stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוסטמודרניזם
לקריאה נוספת

דוד גורביץ', פוסטמודרניזם: תרבות וספרות בסוף המאה ה-20, תל אביב: דביר, 1997.
גדי טאוב, המרד השפוף: על תרבות צעירה בישראל, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 1997, (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
ז'אן פרנסואה ליוטר, תרגום: גבריאל אש ואריאלה אזולאי, המצב הפוסטמודרני, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 1999.
אילן גור-זאב (ע), חינוך בעידן השיח הפוסטמודרניסטי, מהדורה שנייה, הוצאת מאגנס, 1997.
פרדריק ג'יימסון, תרגום: עדי גינצבורג-הירש, פוסטמודרניזם, או, ההיגיון התרבותי של הקפיטליזם המאוחר, תל אביב: רסלינג, 2008.
אילנה רוזן-באר, הסייבר-סובייקט, תל אביב: רסלינג, 2018. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
תרגום: חיים כאלב, פוסטמודרניזם בקולנוע, תל אביב: הוצאת אופטימוס, 2010. (הספר בקטלוג ULI)
חיים דעואל לוסקי, הפילוסופיה ה(פוסט)מודרנית בראי עצמה, האוניברסיטה המשודרת, 2011.
ריצ'רד רורטי, תרגום: אהד זהבי, קונטינגנטיות, אירוניה וסולידריות, תל אביב: רסלינג, 1989.
סמדר שרלו, מי הזיז את היהדות שלי? יהדות, פוסטמודרניזם ורוחניות עכשווית, תל אביב: רסלינג, 2016. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
מיכאל אברהם, אמת ולא יציב: על פונדמנטליזם, ספקנות והתבגרות פילוסופית, תל-אביב: משכל, 2016. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
פיליפ וקסלר, תרגום: יעל ענבר, החברה המיסטית: חזון חברתי מתפתח, ירושלים: כרמל, 2007. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
ביאורים

↑  טענות אשר מפורטות בין השאר בספרו המדע העליז ובייחוד בסוגיית "מות האלוהים" בתורתו הפילוסופית.
↑  בהקשר זה ישנו המונח: "קץ האידאולוגיה",'"`UNIQ--ref-0000000D-QINU`"' כותרת ספרו משנות השישים של הסוציולוג דניאל בל, בו הוא מתאר כיצד זנח המערב את האידאולוגיות הגדולות.'"`UNIQ--ref-0000000E-QINU`"''"`UNIQ--ref-0000000F-QINU`"''"`UNIQ--ref-00000010-QINU`"'
↑  יש לציין שגרמשי נפטר בשנת 1937, לפני הזמן שנחשב לתקופה הפוסט־תעשייתית.
↑  מִקְצוֹעָנוּת (פרופסיונליזם).
↑  הערך "חברת השפע (ספר)", באתר אקו-ויקי
↑  באנגלית: "Late Capitalism" או "Late-Stage Capitalism".
↑  לדוגמה, הפילוסוף והסוציולוג הרברט מרקוזה.
↑  המאמר המלא
↑  דוגמה ידועה הממחישה את אווירת התקופה היא השיר "משא האדם הלבן" שחובר בשנת 1899 על ידי המשורר האנגלי רודיארד קיפלינג.
↑  להרחבה בנושא ראו: אימפריאליזם מודרני ודה קולוניזציה.
↑  בין ההוגים הבולטים: אדוארד סעיד ("אוריינטליזם"), פרנץ פנון ("עור שחור, מסיכות לבנות"), אלבר ממי, הומי באבא וגיאטרי צ'קרוורטי ספיבק.
↑  לדוגמה, הרעיון שהשפה יוצרת את המציאות ולא להפך - "משחקי שפה" על פי ליוטאר בהשראת לודוויג ויטגנשטיין.
↑  פרט - אדם כלשהו.
↑  לדוגמה, טענות מההגות הפילוסופית של עמנואל קאנט.
↑  בעת העתיקה, שימשה המיתולוגיה בתפקיד זה.
↑  לדוגמה, המדע המודרני מחפש למצוא את "התאוריה של הכול".
↑  להרחבה על מרכזיות האידאולוגיה בחיי האדם ראו: צבי לם, "אידאולוגיות ומחשבת החינוך", יורם הרפז (עורך), לחץ והתנגדות בחינוך, מאמרים ושיחות, ספריית פועלים, 2000.
↑  להרחבה ראו פילוסופיה של ההיסטוריה.
↑  דוגמה מהאקדמיה בישראל אלו ההיסטוריונים החדשים.
↑  יש לשים לב שהמסומן אינו האובייקט הממשי במציאות - מה שמכונה רפרנט.
↑  בהתאם לשדה הסמנטי.
↑  לביאור הנושא ראו: מגדר ומדע, מגדר בלשון, מגדר שלישי, מגדריזם.
↑  יצירות מדע בדיוני רבות מציגות באופן זה את החברה העתידית.
↑  לדוגמה, ראו את המושג אנומיה.
↑  ניתן לתת כדוגמאות את ההתנגדות לתורת האבולוציה, הכחשת שינוי האקלים וההתנגדות לחיסונים.
↑  יש לציין שהוגים פוסטמודרניים כמו מישל פוקו, ז'אק דרידה ואחרים עסקו רבות בפעילות פוליטית וחברתית.
יעקב שמשון שפירא

ערך זה עוסק בח"כ ושר יעקב שמשון שפירא. אם התכוונתם לרבי יעקב שמשון שפירא משיפיטובקה, ראו .
יעקב שמשון שפירא (4 בנובמבר 1902 – 14 בנובמבר 1993) היה היועץ המשפטי לממשלה הראשון, חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל.
גלריה

שפירא ביום הולדת 80 לנשיא שזר, 1969
שפירא (במרכז) ביריד הספרים הבינלאומי הרביעי בירושלים. משמאל טדי קולק ומימין איניאציו סילונה הזוכה בפרס ירושלים, מרץ 1969
לקריאה נוספת

'"זכיתי לראות את קומה של מדינת היהודים": שיחה פרטית עם יעקב שמשון שפירא, שר המשפטים לשעבר', מגוון: לשאלות חברה ומדינה, אפריל-מאי 1981, 8–14.
דינה זילבר, בשם החוק: היועץ המשפטי לממשלה והפרשות שטלטלו את המדינה, פרק 1, הוצאת "דביר", 2012
נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", הודעת הממשלה על התפטרותו של שר המשפטים י.ש. שפירא מן הממשלה, כרך ראשון, בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), עמ' 151-158, באתר דעת.
הערות שוליים

↑  ישעיהו בן פורת, שיחות, ירושלים: ספרי ידיעות אחרונות, הוצאת עידנים, 1981, עמ' 185-186
↑  תוצאות הבחירות לועד הקהלה, דואר היום, 3 בפברואר 1932
↑  בני מוריס, תיקון טעות, יהודים וערבים בארץ ישראל 1936-1956, תל אביב: עם עובד, 2000, עמ' 133
↑  ישעיהו בן-פורת, שיחות, ירושלים: ספרי ידיעות אחרונות / הוצאת עידנים, 1981, עמ' 192
↑  צו על תנאי לביטול החרמת דירה בת"א, הארץ, 24 בספטמבר 1948.
↑  מערער על חוקיותם של חוקים שחרגו ממסגרת סמכויות חמנדט, הארץ, 6 באוקטובר 1948.
↑  דינה זילבר, בשם החוק, פרק 1, 2012.
↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", הודעת הממשלה על התפטרותו של שר המשפטים י.ש. שפירא מן הממשלה, כרך ראשון, בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), עמ' 151-158, באתר דעת.
↑  ישעיהו בן פורת, שיחות, ירושלים: ספרי ידיעות אחרונות, הוצאת עידנים, 1981, עמ' 213-214
↑  ישעיהו בן-פורת, שיחות, ירושלים: ספרי ידיעות אחרונות / הוצאת עידנים, 1981, עמ' 184
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416547505171  VIAF: 178149366350085601733   WorldCat (עם VIAF): 178149366350085601733
הצבעה במעטפות כפולות

.
גיורא בכר, שגריר ישראל בברזיל, מצביע לכנסת השמונה עשרה, 29 בינואר 2009. הבחירות עצמן נערכו ב-10 בפברואר
הצבעה במעטפות כפולות היא שיטת הצבעה שנועדה לאפשר לבעל זכות הצבעה להצביע שלא בקלפי הסמוכה למקום מגוריו, תוך שמירה על חשאיות ההצבעה מחד גיסא, ומניעת הצבעה כפולה, מאידך גיסא.
שיטת הצבעה זו נהוגה במקומות, כגון ישראל, בהם כל בעל זכות הצבעה משובץ לקלפי מסוימת, הסמוכה למקום כתובתו הרשומה במשרד הפנים, והוא רשאי להצביע רק בה. באופנים בהם בעלי זכות ההצבעה אינם מסוגלים להצביע בקלפי שאליה שובצו, למשל דיפלומטים שנשלחו על ידי המדינה מחוץ לישראל, או חיילים שנמצאים בבסיס צבאי מרוחק מביתם, וכדומה, ההצבעה נעשית במעטפה כפולה.
היסטוריה > הבחירות לאספה המכוננת

לקראת הבחירות לאספה המכוננת הוחלט לקיים הצבעה במעטפות כפולות בצבא. הצעה לאפשר הצבעה במעטפות כפולות לאזרחים נדחתה. לקראת הבחירות לכנסת השלישית נדונה בכנסת הצבעת השוטרים ונקבע בחוק שייקבעו הסדרים כדי לאפשר לימאים להצביע. אך הכנסת התעכבה מלקבוע בחוק הסדרים עבור הימאים ובשנת 1964 פתחו הימאים במאבק לאפשרות הצבעה על אניותיהם. אליהם הצטרפו גם עובדי השגרירויות ושליחים אחרים מחוץ לישראל שדרשו גם הם אפשרות להצביע. הכנסת דנה בחוק, אולם הדברים התקדמו בעצלתיים בגלל חששות לחוסר אפשרות לפקח על הקלפיות. כן בקשו המחוקקים לוודא שלילת אפשרות הצבעה מיורדים.
היסטוריה > הכנסת השביעית

לקראת הבחירות לכנסת השביעית בשנת 1969, חוקק נוסח חדש לחוק הבחירות לכנסת, שיאפשר גם לימאים להצביע, אך מבלי לאפשר לישראלים אחרים השוהים מחוץ לישראל להצביע. בעקבות זאת, ספירת קולות המעטפות הכפולות בוצעה בשני גלים: קולות החיילים, ולאחר מכן קולות הימאים. החוק קבע ששוטרים שיוצבו ביום הבחירות במקום מרוחק מבתיהם יירשמו בקלפי ליד המקום בו יוצבו, ולא יצביעו במעטפות כפולות. חידוש נוסף בבחירות אלו היה מתן אפשרות לסוהרים, שוטרים ואזרחים עובדי צה"ל בשטחי יהודה, שומרון ועזה להצביע בקלפיות צבאיות.
היסטוריה > הצבעת שוטרים וחיילים

בשנת 1973 תוקן חוק הבחירות כך ששוטרים יימחקו מרשימת הבוחרים שבאזור מגוריהם, והצבעתם תתאפשר בכל קלפי במסירת תעודת הצבעה ייעודית לידי יושב ראש ועדת הקלפי. מאחר ששמו של השוטר אינו מופיע באף רשימת בוחרים והתעודה נמסרת לוועדת הקלפי – אין חשש שהשוטר יצביע במקום אחר, ולכן הצבעתו נערכת במעטפה רגילה. הסדר זה היה בתוקף עד לאחר הבחירות לכנסת העשרים ושתיים.
בשנת 1984, לאחר שהתפרסם שהחיילים הצביעו באופן מובהק יותר לימין, דרש שבח וייס שקולות החיילים יעורבבו עם קולות האזרחים כדי שלא יהיה ניתן לדעת מה הצביעו החיילים. במידה מסוימת בקשתו התמלאה, ככל שאזרחים רבים מצביעים במעטפות כפולות.
בשנת 2020 שונה החוק, ומהבחירות לכנסת העשרים ושלוש שמותיהם של השוטרים החלו להיכלל ברשימת הבוחרים, אך באפשרותם להצביע בכל קלפי במעטפות כפולות בהצגת תעודת שוטר.
היסטוריה > הצבעת מתנחלים

בבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977 הצביעו גם חלק מן המתיישבים, למשל בקדומים ואופירה בקלפיות צבאיות.
בבחירות לכנסת ה-17 נחקקה הוראת שעה על-פיה בעל זכות בחירה מאחד מיישובי רצועת עזה וצפון השומרון, שפונה מביתו במסגרת תוכנית ההתנתקות, יוכל להצביע בכל אחת מן הקלפיות באזור שבו הוא נמצא בשיטת "המעטפות הכפולות". זאת משום שסמוך למועד הבחירות טרם נמצאו פתרונות דיור קבועים לחלק גדול מהם וכתובתם במרשם התושבים נותרה ללא שינוי.
היסטוריה > הצבעת אסירים

בשנת 1984 עתרו לבג"ץ מספר אסירים בדרישה שיינתן להם להצביע. בג"ץ קבע שהאסירים צודקים שעל פי חוק יסוד הבחירות זכותם להצביע, אך דחה את העתירה תוך קביעה שעל הכנסת לתקן את החוק לאפשר לאסירים להצביע או לקבוע ברוב מיוחס שאינם זכאים להצביע. בעקבות זאת, תוקן החוק באוגוסט 1986, באופן המאפשר לאסירים להצביע.
היסטוריה > דיפלומטים בתי חולים וקלפיות מונגשות

בשנת 1988 מחו עובדי משרד החוץ בנציגויות בעולם על שהם אינם יכולים להצביע, בעוד הם נדרשים להעביר את הקלפיות של הימאים לישראל.
בשנת 1991 תוקן החוק באופן המאפשר לשליחים רשמיים של ישראל והמוסדות הלאומיים להצביע מחוץ לישראל. בשנת 1996 תוקן החוק כדי לאפשר הצבעה במעטפות כפולות בבתי חולים.
בשנת 2000 תוקן החוק באופן המאפשר לאנשים המוגבלים בניידות להצביע בקלפיות מיוחדות שהונגשו לאנשים המוגבלים בניידות. בעקבות שימוש בקלפיות אלו על ידי אנשים שנמצאו במרחק רב ממקום הקלפי שלהם, תוקן החוק בשנת 2011 באופן המחייב אדם, שבעיית המוגבלות שלו אינה ניכרת לעין, לחתום על הצהרה שהוא אכן מוגבל ניידות. החוק גם הטיל עונש של עד חצי שנת מאסר על אדם שחתם על הצהרת כזב.
היסטוריה > ההסתדרות

בבחירות להסתדרות נהג שימוש במעטפות כפולות לחיילים ולמקומות עבודה מאורגנים, לפחות מאז 1955.
הליך ההצבעה

ההצבעה במעטפה כפולה נעשית כמו הצבעה רגילה, כאשר המצביע מכניס את פתק ההצבעה לתוך מעטפה אטומה. אך בניגוד להצבעה רגילה, שבה המעטפה האטומה מוכנסת ישירות לקלפי, היא מוכנסת לתוך מעטפה חיצונית נוספת שעליה נרשמים פרטי הזיהוי של המצביע. מעטפות אלו אינן נספרות בקלפי שבה נערכת ההצבעה, אלא מועברות כולן לאתר ספירת הקולות של ועדת הבחירות המרכזית. בוועדת הבחירות המרכזית מוודאים שהמצביע המזוהה על כל מעטפה לא הצביע כבר בקלפי המיועדת לו, מסמנים אותו כמי שהצביע, ואז מוציאים את המעטפה האטומה עם פתק ההצבעה ומערבבים אותה עם מעטפות אחרות. לאחר מכן סופרים את הקולות של כל המצביעים כמו בקלפי רגילה.
הצורך בטכניקה זו נובע מהניהול המבוזר של ההצבעה: בכל קלפי יש לוועדת הקלפי גישה רק לרשימת המצביעים באותה קלפי, ולכן יכולת לוודא זכות הצבעה רק למצביעים אלה. רק לוועדת הבחירות המרכזית יש גישה לפנקס הבוחרים המלא, המאפשר לה לוודא זכות הצבעה לכל מצביע, ללא תלות בקלפי שאליה שובץ.
הליך ההצבעה > מספר המצביעים במעטפות כפולות

בבחירות לראשות הממשלה בשנת 2001 הוערך מספר המצביעים במעטפות כפולות בכ-150,000, שכללו 6,000 אסירים, 2,500 נציגי ישראל בחוץ לארץ ו-30,000 מאושפזים.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים הצביעו 279,412 איש במעטפות כפולות.
בספירת הקולות של המעטפות הכפולות נהוג לחלק את המעטפות לוועדות קלפי שכל אחת סופרת כמות מסוימת של קולות. בבחירות לכנסת ה-22 ניתנו לכל קלפי כזאת כ-1,000 מעטפות הצבעה.
הליך ההצבעה > מקומות הצבעה במעטפה כפולה והרשאים להצביע בהם

בישראל, מורשים להצביע במעטפות כפולות:
חיילים, המצביעים בקלפיות מיוחדות של חיילים.
אסירים בקלפיות מיוחדות המוצבות בבתי הסוהר.
ימאים בספינות הנושאות את דגל ישראל, בקלפיות המוצבות על האוניות, במקרה שיש לפחות 14 ימאים ישראליים על האונייה. נכון ל-2020, אין אוניות ישראליות כאלה, ולכן אין הצבעה של ימאים.
נציגים דיפלומטיים של מדינת ישראל ונציגים של הסוכנות היהודית וקק"ל המוצבים מחוץ למדינת ישראל, המצביעים בקלפיות בנציגויות ישראליות ברחבי העולם (וכן בני זוגם וילדיהם עד גיל 20). ההצבעה נעשית לפני תאריך הבחירות על מנת שמעטפות ההצבעה תגענה לישראל עד יום הבחירות.
חברי ועדת קלפי מכהנים (והחל מ־2022 גם משקיפים), שעובדים בקלפי יותר מ-6 שעות ברצף רשאים להצביע בקלפי שבה עבדו. כמו כן, מזכיר ועדת הקלפי, סדרן, אב בית, ומאבטח רשאים להצביע בקלפי שבה הם עובדים.
עובדי ועדת הבחירות רשאים להצביע בכל קלפי.
מוגבלים בניידות, על סמך הצהרתם רשאים להצביע בקלפיות נגישות מיוחדות ברחבי ישראל המיועדות למוגבלים בניידות.
נשים השוהות במעון לנשים מוכות רשאיות להצביע בקלפי נגישה מיוחדת להצבעת מוגבלים בניידות, בכפוף להצגת אישור מוועדת הבחירות, חתום על ידי מנהלת המעון.
מאושפזים וצוותי רפואה השוהים בבתי חולים רשאים, בתנאים מסוימים, להצביע בקלפי מיוחדת המוצבת בבית החולים.
החל מהבחירות לכנסת העשרים ושלוש גם שוטרים מצביעים באמצעות מעטפות כפולות.
ראו גם

הצבעה מרחוק
העיתונאים

| --- | --- |
 סוגה:  סדרה תיעודית
 יוצרים:  עידית אברהמי, אסף אמיר
 בימוי:  עידית אברהמי
 פסקול:  ישראל ברייט
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 חברת הפקה:  נורמה הפקות
 אתר צילומים:  ישראל
 צלמים:  אורי אקרמן, עודד קירמה
 אורך פרק:  כ-40 דקות
 שידור
 רשת שידור:  yes
 רשת שידור בישראל:  yes דוקו
 תקופת שידור מקורית:  8 ביוני 2011 – הווה
 קישורים חיצוניים
 http://yes.walla.co.il/?w=2/10165
 
העיתונאים היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בשישה פרקים, ששודרה בערוץ yes דוקו, החל מ-8 ביוני 2011.
בתקופה האחרונה העיתונות המודפסת בישראל עוברת טלטלה חסרת תקדים. הקוראים נוטשים, המו"לים והאינטרסים העסקיים מתערבבים, פוליטיקאים מאיימים, יחצנים משתלטים ואינטרסים שונים משפיעים על המוצר העיתונאי. על רקע כל אלה ניצב העיתונאי, נקרע בין אידיאלים, דאגות פרנסה, שאיפות קריירה והדאגה לעתיד המקצועי כולו.
הסדרה מציגה את התקשורת הישראלית מנקודת מבטו של העיתונאי: עיתונאי השטח שלא מפסיקים לחפש את הסיפור מול התחרות של הטלוויזיה והאינטרנט; העיתונאי שמנהל תחקירים נגד ראש הממשלה, וגם את כתבי הרכילות והפלילים שנאבקים על ידיעות בעמוד הראשון.
הסדרה מלווה בזמן אמת עיתונים שנסגרים ונאבקים על קיומם, עיתונאים שמפוטרים ממקומות עבודתם ומו"לים שנאבקים אחד בשני, וחושפת את מאחורי הקלעים, על הטלטלות, המאבקים, היצרים והסכסוכים של עולם העיתונות המודפסת.
בסדרה משולבים ראיונות עם כמה מהעיתונאים הבכירים בישראל, בהם: רינו צרור, מתי גולן, רביב דרוקר, ניר גונטז', יעל גבירץ, חנוך מרמרי, מיקי רוזנטל, בן כספית, רמי רוטהולץ.
הערות שוליים

↑  גילי איזיקוביץ,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'"העיתונאים", יס דוקו | מלכודת העכבר, באתר הארץ, 15 ביוני 2011
הפלנטונים

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  סדרת הנפשה, סדרת ילדים
 יוצרים:  אלון רותם שני האריס נועם משולם
 כותבים:  שחר סיטנר
 מדבבים:  אסף פריינטא - בס  שמחה ברבירו -גולי  רונה בקרמן - פלור  עינת אזולאי - סולינה
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  53
 הפקה
 חברת הפקה:  סומיוקו
 עורכים:  מרקו כרמל
 אורך פרק:  10 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית כאן חינוכית
 פורמט (תמונה):  HDTV
 תקופת שידור מקורית:  1 ביולי 2018 – הווה
 קישורים חיצוניים
 הפלנטונים
 דף התוכנית ב-IMDb
הפלנטונים היא תוכנית אנימציה ישראלית המשודרת בטלוויזיה החינוכית מאז 1 ביולי 2018. שידור התוכנית הופסק עם העברת האפיק ל"כאן חינוכית" לאחר שידורם של 18 פרקים. ב-27 ביוני 2019 עלו פרקים חדשים של הסדרה.
קהל היעד של התוכנית הוא ילדים בגילי 3–6. מטרת הסדרה היא הצגת נושאים דוגמת יחסי שכנות וחברות, עזרה הדדית, מנהיגות ופתרון בעיות.
עלילה

אי שם בחלל נעה פלנטה המורכבת מארבעה עולמות: 'תלולית הגעש', 'אוקיינוס השלולית', 'גינת הג'ונגל' ו'ארמון החול'. בכל אחד מן העולמות חיה דמות אחרת. כל עולם ויצור שונים לחלוטין מחבריהם, אך מאחר שהם חברים לפלנטה, יש להם הרבה במשותף.
הסדרה עוסקת ביחסי שכנות וחברות, עזרה הדדית, מנהיגות ופתרון בעיות.
כל פרק בסדרה נחתם בקטע מוזיקלי שונה הייחודי לנושא הפרק, ועל יצירת הקטעים עבדו כמה מלחינים.
דמויות

בס - גר בעולם "תלולית הגעש". "קלמזי" - בעל כוונות טהורות אך עם יכולת ביצוע מוטלת בספק.
גולי - גר ב"אוקיינוס השלולית". צעיר, ילדותי, תמים וחסר טקט.
פלור - גרה ב"גינת הג'ונגל". רוחנית, פריקית של הטבע.
סולינה - גרה ב"ארמון החול". מתנשאת ואגוצנטרית, אשר מתחת למעטה זה חבויה נפש של ציפור רגישה.
ראו גם

אולי פיל
דן ומוזלי
ילדי בית העץ
בוגוטה

בּוֹגוֹטַה (בספרדית: Bogotá) היא עיר הבירה של קולומביה והיא העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר בקולומביה. אוכלוסייתה נאמדת ב-7.8 מיליון איש בעיר, וכמיליון נוסף בפרווריה.
היסטוריה

בוגוטה נקראה בהתחלה "בוקטה" (שדות שתולים בשפה המואיסקנית). היא הייתה אז מרכז התרבות של המואיסקנים לפני הפלישה הספרדית של הקונקיסטאדורים.
העיר בוגוטה המודרנית החלה להיבנות על ידי האירופאים ב-6 באוגוסט 1538. מייסד העיר הוא גונסאלו חימנס דה קסאדה שקרא לה "סנטה פה דה בוקטה" על שם עיר הולדתו סנטה פה והעיר של המואיסקנים "בוקטה".
השם שונה לבוגוטה במאה ה-16, כאשר העיר הייתה בירתה של הממלכה החדשה של גרנדה, אשר הייתה חלק ממלכות המשנה של פרו ולאחר מכן מלכות המשנה של גרנדה החדשה. תוך זמן קצר הפכה בוגוטה לאחת הערים המרכזיות של הקולוניאלים הספרדים בדרום אמריקה.
בשנים 1810–1811 נערך מרד בעיר נגד ממשלת ספרד והוקמה ממשלה עצמאית. אולם ויכוחים ופילוג העם גרמו לספרדים להשתלט על העיר ב-1816.
בשנת 1819 כבש סימון בוליבר את בוגוטה, שהפכה לעיר הבירה של רפובליקת קולומביה הגדולה. בשנת 1830, לאחר שהתפרקה רפובליקת קולומביה הגדולה, נשארה בוגוטה להיות עיר הבירה של "הממלכה החדשה של גרדנה" ולאחר שזו התפרקה - נעשתה לעיר הבירה של קולומביה.
גאוגרפיה

בוגוטה ממוקמת במרכז המדינה, בגובה 2,640 מטר מעל פני הים, מה שהופך אותה לעיר הבירה הגבוהה השלישית בעולם אחרי לה פאס וקיטו[דרוש מקור]. העיר גובלת בהרי האנדים במזרח העיר, מה שמונע ממנה להתרחב בכיוון זה. גבולה המערבי של העיר הוא נהר בוגוטה. מצפון ומדרום לה ממוקמים פרברים.
אקלים

טווח הטמפרטורה נע בין C°‏ 8 לבין C°‏ 28, כאשר הטמפרטורה הממוצעת היא C°‏ 14.
החודשים היבשים הם מדצמבר עד מרץ, והחודשים הגשומים הם אפריל ומאי וגם ספטמבר, אוקטובר ונובמבר.
יוני ויולי הם חודשים המתאפיינים בכמות גשם קטנה אך מזג אוויר קר. חודש אוגוסט מתאפיין במזג אוויר שמשי, אך מזג האוויר קר.
בתקופות של כפור הטמפרטורה מגיעה ל-C°‏ 4− בלילה. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שתועדה הייתה C°‏ 8−.[דרוש מקור] הטמפרטורה הגבוהה שתועדה הייתה C°‏ 28.[דרוש מקור]
פשע

בשנות התשעים נחשבה בוגוטה לאחת הערים המסוכנות בעולם עם כמות עצומה של מקרי רצח (הנאמדת ב-81 מקרי רצח ל-100,000 אנשים) ושל תאונות דרכים.[דרוש מקור] חלקים לא מבוטלים של העיר לא היו מחוברים לביוב ולמים, השחיתות גאתה במוסדות הציבוריים, וקרטלי סמים אלימים שלטו בכל.
בשנת 1995, נבחר לראשות העיר ברוב גדול אנטנס מוקוס, בעל תואר דוקטור בסוציולוגיה ופילוסופיה. בדחיפתו, הממשלה, העירייה והמשטרה יצאו בקמפיין "מדיניות ביטחון" אשר זכה להצלחה. כדי להפחית את מקרי האלימות, ולמגר את תופעת הנהגים השתויים, מוקוס הורה לסגור את מקומות הבילוי באחת בלילה. הוא עורר את זעמם של הבליינים, אך גם הוריד בכך, באופן דרסטי, את כמות הקטטות ותאונות הדרכים. פעולות נוספות, כגון: תגבור כוח שיטור עירוני, התקנת קו חירום לילדים לצורך דיווח על אלימות במשפחה, ומלחמה בסוחרי סמים, הביאו לירידה משמעותית של מקרי האלימות הקשים, ושל מקרי הרצח בבוגוטה. אחרי מוקוס, אנריקה פנלוסה נבחר לראשות העיר, והוא השלים את המהפכה של קודמו, ושיפר ללא הכר את פני העיר. הוא חרת על דגלו יצירת שוויון ואחריות חברתית, באמצעות עידוד מעורבות חברתית, תחושת קהילה, סובלנות ואדיבות, ובניית סביבה לאנשים מאושרים, בעיקר באמצעות פתיחת המרחב הציבורי לכל, פיתוח תחבורה שוויונית ודאגה לילדי העיר. הוא הרס שכונות פשע ומילא את העיר בפארקים ירוקים, הקים ספריות, תחבורה ציבורית מפוארת ושבילי אופניים, וחיבר את כלל התושבים לחשמל ולמים.
ממשלה

בוגוטה היא בירת קולומביה, ובה שוכנים כל המשרדים הממשלתיים של המדינה. בנוסף שוכנים בה בית המחוקקים, בית המשפט העליון ומרכז הרשות המבצעת.
העיר מחולקת ל-20 רשויות מקומיות. לכל רשות מקומית יש מנהל אדמיניסטרטיבי המייצג את הרשות בעירייה.
כלכלה

בוגוטה היא המרכז הכלכלי הגדול ביותר בקולומביה. רוב חברות התעשייה והמסחר המקומיות ממקמות את משרדיהן הראשיים בעיר וכך גם רוב החברות הזרות.
כמו כן, בוגוטה היא גם מרכז המסחר הגדול בקולומביה. בעיר ממוקמת הבורסה לניירות ערך של קולומביה, שנחשבת לאחת החשובות בדרום אמריקה. העיר היא גם מרכז טלקומוניקציה ובה ממוקמים אזורי התעשייה החשובים והגדולים בכל קולומביה.
כ-15 ק"מ ממרכז העיר פועל נמל התעופה הבינלאומי אל דוראדו, שהוא הגדול ביותר בדרום אמריקה.
השכלה

בבוגוטה מספר אוניברסיטאות ומכללות. אוניברסיטת סנטו טומאס היא האוניברסיטה הוותיקה ביותר בעיר ופועלת עד היום. היא נבנתה ב-1580 על ידי המסדר הדתי של סנטו דומניגו. בשנת 1623 נבנתה אוניברסיטה נוספת בעיר - Pontificia Universidad Javeriana, על ידי הישועים, והיא מתמקדת בהנדסה, כימיה, רפואה, משפטים, ארכיטקטורה ואמנות. בשנת 1659 הוקמה אוניברסיטת Universidad Colegio Mayor de Nuestra Señora del Rosario. האוניברסיטה הגדולה ביותר היא האוניברסיטה הלאומית של קולומביה אשר הוקמה ב-1867. בנוסף לאלו הוקמה ב-1886 אוניברסיטה פרטית, בה רוב הסטודנטים מגיעים ממשפחות מבוססות.
ספורט

הספורט העיקרי בקולומביה, כמו בשאר דרום אמריקה, הוא כדורגל. נכון לעונת 2016, ארבע קבוצות מבוגוטה משחקות בליגת העל הקולומביאנית (Categoria Primera A), והן:
אינדפנדיינטה סנטה פה. הקבוצה הוקמה בשנת 1941. אצטדיונה הביתי הוא אצטדיון אל קמפין, ומדי הקבוצה הם בצבעי אדום-לבן.
קלוב דפורטיבו לוס מיונאריוס. הוקמה בשנת 1937 בשם "יובנטוס בוגוטה", אך בשנת 1946 שונה שמה לדפורטיבו מיונאריוס. אצטדיונה הביתי הוא אצטדיון אל קמפין, ומדי הקבוצה הם בצבעי כחול-לבן. נכון לעונת 2016, סך הזכיות של הקבוצה באליפות קולומביה (14 במספר) הוא השני הגבוה ביותר, כאשר האליפות האחרונה שלה הייתה ב-Finalización של עונת 2014.
לה אקידד. הוקמה בשנת 1982. אצטדיונה הביתי הוא Estadio Metropolitano de Techo, ומדי הקבוצה הם בצבעי ירוק-לבן.
פורטלסה C.E.I.F. הוקמה בשנת 2010. אצטדיונה הביתי הוא Estadio Metropolitano de Techo, ומדי הקבוצה הם בצבע כחול (התלבושת החלופית היא בצבע לבן).
תוכניות פיתוח

כיום, תחת הנהגתו של ראש העיר פניאלוסה, נערכת העיר לקראת השגשוג הצפוי של כלכלת המדינה לאחר החתימה על הסכם פירוק מחתרת ה-FARC, ובעקבות כך צפויה אוכלוסיית העיר להכפיל את עצמה בעשרות השנים הקרובות והמדינה צפויה לפגוש עליה מסיבית במספר התיירים המגיע.
כחלק מההיערכות לכך הושקו הפרויקטים הבאים:
בניית שכונות רבות נוספות המיועדות לאכלס מיליונים נוספים של תושבים, בעיקר שכונות של מגורים ברמת חיים גבוהה.
הרחבת היקף מסלולי האופניים על מנת שיקיף ויחצה את כל העיר
בניית מסלולי טיול, ריצה ואופניים סביב העיר, כולל על רכס ההרים שמעליה
בניית מתחם תיירותי בראש רכס ההרים שלצד העיר
טיהור הנהר והבאת מימיו לאיכות של שימוש חקלאי ותעשייתי
בניית מרחבים ירוקים וטיילת לאורך הנהר המטוהר
הבאת תעשיות עתירות ידע לאזורי התעשייה של העיר
ערים תאומות

ארגנטינה בואנוס איירס, ארגנטינה
ספרד מדריד, ספרד
מקסיקו מקסיקו סיטי, מקסיקו
ארצות הברית מיאמי, פלורידה, ארצות הברית
קוריאה הדרומית סיאול, קוריאה הדרומית
פרו לימה, פרו
קנדה אוטווה, קנדה
הודו נבי מומבאי, הודו
אקוודור קיטו, אקוודור
אביטל סומפולינסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1978 (בת 46) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  נס הרים 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
אביטל לאה סומפולינסקי (נולדה ב-21 ביולי 1978) היא עורכת דין ישראלית המשמשת כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה למשפט ציבורי־חוקתי.
ביוגרפיה

אביטל סומפולינסקי נולדה בירושלים לאלישבע ופרופ' חיים סומפולינסקי. סבה מצד אימה הוא פרופ' אהרון קירשנבאום. בשנת 1996 סיימה את לימודיה בבית ספר חורב בעיר. השלימה תואר ראשון (בהצטיינות) ושני במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2001 התמחתה בלשכת היועץ המשפטי לממשלה, ובמחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה. במשך כעשור, עד שנת 2012, עבדה במחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה.
ביוגרפיה > הייעוץ המשפטי לכנסת

החל משנת 2012 עבדה סומפולינסקי בייעוץ המשפטי של הכנסת. שימשה כעוזרת של היועץ המשפטי לכנסת איל ינון וכממונה בצוות המשפטי של ועדת הכלכלה. החל מ-2017 כיהנה כממונה על ייצוג הכנסת בערכאות שיפוטיות, וגיבשה את עמדת הכנסת בעתירות חוקיתות שונות, את עמדת היועץ המשפטי לכנסת בסוגיות חוקתיות ומנהליות, ועוד. נחשבת למומחית למשפט חוקתי.
ביוגרפיה > משנה ליועץ המשפטי לממשלה

באפריל 2022, בתום תהליך ארוך, קיבלה ועדת האיתור את דרישתם של שר המשפטים גדעון סער ומנכ"ל משרד המשפטים ערן דוידי, והמליצה על מינוי סומפולינסקי למשנה ליועץ המשפטי לממשלה למשפט ציבורי־חוקתי, במקומו של רז נזרי. בתחילת מאי 2022 אישרה ממשלת ישראל ה-36 את מינויה.
במאי 2022, לבקשת שר המשפטים גדעון סער, פרסמה חוות דעת לפיה פקיעת חוק תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית) – מצב אפשרי לאור מצבה של הקואליציה בכנסת ה-24 – תוביל בהכרח להפיכת חיי הישראלים ביהודה ושומרון ל"קשה עד בלתי אפשרית".
בפברואר 2023, לצד היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה, פרסמה חוות דעת המבקרת את תזכיר התיקון לחוק יסוד: השפיטה שפרסם שר המשפטים יריב לוין, במסגרת הרפורמה המשפטית. בהמשך הציגה את עמדתה בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, בראשות חבר הכנסת שמחה רוטמן, שהתעמת עמה על רקע זה.
בפברואר 2023, לצד גיל לימון ועל דעת בהרב-מיארה, פרסמה חוות דעת לפיה תיקון לחוק יסוד: הממשלה, לביטול הלכת דרעי-פנחסי באמצעות חוק יסוד הקובע שמינוי שר יהיה כפוף לביקורת שיפוטית רק ביחס לתנאי הכשירות הקבועים, עשוי להיפסל בידי בג"ץ ויש להתנגד לו מטעמים מהותיים.
חיים אישיים

נשואה לעורך הדין איתי פייגלין, אם לחמישה ומתגוררת ביישוב נס הרים. מקיימת אורח חיים דתי. גיסה הוא שופט התעבורה עמית בר. בהסדר למניעת ניגוד עניינים של תפקידה כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ציינה כי בין חבריה הקרובים נמנים השרים חילי טרופר ויועז הנדל, המתגוררים ביישובה.