stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
RSA
בסיס מתמטי > דוגמה במספרים קטנים

נניח שאליס בוחרת את הראשוניים
p=5581,q=8059 ומחשבת את:  n=5581\cdot 8059=44977279
ואת פונקציית אוילר:  \phi ={\mbox{lcm}}(5580,8058)=7493940
וכן בוחרת את  e=257, שימו לב שמתקיים  \ {\mbox{gcd}}(7493940,257)=1 כנדרש.
בעזרת אלגוריתם אוקלידס המורחב מתקבל
(291593\cdot 257)\equiv 1\ ({\mbox{mod }}7493940)
לכן  d=291593 יהיה מפתח הפענוח המתאים. אליס שולחת את
\ 44977279 ואת  \ 257 לבוב ושומרת בסוד את  291593.
אם בוב מעוניין להצפין את המסר  \ m=123456 עבור אליס הוא מחשב את:
כשאליס מקבלת את  \ c היא משחזרת את  \ m בעזרת המפתח הסודי:
בגרסת CRT מחשבים תחילה את מפתחות הפענוח  d_{P}=1433 כי מתקיים  1433\cdot 257\equiv 1\ ({\mbox{mod }}5580) באופן דומה מוצאים את  d_{Q}=1505.
ואז לפענוח מחשבים את  m_{1}=10526715^{1433}{\mbox{ mod }}5581=674 וכן  m_{2}=10526715^{1505}{\mbox{ mod }}8059=2571
מחשבים את ההופכי הכפלי של  q מודולו  p שהוא  q^{-1}=1268 ואז  h=3684\cdot 1268\ ({\mbox{mod }}5581)=15. שימו לב שהיות ש־ m_{1}-m_{2}=-1897 הוא מספר שלילי לכן לפי הכלל בחשבון מודולרי (מודולו  p במקרה זה) הוא שקול למעשה ל־ p-1897=3684.
מה שנותר הוא לחשב את  m=15\cdot 8059+2571.
הדוגמה היא להמחשה בלבד, בפועל חובה על הראשוניים  \ p ו־ \ q להיות הרבה יותר גדולים מהדוגמה המובאת כאן. זאת כדי למנוע ניסיון לתקוף את האלגוריתם על ידי פירוק  n לגורמים באמצעות אלגוריתם פירוק לגורמים ידוע (ראו פירוק לגורמים) ואז לחשב את מפתח הפענוח  d באותה דרך שבה מחשב אותו המקבל.
חתימה דיגיטלית

אלגוריתם RSA יכול לשמש גם כחתימה דיגיטלית. כיוון שפונקציית ההצפנה היא התאמה על המפתחות יכולים להחליף תפקידים והחתימה מתבצעת על ידי היפוך סדר ההצפנה והפענוח לעיל. כדי לחתום על המסר אליס מצפינה אותו באמצעות המפתח הסודי שלה ושולחת את התוצאה לבוב, כדי לאמת את החתימה בוב מפענח את המסר באמצעות המפתח הפומבי (של אליס). אולם אין לחתום על מסמך בשיטת RSA בצורה ישירה אלא יש צורך תחילה לקודד את המסר באמצעות פונקציית יתירות כלשהי או פונקציית גיבוב לפני החתימה ואת החתימה לבצע על תוצאת הפונקציה במקום על המסר עצמו כדלהלן:
אם אליס מעוניינת לשלוח את המסר  m כשהוא חתום על ידה לבוב, היא מבצעת:
כאשר  \ R היא פונקציית היתירות האמורה והחתימה היא  \ s. שימו לב אף על פי שהמטרה בחתימה הדיגיטלית אינה סודיות, כיוון שאליס בעצם הצפינה את המסר היא לא צריכה לשלוח אותו כיוון שבוב מסוגל לשחזרו מתוך החתימה. על כן השיטה המתוארת אפשרית רק כשהמסר קצר (קטן מהמודולוס), כדי לחתום על מסר גדול יותר, נוקטים בשיטה אחרת, תחילה משתמשים בפונקציית גיבוב על המסר ואת החתימה מבצעים על תוצאת פונקציית הגיבוב במקום על המסר עצמו. במקרה זה אליס תצטרך לשלוח גם את המסר עצמו בנפרד.
לאימות החתימה, בוב מחשב את:
בוב משיג עותק אותנטי של מפתח האימות של אליס (המקביל למפתח ההצפנה  \ e) באמצעותו מפענח את  \ {\bar {m}} ובהפעלת הפונקציה ההופכית  \ R^{-1} משחזר את המסר המקורי. בוב יכול להיות משוכנע כי רק אליס שהיא בעלת המפתח הפרטי המתאים, יכולה הייתה להיות המקור למסר ובמיוחד שלא שונה על ידי גורם כלשהו במהלך המשלוח.
פונקציית היתירות הכרחית כיוון שללא השימוש בה יהיה קל למצוא מסר אחר שעבורו החתימה של אליס תהיה תקפה ללא ידיעת המפתח הפרטי שלה. זאת בשל הכיפליות של RSA. כדי לראות מדוע נניח כי  R(m)=m (פונקציית הזהות), אם אליס חתמה על שני מסמכים שונים  \ m_{1} ו־ \ m_{2} אזי כפולה של החתימות:  \ s_{1}=m_{1}^{d}{\mbox{ mod }}n ו־ \ s_{2}=m_{2}^{d}{\mbox{ mod }}n על המסרים הנ"ל תהיה חתימה תקפה עבור המסר  \ m=m_{1}m_{2}. פונקציית היתירות מבטלת את האסוציאטיביות של החתימות ועל כן מונעת בעיה זו.
גרסאות מתקדמות

החסרון העיקרי בגרסה הבסיסית הוא בגודל מפתח הפענוח שחייב להיות מטעמי ביטחון קרוב לגודלו של  n. היות שאלגוריתם RSA מערב העלאה בחזקה מודולרית, זמן ההצפנה והפענוח תלויים ישירות במספר סיביות המפתחות. מאז המצאת RSA נעשו מספר ניסיונות לצימצום גודל המפתחות ולשפר בכך את יעילות האלגוריתם. הדרך הפופולרית ביותר היא ניצול משפט השאריות הסיני (CRT). הרעיון הוא לפצל את מפתח הפענוח למספר מפתחות קטנים, חישוב העלאה בחזקה עם כל אחד מהם בנפרד ואז שילוב התוצאות בעזרת אלגוריתם CRT מתוך מערכת השקילויות שנוצרת. חישוב CRT זניח יחסית לפעולת העלאה בחזקה מודולרית, על כן שיטה זו משפרת משמעותית את תהליך הפענוח. משפט השאריות הסיני מאפשר פענוח מהיר יותר במיוחד בפלטפורמה מרובת מעבדים, בה ניתן לחשב העלאה בחזקה מודולרית באופן מקבילי.
סוגיית ביטחון גרסאות אילו היא שאלה פתוחה. לא ברור לגמרי האם טכניקות אילו מחלישות או מחזקות את ביטחון אלגוריתם RSA. אם כי לא ידוע על דרכים יעילות לשבירת האלגוריתם בשל שינויים אילו. ראו המאמר של דן בונה וחובב שחם Fast Variants of RSA שפורסם במגזין Cryptobytes של RSA, קיץ 2002.
ריפוד

הצפנת RSA מכונה דטרמיניסטית משום שהאלגוריתם אינו מערב שימוש במספרים אקראיים בניגוד לשיטות הצפנה הסתברותיות (כמו אל־גמאל). משמעות הדבר היא שבהצפנת אותו מסר פעמים נוספות (עם מפתח הצפנה זהה) תתקבל תמיד תוצאה זהה. הצפנה דטרמיניסטית פגיעה מעצם טבעה להתקפת מוצפן־נבחר, בה מניחים שהתוקף מסוגל לבחור טקסטים אותם הוא מעוניין להצפין ולנתח את תוצאת הצפנתם, אך אין לו גישה למפתח הפענוח עצמו. כתוצאה מכך, ייתכן מצב שהתוקף יוכל לנחש או לחשוף מידע חלקי או מלא אודות הצופן. כמו כן ישנם מקרי קצה שבהם המסר המיועד להצפנה עלול להוות נקודת תורפה כגון אם הוא קטן מאוד או בעל מבנה ייחודי. במקרה כזה הטקסט נקרא "חלש" כי הוא מסכן את ביטחון ההצפנה. למשל:
כאשר  m=1 או  m=0 או  m=n-1 תוצאת ההצפנה תהיה תמיד  m עצמו.
כאשר מצפינים עם מעריך קטן כגון  e=3 ערכים קטנים של  m עלולים להניב תוצאות קטנות הנמוכות מהמודולוס מה שמאפשר חישוב שורש ממעלה שלישית ללא תלות במודולוס.
כשהמסר קטן ניתן לתקוף את ההצפנה בהתקפת מוצפן־נבחר, שבה התוקף מצפין מראש את כל האפשרויות של  m ואז בחיפוש קל ימצא את  c המתאים ובכך יפענח את הטקסט המוצפן מבלי לתקוף את השיטה עצמה.
כדי להימנע ממסר חלש וכדי לסכל התקפת טקסט מוצפן נבחר שמנצלת חולשה זו, מקובל לרפד את המסר באמצעות אלגוריתם ריפוד מוסכם לפני ההצפנה. שיטת הריפוד עצמה לא חייבת להיות סודית. אפשר לשרשר מחרוזת אקראית למסר לפני ההצפנה כך שמבנהו המקורי מיטשטש ובזמן הפענוח פשוט מסירים את המחרוזת האקראית. תקן PKCS #1 יישם שיטת ריפוד פשוטה כזו. לפני ההצפנה המסר רופד באפסים ובמספר אקראי באורך מוגדר כלשהו. ב־1998 הראה דניאל בלייכבכר ממעבדות בל ששיטת ריפוד כזו אינה בטוחה כלל ואפשר לפרוץ אותה בקלות. ב־1995 ניסחו מיהיר בלייר ופיליפ רוגווי את רעיון מודל אורקל אקראי והראו שבאמצעותו אפשר ליישם כל שיטת הצפנה אסימטרית (דטרמיניסטית) באופן שתהיה בעלת ביטחון סמנטי. על בסיס רעיון זה פותח אלגוריתם OAEP המשתמש במחולל מספרים אקראיים בטוח ופונקציית גיבוב קריפטוגרפית בשילוב עם RSA להצפנה בטוחה. ב־1998 תקן הצפנת מפתח־פומבי PKCS #1 תוקן ואלגוריתם OAEP שולב בתקן כשיטת הריפוד התקנית להצפנת מפתח פומבי הנקראת RSA-OAEP (ראו תרשים).
התקפות > התקפת ערוץ צדדי

Timing Attack היא התקפת ערוץ צדדי שעושה שימוש בעובדה שמהירות ההצפנה תלויה בקלט. אם לתוקף יש גישה למערכת (כמו כרטיס חכם או מעגל משולב במכשיר) שבו מתבצעים ההצפנה והפענוח, אך אין לו גישה למפתח הפענוח עצמו המוטמע במערכת. עדיין ביכולתו לחלץ את המפתח באמצעות מדידת הפרשי הזמן בעת פענוח מספר מסוים של טקסטים מוצפנים. יתרה מזו, אם מיישמים אחת מהגרסאות הממוטבות של RSA שעושה שימוש בגורמים הראשוניים, הדבר עלול להוביל לפרצה מסוימת כיוון שניתן למדוד את המידע שדולף מהמערכת בזמן חישוב מערכת הקונגרואנציות של CRT בגלל התלות בסיביות של המספרים הראשוניים. כמו כן אם ארעה שגיאת חומרה במהלך החישוב וחלק מסיביות הפרמטרים השתבשו עקב כך, יש סכנה שמידע פנימי ידלוף.
ישנן דרכים להתמודד עם זה. למשל להבטיח שתהליך הפענוח יתרחש בזמן קבוע על ידי השהיה מכוונת. אולם בדרך זו יעילות המערכת נפגעת. גישה אחרת הנקראת Blinding מנצלת את תכונת הכפליות של RSA (להלן). במקום לפענח את הטקסט המוצפן ישירות, בוחרים  \ r אקראי כלשהו ואז מחשבים את:  \ (cr^{e})^{d}{\mbox{ mod }}n והתוצאה תהיה  \ mr{\mbox{ mod }}n. ניתן להסיר את הערך האקראי מהמסר על ידי הכפלה ב־ \ r^{-1} (ההופכי של  \ r מודולו  \ n). בצורה זו הפענוח אינו תלוי בטקסט המוצפן המתקבל ועל כן התקפת תזמון תכשל במקרה כזה. כמו כן יש לוודא תמיד שהודעות השגיאה של המערכת לא יסגירו מידע פנימי, על ידי בדיקה תמידית של תקפות ערכים וכן לוודא שהזמן הדרוש לכל פעולה יהיה קבוע ללא תלות בשגיאה או בנקודת הזמן בו ארעה.
התקפות > התקפת האדם שבתווך

הצפנת RSA אינה פותרת את בעיית האימות והבטחת השלמות. במילים אחרות, תוקף אקטיבי המסוגל להשתלט על ערוץ התקשורת שבין אליס ובוב יכול בהתקפת אדם באמצע ליירט את מפתח ההצפנה שאליס שולחת לבוב, להחליפו באחר כך שבוב יצפין את כל המסרים עבור אליס במפתח הלא נכון. בדרך דומה מיירט ומשנה את המסרים שבוב שולח לאליס, מפענח את תוכנם, חוזר ומצפינם במפתח המקורי של אליס ושולחם ליעדם. כאשר בוב ואליס אינם מודעים למתרחש. במילים אחרות, בוב חייב להיות בטוח שהמפתח הפומבי שייך לאליס וכן אליס אינה יכולה לדעת מיהו מקור המסר שקיבלה ללא אמצעים נוספים כדי להבטיח זאת. הבטחת שלמות ואותנטיות מפתחות ההצפנה והמסרים נעשים בפרוטוקולים שונים חלקם נעזרים בצד־שלישי נאמן (כמו רשות אישורים CA) וחתימה דיגיטלית.
ראו גם

פונקציה חד־כיוונית
בעיית RSA
הערות שוליים

↑  Cocks' November 1973 internal GCHQ note on his discovery
↑  J-J. Quisquater and C. Couvreur. Fast decipherment algorithm for RSA public-key cryptosystem. Electronic Letters, vol 18:905–907, 1982
↑  עמוס פיאט, אוניברסיטת תל אביב, אפריל 1996
↑  Fast Variants of RSA (survey)
↑  M. Bellare and P. Rogaway. "Optimal Asymmetric Encryption" In A. De Santis, ed, Proceedings of Eurocrypt ‘94 vol. 950 of Lecture Notes in Computer Science (LNCS), pp. 92–111. Springer-Verlag,1994.
עדי שמיר בכנס בנושא המאגר הביומטרי, אפריל 2012
סכימה של אלגוריתם OAEP של בלייר ורוגווי לריפוד בטוח של מסר המיועד להצפנה בשיטת RSA. האלגוריתם מקבל כקלט את: 1) המסר 2) גרעין התחלתי אקראי (בטוח) לצורך פונקציית המיסוך 3) ערך אופציונלי  L המשמש כקלט לפונקציית הגיבוב שהפלט שלה משורשר לגוש המידע (ערך ברירת המחדל של  L הוא מחרוזת אפסים). הסימן  \oplus  מייצג XOR והפונקציה MGF היא קיצור של Mask Generation Function והיא בעיקרון פלט חלקי של פונקציית גיבוב כמו SHA-2. השיטה מפורטת בתקן PKCS#1 v2.2.
מעבר אקולוגי

הגשר האקולוגי שבין שער הגיא למחלף שורש. כביש 1.
הגשר האקולוגי מעל כביש 38 בין מסילת ציון לאשתאול.
"גשר ירוק" על כביש מהיר A14 ליד שוורין בגרמניה
מעבר אקולוגי תחתי לדו-חיים
מנהרות מתחת למעבר אקולוגי בפארק הלאומי בבנף בקנדה
מעבר לחתוליים בפלורידה
גשר אקולוגי בבניה בקטע שבין שער הגיא למחלף שורש. כביש 1.
מעבר אקולוגי הוא מעבר מלאכותי צר (עשרות מטרים בישראל עד מאות מטרים בשאר העולם), מרכיב חיוני בפתרון של מסדרון אקולוגי, המחבר בתי גידול טבעיים, ומאפשר לבעלי חיים לחצות בבטחה מכשולים מעשה אדם כגון כבישים, תעלות ומסילות רכבת. המעבר נועד לבעלי חיים מכל הסוגים והגדלים, החל בחיפושיות ובעכבישים וכלה ביונקים גדולים; ובהקשר רחב יותר מאפשר המעבר התפשטות גם של צמחייה, פטריות וכיוצא בזה. מעברים אקולוגיים מותאמים לסביבה הטבעית המקורית בה הם הוקמו (צמחייה, ייעור וכו'); והם כוללים מעברים תחתיים או עיליים ("גשרים ירוקים") בממדים ובסוגים שונים, ובין היתר גם מנהרות אמפיביות שנועדו לדו-חיים ומנהרות קטנות ליונקים קטנים כגון מכרסמים. מעברים אקולוגים נפוצים בעיקר באירופה, והמעבר הטבעי הארוך בעולם נמצא בהולנד, אורכו 800 מטר והוא מחבר בתי גידול המופרדים על ידי כביש מהיר, מסילת רכבת ומגרש גולף. בישראל עלה הנושא לדיון רק בשנים האחרונות.
חשיבות

מעברים אקולוגיים מפצים במידת מה על שבירת הרצף האקולוגי מעשה ידי האדם, הנחשב לאחד הגורמים העיקריים לנסיגה במגוון הביולוגי; ובעיקר על תופעת הרג בעלי חיים כתוצאה מתאונות בינם לבין כלי רכב. למעברים חשיבות רבה לבעלי חיים נודדים ולבעלי חיים הנזקקים לשטחי מחיה נרחבים לשם קיומם. כמו כן מאפשרים מעברים אקולוגיים לבעלי חיים מסביבות טבעיות שונות לבוא במגע אלה עם אלה ולשפר בדרך זו את עמידות המין.
יעילות והצלחה

מחקרים הראו כי לבחירת מיקומו של מעבר אקולוגי חשיבות ראשונה במעלה, שכן בעלי חיים לא יעשו שימוש במעבר שאינו ממוקם לאורך מסדרון אקולוגי קיים. טורפים מעדיפים מעברים הממוקמים לאורך צירי ניקוז וימנעו מכאלה הממוקמים בסמוך למרכזי יישוב או לפעילות אנושית ניכרת. להקמת גדרות בסמוך למעברים חשיבות כפולה: הן מנווטות את בעלי החיים אל המעברים ומונעות מהם גישה אל המכשול עצמו בו נשקפת סכנה לחייהם.
מעברים תחתיים ישיגו יעילות גבוהה יותר אם ציר התשתית שמעליהם מורם באופן סביר, לא מואר או רועש, נקי מריח אדם או כלבים ומעט לח. בעלי חיים גדולים יזדקקו למעברים ברוחב של 50 מטר לפחות. על המעברים לחקות את הסביבה הטבעית בה הם מוקמים וברור כי יעילותם תעלה ככל שמספרם יגדל והמרחק ביניהם יקטן. ברי כי היעילות הטובה ביותר תושג אם ציר התשתית יעבור במנהרה ארוכה ככל הניתן ולרוחב מסדרון אקולוגי קיים.
כל בעלי החיים נזקקים לפרקי זמן על מנת להתרגל לקיומם של המעברים, אך מינים מסוימים מסתגלים אליהם מוקדם מאחרים. כך לדוגמה הראו מחקרים של אוניברסיטת קלגרי בקנדה כי מערכת המעברים שנבנתה בפארק הלאומי בנף באלברטה סייעה בשלב מוקדם יחסית בהורדת תופעת ההרג בקרב אייליים אך לא בקרב זאבים ודובים שנמנעו משימוש נרחב בהם לאחר הקמתם. עם זאת, מחקר שנמשך כעשור שנים הראה שגם דובים החלו להשתמש במעברים (7 שימושים ב-1996 לעומת כמאה שימושים ב-2006) וכי תופעת ההרג בכבישים ירדה בכ-80%.
מעברים אקולוגיים בישראל

נושא המעברים האקולוגיים בישראל עלה לדיון רק בתחילת המאה ה-21, בעיקר בענינו של כביש חוצה ישראל וכביש 9 בירושלים שהיה אמור להיפתח לתנועה בחודש מאי 2007. בענינו של האחרון דרשו החברה להגנת הטבע והקרן הקיימת לישראל לעכב את פתיחתו עד לביצוע עבודות לשיקום הנוף והבטחת מעבר בעלי חיים, כפי שלטענתן התחייבה החברה הבונה. הדרישה כללה הקמת גדרות שימנעו מבעלי חיים לעלות על הכביש ולסכן את עצמם ואת ציבור המשתמשים בדרך. ואכן, יממה לפני טקס הפתיחה במעמד ראש הממשלה, אהוד אולמרט, נאלץ היזם להודיע על דחייתו בשל צו ארעי של בית המשפט המחוזי בירושלים שניתן בעתירה שהגישה החברה להגנת הטבע. ב-25 ביולי 2007 נפתח כביש 9 לתנועה לאחר שראש עיריית ירושלים והחברה היזמית התחייבו להשלים את עבודות השיקום הנופי.
בכביש ואדי מילק (כביש 70) הוקם מעבר אקולוגי סמוך למחלף עין תות, ובכביש 6 קיימים מעברים אקולוגיים עיליים, בקטע שחוצה את רמות מנשה. הנושא עלה לדיון גם בהקשר של גדר ההפרדה ודרישתם של ארגונים למען זכויות בעלי החיים לאפשר במסגרתה מעברים אקולוגיים.
במסגרת העבודות לשדרוג כביש 1 (תל אביב-ירושלים) הוחל ב-2013 בהקמת גשר אקולוגי בשער הגיא שמאפשר מעבר בעלי חיים בין שתי גדות הכביש המהיר. עם השלמתו במהלך 2016 מהווה הגשר, ברוחב 70 מטר, הגדול ביותר מסוגו בישראל.
ביולי 2020 אושרה בוועדה מחוזית לתכנון ובנייה תוכנית ליצירת מעבר אקולוגי בין ראש העין ליער בן שמן. מטרת המעבר המתוכנן היא שמירה על רצף אקולוגי באזור מרכז הארץ, שכן רצועות השפלה והחוף מקוטעות מאוד בשל תהליכי פיתוח ובנייה ובכך קיימת סכנת הכחדה למינים רבים של בעלי חיים, צמחים ובתי גידול.
הערות שוליים

↑  Factors affecting the permeability of wildlife passages in Banff National Park, Alberta, Canada - Waltho, N.; (York University, York, Ontario, M3J 1P3, Canada); Clevenger, A.P. (University of Calgary, Calgary, Alberta, T2N 1N4, Canada); Gunson, K. & Chruszcz, B. (Parks Canada, Banff, Alberta, T0L 0C0, Canada)
↑  Highways Through Habitats - Clevenger, Tony; Western Transportation Institute, Montana State University, Bozeman; April 2007
↑  צפריר רינת, תביעה למנוע פתיחת כביש הכניסה החדש לירושלים, באתר הארץ, 8 במאי 2007
↑  אבי בר-אלי, ברגע האחרון: בוטלה פתיחת כביש 9 בירושלים שהיה אמור להיחנך מחר במעמד רה"מ, באתר הארץ, 20 במאי 2007
↑   צפריר רינת, צבאים, חזירי בר וגם זאב וצבוע תועדו במעברים בטוחים בכביש 6 ובכביש 70, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2018
↑  אתר משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
↑  תוכנית למסדרון אקולוגי באזור המרכז יוצאת לדרך, באתר ynet, 12 ביולי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542080705171  GND: 4425370-9  NKC: ph907889 
מעבר אקולוגי בקטע הצפוני של כביש 6 (מנהרת דליה, דרומית למחלף עין תות)
נמל התעופה הבין-לאומי גיברלטר

נמל התעופה הבין-לאומי גיברלטר (באנגלית: Gibraltar International Airport; בספרדית: Aeropuerto de Gibraltar) הוא נמל תעופה אזרחי וצבאי השוכן בקצה הצפוני של גיברלטר, כחצי קילומטר ממרכזה של העיר, ובסמוך לגבולה של הטריטוריה עם ספרד.
הנמל שייך למשרד ההגנה הבריטי ועומד לרשותו של חיל האוויר המלכותי (בשם בסיס חיל האוויר המלכותי גיברלטר), אך משמש בעיקר לטיסות אזרחיות, ובמסגרת זו הוא מופעל על ידי ממשלת גיברלטר. בשדה מסלול אספלט בודד (09/27) באורך של 1,829 מטר, ובשנת 2006 חלפו דרכו 330,057 נוסעים ב-3,008 תנועות מטוסים, וסחורה בהיקף של 348 טון. כיום פועלות בשדה רק חמש חברות תעופה סדירות - איבריה (מדריד), אייר מלטה (מלטה) ובריטיש איירווייז, איזיג'ט ומונארך המפעילות קווים ללונדון ולמנצ'סטר.
השדה הוקם מסיבות אסטרטגיות בזמן מלחמת העולם השנייה על מצר היבשה שמצפון לצוק גיברלטר, במקום בו שכן קודם לכן מסלול מרוצים. הוא החל לפעול בשנת 1939, ושימש את זרוע האוויר של הצי המלכותי הבריטי כשדה תעופה למקרה חירום. מאוחר יותר הוארך מסלול ההמראה היחיד לכיוון מערב בדרך של ייבוש קרקע במפרץ גיברלטר, ולשם כך נעשה שימוש בסלעים מצוק גיברלטר שנחצבו ממנו בעת חפירת המנהרה החוצה אותו.
אחד המאפיינים הייחודיים של הנמל הוא שבגלל שהמסלול חוצה את מצר היבשה ממזרח למערב, לא ניתן להגיע אל הטרמינל שמצפון לו והלאה אל הגבול הספרדי, אלא בדרך של חציית המסלול לרוחבו. מסיבה זו, רחוב וינסטון צ'רצ'יל המחבר בין שני צדדיו של המסלול, נחסם לתנועת כלי רכב ולמעבר הולכי רגל, בכל פעם שמטוס ממריא או נוחת בשדה.
בעקבות הסכסוך על השליטה באי

המחלוקת בין ספרד לממלכה המאוחדת בעניין השליטה על מצר היבשה ברוחב של 800 מטר שבו ממוקם, בין היתר, גם נמל התעופה, העיבה על פעילותו של הנמל משך שנים (מחלוקת זו שונה ונפרדת מטענות הספרדים לבעלות על הטריטוריה כולה). ב-2 בדצמבר 1987 חתמו ממשלת ספרד והממלכה המאוחדת על הסכם לפיו יופעל השדה במשותף לצרכים אזרחיים, וטרמינל חדש יוקם מצפון לו, בתחומי העיר לה לינאה דה לה קונספסיון שבספרד. ממשלת גיברלטר סיכלה את המהלך בשנת 1988 וההסכם לא יושם מעולם. מאז הצליחה ממשלת ספרד למנוע באופן יעיל את הפעלתן של טיסות ישירות בין גיברלטר ליעדים שונים ברחבי אירופה, למעט אלה שבתחומי הממלכה המאוחדת, בין היתר על ידי איסור טיסה מעל שטחה.
בעקבות דיונים בהשתתפות ספרד, הממלכה המאוחדת וגיברלטר, נחתם ב-18 בספטמבר 2006 הסכם שהסדיר מחדש את התנועה האווירית האזרחית מגיברלטר ואליה, והמגבלות הוסרו. בהמשך לכך, ב-16 בדצמבר 2006 החלה חברת התעופה איבריה להפעיל קו טיסה ישיר בין מדריד לגיברלטר, לאחר שמאז שנת 1979 לא נחתו מטוסים ספרדיים בנמל. אחד מסעיפי ההסכם קובע שתנועת נוסעים מגיברלטר ליעדים בתחומי ספרד בלבד, תחשב כתנועה בתוך מדינות שנגן.
הנמל כיום

הטרמינל הקיים והקטן המשתרע על פני 5,000 מ"ר, הוחלף במבנה חדש בן שתי קומות ובשטח של 20,000 מ"ר, אשר הוקם מצידו הצפוני של המסלול בתחומי גיברלטר, וצורתו כשל מעוין שחזיתו הצפונית חופפת לקו הגבול. הוא מסוגל לטפל בתעבורה של עד מיליון נוסעים בשנה, ומותקנים בו ארבעה שערי עלייה למטוס, ומגרשי חנייה ל-500 כלי רכב. כביש חדש מתחת לחלקו הצפוני של המבנה מוביל אל מנהרה חדשה מתחת לחלקו המזרחי של המסלול, אשר מחברת את הטרמינל אל יתר חלקיה של גיברלטר. מעבר הגבול ורחוב וינסטון צ'רצ'יל נותרו במקומם, אך האחרון משמש אך ורק לתנועת הולכי רגל, והוא ישמש כלי רכב אך ורק במקרה חירום. הקמת המבנה תוכננה להסתיים בסוף שנת 2008 בעוד שהמנהרה הייתה צפויה להיפתח לתנועה באמצע שנת 2009, אך בשל עיכובים נדחה תאריך היעד לשנת 2011. לבסוף נחנך המבנה באופן רשמי ב-13 ביוני 2012.
הערות שוליים

↑  azworldairports
↑  הודעה לעיתונות מיום 14 במאי 2007
מבט מצוק גיברלטר צפונה: תמונה מורכבת המתארת חמישה שלבים בהמראת מטוס מונארך מנמל התעופה גיברלטר. גדר הגבול עוברת במקביל מצפון למסלול ובמרכז התמונה נראה מעבר הגבול בין גיברלטר לספרד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2013023458  VIAF: 296762147   WorldCat (עם VIAF): 296762147 
מראה כללי של השדה והכביש החוצה את מסלול ההמראה לעבר העיר הספרדית לה לינאה דה לה קונספסיון (בחלקה העליון של התמונה)
מח"ל

ערך זה עוסק במתנדבי חוץ לארץ. אם התכוונתם לתנועה פוליטית שאותיותיה הן "מחל", ראו .
לוחמי מח"ל במהלך מבצע חורב, 1948
אנדרטת מח"ל
רשימת חללי מח"ל במלחמת העצמאות לפי ארץ מוצאם באנדרטת מח"ל
מח"ל (ראשי תיבות: מתנדבי חוץ לארץ) הוא הכינוי הרשמי שניתן ליותר מ-3,000 מתנדבים, רובם מארצות המערב, כמעט כולם יהודים, שהגיעו לארץ ישראל במלחמת העצמאות על מנת לעזור לצה"ל המתגבש, במאבק להקמת מדינת ישראל.
רקע

החל מאמצע 1947 הלך והסתמן פינוי בריטי בעתיד הנראה לעין. המערכת הביטחונית של היישוב, אשר הייתה ברובה מחתרתית, החלה להיערך להקמת צבא סדיר, אשר יוכל להתמודד עם הצבאות הסדירים של מדינות ערב, שאיימו לפלוש לארץ עם תום שלטון המנדט.
בבואו לערוך מעבר זה, חסר היישוב כוח אדם מיומן בתחומים מבצעיים וטכנולוגיים מסוימים שחייבו מסורת רבת שנים של מערכת ביטחונית בסדר גודל לאומי, כגון טייסי קרב ותובלה, צוותי טנקים ומטוסים, בעלי מקצועות ימיים ואף מפקדי גייסות בעלי ניסיון בהפעלת כוחות גדולים. בכוחות הביטחון של היישוב, כגון ההגנה, היו מפקדים מעטים שפיקדו אי פעם על כוח גדול בשדה הקרב.
בניגוד למצב זה עמדה יכולתם של יהודי ארצות המערב לרכוש כישורים צבאיים ללא פיקוחו המעיק של שלטון המנדט הבריטי. החלת גיוס החובה, בעת מלחמת העולם השנייה, על מאות אלפים מיהודי התפוצות, וניסיון צבאי וקרבי שרכשו במהלכה, הביאו למצב שבו הם היו כתובת טבעית להשלמת החסר. שליחי היישוב בחו"ל, יחד עם פעילים מקומיים, התחילו בגיוס מיד לאחר פרוץ הקרבות, ועבודתם הסתייעה בהתלהבות שאחזה בקהילות היהודיות עקב אותה החלטה.
היישוב רכש עוד קודם לכן ניסיון מה בהיעזרות במתנדבים מחו"ל. בעשר ספינות מעפילים אשר נרכשו בארצות הברית ובקנדה (הידועות שבהן "אקסודוס 1947" ו"הפאנים") צוותו יותר מ-200 מתנדבים מאותן מדינות. מתנדבים אלה זכו לכינוי "מח"ל בהעפלה" (או מח"ל בעלייה ב').
הרכב

אנשי המח"ל, יותר מ־3,000 במספר, היו ברובם הגדול יהודים מארצות המערב. כשליש מהם היו יוצאי ארצות הברית, כמה מאות הגיעו מקנדה, צרפת, האיים הבריטיים ואמריקה הלטינית (כ"א). יותר ממאה היו יוצאי סקנדינביה ועוד עשרות מארצות אחרות כמו בלגיה, הולנד, איטליה (כ"א) ועוד. תרומה נכבדה למח"ל נתנה דרום אפריקה, ששלחה כ־650–700 מתנדבים (מספרי המתנדבים שגויסו בכל אחת מארצות המוצא גדולים יותר, לעיתים בשיעור ניכר, אלא שלא כולם היו מתנדבי מח"ל על פי ההגדרה שבהמשך, לא כולם הגיעו לארץ, ולא כולם שירתו בצבא). הם באו בחלקם מקרב יוצאי צבאות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, שהצטמצמו לאחר הניצחון ושחררו רבים. בצד אלו התנדבו גם רבים חסרי ניסיון צבאי. חלקם היו חברי תנועות ציוניות, וחלקם יהודים מן השורה שליבם נטה לעבר מאבקו של היישוב היהודי בארץ ישראל. מספרם של הלא יהודים מוערך בכ־150–200, כמעט כולם בעלי מקצוע בחיל האוויר.
מנגנון הגיוס

שליחי היישוב פנו בקריאה חשאית לנוער היהודי המקומי, וכיוונו את פנייתם בייחוד לוותיקי מלחמת העולם השנייה. מתנדבים אחרים מצאו דרכם ביוזמתם אל המגייסים. מרכז הגיוס נקבע בפריז, ומפריז הם נשלחו למחנות בדרום צרפת שבהם כבר שהו יהודים הממתינים לתורם לעלייה, רובם ניצולי השואה, תחת פיקוח מדריכים מהארץ. המתנדבים ניצלו את שהותם במחנות לצורך אימון בסיסי. מערך קטן יותר התקיים באיטליה. אחרים, כולל כמעט כל המתנדבים לחיל האוויר, הגיעו, במידת האפשר, במטוסים.
השתתפות בכוחות היישוב

כמעט כל המתנדבים הגיעו לארץ בקיץ 1948, והשתתפו במלחמה בשלביה האחרונים.
השתתפות בכוחות היישוב > חיל האוויר

הנוכחות הבולטת ביותר של אנשי מח"ל ניכרה בחיל האוויר, עד כדי כך שאנגלית האפילה על העברית כשפה הרשמית בחיל. עם קום המדינה, היה רק קומץ טייסים ישראלים שהוכשר בקורסי טייס אזרחיים, ורק לבודדים היה ניסיון במטוסי קרב (משירותם בחיל האוויר הבריטי, לרוב) או במטוסים כבדים ובינוניים. כוחות האוויר של היישוב מנו רק מטוסים אזרחיים, רובם קלים. במלחמת העצמאות התעצם הכוח, נרכשו לראשונה מטוסי קרב, וטייסי מח"ל סייעו בבניית טייסת הקרב הראשונה, ואיישו כמעט את כל מטוסיה. הוא הדין בטייסות התובלה וההפצצה. טייסי התובלה של המח"ל ביצעו טיסות הובלה של נשק שנרכש בחו"ל, פעלו ב"מבצע אבק" להטסת אלפי טונות אספקה לנגב הנצור, קיימו את הקשר עם סדום המנותקת, ובסופו של דבר השתתפו בהנחת היסודות לחברת אל על. כך היוו אנשי מח"ל את רוב צוותי האוויר בחיל האוויר. כן הייתה נציגות נכבדה למח"ל במערך הטכני של החיל. השפעת המח"ל הייתה בולטת גם בדרגי הפיקוד, וכן חלקם היה רב בתפקידי המטה ובתפקידים מקצועיים כמו מכ"ם, צילום אווירי ומטאורולוגיה.
השתתפות בכוחות היישוב > השירות הימי וחיל הרפואה

נוכחות בולטת אחרת הייתה למח"ל בשירות הימי (לימים חיל הים). החיל חסר ידע וניסיון ימיים – קרביים: יוצאי הצי הבריטי בקרב היישוב שירתו בדרך-כלל בדרגים הנמוכים והעורפיים ואנשי הפלי"ם לא התנסו בהפעלת ספינות מלחמה. וכך, החיל היה צריך להישען על מומחים מבחוץ. מפקד חיל הים בפועל (בתפקיד ראש המטה מסתיו 1948) היה מתנדב מח"ל פול שולמן, שהחל את פעילותו בסיוע לעליה ב' ב-1947, כאחראי להבאת שתי אוניות 'הפאנים' הגדולות מארצות הברית. אנשי מח"ל אחרים שירתו כמפקדי ספינות, או שהופקדו על תחומים מקצועיים חשובים של החיל: תותחנות, מכ"ם, הנדסה, המספנה, הדרכה, קשר ועוד.
תרומה חשובה הייתה למח"ל בחיל הרפואה, כאשר עשרות רבות של רופאים הגיעו לארץ, ולצידם בעלי מקצועות רפואיים אחרים. חלק מאלה הגיעו לתפקידים בכירים במערך הרפואה, כמו ד"ר ליונל מלצר ופרופ' הרי צבי בנק.
השתתפות בכוחות היישוב > חילות השדה

בחילות השדה בלט חלקו של המח"ל בחטיבה 7, שמפקדה היה מתנדב מח"ל מקנדה בן דונקלמן, בעיקר בגדוד 72 ובמידה פחותה, בגדוד 79, אשר מפקדו לזמן קצר היה ג'ו וויינר (Weiner), אף הוא מתנדב מח"ל קנדי. מקיץ 1948 הופנו לחטיבה 7 במכוון מתנדבים, בעיקר דוברי אנגלית. באותו שלב, החטיבה, ובה כ־300 אנשי מח"ל, השתתפה בקרבות בצפון הארץ, שגולת הכותרת שלהם הייתה מבצע חירם. זמן מה השתייך לחטיבה גדוד 75 שבו רוכזו מאות דוברי צרפתית (לא יהודים ויהודים יוצאי צפון אפריקה, בלגיה וצרפת), חלקם אנשי מח"ל. בסופו של דבר סופחה פלוגה מהגדוד לחטיבת הנגב, שם כונתה "הקומנדו הצרפתי" (Le Commando Français), שהשתתפה בקרבות בנגב בסוף 1948. ריכוזי מח"ל קטנים היו בחטיבה 8, חטיבה 9 (מאמריקה הלטינית), בגדוד 9 בחטיבת הנגב, בחיל התותחנים, בחטיבת אלכסנדרוני וכן בגדודים 51 ו־52 של גבעתי. לקראת סיום הקרבות הצטרפה קבוצה קטנה של מח"ל מצ'ילה לחטיבת הראל.
בניגוד לתקוות, לא הגיעו כמעט לארץ בעלי תפקידים גבוהים בחילות השדה, ומבחינה מקצועית, תרומת המח"ל בהם הייתה מוגבלת.