stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול לוטרבור
מותו

לוטרבור מת ממחלת כליות בגיל 77 בשנת 2007 בביתו באורבנה, אילינוי.
נשיא אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ריצ'רד הרמן, ספד לו: "השפעתו של פול הורגשה בכל רחבי העולם בכל יום, בכל פעם שמכשיר ה-MRI מציל את חייהם של בת או בן, אמא או אבא".
"לוטרבור היה סטודנט מבריק לתואר ראשון, אשר סירב לתת לעבודות החובה בתואר להפריע בדרך ההשכלה שלו" – מדבריו של פרופסור אירבין קריגר.
ציטוטים מפורסמים

"אנחנו לא יכולים להבין ביולוגיה אם אנו לא מסוגלים להבין כיצד זה התחיל. אנחנו לא באמת יכולים להבין כימיה אם אנחנו לא מסוגלים לדמיין איך זה עיצב את הביולוגיה"
"הייתי מאוד סקרן לגבי איך מולקולות מתחברות זו לזו, וזו הייתה נראית כמו דרך הרבה יותר ברורה להבנה של בעיות בכימיה מאשר כל דרך אחרת בזמנו"
פאול זינגר (פוליטיקאי)

| --- | --- |

פאול זינגר, לפני 1907 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  16 בינואר 1844 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  31 בינואר 1911 (בגיל 67) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  אנדרטת הסוציאליסטים 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה 
 חתימה:   
 
פאול זינגר (בגרמנית: Paul Singer; 16 בינואר 1844 - 31 בינואר 1911) היה פוליטיקאי גרמני מרקסיסט מוביל, איש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה במחצית השנייה של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, ויושב ראש המפלגה המאוחדת במשותף עם אוגוסט בבל מ-1890 ועד מותו בשנת 1911.
ביוגרפיה

זינגר, נולד ולמד בברלין, ילד התשיעי של סוחר יהודי בשם יעקב זינגר (נפטר ב-21 בדצמבר 1848) וקרוליין לבית לוי (נפטרה ב-1867). עד 1869 עבד זינגר כפקיד בברלין. ובין השנים 1869–1887 היה שותף עם אחיו הנרי זינגר (1841–1920) בבעלות על פירמה משפחתית.
מבחינה פוליטית בא זינגר מן התנועה הדמוקרטית הבורגנית, הוא השתייך מאז 1862 למפלגת הקדמה הגרמנית, והיה תחת השפעת יוהאן יעקובי לדמוקרט רדיקלי. בשנת 1868 יצר לראשונה קשר עם אוגוסט בבל ווילהלם ליבקנכט. באותה שנה היה זינגר אחד ממייסדי ארגון העובדים הדמוקרטי וחבר באיגוד עובדי ברלין. ב-1878 הצליח אוטו פון ביסמרק להעביר ברייכסטאג שורת חוקים אנטי סוציאליסטים, שאסרו על פעולת המפלגה. מנהיגי המפלגה נאסרו או יצאו לגלות. עיתוני המפלגה נסגרו, ורבים מהפעילים נאסרו אף הם. זינגר היה בתקופה זו בין אלה ששמרו על קשר בין הנהגת המפלגה הסוציאליסטית בגרמניה לבין קרל מרקס ופרידריך אנגלס בלונדון. בשנת 1879 השתתף בייסוד עיתון התנועה הסוציאל-דמוקרטית, עיתון זה היה הבסיס להקמת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ה-SPD, כאשר ב-1890 עם עלייתו של וילהלם השני לשלטון והתפטרות ביסמרק, התאפשר חידוש פעולת המפלגה.
בשנת 1884 נבחר זינגר לראשונה כחבר מועצת העיר ברלין ובאותה שנה נבחר כחבר הרייכסטאג, תפקיד בו החזיק עד יום מותו.
מ-1890 ועד מותו בשנת 1911 עמד בראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה במשותף עם אוגוסט בבל. כדמות השלישית בחשיבותה במפלגה אחרי ליבקנכט ובבל, היה זינגר כיהודי דמות חשובה במאבק נגד האנטישמיות בגרמניה.
זינגר נפטר בברלין ב-31 בינואר 1911. בהלווייתו שנערכה ב-5 בפברואר השתתפו מיליון בני אדם, במפגן אבל שכמותו לא ראתה ברלין מעולם. הוא נקבר בבית הקברות המרכזי פרידריכספלדה, את קברו עיצב הארכיטקט הנודע לודוויג הופמן (אנ') ונקבעה בו מדליה מיוחדת מעשה ידי קוסטנטין סטארק (גר').
קברו של זינגר באתר ההנצחה של גדולי הסוציאליסטים בבית הקברות המרכזי פרידריכספלדה
ארתור קוקס (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באפריל 1934 בנברידג', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  9 באפריל 2021 (בגיל 87) הילינגדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 פרופיל ב-IMDb
 
ארתור קוקס (באנגלית: Arthur Cox; נולד ב-7 באפריל 1934) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע צפון אירי.
ביוגרפיה

קוקס נולד בבנברידג' שבמחוז דאון בצפון אירלנד.
הוא שיחק בתפקיד ג'ורג', הנהג של ג'ים האקר, בסדרה הקומית "כן, אדוני השר", ובתפקיד המפקח מריוט בסדרה "Partners in Crime" משנת 1983, עיבוד לסיפורים קצרים של אגאתה כריסטי אודות טומי וטאפנס. ב-1967 הופיע בפרק "From Venus with Love" בסדרת הטלוויזיה "הגומלים", וב-1968 שיחק בפרק "Whoever Shot Poor George Oblique Stroke XR40?". עוד שיחק קוקס בסדרה "טרי וג'ון", ובשלושה פרקים בסדרה "Harbour Lights". בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" הופיע קוקס בתפקיד קאלי בסיפור "The Dominators" משנת 1968, ובתפקיד מר הנדרסון בפרק "The Eleventh Hour" משנת 2010.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966 | פרנהייט 451 | Fahrenheit 451 | אח | ללא קרדיט |
| 1978 |  | Sweeney 2 | בלש |  |
| 1980–1981 | כן, אדוני השר | Yes Minister | ג'ורג', הנהג של ג'ים | סדרת טלוויזיה |
| 1983–1984 |  | Partners in Crime | המפקח מריוט | מיני-סדרה |
| 1984 |  | Give My Regards to Broad Street | מהנדס של ה-BBC |  |
| 1986 | אין כמו בבית | No Place Like Home | ברט | בפרק "Silver Wedding" |
| 1986 |  | Castaway |  | ללא קרדיט |
| 1986 |  | God's Outlaw | פיטר קוונטל |  |
| 1987 | המפקח מורס | Inspector Morse | נואקס | בפרק "The Silent World of Nicholas Quinn" |
| 1987 |  | Personal Services | לנוקס |  |
| 1987 |  | Aria | מייג'ור | בפרק "Un ballo in maschera" |
| 1987 |  | Hope and Glory | כבאי |  |
| 1987 | סיפורי המסתורין של רות רנדל | Ruth Rendell Mysteries | מר גרובר | במיני-סדרה "Wolf to the Slaughter" |
| 1987 | דוריט הקטנה | Little Dorrit | נגר |  |
| 1988 |  | The Zero Option | סיד |  |
| 1990–1991 |  | She-Wolf of London | דאד מאת'סון | סדרת טלוויזיה |
| 1993 | פוארו | Poirot | ד"ר הוקר | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1993 | פרנץ' וסונדרס | French and Saunders |  | בפרק "The House of Idiot" |
| 1993 |  | Shuttlecock | פיז / פוקס |  |
| 1994 | קורוניישן סטריט | Coronation Street | מר טונקס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1994 | בית אליוט | The House of Eliott | רובסון | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1995 |  | The Young Poisoner's Handbook | ריי |  |
| 1999 |  | Tom's Midnight Garden | מר בטספורד |  |
| 2000 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | לקוח בבנק | בפרק "Blue Herrings" |
| 2001 |  | Girl from Rio | לקוח בבנק |  |
| 2001 | מזמור חג המולד | Christmas Carol: The Movie | ד"ר למברט | דיבוב |
| 2003 |  | To Kill a King | כומר במנזר וסטמינסטר |  |
| 2006 | ג'יין אייר | Jane Eyre | קולונל דנט | מיני-סדרה |
| 2010 | דוקטור הו | Doctor Who | מר הנדרסון | בפרק "The Eleventh Hour" |
הערות שוליים

↑  "Arthur Cox". Tardis (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2020-05-17. נבדק ב-2020-04-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011065782  VIAF: 170080837   WorldCat (עם VIAF): 170080837
פדרו הראשון, מלך קסטיליה

פֶּדְרוֹ הראשון, מלך קסטיליה (בספרדית: Pedro I de Castilla;‏ 30 באוגוסט 1334 – 23 במרץ 1369), אשר נודע בכינויו "האכזר" (el Cruel) ו"הצודק" (el Justo) היה מלך ממלכת קסטיליה וממלכת לאון בין השנים 1350–1369. אחרון שליטי בית איבריה. נודע בתמיכתו ביהודי ספרד.
ביוגרפיה

פדרו ירש את אביו, אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה, בגיל 15, וז'אן השני, מלך צרפת ראה סיכוי להכניס את ממלכת קסטיליה לברית צבאית נגד ממלכת אנגליה במסגרת מלחמת מאה השנים.
הברית הוסדרה בתוך כשנתיים בשנת 1352, ופדרו נאלץ להתחתן בשנת 1353 עם בלאנש, בתו של פייר, דוכס בית בורבון כדי להסדיר את הברית, אף שכבר היה מאוהב בלהט במריה דה פדילה - בת אצולה שהייתה אמורה להישאר פילגשו, ואולי אשתו החוקית, עד מותה בשנת 1361. הוא נטש את בלאנש מיד לאחר הנישואין. מעשה זה שבר את הברית הפרנקו-קסטיליאנית עוד בצעירותה.
בבית התמודד פדרו מיד עם שורה של אחים למחצה לא לגיטימיים אשר טענו לכתר, בראשות אנריקה מטרסטמרה (לימים אנריקה השני, מלך קסטיליה), שכדי לזכות בתמיכה בשאיפותיו הלא מוגדרות, הכריז על עצמו כמגן על פריבילגיות האצולה. לאחר שהוביל כמה מרידות שפדרו ריסק במהרה, אנריקה, שלא הצליח לזכות באהדה פופולרית כלשהי, נמלט לצרפת בשנת 1356 והציע לשרת את הכתר הצרפתי כנגד אחיו. פדרו היה תומך נלהב של יהודי ספרד, דבר אשר אנריקה השתמש בו בשביל להרים את חמתם של הקתולים הרדיקלים בחצי האי האיברי.
משנת 1356 ועד 1366 פדרו השתתף במלחמה מרה עם ממלכת אראגון, שמלכהּ, פדרו הרביעי, תמך בחזקתו של אנריקה לכס קסטיליה. במהלך המלחמה צלח פדרו במערכות רבות נגד אראגון, בעוד שתעמולה נגדו לא הצליחה לערער את הנאמנות הקסטילית כלפיו. עם הזמן החלו להתערב בנושא המעצמות ושארל החמישי, מלך צרפת, האפיפיור אורבנוס החמישי ופדרו הרביעי איחדו כוחות - כדי להציל את אראגון מלהספח לידי קסטיליה - שכירי חרב צרפתים ותיקים, ובראשם ברטרנד דו גיסקלין, נעו לספרד להפיל את פדרו, ולהסדיר במקומו את אנריקה.
פדרו ברח לגסקוניה וביקש עזרה אנגלית אשר הושלמה תחת הברית האנגלו-קסטיליאנית ב-22 ביוני 1362. תומכי אנריקה ובעלי בריתם הצרפתים הותקפו במהלך 1367 בידי כוח משלחת אנגלית תחת אדוארד, הנסיך השחור אשר הסדיר מחדש את פדרו לכס. שארל החמישי שלח את אנריקה חזרה לספרד עם עוד חיילים צרפתים, והתפתחה מלחמת אזרחים ארוכה. בסופו של דבר פדרו הובס והוצא להורג.
ראו גם

ממלכת קסטיליה
אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה
ממלכת לאון
פיוטרקוב קויאבסקי

פיוטרקוב קויאבסקי (בפולנית: Piotrków Kujawski) היא עיירה במחוז רדז'יוב שבפרובינציית קויאוויה-פומרניה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

פיוטרקוב קויאבסקי נזכרת מהמאה ה-10 ככפר קטן, שבמרוצת השנים התקיימו בו ירידים עונתיים. בשנת 1738 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי פיוטרקוב קויאבסקי

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-750 יהודים, שהיוו כ-80% מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות ושל הבונד.
לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, רוכזו יהודיה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים נוספים מיישובי הסביבה. באפריל 1942 שולחו כל יושבי הגטו שבעיירה למחנה ההשמדה חלמנו.
פלשז'ולצה

פלשז'ולצה (בהונגרית: Felsőzsolca) היא עיירה במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי פלשז'ולצה

היהודים הראשונים התיישבו בעיירה בתחילת המאה ה-18. ברשות הקהילה היה בית תפילה ותפקד בה שוחט ששימש גם כשליח ציבור. ילדי הקהילה למדו בבית הספר היהודי במישקולץ.
בשנת 1939 גויסו מספר גברים יהודים לעבודות כפייה במסגרת צבאית. ובמאי 1944, כחודשיים לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי המקום לאלשוז'ולצה. ביוני נלקחו לבית חרושת ללבנים במישקולץ ומשם, יחד עם כל יהודי המחוז, שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו 12 יהודים ששרדו לעיירה ועזבו את המקום תוך זמן קצר.
בית קברות יהודי קיים במקום עד היום ובו כ-23 קברים
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 39 |  |
| 1880 | 57 | 1,137 |
| 1910 | 79 |  |
| 1920 | 69 |  |
| 1930 | 65 |  |
| 1941 | 83 | 2,939 |
ערים תאומות

לפלשז'לוצה יש ברית ערים תאומות עם הערים הבאות:
סלובקיה קראלובסקי חלמץ (אנ'), סלובקיה
פולין אולשטינק (אנ'), פולין
רומניה מוררני (רו'), רומניה
אוקראינה וישקובו (אנ'), אוקראינה
סרביה קאניז'ה, סרביה
בולגריה דראגנובו (אנ'), בולגריה
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות הונגריה, עמוד 426–427
פלשוז'ולצה, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 324. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
אפוקסי

מבנה כימי של פולימר אפוקסי
אפוקסי (Epoxy; נקרא גם פוליאפוקסיד) הוא פולימר אפוקסידי תרמוסטי שמתקשה כאשר הוא מעורבב עם חומר מקשה או זרז.
השרפים האפוקסיים הנפוצים ביותר נוצרים מתערובת של אפיכלורוהידרין וביספנול A. הניסיונות הראשונים להפקת שרפים אפוקסיים מאפיכלורוהידרין החלו ב 1927 בארצות הברית, אך ההצלחה המסחרית הראשונה הייתה של ד"ר פייר קסטן השווייצרי וד"ר גרילני האמריקאי, בשנות השלושים. חברת Ciba השווייצרית קנתה את רישיונות היצור מקסטן, והפכה לאחת משלוש יצרניות האפוקסי הגדולות בעולם.
תעשיית האפוקסי

תעשיית האפוקסי העולמית נאמדת במחזור של כ־15 מיליארד דולר בשנה. כ־50-100 יצרנים מייצרים חומרים אפוקסיים. הגדולים מביניהם הם "רזולושן", לשעבר חלק מ"של", דאו כימיקלים והנטסמן, Ciba לשעבר ו"ויואסיטי" האוסטרלית. יתר החברות פועלות בשווקים מקומיים בלבד, מייצרות רק מקשים לאפוקסי או מוצרים מיוחדים בעלי נתח שוק קטן.
החברות שהוזכרו לעיל בדרך כלל אינן מייצרות אפוקסי הניתן לשימוש על ידי צרכני הקצה, ולכן ישנן חברות אחרות המעבדות את האפוקסי הגולמי באמצעות הוספת מלאנים כטלק, צורן ותחמוצת אלומיניום; באמצעות הוספת מדללים, חומרי צבע והגמשה, חומרים מגבירי דביקות וכדומה. תוספים אלו מוזילים את המוצר, מקלים על העבודה איתו ומשפרים את ביצועיו. חברות אלו משווקות בדרך כלל מאות ואף אלפי סוגים של תערובות אפוקסי שונות המותאמות לצרכים נבדלים.
השימושים של חומרים אפוקסיים הם רבים: ציפויים, דבקים, ייצור חומרים מרוכבים מסיבי פחמן ופיברגלס וחומרי מילוי. כולם מצטיינים בכוח הדבקה רב, עמידות לחום וקורוזיה, עמידות מכנית ובידוד חשמלי מעולה - אך כמעט כל תכונה שכזו ניתנת לשינוי (למשל, קיים אפוקסי מעורב באבקת כסף בעל מוליכות חשמלית מצוינת)
צבעים וציפויים

צבעים על בסיס אפוקסי משמשים לרוב במדיחי כלים, מכונות כביסה ומכשירי חשמל "לבנים" אחרים בשל עמידותם המצוינת בפני רטיבות ושחיקה. צבעי יסוד אפוקסיים רווחים גם בתעשיית הרכב וביישומים ימיים על משטחי מתכת בשל עמידותם לקורוזיה והתחברותם הטובה לצבעים עליונים. גם פחיות שימורים מצופות בדרך כלל בציפוי אפוקסי פנימי למניעת חלודה, בפרט כאשר המזון הוא חומצי (למשל בשימורי עגבניות). משתמשים באפוקסי גם להדבקת ועיצוב אריחי רצפה, וליצירת ציפוי עמיד על רצפות בטון יצוק.
דבקים

דבקים על בסיס אפוקסי מהווים דבקים חשובים (יחד עם חומרים אקריליים, ציאנואקרילט ופוליאוריתן) המשמשים במטוסים, כלי רכב, אופניים, מגלשי סקי ובאינספור יישומים אחרים בהם נדרש חוזק רב של ההדבקה.
ניתן להדביק באמצעות דבק אפוקסי כמעט כל חומר, ובכלל זה מתכת, עץ, אבן, זכוכית ופלסטיק. ניתן לייצר את הדבק שקוף או אטום, גמיש או קשיח ובמגוון של מהירויות התקשות. דבקי אפוקסי הם הדבקים בעלי העמידות הגבוהה ביותר לחום ולתקיפה כימית, והתקשותם אינה תלויה באוויר (אלא בזרז) - לכן ניתן להקשותם גם מתחת לפני המים ובמקומות קשים לגישה.
יציקת תבניות

בתחום יציקת התבניות משתמשים רבות בשרף אפוקסי ליצירת דגמים, תבניות, תושבות וכדומה. היותו של האפוקסי נוח לעיבוד ולמזיגה, ובעל יכולת התקשות מהירה בטמפרטורת החדר הביאו להעדפתו על פני יציקות מתכת או עיבוד שבבי של עץ. משתמשים באפוקסי גם ליצירת חומרים מרוכבים על בסיס סיבי פחמן או פיברגלס. מחירו של האפוקסי גבוה משל שרפי פוליאסטר או ויניל, אך ניתן ליצור ממנו חומרים מרוכבים חזקים יותר ועמידים יותר בפני חום.
בשימוש ביתי

מוצרי אפוקסי שונים נמכרים בחנויות "עשה זאת בעצמך" רבות, בדרך כלל כערכה המכילה שני חומרים אותם יש לערבב. אלו לרוב דבקים חזקים או "פלדה נוזלית" - אפוקסי המכיל אבקת מתכת ומשמש לתיקון סדקים שנוצרו במעברי מים ברכב, באגן השמן או ברדיאטור.
התפתחה תעשיית רהיטים שמשלבים אפוקסי, בעיקר שולחנות עץ טבעי שחריציו מולאו באפוקסי או שהורכבה צורה הכוללת עץ ויציקת אפוקסי. פעמים רבות האפוקסי, שצבעו המקורי שקוף, יעורבב עם צבע. כמו בדבק אפוקסי, ישנם שני חלקים ליציקה - האפוקסי עצמו וה"מקשה" שיעורבבו על פי הנחיית היצרן.
דבק אפוקסי
אריק שיבק

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1956 (בן 68) נְתַנְיָה, ישראל 
 קבוצות כמאמן
 1983–1985 1985–1986 1986–1987 1988 1988 1989 1990–1993 1994 1995 1996–1999 2000 2001 2002–2003 2003–2005 2005–2007 2007–2009 2009–2013  2009–2011 2015–2016 2016–2017   2017   2017–2018   2019   2020   2023–:  מכבי נתניה מכבי חדרה מכבי חיפה (עוזר) מכבי נתניה הפועל גן שמואל אליצור רמלה הפועל אילת הפועל גליל עליון הפועל חולון (מאמן משנה) מכבי רעננה בני הרצליה עירוני רמת גן הפועל תל אביב דימון אסטרונאוטס אמסטרדם אנטוורפ ג'יינטס דימון אסטרונאוטס אמסטרדם נבחרת ישראל בכדורסל מונס הפועל אילת  מכבי ראשון לציון   מכבי תל אביב   בני הרצליה   בני הרצליה   אלבה פהרוואר   נבחרת הולנד
 הישגים כמאמן
 אליפות ליגת העל הישראלית (2016) שלוש פעמים מאמן העונה (1997, 1998, 2016) אליפות ליגת העל ההולנדית (2005, 2008, 2009) הגביע הבלגי (2007, 2011)
 
אריק שיבק (נולד ב-10 בספטמבר 1956) הוא מאמן כדורסל ישראלי המאמן את נבחרת הולנד בכדורסל.
שיבק אימן קבוצות רבות, בהן את נבחרת ישראל בכדורסל למשך 4 שנים, על פני יותר מ-30 שנות קריירה. הוא הוביל את קבוצת מכבי ראשון לציון לזכייה ראשונה בתולדותיה באליפות ליגת העל בכדורסל, זכה שלוש פעמים באליפות הליגה ההולנדית עם דימון אסטרונאוטס אמסטרדם ופעמיים בגביע הבלגי עם אנטוורפ ג'יינטס ובלפיוס מונס-אנו.
ביוגרפיה

שיבק עבד כמורה למיקרו-מחשבים ואלקטרוניקה בבית הספר עמל חדרה. את קריירת האימון החל ב-1983 במכבי נתניה מהליגה השנייה, אותה אימן במשך שתי עונות. בשנים הבאות אימן את מכבי חדרה, ב-1987 שימש כעוזרו של פיני גרשון במכבי חיפה, עבד כמאמן בהפועל גן שמואל ואליצור רמלה. ב-1990 עבר לאמן את הפועל אילת מהליגה השנייה, העפיל עמה לליגה הראשונה בה אימן אותה שנתיים נוספות. ב-1994 אימן את הפועל גליל עליון אך לאחר 11 משחקים הוחלף על ידי דייוויד בלאט. עונה לאחר מכן שימש כמאמן משנה של רלף קליין בהפועל חולון. בעונת 1996/1997 החל לאמן את מכבי רעננה מהליגה השנייה, העפיל עמה בסיום העונה לליגה הראשונה ובשתי העונות הבאות הצעיד אותה למקום השני. בשתי עונות אלו נבחר על ידי העיתון מעריב למאמן העונה. לאחר שאימן את בני הרצליה ועירוני רמת גן, עימה הגיע לרבע גמר גביע קוראץ', חזר ב-2001 לליגה השנייה והוביל את הפועל תל אביב לליגת העל. במהלך העונה שלאחר מכן הוחלף במחזור ה-16 על ידי ארז אדלשטיין.
שיבק עבר לאמן קבוצות מחוץ לישראל: בעונת 2003/2004 הוביל את קבוצת דימון אסטרונאוטס אמסטרדם מליגת העל ההולנדית למקום הראשון בעונה הסדירה, לזכייה בגביע ונבחר למאמן השנה בהולנד. בעונה הבאה זכה עם אמסטרדם באליפות. בשנים 2005 עד 2007 אימן את אנטוורפ ג'יינטס מליגת העל הבלגית וזכה עמה פעם אחת בגביע. לקראת עונת 2007/2008 חזר לאמסטרדם וזכה עמה פעמיים נוספות באליפות, בעונת 2008/2009 העפיל עם אמסטרדם עד לרבע גמר היורוצ'לנג'. באוקטובר 2009 מונה למאמן קבוצת מונס הבלגית. באפריל 2011 הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע הבלגי. לאחר שלוש עונות סיים את תפקידו בקבוצה. הוא שימש מנהל מקצועי במכבי בת-ים מהליגה הארצית בכדורסל. בפברואר 2015 מונה למאמן הפועל אילת במקומו של דן שמיר. הוא הוליך את אילת לגמר הפלייאוף לאחר ניצחון על מכבי תל אביב בסדרת חצי הגמר. בנובמבר 2015 התפטר מתפקידו. ב-17 באפריל 2016 מונה שיבק למאמן הראשי של מכבי ראשון לציון והוביל אותה לזכייה ראשונה בתולדותיה באליפות ליגת העל. ב-26 בפברואר 2017 פוטר מתפקידו כמאמן מכבי ראשון לציון. ב-16 במאי 2017 מונה שיבק לתפקיד מאמן מכבי תל אביב עד לסיום העונה במקומו של איינארס בגאצקיס, שפוטר לקראת סיום העונה בליגת העל. שיבק אימן את הקבוצה במשך ארבעה משחקים בלבד שבמהלכם הודחה מכבי תל אביב בחצי הגמר והפסידה את תואר האליפות. בראיון שנערך עם בעלי הקבוצה, חשף דייוויד פדרמן כי שיבק אימן את הקבוצה בהתנדבות וללא שכר, דבר שגרר גל ביקורות על המאמן ועל הנהלת המועדון.
ב-20 בדצמבר 2017 חתם שיבק בבני הרצליה עד לסיום העונה. בהדרכתו סיימה הקבוצה את עונת 2017/18 במקום העשירי. בקיץ 2018 הוחלף שיבק על ידי המאמן הסלובני גספר פוטוצ'ניק.פוטוצ'ניק הוחלף במהלך העונה על ידי עופר ברקוביץ שסיים את תפקידו בקבוצה לאחר שני משחקים בלבד. בסוף ינואר 2019 מונה שיבק שוב למאמנה הראשי של בני הרצליה. בתום העונה לא הצליח למנוע את ירידתה לליגה השנייה ועזב את הקבוצה.
ב-14 בינואר 2020 חתם באלבה פהרוואר מליגת העל ההונגרית עד לתום העונה. הוא עזב לאחר מספר שבועות עקב ביטול הליגה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. בספטמבר 2020 מונה למנהל המקצועי של נבחרות הולנד הצעירות. במאי 2023 מונה שיבק למאמן נבחרת הולנד בכדורסל.
ביוגרפיה > באיגוד הכדורסל ונבחרות ישראל

שיבק מילא מספר תפקידים בכירים באיגוד הכדורסל: הוא שימש מאמן נבחרת ישראל בכדורסל נשים, מאמן נבחרת העתודה עמה זכה במדליית הכסף באליפות אירופה ב-2004 והגיע למקום העשירי באליפות העולם ב-2005, בשנים 2006–2008 כיהן כעוזר מאמן נבחרת הגברים של ישראל וב-21 בדצמבר 2009 אושר מינויו למאמן הנבחרת. הוא העפיל עם הנבחרת לאליפות אירופה בכדורסל 2011 בה סיימה במקומות 13–16. ב-2012 חודש חוזהו לאימון נבחרת ישראל ונוסף על כך, מונה למנהל האגף המקצועי באיגוד הכדורסל. הוא שימש בתפקיד עד אחרי אליפות אירופה בכדורסל 2013 בה סיימה ישראל במקומות 21–24.
הערות שוליים

↑  ליגה לאומית א' גברים – סיכום עונת 1996/1997, באתר ספסל, 15 ביוני 2009
↑  ליגה לאומית א' לגברים – סיכום עונת 1997/1998, באתר ספסל, 22 ביולי 2006
↑  ליגת העל ההולנדית בכדורסל גברים – שנת 2004, באתר de Basketballsite van Nederland (בהולנדית)
↑  אור שקדי‏, יש מחליף לדן שמיר: אריק שיבק מונה למאמן הפועל אילת, באתר וואלה, 18 בפברואר 2015
↑  אור שקדי‏, רשמית: אריק שיבק מונה למאמן מכבי ראשון לציון עד תום העונה הבאה, באתר וואלה, 17 באפריל 2016
↑  רועי גלדסטון, ‏אריק שיבק פוטר מאימון ראשל"צ בשיחת טלפון, באתר ערוץ הספורט, 26 בפברואר 2017
↑  דייויד פדרמן: "שיבק לא מקבל שכר", באתר ynet, 29 במאי 2017
↑  שמואל מוניץ, אריק שיבק מונה למאמן בני הרצליה, באתר ynet, 20 בדצמבר 2017
↑  דובי פיק, ‏גספר פוטוצ'ניק סיכם בבני הרצליה במקום שיבק, באתר ONE‏, 24 ביולי 2018
↑  בני הרצליה ואריק שיבק שוב ביחד, באתר מנהלת הליגה, ‏31 בינואר, 2019
↑  משה ברדה, ‏חוזר לאמן: אריק שיבק חתם בקבוצה מהונגריה, באתר ONE‏, 14 בינואר 2020
↑  אור שקדי ומערכת וואלה! ספורט‏, אריק שיבק מונה למאמן נבחרת ישראל, באתר וואלה, 31 בדצמבר 2009
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2011 (מקום 13-16) |
| --- | --- | --- |
|  1 אוחיון •  2 ניסים •  3 נעימי •  4 בלו •  5 פניני •  6 מקל •  7 בורשטיין •  ‏8‏ ‏אליהו‏‏  •‏ 9 הלפרין • 10 כדיר • 11 גרין • 12 קוקיה • מאמן: שיבק  |  1 אוחיון •  2 ניסים •  3 נעימי •  4 בלו •  5 פניני •  6 מקל •  7 בורשטיין •  ‏8‏ ‏אליהו‏‏  •‏ 9 הלפרין • 10 כדיר • 11 גרין • 12 קוקיה • מאמן: שיבק  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2013 (מקום 21-24) |
| --- | --- | --- |
|  1 לימונד •  2 ניסים •  3 חנוכי •  4 טיוס •  5 אליהו •  6 כספי •  7 פניני •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 הלפרין • 10 קוז'יקרו • 11 גרין • 12 כדיר • מאמן: שיבק  |  1 לימונד •  2 ניסים •  3 חנוכי •  4 טיוס •  5 אליהו •  6 כספי •  7 פניני •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 הלפרין • 10 קוז'יקרו • 11 גרין • 12 כדיר • מאמן: שיבק  | ישראל |
ארתור קאופמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באפריל 1872 יאשי, הנסיכויות הרומניות המאוחדות 
 פטירה:  25 ביולי 1938 (בגיל 66) וינה, גרמניה הנאצית 
 הישג בולט:  היה מס' 8 בעולם בשנת 1917
 מד כושר מרבי:  2637 (ינואר 1917)
 השכלה:  אוניברסיטת וינה 
 מדינה:  אוסטריה,רומניה
 הערות:  יהודי
 
ארתור קאופמן (בגרמנית: Arthur Kaufmann;‏ 4 באפריל 1872, יאשי – 25 ביולי 1938, וינה) היה פילוסוף, משפטן ושחמטאי יהודי-אוסטרי.
ביוגרפיה

קאופמן נולד כבן שני למשפחת סוחרים יהודית אמידה ביאשי שברומניה. במהלך שנות ילדותו עקר עם אימו ואחיו לווינה, שם למד בבגרותו באוניברסיטה. למרות שלימודי המשפטים היוו את מרכז הכובד של שנותיו באוניברסיטה, קאופמן נכח דרך קבע בהרצאות בתחומי הפילוסופיה וההיסטוריה של הספרות. בשנת 1896 הוענק לו התואר דוקטור למשפטים. במשך זמן קצר התמחה באופן מעשי במשפטים, אך מצבה הכלכלי המבוסס של משפחתו איפשר לו לפרוש מעיסוק זה ולהתקיים מההון המשפחתי.
קאופמן תפס את עצמו בראש ובראשונה כפילוסוף. הוא עמל במשך שנים על ניסוחה והעלאתה על הכתב של משנתו הפילוסופית שהושפעה עמוקות מרעיונותיהם של קאנט וגתה, אך זו מעולם לא פורסמה. עבודתו היחידה שראתה אור הייתה מאמר שפרסם בשנת 1919 בנושא תורת היחסות. חיבור נוסף שכתב בצורת אגדה פילוסופית אבד, זאת בדומה לשאר עיזבונו שמקום הימצאו נותר עלום לא ידוע עד היום.
קאופמן ביקר באופן קבוע במועדון השחמט הוינאי והפך בהדרגה לשחקן בעל שם עולמי. בשנת 1892 הוא חלק מקום 5-6 (במשחק בו ניצח אדולף אלבין), בשנת 1893 חלק מקום 3-4 (במשחק בו ניצח ז'ק שוורץ) ופעמיים סיים במקום השני, בשנים 1896 ו-1897, אחרי גאורג מרקו. בשנת 1893 סיים דו-קרב עם גאורג מרקו בתיקו (בתוצאה +5 -5 =0). בשל מחלה נקטעה קריירת השחמט של קאופמן במשך שנים ארוכות. בשנת 1914/15 הגיע קאופמן למקום השני לאחר קרל שלכטר בתחרות שנערכה בווינה לזכרו של ליאופולד טרביטש, לאחר מכן זכה במקום השלישי במשחקים בשנת 1915 (בו ניצח קרל שלכטר) ובשנת 1916 (בו ניצחו שלכטר ומילן וידמר). בינואר 1917 הגיע מד הכושר של קאופמן לשיא היסטורי של 2637 והוא דורג במקום השמיני בעולם.
מסיבות שאינן ידועות חדל קאופמן לשחק בשנת 1917.
קאופמן נמנה עם מעגל חבריו הקרוב של הסופר והמחזאי האוסטרי-יהודי ארתור שניצלר, שתיאר ביומניו בפרוטרוט את מפגשיו עם קאופמן ואת הרושם העמוק שאישיותו הותירה בו. בצוואתו מינה שניצלר את קאופמן, לצידו של המשורר והסופר ריכרד בר-הופמן, ליועץ של בנו, היינריך, בשאלות הנוגעות לעיזבונו הרוחני. עזבונו של שניצלר, על הרשימות והמכתבים הרבים שנותרו בו, מהווה למעשה את המקור העיקרי לחייו והגותו של קאופמן.
בשל התדלדלות נכסי המשפחה במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר קאופמן בשנת 1918 יחד עם אחותו הצעירה מלווינה להתגורר בעיר האוסטרית מריאצל. לאחר מכן התגוררו השניים במשך השנים 1920-1922 בעיר המרחצאות האוסטרית אלוטסה. החל מ-1923 התגורר במשך כעשור כאורח של התעשיין האוסטרי וילהלם פון גוטמן בטירת וירטינג בקרבת למבאך שבצפון אוסטריה. רק לאחר-מכן שב להתגורר בדירה בווינה.
במודעת האבל שהודיעה על מותו של קאופמן ב-25 ביולי 1938 נכתב כי סיבת מותו הייתה דום לב, אך גורמים אחרים מצביעים על כך ששם קץ לחייו. הוא הובא לקבורה בחלקו היהודי של בית הקברות במרכזי בווינה, וקברו נהרס בעקבות ההפצצות על העיר במהלך מלחמת העולם השנייה. קאופמן מינה את אחייניותיו אליס וסופי קאופמן, בנותיו של אחיו לודוויג, כיורשותיו. באותה תקופה חיו השתיים בפריז, בה המשיכו להתגורר גם לאחר מלחמת העולם השנייה. עד היום, כל הניסיונות לאתר את עיזבונו הרוחני של קאופמן וכן למצוא צילומים המתעדים אותו ואת חייו עלו בתוהו.
לקריאה נוספת

Olimpiu G. Urcan, Peter Michael Braunwarth: Arthur Kaufmann. A chess biography 1872–1938. Foreword by Mihail Marin. Jefferson: McFarland 2012.
משחקי שחמט של קאופמן
הערות שוליים

↑  The chess games of Arthur Kaufmann, www.chessgames.com
↑  Arthur Schnitzler: Tagebuch 1879-1931, Kommission für literarische Gebrauchsformen der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, 1981-2000 Wien, (בשפה הגרמנית).
↑  Urcan/Braunwarth, p. 133: „While putting together the existing evidence summarized above is by no means an act devoid of a certain, even if minimal, dose of speculation, it appears that Kaufmann's death was in fact a suicide.”, ארתור קאופמן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1026723396  ISNI: 0000 0003 5910 4245  LCCN: n2011077047  NTA: 340397527  VIAF: 215967512   WorldCat (עם VIAF): 215967512