stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה
לקריאה נוספת

Seán Cronin, "The Rise and Fall of the Socialist Labor Party of North America," Saothar, vol. 3 (1977), pp. 21-33. in JSTOR.
Frank Girard and Ben Perry, Socialist Labor Party, 1876-1991: A Short History. Philadelphia: Livra Books, 1991.
Howard Quint, The Forging of American Socialism: Origins of the Modern Movement: The Impact of Socialism on American Thought and Action, 1886-1901. Columbia, SC: University of South Carolina Press, 1953.
L. Glen Seratan, Daniel Deleon: The Odyssey of an American Marxist. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1979.
ריצה (ספורט)

תחרות ריצה, יוון העתיקה, איור על כד משנת 530 לפנה"ס לערך
גבר רץ
תחרות ריצה, על קו הזינוק
יוסיין בולט, מחזיק שיא העולם הנוכחי בריצת 100 מטר
סיום ריצת 1500 מטר בטורקו שבפינלנד, שבה נשבר שיא עולם בריצה למרחק זה, 1957
ריצה היא קבוצת מקצועות המשויכים לענף האתלטיקה יחד עם מקצועות הזריקה, הקפיצה וההליכה התחרותית. לפי ההגדרה הספורטיבית, ההבדל בין ריצה תחרותית להליכה תחרותית הוא שבריצה יש נקודת זמן בה אף רגל אינה נוגעת בקרקע, בעוד שבהליכה נוגעת לפחות רגל אחת בקרקע בכל רגע נתון.
סוגי ריצות לפי מרחקים

מקובל לחלק את הריצות לסוגים לפי מרחקים. משמעותו של סוג ריצה הוא, למעשה, סוג המאמץ המופעל בעת הריצה.
סוגי ריצות לפי מרחקים > ריצות קצרות

במהלך ריצה קצרה לא נוצר "חוב חמצן" בגוף ולכן באה לידי ביטוי בעיקר יכולת השרירים לכוח מתפרץ. ריצות אלה נמשכות בין 6 שניות לדקה. גודל הצעדים בריצה זו הוא קטן אך מהיר ורצים בה על קצה כף הרגל.
המרחקים השכיחים לריצות קצרות הם:
60 מטר: משמשת בעיקר לבתי ספר ובתחרויות אתלטיקה באולמות.
100 מטר: הריצה הקצרה והמהירה ביותר (מלבד 60 מטר).
200 מטר
400 מטר
סוגי ריצות לפי מרחקים > ריצות בינוניות

בריצות בינוניות השרירים עוברים את "סף האנרגיה המיידית" ומתחילים תהליך כימי של הפקת אנרגיה לצורך פעולתם. היעילות של תהליך זה תלויה באימונים, והיא באה לידי ביטוי ביכולתם של השרירים לשמור על עומס עבודה גבוה לאורך זמן. ריצות בינוניות נמשכות בדרך כלל בין 2 ל-6 דקות.
המרחקים השכיחים לריצות בינוניות הם:
800 מטר
1500 מטר
ריצת מייל (ראו מייל)
2000 מטר - נחשבת לשלב הביניים בין ריצה בינונית לארוכה.
סוגי ריצות לפי מרחקים > ריצות ארוכות

בריצות ארוכות יש צורך להתחשב במגוון של תופעות פיזיולוגיות כסיבולת לב-ריאה - היכולת של הלב והריאות לעמוד במאמצים גבוהים לאורך זמן, מאזן אנרגיה ונוזלים בגוף, סף לקטט ועוד. הריצה נמשכת מ-10 דקות ומעלה, כפי שנקבע.
המרחקים השכיחים בתחרויות רשמיות לריצות ארוכות הם:
3000 מטר
5000 מטר
10000 מטר
מרוץ מרתון: ריצה למרחק 42.195 קילומטר.
בנוסף, מתקיימות ריצות אתגריות למרחקים העולים על מרתון: ריצות אולטרה מרתון למרחקים שונים כמו 50 ק"מ, 100 ק"מ ועוד.
סוגי ריצות לפי מרחקים > ריצות מיוחדות

הריצות המיוחדות כוללות אלמנטים שאינם רגילים בריצה.
ריצת משוכות: 80, 100, 110, 400
ריצת 3000 מטר מכשולים
מרוץ שליחים: ריצות המיועדות לקבוצות של 4 רצים ונערכת למרחקים 4X100 ו-4X400.
אימוני ריצה

ניתן להבחין בין כמה סוגי ריצות אימון:
אימוני ריצה > ריצות רצף-ריצות נפח (Volume)

ריצות ממושכות באזורי ריצה שונים - חוף הים, פארק וכדומה. לריצה על משטח לא אחיד יש יתרונות רבים והעיקרי שבהם הוא חלוקת מאמצים משתנה בגפיים התחתונות ועל כן הפחתת פציעות. ריצה על מדרון צדדי לאורך זמן רב מעמיסה את רצועות הברכיים. מדרון צדדי מתון, כמו במקומות מסוימים בחוף הים, אינו מומלץ לריצה. ריצה על חול עמוק טובה לזמן קצר בלבד מאחר שהיא פוגמת בסגנון הריצה ומלמדת צעדים קטנים ללא הרמת רגל מספקת. משך הריצה כ-30–45 דקות. ריצת הנפח היא ה"לחם וחמאה" של הריצות לכל המרחקים. ללא ריצת נפח יגרום אימון בפארטלקים או אינטרוולים (ראו להלן) לבעיות אורתופדיות. ריצת רצף מתאימה במיוחד לאלו הרוצים לשרוף שומנים.
אימוני ריצה > ריצות איכות (Quality runs)

פארטלק (Fartlek):
ריצה מהירה יותר לזמן קצר או למרחק מוגדר הנעשית תוך כדי ריצת רצף (ריצה ארוכה יותר). בדוגמה לפארטלק מסמן האצן מרחק של חמישים עד שישים מטר לפניו, מאיץ את קצב הריצה עד לסמן ומאיט לקצב רגיל מיד אחר כך. באימון פארטלקים רגיל נהוג להוריד דופק בין מאוץ (ספרינט) למאוץ ולכן נחשב אימון הפארטלקים כתחנת ביניים בין האימון ההכרחי בריצות נפח לבין אימון המהירות של האינטרוולים.
אינטרוולים (Interval):
באימון אינטרוולים מגדיר האצן פרק זמן או מרחק ורץ אותם בקצב גבוה. בין ריצה מהירה בתוך האינטרוול לריצה הבאה מפריד פרק זמן מוגדר שבו יורדת רמת הדופק אבל לא מגיעה לרמה נמוכה מאוד. לאחר מספר אינטרוולים נשאר הדופק בעצימות גבוהה וכך מתאמן האצן על טכניקה מהירה, סיבולת של המערכת הקרדיו-וסקולרית ועל המשך ריצה ברמת חומצת חלב גבוהה.
דוגמה לריצות אינטרוולים:
ריצות אינטרוולים מהירים (קצרים):
אימון עליות משני סוגים:
ריצת קצב - טמפו (Tempo) - ריצה בה מעלים את מהירות הריצה בחלקה האמצעי ומורידים את מהירות הריצה לקראת סופה. לריצת הקצב יתרונות רבים והעיקרי שבהם הוא העובדה שחלקה הראשון של הריצה איטי יחסית ומשמש לחימום והכנה בעד שחלקה האחרון של הריצה מתון גם הוא ומונע פציעות ובעיות אורתופדיות הנגרמות מריצה מהירה בסוף אימון כששרירי הגפיים עייפים.
דוגמה לריצת טמפו: 10 דקות ריצה איטית - 20 דקות ריצה מהירה - 15 דקות ריצה איטית. מטרת האימון: לימוד טכניקת ריצה מהירה.
יש לשים לב ולבצע ריצות איכות ביחס מתאים לכמות ריצות הנפח. ריצות איכות למיניהן מכבידות על המערכות האורתופדיות ולכן יש לעשותן רק כשנבנה בסיס מתאים של ריצות נפח.
דוגמה לאימון שבועי: שלוש פעמים בשבוע ריצות נפח של לפחות ארבעים דקות ופעם בשבוע ריצת איכות (פרטלקים, טמפו או אינטרוולים).
פציעות ריצה

ישנן מספר פציעות שכיחות הנגרמות מריצה:
פציעות שלד. יש שני סוגים של פציעות שלד: שברי מאמץ ושין ספלינט. שבר מאמץ הוא שבר חלקי שנגרם מחבלה חוזרת בשברי מאמץ מופיעים בעיקר בריצה למרחקים ארוכים, לרוב יותר מ-32 קילומטר בשבוע או בעקבות קפיצות חוזרות. העצמות שנפגעות הן עצם השוקה ועצמות השוקית. שין ספלינט היא פציעה שמתבטאת בכאבים בחלק התחתון על עצם השוק, כאבים שנובעים מנזק שרירי או מנזק עצם השוק [דרושה הבהרה].
פציעת רקמות: ישנן שני סוגים של פציעת רקמות. פציעה ראשונה היא דלקת בחיתולית הכפית (או בשמה המוכר דורבן) נמצאת ברקמת החיבור בכף הרגל. פציעה שנייה, הנקראת תסמונת המדור, נוצרת כתוצאה מלחץ פנימי. היא יכולה לגרום לפגיעה בזרימת הדם ובנוסף גם למוות של הרקמות[דרוש מקור]
ברך רצים היא פציעה הגורמת לכאבים בקדמת הברך וסביב פיקת הברך. התסמינים העיקריים יכללו כאבים ומגבלות תנועה שונות. [דרושה הבהרה]
יש אצנים העושים שימוש לרעה בחומרים, הנקראים "סטרואידים אנאבוליים". חומרים אלה הם בעצם נגזרות של ההורמון הגברי, טסטוסטרון, הידוע בפעילותו כ"בונה שריר" (אנאבולי) ותורם רבות לשיפור התוצאות בפעילויות האנאירוביות. סטרואידים אנאבוליים לא עוזרים לרוץ למרחקים ארוכים, אלא רק לריצות קצרות, וזאת מסיבה פשוטה: ריצות למרחקים קצרים בעצימות גדולה הם פעילות אנאירובית. היו מקרים בהם אצנים מתו כתוצאה משימוש יתר או שימוש לא נכון בסטרואידים אנאבוליים - זאת כיוון שהמשתמשים בסטרואידים אנאבוליים חייבים בפיקוח רפואי מתאים. לפיכך, נהוג לקחת מאצנים בדיקות שתן כדי לברר אם השתמשו בסטרואידים אנאבוליים. בדרך כלל, לא נמצאים חומרים אסורים, היות שהרופאים המייעצים של האצנים מוצאים דרכים להסתיר או להעלים את השימוש בסטרואידים בזמן הבדיקות. בכל זאת, מדי פעם אכן מוצאים שאצנים למיניהם משתמשים בסטרואידים אנאבוליים, והם נפסלים לפני או אחרי התחרות.
תחרויות ריצה בישראל > איגוד האתלטיקה הישראלי

איגוד האתלטיקה הישראלי הוא הגוף הרשמי אשר מוכר על ידי התאחדות האתלטיקה העולמי, בכל הקשור לענף אתלטיקה בישראל. האתלטיקה כוללת בתוכה את ספורט ריצה, מרתון, קפיצות, זריקות. המשמעות מכך היא, שרק תוצאות של מתחרים בתחרויות המאורגנות על ידי האיגוד או מוכרות על ידיו, תוכלנה להיות מוכרות ברמה בינלאומית.
שיא ישראלי יכול להיקבע רק בתחרות הנמצאת באחריות האיגוד, ואשר עמדה בסטנדרטים בינלאומיים של ארגון ומדידת זמנים. דוגמאות לתחרויות אשר מאורגנות על ידי האיגוד, הן מרתון טבריה הבינלאומי, אליפות ישראל בחצי מרתון בבית שאן, אליפות ישראל במרוצי שדה, ליגה בין-אגודתית המהווה את אליפות ישראל לאגודות, או אפילו תחרות בינלאומית כגון גביע אירופה בזריקות 2006 (אמנם אין זו תחרות ריצה, אך האיגוד מכיר בה מתוקף היותה תחרות בינלאומית).
איגוד האתלטיקה אחראי גם על אשור תחרויות אתלטיקה בארץ בכל רמה שהיא. מאגני מרוצים ותחרויות אתלטיקה בכל דרג, חייבים לאשר תחילה את התחרות עם האיגוד הישראלי, וזאת על-פי חוקי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
תחרויות ריצה בישראל > מרוצים עממיים

מרוצים עממיים, בהשתתפות מאות רצים, מתקיימים בישראל בעיקר בעונת האביב. המרוץ עם המספר הגדול ביותר של משתתפים (לא כולל חיילים), הוא מרוץ עין-גדי, שהוא מרוץ של חצי מרתון (21.1 קילומטר). אחריו נמצאים מרוץ רעננה, והמרוץ הצעיר - מרוץ רשפון.
התוצאות במרוצים עממיים אינן רשמיות, ואינן יכולות להיחשב כ"שיא ישראלי" או בינלאומי.
ראו גם

ניווט ספורטיבי
הערות שוליים

↑  התאחדות האתלטיקה העולמי
↑  מרתון טבריה הבינלאומי
↑  גביע אירופה בזריקות 2006(הקישור אינו פעיל, 11.11.2019)
↑  מרוץ רשפון
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11931738b (data) 
מתחרות במרוץ מכשולים באולימפיאדת לונדון (2012)
רצים במרוץ אייל ברמת השרון, 2012
יואב ברום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בדצמבר 1941 שפיים, פלשתינה (א"י)
 נהרג:  22 באוקטובר 1973 (בגיל 31) כ"ו בתשרי תשל"ד
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1959–1973 (כ־14 שנים)
 דרגה:  
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד הסיור 87
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   צל"ש מפקד חטיבה   עיטור העוז
 
האנדרטה לזכרו של יואב ברום בקיבוץ שפיים.
יואב ברום (9 בדצמבר 1941 – 16 באוקטובר 1973) היה מפקד גדוד הסיור 87 שבחטיבה 14, ובעל עיטור העוז וצל"ש מח"ט. נהרג במהלך מבצע אבירי לב במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

ברום נולד לאידה ולאברהם ברום וגדל בקיבוץ שפיים. בנובמבר 1959 התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני. עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם וסיים קורס מ"כים חי"ר בהצטיינות. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר. בלילה שבין 16 ו-17 במרץ 1962 השתתף ברום, כמפקד מחלקה בסיירת בפעולת נוקייב ועוטר בצל"ש מח"ט על אומץ לבו. לאחר מכן השתחרר מצה"ל ושב לקיבוצו. הוא השלים תואר ראשון בכלכלה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית. בשירות המילואים לחם במלחמת ששת הימים. לאחר מכן שב לקיבוץ ועבד כמורה. בהמשך מונה למנהל בית-הספר התיכון. כאיש מילואים התנדב לפרויקט ה"נמרים" ולחם במלחמת ההתשה. לאחר מכן שב לשירות קבע ועשה הסבה לשריון. עם פרוץ הקרבות במלחמת יום הכיפורים שב ארצה מחופשה בצרפת וקיבל את הפיקוד על גדוד הסיור 87 שבחטיבה 14, שמפקדו נהרג. תחת פיקודו ביצע הגדוד סיור שחשף את התפר שבין הארמיות המצריות ואפשר את ביצוע צליחת התעלה. במהלך קרב הצליחה לחם בראש גדודו ונהרג. לאחר מותו הועלה לדרגת סא"ל והוענק לו עיטור העוז.
אנדרטה לזכרו ניצבת ליד בית התרבות של קיבוץ שפיים, ובנויה מצריח הטנק בו נהרג.
לקריאה נוספת

סיפור חייו של יואב ברום, שפיים, 1979 באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
עמירם אזוב, צליחה: 60 שעות באוקטובר 1973, הוצאת דביר, תשע"א 2011.
אמנון רשף, "לא נחדל! - חטיבה 14 במלחמת יום הכיפורים", הוצאת דביר, 2013.
אילן כפיר, "אחי גיבורי התעלה", הוצאת ידיעות ספרים, 2003.
אילן כפיר ודני דור, "תחנות שקמה, מי נשאר? עבור", הוצאת ידיעות ספרים, 2019.
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, המלחמה נגמרה מזמן, המחקר ההיסטורי (והקרב על האמת) עודנו בעיצומו, באתר זמן ישראל, 7 באוקטובר 2019.
↑  עמירם אזוב, צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973, הוצאת דביר, 2011, עמוד 111, "המורה מקיבוץ שפיים, בן יחיד להוריו, כבר זכה לצל"ש כקצין בגולני על גילוי אומץ לב בקרב על מוצב נוקייב שברמה הסורית בשנת 1962. בסיכום אחד מתרגילי השריון הגדיר אותו האלוף אדן כקצין הטוב ביותר שאי־פעם פגש".
↑  אילן כפיר, "החווה הסינית: קרב השריון הגדול בסיני שהכריע את מלחמת יום כיפור", תל אביב הוצאת ספרית מעריב, 2012, עמודים 113-114.
↑  רון בן ישי, פחות שחצן, יותר בטוח. עיתונאי בחזית ביום כיפור, באתר ynet, 17 בספטמבר 2010.
↑  צבי הראל, 45 שנה אחרי: מגש הכסף של מלחמת יום הכיפורים, באתר ישראל היום, 17 בספטמבר 2018.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304125905171  ISNI: 0000 0001 0841 6308  VIAF: 160919230   WorldCat (עם VIAF): 160919230
רצח האחיות היהודיות

שלט רחוב בשדרות האחות נחמה צדק ברמת גן
רצח האחיות היהודיות התרחש ב-17 באוגוסט 1936 במהלך המרד הערבי הגדול, ובו נרצחו נחמה צדק ומרתה (מרים) פינק, שתי אחיות יהודיות שעבדו בבית החולים הממשלתי למחלות מידבקות ביפו.
הרצח

בשנים 1936–1939, שבהן התחולל המרד הערבי הגדול, נשמר רוב הזמן כלל בלתי כתוב כי אין לפגוע בעובדי רפואה בעת מילוי תפקידם. כאשר הופר כלל זה הביא הדבר לזעזוע ולתגובות קשות הן בצד היהודי והן בצד הערבי. רצח שתי האחיות היהודיות היה מקרה בולט כזה.
בצפון שכונת גבעת עלייה ביפו, על שפת הים, נמצא אז בית החולים הממשלתי למחלות מידבקות (לאחר הקמת מדינת ישראל, הפך המוסד לבית החולים הממשלתי דונולו). בבית חולים זה פעל בשנים אלו בית ספר לאחיות שבו למדו שתי האחיות. צדק, בת 19, הייתה תלמידת שנה שלישית, ופינק, בת 18, הייתה תלמידת שנה ראשונה.
כדי להגיע לבית החולים ביפו היה על האחיות לנסוע מתל אביב באוטובוס המגיע ל"בית וגן" (בת ים). הן היו יורדות בחוף עג'מי (כיום רחוב יפת) וממשיכות בסמטאות שכונת עג'מי לעבר בית החולים, ללא ליווי ובמסלול קבוע וידוע.
עם פרוץ המאורעות ב-19 באפריל 1936, החלה הסתה פרועה בעיתונות הערבית נגד האחיות היהודיות בבית החולים ביפו ודרישה לסלקן משם. יום לפני הרצח הגיעה נחמה לחופשה קצרה בבית הוריה ברמת גן והביעה את חששותיה לחזור ליפו, אבל נאמנותה לחולים גברה על החששות. ב-17 באוגוסט 1936 נסעו האחיות למשמרתן בבית החולים. הן צעדו בסמטאות שכונת עג'מי לעבר בית החולים. בשעה 18:30, במרחק קצר משער בית החולים, חסם את דרכן מתנקש שפתח עליהן בירי אקדח אוטומטי. פינק נהרגה מיד מכדור בראשה, צדק נפצעה קשה מפגיעה בחזה, והרוצח נמלט. מכונית צבאית בריטית שעברה במקום העבירה את צדק ואת גופת פינק לבית החולים. כל הרופאים הערבים שעבדו שם התגייסו לטפל בצדק והאחיות הערביות תרמו לה דם.
מבית החולים הדסה בתל אביב יצאו ליפו הרופאים ד"ר נתן (וילהלם) וולף וד"ר אריה אלוטין, בליווי משמר שוטרים. בבואם למקום עשה ד"ר אלוטין לנחמה הפצועה עירוי דם אולם כל האמצעים לא הועילו. כל הניסיונות להציל את נחמה צדק כשלו וגם היא נפטרה.
ראש העיר מאיר דיזנגוף שכב על ערש דווי ולכן טיפל בפרשה סגן ראש העיר ישראל רוקח, אשר דרש להעביר מיד את גוויית הנרצחת ואת הפצועה לתל אביב. מבית החולים השיבו כי הפצועה נמצאת במצב קשה מאוד ויש סכנה לחייה אם יעבירו אותה.
בשעה 22:20 הובאו שתי הנרצחות מבית החולים הממשלתי  ביפו להדסה תל אביב לחדר המתים. ד"ר מכס מרכוס, ד"ר אלוטין וד"ר יעקב ביסקר ערכו בדיקה סופית. המונים צבאו על בית החולים הדסה. בשעת ערב הועמדו משמרות שוטרים יהודים ליד שער בית החולים. שתי שרשרות של צעירים הועמדו ברחוב בלפור ועצרו את התנועה..
הרצח גרר תגובות עזות בכל המגזרים. כל העיתונים העבריים הופיעו בכותרות שחורות גדולות. בעיתון "דבר" נכתב: "פריצי חיות שלחו את ידם הטמאה גם לבית החולים. דם אחיות רחמניות, חובשות פצעי ערבים, נשפך בידיהם". הבריטים הטילו עוצר כללי ביפו והנציב העליון פרסם הודעה רשמית ובה הביע את צערו על רצח האחיות. גם הוועדה הלאומית הערבית ביפו הביעה צער וגנאי. ראש עיריית יפו הביע צער על דבר הפשע המתועב שבוצע בידי אלמונים. ועד הנשים הערביות בירושלים הביע תקווה "שלא יישנו המקרים של התנפלות על נשים ערביות ויהודיות בארצנו". כעבור זמן קצר החלו ערבים לטעון כי אין כל הוכחה שהרוצח הוא ערבי וכי ייתכן שמדובר בפרובוקציה של גורמים מסכסכים בינלאומיים וייתכן קומוניסטים, אך לא ערבים.
למחרת נערכה הלוויית האחיות. השתתפו בה כ-20,000 איש וכל החנויות נסגרו. מסע ההלוויה יצא מבית החולים ברחוב בלפור לבית הקברות ברחוב טרומפלדור.
באוקטובר 1939 נתלה בירושלים אל עבד דאוד אל חוסיין מסיקנת, שנידון למוות על ירי כלפי ערבי אחר ביפו. בעיתונות נטען שהוא לקח חלק גם ברצח האחיות.
הנצחה

באפריל 1938 נחנך גן הנשיאים ברמת גן, שנחמה צדק הייתה מראשוני תושביה. השדרה שבתוך הגן, שהיה סמוך לביתה של נחמה צדק, נקרא על שמה. לימים היה חלק זה של הגן לרחוב "שדרות האחות נחמה". אחיה של נחמה, משה צדק, סיפר כי כילדים סיקלו נחמה והוא את השטח ונטעו ברושים ואקליפטוסים במקום בו נקבעה לימים השדרה.
בעת יסוד סניף מגן דוד אדום ברמת גן נקבע שהוא יהיה לזכרן של שתי האחיות.
מיד לאחר הרצח נתפרסמה קריאה בדבר לקרוא רחוב מרכזי בעיר בשם "שתי האחיות" על שם הנרצחות. מיד לאחר הקמת המדינה החליטה עיריית תל אביב, במסגרת מתן שמות עבריים לרחובות רבים, לקרוא לאחד הרחובות בשם "האחות הרחמניה", לזכר שתי האחיות שנרצחו. לאחר שיפו סופחה לתל אביב נקרא רחוב ליד מקום הרצח בשם "שתי האחיות", להנצחתן.
הערות שוליים

↑  מכשירים את הרצח מבפנים ומצטערים לאחר מעשה כלפי חוץ, דבר, 18 באוגוסט 1936
↑  אתר נוסטלגיה, פורטל בריאות, בית החולים הממשלתי למחלות מידבקות
↑  סיפורי ארץ- ישראל, מצבות מדברות, יוני 2012, (1850-1950)
↑  הוסר העוצר מיפו והוטל על השכונות היהודיות, דבר, 20 באוגוסט 1936
↑  הנציב מביע צערו וזוועתו, דבר, 19 באוגוסט 1936
↑  תל־אביב ברבבותיה אחר מטות האחיות, דבר, 19 באוגוסט 1936
↑  נתלה רוצח שנידון למות ידו גם ברצח האחיות הרחמניות ביפו, הַבֹּקֶר, 4 באוקטובר 1939
↑  הודה ברצח האחיות פינק וצדק?, דבר, 4 באוקטובר 1939
↑  י. פפר, דמות בצל העצים, הַבֹּקֶר, 2 במרץ 1956
↑  נחנך גן הנשיאים ברמת־גן חלק מהגן הוקדש לזכרה של נחמה צדק, הַבֹּקֶר, 19 באפריל 1938
↑  נחנך גן הנשיאים ברמת־גן, הצופה, 19 באפריל 1938
↑  ספר ראשוני רמת-גן, עורכים ד"ר ישראל אלדד ויוסף פפר, הוצאת עיריית רמת-גן, דפוס פלאי, 1965, עמ' 192-193
↑  יסוד מ.ד.א ברמת גן, הצופה, 11 באוקטובר 1939
↑  רחוב שתי האחיות, דבר, 24 באוגוסט 1936
↑  שמות לרחובות חדשים בתל אביב, הצופה, 18 במאי 1948
↑  שמות עבריים לרחובות ביפו, הַבֹּקֶר, 3 באוגוסט 1950
↑  י. שדמי, מהפכה ביפו: רחובות מקבלים שמות, מעריב, 3 בספטמבר 1954
יקיר רומנו

| --- | --- |

 לידה:  1865 פלובדיב, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1933 (בגיל 68 בערך) פלובדיב ממלכת בולגריה
 מדינה:  ממלכת בולגריה
 מקום קבורה:  פלובדיב
 ידוע בשל:  ממייסדי התנועה הציונית בבולגריה, היושב ראש הראשון של התנועה הציונית
 מקצוע:  עורך דין
יקיר (פריסיאדו) אברהם רומנו (בבולגרית: Якир Романо; ‏1865, פלובדיב, האימפריה העות'מאנית – 1933, פלובדיב, ממלכת בולגריה) היה פובליציסט, ממייסדי התנועה הציונית בבולגריה, יושב ראש הוועד המרכזי הראשון של התנועה ומנהיג הזרם המתון בה. רומנו פעל לפישור בין הפלג האקטיביסטי-ניצי בתנועה הציונית, לבין רשת החינוך של כל ישראל חברים, הרב מרדכי אהרנפרייז ונכבדי הקהילות השונות. הוא הצליח למצב את התנועה הציונית, כתנועה הפוליטית המובילה ברחוב היהודי בבולגריה ובתקופת כהונתו הוכפל מספר חבריה.
קורות חיים > ראשית הקריירה

יקיר רומנו נולד בפלובדיב למשפחת נוטאבלים שבניה נמנו עם מייסדי וראשי התנועה הציונית בבולגריה, ומהם ניתן למנות את אחיו אשר רומנו ואחיינו אלברט רומנו. רומנו למד בבית הספר התיכון בעירו ובהמשך הועסק במשרד עורכי דין ועסק במקצוע אף שלא הוסמך אליו רשמית.
לאחר שעזב יוסף מרקו ברוך את בולגריה ייסדו מרקו רומנו, אשר רומנו ויקיר רומנו את תנועת "ציון" שהיוותה המשך לתנועתו של יוסף מרקו ברוך, "כרמל". בהמשך החל יקיר רומנו לכתוב בעיתון הציוני "אל דיאה" אשר הופץ בלדינו והתקרב בהשקפותיו לזרם המרכזי בתנועה הציונית העולמית.
רומנו נאבק כנגד האנטישמיות אשר פשטה בנסיכות הבולגרית הצעירה וב-1897 השתתף במשלחת בראשות אברהם דויצ'ון לוי, אשר נפגשה עם ראש הממשלה קונסטנטין סטואילוב וראש הכנסייה הבולגרית וביקשה מהם לפעול להפסקת עלילות הדם בדבר שימוש בדם של ילדים נוצרים למטרות פולחן. כפועל יוצא מהפגישה פרסם הסינוד כי תעמולה אנטישמית זו אין לה יסוד והנחה את כמריה להפיץ את החלטתה לקהל המתפללים.
קורות חיים > שלהי הקריירה ואחריתו

ביוני 1912 נערכה בסופיה הוועידה הציונית השמינית ובה השתתף יקיר רומנו כיועץ לוועד המרכזי מטעם קהילת פלובדיב. רומנו התרחק בהדרגה מהעשייה במסגרת הרשמית. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, מלחמת הבלקן השנייה ומלחמת העולם הראשונה, שותקה כמעט לחלוטין הפעילות הציבורית בקרב יהדות בולגריה, בשל אחוז המגויסים והנפגעים הגבוה בקרב בני הקהילה היהודית. ב-1915 הקים יקיר רומנו ועד ציוני עצמאי בפלובדיב ובמסגרתו מינה את הרב שמואל בנימין בכר לעמוד בראש ועדה שתפקידה היה לסייע לקהילות השונות ברכישת ספרי לימוד למוסדות החינוך הקהילתיים, בתוך בולגריה ומחוצה לה. במאי 1922 נבחר יקיר רומנו לעמוד בראש נשיאות הוועידה הציונית ה-12, אשר במהלכה נבחר אחיינו אלברט רומנו ליושב ראש הוועד המרכזי של התנועה. יקיר רומנו מונה ליושב ראש הקרן הקיימת – בולגריה ובתפקידו זה אירח ונועד עם מנחם אוסישקין בעת ביקורו בבולגריה במאי 1924. ביולי 1926 נבחר שוב יקיר רומנו לחבר הקונסיסטוריה המרכזית.
ב-1930 עבר רומנו אירוע מוחי ובעקבותיו לקה בשיתוק. ב-1932 מונה במקומו יעקב ז'ק פרידמן ליושב ראש הקרן הקיימת בבולגריה.
יקיר רומנו הלך לעולמו בפלובדיב ב-1933 והוא בן 68 שנים וערירי.
הערות שוליים

1 2  אלברט רומנו, אישים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 610–611.
↑  חיים קשלס, ההסתדרות הציונית בבולגריה בשנותיה הראשונות, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 126, 136.
↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 84.
↑  אלברט רומנו, התנועה הציונית בעשור הראשון להיוסדה, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 197, 202, 214, 215.
↑  אלברט רומנו, התנועה הציונית בעשור הראשון להיוסדה, עמודים 217, 222, 224, 231–234.
↑  אלברט רומנו, התנועה הציונית בעשור הראשון להיוסדה, עמודים 244–245.
↑  אלברט רומנו, מאבק בין מתונים וקיצונים בהסתדרות הציונית, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 271–273, 275–279, 280–281.
↑  אלברט רומנו, מאבק בין מתונים וקיצונים בהסתדרות הציונית, עמודים 305, 368, 374, 376.
↑  אלברט רומנו, המשבר והפילוג בתנועה הציונית, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 545.
נועה אסטנג'לוב

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1999 (בת 25)  אשדוד, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 פרופיל ב-IMDb
נועה אסטנג'לוב (נולדה ב-26 בנובמבר 1999) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

אסטנג'לוב נולדה, גדלה והתחנכה באשדוד. בת שנייה לדוד, שנולד בגאורגיה הסובייטית ובת-שבע, צברית ממוצא גאורגי. הוריה התגרשו כשהייתה בת שבע, ונוספו לה אחים נוספים למחצה, משני הוריה.
בנעוריה למדה בבית הספר למשחק ותיאטרון "יצירתי" שבאשדוד.
בשנת 2018 התגייסה לצבא ושירתה בתיאטרון צה"ל.
קריירה

בשנת 2010, בגיל 11, גילמה את דמותה של רחלי בסרט הקולנוע הקצר "שלום" בבימויה של לי גילת לצידם של אסי לוי ושמעון מימרן.
ב-2011 גילמה את דנה בסדרת הטלוויזיה "מבצע קיפוד" ששודרה בערוץ לוגי.
בשנת 2015 שיחקה בסרט הקולנוע "הקפות" בבימויה של לי גילת, בו גילמה את עליזה ועקנין בתפקיד הראשי לצד אגם אוזלבו, אסי לוי וליאור אשכנזי.
בשנת 2018 גילמה את שיפי ברגר (אחותו התאומה של תום) בסדרה "Oboy". באותה שנה גם הצטלמה לתפקיד הראשי בסרט "הסוסיתא של הרצל", בו גילמה את "ליבי חזנוב" לצד מיקי לאון, אוולין הגואל ועוד.
ב-2019 גילמה את שיר בסדרה "האחיות המוצלחות שלי".
החל משנת 2021 משחקת בסדרה "המפקדת" של כאן 11 את אחד מהתפקידים הראשיים – המ"כית צליל בן-משה, עליו גם הייתה מועמדת שנתיים ברציפות בטקס פרסי הטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר לסדרה קומית. באותה שנה גם שיחקה בתפקיד ניצן גולן בסדרה "האחיין שלי בנץ" ששודרה תחילה בכאן חינוכית ולאחר מכן שודרה גם בכאן 11. על תפקידה הייתה מועמדת בטקס פרסי האקדמיה לילדים ונוער כשחקנית הקומית הטובה ביותר.
ב-2022 שיחקה בסדרה "מיוחדת" של כאן חינוכית את יולי ארבל, וגם הייתה מועמדת על תפקידה בטקס פרסי האקדמיה לילדים ונוער כשחקנית הדרמטית הטובה ביותר.
בשנת 2023 השתתפה בסדרות "דרימארס" בערוץ זום ו-"משמר הגבול" בהוט. על תפקיד זה הייתה מועמדת בטקס פרסי הטלוויזיה לשחקנית הראשית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
באותה השנה הצטלמה לקליפ של עדן חסון לשירו "לא תראה אותי בוכה" וגם השתתפה בתוכנית הסאטירה מה שתגידו בכאן 11 בתור עצמה.
בשנת 2024 גילמה את מיתר בסדרה "בלקספייס" בערוץ 13.
חיים אישיים

מאז שנת 2022 נמצאת בזוגיות עם השחקן עמית פרנקו. מתגוררת בתל אביב.
פילמוגרפיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | שלום | רחלי | סרט קצר בבימויה של לי גילת |
| 2011 | מבצע קיפוד | דנה | סדרת טלוויזיה; שודרה בערוץ לוגי |
| 2015 | הקפות | עליזה ועקנין | תפקיד ראשי; סרט קולנוע בבימויה של לי גילת |
| 2018 | Oboy | שיפי ברגר | סדרת טלוויזיה; תפקיד אורח |
| 2018 | הסוסיתא של הרצל | ליבי חזנוב | תפקיד ראשי; סרט קולנוע |
| 2019 | האחיות המוצלחות שלי | שיר | סדרת טלוויזיה מבית yes |
| 2021 | המפקדת | צליל בן-משה | על תפקידה בסדרה זו הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה בסדרה קומית ב"טקס פרסי הטלוויזיה" |
| 2021 | האחיין שלי בנץ | ניצן גולן | על תפקיד זה הייתה מועמדת ב"טקס פרסי האקדמיה לילדים ונוער" כשחקנית הקומית הטובה ביותר |
| 2022 | מיוחדת | יולי ארבל | מועמדת על תפקידה בטקס פרסי האקדמיה לילדים ונוער כשחקנית הדרמטית הטובה ביותר |
| 2023 | משמר הגבול | מירי סבג | הסדרה שודרה ב-HOT |
| 2023–הווה | דרימארס | לילי | סדרת נוער; שודרה בערוץ זום |
| 2024 | בלקספייס | מיתר | הסרה שודרה ברשת 13 |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | מועמדות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | תחרות פרסי האקדמיה לטלוויזיה | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית | המפקדת | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית אהובה בסדרת נוער | האחיין שלי בנץ, מיוחדת | מועמדות |
| 2022 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה | מיוחדת | מועמדות |
| 2022 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית | האחיין שלי בנץ | מועמדות |
| 2022 | תחרות פרסי האקדמיה לטלוויזיה | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית | המפקדת עונה 2 | מועמדות |
הערות שוליים

↑  דינה חלוץ, נועה אסטנג'לוב ("המפקדת"): "הזוגיות עזרה לי לאהוב את מה שאני רואה במראה", באתר ynet, 21 במאי 2023
↑  ערן סויסה, "אפשר לומר שעברתי טירונות, תרתי משמע": נועה אסטנג'לוב מסתגלת לתעשייה, באתר ישראל היום, 19 באוקטובר 2022
↑  דינה חלוץ, נועה אסטנג'לוב ("המפקדת"): "הזוגיות עזרה לי לאהוב את מה שאני רואה במראה", באתר ynet, 21 במאי 2023