stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלייז'ה בורק
קריירת היאבקות מקצועית > WWE > The New Breed‏ (2006–2007)

בורק זומן לרוסטר הראשי כחלק מהתוכנית סמאקדאון ב-28 ביולי 2006 תחת הגימיק של מלווה לוחם ה-MMA לזירה של סילבסטר טרקאי, שהוגדר כלוחם. בקרב הראשון שלו הוא ניצח את סקוט רייט, ולאחר מכן שבר את רצף הניצחונות בן ארבעת החודשים של ויטו.
ב-7 בנובמבר 2006, בורק וטרקאי ערכו את הבכורה שלהם במותג ECW. שבוע לאחר מכן, בורק החליף את טאז, שעבר ניתוח בברך, כפרשן לצד השדרן, ג'ואי סטיילס. ב-28 בנובמבר, בורק ביצע את חזרתו לזירה, כשהוא וטרקאי הפסידו להארדיז. באירוע השלם וצפה של המותג, December to Dismember, שנערך ב-3 בדצמבר, השניים גברו על ה-Full Blooded Italians (ליטל גווידו וטוני מאמאלוק). הצמד נודע לאחר מכן בשם "Knock-Out/Tap-Out Connection", בעקבות קריירת האיגרוף של בורק והרקע של טרקאי ב-MMA. לעומת זאת, טרקאי שוחרר מהחוזה שלו בארגון ב-18 בינואר 2007, ובורק נשאר לבדו ועשה את ההסבה המלאה לתחרות יחידנית.
לאחר מכן, תוך כדי שבורק התאבק בקרבות יחידים, יושב ראש הארגון, וינס מקמהן, זלזל במתאבקים המקוריים של ECW, כשקרא לבורק לזירה ואף כינה אותו "העתיד של ECW". בורק הותקף על ידי טומי דרימר, רוב ואן דאם, סאבו והסאנדמן. ארבעת המתאבקים האלו הקימו קבוצה בשם "המקוריים של ECW". מנגד, בורק הקים את קבוצת "The New Breed" (בעברית: "המין החדש") אשר כללה את מאט סטרייקר, מרקוס קור ואן וקווין ת'ורן ושמה לעצמה למטרה להתנגד לקבוצת המקוריים. לעומת זאת, ברסלמניה 23, קבוצתו של בורק הפסידה לקבוצת המקוריים.
לאחר מספר שבועות שהוא ניסה לגייס את המתאבק CM פאנק לשורות הקבוצה, הוא לבסוף צלח במשימתו ב-10 באפריל. עם זאת, פאנק בגד בקבוצה שבועיים לאחר מכן, כשתקף את בורק לאחר קרב. ב-1 במאי, ת'ורן עזב את הקבוצה לאחר היעדר ההתערבות מצד חבריו בקרב נגד CM פאנק. באותו הערב, סטרייקר ומרקוס קור ואן הפסידו לאחים מייג'ור. לאחר מתיחות בין חברי הקבוצה, הם נקלעו לפיוד נגד קבוצת המקוריים של ECW,‏ CM פאנק והאחים מייג'ור, כל זאת בו זמנית. באירוע יום הדין, בורק נוצח בקרב יחידים על ידי CM פאנק. שבועיים לאחר מכן באירוע One Night Stand, בורק, סטרייקר ומרקוס קור ואן נחלו הפסד לטומי דרימר, הסאנדמן ו-CM פאנק בקרב שולחנות, שלמעשה פירק את קבוצת "המין החדש".
קריירת היאבקות מקצועית > WWE > חזרה לתחרות יחידנית והפיטורים (2007–2008)

ב-19 ביוני 2007, בורק הפסיד לכריס בנואה (בקרב שהיה האחרון של בנואה לפני מותו) בקרב אשר קבע מי יתמודד מול CM פאנק או מרקוס קור ואן על אליפות העולם של ECW הפנויה באירוע Vengeance: Night of Champions. בורק הפסיד לפאנק בקרב 2 מתוך 3 הכרעות אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות העולם של ECW של ג'וני נייטרו. ב-10 ביולי, בורק ניצח את באלס מהוני וכתוצאה מכך חזר לתמונת האליפות. בורק הוכתר כטוען לכתר לאליפות ECW ובעקבות זאת הוא התמודד מול CM פאנק באירוע בלתי נסלח, אך הוא כשל בניסיונו לזכות בתואר זה לאחר שהפסיד לפאנק. יומיים לאחר מכן בתוכנית השבועית של ECW, מרדף הדחות נקבע על ידי הג'נרל מנג'ר, ארמנדו אסטרדה, שבו המנצח בסוף המרדף יזכה להתחרות נגד פאנק על האליפות הראשית באירוע ללא רחמים. אסטרדה נקב בשמותיהם של בורק, קווין ת'ורן, טומי דרימר וסטיבי ריצ'רדס כמתמודדים בקרב הדחות מרובע. בקרב זה, בורק ניצח והסיר את שמו של ריצ'רדס מתמונת האליפות. שבוע לאחר מכן, ת'ורן הודח במסגרת הקרב המשולש, אך בקרב האחרון אשר קבע את הטוען לכתר, בורק הפסיד לדרימר.
לקראת סוף שנת 2007, בורק ניהל פיוד קצר נגד אלוף העולם במשקל כבד באותה תקופה, בטיסטה, לאחר שבטיסטה הצהיר שהקרב המתוכנן שלו נגד בורק הוא הדבר האחרון שמפריע לו. זלזול זה מצידו הוביל לקיום שני קרבות בין השניים, כשבשניהם בורק הפסיד. ב-20 בנובמבר בתוכנית ECW, בורק היה בשותפות עם שלטון בנג'מין, שהוצג ב-ECW לאחר שהועבר מהמותג Raw. בורק נעדר מהופעות על המרקע במשך מספר חודשים, אך הופיע בקרב הרויאל ראמבל של שנת 2008, כשנכנס כמספר ה-28 והודח על ידי טריפל H. בורק לקח חלק בקרב הבאטל רויאל בן 24 המשתתפים במסגרת האירוע רסלמניה 24, כשקרב זה קבע את הטוען לכתר לאליפות ECW, שבה החזיק צ'אבו גאררו, לקרב אליפות מאוחר יותר באותו האירוע. בורק הודח במהרה מהקרב על ידי המנצח בקרב, קיין.
בורק שב בחזרה לפעילות במסגרת קרב זוגות בתוכנית סמאקדאון לצד שלטון בנג'מין, כשביחד הם הפסידו לקופי קינגסטון ואלוף ארצות הברית באותה תקופה, מאט הארדי. שבוע לאחר מכן, בורק הפסיד להארדי בקרב יחידים, שלאחר מכן התברר כקרב הטלוויזיוני האחרון של בורק בארגון. לאחר מכן, בורק ניסה למתג את עצמו מחדש בדמות ה"בלאק פופ", כשרשם ניצחונות על סטיבי ריצ'רדס, קונג פו נאקי וג'יימי נובל בקרבות חושך (קרבות שלא שודרו בטלוויזיה). ב-10 בנובמבר 2008, בורק שוחרר מהחוזה שלו.
קריירת היאבקות מקצועית > ארגונים עצמאיים (2008–2010, 2012–2015)

ב-13 בדצמבר 2008, בורק השתתף באירוע LockOut של ארגון ההיאבקות הפוארטו ריקני World Wrestling Council‏ (WWC) בקרב הארדקור משולש נגד סטיב קורינו וסאבו. חודש לאחר מכן, הוא הופיע באירוע אופוריה כשחבר לארמנדו אלחנדרו אסטרדה וביחד הם כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של הארגון לאחר שהפסידו למתאבקים "רעם" ו"ברק". בשנת 2012, הוא שב לארגון WWC, כשגבר על ריקי בנדרס. ב-4 באפריל 2013, הוא הפסיד לג'ון מוריסון בקרב יחידים כחלק מאירוע של הארגון Pro Wrestling Syndicate. בורק חזר לפוארטו ריקו, אך הפעם לארגון היאבקות אחר בשם International Wrestling Association‏ (IWA) בקרב שבו ניצח את גילברט.
קריירת היאבקות מקצועית > החזרה ל-OVW‏ (2013–2015)

ב-11 בספטמבר 2013, בורק ביצע את חזרתו לארגון OVW, כשרשם ניצחון על פלאש פלאנגן וזכה באליפות הטלוויזיה של OVW. הוא ניצח אותו פעם נוספת בקרב החוזר ביניהם שבוע לאחר מכן. הוא הגן בהצלחה על התואר פעמיים נוספות נגד ראול לאמוטה ורוקסטאר ספוד לפני שהפסיד את התואר לשילה ג'ונז ב-5 באוקטובר. ארבעה ימים לאחר מכן, בורק חבר לשורות אדי דיאמונד וביחד הם ניצחו את המראדורס (ג'ו קולמן ושילה ג'ונז), כשלאחר הקרב הוא איתגר את ג'ונז לקרב חוזר על אליפות הטלוויזיה. ב-16 באוקטובר, השניים התחרו אחד נגד השני במסגרת קרב כלוב, לעומת זאת, בורק כשל בניסיונו לזכות בתואר זה.
ב-16 בספטמבר 2015, בורק חזר לארגון לאחר כמעט שנתיים שלא התחרה בו, הפעם תחת שם הבמה ג'נרל פופ. באותה הפעם הוא הצטרף לפרייבט אנתוני בניצחונם על אדם ריבולבר ורוורנד סטיוארט מיילס בקרב אשר קבע את הטוענים לכתר לאליפות הזוגות הדרומית של OVW. ב-5 בדצמבר, פופ ואנתוני, שעתה הוכרו בשם "הבנד אוף בראדרז" ניצחו את קרקס משפחת ואן זאנדט (דאפר דן ואן זאנדט והרינגמאסטר) וכתוצאה מכך זכו באליפות הזוגות הדרומית. בעקבות זכייה בתואר זה, פופ הפך לאלוף הטריפל קראון ה-16 בתולדות OVW, כך שהשלים זכייה בכל האליפויות האפשריות בארגון. הם החזיקו בתואר זה כחודשיים, כשב-16 בנובמבר 2016, פופ חזר וזכה שוב בתואר זה, הפעם תחת שם הבמה אלייז'ה בורק ביחד עם ביג ג'ון.
קריירת היאבקות מקצועית > החזרה ל-TNA‏ (2015–2017)

בורק שב ל-TNA ב-3 ביוני 2015 בתוכנית השבועית Impact Wrestling, כאשר הופיע כפרשן תחת שם הבמה הפופ לצד השדרן ג'וש מת'יוז. ב-4 באוקטובר, הוא השתתף בקרב גאונטלט באונד פור גולד בן 12 משתתפים, שבסופו טיירוס ניצח.
ב-15 במרץ 2016, פופ נחלץ לעזרת ג'וש מת'יוז מתקיפתו בידי לאשלי, אך לבסוף מצא את עצמו מותקף במקומו. שבוע לאחר מכן, פופ גרם ללאשלי לאבד את ההזדמנות להתחרות על אליפות העולם במשקל כבד של TNA, כשהוא התערב בקרב הגאונטלט שבו השתתף ואף נלחם מולו עד למתחם של מאחורי הקלעים. ב-5 באפריל בתוכנית Impact Wrestling, פופ נוצח על ידי לאשלי בקרב רחוב.
ב-16 באוגוסט 2017, דינרו הודיע על עזיבתו את ארגון TNA.
קריירת היאבקות מקצועית > חזרה לארגונים העצמאיים (2017–היום)

מאז שעזב את TNA, הוא התאבק בעיקר עבור ארגון ההיאבקות מפלורידה, Fighting Evolution Wrestling‏ (FEW). הוא הופיע בישראל ב-16 באוקטובר 2018, כשניצח את אייל סמיילי בקרב כחלק מהמופע "Glory" של הארגון All Wrestling Organization‏ (AWO), שהתקיים בנתניה; מופע זה סבב סביב התחרות בין מתאבקי הארגון המקומי לבין מתאבקי הארגון הזר, FEW.
בורק ערך את הבכורה שלו ב-23 בדצמבר 2019 בתוכנית השבועית NWA Power של ארגון ההיאבקות הוותיק, NWA, תחת שם הבמה של הפופ.
חיים אישיים

במאי 2011, דווח באתר הרשמי של בורק שהוא סיים תואר בהצטיינות בצדק פלילי.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות Atomic Revolutionary Wrestling - ARW
אליפות ראפיד פייר של ARW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Baltimore Championship Wrestling - BCW
אליפות במשקל כבד של BCW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Combat Revolution Wrestling - CRW
אליפות הזוגות של CRW (פעם אחת)  - עם ג'רמי פרופט
הישגים בארגון ההיאבקות Fighting Evolution Wrestling - FEW
אליפות צפון אמריקה במשקל כבד של FEW (פעם אחת)
האליפות הבינלאומית של FEW (פעם אחת)
אליפות הזוגות של FEW (פעם אחת)  - עם JB קול
הישגים בארגון ההיאבקות Ohio Valley Wrestling - OVW
אליפות במשקל כבד של OVW (פעם אחת)
אליפות הטלוויזיה של OVW (פעם אחת)
אליפות הזוגות הדרומית של OVW (פעמיים)  - עם פרייבט אנתוני (1) וביג ג'ון (1)
אלוף הטריפל קראון ה-16
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג אותו במקום ה-36 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2010
המתאבק המשתפר של השנה (2010)
הישגים בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action - TNA
טורניר 8 קארד סטאד (2010)
הערות שוליים

↑  אלייז'ה בורק באתר הרשמי של ה-WWE
↑  קני דייקסטרה, אלייז'ה בורק ולנה יאדה שוחררו
↑  כוכב ה-WWE לשעבר חותם ב-TNA
↑  דיקסי קרטר מודיעה על הארכת החוזה של דינרו בארגון
↑  הפופ לא יחדש את החוזה שלו בארגון TNA
↑  הפופ נפרד מ-TNA
↑  תוצאות האירוע Glory:‏ AWO נגד FEW באתר Cagematch
בורק (ימין) עם סילבסטר טרקאי באירוע December to Dismember,‏ 2006
דיאנג'לו דינרו באירוע של TNA,‏ 2010
דיאנג'לו דינרו, אוקטובר 2010
הפופ (שמאל) בצוות השידור ביחד עם ג'וש מת'יוז, 2015
הפופ בקדנציה השנייה שלו ב-TNA,‏ 2015
ליזה גיבונס

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1957 (בת 67) Hartsville, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת דרום קרולינה  Irmo High School 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 בן או בת זוג:  Steve Fenton (20 באפריל 2011–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בשעות היום  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.leezagibbons.com
 
ליזה גיבונס (באנגלית: Leeza Gibbons; נולדה ב-26 במרץ 1957) היא מנחת טלוויזיה אמריקאית.
ביוגרפיה

גיבונס נולדה בדרום קרוליינה כאחת משלושה ילדים, היא בוגרת תואר מבית הספר לעיתונאות ותקשורת המונים של אוניברסיטת קרוליינה הדרומית, היא גם הייתה חברה באחוות הסטודנטים של האוניברסיטה.
היא החלה את דרכה הטלוויזיונית בתחנת טלוויזיה מקומית בדרום קרוליינה, לאחר מכן עברה לעבוד בתחנת טלוויזיה בטקסס.
ב-1983 החלה את עבודתה בערוץ "WCBS-TV" בניו יורק הנמצא בבעלות רשת "CBS", ב-1984 החלה לשמש ככתבת ומגישה במגזין הבידור "Entertainment Tonight".
ב-1987 הופיעה בסרט המדע הבדיוני "RoboCop", בנוסף היא ביצעה הופעות כעיתונאית ובמספר סרטים נוספים וסדרות טלוויזיה.
בין 1990–1993 הייתה מנחה משנית של תחרות מיס תבל, ב-1990 וב-1993 ביצעה תפקיד זה גם בתחרות מיס ארצות הברית.
בין 1993–2000 ליזה גיבונס הגישה ברשת NBC את תוכנית האירוח "ליזה" (בשנים 1993–1994 היא הגישה את התוכנית לצד ג'ון טש).
ב-2007 התמודדה בעונה הרביעית של התוכנית רוקדים עם כוכבים האמריקאית והודחה שלישית.
ב-2015 זכתה בגרסת ה-VIP של התוכנית המתמחה של דונלד טראמפ.
היא נשואה בפעם הרביעית, יש לה בת מבעלה השני ושני בנים מבעלה השלישי.
פרנק באדג'ן

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1882 קרוהרסט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 באפריל 1971 (בגיל 89) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 תחום יצירה:  ציור 
 
פרנק באדג'ן בצעירותו
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
פרנק באדג'ן (באנגלית: Frank Budgen; 1 במרץ 1882 –  26 באפריל 1971) היה צייר אנגלי שפרסומו נבע מהיכרותו המעמיקה עם הסופר האירי ג'יימס ג'ויס.
ביוגרפיה

נולד במחוז סארי שבאנגליה, ובצעירותו היה ימאי. ב-1910 עבר ללמוד ציור בפריז, ובשנות מלחמת העולם הראשונה התגורר בציריך, שם הועסק מטעם משרד המידע של ממשלת בריטניה. בקיץ 1918 התוודע לג'ויס והפך לחברו הקרוב. ההיכרות בין ג'ויס לבאדג'ן החלה לאחר שג'ויס נקלע למריבה עם אחד מעובדי הקונסוליה הבריטית בציריך, וחשד כי באדג'ן נשלח לרגל אחריו. לאחר מכן הפכו השניים לחברים. באדג'ן התוודע גם לבת זוגו של ג'ויס, נורה ברנאקל, והפך לבן בית.
באדג'ן ליווה את ג'ויס בעת כתיבתו של הרומן "יוליסס" בציריך, והיה מעורב באינספור שיחות על הספר. חלק מכתב היד נכתב על ידו, מאחר שג'ויס, שלקה בדלקת עיניים חריפה, לא היה מסוגל לכתוב בעצמו, והכתיב לבאדג'ן את הטקסט. באדג'ן פרסם את זכרונותיו מהידידות המשותפת בספר "James Joyce and the making of Ulysses" שיצא לאור ב-1934. הספר הוא מאבני היסוד להבנת יוליסס.
בספרו הוא מתאר את כתיבת הספר באופן מפורט. לדוגמה, בתיאור כתיבת הפרק הסלעים הנודדים, בו מסופר על דמויות שונות המשוטטות ברחבי דבלין, הביא באדג'ן את שימושו של ג'ויס במפת העיר לצורך כתיבת הפרק, כדוגמה לאובססיה של ג'ויס לדיוק בפרטים.
הוא תיעד פרשיית אהבים שהייתה לג'ויס עם נערה בשם מרתה פליישמן, ואף צייר אותה עבורו.
בסוף 1919 החליט ג'ויס לחזור לטריאסטה, והציע לבאדג'ן תעסוקה כמורה לאנגלית ומגורים, אולם האחרון העדיף לחזור לאנגליה, ומאז 1920 ועד יום מותו התגורר בלונדון. הוא המשיך בקשרי מכתבים עם ג'ויס, ולאחר שג'ויס התחרט על אחד ממכתביו, בו חשף את עצמו יתר על המידה, ביקש מבאדג'ן לבוא לפריס עם המכתב. הם יצאו לבילוי, באדג'ן שתה לשוכרה, ולמחרת בבוקר גילה כי מארנקו נעלם המכתב הבעייתי. קשרי החברות בין השניים לא חזרו לקדמותם בעקבות האירוע.
הערות שוליים

↑  מקור
↑  בדמות מרתה פליישמן מופיעה ביוליסס, בפרק נאוסיקה, הנערה גרטי מק'דאול
↑  מקור: ג'יימס ג'ויס, עדנה או'בריאן, עמוד 137
| יוליסס, מאת ג'יימס ג'ויס |
| --- | --- | --- |
| דמויות | לאופולד בלום • מולי בלום • סטיבן דדאלוס | יוליסס, המהדורה העברית |
| אתרים | מגדל מרטלו בחוף סנדיקוב • בית הקברות גלאסנווין • הספרייה הלאומית של אירלנד | יוליסס, המהדורה העברית |
| ניתוחים וערכים מורחבים | יוליסס - מבנה הספר והעלילה • סכמות גילברט ולינאטי ליוליסס • סכמת לינאטי ליוליסס | יוליסס, המהדורה העברית |
| מעורבים | אוליבר סנט ג'ון גוגארטי • ג'ורג' ויליאם ראסל • פרנק באדג'ן • סילביה ביץ' • הארייט שו ויבר | יוליסס, המהדורה העברית |
| שונות | בלומסדיי • ארצות הברית נגד ספר בשם יוליסס • המונולוג של מולי בלום | יוליסס, המהדורה העברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276565505171  PLWABN: 9810622718305606  CANTIC: a12008035  CiNii: DA05122570  GND: 124659012  ISNI: 0000 0001 0980 7933  LCCN: n88152549  NDL: 00672480  NKC: mub2015869345  NTA: 070356521  SNAC: w6b00dpv  SUDOC: 079578330  ULAN: 500200652  VIAF: 64945572   WorldCat (עם VIAF): 64945572
זכי שלוש

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1893 יפו, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  26 בנובמבר 1973 (בגיל 80) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של ציריך 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 זרם באמנות:  הסגנון הבין-לאומי 
 יצירות ידועות:  בית פומרוק 
 
בית פרדס ברח' לבונטין 5, שתוכנן על ידי אדריכל זכי שלוש - סגנון אר דקו. המשנה עבר הליך שימור והרחבה בשנת 2020.
זכי שלוש (15 ביוני 1893 – 1973) היה אדריכל תל אביבי, בן למשפחת שלוש. כאדריכל שפעל בתקופת הקמתה של העיר הלבנה, השתתף בהחדרת הסגנון הבינלאומי (באוהאוס) לאדריכלות הישראלית. בין המבנים החשובים שתכנן בתל אביב נמנים בית בראון (רח' מזא"ה 38), בית פרדס (רח' לבונטין 5) ובית פומרוק (רח' אחד העם 56).
נעוריו

שלוש נולד ביפו לאברהם חיים שלוש ושרינה לבית אלבז למשפחה בת שישה ילדים. סבו, אהרן שלוש, היה מראשי העדה הספרדית ביפו וממייסדי נווה צדק, השכונה היהודית הראשונה מחוץ לחומות העיר). יוסף אליהו שלוש הוא דודו מצד אביו.
בבגרותו נשלח ללימודים גבוהים באירופה, שם למד בקולג' רולאן שבפריז ובפוליטכניון שבשווייץ. לאחר שהשלים את לימודיו בבית הספר הגבוה לעבודות ציבוריות בפריז, הוסמך כמהנדס-אדריכל.
פעילותו האדריכלית

זכי שלוש חזר לארץ ישראל בשנת 1928, השתקע בתל אביב ועבד בה כאדריכל. באותן שנים, העיר חוותה בנייה מואצת במיוחד בשל הגידול המהיר בכמות התושבים. שלב זה בהתפתחותה האורבנית של תל אביב כונה העיר הלבנה, ורבים מהמבנים שהוקמו בתקופה זו תוכננו בסגנון אר דקו ובסגנון הבינלאומי (באוהאוס). שלוש השתלב בשפע האדריכלים שפעלו בעיר בתקופה זו, ותכנן כמה מבנים שנודעו בחשיבותם האדריכלית:
בית פרדס (רח' לבונטין 5) - תוכנן בסגנון אר דקו בשנת 1931 (הוכר כמבנה לשימור בזכות סגנונו האדריכלי המיוחד במסגרת תוכנית השימור העירונית של תל אביב).
בית בראון (רח' מזא"ה 38 פינת רח' אחד העם 49) - תוכנן בסגנון הבינלאומי בשנת 1933 (נכלל בתחומי אזור B של הכרזת אונסק"ו על העיר הלבנה של תל אביב כאתר מורשת עולמית).
בית פומרוק (רח' אחד העם 56) - תוכנן בסגנון הבינלאומי בשנת 1935 (הוכר כמבנה לשימור בזכות סגנונו האדריכלי הבינלאומי במסגרת תוכנית השימור העירונית של תל אביב; וגם נכלל בתחומי אזור B של הכרזת אונסק"ו על העיר הלבנה של תל אביב כאתר מורשת עולמית).
פעילותו הציבורית

שלוש גם נכנס לפעילות ציבורית בעיריית תל אביב עם הצטרפותו לוועדת בניין העיר. הוא גם השתתף בייסודה של אגודת האינג'נירים והארכיטקטים בארץ ישראל, וכחבר הוועד המרכזי של האגודה, נשלח לייצגה בוועידות בינלאומיות - בפראג (1935), בפריז (1937) ובשווייץ (1938). שלוש גם כיהן כיושב-ראש בית הדין האזורי לשכר דירה של וחבר בית הדין לערעורים בדבר החרמת דירות לחיילים משוחררים. כמו כן, היה פעיל בוועד העדה הספרדית בתל אביב והיה חבר במועדון רוטרי.
חייו האישיים

שלוש התגורר בבית משפחתו ברח' פינס 32 בתל אביב. בית זה הוא אחד משני בתים תאומים סמוכים (כתובתו של הבית הסמוך היא רח' פינס 30), שהוקמו על ידי משפחת שלוש. הבתים התאומים נבנו על ידי האחים יוסף אליהו שלוש ואברהם חיים שלוש מחומרי בניין שיוצרו במפעלם - מפעל האחים שלוש. כאמור, משפחת אברהם חיים שלוש השתכנה ברח' פינס 32, והבן זכי נותר בבית זה עד אחרית ימיו. הוא נפטר בא' בכסלו תשל"ד, 1973, בלי להשאיר צאצאים.
הערות שוליים

↑  "בתים מן החול"  מאת ניצה מצגר-סמוק - מאמר באתר "אופקים" (של אוניברסיטת תל אביב), ובו מוזכר אדריכל זכי שלוש כמתכנן בית פרדס ברח' לבונטין 5
↑  דליה קרפל, מיהו עמי בראון, מאספני האמנות הבכירים בארץ. קווים לדמותו, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2009, בכתבה מוזכר אדריכל זכי שלוש כמתכנן בית בראון ברח' מזא"ה פינת רח' אחד העם
↑  דוד הכהן, בוסתן בבית הבאוהאוס ליד הבורסה, באתר ynet, 8 במרץ 2001
בית בראון ברח' מזא"ה פינת רח' אחד העם, שתוכנן על ידי אדריכל זכי שלוש - הסגנון הבינלאומי
ארמטה פיירוטי

| --- | --- |

ארמטה פיירוטי, תמונה מאת מנדל ג'ון דינס
 לידה:  1820 מודנה, איטליה 
 פטירה:  1880 (בגיל 60 בערך) 
 
ארמטה פיירוטי (באיטלקית: Ermete Pierotti) היה מהנדס וארכאולוג, איטלקי ממודנה שחי באמצע המאה ה-19. קצין הנדסה בצבא ממלכת סרדיניה שנבחר על ידי הפאשה לשמש כיועץ אדריכלי, מודד וארכאולוג. מהנדס העיר ירושלים בין השנים 1854–1861.
פעילותו בירושלים

בשנת 1854 הגיע לירושלים לאחר שנבחר על ידי הפאשה לשמש כיועץ לעבודות השיפוצים על הר הבית. בנוסף לקח חלק, כמהנדס, במפעלי בנייה שונים שנעשו אז בעיר, כגון ההוספיס האוסטרי סמוך לוויה דולורוזה; בדק הבית שנעשה בכנסיית סנטה אנה; בניית מנזר האחיות ציון; ובניית מבנים לשירות עולי הרגל הרוסיים. סוראיה פשה, מושל ירושלים העות'מאני, מינה אותו לתפקיד מהנדס העיר ירושלים. בתפקיד זה טיפל, בין היתר, במערכת המים העירונית. תפקיד זה פתח בפניו מקומות שהיו סגורים לחוקרים מערביים, ובעיקר אלה של הר הבית ומסגדיו, שם גם עלה בידו לצלם לראשונה, בעזרתו של הצלם מנדל ג'ון דינס.
אחד המבנים שפיירוטי היה קשור בבנייתו, ועל כן גם בחפירות האתר לצורכי הבנייה, הוא מנזר האחיות ציון. פיירוטי עשוי אפוא להימנות עם חבורת הארכאולוגים לפי אמות המידה של אמצע המאה הקודמת. באתר זה הייתה מצויה הקשת הידועה בשמה המסורתי "קשת אקה הומו". חפירת השטח חשפה חלקים נוספים של המבנה, ונתברר כי מדובר בשער בעל שלוש קשתות, שהשתמר באופן טוב למדי. למרות המסורת הדתית הנוצרית הקשורה במקום זה, קבע פיירוטי נכונה כי השער מן התקופה הרומית, מאוחר בהרבה מן האירוע בתולדות הנצרות שהוא מיוחס לו.
לאחר שנים אחדות של פעילות בירושלים, נקלע פיירוטי למחלוקת שבין ג'ורג' ויליאמס ובין ג'יימס פרגוסון שנתמך על ידי ג'ורג' גרוב (מהקרן לחקר ארץ ישראל), בעניין מקומה הנכון של כנסיית הקבר הקדוש.
משפרסם את ספרו המונומנטלי "ירושלים הנחקרת", נטען כלפיו כי המידע שפורסם על-ידו, ובעיקר תוכניותיו ותצלומיו, ובעקבותיהם מסקנותיו המדעיות, הם בבחינת גנבה ספרותית. המחלוקת התגלגלה אל בתי המשפט בלונדון. גרוב ופרגוסון יצאו לאירופה לחפש נתונים אודותיו. בארכיון בפריז נמצא מסמך הקשור בממלכת סרדיניה שהייתה קשורה בברית עם נפוליון השלישי, ועל פי המסמך נמצא קפטן פיירוטי בשנת 1849 אשם במעילה בכספי יחידתו הצבאית, וכעונש הורד מדרגתו וגורש לצמיתות מארץ מולדתו. המסמך שנמצא על ידם פורסם ברבים, כתוצאה מכך נעלם פיירוטי מירושלים, באופן פתאומי בדומה להופעתו הפתאומית כעשור שנים קודם לכן.
בספרו "מנהגים ומסורות בארץ ישראל", עורך פיירוטי השוואה בין מנהגיהם של "העברים הקדומים" ושל יהודי ארץ ישראל בתקופת בית שני והתלמוד, לבין מנהגיהם של תושבי הארץ הערבים בתקופתו, תוך שהוא משתדל למצוא נקודות דמיון רבות ביניהם. בתיאורו את מנהגי הרחצה, אומר פיירוטי על יהודי ארץ ישראל בני זמנו, כי הם "תאבי בצע וקמצנים מכדי לשלם את דמי הכניסה לבית המרחץ".
לא ידוע הרבה על פיארוטי בארופה לאחר עזיבתו את הארץ. לאחר תקופת שהייתו בלונדון הוא נכח בפריז ב־1864, ובין השנים 1868–1880 נראה בשווייץ. הוא נפטר בשנות השמונים של המאה התשע עשרה.
לקריאה נוספת

N.A. Silberman, Digging for God and Country, New York, 1982, pp. 73-78, 209-210
Ermete Pierotti, Jerusalem Explored, being a Description of the Ancient and Modern City, London, 1864, pp. 60-63, 140-141, Pls. XII_XIII
Ermete Pierotti, Customs and traditions of Palestine: illustrating the manners of the ancient Hebrew, Cambridge, 1864
ארמטה פיארוטי, מנהגים ומסורות בארץ ישראל (ההדיר: רחבעם זאבי, תרגם מאנגלית: עמיהוד ארבל), הוצאת משרד הביטחון, תל אביב, תשמ"ה - 1985
הערות שוליים

↑  על פי השלט המוצב על המיצדית הטורקית בחולון.
↑  ארמטה פיארוטי, מנהגים ומסורות בארץ ישראל, עמ' 112.
↑  עמית ראם, "המערה של פיארוטי": לפרשת החלל התת קרקעי מתחת לקבר דוד בהר ציון, מחקרי עיר דוד וירושלים הקדומה, דברי הכנס ה-14
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298854105171  PLWABN: 9810581069305606  BIBSYS: 7052029  BNE: XX1400348  BnF: cb14968984s (data)  GND: 1079775005  ICCU: IEIV031268  ISNI: 0000 0004 3485 4557  LCCN: n85266462  NLG: 214357  NTA: 135409470  RERO: 02-A003693416  SUDOC: 057168881  VcBA: 495/236913  VIAF: 189459739   WorldCat (עם VIAF): 189459739 
המיצדית הטורקית שבנה פיירוטי (כיום בשטח העיר חולון), הייתה אחת מ-17 תחנות משמר שנועדו לאבטח את דרך העגלות לירושלים (שסלילתה הושלמה ב-1869).
פייר ז'וזף פרה

| --- | --- |

 לידה:  1908 רואן, צרפת 
 פטירה:  1978 (בגיל 70 בערך) 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 סוגה:  ג'אז 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  Hot Club Records 
 
פייר-ז'וזף פרה (בצרפתית: Pierre Joseph Ferret;‏ 1908 – 1976/8) היה גיטריסט ומלחין צרפתי-צועני של מוזיקת ג'אז. היה ידוע בכינויו "בארו פרה" ("בארו" = "גדול" בשפה רומאני) Baro Ferret . הוא התפרסם במיוחד כמלחין ומבצע בגיטרה של ואלסים בסגנון ששילב את ה"מוזט" הצרפתי המסורתי עם הג'אז - הסווינג ואחר כך הבי בופ - סגנון שכונה "סווינג מוזט" (Swing Musette).
.
רקע משפחתי ושנות צעירותו

נולד ברואן כז'וזף פרה, הבכור מבין שלושה אחים, בני משפחה צוענית עם שורשים בספרד. ייתכן כי שם המשפחה במקור היה Ferré.‏
. מאוחר יותר אימץ את השם "פייר" של אחיו בקטן, פייר ז'אן "מאטלו", שם שהיה עדיף בעיניו על "ז'וזף" התנ"כי. גילה מילדות כישורים מוזיקליים ואחרי חניכות קצרה באולם לריקודים מקומי עבר לפריז בה התחיל להצטיין כנגן בנג'ו, בנדוריה ספרדית וכגיטריסט באולמות "באל-מוזט".
באמצעות אחיו הקטן, ז'אן "מאטלו" פרה (1989-1918) הכיר את ג'אנגו ריינהארדט ובהמשך הפכו לידידים, אם כי גם יריבים.
פעילותו בחברת ג'נגו, אחיו ואחרים

אולם אחרי שנת 1931 יחד עם אחיהם השלישי, אטייֶן סאראן פרה (1970-1912) ובן דודם,
רנה שארל-אלן, הידוע כ "שאלן" פרה היו לשותפים המועדפים של ג'אנגו בהרכבי ג'אז. בין השנים 1935–1939 היה פרה חבר בחמישייה "הוט קלאב דה פראנס" (
QHCF - Quintette du Hot Club de France') של האחרון ובשנת 1940 השתתף בפרויקט Django's Music. בארו פרה השתתף בכ 80 הקלטות של ג'נגו ריינהרדט, ביניהם
St. Louis Blues, ‏(1935),I Found a New Baby,‏ (1935), ‏ Swing Guitars, ‏ (1936), My Melancholy Baby ‏ (1939),
ואחר כך במרץ Limehouse,‏ Tears ‏ ו Daphne ‏ (1940).
מבחינת טכניקה המושלמת וסגנון האלתורים הושווה תכופות לג'נגו ריינהארדט עצמו, אך תמיד היה מתוסכל מהיותו מוערך פחות. ייתכן שתרמו לכך ההפסקות הרבות בעבודתו האמנותית לטובת עיסוקים אפלים בלתי חוקיים.
.סגנונו המוזיקלי התקרב לדעת מומחים בתחום, לזה של דודיו
,חלוצי נגינת הבנג'ו-גיטאר בצרפת, מטאו גרסיה (Mateo Garcia) וגוסטי מאליה (Gusti Malha). ‏
. אחרי שנת 1938 הקליט גם תקליטים כסולן. ניהל שלישית Trio Ferret עם אחיו מטלו ועם בן דודו שאלן פרה.
.המשיך להיות ידוע בעיקר כמלחין ומבצע של "ולסים מוזט" וכמלווה של אקורדיוניסטים.
בימי המלחמה ואחריה

בימי מלחמת העולם השנייה, בעת הכיבוש הנאצי, ויתר זמנית על הפעילות המוזיקלית והתקיים מעסקים בהשוק השחור של פריז. הוואלסים שהלחין בסגנון סווינג ובי-בופ (הbop valse), הקדימו את זמנו. יצירות כמו "!...Panique" (פאניקה) (1946) (כתובה יחד עם האקרודיוניסט ג'ו פריבא)
La Folle (המשוגעת),Swing Valse (כתב עם האקורדיוניסט גוס ויזר, שהצליח ככל הנראה להשתלט לבד על הזכויות ליצירה והקליט אותו בחברת קולומביה ב 1940)
ו Le Départ de Zorro
(הפרידה מזורו) (1948) היו ספק באל-מוזטים מודרניסטים, סוריאליסטיים ואפלים, ספק ג'אז מודרני.
לפני שורטי רוג'רס, הוראס סילבר או דייב ברובק שילב ביצירות אלה מבנים מקצביים ב 3/4 ו 6/8.
.היצירות מ 1948 L’inattendu ו Le départ de Zorro שהושפעו מה"בי בופ" נכנסו לאחר מכן לרפרטואר של מרסל אזולה. אחרי שנות החמישים הופיע בארו פרה לעיתים נדירות על הבמה. באמצע שנות ה-1960 הוציא אלבום בשם Swing Valses d’Hier et Au’jourd’ui ("ולסים סווינג מאתמול ומהיום") בהפקתו של שארל דלונה ובהשתתפות אחיו מטלו פרה. עדיין ב 1971 השתתף בהקלטת האלבום של גאס ויזר - Swing Accordeon.
בשנות ה-1960 ניהל במשך שנים אחדות בפריז את הבאר "לה לנטרן" (La Lanterne), (בPorte de Champerret,ברובע 17, שבו ארח בג'ם סשנס מוזיקאים צוענים רבים ולפעמים הצטרף אליהם עם הגיטרה שלו.
מקום אחד בבעלותו היה לפרק זמן "בארו באר" (Baro Bar) ב rue Mouffetard (ברובע 5).
.
בדומה לג'אנגו ריינהרדט ועמיתים אחרים באותה תקופה ניגן על גיטרה מתוצרת סלמר-מאקאפרי.
את המסורת מוזיקלית הג'אזית של המשפחה המשיכו בניו של "מטלו" פרה, בולו פרה (Boulou Ferret) (שהיה תלמיד של אוליביה מסיאן) ואליוס פרה (Elios Ferret) שביצעו, בין השאר, גרסה חדשה ל"Panique" של פייר פרה.
דיסקוגרפיה

Swing Valse d’Hier et Au’jourd’ui -Hot Club Records, compilation, ed. 1996
Les Fréres Ferret Les Gitans de Paris 1938-1956 - Frémeaux et Associés 2009