ארגון זכויות האדם ביש"ע
הקמה ופעילות

הארגון נוסד על ידי אורית סטרוק בעקבות פינוי לבנת עוזרי וחמשת ילדיה מגבעה 26, סמוך לקריית ארבע, ב-2002. הארגון לא נרשם כעמותה, ומלבד סטרוק עבדו בו עוד ארבע נשים, מהבית.
רף הפעילות של הארגון עלה בתקופת המחאה כנגד תוכנית ההתנתקות, ומטרתו הייתה להגן על זכויות האדם של המפגינים והמתנחלים מפני השלטונות והמשטרה. בעקבות תלונת הארגון נגד שני שוטרי יס"מ מתל אביב שתקפו את עקיבא ויתקין כשנעצר במהלך הפגנה נגד ההתנתקות, הורשעו השוטרים בעבירות של תקיפה ופוטרו מהמשטרה. בנוסף, בהסכם פשרה שולמו לתובע 45,000 ש"ח. בנוסף לתביעות שהגישו משתתפים בהפגנות, הגישו סטרוק וארגון זכויות האדם ביש"ע שתי קובלנות פליליות נגד עורכי דין שייצגו נאשמים בתקיפה של משתתפים בהפגנות נגד תוכנית ההתנתקות. בתי המשפט פסקו שיש לבטל קובלנות אלה, וחייבו את הקובלים בהוצאות משפט.
הארגון פעל גם נגד צווי הרחקה שהוציא אלוף פיקוד המרכז יאיר נוה לתשעה תושבי יצהר בשנת 2006. הפעילות כללה עתירות לבג"ץ ומשמרות מחאה שבועיות מול ביתו של נווה בגבעת שמואל.
לאחר אירועי עמונה נטל הארגון על עצמו לסייע בהגשת תלונות נגד שוטרים באשמת הפעלת אלימות בניגוד לחוק. הארגון אסף עדויות ותלונות של מפגינים וכן תמונות וקטעי וידאו. במספר מקרים הצליח הארגון לזהות שוטרים וחיילים שהפעילו אלימות, לעיתים לאחר שמח"ש הפסיק לנסות לזהותם וסגר את התיק. באחד המקרים הביא הארגון להגשת כתב אישום נגד שוטר אלים עוד לפני שאותר הנער שהותקף ולענישת השוטר; הרשעתו של השוטר בוטלה בערעור והומרה בשעות שירות למען הציבור ובפיצוי כספי לנער שבו נגח. במקרה אחר הוגש כתב אישום נגד קצין משטרה שצולם מכה באלה מפגינים שישבו באופן פסיבי, לאחר שאחד הנפגעים הגיש כנגד הקצין תביעה נזיקית, בעזרת הארגון. בתביעה האזרחית חויבה המשטרה לשלם 230 אלף ש"ח כפיצוי לנזק הגופני שגרם הקצין. בהליך הפלילי הורשע השוטר בתקיפה ונגזרו עליו 6 חודשי עבודות שירות.
במקרה שלישי זיהה הארגון פרש משטרה שהכה מפגינים באלה ורמס מפגינים אחרים בסוסו, לאחר שמח"ש לא זיהתה אותו. הפרש הורשע בדריסה ובחבלה. עוד קודם לכן קיבל בג"ץ את עתירת הארגון והורה להרחיק את הפרש ממגע עם מפגינים עד להכרעת הדין במשפטו.
בינואר 2007 הגיש הארגון למבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס דין וחשבון מפורט, הנוגע לתפקוד המשטרה בעת פינוי עמונה.
כלקח מאירועי עמונה נכחו פעילי הארגון בזירת הפינוי של מפגיני הימין מהריסות ההתנחלות חומש, מצוידים במצלמות לתיעוד אלימות אפשרית כלפי מפגינים. לאחר הפינוי טענה אורח סטרוק כי פעילותו של הארגון שם מנעה הישנות של מקרי אלימות.
באוקטובר 2007 קיבל היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז את עמדת הארגון והורה להעניק חסינות לעדים בעניין חטיפת מצלמות של מפגינים בידי שוטרים בחומש ובסביבתה, כדי להעלים ראיות מצולמות לגבי אלימות של שוטרים. ההחלטה כוללת גם עדויות ביחס למעשה כזה של מפקד משמר הגבול ביהודה ושומרון, תנ"צ שלומי אבן פז.
בעידוד הארגון החל בשנת 2007 הליך חקיקה בכנסת המבטל את הרישום הפלילי לבני נוער שהואשמו בפלילים במסגרת המחאה נגד תוכנית ההתנתקות. ב-25 בינואר 2010 אושר בכנסת חוק הפסקת הליכים ומחיקת רישומים בעניין תוכנית ההתנתקות, התש"ע-2010, המבטל ביצוע גזר דין או החלטה שניתנו בעבירה על רקע התנגדות לתוכנית ההתנתקות (למעט עבירות חמורות מסוימות), ונמחק הרישום הפלילי. בנוסף, נזקפת לזכות הארגון החלטת פרקליטות המדינה, לסגור את תיקם הפלילי של כ-60 קטינים, שהשתתפו במחאה כנגד תוכנית ההתנתקות, הן בחסימות כבישים והן במאבק בכפר דרום. בהחלטת הפרקליטות תמך גם שר המשפטים, דניאל פרידמן.
בדצמבר 2008 פרסם הארגון דו"ח שלפיו קיימת אכיפת חוק סלקטיבית לרעת היהודים המתגוררים ביהודה ושומרון. לדברי מחברי הדו"ח "מצבת כח האדם המשטרתית במחוז ש"י חריגה ביותר, גם ביחס לאזורים הידועים ברמת פשיעה גבוהה", כאשר השוטרים עוסקים באכיפת חוק על ישראלים בלבד במחוז זה, כיוון שהצבא הוא זה המופקד בעיקר על אכיפת החוק כלפי פלסטינים. בנוסף, הנהלים המחייבים של פרקליטות המדינה כלפי היהודים בשטחים, לטענת הארגון, הם כאלה המיועדים להכביד מראש על חייה של אוכלוסייה מסוימת המתוייגת כבעלת גוון פוליטי ואידאולוגי, ללא קשר ופרופורציה להפרת החוק על ידי אוכלוסייה זו. לראייה מציג הדו"ח כי בניגוד לנתון הכלל ארצי המעיד כי 97% מכתבי האישום מסתיימים בהרשעה, ביו"ש הנתון עומד על 54% בלבד.
על פי נתוני הארגון, הוגשו למח"ש כמאה תלונות של מפגינים על אלימות שוטרים.