stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shocking Blue
היסטוריה

הלהקה הוקמה על ידי רובי ון לאוון ב-1967. לאחר תקופה של הצלחה מצומצמת, הפכה מריסקה ורס להיות הזמרת הראשית, והלהקה הוציאה ב-1969 את הלהיט Venus אשר זכה להצלחה מידית וזינק לראשות מצעדי הפזמונים ברחבי העולם המערבי (בישראל, צעד השיר במקום ראשון במצעד הלועזי של קול ישראל במשך 9 שבועות). בנוסף ל-Venus, הלהקה הוציאה בין השנים 1968–1970 מספר להיטים נוספים: "Send Me a Postcard"‏, "Long and Lonesome Road"‏, "Mighty Joe" ו-"Never Marry a Railroad Man". הלהקה זכתה להצלחה גדולה גם בישראל והופיעה בישראל ביום העצמאות ב-1971. (יחד עם להקות "כריסטי" ו"מונגו ג'רי") באמפי-תיאטרון של הפארק הלאומי ברמת גן. האמנים הגיעו לבמה באמצעות סירה מהצד השני של האגם. אנקדוטה מפורסמת בזמנו בעניין זה: מריסקה ורס החליקה בעליה מהסירה לבמה.
שירים מאוחרים יותר, זכו להצלחה מקומית בעיקר באירופה, אמריקה הלטינית ואסיה. ב-1974, עזבה ורס את הלהקה לטובת קריירת סולו, דבר שהוביל להתפרקות הלהקה.
ב-1986 חידשה להקת הבנות בננהרמה את "Venus", הביצוע זכה להצלחה גדולה, והחזיר את השיר ואת הלהקה לתודעה הציבורית. ב-1988 חידשה להקת נירוונה את השיר "Love Buzz" באלבומם "Bleach".
דיסקוגרפיה

(1968) Shoking Blue
(1969) At Home
(1970) Scorpio's Dance
(1971) Third Album
(1972) Inkpot
(1972) Live in Japan
(1972) Attila
(1973) Dream on Dreamer
(1974) Good Times
הערות שוליים

↑  איך נשמח ביום העצמאות, דבר, 28 באפריל 1971
↑  דליה אבניאון, ללמד קולנוע כספרות, דבר, 19 במאי 1971
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810588273505606  BIBSYS: 44363  BNE: XX5734769  BnF: cb13996338z (data)  GND: 6069702-7  ISNI: 0000 0001 1512 2906  LCCN: no98048435  MusicBrainz: 8b399704-17f4-4001-943b-1d2b848940aa  NKC: xx0026394  RERO: 02-A025936329  VIAF: 132717120   WorldCat (עם VIAF): 132717120
צ'ארלי מרפי

ערך זה עוסק בשחקן אמריקאי. אם התכוונתם לשחקנית אירית, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1959 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באפריל 2017 (בגיל 57) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Charles Quinton Murphy 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 צאצאים:  Xavier Murphy 
 http://www.charliemurphycomedy.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'ארלס קווינטון מרפי (באנגלית: Charles Quinton Murphy; ‏12 ביולי 1959 – 12 באפריל 2017) היה שחקן, קומיקאי וסופר אמריקאי. מרפי היה ידוע בתור שחקן בסדרת המערכונים של "קומדי סנטרל", "המופע של שאפל" (Chappelle's Show). הוא היה אחיו הבכור של אדי מרפי.
ראשית חייו

מרפי נולד ב-12 ביולי 1959 ברובע (אנ') ברוקלין של העיר ניו יורק. אמו, ליליאן, הייתה עובדת מרכזייה, ואביו, צ'ארלס אדוארד מרפי, היה שוטר תנועה, וכן שחקן וקומיקאי חובבן. בתור מתבגר, צ'ארלי ישב במשך 10 חודשים בכלא. אחיו הוא הקומיקאי הידוע אדי מרפי.
ב-1978, ביום שבו מרפי שוחרר מבית הסוהר, הוא התגייס לצי ארצות הברית, ושימש במשך שש שנים בתור טכנאי דוודים. ב-1983, זמן קצר לפני שהשתחרר מחיל הים, היה מרפי עד לפטריית עשן מעל ביירות. מאוחר יותר הוא למד כי מדובר בתוצאה של הפיגועים בבסיסי הכוח הרב-לאומי בביירות שבהם נהרגו 307 אנשים.
קריירת המשחק והמוזיקה

אף על פי שהוא שיחק בכמה תפקידים שוליים במספר סרטים בשנות ה-80 המאוחרות של המאה ה-20 ובתחילת שנות ה-90, מרפי עבד בעיקר מאחורי הקלעים בקבוצת ההיפ הופ K-9 Posse, צמד היפ-הופ שהורכב מאחיו למחצה, ורנון לינץ' הבן (Vernon Lynch, Jr.), ומוורדל מאהון (Wardell Mahone). בבכורתם מ-1988, מרפי זכה לקרדיט כמפיק הראשי, כמו גם ככותב השירים "Somebody's Brother" ו-"Say Who Say What". הוא הופיע בסרטון של הסינגל הראשון של הצמד, "This Beat Is Military". התפקיד המרכזי הראשון של מרפי בסרט קולנוע היה בשנת 1993, בסרט "CB4", שם הוא גילם את האנטגוניסט הראשי, גוסטו (Gusto).
מרפי השיג את תהילתו בתור שחקן קבוע בתוכנית הטלוויזיה "המופע של שאפל" (Chappelle's Show), במיוחד בסדרת מערכוני "Charlie Murphy's True Hollywood Stories" ("סיפורי הוליווד האמיתיים של צ'ארלי מרפי"). בסדרת המערכונים, מרפי מספר על מזלו הביש כחלק מהפמליה של אחיו אדי, כולל מפגשים עם מגוון סלבריטאים כגון ריק ג'יימס ופרינס. אחרי שמנחה "המופע של שאפל", דייב שאפל, עזב את המופע, מרפי ודונל רולינגס הנחו את ה"פרקים האבודים" שנעשו ממערכונים שהופקו לפני ששאפל עזב את התוכנית.
בשנת 2005, הוא הופיע בסרט "חטיפה לא מתוכננת" (אנ') (לצד אנתוני אנדרסון וג'יי מוהר). בסרט, מרפי גילם את "הֵרְב" (Herb), הומו, אסיר לשעבר אשר נשכר על ידי קינג (אנדרסון) שיזייף את חטיפתו. מרפי קריין עבור באדוויזר פרסומות ברדיו, וסיפק את קולו לוותיק מלחמת עיראק והפושע אד וונקלר השלישי בסדרת הטלוויזיה של רצועת השידור Adult Swim ב-Cartoon Network, "משפחת בונדוק" (אנ'), וכן דיבב את קולו של סרסור בשם ג'יזי-בי (Jizzy-B) במשחק הווידאו "Grand Theft Auto: San Andreas" של Rockstar Games. מרפי סיפק את קולו גם לספוק ב"מסע בין כוכבים" של G4, ולכלב בסרט "נורביט" (2007) בכיכובו של אחיו אדי.
ב-20 במרץ 2009 יצאה לאור ב-Crackle (אנ') סדרת המערכונים שלו, "Charlie Murphy's Crash Comedy". תוכנית סטנד-אפ מיוחדת, "Charlie Murphy: I Will Not Apologize", עלתה בבכורה בקומדי סנטרל בסוף פברואר 2010.
מרפי עשה גם הופעות אורח ב"1000 דרכים למות" ובסיטקום "Are We There Yet?" של TBS בתור פרנק קינגסטון. בשנים 2014–2015 שיחק מרפי את ויק בתוכנית הלייב אקשן "Black Jesus".
חייו האישיים

מרפי היה תושב טוויקסברי טאונשיפ שבניו ג'רזי. הוא היה נשוי לטישה טיילור מרפי (Tisha Taylor Murphy) מ-1997 ועד מותה מסרטן צוואר הרחם בדצמבר 2009. לבני הזוג היו שני ילדים מנישואיהם, ולמרפי ילד נוסף מממערכת יחסים קודמת. הוא התעמל בקראטה.
מותו

מרפי מת מלוקמיה ב-12 באפריל 2017, בגיל 57.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | לילות הארלם |  |  |
| 1990 | בלוז |  |  |
| 1991 | קדחת הג'ונגל |  |  |
| 1993 | סי.בי. 4 |  |  |
| 1995 | ערפד בברוקלין |  |  |
| 1996 | The Pompatus of Love |  |  |
| 1998 | מועדון השחקנים |  |  |
| 1999 | Unconditional Love |  |  |
| 2002 | חיילי נייר |  | גם כותב |
| 2003 | מות השושלת |  |  |
| 2005 | Lovesick |  |  |
| 2005 | חטיפה לא מתוכננת |  |  |
| 2005 | Roll Bounce |  |  |
| 2006 | לילה מוטרף במוזיאון |  | קמע |
| 2007 | Three Days to Vegas |  |  |
| 2007 | Mattie Fresno and the Holoflux Universe |  |  |
| 2007 | נורביט |  | דיבוב קמע / גם כותב |
| 2007 | חשופים |  |  |
| 2007 | Twisted Fortune |  |  |
| 2007 | Universal Remote |  |  |
| 2007 | החופשה המושלמת |  |  |
| 2008 | כוכבי הבר |  |  |
| 2008 | The Hustle |  |  |
| 2009 | Frankenhood |  |  |
| 2010 | החתונה המשפחתית שלנו |  |  |
| 2010 | כרטיס לוטו |  |  |
| 2012 | Moving Day |  |  |
| 2016 | הטיהור של משפחת בלאק | קיי | תפקידו האחרון |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם הסדרה | הערות |
| --- | --- | --- |
| 1990 | The Kid Who Loved Christmas | סרט טלוויזיה |
| 1995 | מרטין | פרק יחיד |
| 1995 | Murder was the Case: The Movie | הופץ ישר כווידאו |
| 2003–2006 | המופע של שאפל | שמונה פרקים, שימש גם כותב |
| 2004 | One on One | סדרת טלוויזיה |
| 2005 | Denis Leary's Merry F#%$in' Christmas |  |
| 2005–2010 | משפחת בונדוק | דיבוב בעשרה מפרקי התוכנית |
| 2006 | Thugaboo: Sneaker Madness | דיבוב |
| 2006 | Thugaboo: A Miracle on D-Roc's Street | דיבוב |
| 2006 | Wild 'n Out |  |
| 2007 | Beef IV | דיבוב |
| 2007 | We Got to Do Better | סדרת טלוויזיה |
| 2007 | Pauly Shore's Natural Born Komics |  |
| 2009 | Nite Tales: The Series |  |
| 2010 | Freaknik: The Musical | ספיישל טלוויזיוני בקולו בלבד |
| 2010 | Charlie Murphy: I Will Not Apologize |  |
| 2010 | Lopez Tonight |  |
| 2010–2011 | Are We There Yet?‎ | סדרת טלוויזיה, חמישה פרקים |
| 2010 | 1000 דרכים למות | סדרת טלוויזיה |
| 2011 | The Cookout 2 | סרט טלוויזיה |
| 2012–2014 | דינמיט שחור | דיבוב שני פרקים |
| 2013 | הוואי חמש-אפס | סדרת טלוויזיה |
| 2014–2015 | ישו השחור | סדרת טלוויזיה |
| 2016 | צבי הנינג'ה | דיבוב פרק יחיד |
| 2017 | כוח | סדרת טלוויזיה |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | כותרת | התפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2004 | Grand Theft Auto: San Andreas | ג'יזי-בי |
| 2006 | Marc Eckō's Getting Up: Contents Under Pressure | מייק הלבן |
כינור

| --- | --- |

 
 סיווג:  קורדופוניים
 קבוצה:  כלי קשת, כלי מיתר
 נגנים:  כנרים
 מנעד
 
כינור הוא כלי קשת בעל הצליל הגבוה ביותר במשפחת כלי מיתרים המיוצרים כיום והכלי הכי קטן ממשפחת כלי קשת. הכינור מכוון בקווינטה מעל לוויולה. הכינור הכרחי כמעט בכל סוגי התזמורות וההרכבים הקאמרים והוא אחד מן הכלים הסולנים ביותר. לכלי זה נכתבו קונצ'רטי רבים ויצירות סולו עם תזמורות.
הפיזיקה של הכינור (יצירת הצליל)

צלילו הייחודי של הכינור נוצר כתוצאה מפעילות־גומלין של כלל חלקיו השונים. משיכת הקשת על מיתריו גורמת להם לרטוט. רטט זה מועבר דרך הגשר והנשמה של הכינור לגוף הכינור (בעיקר לבטן וגב הכינור), מה שמאפשר לצליל להדהד היטב לאוויר שסביב הכינור. המתח והסוג של המיתרים, הקשת ומבנה גוף הכינור תורמים כולם לעצמה ולאיכות הצליל.
הפיזיקה של הכינור (יצירת הצליל) > המיתרים

מיתרי הכינור מתוחים החל מתפס המיתרים, על הגשר, לאורך השחיף ועד לסיפית ומסביב למפתחות, כך שקצוותיו של המיתר הם למעשה נייחים ומאפשרים את היווצרותם של עמודי־אוויר.
תדר היסוד והצלילים העיליים של התו המנוגן תלויים במאפייני המיתר, כגון מתח, אורך, מאסה, גמישות ("קפיציות") ומידת העמעום.
הפיזיקה של הכינור (יצירת הצליל) > הגשר

הגשר קובע את אורך המיתר בחלקו התחתון. הוא צריך להיות מסוגל לעמוד בלחץ של כ־89 ניוטון. הלחץ מועבר לבטן הכינור, פעולה שמשפיע על הצליל של כלי נגינה רגיש. הזווית של המיתר בנקודת הגשר משפיעה על הלחץ, ולרוב היא 158 מעלות.
יתר מזאת, הגשר מעביר את הרטט מהמיתרים אל בטן וגוף הכינור. התנודה החשובה ביותר של הגשר היא צידית, ונגרמת על ידי התנועה הרחבית של המיתר הרוטט. אפשר להסתכל על הגשר כאילו היה מסנן מכני, או כסידור של מאסת קפיצית שמשפיעה על גוון הצליל.
הפיזיקה של הכינור (יצירת הצליל) > הקשת

הרטטת המיתר נעשית לרוב באמצעות קשת שעשויה מסרט דק של שערות סוס אשר מתוחות בין שני הקצוות של הקשת. במקור הקשת נעשתה לרוב מעץ שיטה, אך כיום עשויה בדרך כלל מעץ ברזיל ה״טרנמבוקו״, בעוד קשתות זולות עשויות פיברגלס, ולאחרונה מנסים קשתות עשויות סיבי פחמן. אורכה, משקלה ונקודת־המשען של הקשת מתוקננות. הכנר יכול להבחין בשינוי בצליל ובאופן הנגינה בין קשתות שונות, בהתאם למשתנים שהוזכרו וכמו גם צפיפות החומר של הקשת ומומנט ההתמד.
שיער הסוס משוח בשרף (קולופוניום), שמונע מהקשת מ"לברוח" בזמן הנגינה. סוגים שונים של שרף קיימים, כל אחד מהם גורם לאחיזה וחיכוך נייד שונים במיתר.
בזמן הנגינה באמצעות קשת, המשתנים הנכרים ביותר עליהם שולט הכנר הם מהירות תנועת הקשת, עצמת לחיצת הקשת על המיתר והמיקום בו הקשת חוצה את המיתר. ככלל, ככל שהמיתר יקוצר באמצעות לחיצת אצבעו של הכנר על המיתר, כך יקרב הכנר את הקשת אל הגשר. כמו כן, יכול הכנר לשלוט בכמות הקשת שנוגעת במיתר על ידי הטיית הקשת. כנרים מיומנים בהצבת הקשת בקירוב לניצב למיתר, וזווית הקשת יחסית למיתר תשתנה להתאמת נוחות הנגינה וצליל הכינור.
הפיזיקה של הכינור (יצירת הצליל) > הגוף

גופו של הכינור מוכרח להיות חזק מספיק על־מנת לתמוך במתח שנוצר על ידי המיתרים, אבל גם קל מספיק כדי שירטוט היטב. גוף הכינור מורכב משני לוחות קמורים שנקראים "בטן" ו"גב" הכינור – כאשר הבטן פונה אל המיתרים, והיא מעוטרת "בחורי f". בין הבטן לגב הכינור נמצאות "צלעות" הכינור, ובהם "מגרעות C". הצלעות מחוברות לגוף הכינור (לבטן ולגב) על ידי שוליים, המספקים הדבקה נוספת לגוף הכינור.
הגב והבטן מחוברים על ידי מוט קטן מעץ אשר נקרא "נשמה" (באנגלית: Sound Post). הוא נמצא מתחת למיתר ״מי״ (המיתר הגבוה מבין הארבעה), ותפקידה של הנשמה היא להעביר את רטט הצליל שלו היטב לכל גוף הכינור. הנשמה מוחזקת באמצעות לחץ ואינה מודבקת.
גוף הכינור משמש כתיבת תהודה, והוא הסוכן שמעביר את הרטט שנוצר על ידי המיתרים לאוויר שסביב הכינור. לבניית והרכבת גוף הכינור חשיבות אדירה לאיכות הצליל שייווצר ממנו, ועל איכות הכלי. מערכת יצירת הצליל של הכינור כוללת את הגב והבטן (ובמידה מסוימת גם את הצלעות), "קורת הבס" שנמצאת מתחת ולאורך הבטן, הגשר והנשמה. בנוסף למצבי הרטיטה הנגרמים לכינור בזמן הנגינה, גוף הכינור הסגור מפעיל מהוד הלמהולץ.
טכניקת הנגינה על הכינור

הכינור נחשב לאחד הכלים הקשים ביותר לנגינה, משום שהטכניקה שהוא דורש מורכבת ממאפיינים רבים. ביד ימין יש להפעיל את הקשת. אצבעות יד שמאל צריכות ללחוץ בדיוק במקומות הנכונים על המיתרים בצוואר הכינור, להפקת הצלילים, בטונים המדויקים. זאת בלי כל סריג עזר, בניגוד, למשל, לסריג בצוואר הגיטרה. שליטה בטכניקה של הנגינה בכינור דורשת שנים רבות של תרגול והתמדה בו.
לכינור ארבעה מיתרים המכוונים בקווינטות זכות; סול, רה, לה, מי (מהנמוך לגבוה). זה הוא הכיוון הקלאסי והנפוץ יותר. ישנו עוד סוג של כיוון מיתרי הכינור הנקרא כיוון "ערבי", שבדרך־כלל משתמשים בו במוזיקה ערבית, והוא: סול, רה, סול, רה (מהנמוך לגבוה). בניגוד לפסנתר, ניתן לנגן עם הכינור גם מנגינות בסולמות המקאם הערביים, שבהם המרחקים בין תו לתו אינם תמיד כפולה שלמה של חצי טון.
על כינור לא בהכרח מנגנים עם קשת – ישנה טכניקה נוספת לנגינה על כינור הנקראת פיציקטו. נגינת פיציקטו מתבצעת על ידי פריטה בעזרת האצבעות על מיתרי הכינור, דבר היוצר צליל "קטן", והרבה מלחינים משתמשים בטכניקה הזאת.
צורת הרישום של "פיציקטו" בתווים היא .pizz, ועל מנת להורות למבצע לחזור ביצירה לנגן בקשת נהוג לכתוב arco (שמשמעותו "קשת" בלטינית).
לגטו – חיבור מספר צלילים בהנפת קשת אחת ארוכה.
ספיקטו – הקפצת הקשת.
סטקטו – צליל חד וקצר.
סוטייה – ספיקטו על המיתר.
ריקושט – הקפצת הקשת בקצה.
ז'טה – ריקושט על מיתר אחד.
דטשה (בישראל מכונה נקודות) – צלילים מופרדים, אך שאינם קצרים וחדים כמו הסטקטו.
סטקטו מעופף – בין סטקאטו לספיקטו.
טרמולו – נגינה רצופה של תווים קצרים בזה אחר זה העשויה לתת תחושה של מתח או מרדף.
מרטלה – סטקטו בחלק העליון של הקשת.
הכינור המקראי

לפי רשימת היוחסין של אדם הראשון בספר בראשית, יובל, המנגן הראשון, השתמש ב"כינור":
"וְשֵׁם אָחִיו יוּבָל, הוּא הָיָה אֲבִי כָּל תֹּפֵשׂ כִּנּוֹר וְעוּגָב."
כלי נגינה בשם 'כינור', בדרך כלל יחד עם עוגב, מוזכר עוד פעמים רבות בספר תהלים, או בהקשר לנגינתו של דוד לפני שאול, בטרם היותו למלך:
"...וְלָקַח דָּוִד אֶת הַכִּנּוֹר וְנִגֵּן בְּיָדוֹ."
כינור דוד גם מוזכר בספרי עזרא ונחמיה בהקשר לחידוש בית המקדש השני, לרוב יחד עם נבל, מצילתיים וחצוצרות. הלויים מנגנים בכינורות אלו והם מתוארים כ"כינורות המלך דוד".
מן הפסוקים עולה כי כלי זה היה כלי פריטה המנוגן ביד, ובעל קול הדומה להמיית יונים.
בעקבות הכתוב במזמור תהלים נ"ז פסוק ט': ”עוּרָה כְבוֹדִי, עוּרָה הַנֵּבֶל וְכִנּוֹר אָעִירָה שָּׁחַר” נאמר בתלמוד הבבלי כי כינור דוד הופעל ברוח: ”כִנור היה תלוי למעלה ממטתו של דוד, וכיון שהגיע חצות לילה, בא רוח צפונית ונושבת בו ומנגן מאליו...” (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ג', עמוד ב')
צורה זו של נבל או לירה יוונית, במשמעות הכינור המקראי של דוד, נראתה גם במטבעות בר כוכבא. זהו כלי נגינה תלת־מיתרי בעל תיבת תהודה מעור ומעץ. היו שפירשו שהנבל המקראי הוא כלי קשת, בדומה לכינור של ימינו, אך יש גם דעות שהנבל אינו אלא סוג של תוף עשוי חרס, דמוי דרבוקה בימינו.
הכינור באמנות

הכינור המקראי המופיע בתנ"ך מוזכר ככלי נגינה אשר המלך דוד ניגן בו, אם כי נראה שלא היה זה הכינור המוכר לנו מתקופות מאוחרות יותר, אלא נבל יד.
הכינור נחשב ככלי שיהודים וצוענים מפורסמים בניגון בו. בקרב הקהילות היהודיות בגולה היה מקובל ללמד ילדים נגינה בכינור, בין השאר משום שכינור אפשר לקחת ולשאת כשנאלצים להימלט, שלא כמו פסנתר.
ההצגה והסרט "כנר על הגג" (במקורו: טביה החולב) בארצות הברית מספר על התפתחות העיירה היהודית ועזיבת המסורת, על רקע נגינת הכינור המשמשת כעוגן ומעוררת געגוע. שם הסרט לקוח מן הציור המפורסם של מארק שאגאל.
ב־1988 פורסם הסרט הקנדי "הכינור האדום" המתאר את קורותיהם של אנשים אחדים שברשותם כינור מוזר הצבוע אדום.
קיימות מספר יצירות אמנות שנושאיהן כינור, בהקשר לשואה.
הספר באנגלית "הכינור" מתאר כינור שהוסתר במהלך השואה ושמר עמו מידע משפחתי מפתיע על כותבת הספר, ששרדה את השואה לאחר תלאות רבות.
נגני כינור מפורסמים רבים הם יהודים וביניהם: יהודי מנוחין, דוד אויסטרך, יאשה חפץ ועוד, ובהווה: יצחק פרלמן, שלמה מינץ, חגי שחם ואחרים. .
הכינור משמש גם כחלק מלהקת הכליזמר. קיים סרט ובו נראים ונשמעים נגני כינור בחתונה החסידית בעיירה מונקטש טרם חורבן הקהילה היהודית שם.
ההקלטה המוקדמת ביותר שנותרה בימינו מסלילי הפונוגרף של תומאס אדיסון והמעבדה שלו, משנת 1878 כוללת ביצועי כינור עממי בשיר 'הו סוזנה'.
הקלטות איכותיות נסיוניות באמצעות האור נעשו על ידי מעבדת בל עוד בשנת 1937 ובהן הקלטות תזמורת כלי קשת. אוורי פישר, נגן כינור חובב, ומאוחר יותר מייסד חברת פישר הקלטות, החל בשנת 1934 בחקר התנהגות קולית ואקוסטיקה, והמציא מספר דרכים לשיפור משמעותי בשיטות ההשמעה וההקלטה. בשנת 1961 היה זה פישר אשר ייצר את המגבר הראשון המופעל בטרנזיסטורים ללא שפופרת ריק.
הכינור באמנות > יצירות לכינור ותזמורת

יצירות רבות נכתבו לכינור ולתזמורת, או לרביעיית כלי קשת. למשל, נכתבו לכינור קונצ'רטי רבים. מוצרט חיבר חמישה קונצ'רטי לכינור, בטהובן חיבר קונצ'רטו אחד לכינור, וכמוהם גם ברוך, קונצ'רטו בסול מינור, צ'ייקובסקי, קונצ'רטו ברה מז'ור ומנדלסון, קונצ'רטו במי מינור.
ראו גם

כנר
פיזיקה של הכינור
בניית כינורות
סטרדיוואריוס
משפחת אמאטי
גוארנרי
ג'ובאני בטיסטה גואדניני
גספארו דה סאלו
קמנג'ה
הערות שוליים

1 2 3  The Grove Concise Dictionary of Music, Edited by Stanley Sadie, published by Macmillan Press LTD
↑  פסל ציקלאדי קדום של נגן נבל (אתר המוזיאון המטרופוליטני בניו יורק)
↑  ההיסטוריה של הכינור ויליאם סנדיס וסימון פוסטר (אנגלית, אתר ספרי גוגל)
↑  אילנה אסטרין, "האם היהודים המציאו את הכינור?", מגזין ג'רוזלם פוסט, 20 באוגוסט 2009
↑  "כלי הנגינה", עדו אברבאיה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה
↑  האנציקלופדיה העברית, כרך 20
↑  שלטי גיבורים, אברהם פורטוליאונה, פרק תשיעי אתר כתבים עבריים
| כלי נגינה מרכזיים במוזיקה המערבית |
| --- | --- | --- |
| כלי נשיפה ממתכת | חצוצרה • קרן יער • טרומבון • בריטון • טובה |  |
| כלי נשיפה מעץ | פיקולו • חליל צד • אבוב • קלרינט • בסון • סקסופון • קרן אנגלית |  |
| כלי פריטה | נבל • גיטרה • גיטרה בס |  |
| כלי קשת | כינור • ויולה • צ'לו • קונטרבס |  |
| כלי הקשה | תופים • מצלתיים • קסילופון • טימפני • צ'יימס |  |
| כלי מקלדת | פסנתר • עוגב • צ'מבלו • אורגן חשמלי • מקלדת אלקטרונית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541304705171  BNE: XX529859  BnF: cb11969158v (data)  GND: 4019791-8  LCCN: sh85143544  MusicBrainz: 089f123c-0f7d-4105-a64e-49de81ca8fa4  NARA: 10645208  NDL: 00560471  NKC: ph120840 
ציור של ילדה עם כינור משנת 1876
מנגני כלי-קשת, איור בכתב יד של חזון יוחנן, סביבות שנת 900, ספרד
ציור קיר מקבר בני חסן שבה מתוארת שיירת נוודים שמיים יורדת למצרים וביניהם מנגן בקתרוס (נבל או כינור מקראי)
כינור חשמלי של YAMAHA


קשת וכינור בנרתיק
שרף לקשת הכינור
פסל הכינור הגדול בעולם בחוף העיר סידני שבאי קייפ ברטון, נובה סקוטיה, קנדה
נגינה בכינור
תופעת 2012

כיתוב של התאריך מלוח הספירה הארוכה של המאיה (הטור הקיצוני השמאלי)
תופעת 2012 הוא שם כולל לקבוצת אמונות אסכטולוגיות לפיהן אסון או אירוע אחר כלשהו שישנה את העולם אמור היה להתרחש ב-21 בדצמבר 2012. תאריך זה היווה את סיומו של מחזור בן כ-5,125 שנה בלוח הספירה הארוכה של המאיה.
חלק ממאמיני תנועת העידן החדש סברו כי בתאריך זה כדור הארץ ותושביו יעברו שינוי פיזי או רוחני חיובי, וכי שנת 2012 תסמן את תחילתה של תקופה חדשה. אחרים סברו כי בשנה זו יגיע העולם לקיצו או שיקרה אסון בסדר גודל דומה. אותם אנשים פיתחו תאוריות שונות המנסות לשער כיצד זה יקרה כגון התנגשות כדור הארץ עם כוכב לכת תועה או חור שחור, והגעתו של המקסימום הסולארי הבא.
עובדות אלו שהתפרסמו במדיה, זרעו פאניקה אצל מאמיניהן לקראת התקרבות התאריך, אך התאריך חלף ותאוריות אלו התבדו לחלוטין, כאשר לא נצפו באותו יום תופעות שמיימיות יוצאות דופן.
חוקרי תרבות המאיה לא מצאו נבואות על אחרית הימים באף אחד מהכתבים הידועים של המאיה מהתקופה הקלאסית, ולמעשה הטענה שלוח הספירה הארוכה "נגמר" ב-2012, מסלף את ההיסטוריה של המאיה. צאצאי המאיה החיים היום לא ייחסו חשיבות מיוחדת לתאריך זה. המקורות הקיימים מהתקופה הקדומה בנושא מעטים וסותרים אחד את השני, מה שמצביע על כך שכנראה גם בין בני המאיה עצמם היו חילוקי דעות לגבי מה, אם בכלל, יכול היה לסמל התאריך הזה.
לוח הספירה הארוכה של המאיה > התייחסות המאיה לבקטון ה-13

לא ברור איזו משמעות הייתה לבקטון ה-13 בעיני המאיה מהתקופה הקלאסית. רוב כתבי המאיה מתקופה זו הם בעלי אופי היסטורי ולא כוללים נבואות. אף על פי כן, קיימים שני ממצאים שייתכן ומזכירים את סופו של הבקטון ה-13; אלו הם מונומנט מספר 6 בטורטוגרו ועל פי מספר השערות, צ'ילאם באלאם.
לוח הספירה הארוכה של המאיה > טורטוגרו

אתר טורטוגרו, השוכן בדרום מדינת טבסקו שבמקסיקו, מתוארך למאה ה-7 לספירה וכולל סדרה של כתובות המהללות את השליט של אותה תקופה. בקרב חוקרי תרבות המאיה קיימת הסכמה כי כתובת אחת, הידועה בשם מונומנט מספר 6, מתייחסת לבקטון ה-13. הכתובת שרדה באופן חלקי בלבד. חוקר תרבות המאיה, מרק ואן סטון, הציע את התרגום המלא ביותר לה:
Tzuhtz-(a)j-oom u(y)-uxlajuun pik
''ta Chan Ajaw ux(-te') Uniiw.
Uht-oom Ek'-...
Y-em(al)...Bolon Yookte' K'uh ta-chak-ma...
מעט מאוד ידע על האל (או האלים) בולון יוקטה קוך. הוא מופיע במספר כתובות כאל המלחמה, העימות והעולם התחתון. במצבת אבן אחת הוא מופיע כשחבל כרוך סביב צווארו, ובאחרת עם שקיק מבושם. ההנחה הרווחת היא ששני הדימויים הללו מסמלים ביחד הקרבה לשם סיום תקופת זמן. למרות זאת, חוקרי תרבות המאיה מרקוס אברל וכריסטיאן פרגר, מאמינים כי ההתייחסות לבולון יוקטה קוך בטורטוגרו היא חיובית, מכיוון שלטענתם המילה המקוטעת שתורגמה כ"ירידתו" מקובלת בכתובות רבות של המאיה המשמשות כהקדשה.
לוח הספירה הארוכה של המאיה > צ'ילאם באלאם

הצ'ילאם באלאם הם קובץ של ספרי מאיה שנכתבו לאחר הכיבוש הספרדי. הספרים נכתבו בשפת המאיה אך תוך שימוש באלפבית הספרדי. הצ'ילאם באלאם של טיזימין תורגם ארבע פעמים במאה ה-20, וקיימות מחלוקות רבות לגבי משמעותם של רבים מהמשפטים שבו. משפט אחת במיוחד רלוונטי לפרשנות של הבקטון ה-13:
lic u tal oxlahun bak chem, ti u cenic u (tzan a cen/ba nacom)i (ciac/cha') a ba yum(il/t)exe
האסטרונומית וחוקרת תרבות המאיה, מעוד ווסטר מייקמסון, האמינה כי משפט זה מתייחס ל"אירוע חשוב ביותר שיגיע עם סיומו של הבקטון ה-13 בעתיד הלא רחוק". תרגומה למשפט זה הוא כדלקמן:
בקרוב הבקטון ה-13 ישוט לו, אם נדבר בצורה מטפורית, יביא את הקישוטים שעליהם דיברתי מאבותיכם.
המשך תרגומה לטקסט ממשיך כך: ”אז האל יבוא לבקר את הקטנים שלו. ייתכן ש"לאחר המוות" יהיה הנושא שעליו ידבר”. באותו זמן מייקמסון עדיין הסתמכה על תיארוכה של ה-13.0.0.0.0 לשנת 1752 ולכן הכוונה בדבריה לגבי "העתיד הלא רחוק" הוא למספר שנים לאחר כתיבת הצ'ילאם באלאם של טיזימין. התרגום העדכני ביותר של המשפט, שנעשה על ידי הבלשן והאנתרופולוג מונרו אדמונסון, לא תומך בפרשנותה של מייקמסון. אדמונסון טען כי לוח הספירה הארוכה כמעט ולא מאוזכר בספר. תרגומו למשפט הוא כדלקמן:
...כמו הגעתם של 13 ספינות שיט. כאשר הקפטנים יתלבשו בעצמם, אבותיכם ילקחו.
בדצמבר 2012 הר אוריטורקו בארגנטינה נסגר למבקרים עקב כוונות לבצע במקום אירוע התאבדות המונית.
ראו גם

2012 (סרט)
הערות שוליים

↑
↑
↑  לטענת מונרו הלוח הומצא על ידי המאיה בסביבות שנת 355 לפני הספירה
Princess of China

Princess of China (בעברית: נסיכת סין) הוא דואט שהקליטה הלהקה הבריטית קולדפליי עם הזמרת הברבדית ריהאנה. השיר, שמופיע באלבום האולפן החמישי של קולדפליי Mylo Xyloto, הוא הסינגל הרביעי מהאלבום. השיר נכתב על ידי חברי הלהקה, גאי ברימן, ג'וני באקלנד, ויל צ'מפיון, וכריס מרטין, יחד עם בריאן אינו, ובו ניכרת ההשפעה מז'אנרי מוזיקה של רוק אלקטרוני, אלקטרופופ ו-R&B. השיר נשלח לרדיו מיינסטרים אמריקאי ב-14 בפברואר 2012.
השיר קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ממבקרי מוזיקה, כשחלק שיבחו את שיתוף הפעולה בין כריס מרטין וריהאנה, וחלק ביקרו את השיר כלא מעורר מספיק השראה. השיר הצליח במצעדים בינלאומיים ברחבי העולם. במצעד הבינלאומי של אחד אחד השיר הגיע לפסגה, במצעד בילבורד הוט 100 האמריקאי השיר הגיע עד למקום ה-20 ולמקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי. בנוסף לכך, השיר הגיע לעשירייה הפותחת במצעדים באוסטרליה ובניו זילנד, ולעוד חמישה מצעדים בינלאומיים נוספים.
וידאו קליפ

הקליפ של השיר, שבויים על ידי אדריה פטי ואלן ביבי, צולם במרץ 2012 בלוס אנג'לס, ושוחרר ב-2 ביוני 2012. בקליפ מוצג סיפור אהבה מסובך בין ריהאנה וכריס מרטין, ובעלילתו סצנות בהם ישנה קרב חרבות וריהאנה כאשר היא מחקה אלה בעלת ידיים מרובות. הקליפ קיבל ביקורות חיוביות, בו מבקרים שיבחו את האווירה האסיאתית לקליפ. השיר בוצע חי בטקס פרסי גראמי ה-54 שהתקיים במרכז סטייפלס בלוס אנג'לס, ארצות הברית.
היום השלישי: התחדשות

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רולנד אמריך 
 הופק בידי:  דין דוולין, הארלד קלוזר, רולנד אמריך 
 תסריט:  ניקולס רייט, רולנד אמריך, דין דוולין, ג'יימס ואנדרבילט 
 עריכה:  אדם וולף
 שחקנים ראשיים:  ליאם המסוורת' Angelababy ג'סי אשר ניקולס רייט בנגה אקינביי אנג צ'ין האנג רוברט לוג'יה ברנט ספיינר סילה וורד מייקה מונרו (Patricia Whitmore) ויוויקה א. פוקס ביל פולמן (Thomas Whitmore) ג'ף גולדבלום (David Levinson) טראוויס טאופ שארלוט גינסבורג ויליאם פיכטנר ג'אד הירש ריאן קרטרייט Ivan G'Vera ג'ואי קינג Stafford Douglas בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  תומאס וואנדר, הארלד קלוזר 
 צילום:  Markus Förderer 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית24 ביוני 2016
 משך הקרנה:  120 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מלחמה, סרט אסונות, סרט מדע בדיוני, סרט להט"בי 
 מקום התרחשות:  אזור 51, וושינגטון די. סי., לונדון, הירח, האוקיינוס האטלנטי 
 תקופת התרחשות:  יום העצמאות האמריקני 
 תקציב:  165 מיליון דולר
 הכנסות:  389.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   id42
 סרט קודם:  היום השלישי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
היום השלישי: התחדשות (באנגלית: Independence Day: Resurgence) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי בבימויו של רולנד אמריך. הסרט הוא סרט המשך ל"היום השלישי" משנת 1996. בסרט מככבים ג'ף גולדבלום, ביל פולמן, ויויקה איי פוקס, ג'אד הירש וברנט ספיינר בדמויותיהם המקוריות מהסרט הראשון, לצד שחקנים חדשים: ליאם המסוורת', סילה וורד, ג'ואי קינג, שארלוט גינסבורג, ויליאם פיכטנר ועוד. הסרט יצא לאקרנים ב-24 ביוני 2016. הצילומים לסרט החלו ב-20 באפריל 2015 והסתיימו ב-22 באוגוסט 2015.