stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פולינה פוריסקובה
קריירה > דוגמנות

ב-1980 שלח חבר של פוריצקובה שהיה צלם תמונה שלה לסוכנות הדוגמנות עלית על מנת שייתרשמו מכישוריו כצלם, אך במקום זאת התרשמו אנשי הסוכנות מתמונתה של פוריצקובה ובפוטנציאל הגלום בה והציעו לה לבוא לדגמן בפריז.
ב-1983 הופיעה לראשונה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, ובשנים 1984–1985 הייתה על השער של המגזין.
ב-1984 הופיעה בקליפ לשיר "Drive" של להקת The Cars, שם הכירה גם את מנהיג הלהקה ריק אוקאסק לו נישאה ב-1988.
באוגוסט 1987 הופיעה על השער של פלייבוי. הופיעה על ארבע הגרסאות השונות ברחבי העולם של מגזין ווג, ועל השערים של המגזינים Elle וקוסמופוליטן. נבחרה פעמיים למקום החמישי ברשימת האנשים היפים בעולם על ידי מגזין פיפל.
דגמנה עבור מעצבים רבים וחברות אופנה שונות ובהם שאנל וכריסטיאן דיור.
בשנת 2021 צולמה בגיל 56 למגזין אופנה. חלק מהצילומים היו בעירום והיא זכתה להתעניינות רבה בעיתונות האופנה העולמית וברשתות החברתיות בעקבות כך.
קריירה > משחק וטלוויזיה

ב-1993 שיחקה בסרט "חלום אריזונה" כארוסתו הפולנייה של ג'רי לואיס. ב-1996 כיכבה בקומדיה הרומנטית "הולכות על כל החופה", ובסרט הדרמה "סטייה נשית". ב-1998 שיחקה בסרט "יום חמישי" של הבמאי סקיפ וודס.
ב-2007 השתתפה בתוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים" והודחה בפרק הראשון. ב-2008 החלה לשמש כשופטת בתוכנית המציאות "הטופ מודל הבאה".
ב-2010 שיחקה בפרק בסדרה "עקרות בית נואשות".
חיים אישיים

בשנת 2017 נפרדה מבן-זוגה המוזיקאי האמריקאי ריק אוקייסק. על אף פרידתם הם נותרו רשמית נשואים עד מותו בשנת 2019. לשניים נולדו שני ילדים במהלך חייהם המשותפים.
לפוריסקובה אזרחות כפולה: שוודית ואמריקאית.
ראלף האזנהיטל

ראלף האזנהיטל (בגרמנית: Ralph Hasenhüttl; נולד ב-9 באוגוסט 1967) הוא כדורגלן עבר ומאמן אוסטרי אשר שימש לאחרונה כמאמנה של סאות'המפטון מהפרמייר ליג.
קריירה כשחקן

האזנהיטל, נולד בגראץ והחל את הקריירה שלו במועדון של עיר הולדותו, גראצר א.ק., ועשה את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת בעונת 1985/1986. הוא עבר לאוסטריה וינה בשנת 1989, עמה זכה בשלושה תארים רצופים, באליפות הליגה האוסטרית ובשני גביעים מקומיים. ב-1994 עבר לרד בול זלצבורג בה זכה באליפות נוספת ובסופר קאפ האוסטרי. בשנת 1996,יצא לראשונה מחוץ לאוסטריה כשחתם במכלן הבלגית, בה שיחק עונה אחת, לאחר מכן שיחק עונה אחת בלירסה, גם כן הבלגית. לאחר מכן עבר לשחק בגרמניה בפ.צ. קלן, בשתי עונות בקבוצה כבש רק שלושה שערים ב-41 הופעות ולאחריהן עבר לגרויטר פירט. האזנהיטל סיים את הקריירה בקבוצת המילואים של באיירן מינכן.
האזנהיטל הופיע שמונה פעמים בנבחרת אוסטריה בהן כבש שלושה שערים.
קריירה כמאמן > אונטרהאכינג

בין השנים 2004–2005, אימן האזנהיטל בקבוצת הנוער של אונטרהאכינג, לאחר פיטוריו של מאמן הקבוצה הבוגרת, במרץ 2007, מונה למאמנה של הקבוצה הבוגרת, לאחר מכן היה עוזר המאמן של המאמן החדש, לאחריו מונה למאמנה הקבוע של הקבוצה הבוגרת. ב-22 בפברואר 2010, לאחר שלוש שנים במועדון, פוטר. הוא סיים את תפקידו במועדון עם שיא של 40 ניצחונות, 20 תוצאות תיקו ו-28 הפסדים.
קריירה כמאמן > ו.פ.ר. אאלן

בינואר 2011 חתם האזנהיטל ב-ו.פ.ר. אאלן מהליגה הגרמנית השלישית, אז הייתה במקום ה-16, נקודה מעל הקו האדום. הוא השאיר את הקבוצה בליגה, דבר אשר זיכה אותו בחוזה לעונה נוספת. לאחר שסיים בעונה זו בחלק העליון של הטבלה, חתם לשנתיים נוספות בנובמבר 2011. בסיום העונה, עונת 2011/2012, סיימה ו.פ.ר. אאלן במקום השני ועלתה לבונדסליגה השנייה. הקבוצה סיימה את העונה במקום התשיעי, המיקום הגבוה מבין הקבוצות שעלו ליגה. לאחר שנתיים וחצי מוצלחות האזנהיטל התפטר מתפקידו ביוני 2013, בעיקר עקב בעיות כלכליות במועדון. הוא סיים עם שיא של 36 ניצחונות, 28 תוצאות תיקו ו-29 הפסדים.
קריירה כמאמן > אינגולשטאדט 04

באוקטובר 2013 מונה האזנהיטל למאמנה של אינגולשטאדט 04. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא סיים עמה במקום העשירי כאשר בשעה שמונה הייתה בתחתית. בעונת 2014/2015, האזנהיטל עלה עם הקבוצה לבונדסליגה כשסיים עמה במקום הראשון בבונדסליגה השנייה. בעונת 2015/2016, סיים עם הקבוצה במקום ה-11 בבונדסליגה אך בחר שלא להאריך את חוזהו בתום העונה.
קריירה כמאמן > ר.ב. לייפציג

במאי 2016 חתם ב-ר.ב. לייפציג. משחקו הראשון היה נגד דינמו דרזדן בגביע הגרמני, שם הפסיד בבעיטות עונשין. בעונת הבכורה שלו ושל המועדון בבונדסליגה האזנהיטל הצעיד את לייפציג לסיים במקום השני. בעונה שלאחר מכן סיים עם המועדון במקום השישי אך עזב את המועדון במאי 2018.
קריירה כמאמן > סאות'המפטון

ב-5 בדצמבר 2018, מונה האזנהיטל למאמנה החדש של סאות' המפטון מהפרמייר ליג, המאמן האוסטרי הראשון בפרמיירליג. כאשר מונה לתפקיד, הייתה הקבוצה במקום האחרון בליגה, ושלושה ימים לאחר מכן, הפסיד עמה 0–1 לקארדיף סיטי. הניצחון הראשון שלו כמאמן בפרמייר ליג, היה ב-16 בדצמבר בניצחון 3–2 על ארסנל. ב-27 באפריל 2019 הבטיחה סאות'המפטון את הישארותה בליגה לאחר תיקו 3-3 נגד בורנמות', וסיימו במקום ה-16 בליגה.
ב-25 באוקטובר 2019 ספגה הקבוצה בניהולו של האזנהיטל את ההפסד הביתי הגבוה בתולדות המועדון, כאשר הפסידה 0–9 ללסטר סיטי. האזנהיטל התנצל על התוצאה וקיבל את תמיכת ההנהלה להישאר בתפקידו. ביוני 2020 הוא חתם על הארכת חוזה במועדון עד 2024. אף על פי שהקבוצה הייתה בסכנת ירידה לאחר התבוסה ללסטר סיטי, הקבוצה השתפרה ככל שהעונה התקדמה, וסיימה את העונה עם רצף של שבעה משחקים ללא הפסד וסיימה במקום ה-11 בליגה. ביולי 2020 זכה גם בפרס מאמן החודש בפרמייר ליג עקב שבעה משחקים אלו.
לאחר שבעה מחזורים בעונת 2020/2021 מוקמה סאות'המפטון במקום הראשון בפרמייר ליג, הייתה זו הפעם הראשונה בתולדות הפרמייר ליג שהקבוצה ממוקמת במקום הראשון בליגה ולראשונה מאז 1988. עם זאת, ב-2 בפברואר 2021 ספגה שוב הקבוצה תבוסה, 0-9 למנצ'סטר יונייטד.
ב-7 בנובמבר 2022, פוטר האזנהיטל מסאות'המפטון לאחר פתיחת עונה שכללה ניצחון אחד בלבד בתשעה מחזורי ליגה.
תארים > כשחקן > אוסטריה וינה

אליפות אוסטריה: 1990/1991, 1991/1992, 1992/1993
גביע אוסטרי: 1991/1992, 1993/1994
תארים > כשחקן > רד בול זלצבורג

אליפות אוסטריה: 1994/1995
הסופר קאפ האוסטרי: 1995
תארים > כמאמן > אינגולשטאדט 04

אליפות הבונדסליגה השנייה: 2014/2015
תארים > אישיים

מאמן החודש בפרמייר ליג: יולי 2020
הערות שוליים

↑  38. Spieltag | 3. Liga 2008/09, kicker (בגרמנית)
↑  VfR Aalen | Trainer, kicker (בגרמנית)
↑  Beim VfR prangt Prowin auf der Brust, kicker (בגרמנית)
↑  DER SPIEGEL, Zweite Bundesliga: FC Ingolstadt verpflichtet Hasenhüttel - DER SPIEGEL - Sport, www.spiegel.de (בגרמנית)
↑  FC Ingolstadt 04 | Trainer, kicker (בגרמנית)
↑  RB Leipzig | Trainer, kicker (בגרמנית)
↑  RasenBallsport Leipzig - Personalentscheidung-Ralph-Hasenhuettl, redbulls (בגרמנית)
↑  Hytner, David (2018-12-05). "Southampton confirm appointment of Ralph Hasenhüttl as new manager". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-08-29.
↑  161385360554578, Hasenhuttl apologises and Saints make decision on his future after Leicester disaster, talkSPORT, ‏26 בנובמבר 2019 (באנגלית)
↑  Hasenhüttl given new contract after turning Southampton around, the Guardian, ‏2 ביוני 2020 (באנגלית)
↑  Hasenhuttl wins Barclays Manager of the Month award, www.premierleague.com (באנגלית)
↑  https://twitter.com/optajoe/status/1324831387892015107, Twitter
↑  https://twitter.com/SouthamptonFC/status/1589558104827600898?t=H16m52_n2fMrKsktHiIHUw&s=19, Twitter, ‏7.11.22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1330730062  VIAF: 9293171732609809080005   WorldCat (עם VIAF): 9293171732609809080005
תעתיק

בית קפה בתל אביב שבו נכתבה המילה "שדרה" ללא ניקוד, אך התעתיק שלה לאנגלית שגוי מכיוון שהוא מביא להגייה שגויה של האות ש' בעברית (שהיא שין שמאלית)
תמרור בכניסה לכפר הערבי מוסמוס מציג שימוש בשילוב של תעתיק אותיות עם תעתיק הגאים בתעתיק לעברית, ובתעתיק הגאים בתעתיק לאנגלית
שלט רחוב בשלוש שפות; התעתיקים לערבית ולאנגלית משובשים מעט.
תעתיק הוא מונח בבלשנות המתאר תהליך התאמת מלל בשפה אנושית לשיטת כתב שאינה שייכת לשפה, תוך שימוש בחוקים מסוימים, כך שניתן יהיה לשחזר את הגיית המלל מקריאת הכתוב גם מבלי לדעת לקרוא את השפה שבה המילה מדוברת.
הפעלים גזורי השם תִּעְתֵּק וכן תֻּעְתַּק הם חידושיו של המילונאי ראובן אלקלעי, לפי הכתוב במילונו.
סוגי התעתיק

סוג אחד של תעתיק הוא תעתיק אותיות, או טרנסליטרציה, שבו כל אות או סימן בכתב של שפת המקור מוחלפים באות או סימן תואמים קבועים בכתב היעד. ניתן לראות סוג זה של תעתיק כהתאמת שיטת כתיבה אחת לאחרת.
סוג שני של תעתיק הוא תעתיק הגאים, או טרנסקריפטציה, שבו המילה נכתבת בשפת היעד בהתאם לאופן ההגייה. תעתיק מסוג זה שואף לכך שקורא התעתיק יוכל לבטא את המילה המתועתקת בצורה שתהיה ככל האפשר דומה לצורת המקור.
בדרך כלל מועדף תעתיק הגאים, משום שתעתיק אותיות גורם להגייה הרחוקה לעיתים מהביטוי המקורי. בתרגומים הראשונים לעברית לספריו של הסופר מייקל קרייטון (Michael Crichton), תועתק שמו בטעות כ"מייקל קריצ'טון", וזו תוקנה בתרגומים מאוחרים יותר. הוא הדין באשר לסופר סטיבן קינג (Stephen King), ששמו תועתק בחלק מהספרים "סטפן קינג". פחות שפר גורלו של הסופר האיטלקי איטלו זבבו (Italo Svevo), שבתרגום הראשון לספרו, שנעשה מאנגלית (ולא משפת המקור, איטלקית), נכתב שמו "סבבו", וכך נכתב השם גם בכל תרגומיו הבאים.
לעיתים תעתיק האותיות הופך לדומיננטי. את שם משפחתו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן (Abraham Lincoln) מבטאים דוברי אנגלית "לינקן", אך דוברי עברית מבטאים זאת בהתאם לתעתיק האותיות, "לינקולֶן".
כיוון שלשיטות כתב שונות ולשפות שונות יש מאפיינים פונולוגיים שונים, במקרים רבים לא ניתן לבצע תעתיק "מושלם", דהיינו, כזה שיאפשר לקורא בשפת היעד לבטא את המילה המתועתקת כמו בשפת המקור. לכן, העוסקים בתיעתוק נאלצים "להתפשר" מדי פעם ולוותר על הדיוק הלשוני, במקרים שבהם דיוק זה גורם להגייה פחות קרובה למקור על ידי קורא בשפת היעד.
ראו גם

פונולוגיה
פונטיקה
פונמה
כתב
תעתיק שמות לועזיים
אלפבית פונטי בין-לאומי
התעתיק מעברית ללועזית
לקריאה נוספת

"כללי התעתיק", העברית, מחזור ס, חוברת א-ב, תשע"ב
הערות שוליים

↑  ראובן אלקלעי, מלון עברי שלם, כרך 3, הוצאת גליל, 1994
שירלי סטרונג

שירלי אליין הולווי-סטרונג (באנגלית: Shirley Elaine Holloway-Strong, נולדה ב-18 בנובמבר 1958) היא אתלטית בריטית בעבר, סגנית אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984), אלופת חבר העמים, 6 פעמים ברציפות אלופת אנגליה (1979-‏1984), 3 פעמים אלופת בריטניה (1979, 1980 ו-1983) ושיאנית בריטניה (1980-‏1988) בריצת 100 מטר משוכות.
ביוגרפיה

סטרונג נולדה וגדלה בכפר קודינגטון שבמחוז צ'שייר.
ביוגרפיה > 1978

במשחקי חבר העמים שנערכו באדמונטון, אלברטה, קנדה באוגוסט 1978 זכתה סטרונג במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.08 שניות.
ביוגרפיה > 1980

באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה סטרונג במקום תשיעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.12 שניות.
ביוגרפיה > 1982

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בספטמבר 1982 סיימה סטרונג במקום 11 בתוצאה של 13.24 שניות. חודש לאחר מכן, במשחקי חבר העמים שנערכו בבריזביין, קווינסלנד, אוסטרליה באוקטובר היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.78 שניות, תוצאה טובה יותר מהשיא הלאומי אך בסיוע של רוח גבית של 4.5 מטר/שנייה.
ביוגרפיה > 1983

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיימה סטרונג במקום חמישי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.78 שניות, ובסיוע של רוח גבית של 2.4 מטר/שנייה. בשלב רבע הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 12.91 שניות. 11 ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ היא קבעה בריצת 100 מטר משוכות שיא לאומי חדש של 12.87 שניות. שיא זה החזיק מעמד עד לשנת 1988.
ביוגרפיה > 1984 > סגנית אלופה אולמפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה סטרונג במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.88 שניות, אחרי בניטה פיצג'רלד-בראון מארצות הברית (12.84 שניות) ולפני מישל שרדונה מצרפת וקים טרנר מארצות הברית (13.06 שניות).
בשנים שלאחר מכן, התגוררה סטרונג בלוס אנג'לס, קליפורניה. בתקופה זו, עקב בעיות בגיד אכילס שלה, היא לא הצליחה להעפיל למשחקי חבר העמים הבריטי בשנת 1986.
סטרונג פרשה מאתלטיקה תחרותית בשנת 1987.
חייה האישיים

סטרונג נשואה לרונאלד הולווי ולהם שתי בנות. נכון ל-2017, הם מתגוררים בקפלה הולמס, צ'שייר, בריטניה.
שיאים אישיים

ריצת 60 מטר משוכות: 8.11 שניות (1984)
ריצת 100 מטר משוכות: 12.87 שניות (1983)
רוני וילן

רונלד אנדרו "רוני" וילן (באנגלית: Ronald Andrew "Ronnie" Whelan, נולד ב-25 בספטמבר 1961 בדבלין) הוא כדורגלן עבר אירי אשר שיחק בעמדת הקשר ולעיתים בעמדת המגן. הוא היה חלק משמעותי מליברפול בתקופה הדומיננטית שלה בשנות ה-80. הוא שיחק במועדון משנת 1979 עד לשנת 1994. וילן נבחר במקום ה-30 ברשימת 100 השחקנים הגדולים ביותר ששיחקו בליברפול.[דרושה הבהרה]
וילן סיים את הקריירה שלו במועדון סאות'נד יונייטד, שם שימש גם כשחקן-מאמן. בנוסף, הוא אימן את פאניוניוס, אולימפיאקוס ניקוסיה ואפולון לימסול.
וילן שיחק עבור נבחרת אירלנד באליפות אירופה ב-1988 ובשני גביעי עולם ב-1990 וב-1994. הוא הופיע 53 פעמים בנבחרת בין השנים 1981–1995.
מאז פרישתו הוא החל בקריירה תקשורתית.
קריירה בינלאומית

עד גיל 20, וילן ייצג את אירלנד בנבחרת בית הספר, הנבחרת הצעירה, נבחרת החובבנים והנבחרת הבוגרת.
וילן היה שחקן הרכב קבוע בנבחרת אירלנד. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת רשם ב-29 באפריל 1981 כאשר הוא עלה מהספסל בדקה ה-63 בניצחון 1–3 על נבחרת צ'כוסלובקיה באצטדיון לאנסדון רוד.
וילן היה שותף להעפלתה של נבחרת אירלנד לאליפות אירופה ב-1988 בגרמניה המערבית, בה שיחק בכל משחקי הנבחרת. הוא שותף בניצחון 1-0 על נבחרת אנגליה. כמו כן, הוא כבש שער בתיקו מול נבחרת ברית המועצות. אירלנד הודחה מהתחרות לאחר שהפסידה לנבחרת הולנד, וסיימה במקום השלישי בשלב הבתים.
קריירה כמאמן

ב-1994 וילן עזב את ליברפול לאחר 15 שנה וחתם בסאות'נד יונייטד. הוא הפך לשחקן-מאמן של המועדון שנה לאחר מכן. הוא עזב את המועדון בסוף עונת 1996/1997 לאחר שהמועדון ירד לליגה השנייה.
הוא שימש גם בתור מאמנה של פאניוניוס, אפולון לימסול ואולימפיאקוס ניקוסיה. הצלחתו הגדולה ביותר כמאמן הגיעה כשאימן את פאניוניוס ב-1999, כאשר הקבוצה העפילה בפעם הראשונה בתולדותיה לתחרות אירופאית, גביע אירופה למחזיקות גביע. הקבוצה הודחה על ידי לאציו, אשר זכתה בתחרות, לאחר שהפסידה בשני משחקים בתוצאה 0–4 ו-0–3.
קריירה תקשורתית

כיום וילן עובד במעגל הדוברים לאחר הארוחה ועוסק בפרשנות.
וילן מופיע באופן קבוע ב-RTÉ Sport, ומסקר בין השאר את הפרמייר ליג ואת ליגת האלופות. הוא ידוע בהגייתו של שמו של החלוץ בסטיאן שוויינשטייגר. הוא סיקר את מונדיאל 2010, מונדיאל 2014 ויורו 2016 ב-RTÉ Sport.
התנדבות

וילן הוא פטרון של התאחדות מיאסטניה גראביס באירלנד. הוא מגייס כספים למען המלחמה במחלה ועובד להעלאת המודעות אליה.
סטטיסטיקות קריירה > מועדון

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע ה-FA> הופעות | גביע ה-FA> שערים | גביע הפוטבול ליג> הופעות | גביע הפוטבול ליג> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר*> הופעות | אחר*> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977–78 | הום פארם | ליגת העל האירית בכדורגל | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - |
| 1978–79 | הום פארם | ליגת העל האירית בכדורגל | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - |
| 1979–80 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |  |  |
| 1980–81 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 |  |  |
| 1981–82 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 32 | 10 | 3 | 0 | 8 | 3 | 4 | 1 | 47 | 14 |  |  |
| 1982–83 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 28 | 2 | 1 | 0 | 6 | 2 | 5 | 3 | 1 | 0 | 41 | 7 |
| 1983–84 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 23 | 4 | 1 | 0 | 5 | 3 | 5 | 2 | 34 | 9 |  |  |
| 1984–85 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 37 | 7 | 7 | 4 | 3 | 1 | 9 | 0 | 3 | 0 | 59 | 12 |
| 1985–86 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 39 | 10 | 7 | 1 | 7 | 3 | 4 | 0 | 57 | 14 |  |  |
| 1986–87 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 39 | 3 | 3 | 0 | 8 | 2 | 3 | 0 | 53 | 5 |  |  |
| 1987–88 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 28 | 1 | 2 | 0 | 3 | 0 | - | - | 33 | 1 |  |  |
| 1988–89 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 37 | 4 | 5 | 0 | 6 | 0 | 3 | 0 | 51 | 4 |  |  |
| 1989–90 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 34 | 1 | 8 | 1 | 3 | 0 | 1 | 0 | 46 | 2 |  |  |
| 1990–91 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 14 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 17 | 1 |  |  |
| 1991–92 | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 10 | 0 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 13 | 1 |  |  |
| 1992–93 | ליברפול | פרמייר ליג | 17 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 18 | 1 |
| 1993–94 | ליברפול | פרמייר ליג | 23 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 23 | 1 |  |  |  |  |
| 1994–95 | סאות'נד יונייטד | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 33 | 1 | - | - | - | - | - | - | 33 | 1 |  |  |
| 1995–96 | סאות'נד יונייטד | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 1 | 0 | - | - | - | - | - | - | 1 | 0 |  |  |
| סה"כ בקריירה (אנגליה) | סה"כ בקריירה (אנגליה) | סה"כ בקריירה (אנגליה) | 396 | 47 | 41 | 7 | 50 | 14 | 23 | 6 | 17 | 0 | 527 | 74 |
* אחר – מגן הצדקה, הסופר קאפ האירופי, הגביע הביניבשתי והסופר קאפ סקרין ספורט
סטטיסטיקות קריירה > בינלאומי

| נבחרת אירלנד בכדורגל> שנה | נבחרת אירלנד בכדורגל> הופעות | נבחרת אירלנד בכדורגל> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1981 | 3 | 0 |
| 1982 | 1 | 0 |
| 1983 | 2 | 0 |
| 1984 | 3 | 0 |
| 1985 | 6 | 0 |
| 1986 | 2 | 0 |
| 1987 | 7 | 1 |
| 1988 | 6 | 1 |
| 1989 | 7 | 1 |
| 1990 | 4 | 0 |
1991: 0
| 1992 | 2 | 0 |
| 1993 | 4 | 0 |
| 1994 | 4 | 0 |
| 1995 | 2 | 0 |
| סה"כ | 53 | 3 |
הישגים

הליגה הראשונה של הפוטבול ליג (6): 1981/1982, 1982/1983, 1983/1984, 1985/1986, 1987/1988, 1989/1990
גביע ה-FA
גביע הפוטבול ליג (3): 1981/1982, 1982/1983, 1983/1984
סופר קאפ (1): 1986/1987
מגן הקהילה (5): 1982, 1986, 1988, 1989, 1990,
ליגת האלופות (1): 1983/1984
הערות שוליים

1 2  Ex-Red: Ronnie Whelan | This Is Anfield, ‏2012-03-18
↑  "Ronnie Whelan". Liverpool FC (באנגלית). נבדק ב-2017-06-23.
↑  LIVERWEB - Liverpool Results 1985-86, www.liverweb.org.uk (ארכיון)
↑  "RTE hopes Ossie and squad will spur fans to back home team - Independent.ie". Independent.ie (באנגלית). נבדק ב-2017-06-23.
↑  "RTÉ roll out big guns for their 56 live games". The Irish Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-06-23.
↑  Move over Dunphy… RTÉ adds new faces to World Cup coverage, ‏2014-06-06
↑  "VIDEO: RTÉ Sport unveils Euro 2016 coverage". RTE.ie (באנגלית). 2016-06-01. נבדק ב-2017-06-23.
↑  LFChistory.net, Liverpool career stats for Ronnie Whelan - LFChistory - Stats galore for Liverpool FC!, www.lfchistory.net
↑  Benjamin Strack-Zimmermann, Ronnie Whelan, www.national-football-teams.com (באנגלית)
קנוט הגדול

קְנוּט השני מלך דנמרק (הראשון מאנגליה)"הגדול" (בדנית: Knud den Store – קְנוּד דֶן סטוֹר, לעיתים נהגה קָאנוּט;‏ 994/995 – 12 בנובמבר 1035) היה מלך אנגליה, דנמרק ונורווגיה, שליט ומושל שלזוויג ופומרניה. בנם של סוויין פורקבירד וסיגריד, אלמנת אריק המנצח. אביו של קנוט היה עובד אלילים, אך קנוט עצמו נטבל לנצרות בגיל צעיר, וקיבל את השם למברט.
רקע

מהמאה ה-9 החלו הוויקינגים הדנים פולשים לממלכת אנגליה. עם השנים התיישבו בארץ, והאזורים שבהם שלטו נקראו דיינלו (Danelaw). אתלסטאן, מלך אנגליה, מיגר את הדנים, אך יורשיו, אדמונד הראשון ואדרד, נאלצו להדוף פלישות ויקינגיות חוזרות ונשנות. עם המלכתו של אדגר שקטו הרוחות, והפולשים הוכרו כיושבי קבע, אך לאחר מותו החריפו מחדש היחסים בין יושביה הדנים של אנגליה ליושביה האנגלו-סקסים, ושבו הפלישות הוויקינגיות.
מלך אנגליה

אתלרד השני, שירש את הכתר האנגלי, השיג את השלום במחיר כבד, אך לבסוף עלה על דעתו כי כל שכירי חרבו ויושביה הוויקינגים של ממלכתו קשרו נגדו קשר. בשנת 1002 הוציא לפועל טבח המוני. בין הנטבחים הייתה גונהילד, אחותו של סוויין מלך דנמרק. כתגמול, סוויין פשט על אנגליה, טבח ביושביה, ולאחר קבלת מס עתיר חזר לארצו.
באוגוסט שנת 1013 שב סוויין לאנגליה בלווית בנו קנוט, נסיך הכתר הדני. במערכה מתוחכמת שיעבד את הדנים שבצפון אנגליה, ורבים מיושבי אנגליה המרכזית. התקפתו נהדפה בלונדון, אך הוא נמשח למלכות אנגליה בעוד שאתלרד פרש לנורמנדיה. בפברואר של אותה השנה מת סוויין, והצי הכתיר את בנו למלך אנגליה. המלכתו של קנוט לא נתקבלה בידי האצולה, ואתלרד המודח הושב לכס האנגלי. לפיכך שב קנוט לדנמרק בשנת 1014, מחשש לחייו, אך לא לפני שהטיל מומים בשבויי אביו, כאות לעתיד לבוא.
באוגוסט שנת 1015 פלש לאנגליה בשנית, עם צבא של כ-8,000 איש. הוא לחם במספר קרבות לא מכריעים כנגד אתלרד, ומאוחר יותר כנגד יורשו אדמונד השני. באוקטובר שבשנת 1016 מחץ קנוט את כוחותיו של אדמונד בקרב אסנדון.
השניים נפגשו על אי בנהר הסברן והסכימו לחלק את הממלכה ביניהם, אך מותו של אדמונד בנובמבר 1016 הפך את קנוט לשליטה היחיד של אנגליה, באישור הוויטנגמוט מינואר 1017. על מנת לבסס את שלטונו נישא קנוט לאלמנתו של אתלרד השני, אמה מנורמנדיה, בתו של ריצ'רד הראשון, דוכס נורמנדיה, ובכך חיזק גם את קשריו הפוליטיים והמסחריים עם דוכסות נורמנדיה.
כמלך אנגליה שילב קנוט בין מוסדות אנגליים ודניים. כמו כן, ריכז את החוקים האנגליים ויצר אחידות במסורת הסקסונית. בחלקו את המדינה, בסגנון הדני, לארבעה מחוזות (וסקס, מרסיה, מזרח אנגליה ונורת'מבריה), ייסד את שיטת האדונות הטריטוריאלית שתונח ביסוד הממשל האנגלי במשך מאות שנים לאחר מכן. מס ההגנה האנגלי האחרון שולם למלך, וסכומו הכולל היה 82,500 פאונד. קנוט הרגיש בטוח דיו כדי לשלוח את הצי בחזרה לדנמרק לאחר קבלת תשלום של 72,000 פאונד בשנת 1018. קנוט תמך במפעלים רבים, מימן את בנייתן של כנסיות וקתדרלות רבות, שלח מסיונרים לדנמרק ואף עלה לרומא.
כדי לקשר עצמו עם השושלת שהדיח נשא, כאמור, את אמה מנורמנדיה, וכך מנע התקפה מצד נורמנדיה, שבה ישבו בניו הגולים של אתלרד השני, אלפרד ואדוארד. את בנו מנישואין אלו, הארדיקאנוט, מינה ליורש העצר על חשבון אחיו הרולד, בנה של פילגשו. בשנת 1018 (או 1019) ירש קנוט את אחיו, הרולד השני, מלך דנמרק, ובשנת 1028 כבש את נורווגיה עם צי בן 50 ספינות מאנגליה. ניסיונו לשלוט בממלכה דרך סוויין, בן נוסף מפילגשו, תם במרידה והחזרת השושלת הנורווגית המודחת, תחת מגנוס הטוב.
קונרד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, התיידד עם קנוט, ואירס את בנו היינריך לגונהילדה, בתו של קנוט. וכן העביר לפיקוחו את שלזוויג ופומרניה. האחרונה כנראה הייתה לאחוזה פיאודלית של קנוט, היות שבולסלאב הראשון, דוכס פולין, שלח את צבאו לעזרת קנוט בכיבוש אנגליה.
קנוט זכה לתדמית של מלך טוב ומוצלח, אולם נקודת מבט זו ניתן לשייך ליחסו הטוב לכנסייה, ששלטה בכל הכותבים וההיסטוריונים דאז. כך, למשל, מתואר קנוט כמלך ששמר על מצוות הדת, אף על פי שניהל נישואים ביגמיסטיים באופן פתוח, והיה אחראי לרציחות פוליטיות רבות.
הוא מוזכר במיוחד באגדה מסוימת שבה ניסה להחזיר את גלי הים אחורה. לאחר שנמאסו עליו דברי החנופה שבחצרו, כאשר פגש בחנפן שהציע כי המלך יכול לשלוט ביסודות הטבע עצמם, יצא לסאות'המפתטון כדי להוכיחו אחרת. אגדה זאת נתפרשה פעמים רבות באופן שגוי, כאילו חשב המלך את עצמו לבעל כוחות על-טבעיים. למעשה הייתה האגדה תעמולה בעדו.
מותו

קנוט מת בשנת 1035 בשפטברי, דורסט, ונקבר בווינצ'סטר. הוא הוריש את כל המקומות שבהם שלט לבנו הארדיקאנוט, שמלך בדנמרק כ"קאנוט השלישי", אך אחיו למחצה, הרולד קל-הרגליים תפס את השלטון באנגליה. לאחר מותו של הרולד ב-1040, הפך הארדיקאנוט גם למלך אנגליה.
לקריאה נוספת

וינסטון צ'רצ'יל (לעברית: אהרן אמיר), היסטוריה של העמים דוברי האנגלית, כרך ראשון – הולדת בריטניה, 130–138, הוצאת "עם הספר", תשכ"ו. (הספר בקטלוג ULI)
האנציקלופדיה העברית:
כרך עשרים ותשעה, "קנוט II הגדול", 871.
כרך עשרים ושלושה, "(ה)ממלכה המאוחדת, היסטוריה: תקופת האנגלו־סכסים; שושלת הנורמנים", 871–873.
כרך אחד עשר, "דנמרק", 896–897.
התחנה המרכזית החדשה של תל אביב

| --- | --- |
סמליל התחנה 
התחנה המרכזית החדשה של תל אביב, יולי 2023
 תקופת הפעילות:  17 באוגוסט 1993 – הווה (31 שנים)
 מיקום:   רחוב לוינסקי 108, תל אביב-יפו
 אתרים סמוכים:  תחנת הרכבת תל אביב ההגנה
 שירות אוטובוסים:  לכל חלקי ישראל
 קואורדינטות:  32°03′21″N 34°46′49″E﻿ / ﻿32.0558°N 34.7802°E﻿ / 32.0558; 34.7802
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
התחנה המרכזית החדשה של תל אביב (הידועה בקיצור תמח"ת) היא תחנה מרכזית גדולה, המשולבת במרכז קניות, הממוקם בשכונת נווה שאנן שבדרום תל אביב, ברחוב לוינסקי 108.
בתחנה פועלות חברות התחבורה הציבורית: אגד, דן, אלקטרה-אפיקים, קווים, מטרופולין, תנופה, בית שמש אקספרס, ודן בדרום.
התחנה בנויה על שטח אדמה של 44 דונם, וכוללת שטח בנוי של 230,000 מטרים רבועים בשבעה מפלסים שונים (במקור שש קומות ומתוכן ארבע קומות לתנועת אוטובוסים וחמש קומות למסחר ומקלט אטומי). לפי מדד זה, זוהי תחנת האוטובוסים המרכזית השנייה בגודלה בעולם. על מבנה התחנה הועברה ברבות השנים ביקורת, ועד היום חלקים רבים מהמבנה נותרו ללא שימוש, וכמו כן שתי קומות בו אינן פעילות.
בשנת 2013 אישרה עיריית תל אביב את תוכנית המתאר "תל אביב 5000", לפיה בעתיד תשנה התחנה המרכזית את יעודה למבנה ציבור, עסקים ומגורים ותפסיק למעשה לשמש כתחנת אוטובוסים אך הייתה אמורה להמשיך לפעול עד שנת 2023, אז יסתיים הזיכיון של חברת נצב"א להפעלתה. לפי תוכנית זו, פעילות התחבורה הציבורית תועבר לשתי תחנות מרכזיות חדשות שיוקמו במתחם ארלוזורוב (מסוף 2000) וסמוך למחלף חולון. לעומת זאת, עיריית תל אביב הוציאה צו סגירה למקום ב-24 באוקטובר 2021 במהלך שהובילו שירותי הכבאות וההצלה בגין חוסר בסידורים הולמים להגנה מפני שריפה, וסגירת התחנה החדשה הוקדמה ל-6 בינואר 2022, לאחר יותר מ-28 שנות פעילות של התחנה המרכזית החדשה, אולם לבסוף נקבע שהסגירה תהיה בשנת 2027.