stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וילהלם ברלין

| --- | --- |

וילהלם ברלין (ראשון משמאל) בפגישת המטכ"ל הגרמני עם היטלר
 לידה:  28 באפריל 1889 קלן, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  15 בספטמבר 1987 (בגיל 98) המבורג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1909–1945 (כ־36 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל התותחנים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-58   מפקד הדיוויזיה ה-227   מפקד הקורפוס ה-26   מפקד הקורפוס ה-101
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות
 
גנרל חיל התותחנים וילהלם ברלין (בגרמנית: Wilhelm Berlin;‏ 28 באפריל 1889 – 15 בספטמבר 1987) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

ברלין נולד ב-28 באפריל 1889 בקלן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-14. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם ביחידות שונות, וב-18 באוגוסט 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר ברלין ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ההדרכה של הארטילריה. ב-20 באפריל 1936 הועלה לדרגת אוברסט, וב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-33.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה ברלין מפקד רגימנט הארטילריה ה-33, ופיקד עליו בחזית המערבית כחלק מהדיוויזיה ה-33 במסגרת הקורפוס ה-9. ב-1 במרץ 1940 הועלה ברלין לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד אגד הארטילריה ה-101, עליו פיקד במהלך המערכה על צרפת. בסתיו 1940 מונה ברלין למפקד בית הספר לתותחנות, וב-1 במרץ 1942 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-1 במאי 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-58, וב-7 ביוני 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-227. ב-6 במרץ 1944 קיבל ברלין על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-11 במאי 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-26. ב-9 בפברואר 1945 מונה ברלין למפקד הקורפוס ה-101, ולחם עמו במהלך הקרב על ברלין כחלק מהארמייה התשיעית. ב-18 באפריל הוחלף ברלין על ידי פרידריך זיקסט, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ברלין שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר ברלין בהמבורג עד למותו ב-15 בספטמבר 1987.
הריסת מבנים

הריסה בעזרת כדור הריסה
דחפורי D9 הורסים בית של מחבל ששימש לפעילות טרור ברצועת עזה בתקופת האינתיפאדה השנייה
הריסת בניינים באמצעות פיצוץ במחוז האינאן בסין, 2012
הריסה היא פעולה הנדסית ההפוכה לפעולת הבנייה שמטרתה פירוק או השמדת מבנה קיים או חלק ממנו וסילוקו. על אף שפעולת ההריסה היא השמדת מבנה ולא בנייתו, הריסה נחשבת לפעולת בנייה מבחינת היבטיה ההנדסיים והחוקיים. פעולת הריסה של מבנה מחויבת בהיתר בנייה (למעט מקרים בהם המבנה המיועד להריסה נבנה ללא היתר) ובתכנון יסודי של מהנדס בניין.
סיבות להריסת מבנה

ייתכנו מספר סיבות להריסה של מבנה:
סיבה הנדסית - המבנה ישן ולא בטיחותי ומהווה מפגע המסכן את הציבור. במקרה כזה, יוזמים הריסה מתוכננת של המבנה כדי למנוע את קריסתו הטבעית שעלולה לפגוע בחיי אדם.
סיבה כלכלית - מבנה מיועד להריסה על מנת לאפשר בנייה של מבנה גדול או חדש יותר על אותה הקרקע. הריסה מסיבה זו היא נפוצה במיוחד כחלק מתהליך שגרתי של התחדשות עירונית.
סיבה פוליטית - במקרה של משטר דיקטטורי, תיתכן לדוגמה החלטה על הריסת מבנה של מתנגדים פוליטיים. במקרים של מהפיכות לאורך ההיסטוריה, נקראו פעמים רבות קריאות להריסה של סמלי המשטר המודח ופעמים שונות אכן נהרסו מבנים של משטרים כאלו.
סיבה צבאית - מבנה בעל חשיבות צבאית-טקטית יכול להיות מיועד להריסה על ידי צבא או מדינה החשה כי הוא מהווה איום. בנוסף הריסת בתים משמשת כאמצעי ליצירת התרעה כנגד פעולות טרור המבוצעות על ידי בעלי ובני הבית.
סיבה פלילית - במידה והמבנה המיועד להריסה נבנה שלא כחוק.
שיטות הריסה > פירוק יסודי

פירוק יסודי היא שיטת הריסה בה רכיבי הבניין מפורקים בעדינות יחסית, לרוב כדי לעשות בהם שימוש חוזר. לא כל מבנה ניתן לפירוק - מבני בטון לדוגמה לא ניתן לפרק משום שרכיביהם הבסיסיים נוצקו במקום. רכיבי וחומרי בניין שניתן לפרק לטובת שימוש חוזר הם לרוב לבנים, רכיבי פלדה, צינורות שונים, רעפים וכדומה. פעמים רבות, מפורק רק חלק מן המבנה ושאר חלקיו, היסודיים יותר, נהרסים בשיטה אחרת ומושמדים.
פירוק של מבני לבנים לדוגמה, נהוג עוד מימי קדם בהם פורקו ידנית מבנים שנבנו מלבנים ובלבנים נעשה שימוש חוזר עבור בתים חדשים. כך לדוגמה הקולוסיאום ברומא, שהרוס בחלקו, פורק בחלקו באופן ידני על ידי אנשים שונים במהלך ימי הביניים. קירותיו החתוכים באפן אלכסוני הם תוצאה של פירוק יזום של חלק מקירותיו עד לקו מסוים במסגרת שימורו המאוחר.
מבני פלדה אף הם קלים יחסית לפירוק כמו גם הפלדה עצמה. הפלדה היא חומר שקל להתיכו ולצקת אותו מחדש.
שיטות הריסה > ניסור והנפה

שיטת ההריסה הבטוחה ביותר כיום, והמורכבת ביותר היא הריסה באמצעות ניסור והנפה.  ניסור בטון  היא שיטה נפוצה ביותר להריסת מבנים. בשיטה זו המבנה מפורק לגורמים בצורה מבוקרת וחלקיו מונפים לקרקע, כאשר כל חלק המיועד לניסור נקשר תחילה למנוף ורק לאחר מכן מנוסר. בשיטה זו המבנה שומר על יציבותו הקונסטרוקטיבית ואינו עומד בסכנת קריסה, הקיימת בשיטה של הריסה במחפר או כדור הריסה. יתרון נוסף של שיטה זו הוא היעדר נפילה של שברי המבנה הנהרס - התפוררות המבנה.
שיטות הריסה > הריסה בכלים מכניים

מרבית המבנים, במיוחד מבנים בני קומה עד 3–4 קומות, נהרסים בעזרת ציוד מכני הנדסי שהיא שיטת הריסה מהירה יותר שמטרתה החרבת הבניין בכוח. קיימים כלים הנדסיים שונים המסוגלים להרוס מבנים מסוגים שונים כשהשימוש הנפוץ הוא בעזרת דחפור או מחפר (לעיתים מותקן בקצה הזרוע פטיש אוויר (נקרא גם "פטיש חציבה") במקום היעה) ולעיתים נדירות יותר בכדור הריסה. במסגרת הריסה בעזרת כלים מכניים הנדסיים, הופך רוב המבנה לפסולת בניין המפונה לאחר מכן מן האתר.
שיטות הריסה > פיצוץ מבנים

הריסת מבנה בעזרת פיצוץ היא שיטת הריסה מסוכנת ומסובכת המבוצעת באופן נדיר יחסית במבנים בהם אופי המבנה וגודלו הופכים את השיטה לטובה ביותר. בהריסה בעזרת פיצוץ נהרס בדרך כלל המבנה תוך שניות ספורות בעזרת פיצוץ או סדרה של פיצוצים מבוקרים המחריבים את הבניין.
בבניית מבנים רבים, נעשה שימוש בפיגומים על מנת לתמוך חלקים של המבנה כגון גג אשר מוסרים לאחר גמר הבנייה כאשר כל חלקי הבניין מייצבים זה את זה. כאשר בניין מסוג זה אשר נבנה בשלבים מיועד להריסה, לא ניתן להרוס אותו באותם השלבים בלי להקים מחדש פיגומים ולפרקו בזהירות. כדי למנוע אי יציבות אשר תסכן את פועלי ההריסה ואת סביבתו הבנויה של הבניין תוך שרק חלק ממנו הרוס, מיושמת במקרים כאלו תוכנית הריסה בעזרת פיצוץ אשר מחריב את הבניין בבת אחת. פיצוץ מבנה הוא גם יעיל יותר מהריסה בעזרת צמ"ה במקרים של בניינים גבוהים אשר פסולת הבניין המצטברת כתוצאה מהריסת הקומות העליונות מכבידה בצורה מסוכנת על שאר המבנה. כדי להימנע מהצורך בפינוי זהיר והדרגתי של פסולת הבניין ההרוס, עשוי הבניין הגבוה להיהרס על ידי פיצוץ גם כן.
אחת הבעיות והסכנות המרכזיות בפיצוץ מבנים, בעיקר כאשר המבנה נמצא בסביבה עירונית, הוא הנזק הסביבתי שעלול להיגרם. מעבר לעננת אבק, שלרוב אינה אלא מטרד, נפילת חלקי מבנה על מבנים סמוכים במהלך הפיצוץ כמו גם פגיעה בהם בשל ההדף, מצריכה פיצוץ מתוכנן ומדויק אותו מתכננים ומבצעים מומחי חבלה ומהנדסים מתאימים. לרוב, לא נהרס הבניין בעזרת פיצוץ גדול יחיד אלא סדרה של פיצוצים קטנים בנקודות התורפה של המבנה (כמו למשל בבסיסי העמודים) המתוזמנים היטב וממוקמים בנקודות הנבחרות בקפידה. מטרת הפיצוץ היא גרימת התמוטטות המבנה לתוך עצמו במקום כלפי חוץ. מטרה זו מושגת על ידי כיוונם של מטעני הנפץ ותזמונם תוך הסתמכות על כוחותיו הפנימיים של המבנה הנובעים ממשקל רכיביו אשר יפילו את חלקי המבנה לתוך עצמו לאחר פגיעה בנקודות התורפה הרלוונטיות.
שיטות הריסה > הריסת פנים מבנה

קיימים שני סוגים בסיסיים של הריסת פנים: הריסת קירות ומחיצות פנימיות שאינן חלק משלד הבניין לצורך שיפוץ ועיצוב פנים והריסה מלאה של פנים מבנה והשארת קירותיו החיצוניים בלבד לצורך שיפוץ כללי, לרוב במסגרת שימור כללי של מבנה היסטורי חשוב.
הריסת קירות פנימיים היא פעולה פשוטה יחסית, שכמו גם פעולות רבות במסגרת עיצוב פנים אינה דורשת היתר בנייה ואינה מחייבת ייעוץ הנדסי. במסגרת הריסה מסוג זה נהרסים קירות גבס וקירות לבנים שאינם קירות נושאים יחד עם תקרות מונמכות ופרטי פנים נוספים. הריסה זו מתבצעת בכלים ידניים פשוטים כגון מסורים או מסורי דיסק, לומים, פטישים ופטישי אוויר (מכונה "קונגו").
הריסה פנימית מהסוג השני, היא מהלך הנדסי מורכב, ומסובך יותר מאשר הריסה מלאה של בניין שלם. בתחום שימור המבנים, נעשה ברוב המקרים מאמץ לשמר ולשפץ את החזיתות החיצוניות של המבנה בלבד ואילו פנים המבנה על כל חלליו עשוי לעבור שינוי מבני מקיף המתאים אותו לצרכים העדכניים. במקרה כזה, נבנית מערכת מבנית זמנית מפלדה אשר תומכת את הקירות החיצוניים שאינם מיועדים להריסה ומאפשרת את עבודת ההריסה הפנימית. לאחר השלמת הבנייה מחדש של פנים המבנה, בה מתחברים הקירות הישנים אל השלד החדש, מוסרים החיזוקים הללו.
תכנון והכנות הריסה

כאמור, הריסת מבנה היא פעולה הנדסית המחייבת תכנון ומחייבת קבלת היתר מהרשות המקומית, בדומה להיתר בנייה. מלבד פעולת ההריסה הפיזית, מחויב יוזם ההריסה במספר פעולות מקדימות. פעולות אלה כוללות ניתוק המבנה ממערכות התשתית העירוניות - חשמל, מים, ביוב וכדומה. בדומה לחובת גידור אתר בנייה, כך מחויב מבצע ההריסה בגידור המתחם על פי התקנים המחייבים.
במבנים מורכבים וגדולים, מכין צוות מהנדסים תוכנית הריסה בה מפורט סדר ההריסה על פי רכיבי הבניין השונים במטרה להרוס באופן היעיל, הבטיחותי והנח ביותר.
במקרים של הריסה חלקית של מבנה, נערכת על ידי האדריכל בתיאום עם מהנדס הבניין תוכנית הריסה לפיה נהרסים רק חלקים מסוימים. תוכנית זו נפוצה בעיקר כהריסה פנימית של קירות ומחיצות.
במסגרת ההכנות להריסה, מפונים בשלב ראשון מן הבניין כל דברי הערך, לרבות כבלי תקשורת ואביזרים שונים בעלי שווי כספי. בשלב שני מפונים חומרים ורכיבים העלולים לסכן חיי אדם בזמן הריסה: חלונות זכוכית לדוגמה נהרסים ידנית בנפרד כדי למנוע פגיעה של שברי זכוכית בבני אדם תוך כדי ההריסה (קל וחומר בהריסה בעזרת פיצוץ) וכמו כן מפונים בכלים הנדרשים חומרים מסוכנים כגון אזבסט (המשמש כחומר בניין), חומרים דליקים או חומרים אחרים העלולים לסכן חיים.
קיימים מבנים רבים, הנבנים בצמוד אחד לשני לאורך רחוב (בנייה טורית). בערים רבות, בעיקר באירופה, מצויים בניינים ישנים מסוג זה אשר סמיכותם למבנה השכן עוזרת לשמור על יציבותם. כאשר מיועד להריסה בניין הצמוד משני צידיו לשני בניינים אחרים שאינם מיועדים להריסה, נדרש פתרון הנדסי נוסף אשר ימנע מהבניינים השכנים לקרוס במשך התקופה שבה המבנה האמצעי הרוס וטרם נבנה במקומו בניין חדש. אחת השיטות הנהוגות במקרה כזה היא בנייה של מסבכי פלדה זמניים המחברים בין שני המבנים הצדדים ומותקנים במקביל להריסה המדורגת. פתרונות דומים בדמות חיזוקי פלדה או חיזוק המבנים שאינם מיועדים להריסה קיימים גם כאשר נהרס מבנה פינתי או תרחיש מבני אחר.
נזק סביבתי כתוצאה מהריסה

הריסת מבנים בתוך אזור עירוני עלולה ליצור נזקים סביבתיים והנדסיים כמו ענני אבק ועשן, פגיעה בתשתיות עירוניות, פגיעת חלקי מבנה בעוברי אורח ובבניינים סמוכים, פגיעה ביסודות של מבנים קיימים, פגיעה בצמחייה, זיהום מי תהום וכדומה. לצורך התמודדות עם נזקים אפשריים ננקטות מספר פעולות. חלק מהפעולות הן פרוצדורליות כגון, הצבת תנאים שונים בהיתרי ההריסה וחלקן מתבטא באמצעים שונים שנוקטים מבצעי ההריסה על מנת להגן על הסביבה מנזקים.
היסטוריה

הריסת מבנים באופן ידני או באמצעים ידניים פשוטים קיימים מאז ימי קדם. עם התפתחות טכנולוגיית הציוד המכני לאורך השנים, השתפרו יכולות ההריסה של מבנים והריסות בוצעו ביעילות ובבטיחות רבה יותר.
שימוש בחומרי נפץ להריסת מבנים החל במאה ה-18. הבניין הראשון שידוע כי נהרס בפיצוץ מתוכנן היה קתדרלה בעיר ווטרפורד, אירלנד. המבנה נהרס בשנת 1773 באמצעות 70 ק"ג חומר נפץ.
שימוש בכדור הריסה היה פופולרי במהלך שנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20 להריסת רבי קומות, אך קרנו דעכה עם המצאת המחפרים ההדיראוליים וציוד מכני הנדסי אחר שאיפשר הריסה מדויקת ויעילה יותר מאשר הכדור. כיום כמעט לא נעשה בו שימוש ורוב רובן של פעולות ההריסה מתבצע בכלים מכניים הידראולים. רק במקצתן נעשה שימוש בחומרי נפץ.
היסטוריה > שיאים

הבניין הגבוה ביותר שנהרס אי פעם הוא בניין סינגר בניו יורק בן 47 קומות. חורבנם של מגדלי התאומים בפיגועי 11 בספטמבר היה גדול יותר אך אלו הוחרבו במסגרת מתקפה ולא בפעולת הריסה מסודרת.
המבנה הגדול ביותר בהיסטוריה שפוצץ הוא אצטדיון הקינגדום (Kingdome) באזור סיאטל, ארצות הברית. האצטדיון, שהכיל כ-66,000 מקומות, פוצץ במרץ 2000 ובמקומו נבנה אצטדיון חדיש. המבנים הגדולים ביותר בישראל שנהרסו בפיצוץ היו ממגורות החיטה באזור התעשייה של בני ברק (ליד תחנת הרכבת בני ברק) אשר הוחרבו על ידי 3 פיצוצים באוגוסט 2006.
המבנים הגבוהים ביותר שנהרסו בישראל הם שלוש ארובות בטון בגובה 65 מטר שנהרסו במפעל נשר רמלה במאי 2010. הארובות, שנבנו בשנת 1959 ושנת 1962 פורקו בצורה מבוקרת בשיטה של ניסור והנפה לקרקע.
הריסת מבנה על ידי מחפר גבוה
הריסת בית פרטי בעפרה על ידי מחפר.
הריסת אצטדיון בארצות הברית בעזרת פיצוץ
קריסה פנימית של בניין בצרפת בעזרת פיצוצים
פנים בניין הרייכסטאג בברלין בעת שיפוצו ב-1995. השופל בתמונה עובד בתוך שטח המבנה וקיר החזית החיצונית עומד לבד ונתמך על ידי חיזוקי פלדה זמניים
בניין סינגר, ניו יורק. הבניין הגבוה ביותר אי פעם שנהרס באופן יזום
שלוש ארובות נשר רמלה שנהרסו בצורה מבוקרת בשנת 2010. המבנים הגבוהים ביותר שנהרסו בישראל
וידאווה

| --- | --- |
סמל וידאווה

כנסייה בווידאווה
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לודז' (פרובינציה) לודז'
 מחוז:  לסק
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,181 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°26′00″N 18°56′00″E﻿ / ﻿51.43333°N 18.93333°E﻿ / 51.43333; 18.93333 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיוידאווה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיוידאווה(למפת פרובינציית לודז' רגילה) לודז' פיוטרקוב טריבונלסקי  פביאניצה טומשוב מזובייצקי  אופולה שוויינטוקז'יסקיה פולין גדול קוי.-פומ. שלזיה מזוביהוידאווה(למפת פרובינציית לודז' מוגדלת) לודז' פיוטרקוב טריבונלסקי  פביאניצה טומשוב מזובייצקי  אופולה שוויינטוקז'יסקיה פולין גדול קויאוויה-פומרניה שלזיה מזוביהוידאווה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
וידאווה (בפולנית: Widawa) הוא כפר במחוז לסק שבפרובינציית לודז' בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

בשנת 1388 הוענקו לווידאווה זכויות עיר. במחצית המאה ה-17 נשרף היישוב כתוצאה מפלישת השוודים. לאחר מכן השתקם היישוב, והתקיימו בו ירידים שנתיים. בשנת 1870 ניטלו מהיישוב זכויות העיר.
יהודי וידאווה

בשנת 1764 נמנו ביישוב 43 משפחות יהודיות, ועד אמצע המאה ה-19 גדלה הקהילה היהודית ביישוב. בין מלחמות העולם התקיימה ביישוב פעילות ציונית, וכן של אגודת ישראל. בשנים אלה נמנו בכפר 728 יהודים, כשליש מתושביו.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, עזבו את הכפר יהודים רבים, בעיקר לבלחטוב, ובמקביל הגיעו אליו פליטים יהודים. עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים, שרפו אלו בחיים את רב היישוב, אברהם מרדכי מארוקו, עם ספר תורה.
בשנת 1940 רוכזו כ-100 המשפחות היהודיות שנותרו בכפר בגטו שהוקם בו, ממנו גורשו בדצמבר 1941 25 משפחות לבלחטוב. בקיץ 1942 שולחו יהודי הגטו הנותרים למחנה ההשמדה חלמנו.
וילהלם מייסטר

| --- | --- |

 Nur wer die Sehnsucht kennt  Philine  Mignon  בפסקה זו 5 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מידע כללי
 מאת:  יוהאן וולפגנג פון גתה
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  רומן חניכה
 הוצאה
 הוצאה:  ספרית פועלים (בגרסה העברית)
 תאריך הוצאה:  1795
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הקבוץ המאוחד
 תרגום:  יצחק כפכפי
 סדרה
 הספר הבא:  Wilhelm Meister's Journeyman Years, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001844739
 
וילהלם מייסטר: שנות החניכות, ובקיצור, וילהלם מייסטר (בגרמנית: Wilhelm Meisters Lehrjahre) הוא רומן מאת יוהאן וולפגנג פון גתה, הנחשב לרומן החניכה הראשון בהיסטוריה, ויצא לאור ב-1795. זהו הרומן השני שכתב גתה.
חשיבותו ההיסטורית והספרותית של הרומן

בתקופה בה נכתב, היה ז'אנר הרומן בכללו בחיתוליו, ונחשב לז'אנר ספרותי נחות לעומת השירה. לפיכך ביקש גתה להראות כי הרומן יכול גם הוא לנסוק לגבהים רוחניים ופילוסופיים, בין השאר על ידי שזירת שירה בגוף הטקסט.
וילהלם מייסטר הוא הרומן הראשון בז'אנר רומן ההתחנכות - הבילנדונגסרומן. בעת כתיבת הרומן עברה מערכת הערכים בגרמניה טלטלה, בעקבות המהפכה הצרפתית אשר ערערה את יסודות המוסר ותפישותיה החברתיות, בין השאר בשל ערעור מעמד האצולה.
במרכז הבילדונגסרומן עומד אדם בתהליך התבגרות מנער לגבר, אשר בסופו הוא לכאורה מגובש מבחינה מוסרית וכשיר לתפקד כאזרח. תהליך זה אמור לעבור גם הקורא. כך מבקש גתה להרגיע את היוצרות בעקבות המהפכה וליצור זהות אזרחית בשלה ומוסרית על ידי הרומן.
עלילה

וילהלם מייסטר הוא בן למשפחה בורגנית אמידה, אשר מתאהב בשחקנית תיאטרון צעירה ששמה מריאנה. אי-הבנה ביחסיהם שוברת את ליבו, ולפיכך הוא מחליט להסכים להצעתו של אביו ולצאת למסע שמטרתו כתיבת דו"חות על מצבים כלכליים באזורים שונים בגרמניה. שליחות זו לא נמשכת זמן רב ובמהרה הוא מחליט להצטרף ללהקת תיאטרון נודד ולהשקיע בה את כספו וכישרונו התיאטרלי. כמו כן הוא מאמץ ילדת קרקס בשם מיניון וילד בשם פליכס.
לאחר תככים עם הלהקה, וילהלם עוקר לאחוזה אריסטוקרטית ונטמע בעולם האצולה. וילהלם נשאב אל היחסים הפנימיים בחברה האריסטוקרטית ומגבש לעצמו הבנה לגבי הזהות האצילית. מיניון נפטרת, והוא מגלה כי פליכס הוא למעשה בנו ממריאנה אשר מתה בגללו. לבסוף הוא מתחתן עם אצילה בשם נטליה.
התפחה

התפחה היא יצירת מארג בועיות גז קטנות, הלכודות בבצק או בבלילה, על מנת שלאחר האפייה או הבישול יתקבל מאפה בעל מרקם תפוח ואוורירי. אמצעי התפחה הם חומרים או גורמים ביולוגיים שהוספתם לבצק טרם אפייתו מביאה לתגובה כימית היוצרת בועיות גז (לרוב פחמן דו-חמצני), הנלכדות במארג 'רשת' החלבונים שבבצק.
כאשר מערבבים בצק או בלילה, העמילן שבקמח מתערבב עם המים שבבצק, כך שנוצר מארג (הנתמך לעיתים גם על ידי חלבונים כגון גלוטן או סוכרים כגון פנטוז) שנקרש ומתייצב ובו בועות אוויר שנלכדו. בועות אלו, גם אם הן תורמות ליצירת מאפה תפוח ו"ספוגי", אינן חלק מתהליך התפחה, משום שלא נוצרו כתוצאה מתגובה כימית.
התפחה ביולוגית

התפחה ביולוגית היא צורת ההתפחה המקובלת ביותר באפיית לחם וכוללת ערבוב של מיקרואורגניזמים ממשפחת השמרים לתוך העיסה. אלו פולטים פחמן דו-חמצני כחלק ממחזור החיים שלהם וגז זה נלכד בבצק. שמרים מותירים תוצרי לוואי (בעיקר אתנול שמתאדה במהלך האפייה, ותוצרי אוטוליזה - עיכול עצמי) התורמים לטעמם הייחודי של מוצרי בצק שמרים. ללחמי שאור טעם ייחודי בגלל השימוש בשמרי בר שחיים בסימביוזה עם חיידקי חומצת חלב שמייצרים תרכובות חומציות בבצק.
התפחה באמצעות שמרים מבוססת על תסיסה המשנה את המבנה הכימי של הפחמימות בבצק. בניגוד להתפחה כימית, המופעלת לרוב מיידית כאשר המים מחברים בין הבסיס לחומצה, התפחה על ידי שמרים דורשת השהייה המאפשרת לשמרים לפרק את הפחמימות ולייצר פחמן דו-חמצני הנלכד בבצק. הוספת ביצים, תפוחי אדמה או סוכר לבצק גורמת להאצת גדילת השמרים, בעוד הוספת מלח או שומנים כגון חמאה מאטים את גדילתם.
שמרים משמשים גם להתססת משקאות חריפים כגון בירה ויין. בתהליך התסיסה נוצר קצף הבירה, העשוי לשמש אף הוא כחומר מתפיח ושימש ככזה בעבר, לפני שהחל גידול השמרים התעשייתי.
בעידן המודרני נעשה שימוש בשמרי אפייה שהותאמו בצורה מיטבית להתפחת בצק ושגודלו בתהליכים תעשייתיים. לצד שמרי האפייה, בהתפחת מוצרי מאפה ביתיים נעשה שימוש גם במוצרים המכילים שמרים מסוגים אחרים או חיידקים, המביאים גם הם לתוצאה הרצויה של בועיות גז הלכודות בבצק. לדוגמה: בירה לא-מפוסטרת (המכילה שמרים חיים), חובצה, בירת זנגביל, קפיר, מחמצת שאור ויוגורט.
התפחה כימית

סוכני התפחה כימיים הם תערובות או תרכובות כימיות המשחררות פחמן דו-חמצני או גז אחר כתגובה לחום או לחות. כמעט תמיד הן מבוססות על שילוב של חומצה (לרוב חומצה אורגנית בעלת משקל מולקולרי נמוך) ובסיס. מתפיחים כימיים משמשים בהכנת עוגות בחושות, עוגיות ומוצרים נוספים, בהם תסיסה ביולוגית אינה מעשית או אפשרית.
כדי לייצר חומר התפחה כימי שיהיה גם יעיל וגם חסר טעמי לוואי נדרשת מומחיות בכימיה. לכן חומרים כאלו נמכרים בתערובות מוכנות שמרכיביהן מדודים מראש. תערובות אלו מכונות לרוב אבקת אפייה.
אבקת אפיה כוללת לרוב לפחות אחד מהבאים: סודה לשתייה, זרחות כגון זרחת מונו-סידן וזרחת נתרן אלומיניום, אמוניום ביקרבונט, אשלגן פחמתי, קרם טרטר ועוד.
התפחה מכנית

כאשר מקציפים סוכר עם שומן מוצק (לרוב חמאה) במערבל מזון, גבישי הסוכר חותכים פיזית את מרקם השומן, כך שמוחדרות לתערובת בועות אוויר קטנות. להתפחה מכנית זו מוסיפים בדרך כלל גם מתפיח כימי. שיטה זו משמשת במתכוני עוגיות רבים.
שימוש במטרפה להקצפת נוזלים מסוימים כגון שמנת וחלבוני ביצה יוצר קצף באמצעות פעולה מכנית. הקצפת שמנת יוצרת קצפת. הקצפת חלבוני ביצים היא השיטה המשמשת להכנת עוגות ספוג, בהן מארג חלבון ביצה הנוצר על ידי הקצפה עזה הוא התורם העיקרי למרקמו של המוצר הסופי.
הקצפת סוכר וחמאה
קצפת משמנת מתוקה
בבריטניה פותחה שיטת אפיית לחם המערבת התפחה ביולוגית ומכנית (השיטה מכונה CBP). בשיטה זו זמן ההתפחה הביולוגית מקוצר כיוון שחלק מההתפחה מבוצע על ידי ערבול עז מאוד של הבצק במהירות גבוהה. לפיכך מקוצר הזמן הדרוש ליצור המוצר הסופי - כיכר לחם. השיטה נחשבת יעילה להתמודדות עם קמח החיטה הרך המופק בחקלאות הבריטית, אולם היא שנויה במחלוקת בשל האיכות הירודה של הטעם והמרקם של המוצר הסופי, כמו גם נחיתותו התזונתית בשל שימוש בכמות גדולה יותר של שמרים ומלח. למרות זאת השיטה אומצה על ידי מאפיות תעשייתיות באזורים נוספים בעולם.
מתפיחים אחרים

אוויר או קיטור עשויים לשמש כמתפיחים כיוון שהם מתרחבים בחום. על מנת לנצל תכונה זו, על האפייה להתבצע בחום גבוה מספיק להפיכת המים לאדים, עם בלילה בה האוויר ילכד ויוותר עד שהבלילה תתגבש באפייה. התפחה כזו משמשת במאפים מסוג פודינג יורקשייר ובמידה פחותה בטמפורה.
חמצן דו-חנקני משמש כחומר מניע במכלי תרסיסי קצפת. התנדפות הגז מקציפה את התרסיס.
ראו גם

חמץ
בצק שמרים תופח
אבקת אפייה
ואמושאויפלו

ואמושאויפלו (בהונגרית: Vámosújfalu) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. אוכלוסיית ואמושאויפלו קטנה משמעותית מ-895 תושבים בשנת 1990 עד 717 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-20%).
בוואמושאויפלו חיו מעט יהודים ובמקום היה בית קברות יהודי.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 6 |  |
| 1880 | 44 | 507 |
| 1910 | 43 |  |
| 1920 | 30 |  |
| 1930 | 25 |  |
| 1941 | 40 | 786 |
התנהגות אנושית

התנהגות אנושית היא סוג של התנהגות, אשר מבוצע על ידי יצורים אנושיים. ההתנהגות האנושית מתייחסת לתגובות של אדם יחיד או של קבוצת אנשים לגירויים חיצוניים או פנימיים. תגובות אלו כוללות את כל הפעולות הפיזיות והרגשיות הנצפות של המין האנושי, חברות אנושיות ואנשים בודדים.
בנוסף, בני אדם יכולים להפעיל מערך פעולות גמיש גם מעבר לשיוך פשוט של תגובה לגירוי.
היכולת לווסת את התגובות והפעולות באופן גמיש, לצורך הפקת התנהגויות מושכלות ומכוונות מטרה, מכונה שליטה קוגניטיבית או תפקודים ניהוליים.
ההתנהגות האנושית היא חלון לנפש האדם, שדרכו ניתן לחשוף את העמדות ואת הערכים שלו.
השפעות ומאפיינים

על אף שהמניעים היסודיים להתנהגות משותפים לרוב בני האדם, דרכי התגובה עליהם יכולים להשתנות מאדם אחד למשנהו, זאת משום שכל אדם נולד עם מטען גנטי שונה וגודל לרוב בסביבה שונה. השפעות הסביבה כוללות בתוכן גורמים רבים, כגון: השכלה, חינוך, דחק, מצב כלכלי, מצב משפחתי, מצב חברתי ועוד. אצל כל האנשים הסביבה שונה, ולכן היא גורמת לשוני בתכונות או באישיות של האדם, אך עדין קיימים מכנים משותפים כמו תרבות, דת, מדינה וכדומה.
בעוד שתכונות מסוימות של האדם והטמפרמנט שלו נוטים להיות עקביים, התנהגויות אחרות יכולות להשתנות במהלך החיים מרגע הלידה, לאורך תהליך ההתבגרות והחיים הבוגרים. בנוסף להשפעות של הגיל והגנטיקה, ההתנהגות האנושית מונעת בחלקה על ידי מחשבות ורגשות. השפעות נוספות על ההתנהגות האנושית כוללות אתיקה, סמכות, יחסי קרבה, היפנוזה, שכנוע ולא כפייה.
קיימים גם דפוסי התנהגות בעלי מאפיינים ייחודיים, כמו התנהגות פסיבית-אגרסיבית, דחיינות, עצלנות, חוליגניות, חוצפה ואופורטוניזם.
היבטים חברתיים

התנהגות אנושית יכולה להיות שכיחה או בלתי רגילה, מקובלת או לא מקובלת מבחינה חברתית. מנהג הוא התנהגות מקובלת בחברה מסוימת. התנהגויות מוזרות ולא רגילות מכונות אקסצנטריות. התנהגות שנמצאת מחוץ לגבולות המקובלים בתרבות מסוימת מכונה טאבו או סטייה חברתית.
מידת המקובלות של ההתנהגות נמדדת ביחס לנורמות חברתיות ומווסתת על ידי אמצעים שונים של שליטה חברתית. החינוך הוא כלי משמעותי של החברה בתהליך החיברות של הדור הצעיר. תהליך זה הוא חלק מרכזי בהתפתחות חברתית.
התנהגות חברתית היא סוג של התנהגות אנושית, המתייחסת לאינטראקציה חברתית והיבטים תרבותיים.
הפרעת התנהגות

הפרעת התנהגות היא הפרעה נפשית המתבטאת בדפוס חוזר ונשנה של פגיעה בזכויות אחרים והפרת נורמות חברתיות. לדוגמה, הפרעת התרסה התנגדות היא הפרעה התפתחותית התנהגותית. מתאפיינת בדפוס חוזר ונשנה של התנהגות נגטיביסטית, מתריסה, מתנגדת ועוינת, כלפי דמויות סמכות.
מרד והפרעות התנהגות בגיל ההתבגרות - גיל ההתבגרות הוא שלב פגיע במיוחד המאופיין בשינויים עמוקים מבחינה רגשית, קוגניטיבית והתנהגותית. השינויים עשויים להביא את המתבגר למרוד בדמויות הסמכות הסובבות אותו, לעיתים המרידה חורגת מהתחום הנורמלי ומבטאת בעיית התנהגות.
מודרניות התנהגותית

באנתרופולוגיה ובארכאולוגיה פרהיסטורית, מודרניות התנהגותית הוא מונח כולל לאוסף של יכולות תרבותיות, התנהגותיות ושכליות המשותפות לכל חברות האדם בימינו, וכן לאתרים ארכאולוגים מן התקופה הפלאוליתית העליונה, ומבדילות אותם מתרבויות פרהיסטוריות עתיקות יותר ופחות מתקדמות, כמו אלו האופייניות לאתרי התקופה הפלאוליתית התיכונה והתחתונה.
למרות כמה מחלוקות מדעיות על הגדרתו המדויקת של אוסף היכולות המרכיבות מודרניות התנהגותית, מוסכם על מרבית החוקרים בתחום שהיא כוללת חשיבה מופשטת, תכנון לעתיד ושימוש בסמלים ובטקסים, דוגמת אלו שבשפה ובאמנות. באתרים פרהיסטוריים, מודרניות התנהגותית מתבטאת בעיקר בשרידי אמנות פרהיסטורית מצורות שונות, בתכשיטים ובפיגמנטים לקישוט, בקבורה טקסית המלווה במנחות קבורה, ובכלים משוכללים ומקושטים ממגוון חומרים כמו אבן, עצם ושן.