stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברזיל במשחקים האולימפיים

ברזיל השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אנטוורפן (1920), והיא השתתפה מאז בכל המשחקים שנערכו, פרט לאולימפיאדת אמסטרדם (1928). לאורך השנים צברו הספורטאים הברזילאים 150 מדליות, מהן 37 מדליות זהב. הענפים הבולטים הם שיט (19 מדליות מהן 8 מדליות זהב), אתלטיקה (19 מדליות מהן 5 מדליות זהב), ג'ודו  (24 מדליות מתוכן 4 מדליות זהב), כדורעף (11 מדליות, מהן 5 מדליות זהב, נתון הממקם אותה במקום השני בטבלת המדליות של כל הזמנים, אחרי ברית המועצות). גם בכדורעף חופים מדורגת ברזיל במקום השני בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, עם 13 מדליות, מהן שלוש מדליות זהב.
באולימפיאדות החורף משתתפת ברזיל מאז אולימפיאדת אלברוויל (1992), אך היא לא הגיעה בהם להישגים משמעותיים.
ברזיל אירחה את המשחקים פעם אחת, באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). ריו דה ז'ניירו נבחרה במכרז האולימפי לאחר שהועדפה על פניהן של מדריד, טוקיו ושיקגו, והפכה לעיר הראשונה ביבשת דרום אמריקה שארחה את המשחקים. הייתה זו הפעם השנייה בה הגישה ריו את מועמדותה לאירוח המשחקים, לאחר שהייתה מעוניינת בכך כבר ב-1924 והייתה אחת מחמש המועמדות, לצידן של אמסטרדם, לוס אנג'לס, רומא ופריז שנבחרה בסופו של דבר.
היסטוריה > השנים הראשונות: 1920 עד 1936

בהופעתה הראשונה במשחקים, באולימפיאדת אנטוורפן, זכו הספורטאים הברזילאים ב-3 מדליות, כולן בקליעה. גיליירמה פראנסה זכה במדליית זהב בירי מ-25 מ', אפרניו דה קוסטה זכה במדליית כסף בירי מ-50 מ', ושניהם היו שותפים לזכייה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית בירי מ-50 מ'. באולימפיאדת פריז (1924) לא הצליחו הברזילאים לשחזר את הישגיהם, והקרובים ביותר לזכייה היו החותרים קרלוס ואדמונדו קסטלו, שסיימו במקום הרביעי. גם בשתי האולימפיאדות הבאות בהן השתתפה לא זכו ספורטאים ברזילאים לעמוד על הפודיום. באולימפיאדת ברלין (1936) הגיע ז'ואו האבלנז', לימים נשיא פיפ"א, למקום החמישי במשחה ל-1500 מ' בסגנון חופשי.
היסטוריה > אולימפיאדת אטלנטה (1996)

אולימפיאדת אטלנטה (1996) סימנה את ראשיתו של עידן בו הישגיה של ברזיל היו טובים מבעבר, ובכל אחת מהאולימפיאדות שנערכו מאז זכו הספורטאים הברזילאים במספר דו-ספרתי של מדליות. באטלנטה זכו הברזילאים ב-15 מדליות, מהן 3 מדליות זהב.
בכדורעף חופים זכו שני זוגות הברזילאיות בשני המקומות הראשונים (סנדרה פירס וג'קי סילבה זכו בזהב ומוניקה רודריגס ואדריאנה סמואל זכו בכסף), וגם נבחרת הנשים בכדורעף זכתה במדליה אולימפית ראשונה, מדליית ארד, לאחר שהפסידה לנבחרת קובה בחצי הגמר וגברה על נבחרת רוסיה במשחק על המקום השלישי.
גם בענף השיט זכו הברזילאים להצלחות: רוברט שיידט זכה במדליית הזהב בדגם לייזר, טורבן גראל ומרסלו פריירה עשו זאת בדגם סטאר, ואילו לארס גראל וקיקו פליקאנו זכו במדליית ארד בדגם טורנדו. גוסטבו בורז'ס זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי ובמדליית ארד ב-100 מטר חופשי. שחיין נוסף, פרננדו שרר, זכה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי.
נבחרת הנשים בכדורסל זכתה במדליית כסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת אוקראינה, והפסידה במשחק הגמר לארצות הברית. נבחרת הכדורגל, בשורותיה שיחקו, בין היתר, בבטו, ריבאלדו, רוברטו קרלוס ורונאלדו, זכתה במדליית הארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת ניגריה והביסה במשחק על המקום השלישי את פורטוגל 0-5. בבטו הבקיע שישה שערים לזכותה של ברזיל, וחלק עם הרנן קרספו את תואר מלך השערים של הטורניר. מדליות נוספות הושגו בג'ודו, אתלטיקה ורכיבה.
היסטוריה > אולימפיאדת סידני (2000)

205 ספורטאים ברזילאים השתתפו באולימפיאדת סידני (2000). הם זכו ב-12 מדליות, אך לראשונה מזה 24 שנים אף אחת מהן לא הייתה מדליית זהב.
כדורעפניות החופים אדריאנה בהר ושלדה בדה זכו במדליית הכסף, ועמיתותיהן סנדרה פירס ואדריאנה סמואל, שזכו במדליות באטלנטה עם בנות זוג אחרות, זכו במדליית הארד. בתחרות הגברים זכו זה מרקו דה מלו וריקרדו סנטוס במדליית כסף. נבחרת הנשים בכדורעף זכתה במדליית ארד שנייה ברציפות, לאחר שבחצי הגמר הפסידה לנבחרת קובה, ובמשחק על המקום השלישי גברה על נבחרת ארצות הברית. נבחרת הגברים סיימה את שלב המוקדמות ללא הפסד, אך הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת ארגנטינה.
רוברט שיידט, האלוף האולימפי בדגם לייזר הסתפק בפעם במקום השני, ואילו גראל ופריירה, האלופים היוצאים בדגם סטאר, זכו במדליית הארד. שני ג'ודוקאים, טיאגו קמילו וקרלוס הורונטו זכו במדליות כסף, ובמדליית הכסף השישית זכתה רביעיית השליחים ב-100X4 מטרים, שגם קבעה שיא לאומי חדש במירוץ הגמר, 37.90 שניות. מקבילתה בבריכת השחייה במשחה ל-100X4 מטרים בסגנון חופשי זכתה במדליית ארד.
את תמונת מדליות הארד השלימו רוכבי הסוסים בתחרות הקבוצתית, וכן נבחרת הנשים בכדורסל, שזכתה במדליית ארד לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת אוסטרליה וגברה על קוריאה הדרומית במשחק על המקום השלישי. נבחרת הכדורגל, בכיכובו של רונאלדיניו, הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת קמרון.
היסטוריה > אולימפיאדת אתונה (2004)

מספר הספורטאים הברזילאים שהשתתפו באולימפיאדת אתונה (2004) עלה ל-247, והם זכו ב-10 מדליות, בהן מספר שיא של 5 מדליות זהב.
גם במשחקים אלה היה הכדורעף הענף המוביל. ריקרדו סנטוס ועמנואל רגו זכו במדליית הזהב בכדורעף חופים ונבחרת הגברים בכדורעף זכתה אף היא במקום הראשון, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת איטליה. בהר ובדה זכו במדליית כסף שנייה ברציפות בכדורעף חופים לנשים, בעוד שנבחרת הנשים בכדורעף, שסיימה את שלב המוקדמות ללא הפסד, הסתפקה במקום הרביעי לאחר הפסדים לנבחרות רוסיה וקובה.
רוברט שיידט החזיר לעצמו את התואר האולימפי בדגם לייזר, וגראל ופריירה עשו זאת בדגם סטאר. במדליית הזהב החמישית זכה רוכב הסוסים רודריגו פסואה. נבחרת הנשים בכדורגל זכתה לראשונה במדליית כסף לאחר שהפסידה לארצות הברית במשחק הגמר. שני ג'ודוקאים, לאנדרו גיליירו ופלאביו קאנטו, זכו במדליות ארד.
לצד הזוכים במדליות הזהב, אחד הספורטאים שהתפרסמו במיוחד במשחקים אלה היה דווקא אתלט שזכה במדליית ארד, רץ המרתון ונדרליי דה לימה. דה לימה הוביל בביטחה את המירוץ, כאשר בקילומטר ה-35 התפרץ לעברו מהקהל כומר אירי בשם קורנליוס הוראן. דה לימה איבד זמן יקר, וסיים בסופו של דבר במקום השלישי. הוועד האולימפי הברזילאי הגיש ערעור, אך זה לא התקבל. תחת זאת, הוענקה לדה לימה מדליית פייר דה קוברטן. לאחר המשחקים, הציע עמנואל רגו לתת את מדליית הזהב בה זכה לדה לימה, אך זה סירב לקבלה.
היסטוריה > אולימפיאדת בייג'ינג (2008)

מספר שיא של 277 ספורטאים ברזילאים נטלו חלק באולימפיאדת בייג'ינג (2008). הם זכו ב-15 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. לראשונה, זכו נשים ברזילאיות במדליות בענפים שאינם קבוצתיים, ולראשונה גם הגיעו להישגים רבים יותר מהגברים.
נבחרת הנשים בכדורעף זכתה במדליית זהב ראשונה בתולדותיה, לאחר ניצחון על נבחרת ארצות הברית. נבחרת הגברים איבדה את תוארה, וסיימה במקום השני, גם היא לאחר התמודדות עם הנבחרת האמריקנית. סנטוס ורגו איבדו אף הם את תוארם, וסיימו במקום השלישי, כאשר צמד ברזילאי אחר, פביו לואיס מגליאס ומרסיו אראוז'ו, מקדים אותם ומסיים במקום השני.
השחיין סזאר סיילו זכה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי, לאחר שבכל אחד משלבי התחרות קבע שיא אולימפי חדש. בשלב הגמר העמיד את השיא על 21.30 שניות. סיילו גם חלק עם ג'ייסון ליזאק את מדליית הארד במשחה ל-100 מטר חופשי. במדליית הזהב השלישית זכתה הקופצת לרוחק מאורן מאגי.
לאחר שזכה בשלוש מדליות אולימפיות רצופות בדגם לייזר, עשה רוברט שיידט הסבה לדגם סטאר. הוא התחרה לצדו של ברונו פראדה, והשניים זכו במדליית הכסף. פרננדה אוליביירה ואיזבל סוואן זכו במדליית ארד בדגם 470, לאחר שהקדימו את ורד בוסקילה וניקה קורניצקי. ספורטאים נוספים זכו במדליות בג'ודו ובטאקוונדו.
נבחרת הנשים בכדורגל זכתה במדליית כסף שנייה ברציפות, שוב לאחר הפסד לנבחרת ארצות הברית. נבחרת הגברים עד גיל 23, מחוזקת ברונאלדיניו, לא ספגה שער אחד עד שלב חצי הגמר, אך אז הובסה בידי נבחרת ארגנטינה 3-0. במשחק על המקום השלישי הביסה את נבחרת בלגיה באותה תוצאה, וזכתה במדליית הארד.
היסטוריה > אולימפיאדת לונדון (2012)

באולימפיאדת לונדון (2012) זכו הברזילאים ב-17 מדליות, המספר הגבוה אי פעם, אך רק 3 מהן היו מדליות זהב.
בג'ודו זכו הברזילאים ב-4 מדליות. שרה מנזס זכתה במדליית זהב, ושלושה ג'ודאים זכו במדליות ארד: פליפה קיטדאי, רפאל סילבה ומיירה אגיאר. טיאגו קמילו ומריה סואלן אלתמן סיימו במקום החמישי. המתעמל ארתור זנטי זכה במדליית זהב בתרגיל הטבעות והיה למתעמל הברזילאי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליה אולימפית. לעומתו, דייגו היפוליטו, ממתעמלי הקרקע המובילים, מעד במהלך ביצוע התרגיל בשלב המוקדמות ולא העפיל לגמר.
נבחרת הנשים בכדורעף זכתה במדליית זהב שנייה ברציפות, גם הפעם לאחר ניצחון על ארצות הברית. נבחרת הגברים שוב זכתה במדליית כסף, לאחר שהפסידה לנבחרת רוסיה. נבחרת הגברים בכדורגל, בשורותיה שיחקו בין היתר ניימאר, פאטו, רפאל פריירה דה סילבה, טיאגו סילבה ומרסלו, זכתה אף היא במדליית כסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת קוריאה הדרומית, והפסידה במשחק הגמר לנבחרת מקסיקו. לאנדרו דמיאו הבקיע שישה שערים לזכות הנבחרת, והיה למלך השערים של הטורניר. נבחרת הנשים הודחה ברבע הגמר בידי נבחרת יפן. גם נבחרת הנשים בכדוריד הודחה ברבע הגמר, בידי נבחרת נורווגיה.
את ההישג הגבוה ביותר בשחייה רשם טיאגו פריירה, שזכה במדליית הכסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. במשחה לחצי המרחק סיים במקום הרביעי. סזאר סיילו איבד את תוארו במשחה ל-50 מטר חופשי, וזכה במדליית הארד. כן סיים במקום השישי במשחה ל-100 מטר חופשי. ברונו פרטוס סיים במקום הרביעי במשחה ל-50 מטר חופשי. המתאגרף אסקיבה פלקאו זכה במדליית כסף, ואחיו הבכור ימגוצ'י זכה במדליית ארד. בטורניר האגרוף האולימפי הראשון אי פעם לנשים, זכתה אדריאנה אראוז'ו במדליית ארד. בכדורעף חופים זכו עמנואל רגו ואליסון סרוטי במדליית כסף. לרגו הייתה זו מדליה אולימפית שלישית. לריסה פרנסה וז'וליאנה פליסברטה זכו במדליית ארד. השייטים ברונו פראדה ורוברט שיידט זכו במדליית ארד בדגם סטאר. לשיידט הייתה זו מדליה אולימפית חמישית ברציפות. יאנה מרקס זכתה במדליית ארד בקרב חמש מודרני.
ספורטאים ברזילאים נוספים שבלטו בלונדון, אף שלא זכו במדליות, כללו את נבחרת השליחות ל-100X4 מטר (מקום רביעי), מרילסון דוס סנטוס (מקום חמישי במרתון), לוחם הטאקוונדו דיוגו סילבה (מקום חמישי), השייטות אנה ברבשאן ופרננדה אוליביירה (מקום שישי בדגם 470), מאורו ויניסיוס דה סילבה (מקום שביעי בקפיצה לרוחק), ז'איסה ארקנז'ו (מקום שביעי בהדיפת כדור ברזל), נבחרת השליחות ל-400X4 מטר (מקום שביעי), פאולו רוברטו פאולה (מקום שמיני במרתון) והטניסאים מרסלו מלו וברונו סוארס, שהודחו בשלב רבע הגמר בטורניר הזוגות בידי מיקאל ליודרה וז'ו-וילפריד צונגה.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת אנטוורפן (1920) | 1 | 1 | 1 | 3 |
אולימפיאדת פריז (1924): 0
אולימפיאדת אמסטרדם (1928): לא השתתפה
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932): 0
אולימפיאדת ברלין (1936): 0
| אולימפיאדת לונדון (1948) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| אולימפיאדת הלסינקי (1952) | 1 | 0 | 2 | 3 |
| אולימפיאדת מלבורן (1956) | 1 | 0 | 0 | 1 |
| אולימפיאדת רומא (1960) | 0 | 0 | 2 | 2 |
| אולימפיאדת טוקיו (1964) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) | 0 | 1 | 2 | 3 |
| אולימפיאדת מינכן (1972) | 0 | 0 | 2 | 2 |
| אולימפיאדת מונטריאול (1976) | 0 | 0 | 2 | 2 |
| אולימפיאדת מוסקבה (1980) | 2 | 0 | 2 | 4 |
| אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) | 1 | 5 | 2 | 8 |
| אולימפיאדת סיאול (1988) | 1 | 2 | 3 | 6 |
| אולימפיאדת ברצלונה (1992) | 2 | 1 | 0 | 3 |
| אולימפיאדת אטלנטה (1996) | 3 | 3 | 9 | 15 |
| אולימפיאדת סידני (2000) | 0 | 6 | 6 | 12 |
| אולימפיאדת אתונה (2004) | 5 | 2 | 3 | 10 |
| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) | 3 | 4 | 10 | 17 |
| אולימפיאדת לונדון (2012) | 3 | 5 | 9 | 17 |
| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) | 7 | 6 | 6 | 19 |
| אולימפיאדת טוקיו (2020) | 7 | 6 | 8 | 21 |
| סך הכל | 37 | 42 | 71 | 150 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  שיט | 8 | 3 | 8 | 19 |
|  כדורעף | 5 | 4 | 2 | 11 |
|  אתלטיקה | 5 | 3 | 11 | 19 |
|  ג'ודו | 4 | 3 | 17 | 24 |
|  כדורעף חופים | 3 | 7 | 3 | 13 |
|  כדורגל | 2 | 5 | 2 | 9 |
|  התעמלות מכשירים | 2 | 3 | 1 | 6 |
|  אגרוף | 2 | 2 | 4 | 8 |
|  שחייה | 1 | 4 | 10 | 15 |
|  קאנו/קיאק | 1 | 2 | 1 | 4 |
|  קליעה | 1 | 2 | 1 | 4 |
|  רכיבה | 1 | 0 | 2 | 3 |
|  שחייה במים פתוחים | 1 | 0 | 1 | 2 |
|  גלישת גלים | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  סקייטבורדינג | 0 | 3 | 0 | 3 |
|  כדורסל | 0 | 1 | 4 | 5 |
|  טאקוונדו | 0 | 0 | 2 | 2 |
|  טניס | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  קרב חמש מודרני | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | 37 | 42 | 71 | 150 |
ראו גם

ברזיל במשחקים הפאראלימפיים
ברזיל במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  רנו לאבילני: "החזקתי את הדמעות בפנים עד שלא יכולתי עוד", באתר וואלה, 17 באוגוסט 2016
↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-14 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-14 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
אוסקר שמידט, שחקן נבחרת הכדורסל של ברזיל שסיימה במקום החמישי באולימפיאדת מוסקבה
ז'ואקים קרוז, האלוף האולימפי בריצת 800 מטר באולימפיאדת לוס אנג'לס
השחיינים גוסטבו בורז'ס ופרננדו שרר
כדורעפנית החופים סנדרה פירס
השחיין סזאר סיילו על דוכן המדליות בבייג'ינג
הג'ודאית שרה מנזס, שזכתה במדליית זהב בלונדון
הג'ודאית רפאלה סילבה עם מדליית הזהב בה זכתה בריו
השייטות מרטינה גראל וקאהנה קונזה עם מדליית הזהב בה זכו בריו
כדורעפני החופים אליסון צ'רוטי וברונו שמידט על הפודיום בריו
נבחרת ברזיל בכדורגל על הפודיום בריו
השייט מרסלו פריירה, שזכה ב-2 מדליות זהב ובמדליית ארד אחת בין 1996 ל-2004
השייט טורבן גראל, שזכה ב-5 מדליות אולימפיות בין 1984 ל-2004
הג'ודאית קטלין קואדרוס, עם מדליית הארד בה זכתה בבייג'ינג
רוכב הסוסים רודריגו פסואה, שזכה במדליית זהב באתונה
כדורעפני החופים פביו לואיס מגליאס ומרסיו אראוז'ו בבייג'ינג
האריות של שלי הכובשת

| --- | --- |

כרזת הסדרה בעונות 1–2
 שיר הנושא:  "מישהי בעולם"
 סוגה:  דרמת נעורים
 יוצרים:  ארנון וייס, ירון ארזי
 בימוי:  דניאל אדר
 שחקנים:  תמנה קמינקא אורי גבריאל שיפי אלוני חנן סביון גבי עמרני מיכל לוי טל פרידמן אופיר לוי גיא מנסטר דניאל בן גל אביטל סוויסה אסף בליקוב רון כהן אריאל לינדזן מרואן חמדאן לירי אדיר אליה שר ליעד קטורזה נגה מנצור
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  61 (כולל פרק מאחורי הקלעים)
 הפקה
 מפיק:  מושיק פאר
 מפיקים בפועל:  עידו בן בסט
 חברת הפקה:  סלוצקי אפיקי תקשורת
 אורך פרק:  כ-25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן חינוכית
 תקופת שידור מקורית:  23 באוקטובר 2022 – 27 בנובמבר 2024
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
האריות של שלי הכובשת (בשתי העונות הראשונות נקראה שלי הכובשת) היא סדרת טלוויזיה ישראלית, אשר משודרת בכאן חינוכית. הסדרה נוצרה על ידי ירון ארזי וארנון וייס ובוימה על ידי דניאל אדר. העונה הראשונה של הסדרה החלה את שידוריה ב-23 באוקטובר 2022. ב-22 באוקטובר 2023 עלתה העונה השנייה. ב-28 בנובמבר 2023 הודיע ערוץ כאן חינוכית על עונה שלישית לסדרה. הסדרה מגוללת את סיפורה האישי של שלי ואת סיפור קבוצתה בדרך לאליפות, לצד סיפורים אישיים נוספים של חבריה לקבוצה ועיסוק במוסכמות חברתיות בעולם בני נוער.
באוקטובר 2024 עלתה העונה השלישית של הסדרה שהחלה את שידוריה ב-28 באוקטובר 2024.
ב-27 בנובמבר 2024 שודר הפרק האחרון של העונה השלישית שגם היה הפרק האחרון לסדרה
עלילה > עונות 1–2

שלי רומנו היא נערה ממגדל העמק שחיה ונושמת כדורגל. כאשר היא מגלה שבשכבת גילה אין קבוצות כדורגל אליהן היא יכולה להצטרף, היא מחליטה לקחת את העניינים לידיים ולהקים קבוצת כדורגל משלה – "אריות העמק", קבוצה מעורבת לילדים ולנוער.
עלילה > עונה 3

בעונה השלישית של הסדרה שלי רומנו עוזבת ומשאירה את הקבוצה לבד. עקב העזיבה, הקבוצה נאלצת להתמודד עם מספר אתגרים פנימיים בעוד בן הופך להיות מאמן הקבוצה והילי הופכת להיות הקפטנית.
דמויות > שחקני אריות העמק

שלי רומנו (תמנה קמינקא) (עונות 1–2) – ילדה שחיה ונושמת כדורגל ומאוד טובה בו. מאמנת, קפטנית ומייסדת קבוצת "אריות העמק" נכדת כדורגלן העבר שמואל צ'צ'ה רומנו. בת זוגו של מיכאל. בסוף העונה השנייה היא טסה עם משפחתה לצרפת. עם זאת, שלי לא משתתפת בעונה השלישית כי קמינקא פרשה מהסדרה.
בן כוכבי (גיא מנסטר) – ילד שמשחק כדורגל. מכנה את שלי "רומנו". מאמן וקפטן קבוצת הכדורגל המעורבת לנוער "מגדל יונייטד". לאחר ש"אריות העמק" הדיחו את קבוצתו, בן הצטרף אל "אריות העמק". בעונה השנייה מתחבר לרקפת קבסה, והופך לבן הזוג שלה. המשך העונה הוא הצטרף לקבוצת הכדורגל באימונה "הלורדים מבלפוריה" אך חזר לאריות העמק. בעונה השלישית הופך למאמן של "אריות העמק" עקב הטיסה של שלי לצרפת עם משפחתה. מפחד מרופאי שיניים.
הילי אברהם (אביטל סוויסה) – ילדה שמשחקת כדורגל. בלמית בקבוצת הכדורגל המעורבת לנוער "אריות העמק". נוטה להשתמש בביטוי "נלעס אותם" לפני משחקים. בת זוגו לשעבר של יניב חצי ובת זוגו של עדן שירזי בעונה השנייה. בעונה השלישית הופכת לקפטנית "אריות העמק" עקב הטיסה של שלי לצרפת.
(לינדה) רקפת קבסה (נגה מנצור) (עונות 2–3) – הקפטנית והמאמנת של קבוצת הכדורגל ה"לורדים מבלפוריה". בת זוגו של בן. בעונה השלישית עזבה את "הלורדים מבלפוריה" והצטרפה לאריות העמק. מאומצת. נולדה בברזיל בעיר סאו פאולו ושמרה את זה בסוד. בעונה השלישית חושפת את הסוד ובמקביל מחליטה לחקור על ההורים האמיתיים שלה מברזיל. להורים הביולוגיים שלה קוראים אדריאנה וקרלוס ושמה האמיתי הוא לינדה. בהמשך העונה מתברר כי אימה המאמצת נכנסה להיריון ובקרוב יהיה לה אח או אחות קטנה.
עדן שירזי (רון כהן) – ילד שמשחק כדורגל. מעריץ את כריסטיאנו רונאלדו. שחקן בקבוצת הכדורגל המעורבת לנוער "אריות העמק". בן זוגה של הילי.
נווה בן הרוש (אסף בליקוב) – בן זוגה של איה. מוכר בתור "סטיבי". שוער קבוצת הכדורגל המעורבת לנוער "אריות העמק". בעונה השלישית רצה להתקבל למגמת סייבר במגמות בית הספר, אלא שאז מתקבל למגמת תיאטרון ולמרות שהתבאס הכיר את יהונתן ורצה להיות במגמת תיאטרון. שיחק את ז'אן ולז'אן המחזמר המבוסס על הספר "עלובי החיים" ואז חזר לקבוצה לאחר עזיבה.
ציקי גלילי (אריאל לינדזן) – נער עצלן ומצחיק. בנו של האיש העשיר במגדל העמק, צדיק גלילי. שחקן בקבוצת הכדורגל המעורבת לנוער "אריות העמק".
בדרה סולימאן (מרואן חמדאן) – ילד ביישן, אוהב מאוד לשחק כדורגל ומתעניין בטיולים וטבע. שחקן בקבוצת הכדורגל המעורבת לנוער "אריות העמק".
יניב "חצי" מועלם (ליעד קטורזה) – יד ימינו של בן. שיחק בקבוצת הכדורגל המעורבת לנוער "מגדל יונייטד". בעונה 2 מצטרף ל"אריות העמק". בן זוגה לשעבר של הילי. בעונה 3 נהיה בן זוגה של סיגי.
איה בז'רנו (דניאל בן גל) – אושיית רשת. בת זוגו של נווה, היא והוא פרודים בתחילת עונה 2 אך חוזרים. בעונה הראשונה שיחקה בקבוצה ובעונה השנייה פורשת ונהפכת למנהלת הסושיאל הרשמית של הקבוצה.
מיכאל בולוטין (אופיר לוי) (עונות 1–2, אורח בעונה 3) – רקדן בלט. בן זוגה של שלי. שחקן זמני בקבוצה. בעונה 2 מתקבל לבית ספר לבלט בארצות הברית וטס עד סוף העונה ובגלל זה גם נפרד פעמיים משלי וחזר אליה בסוף העונה.
דורון גבאי (מישל ריאבוי) (עונה 3) – תלמידה חדשה בבית הספר. מופיעה לראשונה בעונה 3. מצטרפת ל"אריות העמק". מפונה מהדרום.
דמויות > הופעות אורח

מספר אישים מוכרים הופיעו בתפקידי קמע:
| מספר | שם ואישיות | פרק ועונה | שם הפרק |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | מירי נבו | עונות 1–2, פרקים לא ידועים | - |
| 2 | אלון חזן | פרק 1, עונה 1 | "עכשיו הכדור אצלי" |
| 3 | קארין סנדל | פרק 5, עונה 1 | "ווינריות" |
| 4 | שביט אלימלך | פרק 7, עונה 1 | "יש שוער בשער" |
| 5 | אשרת עיני | פרקים 17 ו-20, עונה 1 + פרק 20, עונה 2 + פרק 20, עונה 3 | "בעיטות הכרעה", "שריקת הסיום", "המגדל והאריות", "יכול להיות שזה נגמר?" |
| 6 | רז זהבי | פרקים 17 ו-20, עונה 1 | "בעיטות הכרעה", "שריקת הסיום" |
| 7 | עמיחי שפיגלר | פרק 20, עונה 1 | "שריקת הסיום" |
| 8 | אופיר חיים | פרק 1, עונה 2 | "אור, מים ודשן" |
| 9 | יורם ארבל | פרק 18, עונה 2 | "אבן שוורץ" |
| 10 | יהונתן כהן | פרק 20, עונה 2 | "המגדל והאריות" |
| 11 | שרון דוידוביץ' | עונה 3, פרק 20, | יכול להיות שזה נגמר? |
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 21 | 21 | 23 באוקטובר 2022 | 27 בנובמבר 2022 |
|  | 2 | 20 | 20 | 22 באוקטובר 2023 | 22 בנובמבר 2023 |
|  | 3 | 20 | 20 | 28 באוקטובר 2024 | 27 בנובמבר 2024 |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- |
| 1 | עכשיו הכדור אצלי | 23 באוקטובר 2022 |
| 2 | אריות | 24 באוקטובר 2022 |
| 3 | הגיבוש | 25 באוקטובר 2022 |
| 4 | שלושת הממים | 26 באוקטובר 2022 |
| 5 | ווינריות | 30 באוקטובר 2022 |
| 6 | הטיול | 31 באוקטובר 2022 |
| 7 | יש שוער בשער | 1 בנובמבר 2022 |
| 8 | לבעוט את זה | 2 בנובמבר 2022 |
| 9 | מה שחשוב באמת | 6 בנובמבר 2022 |
| 10 | רעשים בחדר ההלבשה | 7 בנובמבר 2022 |
| 11 | כמו לאפות שלג | 8 בנובמבר 2022 |
| 12 | הקללה | 9 בנובמבר 2022 |
| 13 | אנחנו ביחד בזה | 13 בנובמבר 2022 |
| 14 | גם לא בסדר זה בסדר | 14 בנובמבר 2022 |
| 15 | הדבר הנכון לעשות | 15 בנובמבר 2022 |
| 16 | זאת אני | 16 בנובמבר 2022 |
| 17 | בעיטות הכרעה | 20 בנובמבר 2022 |
| 18 | כשזה זה, זה זה | 21 בנובמבר 2022 |
| 19 | כשפועלים מאהבה הכל מסתדר | 22 בנובמבר 2022 |
| 20 | שריקת סיום | 23 בנובמבר 2022 |
| 21 | מאחורי הקלעים | 24 בנובמבר 2022 |
פרקים > עונה 2

| מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- |
| 1 | אור, מים ודשן | 22 באוקטובר 2023 |
| 2 | לדבר עם הפחד | 23 באוקטובר 2023 |
| 3 | קבסה | 24 באוקטובר 2023 |
| 4 | המסיבה | 25 באוקטובר 2023 |
| 5 | להיות מי שאני | 29 באוקטובר 2023 |
| 6 | לא לגזענות | 30 באוקטובר 2023 |
| 7 | תורנות שלי | 31 באוקטובר 2023 |
| 8 | כל הכוכבים מאירים | 1 בנובמבר 2023 |
| 9 | נלחמים עד הסוף. בשבילם | 5 בנובמבר 2023 |
| 10 | הוא אריה | 6 בנובמבר 2023 |
| 11 | בלי גלגלי עזר | 7 בנובמבר 2023 |
| 12 | היום יום הולדת | 8 בנובמבר 2023 |
| 13 | אוי נווה... | 12 בנובמבר 2023 |
| 14 | כוכביבסה | 13 בנובמבר 2023 |
| 15 | עדן הדוגמן | 14 בנובמבר 2023 |
| 16 | משחק הוגן | 15 בנובמבר 2023 |
| 17 | ריגול ספורטיבי | 19 בנובמבר 2023 |
| 18 | אבן שוורץ | 20 בנובמבר 2023 |
| 19 | המפית של דדש | 21 בנובמבר 2023 |
| 20 | המגדל והאריות | 22 בנובמבר 2023 |
פרקים > עונה 3 (האריות של שלי הכובשת)

| מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- |
| 1 | איך ממשיכים מכאן? | 28 באוקטובר 2024 |
| 2 | קשרית טבעית | 29 באוקטובר 2024 |
| 3 | הפוף של ציקי | 30 באוקטובר 2024 |
| 4 | בן המאמן | 31 באוקטובר 2024 |
| 5 | פריצה מהאגף | 3 בנובמבר 2024 |
| 6 | דורון | 4 בנובמבר 2024 |
| 7 | הבורג שמחזיק הכל | 5 בנובמבר 2023 |
| 8 | ז'אן ולז'אן | 6 בנובמבר 2024 |
| 9 | לפנות מקום לשמחה | 10 בנובמבר 2024 |
| 10 | הסוד של קבסה | 11 בנובמבר 2024 |
| 11 | הטילון של דורון | 12 בנובמבר 2024 |
| 12 | גול שלי | 13 בנובמבר 2024 |
| 13 | ההודעה | 17 בנובמבר 2024 |
| 14 | מי אני | 18 בנובמבר 2014 |
| 15 | בעיטת וולה | 19 בנובמבר 2024 |
| 16 | יעקב עשת | 20 בנובמבר 2024 |
| 17 | לועס מי שלועס אחרון | 24 בנובמבר 2024 |
| 18 | חצי גמר | 25 בנובמבר 2024 |
| 19 | בית | 26 בנובמבר 2024 |
| 20 | יכול להיות שזה נגמר? | 27 בנובמבר 2024 |
נתונים סטטיסטיים > אריות העמק > צוות

| תפקיד | שם |
| --- | --- |
ספונסר: צדיק גלילי
מנהלת, מנכ"לית, סי אי או ויושבת ראש הקבוצה: דורין
מאמן/נת: שלי רומנו (עונות 1–2) בן כוכבי (עונה 3)
מנהלת סושיאל: איה בז'רנו
קפטן: שלי רומנו (עונות 1–2) הילי אברהם (עונה 3)
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | סדרת דרמה לילדים ונוער | "האריות של שלי הכובשת" · עונה 3 | בהמתנה |  |
ראו גם

אדומות
הערות שוליים

↑  דור שכניק, באווירת המונדיאל: הסדרות שמתעסקות בכדורגל, באתר פרוגי, 20 בנובמבר 2022
↑  חן ביטון, כובשת כמו אבא: אביטל סוויסה לא מתביישת מהייחוס המשפחתי, באתר פרוגי, ‏2 באוקטובר 2022
↑  דודי פטימר, ‏בגיל 88, השחקן גבי עמרני משתף: "יש לי את כל מה שחלמתי עליו בחיים", באתר מעריב אונליין, 19 באוקטובר 2022
↑  כולל פרק ספיישל
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
קובי רפואה

קובי רפואה (נולד ב-3 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן בני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית.