stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לקטולוז
תופעות לוואי

תופעות לוואי נפוצות של לקטולוז שיכולות להופיע במהלך הטיפול הן: נפיחות מגזים, כאב בטן, שלשול, בחילה, והקאה.
בנוסף התרופה יכולה לגרום לתופעות לוואי לא נפוצות כמו בלבול, סחרחורת, התעלפות, פה יבש, ירידה במתן שתן, צמא מוגבר, דופק מהיר או לא סדיר, נרגנות, אובדן תיאבון, שינויים במצב הרוח, כאבי שרירים-התכווצויות או עוויתות, חוסר תחושה או עקצוץ בידיים, ברגליים ובשפתיים. אי-שקט, שלשול חמור, נפיחות בכפות הרגליים, בעיית נשימה, עייפות או חולשה חריגים.
במקרה שתופעות לוואי אלו מופיעות מומלץ להתייעץ עם הרופא המטפל.
נטילת התרופה לא אמורה להשפיע על יכולת הנהיגה. לא ידוע על השפעה כלשהי שיש לאלכוהול על התרופה, אמנם מטופלים הסובלים מאנצלופתיה כבדית מונחים להימנע משתיית אלכוהול.
אנשים הסובלים מסכרת ניתן ליטול את התרופה ללא חשש, מפני שהתרופה מכילה סוכר שלא נספג בדם ולא יעלה את רמת הסוכר בדם. במינון גבוה יותר הניתן לאנשים הסובלים מאנצלופתיה כבדית יש צורך לעקוב אחרי איזון הסכרת.
אנשים הסובלים מאי-סבילות ללקטוז יכולים ליטול את התרופה, משום שכמות הלקטוז המתפרקת ממנה היא קטנה מכדי לגרום לתסמינים. עם זאת, ייתכן שלאחר נטילת התרופה יהיו תופעות לוואי כמו כאב בטן, גזים, ונפיחות בבטן.
התוויות נגד

רגישות-יתר לאחד או ליותר ממרכיבי התרופה, מומלץ להימנע ממנה. במידה של גלקטוזמיה (הפרעה גנטית חמורה שלא מאפשרת עיכול של גלקטוז) לא מומלץ להשתמש בתרופה.
חסימת מעיים וממחלות מעי דלקתיות וכן במקרה של חשש מנקב במעיים לא מומלץ להשתמש בתרופה.
שימוש ממושך בתרופה יכול לגרום להפרעות במלחים בדם, במיוחד בתינוקות, במבוגרים בני 65 ויותר ובחולים תשושים.
אנשים הסובלים מתסמונת מערכת עיכול-לב (תסמונת בה הפרעות במערכת העיכול יכולות לגרום להפרעות בקצב הלב) ונוטלים לקטולוז צריכים לדווח לרופא שלהם על כל החמרה בתסמיני המחלה, במיוחד אם מופיעים נפיחות בבטן או גזים.
היריון והנקה > הריון

נשים הרות שסובלות מעצירות יכולות ליטול את התרופה, כי קטגוריית הבטיחות בהריון של לקטולוז היא B
. התרופה כמעט ואינה נספגת במעי, ולא עוברת לשליה כלל.
היריון והנקה > הנקה

התרופה לא נספגת כלל בגוף האם, ולכן אינה מופרשת בחלב האם לתינוק היונק. אין שום מניעה לקחת את התרופה במהלך הנקה.
הערות שוליים

↑  Eelco F. M. Wijdicks, Lactulose: A Simple Sugar in a Complex Encephalopathy, Neurocritical Care 28, 2018-04-01, עמ' 154–156 doi: 10.1007/s12028-017-0494-4
↑  Lactulose Monograph for Professionals, Drugs.com (באנגלית)
↑  Jakub Ruszkowski, Jacek M. Witkowski, Lactulose: Patient - and dose-dependent prebiotic properties in humans, Anaerobe 59, 2019-10, עמ' 100–106 doi: 10.1016/j.anaerobe.2019.06.002
↑  
https://www.drugs.com/pregnancy/lactulose.html#:~:text=Lactulose%20has%20been%20assigned%20to,need%20has%20been%20clearly%20established.
↑  
https://www.nhs.uk/medicines/lactulose/pregnancy-breastfeeding-and-fertility-while-taking-lactulose/
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541642905171
שזיף מיובש

| --- | --- |

שְׁזִיפִים מְיוּבָּשִׁים
 
 מאכלים
 סוג:  פרי מיובש, שזיף 
 מרכיבים עיקריים:  שזיף 
 
שזיף מיובש (באנגלית: Prune) שמשמש לייבוש הוא לרוב מהשזיף האירופי (Prunus domestica). לא ניתן לייבש את כל זני השזיפים לשזיפים מיובשים. שזיף מיובש הוא פרי בעל בשר מוצק של זני Prunus domestica כאמור, בעלי תכולת מוצקים מסיסים גבוהה, ואינם תוססים במהלך הייבוש.
רוב השזיפים הם זני בית גלעין (קל להסיר את הגלעין), בעוד שרוב השזיפים הגדלים לצריכה טרייה הם גלעין נצמד (קשה יותר להסיר את הגלעין).
שזיפים מיובשים הם 64% פחמימות, כולל סיבים תזונתיים, 2% חלבון, מקור עשיר של ויטמין K, ומקור בינוני של ויטמיני B ומינרלים תזונתיים. תכולת הסורביטול בסיבים תזונתיים מספקת ככל הנראה את ההשפעה המשלשלת הקשורה לצריכת שזיפים מיובשים.
ייצור

יותר מ-1,000 זני שזיפים גדלים לייבוש. הזן העיקרי הגדל בארצות הברית הוא השזיף "הצרפתי המשופר". זנים אחרים כוללים "סאטר", "ענק טולרה", "מוייר", "אימפריאל", ו"איטלקי". שזיפים מיובשים טריים מגיעים לשווקים מוקדם יותר מאשר שזיפים טריים ובדרך כלל הם קטנים יותר בגודלם. הרוב הגדול של זני שזיפים לייבוש הגדלים מסחרית הם פוריים עצמיים ואינם זקוקים לעצי מאביקים נפרדים.
ייצור > שינוי שם

בשנת 2001, מגדלי שזיפים בארצות הברית הוסמכו על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי לקרוא ל-prunes (שזיפים מיובשים) בשם dried plums (מילולית אכן "שזיף מיובש"). בשל תפיסה לפיה שזיפים מיובשים מקלים על עצירות (מילה שנתפשת ככינוי גנאי), חלק מהמפיצים הפסיקו להשתמש במילה "prune" על תוויות האריזה לטובת "dried plums".
השפעות בריאותיות

שזיפים מיובשים מכילים סיבים תזונתיים (כ-7% ממשקלם) אשר עשויים לספק השפעות משלשלות. ייתכן שגם תכולת הסורביטול שלהם אחראית לכך, מסקנה שהגיעה בסקירה משנת 2012 של הרשות האירופית לבטיחות מזון. הדו"ח גם הראה כי שזיפים מיובשים תורמים ביעילות לשמירה על תפקוד מעיים תקין באוכלוסייה הכללית אם הם נצרכים בכמויות של לפחות 100 גרם ליום.
השפעות בריאותיות > ערך תזונתי

שזיפים מיובשים הם 31% מים, 64% פחמימות, כולל 7% סיבים תזונתיים, 2% חלבון ופחות מ-1% שומן. שזיפים מיובשים הם מקור בינוני לוויטמין K (57% מהערך היומי, DV) ומקור בינוני למספר ויטמיני B ומינרלים תזונתיים (16-4% DV).
השפעות בריאותיות > פיטוכימיקלים

שזיפים מיובשים ומיץ מי שזיפים מכילים פיטוכימיקלים, כולל תרכובות פנוליות (בעיקר כחומצות נאו-כלורוגניות וחומצות כלורוגניות) וסורביטול.
שימושים

שזיפים מיובשים משמשים להכנת מאכלים מתוקים קינוחים ומלוחים כאחד. בניגוד לשם, שזיפים מבושלים או שזיפים מיובשים אינם משמשים להכנת "שזיפי סוכר" (Sugar plum), שבמקום זאת עשויים להיות מאגוזים, מזרעים או מתבלינים מצופים בסוכר קשה, הנקראים גם קומפיטים. קינוח נפוץ הוא שזיף מצופה שוקולד.
לקריאה נוספת

רשימת מאכלים מיובשים
רשימת מנות שזיפים
הערות שוליים

↑  Growing Prunes (Dried Plums) in California: An Overview. UCANR Publications. 2007. ISBN 978-1-60107-486-7.
↑  Richard P. Buchner (16 במאי 2012). Prune Production Manual. UCANR Publications. pp. 75–. ISBN 978-1-60107-702-8. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Growing Prunes (Dried Plums) in California: An Overview. UCANR Publications. 2007. pp. 2–. ISBN 978-1-60107-486-7.
↑  "FDA Approves Prune Name Change". ABC News. 2006-01-06. נבדק ב-2016-07-14.
↑  Janick, Jules and Robert E. Paull (2008). The Encyclopedia of Fruit and Nuts. CABI. מסת"ב 0-85199-638-8. p. 696.
1 2  Stacewicz-Sapuntzakis, M; Bowen, PE; Hussain, EA; Damayanti-Wood, BI; Farnsworth, NR (2001). "Chemical composition and potential health effects of prunes: a functional food?". Critical Reviews in Food Science and Nutrition. 41 (4): 251–86. doi:10.1080/20014091091814. PMID 11401245.
1 2 3  EFSA Panel on Dietetic Products, Nutrition and Allergies (NDA) (2012). "Scientific Opinion on the substantiation of health claims related to dried plums of 'prune' cultivars (Prunus domestica L.) and maintenance of normal bowel function (ID 1164, further assessment) pursuant to Article 13(1) of Regulation (EC) No 1924/2006". EFSA Journal. 10 (6): 2712. doi:10.2903/j.efsa.2012.2712.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000325771  NARA: 10664085  NDL: 00933023 
שזיפים טריים שלא יובשו
שזיפים מיובשים בשוקולד עם שקד באמצע
טאג'ין טלה בסגנון מרוקאי עם שזיפים מיובשים ושקדים
נחשולים

ערך זה עוסק בקיבוץ בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
חדר האוכל בנחשוליםחדר האוכל בקיבוץ נחשולים
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: חיפה
מועצה אזורית: חוף הכרמל
גובה ממוצע: ‎5 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 719 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 708 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) נחשולים(למפת הכרמל רגילה) נחשולים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחשולים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחשולים32°36′49″N 34°55′15″E﻿ / ﻿32.6135920783485°N 34.9207208852807°E﻿ / 32.6135920783485; 34.9207208852807  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף הכרמל באדום - נחשולים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

מוזיאון המזגגה לארכאולוגיה ולזכוכית
תבליט מחוץ לחדר האוכל בקיבוץ
חדרי הארחה בקיבוץ נחשולים
צילום אוויר של נחשולים ודור
נַחְשׁוֹלִים הוא קיבוץ באזור הצפון ליד זכרון יעקב השייך למועצה אזורית חוף הכרמל.
היסטוריה

היישוב הוקם  ב-ז' סיוון תש"ח 14 ביוני שנת 1948 על ידי עולים מטורקיה ועל ידי ילידי הארץ מדרום לאדמותיו של הכפר הערבי טנטורה, שתושביו ברחו אל פוריידיס בעקבות  קרב שהתקיים בכפר במהלך מלחמת העצמאות. שמו של היישוב (נחשול) מסמל את רצון המתיישבים לעסוק בדיג.
ניסיונות קודמים להתיישבות יהודית באזור זה, החלו בשנת 1891, אז הקים הברון רוטשילד בכפר הערבי טנטורה את "המזגגה" - מפעל לייצור בקבוקי זכוכית עבור יינות כרמל מזרחי, שנוהל על ידי מאיר דיזנגוף. המפעל סבל מקשיים טכניים, בגלל אי התאמה בין תהליך היצור שיובא מצרפת, לחול המקומי ששימש את המפעל ועל כן המפעל נסגר לאחר פחות מ-5 שנים והיהודים עזבו את המקום. המבנה היה נטוש במשך 85 שנה; לאחר עריכת הסקרים התת-ימיים באזור והחפירות היבשתיות בתל דור, הוחלט להקים במבנה מוזיאון לארכאולוגיה (1980). כיום הוא מרכז מוזיאון המזגגה ממצאים מהחפירות בתל, ומתעשיית הזכוכית במקום: שברי בקבוקים, חלקי רעפים, לבני תנורים, רעפים ועששיות נפט.
ניסיון שני להחיות את היישוב העתיק במקום עשתה ועדת המים של היישוב בארץ ישראל בשנת 1920, שוב בעזרת משפחת רוטשילד. ב-1920 עלתה התיישבות עברית להקמת כפר דיג עברי ראשון. הייתה זו תפיסה חדשה ל"כיבוש הים" מלבד "כיבוש האדמה" של המפעל הציוני. ג'יימס דה רוטשילד מסר זיכיון על 200 דונם במקום, לידי חברו מהגדודים העבריים יו"ר ועדת המים ד"ר מאיר גורביץ, על מנת שזה יוכל ליישב במקום 'קבוצת דיג' של סובוטניקים מאסטרחן. יישובם היה חלק מתוכנית רחבה ליישב כפרי דיג לאורך חופי ארץ ישראל ליד נמלי הים העתיקים לנצלם ולהרחיבם למעגני דיג. הברירה הייתה לקרוא לסובוטניקים ואף לגיירם ובלבד שניתן יהיה ללמד את העברים להתפרנס מענף הדיג בארץ ישראל להתבססותם ולפתוח הכלכלי של היישוב בארץ.
לאחר קום המדינה, בחודש יוני 1948, הוקם היישוב הנוכחי, לאחר שתושבי הכפר הערבי טנטורה גורשו או עזבו לפוריידיס. ההיסטוריון בני מוריס מצא לנכון להדגיש את העובדה שיישוב יהודים בכפר - בו לטענתו ביצעו לוחמי חטיבת אלכסנדרוני פשעי מלחמה - נעשה במהירות שיא של שישה ימים בלבד.
תושביו הראשונים היו עולים מטורקיה ששירתו בפלמ"ח, משרתי פלמ"ח נוספים שהיו ותיקים בארץ, וניצולי השואה מפולין ששהו במחנות מעבר בקפריסין ועלו לישראל. בית המוכתר של הכפר שימש כחדר האוכל בקיבוץ. עד שנות ה-60 נהרסו מרבית בתי הכפר הערבי ששימשו את התושבים, ונבנו במקומם בתים חדשים.
פעילות כיום

משנת 2000 הקיבוץ מופרט, ומתקיים כיישוב קהילתי עם שכונת הרחבה גדולה. כחלק מתהליך ההפרטה, קמו בתחומי היישוב עסקים פרטיים של חבריו כדוגמת מתפרה, מוסך, קונדיטוריה, בית קפה, משרד אדריכלות בנין, חברת שרטוט, מסגריה, דיר כבשים, סטודיו מסחרי לציור ומועדון צלילה. הקיבוץ מפעיל בשטחו בית מלון הכולל חדרי הארחה וכן מלון בוטיק עם בריכות פרטיות בחלק מהחדרים. בנוסף, ממשיכים חלק מתושבי הקיבוץ לעסוק בחקלאות, ומגדלים בננות, אבוקדו, כותנה, ודגים בבריכות דגים. כן פועל בקיבוץ מפעל פלסטיק.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ד"ר זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, על ידי "קריית ספר בע"מ", תשט"ז, 1968, כרך ג', עמוד 916
↑  בני מוריס, מדיר יאסין עד קמפ דיוויד: מאמרים אישיים, פוליטיים והיסטוריים, עם עובד, 2018, אופקים, עמ' 91-92
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007390388505171  VIAF: 1251151433026156420002   WorldCat (עם VIAF): 1251151433026156420002
אליקודי

| --- | --- |

אליקודי, מבט אווירי מהדרום
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הטירני 
 קואורדינטות:  38°32′33″N 14°21′09″E﻿ / ﻿38.5425°N 14.3525°E﻿ / 38.5425; 14.3525
 ארכיפלג:  האיים האיאוליים
 שטח:  5.2 קמ"ר קמ"ר
 אורך:  2.9 קילומטר
 רוחב:  2.3 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איטליה 
 אוכלוסייה:  120
 אזור זמן:  UTC +1
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאליקודי(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאליקודי(למפת סיציליה רגילה) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןאליקודי(למפת סיציליה מוגדלת) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןאליקודי
 
אליקודי (באיטלקית: Alicudi) הוא המערבי באיי קבוצת האיים האיאוליים מצפון לסיציליה, בדרום איטליה. הוא נמצא כ-40 קילמוטר מערבית מליפארי.
גאוגרפיה

אליקודי הוא בעל צורה קונית עם בסיס עגול, כאשר פסגתו הוא בגובה של 675 מטר מעל פני הים. השליש הצפון מערבי שלו הוא תלול, בור ובלתי מיושב.
גאולוגיה

האי נוצר בשש תקופות התפרצות געשיות שכללו זרימת לבה, יצירת כיפה געשית (אנ') והתפרצות סטרומבוליאנית. בין תקופות אלו עבר האי בלייה, ובשלוש פעמים נוצר קלדרה כתוצאה מהתמוטטות לוע. בשלוש התקופות הראשונות ההתפרצויות היו בזלתיות, ובשלוש התקופות האחרונות כללו אנדזיט. הדעות חלוקות לגבי הזמנים של שש התקופות. על פי דעה אחת, התקופה הראשונה הייתה לפני 106,000 שנים, התקופה הרביעית לפני 80,000 שנים, והתקופה השישית לפני 28,000 שנה. על פי דעה אחרת, הפעילות הגעשית החלה לפני כ-110,000–120,000 שנים, התרחשה ברובה בתקופה שבין 81,000–100,000 שנים ואז הייתה הפוגה ארוכה שאחריה הייתה פעילות נוספת בתקופה שבין 26,000–41,000 שנים. חלק מהמחלוקת נובעת מהמצאות משקע ימי מלפני כ-80,000 שנה מעל חלק משכבות הלבה, והשאלה האם הן מכסות את הלבה של התקופה החמישית או נמצאות מתחתיו. עם זאת, יש הסכמה שהפעילות הגעשית האחרונה באי מתוארכת ללפני כ-27,000 שנה.
היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות, בני אדם ישבו באי כבר במאה ה-17 לפני הספירה. קרמיקה מהתקופה הרומית נמצאה בחוף המזרחי של האי. סטראבון כותב שהאי שימש למרעה.
בגלל ריחוקו של האי, ואי יכולתו לשאת התיישבות רבה שיכולה להגן על עצמה, הייתה אליקודי יעד נוח לפשיטות של שודדי ים, ועל כן יושבי האי בנו בתים במקומות גבוהים ומבוצרים.
החקלאות באי כוללת גפנים ודיג לובסטר. וויליאם הנרי סמיית' (אנ') כתב בספרו שיצא בשנת 1824 שבאי גדלו ברילה (אנ'), פשתן, חיטה משובחת, צלפים וקטניות, בהן חרובים.
במהדורת 1913 של מדריך לים התיכון נאמר שאספקה של אוכל ומים באי מועטה ושלאי הגיע קו ספנות אחת לשבועיים ממסינה. במדריך משנת 1998 נאמר שבאי אין כבישים סלולים, יש בית מלון אחד ולאחרונה הותקן חשמל.
אוכלוסייה

בשנת 1825 נמנו באי 370 תושבים, בשנת 1871 599 תושבים, בשנת 1911 813 תושבים ובשנת 1931 580 תושבים. בשנת 1951 נמנו 330 תושבים, בשנת 1961 230 תושבים ומדריך משנת 1998 מונה 125 תושבים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Philip Ward, The Aeolian Islands, Oleander Press, 1974, pages 92-94
↑  The Aeolian Islands Volcanoes, Geological Society Memoir 37, page 102
↑  Memoir Descriptive of the Resources, Inhabitants, and Hydrography, of Sicily, 1824, pages 277-278
↑  Alicudi, The Mediterranean Pilot, Volume 1, page 599
1 2  Douglas E. Morris, Rome and Southern Italy Guide, 1998, page 385
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563826305171  GND: 4505458-7  LCCN: sh2002010122  NKC: ge822432  VIAF: 315529129   WorldCat (עם VIAF): 315529129 
האיים האיאוליים ובהם אליקודי
חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון (2006)

חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון (2006) הייתה חטיפת אהוד גולדווסר ואלדד רגב ביום רביעי, 12 ביולי 2006 (ט"ז בתמוז ה'תשס"ו). האירוע התרחש בגבול ישראל–לבנון, ובמהלכו תקפו פעילי ארגון הטרור חזבאללה שני כלי רכב ממוגנים של צה"ל, פצעו קשה שלושה חיילים, הרגו חמישה חיילים, וחטפו שניים מתוכם. בעקבות אירוע זה יצאה ישראל למלחמת לבנון השנייה. ב־16 ביולי 2008, שנתיים לאחר החטיפה, הוחזרו גופות שני החיילים שנחטפו לישראל כחלק מעסקה עם חזבאללה. ההערכה הייתה כי השניים נהרגו כבר ביום החטיפה, אולם לציבור בישראל לא היה מידע על מצבם.
ב־27 ביולי 2012 פרסם חזבאללה צילום וידאו חלקי של התקיפה, ללא הקטע שבו הוציאו את גולדווסר ורגב מהרכב כדי להסתיר את מצבם בעת החטיפה. ב־22 ביוני 2018 פרסם סרטון נוסף, שבו נראית חוליית חזבאללה מפוצצת את חלקו הקדמי של ההאמר הממוגן, ונמלטת ללבנון. ב־12 ביולי 2021 פרסם חזבאללה צילום וידאו מלא של אירוע החטיפה שבו רואים את רגעי הפתיחה באש לכיוון רכבי צה"ל ורגעי החטיפה עד ההימלטות.
רקע לחטיפה > החזית הדרומית

ב־25 ביוני 2006, מחבלים מחמאס, מוועדות ההתנגדות העממית ומארגון בשם "צבא האסלאם", תקפו בירי נ"ט מוצב צה"ל, נגמ"ש וטנק ליד מעבר סופה וקיבוץ כרם שלום. בהתקפה נהרגו שני חיילי צה"ל וחייל שלישי, רב"ט גלעד שליט, נחטף.
ראש הממשלה אהוד אולמרט סירב לדרישת החוטפים לשחרר את כל האסירות והאסירים שמתחת לגיל 18 בתמורה לשחרור החטוף, וקבע כי לא ינהל משא ומתן עם טרוריסטים. למרות זאת, המתין אולמרט מספר ימים, על מנת לאפשר לפעילות דיפלומטית של גורמים בין-לאומיים, להביא לשחרורו של החייל החטוף. משכשלו האמצעים הדיפלומטיים, נכנסו כוחות קרקעיים של צה"ל לרצועה והחלו במבצע גשמי קיץ שכלל גם חיפוש אחר החטוף.
החטיפה

התרעות על חטיפת חיילים בגבול הצפון הגיעו לפיקוד מייד אחרי חטיפת החייל גלעד שליט בגבול הדרומי. הפיקוד נערך בהתאם ומפקד האוגדה בגזרה המערבית אף הורה על כוננות נגד חטיפה שנמשכה שלושה שבועות. למרות זאת, הכוננות בוטלה ערב חטיפת החיילים, לא ברור מדוע, והדבר אִפשר את יציאת החיילים לסיור שממנו לא שבו. על פי אל"ם (במיל') חן ליבני, מפקד חטיבה 300 שהייתה אחראית על גזרת החטיפה ב–2006, המידע שהגיע מאמ"ן לא היה מדויק, והתפיסה הייתה שהמתקפה צפויה להיות על אחד המוצבים ולא על רכב מזדמן.
את הפעולה, שבה השתתפו עשרות אנשי חזבאללה, תכנן עימאד מורנייה וגם פיקד עליה.
בבוקר 12 ביולי 2006 בשעה 09:05, פתח ארגון חזבאללה בהפגזת יישובי הצפון בירי מרגמות וקטיושות כפעולת הסחה. באותו זמן באזור זרעית סמוך למוצב ליבנה (שלא היה מאויש), בקו דיווח 105, במקום שבו כביש זרעית–שתולה נושק לגדר המערכת, חוליית חזבאללה שעברה בסולם את גדר המערכת ולא התגלתה תקפה בטילי נ"ט שני כלי רכב צבאיים מסוג האמר ממוגן שנקראו לסיור על קו הגבול. מהרכב הראשון, שבו נסעו רגב וגולדווסר, הצליחו שני חיילים להיחלץ כשאחד מהם פצוע קשה. אנשי חזבאללה לא גילו אותם. הרכב השני ספג פגיעת נ"ט ישירה ובו נהרגו שלושה לוחמים – אייל בנין, שני תורג'מן ווַסים סאלח נזאל. מייד לאחר מכן פרצה חוליית חזבאללה נוספת את גדר המערכת, חדרה לשטח ישראל וחטפה שני חיילי מילואים מחטיבה 5 של צה"ל, רס"ל אהוד גולדווסר וסמ"ר אלדד רגב, שכנראה נהרגו כבר בפיגוע או נפצעו קשה. החוליה נסוגה עם החיילים לשטח לבנון, שם עמד רכב סמוך לגדר שהעביר אותם במהירות למקום מסתור בכפר עייתא א-שעב. חוליה נוספת חמושה ברובים ובמקלעים גיבתה את החוטפים. העיתון הלבנוני "אל-אח'באר" תיאר את ההכנות הרבות ופירוט של החטיפה.
המקום היה בוואדי נמוך ולא נראה על ידי עמדות צה"ל ולכן לקח 20 דקות לגלות את דבר החטיפה ולהכריז על נוהל חניבעל. טנק צה"לי מגדוד 82 ונגמחון נשלחו לאחר כשעה ללבנון בעקבות החטופים במטרה לאתרם, הטנק עלה על מטען גחון שנאמד בחצי טון של חומר נפץ וארבעת אנשי צוותו נהרגו. בהמשך נהרג חייל נוסף מגדוד 50 מירי מרגמה.
תקיפת חזבאללה וחטיפתם של רגב וגולדווסר הייתה האירוע שפתח את מלחמת לבנון השנייה, שהסתיימה כחודש לאחר מכן, ב-14 באוגוסט 2006.
אחרי החטיפה

בנאום לאומה שנשא ראש הממשלה אהוד אולמרט בכנסת ב-17 ביולי 2006, הוא הציג את יעדיו העיקריים של מבצע "שינוי כיוון", ובהם שחרור שני החיילים החטופים, רגב וגולדווסר, באמצעות לחץ על חזבאללה ועל לבנון. בריאיון לעיתונאי רביב דרוקר בחדשות ערוץ 10, סיפר אולמרט: ”בדיווחים שאני קיבלתי מראשי הצבא נאמר שאחד בוודאות הרוג והשני עם סיכויים טובים שהוא בחיים ... היה ברור לנו שלפחות אחד נהרג”. רביב דרוקר אומר בהקשר זה כי בזמן שאולמרט אמר, עם פתיחת המלחמה, שמטרת המלחמה היא שחרור שני החיילים החטופים, אולמרט כבר ידע כי התמונה שונה לחלוטין.
בספרו "נקודת האל-חזור" טען העיתונאי והחוקר רונן ברגמן כי על-פי בדיקת חיל הרפואה, "”אחד החטופים אינו בין החיים. החטוף השני פצוע קשה, לפחות, ולא היה לו סיכוי לשרוד ללא טיפול רפואי מיידי” (עמ' 515). על-פי ברגמן, ממצאים אלה הובאו לידיעת ראש הממשלה רק חודש לאחר החטיפה (עמ' 516). לעומתו טענו עפר שלח ויואב לימור, בספרם "שבויים בלבנון", כי על אף שהדו"ח נמסר רק לאחר המלחמה, הרי ש”ההערכה שאכן רגב וגולדווסר נפגעו קשה במהלך האירוע עצמו הייתה ידועה למערכת הביטחון ולראש הממשלה כבר בימים הראשונים של המלחמה” (עמ' 33).
החלטה 1701 של האו"ם קראה לשחרור החטופים ללא תנאי, אך לא כללה זאת בחלק האפקטיבי והמחייב. חזבאללה ולבנון לא מילאו קריאה זאת אך לא ספגו גינוי או סנקציות בין-לאומיות.
עד ליולי 2008, מועד החזרת גופותיהם, לא התקבל כל מידע על גורלם של אהוד גולדווסר ואלדד רגב. ב-3 בדצמבר 2007 פרסמה חברת החדשות של ערוץ 2 הקלטה של אהוד גולדווסר ברשת הקשר הצבאית דקות לפני שנחטף.
ב-23 ביוני 2008 מסרו גופי המודיעין השונים בישראל את ממצאיהם לגבי גורל החטופים ואת הערכתם שאינם בחיים עוד לרב הצבאי הראשי תא"ל אביחי רונצקי על מנת שיקבע אם הם חיים או מתים. הרב רונצקי הוא היחיד שהיה מוסמך לקבוע רשמית את מותם ולהכריז עליהם כחללים שמקום קבורתם לא נודע. פעולה זו גררה ביקורת קשה של משפחות החטופים שטענו כי בדיקה זו מחלישה את הסיכוי שיושבו לידי ישראל. מסקנת ראשי קהילת המודיעין כי שני החיילים מתים גובשה סופית בישיבת ועדת ראשי השירותים (ור"ש) שהתקיימה ב-3 ביוני.
אחרי החטיפה > עסקת החילופים

ב-29 ביוני 2008 אישרה ממשלת ישראל ברוב של 22 מול 3 עסקת חילופי שבויים. העסקה, שהושגה בעזרת מאמציו של עופר דקל, כללה 3 שלבים:
על פי ההסכם שגובש, בשלב הראשון העביר ארגון חזבאללה לישראל דו"ח המפרט את מאמצי הארגון לעלות על עקבותיו של הנווט השבוי רון ארד. תמי ארד, רעייתו של הנווט השבוי, קיבלה תמונות וחומר נוסף שכתב בעלה לאחר שנפל בשבי בלבנון. בתמורה העבירה ישראל לארגון דו"ח בנוגע לגורלם של 3 דיפלומטים ועיתונאי איראניים אשר נעלמו במהלך מלחמת לבנון הראשונה בשנת 1982. הארבעה נרצחו ונקברו במקום אשר בו קם בניין ולכן לא ניתן לאתר את גופותיהם, אולם לטענת איראן הארבעה עדיין חיים וכלואים בישראל.
בשלב השני, על פי ההסכם, שוחררו הרוצח סמיר קונטאר, 4 אסירים נוספים וכ-199 גופות של מחבלי חזבאללה שנקברו ארעית בישראל. בתמורה תקבל ישראל מחזבאללה את שני החיילים החטופים אלדד רגב ואהוד גולדווסר, ועד לרגע ביצוע ההסכם עצמו, לא תקבל ישראל מידע מפורש האם הם חיים או מתים.
השלב השלישי והאחרון של ההסכם הוגדר כמחווה לעם הפלסטיני, ובו שוחררו כ-5 אסירים פלסטינים. זהותם של האסירים נקבעה על ידי מדינת ישראל.
העסקה המוצעת עוררה ויכוח נוקב בישראל בנוגע למחיר ששולם, לאור העובדה כי חזבאללה, בתמורה, החזיר לישראל גופות ולא חיילים חיים. מחד, נשמעה הדעה כי למרות המחיר ואף על פי שישראל קיבלה גופות, יש לצדד בעסקה וזאת כדי למנוע הישנות מקרה נוסף במתכונת מקרה רון ארד, על פיו חיילים ישראלים "נעלמים" בשבי ארגוני טרור מבלי שיש קשר עימם. מעבר לכך, המצדדים בעסקת החילופים טענו כי זוהי חובתה המוסרית של ישראל לחייליה וישראל צריכה לשלם את המחיר, הגם שאינו שוויוני. מאידך נשמעה טענה כי במסגרת העסקה ישראל מאותתת ומשדרת מסר חמור, שעל פיו היא מוכנה לשלם באסירים ורוצחים חיים תמורת גופות של חייליה, תוך שבירת העיקרון של "חיים תמורת חיים ומתים תמורת מתים". שבירת עיקרון זה, כך נטען, תשמוט את המוטיבציה של ארגוני הטרור לשמור על חייהם של הישראלים החטופים המוחזקים בידם בהווה או בעתיד.
ב-15 ביולי 2008 אשררה ממשלת ישראל את העסקה, על אף שהדו"ח שהעביר חזבאללה בנוגע לרון ארד הוגדר על ידי גורמי ביטחון כחסר ערך, או במילותיו של השר בנימין בן אליעזר כ"מריחה אחת גדולה". ב-16 ביולי 2008 בוצעה עסקת החילופים בין ישראל לחזבאללה במעבר ראש הנקרה. עד הרגע האחרון לא הייתה ודאות גמורה שגולדווסר ורגב אינם בחיים. בשעות הבוקר שבהן בוצעה העסקה, שהועברה בשידור חי ברשת אל-מנאר שהועבר גם לישראל, נשאל איש חזבאללה ואחראי התיאום הביטחוני בארגון, ופיק ספא, מה מצב החיילים. הוא כיוון את המצלמה לעבר רכב שממנו הוצאו בזה אחר זה שני ארונות קבורה שחורים, ובכך נחשף לראשונה גורלם. התנהגות זו של חזבאללה באה לאחר רמיזות מכוונות כאילו אחד מן החיילים עשוי להימצא בחיים, וספגה ביקורת בישראל. הגופות נשלחו לטקס זיכרון צבאי במחנה "שרגא" של גולני והוקם מעין אוהל זיכרון.
ב-17 ביולי 2008, יום לאחר ביצוע העסקה, הובאו לקבורה החיילים אהוד גולדווסר ואלדד רגב, בעוד בלבנון התקיימו חגיגות ראווה והוכרז על יום חג. בהלוויותיהם השתתפו רבבות אנשים. אהוד גולדווסר נקבר בבית הקברות הצבאי בנהריה ואלדד רגב נקבר בבית הקברות הצבאי בחיפה. לאחר השבת ארונותיהם הועלו השניים בדרגה. ב-6 באוגוסט שוחררו מספר אסירים נוספים.
גופותיהם של גולדווסר ורגב מושבות לישראל במעבר ראש הנקרה
הנצחה

בפארק אדמית הוקמו מצפור ולוחות הנצחה לאלדד רגב ואהוד גולדווסר ובהם סיפור חייהם ותיאור הקרב. לאחר מספר שנים נוספו גם לוחות הנצחה לשלושת הלוחמים האחרים שנהרגו בתקרית זו – אייל בנין, וסים סאלח נזאל ושני תורג'מן.
במקום החטיפה, בנקודה 105, על כביש זרעית–שתולה הוקמה אנדרטה ועליה סיפור החטיפה ולידה דגל ישראל וחלקים מכלי הרכב שנפגעו.
באפריל 2022, במסגרת שדרוג האנדרטה לחללי נשר במערכות ישראל, הוסף לאנדרטה שמו של אהוד גולדווסר שגר בנשר בעת שנחטף.
ראו גם

מלחמת לבנון השנייה
גלעד שליט
ניסיון החטיפה בע'ג'ר (2005)
פרשת טננבוים
חטיפת החיילים בהר דב
לקריאה נוספת

רונן ברגמן, "מדינת ישראל תעשה הכל – הקרב החשאי על השבויים והנעדרים", הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2009
קרנית גולדווסר, הדרך אליך, ידיעות ספרים, 2011.
עפר שלח ויואב לימור, "שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה", הוצאת ידיעות ספרים, 2007.