stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייס מיוזיקל
פעילות ציבורית לפני עלייה

ב15 בנובמבר 2023 דייס מיוזיקל פתחו את עמוד הפייסבוק שלהם ופרסמו את תקציר המחזמר (נראה למעלה) בליווי תמונה של קובייה המאפיינת משחקי תפקידים שולחניים
ב19 בנובמר 2023 פרסמו את קריאתם לליהוק חברי הפקה בליווי תמונה שככל הנראה מציגה את אחת מהדמויות במחזמר.
ב30 בנובמר 2023 פורסמה עוד תמונה המציגה דמות אחרת לצד קריאה להשלמת תפקידים החסרים להפקה.
מאוחר יותר, לאחר הכנת הלוגו הרשמי של המחזמר, שונו תמונות הפוסטים לבקשת עזרה. עתה הציגו התמונות רקע של כפר פנטסטי וקובית משחקי שולחן בליווי סמל המחזמר החדש.
ב9 בפברואר 2024 ערכה ההפקה תחרות לניחוש הסילואטה של אפרסקובי, מאסקוט המחזמר. ב10 בפברואר הוכרזו הזוכים בתור משתמש פייסבוק בשם "קריא טורסו" ומשתמשת אינסטגרם בשם "_tal.do_". הזוכים קיבלו שקיותה פתעה בדוכן של דייס מיוזיקל בכנס הארוקון 2024.
באירוע הקוספליי של אותו כנס, עלה על הבמה יוצר המחזמר, פלג בורשטיין, בכדי לפרסם את האודישנים לשחקנים בנוסף למחזמר עצמו. בדבריו אמר בורשטיין שבכתיבת המחזמר קיבל השראה מ2D Musical. לאחר שירד מהבמה, הוקרן סרטון הפרסומת קריאה אחרונה לשחקנים!
ב12 בפברואר 2024 נפתחה ההרשמה לאודישנים.
ב5 במרץ 2024 נפתחה ההרשמה לאודישני רקדניצבים.
ב19 באפריל 2024, הכריזה ההפקה על תחרות ציור. ב23 באפריל הכריזו על הזוכים. במקום הראשון זכה משתמש האינסטגרם "hebi_pixel", בשני זכתה משתמשת האינסטגרם "theginga15", ובשלישי משתמשת האינסטגרם "sad_salad1".
הפקת המחזמר הקימה דוכני התרמות גם בכנס עולמות 2024 ובכנס "נומזי-קון".
אוצר הנילוס

| --- | --- |
 בימוי:  Lewis Teague 
 הופק בידי:  מייקל דאגלס 
 תסריט:  לורנס קונר 
 עריכה:  פיטר בויטה 
 שחקנים ראשיים:  קת'לין טרנר (Joan Wilder) מייקל דאגלס (Jack T. Colton) הולנד טיילור אבנר המוזר Spiros Focás דני דה ויטו Guy Cuevas 
 מוזיקה:  ג'ק ניטשה 
 צילום:  יאן דה בונט 
 מדינה:  ארצות הברית, צרפת 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בדצמבר 1985 
 משך הקרנה:  106 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט חיפוש מטמון, סרט פעולה 
 מקום התרחשות:  אפריקה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   jewelofthenile
 סרט קודם:  בעקבות האוצר הרומנטי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אוצר הנילוס (באנגלית: The Jewel of the Nile) הוא סרט קומדיה-הרפתקאות אמריקאי משנת 1986, בבימויו של לואיס טיג ותסריט מאת מרק רוזנטל ולורנס קונר. הסרט מככבים בו מייקל דאגלס, קתלין טרנר ודני דה ויטו בתפקידים הראשיים. העלילה עוקבת אחר הזוג המוכר מסרט קודמו כשהם יוצאים למסע לאתר אוצר מיסטי במצרים. הסרט הופק בתקציב של 25 מיליון דולר והכניס כ-96.7 מיליון דולר בקופות ברחבי העולם.
השיר בביצוע של בילי אושן, " When the Going Gets Tough, the Tough Get Going ", הפך ללהיט בינלאומי גדול, והגיע למקום הראשון בבריטניה ולמקום השני בארה"ב.
עלילה

לאחר הרפתקאותיהם בסרט הקודם, ג'ק קולטון וג'ואן וילדר נופשים על גבי יאכטה. בעוד ג'ואן נאבקת בבלוק כתיבה, היא מקבלת הצעת עבודה מאוֹמַר ח'ליפה, מושל מרושע במזרח התיכון, לכתוב את הביוגרפיה שלו. ג'ק וג'ואן נפרדים, וכל אחד יוצא למסעו שלו. ג'ואן מגלה במהרה שאוֹמַר אינו כפי שהוא נראה, והוא שואף להשתלט על העולם בעזרת אוצר מיסטי המוכר כ'אבן הנילוס'. בינתיים, ג'ק מתאחד עם דני דה ויטו, המשחק את ראלף, ושני הגברים יוצאים להציל את ג'ואן. המסע עובר דרך מדבריות, כפרים ותככים פוליטיים, כאשר החבורה חייבת למצוא את האוצר ראשון ולמנוע מאוֹמַר להשיג אותו למטרותיו המרושעות.
צוות השחקנים הראשי

מייקל דאגלס בתפקיד ג'ק קולטון - הרפתקן נועז ומיומן
קתלין טרנר בתפקיד ג'ואן וילדר קולטון - סופרת ידועה ומלאת תושייה
דני דה ויטו בתפקיד ראלף - יריב לשעבר שהפך לבעל ברית
ספירוס פוקאס בתפקיד אוֹמַר ח'ליפה - מושל מרושע עם שאיפות פוליטיות
אבנר אייזנברג בתפקיד אל-ג'ולרה - אוצר מיסטי
ביקורות

באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 36% בהתבסס על 28 ביקורות. הקונצנזוס באתר: "סרט הרפתקאות שמתאמץ לחקות את קודמו אך אינו מגיע לאותה הרמה.". כמו כן, באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 45 מתוך 100, בהתבסס על 15 ביקורות. בנוסף, הסרט קיבל תגובות מעורבות עם ביקורות על חוסר מקוריות יחסית לסרט הראשון, אך שחקנים מוכשרים וקטעים קומיים טובים השאירו חותם חיובי בעיני חלק מהמבקרים.
ד"ר ג'קיל ומר הייד (סרט)

מודעה של ד"ר ג'קיל ומר הייד ב- The Film Daily, 1932
| --- | --- |

 מבוסס על:  המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד 
 בימוי:  רובן ממוליאן 
 הופק בידי:  רובן ממוליאן 
 תסריט:  פרסי הית', סמואל הופנסטין 
 עריכה:  ויליאם שיאה 
 שחקנים ראשיים:  פרדריק מארץ' (Dr. Jekyll, מר הייד) טמפה פיגוט אדגר נורטון (Mr. Poole) הולמס הרברט (Dr. Lanyon) הליוול הובס Arnold Lucy (Mr. Ut) רוז הוברט מרים הופקינס דאגלס וולטון Sam Harris 
 מוזיקה:  יוהאן סבסטיאן באך 
 צילום:  קרל שטרוס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1931 
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט מדע בדיוני, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 תקופת התרחשות:  התקופה הוויקטוריאנית 
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (פרדריק מארץ') 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ד"ר ג'קיל ומר הייד (באנגלית: Dr. Jekyll and Mr. Hyde) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1931 בבימויו של רובן ממוליאן, על פי תסריט מאת פרסי הית' וסמואל הופנגרדנר המבוסס על המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד. הסרט מככבים בו פרדריק מארץ', מרים הופקינס ורוז הוברט. הסרט מתאר את סיפורו של ד"ר הנרי ג'קיל, רופא מכובד, שמבצע ניסויים מדעיים שהופכים אותו לאדוארד הייד, דמות אכזרית ואלימה. הסרט הופק בתקציב של 535 אלף דולר והכניס 1.25 מיליון דולר
עלילה

הסרט מתחיל עם ד"ר הנרי ג'קיל, רופא מכובד בעיר לונדון, שמאמין שניתן להפריד בין הטוב והרע שבאדם באמצעות תרופה כימית. הוא מתנסה בתרופה זו על עצמו והופך לראשונה לדמות הפראית ונוטפת הרוע אדוארד הייד. כמר הייד, ג'קיל משחרר תשוקות אפלות שהוא חבוי בתוכו, ומתחיל לחיות חיים כפולים שמובילים לעימותים מסוכנים. הוא מתאהב באייבי פירסון, זמרת במועדון לילה, אך יחסיהם מסתבכים כשהיא מגלה את האמת על שני הפרצופים שלו. ככל שהופכות התחלופות בין ג'קיל להייד תכופות יותר, ג'קיל מאבד שליטה על השינוי, מה שמעמיד את חייו האישיים והמקצועיים בסיכון. הסרט מסתיים בקרב פנימי קשה שבו ג'קיל נאבק לנסות לחזור ולהיות דמותו הטובה, אך גורלו נקבע בצעד האחרון של מאבקו.
צוות השחקנים הראשי

פרדריק מארץ' בתפקיד ד"ר ג'קיל / מר הייד - רופא הופך לדמות אפלה
מרים הופקינס בתפקיד אייבי פירסון - זמרת במועדון לילה
רוז הוברט בתפקיד מיוריאל קרו - ארוסתו של ד"ר ג'קיל
הולמס הרברט בתפקיד ד"ר ג'ון לניאון - חברו של ג'קיל
האליוול הובס בתפקיד בריגדיר-גנרל דנברס קרו - אביה של מיוריאל
אדגר נורטון בתפקיד פול - משרתו של ג'קיל
טמפה פיגוט בתפקיד גברת הוקינס - אישה מבוגרת
ארנולד לוסי בתפקיד אטרסון (ללא קרדיט) - חברו של ג'קיל
קולונל מקדונל בתפקיד הובסון (ללא קרדיט) - תפקיד משני
ביקורות

באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 92% בהתבסס על 37 ביקורות. הקונצנזוס באתר: "סרט אימה קלסי שעומד במבחן הזמן עם משחק מרשים של פרדריק מארץ'."
יובלש ארבל

יובלש ארבל היה מוזיקאי,כותב,מלחין סולן להקת אנשי השירים.
יובלש ארבל
לידה:לוס אנג'לס ארצות הברית 24 בפברואר 1933
נהרג:סיני מצרים 14 באוקטובר 1973
כלי נגינה:גיטרה
סוגה:רוק אנד רול
חברת תקליטים:גולדה
ב24 בפברואר 1933 נולד מוזיקאי שאהב רוק אנד רול הוא היה מעריץ של באדי הולי,הביטלס,אלביס פרסלי,ג'ימי הנדריקס רגע אחד ב1957 הוקם רוק אנד רול ואישתו קנתה לו גיטרה חשמלית והקים להקה חדשה בשם אנשי השירים וב1958 הקים חברת תקליטים חדשה בשם גולדה ב16 באוגוסט 1959 יצא אלבום הבכורה של להקתו בשם הצילו אני אחר כך ב1960 נולד לאישתו ילד אחד בשם לסקר ארבל ב24 בספטמבר 1961 היא הוציאה אלבום שני בשם אנשי השירים ב12 בספטמבר 1965 הוציאה אלבום שלישי בשם חם או קר ב8 ביוני 1969 הוציאה אלבום רביעי בשם עולם שבור ב9 ביולי 1972 הוציא אלבום אחרון בשם הדרך שלי אחר כך באוקטובר 1973 יובלש נהרג במלחמת יום הכיפורים אחר כך והלהקה היתפרקה והחברה הפסיקה לישקוע לאחר הפירוק ומותו יובלש הוציאה אלבומים חדשים שכולל קטעים של יובלש בבית הקברות זכרו את יובלש ומיתגעגים אלייו.
דיסגורקפיה
לפני הלהקה
יובלש ארבל 10 באוגוסט 1954
אין לי עוד אהבה 16 באוגוסט 1955
לבד בשקט 29 בספטמבר 1957
עם אנשי השירים
הצילו אני 16 באוגוסט 1959
אנשי השירים 24 בספטמבר 1961
חם או קר 12 בספטמבר 1965
עולם שבור 8 ביוני 1969
הדרך שלי 9 ביולי 1972
השיגעון לרצון 10 במאי 1976
בירכה גבוהה 29 באוגוסט 1981
החילול 17 ביוני 1986
אהבה קטנה 1 באפריל 1992
חלום גדול 14 באוקטובר 1992
↑  ‮מחווה לאודסה‬‎ Homage to Odessa, באתר Catalog of Catalogs Online, A Bibliography of Temporary Exhibition Catalogs Since 1876 that Contain Items of Judaica
אנטלה

אנטלה במפת סיציליה לפני התקופה ההלנית
מראה כללי של אנטלה
אנטלה ( ביוונית : Ἔντελλα ), הייתה עיר עתיקה בשליש המערבי שלסיציליה, על הגדה השמאלית של נהר היפסאס (בליצ'ה המודרנית), באמצע הדרך בין צפון ודרום האי.
הִיסטוֹרִיָה

התושבים הקדומים של אנטלה היו כנראה ממוצא סיקניאני, למרות שהמסורות הנוגעות להקמתה קישרו אותה עם האלימי והמושבה הכביכולטרויאנית. על פי כמה סופרים, ורמז אצל סיליוס איטליקוס, אנטלה נוסדה על ידי אססטס, ונקרא על שם אשתו אנטלה. וירגיליוס מציג את אנטלוס, המזוהה כגיבור של העיר, כידיד של אססטס. מסורת אחרת מיחסת את יסודה של אנטלה לאלימוס.
אנטלה הייתה, יחד עם אריס וסג'סטה, בין המרכזים החשובים ביותר של האלימיאנים. עם זאת, תוקידידס אומר כי אריקס ואגסטה היו שתי הערים היחידות של האלימי.
האזכור ההיסטורי הראשון של אנטלה נמצא אצל דיודורוס, שמספר שבשנת 404 לפני הספירה 1200 שכירי חרב קמפניים בשירות הקרתגים, הוכנסו לעיר כבני ברית במהלך המלחמה, ואז פנו נגד תושבי העיר, הרגו את הגברים והתיישבו בעיר, בה שלטו במשך שנים רבות.
במהלך המלחמות הבאות של דיוניסיוס עם הקרתגים, תושבי אנטלה הקמפניים התייצבו לצד הקרתגים, והם המשיכו להיות נאמנים לקרתגים גם בשנת 396 לפני הספירה, כאשר כל ערי סיציליה למעט חמש עברו לצד של דיוניסיוס.
רק בשנת 368 לפני הספירה הצליח העריץ הסירקוזי לצמצם את אנטלה. נראה כי העיר עדיין נשארה בידי הקמפניים, אך כעת הייתה עוינת את הקרתגים, אשר בשנת 345 לפנה"ס כבשו את סביבותיה והטילו מצור על העיר. זמן קצר לאחר מכן אנו מוצאים את העיר בידי הקמפניים, אך הוא הוחזר לעצמאותו על ידי טימוליאון.
מהזמן הזה והלאה יש מעט עדויות על אנטלה. השם מוזכר רק בדרך אגב בתיאור המלחמה הפונית הראשונה, והיא ננטשה ולא לקחה חלק במאבקים בין רומא לקרתגו. אנטלה אוכלסה מחדש לאחר המלחמה בפליטים ושבויי מלחמה קמפניים וצאצאי שכירי החרב שהתיישבו בעיר במאה החמישית לפני הספירה, כפי שמציינים לוחות אנטלה. העיר שגשגה באופן יחסי ובסביבותיה גודלו תבואה וגפנים ליין. מרקוס טוליוס קיקרו משבח את חריצותם של תושבי העיר בעבודתם החקלאית.
כמו רוב ערי סיציליה, אנטלה סבלה קשות תחת שלטונו של ורס Gaius Verres.
האזכורים האחרונים של אנטלה הם בכתבי פליניוס (בין ה- populi stipendiarii ) ותלמי.
עם זאת, אנטלה המשיכה להתקיים לאורך כל ימי הביניים, עד המאה ה-13, כאשר, לאחר שהוסב למעוז על ידי הסרסנים, היא נלקחה על ידי הקיסר פרידריך השני והושמדה לחלוטין, והתושבים הועברו לנוצרה ליד נאפולי.
האתר

האתר, שעדיין שמר על שמו העתיק בימי פאזלו, מתואר על ידו כעמדה בעלת עוצמה טבעית גדולה, מוקפת במורדות חדים מכל צדדיו מלבד אחד, בעלת שטח נרחב.
לנהר הבליצ'ה ברך ליד אנטילה, כך שהוא זורם מצפון וממערב לאנטלה.
חפירות מראות שפולחן דמטר וקורה התקיים בעיר מהמאה ה-5 עד המאה ה-3 לפני הספירה במקדש שמחוץ לחומות. רוב הקברים בנקרופוליס "A" מתוארכים לעידן ההלניסטי, כפי שעולה מדרך הקבורה, ומכלי החרס שנמצאו בהם.
האתר > החומות

חומה באורך של כ-2800 מ' הגנה על הצד הצפוני, הנגישה ביותר מהעמק ומנהר הבליצ'ה. בדרום, במזרח ובמערב, הקירות הסלעיים מציעים הגנה טבעית. במפגש של שני העמקים שערים לגבעת רוקה. לשער הצפון-מערבי הגיעה דרך, עדיין שלמה, המתפתלת לאורך המדרונות של קוצו פטרארו.
האתר > האגורה

בעמק המזרחי שרידים מרשימים של מבני ציבור: מקדש ללא פריסטאזיס ( oikos ) ובו מזבח פנימי מהעשורים הראשונים של המאה ה-5 לפנה"ס, ואסם שנבנה בסוף המאה ה-4 ונהרס בשריפה באמצע המאה ה-3 לפנה"ס. שני מבנים אלו היו מיושרים לאורך הצד המזרחי של האגורה.
ממצאים

בסביבות שנת 1970 נמצאו באזור שמסביב לעיירה קונטסה אנטלינה שמונה לוחות ברונזה הידועים כגזירות אנטלה  בהן מתייחסים לקמפאניים שהרכיבו את אוכלוסיית אנטלה באמצע המאה השלישית לפנה"ס ושהיו צאצאיהם של 1200 שכירי חרב במאה ה-לפנה"ס שהתיישבו בעיר. התווים המשמשים על הלוחות הם יוונית, אבל השפה שדיברה אלימי הייתה אננלית. שבעה מהם הכילו גזירות של העיר אנטלה.  תארוך הלוחות נתון במחלוקת; אבל נראה שהם שייכים לסוף המאה ה-4 או לאמצע המאה ה-3 לפני הספירה.
יש מטבעות קיימים של אנטלה, עם האגדה ΕΝΤΕΛΛΙΝΩΝ במלואו; בעוד שאחרים שנפגעו תחת הכיבוש הקמפני של העיר יש ΕΝΤΕΛΛΑΣ, ובגב ΚΑΜΠΑΝΩΝ .
הערות שוליים

שגיאות פרמטריות בתבנית:הערות שוליים 
פרמטרים [ 1 ] לא מופיעים בהגדרת התבנית
↑  Ampolo, Carmine (2001). Da un'antica città di Sicilia. I decreti di Entella e Nakone. Catalogo della mostra. Pisa. ISBN 9788876421068.
תבנית:Archaeological sites in Sicily
האגורה
השער הצפוני
צו של אנטלה
סולאריס (סרט, 2002)

| --- | --- |
 מבוסס על:  סולאריס 
 בימוי:  סטיבן סודרברג 
 הופק בידי:  ג'יימס קמרון, ג'ון לנדאו, ג'ון לנדאו 
 תסריט:  סטיבן סודרברג 
 עריכה:  סטיבן סודרברג 
 שחקנים ראשיים:  ג'ורג' קלוני (Kris Kelvin) אולריך טוקור ג'ון צ'ו אלפידיה קריו ג'רמי דיוויס נטשה מקאלהון ויולה דייוויס מייקל אנסיין 
 מוזיקה:  קליף מרטינז 
 צילום:  סטיבן סודרברג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Lightstorm Entertainment 
 חברה מפיצה:  InterCom, פוקס המאה ה-20, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 בנובמבר 2002 
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט בלשי, דרמה פסיכולוגית, סרט הרפתקאות, סרט רומנטי, סרט דרמה, מדע בדיוני 
 הכנסות באתר מוג'ו:   solaris
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סולאריס (באנגלית: Solaris) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2002, בבימויו של סטיבן סודרברג, אשר גם כתב את התסריט המבוסס על הספר בעל אותו השם מאת סטניסלב לם. בסרט מככבים ג'ורג' קלוני, נטשה מקלהון, וויולה דייוויס. העלילה עוקבת אחרי ד"ר כריס קלווין, פסיכולוג שנשלח לתחנת חלל מסתורית כדי לחקור התופעות המוזרות המתרחשות שם. הסרט נחל כישלון קופתי כאשר הופק בתקציב של כ-47 מיליון דולר והשיג הכנסות של כ-30 מיליון דולר בלבד.
עלילה

ד"ר כריס קלווין נשלח לחקור תקלות המתרחשות בתחנת חלל המרחפת מעל כוכב לכת מסתורי בשם סולאריס. כשהוא מגיע, הוא מגלה כי הצוות הנותר מרותק לתופעות בלתי מוסברות שנגרמות על ידי הכוכב. האתגרים העיקריים שכריס עומד מולם מגיעים כאשר התחנה מתחילה להפיק 'אורחים', ישויות מהמחשבות והרגשות של אנשי הצוות. כריס עצמו נעשה מוכה תדהמה כאשר אשתו המנוחה, ריה, מופיעה לפתע. במשך הזמן, כריס נדרש להתמודד עם שאלות של אנושיות, אהבה, ואובדן כשהוא מנסה להבין איזו החלטה גורלית עליו לקבל לגבי סולאריס והישארותו בתחנה.
צוות השחקנים הראשי

ג'ורג' קלוני בתפקיד ד"ר כריס קלווין - פסיכולוג שנשלח לחקור תחנה
נטשה מקלהון בתפקיד ריה - אשתו המנוחה של קלווין
וויולה דייוויס בתפקיד ד"ר גורדון - מדענית בתחנת החלל
ג'רמי דייוויס בתפקיד סנואו - מומחה טכני בתחנה
אולריך טוקור בתפקיד גיבריאן - מפקד התחנה המנוח
ג'ון צ'ו בתפקיד שליח במשרד
ביקורות

באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 66% בהתבסס על 204 ביקורות. . נוסף לכך, באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 65 מתוך 100, בהתבסס על 37 ביקורות. בנוסף, הסרט קיבל ביקורות מעורבות, כאשר רבים שיבחו את העובק המחשבתי שלו, אך מתחו ביקורת על הקצב האיטי.
עמק בליצ'ה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  עמק, טריטוריה 
 מיקום
 מיקום:  טרפאני 
 קואורדינטות:  37°45′47″N 13°02′56″E﻿ / ﻿37.763°N 13.049°E﻿ / 37.763; 13.049
 
  
 
עמק בליצ'ה, הוא איזור בדרום מערב סיציליה הכלול במחוזות אגריג'נטו, פאלרמו וטרפאני.
חַקלָאוּת

העמק הוא מקורו של גזע הכבשים הביתי Valle del Belice. העמק גם ידוע בגידול זיתים.
דיוקן המלך ג'ורג' החמישי

דיוקן המלך ג'ורג' החמישי הוא ציור שנוצר בשנת 1911 על ידי הצייר הבריטי ארתור סטוקדייל קופ. הציור מתאר את ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת כשהוא לבוש במדי הצי המלכותי בדרגת אדמירל הצי. היצירה נחשבת לדיוקן רשמי של המלך והיא חלק מצמד דיוקנאות הכולל גם את דיוקנו של נסיך ויילס, לימים המלך אדוארד השמיני. הציור הוענק למלכה מרי במתנה לרגל הכתרתו של ג'ורג' החמישי.
תיאור היצירה

דיוקנו של המלך ג'ורג' החמישי הוא ציור ראש וחזה המתאר את המלך כשהוא פונה מעט ימינה, חובש כובע מצחייה ולבוש במדי הצי המלכותי בדרגת אדמירל הצי, עם עיטורי הזהב האופייניים לתפקיד. רקע היצירה מציג שמיים כחולים עם עננים. הדיוקן נוצר בפורמט אליפטי ייחודי ובעל רקע שמיימי רענן.
רקע היסטורי

הציור מהווה חלק מצמד דיוקנאות הכולל גם את דיוקנו של נסיך ויילס, לימים המלך אדוארד השמיני (1894-1972), בתפקיד פרח קצונה בצי המלכותי. על גב הציורים מופיעה תווית המעידה כי היצירות הוצגו למלכה מרי כחלק ממתנת הכתרה ב-22 ביוני 1911, כמתנה שהושגה בחלקה מתרומות "נשות האימפריה". הדיוקנאות הוצגו בחדרה הפרטי של המלכה מרי בבית מרלבורו עד מותה בשנת 1952.
תהליך היצירה

מכתבים שהוחלפו בין האמן ארתור סטוקדייל קופ לבין בכירים בארמון בקינגהאם חושפים כי בין השנים 1912-1913 עבד קופ על מספר דיוקנאות של המלך. ישנם תיעודים רבים של ישיבותיו של המלך ג'ורג' החמישי עם האמן, הן בארמון בקינגהאם והן בסטודיו של קופ. במכתב שנשלח על ידי קופ ללורד סטמפורדהם, מזכירו האישי של המלך, ב-27 בינואר 1913, דווח כי שלושה ציורים כבר הושלמו: דיוקן עבור המלכה מרי, דיוקן חצי גוף קטן עבור המכללה הימית דארטמות' ודיוקן גוף מלא גדול עבור "האיגוד הבכיר של שירותי הביטחון המאוחדים". קופ ביקש את אישורו והערותיו של המלך על הציורים בטרם נשלחו למקומותיהם המיועדים.
ייעוד היצירה

דיוקנו של המלך ג'ורג' החמישי במדי אדמירל הצי הוענק למכללה הימית המלכותית בדארטמות' בשנת 1913 על ידי נסיך ויילס, לימים המלך אדוארד השמיני. הדיוקן קשור בקשר הדוק לדיוקן נוסף (יתכן שלאחר מותו) של המלך אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, שהוענק למכללה על ידי המלך ג'ורג' החמישי בשנת 1911. הציור הוצג למלכה מרי בשנת 1911, ובהמשך הושאל לקרן המלך ג'ורג' החמישי בין השנים 1972-2007.
ג'אנקרלו גררו

ג'אנקרלו גררו (בספרדית: Giancarlo Guerrero, נולד ב-14 במרץ 1969) הוא מנצח קוסטה ריקאי.
ביוגרפיה

ג'אנקרלו גררו נולד במנגואה, ניקרגואה. הוא היגר לקוסטה ריקה, שם הצטרף לתזמורת הנוער של קוסטה ריקה ולתזמורת הסימפונית הלאומית של קוסטה ריקה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ביילור, שם קיבל תואר ראשון בשנת 1991, ולאחר מכן השלים תואר שני באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
גררו שימש כמנהל המוזיקלי של תזמורת טאצ'ירה בוונצואלה. בין השנים 1999 ל-2004 היה מנצח משנה בתזמורת מינסוטה, שם ערך את הופעת הבכורה שלו בסדרת הקונצרטים למנויים במרץ 2000, כאשר ניצח על ביצוע הבכורה העולמי של "פנטסמגוריה על רוחות ורסאי" מאת ג'ון קוריליאנו. בין השנים 2001 ל-2008 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של יוג'ין. ביוני 2004 הוענק לו פרס הלן מ. תומפסון מטעם ליגת התזמורות הסימפוניות האמריקאית, כהוקרה על הישגיו הבולטים כמנצח צעיר.
ג'אנקרלו גררו מונה למנהל המוזיקלי השביעי של התזמורת הסימפונית של נאשוויל בתחילת עונת 2009 - 2010. בנוסף, שימש כמנצח הראשי האורח של תזמורת גולבנקיאן בליסבון. בין השנים 2011 ל-2016 היה המנצח האורח הראשי של של תזמורת קליבלנד. ביוני 2023 הודיע על כוונתו לסיים את כהונתו כמנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של נאשוויל בסוף עונת 2024-2025.
כתומך במוזיקה חדשה ובמלחינים בני זמננו, גררו שיתף פעולה עם מלחינים אמריקאים רבים וקידם את יצירותיהם, כולל ג'ון אדמס, ג'ון קוריליאנו, אוסוולדו גוליחוב, רוברטו סיירה, ג'ניפר היגדון, אהרון ג'יי קרניס, מייקל דוהרטי ורוברטו סיירה. הקלטתו הראשונה עם התזמורת הסימפונית של נאשוויל, בלייבל נאקסוס, של "סימפוניית מטרופוליס" ו"דאוס אקס מכינה" מאת מייקל דוהרטי, זכתה בשלושה פרסי גראמי בשנת 2011, כולל בקטגוריית "ביצוע תזמורתי הטוב ביותר". בשנת 2018 זכה גררו בפרס הגראמי השישי שלו על הקלטת יצירותיה של ג'ניפר היגדון.
בשנת 2017 התמנה למנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של ורוצלב בפורום הלאומי למוזיקה, וסיים את כהונתו שם בסוף עונת 2023-2024.
בינואר 2024 ניצח גררו לראשונה על תזמורת סרסוטה כאורח. באוגוסט 2024 הודיעה התזמורת על מינויו למנהל המוזיקלי הבא שלה, החל מעונת 2025-2026, עם חוזה ראשוני לחמש עונות. במהלך עונת 2024-2025 יישא את התואר "מנהל מוזיקלי מיועד".
ביולי 2024 ניצח גררו לראשונה בפסטיבל המוזיקה גרנט פארק. באוקטובר 2024 הכריז הפסטיבל על מינויו של גררו למנהל האמנותי והמנצח הראשי הבא, באופן מיידי, עם חוזה ראשוני לשלוש עונות.
ביוגרפיה > חייו האישיים

גררו מתגורר בברנטווד, עם אשתו, שירלי, ושתי בנותיהם.
ניקסון (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אוליבר סטון 
 הופק בידי:  דן הלסטד, אוליבר סטון 
 תסריט:  אוליבר סטון, Stephen J. Rivele, כריסטופר וילקינסון 
 עריכה:  בריאן ברדן 
 שחקנים ראשיים:  אנתוני הופקינס (ריצ'רד ניקסון) סם ווטרסטון (ריצ'רד הלמס) ג'ולי קונדרה (פט ניקסון) אוליבר סטון Michelle Krusiec מרלי שלטון (Tricia Nixon Cox) Bai Ling ריק יונג (מאו דזה-דונג) ג'יימס פיקנס ג'ון דיל (G. Gordon Liddy) ברידג'ט וילסון ג'ואנה גוינג ג'ון בדפורד לויד רוברט בלטרן (פרנק סטרג'יס) ג'ון סטוקוול ג'ון טני ויקטור ריברס ג'ורג' פלימפטון Boris Sichkin (ליאוניד ברז'נייב) מייקל צ'יקליס סלבדור איינדה (סלבדור איינדה) מאו דזה-דונג (מאו דזה-דונג) קורי קארייר (ריצ'רד ניקסון) ג'ימי קרטר (ג'ימי קרטר) דונה דיקסון ג'קלין קנדי-אונאסיס (ג'קלין קנדי-אונאסיס) Richard Fancy (מלווין ר' לאירד) טוני פלאנה (Manolo Sanchez) דן הדייה (בבה רבוזו) דייוויד פיימר (Ron Ziegler) א.ג'. מרשל (ג'ון ניוטון מיטשל) דייוויד הייד פירס (ג'ון דין (עורך דין אמריקאי)) מרי סטינבורגן (האנה (מילהאוס) ניקסון) ג'יי טי וולש (ג'ון ארליכמן) אד האריס (E. Howard Hunt) פאוורס בות' (אלכסנדר הייג) ג'ואן אלן (פט ניקסון) לארי הגמן פאול סורבינו (הנרי קיסינג'ר) בוב הוסקינס (ג'ון אדגר הובר) טוני לו ביאנקו (John Roselli) ג'יימס וודס (בוב הולדמן) אנבת' גיש (ג'ולי ניקסון אייזנהאואר) טום באוור (פרנסיס אנתוני ניקסון) שון סטון (Donald Nixon) אדוארד הרמן (נלסון רוקפלר) מדלין קאן (מרתה מיטשל) טוני גולדווין (ריצ'רד ניקסון) סול רובינק (הרברט ג'ורג' קליין) ג'ון מקגינלי בריאן בדפורד (קלייד טולסון) קווין דאן (Charles Colson) פיבוש פינקל (Murray Chotiner) ג'יימס קארן (ויליאם פירס רוג'רס) David Barry Gray (ריצ'רד ניקסון) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס 
 צילום:  רוברט ריצ'רדסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Cinergi Pictures, Hollywood Pictures 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בפברואר 1996 
 משך הקרנה:  192 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  וושינגטון די. סי. 
 הכנסות באתר מוג'ו:   nixon
 דף הסרט ב־IMDb
 
ניקסון (באנגלית: Nixon) הוא דרמה ביוגרפית אמריקאית משנת 1995 בבימויו של אוליבר סטון. התסריט נכתב על ידי סטון עצמו יחד עם סטיבן ג'יי ריבייל ופרנסיס איפ. בסרט מככבים אנתוני הופקינס בתפקיד הנשיא ריצ'רד ניקסון, לצד ג'ואן אלן, אד האריס וג'יימס וודס. הסרט מביא את סיפורו של ניקסון, החל מילדותו, דרך עלייתו לפוליטיקה ועד לנפילתו בעקבות פרשת ווטרגייט. תקציב הסרט עמד על 44 מיליון דולר והכנסותיו הסתכמו ב-13.6 מיליון דולר בלבד בארצות הברית.
עלילה

הסרט 'ניקסון' מתמקד בחייו של הנשיא ריצ'רד ניקסון, המתאר את דרכו הפוליטית והאישית, החל מילדותו הכואבת ועד לנשיאות. העלילה מציגה את מאמציו להקים ממשלה יציבה תוך התמודדות עם מתחים פנימיים ומאבקים פוליטיים. נקודות המפנה כוללות את יחסיו המורכבים עם שחקנים מרכזיים בפוליטיקה האמריקאית, תחושות הבדידות שחווה, והמשבר הפוליטי העיקרי - פרשת ווטרגייט. האירועים מציגים את ניקסון במורכבותו, אדם שמונע על ידי שאיפות גדולות אך שגם עומדות לו לרועץ, ובסופו של דבר מובילות להתפטרותו. הסרט אינו מסתיר את הצדדים השנויים במחלוקת של ניקסון, כולל האישים שבהם הוא נתקל וההחלטות השנויות במחלוקת שקיבל.
צוות השחקנים הראשי

אנתוני הופקינס בתפקיד ריצ'רד ניקסון - נשיא ארצות הברית ה-37
ג'ואן אלן בתפקיד פט ניקסון - אשתו של ריצ'רד ניקסון
אד האריס בתפקיד י. אדגר הובר - ראש ה-FBI
ג'יימס וודס בתפקיד הרולד 'בוב' הולדמן - צוות הבית הלבן
ביקורות

באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 75% בהתבסס על 60 ביקורות. הקונצנזוס באתר: "תיאור מפורט ומעמיק של חייו הפוליטיים של ניקסון, עם הופעה מרשימה של אנתוני הופקינס.". יתר על כן, באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 66 מתוך 100, בהתבסס על 20 ביקורות. בנוסף, הסרט התקבל באהדה מצד מבקרים רבים, שציינו את הבימוי והביצועים המרשימים של הופקינס, אך חלקם ציינו את אורכו ועמידתו במבחן האמת ההיסטורית.
חיים כמו שמכירים

| --- | --- |

 בימוי:  גרג ברלאנטי 
 הופק בידי:  בארי ג'וזפסון, פול ברוקס 
 עריכה:  ג'ים פייג' 
 שחקנים ראשיים:  קתרין הייגל Brooke Josephson וויל סאסו סטיב נאש אנדרו דיילי רוב נייגל Faizon Love מרקוס פלאנגן אנדי באקלי רג'י לי Majandra Delfino ג'וש לוקאס ג'וש דוהאמל מליסה פונזיו מליסה מקארתי הייז מקארתור כריסטינה הנדריקס ג'ין סמארט Ron Clinton Smith 
 מוזיקה:  בלייק נילי 
 צילום:  אנדרו דאן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Village Roadshow Pictures, Gold Circle Films 
 חברה מפיצה:  InterCom, האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בדצמבר 2010 
 משך הקרנה:  114 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, דרמה קומית, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  אטלנטה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   lifeasweknowit
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
חיים כמו שמכירים (באנגלית: Life as We Know It) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2010, בבימויו של גרג ברלנטי ותסריט מאת איאן דייצמן וקריסטין רוסי. הסרט מככבים קתרין הייגל וג'וש דוהאמל בתפקידים הראשיים. העלילה מתמקדת בהולי ברנסון ואריק מסר, שני אנשים שלא מסתדרים אחד עם השני ומוצאים את עצמם מטפלים יחד בתינוקת של חבריהם שנהרגו בתאונה. הסרט הופק בתקציב של 38 מיליון דולר והכניס 105.7 מיליון דולר ברחבי העולם.
עלילה

הסרט מתחיל עם הולי ברנסון ואריק מסר, שאינם מסתדרים ביניהם לאחר דייט ראשון לא מוצלח. עם זאת, הם מוצאים את עצמם מטפלים יחד בילדה התינוקת של החברים הטובים שלהם, פיטר ואליסון, שנהרגו בתאונת דרכים. הולי ואריק מנסים להתמודד עם חייהם האישיים והמחלוקות ביניהם בזמן שהם לומדים להיות הורים מאמצים לסופי הקטנה. תוך כדי התהליך, הם מפתחים רגשות זה לזה. הסרט בוחן את הקשיים והאתגרים של הורות לא צפויה ואת הדרך בה שניהם מוצאים אהבה ותמיכה משפחתית בלתי צפויה.