stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרה בירו
קורות חיים > עד סוף המלחמה

אנדרה בכרוך נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט בירו (בכרוך) (1885–1933), תכשיטן ושל ד"ר אמה גראבר (1888–1973), מורה ופסיכולוגית. הוא קיבל תעודת הוראה במגמה לפיזיקה וכימיה באוניברסיטת סגד. ב-1941 זכתה עבודתו בפיזיקה ניסויית (קביעת מספר אבוגדרו מבדיקת אמולסיות) בתעודת הכרה על ידי האוניברסיטה. ביוני 1942 קיבל את הדוקטורט בכימיה אורגנית ובפיזיקה ניסויית באוניברסיטה על שם מיקלוש הורטי בסגד (אוניברסיטת סגד של היום). כיהודי הוא נלקח בשנים 1942–1944 למחנות של שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא נמלט מהחזית הטרנסילבנית בקיץ 1944, והצליח להגיע לבוקרשט שכבר שוחררה על ידי הצבא האדום והתגורר שם בשנים 1944–1945 עד לסיום המלחמה, ואז חזר להונגריה.
אנדרה בירו החל את הקריירה המדעית שלו למעשה ב-1945 במכון הביוכימיה של אוניברסיטת פטר פאזמאן (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). המכון נוסד באותה השנה על ידי חתן פרס נובל ההונגרי אלברט סנט-גיירגי. אלברט סנט-גיירגי הקים את בית הספר ההונגרי הראשון לביוכימיה, שעבודתו זוכה למוניטין עולמי מאז. עובדיו כללו: אילונה בנגה, אנדרה בירו, טמאש ארדש ואחרים.
קורות חיים > קריירה מדעית

בשנת 1950 שינו השלטונות הקומוניסטיים את שמה של אוניברסיטת פאזמאן פטר לאוניברסיטת אטווש לוראנד (ELTE), ושנה לאחר מכן הפרידו את הפקולטה לרפואה, שהפכה לעצמאית תחת השם אוניברסיטת זמלווייס.
בשנת 1953 הוזמן בירו לארגן את הקתדרה לביוכימיה של בעלי חיים ב-ELTE TTK. הקתדרה בוטלה על ידי משרד התרבות לאחר מספר שנים ובמקומה הוקמה קבוצת ביוכימיה קטנה במסגרת המחלקה לגנאלוגיה ותורשה. בהתחלה, לקבוצה היו רק שני עובדים במשרה מלאה: אנדרה בירו ובלה נאג' שזה עתה סיים את התואר. לאחר עזיבתו של בלה נאג'י לארצות הברית ב-1957, הצטרף אנדראש מילרד לקבוצה. הגידול בכוח האדם החל ב-1962. גבריאלה קלמן, מיקלוש באלינט, פרנץ פאביאן וג'רג' הג'י הצטרפו. כושר ההמצאה של אנדרה בירו שיפר מאוד את הציוד שהיה גרוע מאוד באותה תקופה. בהתבסס על תהליך הפטנט שלו, MOM החל לייצר את הפוטומטר ההונגרי הראשון שפעל גם בתחום האולטרה סגול, את ה-UVIFOT. בשנת 1968, קבוצת הביוכימיה הפכה עצמאית מהמחלקה לגנאלוגיה ותורשה ועברה לרחוב פושקין 3, לקומת הקרקע ולחדרי המרתף למטה. האירוע המיוחל נחגג בהתלהבות על ידי עובדי ותלמידי המחלקה דאז.
המחלקה לביוכימיה של ELTE TTK עסקה בביוכימיה של חלבוני השריר ובביולוגיה של התכווצות שרירים. הקבוצה השיגה תוצאות משמעותיות מוכרות ברמה בינלאומית בחקירת מבנה המיוזין. העבודה של קבוצת הביוכימיה, אז כבר מחלקה, אורגנה סביב מחקר ביוכימיה של השרירים של בירו. אנדרה בירו פרסם את אחת התוצאות המדעיות הבולטות ביותר שלו יחד עם אנדראש סנט-ג'רג'י ב-1949. הם מצאו שניתן לשפר את פעילות Mg-ATPase של מיוזין על ידי אקטין. אפילו לפי הסטנדרטים המחמירים של היום, אנדרה בירו והאסכולה שלו סיפקו ביצועים יוצאי דופן ותרמו באופן משמעותי למוניטין הטוב של המחקר הביוכימי בעולם. אנדרה בירו הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
עבודותיו היותר חשובות

Nitro- és dimethylglyoxim-kobalti komplexek fényelnyelése, doktori értekezés, Szeged, 1942
N. A. Biro and A. Szent-Györgyi Jun.: "Observations on the Oxidation of Succinic Acid" Hungarica Acta Physiologica (1946) 9-15. o.
N. A. Biro, and A. Szent-Györgyi Jun.:"Influence of KCI and ATP on the Succinodehydrogenase and Cytochrom-Oxydase" Hungarica Acta Physiologica (1948) 211-214. o.
N. A. Biro and A. Szent-Györgyi Jun.: "Observations on Washed Muscle." Hungarica Acta Physiologica (1948) 215-217. o.
N. A. Bíró and A. E. Szent-Györgyi: "The Effect of Actin and Physico-Chemical Changes on the Myosin ATP-ase System and on Washed Muscle" Hungarica Acta Physiologica (1949) 120-133. o.
Az izomfehérjék biokémiája a mechanokémiai kapcsolat szempontjából, kandidátusi értekezés, Budapest, 1955
Nagymolekulasúlyú telítetlen zsírsavak nagyvákuumban való viselkedésének vizsgálata, nagydoktori értekezés, Budapest, 1967
Vázlat az izombiokémia történetéről In: Bálint Miklós: Az izomműködés molekuláris alapjai, Budapest, Medicina, 1978
Az izombiokémia újabb eredményei, Budapest, MTA Biológiai Csoportjának Közleményei, 1960, 4. kötet, 121-129. o.
A fibrilláris szerkezet és a kontrakció, MTA Biológiai Tudományok Osztályának Közleményei, 1963, 6. kötet, 161-163. o.
A miozin molekuláris anatómiája, Budapest, Budapest, az MTA Biológia Tudományok Osztályának Közleményei, 12. kötet, 1969. 79-92. o.
Az atkin-miozin típusú citoszkeletális fehérjekomplexum (A biológia aktuális problémái), Medicina 1981
Symposium on the Muscle, edited by E. N. A. Bíró and N. Garamvölgyi, Budapest, Akadémiai Kiadó, 1974
Proceedings of the 9th Meeting of the Federation of European Biochemical Societies (Proteins of Contractile Systems), edited by György Gárdos and N. A. Bíró, Amsterdam, North-Holland-American Elsevier, Budapest, Akadémiai Kiadó, 1975
ספרי לימוד שכתב ותרגומים

אנדרה בירו: תעשיית התרופות, בודפשט, המכון הלאומי לחינוך, 1949
אנדרה בירו, פרנץ גובה: Biochemistry, בודפשט, החברה הלאומית Tankönyvkiadó, 1950
אנדרה בירו: שאלות בסיסיות של ביוכימיה מודרנית, בודפשט, גונדולה, 1962
אנדרה בירו: Biokémia, בודפשט, Tankönyvkiadó, 1972, הערות האוניברסיטה, מהדורה 2. טוֹב לאחר
אנדרה בירו (עורך): ביוכימיה / מחברים: גבריאלה קלמן, בודפשט, Tankönyvkiadó, 1983, בשני כרכים, 882 עמודים
אנדרה בירו (עורך): תרגילי ביוכימיה / מחברים: גבריאלה קלמן, בודפשט, Tankönyvkiadó, 1983.
צוות FAE: הגנטיקה של קביעת מין, בודפשט, Gondolat Könyvkiadó, 1971, תרגום: אנדרה בירו
לקסיקון ביולוגי כרך 4 (עורך ראשי: ברונו פ. שטראוב), Budapest, Akadémiai Kiadó, 1975, 1977, 1978, עורכים מומחים: אנדור באלינט, ארפאד ברציק, אנדרה בירו.
ג'ון סי קנדרו: חוט החיים: מבוא לביולוגיה מולקולרית, בודפשט, גונדולה קוניווקיאדו. 1968, תרגום: אנדרה בירו
קטעים מתוך "Finnegans Wake" ( Híd, נובמבר 1964, עמ' 1241–1256 סדנה הונגרית, פריז, ספטמבר 1973.
James Joyce: Finnegan's Awakening: Details, Budapest, Holnap Kiadó, 1992 ו-1994, תרגום הערות מאת אנדרה בירו
פרסים והוקרה

פרס הנשיאות של האקדמיה ההונגרית למדעים (1966)
פרס האקדמיה (1977)
מסדר הכוכב של הרפובליקה העממית ההונגרית (1988)
לקריאה נוספת

"לזכר פרופסור אנדרה בירו" ביוכימיה (ניוזלטר של האגודה הביוכימית ההונגרית), גיליון מרץ 1989, 21-36. היא. מחברים: Miklós Bálint, László Gráf, Mihály Bárány, Ágnes Jancsó, István Berger, András Mühlrad, Ferenc Fábián and Dezső Prágay ( https://web.archive.org/web/20170709020609/http://mbke/ mbkey/pages/index.php )
אנדרה בירו (1919–1988)
ההסיטריה של הקתגדרה לביוכימיה ELTE
Ágnes Jancsó - László Nyitrayː "בעקבות Albert Szent-Györgyi's Footsteps in Budapest" Inː Muscle Contraction--A Hungarian Perspective, Semmelweis Publisher, Budapest, 2018, pp. 55-64.
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1327/1911. folyószáma alatt".
↑  Elődi Pál: Biokémia, Akadémiai Kiadó, Budapest, 1981, 850. o.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810627629705606  GND: 1113035676  ISNI: 0000 0001 1203 2032  NKC: xx0222802  NTA: 097288470  RERO: 02-A003009281  SUDOC: 234031522  VIAF: 163091767   WorldCat (עם VIAF): 163091767 
אלברט סנט-גיירגי בצד שמאל, מימין קיצוני טמאש ארדש, לידו אנדרה בירו ומאחוריו 1947, סטוקהולם, הקונגרס הבינלאומי השישי של ציטולוגיה ניסויית
WFH M Mommaerts ואלברט סנט גיירגי משמאל, אנדרה בירו וטמאש ארדש מימין, 1947, סטוקהולם, הקונגרס הבינלאומי השישי של ציטולוגיה ניסויית
אסמרלדה (אונייה)

| --- | --- |
"אסמרלדה" בנמל פרל הארבור, 2006
"אסמרלדה" בנמל פרל הארבור, 2006
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית לימוד
 צי:  הצי הצ'יליאני
 דגל הצי:  
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנת הצי בקדיס, ספרד
 תחילת הבנייה:  1946
 הושקה:  12 במאי 1953
 תקופת הפעילות:  15 ביוני 1954 – הווה (70 שנה)
 מידות
 הֶדְחֶק:  3,673 טונות
 אורך:  113 מטרים
 רוחב:  13.11 מטרים
 שוקע:  7 מטרים
 נתונים טכניים
 מהירות:  13 קשרים עם מנוע, 17.5 קשרים במפרשים
 גודל הצוות:  300 קצינים ומלחים, 90 קדטים
 מספר תרנים:  4
 סוג המעטה:  מעטה ברקנטינה
 שטח המפרשים:  21 מפרשים בשטח כולל של 2,870 מטרים רבועים
 הנעה:  מנוע עזר
 אמצעי לחימה
 חימוש:  4 תותחי 57 מ"מ טקסיים
אוניית האימונים "אסמרלדה" (Esmeralda) היא אוניית מפרשים מסוג ברקנטינה (barquentine) של הצי הצ'יליאני, בעלת ארבעה תרנים וגוף פלדה. היא הושקה ב-1953, ומשמשת להכשרת פרחי קצונה של הצי המלחמתי.
בניית האונייה

"אסמרלדה" היא האונייה השישית הנושאת שם זה. הראשונה הייתה הפריגטה "אסמרלדה", שנתפסה שלל מידי הספרדים בקלאו, פרו, על ידי אדמירל תומאס קוקרן מן הצי הצ'יליאני, בפעולה נועזת בליל ה-5 בנובמבר 1820. השנייה הייתה הקורבטה "אסמרלדה" של הצי הצ'יליאני, שנלחמה נגד כוחות גדולים פי כמה בקרב איקיקה ב-21 במאי 1879, אך סרבה להיכנע וטבעה כשדגלה מוסיף להתנוסס מעל התורן. אירועים אלה הם ציוני דרך חשובים בתולדות הצי הצ'יליאני, ושמה של האונייה הוא מופת לאומץ לב ולהקרבה.
בניית האונייה, שנועדה לשמש ספינת אימונים של הצי הספרדי, החלה בקדיס שבספרד, ב-1946.  ב-1947, תוך כדי הבנייה, אירעו במספנה כמה התפוצצויות שגרמו נזק לאונייה והביאו את המספנה עצמה לידי פשיטת רגל. הבנייה הופסקה זמנית. ב-1950, במהלך משא ומתן בין צ'ילה לספרד, הציעה ממשלת ספרד לפצותה במוצרים וסחורות על חובות מימי מלחמת האזרחים הספרדית. האונייה, שבנייתה לא הושלמה עדיין, הועברה באופן רשמי לבעלותה של צ'ילה ב-1951. העבודה על האונייה התחדשה, היא הושקה ב-12 במאי 1953, ונמסרה רשמית לידי ממשלת צ'ילה ב-15 ביוני 1954. מפקדה הראשון היה קפטן הוראסיו קורנחו טאגלה. בעת העברתה סווגה האונייה כסקונר ארבע-תורני.
האונייה האחות ל"אסמרלדה" היא הסקונר הארבע-תורני "חואן סבסטיאן אלקאנו", המשמשת אוניית אימונים של הצי הספרדי. במהלך שנות ה-70 שונה מערך המעטה של "אסמרלדה" למערך של ברקנטינה. כיום יש לאונייה 5 תוספים (staysails), שלושה מפרשים עיליים (topsails), שישה חלוצים (jibs), שלושה מפרשי גף תחתיים (course gaff sails) וארבעה מפרשים רוחביים על תורנה הקדמי, סך הכול 21 מפרשים.
הפלגותיה

הפלגתה הראשונה של האונייה הייתה אל האיים הקנריים ומשם אל ניו אורלינס. כאן הותקנה בה מערכת להמתקת מי ים והיא המשיכה דרך תעלת פנמה לוולפראיסו, אליה הגיעה ב-1 בספטמבר 1954.
מאז הוכנסה לשירות פעיל משמשת "אסמרלדה" כאוניית אימונים של הצי הצ'יליאני. היא ביקרה בלמעלה מ-300 נמלים ברחבי העולם, כשהיא משמשת שגרירה מושטת של צ'ילה. היא השתתפה באירועי השיט (Operation Sail) בניו יורק ב-1964, 1976 ו-1986, ובאירוע השיט העולמי (World Sail) באוסקה ב-1983. כמו כן נטלה חלק בתחרויות שיט בינלאומיות ב-1964‏, 1976,‏ 1982 ו-1980, וזכתה בגביע קאטי סארק בשתי הפעמים האחרונות בהן השתתפה.
באוקטובר 2012 ביקרה ה"אסמרלדה" בנמל חיפה.
כלא עינויים צף

דוחות של אמנסטי אינטרנשיונל, הסנאט של ארצות הברית וועדת האמת וההתפייסות הצ'יליאנית מתארים את האונייה ככלא עינויים צף לאסירים פוליטיים בתקופת שלטונו של אוגוסטו פינושה מ-1973 עד 1980. דוחות אלה טוענים, כי קרוב לוודאי שלמעלה ממאה אנשים הוחזקו בה מפעם לפעם בתנאים מחרידים, וביניהם הכומר הבריטי מייקל וודוורד, שמת לאחר מכן כתוצאה מעינוייו.
בשל הצד האפל הזה בתולדותיה של האונייה מעוררות לעיתים הפלגותיה מעבר לים מחלוקת וסערת רוחות. הדבר נכון במיוחד לתקופה בה פינושה עדיין החזיק בשלטון, אך הוא מוסיף להתקיים גם לאחר כינונו מחדש של משטר דמוקרטי בצ'ילה. את בואה של האונייה לנמלים שונים מלוות הפגנות ומחאות של פעילים פוליטיים מקומיים וגולים צ'יליאנים. הפגנות שכאלה נערכו, בין היתר, בדרטמות', פרל הארבור, קוויבק, ונקובר, ויקטוריה בקולומביה הבריטית, ולינגטון, פיראוס וחיפה, כמו גם בסנטיאגו דה צ'ילה עצמה.
אמלריך השני, מלך ירושלים

אמלריך השני, מלך ירושלים (Amaury II de Lusignan, מכונה גם אמאורי, איימרי ואמלריך הראשון מקפריסין, 1145 - 1 באפריל 1205) היה קונטאבל וראש ממלכת ירושלים בין שנת 1198 לשנת 1205.
קורות חייו

אמלריך דה ליזיניאן, בנו של איג (הוגו) "הזקן" או "השחום" רוזן ליזיניאן, נולד בפואטו, היה אחיו של גי דה ליזיניאן.
אמלריך הגיע לחופי ממלכת ירושלים בשנת 1174, בתקופת שלטונו של אמלריך הראשון, מלך ירושלים. הוא רקם קשרי ידידות אמיצה עם אגנס מקורטניי, גרושתו של המלך ואמו של בלדווין הרביעי, מלך ירושלים ומי שעתידה להיות אשתו של גי סיבילה מלכת ירושלים. בזכות קשריו עם אנגס מקורטניי זכה אמלריך בתפקיד הקוניטאבל של הממלכה - כלומר מפקד הצבא והאחראי על התשלומים לגייסות ושכירי החרב.
בתקופת שלטונו של בלדווין הרביעי החלו להיווצר שתי מפלגות בתוך האצולה הצלבנית:
מפלגת אצילים מקומית, הידועה גם כמפלגת הברונים, ובה משפחות אצולה מבוססות שהלכו וצברו כוח השפע וממון. בראש המפלגה עמדה משפחת איבלין, שבזכות קשרי נישואים ונכסים רבים היו בעלי השפעה כבירה בחצר המלוכה.
מפלגה שידועה כמפלגת החצר. שהתרכזה סביב חצר המלוכה והורכבה מאנשי החצר ושכבת אצילים מאירופה שנוכחותם שימשה את החצר במאבקה לשמירת כוחה - כמו אמלריך וגי מליזיניאן.
קורות חייו > נישואי גי לסיביל

בשנת 1180 הגיע המתח הפנימי בחצר הצלבנית למשבר, ריימון מטריפולי ובוהמון השלישי מאנטיוכיה הגיעו לירושלים במטרה להכריח את המלך להשיא את אחותו סיביל לבלדווין מאיבלין. במהלך בזק ובמטרה לסתור את המהלך של אצילי הממלכה השיא בלדווין הרביעי את סיביל לגי דה ליזיניאן, ובלדווין מאיבלין הורחק מחצר המלוכה. צעד זה סיכל את התוכניות של נסיכי הצפון והאצולה המקומית. החפזון בו נערכו הנישואים, יפי תארו של החתן והעובדה כי הנישואים נערכו בשבוע הפסחא בו קיים איסור לערוך טקסי נישואים יצרו את השמועה כי הידידות בין גי לסיביל עברה את גבולות המותר וכי החתונה הוקדמה על מנת למנוע מבוכה בחצר.
כך או כך נישואי סיביל וגי היו חוקיים ושמו קץ למחול השדים סביב השאלה מי יירש את המלך המצורע בלדווין הרביעי, ומנעו אפשרות למחטף מצד האצולה המקומית. סביב המלך ואמו התגבשה באופן ברור מפלגת החצר ובראשה סיביל ובעלה גי דה ליזיניאן שבזכות נישואיו נשא את התואר רוזן יפו ואשקלון. במפלגת החצר היו פעילים גם אנגס ואחיה ז'וסלין (רוזן אדסה וסינישאל הממלכה) דה קורטניי, הקוניטאבל אמלריך דה ליזיאן ורנו (ריינולד) משטיון שליט נסיכות עבר הירדן.
קורות חייו > נישואים ראשונים

במהלך שנת 1174 נישא אמלריך לאשיבה מאיבלין (צרפתית: Eschive d'Ibelin) בתו של בלדווין מאיבלין ולהם נולדו 6 ילדים:
בורגון דה ליזיניאן (1180-1200), אשתו השלישית של רמון השישי, רוזן טולוז.
הוגו הראשון, מלך קפריסין (1194--1218), נישא לאליס משמפאן.
אלואיז (הלביס) דה ליזיניאן (1190-1218), נישאה לריימונד נסיך אנטיוכיה (הודח ב-1219).
אליס דה ליזיניאן, מתה בילדותה.
גי דה ליזיניאן, מת בילדותו.
ז'אן דה ליזיניאן, מת בילדותו.
קורות חייו > קרב קרני חיטין

בשנת 1187 החליט צלאח א-דין כי השעה כשרה להגשמת שאיפתו מזה זמן רב להחריב את ממלכת ירושלים ובאביב התחילה לשכתו בדמשק לשלוח מכתבים ואגרות לכל רחבי המזרח התיכון בקריאה לג'יהאד נגד הצלבנים. המוסלמים נענו וצבא גדול התקבץ תחת דגלו. בוועידה בין אבירי הממלכה שנערכה בשכם, קרא המלך לגיוס כללי של כוחות הממלכה. הצבאות הנוצריים התחילו להתקבץ במקום כינוסם הקבוע במעיינות בציפורי ושם ערכו מועצת מלחמה, בסיכומו של יום הדיונים הכריע גי דה ליזיניאן על תנועה אל כיוון הצבא המוסלמי וכניסה לעימות מכריע.
השכם בבוקר ב-3 ביולי יצא אמלריך דה ליזיניאן עם אחיו גי בראש הצבא הצלבני ממעיינות ציפורי לכיוון טבריה. הצלבנים הצליחו, תוך לחימה בלתי פוסקת לעבור כ-18 ק"מ, כמחצית מהדרך עד טבריה, ועצרו לחניית לילה במקום עומדם בין כפר לוביא לכפר מסכנה. למחרת בבוקר, הצליחו הצלבנים להתקדם כמה קילומטרים נוספים עד שנבלמו על ידי המוסלמים בשטח ההררי שלמרגלות הר חיטין.
בשעת צהריים פקד המלך על רמון להיערך להתקפת נגד בראש גדודיו על מנת לפרוץ דרך לצבא הנצור לעבר מעיינות חיטין ועל ידי כך להציל אותו. טאקי א-דין, שפיקד על הכוחות המוסלמים שהוצבו במקום, פקד לפתוח את השורות והפרשים עברו דרכם בלי לגרום לנזק ממשי למוסלמים. לאחר שעברו הפרשים של רמון, נסגרו השורות המוסלמיות. במקום להסתובב לאחור ולהכות באויב בעורפו, בחר רמון להציל את נפשו. המלך לא הצליח לשלוט בכוחותיו וצבאו התמוסס תחת מטר החצים המוסלמים והחום הכבד. הרגלים החלו לנוס לעבר הקרן הצפונית, נסיגה זו סתמה את הגולל על הצבא הנוצרי. הפקודות החוזרות ונשנות של המלך לרדת מהפסגה ולבוא לעזרת האבירים שנלחמו בעוז במוסלמים למרגלות ההר נענו בשלילה. האבירים נלחמו כגיבורים, אך לבסוף נסוגו אף הם לעבר הפסגה והתקבצו תחת אוהלו האדום של המלך שהיה בקרן הדרומית. בשלב זה, הצליח גדוד קטן, בראשותם של באליאן ד'אבליין, רז'ינאלד מצידון וז'וסלין לפרוץ את טבעת ההסגר ולהימלט. שאר הצבא לא הצליח לפרוץ את הטבעת והושמד.
התוצאות של קרב קרני חיטין היו הרות אסון לצלבנים. כמעט כל צבאם הושמד במערכה ויחד איתו אבדה כמעט כל האצולה הבכירה שניהלה את המדינה. מי שלא נהרג בקרב נשבה וגם "הצלב האמיתי" אבד. עבור המוסלמים, הניצחון היה לא רק צבאי, אלא היה לו גם אפקט תעמולתי ראשון במעלה. הייתה זו הפעם הראשונה מאז כינונה של ממלכת ירושלים שצבא צלבני גדול הפסיד בהיקף כזה לצבא מוסלמי. הגיוס הטוטאלי של ממלכת ירושלים פגע בה קשות כי לא נותרו מספיק חיילים כדי להגן על המבצרים ועל הערים הבצורות. קומץ המגינים שנשאר להגן על מקומות היישוב הצלבניים נכנע במהירות ורק נקודות יישוב בודדות נשארו בידיים פרנקיות בפרק הזמן הקצר שעבר בין הקרב לבין שטיפת הארץ בנחשול המוסלמי.
קורות חייו > ייסוד הממלכה הצלבנית של קפריסין

במהלך מסע הצלב השלישי חברו האחים לבית ליזיניאן לצבא האנגלי בפיקודו של ריצ'רד לב הארי מתוך תקווה כי בכך יוכלו להחזיר לעצמם את מעמדם לפני קרב קרני חיטין. משהתערער מעמדו של גי דה ליזיניאן בעקבות מות סיביל בשנת 1190 פעל ריצ'רד להסדיר את ענייניו של גי דה ליזיניאן, והעביר לידיו את כיסא המלוכה של האי קפריסין אותו כבש ריצ'רד לב הארי בדרכו ממסינה לעכו. האי נמכר למסדר הטמפלרים אך שלטונם הנוקשה הביא את תושבי האי לידי מרד, המסדר היה מעוניין לחזור בו מהרכישה והיו מוכנים להחזיר את האי בתמורה לדמי הקדימה ששולמו למלך האנגלי. גי דה ליזיניאן שילם דמי קדימה אלו למסדר הטמפלרים ובכך קנה את זכותם על האי והתחייב לשלם את שאר המחיר על האי לריצ'רד. כך עזב דה ליזיניאן את חופי ארץ ישראל ונחת בקפריסין שם ייסד את שושלת בית ליזיניאן ממנה יצאו במאה ה-13 מלכים לממלכת ירושלים הדועכת, ושלטה באי עד סוף המאה ה-15.
קורות חייו > ייסוד הממלכה הצלבנית של קפריסין > מלך קפריסין

בשנת 1194 מת גי דה ליזיניאן מבלי להותיר אחריו יורש ונקבר בכנסיית הטמפלרים בניקוסיה. אחיו אמלריך ירש את כיסא השלטון של האי שלא היה עדיין ממלכה דה יורה - שליט קפריסין יקבל את ההכרה רק בשנת 1195 עם הכתרת אמלריך דה ליזיניאן כמלך הצלבני הראשון של קפריסין, בשם אמלריך הראשון, מלך קפריסין על ידי נציגו של היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
מלך ירושלים > נישואים לאיזבל הראשונה

מצב השלטון בממלכת ירושלים היה בעייתי ומלכת ירושלים - איזבל הראשונה התחתנה עם קונרד ממונפראטו ולאחר הרצחו עם אנרי השני, רוזן שמפאן על מנת להבטיח שלטון יציב בממלכת ירושלים.
ביום 4 במרץ 1193 נפטר צלאח א-דין ועם מותו התפוררה האימפריה שהקים. האיום החיצוני הגדול ביותר על ממלכת ירושלים נעלם והעולם המוסלמי היושב על גבולות הממלכה החל להקדיש את מירב זמנו לסכסוכים פנימיים בין הנסיכים האיוביים. אנרי לא יכול היה לנצל תהליך התפוררות זה -הן בגין חוסר במשאבים וגם בגלל סכסוכים בתוך הממלכה הצלבנית הקטנה שלובו על ידי הקומונות האיטלקיות שדרשו נתחים הולכים וגדלים מתוך ערי הנמל והן מול הממלכה הצלבנית הצעירה - השכנה ממלכת קפריסין ומאבקי כוח מול הכנסייה.
בצפון המדינה ניסה אנרי לחזק את אחיזת הצלבנים באנטיוכיה ונסיכות טריפולי שהיו בסכנה מתמדת מהתקפה מוסלמית ותחת איום של השתלטות ארמנית, מעמדו של אנרי התחזק במהלך שנת 1195 בה פעל להשכנת שלום בצפון המדינה והידוק הקשרים בין הנסיכויות הצלבניות, מעמד זה נתחזק עם כריתת ברית בין ממלכת ירושלים לקפריסין שנתאפשר עם ירידתו של גי דה ליזיניאן מכס מלכות האי ומסירתו לידי אחיו אמלריך.
לאנרי ואיזבל נולדו שתי בנות אליס משמפאן (נולדה ב-1196) ופיליפה משמפאן (נולדה ב-1197). העדר יורש זכר סיבך את שאלת המלך העתידי של ירושלים, בפגישה שערכו אנרי ומלך קפריסין אמלריך דה ליזיניאן סוכם כי בנותיו של אנרי יתחתנו עם בניו של אימרי מתוך תקווה להשליט בעתיד שושלת צלבנית אחת בשתי המדינות.
מותו של אנרי משאמפאן החזיר אל קדמת הבמה הפוליטית את שאלת השליט על ממלכת ירושלים, נציג הקיסר הגרמני דרש כי איזבל, מלכת ירושלים תבוא בברית הנישואים עם אמלריך מלך קפריסין. נישואים אלו מעבר לתועלתם ביצירת חיבור בין שתי הממלכות הצלבניות היו עשויים לקדם את האינטרסים של הקיסרות ולבסס טענה עתידית בנוגע לריבונות של הקיסרות בממלכת ירושלים.
כך, בטרם תמו ימי האבל על מות אנרי משאמפאן הובאה איזבל בברית הנישואים עם אמלריך שעתה זכה לשם אמלריך השני, מלך ירושלים. בעלה החדש אל איזבל הודיע כי אין הנישואים מביאים לאיחוד הממלכות. ברצונו לשמר את מעמדו כמלך קפריסין ולצורך זה קבע מערכת אדמיניסטרטיבית נפרדת בעכו ליצג אותו בממלכת ירושלים. ביום 23 באוקטובר כבשו הצלבנים בפיקודו של המלך החדש את ביירות והעיר נמסרה לז'אן ד'איבלין, אחיה החורג של איזבל, שנודע בשם הזקן של ביירות. ביום 28 בספטמבר 1197 מת הקיסר ועם מותו התפורר הצבא הגרמני-צלבני, ומסע הצלב נמס ונעלם.
אמלריך כרת ברית שלום חדשה עם אל-מלכ אל-עאדל(אנ') ביום 1 ביולי 1198 לתקופה של חמש שנים בו אושר הסטאטוס קוו החדש בו נתווספה ביירות לממלכת ירושלים. בספטמבר 1204 חידש אמלריך את חוזה השלום בתנאים משופרים וצידון רמלה ולוד עברו לריבונות צלבנית מלאה.
לאמלריך ואיזבל נולדו שתי בנות: סיביל דה ליזיניאן (נולדה ב-1198) ומליסנד דה ליזיניאן (נולדה ב-1200) ובן אימרי דה ליזיניאן שנפטר בילדותו.
מותו של אמלריך

אימרי מלך קפריסין מת בשנת 1205 בעכו כתוצאה מהרעלה שנגרמה מאכילת דג. זמן קצר לאחר מכן נפטרה איזבל ותואר "מלכת ירושלים" עבר לבתה הבכורה מריה ממונפראטו.
אחד המחקרים המודרניים מעלה השערה כי מסכת הטרגדיות, מוות ונישואים חפוזים שאפיינו את חייה של המלכה איזבל היו גורמים ישירים למותה ורומז כי ייתכן ולקחה חייה בידה.
ראו גם

היסטוריה של ממלכת ירושלים
לקריאה נוספת

יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך ב, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, 1973, הדפסה שישית, 2005; הספר זכה בפרס ישראל בתרגומו לצרפתית בפרס האקדמיה הצרפתית.
יהושע פראוור, הצלבנים - דיוקנה של חברה פיאודלית, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה 1975, מהדורה שנייה מורחבת ומתוקנת 1985
Steven Runciman, A History of the Crusades, Cambridge university press, 1952 ISBN 0521061628
Christopher Tyerman, God's war: a new history of the Crusades, Harvard University Press, 2006
הערות שוליים

↑  Marshall Whithed Raymond III of Tripolis and the fall of Jerusalem, Prinston university press, 1936 p121
↑  יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, מוסד ביאליק ודביר, ירושלים 1971. כרך ב. עמוד 107
↑  Tyerman, Christopher (2006). God's War: A New History of the Crusades. Cambridge: Belknap Press of Harvard University Press עמוד 727
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אנרי השני, רוזן שמפאן | מלכי ירושלים  1254–1268 | הבא: מריה ממונפראטו |
אנג'ל טילבר

אנג'ל טילבר (ברומנית: Angel Tîlvăr; נולד ב-11 בפברואר 1962) הוא פוליטיקאי רומני מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית. המכהן כשר ההגנה הלאומית מאז 31 באוקטובר 2022.
ביוגרפיה

טילבר נולד באורקשט, במחוז וראנצ'ה, ב-11 בפברואר 1962. הוא למד בפקולטה לשפות זרות באוניברסיטת בוקרשט וסיים את לימודיו ב-1985. לאחר מכן עבד כמורה לאנגלית, וב-2004 נבחר כחבר הסנאט של רומניה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. ב-2008 הוא נבחר לבית הנבחרים של רומניה, וב-2012 נבחר פעם שנייה, וב-2016 נבחר בשלישית. ב-2020 הוא נבחר בפעם השנייה לסנאט.
ב-31 באוקטובר 2022 הוא מונה לשר ההגנה הלאומית בממשלתו של ניקולאיה צ'וקה, לאחר התפטרותו של וסילה דינקו.
אמיליה ברייטמן

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1979 (בת 45) הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  אמיליה ברייטמן
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת גרמניה גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 עיסוק:  זמרת, זמרת-יוצרת, פזמונאית
 סוגה:  קלאסי, פופ אופראי, העידן החדש, עולם
 סוג קול:  סופרן
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  נמו • המבורג • הייפרטנשן
 amelia-brightman.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אמיליה ברייטמן (באנגלית: Amelia Brightman; נולדה ב-31 בינואר 1979) היא זמרת-יוצרת ופזמונאית אנגלייה, הידועה בזכות היותה חלק מהלהקה המצליחה, גרגוריאן. במהלך הקריירה שלה, הקליטה ברייטמן עשרות שירים ואלבומים, תוך שהוציאה שני אלבומי אולפן משל עצמה בשנת 2016 ו-2017.
בשנת 2001, הקליטה ביחד עם גרגוריאן ואחותה שרה ברייטמן את הלהיט "Moment of Peace".
ביוגרפיה

אמיליה ברייטמן נולדה ב-31 בינואר 1979, לגרנוויל ג'פרי ברייטמן (1934–1992) ופולה ברייטמן (נולדה בשם: הול). ברייטמן נולדה למשפחה בת שישה ילדים. כמו כן, אחותה הגדולה היא שרה ברייטמן, שנחשבת לאחד מהאמנים המצליחים ביותר בכל הזמנים, עמה הקליטה שירים כמו "Moment of Peace".
ברייטמן בדומה לאחותה שרה, שקיבלה חינוך מוזיקלי אינטנסיבי מגיל צעיר, וכבר בגיל 3 החלה ללמוד בלט, עסקה גם היא במוזיקה מגיל מאוד צעיר.
קריירה מוזיקלית

ברייטמן חברה בגרגוריאן; להקה גרמנייה שהוקמה על ידי פרנק פיטרסון ומבצעת מזמורים גרגוריאניים, בהשראת שירי פופ ורוק מודרניים. הלהקה כוללת בתוכה הרמוניה קולית וליווי אינסטרומנטלי. חברי הלהקה התחרו על הניסיון לייצג את גרמניה בתחרות האירוויזיון 2016 בסטוקהולם, שוודיה. לבסוף, סיימה במקום החמישי, עם 9.06% קולות. במהלך הקריירה שלה, הוציאה הלקה עשרות אלבומי מוזיקה ואלבומי אוסף שונים, תוך שביקרה בישראל בשנת 2016.
במהלך קריירת הסולו שלה, הוציאה ברייטמן את אלבום הבכורה שלה Amelia Brightman, בשנת 2016. האלבום זכה להצלחה. בהמשך, הוציאה את המהדורה המחודשת הראשונה שלה, The Fairest of the Seasons, שזכתה להצלחה נאה גם כן. בשנת 2017, השתתפה בסיבוב ההופעות של שרה, "Royal Christmas Gala".
בשנת 2022 הוציאה את הסינגל "Sleeping Satellite".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2016: Amelia Brightman
דיסקוגרפיה > מהדורות מחודשות

2017: The Fairest of the Seasons