stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בורות (לואיס סאקר)
עלילת הספר > ההקבלות בין שלושת הסיפורים

בספר שלושה סיפורי משנה- הסיפור על אבותיו הקדמונים של סטנלי ילנטס הרביעי, הסיפור על ההיסטוריה של גרין לייק, וסיפורו של סטנלי ילנטס הרביעי. בין שלושת הסיפורים הקבלות וקשרים רבים:
הקללה על צאצאי משפחת ילנטס הוטלה כאשר בן למשפחת ילנטס (שבמקרה זה הוא אליה) לא נשא בת ממשפחת זירוני (שבמקרה זה היא מאדאם זירוני) אל ראש הר, כאשר מצבה הבריאותי של בת משפחת זירוני לא טוב. סטנלי ילנטס הרביעי בעצם הסיר את הקללה מעל משפחתו ללא ידיעתו כאשר הוא, בן למשפחת ילנטס, נשא אל ראש הר בן ממשפחת זירוני (אפס).
אצבע האלוהים עליה מוצא מקלט סטנלי ילנטס הראשון היא בעצם אותו ההר אליו סם נוסע כל יום עם סירתו כדי לקטוף בצלים ואותו ההר בו שהו סטנלי ואפס לאחר בריחתם. לכן גם הבצלים אותם אכלו היו הבצלים של סם.
האוצר הקבור של קייט "המנשקת" בארלו, שאותו מחפשים כל כך, הוא למעשה מזוודת הכסף של סטנלי ילנטס הראשון. בנוסף, זוהי הסיבה שגם בסוף הספר, כאשר אפס וסטנלי מוצאים את המזוודה, מוטבע עליה השם סטנלי ילנטס - הכוונה לסטנלי ילנטס הראשון, שעשה הון בבורסה ונשדד בידי קייט בארלו.
הקומפוט של אפס הוא בעצם צנצנות ריבת האפרסקים של קתרין בארלו, אותן החליפה עם סם בתמורה לעבודתו, שנשמרו מתחת לספינתו.
הסירה שמתחתיה מוצא אפס מקלט היא סירתו של סם מוכר הבצלים, שהתנגשה בסירתו של "טרוטה" ווקר ונשארה על אדמת האגם, גם לאחר שהתייבש. זוהי גם הסיבה ששמה הוא "מרי לו" - על שם אתונו של סם.
המפקחת, למעשה, היא ממשפחתו של צ'ארלס ווקר ולינדה מילר ולכן היא כל כך מחפשת את האוצר של קייט בארלו. הוריה אילצו אותה לחפור כל חייה כשהייתה ילדה רק כדי למצוא את האוצר, ולכן הילדים במחנה חופרים בורות.
רגליו של "טרוטה" ווקר הסריחו כמו דגי הטרוטה, בדיוק כפי שהסריחו כמאה ועשר שנים לאחר מכן רגליו של שחקן הפוטבול קלייד "רגליים מתוקות" ליווינגסטון.
הלטאות המנומרות לא נשכו את סטנלי ואפס מפני שאכלו בצלים, כפי שסם ציין; לטאות מנומרות שונאות בצלים.
שם המשפחה "מילר" מופיע הן בסיפור על אליה ילנטס (סב סבו של סטנלי ילנטס הרביעי) - כאשר הוא נושא לאישה את שרה מילר לאחר הגירתו לאמריקה; והן בסיפורה של העיירה גרין לייק - כאשר צ'ארלס "טרוטה" ווקר נושא לאישה את לינדה מילר (בעבר תלמידתה של קייט "המנשקת" בארלו - למדה בכיתה ד' עוד כשקתרין הייתה מורה) ושב עימה לעיירה החרבה במטרה ליטול את שללה של מארלו. לא מן הנמנע כי ישנו קשר משפחתי בין שתי הדמויות.
בעקבות רצח סם לא יורד עוד גשם בגרין לייק. יומיים לאחר שמגיע סטנלי מופיע ענן וכשהוא עוזב עם עורכת הדין והקטור, לאחר ניסיונות כושלים מצד המפקחת ליטול את מזוודת השלל של סטנלי ילנטס הראשון, יורד לראשונה גשם שמהווה אות לביטול הקללה על גרין לייק שנגרמה בעקבות רצח ווקר (שהמפקחת היא צאצאיתו) את סם.
הדמויות בספר > סיפור אבותיו הקדמונים של סטנלי

אליה ילנטס (סבי-סבו של סטנלי)
מירה מנקה
אביה של מירה
מאדאם זירוני
איגור ברקוב
שרה מילר
סטנלי ילנטס הראשון (אבי-סבו של סטנלי)
הדמויות בספר > ההיסטוריה של גרין לייק

קתרין בארלו (קייט "המנשקת" בארלו)
צ'ארלס "טרוטה" ווקר
סם מוכר הבצלים
לינדה מילר (אשתו של צ'ארלס)
הטי פארקר
הדמויות בספר > סיפורו של סטנלי

סטנלי ילנטס הרביעי ("איש המערות")
הקטור זירוני ("אפס")
רקס אלוון וושבורן ("לייזר")
אלן ("דיונון")
חוזה ("מגנט")
תיאודור תומאס ג'ונסון ("שחי")
ריקי ("זיגזג")
לואיס ("פלוץ")
בריאן ("קפיץ")
מר אדון
מר פנדנסקי ("אמא")
לי ווקר ("המפקחת")
אמו של סטנלי
אביו של סטנלי-סטנלי ילנטס השלישי
קלייד ליווינגסטון ("רגליים מתוקות")
גב' מורנגו
אמו של הקטור.
הסרט

בשנת 2003 יצא סרט מבוסס על הספר, בהפקת אולפני וולט דיסני. הבמאי היה אנדרו דייוויס, והוא ליהק את אביו, השחקן נתן דייוויס, לשחק את סבא ילנטס.
בסרט כיכבו: שיה לה באף, סיגורני ויבר, ג'ון וויט, וטים בלייק נלסון. הופיעו גם: הנרי וינקלר ופטרישה ארקט, דולה היל וארת'ה קיט. הסופר, לואיס סקר, כתב את התסריט ואף מופיע בסרט ב"הופעת קמע".
לקריאה נוספת

לואיס סאקר, צעדים קטנים
לואיס סאקר, מדריך ההישרדות של סטנלי ילנטס למחנה גרין לייק (תרגום חופשי).
הערות שוליים

↑  הספר "צעדים קטנים", באתר "סימניה"
בריאן אולדיס

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1925 דרהם, נורפוק, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  19 באוגוסט 2017 (בגיל 92) אוקספורד, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Brian Wilson Aldiss 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שם עט:  Jael Cracken 
 מקום לימודים:  מכללת פרמלינגהם, West Buckland School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני 
 יצירות בולטות:  Non-Stop, Hothouse 
 תקופת הפעילות:  1954–2017 (כ־63 שנים) 
 הושפע מ:  קארל צ'אפק, מרי שלי, הרברט ג'ורג' ולס, אולף סטייפלדון, Roy Campbell 
 פרסים והוקרה:  פרס לרומן מדע בדיוני על שם ג'ון וו. קמפבל (1983)  פרס הוגו לעבודה הקשורה הטובה ביותר (1987)  היכל התהילה של המדע הבדיוני והפנטזיה (2004)  Tähtivaeltaja Award (1990)  פרס גרנד מאסטר של דיימון נייט (2000)  פרס פילגרים (1978)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1962)  פרס נבולה לנובלה הטובה ביותר (1965)  פרס BSFA לספר הטוב ביותר (1985)  עמית החברה המלכותית לספרות  קצין במסדר האימפריה הבריטית  פרס הדמיון הגדול  פרס דיטמאר  World Fantasy Convention Award 
 www.brianaldiss.co.uk
 
בריאן וילסון אוֹלְדיס (באנגלית: Brian Wilson Aldiss;‏ 18 באוגוסט 1925 - 19 באוגוסט 2017) היה סופר ועורך אנתולוגיות בריטי, הידוע בעיקר בזכות הרומנים וסיפורי המדע הבדיוני שלו. זוכה שני פרסי הוגו, פרס נבולה ופרס ג'ון קמפבל. ב-2000 היה הסופר ה-18 שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
קורות חיים

בריאן אולדיס נולד ב-18 באוגוסט 1925 בדירהאם (אנ') שבמחוז נורפוק, בריטניה. בגיל שלוש החל לכתוב סיפורים, ואמו כרכה אותם ושמרה על מדף. בגיל שש נשלח ללימודים ב-West Buckland School ולאחר מכן במכללת פרמלינגהאם (Framlingham). ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, הצטרף לצבא הבריטי ונלחם בבורמה.
קורות חיים > סופר

לאחר המלחמה עבד כמוכר ספרים באוקספורד. הוא גם כתב מספר סיפורים קצרים, אשר משכו את תשומת לבו של צ'ארלס מונטית' (Monteith), עורך בהוצאת Faber and Faber. כתוצאה מכך, בפייבר פרסם אולדיס את ספר הבכורה שלו, The Brightfount Diaries‏ (1955), רומן בן 200 עמודים הכתוב כיומן, ומתאר את חייו של שוליית מוכרים בחנות ספרים.
בערך בזמן הזה הוא גם החל לכתוב מדע בדיוני עבור מגזינים שונים. על פי ISFDB, היצירה הספקולטיבית הראשונה שפרסם היא הסיפור הקצר "Criminal Record" בכתב עת Science Fantasy‏ (1954). ב-1955 פרסם מספר סיפורים נוספים.
ב-1954 ערך העיתון "האובזרבר" תחרות סיפורים קצרים שעלילתם מתרחש בשנת 2500. סיפורו של אולדיס "Not for an Age" דורג במקום השלישי לפי הצבעת הקוראים.
הספר The Brightfount Diaries זכה להצלחה מסוימת, והוצאת פייבר שאלה את אולדיס אם יש לו טקסטים נוספים לפרסם. אולדיס הודה שהוא כותב מדע בדיוני, לשמחתה של ההוצאה לאור, שכן היו בהנהלה מספר חובבי מדע בדיוני. פייבר הוציאו לאור את ספר המדע הבדיוני הראשון של אולדיס, אסופת סיפורים בשם Space, Time and Nathaniel‏ (1957). בשלב זה הכנסותיו של אולדיס מספרות השתוו להכנסותיו בחנות הספרים, והוא החליט להפוך לכותב במשרה מלאה.
בין היתר כתב את הסיפור הקצר "Super-Toys Last All Summer Long" ‏(1969), עליו מבוסס הסרט אינטליגנציה מלאכותית (2001).
אולדיס זכה להצחה גם כעורך אנתולוגיות. הוא ערך את "Introducing SF" ואת "Best Fantasy Stories" עבור פייבר. ב-1961 ערך אנתולוגיית מדע בדיוני בהוצאת Penguin, בשם "Penguin Science Fiction", אשר זכתה להצלחה מרובה והודפסה מספר פעמים. אחריה ערך את "More Penguin Science Fiction"‏ (1963) ואת "Yet More Penguin Science Fiction" ‏ (1964), גם הן זכו להצלחה רבה, והודפסו בסוף כספר אחד, "The Penguin Science Fiction Omnibus"‏ (1973). בשנות השבעים ערך אנתולוגיות גדולות ומצליחות של מדע בדיוני: "Space Opera" ‏(1974), "Space Odysseys"‏ (1975), "Galactic Empires"‏ (1976), "Evil Earths"‏ (1976), וכן "Perilous Planets"‏ (1978), כן ערך את "Science Fiction Art"‏ (1975), ספר בפורמט גדול ובו אוסף ציורים ממגזיינים ועיתונים זולים מהתקופה.
בשנות השישים והשבעים, גשושיות פלנטריות גילו שכוכב נוגה אינו דומה לג'ונגל החם והטרופי שתואר במדע הבדיוני של התקופה. ערך יחד עם הארי הריסון אנתולוגיה בשם "Farewell, Fantastic Venus!‎", שם הדפיסו מחדש סיפורים המתרחשים בנוגה שטרם הגילוי. בשנים 1968–1976 ערך יחד עם האריסון סדרת האנתולוגיות "The Year's Best Science Fiction" (גליונות 1–9).
אולדיס המציא סוג של ספרות בזק (מונח שעוד לא היה קיים אז) בשם "מיני-סאגה" - סיפורים שאורכם חמישים מילים בדיוק. המגזין "The Daily Telegraph" ערך תחרויות מיני-סאגה במשך מספר שנים, ואולדיס שפט בהם.אולדיס גם ערך מספר אנתולוגיות של מיני-סאגות.
אולדיס נסע ליוגוסלביה, שם פגש מעריצים בליובליאנה ופרסם ספר מסעות אודות המדינה בשם "Cities and Stones"‏ (1966), עבודתו היחידה בסוגה זו. הוא פרסם סיפור היסטוריה חלופית בשם "The Day of the Doomed King"‏ (1968), אודות
מלכים סרבים בימי הביניים, וכתב רומן בשם "The Malacia Tapestry", המספר על דלמטיה חלופית.
קורות חיים > צייר

בנוסף להיותו סופר מצליח, אולדיס הוא גם אמן חזותי. תערוכת היחיד הראשונה שלו "ההמיספרה האחרת" (The Other Hemisphere) הוצגה באוקספורד באוגוסט-ספטמבר 2010, והיצירה הראשית בתערוכה, "מטרופוליס" נמכרה במהדורת דפוס מוגבלת.[דרוש מקור]
פרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פרסומיו > בתרגום עברי

ספריו של בריאן אולדיס שתורגמו לעברית:
נחיל כוכבים, עברית: יאיר שמעוני, רמת גן: מסדה ('ספריית המדע הדמיוני'), 1976.
אל האינסוף, תרגם מאנגלית יוסף כרוסט, תל אביב: עם עובד ('מדע בדיוני'), תשל"ז. (Non-Stop)
עידן הסוד, עברית: עמוס גפן, גבעתיים: מסדה ('סדרה למדע בדיוני'), 1979.
שנים באפלה, מאנגלית: ישעיהו לויט, תל אביב: רבמכר ('מדע בדיוני', 'פנטסיה'), תש"מ.
אחר-הצהרים הארוך על פני האדמה, תרגמה מאנגלית: דניאלה פרנס, תל אביב: עם עובד ('מדע בדיוני'), תשמ"ב 1981. (The Long Afternoon of Earth)
סיפורים:
"אויבי המשטר", פנטסיה 2000, 3–4–5 (1979).
"שלוש דרכים", פנטסיה 2000 10 (פורסם שוב במגזין "יקום תרבות" ב-2016).
"לוחם קטן ומסכן", פנטסיה 2000 גיליון 12; המימד העשירי גיליון 9.
"אבא חג המולד", פנטסיה 2000 גיליון 17.
הערות שוליים

↑  PDS SSO, aleph.nli.org.il
↑  רשימת זוכי הפרס החל מ-1975
↑  "Your chance to enter the Daily Telegraph Mini-saga Competition 1999". The Daily Telegraph. London. 27 באפריל 1999. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Brian Aldiss - Cities & Stones". brianaldiss.co.uk. נבדק ב-21 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "wire-frame • giclée prints". Wire-frame fine art publishing (wire-frame.net). אורכב מ-המקור ב-2012-12-27. נבדק ב-18 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ספריו של בריאן אולדיס שתורגמו לעברית, באתר סימניה
↑  אלי אשד, בריאן אולדיס בארץ הקודש, המולטי יקום של אלי אשד, 1 בנובמבר 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279865905171  PLWABN: 9810631905705606  BIBSYS: 90056060  BNE: XX969835  BnF: cb11888356q (data)  CANTIC: a10469680  CiNii: DA02960015  GND: 119219727  ICCU: CFIV055635  ISNI: 0000 0001 1466 0542  LCCN: n79060640  NDL: 00431179  NKC: jn19990000097  NLA: 36193399  NLG: 206592  NLK: KAC199600340  NSK: 000005463  NTA: 068616112  ORCID: 0000-0003-2788-7150  RERO: 02-A000005467  RSL: 000080297  SELIBR: 290500  SNAC: w62b90c7  SUDOC: 026681064  Trove: 1226965  VIAF: 2465493   WorldCat (עם VIAF): 2465493 
"Metropolis" מהדורה מוגבלת
ג'יימס וולף

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1727  ואסטרם, קנט, ממלכת בריטניה הגדולה
 פטירה:  13 בספטמבר 1759 (בגיל 32)  קוויבק סיטי, צרפת החדשה
 מקום קבורה:  כנסיית סנט אלפג' 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 השכלה:  National Shakespeare Conservatory 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1740–1759 (כ־19 שנים)
 דרגה:  מייג'ור גנרל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הירושה האוסטרית המרד היעקוביטי מלחמת הצרפתים והאינדיאנים
 
וולף כבריגידיר גנרל בצבא בריטניה
מותו של וולף, ציור מאת בנג'מין וסט. ברקע הצרפתים נסוגים
מייג'ור גנרל ג'יימס וולף (באנגלית: James Wolfe; נולד ב-2 בינואר 1727 ואסטרם, ממלכת בריטניה הגדולה - מת ב-13 בספטמבר 1759 קוויבק סיטי, צרפת החדשה) היה מצביא בריטי אשר התבלט במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. וולף הוביל את הצבא הבריטי לניצחונות מזהירים בצרפת החדשה, ששיאן היה בקרב מישורי אברהם שבו מת. וולף זכה בתהילת נצח, והפך לסמל של הניצחון הבריטי במלחמה.
ביוגרפיה > קריירה צבאית מוקדמת

וולף נולד ב-2 בינואר 1727 בבית הכומר המקומי בעיר ואסטרם שבמחוז קנט בממלכת בריטניה הגדולה. הוא היה המבוגר מבין שני בניו של קולונל (מאוחר יותר לוטננט גנרל) אדוארד וולף ואשתו הנרייטה תומפסון. בילדותו היה מיודד מאוד עם ג'ורג' ורדה, שהתפרסם לימים כמדכא המרד האירי של 1798. בשנת 1740, כשהיה בן 13, הוא התגייס לצבא, ושרת ברגימנט הימי הראשון. למזלו, הוא חלה זמן קצר לאחר מכן, ולפיכך לא השתתף במשלחת הצבאית הבריטית לקרטחנה בשנת 1741, שהסתיימה באסון.
בשנת 1742 הועלה לדרגת לוטננט שני, ולאחר מכן הועבר לפלנדריה כדי להשתתף במלחמת הירושה האוסטרית. הוא לקח חלק בקרב דטינגן, במהלכו פיקד על גדוד והתבלט באומץ לבו כאשר המשיך להילחם למרות שסוסו נורה תחתיו. בשנת 1746 הגדוד שלו נקרא חזרה לבריטניה בדחיפות, עקב פריצת המרד היעקוביטי. הגדוד שלו נשלח בתחילה לניוקאסל, ובהמשך הועבר לסקוטלנד ולקח חלק בקרב פלקריק וקרב קלודן. לאחר קרב קלודן התבלט כאשר סירב לקחת חלק בטבח הבריטי ביעקוביטים בהוראתו של הנסיך ויליאם, דוכס קמברלנד. בינואר 1747 הוחזר ליבשת לקחת חלק בבלימת הצבא הצרפתי בפלנדריה, ולקח חלק בקרב לאופלד שבמהלכו נפצע קשה וקיבל ציון לשבח.
בשנת 1748 נחתמה אמנת אקס-לה-שפל שסיימה את המלחמה. וולף הוחזר לבריטניה, והיה כעת בן 21 בלבד, אולם כבר הספיק לקחת חלק בשבעה קרבות. בשנת 1749 הועלה לדרגת מייג'ור, ובשנת 1750 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. במשך מספר שנים הוא שרת בסקוטלנד, ובמהל הזמן הזה הרחיב את השכלתו, הפך בין היתר לבקי בצרפתית ופרסם מספר חוברות צבאיות.
גאלא פלקידיה

גאלא פלקידיה על מטבע מהמאה ה-5
גאלא פלקידיה (לטינית: Galla Placidia; בערך 390 עד 27 בנובמבר 450) הייתה בתו של הקיסר הרומי תאודוסיוס הראשון מאשתו השנייה, גאלא, בתו של הקיסר ולנטיניאנוס הראשון. היא הייתה אחותם למחצה של הקיסרים הונוריוס וארקדיוס.
חייה

גאלא פלקידיה בילתה את עיקר שנות ילדותה בבית סטיליקו הונדלי ואשתו סרנה. סטיליקו היה אז האיש החזק בקיסרות המערבית ולטענתו גם במזרחית. בשנת 408 נרצח סטיליקו בהוראת אנשים מן הסנאט והונוריוס וככל הנראה בהסכמתה, בשתיקה לפחות, של גאלא פלקידיה.
אחרי מותו של סטיליקו, עברו רוב הכוחות הלא-איטלקיים של רומא לצידו של אלאריק הויזיגותי שניצל זאת לפלוש לאיטליה ולבזוז את רומא. אחרי ביזת רומא ב-24 באוגוסט 410 נלקחה גאלא פלקידיה בשבי הוויזיגותים ונדדה עם אלאריק וצבאו ברחבי איטליה ואחר–כך הועברה לגאליה.
ב-1 בינואר 414, בזמן שהותה בשבי הוויזיגותים, היא נישאה לאטהאולף, בנארבו (נארבונה). אטהולף היה אחיו של אלאריק ומלך הוויזיגותים אחרי מותו. ככל הנראה, החלו היחסים ביניהם כבר בשלב מוקדם יותר, ככל הנראה ב-411. גאלא פלקידיה ילדה לאטהאולף בן, תאודוסיוס, שמת בילדותו ונקבר בברצלונה. שנים רבות אחרי כן הוצאה גופתו ונקברה מחדש במוזולאום האימפריאלי בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. אטהאולף נפצע פצעי מוות על ידי משרת של ראש שבט גותי ולפני מותו בסוף קיץ 415 הורה לאחיו להשיב את גאלא פלקידיה לרומים. המלך הגותי ואליה, יורשו של אטהאולף, ביצע זאת בתמורה להסכם ואספקה בתחילת שנת 416.
אחיה הונוריוס כפה עליה כאן להנשא לגנרל שלו, קונסטנטיוס השלישי, בינואר 417. היא ילדה לקונסטנטינוס את הקיסר לעתיד ולנטיניאנוס השלישי ואת יוסטה גראטה הונוריה, שנהנתה ממעט יותר כוח רצון מדודה ואחיה הנרפים. קונסטנטיוס מונה לאוגוסטוס-במשותף יחד עם הונוריוס בשנת 421, אך מת זמן קצר אחרי כן. גאלא פלקידיה מונתה בידי הונוריוס לאוגוסטה, התואר הגבוה ביותר שאשה באימפריה הרומית יכולה להגיע אליו.
לאחר מותו של קונסטנטיוס, החל מצבה החברתי של גאלא פלקידיה להתדרדר. היא נאלצה לעזוב בשנת 423 את האימפריה המערבית ולעבור לקונסטנטינופול בגלל מספר סיבות, ביניהן מותו של הונוריוס באותה השנה ועלייתו לשלטון של יואנסוס. כמו כן, בשל שערורייה שפרצה כשנראה שהונוריוס מראה חיבה יתרה בפומבי כלפי גאלא כאשר הוא מחבק אותה (ולפי מקורות שונים, הונוריוס כפה עצמו על גאלא) חצר הקיסרות פנתה נגדה.
אחרי דיכוי מרידת יואנסוס בשנת 424, למרות תמיכתו של פלביוס אאטיוס, מונה לתפקיד הקיסר בנה הצעיר פלביוס פלקידוסולנטיניאנוס, שהפך לולנטיניאנוס השלישי בשנת 425.
גאלא פלקידיה ניסתה לשלוט בשמו של בנה והייתה העוצרת שלו יחד עם פלביוס אאטיוס ששימש כמגיסטר מיליטום של ולנטיניאנוס החל משנת 424. בהדרגה הצליח אאטיוס להטות לצידו את הגנרלים ובעת בה זכה למינוי כפטריקיוס כבר היה השלטון בפועל בידו. גאלא פלקידיה הגיעה להסכמה בשלום עם אאטיוס.
באביב שנת 450 כתבה בתה של פלקידיה, הונוריה, לאטילה ההוני (שהתחנך בחצר הרומית) וביקשה ממנו להציל אותה מנישואים לא רצויים לסנאטור מהמשפחה המלכותית שאחיה, ולנטיניאנוס השלישי הכריח עלייה. התוצאה הרת האסון של המכתב הייתה שאטילה הפנה את תשומת לבו מקונסטנטינופול מערבה ופירש את מכתבה של הונוריה כהצעה לנישואים (ואולי אף להדיח את ולנטיניאנוס). כששמע על זה ולנטיניאנוס השלישי, תכנן להוציא את הונוריה להורג, גאלא פלקידיה הצליחה, באמצעות תחנונים, לשכנע את בנה לא להוציאה להורג בשל כך ורק להגלות אותה. זו הייתה פעולתה האחרונה: היא מתה בנובמבר שנת 450, לפני שאטילה הגיע ובזז את איטליה בין השנים 451–453, כשהוא ניתלה במכתבה של הונוריה כנימוק היחידי למעשיו.
גאלא פלקידיה נותרה כל חייה קתולית אדוקה ובשנותיה המאוחרות תרמה לכמה כנסיות ברוונה. המאוזוליאום של גאלא פלקידיה, הקרוי על שמה בעיר הוא אחד מאתרי השימור של אונס"קו.
לקריאה נוספת

Ralph W. Mathisen, "Galla Placidia". In Weigel, Richard D (ed.), An Online Encyclopedia of Roman Emperors, Loyola University Chicago.
ג'אליל אוקפור

אוקפור במהלך משחק מקדונלד'ס אול-אמריקן
ג'אליל אוקפור (באנגלית: Jahlil Okafor; נולד ב-15 בדצמבר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי-ניגרי, המשחק בעמדת הסנטר.
נעורים וקריירת מכללות

אוקפור נולד בפורט סמית' שבארקנסו. שמו ג'אליל הוא שם ניגרי מסורתי שפירושו "אל קטן". אביו צ'אקי אוקפור, בן למהגר מניגריה, שיחק כדורסל במכללה בארקנסו שם הכיר את די, אמו של ג'אליל שאף היא הייתה כדורסלנית במכללה. בגיל 7 נפרדו הוריו והוא נדד בין בית אמו באוקלהומה לבית אביו בשיקגו. יש לו אחות גדולה ושני אחים למחצה קטנים. כשהיה בן 9, מתה אמו מהתקפת דלקת סימפונות. לאחר מותה הוא עבר באופן קבוע לשיקגו, שם סייעה לגידולו דודתו. הוא שיחק כדורסל בנבחרת תיכון ויטני יאנג עמה זכה באליפות העיר שיקגו והגיע עד חצי גמר אליפות מדינת אילינוי.
ב-2014 נבחר למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן והיה ה-MVP של המשחק יחד עם ג'סטין ג'קסון. הוא נבחר לשחקן השנה בתיכונים על ידי העיתון יו.אס. איי טודיי ולמר כדורסל של מדינת אילינוי.
אוקפור דורג על ידי פרשנים ככישרון מספר אחד בקרב שחקני התיכון האמריקאים. הוא בחר לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דיוק. בעונת 2014/2015 הוביל את דיוק לאליפות טורניר המכללות, הוא רשם במהלך העונה ממוצע של 17.3 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק. באותה שנה נבחר לחמישיית העונה ב-NCAA. באפריל 2015 הודיע שבכוונתו להירשם לדראפט ה-NBA ולא לחזור לשנת לימודים נוספת בדיוק.
קריירה מקצועית > פילדלפיה 76'

אוקפור נבחר בבחירה השלישית בדראפט על ידי פילדלפיה 76'. בנובמבר 2015 היה מעורב בשתי קטטות בבוסטון לאחר הפסד קבוצתו. הוא הושעה על ידי הקבוצה לשני משחקים. את עונת 2015/2016 סיים עם ממוצע של 17.5 נקודות (שני מבין שחקני השנה הראשונה לאחר קארל-אנתוני טאונס) ו-7 ריבאונדים למשחק. הוא החמיץ במהלך העונה 29 משחקים בשל פציעות, אף על פי כן נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
את עונת 2016/2017 התחיל בהגבלת דקות המשחק שלו בשל פציעתו בעונה הקודמת. המגבלה, שבתחילה עמדה על 16 דקות למשחק ואחר כך הורחבה ל-24 דקות, הוסרה ב-21 בנובמבר, במשחק מול מיאמי היט. בשל יכולתו הופיע במשחק הכוכבים העולים. בעונת 2017/2018 שותף בשני משחקים בלבד ב-5 השבועות הראשונים.
קריירה מקצועית > ברוקלין נטס

ב-8 בדצמבר 2017 הועבר יחד עם ניק סטאוסקאס לברוקלין נטס תמורת טרבור בוקר. בנטס העמיד אוקפור ממוצעים של 6.4 נקודות ו-2.9 ריבאונדים ב-12.6 דקות.
קריירה מקצועית > ניו אורלינס פליקנס

ב-9 באוגוסט 2018 חתם אוקפור בניו אורלינס פליקנס.
קריירה מקצועית > דטרויט פיסטונס

לקראת עונת 2020/2021 חתם אוקפור על חוזה בדטרויט פיסטונס. בספטמבר 2021 הועבר בטרייד לברוקלין נטס, ומיד שוחרר ממנה.
נבחרת ארצות הברית

מגיל 16 הוא חבר בנבחרות הצעירות של ארצות הברית. ב-2011 זכה עם הנבחרת באליפות אמריקה עד גיל 16, הוא רשם באליפות ממוצעים של 14.6 נקודות, 9.2 ריבאונדים ו-1.6 חסימות למשחק. ב-2012 זכה עם נבחרת ארצות הברית באליפות העולם עד גיל 17, באליפות רשם ממוצעים של 13.5 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק, ונבחר ל-MVP של הטורניר. ב-2013 זכה עם הנבחרת באליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה בפראג. הוא רשם באליפות ממוצעים של 10.8 נקודות ו-4.8 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישיית הטורניר.
סטטיסטיקות הקריירה

נכון לסוף עונת 2018/2019:
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | פילדלפיה | 53 | 48 | 30.0 | 0.508 | 0.167 | 0.686 | 7.0 | 1.2 | 0.4 | 1.2 | 17.5 |
| 2016/2017 | פילדלפיה | 50 | 33 | 22.7 | 0.514 | 0.000 | 0.671 | 4.8 | 1.2 | 0.4 | 1.0 | 11.8 |
| 2017/2018 | פילדלפיה | 2 | 0 | 12.5 | 0.444 | 0.000 | 0.500 | 4.5 | 0.5 | 0.0 | 1.0 | 5.0 |
| 2017/2018 | ברוקלין | 26 | 0 | 12.6 | 0.566 | 0.250 | 0.760 | 2.9 | 0.4 | 0.1 | 0.6 | 6.4 |
| 2018/2019 | ניו אורלינס | 59 | 24 | 15.8 | 0.586 | 0.200 | 0.663 | 4.7 | 0.7 | 0.3 | 0.7 | 8.2 |

| קריירה |  | 190 | 105 | 21.1 | 0.530 | 0.200 | 0.679 | 5.1 | 0.9 | 0.3 | 0.9 | 11.5 |
הערות שוליים

↑  Duke's Jahlil Okafor, his father rose together from tragedy, אתר פוקס ספורט, 23 בפברואר 2015
↑  Mother's memory constant for Okafor, אתר ESPN, ‏11 בדצמבר 2014
↑  Jahlil Okafor Is On His Way Up, שיקגו מגזין, 16 בדצמבר 2013
↑  76ers suspend Jahlil Okafor after he was allegedly involved in second Boston fight , אתר Yahoo!, ‏2 בדצמבר 2015
↑  דטרויט מחתימה את פלאמלי, אוקפור, ג'קסון וסירווידיס, באתר הקבוצה, 1 בדצמבר 2020
↑  ג'אליל אוקפור באתר האליפות
↑  FIBA U17 World Championship MVP Jahlil Okafo, אתר האליפות
↑  ג'אליל אוקפור באתר האליפות
גאורג הלמסברגר הבן

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1830 וינה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  12 בנובמבר 1852 (בגיל 22) הנובר, ממלכת הנובר 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 סוגה:  אופרה 
 כלי נגינה:  כינור 
 
גאורג הלמסברגר הבן (בגרמנית: Georg Hellmesberger, Jr.; ‏ 27 בינואר 1830 - 12 בנובמבר 1852) היה כנר ומלחין אוסטרי. הוא נולד בווינה, בן למוזיקאי גאורג הלמסברגר ואח ליוזף הלמסברגר האב. הוא למד כינור אצל אביו והלחנה אצל לודוויג רוטר (1819–-1895). בשנת 1847 יצא לסיור קונצרטים ברחבי גרמניה ואנגליה. ב-1850 התמנה לקונצרטמייסטר בתזמורת החצר ולמנהל הפקות של מוזיקת וודביל ובלט בהנובר. זמן קצר לפני מותו המוקדם, היה לממונה על המוזיקה בהנובר.
יצירותיו

יצירותיו כוללות את האופרות Die Bürgschaft משנת 1848 ו-Die beiden Königinnen משנת 1851, סימפוניות, מוזיקה קאמרית ויצירות לכינור סולו.
בריאן אורסר

בריאן ארנסט אורסר (באנגלית: Brian Ernest Orser; נולד ב-18 בדצמבר 1961) הוא מחליק קרח קנדי בעבר שהתחרה בקטגוריית גברים יחידים וכיום מאמן. הוא אלוף עולם (סינסינטי 1987), פעמיים ברציפות סגן אלוף אולימפי (סרייבו 1984 וקלגרי 1988) ו-8 פעמים אלוף קנדה.
אורסר זכה לשאת את הדגל הקנדי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת קלגרי (1988).
ביוגרפיה

אורסר נולד בבלוויל, אונטריו.
ביוגרפיה > קריירה כספורטאי

בשנים 1981–1988 זכה אורסר 8 פעמים באליפות קנדה בהחלקה אמנותית בתחרות לגברים יחידים. באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 הוא זכה במדליית ארד, אחרי סקוט המילטון מארצות הברית ונורברט שראם ממערב גרמניה.
באולימפיאדת סרייבו (1984) זכה אורסר במדליית כסף אחרי המילטון ולפני יוזף סבובצ'יק מצ'כוסלובקיה. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה באוטווה, קנדה הוא זכה במדליית כסף אחרי המילטון ולפני אלכסנדר פדייב מברית המועצות.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1985 זכה אורסר במדליית כסף אחרי פדייב ולפני בריאן בויטנו מארצות הברית.
באליפות העולם שנערכה בז'נבה, שווייץ בשנת 1986 זכה אורסר במדליית כסף אחרי בויטנו ולפני פדייב.
ביוגרפיה > קריירה כספורטאי > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בסינסינטי, אוהיו ארצות הברית בשנת 1987 זכה אורסר במדליית זהב לפני בויטנו ופדייב.
באולימפיאדת קלגרי (1988) זכה אורסר במדליית כסף, פעם שנייה ברציפות, אחרי בויטנו ולפני ויקטור פטרנקו מברית המועצות. חודש לאחר מכן, הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה אחרי בויטנו ולפני פטרנקו.
ביוגרפיה > קריירה כמאמן

אורסר מכהן בתפקיד המאמן הראשי ב"מועדון הקריקט, החלקה וקרלינג של טורונטו" (אחד מהמרכזי הספורט הנחשבים ביותר בקנדה להחלקה אמנותית). הוא אימן את קים יו-נה מקוריאה הדרומית לאליפות אולימפית (ונקובר 2010) ואליפות עולם בשנת 2009, יוזורו האניו מיפן האלוף לשתי אליפויות אולימפיות (סוצ'י 2014 ופיונגצ'אנג 2018) ואליפות עולם בשנים 2014 ו-2017, חאווייר פרננדס מספרד למדליית ארד אולימפית (פיונגצ'אנג 2018) ואליפות עולם בשנים 2015 ו-2016, יבגניה מדבדבה מרוסיה למדליית ארד באליפות העולם בשנת 2019, ועוד.
תארים והישגים

בשנת 1985 זכה אורסר באות מסדר קנדה וקודם לקצין במסדר קנדה בשנת 1988.
במרץ 2009 זכה אורסר להירשם בהיכל התהילה העולמי של החלקה אמנותית.
חייו האישיים

בנובמבר 1998 ניסה אורסר למנוע את פרסומו של המאבק המשפטי בינו לבין בן זוגו לשעבר, קרייג ליסק, שתבע ממנו מזונות בטענה שגילוי נטייתו המינית תהרוס את הקריירה שלו, אך למרות האאוטינג שנעשה לו הוא זכה לתמיכה בקרב הספורטאים והציבור.
הישגים בולטים

| אירוע | 1977/78 | 1978/79 | 1979/80 | 1980/81 | 1981/82 | 1982/83 | 1983/84 | 1984/85 | 1985/86 | 1986/87 | 1987/88 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת החורף |  |  |  |  |  |  | מקום 2 |  |  |  | מקום 2 |
| אליפות העולם |  |  |  | מקום 6 | מקום 4 | מקום 3 | מקום 2 | מקום 2 | מקום 2 | מקום 1 | מקום 2 |
| אליפות העולם לנוער | מקום 4 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| אליפות קנדה | מקום 3 (נוער) | מקום 1 (נוער) | מקום 4 | מקום 1 | 1st | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 |