stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תגובה פרדוקסלית
תרופות נוגדות דיכאון

תרופות נוגדות דיכאון גורמות רק לעיתים נדירות לאלימות או לנטיות אובדניות שהן ההפך הגמור מהשפעתן הצפויה. ילדים ומתבגרים הם רגישים יותר לתגובות פרדוקסליות של נזק עצמי ומחשבות אובדניות בזמן שהם נוטלים תרופות נוגדות דיכאון אבל מקרים אלה הם די נדירים.
אנטיביוטיקה

ההשפעה הפרדוקסלית או תופעת איגל (קרויה על שמו של ה. איגל H. Eagle שהיה הראשון שתיאר אותה) מתייחסת לתצפית של הגדלה במספר הנשארים בחיים שנראה כאשר בוחנים פעולה של חומר אנטי-מיקרוביאלי. בהתחלה, כשמוסיפים חומר אנטיביוטי לתרבית חיידקים, יורד מספר החיידקים כפי שניתן לצפות. אבל אחרי הגדלת ריכוז החומר מעבר לנקודה מסוימת גדל, בצורה פרדוקסלית, מספר החיידקים שנשאר בחיים.
אחד מההסברים הוא שכאשר הריכוז גבוה מדי החומר הפעיל נעשה אנטגוניסט (פרמקולוגיה) לקולטן אליו הוא נקשר (פניצילין, למשל, קושר חלבונים). הסבר אחר הוא שהחומר האנטי-מיקרוביאלי מעבה את התמיסה וכך הפעילות, אינה נראית, או שמד הצבע מגלה גבישים של חומר אנטי-מיקרוביאלי
הערות שוליים

↑  Benzodiazepines: Paradoxical Reactions & Long-Term Side-Effects
↑  Bramness JG, Skurtveit S, Mørland J (ביוני 2006). "Flunitrazepam: psychomotor impairment, agitation and paradoxical reactions". Forensic Sci. Int. 159 (2–3): 83–91. doi:10.1016/j.forsciint.2005.06.009. PMID 16087304. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Cole JO; Kando JC. (1993). "Adverse behavioral events reported in patients taking alprazolam and other benzodiazepines". The Journal of clinical psychiatry. 54 (Suppl:49–61): 62–3. PMID 8262890.
↑  Berman ME, Jones GD, McCloskey MS (בפברואר 2005). "The effects of diazepam on human self-aggressive behavior". Psychopharmacology (Berl.). 178 (1): 100–6. doi:10.1007/s00213-004-1966-8. PMID 15316710. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Paradoxical Reactions to Benzodiazepines
↑  "Letter: Tranquilizers causing aggression". British medical journal. 1 (5952): 266. 1 בפברואר 1975. PMC 1672080. PMID 234269. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Perlwitz R; Grimmberger E; Schmidtsdorf R (ביוני 1980). "[Immediate effect of intravenous clonazepam on the EEG]". Psychiatr Neurol Med Psychol (Leipz). 32 (6): 338–44. PMID 7403357. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Burd L; Kerbeshian J; Fisher W. (פבר' 1987). "[Does the use of phenobarbital as an anticonvulsant permanently exacerbate hyperactivity?]". Can J Psychiatry. 32 (1): 3–10. PMID 3815249. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Information For Professionals | Epilepsy Foundation
↑  Chlorpromazine - Adverse Effects - Behavioral Reactions
↑  King RA, Riddle MA, Chappell PB (במרץ 1991). "Emergence of self-destructive phenomena in children and adolescents during fluoxetine treatment". J Am Acad Child Adolesc Psychiatry. 30 (2): 179–86. doi:10.1097/00004583-199103000-00003. PMID 2016219. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Eagle H, Musselman AD.The rate of bactericidal action of penicillin in vitro as a function of its concentration, and its paradoxically reduced activity at high concentrations against certain organisms.J Exp Med. 1948 Jul;88(1):99-131.
↑  Pharmaceutical Microbiology, pg188, 7th Edition, Denyer, Hodges, Gorman
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רשות נחיתה

| --- | --- |
 בימוי:  ריקי שלח
 הופק בידי:  ריקי שלח דויד אורן
 תסריט:  ריקי שלח דויד אורן
 שחקנים ראשיים:  איציק אלוני   רפי תבור  יוסי גרבר
 צילום:  אמנון סלומון
 הקרנת בכורה:  1977 
 משך הקרנה:  20 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני 
 
רשות נחיתה הוא סרט קצר של ריקי שלח משנת 1977. זהו סרט המדע הבדיוני העברי הראשון ואחד מסרטי המדע הבדיוני הבודדים שנעשו בישראל בכלל. צולם ב-16 מ"מ ומלווה במוזיקה של להקת קינג קרימזון.
תקציר העלילה

מגדל הפיקוח בנמל התעופה בן-גוריון מקבל תקשורת מוצפנת מכלי טיס בלתי מזוהה. פענוח ההצפנה מראה שמרחף באזור, אמנם עדיין מחוץ לאטמוספירה, כלי טיס בלתי ידוע המבקש רשות נחיתה. כל הניסיונות לזהותו על הרדאר עולים בתוהו, כלי הטיס מתקרב מאוד, מוכרז מצב חירום בשדה התעופה וברדיוס גדול סביבו. כל נתיבי התחבורה סביב לשדה התעופה נסגרים וגדוד חיילים מוכנס לכוננות בשערי נמל התעופה.
לבסוף נוחתת החללית לתוך שלולית בקצהו של אחד המסלולים. בכל תהליך ההנחתה לא הביא איש בחשבון את גודלה של החללית.
אודות הסרט

הסרט נבחר לנעול את פסטיבל סרטי המדע הבדיוני בטריאסטה 1978 שהיה אז מן החשובים בפסטיבלי המדע הבדיוני בעולם, בספר הפסטיבל כתוב "...גם סטיבן ספילברג עושה עכשיו משהו דומה...", כוונת הכותבים הייתה לסרטו "מפגשים מהסוג השלישי" שהיה אז בתהליכי הפקה.
הסרט כולו נעשה כמעט ללא תקציב והוא צולם באתרים שונים בארץ כשהמרכזיים ביניהם הם מגדלי הפיקוח בבן-גוריון ובעטרות.
מן הסרט:
"קיימת הנחה שישנם יצורים אינטליגנטיים בחלל החיצון, אלא שהתקשורת איתם עשויה להיות בעייתית עד בלתי אפשרית.
טרמינולוגיה שונה ודפוסי דמיון נורמטיביים עשויים לגרום לשיבוש בהבנתם של מושגים כמו גודל, מרחק, מהירות וזמן. זהו סיפורו של ניסיון תקשורת כזה. המקום: נמל התעופה בן-גוריון"
שחקנים

יוסי גרבר
רפי תבור
איציק אלוני
משה טימור
שלום קינן
שיש קולר
ג'רי גלנץ
יהודה סתיו
ישראל לוי
אהוד גרף
גבי ינון
שחר אורן
שון קולווין

| --- | --- |

 לידה:  10 בינואר 1956 (בת 69) ורמיליון, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1973 
 מקום לימודים:  Carbondale Community High School 
 סוגה:  פולק עכשווי, רוק, פופ
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, Nonesuch Records
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  Americana Trailblazer Award (2016) 
 www.shawncolvinmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
שון קולווין (באנגלית: Shawn Colvin; נולדה ב-10 בינואר 1956) היא זמרת-יוצרת ומוזיקאית אמריקאית. שירה המוכר ביותר הוא זוכה גראמי משנת 1997, "Sunny Came Home".
תחילת דרכה

קולווין נולדה בוורמיליון, שבדרום דקוטה, וגדלה בקרבונדייל, אילינוי ובלונדון, אונטריו, קנדה. היא השנייה מתוך ארבעה ילדים. היא למדה לנגן בגיטרה בגיל 10 ובילדותה האזינה לאוסף המוזיקה של אביה, אשר כלל אמנים כמו פיט סיגר ושלישיית קינגסטון.
קריירה

קולווין עברה לאוסטין, טקסס, והצטרפה ללהקת הסווינג המערבי Dixie Diesels. היא נכנסה לעולם הפולק באילינוי, ואחר כך בברקלי שבקליפורניה עד שאימצה את מיתרי הקול ונאלצה לצאת לשבתון, בגיל 24.
קולווין עברה לניו יורק, שם הצטרפה ללהקת באדי מילר ב-1980, ומאוחר יותר נהייתה מעורבת בקואופרטיב Fast Folk של גריניץ' וילג'.
קולווין השתתפה בהפקות אוף ברודוויי כגון Pump Boys and Dinettes, ונכתב עליה מאמר מרכזי במגזין Fast Folk. ב-1987, המפיק סטיב אדבו שכר אותה לשיר קולות רקע בשיר "Luka" של סוזן וגה.
לאחר סיבוב הופעות עם וגה, קולווין חתמה על חוזה הקלטות עם קולומביה רקורדס והוציאה את אלבום הבכורה שלה, Steady On בשנת 1989. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום הפולק העכשווי הטוב ביותר. אלבומה השני, Fat City יצא בשנת 1992, והיה מועמד לגראמי. השיר שלה "I Don't Know Why" גם היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית שיר הפופ המצטיין בביצוע זמרת. ב-1993 היא חזרה לאוסטין וב-1994 הוציאה את האלבום, Cover Girl. בשנת 1995 קולווין הוציאה את האלבום Live 88, אוסף של הקלטות חיות מ-1988.
ב-1996, קולווין הוציאה אלבום נוסף A Few Small Repairs  ובשנת 1997 ההצלחה של הסינגל שלה "Sunny Came Home" הזניק אותה אל הזרם המרכזי אחרי ארבעה שבועות במקום הראשון במצעד הפזמונים למוזיקה עכשווית. השיר זכה בפרסי גראמי לשנת 1998 הן לשיר הטוב ביותר והן לאלבום הטוב ביותר. אלבום חג המולד Holiday Songs and Lullabies יצא ב-1998 וב-2001 יצא אלבום נוסף בשם Whole New You. בשנת 2004, היא הוציאה אוסף להיטים, Polaroids: A Greatest Hits Collection.
בשנת 2008, קולווין עזבה את קולומביה רקורדס והוציא אלבום בן 15 שירים בשם These Four Walls בלייבל החדש שלה, Nonesuch Records. האלבום כלל תרומות של האמנים פאטי גריפין וטדי תומפסון. ב-2009 יצא אלבומה Live, אשר הוקלט במועדון הג'אז Yoshi's בסן פרנסיסקו.
אלבום האולפן השמיני של קולווין, All Fall Down, יצא בשנת 2012, והוא הופק על ידי באדי מילר באולפן בביתו בנאשוויל, טנסי. האלבום כולל הופעות אורח על ידי אמילו האריס, אליסון קראוס וג'ייקוב דילן. קולווין גם פרסמה את ספר זיכרונותיה, Diamond in the Rough, ב-2012. ב-2016 היא הקליטה אלבום עם סטיב ארל בשם Colvin and Earle. לכבוד יום השנה ה-20 של האלבום A Few Small Repairs, יצאה קולווין לסבב הופעות מיוחד.
קולווין תרמה בשירתה לאלבומים של ג'יימס טיילור, בלה פלק, אדווין מקיין, שון מולינס ואליוט מרפי, בנוסף לחברתה מרי צ'ייפין קרפנטר, אשר תרמה גם לאלבומיה של קולווין. קולווין אף שיתפה פעולה עם סטינג בשיר "One Day She'll Love Me". קולווין דיבבה את קולה של הדמות רייצ'ל ג'ורדן בתוכנית הטלוויזיה "משפחת סימפסון".
חיים אישיים

קולווין היה נשואה פעמיים, בפעם הראשונה לסיימון טסאנו בין השנים1993-1995, ולצלם מריו ארווין, בין 1997 ל-2002. היא ילדה את בתה קלדוניה ביולי 1998.
פרסים והכרה > Americana Music Honors & Awards

| שנה | מועמד | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | עצמה | Americana Trailblazer Award | זכייה |
פרסים והכרה > פרסי גראמי

| שנה | אלבום/רצועה | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Steady On | Best Contemporary Folk Album | זכייה |
| 1994 | "I Don't Know Why" | Best Female Pop Vocal Performance | מועמדות |
| 1994 | Fat City | Best Contemporary Folk Album | מועמדות |
| 1995 | Cover Girl | Best Contemporary Folk Album | מועמדות |
| 1997 | "Get Out of This House"  | Best Female Pop Vocal Performance | מועמדות |
| 1997 | A Few Small Repairs | Best Pop Vocal Album | מועמדות |
| 1998 | "Sunny Came Home"  | אלבום השנה | זכייה |
| 1998 | "Sunny Came Home"  | שיר השנה | זכייה |
| 1998 | "Sunny Came Home"  | Best Female Pop Vocal Performance | מועמדות |
| 2009 | Shawn Colvin Live | Best Contemporary Folk Album | מועמדות |
מועמדות ל-Video Premiere Award
2001: השיר המקורי הטוב ביותר – "Great Big World" (The Little Bear Movie) The Little Bear Movie - IMDb, נבדק ב-2020-11-09
דיסקוגרפיה > אלבומים

Steady On ‏(1989)
Fat City ‏(1992)
Cover Girl ‏(1994)
A Few Small Repairs ‏(1996)
Holiday Songs and Lullabies ‏(1998)
Whole New You ‏(2001)
These Four Walls ‏(2006)
Shawn Colvin Live ‏(2009)
All Fall Down ‏(2012)
Uncovered ‏(2015)
Colvin and Earle with Steve Earle ‏(2016)
The Starlighter ‏(2018)
דיסקוגרפיה > DVD

Music In High Places - Live In Bora Bora ‏(2002)
Polaroids: A Video Collection ‏(2004)
הערות שוליים

↑  Colvin, Shawn (2013). Diamond in the Rough. William morrow. p. 22. ISBN 0061759597.
↑  Hogg, Karen. Guitar Styles: Women In Rock. Workshop Arts Inc. p. 12.
↑  Koster, Rick (2000) First St. Martin's Griffin, Texas Music page 219, retrieved May 25, 2012
↑  Hochman, Steve. "A Folk Stylist Hangs on to Intimacy Artist: Shawn Colvin", Los Angeles Times, November 26, 1989.
↑  Woodstra, Chris Shawn Colvin Biography All Music, retrieved May 25, 2012
↑  Vladmir, Bogdanav (2002). All Music Guide to Rock: the Definitive Guide to Rock, Pop and Soul. Backbeat Books. pp. 240–241.
↑  Lowe, Jaime (2008). Digging for Dirt: The Life and Death of Odb. Faber and Faber Inc.
↑  "Live", Nonesuch.com.
↑  "Surviving a Struggle with a Sense of Hope".
↑  Guarino, Mark (16 ביוני 2016). "Steve Earle and Shawn Colvin: nine divorces, two addictions, one perfect mix". The Guardian. London, UK. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Green, Michelle (23 ביוני 2016). "Shawn Colvin and Steve Earle: Two Old Pals on the Road Together". New York Times. New York City. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Leahey, Andrew (31 במרץ 2016). "Hear Shawn Colvin and Steve Earle's Dark 'You're Right (I'm Wrong)'". Rolling Stone. New York City. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cuddihy, Kevin (2005). Christmas's Most WantedTM. Potomoc Books Inc.
↑  Woodstra, Chris (2008). Contemporary Country. Backbeat books. p. 21.
↑  "Shawn Colvin Biography".
↑  "NNDB Shawn Colvin".
↑  Robert Wilonsky (5 באפריל 2001). "A Real Mother". Dallas Observer. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297833005171  BnF: cb139979841 (data)  GND: 134670892  ISNI: 0000 0000 7365 2043  LCCN: n91110656  MusicBrainz: 42222090-c5e5-4243-8582-c29bc8b63ec6  NKC: xx0155463  NLK: KAC200508614  NTA: 102045054  SNAC: w6sp4p9p  VIAF: 34653710   WorldCat (עם VIAF): 34653710
שירלי פרימפונג-מנסו

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1977 (בת 47) Kwahu East District, גאנה 
 מדינה:  גאנה 
 השכלה:  University of Media Arts and Communication - Institute of Film and Television 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה לקולנוע האפריקאית  פסטיבל הסרטים הפאן-אפריקאי  פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" 
 www.sparrowstation.com
 
שירלי פרימפונג-מנסו (באנגלית: Shirley Frimpong-Manso; נולדה ב-1977) היא במאית, תסריטאית ומפיקת קולנוע גנאית. היא המייסדת והמנכ"לית של Sparrow Productions, חברת הפקה ופרסום לקולנוע ולטלוויזיה. היא זכתה בפרס הבמאי הטוב ביותר מטעם האקדמיה האפריקאית לקולנוע. פרימפונג-מנסו היא גם מבעלי Sparrow Station, שירות סטרימינג לבידור אפריקאי ה בידור מטעם חברתה ההפקה שלה ומפיקים אפריקאים אחרים. ב-2013 היא דורגה במקום ה-48 ברשימת האנשים המשפיעים ביותר בגאנה של רשת הטלוויזיה E.tv Ghana.
פרימפונג-מנסו מוכרת בתור מי ש"מבקשת להעלות את רמת ההפקה של סרטים בגאנה ובאפריקה על ידי סיפור סיפורים אפריקאים מתקדמים דרך עיניהם של אפריקאים." לדבריה, היא נכנסה לתחום הקולנוע כדי לשנות את האופן שבו גאנה מצטייר]ת בתקשורת. סרטיה ידועים עבור דמויות הנשים "העזות" בהם, נשים אפריקאיות בעלות סוכנות אישית, שיכולות לפרנס ולהוביל חיים מורכבים.
ביוגרפיה

פרימפונג-מנסו היא מאזור קוואהו פפיס במזרח גאנה. כבר בתור ילדה היא התעניינה בארגון הצגות, אותן העדיפה על משחקים אחרים. היא סיימה בשנת 2000 את לימודי במכון הלאומי לקולנוע וטלוויזיה, ועבדה בתור שדרנית בתחנת הרדיו Radio Gold, תחנה פרטית באקרה, ואחר כך הקימה את חברת ההפקות שלה, Sparrow Productions, ב-2003.
בעלה ושותפה העסקי הוא קן אטו, ויש להם ילד משותף.
עבודות

עם המפיקה והשחקנית ג'ולייט אסאנטה, פרימפונג-מנסו הפיקה את תוכנית הטלוויזיה Heart to Heart במשך שנתיים, זמן קצר אחרי סיום הלימודי.
היא גם הפיקה את:
Different Shades of Blue - סדרת טלוויזיה על חמש סטודנטיות החיות יחד במעונות באוניברסיטה.
Personalities Kitchen - תוכנית בישול עם ידוענים.
תחרות היופי "מיס גאנה" - מתוך השנים שהפיקה את התחרות, הגיעו שתי מתחרות לחצי הגמר במיס עולם.
פילמוגרפיה

| סרט | שנה | הערות |
| --- | --- | --- |
| Life and Living it | 2009 | סרט עלילתי |
| Scorned | 2009 | סרט עלילתי |
| The Perfect Picture | 2009 | סרט עלילתי |
| A Sting in a Tale | 2009 | סרט עלילתי |
| Checkmate | 2010 | סרט עלילתי |
| Six Hours to Christmas | 2010 | סרט עלילתי |
| Peep | 2011 | סדרת טלוויזיה |
| Contract | 2012 | סרט עלילתי |
| Adams Apples | 2011-2013 | סדרת טלוויזיה |
| Potomanto | 2013 | סרט עלילתי |
| Big for Nothing | 2013 | סרט קצר |
| Stranger in my Bed | 2013 | סרט קצר |
| Tenant | 2013 | סדרת טלוויזיה |
| Devil in the Detail | 2014 | סרט עלילתי |
| Love or Something Like That | 2014 | סרט עלילתי |
| V-Republic | 2014 | סדרת טלוויזיה |
| Grey Dawn | 2015 | סרט עלילתי |
| Rebecca | 2016 | סרט עלילתי |
פרסים

2010: פרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לבמאי הטוב ביותר של השנה
2010: פרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לפסקול הסרט הטוב ביותר, עבור סרטה A Sting in a Tale
2010: פרס פסטיבל הסרטים הפאן-אפריקאי - פרס הקהל לסרט העלילתי הטוב ביותר עבור A Sting In A Tale
2014 פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" - פרס עורך הווידאו הטוב ביותר, ופרס הבמאי הטוב ביותר
הערות שוליים

1 2  Amankwa, Obour (16 במאי 2010). "Biography of Shirley Frimpong-Manso: A Director with Outstanding Skills". GhanaCelebrities.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Etv Ghana holds maiden edition of Ghana Most Influential People". etvghana.com. 23 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shirly Frimpong-Manso Reveals, Entertainment Ghana
↑  "Shirley Frimpong Manso & Her Man-Ken Attoh..." Ghanacelebrities.com (באנגלית אמריקאית). 2012-10-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7767 1487  LCCN: no2010036120  VIAF: 108023525   WorldCat (עם VIAF): 108023525 
פרסים
פיטר ת'רו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1956 (בן 69 בערך) בוסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, האוניברסיטה האמריקאית בקהיר 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
פיטר כריסטופר סבסטיאן ת'רו (באנגלית: Peter Christopher Sebastian Theroux; נולד ב-1956) הוא מתרגם וכתב אמריקאי, אחיהם הצעיר של הסופרים אלכסנדר ת'רו ופול ת'רו. בתקופת לימודיו בקולג' למד פיטר שנה אחת באוניברסיטת קהיר. הוא החל להתעניין בספרות ערבית ועשה אותה לעבודת חיים. הוא תרגם יצירות רבות של ספרות יפה, הן היסטורית והן עכשווית, מאת סופרים מצרים, עיראקים ולבנונים. נוסף לכך, הוא כותב מאמרים ופרסם ספר מסע, "סופות חול" (1990), על מסעותיו הרבים במזרח התיכון.
ביוגרפיה > ילדות, נעורים ולימודים

ת'רו נולד ב-1956 בבוסטון, בן זקונים להורים קתולים; אמו, אן הייתה איטלקייה-אמריקאית ואביו, אלבר אז'ן ת'רו, היה קנדי-צרפתי.
 אמו הייתה מורה בבית ספר יסודי ואביו היה סוכן מכירות. שני אחיו הגדולים, אלכסנדר (נ.1938) ופול (נ.1941) היו שניהם סופרים. פיטר גילה גם הוא עניין בספרות, מסע וכתיבה.
בכתבת דיוקן של משפחת ת'רו משנת 1978 כתב ג'יימס אטלס, שפיטר, אז בן 21, "השלים חמישה רומנים (שלא יצאו בדפוס) לפני שיצא לקולג'. כתבי היד האלה, בכריכה שחורה אומרת כבוד, שמותיהם בכתב תבליט על שדרותיהם - שכמה מהם כתב לפני גיל 14 - זכו מפי אחיו לשבח כיצירה של, סאטיריקן בשל'".
ת'רו למד ספרות אנגלית באוניברסיטת הרווארד, ושנה באוניברסיטה האמריקאית בקהיר.
ביוגרפיה > קריירה

ת'רו עבד כעיתונאי בסעודיה, ובמשך תקופת-מה ככתב זמני בשביל וול סטריט ג'ורנל.
התרגום הספרותי הראשון של ת'רו שיצא לאור היה הכרך הראשון של "Cities of Salt", מחזור הרומנים האפי בן-ימינו מאת בסופר הסעודי עבדול רחמן מוניף. הוא תרגם עוד שני רומנים במחזור הזה. תרגומיו כוללים סיפורת עכשווית בערבית מאת סופרים מצרים, עיראקים וסעודים. יצירות אלה כוללות את הספרים הבאים:
"Children of the Alley" מאת נגיב מחפוז, מצרי זוכה פרס נובל לספרות (תורגם לעברית על ידי דוד שגיב בשם "בני שכונתנו", עם עובד 1990
"Rites of Assent" מאת עבד אל-חכים אואסים (מצרים)
"Naphtalene: A Novel of Baghdad" מאת עליה ממדוך (עיראק)
"Yalo" מאת אליאס ח'ורי (לבנון)
"Journey into the Heart of My Enemy'" מאת נאג'ם ואלי |(עיראק), באנגלית 2009
"Dongola: A Novel of Nubia" מאת אידריס עלי, נוביה (באנגלית 1998, הסופר הנובי הראשון שתורגם, זוכה פרס ארנסו לתרגום מערבית
"The House of Mathilde" מאת חסן דאוד, (לבנון, 1998) באנגלית 2006
"Saraya: The Ogre's Daughter: אגדה פלסטינית" מאת אמיל חביבי (1990) באנגלית 2006 (תורגם לעברית בשם "סראיא, בת השד הרע: ח’וראפייה", 1993 (בערבית: "خرافية سرايا بنت الغول").
"Cities of Salt" מאת עבדול רחמן מוניף (סעודיה); תרגום לאנגלית ב-1987 (1984)
תרגומיו של ת'רו זוכים להערכה רבה. המתרגם ריימונד סטוק אמר על עבודתו, "אין טובה ממנה. תרגומיו צלולים ופיוטיים ונקראים כאילו נכתבו באנגלית.
ת'רו כתב גם ספרים משלו, בהם "סופות חול" (1992), סיפור מסעותיו במזרח התיכון. בלוס אנג'לס טיימס תיאר אלכס רקזין את "סופות חול" כ"דיוקן מדהים בכנותו של תרבות ופוליטיקה במזרח התיכון".
ת'רו כתב את "Translating LA", על החיים בלוס אנג'לס. הוא כותב מאמרים למגזין נשיונל ג'יאוגרפיק.
חיים אישיים

ת'רו חי בלוס אנג'לס, קליפורניה.
פרסים ואותות כבוד

תרגומו של ת'רו ל"Dongola: A Novel of Nubia" מאת אידריס עלי זכה ב-1998 בפרס העיתונות לספרות ערבית מתורגמת של אוניברסיטת ארקנסו.
הערות שוליים

↑  isbn=1-85743-217-7 מי-ומי הבינלאומי 2004, הוצאת רוטלג' 2003, עמ' 1668
↑  "הארסנל של משפחת ת'רו", טיימס מגזין, ניו יורק 30 באפריל 1978
↑  "Profile: Peter Theroux: Found in Translation" "כתבת דיוקן בעיתון של וושינגטון סיטי"
↑  "הארסנל של משפחת ת'רו", טיימס מגזין, ניו יורק 30 באפריל ]1978
↑  אלקס רקזין, מדור ספרים לוס אנג'לס טיימס 22 ביולי 1990
↑  Translation of Arabic Literature Award | University of Arkansas, fulbright.uark.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268987505171  BnF: cb12387713k (data)  GND: 1201665361  ISNI: 0000 0000 8164 6209  LCCN: n87894125  NTA: 074204920  SNAC: w6x090gw  SUDOC: 032950098  VIAF: 92000990   WorldCat (עם VIAF): 92000990
שיר ידידות

| --- | --- |

שער הספר במהדורה הראשונה, מרקש, 1921
 מידע כללי
 מאת:  דוד אלקיים  חיים אפרייאט  חיים עטאר
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  אנתולוגיה 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  מרקש 
 תאריך הוצאה:  1921
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  ירושלים - יוסף לוגאסי
 פרשנים:  חיים רפאל שושנה
 
שיר ידידות הוא קובץ פיוטים מרכזי במסורת יהודי מרוקו, שהפיוטים בו מושרים על ידם במסגרת מנהג שירת הבקשות, בליל שבת לפני תפילת שחרית של שבתות החורף.
רקע > התפתחות שירת הבקשות במרוקו

שירת הבקשות התפתחה במרוקו בשלבים החל מהמאה ה-16, וככל הנראה הובאה למדינה על ידי שד"רים, לאחר שהתפתחה בצפת סביב הקבלה הלוריאנית. בראשיתה, הייתה שירת הבקשות במרוקו תופעה מוזיקלית-פיוטית שנפוצה בצורה מצומצמת יחסית, והתרחבה רק לאחר הוצאתם לאור של קובצי שירה מסודרים. עד הוצאתם לאור של קבצים אלו, שירת הבקשות במרוקו התנהלה לפי נוסחים של קובצי כתבי יד, שהיו מצויים בידי רבנים ופייטנים בלבד. לרוב, לכל קהילה היה נוסח נפרד משלה, וחלק גדול מהפיוטים שהושרו בקהילות אלו היו קבוצות של פיוטים שמקצתם חוברו בתקופת תור הזהב של יהודי ספרד, והשאר חוברו על ידי משוררים ופייטנים מקומיים. מתוך קובצי פיוט אלה היה הפייטן מקריא את הפיוטים, כמנצח על השירה, אולם קבצים אלו לא הכילו את כללי הנובות האנדלוסיות, המחולקות ל-11 מקאמים ו-55 משקלים.
שירת הבקשות התנהלה כמתואר לעיל עד סוף המאה ה-18 לערך. בתקופה זו, חי במרקש הרב שלמה הכהן, שהיה בקיא בפיוטים, בנובות ובמשקליהן. הוא קיבץ את הפיוטים והשירים שהיו קיימים ברשותו, וברשות חבריו הפייטנים, במטרה להוציאם בקובץ מסודר. הלחנים של פיוטים אלו, הנקראים "לקדים", על שם היותם עתיקים מאוד, היו ללא מקצב, וכן לא היו מסודרים לפי נובות אנדלוסיות או מקאמים מסוימים, שכן הם היו עתיקים יותר מהלחנים האנדלוסים, המבוססים על משקלי ה"אלא האנדלוסיה". לאחר שאסף הרב הכהן את הפיוטים, הוא ערך ביניהם התאמה וחילקם ל-11 קבוצות, המותאמות ל-11 סוגי הנעימות האנדלוסיות. הוא שילב את הפיוטים בתסדירי ה"אלה האנדלוסיה" המקוריים, והחריז את הטקסטים הערביים לעברית. לבסוף הכניסם לספר שחיבר, תחת השם "כתר כהונה". הספר נותר אמנם בכתב יד, אך הועתק על ידי פייטנים שחפצו לעשות בו שימוש. כך החלה שירת הבקשות במקומות מרכזיים להתנהל לפי הספר, ובמקביל, בבתי כנסת פחות מרכזיים המשיכה שירת הבקשות הוותיקה להתקיים לפי נוסחים עצמאיים וללא כללי הנובות.
בשנת 1856 הוציא לאור המשורר הרב אברהם אלמליח ממוגדור את הספר "שובע שמחות". הספר, שהודפס בליוורנו, הכיל את פיוטי ה"לקדים" שאסף הרב אלמליח, יחד עם פיוטים שכתב בעצמו.
בשנת 1890 הוציא לאור המשורר "שייח" הרב דוד יפלח יחד עם הרב יצחק בן יעיש (יעיס) הלוי ממוגדור את הספר "רני ושמחי". הספר, שהודפס בווינה, הכיל מקבץ של רוב כתבי היד של שירת הבקשות, והספרים המודפסים שכבר יצאו לאור, והכילו פיוטים שונים. מטרת הקובץ הייתה לייצר נוסח אחיד ומגובש, שיהיה מקובל על כל קהילות יהודי מרוקו.
הקובץ > עריכה והוצאה לאור

בשנת 1921 עלה רעיון לאסוף את שירי ה"לקדים" וה"לג'דיד" מהספר "כתר כהונה", ולהוציאם בשני כרכים נפרדים: כרך שירי ה"לקדים" ייקרא שיר ידידות, והכרך השני, הכולל את המחרוזות העבריות של ה"אלא האנדלוסיה" ייקרא "כתר כהונה". לשם כך התאגדו המשוררים הבולטים במרוקו באותה התקופה, הרב דוד יפלח, הרב דוד אלקיים, הרב חיים אפריאט ותלמידו, הרב חיים עטר ממרקש. תחילה אספו את השירים והפיוטים שחלקם היו עדיין בכתב יד, וסידרו אותם לפי כללי הנובות האנדלוסיות, וחילקו אותם ל-19 חלקים, בהתאם לפרשיות השבוע. כן אספו את הקצידות שלא היו בהישג יד, וצירפו אותן בסוף כל חלק, בהתאם לפרשת השבוע. קצידות אלו הכילו את סיפורן של פרשיות השבוע, אולם לחלק מהפרשיות לא נכתבו עדיין קצידות. בהצעת הרב יפלח, הרב אלקיים חיבר את הקצידות החסרות, בחריזה עברית, לפי כללי החריזה הערבית. מטרתם הייתה ליצור מהדורה מעודכנת וערוכה לקובץ הפיוטים "רני ושמחי", ולאלו שקדמו לו.
עד להוצאת הקובץ לאור, הייתה מסתיימת שירת הבקשות שתי שבתות לפני חג הפורים. שבת זו הייתה חסרה לפייטנים וליהודי מרוקו, בשל קרבתה לחג הפורים, ולשם כך חרז הרב דוד אלקיים תסדיר עברי מלא עבור פרשת זכור, הכוללת גם קצידה המתארת תיאור את ניסי החג. לאחר עבודת העריכה הודפס הקובץ במרקש בשנת 1921. בהקדמה לקובץ, הסבירו העורכים כי בחרו להוציא לאור את הקובץ לאחר שראו כי נפלו טעויות רבות בקובץ "רני ושמחי".
ספר "כתר כהונה" שערכו גם כן, לבסוף לא יצא לאור בחיי העורכים, ובסוף המאה ה-20 הודפס הספר תחת השם "מאיר השחר השלם" על ידי הפייטן הרב מאיר אלעזר עטיה, שקיבץ את כל שירי הרב שלמה הכהן, וחריזות של משוררים נוספים, שחוברו על פי המוזיקה האנדלוסית.
הקובץ > תוכן

הקובץ כולל כ-550 פיוטים, ולכל אחת מהשבתות שבתקופת שירת הבקשות, מפרשת בראשית ועד פרשת זכור, הותאמו ונערכו מספר פיוטים מותאמים, בין 16 ל-23 עבור כל שבת.
המודוסים, הלקוחים ברובם מהמוזיקה האנדלוסית הקלאסית של מרוקו, מותאמים לכל שבת ושיר בנפרד, ומסודרים לפי רצף מוזיקלי מתוכנן. מלבד לחנים אלו, ישנם בקובץ גם מעט לחנים עם השפעות מזרחיות, שככל הנראה הגיעו מארץ ישראל על ידי שד"רים, וגם לחנים יהודים ייחודיים, שאין להם מקבילים בתרבות המוסלמית.
עורכי הקובץ קיבצו את הפיוטים ממספר תקופות, החל ממשוררי ספרד בתקופת תור הזהב, כדוגמת רבי שלמה אבן גבירול, רבי יהודה הלוי ורבי אברהם אבן עזרא, המשך במשוררים כדוגמת רבי ישראל נג'ארה, וכלה בפיוטים של משוררים צפון אפריקאים נוספים בני דורם, כדוגמת רבי דוד אלקיים, שהיה אחד מעורכי הקובץ.
רוב החריזות בקובץ הן פרי ידיו של הרב שלמה הכהן, והשאר של משוררים נוספים, כדוגמת הרב אברהם קוריאט ממוגדור.