stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל יאנג (כדורסלן)
קריירה מקצוענית

בשנת 2017, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם יאנג על חוזה כפול בוושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA. לפי החוזה, הזמן שלו בין הקבוצה לבין קבוצה מליגת הפיתוח, יתחלק לפי רצונה של הקבוצה. כיוון שלא הייתה לויזארדס קבוצה בליגת הפיתוח באותה תקופה, הוא תחילה שיחק במשך ארבעה משחקים בדלאוור בלו קואוטס, קבוצת הבת של פילדלפיה 76', אך ב-13 בנובמבר 2017 עבר לנורת'רן אריזונה סאנס, קבוצת הבת של פיניקס סאנס. ב-3 בינואר 2018, הודיעה ווישנגטון על ביטול החוזה של יאנג ללא ששיחק בקבוצה, ונורת'רן אריזונה סאנס רכשה אותו בחוזה חדש.
ב-11 באפריל 2018, חתם יאנג עד תום העונה בליונס דה פונס מהליגה הפורטו ריקאנית.
ב-30 ביולי 2018, חתם יאנג לעונה בשולה באסקט מהליגה הצרפתית.
ב-23 ביולי 2019, חתם יאנג בדיז'ון באסקט הצרפתית, אך ב-5 בדצמבר 2019 שוחרר מהקבוצה.
ב-12 בינואר 2020, חתם יאנג עד תום העונה בהפועל גלבוע גליל מהליגה הישראלית. ב-18 בינואר 2020, בהופעת הבכורה שלו, קלע יאנג 19 נקודות ב-8 מ-15 מהשדה, יחד עם 7 ריבאונדים במהלך הניצחון 80–96 על עירוני נס ציונה. ב-18 משחקים בקבוצה, העמיד יאנג ממוצעים של 17.1 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק, מה שעזר לקבוצתו להגיע לחצי הגמר שם הפסידו 78–81 למכבי תל אביב שיותר מאוחר זכתה באליפות.
ב-25 באוגוסט 2020, חתם יאנג לעונה בא-נאסר מאיחוד האמירויות.
ב-1 בדצמבר 2020 חזר יאנג לישראל וחתם עד תום העונה בעירוני נהריה.
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, הפועל גלבוע/גליל: מייקל יאנג חתם עד סוף העונה, באתר וואלה, 12 בינואר 2020
↑  אבי סגל, על הגאלי: גלבוע/גליל ניצחה 80:96 את נס ציונה, באתר ישראל היום, ‏18 בינואר 2020
↑  אור שקדי‏, עירוני נהריה: מייקל יאנג חתם עד לסיום העונה, באתר וואלה, 30 בנובמבר 2020
מאמן השנה ברוסיה

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1993
 יבשת:  אירופה
 הכי הרבה זכיות:  אולג רומאנצב (8)
 
מאמן השנה ברוסיה (ברוסית: Тренер года в России) הוא פרס המוענק מדי עונה החל מעונת 1992/1993 למאמן המצטיין בליגת העל הרוסית בכדורגל. הפרס מוענק על ידי התאחדות הכדורגל הרוסית למאמן הטוב ביותר בליגה בעונה החולפת.
הזוכה נבחר על פי הצבעותיהם של המאמנים הראשיים של כל הקבוצות המשתתפות במפעל באותה עונה.
אולג רומאנצב שהביא את ספרטק מוסקבה לזכייה בתשע אליפויות זכה 8 פעמים בפרס. דיק אדבוקאט הוא המאמן הלא-רוסי הראשון לזכות בפרס, זה קרה בשנת 2008, אחרי שזכה עם זניט סנקט פטרבורג באליפות רוסיה 2007 בגביע אופ"א ובסופרקאפ האירופי.
רשימת הזוכים

| עונה | מאמן | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1993 | רוסיה אולג רומאנצב | ספרטק מוסקבה |
| 1994 | רוסיה אולג רומאנצב | ספרטק מוסקבה |
| 1995 | רוסיה אולג רומאנצב | ספרטק מוסקבה |
| 1996 | רוסיה גאורגי יארצב | ספרטק מוסקבה |
| 1997 | רוסיה אולג רומאנצב | ספרטק מוסקבה |
| 1998 | רוסיה אולג רומאנצב | ספרטק מוסקבה |
| 1999 | רוסיה אולג רומאנצב | ספרטק מוסקבה |
| 2000 | רוסיה אולג רומאנצב | ספרטק מוסקבה |
| 2001 | רוסיה אולג רומאנצב | ספרטק מוסקבה |
| 2002 | רוסיה יורי סיומין | לוקומוטיב מוסקבה |
| 2003 | רוסיה גאז'י גאז'ייב | ספרטק מוסקבה |
| 2004 | רוסיה יורי סיומין | לוקומוטיב מוסקבה |
| 2005 | רוסיה ואלרי גזאייב | צסק"א מוסקבה |
| 2006 | רוסיה ואלרי גזאייב | צסק"א מוסקבה |
| 2007 | רוסיה גאז'י גאז'ייב | ספרטק מוסקבה |
| 2008 | הולנד דיק אדבוקאט   טורקמניסטן גורבן ברדייב   הולנד חוס הידינק | זניט סנקט פטרבורג   רובין קאזאן   רוסיה |
| 2009 | טורקמניסטן גורבן ברדייב | רובין קאזאן |
| 2010 | איטליה לוצ'אנו ספאלטי | זניט סנקט פטרבורג |
| 2011/2012 | איטליה לוצ'אנו ספאלטי | זניט סנקט פטרבורג |
| 2012/2013 | רוסיה לאוניד סלוצקי | צסק"א מוסקבה |
| 2013/2014 | רוסיה לאוניד סלוצקי | צסק"א מוסקבה |
| 2014/2015 | בלארוס אולג קונונוב | קרסנודאר |
| 2015/2016 | רוסיה לאוניד סלוצקי | צסק"א מוסקבה |
| 2016/2017 | איטליה מאסימו קאררה | ספרטק מוסקבה |
| 2017/2018 | רוסיה יורי סיומין | לוקומוטיב מוסקבה |
| 2018/2019 | רוסיה סרגיי סמאק | זניט סנקט פטרבורג |
| 2019/2020 | רוסיה סרגיי סמאק | זניט סנקט פטרבורג |
| 2020/2021 | רוסיה סרגיי סמאק | זניט סנקט פטרבורג |
| 2021/2022 | רוסיה ולדימיר פדוטוב | סוצ'י |
| 2022/2023 | רוסיה ולדימיר פדוטוב |  צסק"א מוסקבה |
| 2023/2024 | צ'כיה מרצל ליצ'קה | דינמו מוסקבה |
מייקל טיפט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בינואר 1905 הילינגדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  8 בינואר 1998 (בגיל 93) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  פטס קולג', הקולג' המלכותי למוזיקה, בית ספר סטמפורד 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  EMI קלאסיקס 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1959)  דוקטור לשם כבוד מהקולג' המלכותי למוזיקה (1982)  Knight Bachelor (1966)  מסדר ההצטיינות (1983)  עמית כבוד (1979)  מדליית הזהב של החברה הפילהרמונית המלכותית (1976)  פרס גרמופון למפעל חיים (1995)  פרס מעגל המבקרים להצטיינות באמנויות  מדליית ולטר וילסון קובלט 
 michael-tippett.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל טיפט (באנגלית: Michael Tippett;‏ 2 בינואר 1905 - 8 בינואר 1998) היה מלחין בריטי הנחשב לאחד המלחינים הבריטים הבולטים במחצית השנייה של המאה ה-20.
חייו

בהיותו נער שמע קונצרט תזמורתי בניצוחו של מלקולם סרג'נט, שהביא להחלטתו להיות מלחין. בשנת 1923 נרשם לקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, שם למד קומפוזיציה מראלף ווהן-ויליאמס וניצוח מאדריאן בולט עד שנת 1928. באותה תקופה החל להלחין אבל גנז את יצירותיו. הוא התפרנס מהוראה וניצוח. ב-1930 שב לקולג' המלכותי לתקופת לימודים נוספת, והתרכז במוזיקה האנגלית של המאה ה-16, וביצירות באך ובטהובן. בתקופה זו התגבש סיגנונו הקונטרפונקטי האופייני, שבא לביטוי ביצירתו המוצלחת - קונצ'רטו לתזמורת מיתרים כפולה (1938).
טיפט היה פציפיסט ללא פשרות. הוא התייחס למצב הפוליטי בעולם ביצירת המופת שלו - האורטוריה "ילד בן זמננו" ("A Child of Our Time"‏ 1939 -1940). בשנת 1943 נידון לתקופת מאסר של שלושה חדשים בעקבות סירובו לשרת כחייל בלתי קרבי, כמו שנדרש בזמנו מסרבני גיוס מטעמי מצפון.
משנת 1940 עד 1951 שימש טיפט כמנהל מוזיקלי ב-Morley College. פרסומו של טיפט החל בתקופה מאוחרת בחייו. ב-1945 השלים את הסימפוניה הראשונה שלו וב-1952 השלים את האופרה הראשונה שלו - "נישואי אמצע הקיץ". מכאן ואילך החל להלחין באינטנסיביות אופרות, סימפוניות ועוד, וזכה בתהילה בארצו ובעולם. ב-1966 קיבל תואר סר וב-1983 התקבל כחבר ב"מסדר ההוקרה". ב-1991 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו-Those Twentieth Century Blues. בנובמבר 1997 נסע לסטוקהולם להשתתף בקונצרט חגיגי לסיכום כל יצירותיו לתזמורת, וחלה שם בדלקת ריאות. הוא הספיק להתאושש ולחזור לארצו שם נפטר בשלווה בגיל 93.
יצירותיו של טיפט

5 אופרות, טיפט כתב גם את הליברית ליצירותיו:
חתונת אמצע הקיץ (1952)
המלך פריאמוס (1961)
גן הקשרים (1970)
שבירת הקרח (1976)
שנה חדשה (1988)
4 סימפוניות
5 רביעיות לכלי קשת
4 סונטות לפסנתר.
יצירות למקהלה ותזמורת, אורטוריות ויצירות תזמורתיות שונות.
האורטוריה "בן זמננו"

זו היצירה המפורסמת ביותר של טיפט. היא נכתבה בשנים 1939–1940 בעקבות מאורע שהסעיר אותו מאד.
טיפט היה כאמור פציפיסט והתנגד לכל אלימות ועוולות. בשנת 1938 רצח הנער היהודי הרשל גרינשפן דיפלומט נאצי בפריז, ועורר גל רדיפות אנטישמי נגד היהודים בגרמניה, שנודע כליל הבדולח.
טיפט חיבר גם את המילים. הטקסט משקף את אמונתו של טיפט בפאציפיזם וכי הטבע האנושי מכיל אורות וצללים. האורטוריה כתובה ל-4 סולנים, מקהלה ותזמורת. זו אורטוריה הומניטרית על דגם הפאסיונים של באך, עם שילוב ספיריצ'ואלים שחורים המחקים את הכוראלים של באך.
לילה של אלופים (2012)

| לילה של אלופים (2012)>  הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובו של ג'ון סינה.מידע |
| --- | --- | --- |
ארגון: WWE
תאריך: 16 בספטמבר 2012
עיר: בוסטון, מסצ'וסטס
אולם: TD גארדן
מספר צופים: 14,886
שיר (י) הנושא: "Champions" בביצוע קווין רודולף
סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WWE
| סאמרסלאם | לילה של אלופים (2012) | גיהנום בכלוב |
סדרת אירועי לילה של אלופים
| 2011 | לילה של אלופים (2012) | 2013 |
לילה של אלופים (2012) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE. האירוע נערך ב-16 בספטמבר 2012, באולם ה-TD גארדן שבבוסטון, מסצ'וסטס. האירוע היה האירוע השישי בסדרת אירועי לילה של אלופים.
שמונה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. הקרב המרכזי, שהיה על אליפות ה-WWE בין CM פאנק לג'ון סינה הסתיים בתיקו. עוד ברשימת הקרבות, שיימוס ניצח את אלברטו דל ריו ושמר על אליפות העולם במשקל כבד, ודניאל בריאן וקיין ניצחו את קופי קינגסטון ו-R-טרות' וזכו באליפות הזוגות של ה-WWE.
שיעור הקנייה של האירוע בטלוויזיה היה 189,000, נתון גבוה משיעור הקנייה של אירוע לילה של אלופים של השנה הקודמת אשר עמד על 169,000.
עלילות

האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.
הפיוד שסבב סביב אליפות העולם במשקל כבד היה בין אלוף העולם, שיימוס לאלברטו דל ריו. לפני שהפסיד לשיימוס באירוע הקודם, סאמרסלאם, דל ריו הרגיש שהוא ראוי לקרב נוסף על התואר לאחר שהשופט לא ראה שרגלו הונחה על החבל התחתון בזמן ההצמדה. שיימוס הרגיש שדל ריו קיבל מספיק הזדמנויות לנצח אותו ואף אמר שרנדי אורטון, שרק חזר מהשעיה, ראוי לקבל קרב מולו על התואר. כדי להוכיח שדל ריו מספיק ראוי להזדמנות נוספת על התואר, הוא ניצח בקרב יחידים את רנדי אורטון. כתוצאה מכך, קרב בין שיימוס לדל ריו על התואר נקבע לאירוע לילה של אלופים.
פיוד אחר היה בין CM פאנק, שהגן על אליפות ה-WWE נגד ג'ון סינה. במסגרת הספיישל לפרק ה-1,000 של התוכנית Raw, סינה פדה את מזוודת כסף בבנק שלו על פאנק, אך כשל בניסיונו לזכות בתואר לאחר שביג שואו התערב בקרב וגרם לפסילתו. מעשה זה הוביל לקרב משולש באירוע סאמרסלאם, שכלל את פאנק, סינה ושואו, שבו פאנק ניצח. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, ניתנה לפאנק הזכות לבחור מי יהיה הטוען לכתר הבא באירוע לילה של אלופים. הוא הודיע שהוא יתמודד מול ג'ון סינה בתנאי שהוא יודה בשידור חי בטלוויזיה שפאנק הוא ה"טוב בעולם", אך סינה סירב לכך. שבוע לאחר מכן, הג'נרל מנג'רית של Raw,‏ AJ לי, הודיעה שפאנק יגן על אליפות ה-WWE נגד סינה באירוע לילה של אלופים.
אירוע

| --- | --- |

תפקיד:: שם:
צוות השידור באנגלית: מייקל קול
צוות השידור באנגלית: ג'ון "בראדשו" לייפילד
צוות השידור בספרדית: קרלוס קבררה
צוות השידור בספרדית: מרסלו רודריגז
מראיין: מאט סטרייקר
כרוזים: ליליאן גרסיה
כרוזים: ג'סטין רוברטס
שופטים: מייק קיודה
שופטים: צ'ארלס רובינסון
שופטים: ג'ק דואן
שופטים: סקוט ארמסטרונג
שופטים: צ'אד פטון
אירוע > מופע מקדים

המופע המקדים הכיל קרב אחד בודד, שהיה קרב באטל רויאל של 16 משתתפים אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ארצות הברית. זאק ריידר הוא זה שניצח בקרב לאחר שהדיח אחרון את טנסאי. כתוצאה מכך, הוא קיבל את ההזדמנות להתחרות על התואר בהמשך הערב.
אירוע > קרבות מקדימים

האירוע עצמו נפתח בקרב שבו המיז הגן על האליפות הבין יבשתית נגד קודי רודס, ריי מיסטריו וסין קארה בקרב מרובע. סיום הקרב התנהל כך שסין קארה הניח מסכה על ראשו של המיז. רודס ביצע על קארה את מהלך הקרוס רודס, אך המיז, שלא ראה בעקבות המסכה, ביצע על רודס את מהלך הסיום שלו, הסקול קראשינג פינאלי כדי לנצח בקרב ולהגן על התואר בהצלחה.
אז, קופי קינגסטון ו-R-טרות' הגנו על אליפות הזוגות של ה-WWE נגד דניאל בריאן וקיין (שנודעו לאחר מכן בשם צמד Hell No). הקרב הסתיים לאחר שבריאן דחף את קיין מהחבל העליון עליו היה נמצא, וכתוצאה מכך הוא נפל ישירות על קינגסטון בדיוק בתנוחה שבה הוא הצמיד אותו לספירת שלוש. כתוצאה מכך, בריאן וקיין זכו באליפות הזוגות.
בקרב שבא לאחר מכן, אנטוניו סזארו הגן על אליפות ארצות הברית נגד זאק ריידר. סזארו ביצע על ריידר את מהלך הניוטרלייזר כדי לנצח בקרב ולהגן על התואר בהצלחה.
בקרב הרביעי, רנדי אורטון התמודד מול דולף זיגלר. אורטון ביצע על זיגלר את מהלך ה-DDT על מעקה הבטיחות ולאחר מכן ניסה להצמיד אותו בזירה, אך בזמן ההצמדה זיגלר הניח את רגלו על החבל התחתון, מה שהפסיק את הספירה. בסיום, אורטון ניסה לבצע על זיגלר את מהלך הסיום שלו, ה-RKO, לעומת זאת, זיגלר התחמק מכך וביצע עליו את מהלך הסליפר הולד, שממנו אורטון הצליח להתחמק. לאחר מכן, אורטון ניצח בקרב לאחר שביצע על זיגלר את מהלך ה-RKO, כשזיגלר היה באוויר.
לאחר מכן, הג'נרל מנג'ר של סמאקדאון, בוקר טי נאלץ למצוא מחליפה לקייטלין, שנפצעה בתחילת הערב על ידי זהות בלתי ידועה לקרב שלה נגד אלופת הדיוות, ליילה על התואר של האחרונה. הוא קבע קרב שבו ליילה תגן על התואר שלה נגד איב טורס. איב ביצעה על ליילה את מהלך ההארט ברייקר כדי לנצח בקרב ולזכות באליפות הדיוות בפעם השלישית בקריירה.
בקרב הלפני אחרון, שיימוס הגן על אליפות העולם במשקל כבד נגד אלברטו דל ריו. לפני שהקרב החל, בוקר טי ביטל את האיסור על שימוש במהלך הברוג קיק של שיימוס. בסיום, דל ריו לא צלח בביצוע מהלך הסטפ-אפ אנזיגורי. זה איפשר לשיימוס לבצע עליו את מהלך הברוג קיק כדי להשיג את הניצחון בקרב, שהקנה לו הגנה מוצלחת על התואר.
אירוע > הקרב המרכזי

בקרב המרכזי, CM פאנק הגן על אליפות ה-WWE נגד ג'ון סינה. פאנק ביצע על סינה את מהלך ההכנעה שלו, האנקונדה וייס, אך סינה חמק מכך וביצע עליו מהלך הכנעה משלו, ה-STF. מנגד, פאנק הצליח להפוך זאת למהלך הקרוספייס, שממנו סינה התחמק. פאנק תכנן לבצע על סינה את מהלך הסיום שלו, ה-GTS, אך סינה בלם זאת וביצע עליו פעם נוספת את מהלך ה-STF, עד שפאנק הצליח להגיע אל חבלי הזירה כדי להפסיק את ההכנעה. פאנק צלח בביצוע מהלך ה-GTS, אך ניסיון ההצמדה שבא לאחר מכן לא היה מוצלח. סינה ביצע על פאנק את מהלך הסיום שלו, האטיטיוד אדג'סטמנט, אבל גם הוא לא הצליח להשיג את הניצחון בקרב. פאנק ביצע בפעם השנייה את מהלך ה-GTS, וסינה פעם נוספת יצא מניסיון ההצמדה שבא לאחר ביצוע המהלך. פאנק ביצע על סינה את מהלך הרוק בוטום ומנגד סינה ביצע שוב את מהלך האטיטיוד אדג'סטמנט, כששני ניסיונות ההצמדה לא היו מוצלחים. סינה ביצע על פאנק את מהלך הברידג'ינג ג'רמן סופלקס כדי לנצח בקרב. בזמן שסינה חגג את זכייתו בתואר, השופט פסק על תיקו לאחר שהתבצעה הצמדה מצד שני המתאבקים בו זמנית. בעקבות תוצאת הקרב, פאנק שמר על התואר. כשסינה סיים לחגוג, פאנק הכה את סינה עם חגורת האליפות.
תוצאות

| מס' | תוצאות | התניות | זמן |
| --- | --- | --- | --- |
| P1 | זאק ריידר ניצח לאחר שהדיח אחרון את טנסאי | קרב באטל רויאל של 16 משתתפים אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ארצות הברית | 05:43 |
| 2 | המיז (א) ניצח את קודי רודס, ריי מיסטריו וסין קארה | קרב יחידים על האליפות הבין יבשתית | 12:05 |
| 3 | דניאל בריאן וקיין ניצחו את קופי קינגסטון ו-R-טרות' (א) | קרב זוגות על אליפות הזוגות של ה-WWE | 08:30 |
| 4 | אנטוניו סזארו (א) (עם אקסנה) ניצח את זאק ריידר | קרב יחידים על אליפות ארצות הברית | 06:40 |
| 5 | רנדי אורטון ניצח את דולף זיגלר (עם ויקי גררו) | קרב יחידים | 18:24 |
| 6 | איב טורס ניצחה את ליילה (א) | קרב יחידים על אליפות הדיוות | 07:05 |
| 7 | שיימוס (א) ניצח את אלברטו דל ריו (עם דייוויד אוטונגה וריקרדו רודריגז) | קרב יחידים על אליפות העולם במשקל כבד | 14:25 |
| 8 | CM פאנק (א) (עם פול היימן) נגד ג'ון סינה הסתיים בתיקו | קרב יחידים על אליפות ה-WWE | 26:55 |
(א) - מתייחס למתאבק/מתאבקים שהגיעו לקרב כאלוף/אלופים P - מציין שהקרב התקיים במופע המקדים לאירוע
↑  סדר ההדחות: הית' סלייטר, מייקל מקגיליקטי, טד דיביאסי, פרימו, ג'ינדר מהאל, אפיקו, ג'סטין גבריאל, טייסון קיד, ברודוס קליי, JTG, דרו מקינטייר, סנטינו מארלה, טייטוס אוניל, דארן יאנג וטנסאי.
הערות שוליים

↑  נתון שיעור הקנייה של אירוע לילה של אלופים 2012
↑  זאק ריידר ניצח בקרב הבאטל רויאל כדי להפוך לטוען לכתר לאליפות ארצות הברית (קרב במופע המקדים)
↑  המיז ניצח את רודס, מיסטיריו וסין קארה ושמר על האליפות הבין יבשתית
↑  בריאן וקיין ניצחו את קינגסטון ו-R-טרות' והפכו לאלופי הזוגות החדשים של ה-WWE
↑  סזארו ניצח את ריידר ושמר על אליפות ארצות הברית
↑  אורטון ניצח את זיגלר
↑  איב טורס ניצחה את ליילה והפכה לאלופת הדיוות החדשה
↑  שיימוס ניצח את אלברטו דל ריו ושמר על אליפות העולם במשקל כבד
↑  הקרב בין פאנק לסינה על אליפות ה-WWE הסתיים בתיקו
מייקל טרוטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 במרץ 1955 (בן 69) המפסטד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מספר צאצאים:  2 
 http://michaeltroughton.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל טרוטון (באנגלית: Michael Troughton; נולד ב-2 במרץ 1955) הוא שחקן, סופר ומורה אנגלי. הוא בנו של השחקן פטריק טרוטון (שידוע מתפקידו בדמות הדוקטור השני בסדרה "דוקטור הו" משנות השישים של המאה העשרים), ואחיו הצעיר של השחקן דייוויד טרוטון.
ביוגרפיה

טרוטון נולד בהמפסטד שבלונדון. הוא הופיע בתפקידים רבים בסרטי קולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון. תפקידיו הידועים ביותר הם בדמות מליש בסדרה "Minder", ובדמות סר פירס פלטצ'ר-דרביש בסדרה "פוליטיקאי קטן שלי" ששודרה מ-1987 עד 1992. טרוטון כיכב בעונה הראשונה של הסיטקום "Backs to the Land". עוד שיחק בתפקיד דרק האלידיי בפרק "Out of Bounds" בסדרה "טגארט", בתפקיד פסיכולוג בעונה הרביעית של הסדרה "רגליים קרות", ובדמות מר מרמגן בסרט "אניגמה".
ב-2002 לקח טרוטון הפסקה ממשחק כדי לטפל באשתו הנכה, ולמד לתואר במדעים באוניברסיטה הפתוחה. אחר כך היה מורה לפיזיקה בבית הספר סר ג'ון לימן בבקלס במשך שנתיים, ובהמשך היה ראש מחלקת הדרמה בבית ספר וודברידג'.
ב-2009 הפסיק ללמד והפך למטפל במשרה מלאה. ב-2011 הוציא לאור ביוגרפיה של אביו פטריק טרוטון בהוצאת הירסט פבלישינג. ב-2013 חזר לשחק, והופיע בסדרה "Breathless" של ITV. הוא הקליט תסכיתי דרמה עבור חברת Big Finish, ובשנת 2022 הקליט תסכית שבו גילם את התפקיד של אביו כדוקטור השני.
ב-2014 הופיע טרוטון בפרק ספיישל חג המולד בשם "חג מולד אחרון" של הסדרה "דוקטור הו" בתפקיד פרופסור אלברט.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1981 התחתן טרוטון עם קרוליין מ. מרסטון. לבני הזוג נולדו בן בשם מתיו ובת בשם סאלי. ה-1988 עברה המשחה מלונדון לסאפוק. קרוליין חלתה בטרשת נפוצה ונפטרה בקיץ 2012.
הערות שוליים

1 2  "Former Dalek Finds Himself Perfectly Cast in School Role". Let's Talk, Suffolk. Aidan Semmens. בפברואר 2006. אורכב מ-המקור ב-29 באוקטובר 2013. נבדק ב-2013-10-28. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Doctor Who 'son' to star in special". Press Association. 19 בספטמבר 2014. נבדק ב-20 בספטמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2013006299  MusicBrainz: 0d220f5b-0c18-4070-88d4-4195152cd102  VIAF: 315533696   WorldCat (עם VIAF): 315533696
מיפעת

נחלות שבטי ישראל
מֵיפַעַת (גם: מֵפָעַת) הייתה אחת מ-48 ערי הלויים בעבר הירדן שהשימשה גם כעיר מקלט, העיר ומגרשיה היו בתחומי בנחלת שבט ראובן.
בתנ"ך

תחילה נזכרת העיר בספר יהושע, בתיאור נחלת שבט ראובן: ”חֶשְׁבּוֹן וְכָל עָרֶיהָ אֲשֶׁר בַּמִּישֹׁר דִּיבֹן וּבָמוֹת בַּעַל וּבֵית בַּעַל מְעוֹן וְיַהְצָה וּקְדֵמֹת וּמֵפָעַת”. העיר עלה בגורלם של הלויים בני מררי על פי הגורל שנערך במשכן שילה על ידי אלעזר הכהן ויהושע בן נון.
לאחר מכן, נזכרת העיר ב"משא מואב" שנשא ירמיהו הנביא על ערי מואב: ”מִשְׁפָּט בָּא אֶל אֶרֶץ הַמִּישֹׁר אֶל-חֹלוֹן וְאֶל יַהְצָה וְעַל מופעת (מֵיפָעַת)”.
העיר נזכרת כאחת מערי המקלט שבנחלת שבט ראובן. העיר גם נזכרת באונומסטיקון של אוסביוס.
זיהוי העיר

החוקר שארל קלרמון-גנו הציע את זיהויה עם ח'רבת ניפעה שבצפון מואב, דרומית לרבת עמון.
חיזוק לזיהוי זה נמצא בפסיפס שנתגלה באתר הארכאולוגי "אום א-רצאץ" שבהרי מואב, שם נרשם השם "מיפעת" ביוונית פעם אחת ב- M תחילית ופעם אחת ב- N תחילית. מנגד, יש הטוענים כי זיהוי זה שגוי, הואיל ונמצאו באזור שרידים מהתקופה הרומית-ביזנטית ולא מתקופת הברזל.
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק י"ג, פסוק י"ח.
↑  ספר ירמיהו, פרק מ"ח, פסוק כ"א.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ו', פסוק ס"ד.
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ד', 918.
↑  יהודה אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, 435-436.
↑  שמואל אחיטוב, מקרא לישראל: יהושע, ירושלים, מאגנס, 1995, עמ' 219.
| ערי הלויים |
| --- | --- | --- |
| בני גרשון (ערים מיששכר, מאשר, מנפתלי ומחצי המנשה המזרחי) | בְּעֶשְׁתְּרָה • גולן • דברת • חֶלְקָת • חַמֹּת דֹּאר • יַרְמוּת • מִשְאָל • עַבְדּוֹן • עין גנים (אתר מקראי) • קֶדֶש • קַרְתָּן • קִשְׁיוֹן • רְחׁב |  |
| בני קהת (ערים מאפרים, מדן ומחצי המנשה המערבי) | שכם • גזר • קִבְצַיִם • בֵּית חוֹרֹן • אַיָּלוֹן • אֶלְתְּקֵא • גִבְּתוֹן • גַּת רִמּוֹן •  תַּעְנַךְ |  |
| בני מררי (ערים מראובן, מגד ומזבולון) | בֶּצֶר • דִּמְנָה • חשבון • יַהְצָה • יַעְזֵר • יקנעם • מַחֲנַיִם • מֵיפַעַת • נהלל • קְדֵמוֹת • קַרְתָּה • רָמת |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאמן השנה ביורוליג

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  2004
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  צ'וס מתאו
 הכי הרבה זכיות:  ז'ליקו אובראדוביץ' וגיאורגיס ברצוקאס (3)
 
פרס מאמן השנה ביורוליג ע"ש אלכסנדר גומלסקי הוא פרס המוענק מדי עונה החל מעונת 2004/2005 למאמן המצטיין ביורוליג. הזוכה נבחר על פי הצבעותיהם של המאמנים הראשיים של כל הקבוצות המשתתפות במפעל באותה עונה. הפרס נקרא על שמו של אלכסנדר גומלסקי, מאמן סובייטי שזכה 4 פעמים באליפות אירופה: 3 זכיות רצופות עם א.ס.ק. ריגה בשנים 1957–1959 וזכייה נוספת עם צסק"א מוסקבה ב-1971.
ז'ליקו אובראדוביץ' הסרבי (3 זכיות) ,אטורה מסינה האיטלקי ופאבלו לאסו הספרדי (2 זכיות כ"א) הם המאמנים היחידים שזכו בפרס יותר מפעם אחת.
רשימת הזוכים

| עונה | מאמן | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2004/2005 | ישראל פיני גרשון | ישראל מכבי תל אביב |
| 2005/2006 | איטליה אטורה מסינה | רוסיה צסק"א מוסקבה |
| 2006/2007 | סרביה ז'ליקו אובראדוביץ' | יוון פנאתינייקוס |
| 2007/2008 | איטליה אטורה מסינה (2) | רוסיה צסק"א מוסקבה |
| 2008/2009 | מונטנגרו דושקו וויושוביץ' | סרביה פרטיזן בלגרד |
| 2009/2010 | ספרד צ'אבי פסקואל | ספרד ברצלונה |
| 2010/2011 | סרביה ז'ליקו אובראדוביץ' (2) | יוון פנאתינייקוס |
| 2011/2012 | סרביה דושאן איבקוביץ' | יוון אולימפיאקוס |
| 2012/2013 | יוון גיאורגיס ברצוקאס | יוון אולימפיאקוס |
| 2013/2014 | ארצות הברית ישראל דייוויד בלאט | ישראל מכבי תל אביב |
| 2014/2015 | ספרד פאבלו לאסו | ספרד ריאל מדריד |
| 2015/2016 | יוון דימיטריוס איטודיס | רוסיה צסק"א מוסקבה |
| 2016/2017 | סרביה ז'ליקו אובראדוביץ' (3) | טורקיה פנרבחצ'ה |
| 2017/2018 | ספרד פאבלו לאסו (2) | ספרד ריאל מדריד |
| 2018/2019 | יוון דימיטריוס איטודיס (2) | רוסיה צסק"א מוסקבה |
2019/2020: —
| 2020/2021 | טורקיה ארגין עתמאן | טורקיה אנאדולו אפס |
| 2021/2022 | יוון גיאורגיס ברצוקאס (2) | יוון אולימפיאקוס |
| 2022/2023 | יוון גיאורגיס ברצוקאס (3) | יוון אולימפיאקוס |
| 2023/2024 | ספרד צ'וס מתאו | ספרד ריאל מדריד |
הערות שוליים

↑  בעונת 2019/2020 לא הוענק הפרס.
| פרסי היורוליג |
| --- | --- | --- |
| פרסים אישיים | MVP של העונה הסדירה • MVP של הפיינל פור • חמישיית העונה • שחקן ההגנה • הכוכב העולה • מלך הסלים • מאמן השנה • מנהל השנה |  |
| פרסי הוקרה | פרס אגדת יורוליג • 50 התורמים הגדולים • קבוצת העשור 2010-2000 • קבוצת העשור 2020-2010 |  |
מועדון התיירות של צרפת

| --- | --- |
 תחום:  תיירות 
 מדינה:  צרפת 
 מטה הארגון:  ניי-סיר-סן 
 תקופת הפעילות:  1890–1983 (כ־93 שנים) 
 
מועדון התיירות של צרפת (בצרפתית: Touring Club de France) היה מועדון חברים צרפתי לפיתוח הספורט והטיילות.
האגודה נוסדה ב-26 בינואר 1890, בניי-סיר-סן, על ידי קבוצת חובבי אופניים בראשות פול דה ויוי. הם היו מאוכזבים מכך שהתאחדות רוכבי האופניים הצרפתית הייתה ממוקדת בתחרויות בלבד, ושאפו לחקות את הדגם הפתוח לכל של מועדון חובבי האופניים הבריטי, שטיפח טיולי פנאי רגועים ושימוש באופניים לתחבורה יום-יומית. ב-30 בנובמבר 1907 הם הוכרו כאגודה לתועלת הציבור.
"מועדון התיירות" פעל, בין היתר, להציב כ-30,000 תמרורים בשבילים בתוככי צרפת; סייע, לאחר מלחמת העולם הראשונה, בהקמת קו אבני הדרך שסימנו את החזית המערבית; הוציא עלונים, ספרים ומפות מרובים לתיירים וטיילים; ארגן מחנות קיץ, והעניק פרסים כספיים לקובעי שיאים בתחומי הטיילות הספורטיבית, כמו מטפסי הרים. ערב מלחמת העולם השנייה, היו לו כ-700,000 חברים. ב-11 ביולי 1966 ייסד מועדון התיירות של צרפת את איגוד רמפאר, איגוד של עמותות לשימור אתרי מורשת ולחינוך עממי.
בהדרגה, מספר החברים קטן והמועדון נקלע לקשיים כספיים. הוא נסגר ב-23 באוקטובר 1983.
מיץ' גיילורד

מיצ'ל ג'יי "מיץ'" גיילורד (באנגלית: Mitchell Jay "Mitch" Gaylord; נולד ב-10 במרץ 1961) הוא מתעמל יהודי-אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי בתחרות הקבוצתית (לוס אנג'לס 1984), בפעם הראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית, פעמיים ברציפות אלוף ארצות הברית בתחרות הקרב רב (1983 ו-1984). המתעמל האמריקאי הראשון שזכה בציון המושלם של 10 נק' במשחקים האולימפיים.
ביוגרפיה

גיילורד נולד בון נואיס, קליפורניה, בן למשפחה יהודית. אחיו, צ'אק, אף הוא מתעמל מצטיין, אלוף המכביה ה-11, ומאמנו האישי. הוא החל להתאמן בגיל יחסית מבוגר בגיל 12. בתחרויות ההתעמלות של המכביה ה-11 שנערכו ביולי 1981 הוא זכה ב-8 מדליות, 7 זהב ו-1 כסף (בזהב זכה אחיו) והיה הספורטאי המצטיין של המכביה.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה גיילורד ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב, בתחרות הקבוצתית (591.40 נק'), לפני סין (590.80 נק') ויפן (586.70 נק'), בפעם הראשונה שארצות הברית זכתה במדליית זהב הקבוצתית באולימפיאדה. במהלך התחרות הקבוצתית הוא קיבל פעמיים את הציון המושלם 10 נק' והיה למתעמל האמריקאי הראשון בהיסטוריה שמשיג ציון זה. מדליית כסף ביחד עם עוד שלושה מתעמלים, לי נינג מסין, קוג'י גושיקן ושינג'י מוריסואה שניהם מיפן בתרגיל על סוס הקפיצות (19.825 נק'), אחרי לו ין מסין (19.950 נק') ושתי מדליות ארד, בתרגיל מקבילים (19.850 נק'), אחרי בארט קונר מארצות הברית (19.950 נק') ונובויוקי קג'יטני מיפן (19.925 נק') ובתרגיל הטבעות (19.825 נק'), אחרי קוג'י גושיקן ולי נינג שזכו ביחד במדליית הזהב (19.850 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות הקרב רב (118.525 נק'), במקום רביעי בשלב המוקדמות בתרגיל סוס הסמוכות (רק שני מתעמלים מאותה מדינה זכאים לעלות לשלב הגמר, אך הוא סיים שלישי מבין האמריקאים ולכן לא עלה לשלב הבא, התחרות על המדליות) ודורג במקום תשיעי כללי, במקום 16 בתרגיל הקרקע ובמקום 37 בתרגיל המתח.
הנצחה

ב-2009 הונצח גיילורד ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
הערות שוליים

1 2  ארצות הברית זכתה במדליית הזהב הקבוצתית בהתעמלות, 80 שנה לפני כן, באולימפיאדת שנערכה בארצות הברית, סנט לואיס 1904, אך בתחרות השתתפו רק קבוצות אמריקאיות.
↑  יורם רייס, שליטה מוחלטת לארה"ב בהתעמלות, דבר, 10 ביולי 1981
↑  מזהב במכביה לזהב אולימפי, מעריב, 2 באוגוסט 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb141807114 (data)  ISNI: 0000 0000 0334 0933  VIAF: 37126411   WorldCat (עם VIAF): 37126411
מי שלא רוצה אותי

"מי שלא רוצה אותי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל, מתוך אלבום הבכורה שלה, דנה אינטרנשיונל (1993). הוא יצא לאור ביוני 1994, בהוצאת חברת התקליטים IMP דאנס בע"מ, כסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום.