stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרובינקיה גרמאניה אינפריור

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  רומא העתיקה
 בירת הפרובינקיה רומית:  קולוניה קלאודיה ארה אגריפיננסיום 
 קואורדינטות:  50°35′N 5°13′E﻿ / ﻿50.58°N 5.22°E﻿ / 50.58; 5.22 
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גרמאניה אינפריור (בלטינית: Germania Inferior; בעברית: גרמניה תחתית) הייתה פרובינקיה רומית שהשתרעה משמאל לריין באזור שהיום כולל את נורדריין-וסטפאליה ואת דרום ומערב הולנד. היישובים העיקריים בפרובינקיה היו קסטרה וטרה, קולוניה אולפיה טריינה, הירלן, ניימיכן, טונגרן, אוטרכט, בון וקלן שהייתה בירת הפרובינקיה. השם גרמאניה אינפריור מבדיל את הפרובינקיה הנמצאת במורד הריין מהפרובינקיה גרמאניה סופריור הנמצאת במעלה הריין.
שטחי גרמאניה אינפריור נכבשו על ידי יוליוס קיסר בשנת 58 לפנה"ס. השבט האבורוני שישב באזור מרד בשנת 57 לפנה"ס והצליח להשמיד לגיון רומאי שהוצב באזור. יוליוס קיסר חזר לאזור, השמיד את השבט האבורוני והפך את הארץ לשממה. בשנים 38–39 לפנה"ס, מרקוס ויפסניוס אגריפה, יד ימינו של אוקטבינוס ומושל גאליה נארבוננסיס באותו זמן, נלחם באזור ביחד עם היוביאנים כנגד הסוביאנים ויישב את היוביאנים באזורי גרמאניה אינפריור השוממה. היוביאנים בנו באזור עיר בשם ארא-יוביארום, היא קלן. חלק מהצ'אטים שהתגוררו ממזרח לריין ותמכו ברומאים גורשו ממקום מושבם ויושבו גם הם על ידי אגריפס באזור גרמאניה אינפריור. בני צ'אטי אלו התמזגו עם הבטאווים בחלק הצפוני של גרמאניה אינפריור. בשנת 27 לפני הספירה הכליל אוגוסטוס קיסר את האזור בתוך פרובינקיית גאליה בלגיקה.
בשנים הבאות הוצבו יחידות צבא רבות באזורי גרמניה עילית ותחתית במסגרת ההגנה מפני השבטים הגרמאניים ומסעות כיבוש בגרמאניה. אולם משנת 16 לספירה החליט טיבריוס להפסיק את הלחימה נגד השבטים הגרמאניים. בשנת 28 לספירה מרדו הפריזיאנים והצ'אוקי, ואף שהוכנעו החליט טיבריוס לוותר על השטחים שבהם ישבו מעבר לריין.
בשנים 69–70 לספירה, במקביל למרד הגדול ביהודה, התרחש באזור המרד הבטאווי אשר הצליח בהתחלה בהשמדת ארבעה לגיונות רומיים, אך הסתיים בתבוסה ובהצבת לגיון קבוע בשטח גרמאניה אינפריור. בסביבות שנת 90 לספירה, הקיסר דומיטיאנוס ארגן מחדש את פרובינקיית גאליה בלגיקה וחילק אותה בין אזור אזרחי לאזור צבאי. האזור הצפוני מערבי של הפרובינקיה הפך לפרובינקית גרמאניה אינפריור.
החל משנת 350 השתלטו הפרנקים על האזור ובשנת 406 חדרו אליו שבטים גרמניים שהביאו לקיצה של הפרובינקיה הרומית.
הערות שוליים

↑  Germania inferior, conquest and defeat
↑  Mary T. Boatwright, Daniel J. Gargola and Richard J. A. Talbert. A Brief History of the Romans (New York: Oxford University Press, 2006), p. 224.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4107441-5
פאסטיס

| --- | --- |

 אחוז אלכוהול:  40 
 מוצא:  צרפת 
 צבע:  צהוב 
 טעם:  אניס
 
פאסטיס (בצרפתית: Pastis) הוא ליקר ואפריטיף צרפתי מקובל השייך למשפחת משקאות אניס, אשר בדרך כלל מכיל 40-45% אלכוהול בנפח (קיימים גם סוגים נטולי אלכוהול). מקור השם בשפה אוקסיטנית, דיאלקט דרום צרפתי, בה משמעותו "עוגה" או "תערובת", ולחלופין גם "צרה", "אי נעימות" או "מצב מבלבל".
הפאסטיס שייך למשפחת משקאות האניס (כמנון), בהם מצויים גם האוזו (יוון), הראקי (טורקיה), הערק, הסמבוקה (איטליה) וכיוצא בזה.
המרכיבים המקובלים של פאסטיס הם – אלכוהול, אניס ירוק (green anise) או "אניס הכוכב" (צמח שמקורו בסין בעל טעם אניס מודגש), פלפל שחור ולבן, הל, מרווה, אגוז מוסקט, ציפורן, קינמון, שוש קרח וסוכר.
צבעו של המשקה צהוב בשל הוספת צבענים (בדרך כלל קרמל). יצרנים מסוימים (כגון Janot) מייצרים פאסטיס כחול.
הפאסטיס פופולרי מאוד בצרפת וצריכתו עומדת היום על 650 מיליון ליטר לשנה, שהם כ-10 ליטרים לאדם. על אף שהוא נצרך בכל רחבי צרפת, פאסטיס בדרך כלל מקושר עם דרום צרפת, ובפרט עם העיר מרסיי וסגנון החיים הפרובנסאלי.
היסטוריה

ראשיתו של הפאסטיס בשנת 1915, כאשר משקה האבסינת נאסר לייצור ולמכירה בצרפת. יצרני האבסינת העיקריים במדינה יצרו גרסה של המשקה וזאת ללא שימוש במרכיב הלענה (wormwood) האסור. הם העבירו את הדגש לטעם האניס על ידי הגדלת השימוש בצמח "אניס-הכוכב", הוסיפו סוכר והפחיתו את אחוזי האלכוהול. המשקה נותר פופולרי עד היום בצרפת, אולם השתנה רבות מאז ייצורו לראשונה.
רק ב-1932 נקבע לראשונה למשקה השם 'פאסטיס', וב-1945 פול ריקאר, יזם צרפתי, שיפר את המתכון המקובל על ידי הוספת אניס ירוק ושוש קרח וקבע לו את הסלוגן "ריקאר, פאסטיס אמיתי ממרסיי" . זו הייתה הפעם הראשונה שהשם פאסטיס הופיע על תווית משקה אפריטיף אניסי. המשקה התפשט בצרפת ובשאר העולם והפך לאחד מהאפריטיפים המובילים בצרפת.
ב-1975 התאחדה חברתו של ריקאר עם מתחרתו הגדולה בייצור פאסטיס - חברת פרנו (Pernod), והחברה החדשה – קבוצת פרנו ריקאר – שולטת כיום בשוק העולמי של פאסטיס עם מותגים המפורסמים Ricard ו-Pastis 51. המשקה Pernod של פרנו ריקאר הוא אמנם משקה אניס אך איננו פאסטיס.
מותגים נוספים הם Duval ו-Casanis ממרסיי (שניהם מיוצרים באותה מזקקה), Berger blanc (פאסטיס לבן) ומוצרי הבוטיק היוקרתיים Eyguebelle ו-Henri Bardouin. יצרנית מוכרת מחוץ לצרפת היא מזקקת Charbay מקליפורניה, המייצרת פאסטיס לבן.
משנות ה-90 החלו מותגים "חסכוניים" לנגוס בשוק הפאסטיס, והיום כ-40% מהצריכה היא של מותגים זולים כגון Cigalis – מותג של רשת הסופרמרקטים Cora hypermarkets והמותג של רשת לידר-פרייס.
דרכי הגשה

פאסטיס בדרך כלל מוגש כשהוא מדולל במים ביחס של 1 מנה פאסטיס ל-5 מנות מים, אולם ניתן לשנות יחס זה על פי הטעם. עם מזיגת המים, הירידה בריכוז האלכוהול גורמת לכמה מהמרכיבים להפוך בלתי-מסיסים, ולפיכך משתנה גוון הליקר מצהוב-שקוף לצהוב חלבי עדין – תופעה המתרחשת גם בעת קירור פאסטיס טהור במקרר.
יש לשתות את המשקה כשהוא קר, עם קרח, והוא נחשב כמשקה מרענן לימים חמים. רצוי להוסיף את קוביות הקרח לאחר מזיגת המים, וזאת על מנת להימנע מהתגבשות האתנול בפאסטיס. עם זאת, יש רבים המעדיפים את הפאסטיס ללא קרח (ויש הטוענים כי מביני הדבר ימנעו מהוספת קרח) ולפיכך יש להקפיד על קירור המים והמשקה היטב בטרם ההגשה. את המשקה שותים לאט ובניחותא.
דרכי הגשה > קוקטיילים בהם משתמשים בפאסטיס

"התוכי" (Le perroquet) – עם סירופ מנטה
"העגבנייה" (La Tomate) – עם סירופ גרנדין
"המורי" (La Mauresque) - עם סירופ שקדים (Orgeat)
"מלפפון חמוץ" Le Cornichon – עם סירופ בננה ירוק
פאסטיס אמריקאי – עם מיץ חמוציות
פטר שוויצר

אין תמונה חופשית
פטר שוויצר (Schweitzer;‏ 1874–1922) היה מהנדס ואיש עסקים, פילנתרופ יהודי-אמריקאי, יושב ראש משרד קרן היסוד בארצות הברית.
בזכות סיועו ותרומתו נבנה ונוסד בטבריה בית החולים על שם שוויצר, אשר היה קרוי על שמו.
קורות חיים

נולד בבאלטה פלך פודוליה, שבאימפריה הרוסית. בילדותו קיבל חינוך עברי, בנעוריו עבר לאודסה לרכישת השכלה כללית. בהמשך יצא לצרפת, ללימודי הנדסה שאותם השלים באוניברסיטת סורבון בפריז.
בשנת 1905 היגר לארצות הברית, הוא השתקע בניו יורק שבה עסק במקביל לניהול עסקיו, גם בפעילות ציונית ענפה.
שוויצר מונה לגזבר ההסתדרות הציונית האמריקאית, חבר הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית האמריקאית, חבר הוועד הכספי של ההסתדרות הציונית העולמית, חבר הוועד הפועל ויושב ראש ועד הפעולה של קרן היסוד.
פעילותו התרבותית

בזמן היותו נתין האימפריה הרוסית תרגם שוויצר את הספר מדינת היהודים, מאת בנימין זאב הרצל.
בארצות הברית תרם שוויצר לעיתון פועלי ציון "די צייט".
שוויצר תמך במפעלים ספרותיים. בין השאר תמך בהוצאת ספרי שלום אש ב-12 כרכים.
פעילותו הפילנתרופית

שוויצר תרם בימי חייו לקרנות ציוניות יותר מ-400,000 דולר. הוא תרם 40,000 דולר כ"מעשר" לקרן היסוד. חיים ויצמן ונחום סוקולוב תיארוהו כ"וזיר הכספים היהודי".
שוויצר ורעייתו רבקה תרמו 25,000 דולר לבניית בית חולים בארץ ישראל, בטבריה. אבן הפינה הונחה ב-1921 אך שוויצר נפטר ב-1922 ורעייתו רבקה נרתמה להשלים את המלאכה, כך הוקם על שמו, בית החולים על שם שוויצר.
שוויצר נפטר בגיל 48 כתוצאה מסיבוך של ניתוח מעי, שבוצע בבית החולים מאונט סיני בניו יורק. הוא הניח אחריו את אשתו רבקה וחמשת ילדיהם.
בהלווייתו ספדו לו: השופט ג'וליאן מק, צבי הירש מסליאנסקי, לואי ליפסקי, שמריהו לוין ואחרים.
לקריאה נוספת

טבריה אדריכלים רבים לה - ד"ר אסתי ינקלביץ, החוג ללימודי ארץ-ישראל, אוניברסיטת חיפה "ארץ הכנרת", ביטאון רשות ניקוז ונחלים כנרת - בשיתוף איגוד ערי כנרת, גיליון מספר 15, סיון תשע"ו, יוני 2016, עמודים 18–21
"פתיחת בית החולים שוויצר"(הקישור אינו פעיל) ("ביישוב טבריה"), בן שמואל, 24 ביולי 1934
"עם פתיחת בית החולים למתרחצים בטבריה"  (דבר),23 בינואר 1934, (י.מ.)
הערות שוליים

↑  המנוח פיטר שוויצר ז"ל ניו יורק, ג' בנובמבר 1922
↑  מכתב מנחום סוקולוב אל עמנואל נוימן בעניין השתתפות בצער על פטירתו של פטר שוויצר (הארכיון הציוני המרכזי, ההסתדרות הציונית העולמית)
↑  חנוכת בית החולים ע"ש שוויצר  דואר היום, 26 במאי 1930
פנלופה קית'

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1940 (בת 84) סאטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 מקום לימודים:  האקדמיה של וובר דאגלס למשחק דרמטי 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוליבייה  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
דיים פנלופה קית', DBE, ‏DL (אנ') (באנגלית: Penelope Keith; נולדה בשם פנלופי אן קונסטנס הטפילד באנגלית: Penelope Anne Constance Hatfield; נולדה ב-2 באפריל 1940) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מהופעותיה בקומדיות המצבים "החיים הטובים" ו"האצילות מחייבת". אחרי מותו של לורנס אוליבייה ב-1989 היא מונתה במקומו לנשיאת קרן הצדקה של השחקנים. בשנת 2014 הוענק לה תואר דיים מפקדת של מסדר האימפריה הבריטית (DBE) במסגרת הענקת התארים לשנה החדשה על תרומתה לאמנויות ועל פעילות הצדקה.
ב-1963 הצטרפה קית' ללהקה השייקספירית המלכותית, וב-1976 זכתה בפרס אוליבייה להופעה הקומית הטובה ביותר על תפקידה במחזה "Donkeys' Years". שמה הפך להיות מוכר בכל בית כשהופיעה בתפקיד מרגו לידבטר בסיטקום "החיים הטובים" (1975–1978), עליו זכתה ב-1977 בפרס באפט"א לטלוויזיה להופעת הבידור הטובה ביותר. ב-1978 זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בעיבוד לטלוויזיה של הטרילוגיה "The Norman Conquests" מאת אלן אייקבורן. בשנים 1979–1981 כיכבה בתפקיד אודרי פורבס-המילטון בסיטקום "האצילות מחייבת", שמספר הצופים בה עלה על 20 מיליון. היא המשיכה לככב בסדרות קומיות נוספות בהן "Executive Stress" (מ-1986 עד 1988), "No Job for a Lady" (מ-1990 עד 1992) ו-"Next of Kin" (מ-1995 עד 1997). משנת 2000 היא מופיעה בעיקר בתיאטרון בתפקידים כמו מאדאם ארקטי במחזה "Blithe Spirit" (ב-2004) וליידי ברקנל במחזה "חשיבותה של רצינות" (2007).
ביוגרפיה

פנלופה אן קונסטנס הטפילד נולדה בסאטון ב-1940. אביה עזב את אמה, קוני, כשהייתה תינוקת, וקית' גדלה בקלקטון-און-סי ובקלפהאם.
אמנם היא לא גדלה במשפחה קתולית, אבל בגיל שש נשלחה קית' לפנימייה קתולית בסיפורד. שם החלה להתעניין במשחק ולעיתים קרובות הלכה עם אמה להצגות יומיות בווסט אנד. כשהייתה בת 8 התחתנה אמה בשנית, ופנלופה קיבלה את שם המשפחה של אביה החורג, קית'. היא לא התקבלה לבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama" בנימוק שהיא גבוהה מדי. עם זאת היא התקבלה ל"אקדמיית ובר דאגלס לאמנות דרמטית" ולמדה שם שנתיים, ובערבים עבדה במלון הייד פארק.
את קריירת המשחק החלה קית' בהופעות בתיאטרון רפרטוארי ברחבי הממלכה המאוחדת ושיחקה בין השאר בלינקולן, מנצ'סטר וסולסברי. המחזות הראשונים שבהם שיחקה היו "The Tunnel of Love", המחזמר "ג'יג'י" ו-"Flowering Cherry". ב-1963 הצטרפה ללהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד וגם בתיאטרון אולדוויץ' בלונדון.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

בטלוויזיה החלה קית' להופיע בתוכניות כמו הסיטקום "The Army Game", הסדרה המשטרתית "Dixon of Dock Green", קומדיית המצבים "Wild, Wild Women" ובסדרה "הגומלים". בשנות השבעים של המאה העשרים הופיעה במופע "מורקמב ווייז", בסרט "Ghost Story" ובסדרה "משפחת פאליסר". בקולנוע השתתפה בסרט "Every Home Should Have One", בקומדיות "Take a Girl Like You" ו-"Rentadick" ובדרמה "Penny Gold". ב-1967 שיחקה בתפקיד קטן בסרט "Carry On Doctor" אבל הסצנה בהשתתפותה קוצצה בעריכה.
הופעתה הידועה ביותר בתיאטרון היא בתפקיד שרה במחזה "כיבושי נורמן" לצדו של ריצ'רד בריירס, מי שכיכב לצדה בסיטקום "החיים הטובים". קית' ובריירס הצטלמו במשך היום לסדרה "החיים הטובים" ובערב היו מופיעים יחד על הבמה בווסט אנד.
ביוגרפיה > הצלחה בטלוויזיה

ב-1975 זכתה קית' לפופולריות עם שידור הסיטקום "החיים הטובים" של ה-BBC. בפרק הראשון רק קולה נשמע, כי הדמות של מרגו לידבטר לא נראתה על המסך. אבל עם התקדמות הסדרה, תפקידה התרחב. ב-1977 זכתה קית' בפרס באפט"א לטלוויזיה להופעה הקומית הטובה ביותר על תפקיד זה.
מ-1979 עד 1981 שיחקה קית' בתפקיד אודרי פורבס-המילטון בסדרה הקומית "האצילות מחייבת". אחרי כן הופיעה בתפקיד ראשי בשישה סיטקומים נוספים והם: "Sweet Sixteen", ‏"Moving", ‏"Executive Stress", ‏"No Job for a Lady", ‏"Law and Disorder" ו-"Next of Kin". עוד כיכבה בעיבוד למחזה "Spider's Web" מאת אגאתה כריסטי. ב-1978 זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה ב"כיבושי נורמן". ב-1982 כיכבה קית' בהפקה טלוויזיונית של המחזה "On Approval" מאת פרדריק לונסדייל (אנ'). ב-1988 הנחתה עונה של השעשועון "What's My Line?" ברשת ITV, בעקבות מותו של המנחה המקורי איימון אנדרוז. ב-1993 דיבב את המלכה אליסה בסדרה "ממלכת עכברי השן". ב-1998 השתתפה במיני-סדרה "Coming Home".
ביוגרפיה > עבודות נוספות

קית' הופיעה בקביעות על במת התיאטרון במחזות קלאסיים ומודרניים. בין השאר שיחקה במחזות מאת שייקספיר, שו, שרידן, ויילד, רטיגן וקונגריב. היא שיחקה בתפקיד לוריין במחזה "Star Quality" מאת נואל קאוורד, וב-2004 גילמה את מאדאם ארקטי במחזה נוסף של קאוורד "Blithe Spirit" בתיאטרון סבוי. ב-2004 כיכבה קית' בתפקיד הראשי בעיבוד רדיופוני של ה-BBC של סדרת הרומנים "אגאתה רייסין" מאת מ. ס. ביטון (אנ'). שנתיים אחר כך הופיעה בפסטיבל צ'יצ'סטר בהופעת הבכורה של הקומדיה "Entertaining Angels" מאת ריצ'רד אוורט, שבה שיחקה גם בסיור הופעות.
ב-2007 שיחקה קית' בתפקיד ליידי ברקנל במחזה "חשיבותה של רצינות" בסיור הופעות ואחר כך בתיאטרון וודוויל בווסט אנד. היא הייתה הקריינית בפרסומות עבור החברות פימ'ס, לורפאק, טסקו והמפורסמת ביותר, של חברת עטי פארקר. ב-2012 כיכבה במחזה "Good Grief" מאת קית' וורטרסטון.
ב-1997 כיכבה בעיבוד הרדיופוני של הסדרה "האצילות מחייבת". ב-2003 הופיעה לצדה של ג'ון בראון בסרט הטלוויזיה "מרג'רי וגלדיס". ב-2007 כיכבה בפרק ספיישל לחג המולד של הסדרה "האצילות מחייבת".
ב-2009 הגישה את התוכנית הדוקומנטרית "Penelope Keith and the Fast Lady" אודות דורותי לוויט Dorothy Levitt, נהגת חלוצה מהתקופה האדוארדית. ב-2011 הגישה תוכנית דוקומנטרית בשם "The Manor Reborn".
מ-2014 היא מגישה את הסדרה "Hidden Villages" בערוץ More4 / ערוץ 4, וביוני 2016 הגישה את התוכנית "פנלופה קית' בשירות הוד מלכותה" שוב עבור ערוץ 4.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1978 התחתנה קית' עם רודני טימסון שהיה שוטר. הם הכירו כשהוא היה בתפקיד בתיאטרון צ'יצ'סטר והיא הופיעה שם. טימסון, שהוא צעיר ממנה בארבע שנים, היה נשוי פעמיים לפני כן. בני הזוג אימצו שני ילדים.
קית' וטימסון חיים במילפורד שבמחוז סארי. מ-1990 היא נשיאת קרן הצדקה של השחקנים, תפקיד שקיבלה אחרי מותו של לורנס אוליבייה. היא גם נשיאה של קרן הנאמנות הלאומית בדרום מערב סארי.
ב-1989 הוענק לקית' תואר קצינת מסדר האימפריה הבריטית (OBE), ב-2007 בחלוקת התארים של השנה החדשה קודמה לתואר מפקדת (CBE).
בחלוקת התארים של שנת 2014 הוענק לה תואר דיים מפקדת של מסדר האימפריה הבריטית (DBE) על תרומתה בתחומי האומנות והצדקה.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976 | פרס אוליבייה | השחקנית הטובה ביותר במחזה חדש | Donkey's Years | מועמדות |
| 1976 | פרס אוליבייה | הופעה הטובה ביותר בקומדיה | Donkey's Years | זכייה |
| 1977 | פרס באפט"א לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר | Private Lives | מועמדות |
| 1977 | פרס באפט"א לטלוויזיה | הופעת הבידור הטובה ביותר | החיים הטובים | זכייה |
| 1978 | פרס באפט"א לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר | The Norman Conquests / Saving it for Albie | זכייה |
| 1978 | פרס באפט"א לטלוויזיה | הופעת הבידור הטובה ביותר |  | מועמדות |
| 1980 | פרס באפט"א לטלוויזיה | הופעת הבידור הטובה ביותר | החיים הטובים / המופע של מורקמב ווייז | מועמדות |
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1957 |  | The Army Game |  | סדרת טלוויזיה |
| 1965 |  | Dixon of Dock Green | מיס נאש | בפרק "A Fine Art" |
| 1965 |  | Front Page Story | נערה מתה | בפרק "Rupert" |
| 1965 |  | Six Shades of Black | ליידי פנדורה ברוסטר | בפרק "There Is a Happy Land" |
| 1966 |  | The Liars | ליידי ויני | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1965–1966 |  | Love Story | הלן / המלצרית | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1966 | אורלנדו | Orlando | מלצרית | בפרק "Find the Lady" |
| 1968 |  | Wild, Wild Women | דייזי | בפרק פיילוט |
| 1968 |  | Secret Ceremony | עוזרת במלון | ללא קרדיט |
| 1969 |  | Take a Girl Like You | גברת טורית |  |
| 1965-1969 | הגומלים | The Avengers | אודרי לונג /נני בראון / כלה | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 1969 |  | Thank You All Very Much | אחות | ללא קרדיט |
| 1969 |  | Hadleigh | אנג'לה פרמטון | בפרק "The Dinner Party" |
| 1970 |  | Every Home Should Have One | לוטה פון גלבסטיין |  |
| 1970–1972 | קייט | Kate | ונדה פדבורי |  |
| 1972 |  | Rentadick | כתבת |  |
| 1973 | פני גולד | Penny Gold | מיס הרטרידג' |  |
| 1974 | סיפור רפאים | Ghost Story | רמי |  |
| 1974 | משפחת פאליסר | The Pallisers | גברת היטאוויי |  |
| 1976 |  | Seven Nights in Japan | גברת הולנדר |  |
| 1976 |  | Private Lives | אמנדה פריין | סרט טלוויזיה |
| 1977 |  | Cottage to Let | פגי רודוויי | בפרק "Saving It for Albie" |
| 1977 | כיבושי נורמן | The Norman Conquests | שרה | מיני-סדרה |
| 1975–1978 |  | Good Neighbors | מרגו לידבטר |  |
| 1978 | מהומה רבה על לא דבר | Much Ado About Nothing | ביאטריס | סרט טלוויזיה |
| 1980 |  | Donkeys' Years | נהגת | סרט טלוויזיה |
| 1981 |  | Priest of Love | דורותי ברט |  |
| 1982 |  | Spider's Web | קלריסה היילשם-בראון |  |
| 1983 |  | Sweet Sixteen | הלן ווקר / הלן מורגן |  |
| 1983 |  | Waters of the Moon | הלן לנקסטר | סרט טלוויזיה |
| 1984 |  | Hay Fever | ג'ודית בליס | סרט טלוויזיה |
| 1985 |  | Moving | שרה גלדווין | סדרת טלוויזיה |
| 1984–1987 |  | Tickle on the Tum | דורה הנהגת | סדרת טלוויזיה |
| 1986–1988 |  | Executive Stress | קרוליין פילדינג | סדרת טלוויזיה |
| 1989–1992 | אריק | Woof! | מיס רובסון |  |
| 1990–1992 |  | No Job for a Lady | ג'ין פרייס | סדרת טלוויזיה |
| 1992 | אלאדין | Aladdin | מאדאם דים סום | דיבוב |
| 1993 | ממלכת עכברי השן | Tales of the Tooth Fairies | המלכה אליסה | גרסה אנגלית; דיבוב |
| 1993 |  | La Treizième voiture | הדודה טניה |  |
| 1994 |  | Law and Disorder | פיליפה טרוי | סדרת טלוויזיה |
| 1995–1996 |  | Next of Kin | מגי | סדרת טלוויזיה |
| 1998 | השיבה הביתה | Coming Home | הדודה לואיז | מיני-סדרה |
| 2003 | מרג'רי וגלדיס | Margery and Gladys | מרג'רי הייווד | סרט טלוויזיה |
| 2006 |  | The Secret Show | ננה פו-פו | בפרק "Commando Babies" |
| 1979–2007 | האצילות מחייבת | To the Manor Born | אודרי פורבס-המילטון / אודרי דברי |  |
| 2013 | תעלומה באחוזת פמברלי | Death Comes to Pemberley | ליידי קתרין דה ברג | מיני-סדרה |
ציצאמורי

| --- | --- |
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 מחוז:  מצחתה מתיאנתי
 נפה:  נפת מצחתה
 חבל ארץ:  כארתלי
 שפה רשמית:  גאורגית 
 גובה:  488 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  124 (2014)
 קואורדינטות:  41°51′39″N 44°43′57″E﻿ / ﻿41.860833333333°N 44.7325°E﻿ / 41.860833333333; 44.7325 
 אזור זמן:  UTC +4
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור ציצאמורי(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור ציצאמורי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ציצאמוּרי (בגאורגית: წიწამური) הוא כפר קטן מחוץ למצחתה גאורגיה. המקום התפרסם בשל העובדה כי, בשנת 1907, נרצח בה בהתנקשות הסופר והמשורר הגאורגי הנודע, איליה צ'בצ'בדזה.
ליד ציצאמורי, המזוהה עם סאוסמורה (Seusamora) על פי סטראבון, נמצאים שרידי אקרופוליס מתקופת איבריה העתיקה ונתגלתה בשנת 1953 על ידי הארכאולוג אנדריה אפאכידזה. שרידי האקרופוליס מזוהים "זדן-ציחה" (ზადენციხე) כלומר "מצודת זדאני", המופיעה ברשומות הגאורגיות של ימי הביניים. המצודה והמקדש הפגני שכנראה היה בו, ניתן היה לצפייה מהר זדאזני (זדאזני עילית), במקום בו נבנה מאוחר יותר מנזר נוצרי. נקרופוליס שנבנה בין המאה ה-1 לפנה"ס למאה ה-2 נתגלה בשנות ה-80 של המאה ה-20; בין הממצאים היו גם את שפיכה מברונזה מתקופת רומא העתיקה וכד יין מקדרות יוון העתיקה.
פטר שבצ'יק

פטר שבצ'יק (בצ'כית: Petr Ševčík; נולד ב-4 במאי 1994) הוא כדורגלן צ'כי, המשחק בעמדת הקשר בסלביה פראג ובנבחרת צ'כיה.
קריירת מועדונים

שבצ'יק החל לשחק כדורגל בעיירה קטנה בשם סופיקוביצה במחוז יסניק עד שעבר למחלקות הנוער של סיגמה אולומוץ. במהלך שנת 2014 הוא יצא בהשאלה לקבוצת אופאבה ואת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אולומוץ ערך בשנת 2016. ביולי 2016, שבצ'יק עבר לסלובן ליברץ.
בינואר 2019, שבצ'יק עבר לסלביה פראג. ב-18 באפריל של אותה השנה, הוא הבקיע צמד במשחק הגומלין של שלב רבע הגמר במסגרת הליגה האירופית מול צ'לסי.
קריירה בינלאומית

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדים של הנבחרת הצ'כית ב-14 בנובמבר 2019 במשחק במסגרת מוקדמות יורו 2020 מול נבחרת קוסובו, שבו הוא החליף את לוקאש מאסופוסט בדקה ה-76. ב-12 ביוני 2024 זומן לסגל נבחרת צ'כיה ליורו 2024. בעקבות פציעה של מיכל סאדילק.
תארים > קבוצתיים

אליפות צ'כיה (3): 2018/19, 2019/20, 2020/21
הגביע הצ'כי (3): 2018/19, 2020/21, 2022/23
הערות שוליים

↑  לוקאש מאסופוסט ופטר שבצ'יק מצטרפים לסלביה
↑  צ'לסי 4–3 סלביה פראג
↑  AP, Euro 2024: Petr Sevcik replaces injured Czech midfielder Michal Sadilek, Sportstar, ‏2024-06-13 (באנגלית)
| נבחרת צ'כיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואצליק •  2 קדראבק •  3 צ'לוסטקה •  4 בראבץ •  5 צופאל •  6 קאלאס •  7 ברק •  8 דרידה •  9 הולש •  10 שיק •   11 קרמנצ'יק •  12 מסופוסט • 13 שבצ'יק •  14 ינקטו • 15 סוצ'ק • 16 מנדוס • 17 זימה • 18 בוריל • 19 הלוז'ק • 20 וידרה • 21 קראל • 22 מאתיו • 23 פבלנקה • 24 פקהארט • 25 פשק • 26 סאדילק • מאמן: שילהאבי |  1 ואצליק •  2 קדראבק •  3 צ'לוסטקה •  4 בראבץ •  5 צופאל •  6 קאלאס •  7 ברק •  8 דרידה •  9 הולש •  10 שיק •   11 קרמנצ'יק •  12 מסופוסט • 13 שבצ'יק •  14 ינקטו • 15 סוצ'ק • 16 מנדוס • 17 זימה • 18 בוריל • 19 הלוז'ק • 20 וידרה • 21 קראל • 22 מאתיו • 23 פבלנקה • 24 פקהארט • 25 פשק • 26 סאדילק • מאמן: שילהאבי | צ'כיה |
| נבחרת צ'כיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סטאנק •  2 זימה •  3 הולש •  4 הראנאץ •  5 צופאל •  6 ויטיק •  7 ברק •  8 שבצ'יק •  9 הלוז'ק •  10 שיק •   11 קוכטה •  12 דודרה • 13 חיטיל •  14 פרובוד • 15 ד. יוראסק • 16 קובאר • 17 צ'רני • 18 קרייצ'י • 19 חורי • 20 לינגר • 21 צ'רב • 22 סואוצ'ק • 23 יארוש • 24 ולצ'ק • 25 שולץ • 26 מ. יוראסק • מאמן: האשק |  1 סטאנק •  2 זימה •  3 הולש •  4 הראנאץ •  5 צופאל •  6 ויטיק •  7 ברק •  8 שבצ'יק •  9 הלוז'ק •  10 שיק •   11 קוכטה •  12 דודרה • 13 חיטיל •  14 פרובוד • 15 ד. יוראסק • 16 קובאר • 17 צ'רני • 18 קרייצ'י • 19 חורי • 20 לינגר • 21 צ'רב • 22 סואוצ'ק • 23 יארוש • 24 ולצ'ק • 25 שולץ • 26 מ. יוראסק • מאמן: האשק | צ'כיה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פטריק אקנג

פטריק קלוד אקנג אקנג (בצרפתית: Patrick Claude Ekeng Ekeng; ‏ 26 במרץ 1990 - 6 במאי 2016) היה כדורגלן קמרוני ששיחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצות בקמרון, בצרפת, בשווייץ, בספרד וברומניה ובנבחרת קמרון.
קריירת מועדונים

אקנג נולד ביאונדה שבקמרון. בשנת 2006, בהיותו בן 16, הצטרף למחלקת הנוער של קאנון יאונדה. בשנת 2008 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-4 ביולי 2009 חתם אקנג בלה מאן מליגת העל הצרפתית והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה. בתום עונת 2009/2010, בה לא ערך אקנג הופעה במדי הקבוצה הראשונה, ירדה הקבוצה לליגה הצרפתית השנייה. ב-20 באוגוסט 2010 ערך אקנג את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-67 בהפסד 2-0 לשאטורו במסגרת המחזור הרביעי בליגה. זו הייתה הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה בעונת 2010/2011, והוא המשיך לשחק באופן קבוע בקבוצת המילואים. ב-14 בינואר 2011 הושאל אקנג לרודז מהליגה הצרפתית השלישית למשך חצי עונה ושיחק במדיה באופן קבוע, בעונה בה ירדה ליגה. בחודש יוני חזר אקנג ללה מאן. ב-5 בנובמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-34 בתיקו 2-2 נגד מונקו במסגרת המחזור ה-14 בליגה. בעונת 2011/2012 ערך אקנג 16 הופעות ליגה, ובעונה הבאה, שהסתיימה בירידת המועדון לליגה השלישית, ערך 18 הופעות ליגה.
ב-8 ביולי 2013 הושאל אקנג ללוזאן מליגת העל השווייצרית. ב-14 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-0 ללוצרן במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-1 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון ובליגת העל השווייצרית, שער בדקה השביעית בהפסד 4-1 לתון. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 28 הופעות ליגה והבקיע 2 שערים. עונה זו הסתיימה בירידת הקבוצה לליגה השנייה.
ב-14 ביולי 2014 חתם אקנג בקורדובה מליגת העל הספרדית. ב-30 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-72 בתיקו 1-1 נגד סלטה ויגו במסגרת המחזור השני בליגה. ב-3 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-78 בתיקו 1-1 נגד חטאפה. בעונתו היחידה במועדון, שהסתיימה בירידה לליגה הספרדית השנייה ערך 14 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. ב-31 באוגוסט 2015 החליט לסיים את חוזהו במועדון.
ב-11 בינואר 2016 הצטרף אקנג לדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית. ב-14 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 1-0 על בוטושאן. ב-20 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-51 בתיקו 2-2 נגד סטיאווה בוקרשט במסגרת הגביע הרומני.
קריירת מועדונים > מותו

ב-6 במאי 2016 עלה אקנג כמחליף בדקה ה-63 במשחק ליגה נגד ויטורול קונסטנצה. בדקה ה-70, כשקבוצתו מובילה 3-2, התמוטט אקנג מהתקף לב בשידור חי. הוא הובהל לבית החולים, כשהגיע לבית החולים הואצו ניסיונות ההחייאה, אך ללא הועיל. לאחר שעה של מאמצים, הודיע הצוות הרפואי על מותו של אקנג בגיל 26. על פי דיווחים ברומניה, בתוך האמבולנס שהיה באצטדיון לא היה ציוד על מנת לענות למקרי חירום מהסוג הזה ולמעשה הוא משמש רק להובלת נפגעים לבית החולים, שנמצא בקרבת מקום. לאחר שפונה לבית החולים, כ- 200 אוהדי דינמו בוקרשט נסעו למקום וחיכו מחוצה לו לחדשות טובות, אך אלה לא הגיעו.