stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דת ומדע
גישות ליישוב קונפליקטים ביהדות > הגישה הדיאלקטית

הגישה הדיאלקטית של פרופ' שמואל הוגו ברגמן סוברת, שאף אם יש סתירה בין המדע לתורה, הדבר משקף את מגבלות התפיסה האנושית, שאיננה יכולה לתפוס את האינסופי והמוחלט. ע"פ גישה זו המדע וכתבי הקודש צודקים שניהם. לדעתו, הסתירה נובעת מכך שהחזון האמוני והלוגיקה המדעית אינם יכולים להתחבר לכלל הרמוניה אחת. וכך דבריו במאמר "צבת בצבת":
לדברי הראי"ה קוק,
גישות ליישוב קונפליקטים ביהדות > הגישה הטרנסצנדנטלית

הגישה הטרנסצנדנטלית בנויה על תורת האידאיליזם הטרנסצנדטלי הקאנטיאנית, המחלקת בין הדבר כשלעצמו ותופעותיו. לפי שיטה זו – התורה מדברת על הדבר כשהוא לעצמו, והמדע מדבר על התופעות. מכלול הכרתנו את מהותה של מציאות נעשה בשתי דרכים מקבילות: דרך מציאות שנבחנת על ידינו בחושים ועיבודם באופן סובייקטיבי, ודרך הנבואה האובייקטיבית שחודרת את מעטי הטבע, ומגלה לנו את מהות הבריאה. הרב שם טוב גפן אחז בשיטה זו וביאר על פיה את מהות הנבואה, ואף יישב על ידה את הסתירה בין הדת ולמדע בעניין גיל העולם. על פי הרב גפן, כל עוד אין יצור בעל תודעה התופס את המציאות מבחינה סובייקטיבית, אי אפשר לדבר על זמן. ולכן דיבור על קיום העולם במיליארדי שנים אחורה, טרם היווצרות היצורים התודעתיים והאדם, לא ייתכן מבחינה פילוסופית. גם יצחק ברויאר היה מהאוחזים בשיטה זו באופן מובהק, ובדברו על המדע שכופר בנס, הוא טוען שלידתו של העולם היא עצמה נס גדול. נוסף על כך הרב צבי יהודה קוק אחז בשיטת הרב שם טוב גפן.
גישות ליישוב קונפליקטים ביהדות > הגישה הסינתטית

הגישה הסינתטית – גישתו של הרב קוק שמנסה ליצור הרמוניה בין כל הגישות השונות. בבסיס הדברים הוא טוען שמהותה האמיתי של הבריאה אינה ניתנת לתיאור מלא, והיא מסוד הצמצום, ויש בה מסתרי תורה, ולכן לא פורשה אלא נכתבה בצורה סתומה בפסוק אחד. לשיטתו, כאשר אנו נתקלים בסתירה, ראשית יש "לבנות את ארמון התורה ממעל לה", כלומר להמשיך באמונתנו תוך קבלת האמירה המדעית כנכונה (שהרי אין התורה מספרת לנו עובדות אלא "העיקר הוא התוכן, ההסברה הפנימית שבעניינים"), ואחר כך ניתן גם לטעון טענות אחרות, לפי העניין, לגבי התורה או המדע.
טענה נוספת שלו בהקשר זה היא שאין הסתירה בין מדע לדת גורמת לכפירה, אלא הטענות המוסריות כנגד הדת גורמות לה, ורק מתוך הכפירה באות הטענות ה'מדעיות'. לטענתו, המדע תוקף את הדת היום לא מתוך שיקול מדעי טהור, שהרי הוא יכול להיות לכל היותר אגנוסטי, הואיל ושערי האימות האמפירי בענייני האלוהות סגורים בפניו, אלא כיוון שהדת בעבר הונתה אותו, השתררה עליו, ודיכאה את חופש המחשבה של האנושות בעריצות רוחנית. אף שהוא אומר זאת על הנצרות הקתולית, ובעיקר של ימי הביניים, הוא דורש גם מן הדתיים ("בעלי תורה") לשפר את הנהגתם ומוסריותם, כדי "לסלק את היסוד המוטעה של הכפירה המוסרית".
קונפליקטים מרכזיים וההתייחסות הדתית אליהם

להלן מספר סתירות לכאורה, המדגימות קונפליקטים מרכזיים ואת הפתרונות השונים של הגישות המפרשת והמגבילה, המתמודדות עימם (הביקורת המדעית וגישות הפרדת התחומים, הדיאלקטיקה והטרנסצנדנטליות, מנסות לפתור את כל הסתירות בתשובה אחת).
חלק מן קונפליקטים, ואולי מרביתם, אינם סתירות של ממש בין התורה והמדע, אלא בין מסורת דתית למדע או בין התורה להנחה מדעית.
קונפליקטים מרכזיים וההתייחסות הדתית אליהם > אבולוציה

הטקסט המקראי, המתאר את בריאת האדם מן האדמה ביום השישי, עומד לכאורה בקונפליקט עם תאוריית האבולוציה לפיה האדם התפתח מבעלי חיים אחרים בתהליך הדרגתי וממושך. ישנן מספר גישות דתיות המנסות לפתור שאלה זו:
בעלי הגישה המגבילה טוענים שהאבולוציה היא תאוריה שגויה. עיקרון מהותי של הגישה הזאת היא שעדויות וממצאים - כגון מאובנים המתארים התפתחות של יצורים דמויי אדם - אינם מהווים הוכחה מספקת לאבולוציה, משום שניתן לפרש את העדויות בדרכים נוספות או מתוך שלילת ההנחה שחוקי הפיזיקה אינם משתנים עם הזמן - הנחה שהיא אחד היסודות של המדע המודרני, ובלעדיה לא ניתן לטעון דבר לגבי ההיסטוריה באופן מדעי.
בעקבות העדויות שהתגלו במאה האחרונה על מיקרואבולוציה, מצדדי הגישה המגבילה טוענים שאף שניתן לראות שינויים בתוך מין מסוים (כגון שינוי צבע פרווה, התארכות קלה של המקור), שינויים אלו אינם אלא התאמה לתנאי הסביבה במסגרת השונות הגנטית הפוטנציאלית של המין, אך מעולם לא נראה מין אחד שהפך בעקבות הרבה שינויים הדרגתיים למין אחר. קיימים סוגים רבים של כלבים, אך אף אחד מהם לא בקע מביצה.
גישה אחרת, שבארצות הברית קרויה "תכנון תבוני", מקבלת את האבולוציה, אך לא כתהליך טבעי כפי שתיארה דרווין. לטענת המצדדים בגישה זו, התאוריה הדרוויניסטית מנסה להסביר את מגוון המינים בדיעבד, כתוצאה של תהליך טבעי שהתרחש ללא יד מכוונת, אך הסבריה אינם מספקים ואין מנוס מהמסקנה שהאבולוציה לא הייתה מתאפשרת ללא הכוונה, ובמשתמע, בסיוע השגחה עליונה. ישנם גם הטוענים שההליך כן היה טבעי, מאחר שהטבע עצמו נוצר על ידי הקב"ה כשבכוונתו שבבוא היום תתקיים האבולוציה כחלק ממנו.
בהתאם לגישה המפרשת, מצטט הרב קוק את קביעת חז"ל שכל אשר נאמר בפרשת הבריאה איננו כפשוטו, אלא "סתרי תורה" ויש להבינו באופן סימבולי ומטפורי: ששת ימי הבריאה אינם ימים כמשמעותם כלפינו – בין היתר מפני שאז עדיין לא היה אדם ולכן גם אין משמעות למונח זמן – אלא זהו זמן "אלוהי" בקנה מידה אחר, ויש לפרש אותם כ"פרקי זמן" או חלוקה מטאפורית אחרת.
קונפליקטים מרכזיים וההתייחסות הדתית אליהם > יציאת מצרים

יש שרואים בהיעדר אישוש ארכאולוגי לסיפור יציאת מצרים סתירה בין המקרא למדע, בנימוק ש-600 אלף גברים, כ-3 מיליון בני אדם (כולל נשים וטף) היו אמורים להשאיר עדויות ארכאולוגיות, כגון שרידי מחנות.
תשובה המוצעת פעמים רבות על ידי הגישה המגבילה היא שמדע הארכאולוגיה צעיר, ואולי בעתיד יהיו גילויים ארכאולוגים נוספים. יש המנמקים את העדר התיעוד המצרי ליציאת מצרים באי רצונם של מלכי מצרים להודות במפלתם.
אחרים תירצו שאלה זו בתארוך אחר לסיפור המקראי. לטענתם יציאת מצרים הייתה בתקופה קדומה בהרבה (סוף השושלת הרביעית, סביבות המאה ה-26 לפנה"ס), ממנה יש תיעוד של עם מגזע צפוני שחי לאורך תעלת 'בחר יוסוף', ועקבותיו נעלמו בימי השושלת החמישית.
גורמים המקבלים את סיפור יציאת מצרים כאמת היסטורית מצביעים על פפירוס מצרי עתיק בשם פפירוס איפוור כעל דיווח חוץ-מקראי אפשרי על מכות מצרים. מלבד פפירוס איפוור, יישנם עוד ממצאים ארכאולוגיים שנטען כי ייתכן שהם מתעדים את "עשר המכות" ויציאת מצרים, כגון כיתוב שנחרט במקדש מצרי מאל עריש.[דרוש מקור][דרושה הבהרה]
הסבר אחר הוא שניתן לראות בעצם כתיבת המקרא ראיה היסטורית לסיפור זה. "כבר עמדו חוקרים על כך כי 'אין להעלות על הדעת שתציב אומה מן האומות בראשית הווייתה, מעשה עמידה בשיעבוד ובמצוקה, אלא אם כן התנסתה בכך בפועל'".
טענות נוספות נוגעות למספר יוצאי מצרים:
נטען שמדבר סיני לא יכול היה לכלכל כמות כזו של אנשים במשך 40 שנים. על פי המקרא, בני ישראל התכלכלו בזמן זה על המן והשליו שקיבלו בדרך נס.
קושיה נוספת היא שחשבון של שושלות (לפי דברי הימים וספרים אחרים) מראה שמהזמן שבני ישראל ירדו מצרימה ומנו 70 נפש ועד צאתם ממצרים לא עברו יותר מחמישה דורות, ולא סביר להגיע בפרק זמן כזה לעם שבו הגברים הלוחמים לבדם מונים 600 אלף. התורה עצמה מציגה את התרבותם של בני ישראל כתופעה חריגה: "ובני ישראל פרו וישרצו וירבו ויעצמו במאֹד מאֹד ותִמלא הארץ אותם". הפירוש המסורתי לפסוק זה הוא שכל אישה ילדה שישה או שנים עשר בנים.
הגישה המפרשת מציעה שייתכן שמדובר במספר טיפולוגי-סמלי שלא היה במציאות באותם ימים, אך המקרא איננו בא ללמדנו את הדמוגרפיה ההיסטורית. המקרא השתמש במספר 600 אלף, משום שזהו מספר שלם המייצג עם, בעוד שמתחתיו אלו מספרים המייצגים שבטים או חמולות. ייתכן שבפועל יצאו ממצרים עשרות אלפי בני ישראל בלבד, שנדדו במדבר וכבשו את הארץ. גישה נוספת מפרשת את פסוק ל"ז בספר שמות, פרק י"ב כאשר "אלף" = משפחה. מכאן יוצא כי מדובר ב-600 משפחות בלבד, ולכן לא צפוי אישוש ארכאולוגי להגירה זו, שכן אין היא מונה מספרים כה גדולים. גישה זו לא התקבלה בקרב הפרשנים המסורתיים של המקרא, משום שהיא נוגדת את הטקסט המקראי עצמו, שאינו מונה רק את האלפים אלא גם את המאות והעשרות של עם ישראל "וַיִּהְיוּ כָּל הַפְּקֻדִים שֵׁשׁ מֵאוֹת אֶלֶף וּשְׁלֹשֶׁת אֲלָפִים וַחֲמֵשׁ מֵאוֹת וַחֲמִשִּׁים" (במדבר, א, מו).
קונפליקטים מרכזיים וההתייחסות הדתית אליהם > זואולוגיה > קללת הנחש

על פי המתואר בתנ"ך (בראשית ג') נחש הקדמוני קולל באכילת עפר:
(יד) וַיֹּאמֶר ה' אֱלֹהִים אֶל הַנָּחָשׁ: כִּי עָשִׂיתָ זֹּאת, אָרוּר אַתָּה מִכָּל הַבְּהֵמָה וּמִכֹּל חַיַּת הַשָּׂדֶה, עַל גְּחֹנְךָ תֵלֵךְ, וְעָפָר תֹּאכַל כָּל יְמֵי חַיֶּיךָ:
(טו) וְאֵיבָה אָשִׁית בֵּינְךָ וּבֵין הָאִשָּׁה וּבֵין זַרְעֲךָ וּבֵין זַרְעָהּ, הוּא יְשׁוּפְךָ רֹאשׁ וְאַתָּה תְּשׁוּפֶנּוּ עָקֵב:
בפועל אנחנו יודעים שהנחש הוא טורף, ובוודאי שלא ניזון מעפר.
חסידי הגישה המפרשת יאמרו שהקללה "ועפר תאכל כל ימי חייך", היא מטאפורית, כלומר: במקום ללכת – תזחל, והראש שלך יהיה "באדמה" וילחך עפר. בדומה למוזכר בישעיהו, פרק מ"ט פסוק כ"ג:
”וְהָיוּ מְלָכִים אֹמְנַיִךְ וְשָׂרוֹתֵיהֶם מֵינִיקֹתַיִךְ אַפַּיִם אֶרֶץ יִשְׁתַּחֲווּ לָךְ וַעֲפַר רַגְלַיִךְ יְלַחֵכוּ וְיָדַעַתְּ כִּי אֲנִי ה’ אֲשֶׁר לֹא יֵבֹשׁוּ קֹוָי:”
שם ברור שהכוונה היא מטאפורית.

הפירוש המובא בתלמוד הוא שהקללה היא שכל מה שיאכל הנחש יהיה בטעם עפר: ”כל מה שיאכל לא יטעום אלא טעם עפר” (יומא עה.).
מסופר כי רבי שמחה בונים מפשיסחה פירש את הפסוק כמשל: ”הוא נתן מראש לנחש כל מחסורו עד סוף כל הימים, שיהיה מאכלו מצוי לו תמיד, בשפע ובכל מקום, כדי שלא תהיה לו עוד שום שייכות עמו לבקש ממנו איזה דבר”. כך גם מפרש החפץ חיים. פירוש זה לא בא כתגובה לסתירה עם המדע אלא כתגובה לתמיהה מהי הקללה בכך שנחש אוכל עפר, שהוא זמין בכל מקום ואין קושי להשיגו.
קונפליקטים מרכזיים וההתייחסות הדתית אליהם > זואולוגיה > הארנבת

בספר ויקרא, פרק י"א פסוק ו' כתוב:
וְאֶת הָאַרְנֶבֶת, כִּי מַעֲלַת גֵּרָה הִוא וּפַרְסָה לֹא הִפְרִיסָה, טְמֵאָה הִוא לָכֶם.
המחקר המדעי, אינו מגדיר את הארנבת כמעלה גרה, אם כי היא מרבה ללעוס ונראית ככזו.
הגישה המפרשת מסבירה שאין הכוונה לארנבת המוכרת לנו כיום, כשם שישנם שמות שונים במקרא לחיות ולצמחים בני זמננו. בהקשר זה יש להזכיר כי על פי תרגום השבעים המילה "ארנבת" מתארת את הארנבת המוכרת לנו כיום, אך ייתכן שאירע שיבוש עוד לפני תרגום זה.
הסבר חלופי מציע שהתורה מתייחסת אל הארנבת כפי שהיא נראית לבני אדם, ולא לנתונים שאינם נראים לעין אנושית, וכוונתה היא להדגיש שהארנבת טמאה על אף שלפי ההגדרה ההלכתית של העלאת גרה, היא מעלת גרה ובעלת סימן טהרה.
אחרים טוענים שכוונת המקרא במילים "מעלת גרה" אינה חופפת להגדרה המדעית של העלאת גרה. ארנבת אוכלת ומעכלת שוב חלק מצואתה (לאחר שהפרישה אותה מגופה), וייתכן שזו כוונת התורה ב"מעלת גרה".
הרמב"ם כותב בנוגע להגדרת בהמה "מעלה גרה" (ספר קדושה, הלכות מאכלות אסורות, פרק א'), כי בהמה מעלת גרה היא בהמה חסרת שיניים עליוניות. כמו כן, הוא מציין שהבהמה היחידה שהיא מעלת גרה ואינה מפרסת פרסה היא הגמל בלבד, ואינו מציין את שני הנוספים בתורה: ארנבת ושפן מאחר שאינם בהמות ואין חשש שיבואו לאוכלם.
ראו גם

הדת הבהאית ומדע
בראשית ברא
בריאתנות
בד"ד
מדענות
פונדמנטליזם לעומת נצרות ליברלית
ביקורת המקרא
אלוהים
השותפות הגדולה
מדענים ואנשי דת המשתתפים בדיאלוג בין דת ומדע (אנ')
מדענים המתמחים בנושא דת ומדע (אנ')
לקריאה נוספת

פרופ' שלום רוזנברג, תורה ומדע, הוצאת משרד החינוך והתרבות.
פרופ' שלום רוזנברג, בעקבות הכוזרי.
פרופ' יהודה (ליאו) לוי, יהדות ומדע כחכמות משלימות, ירושלים, 1991.
פרופ' יהודה (ליאו) לוי, המדע שבתורה, ירושלים, ה'תשס"א.
עמנואל אליצור (עורך), דת ומדע – לקט מקורות, הוצאת מדרשית נעם.
פרופ' נתן אביעזר, בראשית ברא.
פרופ' ג'רלד שרודר, המדע והאל, כתר הוצאה לאור
אמונה ומדע, הוצאת ופרצת
Denying Evolution: Creation, Scientism, and the Nature of Science Massimo Pigliucc 2002
הרב ד"ר נחום לאם, תורה ומדע, תרגם שלמה שמידט
פרופ' ישראל קנוהל, מאין באנו
פרופ' נתן אביעזר, אמונה בעידן המדע
הרב ד"ר מיכאל אברהם, את אשר ישנו ואשר איננו, הוצאת תם, 2005.
הרב ד"ר מיכאל אברהם, אלוהים משחק בקוביות, משכל, 2011.
ד"ר שמעון בולג, פיזיקה במקורות יהודיים, מעלות, ירושלים ה'תשס"ד.
ישי לוי (עורך), עולמות נפגשים: מדע וטכנולוגיה בראי ההלכה, מחלקת הפרסומים, משרד החינוך, ירושלים ה'תשס"ג.
הרב זמיר כהן, המהפך (4 כרכים), הידברות, ה'תשס"ה
פרופסור זאב גרין "פרופסור גרין שלום וברכה" עריכה והוצאה לאור זלמן גורליק תשע"ב
רותניום

רותניום (Ruthenium) הוא יסוד כימי מסדרת מתכות המעבר שסמלו הכימי Ru ומספרו האטומי 44.
תכונות

רותניום הוא מתכת חזקה לבנה, ששייכת ל"קבוצת הפלטינה" (שכוללת את המתכות: רותניום, רודיום, פלדיום, אוסמיום, אירידיום ופלטינה) ויש לו ארבע צורות גבישיות. רותניום מתמוסס במתכות אלקליות נוזליות, מגיב עם הלוגנים בטמפרטורות גבוהות ולא מושפע מחומצות. כמויות קטנות של רותניום מקשיחות פלטינה ופלדיום. העמידות בפני קורוזיה של טיטניום עולה כאשר מוסיפים לו כמות קטנה של רותניום.
דרגת החמצון של רותניום נעה מ־1+ ל־8+. הדרגות 2+, 3+ ו־4+ הן הנפוצות ביותר.
שימושים

שימושי רותניום:
הוספת רותניום לסגסוגות פלטינה ופלדיום מקשיחה אותן.
0.1% רותניום מגביר את העמידות בפני קורוזיה של טיטניום.
קומפלקסי רותניום משמשים בכימיה כקטליזטורים בתהליכים רבים. לדוגמה, קומפלקסים של רותניום בעלי ליגנדות של שרשרת פפטואיד מותמר בביפירידין יכול לשמש כקטליזטור לפירוק מספר חומרים, וביניהם מים. הסיבה לשימוש הרב בו היא הקלות בעירור אלקטרון ברמה החיצונית של הרותניום לאורביטל הריק של הקבוצה הביפירידינית. לאחרונה, מצאו כי שינוי בעמדת הקישור של הפפטואיד לטבעת הביפירידין מעמדה שש לעמדה ארבע גורמת ללומיניסנציה אשר לא זוהתה במקרה של קומפלקסים קודמים. לומינסנציה היא מדד ליעילות קומפלקס מסוים כקטליזטור לפירוק.
רותניום הוא זרז רב תכליתי. לדוגמה, ניתן לפרק H2S בעזרת אור בלבד כאשר משרים אותו במים עם חלקיקי קדמיום גופרתי (CdS) ותחמוצת רותניום. תהליך זה יעיל מאוד כשמסירים H2S מתוצרים תעשייתיים של בתי זיקוק.
קומפלקסים של רותניום אורגני התגלו כזרזים יעילים במיוחד בסינתזות אלקנים.
זרז המבוסס על רותניום משמש בתגובות סטריאוסלקטיביות.
תרופות שמבוססות על קומפלקסים של רותניום אורגני נמצאות בשלבים ניסיוניים בתור תרופות אנטי-סרטניות.
כמה קומפלקסים אורגניים של רותניום נחקרים בתור חומרים פוטנציאליים לאנרגיה סולרית, במיוחד באלקטרו-פוטו-קטליזה ובתאי DSSC.
הרותניום משמש ליצירת תכשיטים שונים, משקפי ראייה, משקפי שמש, שעונים ואף מטבעות.
מאז שנות ה-2000 נערכו מספר מחקרים שבחנו שימוש ברותניום, בסגסוגותיה ובתחמוצת רותניום בתור אלקטרודת שער של טרנזיסטורי MOSFET מטכנולוגיות מתקדמות (high-k/metal gate), אולם נראה כי מחקרים אלה לא הבשילו לכדי יישום טכנולוגי.
היסטוריה

הרותניום (בלטינית Ruthenia שפירושה "רוסיה") זוהה ובודד על ידי קרל ארנסט קלאוס (Karl Klaus) ב-1844. קלאוס הראה שתחמוצת רותניום מכילה מתכת חדשה והפיק 6 גרם שלה מפלטינה גולמית. כמה שנים קודם, יונס יאקוב ברצליוס (Jöns Jacob Berzelius) וגוטפריד אוסאן (Gottfried Osann) כמעט גילו את הרותניום ב-1827, כשבחנו משקע שנשאר לאחר שהשרו פלטינה גולמית במי מלך (תערובת חומצות שיכולה להמיס פלטינה וזהב).
ברצליוס לא מצא מתכת חדשה, אבל אוסאן חשב שמצא שלוש מתכות חדשות וקרא לאחת מהן "רותניום".
ייתכן שכימאי פולני בודד את יסוד 44 (וקרא לו וסטיום) ממחצב פלטינה ב-1807, אך נושא זה שנוי במחלוקת.
הכימאית מרי לו גוד תרמה להבנת פעולת רותניום כזרז.
צורה בטבע

רותניום נמצא בדרך כלל במכרות עם מתכות אחרות מקבוצת הפלטינה בהרי אורל ובצפון ודרום אמריקה.
רותניום מופק מסחרית בתהליך כימי מורכב שבו משתמשים במימן בשביל לבודד רותניום מתרכובת אמוניום וכלור ((NH4)2RuCl6). כמו כן ניתן למצות רותניום מדלק גרעיני שיצא משימוש, שבדרך כלל מכיל כמה אחוזי רותניום.
תרכובות

לתרכובות רותניום תכונות כימיות דומות לאלו של אוסמיום שלהן שמונה דרגות חמצון, שמהן 2+, 3+ ו-4+ הן הנפוצות ביותר.
תרכובת נפוצה היא תחמוצת של רותניום 4+, או RuO2, והיא בעלת שימושים בקטליזה ובתהליכי אלקטרוכימיה. תחמוצת זו היא גם מוליכה חשמלית.
אמצעי זהירות

התרכובת RuO4, שדומה מאוד לאוסמיום טטרוקסיד מאוד רעילה ויכולה להתלקח. לרותניום אין תפקיד ביולוגי והוא יכול להכתים את העור. רותניום יכול להיות חומר מסרטן שמצטבר בעצמות.
הערות שוליים

↑  Jing Sun and Ronald N. Zuckermann, Peptoid Polymers: A Highly Designable Bioinspired Material, Acsnanao
↑  Maria Baskin, Larisa Panz & Galia Maayan., Versatile ruthenium complexes based on 2,2' - bipyridine modified peptoids, Chem. Commun
↑  J. Kwon and Y.J. Chabal (2010). "Effects of TaN, Ru, and Pt electrodes on thermal stability of hafnium-based gate stacks". Journal of Applied Physics. 107: 123505. doi:10.1063/1.3429238.(הקישור אינו פעיל)
↑  Monica Sawkar-Mathur and Jane P. Chang (2008). "Material and electrical properties of HfxRuy and HfxRuyNz metals as gate electrodes for p-metal oxide semiconductor field effect transistor devices". Journal of Applied Physics. 104: 084101. doi:10.1063/1.2996111.(הקישור אינו פעיל)
↑  C. Choi (2011). "Ruthenium based metals using atomic vapor deposition for gate electrode applications". Applied Physics Letters. 98: 083506. doi:10.1063/1.3559929.(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548526805171  BnF: cb12226709p (data)  GND: 4178766-3  LCCN: sh85116086  NDL: 00569816  NKC: ph202575 
קרל ארנסט קלאוס, מזהה הרותניום
אילנה שזור

| --- | --- |

שזור, 2016
 לידה:  1955 (בת 70 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 
אילנה שזור (נולדה ב-1955) היא יזמת חברתית, עורכת ספרותית וציירת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה למנחם אברהם סוגבקר ולאביגיל מוזס פנקר, בני קהילת בני ישראל מהודו, אשר עלו לישראל בראשית שנת 1953. היא צאצאית של החזן שמואל (באלאג'י) שלום סוגאוקר (1856–1937) מהכפר היהודי בורליי שבהודו.
שזור נולדה בקיבוץ יגור וגדלה במושב מצליח. בתקופת לימודיה בתיכון התנדבה לסיוע לילדים נזקקים ולחיילים המאושפזים בבתי חולים. את שירותה הצבאי עשתה כמדריכת חיילים בעיינות ובמדרשת שדה בוקר. בהמשך שירתה כפקידת קבע בחטיבת הצנחנים, ובמקביל השלימה באופן עצמאי את בחינות הבגרות. למדה שלוש שנים במסלול דו-חוגי באוניברסיטת חיפה, שם למדה ספרות כללית וכתיבת תוכניות לימודים. במהלך לימודיה החלה להיות מעורבת ביוזמות פמיניסטיות ובפעילויות לקידום השלום. בתחילת שנות ה-80 עברה להתגורר בתל אביב והחלה לעבוד בבית הספר לשלום בנווה שלום - וואחת אל סלאם.
בשנת 1988 יזמה שזור את הקמת קבוצת הנשים המזרחיות הפמיניסטיות, שייסדה בהמשך את הפמיניזם המזרחי בישראל. יחד עם תקוה לוי, יזמה התארגנות אליה הצטרפה בהמשך ד"ר ויקי שירן, וממנה צמחה תנועת אחותי - למען נשים בישראל.
שזור הייתה פעילה ביוזמות למען השלום ובקבוצות לקידום צדק חברתי. פעלה בחברת תקוה לוי, השחקן יוסף שילוח, הסוציולוג פרופ' מאיר עמור ופעילים נוספים במסגרת הארגון "החזית המזרחית". במסגרת זו השתתפה, בין היתר, במפגש עם אש"ף כחלק ממשלחת של ארבעים פעילי שמאל מזרחי, שנפגשה עם אבו מאזן ומחמוד דרוויש. בנוסף, הייתה חברה בנציגות שהשתתפה בוועידת האו"ם בז'נבה בנושא יישוב הסכסוך הישראלי פלסטיני. במהלך השנים יזמה פרויקטים חברתיים בנושאי של רב-תרבויות, מגדר וזהויות בישראל. בשנות ה-80 עסקו ציוריה בנושאי זהות.
שזור מפרסמת מאמרי דעה וביקורת באתר "העוקץ" ועוסקת בכתיבה העוסקת בקולן של נשות קהילת "בני ישראל" מהודו בישראל. כמו כן, יזמה את הקמת קבוצת הנשים של קהילת "בני ישראל" באזור רמלה-לוד, בשיתוף פעולה עם ארגון הנשים יוצאות הודו "שטרי מנדל" ו"מהילה מנדל", וכן עם קבוצת הנשים יוצאות אתיופיה "יסיטוצ' אנדנט". בהמשך החלה בתיעוד עדויות בווידאו יחד עם דניאל ראובן (אירולקר) והסופר אליעז ראובן-דנדקר.
בשנת 2017 הקימה, יחד עם קבוצת פעילים, את הקבוצה העצמאית "הדור החדש ליוצאי הודו בישראל", בהובלת ד"ר אושרית בירוודקר והסופר אליעזר ראובן-דנקנר. כיום עומדת בראשות הקבוצה ארי-אל לביא.
בשנים האחרונות קיימה אירועים ציבוריים לחשיפת תרבות יוצאי הודו בארץ:
"איצ'יקדנה שוברת שתיקה"- בסינמטק ירושלים (2013)
"נשים שוברות שתיקה"- בענבל תל אביב (2013)
"שוברות קופסאות בטון"- בתיאטרון הערבי עברי יפו (2014)
"שפה ובלבה שירה"- בבית יד לבנים ראשון לציון (2016)
"שירים וסיפורים של בני ישראל"- בענבל תל אביב (2017)
"כרמלידה"- בבית הקהילה שערי רחמים חיפה (2018)
בט"ו בשבט, 10 בפברואר 2020, הובילה את טקס המלידה בירושלים יחד עם חברי "הדור החדש ליוצאי הודו בישראל".
יצירות

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יצירות > בין פרסומיה הספרותיים

סיפור באסופה באנגלית שערך פרופ' עמיאל אלקלעי: "מפתח לגן-העדן"
קטע מסיפור באסופה "עזות מצח-פמיניזם מזרחי"
עריכת הספר "איצ'יקדנה שוברת שתיקה"
עריכת הספר "אמא הודו, אבא ישראל" בעברית וגם באנגלית עם הסופר אליעז ראובן-דנדקר.
פרסום כתבות דעה ב"עיתון פעמון השכונות"
טור אישי שנקרא "מצד שלישי" במגזין "מצד שני"
יצירות > בין תסריטיה

"כרם התקווה"-דרמת טלוויזיה ששודרה בקשת
"המלחין מציון"-תסריט דוקומנטרי
"הגורל שלי"-מולודרמה
"כרם התימנים"-קליפ שביימה
"העצב בזמר המזרחי בישראל"- תסריטאית ובמאית שותפה לסרט תיעודי על אהובה עוזרי (1999)
"כינור שני"-סרט דוקומנטרי (בשיתוף הצלם והעורך דניאל ראובן)
"בית הכנסת של פן"-תסריטאית ובמאית, בשיתוף עםהצלם והעורך דניאל ראובן
"דיינה פינגלה-מורה ומשמרת פיוטי הבני ישראל מהודו"
בט"ו בשבט, 10 בפברואר 2020 הובילה את טקס המלידה בירושלים עם חברי הדור החדש ליוצאי הודו בישראל.
באוגוסט 2023 יצרה את המופע "סמסארה-סיפור עברי פוגש מחול קלאסי מהודו", במסגרתו מספרת סיפורים בליווי שלוש רקדניות ומוזיקה הודית חיה.
חיים אישיים

שזור היא אם לשני ילדים.
קריאה נוספת

ורדית דמרי מדר, עזות מצח-פמיניזם מזרחי, האוניברסיטה העברית בירושלים בשיתוף הקרן החדשה לישראל ובית ספר קהילתי לנשים, 2002
שולה קשת, נשים משנות, תערוכת נשים משנות, 2009
אילנה שזור, מזרחיות, בימת קדם, 2012
אילנה שזור, איצ'יקדנה שוברת שתיקה, בימת קדם, 2012
אילנה שזור (בשיתוף עם אליעז ראובן-דנדקר), אמא הודו, אבא ישראל, הוצאת קמודן מוכאדם, 2017
Ilana Shazor (in collaboration with Eliaz Reuben-Dandeker), Mother India, Father Israel, Kammodan Mocadem Publishing, 2018
אילנה שזור ואופיר שמאי, המלידה-של בני ישראל מהודו, המרכז למורשת יהדות הודו ומרכז מורשת יהדות קוצ'ין בשיתוף הלו"ז העברי, 2020
הערות שוליים

↑  מערכת המשמר החברתי, הקצאה שוויונית של תרבות המזרח: האם בג"צ יתערב?, באתר המשמר החברתי, ‏6 במרץ 2014
↑  צפי סער, נשות הקהילה ההודית-היהודית בישראל שוברות שתיקה, באתר הארץ, 21 במאי 2013
↑  אמא הודו אבא ישראל: קובץ סיפורים / בעריכת אילנה שזור ; עריכה: לאה אייזיק, רפי אהרון, יעל ערמי,לירון פיין ; תרגום מראטהי: אליעז דנדקר, שרה פנקר ; עריכת מראטהי, ייעוץ היסטורי ועריכת תמונות: אליעז דנדקר ; תמלול הקלטות ותרגום מראטהי: שרה פנקר ; עריכת לשון: רסל דיקשטיין | ספר | שזור, אילנה (עורך) | שזור, אילנה (עורך) ;ראובן-דנדקר, אליעז (מתרגם) ;פנקר, שרה (מתרגם) ;דיקשטיין, רסל (עורך) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  HOME, Ilana Shazor
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007385713405171  LCCN: no2018097313  VIAF: 25152199246814281111   WorldCat (עם VIAF): 25152199246814281111
מגדל שוקי הון

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1965–הווה (כ־60 שנה)
 חברת אם:  מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים
 משרד ראשי:  רח' סעדיה גאון 26, תל אביב
 ענפי תעשייה:  ניהול השקעות
 מוצרים עיקריים:  ניהול קרנות נאמנות, ניהול תיקי השקעות, בנקאות להשקעות
 עובדים:  267
  
 אתר החברה
 
מגדל שוקי הון הוא בית השקעות ישראלי שנמצא בבעלות חברת מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים.
היסטוריה

בית ההשקעות נוסד בשנת 1965 על ידי אברהם אירני בשם "החברה המרכזית לניירות ערך בע"מ". החברה המרכזית הייתה מהחברות הראשונות בישראל שאפשרו למשקיעים קטנים, עצמאיים וחוץ ממסדיים להשקיע בבורסה, ומהראשונות שנתנה אשראי ללקוחות שרצו לפעול באמצעותה. ב-1993 הצטרפה חברת הההשקעות קרדן ישראל לגרעין השליטה בבית ההשקעות  בשנת 1999 רכשה את רוב מניות החברה ושינתה את שמה ל"קרדן השקעות הון" בשנת 2001 רכשה "מגדל" את בית ההשקעות מחברת קרדן ושינתה את שמו ל"מגדל שוקי הון".
בשנת 2003 רכשה חברת "מגדל שוקי הון" את חברת "עלומים", שניהלה את קופות הגמל של הקיבוץ הדתי והייתה בבעלות קיבוץ עלומים. "עלומים" נוהלה על ידי שמיל קורצמן משנת 1997 ולחאחר הרכישה כיהן קורצמן כמנכ"ל מגדל ניהול תיקי השקעות עד שנת 2010. בספטמבר 2004 מכרה "מגדל" 50% מאחזקותיה ב"מגדל שוקי הון" לבית ההשקעות, שהיה בזמנו החמישי בגודלו בארצות הברית, בר סטרנס. בשנת 2008 מגדל רכשה בחזרה את חלקה במגדל שוקי הון.
היסטוריה > התרחבות לאחר רפורמת בכר

בעקבות יישום מסקנות ועדת בכר, שקבעה כי על הבנקים בישראל להיפרד מקופות הגמל וקרנות הנאמנות ולמכור אותן לגופים פרטיים, ביצעה מגדל שוקי הון מספר רכישות מידי בנקים וגופים פרטיים: בנובמבר 2005 רכשה את קרנות הנאמנות "דיקלה" מהבנק הבינלאומי תמורת 220 מיליון שקל, במרץ 2006 רכשה את חברת ניהול הקרנות "אפיקים" תמורת 140 מיליון שקל, ובעליה יעקב ויינשטיין מונה כמנהל ההשקעות הראשי של מגדל שוקי הון  בינואר 2007 רכשה את חברת קרנות ההשתלמות הגדולה בישראל - "קהל", תמורת 264 מיליון שקל.
בעקבות הרכישות הפכה החברה מבית השקעות המנהל כ-1.5 מיליארד שקל לגוף המנהל בקרנות נאמנות, קופות גמל, קרנות השתלמות וניהול תיקים, כ-27 מיליארד שקל (נכון לשנת 2015) - היקף נכסים שישי בגודלו מבין גופי ההשקעות בישראל. בין חברות הבת של מגדל שוקי הון נמנות: מגדל קרנות נאמנות, מגדל ניהול תיקי השקעות (חבר הבורסה), מגדל חיתום וקידום עסקים ומגדל עשיית שוק.