stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגרת גודש
מאפייני גודש בכבישים

הגודש בכביש מתאפיין כך שהפחתה בנסועה אינה מקיימת יחס ליניארי להפחתה בזמן הנסיעה. למקטע כביש מסוים יש קיבולת או נפח נסועה, שנמדד במספר כלי רכב לשעה, שבו כלי רכב נוסעים ללא גודש - כלומר זמן ומהירות הנסיעה דומים או זהים לזמן ומהירות הנסיעה כשהכביש ברובו ריק. הכביש עובר למצב או "פאזה" של גודש או "פקק" כאשר הביקוש מתקרב או עולה מעל הקיבולת, ואז מהירות הנסיעה יורדת מאוד וזמן הנסיעה מתארך מאוד, והנסועה בכביש יורדת הרבה מתחת לקיבולת כשאין גודש.
לדוגמה, למקטע מסוים של כביש איילון יש קיבולת נסועה של 9,600 כלי רכב לשעה. כשהכביש ברובו ריק, מהירות הנסיעה היא כ-100 קמ"ש. כשהכביש קרוב לסף הקיבולת, מהירות הנסיעה היא כ-80 קמ"ש. במצב זה התנועה זורמת, ומהירות וזמן הנסיעה נחשבים ללא גודש. כאשר הביקוש עולה מעל 9,600 כלי רכב לשעה, חלה "קריסה" בקיבולת של הכביש לבערך 5,000 כלי רכב, מהירות הנסיעה יורדת לבערך 40 קמ"ש ולעיתים עד 0 קמ"ש, וזמן הנסיעה מתארך מעל 80% עד שהביקוש יורד והכביש חוזר לקיבולת הרגילה.
על מנת שאגרת גודש תהייה אפקטיבית, עליה להוריד את ביקושי הנסועה במקטעי הכביש מתחת לקיבולת הנסועה שלהם. התומכים באגרת גודש טוענים שירידה ב-15% בנסועה תפתור כ-54% מהגודש. על פי תצפיות, הביקוש במקטעים בנתיבי איילון בשעות העומס הוא לעיתים 30% ויותר מעל הקיבולת, ועל פי ניתוח התצפיות נדרשת הפחתה מ-120% ביקוש ל-85% ביקוש כדי שהתנועה תזרום.
מאפייני גודש בכבישים > עלות הגודש

עלות הגודש בכבישים למשק ישראל בשלהי עשור 2010 מוערכת בין 25 מיליארד ל-75 מיליארד ש"ח בשנה. משרדי הממשלה מעריכים את שווי הפקקים ב-25 מיליארד שקל. ההערכות מחשבות את אובדן שעות העבודה למשק ועלות הנסיעה, אך בהפחתת הפקקים יש הפחתה של עלויות נוספות, כך למשל, התועלת במערכת הסעת המונים שאינה מסתמכת על כבישים גדושים, כמו המטרו בגוש דן, נאמדת בעד 550 מיליארד ש"ח עד שנת 2040.
מודלים כלכליים

תמחור גודש הוא מושג מכלכלת השוק הנוגע לשימוש במנגנוני המחירים לצורך חיוב המשתמשים במוצר או שירות בגין ההשפעות החיצוניות השליליות הנוצרת כתוצאה מביקוש שיא העולה על ההיצע הזמין. ההיגיון הכלכלי הוא שבמחיר של אפס, הביקוש עולה על ההיצע, גורם למחסור ויש לתקן זאת על ידי גביית מחיר שיווי משקל, במקום להורידו על ידי הגדלת ההיצע. בדרך כלל משמעות הדבר היא העלאת המחיר לפרקי זמן מסוימים או במקומות בהם מתרחש הגודש. העלאת המחיר יכולה להתבצע גם על ידי הכנסת מס או אגרה חדשה.
מנגנון תמחור זה שימש במספר שירותים ציבוריים לצורך קביעת מחירים גבוהים יותר בזמני שיא כאמצעי לניהול טוב יותר של הביקוש לשירות והצורך להימנע מהשקעות חדשות ויקרות רק כדי לספק את הביקוש לזמן השיא. בתמחור גודש נעשה שימוש נרחב בשירותי טלפון, חשמל, ותחבורה ציבורית, כמו כן, מודל זה הוצע ונחקר גם על ידי כלכלני תחבורה עבור נמלי ים, נתיבים ימיים, שדות תעופה וכבישים. יישום בפועל, עם זאת, מוגבל למדי בגלל הסוגיות השנויות במחלוקת שעומדות לדיון בנוגע למדיניות זו, במיוחד עבור כבישים עירוניים, כמו ההשפעה על חלוקת המשאבים, אופן חלוקת ההכנסות ומחסומים פוליטיים.
על פי התאוריה הכלכלית העומדת מאחורי תמחור גודש, מטרת מדיניות זו היא השימוש במנגנון המחירים כדי לגרום למשתמשים להיות מודעים לעלויות שהם מטילים זה על זה בעת הצריכה במהלך ביקוש שיא, וכי עליהם לשלם עבור הגודש הנוסף אותו הם יוצרים. בכך תמחור הגודש מעודד את חלוקת הביקוש מחדש במרחב או בזמן והופך את המשתמשים למודעים יותר להשפעתם על הסביבה.
על אף שמעטים מכלכלני התחבורה לא יסכימו עם יעילותה של אגרת הגודש בהקצאת משאבים ובשיפור הרווחה, הם גם מצביעים על מספר מגבלות וסוגיות שנויות במחלוקת ביחס ליישום המדיניות הזו בפועל, לדוגמה, האם המדיניות היא פרוגרסיבית או רגרסיבית, כאשר התוצאה יכולה להיות פעמים רבות תלויה במבנה האגרה. כמו כן, בעולם האמיתי, פונקציות הביקוש לנסיעה בכבישים עירוניים מורכבות יותר מהפונקציות התאורטיות המשמשות בניתוח כלכלי. תמחור גודש פותח כפתרון טוב ביותר (first best) (אנ'), מתבסס על ההנחה כי התמחור האופטימלי של שטח הכביש שווה לעלות השולית אם כל שאר המוצרים במשק מתומחרים גם הם בעלות השולית. בעולם האמיתי זה לא כך, לפיכך, יישום בפועל של תמחור גודש הוא רק קירוב, או הפתרון השני הטוב ביותר (second best) (אנ'). בהתבסס על העקרונות הכלכליים העומדים מאחורי תמחור הגודש, חיוב הגודש האופטימלי אמור לפצות על ההבדל בין העלות הממוצעת שמשלם הנהג לבין העלות השולית המוטלת על נהגים אחרים (כגון עיכוב נוסף) ועל החברה בכללותה (כמו זיהום אוויר). האתגר המעשי של קביעת מחיר אופטימלי לכל קטע בכביש בהתחשב בכך שלא ניתן לדעת בדיוק לא את פונקציות הביקוש ולא את עקומות זרימת המהירות הספציפיות בקטע. לפיכך, קביעת המחיר הנכון לחיוב הגודש הופכת לתהליך של ניסוי וטעייה.
אגרת גודש בכבישים בעולם

יישומים בולטים של אגרת גודש בכבישים קיימים בסינגפור, לונדון וסטוקהולם. מחקרים שנעשו בנושא אגרות אלו מצאו הפחתה בנפחי התנועה, אך בלונדון ובסטוקהולם לא הייתה בטווח הארוך הפחתה בגודש.
אגרת גודש בכבישים בעולם > סינגפור

סינגפור החילה אגרת גודש בשנת 1975. בתחילה דווח על ירידה משמעותית בנפח התנועה, אפילו מעבר לרמות אותן תכננו, מה שיצר תת-ניצול של תשתיות. כמו כן, נפח משמעותי של התנועה הוסט לשעות ולאזורים שלא היו תחת האגרה והגבירו את הגודש בהם. חלק מתוצאות לא מכוונות אלו תוקנו בהמשך עם עדכון תוכנית האגרה. חוקרים מעריכים שהיעילות של אגרת הגודש בסינגפור תלויה בהגבלות נוספות הקיימות על שימוש בכלי רכב, כמו הגבלות על בעלות על כלי רכב, מכסות ייבוא רכב, ואכיפה "דרקונית".
אגרת גודש בכבישים בעולם > לונדון

לונדון החילה אגרת גודש בפברואר 2003. ב-2018 דיווחה "תחבורה ללונדון" שנפח התנועה בשנים 2016/7 נמוך ב-22.4% מזה שהיה בשנים 2007/8. על אף הירידה בנפח התנועה, הגודש עלה חזרה לרמתו שלפני האגרות עוד בשנת 2006. מכון המחקר INRIX (אנ') פרסם שהגודש בלונדון המשיך לעלות באופן עקבי בין שנת 2012 לבין 2015. העלייה בגודש מיוחסת על ידי רשות התחבורה לגידול משמעותי בביצוע עבודות בכבישים ושינויים ברשת הכבישים שפגעו בקיבולתם לשנע כלי רכב פרטיים ולא מיוחסת לעלייה בנסועת כלי רכב, שירדה. עם זאת, על פי משה גבעוני, אי-אפשר לייחס את הירידה בנסועה לאגרה, ויכול להיות שהירידה נגרמה עקב העבודות בכביש. אגרת הגודש בלונדון עזרה לממן את שינוי ייעוד הכבישים והוספת קיבולת לתחבורה ציבורית, ואגרות הגודש בערים אחרות גם הן שימשו למימון שיפור התחבורה הציבורית. בעקבות הצעה להרחבה של אגרת הגודש ב-2020 עלתה ביקורת בלונדון שאגרת הגודש לא הפחיתה את הגודש והיא רק נועדה לגביית כספים.
אגרת גודש בכבישים בעולם > סטוקהולם

סטוקהולם החילה אגרת גודש שנקראת "מס גודש" ביולי 2007, לאחר ניסוי שנערך במחצית הראשונה של 2006. על פי אליאסון, בסטוקהולם ב-2014 היה נפח התנועה נמוך בלמעלה מ-20% מזה שב-2005, לפני יישום האגרה. על פי רשות הדרכים של שוודיה הגודש לא פחת בסטוקהולם בחמש השנים שלאחר החלת מס הגודש, ונפח התנועה בסטוקהולם היה גבוה יותר ב-2014 מאשר ב-2005. כבר בשנת 2005, לפני החלת האגרה, נפח התנועה במרכז העיר החל לרדת, ונפח התנועה הכולל בעיר היה בעלייה, מגמות שנמשכו לאחר החלת אגרת הגודש.
מבקרים טוענים שתמחור הגודש אינו הוגן, מטיל נטל כלכלי על היישובים הסמוכים, משפיע לרעה על העסקים הקמעונאיים ועל הפעילות הכלכלית בכלל ומייצג היטל מס נוסף. למרות זאת, בסטוקהולם לדוגמה, שיעורי התמיכה במס גדלו משמעותית לאחר יישומו ולא נצפתה פגיעה כלשהי בעסקים. האגרה בסטוקהולם נחשבת להצלחה גם כיוון שבעת החלתה כלי רכב חשמליים היו פטורים מאגרה, מה שעודד שימוש בכלי רכב אלה ותרם גם כן להפחתה בזיהום האוויר ובתחלואה. התוכנית היוותה גם דוגמה לתוכנית דומה שהופעלה ב-1 בינואר 2013 בעיר גטבורג. סך ההשפעה של האגרה בגטבורג הייתה שלילית בגלל זמינות נמוכה של תחבורה ציבורית.
ישראל

ב-2008 התקבלה החלטת ממשלה לבחון הטלת אגרת גודש ואף הוקם צוות על מנת להציע תוכנית פיילוט לנושא. עם זאת, שר התחבורה והבטיחות בדרכים ישראל כ"ץ שכיהן בתפקיד ברצף ממרץ 2009 ועד יוני 2019 לא קידם את החלטת הממשלה שחייבה אותו לבחון נושא זה. בדוח ביקורת מיוחד של מבקר המדינה על משבר התחבורה הציבורית מציין המבקר ש"אי-החלת העלויות החיצוניות על המשתמשים אינה יעילה ואינה הוגנת, ומשמעותה סבסוד המשתמשים ברכב פרטי, לדוגמה חלק מתושבי המטרופולינים הגדולים, על ידי אלה שאינם משתמשים בו או המשתמשים בו בהיקפים קטנים, כמו חלק מתושבי הפריפריה; הסבסוד במקרה זה נכפה על האחרונים ומביא לחוסר יעילות בשימוש בתחבורה." חברות אשר מפתחות תוכנה או חומרה הניתנת לשימוש עבור גביית אגרת גודש, למשל חברת איתוראן וחברת מוביליטי אינסייט חברו עם אורי יוגב (לשעבר מנהל אגף תקציבים באוצר) על מנת לקדם החלת אגרת גודש בדיוני הכנסת ובכנסים וניירות עמדה. בשנת 2021, נכללה בהצעת חוק ההסדרים תוכנית להטיל אגרת גודש בגוש דן.
בשנת 2021 נקבע שכל הכבישים שמובילים לערי המטרופולין יחולקו משנת 2025 ל-3 טבעות, שבמרכזן אזורי התעסוקה בעיר תל אביב. גביית המס תשתנה כך שבשעות הבוקר ישלם מי שיחצה את הטבעות לכיוון המרכז ובשעות אחר הצהריים והערב ישלם מי שייסע אל מחוץ למטרופולין. בסך הכול, מי שיסע לתל אביב בשעות העומס ויצא ממנה בשעות העומס, כלומר יחצה את כל 3 הטבעות, ישלם 37.5 שקלים ביום רק כאגרה. חלק מהאגרה הוגדר מראש לצורך פיתוח תחבורה ציבורית. זאת בנוסף להשקעות אחרות בתחבורה זו.
בערים שבהן השימוש בתחבורה ציבורית נמוך, לאגרת גודש יש השפעה כללית שלילית. על פי שיחות פנימיות במשרד התחבורה, שרת התחבורה מרב מיכאלי טענה שאגרת הגודש היא מס רגרסיבי, טענה הנתמכת מחקרית.
בהצעה משנת 2021 האוצר קיווה שבקרוב מחיר הנסיעה על הכביש יושפע מהנסועה (קילומטראז') ושעת הנסיעה על ידי שימוש במכשיר ניטור ואיכון רציף שיותקן ברכב. ההצעה להתקין ברכב מכשיר לאיכון רציף כדי לעקוב אחר מיקום הרכב לצורך מיסוי עלתה שוב בטיוטת התוכנית הכלכלית משנת 2023 של שר האוצר בצלאל סמוטריץ'.
ראו גם

אגרת גודש בלונדון
מס גודש בסטוקהולם
הנתיב המהיר בכביש 1
בייבי איינשטיין

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  ג'ולי קלארק
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־29 שנים)
 חברת אם:  Kids II, Inc. 
 מיקום המטה:  אטלנטה 
 בעלות:  F.H.E (2000 -2002 disney (2002 - 2015) Kids 2 (2015 -(
 מוצרים עיקריים:  צעצוע 
  
 https://www.kids2.com/pages/baby-einstein
 
בייבי איינשטיין היא סדרת מוצרי מולטימדיה לימודית לתינוקות, הנמכרת היטב ברחבי העולם. רוב הסדרה נועדה לחשוף תינוקות למוזיקה קלאסית והצילומים בתקליטורים מתמקדים בעיקר בצעצועים לפעוטות. התקליטורים דובבו לשפות שונות ורבות. אחד התקליטורים מלמד שפות ואחרים, שלא מתמקדים במוזיקה קלאסית, מתמקדים בטבע או באמנות. בנוסף, קלטות אלו מתאפיינות בשימוש נרחב בבובות כפפה, שרובן יוצרו על ידי חברת Legends & Lore.
יוצרי הסדרה, ג'ולי קלארק ובעלה ביל קלארק, החלו את דרכם כחברה פרטית ב-1996. החברה נמכרה בהמשך לאולפני וולט דיסני. בראשית דרכה פורמט הסדרה היה קלטות VHS. יוצרי הסדרה הבטיחו כי השימוש במוצרים אלו יקדם את התפתחות התינוקות ויאפשר שיפור במנת המשכל.
בשנת 2009, אולפני וולט דיסני הציעו החזר כספי בסך 16$ להורים שרכשו את מוצרי 'בייבי איינשטיין', מכיוון שלא הוכח כי שימוש בערכות אלה שיפר את היכולת הקוגניטיבית של תינוקות שנחשפו אליהן.
במקביל מחקרים שונים מצאו קשר בין חשיפה ממושכת לטלוויזיה בגיל צעיר והתפתחות הפרעת קשב ברמות משתנות.
בישראל, מוצרי בייבי איינשטיין משווקים על ידי חברת "בייבי סמארט" היושבת בניר צבי.
בערכה בנוסף לדי.וי.די של 26 תקליטורים, כוללת הסדרה דיסקי שמע, ספרים ובובות כפפה.
בשנת 2005 שודרה סדרה בשם חבורת איינשטיין שזכתה להצלחה רבה.
תינוק משחק עם מובייל של החברה
בייבי איינשטיין DVD

פעוטון השפות - מלמדת שפות
בייבי מוצארט - הושק ב-1998 וזכה להצלחה כבירה
בייבי באך - הושק ב-1998
בייבי שייקספיר - הושק ב-2000
בייבי ואן גוך - הושק ב-2000, מתמקדת בצבעים וביצירות המופת של האמן וינסנט ואן גוך
בייבי סנטה
בייבי דוליטל - חיות הבית והסביבה
בייבי דוליטל - חיות הבר
בייבי ניוטון - מתמקד בעולמן של הצורות
בייבי בטהובן
בייבי נפטון - מתמקד בעולמן של חיות המים
בייבי גלילאו - מתמקד בעולמם של השמיים
בייבי מקדונלד - חיות החווה
פעוטון המספרים - מלמדת לספור מ-1 עד 5
בייבי נוח - מתמקד בעולמן של בעלי החיים בטבע
בייבי דה וינצ'י - מתמקד בעולמם של אברי גוף האדם
בייבי מונה - מתמקד בעונות השנה
בייבי וורדסוורת
בדרכים
הכר את התזמורת
המקומות הראשונים שלי
הצעדים הראשונים שלי
הסימנים הראשונים שלי
מגלים את הצורות
זמן לישון
הצלילים הראשונים שלי
הערות שוליים

↑  דיסני מודה: "בייבי איינשטיין" לא עוזרות לאינטלקט של תינוקות, באתר גלובס, 25 באוקטובר 2009
↑  רבקה פרייליך, תינוקות שצופים בטלוויזיה חשופים יותר להפרעות ריכוז, באתר ynet, 7 באפריל 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb145899733 (data)  ISNI: 0000 0001 2152 2906  LCCN: no2001016919  MusicBrainz: aa2ecce1-3fab-428c-8411-6b0fef3d2faa  MusicBrainz: 3acce051-5abd-4f15-b5b2-112accdbc782  VIAF: 125804527   WorldCat (עם VIAF): 125804527
שלמה מוסיוף

.
| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1852 כ"ב בטבת ה'תרי"ב בוכרה, אמירות בוכרה 
 פטירה:  6 באפריל 1922 (בגיל 70) ח' בניסן ה'תרפ"ב ירושלים, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים, ירושלים
 מקום פעילות:  שכונת הבוכרים שבירושלים
 תקופת הפעילות:  ?–1922 
 רבותיו:  רבי ישועה שושן
 חיבוריו:  סידור חקת עולם
 
 תפקידים נוספים:  רב שכונת הבוכרים
הרב שלמה מוסאיוף כ"ב בטבת ה'תרי"ב, 14 בינואר 1852 – ח' בניסן ה'תרפ"ב, 6 באפריל 1922) היה נגיד, אספן וחכם מקובל. ממייסדי שכונת הבוכרים ושכונת כרם שלמה בירושלים.
קורות חיים

נולד בבוכרה ליעקב ושרה מוסאיוף. בשנת ה'תר"ן 1890 עלה לארץ ישראל בעקבות מגפה, לאחר שמכר את כל עסקיו בבוכרה. כאשר הגיע לארץ התיישב בשכונת נחלת שבעה ולאחר מכן רכש בית.
הרב מוסאיוף שאף להרחיב את ההתיישבות ולבנות בתי מדרש ובתי כנסת. בשנת עלייתו נבחר לאחד מחמשת הנציגים להקמת שכונת "רחובות", הידועה כיום בשם "שכונת הבוכרים".מוסאיוף שימש כגזבר החברה, וסגנון הבנייה הפריזאית בשכונה מיוחס אליו.
בנוסף, היה ממייסדי שכונת כרם שלמה מחוץ לעיר, בקרבת מבנה שערי צדק הישן, בשם "כרם שלמה". נכדתו של מוסאיוף, תרזה מוסאיוף, סיפרה כי השכונה נקראה על שמו.
בנוסף להיותו מייסד, בונה ורוכש להתיישבות, היה הרב מוסאיוף איש רוח והיה בקיא בחוכמת הנסתר. בשנות חייו הראשונות בארץ הדפיס  סדרת סידורי תפילה בשישה חלקים, שנקראה "חוקת עולם", אשר נדפסה לאחר מכן פעם שנייה ושלישית.כמו כן הקים מוסד לתלמוד תורה ושימש כמפקח על המורים בלימוד.
כבר בצעירותו היה מוסאיוף אספן של עתיקות וכתבי עת, חלק מאוצרותיו היו עתיקות בעלי ערך היסטורי וארכאולוגי. בעלותו לארץ ישראל הביא עמו חלק מאוצרותיו, ובנה בביתו אגף שלם שהכיל ספרים עתיקים, יותר מ-300 כתבי יד מהמאה ה-14 ועד המאה ה-19, מטבעות עתיקים, בגדי משי ומלבושים יקרים ברקמת זהב, שמיכות ושטיחים בעבודת יד, אבנים ומרגליות יקרות ערך, כלי חרסינה, כלים עתיקים וכלי נשק עשויים זהב, כסף ונחושת ועוד חפצים רבים.
אוצרותיו של ר' שלמה מוסאיוף עברו לידי משפחתו, אך לא מעט, ובפרט כתבי היד, התגלגלו במרוצת השנים לידיים זרות, את רובם הגדול של כתבי היד והספרים שהצליחו לאתר ולשמר תרמה המשפחה ל"מרכז שלמה מוסאיוף לחקר הקבלה" שבמחלקה לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת בר-אילן.
לפי השערה, מקורה של המשפחה היא מהעיר קורדובה שבספרד ומצאצאי אחיו של הרמב"ם דוד מיימונדיס אשר השתקע בבוכרה לאחר הזמנה של האמיר הבוכרי לשם עיצוב תכשיטים. מקור שם המשפחה מיימון אשר בשפה הטג'יקית והפרסית פירושה קוף, נתבקש דוד על ידי המלך השליט בבוכרה לשנות את שם משפחתו ל'משה' על שם אחיו, ובהגייה המוסלמית - מוסא, עם כיבוש רוסיה את האזור בשנת 1864 נתבקשו היהודים להוסיף סיומת רוסית "יוף" לשם משפחתם.[דרוש מקור]
כאשר מוסאיוף עלה לארץ ישראל בשנת 1890 הביא עימו כתבי יד מקוריים של הרמב"ם, ספר הנמצא עד היום בארכיון משפחת מוסאיוף.
רבי שלמה נפטר ביום שבת ח' בניסן תרפ"ב ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. על פי צוואתו, הוקם הקדש שמנהל עשרות נכסים בירושלים - ביניהם חנויות, דירות, שטחי מסחר ובתי כנסת (כולל בית הכנסת מוסאיוף המזוהה עם המשפחה).
נכדו של רבי שלמה, שלמה מוסאיוף, היה יהלומן ישראלי שחי בלונדון משנת 1963 ועד מותו. בתו (נינתו של רבי שלמה), דורית מוסאיוף, היא רעייתו של נשיא איסלנד לשעבר, אולפור רגנר גרימסון. נינו הוא הסופר והפילוסוף ג'פרי מוסאיוף מאסון.
ראו גם

בית הכנסת מוסיוף
לקריאה נוספת

גדעון גילקרוב, האיר המזרח, ירושלים, תשס"ב
הערות שוליים

↑  מפת 'גן אנטימוס' אזור רחוב בן יהודה, 1922 בערך, עם סימון החלקה בבעלות 'מושאיף', הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, באזור שהיום הוא מדרחוב בן-יהודה.
↑  איתמר לוין, נאמן הקדש מוסאיוף לשעבר דוחה את טענות המנהל המיוחד, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 בספטמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265498905171  GND: 1059376318  ISNI: 0000 0000 5276 904X  LCCN: nr99005824  VIAF: 26982010   WorldCat (עם VIAF): 26982010
אורי שולביץ

אין תמונה חופשית
אורי שׁוּלֶביץ (27 בפברואר 1935 - 15 בפברואר 2025) היה צייר, גרפיקאי, מאייר וסופר ישראלי. שולביץ התגורר בארצות הברית, וכתב באנגלית.
ביוגרפיה

אורי שולביץ נולד בוורשה שבפולין למשפחת פועלים, אביו היה פועל בניין, וכשהיה בן ארבע, פלשו הנאצים לפולין, כבשו את ורשה והוא נמלט עם הוריו. כל שנות המלחמה הסתתר הילד עם משפחתו מפני הגרמנים, בנדודים בלתי פוסקים ממקלט למקלט, ברוסיה האסיאתית, וממקום מחבוא למקום מחבוא.
בתום המלחמה היגר שולביץ, עם הוריו לפריז שבצרפת. על פי עדותו, בפריז היה מפגשו הראשון עם עולם הציור, עם עולם הספרים ועם עולם סרטי הקולנוע. הוא החליט כבר אז, כילד, להקדיש את חייו לאמנויות האיור והציור, עשיית הספרים והסרטים.
בשנת 1949 עלה אורי שולביץ עם משפחתו לישראל, סיים את לימודיו התיכוניים בעיר תל אביב, והשתלם בסמינר 'שיין' למורים בפתח תקווה, ובמכון אבני לציור. הוא היה בין השאר תלמידו של הצייר יחזקאל שטרייכמן. שולביץ התגייס לשירות בנח"ל, ובשנת 1956 היה בגרעין המייסדים של קיבוץ עין גדי, לחוף ים המלח. בקיבוץ צייר הגדה לפסח, ובחטיבת הנח"ל שימש כעורך הגרפי של "במחנה נח"ל".
בשנת 1959 יצא אורי שולביץ לארצות הברית להשלמת לימודי האמנות שלו. הוא השתקע בעיר ניו יורק, בווילג', והיה למאייר ספרים מצליח, וסופר ילדים מוכר. בנוסף על אלה ארגן וניהל סדנאות לציור לאיור ולאמנות. חרף שנות ישיבתו הארוכות בניו יורק, שולביץ רואה עצמו כישראלי, ומתמיד בביקוריו התכופים בארץ. שולביץ זכה במדליית קולדקוט פעם אחת, ושלוש פעמים בציון לשבח של פרס קולדקוט. בשנת 1999 הוא זכה במלגה היוקרתית על שם גוגנהיים.
אורי שולביץ נפטר בניו יורק ב-15 בפברואר 2025.
ספרים שכתב > בעברית

מעשה באוצר סיפר וצייר אורי שולביץ, תרגמה רוני גבעתי, הקיבוץ המאוחד, 1981
מעשה במקל, מאת זינא רבינוביץ', הציורים מאת אורי שולביץ, ניו יורק, 1960
סדנת הפרוזה, המדריך לכתיבה עצמית, מאת אהוד בן עזר, בהשתתפות חיים באר ואורי שולביץ, אסטרולוג, 2000
שחר, כתב וצייר אורי שולביץ, משכל, תל אביב, 1996
לקריאה נוספת

יהודה אטלס, "אורי שולביץ: אני מצייר לילד שבתוכי", בספר ילדים גדולים (כרך 2, עמ' 242-235), הוצאת ידיעות אחרונות, 2003.
לואיזה בונפיליולי

| --- | --- |

 לידה:  2 ביוני 1903
 פטירה:  21 באפריל 1986 (בגיל 82)
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  איטליה איטליה   ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרארה 
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 
לואיזה בונפיליולי (באיטלקית: Luisa Bonfiglioli;‏ 2 ביוני 1903 – 21 באפריל 1986) הייתה פרופסור למתמטיקה בפקולטה למתמטיקה בטכניון והתמחתה בחקר הגאומטריה התיאורית. העמידה דורות של מהנדסים וטכנאים בשירות חיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה

נולדה בשנת 1903 בפרדה שבאיטליה. ב-1925 קיבלה את תואר הדוקטור למתמטיקה באוניברסיטת פרארה, ובמשך שבע שנים לאחר מכן שימשה שם כאסיסטנטית. בשנת 1933 עלתה לארץ ישראל וב-1934 הצטרפה לטכניון כאסיסטנטית בגאומטריה תיאורית והמשיכה ללמד בו ברציפות עד ימיה האחרונים. זמן קצר לאחר קליטתה בטכניון כבר הרצתה בונפיליולי בפני סטודנטים בתחום וכן לימדה נומוגרפיה ועסקה בפרספקטיבה גאומטרית ופוטוגרמטריה. בשנת 1951 מונתה למרצה בכירה, והחל משנת 1953 עמדה בראש המחלקה לגאומטריה תיאורית ורישום טכני. בשנת 1954 מונתה לפרופסור חבר.
בונפיליולי השתקעה עם משפחתה בקריית ביאליק. במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט הצטרפה לשורות "ההגנה" וסייעה רבות בהגשת עזרה ראשונה ובתחום המשרדי ניהולי.
בין השנים 1948–1960 לימדה בהתנדבות בבית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה.
במשך שנים ארוכות הייתה בונפיליולי בין הבודדים שעסקו בחקר הגאומטריה בארבעה ממדים. היא כתבה 11 ספרים ופרסמה מאמרים רבים בכתבי עת איטלקים, אמריקנים וישראלים. בנוסף כתבה מספר ערכים בתחום ההנדסה באנציקלופדיה העברית. עבור חלק מפרסומיה, אשר נכתבו בעת היותה בשבתון באוניברסיטת פרינסטון, קיבלה בשנת 1966 את פרס אופנהיימר לגאומטריה תיאורית. מלבד עיסוקה באקדמיה, עמלה בונפיליולי גם על בניית מכשירים מיוחדים, והמציאה מספר כלים שימושיים בתחומי הגננות, שרטוט ועיבוד חומרים, אם כי לא רשמה עליהם פטנט.
בשנת 1968 מונתה לפרופסור מן המניין. בשנת 1971 פרשה לגמלאות והמשיכה לעבוד בהוראה ובעבודות מחקר עד הרגע האחרון, כשעיקרן של העבודות בגרפיקה ומחשב.
בשנת 1984 זכתה באות יקירת קריית ביאליק על היותה מראשוני המתיישבים בקריה ועל פעילותה שם במסגרת "ההגנה" בשנים הראשונות והקשות.
לקריאה נוספת

"יד לזכרה של פרופסור לואיזה בונפיליולי, 21.4.1986 - 2.6.1903", הפקולטה למתמטיקה, הטכניון, חיפה, 1987.
מחוז ראדומסקו

| --- | --- |

 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  118,856
  ‑ צפיפות:  82 נפש לקמ"ר
 http://www.radomszczanski.pl
מחוז ראדומסקו (בפולנית: powiat radomszczański) הוא יחידה של ממשל מקומי (פוביאט) במחוז לודז', במרכז פולין. המחוז נוסד ב-1 בינואר 1999 בעקבות הרפורמה בממשל המקומי בפולין שעברה בשנת 1998. בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר בו היא ראדומסקו, השוכנת במרחק של 80 קילומרים דרומית לבירת המחוז, לודז'. המחוז כולל גם את הערים פז'דבורז', השוכנת כ-31 ק"מ מזרחית לראדומסקו, וקמיינסק, השוכנת כ-16 ק"מ צפונית לראדומסקו.
שטח המחוז הוא 1,442.78 קמ"ר. נכון לשנת 2006, מנתה אוכלוסיית המחוז 118,856 תושבים, מתוכם 49,152 בראדומסקו, 3,758 בפז'דבורז', 2,858 בקמיינסק ו-63,088 תושבים באזורים הכפריים.
מחוזות שכנים

מחוז ראדומסקו גובל במחוז בלצ'טוב ובמחוז פיוטרקוב מצפון, במחוז קונסקי ובמחוז ולושצ'ובה ממזרח, במחוז צ'נסטוחובה מדרום-מערב ובמחוז פאג'צ'נו ממערב.
חלוקה מנהלית

המחוז מחולק ל-14 גמינות (אחת עירונית, שתיים עירוניות-כפריות ו-11 כפריות). הגמינות מפורטות בטבלה הבאה, לפי סדר יורד של אוכלוסייה:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גמינה | סוג | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה (2006) | מושב |
| ראדומסק | עירונית | 62.0 | 49,152 |  |
| גמינת פז'דבורז' | עירונית-כפרית | 189.9 | 7,595 | פז'דבורז' |
| גמינת גידלה | כפרית | 116.3 | 6,610 | גידלה |
| גמינת קמיינסק | עירונית-כפרית | 95.8 | 6,094 | קמיינסק |
| גמינת גומוניצה | כפרית | 62.6 | 5,966 | גומוניצה |
| גמינת ז'יטנו | כפרית | 197.5 | 5,716 | ז'יטנו |
| גמינת ראדומסקו | כפרית | 85.3 | 5,653 | ראדומסקו * |
| גמינת וילגומליני | כפרית | 123.1 | 4,951 | וילגומליני |
| גמינת ואדז'יצה | כפרית | 82.7 | 4,928 | ואדז'יצה |
| גמינת קודרומב | כפרית | 105.8 | 4,732 | קודרומב |
| גמינת לגוטה ויילקה | כפרית | 63.1 | 4,472 | לגוטה ויילקה |
| גמינת קוביילה ויילקה | כפרית | 101.9 | 4,434 | קוביילה ויילקה |
| גמינת מסלוביצה | כפרית | 116.2 | 4,369 | מסלוביצה |
| גמינת דוברישיצה | כפרית | 51.1 | 4,184 | דוברישיצה |
* המושב אינו חלק מהגמינה
מועצת גדולי התורה

ערך זה עוסק בגוף הרבני בעל הסמכות העליונה בתנועות אגודת ישראל ודגל התורה. אם התכוונתם לגוף הרבני בעל הסמכות העליונה בתנועת ש"ס, ראו .
כינוס משותף של מועצות גדולי התורה. ה'תשס"ט
ישיבת מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. ה'תשע"ג
מועצת גדולי התורה היא מועצת רבנים המהווה את הסמכות הדתית העליונה בתנועת אגודת ישראל. לאחר התפצלות תנועת דגל התורה מאגודת ישראל, הקימה התנועה החדשה מועצת גדולי תורה נוספת, שהיא הסמכות הרוחנית העליונה בתנועה זו.
תולדות המועצה > הקמת המועצה

מועצת גדולי התורה הוקמה בעקבות הקמתה של אגודת ישראל, בקטוביץ בשנת תרע"ב (1912). הוחלט אז שתוקמנה לתנועה שתי מועצות: מועצת בעלי בתים ומועצת רבנים שבה יהיו חברים גדולי התורה בעולם. באותו מעמד התמנתה מועצה זמנית של רבנים. מבחינת סמכויות המועצה הוצעו הצעות בסגנון: "כל שאלה העומדת ושתעמוד על הפרק תיפתר אך ורק על פי חוות דעת מועצת גדולי התורה" ו"היא תהיה המנהלת הרוחנית אשר תעמוד בראש אגודת ישראל. דעת הוועד הזה תהיה מכרעת כשעלינו למדוד את הפעולות המעשיות באמת המידה של התורה ולהתוות להן דרך". בכנסייה הגדולה בווינה בשנת תרפ"ג (1923) אושרו חברים קבועים במועצה. באותו מעמד הכריז יצחק ברויאר בשם הוועד הפועל של אגודת ישראל שמועצת גדולי התורה עומדת "מעל לכנסייה הגדולה בכל השאלות החשובות".
תולדות המועצה > הקמת המועצה > דרכי בחירה

לקראת הוועידה המתוכננת בבאד הומבורג באוגוסט 1914, שלא יצאה אל הפועל בגלל פרוץ מלחמת העולם הראשונה, פנתה הוועדה המארגנת אל רבנים ברחבי העולם היהודי בבקשה שיצביעו על גדולי הדור "היותר מצוינים בתורה ובחכמה" ממדינתם הראויים להיות חברים במועצה.
דרך בחירה אחרת שהייתה יותר רווחת הייתה שהחברים במועצה צירפו אליה חברים חדשים.
תולדות המועצה > הקמת המועצה > שם המועצה

בקטוביץ טרם הוחלט על שם למועצת הרבנים, והרב יצחק אייזיק הלוי התנגד בשנת 1913 להצעת הרב שלמה ברויאר: "ועד גדולי הרבנים". לקראת הוועידה בבאד הומבורג ב-1914 השתמשה הוועדה המארגנת בשם "מועצת חכמי התורה". היה גם שימוש בשם "מועצת גדולי ישראל". עם זאת, השם "מועצת גדולי התורה" כבר תפס אחיזה בדיונים מסוף שנת 1912.
תולדות המועצה > עמדת המועצה לגבי תוכנית החלוקה ורעיון הקמת המדינה

אחת ההחלטות החשובות והידועות של מועצת גדולי התורה התקבלה במהלך הכנסייה הגדולה השלישית שהתקיימה במרינבד שבצ'כוסלובקיה בשנת תרצ"ז (1937), כאשר חברי המועצה החליטו לדחות את תוכנית ועדת פיל לחלוקת ארץ ישראל בכתבם: ”ארצנו הקדושה נתונה לנו מאדון העולם בשבועה וברית עולם... הארץ הקדושה אשר הקב"ה הציב גבולותיה בתורה הקדושה, נתונה לעם ישראל עַם עולם, וכל ויתור שהוא על אדמות קודש הנתונה לנו על ידי הקב"ה בגבולותיה, אין בו ממש”.
מאידך, לגבי השאלה העקרונית של הקמת מדינה יהודית, הוכרז לאחר פולמוס ארוך, כי הכנסייה הגדולה ומועצת גדולי התורה אינם דוחים את רעיון הקמת מדינה יהודית, בתנאי שתקום על פי חוקת התורה ותתנהל לפי שלטון התורה. ההחלטה התקבלה בתמיכת כל האדמו"רים וכן הרבנים סורוצקין, כהנמן, בלוך, צירלסון, לוין ועוד. לעומת זאת היו רבנים בעיקר מליטא וצ'כוסלובקיה וביניהם הרבנים וסרמן, קוטלר ורוטנברג שטענו כי אסור להקים מדינה יהודית לפני ביאת המשיח.