אביגדור (ארגנטינה)
היסטוריה

יק"א רכשה בארגנטינה שטחים נרחבים למטרות התיישבות כפתרון לרדיפות יהודי מזרח אירופה על ידי הצאר הרוסי וכחלופה לעליה לארץ ישראל. עם תום המסע להצלת יהודי מזרח אירופה מרדיפות הצאר, החל המסע להצלת יהודי גרמניה מרדיפות המשטר הנאצי.
ב-1932 עם רכישתן של שתי חוות חקלאיות, Corcovado ו-Capivara, בשטח כולל של כ-30,000 הקטאר החלו התוכניות לייסוד המושבה.
השם ניתן למושבה כאות כבוד למנהל יק"א סר אוסמונד ד'אביגדור גולדשמיד (אנ').
השיטה של יק"א דגלה בהפיכת המהגר לפרודוקטיבי באמצעות הכשרה מתאימה והענקת התנאים לכך ובהם קרקע, משק והלוואות בתנאים נוחים. הקריטריונים להתאמה לתוכנית ההתיישבות של יהודי גרמניה היו נוקשים. אחד מתנאי הקבלה היה שרוב הגרעין המשפחתי יהיה מורכב מגברים אשר ישמשו ככוח עבודה חקלאי בשדות. כדי להתגבר על מכשול זה משפחות רבות אמצו גברים שצורפו לתא הגרעיני ובמקרים מסוימים אף נערכו נישואים פיקטיביים למטרה זו. בנוסף נבחנה התאמה רפואית ונדרשה הכשרה חקלאית מוקדמת של אחד מבני המשפחה. לשם כך הוקם בשנת 1932 בית ספר חקלאי (Landwerk Neuendorf) בו עברו המשפחות המיועדות הכשרה חקלאית בסיסית במשך שבועות ואף חודשים.
מרבית המהגרים אשר הותירו את רכושם וקרוביהם בגרמניה באו מרקע שונה לחלוטין מהנדרש. רובם מעולם לא החזיקו מחרשה ביד ואפילו לא ידעו להבחין בין שור לפרה. היו ביניהם אנשי מסחר בעלי רקע אורבני מפותח ובהם שמות ידועים כמו ד"ר אלפרד נוימאייר (גר'), שופט עליון במדינת בוואריה, וד"ר לודוויג מנדלסון, רופא ילדים בכיר מברלין.
יק"א הציעה את המגרשים באמצעות חוזה חכירה. המתיישבים קיבלו שטח מוגדר של 75 הקטר, מתוכם 25 הקטר היו מעוקרים מצמחייה סבוכה ועצים, 10 הקטר היו מוכנים לחרישה וחצי הקטר יועד לבית המגורים. כמו כן קיבלו 8 סוסים ו-14 פרות מניבות חלב. כל זה נועד כדי לאפשר למתיישב להתחיל לעבד את אדמותיו ולפתח את המשק.
התנאים הפיזיים היו קשים בשל העדר קווי טלפון, חשמל, כבישים סלולים, בתי ספר ובתי חולים. פגעי טבע שונים הקשו על חיי המתיישבים ופגעו בתוצרת החקלאית, בהכנסות הכלכליות מהיבול ואף בבריאותם. לטופוגרפיה הייתה חשיבות רבה בחייהם של המתיישבים. איכות האדמות ומיקום החלקות בסמוך ליערות היו קריטיים להצלחתם החקלאית ולחיי היום יום. דרכי הגישה המשובשות השפיעו על איכות חייהם והביאו לבידודם הכלכלי והחברתי מהחברה הכללית ומהקהילות היהודיות.
למרות פגעי הטבע והריחוק הגאוגרפי, פותח המשק וענפיו: הבקר, הלול, המחלבה והפלחה. גולת הכותרת הייתה בהקמת הקואופרטיב שהיה פעיל בשנים 1936–1999 באמצעותו הצליחו המתיישבים להשלים ביזמות כלכלית את העדר הניסיון החקלאי והשתלבו בתנועה הקואופרטיבית שהקימו המתיישבים יוצאי מזרח אירופה. הוקמה תשתית ארגונית לאספקת שרותי דת, חברה, תרבות ורווחה: תזמורת, חוג תיאטרון, קבוצת כדורגל, גן ילדים, כתות יסוד, בית כנסת נבנה במרכז המושבה בשנת 1937, מקווה טהרה, מועדון חברתי, עיתון מקומי ובית קברות יהודי. ניתנו שירותי שחיטה כשרה, מילה, קידושין ונישואין וקבורה. בשיאה של ההתיישבות התגוררו באביגדור כ-140 משפחות.
בראשית שנות החמישים (של המאה ה-20) החל תהליך של דילול ועזיבה של האוכלוסייה. על הקשיים הכלכליים והפיזיים גברה תחושת הבדידות והריחוק ממוקדי העשייה והיהדות. חלקם עקרו לבירה בואנוס איירס ואחרים עלו לישראל. הסבות לעזיבה היו מגוונות: העדר מקורות הכנסה לנשים באביגדור הוביל אותן לחפש את פרנסתן בעיר, מחסור בנשים במושבה אילץ את הגברים שביקשו להקים משפחה לעבור לבירה, הורים שהתייאשו מלשלוח את ילדיהם למרחק כדי לרכוש לחינוך והשכלה וחוסר כדאיות כלכלי בהחזקת המשקים שהתפתח עם השנים. כך נפרץ המעגל והתנועה העירה גדלה.
אביגדור הייתה היישוב האחרון במפעל ההתיישבות של יק"א בארגנטינה.
הוועדה הלאומית למקומות ואתרים של ממשלת ארגנטינה הכריזה בדצמבר 2018 על בנין בית הכנסת ובנין Centro Unión Israelita באביגדור כאתרי מורשת לאומיים.