stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריפוי עבדו של שר המאה
מקורות מהברית החדשה > ציטוט מבשורת לוקס

1  וַיְהִי אַחֲרֵי כַלּוֹתוֹ לְדַבֵּר אֶת־כָּל־דְּבָרָיו בְּאָזְנֵי הָעָם וַיָּבֹא אֶל־כְּפַר־נַחוּם׃ 2 וְעֶבֶד לְאֶחָד מִשָּׂרֵי הַמֵּאוֹת חָלָה לָמוּת וְהוּא יָקָר בְּעֵינָיו מְאֹד׃ 3 וַיִּשְׁמַע אֶת־שֵׁמַע יֵשׁוּעַ וַיִּשְׁלַח אֵלָיו אֲנָשִׁים מִזִּקְנֵי הַיְּהוּדִים וַיִּשְׁאַל מֵאִתּוֹ לָבוֹא וּלְהוֹשִׁיעַ אֶת־עַבְדּוֹ׃ 4 וַיָּבֹאוּ אֶל־יֵשׁוּעַ וַיִּתְחַנְנוּ־לוֹ מְאֹד וַיֹּאמְרוּ רָאוּי הוּא אֲשֶׁר תַּעֲשֶׂה בַּקָּשָׁתוֹ׃ 5 כִּי אֹהֵב עַמֵּנוּ הוּא וְהוּא בָנָה־לָנוּ אֶת־בֵּית הַכְּנֵסֶת׃ 6 וַיֵּלֶךְ אִתָּם יֵשׁוּעַ וַיְהִי כַּאֲשֶׁר קָרַב אֶל־הַבַּיִת וַיִּשְׁלַח אֵלָיו שַׂר־הַמֵּאָה אֶת־רֵעָיו לֵאמֹר לוֹ בִּי אֲדֹנִי אַל־נָא תִטְרַח כִּי־נְקַלּתִי מֵאֲשֶׁר תָּבוֹא בְּצֵל קוֹרָתִי׃ 7 וּבַעֲבוּר זֹאת גַּם־אֶת־עַצְמִי לֹא חָשַׁבְתִּי רָאוּי לָבוֹא אֵלֶיךָ אַךְ דַּבֶּר־נָא דָבָר וְיֵרָפֵא נַעֲרִי׃ 8 כִּי גַם־אָנֹכִי אִישׁ נָתוּן תַּחַת הַמֶּמְשָׁלָה וְיֶשׁ־תַּחַת יָדִי אַנְשֵׁי צָבָא וְאָמַרְתִּי לָזֶה לֵךְ וְהָלַךְ וְלָזֶה בוֹא וּבָא וּלְעַבְדִּי עֲשֵׂה־זֹאת וְעָשָׂה׃ 9 וַיִּשְׁמַע יֵשׁוּעַ אֶת־דְּבָרָיו וַיִּתְמַהּ עָלָיו וַיִּפֶן וַיֹּאמֶר אֶל־הֶהָמוֹן הַהֹלֵךְ אַחֲרָיו אֹמֵר אֲנִי לָכֶם גַּם־בְּיִשְׂרָאֵל לֹא־מָצָאתִי אֱמוּנָה גְּדוֹלָה כָזֹאת׃ 10 וַיָּשׁוּבוּ הַשְּׁלוּחִים אֶל־הַבָּיִת וַיִּמְצְאוּ אֶת־הָעֶבֶד הַחֹלֶה וְהִנֵּה נִרְפָּא׃
מקורות מהברית החדשה > על המקורות לתיעוד

סיפורו ריפויו של עבד שר המאה אינו מוזכר בבשורת מרקוס, המוקדמת מבין ארבע הבשורות (על פי השערותיהם של אחדים מפרשני הברית החדשה). אחת התיאוריות טוענת שחומר אשר אינו מצוי בבשורת מרקוס, אך כן מצוי בבשורות מתי ולוקס, הגיע אולי ממקור קדום אבוד המכונה "Q" (קיצור לשם Quelle = מקור בגרמנית) אם זה נכון, קטע זה עדיין יהיה חריג, כפי שמאמינים שהמקור - "Q" היה אוסף של אמרות וציטוטים מדברי ישו (רשימת דרשות וציטוטים), ללא כל קשר לחומר אחר; אלא שסיפורו של עבד שר המאה כולל חומר רקע מפורט. זה יהיה גם סיפור הנס היחיד שמקורו ב "Q". אפשרות אחת היא שרק הדיאלוג תועד במקור- "Q", ושגם בשורות מתי ולוקס הוסיפו את פרטי הרקע מהיסטוריה שסופרה בעל פה.
בשורת יוחנן אכן מתעדת את סיפורו של ישו שריפא את בנו של פקיד מלכותי בכפר נחום ממרחק בבשורת יוחנן ד:54-46. פרשנים חדשנים אחדים  מתייחסים אל שני הסיפורים כאל אותו אירוע. עם זאת, בפרשנותו של ר. ת. פרנס על בשורת מתי הוא מציג טיעונים לשוניים כנגד ההשוואה של בן לעבד ולפי פרשנותו שתי העדויות צריכות להיחשב כנסים נפרדים. גם מריל סי. טני, בפרשנותו על בשורת יוחנן ואורוויל דניאל, ב"הרמונית הבשורה" שלו  רואים בהם שני אירועים נפרדים ושונים.
שימוש בליטורגיה

המילים של שר המאה (Centurion) משמשות בתפילה הגישה הצנועה הכלולים בליטורגיקה האנגליקנית, המתודיסטית, הפרסביטריאנית, ונוצרית אחרת כחלק מליטורגיקה של סעודת האדון . המילים משמשות גם כחלק מטקס הקודש בפולחן הרומי של הכנסייה הקתולית.
ביבליוגרפיה

רשימת נסים והתייחסויות מקראיות של ישוע
ישוע מנצרת ושאול השליח - תולדותיהם ופועלם, החברה לכתבי הקודש בישראל, 1976, 1991
יוסף עמנואל לנדסמן, קורות חיי ישוע המשיח, דפוס ינץ בע"מ
ריסטו סנטלה, המשיח בתנ"ך - לאור ספרי חז"ל, 1980, 1984, דפוס ינץ בע"מ
ריסטו סנטלה, המשיח בברית החדשה - לאור ספרי חז"ל, 1984, דפוס ינץ בע"מ
ראו גם

משלי ישו
הערות שוליים

↑  Keener, Craig S. (1999). A Commentary on the Gospel of Matthew. Wm. B. Eerdmans. p. 264. ISBN 978-0-8028-3821-6.
↑  Fred Craddock: Luke, 2009 ISBN 0-664-23435-6, page 94
↑  The Gospel according to Matthew: an introduction and commentary by R. T. France 1987 ISBN 0-8028-0063-7 page 154
↑  Merrill Tenney: John, Expositor's Bible Commentary, vol. 9, Zondervan.
↑  Orville Daniel: A Harmony of the Four Gospels, 2nd Ed, Baker Books Pub.
↑  Marion Hatchett, Commentary on the American Prayerbook, New York: Seabury Press, 1981. p. 382
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284962905171  LCCN: sh85021963
שודא דדייני

שׁוּדָא דְּדַיָּנֵי היא הכרעה במשפט העברי, הנעשית במקום שממון מסוים מוטל בספק, ולא ניתן לברר של מי הוא, וככל הנראה גם לא יהיה ניתן לברר עוד של מי הוא.
אופן ההכרעה

דין זה אומר, כי בספק כזה, ההכרעה נתונה בידיו של הדיין.
לפי שיטת הרשב"ם על הדיין לשער לפי יכולתו של מי הממון, למרות שלפי המשפט העברי השערות הן בגדר של אומדנא חלשה מאוד, שלא ניתן להכריע באמצעותה דיני ממונות. רק במקרה כזה, בו אפשרות זו היא מוצא אחרון מכיוון שאין עדים, שטר או כל כלי אחר לברר את הספק, משתמשים באפשרות זו. לפי שיטת התוספות הדיין אף לא זקוק לשער של מי הממון, אלא הוא מכריע של מי הממון לפי רצונו, ובמקרה שאחד מהצדדים הוא תלמיד חכם למשל, הוא רשאי להכריע כמותו. הכרעה זו אינה בתור בירור של מי הממון, אלא היא מוצא אחרון כאשר לא ניתן לברר של מי הכסף, ובמקום להגיע למצב לא כשר של כל דאלים גבר בו כל מי שאלים יותר ייקח את הכסף לעצמו, מוטב שהדיין יכריע בספק לפי רצונו.
לפי שיטת התוספות, חלות הכרעה זו היא על ידי הכלל הפקר בית דין הפקר, מכיוון שאין מדובר בהכרעה כל שהיא לפי סברא, אלא הדבר מסור בידו של הדיין לעשות כרצונו, וכן כתב הר"ן.
שודא דדייני מול חלוקה

ראשוני האמוראים נחלקו האם אכן עדיף לבצע דין זה במקום בו יש ספק, או שמוטב להכריע באמצעות חלוקה. בעוד שרב היה סבור שמוטב להכריע באמצעות חלוקה שווה של הממון, מכיוון שבכך ברור שלפחות חלק מהכסף יגיע לבעליו האמיתיים, שמואל היה סבור שמוטב לתת הדבר להכרעת הדיין, מכיוון שכך ייתכן שבעליו האמיתיים יקבל את כל הכסף; בעוד שבפסק של חלוקה ההכרעה תהיה בוודאי שלא בצדק, וחלק מהכסף יאבד מבעליו האמיתיים.
אחד מהנידונים בגמרא בו סבור שמואל כי יש לתת את הדבר להכרעת הדיינים, הוא בשני שטרות, שנכתבו על אותה קרקע, על שמם של שני אנשים שונים בתאריך שווה, ולא ידוע למי גמר הנותן בדעתו להקנות את הקרקע. רב סבור שיש לחלוק את הקרקע בשווה, ואילו שמואל סבור כי יש לתת את הספק להכרעת הדיינים. לפי פרשנות אחרת הניתנת בגמרא למחלוקת זו, מחלוקתם של רב ושמואל יסודה בשאלה שורשית בהלכות שטרות, לפי רב עדי חתימה כרתי - כלומר חלות השטר נעשית על ידי הנכתב בשטר והעדים החתומים בו, ואם כן אם מתוך השטר עצמו לא ניכר למי משניהם הוקנה, קנו שניהם את הקרקע במידה שווה. לעומת זאת, שמואל היה סבור כי עדי מסירה כרתי, כלומר חלות השטר היא על ידי המסירה בה מוסר המוכר או הנותן את השטר למקבל ולא לפי הנראה מתוך השטר עצמו, ואם כן מי שקיבל את השטר ראשון הוא זה שזכה בשטר.
להלכה פוסק הרמב"ם כשמואל: ”שני שטרות שזמנן ביום אחד והן כתובין על שדה אחת, בין במכר בין במתנה. אם דרך אנשי המקום לכתוב שעות כל הקודם זכה. ואם אין דרך המקום לכתוב שעות הרי הדבר מסור לדיינים. כל שדעתם נוטה להעמיד שדה זו בידו יעמידו”
כללי ההכרעה

רבינו חננאל סבור כי הכרעה זו של שודא דדייני לא ניתנת לכל דיין, אלא רק לדיין מומחה, ההוכחה לכך היא ממעשה שהיה, בו אמר רב נחמן לרב ששת, מגדולי האמוראים, כי הכרעתו ב"שודא דדייני" אינה תקפה, מכיוון שאינו נחשב לדיין.
בידו של רבינו חננאל מקובל, כי דין "שודא דדייני" הוא רק כאשר הספק הוא על קרקע, ולא כאשר הספק הוא על כסף או על מטלטלים. אך ר"י הזקן חלוק עליו, ומביא הוכחה מתלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף י"ד, עמוד ב' בו מובאת הכרעה זו לעניין ספק ממוני.
הערות שוליים

↑  לפי פירוש הרשב"ם בתלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ל"ה, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף צ"ד, עמוד א'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר קנין, הלכות זכייה ומתנה, פרק ה', הלכה ו'. וכן במשנה תורה לרמב"ם, ספר משפטים, הלכות מלווה ולווה, פרק ב', הלכה ג'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף צ"ד, עמוד ב'.
| המשפט העברי |
| --- | --- | --- |
| בית דין והדיינים | סמיכת זקנים • ערכאות של גויים • איגרות בית דין • איסור הטיית משפט • איסור שוחד • כבוד הבריות במשפט העברי |  |
| סדר הדין | לא תגורו מפני איש • בצדק תשפוט עמיתך • דרישה וחקירה • דין מרומה • אנן סהדי |  |
| תובע ונתבע | כתב סירוב • הודאת בעל דין |  |
| דיני ראיות | עדות • כיוון שהגיד שוב אינו חוזר ומגיד • עדים זוממים • פסולי עדות • לא תישא שמע שווא • אין עד נעשה דיין • נמצא אחד קרוב או פסול • שטר • סימנים • קול |  |
| דיני טענות | טענת ברי • ברי ושמא • ספק וודאי • קים לי • מרא קמא • כופר הכל • מודה במקצת • מיגו  • טענו חיטין והודה לו בשעורין • טוען וחוזר וטוען • הוחזק כפרן |  |
| פסק בית דין | הכרעת רוב בדיינים • המוציא מחברו עליו הראיה • יחלוקו • יהא מונח עד שיבוא אליהו • כל דאלים גבר • שודא דדייני • פשרה • עביד איניש דינא לנפשיה • הפקר בית דין הפקר • חזקת ממון • תפיסה • גוד או איגוד |  |
שחיקה מכנית

שחיקה (באנגלית: Wear) היא מונח בהנדסת חומרים. שחיקה היא סחיפה (erosion) של חומר ממשטח מוצק בהשפעה של מוצק אחר.
התחום החוקר את תהליכי השחיקה נקרא טריבולוגיה (tribology).
ישנם חמישה מנגנוני שחיקה עיקריים:
שחיקת הדבקה (adhesive wear)
שחיקת שפשוף (abrasive wear)
התעייפות פני השטח (surface fatigue)
חיכוך מחזורי (fretting wear)
שחיקת סחף (בליה)
הגדרת השחיקה אינה כוללת שינוי צורה כתוצאה מדפורמציה פלסטית.
השחיקה יכולה להיות מוגדרת כתהליך שבו האינטראקציה של פני השטח של מוצק עם הסביבה שלו גורמת לאיבוד אורך בציר מסוים של החומר, עם או בלי איבוד של החומר עצמו. גורמים סביבתיים שיכולים להשפיע על השחיקה הם עומסים, מהירות, טמפרטורה, סוג הגוף הנוגע (מוצק, נוזל או גז) וסוג המגע עם החומרים הסביבתיים.
ראו גם

הנדסת חומרים
התעייפות
פרוגרפיה
שידור חוזר (תקשורת מחשבים)

בתקשורת מחשבים, שידור חוזר (באנגלית: Retransmission) הוא שליחה חוזרת של חבילת מידע שאבדה או נפגמה במהלך ניסיון העברתה. זהו אחד ממנגנוני היסוד של פרוטוקולי תקשורת רבים המספקים שירות העברת מידע אמין כגון TCP.
רשת מחשבים סטנדרטית נחשבת כלא אמינה שכן היא לא מבטיחה דבר בנוגע להשהייה, פגימה או איבוד של חבילות מידע. כמו כן היא גם עלולה להעביר את חבילות המידע האלו בסדר הלא נכון. כדי להתמודד עם חוסר האמינות ברמת הרשת, פרוטוקולים שמספקים שירות העברת מידע אמין משתמשים במנגנון הודעות הכולל מספור, יכולת אימות תוכן (באמצעות סיכום ביקורת למשל) ואישורי קבלה (acknowledgments). במידה ואחד הסיכונים שברשת אכן התממש, השולח מזהה זאת ומבצע שידור חוזר של חבילת המידע.
שידור חוזר מתבסס על עיקרון פשוט - השולח יחזיק עותק של חבילת המידע עד שיתקבל האישור מהמקבל. השידור החוזר של החבילה יתרחש במקרים הבאים:
השולח לא מקבל אישור כעבור פרק זמן המוגדר בפרוטוקול.
השולח מזהה חריגה מחלון השידור (זיהוי out of band).
המקבל הממתין למידע מודיע במפורש לשולח שההודעה לא התקבלה.
המקבל יודע שהמידע התקבל פגום, ומודיע על כך במפורש לשולח.
שלמה קראוס

שלמה קראוס
שלמה קראוס הוא משורר, עיתונאי, עורך ומוציא לאור ישראלי.
ביוגרפיה

מו"ל של הוצאת השירה "פלונית" המוציאה לאור סדרת מחזורי שירה צעירה, לשעבר עורך כתב העת לשירה "אורבניה". בהוצאתו פרסם וקידם קראוס מספר משוררים חדשים וותיקים כגון חגית גרוסמן, יהודה ויזן, מרחב ישורון, יואב עזרא ורועי צ'יקי ארד. ככתב במוסף הספרותי של "ידיעות אחרונות" ובעיתונים ובכתבי עת שונים חקר אספקטים שונים של תחום השירה וביקורת השירה. קראוס משתף פעולה עם כתבי העת לשירה "מעין", "הו!", "עכשיו", "מטעם" ובערבי ופסטיבלי שירה מאוחדים.
בתחום העיתונות כתב עבור "ידיעות אחרונות", "טיים אאוט תל אביב", "גלובס" וגופים נוספים, כמו כן מפרסם טור אישי באתר ynet העוסק בנושאים חברתיים ופוליטיים.
קראוס לקח חלק פעיל במחאה החברתית בקיץ 2011 וכעבור שנה נעצר על ידי המשטרה באירוע בו נופצו שמשות של בנק בגן העיר על ידי מפגינים.
במרץ 2009 נבחר לאחד ממאה המשפיעים ביותר על תל אביב בתחום השירה של עיתון ידיעות תל אביב. בספטמבר 2012 נבחר לאחד מ-15 אנשי השנה של "עכבר העיר" בעקבות תרומתו לניסוח ערכי המחאה החברתית וביטויה בטקסטים שכתב.
שלמה קראוס היה נשוי לשחקנית ריקי בליך. ב-2009 נולדה בתם היחידה, נעמי. בנובמבר 2011 השניים התגרשו.
הערות שוליים

↑  עדי הגין, העצורים מספרים: למה החלטנו להצטרף למחאה ואיך נעצרנו, באתר TheMarker‏, 29 ביוני 2012
↑  רן בוקר, ריקי בליך מתגרשת, באתר ynet, 2 בנובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299012905171  VIAF: 297424129   WorldCat (עם VIAF): 297424129 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה אהרונישקי

שלמה אהרונישקי באירוע הנדסה קרבית במפגש עם גאולה דישון מנהלת העמותה המאמצת את הנדסה קרבית
שלמה אהרונישקי (נולד ב-25 ביולי 1947) הוא איש מערכת הביטחון הישראלית והמפכ"ל ה־14 של משטרת ישראל בשנים 2001–2004.
ביוגרפיה

אהרונישקי נולד וגדל בקיבוץ דפנה. הוא הבכור מבין שלושה אחים.
ביוגרפיה > בצה"ל

הוא התגייס לצה"ל בשנת 1966 ושירת כלוחם בחיל ההנדסה קרבית ולאחר מכן כקצין. היה בין מקימי מערך הצליחה ופיקד על בית הספר לצליחה. במלחמת יום הכיפורים לחם כקצין אג"ם בהנדסה פיקוד הצפון. בהמשך פיקד על גדוד 601, עמו לחם במבצע ליטני. שימש סגן מפקד בית הספר להנדסה צבאית וכקצין אג"ם של חיל ההנדסה הקרבית. בצה"ל, הגיע אהרונישקי לדרגת סגן-אלוף (סא"ל).
ביוגרפיה > במשטרת ישראל

בשנת 1981 הושאל אהרונישקי מצה"ל למשטרת ישראל ושימש בה כקצין חבלה ראשי בדרגת ניצב משנה. במהלך כהונתו בתפקיד זה, כהונה שנמשכה עד שנת 1989, הורחב ושופר מערך החבלה של המשטרה, והוקם בית ספר מקצועי לחבלה. מערך החבלה של המשטרה עוסק בחבלה וסילוק פצצות וטיפול בחפצים חשודים בסביבה אזרחית.
בשנת 1994 קודם אהרונישקי לדרגת ניצב ומונה למפקד מחוז מרכז. ב-1996 מונה למפקד מחוז תל אביב וכיהן בתפקיד עד דצמבר שנת 2000.
בינואר 2001 מונה למפכ"ל ה־14 של משטרת ישראל, תפקיד ממנו פרש ב־31 ביולי 2004. בתקופתו חל שיא גל הטרור הפלסטיני של האינתיפאדה השנייה והמשטרה ושוטריה היוו פעמים רבות את קו ההגנה האחרון מפני מחבלים מתאבדים שביצעו פיגועי התאבדות בישראל. לא אחת מנעו השוטרים אסון כבד כאשר הצליחו להשתלט על מחבל מתאבד ממש לפני שהצליח לפוצץ את עצמו. יחידת החבלנים של המשטרה "הכחולה", ניטרלה כמות רבה של מטעני חבלה ואף פירקה חגורות נפץ אותן נשאו מחבלים מתאבדים. הימ"מ - היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של המשטרה ומשמר הגבול - סיכלה מאות פיגועים בפעילויות התקפיות נגד המחבלים כגון מעצרים, מבצעי "סיר לחץ" (בשיתוף חיל ההנדסה הקרבית) ואף הריגת מחבלים בקרבות. על פעילותה למניעת טרור זכתה המשטרה להערכה רבה.
בשנת 2006 מונה לעמוד בראש ועדת התיאום הלאומית למיגור האלימות ברשויות המקומיות. תפקיד הוועדה היה להקים מודלים של משטרות עירוניות שבהן ישולבו בעבודה משותפת שוטרים ופקחים עירוניים.
באפריל 2007 הגיש מבקר המשרד לביטחון הפנים דו"ח ביקורת חריף נגד אהרונישקי בגין דיווח לא תקין של ימי החופשה שצבר. בעקבות הדו"ח, ולאחר שהתברר כי קיבל עם שחרורו בין חצי מיליון למיליון שקל ברוטו עבור 350 ימי חופשה שכביכול לא ניצל, החזיר אהרונישקי מאות אלפי שקלים שקיבל עם שחרורו מהמשטרה. עם זאת, היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, החליט שאין מקום לפתוח בחקירה פלילית נגד אהרונישקי בעקבות הפרשה.
ביוגרפיה > פעילות אזרחית

לאחר פרישתו מהמשטרה הקים אהרונישקי חברה לייעוץ ביטחוני בשם NSP, והוא משמש כנשיאהּ. החברה מספקת ייעוץ בנושא בטיחות ואבטחת מתקנים, בין השאר לחברות קצא"א, רכבת ישראל, קק"ל ומפעל הפיס. כמו כן החברה מנהלת מרכז ללימודי ביטחון בשיתוף אוניברסיטת אריאל, ומשתתפת בהכשרת פקחים ומאבטחים.
אהרונישקי משמש יועץ בתחומי הביטחון הלאומי בארץ ובחו"ל, מרצה ומכהן כיושב ראש במספר ועדות בתחום הביטחון הלאומי ומקרי אסון. בנוסף, הוא משמש כדירקטור חיצוני ביבואנית רכבי BMW קמור מוטורס ובחברות נוספות.
אהרונישקי בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית ומדע המדינה מאוניברסיטת בן-גוריון-מכללת אחווה.
נכון ל-2017 התגורר אהרונישקי בראש העין. הוא אלמן ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  מפקד משטרת ת"א: נבדק קשר בהצתות, באתר גלובס, 15 באוגוסט 2000
↑  אסף זוהר, ‏המפכ"ל המיועד אהרונישקי לא מתפטר: "משה מזרחי יצטרך להתאים עצמו אלי", באתר גלובס, 18 בדצמבר 2000
↑  ברוך קרא, הנגבי האריך כהונת המפכ"ל  אהרונישקי בשמונה חודשים, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2003
↑  שירות "הארץ", אהרונישקי: אנו בעיצומו של גל טרור גדול, באתר הארץ, 19 במאי 2003
↑  ראלי סער, אהרונישקי: הקמת משטרות  עירוניות תעוגן בחקיקה, באתר הארץ, 6 בפברואר 2006
↑  יהונתן ליס, אהרונישקי פדה ימי חופשה, למרות שניצל אותם; יחזיר מאות אלפי שקלים, באתר הארץ, 1 במאי 2007
↑  נחמיה שטרסלר, כשהצבא יפשוט מדיו, באתר TheMarker‏, 8 ביולי 2005
↑  יהונתן ליס, אהרונישקי יחזיר מאות אלפי שקלים שקיבל שלא כדין, באתר הארץ, 30 באפריל 2007
↑  מזוז: אין מקום לחקירה נגד המפכ"ל לשעבר שלמה אהרונישקי בפרשת ימי החופשה, באתר גלובס, 23 באוקטובר 2007
↑  גדי גולן, ‏המפכ"ל לשעבר אהרונישקי ייעץ לפיס בנושא הקזינו, באתר גלובס, 28 ביוני 2005
↑   שוקי שדה, שוטר פרטי: הג'וב החדש והמתגמל של קציני המשטרה הבכירים, באתר TheMarker‏, 2 באוגוסט 2019
↑  שלמה אהרונישקי באתר NSP.
↑  נורית דברת, ‏פעם הם טיפסו עד ראש הפירמידה, ואז בבת אחת - זה נגמר, באתר גלובס, 10 באפריל 2017
רחוב

ערך זה עוסק ברחוב כחלק מיישוב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שדרות 9 ביולי בבואנוס איירס, ארגנטינה זהו הרחוב הרחב ביותר בעולם
רחוב יאנג, קנדה זהו הרחוב הכי ארוך בעולם
רחוב הוא חלק ציבורי של מקום יישוב שלצידו ישנם בתים או בניינים ובו מתאפשר מעבר של הולכי רגל ולרוב של כלי רכב. בדרך כלל הרחוב סלול בחלק שנועד לכלי רכב (הוא מהווה כביש), ויש בו מדרכה מרוצפת להולכי רגל, אך לעיתים אלה הן דרכי עפר. המילה רחוב נגזרת מהשורש ר.ח.ב., כלומר קשורה למרחב, מקום ציבורי המיועד למפגש בין הדיירים והולכי רגל. ברחבי העולם ישנם בין 23 ל-27 סוגים שונים של רחובות. במזרח אירופה ישנם רחובות צרים ביותר המשמשים בתור: "מעבר בין בניינים" ובהם יכול לעבור רק אדם בודד. במקור משמעות המילה "רחוב וכיכר" היו הפוכות: רחוב = מקום רחב; כיכר = מקום מוארך וצר.
צורת רחוב

רחובות בעלי "תיאור קבוע" שאינם נכללים בשם הרחוב עצמו אלא באים רק לתאר את הרחוב עצמו:
רחוב ראשי: של עיר או שכונה מסוימת. בשכונה זהו הרחוב המרכזי אשר בו התנועה רבה; בעיר יש בדרך כלל כמה רחובות ראשיים, ובהם גם חנויות לרוב.
רחוב דואר (להבדיל: כביש דואר): מסלול רחוב שהיה קיים בתקופת האימפריה הרוסית עבור כלי רכב להובלת דברי דואר.
רחוב היסטורי: רחוב, קטע רחוב, או מסלול רחוב, המיועד לשימור היסטורי.
כיכר לאומית ישנן ערים בהם הכיכר המרכזית משמשת בתור אזור בו מופגנת לאומיות המדינה בו נערכות הפגנות גדולות או נאומים של פוליטיקאים וראשי המדינה ולעיתים כיכרות כאלו משמשות בתור "כרטיס הביקור" של המדינה עבור המבקרים בה.
מדרחוב: זהו רחוב אשר אין בו תנועת כלי רכב והוא מיועד להולכי רגל בלבד. בדרך כלל זהו רחוב אשר בו חנויות.
רחוב מופעים: מרחב עירוני או כפרי עבור מופעי רחוב, כינוסי רחוב, טקסים רשמיים, תהלוכות, או אירועים משפחתיים.
רחוב מוזיאון: רחוב המשמש בתור מיצגי הסברים, תערוכות, ולעיתים אף ביתני תערוכות או מוזיאונים.
"רחוב הולנדי" (או רחוב משולב): רחוב זה מתאפיין בבתים פרטיים (קוטג'ים), הרחוב שקט ואינו סלול באספלט אלא בדרך כלל במרצפות כמו של מדרכה. זהו רחוב אשר נמצא לרוב בשכונות ולא במרכז העיר. ברחוב זה מותרת תנועת כלי רכב והולכי רגל.
רחוב סגור: צורת רחוב העובר בתוך "מתחם סגור" או "שכונה סגורה".
רחוב פתוח: צורת רחוב רגילה במרחב הציבורי
רחוב חצי סגור: צורת רחוב שחציו במתחם סגור וחציו במרחב ציבורי פתוח או המשולב בין שניהם.
רחוב קניות: רחוב בעל דגש על אופי מסחרי קבוע ולעיתים גם עם אופי מסחרי זמני הנוסף אליו כגון: "ירידים" או שווקים".
רחוב שעשועים: רחוב בעל דגש על מתקני שעשועים, ולעיתים גם מתקני ספורט או משחקים.
שדרה לאומית: זהו מונח המתאר רחוב ראשי (לעיתים אף עם פארק) הבא להפגין את לאומיות המדינה ולעיתים נערכות בו אף תהלוכות, מצעדים, או טקסים לאומיים ולעיתים מצויות ברחוב זה גם כמה מן המוסדות הכי חשובים במדינה.
סוג רחוב

שם הרחובות הנושאים את התיאור של אותו הרחוב:
דרך (שם רחוב) - היא "שם רחוב" המתאר או מנציח דרך היסטורית כלשהי או הבא לתאר את "יעד הרחוב" בו הוא מתחיל או מסתיים. לעיתים מדובר על רחוב שהיה בעל צפיפות נמוכה שהייתה בו נסיעה רציפה ללא צמתים או עצירות כלשהן וברבות השנים נעשה בעל אופי עירוני יותר ונוספו לו עצירות כלשהן. לעיתים השם בא לתאר גם דרך או רחוב שהפך ברבות השנים אל "כביש מהיר".
כיכר - היא חלל עירוני ציבורי פתוח המשמש למטרות ציבוריות שונות. הכיכר העירונית מהווה שטח פתוח המשמש למפגש, לבילוי, לפעולות ספורט ותרבות, ואף לפעילות פוליטית (כגון הפגנות). כיכר מרכזית בלב העיר משמשת לעיתים למפגשים של הקהילה.
במדינות דרום-אירופה המונח "כיכר" מתחלק לכמה סוגים:
פיאצה - הוא הכינוי לכיכר עירונית סגורה באיטליה ומלטה המשמשת להולכי רגל בלבד. לעיתים קרובות משמשת הפיאצה גם עבור חניון.
פלאזה - הוא המונח הספרדי לכיכר עירונית או רחבה המשמשת עבור התכנסויות או אירועים שונים.
פלאטיה - הוא המונח בתרבות היוונית לכיכר עירונית המציינת "נקודת ציון עירונית" או "רחבה עבור מפגשים וחגיגות ביישובים הכפריים.
מעגל (שם רחוב) - הוא "שם רחוב או כיכר" המצוי בעיקר במדינות אנגלו-סקסיות בצורת עיגול שיש בתוכו "מעגל תנועה".
שדרה (Boulevard) - היא דרך, לרוב רחוב, בעלת חשיבות טקסית או סמלית הבאה לידי ביטוי בעיצובה הנופי והעירוני. באופן מסורתי, ההתייחסות לשדרה היא רחוב או שביל ישר ובו שורת עצים המוביל אל מקום חשוב.
שדרת פארק (Avenue) - רחוב משולב עם פארק או גינה ציבורית גדולה. המילה הלועזית Avenue (בצרפתית ואנגלית, בשפות נוספות קיים שם דומה) היא מלשון המילה "venue" או בשורשה "venir" שמשמעותה "לבוא"; כלומר האטימולוגיה של המילה מרמזת על המעשה הטקסי של הליכה בשדרה.
סמטה - היא מעבר צר בין בניינים, המצוי בעיקר באזורים עירוניים, ומשמש הולכי רגל (אף כי יש מקרים של סמטאות שמשמשות נסיעת כלי רכב). מקור המילה בארמית: "סמטא".
פרוספקט - הוא מונח רוסי עבור "רחוב רב-נתיבים רחב וארוך" הכולל לעיתים גם אזור מיוחד עבור "תחבורה ציבורית" כגון: רכבת קלה או אוטובוס חשמלי בעיקר באזורים עירוניים המשמשים בתור דרך עורקית.
שילוט רחובות ומספור בתים

לשם התמצאות נוחה ביישוב וברחובותיו, נהוג לתת שם לכל רחוב, ולמספר את הבתים שבו. במקומות שונים בעולם ישנן שיטות שונות לקביעת מספרי הבתים, כשברוב המקרים המספור הוא רציף ולעיתים שיטת המספור שונה ומושפעת מפריסת הרחובות ומהמרחקים בין הבתים. בישראל ממוספרים הבתים באופן רציף, ולמעט במקרים חריגים המספרים הזוגיים יהיו תמיד בצידו הימני של הרחוב והאי-זוגיים בצידו השמאלי (יחסית לכיוון התקדמות המספרים). שלטים על בתי הרחוב מציינים את שם הרחוב ומספר הבית, ולעיתים הם כוללים מידע על מקור השם.
בעבר בחלק מהיישובים בישראל הייתה נהוגה שיטת מספור כללית, כלומר ביישוב שבו יש 2000 בניינים היו ממספרים מ־1 ועד 2000 (לדוגמה: בית מספר 1202).
הסבה ושינוי של רחובות

לעיתים רחוקות תכנון מחדש של רחובות דורש שינוי של מבנה או צורת הרחוב.
שמות רחובות

לעיתים שמות הרחובות מעידים על "מתחמים או מבנים חשובים" המצויים בו ולעיתים על הדרך שאליה הם מובילים. שמות הרחובות עוברים לפעמים שינוי או מעבר אל אזור אחר בגלל סיבות פוליטיות או שהם נמחקים לחלוטין. לעיתים ישנם גם: "רחובות בעלי מספרים ללא שם" או "רחובות בעלי שם ללא מספר". ישנם יישובים בהם המספרים של הרחובות נעשה על פי מספר הדירות או הבתים באותו היישוב.
שיאים

שדרת ה-9 ביולי - בבואנוס איירס בירת ארגנטינה – הרחוב הרחב ביותר בעולם שכולל 12 נתיבי תחבורה. סלילת הרחוב החלה בשנות ה-30 וארכה קרוב ל-50 שנה.
Spreuerhofstraße - בגרמניה זהו הרחוב הצר ביותר בעולם שרוחבו 31 סנטימטר.
רחוב יונג בקנדה - הוא הרחוב הכי ארוך בעולם ואורכו הוא 56 קילומטר. בנייתו של רחוב זה החלה בשנת 1776 והוא בעל משמעות היסטורית לאומית בקנדה.
אבנעזר פלייס - בעיירה וויק, סקוטלנד הוא הרחוב הקצר ביותר בעולם, כייוון שכולו מתייחס אל בניין מספר 1 ששוכן בודד במפגש פינתי של כמה רחובות.
רחוב לומבארד בסן פרנסיסקו, ארצות הברית - הרחוב המפותל ביותר בעולם. הוא כולל 8 פניות חדות הממוקמות במרווחים הדוקים.
רחוב שדרות ההסתדרות (חיפה) - נחשב בתור הרחוב הכי ארוך בישראל ואורכו מגיע ל-22 קילומטר.
גלריה

שלט ובו בנוסף לשם הרחוב גם פרטים בסיסיים על האישיות שעל שמה נקרא הרחוב. מתחת לשם הרחוב מופיע מספר הבית
שלטים מוארים (עמודור) בפינת הרחוב
שלט כפול מחזיר אור בפינת רחוב
שלט רחוב עשוי עץ
שלט רחוב עשוי אבן בקריית הוותיקן
ראו גם

שמות רחובות בישראל
הערות שוליים

↑  הנחיות לתכנון רחובות בערים - מרחב הרחוב
| סוגי רחוב ודרכים אזוריות |
| --- | --- | --- |
| סוגי רחובות | רחוב • סמטה • שדרה • כיכר עירונית |  |
| צורת רחובות | טיילת • מדרחוב • מבוא (רחוב) • רחוב ללא מוצא • רחוב חניה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538952605171  BNE: XX525967  BnF: cb11975928c (data)  LCCN: sh85128633  NKC: ph126872 
Spreuerhofstraße, גרמניה זהו הרחוב הצר ביותר בעולם
רחוב אבנעזר פלייס בעיירה וויק, סקוטלנד שזהו הרחוב הכי קצר בעולם
שידורי AM

סקאלה של מכשיר רדיו, הכוללת בתוכה את תחום שידורי ה-AM (מסומן ב-M)
שידורי AM הם שימוש בתחום מסוים של תדרי רדיו מתוך הספקטרום האלקטרומגנטי לשידורי רדיו של מרחקים ארוכים.
אפנון השידורים בתחום זה הוא לרוב אפנון משרעת (Amplitude Modulation) ומכאן מגיע שמו המקובל של התחום. כינוי נוסף לתחום הוא MW (Medium Waves - גלים בינוניים), והוא מתייחס לאורך הגל של אות השידור.
במרבית האזורים בעולם, התדרים הנכללים בתחום זה הם בין 531 ל–1,611 קילוהרץ (kHz) עם מרווח של 9 kHz בין התחנות, אך ביבשות אמריקה (אזור 2 של ITU) התחם הוגדל לתדרים שבין 540 ל-1610kHz ולמרווח של 10 kHz בין התחנות. באזור זה של ITU הוקצה גם תחום ה-AM המורחב בתדרים שבין 1610 ל-1700kHz, והשימוש בו קיים גם מחוץ ליבשות אמריקה.
על פי רוב, השידורים בתחום זה מבוצעים במונו. עם זאת, קיימות מספר תחנות בעולם אשר משדרות בשיטות AM-סטריאו, אך לא קיים תקן אחיד ונפוץ לשידורים בשיטה זו.
החסרון של תחום שידור זה הוא רוחב הסרט הנמוך, הן לתחום כולו, והן לתחנות המשדרות בו. היתרון בתחום הוא השימוש בגלי רדיו אשר מאבדים את עוצמתם במרחק רב יותר, בהשוואה לתחום ה-FM ותחומים גבוהים יותר. שיטת השידור DRM30 מיועדת לתת מענה לחסרונות אלו, תוך שימוש ביתרונות התחום, ולאפשר שידור דיגיטלי בתחום זה ובתחומים נוספים מתחת ל-30 מה״צ.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שודדי-הים: יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דוגלד א סטיר 
 איורים:  אן איבון גילברט 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  פנטזיה 
 נושא:  שוד ימי 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת בונייר 
 תאריך הוצאה:  11 ביולי 2006 
 סדרה
 ספר קודם:  Wizardology: The Book of the Secrets of Merlin 
 הספר הבא:  Ologies 
 
שודדי-הים: יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר, הוא ספר הרפתקאות לילדים המספר את עלילותיו של ויליאם לאבר (באנגלית: William Lubber), צייד שודדי ים בדיוני, שחי במאה ה-18.
הספר

"שודדי-הים: יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר צייד שודדי-ים" הוא ספר הרפתקאות לילדים שנכתב בשנת 2006 על ידי הסופר הבריטי דוגלד א סטיר (אנ'). עלילת הספר מבוססת על יומנו (הדמיוני) של שודד הים קפיטן ויליאם לאבר, אשר התגלה בתוך תיבה עתיקה, שהועלתה ממעמקי הים.
הספר כרוך באריזה מיוחדת הכוללת, בנוסף לטקסט הכתוב, אוסף של חפצים כגון: "מפת אוצר עתיקה" לפענוח, גלויות ומעטפות, אבקת "זהב" ופיסות בד. הקורא מתבקש לפענח במהלך הקריאה שורה של חידות, תוך שהוא נעזר בערכה הכלולה במארז.
הספר תורגם מאנגלית על ידי אריה חשביה, ויצא לאור בישראל על ידי הוצאת שוקן.