stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם בן דור
ביוגרפיה

אברהם (דולק) בן דור לבית ברודנר, נולד בשנת 1915 בווינה - אוסטריה. אימו, פרידה (שולמית), נפטרה בלידה, אביו נישא בשנית והמשפחה עברה לפולין לכפר באזור העיר לבוב.
אברהם התחנך בבית סבו. בגיל 13, עם סיום לימודיו בבית הספר היסודי, עבר ללמוד בפנימייה בבית ספר תיכון מקצועי בלבוב. בלבוב הצטרף אברהם לתנועה הציונית החלוצית "השומר הצעיר" ובשנת 1935 עלה ארצה כחלוץ עם קבוצת חברים אשר הקימה את כפר החורש. בשנת 1937 נכנס לשירות במשטרת היישובים העבריים ועד להקמת צה"ל שירת במקביל בהגנה ובנוטרות.
בשנת 1942 נישא אברהם לדבורה חברת קיבוץ רמת דוד והם עברו להתגורר בקיבוץ. בשנת 1943 נולד בנם אהוד (לימים מפקד הלוחמה האלקטרונית בחיל הקשר בדרגת אל"ם) ובשנת 1948 בתם שולמית. עם סיום מלחמת העצמאות עברה המשפחה להתגורר בחיפה.
שירות בנוטרות ובהגנה

בן דור התגייס לנוטרות ב-1937 ועבר קורס ראשוני בכפר החורש. ב-1939 נשלח לקורס נוטרים ולאחר מכן לקורס מ"כים של ההגנה תחת פיקודם של יהושע גלוברמן, יצחק דובנו, יגאל ידין ויצחק פונדק. בסיום הקורס מונה בן-דור כאחראי על המשמר הנע (מ"ן) של קיבוץ שריד, גם מטעם ההגנה וגם מטעם המשטרה הבריטית. ארגון ההגנה היה זה שפיקד על הנוטרים וניצל את הכוחות ואת נשקם לפעילויותיו השונות בהגנה ובהתיישבות. ב-1942 ערכה ההגנה קורס מ"כים בכיסוי של קורס נוטרות, מפקד הקורס היה יגאל ידין ובן-דור שימש בו כמדריך. עקב החשש מפלישת הגרמנים לארץ, הקצינים הבריטיים נטו להעלים עין מאימוני ההגנה, עובדה אשר נוצלה על ידי ההגנה לריכוז קורסים ולימוד כלי נשק חדשים. ב-1943 מונה בן-דור למפקד חבל נהלל מטעם ההגנה ובאותה תקופה השתתף כמדריך בכמה מחזורים של קורסי מ"כים. בתקופה זו היה בן-דור אחראי גם על הדרכת הנוטרים בכל נפת יזרעאל וכחלק מתפקידו קשר יחסי ידידות עם הקצינים הבריטיים. ב-1945 מונה כמדריך בקורס מ"מים בג'וערה בפיקודו של יגאל ידין. משנת 1945 עד 1946 שרת בהגנה כמדריך נפתי. ב-1946 עזב בן-דור את ההגנה וחזר לקיבוץ, אולם כבר לאחר חצי שנה נקרא לוועדת הביטחון של חבר הקבוצות ומונה כחבר בוועדה. תפקידו העיקרי היה בסיוע לעליית היישובים החדשים בנגב - אורים וצאלים. בשנת 1947 נקרא על ידי ההגנה לחזור ומונה למפקד נפת לוי (היא נפת העמקים ואחת מארבע הנפות של חטיבת גולני).
שירות צבאי

עם הקמת צה"ל, התגייס אברהם בדרגת רס"ן לחטיבת גולני כמפקד גדוד "יזרעאל" של החטיבה (לימים קיבל הגדוד את מספרו - 113). גדוד 113 השתתף בקרבות לכיבוש מגדל העמק, הכפרים הערביים באזור נצרת, הגנה על משמר העמק מהתקפות צבא קאוקג'י וקרבות באזור ואדי עארה.
בשנת 1950 סיים קורס מפקדי גדודים וביצע שורה של תפקידים פיקודיים ותפקידי מטה: ראש מטה בחטיבה 9 - חטיבת עודד, קצין שלישות פיקוד צפון, וב-1954 סגן מפקד חטיבה 2 - חטיבת כרמלי.
ב-1957 סיים אברהם קורס פו"ם בבית הספר לפיקוד ומטה של צה"ל. ב-1960 מונה למפקד הגנה מרחבית בצפון הארץ. ב-1961 הועלה לדרגת אלוף-משנה וב-1963 החליף את אל"ם יחזקאל פנט ומונה לראש הג"א במטה הכללי.
בן דור היה מפקד הג"א בעיצומה של המלחמה על המים במפעל הטיית מקורות הירדן של הליגה הערבית באמצע שנות ה-60. המאבק עם הסורים על האזור המפורז והשליטה על מקורות המים כמעט ולא מש מסדר היום ומפעם לפעם הופגזו היישובים לאורך הגבול. בשנים שלפני מלחמת ששת הימים היה להג"א מעמד מבצעי חשוב בתפיסת הביטחון הלאומי ובתוכניות המטכ"ליות ובן-דור היה אחראי להכנת העורף לשעת מלחמה.
לימים סיכם בן דור את תקופתו בהג"א במילים אלו:
יזמנו את המקלט הדו-תכליתי, כלומר מקלט המשמש גם כמועדון או כיתת לימוד בעת רגיעה. בנינו מחסני חירום רבים בערים. שילבנו פלוגות ייעודיות רבות בגדודים. רכשנו ציוד חילוץ רב, וכיוון ההתפתחות היה יותר ניידות ויותר ציוד. באותן שנים אף ביצענו תרגילים רבים. אחד מהם, הזכור לי היטב, נערך ברחוב יצחק-שדה בתל אביב, בהיקף גדול מאד, בהשתתפות חיל האוויר ובנוכחות מוזמנים רבים, כולל שרים. כן קיימנו תערוכות בנושא הג"א. הגדולה שבהן הייתה בגני-התערוכה בתל אביב והצלחתה הייתה מעבר לכל הציפיות.
במלחמת ששת הימים גויס בן דור למילואים בתפקיד ראש מל"ח (משק לשעת חירום) בפיקוד צפון.
קריירה אזרחית

בשנת 1964, על פי בקשתו של שר השיכון - יוסף אלמוגי מהרמטכ"ל יצחק רבין, שוחרר אברהם מצה"ל ומונה למנהל מחוז הצפון במשרד השיכון, תפקיד בו שרת עד צאתו לגמלאות ב-1979. על פועלו בבניין הגליל הוענקו לו תארים של יקיר העיר צפת, יקיר העיר נצרת עילית והיקיר הראשון של העיר כרמיאל, אשר את בנייתה ליווה מאז יומה הראשון.
מ-1979 כיהן אברהם כמנהל פרויקט שיקום השכונות בטירת הכרמל.
הערות שוליים

1 2  רשמה: חיה טננבוים, נוטרות - עדותו של אברהם (דולק) בן-דור לארכיון ההגנה, ארכיון תולדות ההגנה סימול 24–189, 5 במאי 1959
↑  רשימת מפקדי גושים, נפות, ערים, מחוזות, גלילות, פו"ש, פלמ"ח וגדנ"ע, באתר ארגון ההגנה
↑  הג"א, אנציקלופדיה צה"ל בחילו, עמ' 146
↑  דוד גורן, אנשי גולני מספרים על פרשיות נעלמות, על המשמר, 6 באוקטובר 1968
↑  דוד גורן, אנשי גולני מספרים על פרשיות נעלמות (המשך), על המשמר, 6 באוקטובר 1968
↑  ניר מן, מסמכים/עדויות/זכרונות - שורשיה של משפחת מן - עדותו של יוסף (מן) בר-אור, באתר משפחות מן מצ'ורטקוב וכפרי המחוז MAAN
↑  יוסף (מן) בר-אור, עריכה: ניר מן, סיפורו האישי של יוסף, באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם ה-II
1 2  אל"מ בן-דור - מפקד הג"א, למרחב, 16 ביולי 1963
↑  עמוס כרמל, כל הארץ חזית - משירות התגוננות לפיקוד העורף, 2007-1936, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 2007, עמ' 72-71, מסת"ב 965-05-1387-6
↑  כנס קציני הג"א בכירים, הצפה, 9 באפריל 1964
↑  הג"א עוברת למערך נייד, למרחב, 3 בנובמבר 1963
↑  מסע הסברה על תפקידי הג"א, למרחב, 10 ביוני 1964
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012366253005171  VIAF: 2551168596755830450004   WorldCat (עם VIAF): 2551168596755830450004
באייר לברקוזן (כדורגל נשים)

קבוצת הנשים של המועדון באייר 04 לברקוזן (בגרמנית: Bayer 04 Leverkusen Frauenfußball) היא קבוצת כדורגל נשים גרמנית מהעיר לברקוזן שבמדינת נורדריין-וסטפאליה, המשחקת בבונדסליגה לנשים, ליגת הנשים הבכירה בגרמניה. הקבוצה הוקמה בשנת 2008, ומשחקת את משחקיה הביתיים במרכז מופעי הנוער קורטקוטן שבקלן. המועדון ממומן על ידי חברת באייר, אחת מחברות התרופות הגדולות בעולם, שמשרדיה הראשיים נמצאים בעיר.
היסטוריה > ברגיש גלדבאך (עד 1996)

המועדון בו החל הפרויקט של קבוצת הנשים של באייר לברקוזן הוא ברגיש גלדבאך(אנ'), שבשנות ה-80 וה-90 היה המועדון הדומיננטי בכדורגל הנשים בגרמניה. באותה תקופה זכה המועדון בתשע אליפויות גרמניה, שיא בו מחזיק המועדון נכון לעונת 2022-23. לצד זאת זכה המועדון בגביע הגרמני שלוש פעמים. עם הקמת הבונדסליגה לנשים ב-1990 החלה התדרדרות בביצועי המועדון, מה שבסופו של דבר הוביל לירידת המועדון לליגה השנייה.
היסטוריה > מועדון ההתעמלות והספורט קלן (1996 עד 2008)

ב-1996 עבר ניהול הקבוצה מברגיש גלדבאך למועדון ההתעמלות והספורט קלן(אנ'). במהלך תקופת הקבוצה בקלן, שיחקה הקבוצה בעיקר בליגה השנייה וכן מספר עונות בליגה השלישית. נקודת השיא של הקבוצה באותן שנים הייתה הופעה בחצי הגמר של הגביע הגרמני בעונת 2007-08. למרות זאת, לא עלה ביד המועדון להשיג חסות מסחרית שיסייעו לפתח את הפוטנציאל הטמון בקבוצה, ולנסות לגרום לקבוצה לעלות חזרה לבונדסליגה.
היסטוריה > באייר 04 לברקוזן (מ-2008)

במקביל, באותה תקופה בה קלן לא הצליחו למצוא נותני חסות עבור הקבוצה, הביע מועדון הספורט באייר לברקוזן את רצונו לפתוח קבוצת כדורגל נשים משלו. ב-28 ביולי 2008 התפרקה קבוצת הנשים של המועדון קלן וקמה מחדש כקבוצת כדורגל הנשים של באייר לברקוזן.
בעונתה הראשונה של הקבוצה סיימה היא במקום ה-7 בגזרת דרום של הבונדסליגה השנייה לנשים(אנ'). בעונה שלאחר מכן, עונת 2009-10, זכתה הקבוצה באליפות הבונדסליגה השנייה, מה שהקנה לה את העלייה לבונדסליגה. בעונתה הראשונה בבונדסליגה סיימה הקבוצה במקום ה-8.
בעונת 2011-12 סיימה הקבוצה במקום ה-11 המוביל לירידת ליגה, אך ניצלה מהירידה בעקבות ההודעה על פירוק קבוצת כדורגל הנשים של המועדון המבורג(אנ'). לאחר התפטרות המאמן תומאס אובליירס ב-2017, ירדה הקבוצה חזרה לבונדסליגה השנייה. לקראת עונת 2018-19 עלתה בחזרה לבונדסליגה.
תארים

הבונדסליגה השנייה(אנ'): 2010
גביע האלן של ההתאחדות הגרמנית לכדורגל(אנ'): 2015
קבוצות בת > באייר 04 לברקוזן ||

קבוצת המילואים של לברקוזן שיחקה בין השנים 2008-2010 בליגת ההתאחדות של הריין התיכון. בעונת 2010-11 עלתה הקבוצה לליגה השלישית המערבית(גר'). בתום עונת 2017-18 ירדה הקבוצה לליגת ההתאחדות של הריין התיכון.
קבוצות בת > קבוצות נוער

קבוצת הנוער של לברקוזן היא חלק מהבונדסליגה לנוער(גר') מאז הקמתה. מאז 2010, הקבוצה לוקחת חלק בטורניר האולמות של גוטרסלוה(גר'), טורניר כדורגל האולמות הגדול ביותר בגרמניה לקבוצות נוער, ובשנים 2018 ו-2019 אף זכתה בטורניר.
מעונת 2013-14, קבוצת נערות ג' משחקת בליגה האזורית עד גיל 17. החל מעונת 2018-19, קבוצת נערות ד' משחקת בליגת הביצועים לנוער במחוז ברג.
אצטדיונים

קורט-רייס-אנלגה (2008-2011)
אצטדיון אולריך-האברלנד (2011-2016)
מרכז מופעי הנוער קורטקוטן (2016-)
מאמנים

2008-2012: דורין מאייר
2012-2016: תומאס אובליירס
2017: מאלטה דרזן
2017-2019: ורנה הגדרון(אנ')
2019-2022: אכים פייפל
2022- רוברט דה פאו
פוריין אפייר

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1988–1990 (כשנתיים)
 סוגה:  רוק, דאנס, מוזיקה אלקטרונית
 חברת תקליטים:  קראמד דיסקס
 חברים
 רמי פורטיס - שירה, גיטרה, סמלאר ברי סחרוף - שירה, גיטרה, בס, קלידים
 
פוריין אפייר (באנגלית: Foreign Affair) הייתה להקה בה היו חברים ברי סחרוף ורמי פורטיס, במקביל לתחילת פעולתם כפורטיסחרוף.
לאחר שההרכב מינימל קומפקט התפרק, חזרו סחרוף ופורטיס לישראל והחלו לעבוד על האלבום סיפורים מהקופסא של פורטיס. במקביל עבדו תחת השם Foreign Affair גם על האלבום East on Fire, המשלב מוזיקת רוק, דאנס, מוזיקה ערבית ומוזיקה אלקטרונית במטרה להמשיך את הקריירה בחו"ל שהחלה עם מינימל קומפקט.

בשנת 1988 יצא האלבום, בעברית, אנגלית וג'יבריש, תחת חברת התקליטים הבלגית "קראמד דיסקס". מייסד החברה ובעליה, מרק הולנדר, השתתף כנגן באלבום.
בשנת 1989 יצאו פורטיס וסחרוף, תחת השם Foriegn Affair לסיבוב הופעות באירופה.

בשנת 1990, לאחר סיבוב ההופעות של סיפורים מהקופסא, הופיעו בישראל יחד עם גיל סמטנה, ז'אן ז'אק גולדברג ויובל שפריר.
חברי ההרכב

רמי פורטיס - שירה, גיטרה, סמפלאר
ברי סחרוף - שירה, גיטרה, בס, קלידים
חברי ההרכב > בחו"ל

וינסט קניס - גיטרה, תכנות תופים
ג'פרי ווד - גיטרה
מוריס פוטו - תכנות תופים
מרק הולנדר - כלי הקשה, קלידים, אקורדיון
נעמי בלוך-פורטיס - קולות
אנלי מריאן-דקר - קולות
חברי ההרכב > בארץ

גיל סמטנה - בס
ז'אן ז'אק גולדברג - תופים
יובל שפריר - כלי הקשה
דיסקוגרפיה

East on Fire (1989)
ריווה

| --- | --- |
 מקום הקמה:  זאדאר 
 תקופת הפעילות:  1986–1991 (כ־5 שנים)
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 חברת תקליטים:  Jugoton 
 חברים
 אמיליה קוקיץ' דליבור מוסאפ ננד נאקיץ' זבונימיר זריליץ' בושקו קוליץ'
 
ריווה (בקרואטית: Riva) הייתה להקת פופ יוגוסלבית קרואטית שהוקמה ב-1986.
היסטוריה

הלהקה הוקמה בזאדאר (כיום בקרואטיה) והופיעה לראשונה בפסטיבל זאגרב 1988 עם השיר Zadnja suza (בעברית: הדמעות האחרונות). בשנת 1989 ייצגה את יוגוסלביה באירוויזיון 1989 שנערך בלוזאן, שווייץ עם השיר: Rock Me (בעברית: המם אותי) שזכה במקום הראשון עם 137 נקודות, הפעם הראשונה והאחרונה שבה יוגוסלביה זכתה במקום הראשון באירוויזיון.
עם תחילת מלחמת העצמאות של קרואטיה ב-1991 התפרקה הלהקה וזמרת הלהקה, אמיליה קוקיץ' המשיכה בקריירת סולו בקרואטיה.
הרכב הלהקה

אמיליה קוקיץ' – שירה
דליבור מוסאפ – מקלדת ושירה
ננד נאקיץ' – גיטרת בס ושירה
זבונימיר זריליץ' – גיטרה ושירה
בושקו קוליץ' – תופים
אלכסנדרה קאלאפטוביץ' – קלידים
קין והבל 90210

| --- | --- |

קין והבל 90210 בהופעה בהאנגר 11, 2016
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  2007–2020 (כ־13 שנים)
 סוגה:  מטאל
 חברת תקליטים:  הוצאה עצמית
 שיתופי פעולה בולטים:  שלומי ברכה, תמר "קוקי" אריאל, קוואמי, בום פם, דודו פארוק
 חברים
 שאול לוריא יונתן השילוני איתמר לוי
קין והבל 90210 (באנגלית: Cain & Abel 90210; קרי: קין והבל תשעים-מאתיים-ועשר) היא להקת מטאל ישראלית הפועלת משנת 2007. שם הלהקה הוא הלחם-נונסנס בין הסיפור המקראי של קין והבל ובין סדרת הנוער "בוורלי הילס 90210".
היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 2007 בתל אביב, על ידי הסולן והבסיסט שאול לוריא, הגיטריסט יונתן השילוני והמתופף איתמר לוי. השלושה היו אז תלמידי תיכון.
בשנת 2010 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "מסע הכזבים של קין והבל". האלבום באורך 43:22 דקות והוא כולל 9 שירים.
בשנת 2015 יצא אלבומם השני, "הווידאודרום". האלבום באורך 36:56 דקות והוא כולל 5 שירים בלבד. האלבום הופק בעזרת תרומות מעריצים בסך 25,000 שקלים, בעזרת פלטפורמת מימון ההמונים הדסטארט. באלבום התארחו הזמרת תמר "קוקי" אריאל מלהקת ההארדקור פאנק הישראלית M.E.S.S, וכן המדבב ניקו בר תרם את קולו כקריין בשיר הנושא באלבום. האלבום הושק בהופעה חיה במועדון הבארבי בתל אביב. בהופעה התארחו נגן האקורדיון שי לנדה, תמר קוקי אריאל, ירמי שיק בלום, נצ'י נצ', לילי פרנקו, הגרייט משין ומגסון.
ב-12 ביולי 2015 חיממה הלהקה את להקת "איגלס אוף דת' מטאל" בהופעתם בישראל.
באותה שנה הופיעה הלהקה בעונה ה-4 של הפרויקט "אינדי סיטי" של ערוץ 8 ובשיתוף עיריית ירושלים.
בשנת 2016 החלה הלהקה ללוות את שלומי ברכה (מלהקת "משינה") בסיבוב הופעות שקידם את אלבום הסולו השני שלו, מאדים ומחוויר. בשלהי אותה שנה, הוציאה הלהקה גרסת כיסוי לשירם של משינה "שלח לי מלאך".
בשנת 2018 החלה הלהקה בשיתוף פעולה עם דודו פארוק ומשמשת כלהקת הליווי שלו בהופעותיו.
ב-20 בפברואר 2019 חיממה את להקת "מסטודון" בהופעתה הראשונה בישראל.
סגנון מוזיקלי והשפעות

הלהקה היא פאוור טריו (שלישיית גיטרה-בס-תופים) המשלבת אלמנטים של פרוגרסיב מטאל, פאנק, סטונר רוק ודום מטאל. כל שירי הלהקה מושרים בשפה העברית (דבר נדיר בסצנת המטאל הישראלית) ושירת חברי ההרכב נעה בין גראולינג לשירה נקייה.
חברי הלהקה מציינים כמקור השראה את הלהקות: קינג קרימזון, בלאק סבאת', מלווינס, קרדיאקס, פנטרה, כוורת, אינפקציה ושב"ק ס'.
חברי הלהקה נוהגים להצטלם ואף לעיתים להופיע כאשר הם עוטים מסיכות לפניהם, בדומה ללהקת הנו-מטאל "סליפנוט". אחת מהמסכות היא מסכת חצי פרצוף בדמות אדם עם האות ק' מסומנת על המצח, ככל הנראה כמחווה לסיפור המקראי של קין (וספציפית לאות קין), והשנייה מסכת ליצן לבנה עם שיער כתום וקרן לבנה גדולה היוצאת מהקודקוד.
הלהקה משתמשת בהומר ובנונסנס ומשלבת אותם ברעיונות קונספטואליים אשר שואבים השראה מתחומים תרבותיים וחברתיים מגוונים, גבוהים ונמוכים כאחד, לרבות התעסקות במדע-בדיוני ואלימות. דוגמאות לשילוב מסוג זה ניתן למצוא בשם הלהקה, עטיפות ושמות האלבומים וכן במילות השירים. השיר "מאסטר יהודי" מושפע מהספר מר ורטיגו מאת פול אוסטר, ושיר הנושא של אלבומם השני "וידאודרום" הוא מחווה לסרט באותו שם בבימויו של דייוויד קרוננברג. שם אלבומם הראשון "מסע הכזבים של קין והבל", מהווה פרפרזה על שמו של סרט המדע הבדיוני הקומי, "מסע הכזבים של ביל וטד".
באלבום השני החלה הלהקה לכתוב טקסטים בצורה ביקורתית וסאטירית יותר. בשירם "צביקה הדר" מותחת הלהקה ביקורת על תרבות הבידור, תוכניות הריאליטי (בעיקר על תוכניות כמו "כוכב נולד" ו"דה וויס"), ומנחיהן - דודו טופז, יאיר לפיד, צביקה הדר ויואב צפיר. בשירם "המכונה" נמתחת ביקורת על התלות של החברה האנושית בטכנולוגיה, גאדג'טים, תקשורת ופורנוגרפיה. כמו כן, בשיר עולות תהיות אקזיסטנציאליסטיות על עתיד האנושות. בשיר "אפרים המשובח" נמתחת ביקורת על החברה הישראלית המודרנית בדמות השחיתות הפוליטית ואלימות נגד נשים. השיר נפתח בסימפול מתוך השיר "טיטינה" המופיע ב"תל אביב הקטנה" מאת חיים חפר וכמו כן עושה שימוש בדמויות המופיעות בשיר, לשם השוואה בין ישראל בראשיתה לבין ישראל העכשווית.
חברי הלהקה מציינים את יוצרי "סאות' פארק" כמקור השראה קומי וסאטירי.
פעילות פוליטית

הלהקה מזדהה עם הצד השמאלי של המפה הפוליטית. בהופעותיה נוהג שאול לוריא לנאום לקהל ממשנתו הפוליטית, לרבות דברי ביקורת כנגד בנימין נתניהו ומירי רגב.
ב-5 בפברואר 2016 השתתפו חברי הלהקה במופע המחאה של ארגוני זכויות האדם, "הרשימה השחורה", לצד רבקה מיכאלי, עינת ויצמן, לאורה ריבלין, ניר ברעם, זהבה גלאון, רועי צ'יקי ארד, גל אוחובסקי, רננה רז, מירה עווד, סגול59 ועוד. במופע שיתפה הלהקה פעולה עם הראפר קוואמי.
פרויקטים נוספים

איתמר לוי ניגן בעבר בלהקת הבלקן-רוק הישראלית "בום פם" והקליט עימם את אלבומם השלישי.
שאול (זאב) לוריא הוא עורך גרפי במקצועו. לוריא הוא חלק מהצמד הקומי "הערוץ שלוקה בחסר" ביחד עם שותפו ירמי שיק בלום. השניים העלו סרטונים ויראליים ופרובוקטיבים כמו "הנסיך המדליק מבית-אל", שיר סאטירי המוחה נגד ההתנחלויות ומבוסס על שיר הנושא של הסדרה "הנסיך המדליק מבל אייר", וסרטונים מוקומנטרים בהם מגלם לוריא דמות פיקטיבית של מראיין העורך ראיונות גרועים עם מוזיקאים ישראלים מפורסמים, ביניהם נינט טייב ושלומי שבן. לוריא השתתף בתוכנית "נדחפים" ששודרה בערוץ הילדים, בה הגיש את "פינת הסלפי". שאול לוריא הוא בנו של המוזיקאי קובי לוריא והקליט עם שאר חברי הלהקה את אחד משיריו. משתתף בתוכנית המערכונים "טלוויזיה מהעתיד", החל מעונתה השנייה.
יונתן השילוני הוא אנימטור ושחקן. השילוני גילם את דמותו של "אלישע שמש" בסדרה הישראלית "תמרות עשן". בצעירותו דבב את דמותו של מומינטרול בעברית, בסדרת האנימה "המומינים" (פרקים 79–104). בשנת 2003 גילם את דמותו של עמי בסרט חלומו של הנרי בבימוי של איתן גרין לצד מנשה נוי.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

מסע הכזבים של קין והבל (2010)
הווידאודרום (2015)
דיסקוגרפיה > ווידאוגרפיה

מלחמת אחים באתר YouTube
מאסטר יהודי באתר YouTube
לקח זמן (גרסת הסינגל) באתר YouTube
וידאודרום (בBalconyTV) באתר YouTube
המכונה באתר YouTube
לקח זמן - אנפלאגד (מתוך "אינדי סיטי") באתר YouTube
חברי ההרכב

שאול לוריא - גיטרה בס, שירה (2007-הווה)
יונתן השילוני - גיטרה חשמלית, שירה (2007-הווה)
איתמר לוי - תופים, שירה (2007-הווה)
הערות שוליים

↑  ליה פן, קין והבל 90210 מציגים: צחוק וזעם, באתר הארץ, 28 במרץ 2011
1 2  ליה פן, קין והבל 90210 מציגים: צחוק וזעם, באתר הארץ, 28 במרץ 2011
1 2  קין והבל באתר "הדסטארט"
↑  עלמא אליוט הופמן, איגלז אוף דת' מטאל בישראל: סקס, באנגים ורוקנרול בלתי מנוצח, באתר הארץ, 13 ביולי 2017
↑  עמוד היוטיוב של אינדי סיטי
↑  תגובה של הלהקה בערוץ היוטיוב הרשמי
↑  ליה פן, קין והבל 90210 מציגים: צחוק וזעם, באתר הארץ, 28 במרץ 2011
↑  "אנחנו מושפעים מכל מה שאנחנו אוהבים...מלאונרד ברנשטיין עד טריי פארקר ומאט סטון" מתוך ראיון עם עידו שחם
↑  "רשימה שחורה" - אמנים למען זכויות האדם, אירוע עם קמצוץ של תקוה. Scooper.co.il. ‏4 בפברואר 2016
↑  הערוץ שלוקה בחסר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: f06b05c9-762f-4ba2-a9c2-7b6863c4a30e 
קין והבל בהופעה, תל אביב, 2016
אופירה ורוית יוספי

| --- | --- |

רוית (ימין) ואופירה (שמאל) יוספי מבצעות את "לשמוח ולרקוד" בקדם-אירוויזיון 1989
 לידה:  כפר שלם שבתל אביב
 תקופת הפעילות:  1989–1991 (כשנתיים)
 חברים
 אופירה יוספי רוית יוספי
האחיות אופירה ורוית יוספי המוכרות גם בשם האחיות יוספי היו צמד מוזיקלי מסוגת הפופ שפעל בישראל בשנים 1989–1991. האחיות יוספי הן אחייניותיה של הזמרת עפרה חזה.
היסטוריה

האחיות יוספי נולדו וגדלו בשכונת כפר שלם שבתל אביב.
אופירה יוספי (23 במאי 1964 – 18 ביוני 2017), הבוגרת מבין השתיים, שרה כבר בנעוריה וזכתה במקום הראשון ב"פסתיכון" הארצי. היא שירתה בצה"ל במקהלת צה"ל, וב-1986, לאחר סיום שירותה הצבאי, הופיעה בלהקת הייצוג של הפסטיבל החסידי, כמו כן באותה השנה היא הופיעה בתוכנית "רחוב סומסום", וב"שלום סומסום", הגרסה באנגלית של התוכנית.
כמו כן הייתה זמרת הליווי של דני סנדרסון, והוא נהג להציג אותה במשפט "אופירה, לא רק שהיא זמרת, היא גם יודעת לשיר!". ב־1989, עוד לפני שהתחילה פעילותן המשותפת של האחיות, הוציאה אלבום סולו בשם "לא שחורה לא לבנה", בהפקתו של יגאל בשן ובלחנים של יורם צדוק.
רוית יוספי (נולדה ב-31 בדצמבר 1968) שירתה בצה"ל בלהקת הנח"ל, ובין השאר הופיעה עם הלהקה בתוכנית "תל אביב אינה מודאגת" בשנת 1987.
האחיות החלו לעבוד ולהופיע יחד בשנת 1989 בניהול מוזיקלי של יורם צדוק ובהפקת הזמר יגאל בשן. בתחרות הקדם אירוויזיון באותה שנה הופיעו בשיר הפופ הקצבי "לשמוח ולרקוד", שדורג במקום השלישי בתחרות. בהמשך הוציאו השתיים את השירים "כל אחד יכול", "טיפ טיפ טופ (מלצרית)" ו"אלוהים", שזכו להצלחה במצעדי הלהיטים. בנוסף הוציאו לצידו של בשן, חידוש לשיר "יום יבוא" שבוצע במקור במחזמר "אל תקרא לי שחור".
בסוף אותה שנה יצא אלבומן היחיד, שנקרא בפשטות "אופירה ורוית יוספי". לצד השירים שהצליחו במצעדי הפזמונים, נכללה באלבום רצועה בשם "מעורב תימני", מחרוזת שירים בסגנון יהדות תימן. בפסטיגל של אותה שנה ביצעו האחיות מחרוזת דומה בשם "פסטיגלבי" עם דפנה דקל ומרגלית צנעני. כן השתתפו בפסטיגל עם השיר "ילד התעורר", שזכה במקום השלישי. באותה השנה השתתפו האחיות בתוכנית "מסיבת גן".
בשנת 1990 בתיווכו של בשן, מנהלן האישי, הוזמנו האחיות על ידי המפיק רלף צ'אנג להקליט שני שירים בפרנקפורט שבגרמניה: שיר אחד פרי עטו של צ'אנג, אחד ממפיקי המוזיקה המצליחים בגרמניה, שהפיק בין השאר את הזמרת צ'אקה קאן, והשני חידוש לשיר של להקת הקרפנטרז, אך זה בסוף לא יצא לפועל והאחיות חזרו לישראל עם פרוץ מלחמת המפרץ. באותה שנה, הן השתתפו בתוכנית הטלוויזיה "הופה היי", ובהפקה הבימתית החדשה של "הופה היי" לצד אייל גפן. גם בשנת 1991 הן שיתפו פעולה עם השלישייה, לצד מוני מושונוב, שלמה בראבא וגידי גוב, במופע שנקרא "זהו הופה".
ב-1991 צמד האחיות הפסיק להופיע יחד, וכל אחת פנתה לקריירה עצמאית.
לאחר הפרידה

רוית פרשה מעולם המוזיקה, ומשנת 2007 התגוררה עם משפחתה במקסיקו לתקופה מסוימת, לרגל עסקיו של בעלה, אפי אללוף.
כיום היא מתגוררת בארץ והיא ובעלה מנהלים מסעדת דגים בבעלותם ברמת השרון.
אופירה המשיכה בקריירה המוזיקלית. היא חזרה והופיעה בתחרות קדם-אירוויזיון 1991 עם השיר "עולם" שזכה במקום השביעי, והפך לשירה המוכר ביותר. באותה השנה שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת" ששודרה בערוץ הראשון בפרק "מוות בטוח" לצידם של נתן זהבי ודן תורג'מן.
בשנת 1996 הקליטה עם דני רובס את הדואט "מכתב קטן" שנכלל באלבומו שיצא באותה שנה שנקרא "ככה אני אוהב", ובאותה השנה הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "לילה גוב" וביצעה עם גידי גוב את השיר "היה או לא היה", גרסה עברית לשיר הברזילאי Manhã de Carnaval ("בוקר של קרנבל") מפסקול הסרט "אורפאו נגרו", והשיר נכלל באוסף המשולש "לילה גוב 2" שיצא ב-1997.
ב-1998 גנזה את אלבום הסולו השני שלה שנשא את השם "כמו אגדה", ונכתב והולחן על ידי גרי אקשטיין ודייוויד חטב.
כמו כן היא שרה ביחד עם דב רייזר ורותי הולצמן את שיר הפתיחה של הסדרה המצוירת "נאנוק".
לאורך השנים הקליטה מספר ג'ינגלים ותשדירי בחירות, וכן קולות רקע לזמרים אחרים. כמו כן, עבדה בתיאטרון הסמטה.
אופירה נפטרה ב-18 ביוני 2017 לאחר מאבק של שלוש שנים בסרטן השד, כשהיא בת 53. היא נקברה בבית העלמין ירקון והותירה אחריה בעל, בן ובת.
ב-7 באוקטובר 2018 הוציא עידו מימון בהפקה משותפת עם המפיק והבסיסט דני שניידרמן את הסינגל "רומנטיקה" שהקליט עם אופירה לפני פטירתה, עם קולות רקע של הראלה בר.
השיר נכלל במקור באלבום הגנוז של יוספי "כמו אגדה".
הערות שוליים

↑  אופירה יוספי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית.
↑  רוית יוספי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית.
↑  יוסי חרסונסקי, עברו את מבחן הקבלה לליגה הראשונה של הפופ המקומי, מעריב, 5 בינואר 1990
↑  טל פרי, האחיות יוספי יוצאות להקליט בגרמניה, מעריב, 26 בנובמבר 1990
↑  טל פרי, מה קורה כשאייל גפן הוא פועל במה של יגאל בשן, מעריב, 11 ביולי 1990
↑  דודי פטימר, ‏"לא ניתנות להפרדה": הראיון האחרון עם אופירה יוספי ז"ל ואחותה, באתר מעריב אונליין, 20 ביוני 2017
↑  רן בוקר, הזמרת אופירה יוספי (האחיות יוספי) הלכה לעולמה בגיל 53, באתר ynet, 18 ביוני 2017
↑  עידו מימון ואופירה יוספי - רומנטיקה, באתר ‏מאקו‏, 8 באוקטובר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012881431005171  MusicBrainz: 42f89361-d5cd-41ca-aede-0dec432c9691
מאת'ר לאב בון

| --- | --- |

מאת'ר לאב בון, 1989. עם סיבוב השעון משמאל: ברוס פיירוות'ר, סטון גוסארד, גרג גילמור, ג'ף אמנט ואנדרו ווד
 מקום הקמה:  סיאטל 
 מוקד פעילות:  סיאטל, וושינגטון, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1988 – 1990 (איחודים חלקיים: 2010, 2018)
 זרם:  גראנג' סיאטל
 סוגה:  גראנג', רוק אלטרנטיבי, גלאם פאנק (מוק רוק), רוק כבד, פאנק מטאל, מטאל אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  Stardog, Mercury
 שיתופי פעולה בולטים:  מאלפנקשן, "Minute Warning ‏10", גרין ריבר, סקין יארד, "Love Battery", סאונדגארדן, טמפל אוף דה דוג, פרל ג'אם, "Brad", "Three Fish"
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 אנדרו ווד סטון גוסארד Bruce Fairweather ג'ף אמנט גרג גילמור 
 חברים לשעבר
 ג'ף אמנט ברוס פיירוות'ר גרג גילמור סטון גוסארד אנדרו ווד ריגן האגר
 
מאת'ר לאב בון (באנגלית: Mother Love Bone) היא להקת רוק שפעלה בין השנים 1988 ל-1990, והייתה חלק מסצנת הגראנג' של סיאטל. הלהקה נוצרה משתי להקות שונות, גרין ריבר של ג'ף אמנט וסטון גוסארד, ומאלפנקשן של אנדרו ווד הסולן. עוד שני חברים היו גרג גילמור וברוס פרוות'ר. הלהקה הוציאה בסך-הכל מיני-אלבום אחד בשם Shine, את האלבום Apple ואת האוסף הכפול Mother Love Bone. המוזיקה של מאת'ר לאב בון הייתה קשוחה ורוקיסטית יותר מלהקות הגלאם מטאל שפרחו באותה תקופה.
מותו של הסולן אנדרו ווד, מעט לפני יציאת אלבום הבכורה של הלהקה, גרם לפירוקה, למרות שבדיעבד האלבום זכה להצלחה מסחרית די גדולה.
הלהקה הייתה לדעת חלק מהמבקרים יותר להקת הארד רוק מלהקת גראנג', נחשבת גם לאחד ממייסדות ז'אנר המטאל האלטרנטיבי.