שווייץ בתקופה הנפוליאונית
הרפובליקה ההלווטית > מלחמות המהפכה הצרפתית בשווייץ > קרבות על ציריך

בקרב הראשון על ציריך, ב-4–7 ביוני 1799, התעמתו במישורים סביב העיר כ-45,000 צרפתים ו-53,000 אוסטרים. באגף השמאלי היו להוצה 20 גדודי חי"ר, נוסף לארטילריה תומכת, ו-27 אסקדרוני פרשים, בסך הכל, 19,000 איש. באגף הימני, גנרל פרידריך יוזף, רוזן נוינדורף פיקד על 18,000 נוספים.  הקרב עלה לשני הצדדים ביוקר; גנרל דה בריגדה שרין נהרג, בצד הצרפתי, ובצד האוסטרי נהרג פלדצוגמייסטר (גנרל חיל הרגלים) אוליבייה, רוזן ואלה. בצד הצרפתי, 500 נהרגו, 800 נפצעו ו-300 נלכדו; בצד האוסטרי, 730 נהרגו, 1,470 נפצעו, ו-2,200 נלכדו. כשהאוסטרים לכדו את עמדות הצרפתים בעיר, הם גם תפסו למעלה מ-150 תותחים.  בסופו של דבר, הגנרל הצרפתי אנדרה מסנה הניח את העיר לאוסטרים, תחת הארכידוכס קרל. מסנה נסוג מעבר לנהר לימאט, שם הצליח לבצר את עמדותיו. כוחו של הוצה הטריד את נסיגתם, ואבטח את קו חוף הנהר. למרות ההתנכלויות האגרסיביות של הוצה לנסיגה הצרפתית, קרל לא עקב אחר הנסיגה; מסנה התבסס על הגדה הנגדית של הלימאט ללא איום במרדף מצד הגוף הראשי של הצבא האוסטרי, לצערו של קצין הקישור הרוסי, אלכסנדר איוואנוביץ' אוסטרמן-טולסטוי.
ב-14 באוגוסט 1799, כוח רוסי של 6,000 פרשים, 20,000 רגלים, ו-1,600 קוזקים, בפיקודו של אלכסנדר קורסקוב, הצטרפו לכוחו של הארכידוכס קרל בשפהאוזן.  במבצע דמוי מלחציים, יחד עם הרוסים, הם כיתרו את הצבא הקטן יותר של אנדרה מסנה על גדות הלימאט, שם הוא מצא מקלט באביב הקודם. כדי להסיט את ההתקפה הזו, תקף גנרל קלוד לקורב את גשרי הפונטונים שעליהם חצו האוסטרים את הריין, הרס את רובם והפך את השאר לבלתי שמישים.
לפני שקרל הספיק להתארגן מחדש, הגיעו פקודות מהמועצה האולית, הגוף הקיסרי בווינה המופקד על ניהול מלחמה, להתנגד לתוכניתו;  חייליו של קרל היו אמורים לעזוב את ציריך בידיו של קורסוקוב, לחצות מחדש את הריין ולצעוד צפונה למיינץ. קרל עצר את המבצע הזה כל עוד הוא יכול, אבל בסופו של דבר הוא נאלץ להיעתר לפקודותיה של וינה. כתוצאה מכך, החיילים הרוסיים תחת גנרל טירון החליפו את החיילים האוסטרים ואת המפקד המנוסה שלהם. קרל הוציא את כוחו לצפון הריין. למרות שהפקודה לקרל לחצות מחדש את הריין ולצעוד צפונה בוטלה בסופו של דבר, כאשר הוראות כאלה הגיעו אליו, הם היו מאוחרים מכדי לחזור בו.
בקרב השני על ציריך החזירו הצרפתים לעצמם את השליטה על העיר, יחד עם שאר חלקי שווייץ. יש לציין, מסנה הביס את הגנרל קורסקוב; כיתר אותו, רימה אותו, ואז לקח יותר ממחצית הצבא שלו בשבי, בנוסף כבש את רכבת המטען ואת רוב התותחים שלו, וגרם לו מעל 8,000 נפגעים.  רוב הלחימה התנהלה בשתי גדות הלימאט עד לשערי ציריך, וחלקה בתוך העיר עצמה. ציריך הכריזה על עצמה כנייטרלית ונחסכה מהרס כללי. גנרל ניקולא אודינו פיקד על הכוחות הצרפתיים בגדה הימנית ואילו הגנרל אדואר מורטייה, פיקד על אלו משמאל.
באותו יום, ז'אן-דה-דייה סו וכ-10,000 חיילים התמודדו מול הוצה ו-8,000 חיילי בעלות הברית בקרב על נהר לינת'. סו שלח 150 מתנדבים לשחות את הנהר באמצע הלילה. רובם נשאו חרב בשיניהם ואקדח ומחסניות קשורות לראשיהם; אחרים נשאו תופים או ביוגלים. חיילים אלו הרגו את הזקיפים האוסטריים, דרסו מוצב, השמיעו רעש מבלבל וסימנו לכוח העיקרי של סו לעבור בסירות. הוצה נהרג במהלך התמרון הזה כשאנשיו של סו הפתיעו אותו בסיור מוקדם בבוקר.  פרנץ פטרש קיבל את הפיקוד אך חייליו הוכו קשות ונאלצו לסגת, ואיבדו 3,500 שבוייים, 25 תותחי שדה וארבעה דגלים.
בזמן שמסנה וסו עבדו על בעלות הברית, הגיעו 21,285 הרוסים של אלכסנדר סובורוב לשווייץ מאיטליה.  בקרב על מעבר גוטהארד בין ה-24 ל-26 בספטמבר, צבאו של סובורוב דחק הצידה את 8,000 החיילים של לקורבה והגיע לאלטדורף ליד אגם לוצרן.  משם הוביל סובורוב את צבאו מעבר לקינזיג בתקווה להתאחד עם שאר הכוחות של בעלות הברית. ב־Muotathal, נודע לבסוף לסובורוב שהאסון פקד את כוחות בעלות הברית ושצבאו הושמד. הרוסים פרצו מהמלכודת והיו בסנט גאלן בתחילת אוקטובר. סובורוב נאלץ להוביל את אנשיו מעל הרי האלפים לפורארלברג, מה שהביא לאבדות נוספות.