stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר ג'יימס דאלאס
ראשית חייו

אלכסנדר דאלאס נולד בקינגסטון, ג'מייקה לדר' רוברט צ'ארלס דאלאס ולשרה אליזבת (קורמק) יואיט. כאשר היה בן חמש עברה המשפחה לאדינבורו ולאחר מכן ללונדון. בלונדון הוא למד אצל ג'יימס אלפינסטון, מחנך ובלשן סקוטי. הוא תכנן ללמוד משפטים, אך לא יכול היה להרשות זאת לעצמו מבחינה כספית. ב-1870 הוא נשא לאישה את ארבלה מריה סמית' מפנסילבניה, בתו של מייג'ור ג'ורג' סמית' מהצבא הבריטי ובשנה שלאחר מכן הם עברו לג'מייקה, שם הוא התקבל ללשכת עורכי הדין באמצעות הקשרים של אביו. מריה סבלה ממצב בריאות לקוי בג'מייקה וב-1783 הם עברו לפילדלפיה. ב-1785 הוא התקבל שם ללשכת עורכי הדין. הקריירה המשפטית שלו התנהלה בעצלתיים וכעיסוק צדדי הוא ערך את העיתון Pennsylvania Herald בשנים 1787–1788 ולאחר מכן ועד 1789 את העיתון Columbian Magazine.
פקיד בית המשפט העליון

ב-1791 כאשר בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע את מושבו בפילדלפיה, היה דאלאס לפקיד בית המשפט האחראי על פרסום פסקי הדין (Reporter of Decisions). מאחר שמשרה זו לא הייתה אז רשמית עדיין, לא שולמה לו משכורת על עבודתו. הוא הוציא ארבעה כרכים של פסקי דין שהיו פגומים בשל חוסר שלמותם, אי דיוקם והאיחור בפרסומם. לדוגמה, פסק הדין "צ'ישולם נגד ג'ורג'יה" משנת 1793, שהוביל לחקיקת התיקון ה-11 לחוקת ארצות הברית, פורסם על ידי דאלאס חמש שנים לאחר שהתקבלה ההחלטה בעניינו, זמן רב לאחר חקיקת התיקון לחוקה שנבע ממנו. הוא פרש מתפקידו בעקבות מעבר בית המשפט לבירה החדשה וושינגטון. דאלאס היה המייסד של "החברות הדמוקרטיות-הרפובליקניות" (אנ').
מזכיר מדינת פנסילבניה

ב-1791 מינה מושל פנסילבניה, תומאס מיפלין את דאלאס כמזכיר המדינה של פנסילבניה, תפקיד בו הוא שימש עד 1801. בשל העובדה שמיפלין היה אלכוהוליסט, תפקד דאלאס כמושל דה פקטו בסוף שנות ה-90. דאלאס סייע להקים את המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בפנסילבניה ודחף לניסוח קפדני של חוקת ארצות הברית החדשה.
תובע מחוזי ומזכיר האוצר

ב-1801 מונה דאלאס כתובע של המחוז המזרחי של פנסילבניה ושימש בתפקיד זה עד 1814. כשפרצה מלחמת 1812 כיהן ידידו אלברט גלטין כמזכיר האוצר ודאלאס סייע לו להשיג מימון למלחמה. כאשר החליף דאלאס את גלטין כמזכיר האוצר, המלחמה כמעט וגרמה לממשל הפדרלי לפשיטת רגל. הוא ארגן מחדש את מחלקת האוצר, הביא את התקציב הממשלתי בחזרה לאיזון, תמך בהקמתו של הבנק השני של ארצות הברית, והחזיר את האומה למערכת המטבעות שהייתה מבוססת על זהב וכסף.
מה-2 במרץ ועד ה-1 באוגוסט 1815 שימש דאלאס כמזכיר המלחמה בפועל. ב-21 באוקטובר 1816 סיים דאלאס את כהונתו כמזכיר האוצר ושב לפילדלפיה. לאחר כשנה הוא הלך לעולמו.
מורשתו והנצחתו

דאלאס היה חבר בחברה הפילוסופית האמריקאית החל משנת 1791. הוא גם היה חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת פנסילבניה.
על שמו נקראו מחוז באלבמה ועיירה בפנסילבניה. שש ספינות של משמר החופים של ארצות הברית נקראו על שמו.
בנו, ג'ורג' דאלאס, סגן נשיא ארצות הברית בתקופת נשיאותו של ג'יימס פולק, הוא ככל הנראה זה שעל שמו נקראה העיר דאלאס, אם כי קיימות דעות שהעיר נקראה על שם אחרים מבני המשפחה.
אנווטאק

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  11°30′00″N 162°20′00″E﻿ / ﻿11.5°N 162.33333333333°E﻿ / 11.5; 162.33333333333
 שטח:  5.85 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איי מרשל 
 אוכלוסייה:  664 (2011)
 אזור זמן:  UTC+12
  (למפת איי מרשל מוגדלת) מג'ורו ביקיני קווג'לין מילי איילינגלאפלאפ ארנו ג'לואיט מיקרונזיה האוקיינוס השקטאנווטאק(למפת איי מרשל רגילה) מג'ורו ביקיני קווג'לין מילי איילינגלאפלאפ ארנו ג'לואיט מיקרונזיה האוקיינוס השקטאנווטאק
 
אנווטאק (גם: אניווטוק; באנגלית: Enewetak או Eniwetok) הוא אטול גדול המורכב מ-40 איים באוקיינוס השקט, ומהווה חלק מאיי מרשל. שטחו היבשתי של האטול הוא 5.85 קמ"ר, והוא מקיף לגונה עמוקה שהיקפה 80 ק"מ. האטול שוכן במערב איי מרשל ונמצא כ-305 ק"מ מערבית לאטול ביקיני. בעבר נהגו להגות את שם האטול באנגלית כ"אניווטוק," אולם בשנת 1974 שינתה הממשלה האמריקאית את ההגייה ל"אנווטאק," הדומה יותר להגייה בקרב אנשי איי מרשל.
היסטוריה

ישנן עדויות כי בני אדם התיישבו באטול אנווטאק לפחות במשך 2,000 שנה, והאירופאים הראשונים הגיעו לאי בשנת 1794. הייתה זו ספינת הסוחר הבריטית "ולפול" (Walpole), אשר צוותה נתן לאטול את השם "רכס בראון" (Brown's Range), ומכאן שמו היפני של האטול - "אטול בראון." במהלך השנים הגיעו לאטול ספינות מעטות, זאת עד ייסוד הקולוניה הגרמנית באיי מרשל ב-1885. אנווטאק נכבש על ידי יפן, בדומה לשאר איי מרשל, במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, וב-1920 העניק חבר הלאומים מנדט על האיים לאימפריה היפנית. היפנים התירו לתושבי האיים לקיים אוטונומיה שלטונית, זאת עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
בנובמבר 1942, הקימו היפנים על האי אֶנְגֵבּי שדה תעופה אשר שימש לתדלוק מטוסים הטסים בין לגונת טרוק לאיים המזרחיים ולכן לא בוצר האי. כאשר נפלו איי גילברט לידי ארצות הברית, נשלחה לאזור החטיבה האמפיבית הראשונה של הצבא היפני הקיסרי על מנת לחזק את ההגנה בו. מתוך 3,940 החיילים שהגיעו לאיי מרשל ב-4 בינואר 1944, הוצבו 2,586 חיילים באטול אנווטאק, עליהם נוספו צוותי אוויר ופועלים, אולם עבודות ביצור האטול לא הושלמו טרם התקיפה האמריקאית. במהלך הקרב שהתחולל בפברואר 1944, כבשה ארצות הברית את האטול בתום מבצע אמפיבי שארך חמישה ימים. הקרב העיקרי במבצע התחולל באי אנגבי, שהיה האתר היפני החשוב ביותר באטול, אך גם באי אניווטוק ובאי פארי, בו שכן בסיס מטוסים ימיים יפני.
עם סיום מלחמת העולם הפכו איי מרשל, ובהם גם אנווטאק, לטריטוריות הנאמנות של האיים הפסיפיים – גוף בניהול אמריקאי ששלט על חלק גדול מאיי מיקרונזיה, וב-1986 הכריזו איי מרשל על עצמאותם. תושבי המקום פונו, לעיתים בניגוד לרצונם, והאטול הפך לאתר ניסויים גרעיניים. גופותיהם של חיילים אמריקאים שנפלו בקרב ונקברו באטול נחפרו והובאו למנוחות בחלקות משפחותיהם בארצות הברית, לפני תחילת הניסויים.
בין השנים 1948 ו-1958 נערכו באנווטאק כ-43 ניסויים גרעינים. הניסוי הראשון בפצצת מימן נערך באטול ב-1952 כחלק ממבצע קיסוס (Operation Ivy), והוא הביא להתאיידות האיון אלוגלאב (Elugelab).
תושבי המקום הורשו לשוב בשנת 1970, וב-5 במאי 1977 הורתה הממשלה האמריקאית לטהר את האטול מקרינה ופסולת רדיואקטיבית. הטיהור נעשה על ידי ערבוב האדמה המזוהמת והפסולת הגרעינית עם צמנט פורטלנד וקבירתו באחד המכתשים שנוצרו. המכתש שכן בקצה הצפוני של האי רוניט (Runit). עבודות הטיהור נמשכו עד שהפך המכתש לגבעה בגובה 7.6 מ'. או אז כוסתה הגבעה בכיפת בטון, שזכתה לכינוי "כיפת הקקטוס." בשנת 1980 הכריזה ממשלת ארצות הברית על האיים כבטוחים למחיה.
בשנת 2000, הורה בית הדין לנושא הגרעין של איי מרשל לפצות את תושבי אנווטאק בכ-340 מיליון דולר בגין אובדן אדמה, עגמת נפש ובעיות רפואיות שנגרמו מהשימוש באטול וכמו כן בעבור המשך הטיהור הגרעיני. סכום זה אינו כלול בתקציב השנתי בגובה כ-6 מיליון דולר אותו מעבירה ארצות הברית לאיי מרשל לטובת חינוך ובריאות.
גלריה

קרב אניווטוק
מבצע ניסוי גרגר חול
ניסוי גרעיני קיסוס מייק, נובמבר 1952
מבצע ניסוי חממה
ניסוי גרעיני Ivy King, נובמבר 1953
ניסוי גרעיני סמינול אדום כנף
ניסוי גרעיני סמינול אדום כנף
ניסוי גרעיני מטריית קרקר
סרטון של שלושה ניסויים גרעיניים באנווטאק
לקריאה נוספת

Hacker, Barton C. Elements of controversy: the Atomic Energy Commission and radiation safety in nuclear weapons testing, 1947-1974, University of California Press, 1994. ISBN 9780520083233.
Reese, Ernst. "Mammals of Enewetak Atoll," in The Natural History of Enewetak Atoll, Vol II, U.S. Department of Energy, 1987.
הערות שוליים

↑  Hacker, עמ' 14.
↑  Reese, עמ' 333.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4305634-9  NARA: 10046188  VIAF: 315128069   WorldCat (עם VIAF): 315128069 
כיפת הקקטוס
אסיניוס קוודראטוס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה-3
 מדינה:  רומא העתיקה 
 תפקיד:  consul designatus 
 
גאיוס אסיניוס קוודראטוס (בלטינית: Gaius Asinius Quadratus) היה היסטוריון יווני-רומי, שחי במחצית הראשונה של המאה ה-3.
מוצאו

אסיניוס קוודראטוס היה סנאטור רומי. הוא היה בנו של גאיוס יוליוס אסיניוס קוודראטוס, שהיה אחיהם של גאיוס אסיניוס רופוס (נולד סביב שנת 160) ושל גאיוס אסיניוס קוודראטוס פרוטימוס (אנ') (נולד סביב שנת 165), פרוקונסול של אכאיה (אנ') בסביבת שנת 211 או בשנת 220. הוריהם של האחים הללו היו גאיוס אסיניוס ניקומאכוס (נולד בסביבת שנת 135) ואשתו ודודניתו יוליה קוודרטילה (נולדה בסביבת שנת 145) (או אולי אסיניה מרקלינה, צאצאית של משפחתו של גאיוס אסיניוס פוליו (אנ')), וסביהם היו גאיוס אסיניוס רופוס (אנ') (איש חשוב בלידיה שנעשה סנאטור רומי בשנת 136) ואשתו יוליה.
חיבוריו

ידוע עליו שחיבר שני חיבורים היסטוריים ביוונית איונית, שמרביתם אבד. מתוך כתביו נשמרו 30 קטעים, רובם מתוך ה"אתניקה", מילונו של סטפנוס מביזנטיון, והם פורסמו על ידי הבלשן הגרמני פליקס יעקובי, בספרו "פרגמנטים של ההיסטוריונים היוונים" (Fragmente der griechischen Historiker).
כילייטריס (אנ') ("מילניום", אלף שנים) הכיל 15 ספרים, ועל פי הסודא כלל את דברי ימי רומא במשך אלף שנים מהיווסדה ועד שלטונו של אלכסנדר סוורוס (כיהן עד 235 לספירה). נעשו ניסיונות שונים להסביר את כותרת החיבור "אלף שנים". יעקובי טוען כי קוודראטוס תיארך באופן יוצא דופן את יסודה של רומא לאולימפיאדה הראשונה בשנת 776 לפנה"ס. ג'וזפה זקיני (אנ'), לעומת זאת, טוען כי קוודראטוס השתמש בתארוך המקובל לייסודה של רומא והתכוון שחיבורו יורחב עד לשנת 248 לספירה, כאשר הקיסר פיליפוס הערבי יחגוג את המילניום הראשון, אולם הוא מת לפני השלמתו.
פרתיקה הכיל 9 ספרים ותיאר ככל הנראה את המלחמות נגד הפרתים במאה הקודמת. החיבור ככל הנראה היה דומה ל"פרתיקה" של אריאנוס, שקדם לו.
כמה מלומדים מייחסים לו גם חיבור בשם גרמניקה, אולם הדבר שנוי במחלוקת.
חיבוריו > אזכור ירושלים ב"פרתיקה"

בספר התשיעי של "פרתיקה" מציין אסיניוס את "סולימה" – "עיר של אשורים, שנוסדה לאחר כיבוש בית המקדש בירושלים". "סולימה" היה שם נפוץ עבור ירושלים ("היירוסולימה"), ואין שום מידע על עיר בשם זה באשור. אסיניוס רומז בדבריו אלה שפליטים יהודים מירושלים הקימו את העיר הזו, קשר שמקורו כנראה במסורת יהודית. כמו כן, ייתכן והשם "אשורים" אינו מופיע כאן בשימוש מדויק, והקהילה המדוברת הייתה יכולה להיות בבבל. אותה מסורת יהודית ככל הנראה קישרה את הקמת העיר הזו עם חורבן בית המקדש הראשון וגלות בבל. אסיניוס התייחס להקמת העיר בתוך תיאורו את אחת המלחמות בין רומא לפרתיה.
הערות שוליים

↑  מנחם שטרן, "ירושלים שבארץ אשור בקטע מחיבורו של ההיסטוריון אסיניוס קוודראטוס", בתוך: מחקרים בתולדות ישראל בימי הבית השני, ירושלים, יד יצחק בן-צבי, 2004, עמ' 551-549.
1 2  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem 1980, Vol.2, CXXI. Asinius Quadratus, p. 345-346
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 102382255  ISNI: 0000 0000 0488 5062  VIAF: 22527605   WorldCat (עם VIAF): 22527605
אפודי סהרוני

| אפודי סהרוני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: אפודי
מין:: אפודי סהרוני
שם מדעי
 Chrysolophus amherstiae ‏Leadbeater, 1829
תחום תפוצה


אפודי סהרוני (שם מדעי: Chrysolophus amherstiae) הוא מין של עוף בינוני ממשפחת הפסיוניים שבסדרת התרנגולאים, והוא קרובו של הפסיון הזהוב, החי באותו אזור. שמו המדעי קרוי על שם המושל הכללי של בנגל ויליאם אמהרסט (William Amherst), ששלח ב-1828 ללונדון את הדוגמה הראשונה של העוף.
מין זה חי בעיקר בסין הדרומית מערבית ובבורמה, אך הופץ על ידי האדם לאזורים אחרים בעולם כגון לבריטניה, שם חלק מהאוכלוסיות חיות בטבע.
אורכו של הפסיון 100-120 ס"מ והזנב 80 ס"מ. הוא מזכיר מאוד במראהו את הפסיון הזהוב: הנוצות ירוקות, עם רשת שחורה של נוצות, בחזה והקצה הקדמי של הכנפיים וכן תחילת הראש, הבטן והעורף לבנים והכנפיים כחולות. הזנב ארוך מאוד ולבן עם נוצות צדדיות אדומות ואדומים גם החלק התחתון של הבטן וקצה הראש. על הצוואר מניפה לבנה היכולה להתנפח.
כמו רוב הפסיונים האחרים, גם לנקבת האפודי הסהרוני צבעי הסוואה חומים עמומים והיא הרבה יותר קטנה מהזכר. הם נמצאים רוב הזמן על הקרקע וניזונים מתבואה, עלים, זרעים וחרקים.
תפוצתם רחבה ומצב השימור שלהם מוגדר ללא חשש.
הערות שוליים

↑  אפודי סהרוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
אפודי סהרוני
אפודי (סוג)

ערך זה עוסק בסוג של פסיונים. אם התכוונתם לחכם יהודי מתקופת הראשונים, ראו .
| אפודי |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: אפודי
שם מדעי
 Chrysolophus ‏גריי, 1834

אפודי (שם מדעי: Chrysolophus) הוא סוג של עופות ממשפחת הפסיוניים ומסדרת התרנגולאים והם בעלי נוצות צבעוניות גדולות ומקושטות ונפוצים גם במשכנות האדם, לעיתים זנבם גדול ביותר והוא מקושט בנוצות לבנות מפוספסות בשחור.
במקרים רבים הם הופצו מסביבתם הטבעית של אזור אסיה לעבר גנים באירופה ואף השתחררו לטבע באירופה.
מיון

בסוג ישנם 2 מינים:
אפודי הזהב (Chrysolophus pictus)
אפודי סהרוני (Chrysolophus amherstiae)
אפוד זוהר

רוכבת אופניים בברלין לובשת אפוד זוהר
פועלי בניין בלאגוס לובשים אפודים זוהרים בעת יציקת בטון
טכנאים בשדה תעופה לבושים בסרבלים זוהרים בעת טיפול במטוס
אפוד זוהר הוא בגד בצבע בולט (בדרך כלל צהוב) הנלבש על פלג הגוף העליון כדי להבטיח נראות טובה יותר של הלובש אותו, ובכך לשפר את בטיחותו. לשיפור נוסף של הנראות כולל האפוד פסים מחזירי אור. שימוש נפוץ באפוד זוהר הוא בעת עצירת חירום בשולי הדרך, לשם שיפור הנראות של הנהג היוצא מרכבו וצמצום הסיכון של פגיעה בו מרכב חולף. אנשי ביטחון המפקחים על אירוע רב משתתפים נוהגים אף הם ללבוש אפוד זוהר, כדי שיהיה קל לזהותם.
במכונית אפוד זוהר הוא חלק מערכת בטיחות הכוללת גם משולש אזהרה וערכת עזרה ראשונה. בלילה חשוך, נהג שעצר בצד הדרך נראה למרחק של 30 מטר ללא אפוד זוהר, ולמרחק של 150 מטר עם אפוד זוהר. החזקת אפוד זוהר ברכב ולבישתו בעת יציאה ממכונית שעצרה בצד דרך שאינה דרך עירונית, הפכה לחובה במדינות רבות בתחילת המאה ה-21. בישראל נקבעה חובה זו בסעיף 65ב לפקודת התעבורה, שנכנס לתוקף ב-1 בינואר 2006.
תקנות הבטיחות בעבודה (ציוד מגן אישי), התשנ"ז–1997 מחייבות לבישת אפוד זוהר בעבודות שדורשות הבחנה ברורה מרחוק של הימצאות העובדים באתר העבודה כגון: עבודות בכבישים, מדרכות ומסילות ברזל ובשוליהם – כגון סלילה ואחזקה, צביעה ופיקוח, התקנה ואחזקה של אמצעים ואבזרים; וכן עבודות פינוי אשפה, ניקיון ואיסוף אשפה, הסרת מכשולים ומטרדים אחרים בכביש והכוונת תנועה בכביש.
מאפייניו של אפוד זוהר נקבעו בתקן אירופי וגם בתקן ישראלי: ת"י 1258 חלק 4.
הערות שוליים

↑  Sécurité routière : comment bien rester visible à pied ou en vélo quand la nuit vient à tomber ?, Franceinfo, ‏22 באוקטובר 2015 (בצרפתית);
Sécurité routière : 57 % des cyclistes roulent mal éclairés la nuit, PermisAPoints, 17 octobre 2018 (בצרפתית)
↑  חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 69), התשס"ה-2005, ס"ח 2019 מ-8 באוגוסט 2005
↑   תקנות הבטיחות בעבודה (ציוד מגן אישי), התשנ"ז–1997, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  ת"י 1258 חלק 4 - ביגוד מגן: ביגוד בעל נראות גבוהה, באתר של מכון התקנים הישראלי
אספירציה

ערך זה עוסק בחדירה של מזון, רוק או חומצות קיבה לדרכי הנשימה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 תחום:  רפואת חירום 
 גורם:  מנת יתר של ברביטורטים 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D053120
 סיווגים
 ICD-10:  J95.4, O89.0, T17.3, O74.0, O29.0, T17.9 
 
ברפואה דחופה אספירציה (באנגלית: Aspiration; בעברית: שאיפה) היא שאיפה של חומר - מזון, משקה או תוכן הקיבה - מהלוע אל דרכי הנשימה ואל הריאות.
סיכונים

שאיפה של חומר לריאות עלולה לגרום לחסימת דרכי הנשימה, מה שעלול להוביל למוות כתוצאה מהיפוקסמיה.
שאיפה של חומר חומצי (למשל חומצת קיבה) עשויה ליצור פגיעה ראשונית מידית הנגרמת כתגובה כימית של חומצה עם רקמת הריאה, ופגיעה משנית מאוחרת יותר כתוצאה מהתגובה הדלקתית שתבוא בעקבותיה.
אחרי שאיפה של חומר לריאה תיתכן דלקת ריאות חיידקית.
מניעה

בדרך כלל הריאות מוגנות מפני שאיפה ידי רפלקסי מגן כגון שיעול, ועל ידי האפיגלוטיס שסוגר את המעבר מחלל הלוע אל קנה הנשימה בזמן הבליעה. שאיפה משמעותית יכולה להתרחש רק אם הרפלקסים המגנים נעדרים או מופחתים באופן חמור (בעקבות מחלה נוירולוגית, תרדמת, מנת יתר של תרופות הרגעה או הרדמה כללית).
בחולים עם סיכון לשאיפה, צנרור קנה של קנה הנשימה מספקת את ההגנה הטובה ביותר. יש גם קנה נשימה אחר, חלופי, לרינג'יל מסק - laryngeal mask airway - שיש בו צינור שני המאפשר לנוזל לזרום החוצה מבלי להיכנס לדרכי הנשימה. אפשר גם להכניס צינור אף לניקוז תכולת הקיבה.
ראו גם

תהליך הרדמה מהיר
אסיל אל-עודי

| --- | --- |

 לידה:  יוני 1969 (בת 55)
 מדינה:  כווית
 השכלה:  מערכת האוניברסיטאות של טקסס 
 מקצוע:  פוליטיקאית, פרופסור אמריטוס לפילוסופיה
 מעסיק:  אוניברסיטת כווית 
 תפקיד:  פרופסור אמריטוס לפילוסופיה באוניברסיטת כווית  חברת הפרלמנט בכווית לשעבר
 
אסיל אל-עודי (בערבית: أسيل العوضي, בתעתיק מדויק: אסיל אלעוצ'י; נולדה ביוני 1969) היא פרופסור אמריטה לפילוסופיה ופוליטיקאית כוויתית, חברה לשעבר בפרלמנט בכווית.
ביוגרפיה

אל-עודי נולדה ביוני 1969. ב-1993 קיבלה תואר ראשון בפילוסופיה ומדע המדינה מאוניברסיטת כווית ותואר שני בפילוסופיה פוליטית מאוניברסיטת טקסס באוסטין שם גם עשתה את עבודת הדוקטורט שלה בנושא זה. עם חזרתה לכווית התמנתה לפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת כווית.
ביוגרפיה > התנדבות לאחר פלישת עיראק לכווית

ב-1990 במהלך הפלישה העיראקית לכווית התנדבה אל עודי בוועדת התקשורת בשגרירות כווית בבחריין. היא הייתה אחת הראשונות שנכנסה לכווית לאחר שחרורה במסגרת צוות הסהר האדום של כווית ב-1991. היא הייתה חלק ממערך מתנדבים של הוועד הארצי לאסירים ונעדרים, במסגרת זו היא תרמה לתיעוד ועדכון תיקי האסירים והנעדרים שיימסרו לצלב האדום והאו"ם. בשנים 1991–1993 התנדבה באגודה הכוויתית להגנה על קורבנות המלחמה.
קריירה פוליטית

אל-עודי התמודדה בבחירות הכלליות בכווית ב-2008 כחלק מבלוק "הברית הלאומית הדמוקרטית". היא זכתה במספר הקולות הגבוה ביותר שקיבלה אישה כווייתית מאז שנשים הורשו לעמוד בפני האספה הלאומית בשנת 2005, אם כי לא זכתה במספיק קולות כדי לקבל מושב. בבחירות 2009 היא נכנסה להיסטוריה כאחת מארבע הנשים שזכו בפעם הראשונה בחברות באספה הלאומית של כווית, כשזכתה במקום השני בדירוג. היא נבחרה כנציגה למחוז השלישי בכווית.
ראו גם

מעסומה אל-מובארכ
נוריה א-סובייח
רולא דשתי
הערות שוליים

↑  Carnegie Mellon University in Qatar | Distinguished Lecture Series hosts Kuwaiti Parliamentarian Aseel Al-Awadi, Ph.D., web.archive.org, ‏2014-02-25
↑  U.s. Programs Propel Kuwaiti Women to Green Chairs of Parliament
↑  First women elected to Kuwait parliament, the Guardian, ‏2009-05-17 (באנגלית)
אספלט (רומן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מיכל פיטובסקי
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  309
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003422342
אספלט הוא רומן פרי עטה של מיכל פיטובסקי, שראה אור בהוצאת כתר בשנת 2012.
תקציר העלילה

הרומן מספר במקביל את סיפורן של שתי בנות בירושלים של שנות התשעים. עפרי
בת ה-11, החוטפת מכות מהבנים בכיתתה על בסיס יומיומי. הבנים נראים לה
שורש הרע עלי-אדמות, עד שהיא פוגשת בן שמערער את תפישת עולמה.
במקביל, מסופר סיפורה של מורן בת החמש עשרה, נערה מרדנית ובודדה. נוי,
חברתה היחידה, מסתגרת בבית ומסרבת לצאת ממנו. מצבה החברתי נראה לה די
מייאש, עד שהיא פוגשת את דוב, בחור תמהוני וכריזמטי, איתו היא נסחפת לקשר
בעל קווים מזוכיסטיים ומשחקים מניפולטיביים.
אודות הספר

ד"ר שי רודין כתב על הספר בביקורתו בכיוונים חדשים:
דווקא המבט של מי שנתפס כשולי - ילדים ונערים - הופך למבט נוקב המאיר את הישראליות ולמעשה מצליח להקפיא אותה ולהעביר תמונה מימטית קשה של המתרחש מסביבנו. לא בכדי הרומן מתרחש בירושלים, המהווה פסיפס אנושי בין דתות ולאומים, אולם ירושלים שמעוצבת ברומן אינה "ירושלים של זהב" כי אם ירושלים של מטה.
ענבל מלכה כתבה על הספר בביקורתה בעיתון הארץ:
"גיל ההתבגרות נתפש כמשהו קשה, אבל כזה שבמבט לאחור מסתכלים עליו וצוחקים. לפחות מחייכים. הפער הזה בין השנים הקשות ההן לבין המבט המאוחר והמרוכך עליה, הוא שאלה שמעסיקה את מיכל פיטובסקי. בספר הביכורים שלה "אספלט", היא מתעקשת להסיר את שכבת הקטרקט מעל העיניים המצועפות ולהישיר מבט אל קו התפר שבין הילדות והבגרות. היא לא מוצאת שם רומנטיקה או תמימות, אלא בעיקר טרור...
"אספלט" הוא בראש וראשונה ספר על בדידות. הוא מזכך את התחושה של היות יחיד מול כל האחרים, ואת חוסר היכולת לדבר בשפה שהם מדברים, והשפה הזאת היא שפת האלימות...
פיטובסקי לא מסתפקת במבט מזעזע על העולם שהיא מתארת. היא מתעקשת לברר את הגורמים לטרור בקרב ילדים, וגם את ההשלכות החברתיות והתרבותיות שלו."
הערות שוליים

↑  שי רודין, עפרי בארץ הזוועות, כיוונים חדשים, עמ' 307-311
↑  ענבל מלכה, "אספלט" של מיכל פיטובסקי: אז בבית הספר, באתר הארץ, 5 ביוני 2012
אלן מאטורו

אלן אגוסטין מאטורו רומרו (בספרדית: Alan Agustín Matturro Romero; נולד ב-23 במרץ 2004) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הבלם בגנואה.
קריירה

מאטורו נולד במונטווידאו למשפחה ממוצא איטלקי, החל את קריירת המשחק שלו כחלוץ בקבוצת הנוער של דפנסור ספורטינג. הוא הוסב לעמדת הבלם, ובעונת 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת. בתום העונה העפיל עם קבוצתו לליגת העל האורוגוואית. ב-21 בדצמבר 2022 חתם בגנואה האיטלקית, כאשר ההעברה הושלמה רשמית בינואר 2023.
קריירה > קריירת נבחרות

במאי 2023 שיחק עם נבחרת אורוגוואי בכדורגל עד גיל 20 בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023, וסייע לנבחרתו לזכות בגביע. בתום הטורניר זכה בפרס "כדור הכסף", הפרס המוענק לשחקן השני בטיבו בטורניר, כסגנו של צ'זארה קזאדיי.
תארים

גביע אורוגוואי (1): 2022
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 (2023)
כדור הכסף של טורניר גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 (2023)
הערות שוליים

↑  Dal Defensor con furore: Inter, ecco chi è Alan Matturro, CalciomercatoInter (באיטלקית)
↑  Fabio Marsiglia, Adesso è ufficiale: Alan Matturro è del Genoa, www.numero-diez.com, ‏2022-12-21 (ב־)
↑  Grand Hotel Calciomercato, Uruguay, alla scoperta di Matturro: il futuro caudillo della Celeste, grandhotelcalciomercato (באיטלקית)
↑  Luciano Rodríguez vale un Mundial, Diario AS, ‏2023-06-12 (בספרדית)
↑  Casadei claims a golden double, פיפ"א
אנושיראואן רוחאני

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1939 (בן 85) רשת, איראן 
 מוקד פעילות:  המדינה האימפריאלית של איראן, איראן 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 סוגה:  מוזיקת פופ פרסית
 שפה מועדפת:  פרסית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 צאצאים:  רזא רוחאני
 www.anoushirvanrohani.com
 
אנושיראואן רוחאני (בפרסית: انوشیروان روحانی; נולד ב-24 ביולי 1939), הוא פסנתרן ומלחין איראני. הוא ידוע בהלחנה ובניצוח של מוזיקה קלאסית עכשווית, כמו גם מוזיקת פופ פרסית. הוא גם הלחין מספר פסקולים לסרטים איראניים.
תחילת חייו

רוחאני, נולד בשנת 1939 ברשת, במחוז גילאן שבאיראן. רוחאני קיבל שיעורי נגינה מאביו, שהיה אף הוא משורר וכנר. אחיו, שהרדד רוחאני (אנ'), ארדשיר רוחאני ושחריאר רוחאני הם גם מוזיקאים. כשרוחאני היה בן תשע הוא שידר את השיר הראשון שלו ברשת הרדיו הלאומית האיראנית.
מאוחר יותר למד רוחאני פסנתר אצל הפסנתרן ג'וואד מרופי (אנ') בקונסרבטוריון הפרסי הלאומי למוזיקה בטהרן.
מלבד פסנתר, שלט רוחאני בעוגב ובאקורדיון. בשנת 1958, אנושיראואן החל באופן רשמי את שיתוף הפעולה עם הרדיו האיראני הלאומי. הקריירה של רוחאני כוללת למעלה מ-500 יצירות הכוללות שירה, עיבודים לתזמורת, קטעי פסנתר ופסקול סרטים, ביניהם "סולטן-א-גלבהא", "דלה קוצ'ולו" ו"גול-י סנג".
עבודות מאוחרות יותר

לאחר המהפכה האיראנית של 1979, המשיך רוחאני את ההלחנה שלו בעולם המערבי, בעיקר בלוס אנג'לס ובגרמניה, שם הקליט אלבומים בחברת התקליטים MZM.
רוחאני עבד עם תזמורות מחוץ לאיראן, כולל התזמורת הסימפונית הצ'כית בפראג, שביצעה את הקטעים התזמורתיים מאלבומו 'מנגינות אהבה סימפוניות'.
ב-2003 הוא כתב שיר אחד עבור סקורפיונז, "Maybe I Maybe You", שמופיע באלבום "Unbreakable".
מורשת

רוחאני הלחין את המקבילה הפרסית לשיר "יום הולדת שמח" שכותרתה "תבלודת מובארק" (בתרגום חופשי: "ברוך יום הולדתך"). נהוג לשיר אותו במסיבות יום הולדת פרסיות (המוקדשות לאחיינו שרווין שאפי).
ראו גם

גול-י סנג
הערות שוליים

1 2 3  Moshkin Ghalam, S: "Tasneef-ha, Taraneh-ha, va Soroud-hayeh Iran Zamin", Khaneh Sabz Tabestan Press, 1378.
1 2 3  "Anoushiravan Rohani, Know Him Better". WhatsUpIran.com. אורכב מ-המקור ב-21 באוגוסט 2014. נבדק ב-19 אוג' 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011546451505171  MusicBrainz: e5b89256-eba7-43ca-b799-5b75a7bf3451
אנג'לו דה קוסטה

אנג'לו אסמאל דה קוסטה ג'וניור (בפורטוגזית: Angelo Esmael da Costa Júnior; נולד ב-12 בנובמבר 1983 בסן ברנרדו דה קמפו, ברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת השוער בבולוניה.
קריירת מועדונים

באפריל 2005 דה קוסטה חתם בקבוצת סנטו אנדרה בליגת משנה בברזיל. בשנת 2004 הוא זכה איתה בגביע ברזיל. לאחר מספר שנים, בשנת 2008 הוא עבר לאיטליה בה חתם בקבוצת "אנקונה". בשנת 2010 הוא עבר לסמפדוריה ובשנת 2011 לראשונה הוצב במשחק של הליגה העליונה. תקופה מסוימת הוא היה שוער משנה של סרחיו רומרו ולאחר פציעתו הפך לשוער ראשי.
ב-20 בינואר 2015 עבר לבולוניה עם חוזה ל-3 שנים בה הוא משחק לצד השוער הפולני לוקאש סקורופסקי.
אפודה

אפודה (באנגלית: Jersey) הוא פריט לבוש סרוג, אשר עשוי במרבית המקרים מצמר או מכותנה. האפודה במרבית המקרים דומה לסוודר וזאת בניגוד לקרדיגן אשר דומה לז'קט, לאור הדמיון בין פריטי הלבוש המילה משמשת לא פעם כמילה נרדפת לסוודר.
בספורט

אפודת ספורט היא בגד ספורט, חולצה או גופייה, שלובש חבר בקבוצת ספורט, שבעזרתה ניתן לזהות לאיזו קבוצה הוא משתייך, אפודה שכזו מכילה את שמו של הספורטאי שלובש אותה ואת מספרו. קיימים מקרים בהם האפודה גם כוללת את הלוגו של הספונסר של הקבוצה.
הערות שוליים

↑  Kane, C.D.; Patil, U.J.; Sudhakar, P. (1 באוגוסט 2007). "Studies on the Influence of Knit Structure and Stitch Length on Ring and Compact Yarn Single Jersey Fabric Properties". Textile Research Journal. 77 (8): 572–582. doi:10.1177/0040517507078023. {{cite journal}}:  (עזרה)
גופיית ספורט מודרנית, גופייה זו משמשת רוכבי אופניים