stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנאתינאיקוס (אגודה)
קבוצות המועדון בתחרויות בין-לאומיות

| עונה | כדורגל | כדורסל גברים | כדורסל נשים | כדורעף גברים | כדורעף נשים | טניס שולחן גברים | טניס שולחן נשים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1968/69 |  | גביע ספורטה חצי גמר |  |  |  |  |  |
| 1970/71 | גביע אירופה לאלופות גמר |  |  |  |  |  |  |
| 1970/71 | הגביע הבין-יבשתי גמר |  |  |  |  |  |  |
| 1971/72 |  | גביע אירופה לאלופות חצי גמר |  |  |  |  |  |
| 1974/75 |  |  |  |  |  | גביע ETTU חצי גמר |  |
| 1977/78 | גביע הבלקן זכייה |  |  |  |  |  |  |
| 1979/80 |  |  |  | גביע CEV מקום 2 |  |  |  |
| 1980/81 |  |  |  |  | גביע האתגר מקום 4 |  |  |
| 1981/82 |  | גביע אירופה לאלופות חצי גמר |  |  |  |  |  |
| 1984/85 | גביע אירופה לאלופות חצי גמר |  |  |  |  |  |  |
| 1987/88 | גביע אופ"א רבע גמר |  |  |  |  |  |  |
| 1988/89 |  |  |  | גביע CEV מקום 3 |  |  |  |
| 1991/92 | גביע אירופה לאלופות רבע גמר |  |  |  |  |  |  |
| 1993/93 |  | הליגה האירופית של פיב"א מקום 3 |  |  |  |  |  |
| 1994/95 |  | הליגה האירופית של פיב"א מקום 3 |  |  | גביע CEV מקום 4 |  |  |
| 1995/96 | ליגת האלופות חצי גמר | הליגה האירופית של פיב"א זכייה |  |  |  |  |  |
| 1995/96 | ליגת האלופות חצי גמר | הגביע הבין-יבשתי זכייה |  |  |  |  |  |
| 1997/98 |  | יורוקאפ חצי גמר | גביע רונקטי רבע גמר |  |  |  |  |
| 1999/00 |  | פיב"א יורוליג זכייה |  |  | גביע CEV גמר |  |  |
| 2000/01 |  | סופרוליג גמר |  |  |  |  |  |
| 2001/02 | ליגת האלופות רבע גמר | יורוליג זכייה |  |  |  |  |  |
| 2002/02 | גביע אופ"א רבע גמר |  |  |  |  |  |  |
| 2003/04 |  |  |  | גביע האתגר מקום 4 |  |  |  |
| 2004/05 |  | יורוליג מקום 3 |  |  |  |  |  |
| 2005/06 |  |  |  | גביע CEV מקום 3 |  |  |  |
| 2006/07 |  | יורוליג זכייה |  |  |  |  |  |
| 2007/08 |  |  |  | ליגת האלופות 6 האחרונות |  |  |  |
| 2008/09 |  | יורוליג זכייה |  | גביע CEV גמר | גביע האתגר גמר |  |  |
| 2010/11 |  | יורוליג זכייה |  |  |  |  |  |
| 2011/12 |  | יורוליג מקום 4 |  |  |  |  |  |
| 2021/22 |  |  |  | גביע האתגר חצי גמר |  |  | גביע אירופה של ETTU זכייה |
גלריה

כדורגל
יורגוס קלפאטיס במדי נבחרת יוון בכדורגל במשחקי מדינות ההסכמה (1919)
מימיס פייראקוס (1906–1940), נהרג במלחמת איטליה–יוון
אנטוניס אנטוניאדיס, חמש פעמים (שיא) מלך השערים של ליגת העל היוונית בכדורגל
פאולו סוזה
יורגוס קראגוניס, קפטן פנאתינאיקוס ונבחרת יוון בכדורגל
ג'יבריל סיסה
כדורסל
יורגוס קולוקית'אס
פרגיסקוס אלברטיס, מלך הנקודות ושיאן ההופעות של פנאתינאיקוס בכל הזמנים
דגל יוון ופנאתינאיקוס לצד כרזות בהיכל האולימפי
ביירון סקוט
דיאן בודירוגה
ז'ליקו אובראדוביץ'
ניקולה פקוביץ'
שארונאס יאסיקביצ'יוס
יואניס בורוסיס
כדורעף
פאלמן קונסטנטינוב
ניקוס סמאראס
אחרים
גאורגיוס צ'אצופולוס, נשיא המועדון, צייר ומנהל הגלריה הלאומית
פאנטליס קרסבדאס, נשיא המועדון ומדליסט זהב באולימפיאדת אתונה (1896)
הוקי שדה בלאופורוס (1927)
קבוצת הרכיבה על אופניים, 1928
אפוסטולוס ניקולאידיס
ניקוס מאנצרוגלו, מייסד מחלקת הטניס שולחן
את'נאסיוס אראווסיטאס, מייסד מחלקת הקליעה
קונסטנטינוס פוליוס
הכניסה למחלקת האגרוף באצטדיון אפוסטולוס ניקולאידיס
ראו גם

פנאתינאיקוס (כדורגל)
פנאתינאיקוס (כדורסל)
אולימפיאקוס (אגודה)
הערות שוליים

↑  panathinaikos1908.gr
↑  פנאתינאיקוס A.C. מייסדת מחלקת eSports! panathinaikos1908.gr (ביוונית), 29 בדצמבר 2016
↑  Φτιάχνει τμήμα ΑΜΕΑ ο Παναθηναϊκός | Gazzetta, www.gazzetta.gr (ביוונית)
↑  "1908–1920" (ביוונית). leoforos.gr. אורכב מ-המקור ב-19 ביוני 2011. נבדק ב-23 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Trifylli". אורכב מ-המקור ב-26 יולי 2015. נבדק ב-4 אפר' 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "paovolleyball.gr". אורכב מ-המקור ב-2014-12-24. נבדק ב-2015-07-13.
↑  "EPO - Hellenic Football Federation" Οι Πρωταθλητές Ελλάδας από το 1928 μέχρι σήμερα (ביוונית). פדרציית הכדורגל ההלנית epo.gr.
↑  קרפאטי, תאמאס; שגל, הנס. "List of Greece championships". RSSSF. נבדק ב-12 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Panathinaikos F.C. trophies". pao.gr. אורכב מ-המקור ב-19 בינואר 2016. נבדק ב-12 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Panathinaikos F.C. profile". אופ"א. נבדק ב-12 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Greece – List of Cup Winners". RSSSF.
↑  "Greece - List of Super Cup and League Cup Finals".
↑  "Σούπερ Καπ: Ένας… ξεχασμένος θεσμός". sport-fm.gr. נבדק ב-4 אפר' 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1919-2019: Το λογότυπο του "Green Century"".
↑  "Panathinaikos BC OPAP Win the 2019 Greek Cup". אורכב מ-המקור ב-2019-04-02.
↑  "Πρωταθλητές".
↑  "Hellenic Volleyball League - Πρωταθλήτριες Ομάδες - Χρυσή Βίβλος 1936-2020".
↑  "Η χρυσή βίβλος της Volley League". www.contra.gr. נבדק ב-4 אפר' 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Η Χρυσή Βίβλος της Volley League Γυναικών". ΕΛΛΗΝΙΚΗ ΟΜΟΣΠΟΝΔΙΑ ΠΕΤΟΣΦΑΙΡΙΣΗΣ (ביוונית). 2022-05-12. נבדק ב-2022-05-12.
1 2  "Αύριο η παραλαβή των ρούχων για την αποστολή της Ζυρίχης". /www.segas.gr. נבדק ב-4 אפר' 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Digital Library - PDF Document". efimeris.nlg.gr. נבדק ב-4 אפר' 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2018-05-16. נבדק ב-2018-05-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ΞΙΦΑΣΚΙΑ". אורכב מ-המקור ב-2014-08-27.
↑  "Ομαδικά Ανδρών - Αρχικη".
↑  "Διασυλλογικο Πρωταθλημα Ελλαδασ « Ελληνικη Σκακιστικη Ομοσπονδια".
↑  "sdna.gr". אורכב מ-המקור ב-2015-03-21. נבדק ב-2015-04-09.
↑  "Gate 13 - 1966".
↑  "PALEFIP". אורכב מ-המקור ב-2017-11-19. נבדק ב-2008-02-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2015034091  VIAF: 3146998328218941196   WorldCat (עם VIAF): 3146998328218941196 
יורגוס קלפאטיס, מייסד המועדון
קבוצת הכדורגל שזכתה באליפות ב-1930
קבוצת הכדורסל ב-1940
קבוצת הכדורגל בגמר גביע אירופה לאלופות 1971 מול אייאקס
פרנץ פושקש, מאמן קבוצת הכדורגל (1970–1974)
אצטדיון אפוסטולוס ניקולאידיס
ההיכל האולימפי
מיכליס פאפאזוגלו, הוגה התלתן כסמל המועדון
דימיטריס סרוואקוס
ניקוס גאליס
דימיטריס דיאמנטידיס
כריסטוס פאפאניקולאו
אוהדי פנאתינאיקוס באצטדיון האולימפי של אתונה
בילי סטיינברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בפברואר 1950 (בן 75) פרזנו, ארצות הברית 
 שם לידה:  William Endfield Steinberg 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בארד קולג', בית ספר קייט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם אנדפילד סטיינברג (באנגלית: William Endfield Steinberg; נולד ב-26 בפברואר 1950) הוא פזמונאי יהודי אמריקאי. הוא זכה להצלחתו הגדולה ביותר בשנות ה-80 כאשר היה שותף של טום קלי; הם כתבו (לחוד או ביחד) את הלהיטים "Like a Virgin" של מדונה (1984), "True Colors" של סינדי לאופר (1986), "Eternal Flame" של הבאנגלס (1989), "So Emotional" של ויטני יוסטון (1987) ו-"Alone" (שהוקלט בהמשך על ידי הארט ב-1987, וזכה להצלחה בין-לאומית). הם גם כתבו או היו שותפים לכתיבתם של "I Drove All Night" (הוקלטו על ידי אמנים שונים, 1987), "I Touch Myself" של Divinyls (אנ')‏ (1990) ו-"I'll Stand by You" של הפריטנדרס (1994).
לאחר פרישתו של קלי, סטיינברג שיתף פעולה עם פזמונאים אחרים. עם ריק נואלס ומארי-קלייר ד'אובלדו הוא כתב את הלהיט "Falling Into You" (שהוקלט על ידי סלין דיון) ו-"One & One". בהמשך, כתב עם ג'וש אלכסנדר (אנ') להיטים כדוגמת "All About Us" של ט.א.ט.ו. (2005), "To Little Too Late" מאת ג'וג'ו (2006) ו-"Give Your Heart a Break" של דמי לובאטו (2012).
במרץ 2025, סטיינברג ובנו עזרא סטיינברג חתמו על חוזי הוצאה לאור עם סוני מיוזיק פבלישינג.
קורות חיים

סטיינברג גדל בפרזנו, קליפורניה ועבר לפאלם ספרינגס, קליפורניה כשהיה בן 12. הוא למד בבית הספר קייט בקליפורניה, ובבארד קולג' בניו יורק.
הערות שוליים

↑  Songs written by Billy Steinberg | SecondHandSongs, secondhandsongs.com
↑  Thania Garcia, Music Industry Moves: Noah Cyrus Signs to Range Music for Management; Frankie Grande Inks With Republic Records, Variety, ‏2025-03-14 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007353004105171  GND: 1060137348  ISNI: 0000 0004 0664 3517  LCCN: n2001063689  MusicBrainz: a98cd83c-4f9d-4c16-a3f2-3759df41df82  SUDOC: 255172885  VIAF: 311574763   WorldCat (עם VIAF): 311574763
המכשפה המרשעת מן המערב

| --- | --- |

המכשפה המרשעת מן המערב - איור הדמות מאת ויליאם וולאס דנסלו, מתוך ההוצאה לאור המקורית של "הקוסם מארץ עוץ" מאת ל. פרנק באום, 1900.
 סוג:  נבל
 הוצאה לאור:  ג'ורג' מ. היל
 שם ספר:  "הקוסם מארץ עוץ" סדרת ספרי עוץ
 שם סרט:  "הקוסם מארץ עוץ" "ארץ אוז"
 תוכנית טלוויזיה:  "הקוסם מארץ עוץ" "הקוסם מארץ עוץ" "החבובות בארץ עוץ"  "עד עצם היום הזה"
 הופעה ראשונה:  "הקוסם מארץ עוץ", 1900.
 יוצרים:  ל. פרנק באום
 גילום הדמות:  מרגרט המילטון מילה קוניס אידינה מנזל רבקה מדר סינתיה אריבו
 מידע
 כינויים:  אווילין, אזקדליה, אלפבה, בסטינדה, זלינה, מומבה, מומבי, סמרמי, תאודורה
 סטטוס:  מתה
 גזע:  אנושית (מכשפה)
 מין:  נקבה
 מקצוע:  השליטה של ארץ הווינקים
 אזרחות:  ילידת ארץ עוץ
 סיבת המוות:  נמסה לאחר שדורותי שפכה עליה מים
 דמויות קשורות
 משפחה:  המכשפה המרשעת מן המזרח
 אויבים:  דורותי גייל 
 
המכשפה המרשעת מן המערב (באנגלית: The Wicked Witch of the West) היא דמות בעלילת הספר "הקוסם מארץ עוץ" מאת ליימן פרנק באום, והאנטגוניסטית הראשית בו. הופעתה הפכה אותה לאיקון ספרותי, אף כי היא כמעט ולא מוזכרת בשלושה-עשר ספרי ההמשך.
המכשפה זכתה לפרסום רב בעקבות הסרט ההוליוודי הקלאסי משנת 1939, "הקוסם מארץ עוץ", בו גילמה אותה מרגרט המילטון. גון העור הירוק שניתן למכשפה בסרט הפך למזוהה עמה וחזר והופיע ביצירות כגון הספר "מרשעת" מאת גרגורי מגווייר(אנ') והמחזמר בברודוויי בשם זה, שעובד על בסיסו.
בספרים אחרים

ברומן משנת 1939 מאת אלכסנדר מלנטייביץ' וולקוב בשם "The Wizard of the Emerald City", שמה של המכשפה הוא בסטינדה. הסופר מרץ' לאומר השתמש בשם זה עבור המכשפה בספרים שהוא כתב אודות ארץ עוץ. בדומה לסרט הקולנוע משנת 1939, היא אחותה של המכשפה המרשעת מן המזרח. שרווד סמית' השתמשה בשם זה עבור המכשפה החדשה של המערב בספרה משנת 2005 בשם "The Emerald Wand of Oz".
הרומן משנת 1996 מאת גרגורי מגווייר בשם "מרשעת: תולדות חייה וזמנה של המכשפה הרעה מהמערב", לוקח את סיפורו המוכר של ל. פרנק באום, והופך אותו, עם המכשפה המרשעת כגיבורת העלילה, ודורותי כילדה אומללה. שמה של המכשפה בספר זה הוא אלפבה - הומאז' לשמו של הסופר - ל. פרנק באום. שם זה נשמר גם בגרסה המוזיקלית, וכך גם צפוי בסרט הקולנוע המבוסס על המחזמר.
במדיות שונות > בסרט משנת 1910

בסרט אילם משנת 1910 בשם "הקוסם מארץ עוץ", מופיעה דמות בעלת מאפיינים הדומים לאלו של המכשפה המרשעת מן המערב. דמות זו מכונה "מומבה המכשפה". בסרט, למומבה יש שליטה לא מוגדרת על הקוסם, שמבטיח את הכתר שלו לכל מי שיצליח לשחרר אותו מכוחה של מומבה. מומבה לוכדת את דורותי ואת חבריה, והיא מושמדת כאשר דורותי שופכת עליה דלי מים.
במדיות שונות > בסרט משנת 1914

דמותה של מומבי והתלבושת שלה, הנראים בסרט אילם משנת 1914 בשם "His Majesty, the Scarecrow of Oz", מבוססים על האיורים של המכשפה הרעה של המערב מאת ויליאם וולאס דנסלו.
במדיות שונות > בסרט משנת 1939 > הופעות נוספות של המילטון

בפרק של תוכנית הטלוויזיה האמריקנית "רחוב סומסום" משנת 1976, המכשפה המרשעת, בגילומה של המילטון עצמה, מאבדת את המטאטא שלה ונופלת ברחוב סומסום. על מנת להשיב לעצמה את המטאטא, עליה להוכיח שהיא יכולה להיות נחמדה. כולם פוחדים ממנה, פרט לאוסקר הפרצופן ולציפורת. אחרי שהיא מוכיחה שהיא נחמדה, ציפורת נעצב כשמגיע הזמן שתעזוב. המכשפה מרגיעה אותו שהיא תחזור יום אחד. הורים לילדים קטנים התלוננו כי הפרק הפחיד את ילדיהם, ולפיכך הפרק מעולם לא שודר שוב. גורלו של סרט הצילום המקורי אינו ידוע.
המילטון שיחקה את המכשפה גם בתוכנית " The Paul Lynde Halloween Special" ‏(1976), וכן שבה לגלם את התפקיד מספר פעמים על במת התיאטרון, בין השאר ב-St. Louis Municipal Opera.
המילטון הופיעה בתפקיד עצמה בתוכנית הטלוויזיה לילדים של מיסטר רוג'רס. בהופעה זו, היא הסבירה שכישורי המשחק שלה, והתחפושת, הם שהפכו אותה להיראות כמכשפה, והבטיחה לצופים הצעירים שאין שום סיבה לפחד ממנה עצמה, כי גילום דמותה בסרט היה רק "בכאילו".
במדיות שונות > במחזמר משנת 2003

אידינה מנזל גילמה את דמותה של אלפבה הירוקה - המכשפה המרשעת מן המערב - במחזמר "מרשעת", המבוסס על רב המכר של גרגורי מגוויר "מרשעת: תולדות חייה וזמנה של המכשפה הרעה מהמערב"; עלילת הספר/המחזמר מתארת את הסיפור על הקוסם מארץ עוץ (על פי הספר מאת ל. פרנק באום) מנקודת מבטן של המכשפות (רומן מוכמן).
המחזמר עלה לראשונה בתיאטרון גרשווין שבברודוויי ב-30 באוקטובר 2003, ומאז הוצג למעלה מ-5,000 פעמים (וההצגה עדיין רצה). בשנת 2004 המחזמר היה מועמד ל-10 פרסי טוני, וזיכה את מנזל בפרס השחקנית הטובה ביותר.
במדיות שונות > בסרט משנת 2013

מילה קוניס גילמה את דמותה של המכשפה הרעה מהמערב, שנקראה בשם תיאודורה, בסרט של אולפני דיסני משנת 2013, "ארץ אוז". שהיא מוצגת תחילה כמכשפה טובה, אחותה הצעירה של איבונורה (רייצ'ל וייס), המסוכסכת עם גלינדה (מישל ויליאמס), שנאבקת איתה על שליטה בארץ עוץ. תיאודורה, מצידה, רוצה שהשלום יחזור לארצן; היא מתאהבת באוסקר דיגס (ג'יימס פרנקו), ורוצה להיות המלכה של ארץ עוץ לצידו, כשליט של ארץ עוץ, אבל רגשותיה כלפיו הם חד-צדדיים. כאשר אוסקר נפגש עם גלינדה, איבונורה גורמת לתיאודורה לחשוב שהוא בוגד בה, ומציעה לה תפוח קסם שיעזור לה לשכוח את אכזבתה. תיאודורה נוגסת בתפוח, ומבינה כי איבונורה הייתה מכשפה מרשעת לאורך כל הזמן. תיאודורה לא מספיקה לעשות דבר, ומיד חשה בכאב, שכן התפוח היה נגוע בשיקוי שמסיר מהלב שלה את כל הטוב שבו, והופך אותה למרשעת טהורה; היא נופלת והאף שלה מתעקם, וגוון עורה הופך לירוק. אף על פי שאיבונורה מציעה לה להסתיר את כיעורה באמצעות כשף, תיאודורה דווקא מאמצת בחיבה את המראה החדש שלה, ומסייעת לאחותה במזימתה להרוג את גלינדה, לנקום באוסקר, ולהשתלט על ארץ עוץ. עם זאת, שתי האחיות מובסות על ידי אוסקר. תיאודורה נאלצת לברוח מהעיר על המטאטא שלה, אבל היא מאיימת לחזור. אוסקר אומר לה שהוא יודע שרשעותה היא לא באשמתה, ושאם אי פעם היא תמצא שוב את הטוב שבתוכה, היא מוזמנת לחזור. עם זאת, היא מסרבת, עפה למערב, ונשבעה לנקום.
במדיות שונות > עד עצם היום הזה

המכשפה המרשעת מן המערב, בגילומה של רבקה מדר, מופיעה כדמות האנטגוניסט העיקרית במחצית השנייה של העונה השלישית של הסדרה "עד עצם היום הזה" בגרסה זו, שמה של המכשפה הוא זלינה (שפירושו "ירוק" בכמה שפות סלאביות). השתתפה בתפקיד משמעותי גם בעונות 4-7.
במדיות שונות > הופעות מאוחרות יותר

להלן רשימה חלקית של הופעות מאוחרות יותר של המכשפה המרשעת של המערב ביצירות שונות בתרבות הפופולרית (קולנוע, טלוויזיה, תיאטרון ועוד):
אריך נגן משנת 1969 בשם Songs from the Wizard of Oz בהפקת דיסני.
"הקוסם" (1974) ו-"הקוסם" (1978) - מחזמר וסרט קולנוע, בהתאמה, בהן מוצגת המכשפה הרעה מהמערב בשם אבילין, בגילומה של מייבל קינג.
בפרק של סדרת האנימציה "סקובי דו" משנת 1981.
בסרט האנימה "הקוסם מארץ עוץ" משנת 1982.
בסדרת האנימציה "הקוסם מארץ עוץ" משנת 1986. את דמותה של המכשפה הרעה מהמערב דיבבה בגרסה העברית עירית שילה.
בסדרת האנימציה "הקוסם מארץ עוץ" (1990-1991). בגרסה העברית, שרי צוריאל דיבבה את קולה של המכשפה. בסדרה זו, שמהווה המשך לסרט מ-1939, נעימת המכשפה מהסרט שולבה בפתיח.
סדרה בריטית (1995).
The Wizard of Oz in Concert: Dreams Come True - קונצרט מוזיקלי ששודר בטלוויזיה בשנת 1995, עם דברה וינגר כמכשפה.
בפרק של סדרת הטלוויזיה "מייטי מורפין פאוור ריינג'רס" משנת 1996.
בפרק של סדרת הטלוויזיה "פיוצ'רמה" משנת 2002.
בסרט הטלוויזיה "החבובות בארץ עוץ" משנת 2005. את דמויותיהן של כל המכשפות מגלמת מיס פיגי.
בפרק של סדרת הטלוויזיה "על טבעי" משנת 2013.
בפרק של סדרת הטלוויזיה "VeggieTales" משנת 2007.
במיני סדרה "איש הפח" של ערוץ SyFy משנת 2007.
בסדרת סיפורי קומיקס מקוריאה בשם Dorothy of Oz שהופקו בשנת 2008.
בסדרת הטלוויזיה "Dorothy and the Witches of Oz" משנת 2012.
בסרט האנימציה "בחזרה לארץ עוץ" משנת 2013.
בסדרה משפחת סימפסון בפתיח שולבה נעימת המכשפה (מ-1939) בפתיח כשגברת אגנס סקינר עפה בשמיים. בפרק 22X13 בו למארג' האפיר השיער והיא נראתה כמו מכשפה ברקע נשמעה אותה נעימה ונראה קוף מכונף ברקע.
הערות שוליים

↑  Baum, L. Frank; Hearn, Michael Patrick. The Annotated Wizard of Oz, W. W. Norton & Company, 1976. p.231. ISBN 0-517-50086-8
↑  L. Frank Baum, The Wonderful Wizard of Oz
↑  Zimmermann, Denise; Gleason, Katherine A. The Complete Idiot's Guide to Wicca and Witchcraft, 2nd Edition, Alpha, 2003. p.7. ISBN 1-59257-111-5
↑  AFI's 100 Years ...100 Heroes & Villains(הקישור אינו פעיל, 9.07.2018)
↑  "90. The Wicked Witch of the West". Empire. נבדק ב-4 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Once Upon a Time: Rebecca Mader Is Playing The Wicked Witch of the West! See the Incredible First Photos". E!. 15 בדצמבר 2013. נבדק ב-11 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
המכשפה המרשעת מן המערב - איור הדמות מאת ויליאם וולאס דנסלו, מתוך ההוצאה לאור המקורית של "הקוסם מארץ עוץ" מאת ל. פרנק באום, 1900.
המכשפה המרשעת מן המערב (מרגרט המילטון) מאיימת על דורותי (ג'ודי גרלנד) - מתוך סרט הקולנוע המוזיקלי "הקוסם מארץ עוץ" (1939).
מרגרט המילטון בלבוש המכשפה המרשעת מן המערב, יחד עם אוסקר הפרצופן - מתוך תוכנית הטלוויזיה האמריקנית "רחוב סומסום" (1976).
נינוה

ערך זה עוסק בבירת אשור. אם התכוונתם למחוז, ראו .
| --- | --- |

שחזור של שער הבארות
 מידות
 אורך:  5 ק"מ
 שטח:  7 מיליון מ"ר
 קוטר:  12 ק"מ
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות האשורית
 תקופות:  התקופה הנאוליתית תקופת הברונזה תקופת הברזל
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  1842‏-1843 1852‏-1854 1928-1927
 מצב:  משוחזר חלקית
 מיקום
 מדינה:  עיראק עיראק
 מיקום:  ליד העיר מוסול
 קואורדינטות:  36°22′00″N 43°09′00″E﻿ / ﻿36.366667°N 43.15°E﻿ / 36.366667; 43.15
  (למפת מוסול מוגדלת) נינוה(למפת מוסול רגילה) נינוה he 
 מפת מסופוטמיה באלף השני לפנה"ס
 
 חומות ושערים בנינוה
 
נִינְוֵה (באכדית: 𒌷𒉌𒉡𒀀 ‏– Ninuwa (נִינוַּה); בסורית: ܢܝܢܘܐ, נִינוֵא; בערבית: نَيْنَوَى, נַיְנַוַא) היא אחת מבירותיה המאוחרות של האימפריה האשורית, ואתר ארכאולוגי מרכזי בחקר אשור.
חורבותיה קרובות לעיר מוסול העיראקית בת ימינו, גודלה של העיר המבוצרת בשיא התפתחותה היה: אורך מרבי 4.6 ק"מ, רוחב מרבי 2.09 ק"מ, היקף החומות 11.9 ק"מ, ושטחה 7.3 קמ"ר. מידות אלו מעידות על אחת הערים הגדולות ביותר של העולם העתיק, ואכן כך היא מכונה במקרא "העיר הגדולה". מיקומה במפגש החידקל עם יובל החוֹסְר הביא להפיכתה למוקד מסחרי חשוב לאורך ההיסטוריה האשורית.
מקור השם

מספר סברות הועלו בדבר מקור שמה, לפי האחת שורש השם בא מהעיר המסופוטמית לֶגש, שאחד מפרווריה נשא את השם נינוה, ומתיישבים מאותו האזור קראו לעיר החדשה על שם האזור ממנו הגיעו. לפי סברה אחרת, מקור שם העיר הוא בשם האלה אִינַנָה, שהעיר נינוה הייתה מרכז חשוב של פולחנה. חיזוק לסברה כי שם העיר מקורו בשם האלה מצוי לא רק בדמיון בצליל, אלא גם בשמה של העיר כפי שהוא נכתב בכתב היתדות (סמלה הפיקטוגרפי של העיר), בצורת דג בתוך בית. לאלה איננה הייתה זיקה לדגים, ואף ישנה קרבה בין שמה למילה השמית הקדומה נֻנֻ, שמשמעותה דג (בדומה לנוּן הארמית שהתגלגלה לשמות עבריים לדגים כגון שפמנון, אמנון ותמנון).
גאוגרפיה כללית

היקף החומות הרמות שבנה סנחריב עמד על כ-12 קילומטרים (לשם השוואה: אורך חומות ירושלים של היום הוא 4.5 ק"מ). אורך החומה המערבית (ששכנה לגדות החידקל) היה כ-4 קילומטרים, אורך החומה המזרחית היה כ-5 קילומטרים, אורך החומה הצפונית היה כשני קילומטרים ואורך החומה הדרומית היה כקילומטר אחד.
העיר היוותה מעין רצועה דקה לחוף החידקל, הנחצית במרכזה (ממזרח למערב) על ידי נהר החוסר, שמתעקל בה מספר פעמים, עיקולו הרם ביותר מתחיל בכניסתו לתוך שטח העיר, וארוך סביב לחלק מתל קויונג'יק.
לעיר 15 שערים.
בחומה הצפונית שלושה שערים: המערבי שבהם הוא שער סִין, המרכזי שער נֵרְגַל והמזרחי שער אַדַד.
בחומה הדרומית שער אחד, הוא שער אַשוּר, הנמצא בחלקה המזרחי של החומה, בו עברה הדרך לאשור ונימרוד.
בחומה המערבית חמישה שערים: הצפוני שבהם הוא שער הבארות, אחריו המרכזי שבשערים, שער קוֵאִי (דרכו עברה הדרך לכרכמיש), אחריו שער המדבר, אחריו שער מחסן כלי הנשק ולבסוף הדרומי שבשערים, שער חַנְדֻרִי.
בחומה המזרחית שישה שערים: הצפוני שבהם חַלַחִי, אחריו שער שִבַּנִבִּי, אחריו שער מֻשְלַל, אחריו השער המרכזי – שער מוּלִיסִי, אחריו שער שַמַש (דרכו עברה הדרך לארבאילו) ואחריו הדרומי בשערים – שער חַלְזִי (שער סנחריב).
נהר החידקל ששינה את מסלולו מימי קדם, הרחק מהעיר, כנראה סחף חלקים מהחומה המערבית של העיר איתו ויצר רצועת חול המובילה משרידי העיר עד לנהר. נוסף לחומות העיר הוקפה העיר בחפיר, שמולא במימי החוסר על ידי בניית הסכר המזרחי. גודלה המרשים לימי קדם ושטחה בן 7,284,371 המטרים הרבועים היה מאפשר, לפי טענות אחדות, את אכלוסם של כ-175,000 איש. בספר יונה מתוארת נינוה כעיר עם למעלה מ-120,000 תושבים. עם זאת, דעות מודרניות יותר טוענות כי המספר הוא 100,000 איש לכל היותר. מחוץ לעיר שכנו גם פרוורים, שמם אִיטַלְבוּ. אלו חולקו לרבעים, לכל אחד מהם מושל. העיר הפנימית כנראה שימשה מעין אקרופוליס, שכן לא נמצאו בגבולותיה בתים פרטיים רבים. תעודות עתיקות המתייחסות לעיר טענו כי העיר הייתה מלאת אוכלוסין, ומכאן שרבים מפרווריה הם חלק ממשי של העיר.
ארכאולוגיה בנינוה

גודלה המרשים של העיר הפך את חקירתה לעניין קשה במיוחד, וארכאולוגים מודרניים נוהגים למקד את חקירותיהם בתל באזור המערבי של העיר, המזדקר לגובה של כ-30 מטרים מעל לשאר החורבות באזור. גודל התל הוא כמחצית קילומטר על קילומטר ובתחומו נמצאו עד היום ממצאים ארכאולוגיים רבים. התל, שהיווה מעין אקרופוליס בעיר העתיקה, מכונה קויונג'יק.
תל נוסף באזור הוא תל נֵבִי יוּנֵס (תל הנביא יונה, שעל פי המקרא נשלח להוכיח את תושבי העיר), מקום מקודש לאסלאם, עובדה שמנעה את חקירתו עד עת זאת.
ראשון החוקרים המודרניים בנינוה היה קלאודיוס ג'יימס ריץ' (Claudius James Rich), שחקר את האזור בשנת 1820, שנתו האחרונה. הוא סקר את האזור טופוגרפית ומיפה אותו היטב, ממצאיו נתפרסמו בספרו שראה אור שנים אחדות אחר מותו, "עלילת המגורים בכורדיסטן ואתר נינוה העתיקה".
מאוחר יותר, בשנים 1842‏-1843 חפר פול-אמיל בוטה, הקונסול הצרפתי במוסול, באתר קויונג'ק.
סיר אוסטן הנרי לייארד שחקר את האזור בשנת 1845, מיקד את חפירותיו בחלקה הדרומי של העיר ובשער נרגל שבפינה הצפון-מערבית של חומת העיר. החוקר מצא את עקבות ארמון סנחריב שבדרום העיר, וחשוב מכך, גילה את ספריית אשורבניפל בעיר שרבים ממסמכיה הם מקור חשוב לחקר הספרות והמדע האשוריים. המפורסם שבמסמכי הספרייה הוא ההעתק השלם ביותר של אגדת גילגמש. לייארד פעל מטעם המוזיאון הבריטי וחזר לאנגליה עם תבליטים ולוחות רבים.
בשנים 1852‏-1854 המשיך האשורולוג הבריטי, הורמוזד רסאם, את העבודה באזור. הוא מצא את ארמון אשורבנפל הצפוני וחקר לעומק את ספרייתו. גם הוא עבד מטעם המוזיאון הבריטי ורבים מממצאיו נשלחו למוזיאון, או ללובר הצרפתי. את עמלו המשיך לופטוס (WK Loftus), בשנת 1854, והעלה עוד חרסים מהאתרים שנחקרו בידי קודמיו.
ג'ורג' סמית' (George Smith) פנה לחפירות בחיפוש אחר חרסים חסרים מסיפור המבול המסופוטמי, שנתגלה בחלקו בידי רסאם שנים קודם לכן, בשנת 1876. כעבור פרק זמן של כ-23 שנים באדג' (E. A. Wallis Budge) פצח בחפירות, אותו המשיך ליאונרד ויליאם קינג (Leonard William King) שהתמקד בשני הארמונות שנתגלו עד לימיו.
ר. קמפבל ת'ומפסון (R. Campbell Thompson) עמד בראש משלחת בשנים 1904‏-1905. והיה אחראי לחקירת מקדש האל נֵבוּ וארמונו של אשור נצירפל השני בשנים 1928-1927. מקס מלוואן, הארכאולוג הבריטי המפורסם, ערך במקום חפירות במשך שנתיים, כשלוש שנים לאחר תגליותיו של ת'ומפסון. ואף חפר לעומקו של התל עד אשר הגיע לתחתית (השכבה נינוה I), גילוייו הוכיחו כי החלק האשורי בהיסטוריה של העיר הוא קטן למדי.
סקירת היסטוריה של התפתחות העיר > התקופה הנאוליתית עד תקופת הברונזה

נינוה נוסדה, ככפר על גדת החידקל, כבר בתקופה הנאוליתית, כ-8,000 שנה לפני זמננו. בשלהי התקופה הנאוליתית ובמהלך התקופה הכלקוליתית התקיימו באתר יישובים של תרבות חסונה המאוחרת, תרבות חלף ותרבות עובייד.
לפני כ-5,000 שנה התפתחה נינוה כאתר דתי. כלי החרס השכיחים בנינוה בעת זו היו חרסי אֵרך, אחת מערי הממלכה השומריות הידועות. כן ניתן להבחין בהתפתחות אמנות חרסית בנינוה עצמה, שאיכותה דמתה לזאת של חרסי ארך, אך מורכבותה האמנותית פחותה ממנה. קשרים אלו בין תרבות צפון מסופוטמיה שעל החידקל לזאת של ערי שומר, חלקן על הפרת, הנמצאות מרחק קילומטרים רבים מנינוה מעידות על קשרי מסחר ראשוניים ותקופת שלום יחסית.
דוגמה אמנותית מאוחרת יותר היא מסכת ראשו של סרגון מלך אכד, מסכת ברונזה מפורסמת ששכנה במוזיאון עיראקי עד שנשדדה סמוך לניצחון ארצות הברית במלחמת עיראק. מסכה זאת שמשתייכת לסוף המאה השלישית לפנה"ס אולי מייצגת את נַרָם-סִן, מלך אכדי מאוחר יותר. אך בכל אופן המגמה שעליה היא מרמזת בהיסטוריה האמנותית של נינוה מובילה לשתי מסקנות עיקריות, הראשונה בדבר ההתפתחות החומרית-אמנותית בנינוה והשנייה היא מרות השלטון האכדי על העיר. רמז נוסף לשלטון האכדי הוא בניית מקדש לאלה אִישתַר בידי מַנִישְתֻסוּ, מבניו של סרגון, בתוך העיר. פרט שעליו למדים מתעודותיו של שַמְשִי אַדַד הא'. המלך הבבלי חמורבי כנראה שלט בנינוה, שהוזכרה כמעלת מס לבבל בימיו, וכן סקר את מקדש אשתר בעיר.
סקירת היסטוריה של התפתחות העיר > הממלכה התיכונה

לאורך תקופת הממלכה התיכונה ניתן להבחין בפיחות מעמד נינוה, לעומת זה של אשור, בירתה הרשמית של הממלכה האשורית. זמן ארוך הייתה אשור משועבדת לעמים שונים ולקראת 1400 לפנה"ס הציע מלך מיתני לשלוח לפרעה מצרים צלמית אשתר מנינוה, עובדה המעודדת את הסברה שגם נינוה נפלה תחת שלטון חורי. המלך אשור-אבליט שחרר את הממלכה האשורית משלטון מיתני, ובימיו של תִּגְלַת פִּלְאֶסֶר הראשון גדלה אשור לכדי אימפריה. לאחר מכן גוועה הממלכה והתעוררה מחדש, הפעם כאימפריה אימתנית עוד יותר ששלטה במרבית אזור הסהר הפורה.
אך בימים שקדמו לאשורנצירפל הראשון(אנ') לא ניטשה העיר כליל, ואף נתגלתה רשימת מלכים אשוריים (בהם אשור-אבליט הראשון, שלמנאסר הראשון, תּוּכּוּלְתִּי-נִינוּרְתַ הראשון ואשור-רש-אישי הראשון) שהתעסקו בפולחן אשתר ובמקדש העיר.
ונמצא לוח המציין שאשור-בל-קלה בנה את ארמונו בעיר (1080 לפנה"ס).