stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדי גונדולה
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏רשמי: החלוץ פרדי גונדולה חתם במכבי בני ריינה, באתר ONE‏, 18 בינואר 2024
| נבחרת פנמה – גביע הזהב 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 מחייה •  2 בלקמן •  3 קומינגס •  4 אסקובר •  5 מילר •  6 מרטינס •  7 וולץ' •  8 קראסקייה •  9 לונדוניו •  10 ברסנאס •   11 דיאס •  12 סאמודיו • 13 גונדולה •  14 אד. אנדרסון • 15 דוויס • 16 אנדראדה • 17 פחארדו • 18 ווטרמן • 19 קינטרו • 20 גודוי • 21 יאניס • 22 מוסקרה • 23 מורייו • 24 ולנסיה • 25 אי. אנדרסון • מאמן: כריסטיאנסן |  1 מחייה •  2 בלקמן •  3 קומינגס •  4 אסקובר •  5 מילר •  6 מרטינס •  7 וולץ' •  8 קראסקייה •  9 לונדוניו •  10 ברסנאס •   11 דיאס •  12 סאמודיו • 13 גונדולה •  14 אד. אנדרסון • 15 דוויס • 16 אנדראדה • 17 פחארדו • 18 ווטרמן • 19 קינטרו • 20 גודוי • 21 יאניס • 22 מוסקרה • 23 מורייו • 24 ולנסיה • 25 אי. אנדרסון • מאמן: כריסטיאנסן | פנמה |
| נבחרת פנמה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 מחייה •  2 בלקמן •  3 קורדובה •  4 אד. אנדרסון •  5 אייארסה •  6 מרטינס •  7 רודריגס •  8 קראסקייה •  9 גררו •  10 ברסנאס •   11 דיאס •  12 סאמודיו • 13 גונדולה •  14 ולץ' • 15 דוויס • 16 הארווי • 17 פחארדו • 18 ולנסיה • 19 אי. אנדרסון • 20 קאמינגס • 21 יאניס • 22 מוסקרה • 23 מורייו • 24 פאריניה • 25 מילר • 26 לניס • מאמן: כריסטיאנסן |  1 מחייה •  2 בלקמן •  3 קורדובה •  4 אד. אנדרסון •  5 אייארסה •  6 מרטינס •  7 רודריגס •  8 קראסקייה •  9 גררו •  10 ברסנאס •   11 דיאס •  12 סאמודיו • 13 גונדולה •  14 ולץ' • 15 דוויס • 16 הארווי • 17 פחארדו • 18 ולנסיה • 19 אי. אנדרסון • 20 קאמינגס • 21 יאניס • 22 מוסקרה • 23 מורייו • 24 פאריניה • 25 מילר • 26 לניס • מאמן: כריסטיאנסן | פנמה |
פרדה אקלום

פרדה אקלום, צילום משנת 1982
כיכר השופרות ע"ש פרדה אקלום בשכונה י"א בבאר שבע, פברואר 2020
פרדה יזזאו אקלום (15 במאי 1949 – 8 בינואר 2009) היה איש חינוך יהודי-אתיופי, סוכן "המוסד" ופורץ הדרך של העלייה מאתיופיה לישראל דרך סודאן. פעילותו הכינה את התשתית למבצע משה בשנת 1984.
קורות חיים

אקלום נולד, גדל והתחנך בכפר עדי וורבה, ליד העיירה אנדה אב-גונה שבמחוז תיגראי. אביו יזזאו אקלום - איש עסקים מצליח, רופא ושופט - הבין את חשיבות הקניית חינוך לילדיו והשקיע בחינוך בכל ילדיו בעיירה אינדובגונה.
קורות חיים > איש חינוך

אקלום בוגר לימודי הוראה במכללה למורים באדיס אבבה. הוא לימד בבתי ספר רבים עד שמונה ב-1976 למנהל בית ספר באינדאבגונה שבמחוז שריה שבתגראי. בשלב זה פנה לרשת אורט בבקשה לפתוח בית ספר יהודי בתיגראי. אורט נענתה לבקשתו בחיוב והקימה שני בתי ספר לקהילה היהודית בתגראי. שנה לאחר מכן ביקש אקלום ללמד בבית ספר יהודי באזור גונדר ונענה בחיוב. שימש כמורה בתגראי ובגונדר וכמנהל בית ספר באנדאבגונה. בסוף שנות השבעים יזם את הקמתם של שני בתי ספר בחבל תיגראי. בתקופה זו הוא התמנה לשמש כראש המועצה של העיירה אנדאבגונה.
במהלך 1977 הושג הסכם בן אתיופיה לישראל על העלאת יהודים דרך הבירה אדיס אבבה תמורת נשק. אקלום היה חלק מצוות לוגיסטי שהיה אחראי להעביר את המשפחות מהצפון אל עבר הבירה, עד עלייתם למטוס.סך הכל צוות זה היה אחראי לעלייתם של כ-200 יהודים מאתיופיה באותה השנה. לאחר עלייתם של מספר יהודים הודה שר החוץ הישראלי דאז משה דיין שישראל מספקת נשק לאתיופיה תמורת עליית היהודים, ובאותו היום ניתקה אתיופיה את יחסיה עם ישראל וגירשה את הנציגים הישראלים משטח המדינה תוך הכרזה על כל היהודים האתיופים שהיו פעילי עלייה לרבות נציגי ופעילי אורט כלאומנים שיש להוציאם להורג. אקלום הבין שהוא אינו בטוח באתיופיה וברח אל מחוץ לגבולות המדינה לח'רטום.
כאשר היה בסודאן שלח מכתב בהול לנציגות הישראלית של רשת אורט בז'נבה. המכתב הגיע לגורמי "המוסד" בתל אביב אשר חיפשו דרך חדשה להעלאת יהודי אתיופיה, מכיוון שמלחמת האזרחים שהתרחשה אותה עת באתיופיה מנעה את העלאתם. במכתבו ציין אקלום שהוא חצה את הגבול מאתיופיה לסודאן וכעת הוא צריך עזרה להגיע אל מחוץ לסודאן. מכתבו זה עורר את אנשי המוסד לבדוק את אפשרות העלאתם של יהודי אתיופיה דרך סודאן, במסווה של פליטי מלחמה, כחלק מגל הפליטים הנוצרים והמוסלמים שעברו גבול זה מדי יום על מנת להגיע אל מחנות הפליטים של הצלב האדום בסודאן ומשם להעבירם לישראל.
קורות חיים > פעיל עלייה

לאחר אירועים אלה נפגש אקלום עם סוכן המוסד דני לימור, ובפגישתם הוחלט שאקלום יאתר יהודים נוספים בסודאן וירכז אותם על מנת להעלותם לישראל. מנקודה זו אקלום גויס למוסד ונהפך לסוכן. לאחר מכן הצליח לשלוח שליח למשפחתו ולהביא את שני אחיו, איתם החל בחיפוש יהודים אחרים שהגיעו לסודאן והצליח לאתר כ-30 איש. קבוצה זו נשלחה לז'נבה בעזרתם של אנשי מוסד ואנשי אורט ומשם למדינת ישראל, ולאחר עלייתם לישראל השתכנה במרכז קליטה בעיר אופקים.
לאור ההצלחה, הבין "המוסד" את הפוטנציאל הגלום שבעלייה דרך סודאן, ושוב השתמש באקלום על מנת לאתר יהודים נוספים בח'רטום ומחנות הפליטים על הגבול האתיופי, חיפושים אלו לא הניבו דבר. אקלום הבין שיהודי אתיופיה צריכים לעבור דרך סודאן לישראל במסווה של פליטים ולכן כתב מכתב שקרי לאנשי "המוסד". במכתב כתב אקלום שהוא מצא יהודים בסודאן, זייף שמות רבים ואינו חוזר לישראל ונשאר על מנת לדאוג להם. כאשר נשאר בסודאן הגיע אליו ידיעה כי אמו ושאר משפחתו יחד עם משפחות נוספות בדרך לגבול הסודאני על מנת להגיע אליו. לאחר שקבוצה זו הגיעה היא נשלחה לישראל בספינות של חיל הים הישראלי דרך ים סוף. השמועה וההודעות על האפשרות של העלייה דרך סודאן הגיעה לכפרים יהודיים רבים במחוז תיגראי וכך החלה הנהירה הגדולה של יהודי תיגראי אל עבר הגבול הסודאני, במסווה של פליטי מלחמת האזרחים האתיופית. אקלום היה איש הקשר שתיווך בין היהודים לבין "המוסד" ובדרך זו עלו אלפי יהודים לישראל דרך ים סוף. לאחר שנתיים של פעילות דלפו פרטי שמו ופעילותו לשלטונות הסודאנים והם החלו לצוד אחריו. כאשר התגלה שהוא בסכנת מוות עזב אקלום את סודאן לישראל. במהלך תקופה זו הכינו אנשי "המוסד" את התשתית המבצעית, הארגונית והמודיעינית למבצע משה.
קורות חיים > בישראל

כאשר הגיע אקלום לישראל התיישב עם משפחתו בעיר באר שבע. הוא המשיך את עבודתו כפעיל קליטה ועזר לעולים רבים שהתקשו בהתאקלמות בארץ החדשה. באותו זמן הגיעו לאוזניו ידיעות שיהודים רבים שעברו את הגבול הסודאני נהרגו, והוא החל במגעים עם המדינות השכנות לאתיופיה וסודאן על מנת למצוא דרכים נוספות להעלאת היהודים, אולם הוא זכה להתעלמות מן המדינות השונות ואפילו גורש מקניה על ידי המשטרה המקומית.
פרדה אקלום נפטר ב-7 בינואר 2009 בעת ששהה באדיס אבבה ונקבר בבית העלמין החדש בבאר שבע ב-11 בינואר.
קורות חיים > הנצחתו

בחודש ינואר 2016 הונחה אבן פינה להקמת כיכר השופרות וגן ציבורי על שמו של פרדה אקלום בבאר שבע. הכיכר והגן נמצאים ליד מרכז הקליטה הראשון של עליית יהודי אתיופיה שהוקם בשנות ה-80.
ביוני 2019 החליטה ועדת השמות של עיריית קריית מלאכי לקרוא על שמו רחוב בעיר. זהו הרחוב הראשון שייקרא על שמו בישראל. מאז, הציע חבר מועצת עיר בירושלים דן אילוז לקרוא רחוב על שמו בעיר ירושלים. הבקשה טרם אושרה.
בשנת 2019 יצא לאור הסרט "אתר הצלילה בים האדום", המתבסס בחלקו על אירועים בהם היה אקלום מעורב.
בשנת 2021 נחנך רחוב על שמו בעפולה.
הערות שוליים

↑  הונחה אבן פינה להקמת כיכר ע"ש פרדה אקלום, אתר עיריית באר שבע, 13.1.16
↑  אליאור עמר, באתר www.facebook.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009912255105171  VIAF: 1162721090361091537   WorldCat (עם VIAF): 1162721090361091537 
מצבת זיכרון בגן ע"ש פרדה אקלום בשכונה י"א בבאר שבע, פברואר 2020
פורום ראשי החברות ובכירי המשק בישראל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 בעלות:  נגה קינן
 
פורום ראשי החברות ובכירי המשק בישראל (עד לחודש יולי 2011 נקרא פורום ראשי המשק) הוא חברה פרטית שייסדה נגה קינן בשנת 2008, המאגדת כ-650 אנשי עסקים ובכללם בעלי שליטה, יו"רים ומנכ"לים של חברות גדולות. רף הכניסה לפורום עומד על מחזור של 40 מיליון דולר בשנה.
נשיאות הפורום מורכבת מכמה עשרות חברים, והיא בעלת הסמכות בענייני התוכן בפורום. על חברי הנשיאות נמנים חיים כצמן מחברת גזית גלוב ומוזי ורטהיים מהחברה המרכזית לייצור משקאות קלים. דמי החברות בפורום עומדים על למעלה מ-5,000 ש"ח בשנה.
תחומי פעילות

פועלת נגד הגבלת שכר הבכירים. עמדת הפורום הוצגה בפני הוועדה הבין-משרדית לנושא הריכוזיות והתחרותיות במשק בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה ומנכ"ל משרד האוצר. שירות לאומי/צבאי והקשר לתעסוקה.
חיבור בין אנשי ההון לאנשי השלטון.
ביקורת

בעיתונות הכלכלית נמתחה ביקורת על מהותו של הפורום, בכך שמחד הוא מנסה להשפיע על המדיניות הכלכלית הציבורית ומציג את עצמו כגוף שפועל למען המשק הישראלי, ומאידך הוא למעשה חברה פרטית, שלבעליה, נגה קינן, ישנם אינטרסים של טוויית קשרים עסקיים ורווח אישי מפעילותו. כמו כן, בתוכנית לילה כלכלי נמתחה ביקורת על הפורום על כך שהוא מתיימר לכלול את ראשי המשק, בעוד שהוא למעשה כולל בעלי הון להם אינטרסים עסקיים, ושאינם מייצגים את המשק הישראלי. ביקורת נוספת נמתחה על מלחמתו בעד המשך הריכוזיות במשק.
ראו גם

פורום מנהלי כספים ראשיים CFO
הריכוזיות במשק הישראלי
הערות שוליים

↑  ברק רביד, פרדו הופיע בפני חוג ההון־שלטון; לשכת ראש הממשלה לא ידעה, באתר הארץ, 7 ביולי 2014
↑  צבי זרחיה, פורום ראשי המשק נגד הגבלת שכר הבכירים: "שיבדקו כמה מרוויח רופא או עו"ד", באתר TheMarker‏, 13 ביוני 2010.
↑  יוסי ניסן, ‏קינן: "רדיפת אנשי העסקים בישראל מזכירה משטרים אפלים", באתר גלובס, 13 באוקטובר 2010.
↑  צבי לביא, שטייניץ: ננתק הקשר בין צה"ל להעסקת חרדים, באתר ynet, 26 בספטמבר 2010.
↑  בין השאר אירח הפורום את ראש המוסד, תמיר פרדו.ברק רביד, פרדו הופיע בפני חוג ההון־שלטון; לשכת ראש הממשלה לא ידעה, באתר הארץ, 7 ביולי 2014
↑  שי אספריל, הרווח כולו שלה, באתר כלכליסט, 27 בינואר 2011.
↑  מתן חודורוב, מייסד דה-מרקר תוקף את הטייקונים: "הם לא אילי הון אלא שליטי הון", 9.9.2011, נענע10.
↑  סמי פרץ, מי הם יושבי "פורום ראשי המשק"?, באתר TheMarker‏, 22 באפריל 2011
צ'רטאנובו הדרומית

צ'רטאנובו הדרומית (ברוסית: Чертаново Южное) הוא ראיון של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 9.38 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 151,899 תושבים (2020).
נגישות התחבורה בראיון גבוהה מאוד. קיימת רשת מפותחת של תחבורה ציבורית (מטרו, חשמלית, אוטובוסים) המחברת בין צ'רטאנובו הדרומית למרכז מוסקבה, ראיוני עיר אחרים ויישובים של מחוז מוסקבה.
אתרים ראויים לציון

פארק יער אנינסקי
פארק פוקרובסקי
כנסיית ההתערבות של מרים הבתולה הקדושה בגורודניה
תחנות מטרו "אנינו" "אוליצה אקאדמיקה יאנגלה" ו"לסופרקובאיה"
צ'רטאנובו המרכזית

צ'רטאנובו המרכזית (ברוסית: Чертаново Центральное) הוא ראיון של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 6.5159 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 117,308 תושבים (2020).
המצב האקולוגי במרכז צ'רטנובו מעורבב. במערב המחוז הוא מוערך כבטוח ביותר בגלל היעדר אזורי תעשייה, כבישים מהירים גדולים ונוכחות יער ביטבסקי לאורך כל הגבול. במזרח המחוז, המצב האקולוגי לא טוב בגלל אזור התעשייה הממוקם מס' 65 "צ'רטנובו" וכביש המהיר ורשבסקויה שעובר שם.
אתרים ראויים לציון

פארק 30 שנה לניצחון
קניון קולומבוס
תחנות מטרו פרז'סקאיה ויוז'נאיה של הקו סרפוחובסקו-טימיריאזבסקאיה
צ'רוון (מחוז משנה)

מחוז משנה צ'רוון (בבלארוסית: Чэрвеньскі раён) הוא אחד מ-22 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז מינסק שבמרכז בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיירה צ'רוון.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה צ'רוון 33,383 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 93.2% בלארוסים, 4.27% רוסים, ו-2.53% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (77.95%) ורוסית (19.73%).
פורום קיסריה להתוויית מדיניות כלכלית לאומית

פורום קיסריה להתוויית מדיניות כלכלית לאומית
פורום קיסריה להתוויית מדיניות כלכלית לאומית הוא כנס שנתי הנערך על ידי המכון הישראלי לדמוקרטיה. החל משנת 1993. הפורום דן בנושאים כלכליים בעלי חשיבות, ועושה זאת ערב הדיונים על תקציב המדינה. במהלך שנות קיומו צבר הכנס יוקרה רבה והפך לכנס הכלכלי המוביל והמשמעותי ביותר בישראל. 
יושב ראש הכינוס הוא שר האוצר המכהן, ומשתתפים בו ראשי ממשלה (בהווה ובעבר), שרים, חברי כנסת, ראשי המשק והכלכלה בישראל, אנשי ציבור בכירים ואנשי אקדמיה. נידונות בו הסוגיות העיקריות שעל סדר יומו של המשק הישראלי.
היסטוריה

הפורום הוקם בהשראת כנס שערך ביל קלינטון במהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות ארצות הברית: הוא זימן לעיר הופ (Hope) בארקנסו כ-200 כלכלנים שיסייעו לו בגיבוש תוכנית כלכלית שאותה התעתד ליישם לאחר היבחרו לנשיא.
ברוח זו, הועלה בשנת 1992, לאחר מינויו של אברהם בייגה שוחט לשר האוצר, הרעיון לייסד כנס לאומי-כלכלי בישראל. 
המכון הישראלי לדמוקרטיה לקח על עצמו לערוך כנס מעין זה, והכינוס הראשון של הפורום התקיים בעיר ערד.
חמשת הכנסים הראשונים, בין השנים 1993-1997, התקיימו בקיסריה. מכאן מקור השם - "פורום קיסריה". 
בשנים 1998-2000  נערך הכנס בזיכרון-יעקב, באשקלון ובנצרת. בנצרת התמקד הכנס בבעיות המגזר הערבי ובאפשרויות לקידומו הכלכלי. בשנת 2001 ו-2002 נערך הכנס שוב בקיסריה. בשנת 2003 עבר הכנס לירושלים, מתוך החלטה אסטרטגית לחזק את מעמדה ואת תדמיתה הכלכלית של העיר. בשנת 2007, בעקבות מלחמת לבנון השנייה ולאות הזדהות עם תושבי הצפון לאחר המלחמה, נערך הפורום בחיפה. בשנת 2008 הוא נערך באילת, וזאת במטרה להדגיש את הקשר בין מדינות ובין שיתוף כלכלי אזורי, קשר שהוא ממאפייני הגלובליזציה. בשנת 2009 עמד הפורום בצילו של המשבר הכלכלי הגלובלי. בשנת 2010 נערך הכנס (שוב) בנצרת, עמד בסימן "מדינה אחת - כלכלה אחת", ועסק, בין היתר, בהשתלבות המגזר הערבי והחרדי בכלכלת ישראל, בתעסוקת עובדים זרים, בחברה אזרחית ומגזר שלישי ובמדיניות המקרו-כלכלית של ישראל לנוכח המשבר הכלכלי העולמי.
החל משנת 2012 שינה הכנס את שמו והוא נקרא כנס אלי הורביץ לכלכלה וחברה
נושאים מרכזיים

במשך שנות פעולתו של פורום קיסריה עלו בו לדיון נושאים רבים אשר הפכו למרכזיים בסדר היום הכלכלי: מס ההכנסה השלילי, אי השוויון בחלוקת ההכנסות, הרפורמה במערכת החינוך, עלות ההתנתקות והשלכותיה הכלכליות, העסקת עובדים זרים, הצורך ברפורמה בשוק ההון, השתלבות חרדים וערבים בשוק העבודה, החברה השלישית והמגזר האזרחי ועוד. 
הכנס גם סיפק כמה אירועים דרמטיים. הזכור ביותר הוא הודעת התפטרותו של דן מרידור מתפקיד שר האוצר בממשלת בנימין נתניהו בשנת 1997.
ראו גם

מקרו-כלכלה
תקציב המדינה (ישראל)
כנס הרצליה על מאזן החוסן והביטחון הלאומי
הערות שוליים

↑  דף הבית של המכון הישראלי לדמוקרטיה
↑  כנס אלי הורביץ לכלכלה וחברה, המכון הישראלי לדמוקרטיה
פרוטו-כתב

דוגמה לסמלי ג'יאו ( Jiahu ), סימנים דמויי כתב שנמצאו על שריון צב ומתוארכים ל-6000 לפנה"ס.
פרוטו-כתב הוא מערכת סמלים המייצגת אידאוגרמה או נמוניקה אשר קדמה לכתב. מערכת הסמלים נועדה להעביר מידע אך כנראה לא הייתה מסוגלת להעביר מידע ישיר כמו בשפה טבעית ולכן אינה ניתנת להגדרה ככתב, אך דומה לו במובנים רבים. עדויות לפרוטו-כתב ניתן למצוא כבר בתחילת התקופה הנאוליתית בסביבות האלף ה-7 לפנה"ס.
הכתב שהופיע באירואסיה בתחילת האלף ה-3 לפנה"ס לא הופיע יש מאין אלא התפתח בהדרגה מהפרוטו-כתב, וממנו התפתחו כמעט כל סוגי הכתב בעולם הישן.
פסיון אדום-גב

| פסיון אדום-גב |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: פסיון אדום-גב
שם מדעי
 Lophura ‏Fleming, 1822

פסיון אדום-גב (שם מדעי: Lophura) הוא סוג של עוף קרקע דמויי תרנגול ממשפחת הפסיוניים החיים ביערות דרום-מזרח אסיה.
פסיונים אלה חיים על הקרקע ביערות דרום מזרח אסיה והם בעלי ראשים מקושטים באדום או כחול בוהק. לזכרי הפיסיונים זנבות ארוכים מאוד היכולים להפרש כדי להרשים את הנקבות. הרגליים שלהם ארוכות ואצל חלקם הכנפיים לבנות או כחולות ואף ירוקות. הנקבות לעומתם אפורות ומוסוות אך עיניהן אדומות.
אורכם הממוצע של פסיונים אלה 18-55 ס"מ. הם משוטטים ביער וניזונים מפירות, זרעים ומתולעים וחרקים שונים.
מינים

פסיון בולוור (Lophura bulweri)
פסיון אדום-גב סיאמי (Lophura diardi)
Lophura edwardsi
Lophura erythropthalma
Lophura pyronota
Lophura hoogerwerfi
פסיון מצויץ (Lophura ignita)
Lophura rufa
Lophura inornata
פסיון לבן כיפה או פסיון שחריר (Lophura leucomelanos)
פסיון הכסף (Lophura nycthemera)
פסיון סווינו (Lophura swinhoii)
גלריה

פסיון אדום-גב סיאמי
פסיון הכסף
פיליפוס השני פילורומאיוס

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־1 לפנה״ס 
 פטירה:  שנות ה־50 של המאה ה־1 לפנה״ס 
 מדינה:  הממלכה הסלאוקית 
 
פיליפוס השני פילורומאיוס (ביוונית: Φίλιππος ὁ Φιλορωμαῖος, "ידיד הרומאים") או בריפוס (Βαρύπους, "רגל כבדה"; 95 לפנה"ס בערך – 56 לפנה"ס בערך) היה שליט האימפריה הסלאוקית ההלניסטית, בנו של המלך הסלאוקי פיליפוס הראשון פילדלפוס, והמלך הסלאוקי האחרון.
ביוגרפיה

פיליפוס השני עצמו שלט לזמן קצר בחלקים של סוריה בשנות ה-60 של המאה ה-1 לפני הספירה, כמלך קליינט של האימפריה הרומית תחת המצביא פומפיוס. הוא התחרה עם בן דודו מדרגה שנייה אנטיוכוס השלושה עשר אסיאטיקוס על חסדיו של המצביא הרומי, אך פומפיוס לא רצה באף אחד מהם, ודאג להירצחו של אנטיוכוס.
לא ידוע על מטבעות של פיליפוס השני, דבר חריג עבור שליטים סלאוקים (סלאוקוס החמישי פילומטור, ששלט לזמן קצר, הוא המלך הנוסף היחיד שלא ידוע על מטבעות שהטביע). עובדה זו עשויה להצביע על כך שפיליפוס השני לא שלט באף אחת מהערים בהן הוטבעו מטבעות.
ייתכן שפיליפוס שרד את הדחתו: נסיך סלאוקי בשם פיליפוס נזכר כחתן מועמד למלכת מצרים ברניקי הרביעית, אחותה של קלאופטרה השביעית, בשנת 56 לפנה"ס. עם זאת, ברית הנישואים נבלמה על ידי הנציב הרומי בסוריה אולוס גביניוס, שככל הנראה דאג להריגתו של פיליפוס השני.
עם מותו של פיליפוס השני, תמו 11 דורות של מלכים סלאוקים, שהיו מהשליטים המשפיעים ביותר בעולם ההלניסטי.
כתובת של פיליפוס השני מקיליקיה.
פרדו פארמה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  ריימונד סאקלר 
 תקופת הפעילות:  1892–הווה (כ־132 שנים) 
 חברות בנות:  פורדו פארמה (קנדה) 
 מיקום המטה:  סטמפורד 
 ענפי תעשייה:  תעשיית התרופות 
 יו"ר:  ריצ'רד סאקלר 
  
 www.purduepharma.com
 
פורדוּ פארמה (באנגלית: Purdue Pharma LP, בעברית גם: פרדיו, פורדיו, פרדו) היא חברת תרופות פרטית אמריקאית, בבעלותם העיקרית של שותפי וצאצאי מורטימר וריימונד סאקלר. בשנת 2007 היא שילמה את אחד הקנסות הגדולים לחברת תרופות אי פעם, בשל הטעיה לגבי המוצר שלה, תרופת "אוקסיקונטין", (משכך כאבים אוקסיקודון), ושלושה ממנהליה הורשעו בפלילים. אף על פי שהחברה העבירה את המיקוד שלה לפורמולציות "המרתיעות-משימוש-לא-ראוי", ממשיכה פורדו לשווק ולמכור אופיואידים, ולהיות מעורבת בתביעות סביב מגפת האופיואידים (אנ').
היסטוריה

פורדו נוסדה בשנת 1892 על ידי הרופאים ג'ון פורדו גריי וג'ורג' פרידריך בינגהאם במנהטן בשם חברת פורדו פרדריק.
ב-1952 נמכרה החברה לשני רופאים נוספים, ריימונד ומורטימר סאקלר, שהעבירו את העסק ליונקרס שבניו יורק. אחיהם הבכור, ארתור סאקלר, החזיק גם הוא שליש מהאופציות של פורדו פארמה, אשר לאחר מותו נמכרו לאחיו. בשנים שלאחר מכן, פתחה החברה משרדים נוספים בניו ג'רזי ובקונטיקט. המטה נמצא בסטמפורד, קונטיקט.
החברה הנוכחית, Purdue Pharma LP, התאגדה בשנת 1991, ומתמקדת בתרופות לטיפול בכאב, כאשר היא מכנה עצמה "חלוצה בפיתוח תרופות להפחתת כאב, גורם עיקרי לסבל האנושי".
בחודש ספטמבר 2015 דיווח אתר האינטרנט של החברה כי יש לה כ-1,700 עובדים.
בספטמבר 2016 הודיעה על פשיטת רגל.
מבנה

הסניפים של החברה כוללים את Purdue Pharma LP, את חברת Purdue Frederick, Purdue Pharmaceutical Products LP, ואת מוצרי Purdue LP. הייצור של החברה מתקיים בשלושה אתרים: Purdue Pharmaceuticals LP, מפעל הממוקם בווילסון צפון קרוליינה, מעבדות PF בטוטובה שבניו ג'רזי ורודס טכנולוגיות בקובנטרי שברוד איילנד. ל-Purdue Pharma LP יש גם מעבדות מחקר בקראנבורי שבניו ג'רזי. אוקסיקונטין מופצת כעת בכל רחבי ארצות הברית, קנדה ומקסיקו. ההפצה מתרחשת ממעבדות PF בטוטובה, ניו ג'רזי.
רודס תרופות (Rhodes Pharmaceuticals) הוקמה ברוד איילנד בשנת 2007. החברה היא אחת היצרניות הגדולות של אופיאידים גנריים נטולי-פטנטים בארצות הברית.
סוגיות משפטיות

לא פחות מ–2,500 תביעות שונות הוגשו נגד חברת פרדו על רקע פרשת האופיואידים, והליכים נפתחו נגד החברה ב–49 מתוך 50 המדינות הקיימות בארצות הברית. פרדו התפשרה במקרים רבים, תוך שהיא מתנה את חתימתה על הפשרה בכך שהמסמכים המשפטיים יוותרו חסויים.
בשנת 2007 הודתה חברת פרדו לראשונה בעבירות פדרליות של הטעיה מסוג תיוג מטעה (Missbarnding) בשיווק התרופה אוקסיקונטין. שלושה ממנהלי החברה הודו בעבירות, ספגו קנסות אישיים, וחברת פרדו שילמה 600 מיליון דולרים בקנסות. עם זאת, אף אחד מבני משפחת סאקלר לא הועמד לדין. במסגרת ההסדר שנעשה עם משרד המשפטים האמריקאי, המסמכים המרשיעים כנגד משפחת סאקלר ומעורבותה בהטעיה של רופאים נותרו חסויים.
לאחר ההסדר, החל מ-2008, משפחת סאקלר החלה למשוך דיווידנדים מחברת פרדו בשיעורים גדולים: החל מ-2008 ועד 2017, ״שאבו״ הסאקלרים למעלה מעשרה מיליארד דולרים מן החברה. משרד המשפטים האמריקאי טען כי העברות על מנת למנוע כספים מנושים עתידיים. פורסם כי החברה העבירה כספים לחשבונות בשווייץ והשתמשה בהם למטרות פרטיות שונות.
בשנת 2015 הוגשה נגד הסאקלרים תביעה נזיקית בגין חלקה בפרשת האופיואידים במדינת קנטאקי. במסגרת התביעה, נגבה תצהיר עדות מצולם של ריצ׳רד סאקלר. פרדו התפשרה בסכום של 24 מיליון דולרים, אך סירבה לאפשר חשיפה של התצהיר, ונאבקה שלוש בבית משפט נגד חשיפתו, אך הפסידה בסופו של דבר, והדברים פורסמו. זו ככל הנראה הפעם הראשונה שחבר משפחת סאקלר העיד ביחס למעורבותו בשיווק האוקסיקונטין. בתצהיר הוצגו בפני סאקלר ראיות רבות למעורבות המשפחה במשבר האופיאידים, ידיעתו על הסכנות האמיתיות באוקסיקונטין וכדומה.
באוקטובר 2020 הושג סיכום בין משרד המשפטים האמריקאי לבין עורכי הדין של משפחת סאקלר. לפי ההסכם, הסאקלרים ישלמו רק 225 מיליון דולר מכיסם הפרטי (הונה של המשפחה מוערך בכ-10-13 מיליארד דולרים, חלק ניכר מהם הרוויחו הודות לאוקסיקונטין). כמו כן, חברת פרדו תשלם שמונה מיליארד דולרים בקנסות ועונשים שונים. אף אחד לא צפוי לעמוד לדין פלילי באופן אישי. כמו כן, אין הודאה אישית באשמה של אף אדם, וכן ההסכם מותנה בסילוק כל התביעות. כמו כן, החברה נמצאת בהליך פשיטת רגל, ולא ברור אם הכסף ישולם.
סוגיות כלכליות

סה"כ עד שנת 2017 חברה פרדו פארמה הרוויחה הכנסות נקיות בסך 35 מיליארד דולר מאוקסיקונטין. מתוך סכום זה כ-13 מיליארד הגיע בסופו של דבר אל משפחת סאקלר. סכומים אלה מתגמדים לעומת כמות הנזק הכלכלי שהוטל על הציבור הכללי. לפי מחקר משנת 2011, העלות הכלכלית של שימוש באופיואידים בעלי מרשם שלא לצורך רפואי עלתה 53 מיליארד דולר בשנת 2006 לבדה. מתוך סכום זה 42 מיליארד (79%) נבע מאובדן בפריון העבודה. עם זאת המחקר לא כלל עלויות של אובדן איכות חיים ואת עלות אובדן החיים עצמם. מחקר של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) מצא כי נזקי משבר האפיאודים גרמו לנזקים כלכלים בגובה של 1200 מיליארד דולר בשנת 2017 לבדה. רוב הנזק הכלכלי נבע מפגיעה באיכות החיים עקב הפרעות לתפקוד בגלל האופיואידים או אובדן חיים עקב מנות יתר של אופיואידים. עד שנת 2020 הנזק עלה לסכום של כמעט 1500 מיליארד דולר בשנה.
פאבלו פריג'וני

| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1977  (בן 47) ריו טרסרו שבארגנטינה
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.93 מטר
 מספר:  5
 דראפט:  לא נבחר, 1999
 קבוצות כשחקן
 1998–1997   1999–1998   2001–1999   2003–2001   2009–2003   2011–2009   2012–2011   2015–2012   2015   2015–2016:  בלגרנו סן ניקולס  אובראס סניטריאס  פואנלברדה  לוסנטום אליקנטה  קאחה לבורל ויטוריה  ריאל מדריד  קאחה לבורל ויטוריה   ניו יורק ניקס   יוסטון רוקטס   לוס אנג'לס קליפרס
 קבוצות כמאמן
 2017 2017–2018:  באסקוניה ברוקלין נטס (עוזר)
פאבלו פריג'וני (בספרדית ובאיטלקית: Pablo Prigioni; נולד ב-17 במאי 1977 בריו טרסרו, ארגנטינה) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ארגנטינאי ממוצא איטלקי. פריג'וני שיחק בעמדת הרכז, וגובהו 1.93 מטר.
קריירה > קריירת משחק > קריירת מועדונים

פריג'וני החל לשחק כדורסל במספר קבוצות מקומיות מעיר הולדתו. בגיל 19 הוא החל את הקריירה המקצועית שלו, כשעבר לשחק בקבוצת הבוגרים של בלגרנו סן ניקולס. לאחר עונה אחת עבר פריג'וני לאובראס סניטריאס, אחד מהמועדונים המובילים בליגה הארגנטינאית.
באובראס סניטריאס הציג יכולת גבוהה וכושר מנהיגות, אך זו לא הספיקה לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף בליגה. בתום העונה התעניינו מספר קבוצות בכירות מליגת העל הספרדית בהחתמתו בעקבות יכולתו הגבוהה, אך לבסוף חתם בפואנלברדה, ממדריד.
למרות שהשתתף באופן קבוע במשחקים של פואנלברדה, עבר פריג'וני בשנת 2001 ללוסנטום אליקנטה. החלטתו לעבור קבוצה השתלמה כשלאחר שנתיים בלוסנטום אליקנטה קיבל הצעה לחתום בקבוצת הפאר טאו ויטוריה; פריג'וני לא היסס וחתם לאחר זמן קצר.
פריג'וני שיחק בטאו ויטוריה עד 2009, כשבמשך עונותיו בקבוצה זכה איתה פעם אחת באליפות הליגה, פעמיים בגביע המלך וארבע פעמים בגביע הסופרקאפ. בתקופתו בקבוצה אף נרשם ההישג הגדול ביותר שלה באירופה כשהעפיל עימה ארבע פעמים ברציפות לפיינל פור היורוליג, כשבפעם הראשונה הגיע עימה עד לגמר, שבו לבסוף נוצחו על ידי מכבי תל אביב.
פריג'וני חתם ב-2009 בריאל מדריד בה שיחק שנתיים ובקיץ 2011, חזר לשחק בשורות ויטוריה.
בשנת 2012, כשהוא בן 35, צורף לניו יורק ניקס מליגת ה-NBA בתור הרוקי המבוגר ביותר בהיסטוריה של הליגה. הוא שיחק בניקס למשך שלוש עונות, שלאחריהן עבר ליוסטון רוקטס ואז ללוס אנג'לס קליפרס, עד פרישתו בסיום עונת 2016/2017.
קריירה > קריירת משחק > קריירה בינלאומית

פריג'וני השתייך לסגל הנבחרת הלאומית של ארגנטינה משנת 2003. כחלק מהנבחרת הלאומית זכה שלוש פעמים במדליית כסף באליפות אמריקה ב-2003, ב-2005 וב-2007, וכן במדליית ארד באולימפיאדת בייג'ינג. כמו כן, שיחק עימה באליפות העולם ב-2006.
קריירה > קריירת אימון

לקראת עונת 2017/2018 מונה פריג'וני למאמן קבוצת סאסקי בסקוניה, בה שיחק למשך שבע עונות ושימש בה כקפטן. אחרי פתיחת עונה לא מוצלחת פוטר פריג'וני מאימון הקבוצה אחרי שמונה משחקים בלבד. אחרי חמישה חודשים הצטרף לקבוצת ברוקלין נטס מה-NBA בתור עוזר מאמן.
תארים בקריירה

עם אליקנטה:
גביע אסטוריאס: 2002
עם טאו ויטוריה:
אליפות ספרד: 2007-08
גביע המלך: 2003-04, 2005-06
גביע הסופרקאפ: 2005, 2006, 2007, 2008
עם נבחרת ארגנטינה:
אליפות אמריקה: 2003, 2005, 2007
סטטיסטיקת קריירה

נכון לסוף עונת 2015/16‏‏