stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רובאוס האגריד
רקע והתפתחות הדמות

דמותו של האגריד היא בין הראשונות שנוצרו על ידי רולינג. השיחות בבקתה של האגריד בינו לבין הארי, רון והרמיוני שימשו כאמצעי אקספוזיציוני לאורך כל הסדרה, כיוון שהשלישייה גילתה פעמים רבות מידע על הוגוורטס ועל המנהל אלבוס דמבלדור באמצעות האגריד, שהיה בעל הרגל לחשוף בטעות מידע חסוי. האגריד היה אחד מחבריו הטובים של הארי פוטר מאז תחילת הספר הראשון. הוא השגיח עליו לאורך הסדרה, ומגונן עליו במידה רבה כיוון שראה בו יתום ושונה. לאורך הסדרה מסופר כיצד הארי ראה בהאגריד חבר טוב ואחד האנשים החשובים בחייו, למעט חיבתו של האגריד לחיות מסוכנות. רולינג אמרה על הסצנה בספר האחרון שבה האגריד נשא את גופתו המתה לכאורה של הארי כמשמעותית מאוד, כיוון ש"האגריד הביא את הארי מהדרסלים. הוא מביא אותו אל עולם הקוסמים... הוא היה מעין שומר ומדריך עבורו... וכעת רציתי שהאגריד יהיה זה שמוביל את הארי אל מחוץ ליער". האגריד היה אחד הראשונים בסדרה שטען כי הרעיונות הנוגעים ל"טוהר הדם" הם מיושנים.
באחד מהראיונות שנערכו עמה אמרה רולינג כי האגריד שובץ בבית גריפינדור כשהחל את לימודיו בהוגוורטס ב-1940‏.
כשהצליח לרכוש עכביש מסוג אקרומנטולה הוא סולק מבית הספר, כיוון שהעכביש נחשד בהיותו "המפלצת של סלית'רין" שהוצגה בספר השני. אולם, מנהל הוגוורטס אז, ארמנדו דיפט, שוכנע על ידי אלבוס דמבלדור (שהיה אז מורה בהגוורטס) להשאיר את האגריד בתור אחראי הקרקעות, כך שהוא יוכל להישאר בהוגוורטס. בעת תחילת לימודיו של הארי פוטר בהוגוורטס האגריד היה גם שומר המפתחות, ולפי המתואר בספרים משמעות התפקיד היא שהוא היה אחראי על הכנסה והוצאה של אנשים מאדמות הטירה. חלק מעבודתו של האגריד היה להוביל את תלמידי השנה הראשונה בבית הספר בשיט על פני האגם הסמוך לו.
תפקידו בספרים > הספר האחרון

האגריד היה חלק מאנשי מסדר עוף החול שהגיעו לבית משפחת דרסלי בתחילת הספר השביעי על מנת לאבטח את מעברו של הארי אל בית משפחת ויזלי ("המחילה"). האגריד והארי טסו על האופנוע המכושף אותו ירש הארי מסיריוס, אך התוכנית השתבשה בעקבות מארב של אוכלי המוות. הם מגיעים בקושי רב אל "המחילה" לאחר שהותקפו על ידי וולדמורט עצמו, ונמלטו רק כיוון שהשרביט של הארי ביצע קסם בכוחות עצמו. ככל הנראה הוא חזר לתפקידו בהוגוורטס לאחר החתונה של ביל ויזלי ופלר דלאקור, ואזכורו הבא בספר היה רק כשהארי שמע ברדיו הקוסמים כי נעשה ניסיון נוסף לעצור אותו על אדמות הוגוורטס, לאחר שאירח בבקתה שלו "מסיבת תמיכה בהארי פוטר".
הוא הופיע בעצמו לקראת שיא העלילה, לאחר ששהה במחבוא בהרים המקיפים את הוגוורטס ביחד עם אחיו הענק גרעפ וכלבו פנג. במהלך הקרב על הוגוורטס בסוף הספר ניסה האגריד להגן על צאצאיו הרצחניים של הרעגוג, שגורשו ממקום מושבם ביער של הוגוורטס על ידי אוכלי המוות, ותקפו ללא הבחנה את מגיני הוגוורטס ואת אוכלי המוות. אולם, העכבישים הענקיים לא העריכו את הטיפול שלו באביהם, ונחיל שלהם חטף אותו לתוך היער. האגריד הופיע מאוחר יותר כשבוי במחנה של אוכלי המוות כשהארי הגיע על מנת להתמודד עם וולדמורט בעצמו. הוא אולץ לשאת את גופתו של הארי בחזרה אל בית הספר, אך לא הצליח להבחין כי הארי שרד פעם נוספת, ובדרך לבית הספר האשים את הקנטאורים שצפו בהם בכך שלא סייעו מספיק.
זמן קצר לאחר מכן פרץ החלק השני של הקרב, אליו הצטרפו הקנטאורים. האגריד נטל חלק בשלב זה, והצליח להטיח בקיר של אולם הכניסה להוגוורטס את אוכל המוות וולדן מקנייר, שהיה השנוא עליו ביותר בשל יחסו הסדיסטי לבעלי חיים. הוא היה גם אחד מהראשונים שבירכו את הארי לאחר תבוסתו הסופית של וולדמורט. רולינג אמרה כי היא מעולם לא תכננה שהאגריד ימות כיוון ש"תמיד הייתה בראשי תמונה של הענק הגיגנטי האגריד הולך דרך היער בבכי עם גופתו של הארי בידיו".
בסרטים

שחקן הקולנוע הסקוטי רובי קולטריין גילם את דמותו של האגריד בכל הסרטים בסדרה. רולינג אמרה כי כאשר כתבה את הספר הראשון היא חשבה שקולטריין יהיה השחקן האידיאלי עבור דמותו של האגריד. קולטריין אמר כי מבחינתו להיות חלק מסרטי הארי פוטר זה "דבר פנטסטי להיות מעורב בו". עוד לפני פרסום הספר האחרון בסדרה סיפרה רולינג לקולטריין מספר פרטי רקע על האגריד, כולל פרטי עלילה שנחשבו עד ליציאת הספר האחרון כספוילר.
שחקן הראגבי יוניון האנגלי מרטין בייפילד גילם את דמותו של האגריד כניצב בצילומים ממרחק רב, על מנת להדגיש את גובהו וממדיו הגדולים של האגריד. בייפילד הופיע גם בתפקיד האגריד הצעיר בסרט השני.
מאפיינים > מראה חיצוני

בספר הראשון מסופר כי גובהו של האגריד הוא פי שניים מהגובה הממוצע של אדם נורמלי, ורוחבו פי חמישה, אם כי בספרים הבאים מסופר כי הוא רחב פי שלושה (ייתכן כי הוא הרזה בינתיים). האגריד ידוע בשל המבטא שלו שגורם לשיבוש מילים מסוימות. כיוון שהוא ענק למחצה יש לו חסינות מסוימת בפני קללות ולחשים בעלי פוטנציאל פגיעה בקוסמים רגילים. במהלך הספר החמישי ניסו דולורס אמברידג' ועוזריה לסלק אותו מהוגוורטס, והוא נאבק בהם. הם ניסו לשתק אותו ביחד, אך קרני הלחש ניתרו מגופו ולא השפיעו עליו כלל. תכונה זו באה לידי ביטוי גם בסוף הספר השישי, כאשר בפרק "מנוסתו של הנסיך" הוא לא מושפע מפגיעה ישירה של קללות אוכלי המוות.
הוא ידוע גם בשל המעיל מפרוות בונה, אותו הוא לובש פעמים רבות לאורך הסדרה.
מאפיינים > אישיות

האגריד תואר כאדם חברותי וכבעל אישיות רחמנית, ולאורך הסדרה יש דוגמאות אחדות לרגישות מצידו המתבטא בבכי. הוא נאמן מאוד לידידיו, ובעיקר לדמבלדור, אותו הוא תיאר פעמים רבות כקוסם הגדול ביותר בכל הזמנים. הוא מפגין זעם רב כשמישהו בסביבתו מטיח עלבונות בדמבלדור, כפי שקרה בספר הראשון עם ורנון דרסלי ובספר הרביעי עם איגור קרקרוף. האגריד הפגין נאמנות רבה כלפי הארי, ובשל כך סבל פעמים אחדות לאורך הסדרה כשנאלץ להימלט על מנת להימנע ממאסר. בנוסף לכך, להאגריד יש נטייה לחבב חיות פלא הנחשבות "מפלצתיות" בעיני הקוסם הסביר, בין היתר דרקונים, אקרומנטולות (עכבישי ענק) וכלב בעל שלושה ראשים, נטייה שלא פעם ולא פעמיים כמעט ועלתה לו במשרתו, ואף בחייו ובחיי חבריו. רולינג אמרה עליו "האגריד תמיד היה אמור להיות כח בסיסי כזה. הוא כמו מלך היער, או האיש הירוק. הוא האיש החצי פראי הזה שמתגורר בקצה היער".
מאפיינים > יכולות קסם

בעקבות סילוקו מהוגוורטס שבר משרד הקסמים את שרביט האלון של האגריד, ואסר עליו לבצע קסמים. הוא שמר את שברי השרביט בתוך מטרייה ורודה, ומדי פעם ביצע עמם כישופים קטנים; אך כיוון שלא סיים את הכשרתו כקוסם הוא היה פחות טוב בהשוואה לקוסמים בוגרים אחרים, אך מדי פעם כן הצליח לבצע קסמים מורכבים.
משפחה

בספר הרביעי נחשפת האמת על הוריו של האגריד; אביו, ששמו מעולם לא הוזכר בספרים, נישא לענקית בשם פרידוולפה. היא נטשה את בעלה ובנה זמן קצר לאחר שילדה אותו, ולדברי האגריד היא מעולם לא הייתה בעלת כישורים מתאימים של אמא. מאוחר יותר היא ילדה את גרעפ, שהיה ענק טהור. היא מתה זמן רב לפני שהאגריד הגיע אל הענקים בספר החמישי. האגריד תיאר את אביו כאדם נמוך קומה, וסיפר כי אהב אותו מאוד; בספר השלישי הוא סיפר כי מות אביו היה אחד הרגעים הקשים ביותר בחייו.
גובהו של גרעפ הוא כחמישה מטרים, ולדברי האגריד בספר החמישי מדובר בענק קטן יחסית. פרקי האצבעות שלו עבים מאוד, ככל הנראה בגודל של כדור קריקט. הענקים שעמם חי גרעפ היו מציקים לו, והייתה זו הסיבה העיקרית לכך שהאגריד החליט לקחת אותו עמו בחזרה להוגוורטס. גרעפ ידע מילים בודדות בלבד באנגלית, והיה מחוסר כישורים חברתיים לחלוטין (כמו רוב הענקים). לפי המסופר בספר החמישי נראה כי בתחילה גרעפ לא התייחס לנסיונותיו של האגריד לחנך אותו, והעדיף לבלות את זמנו בעקירת עצים. לאחר שהאגריד נמלט מהוגוורטס הוא הותיר את גרעפ לטיפולם של הארי, רון והרמיוני. כשהם נלכדו ביער במהלך עימות עם חבורת קנטאורים הם הופתעו לגלות שגרעפ הצליח לזהות אותם, וניצלו את הסחת הדעת שגרם על מנת להימלט.
בספר השישי הועבר גרעפ למקום מגורים בהרים המקיפים את הוגוורטס, וככל הנראה למד שם באופן חלקי כיצד להתנהג בחברת בני אדם. הוא השתתף עם האגריד בהלווייתו של אלבוס דמבלדור, התלבש באופן המתאים לאירוע מסוג זה ואף התנהג בצורה רגילה לחלוטין. בפרק זה תואר גם כי הוא ככל הנראה הצליח להבין רגשות במידה מסוימת, כיוון שניחם את האגריד וטפח בעצמה על שכמו.
בספר השביעי נמלט גרעפ ביחד עם האגריד וכלבו פנג, לאחר שהאגריד אירח בביתו "מסיבת תמיכה בהארי פוטר", וככל הנראה סייע בהימלטות. הוא היה הענק היחיד שנלחם נגד אוכלי המוות בקרב על הוגוורטס, ככל הנראה בניסיון להגן על האגריד, ופעמים רבות קרא לו תוך כדי לחימה. גרעפ השתתף בחגיגות הניצחון לאחר תבוסתו של וולדמורט, אך בגלל ממדיו העצומים נאלץ לשבת מחוץ לחלונות האולם הגדול שבו ישבו התלמידים והביעו את הערכתם בין השאר באמצעות השלכת מזון לתוך פיו הפעור.
בסרט החמישי נוצרה דמותו של גרעפ באמצעים ממוחשבים בלבד, והשחקן טוני מודסלי תרם את קולו לדיבוב הדמות.
חיות המחמד של האגריד

האגריד שמר וגידל מגוון בעלי חיים, וחלקן נחשבות בספרים כבלתי ניתנות לביות. רולינג אמרה כי להאגריד אין עניין לטפל ביצורים הקסומים השגרתיים בגלל היעדר אתגר. חיבתו של האגריד ליצורים מסוכנים היא קו עלילה משני ברוב הספרים.
פנג (Fang) הוא כלב ציד שחור וגדול ממדים, מגולם בסרטים על ידי מסטינו נפוליטנו. בעוד שהופעתו מעוררת פחד לפי הספרים, מתואר כפחדן על ידי האגריד. לרוב, פנג שמח בחברתם של אנשים אותם הוא מכיר, ונהנה ללקק את פניהם של הארי וחבריו. בסוף הספר השביעי הופיע בפעם האחרונה, כשנמלט למקום לא ידוע בהוגוורטס, לאחר שנבהל מהתנפצות כד שנפל.
פלאפי הוא כלב תלת-ראשי גדול ממדים שהאגריד השתמש בו בספר הראשון על מנת להגן על הכניסה למעבר התת-קרקעי המוביל לאבן החכמים. הדרך היחידה לעקוף אותו הייתה להרדימו באמצעות נגינה. דמותו מבוססת על קרברוס, כלב תלת-ראשי מהמיתולוגיה היוונית ששמר על שערי השאול. גם קרברוס הורדם על ידי אורפיאוס באמצעות מוזיקה. רולינג נשאלה בראיון מה קרה לפלאפי לאחר שלא היה צורך לשמור יותר על אבן החכמים, ואמרה כי הוא שוחרר לחופשי ביער האסור.
נורברט (החל מהספר השביעי נורברטה) היה דרקון נורווגי נקוד שהאגריד קיבל מאדם זר שהסתיר את פניו במסיכה, ונחשף בסוף הספר הראשון כפרופסור קוויריניוס קווירל. האגריד סייע לדרקון לבקוע מהביצה, ותוך שבועות אחדים הפך נורברט לגדול ממדים ומסוכן מאוד. בסופו של דבר הצליחו הארי, רון והרמיוני לשכנע את האגריד להעבירו לצ'ארלי ויזלי, אחיו של רון, שעבד כחוקר דרקונים ברומניה. בספר השביעי סיפר צ'ארלי כי נורברט הוא בעצם נקבה, ושמו שונה לנורברטה. בספר הרביעי הוא אמר גם כי דרקוניות הן יותר מסוכנות מדרקונים.
הרעגוג (Aragog) היה אקרומנטולה, עכביש גדול ממדים עם אינטליגנציה אנושית. האגריד החל לגדל אותו עוד כשהיה בתוך ביצה, והחביא אותו בארון במרתפי הוגוורטס כשלמד שם. בשנת הלימודים השלישית שלו הוא נתפס על ידי טום רידל כשהוא מדבר עם הרעגוג. רידל טען כי הרעגוג גרם למותה של תלמידה, וכי האגריד היה זה שפתח את חדר הסודות, כשלמעשה המפלצת הייתה נחש מסוג בסיליסק ורידל עצמו היה זה שפתח את החדר.
בקביק (Buckbeak), ביחד עם 11 היפוגריפים נוספים, הוצג בתחילת השיעור הראשון שהאגריד העביר בתחילת הספר השלישי. הוא הסביר כי היפוגריפים הם יצורים שלווים וחזקים, אך רגישים מאוד לכל פגיעה בכבודם. הארי פוטר היה היחיד שניסה להתקרב אל בקביק, ואף לרכב על גבו בזמן שעף מעל למכלאה שבה הועבר השיעור.
בתרבות הפופולרית

דמותו של האגריד הופיעה במספר פרודיות המבוססות על הארי פוטר. הוא הופיע במערכון של התוכנית האמריקנית סאטרדיי נייט לייב, בגילומו של הורציו סאנז, לצדה של לינדזי לוהן שגילמה את הרמיוני. בתוכנית The Big Impression של השחקן הבריטי אליסטייר מק'גואן הוא הופיע במערכון הנקרא "לואיס פוטר וביסקוויט החכמים" (Louis Potter and the Philosopher's Scone), בגילומו של רובי קולטריין עצמו. דמותו של האגריד, בגילומו של רוני קורבט נמוך הקומה, נכללה גם ב"הארי פוטר וסיר הלילה הסודי של אזרבייג'ן (Harry Potter and the Secret Chamberpot of Azerbaijan), שהיה מערכון שהופק על ארגון הצדקה הבריטי קומיק רליף בשנת 2003‏.
הערות שוליים

↑  מה רולינג אמרה על האגריד? באתר Accio Quote
↑  כתבה ב-MSN
↑  כרונולוגיה של האגריד בלקסיקון הארי פוטר
↑  ריאיון עם רולינג לרגל יציאת המהדורה ההולנדית של הספר השביעי, The Leaky Cauldron,‏ 19 בנובמבר 2007
↑  ריאיון עם אנדרו אלדרסון מאתר הדיילי טלגרף, 11 בנובמבר 2001
↑  ריאיון עם קולטריין באתר המנצ'סטר איבנינג ניוז
↑  ריאיון עם רולינג באתר ה-BBC
↑  ריאיון עם רולינג, 25 בספטמבר 2006
↑  תסריטים של סאטרדיי נייט לייב
↑  מידע באתר TV.com
האגריד מבצע קסם לא חוקי באמצעות המטרייה הוורודה שלו (הסרט הראשון)
האגריד במהלך השיעור הראשון שלו (הסרט השלישי)
האגריד ומדאם מקסים במהלך נשף חג המולד (הסרט הרביעי)
פנג
בקביק
ברנדט ני גלקור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 מונגאן, אירלנד 
 מדינה:  אירלנד אירלנד
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנדט ני גלקור (באירית: Bernadette Ní Ghallchóir) היא מנחת טלוויזיה אירית.
ביוגרפיה

ני גלקור הגישה בשנות ה-60 את "Buntús Cainte", תוכנית טלוויזיה לילדים ללימוד השפה האירית. היא הייתה המנחה של אירוויזיון 1971, הפעם הראשונה בה אירלנד אירחה את התחרות. ב-1973 הנחתה את תחרות הקדם הלאומית לבחירת נציג אירלנד באירוויזיון.
ב-1978 נוסד באירלנד ערוץ הטלוויזיה "RTÉ2" שהיווה את הערוץ השני במדינה, זאת לאחר החלטת הממשלה על שינוי התקשורת הטלוויזיונית במדינה, והיא היוותה את אחד המנחים הראשונים בערוץ שלקחו חלק בפתיחתו.
בשנות ה-80 את עבודתה בטלוויזיה ופנתה לתחום הפיסול, היא נשואה לסאן או היגין, שגריר אירלנד בארצות הברית.
עמרי שרת

| --- | --- |

עמרי שרת, 2020
 לידה:  25 באוקטובר 1989 (בן 35) גבעתיים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, תיכון שמעון בן צבי 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  שירה 
 
עמרי שרת (נולד ב-25 באוקטובר 1989) הוא משורר ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה

שרת נולד בגבעתיים לאריה, מהנדס בניין, ורותי, אדריכלית. בצבא שירת בחיל חימוש ולאחר מכן עבר לחיל האיסוף הקרבי.
סיים תואר ראשון בלשון ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. למד בתוכניות המצטיינים של בית הספר מנדל ללימודים מתקדמים במדעי הרוח. הוא דוקטורנט למקרא באוניברסיטה העברית. שימש כעוזר הוראה במקרא ובעברית מקראית, וכיום עוזר מחקר לפרופסור ברוך שורץ. הוא בין מקימיו של בית המדרש העברי, בית מדרש ירושלמי וקהילתי ללימוד מעמיק בתחומי הרוח. הוא מרצה, והרצה בין היתר בכנס החברה למדעי היהדות בסן דייגו, בשנת 2019, על מחקרו בנושא תאולוגיית המקדש בתקופת שיבת ציון.
שרת עוסק גם בניקוד ספרי שירה וכתבי עת. בין היתר ניקד את ספריהם של המשוררים ישראל דדון, שרי שביט ועמנואל יצחק לוי.
כתיבה

שרת החל לכתוב בגיל 15. את שירו הראשון "משקע" פרסם בעיתון "הארץ". את ההשראה לשיריו הוא שואב בין היתר ממקורות יהודיים, ואותם הוא משלב בשיריו.
שיריו פורסמו בעיתונות ובכתבי עת רבים, בהם "הארץ", "הו!", "משיב הרוח" ו"עיתון 77". הוא מופיע גם בערבי שירה רבים. הוא הקריא משיריו בין היתר בתוכנית הרדיו "ברית מילה" בהנחיית שלומי חתוכה.
הוא ערך את גיליון ע"ב של כתב העת "משיב הרוח": "לפני ולפנים - שירים על ספר ויקרא".
שיריו התפרסמו בין היתר באנתולוגיה "קצה הנפש", אנתולוגיה על שירי מצוקות נפש, שערכו גל נתן ואמיר סומר. הוא פרסם את המסה "על חוט העלילה ועל חוט החיים" בכתב העת "הו!" בשנת 2020, בגיליון "מהי ספרות". טורים לשוניים שלו פורסמו גם באתר "929 - תנ"ך ביחד".
ספרו

ספרו "אל תעשה מזה עניין" יצא לאור בשנת 2019 בהוצאת מוסד ביאליק, במסגרת סדרת "כבר" בעריכת ליאת קפלן. הספר זכה לביקורות חיוביות.
על שיריו שהתפרסמו בספרו זכה בפרס שרת התרבות למשוררים בראשית דרכם לשנת תשע"ו ובפרס רחל נגב לשירה לשנת תשע"ז. ספרו זכה במלגת בוסתן לשנת 2021.
הערות שוליים

↑  עמרי שרת, עמוד אישי, בית ספר ג'ק, ג'וזף ומורטון מנדל ללימודים מתקדמים במדעי הרוח
↑  צביה ליטבסקי, המוסך מוסף לספרות, מקדש מעט: על "אל תעשה מזה ענין" לעמרי שרת, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 17.06.2020
↑  כתב העת הו! ראו לדוגמה: גיליון מס' 10
↑  עמרי שרת: "האנושות מנסה לפצח את חידת היותנו כאן, וזו זכות מופלאה להשתתף בשיחה הזו",
 שלומי חתוכה: ברית מילה, ראיון עם עמרי שרת לרגל צאת ספרו
↑  משיב הרוח: גיליון עב – לִפְנַי וְלִפְנִים – שירים על ספר ויקרא בעריכת עמרי שרת והדס שחם זוננפלד
↑  עמרי שרת, 929 תנ"ך ביחד
↑  זה מכבר - אתר סדרת "כבר"
↑  אלי הירש, "והיה העפר לאדם", ידיעות אחרונות, 7 לילות – ספרות, כ"ד בחשון תש"ף, 22 בנובמבר 2019, עמ' 21
↑  הוכרזו הזוכים בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית לשנת תשע"ו, 22 בדצמבר 2016, משרד התרבות והספורט
↑  שמואל מוניץ, המרד השקט מול ההתבטלות: קריאה בשיר “מרד” של עמרי שרת, באתר "יקום תרבות", 19 בינואר 2021
↑  בואו להכיר את עמיתי המחזור החמישי של תוכנית "בוסתן", דף תרבות הספרייה הלאומית, אתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007746589505171  LCCN: no2020023456  VIAF: 22158066475608431245   WorldCat (עם VIAF): 22158066475608431245
ארנון צדוק

| --- | --- |

ארנון צדוק (שמאל) עם קונסטנטין אנטול, מתוך "סיפורים לשעת לילה מאוחרת"
 לידה:  13 ביוני 1949 (בן 75) רמת גן, ישראל ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
ארנון צדוק (נולד ב-13 ביוני 1949) הוא שחקן ובמאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

ארנון נולד ברמת גן, למשפחה יוצאת תימן. בגיל שמונה איבד את עינו כשירה אבן ברוגטקה, והאבן שפגעה באחד ממוטות הרוגטקה חזרה ונכנסה לעינו. למרות זאת כשגדל התגייס לצה"ל, הוציא רישיון נהיגה ושירת כנהג בקריה. כשהשתחרר למד משחק בבית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי" ולאחר מכן הצטרף לפרויקט התיאטרון של נולה צ'לטון בעיר קריית שמונה.
ביוגרפיה > קריירה > בתיאטרון

בתחילת הקריירה שלו שיחק בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער ותיאטרון חיפה. בין השאר שיחק בהצגות "סוף משחק בקרית גת" מאת ג'ון אוארבך (1978). ב-1980 שיחק בהצגה "סורגים" של תיאטרון חיפה. אחד השירים מתוך ההצגה, "מאמי", בביצועו, הפך ללהיט.
בשנת 1983 שיחק במחזה של יהושע סובול “מרד הימאים”, שעלה בתיאטרון בית לסין.
ביוגרפיה > קריירה > בקולנוע

סרטו הראשון היה "לא לשידור" (1981), בו שיחק לצד גדליה בסר. סרטו השני "אות קין" (1982) (מאת ערן פרייס), היה לסרט הבכורה של הבמאי אורי ברבש. בסרט זה גילם צדוק חולה נפש המשתחרר מבית החולים ונאלץ להתמודד עם העולם האמיתי. שיתוף הפעולה בין שניהם המשיך לאורך חמישה סרטים: "מאחורי הסורגים" (מאת ערן פרייס ובני ברבש), (1984), "החולמים" (מאת ערן פרייס) בו כיכב לצד השחקנית קלי מקגיליס (1987), "אחד משלנו" (1989), "זמן אמת" (1991) ו"מאחורי הסורגים 2" (1992).
הסרט "מאחורי הסורגים" הקנה לו את הפריצה, לאור הצלחת הסרט בישראל, ולאור היותו מועמד לפרס האוסקר האמריקני בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר. בסרט זה גילם ביחד עם מוחמד בכרי אסירים המתמרדים נגד הנהלת הכלא. בהמשך כיכב בעוד מספר סרטים שעסקו בבתי כלא ובסרטים העוסקים בהוויה הישראלית.
מלבד סרטיו של ברבש, כיכב צדוק בסרט "הדרך לעין חרוד" (1990) על פי ספרו של עמוס קינן, שעסק בדיסטופיה והיה בזמנו סרט ייחודי בקולנוע הישראלי, ובסרט "צעירים לנצח" (1996) בו כיכב לצד שחקנים צעירים כגון מיכל זוארץ וסער בדישי. חברותו רבת השנים עם השחקן אורי גבריאל הביאה לשיתוף פעולה ביניהם בשלושה סרטים. בנוסף, כמו שחקנים ישראלים רבים בשנות השמונים, השתתף צדוק במספר סרטים אמריקנים. בין השאר שיחק ב"נשר ברזל" (1986), סרטו של סידני ג'יי פיורי ("תיק איפקרס") הידוע, בו עשה תפקיד קטן. לעומת זאת, בסרט "לבנון לנצח" (1987), שיחק בתפקיד גדול לצד כריסטופר ווקן. בשניהם שיחק בתפקידי ערבים.
ב-1995 החל לשתף פעולה עם המפיק דורון ערן, וביים והפיק את סרטו הראשון "לילה לבן", דרמת בית כלא נוספת, אותה כתב יואב הלוי ובה כיכבו של שרון אלכסנדר ועידן אלתרמן. צדוק עצמו שיחק בתפקיד משני בסרט זה. כעבור שלוש שנים ביים את הסרט "צדק מוחלט", ובו כיכב לצד עפרה חזה שעסק בפרשת ילדי תימן החטופים. חזה ואמרגנה בצלאל אלוני סירבו להשתתף בקידום יחסי הציבור של הסרט וביטלו את הקלטת הפסקול המתוכנן, כיוון שלטענתם צדוק לא עמד בהבטחותיו אליהם וערך את הסרט בצורה מגמתית המשרתת את רצונותיו בלבד. סרטו השלישי "אינג'יל" (2001) עסק בנערים הנמצאים במוסד לנוער עבריין. בסרט שיחקו כמה שחקנים בראשית דרכם כמיקי גבע, עומר ברנע ומיכאל הנגבי לצד שחקנים ותיקים כיונתן צ'רצ'י ולימור גולדשטיין. סרט זה צולם במצלמת וידאו, ליצירת ממד אותנטי. ב-2003 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "להיות כוכב". ב-2008 שיחק בסרטו של עמוס קולק "חסר מנוחה".
ב-2010 ביים את הסרט "ניקה". הסרט היה מעומד לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר, אך לא זכה. ב-2014 ביים את הסרט "כיפה אדומה".
ביוגרפיה > קריירה > בטלוויזיה

ב-1975 שיחק לצד אורי גבריאל בפרק "הטרנזיסטור", שהיה הפרק המשודר ביותר מהסדרה גם אנו שופטים. ב-1979 שיחק לצד עפרה ויינגרטן בדרמת הטלוויזיה "חתום לכל החיים" שכתב ערן פרייס וביים אורי ברבש. בשנת 1981 שיחק במספר פרקים של התוכנית "ארץ מולדת" ששודרה בטלוויזיה החינוכית. ב-1988 השתתף בפרק "יום המזל של דויד" בסדרה סיפורים לשעת לילה מאוחרת. כמו כן כיכב צדוק, בשנת 1991, בסדרת הטלוויזיה על פי ספרה הידוע של בתיה גור: "רצח בשבת בבוקר". צדוק גילם את דמותו הכריזמתית של פקד מיכאל אוחיון, גיבור הסדרה הפופולרית של גור. ב-1999 שיחק בסדרה הקומית "משפחת עזאני" אותה גם ביים. בנוסף ביים צדוק לערוץ הראשון את "חלומות מתוקים" (2003), סדרה קומית בה השתתפו רובי פורת-שובל וסבטלנה דמידוב. ב-2008 שיחק את ויקטור בסדרה על קצות האצבעות 2010 גילם עובד חברה קדישא בסדרה "עספור".
בשנת 2012 השתתף בסדרת הטלוויזיה "תנוחי" בתפקיד משיח בן דוד לצידן של גילת אנקורי, חנה לסלאו, צופית גרנט ואוולין הגואל. בשנת 2020 השתתף בסדרה "קיבוצניקים" בתפקיד הרב צברי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

צדוק נשוי לאסתר ואב לשלוש בנות.
הערות שוליים

↑  סיני פתר, תיאטרון מהחיים - פרוייקט תיאטרוני בקרית-שמונה, דבר, 16 באוגוסט 1978
↑  סיכוייו של שחקן צעיר, מעריב, 9 ביוני 1977
↑  נחמן בן עמי, הצגה בעיירה, מעריב, 2 בנובמבר 1978
↑  שוש אביגל, בלי שרירים ובלי עמוד שדרה, כותרת ראשית, 26 באוקטובר 1983
↑  אורי ברבש מביים סרט חדש על אסירים, דבר, 27 בדצמבר 1983
↑  ילדת גן עדן, מעריב, 28 בפברואר 1988
↑  אורי קליין, הערגה לגאולה, באתר הארץ, 19 ביולי 2001
↑  נירית אנדרמן, ארנון צדוק סיים לצלם את סרטו החדש, באתר הארץ, 18 במרץ 2010
↑  נירית אנדרמן, 31 סרטי עלילה יתמודדו על פרסי אופיר, באתר הארץ, 2 במאי 2011
↑  אביבה קרול, ‏"משפחת עזאני" תוביל את עונת הסתיוחורף של רשת, באתר גלובס, 9 באוגוסט 1999
↑  ניר קיפניס, ‏ברוך שלא עזאני אישה, באתר גלובס, 13 ביוני 2000
↑  רותה קופפר, חלומות נדושים, באתר הארץ, 4 במאי 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460975905171  BNE: XX4979579  BnF: cb16586326g (data)  GND: 1061654869  ISNI: 0000 0000 8129 5971  LCCN: no2008131752  MusicBrainz: bd02d434-a9af-4704-a8cb-bdf947a7d71f  NTA: 073345636  VIAF: 51510975   WorldCat (עם VIAF): 51510975
עודד קובו

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1974 (בן 50) הונג קונג
 מקום מגורים:  הונג קונג, לונדון
 השכלה:  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 מקצוע:  יזם, איש עסקים
 
עודד ברוך קובו (נולד ב-30 באוגוסט 1974) הוא יזם ואיש עסקים. הונו האישי מוערך בכ-200 מיליון דולר.
ביוגרפיה

נולד בהונג קונג, בנו של בבו (אליעזר) קובו. גדל בעיר עד גיל 16, אז עבר ללונדון. החל בלימודי מנהל עסקים אך פרש כעבור שנה.
קריירה עסקית

קובו החל את הקריירה בגיל 21 על ידי מסחור פטנט טכנולוגי בתעשיית הלוטו באינטרנט באמצעות חברתו e-Lottery (שהחזיקה את הדומיין lottery.com).
משנת 2002–2009, הוביל מספר חברות בסין; KGIM, SinoSheen וקבוצת Koolanoo.
SinoSheen נמכרה בתחילת 2007 עבור סכום שלא פורסם בתקשורת ו-KGIM נמכרה לקבוצת השקעות פרטית בשם East River Capital בראשות אליוט ברנרד בשנת 2009 עבור 120 מיליון דולר.
קריירה עסקית > חברת Pheed

ב-2012, קובו יסד את Pheed, שירות שאפשר תשלום על כל צפייה. Pheed נרכשה 18 חודשים לאחר ההשקה במרץ 2014 על ידי Mobli Media Group חברה בת בבעלות קרלוס סלים, חברת אמריקה מוביל ומשה חוגג עבור 40 מיליון דולר ונסגרה באפריל 2016.
קריירה עסקית > קבוצת שלנו

קובו שותף בקבוצת "שלנו", חברת טכנולוגיה המתמחה בפיתוח אפליקציות, שירותי אינטרנט ואינטליגנציה מלאכותית. קובו מחזיק ב-37% מהחברה ואיש העסקים רומן אברמוביץ' מחזיק ב-16% ממנה. החברה גייסה כ–25 מיליון דולר בשני סבבים ולא הצליחה לייצר הכנסות כלשהן מהאפליקציות שלה. לקראת הנפקתה בבורסה בתל אביב באוקטובר 2016 היא פרסמה תשקיף ובו הערכת שווי של 600 מיליון ש"ח על ידי משרד רואי חשבון BDO וכמו כן הערת עסק חי על ידי רואה החשבון של החברה. העובדה כי מדובר בחברה ללא הכנסות וללא מודל עסקי ברור, עם נתונים שגויים בהערכת השווי, בצירוף השכר הגבוה של קובו הובילה לביקורת רבה בעיתונות הכלכלית על ניסיון ההנפקה והיא בוטלה לבסוף.
קריירה עסקית > Market Tech Holdings Ltd

עודד קובו היה יו"ר הדירקטוריון של Market Tech Holdings Ltd, תאגיד הנדל"ן הנמצא בלונדון והבעלים של קמדן מרקט, Stables Market ו-Camden Lock Developments שהייתה בבעלות אביו. החברה "Market Tech Holdings Ltd" נמכרה במרץ 2014 עבור 664 מיליון דולר למיליארדר הישראלי טדי שגיא הבעלים של פלייטק.
קריירה עסקית > PIR Equities

ב-2007, קובו הקים את PIR Equities חברת השקעות פרטית, החברה מנהלת לדבריה נכסים בשווי של 980 מיליון דולר. אולם מבדיקה של עיתונות כלכלית בישראל עולה כי מידע זה מפוקפק, ושהצהרות על שיתוף פעולה עם ממשלת ישראל שגויות.
חיים אישיים

קובו נשוי לאתי (עובדיה) קובו מאז 2015 ואב לשלושה ילדים - שני בנים ובת.