מלחמת האזרחים בספרד
סדרי הכוחות > חילות הים

| כלי שיט בצי הרפובליקני והלאומני במלחמה>   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | הרפובליקה הספרדית השנייה הרפובליקנים | הרפובליקה הספרדית השנייה הרפובליקנים |  | ספרד (1938–1936) הלאומנים | ספרד (1938–1936) הלאומנים |
| אוניות מערכה | 1 |  |  | 1 |  |
| סיירות כבדות | 0 |  |  | 2 |   |
| סיירות קלות | 3 |    |  | 2 |    |
| משחתות | 16 |                 |  | 5 |      |
| ספינות טורפדו | 7 |        |  | 5 |      |
| צוללות | 12 |          |  | 2 |    |
| ספינות קלות | 6 |       |  | 12 |            |
| סה"כ | 47 |  |  | 29 |  |
   = כלי שיט שהיו בתחילת המלחמה בצי הרפובליקני והלאומני  = כלי שיט שהיו בהליכי בנייה בתחילת המלחמה ונכנסו לפעילות במהלכה  = כלי שיט שמסרה איטליה ללאומנים במהלך המלחמה
עם פרוץ המלחמה עשו הצדדים מאמצים נרחבים להשתלטות מהירה על נמלי הים ובסיסי הצי הספרדי במטרה לרכוש שליטה על כלי השיט של המדינה. כבר בימים הראשונים הלאומנים תפסו שלושה בסיסים ימיים חשובים: פרול, קדיס ואלחסירס. הרפובליקנים נשארו עם שני בסיסי צי בלבד: קרטחנה ומאון שבאי מנורקה. אף על פי שלבסיסים של הרפובליקנים היו תשתיות מוגבלות בלבד לעומת אלו של הלאומנים, הם פיצו על כך בשליטתם בכל נמלי הים האזרחיים הגדולים של ספרד: ברצלונה, ולנסיה ובילבאו. בשל כך החזיקו הרפובליקנים גם בשני שלישים מצי הסוחר הספרדי. צי המלחמה הספרדי לא התחלק באופן שווה, ורוב כלי השיט נפלו לידי הרפובליקנים. שתי אוניות המערכה של הצי התחלקו בין הצדדים, אחת לכל צד. שתי הסיירות הכבדות היחידות של הצי, שהיו עדיין בבנייה בתחילת המלחמה אבל הוכיחו את נחיצותם בהמשכה, נפלו לידי הלאומנים. כלל המשחתות, 14 במספר, למעט אחת, נפלו לידי הרפובליקנים. בדומה לכך גם כל 12 הצוללות של הצי הוחזקו בידי הרפובליקנים.
למרות יתרונם הברור של הרפובליקנים בכמות ובאיכות כלי השיט, שורה של בעיות הרעו את מצבם. הגם שרוב החיילים ששירתו בחיל הים עמדו לימין הרפובליקה (13,000 לעומת 7,000 ששירתו בצי הלאומני), מרבית קציני הצי הצטרפו ללאומנים, בדומה לרוב קציני הצבא וטייסי חיל האוויר. קצינים אחרים שלא הצטרפו למרד סבלו מחשדות באשר למושא נאמנותם האמיתי ונחשדו בבגידה. התגובה של הרפובליקנים הייתה מעצרים והוצאות להורג של רבים מהם. מעריכים כי 230 מתוך 675 קציני הצי שהיו בשירות פעיל נהרגו במהלך החודשים הראשונים למלחמה. קצינים רבים אחרים הודחו. המחסור של הרפובליקנים בשורות הקצונה הבכירה היה חמור עוד יותר. מתוך 19 אדמירלים בצי הספרדי, שניים בלבד עמדו לשירות הרפובליקה. לעומת הרפובליקנים, הצי הלאומני שסבל ממחסור בכלים וכוח אדם היה מאורגן היטב, זכה בפיקוד איכותי ושמר על יוזמה לכל אורך שנות המלחמה. הרפובליקנים, שתפקודם נפגע עקב המחסור בפיקוד איכותי וארגון אפקטיבי, הצליחו לאורך המלחמה לשפר את ביצועיהם ואף לקצור כמה הצלחות מוגבלות. עם זאת, הם נכשלו בשאיפותיהם לבסס עליונות ימית.
עבור שני הצדדים השליטה בנמלי הים ובנתיבי הסחר בים התיכון ובאוקיינוס האטלנטי הייתה קריטית לשם הבטחת המשך שרידותם. ללא שליטה בים ידעו הצדדים כי יתקשו לקלוט נשק, מתנדבים ומשאבים חיוניים ממדינות ידידותיות. לכן, על אף יחסי הכוחות לרעת הלאומנים, הם שמרו לכל אורך שנות המלחמה על יוזמה. למעשה לאורך רוב שנות המלחמה לא נרשמו קרבות ימיים משמעותיים בין הצדדים, ואלו התמקדו בסיוע לקרבות ביבשה ובחסימת דרכי הסחר של היריב. בחודשים הראשונים למלחמה הצליח הצי הרפובליקני לקצור הישג חשוב. הוא השתלט על מצר גיברלטר ובכך ניתק את מרוקו הספרדית משאר האזור הלאומני. עם זאת, בספטמבר 1936 הצליח הצי הלאומני לרכז כוח ימי במיצרים ולהסיר את השליטה הרפובליקנית עליהם.
כאמור הצי הרפובליקני לא השכיל לנצל את יתרונו הכמותי במהלך המלחמה. מנגד, הגם שיחסי הכוחות בים תמיד היו לטובת הרפובליקנים, הלאומנים הצליחו לשפר אותם באמצעות בנייה של ספינות חדשות ורכישת כלי שיט ישנים מהאיטלקים. במהלך 1937 קיבל הצי הלאומני משלוח של ארבע משחתות ושתי צוללות מאיטליה. עם זאת, איכותם של כלי שיט אלו הייתה נמוכה ותרומתן לצי הלאומני נחשבה לשולית. במהלך כל שנות המלחמה הלאומנים השיקו 7 ספינות חדשות, מתוכן שתי סיירות כבדות, לעומת הרפובליקנים שבמהלך המלחמה השלימו את ייצורן של שתי משחתות בלבד. בנוסף להתרחבות הצי, הלאומנים זכו גם לסיוע הולך וגובר של ציים ידידותיים. לאורך רוב מהלך המלחמה למעלה ממחצית כלי השיט של הצי הגרמני פעלו בספרד בכל זמן נתון, כולל שתיים משלוש אוניות המערכה מסדרת דויטשלנד, 6 סיירות וארבע צוללות. בנוסף לפעילות הצי הגרמני, צוללות איטלקיות העניקו תמיכה סמויה חשובה ללאומנים כבר בשלבים הראשונים של המלחמה. תחילה נוכחות הצי האיטלקי והגרמני שימשה לפינוי אזרחיהם מספרד, אך בהמשך הם ביצעו מגוון משימות שנועדו לתמוך במאמצי הלאומנים, בעיקר מבחינה טכנית ולוגיסטית. הרפובליקנים זכו אף הם לתמיכה חיצונית שהעניקה להם ברית המועצות. עם זאת, התמיכה הסובייטית הימית הייתה מוגבלת והסתכמה בעיקר בשליחת יועצים וציוד צבאי.
הסיירת הכבדה קאנריאס (Canarias) ששירתה בצי הלאומני. שתי סיירות כבדות מודרניות ומהירות שהצי הלאומני השיק בשנים הראשונות של המלחמה סייעו ללאומנים לאזן את היתרון הכמותי של הצי הרפובליקני.
אוניית המערכה אלפונסו השלושה עשר (Alfonso XIII) ששירתה בצי הלאומני. הן הצי הלאומני והן הצי הרפובליקני הניחו את ידם על אוניית מערכה אחת שהייתה לאוניית הדגל של כל אחד מהציים. בקיץ 1937 יצאו שתי האוניות מכלל שימוש, אלפונסו השלישי הלאומנית עקב מוקש ימי וחיימה הראשון (Jaime I) הרפובליקנית עקב תאונה.
הצוללת C-3 ששירתה בצי הרפובליקני. עם פרוץ המלחמה כל 12 הצוללות של הצי הספרדי נפלו לידי הרפובליקנים. עם זאת לרפובליקנים לא היה יתרון מוחלט בזירה התת-ימית. הלאומנים קיבלו שתי צוללות איטלקיות ב-1937, שהצטרפו לצוללות איטלקיות וגרמניות שסייעו ללאומנים לכל אורך שנות המלחמה.