stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דחף עצבי
יצירת הדחף העצבי > הולכת הדחף העצבי באקסון

ההולכה באקסון מתפשטת מגוף תא העצב לאורך האקסון וגורמת דפולריזציה על־סיפית בקטע האקסון הסמוך לו. הדפולריזציה מביאה לפתיחת תעלות נתרן תלויות מתח ולהתפרצות פוטנציאל פעולה באותו קטע. מאחר שיש תעלות נתרן לכל אורכו של קרום האקסון, פוטנציאל הפעולה מתפרץ מחדש בצורה אקטיבית בכל נקודה ונקודה על פני האקסון ברצף. פוטנציאל הפעולה מתקדם לעבר הכפתורים הסופיים בקצב קבוע ואיטי יחסית.
באקסון בעל מעטפת מיאלין, פוטנציאל הפעולה מתפשט בצורה אחרת. באקסונים אלו, לרוב העצב יש מעטה מיאלין, אבל יש אזורים (שמופיעים לסירוגין לאורך העצב - כל 1–2 מ"מ) שנקראים מרווחי ראנוויה, שם אין מעטה מיאלין. מעטפת המיאלין המבודדת לא מאפשרת היווצרות פוטנציאל פעולה; באזורים אלו ההולכה של פוטנציאל הפעולה היא פאסיבית - זרימת זרם בין האזור האקטיבי לאזור שעדיין לא אקטיבי. הולכה זו במקטעים העטופים היא מהירה אך דועכת בהדרגה. במרווחי ראנוויה יש צפיפות גבוהה של תעלות נתרן תלויות מתח. כשגל הדפולריזציה הפאסיבית מגיע ממעלה העצב למרווח ראנוויה, נוצר זרם של דפולריזציה על ידי יוני הנתרן שנכנסים דרך תעלות הנתרן תלויות המתח, וכך נבנה מחדש פוטנציאל הפעולה. לכן, פוטנציאל הפעולה מתקדם בקפיצות בין מרווח ראנוויה אחד לזה שאחריו, תהליך שנקרא Saltatory conduction, ואילו בין המרווחים ההולכה היא פאסיבית.
ההולכה בקפיצות שבאקסון העטוף מהירה יותר מן ההולכה האקטיבית באזור החשוף, בגלל מהירותה של ההולכה הפאסיבית. ההולכה בקפיצות היא גם חסכונית יותר מן ההולכה האקטיבית משום שהיא לא צריכה השקעת אנרגיה להפעלת משאבות הנתרן והאשלגן באותם מקטעים עטופי מיאלין.
עצבים בעלי מעטפת מיאלין נמצאים בעיקר בבעלי חוליות; אבל מנגנון דומה נמצא בכמה חסרי חוליות, כגון סוגי חסילונים. לא כל העצבים של בעלי חוליות הם בעלי מעטפת מיאלין; בדרך כלל לעצבים של מערכת העצבים האוטונומית אין מעטפת מיאלין.
יצירת הדחף העצבי > חסימת הולכה

טטרודוטוקסין הוא רעלן עצבי חזק החוסם תעלות נתרן בתאי עצב. המולקולה נקשרת לפתחי תעלות נתרן ממותגות מתח ומונעת את יצירת הדחף העצבי.
מנגנון הפעולה של לידוקאין מבוסס על חסימת תעלות נתרן והורדת קצב התכווצות שריר הלב.
ירי ספונטני

בניגוד למצב הרגיל, שבו פוטנציאל הפעולה שנוצר בתא הוא תוצאה של קלט שהגיע מתא אחר, ישנם גם מקרים שבהם פוטנציאלי פעולה נוצרים באופן ספונטני. כלומר, בתאים מסוימים המאפיינים של קרום התא (סוגי תעלות היונים והמשאבות, מספרן וכו') גורמים לכך שייווצר בתא הזה פוטנציאל פעולה אחד לפרק זמן מסוים, גם אם לא קיבל גירוי מתאים אחרים. עם זאת, גם בתא שכזה דפוס הירי מושפע מהקלט שהתא מקבל, אשר עשוי לגרום לשינוי קצב הירי או לדיכוי דפוסי הירי הספונטניים. אוכלוסיות של תאי עצב אשר יורות דחפים עצביים באופן ספונטני ממלאות תפקיד חשוב ברשתות עצביות מסוימות במערכת העצבים.
לתופעה זו יש חשיבות רבה גם בתאי שריר. דוגמה ידועה היא תאי הקוצב (pacemaker cells) בשריר הלב, אשר יורים באופן ספונטני פוטנציאלי פעולה בקצב מסוים. הירי הספונטני של תאי הקוצב מווסת על ידי מערכת העצבים האוטונומית, וקצב הירי הסופי של תאים אלה הוא זה שקובע את קצב הלב.
פתולוגיות

באפילפסיה יכולת הירי של הנוירונים האקסיטטוריים משתנה. מצב זה עשוי להתרחש עקב שינויים בתעלות יונים או בנוירונים אינהיבטוריים אשר לא מתפקדים כראוי.
היסטוריה של חקר התופעה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אופן היווצרותם של דחפים עצביים מתואר על ידי מודל הודג'קין־הקסלי, שפורסם בשנת 1952 על ידי אלן הודג'קין ואנדרו הקסלי, על יסוד מחקר שביצעו על תכונותיהם החשמליות של סיבים עצביים בדיונונים ממין Doryteuthis pealeii. עבודה זו, הנחשבת לגולת הכותרת של תקופת הביופיזיקה הקלאסית, זיכתה את השניים בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1963. המודל מבוסס על מערכת משוואות דיפרנציאליות רגילות לא ליניאריות, המקרבות את התכונות החשמליות של קרום התא. הוא תקף לכל סוגי התאים בכל היצורים החיים, אך השלכותיו נוגעות במיוחד למערכת העצבים.
ראו גם

מוליך עצבי
פוטנציאל קשור־אירוע
אלן הודג'קין
אנדרו הקסלי
קנט סטיוארט קול
הערות שוליים

↑  A. L. Hodgkin, A. F. Huxley, A quantitative description of membrane current and its application to conduction and excitation in nerve, The Journal of Physiology 117, 1952-08, עמ' 500–544 doi: 10.1113/jphysiol.1952.sp004764 (באנגלית)
↑  J. A. Williams, Electrical correlates of secretion in endocrine and exocrine cells, Federation Proceedings 40, 1981-02, עמ' 128–134 (באנגלית)
↑  Colin Brownlee, Plant physiology: Anatomy of a plant action potential, Current biology: CB 32, 2022-10-10, עמ' R1000–R1002 doi: 10.1016/j.cub.2022.08.024 (באנגלית)
↑  Sasaki T, Matsuki N and Ikegaya Y (2011). "Action-Potential Modulation During Axonal Conduction". Science. 331 (6017): 599–601. doi:10.1126/science.1197598.
↑  Michel Le Van Quyen, Vincent Navarro, Jacques Martinerie, Michel Baulac, Toward a neurodynamical understanding of ictogenesis, Epilepsia 44 Suppl 12, 2003, עמ' 30–43
↑  Fernando Lopes da Silva, Wouter Blanes, Stiliyan N. Kalitzin, Jaime Parra, Epilepsies as dynamical diseases of brain systems: basic models of the transition between normal and epileptic activity, Epilepsia 44 Suppl 12, 2003, עמ' 72–83
| תפקוד מערכת העצבים והמוח |
| --- | --- | --- |
| תקשורת במערכת העצבים | תא עצב • דחף עצבי • סינפסה • מוליך עצבי • העברה סינפטית • רשת עצבית • הפלסטיות של מערכת העצבים • אפנון עצבי |  |
| מערכות תפקודיות | מערכות חישה • המערכת המוטורית • המערכת הלימבית • מערכת החיזוק • המערכת הנוירואנדוקרינית |  |
| תפקודים קוגניטיביים | תפיסה • זיכרון • קשב • תפקודים ניהוליים |  |
| בדיקות למדידת תפקודים עצביים | EEG - אלקטרואנצפלוגרם • NCT - בדיקת מוליכות עצבית • fMRI - דימות תהודה מגנטית תפקודי • MEG - מגנטואנצפלוגרפיה • PET - טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293851905171  BnF: cb145715657 (data)  GND: 4141745-8  LCCN: sh85000721 
תרשים סכמטי של השינויים במתח עפנ"י קרום התא המרכיבים את הדחף העצבי.
האקדמיה המלכותית הספרדית

| --- | --- |


 גוף פיקוח על לשון
 מוטו:  Limpia, fija y da esplendor 
 תקופת הפעילות:  1713–הווה (כ־311 שנים) 
 מייסדים:  פליפה החמישי, מלך ספרד, Juan Manuel María de la Aurora, 8th duke of Escalona 
 מיקום
 מדינה:  ספרד ספרד
 קואורדינטות:  40°24′54″N 3°41′27″W﻿ / ﻿40.41502°N 3.69091°W﻿ / 40.41502; -3.69091
 www.rae.es
  (למפת מדריד מוגדלת) האקדמיה המלכותית הספרדית(למפת מדריד רגילה) האקדמיה המלכותית הספרדית
 
האקדמיה המלכותית הספרדית (בספרדית: Real Academia Española; בראשי תיבות: RAE), היא המוסד הרשמי מטעם בית המלוכה הספרדי להסדרת ולקביעת חוקי השפה הספרדית. האקדמיה ממוקמת במדריד, ספרד, והיא חלק מאיגוד האקדמיות לשפה הספרדית.
האקדמיה מפרסמת את החלטותיה ומחקריה במספר פרסומים, שהבולט שבהם הוא ה-"Diccionario de la lengua española de la Real Academia Española" ("המילון לשפה הספרדית של האקדמיה המלכותית הספרדית"), או בראשי-תיבות: "DRAE".
ייסוד האקדמיה

האקדמיה נוסדה בשנת 1713, בהשראת אקדמיית הסובין האיטלקית והאקדמיה הצרפתית. המלך פיליפ החמישי, מלך ספרד אישר את חוקת האקדמיה ב-3 באוקטובר 1714, והעניק את חסות הכתר הספרדי לה.
מייסד האקדמיה, הדוכס חואן מנואל פרננדז פאצ'קו הגדיר את תפקידה של האקדמיה, "לוודא שדוברי הספרדית לעולם יהיו מסוגלים לקרוא את סרוואנטס".
האקדמיה הוציא לאור את פרסומה הראשון, כללי האורתוגרפיה הספרדית בשנת 1741.
ביקורת על האקדמיה

ביקורת נפוצה על האקדמיה, לרוב במדינות דוברות ספרדית באמריקה, היא חוסר נכונותה לבצע רפורמות ושינויים מרחיקי-לכת; היצמדותה העקבית לצורות לשוניות הנפוצות בקסטיליה והתעלמות מכאלו הבאים מאזורים אחרים ואיטיות ההוצאה לאור ועדכון המילון הספרדי היוצא על ידם.
גם על המילון נמתח ביקורת כי הוא איננו מדויק ולוקה בחסר. למשל, המילה "dinosaurio" ("דינוזאור") על-פי המילון מתייחסת רק לתת-הסדרה דמויי זאורופודים, אחת מתוך רבות בקבוצה.
עם זאת, בשנים האחרונות, החל מתחילת המאה ה-21 חל שיפור ניכר בעבודת האקדמיה, בין השאר ביצירת גרסה אינטרנטית של המילון, המתעדכנת באופן שוטף.
האקדמיה ללאדינו

האקדמיה ללאדינו מתוכננת להיות שלוחה של האקדמיה המלכותית הספרדית בישראל. על הכוונות והצעדים להקמתה הודיעה האקדמיה בפרסום עיתונאי בשנת 2017. חשיבותה של הלאדינו לדברי ראש האקדמיה המלכותית הספרדית, דאריו וילהנואבה, היא בכך, שהיא משמרת ניב ארכאי של הספרדית. למרות זאת, להשקפתו, ללאדינו יש חשיבות בפני עצמה, בשל ההיסטוריה הייחודית של יהדות ספרד. הרעיון העומד מאחורי הקמת האקדמיה, לדבריו, הוא לשמר את שפת הלאדינו, במעמד של שפה עצמאית. לשם הקמת האקדמיה גויסו תשעה מומחים, ששמם לא פורסם עדיין.
ישנה מחלוקת בדבר רעיון הקמת האקדמיה בישראל ולא בספרד. יצחק כרוב, ראש הפדרציה של הקהילות היהודיות, בירך על ההחלטה, אך אמר שיעדיף שאקדמיה זו תוקם בספרד.
הערות שוליים

↑  Sam Jones, Spain honours Ladino language of Jewish exiles, the Guardian, ‏2017-08-01 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267076205171  BNE: XX111212  BnF: cb11884229k (data)  CANTIC: a11241780  CiNii: DA01197443  GND: 1002139-5  ISNI: 0000 0001 2106 6517  LCCN: n80094511  NKC: kn20070611009  NLA: 36558588  NLG: 170797  NSK: 000251857  SUDOC: 026631997  VcBA: 494/5915  VIAF: 124063616   WorldCat (עם VIAF): 124063616
דלקת מפרקים פסוריאטית

| --- | --- |

 תחום:  אימונולוגיה 
 טיפול:  apremilast  etanercept  auranofin  aurothioglucose 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  394752 
 MeSH:  D015535
 סיווגים
 ICD-11:  FA21 
 
דקטיליטיס- נפיחות דמוית נקניק בבהונות
דלקת מפרקים פסוריאטית (באנגלית: Psoriatic arthritis (אנ')) היא דלקת פרקים דלקתית לטווח הארוך המופיעה אצל אנשים הנגועים במחלה האוטואימונית פסוריאזיס. התכונה הקלאסית של דלקת מפרקים פסוריאטית היא נפיחות של אצבעות כפות אצבעות הרגליים במראה דמוי נקניק.
סימנים ותסמינים > גירוי חיצוני על העור

סימנים נפוצים יהיו נפיחות או נוקשות במפרק אחד או יותר נפוץ בדלקת מפרקים פסוריאטית. דלקת מפרקים פסוריאטית היא דלקתית, והמפרקים המושפעים הם בדרך כלל אדומים או חמים למגע. ב-70% מהמקרים קיימים דלקות מפרקים א-סימטרית, המוגדרת כדלקת הפוגעת בשניים עד ארבעה מפרקים. עם זאת, ב -15% מהמקרים, דלקת המפרקים היא סימטרית. המפרקים של היד שמעורבים בפסוריאזיס הם האינטפלפלנגאלית הפרוקסימלית (PIP), האינטפלפלנגאליה הדיסטלית (DIP), המטאקארפופלנגאליה (MCP) ומפרק כף היד. מעורבות המפרקים הבין-בלנגאליים הדיסטליים (DIP) היא תכונה אופיינית והיא קיימת ב 15% מהמקרים.
בנוסף להשפעה על מפרקי הידיים ומפרקי כף היד, דלקת מפרקים פסוריאטית עשויה להשפיע על האצבעות, הציפורניים והעור. עלולה להופיע נפיחות דמוי נקניק באצבעות או בהונות, המכונה דקטיליטיס. פסוריאזיס עלולה לגרום גם לשינויים בציפורניים, כמו גרב או הפרדה ממיטת הציפורניים, אונקוליזה, היפר-קרטוזיס מתחת לציפורניים וקווי אופקי. פסוריאזיס מציגה באופן קלאסי נגעי עור קשקשיים, הנראים לרוב על פני משטחי extensor כמו הקרקפת, שסע לידה וטבור.
סימנים ותסמינים > כאבים

בדלקת מפרקים פסוריאטית, כאב יכול להופיע באזור העצה (הגב התחתון, מעל עצם הזנב), כתוצאה מסקרואליטיס או ספונדיליטיס, שנמצא ב־40% מהמקרים. כאב יכול להופיע בכפות הרגליים והקרסוליים ובסביבתה, ובמיוחד דלקת עור, דלקת בגיד האכילס (במקום בו הוא חודר לעצם) או planti fasciitis בכף כף הרגל.
יחד עם הכאב והדלקת המפורטים לעיל, יש תשישות קיצונית שאינה חולפת במנוחה מספקת. התשישות עשויה להימשך ימים או שבועות ללא הפחתה. דלקת מפרקים פסוריאטית עשויה להישאר קלה או עלולה להתקדם למחלת מפרקים הרסנית יותר. תקופות של מחלה פעילה, או התלקחויות, בדרך כלל יחלפו עם תקופות של הפוגה. בצורות חמורות, דלקת מפרקים פסוריאטית עשויה להתקדם לדלקת מפרקים אשר בצילום הרנטגן מעניק מראה "עיפרון בגביע".
מכיוון שדלקת ממושכת עלולה להוביל לנזק במפרקים, מומלץ לבצע אבחון וטיפול מוקדם להאט או למנוע נזק במפרקים.
סיבות

הסיבות המדויקות טרם ידועות, אך מספר קשרים גנטיים זוהו במחקר שנערך בנושא גנום על פסוריאזיס ודלקת מפרקים פסוריאטית כולל HLA-B27. להלן גורמים שונים למחלת הפרקים:
גורם אוטואימוני (חלק מהמחלות מופיעות על רקע של כשל במערכת החיסון שמוביל את התאים של מערכת החיסון לתקוף את תאי הגוף עצמם ובכלל זה את התאים שמרכיבים את המפרק)
גורם מטבולי
גורם זיהומי (חלק ניכר ממחלות המפרקים מתרחשות על רקע של חדירת מזהם למפרק. המזהם יכול להיות חיידק, נגיף ואפילו סוגים מסוימים של פטריות. לרוב הזיהום חודר למפרק דרך מערכת הדם והטיפול מכוון לחיסול הגורם המזהם הספציפי שהוביל להתפתחות הדלקת).
טראומה פיזית (מחלת מפרקים בין היתר יכולה להתרחש על רקע של פציעה או טראומה למפרק שיכולה להיגרם בתאונת דרכים, תוך כדי פעילות ספורטיבית ועוד
שימוש יתר (ישנן מחלות מפרקים שמופיעות בקרב ספורטאים ונובעות ממאמץ מופרז של המפרקים) ועוד.
אבחון

אין בדיקה מוחלטת לאבחון דלקת מפרקים פסוריאטית. תסמינים של דלקת מפרקים פסוריאטית עשויים להידמות מאוד למחלות אחרות, כולל דלקת מפרקים שגרונית. ריאומטולוג (רופא המתמחה במחלות אוטואימוניות) עשוי להשתמש בבדיקות גופניות, היסטוריית בריאות, בדיקות דם וצילומי רנטגן כדי לאבחן במדויק דלקת מפרקים פסוריאטית.
גורמים התורמים לאבחון של דלקת מפרקים פסוריאטית כוללים את הדברים הבאים:
פסוריאזיס בחולה, או היסטוריה משפחתית של פסוריאזיס או דלקת מפרקים פסוריאטית.
תוצאת בדיקה שלילית עבור גורם ראומטואידי, גורם דם הקשור לדלקת מפרקים שגרונית.
תסמיני דלקת מפרקים במפרקים הבין-בלנגאליים הדיסטליים של היד (המפרקים הקרובים ביותר לקצות האצבעות). זה לא אופייני לדלקת מפרקים שגרונית.
קרע או נקישה של ציפורניים או ציפורני אצבעות הרגליים (אונקוליזה), הקשורה לפסוריאזיס ודלקת מפרקים פסוריאטית.
תמונות רדיולוגיות המדגימות שינויים במפרקים ניווניים.
תסמינים אחרים האופייניים יותר לדלקת מפרקים פסוריאטית מאשר צורות אחרות של דלקת פרקים כוללים דלקת עורית (דלקת בגיד אכילס (בחלק האחורי של העקב)) או בפסקיה הצמחית (בחלק התחתון של כפות הרגליים), ודקטיליטיס (נפיחות דמוית נקניק של האצבעות או אצבעות הרגליים).
אבחון > אבחנה דיפרנציאלית

מספר מצבים יכולים לחקות את המצגת הקלינית של דלקת מפרקים פסוריאטית, כולל דלקת מפרקים שגרונית, דלקת מפרקים ניוונית, דלקת מפרקים תגובתית, דלקת מפרקים גאונית, דלקת מפרקים מערכתית ודלקת מפרקים של המעי הדלקתית. בניגוד לדלקת מפרקים פסוריאטית, דלקת מפרקים שגרונית נוטה להשפיע על המפרקים הפרוקסימליים (למשל, המפרקים המטקארפופלנגאליים), כוללת מספר רב יותר של מפרקים בהשוואה לדלקת מפרקים פסוריאטית, ולהשפיע עליהם באופן סימטרי. מעורבות מפרקי עמוד השדרה מעידה יותר על דלקת מפרקים פסוריאטית מאשר דלקת מפרקים שגרונית. דלקת מפרקים ניוונית חולקת מאפיינים קליניים מסוימים עם דלקת מפרקים פסוריאטית כמו נטייה להשפיע על מפרקים מרוחקים מרובים בתבנית א-סימטרית. שלא כמו דלקת מפרקים פסוריאטית, דלקת מפרקים ניוונית אינה כרוכה בדרך כלל בדלקת במפרק הסקרוליאק. דלקת מפרקים פסוריאטית משפיעה לעיתים על מפרק אחד בלבד ולעיתים מבולבלת בגלל שיגדון או פסאודוגאוט כאשר זה קורה.
אבחון > סיווג

ישנם חמישה סוגים עיקריים של דלקת מפרקים פסוריאטית:
Oligoarticular: סוג זה פוגע בסביבות 70% מהחולים והוא בדרך כלל קל. סוג זה אינו מופיע באותם מפרקים משני צידי הגוף ובדרך כלל הוא כרוך בפחות משלושה מפרקים.
רב-חלקיקים: סוג זה מהווה כ־25% מהמקרים ומשפיע על חמישה מפרקים או יותר משני צידי הגוף בו זמנית. סוג זה דומה ביותר לדלקת מפרקים שגרונית והוא משבית בערך 50% מכל המקרים.
דלקת מפרקים ניוונית (M07.1): פוגעת בפחות מ־5% מהמטופלים והיא דלקת מפרקים קשה, מעוותת והרסנית. מצב זה יכול להתקדם לאורך חודשים או שנים ולגרום לנזק קשה במפרקים.
Mutilans דלקת מפרקים נקראה גם דלקת מפרקים ספיגה כרונית, והיא עשויה להופיע גם בדלקת מפרקים שגרונית.
(Spondyloarthritis (M07.2: סוג זה מאופיין בנוקשות הצוואר או במפרק הסקרוליאק בעמוד השדרה, אך יכול להשפיע גם על הידיים והרגליים, באופן דומה לדלקת מפרקים סימטרית.
דומיננטית בין-שלבית לוונית (M07.0): סוג זה של דלקת מפרקים פסוריאטית נמצא אצל כ -5% מהמטופלים, ומאופיין בדלקת ובנוקשות במפרקים הקרובים לקצות האצבעות והבהונות. לעיתים קרובות מסמנים שינויים בציפורניים.
טיפולים

התהליך הבסיסי בדלקת מפרקים פסוריאטית הוא דלקת; לפיכך, טיפולים מכוונים להפחתה ובקרה של דלקת. במקרים חמורים יותר של דלקת מפרקים פסוריאטית ניתן לטפל בתרופות NSAID בלבד; עם זאת, קיימת מגמה לשימוש מוקדם יותר בתרופות אנטי-ראומטיות המשנות מחלות או בתגובות ביולוגיות לתגובה למניעת הרס מפרקים בלתי הפיך.
טיפולים > תרופות נוגדות דלקת לא סטרואידיות

בדרך כלל התרופות שנקבעו לראשונה לדלקת מפרקים פסוריאטית הן NSAIDs כמו איבופרופן ונפרוקסן, ואחריהן NSAIDs חזקים יותר כמו דיקלופנק, אינדומתאצין, ואטודולאק. NSAIDs עלולים לגרות את הקיבה והמעי, ושימוש לטווח הארוך יכול להוביל לדימום במערכת העיכול. קוקסיבס (מעכבי COX-2) למשל Celecoxib או Etoricoxib קשורים להפחתה סטטיסטית משמעותית של 50 עד 66% בסיכון כיב במערכת העיכול וסיבוכים מדממים בהשוואה ל- NSAIDs המסורתיים, אך יש עלייה בשיעור אירועים קרדיווסקולריים כמו אוטם שריר הלב או התקף לב ושבץ מוחי. שני מעכבי COX-2 וגם NSAIDS שאינם סלקטיביים גורמים לתופעות לוואי אפשריות הכוללות נזק לכליות.
טיפולים > תרופות אנטי-ראומטיות המשנות מחלות

אלה משמשים במקרים סימפטומטיים מתמשכים ללא החמרה. במקום להפחית רק את הכאב והדלקת, סוג זה של תרופות מסייע להגביל את כמות הנזק המפרקי המתרחש בדלקת מפרקים פסוריאטית. רוב ה-DMARDs פועלים באטיות ועשויים לקחת שבועות ואף חודשים עד להופעתם המלאה. בדרך כלל נקבעים תרופות כמו methotrexate או leflunomide; DMARDS אחרים המשמשים לטיפול בדלקת מפרקים פסוריאטית כוללים ציקלוספורין, אזתיופרין וסולפסלאזין. על פי סקירת Cochrane שפורסמה לאחרונה, methotrexate במינון נמוך היה יעיל מעט יותר מאשר פלצבו. תרופות נגד דיכאון יכולות גם להפחית את תסמיני עור הפסוריאזיס אך יכולות לגרום לבעיות בכבד ובכליות ולסיכון מוגבר לזיהום רציני.
טיפולים > משנים לתגובה ביולוגית

סוג הטיפול האחרון העדכני נקרא שינוי תגובה ביולוגית או שפותחה ביולוגיה בטכנולוגיית DNA רקומביננטית. תרופות ביולוגיות נגזרות מתאים חיים המתורבתים במעבדה. שלא כמו DMARDS מסורתיים המשפיעים על מערכת החיסון כולה, ביולוגיות מכוונות לחלקים ספציפיים של מערכת החיסון. הם ניתנים על ידי זריקה או עירוי תוך ורידי (IV).
ביולוגיה עשויה להעלות את הסיכון לזיהומים קלים וחמורים. לעיתים רחוקות יותר הם עשויים להיות קשורים להפרעות במערכת העצבים, הפרעות בדם או סוגים מסוימים של סרטן.
טיפולים > 4 מעכבי פוספודיאסטרז

אפשרות טיפול ראשונה במחלקה לטיפול בדלקת מפרקים פסוריאטית, apremilast הוא מעכב מולקולה פוספודיאסטרז-4 שאושר לשימוש על ידי ה-FDA בשנת 2014. על ידי עיכוב PDE4, אנזים המפרק מונופוספט אדנוזין מחזורי, רמות ה-CAMP עולות, מה שמביא לוויסות למטה של גורמים פרו-דלקתיים שונים, כולל TNF-α, אינטרלוקין 17 ואינטרלוקין 23, כמו גם לוויסות-up של גורם אנטי-דלקתי אינטר-דלקין 10.
זה ניתן בצורת טבליות ונלקח דרך הפה. תופעות לוואי כוללות כאבי ראש, כאבי גב, בחילה, שלשול, עייפות, נזופרינגיטיס ודלקות בדרכי הנשימה העליונות, כמו גם דיכאון וירידה במשקל.
רשם כפטנט בשנת 2014 ויוצר על ידי Celgene, לא קיים בשוק המקביל הגנרי הנוכחי.
טיפולים > טיפולים אחרים

בסקירה נמצא הוכחות מהותיות לתועלת של טיפול בלייזר ברמה נמוכה והגיע למסקנה שניתן לשקול אותו להקלה על כאב וקשיחות RA הקשורה.
רטינואיד ארטינט יעיל הן לדלקות מפרקים והן לנגעי עור. פוטוכותרפיה עם מטוקסית פסורלן ואור אולטרה סגול גל ארוך (PUVA) משמשים לנגעי עור קשים. רופאים עשויים להשתמש בזריקות מפרקים עם סטרואידים במקרים בהם מפרק אחד נפגע קשה. בדלקת מפרקים פסוריאטית ניתן לבצע מטופלים עם פגיעה קשה במפרקים בניתוח אורתופדי לתיקון הרס המפרקים, בדרך כלל בעזרת החלפת מפרק. הניתוח יעיל להקלת כאבים, לתיקון עיוות המפרקים ולחיזוק התועלת והחוזק של המפרק.
אפידמיולוגיה

שבעים אחוז מהאנשים המפתחים דלקת מפרקים פסוריאטית מראים תחילה סימני פסוריאזיס על העור, 15 אחוז מפתחים פסוריאזיס בעור באותו זמן, ו-15 אחוזים מפתחים פסוריאזיס בעור בעקבות הופעת דלקת מפרקים פסוריאטית.
דלקת מפרקים פסוריאטית יכולה להתפתח אצל אנשים הסובלים מחומרת דרגה כלשהי של מחלת עור פסוריאטית, הנעה בין קלה לחמורה מאוד.
דלקת מפרקים פסוריאטית נוטה להופיע כעשר שנים לאחר הסימנים הראשונים לפסוריאזיס. אצל רוב האנשים מדובר בגילאי 30 עד 55, אך המחלה יכולה גם לפגוע בילדים. הופעת תסמיני דלקת מפרקים פסוריאטית לפני סימפטומים של פסוריאזיס בעור שכיחה יותר בקרב ילדים בהשוואה למבוגרים.
יותר מ־80% מהמטופלים הסובלים מדלקת פרקים פסוריאטית סובלים מפצעים בציפורניים פסוריאטיות המאופיינות על ידי נקבוביות ציפורניים, הפרדת הציפורן ממיטת הציפורן הבסיסית, רכסים וסדקים, או באופן קיצוני יותר אובדן הציפורן עצמה (אונקוליזה).
דלקת האנטיזיטיס נצפתה אצל 30 עד 50% מהמטופלים וכי היא כרוכה בדרך כלל בפלסיה הצמחית ובגיד אכילס, אך היא עלולה לגרום לכאבים סביב הפטלה, סמל האליאק, אפיקונדילים והכנסות Supraspinatus.
גברים ונשים מושפעים באותה מידה ממצב זה. בדומה לפסוריאזיס, דלקת מפרקים פסוריאטית שכיחה יותר בקרב אנשים לבנים מאשר אנשים אפריקאים או אסייתים.
ראו גם

זאבת
פסוריאזיס
שיגדון
לקריאה נוספת

Fitzgerald O, Winchester R. Psoriatic arthritis: from pathogenesis to therapy. Arthritis Res Ther 2009;11(1):214. Epub 2009
Cohen AD, Dreiher J, Birkenfeld S. Psoriasis associated with ulcerative colitis and Crohn’s disease. J Eur Acad Dermatol Venereol 2009;23(5):561-565. Epub 2009
Gottlieb AB, Dann F, Menter A. Psoriasis and the metabolic syndrome. J Drugs Dermatol 2008;7(6):563-572
הערות שוליים

↑  J.M.H. Moll, V. Wright, Psoriatic arthritis, Seminars in Arthritis and Rheumatism 3, 1973-01, עמ' 55–78 doi: 10.1016/0049-0172(73)90035-8
↑  J M Moll, V Wright, Familial occurrence of psoriatic arthritis., Annals of the Rheumatic Diseases 32, 1973-05-01, עמ' 181–201 doi: 10.1136/ard.32.3.181
↑  Vinod Chandran, Siba P. Raychaudhuri, Geoepidemiology and environmental factors of psoriasis and psoriatic arthritis, Journal of Autoimmunity 34, 2010-05, עמ' J314–J321 doi: 10.1016/j.jaut.2009.12.001
↑  William Taylor, Dafna Gladman, Philip Helliwell, Antonio Marchesoni, Classification criteria for psoriatic arthritis: Development of new criteria from a large international study, Arthritis & Rheumatism 54, 2006, עמ' 2665–2673 doi: 10.1002/art.21972
↑  C T Ritchlin, A Kavanaugh, D D Gladman, P J Mease, Treatment recommendations for psoriatic arthritis, Annals of the Rheumatic Diseases 68, 2008-10-24, עמ' 1387–1394 doi: 10.1136/ard.2008.094946
↑  Mease, P., & Goffe, B. S. (2005). Diagnosis and treatment of psoriatic arthritis. Journal of the American Academy of Dermatology, 52(1), 1-19
↑  {{{מחבר}}}, 154 Biologic Use in NHS Patients with Rheumatoid Arthritis, Psoriatic Arthritis and Ankylosing Spondylitis, Rheumatology, 2016-04-24 doi: 10.1093/rheumatology/kew133.006
↑  Roger L. Black, William M. O'Brien, Eugene J. Van Scott, Robert Auerbach, Methotrexate Therapy in Psoriatic Arthritis, JAMA 189, 1964-09-07 doi: 10.1001/jama.1964.03070100037007
↑  P J Mease, Psoriatic arthritis treatment: biological response modifiers, Annals of the Rheumatic Diseases 64, 2005-03-01, עמ' ii78–ii82 doi: 10.1136/ard.2004.034157
↑  D D Gladman, Psoriatic arthritis: epidemiology, clinical features, course, and outcome, Annals of the Rheumatic Diseases 64, 2005-03-01, עמ' ii14–ii17 doi: 10.1136/ard.2004.032482
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph392764 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פצעי פסוריאזיס
הבוגאטירים (רוגבי)

סמל קובאן קרסנודאר בשנים 2012-2020.
מועדון הרוגבי "הבוגאטירים" (ברוסית: Регби́йный клуб «Богатыри»‎; עד 2020 נקראה "קובאן" קרסנודאר, Регби́йный клуб «Куба́нь»; עד 2012 נקרא "דרום", Юг) הוא מועדון רוגבי מהעיר קרסנודר. נוסד בשנת 1996 ומתמודד באליפות רוסיה ברוגבי ובאליפות רוסיה ברוגבי שביעיות. נחשב לאחד ממועדוני הרוגבי הגדולים ברוסיה.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה ביוזמת איש העסקים אנטולי קיסליוב ושחקן הרוגבי פיודור מוסאטוב, ב-1996. הקבוצה הוקמה על בסיס בית הספר לספורט מספר 82 בקרסנודאר ובתוך זמן קצר הפכה לקבוצה המעוטרת ביותר בתחום רוגבי שביעיות.
הקבוצה נטלה חלק באליפות רוסיה ברוגבי שביעיות בעונת 2004 וסיימה במקום השלישי.
המיליארדר אולג דריפסקה היה נותן החסות של קובאן ומקור המימון העיקרי משנת 2015, שעזר לשלם חוב של 60 מיליון רובל, רכש ציוד אימונים לקבוצת הרוגבי וארגן רשת בתי ספר עם מחלקות רוגבי במחוז קרסנודר. עם זאת, בעיצומה של עונת 2019 אמר דריפסקה כי הוא לא יממן את קובאן יותר וממשלת מחוז קרסנודאר סירבה גם להקצות כספים לתחזוקת המועדון.  בעקבות הפחתה חדה במימון, המועדון איבד למעשה את האצטדיון ואת חדרי הכושר שלו, בעוד השחקנים והמאמן פיליפ ורוהיקו יצאו לשביתה וסירבו להשתתף באחד המשחקים באליפות רוסיה.
בשנת 2020 המועדון אורגן מחדש תחת השם "הבוגאטירים" ועבר להתמודד באליפות רוסיה ברוגבי שביעיות.
תארים

אלופת רוסיה ברוגבי שביעיות (5): 2008, 2009, 2010, 2013, 2015
מחזיקת גביע רוסיה ברוגבי שביעיות (5): 2007, 2009, 2010, 2013, 2014
מחזיקת גביע אירופה לאלופות ברוגבי שביעיות (1): 2016
אלופת טורניר International Defence Forces - Rugby Sevens Tournament ‏(1)‏: 2004
הבוגד שלא בגד

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של אלכסנדר קליין
 בימוי:  ג'ורג' סיטון 
 הופק בידי:  ג'ורג' סיטן, ויליאם פרלברג
 תסריט:  ג'ורג' סיטון 
 עריכה:  ברברה מקלין
 שחקנים ראשיים:  ויליאם הולדן לילי פלמר יו גריפית ארנסט שרדר קרל ראדאץ
 מוזיקה:  אלפרד ניומן
 צילום:  ז'אן בורגואה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 באפריל 1962
 משך הקרנה:  140 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ריגול, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט מלחמה, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבוגד שלא בגד (באנגלית: The Counterfeit Traitor) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1962 בבימויו של ג'ורג' סיטון, עם ויליאם הולדן ולילי פלמר בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי הבמאי ג'ורג' סיטון והוא מבוסס על הספר "The Counterfeit Traitor" של אלכסנדר קליין (1958). הספר מתאר את המקרה האמיתי של אריק אריקסון, אזרח שוודי יליד ארצות הברית שניהל עסקי נפט עם גרמניה הנאצית ובזמן שכולם חשבו שהוא משתף פעולה אתם, הוא ריגל נגדם לטובה בעלות הברית.
הסרט צולם במקומות העלילה האמיתים - סטוקהולם, ברלין, המבורג וקופנהגן, משתתפים בו שחקנים גרמנים, דנים ושוודים.
הולדן מתאר את העלילה לאורך כל הסרט בגוף ראשון.