stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איוואן בלה
ביוגרפיה

איוואן בלה נולד בכפר ליד העיר ברזנו במרכז סלובקיה שאז הייתה חלק של צ'כוסלובקיה. לאחר סיום בית ספר הוא למד בפנימייה צבאית בבאנסקה ביסטריצה ולאחר סיומה החל קורס טיס בקושיצה אותה סיים בשנת 1987. בשנים 1987–1993 בלה היה טייס בחיל האוויר של צ'כוסלובקיה ומשנת 1993 בחיל האוויר הסלובקי. הוא היה טייס "מיג-21" ו-"סוחוי Su-17".
בשנת 1998 בלה הגיע למרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים ונבחר להשתתף בקורס הכנה לטיסה לחלל. באוגוסט 1998 הוא נבחר לצוות סויוז TM-29. ב-20 בפברואר 1999 החללית שוגרה לחלל (מפקד הצוות היה ויקטור אפנסייב), וב-22 בפברואר היא התחברה לתחנת החלל מיר. במשך שבוע בלה ערך ניסויים בתחום הרפואה שהוכנו בצוות משותף סלובקי-רוסי. ב-28 בפברואר 1999 הוא חזר לכדור הארץ בחללית סויוז TM-28 לצד גנאדי פדאלקה.
לאחר הטיסה בלה קודם לדרגת תת-קולונל והוענקו לו עיטורים של רוסיה וסלובקיה. בשנת 2001 על שמו נקרא אסטרואיד.
בשנת 2003 בלה קודם לקולונל ונשלח לצוות של שגרירות סלובקיה ברוסיה. בשנת 2013 הוא עבר לשגרירות בקייב. בשנת 2021 הוא חזר לסלובקיה והחל לעבוד במשרד התחבורה. באוקטובר 2021 הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל.
איוואן בק

איוואן בק (בצרפתית: Ivan Bek או Yvan Bec בסרבית;‏ 29 באוקטובר 1909 – 2 ביוני 1963) היה כדורגלן צרפתי-יוגוסלבי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה

בק נולד לאב גרמני ואם צ'כית, בעיר בלגרד שביוגוסלביה של אז. בגיל 16 החל לשחק ב-BSK בלגרד, שם כבש 51 שערים ב-50 הופעות. בשנת 1928 עבר לקבוצה Mačva Šabac, ומשם עבר לשחק בסטה הצרפתית. בעונתו הראשונה הגיע עם סטה לגמר הגביע הצרפתי, אך הם הפסידו בו 2–0 למונפלייה. שנה לאחר ההפסד הגיעה סטה שוב לגמר הגביע, רק שהפעם ניצחה 1–3 את מ.כ צרפת כשבק כובש שניים מהשערים בתוספת הזמן. ארבע שנים לאחר מכן, עם אותה קבוצה, זכה בק בדאבל וסטה הייתה לקבוצה הצרפתית הראשונה להגיע להישג זה.
בנבחרת יוגוסלביה ערך בק 7 הופעות, בהן כבש 4 שערים בין השנים 1927–1931. בק ערך את הופעת הבכורה שלו נגד בולגריה ושנה לאחר מכן שיחק עבור הנבחרת באולימפיאדת 1928 שנערכה באמסטרדם. את כל הדרך למונדיאל 1930 עשו חברי נבחרת יוגוסלביה ובק בעזרת אונייה, כשהפליגו את כל הדרך מצרפת עד לאורוגוואי, שם התקיים הטורניר. בטורניר בק היה הכובש הפורה ביותר מבין שחקני נבחרתו, כשכבש 3 שערים וסיים עימה במקום הרביעי.
בשנת 1933 הוא קיבל אזרחות צרפתית ושינה את שמו לאיבן בק. שנתיים לאחר מכן שיחק עבור נבחרת צרפת. במהלך מלחמת העולם השנייה היה בק חבר במחתרת הצרפתית. בשנת 1963 הוא נפטר מהתקף לב.
אידה, נסיכת שאומבורג-ליפה

אידה, נסיכת שאומבורג-ליפה (בגרמנית: Adolf zu Schaumburg-Lippe‏; 28 ביולי 1852 – 28 בספטמבר 1891), הייתה אמה של הרמינה, נסיכת רויס-גרייץ, אשתו השנייה של וילהלם השני, קיסר גרמניה.
ביוגרפיה

אידה נולדה ב-28 ביולי 1852 בביקבורג שהשתייכה לנסיכות שאומבורג-ליפה, לאדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה ולהרמינה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט ואמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים. אידה ואחיה חונכו בפשטות רבה למרות מעמדם, והיא ידעה לבשל יותר מאשר נשים פשוטות ממנה. אידה הייתה מאוד משכילה, ונהגה לדון עם מלומדים על פילוסופיה ומדע.
ב-8 באוקטובר 1872 התחתנה אידה עם היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס גרייץ, ממנו נולדו לה חמישה ילדים. אידה הייתה מאוד אהובה על נתיניה, אולם ב-28 בספטמבר 1891 היא מתה במפתיע בשלייץ בגיל 39.
משפחתה

ב-8 באוקטובר 1872 התחתנה אידה עם היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס גרייץ, ממנו נולדו לה חמישה ילדים:
היינריך העשרים וארבעה, נסיך רויס גרייץ (1878-1927)
אמה, נסיכת רויס-גרייץ (1881-1961), התחתנה עם הרוזן אריך פון אהרנבורג
מריה, נסיכת רויס-גרייץ (1882-1942), התחתנה עם הברון פרדיננד מגנאגוני
קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ (1884-1905), התחתנה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך
הרמינה, נסיכת רויס-גרייץ (1887-1947), התחתנה עם יוהאן, נסיך שנאייך-קרולאט, ולאחריו התחתנה וילהלם השני, קיסר גרמניה
אידה, נסיכת רויס-גרייץ (1891-1977), התחתנה עם כריסטוף מרטין השלישי, נסיך שטולברג-רוסלה
איוואן בונצ'ב

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1866 טרגובישטה, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1958 (בגיל 91 בערך) הרפובליקה העממית הבולגרית בולגריה
 השכלה:  האוניברסיטה הצבאית הלאומית ע"ש וסיל לבסקי 
 השתייכות:  בולגריה צבא ממלכת בולגריה
 תקופת הפעילות:  1887–1919 (כ־32 שנים)
 דרגה:  גנרל-מיור
 תפקידים בשירות
 מפקד אוגדת הרגלים ה-5 "דנובה"
 פעולות ומבצעים
 החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, מפקד קרב סקרה
 עיטורים
 צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור העוז של הצבא הבולגרי
 
איוואן בונצ'ב בונצ'ב (בבולגרית: Иван Бончев Бончев;‏ 20 ביוני 1866, טרגובישטה, האימפריה העות'מאנית –1958‏
, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה גנרל-מיור בולגרי, מפקד אוגדת הרגלים ה-5 "דנובה" במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בחזית המקדונית ובמסגרתה נחלה תבוסה בקרב סקרה.
ב-1887 סיים בונצ'ב את האקדמיה הצבאית הבולגרית בסופיה וב-1908 סיים את האקדמיה הצבאית הרוסית בסנקט פטרבורג. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה והשנייה פיקד בונצ'ב על רגימנט הרגלים ה-18 של הצבא הבולגרי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ובעת המערכה על סרביה מונה בונצ'ב למפקד החטיבה ה-3 באוגדת הרגלים ה-9 "פלבן" ולחם עימה גם בחזית המקדונית. ב-1 בינואר 1918 הועלה בונצ'ב לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד אוגדת הרגלים ה-5 "דנובה" אשר במהלך אותה השנה הועברה מהארמייה הבולגרית השנייה לראשונה. בונצ'ב פיקד על אוגדתו במהלך קרב סקרה, אשר במהלכו הובסו הבולגרים ו-1,700 מהם נכנעו. רמת המוטיבציה הנמוכה שהפגינו הלוחמים לצד בעיות המשמעת החמורות בארמייה הראשונה הביאו להדחתו של מפקדה דימיטר גשוב.
לאחר מלחמת העולם הראשונה צומצם הצבא הבולגרי לכדי ז'נדרמריה מתוקף סיכומי חוזה ניי ובונצ'ב שוחרר מהצבא.
מנישואיו לבלאגה נולד לו בשנת 1905 בן בשם איוואן, מהנדס.
הערות שוליים

↑  איוואן בונצ'ב - תקציר ביוגרפי (בבולגרית).
↑  אתר גנאלוגי
איגוד תעשיית ההקלטות היפני

| --- | --- |


 מדינה:  יפן יפן
 מטה הארגון:  יפן
 יושב ראש:  הירוהומי שיגורורה
 מנכ"ל:  הירוהומי שיגורורה
 תקופת הפעילות:  1942–הווה (כ־82 שנים)
 www.riaj.or.jp
 
איגוד תעשיית ההקלטות היפני (ביפנית: 日本レコード協会, ‏Nippon Rekōdo Kyōkai; בראשי תיבות: RIAJ) הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות ביפן. האיגוד הוקם בשנת 1942 ולצידו פועל גם ה-Oricon שמעניק תעודות על מכירות.
נכון לשנת 2020, היו"ר והמנכ"ל של האיגוד הוא הירוהומי שיגורורה.
תעודות על מכירות

| תארים> זהב | תארים> פלטינה | תארים> פלטינה 2× | תארים> פלטינה 3× | תארים> מיליון | תארים> מולטי-מיליון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100,000 | 250,000 | 500,000 | 750,000 | 1,000,000 | 2,000,000+ |
תעודות על מכירות > תארים ישנים (עד יוני 2003)

| פורמט | קריטריון | תארים> זהב | תארים> פלטינה | תארים> פלטינה 2× | תארים> מיליון | תארים> פלטינה 3× | תארים> פלטינה 4× |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אלבומים | מקומי | 200,000 | 400,000 | 800,000 | 1,000,000 | 1,200,000 | 1,600,000 |
| אלבומים | בין-לאומי | 100,000 | 200,000 | 400,000 | 1,000,000 | 600,000 | 800,000 |
| סינגלים | מקומי | 200,000 | 400,000 | 800,000 | 1,000,000 | 1,200,000 | 1,600,000 |
| סינגלים | בין-לאומי | 50,000 | 100,000 | 200,000 | 1,000,000 | 300,000 | 400,000 |
ראו גם

איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי
הערות שוליים

1 2  The Recording Industry Association of Japan (RIAJ), www.riaj.or.jp
↑  オリコン株式会社, オリコン株式会社 (ביפנית)
↑  ORICON NEWS, ORICON NEWS
↑  "The Record - August 2003 - Page 15" (PDF) (ביפנית). Recording Industry Association of Japan. נבדק ב-23 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12410654x (data)  CiNii: DA04964720  ISNI: 0000 0001 1957 9110  LCCN: nr94012482  NDL: 00281048  VIAF: 152343488   WorldCat (עם VIAF): 152343488
אידה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים

אידה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (בגרמנית: Ida von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym; 10 במרץ 1804 - 31 במרץ 1828), הייתה בתו של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואשתו של אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג.
ביוגרפיה

אידה נולדה ב-10 במרץ 1804 בטירת שאומבורג לויקטור, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו. אידה התחנכה בקפידה בעיר הוים, יחד עם שלוש אחיותיה. בשנת 1806 מת סבה קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ואביה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1812 מת אביה ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין אחותה הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים.
ב-24 ביוני 1825 התחתנה אידה עם אוגוסט, נסיך הכתר של אולדנבורג, ממנו נולד לה בנה היחיד - פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג. ב-31 במרץ 1828 מתה אידה לאחר 3 שנות נישואים, והיא בת 24 שנים בלבד.
הערות שוליים

↑  שהיה נשוי קודם לכן עם אחותה אדלהייד, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 140043381  ISNI: 0000 0000 7339 7978  VIAF: 103355645   WorldCat (עם VIAF): 103355645
אולימפיאדת אתונה (2004)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  אתונה, יוון
 מדינות משתתפות:  201
 ספורטאים משתתפים:  10,625 (6,296 גברים, 4,329 נשים)
 תחרויות:  301 תחרויות ב-28 ענפים
 טקס הפתיחה:  13 באוגוסט 2004
 טקס הנעילה:  29 באוגוסט 2004
 נפתח רשמית על ידי:  קוסטיס סטפנופולוס, נשיא יוון
 השביע את המשתתפים:  זואי דימוסצ'קי
 הדליק את הלפיד האולימפי:  ניקוס קקלמנאקיס 
 האצטדיון הראשי:  האצטדיון האולימפי, אתונה, יוון
 הערים שהתמודדו על האירוח:  בואנוס איירס, סטוקהולם, קייפטאון, רומא
 → אולימפיאדת סידני (2000) אולימפיאדת בייג'ינג (2008) ← 
 
אולימפיאדת אתונה (2004) היא האולימפיאדה ה-28 בעת החדשה, והיא נמשכה 17 ימים, מ-13 באוגוסט עד 29 באוגוסט 2004. השתתפו בתחרויות 10,625 ספורטאים מ-201 מדינות וטריטוריות. אלו המשחקים הראשונים בהן כל המדינות החברות באומות המאוחדות משתתפות בו.
אתרי אולימפיאדת אתונה (2004)

לכבוד המשחקיים האולימפיים נבנו 4 מתחמי ספורט ענקים.
אירועים בולטים > אתלטיקה > נשים

ורוניקה קמפבל-בראון מג'מייקה זכתה ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב בריצת 200 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר ומדליית ארד בריצת 100 מטר.
קלי הולמס מאנגליה השלימה דאבל כשזכתה בריצות ל-800 מטר ול-1500 מטר.
אירועים בולטים > אתלטיקה > גברים

הישאם אל גרוז' ממרוקו השלים דאבל כשזכה בריצות ל-1500 מטר ול-5000 מטר.
ג'רמי וורינר מארצות הברית זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר.
ג'סטין גאטלין מארצות הברית זכה ב-3 מדליות אחת מכל סוג. הוא זכה במדליית זהב בריצה היוקרתית ביותר ל-100 מטר.
רוברט קוז'ניובסקי מפולין זכה בפעם השלישית ברציפות בתחרות הליכה ל-50 ק"מ.
ליו שיאנג מסין זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות לאחר שהשווה את שיא העולם והיה לאתלט גבר מסין הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית.
אירועים בולטים > כדורגל > נשים

נבחרת ארצות הברית בכדורגל לנשים זכתה במדליית הזהב לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ברזיל 1-2. במדליית ארד זכתה נבחרת גרמניה לאחר ניצחון על נבחרת שוודיה 0-1.
אירועים בולטים > כדורגל > גברים

נבחרת ארגנטינה בכדורגל לגברים זכתה במדליית הזהב לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת פאראגוואי 0-1. במדליית ארד זכתה נבחרת איטליה לאחר ניצחון על נבחרת עיראק 0-1.
אירועים בולטים > כדורסל > נשים

נבחרת ארצות הברית בכדורסל לנשים זכתה במדליית הזהב לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת אוסטרליה 63-74. במדליית ארד זכתה נבחרת רוסיה לאחר ניצחון על נבחרת ברזיל 62-71.
אירועים בולטים > כדורסל > גברים

נבחרת ארגנטינה בכדורסל לגברים זכתה במדליית הזהב לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת איטליה 69-84. במדליית ארד זכתה נבחרת ארצות הברית לאחר ניצחון על נבחרת ליטא 96-104.
אירועים בולטים > שחייה > נשים

נטלי קוגלין מארצות הברית זכתה ב-5 מדליות, 2 מדליות זהב, 2 מדליות כסף ומדליית ארד אחת.
אינגה דה ברוין מהולנד זכתה ב-4 מדליות, מדליית זהב אחת, מדליית כסף אחת ו-2 מדליות ארד.
פטריה תומאס מאוסטרליה זכתה ב-4 מדליות, 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת.
ג'ודי הנרי מאוסטרליה זכתה ב-3 מדליות זהב, כולל במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ובשני משחי שליחות, 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב, תוך כדי שבירת שיא עולם בכל אחד מהם.
אירועים בולטים > שחייה > גברים

מייקל פלפס השחיין מארצות הברית בניסיון לשבור את שיא צבירת מדליות זהב באולימפיאדה אחת ( מארק ספיץ מארצות הברית זכה במינכן 1972 ב-7 מדליות זהב), זכה אומנם ב-8 מדליות, אך מהן היו 6 מדליות זהב ו-2 מדליות ארד. הוא קבע שיא עולם אישי, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
איאן ת'ורפ מאוסטרליה זכה ב-4 מדליות מהן 2 מדליות זהב במשחים ל-200 ול-400 מטר חופשי, מדליית כסף ומדליית ארד.
ארון פירסול מארצות הברית זכה ב-3 מדליות זהב, במשחי הגב ובמשחה השליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש. במהלך משחה השליחים הוא קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר גב.
טבלת מדליות

עשר המדינות אשר זכו במירב המדליות:
המשלחת הישראלית

לאולימפיאדה זו, שלחה ישראל 36 ספורטאים והתחרתה במספר שיא של ענפים עד אז, 14 במספר. לראשונה השתתפו ספורטאים ישראלים בטניס שולחן, טאקוונדו ושחייה אמנותית.
במהלך האולימפיאדה הצליח נציג ישראלי לזכות לראשונה במדליית זהב. היה זה שייט המיסטרל גל פרידמן, מחזיק מדליית הארד מאולימפיאדת אטלנטה. פרידמן, אשר רק שנתיים קודם לכן זכה באליפות העולם באותו ענף, הצליח להאפיל על מתחריו לענף ולהביא להשמעת המנון התקווה בפעם הראשונה במשחקים האולימפיים. בנוסף לפרידמן, אריק זאבי, אז 3 פעמים אלוף אירופה, זכה במדליית ארד בענף הג'ודו (עד 100 ק"ג), והביא לישראל מדליה שנייה באולימפיאדה באתונה.
כמו כן, אודי וקס, הג'ודוקא, היה מעורב בעל כרחו בתקרית דיפלומטית קטנה כאשר בסיבוב הראשון יריבו האיראני, אראש מירסמאלי, לא התייצב לקרב והפסיד הפסד טכני. האירני טען כי הוא פרש כהזדהות עם הסבל הפלסטיני, אך כנראה פרישתו באה לאחר לחצים מצד הממשל האיראני שגם הבטיח לו 115,000 דולר פיצוי כבונוס על המעשה. פסילתו של מירסמאלי הביאה את אודי לסיבוב השני בו הפסיד נגד עמר מרידייה מאלג'יר.
ראו גם

יהודים באולימפיאדת אתונה
המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)
מדליית כסף אולימפיאדת אתונה 2004
אי הר המדבר

| --- | --- |
מגדלור על חופי דרום האי
מגדלור על חופי דרום האי
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מחוז הנקוק, מיין, ארצות הברית
 קואורדינטות:  44°20′34.18″N 68°18′25.7″W﻿ / ﻿44.3428278°N 68.307139°W﻿ / 44.3428278; -68.307139
 שטח:  280 קילומטר רבוע
 אורך:  24 קילומטר
 רוחב:  13 קילומטר
 גובה מרבי:  Cadillac Mountain
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית 
 אוכלוסייה:  10,615 (1 באפריל 2010)
 אזור זמן:  UTC-5
 מגלה:  סמואל דה שמפלן 
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר המדבר(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר המדבר(למפת מיין רגילה) אוגוסטה פורטלנד לואיסטון בנגור קנדה נ. המ.  האוקיינוס האטלנטיהר המדבר(למפת מיין מוגדלת) אוגוסטה פורטלנד לואיסטון בנגור קנדה נ. המ.  האוקיינוס האטלנטיהר המדבר
 
אי הר המדבר (באנגלית: Mount Desert Island, לעיתים בראשי-תיבות: MDI) הוא אי ה-52 בגודלו בארצות הברית, הנמצא במחוז הנקוק שבמדינת מיין. שטח האי הוא כ-280 קמ"ר, ואוכלוסייתו הקבועה מונה כ-10,000 נפשות. אולם, האי משמש יעד תיירותי בימי הקיץ, בעיקר מבקרים בפארק הלאומי אקדיה וביעדי נופש נוספים.
היסטוריה > התיישבות צרפתית וחורבן האי

מקור שם האי הוא מתצפיותיו של מגלה הארצות הצרפתי סמואל דה שמפלן, שהבחין ב-6 בספטמבר 1604, במהלך מסעו באזור כי פסגות הרי האי צחיחות, ובשל כך כינה את האי "île des Monts Déserts" - אי הרי המדבר.
ב-1613, הגיעו לאי קבוצת נזירים ישועיים, שהקימו באי מנזר והחלו במיסיון בקרב תושבי האי הילידים. חודשיים לאחר מכן, ב-2 ביולי 1613 תקף כוח אנגלי בפיקודו של סמואל ארגל ממושבת וירג'יניה את המתיישבים הצרפתיים, הרג שלושה מהם, פצע שלושה נוספים ושבה את שאר התושבים. לאחר מכן החריב ארגל את המבנים המועטים שהוקמו על ידי המתיישבים הצרפתים והחליף את הצלב הישועי בגרסה פרוטסטנטית.
מתקפה זו סימלה את התחלת המחלוקת בין אנגליה וצרפת על הגבול הצפוני של אקדיה הצרפתית וניו אינגלנד האנגלית.
ניסיון נוסף של אציל צרפתי בשם אנטואן דה לה מוט קאדילק להקמת יישוב במקום בשנת 1688 נכשל לאחר זמן קצר, וקאדילק התפרסם כמייסדה של העיר דטרויט. פסגת ההר הגבוהה ביותר באי קרויה על שמו, והיא נודעת בהיותה הנקודה הראשונה בארצות הברית בה זורחת השמש.
היסטוריה > התיישבות בריטית

ההתיישבות על האי חזרה רק בשנת 1760, לאחר שאקדיה נפלה לידי אנגליה ב-1759, ומתיישבים אנגלים יכלו להתיישב בכל מקום. האי הובטח למושל מסצ'וסטס, פרנסיס ברנרד, ובתורו יישב המושל באי משפחות אנגליות.
בעקבות מלחמת העצמאות של ארצות הברית, ניטל האי מידי מושל מסצ'וסטס לשעבר, וחציו המערבי של האי ניתן לבנו, ג'ון ברנרד, שבניגוד לאביו תמך במורדים ואילו חצי המזרחי של האי ניתן לנכדתו של קאדילק, מארי תרז דה גרגואר. השניים מכרו עד מהרה את חלקם באי לאילי נדל"ן. אולם הדבר כמעט ולא השפיע על התפתחות ההתיישבות באי. ב-1820 כאשר מיין נפרדה ממסצ'וסטס והפכה למדינה עצמאית, העיסוק המרכזי של תושבי האי היה דייג וחטיבת עצים.
היסטוריה > הפיכה ליעד תיירותי

במהלך המאה ה-19 ציירים מאסכולת נהר הדסון גילו את האי כיעד נופש בקיץ, ובמהלך השנים הפך ליעד פופולרי במיוחד. ב-1880 פעלו באי כ-30 בתי מלון עבור כמות התיירים שמילאה את האי מדי קיץ. האי שימש כמקום הנופש של עשירי אמריקה: ג'יי. פי. מורגן, הנרי פורד, משפחת ואנדרבילט, אנדרו קרנגי ומשפחת אסטור.
אולם תקופה מפוארת זו הגיעה לקיצה בשפל הגדול, כאשר המצב הכלכלי בארצות הברית צמצם את היקף הפעילות והנופש באי. שרפה ענקית שהתחוללה באי ב-1947 וכילתה מרבית מבתי הפאר שהוקמו עליו, סימנה את סיום התקופה.
היסטוריה > הקמת הפארק הלאומי אקדיה

בראשית המאה ה-20, תושב האי ג'ורג' ב. דור היה מוטרד מהיקף הנזק הנגרם ליערות האי, בעקבות הקמת מנסרות מודרניות על האי. הוא החל בפעילות נמרצת להקמת פארק לאומי שיגן על נופי ויערות האי. פעולותיו, שהוגדרו כ"גדולות בפעולות אדם יחיד לשימור קרקעות", הוכתרו בהצלחה כאשר נשיא ארצות הברית, וודרו וילסון, הכריז ב-1919 על הקמת הפארק הלאומי לאפאייט (מאוחר יותר שונה שמו ל"אקדיה").
ג'ון ד. רוקפלר, הבן תרם לפארק שטחים נרחבים, כאשר הכניסה אליהם באמצעות רכב - אסורה.
כיום

על האי ארבע ערים: בר הרבור, מאונט דזרט, סאות'ווסט הרבור וטרמונט. סביב כל אחת מערי האי שוכנים יישובים קטנים נוספים.
הערות שוליים

↑  האי הר המדבר באתר הפארק הלאומי אקדיה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548447705171  GND: 4371354-3  LCCN: sh85087746  NARA: 10036964  SUDOC: 094252645  VIAF: 243165825   WorldCat (עם VIAF): 243165825 
אחד מבתי הפאר שהוקמו על האי במהלך תקופת היותו פופולרי בקרב עשירי ארצות הברית
אובימבונדו

מפה אתנית של אנגולה ב-1970. האובימבונדו מסומנים בכחול כהה
אובימבונדו (Ovimbundu) הם קבוצה אתנית המתגוררת באנגולה. הם מדברים בשפת אומבונדו (Umbundu), משפות בנטו, ומונים כארבעה מיליון איש לערך, בתחילת המאה ה-21.
המשפחות השולטות נכנסו מהרמה בצפון-מזרח אנגולה במאה ה-17. בני האובימבונדו מתחלקים ל-22 ממלכות, כמחציתן היו חלק ממלכה גדולה יותר לפני הכיבוש הפורטוגלי במאה ה-20.
בדרך כלל, משק הבית שלהם מורכב מהגבר, שעומד בראש, נשותיו והילדים הנלווים. מערכת ההורשה כפולה; קרקעות עוברות בירושה משושלת אבהית אך לא אמהית. אצל האמהות רק הרכוש עובר בירושה. מעבר לכך, קיימים בתי ספר עבור בנים ובנות של משפחות מסוימות בלבד. הפעילות הכלכלית העיקרית היא חקלאות, הגידולים העיקריים הם תירס ושעועית. רוב הגברים והבנים צדים, אך קיימים יש גם ציידים מקצועיים. בנוסף, חיות הבית כוללות פרות, כבשים ועזים; שוורים משמשים להובלה. העושר נמדד באמצעות בקר, אולם רק מעט משפחות הן בעלות עדרים גדולים. מעבר לכך, שעוות דבורים הייתה ועודנה פריט חשוב בסחר.
האובימבונדו היו סוחרים עם עמים אפריקאים אחרים ועם הפורטוגלים. לכל שיירת מסחר היה מנהיג מקצועי ומגדת עתידות. הסכמי סחר המקשרים בין הממלכות העצמאיות הובילו לפיתוח ההתמחות האזורית, כגון ייצור מתכת וקמח תירס. אולם, הפעילות המסחרית הצטמצמה עם דיכוי של סחר העבדים ובניית הרכבת באנגולה בשנת 1904. בסוף המאה ה -20, התחוללה מלחמת האזרחים באנגולה. בני האובימבונדו סיפקו את התמיכה העיקרית למנהיג ז'ונאס סאווימבי (Jonas Savimbi) ולגרילות של האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA).
זיהוי ומיקום

האובימבונדו מתגוררים באזורי הרמה של בנגואלה באנגולה, רמה גבוהה של סוואנה, בגובה של 2,000 מטר הנמצאת כ-100 ק"מ מהחוף. האקלים באזורם אביבי במרבית השנה עם טמפרטורות חודשיות ממוצעת החל מ-12 מעלות צלזיוס בחודש נובמבר עד 25 מעלות צלזיוס בחודש אוגוסט. בנוסף, העונה הגשומה היא מספטמבר עד אפריל עם כמות גשמים שנתית ממוצעת של 1400 מ"מ.
דמוגרפיה

אובימבונדו הם הקבוצה האתנית הגדולה ביותר באנגולה. במאה השמונה עשרה, האוכלוסייה הוערכה בין מיליון ל-1.3 מיליון. מפקד האוכלוסין של אנגולה בשנת 1940 העריך את אובימבונדו בכ־1,331,087. בשנת 1995 היו 4,000,000 אנשים דוברי אמבונדו באנגולה, כ־38% מאוכלוסיית המדינה.
השתייכות לשונית

אמבונדו היא השפה הצפונית ביותר מבין שפות הבנטו המשתייכות לענף הדרומי של שפות הבנטו המדוברות באפריקה. השפה נהוגה בשימוש נרחב ומדוברת על ידי קבוצות אתניות אחרות המתגוררות באנגולה.
היסטוריה ותרבות

האגדות על השושלות המלכותיות השונות של אובימבונדו מצביעות על מקורות בצפון ובצפון-מזרח אפריקה. הרישומים הפורטוגליים מתייחסים לשבט של Bantu כלוחמים בשם Jagas. הלוחמים פלשו לקונגו בשנת 1568, גורשו על ידי פורטוגל בשנת 1572, ולאחר מכן הופיעו בצפון מערב אנגולה. לאחר מכן כרתו ברית עם הפורטוגלים, הקימו מחנה צבאי בעיר החוף של בנגואלה בשנת 1617 והחלו לכבוש את שבטי הדרום. השליטים החדשים ניצלו את מיקומם בין החוף למרכז אפריקה, וארגנו קרוואנים למסחר לאורך אזור עצום במרכז אפריקה הגובלת בנהר קונגו, האגמים הגדולים ומדבר קלהארי. הסחורות העיקריות הנסחרות היו שנהב, שעוות דבורים, שרף גומי ועבדים.
דוח של מושל בנגואלה משנת 1799 תיעד עשרים ושתיים ממלכות בהרים. המדינות הגדולות ויאי (Viye) ומבאילונדו (Mbailundu) שלטו במדינות קטנות יותר כגון ואמבו (Wambu), נגאלאנגי (Ngalangi), סאנבו (Sanbu), נדולו (Ndulu), סיאקה (Ciyaka), סיווילו (Civulu).
בעקבות הירידה ההדרגתית של סחר העבדים שבוטל בשנת 1838 ועליית המסחר בסחורות עם שגשוג הגומי בין השנים 1874–1911, השפיעו עמוקות על המבנה החברתי של אובימבונדו על ידי פתיחת הסחר לכלל התושבים. בסוף שנות ה-80, מספר הסוחרים מבני האובימבונדו היווה כ־50,000. הדבר הביא לכך שסוחרים עשירים חדשים רכשו תארים וקראו תיגר על כוחם של השליטים המסורתיים. בנוסף, סיעות מסורתיות ופרו-מסורתיות נלחמו על הירושה לתפקידים פוליטיים. כדי לשמור על כוחם, השלטונות השולטים נשבעו אמונים לפורטוגלים.
בשנים 1904 עד 1918, אובימבונדו סייעו לכוחות הפורטוגלים ב-11 שיתופי פעולה צבאיים התקשרויות נגד שבטים אחרים במרכז ודרום אנגולה. הפורטוגלים איחדו את שליטתם באזור על ידי הקמת מערכת של שלטון ישיר באמצעות פקידי קצינים פורטוגלים ובניית רכבת מהחוף, על פני ההר, אל פנים מרכז אפריקה. כוחם ההולך ונחלש של השושלות השולטות הקודמות ונישואי התערובת ההולכים וגדלים בין שליטים לפשוטי העם יצרו זהות משותפת.
עצמאותן של המדינות הגובלות, זאיר וקונגו בשנת 1960, וזמביה בשנת 1964 נתנו דחיפה למלחמת השחרור של אנגולה (1961–1975). בשנת 1966 ז'ונאס סאווימבי ייסד את האיחוד הלאומי של העצמאות הכללית של אנגולה הנקרא UNITA. לאחר העצמאות האנגולית בשנת 1975, המשיך סאווימבי להילחם נגד הממשלה הסוציאליסטית החדשה, שנשלטה על ידי האליטה העירונית האפרו-פורטוגלית החופית שהייתה הליבה של תנועת שחרור יריבה, התנועה העממית לשחרור אנגולה הנקראת MPLA. בשנת 1992, רוסיה, ארצות הברית, פורטוגל והאו"ם חתמו על הסכם שלום. מלחמת האזרחים פרצה שוב בשנת 1994 ונמשכו בתחילת המאה ה -21.
התיישבות

בתיהם של האובימבונדו הם עגולים או מלבניים בצורת קירות וגגות סכך. לכל בית יש גינה משלו, אסם, לול ודיר של עזים, כבשים וחזירים. הכפרים המישוריים פרושים החוצה ומקיפים את רחבת הריקודים המרכזית. כאשר הקרקעות שמסביב עוצבו במקור על ידי השליטים למטרות הגנה, בצורת שורות צפופות.
פעילויות מסחריות

שוקי ערים מאפשרים חילופי תוצרת מקומית באמצעות סחר חליפין או מזומן. בתקופות קדומות, השלטונות השולטים ארגנו שווקים פתוחים גדולים בשווקים הפתוחים, הקרויים פיירה. אובימבונדו היו סוחרים מרכזיים במרכז אפריקה.
נישואים

הנישואין הם אנדוגמיים, אנדוגמיה היא המנהג לבחור את בן הזוג לנישואים מתוך בני הקהילה. ההתאמה המועדפת היא בין בני דודים צולבים. אדם יכול להתחתן עם הצד הגברי של קרובי אמו או אל הצד הנשי של קרובי אביו. המנהג הוא שמשפחת החתן משלמת לכלה. הצורה הנפוצה ביותר של מגורים שלאחר הנישואין היא פוליגמיה מנוהלת (patrilocal), דפוס נישואין שבו הזוג שנישא חי עם משפחת הבעל או בקרבתה. אך, האשה הראשונה נשארת האישה הראשית. במשפחות פוליגמיות, לכל אישה יש בית משלה, תרנגולות ושדות. בנוסף, לילד הבכור יש סמכות על אחים אחרים.
ארגון פוליטי

המועמדים למלוכה היו צריכים להיות שייכים לשושלת השלטת ונבחרו על ידי מועצה המורכבת ממפקדים. על אף שנבחר, המלך נחשב לאלוהות ולגלגול חי של מלכי העבר. בנוסף, המלך עשה הסכמי סחר ואף מכריז על מלחמה. מעבר לזאת, המנהג הוא שכל שלטון נחנך במלחמה.