stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיזוראם
כלכלה

התמ"ג המקומי במיזוראם עמד בשנת 2012 על כ-1.1 מיליארד דולר. אחד מעמודי התווך של הכלכלה המקומית הוא הסחר עם דרום-מזרח אסיה, זאת בעקבות מיקומה של המדינה. מקורות נוספים לצמיחת המדינה הם חקלאות, מנהל ציבורי ובינוי. מגזר השירותים היווה נתח מרכזי מהכלכלה.
נכון לשנת 2013 ועל פי הבנק המרכזי של הודו, 20.4% מכלל אוכלוסיית המדינה נמצא מתחת לקו העוני, בדומה לממוצע הארצי. שיעור העוני באזורים הכפריים גבוה במיוחד ועומד על כ-35.4%. לעומת זאת, העוני באזורים העירוניים יחסית נמוך, ועומד על כ-6.4%.
רוב האוכלוסייה עוסקת בחקלאות. לאורך ההיסטוריה, החקלאות הייתה נפוצה באופן מסורתי באזור כמקור למזון לפרט, ולאו דווקא כמקור לצמיחה כלכלית אזורית. המוצרים המרכזיים המיוצרים במדינה כוללים אורז, פירות ותבלינים. למרות העיסוק הרב בחקלאות, ענף זה מפיק תפוקה נמוכה יחסית.
מיזוראם היא אחת היצרניות המובילות של במבוק בהודו. במדינה גדלים 27 מינים של במבוק, והיא מספקת 14% מהייצוא המסחרי של במבוקים מהודו. מוצרי היער תורמים כ-5% לתוצר הגולמי של המדינה.
תחבורה

התחבורה במיזוראם היא סוגיה מורכבת, בגלל מיקומה המרוחק בארץ. עצמאות הודו והפיצול מבנגלדש האריך בכ-1,400 ק"מ את הדרך לבנגל ולמטרופולין קולקטה. מערכת הכבישים כוללת 8,500 ק"מ, מתוכם 700 ק"מ כבישים מהירים. רוב תנועת הרכבות היא מסחרית. בשנים האחרונות ישנו ניסיון לפתח את נתיבי המים על מנת לחזק את התחבורה המקומית ואת הקשר המסחרי עם מיאנמר.
דמוגרפיה ותרבות

נכון למפקד האוכלוסין משנת 2011, אוכלוסיית מיזוראם מונה כ-1,091,014 נפש. המפקד מצביע על צמיחה של 22.8% מאז המפקד של שנת 2001. מיזוראם היא המדינה השנייה בקוטן אוכלוסייתה בהודו. מבחינה מגדרית, 50.62% מהאוכלוסייה הם גברים, לעומת 49.38% נשים. צפיפות האוכלוסייה היא 52 נפשות לקילומטר מרובע.
שיעור האוריינות במיזוראם עומד על כ-91.33% - השני בגובהו בהודו (אחרי קרלה) ומעל הממוצע הארצי העומד על כ-74%. כ-52% מאוכלוסיית המדינה מתגוררים באזורים עירוניים, הרבה מעל לממוצע בהודו.
מבחינה אתנית, רוב מכריע של האוכלוסייה מורכב משבטים רבים ומגוונים.
דמוגרפיה ותרבות > דת

החלוקה הדתית בשנת 2011 הייתה כך:
נצרות- 87.16%
בודהיזם- 8.51%
הינדואיזם- 2.75%
אסלאם- 1.35%
סיקיזם- 0.03%
ג'ייניזם- 0.03%
אחר\חוסר דת- 0.16%
מרבית מהאוכלוסייה היא נוצרית, בעיקר פרוטסטנטית. ישנם זרמים נוצרים נוספים כגון הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי וצבא הישע.
המיעוט הגדול ביותר הוא הבודהיזם, והזרם השכיח במדינה הוא הטהרוואדה.
דמוגרפיה ותרבות > בני מנשה

בעשורים האחרונים החלו בני המיזו, הנקראים גם לוש'אי (לו-סאיי), קרוביהם של שבטי קוקי-צ'ין, ממדינות מיזוראם ומניפור שבצפון מזרח הודו - לזהות את עצמם כצאצאי השבטים האבודים ולהתקרא בני מנשה. למעלה מאלף מהם עברו בפועל גיור אורתודוקסי ואלפים המירו את דתם ומחכים להתגייר. בתי כנסת ומרכזי לימוד הוקמו באייזול בירת מיזוראם, באימפל בירת מניפור, ובמספר עיירות נוספות.
בשנת 2005 הוקפאו הליכי הגיור של בני מנשה עקב בעיות הלכתיות ומתחים שנגרמו ביחסים בין ממשלות ישראל והודו, בשנת 2006 חודשה פעילות הגיור אם כי בממדים צנועים ביותר.
באוקטובר 2006 עלו לארץ כשלוש מאות מבני המנשה ממיזוראם לישראל בליווי תקשורתי גדול, דרך מומבאי, והצטרפו לכאלף בני העדה הנמצאים בארץ. בשל מאבקי כוח בין הרשויות הדתיות, גוירו בני המנשה ברובם על פי מסורת יהדות ספרד, ונשלחו להתנחלויות בשטחי יהודה והשומרון.
במהלך השנים ההיו עוד כמה עליות של בני המנשה מימזאורם ומניפור,  בשנת 2014 עלו קהילה גדולה מימזאורם ועשו גיור והתקבלו באהבה רבה בנוף הגליל בתמיכת ראש העיר רונן פלוט ובשנת 2022 עלתה קהילה גדולה של כמעט 800 איש ממניפור לנוף הגליל גם בתמיכת ראש העיר,
מה שהביא לזה שהקהילה בנוף הגליל של בני המנשה נהייתה הגדולה בישראל
פוליטיקה וממשל

המושל (ראש המדינה הטקסי) ממונה אחת לחמש שנים על ידי נשיא הודו. ראש השרים (ראש הרשות המבצעת וראש המדינה בפועל) הוא מנהיג המפלגה הגדולה או קואליציית מפלגות בפרלמנט. הבחירות לאספה המחוקקת של מיזוראם, נערכות אחת לחמש שנים. הבחירות האחרונות התקיימו בנובמבר 2023.
פוליטיקה וממשל > מחוזות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
במיזוראם ישנם כשמונה מחוזות ושלוש מועצות אזוריות האמורות לספק אוטונומיה לשבטים השונים.
חינוך

בית הספר היסודי הראשון הוקם בשנת 1898 על ידי מיסיונרים נוצריים. המדינה נהנתה מזה זמן רב משיעורי אוריינות גבוהים במיוחד ביחס לממוצע בהודו. ב־1961 היה שיעור האוריינות כ-51%. במפקד משנת 2011 הוא הגיע ל-92%, לעומת הממוצע הארצי שעמד על כ-74%. בימינו, מיזוראם היא השנייה בשיעור האוריינות לאחר קרלה.
בשנת 2012 היו 3,894 בתי ספר במדינה. מתוכם 42% נמצאים בבעלות ציבורית ומנוהלים על ידי השלטון, 28% פרטיים ללא מימון ממשלתי, 21% פרטיים עם מימון ממשלתי, והשאר הם בתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים השייכים למחוזות האוטונומיים. היחס בין המורה לתלמיד הוא בערך 1:20 ללימודים יסודיים ו-1:15 בבתי ספר על-יסודיים.
במדינה פועלת אוניברסיטה ציבורית, אוניברסיטה פרטית ומכללה אחת להנדסה.
הערות שוליים

1 2  , Padmalaya Mahapatra and Lalngaihmawia Zote, Political Development im Mizoram: Focus om the Post-Accord Scenario, The Indian Journal of Political Science vol. 69, no. 3, 2008, עמ' 643–60‏, JSTOR 41856452
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554902105171  BnF: cb12411893m (data)  GND: 4282128-9  LCCN: n81033457  MusicBrainz: 0775a6c9-b261-4c7e-9cdb-3f5f66da0b2e  NKC: ge130029  VIAF: 138381937   WorldCat (עם VIAF): 138381937
מלון גליה

מלון "גליה"
מלון "גליה" (ידוע גם בשם סרדה בדרום-מזרח אסיה) הוא זן מכלוא מסוג F1 של מלון מקבוצת רטיקולטוס. מקורו הוא בהכלאה של מלון מזן "העוגן" שהוא בעל ציפה ירוקה ומלון מזן "קרימקה" שהוא בעל קליפה מרושתת. הזן גליה פותח במרכז מחקר נווה יער של מכון וולקני בישראל על ידי דר' צבי קרחי, שהתמחה בטיפוח מיני דלועיים (אניקה גוברס ואברהם פנטי היו שותפים בפיתוח). הזן יצא לשוק ב-1973 ונקרא כך על שם של בתו של צבי קרחי. מלונים מטיפוס ”גליה“ מטופחים גם כיום (נכון ל-2013) על ידי חברות זרעים בינלאומיות ונמכרים למדינות שונות ברחבי העולם.
משקלו הממוצע של פרי בודד הוא קילוגרם אחד לערך. צורת הפרי היא עגולה וקליפתו מרושתת בקווים צפופים ומחוספסים. בהבשלה מלאה צבע הקליפה הוא צהוב. טעם מלון גליה נחשב כעשיר וארומטי והוא בעל תכולה גבוהה של מוצקים מסיסים (ערכים של עד 18% אפשריים, אם כי ערכים מעל 11% נחשבים כראויים לשיווק מסחרי). בשלותו נבחנת על ידי צבע הקליפה, רקמת ניתוק והריח, ולא על ידי רכות או יובש הגבעול כפי שנעשה לעיתים בדלועיים. אם נשמר שלם בטמפרטורת החדר, הפרי שומר על איכותו, אך לאחר שנחתך, חלקים שלא נאכלו צריכים להיעטף ולהישמר בקרור כדי לשמור על טעמם.
מלון הגליה נחשב כנוח לגידול ומגודל במדינות רבות ברחבי העולם, בהן: פקיסטן, ברזיל, צ'ילה, גואטמלה, פורטוגל, ספרד, מרוקו, מדינות הדרום בארצות הברית, קוסטה ריקה, פנמה, הונדורס, יוון, טורקיה, מצרים וישראל.
נכון לשנת 2002, היקף גידול מלון גליה בעולם היה כ-300–500 אלף טונות לשנה.
הערות שוליים

↑  ילקוט הפרסומים, 5 בינואר 1978, עמ' 831
1 2  רוני כהן, מנחם אדלשטיין, יוסי בורגר, הרי פריס - נווה יער; יוחנן מעוז - מרכז חקלאי העמק, מגדל העמק; ארתור שפר - מרכז וולקני, בית דגן, ההיסטוריה החדשה של המלון, האבטיח והמלפפון בישראל: מקור הזנים והפיכתם למובילי שוק בינלאומיים, "שדה וירק, גיליון מס' 254, מרץ 2013, עמ' 29
↑  UF Develops Method To Grow Exotic Galia Muskmelons, באתר אוניברסיטת פלורידה,‏ 20 בפברואר 2002
מלון גרנד אירופה

| --- | --- |

 קומות:  5 
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1875 
 קואורדינטות:  59°56′08″N 30°19′49″E﻿ / ﻿59.935661°N 30.330355°E﻿ / 59.935661; 30.330355
 האתר הרשמי
 he
 
מלון גרנד אירופה הוא מלון חמישה כוכבים במרכז סנקט פטרבורג.
אחד המלונות הגדולים באירופה של המאה ה-19, מלון גרנד אירופה פתח את שעריו לקהל ב-28 בינואר 1875, והחליף פונדק קדום שנמצא באותו אתר.
פנים השיש וההזהבה, המדרגות הגורפות והריהוט האלגנטי משכו אליו המוני מבקרים אמידים, ביניהם פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, אלטון ג'ון, ביל קלינטון, איוון טורגנייב, קלוד דביסי, הרברט ג'ורג' ולס, איגור סטרווינסקי, גוסטב החמישי, מלך שוודיה וז'אק שיראק, ואחרים.
בתקופת ברית המועצות המלון המשיך לתפקד ומספר פעמים עבר שיפוצים נרחבים. לאחר התפרקות ברית המועצות הוא עבר לידיים פרטיות והיה בבעלות חברה שווית-רוסית. בהמשך הוא עבר לבעלות רשת בין לאומית Belmont. בשנים 2005-2008 הוא עבר שיפוצים נרחבים וכיום כולל 265 חדרים. במלון פועלות מספר מסעדות. מספר שנים השף של אחד המסעדות היה איליה לזרסון, שף ידוע ברוסיה.
בשנת 2009 הוא זכה בתואר "המלון המפואר של אירופה".
הערות שוליים

↑  https://web.archive.org/web/20111019175359/http://www.worldtravelawards.com/profile-799-grand-hotel-europe
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327729805171  LCCN: n95087723  VIAF: 156099534   WorldCat (עם VIAF): 156099534
מיוזה

מיוזה (Meiosis; בעברית: חלוקת הפחתה) היא תהליך של חלוקת גרעין התא המתרחש בעיקר בתהליך ההבשלה של תאי רבייה. טרם התהליך מוכפל פעם אחת החומר התורשתי ובזמן התהליך התא מתחלק פעמיים, ולכן תוצאת המיוזה היא ארבעה תאים הפלואידיים – תאים שתכולת החומר התורשתי בכל אחד מהם היא מחצית מכמות החומר בתא סומטי רגיל.
המיוזה מתרחשת בתאים אואוציטים ותאים ספרמטוציטים, ההופכים עם הבשלתם לגמטות; מכאן ניתן לומר כי המיוזה מתרחשת רק באורגניזמים המקיימים רבייה זוויגית (מינית).
אצל נקבות המיוזה מתרחשת בחלקה במהלך ההפריה – האואוציט נעצר בפרופאזה 1, בזמן העובּרוּת. האואוציט מתחיל את מיוזה 2 בזמן המחזור החודשי, אחת לחודש, אך נעצר במטפזה 2. מיוזת האואוציט השניוני מסתיימת אך ורק לאחר ההפריה.
אצל זכרים המיוזה מתרחשת בעת ייצור תאי הזרע, כלומר לפני ההפריה. ספרמטוציט שניוני מסיים את תהליך המיוזה באשך.
במיוזה מופחת מספר הכרומוזומים (תחילה הוא מוכפל אך לאחר מכן מופחת פעמיים, בשתי חלוקות עוקבות), ובנוסף, הכרומוזומים עוברים שחלוף. זאת בניגוד למיטוזה, שמשמרת את החומר התורשתי כפי שהוא – במיטוזה החומר התורשתי מוכפל ולאחר מכן מתרחשת חלוקת תא יחידה, והתוצאה היא שני תאים בעלי תכולת חומר תורשתי זהה לתא המקורי.
תהליך המיוזה של תא אואוציט שניוני לאחר הפריה עם תא זרע.
שלבי המיוזה

לפני תחילת המיוזה (ראו מחזור התא להרחבה), החומר התורשתי עובר מיטוזה.
המיוזה שונה בין שני המינים בתזמון החלוקה המיוטית השנייה. המיוזה הזכרית השנייה מתרחשת במהלך יצירת תאי זרע באשך, בעוד שבנקבות התהליך מתרחש במהלך ההפריה.
שני שלבים עיקריים:
ספרמטוציט ראשוני (לאחר מיטוזה) עובר תהליך הפחתה מ-46 כרומוזומים לשני ספרמטוציטים שניוניים, בעלי 23 זוגות כרומוזומים לכל אחד.
כל ספרמטוציט שניוני עובר תהליך הפחתה נוסף מ-23 זוגות ל-23 כרומוזומים, בתהליך חלוקה לשני ספרמטידים. התוצאה היא ארבעה תאי ספרמטידים הפלואידיים.
האואוציט הראשוני מתחיל בחלוקת המיוזה כבר בשלב העוברות (בכל שחלה של תינוקת יש מאות אלפי זקיקים) אך נעצר בשלב הפרופזה 1. זאת אומרת, התא מתחיל את תהליך ההפחתה אך לא מסיים אותו. תהליך מיוזה ראשוני ממשיך בסמוך לתהליך הביוץ. בתהליך נוצר אואוציט שניוני וגם גוף פולארי ראשון. הם נבדלים זה מזה בכמות הציטופלסמה, כאשר לראשון יש יותר. אואוציט שניוני עובר ביוץ, נכנס למיוזה שנייה במהלך הביוץ החודשי, אך לא מסיים את התהליך. תהליך המיוזה השני נעצר במטפאזה 2, ויסתיים רק במהלך (לאחר) הפריה עם תא זרע. המיוזה הנקבית מסתיימת בתא חיוני אחד בניגוד למיוזה הזכרית שמסתיימת בארבעה תאים חיוניים.
שלבי המיוזה > מיוזה I

עוד לפני המיוזה הכרומוזומים שבגרעין מוכפלים. כל כרומוזום בנוי כעת משתי כרומטידות אחיות הקשורות זו לזו באזור הנקרא צנטרומר. לפני התחלת המיוזה, בתא דיפלואידי (כתא הנבט לפני המיוזה) ישנם זוג כרומוזומים מכל סוג הנקרא זוג כרומוזומים הומולוגיים, אשר אחד מקורו באב, והשני באם. הם נושאים בשל כך, צורות לא בהכרח זהות לאותן התכונות (אללים שונים לאותו גן).
שלבי המיוזה > מיוזה I > פרופאזה I (שלב 1)

בפרופאזה מתפרק הציטוסקלטון (שלד התא) ליחידות המבנה שלו ומסתדר מחדש במבנה הכישור אשר תפקידו להניע את הכרומוזומים במהלך התהליך. סיבי הכישור מסתדרים מתוך שני קטבים הנמצאים בשני צידיו המנוגדים של התא. הכרומוזומים ההומולוגיים מסתדרים זה לצד זה במבנה צמוד ומעובה, הנקרא טטראדה. מבנה זה נועד לשם תהליך השחלוף, זהו תהליך בו מתחלפים קטעי כרומוזומים באקראי בין הכרומוזומים ההומולוגיים, התהליך מתבצע במצב תקין אך ורק בין שתי כרומטידות הנמצאות בכרומוזומים שונים ולא בין הכרומטידות האחיות. השחלוף מגביר את השונות של הצאצאים אשר מניבות המיוזה וההפריה. לאחר השחלוף נפרדים זה מזה הכרומוזומים ההומולוגיים. לקראת סוף הפרופאזה ממברנת הגרעין מתחילה להתפרק לבועיות קטנות.
שלב הפרופאזה במיוזה הראשונה נחלק לחמישה תתי שלבים:
לפטוטין – החומר הגנטי מתחיל להידחס לצורת מקלונים בגרעין, אולם בגלל הצפיפות עדיין לא ניתן להבחין בין הכרומטידות האחיות הנמצאות על אותו הכרומוזום.
זיגוטין – הכרומוזומים ההומולוגיים מתקרבים אחד לשני, ניתן לראות זוגות של כרומוזומים הומולוגיים בגרעין התא.
פכיטין – כרומטידות שאינן אחיות, אולם נמצאות על כרומוזומים הומולוגיים, מבצעות שחלוף אקראי בין קטעים הומולוגיים, באזורים בהם נוצרת כיאזמטה. גם בכרומוזומי מין מתבצע שחלוף, בקטעים המעטים החופפים ביניהם.
דיפלוטין – כרומוזומים הומולוגיים מתרחקים מעט זה מזה. ומתרחשת התרה חלקית של דחיסת הכרומוזומים, באופן שיוכל להתרחש שעתוק באתרים מסוימים ב-DNA. הכרומוזומים ההמולוגים נותרים בקשר עדיין על ידי הכיאזמטה, במקום בו התרחש שחלוף. הכיאזמטה נותרת על הכרומוזומים עד פירוקה באנפאזה של המיוזה הראשונה.
דיאקינזיס – זהו השלב הראשון במיוזה שבו ניתן לראות במיקרוסקופ את ארבע הכרומטידות המרכיבות את הטטראדה, ניתן גם לראות בבירור את אתרי הכיאזמטה. השלב הזה גם מוביל לתחילת הפרומטפאזה: ממברנת הגרעין מתחילה להתפרק לבועיות וציר המיוזה מתחיל להיווצר.
שלבי המיוזה > מיוזה I > פרומטפאזה I (שלב 2)

ממברנת הגרעין מתפרקת. הכרומוזומים קטנים ודחוסים ומרחפים ברחבי התא. הכרומוזומים מתחילים לנוע לכיוון מרכז התא ולהסתדר בשורה. מיקרוטובולים הנמצאים משני צידי התא שולחים סיבים הנקראים סיבי הכישור שמתחברים לצנטרומר ומושכים מכל צד חצי מהכרומוזום.
שלבי המיוזה > מיוזה I > מטפאזה I (שלב 3)

שלב זה מהווה נקודת בקרה של תהליך המיוזה. אם יש תקלה, התהליך ייפסק ויחזור לאחור לתקן את עצמו. סיבי הכישור שנוצרו בפרופאזה נקשרים עתה לכרומוזומים באזור הצנטרומר, ומציבים אותם במישור המשווה, כשכל כרומוזום הומולוג פונה לקוטב אחר של הכישור באקראי, זאת אומרת שאין תלות בין כרומוזום למשנהו בדבר החלוקה במטפאזה.
שלבי המיוזה > מיוזה I > אנפאזה I (שלב 4)

בשלב זה הכישור מניע את הכרומוזומים אל עבר הקטבים. כל כרומוזום נע לקוטב אליו פנה קודם לכן. יש לשים לב לכך שהכרומוזומים עדיין נמצאים במצב המוכפל שלהם.
שלבי המיוזה > מיוזה I > טלופאזה I (שלב 5)

בשלב הטלופאזה הכרומוזומים מגיעים לקוטְבי הכישור. הכישור מתפרק חזרה ליחידות המבנה שלו. התא כולו מתחלק לשני תאים הפלואידיים, כשבכל תא נותר רק כרומוזום אחד מכל זוג הומולוגי, אך כרומוזום זה מצוי במצבו המוכפל – לכל כרומוזום שתי כרומטידות אחיות.
שלבי המיוזה > מיוזה II

לפני המיוזה השנייה לא מוכפלים הכרומוזומים. למרות זאת מוכפל מרכז הקוטב שאליו הגיעו הכרומוזומים לשני קטבים, כשאחד מהם מתחיל לנוע לעבר צידו השני של התא.
שלבי המיוזה > מיוזה II > מטפאזה II (שלב 6)

במטפאזה מוצבים הכרומוזומים בין קוטְבי הכישור כך שכל כרומטידה פונה לעבר אחד משני הקטבים.
שלבי המיוזה > מיוזה II > אנפאזה II (שלב 7)

באנפאזה תנועות הכישור מנתקות את הקשר שבין שתי הכרומטידות האחיות. כעת כל כרומטידה נחשבת כרומוזום בפני עצמו. הכישור מניע את הכרומוזומים לעבר הקוטב אליו פנו במטפאזה.
שלבי המיוזה > מיוזה II > טלופאזה II (שלב 8)

בטלופאזה מגיעים לבסוף הכרומוזומים לקטבים. הכישור מתפרק ומרכיב מחדש את שלד התאים. הבועיות שאליהן התפרקה ממברנת הגרעין שבות לעטוף את הכרומוזומים. כעת ישנם ארבעה תאים הפלואידיים – בכל אחד מהם מחצית מכמות המידע התורשתי אשר היה בתא הנבט הראשון. לאחר הטלופאזה מתחלקות על פי רוב גם ציטופלסמות התאים והתאים עוברים תהליך נוסף המביא ליצירת גמטות בשלות – תאי המין.
מיוזה ומגוון

תהליך המיוזה הוא אחד התהליכים המרכזיים להגברת השונות בין יצורים המתרבים ברבייה זוויגית.
מיוזה ומגוון > שחלוף

האירוע הראשון מתרחש בפרופאזה I והוא השחלוף. בתהליך זה מוחלפים בין כרומוזומים הומולוגיים קטעי DNA. בכל כרומוזום הומולוגי ייתכנו גרסאות שונות לאותו גן הנקראות אללים. כאשר מתרחש השחלוף נוצרים צירופי אללים שונים מבתא ההורה. כך הצאצא הנוצר בתהליך ההפריה, המקבל כרומוזום הומולוגי אחד מהאב וכרומוזום הומולוגי שני מהאם, יהיה בעל צירופי גנים שונים מאשר אצל הוריו. ראו גם: תאחיזה.
מיוזה ומגוון > היערכות הכרומוזומים

האירוע השני מתרחש במטפאזה I. בעת המטפאזה, הכרומוזומים ההומולוגיים מסתדרים במישור המשווה, אך הם לא עושים זאת תחת מבנה קבוע. זאת אומרת שכרומוזומים הומולוגיים יכולים להסתדר כך שכל הכרומוזומים מהאב ינועו לגמטה אחת וכל הכרומוזומים מהאם ינועו לאחרת, אך הדבר לא סביר כלל. למעשה, אם נחשב כמה צירופי כרומוזומים ייתכנו באדם נקבל 8,388,608 צירופי כרומוזומים שונים. אם כך הצאצא שיתקבל בהפריה לאו דווקא יקבל צירוף כרומוזומים מסוים, מה שבהחלט יגביר את השונות בין צאצאים, גם כשהם אחים.
שיבוש במיוזה

ביצוע לא תקין של חלוקת ההפחתה מתקשר לבעיות כרומוזומליות שונות, כגון עודף וחסר בכרומוזומים אצל הצאצא. הדבר קורה למשל כאשר אחד מסיבי הכישור לא נקשר לכרומוזום נכון או לא נקשר בכלל, וגורם בכך משיכה של כרומוזום לקוטב לא נכון ובכך לתא לא נכון. כך קורה שבגמטה אחת (או יותר) ישנם כרומוזומים עודפים, ובאחר – חסרים. הדבר מתבטא במספר תסמונות: תסמונת קליינפלטר, תסמונת טרנר, תסמונת דאון ועוד.
ביאורים

↑  maturation
| תהליכים בתא |
| --- | --- | --- |
| מחזור התא | מחזור התא • מיטוזה • מיוזה • פליגה • אפופטוזה |  |
| חומצות גרעין וייצור חלבונים | שכפול DNA • שעתוק • שחבור • שחבור חליפי • תרגום |  |
| מטבוליזם | נשימה תאית • גליקוליזה • מעגל קרבס • זרחון חמצוני • תסיסה • גלוקונאוגנזה • מסלול הפנטוז פוספט • פוטוסינתזה • ניטריפיקציה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563008105171  BnF: cb122535943 (data)  GND: 4169347-4  LCCN: sh85083346  LNB: 000349820
מפרץ באפין

ערך זה עוסק בים שולי של האוקיינוס הארקטי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
קרחון בקצה ים הקרח של מפרץ באפין
קרחון בקצה ים הקרח של מפרץ באפין
 מידע כללי
 על שם:  ויליאם באפין 
 מיקום:  צפונית לבאפין, מערבית לגרינלנד ודרומית לאלסמיר
 סוג:  ים שולי
 ים של:  אוקיינוס הקרח הצפוני
 מידות
 שטח:  689,000 קמ"ר
 אורך מרבי:  1,130 ק"מ
 רוחב מרבי:  550 ק"מ
 רוחב ממוצע:  550 ק"מ 
 עומק מרבי:  2905 מטר
 ‏עומק ממוצע:  861 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Kuugaaluk 
 מדינות באגן הניקוז:  קנדה, גרינלנד 
 איים:  אלסמיר ובאפין
 קואורדינטות:  74°00′05″N 67°59′47″W﻿ / ﻿74.00135°N 67.996419444444°W﻿ / 74.00135; -67.996419444444
  מפרץ באפין, בין נונאווט שבקנדה וגרינלנד
   נונאווט   קוויבק   ניופאונדלנד ולברדור   הטריטוריות הצפון מערביות   אזורים מחוץ לקנדה (גרינלנד ואיסלנד)
 
מפרץ באפין (באנגלית: Baffin Bay, בצרפתית: Baie de Baffin) הוא ים שולי של האוקיינוס הארקטי. אורכו של מפרץ באפין 1,130 ק"מ מצפון לדרום, והוא אינו נגיש לכלי שיט במשך רוב השנה בשל מעטה הקרח המכסה אותו.
היסטוריה

האירופי הראשון שחקר את מפרץ באפין היה החוקר הבריטי ג'ון דייוויס בשנת 1585. ויליאם באפין ערך מספר מסעות מחקר לאוקיינוס הארקטי, והגיע אל המפרץ בשנת 1616. במהלך מסעות אלה הגיע למסקנה כי המעבר הצפון-מערבי אינו נמצא באזור מפרץ הדסון.
גאוגרפיה

מפרץ באפין הוא זרוע של האוקיינוס הארקטי. במערבו נמצא האי באפין, במזרחו גרינלנד ובצפונו האי אלסמיר. המפרץ מחובר לאוקיינוס האטלנטי דרך מצר דייוויס ולאוקיינוס הארקטי דרך מצרי נארס.
בעלי חיים

במפרץ באפין מצויים כ-21,000 לווייתני בלוגה, המצויים בסכנת הכחדה
הערות שוליים

↑  לווייתני בלוגה במפרץ באפין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4086258-6  NARA: 10038151  VIAF: 237717268   WorldCat (עם VIAF): 237717268
מעונות סטודנטים

חדר מגורים במעונות אוניברסיטת דלאוור, ארצות הברית, 2002
מעונות מאירסדורף-רזניק, קמפוס הר הצופים, ירושלים, האוניברסיטה העברית, 2022
מעונות סטודנטים באוניברסיטת תל אביב, 2017
מעונות סטודנטים (ובקצרה מעונות) הם מערכת של חדרי מגורים או דירות מגורים, שמוסד להשכלה גבוהה מעמיד לרשות הסטודנטים הלומדים בו, לרוב תמורת מחיר מסובסד, כדי לאפשר לסטודנטים מגורים זולים סמוך לאוניברסיטה. מרבית האוניברסיטאות במדינות המערב וכן מכללות רבות מעמידות מעונות לרשות הסטודנטים הלומדים בהן.
מבנה המעונות

מעונות סטודנטים מתקיימים בשתי צורות עיקריות:
בניינים ייעודיים שנבנו לשם מגורי סטודנטים (או בניינים קיימים ששופצו למטרה זו). הבניינים ממוקמים בדרך כלל בתחומי הקמפוס של המוסד האקדמי שלו הם שייכים, או במרחק קצר ממנו, על מנת להקל על תנועת הסטודנטים ביניהם לבין בנייני הלימודים.
דירות מגורים בנות מספר חדרי שינה באזורי מגורים אזרחיים, שניקנו או נשכרו על ידי המוסד והועמדו לרשות סטודנטים כמעונות.
בנייני המעונות הייעודיים מתקיימים במסגרת מגוון רחב מאוד של צורות וגדלים. הם מכילים מתקני מגורים למספר קטן של דיירים (כ-10-20) ועד למאות דיירים.
חדר מגורים במעונות משותף בדרך כלל לסטודנטים אחדים, אם כי קיימים גם מעונות ובהם חדר לאדם אחד בלבד. יש בו מיטות, שולחנות עבודה ורהיטים נוספים. ברוב המעונות יש חיבור בחדרי המגורים לרשת האינטרנט.
חדרי המגורים מאורגנים בצורות שונות – במסגרת אגפים או קומות המכילים מספר גדול של חדרים, או במסגרת דירות, שבהן 4-5 חדרים. חדרי השירותים והמקלחות הם משותפים לכל הדיירים בדירה או באגף ובקומה. בבנייני מעונות חדשים, שנבנו בסטנדרט גבוה יותר, יש כיום לעיתים חדרים שלהם חדרי שירותים ומקלחות בלעדיים להם או משותפים להם ולחדר אחד נוסף בלבד. לכל קומה או אגף יש בדרך כלל מטבח משותף. בדירות יש סלון ומטבח משותפים.
בנייני מעונות מכילים מתקנים ושירותים נוספים המשותפים לדייריהם – לרוב מכונות כביסה ולעיתים חדרי מחשבים, מכונות אוטומטיות לממכר מזון, חדר כושר, קפיטריה או בר.
במעונות סטודנטים יש הפרדה בין המינים בחדרי השינה. לעיתים משוכנים גברים ונשים בקומות או באגפים נפרדים, ובמוסדות מסוימים – גם בבניינים נפרדים. באנגליה יש פחות הקפדה על הפרדה בין המינים מבארצות הברית, ובכל מקרה, המעונות מתחשבים בסטודנטים עם העדפות מיניות או מגדריות שמקשות עליהם לגור עם בני מינם.
ברוב המוסדות קיימים גם מעונות סטודנטים המיועדים לזוגות נשואים או למשפחות עם ילדים.
עם השנים עלה והשתפר סטנדרט הבניה, הריהוט והאיבזור של מעונות בעולם המערבי.
ניהול המעונות

כיוון שהביקוש לחדרי מעונות עולה בדרך כלל על ההיצע, מקצים המוסדות האקדמיים חדרים לסטודנטים לפי סדרי עדיפויות, למשל בהתחשב במרחק בין מקום מגוריו הקבוע של הסטודנט לבין המוסד. התשלום שמשלם סטודנט עבור המגורים מכסה מלבד עלות הלינה גם את עלות השימוש בשירותים בסיסיים כמו חשמל ומים.
ניהול המעונות מצוי בידי המוסד האקדמי. למעונות יש תקנון התנהגות, הכולל לעיתים הגבלה של השעות לפעילויות שונות במסגרת בנייני המעונות.
במוסדות מסוימים קיימת במעונות מועצת סטודנטים, המוסמכת לקבל החלטות מסוימות לגבי ניהול החיים בהם – בדרך כלל ניהול חיי החברה במקום.
למעונות יש צוות תחזוקה, האחראי לנקיון השטחים המשותפים במעונות ולתחזוקת המתקנים בהם. הסטודנטים נדרשים לדאוג לנקיון חדרי המגורים שלהם. לעיתים יש למעונות "אם בית" או "אב בית", המופקדים על ניהולם.
לעיתים גרים במעונות אנשי סגל זוטרים של האוניברסיטה או המכללה. הם משמשים כאנשי קשר עם הסטודנטים, כיועצים וגם כאוכפי המשמעת במעונות (בדרך כלל תמורת הנחה או פטור משכר דירה במעונות).
ראו גם

פנימייה
בניין מעונות באוניברסיטת קנט, בריטניה
ממלכת אטרוריה

ממלכת אטרוריה (באיטלקית: Regno di Etruria) הייתה ממלכה בטוסקנה, שהתקיימה כמדינת חסות של הקיסרות הצרפתית הראשונה[דרושה הבהרה] בין השנים 1801–1807.
היסטוריה

במאי 1796 פלשו כוחות צרפתיים לדוכסות פארמה, אולם על אף שנאתה העזה של מריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה לצרפת, בעקבות הוצאת אחותה מארי אנטואנט להורג, הכריז בעלה פרדיננדו, דוכס פארמה על נייטרליות. אולם הנייטרליות לא כובדה על ידי הצרפתים, וכוחות צרפתיים כבשו את הדוכסות. במסגרת חוזה ארנחואס (1801) בין בית בורבון לנפוליאון, הועברה השליטה על הדוכסות לשלטון צרפתי ישיר וספרד ויתרה על לואיזיאנה, בתמורה להעברת הדוכסות הגדולה של טוסקנה לידי בית בורבון תחת שליטת בנם לודוביקו, שהוכתר למלך אטרוריה, בעוד פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה קיבל את שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג.
השם אטרוריה הוא שמו הקדום של חבל ארץ במרכז איטליה.
בשנת 1802 נסעו לודוביקו ואשתו לספרד, להשתתף בחתונה הכפולה של פרננדו, נסיך אסטוריאס עם מריה כריסטינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, ומריה איזבלה מספרד עם פרנצ'סקו, דוכס קלבריה. בחזרתם מספרד החמירה מחלת האפילפסיה של לודוביקו, וב-27 במאי 1803 הוא מת בפירנצה בגיל 30. לאחר מותו עלה לשלטון במקומו בנו לודוביקו השני, מלך אטרוריה, תוך שאשתו מריה לואיסה, דוכסית לוקה שולטת כעוצרת בשמו.
ב-23 בנובמבר 1807 פורקה ממלכת אטרוריה על ידי הצרפתים בהסכמת ספרד, ונפוליאון העניק לאחותו אליזה בונפרטה את התואר "הדוכסית הגדולה של טוסקנה". למלך המודח הובטח לקבל ממלכה חדשה בצפון פורטוגל, אך הדבר לא התבצע. ב-1814, עם נפילת נפוליאון, סופחה טוסקנה מחדש לבית הבסבורג.
מלכי אטרוריה

לודוביקו הראשון, מלך אטרוריה (1801–1803)
לודוביקו השני, מלך אטרוריה (1803–1807)
מלחמת עשרת הימים

מלחמת עשרת הימים (בסלובנית: Desetdnevna vojna) או מלחמת העצמאות של סלובניה (slovenska osamosvojitvena vojna) הייתה מלחמת אזרחים שהתרחשה ב-1991 במשך עשרה ימים. המלחמה התרחשה בין יוגוסלביה לסלובניה, לאחר שהאחרונה, שהייתה אחת הרפובליקות של יוגוסלביה, הכריזה על עצמאותה.