stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברית המועצות במשחקים האולימפיים
אולימפיאדות החורף > אולימפיאדת קלגרי (1988)

באולימפיאדת קלגרי (1988), האחרונה בה השתתפה ברית המועצות, היא שבה לראש טבלת המדליות, עם מספר המדליות הגבוה בו זכתה אי פעם - 29. 11 מתוך המדליות היו מדליות זהב.
בסקי למרחקים זכו הסובייטים ב-13 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. טמרה טיחונובה זכתה במדליית זהב במרוץ ל-20 ק"מ ובמדליית כסף במרוץ ל-5 ק"מ. וידה ונציינה זכתה במדליית זהב במרוץ ל-10 ק"מ ובמדליית ארד במרוץ ל-5 ק"מ. ראיסה סמטנינה זכתה במדליית כסף במרוץ ל-10 ק"מ ובמדליית ארד במרוץ ל-20 ק"מ. בכך הגיעה סמטנינה למאזן של 9 מדליות אולימפיות בארבע אולימפיאדות. מחליקה נוספת, אנפיסה רזצובה, זכתה במדליית כסף במרוץ ל-20 ק"מ. רזצובה וטיחונובה זכו גם במדליית זהב במרוץ השליחות ל-5X4 ק"מ. מיכאיל דוויאטרוב זכה במדליית זהב במרוץ ל-15 ק"מ, ואלכסיי פרוקורורוב זכה במדליית זהב במרוץ ל-30 ק"מ. ולדימיר סמירנוב זכה במדליית כסף במרוץ ל-30 ק"מ ובמדליית ארד במרוץ ל-15 ק"מ. שלושם זכו גם במדליית כסף במרוץ השליחים ל-10X4 ק"מ.
יקטרינה גורדייבה וסרגיי גרינקוב זכו במדליית הזהב בהחלקה אמנותית לזוגות, והדיחו את האלופים מסרייבו, ולובה ווסילייב, שזכו במדליית הכסף. בריקוד על הקרח, התקדמו שני הזוגות הסובייטים במקום אחד בהשוואה לסרייבו - בסטמיאנובה ובוקין זכו בזהב, וקלימנובה ופונומרנקו זכו בכסף. מחליק אמנותי נוסף, ויקטור פטרנקו, זכה במדליית ארד. נבחרת הביאתלון זכתה בתואר האולימפי בפעם השישית ברציפות. חבר הנבחרת ולרי מדוודצב זכה במדליות כסף במרוצים ל-10 ול-20 ק"מ, וסרגיי צ'פיקוב זכה במדליית ארד במרוץ ל-20 ק"מ.
ניקולאי גוליאייב קבע שיא אולימפי בהחלקה מהירה ל-1000 מטר (1:13.03 דקות), ואיגור ז'לזובסקי זכה במדליית ארד. גולשי המזחלות ולדימיר קוסלוב ויאניס קיפורס זכו במדליית זהב ראשונה בענף זה, וכן זכו גם במדליית ארד במקצה הרביעיות. יורי חרצ'נקו זכה במדליית ארד בלוז', ואלאר לוואנדי, שזכה אף הוא במדליית ארד, היה לסובייטי הראשון שזוכה במדליה אולימפית בסקי נורדי משולב מזה 24 שנה.
נבחרת ההוקי קרח שמרה על תוארה, על אף הפסד לפינלנד בבית הגמר. שלושה משחקני הנבחרת הובילו את רשימת מבקיעי השערים בטורניר: ולדימיר קרוטוב (15), איגור לריונוב (14) וויאצ'סלב פטיסוב (14).
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מחלוקות

הנבחרת האולימפית הסובייטית בדומה לשאר מדינות ברית ורשה הייתה ידועה לשמצה בכך שעקפה את החוקים הנוגעים לספורטאים חובבים. אף על פי שפורמלית לא קיבלו שכר על היותם ספורטאים, בפועל אורח חייהם היה דומה לזה של ספורטאים מקצוענים. לדברי מומחים רבים, זה נתן לברית המועצות ושל שאר מדינות הגוש הקומוניסטי יתרון עצום על ארצות הברית שנציגיה במשחקים האולימפיים בעידן החובבני היו בדרך כלל סטודנטים במכללות, או חובבים עם פרנסה נוספת בדומה לספורטאים ממערב אירופה. ואכן לברית המועצות היה מונופול על המקום הראשון בדירוג המדליות לאחר 1968 ועד להתמוטטותה היא ניצבה במקום השני רק פעם אחת, במשחקי החורף 1984, אחרי אומה אחרת מהגוש המזרחי, גרמניה המזרחית. רק מאולימפיאדת סיאול הורשה לספורטאים מקצוענים להשתתף.
מחלוקות > סמים

על פי העיתונאי הבריטי אנדרו ג'נינגס, קולונל ק.ג.ב. הצהיר כי אנשי הסוכנות הוצבו בתככי הרשויות למלחמה בסמים בספורט מהוועד האולימפי הבינלאומי כדי לערער על בדיקות הסמים וכי ספורטאים סובייטים "חולצו ב[מאמצים אדירים]" בולימפיאדת הקיץ 1980. מחקר אוסטרלי משנת 1989 טען ש"אין כמעט זוכה במדליה במשחקים במוסקבה, בוודאי שאין זוכה במדליית זהב, שאינו על סם כזו או אחר: בדרך כלל כמה סוגים. המשחקים במוסקבה היו יכולים באותה מידה להיקרא משחקי הכימאים."
מסמכים שהתקבלו בשנת 2016 חשפו את תוכניות ברית המועצות בדבר מערכת סימום ברחבי המדינה לקראת אולימפיאדת הקיץ 1984 בלוס אנג'לס. המסמך, שמתוארך לפני החלטת המדינה להחרים את המשחקים, פירט את פעולות הסטרואידים הקיימות של התוכנית, יחד עם הצעות לשיפורים נוספים. התקשורת,הוכנה על ידי ד"ר סרגיי פורטוגלוב מהמכון לתרבות גופנית. פורטוגלוב היה גם אחת הדמויות המרכזיות המעורבות ביישום תוכנית הסמים הרוסית לפני אולימפיאדת הקיץ 2016.
מחלוקות > נושאי דגל

פקידים סובייטים ציפו מנושאי הדגל להראות דוגמה לאדם אטרקטיבי, חזק פיזית וספורטאי מכובד. הוא היה אמור לשאת את הדגל בטקס האולימפי ביד אחת ללא תמיכה ברתמה. זה הציב משימה פיזית אדירה מכיוון שהדגל שקל 16 ק"ג בשנות ה-60 ורוח פתאומית עלולה להגביר עוד יותר את העומס הפיזי. מכאן שנושאי הדגל הסובייטי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת הקיץ נבחרו מבין מרימי משקולות כבדים או מתאבקים, שלא נאלצו להתחרות למחרת. פקידים סובייטים ציפו גם שנושא הדגל יזכה במדליית זהב באולימפיאדה. זה הביא למצבים אבסורדיים באולימפיאדת הקיץ 1952 ו-1956, כאשר נושאי הדגל שנבחרו, יאקוב קוצנקו ואלכסיי מדבדב בהתאמה, לא הורשו להתחרות מכיוון שהבכירים לא האמינו שהם יזכו במדליית זהב. שניהם היו מרימי משקל כבדים ברמה הגבוהה ביותר. קוצנקו הגיע למקום השני באליפות העולם ב-1950 ומדבדב זכה בתואר העולמי בשנים 1956 ו-1957.
ראו גם

האימפריה הרוסית במשחקים האולימפיים
המשלחת המאוחדת במשחקים האולימפיים
רוסיה במשחקים האולימפיים
לקריאה נוספת

Jim Riordan, The Rise and Fall of Soviet Olympic Champions, OLYMPIKA: The International Journal of Olympic Studies Volume II, 1993, pp, 25-44
הערות שוליים

↑  The Rise and Fall of Soviet Olympic Champions, עמ' 1-2
↑  John F. Burns,‏ "Moscow Will Keep Its Team From Los Angeles Olympics; Tass Cites Peril, U.S. Denies It; Protests Are Issue", הניו יורק טיימס, 9 במאי 1984.
↑  Soviets announce boycott of 1984 Olympics באתר ערוץ ההיסטוריה
1 2  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-14 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-14 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
מרים המשקולות טרופים לומקין, שזכה במדליית זהב בהלסינקי
האתלטית נינה פונומריובה, האלופה האולימפית בזריקת דיסקוס באולימפיאדות הלסינקי ורומא
המתעמל בוריס שאחלין, שזכה ב-13 מדליות אולימפיות בין 1956 ל-1964
המתאגרף גנאדי שטקוב (מימין), שזכה במדליית זהב במלבורן
החותר ויאצ'סלב איוואנוב, האלוף האולימפי בין 1956 ל-1964
המתעמלת פולינה אסטחובה, שזכתה ב-10 מדליות אולימפיות בין 1956 ל-1964
רוברט שווקלדזה, האלוף האולימפי בקפיצה לגובה באולימפיאדת רומא, במהלך המשחקים
מרים המשקולות ויקטור בושוייב, שזכה במדליית זהב, במהלך המשחקים
המתעמלת לאריסה לטינינה, שזכתה ב-17 מדליות אולימפיות בין 1956 ל-1964, על דוכן המדליות בטוקיו
טמרה פרס, האלופה האולימפית בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דיסקוס, במהלך המשחקים
המתעמל מיכאיל וורונין, שזכה ב-7 מדליות במקסיקו סיטי, מתוכן שתי מדליות זהב
האתלט ויקטור סנייב, האלוף האולימפי בקפיצה משולשת בין 1968 ל-1976
ולרי בורזוב, האלוף האולימפי בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר, במהלך המשחקים
אולגה קורבוט מקבלת את מדליית הכסף על תרגיל המקבילים
הסייף ויקטור סידיאק, שזכה בשש מדליות אולימפיות בין 1968 ל-1980
המתעמלת נלי קים, שזכתה בשלוש מדליות זהב במונטריאול
המתעמל ניקולאי אנדריאנוב, שזכה בארבע מדליות זהב במונטריאול
האתלטית נדז'דה טקצ'נקו, שזכתה במדליית זהב בקרב חמש, במהלך המשחקים
השחיין ולדימיר סלניקוב (משמאל) עומד על הפודיום לאחר זכייתו במשחה ל-1500 מטר חופשי
מרים המשקולות לאוניד טרננקו, שזכה במדליית זהב במוסקבה, ו-12 שנים מאוחר יותר זכה במדליית כסף בברצלונה
הקשתית קטו לוסברידזה ומאמנה חוגגים את זכייתה במדליית הזהב
המתעמלת ילנה שושונובה, שזכתה ב-4 מדליות בסיאול
האתלט סרגיי בובקה, שזכה במדליית זהב בקפיצה במוט
נבחרת הכדורסל של ברית המועצות במפגש מול נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת סיאול
המחליק המהיר יבגני גרישין, שזכה בארבע מדליות זהב בקורטינה ד'אמפצו ובסקוו ואלי
המחליקה המהירה לידיה סקובליקובה, שזכתה בשתי מדליות זהב בסקוו ואלי ובארבע מדליות זהב באינסברוק
המחליקים האמנותיים לודמילה בלואוסובה ואולג פרוטופופוב, האלופים האולימפיים באינסברוק ובגרנובל, במהלך המשחקים בגרנובל
המחליקה המהירה טטיאנה אוורינה, שזכתה בארבע מדליות באינסברוק
משחק ה"נס על הקרח" באולימפיאדת לייק פלאסיד
המחליקים האמנותיים ילנה ולובה ואולג וסילייב, האלופים האולימפיים בסרייבו
המחליק המהיר ניקולאי גוליאייב, שזכה במדליית זהב במרוץ ל-1000 מטר בקלגרי
ביג פאשן גלילות

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מרכז קניות
 מיקום:  מחלף גלילות, רמת השרון
 מדינה:  ישראל
 בעלים:  ביג מרכזי קניות
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2018–2025 (כ־7 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  27 בפברואר 2025
 עלות:  2.7 מיליארד שקל
 מידות
 שטח:  44 אלף מ"ר
 קומות:  2 קומות
 
 קואורדינטות:  32°08′56″N 34°48′18″E﻿ / ﻿32.148980509347°N 34.80513771525°E﻿ / 32.148980509347; 34.80513771525
  (למפת גוש דן מוגדלת) ביג פאשן גלילות(למפת גוש דן רגילה) ביג פאשן גלילות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ביג פאשן גלילות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ביג פאשן גלילות
 
ביג פאשן גלילות הוא קניון פתוח בבעלות ביג מרכזי קניות, הממוקם סמוך למחלף גלילות בשטחה של רמת השרון.
הקמת הקניון

בניית הקניון החלה בסביבות שנת 2018, והתעכבה בעקבות התנגדויות שהגישו תושבים ועסקים באזור רמת השרון. בבניית הקניון הושקעו 2.7 מיליארד שקל והוא כולל שטחי מסחר של 44 אלף מ"ר, מתוכם 5,000 מ"ר הסעדה. 80 אלף מ"ר משרדים במגדל בן 43 קומות צפויים להיפתח בעתיד. הקניון כולל חניון תת קרקעי בן 5 קומות עם כ-3500 מקומות חנייה.
הקניון אמור היה להיפתח באוקטובר 2024, אך בעקבות מלחמת חרבות ברזל, נדחתה הפתיחה בארבעה חודשים. הקניון נפתח ב-27 בפברואר 2025.
חנויות הקניון

הקניון כולל כ-160 חנויות מביניהן חנויות דגל של מספר מותגים כגון רשת האופנה "זארה" אשר פתחה בקניון את סניפה הגדול בישראל, H&M, אדידס, לולו למון, דיזל, פקטורי 54, אמריקן איגל ו"רנואר". הקניון פתוח בכל ימות השבוע.
קישוריים חיצוניים

אתר האינטרנט הרשמי של ביג פאשן גלילות
הקניון הגדול בישראל: "ביג פאשן גלילות" יפתח בחודש הבא, סרטון בערוץ "i24NEWS", באתר יוטיוב, 7 בינואר 2025
נעמה ריבה, "ביג פאשן גלילות" מעוצב יפה וימשוך קונים רבים. רק למה הוא מנותק?, באתר הארץ, 12 במרץ 2025
הערות שוליים

↑  מירב קריסטל, ביג גלילות ייפתח היום: "המתחרים בני 25 שנה", באתר ynet, 27 בפברואר 2025
↑  אריק מירובסקי, ‏ביג גלילות עומד להיפתח בקרוב, ורק דבר אחד מאיים על החגיגה, באתר גלובס, 14 בפברואר 2025
↑  בעקבות המלחמה: ביג דוחה את פתיחת קניון הדגל שלה בגלילות, באתר כלכליסט, 27 באוקטובר 2024
↑  היאלי יעקבי-הנדלסמן, ביג פאשן גלילות: כל החנויות שמחכות לכם במרכז המדובר, באתר ישראל היום, 27 בפברואר 2025
↑  זארה בביג גלילות: חנות ענק הגדולה בישראל, במודל בינלאומי, באתר שרון אונליין, ‏19 בינואר 2025
↑   הקניון הגדול בישראל: "ביג פאשן גלילות" יפתח בחודש הבא, סרטון בערוץ "i24NEWS", באתר יוטיוב, 7 בינואר 2025
↑  דניאל כהן‏, "נהיה השדרה החמישית של ישראל": בהשקעה של 2.7 מיליארד שקל, מתחם הקניות הגדול בארץ יוצא לדרך, באתר וואלה, 27 בפברואר 2025
עיד אל-פיטר

| --- | --- |

מלמעלה למטה: מתפללים בעיד אל פיטר, מאכלים מתוקים אופייניים לחג, זיקוקים
 שמות נוספים:  עיד אל פיטר, חג שבירת הצום, הסעודה המתוקה, החג הקטן
 מדינה:  כלל עולמי 
 סוג:  חג מוסלמי דתי
 סיבה:  סיום חודש צום רמדאן
 חוגגים:  מוסלמיים
 חגיגות:  תפילות במסגדים, ארוחות משפחתיות, מתנות לילדים ולנשים וזיקוקי דינור
 מאכלים:  סביים, פאי שעועית 
 מתקשר עם:  חודש רמדאן, לילת אל-קאדר
 מועד
 תאריך התחלה:  היום הראשון בחודש שוואל
 תאריך סיום:  היום השלישי בחודש שוואל
 
עיד אל-פיטר (בערבית: عيد الفطر, בתעתיק מדויק: "עיד אלפטר", "חג שבירת הצום"; מכונה גם العيد الصغير, "החג הקטן") הוא חג מוסלמי לכבוד סיום חודש רמדאן הקדוש. הוא חל בשלושת הימים הראשונים של החודש הבא בלוח המוסלמי, חודש שוואל.
עיד אל-פיטר הוא אחד משני החגים העיקריים באסלאם. הוא מכונה "החג הקטן" כיוון שהוא קצר ביום אחד מהחג העיקרי השני, עיד אל-אדחא (عيد الأضحى). הוא נחוג בכל הקהילות המוסלמיות, בקרב סונים ושיעים. חלק מהדרוזים אינם חוגגים אותו משום שאינם מציינים את חודש רמדאן, אבל יש כאלה שצמים בחודש רמדאן וכן חוגגים עיד אל-פיטר .
מקור ומשמעות החג

אחת המסורות מייחסת לחג את המועד שבו הסתיימה כתיבת הקוראן. בנוסף לכך, עיד אל-פיטר הוא חג של מחילה, שלום, קהילתיות ואחווה. לכן במהלך החג המוסלמים מרבים לבקר את חבריהם וקרוביהם, וזוהי הזדמנות ליישוב מריבות ומחלוקות.
מנהגים

בעיד אל-פיטר מקובל לקום מוקדם בבוקר וללבוש בגדים חגיגיים, רצוי חדשים. לאחר מכן מתפללים המוסלמים תפילות מיוחדות לרגל החג, אשר נערכות בקהל גדול. אחרי התפילה מתחילות החגיגות עצמן. מנהג נוסף של החג כולל נתינת מתנות לנשים ולילדים.
בעיד אל-פיטר חובה על כל מוסלמי שיש בידו המינימום המספיק למחיה לתת בשמו ובשם בני משפחתו צדקה מיוחדת (הקרויה זכאת אל-פיטר زكاة الفطر). מטרת צדקה זו היא לטהר את המוסלמי מטעויות שעשה במהלך הצום כגון דברי שטות שאמר (لغو) או ניבול פה (رفث), וכן לעזור לעניים ולמסכנים לחגוג את החג. את הצדקה הזאת מקיימים בדרך כלל בנתינת מזון כגון אורז, קמח או כסף. ניתן לתת זאת משקיעת השמש של היום האחרון בחודש הרמדאן ועד תפילת החג.
מועד החג

מועדו המדויק של עיד אל-פיטר, כמו גם המועד המדויק של תחילת חודש רמדאן, נקבע בכל קהילה מוסלמית בנפרד, על-פי עדויות על ראיית מולד הירח. אם במוצאי היום ה-29 של רמדאן נראה מולד הירח, מכריזים על תחילת החג. אם טרם נראה המולד, דוחים את החג ביום אחד. מאחר שלא כל הקהילות הכריזו על תחילת צום רמדאן באותו היום, ולא בכולן שוררת הסכמה לגבי אורכו של חודש רמדאן בשנה הנדונה, ייתכנו הבדלים של יום או יומיים במועד החג בין מדינות או קהילות מוסלמיות שונות.
צום הרמדאן עשוי להימשך 29 או 30 יום, ולפיכך היום הראשון של עיד אל-פיטר חל ביום ה-30 או ביום ה-31 לאחר ההכרזה על ראשית הצום בקהילה מוסלמית מסוימת. לדוגמה, בשנת 2022 חל החג בתקופה של 01.05.2022 עד 03.05.2022 (או מ־02.05.2022 עד 04.05.2022).
הערות שוליים

↑  עיד אל פיטר (חג סיום צום הרמדאן), באתר כל זכות
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538530705171  PLWABN: 9810703807005606  BnF: cb123968710 (data)  GND: 4267645-9  LCCN: sh85064106  LNB: 000329416  SELIBR: 402276  SUDOC: 033064415  TDVİA: ramazan-bayrami
גמר ליגת האלופות 2023

גמר ליגת האלופות 2023 היה המשחק האחרון לעונת 2022/2023, העונה ה-68 של טורניר הכדורגל הבכיר באירופה שמאורגן על ידי אופ"א והעונה ה-31 מאז שונה שמה של התחרות מ"גביע אלופות המועדונים האירופי" לליגת האלופות. המשחק נערך באצטדיון אטאטורק באיסטנבול, טורקיה ב-10 ביוני 2023, ובו גברה מנצ'סטר סיטי על אינטר מילאנו בתוצאה 1–0.
הגמר היה אמור להיערך במקור באצטדיון ומבלי בלונדון, אנגליה. עם זאת, בעקבות הדחייה וההעברה של גמר 2020 מאצטדיון אטאטורק לאצטדיון האור בליסבון, פורטוגל, בעקבות מגפת הקורונה שפרצה בשנה זו, לו"ז אירוח הגמרים נדחה בשנה. האליאנץ ארנה במינכן, גרמניה שהיה אמור במקור לארח את גמר 2022 קיבל את אירוח גמר 2023. כאשר אצטדיון אטאטורק קיבל את אירוח גמר 2021, וגזפרום ארנה שבסנקט פטרבורג, רוסיה קיבל את אירוח גמר 2022 במקום אירוח גמר 2021. אך במאי 2021 שוב בעקבות מגפת הקורונה הועבר גמר 2021 לאצטדיון הדרגאו שבפורטו, פורטוגל. ולכן הוחלט שאצטדיון אטאטורק יארח את גמר 2023 והאליאנץ ארנה יארח את גמר 2025.
מנצ'סטר סיטי שזכתה בתואר התמודדה בעקבות הזכייה בסופר קאפ האירופי לשנת 2023 וזכתה בו לאחר ניצחון על סביליה, המנצחת בגמר הליגה האירופית 2023.
האצטדיון המארח

היה זה גמר ליגת האלופות השני שנערך באצטדיון אטאטורק, לאחר שהאצטדיון אירח את גמר 2005 בין ליברפול ומילאן.
האצטדיון המארח > בחירת האצטדיון

ב-22 בפברואר 2019 הושק הליך הגשת המועמדות עבור ערי אירופה לאירוח גמר ליגת האלופות 2022 ו-2023. כאשר לערים היה עד ה-22 במרץ 2019 להביע עניין, ועד ה-1 ביולי 2019 להגיש את הצעותיהן.
ב-24 בספטמבר 2019 הוכרז על-ידי הוועד המנהל של אופ"א במהלך ישיבה שנערכה בליובליאנה שבסלובניה שגזפרום ארנה בסנקט פטרסבורג, רוסיה. נבחר לארח את משחק גמר ליגת האלופות 2021, כאשר אליאנץ ארנה במינכן, גרמניה. יארח את גמר ליגת האלופות 2022 ואצטדיון ומבלי בלונדון שבאנגליה יארח את גמר 2023.
ב-17 ביוני 2020 הודיעה אופ"א כי בשל מגפת הקורונה באירופה, כל מיקומי הגמרים יידחו בשנה, וכתוצאה מכך אליאנץ ארנה יארח את גמר ליגת האלופות 2023. עם זאת, בגלל התפרצות נוספת של מגפת הקורונה בטורקיה הגמר של שנת 2021 הועבר ברגע האחרון מאיסטנבול לפורטו, וב-16 ביולי 2021 הוחלט שאיסטנבול תארח את גמר 2023. ומינכן תארח במקום זאת את גמר 2025.
הקבוצות

| מועדון | הופעות קודמות בגמר (בכתב מודגש: זכיות) |
| --- | --- |
איטליה אינטר מילאנו: 5 (1964, 1965, 1967, 1972, 2010)
אנגליה מנצ'סטר סיטי: 1 (2021)
רקע

עבור אינטר מילאנו, זה היה גמר ליגת האלופות/גביע אירופה השישי בו היא משתתפת. היא זכתה בעבר בשלושה גמרים (1964, 1965 ו-2010) והפסידה בשניים (1967ו-1972).
עבור מנצ'סטר סיטי, זה היה גמר ליגת האלופות השני בו היא משתתפת. זאת לאחר שבגמר ליגת האלופות 2021 הפסידה בתוצאת 1–0 לצ'לסי.
מהלך המשחק

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 ביוני 2023   22:00 | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 0-1 | איטליה אינטר מילאנו | אצטדיון אטאטורק, איסטנבול צופים: 71412 שיפוט: שימון מרצ'יניאק (פולין) |
| 10 ביוני 2023   22:00 | רודרי  68' | (סיקור) |  | אצטדיון אטאטורק, איסטנבול צופים: 71412 שיפוט: שימון מרצ'יניאק (פולין) |
מהלך המשחק > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              מנצ'סטר סיטי :               אינטר מילאנו
ראו גם

עונת 2022/2023 בליגת האלופות
גמר הליגה האירופית 2023
גמר הקונפרנס ליג 2023
הערות שוליים

1 2  UEFA.com, UEFA competitions to resume in August | Inside UEFA, UEFA.com, ‏17 ביוני 2020 (באנגלית)
↑  רשמי: גמר ליגת האלופות ייערך בדרגאו בפורטוגל, באתר ONE‏, 13 במאי 2021
1 2  UEFA.com, Venues appointed for club competition finals | Inside UEFA, UEFA.com, ‏2021-07-16 (באנגלית)
↑  UEFA.com, 9 associations bidding to host 2021 club finals | Inside UEFA, UEFA.com, ‏גג2019-02-22 (באנגלית)
| משחקי גמר גביע אירופה וליגת האלופות |
| --- | --- | --- |
| גביע אירופה לאלופות | 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 |  |
| ליגת האלופות | 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
פולחן האישיות של יוסיף סטלין

פסל בדמותו של סטלין בכיכר המרכזית של גורי (עיר הולדתו, בגיאורגיה).
כרזת ענק עליה יש דיוקן בדמות סטלין. צולם בברלין, זמן קצר לאחר כיבושה מידיי הנאצים יחד עם שאר בעלות הברית (התמונה הזו צולמה כנראה במהלך יוני 1945).
פולחן האישיות של יוסיף סטלין הפך למאפיין בולט בתרבות הסובייטית החל מדצמבר 1929, כאשר נערכה חגיגה מפוארת של יום הולדתו ה-50 של סטלין (בפועל, סטלין היה אז בן 51, כי הוא יליד דצמבר 1878). במשך שנות שלטונו של סטלין, העיתונות הסובייטית (אנ') הציגה את סטלין כמנהיג אומניפוטנטי ויודע-כל. בנוסף לכך, שמו ותמונתו של סטלין הופיעו בכמעט כל מקום ברחבי ברית המועצות. פולחן האישיות נמשך עד מותו של סטלין והסתיים באופן סופי לאחר חשיפת הנאום הסודי של ניקיטה חרושצ'וב.
הדימוי של סטלין בתעמולה ובתקשורת ההמונים

מנהיגה הראשון של ברית המועצות ומנהיג המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ולדימיר איליץ' לנין לא רצה שחבר המפלגה, יוסיף סטלין יירש אותו. לנין אף כתב בצוואתו ביקורת חריפה על סטלין, הוא סבר כי "סטלין הוא גס מדי, וחסרון זה הוא ללא נשוא אצל אדם המכהן כמזכיר כללי... לכן, מציע אני לחברים שימצאו דרך לסלק את סטלין מתפקיד זה וימנו תחתיו אדם אחר – סובלני, נאמן ומנומס יותר, שייתן את דעתו על צורכי החברים ויהיה פחות קפריזי". חרף ההתנגדות החריפה של לנין, לאחר מותו הופצו ברחבי ברית המועצות כ-500,000 עותקים של תמונה בה נראים סטלין ולנין משוחחים על ספסל ונראים מנהלים שיחה כמו זוג חברים. סטלין אימץ את הרעיון והחליט להתרברב במהלך נאומים בפני הפרולטריון כי הוא היה אחד מתלמידיו הקרובים ביותר של לנין. בסופו של דבר, שתי הדמויות התמזגו בעיתונות הסובייטית וסטלין הפך להתגלמותו של לנין. בתחילה, העיתונות ייחסה הצלחה כלשהי לדברים מסוימים בברית המועצות להצלחות של סטלין ולנין, אך עם חלוף הזמן סטלין הפך בעצמו לסיבה הרשמית לרווחת תושבי ברית המועצות.
חגיגות יום הולדתו ה-50 של סטלין, בדצמבר 1929 סימנו את הסנונית הראשונה והאמיתית בהליך הבנייה של "הכת סביב סטלין" וטיפוח פולחן האישיות שלו. באופן פומבי, סטלין היה נחשב בחור צנוע ודחה כל טענה שאמרה שהוא שווה ללנין אך בפועל איפשר את המשך האדרתו. כבר ב-1933, היו במרכז מוסקבה יותר תמונות של סטלין מאשר של לנין.
העיתונות הסובייטית שיבחה ללא הרף את סטלין ותיארה אותו כ"גדול", "אהוב","נועז" ו"גאון". היא גם הציגה אותו כדמות אב אכפתית אך חזקה שרואה את כל אזרחי ברית המועצות כ"ילדיו". מ-1936, העיתונות הסובייטית החלה להתייחס לסטלין כאבי האומה.
יחסי הגומלין בין סטלין לילדים הפכו למרכיב מרכזי בפולחן האישות סביבו. סטלין עסק לעיתים קרובות בשליחת מתנות באופן מתוקשר לילדים סובייטים ממגוון רקעים אתניים שונים. החל משנת 1935 הביטוי "תודה לחבר החביב סטלין על ילדות מאושרת!" הופיע בשערי פעוטונים, בתי יתומים ובתי ספר. ילדים השתמשו בסיסמה הזו גם בפסטיבלים שאורגנו על ידי הרשויות. הדימוי של סטלין כאב נתפס כניסיון של התעמולה לשלב את התעמולה הסובייטית עם סמלים וסממנים דתיים בפולחן האישיות של סטלין. התואר "אבא" היה שייך קודם כל לסטלין ורק אז יוחס לכמרי הכנסייה האורתודוקסית הרוסית. העיתונות החלה להפסיק את המסירות שלה לכנסייה והתמסרה גם בנושא הזה לסטלין.
העיתונות הציגה לעיתים קרובות קשר ישיר בין סטלין לפשוטי העם, לעיתים קרובות פורסמו מכתבים מחקלאים או תעשיינים המהללים את סטלין ומשבחים את פועלו.
במלחמת העולם השנייה במהלך הפלישה הגרמנית לברית המועצות, ובזמן שהכוחות הנאציים חדרו עמוק לשטח ברית המועצות והצבא הסובייטי ספג תבוסות נוראות, פולחן האישיות של סטלין, שעד אז הוכתב מלמעלה, הפך לאותנטי. התחושה בקרב הציבור הסובייטי הייתה, שרק מנהיג חזק כמו סטלין, מסוגל להוציא את ברית המועצות מן המצב הנואש שאליו נקלעה.