stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטפן קשי
הערות שוליים

↑  ההתאחדות הניגרית: סטפן קשי חזר בו מההתפטרות, באתר nrg‏, 12 בפברואר 2013
↑  סטפן קשי פוטר מאימון נבחרת ניגריה, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2014
↑  מאמן וקפטן נבחרת ניגריה לשעבר סטפן קשי מת בגיל 54, באתר וואלה, 8 ביוני 2016
| נבחרת ניגריה – מונדיאל 1994 |
| --- | --- | --- |
|  1 רופאי •  2 אגואווהן •  3 אירוהא •  4 קשי •  5 אוקצ'וקוו •  6 אנוונו •  7 ג'ורג' •  8 אוליהה •  9 יקיני •  10 אוקוצ'ה •   11 אמוניקה •  12 סיאסיה • 13 אזאוגו •  14 אמוקצ'י • 15 אוליסה • 16 אגו • 17 איקפבה • 18 אקוקו • 19 אמנלו • 20 אוקפור • 21 אדפוג'ו • 22 אגבונאברה • מאמן: וסטרהוף |  1 רופאי •  2 אגואווהן •  3 אירוהא •  4 קשי •  5 אוקצ'וקוו •  6 אנוונו •  7 ג'ורג' •  8 אוליהה •  9 יקיני •  10 אוקוצ'ה •   11 אמוניקה •  12 סיאסיה • 13 אזאוגו •  14 אמוקצ'י • 15 אוליסה • 16 אגו • 17 איקפבה • 18 אקוקו • 19 אמנלו • 20 אוקפור • 21 אדפוג'ו • 22 אגבונאברה • מאמן: וסטרהוף | ניגריה |
| נבחרת טוגו – גביע אפריקה לאומות 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 צ'אגנירו •  2 ניבומבה •  3 אבאלו •  4 אדבאיור •  5 צ'אנגאי •  6 אזיאוונו •  7 סאליפו •  8 מאמה •  9 דוגבה •  10 מאמם •   11 קובגאט •  12 אקוטו • 13 מתיאס •  14 אולופאדה • 15 רומאו • 16 אגאסה • 17 קאדר • 18 סנאיה • 19 אלידו • 20 אסמואסה • 21 אטה-אודאיי • 22 אובילאלה • 23 גויאזו • מאמן: קשי |  1 צ'אגנירו •  2 ניבומבה •  3 אבאלו •  4 אדבאיור •  5 צ'אנגאי •  6 אזיאוונו •  7 סאליפו •  8 מאמה •  9 דוגבה •  10 מאמם •   11 קובגאט •  12 אקוטו • 13 מתיאס •  14 אולופאדה • 15 רומאו • 16 אגאסה • 17 קאדר • 18 סנאיה • 19 אלידו • 20 אסמואסה • 21 אטה-אודאיי • 22 אובילאלה • 23 גויאזו • מאמן: קשי | טוגו |
| נבחרת ניגריה – גביע אפריקה לאומות 2013 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 אניימה •  2 יובו •  3 אצ'ייז'ילה •  4 אוביורה •  5 אמברוז •  6 אגווקה •  7 מוסא •  8 אידייה •  9 אמניקה •  10 אובי מיקל •   11 מוזס •  12 גבריאל • 13 אוגודה •  14 אובאבונה • 15 אוצ'ה • 16 אג'ידה • 17 אונאזי • 18 אוזואניי • 19 מבה • 20 איגיבור • 21 אושאניווה • 22 אומרו • 23 אגבים • מאמן: קשי |  1 אניימה •  2 יובו •  3 אצ'ייז'ילה •  4 אוביורה •  5 אמברוז •  6 אגווקה •  7 מוסא •  8 אידייה •  9 אמניקה •  10 אובי מיקל •   11 מוזס •  12 גבריאל • 13 אוגודה •  14 אובאבונה • 15 אוצ'ה • 16 אג'ידה • 17 אונאזי • 18 אוזואניי • 19 מבה • 20 איגיבור • 21 אושאניווה • 22 אומרו • 23 אגבים • מאמן: קשי | ניגריה |
| נבחרת ניגריה – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 אניימה •  2 יובו •  3 אוזואניי •  4 גבריאל •  5 אמברוז •  6 אגווקה •  7 מוסא •  8 אודמווינגי •  9 אמניקה •  10 אובי מיקל •   11 מוזס •  12 אודונלאמי • 13 אושאניווה •  14 אובאבונה • 15 עזיז • 16 אג'ידה • 17 אונאזי • 18 בבאטונדה • 19 נוופור • 20 אוצ'בו • 21 אגבים • 22 אומרו • 23 אמאובי • מאמן: קשי |  1 אניימה •  2 יובו •  3 אוזואניי •  4 גבריאל •  5 אמברוז •  6 אגווקה •  7 מוסא •  8 אודמווינגי •  9 אמניקה •  10 אובי מיקל •   11 מוזס •  12 אודונלאמי • 13 אושאניווה •  14 אובאבונה • 15 עזיז • 16 אג'ידה • 17 אונאזי • 18 בבאטונדה • 19 נוופור • 20 אוצ'בו • 21 אגבים • 22 אומרו • 23 אמאובי • מאמן: קשי | ניגריה |
כריסטיאן סקרדסויג

| --- | --- |

 לידה:  12 במרץ 1854 Modum Municipality, נורווגיה 
 פטירה:  19 בינואר 1924 (בגיל 69) Eggedal, נורווגיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות  האקדמיה הלאומית הנורווגית לתעשיית המלאכה והאמנות 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  נאו-רומנטיקה 
 יצירות ידועות:  Villa Baciocchi, The Sallow Flute 
 
כריסטיאן סקרדסויג (בנורווגית: Christian Skredsvig;‏ 12 במרץ 1854 – 19 בינואר 1924) היה צייר וסופר נורווגי. הוא השתמש בסגנון אמנותי המשקף את הנטורליזם. הוא ידוע במיוחד בתיאוריו הציוריים והליריים של הנוף.
ביוגרפיה

כריסטיאן אריקסן סקרדסויג נולד וגדל בחוות סקרדסויג בקהילת מודום בבוסקרוד שבנורווגיה.
כשהיה בן 15 הפך לתלמיד בבית הספר לציור של יוהאן פרדריק אקרסברג בכריסטיאניה (אוסלו). לאחר מותו של אקרסברג בשנת 1870 למד אצל יוליוס מידלטאון באקדמיה הלאומית הנורווגית לאמנות ואומנות. הוא המשיך בארבע שנות התמחות (1870–1874) בקופנהגן אצל צייר הנוף וילהלם קיהן באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות.
סקרדסויג זכה בשנת 1872 וקיבל קצבת נסיעות בחסות הממשלה במהלך השנים 1876, 1877 ו-1880. הוא התיישב בשנת 1875 במינכן, שם פיתח חברויות לכל החיים עם כמה מהאמנים הנורווגים. לאחר מכן עבר להתגורר בפריז, שם היה זמן קצר תלמידו של לאון בונה. הוא הציג בתערוכה העולמית בפריז בשנת 1878. בשנת 1881, כאמן הנורווגי היחיד, זכה במדליית הזהב (1881) באקדמיה לאמנויות יפות בפריז.
לאחר מספר שנים בפריז חזר לנורווגיה בשנת 1886 והתיישב בחוות פלסקום בברום. ביתו החדש הפך למקום התכנסות של ציירים, משוררים ומוזיקאים. הוא גם ערך נסיעות לקורסיקה בשנת 1888 ולדרום צרפת בשנת 1891.
בשנת 1894 עבר לאגדל (Eggedal) בסיגדל שם בנה את ביתו. בנוף הטבעי של אגדל, מצא סקרדסויג השראה לציור. ציוריו המפורסמים ביותר מתקופה זו הם אולי האידיליה (1888) ויופסיאן (1904). בשנת 1896 התיישב גם בסיגדל ידידו הטוב של סקרדסויג ותלמידו מהשנים במינכן, הצייר תיאודור קיטלסן, זמן קצר לאחר שביקר את סקרדסויג בביתו החדש.
הוא היה גם סופר כתב כמה ספרים ביניהם אוטוביוגרפיה שלו לצד רומנים.
בשנת 1908 מונה סקרדסויג לאביר במסדר אולב הקדוש.
סקרדסוויג התגורר באגדל עד מותו בשנת 1924.
ביתו לשעבר של סקרדסויג הוא מוזיאון מאז 1970. הריהוט והחפצים נשמרים כפי שהיו כשגר שם סקרדויג. עבודותיו וציוריו של חבריו עדיין תלויים על הקירות, יחד כ -150 יצירות אמנות מקוריות. המעון לשעבר עדיין שייך לבני משפחת סקרדסויג. עיריית סיגדל אחראית על התחזוקה והניהול של המוזיאון.
חיים אישיים

בשנת 1882 התחתן עם מגי פלאטה (1863–1955), בתו של פ. מ. פלאטה (1836–1899) שהיה סוחר ופטרון אמנות. הם נפרדו והתגרשו בשנת 1894. בשנת 1898 התחתן סקרדסויג עם ברט ברג (1877–1969) שאיתה היו לו ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  Tore Kirkholt. "Christian Skredsvig". Store norske leksikon
↑  "Skredsvig, Christian – maler og norsk idol"
↑  Ingrid Reed Thomsen, Christian Skredsvig, Norsk biografisk leksikon, 25 בפברואר 2020
↑  Christian Skredsvig – Kunsthistorie, kunsthistorie.com (בנורווגית ספרותית)
↑  Christian Skredsvig - hf/ifikk/kun1000, wiki.uio.no
↑  Buskerudmuseet (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90100183  BnF: cb14966417s (data)  GND: 141108533  ISNI: 0000 0000 7778 676X  KulturNav: 536be20f-fb82-4463-b0c0-107d153ad344  LCCN: n83048582  NTA: 133574784  RKD: 72954  SNAC: w6mx081g  SUDOC: 033699658  ULAN: 500109480  VIAF: 7658509   WorldCat (עם VIAF): 7658509
האופרה הלאומית הרומנית בבוקרשט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חברת תיאטרון, עסק 
 כתובת:  שדרות מיכאיל קוגליניצ'אנו 70-72
 מדינה:  רומניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 20 בדצמבר 1921
 תאריך פתיחה רשמי:  20 בדצמבר 1921 
 
 קואורדינטות:  44°26′09″N 26°04′46″E﻿ / ﻿44.435833°N 26.079444°E﻿ / 44.435833; 26.079444
 http://operanb.ro
  (למפת בוקרשט מוגדלת) האופרה הלאומית הרומנית(למפת בוקרשט רגילה) האופרה הלאומית הרומנית
 
האופרה הלאומית הרומנית בבוקרשט (ברומנית: Opera Naţională București) הוא אחד מבתי האופרה והבלט הלאומיים של רומניה.
המקום נחנך בשנת 1919 וב-1953 הועבר למשכנו הנוכחי אשר ממוקם במערב העיר.
האופרה הראשונה שהוצגה בו הייתה פיק דאם מאת צ'ייקובסקי ומופע הבלט הראשון שהועלה בו היה קופליה.
האודיטוריום מכיל 952 מקומות ישיבה.
התיאטרון האופרה והבלט הלאומי של ליטא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית אופרה, להקת תיאטרון 
 מיקום:  וילנה 
 מדינה:  ליטא 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1920
 תאריך פתיחה רשמי:  1920 
 אדריכל:  Elena Nijolė Bučiūtė 
 
 קואורדינטות:  54°41′21″N 25°16′41″E﻿ / ﻿54.68916667°N 25.27805556°E﻿ / 54.68916667; 25.27805556
 www.opera.lt/english
  (למפת וילנה מוגדלת) מחוז המשנה וילנה טרקאיהתיאטרון האופרה והבלט הלאומי של ליטא(למפת וילנה רגילה) מחוז המשנה וילנה טרקאיהתיאטרון האופרה והבלט הלאומי של ליטא
 
התיאטרון האופרה והבלט הלאומי של ליטא (בליטאית: Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras) הוא תיאטרון ללהקת אופרה ולבלט בעיר וילנה שבליטא.
ראשיתו של הרעיון הוא בהקמת תיאטרון לאופרה ובלט בקובנו בשנת 1928. בין מייסדי התיאטרון היה קיפראס פטראוסקאס.
בשנת 1948 הוחלט להעביר את התיאטרון לוילנה והוא התמקם בבניין תיאטרון שכבר היה קיים. בשנת 1974 לתיאטרון נבנה בניין חדש. המבנה כולל אולם ל-1149 מקומות. לפני המבנה הוצב פסל של קיפראס פטראוסקאס שהיה בין מייסדי התיאטרון ושר בו עד לשנת 1958. על החזית הצפונית הוצבו 10 פסלים של דמויות ידועות מיצירות שונות. המבנה מנוצל גם לאירועים רשמיים, הופעות ותחרויות מוזיקליות.
החל משנת 1998 התיאטרון פועל בשם הנוכחי.
במהלך השנים על במת התיאטרון שרו בעיקר זמרים ליטאים. הוא היה במה להצגת בכורה של אופרות שנכתבו על ידי מלחינים ליטאים. להקות האופרה והבלט של התיאטרון משתתפות באופן קבוע בפסטיבלים ברחבי העולם. בכל קיץ נערכות הופעות בשטח של מבצר טרקאי.
סיני שיפר

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1854 כ"ז בחשוון ה'תרט"ו Námestovo, סלובקיה 
 נהרג:  6 בנובמבר 1922  (בגיל 67) ט"ו בחשוון ה'תרפ"ד קרלסרוהה
 מקום קבורה:  קרלסרוהה
 מדינה:  גרמניה, הונגריה 
 מקום פעילות:  קרלסרוהה, גרמניה
 תקופת הפעילות:  ? – 25 באוקטובר 1923 
 רבותיו:  הכתב סופר ורב עזריאל הילדסהיימר
 בת זוג:  אסתר פרל
 צאצאים:  נכדיו הרב סיני אדלר ומתתיהו אדלר
 
 תפקידים נוספים:  רבה של העיר קרלסרוהה
 
הרב סיני שיפר (כ"ז בחשוון ה'תרט"ו, 18 בנובמבר 1854 – ט"ו בחשוון ה'תרפ"ג, 6 בנובמבר 1922), היה רב ואב בית הדין של הקהילה האורתודוקסית בקרלסרוהה שבגרמניה. מחבר שו"ת "סתרי ומגיני", קונטרס על תספורת הזקן, וקונטרסי הלכה נוספים.
קורות חייו

נולד בנמסטו שבהונגריה לאביו ר' יקותיאל זאב ולאמו הדסה לבית גרוס.
בצעירותו הוריו שלחו אותו לישיבת פרשבורג, בה למד אצל רבו רבי אברהם שמואל בנימין סופר (ה'כתב סופר').
משנת ה'תרל"ה (1875) ועד שנת ה'תרמ"א (1880) למד בבית המדרש לרבנים בברלין אצל הרב עזריאל הילדסהיימר, והוסמך להוראה. כנדרש מרבנים בגרמניה, השלים לימודי השכלה כללית באוניברסיטת לייפציג. עבודת הדוקטורט שלו (1884) עסקה ב"ספר קהלת בתלמוד ובמדרש".
הוא נשא לאשה את אסתר פרל קריס, ממשפחה מיוצאי גליציה, ולהם נולדו שלוש בנות.
משרת הרבנות הראשונה שלו הייתה בקהילה בהנובר, ובשנת ה'תרמ"ג, 1883, התמנה לכהונת רב 'קהל היראים' בקרלסרוהה שבמדינת באדן בגרמניה. שם שימש ברבנות במשך ארבעים שנה עד לפטירתו הפתאומית בגיל ששים ושבע, כתוצאה מפציעה בתאונה בעת לכתו לבית הכנסת.
הוא נקבר בבית הקברות היהודי בקרלסרוה, לצד אשתו.
כתביו

כתב שו"ת סתרי ומגיני, וקונטרס 'תספורת הזקן'. מלבד זאת נדפסו חידושי תורתו גם בכתבי העת התורניים בני התקופה.
משפחתו

לרב שיפר ולאשתו היו שלוש בנות:
ד"ר ציפורה, נישאה לרופא ד"ר שלמה מנחם ליבן (1884–1942). הם ושלושת ילדיהם נספו בשואה.
רייזיל, נישאה לרב שמעון הלוי אדלר (1884 – 1944), רב בפראג ובזברסלב, מחנך וחוקר היסטוריית יהדות בוהמיה ואלזס. הם נספו בשואה. אך שניים מבניהם שרדו: הרב סיני יצחק אדלר, ר"מ בישיבת כרם ביבנה ורבה של אשדוד בתקופת התהוותה המחודשת לעיר, וראש כולל אברכים במבשרת ציון, ומתתיהו אדלר, שהיה מנכ"ל אוניברסיטת בר-אילן ושגריר ישראל בשווייץ.
ד"ר מרים, נישאה לד"ר חיים אליהו וייל (1848–1955) מפרנקפורט, הזוג היגר לניו יורק ב-1938.
ראו גם

הרב סיני אדלר
מתתיהו אדלר
משה פנחס טרונק

| --- | --- |

 לידה:  1854 
 פטירה:  1912 (בגיל 58 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–1912 
 אב:  ישראל יהושע מקוטנא 
 צאצאים:  יצחק יהודה טרונק 
 
הרב משה פנחס טרונק (ה'תרי"ד, 1854 – כ"ג באייר ה'תרע"ב, 10 במאי 1912) היה רבה של קוטנה שבפולין.
ביוגרפיה

נולד בפולטוסק לרב ישראל יהושע טרונק שכיהן אז כרבה של העיר, ונקרא על שם רבו של אביו. הוא היה בן יחיד להוריו, ואחותו נישאה לרב חיים אלעזר וקס, רבה של קאליש. למד אצל אביו ואצל הרב שמואל ליב פדמביצר. אביו היה מיודד עם כמה מגדולי האדמו"רים בפולין, אך לא זוהה בלעדית עם אחת החסידויות. כשהיה ילד, לקח האב את משה פנחס לחצרו של הרב מנחם מנדל מוורקא, ובגיל צעיר מאוד שלח אותו ללמוד אצל הרב יחיאל דנציגר רבה של פילץ ומי שיהיה לימים מייסד חסידות אלכסנדר.
נישא בעודו נער לבתו של הרב אברהם מאיר מושקט אב"ד ביאלבריז'ג, נכדתו של הרב ישעיה מושקט מפראגה. לאחר נישואיהם גרו בני הזוג בקוטנה לצד אביו שהתמנה בינתיים כרב העיר. בשנת 1890 פעל אביו למינויו כרבה של מלאווה, אך המינוי סוכל בידי חסידי גור המקומיים לאחר מאבק בן שלוש שנים, על רקע המתיחות בין חסידי גור לחסידי אלכסנדר שאליהם השתייך הרב טרונק. הוא כיהן בינתיים במשרות רבניות בוויסקיט ובפרבר הוורשאי, פראגה. לאחר פטירת אביו בשנת 1893 התמנה במקומו כרבה של קוטנה, משרה שבה נשא במשך תשע עשרה שנה.
הוא עמד בקשרי מכתבים עם הרב אברהם בורנשטיין מסוכטשוב שאף השיא את נכדתו, בת בנו יחידו ויורשו הרב שמואל בורנשטיין ("שם משמואל") לבנו יצחק יהודה. בתו של הרב טרונק נישאה לגביר שמעון צילק.
נפטר בכ"ג באייר ה'תרע"ב, 10 במאי 1912. את חידושי תורתו לא הביא לדפוס.
הותיר אחריו שני בנים: הגביר חיים אברהם טרונק מלודז', אביו של הסופר יחיאל ישעיהו טרונק, והרב יצחק יהודה טרונק שמילא את מקום אביו וסבו ברבנות העיר קוטנה.
פעילות תורנית

הרב טרונק הוציא לאור חלק מספרי אביו, ובהם הספר "ישועות ישראל" על שולחן ערוך חושן משפט. בהקדמת ספרו של אביו שו"ת "ישועות מלכו" נכתב שבנו הרב משה פנחס נועץ עם בעל "אבני נזר" כיצד לטפל בכתבי אביו והוא יעץ לתת עדיפות ראשונה לחידושים על הרמב"ם משום שיש בהם חידושים רבים על חלק שלישי של הרמב"ם שלא הרבו לכתוב עליו.
בספרו של אביו שו"ת "ישועות מלכו" מופיעות תשובות רבות שנשלחו אליו.
לקריאה נוספת

נתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, בני ברק תשל"ה. פריט 15620
ישראל אברהם גרינבוים, חכמי פולין, ירושלים תשס"ט, עמוד תכז
הערות שוליים

↑  ראו: שו"ת אבני נזר, יורה דעה, סימנים שז, שסח; חושן משפט, סימן ל
↑  עליו ראו: יהושע אייבשיץ, כערער בערבה, ירושלים תשנ"ט, פרק י' ורשה תחת צלב הקרס, עמ' 234–235.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506364105171  VIAF: 29437590   WorldCat (עם VIAF): 29437590
אלכסנדר גרותנדיק

| --- | --- |

אלכסנדר גרותנדיק
 לידה:  28 במרץ 1928 ברלין, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  13 בנובמבר 2014 (בגיל 86) Saint-Girons, צרפת 
 שם לידה:  Alexander Raddatz 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה, צרפת
 מקום לימודים:  Le Collège-Lycée Cévenol International (1945)  אוניברסיטת מונפלייה (1948)  אקול נורמל סופרייר (1949)  אוניברסיטת נאנסי (1953) 
 מנחה לדוקטורט:  לורן שוורץ, ז'ן דודונה 
 מוסדות:  המרכז הלאומי למחקר מדעי (1950–1958)  אוניברסיטת פריז XI: פארי-סוד (1972–1973)  אוניברסיטת מונפלייה (1973–1984)  קולז' דה פראנס (1970–1972)  המכון למדעים מתקדמים (1959–1970)  המרכז הלאומי למחקר מדעי (1984–1988) 
 תלמידי דוקטורט:  פייר דלין, Hamet Seydi, Jean-Pierre Jouanolou, Hoàng Xuân Sính, Marcus Vinicius de Medeiros Wanderley, Neantro Saavedra-Rivano, Monique Hakim, Carlos Contou-Carrère, Michèle Raynaud, לוק אילוזי, William Messing, Yves Ladegaillerie, בפסקה זו 5 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 פרסים והוקרה:  פרס קראפורד במתמטיקה (1988)  מדליית אמיל פיקאר (1977)  מדליית פילדס (1966)  הרצאת פקו (1957) 
 תרומות עיקריות
 תרם רבות לתחומי האלגברה ההומולוגית והגאומטריה האלגברית ולאנליזה פונקציונלית.
 
אלכסנדר גרותנדיק (בגרמנית: Alexander Grothendieck; ‏28 במרץ 1928 – 13 בנובמבר 2014) היה מתמטיקאי צרפתי יליד-גרמניה ממוצא יהודי. גרותנדיק, שזכה במדליית פילדס בשל תרומתו המהותית בפיתוח הגאומטריה האלגברית המודרנית, היה אחד מגדולי המתמטיקאים של המאה ה-20. לצד זה היה בעל אישיות אקסצנטרית, ובילה את רוב חייו בהתבודדות קנאית.
הוקרה

ב-1966 זכה במדליית פילדס.
ב-1977 זכה במדליית אמיל פיקאר.
ב-1988 זכה בפרס קראפורד אך סירב לקבלו עקב סיבות אתיות אותן פירט במכתב ששלח לתקשורת.
חיים אישיים

גרותנדיק נולד ברפובליקת ויימאר. בגיל 10 עבר לצרפת כפליט. בקריסת גרמניה הנאצית אבדו רישומי האזרחות שלו, והוא נמנע מלבקש אזרחות צרפתית והפך לחסר אזרחות למשך מרבית חייו. את נסיעותיו בעולם עשה בדרכון ננסן. חלק מחוסר רצונו לקבל אזרחות צרפתית מיוחס לרצונו שלא לשרת בצבא צרפת, במיוחד עקב מלחמת אלג'יריה. בתחילת שנות ה-80 ביקש אזרחות צרפתית.
גרותנדיק היה מקורב מאוד לאמו, שלה הקדיש את עבודת הדוקטורט שלו. היא נפטרה בשנת 1957 משחפת שבה חלתה בעת ששהתה במחנה עקורים.
לגרותנדיק היו חמישה ילדים: בן מבעלת הבית שאצלה התגורר בנאנסי, בת ושני בנים מאשתו מירֵיי דיפוּר (Mireille Dufour), וילד נוסף מג'סטין סקלבה (Justine Skalba), שאיתה חי בתחילת שנות ה-70.
ראו גם

יסודות הגאומטריה האלגברית (ספר)
Residues and duality
משפט אקס-גרותנדיק
הערות שוליים

↑  קאיה פֶּרינה, Psychology Today, תעלומת הגאון המטורף, אלכסון
↑  Peixoto, Tatiana; Bietenholza, Wolfgang (2016). "To the Memory of Alexander Grothendieck: a Great and Mysterious Genius of Mathematics". arXiv:1605.08112 [math.HO].
↑  Grothendieck, A. (1957), "Sur quelques points d'algèbre homologique", Tôhoku Mathematical Journal, (2), 9 (2): 119–221, doi:10.2748/tmj/1178244839, MR 0102537
↑  Cartier, Pierre; Illusie, Luc; Katz, Nicholas M.; Laumon, Gérard; Manin, Yuri I.; Ribet, Kenneth A., eds. (2007) [1990]. The Grothendieck Festschrift, Volume I: A Collection of Articles Written in Honor of the 60th Birthday of Alexander Grothendieck. Birkhäuser. ISBN 978-0-8176-4566-3.
↑  Piotr Pragacz, Abe Shenitzer, John Stillwell, Roman Duda, The Life and Work of Alexander Grothendieck, American Mathematical Monthly, Vol. 113, No. 9, November 2006, pp. 831-846, in JSTOR
↑  Jackson, Allyn (במרץ 1999). "The IHÉS at Forty" (PDF). Notices of the AMS. 46 (3): 329–337. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Alexander Grothendieck, 1984. "Esquisse d'un Programme", 1984 (בצרפתית);
Alexander Grothendieck, Sketch of a programme (באנגלית)
↑  "Fields Medals 1966". mathunion.org. ארכיון מ-22 במרץ 2019. נבדק ב-5 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Crafoord Prize letter, English translation" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-6 בינואר 2006. נבדק ב-2005-06-17. {{cite web}}:  (עזרה)
| זוכי מדליית פילדס |
| --- | --- | --- |
| המאה ה־20 | אלפורס, דאגלס (1936) • סלברג, שוורץ (1950) • סר, קודאירה (1954) • רות, תום (1958) •  הרמנדר, מילנור (1962) • גרותנדיק, כהן, סמייל, עטיה (1966) • בייקר, הירונקה, נוביקוב, תומפסון (1970) • בומביירי, ממפורד (1974) • דלין, מרגוליס, פפרמן, קווילן (1978) • יאו, קון, ת'רסטן (1982) • דונלדסון, פאלטינגס, פרידמן (1986) •  ג'ונס, דרינפלד, ויטן, מורי (1990) • בורגיין, זלמנוב, יוקוז, ליון (1994) • בורכרדס, גוורס, מקמולן, קונטסביץ' (1998) |  |
| המאה ה־21 | וויבודסקי, לפורג (2002) • אוקונקוב, ורנר, טאו, פרלמן (2006) • וילאני, לינדנשטראוס, סמירנוב, צ'או (2010) • אבילה, בהרגבה,  היירר, מירזאח'אני (2014) • בירקאר, ונקאטש, פיגאלי, שולצה (2018) • דומיניל-קופן, הא, מיינרד, ויזובסקה (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567929505171  PLWABN: 9810670022305606  BIBSYS: 90303076  BNE: XX1266968  BnF: cb123417348 (data)  CANTIC: a11568173  CiNii: DA01678656  GND: 118952773  ICCU: UFIV042655  ISNI: 0000 0001 2120 9530  LCCN: n50031015  MusicBrainz: 16ad763d-2a7e-473f-903c-e81a32780bad  MGP: 31245  NDL: 00441839  NKC: xx0044949  NLA: 35154098  NSK: 000160427  NTA: 075208466  RERO: 02-A003323447  SELIBR: 188746  SNAC: w65b7jfx  SUDOC: 032375549  Trove: 844432  VIAF: 12381506   WorldCat (עם VIAF): 12381506
הרמן קבש

| --- | --- |

גנרל-פלדמרשל הרמן קבש
 לידה:  30 במרץ 1854 טמשוואר, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  22 בספטמבר 1924 (בגיל 70) וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה אוסטריה
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 מדינה:  אוסטריה, הונגריה 
 השכלה:  Imperial and Royal Technical Military Academy  Kriegsschule 
 צאצאים:  Géza Kövess 
 מספר צאצאים:  3 
 השתייכות:   צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית.
 תקופת הפעילות:  1872–1918 (כ־46 שנים)
 דרגה:   פלדמרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-8   מפקד הקורפוס ה-12   מפקד ההארמייה השלישית   מפקד הארמייה השביעית   מפקדקבוצת ארמיות קבש   מפקד הצבא האוסטרו-הונגרי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 אות המסדר מריה תרזיה בדרגת מפקד (14 באוגוסט 1917)  אביר במסדר הכתר של איטליה (30 ביוני 1882)  מסדר פרו מריטו מליטנזי (4 בספטמבר 1918)  Order of Berthold I. (8 באפריל 1904)  מסדר צלב טאקובו (13 באפריל 1900)  הצלב הגדול של מסדר לאופולד (3 באוגוסט 1915)  מדליית ליקאת (30 בספטמבר 1916)  צלב הברזל, דרגה שנייה (9 במרץ 1915)  מסדר אריה צרינגן (12 בינואר 1904)  מסדר אלכסנדר הקדוש של בולגריה (16 בספטמבר 1916)  אביר במסדר לאופולד (12 באוגוסט 1908)  פור לה מריט (4 בדצמבר 1915)  אביר הצלב הגדול במסדר אישטוון הקדוש של הונגריה (26 במרץ 1918)  מסדר הכתר (30 באפריל 1916)  צלב הברזל, דרגה ראשונה (3 ביולי 1915)  המסדר הצבאי של מקס יוזף  צלב הברזל  מסדר ההצטיינות הצבאית  סיגנום לאודיס  מסדר כתר הברזל  המסדר הצבאי של מריה תרזה  מסדר אישטוון הקדוש של הונגריה  מסדר לאופולד  כוכב גליפולי  צלב ההצטיינות הצבאית  מדליית אימטיאז 
 
הֶרמָן אָלבּין יוֹזף הברון קֶבֵש פון קֶבֵשהַאזָה (בגרמנית: Hermann Albin Josef Baron Kövess von Kövessháza, בהונגרית: Kövessházi Kövess Hermann báró; ‏ 30 במרץ 1854 – 22 בספטמבר 1924) היה גנרל-פלדמרשל שכיהן כמפקדו האחרון של הצבא האוסטרו-הונגרי. תקופת שירותו לפני מלחמת העולם הראשונה לא התייחדה משום בחינה והוא התכוון לפרוש ב-1914, אך אז פרצה המלחמה והוא נאלץ להמשיך בתפקידים פיקודיים.
ביוגרפיה

אביו של קבש היה קצין מבוגר בצבא האוסטרו-הונגרי שהתגורר בטמשוואר, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום ברומניה). מבחינה אתנית, מוצא המשפחה היה סקסוני טרנסילבני. שלושת ילדיו שירתו בצבא גם הם ואחד מהם נהרג ב-1914.
ראשית הקריירה

ב-1865 הוא הצטרף לבית ספר לצוערים בהיינבורג ולאחר שלמד שם ובאקדמיה בזניים, עבר לאקדמיה הצבאית בווינה. הוא סיים את האקדמיה בהצלחה ולאחר קידום מהיר הגיע לדרגת קפטן (סרן).

המבצע הצבאי הראשון שלו היה דיכוי מרד בדלמטיה, עליו קיבל מדליית הצטיינות מהקיסר פרנץ יוזף. באותה שנה קיבל גם את עיטור צלב האבירים של מסדר הכתר האיטלקי. לאחר שנכשל במבחן הבא שלו, הוא עבר לשרת בחיל הרגלים. הצטיינותו בחיל רגלים קידמה אותו לדרגת מייג'ור (רב-סרן) ב-1890, לויטננט קולונל (סגן-אלוף) ב-1894 וזמן לא רב לאחר מכן לדרגת קולונל (אלוף-משנה).

הוא היה אחד הקולונלים הצעירים בצבא ואחד הפרוטסטנטים בעלי הדרגות הגבוהות בצבא שרוב הקצינים בו היו קתולים. הוא היה מעורב בשערורייה בה עברו 400 חיילים קתולים לפרוטסטנטיות לאחר ויכוח דתי. המקרה זכה להתעלמות מצד הצבא אולם הכנסייה הקתולית גינתה אותו. הגינוי גרם לו לחשוש שהוא יאלץ לפרוש מוקדם, אך הוא התבדה עם תחילת מלחמת העולם הראשונה.
 ב-1906 מונה למפקד הדיוויזיה ה-8, וב-1911 מונה למפקד הקורפוס ה-12.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בתחילת המלחמה הוא פיקד על הקורפוס ה-12 שהיה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המזרחית, בקרבות על גליציה, בהרי הקרפטים ובמתקפת גורליצה-טרנוב ב-1915. לאחר שמונה למפקד הארמייה השלישית שהשתייכה לקבוצת הארמיות של מקנזן, הגיע לגולת הכותרת של הקריירה הצבאית שלו כשכבש את בלגרד ב-9 באוקטובר 1915. הארמייה של קבש נלחמה גם במונטנגרו ובאלבניה, עד שעברה לחזית האיטלקית על מנת להשתתף בקרב אסיאגו. לאחר מתקפת ברוסילוב נאלץ לחזור לגליציה כשהוא מקבל לפיקודו את הארמייה השביעית. לאחר כישלון הרוסים במתקפת קרנסקי, הגיב קבש בהכנסת כוחותיו לצ'רנוביץ באוגוסט 1917, מהלך ששיפר את מצבו של הצבא האוסטרו-הונגרי. בינואר 1918 קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל כשהוא מפקד על הארמיות השלישית והשביעית גם יחד בחזית שנשאה את שמו והשתרעה בין גליציה לדוברוג'ה.

עם חתימת חוזה ברסט-ליטובסק שסימן את סיום החזית המזרחית, נותר קבש ללא כוח צבאי לפקד עליו, עד למינויו למפקד הצבא ב-3 בנובמבר 1918. תפקידו היה למעשה חסר משמעות עם התפוררותה של האימפריה והוא פרש מהצבא בסיום המלחמה. הוא הלך לעולמו ב-1924 בווינה והוא בן 70 שנים.
הרמן קבש יחד עם אוגוסט פון מקנזן
קרחון קלארק (אלסקה)

ערך זה עוסק בקרחון במדינת אלסקה שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אלסקה 
 קואורדינטות:  58°48′41″N 137°06′29″W﻿ / ﻿58.8114°N 137.108°W﻿ / 58.8114; -137.108
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורקרחון קלארק(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורקרחון קלארק(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט קרחון קלארק(למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט קרחון קלארק
 
קרחון קלארק (באנגלית: Clark Glacier) הוא קרחון על הר אבי בשטח הפארק הלאומי גליישר ביי, במדינת אלסקה, שבארצות הברית.
אורכו של הקרחון 13 קילומטרים.
הקרחון נשפך אל מפרצון ג'ונס הופקינס (126 קילומטרים צפונית מערבית לעיר הונה).
גובה מוצאו של הקרחון 1,077 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי וו. או. פילד (W. O. Field) ו-וו. ס. קופר (W. S. Cooper) בשנת 1936; השם אושר רשמי בשנת 1937.
הקרחון נקרא על שמו של ויליאם באלוק קלארק, פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בין השנים 1887–1917, וחבר צוות הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בין השנים 1888–1917.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
| אתרים בפארק הלאומי גליישר ביי |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אלסק • פיירווד'ר |  |
| הרים | אבי • ברתה • ליטויה • סולסברי • סנטינל • פיירווד'ר • קרילון |  |
| לשונות יבשה | פיירווד'ר |  |
| מפרצים | גליישר |  |
| קרחונים | ג'ונס הופקינס • ליטויה • קלארק • קרול |  |
| תצורות נוף הקשורות לקרחונים וגאומורפולוגיה קרחונית במדינת אלסקה שבארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אמהרסט • בייקון • ביירון • ג'ונס הופקינס • ליטויה • לקונט • מטנוסקה • נאבסנה • קלארק • קלוטלן • קרסנט • קרול • סומרו • שלף |  |
| כיפות קרח | סטיקיין |  |
| פיורדים | קולג' |  |
שאנדור לדרר (אספן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באפריל 1854 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  3 באוקטובר 1924 (בגיל 70) טיסהטניה, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 
שאנדור לדרר (בהונגרית: Lederer Sándor; פשט, 15 באפריל 1854 – טיסהטניה, 3 באוקטובר 1924) היה סופר ואספן יצירות אמנות, מהנדס, בעל קרקעות יהודי-הונגרי.