stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רלף גייטס
מותו ומורשתו

רלף גייטס נפטר בקולומביה סיטי ב-28 ביולי 1978. טקס ההלוויה שלו, בבית הקברות גרינהיל שבעיר, היה פרטי בשל בקשתו שהוא יהיה פשוט ובו ינוגן השיר האהוב עליו "קדימה חיילים נוצריים" (Onward, Christian Soldiers). הכביש המדינתי של אינדיאנה מספר 205, שעובר מגארט, דרך צ'ורובסקו וקולומביה סיטי ומסתיים בסאות' ויטלי, קרוי דרך הזיכרון על שם רלף פ. גייטס.
כמושל, היה גייטס אחראי למעבר המוצלח של כלכלת אינדיאנה מתקופת מלחמה לתקופת שלום. הוא הכי זכור כמנהיג חשוב של המפלגה הרפובליקנית, שבנה את המפלגה לאחר כמעט קריסתה בעקבות שערוריית הקו קלוקס קלאן בסוף שנות ה-20, והמשיך בתפקידו במפלגה לאחר תום תקופת כהונתו כמושל.
לקריאה נוספת

Gugin, Linda C.; St. Clair, James E, eds. (2006). The Governors of Indiana. Indianapolis, Indiana: Indiana Historical Society Press, pp. 316-321.
רלף אלפר

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1921 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  12 באוגוסט 2007 (בגיל 86) אוסטין, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה, אסטרונומיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון  Theodore Roosevelt High School 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ורג' גאמוב 
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 פרסים והוקרה:  מדליית ג'ון פרייס ות'ריל (1980)  מדליית הזהב ע״ש מגלן (1975)  המדליה הלאומית למדעים (2005)  מדליית הנרי דרייפר (1993)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 תרומות עיקריות
 תאוריית אלפא-בתה-גמה.
 
רלף אשר אלפר (באנגלית: Ralph Asher Alpher; ‏3 בפברואר 1921 – 12 באוגוסט 2007) היה פיזיקאי יהודי-אמריקאי.
קורות חיים

הוריו של אלפר היגרו מהעיר ויטבסק ברוסיה (אזור בלארוס) לארצות הברית, שם נולד. הוא סיים את לימודיו בתיכון ע"ש תיאודור רוזוולט בוושינגטון בגיל 15. בזמן הלימודים עבד בתיאטרון של התיכון כמנהל במה, כדי לסייע בפרנסת משפחתו בזמן המשבר הכלכלי הגדול. בגיל 16 הוצעה לו מלגה מלאה למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), אבל ההצעה בוטלה אחרי ריאיון עם בוגר MIT. אלפר עצמו האמין שהביטול נבע מאנטישמיות. במקום ב-MIT, עבר אלפר ללמוד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון (GWU), שם סיים תואר ראשון, שני ושלישי. לימודיו התקיימו בשעות הערב, ובשעות היום עבד למחייתו. הוא למד גם קצרנות, ובשנת 1939 התחיל לעבוד כקצרן עבור המנכ"ל של מכון קרנגי למדע. כשנודע להם שהוא לומד גם פיזיקה בערבים הם שינו את הגדרת תפקידו לפיזיקאי זוטר.
אלפר המשיך לעבוד כפיזיקאי שימושי במשך מלחמת העולם השנייה, תחילה כקבלן עבור חיל הים האמריקני, ואחר כך במעבדה לפיזיקה יישומית של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הוא תרם לפיתוח הנפצים סימן 32 וסימן 45, טורפדות, מרעום קרבה, ועוד פרויקטים סודיים אחרים. בסוף המלחמה קבל אות פיתוח אמל"ח מטעם צי ארצות הברית. בגלל סודיות עבודתו, נשארה תרומתו המדויקת מעורפלת עד היום[דרוש מקור]. לאלפר עצמו היו רגשות מעורבים על עבודה זאת.[דרוש מקור][מפני ש...].
ב-GWU פגש את הפיזיקאי ג'ורג' גאמוב שהסכים להדריך את עבודת הדוקטורט שלו. עבודתו של אלפר הייתה שימושית גם עבור גאמוב עצמו, בכך שהיוותה את הבסיס המתמטי לתאוריות שלו. תוך כדי הלימודים פגש את לואיז, לה נישא חודש לאחר ההתקפה היפנית על פרל הארבור.
בשנת 1954 עבר לעבוד במעבדת המחקר של ג'נרל אלקטריק, מקום בו עבד 30 שנה. הוא המשיך לפרסם שורה של מאמרים. בשנת 1987 הצטרף כפרופסור ליוניון קולג' (אנ') בסקנקטדי ניו יורק, שם נשאר עד שנת 2004. בין השנים 1987–2004 כיהן גם כמנכ"ל מצפה הכוכבים דאדלי (אנ').
תאוריית אלפא-בתה-גמה

עבודת הדוקטור של אלפר דנה בנושא שנקרא מאוחר יותר נוקליאוסינתזה של המפץ הגדול. "המפץ הגדול" הוא כינוי (ניתן במקור כלשון גנאי על ידי פרד הויל) לתיאור התפתחות היקום ממצב לחץ וטמפרטורה אדירה, דרך התפשטות והתקררות, עד היקום הקר והדליל (יחסית) שאנו רואים סביבנו היום. "נוקליאוסינתזה" הוא ההסבר כיצד יסודות מורכבים נוצרו מיסודות פשוטים (חלקיקים) לאחר המפץ הגדול. מיד אחרי המפץ הגדול, כשהטמפרטורה הייתה גבוהה מאוד, חומר מורכב לא יכול היה להיווצר, כי גם אם הוא נוצר, הפוטונים (קוונטות של אנרגיה) ה"חמים" של הסביבה היו מפרקים אותו לגורמים. כלומר, האנרגיה של הפוטונים הייתה מתגברת על הכח החזק המושך. אם פרוטון ונייטרון היו מתחברים לייצר גרעין של דאוטריום, היסוד החדש היה נהרס (בחזרה לפרוטון ונייטרון בודדים) על ידי פוטון בעל אנרגיה גבוהה. עם הזמן היקום התפשט, הטמפרטורה ירדה, והאנרגיה (הממוצעת) של הפוטונים ירדה. בשלב כלשהו, בערך שנייה אחרי המפץ הגדול, הכח החזק המושך התחיל לנצח את כח המפריד של הפוטונים, ודאוטריום התחיל להיווצר ולהישאר. כשהיקום התקרר עוד, נייטרונים ופרוטונים נוספים יכלו לקשור עצמם לדאוטריום, כדי ליצור הליום ויסודות אחרים.
אלפר וגאמוב חשבו שבצורה זו ניתן להסביר את היווצרותם של כל היסודות הכבדים, יסוד אחר יסוד. מאוחר יותר נודע שתאוריה זאת לא יכולה להיות נכונה, כי אין יסודות יציבים במשקל אטומי של 5 ו-8, מה שמונע את היווצרותם (במנגנון זה) של יסודות כבדים מהליום.
יותר מ-300 אנשים באו לשמוע את הגנת התזה של אלפר, כולל אנשי תקשורת, וכתוצאה מכך נכתבו מאמרים רבים בכלי התקשורת על העבודה, תופעה יוצאת דופן עבור עבודת דוקטורט. העבודה הופיעה בכתב העת "Physical Review" ב-1 באפריל 1948 עם שלושה מחברים – רלף אלפר, ג'ורג' גאמוב והפיזיקאי המפורסם הנס בתה. האמת היא שבתה לא תרם מאומה למאמר הספציפי (אמנם הוא תרם רבות לתחום הכללי) וגאמוב רק צירף את שמו כבדיחה, כדי שרצף שמות המחברים יישמע כמו האותיות הראשונות של האלפבית היווני – אלפא, בטא, גמא ( \alpha ,\beta ,\gamma ).
תאוריית אלפא-בתה-גמה > קרינת הרקע הקוסמית

בהמשך השנה (1948), חישבו אלפר ורוברט הרמן את הטמפרטורה של קרינת הרקע הקוסמית, קרינה אלקטרומגנטית כזו שמקרין גוף שחור בטמפרטורה של K‏ 2.7, שצפויה הייתה להישאר מהמפץ הגדול. במאמר הראשון הם העריכו שהטמפרטורה תהיה K‏ 5, ואחרי שנתיים הם "תיקנו" את השיערוך ל-K‏ 28. התחזיות של אלפר די נשכחו ונתגלו מחדש בשנות ה-60 על ידי רוברט דיקי (אנ') ויעקב זלדוביץ'.
קרינת הרקע הקוסמית נמדדה בשנת 1964 על ידי שני פיזיקאים ממעבדות בל – ארנו פנזיאס ורוברט וילסון, שקבלו פרס נובל לפיזיקה בשנת 1978. אלפר והרמן קבלו פרסים רבים על עבודתם החשובה – מדליית הנרי דרייפר מהאקדמיה הלאומית למדעים בשנת 1993, פרס מגלן פרימיום (אנ') מן החברה הפילוסופית האמריקאית בשנת 1975, מדליית זהב ממכון פרנקלין (אנ'), ופרס מהמכון הבלגי לאסטרונומיה, אבל לא את פרס נובל. בשנת 2005 הוענק לאלפר הפרס היוקרתי ביותר במדע בארצות הברית – "המדליה הלאומית למדעים". בכתב ההקדשה נכתב:
עבור תרומותיו החלוציות בנושא נוקליוסנתיזה, לחיזוי שהתפשטות היקום משאירה קרינת רקע קוסמית, ועבור המודל שמאחורי המפץ הגדול.
המדליה הוענקה לבנו ויקטור על ידי נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש ביולי 2007, כי רלף עצמו היה חולה מדי לנסוע לטקס ההענקה. רלף אלפר נפטר זמן קצר לאחר מכן, ב-12 באוגוסט 2007.
גישתו למדע

בראיון בשנת 1999 אלפר אמר:
אנשים "עושים מדע" משתי סיבות. האחת זו הסיבה האלטרואיסטית, לתרום לאוצר האנושי של ידע על העולם. הסיבה השנייה, והאישית יותר, כי הם רוצים לקבל את שבחם של העמיתים. פשוט וברור.
ראו גם

המפץ הגדול
קרינת הרקע הקוסמית
הערות שוליים

↑  בראיון משנת 1999, המראיין יוסף ד'אגנז כותב "אבל יש מילכוד אחד – MIT קבעו שהמלגה בתוקף אך ורק אם אלפר ילמד במשרה מלאה מבלי לעבוד. אבל זה עידן השפל הגדול. אביו המהגר הוא בנאי בעת שלאיש אין כסף לקנות בית. לאלפר אין אפילו מספיק כסף לקנות כרטיס רכבת לבוסטון (שם נמצאת MIT). איך הוא יכול ללמוד אם הוא לא יכול לעבוד במשרה חלקית לקניית ספרים וארוחות? המכתב מצווה עליו לפגוש בוגר של המכון בוושינגטון. הוא מדבר איתו שעות בתקווה למצוא פתרון לבעיה אבל האיש מסב את השיחה פעם אחר פעם לאותו נושא – דת – ושואל את אלפר על אמונותיו הדתיות. "אמרתי לו שאני יהודי", אמר אלפר. זמן קצר אחר כך מגיע מכתב שני. המלגה בוטלה ללא הסבר. "אחי אמר לי לא לפתח תקוות", אמר אלפר, "והוא צדק בהחלט. זה היה ניסיון צורב. הוא אמר לי שזה לא מעשי לחשוב שיהודי יוכל להגיע להישגים באותם ימים. אינני יודע אם אתה יודע איך זה היה ליהודים לפני מלחמת העולם השנייה. זה היה נורא". בהמשך, נחסמה דרכו אף ללימודי תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון מסיבות דומות. עיין
D'Agnese, Joseph. The Last Big Bang Man Left Standing. Discover Magazine: NY. July 1999 pp 61-67
↑  מקור: ד"ר ויקטור אלפר (בנו של רלף)
↑  התאוריה המקובלת היום היא שהיסודות הכבדים נוצרו בליבות של כוכבים. תאוריה זאת פותחה בעיקר על ידי בתה, ויליאם פוולר (William Fowler) וסוּבּרהמַניאן צָ'נדראסֶקאר (Subrahmanyan Chandrasekhar). ראו גם: Burbidge, E. M., G. R. Burbidge, W. A. Fowler, and F. Hoyle. “Synthesis of the elements in stars,” Reviews of Modern Physics, 29 (1957), 547
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426957705171  BnF: cb144206056 (data)  GND: 1209910187  ISNI: 0000 0004 0811 2795  LCCN: n97065688  NTA: 227227999  SNAC: w69s1sbx  VIAF: 74068181   WorldCat (עם VIAF): 74068181
ריצת 200 מטר

אצניות מזנקות בתחילת המירוץ ל-200 מטרים
ריצת 200 מטר
ריצת 200 מטר היא מקצוע באתלטיקה, בתחרות זאת מתחרים ביניהם המשתתפים, מי ייחצה הראשון את קו הסיום של מסלול באורך 200 מטר.
ריצת 200 המטרים היא ריצת ספרינט (מאוץ) הנחשבת ליוקרתית פחות מריצת 100 המטרים, אף כי במשך זמן רב הייתה מהירה יותר ממנה בממוצע: כלומר, זמן השיא בריצת 200 מטרים נפל מכפליים זמן השיא לחצי המרחק (100 מטרים). אצני מאתיים המטרים יכלו להגיע למהירות עודפת זו, משום שלמאה המטרים האחרונים הם מגיעים כבר בשיא המהירות, לעומת אצני המאה, שמתחילים ממצב נייח אבל מאיצים רגעית למהירות גבוהה יותר.
באצטדיון שהיקפו 400 מטרים, מתחילים האצנים את הריצה מהקשת ומסיימים במקטע ישר. באולם סגור שהיקפו 200 מטרים, משלימים האצנים סיבוב שלם אחד עם שתי קשתות, כאשר הריצה מתחילה מנקודת הזינוק שמשמשת גם כקו הסיום. ריצת המאתיים באצטדיון נחלקת לשני מקטעים הנבדלים זה מזה בטכניקה הנדרשת: מאה המטרים הראשונים של ריצה בקשת, ומאה המטרים האחרונים בישורת. על מנת להצליח במקצוע זה דרושה, אם כן, יכולת גבוהה בשתי הטכניקות גם יחד.
במשך כמה עשרות שנים, עד ל-16 באוגוסט 2009, בה קבע יוסיין בולט את השיא העולמי הנוכחי ב-100 מטר 9.58 שניות, הייתה המהירות הממוצעת בריצת 200 מטר גבוהה מזו בריצת 100 מטר. בכלים חדישים נמצא מה שהיה ידוע במשך שנים ששיא המהירות בריצת 100 מטר לרוב גבוה משיא המהירות בריצת 200 מטר, מה שהקנה לשיאן 100 מטר את התואר הלא רשמי "האדם המהיר בעולם".
שיא עולם

יוסיין בולט (ג'מייקה ג'מייקה), מחזיק בשיא העולם לגברים בתוצאה של 19.19 שניות. השיא נקבע באליפות העולם באתלטיקה בברלין בשנת 2009.
פלורנס גריפית ג'וינר (ארצות הברית ארצות הברית), מחזיקה בשיא העולם לנשים בתוצאה של 21.34 שניות. השיא נקבע באולימפיאדת סיאול (1988).
אלופים אולימפיים > פריז 2024

גבריאל תומאס (ארצות הברית ארצות הברית)
לטסיל טבוגו (בוטסואנה בוטסואנה)
אלופי עולם > בודפשט 2023

שריקה ג'קסון (ג'מייקה ג'מייקה)
נואה ליילס (ארצות הברית ארצות הברית)
שילוב עם ריצת 100 מטר או ריצת 400 מטר

אתלטים רבים שואפים לזכייה כפולה, על ידי שילוב ריצת 200 מטר עם ריצת 100 מטר או עם ריצת 400 מטר.
השילוב של ריצת 200 מטר וריצת 100 מטר הושג עשר פעמים באולימפיאדה על ידי הגברים וחמש פעמים על ידי הנשים. יוסיין בולט הוא היחיד שהצליח לעשות זאת שלוש פעמים ברציפות.
השילוב של ריצת 200 מטר וריצת 400 מטר הושג לראשונה על ידי ואלרי בריסקו-הוקס באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). מייקל ג'ונסון שיחזר את ההישג באולימפיאדת ברצלונה (1992) ומארי-ז'וזה פרק אף היא זכתה בשתי הריצות באולימפיאדת אטלנטה (1996).
אצני 200 מטר המהירים ביותר בכל הזמנים

כל אתלט מופיע בטבלה רק פעם אחת, לצידה של תוצאתו הטובה ביותר.
אצני 200 מטר המהירים ביותר בכל הזמנים > אצנים

מעודכן ל-8 באוגוסט 2024
| דירוג | תוצאה | רוח (מ'/ש') | אתלט | לאום | תאריך | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 19.19 | -0.3 | יוסיין בולט | ג'מייקה ג'מייקה | 20 באוגוסט 2009 | ברלין, גרמניה |
| 2 | 19.26 | +0.7 | יוהאן בלייק | ג'מייקה ג'מייקה | 16 בספטמבר 2011 | בריסל, בלגיה |
| 3 | 19.31 | +0.4 | נואה ליילס | ארצות הברית ארצות הברית | 21 ביולי 2022 | יוג'ין, ארצות הברית |
| 4 | 19.32 | +0.4 | מייקל ג'ונסון | ארצות הברית ארצות הברית | 1 באוגוסט 1996 | אטלנטה, ארצות הברית |
| 5 | 19.46 | +1.6 | לטסיל טבוגו | בוטסואנה בוטסואנה | 8 באוגוסט 2024 | פריז, צרפת |
| 6 | 19.49 | +1.4 | אריון נייטון | ארצות הברית ארצות הברית | 30 באפריל 2022 | באטון רוז', לואיזיאנה, ארצות הברית |
| 7 | 19.53 | +0.7 | וולטר דיקס | ארצות הברית ארצות הברית | 16 בספטמבר 2011 | בריסל, בלגיה |
| 8 | 19.57 | +0.4 | ג'סטין גטלין | ארצות הברית ארצות הברית | 28 ביוני 2015 | יוג'ין, ארצות הברית |
| 9 | 19.58 | +1.3 | טייסון גיי | ארצות הברית ארצות הברית | 30 במאי 2009 | ניו יורק, ארצות הברית |
| 10 | 19.62 | -0.5 | אנדרה דה גראס | קנדה קנדה | 4 באוגוסט 2021 | טוקיו, יפן |
אצני 200 מטר המהירים ביותר בכל הזמנים > אצניות

מעודכן ל-26 באוגוסט 2023
| דירוג | תוצאה | רוח (מ'/ש') | אתלט | לאום | תאריך | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 21.34 | +1.3 | פלורנס גריפית' ג'וינר | ארצות הברית ארצות הברית | 29 בספטמבר 1988 | סיאול, קוריאה הדרומית |
| 2 | 21.41 | +0.1 | שריקה ג'קסון | ג'מייקה ג'מייקה | 25 באוגוסט 2023 | בודפשט, הונגריה |
| 3 | 21.53 | +0.8 | אליין תומפסון-הרה | ג'מייקה ג'מייקה | 3 באוגוסט 2021 | טוקיו, יפן |
| 4 | 21.60 | -0.4 | גבריאל תומאס | ארצות הברית ארצות הברית | 8 ביולי 2023 | יוג'ין, אורגון |
| 5 | 21.62 | -0.6 | מריון ג'ונס | ארצות הברית ארצות הברית | 11 בספטמבר 1998 | יוהנסבורג, דרום אפריקה |
| 6 | 21.63 | +0.2 | דפנה סחיפרס | הולנד הולנד | 28 באוגוסט 2015 | בייג'ינג, סין |
| 7 | 21.64 | +0.8 | מרלין אוטי | ג'מייקה ג'מייקה | 13 בספטמבר 1991 | בריסל, בלגיה |
| 8 | 21.69 | +1.0 | אליסון פליקס | ארצות הברית ארצות הברית | 30 ביוני 2012 | יוג'ין, ארצות הברית |
| 9 | 21.71 | +0.7 | מריטה קוך | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 10 ביוני 1979 | קמניץ, גרמניה |
| 9 | 21.71 | +1.2 | הייקה דרקסלר | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 29 ביוני 1986 | ינה, גרמניה |
| 11 | 21.72 | +1.3 | גרייס ג'קסון | ג'מייקה ג'מייקה | 29 בספטמבר 1988 | סיאול, קוריאה הדרומית |
| 11 | 21.72 | -0.1 | גוון טורנס | ארצות הברית ארצות הברית | 15 באוגוסט 1992 | ברצלונה, ספרד |
האלופות והאלופים האולימפיים בריצת 200 מטר

(2024): לטסיל טבוגו
ראו גם

ריצת 100 מטר
ריצת 400 מטר
שטרגליים

| שטרגליים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
תת־מערכה:: סרטנאים
מחלקה:: רגלסתיים
תת־מחלקה:: שטרגליים
שם מדעי
 Copepoda ‏מילנה-אדואר, 1840
שטרגל
שטרגליים (שם מדעי: Copepoda) הם סרטנים קטנים במחלקת הרגלסתיים שלהם חשיבות אקולוגית רבה. הם מהווים חוליה חשובה בשרשרת המזון ומהווים את מזונם של רבים מהדגים. קיימים 10,000 מינים מוכרים ברחבי הים, כולל על קרקע הים ואפילו בעומק האוקיינוס. יש החיים בשלוליות מים, אחרים חיים בטחב רטוב, בעלים לחים, ברקבוביות ושני מינים מיוחדים נמצאו במערת איילון בישראל, בתחום מחצבות המלט "נשר" ליד רמלה.
הדמות המצוירת שלדון פלנקטון מהתוכנית "בובספוג מכנסמרובע" היא שטרגלי.
הסרטן בשלולית המים

השטרגליים, הסרטנים הקטנים, הם בעלי גוף פרוק, דק ומוארך, בעל מספר רב של גפיים עדינות, המשמשות לתנועה, להשגת מזון ולנשימה. השטרגל החי בשלולית מים שוחה כשגחונו כלפי מעלה וגבו כלפי מטה. בכל עונה בוקעים הצעירים מביצי הקיימא בתוך שבוע מהיווצרות השלולית. ההתפתחות מהזחל, הבוקע מן הביצה, ועד לבוגר נמשכת מחודש עד חודשיים ונעשית בדרך של גלגול. השטרגל חי בשכבת המים העליונה, וניזון מסינון אצות זעירות, מחלקיקי חומר אורגני מרחף ומחסרי חוליות זעירים.
תיאור השטרגליים

אורכם של רוב השטרגליים נע בין 0.5 מ"מ לבין 2 מ"מ. אחד המינים הגדולים, Pennella balaenopterae (אנ'), טפיל בגוף לוויתן, מגיע לאורך של 32 ס"מ. אחד המינים הקטנים, הזכרים של 'Sphaeronellopsis monothrix, צדפה ימית, אורכה מגיע ל-0.11 מ"מ.
השטרגל חסר אברי ראיה מוגדרים. הם גם חסרי שלד בגבם. הם מהווים את מזונם של צמחים זעירים ובעלי חיים שווים להם בגודלם. הם מופיעים כמו תחרה של טפילים אצל פונדקאים. רוב המינים מתרבים ברבייה זוויגית, ומעט ברבייה אל-זוויגית, דהיינו הביצה גדלה לבוגר ללא הפריה של זכר.
צילום מהיר במיקרוסקופ

הסרט הקצר צולם במים עמוקים עם מיקרוסקופ מהיר. מעט ידוע על קשרי הגומלין בין הפרטים. למרות חשיבותם בטבע, קשה להשיג מידע עליהם מהתנהגותם במעבדה או תחת מצלמות. במקרים אלה הם מגיבים שונה מאשר בטבע.
אספקת מי שתייה

ה"שטרגליים" מצויים לעיתים במקורות מים המיועדים לשתייה. בייחוד במקומות שלא מצויים בהם מתקני סינון. בדרך כלל אין הדבר מעורר בעיה. בארצות טרופיות מסוימות כמו: פרו ובנגלדש נמצא מתאם בין הימצאות השטרגליים לבין הופעת מחלת הכולרה. מסתבר כי חיידקי הכולרה נדבקים לגוף הסרטנים.
טקסונומיה

ציקלופיים (Cyclopoida)
הרפקטיקואידיים (Harpacticoida)
קלנואידיים (Calanoida)
Poecilostomatoida
ספיריים
ראו גם

טרגלוביטים - שם כולל למינים רבים של בעלי חיים זעירים המצויים כל ימי חייהם בחלקים חשוכים של מערות ואתרים דומים.
טיפולוקריס
ספיריים
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 – "החי במים", בעריכת לב פישלזון, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 285
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562859505171  BnF: cb11938373f (data)  LCCN: sh85032264  LNB: 000322184  NDL: 01010943  NKC: ph202629 
סרטון בהילוך איטי המתאר מליח אטלנטי אוכל שטרגליים.
שני לטומאה

| --- | --- |
 מקרא:  ויקרא יא, לג - לד
 תלמוד בבלי:  פסחים, יח, א
 משנה תורה:  הלכות טומאת אוכלין
 שולחן ערוך:  אין
 
בהלכות טומאה וטהרה, שני לטומאה הוא דרגת הטומאה הקיימת מדין תורה באוכלים ומשקים שנטמאו מראשון לטומאה ומדרבנן גם אדם וכלים, ומשקים שנטמאים חוזרים להיות ראשון לטומאה.
מקור ההלכה

שני לטומאה נלמד מהפסוקים הבאים:
וְכָל כְּלִי חֶרֶשׂ אֲשֶׁר יִפֹּל מֵהֶם אֶל תּוֹכוֹ כֹּל אֲשֶׁר בְּתוֹכוֹ יִטְמָא וְאֹתוֹ תִשְׁבֹּרוּ:  מִכָּל הָאֹכֶל אֲשֶׁר יֵאָכֵל אֲשֶׁר יָבוֹא עָלָיו מַיִם יִטְמָא וְכָל מַשְׁקֶה אֲשֶׁר יִשָּׁתֶה בְּכָל כְּלִי יִטְמָא
מכאן אנו למדים, שהכלי, שנטמא מהשרץ, והוא ראשון לטומאה מטמא את המשקים או האוכל שבתוכו, והופך אותם ל"שני לטומאה".
הלכות הטומאה

מן התורה אדם או כלי אינם יכולים להיות טמאים בדרגה זו, שכן הם לא מקבלים טומאה כלל מראשון לטומאה שנוגע בהם. לפיכך, דרגת טומאה זו קיימת רק באוכל ומשקה.
מדרבנן גם כלי יכול להיות שני לטומאה, כי גזרו שכלי יטמא ממשקה טמא הנוגע בו, על אף שאינו אב הטומאה. מאידך, מדרבנן משקה לא יכול להיות שני לטומאה, כי גזרו חכמים שכל משקה שנטמא, אפילו משני לטומאה - נחשב כראשון.
שני לטומאה שנגע באוכל רגיל ("אוכל חולין") - אינו מטמא אותו. לעומת זאת שני לטומאה שנגע במשקה - נעשה המשקה ראשון לטומאה, מדרבנן. תרומה וקודש שנגע בהם שני לטומאה - נעשו "שלישי לטומאה", ואסור לאכול אותם, אלא שורפים אותם
שיטת רבי עקיבא

שיטת רבי עקיבא היא, ששני עושה שלישי גם בחולין. רבי עקיבא דורש את האמור בפסוק "יִטְמָא" למשמעות האחרת, המשתמעת מתוך אותה המילה עצמה רק בנקודות אחרות - "יְטַמֵא", כלומר המשקה שבתוכו מטמא אוכל אחר טומאת אוכלין
רבי יוסי, תלמידו של רבי עקיבא, חלוק עליו וסובר ששני אינו עושה שלישי בחולין, כי אם בתרומה וקדשים.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף י"ד, עמוד ב'
↑  משנה, מסכת פרה, פרק ח', משנה ז'
↑  ויקרא ז, יט; משנה מסכת תמורה פרק ז משנה ה.
↑  אין הכוונה לטומאת משקין אחרת, שכן קיים כלל "לא מצינו טומאה שעושה כיוצא בה", אין טומאה אחת עושה טומאה שנייה כמותה, ולכן לא ייתכן שמשקה יטמא משקה אחר באותה טומאה עצמה. (תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף י"ח, עמוד א'.
↑  שם י"ט ע"א.
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
שמעון פון גלדרן

| --- | --- |

איור גלובוס עם תיאור בעברית, מתוך יומנו
 לידה:  12 בנובמבר 1720 וינה, ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  1774 (בגיל 53 בערך) פורבק, צרפת 
 
שמעון פון גלדרן או שמעון די גלדר או שמעון בן אליעזר די גלדר (בגרמנית: Simon von Geldern; ‏12 בנובמבר 1720 – 1774 או 1788 (?)) היה נוסע, הרפתקן, אוריינטליסט וביבליופיל יהודי גרמני.
משפחתו

מוצאה של משפחת פון גלדרן (או ון חלדרן, בהולנדית) מהולנד והיא השתקעה בדיסלדורף ב-1628 בני המשפחה כיהנו כיהודי החצר המקומית. לאביו קראו אליעזר. אחיו של שמעון היה אבי-אמו של היינריך היינה. היינה כתב על מציאות שמצא בעליית הגג של דודו:
המציאה המובחרת והיקרה ביותר (שמצא בעליית הגג של הדוד) היה פנקס כתוב בידי אחי סבא, שנקרא האביר או איש-המזרח (Morgenländer). הוא היה כנראה אדם משונה ביותר. הוא נקרא איש המזרח משום שערך נסיעות גדולות למזרח, וכשחזר היה לבוש בגדים מזרחיים.
תולדות חייו

מגיל צעיר החל לצאת למסעות. למשפחתו היו קרובים רבים שכיהנו כבנקאים ופקידים בכירים בחצרות מלכי אירופה, וכך התארח שמעון בחצרות מלכים ואנשי אצולה. מפורטוגל עבר למרוקו, ביקר פעמים אחדות במצרים (שם דיווח ב-1753 על הגניזה הקהירית בבית הכנסת בן עזרא) ובסוריה והגיע לארץ ישראל. ב-1751 התפלל בקבר רבי שמעון בר יוחאי ובקבר האר"י בצפת. במקומות אלה חש בחרדת קודש מיסטית. בביקורו בהר המוריה חווה התגלות עליה כתב בספרו (בצרפתית) "Moïse sur le Mont Horeb" ("משה על הר חורב"). לאחר חצי שנה בצפת המשיך לאירופה ופעל זמן מה כשד"ר בגיוס כספים לקהילת יהודי צפת, תוך שהוא מציג מכתבי רבנים המדברים בשבחו.
ב-1755 היה בפריז ונודע כהולל בסלונה של מאדאם דה פומפדור. לאחר מכן שב ויצא שנית למסע לארץ ישראל. ב-1760 התארח אצל וולטר בז'נבה. אחד מעיסוקיו של פון גלדר היה מסחר בספרים וכתבי יד עבריים, בהם בעיקר כתבי קבלה. כך למשל על כתב יד של "כוונות סדר ליל פסח ותיקון ליל שבועות, מחוג מקובלי "קהל חסידים בית אל" בירושלים" נכתב "הובא מארץ הקדושה על ידי.. כמה"ר [=כבוד מורנו הרב] שמעון די גילדיר שי'[חיה] אחד מחשובי עיר הקדושה צפת".
האנציקלופדיה היהודית, על סמך זכרונות היינה מציינת את מותו בשנת 1774 בצרפת (כנראה אלזס). אולם, לפי ספרו של פריץ היימאן, "תולדות הרפתקן יהודי", מונה פון גלדרן בשנת 1778 ל"מקובל החצר" ולסוכן בחצרו של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט והוא נפטר לאחר מכן.
לקריאה נוספת

דוד קאופמן, Aus Heinrich Heine's Ahnensaal, 1896
שמואל פיינר עת חדשה: יהודים באירופה במאה השמונה עשרה 1750–1800 עמודים 98–102
הערות שוליים

↑  גלדרן שמעון ראה גלדר שמעון בן אליעזר די.aspx  אתר ביליוגרפיה עברית
↑  פריטים סרוקים הקשורים אליו בספריה הלאומית
1 2 3  ד"ר לוצי פרמינגר-הכט, תולדות הרפתקן יהודי במאה השמונה-עשרה, הַבֹּקֶר, 26 ביוני 1964
↑  כתבי קודש ומליצות חכמי ארץ ישראל ורבני חוצה לארץ המפליגים בשבח כמהור"ר שמעון די גילדיר... לעזרו ולתמכו
↑  כונות פסח ושבועות, אתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009831867105171  PLWABN: 9811304359605606  GND: 118690310  ISNI: 0000 0000 0905 7004  VIAF: 10640212   WorldCat (עם VIAF): 10640212
שמעון ענתבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1927 קהיר, מצרים 
 פטירה:  2004 (בגיל 77 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  ספרות ילדים 
 פרסים והוקרה:  אות הנשיא להתנדבות (2001)  עיטור לוחמי המדינה 
 
שמעון ענתבי (1927 – 2004) היה סופר ילדים ופעיל חברתי ישראלי.
ביוגרפיה

ענתבי נולד בקהיר שבמצרים. מילא בעירו תפקידים בתנועה הציונית, התגייס ל"הגנה" במצרים ואיבד עין במהלך השירות. לאחר החלמתו המשיך בתפקידיו, עד שנעצר על ידי השלטונות. נכלא למשך שנה וחצי, ונשלח לחצי שנה לגלות בסיני. עם שחרורו גורש ממצרים.
ב-1950 עלה לישראל.
בארץ הקים חברה לייבוא וייצוא טכני.
קיבל את עיטור לוחמי המדינה (על"ה).
ב-1971 איבד את עינו השנייה והיה לנכה צה"ל.
לאחר פרישתו לגמלאות החל לכתוב סיפורים.
בשנת 1998 קיבל מעיריית חיפה תעודת הוקרה על התנדבותו למען הקהילה.
בתשס"א (2001) קיבל את אות הנשיא למתנדב.
ספרו "האיש של הכלבה הלבנה" נבחר כספר מוצע וכספר אהוב ב"מצעד הספרים השנתי לילדים ולנוער" (תלמידי כיתות ד'-ו') ע"ש מרים רות בשנת תש"ע.
נפטר בישראל בשנת 2004. הותיר אחריו שלוש בנות ונכדים.
ספריו

האיש של הכלבה הלבנה: סיפור הצדעה לכלבי נחייה של עיוורים, ירושלים: כתר, 1983.
הסבא המחייך נשאר במצרים, חיפה: ש' ענתבי, 1993. (סיפורה של משפחה יהודית במצרים)
הוקרה ופרסים

1984 – הפרס הבינלאומי לספרות ע"ש יאנוש קורצ'אק, וושינגטון די. סי..
תשס"א (2001) – אות הנשיא למתנדב.
הערות שוליים

↑  "מצעד הספרים לילדים ולנוער" – תש"ע ע"ש מרים רות; הספרים האהובים ב"מצעד הספרים השנתי לילדים ולנוער" תש"ע ע"ש מרים רות, באתר משרד החינוך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455850505171  ISNI: 0000 0000 2827 897X  LCCN: n85298744  VIAF: 16222185   WorldCat (עם VIAF): 16222185
שמעון פובזנר

| --- | --- |

שמעון פובזנר
 לידה:  26 באפריל 1919 פולטבה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית 
 פטירה:  24 בינואר 1999 (בגיל 79) 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 תקופת הפעילות:  1943–1999 (כ־56 שנים)
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  כיכר מלכי ישראל
 פרסים והוקרה:  פרס רוקח (1957) 
 צאצאים:  גדעון פובזנר 
 
שמעון פּוֹבְזְנֶר (26 באפריל 1919 – 24 בינואר 1999) היה אדריכל ישראלי, זוכה פרס רוקח (1957).