף כיהן כחבר מועצת העיר במשך תקופת כהונה אחת. היה נשוי לנילי אלדר, אשת חינוך ואלוף-משנה במילואים. לשניים בן ובת ונכדים.
ספריו

מסורת הקריאה הקדם־אשכנזית: מהותה והיסודות המשותפים לה ולמסורת ספרד (עדה ולשון ד–ה), ירושלים, תשל"ט
תורת הקריאה במקרא: ספר הוריית הקורא ומשנתו הלשונית, ירושלים, תשנ"ד
תכנון לשון בישראל, ירושלים, תש"ע; גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
לתולדות תורת הלשון העברית בימי הביניים: האסכולה האנדלוסית, ירושלים, 2014
ממנדלסון עד מנדלי: בדרך לעברית חדשה, ירושלים, 2014
הבלשנות העברית בימי-הביניים: טקסטים ומחקרים, ירושלים, 2016
תורת טעמי המקרא של ספר "הוריית הקורא" לפי קריאת ארץ ישראל במאה ה-11, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, תשע"ח
תולדות הלשון העברית בהיבט חברתי ולשוני ובהתפלגות גאוגרפית; כרך א: משנת 1000 לפנה"ס עד שנת 1500; כרך ב: משנת 1500 ועד ימינו; הוצאת כרמל, תשע"ח
שיטות ניקוד ומסורות קריאה של העברית, עדה ולשון - פרסומי המרכז לחקר מסורות קהילות ישראל, ירושלים, תשע"ח
תחייתה והתחדשותה של העברית: מחקרים ועיונים, אסופות ומבואות בלשון, ירושלים: האקדמיה ללשון העברית תש"ף (עורך הלשון דוד הרבנד)
ספר יובל לכבודו

נטעי אילן: מחקרים בלשון העברית ובאחיותיה מוגשים לאילן אלדר, בעריכת משה בר-אשר ועירית מאיר, ירושלים 2014
הערות שוליים

↑  פרופ' אילן אלדר, יקיר העיר קריית מוצקין, הלך לעולמו לאחר מחלה קשה, באתר ניוז חיפה והקריות, ‏3 באפריל 2024
↑  חברי מועצת העיר לדורותיהם, באתר עיריית קריית מוצקין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272192805171  GND: 1089165404  ISNI: 0000 0000 6657 5967  LCCN: n78038882  NTA: 13645688X  SUDOC: 221553177  VIAF: 37149893   WorldCat (עם VIAF): 37149893
ברוך מקונסטנטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  האיחוד הפולני-ליטאי
 מקום מגורים:  קונסטנטין ישן האיחוד הפולני-ליטאי האיחוד הפולני-ליטאי  ביאלה פודולסק האיחוד הפולני-ליטאי האיחוד הפולני-ליטאי
 כינויים נוספים:  ברוך מארץ יוון
 פעילות בולטת:  מראשי ועד ארבע ארצות, שתדלן
 ידוע בשל:  מאבקו ברבי יהונתן אייבשיץ, מאבקו בפרנקיסטים
 השקפה דתית:  יהדות אורתודוקסית
 צאצאים:  רבי יוסף ממזריטש
ברוך מקונסטנטין, או: ברוך מארץ יוון, היה איש עסקים, שתדלן ועסקן יהודי בעל השפעה באיחוד הפולני-ליטאי. התפרסם בשל מאבקו חסר הפשרות ברבי יהונתן אייבשיץ, ובמלחמתו בפרנקיסטים.
ביוגרפיה

מוצאו מקונסטנטין ישן. שם אביו היה רבי דוד מצאצאי רבי שלום שכנא מלובלין. בצעירותו למד בברלין אצל רבי יעקב יהושע פלק בעל ה"פני יהושע". התגורר בקונסטנטין ישן ותקופה מחייו בעיר ביאלה פודולסק.
היה מקורב מאוד להיינריך פון בריהל (אנ'), איש אמונו של אוגוסט השני, מלך פולין, והפוליטיקאי החזק בפולין, ולשדלוניצקי שר הכספים סגן שר האוצר של פולין. לצורך עסקיו היה מבקר רבות בוורשה ובדרזדן – שם הייתה חצרו של מלך פולין.
ברוך היה אחד מהיהודים רבי ההשפעה בפולין, ולא היסס לעשות שימוש בכחו והשפעתו בחצר המלוכה; ההיסטוריון צבי היינריך גרץ שפט אותו לחומרה וכתב עליו: ”הוא הנותן את ישראל לחרפה ואשם בחטא חלול השם, והי' מן האלמים והתקיפים וסרסור עושה דבר המיניסטער הזכסוני בריהל המפורסם לגנאי בתולדות פולין בימי מלכות אויגוסט השני”.
מאבקו ברבי יהונתן אייבשיץ

יחד עם מחותנו לעתיד – רבי יעקב עמדין, לחם ברבי יהונתן אייבשיץ עם פרוץ הפולמוס על השתייכות לשבתאים. הוא סירב להצעות שוחד בסכומים של מאות זהובים על מנת שיפסיק את מלחמתו, ואף מימן חלק גדול מהמאבק. ברוך לא נמנע מלנקוט באמצעים כמו הלשנה ומאסר של תומכי רבי יהונתן, והתכתב עם רבי אריה לייב מאמסטרדם והיעב"ץ בנושא המאבק.
רבי יעקב עמדין שיבחו בספריו על המאבק שהוביל, וכתב עליו:
הוא האיש נלחם מלחמות ה' בעדי, נגד הפריצים חיים לובלין ואביו. ואז לא היה עשיר, רק היה תקיף ודבריו נשמעים אצל שררות דפולין. והביא את ר' אברהם חיימס פרנס הועד דארבע ארצות עתה לתפיסה, אף שהיה יכול להרויח שוחד לכיסו אם היה דעתו נוטה אחר הבצע, ולהיות ידו עם צד המתנגד אלי, לא אבה מהם בצע כסף ועשה לשם שמים להלחם נגד התקיפים הנ"ל. ופיזר גם מעט שלו על דבר כבוד שמו יתברך וקנאת תורתו, ונתן לו ה' שכרו, גדלו ורוממו. בשנה שעברה נתעשר בעשירות גדולה לפי הנשמע
שיא פעילותו הייתה בכינוס ועד ארבע ארצות שהתכנס בקונסטנטין בחודשי אב אלול תקי"א בראשות הפרנס אברהם מליסא שהיה גם הוא מחותנו של רבי יעקב עמדין; בכינוס זה ניסו השנים לפעול להחרמת רבי יהונתן אך נכשלו, ובפעילותו של רבי יעקב חיים הלפרין רבה של לובלין שהיה מתלמידיו הבולטים של רבי יהונתן, הוחרמו מתנגדיו של רבי יהונתן ובראשם רבי יעקב עמדין – מחותנם של אברהם וברוך.
בעקבות זאת פעל ברוך למאסרו של הרב הלפרין, ופנה לשדלניצקי שר הכספים של הממלכה הפולנית לאסור את מכריזי החרם בתואנה שהחרמת אדם ממדינה זרה (רבי יעקב עמדין – כנגדו כוון החרם) עלול לגרום סכסוך פוליטי. רבי יעקב חיים הספיק להימלט מבעוד מועד, ובמקומו נאסר אביו הפרנס אברהם חיימס', כערובה לכך שבנו יבוא לכינוס נוסף ויבטל את החרם שהכריז, אך הפרנס שוחרר לבסוף בעקבות התדהמה בדעת הקהל מהמאסר.
גם בוועד שנערך בתשרי תקי"ד בירוסלב נכשל ברוך, והחרם על מתנגדי רבי יהונתן אייבשיץ הוכרז שוב על ידי אברהם חיימ'ס ובנו רבי יעקב מלובלין. לפי אהרן מרכוס הביא ברוך לביטולו של ועד ארבע הארצות כנקמה על כישלונו אם כי על כך יצאו עוררין.
מאבקו בפרנקיסטים

מאוחר יותר, בשנת 1759, עם התפשטות הפרנקיסטים, השלים ברוך עם יריבו אברהם בן חיים, ופעל יחד עמו נגד התנועה החדשה; ברוך היה מראשי הלוחמים בפולין, וקיים התכתבות עם רבנים רבים, בהם: רבי חיים הכהן רפפורט, רבי אברהם אביש מליסא, ורבי יעקב עמדין.
הוא נסע לוורשה, וניסה לפעול אצל היינריך פון בריהל שיאסור על פעילות התנועה, תוך דגש על חוקי הכנסייה הנוגדים את ייסודה של התנועה החדשה, ולביטול הגזירה על התלמוד לאחר שריפת התלמוד שנערכה בקמניץ באותה השנה [דרושה הבהרה] על ידי הבישוף האנטישמי מיקולאי דמבובסקי (פול'). ברוך גם תרם מהונו סכום של 100 אדומים להוצאות המאבק ודאג להציע את עמדת היהדות בפני הנונציו האפיפיורי. בשנת 1759 כאשר נאסר יעקב פרנק במבצר צ'נסטוחוב, נסע ברוך למוסקבה על מנת להסביר לשלטונות הרוסיים את הסכנה הנשקפת ממנו.
משפחתו

בנו רבי יוסף כיהן ברבנות מזריטש דליטא.
בנו אליעזר נשא בשנת תקי"ח את נחמה בת רבי יעקב עמדין, אך התגרש בשנת תקכ"ד.
הערות שוליים

↑  היינריך גרץ, דברי ימי ישראל, חלק ח', עמ' 487.
↑  שלמה ברוך ניסנבוים, לקורות היהודים בלובלין, לובלין תר"ף, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי יעקב עמדין, תורת הקנאות, לבוב תר"ל, עמ' 123, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  מאיר וונדר, "תולדות קהילת ירוסלב: רבניה וחשוביה", בתוך: ישורון (מאסף תורני), קובץ כ"ג, ירושלים תש"ע עמ' תקפ"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  אהרן מרכוס, החסידות, תל אביב תשי"ד, עמ' 22, באתר אוצר החכמה.
↑  רבי יקותיאל אריה קמלהאר, דור דעה – ת"ק תר"כ, ניו יורק תשי"ג, עמ' י"ד, באתר אוצר החכמה.
↑  ספר קהילה, ביאלה-פודאלאסקה, ישראל תשכ"א, עמ' 17, באתר אוצר החכמה.
↑  רבי יעקב עמדין, ספר שמוש, אלטונא תקי"ח, עמ' ג', באתר אוצר החכמה.
↑  יוסף מייזל (גר'), ר' שאול פנחס רבינוביץ, ירושלים תש"ג, עמ' 153, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
היינריך פון בריהל (אנ'), פטרונו של ברוך מקונסטנטין
תמימות המוסלמים

| --- | --- |
 בימוי:  נקולא באסלי נקולא 
 הופק בידי:  נקולא באסלי נקולא 
 תסריט:  נקולא באסלי נקולא 
 שחקנים ראשיים:  Cindy Lee García Anna Gurji 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שיטת הפצה:  סרטון YouTube 
 הקרנת בכורה:  יולי 2012 
 משך הקרנה:  14 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט סטירי 
 מקום התרחשות:  מצרים 
 ערך/ דף הסרט ב־IMDb
 
תמימות המוסלמים (באנגלית: Innocence of Muslims) הוא סרט קצר שהופק בשנת 2012, המותח ביקורת חריפה על עיקרי דת האסלאם ומייסדה מוחמד.
בעקבות פרסום הקדימון לסרט באתר האינטרנט "יוטיוב" התעורר גל הפגנות ומחאות אלימות של מוסלמים נגד ארצות הברית ומדינות מערביות נוספות, בספטמבר 2012.
הפקת הסרט

הסרט הופק ובוים בידי מארק בסלי יוסף, נודע בעבר כ-נאקולא באסילי נאקולא. לדבריו הוא יצר את הסרט כדי "לחשוף את הצביעות של האסלאם". תחילה הוצג המפיק כיהודי-ישראלי בשם "סם בסילה", אך אזרח בשם זה אינו מוכר לרשויות בישראל ורישיון נהיגה לאדם בשם זה לא קיים בקליפורניה. מאוחר יותר טען סטיב קליין, היועץ של באסילי לסרט, שפגש את באסילי ושהוא איננו ישראלי או יהודי. לדבריו, מאחורי הסרט עומדים נוצרים קופטים ואוונגליסטים.
סוכנות הידיעות AP פרסמה ריאיון עם נאקולא באסילי, נוצרי-קופטי בן 55, שהורשע בעבר בביצוע עבירות הונאה ובשימוש בזהויות בדויות, אשר אמר כי השתתף בהפקת הסרט אך טען שהבמאי היה אדם בשם כסאם באסיל ומסר את מספר הטלפון שלו. מבדיקת המספר התברר שהוא רשום על שם נאקולא. ב-15 בספטמבר זומן נאקולא באסילי נאקולא לחקירה במשטרת קליפורניה לבדיקה אם בפרסום הסרט באינטרנט הפר את תנאי שחרורו.
המהומות בעקבות פרסום הקדימון

בעקבות פרסום הקדימון לסרט באתר האינטרנט "יוטיוב", ובמיוחד לאחר הוספת כתוביות בשפה הערבית, התעורר גל הפגנות ומחאות של מוסלמים נגד ארצות הברית. בלטו ההפגנות בארצות ערב מול שגרירויות וקונסוליות ארצות הברית, תוך כדי שריפת דגליה. הותקפו גם נציגויות של מדינות מערביות נוספות והוצתו גם דגלי ישראל.
במצרים הותקף בסיס של כוח המשקיפים הרב-לאומי בסיני ושניים מהמשרתים בו נפצעו. הפגנות נערכו גם בתימן, בנגלדש, אינדונזיה, ישראל ואוסטרליה. בחלק מההפגנות נהרגו אחדים מהמפגינים.
תגובות מדיניות

גל המהומות שנוצר בעקבות פרסום הקדימון הוביל לתגובות של מדינאים אחדים:
נשיא מצרים, מוחמד מורסי, גינה את הסרט, וקרא "לא לנהוג נגד החוק במצרים, לא לתקוף שגרירויות, או קונסוליות או נציגויות דיפלומטיות או רכוש פרטי וציבורי".
מזכירת המדינה של ארצות הברית, הילרי קלינטון גינתה את הסרט, אך ציינה כי הוא אינו מצדיק את האלימות שפרצה בעקבותיו.
נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, התייחס להפגנות מול השגרירות האמריקנית בקהיר, ואמר: "במצב זה אנחנו מצפים שהם [מצרים] יגיבו לעמידה שלנו על כך שהשגרירות שלנו תהיה מוגנת, הצוות יהיה מוגן ושהם ינקטו צעדים נגד האחראים כמו בכל המדינות שבהן יש לנו שגרירויות. אם לא, זאת הולכת להיות בעיה גדולה".
ראש ממשל חמאס ברצועת עזה, איסמאעיל הנייה, אמר שהסרט נועד להצית מלחמה נגד האסלאם ודרש שהממשל האמריקני יתנצל לפני העולם המוסלמי.
מזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה, טען שהסרט הופק על ידי ישראלים או יהודים, וקרא להעניש את ארצות הברית.
פניות לחברת גוגל

הממשל בארצות הברית הגיש בקשה לחברת גוגל, בעלת השליטה באתר שיתוף הסרטים יוטיוב, להסיר את הסרט. גוגל ענתה לבקשה בשלילה, משום לטענתם אין הסרט נוגד את תנאי השימוש של האתר. עם זאת, הסכימו בגוגל לחסום את הצפייה בסרט בלוב ובמצרים בהן פרצו המהומות, וכן בהודו ובפקיסטן.
תביעות משפטיות

במדינות אחדות הוגשו תביעות לבית המשפט נגד יוצרי הסרט ונגד אתר "יוטיוב", שבו מוצג הקדימון לסרט:
בישראל פנו ח"כ טלב א-סאנע וגורמים אסלאמיים לבית המשפט המחוזי בירושלים, בתביעה שיורה לחברת גוגל להסיר את הקדימון מאתר "יוטיוב" שבשליטתה. בדיון ראשון נדחתה הבקשה עקב שאלות משפטיות רבות, ובדיון שהתקיים ב-15 באוקטובר 2012 השופטת מרים מזרחי דחתה את הבקשה.
סינדי לי גרסיה, שחקנית המופיעה בקדימון, פנתה לבית המשפט בלוס אנג'לס בתביעה שיורה ל"יוטיוב" להסיר את הקדימון, בטענה כי יוצרו הוליך אותה שולל באשר לתוכן הסרט שבו השתתפה.
בפברואר 2013 הורה בית משפט במצרים לחסום את אתר "יוטיוב" ל-30 ימים, עקב הצגת הקדימון "תמימות המוסלמים" בו.