stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאהאטיר מוחמד
יחסו לישראל וליהדות

מוחמד הוא מבקר חריף של ישראל, והתבטא לא פעם בצורה אנטישמית בוטה. בין היתר כינה את היהודים "בעלי אף גדול", הטיל ספק במספר היהודים שנרצחו בשואה, ואסר להקרין את רשימת שינדלר בארצו כ"תעמולה ציונית". בשנת 2012, טען שהוא "שמח שקוראים לו אנטישמי".
בריאיון לרשת BBC ב-2018, אמר ש"הבעיה במזרח התיכון נוצרה עם הקמתה של ישראל", ואת כינויו ליהודים תירץ ש"גם למלזים קוראים בעלי אף שמן. אנחנו לא מתנגדים לכך". בריאיון ל-AP אמר ש"אנטישמיות זה מושג שהמציאו כדי למנוע ביקורת מיהודים שעושים דברים לא טובים. האפשרות למתוח ביקורת צריכה להיות פתוחה לכל". בנוסף טען שאינו אנטישמי עקב היותו פתוח לעמים שמיים אחרים מהיהודים.
הערות שוליים

↑  "Malaysian machinations: How Southeast Asia's veteran leader lost the plot". Reuters (באנגלית). 2020-03-06. נבדק ב-2022-07-02.
↑  AP, עימות בין אוסטרליה למלזיה על השגרירות בירושלים: "רה"מ אנטישמי", באתר ynet, 17 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264969705171  BIBSYS: 1009672  BnF: cb145788396 (data)  CiNii: DA02900476  GND: 118930060  ISNI: 0000 0001 1000 4388  LCCN: n81054017  MusicBrainz: 5ef869f6-d103-4aa0-a0f6-575017e10696  NDL: 00448520  NKC: xx0030012  NLA: 35322294  NLK: KAC202104992  NTA: 072382864  RERO: 02-A009198231  SUDOC: 092036813  Trove: 911293  VIAF: 98026483   WorldCat (עם VIAF): 98026483
מבקר פנים

מבקר פנימי הוא מבקר אשר מתמנה על ידי הדירקטוריון במטרה לבצע ביקורת פנימית והוא נמנה עם שומרי הסף של הארגון. המבקר יכול להיות עובד חברה עצמה או מומחה חיצוני העוסק בביקורת פנימית.
למרות שהמבקר הפנימי נבחר על ידי ההנהלה, עצמאות היא המפתח המרכזי לביצוע ביקורת פנימית, התפשרות בנושא זה עלולה להטות את הביקורת.
בישראל

על פי חוק הביקורת הפנימית, בכל גוף ציבורי, תאגיד בנקאי ותאגיד ביטוח יש חובה למנות מבקר פנימי ובהתאם לתנאים הבאים:
המבקר הפנימי הוא תושב ישראל
לא הורשע בעבירה שיש עמה קלון
בעל תואר ראשון או עורך דין או תואר במנהל ציבורי בתחום ביקורת פנימית וציבורית או רואה חשבון
הוא רכש ניסיון של שנתיים בעבודת ביקורת
מינוי המבקר הפנימי נקבע על ידי דירקטוריון של הגוף הציבורי, על פי המלצת ועדת הביקורת. הממונה על המבקר הפנימי הוא יושב ראש הדירקטוריון או המנכ"ל. יוצאת מן הכלל בעניין זה היא אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בחוקתה נכתב ש-"אין על המבקר מרות, אלא של החוק, החוקה (חוקת האונ') והתקנון הכללי".
לרוב, התואר המבקר הפנימי או המבקר הפנימי הראשי מתייחס למבקר הראשי של הארגון, ואילו התואר מבקר, מתייחס לעובד יחידת הביקורת הכפוף למבקר הראשי.
ראו גם

חוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור
משרד התחבורה נגד חברת החדשות הישראלית בע"מ
הערות שוליים

↑  חוק הביקורת הפנימית
↑  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, החוקה והתקנון הכללי, עמ' 6.
מבקר אמנות

מבקר אמנות הוא אדם המתפרנס מפרסום דעות, רעיונות ומחשבות על יצירות אמנות ובידור. חלק ממבקרי האמנות הם גם חוקרי אמנות, מרצים באוניברסיטאות ואמנים. רבים ממבקרי האמנות הם עיתונאים. ביקורת אמנות היא בדרך כלל סובייקטיבית.
הרקע המקצועי של מבקרי האמנות מעבר להכשרתם כעיתונאים, כמרצים באוניברסיטאות או כחוקרים הוא מגוון. לרובם, עשוי להיות מקצוע שונה הקשור לאמנות כמו אוצר, מוציא לאור, עורך מוזיקלי, מנהל אמנותי של תיאטרון, שחקן, במאי קולנוע או תיאטרון ועוד. חלקם היו אמנים בעצמם לפני שהפכו למבקרים, אולם, רק מעט מהמבקרים מתפרנסים כאמנים וכמבקרים בעת ובעונה אחת. מרבים מהמבקרים יש ציפייה להציג ידע מקצועי ולהכיר מגוון רחב של יצירות אמנות מהסוגה אותה הם מבקרים, אך יש מבקרים שהתמחותם היא הצגת זווית ראייתו של צרכן האמנות והבידור הפשוט. המבקר חייב אם כן להיות מקצועי, כדי לאפשר מסנן עבור הצופים. הצופים יבחנו את ביקורתו בהתאם ליצירות שיראו. ולאחר מכן עשויים להמשיך ולהקשיב לו. הם גם עלולים לא להתייחס לביקורת שלו, כאשר יגלו אי-התאמה בינה לבין טעמם האישי.
חשיבות הביקורת

ישנם אמנים שלא מחשיבים את המבקרים. המפיק מיכאל שווילי, לדוגמה, טבע את הביטוי "הביקורת בוכה והקופה צוחקת"[דרוש מקור]. לעומתם ישנם אמנים רבים המחשיבים מאוד את עבודתם של מבקרי האמנות ונוטים להפגע מביקורות רעות ואפילו להגיב לביקורות אלה בחריפות. דוגמה לתגובה חריפה היא טביעת הפועל "לגמוז" על ידי אפרים קישון, על שם המבקר חיים גמזו שמתאר ביקורת חריפה. דוגמה אחרת היא תקיפה פיזית של המבקר מאיר שניצר בידי דודו טופז.
לפי המבקר דוד שפרבר יצירת אמנות תיחשב "איכותית" בזכות תמיכת מספר מוקדים, שמבקרי אומנות אחד מהם, וכפי שהגדיר זאת הסוציולוג פייר בורדייה: "שיפוטה של יצירה תלוי באיכות השיח המתהווה סביבה בשדות הייצור התרבותיים".
ראו גם

מבקר מסעדות
הערות שוליים

↑  הטובים לביקורת הקולנוע, באתר השילוח, ‏2018-12-10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295780405171  BNE: XX557032  BnF: cb119318138 (data)  GND: 4166037-7  LCCN: sh85007991  NARA: 10637984  NKC: ph115797  SUDOC: 027231224 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאטריה

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אומברטו בוצ'וני
 תאריך יצירה:  1912
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  350 ס״מ 
 גובה:  226 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים, ניו יורק
 קואורדינטות:  45°28′04″N 9°11′27″E﻿ / ﻿45.467777777778°N 9.1908333333333°E﻿ / 45.467777777778; 9.1908333333333
 
מַאטֵריָה (באיטלקית: Materia, אמא/חומר) הוא ציור של בוצ'וני משנת 1912 המדגים את הסגנון הפוטוריסטי.
היצירה מצוירת בטכניקת שמן על בד והיא מוצגת במוזיאון גוגנהיים בניו יורק.
בציור נראית אמו של בוצ'וני על מרפסת ביתם, אירועי החוץ מתערבבים באירועי הפנים.
בוצ'וני צייר ברבים מציוריו את אימו, או את אחיותיו, אשר מייצגות את האישה האיטלקייה המסורתית.
מבקשי אלוהים

| --- | --- |

הסנה הבוער
 מידע כללי
 צייר:  ראובן רובין
 תאריך יצירה:  1923
 טכניקה וחומרים:  חיתוך עץ
 ממדים בס"מ
 רוחב:  35.3
 גובה:  52.1
פרסומת לעותקי הסדרה (דואר היום 12.2.1924)
"מבקשי אלוהים" הוא אלבום הדפסי עץ שיצר ראובן רוּבִּין בשנת 1923. תריסר ההדפסים – מספרם נושא משמעות סמלית – הודפסו ב-100 עותקים והם מציגים דימויים המשלבים בין מסורת יהודית לבין נופי ארץ ישראל בתקופת העלייה השלישית.
ראובן יצר את ההדפסים בדפוס "הפועל הצעיר". גודל הדפים הוא 37x55 ס"מ, אולם גודל ההדפסה אינו זהה בכולם. חלק מן הנושאים והדימויים שבההדפסים, כגון "הרוקדים ממירון" (1926), הופיע גם בציורי שמן של רובין בשנים אלו. בחלק מן ההדפסים משלבים מוטיבים מן המסורת היהודית, ומרכיבים מהמיסטיקה היהודית, לצד מיסטיקה וסממנים נוצריים (כגון תנוחת האוֹרַנְס בהדפס "הנביא במדבר"). שילוב זה אופייני לעבודותיו המוקדמות של ראובן. הדימוים מבטאים מערך נפשי-רוחני של השתוקקות וכמיהה דתית, חוויות של הקרבה ופרישות בהקשר הדתי והתנ"כי, ולצידם אמירה על זוגיות ומשפחתיות.
בפברואר 1924 שלח ראובן עותק של האלבום כמתנה לנציב העליון הרברט סמואל, כנראה בהקשר לתערוכה היחיד שנערכה במסגרת "אגודת אמנים עברית" במגדל דוד ובה הוצגה גם סדרת ההדפסים. האלבום הוחזר לראובן בטענה שהנציב אינו "רוחש כל אהדה לאסכולה זו של האמנות".
במחצית שנות השישים של המאה ה-20 הוציאה "גלריה בינט" בשיתוף ראובן אלבום מסודר, חתום וממוספר של מחזור חיתוכי העץ ובו 10 מתוך 12 ההדפסים. בהקדמה למהדורה זו כתב מבקר האמנות חיים גמזו כי הניגוד החריף בהדפסים קשור להדפסים של קבוצת "הגשר" והאקספרסיוניזם הגרמני. ניגוד זה, טען גמזו, מייצג את העימות בין עולם המסורת היהודית לבין הלאומיות הציונית.
גבריאל טלפיר כתב על ההדפסים כי הדפסים אלו מבטאים את התחייה הלאומית וכי "בקשת אלוהים באותו פרק זמן ביטאה את הכמיהה המשיחית שהביאה המוני נוער לחזור אל רגבי המולדת".
גם גדעון עפרת ראה בהדפסים ביטוי לבקשה לתחייה לאומית, אולם הדגיש את אווירת הדרמה ואת העובדה כי על אף הנושאים, הדימויים נוטים לאקספרסיוניזם אירופי-מיסטי, ופחות לאקזוטיקה מזרחית המאפיינת את ציורי השמן של ראובן לאחר בואו לארץ ישראל.
שרגא בר און ניתח את הסדרה כמשקפת את הדרמה של "מבקשי אלהים", כמצב אמונה האופייני לתקופת התחייה. הוא הרחיב את המשמעות הסמלית של שנים עשר התחריטים על רקע הספריות היהודיות והנוצריות העתיקות ועל רקע הספרות הרוסית וספרות החלוצים המודרניות: "מבקשי אלהים נמצאו ונמצאים בכל מקום: בגולה ובארץ-ישראל, בקרב נביאים ובקרב פשוטי העם, בקרב פועלים ובתוך המשפחה, בקרב זקנים ובקרב צעירים, בקרב שומרי תורה ומצוות ובקרב פורקי עול תורה ומצוות"
מהדפסי הסדרה

"הנביא במדבר", גובה 52.1 ס"מ, רוחב 35.3 ס"מ
"קידוש לבנה", גובה 52.1 ס"מ, רוחב 35.3 ס"מ
"דיוקן עצמי", גובה 52.1 ס"מ, רוחב 35.3 ס"מ
"המשפחה בגולה", גובה 52.1 ס"מ, רוחב 35.3 ס"מ
"הרהורים", גובה 52.1 ס"מ, רוחב 35.3 ס"מ
"התפילה על ההר", גובה 52.1 ס"מ, רוחב 35.3 ס"מ
לקריאה נוספת

אביגדור המאירי, מבקשי אלוהים: לרגל הופעת שנים עשר פיתוחי עץ מאת ראובן רובין, הארץ, 26 בפברואר 1924
אמיתי מנדלסון, נביא בעירו: יצירתו המוקדמת של ראובן רובין, 1923-1914, ירושלים: מוזיאון ישראל, 2006, עמ' 77–92.
יעל ויילר ישראל, "ראובן רובין, האמנות והאומה", קתדרה, 129, תשרי תשס"ט (2008), עמ' 165 -170.
שרגא בר און, "אל חדש שיפסיק את ייסורי האנושות" - על פיתוחי העץ 'מבקשי אלהים' של ראובן רובין ותפקידה של האומנות הפלסטית בתחייה העברית, קתדרה 154 (תשע"ה), עמ' 55–84
הערות שוליים

↑  ראו: סטודיו, מס' 56, ספטמבר 1994. ללא מספרי עמודים.
↑  טלפיר, גבריאל, גזית, ל"ג, ט'–י"ב, 1980–1982, עמ' 295–296. מצוטט בתוך עפרת, גדעון, "חיתוך העץ והפרימיטיביזם הארצישראלי", בספרו וושינגטון חוצה את הירדן: מבחר מאמרים, 2008-1984, ירושלים: הספרייה הציונית, 2008, עמ' 413.
↑  ראו: עפרת, גדעון, "חיתוך העץ והפרימיטיביזם הארצישראלי", בספרו וושינגטון חוצה את הירדן: מבחר מאמרים, 2008-1984, ירושלים: הספרייה הציונית, 2008, עמ' 413.
↑  שרגא בר און, "אל חדש שיפסיק את ייסורי האנושות" - על פיתוחי העץ 'מבקשי אלהים' של ראובן רובין ותפקידה של האומנות הפלסטית בתחייה העברית, קתדרה 154 (תשע"ה), עמ' 55-84
מחשב אישי זעיר

מחשב אישי זעיר של חברת Zonbu
מחשב אישי זעיר של חברת Aspire
מחשב אישי זעיר (באנגלית: Nettop, Smart Micro PC, SMPC או Mini PC) הוא מחשב נייח קטן ממדים (לרוב קטן מגודל של 15X15X15 ס"מ), המתבסס על חיבור אינטרנט בפס רחב לצורך שימוש בשירותי ענן.
בין יתרונותיו, ניתן למנות את צריכת ההספק הנמוכה (כ-10w בלבד), מחירו הזול (50-100$ בשנת 2013, כתלות במפרט), ואת העובדה שאין בו חלקים נעים. החיסרון המרכזי שלו הוא העובדה שהוא מחייב חיבור רשת מהיר.
היסטוריה

עם התפתחות המכשירים הניידים ומחשבי הלוח, החל בשנת 2013 תהליך של פיתוח מחשבים זעירים, המבוססים ברובם על מעבדי ARM, אשר מריצים מערכת הפעלה לינוקס או אנדרואיד, ומשתמשים בעיקר ביישומי ענן. לרוב מבוססים המחשבים הללו על ערכות שבבים של טלפונים חכמים או של מחשבי לוח חזקים. בתחילה היו אלה כרטיסי פיתוח עבור מפתחי אפליקציות או עבור מפתחי מכשירי קצה, אולם לאט לאט החלו לשמש גם חובבי רובוטיקה, ובהמשך גם משתמשים ביתיים המעוניינים במחשב זול, קטן ואמין.
יגואר R-D6

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יגואר (יצרן רכב)
 שנות ייצור:  2003 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 סיווג:  סלון קומפקטית
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  4,330 מ"מ
 רוחב:  2,150 מ"מ
 גובה:  1,390 מ"מ
 משקל:  1,500 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,840 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 2,720 סמ"ק המפיק 230 כ"ס (טורבו דיזל (מגדש טורבו כפול))
 מהירות מרבית:  250 קמ"ש
 מעצב:  Ian Callum (אנ')
"יגואר R-D6"
"יגואר R-D6"
יגואר R-D6 (באנגלית: Jaguar R-D6) היא מכונית קונספט בתצורה מכונית סלון קומפקטית מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה יגואר, אשר הוצגה בשנת 2003
ממאפייני "יגואר R-D6"

"יגואר R-D6" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבין-לאומית של גרמניה ("International Motor Show Germany" (אנ')) בפרנקפורט בשנת 2003.
5 דלתות הצ'בק, דלתות אחוריות "דלתות התאבדות" שיוצרו בטכנולוגיה של דגם מאזדה RX-8 מתוצרת יצרנית הרכב היפנית מאזדה שהייתה בשליטת קונצרן הרכב פורד.
דלת אחורית תלויה בצד ימין (ראו תמונה).
4 נוסעים.
מנוע: פותח בשיתוף פעולה עם יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו לדגם יגואר S-Type (1999), מנוע קדמי, מנוע דיזל 2.7 ליטר, הנעה אחורית, מגדש טורבו כפול.
שלדה מאלומיניום וחומרים מרוכבים
פנים הדגם: יגואר נקטה בגישת "פחות זה יותר" עם מעט מאוד פקדים כדי ליצור פריסה מינימליסטית שמשלבת יפה רמזים מודרניים ורטרו עם שילוב של אלומיניום ועץ. תאורת סביבה אדומה נוספה כדי ליצור אווירה נעימה ויגואר עשתה שימוש נדיב בעור כדי להרכיב תא נוסעים יוקרתי.
תאוצה בין 96.5-0 קמ"ש היא פחות מ-6.0 שניות.
ראו גם

יגואר (יצרן רכב)
יגואר XK140
יגואר XK150
ברטונה פיראנה
הערות שוליים

↑  "יגואר R-D6" archive.is/20141202160105
↑  "יגואר R-D6" קונספט driventowrite.com/tag/2003-jaguar-r-d6-concept
↑  "יגואר R-D6" autocar.co.uk/car-news/new-cars/jaguar
↑  דלתות התאבדות - ציר התנועה בפתיחת הדלת מנוגד לכיוון התנועה של הרכב
↑  "יגואר R-D6" topgear.com/car-news/tgs-guide-concepts-jaguar-r-d6
↑  "יגואר R-D6" motor1.com/news/186019/concept-we-forgot-jaguar-rd6
↑  "יגואר R-D6" קונספט - תמונות carbodydesign.com/gallery/2008/05/22-jaguar-r-d6-concept
↑  "יגואר R-D6" supercars.net/blog/2003-jaguar-r-d6-concept
מבקר תלונות נחקרים בשב"כ

מבקר תלונות נחקרים בשב"כ (מבת"ן) הוא איש משרד המשפטים הממונה על טיפול מקדמי בתלונות נגד חוקרים בשירות הביטחון הכללי.
תפקיד המבת"ן

המבת"ן, שהחל לפעול מתחילת שנות ה-90, מבצע בדיקה מקדמית של תלונות נחקרים נגד חוקרי השב"כ, ומעביר את החומר לידי פרקליט בכיר בפרקליטות המדינה המשמש כ"ממונה על המבת"ן" המחליט על הטיפול בתלונה.
כך תיאר השופט אליקים רובינשטיין את עבודת המבת"ן:
כפיפות המבת"ן

במשך שנים רבות היה איש שב"כ הכפוף לפרקליטות המדינה ממונה על בדיקת תלונות של נחקרי הארגון (מבת"ן). הממונה היה ככלל בתפקידו האחרון בשב"כ, כדי להגן על עצמאותו.
בינואר 2012 הודיעה המדינה בתשובה לעתירה לבג"ץ שב-2010 החליט היועץ המשפטי לממשלה, על דעת פרקליט המדינה, ראש השב"כ ומנכ"ל משרד המשפטים, כי המבת"ן יהיה עובד משרד המשפטים.
ביוני 2013 הועבר התפקיד בפועל למשרד המשפטים, עם מינויה של אל"ם (מיל') ז'אנה מודזגברישוילי לתפקיד.
הטיפול בתלונות

בשנים 2001–2008 הוגשו למבת"ן ונבדקו על ידו כ-600 תלונות על עינויים והתעללות, אולם לא נפתחו חקירות פלילית. בתחילת שנת 2018 פורסם כי לראשונה מאז הקמת המבת"ן, נפתחה חקירה פלילית נגד חוקר שב"כ בעקבות תלונה.
על פי טענת הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל, תשובות המבת"ן לתלונות היו לקוניות באופן שהקשה על הגשת ערר ולא יידעו את המתלונן על זכותו להגיש ערר. החל מסוף 2011 כללו התשובות לתלונות גם הודעה על הזכות להגיש ערר.
במקרים רבים נמנע המבת"ן מלשמוע את המתלונן בנימוקים הבאים:
התלונה הוגשה באיחור
המתלונן נמצא בשטחי הרשות הפלסטינית
בשנת 2013 הודיעה המדינה, בתשובה לעתירה בבג"ץ, כי תאפשר בעתיד עיון של המתלוננים בחלק מחומרי הבדיקה העוסקים בתלונותיהם, ללא חומר שמסירתו עלולה לפגוע באינטרסים ציבוריים.
בעבר עלו תלונות על עיכוב בטיפול בתלונות כשלעיתים לקח מספר שנים עד לקבלת תשובה לתלונה. לטענת המדינה, עם העברת המבת"ן לאחריות משרד המשפטים, "אין עוד בסיס לטענות בדבר עיכוב בלתי סביר בבדיקת תלונות". עם זאת, הנושא תלוי ועומד בעתירה לבג"ץ שהגיש הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל.
המבת"ן משהה לכאורה בדיקה של תלונות של נאשמים בהליכים פליליים לפחות עד אחרי תום משפט הזוטא לבירור קבילות הודאת הנאשם. נוהל זה מסתמך על פסיקה של בג"ץ שהתיר באופן כללי את דחיית החקירה בתלונות הנאשם עד אחרי משפט הזוטא. לטענת משרד המשפטים, הדחייה בטיפול בתלונה נעשית כדי שלא לשבש את הליכי המשפט המתנהלים בעניינו של המתלונן. ארגוני זכויות אדם טוענים שהעיכוב פוגע ביעילות הטיפול בתלונות והיכולת לערער על תשובת המבת"ן.
מבקר התלונות נוהג לדחות תלונות בהם נעשה שימוש ב"אמצעים מיוחדים" שהוא כינוי לאמצעים בלתי חוקיים שנפסלו לשימוש בבג"ץ העינויים, אם הוא סבור שלחוקרים עומדת הגנת הצורך. בג"ץ אישר נוהג זה ודחה את תביעת הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל לפתיחה בחקירה פלילית בכל מקרה בו נעשה שימוש ב"אמצעים מיוחדים".
נכון לשנת 2021 הוגשו כ-1,300 תלונות למבת"ן, ואף אחת מהן לא הניבה כתב אישום.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 1265/11 הועד הציבורי נגד עינויים בישראל ואחרים נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב־6 באוגוסט 2012, פסקה ו'.
↑  ניר חסון, תלונות: חוקרי שב"כ תולשים זקנים לנחקרים ומבצעים בהם מעשי סדום, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2006
↑  בג"ץ 1265/11 הועד הציבורי נגד עינויים בישראל ואחרים נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב־6 באוגוסט 2012, פסקה ז'.
↑  מינוי אל"ם (מיל') ז'אנה מודזגברישוילי לתפקיד מבקרת תלונות נחקרים בשב"כ (המבת"ן) במשרד המשפטים, הודעת משרד המשפטים, 6 ביוני 2013
↑  בג"ץ 1265/11 הועד הציבורי נגד עינויים בישראל ואחרים נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב־6 באוגוסט 2012, פסקה י"א.
↑   יותם ברגר, אחרי גניזת אלף תלונות, משרד המשפטים פתח בחקירה פלילית נגד חוקר שב"כ, באתר הארץ, 25 בינואר 2018
↑  בג"ץ 1265/11 הועד הציבורי נגד עינויים בישראל ואחרים נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב־6 באוגוסט 2012, פסקה י"ב.
↑  מתחת לכל ביקורת, הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל, דצמבר 2009, עמ' 36-39
↑  הודעת המדינה בתשובה לבג"ץ 1494/12, באתר הוועד נגד עינויים
↑  בג"ץ 8899/13 פלוני נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב־24 בינואר 2016
↑  בג"ץ 5413/03 עליוואת יעקוב נ' ראש המחלקה לחקירת שוטרים - משרד המשפטים, ניתן ב־25 בספטמבר 2003
↑   יותם ברגר, מאות נחקרים התלוננו, אך משרד המשפטים לא פתח באף חקירה נגד איש שב"כ, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2016
↑  בג"ץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב־12 בדצמבר 2017
↑
יגואר אירופאי

| יגואר אירופאי |
| --- | --- |

תקופה
תחילת - אמצע פליסטוקן כ-1,900,000–400,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: יגואר אירופאי
שם מדעי
 Panthera gombaszoegensis ‏קרצוי, 1938

יגואר אירופאי (שם מדעי: Panthera gombaszoegensis) הוא מין של חתול גדול דומה ליגואר שבעבר היה תת-מין שלו שחי באירופה בתקופת הפליסטוקן. מאובניו תוארכו ללפני 1.9-0.4 מיליון שנה מהיום והתגלו בגרמניה, איטליה, צרפת, בריטניה, ספרד, הולנד וגיאורגיה ואולי גם במערב אסיה, באזור הקווקז.
יגואר קדום זה היה מעט גדול מהיגואר המודרני עם משקל של 90-210 ק"ג וממוצע 130 ק"ג. הוא היה בעל שיניים טוחנות קצרות וקהות מעט יותר בשתי הלסתות. יגואר זה אולי התפתח ממיני פנתר אחרים ממוצא אפריקני כמו האריה או הנמר וחי לצד מיני פנתרים קדומים כמו אריה המערות האירופי ומיני פנתרים קדומים. לא השתמרה פרווה שלו אך מקום חיותו המיוער התאים לדגמי חברבורות כמו של יגואר חי. בנוסף ממצאים מראים שהוא חי בקרבת מקווי מים כמו היגואר המודרני. הוא היה טורף סוליטרי שניזון מפרסתנים גדולים ששכנו באירופה.
הממצאים האחרונים ליגואר זה התאבנו לפני 400,000 שנה כך שהוא נכחד עוד לפני עידן הקרח. לא ברור האם חי לצד האדם הקדמון.
ייתכן שפנתרים דומים כמו פנתר סכרדר או אריה טוסקני מבוטלים וכנראה שייכים למין זה.
יגואר R קופה

| --- | --- |

Jaguar R-Coupe
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יגואר
 שנות ייצור:  2001 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 4,000 סמ"ק המפיק  375 כ"ס  (מנוע מסוג "Jaguar AJ-V8 engine" דגם 4.0 L supercharged)
 מעצב:  Ian Callum
יגואר R קופה (באנגלית: Jaguar R-Coupe) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט בסגנון קופה, 2 דלתות, אשר הוצגה על ידי יצרנית הרכב המהודר יגואר הבריטית בשנת 2001.
דגם ה"יגואר R קופה" הוצג לראשונה בתערוכה הבין-לאומית למכוניות בפרנקפורט (International Motor Show Germany) בשנת 2001.
יגואר R קופה

2 דלתות
4 מושבים
דגם "יגואר R קופה" מבוסס על דגם "Jaguar S-Type"
תמונות

"יגואר R קופה"
"יגואר R קופה"
"יגואר R קופה"
ראו גם

יגואר
יגואר B99
מכונית קונספט
הערות שוליים

↑  דגמי יגואר שנות 2000 - עידן חדש jaguarheritage.com/t/history_2000
↑  "יגואר R קופה"  caranddriver.com/news/jaguar-r-coupe-auto-shows
↑  "יגואר R קופה"  iancallum.com/fullscreen/jaguar-r-coupe
↑  "יגואר R קופה" goauto.com.au/future-models/jaguar/r-coupe/concept
יגואר XJR-9

| --- | --- |
Jaguar XJR-9
Jaguar XJR-9
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יגואר בשיתוף Tom Walkinshaw Racing‏ (TWR)
 שנות ייצור:  1988–1989
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  Jaguar XJR-8
 מודל אחריו:  Jaguar XJR-10
 סיווג:  מכונית מרוץ
 אורך:  4,780 מ"מ
 רוחב:  1,990 מ"מ
 גובה:  1,070 מ"מ
 משקל:  880 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,780 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  12V צילינדרים, 6,995 סמ"ק המפיק 760 כ"ס ב-7,200 סל"ד יחס דחיסה 12.0:1 מנוע בזווית 60°  (מנוע מרכזי בפוזיציה אורכית)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות (TWR)
 מהירות מרבית:  394 קמ"ש
 מעצב:  טוני סאות'גייט
יגואר XJR-9 (באנגלית: Jaguar XJR-9) היא מכונית מרוץ מתוצרת יצרנית הרכב יגואר, אשר יוצרה בין השנים 1988–1989 עבור FIA Group C בשיתוף International Motor Sports Association כדי להתחרות במרוץ 24 השעות של דייטונה.
דגם ה"יגואר XJR-9" נבנה בשיתוף חברת הנדסת מכוניות המרוץ Tom Walkinshaw Racing‏ (TWR).
במרוץ 24 השעות של לה מאן ניצחה XJR-9 במשך 6 מרוצים.
יגואר XJR-9

מנוע מרכזי
גוף הדגם בנוי מסיבי פחם
שלדת הדגם בנויה מיציקת סיבי פחם ביחד עם קוולאר
השעיה אחורית: מגנזיום uprights, סליל טיטניום מעל dampers
יחס כוח למשקל: 0.85 כ"ס ל-ק"ג
מעצורים: דיסקים מאווררים TWR
הזרקת דלק: Zytek
גלריה

"יגואר XJR-9"
"יגואר XJR-9"
"יגואר XJR-9"
"יגואר XJR-9"
"יגואר XJR-9"
הערות שוליים

↑  "יגואר XJR-9" racingsportscars.com/type/photo/Jaguar/XJR-9
↑  "יגואר XJR-9" groupcracing.com/pages/jag-xjr9
↑  "יגואר XJR-9" - מפרט טכני tech-racingcars.wikidot.com/jaguar-xjr9
↑  "יגואר XJR-9" autoweek.com/article/auctions/jaguar-xjr-9-once-conquered-daytona
↑  "יגואר XJR-9" - מכונית על supercars.net/blog/jaguar-xjr-9lm
↑  "יגואר XJR-9" jaguar-enthusiasts.org.uk/xjr
↑  "יגואר XJR-9" - ניצחון בלה-מאן autocar.co.uk/car-news/anything-goes-throwback-thursday/throwback-thursday-driving-1988-le-mans-winning-jaguar-xjr
טלי שרוט

| --- | --- |

 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק 
 מוסדות:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 אתר רשמי
 
טלי שֶׁרוֹט (באנגלית: Tali Sharot) היא פסיכולוגית יהודיה אמריקאית-ישראלית; פרופסור לחקר המוח במחלקה לפסיכולוגיה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
ביוגרפיה

שרוט נולדה בירושלים וגדלה בעומר. את שירותה הצבאי עשתה בחיל האוויר. למדה לתואר ראשון בפסיכולוגיה וכלכלה באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן השלימה תואר שני בפסיכולוגיה וכלכלה ודוקטורט בפסיכולוגיה ומדעי המוח, באוניברסיטת ניו יורק. את הפוסט-דוקטורט עשתה באוניברסיטת הרווארד והקולג' האוניברסיטאי של לונדון. מחקרה מתמקד במדעי המוח בתחומים של אופטימיות, זכרונות רגשיים ודיסוננס קוגניטיבי. למחקריה של שרוט השלכות בתחומי הבריאות, הפיננסים, אבטחת מידע.
מאמריה של שרוט הופיעו בכתבי עת מדעיים רבים ובהם Nature, Science, nature neuroscience ו-psychological science. מאמריה גם התפרסמו בעיתונות הכתובה בין היתר בניו יורק טיימס, אובזרבר, ובמגזין טיים.
טלי שרוט ייסדה ומנהלת את "מעבדת המוח הרגשי" באוניברסיטת לונדון. שרוט קיבלה מענקי מחקר מקרן ולקם, מהפורום לפילוסופיה אירופית, ומהאקדמיה הבריטית למענקי מחקר לפוסט דוקטורט.
בשנת 2012 הופיעה שרוט בועידת TED והרצתה בנושא הטיית האופטימיות. הרצאתה המובאת באתר TED זכתה נכון לאוגוסט 2021 לכ-12 מיליון צפיות.
שרוט נשואה לג'וש, חוקר מוח ב־MIT ולהם שני ילדים. היא מתגוררת לסירוגין בבוסטון ולונדון.
ספריה

שרוט הוציאה עד כה שני ספרים שנכתבו במקור בשפה האנגלית. הספרים תורגמו גם לעברית:
Optimism Bias: Why We're Wired to Look on the Bright Side‏ (2011) - אשליה אופטימית - מדוע אנו נוטים לראות את חצי הכוס המלאה? יצא בישראל בהוצאת מודן (2012)
The Influential Mind: What the Brain Reveals About Our Power to Change Others ‏ (2017) - מה זה משנה? בהוצאת כנרת זמורה ביתן (2018)
הערות שוליים

↑  Tali Sharot, באתר אמזון
↑  Tali Sharot, באתר Jewish virtual Library
↑  ליאת קלארק, Positivity not scaremongering could help you lose weight, באתר wired‏, 29 באפריל 2014
↑  סטפן ג' קיקון, January’s Stock Temptation, באתר הניו יורק טיימס, 18 בינואר 2013
↑  סונאלי שאה, Cyber Security Risk: Perception vs. Reality in Corporate America, באתר wired
↑  Tali Sharot, באתר TED
↑  Tali Sharot: Principal Investigator, באתר "מעבדת המוח הרגשי"
↑  הלן וולטרס, Thinking about the optimism bias: Tali Sharot at TED2012, באתר TED, 1 במרץ 2012
↑  the optimism bias, באתר TED
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289409905171  PLWABN: 9810804721705606  BnF: cb166454156 (data)  GND: 1048358690  ISNI: 0000 0000 9218 6738  LCCN: n2010064885  NLK: KAC201320136  NTA: 336249829  ORCID: 0000-0002-8384-6292  SUDOC: 160544696  VIAF: 135114564   WorldCat (עם VIAF): 135114564
מאגר (אפידמיולוגיה)

חולדת חוף, חיות מאגר של פתוגנים רבים.
באקולוגיה של מחלות זיהומיות ובאפידמיולוגיה מַאֲגָר  או חיית מאגר (באנגלית: reservoir) הוא אוכלוסיית האורגניזמים או הסביבה הטבעית שבה פתוגן זיהומי חי ומתרבה באופן נורמלי או שנחוצה לו כדי לשרוד.
מאגר הוא בדרך כלל מאכסן חי של מין מסוים, כמו בעל חיים או צמח, שבו הפתוגן שורד, לעיתים קרובות (אך לא תמיד) בלי לגרום למאכסן עצמו לחלות.
לפי חלק מההגדרות, מאגר הוא גם סביבה חיצונית לאורגניזם, אזור כגון אוויר מזוהם או מים מזוהמים.
מכיוון שכמות גדולה מאוד של מיקרואורגניזמים גורמים למחלות, ההגדרות המדויקות ל"מאגר טבעי" שונות, מגוונות ולעיתים סותרות זו את זו.
המושג "מאגר" מתייחס רק לפתוגנים המסוגלים להדביק יותר מאשר אוכלוסיית מאכסן אחת, ורק ביחס לאוכלוסיית מטרה מוגדרת – האוכלוסייה שהפתוגן גורם לה לחלות. המאגר הוא כל אוכלוסייה של אורגניזמים (או כל סביבה) שחי בה פתוגן המועבר על ידה לאוכלוסיית המטרה.
מאגרים של פתוגנים עשויים להיות מין אחד של אורגניזמים או מינים שונים, נבדלים מאוכלוסיית המטרה או זהים לה. במובן הרחב ביותר, הגדרת "מאגר" כוללת גם וקטורים, ואילו בהגדרות מרחיבות פחות אינם נחשבים למאגר טבעי אלא למתווכים בין המאגר לאוכלוסיית המטרה.
זיהוי המאגר הטבעי של פתוגנים מזהמים הוכח כמסייע לטיפול ולמניעה בהתפרצויות מחלה גדולות בבני אדם ובחיות הבית, בייחוד מחלות ללא חיסון.
לעיתים, מחלות זואונוטיות ניתנות לשליטה באמצעות בידוד או הדברה של חיית המאגר של הפתוגן. השמדה מאסיבית של חיות מאגר, כמו עופות שמהווים מאגר של נגיפי שפעת העופות הייתה יעילה בהתמודדות עם מגפות פוטנציאליות בחלקים רבים בעולם. חיית המאגר של חלק ממחוללי המחלות כגון נגיף האבולה נותרה לא ידועה.