stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רקפת יוונית
מאפיינים

תפוצתו מזרח ים-תיכונית ומערב אירנו-טורנית, ולמרות שמו העברי, המין אינו גדל ביוון עצמה. גדל בישראל בין סלעים וסביב עצים. שכיח בחרמון ברום 1,300–1,900 מטר, וביער אודם שבצפון הגולן. במרום הגליל קיימות מספר אוכלוסיות קטנות, על פסגות ההרים. אוכלוסיות אלה הן ככל הנראה שריד (רליקט) מתקופה קדומה, בה שרר באזור אקלים קר יותר. אוכלוסיות אלה הן גם גבול התפוצה הדרומי של המין, ולכן חשיבותן לשימור גדולה במיוחד.
מבחינה מורפולוגית, המין נבדל מהרקפת המצויה במספר מאפיינים:
העלים קטנים יותר, צורתם כמעט עגולה ופחות דמוית-לב, ושפתם חלקה.
הגבעולים הנושאים את הפרחים קצרים יותר.
הפרחים קטנים יותר, וצבעם ורוד עז, עם כתם ארגמני בבסיסם. אונות הכותרת קצרות ורחבות והן מפותלות ככנפי מאוורר.
עוקץ הפרח קצר והוא מסתלסל מאוד משחונט הצמח את פריו.
הפקעת קטנה, כדורית ופחוסה.
הצמח פורח בעיצומו של החורף, בחודשים ינואר-מרץ. מגדלים בעציצים טיפוסים שתורבתו כנראה ממין זה.
רקפת יוונית היא פרח מוגן בישראל.
לקריאה נוספת

כהן, עפר, ואבי שמידע, צמחים נדירים בישראל - ספר המידע האדום, חלק א' - הצמחים הנדירים של הגליל העליון. תשנ"ב (1992), רשות שמורות הטבע והחברה להגנת הטבע. עמ' 427–431.
הערות שוליים

↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
שוק חשמלי

אקג של אדם שקיבל שוק חשמלי.
שוק חשמלי הוא אחת מדרכי הטיפול המקובלות בהפרעות קצב חשמליות, כגון פרפור חדרים, וכן שיטת טיפול פסיכיאטרית לטיפול בדיכאון חמור, כשהחולה אינו מגיב לתרופות.
במקרה של כשל חמור בפעילות הלב מוצמדות אלקטרודות לחזה של החולה, ומועברת פעימה חשמלית במתח גבוה יחסית, לזמן קצר מאוד - היפוך חשמלי. כמות האנרגיה קטנה מאוד, ואינה מספיקה לגרום נזק לגוף, אך מספיקה כדי לעורר את המערכת האוטונומית של שרירי הלב. השוק החשמלי, הניתן באמצעות מכשיר דפיברילטור, מאפס את הלב, על מנת שיהיה ניתן לגרום לו לפעול בצורה תקינה מחדש באמצעות עיסוי לב ותרופות. כיוון שהטיפול ניתן בדרך-כלל במצבים שבהם החולה מחוסר הכרה, הוא אינו כרוך בכאב. בניתוחי לב מחזיר השוק החשמלי את הלב לפעילות תקינה לאחר הניתוח, והוא ניתן כשהחולה עדיין בהשפעת חומרי הרדמה.
הטיפול החשמלי בפסיכיאטריה מכונה "נזעי חשמל" והוא ניתן בעיקר במקרים של דיכאון קליני עמוק, ובהיעדר תגובה לתרופות נוגדות דיכאון. לראש המטופל מוצמדות אלקטרודות, שמעבירות מכת חשמל במתח נמוך יחסית, במטרה לדמות מעין התקף אפילפטי במוח. למעשה, מכת החשמל מחוללת שינוי זמני בפעילות גלי המוח, ולא התקף אפילפסיה של ממש. הטיפול נעשה בהרדמה כללית ועם חומר מרפה שרירים. הרפיית השרירים נחוצה כיוון שמכת החשמל גורמת להתכווצות השרירים ולפרכוס, מצב שבו המטופל עלול לפגוע בעצמו מבלי דעת. הזרם החשמלי נמשך שניות ספורות, והטיפול כולו עד ההתעוררות מההרדמה נמשך דקות אחדות. לרוב יש צורך בסדרת טיפולים (6–12 טיפולים), בתדירות של 2–3 טיפולים לשבוע.
בעבר השתמשו פסיכולוגים בשוק חשמלי קל כדי לגרום כאב בלתי-מזיק למתנדבים שהשתתפו בניסויים בפסיכולוגיה, כדוגמת הניסוי של מילגרם.
גירוי שרירים חשמלי (אנ') הוא שימוש במכות חשמל חלשות יותר כחלופה או בשילוב אימון כוח. בין האנשים הבולטים שהשתמשו באמצעי זה היה ברוס לי.
ראו גם

נזעי חשמל
התחשמלות
לקריאה נוספת

דן הרלי, שוק חשמלי טוב לבריאות, אלכסון (מתורגם מאטלנטיק), 7 בינואר 2016
ריקי דילון

ריצ'רד פורטר דילון ג'וניור (באנגלית: Richard Porter Dillon Jr.; נולד ב-4 באפריל 1992) הוא יוטיובר וזמר אמריקאי.
ראשית חייו

דילון נולד בצפון קרוליינה, ארצות הברית. בגיל שנה הוא עבר עם משפחתו לטסקומביה, אלבמה. יש לו שתי אחיות גדולות, טארה ולקסי. בשנות התיכון למד דילון בבית הספר הובר שבאלבמה, שם השתתף בלהקה. לאחר מכן הלך דילון לאוניברסיטת אברן כדי ללמוד קולנוע, אך פרש לאחר שלוש שנים.
קריירה

בשנת 2009 דילון החל להיות פעיל ביוטיוב, והעלה את הסרטון הראשון לערוץ שלו, PICKLEandBANANA. דילון זכה לחשיפה בין היתר בעקבות חברותו בקבוצה Our2ndLife ביוטיוב, שכללה בנוסף את היוטיוברים קונור פרנטה, ג'יי סי קיילן, קיאן לאולי, טרווי מורן וסם פוטורף ויצאה להופיע ברחבי העולם, עד התפרקותה בדצמבר 2014. בנוסף הוא שיתף פעולה עם חברת הבידור Fullscreen ולקח חלק בפסטיבל שלהם, InTour.
דילון מעלה לערוץ היוטיוב שלו שירים מקוריים וגרסאות כיסוי שלו לשירים, וכן וידאו קליפים.
בשנת 2014, יצא לאור סינגל הבכורה של דילון, "Ordinary". ב-26 בינואר 2015 יצא לאור אלבום הבכורה שלו, RPD. ביולי 2015 יצא לאור הסינגל השני של דילון, "Beat". בריאיון שערך עם המגזין האמריקאי פיפל במהלך כנס VidCon, רמז דילון כי הוא עתיד להוציא שיר אישי בשם "Gold", שיהיה חלק מהמיני-אלבום השני שלו.
דילון הזכיר במספר ראיונות כי הוא קיבל השראה רבה בקריירה המוזיקלית שלו מהאישיות האמריקאית דמי לובאטו. הוא ביצע גרסאות כיסוי לכמה משיריה בערוץ היוטיוב שלו, וחלק מהן יצאו לאור לשירות המוזיקה אייטונס.
ב-1 בדצמבר 2015, דילון הודיע על אלבום הבכורה שלו, Gold, שיצא לאור כחודש לאחר מכן, ב-15 בינואר 2016. לפני יציאת האלבום, ב-28 בדצמבר, יצא לאור הסינגל המוביל שלו, "Steal the Show", בהשתתפות טרווי מורן. באלבום השתתפו הראפר האמריקאי סנופ דוג והיוטיוברים טרווי מורן ושלבי וואדל.
חיים אישיים

בספטמבר 2016, דילון פרסם סרטון בשם "My Sexuality", ובו אמר כי "אם הייתי מגדיר את עצמי, הייתי הכי קרוב להיות א-מיני". בסרטון שהעלה בפברואר 2019, בשם "My Coming Out Video Was a Lie", הוא הסתייג מאמירותיו קודם לכן בעניין הא-מיניות, ואמר כי הוא לחלוטין לא מזדהה עם אותו סרטון מ-2016, וכי "בינתיים אין לי הגדרה ברורה עבורי, אני מגלה את עצמי, ולא מגדיר את עצמי כא-מיני". בפברואר 2020, דילון יצא מהארון כהומוסקסואל.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| שם | פרטי האלבום | מיקומי שיא> US Indie |
| --- | --- | --- |
| Gold |  יצא לאור: 15 בינואר 2016  חברת תקליטים: EGR מיוזיק גרופ  פורמטים: הורדה דיגיטלית | 10 |
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

| שם | פרטי האלבום | מיקומי שיא> US | מיקומי שיא> US Digital | מיקומי שיא> US Indie |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| RPD |  יצא לאור: 26 בינואר 2015  חברת תקליטים: הוצאה עצמאית  פורמטים: הורדה דיגיטלית | 70 | 20 | 11 |
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם | שנה | מיקומי שיא> US Pop Digital  | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| "Ordinary" | 2014 | 29 | לא מתוך אלבום |
| "Nobody" | 2014 | 47 | לא מתוך אלבום |
| "Ignite" | 2015 | — | RPD |
| "Beat" | 2015 | 48 | לא מתוך אלבום |
| "Steal the Show" (בהשתתפות טרוור מורן) | 2015 | — | Gold |
|  | 2015 |  |  |
| "Problematic" (בהשתתפות סנופ דוג) | — |  |  |
"—" מציין סינגל שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה/סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | The Soup Investigates | עצמו | עונה 1, פרק 4 |
| 2013 | AwesomenessTV | עצמו |  |
| 2014 | זאב צעיר | עצמו | תפקיד אורח, כחלק מהקבוצה Our2ndLife; פרק: "More Bad than Good" |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סדרה/סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | #O2LFOREVER | עצמו | סרט דוקומנטרי |
הערות שוליים

↑  "Ricky Dillon on Twitter". Twitter.
↑  "Draw My Life: Ricky Dillon". YouTube. נבדק ב-8 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stone, Madeline. "Meet Ricky Dillon, The Amazing 23-Year Old YouTube Star With Millions Of Fans". Business Insider. נבדק ב-25 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ricky Dillon on Twitter". Twitter.
↑  Spangler, Todd. "JennXPenn, Connor Franta and Other YouTube and Vine Stars Featured in Fullscreen's First In-Real-Life Festival". Chicago Tribune. נבדק ב-25 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gutelle, Sam (10 באוקטובר 2014). "Ricky Dillon, Andrea Russett Star In Sour Patch Kids' Scripted Series". tubefilter. נבדק ב-25 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anitai, Tamar. "Ricky Dillon's Got His Cheap Shades On And Is Ready To Party In The Pool In His Star-Studded 'Ordinary' Video". MTV. נבדק ב-25 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ricky Dillon on Twitter". Twitter.
↑  "Ricky Dillon Details Upcoming Debut EP". fuse. נבדק ב-25 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Frere, Jackie. "YouTube Star Ricky Dillon on New Single & Success: 'It Kind of Freaked Me Out, But in a Good Way'". Billboard. נבדק ב-24 ביולי 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Emmanuele, Julia. "Ricky Dillon Reveals How Miley Cyrus Inspired His New Music Video at VidCon". People. נבדק ב-24 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grassullo, Stephanie. "The Next Big Star is Actually One of Your Favourite YouTubers!". Teen.com. Defy Media. נבדק ב-11 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ricky Dillon (1 בדצמבר 2015). "SO I MADE AN ALBUM..." – via YouTube. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ricky Dillon (7 בספטמבר 2016). "My Sexuality" – via YouTube. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ricky Dillon (13 בפברואר 2019). "My Coming Out Video Was a Lie" – via YouTube. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ricky Dillon (27 בפברואר 2020). "I'm Gay" – via YouTube. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "Ricky Dillion – Chart history". Billboard. נבדק ב-22 באוקטובר 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Dickey, Josh (11 ביוני 2014). "'Our 2nd Life' Documentary Will Go Inside the Lives of the YouTube Supergroup". Mashable. נבדק ב-25 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 1bab1711-7ecb-4cf9-8ed6-45457caf6657
שוק לילה

שוק לילה ביי-וו
שוק לילה (בסינית פשוטה: 夜市, בפִּין-יִין: Yèshì, מוכָּר בעיקר בערי המזרח) הוא שוק שהמסחר מתקיים בו בשעות הלילה בלבד. המתחם המוקצה לטובת השוק הוא, בדרך כלל, רחוב, אשר בשעות היום הוא סואן, ומשמש כמעבר לכלי רכב, ולהולכי רגל. בלילה נסגר הרחוב לתנועת כלי רכב, מוצבים בו טורים טורים של דוכני סחורה, והוא הופך את פניו לבזאר ססגוני.
שוק הלילה משמש מקומיים ותיירים כאחד, והוא מהווה מרכז למפגש ובילוי, ומאפשר רכישת מאכלים מקומיים, אותנטיים, ומוצרים שונים.
מבנה השוק

עם רדת החשיכה, נסגר הרחוב לתנועת כלי רכב, ותוך דקות אחדות מוצבים בו הדוכנים. בעלי הדוכנים משלמים דמי שכירות לעירייה, ומקבלים בתמורה את שטח הדוכן, הדוכן עצמו, וחיבור חשמל לצורך תאורה.
הדוכנים מסודרים ברחוב בכמה טורים, ובסמטאות שנוצרות ביניהם, מטיילים להנאתם מבקרי השוק.
בקצה האחד של השוק ממוקמים דוכני האוכל, ומי שהריח העז אינו מפריע לו, יכול ליהנות ממאכלי אטריות, ובשרים צלויים על האש. בשר של בעלי חיים גדולים נשמר עד לצלייה, כשהוא טרי ומשופד על שיפודי עץ. בעלי חיים קטנים כגון: יונים או פירות ים, נשמרים כשהם חיים, בגיגיות מים, או בכלובים, ונקטלים במקום. כן, נצלים על האש מאכלי טופו מסוגים שונים, הכל בתוספת ירקות עלים, נבטים ופטריות.
מול דוכני האוכל, ובקרבתם, נמצאות עמדות, בהן ניתן לרכוש מבחר של פירות צבעוניים.
בשני קצות השוק חונות מוניות תלת אופן (אופנוע המחובר לארגז המסוגל לשאת עד 4 נוסעים), ונהגיהן מציעים בקול לתיירים להוביל אותם למחוז חפצם.
מסחר

בשוק לילה ניתן למצוא כמעט כל דבר. ביגוד, נעליים, שעונים, תכשיטים, משקפי שמש, סלולריים ואביזריהם, צמחי בית, חיות מחמד, צעצועים ועוד. המחירים בדרך כלל זולים, אך באמצעות משא ומתן, יכול הקונה להוריד כ-30% מהמחיר.
רוב המוצרים נושאים סמלילים של מותגי יוקרה, אך בפועל, לרוב, לא מדובר במוצרים אורגינליים. סוחרי השוק אינם מחכים שהקונים ייגשו ויתעניינו ביוזמתם, אלא מכריזים על מרכולתם בקול רם, ומזמינים את העוברים ושבים להיכנס. לעיתים אף אוחזים בשרוול הבגד של הקונה, ומושכים אותו בעדינות פנימה.
מונית תלת אופנוע
רכבת הדואר התת-קרקעית במינכן

רכבת הדואר התת-קרקעית במינכן הוקמה בשנת 1910 על ידי הדואר הגרמני (גר') ופעלה עד שנת 1988. היא נועדה לייעל את העברת דברי הדואר בין תחנת הרכבת המרכזית של מינכן (גר') ובין בית הדואר המרכזי של העיר. הרכבת, שפעלה ללא נהג, נסעה על מסילה צרה ברוחב של 45 ס"מ בתוך מנהרה תת-קרקעית שנחפרה לאורך 350 מטרים. הרכבת והמנהרה שופצו מספר פעמים לאורך השנים. בשנת 1988, עם העברת בית הדואר למיקום חדש, יצאה הרכבת מכלל שימוש.
רכבת הדואר התת-קרקעית במינכן.
מפת רכבת הדואר התת-קרקעית כפי שתוכננה בשנת 1910.
בתמונה ניתן לראות את רכבת הדואר המורכבת מארבעה קרונות המחוברים לקטר החשמלי (עם הזרועות הגבוהות המחוברות לכבלי החשמל שבתקרת המנהרה).
הקרון הראשון מימין הפעיל את מנגנון הרכינה והוא פורק את שקי הדואר על המסוע שלצד המסילה.
מבנה משרד התחבורה הבווארי, בו שכן משרד הדואר.
קטר של רכבת הדואר. מוצג במוזיאון הגרמני במינכן.
קטר של רכבת הדואר. מוצג במוזיאון התקשורת בנירנברג.
הרקע להקמת רכבת הדואר התת-קרקעית

בשנת 1908 הוקם במינכן המבנה המפואר של משרד התחבורה הבווארי (גר'). באגף הצפוני של המבנה שכן בית הדואר בו התבצע מיון המכתבים שהגיעו אל תחנת הרכבת המרכזית של מינכן. בין שני המבנים הפריד ציר התנועה העמוס של רחוב ארנולף (גר'), דבר שהקשה מאוד על שינוע כמויות הדואר הגדולות שהיה צורך להעביר בין תחנת הרכבת ובין בית המיון שמעבר לרחוב.
המרחק הקצר שהפריד בין שני המבנים הוביל את מנהלי הדואר למחשבה על עקיפת התנועה הסואנת שברחוב ארנולף על ידי רכבת מטען חשמלית שתנוע בתוך מנהרה תת-קרקעית.
הקמת רכבת הדואר

עם קבלת ההחלטה על הקמת רכבת הדואר התת-קרקעית החלה העבודה על חפירת המנהרה שתחבר את שני המבנים. תוואי המנהרה יצא מתחת לרציף של תחנת הרכבת במינכן, והחל להעמיק במסלול מעוגל שקוטרו 25 מטרים עד לעומק של 6.8 מטרים. מכאן טיפסה המנהרה בשיפוע מתון לכיוון בית הדואר המרכזי של מינכן, שם התפצלה לשתי מנהרות מקבילות שהובילו אל התחנה ששרתה את בית הדואר. בהמשך התוואי נחפרה המנהרה במסלול מעגלי לעבר התחנה האחרונה אשר שימשה לצורכי תחזוקה. אורך המנהרה היה כ-350 מטרים, רוחבה 2.35 מטרים וגובהה מטר ושמונים ס"מ.
במכרז לבניית הציוד הנייד של רכבת הדואר זכתה חברת קראוס (גר'), שהייתה אחת החברות המובילות בתחום בגרמניה. תשתית החשמל ומערכות השליטה ברכבת בוצעו על ידי חברת סימנס (גר').
קו הרכבת נחנך ביום 10 באוקטובר 1910. בעיתון המקומי Münchner Neuesten Nachrichten נכתב באותם ימים:
מבנה מעניין, ייחודי למינכן וכיום יחיד מסוגו בעולם, הושלם לאחרונה. הרכבת התחתית מיועדת להוביל דברי דואר מתחנת הרכבת המרכזית אל בית הדואר המרכזי השוכן במבנה החדש של משרד התקשורת.
מבנה רכבת הדואר

הציוד הנייד של הרכבת כלל קטרים חשמליים וקרונות בעלי מבנה ייחודי שתוכננו ונבנו במיוחד עבור רכבת הדואר. הקטרים החשמליים, שנעו באופן אוטומטי ללא נהג, צוידו בזרועות גבוהות בעזרתן קיבלו אספקת חשמל משני כבלים שנמתחו בחלקה העליון של המנהרה. קרונות הרכבת, שהיו במשקל עצמי של 150 ק"ג ויכלו לשאת מטען של 120 ק"ג, צוידו במנגנון רכינה אוטומטי שאפשר לטעון ולפרוק במהירות את שקי הדואר בתחנות. מסוע הוביל את שקי הדואר באופן אוטומטי מרציף הפריקה אל עמדות המיון שבבית הדואר.
כל אחת מיחידות הרכבת הורכבה מקטר וארבעה קרונות. שניים מן הקרונות חוברו לפני הקטר ושניים מאחוריו, כך שבכל מצב הקטר דחף שני קרונות וגרר שניים. הרכבת נעה במהירות של כעשרה קילומטרים בשעה, עברה את המרחק של 350 מטרים במשך כדקה וחצי, וביצעה כעשר נסיעות הלוך וחזור בכל שעה.
לרכבת הדואר התת-קרקעית היו שלוש תחנות. התחנה הראשונה הייתה תחת הרציף של תחנת הרכבת במינכן, התחנה השנייה הייתה תחת משרד הדואר, והתחנה השלישית שימשה לתחזוקה וטיפול בקרונות הרכבת.
שיפוץ רכבת הדואר בתום מלחמת העולם השנייה

בשלהי מלחמת העולם השנייה נפגעה רכבת הדואר של מינכן מספר פעמים. בהפצצה אסטרטגית שנערכה בשנת 1944 נהרסה לחלוטין תחנה מספר 3 שבחצר משרד התחבורה, והרכבת המשיכה לפעול רק בין תחנה מספר 1 לתחנה מספר 2. בהתקפה אווירית אחרת, שנערכה בשנת 1945, פגעה פצצה ישירות בקטע המרכזי של המנהרה, בין תחנה מספר 1 ותחנה מספר 2, וגרמה לקריסת המנהרה ולהשבתת רכבת הדואר.
לאחר המלחמה, בשנת 1948, שוקמה המנהרה וחודשה פעילותה של רכבת הדואר. בתקופה זו גדל מאוד היקף המכתבים בהם נדרש הדואר לטפל, והיה צורך לקרב את נקודת הפריקה של הרכבת אל האזור בו בוצע מיון המכתבים בתוך בית הדואר. בשנת 1950 הוארכה המנהרה בעוד 50 מטרים מעבר לתחנה מספר 3 ונבנתה תחנה נוספת, תחנה מספר 4.
חידוש רכבת הדואר

בשנת 1966 החלה הנהלת הרכבת הפדרלית הגרמנית בפרויקט הענק של הקמת הרכבת התחתית של מינכן. המנהרה של רכבת הדואר עמדה בדרכו של הנתיב המתוכנן לרכבת התחתית, ולא היה מנוס מלהרוס את הקטע הבעייתי. בחודש אוגוסט 1966 הופסקה פעילותה של רכבת הדואר, והציוד ההיסטורי שלה הועבר למוזיאונים שונים בגרמניה. קטרים מספר 3, 4 ו-22 נשמרו במוזיאון התקשורת בפרנקפורט (גר'), קטר מספר 21 נשמר במרכז התחבורה, שלוחה של המוזיאון הגרמני למדע במינכן, וקטר מספר 23 נשמר במוזיאון התקשורת של נירנברג (גר').
מנהלי הדואר, שלא רצו לוותר על אמצעי התחבורה האמין והיעיל שעמד לרשותם, החליטו במחשבה שנייה להתחיל מיד בחפירת מנהרה חדשה בתוואי שונה. היא עקפה את מסלול מנהרת הרכבת התחתית והתחברה בהמשך אל התוואי הישן של מנהרת הדואר משנת 1910. המנהרה החדשה נבנתה מחלקי בטון יצוקים מראש, להבדיל מן המנהרה ההיסטורית שהייתה מחופה בלבנים. מסילת ברזל חדשה הונחה בתוך המנהרה, ומערכת שליטה אלקטרונית חדישה הותקנה לאורך המסילה.
חברת רכבות בשם "בראון, בוורי ושי" (גר') זכתה במכרז לשיפוץ וחידוש הקטרים והקרונות של רכבת הדואר. למערכת הישנה הייתה קיבולת של 400 שקי דואר בשעה, כמות שלא הספיקה עוד לטיפול בהיקף הדואר שעבר דרך בית הדואר במינכן, ורכבת הדואר המשופצת נבנתה כך שתתמודד עם כמויות דואר גדולות בהרבה.
בעיצובה החדש כללה המערכת שתי מסילות מקבילות עליהן נעו שתי רכבות הלוך וחזור באופן מתמיד. הרכבת השלימה את המסע בין תחנה מספר 1 לתחנה מספר 4 בתוך 132 שניות, במהירות של 10.3 קמ"ש. הרכבת ביצעה 275-300 מסעות ביממה, כשעל כל אחד מארבעת הקרונות מועמסים 8-10 שקי דואר. בשיא פעילותה העבירה הרכבת כ-11,000 שקי דואר ביממה. בתחנה מספר 1 הועברו שקי הדואר באמצעות מסוע לעבר פיר ספירלי שהעלה אותם אל מפלס רציף הדואר בתחנת הרכבת, שם הם הועמסו על עגלות משא מיוחדות והועלו על רכבות הדואר.
רכבת הדואר התת-קרקעית החדשה הושלמה והחלה לפעול ביום 20 בדצמבר 1966, בדיוק בזמן על מנת לאפשר לדואר להתמודד עם כמויות הדואר הגדולות שנשלחו לרגל חג המולד.
הפסקת השימוש ברכבת הדואר

בשנת 1988 הועבר בית המיון המרכזי של מינכן לאתר אחר, והנהלת הדואר נדרשה לבחון את המצב ולהחליט לגבי עתידה של רכבת הדואר. בעקבות מחקרים שבוצעו התברר כי כדי להוביל בתקופות שיא כמות של 1,200 שקי דואר בשעה, ניתן להסתפק במנהרה דו סטרית בה ינועו כלי רכב חשמליים עם נהג. כלי הרכב החשמלי, שאורכו שבעה מטרים ומהירותו 18 ק"מ בשעה, העביר את המכתבים בין בית הדואר ובין תחנת הרכבת במהירות, באופן ידידותי לסביבה, ומבלי ליצור הפרעה לתנועה.
קטע ממנהרת הדואר באורך של כ-200 מטרים הוסב בעלות של שישה מיליון מרקים גרמניים לתנועה של כלי רכב חשמליים. המנהרה המוסבת הוקמה ברוחב של 4 מטרים ובגובה של שני מטרים וחצי.
רכבת הדואר התת-קרקעית במינכן הושבתה ביום 21 באפריל 1988. ארבעת הקטרים ששימשו אותה הועברו לתצוגה במוזיאון הגרמני, במוזיאון הדואר, במוזיאון התחבורה, ובבית הדואר החדש של מינכן.
ראו גם

רכבת הדואר התת-קרקעית בלונדון

רכבת הדואר התת-קרקעית בציריך

רכבת המטען התת-קרקעית בשיקגו
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  מאמר מיום 26 באוגוסט 1985.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  דיון בפורום על תולדות הרכבת, 6.9.2003.
↑  Museum for Kommunikation - Depot Heusenstamm
↑  סיור מצולם בחלק ממנהרת הרכבת שהוסב לתנועת כלי רכב חשמליים.
רחוב ארבאט החדש

| --- | --- |

מבט על "בנייני הספר" בנובי ארבאט
 מידע כללי
 אורך:  1.5 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  ארבאט
 קואורדינטות:  55°45′08″N 37°35′28″E﻿ / ﻿55.752222222222°N 37.591111111111°E﻿ / 55.752222222222; 37.591111111111
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מוסקבה מוגדלת) רחוב ארבאט החדש(למפת מוסקבה רגילה) רחוב ארבאט החדש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ארבאט החדש או נובי ארבאט (ברוסית:  Новый Арбат) הוא רחוב מרכזי במוסקבה.
הרחוב רץ מערבה מכיכר ארבאט על טבעת השדרות אל גשר נובארבטסקי שבגדה הנגדית של נהר מוסקבה. בשדרה המודרנית שישה נתיבים, יחד עם שתי שורות של בניינים גבוהים.
עד אמצע המאה ה-20 היה רחוב ארבאט חלק מהכביש הראשי מהקרמלין מערבה. בשנות השישים נבנה כביש מקביל ארבאט החדש, ולקח על עצמו את התפקיד הזה. בשנות ה-80 הפך ארבאט לאזור המדרחוב הראשון במוסקבה. כדי למנוע בלבול עם רחוב ארבאט החדש, אנשים החלו להתייחס לרחוב ארבאט כאל ארבאט הישן.
במפגש רחוב עם טבעת הגנים בתחילת המאה ה-21 נבנה מלון לוטה המפואר.
גלריה

בניינים בנובי ארבאט
בניין קומקון
קולנוע אוקטובר
מסעדת פראגה (רו')
רחוב בולדווין

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  William Baldwin 
 אורך:  359 מ' 
 מיקום
 עיר:  Dunedin City 
 רחובות מסתעפים:  North Road 
 קואורדינטות:  45°50′58″S 170°32′05″E﻿ / ﻿45.849444444444°S 170.53472222222°E﻿ / -45.849444444444; 170.53472222222
 he
 
בית ברחוב בולדווין
מכונית חונה ברחוב
מבט ממעלה הרחוב
רחוב בולדווין בדנידין שבניו זילנד הוא רחוב המוגדר כרחוב התלול ביותר בעולם, על-פי ספר השיאים של גינס. הרחוב נמצא בפרוור, 3.5 ק"מ צפונית למרכז העיר דנידין.
ברחוב יש קטע מישורי בודד, אשר אורכו 350 מטרים. שיא התלילות ברחוב מגיעה (בקירוב) לזווית של 19 מעלות, ולרמת שיפוע של כ-35%.
הרחוב קרוי על שמו של ויליאם בולדווין, תושב חבל אוטגו וחבר מועצה בו.
הרחוב משמש למגורים אך גם כאטרקציה תיירותית קטנה. כיוון שהוא תלול, לרוב אורכו יש מדרגות במקום מדרכה.
הוויכוח על הטענה

ויכוח התעורר לגבי טעות טיפוגרפית בספר השיאים של גינס שאובחנה בשיא הקיים דאז. בספר היה כתוב שהשיפוע המוגדר התלול ביותר שקיים הוא בזווית של 38 מעלות (בספר צוינה המידה 1:1:266). דבר שלמעשה נוגד את ההיגיון. לא ניתן לעמוד על שיפוע מסוג זה, או לחיות עליו באיזושהי צורה. לאחר זמן מה, החלה לעלות השערה כי בספר כתובה בטעות המידה 1:1:266, במקום 1:2:266, מידה שלעצמה תלולה מאוד. לאחר מדידה של רחוב בולדווין, גילו כי תלילותו עומדת על המידה 1:2:86, אשר מעט יותר תלולה מן השיא הקיים. ככל הנראה, הטעות נבעה מהבלבול בין מדידה במעלות, לבין מדידה באחוזים. כך שהפכו רמת שיפוע של 38% לשיפוע המוטה ב-38 מעלות – מידות המתארות שיפוע שונה לגמרי זו מזו.
ספר השיאים של גינס נאלץ להודות בטעות המביכה, והכריז על רחוב בולדווין באופן רשמי כרחוב התלול ביותר בעולם.
רקפת בנימיני

רקפת בנימיני
רקפת  בנימיני (נולדה בתל אביב ב-15 בספטמבר 1964) היא טניסאית עבר ישראלית, אלופת ישראל בטניס בשנת 1981. מינואר 2007 מנהלת את המרכז לטניס בישראל - יפו.
תחילת הקריירה

רקפת בנימיני נולדה בקרית שלום בת"א. בגיל שנתיים נסעה לקניה במסגרת שליחות של אביה, שם שהתה 4 שנים. בגיל 6 חזרה המשפחה לארץ ועברה להתגורר ברמת השרון.
בשנת 1976 נפתח מרכז הטניס ברמת השרון, ובנימיני החלה להתאמן שם בגיל 12. היא אותרה על ידי מאמנה, שלמה צורף, כשחקנית מוכשרת, והחלה להתאמן על בסיס יום יומי.
בשנת 1978 השתתפה בתחרות הראשונה והוגרלה נגד אלופת ישראל לגילאי 14 דאז דניאלה עוזיאלי. בנימיני הפסידה 6:0  6:0 ולא לקחה ולו משחקון אחד.  בתחרות כעבור שנה, נצחה בנימיני את עוזיאלי. בשנה זו נשלחה עם שחקנים מצטיינים לסבב הופעות ראווה של חודש ימים בארצות הברית לגיוס תרומות למרכז הטניס.
ב-1979, בגיל 15, שלוש שנים לאחר שהחלה להתאמן, עלתה לחצי גמר אליפות ישראל לנוער, והחלה לייצג את ישראל בתחרויות קבוצתיות רשמיות לנוער. היא נשלחה במסגרת הלווציה קאפ, אליפות אירופה לקבוצות בגילאי 16, וזכתה בניצחון היחיד לישראל. בהמשך השבוע נסעה לתחרות בבזל שבשווייץ והעפילה שם לשלב רבע הגמר בניצחון מפתיע על מדורגת 2 של התחרות. בחודש אוקטובר 1979 זכתה יחד עם חגית צוברי, שהייתה אז האלופה, בתואר אלופי הזוגות לנשים לשנת 1979.
הזכייה באליפות ישראל והמשך הקריירה

בשנים 1979-80, הייתה אלופת הארץ לגילאי 16.
בשנת 1980 עלתה בנימיני שוב לכותרות בניצחון מפתיע על פאולינה פלד, מי שהייתה אז אלופת ישראל, בשתי מערכות 6:3 6:3 והפסידה בגמר לחגית צוברי.
בשנה זו זכתה רקפת ב-3 תארים: אלופת ישראל לגילאי 16, אלופת ישראל לנערות ואלופת הנוער בזוגות.
באפריל 1980 נסעה בנימיני במסגרת אליפות אסיה ליפן ושיחקה כמחבט מספר אחד של ישראל. בתחרות זו העפילה לשלב חצי הגמר וסיימה שלישית את התחרות.
בפסח 1981 זכתה בשישה תארים וגביעים: אלופת ישראל לנוער, אלופת ישראל לנשים, אלופת ישראל בזוגות נוער, אלופת ישראל בזוגות נשים, אלופת ישראל בזוגות מעורבים. בהמשך אותו החודש זכתה להגיע לשיא נוסף בטורניר בינלאומי, בו זכתה, ואשר העניק לה 20 נקודות בדרוג הבינלאומי.
במאי 1982 דורגה בנימיני במקום השביעי בעולם בין הנערות, וזכתה ב-80 נקודות בתחרות במילנו, שם העפילה לרבע הגמר.
בשנת 1983, במפגן כינוס הפועל, זכתה במקום הראשון והייתה אלופת הכינוס.
באותה השנה עברה בנימיני פציעה בשורש כף ידה השמאלית שנבעה מעומס יתר, והייתה מושבתת מפעילות במשך 3 חודשים.
באוקטובר 1982 התגייסה לצה"ל במעמד של ספורטאי מצטיין. באותה תקופה המשיכה לייצג את ישראל במסגרת נבחרת גביע הפדרציה של ישראל, בה הייתה חברה 6 שנים.
תקופת המשחק בארצות הברית

באוגוסט 1984 הגיעה לארצות הברית, שם קיבלה מלגת לימודים באוניברסיטה הבינלאומית של ארצות הברית, והמשיכה את קריירת המשחק שלה. במשך 3 שנים ייצגה את האוניברסיטה כשחקנית מספר 1. 
בסוף השנה זכתה בתואר MVP, most valuable player, ושנה לאחר מכן זכתה בתואר MIP, most improved player.
בנימיני מסוף שנות ה-80 ועד היום

בשנת 1989 חזרה לארץ לאחר שסיימה תואר ראשון בהצטיינות בתחום החינוך הגופני והתקבלה לעבודה במרכז לטניס בישראל - רמת השרון כמאמנת טניס, ואימנה שם כ-5 שנים.
בשנת 1994 החלה לנהל את בית הספר לטניס בקאנטרי רמת השרון. במשך 11 שנה ניהלה קבוצות אימונים, נבחרות אזוריות, מחנות בישראל ומחוצה לה, קבוצות ליגה, ועוד.
לבנימיני שני ילדים.
שוק לדנהול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שוק
 מיקום:  הסיטי של לונדון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1440
 תאריך פתיחה רשמי:  1440 
 חומרי בנייה:  זכוכית, ברזל, אבן פורטלנד 
 אדריכל:  הורס ג'ונס 
 קואורדינטות:  51°30′46″N 0°05′01″W﻿ / ﻿51.5127°N 0.0835°W﻿ / 51.5127; -0.0835
 leadenhallmarket.co.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסשוק לדנהול(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסשוק לדנהול(למפת הסיטי של לונדון רגילה) שוק לדנהול(למפת הסיטי של לונדון מוגדלת) שוק לדנהול
 
שוק לֶדנהול (אנגלית: Leadenhall Market) הוא שוק מזון מקורה, הממוקם בסיטי של לונדון, בעיר לונדון באנגליה.
כיום, רוב מוכרי מוצרי המזון עזבו את השוק, והשוק המשופץ מהווה מרכז קניות, ואטרקציה תיירותית, בשל הגג המעוטר של השוק, ורצפת האבן שלו. מבנה השוק הוא אתר היסטורי מוכרז מאז שנת 1972.