stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדל, אשר, באך
מבנה הספר

הספר בנוי בצורה של סיפרים שונים, המשתלבים זה בזה. הפרקים המרכזיים כוללים דיאלוגים בין דמויות דמיוניות בהשראת יצירתו של לואיס קרול "מה שהצב אמר לאכילס", המופיעה אף היא בספר. ביצירה אכילס והצב דנים בפרדוקס הקשור למודוס פוננס. הופשטטר מבסס דיאלוגים נוספים על פי המקורי ומציג לצד אכילס והצב (שמאופיין כחכם מאוד וערמומי, ולעיתים זדוני) דמויות חדשות כמו הסרטן, דב הנמלים והג'יני. הדמויות חולקות אהבה לפוגות של באך ולציורים של מ. ק. אשר, כמו גם ללוגיקה ומתמטיקה. הנרטיבים מתובלים בהפניות עצמיות ומטאפיקציה. לדברי הופשטטר רוב הדיאלוגים מבוססים על פוגות של באך וכוללים תכסיסי פוגה רבים.
הספר מתאפיין בריבוי משחקי מילים, לשון נופל על לשון, שעשועי לשון ואנגרמות מתוחכמות. השפה הפורמלית TNT (תורת מספרים טיפוגרפית) משמשת להדגים את משפטי האי-שלמות של גדל ואנלוגיות נוספות בספר קשורות אליהם. לדוגמה, נגן תקליטים המשמיד את עצמו כאשר הוא מנסה לנגן תקליט שכותרתו "אי אפשר לנגן אותי בנגן תקליטים X". זוהי דוגמה ללולאה מוזרה, ביטוי שטבע הופשטטר לתיאור מצב בו משהו מתייחס או מפנה אל עצמו כמו בציור של אשר, "ידיים רושמות", שבו רואים שתי ידיים מציירות זו את רעותה.
הופשטטר מוביל את הקורא לאורך דרכים שונות כדי להימלט מסתירות הנובעות מהלוגיקה. דיון על קואנות זן בודהיזם, ממחיש כיצד יש לתפוש את המציאות מחוץ למגבלות הניסיון האישי וכיצד ניתן להשלים עם קיום שאלות פרדוקסליות על ידי ביטול השאלות עצמן.
הספר כולל אנקדוטות וסיפורים שונים כגון על מסכי טלוויזיה הבולעים את עצמם, ומבנים קנוניים במוזיקה. מגוון הנושאים הנידון בספר רחב ביותר ונע בין הפרדוקסים של זנון ועד לדיון על מושבות נמלים. אחת משאלות המפתח בהן הספר דן היא: מתי שני דברים נחשבים זהים?
אחד הפרדוקסים המופיעים בספר, "חוק הופשטטר", הפך למושג בקרב מתכנתים. הכלל הרקורסיבי קובע כי: "זה תמיד יארך יותר זמן מהצפוי, אף אם לוקחים בחשבון את חוק הופשטטר".
מבני נתונים כגון תור ומחסנית נידונים אף הם במסגרת דיאלוג בין הצב לאכילס בו הם נכנסים ויוצאים מרמות שונות של המציאות, בדומה לדרך בה תוכנית מחשב אחת נכנסת ויוצאת מתוך תת-תוכנית אחרת. בדיאלוג, כניסה לתמונה בספר מורידה אותם רמה אחת, וכניסה לתמונה בתוך תמונה מורידה ברמה נוספת. לחלופין, יציאה מהתמונה מעלה ברמה אחת וכן הלאה. תוך כדי הדיאלוג הצב מעיר בהומור כי היה לו חבר שיצא מהתמונה ברמת המציאות הנוכחית ומאז אבדו עקבותיו. השאלה המשתמעת מכך היא, האם החבר חדל מלהתקיים או שמא עלה לרמת מציאות גבוהה יותר? אולי לרמה של קורא הספר עצמו? הדיון ממשיך לנושאים כמו לוגיקה, משפטים בעלי הפניה עצמית, ואף תכנות.
דיאלוג נוסף הוא זה שכתוב בצורת קנון הסרטן (CRAB) בו כל משפט לפני נקודת האמצע זהה למשפט מקביל אחריו. למרות המבנה המגביל, הדיאלוג ניתן להבנה בשל השימוש המתוחכם במשפטים בעלי משמעות כפולה.
תרגום הספר לעברית

בשנת 2011 יצא לאור, בהוצאת דביר תרגום הספר לעברית מאת טל כהן, ד"ר במדעי המחשב, וירדן ניר בוכבינדר, חוקר בהנדסת תכנה. לפי המתרגמים, מלאכת התרגום נמשכה 16 שנים, זאת בין השאר בגלל הצורך לתת תרגום טוב לחידודי לשון ומשחקי מילים ומציאת מקבילה עברית אליהם.
אישים המופיעים בספר

קורט גדל
מאוריץ קורנליס אשר
יוהאן סבסטיאן באך
לואיס קרול
אלן טיורינג
צ'ארלס בבג'
מרווין מינסקי
רנה מגריט
תחומי ידע הנדונים בספר

מטא-מתמטיקה
סימטריה
בינה מלאכותית
מערכות ושפות פורמליות, תורת הרקורסיה
פרדוקסים
גנטיקה
ביולוגיה מולקולרית
לוגיקה
תורת המספרים
טיפוגרפיה ותחביר
מוח שכל והכרה
תחביר לעומת סמנטיקה
בחירה חופשית לעומת דטרמיניזם
הוליזם לעומת רדוקציוניזם
שפת התכנות LISP
פוגה, קונטרפונקט ומבנה יצירות מוזיקליות
איזומורפיזם ומשמעות
רמות משמעות שונות, קונטרפונקט, סמיוטיקה וקודים
הפניה עצמית, רקורסיה ולולאות מוזרות
התארגנות עצמאית, היווצרות תחושת הכרה מתוך מערכת מורכבת
זן בודהיזם
ראו גם

מדעי המחשב
פרקטל
מדעים קוגניטיביים
החדר הסיני
הערות שוליים

↑  אסף שטול-טראורינג, טל כהן וירדן ניר-בוכבינדר: 16 שנים של תרגום, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4451050-0  VIAF: 1146708184900842583   WorldCat (עם VIAF): 1146708184900842583
בה"ד חיל הים

| --- | --- |

סמל בסיס ההדרכה של חיל הים
 פרטים
 כינוי:  בה"ד
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 סוג:  בסיס הדרכה
 אירועים ותאריכים
 מקים היחידה:  אלוף שלמה שמיר מפקד חיל הים.
 מלחמות:    מלחמת העצמאות    מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים    מלחמת לבנון הראשונה   מלחמת לבנון השנייה מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  כ-2000 מפקדים וחניכים.
 ציוד עיקרי:  מתקני הדרכה מתקדמים  כיתות לימוד ואמצעי המחשה 
 פיקוד
 יחידת אם:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 דרגת המפקד:   אלוף-משנה
 מפקדים:  33 מפקדים עד היום
בה"ד חיל הים או בשמו הרשמי בה"ד 600, הוא בסיס ההדרכה, המכשיר את המגויסים לשירות בצוותי כלי השיט וביחידות חיל הים. מחנה הבסיס ממוקם בחוף הים התיכון בשכונת בת גלים בחיפה, במחנה ששימש את הצי המלכותי הבריטי בתקופת המנדט.
פעילות

בבה"ד מכשירים את קציני החיל בית הספר לחובלים, בית הספר לפיקוד ימי ומתקיימת הכשרה מקצועית לשירות כאנשי צוות בצוללות, ספינות טילים, פלגות הבט"ש, ומערך השליטה ויחידות התחזוקה והלוגיסטיקה של החיל. הכשרה ראשונית לשירות צבאי, ימאות והכשרות מתקדמות בתפעול מכשירים ממוחשבים, מודיעין ושליטה בזירה הימית.
בסיס ההדרכה מפעיל מתקני אימונים וסימולטורים ממוחשבים המשמשים את היחידות הלוחמות ואת הקורסים השונים. ביניהם: המת"ט - מתקן לאימון טקטי, מתקן אימון בלוחמה נגד צוללות, מתקן המדמה שליטה בצוללת ומתקן לאימון מערכת הנשק בקרבות הטילים.
בבסיס ההדרכה נעשו הכשרות קדם צבאיות למסגרת גדנ"ע ים הפנימיה לאלקטרוניקה והכשרת מוכמו"ת. בשנת 2008 הוקם בבה"ד בית הספר הטכני של חיל הים, "צור-ים", המחנך תלמידים בכיתות ט'-י"ב במקצועות טכנולוגיים ונותן לתלמידיו זיקה לחיל הים.
תפקידי הבסיס

הבסיס אחראי להכשרתם של כלל חיילי חיל הים, מלבד לוחמי שייטת 13,לוחמי ילת״ם ומספר מקצועות כלליים הנלמדים בבסיס הדרכה אחרים (לדוגמה, חובשים). בין ההכשרות נמנים הכשרות ללוחמי ספינות הטילים והדבורות, על כלל מקצועותיהם (כ-20 קורסים שונים), בק"ש, טכנאים כלליים של החיל (כ-30 מקצועות שונים), לוחמי הצוללות, קורסים מקצועיים לנגדים ועוד מגוון תפקידים כלליים. הבסיס משמש גם כבסיס טירונות לחיל הים, ורוב חיילי החיל עוברים טירונות בו. בנוסף המהפך למקצועות החיילים בבה"ד נמצא גם בית הספר לחובלים, בית הספר לחובלים מכשיר קצינים שיפקדו בספינות, על הכשרתם הפיקודית והמקצועית. בית הספר לחובלים, יחד עם בית הספר לטיסה, הם המקומות היחידים בצבא המכשירים קצינים מלבד בה"ד 1. בבית הספר לפיקוד ימי מתקדם נערכים גם ההכשרות המשלימות לחובלים, כמו קורס מפקד מחלקה, או מפקד דבורה.
יחיד עם הכשרות אלו יש גם אימוני שגרה שמתבצעים בבה"ד למטרת שיפור ידע בקרב חיילים סדירים. הכשרות אלו נערכות בעזרת סימולטורים, סדרות לימוד וכיוצא בזה.
המהפכה משנות ה-70

רקע ותחילת הדרך - כבר עם תכנון ובנית ספינות הסער ב-1965 נולד הצורך בשינויים מהותיים בכל הקשור להכשרות בעלי התפקידים בספינות בכל הרמות. עד להיערכות בנושא עיקר ההדרכה בוצעה בספינות סער שהגיעו משרבורג בשיטת OJT - ON THE JOB TRAINING, החל מאח"י מבטח שהגיעה לארץ בסוף 1967. את לימודי התיאוריה עשו בבה"ד והעבודה והתרגולת המעשית בספינות. קציני המחלקות והנגדים הבכירים היו המדריכים בתרגולת המעשית. לקצין המכונה היה תפקיד מפתח מהיותו הסמכות הטכנית העליונה בספינה. עם הגעת יותר ספינות סער משרבורג הוקל הלחץ על הספינות.
קביעת סדרי העדיפויות בפיתוח מתקני ההדרכה - עקב שניתנה עדיפות תקציבית מוחלטת לפיתוח ולהתקנת מערכות האמל"ח בספינות הסער היה עיכוב במימוש מתקני אימון תואמים בבה"ד שהותקנו רק לאחר מלחמת יום הכיפורים.
מתקן התרגול הטקטי (מת"ט) - תרגולים יבשים ואף תרגילי קרב בים לא איפשרו ביצוע תחקירים מעמיקים ואובייקטיביים. חיל הים נהג בשנות ה-60 לבצע תרגול סימולטיבי טקטי שנתי במתקני האימון של הצי המלכותי הבריטי במלטה. לכן פיתוח המת"ט בחברת אלביט קיבלה עדיפות עליונה. המת"ט, בעל זיכרון של 64Kb, הותקן והחל לפעול מ 1971 במבנה ייחודי. כעבור מספר שנים עבר שדרוג של חומרה ל 128Kb. רק בסוף שנות ה-80 הוחלף במערכת חדישה יותר. המתקן היה בעל שימושים שונים וחשובים - בחינת ושיפור תורת הקרב, תרגול ומבחן מפקדים מרמת זוג ספינות ומעלה, בניית תוכניות מבצעיות ועוד. התחקירים היו מאוד חשיפתיים ונערכו תוך השוואת ההחלטות ותמונת הקרב אצל מפקדים עם התמונה האמיתית. כל זאת בנוכחות כל הקצינים, גם הזוטרים ביותר. ריבוי התרגולות איפשר למפקדי הספינות, המפלגים והמש"ט להגיע לרמת מיומנות גבוהה ושימשו כהכנה טובה מאוד למלחמת יום הכיפורים.
מבנה הבסיס

הבסיס נחלק למספר פלגות שתחתיהם בתי ספר למקצועות השונים
פלגת הדרכה - מכשירה את המדריכים, את מפקדי הקורסים וכן מסעית בבניית קורסים ושיפורם.
פלגת סימולטורים- מאגדת תחתיה את קורס מאמנות סימולטור ואת מאמנות הסדיר בסימולטורים השונים בתחומי הצוללות, ספינות הטילים ועוד. בנוסף, נמצא תחת הפלגה קורס חק״מ (חוקרי מודיעין ימי) שלאחר סיום הכשרתם ישובצו בבסיסים השונים בחיל.
פלגת הכשרות בט"ש  - בית ספר טירונות, בית ספר לוחמים, בית ספר מפקדים ובית ספר שליטה.
פלגת הכשרות סטי"ל - בית ספר למגמות אלקטרוניקה, בית ספר למקצועות מכונה, בית ספר למקצועות נשק וימאות ובית ספר למקצועות גילוי ניווט וקשר.
פלגת הכשרות טכני חוף - בית ספר לו"ז מכשיר טכנאים לתחזוקת אמצעי הלחימה הזעירה, בית ספר אלקטרוניקה המכשיר טכנאים בתחום המחשוב המבצעי, מערכות נשק, טילים ומערכות אלקטרו-אופטיות. בית ספר למודיעין ימי, בית ספר לוגיסטיקה, בית ספר אבטחה ובית ספר לרפואה ימית.
בית ספר לקצינים - בית ספר לחובלים והשלמות קצינים חייליות.
פלגת הכשרות צוללן - מכשיר את המתנדבים במקצועות השונים להפעלת צוללות.
בית הספר לפיקוד ימי - במכשיר קציני מחלקות בספינות הטילים ומפקדים לכלי שיט בפלגות הבט"ש.
צור- ים - בית ספר תיכון המכשיר במקצועות הטכניים בתפעול כלי שיט של חיל הים.
פינוי הבסיס

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ביקשה עיריית חיפה לקדם תוכנית להקמת מרינה בבת גלים. פעילי איכות הסביבה התנגדו לתוכנית, שכללה יבוש שטח ים נרחב, לצורך בינוי שיממן את הקמת המרינה. החברה להגנת הטבע הציעה תוכנית חלופית שכללה את פינוי בה"ד חיל הים ובניית מרינה בשטח שמולו, שאינו נגיש לציבור. שהבינוי בשטח הבסיס ישמש כעורף למרינה ויממן את הקמתה. בינואר 2003 הציג גם מינהל מקרקעי ישראל תוכנית לפיתוח בת גלים הכוללת את פינוי הבסיס. במאי 2008 אישרה ועדת המקומית לתכנון ובנייה בחיפה הקמת שכונה בת 1,000 יחידות דיור בשטח בה"ד חיל הים, בתכנון של האדריכל החיפאי בנימין אייזק. אולם התוכנית לא קיבלה תוקף, ומשרד הביטחון סירב לחתום על הסכם לפינוי הבסיס. בשנת 2015 הועברה התוכנית לוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של מתחמים מועדפים לדיור, מתוך תקווה כי קידומה המהיר ישמש כמנוף לחידוש המשא ומתן עם משרד הביטחון, אך היא לא קידמה את התוכנית.
בסוף 2017 סוכם כי בסיס חיל הים יפנה רק את רצועת החוף שאותה הוא תופס לאורך חוף הים, כך שייווצר לראשונה רצף של טיילת, בחזית הים מהחוף השקט, דרך החוף של הבסיס, חוף בת גלים ועד לחופים הדרומיים של העיר. בניית הטיילת החלה בשנת 2018, רובה הושלם, ובאוגוסט 2020 הוחלט לקרוא לה על שם חולדה גורביץ, אולם חיל הים חזר בו מההסכם ומסרב לפנות קטע מהחוף לצורך השלמת הטיילת.
גלריה

הרמטכ"ל יעקב דורי מבקר בבה"ד חיל הים במהלך טקס סיום קורס חובלים ד' 1955.
הדרכת שוחרי הפנימייה לאלקטרוניקה בבה"ד חיל הים.
הרמטכ"ל משה דיין בביקור בבסיס ההדרכה.
שר הביטחון משה דיין מבקר בבסיס ההדרכה בארוח מפקד חיל הים אברהם בוצר ומפקד בית הספר לקצינים יעקב ניצן, 7 ביוני 1972.
מפרשיות של בה"ד חיל הים ליד צוקי ראש הנקרה
הרמטכ"ל מרדכי גור מקבל הצדעה מסא"ל שאול סלע ולידו מפקד הבה"ד אל"ם שבתאי לוי, 1974.
הרמטכ"ל מרדכי גור עם מפקד חיל הים בנימין תלם ומפקד בה"ד חיל הים שבתאי לוי בטקס סיום קורס חובלים.
ורדה נגדת שיטות הדרכה בבה"ד חיל הים, 1978.
מתלמדות חיווט מכשירים בבה"ד חיל הים, 1978.
במהלך טקס סיום קורס חובלים - ראש הממשלה מנחם בגין חושף את דרגות של החובל המצטיין רונן גרינברג, לידו מפקד הבה"ד יצחק קוראל אלמוג 2 ביולי 1981.
הרמטכ"ל דן חלוץ מעניק פרס כושר קרבי שנת 2005 לבה"ד חיל הים.
מפקד בה"ד חיל הים, אל"ם יובל אילון מקבל פרס הרמטכ"ל מרב-אלוף גדי איזנקוט, דצמבר 2016.
מפקדי הבסיס

דרגת המפקד - מהקמת הבסיס ועד שנת 1971 היה תקן מפקד הבסיס קצין ים בדרגת סא"ל. משנה זו ואילך הועלה התקן לאל"ם.
| # | דרגה ושם | תקופת פיקוד | תמונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | סגן קברניט אברהם עופר | 1949 – 1950 |  |
| 2 | סא"ל יחיאל זלץ | 1950 – 1951 |  |
| 3 | סא"ל שלמה אראל | 1952 |  |
| 4 | סא"ל אריה פרידמן | 1953 – 1954 |  |
| 5 | סא"ל יצחק גזית | 1954 – 1956 |  |
| 6 | סא"ל יהודה איגרא | פברואר 1957 – פברואר 1962 |   |
| 7 | סא"ל יהודה בן-צור | יוני 1962 – מאי 1965 | בן-צור עם יוחאי בן נון בטקס סיום קורס חובלים מחזור י"ב, 1963 |
| 8 | סא"ל יקותיאל נץ | מאי 1965 – מרס 1968 |  |
| 9 | סא"ל יצחק שושן | מרס 1968 – יולי 1968 |  |
| 10 | סא"ל אריה ברק | יולי 1968 – מרץ 1971 |  |
| 11 | סא"ל אלי לוי | אפריל 1971 - יוני 1971 |  |
| 12 | אל"ם פנחס פנחסי | יוני 1971 – יוני 1974 |  |
| 13 | אל"ם שבתאי לוי (קצין) | יולי 1974 – 13 ביוני 1975 |  |
| 14 | אל"ם שאול סלע | 13 ביוני 1975 – יולי 1977 | אל"ם שאול סלע מפקד בה"ד חיל הים |
| 15 | אל"ם אברהם בן שושן | אוגוסט 1977 – יוני 1978 |  |
| 16 | אל"ם יצחק קוראל אלמוג | יולי 1978 – אוגוסט 1981 | מפקד הבה"ד אלמוג מלווה את ראש הממשלה מנחם בגין החושף את דרגות של החובל המצטיין רונן גרינברג, 2 ביולי 1981. |
| 17 | אל"ם אלכס טל | אוגוסט 1981 – אוגוסט 1983 |  |
| 18 | אל"ם דורון עמיר | אוגוסט 1983 – יולי 1986 |  |
| 19 | אל"ם דני מלמד | יולי 1986 – יולי 1989 |  |
| 20 | אל"ם בני אריאלי | אוגוסט 1989 – יולי 1991 |  |
| 21 | אל"ם דרור אלוני | אוגוסט 1991 – ינואר 1993 |  |
| 22 | אל"ם דודו אייבר | יוני 1993 – אפריל 1995 |   |
| 23 | אל"ם בני הוד | אפריל 1995 – אוקטובר 1997 |  |
| 24 | אל"ם שלמה כהן | אוקטובר 1997 – ספטמבר 1999 |  |
| 25 | אל"ם אלי גמבש | ספטמבר 1999 – אפריל 2002 |   |
| 26 | אל"ם בני שפנייר | אפריל 2002 – אוקטובר 2004 |   |
| 27 | אל"ם אילן שריקי | אוקטובר 2004 – אוגוסט 2007 |  |
| 28 | אל"ם רונן נימני | אוגוסט 2007 – יולי 2011 |  |
| 29 | אל"ם צחי אפלמן | יולי 2011 – אוגוסט 2013 |  |
| 30 | אל"ם סמי צמח | אוגוסט 2013 – 2015 |  |
| 31 | אל"ם יובל אילון | 2015 – יולי 2017 |  |
| 32 | אל"ם נדב תורג'מן | יולי 2017 – אוגוסט 2019 |  |
| 33 | אל"ם בוריס שוסטר | אוגוסט 2019 – יולי 2021 |  |
| 34 | אל"ם תמיר שמש | יולי 2021 - מכהן |  |
מקורות וקריאה נוספת

משה אורון, מתקן תרגול טאקטי, 'מערכות ים' 104, יולי 1971, עמ' 16.
יוסף ירבלום ואריה דובלין, הפנימיה לאלקטרוניקה, 'מערכות ים' 105, אוקטובר 1971, עמ' 28
רס"ן אלי, בסיס הדרכה של חיל הים, 'מערכות ים' 107–108, מרץ 1972, עמ' 56.
רפיקי, בה"ד - קמפוס במדי צבא, 'בין גלים' יוני 1974, עמ' 2.
בתיה שם-אל, מדסית בפעולה, 'בין גלים' אפריל 1975, עמ' 20.
אמנון שפי. 12 פרויקטים לקליטת 12 הסטי"לים, המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית, אוניברסיטת חיפה, אוקטובר 2023, עמ' 58.
ביאורים

↑  קורס הקומנדו הימי אינו מתקיים בבה"ד אלא בבסיס שייטת 13 בעתלית.
הערות שוליים

↑  עמוס, קורסים קדם צבאיים בבה"ד, 'בין גלים' ספטמבר 1974, עמ' 19.
↑  בית הספר לנשק, 'בין גלים' 5 אוגוסט 1973 עמ' 3.
↑  צפריר רינת, העירייה מתעקשת: נקים המרינה הגדולה בישראל, באתר הארץ, 28 במאי 2002
↑  הארץ, המינהל מציע: מתחם תעסוקה ליד בת גלים בחיפה, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2003
↑  אורי חודי, בה"ד חיל הים בחיפה יהפוך לשכונה, באתר ynet, 15 במאי 2008
 כתבה משנת 2006 על תוכנית הפינוי של בה"ד חיל הים, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 11:22)
1 2  שלומית צור, ‏חוף חדש בדרך: מתי צה"ל יתפנה מבת גלים בחיפה?, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2018
↑  חנוכת טיילת חולדה גורביץ' בבת גלים הכי קרוב למקום שאוהבת ובילתה את מרבית חייה - "המלאך בלבן" - חי פה - חדשות חיפה, באתר חי פה - חדשות חיפה, ‏3 באוגוסט 2020
↑  בועז כהן, שאילתה: מתי תיפתח טיילת בת גלים החדשה?, באתר כלבו – חיפה והצפון, 21 באפריל 2021
↑   מפקד זירת ים סוף נכנס לתפקידו, באתר צה"ל, 13 ביוני 2021
| בסיסי חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
| בסיסים פעילים | בסיס חיפה • בסיס עתלית • בסיס אשדוד • בסיס אילת • בה"ד חיל הים • בסיס ציוד ותובלה  • מספנת חיל הים • מפקדת חיל הים |  |
| בסיסים שנסגרו | בסיס מפרץ שלמה • בסיס דפנה • בסיס ראס סודר |  |
| בסיסי צה"ל במחוז חיפה |
| --- | --- | --- |
| בסיסים של חיל הים | בסיס חיפה (מגדלור סטלה מאריס) • בסיס עתלית • בה"ד חיל הים |  |
| בסיסים פעילים אחרים | בית חולים 10 • לשכת גיוס חיפה • הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה • בט"ר דותן • בסיס בנמל התעופה חיפה |  |
| בסיסים שנסגרו | כלא שש |  |
בית הכנסת אלגריבה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  Erriadh 
 מיקום:  מחוז מדנין 
 מדינה:  תוניסיה 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מורית 
 קואורדינטות:  33°48′50″N 10°51′34″E﻿ / ﻿33.813888888889°N 10.859444444444°E﻿ / 33.813888888889; 10.859444444444
  (למפת תוניסיה מוגדלת) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןבית הכנסת אלגריבה(למפת תוניסיה רגילה) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןבית הכנסת אלגריבה
 
בית הכנסת אלגריבה (בערבית: كنيس الغريبة; תעתיק מדויק: אלע'ריבה) הוא בית כנסת עתיק באי ג'רבה בתוניסיה. מקור שמו של בית הכנסת, "אלגריבה" ("המופלאה"),הוא במיתוס על נס שהתרחש באי. על פי המסורת, זהו אחד מבתי הכנסת הקדומים בעולם, וככל הידוע היום, נמצא בו ספר התורה העתיק ביותר.
בית הכנסת נמצא בשכונה היהודית לשעבר חארה צגירה, הנקרא כיום אֶר-ריאד, מספר קילומטרים דרומית-מערבית לחוּמְת-סוּק, בירת האי.
מקור שמו של בית הכנסת

מקור שמו של בית הכנסת הוא באגדה על נערה מסתורית ומתבודדת, בתו של כהן, שהגיעה לחופי האי בנסיבות לא ברורות, והתגוררה במבנה ארעי. מקורותיה של אגדה זו, זמן הופעתה ואופן קבלתה על יהודי המקום לוטים בערפל, כמו גם נסיבות חייה של הנערה לפי אגדה זו. על פי האגדה, יום אחד נשרף עליה ביתה, ולפליאת תושבי האי נותרה גופתה שלמה. לפי גרסה אחת היא המשיכה להיראות בסמוך לבית הכנסת גם לאחר קבורתה, ולפי גרסה אחרת, הפוקדים את קברה זכו לנסים בחייהם. כך זכתה לכינוי "אלגריבה" ("הפלאית"). סיפורה העניק לבית הכנסת את קדושתו ואת שמו, והפך אותו למוקד עלייה לרגל של יהודים ולא יהודים, עד היום.
במרחב שבין לוב ואלג'יריה ידועות לפחות שש "גריבות", שעל חלקן מספרים סיפורים דומים. אחד מהם מספר על נס דומה שאירע לנערה יהודייה אחרת, בושאייף, בת כהן גם היא, בעיר זליתן, בצפון-מזרח לוב.
היסטוריה

תולדותיו המסופרות של בית הכנסת מתחילות בערך במאה ה-1, ולפיכך הוא כנראה בית הכנסת העתיק ביותר באפריקה ואחד העתיקים ביותר בעולם. לפי מסורת מתמשכת בעל-פה, הוא נבנה על ידי כהנים שהיגרו לאי מארץ ישראל לאחר חורבן בית ראשון. המבנה הנוכחי נבנה במאה ה-19, על שרידיו של מבנה קדום יותר המתועד מהמאה ה-16. בעקבות עליית רוב יהודי האי לישראל (בעיקר בשנות ה-50), לא נותרו כמעט תושבים יהודיים באי, אך בית הכנסת עדיין פעיל עד היום, ומשמש את יהודי האי המעטים בעיקר בשבתות ובחגים. בית הכנסת הוא יעד תיירותי ויהודים רבים ממוצא תוניסאי עולים אליו לרגל, בייחוד בהילולה המתקיימת שם לאחר חג הפסח. בסמוך אליו נמצא גם מלון, המארח עולי רגל בזמן ההילולה.
היסטוריה > טרור

בית הכנסת נפגע 3 פעמים מפיגועים. במהלך שמיני עצרת (שמחת תורה) תשמ"ו (1985), פתח אחד השוטרים שהיו מופקדים על ביטחון המקום באש על המבקרים שהתכנסו שם, ורצח שלושה מבקרים.
ב-11 באפריל 2002 פוצצה בסמוך לבית הכנסת משאית עמוסה בחומר נפץ. בפיגוע, שאל-קאעידה נטל אחריות עליו, נהרגו 21 מבקרים, וביניהם 14 תיירים מגרמניה.
ב- 9 במאי 2023 אירע פיגוע ירי ובו נרצחו 5 בני אדם - בנימין ואביאל חדד, שהשתתפו בחגיגות ל״ג בעומר במקום, ועוד שלושה אנשי ביטחון שנהרגו בחילופי האש עם המחבל.
אדריכלות בית הכנסת

לפי המסורת של יהודי ג'רבה, בניית בית כנסת באתר הנוכחי, כמו גם תחילת ההתיישבות היהודית באי, מיוחסת לסוף ימי בית ראשון או לימי בית שני, אולם מהשוואת המבנה הקיים וסגנונו לבתי כנסת אחרים באי ובתוניסיה בכלל, ניתן להסיק שהמבנה הנוכחי נבנה כנראה בתחילת המאה ה-18. הסגנון האדריכלי של המבנה הנוכחי הוא מורי. במאות ה-19 וה-20 עבר מבנה בית הכנסת שינויים רבים, וכיום אין עיצובו דומה לזה שהיה בעת בנייתו. תיאור המבנה המקורי נמצא בכתביו של נחום סלושץ, מהמחצית הראשונה של המאה ה-20, בשרטוטים של האדריכל יעקב פינקרפלד ובתיעוד שערך המרכז לאמנות יהודית.
המבנה המקורי של "אלגריבה" מצביע על תפיסה אדריכלית דומה לזו של מבני ישיבות אחרות באי, שנבנו בסוף המאה ה-17, למשל "דגת" ו"רבי כליפא", בכפר "חארה סגירה". מכלול בתי כנסת אלה מורכב משני חללים סמוכים. האחד הוא חצר פריסטילית (חצר המוקפת בעמודים התומכים בקשתות) פנימית, והשני הוא אולם בזיליקלי מקורה, המשמש לתפילה. האולם עצמו מרובע ומוקף בעמודים התומכים בקומה גבוהה יותר ובה שנים-עשר חלונות, המשמשת לתאורה. ההבדל בין "אלגריבה" לבין שתי הישיבות הוא ביחסים שבין חלקי המבנה השונים. בשתי הישיבות הנזכרות ובמרבית בתי הכנסת האחרים באי, ממוקמת קומת התאורה במרכז, ויוצרת עם התיבה שמתחתיה יחידה אחת. ב"אלגריבה" לעומת זאת, קומת התאורה והתיבה אינן במרכז האולם. האגף המזרחי, הסמוך להיכלות, הוא רחב יותר, ושלוש ארקדות הנמתחות מדרום לצפון יוצרות בין ההיכל לבין התיבה ארבעה אגפים רוחביים.
בסקר שערך המרכז לאמנות יהודית ב-1997, היו לאורך כותלו המזרחי של בית הכנסת חמישה היכלות, לעומת שבעה שהיו קיימים לפני השיפוצים שנעשו ב-1920. מבנה ההיכל ב"אלגריבה" מלמד על מסורת אדריכלית שונה מזו שבשאר בתי הכנסת בדרום תוניסיה. הוא בנוי בתבנית מסדרון צר וארוך היוצא מכותל המזרח, ובחזיתו שלוש דלתות המכוסות פרוכות רקומות, לעומת המבנה המקובל יותר של "היכל חדר", המוכר מבתי כנסת במזרח הקרוב ובספרד. לא ידועה סיבת המעבר מ"היכל חדר" לתבנית "שבעה היכלות".
בבתי הכנסת בדרום תוניסיה בכלל, וב"אלגריבה" בפרט, אין עזרת נשים. לא ברורה הסיבה לכך אולי מפני שנשים לא נהגו לפקוד בקביעות את בית הכנסת ולא נטלו חלק פעיל בתפילות חגיגיות, כמו בשבת, בראש השנה, ביום הכיפורים ובפורים. גורם אפשרי נוסף הוא היעדר נוהג או הלכה המחייבים הפרדה מוחלטת בין נשים לגברים בבית הכנסת, כך לדברי אנשי המקום, והן נהגו לשבת בחצר הפנימית של בית הכנסת.
עד למחצית הראשונה של המאה ה-20 נהגו יהודי ג'רבה לשבת בבית הכנסת על גבי מחצלות. מאוחר יותר נבנו ספסלי ישיבה סביב הקירות, ולעיתים הוקמה שורת ספסלים מקבילה נוספת.
בשל מעמדו המקודש של בית הכנסת, נוהגים המתפללים לחלוץ את נעליהם לפני הכניסה אליו.
מסורת ההילולה

הילולה (בערבית: זיארה, زِيارة - ביקור, מקום פגישה) היא חגיגה לכבוד אדם הנחשב לצדיק, שבשמו קוראים בעת צרה ומצוקה, ולו נודרים נדרים, מתוך אמונה שבכוחו להביא את הבקשה לפני ההשגחה העליונה ולקדם אותה. שני אישים זכו למעמד זה בקרב יהודי ג'רבה וסביבתה, שניהם תנאים: רבי מאיר בעל הנס (רמב"ה) ורבי שמעון בר יוחאי (רשב"י). ההילולה הראשונה מתקיימת ביום פסח שני, י"ד באייר, לכבוד רמב"ה. ההילולה השנייה, לכבודו של רשב"י, נערכת בימי ל"ג ול"ד בעומר, בבית הכנסת "אלגריבה", הנחשב מקודש, ומעמדה בולט במיוחד. בימים אלה נאספים אל בית הכנסת יהודים מכל רחבי תוניסיה, ואף מלוב השכנה וממקומות נוספים בצפון אפריקה. גם כיום, לאחר שרוב היהודים עזבו את האי, מגיעים אליו מבקרים רבים, בעיקר מישראל ומצרפת, שאליהן הגרו מרבית יהודי תוניסיה. הפופולריות הרבה של האירוע נובעת משילוב מעמדו המקודש של בית הכנסת ומדמותו המיתית-מסתורית של רשב"י עצמו, שלפי המסורת נחשב למחבר ספר הזוהר. כל מי שנדר לשמם במשך השנה, מקיים את נדרו ומגיע להילולה. לא רק יהודים מגיעים באופן מסורתי לאירוע זה, אלא גם בני עמים אחרים, כולל ערבים תוניסאים, מלטזים ואחרים.
במרכז ההילולה עומדת מנורת רשב"י, שעוצבה כמנורת שבעה קנים גדולה ומרשימה, עשויה כסף וזהב. בערב ההילולה מועמדת המנורה על גבי עגלת נשיאה מיוחדת, מקושטת בפרחים, במטפחות צבעוניות ובתאורה סביבתית המשרה אווירה חגיגית. המנורה מובלת מבית הכנסת אל הרובע היהודי - חארה צגירה, ובחזרה לבית הכנסת, בתהלוכה המלווה בנגינת תזמורות ובשירת פיוטים.
מסורת הילולה זו והתהלוכה המתקיימת בה, הועתקו בשלמותם לישראל, והיא נהוגה גם בבית כנסת "אלגריבה" באופקים, שנבנה במתכונת בית הכנסת המקורי.
בתי-כנסת על-שם אל-גריבה בישראל

חשיבותו המיתית הגדולה של בית-כנסת 'אל-גריבה' ליהודי האי והמסורות הקשורות בו, אינן מוגבלות למסורת הילולה זו בלבד, והן גלשו מעבר לקהילה היהודית המקומית, ונפוצות גם בקרב יהודי תוניסיה, אצל יוצאי צפון-אפריקה אחרים בכלל, וכן בתודעתם של ערבים-תוניסאים. אחד הביטויים לכך הוא בול תוניסאי שהונפק לקראת אירוע ההילולה ולכבודו, אשר נושאו הוא המבואה הראשית של בית-הכנסת.
בתי-כנסת בשם זה, הוקמו ביישובים שונים בישראל, בהם מתגוררים רבים מיוצאי הקהילה, דוגמת תל אביב, ירושלים, לוד, נתיבות, אופקים ועוד. חלקם עוצב בדמותו של בית-הכנסת המקורי. גם אולם בית-המדרש של ישיבת כסא רחמים עוצב בהשראתו.
ראו גם

יהדות ג'רבה
בית הכנסת חארה צגירה
יהדות תוניסיה
בית הכנסת חארה
לקריאה נוספת

אריאלה אמר, תוניסיה (סדרת קהילות ישראל במזרח במאות ה-19 וה-20), משרד החינוך והתרבות ויד בן-צבי, תשס"ה
יעקב פינקרפלד, בתי-הכנסת באפריקה הצפונית, ירושלים (תשל"ד)
נחום סלושץ, הכהנים אשר בג'רבה, ירושלים (1924)
נחום סלושץ, האי פליא, דביר, תל אביב (1957)
שמשון צרפתי, תוניס 'אל כדרה' – תוניס 'הירוקה', הוצאת המחבר, (תשנ"ג, 1993)
הערות שוליים

↑  כתיב מקורי זה של המקום – אינו תעתיק מערבית – אלא נטבע במקורו באותיות עבריות (בערבית יהודית) על ידי תושביו היהודיים המקוריים של המקום; האות צ נהגית כמו ס נחצית, והאות ג נהגית כפי שהייתה נהגית בעברית ג רפה: קרוב ל-ר' גרונית.
↑  איתמר אייכנר, בן ואביאל נרצחו ליד בית כנסת בתוניסיה, כשמאות נצורים בפנים: "מסע הרג", באתר ynet, 10 במאי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256728505171 
חזית בית הכנסת
אכסדרת עמודים
גמל שלמה (סדרת טלוויזיה, 2017)

| --- | --- |

 סוגה:  מותחן
 בימוי:  Alexandre Laurent 
 ארץ מקור:  צרפת 
 שפות:  צרפתית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  6 
 הפקה
 חברת הפקה:  Septembre Production
 הפצה:  נטפליקס 
 שידור
 רשת שידור:  TF1
 תקופת שידור מקורית:  4 בספטמבר 2017 – 13 בספטמבר 2017 
 קישורים חיצוניים
 www.tf1.fr/tf1/la-mante
 דף התוכנית ב-IMDb
 
גמל שלמה (בצרפתית: La Mante) היא מיני סדרת מותחן צרפתית, ששודרה לראשונה בנטפליקס ב-30 בדצמבר 2017 לאחר ששודרה קודם ברשת TF1 במהלך ספטמבר 2017.
עלילה

בפריז, המשטרה מחפשת אחר פסיכופת שרציחותיו מעוצבות בהשראת ז'אן דבר, המכונה "גמל שלמה", רוצחת סדרתית מפורסמת שהטילה אימה על המדינה לפני 25 שנה. דבר מציעה את המומחיות שלה למשטרה על מנת לעזור לצוד את המתחזה. לגמל שלמה, שנמצאת בבידוד מאז שנעצרה, יש תנאי אחד: לשתף פעולה רק עם הבלש דמיאן קרוט, בנה המנוכר. לדמיאן אין ברירה, שכן רוצח סדרתי עלול לפגוע בכל זמן ובכל מקום בפריז.