stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-חיאת (עיתון)

| --- | --- |
לוגו העיתון
 תדירות:  יומון
 סוגה:  חדשות
 פורמט:  ברודשיט
 מו"ל:  חברת "דאר אל-חיאת"
 מייסד:  כאמל מרווה
 בעלים:  הנסיך הסעודי ח'אלד בן סולטן
 תאריכי הופעה:  1946   1988 ייסוד מחדש בלונדון – 1976
 שפה:  ערבית
 מערכת:  לונדון
 תפוצה:  160,000–170,000
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 ISSN:  0967-5590
 www.alhayat.com
 
אל-חיאה (الحياة; בערבית: "החיים") הוא עיתון בשפה הערבית היוצא לאור בלונדון.
העיתון, הנמצא בבעלות סעודית ובעל גישה פאן-ערבית, מודפס סימולטנית בלונדון, ריאד, פרנקפורט, קהיר, בחריין, ביירות וניו יורק ויוצא לאור מדי יום בכ-200 אלף עותקים. אל-חיאת נפוץ מאוד בקרב הקהילות הערביות הגולות ובעולם הערבי בכלל. המערכת נוקטת על פי רוב גישה ליברלית מזו המקובלת בעיתונות הערבית היוצאת לאור במדינות ערב עצמן ומקובלים בו דברי ביקורת על המשטרים הערביים ועל חיי האזרח הערבי במדינות המזרח התיכון.
אל-חיאת נהנה ממוניטין בינלאומי גבוה וכלי תקשורת מערביים מרבים לצטט ממנו. מנהיגים ערביים רבים וכן אינטלקטואלים ערבים רבים, בוחרים להעניק ראיון בלעדי לאל-חיאת, כל אימת שברצונם לבשר על דבר מה בעל נגיעה למערב או לפוליטיקה הפאן-ערבית.
היסטוריה

העיתון, אשר נוסד בביירות ב-28 בינואר 1946, הפך במהרה לעיתון מוביל בעולם הערבי. המוציא לאור של העיתון ועורכו הראשי, היה כאמל מרווה. מרווה נרצח בידי מתנקשים ב-16 במאי 1966. השלטונות בלבנון עצרו מספר אנשים והעמידו לדין מספר חשודים תומכי נאצר ברצח אשר ראו ב"אל חיאת" "אויב הלאומנות הערבית, אנטי סוציאליסט ומשתף פעולה עם האמפריאליזם". העיתון המשיך לראות אור בביירות במשך עשר שנים נוספות עד למלחמת האזרחים בלבנון, אולם קרנו ירדה וקרנו של א-נהאר עלתה.
בשנת 1988 הושק אל חיאת מחדש, הפעם מלונדון והפך עד מהרה לעיתון הבינלאומי המוביל בשפה הערבית.
הערות שוליים

↑  "Statistics on the Arab Media" (PDF). Arab Reform Bulletin. נבדק ב-25 באפריל 2011. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  ריאקציונית בפי הקומוניסטים - מחריף המשבר בארצות ערב , קול העם, 13 בינואר 1950
↑  תחזית קודרת על עתיד הליגה הערבית, חרות, 11 בספטמבר 1960
↑  הפחד מפני הזרוע היהודית גובר אצל המושלמים, המשקיף, 29 בדצמבר 1948
↑  נרצח עורך אל חיאת, דבר, 18 במאי 1966
↑  מעצרים בביירות, דבר, 3 ביוני 1966
↑  שמואל שגב, ביירות: קאהיר חידשה, מעריב, 28 ביוני 1966
↑  טוביה שמוש, וידויו של חטוף, דבר, 29 ביולי 1974
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7643440-0 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליפות ברית המועצות בשחמט 1920

| --- | --- |
 ענף:  שחמט 
 תקופת התחרות:  1920 
 
אליפות ברית המועצות בשחמט 1920 הייתה תחרות שחמט שנערכה בין 4 ל-24 באוקטובר 1920 במוסקבה שבברית המועצות. 
אלכסנדר אלכין, שצבר 12 נקודות מ-15 אפשריות, זכה בתחרות.
תוצאות

|  | שחקן | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | נק' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות אלכסנדר אלכין | - | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 12 |
| 2 | ברית המועצות פטר רומנובסקי | ½ | - | 1 | 0 | ½ | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 11 |
| 3 | ברית המועצות גריגורי לבנפיש | ½ | 0 | - | 0 | 1 | ½ | 1 | ½ | 1 | ½ | 1 | 1 | ½ | 1 | ½ | 1 | 10 |
| 4 | ברית המועצות איליה רבינוביץ | 0 | 1 | 1 | - | 0 | 0 | 0 | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | ½9 |
| 5 | ברית המועצות ניקולאי גריגורייב | 0 | ½ | 0 | 1 | - | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | ½8 |
| 6 | ברית המועצות אברהם רבינוביץ | 0 | 0 | ½ | 1 | 0 | - | 1 | ½ | 1 | ½ | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | ½8 |
| 7 | ברית המועצות ארויד קובל | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | - | ½ | 1 | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | ½8 |
| 8 | ברית המועצות בנימין בלומנפלד | ½ | 1 | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | - | 0 | ½ | 0 | 1 | 0 | 1 | ½ | ½ | 8 |
| 9 | ברית המועצות אלכסנדר אילין-גנבסקי | ½ | 0 | 0 | ½ | 1 | 0 | 0 | 1 | - | 1 | 0 | ½ | 1 | 0 | ½ | 1 | 7 |
| 10 | ברית המועצות דוד דניוסצבסקי | ½ | 0 | ½ | 0 | 1 | ½ | ½ | ½ | 0 | - | ½ | ½ | 0 | 1 | ½ | 1 | 7 |
| 11 | ברית המועצות ניקולאי זובארב | ½ | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | ½ | - | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | ½6 |
| 12 | ברית המועצות ניקולאי פבלוב-פיאנוב | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | ½ | 1 | - | 1 | ½ | 1 | 1 | ½6 |
| 13 | ברית המועצות ניקולאי צליקוב | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | - | 0 | 0 | 1 | ½5 |
| 14 | ברית המועצות אוגוסט מונדט | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | ½ | 1 | - | ½ | 0 | ½4 |
| 15 | ברית המועצות דימיטרי ניקולייביץ' פבלוב | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | ½ | ½ | 0 | 0 | 1 | ½ | - | ½ | 4 |
| 16 | ברית המועצות איוון גולובב | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | ½ | - | 3 |
איסט לנקס מילניום ויקינג

| --- | --- |

East Lancs Myllennium Vyking
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  East Lancashire Coachbuilders (אנ')
 שנות ייצור:  2006–2001
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  East Lancs Vyking (אנ')
 מודל אחריו:  אופטר אולימפוס
 אורך:  10,200-10,922 מ"מ
 רוחב:  2,535 מ"מ
 גובה:  4.2-4.3 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים בטור (מנועי טורבו-דיזל)
איסט לנקס מילניום ויקינג (באנגלית: East Lancs Myllennium Vyking) הוא אוטובוס דו-קומתי עירוני, אשר יוצר על ידי יצרנית מרכבי האוטובוסים East Lancashire Coachbuilders (אנ') בין השנים 2006–2001 בבריטניה.
מרכב "איסט לנקס מילניום ויקינג" התבסס על שלדת "Volvo B7TL" (אנ') מתוצרת וולוו.
השם "ויקינג" נגזר מהשלדה שנבנתה על ידי חברה משוודיה.
ממאפייני "איסט לנקס מילניום ויקינג"

אוטובוס דו - קומתי
80-63 מושבים + נהג (בסיפון התחתון 22–31 מושבים, בסיפון העליון 41–49 מושבים)
מנועי דיזל - טורבו
אוטובוס נמוך-רצפה
2-1 דלתות כניסה
ממאפייני "איסט לנקס מילניום ויקינג" > פנים האוטובוס

החימום היה מבוקר תרמוסטטי וחלונות ופתחי אוורור סיפקו אוורור
רצפת המפלס התחתון עשויה מלוח עץ תעשייתי מעץ לבוד ועץ המכילה גם שדר פיני בעובי 12 מ"מ, בסיפון התחתון והעליון הורכב ציפוי נגד החלקה
המאפיינים החשמליים היו האור פלואורסטנטי בתקרות האוטובוס ופנסי הלוגן עגולים מלפנים
טלוויזיה במעגל סגור הייתה זמינה ברכב
תוכנן תא נהג פשוט להקל על עבודת הנהג עם מחיצה אחורית מוצקה בגובה מלא
חללי הפנים מסודרים לפי סוג השטיח אותו מבקש הלקוח
ממאפייני "איסט לנקס מילניום ויקינג" > דלתות

הדלתות עובדות עם אוויר דחוס ועשויות מזכוכית מחוזקת
רמפה ידנית לכיסאות גלגלים
דלת חירום צירית קדמית עם נעילת נקודה אחת בנויה בצד החיצוני של הסיפון התחתון וחלון חירום עליון ללא מסגרת נבנה אל הסיפון העליון האחורי
גלריה

"איסט לנקס מילניום ויקינג"
"איסט לנקס מילניום ויקינג"
"איסט לנקס מילניום ויקינג"
"איסט לנקס מילניום ויקינג"
"איסט לנקס מילניום ויקינג"
"איסט לנקס מילניום ויקינג"
ראו גם

סקאניה אומנידקא
אופטר סיטי פאסר
אופטר סטר רידר
הערות שוליים

↑  היצרן East Lancashire Coachbuilders web.archive.org/web/20061012104720
↑  ויקינג מבוסס שלדה Volvo B7TL - מפרט web.archive.org/web/20040905022007
↑  איסט לנקס / שלדה וולוו B7TL modelbuszone.co.uk/ooc/dd/om425
אונסן

אונסן חיצוני
אזור הרחצה
קופי מקוק יפני נהנים מאונסן חיצוני
אונסן (ביפנית: Onsen 温泉) הוא מונח יפני המשמש לרוב לתיאור מעיינות חמים, אך גם את מתחם הרחצה ואת האכסניות שמסביבו. ביפן, כמדינה הפעילה מבחינה געשית, פזורים אלפי אונסן. באופן מסורתי שימשו האונסן בתי מרחץ ציבוריים, וכיום הם מהווים חלק חשוב מתיירות הפנים במדינה.
ישנם סוגים רבים של אונסן, בהם אונסן פנימי (notenburo 野天風呂) ואונסן חיצוני. חלק מהאונסן משמשים בתי מרחץ ציבוריים וחלקם פרטיים, לרוב כחלק ממלון או אכסניה.
לרוב ניתן למצוא את האונסן באזורים הכפריים של יפן, והדבר מושך תיירים יפנים רבים המגיעים לאונסן על מנת להירגע מחיי העיר. היפנים רואים חשיבות בהפלת המחסומים והכרת אנשים אחרים באווירה הנינוחה של ריוקן (מלון בסגנון יפני מסורתי) ושל האונסן. המצאות אונסן מצוינת במפות לרוב בסימן ♨ או בקאנג'י 湯 (יו, פירושו "מים חמים").
יש להבדיל בין אונסן לסנטו, שהוא בית מרחץ ציבורי פנימי בו הבריכות מלאות במי ברז חמים. ההגדרה הרשמית של אונסן קוראת למים חמים הנוצרים בשל פעילות גאותרמית, וההגדרה החוקית קובעת שעל המים להכיל לפחות אחד מתוך תשעה עשר יסודות כימיים מוגדרים.
למי האונסן מיוחסות סגולות מרפאות בזכות המינרלים שבהם. אונסן עשוי להכיל מספר בריכות, כשבכל אחת מהן מים והרכב מינרלים שונה. הבריכות החיצוניות עשויות על פי רוב מעץ ברוש יפני, משיש או מגרניט, כאשר בריכות פנימיות עשויות לרוב אריחים, פלדת אל-חלד או זכוכית אקרילית.
באופן מסורתי רחצו נשים וגברים יחד באונסן ובסנטו, אך מאז פתיחתה של יפן למערב בתקופת מייג'י הפכה הנורמה לאונסן נפרד לכל מין. באזורים כפריים ביפן ניתן למצוא עד ימינו אונסן משותף, שלרוב מציעים הפרדה בשעות מסוימות של היום. ילדים קטנים משני המינים רשאים להיכנס לשני האונסן.
הליכות > היגיינה

באונסן, כמו בסנטו, על המבקר לשטוף עצמו ביסודיות בטרם הכניסה למים החמים. תחנות הרחצה מצוידות בשרפרפים, ברזים, דליים וכלי רחצה כגון סבון ושמפו. כניסה למים בלי לרחוץ את הגוף או עם שיירי סבון אינם דבר מקובל.
הליכות > בגדי ים

לרוב אסורה הכניסה לאונסן עם בגדי ים.
הליכות > מגבות

המבקרים לרוב מביאים מגבת קטנה המשמשת לרחצה. המגבת עשויה גם לשמש כיסוי חלציים בעת המעבר מאזור הרחצה לאזור הבריכות. ניתן לטבול את המגבת במי הבריכה ולהניחה על הראש וכך לחמם גם אותו.
הליכות > קעקועים

אונסן רבים אוסרים על כניסה עם קעקועים, המזוהים ביפן באופן מסורתי עם היאקוזה, ולפיכך עם עולם הפשע. חוק זה נאכף על כולם, כולל זרים ונשים. כיום, חלק קטן מהאונסנים מאפשרים לבעלי קעקועים קטנים להיכנס לאונסן כל עוד הקעקוע מכוסה בפלסטר עמיד למים בצבע גוף.
תרפיה

בשל המינרלים והכימיקלים הטבעיים המצויים במימיו, נחשב האונסן כמקום בעל השפעות רפואיות. היפנים מאמינים שאונסן מרפא כאבים ומחלות, ופוקדים אותו כאתר תרפי.
ראו גם

סנטו
מעיין חם
אשיו
הערות שוליים

↑  Julian Ryall, Japanese owners of famous ‘onsen’ hot springs soften their stance on tattoo ban to appease foreign visitors, South China Morning Post, 2015-11-06
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1070678562  NDL: 00568894
אליפות ברית המועצות בשחמט 1971

אליפות ברית המועצות בשחמט 1971 הייתה תחרות שחמט שנערכה בין 15 בספטמבר עד 18 באוקטובר 1971 בלנינגרד שבברית המועצות. 22 משחקניה הטובים ביותר של ברית המועצות העפילו לטורניר זה.
ולדימיר סאבון, שלא נמנה עם גדולי השחמטאים של התקופה, הפתיע כשזכה במקום הראשון, לאחר שצבר 15 נקודות מ-21 אפשריות.
אלמאס (טיל)

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  דגם טיל 
 ארץ ייצור:  איראן איראן
 פיתוח:  איראן איראן, 2021
 שימוש ראשון:  מלחמת חרבות ברזל
 מלחמות ומבצעים:  מלחמת חרבות ברזל
 משתמשים:  איראן איראן חזבאללה חזבאללה
 פלטפורמת שיגור:  משגר כתף, כלי רכב או כלי טיס בלתי מאויש
 גרסאות:  אלמאס 1, אלמאס 2 ואלמאס 3
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  מנוע רקטי
 משקל:  15 ק"ג
 ביצועים
 טווח:  אלמאס 1: 4 ק"מ, אלמאס 2: 8 ק"מ, אלמאס 3: 16 ק"מ
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  מטען חלול טאנדם
 מרעום:  הקשה
 הנחיה:  אלקטרו-אופטית: CCD, IR או שניהם
 חדירת פלדה:  כ-1 מטר (הערכה)
 
אלמאס (בפרסית: الماس - יהלום) הוא טיל נגד טנקים תוצרת איראן שנוצר באמצעות הנדסה לאחור של טיל ה"גיל" הישראלי שנתפס כנשק שלל במלחמת לבנון השנייה. לטיל יש שלוש גרסאות: אלמאס 1, אלמאס 2 ואלמאס 3 - כאשר כל גרסה מציגה שיפור בטווח וברש"ק, וכן גם בטכנולוגיית ההנחיה. טווח הטיל נע בין 4 ק"מ ל-16 ק"מ והוא בעל יכולת NLOS - כלומר: שיגור ופגיעה במטרה ללא קו ראייה. הוא בעל ראש קרב חלול (HEAT) כפול (טנדאם) ולפי ההערכות כושר החדירה שלו הוא כ-1,000 מילימטרים (1.0 מטר) פלדה. את הטיל ניתן לשגר ממשגר כתף, כלי רכב או כלי טיס בלתי מאויש.
הטיל נמצא בשימוש איראן וחזבאללה. בטיל נעשה שימוש מתועד ראשון בלחימה בחזית הצפונית בין ישראל לחזבאללה במלחמת חרבות ברזל.
איטרבי

| --- | --- |

מכרות איטרבי
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 קואורדינטות:  59°25′35″N 18°21′13″E﻿ / ﻿59.4265°N 18.353525°E﻿ / 59.4265; 18.353525 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://ytterbygruva.se/
 he
איטרבי (Ytterby) הוא כפר באי השוודי רסארה (Resarö) (אנ') שבמחוז סטוקהולם.
שם הכפר ניתן למכרות המפורסמים הנמצאים בקרבתו, שם התגלו רבים מיסודות נדירים שקיימים על פני כדור הארץ. לא פחות מארבעה יסודות קרויים על שם הכפר: איטריום, איטרביום, טרביום וארביום.
שמות של ארבעה יסודות נוספים נקבעו עקב גילויים הראשוני במכרות ליד הכפר: גדוליניום, הקרוי על שם המינרל גדוליניט שהתגלה במכרות איטרבי על ידי יוהאן גדולין; הולמיום, שמה הלטיני של סטוקהולם, המחוז בו נמצאים המכרות; סקנדיום, על שם סקנדינביה ותוליום, הקרוי על שם "תולה", שמם הלטיני של המדינות הנורדיות.
בשנת 1989 הציבה האגודה האמריקנית הבינלאומית למתכות שלט בכניסה למכרה המציין את המכרה כ"נקודת ציון היסטורית".
שלט של האגודה האמריקנית הבינלאומית למתכות (ASM) המוצב בכניסה למכרות ומציין את ייחודו ההיסטורי.
אטילה צולר

| --- | --- |

לוח זיכרון במקום הולדתו בווישגראד
 לידה:  13 בינואר 1927 וישגראד
 פטירה:  15 בינואר 1998  (בגיל 71) טאונסהנד, ורמונט
 שם לידה:  Attila Cornelius Zoller
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 תקופת הפעילות:  1960–1998 (כ־38 שנים)
 עיסוק:  נגן גיטרה, מורה
 סוגה:  ג'אז, ג'אז חופשי
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  Enja Records
 שיתופי פעולה בולטים:  לי קוניץ
 פרסים והוקרה:  פרס הקולנוע הגרמני 
 פרופיל ב-IMDb
 
אטילה קורנליוס צולר - Attila Cornelius Zoller ( 13 ביוני 1927 – 25 בינואר 1998) היה גיטריסט ג'אז יליד הונגריה.
ביוגרפיה

צולר נולד בווישגראד, הונגריה בשנת 1927. בילדותו למד כינור מאביו, שהיה כנר מקצועי. בעת לימודיו, הוא ניגן בפלוגלהורן ובס לפני שבחר לנגן בגיטרה. הוא נשר מבית הספר וניגן במועדוני ג'אז בבודפשט בזמן שרוסיה הטילה מצור על בודפשט וכבשה את הונגריה. הוא נמלט מהונגריה בשנת 1948 כאשר ברית המועצות ביססה שלטון צבאי קומוניסטי. הוא ברח ברגל, כשהוא נושא את הגיטרה שלו דרך ההרים, לאוסטריה. הוא התיישב בווינה, הפך לאזרח אוסטרי, והקים להקת ג'אז עם האקורדיוניסטית ונגנית הויברפון, ורה אאואר.
בשנות החמישים עבר צולר לגרמניה וניגן עם הפסנתרנית הגרמניה יוטה היפ ונגן הסקסופון הנס קולר. לאחר שנפגש עם נגני ג'אז אמריקאים, וביניהם נגן הבס אוסקר פטיפורד והסקסופוניסט לי קוניץ, שוכנע על ידם לעבור לארצות הברית. הוא עבר לארצות הברית לאחר שקיבל מלגה לבית הספר לג'אז "לנוקס" (Lenox School of Jazz). אחד המורים שלו היה הגיטריסט ג'ים הול וחברו לחדר היה נגן הסקסופון אורנט קולמן, שגרם לו להתעניין בג'אז חופשי.
בשנים 1962–1965 הופיע צולר בהרכב עם נגן החליל הרבי מאן, ולאחר מכן עם לי קוניץ ונגן הטרומבון אלברט מנגלסדורף.
לאורך השנים, הוא ניגן והקליט עם בני גודמן, סטן גץ, נגן הויברפון רד נורבו, ג'ימי רייני, הרבי הנקוק, רון קרטר, נגנית האורגן שירלי סקוט, המוזיקאי קאל טג'אדר, ועם ג'ימי הנדריקס. הוא אף ניגן במועדוני הג'אז בניו יורק בשנות השישים עם הפסנתרן דון פרידמן.
בשנת 1974, הוא הקים את "Attila Zoller Jazz Clinics" בוורמונט,שלימים שינה את שמו ל"מרכז הג'אז של ורמונט", שם לימד עד 1998. הוא המציא פיק אפ דו כיווני, מיתרים מעוצבים וסדרת גיטרות ייחודית. בין השנים 1989–1998 הוא ניגן יותר ויותר עם הוויברפוניסט הגרמני וולפגנג לקרשמיד והם גם עשו כמה הקלטות יחד. הוא הופיע עם טומי פלנגן וג'ורג' מראז בניו יורק שלושה שבועות לפני מותו בשנת 1998 בטאונסהנד, ורמונט.
פרסים והוקרות

פרס מפעל חיים, קרן ניו אינגלנד לאומנויות.
Message to Attila, אלבום מחווה, בתיאום והפקת הגיטריסט דייוויד בקר, ובו יצירותיו של זולר בביצוע הגיטריסטים ג'ון אברקרומבי, ג'ין ברטונסיני, פיטר ברנשטיין, פט מתיני ומייק סטרן.
דיסקוגרפיה (חלקית)

The Horizon Beyond (Emarcy, 1965)
Zoller Koller Solal with Hans Koller & Martial Solal (SABA, 1966)
Katz & Maus (SABA, 1967)
Zo-Ko-Ma with Lee Konitz & Albert Mangelsdorff (MPS, 1968)
Gypsy Cry (Embryo, 1970)
Dream Bells (Enja, 1976)
Common Cause (Enja, 1979)
The K & K 3 in New York with Hans Koller & George Mraz (L+R, 1980)
Jim & I with Jimmy Raney (L+R, 1980)
Jim & I Live with Jimmy Raney (L+R, 1981)
Conjunction (Inner City, 1981)
Jim & I Live at Quasimodo with Jimmy Raney (L+R, 1986)
Memories of Pannonia (Enja, 1986)
Overcome (Enja, 1988)
Live Highlights '92 (Bhakti, 1992)
When It's Time (Enja, 1995)
Lasting Love (Acoustic Music Records, 1997)
The Last Recordings (Enja, 2000)
Common Language (Acoustic Music Records, 2002)
Jazz Soundtracks (Sonorama, 2013)
ביבליוגרפיה

Simon Géza Gábor: Mindhalálig gitár - Zoller Attila élete és művészete. Budapest, 2002. ISBN 963-204-716-8
Géza Gábor Simon: Immens gut, Attila Zoller. Sein Leben und seine Kunst. Budapest 2003. ISBN 963-206-928-5
Heinz Protzer: Attila Zoller. Sein Leben, seine Zeit, seine Musik. Erftstadt 2009. ISBN 978-3-00-026568-6
Géza Gábor Simon: Guitar Forever - Attila Zoller Discography, Budapest 2011
הערות שוליים

↑  Attila Zoller | Biography & History, AllMusic (באנגלית)
1 2  Attila Zoller | Biography & History, AllMusic (באנגלית)
↑  Attila Zoller and Don Friedman - JazzWax, www.jazzwax.com
↑  Attila Zoller | Biography, Albums, Streaming Links, AllMusic (באנגלית)
↑  RARE KAFKA'S GRAVE PAUL ICKOVIC PHOTOGRAPHY SIGNED 1ST ATTILA ZOLLER JAZZ GUITAR | #1799202093, Worthpoint (באנגלית)
↑  Vermont Jazz Center - About Attila Zoller, web.archive.org, ‏2007-02-06
↑  Vermont Jazz Center | Attila Zoller (באנגלית אמריקאית)
↑  Attila Zoller & Wolfgang Lackerschmid: Live Highlights '92 (remastered) (LP) – jpc, www.jpc.de (בגרמנית)
↑  enja Records - Attila Zoller, web.archive.org, ‏2011-06-17
↑  Message to Attila: The Music of Attilla Zoller - Various Artists | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2021-08-10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319431205171  PLWABN: 9810644566605606  BNE: XX1165434  BnF: cb13901436g (data)  GND: 128543086  ICCU: LO1V271306  ISNI: 0000 0000 8156 959X  LCCN: n80028406  MusicBrainz: 132fd6fb-a0c4-4ef8-80cf-81700d4b11b9  NKC: mzk2010594854  NTA: 101952120  SNAC: w63633jc  SUDOC: 156957345  VIAF: 76501915   WorldCat (עם VIAF): 76501915
אימרה לקטוש

| --- | --- |
אימרה לקטוש
אימרה לקטוש
 לידה:  9 בנובמבר 1922 דברצן, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  2 בפברואר 1974 (בגיל 51) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Imre Lipschitz 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה, אוניברסיטת דברצן, אוניברסיטת קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ורג' פוליה, R. B. Braithwaite 
 מוסדות:  בית הספר לכלכלה של לונדון  Ministry of Education and Religious Affairs 
 מונחה לדוקטורט:  Donald A. Gillies 
 תחומי עניין:  פילוסופיה של המדע
 עיסוק:  מתמטיקאי, מרצה באוניברסיטה, פילוסוף, פיזיקאי 
 הושפע מ:  פופר, קון, פייראבנד
 מדינה:  הונגריה, הממלכה המאוחדת 
 יצירות ידועות:  Proofs and Refutations, Falsification and the Methodology of Scientific Research Programmes, For and Against Method 
 
אימרה (אברום) לקטוש (במקור ליפשיץ, בהונגרית: Lakatos Imre; ‏9 בנובמבר 1922, דברצן, הונגריה – 2 בפברואר 1974, לונדון, אנגליה) היה פילוסוף יהודי-הונגרי. תחומי העיסוק שלו היו פילוסופיה של המתמטיקה ופילוסופיה של המדע.
ביוגרפיה

אימרה לקטוש נולד בדברצן למשפחת ליפשיץ. במהלך מלחמת העולם השנייה שינה את שם משפחתו למולנאר כדי להסתיר את זהותו היהודית מהנאצים. אמו וסבתו נספו באושוויץ. 
קיבל תואר במתמטיקה, בפיזיקה ובפילוסופיה מאוניברסיטת דברצן בשנת 1944.
במרץ 1944, כאשר הגרמנים כבשו את הונגריה, לקטוש ביחד עם אווה רֵוֵוס, אז חברתו ולאחר מכן אשתו, יסדו קבוצת התנגדות מרקסיסטית. במאי אותה שנה הצטרפה לקבוצתם אוה איז׳ק, נערה יהודייה בת 19 ופעילה אנטי פשיסטית. לקטוש העריך כי ישנו סיכון שאוה איז׳ק תיתפס ותאלץ לבגוד בהם, לאור זאת החליט כי מחובתה לקבוצה לאבד עצמה לדעת. לאחר מכן חבר הקבוצה בשם נ׳וסי בהחלטת והנהגת אימרה ליפשיץ לקטוש יחד עם אוה ראוואס, אודון וטריק ואלפונז ווייס-ורנאי לקח את אוה לעיר דברצן ונתן לה ציאניד. אוה איז׳ק התאבדה באמצעות הציאניד שנתן לה בנוכחותו והשגחתו בעיר דברצן. לאחר מכן נ׳וסי דיווח על מותה לחברי הקבוצה.
לאחר מלחמת העולם השנייה היה תלמיד מחקר באוניברסיטת בודפשט. בשנים אלה לקטוש היה פעיל קומוניסטי, שינה שוב את שמו, והפעם לשמו של הגנרל ההונגרי גזה לקאטוש.
בשנת 1950 נעצר, ושהה שלוש שנים בכלא סובייטי, עד מותו של סטלין בשנת 1953. לאחר השחרור חזר להונגריה, אך התקשה למצוא עבודה, והתפרנס בעיקר מתרגום ספרי מתמטיקה, עבודה שקיבל בזכות מתמטיקאי חבר. לקטוש התגורר בהונגריה עד שנת 1956, כשאז, בעקבות המרד ההונגרי, עזב את המדינה ועבר לאנגליה. הוא חי בקיימברידג' שם התחיל לעבוד על דוקטורט בפילוסופיה. את הדוקטורט קיבל ב-1961. לאחר מכן עבד בבית הספר לכלכלה של לונדון במשך 14 שנים, עד פטירתו הפתאומית מהתקף לב. לקטוש מעולם לא קיבל אזרחות באנגליה.
הוכחות והפרכות

הספר "הוכחות והפרכות" או בשמו המלא "הוכחות והפרכות: הלוגיקה של גילוי מתמטי" (Proofs and Refutations : The Logic of Mathematical Discovery) יצא לאור שנתיים אחרי פטירתו, בשנת 1976. הספר מבוסס על פרקים מתוך עבודת הדוקטורט שלו, ומאמרים שפרסם לקטוש בעקבותיה. התאוריה העומדת בבסיס הספר מושפעת מתיאורית הידע של הפילוסוף קרל פופר, מעבודתו של המתמטיקאי ג'ורג' פוליה אותו פגש לקטוש באנגליה. באופן רחב התאוריה מושפעת גם מעבודתם של הגל וקרל מרקס.
הספר נכתב כדיאלוג סוקרטי, בין מורה למתמטיקה וקבוצת תלמידים דמיונית. הדיאלוג נסוב על נוסחת אוילר V–E+F=2 המקשרת בכל פאון את מספר הקודקודים (V), המקצועות (E) והפאות (F). הדיון בין התלמידים למורה משחזר את ההתפתחות ההיסטורית של הוכחת המשפט. לקטוש בוחר בדרך הזאת כדי להראות את התזה העיקרית שלו, לפיו תאוריה מתמטית מתפתחת לא כגוף סדור היוצא באופן דדוקטיבי מתוך עקרונות יסוד, אלא מתוך דיון סוער בין דעות שונות. כפי שניתן להבין מכותרת הספר, לא רק הוכחות מתמטיות חיוניות להתפתחות תאוריה, אלא גם ההפרכות של הוכחות אלה. מתוך כל הפרכה צומח עידון או גיבוש, או שינוי של התאוריה, וכך היא מתפתחת.
פילוסופיה של המדע

לאחר שכתב מספר מאמרים על הפילוסופיה של המתמטיקה, עבר לקטוש לעסוק בפילוסופיה של המדע. בעבודתו מנסה לקטוש לאחד את הגישות הפילוסופיות של תומאס קון ושל קרל פופר. הוא מבחין בין שני חלקים של תאוריה מדעית: א. הליבה שלה, המכילה את ההנחות הבסיסיות שנמצאות בלב התיאוריה, ב. חלקים המכילים טיעונים אד הוק, הנוצרים באופן מקרי במהלך עבודתם של המדענים העוסקים בתיאוריה.
לפי דעתו הרבה מן האנומליות שלכאורה מפריכות את התאוריה המדעית, מקורם בטיעונים השייכים לחלק ב', שהוא קרא להם "חגורות ביטחון", ולא לחלק א', שהוא גרעין התאוריה. לקטוש יצר הפרדה בין "הפרכה" (ממצאים נגד תאוריה) ובין "דחיה" (קביעה שתאוריה מסוימת אינה קבילה, ושצריך להחליף אותה בתאוריה חדשה). כמו כן הוא טען שאלה לא תאוריות יחידות שמופרכות או נדחות אלא משהו מורכב יותר שהוא קרא לו תוכנית מחקר "research programme".
אייר מאוריציוס

איירבוס A350-900 של החברה
איירבוס A330-200 של החברה בסינגפור
אייר מאוריציוס (באנגלית: Air Mauritius) היא חברת התעופה הלאומית של מאוריציוס, בסיסה נמל התעופה הבינלאומי סיר סיווסאגור ראמגולם שבפור לואי. החברה מפעילה 3 טיסות פנימיות במדינה, ו-22 טיסות בינלאומיות ליעדים באפריקה, אסיה, אירופה, ואוקיאניה.
ב-22 באפריל 2020, בעקבות המשבר העולמי בענף התעופה שפרץ עם התפשטות מגפת הקורונה, ביקשה החברה הגנה מפני נושים, שלב אחד לפני הכרזה על פשיטת רגל.
תולדות החברה

החברה נוסדה ב-14 ביוני 1968, והחלה לפעול ב-14 ביוני 1967 על ידי איש העסקים אמדה מאינגארד, בתחילה שכרה החברה מטוס פייפר PA-31 מאייר מדגסקר והחלה לטוס לראוניון.
בשנת 1970 חכרה מטוס בואינג 707 מחברת התעופה הבריטית בריטיש איירטורס (British Airtours), והחלה בפעילות בינלאומית.
בשנות השבעים הפעילה החברה מטוסי בואינג 707 ובואינג 747SP. בשנת 1987 רכשה מטוס ATR 42, ובשנת 1988 רכשה מטוס בואינג 767.
בשנת 1994 רכשה מטוסי איירבוס A340 שהחליפו את מטוסי הבואינג 747 שהיו ברשותה. בשנת 2002 רכשה מטוסי איירבוס A319, המשמשים אותה לטיסות אזוריות.
בשנת 1998 קבע מטוס בואינג 767 של החברה שיא עולמי כשטס מנובה סקוטיה למאוריציוס, מרחק של 14,042 ק"מ.
באפריל 2020, בעקבות מגפת הקורונה והירידה  בתירות, נכנסה אייר מאוריציוס להליך של חדלות פירעון.
בעלות

חברת התעופה בבעלות אייר מאוריציוס אחזקות (51%), קרן פור לואי (6.32%), השקעות המדינה (4.72%), ממשלת מאוריציוס (4.53%), רוג'רס קמפני (4.28%), אייר פראנס (2.78%), ואייר אינדיה (2.56%). במרץ 2007 העסיקה 2,761 עובדים.
פעילות בישראל

מיד עם כינון יחסים דיפלומטיים בין מדינת ישראל למאוריציוס, ב-30 בספטמבר 1993, לאחר הפסקה של 20 שנה.  השיקה אייר מאוריציוס, בשיתוף עם חברת אל על, קו משותף לישראל. הקו פעל עם קישור בפריז או יוהנסבורג. את "אייר מאוריציוס" מייצגת בישראל חברת "טל תעופה".
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2021:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> J | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A330-900neo | 2 |  | 28 | 260 | 288 | התקבלו החל משנת 2019 |  |
| איירבוס A350-900 | 4 | 2 | 28 | 298 | 326 |  |  |
| ATR 72-500 | 3 | — | — | 72 | 72 |  |  |
| סה"כ | 9 | 2 |  |  |  |  |  |
בנוסף לצי המטוסים, אייר מאוריציוס מפעילה שני מסוקים מסוג בל 206.
צי המטוסים > פעלו בעבר

אייר מאוריציוס הפעילה בעבר את המטוסים הבאים:
איירבוס A320-200
איירבוס A319-100
איירבוס A330-200
איירבוס A340-300
ATR 42-300
ATR 42-500
בואינג 747SP
בואינג 767-200ER
בואינג 767-300ER
בואינג 707-320B
בואינג 737-200
לוקהיד L-1011
דה הבילנד קנדה דאש 6 טווין אוטר