stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצוק דנקן
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
| אתרים בהרי דרווין |
| --- | --- | --- |
| הרים | אליס • אש • פרידמן |  |
| רכסים ורמות | האסקל • טנטאקל • לינדסטרום • מידנייט • סמית' • קולוסיאום • קומיוניקיישן • קנט |  |
| גבעות | מטאוריט • ריצ'רדסון |  |
| מדרונות | אקסס |  |
| מצוקים | ג'אנקשן • דנקן • סלע טת'ר • קולוסאום |  |
| עמקים | אקסודוס • ארנת איילנד • גרנט • הייל • ולמן • מאצ'מור • מקקי • קוננט |  |
| מישורים | מישור ונטייג' |  |
| קרחונים | אוברטרן • אקסודוס • גרין • דרווין • הת'רטון • מקלירי |  |
| נונאטאקים | מייסון |  |
| מפלי קרח | סירקל • פרבל |  |
| קרקסים קרחוניים | קורל |  |
מפלט פישרי

זנב הטווס במעופו: הדוגמה הקלאסית של קישוט שבבסיס התפתחותו מונחת ההנחה של מפלט פישרי
מפלט פישרי או ברירת נתיב מפלט היא תאוריה של מנגנון ברירה זוויגית, שהוצעה על ידי הביולוג המתמטי רונלד פישר בתחילת המאה ה-20, כדי להסביר את האבולוציה של עיטורי זכר מוגזמים על ידי ברירה נקבית מתמשכת ומכוונת. דוגמה לכך היא נוצות הטווס הצבעוניות והמטופחות בהרבה יחסית לנוצות הצנועות של נקבת הטווס או של הפסיון. הקישוטים, שעלות החזקתם וטיפוחם גבוהה, נראים כבלתי מתיישבים עם הברירה הטבעית. מפלט פישרי עשוי לכלול תכונות פנוטיפיות של דו-צורתיות זוויגית כגון התנהגות שונה של כל אחד משני הזוויגים.
דו-צורתיות זוויגית קיצונית (בין אם בהופעה, בתכונות גוף או בהתנהגות) הפוגעת לכאורה בסיכויי ההישרדות וההזדווגות הייתה פרדוקס עבור ביולוגים אבולוציוניים מדרווין ועד הוגי הסינתזה האבולוציונית המודרנית. דרווין ניסה לפתור את הפרדוקס על ידי כך שהניח שיש בסיס גנטי הן להעדפה והן לקישוט, והניח שיש "חוש אסתטי" בבעלי חיים "מפותחים" יותר (פרימטים ובכלל זה האדם), המוביל לברירה חזקה של שתי התכונות (ההעדפה והקישוט) בדורות הבאים. פישר פיתח תאוריה זו על ידי כך שהניח שקיים מִתאם גנטי בין ההעדפה והקישוט: בתחילה הקישוט סימן פוטנציאל כְּשִׁירוּת גדול יותר (הסבירות שאורגניזם מסוים יותיר אחריו יותר צאצאים), כך שלהעדפת הקישוט היה יתרון ברירני (או ברירתי). לאחר מכן, אם ההעדפה של הנקבות לקישוטים מוגזמים של בן הזוג הייתה מספיק חזקה, היא יכלה לגבור על הברירה הטבעית גם כאשר הקישוט הפך לבלתי-סתגלני מבחינה אבולוציונית. בדורות הבאים הדבר היה יכול להוביל ל"ברירת נתיב מפלט" על ידי משוב חיובי, והמהירות שבה התכונה וההעדפה הופכות נפוצות יותר יכלה לגדול באופן מעריכי, עד להופעתה של ברירה נגדית.
היסטוריה של חקר התחום

דרווין פרסם ספר על ברירה זוויגית בשנת 1871 ושמו מוצא האדם וברירה ביחס למין. הספר עורר עניין בתחום הדו-צורתיות הזוויגית, אך בתקופה זו היו רעיונות אלה שנויים במחלוקת ולא זכו לפיתוח מחקרי והגותי. אלפרד ראסל וולאס חלק על דרווין וטען נגד קיומה של תופעה זו, של ברירה זוויגית. כשוולאס טען שבעלי חיים אינם מראים העדפה זוויגית, רונלד פישר חלק עליו בפומבי במאמרו משנת 1915, "האבולוציה של ההעדפה הזוויגית":
ההתנגדות שהעלה וולאס ... שבעלי חיים אינם מבטאים כל העדפה לבני זוג על בסיס יופיים, ובמיוחד הטענה שנקבות הציפורים אינן בוחרות בזכרים בעלי הנוצות המשובחות ביותר, תמיד נראתה לי חלשה; ראשית, עקב בורותנו הבלתי נמנעת באשר למניעים שעל פיהם בוחרים בעלי חיים בטבע בין מספר בני זוג פוטנציאליים; שנית, מכיוון שאין הסבר משביע רצון הן למאפיינים המיניים המשניים עצמם, הן לאופן ביטויים בריקודי החיזור, והן לעניין הברור שהמִפגנים המגוחכים הללו מעוררים בנקבה; ושלישית, מכיוון שההתנגדות הזאת קשורה ככל הנראה לתאוריה שהציג סֵר אלפרד וולאס באותו הספר, שהיכולות האמנותיות באדם שייכות ל"טבעו הרוחני", ולכן הגיעו אליו ללא תלות ב"טבעו החייתי" שיוצר על ידי הברירה הטבעית.
בספרו משנת 1930, "התאוריה הגנטית של הברירה הטבעית" (אנ'), התווה פישר לראשונה מודל שלפיו ברירת מפלט בין-זוויגית יכולה להוביל לקישוטיות של הזכר, בהתבסס על בחירת הנקבה ועל העדפתה לתכונות "מושכות" (אטרקטיביות), שמלבד זאת הן אינן סתגלניות (אדפטיביות), בבן זוגה הזכר. פישר טען שברירת תכונות המגדילות את הכשירות היא כנראה נפוצה למדי, ושמדובר בתהליך הדדי ומעגלי – כל פעולה של כל אחד מבני שני הזוויגים מחזקת את הנטייה לפעולה של בן הזוויג הנגדי:
ייתכן שאין זה נדיר שהעדפה זוויגית מסוג כלשהו עשויה לתת יתרון ברירני, ולכן להתבסס בקרב המין (species). כשקיימים הבדלים ניכרים בקרב מין, שקשורים ליתרון ברירני, תהיה נטייה לברור גם את אלה מבין בני הזוויג השני שמסוגלים להבחין באופן הברור ביותר בהבדלים הניתנים לצְפייה, ושמעדיפים באופן ההחלטי ביותר את הסוג שיש לו יתרון. העדפה זוויגית שנוצרה בדרך זו עשויה להיות – או לא להיות – בעלת יתרון ישיר עבור האינדיבידואלים שנבררים [לשם רבייה], וכך להאיץ את האפקט של הברירה הטבעית. על כן, העדפה כזו עשויה להיות נרחבת הרבה מעבר לתפוצתם של מאפייני זוויג משניים מרשימים.
העדפה חזקה של הנקבה למראה, להבדיל מהתפקוד, של הקישוט של הזכר, עשויה לפעול נגד כוחות הברירה הטבעית ולגבור עליהם, ולחולל ברירת נתיב מפלט זוויגית שמובילה להעצמה נוספת של הקישוט (ושל ההעדפה לקישוט), עד שהמחיר שהברירה הטבעית גובה הופך גבוה מהתועלת (שמעניקה הברירה הזוויגית). למשל, אם זנבות הטווסים יכבידו עליהם ויקשו עליהם להתחמק מטורפים, ושיעור הטריפה של הזכרים יהיה גדול כל כך עד שהנקבות יתקשו למצוא זכרים – הזכרים המעטים השורדים יהיו (סטטיסטית) בעלי זנב קטן מהרגיל, והנקבות ייאלצו "להסתפק במה שיש"; וכך, הברירה הטבעית לטובת זנב קטן תגבר על העדפת הנקבות.
ראשית חקר התחום

פישר התווה שני תנאי יסוד שחייבים להתקיים כדי שעקרון המפלט הפישרי יוביל לאבולוציה של קישוט מוקצן:
1. העדפה זוויגית בקרב לפחות אחד מהזוויגים.
2. יתרון רבייתי להעדפה זו.
בשנת 1915 טען פישר בספרו "האבולוציה של ההעדפה הזוויגית" ("The evolution of sexual preference"), שסוג ההעדפה הנקבית הנחוץ לשם קיומו של המפלט הפישרי יכול להיווצר ללא כל הבנה או הערכה של יופי. פישר הציע שכל תכונה נראית לעין שמרמזת על כשירות, שבפני עצמה אינה הסתגלותית, שמושכת תשומת לב, ושנראית אחרת בזכרים שונים באוכלוסייה כך שהנקבות יכולות להשוות ביניהם בקלות, מספיקה כדי לחולל מפלט פישרי. הצעה זו תואמת את התאוריה שלו, ומצביעה על כך שבחירת התכונה היא למעשה שרירותית, ויכולה להיות שונה באוכלוסיות שונות, גם בקרב בני אותו מין. שרירותיות כזו נתמכת במודלים מתמטיים, ובתצפיות על אוכלוסיות מבודדות של קטיים, שבהן הזכרים עשויים להיות שונים באופן בולט מזכרים באוכלוסיות אחרות.
ראו גם

עקרון ההכבדה
הסתגלות אבולוציונית
הערות שוליים

1 2  Andersson, M. (1994) Sexual selection.
1 2  Andersson, M. and Simmons, L.W. (2006), "Sexual selection and mate choice", Trends in Ecology and Evolution, 21 (6): 296–302{{citation}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
1 2  Gayon, J. (2010), "Sexual selection: Another Darwinian process", Comptes Rendus Biologies, 333 (2): 134–144
↑  Darwin, C. (1871) The Descent of Man, and Selection in Relation to Sex.
1 2 3 4  Fisher, R.A. (1915), "The evolution of sexual preference", Eugenics Review, 7 (3): 184–192
1 2 3  Fisher, R.A. (1930), The Genetical Theory of Natural Selection
↑  Rodd, F.H., Hughs, K.A., Grether, G.F. and Baril, C.T. (2002), "A possible non-sexual origin of mate preference: are male guppies mimicking fruit?", Proceedings of the Royal Society of Biology, 269 (1490): 571–577
מקדש בעל שמין בתדמור

מקדש בעל שמין בתדמור היה מקדש עתיק באתר הארכאולוגי בעיר תדמור בסוריה. המקדש הוקדש לאל הכנעני בעל שמין, שהיה אל השמים השמי, אחד משני האלים הראשיים של העיר תדמור.
היסטוריה

השלב המוקדם ביותר של המקדש מתוארך לסוף המאה השנייה לפנה"ס. המקדש נבנה מחדש בשנת 131 לספירה. המזבח שבחזית המקדש תוארך לשנת 115 לפנה"ס. עם כניסת הנצרות לאזור במאה החמישית לספירה, המקדש הוסב לכנסייה.
בשנת 1751 הגיעה משלחת שבראשה עמדו רוברט ווד (אנ') וג'יימס דוקינס (אנ'). המשלחת למדה את האתר ואת המבנים הארכיטקטוניים שלו. בין המבנים שתוארו על ידיה היה גם מקדש בעל שמין. המשלחת פרסמה את ממצאיה בשנים 1753 ו-1757.
המקדש נחפר בין השנים 1956-1954 על ידי משלחת ארכאולוגית שווייצרית  שאורגנה על ידי אונסק"ו. המקדש היה אחד מהמבנים העתיקים המושלמים ביותר ששרדו בתדמור. בשנת 1980 הוכרז המקדש על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית יחד עם האתר העתיק של תדמור. במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה נכבשה העיר תדמור על ידי ארגון המדינה האסלאמית ובחודש אוגוסט 2015 המקדש פוצץ ונהרס על ידו.
המבנה

המבנה נבנה באתר, שעוד לפני בניית המקדש, שימש לכל אורך המאה הראשונה לספירה והעשורים הראשונים של המאה השנייה כמקום קדוש שבו הועלו זבחים לכבודו של האל בעל שמין.
המקדש היה במקורו חלק ממתחם גדול של שלוש חצרות שייצגו עירוב סגנונות בנייה אדריכליים רומיים וסוריים. המבנה שכן בצדה הדרומי של החצר המרכזית. הפרופורציות של המקדש והכותרות היו רומיות, ואילו האלמנטים על גבי הקורה הראשית הארכיטרב וצדי החלונות היו בסגנון סורי. הכותרות של העמודים עוטרו בעיטורים בסגנון הסדר הקורינתי המזכיר את צמח הקוציץ. הפורטיקו - מבנה השער היה מורכב משישה עמודים. הקירות הצדיים היו מעוטרים בפילסטרים, שהם רכיבי בניין אדריכליים דמויי עמוד הצמודים לקיר.
כתובת והקדשה

על תושבת העמוד התומך בפרוטומה של מַלֵה אגריפה, שתמך בהקמת המקדש, נמצאה כתובת בשפות יוונית ותדמורית (ניב מקומי של השפה הארמית, שנכתב בכתב מרובע הדומה לכתב הארמי), שציינה את אגריפה ואת תמיכתו ונכתב בה שהמבנה הוקם בשנת 131 לספירה. הכתובת ציינה גם את ביקורו של הקיסר הרומי אדריאנוס בתדמור בשנת 129 לספירה. הכתובת היא:
הסנאט והאנשים שעשו את הפסל הזה לזכר מלה אגריפה, בנו של ירהאי, בנו של לישמָש ששימש בתפקידו כמזכיר בפעם השנייה כאשר אדריאנוס האלוהי בא לכאן. הוא נתן שמן לאזרחים ולחיילים ולזרים שהגיעו עמו. טיפל במאהל שלהם ובנה את המקדש, המבואה ואת כל העיטורים על חשבונו לכבוד בעל שמין ודורחלון.
הרס המקדש

בשנת 2013, במלחמת האזרחים בסוריה, הופצץ חלק מהמבנה וניזוק. פינתו הדרומית-מערבית של המקדש ניזוקה על ידי בוזזים, שפרצו שני פתחים במבנה כדי לבזוז את הריהוט של אולם המבקרים. ב-23 באוגוסט 2015, פוצץ המקדש על ידי ארגון המדינה האסלאמית, שאנשיו הניחו חומר נפץ בתוך מבנה המקדש. ארגון אונסק"ו הכריז שפיצוץ המקדש הוא פשע מלחמה. כשבוע לאחר מכן נהרס באתר גם מקדש בל. ב-5 באוקטובר 2015 פורסם כי הקשת המונומנטלית, שהייתה חלק חשוב באכסדרה הגדולה בתדמור, פוצצה גם היא.
הערות שוליים

1 2  The Pagan God: Popular Religion in the Greco-Roman Near East מאת Javier Teixidor עמ' 131
↑  Palmyra and Its Empire: Zenobia's Revolt Against Rome מאת Richard Stoneman, עמ' 65
↑  https://books.google.co.il/books?id=8kLFfE1qPhIC&pg=PA12&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false Palmyra and Its Empire: Zenobia's Revolt Against Rome], מאת Richard Stoneman, הוצאת אוניברסיטת מישיגן, עמ' 12
↑  תרגום חופשי
↑  רועי קייס, תיעוד הרס ההיסטוריה: דאעש מחריב מקדש, באתר ynet, 25 באוגוסט 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 238125508   WorldCat (עם VIAF): 238125508 
מקדש בעל שמין על רקע האכסדרה הגדולה כפי שהוא מופיע בספרו של רוברט ווד, 1753
חלקו הפנימי של המקדש, 2007
משמר החופים של הרפובליקה העממית של סין

| --- | --- |


 דגל המשמר
 מידע כללי
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 סוכנות אם:  People's Armed Police 
 תאריך הקמה:  1 ביולי 2018 
 עובדים:  16,296 (~2018)
 אתר רשמי (בסינית)
 
תג של משמר החופים הסיני לפני שנת 2013, כאשר חלק מכוח אבטחת הגבולות היה תחת המשרד לביטחון פנים.
משמר החופים של הרפובליקה העממית של סין, רשמית חיל משמר החופים של המשטרה המזוינת העממית (בסינית מפושטת: 中国人民武装警察部队海警总队), נקרא גם לשכת משמר החופים או 'לשכת המשטרה הימית של סין' היא גוף המשמשת כגורם מתאם לחיפוש והצלה ימיים, כמו ביצוע מבצעי אכיפת חוק במים הטריטוריאליים של הרפובליקה העממית של סין. כיום זהו משמר החופים הגדול בעולם.
משמר החופים הסיני היה בעבר הסניף הימי של כוח ביטחון הגבול של המשטרה המזוינת העממית שתחת המשרד לביטחון פנים עד שנת 2013. במרץ 2013 הודיעה סין כי תקים משמר חופים מאוחד בפיקודו של המינהל האוקיאני הממשלתי. משמר החופים החדש פועל מאז יולי 2013, כשהחל מ-1 ביולי 2018 הועבר משמר החופים הסיני משליטה אזרחית של מועצת המדינה, לאחריות המשטרה המזוינת העממית, ובסופו של דבר הוכנסה תחת פיקוד הוועדה הצבאית המרכזית.
השם הרשמי של הארגון הוא "חיל משמר החופים של המשטרה המזוינת הסינית", אך "לשכת משמר החופים הסיני / משמר החופים הסיני" (中国海警局) נשמר כשם הארגון לשימוש כללי.
תפקידים

משמר החופים הסיני מבצע חיפוש והצלה או סיורים על חוף הים והאוקיינוס, כולל פעולות נגד הברחות. בעת מלחמה הוא עשוי להיות נתון לשליטתו המבצעית של צי צבא השחרור העממי.
תפקידים > משימות

תפקידיו מגוונים אך כוללים:
סיור במים טריטוריאליים ובשטחים שבמחלוקת
פעילות נגד הברחות, נגד פיראטיות
שיטור ימי ובדיקת ספינות
ביטחון נמל וחוף
מחקר וסקר
חיפוש והצלה
הגנה על דיג
ביוני 2018 הוענקו למשמר החופים הסיני זכויות ימיות ואכיפת החוק בדומה לרשויות אכיפת החוק האזרחיות על מנת לבצע מבצעים למאבק בפעילויות בלתי חוקיות, לשמור על שלום וסדר, כמו גם שמירה על הביטחון בים, בעת ביצוע חובות הקשורות לשימוש במשאבים ימיים, הגנה על הסביבה הימית, ויסות הדיג ומאבק בהברחות.
ב-22 בינואר 2021 התקבל חוק משמר החופים, המאפשר לספינות המשמר להשתמש בכוח קטלני כלפי ספינות זרות שאינן מצייתות לפקודת יציאה ממימי סין. החוק נכנס לתוקף ב-1 בפברואר 2021.
תפקידים > אימונים

משמר החופים הסיני מקיים אימונים משותפים תקופתיים עם ציים זרים, כולל שירות משמר החופים של ארצות הברית. משמר החופים הסיני משתתף גם בפורום השנתי של סוכנויות משמר החופים בצפון האוקיינוס השקט באלסקה, יחד עם גופי משמר חופים של ארצות הברית, קנדה, יפן, דרום קוריאה ורוסיה. כחלק מתוכנית חילופים הוקצו חברי שירות משמר החופים הסיני לשרת בשורות משמר החופים האמריקני.
הערות שוליים

↑  Erickson, Andrew S. (26 בפברואר 2018). "Numbers Matter: China's Three 'Navies' Each Have the World's Most Ships". The National Interest (באנגלית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "China's Three 'Navies' Each Have the World's Most Ships".
↑  关晓萌. "Nation merging maritime patrol forces - Latest News". www.chinadaily.com.cn.
↑  http://www.defensenews.com/article/20130723/DEFREG03/307230021/China-Unveils-Coast-Guard-Handle-Sea-Conflict
↑  Tate, Andrew (26 ביוני 2018). "Control over China Coast Guard to be transferred to CMC". Jane's Information Group. Legislation passed by the National People’s Congress (NPC) on 22 June will implement changes announced in March that the CCG will come under the control of the People’s Armed Police Force (PAPF) and, ultimately, the command of China’s Central Military Commission (CMC). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Deployment arrangement from State Council of the People's Republic of China
↑  Wei, Changhao (22 ביוני 2018). "NPCSC Defers Vote on E-Commerce Law, Grants Law Enforcement Powers to Military-Controlled Coast Guard". NPC Observer. נבדק ב-16 באוקטובר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  https://www.reuters.com/article/us-china-coastguard-law-idUSKBN29R1ER
↑  "Logon Form".
↑  "RealClearPolitics - Articles - U.S. Coast Guard Has Chinese aboard". www.realclearpolitics.com.
ספינת משמר החופים הסיני
מצוק דרנטה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  63°40′27″S 58°25′15″W﻿ / ﻿63.67416667°S 58.42083333°W﻿ / -63.67416667; -58.42083333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק דרנטה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק דרנטה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק דרנטה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק דרנטה
 
מצוק דרנטה (באנגלית: Drenta Bluff; בבולגרית: връх Дрента) הוא מצוק מכוסה קרח, המהווה את הקצה הדרומי של רמת לואי-פיליפ, בחצי האי טרינטי, שבצפון חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהו של המצוק 1,076 מטרים מעל פני הים.
המצוק ממוקם בצידו הצפוני של מעבר בנץ, ומתנשא מעל בקע ורדיקאל שממערב לו, ומעל הדום הקרח קונו, שממזרח - צפון-מזרח לו.
המצוק ממוקם 1.64 קילומטרים צפונית-מערבית מפסגת גיגן; 13.5 קילומטרים דרומית-מזרחית מהר איגנאטייב; ו-6.62 קילומטרים דרומית-מערבית מפסגת סמין.
היסטוריה > מיפוי המצוק

המצוק מופה על ידי סוקרים גרמנים וסוקרים בריטיים בשנת 1996.
היסטוריה > מקור השם

המצוק נקרא על שם היישוב דרנטה שבצפון בולגריה.
השם אושר רשמית ב-6 בדצמבר 2010.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
מצוק גולש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  63°49′21″S 58°52′42″W﻿ / ﻿63.8225°S 58.8783°W﻿ / -63.8225; -58.8783
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק גולש(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק גולש(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק גולש(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק גולש
 
מצוק גולש (באנגלית: Golesh Bluff; בבולגרית: рид Голеш) הוא מצוק מכוסה קרח, בצידה הצפוני של רמת דטרויט בחצי האי טריניטי באזור ארץ גרהאם של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
גובהו של המצוק 1,426 מטרים מעל פני הים.
מצוק גולש ממוקם 13.27 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מגבעת פוינטר;
מצוק גולש ממוקם 6.37 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מגבעות אוראול;
מצוק גולש ממוקם 11.77 קילומטרים דרום-מערבית ממצוק סקופארקניק;
מצוק גולש ממוקם 12.59 קילומטרים ממערב לפסגת גורגוליאט שברמת קונדופריי.
מדרונותיו המערביים התלולים של מצוק גולש, מתנשאים על הקרחון היובלי הזורם לכיוון צפון-מערב ונשפך אל קרחון פטוס.
המצוק נקרא על שם הכפר גולש שבצפון מזרח בולגריה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המצוק

המצוק מופה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים מטעם המכון לגאודזיה יישומית (Institut für Angewandte Geodäsie) וסוקרים בריטיים מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי.
היסטוריה > מקור השם

המצוק נקרא על שם הכפר גולש שבצפון מזרח בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
משה פנירי

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פורת יוסף 
 מקום מגורים:  שכונת רמות
 השתייכות:  חרדים ספרדים
 רבותיו:  בן ציון אבא שאול 
 
הרב משה פנירי הוא פוסק הלכה חרדי ספרדי, ראש בית ההוראה אפיקי מים.
ביוגרפיה

נולד בפתח תקווה בד' ניסן ה'תשט"ז לאביו נסים ולאמו שרה שרח לבית מנשה, בבחרותו למד בישיבת פורת יוסף, ולאחר נישואיו המשיך ללמוד בישיבה בכולל בראשות הרב יעקב תופיק. במשך כעשר שנים שימש כמו"ץ בבית ההוראה יחוה דעת, וכן כראש כולל נחלת אברהם.
הרב פנירי הוא פוסק בולט בהלכות נידה, הרב עובדיה יוסף היה סומך עליו להלכה. הוא גם תלמידו של הרב בן ציון אבא שאול.
בשל פסיקותיו בהלכות ריבית, מונה לחבר בוועדת הפיננסים של בד"ץ בית יוסף.
בשנת תשס"ז הקים את בית ההוראה אפיקי מים בשכונת רמות בירושלים, בבית הוראה הוכשרו למעלה מ-400 רבנים המשיבים לשאלות הפונים, ברחבי העולם.
בית ההוראה עורך מעת לעת ועידות רפואיות בנושאים הלכתיים, מוציא את ספריו, עונה על שאלות ותשובות בנושאי דיני משפחה וריבית, וכן מכשיר רבנים למו"צים בהלכות נידה ובהדרכת חתנים.
פסיקתו נחשבת למקילה יחסית, בספריו הוא מדגיש את הצורך בהכרת ההלכה וידיעת הקולות במקרי צורך.
ספריו

הרב פנירי חיבר ספרים רבים בהלכה ובהגדה, ספרו אבני שהם זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית (תשס"א).
אבני שהם חלק א , הלכות נדה, סימנים קפג-קצה, באתר אוצר החכמה
חלק ב, סימנים קצו-ר, ירושלים תש"ס, באתר אוצר החכמה (יצאו מעל שמונה מהדורות)
אדני הבית, יענייני שלום בית, רושלים תשע"ו, באתר אוצר החכמה
סדרת אפיקי מים היא סדרת ספרים המהווה קיצור לספריו;
אפיקי מים, הלכות יחוד, ירושלים תשע"ו, באתר אוצר החכמה
אפיקי מים, הלכות נדה, ירושלים תשע"ד, באתר אוצר החכמה
אפיקי מים, הלכות נישואין, ירושלים תשע"א, באתר אוצר החכמה
אפיקי מים, הלכות ריבית, ירושלים תשע"ג, באתר אוצר החכמה
בית חתנים חלק א , ירושלים תשמ"ב, באתר אוצר החכמה (יצאו מעל ארבע מהדורות)
חלק ב, הלכות נישואין, ירושלים תשמ"ב, באתר אוצר החכמה
כבוד הורים, הלכות כיבוד אב ואם, ירושלים תשמ"ו, באתר אוצר החכמה
מנוחה שלמה חלק א , הלכות שבת סימנים שיט-שכא, ירושלים תשס"ח, באתר אוצר החכמה
חלק ב, סימנים רנג, רנז-ח שיח, ירושלים תשס"ח, באתר אוצר החכמה
משנת היחוד, הלכות יחוד, ירושלים תשס"ז, באתר אוצר החכמה (יצאו שתי מהדורות)
ריבית לאור ההלכה חלק א , הלכות ריבית, ירושלים תשמ"ז, באתר אוצר החכמה
חלק ב, ירושלים תשמ"ז, באתר אוצר החכמה (יצאו מעל שלוש מהדורות)
הגדה של פסח אפיקי מים, ביאור נרחב בכמה מדורים על הגדה של פסח, שני כרכים, ירושלים תשפ"ד
אור פני מלך, על רבו הרב בן ציון אבא שאול, ירושלים תשפ"ד
חיים אישיים

נשוי למרים לבית בן שושן, גר בירושלים, כמה מבניו משמשים כרבנים בבית ההוראה.
הערות שוליים

↑  מחבר סדרת הספרים שערי ניסים, נפטר בתשפ"ד
↑  נפטרה בה' ניסן תשע"א
↑  מובא בהקדמה לספר ריבית לאור ההלכה
↑  ראו הסכמת הרב עובדיה יוסף לספריו
↑  ראו ספרו "דיני היתר ועסקא".
↑  איתי יוסף כהן, קובץ הלכה ורפואה, הוצאת מכון דורות, עמ' 261, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  יוסף חיים אוהב ציון, פנים חדשות בשבע ברכות, בתורתו (חופה וקידושין), ירושלים תשע"ה, עמ' רכו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  הוועד לענייני פיננסים, באתר בד"ץ בית יוסף
↑  רבני בית ההוראה התכנסו לועידת רפואה והלכה • גלריה, באתר JDN‏
↑  אפיקי מים, הלכות נדה, הקדמה
↑  בית חתנים חלק א, ירושלים תשמ"ב, עמוד 2, באתר אוצר החכמה
↑  הגרסה הקודמת לספר נקראה "בית נאמן בישראל", ירושלים תשנ"ט
↑  הגרסה הקודמת לספר נקראה "דיני טהרה", ירושלים תשס"א
↑  מוכר בשם זה, במהדורה ראשונה נקרא "דיני רבית ועסקא", נדפס על ידי מכון נחלת אברהם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309389605171  ISNI: 0000 0000 6695 2638  LCCN: nr91008195  VIAF: 182583823   WorldCat (עם VIAF): 182583823
מתיאס גונסאלס

מתיאס גונסאלס (בספרדית: Matías González;‏ 6 באוגוסט 1925 – 12 במאי 1984) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הבלם אחורי.
קריירה

גונסאלס שערך 33 הופעות במדי נבחרת אורוגוואי, עשה את בכורתו ב-13 באפריל 1949 בניצחון 2–3 על אקוודור במסגרת הקופה אמריקה של אותה השנה. שנה אחר כך היווה גונסאלס חלק מזכייתה במונדיאל 1950, כאשר ביצע הופעה הגנתית מצוינת במשחק המכריע נגד ברזיל הידוע בשם המרקנאסו. לאחר הזכייה, עיתונאים כינו אותו ״האריה״ של המרקנה, ויש שסברו שחשיבותו במשחק זה גברה על חשיבותם של הכובשים לטובת אורוגוואי חואן סקיאפינו ואלסידס גיג'ה.
מסע החורף

.
דיוקן "פרנץ שוברט" מאת וילהלם אוגוסט רידר, שמן, 1875, על פי ציור בצבעי-מים של רידר מ-1825.
מסע החורף (בגרמנית: Winterreise) הוא מחזור של פואמות מאת וילהלם מילר, הידוע בעיקר כמחזור השירים לקול ולפסנתר שהלחין פרנץ שוברט (מס' 911 ברשימת דויטש. מחזור השירים יצא לאור כאופוס 89 בשנת 1827. "מסע החורף" הוא אחד משני מחזורי השירים הגדולים שחיבר שוברט לפואמות של מילר ונכתב אחרי הטוחנת היפה (Die schöne Müllerin), אופוס 25, D 795 משנת 1823. שני המחזורים נכתבו במקור לקול טנור, אבל במקרים רבים עושים בהם טרנספוזיציה לטווח קול אחר - תקדים שקבע שוברט עצמו. שתי היצירות הללו ניצבות, מבחינת קנה המידה, הלכידות והעוצמה הדרמטית, האחידות המוזיקלית והספרותית והתביעות שהן מציגות לפרשניהן, בליגה משלהן בסוגת מחזורי השירים. למעשה, אף כי המחזור של בטהובן, "לאהובה הרחוקה" (An die ferne Geliebte) קדם לו לפרסום, ב-1816, לשני מחזורי השירים של שוברט שמור המקום הראשון בתולדות הסוגה, כמו ללידר של שוברט בכלל.
כתב היד של היצירה שמור בספרייה והמוזיאון על שם מורגן (The Morgan Library & Museum) בניו יורק.