stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המזרח התיכון (שיר)
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 3 |  |
הערות שוליים

↑  עברי לידר – המזרח התיכון | | Helicon Music, באתר www.helicon.co.il, ‏2020-05-24
1 2  עברי לידר - המזרח התיכון, באתר ‏מאקו‏, 24 במאי 2020
↑  המזרח התיכון: השיר החדש של עברי לידר והמוזיקאי הדרוזי, באתר ‏מאקו‏, 6 ביוני 2020
1 2   עברי לידר - המזרח התיכון (PROD. BY SAM HALABI), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:40)
↑  מוזיקה - בזכות האינסטגרם: עברי לידר בלהיט על המזרח התיכון, באתר פרוגי, ‏2020-05-24
↑  בן שלו, אין רציונל מאחורי האמירות של עברי לידר. מה בכל זאת כן עובד בשיר החדש?, באתר הארץ, 26 במאי 2020
↑  המזרח התיכון, באתר יוסמיוסיק, ‏2020-05-24
1 2  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group
↑  Spotify Charts, www.spotifycharts.com
↑  המזרח התיכון, נבדק ב-2020-06-19
| עברי לידר |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | מלטף ומשקר • יותר טוב כלום מכמעט • האנשים החדשים • זה לא אותו דבר • בקצב אחיד בתנועות של הגוף • מישהו פעם • האהבה הזאת שלנו • עברי לידר עופר מאירי |  |
| אלבומי הופעה | Live CD‏ • Live DVD‏ • עברי לידר ותזמורת המהפכה בהופעה חיה • קיסריה Live |  |
| מיני-אלבומים | FIGHT!‎ • ניו יורק בשמש |  |
| ערכים קשורים | TYP • יועד נבו • הליקון |  |
| עברי לידר - שירים |
| --- | --- | --- |
| מלטף ומשקר | "לאונרדו" • "תמיד אהבה" • "אף אחד משנינו" |  |
| יותר טוב כלום מכמעט | "הכוס הכחולה" • "בחולצת פסים" • "יותר טוב כלום" |  |
| האנשים החדשים | "בתי קפה" • "על קו המים" • "האנשים החדשים" • "איש יקר" |  |
| זה לא אותו דבר | "זכיתי לאהוב" • "ניסים" • "להבין את המים" • "זה לא אותו דבר" |  |
| בקצב אחיד בתנועות של הגוף | "רק תבקש" • "מתעורר" • "הדרכים הארוכות" • "אלוף העולם" • "ביחד מפחד" |  |
| מישהו פעם | "מישהו פעם" • "מזל טוב ישראל" • "תרמיל" • "לרגע קטן" • "אסתר אוכלת פחמימה" |  |
| האהבה הזאת שלנו | "הייתי כאן" • "הכול בוער" • "האהבה הזאת שלנו" • "מקום ליותר" • "ילדות והעיר הגדולה" |  |
| שירים אחרים | "סינדרלה רוקפלה" • "מוגזם" • "נסיכה שלי" • "הנשף" • "מהכפר אל הכיכר" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "תזכור הכל" • "המזרח התיכון" • "הרגע הריק" • "השמיים נעולים" • "שמח" ‏•‏‏ "חלומות שנמחקים" |  |
הפרלמנט של דרום אפריקה

| --- | --- |
סמל הפרלמנט של דרום אפריקה
 מדינה:  דרום אפריקה 
 בתים:  האספה הלאומית והאספה הלאומית של הפרובינציות
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  31 במאי 1910 – הווה (114 שנים) 
 משכן
  
 בתי הפרלמנט 
 קואורדינטות:  33°55′33″S 18°25′11″E﻿ / ﻿33.925777°S 18.419697°E﻿ / -33.925777; 18.419697
 אתר אינטרנט
 www.parliament.gov.za
 
הפרלמנט של דרום אפריקה הוא הרשות המחוקקת של מדינה זו. על פי חוקתה הנוכחית יש בו שני בתים – האספה הלאומית בת 400 מושבים והמועצה הלאומית של הפרובינציות בת 90 מושבים. מקום מושבו הוא בעיר קייפטאון.
מאז הקמתו בשנת 1910 עבר מבנה הפרלמנט שינויים רבים כתוצאה מן ההיסטוריה הסוערת של דרום אפריקה. משנת 1994 ואילך, בעקבות ביטול משטר האפרטהייד, משתתפים בבחירות לפרלמנט כל תושבי המדינה.
הפרלמנט הנוכחי, שנבחר במאי 2014, הוא ה-14 מאז הפיכת דרום אפריקה לרפובליקה ב-1961, ה-26 מאז שהוקם לראשונה והחמישי מאז ביטול משטר האפרטהייד.
תולדות הפרלמנט > 1910 עד 1961

עם הקמת האיחוד של דרום אפריקה הוקם גם הפרלמנט, אשר כלל שני בתים - הסנאט ובית האספה (House of Assembly):
בסנאט נכללו סנאטורים שנבחרו על ידי הפרובינציות לתקופה של עשר שנים וכן המושל הכללי. מספר הסנאטורים השתנה מעת לעת.
בבית האספה נכללו צירים אשר נבחרו על ידי הציבור במחוזות בחירה נפרדים. מספר המושבים בבית ומחוזות הבחירה גדל בהדרגה עם הגידול באוכלוסיית המדינה.
לבנים בלבד היו יכולים להתמנות לפרלמנט או להיכלל בין חבריו.
זכות הבחירה ניתנה לגברים מגיל 21 (18 משנת 1960) - ללבנים בכל הפרובינציות, לשחורים בפרובינציית הכף ופרובינציית נטאל, ולצבעוניים בפרובינציית הכף.
הרכב הפרלמנט השתנה מעת לעת בעקבות תיקונים בחוקה:
ב-1930 ניתנה לנשים לבנות זכות להצביע לפרלמנט ולהיבחר לשני בתיו.
משנת 1937 נקבע לבוחרים השחורים ייצוג נפרד בשני בתי הפרלמנט - ארבעה נציגים בסנאט (שניים לפרובינציית הכף, אחד לנטאל ואחד לאורנג' וטרנסוואל) - ובבית האספה שלושה, שנבחרו במחוזות בחירה נפרדים.
החל מ-1950 יוצגו התושבים הלבנים בדרום-מערב אפריקה (כיום נמיביה, שנשלטה אז על ידי דרום אפריקה) על ידי ארבעה סנאטורים וששה חברי בית האספה.
החל מ-1957 יוצגו הצבעוניים על ידי נציגים נפרדים בשני בתי הפרלמנט ועל בסיס בחירה במחוזות בחירה נפרדים להם. ההצעה לתיקון זה לחוקה נתקלה בהתנגדות רבה והייתה נושא לשני פסקי דין של בית המשפט העליון של דרום אפריקה. ראש הממשלה יוהאנס סטריידום התגבר על כך על ידי הגדלת מספר חברי הסנאט ומינוי מספר מספיק של סנאטורים תומכי הממשלה, כך שלבסוף השיג את הרוב הנדרש לתיקון החוקה של שני שלישים.
בשנת 1960 בוטל הייצוג לשחורים בפרלמנט.
בשנת 1960 החליטו הבוחרים הלבנים במדינה במשאל עם על ניתוק הקשר של דרום אפריקה לכתר הבריטי והפיכתה לרפובליקה.
תולדות הפרלמנט > 1961 עד 1984

עם הפיכת דרום אפריקה לרפובליקה לא חלו שינויים בהרכב הפרלמנט, אך כאלו התרחשו מאוחר יותר:
ב-1968 בוטל הייצוג לצבעוניים בפרלמנט, והוא ייצג מאותה עת ואילך בוחרים לבנים בלבד.
ב-1977 חדלה דרום-מערב אפריקה להיות מיוצגת בפרלמנט.
ב-1981 בוטל הסנאט והפרלמנט היה לבעל בית אחד בלבד.
תולדות הפרלמנט > 1984 עד 1994

בשנת 1984 נתקבלה חוקה חדשה לדרום אפריקה. במסגרתה הוענקה מחדש זכות בחירה לצבעוניים ולהודים במדינה. לכל אחת מהקבוצות הוקם בית נבחרים משלה, שהביאו את הפרלמנט להרכב של שלושה בתים. שני הבתים החדשים פעלו לפי כללים נפרדים:
מרבית חברי הבתים נבחרו במחוזות בחירה, ונוספים נבחרו על ידי חברי הבתים ומונו על ידי נשיא המדינה
שני הבתים חוקקו חוקים בעניינים הנוגעים לקבוצת הגזע שלהם וקיבלו חקיקה יחד עם הבית השלישי בעניינים משותפים לבני כל הגזעים. בפועל הייתה לבית השלישי דומיננטיות בתהליך החקיקה כיוון שמספר חבריו היה גדול משל שני הבתים האחרים גם יחד.
תחת השיטה החדשה המשיכו השחורים במדינה להיות לא מיוצגים ונטולי זכות בחירה. לשיטה זו לא הייתה לגיטימציה גם בקרב הצבעוניים וההודים, שרבים מהם החרימו את הבחירות.
במשאל עם שנערך בשנת 1992 אישרו הבוחרים (לבנים בלבד) ברוב של 68.73 אחוזים רפורמה אשר הובילה לסיום משטר האפרטהייד. בשנה שלאחר מכן ביצע הפרלמנט התלת-בתי את אחת מפעולותיו האחרונות וקיבל חוקת-ביניים, אשר נכנסה לתוקפה ב-27 באפריל 1994 - המועד בו נערכו הבחירות החופשיות הראשונות במדינה.
תולדות הפרלמנט > 1994 ואילך

חוקת הביניים העניקה לראשונה זכות בחירה לגברים ונשים בני כל הגזעים, מגיל 18 ואילך. מבנה הפרלמנט השתנה והוא כלל שוב שני בתים - סנאט ואספה לאומית. הסנאט נקבע כבעל 90 מושבים - עשרה לכל אחת מהפרובינציות. האספה הלאומית הייתה לבעלת 400 מושבים, שנבחרו בבחירות ארציות (כלומר ללא מחוזות בחירה נפרדים) ויחסיות על בסיס רשימות מועמדים מפלגתיות.
בשנת 1997 נתקבלה חוקה קבועה למדינה, ובמסגרתה השתנה שמו של הסנאט למועצה הלאומית של הפרובינציות.
המפלגה הלאומית הייתה למפלגת הרוב בפרלמנט משנת 1948, ומכוח חוקי האפרטהייד היא שמרה על מעמדה זה בכל הפרלמנטים שנבחרו עד ביטולו של משטר זה. מאז הבחירות החופשיות הראשונות ב-1994 מהווה הקונגרס הלאומי האפריקני את מפלגת הרוב בפרלמנט.
מקום מושב הפרלמנט

מאז הקמתו שוכן הפרלמנט בעיר קייפטאון, במבנים אשר שימשו לפניו את הפרלמנט של כף התקווה הטובה. מקום זה נבחר כפשרה בין הפרובינציות שהקימו את דרום אפריקה בשנת 1910, שכולן שאפו שעיר הבירה של האיחוד תימצא בשטחן. לבסוף הוסכם שקייפטאון תהיה הבירה המחוקקת, פרטוריה הבירה האדמיניסטרטיבית ובלומפונטיין הבירה השיפוטית.
מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקאי הציעה להעביר את מקום מושב הפרלמנט לפרטוריה, בנימוק שהריחוק ממקום מושב הממשלה מאלץ את חבריה ואת עובדי הציבור והדיפלומטים במדינה לנוע הלוך ושוב בין שתי הערים כאשר הפרלמנט נמצא במושב. תושבי קייפטאון מתנגדים לכך מחשש לפגיעה ביוקרת העיר ובטענה שהמפלגה מנסה להביא לצנטרליזציה של הממשל במדינה.
אולם מליאת האספה הלאומית
בתי הפרלמנט בקייפטאון
הספרייה האמברוזיאנית

| --- | --- |

 מיקום:  מילאנו
 תאריך ייסוד:  8 בדצמבר 1609
 מנהל:  Marco Navoni 
 קואורדינטות:  45°27′47.16″N 9°11′7.44″E﻿ / ﻿45.4631000°N 9.1854000°E﻿ / 45.4631000; 9.1854000
 https://www.ambrosiana.it/
  (למפת מילאנו מוגדלת) הספרייה האמברוזיאנית(למפת מילאנו רגילה) הספרייה האמברוזיאנית
 
הספרייה האמברוזיאנית (באיטלקית: Biblioteca Ambrosiana, מילולית: הספרייה על שם אמברוזיוס הקדוש, פטרון העיר מילאנו) היא ספרייה היסטורית במילאנו. הספרייה נפתחה ב-8 בדצמבר (יום הקדוש אמברוזיוס) 1609 והייתה הספרייה הציבורית השנייה בעולם (לאחר הספרייה הבודליינית באוקספורד) שהייתה פתוחה לציבור המלומדים (ולא במסגרת מנזר או חצר מלכות).
היסטוריה

הספרייה הוקמה ביוזמתו של הקרדינל הישועי פדריקו בורומאו. לפתיחת הספרייה קדמו מספר שנים בהן שלח בורומאו שליחים ללקט ספרים וכתבי יד עתיקים מרחבי העולם. שליחיו יצאו לאיטליה, צרפת, ספרד, גרמניה, יוון, "סוריה הגדולה" (כולל ארץ ישראל) ומצרים והונחו לרכוש ספרים ומגילות בעברית, ערבית, יוונית עתיקה, לטינית, אשורית, געז ועוד. בין השליחים המלקטים היו הצנזור המומר, דומניקו ג'רוזלימיטנו, שנשלח לאסוף כתבי יד עבריים בקורפו; אנטוניו סאלאמציו (Antonio Salamazio) שנשלח ליוון, קושטא וארץ ישראל; אנטוניו גיגי (Antonio Giggi) שאסף כתבי יד בערבית ובפרסית; ופטרו פאוליני בוסקה (Petri Pauli Boschae), שהיה הספרן הראשון של הספרייה. רוב השליחים התמנו לאחר חזרתם משליחותם לדוקטורים בקולג' של הספרייה ועסקו בניהול, מחקר ותיעוד של האוסף שלהם, משרה שכללה גם פרשנות וצנזורה לחלק מהספרים. לצד הקולג' הקים בורומאו מכון טיפוגרפי להדפסת מחקרי הדוקטורים והנזירים.
מדפי הספרים כיסו את הקירות, עיצוב יוצא דופן בתקופה בה כוסו קירות הספריות בפרסקאות והספרים עצמם היו טמונים במדפים נסתרים.
עם פתיחתה היו בספרייה 30,000 ספרים ו-15,000 כתבי יד ובקולג' שלה כיהנו תשעה דוקטורים.
הספרייה הגדילה את אוספיה באופן קבוע והתפרשה גם לתחום הרישום. כך נרכש האוסף Codex Atlanticus, המכיל למעלה מ-1,000 רישומים מאת לאונרדו דה וינצ'י. כיום כולל אוסף הרישומים מעל 12,000 רישומים מאת אמנים אירופאים מן המאה ה-14 ועד המאה ה-19.
הספרייה הפכה למקום מפורסם לעלייה לרגל של מלומדים. ב-15 באוקטובר 1816 ביקר בה המשורר האנגלי לורד ביירון. הוא קרא באולם הקריאה בספרייה את חליפת המכתבים בין לוקרציה בורג'ה ופייטרו במבו והגדיר אותם כ"מכתבי האהבה היפים ביותר בעולם". ב-12 בספטמבר 1840 ביקרה בספרייה ידידתו, מרי שלי.
מאוצרות הספרייה

הפרגמנט המורטורי או "הקאנון המורטורי" - הרשימה העתיקה ביותר הידועה של ספרי הברית החדשה
הקודקס האטלנטי - 1,000 רישומים מאת לאונרדו דה וינצ'י
תנ"ך פשיטתא שלם בסורית מתוארך למאה השישית או מאה השביעית לספירה. כתב היד כולל בנוסף לתנ"ך את הספרים החיצוניים חכמת שלמה, איגרת ירמיהו, ספר ברוך, בל והדרקון, שושנה, יהודית, בן סירא, ספרי המקבים, ברוך הסורי, חזון עזרא, ותרגום הספר השישי ממלחמות היהודים
קודקס אמברוזיוס 837 ו-435 - קטעי מסות על "אודות הנפש" לאריסטו, ביוונית עתיקה מן המאה ה-13
196 כתבי יד בעברית בהם: תנ"ך מאויר מהמאה ה-13, עותק מהמאה ה-15 של "הכוזרי" ליהודה הלוי וכתב יד של רש"י.
סלסלת פירות של קאראווג'ו
דיוקנו של מוזיקאי של לאונרדו דה וינצ'י
הערות שוליים

↑  Pietro Bembo A Renaissance Courtier Who Had His Cake and Ate It Too
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311294605171  PLWABN: 9810568264905606  BIBSYS: 90270513  BNE: XX105681  BnF: cb12148454d (data)  CANTIC: a10243161  CiNii: DA02996963  GND: 4251345-5  ISNI: 0000 0001 2294 7471  LCCN: n79139453  LNB: 000200282  NKC: ko2004238702  NLA: 36185205  NLG: 283086  NSK: 000049533  RERO: 02-A012320080  SELIBR: 109866  SUDOC: 027438279  ULAN: 500302861  VcBA: 494/7589  VIAF: 147341799   WorldCat (עם VIAF): 147341799
הקו הירוק (ביירות)

חלק מהקו הירוק בשנת 1982
הקו הירוק (בערבית: خط أخضر, תעתיק מדויק: ח'ט אחצ'ר) היה קו הפרדה אשר חילק את בירת לבנון, ביירות, לשני חלקים לפי חלוקה עדתית בתקופת מלחמת האזרחים הלבנונית. קו זה, נקבע באופן לא-רשמי עם תחילתה של מלחמת האזרחים בשנת 1975 והוא חדל מלהתקיים עם סיום המלחמה בשנת 1990. העיר אוחדה זמנית בשנת 1984 וקו הפרדה זה בוטל, אך האיחוד לא החזיק זמן רב והעיר חולקה מחדש.
ה"קו הירוק" חילק את ביירות לשני חלקים: החלק המזרחי - המאוכלס ברובו בנוצרים והחלק המערבי - המאוכלס ברובו במוסלמים ובו גם שכנו מחנות הפליטים הפלסטיניים. החלק המזרחי, נשלט על ידי המיליציה המרונית "הכוחות הלבנוניים" אשר מרבית לוחמיה נמנו עם לוחמי "הפלנגות הנוצריות" ואילו מערב העיר נשלטה על ידי פלגים של אש"ף. השכונות השיעיות בחלקו הדרומי של מערב ביירות נשלטו על ידי מיליציות שיעיות, בתחילה המיליציה "אמל" של האימאם מוסא א-צדר הנחשבת למתונה וחילונית יותר ומאוחר יותר על ידי חזבאללה, שהוקמה במהלך מלחמת האזרחים על ידי משמרות המהפכה האיראניים ונחשבת למיליציה קיצונית.
על אף ששתי הקבוצות אשר שלטו בצידו המערבי של הקו הירוק, השיעים הלבנונים והפלסטינים, היו מוסלמים בדתם הם התחרו זה בזה על שליטה מלאה בחלק המערבי של העיר. מאוחר יותר, השיעים אף נלחמו בינם לבין עצמם על שליטה בדרום ביירות במלחמת המחנות. במהלך לחימה זו, גברה תמיכת האוכלוסייה השיעית בדרום ביירות בחזבאללה ושליטת המיליציה ברבעים השיעיים התחזקה, על חשבון אמל אשר נחלה מפלה ואיבדה תומכים רבים.
בשנת 1987, לאחר הרצחו של רשיד כראמי, התמנה מישל עאון המרוני לתפקיד ראש ממשלת לבנון וזאת על אף שלפי האמנה הלבנונית, תפקיד זה שמור למוסלמי סוני. מינויו של עאון חילק גם את השלטון בעיר: נוצריי מזרח ביירות, קיבלו על עצמם את עאון כראש הממשלה אך המוסלמים, תושבי מערב העיר, התנגדו למהלך וראו בו הפרה של האמנה הלבנונית, כך נוצר מצב בו עאון היה לסמכות ראש הממשלה במזרח ביירות בלבד. מאוחר יותר בשנה זו נכבש החלק המערבי של העיר על ידי צבא סוריה.
בשכונות הקרובות לקו הירוק התרחשו קרבות הצלפים הקשים ביותר בכל מלחמת האזרחים ובקרב קו ההפרדה פעלו גורמי טרור אסלאמיים רבים, בין השאר, החל ארגון הטרור חזבאללה את פעילותו הטרוריסטית בירי צלפים על אזרחים נוצרים שעברו בקרבת הקו הירוק, ושכונות אלו ספגו פגיעות והרס רב. המעבר בין שני צדי קו ההפרדה היה קשה ומסוכן ורבים נהרגו בדרכם מירי צלפים. בתום מלחמת האזרחים בלבנון החלה ממשלת לבנון לפעול לשיקום העיר וכללה בפעולות שיקום אלו גם את השכונות הקרובות לקו ההפרדה, אשר קיבלו את השם "שכונות הקו הירוק" בעגה המקומית. על אף מאמצי השיקום הרבים, שכונות אלו טרם שוקמו סופית ובחלקן אף מבנים הרוסים כליל. לאחר מלחמת האזרחים, התפתחה בלבנון "תיירות מלחמה" והשכונות ההרוסות בקרבת הקו הירוק מהוות את אחד מהאתרים הבולטים בסוגת תיירות זו, ובהן ניתן שרידים בולטים ביותר למלחמת האזרחים.
קו ההפרדה עבר בשכונות מרובות עצים וצמחייה ועל כך קיבל את השם "הקו הירוק".
הנודוס

| הנודוס |
| --- | --- |
 
תקופה
טריאס עליון 228–220 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
קבוצה:: זאורופטריגיים
סדרה:: פלקדונטים
משפחה:: הנודוסיים
סוג:: הנודוס
מין:: הנודוס קליפוס
שם מדעי
 Henodus ‏הינה, 1936

שחזור של הנודוסים
הנודוס (שם מדעי: Henodus) הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת הפלקדונטים בעל מראה דמוי צבים, על אף שלא היה לו קשר קרוב אליהם. זוחל זה התגלה בממצאים בטיבינגן, גרמניה והוגדר ב-1936. בסוג זה נכלל מין אחד - Henodus chelyops.
מאפיינים

זוחל ימי זה היה איטי מאוד וחי לאורך החופים של גרמניה בעת הטריאס העליון שלפני 228 עד 220 מיליון שנה. ממבנה המאובנים נראה שהוא חי בעיקר במים מליחים סביב לגונות ואף במים מתוקים ולא בים.
ההנודוס הגיע לאורך של מטר והיה בעל מראה מוזר דמוי צב עם שריון גדול ושטוח לאורך גבו. ואולם המבנה של השריון עשוי מחלק מעמוד השדרה שהתארך ולא מכלוב הצלעות כמו שיש לצבים. הדבר השאיר את הרגליים  להתייצב מתחת לגופו. הוא היה בעל ראש קטן עם לסתות שטוחות שבהם רק שן אחת. המבנה שלהם מתאים לתזונה בסינון בדומה ללווייתני המזיפות, כך שהוא יכל לסגור את הפה במהירות על טרף קטן. אפשרות אחרת שסוברים מספר מדענים היא שהוא ניזון מצמחי מים שונים בהטיית הראש בדומה לסוג אחר מאותה סדרה - Atopodentatus.
בתרבות

זוחל ימי זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
השריר מנגד הזרת

| --- | --- |
        
מבט קדמי על שרירים עמוקים בכף יד ימין
 שיוך:  hypothenar muscle 
 עצבוב:  deep branch of ulnar nerve
 פעולת שריר:  צביטה מהאצבעות 
 תחל שריר:  hamulus of hamate bone 
 אחז שריר:  fifth metacarpal bone 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (464) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. opponens digiti minimi 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.6.02.064 
 TA2 (2019):  2531 
 FMA:  37384 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0224293 
 
השריר מנגד הזרת (TA: Musculus opponens digiti minimi manus) הוא אחד השרירים בבליטת תת-כף היד (בליטה שרירית בבסיס הזרת) והעמוק שבהם. כיווץ השריר מניע את עצם המסרק החמישית (של הזרת) לכיוון כיפוף וסיבוב לכיוון מרכז כף היד. תנועה זו מציבה את הזרת אל מול האגודל.
תיאור

תחילתו של השריר מנגד הזרת ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ובאנקול של עצם האנקול. השריר נאחז בגבול התיכון של עצם המסרק החמישית.
עצבוב

השריר מנגד הזרת מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A04.6.02.064
הקולג' האוניברסיטאי אוטרכט

| --- | --- |

 קולג' אוניברסיטאי
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  הולנד הולנד
 קואורדינטות:  52°05′00″N 5°08′52″E﻿ / ﻿52.0833°N 5.1478°E﻿ / 52.0833; 5.1478
 אתר רשמי
 he
 
הקולג' האוניברסיטאי של אוטרכט (University College Utrecht) הוא מוסד הכבוד האקדמאי של אוניברסיטת אוטרכט בהולנד. הקולג' הוא תוכנית לימוד בינלאומית לתואר ראשון המלומד כולו בשפה האנגלית. שיטת הלימוד היא שיטת ליברל ארטס אנד סיינס (Liberal Arts and Science) אשר יוצרת תוכנית לימוד בין תחומית, רחבה ומעמיקה במגוון המחלקות השונות.
קמפוס הקולג' ובמרכזו בניין ההנהלה
היסטוריה

הקולג' פתח את שעריו בשנת 1998 והיה לתוכנית הראשונה מסוג קולג' אוניברסיטאי בהולנד. הקולג', שנוצר כמחלקת-על של אוניברסיטת אוטרכט, הוקם על ידי פרופסור הנס אדריאנסס (Hans Adriaansens) וב-1999 קיבל את האישור הסופי להיותו מוסד אקדמאי מוכר ממשרד החינוך, התרבות והמדע ההולנדי. מהמחזור הראשון התאפיין הקולג' באוכלוסייה מגוונת ובינלאומית מרחבי העולם. ב-1999 הוקמה אגודת הסטודנטים של הקולג' (USCA - University College Student Association) וב-2003 הוקמה מועצת הסטודנטים האקדמאית (ASC - Academic Student Council).
מבנה הקולג' > מבנה אקדמאי

הקולג' מחולק לשלוש מחלקות:
המחלקה למדעי הטבע
המחלקה למדעי החברה
המחלקה למדעי הרוח
בנוסף למחלקות השונות ישנה הנהלת הקולג' אשר מפקחת על כלל המחלקות ובראשה יושב הדין של הקולג', רוב ואן דר וארט (Rob van der Vaart). לצד דין הקולג' בהנהלה ישנן מחלקות המזכירות, הקבלה, החינוך, הפיננסית, הסטודנטיאלית והטוטריאלית.
הקולג' ממוקם בקמפוס בדרום מזרח העיר אוטרכט שחלקים רבים ממנו הוכרזו כאתרי מורשת לאומית לשימור.
מבנה הקולג' > גופים מייצגים

לסטודנטים הלומדים בקולג' ישנם שני גופים מייצגים. הראשון, אגודת הסטודנטים של הקולג', הוא ארגון הגג לכלל הפעילות החברתית, התרבותית והיומיומית אשר מתרחשת בקולג'. בנוסף, תפקידה של האגודה הוא לייצג את האינטרסים של הסטודנטים אל מול מחלקת הדיור והמעונות, חדר האוכל, מגוון המתקנים וגופים אחרים. ניהול האגודה מופקד בידי יושב ראש, גזבר, מזכיר, ושלושה מנהלים אשר נבחרים באופן דמוקרטי מבין אוכלוסיית הסטודנטים בקולג'. הגוף המייצג השני הוא מועצת הסטודנטים האקדמאית, ארגון זה מטרתו לייצג את האינטרס האקדמאי של כלל הסטודנטים אל מול הנהלת הקולג', הנהלת האוניברסיטה ומוסדות המדינה. ניהול המועצה הוא תחת יושב ראש, שלושה מנהלים, ובוחן סטודנטיאלי. חברי הוועד נבחרים באופן דמוקרטי מתוך אוכלוסיית הסטודנטים בקולג'.
צורת לימוד

מתודיקת הלימוד בקולג' היא בצורת ליברל ארטס אנד סיינס (Liberal Arts and Science). שיטה זו דוגלת בלימוד בין-מחלקתי אשר משלבת תחומים רבים בבניית הקורסים של התואר הראשון. מתודיקה זו באה לידי ביטוי בעובדה שכלל התלמידים בקולג' מחויבים לקחת לפחות קורס אחד בכל מחלקה (מדעי החברה, מדעי הטבע ומדעי הרוח). בנוסף, כל סטודנט מחויב להשלים שני קורסי שפה ותרבות. כמו כן ישנן דרישות ספציפיות בכל מחלקה.
כדי להשלים תואר בקולג' על הסטודנט לסיים לפחות שני מסלולים באחת המחלקות ולעמוד בדרישות של המחלקה שבה סיים את המסלולים. 
כל קורס מזכה את הסטודנט ב 7.5 נקודות זכות אקדמאיות (ECTS), כאשר בסמסטר ישנם 4 קורסים, כלל הקורסים נלמדים באנגלית.
בנוסף ישנם קורסי קיץ וחורף אשר כוללים מעבדות, קורסי שטח, הרצאות אורח ואף קורסים מחוץ להולנד. לקולג' ישנם מספר רב של תוכניות לחילופי סטודנטים עם אוניברסיטאות בכל יבשות העולם מברקלי בקליפורניה ועד אוניברסיטת סינגפור באסיה. כמעט 50 אחוז מהסטודנטים יוצאים לסמסטר מחוץ לקולג' במסגרת התוכנית לחילופי סטודנטים.
לבסוף, כדי להשלים את התואר, על הסטודנט לכתוב עבודת תזה בשנתו האחרונה אשר כוללת סיכום של ספרות מחקרית ועריכת מחקר עצמאי.
תנאי קבלה

תנאי הקבלה לתוכנית הם:
דיפלומת גמר של בית-ספר תיכון (תעודת בגרות מלאה ומתורגמת לאנגלית)
הוכחת רמת אנגלית מספקת (TOEFL או IELTS)
מכתב מוטיבציה אישי אשר מפרט את אישיותו, הן האקדמאית והן החברתית, של המועמד
מכתבי המלצה הן מגורמים אקדמאים (מורים, יועצים וכו) והן מגורמים חברתיים (תנועות נוער, פעילויות התנדבותיות וכו)
לאחר תהליך הסינון הראשוני המועמדים עוברים בשלב א' אימות פרטים ולאחר מכן, בשלב ב', ריאיון אישי עם פרופ' באוניברסיטה. לאחר הריאיון הבקשה של המועמד מועברת לוועדה של הקולג' שבה מתקבלת ההחלטה הסופית בנוגע לקבלה.
אחוז הקבלה לקולג' עומד על כ-25%.
שכר לימוד ועלויות

לתלמיד בעל אזרחות אירופאית:
שכר לימוד: 1713 אירו
עמלה בינלאומית: 1100 אירו
מגורים וחדר אוכל: 8203 אירו
חברות באגודת הסטודנטים: 60 אירו
בסך הכול: 11,076 אירו
לתלמיד בעל אזרחות זרה:
שכר לימוד: 8620 אירו
עמלה בינלאומית: 1100 אירו
ויזה: 600 אירו
מגורים וחדר אוכל: 8203 אירו
חברות באגודת הסטודנטים: 60 אירו
בסך הכול: 18,583 אירו.
כל שנה מוענקות מלגות לסטודנטים בינלאומיים על בסיס צורך כללי ובתנאי שהסטודנט שומר על ממוצע ציונים של 3.0.
הקמפוס וחיי החברה

כלל הסטודנטים בקולג' גרים, אוכלים וחיים בקמפוס. ישנו חדר אוכל לכלל התלמידים, המעונות ממוקמים לצד הבניינים האקדמאים, והסטודנטים מקיימים חיי חברה ענפים בקמפוס. מצב זה יוצר ש750 הסטודנטים בקולג' הם קבוצה חברתית מגובשת. חיי החברה מנוהלים על ידי אגודת הסטודנטים אשר מארגנת הרצאות, מסיבות, פעילויות ספורט שונות וטיולים ברחבי אירופה.
הקמפוס וחיי החברה > ועדות

חיי החברה בקולג' מאורגנים על ידי שלל ועדות בתחומים השונים. הוועדות מפוקחות על ידי שלושת המנהלים של אגודת הסטודנטים ומחולקות לכשלושה תחומים.
התחום החברתי: ועדות הספורט השונות, מסיבות והנהלת הבר של הקולג'.
התחום האומנותי: ועדת מוזיקה, ציור, ריקוד, מקהלה, דרמה ותיאטרון, תזמורת הקולג' וצילום.
התחום העיוני: ועדת פוליטיקה, הרצאות, דיבייט, רפואה, מגזין ועיתון הקולג'.
בנוסף ישנם צוותים שמארגנים אירועים חד-פעמיים במהלך השנה כגון הנשף, פסטיבל, שבוע הכרות ועוד.
הקמפוס וחיי החברה > אחוות

ישנן 4 אחוות אשר פעולות בקמפוס, אחוות פרימוס ואחוות אקווטוס לבנים ואחוות לונה ואחוות אלוור לבנות.
דירוגים

בשנים 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 ו-2013 זכה הקולג' בפרס התוכנית הטובה ביותר לתואר ראשון בהולנד.
ב-2010 ניצבה התוכנית במקום ה-11 ברשימת התוכניות הטובות ביותר באירופה לתואר ראשון, כאשר קיימברידג' במקום הראשון ואוקספורד במקום השני.
אוניברסיטת אוטרכט ממוקמת במקום ה48 בעולם.
הפרד ומשול

ערך זה עוסק באסטרטגיה פוליטית, צבאית וכדומה. אם התכוונתם לאלגוריתם, ראו .
הפרד ומשול הוא מונח  בפוליטיקה ובסוציולוגיה שמקורו בלטינית  "divide et impera". משמעותו צירוף של פסיכולוגיה מדינית, אַסְטְרָטֶגְיָה צבאית ואסטרטגיה כלכלית שלפיהן ניתן להשיג ולשמור על עוצמתו של השולט  על ידי פיצול העוצמה המצויה בידי האחרים לנתחים קטנים. כל נתח שייווצר כתוצאה מהפיצול יהיה בעל עוצמה נמוכה מאשר הגוף שהיה קיים בעבר. השימוש במונח מקובל גם לכינוי השיטה, שלפיה מונעים מגופים קטנים להתאחד ולהשיג עוצמה רבה יותר, מאשר בהיותם במצבם העכשווי. כך נמנעים ממצב שבו יש לפרק גופים גדולים, תהליך שהוא קשה לביצוע.
בעת העתיקה

השיטה של השגת מרב היתרונות בדרך של הפרד ומשול או הפרד וכבוש  ("Divide et impera" או "Divide et regnes") היה עיקרון מקובל על הסנאט ברומא העתיקה. במקביל הייתה מקובלת ברומא העתיקה גם השיטה לפיה ביקשו לאחד את המדינות הכבושות - מדינית, כלכלית ואפילו חברתית - לקיסרות אחת חזקה.
שיטת "הפרד ומשול" מתוארת אצל יוסף בן מתתיהו (אף שאינו קורא לה בשם זה). תיאורה מופיע  בהקשר להחלטת המושל הרומי אולוס גביניוס לחלק את העם "לחמישה בתי-דינים", כפי שהוא כותב בספרו מלחמות היהודים. היה זה לאחר ניצחונו בארץ ישראל על אלכסנדרוס בן אריסטובולוס. הוא ממנה את הורקנוס על "משמרת בית המקדש", כשאת יתר השלטון "מסר לטובי העם". וכך, על הבסיס הרעיון של "הפרד ומשול" ועל מודל הכיבוש הרומאי במוקדון, הוא ממנה את חמשת בתי-הדין: הראשון - בירושלים, השני - בגדר, את "בני הפלך השלישי תחת בית הדין" בצפון הארץ, בחמתא ליד טבריה, הפלך הרביעי - חבל יריחו, ו"בראש החבל החמישי ציפורי אשר בגליל. ומסיים יוסף בן מתתיהו: "והיהודים שמחו, כי נפדו משלטון היחיד, ומהיום והלאה ינהלו אותם טובי אחיהם."
ד"ר יעקב נפתלי שמחוני מוסיף בהערות לספר, לפסקה זו : "גביניוס מילא את רצון טובי העם לייסד שלטון אריסטוקרטי בארץ יהודה, ולהשאיר להורקנוס רק את הכהונה הגדולה; וכנראה, כך נמשך המצב עד יוליוס קיסר שמסר להורקנוס שוב את השלטון המדיני בעם  ("אתנרכיה").
לפי אברהם שליט, גביניוס הגיע למסקנה שכדי להכפיף את יהודה למרותה של רומא הוא יצטרך לנקוט צעדים קיצוניים יותר. על בסיס רעיון "הפרד ומשול" ועל המודל של הכיבוש הרומאי במוקדון, גביניוס פירק את ממלכת יהודה וחילק אותה לחמישה מחוזות נפרדים: ירושלים, יריחו, ציפורי, חמתן ואדורים. מטרת גביניוס בחלוקה זו הייתה לפורר את האחדות הלאומית היהודית שהייתה מקור כוחו של רוח המרד כנגד שלטון רומא.
גם ההיסטוריון הרומאי סטרבו מתייחס לשיטה שמטרתה הייתה פיצול הליגה האכאית במוקדון שביוון, כך שניתן יהיה לנהל עם כל מדינה מפוצלת משא ומתן שונה: עם אחדות - במטרה לשמור על כוחן, ועם אחרות - במטרה להרוס אותן.