stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואל בוכוולד

| --- | --- |

יואל בוכוולד, שנות ה-60
 לידה:  1920 וינה, אוסטריה
 פטירה:  5 בפברואר 1997 (בגיל 77 בערך) ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין הדרום 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  קריקטורה, ציור
 
יואל בּוּכוַולד (1920 – 5 בפברואר 1997) היה קריקטוריסט וצייר ישראלי. עלה לארץ בשנת 1950. יצירותיו התפרסמו ברבים מן העיתונים היומיים בארץ.
ביוגרפיה

יואל בוכוולד נולד בשנת 1920 בווינה בירת אוסטריה. עסק באמנות מגיל צעיר. בשנת 1938, בהיותו בפולין, חש בסכנה האורבת ליהודים והחליט לברוח. לאחר מסע ארוך הגיע לאוזבקיסטן, שם הכיר את מי שלימים תהיה אשתו. את פרנסתו הדלה מצא בציור פורטרטים של תושבי המקום בעזרת פחם.
עם חזרתו לפולין בשנת 1946, גילה כי אמו ואחיו הצעיר נספו בשואה. המשטר הקומוניסטי בפולין העניק לבוכוולד רשות לפתוח סטודיו לציור, וגופים הקשורים למפלגה הקומוניסטית הזמינו ממנו ציורי-ענק של אישים דוגמת סטלין ולנין, לצורך הצגתם בחוצות הערים.
בשנת 1950 עלה עם משפחתו לישראל. הם נקלטו במעברת עולים בהרצליה לתקופה של ארבע שנים וחצי. באותה עת החל לעבוד בציור קריקטורות של עוברי-אורח ברחוב אלנבי בתל אביב, שם פגש את עורך עיתון "הדור" (של מפלגת מפא"י), שהתרשם מציוריו והציע לו עבודה קבועה בעיתון. 
עבודותיו התפרסמו בעיתונים "הדור", "היום" (של מפלגת גח"ל), "העולם הזה", "ידיעות אחרונות", "מעריב" ו"דבר השבוע". בסוף שנות ה-50 יצא לאור אוסף גלויות עם קריקטורות צבעוניות של שׂרי ממשלה מאת בוכוולד. בשנת 1956 ראה אור הקובץ "500 קריקטורות של צירי הקונגרס הכ"ד" (ירושלים–תל אביב: לעצטע נייעס), שהתקיים בשנת תשט"ז.
בוכוולד התגורר בחולון משנת 1954 עד מותו. ציוריו זכו למקום של כבוד לצד עבודותיהם של הקריקטוריסטים הפוליטיים דוש (קָרִיאֵל גַרדוֹש), זאב (יעקב פרקש) ורענן לוריא.
בוכוולד נפטר בפברואר 1997. נקבר בבית עלמין הדרום.
גלריה

(1968)
קיסינג'ר וחאפז אל-אסד
מנחם בגין, סאדאת וג'ימי קרטר בדמות פסל החירות (1977)
עזר ויצמן
יאסר ערפאת
(1990) לוי אשכול
דוד בן-גוריון (1967)
משה דיין (1967)
חיים משה שפירא (1967)
שמעון פרס (1981)
פרסומים

500 קריקטורות של צירי הקונגרס הכ"ד, ירושלים : לעצטע נייעס, 1956
ליש, א. ה. (עורך), האולימפיאדה ה-17 : סיכום המשחקים האולימפיים ברומא 1960, [ישראל : חמו"ל, 1960]
Album D'athletes Reputes Dans Le Monde, Delta, Montreal, 1976
הערות שוליים

↑  יואל בוכוולד באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312462105171  ISNI: 0000 0001 0808 9095  VIAF: 160541176   WorldCat (עם VIAF): 160541176 
דוד בן-גוריון (משמאל) חותם על קריקטורה של בוכוולד (מימין)
טדאוש ברד

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1928 גרודז'יסק מזובייצקי, רפובליקת פולין 
 פטירה:  2 בספטמבר 1981 (בגיל 53) ורשה, רפובליקת פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות פובונזקי 
 מוקד פעילות:  ורשה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרדריק שופן למוזיקה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, אופרה, הרמוניה אטונאלית 
 שפה מועדפת:  פולנית 
 פרסים והוקרה:  אות פרס המדינה (1970)  מדליית הוועדה הלאומית לחינוך  מסדר נס העבודה, דרגה 2  מסדר נס העבודה, דרגה ראשונה  צלב ההצטיינות המוזהב  אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
טדאוש ברד (בפולנית: Tadeusz Baird‏; 26 ביולי 1928 – 2 בספטמבר 1981) היה מלחין פולני.
ילדותו ולימודיו

ברד נולד בגרודזיסק מזובייצקי כבן למשפחה בעלת שורשים סקוטים. אבותיו היו קתולים סקוטיים שנמלטו מארצם מפני רדיפות על ידי פרוטסטנטים והגיעו באמצע המאה ה-18 לפולין.
בהיותו בן חמש החל ברד ללמוד נגינה על פסנתר. בנעוריו, בימי הכיבוש הנאצי בפולין, הוא החל לקבל שיעורים פרטיים מהפסנתרן טדאוש ויטוסקי. בין השנים 1941–1943 למד ברד אצל בולסלב וויטוביץ, בקטוביץ, ואצל קז'ימייז' סיקורסקי, בלודז', ובין השנים 1947–1951 היה תלמידם של פיוטר ריטל ופיוטר פרקובסקי בבית הספר הגבוה למוזיקה בוורשה. כמו כן הוא למד 3 שנים מוזיקולוגיה באוניברסיטת ורשה.
פעילותו

בשנת 1949 הקים ברד, במשותף עם קז'ימייז' סרוצקי ויאן קרנץ, את קבוצת 49 שניסתה לענות לדרישות המשטר למוזיקה לא מסובכת מדי, "ריאליסטית סוציאליסטית". יצירותיו בשנות ה-50 המוקדמות היו יותר בסגנון נאו-קלאסי ומושפעות מאלמנטים של הפולקלור הלאומי. אחרי הרפורמות של שנת 1956 התעניין ברד בסריאליזם הדודקפוני (למשל הרביעייה למיתרים וארבע המסות לתזמורת). בשנת 1956 יחד עם סרוצקי ואחרים נמנה עם מייסדי פסטיבל הסתיו של ורשה, ( Warszawska Jesień).
החל משנת 1974 לימד הלחנה בבית הספר הגבוה למוזיקה בוורשה, משנת 1977 כפרופסור.
זכה מספר פעמים באותות הכרה מטעם הארגון אונסק"ו על יצירותיו.
ב-1979 התקבל כחבר באקדמיה לאמנויות של ברלין.
מ-1976 נבחר כיושב ראש הסניף הפולני של החברה הבינלאומית למוזיקה בת זמננו.
ביצירותיו סגנונו התגוון עם השנים, אחרי 1956 השתמש לעיתים בטכניקה דודקפונית לפי המסורת של אלבן ברג, או בחר באופציות הדומות לשוסטקוביץ' המאוחר. מוזיקה של ברד מתאפיינת בליריזם[דרושה הבהרה] בולט בדרכו של שופן, שוברט,  מאהלר ברג, קרלוביץ' ונחשב על ידי מבקרים רבים מעין יורש של קרול שימנובסקי.
הוא העריץ מאוד את המסורת הרומנטית, אך גם את מוזיקת הרנסאנס והבארוקית והשתמש ביסודות מהן.
אחרי מותו ב-2 בספטמבר 1981 בוורשה, נקראו על שמו התזמורת הפילהרמונית של העיר ז'לונה גורה, והתחרות למלחינים פולנים צעירים, בה הפרס הראשון ממומן באמצעות קרן שהוקמה על ידי אלמנתו אלינה סביצקה-ברד.
יצירות > מוזיקה לכלים סולו

סונאטינה מספר 1 1949
סונאטינה מספר 2 1952
סוויטה קטנה לילדים 1952
יצירות > מוזיקה קאמרית

רביעיית מיתרים 1971
קטע לרביעית מיתרים 1971
יצירות > מוזיקה לתזמורת

סימפונייטה ,1949
סימפוניה מס.1 1950 - הפרס הלאומי של פולין בשנת 1951
סוויטה בסגנון עתיק לתזמורת מיתרים ולחליל "קולא בניון" "Colas Breugnon" לפי רומן רולאן 1951
סימפוניה מספר 2 1952
קונצ'רטו לתזמורת 1953
ארבעה "ניסויים" או מסות 1958 (פרס אונסק"ו בשנת 1959 ופרס ראשון בתחרות ע"ש גז'גוז' פיטלברג)
סימפוניה ברביס Sinfonia brevis לתזמורת 1968
סימפוניה מס.3 1969 - פרס לאומי של פולין בשנת 1970
קנצונה לתזמורת 1980
יצירות > קונצ'רטי

קונצ'רטו לפסנתר 1949
ארבעה דיאלוגים לאבוב ותזמורת קאמרית 1964 (פרס אונסק"ו בשנת 1966)
קונצרטו לאבוב 1973
Concerto lugubro ("קונצ'רטו קודר") לויולה 1975
יצירות > שונות

אקספרסיות לכינור ותזמורת - 1959
קטעים לצ'לו, נבל ותזמורת 1977
יצירות > מוזיקה קולית

ארבע סונֶטות אהבה לבריטון ותזמורת, לפי שקספיר 1956
ארוטיקה - שישה שירים לסופרן ולתזמורת 1961 לפי שירי מלגוז'אטה הילאר
חמישה שירים למצו-סופרן ולשישה כלים, לפי הלינה פושוויאטובסקה - פרס לאומי של פולין בשנת 1970
"מחר" דרמה מוזיקלית לפי ג'וזף קונרד, לליברית מאת יז'י סיטו 1966
קנטטה "מכתבים של גתה" לבריטון, מקהלה מעורבת ותזמורת -1970 (לפי ההתכתבות בין גתה לבין שרלטה פון שטיין
קולות מרחוק לבריטון ותזמורת - 1970
יצירות > מוזיקה לסרטים ולבמה

מוזיקה ל-20 סרטים, לרבות "לוטנה" של אנדז'יי ויידה (1959) והסרט הלא גמור של אנדז'יי מונק "הנוסע" (1963)
מוזיקה ל-50 הצגות תיאטרון
פרסים ואותות

פרס התחרות גז'גוז' פיטלברג 1958
פרס סרגיי קוסביצקי 1968
פרס ארתור הונגר 1974
מדליית סיבליוס 1976
פרס העיר קלן בגרמניה 1963
הפרס הלאומי של פולין - 1951, 1964 על מפעל חיים, 1970
פרסי אונסק"ו - 1959, 1966
אות דגל העבודה דרגה א' - 1981, לאחר מותו
טרוטת השור

| טרוטת השור |
| --- | --- |
 פרט גדול של טרוטת השור
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: סלמונאים
משפחה:: סלמוניים
סוג:: Salvelinus
מין:: טרוטת השור
שם מדעי
 Salvelinus confluentus ‏Suckley, 1859

טרוטת השור (שם מדעי: Salvelinus confluentus), היא מין של טרוטה מהסוג Salvelinus השייך למשפחת הסלמוניים. תחום תפוצתו המקורי במי נהרות קרים בצפון-מערב אמריקה הצפונית בארצות הברית וקנדה מאלסקה ועד קליפורניה. מבחינה היסטורית, הייתה טרוטת השור מכונה בארצות הברית בשם טרוטת דולי ורדן (אנ') (Salvelinus malma), אך סווגה מחדש כמין נפרד ב-1980. טרוטת השור רשומה כמין בסיכון על פי חוק המינים בסכנת הכחדה של ארצות הברית (1998) וכפגיעה ברשימה האדומה של המינים המאוימים של IUCN.
תיאור

טרוטת השור יכול להיות נודדת, נעה לאורך מערכות נהרות גדולות, אגמים ואוקיינוס, או שהיא יכולה להיות ישיבה, נשארת באותו פלג כל חייה. כמו מינים אחרים של Salvelinus, יש לסנפירים של טרוטת השור קצוות לבנים. ראשה ופיה גדולים בצורה יוצאת דופן עבור דגים מסדרת הסלמוניים, מה שהעניק לה את כינויה. צבעה משתנה בהתאם לבית הגידול ולמקום, אבל גוון הגוף הוא דרך כלל ירוק זית, הגב כהה יותר מהצדדים החיוורים; כתמים של קרם עד צהוב חיוור מכסים את הגב, וכתמים אדומים או כתומים מכסים את הצדדים; ולסנפירי החזה, הגחון והשת יש שוליים לבנים או בצבע שמנת. בעונת הרבייה הזכר מתאפיין בגב בגוון זית כהה, לפעמים גובל בשחור, בטן כתומה-אדומה, כתמים אדומים בהירים וקצוות סנפיר לבנים בוהקים. אורכה הממוצע הוא כ-60 סנטימטרים, כאשר טרוטת שור נודדת בדרך כלל הרבה יותר גדולה מטרוטת השור ישיבה ומשקלה הממוצע כבוגרת כ-9 קילוגרם, לעומת טרוטת השור ישיבה שלעיתים רחוקות עולה משקלה על 2 קילוגרם. פרט יוצא דופן של טרוטת השור תועד באורך של 103 סנטימטרים ומשקל של 14.5 ק"ג. ניתן להבדיל בין טרוטת השור לטרוטת ברוק (אנ') (Salvelinus fontinalis) על ידי היעדר כתמים ברורים על סנפיר הגב, כמו גם כתמים צהובים, כתומים או בצבע אלתית על הגב, בניגוד לכתמים אדומים עם הילות כחולות על טרוטת ברוק. בטרוטת השור סנפיר הזנב אינו ממוזלג בצורה בולטת כמו בטרוטת האגמים (Salvelinus namaycush), עוד מין טרוטה מאותו סוג.
תפוצה ובית גידול

טרוטת השור שוכנת במים הקרים והצלולים של הנהרות בהרים הגבוהים ונהרות החוף של צפון-מערב אמריקה הצפונית, כולל יוקון, קולומביה הבריטית, וושינגטון, אורגון, איידהו ומערב מונטנה, כמו גם בנהר ג'רבידג' (אנ') שבצפון נבדה. אוכלוסיית טרוטת השור קיימת מזרחית לקו פרשת המים של אמריקה באלברטה, שם היא מוגדרת כדג הפרובינציאלי. תחום התפוצה ההיסטורי של טרוטת השור כלל גם את צפון קליפורניה, למשל בנהר מקלאוד, אך נראה כי הוא נכחד באזור זה.
לטרוטת השור יש דרישות בית גידול קפדניות, הדורשות טמפרטורות מים בדרך כלל מתחת ל-13 מעלות צלזיוס, מצעי חצץ נקיים, בריכות עמוקות, אזור מוגן על ידי עצים מתים וגדת נהר תלולה, ומערכות גדולות של נתיבי מים מחוברים זה לזה כדי לאפשר נדידה לצורך רבייה. לפיכך, הם מעדיפים את הבריכות העמוקות של אגמים קרים ונהרות גדולים, כמו גם המקורות של הנהרות הקרים בהרים הגבוהים. טרוטת השור עשויה להיות אנדרומית בנהרות החוף, והתגלו מקרים שטרוטת שור אחת נדדה מנהר חופי אחד למשנהו דרך האוקיינוס.
תזונה

טרוטת השור צעירה ניזונה מזואופלנקטון ומזואובנתוס, במיוחד ימשושיים. ככל שהם גדלים, הם מתחילים להיזון יותר ויותר מדגים אחרים. בחוף מדינת וושינגטון, חלק מהאוכלוסיות הדרומיות ביותר של טרוטת השור ניזונות בעיקר מביצים ומדגיגים של אלתית, כמו גם מדגים.
שימור

טרוטת השור רשומה כמין מאוים על פי חוק המינים בסכנת הכחדה בארצות הברית בכל תפוצתו ב-48 המדינות הרצופות של ארצות הברית. הוא משמש כמחוון ביולוגי (אנ') לניהול עבור מספר יערות לאומיים, כולל היער הלאומי בויזי (אנ') והיער הלאומי סואוטות' (אנ') (אזור הנופש הלאומי סואוטות' (אנ')). ניתן למצוא אותם גם בפארק הלאומי גליישר. רבייה של טרוטת השור מחייבת מים קרים וכמויות נמוכות מאוד של טין, כשסלילת דרכים וכבישים וכריתת עצים פוגעים בשתי דרישות אלו. בנוסף, היכולת שלה לנדוד ברחבי מערכות נהרות לצורך רבייה עלולה להיפגע בשל מחסומי דגים בלתי עבירים, כגון סכרים. אוכלוסיות טרוטת השור נמצאות בסכנה גם מרביית כלאיים עם טרוטת ברוק שאינה מקומית והוכנסה לנהרות על ידי האדם. כמה מנושאים אלו הועלו בתביעה ארוכת שנים שבה בשנת 2003, אגודת המדבר הטבעי של אורגון (Oregon Natural Desert Association) והמרכז לגיוון ביולוגי (Center for Biological Diversity) תבעו את שירות היערות של ארצות הברית בטענה שהוא הפר את חוק ניהול היערות הלאומיים (אנ') ואת חוק הנהרות הפראיים והנופיים על ידי אישור תוכניות מרעה ביער הלאומי מלהיור (אנ') של אורגון. באפריל 2018 פסק השופט המחוזי של ארצות הברית, מייקל ו. מוסמן, נגד התביעה.
טרוטת השור היא דג מבוקש על ידי דייגים חובבים בצפון קנדה. הדג הושמץ פעם כמי שמאיים על אוכלוסיות של מינים מקומיים אחרים המוערכים יותר על ידי דייגים. חלק מתחומי השיפוט בקנדה מפרסמים את הדרישה לשחרור הדג לאחר לכידתו בסיסמה "לא שחור, תחזיר אותו" (No black, put it back), רמז לכתמים השחורים שאי קיומם על סנפיר הגב מעיד שהדג שנלכד הוא טרוטת השור ויש לשחררו.
ביאורים

↑  מקור השם בדמות בסיפור "בארנבי רודג'" של צ'ארלס דיקנס שאהבה להתלבש בבגדים צבעוניים
↑  דגים הנולדים במים מתוקים, נודדים לים וחוזרים ועולים בנהרות בהם נולדו כדי להתרבות
↑  zoobenthos, בעלי חיים השוכנים על קרקעית גוף מים (נהר, אגם או ים)
↑  מין של בעל חיים שתפקודו, אוכלוסייתו או מצבו יכולים לחשוף את מצב איכות הסביבה, כדוגמת שחריר הנחלים בנחלי הארץ.
הערות שוליים

↑  טרוטת השור באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  Salvelinus confluentus (Suckley, 1859), Fishbase site
1 2 3  "U.S. Fish and Wildlife Service Bull Trout Facts" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-10 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "Species Profile-Bull trout (Salvelinus confluentus)". US Fish and Wildlife Service.
↑  Gimenez Dixon, M, Salvelinus confluentus
1 2 3  Washington's Native Chars (אורכב 24.04.2009 בארכיון Wayback Machine), Washington Department of Fish and Wildlife
1 2  "Ecology of the Bull Trout". אורכב מ-המקור ב-18 באוגוסט 2000. {{cite web}}:  (עזרה), King County, Washington
↑  Tom Sentner, Saving Bull Trout
↑  Mateusz Perkowski, Oregon ranchers, feds defeat 2003 bull trout lawsuit
↑  "The bull trout has no black on its dorsal fin". Bull Trout Identification & Education Program. Montana Fish Wildlife and Parks Dept. אורכב מ-המקור ב-2 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546620605171 
פרט צעיר של טרוטת השור נח מתחת למים
שלט המורה לדייגים חובבים לשחרר כל טרוטת שור שילכדו
דייג שלכד פרט גדול של טרוטת השור
יהדות קרוליינה הדרומית

יהדות דרום קרוליינה היא אחת הקהילות היהודיות הוותיקות והחשובות בארצות הברית.
היהודים שהתיישבו בדרום קרוליינה בסוף המאה ה-17 נהנו מסובלנות דתית טובה יחסית עוד מתחילת התיישבותם במושבה זו. דרום קרוליינה היא גם המקום הראשון בחצי הכדור המערבי שבו הורשו היהודים לכהן בתפקיד במשרה ציבורית.  היה זה פרנסיס סלוודור אשר כיהן בשתי כהונות בקונגרס המושבה עד לשנת 1776.
הקהילה היהודית המאורגנת הראשונה בדרום קרוליינה הייתה קהילת צ'ארלסטון בשנת 1749. בשנת 1801 הקימה הקהילה בית יתומים יהודי. בשנת 1820 הייתה קהילה זו לקהילה הגדולה ביותר בין קהילות ארצות הברית, בעת שמנתה כ-700 משפחות יהודיות.
יהדות דרום קרוליינה אף הייתה הקהילה הראשונה שהנהיגה רפורמה דתית בשטחה.
כיום יש בדרום קרוליינה כ-7,000 יהודים המרוכזים בעיקר בערים צ'ארלסטון, קולומביה וגרינוויל.
| דגל קרוליינה הדרומית מדינת קרוליינה הדרומית |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | קולומביה |  |
| אזורים גאוגרפיים | הרי בלו רידג' • המטרופולין של שארלוט |  |
| היישובים הגדולים ביותר | קולומביה • צ'ארלסטון • נורת' צ'ארלסטון • מאונט פלזנט • רוק היל • גרינוויל • סאמרוויל • סאמטר • הילטון הד איילנד • ספרטנבורג • פלורנס • גוס קריק • אייקן • מירטל ביץ' • אנדרסון • גריר • מולדין • גרינווד • נורת' אוגוסטה • איסלי |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות קרוליינה הדרומית |  |
טקס פרסי אופיר לשנת 1995

| --- | --- |
 תאריך:  31 באוקטובר 1995
 מיקום:  ישראל ישראל
 רשת שידור:  טלעד
 המועמדים והזוכים הבולטים
 סרט עלילתי:  "חולה אהבה בשיכון ג'"
 הבמאי הטוב ביותר:  שבי גביזון
 תסריט:  שבי גביזון
 →1994 1996← פרס אופיר
 
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-6 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-31 באוקטובר 1995 בישראל. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
את הטקס הנחה מני פאר. נאם בו ראש הממשלה דאז יצחק רבין, באחד מהופעותיו הפומביות האחרונות.
פרס על מפעל חיים הוענק לבמאי דוד פרלוב ופרס על הישגים מקצועיים הוענק למתי רז.
מועמדים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מקור:
| הסרט הטוב ביותר | הבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 "חולה אהבה בשיכון ג'" – ענת אסולין, שבי גביזון:  שבי גביזון – "חולה אהבה בשיכון ג'" שמי זרחין – "לילסדה"  אלי כהן - "עץ הדומים תפוס"
השחקן הטוב ביותר: השחקנית הטובה ביותר
 משה איבגי – "חולה אהבה בשיכון ג'" שלום שמואלוב - "לילה לבן"  רמי הויברגר - "שחקנים":  חנה אזולאי-הספרי – "חולה אהבה בשיכון ג'"
שחקן המשנה הטוב ביותר: שחקנית המשנה הטובה ביותר
 שמואל סגל – "שחקנים":  אסתי זקהיים – "לילסדה"
התסריט המקורי הטוב ביותר: העריכה הטובה ביותר
 שבי גביזון – "חולה אהבה בשיכון ג'" שמי זרחין – "לילסדה":  טלי הלטר-שנקר – "חולה אהבה בשיכון ג'"
הסרט התיעודי הטוב ביותר: עיצוב התלבושות הטוב ביותר
 "באבא לובה" – ג'ולי שלז ועמית ברויאר:  רונה דורון – "עץ הדומים תפוס"
הפסקול הטוב ביותר: המוזיקה המקורית הטובה ביותר
 דוד ליס, ציון אברהמיאן ודוד אוז'כוב – "חולה אהבה בשיכון ג'":  אהוד בנאי – "חולה אהבה בשיכון ג'" עדי כהן – "לילסדה"  בני נגרי - "עץ הדומים תפוס"
העיצוב האמנותי הטוב ביותר: הצילום הטוב ביותר
 איתן לוי – "עץ הדומים תפוס":  דוד גורפינקל – "עץ הדומים תפוס"
דרמה לטלוויזיה: 
 "בת ים - ניו יורק" – דוד אופק, יוסי מדמוני, מיכה שגריר:
הערות שוליים

↑  גידי גוב ינחה את האוסקר, כתבה 352857, ארכיון הארץ
↑  שמונה יתחרו על התקווה להיות מועמדים לאוסקר, כתבה 119562, ארכיון הארץ
↑  * מקבלי פרס מפעל חיים ופרס הוקרה על הישגים מקצועיים בתחום הקולנוע, באתר www.israelfilmacademy.co.il
↑  היוצרים הזוכים, באתר www.israelfilmacademy.co.il
↑   טקס פרסי אופיר לשנת 1995, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| פרס אופיר |
| --- | --- | --- |
| פרסי קולנוע | הסרט העלילתי הטוב ביותר • הסרט העלילתי הטוב ביותר מסלול פרינג' • הבימוי הטוב ביותר • התסריט הטוב ביותר • השחקן הראשי הטוב ביותר • השחקנית הראשית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר • הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • הליהוק הטוב ביותר • העיצוב האמנותי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור הטוב ביותר • המוזיקה המקורית הטובה ביותר • הפסקול הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר • הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר • פרס על מפעל חיים • פרס על הישגים מקצועיים בקולנוע • פרס על מצוינות |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| זוכים בעלי ערך | במאים • עורכים • מלהקים • מוזיקאים • מפעל חיים • סרטים • עיצוב אמנותי • עיצוב פסקול • עיצוב תלבושות • צלמי קולנוע • שחקנים בתפקיד ראשי • שחקנים בתפקיד משני • תסריטאים • הישגים מקצועיים |  |
יו לה טנגו

| --- | --- |

 מקום הקמה:  הובוקן 
 מוקד פעילות:  הובוקן, ניו ג'רזי
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 סוגה:  אינדי רוק
 חברת תקליטים:  מטדור, סיטי סלנג, קויוטי ואחרות
 http://www.yolatengo.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 איירה קפלן, ג'ורג'יה הבלי, ג'יימס מקניו
 
יו לה טֶנגו (באנגלית: Yo La Tengo) היא להקת אינדי רוק אמריקאית שהוקמה בשנת 1984 בעיר הובוקן בניו ג'רזי על ידי בני הזוג איירה קפלן (Ira Kaplan; גיטרה, שירה, קלידים) וג'ורג'יה הבלי (Georgia Hubley; תופים, שירה). הלהקה החליפה מספר נגני בס בתחילת דרכה, אך משנת 1992 נגן הבס הקבוע בה הוא ג'יימס מקניו (James McNew).
הלהקה זכתה להצלחה מסחרית מוגבלת יחסית, אך רוב אלבומיה קיבלו ביקורות חיוביות בעיתוני מוזיקה; אתר Allmusic אף כינה אותה "להקת המבקרים המושלמת" (quintessential critics band). הלהקה מנגנת בעיקר שירים מקוריים שלה, אך נוהגת גם לבצע בהופעות ובאלבומים שלה גרסאות כיסוי לשירי רוק ופופ רבים מכל התקופות, שמדגימות את ההתמצאות האנציקלופדית של קפלן, שהיה בעבר מבקר מוזיקה בעצמו.
היסטוריה > השנים הראשונות: 1984–1985

איירה קפלן וג'ורג'יה הבלי יצרו את הלהקה תחילה כצמד של בעל ואישה בשנת 1984. פירוש שם הלהקה בשפה הספרדית הוא "אני מחזיק אותה", והוא לקוח מסיפור על שחקן הבייסבול ריצ'י אשברן: בעונת 1962 הוא התקשה לשחק באותה הקבוצה עם אליו צ'אקון מוונצואלה, שלא ידע אנגלית, והיה נתקל בו לעיתים קרובות. כדי להתגבר על כך, אשברן למד איך לומר בספרדית "אני מחזיק (את הכדור)" וסיפר על כך לקבוצה, אבל כשניסה להשתמש בשיטה החדשה באחד המשחקים, הוא נתקל בשחקן אחר, פרנק תומאס, שלא ידע על "מילת הקוד" החדשה; תומאס חשב שאשברן צועק לו "yellow tango" ("טנגו צהוב"). הבלבול בין המילים tengo ו-tango ליווה גם את הלהקה עצמה, ובמסמכים ושלטים רבים שמה נכתב באופן שגוי.
הבלי וקפלן ניסו לגייס חברים אחרים ללהקה באמצעות פרסום מודעות שמזמינות מוזיקאים שאוהבים את הלהקות סופט בויז, מישן אוף בורמה, ולאב. החברים הראשונים שהצטרפו היא דייב שראם ודייב ריק, ויחד הם הקליטו את הסינגל The River of Water. אחרי הקלטה של עוד שיר אחד, ריק עזב את הלהקה והוחלף בנגן הפאנק מייק ליואיס.
היסטוריה > אלבומים מוקדמים

ב-1986 יו לה טנגו הוציאו את האלבום הראשון Ride the Tiger בהפקת מייק קונלי מלהקת מישן אוף בורמה, שגם ניגן בבס בשלושה שירים. בחוברת האלבום קפלן רשום בתור נגן "גיטרה נאיבית"; מאוחר יותר הוא ציין שנגינת הגיטרה של דייב שראם הייתה הדבר הטוב ביותר בתקליט הזה. רוב השירים באלבום נכתבו על ידי קפלן, והופיעו בו גם גרסאות כיסוי לשירים של הקינקס ושל פיט סיגר.
שראם וליואיס עזבו את הלהקה אחרי הוצאת האלבום. הראשון. קפלן קיבל על עצמו את תפקיד הגיטריסט המוביל, וסטפן ויכנבסקי הצטרף בתור בסיסט. האלבום הבא New Wave Hot Dogs, שהיה בסגנון דומה, יצא בשנת 1987.
האלבום הבא של הלהקה היה President Yo La Tengo, וסימן תפנית בצליל שלה. האלבום היה רועש וניסיוני יותר, וכלל בין היתר קטעים ארוכים של אלתור בגיטרה עם פידבק ודיסטורשן, שהופיעו לאחר מכן ברוב אלבומי הלהקה. רוברט כרסיטגאו, אח ממבקרי המוזיקה הבכירים בארצות הברית, הילל את נגנית הגיטרה ה"מסתורית" לדבריו בשיר הפתיחה Barnaby, Hardly Working. את האלבום הפיק ג'ין הולדר מלהקת הדי-ביס. למרות הביקורות החיוביות, האלבום עדיין לא הביא לפריצה מסחרית של הלהקה. ויכנבסקי עזב את הלהקה לאחר יציאתו. הבלי וקפלן המשיכו להופיע בתור צמד.
דייב שראם חזר ללהקה להקלטת Fakebook, אלבום שרובו גרסאות כיסוי לשירים של קט סטיבנס, הקינקס, דניאל ג'ונסטון ואמנים אחרים, וגם מספר שירים מקוריים. האלבום הופק שוב על ידי ג'ין הולדר, ורובו היה בסגנון פולק.
ב-1991 הלהקה הוציאה מיני-אלבום בשם That Is Yo La Tengo. באלבום הופיעה בין היתר הקלטה משותפת עם דניאל ג'ונסטון בגרסה לשירו Speeding Motorcycle.
לאחר הוצאת האלבום ג'יימס מקניו הצטרף ללהקה בתור בסיסט קבוע.
האלבום הבא May I Sing With Me הוקלט בבוסטון ויצא לאור בשנת 1992; לשיר Upside Down הופק קליפ, ששודר מעט ב-MTV.
היסטוריה > התקופה הראשונה במטדור: 1993–2000

ב-1993 התחילו את התקופה שלהם בחברת התקליטים מטדור. האלבום הבא שלה Painful יצא באותה השנה. המפיק שלו היה רוג'ר מוטנו, שהפיק את כל אלבומי הלהקה לאחר עד 2010. קפלן אמר על התקופה הזאת שאז הוא ממש הרגיש שהלהקה מתחילה לתפקד, שהאלבום הזה היה שונה מכל קודמיו, ושאז הם קיבלו ביטחון ואמון זה בזה. המבקר סטפן תומאס ארלוויין הילל את האלבום וכתב שהוא "ממכר".
האלבומים הבאים Electr-O-Pura‏ (1995) ו-I Can Hear the Heart Beating As One‏ (1997) חיזקו את המוניטין של הלהקה בקרב מבקרי מוזיקה עוד יותר. לשירים Tom Courtenay ו-Sugarcube הופקו קליפים קומיים, שמציגים את החיבה של חברי הלהקה להיסטוריה של מוזיקת הרוק: הראשון הציג את יו לה טנגו בתור להקת חימום באיחוד (דמיוני) של הביטלס והשני הציג אותם בתור תלמידים ב"בית ספר לרוק" עם מורים שמבוססים על סטראוטיפים של נגני רוק כבד, כגון ג'ין סימונס ורוברט פלנט.
היסטוריה > התקופה המאוחרת

האלבומים הבאים של הלהקה היו יחסית יותר שקטים והשתמשו הרבה באפקטים אלקטרוניים, אך בכולם היו גם שירים ארוכים וניסיוניים.
לאחר יציאת האלבום Popular Songs ב-2010 הלהקה הופיעה לראשונה בישראל.
דיסקוגרפיה

Ride the Tiger (1986)
New Wave Hot Dogs (1987)
President Yo La Tengo (1989)
Fakebook (1990)
May I Sing with Me (1992)
Painful (1993)
Electr-O-Pura (1995)
I Can Hear the Heart Beating as One (1997)
And Then Nothing Turned Itself Inside-Out (2000)
Summer Sun (2003)
I Am Not Afraid of You and I Will Beat Your Ass (2006)
Popular Songs (2009)
Fade (2013)
Stuff Like That There (2015)
There's a Riot Going On (2018)
We Have Amnesia Sometimes (2020)
איירה קפלן מנגן סינתסייזר בהופעה
טרוטת חילה

| טרוטת חילה |
| --- | --- |
 טרוטת חילה
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: סלמונאים
משפחה:: סלמוניים
סוג:: אלתית פסיפית
מין:: טרוטת חילה
שם מדעי
 Oncorhynchus gilae ‏R. R. Miller, 1792

טרוטת חילה (שם מדעי: Oncorhynchus gilae), היא מין של טרוטה ממשפחת הסלמוניים, קרוב משפחה של טרוטת עין-הקשת, השוכן בנהרות בדרום-מערב ארצות הברית. קודם ל-2006 הוגדר המין על ידי הממשל הפדרלי כבעל חיים בסכנת הכחדה. ביולי 2006, אחרי עבודה מאומצת של מחלקות הדיג והציד של מדינות ניו מקסיקו ואריזונה, שירות היערות של ארצות הברית ושירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית, שודרג מצב השימור של טרוטת חילה ל"בסיכון", כשסעיף מיוחד המכונה "כלל 4d" יאפשר דיג ספורטיבי מוגבל – פעם ראשונה מזה כ-50 שנים. כאשר נאסר דיג טרוטת חילה בשנות ה-50 של המאה ה-20, כמות הפרטים ותפוצתם הייתה כה קטנה, שהדג לא היה זמין לדייגים החובבים. מאז 2011 מותר לדוג דג זה בשתי המדינות.
תפוצה

אזור התפוצה המקורי של טרוטת חילה הוא ביובלים של הנהר חילה באריזונה ובניו מקסיקו. טרוטת חילה נמצאה היסטורית באגני הניקוז של הנהרות ורדה ואגוואה פריאה (Agua Fria). מחסומים טבעיים מנעו מהדג לעלות לאגן הניקוז של הנהר טונטו קריק (Tonto Creek) העליון. טרוטת חילה הצליחה לשרוד בחמישה נחלים ביער הלאומי חילה בניו מקסיקו, כולל: איירון (Iron), מקקנה (McKenna) וספרוס (Spruce) בשטח הפתוח חילה, יחד עם מאיין (Main) וסאות דיאמונד (South Diamond) בשטח הפתוח אלדו לאופולד.
תיאור

גוף הטרוטה צהוב עם כתמים שחורים. האורך הכולל הממוצע הוא כ-30 סנטימטרים, כשהאורך המקסימלי הוא 55 סנטימטרים. טרוטת חילה היא קרובת משפחה של טרוטת אפאצ'י (Oncorhynchus apache). עם זאת, בעוד שלטרוטת אפאצ'י יש כתם לפני ואחרי האישון וכתמים בולטים על הגוף מתאפיינת טרוטת חילה במספר רב של כתמים כהים קטנים על המחצית העליונה של הגוף.
ביולוגיה

ניתן למצוא את טרוטת חילה בפלגים קטנים בהרים ובבריכות סגורות. הם טורפים סתגלניים הניזונים ממגוון רחב חרקים החיים בקרבת מקורות מים כדוגמת שעירי כנף, (Trichoptera), בריומאים (Ephemeroptera), ימשושיים (Chironomidae) וחיפושיות, כמו גם דגים קטנים.