stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SS.11

| --- | --- |

טילי "תגר" מוצגים לראווה בטקס סיום קורס קציני תותחנים, 1969
 מידע בסיסי
 ייעוד:  טיל נגד טנקים
 ארץ ייצור:  צרפת 
 יצרן:  נורד אוויאסיון, איירוספסיאל 
 תקופת השירות:  1956 – שנות ה-80
 משתמשים:  צבא הגנה לישראל 
 מאפיינים כלליים
 משקל:  30 ק"ג
 ממדים
 אורך:  1.30 מטר
 קוטר:  16.4 ס"מ
 מוטת כנפיים:  50 ס"מ
 ביצועים
 מהירות:  685 קמ"ש
 טווח:  350-3000 מטר
 ראש קרב והנחיה
 הנחיה:  manual command to line of sight 
 
SS.11 (כונה בצה"ל "תגר") הוא טיל נגד טנקים מונחה תיל שבראשו מטען חלול מתוצרת נורד אוויאסיון הצרפתית. זהו אחד מראשוני הטילים נגד טנקים, והראשון שנעשה בו שימוש ממסוקים. הטיל נכנס לשירות לראשונה ב-1956, ויצא משירות בשנות ה-70.
שימוש בצה"ל

הטיל נרכש על ידי צה"ל בשנת 1958, כונה "תגר" והופעל על ידי יחנ"ט 755 של חיל התותחנים. הטילים נורו מקומנדקרים ומזחל"מים. במלחמת ששת הימים כללה יחנ"ט 755 חמש סוללות טילי "תגר" שהשתתפו בקרבות בכל הגזרות. בספטמבר 1967 הטביע צוות מיחנ"ט 755 טרפדת מצרית. בשנת 1968 לקחה יחנ"ט 755 חלק בפעולת כראמה, ולאחר מכן לא השתתפה בפעילות מבצעית. בשנת 1969 אזל מלאי טילי ה-"תגר" בצה"ל ובאוגוסט 1970 נסגרה יחנ"ט 755.
לקריאה נוספת

יאיר דוד, סנאי ירוק, ישראל: הוצאה עצמית, 2022; גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
הערות שוליים

↑  דני שלום, טילי נ"ט SS.11 לחיל התותחנים, אנציקלופדיה יפעת לתולדות התעופה והחלל בישראל, עמ' 516–517.
ד'נאבה

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  נפת טולכרם
 עיר אם:  טולכרם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בשכונה:  8,663 (2007)
 קואורדינטות:  32°18′48″N 35°02′29″E﻿ / ﻿32.31341°N 35.04144°E﻿ / 32.31341; 35.04144 
 אזור זמן:  UTC+2
 http://mtulkarm.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) ד'נאבה(למפת צפון השומרון רגילה) ד'נאבה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ד'נאבה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ד'נאבה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפת טולכרם והסביבה משנת 1935
ד'נָאבֶּה (בערבית: ذِنّابة) היא שכונה בעיר טולכרם. בעבר הייתה ד'נאבה כפר עצמאי בנפת טולכרם.
בשל הרחבות הבנייה בכפר ובעיר הסמוכה טולכרם, ובשל בניית מחנה הפליטים ביניהם, נוצר רצף בנוי בין הכפר לעיר, והשטח סופח לטולכרם ומהווה שכונה בעיר. השכונה ממוקמת בצד הצפון-מזרחי של העיר.
מקור שם השכונה

לדברי תושבים בכפר, משמעות המילה ד'נאבה (ذنابة) מגיעה מהמלה זנב (ذنب) המרמזת על סוף: סוף המישור ותחילת ההר.
היסטוריה

בשנת 1949, לאחר מלחמת העצמאות, נבנה מחנה פליטים גדול – מחנה טולכרם (مخيم طولكرم), בשטח הפנוי שהיה בין העיר טולכרם לכפר דנאבה.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין
| שנה | מס' תושבים | הערות |
| 1922 | 695 |  |
| 1931 | 873 |  |
| 1945 | 740 |  |
| 1961 | 1,586 |  |
| 1967 | 1,300 |  |
| 1987 | 2,300 |  |
| 1997 | 6,297 |  |
| 2005 | 8,193 |  |
| 2007 | 8,663 |  |
אישים

עבּד א-רחים אל-חאג' מוחמד (בערבית: عبد الرحيم الحاج محمد) – יליד הכפר היה מפקד כנופיות חשוב במרד הערבי הגדול בארץ ישראל (1936–1939) בתקופת המנדט הבריטי.
שטח

שטח הכפר היה 5,584 דונם, מהם 4,218 בבעלות פרטית והיתר – 1,366 דונם – בבעלות מושע.
הערות שוליים

↑  מפת אזור הכפר, 1918 (באנגלית), הוכנה על ידי צבא בריטניה. כוללת את סימון הכפר, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, עם עובד, 1976, עמ' 1732
↑  ذنابة - ד'נאבה, Palestine Remembered
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584326005171  LCCN: n93902166  VIAF: 142048927   WorldCat (עם VIAF): 142048927
בן כספית ואריה אלדד

| --- | --- |
בן כספיתאריה אלדד
 מנחים:  בן כספית ואריה אלדד
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 שידור
 רשת שידור בישראל:  103fm
 תקופת שידור מקורית:  2013–הווה
בן כספית ואריה אלדד היא תוכנית אקטואליה פובליציסטית יומית בהגשתם של בן כספית ואריה אלדד המשודרת ברדיו 103fm בימים ראשון-חמישי בין השעות 17:00 עד 18:00. התוכנית עוסקת בענייני אקטואליה, פוליטיקה, כלכלה, ביטחון, חברה וספורט.
בימי חמישי מגיש אלדד את התוכנית עם רוני בר-און מכיוון שכספית כותב בשעות האלו טור לעיתון "מעריב".
היסטוריה

התוכנית עלתה לאוויר ביולי 2013 לאחר שאריה אלדד סיים את כהונתו בכנסת ב-5 בפברואר 2013 לאחר שמפלגתו לא עברה את אחוז החסימה, קודם לכן, הגיש כספית את התוכנית עם חיים יבין, רועי ווסט, עמנואל רוזן, מיה בנגל ועוד.
הערות שוליים

↑   ציוץ של בן כספית ברשת החברתית אקס (טוויטר), 18 בפברואר 2022
אורי פייבוש המבורגר

| --- | --- |

דיוקנו בגלריית הדיוקנאות הלאומית (לונדון) הוא נשען על ספרו של חמיו בית שמואל ובידו השנייה הוא מחזיק גט.
 לידה:  1670 ה'ת"ל ברסלאו, כתר בוהמיה 
 פטירה:  1756 (בגיל 86 בערך) ה'תקט"ז לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום מגורים:  לונדון
 מקום פעילות:  ממלכת אנגליה ממלכת אנגליה
 תקופת הפעילות:  ?–1756 
 השתייכות:  יהדות אשכנז
 תחומי עיסוק:  רבנות
 רבותיו:  רבי שמואל מפיורדא
 חיבוריו:  "אורים ותומים"
 בת זוג:  בתו של רבי שמואל מפיורדא
 אב:  רבי נפתלי הרץ
 
רבי אורי פייבש המבורגר (באנגלית: Aaron Hart, "אהרן הארט"; ה'ת"ל, 1670 – ה'תקט"ז, 1756) היה הרב הראשי של בריטניה, ומייסד בית הכנסת הגדול בלונדון.
קורות חייו

נולד בברסלאו לרבי נפתלי הרץ המבורגר (הרטוויג מוזס הארט). נשא לאישה את בתו של רבי שמואל מפיורדא. בסביבות שנת ה'תס"ה החל לכהן כרבה של הקהילה האשכנזית בלונדון, על מקומו של רבי יהודה לייב הכהן בן אפרים אשר אנשיל מליסא שעבר קודם לכן לרוטרדם עקב סכסוכים עם ראשי הקהילה, וכיהן כרב הראשי לבריטניה בין השנים 1704–1756. בלונדון ייסד את בית הכנסת הגדול.
אחיו משה (מוזס) (אנ') (מייסד בית הכנסת האשכנזי הגדול) שהיה איש עסקים עשיר ומנהיג הקהילה האשכנזית, הביא את אחיו לאנגליה (ב-1704 בערך) ובאמצעות קשריו מונה לרב הראשי, למרות רוחם של כמה מבני הקהילה. כיהן בתפקיד זה עד למותו.
בשנת תס"ז נקלע לפולמוס חריף עם כמה מגדולי הרבנים בדורו, לאחר שהחרים את ר' מרדכי בן ר' משה בן לייבוש מהמבורג (חתנה של גליקל מהאמלן) שהיה איש עשיר ועסק בעסקי היהלומים, לאחר שהוציא לעז על גט. בכדי להצדיק את שיטתו הוציא קונטרס קצר בשם "אורים ותומים" ובו שטח את טענותיו. הספר הוא הספר השלם העברי הראשון שיצא בבריטניה.
היה זה גט על תנאי שסידר רבי אורי פייבוש ז' באלול תס"ו לכהן בשם ענזיל כ"ץ שהסתבך בחובות ורצה לעזוב את המדינה. הגט סודר בחיפזון ונכתב על ידי חזן הקהילה, בשל העובדה שחתנו של הסופר הקבוע הפסיד כסף בהימורים מול המגרש, וזה חשש שיעכב את בריחתו.
מרדכי העלה תהיות על אופן כתיבת הגט ללא נוכחות רבנים נוספים ולמדנים מהקהילה ובעקבות זאת נידהו הרב, כפי תקנתו של רבינו תם על המוציא לעז על הגט.
בעקבות זאת התפלגה הקהילה, ומרדכי הקים בית כנסת עצמאי שכונה "קהל האמבורג לונדון", בראשות הדיין רבי יוחנן מהלישוי.
הסכסוך חרג מתחומי לונדון, ורבי פייבוש גייס לעזרתו כמה רבנים מאירופה שהטילו על הפורשים חרם חמור, ואף הורו כי על רבי יוחנן לעקור מלונדון. בין המחרימים היו: רבי גבריאל עשקלש, רבי אברהם נפתלי הירש שפיץ מוורמייזא. רבי יהודה ליב קאליש רבה של אמסטרדם, אף הורה לשרוף את הקונטרס שהוציא רבי יוחנן לאור (חוץ מהשמות הקדושים שבו). רבי פייבוש תבע את הפורשים לדין תורה בפני רבי נפתלי כ"ץ רבה של פרנקפורט, שצידד בעמדתו, אך אלו העדיפו להופיע בפני רבי דוד ניטו רבה הספרדי של לונדון, או בפני החכם צבי רבן של קהילות אה"ו שהסתייג מהחרם, ואיימו על התובעים בפנייה למלכה. רבי יוחנן ותומכיו העלו טענות כי אישיותו של רבי פייבוש אינה הולמת את המשרה, ונתמכו בעמדתו של החכם צבי שהטיל את כובד משקלו לצד מרדכי שבני משפחתו היו מקורבי החכם צבי, והחרם על הפורשים שקע לבסוף.
ניסה להוציא את ספרו של חמיו על יורה דעה.
נדפס פסק שלו בסוגיית הכשר הטורבוט (אנ') בו טען שהדג אסור לאכילה, בפסק כותב שהיה ידיד קרוב של רבי דוד ניטו במשך שלושים שנה. מספר רבנים חלקו על דבריו ונתעורר פולמוס זוטא בנושא.
נפטר בלונדון בשנת תקט"ז, את מקומו מילא רבי צבי הירש לוין.
דיוקן של הרב, שצויר בשנת תקי"א על ידי ג'יימס מקארדל (אנ'), בעקבות דיוקן אחר שצייר בארתולומיאו דנדרידג' (אנ'), תלוי בגלריית הדיוקנאות הלאומית בלונדון.
הערות שוליים

↑  בחתימת מכתב כותב "בלשונם ובכתבם ... אהרן הַארט ראבי אַ לאנדאן" (כתב יד, בקטלוג הספרייה הלאומית; מועתק בקובץ עץ חיים, יב (תשע"א), עמ' רלה).
↑  בחתימתו לעיתים כינה את עצמו "חרש אבן" ראשי תיבות של - חתן רבי שמואל אורי בן נפתלי. ראו: חיים מנחם מנדל גוטמן, פולמוס כשרות דג הטרבוט, קובץ עץ חיים (באבוב), גיליון יב, אלול תש"ע, עמ' רכט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  יצחק דוב פעלד, קונטרס חלקי אבנים, נספח לשו"ת נשאל דוד, חלק ג', ירושלים תשל"ה, עמ' ריז, באתר היברובוקס
↑  המינוי כלל בין השאר הדחה של הרב הקודם
↑  יוחנן מהלישוי, תשובת הגאונים, אמשטרדם תס"ז, באתר אוצר החכמה
↑  נשאל דוד חלק ג', נספחים סימן ח', ירושלים תשמ"ב, עמ' קסד.
↑  נשאל דוד שם, סימן ט.
↑  רבי יעקב עמדין, עדות על מסעו, מגילת ספר, ורשה תרנ"ז, עמ' 35, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  אורים ותומים, ‏לונדון תס"ז, בהקדמה, באתר היברובוקס
↑  חיים מנחם מנדל גוטמן, פולמוס כשרות דג הטרבוט, קובץ עץ חיים (באבוב), גיליון יב, אלול תש"ע, עמ' ריג-רמ, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
| הרבנים הראשיים לאנגליה |
| --- | --- | --- |
| הרבנים האשכנזיים | (לא רשמיים): אורי פייבוש המבורגר (אהרן הרט) • צבי הירש לוין • דוד שיף (רשמיים): שלמה הירשל • נתן מרקוס אדלר  • נפתלי הרמן אדלר • יוסף צבי הרץ • ישראל ברודי • עמנואל יעקובוביץ • יונתן זקס • אפרים מירוויס |  |
| רבני הקהילה הספרדית-פורטוגלית | יעקב ששפורטש • יהושע דה סילבה • יעקב אבנדנה • שלמה אאיליון • דוד ניטו • יצחק ניטו • משה גומז דה מסקיטה • רפאל מילדולה • רפאל ד'אזבדו • בנימין ארטום • משה גסטר • שלמה גאון • אברהם לוי • יוסף דוויק הכהן (בפועל) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511782305171  ISNI: 0000 0000 5284 4767  LCCN: nr2001019642  NTA: 263464725  VIAF: 29460131   WorldCat (עם VIAF): 29460131
מלכי אדום

מלכי אדום היו השליטים המונרכיים של ממלכת אדום, ברכס הר שעיר ואזורים רחבים מסביבו.
שמונת המלכים במקרא

| --- | --- |
 :  ראו גם – פרשת שמונת מלכי אדום
בספר בראשית מוזכרים שמונה מלכי אדום שמלכו בתקופה שקדמה למלוך מלך על ישראל, כל אחד ירש את קודמו. אצל חלקם מוזכרת גם עיר מלכותם או מוצאם. הקטע חוזר, בשינויים קלים, בספר דברי הימים. המלכים המוזכרים, לפי סדר מלוכתם, הם:
בלע בן בעור, ושם עירו "דנהבה".
יובב בן זרח, נכתב שהוא מבצרה.
חשם, נכתב שהוא מ"ארץ התימני".
הדד בן בדד, הוא הכה את מדין ב"שדה מואב", ושם עירו "עוית".
שמלה, נכתב שהוא מ"משרקה".
שאול, נכתב שהוא מ"רחבות הנהר".
בעל־חנן בן עכבור.
הדר (בדברי הימים: הדד), ושם עירו "פעו", ושם אשתו מהיטבאל.
ייתכן שבלע בן בעור הוא לא אחר מבלעם בן בעור, שלאחר שהגיע מפתור שעל הפרת ניסה להקים לו בית מלוכה באדום. גם המלך שאול מרחֹבות הנהר הגיע כנראה מאזור הפרת, המכונה במקומות רבים במקרא פשוט "הנהר".
הכרונולוגיה של מלכים אלה לא ידועה.
מלכים מהמקורות האשוריים

מלכי האימפריה האשורית החדשה מזכירים בכתובותיהם כמה ממלכי אדום שהיו כפופים להם:
תגלת־פלאסר השלישי הזכיר את קוס־מלך (באשורית: qauš-malaka) כאחד מהמלכים בלבנט שהגישו לו מנחה לפני 729 לפנה"ס.
סרגון השני הזכיר פעם אחת שמלך אדום הגיש לאשור אלוהיו מנחה, אך לא הזכיר את שמו.
סנחריב הזכיר את איה־רם (באשורית: aya-rāmu) כאחד ממלכי ארץ אמורו שהגישו לו מנחה לאחר מסעו ללבנט ב־701 לפנה"ס.
אסרחדון הזכיר את קוס־גבר (באשורית: qauš-gabri) בין עשרים ושניים מלכי חֿתִי ועבר הנהר שכינס יחד עם מלכי ידננה, ושלח להם להביא לו חומרי בנייה ופסלים גדולים לארמונו בנינוה. גם אשורבניפל הזכיר מלך זה ברשימת מלכים כמעט זהה בהקשר ובתוכן. מלך זה שייכת טביעת חותם מאום אל־ביארה, שתוכנו (עם השלמות) "לקוסגב[ר] / מלך אדם".
ראו גם

הדד האדומי
מלכי יהודה וישראל
מלכי עמון
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק ל"ו, פסוקים ל"א–ל"ט = ספר דברי הימים א', פרק א', פסוקים מ"ג–נ"א
↑  להרחבה ראו שמואל אפרים ליונשטאם, "מלכי אדום", בתוך: אנציקלופדיה מקראית כרך א' (אב–אתרים), הוצאת מוסד ביאליק, 1950, עמוד 102–103 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
1 2  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 302
1 2 3  שמואל אפרים ליונשטאם, "מלכי אדום", בתוך: אנציקלופדיה מקראית כרך א' (אב–אתרים), הוצאת מוסד ביאליק, 1950, עמוד 103 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
↑  Hayim Tadmor, Shigeo Yamada, The Royal Inscriptions of Tiglath-Pileser III (744–727 BC) and Shalmaneser V (726–722 BC), Kings of Assyria, Eisenbrauns, 2011, עמ' 115, 122–123
↑  Grant Frame, The Royal Inscriptions of Sargon II, King of Assyria (721–705 BC), Eisenbrauns, 2021, עמ' 368
↑  A. Kirk Grayson, Jamie Novotny, The royal inscriptions of Sennacherib, king of Assyria (704-681 BC). Part 1, Eisenbrauns, 2012, עמ' 64 (הקטע חוזר גם בעמ' 114, 131, 175 ו־192) וכן A. Kirk Grayson, Jamie Novotny, The royal inscriptions of Sennacherib, king of Assyria (704-681 BC). Part 2, Eisenbrauns, 2014, עמ' 183, 188, 238
↑  Erle Leichty, The Royal Inscriptions of Esarhaddon, King of Assyria (680-669 BC), Eisenbrauns, 2011, עמ' 23-24 (הקטע חוזר גם בעמ' 46)
↑  Jamie Novotny, Joshua Jeffers, The Royal Inscriptions of Ashurbanipal (668–631 BC), Aššur-etel-ilāni (630–627 BC), and Sîn-šarra-iškun (626–612 BC), Kings of Assyria, Part 1, Eisenbrauns, 2018, עמ' 116–117 (הקטע חוזר בעמ' 141–142). יש לציין שחלק זה מהמסע הראשון של אשורבניפל לא מופיע בתיאורי המסע המוקדמים, והוא נוסף לאחר שהמלך ערך מחדש את ספרי שנותיו (על כך ראו בעמ' 107).
↑  Piotr Bienkowski (ע), Umm al-Biyara: Excavations by Crystal-M. Bennett in Petra 1960-1965, Council for British Research in the Levant (CBRL), 2011, עמ' 79–81
↑  שמואל אחיטוב, אסופת כתובות עבריות, מוסד ביאליק, 1992, עמ' 216–217
נובופולטבקה

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 תאריך ייסוד:  1840 
 שטח:  1.68 קמ"ר
 גובה:  82 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,115 (2001)
 קואורדינטות:  47°32′54″N 32°30′04″E﻿ / ﻿47.548333333333°N 32.501111111111°E﻿ / 47.548333333333; 32.501111111111 
 אזור זמן:  UTC+2
 http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=05.01.2009&rf7571=22651
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםנובופולטבקה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםנובופולטבקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נובופולטבקה הייתה מושבה חקלאית יהודית בדרום אוקראינה. ב-10 בספטמבר 1941, הושמדה האוכלוסייה היהודית במושבה על ידי הנאצים.
היסטוריה

נובופולטבקה נוסדה בשנת 1859 על ידי מהגרים יהודים מקורלנד.
בשנת 1882 היו במושבה 97 משפחות יהודיות. באותה שנה מונה אברהם זוסמן למורה ומנהל בית ספר חקלאי במושבה.
בשנת 1897 נמנו במושבה 1,959 יהודים שהיוו כ-90% מהתושבים.
בשנת 1903 יסדה יק"א בית ספר חקלאי במושבה, שהכניסה למושב גיוון במשק החקלאי, ובמיוחד נטיעת כרמי יין שהיו רווחיים מאוד.
בשנת 1913 היו במושבה 429 משפחות, 350 משפחות יהודיות עובדות אדמה, 75 משפחות יהודיות המתפרנסות ממסחר ו-4 משפחות גרמניות עובדות אדמה, שהובאו למקום על ידי השלטונות הרוסיים להדריך אותם בשיטות חקלאיות מתקדמות. השטח החקלאי של המושבה היה כ-44,000 דונם.
בשנת 1913 תוארה המושבה:
"האוויר במושבה טוב ונעים, הרחובות רחבים ונטועים עצים רבים ורעננים. המסחר במושבה הזאת לא התפתח ... אף כי התחנה של מסלת הברזל היא רק כחצי ווירסטה מהמושבה ומסביב יש כפרים ומושבות רבים. יש בה גם חברה לחסכון והלואה שנוסדה לפני שש שנים, המונה עתה 350 חברים. ... המצב הרוחני של המושבה הוא כשפל המדרגה, אין שם כל חיים צבוריים ולאומיים. ומלבד החברה "עזרת עניים" שנוסדה ונתאשרה לפגי חמשה ירחים אין שום מוסד של צדקה במושבה. ... יש פה 9 חדרים וכלם הס מהטפוס היותר ישן. ... לפני אחת עשרה שנה התעוררו איזו צעירים איגטליגנטיים ויסדו ביבליוטיקה ובית מקרא צבורי, שיש בהם עד עתה כאלפים ספרים, מהם כארבע מאות ספרים עבריים, וכמאתים ספרים ז'רגוניים. ... ספרות לילדים כמעט שאינה כלל בבית העקד."
היסטוריה > פוגרום 1919

במחצית השנייה של 1919 בוצע פוגרום בתושבי המושבה על ידי פלוגת קוזקים. על פי אתר יד ושם בפוגרום נהרגו בין 120–130 תושבים.
הפוגרום תואר בהפועל הצעיר:
בעיתון העברי דווח על הפוגרום:
היסטוריה > בברית המועצות

בתחילת שנות ה-20 מתו כ-200 מתושבי המושבה ברעב. המושבה שוקמה בשנות ה-20 בסיוע יק"א והג'וינט. בשנת 1925 נרצח ראש המושבה. בשנת 1926 נמנו במושבה 1,877 יהודים שהיוו כ-86% מתושבי המקום.
במסגרת הקולקטיביזציה בברית המועצות, הוקמו בנובופולטבקה בסוף שנות ה-20, קולחוז יהודי שנקרא על שם קורבנות הפוגרום, וקולחוז רב לאומי שנקרא על שם מיכאל קלינין.
בשנות ה-20 וה-30 היה במושבה בית ספר יידי של שבע שנות לימוד, שני בתי יתומים, ספרייה עם ספרים בעברית, יידיש ורוסית, תיאטרון, בית חולים ובית מרקחת. בית הספר החקלאי הוסב בשנת 1925 למכללה חקלאית ובהמשך נקראה על שם סטלין. בראשית שנות ה-30 עבר בית הספר החקלאי לאודסה.
בשנת 1965 הוקם בנובופולטבקה אתר זיכרון לקרבנות השואה, בכספי ילידי המקום שנאסף ממקומות שונים בברית המועצות.
היסטוריה > הכיבוש הנאצי

ב-10 בספטמבר 1941, נכנס האייזנצגרופן D, שכלל בערך 600 איש, ביחד עם ז׳נדרמים (כוח צבאי העוסק בשיטור באוכלוסייה אזרחית) למושבה. משפחות ניסו להתפנות מבעוד מועד, אך רבים סירבו לעזוב את בתיהם. הם לא יכלו להאמין שעם מתורבת יכול לגרום לרצח עם, של כל עם, כולל היהודים. הם אמרו שלא עשו שום דבר רע לגרמנים.
במלחמה לחמו 227 תושבי המושבה, ומתוכם 78 מתו.
תחילה, הגרמנים עסקו ברישום היהודים. ליהודים נמסר כי הרישום נעשה לצורך יישובם מחדש במזרח, או, למעבר למחנות עבודה. לאחר מכן, נעלו הגרמנים את היהודים בבניין, שלפני המלחמה שימש כבניין משרדים של אגודה כלשהי. את הגברים הפרידו לצד אחד של הבניין, ואת הנשים והילדים לצד השני. לאחר שהוחזקו בבניין זמן קצר, הגרמנים הביאו משאיות והתחילו להעמיס את היהודים עליהן.
היהודים נלקחו לשדה תעופה מצפון לכפר. שם, נאלצו היהודים להתפשט כליל. תכשיטים, טבעות, צמידים, עגילים ושאר דברי ערך נרשמו, הוחרמו והועברו ברכבות לברלין, למעט שעונים, שחולקו לחיילים ולשוטרים הגרמנים.
היהודים הועמדו בקצה של שתי תעלות (ששימשו לאכסון מכלי דלק, או, לפי מקור אחר, כתעלות נגד טנקים) ונורו למוות. אלה שנותרו בחיים נאלצו לכסות את התעלות בעפר, ואז הם הוצאו להורג. בתעלות אלו נורו למוות 864 יהודי נובופולטבקה.
הצבא האדום שחרר את המושבה ב-8 במרץ 1944.
הערות שוליים

1 2 3 4  ב. דובינסקי, במושבות היהודיות שבנגב רוסיה, הצפירה, 22 בספטמבר 1913
↑  מאירה יעקבא, מהמכון בחרסון לצ'ולענט של ביאליק, עת מול, 238
1 2 3 4 5  Novo Poltavka, Yad Vashem
↑  פוגרום בנובופולטבקה, הפועל הצעיר, 26 בדצמבר 1919
↑  לפרשת הפרעות, העברי, 5 בדצמבר 1919
↑  ראש משובה יהודית ברוסיה - נרצח, הארץ, 24 בספטמבר 1925
↑  ארקדי זלצר, זיכרון במצבות: הנצחה יהודית סובייטית, בשביל הזיכרון 37, 2021, עמוד 42
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010174046605171
הר נחום

.
| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  הביאטיטודים 
 גובה:  60 מטרים
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הגליל, ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°52′51″N 35°33′21″E﻿ / ﻿32.88078333°N 35.55581944°E﻿ / 32.88078333; 35.55581944
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) הר נחום(למפת הגליל העליון רגילה) הר נחום(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר נחום(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר נחום
 
הכנסייה בהר נחום
הר נחום מעין שבע
הר נחום, הידוע גם כהר האושר, או הר הביאטיטודים ("הר המבורכים" בלטינית) הוא כתף דרומית של רמת כורזים הממוקם מצפון לימת הכנרת שבגליל התחתון, כקילומטר וחצי מצפון מזרחית לצומת כפר נחום. ההר מתנשא לגובה של 150 מטר מעל הכנרת (כ-60 מטר מתחת לגובה פני הים), ומפסגת הכתף יורד מדרון תלול אל עין שבע שלחופה הצפוני של הכנרת. ההר הוא אתר קדוש לדת הנוצרית.
לפי המסורת הנוצרית[דרוש מקור] הר נחום הוא המקום בו נשא ישו את "דרשת ההר", שבה נכללו עיקרי תורתו. כמו כן הר נחום הוא הרקע בו נבחרו שנים עשר השליחים על ידי ישו בברית החדשה. ישנם מאמינים נוצרים העורכים מסע צליינות מהכנסייה שעל ראש ההר ועד לעין שבע שלמרגלותיו.
על ראש ההר שוכנים מנזר, כנסיית הר האושר הפרנציסקנית, אכסניה של נזירות פרנציסקניות, גן ומשק חקלאי ששייך למיסיון האיטלקי בארץ ישראל. במעלה ההר, על גבעת טרשון המתנשאת לגובה של 142 מטרים, שוכן המרכז הבינלאומי דומוס גלילאה. הכנסייה נבנתה בין השנים 1936 עד 1938 על ידי האדריכל אנטוניו ברלוצי. האפיפיורים פאולוס השישי ויוחנן פאולוס השני ביקרו בכנסייה וערכו בה מיסה בשנים 1964 ו-2000 בהתאמה.
לרגלי ההר נמצאים שרידיהם של כנסייה ומנזר ביזנטים. מבנים אלו מתוארכים לתקופת הזמן שבין סוף המאה ה-4 ועד למאה ה-7 לספירה.
לקריאה נוספת

מושן גבאי ויצחק גל (עורכים), מדריך ישראל החדש, כרך 4, הוצאת כתר, 2001.
אנציקלופדיה מפה, כרך 5, הוצאת מפה.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי

מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי הוא מצעד מוזיקה שנתי בישראל של שירים באנגלית ובשפות נוספות, המשודר ברדיו בישראל לקראת סוף השנה האזרחית.
יש מספר מצעדי פזמונים לועזיים בישראל, הבולט בהם הוא מצעד הפזמונים בגלגלצ. תפקידו של המצעד הוא לסכם את כל מצעדי הפזמונים השבועיים ששודרו בשנה החולפת. במצעד משודרים השירים הנבחרים של השנה על פי סדר בחירתם, והשיר הזוכה במקום הראשון נקרא "שיר השנה". כמו כן נבחרים הזוכים במספר קטגוריות קבועות: "זמר השנה", "זמרת השנה", "להקת השנה", "תגלית השנה" ו"השיר הגרוע של השנה".
מאז 2013, בוטלו הקטגוריות הנ"ל (למעט "השיר הגרוע") ובמקומם נוספה קטגוריית "אנשי השנה במוזיקה" שבמסגרתה נבחרים שלושה אמנים מן השנה החולפת ללא הבדלי מין והרכב.
השירים והמבצעים נקבעים על פי בחירת המאזינים, ולעיתים ניתן גם משקל לדרוג השירים במצעדים השבועיים אשר נערכו במהלך השנה.
בגלגלצ

השדרנית הקבועה של מצעדי השנה בגלגלצ היא דלית רצ'שטר, ולפניה נעמי רביע, הדר מרקס ועמרי רונן. במהלך המצעד נחשפים אמני השנה הנבחרים, ועל פי רוב גם סגניהם. בשנים האחרונות, מבצעים אמנים ישראלים את השירים הנבחרים במצעד השנתי.
ראו גם

מצעד הפזמונים העברי השנתי
| מצעדי שירים |
| --- | --- | --- |
| ישראל ישראל | המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד העברי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד הבין-לאומי השנתי: 1963–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  המצעד העברי השנתי: ה'תשכ"ג–ה'תשכ"ט • ה'תש"ל–ה'תשל"ט • ה'תש"ם–ה'תשמ"ט • ה'תש"ן–ה'תשנ"ט • ה'תש"ס–ה'תשס"ט • ה'תש"ע–ה'תשע"ט • ה'תש"ף ואילך   המצעד היהודי • מצעד המוזיקה היהודית השנתי של קול פליי |  |
| ארצות הברית ארצות הברית | לפני אוגוסט 1958: 1940–1949 • 1950–1958  אחרי אוגוסט 1958: 1958–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך |  |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי: 1952–1959 • 1960–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  מצעד הדאנס הבריטי: 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך |  |
| מצעדים נוספים | המצעד הרשמי של גלגלצ • העשירייה • היטליסט |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גן בלומפילד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  גן
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ירושלים 
 קואורדינטות:  31°46′11″N 35°13′29″E﻿ / ﻿31.769802°N 35.224603°E﻿ / 31.769802; 35.224603
  (למפת ירושלים מוגדלת) גן בלומפילד(למפת ירושלים רגילה) גן בלומפילד(למפת הרי ירושלים רגילה) גן בלומפילד(למפת הרי ירושלים מוגדלת) גן בלומפילד
 
מזרקת האריות בגן בלומפילד לצד רחוב דוד המלך, סמוך לתיאטרון החאן.
שבילי גן בלומפילד
פתח מערת הקבורה המרכזית שבגן, שנת 1964
גן בלומפילד הוא גן עירוני בירושלים. הגן מהווה חלק משרשרת גנים סביב אזור העיר העתיקה והסמוכים לו ביותר הם גן הפעמון שהוקם אחריו מעברו השני של רחוב דוד המלך וכן בוסתן קטן בשם "גן גוזלן" הגובל בגן ליד מלון המלך דוד.
הגן תוכנן על ידי האדריכל אולריק פלסנר והוא נמצא בין רחוב דוד המלך לשכונות ימין משה ומשכנות שאננים. הגן נבנה בתרומת ברנרד ולואיס בלומפילד ממונטריאול ונחנך בשנת 1964. בקצהו הדרומי של הגן שוכנת מזרקת האריות המפורסמת שהוצבה שם ב-1989 כמתנה מטעם ממשלת גרמניה. בלב הגן קיימות גם מערות קבורה עתיקות של אנשים חשובים, מתקופת בית שני, למשל מערת הורדוס.
מדרום לגן נמצא מתחם התחנה הראשונה וכן מתחיל פארק המסילה. ב-2014 נסלל בגן שביל אופניים המחבר בין פארק המסילה דרך הגן לכיוון מרכז העיר. סביב הגן קיימים מספר מבנים מוכרים כגון מרכז מורשת מנחם בגין, טחנת הרוח במשכנות שאננים וכן מלונות ופרויקטי דיור יוקרתיים לאורך רחוב המלך דוד והרחובות הסמוכים.
ב-2014 הוצגה תוכנית להקים בגן סמוך לטחנת הרוח של ימין משה בית קפה המשקיף לגן. אך התוכנית בוטלה בשל התנגדות תושבי הסביבה. ב-2016 הוצגה תוכנית אחרת להקים בצפון הגן ליד מלון המלך דוד מרכז תרבות שישמש את הקרן לירושלים וכן את מועדון הצוללת הצהובה ואף צפוי להכיל בית קפה המשקיף לגן.
הערות שוליים

↑  קברי בית הורדוס, אתר "הכול על ירושלים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270838905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.