stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חמין
הערות שוליים

↑  ספר הבישול המרוקני, רבקה מלול
↑  בדומה לכך, הצירוף בצרפתית "נון-שאלאנט", שפירושו לא חם, אדיש, מקורו במילה לטינית זו. מקס ויינרייך, History of the Yiddish Language, University of Chicago Press, Chicago (1980), עמוד 400.
↑  יש הסוברים שהמקור הוא מצרפתית עתיקה chault- מתחמם לאט (Chaud Lent). לפי תאוריה אחרת, צ'ולנט התגלגל מהמילה "שולן" - של המילה העברית "שלן", מאכל אשר לן בלילה
↑  הלכות ערב שבת סי' ח'
↑  החדשות סי' ל"ח
↑  יוסף לפיד ורות סירקיס, פפריקה, ר. סירקיס, 1986, עמ' 72
↑  שולחן ערך אורח חיים רנ"ז סעיף ח
תבית - גרסה של חמין המורכבת מנזיד עוף הממולא באורז וחלקי פנים של עוף, המתבשל בישול ארוך על אש נמוכה או בתנור כשמסביבו אורז מתובל
חמין צמחוני
צלחת חמין ומלפפונים חמוצים, צורת הגשה פופולרית
מסיבת כרבולים

מסיבת כִּרבולים (באנגלית: Cuddle party), היא אירוע מאורגן שנועד לאפשר חוויה של מגע גופני אינטימי לא-מיני בין אנשים באמצעות התכרבלות.
מסיבת הכרבולים הוצעה לראשונה בידי זוג מאמנים אישיים מניו יורק בשנת 2004 וזכתה להתעניינות וסיקור רחב בתקשורת[דרוש מקור]. בעקבות הסיקור הפכה לתופעה בניו יורק ובעקבותיה בערים רבות במדינות שונות בארצות הברית ובמדינות נוספות, בהן אנגליה וישראל. הרעיון העומד מאחוריו הוא שיש אנשים שסובלים מחסך במגע גופני. בשגרת החיים המודרניים, כאשר אותם אנשים יושבים מול מחשב כל היום ואין להם מגע עם אנשים מחוץ למרחב הווירטואלי, נוצר אצלם חסך. בשביל אותם אנשים פותחו מסיבות הכרבולים.
התופעה זכתה לאזכורים בתרבות הפופולרית, כך למשל עומדת מסיבת כרבולים ברקע אחד מפרקי העונה הרביעית של סדרת המתח האמריקאית CSI: ניו יורק.
ראו גם

חיבוק חינם
הערות שוליים

↑    Adam Lusher, ‏It's a tight squeeze as British reserve meets the cuddle party, The Telegraph, 15 October 2006
↑   נטע אלכסנדר, מסיבת התכרבלות: איך זה נראה מבפנים, באתר הארץ, 10 ביוני 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תלות שיתופית

המושג תלות שיתופית (באנגלית: Codependency) מתאר דפוס תמיכה לקוי במערכות יחסים, המאפשר התמכרות, בעיות נפשיות, חוסר בגרות וחוסר אחריות. תלות שיתופית נוצרת מתוך הסתמכות-יתר על אנשים אחרים על מנת לזכות באישורם ולרכוש תחושת זהות.
המושג התפתח לראשונה מתוך התייחסות למערך היחסים המתקיים במשפחות בהם אחד מבני המשפחה אלכוהוליסט. בהמשך התרחב המושג, וכעת הוא כולל מערכות יחסים עם בן זוג נרקיסיסט, או מכור לסמים, הימורים או סקס.
אחת הסכנות של הפרעת קשב במבוגרים היא התפתחות של תלות שיתופית בין אנשים עם הפרעת קשב המאופיינת בקשיי התארגנות, לבין בני זוג שתלטניים ללא הפרעת קשב עם יכולת התארגנות גבוהה.
היסטוריה

מבחינה היסטורית, המושג תלות שיתופית נולד בארגון "אלכוהוליסטים אנונימיים", כחלק מההבנה כי הבעיה מתקיימת לא רק אצל המכור, אלא גם בקרב בני משפחה וחברים, אשר עלולים לחבל בתהליך ההחלמה באמצעות סיוע-יתר. בהמשך, הורחב המושג, והוא מתאר כל דרך בה אדם אחד מקובע על ידי אדם אחר לשם אשרור עצמי. המושג משיק למושג הפסיכואנליטי "אישיות תלותית" (המסתמכת על אישיות חזקה).
מאפיינים עיקריים

לתלות שיתופית מספר מאפיינים עיקריים. אלו כוללים:
חוסר בתחושת זהות עצמית
סיוע לאחרים על חשבון עצמי
פעולה מתמדת לריצוי אחרים
מערכות יחסים בלתי יציבות
קושי להיות לבד
הכפפה עצמית לצורכי אחרים, רצון עז בקבלה וחיבה
פרפקציוניזם
חוסר אמון, תחושת ערך עצמי נמוכה
לקריאה נוספת

- בעלי תלות שיתופית - Codependency מאת חיי אמפת׳
Lost In The Shuffle: The Co-Dependent Reality מאת רוברט שבי
Codependent No more: How to Stop Controlling Others and Start Caring for Yourself מאת מלודי ביטי
Perfect Daughters – Adult Daughters of Alcoholics מאת רוברט אקרמן
תלות שיתופית (Codependency)
הערות שוליים

↑  Ben-Naim, S., Marom, I., Krashin, M., Gifter, B., & Arad, K. (2017). Life With a Partner with ADHD: The Moderating Role of Intimacy. Journal Of Child & Family Studies, 26(5), 1365-1373.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534101505171  GND: 4245333-1  LCCN: sh87000232  LNB: 000084313
פובוס לוין

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1869 זאגר, ליטא 
 פטירה:  6 בספטמבר 1940 (בגיל 71) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Fishel Aronovich Lewin
 ענף מדעי:  ביוכימיה, כימיה אורגנית 
 מקום מגורים:  האימפריה הרוסית, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האקדמיה לרפואה צבאית בסנט-פטרסבורג  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת רוקפלר (1905) 
 פרסים והוקרה:  פרס ויליאם ה. ניקולס (1938)  פרס וילארד גיבס (1931) 
 
פובוס (פייבוש אהרן תיאודור) לוין (באנגלית: Phoebus Aaron Theodore Levene;‏ 25 בפברואר 1869 – 6 בספטמבר 1940) היה ביוכימאי יהודי-אמריקאי יליד רוסיה, שחקר את המבנה והתפקוד של חומצות גרעין. הוא אפיין את הצורות השונות העיקריות של חומצת גרעין - DNA ו-RNA - ומצא שה-DNA מכיל אדנין, גואנין, תימין, ציטוזין, דיאוקסיריבוז וקבוצת זרחה.
ביוגרפיה

לוין נולד למשפחה יהודית ליטאית בשם פישל ארונוביץ' לוין בעיירה זאגר בליטא, אז חלק מהאימפריה הרוסית, וגדל בסנקט פטרבורג. הוא למד שם רפואה באקדמיה הצבאית הקיסרית הרוסית (MD, 1891) ופיתח עניין בביוכימיה. בשנת 1893, בגלל פוגרומים אנטישמיים, הוא ומשפחתו היגרו לארצות הברית והוא עסק ברפואה בעיר ניו יורק.
לוין נרשם לאוניברסיטת קולומביה ובזמנו הפנוי ערך מחקר ביוכימי ופרסם מאמרים על המבנה הכימי של סוכרים. בשנת 1896 הוא מונה כשותף במכון הפתולוגי של בתי החולים של מדינת ניו יורק, אך נאלץ לקחת חופש כדי להחלים משחפת. במהלך תקופה זו, הוא עבד עם כמה כימאים, כולל אלברכט קוסל והרמן אמיל פישר, שהיו מומחים לחלבונים.
ב-1905 מונה לוין לראש המעבדה הביוכימית במכון רוקפלר למחקר רפואי, שם בילה את שארית הקריירה שלו, ושם זיהה את מרכיבי ה-DNA.
בשנת 1909, לוין ועמיתו וולטר אברהם ג'ייקובס (אנ') הכירו בריבוז כחומר טבע ומרכיב חיוני של חומצות גרעין. הם גם זיהו שהסוכר הלא טבעי שעליו דיווחו הרמן אמיל פישר ואוסקר פילוטי (אנ') ב-1891 היה האננטיומר של ריבוז. לוין המשיך וגילה את הדיאוקסיריבוז בשנת 1929.
לא רק שלוין זיהה את מרכיבי ה-DNA, הוא גם הראה שהרכיבים היו מקושרים זה לזה בסדר פוספט-סוכר-בסיס ליצירת יחידות. הוא כינה כל אחת מהיחידות הללו נוקלאוטיד, וקבע שמולקולת ה-DNA מורכבת ממחרוזת של יחידות נוקלאוטידים המקושרות יחד דרך קבוצות הפוספט, שהן 'עמוד השדרה' של המולקולה. הרעיונות שלו לגבי מבנה ה-DNA היו שגויים; הוא חשב שיש רק ארבעה נוקלאוטידים לכל מולקולה. הוא אפילו הכריז שה-DNA לא יכול לאחסן את הקוד הגנטי מכיוון שהוא פשוט מדי מבחינה כימית. עם זאת, עבודתו הייתה בסיס מרכזי לעבודה המאוחרת שקבעה את מבנה ה-DNA.
לוין פרסם למעלה מ-700 מאמרים על מבנים ביוכימיים. הוא מת ב-1940, לפני שהתבררה המשמעות האמיתית של ה-DNA.
לוין ידוע בהשערת הטטרנוקלאוטיד (אנ') שלו שהציעה שה-DNA מורכב מכמויות שוות של אדנין, גואנין, ציטוזין ותימין. לפני עבודתו המאוחרת של ארווין צ'רגף, רווחה הדעה ש-DNA מאורגן לטטנוקלאוטידים חוזרים באופן שאינו יכול לשאת מידע גנטי. במקום זאת, חשבו שמרכיב החלבון בכרומוזומים הוא הבסיס לתורשה; כך, לפני שנות ה-40 של המאה ה-20, רוב המחקר על האפיון הפיזי של הגנים התמקד בחלבונים, ובמיוחד באנזימים ובווירוסים.
לוין היה חבר נבחר הן באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית והן בחברה הפילוסופית האמריקאית.
הערות שוליים

↑  Levene, P. A. (1919). "The structure of yeast nucleic acid. IV. Ammonia hydrolysis". J. Biol. Chem. 40 (1): 415–424. doi:10.1016/S0021-9258(18)87254-4.
1 2  Robert D. Simoni, Robert L. Hill, Martha Vaughan, The Structure of Nucleic Acids and Many Other Natural Products: Phoebus Aaron Levene, Journal of Biological Chemistry 277, 2002-05-31, עמ' e11–e12 doi: 10.1016/S0021-9258(20)85086-8
1 2 3 4  Eugenio Frixione, Lourdes Ruiz-Zamarripa, The “scientific catastrophe” in nucleic acids research that boosted molecular biology, national library of medicine, ‏15/2/2019
↑  P. A. Levene, W. A. Jacobs, Über Inosinsäure, Berichte der deutschen chemischen Gesellschaft 42, 1909, עמ' 1198–1203 doi: 10.1002/cber.190904201196
↑  P. A. Levene, W. A. Jacobs, Über die Pentose in den Nucleinsäuren, Berichte der deutschen chemischen Gesellschaft 42, 1909, עמ' 3247–3251 doi: 10.1002/cber.19090420351
↑  APS Member History, search.amphilsoc.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810540286705606  BnF: cb102455347 (data)  CiNii: DA10528483  GND: 141806389  ISNI: 0000 0001 0965 9133  LCCN: n90672223  NKC: uk20231203858  NTA: 19493554X  SNAC: w6sf2zd5  SUDOC: 120023849  VIAF: 41002714   WorldCat (עם VIAF): 41002714
גואנשי

גוּאַנְשִׁי (בסינית: 关系, פין-יין: guānxi) הוא מונח נפוץ המתאר מעגלי השפעה חברתיים אישיים הניתנים לתיאור כיחסים שאנשים מטפחים עם אנשים אחרים. מקור המונח בסינית והוא מהווה מוטיב מרכזי בחברה הסינית.
בתקשורת המערבית המונח הפין-ייני תופס יותר ויותר משמעות במקום שני תרגומים נפוצים שלו שהיו בשימוש, "קשרים" ו"יחסים", מכיוון ששניהם לוקים בחסר בתיאור ההשלכות התרבותיות של גואנשי.
המקור של גואנשי מונח בפילוסופיית הקונפוציאניזם, אשר מדגישה את החשיבות של שיוך העצמי ביחס לאחרים מבחינה היררכית, על מנת לשמור על סדר חברתי וכלכלי. במיוחד, יש לשים דגש על מחויבות, הדדיות ואמון, אשר מהווים את יסודות רשתות הגואנשי.
לגואנשי יש גם השפעה גדולה על ניהול עסקים המבוססים בסין, ואף על עסקים בבעלות סינית מעבר לים, בדרום מזרח אסיה (שם נפוץ הכינוי "רשת במבוק").
תיאור ושימוש > בהקשר אישי

ברמה הבסיסית ביותר, גואנשי מתאר קשר אישי בין שני אנשים אשר אחד מסוגל להכריח את השני לבצע טובה או שירות, או להיות מוכרח. אין שני האנשים מחויבים להיות מאותו מעמד חברתי. גואנשי יכול לשמש גם כדי לתאר רשת של אנשי קשר, אשר אדם יכול להפעיל כאשר משהו צריך להיעשות, אשר דרכה הוא או היא יכולים להשפיע מטעם אדם אחר.
תיאור ושימוש > בהקשר העסקי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תיאור ושימוש > בהקשר ממשלתי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  Gold, Thomas, Douglas Guthrie, and David Wank. 2002. Social Connections in China: Institutions, Culture and the Changing Nature of Guanxi. Cambridge: Cambridge University Press.
↑  Luo, Yadong, Ying Huang, and Stephanie Lu Wang. "Guanxi and Organisational Performance: A Meta-Analysis." Management and Organization Review 8.1 (2011): 139-72. Print.
↑  H. W-c Yeung (2007). Handbook of Research on Asian Business. Edward Elgar Publishing. p. 412. ISBN 978-1-84720-318-2.
יישוב סכסוכים

יישוב סכסוכים הוא תחום הכולל שיטות ותהליכים שמקלים ומאפשרים סיום של סכסוכים ומעגלי נקמה. הדבר כולל חברי קבוצה מחויבים מנסים לפתור קונפליקטים קבוצתיים על ידי העברת מידע פעיל על המניעים או האידאולוגיות הסותרות שלהם לשאר הקבוצה (למשל, כוונות; סיבות להחזקת אמונות מסוימות) ועל ידי השתתפות במשא ומתן קולקטיבי. ממדי הפתרון מקבילים בדרך כלל לממדי הסכסוך שבו מדובר.
יישוב סכסוך קוגניטיבי נוגע לדרך בה הצדדים במחלוקת מבינים ורואים את הקונפליקט, וכולל אמונות, נקודות מבט, הבנות ועמדות. יישוב סכסוך רגשי נוגע לאופן שבו מרגישים הצדדים לגבי קונפליקט, העוצמה הרגשית. יישוב סכסכוך התנהגותי משקף את אופן הפעולה של בעלי המחלוקת, את התנהגותם. בסופו של דבר קיים מגוון רחב של שיטות ונהלים לטיפול בסכסוך, כולל משא ומתן, גישור, גישור-בוררות, דיפלומטיה ובניית שלום.
יישוב סכסוכים מיושם במגוון הקשרים - סכסוכים בין מדינות, סכסוכים במקומות עבודה, סכסוכים בין ארגונים שונים וכן במשפחות. ליישוב סכסוכים יש גם היבט חינוכי.
תיאוריות ומודלים

יש שפע של תיאוריות ומודלים שונים הקשורים לפתרון סכסוכים. כמה מהם מתוארים להלן.
תיאוריות ומודלים > עקומת פתרון קונפליקטים

בעקבות דוגמאות רבות ליישוב סכסוכים בהיסטוריה, התקיים דיון על הדרכים ליישוב סכסוכים: האם כדאי לכפות פתרון כזה או להביאו בדרכי שלום. פתרון סכסוכים ללא כפייה נתפס בדרך כלל כאפשרות עדיפה. עקומת פתרון הסכסוכים נגזרת ממודל אנליטי המציע פתרון של שלום על ידי מתן מוטיביצה לישויות הנמצאות בסכסוך. שכן פתרון כפוי של סכסוך עשוי לעורר סכסוך נוסף בעתיד.
עקומת פתרון קונפליקטים (Conflict resolution curve - CRC) מפרידה סגנונות קונפליקט לשני תחומים נפרדים: תחום של ישויות מתחרות ותחום של ישויות מפרגנות. בעקומה זו יש מעין הסכמה בין מטרות לתוקפים. השיפוטיהם שלהם ביחס לטוב ורע הם אנלוגים ב-CRC. לכן, בשיטת CRC לפני בניית שלום חשוב להגיע לכך שישויות שנמצאות בקונפקליט יסכימו על כמה נקודות שניתן לקיים לגביהן משא ומתן . CRC אינו קיים (כלומר, יחיד) במציאות אם התוקפנות של התוקפן היא דבר וודאי. בנסיבות כאלה זה עלול להוביל לאפוקליפסה עם הרס הדדי.
העקומה מסבירה מדוע מאבקים לא אלימים רבים הפילו בסופו של דבר משטרים דכאניים ולעיתים אילצו מנהיגים לשנות את אופי הממשל. כמו כן, מתודולוגיה זו יושמה כדי להתמודד עם סגנונות סכסוכים בחצי האי הקוריאני ודינמיקה של תהליכי משא ומתן.
תיאוריות ומודלים > מודל הדאגה כפולה

מודל הדאגה הכפולה (dual concern model) של פתרון קונפליקטים הוא פרספקטיבה מושגית המניחה שהשיטה המועדפת על יחידים להתמודדות עם קונפליקטים מבוססת על שני נושאים או ממדים בסיסיים: דאגה לעצמי (אסרטיביות) ודאגה לזולת (אמפתיה).
על פי המודל, חברי הקבוצה מאזנים בדרכים שונות את הדאגה שלהם לסיפוק צרכים ואינטרסים אישיים עם הדאגה שלהם לסיפוק צרכים ואינטרסים של אחרים. בסופו של דבר השילוב של שני הממדים הללו מוביל אנשים לקראת הצגת סגנונות שונים של פתרון סכסוכים. המודל הכפול מזהה חמישה סגנונות או אסטרטגיות ליישוב קונפליקטים שבהם אנשים עשויים להשתמש, זאת בהתאם לנטיותיהם כלפי מטרות פרו-עצמיות או פרו-חברתיות .
סגנון הימנעות מקונפליקט
סגנון התאמה לקונפליקט
סגנון קונפליקט תחרותי
סגנון פייסני לסכסוך
סגנון קונפליקט של שיתוף פעולה
תיאוריות ומודלים > תאוריית הדיאלקטיקה היחסית

תאוריית הדיאלקטיקה היחסית (Relational dialectics theory - RDT), חוקרת את הדרכים שבהן אנשים במערכות יחסים משתמשים בתקשורת מילולית ובסתירות כדי לנהל קונפליקטים, במקום להתמקד בפסיכולוגיה. הגישה הוצגה על ידי לסלי בקסטר וברברה מטגומרי ב-1988 תפיסה זו מתמקדת בשמירה על מערכת יחסים גם באמצעות סתירות המתעוררות וכיצד מערכות יחסים מנוהלות באמצעות דיבור מתואם. RDT מניח שמערכות יחסים מורכבות מנטיות מנוגדות, משתנות כל הזמן וכי מערכות יחסים אינטימיות מובילות למתחים.
המושגים העיקריים של RDT הם:
סתירות - הרעיון הוא שלהפך יש מאפיינים של ניגודו. אנשים יכולים לחפש להיות במערכת יחסים אבל עדיין צריכים את המרחב שלהם.
טוטאליות - הטוטאליות מגיעה כאשר הניגודים מתאחדים. כך, מערכת היחסים מאוזנת עם סתירות ורק אז היא מגיעה לטוטאליות
תהליך - מובן באמצעות תהליכים חברתיים שונים. תהליכים אלו ממשיכים במקביל בתוך מערכת יחסים באופן חוזר.
פרקסיס - מערכת היחסים מתקדמת עם הניסיון ושני האנשים מקיימים אינטראקציה ומתקשרים ביעילות כדי לענות על הצרכים שלהם. פרקסיס הוא מושג צורך במעשי בקבלת החלטות בזוגיות למרות רצונות וצרכים מנוגדים
תיאוריות ומודלים > אסטרטגיה של קונפליקט

אסטרטגיית קונפליקט, מאת תומאס שלינג, היא חקר משא ומתן במהלך קונפליקט והתנהגות אסטרטגית שמביאה להתפתחות של "התנהגות קונפליקט". רעיון זה מבוסס ברובו על תורת המשחקים . ב-"A Reorientation of Game Theory", שלינג דן בדרכים שבהן ניתן לנתב מחדש את המוקד של קונפליקט על מנת להשיג יתרון על פני יריב. לפי שילינג:
סכסוך הוא סוג של תחרות. התנהגות רציונלית, בתחרות זו, היא עניין של שיפוט ותפיסה.
אסטרטגיה מבצעת תחזיות באמצעות "התנהגות רציונלית" - התנהגות המונעת על ידי חישוב רציני של יתרונות, חישוב שבתורו מבוסס על מערכת ערכים מפורשת ועקבית פנימית.
שיתוף הפעולה הוא תמיד זמני, האינטרסים ישתנו.
פתרון סכסוכים בלימודי שלום וסכסוכים > הַגדָרָה

במסגרת מחקרי שלום וסכסוכים הגדרה של פתרון סכסוכים מוצגת בספרו של פיטר ולנסטין (אנ') Understanding Conflict Resolution :
יישוב סכסוכים הוא מצב חברתי שבו הצדדים המסוכסכים החמושים מסכימים (מרצונם) לחיות בשלום עם - ו/או לפזר - את חוסר ההתאמה הבסיסית שלהם ולהפסיק מעתה ואילך להשתמש בנשק זה כנגד זה.
"הצדדים המסוכסכים" הנוגעים להגדרה זו הם קבוצות מאורגנות פורמלית או בלתי פורמלית המעורבות בסכסוך פנים-מדינתי או בין-מדינתי. "אי התאמה בסיסית" מתייחסת לאי הסכמה חמורה בין לפחות שני צדדים שבהם לא ניתן להיענות לדרישותיהם על ידי אותם משאבים בו זמנית.
תיאוריה אחת שנידונה בתחום חקר השלום והקונפליקטים היא מנגנוני יישוב סכסוכים: הליכים עצמאיים שעליהם הצדדים המסוכסכים יכולים לסמוך. הם יכולים להיות הסדרים פורמליים או לא פורמליים מתוך כוונה לפתור את הסכסוך. ב-Understanding Conflict Resolution שואב וולנסטין מיצירותיהם של לואיס א. קוזר, יוהאן גלטונג ותומס שלינג, ומציג שבעה מנגנונים תאורטיים מובהקים ליישוב סכסוכים:
שינוי בסדרי העדיפויות של אחד הצדדים בסכסוך. נדיר אמנם שמפלגה משנה לחלוטין את עמדותיה הבסיסיות, אבל היא יכולה להציג שינוי ביחס לדברים שזוכים לעדיפות עליונה. במקרה כזה עשויות לצוץ אפשרויות חדשות לפתרון סכסוכים.
חלוקה של המשאב השנוי במחלוקת. משמעות הדבר היא ששני הצדדים המסוכסכים מציגים מידה מסוימת של שינוי בסדרי העדיפויות, ולאחר מכן נפתחת אפשרות להסכם כלשהו ששוכלל "פגישה באמצע הדרך".
סחר בסוסים בין הצדדים המסוכסכים. המשמעות היא שצד אחד מקבל את כל הדרישות שלו בנושא אחד, בעוד שהצד השני מקבל את כל הדרישות שלו בנושא אחר.
הצדדים מחליטים לחלוק שליטה, ולשלוט יחד על המשאב השנוי במחלוקת. זה יכול להיות קבוע, או הסדר זמני לתקופת מעבר. כאשר זו נגמרת הצדדים כבר מתעלים מעל הסכסוך.
הצדדים מסכימים להשאיר את השליטה למישהו אחר . במנגנון זה הצדדים העיקריים מסכימים, או מקבלים, כי צד שלישי ייקח שליטה על המשאב המריבה.
הצדדים פונים למנגנוני פתרון סכסוכים, בעיקר בוררות או הליכים משפטיים אחרים. משמעות הדבר היא מציאת הליך ליישוב הסכסוך באמצעות חלק מחמשת הדרכים שהוזכרו לעיל, אך בתוספת איכות מכך שהדבר נעשה באמצעות תהליך מחוץ לשליטתם המיידית של הצדדים.
להשאיר בעיות מסוימות למועד מאוחר יותר . הטיעון לכך הוא שתנאים פוליטיים ועמדות עממיות יכולים להשתנות, וחלק מהנושאים יכולים להרוויח מעיכוב, מכיוון שמשמעותם עשויה להחלש עם הזמן.
יישוב סכסוכים בחברה באמצעות משפט

המשפט מציע דרכי התנהגות מקובלים לפתרון סכסוכים על מנת לשמור על ערך הסדר הציבורי גם כאשר יש סכסוכים (אותו המשפט פלילי בין היתר אוכף) בין היתר באמצעות תביעות משפטיות ותלונות לגורמיי אכיפת החוק או לממונים.
ראו גם

אי-אלימות
לימודי שלום וסכסוכים
שיטות אלטרנטיביות ליישוב סכסוכים
הנרטיב הדואלי
טיפול משפחתי
תקשורת לא-אלימה
תקשורת בין-אישית
דיאלקטיקה
המשפט הפלילי
חוק העונשין
טריאנגולציה (פסיכולוגיה)

בפסיכולוגיה, המונח טריאנגולציה (שילוש), מתייחס לטקטיקה מניפולטיבית, שבה אדם אחד לא מתקשר ישירות עם האדם השני, אלא משתמש באדם שלישי כדי להעביר מסרים לאדם השני, ובכך ליצור משולש. טריאנגולציה מתייחסת גם לסוג של פיצול, שבו אדם אחד עושה מניפולציה על מערכת היחסים שבין שני אנשים אחרים, באמצעות שליטה בתקשורת ביניהם. טריאנגולציה באה לידי ביטוי גם במניפולציה המכונה הפרד ומשול או בביטוי העממי "שניים רבים, השלישי לוקח".
התפתחות הילד

בתחום הפסיכולוגיה, טריאנגולציות מהוות צעדים הכרחיים בהתפתחות של הילד, כאשר מערכת יחסים דו-צדדית, נפתחת באמצעות שילוב צד שלישי, לצורת יחסים חדשה. בשלב זה, הילד מפתח יכולות נפשיות חדשות. רעיון זה הוצג בשנת 1971 על ידי הפסיכיאטר השווייצרי, ד"ר ארנסט אבלין (Dr. Ernst L. Abelin), כדי לתאר את המעברים בתורת יחסי האובייקט הפסיכואנליטית, וביחסי הורים וילדים בגיל 18 חודשים, כ"טריאנגולציה מוקדמת". ד"ר ארנסט אבלין מציג את האם כמטפלת הראשונית והעיקרית, הנמצאת במערכת יחסים כמעט סימביוטית עם הילד, כאשר האב הוא זה ש"מפתה" את הילד לצאת לעולם, ולפיכך האב מהווה צד שלישי בקשר שבין האם לילד. מאוחר יותר פיתח אבלין 'מודל שילוש-מארגן" (organizer-and triangulation-model), ובו ניסה לבסס את ההתפתחות הנפשית של האדם לאורך חייו באמצעות שלבים שונים של טריאנגולציות.
הפסיכואנליטיקאי הגרמני הנס לאוולד פרסם בעיתון, בשנת 1951, מספר עבודות פסיכואנליטיקאיות קודמות בתחום ההתנהגות והדינמיקה הפרה-אדיפלית, ובמאמר משנת 1978, כתבה הפסיכואנליטיקאית של הילד ד"ר סלמה קרמר (Selma Kramer), שהנס לאוולד תיאר את תפקיד האב כתמיכה חיובית לילד בשלב הפרה-אדיפלי, כנגד איום "ההיבלעות מחדש" על ידי האם, ומוביל את הילד בשלב הפרה-אדיפלי להזדהות מוקדמת עם האב, כזו שמתרחשת לפני ההזדהות של התסביך האדיפלי הקלאסי. רעיון זה קשור גם לעבודתה של הפסיכואנליטיקאית מרגרט מאהלר על תהליך הספרציה-אינדיבידואציה.
נרקיסיזם

בהקשר של נרקיסיזם, טריאנגולציה מתרחשת כאשר הנרקיסיסט מנסה לשלוט בתקשורת (בזרימה, בפרשנות, בניואנסים) שבין שני אנשים אחרים או שתי קבוצות נפרדות. השליטה בתקשורת, וההכרח להעביר מסרים לצד השני באמצעות הנרקיסיסט, מחזקת את החשיבות העצמית שלו, ומהווה אספקה נרקיסיסטית. תרחישים נפוצים של טריאנגולציות נרקיסיסטיות, מתאפיינים בהורה המנסה לשלוט בתקשורת שבין שני ילדים, או בן זוג מתעלל רגשית, המנסה לשלוט בתקשורת שבין בן הזוג השני, לבין החברים שלו ובני משפחתו. הנרקיסיסט רוצה להבטיח ששאר השחקנים מתקשרים דרכו בלבד, ונשארים מבודדים, בכל סיטואציה אחרת, שאינה מערבת אותו. במקרים מסוימים, נרקיסיסטים ישתמשו בשליטה בתקשורת כדי לסכסך בין הצדדים האחרים. הם יכולים לעשות זאת על ידי האשמת-שווא של אחד מהצדדים והפיכתו לשעיר לעזאזל, האשם בבעיות שלמעשה הנרקיסיסט הוא זה אחראי להן, או שאלמלא הנרקיסיסט לא היו כלל מבשילות לכדי בעיה. לחלופין, הנרקיסיסט עלול להאשים את האחר באמירה או בחשיבה של דבר-מה פוגעני, או לשים דגש רב מדי להיבט שולי בשיחה, תוך כדי התעלמות מהקונטקסט.
הנרקיסיסט עלול להשתמש בטריאנגולציה גם כדי לשים שחקן שלישי, בינו לבין מישהו, שאתו הוא בדרך כלל מסוכסך. במקום לתקשר ישירות עם השחקן אתו הם נמצאים בסכסוך, הנרקיסיסט ישלח מסרים חיוביים, באמצעות שחקן שלישי, בניסיון להפוך את המסרים לאמינים יותר.
פרופ' רמאני דורבאסולה, מתארת את הטריאנגולציה כטקטיקה שכיחה בהתעללות נרקיסיסטית, ומאפיינת את הצד השלישי, שהנרקיסיסט מכניס לתקשורת שבינו לבין האחר, כקוף מעופף, עליו מפעיל הנרקיסיסט מניפולציות, כך שיסייעו לו לבודד את הקורבן, או לחלופין, יפעילו עליו לחץ לפעול כרצונו של הנרקיסיסט.
משפחה

בטיפול משפחתי, המונח טריאנגולציה קשור באופן הדוק ביותר לעבודתו של מאריי ביון. מאריי ביון הציע תיאוריה לפיה המערכת הרגשית של שני אנשים אינה יציבה, משום שתחת לחץ היא יוצרת טריאנגולציה. בטריאנגולציה המשפחתית, האדם השלישי יכול לשמש תחליף לתקשורת ישירה, או לשמש כשליח להעברת מסרים לצד אחד בלבד. בדרך כלל, תקשורת מסוג זה מביעה אי שביעות רצון. למשל, במשפחה לא-מתפקדת, בה אחד ההורים הוא אלכוהוליסט, ההורה שאינו שותה יכול להביע באוזני הילד את אי שביעות רצונו מההורה השותה. מצב כזה גורם לכך שהילד הופך למעורב בדיון כיצד לפתור את בעיית ההורה האלכוהוליסט. לפעמים, הילד נמצא בקשר אינטימי עם ההורה, על מנת למלא את תפקידו של הצד השלישי, הבלתי מתפקד, ובכך ליצור טריאנגולציה לא-בריאה עם הוריו. לחלופין, הילד עלול לפנות אל ההורה האלכוהוליסט ולהעביר את מה שנאמר לו. במקרים אלה, הילד עלול להידחק לתפקיד של "בן-זוג פונדקאי". הסיבה לכך היא ששני ההורים אינם מתפקדים, ובמקום לתקשר ישירות זה עם זה, הם משתמשים בילד. לפעמים, מצב כזה מתרחש משום שזה לא בטוח לפנות ישירות לאדם עצמו ולדון בחששות לגביו, במיוחד אם הוא אלכוהוליסט ו/או פוגעני.
בטריאנגולציה משפחתית, השניים שעשו יחדיו ברית, מסתכנים ביצירת מערכת יחסים תלותית, המכונה גם תלות שיתופית (Codependency).
משפחה > טריאנגולציה פרוורטית

השילוש הפרוורטי תואר לראשונה בשנת 1977 על ידי ג'יי היילי, כשילוש, שבו שני אנשים, הנמצאים ברמות היררכיות או דורות שונות, יוצרים קואליציה נגד אדם שלישי (למשל, ברית סמויה בין הורה לילד, שמטרתה לערער על הסמכות ולהפחית את כוחו של ההורה השני). השילוש הפרוורטי נדון רבות בספרות המקצועית, כאשר וילפרד ביון כינה אותו השילוש הפתולוגי, ואילו סלבדור מינושין כינה אותו השילוש הנוקשה.
משפחה > קואליציה בין-דורית

לדוגמה, הורה וילד יכולים להקים קואליציה בין-דורית, כנגד ההורה השני, אך לא להודות בכך, כאשר קואליציות מסוג זה ידועות כמזיקים לילדים.
חנופה

חנופה היא הפעולה של מתן מחמאות, או התנהגות המיטיבה בצורה מוגזמת, בדרך כלל על מנת להיטיב למתחנף באמצעות הנמען - מושא החנופה.
שימושי החנופה

מבחינה היסטורית שימשה חנופה מאז ומתמיד כצורת הפניה המקובלת של נתין אל בן אצולה.
בתקופת הרנסאנס, היה זה מנהג נפוץ בקרב סופרים להחניף למלך המכהן בספריהם ושיריהם. ניתן לראות, לדוגמה, את המחמאות שמחלק המשורר אדמונד ספנסר למלכה אליזבת הראשונה בשירו "המלכה הנאווה", את המחמאות שמחלק ויליאם שייקספיר למלך ג'יימס הראשון במחזה מקבת' ואת המחמאות שמרעיף ניקולו מקיאוולי על לורנזו די פיירה דה מדיצ'י השני, שליט פירנצה ודוכס אורבינו, ב"הנסיך".
חנופה גם משמשת במשפטי חיזור, כחלק מניסיון ליזום חיזור רומנטי.
המושג חנופה, נתפס על פי רוב, במובן שלילי. תיאורים שליליים ומגוונים של חנופה ניתן למצוא לאורך ההיסטוריה, לפחות מאז כתיבת התנ"ך.
בפואמה "הקומדיה האלוהית", דנטה אליגיירי מתאר חנפנים מדשדשים בצואת אדם, ומביע בעזרת תיאור זה את דעתו כי דבריהם של החנפנים שווי ערך לצואה בחוג השמיני של הגהנום.
החנפן חסר הכנות, הוא דמות נלעגת המופיעה ביצירות ספרותיות רבות. דוגמאות לכך ניתן למצוא בדמות גרימא אלקין (לשון-תולעת) ב"שר הטבעות" של ג'.ר.ר. טולקין, גונריל ורגן מ"המלך ליר" ויאגו מאותלו של שייקספיר.
מילת התואר "מחמיא", לעומת זאת, היא בדרך כלל חיובית. היא משמשת בהתייחסות ליצירת אמנות או בגד, למשל, שגורמים לנושא או ללובש להיראות מושכים יותר.
דוגמאות לשימוש במילת תואר זו: "המלך היה מרוצה מהדיוקן, מכיוון שהוא הציג את היקפו באופן מחמיא" או "נראה לי שאלבש את השמלה הירוקה כי היא מחמיאה לעיניי".
ראו גם

הסתמכות על החנופה
נו-ווריז

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לוס אנג'לס 
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 סוגה:  היפ הופ • נאו סול • R&B עכשווי • R&B אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  סטונס ת'רואו רקורדס 
 אתר רשמי
 חברים
 אנדרסון פאאק נולדג' 
 
נו-ווריז (באנגלית: NxWorries) הוא צמד מוזיקלי אמריקאי, הכולל את המוזיקאי אנדרסון פאאק ומפיק ההיפ הופ נולדג'. הם חתומים בסטונס ת'רואו רקורדס והוציאו את אלבום הבכורה שלהם, Yes Lawd!‎, בשנת 2016.