stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלורה מקדונלד
מורשת

התיאורים המסורתיים של הבריחה מתמקדים דווקא בצ'ארלס. פלורה נזנחה לתפקיד משני וקיבלה פחות קרדיט ממה שהגיע לה. היא כמעט ולא דיברה על כך, ופגישתה האחרונה עם צ'ארלס הייתה כאשר דרכיהם נפרדו בפורטי; נראה שסיבה אחת לפרידה הייתה שנוכחותו של צ'ארלס סיכנה את משפחתה של פלורה.
הוויקטוריאנים יצרו זהות תרבותית סקוטית שהתבטאה באמצעות טרטנים, ההמצאות של סוף המאה ה-19 של Burns Suppers ו- Highland Games, ושיתוף פעולה של אייקונים רומנטיים כמו מרי, מלכת הסקוטים ובוני הנסיך צ'רלי.  ב-1878, מקדונלד תפסה את מקומה בפנתיאון עם פרסום ה"אוטוביוגרפיה" שלה (נכתב על ידי סופרת הצללים, פרנסס וויילד, נכדתה של פלורה). הסיפור מכיל כל כך הרבה שגיאות כך שלא יכול היה להיכתב על ידי פלורה בעצמה.
הסיפור שוחזר על ידי צ'ארלס אוולד בספרו "חייו וזמנו של הנסיך צ'ארלס אדוארד" משנת 1886, והוא נותר הבסיס להרבה נקודות מבט פופולריות על חייה ומניעיה של פלורה.
בשנת 1884, סר הרולד בולטון כתב עיבוד למנגינה קיימת שאותה כינה 'שיר הסירה של סקאי'. זמן קצר לאחר מכן הועלה המופע הראשון של ריקוד ההיילנד הסקוטי "Flora MacDonald's Fancy", ובנוסף הוצב פסל ברונזה בדמותה בטירת אינברנס ב-1896. האקדמיה של פלורה מקדונלד, לשעבר מכללת פלורה מקדונלד, ברד ספרינגס, צפון קרוליינה, קרויה על שמה ושניים מילדיה קבורים בקמפוס. עד 2009, זה היה גם האתר של משחקי פלורה מקדונלד היילנד.
מקדונלד צוירה מספר פעמים על ידי אמן הדיוקנאות הסקוטי אלן רמזי (1713–1784), אך רובם הושמדו.
ב-2015 התגלה בפלורידה ציור שלא תועד בעבר, שצויר כנראה גם הוא על ידי רמזי.
ראו גם

צ'ארלס אדוארד סטיוארט
משורר המלחמה
חוק השיפוי
לקריאה נוספת

Bate, W Jackson (1955). The Achievement of Samuel Johnson. OUP. ISBN 978-0195004762.
Douglas, Hugh; Flora MacDonald: The Most Loyal Rebel; (Sutton Publishing, 1999);
McConnell, Brian (2018). "A Highlander & Loyalist – Alan MacDonald" (PDF). UE.org.
MacInnes, John (1899). The Brave Sons of Skye; Containing the Military Records (compiled From Authentic Sources) of the Leading Officers, Non-Commissioned Officers, and private soldiers whom "Eilean a' Cheo" has produced. Eyre and Spottiswood.
MacLeod, Ruairidh (1985). Flora MacDonald: The Jacobite Heroine in Scotland and North America. Shepheard-Walwyn. ISBN 978-0856831478.
MacGregor, Alexander (בדצמבר 2009). The life of Flora Macdonald, and her adventures with Prince Charles (Print On Demand ed.). Nabu Press. {{cite book}}:  (עזרה)
MacLean, JP (1900). An Historical Account of the Settlements of Scotch Highlanders in America. Helman Taylor.
McConnell, Brian. "A Highlander & Loyalist – Alan MacDonald" (PDF). UE.org. נבדק ב-2 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
Meyer, Duane (1963). The Highland Scots of North Carolina. Raleigh, N.C.: Carolina Charter Tercentenary Commission.
Morris, RJ (1992). "Victorian Values in Scotland & England". Proceedings of the British Academy (78).
Newton, Michael (2015). Seanchaidh na Choille The Memory Keeper of the Forest: Anthology of Scottish Gaelic Literature of Canada. Nimbus Publishing. ISBN 978-1772060164.
Quyn, Dorothy Mackay (ביולי 1941). "Flora MacDonald in History". The North Carolina Historical Review. 18 (3). {{cite journal}}:  (עזרה)
Riding, Jacqueline (2016). Jacobites; A New History of the 45 Rebellion. Bloomsbury. ISBN 978-1408819128.
Sumner, Natasha; Doyle, Aidan Doyle, eds. (2020). North American Gaels: Speech, Song, and Story in the Diaspora. McGill-Queen's University Press. ISBN 978-0228005186.
Thomson, Derek, ed. (1983). The Companion to Gaelic Scotland. Blackwell. ISBN 9780631155782.
הערות שוליים

↑   Derek S. Thomson (1983), The Companion to Gaelic Scotland, page 184.
↑  Riding 2016, pp. 465-467.
↑  Riding 2016, pp. 467-468.
↑  Riding 2016, pp. 468-469.
↑  Bate 1955, p. 463.
1 2  McConnell, Brian. "A Highlander & Loyalist – Alan MacDonald" (PDF). UE.org. Mr McConnell's article provides third party references for the points included here. נבדק ב-2 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  J.P. MacLean (1900), An Historical Account of the Settlements of Scotch Highlanders in America, Cleveland, Ohio. Page 199.
↑   Michael Newton (2015), Seanchaidh na Choille The Memory Keeper of the Forest: Anthology of Scottish Gaelic Literature of Canada, Cape Breton University Press. Page 468.
↑   Edited by Natasha Sumner and Aidan Doyle (2020), North American Gaels: Speech, Song, and Story in the Diaspora, McGill-Queen's University Press. Page 297.
↑  Meyer 1963, p. 75.
↑  MacGregor 2009, p. 134.
↑  Riding 2016, p. 465.
↑  Morris 1992, pp. 37-39.
↑  "'Flora MacDonald portrait' found in Florida". BBC News. 31 במרץ 2015. נבדק ב-22 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb124806907 (data)  GND: 119206021  ISNI: 0000 0000 2779 4200  LCCN: n88126880  NTA: 189042818  SNAC: w60p0xj2  SUDOC: 117345466  VIAF: 77120566   WorldCat (עם VIAF): 77120566 
שקיעה בדרום אויסט, שם נולדה פלורה מקדונלד ב-1722
איי סקאי וראסאי, פורטרי באמצע שמאל
קברה של פלורה בבית הקברות קילמויר, סקאי
פסל של פלורה מקדונלד משנת 1896, טירת אינברנס
מלחמת אנגליה–ספרד (1654–1660)

המלחמה האנגלו-ספרדית הייתה סכסוך בין הפרוטקטורט האנגלי בפיקודו של אוליבר קרומוול וספרד, בין 1654 ל-1660. הסכסוך נגרם כתוצאה מיריבות מסחרית. כל צד תקף את האינטרסים המסחריים והקולוניאליים של השני בדרכים שונות כמו פריבטירים ומשלחות ימיות. בשנת 1655 פלשה משלחת אמפיבית אנגלית לשטח ספרד באיים הקריביים. בשנת 1657, אנגליה כוננה ברית עם צרפת, מיזגה את המלחמה האנגלו-ספרדית עם המלחמה הצרפתית-ספרדית הגדולה יותר, וכתוצאה מכך בוצעו פעולות יבשתיות גדולות שהתרחשו בארצות השפלה הספרדיות.
למרות שהמלחמה הופסקה לאחר חזרתו לשלטון של צ'ארלס השני, מלך אנגליה בשנת 1660, המתיחות בקריביים החזיקה את הסכסוך לסירוגין במשך למעלה מעשר שנים. המלחמה הסתיימה רשמית עם שני הסכמי שלום שנחתמו במדריד ב-1667 וב-1670.
רקע

כשמלחמת הולנד–אנגליה הראשונה הגיעה לסיומה, הפנה קרומוול את תשומת לבו למלחמה בין צרפת וספרד, שתיהן היריבות המסורתיות של אנגליה. צרפת וספרד היו שתיהן בני האמונה הרומית-קתולית, ותועבו על קרומוול, שהאמין שרצון האל הוא שהפרוטסטנטיות תנצח באירופה. עם זאת, הוא ראה בספרד את האיום הגדול יותר על המטרה הפרוטסטנטית, ובכך קשר באופן פרגמטי את אומתו עם צרפת. ביציאה למלחמה עם ספרד, הוא גם ביקש לחזור למדיניות של אופורטוניזם מסחרי שננקטה בימי אליזבת הראשונה וננטשה לאחר מכן על ידי יורשיה מבית סטיוארט. ההתקפה של קרומוול על נתיבי הסחר והאוצר הספרדיים הזכירה מיד את מעלליהם של פרנסיס דרייק ו-וולטר ראלי; ולא במקרה החלו להסתובב באנגליה דיווחים מודפסים על פעילותם בזמן זה. עם זאת היה הבדל אחד חשוב: לצד כסף וזהב אוצר חדש נעשה חשוב יותר ויותר - סוכר. משמעות הדבר הייתה כיבוש שטח, צעד מעבר לפיראטיות שנרשמה בימי אליזבת.
במהלך השנה הראשונה של הפרוטקטורט, קרומוול ניהל משא ומתן עם המדינאי הצרפתי הקרדינל מאזארן, שהביא להקמת ברית אנגלו-צרפתית נגד ספרד באוקטובר 1655. לברית היה יתרון נוסף: צרפת, שהציעה כעת מקלט לסטיוארטים, לא נטתה כעת לסייע להם בהחזרת כס המלוכה האנגלי.
המלחמה > העיצוב המערבי

בינתיים, קרומוול כבר השיק את העיצוב המערבי נגד מושבות ספרד באיי הודו המערבית הספרדית. הצי עזב את פורטסמות' בסוף דצמבר 1654 והגיע לאיי הודו המערבית בינואר. במאי 1655, משלחת אמפיבית אנגלית בראשות הגנרל בים ויליאם פן, אביו של מייסד פנסילבניה, והגנרל רוברט ונבלס פלשו לשטח ספרדי באיי הודו המערבית במטרה לכבוש את היספניולה. הצי היה אחד החזקים אי פעם שהפליגו מאנגליה, עם כ-3,000 נחתים בפיקודו של הגנרל רוברט ונבלס, שחוזקו עוד יותר בברבדוס, מונטסראט, סנט קיטס ונוויס.
למרות שקרומוול התעניין בעבר ברכישה אפשרית של האי היספניולה, ניתנה למפקדי המשלחת החופש לקבוע את סדרי העדיפויות שלהם בנסיבות שעמדו בפניהם עם הגעתם. נבחנו מספר אפשרויות, כולל נחיתה בחוף גואטמלה או בקובה. שתי האפשרויות היו מונחות על השולחן, שכן פן וונבלס החליטו לנסות לחזור על ההתקפה שערך דרייק על סנטו דומינגו על היספניולה. עם זאת, המצור על סנטו דומינגו ב-1655 נכשל מכיוון שהספרדים שיפרו את ההגנות שלהם מול התקפות הולנדיות מוקדם יותר במהלך המאה. קרומוול, לעומת זאת, ראה בתבוסה של היספניולה את שיפוטו של אלוהים.  למרות הצלחות שונות לאחר מכן, התבוסה הפכה את כל המבצע נגד איי הודו המערבית הספרדית לכישלון כללי. לכן ונבלס ופן נכלאו במצודת לונדון עם הגעתם לאנגליה.
ג'מייקה הייתה ה-casus belli שהביאה למלחמה האנגלו-ספרדית בפועל בשנת 1655.  מוחלש בגלל קדחת, הפליג הכוח האנגלי מערבה למושבה סנטיאגו (היום ג'מייקה), האי היחיד של הודו המערבית הספרדית שלא הקים עמדות הגנה חדשות. הם נחתו במאי 1655 במקום שנקרא סנטיאגו דה לה וגה, כיום העיר הספרדית. הם באו ועמדו, מול התנגדות מקומית ממושכת שתוגברה על ידי חיילים שנשלחו מספרד וספרד החדשה (מקסיקו). בשנת 1657 הזמין המושל האנגלי את הבוקאנירים להתבסס בפורט רויאל בסנטיאגו, כדי להרתיע את הספרדים מלכבוש מחדש את האי. עבור אנגליה, ג'מייקה הייתה אמורה להיות "הפגיון המצביע על לב ליבה של האימפריה הספרדית", למרות שלמעשה היא הייתה אז נכס בעל ערך מועט.  קרומוול, למרות כל הקשיים, היה נחוש שהנוכחות צריכה להישאר, ושלח תגבורת ואספקה. חיילים ספרדים חדשים, שהפליגו מקובה, הפסידו בקרב אוצ'ו ריוס ב-1657 ובקרב ריו נואבו ב-1658, כשלו בניסיונותיהם להשתלט מחדש על ג'מייקה. אף על פי כן, החשש מפני פלישה נוספת גרם לכך שהמושל האנגלי של ג'מייקה אדוארד ד'אוילי הרגיש שחובתו החדשה היא לארגן את ההגנה על האי נגד הספרדים. על ידי שימוש בטקטיקה של תקיפה במקום הגנה, הוא שלח את כריסטופר מינגס לפשוט על ערים ובסיסים קולוניאליים ספרדיים. טולו וסנטה מרתה היו ביניהם בשנת 1658, ובשנה שלאחר מכן נבזזו קומאנה, פוארטו קבאלוס וקורו ונהרסו ומינגס חזר לג'מייקה עם כמות עצומה של שלל ואוצרות.
המלחמה > מלחמה ימית

באפריל 1656 הפליג האדמירל האנגלי רוברט בלייק עם צי של כארבעים ספינות מלחמה, ספינות אש וספינות אספקה כדי לחסום את הנמל הספרדי של קדיס, מהלך שנמשך לאורך כל הקיץ. הספרדים נשארו במגננה ולא נקטו בפעולה תוקפנית נגד הצי האנגלי. באמצע יוני הפליג קפטן אדוארד בלאג עם שמונה ספינות לפשוט על נמלים בצפון ספרד. ב-24 ביוני פשט בלאג על ויגו, שם הושמדו מספר ספינות בנמל. בעוד בלייק חידש את אספקת המים שלו בחוף האפריקאי, יחידה של חמש פריגטות תחת קפטן סמית' פשטה על מלאגה בדרום ספרד ב-19 ביולי. סמית' הטביע תשע ספינות ספרדיות, השבית את תותחי הנמל והפגיז את העיר. פשיטה דומה על אליקנטה לא צלחה, אך איום ההתקפה שיבש את הסחר לאורך כל חופי ספרד. בערב 8 בספטמבר, אחד הקברניטים של בלייק, ריצ'רד סטיינר, יירט צי אוצר ספרדי וכבש או הטביע את כל ספינותיו מלבד שתיים. אובדן המטענים של הספינות שנתפסו או הוטבעו על ידי האנגלים היווה מכה קשה לכלכלת ספרד עם הפסד מוערך של 2,000,000 פאונד. לראשונה בהיסטוריה הימית, בלייק החזיק את הצי בים לאורך חורף שלם על מנת לשמור על המצור נגד ספרד.
בפברואר 1657 קיבל בלייק מידע מודיעיני שצי המתכות מספרד החדשה בדרכו מעבר לאוקיינוס האטלנטי. בהשאירו שתי ספינות כדי לצפות בקדיס, בלייק הפליג משם כדי לתקוף את צי המתכות, שעגן בסנטה קרוס בטנריפה באיים הקנריים כדי להמתין לליווי לספרד. באפריל בקרב סנטה קרוס דה טנריפה, בלייק השמיד כליל את שיירת הסוחר הספרדית - הצי המערב הודי - אולם הצי הנחית את מטילי המתכות לפני הקרב.  בלייק לא הצליח לתפוס אותו, אך הוא גם לא היה זמין לממשלה במדריד.
ההשפעה קצרת הטווח של המצור של בלייק על ספרד וניצחונו בסנטה קרוס הייתה שיבוש הכלכלה הספרדית, שהייתה תלויה בכסף וזהב מאמריקה ובכך פגעה ביכולתה של ספרד לנהל מלחמה. האנגלים איבדו 1,500 עד 2,000 ספינות סוחר לפיראטים ספרדים ובמקום להשתמש בספינות אנגליות שנתפסו כדי להחליף את שיירותיהם ההרוסות, הפקידה ממשלת ספרד את הטיפול בסחר הספרדי בידי סוחרים הולנדים נייטרליים.
המלחמה > פלנדריה

ברית אנגלו-צרפתית נגד ספרד הוקמה עם חתימת הסכם פריז במרץ 1657. בהתבסס על תנאי ההסכם, האנגלים יצטרפו לצרפת במלחמתה המתמשכת נגד ספרד בפלנדריה. צרפת תתרום צבא של 20,000 איש, אנגליה תתרום הן 6,000 חיילים והן את הצי האנגלי במערכה נגד מבצרי החוף הפלמיים גרבליינס, דנקרק ומרדיק. הוסכם שגרבליינס יועברו לצרפת, דנקרק ומרדיק לאנגליה. דנקרק, בפרט, הייתה בראש העדיפויות של חבר העמים בעיקר בגלל הפריבטירים שגרמו נזק לצי הסוחר. עבור קרומוול וחבר העמים, שאלת ההחזקה בדנקרק עברה אפוא מהאפשרות הדיפלומטית האזורית לצורך פוליטי דחוף.
על הצבא האנגלו-צרפתי המשולב לפלישה לפלנדריה פיקד המרשל הצרפתי הגדול טורן. על הצבא הספרדי של פלנדריה פיקד דון חואן חוסה, בנו הבלתי חוקי של המלך הספרדי פליפה. הצבא הספרדי שכלל 15,000 חיילים תוגבר בכוח של 3,000 מלוכנים אנגלים - שהוקם כגרעין הצבא הפוטנציאלי לפלישה לאנגליה על ידי צ'ארלס השני, עם אחיו של צ'ארלס ג'יימס, הדוכס מיורק, בין מפקדיו.
צי חבר העמים של אנגליה חסם את הנמלים הפלמיים, אך, למורת רוחו של קרומוול, המערכה הצבאית החלה בסוף השנה והייתה נתונה לעיכובים רבים. המרשל טורן בילה את קיץ 1657 במערכה נגד הספרדים בלוקסמבורג ולא עשה שום צעד לתקוף את פלנדריה עד ספטמבר. מרדיק נתפסה ב-22 בספטמבר והוצב בה חיל מצב של חיילי חבר העמים. על דנקרק הוטל מצור במאי 1658. כוח סיוע ספרדי ניסה להסיר את המצור אך הובס ב-4 ביוני בקרב הדיונות. יחידת חבר העמים בצבא טורן נלחמה בהצטיינות והרשימה את בעלי בריתם הצרפתיים בהתקפה מוצלחת במעלה גבעת חול מוגנת חזק בגובה 150 רגל במהלך הקרב. כאשר דנקרק נכנעה לטורן ב-14 ביוני, כיבד הקרדינל מאזארן את תנאי ההסכם עם קרומוול ומסר את הנמל לידי חבר העמים, למרות מחאותיו של לואי ה-14. חבר העמים גם כיבד את התחייבויותיו בכיבוד זכויות האוכלוסיות הקתוליות של מרדיק ודנקרק. קבוצה של חיילי חבר העמים נותרה עם צבאו של טורן והייתה לעזר בכיבוש גרבליינס וערים פלמיות אחרות על ידי הצרפתים. כשהאיום של הפיראטים של דנקרק ירד מהדרך, צי הסוחר של אנגליה ספג הרבה פחות הפסדים; לא רק בגלל שהדנקירקרים איבדו את הבסיס הגדול ביותר שלהם, אלא גם בגלל שהסחר האנגלי כבר הלך לאיבוד להולנדים כתוצאה מהפריבטירים של דנקירק.
המלחמה > הרסטורציה

המלחמה בין צרפת לספרד הסתיימה עם חתימת שלום הפירנאים ב-28 באוקטובר 1659. מותו של קרומוול ב-1658 הותיר את אנגליה בסערה פוליטית שתביא לחזרתם של הסטיוארטים לכס המלכות של אנגליה. לאחר חזרתו לשלטון של צ'ארלס השני, המלחמה האנגלו-ספרדית הופסקה רשמית בספטמבר 1660 אך לא נחתם הסכם בין שתי המדינות. צ'ארלס הפך לבעל ברית לספרד באמצעות הסכם בריסל.
לאחר מכן

אנגליה וספרד ספגו שתיהן הפסדים כלכליים כבדים; האחרונה סבלה בעיקר מהמצור של בלייק על קדיס. ההשפעה של זה, במיוחד עם הפעולות ליד קדיס וסנטה קרוס, הייתה השיבוש של הכלכלה הספרדית, שהייתה תלויה בכסף וזהב מאמריקה.   הדבר הוסיף לקשיים של צבאותיו המתוחים יתר על המידה של פליפה הרביעי, שבמשך שנים פעלו במקביל באיטליה, הפירנאים, פלנדריה ופורטוגל.  הספרדים ענו במסע פיראטיות שכמעט חיסל את סחר הספנות האנגלי.  כתוצאה מכך, ההולנדים נהנו מהתאוששות מההפסדים שספגו במלחמת אנגליה–הולנד הראשונה ולקחו סחר רב מהאנגלים.  אף על פי כן, עם ניצחון המלחמה האנגלו-הולנדית הראשונה וההצלחות במלחמה נגד ספרד, אנגליה עשתה מספיק כדי לבסס את עצמה כאחת המעצמות הימיות המובילות באירופה.
ספרד דרשה להחזיר את הרכוש שנלקח על ידי הרפובליקה של קרומוול, דרישה שצ'ארלס היה מוכן להסכים לה. עם זאת, זה השתנה במהרה מכיוון שצ'ארלס היה מתוסכל מכישלונו של פליפה לסייע בשיקום שלטונו. שבוע בלבד לאחר סיום המלחמה ביטל צ'ארלס את הסכם בריסל ואיפשר לפרלמנט האנגלי לספח את אחזקותיה של אנגליה (ג'מייקה, דנקרק ומרדיק) למרות מחאות ספרד. במקביל צ'ארלס חיפש הסכם עם ספרד כדי שניתן יהיה להכיר באחזקותיה של אנגליה אך התנאים לגבי ספרד היו קשים מדי והייתה תקווה שהאחרונה תכבוש מחדש את ג'מייקה במערכה צבאית. על מנת להגדיל את נכסיו מכר צ'ארלס את דנקרק ללואי ה-14 מצרפת בנובמבר 1662 - אם כי פחות מ-300,000 פאונד מחצי המיליון שהובטח שולמו אי פעם.
לאחר מכן > ברית אנגלו-פורטוגזית

בשנת 1662 ערך צ'ארלס נישואים שושלתיים עם קתרינה, נסיכת פורטוגל; טנג'יר ובומביי נמסרו לכתר הבריטי והוסכם על ברית צבאית שתסייע לפורטוגל שנלחמה להחזרת עצמאותה מאז 1640. חיילים בריטים בפיקודו של פרדריק שומברג גויסו לשרת כדי לעזור להילחם בספרדים. תוך שנה ניסה הצבא הספרדי לעקוף את פורטוגל, אך בקרב המכריע של Ameixial הנחילו לו הפורטוגלים והבריטים תבוסה מוחצת.
בשנת 1664 אנגליה באמצעות סר ריצ'רד פאנשאו ביקשה לערוך שלום בין הכתר הפורטוגזי והספרדי ולאחר מכן בין אנגליה לספרד אך ללא הועיל. בקרב מונטס קלרוס שנה לאחר מכן הובסה פלישה ספרדית נוספת באופן מכריע עד כדי כך שהיא סיימה את פעולות הלחימה הגדולות במהלך המלחמה שהבטיחו באופן סופי את עצמאות פורטוגל מספרד.
לאחר מכן > פריבטירים בקאריביים

בזירה הקריבית המלחמה השתוללה זמן רב יותר. עם סיפוחה של ג'מייקה, מטרת העיצוב המערבי (למרות שנכשלה במטרתו העיקרית של לכבוש את האי היספניולה) שרדה את הפרוטקטורט עצמו, ומאוחר יותר התעוררה לתחייה בפשיטות שהוזמנו בהוראת המושל הג'מייקני תומאס מודיפורד. התירוצים של מודיפורד למתן רישיון לבוקאנירים היו חשדות שג'מייקה לעולם לא תהיה בטוחה עד שממשלת ספרד תכיר בבעלותה של אנגליה בג'מייקה ובאיי קיימן ותשים את שמה בהסכם.  הפשיטות הפיראטיות על אמריקה הספרדית במהלך עשר השנים הבאות היו הרסניות. כריסטופר מינגס פשט על סנטיאגו דה קובה בשנת 1662 ועל קמפשה בשנה שלאחר מכן. הנרי מורגן לקח פיקוד מאוחר יותר - ההתקפות הבולטות ביותר שלו היו על פורטובלו ב-1668 והתבוסה של שייטת ספרדית על אגם מרקאיבו בשנה שלאחר מכן. הספרדים בינתיים יכלו לעשות מעט כדי להגן על עצמם.
בתגובה מריאנה, העוצרת של ספרד, הוציאה מכתבי הרשאה עבור התקפות פיראטיות על הספנות האנגלית באיים הקריביים. אחד מהפריבטירים הללו היה הפיראט הפורטוגלי המפורסם מנואל ריביירו פרדל. צ'ארלס השני הורה על אותו הדבר - בעקבות כך מודיפורד הזמין את מורגן פעם נוספת לפשוט על אמריקה הספרדית כדי לשמר את ג'מייקה אחת ולתמיד.  בדצמבר 1670 תפס מורגן את האיים של פרובידנס העתיקה וסנטה קטלינה ואילץ את כוחות המצב להיכנע. משם הפליג הצי שלו לצ'אגרס ותפס את המבצר גם שם - מורגן קיווה לחצות את מצר פנמה אך בשלב זה הוא לא היה מודע לאירועים באירופה.
לאחר מכן > הסכמי מדריד

ספרד בתקופה זו נחלשה מבחינה פוליטית, כלכלית וצבאית על ידי עשרות שנות המלחמה והלחימה הפנימית. צ'ארלס השני ראה הזדמנויות אידיאליות לשני הסכמי שלום בסופו של דבר שנחתמו במדריד, שניהם היו נוחים לאנגליה. ראשית, הסכם 1667 התקבל בסיפוק רב על ידי מדינאים וסוחרים אנגלים במונחי סחר. עם אבטחת חידוש עצמאותה של פורטוגל, הבריגדה הבריטית פורקה לאחר מכן, אך נחלותיה של אנגליה באיים הקריביים נותרו מעורערות. אף על פי כן, זה היה צעד גדול לשלום בין שתי הממלכות.
שלוש שנים לאחר מכן בהסכם מדריד הבא, ספרד ויתרה לבסוף על ג'מייקה ואיי קיימן לבריטניה, מה שהיה ויתור גדול והשפלה עבור ספרד. ספינות אנגליות יכלו גם לשוטט בים הקריבי ללא הפרעה ולראשונה לא נחשבו באיי הודו המערבית כפולשים או כשודדי ים. באופן שנוי במחלוקת, החדשות לא הגיעו בזמן כדי למנוע מהנרי מורגן לבזוז ולשרוף את פנמה ב-1671. למרות מחאות ספרדיות ומעצרו, מורגן לא נענש בטענה שהוא לא ידע על האמנה.
אנגליה וספרד יהיו בעלות ברית במהלך הסכסוך האירופי הגדול הבא, מלחמת הברית הגדולה, ונשארו כך עד 1702 עם פרוץ מלחמת הירושה הספרדית.
הערות שוליים

↑  הרגימנט של לורד וונטוורת' שירת כחלק מהצבא הספרדי.
1 2  McMurdo pp 419-20
1 2 3  Pestana p. 185
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7627462-7 
אוליבר קרומוול
פליפה הרביעי
אדמירל רוברט בלייק
מפה המציגה את המצור על דנקרק וקרב הדיונות ב-1658. נוכחים גם הצי הבריטי החוסם
דיוקן המלך צ'ארלס השני משנת 1665 - צ'ארלס הוביל מלחמה סמויה נגד ספרד בחיפוש אחר שלום מועדף
טוראי הנרי מורגן משמיד את הצי הספרדי באגם מרקאיבו ב-1669
עישון בקוריאה הצפונית

גבר מעשן בחנות למכירת סיגריות בקוריאה הצפונית
עישון טבק הוא מנהג פופולרי במיוחד בקוריאה הצפונית, בעיקר בקרב גברים. לפי נתונים משנת 2015, כ-37% מהגברים הצפון-קוריאנים מעשנים מדי יום, בעוד שרק כ-1% מהנשים מעשנות מדי יום, מרביתן נשים מבוגרות מאזורים כפריים, שכן עישון בקרב נשים נחשב בתרבות הצפון-קוריאנית כטאבו וכפעילות שאינה מקובלת.
העישון הוא אחד מגורמי תמותה המרכזיים בקוריאה הצפונית. נכון לשנת 2016, כ-36% ממקרי המוות של גברים וכ-25% ממקרי המוות של נשים באותה שנה נגרמו מסיבות הקשורות לעישון, כאשר נתונים אלו הם הגבוהים ביותר בעולם. עם זאת, במהלך העשור השני של המאה ה-21 חלה ירידה מסוימת באחוז המעשנים בקוריאה הצפונית, בהשוואה לשיא במהלך שנות ה-2000.
עוד מימיה הראשונים של קוריאה הצפונית, שלושת המנהיגים העליונים של המדינה - קים איל-סונג, קים ג'ונג-איל וקים ג'ונג-און נהגו לעשן, כאשר השאיפה להאדיר את תדמיתם הציבורית התנגשה עם מאמצי השלטונות להיאבק בתופעת העישון במדינה. ככלל, מרבית הצפון קוריאנים נוטים להעדיף טבק חזק, וסוגים מסוימים של טבק אף נחשבים כסמלי סטטוס בקרב הציבור הרחב.
סטטיסטיקה

לפי נתוני ארגון הבריאות העולמי, 37.3% מתושביה הבוגרים של קוריאה הצפונית (מעל גיל 15) מעשנים מוצרי טבק מדי יום, ובקרב הילדים בגילאי 10–14 אחוז המעשנים מדי יום עומד על 2.47%.
אזרח צפון-קוריאני מעשן בממוצע 12.4 סיגריות ליום, כאשר בשקלול נתונים של גברים בלבד, מספר זה עולה ל-15 סיגריות ביום. המעשן הצפון-קוריאני הממוצע מתחיל לעשן בגיל 23, ואחוז המעשנים בקרב האוכלוסייה עולה בהדרגה עם הגיל עד לגילאי 55–64. לפי הנתונים, תושבי הערים בקוריאה הצפונית נוטים לעשן יותר בהשוואה לתושבי הכפרים ואזורי הפריפריה.
היסטוריה

הטבק הגיע לראשונה לקוריאה בראשית המאה ה-17 מיפן, ועד לסביבות שנת 1880 העישון היה נחלתם של גברים ונשים כאחד. כיום לעומת זאת, עישון מצד גברים מהווה פעילות מקובלת בקוריאה הצפונית, אך עישון מצד נשים הפך לטאבו חברתי ולפעילות שאינה מקובלת.
כל שלושת המנהיגים העליונים של קוריאה הצפונית - המנהיג הנוכחי קים ג'ונג און, אביו קים ג'ונג-איל וסבו קים איל-סונג, היו מעשנים. עם זאת, קים ג'ונג-איל הגדיר בעצמו את המעשן הטיפוסי כאחד מ"שלושת השוטים העיקריים של המאה ה-21", יחד עם אנשים שלא מבינים במוזיקה או במחשבים. המנהיג הנוכחי של קוריאה הצפונית, קים ג'ונג און, נראה לעיתים קרובות מעשן בפומבי, בין היתר באולמות האוניברסיטה, במהלך נסיעה ברכבת התחתית, ואפילו בנוכחות אשתו ההרה רי סול ג'ו.
תפיסות תרבותיות > עישון מצד נשים

ככלל, עישון מצד נשים נחשב כהתנהלות פסולה בקוריאה הצפונית, והדבר אף נתפס כחמור יותר מאשר שכרות בפרהסיה. עם זאת, עישון מצד נשים מבוגרות מעל 45 נתפס כדבר "נסבל יותר", במיוחד באזורים כפריים. לעומת זאת, בקרב הגברים הצפון-קוריאנים העישון נחשב לפעילות חברתית מרכזית בחיי היום יום, עד כדי כך שגברים שאינם מעשנים עשויים לסבול מניכור ומבידוד חברתי במקום העבודה.
תפיסות תרבותיות > העדפות מעשנים

חרף המחסור המתמשך במוצרי צריכה יומיומיים בקוריאה הצפונית, ניתן למצוא בשוקי המדינה מגוון רחב של סיגריות מסוגים ובאיכויות שונות. מרבית הצפון קוריאנים מגלים העדפה לטבק חזק, והשימוש בפילטר נחשב נדיר. סיגריות ממותגות מתוצרת מערבית, בעיקר מארצות הברית אך גם מסין, רוסיה ויפן, זוכות לפופולריות ניכרת בקרב האליטה הצפון-קוריאנית בהשוואה לסיגריות מתוצרת מקומית.
בעקבות מספרם הגבוה של המעשנים בקוריאה הצפונית, והפיכתן של הסיגריות במקרים רבים ל"סמל סטטוס", הסיגריות נחשבות גם כמתנות פופולריות בתרבות הצפון-קוריאנית, ותיירים רבים שמבקרים במדינה המסוגרת נוהגים להעניק סיגריות מתוצרת מערבית כתשר למדריכי הטיולים. במקרים מסוימים, הסיגריות אף משמשות כאמצעי שוחד של פקידי ממשל וגורמים בממשלת קוריאה הצפונית.
השפעות בריאותיות

השיעור הגבוה של מעשנים בקוריאה הצפונית גורר שורה ארוכה של נזקים בריאותיים בקרב הציבור במדינה, ואף פגיעה משמעותית בכלכלת קוריאה הצפונית. מדי שנה, העישון אחראי לכ-34.3% ממקרי המוות של גברים ולכ-22.3% ממקרי המוות של נשים בקוריאה הצפונית, כאשר זהו אחוז התמותה הגבוה ביותר בקרב מדינות העולם כתוצאה מעישון. השימוש בטבק בקרב תושבי קוריאה הצפונית מוביל ישירות למותם של כ-55,600 צפון קוריאנים מדי שנה.
רגולציה ומאבק בעישון

בהתאם לחוק, מוצרי טבק נמכרים בקוריאה הצפונית רק בחנויות ייעודיות ובמחיר קבוע שנקבע על ידי הממשלה. נכון לשנת 2014, מחיר חפיסת סיגריות של המותג הנפוץ במדינה היה 246 וון צפון-קוריאני, השווים לשקל אחד בערך.
הממשלה הצפון-קוריאנית הובילה לאורך השנים מספר קמפיינים כנגד עישון, כאשר הניסיונות הראשונים לא הובילו להפחתה ממשית במספר המעשנים במדינה. עם זאת, משנת 2000 ואילך קמפיינים אלו הפכו תכופים יותר, ואליהם התלוו יותר ויותר מגבלות על עישון במקומות ציבוריים. כתוצאה מכך, מאז תחילת שנות האלפיים הנתונים מצביעים על ירידה הדרגתית בשיעור המעשנים במדינה, אף שאין מדובר בירידה משמעותית.
רגולציה ומאבק בעישון > חקיקה נגד עישון במקומות ציבוריים

החקיקה נגד עישון במקומות ציבוריים בקוריאה הצפונית התפתחה במהלך השנים האחרונות, אם כי היא עדיין מוגבלת יחסית וטרם הובילה לצמצום משמעותי במספר המעשנים במדינה. נכון להיום חל איסור על עישון במעבורות, כלי טיס, מתקני בריאות וחינוך, גני ילדים ומשפחתונים, חנויות, תיאטראות, בתי קולנוע, אולמות וחדרי ישיבות, אתרים היסטוריים ולובי של מלונות. יחד עם זאת, לא חל איסור על עישון ברכבים פרטיים, תחנות אוטובוס, ליד כניסות לבניינים, אוניברסיטאות, משרדי ממשלה, מקומות עבודה, מסעדות, בתי קפה, ברים או במועדוני לילה. כמו כן, אין איסור על השימוש בסיגריות אלקטרוניות.
נכון להיום לא קיימות מגבלות כלשהן על פרסום מוצרי טבק, אם כי התקשורת הצפון קוריאנית אינה מאפשרת "קמפיינים פרסומיים" משום סוג. יחד עם זאת, חל איסור על מכירת טבק לקטינים (מתחת לגיל חמש-עשרה), והשימוש במכונות אוטומטיות לרכישת סיגריות אסור.