stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויקרס

ערך זה עוסק בחברת הנדסה בריטית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1828–1999 (כ־171 שנים) 
 חברת אם:  BAE סיסטמס 
 חברות בנות:  Roneo Ltd. 
 מיקום המטה:  בארו-אין-פרנס 
 ענפי תעשייה:  בניית ספינות ומבנים צפים, ייצור כלי רכב צבאיים, ייצור כלי טיס, חלליות וציוד נלווה, תעשיית הנשק, הנדסת מכונות בניית מפעלים, בניית כלי רכב 
 
ויקרס (באנגלית: Vickers) הייתה חברה הנדסה בריטית שהתקיימה מ-1828 עד 1999. היא הוקמה בשפילד כמפעל פלדה על ידי אדוארד ויקרס (אנ') וחמיו, ועד מהרה התפרסמה ביציקת פעמוני כנסיות. החברה יצאה להנפקה בשנת 1867, רכשה עסקים נוספים, והחלה להתרחב לחימוש צבאי ובניית ספינות.
בשנת 1911 החלה החברה לייצר מטוסים ופתחה בית ספר לטיסה, ובהמשך מוצרי חשמל ומסילות רכבת. ב-1928 רכשה החברה את יצרנית כלי הטיס "סופרמרין (אנ')".[דרושה הבהרה]
החל משנות ה-60 הולאמו חלקים שונים בחברה, ובשנת 1999 נרכשה שאר החברה על ידי רולס רויס החזקות (אנ'), שמכרה את זרוע ההגנה ל-Alvis plc (אנ'). השם ויקרס נותר באלוויס ויקרס, עד שהאחרון נרכש על ידי BAE Systems ב-2004 כדי להקים את BAE Systems Land Systems.
מפחיד 3

| --- | --- |

 בימוי:  דמיאן לאונה 
 תסריט:  דמיאן לאונה 
 שחקנים ראשיים:  David Howard Thornton (ארט הליצן) Samantha Scaffidi (Victoria Heyes) Lauren LaVera (סיינה שו) 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  סינברס (אנ')
 הקרנת בכורה:  11 באוקטובר 2024 
 משך הקרנה:  125 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט סלאשר, סרט מתח 
 תקציב:  2 מיליון דולרים
 הכנסות:  89.6 מיליון דולרים
 סרט קודם:  מפחיד 2
 terrifier3.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
"מפחיד 3" או "טריפייר 3" (באנגלית: Terrifier 3) הוא סרט אימה-סלאשר אמריקאי המתחרש בחג המולד, שעלה לאקרנים ב-11 באוקטובר 2024 (ארצות הברית), שכתב וביים דמיאן לאונה (אנ'). הוא הסרט הראשון מבין הסרטים בסדרה שמתרחש בחג המולד, כשכל הסרטים שלפניו אירעו בליל כל הקדושים. "מפחיד 3" הוא המשכון ל"מפחיד 2" שיצא בשנת 2022.
זהו הסרט השלישי בסדרת סרטי "מפחיד" (אנ'), והוא הסרט באורך מלא הרביעי הכולל את דמותו של ארט הליצן.
צוות השחקנים והדמויות

לורן לאברה - סיינה שו
אליוט פולם - ג'ונתן שו
סמנתה סקאפידי - ויקטוריה "ויקי" הייז
דייוויד הווארד תורנטון (אנ') – ארט הליצן (אנ').
הפקה > ליהוק

בסרט זה תופיע דמותה של ויקטוריה הייז, אף על פי שפניה עוותו לאחר ששרדה את רציחות ארט בליל כל הקדושים בסרט "מפחיד" (2016). בסרט זה היא תגלם תפקיד דומיננטי יותר בהשוואה לזה שגילמה בסרטים 2016 ו-2022. דמיאן לאונה הביע חרטה על כך שיצר את הדמות של ארט הליצן בתור "דמות לא מספיק מפותחת". הסוף המקורי של "מפחיד 2" מגולל את מותה של ויקטוריה בפתיחת הסרט הזה, אך לאונה האמין שהדמות דומה מדי לקונספט של הסרט "מורעל" (2021) (אנ'). תוך כדי הטעות של סצנת הלידה בסרט הקודם, הוא החליט שהוא רוצה להשאיר את ויקטוריה בחיים ולפתח את דמותה באופן משמעותי, כיוון שהוא היה מרוצה מהעבודה עם סמנתה סקאפידי (אנ').
הפקה > צילום

במאי 2023 פורסם כי צילומי הסרט יתחילו בין נובמבר ודצמבר 2023, וצילומיו העיקריים החלו ביולי 2023.
הפצה

ביוני 2023, חברת הבידור האמריקאית סינברס (אנ') הודיעה על רכישת זכויות ההפצה של הסרט באמריקה הצפונית בעלייתו לאקרנים בבתי הקולנוע. ב-7 בנובמבר 2023 פורסמה כרזת הסרט הרשמית, וב-13 בנובמבר הופץ טיזר רשמי של הסרט באורך של שתי דקות.
הפצה > בקופות

ההכנסות מהסרט בשלושת הימים הראשונים עמדו על כ-18.3 מיליון דולר.
ביקורת > תגובות בינלאומיות

ועדת הסיווג של צרפת אסרה על צופים מתחת לגיל 18 לצפות בסרט, הפעם הראשונה שבה הוצא איסור כזה מאז יציאתו של המסור 3 בשנת 2006. התקבלו דיווחים על קהל שהקיא ועזב את בתי הקולנוע לאחר צפייה בסצנת הפתיחה של הסרט בבריטניה. על פי הדיווחים, באוסטרליה שני אנשים התעלפו במהלך הקרנת הסרט.
סרט המשך

בספטמבר 2024, הבמאי והתסריטאי של הסרט, דמיאן לאונה, אישר כי יופק סרט רביעי בסדרת "מפחיד".
ביאורים

1 2  כמתואר בסרט הקודם
הערות שוליים

↑  Cullen Fleetwood, [Interview David Howard Thornton Teases ‘Terrifier 2’ and Says Script for ‘Terrifier 3’ is Already Underway], Bloody Disgusting!, ‏2019-04-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Eammon Jacobs, 'Terrifier' director Damien Leone teases 'Terrifier 3' and a potential 4th film, and says he's met with 'Evil Dead' director Sam Raimi about a new project, Insider (באנגלית אמריקאית)
↑  Matthew Bilodeau, Damien Leone Is Writing Terrifier 3, And Then Hopes To Work With Sam Raimi, /Film, ‏2023-02-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  William Earl, ‘Terrifier 3’: Cineverse Acquires North American Rights; Director Reveals How He’s Planning to Top Gory Sequel: ‘I Can’t Let the Fans Down’ (EXCLUSIVE), Variety, ‏2023-06-12
↑  Dana Noraas, 'Terrifier 3': Release Window, Filming, Returning Cast, and Everything We Know So Far, Collider, ‏2023-06-10 (באנגלית)
↑  'Terrifier 3' Will Slay Christmas in Theaters on October 25, 2024!, web.archive.org, ‏2023-11-02
↑  Anthony D'Alessandro, Clown Vs. Clown: ‘Terrifier 3’ Shows Teeth With $18M+ As ‘Joker 2’ Posts Record Drop For DC Character Pic; Awards Season Darlings Shriek – Sunday Box Office, Deadline, ‏2024-10-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Brian Davids, ‘Terrifier 3’ Director Damien Leone Gets Candid on Franchise’s Success: “More Money, More Problems Is Real”, The Hollywood Reporter, ‏2024-10-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  John Squires, ‘Terrifier 3’ Is the First Horror Movie France Has Banned Minors from Seeing Since ‘Saw 3’ in 2006!, Bloody Disgusting!, ‏2024-10-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  Gory new horror film’s opening scene is causing viewers to ‘vomit’ after watching it, The Independent, ‏2024-10-04 (באנגלית)
↑  Brad Miska, ‘Terrifier 3’ – An Eyewitness Account of Two People Passing Out at a Theater in Australia, Bloody Disgusting!, ‏2024-10-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Emiliana Betancourt, ‘Terrifier 4’ Confirmed by Creator Damien Leone, Variety, ‏2024-09-20 (באנגלית אמריקאית)
| מפחיד (אנ') |
| --- | --- | --- |
| סרטים | "מפחיד" (2016) • "מפחיד 2" (2022) • "מפחיד 3" (2024) |  |
| דמויות | ארט הליצן (אנ') |  |
| ערכים קשורים | "ערב חג כל הקדושים" (2013) • "ערב חג כל הקדושים 2" (אנ') (2015) |  |
מלון גרנד בודפשט

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  וס אנדרסון 
 הופק בידי:  וס אנדרסון ג'רמי דוסון סטיבן מ. ריילס סקוט רוזין
 תסריט:  וס אנדרסון
 עריכה:  בארני פילינג 
 שחקנים ראשיים:  רייף פיינס טוני רוולורי אדריאן ברודי פ. מארי אברהם ג'וד לאו טילדה סווינטון סרשה רונן מתייה אמלריק וילם דפו
 מוזיקה:  אלכסנדר דספלה 
 צילום:  רוברט יאומן 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה 
 חברת הפקה:  American Empirical Pictures, TSG אנטרטיינמנט, Babelsberg Film GmbH, Indian Paintbrush 
 חברה מפיצה:  פוקס סרצ'לייט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  6 בפברואר 2014
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט רומנטי, סרט פשע, סרט הרפתקאות, סרט דרמה, קומדיה טראגית 
 מקום התרחשות:  הרי הקרפטים 
 תקציב:  $25,000,000
 הכנסות:  $174,801,324
 הכנסות באתר מוג'ו:   grandbudapesthotel
 פרסים:  פרס דוב הכסף של חבר השופטים  פרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר (Frances Hannon, Mark Coulier)  פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (מילנה קנונרו)  פרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר (אלכסנדר דספלה)  פרס אוסקר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר (Adam Stockhausen, Anna Pinnock) 
 www.grandbudapesthotel.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מלון גרנד בודפשט (באנגלית: The Grand Budapest Hotel) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה קומית בהפקה משנת 2014 בבימויו של וס אנדרסון, על פי תסריט שכתב הוא עצמו בהשראת כתביו של שטפן צווייג. בסרט מככבים רייף פיינס, אדריאן ברודי וטוני רוולורי בתפקידו המשמעותי הראשון, לצד כוכבים רבים בתפקידי משנה. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הקומי/מוזיקלי הטוב ביותר ובפרס אוסקר בארבע קטגוריות שונות: פס-קול, עיצוב התפאורה, עיצוב התלבושות, איפור ועיצוב שיער.
צוות השחקנים

רייף פיינס – גוסטב ה.
טוני רוולורי – זירו מוסטפא (ב-1932)
אדריאן ברודי – דמיטרי דזגוף-אונד-טקסיס
טילדה סווינטון – מאדאם ד.
וילם דפו – ג'ופלינג
סרשה רונאן – אגתה
מתייה אמלריק – סרז' איקס
לאה סדו – קלוטילד
אדוארד נורטון – מפקח המשטרה הנקלס
ג'ף גולדבלום – עורך הדין קובאקס
פ. מארי אברהם – זירו מוסטפא (ב-1968)
ג'וד לאו – הסופר (ב-1968)
הארווי קייטל – לודוויג
ג'ייסון שוורצמן – מר ז'אן, קונסיירז' מלון גרנד בודפשט (1968)
ביל מארי – מר איוון, קונסיירז' וחבר "אחוות המפתחות המצטלבים"
בוב בלבאן – מר מרטין, קונסיירז' וחבר "אחוות המפתחות המצטלבים"
אוון וילסון – מר צ'אק, הקונסיירז' המחליף של מלון גרנד בודפשט (ב-1932)
טום וילקינסון – הסופר (ב-1985)
הפקה

הסרט, שהוא הפקה בריטית-גרמנית, צולם כולו בגרמניה. צילומי החוץ נעשו בברלין וברחבי מדינת סקסוניה, בעיקר בעיר גרליץ. צילומי פנים המלון נעשו למעשה בבניין ששימש בעבר את חנות הכלבו הגדולה "גרליצר וארנהאוס", בניין בסגנון ארט נובו בעל מבואה ענקית ששימשה בצילומים כקומת הלובי של המלון. הצילומים התקיימו בין ינואר ומרץ 2013. עיצוב המלון נעשה בהשראת מלונות ותיקים קיימים במרכז אירופה, ובצילומי חזית המלון והנוף הסובב אותו נעשה שימוש רב במיניאטורות.
הסרט יועד לצאת לאקרנים במרץ 2014, אך יציאתו הוקדמה ל-6 בפברואר על מנת שיפתח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. הוא התקבל בביקורות נלהבות. בין השאר זכה לציון 92% באתר הביקורות Rotten Tomatoes.
מועמדויות ופרסים

הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב ל"סרט הטוב ביותר לקומדיה או מחזמר". מלבד זה, הוא היה מועמד בשלוש קטגוריות נוספות בתחרות:
הבמאי הטוב ביותר: וס אנדרסון
התסריט הטוב ביותר: וס אנדרסון
השחקן הטוב ביותר – קומדיה או מחזמר: רייף פיינס
הסרט היה מועמד לתשעה פרסי אוסקר וזכה בארבעה:
הפסקול הטוב ביותר – זכייה.
עיצוב ההפקה הטוב ביותר – זכייה.
עיצוב התלבושות הטוב ביותר – זכייה.
עיצוב שיער ואיפור הטוב ביותר – זכייה.
הסרט הטוב ביותר – מועמדות.
הבמאי הטוב ביותר – וס אנדרסון – מועמדות.
התסריט המקורי הטוב ביותר – וס אנדרסון – מועמדות.
העריכה הטובה ביותר – מועמדות.
הצילום הטוב ביותר – מועמדות.
הסרט היה מועמד לאחד עשר פרסי באפט"א וזכה בחמישה:
פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר
פרס באפט"א למוזיקה הטובה ביותר בסרט
פרס באפט"א לעיצוב ההפקה הטוב ביותר
פרס באפט"א לעיצוב התלבושות הטוב ביותר
פרס באפט"א לאיפור ועיצוב השיער הטוב ביותר
פרסים נוספים בהם זכה הסרט, היו בין היתר:
פרס דוב הכסף של חבר השופטים, בפסטיבל ברלין.
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי על התסריט הטוב ביותר.
הערות שוליים

↑   "מלון גרנד בודפשט", במסד הנתונים Box Office Mojo (באנגלית)
↑  נועה לוין, ברלין, עכבר העיר, ראיון: המשפחה הפרפקציוניסטית של ווס אנדרסון, באתר הארץ, 4 במרץ 2014
↑  נועה לוין, ברלין, עכבר העיר, פסטיבל ברלין 2014: ווס אנדרסון הביא אבק כוכבים, באתר הארץ, 6 בפברואר 2014
↑  מור קומפני, עכבר העיר, גלובוס הזהב 2015: "הרומן" של חגי לוי היא סדרת הדרמה הטובה ביותר, באתר הארץ, 12 בינואר 2015
↑  אור סיגולי, אורון שמיר, מור דרעי וליאה לוין, עכבר העיר, לייב בלוגינג: "בירדמן" זכה באוסקר 2015, באתר הארץ, 23 בפברואר 2015
↑  איתמר זהר, אדי רדמיין ו"התבגרות" בין זוכי פרסי הבפטא הבריטי, באתר הארץ, 9 בפברואר 2015
↑  שני ליטמן, דב הזהב הוענק ל-"Black Coal, Thin Ice", של הבמאי הסיני דיאו ינאן, באתר הארץ, 15 בפברואר 2014
↑  נירית אנדרמן, סרטו של גודאר זכה בפרס הסרט הטוב ביותר של איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי, באתר הארץ, 5 בינואר 2015
| פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי |
| --- | --- | --- |
| 1951‏-1960 | אמריקאי בפריז (1951) • עם שיר בלב שלי (1952) • כרמן ג'ונס (1954) • ברנשים וחתיכות (1955) • המלך ואני (1956) • הבנות לאס (1957) • ז'יז'י/דודה מיים (1958) • פורגי ובס/חמים וטעים (1959) • הדירה/שיר ללא סוף (1960) |  |
| 1961‏-1980 | סיפור הפרברים/רוב של אחד (1961) • איש המוזיקה/מגע של מינק (1962) • טום ג'ונס (1963) • גבירתי הנאווה (1964) • צלילי המוסיקה (1965) • הרוסים באים! הרוסים באים! (1966) • הבוגר (1967) • אוליבר! (1968) • הסוד של סנטה ויטוריה (1969) • מ.א.ש (1970) • כנר על הגג (1971) • קברט (1972) • אמריקן גרפיטי (1973) • המשחק המכור (1974) • צמד בכותרות (1975) • כוכב נולד (1976) • דירה לשניים (1977) • השמיים יכולים לחכות (1978) • תרגילים בהתבגרות (1979) • בתו של כורה פחם (1980) |  |
| 1981‏-2000 | ארתור (1981) • טוטסי (1982) • ינטל (1983) • בעקבות האוצר הרומנטי (1984) • הכבוד של פריצי (1985) • חנה ואחיותיה (1986) • תקווה ותהילה (1987) • נערה עובדת (1988) • הנהג של מיס דייזי (1989) • גרין קארד (1990) • היפה והחיה (1991) • השחקן (1992) • גברת דאוטפייר (1993) • מלך האריות (1994) • בייב (1995) • אוויטה (1996) • הכי טוב שיש (1997) • שייקספיר מאוהב (1998) • צעצוע של סיפור 2 (1999) • כמעט מפורסמים (2000) |  |
| 2001-היום | מולין רוז' (2001) • שיקגו (2002) • אבודים בטוקיו (2003) • דרכים צדדיות (2004) • הולך בדרכי (2005) נערות החלומות (2006) • סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט (2007) • ויקי כריסטינה ברצלונה (2008) • בדרך לחתונה עוצרים בווגאס (2009) • הילדים בסדר (2010) • הארטיסט (2011) • עלובי החיים (2012) • חלום אמריקאי (2013) • מלון גרנד בודפשט (2014) • להציל את מארק וואטני (2015) • לה לה לנד (2016) • ליידי בירד (2017) • הספר הירוק (2018) • היו זמנים בהוליווד (2019) • בוראט 2 (2020) • סיפור הפרברים (2021) • רוחות אינישרין (2022) • מסכנים שכאלה (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1076841635
צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו

צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל
צ'ארלס ריצ'רד ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו (באנגלית: Charles Richard John Spencer-Churchill, 9th Duke of Marlborough‏; 13 בנובמבר 1871 - 30 ביוני 1934) היה חייל בריטי ופוליטיקאי שמרני. נודע גם בכינוי "סאני" מרלבורו בעקבות תוארו כרוזן סנדרלנד, אותו נשא עד 1883 כשלאחר מכן נשא בתואר מרקיז בלנדפורד עד 1892.
חייו

נולד בשימלה שבהודו, בן יחיד לג'ורג' צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השמיני ממרלבורו וליידי אלברתה פרנסס אן, בתו של ג'יימס המילטון, הדוכס הראשון מאברקורן. הוא היה אחיינו של לורד רנדולף צ'רצ'יל, ובן-דוד מדרגה ראשונה של וינסטון צ'רצ'יל. הוא התחנך במכללת וינצ'סטר ובטריניטי קולג' שבקיימברידג'.
מרלבורו נכנס לבית הלורדים בעקבות מות אביו ב-1892, ונאם לראשונה באוגוסט 1895. ב-1899 הוא מונה לתפקיד ה-Paymaster General על ידי לורד סולסברי, תפקיד בו החזיק עד 1902. במקביל לסיום כהונתו הוענק לו תואר אבירות במסדר הבירית.
ב-6 בנובמבר 1895 נישא לקונסואלו ואנדרבילט האמריקנית בכנסיית סנט תומאס האפיסקופלית שבניו יורק. לזוג נולדו שני בנים: ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, לימים דוכס מרלבורו העשירי, ולורד איבור ספנסר-צ'רצ'יל. הנדוניה שניתנה על ידי משפחת ואנדרבילט שימשה לצורך שיקום ארמון בלנהיים, ולהחלפת הריהוט והספרייה, שמרבית תכולתה נמכרה במהלך המאה ה-19. רוב התכשיטים ששימשו את דוכסיות מרלבורו מתוארכים לתקופה זו.
ב-1899 הושבע מרלבורו לחבר במועצה המלכותית. בין 1903 ל-1905 הוא כיהן כתת-מזכיר המדינה למושבות תחת ארתור בלפור. הוא כיהן גם כלורד היי סטיוארד בהכתרתו של אדוארד השביעי ב-1902, ראש העירייה של וודסטוק באוקספורדשייר בין 1907 ל-1908, ולורד לוטננט של אוקספורדשייר בין 1915 ל-1934.
מרלבורו היה קצין ברגימנט ההוסרים של אוקספורדשייר, ולחם במלחמת הבורים השנייה כקפטן ב-Imperial Yeomanry וכעוזר מזכיר הצבא פרדריק רוברטס. הוא חזר לשירות פעיל במלחמת העולם הראשונה, וכיהן כלוטננט-קולונל במטה הכללי הבריטי. הוא כיהן גם כמזכיר הפרלמנט למשרד החקלאות והדגה בין 1917 ל-1918 תחת הקואליציה של דייוויד לויד ג'ורג'. נאומו האחרון בבית הלורדים היה בדצמבר 1931.
ב-1921 התגרש מאשתו קונסואלו, וחמש שנים לאחר מכן הוכרזו הנישואים כמבוטלים על ידי הוותיקן. באותה שנה נישא לאמריקנית גלדיס דיקון. היא הייתה בתו של אדוארד פארקר דיקון ואשתו לשעבר פלורנס בולדווין. היא הייתה בעלת נטיות אמנותיות וגננית חובבת, והורתה לצייר את עיניה הכחולות-ירוקות על תקרת הפורטיקו הראשי של ארמון בלנהיים. הנישואים בין מרלבורו לדיקון לא היו מאושרים, לא נולדו להם ילדים ובזמן הארוחות היא נהגה לשים אקדח ליד הצלחת שלה.
עוגה עוגה

עטיפת ספרה של מירה לוֹבֶּה, שכלל גם את השיר "עוגה עוגה", באיורה של אוה איצקוביץ
"עוּגָה, עוּגָה (בַּמַּעְגָּל נָחוּגָה)" הוא שיר ילדים שנכתב על ידי אהרן אשמן, ומושר בלחן עממי. כשיר משחק, הפעוטות אוחזים ידיים, מסתובבים במעגל, ויושבים וקמים בשורות האחרונות. השיר פורסם בהוצאת עופר ואויר על ידי אוה איצקוביץ.
טעות רווחת היא פירוש המילה "עוּגָה" שבשיר במשמעות של עוגה למאכל (קינוח), אולם כאן משמשת המילה כמילה נרדפת למילים "ריקוד במעגל". המילה עוגה נאמרת במלעיל, מפני שהיא צורת ציווי ארוכה של הפועל "עג". במקור השיר לא כלל את המילים "לשבת לקום" אלא "לשבת לשבת...".
המשחק, ובמידה מסוימת גם מנגינת השיר, דומים לאלו של שיר-משחק אנגלי (Ring a Ring o' Roses) אשר כולל בסופו נפילה אחורה.
ימימה טשרנוביץ (ילידת 1909) מעידה[דרוש מקור] כי היא לא למדה את השיר בגן, אבל אחותה הצעירה ממנה בעשור כן למדה אותו. ב-2019 נחשף במכון גנזים כתב היד המקורי של מחבר השיר ובו שני בתים נוספים.
השיר הושר בעיבודים שונים, ביניהם של גיל אלדמע, ועל ידי מבצעים שונים, ביניהם: נתן דטנר, חנה לסלאו ועוזי חיטמן.
ראו גם

הורה (ריקוד)
הערות שוליים

↑  לראייה מביא בן ציון פישלר ב"לשוננו לעם" שער של ספר ילדים שבו שרים את "עוגה עוגה" סביב עוגה עגולה. – ראו כאן
↑  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: לא עברית ולא נעליים, באתר nrg‏, 20 במאי 2005
↑  רן שכניק, "סגירת מעגל". ידיעות אחרונות, 13 במרץ 2019
↑  "עוגה עוגה": הבתים הגנוזים, אתר "ערוץ 7", 13 במרץ 2019, אוחזר ב-2/4/2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 8e622a1d-0f08-435b-b847-8e6380e4c504
תומאס גור בראון

סר תומאס רוברט גור בראון (באנגלית: Thomas Robert Gore Browne;‏ 3 ביולי 1807 – 17 באפריל 1887) היה פקיד קולוניאלי בריטי, שכיהן כמושל סנט הלנה, מושל ניו זילנד, מושל טסמניה ומושל ברמודה.
שנותיו הראשונות

תומאס גור בראון נולד באיילזברי (Aylesbury) שבמחוז בקינגהאמשייר שבאנגליה כבנם הבכור של רוברט בראון ושל שרה דורותיאה סטיוארד. אחיו הצעיר היה הרולד בראון, לימים הבישוף של וינצ'סטר. הוא שירת בצבא הבריטי באפגניסטן ובהודו. ב-1824 הוא קיבל דרגת סגן משנה (Ensign) ברגימנט הרגלים ה-44 ושלושה חודשים לאחר מכן הוא עבר לרגימנט הרגלים ה-28. ב-1829 הוא קודם לדרגת קפטן וב-1836, כשהוא כבר בדרגת מייג'ור, הוא עבר לרגימנט הרגלים ה-41. ב-1842 הוא קודם לדרגת לוטננט קולונל וב-1849 הוא עבר לרגימנט הרגלים ה-21. מיולי 1851 ועד דצמבר 1854 הוא שימש כמושל האי סנט הלנה. לאחר סיום תפקידו זו הוא שב לרגימנט המקורי שלו, הרגימנט ה-44. ב-1857 הוא עבר לרגימנט ה-43.
מושל ניו זילנד

בספטמבר 1855 מונה גור בראון להיות מושל ניו זילנד והוא החליף את מנהלת הממשלה הזמני, רוברט ויניארד. דרך הטיפול שלו בקרקעות של האוכלוסייה המאורית הייתה גורם שתרם לפרוץ מלחמת טראנאקי הראשונה. למרות המחלוקות בקרב המאורים בנוגע לבעלות על הקרקעות, גילה גור בראון עקשנות בתהליך הרכישה, גישה שמאוחר יותר הציתה את המתחים בין המאורים לבין המתיישבים האנגלים. ב-5 במרץ 1860 הורה גור בראון על כיבושן הצבאי של הקרקעות שבמחלוקת, צעד שהוביל לפרץ המלחמה 12 ימים לאחר מכן.
על שמו של גור בראון קרויה העיר גור (Gore) שבדרום האי הדרומי של ניו זילנד.
תפקידים נוספים

בין השנים 1861–1868 שימש גור בראון בתפקיד מושל טסמניה. בין השנים 1870–1871 הוא שימש כמנהלן של האי ברמודה. תומאס גור בראון מת בלונדון ב-17 באפריל 1887.
משפחתו

גור בראון נשא לאישה את הרייט, בתו של ג'יימס קמפבל מקרייגי שבמחוזות סקוטלנד דרום איירשייר שבסקוטלנד. היא האריכה ימים אחריו. לשניים נולדו כמה ילדים. בנם הבכור, הרולד, פיקד על גדוד הרובאים המלכותי הראשון במלחמת הבורים ולקח חלק בהגנת העיר ליידיסמית', כאשר הוטל עליה המצור. בתו, אתל, נישאה ליו לוק קינג ויחד הם בנו את מסלול מרוצי המכוניות בברוקלנדס שבמחוז סארי באחוזה שהייתה בבעלותם. בנו הצעיר, וילפריד, היה הבישוף של קימברלי וקורומן בדרום אפריקה.
הערות שוליים

↑  אתר ממשלת סנט הלנה
1 2 3  Lloyd, Ernest Marsh (1901). "Browne, Thomas Gore". In Sidney Lee. Dictionary of National Biography, 1901 supplement. London: Smith, Elder & Co.
↑  "District Information". Gore District, New Zealand. Retrieved 4 July 2015.
| המושלים של טסמניה |
| --- | --- | --- |
| המושלים של   ארץ ואן דימן | קולינס • דייבי • סורל • ארתור • פרנקלין • ארדלי-וילמוט • דניסון |  |
| לפני איחוד אוסטרליה | יאנג • בראון • קן • ולד • לפרוי • סטראהן • המילטון • פרסטון |  |
| אחרי איחוד אוסטרליה | האולוק • סטריקלנד • בארון • אליסון-מקרטני • ניודגייט • אלרדייס • אוגריידי • קלארק • ביני • קרוס • קורבט • גיידנר • בסטיאן • בורברי • פלימסול • בנט • גרין • באטלר • קוקס • אנדרווד • וורנר • בייקר |  |
| המושלים והמושלים הכלליים של ניו זילנד |
| --- | --- | --- |
| מושלים | הובסון • פיצרוי • גריי • גור בראון • בואן • ג'יימס פרגוסון • נורמנבי • רובינסון • המילטון גורדון • ג'רבויס • אונסלו • גלאזגו • רנרפלי • פלנקט • איזלינגטון • ליברפול |  |
| מושלים כלליים | ליברפול • ג'ליקו • צ'ארלס פרגוסון • בלדיסלאו • גולוויי • ניואול • פרייברג • נורי • קובהם • ברנרד פרגוסון • פוריט • בלנדל • הוליאוק • ביטי • ריבס • טיזרד • הרדי בויס • קרטרייט • סטיאננד • מטפארה • רדי • קירו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: browne-sir-thomas-gore-3086  GND: 1204235570  ISNI: 0000 0000 8238 9531  LCCN: no2006076633  NLA: 36311526  TePapa: 44914  Trove: 1245075  VIAF: 56369202   WorldCat (עם VIAF): 56369202
נייג'ל פרג'

נייג'ל פול פרג' (באנגלית: Nigel Paul Farage; נולד ב-3 באפריל 1964) הוא פוליטיקאי בריטי, יו"ר מפלגת Reform UK (אנ') וחבר הפרלמנט מטעם קלקטון מאז 2024. היה חבר הפרלמנט האירופי מטעם דרום-מזרח אנגליה מ-1999 עד שבריטניה עזבה את האיחוד האירופי ב-2020. בשנים 2006–2009 ו-2010–2016 כיהן כיושב ראש מפלגת העצמאות הבריטית (UKIP).
שייך לימין השמרני והיה ממנהיגי האירוסקפטים, מתנגדי האיחוד האירופי. עד למימושו של הברקזיט היה מראשי המטיפים לפרישת ארצו מהאיחוד ולפירוק האיחוד האירופי בכלל. בעת משאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי (2016) היה מחשובי הקוראים להצביע בעד הפרישה.
לאחר ניצחון האירוספקטים במשאל הוא פרש מהנהגת יוקי"פ, ובדצמבר 2018 עזב את מפלגתו לחלוטין בטענה שנעשתה ימנית ולאומנית מדי לטעמו. במרץ 2019 התמנה ליושב-ראש "מפלגת ברקזיט" האירוסקפטית, ששינתה את שמה ל-Reform UK ב-2021.
פרג' התפרסם כמתנגד להגירה המונית לבריטניה, הן ממזרח אירופה והן מהעולם השלישי, כולל הגירת מוסלמים למערב אירופה. כמו כן הוא מסתייג מהרב-תרבותיות ומבקש להדגיש את הזהות הבריטית. במישור הכלכלי הוא תומך בקיצוץ עמוק בביורוקרטיה הממשלתית ובהורדת מיסים.
קורות חיים

פרג' נולד ב-1964 בדאון, בדרום מערב לונדון רבתי. אמו, ברברה פרג' (נולדה סטיבנס) גידלה אותו לבדה החל מגיל חמש, לאחר שאביו, סוכן מניות אלכוהוליסט בשם גאי יוסטוס אוסקר פרג', נטש את המשפחה. שם המשפחה פרג' בא ממוצאו הצרפתי של אחד מאבות אבותיו של פרג', ז'ורז', הוגנוט שנמלט מצרפת של לואי ה-14 הקתולי לאנגליה. בנוסף, יש למשפחת פרג' גם שורשים גרמניים רחוקים.
פרג' למד וסיים בית ספר תיכון בלבד וכבר בימי לימודיו הצטרף למפלגה השמרנית והיה פעיל בה. בלי לנטוש את הפעילות הפוליטית, בהיותו בן 18 החל לעבוד כסוכן מניות, בדומה לאביו לפניו, בעיקר בבורסת הסחורות של לונדון.
קריירה פוליטית

פרג' הצטרף כאמור, למפלגה השמרנית כבר בראשית שנות ה-80, כשהיה עדיין בבית ספר תיכון. כעשור לאחר מכן, ב-1992 הוא פרש ממנה כאות מחאה על חתימת אמנת מאסטריכט על ידי ממשלת ג'ון מייג'ור השמרנית ושנה לאחר מכן היה בין מייסדי מפלגת העצמאות הבריטית - UKIP, מתחיל בכך בעצם את הקריירה הפוליטית הממשית שלו. קבוצה של פורשים מהשמרנים, בהשתתפותו, חברה לארגון בשם "הליגה האנטי פדרלית" (Anti-Federalist League), שהקים פרופסור (בית הספר לכלכלה של לונדון) אלן סקד. שתי הקבוצות הקימו ביחד את יוקי"פ ובחרו בסקד כמנהיגה של המפלגה החדשה.
פרג' רץ מטעמה של UKIP, לראשונה, בבחירות לפרלמנט האירופי ב-1994 והגיע בבחירות אלה למקום הרביעי במחוזו, עם כ-5% מהקולות. באותו יום השתתף גם בבחירות משנה מחוזיות, לפרלמנט הבריטי והפסיד גם בהן, כשזכה בקולותיהם של פחות משני אחוזים מהמצביעים. שלוש שנים אחר כך, ב-1997 הפסיד שוב בבחירות הכלליות לפרלמנט הבריטי, כשהגיע למקום הרביעי במחוזו, עם קצת פחות מ-6% מהקולות.
לקראת הבחירות לפרלמנט האירופי ב-1999 השתנתה לראשונה שיטת הבחירות לפרלמנט זה בבריטניה, לשיטה היחסית - אזורית, וכתוצאה מכך גם מפלגות קטנות יכלו לזכות בייצוג. מפלגת העצמאות הבריטית קיבלה בבחירות אלה כ-7% מהקולות, לא הרבה יותר ממה שהשיגה בדרך כלל בעבר, אולם הפעם נכנסו לפרלמנט האירופי שלושה נציגים מטעמה (כ-4% מהמושבים הבריטיים בפרלמנט האירופי). פרג' היה אחד מהשלושה. הוא נכנס לפרלמנט האירופי כאחד מנציגי מחוז דרום מזרח אנגליה ומאז שב ונבחר מטעם יוקי"פ, במשך כ-20 שנים, מדי מערכת בחירות לפרלמנט האירופי.
מערכת הבחירות האחרונה בהקשר זה הייתה מערכת הבחירות לפרלמנט האירופי 2014, עת נבחר לתקופת כהונה נוספת בת חמש שנים, כחלק מניצחונה הדרמטי של מפלגתו, בבריטניה (24 מושבים ל-UKIP מתוך 73 המושבים הבריטים, המפלגה הבריטית הגדולה ביותר בפרלמנט האירופי).
במקביל, בכל מערכת בחירות לפרלמנט הבריטי באותה תקופה, הוא נכשל שוב ושוב בניסיונותיו להיבחר, עקב השיטה הרובנית-אזורית (First Past the Post) המעניקה יתרון מובנה למפלגות הגדולות.
הבחירות הכלליות בבריטניה (2015) הביאו את UKIP לשיא כוחה בבריטניה עצמה, כשזכתה ביותר מ-12% מהקולות והייתה למפלגה השלישית בגודלה בבריטניה מבחינת מספרי המצביעים. עם זאת, עקב שיטת הבחירות האזורית-רובנית זכתה המפלגה לנציג אחד בלבד (מתוך 650 חברי פרלמנט) ופרג' עצמו הגיע רק למקום השני במחוז הבחירה שלו, אחרי השמרן פול מק'ינלי ולא נכנס לפרלמנט.
פרג' הודיע למחרת בחירות 2015 על התפטרותו מהנהגת UKIP, אך הוועד המנהל של המפלגה סירב לקבל זאת והוא חזר למשרת מנהיג המפלגה ב-11 במאי.
התחזקותה זו של יוקי"פ יחד עם ניצחונה בבריטניה בבחירות 2014 לפרלמנט האירופי היוו גורם חשוב בהחלטתו של ראש הממשלה דייוויד קמרון להבטיח כי יקיים משאל עם על חברות באיחוד האירופאי.
המשאל נערך ב-23 ביוני 2016, ופרג' ניהל תעמולה למען יציאה במשך כל החודשים שקדמו לו והואשם בגזענות נגד מהגרים ובאיום על הכלכלה הבריטית. לאחר שזכו מצדדי היציאה, הודיע שכל יעדיו הפוליטיים התמלאו וב-4 ביולי 2016 התפטר מתפקידו כיושב ראש המפלגה. הוא המשיך לכהן כחבר הפרלמנט האירופי עד יציאתה בפועל של בריטניה מהאיחוד בסוף ינואר 2020.
ב-4 בדצמבר 2018 פרש מיוקי"פ במחאה על מה שהגדיר כאיסלאמופוביה חמורה ותמיכה בעבריינים אלימים כטומי רובינסון מצד היו"ר ג'ררד באטן.