stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועצה אזורית מטה יהודה
הערות שוליים

↑  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יוסף בן שאול, במועצת יהודה המאוחדת יהיו 50 ישובי הפרוזדור, מעריב, 20 באפריל 1964
↑  כדי להגשים חלום, ירושלים: אולפנת עפרה, תשע"ו, עמ' 478
↑  צו המועצות המקומיות (מועצות אזוריות) (מטה יהודה, תיקון), התשנ"ג–1992, קובץ התקנות 5486, עמ' 178–179, כ' בכסלו התשנ"ג, 15 בנובמבר 1992
↑  עדו בן פורת, שרת הפנים שקד הכריעה: צור הדסה תהפוך למועצה מקומית, באתר ערוץ 7, 14 באפריל 2022
↑  פרופיל מועצה אזורית מטה יהודה באתר הלמ"ס
↑  נחמן גלבוע, שאלה של גנטיקה, הדף הירוק, 16 באוקטובר 2003
| דגל ישראל מועצות אזוריות בישראל |
| --- | --- | --- |
| מחוז הצפון | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף •  מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל |  |
| מחוז חיפה | אלונה • זבולון • חוף הכרמל • מנשה |  |
| מחוז המרכז | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |  |
| מחוז ירושלים | מטה יהודה |  |
| מחוז הדרום | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת הנגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר |  |
| אזור יהודה והשומרון | גוש עציון • הר חברון • מגילות ים המלח • מטה בנימין • ערבות הירדן • שומרון |  |
| דגל ישראל מחוז ירושלים |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת ירושלים חופפת את שטח המחוז | מפת מחוז ירושלים |
| ערים | בית שמש • ירושלים | מפת מחוז ירושלים |
| מועצות מקומיות | אבו גוש • מבשרת ציון • צור הדסה • קריית יערים • (רמת רחל) | מפת מחוז ירושלים |
| מועצות אזוריות | (אבן העזר • גיזו • האלה • הרי יהודה) • מטה יהודה | מפת מחוז ירושלים |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295098905171  LCCN: nr95024096  VIAF: 137653583   WorldCat (עם VIAF): 137653583
משפט (דין)

משפט הוא הליך שבמסגרתו מתבררת תביעה בפני בית משפט או בית דין. הליך זה מתקיים כאשר צד אחד של ההליך הנקרא תובע, מחליט להגיש תביעה נגד הצד השני של ההליך הנקרא נתבע, בשל סיבות שונות. המשפט מתברר בפני שופט יחיד, הרכב של שופטים אחדים או שופט וחבר מושבעים. לעיתים קרובות, הצדדים מיוצגים על ידי עו"ד או באי כוחם, אשר עורכים את טענות הצדדים ומציגים אותם בשפה משפטית על פי המשפט הפרוצדורלי. ההכרעה במשפט ניתנת בסיומו בפסק דין. פסק הדין תקף כלפי הצדדים, ובמקרים מסוימים אף כלפי כולי עלמא, על פי שיטות משפט שונות. במקרה בו אחד מהצדדים אינו מקיים את פסק הדין שנגזר, לעיתים ניתן לפנות להוצאה לפועל. במקרה של משפט פלילי באה קודם הכרעת דין (הרשעה או זיכוי) ובמקרה של הרשעה מתווסף אליה לאחר מכן גזר הדין שבו נקבע עונשו של הנאשם.
ישנן שתי שיטות משפט מרכזיות: 1) שיטת המשפט האדברסרית אשר באופן עקרוני נוהגת במדינות המשפט המקובל. 2) שיטת המשפט האינקוויזטורית אשר נוהגת בארצות המשפט הקונטיננטלי.
בבית משפט נערכים משפטים בשלוש קטגוריות עיקריות:
דיון אזרחי
דיון פלילי
דיון מנהלי
משפטים נערכו משחר ההיסטוריה. משפטים קדומים נודעים הם משפט שלמה ומשפטו של סוקרטס, שבו נגזר דינו למוות.
בימינו אנו, המשפט מקבל ערך מוסף, בשל החשיבות הרבה שאנו מייחסים לפסק הדין ולאופן צורת בירור סכסוכים בה התרבות שלנו דוגלת. המשפט נכנס לשלל תחומי החיים, ברחבי העולם בכלל, ובעולם המערבי ובמדינות המתפתחות בפרט.
מותב

חבר השופטים היושבים בדין במשפט מסוים קרוי מוֹתָב. משפטים רבים נדונים בפני שופט יחיד. אחרים נידונים בפני הרכב של שלושה שופטים. במקרים נדירים, של משפט בסוגיה חשובה, בית המשפט העליון דן במותב גדול יותר, של חמישה או שבעה שופטים או יותר, ובבג"ץ עילת הסבירות, שדן בסמכותו של בית המשפט לקיים ביקורת שיפוטית על חוק יסוד, נקבע מותב מורחב של כל 15 שופטי בית המשפט העליון. בית המשפט העליון של ארצות הברית יושב תמיד במותב הכולל את כל שופטיו. במקרה של חילוקי דעות בין השופטים מתקבלת הכרעה ברוב קולות, ולכן מותב כולל תמיד מספר אי-זוגי של שופטים, כדי למנוע מצב של תיקו. בהתאם לחוק בתי המשפט, אחד משופטי המותב הוא אב בית הדין, לפי כללים המפורטים בחוק זה.
בבית הדין לעבודה מותב של יותר משופט יחיד כולל, בנוסף לשופט מקצועי, גם שני שופטים שהם נציגי ציבור, האחד נציג העובדים והאחר נציג המעסיקים. גם בבית הדין לתחרות מותב כולל שופט מקצועי ושני נציגי ציבור. מותב של בית דין צבאי כולל גם קצינים שאינם משפטנים.
במדינות שבהן נהוגה השיטה של חבר מושבעים כולל המותב שופט מקצועי וחבר המושבעים שלצדו.
תפקיד המשפט

תפקיד המשפט זה בירור האמת באמצעות ראיות המפריכות גרסת הצד המשקר או מוכיחות את הצד הצודק ,עשיית הצדק או פתרון צודק לסכסוך.
ראו גם

ערעור
משפט חוזר
משפטים
לימודי משפטים בישראל
דיון אזרחי
דיון פלילי
הזכות להליך הוגן
ביאורים

↑  מותב – מארמית מושב. מילה עם חילוף אופייני של האותיות ת<>ש, למשל: תלת=שלש, מתומן = משומן (שמונה), תריסר/תרי-עשר = שנים עשר וכיוצא בזה. ראו נספח:מעתקי הגאים בין שפות שמיות#חילופי ש↔ת מהאות הפרוטו־שמית ṯ באתר ויקימילון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548594105171  BnF: cb13319040q (data)  GND: 4020356-6  LCCN: sh85137328  NARA: 10644870  NKC: ph731581 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פגיעת הכטב"ם בבית משפחת נתניהו בקיסריה

| --- | --- |

בנימין ושרה נתניהו, ינואר 2020
 תאריך:  19 באוקטובר 2024
 מקום:  קיסריה, ישראל ישראל
 מטרה:  ביתו הפרטי של בנימין נתניהו
 סוג:  תקיפת כטב"ם 
 הרוגים:  0
 פצועים:  0
 מבצע:  חזבאללה חזבאללה
 
פגיעת הכטב"ם בבית משפחת נתניהו בקיסריה התרחשה ב-19 באוקטובר 2024, ובה כלי טיס בלתי מאויש ששיגר ארגון הטרור חזבאללה פגע בחלון ביתם הפרטי של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ורעייתו בקיסריה. הפגיעה הייתה חיצונית בלבד ולא חדרה לתוך הבית, וגרמה לנזק קל.
רקע

התקיפה התרחשה על רקע מבצע חיצי הצפון, שכלל התנקשויות בבכירי ארגון חזבאללה, כולל המזכ"ל חסן נסראללה.
הפגיעה

ב-19 באוקטובר 2024, בשעה 06:20 בערך, חדרו לישראל שלושה כטב"מים של חזבאללה מסוג ציאד 107. שני כטב"מים יורטו, והשלישי פגע בחלון חדר השינה בבית משפחת נתניהו בקיסריה. המשפחה לא שהתה במקום בעת הפגיעה, ולפי לשכתו, נתניהו כלל לא שהה בבית בשבוע לפני פגיעת הכטב"ם. לבית נגרם נזק קל. נתניהו השיב בתגובה: "שום דבר לא ירתיע אותנו, אנחנו ממשיכים עד הניצחון".
דובר חזבאללה, מוחמד עפיף, אמר שארגונו אחראי לתקיפת בית נתניהו, ורמז שינסה שוב לתקוף אותו שוב. נציגות איראן באו"ם הכחישה את מעורבותה, ויחסה אותה לחזבאללה.
לאחר הפגיעה

שמאים נשלחו לשם אומדן הנזקים שנגרמו ומתן פיצוי לפי חוק מס רכוש וקרן פיצויים, אליהם הצטרפו מנכ"ל משרד ראש הממשלה, יוסי שלי, ומנכ"ל רשות המסים בישראל, שי אהרונוביץ'. משרד ראש הממשלה ביקש שני מיליון שקלים למיגון הבית, בנוסף לעלויות שתשקיע המדינה בתיקון הנזקים. המדינה שילמה 1.66 מיליון ש"ח על החלפת החלון.
ערב כניסתו לתוקף של הסכם ישראל–לבנון 2024, הרג צה"ל את ג'עפר עלי סמאחה, בכיר ביחידת הכטב"מים של חזבאללה, שהיה אחראי על שיגור הכטב"ם.
הערות שוליים

↑  "Hezbollah forges new command for crucial ground war after heavy Israeli blows". Reuters. 2024-10-11.
↑  "The new US strategy on the Lebanon conflict: Let it play out". Reuters. 2024-10-13.
↑  אור הלר, אלעד זיני, הותר לפרסום: הכטב"ם ששיגר חיזבאללה פגע במעון רה"מ בקיסריה, באתר חדשות 13, 22 באוקטובר 2024
↑  ניר דבורי, ‏הכלי שפגע בבסיס גולני: הכטב"ם שהתפוצץ בקיסריה - למה לא הופעלה אזעקה והסיבה שקשה ליירט אותו, באתר ‏מאקו‏, 19 באוקטובר 2024
↑  כטב"מ שוגר לעבר בית רה"מ בקיסריה, נתניהו לא שהה במקום - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2024-10-19
↑  טל שלו‏, הותר לפרסום: כטב"ם של חזבאללה פגע בבית נתניהו בקיסריה, באתר וואלה, 22 באוקטובר 2024
↑   עדי חשמונאי, כטב"ם נשלח מלבנון בניסיון להתנקש בנתניהו, ופגע בסביבת ביתו בקיסריה, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2024
↑  Hezbollah claims responsibility for drone attack on Netanyahu holiday home, אל ג'זירה, ‏22 באוקטובר 2024
↑  ליאור בן ארי, איראן מתנערת מהשיגור לבית נתניהו: "זה חיזבאללה", באתר ynet, 19 באוקטובר 2024
↑  צבי זרחיה, טיפול VIP ממנכ"ל: מי התייצב בביתו של רה"מ בקיסריה לאחר שיגור הכטב"ם?, באתר כלכליסט, 20 באוקטובר 2024;
 ניר גונטז', למה הגעת בעצמך לבדוק נזקים בבית משפחת נתניהו? "עובד זוטר יכול להרגיש מצוקה", באתר הארץ, 31 באוקטובר 2024
↑   חן מענית, משרד רה"מ ביקש שני מיליון שקלים למיגון הבית בקיסריה בעקבות פגיעת הכטב"ם, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2024
↑   אורי משגב, החלון היקר בישראל? הציבור שילם 1.7 מיליון שקל על החלפת חלון ממוגן בבית נתניהו בקיסריה, באתר הארץ, 16 בפברואר 2025
↑  אבי אשכנזי, ‏שעות לאחר הדרמה: נחשף מהיכן הגיעו מחבלי חיזבאללה בדרום לבנון, באתר מעריב אונליין, 27 בנובמבר 2024
רטנו מרסודי

רֶטנוֹ לֶסטָארִי פּרִיאָנסָארִי מָרְסוּדִי (באנגלית: Retno Lestari Priansari Marsudi, בקיצור: Retno Marsudi; נולדה ב-27 בנובמבר 1962) היא דיפלומטית אינדונזית שכיהנה כשרת החוץ בממשלתו של ג'וקו וידודו בין השנים 2014–2024 והייתה האישה הראשונה שמונתה לתפקיד זה. קודם לכן היא כיהנה בתפקידי שגרירה בהולנד (2012-2014) ובאיסלנד ונורווגיה (2005-2008).
רקע והשכלה

מרסודי נולדה בסמראנג, מרכז ג'אווה, כילדה בכורה, בין חמשת הילדים לאב שהיה איש צבא ולאחר מכן מורה בתיכון ולאם עובדת. היא סיימה את לימודי התיכון ולמדה באוניברסיטת גאדג'ה מאדה (אנ') תואר ראשון ביחסים בינלאומיים, אותו סיימה ב-1985. היא למדה לתואר שני במשפט אירופאי ובינלאומי בהולנד, באוניברסיטת האג למדע יישומי (אנ') וכן בתוכנית ההכשרה של משרד החוץ ההולנדי במכון ההולנדי ליחסים בינלאומיים (אנ').
שירות דיפלומטי > אירופה

מרסודי הצטרפה למשרד החוץ האינדונזי מיד עם תום לימודיה. בין השנים 1997–2001, היא שימשה בתפקיד מזכיר ראשון לענייני כלכלה בשגרירות אינדונזיה בהולנד. בשנת 2001, היא מונתה למנהלת במחלקת אירופה וארצות הבריתובשנת 2003 קודמה לתפקיד מנהלת ענייני מערב אירופה.
שירות דיפלומטי > שגרירה בנורווגיה

ב-2005 מונתה מרסודי לשגרירת אינדונזיה בנורווגיה ובאיסלנד.
שירות דיפלומטי > שגרירה בהולנד

בדצמבר 2011 מונתה מרסודי על ידי הנשיא סוסילו במבנג יודהויונו לתפקיד שגרירת אינדונזיה בהולנד. היא שיקמה בהצלחה ואף העלתה את היחסים הבילטרליים בין אינדונזיה להולנד לרמה גבוהה יותר וב-2015 קיבלה אות הוקרה מוילם-אלכסנדר, מלך הולנד (ראו להלן).
בתקופה כהונה זו היא הובילה משא ומתן רב-צדדי והתייעצויות דו-צדדיות שונות עם האיחוד האירופי, עם ASEM (אנ') (Asia–Europe Meeting) ועם FEALAC (אנ') הפורום לשיתוף פעולה בין מזרח אסיה ואמריקה הלטינית.
שרת החוץ

ב-27 באוקטובר 2014, מונתה מרסודי לתפקיד שרת החוץ של אינדונזיה ובאוקטובר 2019, מונתה מחדש לכהונה שנייה. מבין פעולותיה:
יזמה שיתוף פעולה משולש: אינדונזיה, מלזיה והפיליפינים, כדי לתת מענה לאתגרים הביטחוניים במימי סולו (ארכיפלג) (אנ').
יזמה את שיתוף הפעולה המשולש למלחמה בטרור, לאחר מתקפת הטרור במראווי.
ב-2016 היא ארגנה את ועידת הפסגה של הארגון שיתוף הפעולה האסלאמי (OIC) בנושא "פלסטין ואל-קודס אל-שריף", בג'קרטה.
בשנת 2017 ארגנה את איגוד מדינות האוקיינוס ההודי (אנ') (IORA), הכולל 23 מדינות ונועד לקדם שיתוף פעולה אזורי בין מדינות הגובלות באוקיינוס ההודי. מטרותיו העיקריות הן: פיתוח כלכלי בר-קיימא, שיפור הביטחון הימי, קידום סחר חופשי, פיתוח יכולות טכנולוגיות והעצמת נושאים כמו שינויי אקלים, דיג בר-קיימא ותיירות בין-מדינות באזור.
שרת החוץ > מיאנמר

בשנת 2023, עמדה מרסודי בראש משלחת של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN) לפתרון מלחמת האזרחים במיאנמר ויצירת דיאלוג בין "כל בעלי העניין". היא לא הצליחה להפסיק את האלימות במדינה.
השליח המיוחד של האו"ם למים

בנובמבר 2024 מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש מינה את מרסודי לשליחו המיוחד לנושא מים בעולם ובכלל זה חיזוק שותפויות ומאמצים לקידום סדר היום העולמי של המים ומעקב אחר תוצאות ועידת המים של האו"ם 2023.
חיים אישיים

מרסודי נשואה לאגוס מרסודי (Agus Marsudi), אדריכל, ולהם שני בנים, דיוטה (Dyota; יליד 1989) ובאגס (Bagas; יליד 1993).
פרסים והוקרה

ב-20 בספטמבר 2017 קיבלה רטנו מרסודי את פרס סוכן השינוי מנשים באו"ם: הגוף של האומות המאוחדות לשוויון מגדרי ולהעצמת נשים (UN Women) והפורום לשיתוף פעולה עולמית (Global Partnership Forum - GPF). הפרס ניתן בעצרת הכללית של האו"ם בניו יורק, כהוקרה על עבודת אינדונזיה לקידום סדר היום לפיתוח בר קיימא לשנת 2030 וכן לתרומת אינדונזיה לשלום, יציבות ואנושיות באמצעות דיפלומטיה.
אותות > אינדונזיה

כוכב מאהאפוטרה דרגה 2, 11 בנובמבר 2020.
אותות > מדינות זרות

אפגניסטן :
המדליה של מאלאלאי (Medal of Malalai), 1 במרץ 2020)
ברוניי :
יובל הזהב של חאסאנאל בולקיה (אנ'), 6 באוקטובר 2017.
הולנד :
אביר הצלב הגדול של מסדר אוראנז'-נסאו (אנ'), 12 בינואר 2015.
עיטור הזהב להצטיינות של משרד החוץ של הולנד (Golden Order of Merit of The Netherlands Ministry of Foreign Affairs), 16 בספטמבר 2024.
נורווגיה :
מפקד עם כוכב של מסדר ההצטיינות המלכותי הנורווגי (Commander with Star of the Royal Norwegian Order of Merit), 15 בדצמבר 2011.
הרשות הפלסטינית :
כוכב הצטיינות של פרסים ועיטורים של הרשות הפלסטינית, 19 באוגוסט 2024.
פרו :
הצלב הגדול של מסדר השמש של פרו, 24 במאי 2018 (עיטור הכבוד הלאומי הגבוה ביותר בפרו).
הערות שוליים

↑  France-Presse, Agence (2014-10-26). "Joko Widodo appoints Indonesia's first female foreign minister, Retno Marsudi". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-11-06.
↑  KBRI Den Haag - Ambassador Retno Marsudi to Strengthen Indonesia-Netherlands Special Ties, web.archive.org, ‏2016-09-17
1 2  "Retno Marsudi". Kompaspedia (באינדונזית). 2020-07-17. נבדק ב-2024-01-03.
↑  The Jakarta Post, RI, Dutch extend diplomatic training to 2016 - World, The Jakarta Post (באנגלית)
1 2 3  antaranews.com, Retno Marsudi named foreign affairs minister, Antara News, ‏2014-10-26 (באנגלית)
↑  RSIS Distinguished Public Lecture by Her Excellency Retno L.P. Marsudi, Minister of Foreign Affairs, Indonesia, rsis.edu.sg, ‏10/2/2017
↑  antaranews.com, President installs 26 RI ambassadors, Antara News, ‏2011-12-21 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Indonesia, www.berlinglobal.org (באנגלית)
↑  IORA Homepage | iora, www.iora.int
↑  Indonesia to set up office of ASEAN special envoy on Myanmar, Nikkei Asia (באנגלית)
↑  Tria Dianti, Indonesia pushes to implement failed Myanmar peace plan ahead of ASEAN meetings, benarnews.org, ‏7/7/2023
↑  Phontham Visapra, Laos Appoints Alounkeo Kittikhoun as ASEAN Special Envoy to Myanmar, Laotian Times, ‏2024-01-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Secretary-General Appoints Retno L.P. Marsudi of Indonesia Special Envoy on Water, press.un.org
↑  Ex Foreign Affairs Minister Retno Marsudi Begins Role as UN Secretary-General's Special Envoy, Antara, ‏1/11/2024
↑  "Menlu Retno Marsudi terima anugerah Bintang Mahaputra Adipradana". Antaranews (באינדונזית). 2020-11-11. נבדק ב-2024-05-10.
↑  Times, I. D. N.; Dewi, Santi. "Bantu Afghanistan Raih Perdamaian, Menlu Diberi Penghargaan Tertinggi". IDN Times (באינדונזית). נבדק ב-2023-05-05.
↑  Kementerian Sekretariat Negara RI (2017-10-06), Menghadiri Perayaan 50 Tahun Sultan Hassanal Bolkiah Bertakhta, נבדק ב-2024-11-07
↑  "Berprestasi Luar Biasa, Dubes Retno Dianugerahi Penghargaan Tertinggi Kerajaan Belanda". detiknews (באינדונזית). נבדק ב-2023-10-04.
↑  Liputan6.com (2021-04-19). "Retno Marsudi, Menteri Luar Negeri Perempuan Pertama dalam Sejarah Indonesia". liputan6.com (באינדונזית). נבדק ב-2023-10-04.
↑  "Dapat Penghargaan dari Belanda, Nama Retno Marsudi Diabadikan Jadi Jenis Bunga Tulip". indozone (באינדונזית). נבדק ב-2024-09-19.
↑  "Diplomat Indonesia Dapat Penghargaan dari Norwegia". Tempo (באנגלית). 2011-12-15. נבדק ב-2023-10-04.
↑  "Tildelinger av ordener og medaljer". www.kongehuset.no (בנורווגית). נבדק ב-2024-02-10.
↑  "Menlu Retno terima penghargaan dari Pemerintah Palestina".
↑  developer, medcom id (2018-05-24). "Menlu Retno Dianugerahi Penghargaan Tertinggi dari Peru". medcom.id (באינדונזית). נבדק ב-2023-03-09.
מרסודי בוושינגטון די. סי., 2017.
מרסודי בשנת 2024.
הכובע עושה את האדם

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 צייר:  מקס ארנסט 
 תאריך יצירה:  1920 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  45.1 ס״מ 
 גובה:  35.2 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  242.1935 (המוזיאון לאמנות מודרנית) 
 מיקום:  המוזיאון לאמנות מודרנית
 
הכובע עושה את האדם (בגרמנית: Der Hut macht den Mann; Der Stil kommt vom Anzug) הוא שמה של עבודה קטנת ממדים בטכניקה מעורבת וקולאז' על נייר וקרטון משנת 1920, מעשה ידי האמן הגרמני מקס ארנסט. היצירה נוצרה בעיר קלן והפכה לאחת היצירות הפופולריות מהשלב הדאדאיסטי המוקדם של האמן. כיום היא נמצאת באוסף המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק תחת הכותרת "The Hat Makes the Man".
תיאור היצירה

מקס ארנסט השתמש ביצירה זו בגלופת הדפס מתוך קטלוג מכירות של חותנו, יצרן הכובעים מקלן יעקב שטראוס, אשר הציגה דגמים שונים של כובעים להזמנה. ארנסט, שניהל במשך שישה שבועות את מפעל הכובעים של חותנו, יצר דמויות דמויות מגדל באמצעות צביעת ההדפס המקורי.
דמויות הכובעים מורכבות מצורות גליליות וקובייתיות בצבעי כחול, אדום, ירוק וצהוב, הממלאות את הרווחים שבין הכובעים המודפסים. דמות המגדל הימנית כוללת שתי רגליים, ודמות אחרת מכילה שני צווארים. הדמות השמאלית מורכבת מכובעים גזורים שהודבקו על הגלופה, ונסגרה באמצעות משטח טרפזי שחור. כל הדמויות מסתיימות בראשן בכובע. קווי המתאר והצללים הודגשו באמצעות דיו שחורה. הרקע נצבע בלבן אטום, אך ניתן להבחין בכובעים המודפסים שמתחתיו.
גיליון העבודה נחתך בהתאם להרכב הקומפוזיציה והודבק על קרטון בגוון כהה. בפינה הימנית התחתונה, לצד החתימה "max ernst" מתחת לאחת מרגלי הכובעים, נוסף הכיתוב בכתב יד: bedecktsamiger stapel- / mensch nacktsamiger wasserformer / („edelformer“) kleidsame nervatur / auch / !umpressnerven! / (c’est le chapeau qui fait l’homme) / (le style c’est le tailleur).
פרשנות היצירה

הפופולריות של היצירה מיוחסת לעושר האסוציאציות שהיא מעוררת. הביטוי "הכובע עושה את האדם" מרמז על ביטויים דומים כגון "הבגד עושה את האדם" או "הטון עושה את המוזיקה".
המילים "עצבי הדחק" (umpressnerven) ו"עצבי לבוש אצילי" (kleidsame nervatur) מציעות התבוננות בדמויות המגדליות כישויות מגוחכות בעלות כובעים גבריים. פרשנות זו משתלבת עם רעיונות מתחום הפסיכואנליזה, אשר מתייחסים למטפורות של סממנים מיניים, הן בתחום הבוטניקה והן בתיאוריה הפסיכואנליטית.
זיגמונד פרויד זיהה בשנת 1905, בספרו "הבדיחה ויחסה ללא מודע", את הכובע כאביזר הכרחי של הגבר הבורגני וכסמל סמוי לתשוקות מודחקות. ארנסט מנצל אסוציאציה זו כאשר הוא יוצר ערימות כובעים המזכירות סמלים פאליים, ובכך מדגיש את המשמעות הפסיכולוגית של הכובעים המסתירים את התשוקות החבויות שמתחתם.
הקשר אמנותי

הכובע, אשר נתפס כסמל למעמד הבורגני השמרני, היה יעד לביקורת מצד הדאדאיסטים. במקביל, הקוביות והגלילים שמהם מורכבות הדמויות ביצירה זו מתפקדים כפרודיה על הסגנון הקוביסטי, אשר נחשב אז למיושן בעיני הדאדאיסטים.
כבר בשנת 1919 יצר ארנסט קשר עם המשוררים הצרפתיים פול אלואר (1895–1952) ואנדרה ברטון (1896–1966), אשר היו ממובילי תנועת הדאדא בפריז. בשנת 1921 ביקרו בני הזוג אלואר את ארנסט ורעייתו לואיז בקלן, ולשנה לאחר מכן עבר ארנסט לפריז והתגורר בביתם של בני הזוג.
בהשפעת קשריו עם אלואר וברטון שלח ארנסט לפריז בשנת 1921 מבחר קולאז'ים, חפצים, רישומים וציורים לתערוכת היחיד הראשונה שלו, "Exposition Dada Max Ernst", בגלריה "Au Sans Pareil" שבשדרות קלבר 37. הקולאז' "הכובע עושה את האדם" הוצג בתערוכה זו תחת הכותרת "C’est le chapeau qui fait l’homme".
היסטוריית בעלות

הקולאז' "הכובע עושה את האדם" נמכר בשנת 1935 על ידי פול אלואר למוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. דברי המוזיאון, אלואר רכש אותו ישירות ממקס ארנסט. עם זאת, קטלוג תערוכת פריז של 1921 מזכיר כבעלים הראשון אדם בשם "מר P. S.", אשר נתפס בדיעבד כישות בדיונית כחלק ממופע דאדאיסטי שנערך במהלך הפתיחה החגיגית של התערוכה.
השפעה

בשנת 2004 יצר האמן הבריטי דמיאן הירסט פסל מברונזה וברזל צבועים בשם "The Hat Makes the Man (after Max Ernst)". ביצירתו הירסט ציטט את עבודתו של ארנסט בכך שהציג ארבע דמויות "חובשות כובעים", המסודרות על גבי שלוש פלטפורמות.
הערות שוליים

↑  Ulrich Bischoff: Max Ernst 1891–1976. Jenseits der Malerei (1988) S. 16
↑  Susanne Lücke, Max Ernst "Euclid": ein mentales Vexierbild. A. Bongers, 1994, ISBN 3764704373, S. 20.
↑  Ulrich Bischoff: Max Ernst 1891–1976. Jenseits der Malerei (1988) S. 16; 18
↑  Bilderläuterung des Museum of Modern Art, New Yor
↑  Ulrich Bischoff: Max Ernst 1891–1976. Jenseits der Malerei (1988) S. 18
↑  Lothar Fischer: Max Ernst, Rowohlt, Reinbek 1979, S. 41, 45–47
↑  Robert Lebel, Michel Sanouillet, Patrick Waldberg: Der Surrealismus. Dadaismus und metaphysische Malerei. Köln 1987, S. 116
↑  Exposition Dada Max Ernst, sdrc.lib.uiowa.edu
↑  Provenienzhinweis des Museum of Modern Art, New York
↑  Seite 4 im Katalog Exposition Dada Max Ernst (1921) enthält unter der Katalognummer 4 hinter dem Titel C'est le chapeau qui fait l'homme den Hinweis „appartient à M. P. S.“, deutsch: gehört M(onsieur) P. S.
↑  M.P.S. is a reference to Philippe Soupault, who was present at the opening of the exhibition on May 2, 1921. The other ownership abbreviations listed in the catalog also refer to various Parisian Dadaists, who staged a mock trial as part of the vernissage. Soupault, among others, took on a role in this theatrical performance.

For details on the event and its participants, see Robert Lebel, Michel Sanouillet, Patrick Waldberg: Der Surrealismus. Dadaismus und metaphysische Malerei, Cologne 1987, p. 116.

A photograph of the opening captures several key figures: René Hilsum, Benjamin Péret, Serge Charchoune, and Philippe Soupault (standing on a ladder holding a bicycle), Jacques Rigaut (hanging upside down), André Breton and Simone Kahn. Notably, Max Ernst was not present at the event.
↑  (אורכב [חסר תאריך] ב damienhirst.com [Error: unknown archive URL]), damienhirst.com, abgerufen am 3. November 2012
חוברת של לבוש גברים ברלינאי עם כובעים, 1910
עמוד 3 בקטלוג לתערוכה הראשונה של מקס ארנסט בפריז, 1921
מלבד הכלב

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קוני ויליס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  ספרי בנטם
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  1997
 מספר עמודים:  571
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  זמורה ביתן
 תרגום:  עמנואל לוטם
 פרסים
 פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1999)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (1999)  פרס קורד לסביץ (2002) 
 סדרה
 ספר קודם:  ספר יום הדין 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0-553-09995-7
 הספרייה הלאומית:  001984730
 
מלבד הכלב: או איך מצאנו את גזע הציפורים של ההגמון, למרות הכול (באנגלית: To Say Nothing of the Dog: How We Found the Bishop's Bird Stump at Last) הוא ספר מדע בדיוני קומי מסוגת מסע בזמן, מאת הסופרת האמריקאית קוני ויליס. 
הספר יצא לאור ב-1997, זכה בפרס לוקוס ובפרס הוגו לשנת 1999, והיה מועמד לפרס נבולה בשנת 1998.
שם הספר הוא מחווה לספר "שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב)" מאת ג'רום ק. ג'רום. חלק מרכזי בעלילת "מלבד הכלב" מתאר שיט בנהר התמזה, בדומה ל"שלושה בסירה אחת", ובסצנה שולית אחת, דמויות שני הספרים אף חולפות זו על פני זו.
הספר הוא חלק מסדרת המסע בזמן של ויליס, וחלק מהדמויות המופיעות בו מופיעות גם בספרים ובנובלות אחרות מפרי עטה. סיום הספר מרמז על סיפור המשך, אך זה טרם יצא לאור.
תקציר העלילה

עלילת הספר עוסקת בנד הנרי, "היסטוריון" באוניברסיטת אוקספורד העתידית. היסטוריונים באוניברסיטה זו נוסעים לעבר במכונת זמן המכונה "הרשת", וכך לומדים על ההיסטוריה מכלי ראשון.
מיטב ההיסטוריונים של אוקספורד מגויסים למשימה של הקמתה מחדש של קתדרלת קובנטרי הממומנת על ידי מילארדרית בשם ליידי שרפנל. ההיסטוריון נד הנרי נשלח למצוא את גזע הציפורים של ההגמון, יצירת אמנות ויקטוריאנית, שנעלם באופן מסתורי בזמן ההפצצה שהחריבה את הקתדרלה במלחמת העולם השנייה. הנרי, מותש מנסיעות רבות מדי בזמן, נשלח להתרגעות בתקופה הוויקטוריאנית בצירוף משימה פשוטה. בתקופה הוויקטוריאנית פוגש הנרי היסטוריונית נוספת - וריטי קינדל, וביחד, במאמציהם להתמודד עם "צרימה" - פגיעה ברצף הזמן-מרחב, הם מצליחים לסבך את המשימה ולחולל את מה שלדעתם מהווה נזקים חמורים למהלך ההיסטוריה - נזקים שתוצאתם עלולה להיות הפסד של בריטניה במלחמת העולם השנייה.
רעיונות מרכזיים

בעלילת הספר נשזרים מספר רעיונות מרכזיים:
לטבע האנושי מאפיינים קבועים - לדמויות בתקופות שונות יש מאפיינים דומים ואף זהים והן גם נתקלות במצבים דומים (רעיון זה מופיע בכל ספרי המסע בזמן של ויליס).
תורת הכאוס, הבאה לידי ביטוי בקשר הבלתי ניתן לניבוי בין פעולה לתוצאה.
מאבק בין תאוריות היסטוריות - בין הטענה כי ההיסטוריה נובעת ממעשיהם של בני האדם מול הטענה כי ההיסטוריה נובעת מגורמים אקראיים שאין לאדם שליטה בהם.
תרגומים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
1999 – עברית, בתרגומו של עמנואל לוטם בהוצאת זמורה ביתן.
2024 - עברית, הוצאה מחודשת לתרגומו של עמנואל לוטם בהוצאת אופוס.
1957 בספורט

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1957  בספורט |  |
< · 1955 · 1956 — 1957 — 1958 · 1959 · >
כל ערכי השנים בספורט במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספורט במאה ה-21 · פורטל הספורט
אופניים

ג'ירו ד'איטליה – גסטון ננשיני (איטליה איטליה)
טור דה פראנס – ז'אק אנקטיל (צרפת צרפת)
וואלטה אספניה – ג'זוס אורטגה (ספרד ספרד)
טניס > המנצחות בתחרויות הגראנד סלאם

אליפות אוסטרליה הפתוחה – שירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית)
אליפות צרפת הפתוחה – שירלי בלומר (בריטניה בריטניה)
אליפות וימבלדון – אלתיאה גיבסון (ארצות הברית ארצות הברית)
אליפות ארצות הברית הפתוחה – אלתיאה גיבסון (ארצות הברית ארצות הברית)
טניס > המנצחים בתחרויות הגראנד סלאם

אליפות אוסטרליה הפתוחה – אשלי קופר (אוסטרליה אוסטרליה)
אליפות צרפת הפתוחה – סוון דוידסון (שוודיה שוודיה)
אליפות וימבלדון – לו הוד (אוסטרליה אוסטרליה)
אליפות ארצות הברית הפתוחה – מלקולם אנדרסון (אוסטרליה אוסטרליה)