stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נגד פלאקוס והמשלחת לגאיוס
תוכן הספרים > "נגד פלאקוס"

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  פילון האלכסנדרוני 
 שפת המקור:  יוונית עתיקה 
 
לאחר שהקיסר גאיוס קליגולה מינה את אגריפס למלך על שליש ממלכתו של סבו, הורדוס, חזר אגריפס (בשנת 38 לספירה) ליהודה דרך אלכסנדריה.
האנטישמים באלכסנדריה הסיתו את הנציב הרומי במצרים, אאולוס אוויליוס פלאקוס, והוא התיר להם להציב בכוח פסלים ותמונות בבתי הכנסת. לאחר כמה ימים, הכריז פלאקוס שהיהודים הם זרים ואין להם זכות לישיבת-קבע באלכסנדריה. בשלב השלישי, פלאקוס התיר את דמם של היהודים, בגלל סירובם להשתתף בפולחן הקיסר (הצבת פסלו בבתי הכנסת). תחת חסותו, פצחו המצרים-היוונים במסע פרעות נגד יהודי העיר (אנ'). מתוך חמש שכונות העיר, שתיים מהן היו בעלות רוב יהודי. במהלך ההתנפלות, נדחקו היהודים לחלק צר של רובע "דלתא", הגובל בחוף, במזבלה ובבית קברות. בתיהם ובתי העסק שלהם נבזזו, בעוד הם נתונים במצור בתנאיי רעב. אלה שנקלעו לפרעות בשאר חלקי העיר, נרצחו תוך עינויים קשים. פלאקוס צווה לאסור 38 מחברי הגרוסיה (מועצת הזקנים) היהודית ולהובילם כפותים דרך מרכז השוק אל התיאטרון, שם הם הופשטו והולקו במגלבים.
בעקבות תלונתו של אגריפס אל גאיוס, על מעשיו של פלאקוס, נעצר פלאקוס ונלקח לרומא. רכושו הופקע והוא הוגלה לאי אנדרוס בים האיגאי. כעבור זמן מה, צווה קליגולה להוציאו להורג.
תוכן הספרים > "המשלחת אל גאיוס"

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  פילון האלכסנדרוני 
 שפת המקור:  לטינית 
 סוגה:  מסה 
 
לאחר שגאיוס קליגולה הופך לקיסר (37 לספירה), הוא נחשב כשליט טוב ופופולרי, אך כעבור זמן מה אופיו מתהפך. הוא מפתח שגעון ובטירופו מכריז על עצמו אל. מצב זה של פולחן הקיסר כאל הוא בלתי אפשרי ליהודים והם הופכים בעל כורחם ל"אויבי" האימפריה ומושא שנאתו של קליגולה. התרת דמם מאפשרת את הפוגרום המתואר ב"נגד פלאקוס", בחג סוכות של שנת 39. במהלך הפרעות נשרפו בתי כנסת ברחבי אלכסנדריה ובאלה שהיו באזורים היוונים של העיר, הוצבו פסלי הקיסר.
הקהילה היהודית של אלכסנדריה מגישה עתירה לקיסר ושולחת משלחת אל הקיסר, להציג את טיעוניה בדבר זכויותיה הפוליטיות-לאומיות-דתיות. בזמן שהותה של המשלחת באיטליה, ניחתת על העם היהודי פורענות חדשה – גזירת הצלם של קליגולה. בעקבות מכתב של קאפיטו, גובה מיסים ביהודה, שבו התלונן אל הקיסר שהיהודים הרסו מקדש עם מזבח שנבנו לכבודו ביבנה, גאיוס מצווה להציב פסל ענק, המוקדש לזאוס, בתוך קודש הקודשים של בית המקדש בירושלים. הוא שולח מכתב לפטרוניוס, נציב סוריה, ללוות את הפסל ליווי צבאי לירושלים, כדי לדכא את המהומות העתידות לפרוץ. בזמן שהותו של פטרוניוס בפיניקיה, נערכת שם הפגנה יהודית המונית, בתחינה ממנו למנוע את הגזירה. פטרוניוס, המודע למשמעות הגזירה כמו גם למשמעות אי ביצועה, מנסה לדחות את מועד הצבת הפסל על ידי דרישה מבוניו להאריך את זמן בנייתו כדי להגיע לתוצאה מושלמת כביכול. הוא שולח מכתב לקיסר, בו הוא מודיע לו שמהומות ביהודה עלולות לפגוע באיסוף היבולים לצורך אספקת מזון למסעו של הקיסר לאלכסנדריה דרך סוריה, ולכן הוא דוחה את מועד הצבת הפסל. גאיוס מבין שזה תירוץ ושולח מכתב בחזרה, בו הוא מורה לו להקים את הפסל בהקדם האפשרי.
כעבור זמן מה, מגיע המלך אגריפס לרומא ונפגש עם הקיסר. כשגאיוס מטיח בו את האשמה שעמו הוא היחידי שאינו מכיר בו כאל ומסרב להציב את פסלו של זאוס במקדש, מתמוטט אגריפס עד כדי עילפון. לאחר שהתאושש, כותב אגריפס מכתב לגאיוס, בו הוא פונה ללבו שיבטל את הגזירה, תוך שהוא מוכן להקריב את חייו ולוותר על מלכותו. גאיוס שולח מכתב לפטרוניוס, בו הוא מורה לו לבטל את הצבת הפסל מפיניקיה, אך באותה עת, בונה פסל חליפי ברומא ומתכנן להביא אותו איתו.
כשמגיעה המשלחת היהודית-אלכסנדרונית בת חמשת החברים בראשות פילון לרומא, היא נתקלת ביחס עוין מצד הקיסר, שמזדהה עם האשמות שמטיחה המשלחת היוונית-מצרית ביהודים. היהודים נאלצים להציג את טיעוניהם באופן משפיל, תוך שהם מתרוצצים אחרי גאיוס בעודו בוחן את תכנון ועיצוב החווילות שלו. בעודו נותן הוראות בנוגע למבנים, שואל גאיוס את היהודים, לקול צחוקם המתחנף של היוונים, מדוע הם שונאים בשר חזיר ובהתייחסותו לאלוהי היהודים הוא מבטא בהתרסה את השם המפורש.
בסופו של דבר, גאיוס מגלה "חמלה" כלפי היהודים, מה שלא מסיר את דאגת המשלחת לאחריותם כלפי כל יהודי העולם. הספר מסתיים ברמז לשינוי הפתאומי והינצלות העם היהודי מגזירת הצלם, עם מותו של הקיסר גאיוס קליגולה.
חלק מהדמויות שהופיעו בספרים האבודים זכו לאזכור בספרים השורדים. הרעיון העיקרי של החיבור הכולל הוא להציג את תגמולם של צוררי־ישראל ומחללי חוקיו:
תוכן הספרים > גאיוס קליגולה

החיבורים מציגים באור מעניין את אישיותו של קליגולה. דמותו של קיסר זה, במקורות רבים, היא של חולה־רוח, אולם פילון מציגו באופן שונה. פילון לא הכחיש אמונת גאיוס באלוהותו, ואת דרישתו לסגידה מצד הרומאים. דוגמה לכך מובאת בכתבי פילון, בהם מתוארת תקרית שבה דרש קליגולה להציב את פסלו בבית המקדש, אך לבסוף נמנע מכך לאור בקשת אגריפס הראשון. פילון כתב כי אחר הימנעותו הראשונה, דרש להציב את פסלו בשנית. תכונה נוספת של קליגולה הנרמזת מעדות פילון היא משיכתו לבני מינו. ברם, פילון לא מאשימו בגילוי־עריות או רצח קודמו טיבריוס, כפי שמשתמע מספרות מודרנית דוגמת זאת של רוברט גרייבס.
תוכן הספרים > פונטיוס פילאטוס

פונטיוס פילאטוס הוצג על ידי פילון כמוג־לב גאוותן. פילון תיאר את התקרית בה ניסה פילאטוס להעמיד מגנים מוזהבים בארמון הורדוס בירושלים. הכנסת הסמלים הביאה להפרת השקט באזור, ובני הורדוס פנו לפילאטוס בטענה כי הוא יגרור מרד בחילול הקודש המדובר. פילאטוס סירב, והנציגים איימו לדווח על המעשה לטיבריוס. פילאטוס חשש מהדיווח, אך סירב להוריד את המגנים, מפאת גאוותו ורצונו לא להסב ליהודים אושר. לבסוף שלחו היהודים מכתב לטיבריוס, וזה הגיב בחומרה רבה; המגנים הוצאו מהעיר והועברו לקיסריה. השוואה עם גרסתו של יוסף בן מתתיהו לתקרית תעיד על מספר הבדלים, בעיקר העדר פניית נציגי בית הורדוס והחלפתה בפליאת פילאטוס מנכונות היהודים להיהרג על קידוש השם. למרות שפילון היה מקושר לשושלת ההרודיאנית ויש להניח כי זכה לעדות אמיתית יותר בנדון, ספק אם באמת היה מהלך האירועים כפי שתיאר.
תרגומים לעברית

כתבי היסטוריה (נגד פלאקוס, המלאכות אל קאיוס), בנספחות: על האיסיים (קטעים ושרידים), מתורגם מן המקור בצירוף מבוא והערות מאת מנחם שטיין, תל אביב: א"י שטיבל, תרצ"ז.
כתבים / פילון האלכסנדרוני (בעריכת סוזן דניאל-נטף, יהושע עמיר ומארן ניהוף), ירושלים: מוסד ביאליק, תשמ"ו 1986, כרך ראשון, הכתבים ההיסטוריים: נגד פלאקוס, המשלחת לגאיוס, תרגם והוסיף מבוא והערות אריה כשר, עמ' 1–150.
ראו גם

שנאת ישראל בעולם היווני-רומי
הערות שוליים

↑  אריה כשר, הערות והארות על ייחודו ההיסטוריוגרפי של פילון, עמ' 9, בתוך: עיונים בהיסטוריוגרפיה (קובץ מאמרים), מרכז זלמן שזר, ירושלים, תשמ"ח.
↑  מנחם שטיין, כתבי היסטוריה, מבוא, עמ' 7.
↑  מנחם שטיין, כתבי היסטוריה, מבוא, עמ' 16.
↑  מנחם שטיין, כתבי היסטוריה, מבוא, עמ' 5.
↑  דניאל שוורץ, אגריפס הראשון, עמ' 31.
↑  פילון האלכסנדרוני, המשלחת לגאיוס, פרקים 42-36, סעיפים 337-276.
משה טבנקין

| --- | --- |

 לידה:  1917 
 פטירה:  1979 (בגיל 62 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  עין חרוד מאוחד 
 שפות היצירה:  עברית 
 
משה (משה'לה) טבנקין (מאי 1917, ל"ג בעומר ה'תרע"ז – 4 במאי 1979) היה משורר עברי, חוקר ספרות, מחנך ולוחם.
תולדות חייו

טבנקין נולד במושבה כנרת לחוה (לבית סטאשבסקי) ויצחק טבנקין, ממנהיגי הקיבוץ המאוחד. אחיו הם: לוחם הפלמ"ח יוסף (יוספל'ה) טבנקין, חנה טבנקין, אדריכלית במקצועה, ואהוביה טבנקין, שהיה פעיל למען ארץ ישראל השלמה.
כשהיה בן חמש עבר משה עם משפחתו לעין חרוד. היה ילד פלא: כתב שירים ופזמונים בגיל מאוד צעיר, ובהיותו בר מצווה כבר ביים הצגת ילדים בעין חרוד. אחדים משירי ילדותו הפכו לחלק מטקסי החגים בקיבוצו. התנדב לפלמ"ח ושימש כקצין התרבות של חזית הצפון במלחמת הקוממיות. בסיום המלחמה למד באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן גם באוניברסיטת תל אביב. שנים רבות היה מורה בקיבוצו ואף ניהל את בית הספר האזורי שהנה במקום. הרצה על נושאי חינוך וספרות במסגרות שונות בארץ.
שיריו המוקדמים התחבבו מאוד על קהל הקוראים. רבים מהם כונסו באנתולוגיות, הוקראו בטקסים שונים ואף הולחנו בידי מלחינים שונים כגון צבי סנונית, דני ליטני, שלמה ארצי ("שיר") ומתי כספי ("ביום מסה", "אחד לאח"). שירתו המבוגרת היא בבחינת אכזבת מה לקוראים. הוא לא הדביק את משוררי דורו הידועים, ושירתו נשארה פשטנית, אדולסצנטית, רומנטית מדי. בשנותיו האחרונות עסק בעיקר בפעילות ציבורית, התמסר לתנועה למען ארץ ישראל השלמה, ונפטר ממש תוך פעילותו האינטנסיבית בתנועה.
ספר שיריו הראשון, "שירים", נדפס בתש"ג (1943). הספר זכה לתהודה רבה ונדפס במהדורות רבות ובעשרות אלפי עותקים. משה טבנקין נתפרסם בשעתו גם כסופר ילדים אהוד, ופרסם שירים סיפורים ומחזות לילדים ובני נוער. בשנת 1972 כתב עבור הצמד מי הוא מי את השיר "צעדים ראשונים", שנכלל באלבום ניחוחי חציר 1971: בלדה לקיבוצניק.
טבנקין נפטר בקיבוצו עין חרוד מאוחד.
כתביו

מכתבים, [אפעל]: יד טבנקין, המכון לחקר הקיבוץ ותנועת העבודה, תשמ"ד-[1984].
כתביו > שירים

שירים: [עין חרוד]: הקיבוץ המאוחד, תש"ג 1943.
אפסרי הכסופים: שירים, [תל אביב]: הקיבוץ המאוחד, תשמ"א.
נגוהות אהבה ושכול, [תל אביב]: הקיבוץ המאוחד, תשל"ט.
עוד שירים, [תל אביב]: [הקיבוץ המאוחד, תש"ל].
ספר שירים, [תל אביב]: הקיבוץ המאוחד, תשכ"ד-1964.
כתביו > מחזה

השטח שמעבר לוואדי: מחזה בשלוש מערכות, [תל אביב]: הקיבוץ המאוחד, תש"ט.
כתביו > ספרי ילדים

אפורי והחבריא, [תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשי"ח].
אורי, גורי ושורי (ציר דני קרמן), [תל אביב]: הקבוץ המאחד, תשמ"ב.
קול המדורה, 1975.
התור והתורית- ספור בחרוזים מחיי הטבע לבני עשר, אף בני שבע, הוצאת הקיבוץ המאוחד.
אורי והארנבת (ציר דני קרמן), [תל אביב]: הקבוץ המאוחד, תשמ"ה-[1985].
עשרה סיפורים לקטנים, ביחד עם : נחום גוטמן, מרים ברטוב, דליה רביקוביץ, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרית דרור, 1964.
כתביו > מסות

אל נוכח פנינו: עיונים ורשימות, [תל אביב]: יד טבנקין, תשמ"ג 1982.
נושא החוץ בשירת אלתרמן, [תל אביב: חמו"ל, 1974].
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  ניחוחי חציר 1971 - בלדה לקיבוצניק = A Ballad For A Kibbutznik
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284207205171  BnF: cb11261479h (data)  LCCN: n84007493  MusicBrainz: a2a77b1c-6667-4883-9ec1-733c26b0924c  NTA: 334063388  VIAF: 75242820   WorldCat (עם VIAF): 75242820 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נייתן כהן (חותר)

נייתן כהן (באנגלית: Nathan Cohen; נולד ב-2 בינואר 1986) הוא חותר יהודי-ניו זילנדי, האלוף האולימפי (לונדון 2012) ואלוף העולם שנתיים ברציפות (2010 ו-2011).
קורות חיים

כהן נולד בכרייסטצ'רץ'.
באליפות העולם בחתירה שנערכה במינכן, גרמניה בשנת 2007 סיים כהן במקום שישי בזוגית כפולה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים כהן במקום רביעי ביחד עם רוב וודל בזוגית כפולה בתוצאה של 6:30.79 דקות.
באליפות העולם בחתירה שנערכה באגם קרפירו ליד קיימברידג' ניו זילנד בתחילת נובמבר 2010 זכה כהן עם בן זוגו ג'וזף סאליבן בזוגית כפולה בתוצאה של 6:22.63 דקות, לפני בריטניה (6:24.21 דקות) וצרפת (6:28.54 דקות).
באליפות העולם בחתירה שנערכה בפוזנן, פולין בשנת 2009 סיים כהן במקום רביעי בזוגית כפולה.
באליפות העולם בחתירה שנערכה באגם בלד ליד בלד סלובניה בתחילת ספטמבר 2011 זכה כהן עם בן זוגו סאליבן בזוגית כפולה בתוצאה של 6:10.76 דקות, לפני גרמניה (6:10.82 דקות) וצרפת (6:14.31 דקות).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה כהן במדליית זהב ביחד עם סאליבן בזוגית כפולה בתוצאה של 6:31.67 דקות, לפני זוג מאיטליה (6:32.80 דקות) וזוג מסלובניה (6:34.35).
מפלגות בפרלמנט האירופי

הפרלמנט האירופי מורכב משורה של מפלגות פוליטיות, המכסות את עיקר הקשת הפוליטית.
ארגון

המפלגות הפוליטיות האירופאיות, הן למעשה התאגדויות אידאולוגיות של מפלגות שונות מהפרלמנטים הלאומיים של המדינות החברות האיחוד האירופי. על-מנת להריץ מפלגה לפרלמנט האירופי, יש להשיג תמיכה של לפחות 25 חברי פרלמנט מלפחות שבע ממדינות האיחוד.
מפלגות הימין > מפלגת העם האירופי

"מפלגת העם האירופי" (EPP) היא מפלגת מרכז-ימין אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
מפלגת העם האירופי נוסדה באופן רשמי בשנת 1976, עם זאת, המפלגה קיימת בצורה זו או אחרת החל מיוני 1953 כחברה באספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית, המוסד האירופי הקודם של הפרלמנט האירופי. דבר זה, הופך את מפלגת העם האירופי לאחת המפלגות האירופיות הוותיקות באיחוד האירופי. המפלגה בעלת השפעה נרחבת באיחוד, והיא למעשה המפלגה הפוליטית הגדולה ביותר בפרלמנט האירופי מאז שנת 1999 והשפעתה משתרעת גם על המועצה האירופית, שבה 14 מתוך 28 ראשי המדינות נמנים עם תומכי המפלגה, ובנציבות האירופית, בה 13 נציבים מתוך 28 נמנים עם שורותיה של המפלגה.
מפלגות הימין > השמרנים והרפורמיסטים האירופים

"השמרנים והרפורמיסטים האירופים" (ECR) היא מפלגת מפלגת ימין אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ומתנגדת ליתר אינטגרציה של האיחוד האירופי. המפלגה, שואפת להפוך את האיחוד לארגון בינלאומי לשיתוף פעולה ולהחזיר את האוטונומיה החברתית והכלכלית למדינות החברות בו.
המפלגה נוסדה לאחר בחירות 2009 כרשימת גג לשתי מפלגות: השמרנים והרפורמיסטים האירופים והתנועה לאירופה דמוקרטית-נוצרית. כיום, המפלגה היא השלישית בגודלה בפרלמנט האירופי. בין המפלגות הלאומיות הנמנות עם שורותיה של מפלגה זו, היא מפלגת השלטון בבריטניה - המפלגה השמרנית הבריטית.
מפלגות הימין > אירופאים למען חירות ודמוקרטיה ישירה

"אירופאים למען חירות ודמוקרטיה" (EFD) הייתה מפלגת ימין פופוליסטית אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ומתנגדת באופן חריף לאינטגרציה של האיחוד האירופי. במפלגה, חברות מפלגות לאומיות בדלניות רבות כגון מפלגת הליגה הצפונית של איטליה.
מפלגות הימין > זהות ודמוקרטיה

"זהות ודמוקרטיה (ID)"  היא מפלגה ימנית רדיקלית. המרכיב המרכזי בה הוא מפלגת החזית הלאומית, ומפלגות ימין רדיקליות אירוסקפטיות אחרות כמו מפלגת החירות האוסטרית והמפלגה למען החירות. המפלגה מתנגדת לקיום האיחוד האירופי ולהגירה.
מפלגות השמאל > הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים

"הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים" (S&D) היא מפלגת מרכז-שמאל אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות סוציאל-דמוקרטיות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
המפלגה קיימת בצורה זו או אחרת החל מיוני 1953 כחברה באספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית, ולאחר מכן כחברה בפרלמנט האירופי. דבר זה, הופך את מפלגת הברית הפרוגרסיבית לאחת המפלגות האירופיות הוותיקות באיחוד האירופי. המפלגה בעלת השפעה נרחבת באיחוד, והיא המפלגה הפוליטית השנייה בגודלה בפרלמנט האירופי כיום, ושימשה כגדולה ביותר עד לשנת 1999.
מפלגות השמאל > הברית החופשית של הירוקים האירופאים

"הברית החופשית של הירוקים האירופאים" (Greens-EFA) היא מפלגת שמאל אירופית הדוגלת בפוליטיקה ירוקה הכוללת שמירה על איכות הסביבה. בנוסף, המפלגה מחזיקה בעמדות סוציאליסטיות וחתירה לאינטגרציה אירופאית.
המפלגה נוסדה בשנת 1999 כרשימת גג של שתי מפלגות: המפלגה האירופית הירוקה והברית הרדיקלית האירופית. נכון להיום, המפלגה היא הרביעית בגודלה בפרלמנט האירופי.
מפלגות השמאל > השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק

"השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק" (GUE-NGL) היא מפלגת שמאל רדיקלית באירופה. המפלגה דוגלת העמדות סוציאליסטיות ואף קומוניסטיות. בנוסף, המפלגה גם מטפלת סדר יום סביבתי.
המפלגה נוסדה בשנת 1995 כרשימת גג של שתי מפלגות ירוקות סוציאליסטיות: מפלגת השמאל האירופי ומפלגת השמאל האנטי קפיטליסטית האירופאית.
מפלגות מרכז > הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה

"הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה" (ALDE) היא מפלגת מפלגת מרכז אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות נאו-ליברליות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
המפלגה נוסדה בשנת 2004 כרשימת גג של שתי מפלגות מרכז ליברליות: הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה והמפלגה הדמוקרטית האירופית. עם זאת, שורשיה של המפלגה נטועים היטב באמצע המאה העשרים, והתקיימה בצורות כאלו ואחרות בפרלמנט האירופי, ובמוסד שקדם לו - האספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית.
ראו גם

הפרלמנט האירופי
מפלגת הסוציאליסטים האירופים
מתא"ם

מתא"ם הוא מבחן מיון לתארים מתקדמים בפסיכולוגיה, שנערך על ידי המרכז הארצי לבחינות ולהערכה בישראל. בחינת המתא"ם הוחלה לראשונה בשנת 2000.
מבנה המבחן

המבחן מורכב משני פרקים: פרק העוסק בשיטות מחקר בפסיכולוגיה, ומשקלו 40% מהציון ופרק העוסק בהבנה ובניתוח של מאמרים מתחומי הפסיכולוגיה השונים, שפורסמו בכתבי עת מדעיים. משך המבחן הוא כ-5 שעות. 
בדומה לציוני הבחינה הפסיכומטרית, גם במבחן המתא"ם הציונים הם יחסיים, כלומר משקפים את הישגי הנבחן ביחס לשאר הנבחנים. הציונים המדווחים הם ציוני תקן כשהממוצע הוא 100 וסטיית התקן היא 20. הציונים נעים בין 50 לבין 150. מבחן המתא"ם נערך פעם אחת בשנה, בחודש אוקטובר, לפני תחילת שנת הלימודים האקדמית.
משמעות המבחן

הגשת הציון במבחן המתא"ם הוא חלק מתהליך המיון שעוברים המועמדים ללימודים בכל המגמות הטיפוליות בארץ. ברוב האוניברסיטאות, משמש הציון גם למיון לקראת הקבלה ללימודים במגמות החברתיות והמחקריות. על אף שהמשקל היחסי שניתן לציון המתא"ם במיון המועמדים (לעומת שאר הנתונים) משתנה בין המוסדות השונים, ברוב האוניברסיטאות ציון המתא"ם הוא המדד המשמעותי ביותר במיון המתמודדים. הציון בבחינת מתא"ם תקף לצורך הרשמה לחמש שנות הלימודים הבאות לאחר הבחינה. לדוגמה, תוצאות מתא"ם במועד 2021 תקפות לנרשמים לתשפ"ג (2023-2022), תשפ"ד (2024-2023), תשפ"ה (2025-2024), תשפ"ו (2026-2025) ותשפ"ז (2027-2026).
המתא"ם בוחן יכולות מחקריות וסטטיטיות.
מתא"ן

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 מייסדים:  רפי עמרם 
 תקופת הפעילות:  1981–2020 (כ־39 שנים) 
 
מתא"ן - מפעל תרבות ואמנות לנוער הוא ארגון שהוקם ב-1981 שמטרתו איתור וטיפוח בני נוער בעלי כישרון באמנויות בישראל. בין השאר הוא עוסק בהעשרה ובקידום העשייה האמנותית במתנ"סים ובמסגרות של החינוך הבלתי פורמלי, ומקיים השתלמויות למורים לאמנויות.
היסטוריה

מרי ג'יין ובוב אשר משיקגו בארצות הברית יזמו הקמת מחנה קיץ לכישרוניים שבבני הנוער העוסקים במוזיקה בישראל. המיזם יצא לפועל בשיתוף פעולה עם משרד החינוך והתרבות והחברה למתנ"סים.
בשנה הראשונה (1981) נבחרו כמה עשרות מוזיקאים צעירים (נגני כלי נשיפה) לקחת חלק בתוכנית הקיץ. בשנים שלאחר מכן התפתחה התוכנית גם לתחומי כלי הקשת ולתחום המחול (רקדנים צעירים) ובהמשך החלו לפעול גם תוכניות לצעירים בתחומים: תיאטרון, אמנות פלסטית וכתיבה ספרותית.
מקימו של מתא"ן ומנהלו הראשון היה רפי עמרם שפיתח את עבודת הארגון בתחומי המוזיקה והמחול תוך בניית שיתופי פעולה עם גורמים שונים בארץ ובעולם.
צביקה טימברג, מנהלו השני של מתא"ן, שם דגש מיוחד במקצוע המחנות בחנוכה, בפסח ובקיץ.
מנהלו השלישי היה נח איתן, שליווה את פעולות המפעל כמעט מראשית הקמתו כחבר איגוד תזמורות כלי הנשיפה ובהמשך כיו"ר שלו.
מנהלו הרביעי של מתא"ן, אורי סטריזובר, פתח בנוסף למוזיקה ולמחול ארבעה תחומי תוכן נוספים: אמנות פלסטית, כתיבה, תיאטרון וקולנוע.
צוות מתא"ן מונה אנשי אמנות בכירים, אנשי חינוך ואנשי ארגון והפקה. הצוות האמנותי מורכב מאמנים פעילים המשלבים עיסוק חינוכי אמנותי במתא"ן יחד עם יצירה אמנותית פעילה. בצוות המקצועי של מתא"ן אמנים ויוצרים מהשורה הראשונה מישראל וממדינות העולם.
בסוף שנת 2007, לאור קיצוץ בתקציב העמותה ממשרד החינוך, עשיית הארגון עברה למתכונת חלקית והצטמצמה לפעילויות בתחום המוזיקה והמחול בלבד.
הישגים ומעשים

מתא"ן מפעיל מדי שנה אלפי בני נוער בעלי כישרון באמנויות ומורים באמנויות, בתוכניות שנתיות וברמה ארצית. הארגון פועל בשישה תחומי אמנות: מוזיקה, מחול, תיאטרון, אמנות פלסטית, קולנוע וכתיבה יוצרת. רבים מבוגרי מתא"ן הם כיום אמנים או מורים הפועלים במסגרת גופים מובילים בארץ ובעולם. כמו כן, מפעיל הארגון עשרות תוכניות אשר מטרתן היא קידום החינוך לאמנויות במתנ"סים ובמסגרות של החינוך הבלתי פורמלי ברחבי הארץ.
מתא"ן מקיים עשרות תוכניות אמנות במתנ"סים וארגונים ברחבי הארץ, ביניהן: כיתות אמן במוזיקה, כיתות אמן במחול, חממות כתיבה, תערוכות נודדות, בניית פרוגרמה יישובית במחול ובמוזיקה ועוד.
במתא"ן הוכשרו למעלה מ–70 מנחים לכתיבה. עשרות מתוכם עובדים בהנחיית כתיבה בשורה ארוכה של יישובים ברחבי הארץ. מתא"ן מטפח עשרות ציירים בני העדה האתיופית מ-5 יישובים, מטפח את האמנות במגזר הערבי ובמגזרים אחרים.
בשנת 1999 יצא לאור בהוצאות מתא"ן הספר "לפני שיהפכו לנחל ולעץ", המאגד מבחר מיצירותיהם של בני הנוער, משתתפי סדנות מתא"ן בתחומי שירה, סיפורת, ציור ופיסול.
נחל פטיש

| --- | --- |

גשר הרכבת מעל נחל פטיש, בצמוד לכביש 25 בקרבת שדה תימן
 מידע כללי
 אורך:  כ־32 ק"מ
 גובה מוצא הנהר:  כ־300 מטרים
 יובלים:  נחל עשן, נחל אופקים, נחל תפרח, נחל כרכור, נחל הלמות, נחל שמריה 
 שפך:  נחל גרר
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) נחל פטיש(למפת מערב הנגב רגילה) נחל פטיש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל פטיש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל פטיש
 
נחל פטיש הוא נחל אכזב באורך של כ־32 קילומטרים בנגב הצפוני.
תוואי הנחל

מוצא הנחל בגובה כ-300 מטרים מעל פני הים, בסמוך לצומת גורל צפונית לבאר שבע. משם הוא זורם מערבה וחולף בסמוך לאתר לסילוק פסולת דודאים. לאחר מכן חולף הנחל מתחת לכביש 25 ומייד לאחר מכן מתחת לגשר רכבת עות'מאני.
הנחל ממשיך בכיוון צפון־מערב וחולף תחת כביש 2411 (כביש אופקים–שדה תימן). מייד לאחר מכן, מדרום למושבים גילת ותפרח, נשפך אליו נחל תפרח. הנחל חולף במקביל לתחנת הרכבת אופקים ולמסילת אשקלון - באר שבע, ובין המושבים בטחה ורנן הוא עובר תחתיה. מספר קילומטרים לאחר מכן, בגובה של כ-60 מטרים מעל פני הים ובמרחק של כקילומטר וחצי דרומית לבית הביטחון בסומרה, נשפך הנחל אל נחל גרר.
יובליו של הנחל מצפון הם נחל תפרח ונחל שמריה. מדרום יובליו הם נחל עשן, נחל חצרים ונחל אופקים.
אתרים בסביבת הנחל

גשר הרכבת מעל נחל פטיש – ליד שדה תימן
פארק אופקים – במזרח העיר אופקים
חורבת פטיש – חורבה גדולה בשטח של כ־1,000 דונם בצפון־מזרח אופקים; כוללת מספר מבנים, מערכת אגירת מים מהתקופה הביזנטית, עמודים וכותרות וכ־20 בורות מים
חוות נעמ"א – מצפון־מזרח למושב רנן
בית הביטחון בסומרה
הערות שוליים

↑  חרבת פטיש, באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית, חרבת פטיש, באתר מטח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009128389805171
משמר הלילה (שיר של אש ושל קרח)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ווסטרוז
 שיוך:  חיל יבשתי
 סוג:  חיל מצב הכולל פרשים, רגלים וקשתים
 בסיס האם:  טירת שחור
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  כ-8,000 שנה לפני עלילת הסדרה – הווה
 מקים היחידה:  בראנדון 'הבנאי' סטארק
 מלחמות:  הלילה הארוך הקרב על הארדום
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  מאות לוחמים שהיו בעברם פושעים והורחקו/הוגלו מהחברה
 ציוד עיקרי:  חרבות חץ וקשת
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  ג'ון שלג  אדיסון טולט (בפועל)
 מפקדים:  ראה בהמשך
משמר הלילה הוא מסדר צבאי בסדרת ספרי הפנטזיה האפית "שיר של אש ושל קרח" מאת הסופר ג'ורג' ר. ר. מרטין ובסדרת הטלוויזיה המצליחה "משחקי הכס" המבוססת על הספרים. משמר הלילה הוא מסדר צבאי עתיק יומין השומר על החומה ומגן על וסטרוז מפני השבטים הפראיים ו"האחרים". חברי המשמר ידועים בכינויים "השחורים" ו"העורבים".
רקע

משמר הלילה הוא מסדר צבאי עתיק יומין השומר על החומה - חומת אבן וקרח ענקית המפרידה בין וסטרוז לצפון הפראי והמושלג. בארצות שמעבר לחומה חיים שבטים פראיים, זאבי בלהות, ענקים וייצורי פרא שונים אך האיום הגדול ביותר הוא "האחרים" (נקראים גם "ההלכים הלבנים"), אל-מתים אכזריים וקרים שהופכים את קורבנותיהם לזומבים ומנסים להשתלט על וסטרוז עם רדת החורף. חברי המשמר ידועים בכינויים "השחורים" ו"העורבים" וסמלם הוא מגן שחור.
בשיאו מנה משמר הלילה אלפי לוחמים ואייש מבצרים רבים לאורך החומה, העיקרי שבהם הוא טירת שחור. במהלך השנים ירדה קרנו של המשמר, מספר החברים בו קטן באופן ניכר ומצודות רבות לאורך החומה ננטשו בגלל מחסור בלוחמים שיאיישו אותם. באירועים שקדמו לספר הראשון משחקי הכס ובמהלכו, משמר הלילה הוא גוף מוחלש שמשמש בעיקר כמקום מפלט לפושעים, אנשים שנענשו או הוגלו, ממזרים ובנים לא רצויים - שמצטרפים למשמר הלילה לרוב כדי להימלט מגורל נורא יותר (כגון עונש מוות). חברי המשמר מאוגדים כאחווה ונשבעים שבועת נאמנות בה נודרים לחיות חיי פרישות ולהקדיש את חייהם (ואת מותם) למשמר הלילה.
אחרי תקופה ארוכה של קיץ בה איום "האחרים" נראה מרוחק תפקידו העיקרי של משמר הלילה היה להילחם בשבטים הפראיים ולמנוע מהם לפלוש לווסטרוז.
רקע > נוסח השבועה

לילה יורד וכעת מתחילה משמרתי. היא לא תסתיים עד יום מותי. לא אקח לי אישה, לא יהיו לי אדמות, לא אוליד ילדים. לא אחבוש כתר ולא אזכה בתהילה. אחיה ואמות על משמרתי. אני החרב בחושך. אני השומר על החומות. אני האש הבוערת נגד הקור, האור המביא את השחר, הקרן המעירה את הישנים, המגן המגונן על ממלכות האדם. אני מקדיש את חיי ואת כבודי למשמר הלילה, בלילה זה ובכל הלילות שיבואו.
המקור באנגלית
Night gathers, and now my watch begins. It shall not end until my death. I shall take no wife, hold no lands, father no children. I shall wear no crowns and win no glory. I shall live and die at my post. I am the sword in the darkness. I am the watcher on the walls. I am the fire that burns against the cold, the light that brings the dawn, the horn that wakes the sleepers, the shield that guards the realms of men. I pledge my life and honor to the Night's Watch, for this night and all the nights to come.