stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עד העצם (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  מרטי נוקסון 
 תסריט:  מרטי נוקסון 
 שחקנים ראשיים:  לילי קולינס קיאנו ריבס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2017 
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
עד העצם (באנגלית: To the Bone) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2017, בבימויה של מרטי נוקסון, המבוסס על חוויותיה האישיות בהתמודדות עם הפרעות אכילה. הסרט מתמקד בסיפורה של צעירה הסובלת מאנורקסיה ומנסה למצוא דרך להתמודד עם מצבה באמצעות טיפול לא שגרתי. בתפקידים הראשיים מככבים לילי קולינס וקיאנו ריבס.
עלילה

אלן (לילי קולינס) היא צעירה בת 20 המתמודדת עם אנורקסיה, לאחר שניסיונות טיפול קודמים לא צלחו. היא מצטרפת למעון טיפולי ייחודי בניהולו של ד"ר וויליאם בקהם (קיאנו ריבס), רופא לא שגרתי המאתגר את גישתה למחלה. במהלך שהותה במעון, אלן פוגשת מטופלים נוספים המתמודדים עם הפרעות אכילה, ומתחילה מסע אישי של גילוי עצמי והתמודדות עם עברה ועם משפחתה המורכבת.
צוות השחקנים

לילי קולינס – אלן, צעירה המתמודדת עם אנורקסיה.
קיאנו ריבס – ד"ר וויליאם בקהם, רופא המטפל באלן.
קארי פרסטון – סוזן, אמה החורגת של אלן.
לילי טיילור – ג'ודי, אמה הביולוגית של אלן.
אלכס שארפ – לוק, מטופל נוסף במעון הטיפולי.
ליאנה ליברטו – קלי, אחותה למחצה של אלן.
ברוק סמית' – אוליב, מנהלת המעון.
לזלי ביב – מייגן, מטופלת במעון.
ביקורות

הסרט "עד העצם" עורר דיון ציבורי נרחב בשל התוכן הרגיש שבו. חלק מהצופים והמבקרים הביעו חשש שהסרט עלול לעודד הפרעות אכילה או להוות טריגר לצעירים במצב נפשי דומה. עם זאת, אחרים שיבחו את הסרט על התמודדותו הכנה עם נושא מורכב ועל הופעתה המרשימה של לילי קולינס בתפקיד הראשי.
הערות שוליים

↑  Freeman, Hadley (12 ביולי 2017). "To the Bone confirms there are (almost) no good movies about anorexia". The Guardian. נבדק ב-15 בינואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  איתמר רונאל, ‏עד כאן, באתר ‏מאקו‏, 27 ביולי 2017
1 2   חן חדד, סרט חדש של נטפליקס מעורר מחלוקת: "מעודד אנורקסיה", באתר הארץ, 27 ביוני 2017
פלורידה (מחוז)

מחוז פלורידה (בספרדית: Departamento de Florida) הוא אחד מתשעה עשר המחוזות באורוגוואי. בירתו היא פלורידה.
מיקום המחוז הוא במרכז-דרום המדינה, גובל מצפון במחוז דורסנו, מצפון-מזרח במחוז טריינטה אי טרס, מצד מזרח במחוז לבז'חה, בדרום בקנלונס ובמערב במחוזות סן חוסה, ופלורס.
שטח המחוז 10,417 קמ"ר. ומספר תושביו 69,322.
היסטוריה של פלורידה

המחוז הוקם ב-10 ביולי 1856, עד אז היה חלק ממחוז סן חוסה.
במחוז פלורידה נמצא האתר פיידרה אלטה(ספ') (בספרדית Piedra Alta "האבן הגבוהה"), שם הוכרזה הכרזת העצמאות של אורוגוואי ב-25 באוגוסט 1825, המקום הוכרז בשם "מזבח המולדת" (בספרדית: Altar de la Patria) בשנת 1900, וכאנדרטה היסטורית לאומית. במהלך השנים הונחו על הסלע לוחות ברונזה שונים לזכרם של האירועים ההיסטוריים שהוא מייצג. נמצא כיום בפאתי העיר פלורידה, על גדות נהר סנטה לוסיה צ'יקו.
מזג אוויר

האקלים הוא סובטרופי לח, עם טמפרטורה שנתית ממוצעת של בין C°‏ 16 ל-C°‏ 19, ובסביבות 1,000 מ"מ של משקעים. הקיץ צחיח וחם, והחורף קר למדי. שלגיורד לעיתים נדירות ביותר. במחוז ישנה בעיה של הצפת נהרות ונחלים כשיורדים גשמים ברציפות, ולכן ערים כמו הבירה פלורידה ועוד, ממוקמים בעיקר באזורים גבוהים מעט.
כלכלה

כלכלת המחוז מבוססת על חקלאות וגידולי שדה, בעיקר של חיטה, שיבולת שועל, תירס, פשתן וחמניות. וכן חוות לגידול פרות חולבות. המחוז מספק כ-40% מתפוקת החלב הארצית. כמו כן סמוך לנחל ולנטיינס צפונית-מזרחית לבירה, ישנן מחצבות של עפרת ברזל, שהעתודות שלו נאמדות בכ-19 מיליון טון, עם תכולת מתכת של 38%; ומחצבה נוספת הנמצאת בקמפו דה קסטרו, שם נחצבים בנוסף לעפרת ברזל, גם פצלת השדה, קוורץ וגרניט.
חינוך

במחוז פלורידה אין כמעט אפשרויות להשכלה גבוהה, ולכן רוב בוגרי התיכון עוברים למונטווידאו כדי להתחיל את לימודיהם באוניברסיטה. הלימודים שישנם במחוז, שרובן המכריע נמצאים בבירת המחוז, הם הכשרת מורים ומקצועות הוראה ולמידה שונים. ב"מכון להכשרת מורים" בפלורידה, או ב"מרכז האזורי למורי המרכז" (CERP). וכן קיימת שלוחה של האוניברסיטה UTU (אוניברסיטה מקצועית טכנולוגית של אורוגוואי) (ספ').
ממשל > מוניציפלית

ראש העיר נבחר בבחירה ישירה, עם ארבעה ממלאי מקום, לתקופה של חמש שנים. לאחר מכן יכול להיבחר מחדש.
ממשל > חוקתית

הרשות המחוקקת היא מועצה מחוזית המורכבת מ-31 חברי מועצה, הנבחרים באופן דמוקרטי. חברי המועצה מופקדים על הצעת רפורמות עירוניות, צווים ומיסים, כמו גם כל פרויקט אחר שהם מוצאים לנכון בתאום עם ראש העיר.
ממשל > עיריות במחוז (ניהול אזורי)

במחוז קיימים 3 עיריות אזורית.
בעיריות מתקיימים בחירות אחת לחמש שנים, בהם נבחר ראש העירייה וארבע חברי מועצה, האחראים על הנושאים המוניציפליים באזור בחירתם.
| מפה | שטח שיפוט (km²) | מספר תושבים (מפקד 2011) | שם העירייה | תאריך הקמה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 94.7 | 2,228 | קסופה | מרץ 2010 |
|  | 279.4 | 3,432 | פריי מרכוס | מרץ 2015 |
|  | 211.5 | 6,509 | סרנדי גרנדה | מרץ 2010 |
דמוגרפיה

מספר התושבים נכון לשנת 2019, היה 67,084 נפש, (מתוכם 34,079 גברים ו-35,243 נשים) ב-29,437 משקי בית.
תוחלת חיים הממוצעת 76.24 שנים (גברים: 72.98 שנה, ונשים: 79.63 שנה)
דמוגרפיה > מרכזים עירוניים

רשימות עיירות או ערים עם אוכלוסייה של מעל 1,000 תושבים (נתוני מפקד 2011):
| שם העיר | תושבים |
| --- | --- |
פלורידה: 33,640
סרנדי גרנדה: 6,130
קסופה: 2,402
פריי מרקוס: 2,398
25 דה מאז'ו: 1,852
25 דה אגוסטו: 1,849
אלחנדרו חז'ינאל (סרו קולורדו): 1,357
קרדל: 1,202
ניקו פרס: 1,030
האוכלסיה הכפרית במחוז מונה 9,255 נפש.
הערות שוליים

1 2 3 4  המקור ברשימות הלשכה הלאומית לסטטיסטיקה באורוגוואי
↑  היסטוריה כרונולוגית של מחוז פלורידה (בספרדית)
↑  אנציקלופדיה אורוגוואי (בספרדית)
↑  האתר של המרכז האזורי למורים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552842005171  BNE: XX4583586  BnF: cb12245105t (data)  GND: 7540384-5  LCCN: n82010994  MusicBrainz: 289222ec-bf34-4021-b664-f25dbbbf7c38  SUDOC: 031187439  VIAF: 155955612   WorldCat (עם VIAF): 155955612 
פיידרה אלטה צולם ב-2008
העיריות במחוז פלורידה בשנת 2020:

1) קסופה.

2) פריי מרקוס.

3) סרנדי גרנדה.

השטח האפור הוא שטח כפרי שלא מחולק לעיריות.
טירה היסטורית בדרום מחוז פלורידה
הכפר סאן גבריאל במרכז מחוז פלורידה
Wiwibloggs

| --- | --- |

 סוג:  אתר חדשות בנושא האירוויזיון
 תקופת הפעילות:  22 באפריל 2009 – הווה (15 שנים)
 מייסדים:  ויליאם לי אדמס
 שירותים עיקריים:  חדשות
 wiwibloggs.com
 
Wiwibloggs (בתעתיק לעברית: וויוויבלוגס) הוא אתר חדשות וערוץ יוטיוב, המתמקד בתחרות הזמר של האירוויזיון. האתר מקבל את רוב צפיותיו בתקופת האירוויזיון בחודש מאי, כך לדוגמה בשנת 2016 הגיע האתר לשיא של כ-250,000 צפיות ביום.
היסטוריה

האתר הוקם באפריל 2009. ערוץ היוטיוב הוקם ב-2010 ולו כ-95 אלף מנויים.
בחודש אפריל 2015 זכו Wiwibloggs בפרס בלוג האומנות והתרבות של השנה בממלכה המאוחדת. באותו החודש, ויליאם לי אדמס, העורך הראשי של האתר וכתב לשעבר במגזין טיים, היה בלוגר האירוויזיון היחידי שלקח חלק כמשתתף בפאנל שנערך בלונדון לאחר אירוע הלהיטים הגדולים של האירוויזיון לרגל חגיגות שישים השנים לאירוויזיון. בתוכנית הרשמית של האירוע תיאר איגוד השידור האירופי את האתר כ"אתר הפופולרי ביותר בנושא אירוויזיון".
מטעם האתר נשלחו שופטים לגמרים לאומיים במספר רב של מדינות, לרוב אדמס עצמו. בין הגמרים הלאומיים בהם שפטו שופטים מטעם האתר נמצאים: Melodi Grand Prix הנורווגי, Depi Evratesil הארמני, Nationalny Otbor הבלארוסי, Selecția Națională הרומני, Unser Lied für Israel הגרמני, Supernova הלטבי, Festival Da Canção הפורטוגלי ו-Uuden Musiikin Kilpailu הפיני.
במהלך אירועי אירוויזיון 2016 השתתפו אדמס וכתב נוסף באתר, דבאן אדרמי, כאורחים מיוחדים בתוכנית הטלוויזיה השוודית הסוקרת את השירים לאירוויזיון מטעם תאגיד השידור השוודי SVT. תוכנית זו שודרה שעה לפני חצאי הגמר וגמר האירוויזיון שנערך בסטוקהולם. שלוש שנים לאחר מכן, במהלך חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2019, הנחה אדמס לייב רשמי של תאגיד השידור הישראלי והשתתף יחד עם אדרמי בתוכניות נוספות מגרמניה והממלכה המאוחדת שסקרו את האירוויזיון. הכתב הפורטוגלי באתר, ברנרדו פריירה סיקר עבור RTP את אירוע הגמר הלאומי המקומי בשנת 2019 בו זכה קונאן אוזיריס עם השיר Telemóveis.
אדמס הופיע בהופעת קמאו בסרט תחרות הזמר של האירוויזיון: סיפורה של Fire Saga בתפקיד עצמו, כפרשן אירוויזיון. הוא פגש את כוכב הסרט וויל פארל כשנתיים לפני יציאת הסרט במהלך אירועי אירוויזיון 2018 בליסבון, פורטוגל.
מאז 2016 מארגנת מערכת האתר באופן מסורתי מסיבה בשם "WiwiJam" שמהווה חלק מאירועי האירוויזיון לאותה השנה, הכוללת הופעות רבות של נציגי המדינות ואמנים מהגמרים הלאומיים השונים.
הערות שוליים

↑  "Google Analytics data". במאי 2016. נבדק ב-18 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  wiwibloggs, ערוץ היוטיוב
↑  "2015 Winners and Highly Commended". UK Blog Awards. אורכב מ-המקור ב-2015-04-21. נבדק ב-20 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Eurovision Song Contest 60th Anniversary Conference Official Programme" (PDF). EBU. 24 באפריל 2015. אורכב מ-המקור (PDF) ב-7 באפריל 2015. נבדק ב-26 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  wiwibloggs (10 במאי 2016). "Studio Eurovision: wiwibloggs join Sweden's ESC pre-show". wiwibloggs. נבדק ב-23 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Raisa Bruner (26 ביוני 2020). "The Real Stars of the Eurovision Song Contest on the Competition Behind the New Netflix Comedy". TIME. נבדק ב-1 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
סן חוסה (מחוז באורוגוואי)

מחוז סן חוסה (בספרדית: Departmento De San José) הוא אחד מתשעה עשר המחוזות של אורוגוואי. בירת המחוז היא העיר סן חוסה דה מאז'ו.
מיקום המחוז הוא בדרום-מערב המדינה, גובל בפלורס מצפון, פלורידה, קנלונס ומונטווידאו ממזרח, כשנהר סנטה לוסיה משמש כגבול טבעי ממזרח, קולוניה ממערב, ונהר ריו דה לה פלטה מדרום וממערב.
נהר סנטה לוסיה באורוגוואי, נראה ברקע הגשר (בכביש 1) המחבר בין מחוז סן חוסה למחוז מונטווידאו
שטח המחוז הוא 4992 קמ"ר. הוא מהקטנים שבמחוזות אורוגוואי, ומהיותר מאוכלסים שבהם (רביעי מהסוף).
החלק הדרומי מזרחי שלו מהווה חלק מאזור המטרופולין של מונטווידאו, שהתפשט לתוך מחוז סן חוסה.
המחוז הוכרז ב-27 בינואר 1816 כמחוז עצמאי, והוא אחד מששת המחוזות הראשונים באורוגוואי.
אקלים

האקלים של המחוז הוא קריר, ומועט בגשמים (פחות מ-900 מ"מ בשנה, היורדים בעיקר בחודשי הסתיו ותחילת החורף). הטמפרטורה מתנודדת סביב 18°C, (78°F) בממוצע, והאוויר לח וממוזג כמעט כל השנה.
כלכלה

כלכלת סן חוזה מגוונת יחסית, כאשר תעשיית ייצור החלב, רפתות ומפעלים ענקיים, היא מהגדולות שבהם. גם מפעלים לאריזה ושיווק של דגנים, מספוא, פירות, סלק, תפוחי אדמה ותירס, ותעשיית ייצור שמן. סמוך לנהר סנטה לוסיה ישנם מפעלים לייצור של חומרי ניקוי וחומרים כימיים. בעיירות סן חוסה דה מאז'ו וליברטאד קיימים חברות חלב גדולות, יקבים, בתי מטבחיים ומפעלים ליצור בשר בקר, כבשים וחזירים.
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2019 מתגוררים במחוז 117,375 תושבים (מתוכם גברים 58,559 ונשים 58,816).
מספר משקי הבית הפרטיים (נכון למפקד 2011) היה 33,063. גודל משק הבית הממוצע הוא כ-3.0 נפשות.
תוחלת החיים הממוצעת היא 74.44 שנים, מתוכם גברים: 70.35 שנים, ונשים: 78.7 שנים. מספר ילדים ממוצע לאישה: 2.11 ילדים.
דמוגרפיה > אוכלסיית הערים הגדולות

רשימת ערים עיקריות והאוכלסיה בהם (לפי מיפקד 2011):
באוכלסייה הכפרית ישנם נכון לשנת 2019: 17,266 תושבים
ממשל > מוניציפלית

ראש העיר נבחר בבחירה ישירה, לתקופה של חמש שנים. ויכול לאחר מכן יכול להיבחר מחדש.
ממשל > חוקתית

הרשות המחוקקת היא מועצה מחוזית המורכבת מ-31 חברי מועצה, הנבחרים באופן דמוקרטי. חברי המועצה מופקדים על הצעת רפורמות עירוניות, צווים ומיסים, כמו גם כל פרויקט אחר שהם מוצאים לנכון בתאום עם ראש העיר.
ממשל > עיריות במחוז (ניהול אזורי)

במחוז קיימים 4 עיריות אזורית.
בעיריות מתקיימים בחירות אחת ל-5 שנים, בהם נבחר ראש העירייה ו-4 חברי מועצה, האחראים על הנושאים המוניציפליים באזור בחירתם.
| מפה | שטח שיפוט (km²) | מספר תושבים (מפקד 2011) | שם העירייה | תאריך הקמה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 125.8 | 32154 | סיודד דל פלטה | מרץ 2010 |
|  | 694.7 | 5025 | אסילדה פאולייר | מרץ 2013 |
|  | 441.9 | 14326 | ליברטאד | מרץ 2010 |
|  | 1167.3 | 4849 | רודריגז | מרץ 2013 |
חינוך ותרבות

במחוז ישנם מעל 100 בתי ספר יסודיים ותיכוניים, רובם מרוכזים בעיר הבירה, סן חוזה דה מאז'ו. יש גם כמה ספריות חשובות כגון הספרייה העירונית, בית הספר התיכון ד"ר אלפונסו אספינולה, המוזיאון המחוזי והמכון להכשרת מורים בסן חוסה.
ההשכלה הגבוהה מתמקדת בהכשרת מורים לבתי ספר יסודיים ותיכוניים, ובלימוד מקצועות ומשימות כפריים וטכנולוגיים. באונברסיטת UTU (אוניברסיטה מקצועית טכנולוגית של אורוגוואי) (ספ'), לאוניברסיטה סניפים רבים בכל רחבי אורוגוואי, ויש בה קרוב ל-100,000 סטודנטים בכל הסניפים.
עיריית סן חוסה מקדמת פעילויות תרבותיות רבות, על מנת לקדם את הפיתוח החברתי והאינטלקטואלי של תושביה. מתקיימים קורסים נרחבים למחול, סדנאות ספרותיות, ציור ואמנויות בכלל, והם נגישים לכל מי שמעוניין בהן.
ביולי 1912 נחנך אולם התיאטרון ע"ש ברתולומה מאצ'יו, לכבוד האיטלקי שתרם כספים לקידום התרבות במחוז. התיאטרון ממוקם בעיר הבירה ומתקיימים בו הופעות רבות לשמחת הקהל המקומי.
בסן חוסה יש גם תזמורת עירונית המורכבת מתזמורת היסטורית משנת 1896, שהפכה לרשמית בשנת 1921.
הערות שוליים

↑  אתר חברת CONAPROLE מחברות ייצור החלב הגדולות במדינה
↑  המקור ברשימות הלשכה הלאומית לסטטיסטיקה באורוגוואי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552842405171  GND: 7543228-6  LCCN: n82010990  MusicBrainz: 95dac740-75da-484f-8094-3d4b547391fe  VIAF: 153637349   WorldCat (עם VIAF): 153637349 
בנין התיאטרון ע"ש ברתולומה מאצ'יו, בעיר סאן חוסה דה מאז'ו
סעיד עוויטה

סעיד עוויטה (בערבית: سعيد عويطة; נולד ב-2 בנובמבר 1959) הוא אתלט עבר מרוקאי, אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984), ואלוף עולם (רומא 1987) בריצת 5000 מטר ושיאן העולם בעבר בריצות ל-1500, ל-3000 ול-5000 מטר.
ביוגרפיה

סעיד עוויטה נולד בקניטרה שבמרוקו ושלט בריצות למרחקים בינוניים במרוצת שנות השמונים של המאה העשרים, בכל מרחק למן 800 מטרים וכלה ב-5000 מטרים. בשנות פעילותו, היה האתלט היחיד שהצליח לסיים את ריצת 800 מטר בפחות מ-1.44 דקות, ריצת 1500 מטר בפחות מ-3.30 דקות, ריצת 3000 מטר בפחות מ-7.30 דקות ואת ריצת 5000 מטר בפחות מ-13 דקות. על יריביו נמנו האלופים האולימפיים ז'ואקים קרוז, פיטר רונו, ג'ון נגוגי ואלברטו קובה, איש-איש במרחק בו התמחה. בין ספטמבר 1983 לספטמבר 1990 הוא ניצח ב-115 מתוך 119 המרוצים בהם נטל חלק. הפסדיו היחידים היו לאלוף העולם, סטיב קראם בריצת 1500 מטר, מחזיק מדליית הארד האולימפית אלסנדרו למברושיני בריצת 3000 מטר מכשולים, האלופים האולימפיים ז'ואקים קרוז ופול ארנג ב-800 מטרים ואלוף העולם יובס אונדייקי בריצת 5000 מטר.
התחרות הבינלאומית הגדולה הראשונה של עוויטה הייתה אליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 ובה הוא התחרה בריצת 1500 מטר. בשלב הגמר, הקצב ב-1000 המטרים הראשונים הואט במכוון בריצה טקטית שלא התאימה לעוויטה והוא נותר מאחורי אצני הסיום שהותירוהו במקום השלישי בלבד. לאחר חוויה זאת, עוויטה החליט להתחרות בריצת 5000 המטרים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). בגמר ריצת 5000 מטר קצב הריצה היה גבוה מאוד בזכות המתחרה הפורטוגזי אנטוניו לאיטאו, דבר שהתאים לעוויטה הרבה יותר מטקטיקת הריצה מהלסינקי. הוא נותר מאחורי לאיטאו עד לשלבי הסיום ואז האיץ קדימה, עבר אותו וזכה במדליית הזהב.
עוני

עוני
יתומים – תומאס קנינגטון
עוני הוא מצב קיומי נתון, אשר בו אין לאדם, למשפחה או לקבוצת בני אדם המהווים יחידה כלכלית אחת, הכנסה נדרשת ואמצעים חומריים הולמים כדי לקיים את עצמם. או לחלופין, עוני הוא מצב קיומי, אשר בו אדם, משפחה או קהילה, נאלצים להסתפק ברמת חיים נמוכה, במידה רבה מזו של יתר האנשים בסביבתם הקרובה. המצב הראשון מכונה "עוני מוחלט" (absolute poverty), בעוד האחרון מכונה "עוני יחסי" (relative poverty).
שיטות למדידת שיעור העוני > השיטה היחסית למדידת העוני

הגישה היחסית היא השיטה הנהוגה ברוב המדינות המפותחות. לפי שיטה זו, העוני מייצג תופעה של אי-שוויון בהכנסות.
לכן, משק-בית עני הוא זה שהכנסתו בפועל נמוכה מן ההכנסה האופיינית בארצו. לפי הגדרה זו, העוני מאופיין ברמות הכנסות נמוכות, ביחס לחברה הנמדדת.
'קו העוני' הרשמי בישראל הוא דוגמה מובהקת למדידה בשיטה זו, והוא מוגדר כ-50% מההכנסה החציונית. בחלק ממדינות המפותחות מוגדר 'קו העוני' כ-60% מההכנסה החציונית.
החישוב בישראל ובמדינות המפותחות נעשה לפי מספר ה"נפשות הסטנדרטיות" במשק בית או במשפחה, ולכן קו העוני לאדם יחיד נמוך משמעותית מקו העוני למשפחה שבה שלושה ילדים. עם זאת, החישוב לוקח בחשבון יתרונות לגודל בצריכה, ומשכך קו העוני במשפחה עם ארבע נפשות אינו שווה לארבע פעמים קו העוני של נפש אחת, והוא נמוך ממנו באופן משמעותי.
שיטות למדידת שיעור העוני > השיטה המוחלטת (האבסולוטית) למדידת עוני

על פי התפיסה המוחלטת העני הוא אדם שאינו מסוגל לצרוך סל מוצרים בסיסי מסוים, כיוון שאין לרשותו מקורות הכנסה למימון סל כזה. לכן אדם ייחשב עני כאשר הקיום הפיזי שלו והדאגה לצרכיו הפיזיים יעמדו בראש מעיניו, מכאן דאגותיו הבסיסיות ומרבית אמצעיו הכלכליים יופנו בעיקר לצריכת מזון, מחסה ולבוש.
שיטה מדידה מוחלטת אחרת מגדירה כעניים את מי שהכנסתם נמוכה היא מאשר 'סכום כסף'  מסוים וקבוע, למשל לצורך השוואה בין חברות שרמת החיים שלהן שונה מאוד. הסף המוגדר כ"עוני מוחלט" על ידי האו"ם הוא הכנסה יומית של 2 דולר אמריקאי (בערך 8 שקלים חדשים בשנת 2023).
מדידת עומק העוני

קיימות שיטות שונות למדידת עוני . אחד המדדים המקובלים הוא אחוז העניים באוכלוסייה, אולם ממדדים אלו, לא ניתן ללמוד מהו עומק העוני. כלומר, עד כמה העניים שקועים במצב של עוני ומה מידת חומרת העוני, לכן קיימת מדידה נוספת המודדת את פער העוני.
מדד פער העוני מציג נתונים המצביעים על המרחק של משפחה ענייה מקו העוני. המדד הזה מאפשר להבין עד כמה המשפחות המוגדרות עניות רחוקות מהכנסה הנתפסת כהכנסה מינימלית לקיום. פער העוני בשנת 2021 בקרב מי שאינם עובדים בגיל העבודה עמד על 60.8% לעומת 39.4% בכלל האוכלוסייה. (משמעות הנתון היא שההכנסה ממוצעת של משפחות עניות שאינן עובדות רחוקה ב-60.8% מקו העוני).
הצלחה של מדיניות ביטחון סוציאלי נמדדת בהשגת יעדים של צמצום היקף העוני על פי מידת ההצלחה להעלות משפחות מעל לקו העוני או לפי מידת ההצלחה בצמצום פער העוני, דהיינו המרחק מקו העוני.
המאבק בעוני

עוני התקיים בחברה האנושית במשך אלפי שנים, כשהוא מעוגן בדרך כלל בחסמים חוקיים, כלכליים וחברתיים חזקים. העוני נתפש כגזירת גורל, חלק מהסדר החברתי, עונש על חטא, תוצר של חוסר רצון או יכולת של עניים, או כתוצאה של ניצול ושלילת אפשרות ההיחלצות מעוני על ידי בעלי מעמד רם בחברה. בהתאם, ניסו במדינות שונות להתמודד עם העוני באמצעות מתן צדקה, 'חינוכם' של העניים, הכשרה מקצועית וכפיית עבודה; ואילו במקומות אחרים, או לעיתים במקביל, דגלו רבים במהפכה שתשנה את סדרי החיים הישנים או, במיוחד בחברות בהן הייתה חלוקה נוקשה לקאסטות, בהטפה לקבלת העוני כברכה או כמצב רצוי וטבעי יותר לאדם.
עם ביטול החסמים החוקיים בחלק ממדינות המערב במאה ה־19, והיחלשותם של חסמים חברתיים וכלכליים, החלו רבים, ובהם קובעי מדיניות, לטעון כי ניתן להתגבר על העוני באופן מוחלט או כמעט מוחלט באמצעות רפורמות כלכליות וחברתיות.
צעדים אלו זכו למימוש ראשוני במערב החל מסוף המאה ה-19, במיוחד בבריטניה, והחל משנות השלושים של המאה ה-20 במדינות שונות במערב. הצעדים השונים שננקטו היו בעיקר כינון מנגנוני פנסיה לעת זקנה, דמי אבטלה מצומצמים, ולצדם גיוס מספר גדול של אנשים לפרויקטים של עבודה יזומה ולשירותים צבאיים וצבאיים למחצה. עם זאת, הצטרפות לשוק העבודה איננה מחלצת בהכרח ממעגל העוני, וקיימת תופעה ידועה של עובדים עניים.
עם תום מלחמת העולם השנייה, ובמיוחד החל בשנות השישים, כוננו ברוב מדינות המערב רפורמות כלכליות וחברתיות שזכו לכינוי "מדינת הרווחה". צעדים אלו נתפשו כשלבים אחרונים ב"מלחמה בעוני" (כסיסמתו של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון). הרפורמות השונות כוונו להתמודד עם שתי הבעיות העיקריות, לתפישתם של הוגי המדיניות: משאבים כלכליים והשכלה. לשם כך, נעשו צעדים כדי להגדיל את הכנסתם של עניים באמצעות הגדלה ניכרת של התגמולים המוענקים למי שהוגדרו עניים; ולצמצם את החסמים לשיפור השכלתם באמצעות צמצום שכר הלימוד או אפילו הצעת אפשרות ללמידה או קבלת הכשרה מקצועית בחינם. מחקרים בנושא מיגור העוני מצאו שלתקציב הרווחה השפעה מכריעה על שיעור העוני, מדינות בעלות תקציב רווחה גדול יהיו לרוב בעלות שיעור עוני נמוך ולהפך (כאשר גם לגובה שכר המינימום השפעה שמקטינה את שיעור העוני).
יש הטוענים[דרוש מקור] כי תופעת לוואי לא רצויה של הכלים של מדינת הרווחה, המיועדים לאפשר לעני להיחלץ ממעגל העוני, היא מלכודת הרווחה – מצב שבו מערכות המיסוי והרווחה במדינה יוצרות תמריץ לאזרחים להישאר תלויים בתשלומים שהם מקבלים ממערכת הרווחה.
בישראל, לפי נתוני המוסד לביטוח לאומי, כ-60% מן האנשים החיים בעוני עובדים.
עניים כקבוצה חברתית

אפשר לחלק את אלו שנמצאים מתחת ל"קו העוני" לשתי קבוצות: הראשונה היא של אלו הסובלים מעוני מזדמן, כלומר אלו שהגיעו אל מתחת ל"קו העוני" בעקבות פיטורים, מחלה, תאונה או סיבות דומות, ויעלו מעליו עם חלוף הזמן והשתפרות הנסיבות האישיות. הקבוצה השנייה של העניים הם אלו הסובלים מעוני כרוני. אלו סובלים מעוני לאורך חלקים משמעותיים מחייהם, לעיתים מלידה ועד פטירה. במקרים רבים משפיע העוני הכרוני על כישורי החיים שהעניים מסוגלים להעניק לילדיהם, ואלו הופכים לעניים גם הם. תופעה זו נקראת עוני בין-דורי (שיעתוק מעמדי). סוג נוסף של עוני אפשר לכנות "עוני מעמדי", זהו מצב שבו חוקי המדינה או נורמות חברתיות מונעות מקבוצות מסוימות באוכלוסייה לעבוד בעבודות מסוימות, לקבל שירותים מסוימים וכדומה, ובכך כופים עליהן הכנסה נמוכה וחיי עוני. מצב זה מאפיין קבוצות מיעוט בארצות שונות, אם כי בעבר הוא אפיין את החלוקה למעמדות באירופה הפאודלית.
עניים כקבוצה חברתית > תרבות העוני

לאור האמור לעיל, נשאלת השאלה האם המשותף בין העניים רב דיו כדי להגדירם כקבוצה חברתית. ברור שאלו הסובלים מעוני מזדמן אינם שייכים לקבוצה זו, שכן הירידה בהכנסתם לרוב אינה מלווה בשינוי בסביבה החברתית או התרבותית שלהם. כיוון שעוני מזדמן לתקופה קצרה אינו מנתק את האדם מסביבתו החברתית, הרי שעדיין זמינים לו שירותים מסוימים, בעיקר שירותי חירום. לדוגמה, יהיה לו קל יחסית לקבל הלוואה מידיד או קרוב משפחה לשם טיפול רפואי או שירות חיוני אחר, ואף ייתכן שחלק מחבריו יסכימו להעניק לו שירותים שונים חינם מתוך התחשבות במצבו. לגבי הסובלים מעוני כרוני, קשה לומר שהכנסתם הנמוכה היא המגדירה את השתייכותם החברתית, אולם ההשלכות של מצבם הכלכלי בנוסף להיבטים אחרים, כגון השתייכות לקבוצה אתנית, עשוי לגבש אותם לקבוצה חברתית מובחנת בעלת תרבות או תת-תרבות משלה.
גישת 'תרבות העוני', שהוצגה בשנות ה-60 של המאה ה-20 בארצות הברית, בעיקר על ידי הסוציולוג אוסקר לואיס, טוענת כי העניים פיתחו לעצמם תרבות ייחודית, המבדילה אותם מהחברה הסובבת אותם. לפי גישה זו, התרבות של העניים נוצרת עקב הסתגלות לתנאי החיים המיוחדים בהם הם נתונים ולתנאים של מחסור. תרבות זו כוללת, בין השאר, מאפיינים של בטלה ועצלות, של מערכת משפחתית לא נורמטיבית המאופיינת בריבוי לידות מחוץ לנישואין, הסתמכות יתר על מערכת הרווחה ופעילות עבריינית גבוהה.
גישה מחקרית זו זכתה לביקורות רבות, בעיקר בשל העובדה שעולה ממנה שהעניים אשמים במצבם, הנובע מהתרבות שלהם. קיימות גישות מתחרות, למשל, שאין הבדל מהותי בין כישורי העניים והעשירים אולם תנאי החיים בצל העוני מונעים מעשית מהעניים לממש את הפוטנציאל שלהם.
התייחסות לקושי של העני להיחלץ מעוניו מופיעה כבר במאמר התלמודי: "בתר עניא אזלא עניותא" (העוני הולך אחר העני).
עניים כקבוצה חברתית > מעמד העוני

לאור הביקורת על גישת 'תרבות העוני', הציג הסוציולוג ויליאם וילסון את גישת מעמד העוני. כפי שעולה משמה של גישה זו, היא מאפיינת את העניים לא על פי תרבותם, שהיא פרמטר אישי, אלא לפי המעמד שלהם, פרמטר מבני, המצביע על גורמים מבניים להתנהגות שונה של העניים. וילסון מדגיש את חשיבותה של הסביבה בה חיים העניים לעוניים.
וילסון התמקד בשכונות העוני של הערים הגדולות בארצות הברית, וטען כי העובדה כי רבים מהעניים אוחזים בנורמות שונות ואף הפוכות מאלו של החברה הסובבת אותם נובעת מהמאפיינים ומהאילוצים של שכונות אלו.
פמיניזציה של העוני

פמיניזציה של עוני מתארת מצב בו שיעור העוני בקרב נשים גבוה יותר מאשר אצל גברים והעוני שלהן חמור יותר מזה של גברים. עוני בקרב נשים הולך וגדל וכתוצאה מכך, גדל אי השוויון ברמת החיים בין גברים לנשים. על פי נתונים האו"ם שפורסמו בשנת 2000, מתוך 1.5 מיליארד אנשים החיים בפחות מדולר ביום הרוב הן נשים. מחקר שנערך בדמוקרטיות המערביות בין השנים 1969-2000 מצא שהפמיניזציה של העוני קיים בכל המדינות שנחקרו, בשנים שנבדקו וכי כמעט בכל המדינות המגמה התחזקה עם השנים.
הספרות המחקרית מציעה מספר גורמים לעוני של נשים:
שינויים במבנה המשפחה: עליית גיל הנישואים ואחוז הזוגות המתגרשים מעלים את הסיכוי לעוני בקרב נשים. נשים רווקות או גרושות שנסמכות על הכנסה יחידה, שלרוב נמוכה יותר מזו של גברים עלולות לסבול מעוני. בנוסף, מספר הילדים שחיים במשפחה חד הורית שבראשה עומדת אישה מגדיל את הסיכוי לעוני אצל נשים וילדיהן.
תעסוקה: בחברות רבות ברחבי העולם, נשים מתמודדות עם הגבלות על הבחירות וההזדמנויות העומדות בפניהן. ההבדלים המגדריים מצמצמים את אפשרויות התעסוקה ומובילים לעיתים קרובות להכנסה נמוכה יותר לנשים. מספרן המועט של נשים בצמתי קבלת החלטות מגבילה את קידום תוכניות וסיוע לנשים בתעסוקה והשכלה.
אלימות נגד נשים: נשים שיש להן בני זוג או בני משפחה מתעללים מתקשות להתמיד בעבודה בגלל שליטה של בני המשפחה מתעללים בהן. אם הן מצליחות למצוא עבודה, הן עלולות להפסיד ימי עבודה והזדמנויות תעסוקתיות כתוצאה מפציעה ואין להן שליטה בהכנסות שלהן.
הגירה: נשים מהגרות יכולות להשתחרר מתפקידים מגדריים מסורתיים שנכפו עליהן בארץ המוצא, אך נאלצות לעבוד במשק בית, כעובדות סיעודיות, בעבודה לא מקצועית בתנאים קשים ולא פעם בצורה לא חוקית. יש נשים מהגרות נאלצות לעבוד כעבודות מין מהגרות שהפכו לעניות בעקבות ההגירה, הסובלות מבידוד חברתי וחסרות רשת תמיכה חשופות יותר לאלימות מינית וזנות.
השכלה: גישה רחבה לחינוך מובילה לצמצום העוני במשקי הבית
שינויי אקלים: אסונות טבע כגון רעידות אדמה, שטיפונות וכו' גורמים לאובדן חיים, נזק לתשתיות ופוגעים בצורה אנושה בחיי היומיום של אנשים. הם מובילים לאבטלה, הגירות מסיביות ופגיעות בגוף ובנפש. באזורים מוכי אסון אקלימיים, נשים נאלצות למצוא דרכים חלפויות לשמירה על ביטחון תזונתי של משפחותיהם ולדאגה למשק הבית.
השקפות על עוני

לתרבויות שונות השקפות שונות לגבי הגדרת העוני, המקורות והסיבות לעוני, והדרכים להתמודד עם העוני (עד כמה יש צורך בצעדים לצמצום העוני ואופי הצעדים הנדרשים).
השקפות על עוני > עוני בדתות > עוני בנצרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.