stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מותו של סוכן
תקציר עלילה

המחזה מוצג בשתי מערכות בתוספת תפילת אשכבה. במרכז המחזה עומד וילי לומן (Loman – נהגה כמו "low man" = 'אדם שפוף'; זהו שם המעיד על בעליו, ראו בהמשך), סוכן מכירות מזדקן שמאבד אט אט אחיזתו במציאות. לומן חשב תמיד שהוא ניחן בקסם אישי וביכולת להתחבר עם אנשים. הוא מספר שבעבר היה מוכר בכל רחבי ניו אינגלנד, כשהיה מסתובב ורוקם עסקאות. בניו של וילי, ביף והפי, היו מקור לגאווה ולשמחה בשכונת מגוריהם, ואשתו לינדה הייתה מאושרת. לרוע מזלו, זמנים אלו חלפו, ועלילת המחזה מתרחשת בתקופה שבה חייו של לומן קודרים מאוד.
לומן עבד תמיד קשה לפרנסת משפחתו, ובשלב זה של חייו אמור היה לפרוש, לחיות חיי רווחה ולסגור עסקאות עם אנשי עסקים בטלפון. אך חוויות של אובדן ועיסוקו בעבר, פגמו ביכולת הנהיגה שלו ובכישוריו לתקשר עם בני הדור החדש, שהחליפו את לקוחותיו הוותיקים. כל שאיפותיו נכזבו: הוא פוטר מעבודתו (שאך בקושי התפרנס ממנה) על ידי צעיר בגיל של בניו, בנו של מייסד החברה המנוח, שלומן עצמו הציע לו את שם בנו. במצב זה נאלץ לומן לבקש הלוואות מחברו האמיתי היחיד ומושא קנאתו, צ'ארלי - השכן שגר ממולו - כדי "לגמור את החודש". אף לא אחד מחבריו או מלקוחותיו לשעבר, אינו זוכר אותו עוד.
ביף, בנו בן ה-34 של לומן, התקשה למצוא את ייעודו בחיים, מחוסר יכולתו להתמיד בשום דבר, כתוצאה מחינוכו של אביו "להצליח תוך שבועיים". הארולד-"הפי", בנו הצעיר יותר של לומן, מעמיד פנים בנוגע למצבו הכלכלי כדי "להגשים" את חלומו של האב על "בנים מצליחים". מנגד, השכן צ'ארלי הוא איש בעל עסק משגשג, ובנו ברנרד, שהיה "תולעת ספרים" בילדותו, הוא עורך דין מצליח. בנוסף, מסתבר שללומן היה רומן אחד לפחות במהלך מסעות העסקים שלו, דבר שגרם לבנו ביף לאבד את האמון באביו ובערכיו ולהכשיל עצמו בבחינות גמר התיכון. לבסוף, עולים במוחו של לומן זיכרונות מאחיו המת בן, שעזב לאפריקה בגיל צעיר והתעשר. על רקע הנסיבות מופיעות אצל לומן נטיות אובדניות שבניו, שחזרו הביתה לאחר שנים, אינם ערים להן, בניגוד לאשתו.
עומק הבעיות נחשף בהדרגה במחזה. לומן מדגיש את היותו נצר למשפחה נאהבת, מתוך אמונה שזה יביא אותו להצלחה, אך העובדה שהוא דבק בזה בכל כוחו מזיקה לו. בניו הם לא רק אהובים על כולם אלא גם נאים מנקודת מבטו של לומן, ואין הם צריכים להתאמץ בחיים כדי להצליח. הוא מחדיר בהם אמונה זו בצורה כה עמוקה עד שהם מאמינים שהחיים יזמנו להם הזדמנויות בלי שיידרשו להתאמץ. אך החיים אינם נדיבים כפי שהם מקווים, ואף אחד מהם אינו מצליח להחזיק בעבודה ראויה. לומן מתקשה לעכל את כישלונו וכישלון בניו, וזו טעותו הטראגית. "הפי" מאמץ את גישת אביו ובסוף המערכה הראשונה מתייעץ עם ביף, כדי לחפש הזדמנות עסקית להתעשרות מהירה. ואולם כשביף מנסה אחת מאותן הזדמנויות, הוא מבין את טעויותיו של אביו, ומתקשה לבסוף לעצור התפרצותו כלפי אביו. בשיאו של המחזה מתעמתים השניים: ביף מאשים את האבא בנוירוזה (הפרעה נפשית), בעוד אביו מטיח בו שהרס את חייו כדי לפגוע ברגשותיו. בשיא הקרב המילולי הנסער איש מהשניים אינו מוותר; ביף נשבר לבסוף, פורץ בבכי ושואל את אביו אם יתעורר מחלומו. השאלה הישירה נוגעת לליבו של לומן, כיוון שהיא מוכיחה לו שהוא חשוב לביף, למרות הכל.
כשלומן נשאר בודד וחרד, מופיע שוב אחיו הבכור בן, מעבר לכתפו. לומן מכריז כי יתאבד, וכי האורחים שיתייצבו ללווייתו יוכיחו לבניו עד כמה היה אהוב בחייו; כספי ביטוח החיים שלו יהוו התעשרות הבזק שלה חיכה כל חייו, והם יאפשרו לביף לפתוח עסק משלו. שכונת מגוריהם נחרדת לקולות ההתנגשות של מכוניתו של לומן, למרות אזהרותיו של בן, שפוליסת הביטוח לא תשולם במקרה של התאבדות.
ללוויה של לומן מגיעים רק בניו, אשתו, צ'ארלי וברנרד.
ניתוח

מבנה המחזה מזכיר את זרם התודעה: לומן נסחף בביתו בין הסלון, קדמת הבמה, ופלאשבקים מהעבר. בנוסף הוא מפנטז שיחות עם אחיו בן. השימוש בבמות ותפאורות שונות אלו מאפשר למילר לעמת את חלומותיו של לומן עם המציאות בדיוק מרבי, וכן לעמת עם זה את הדמויות עצמן. מילר חושף את פרטי הסיפור בפני הצופה בהדרגה, ובכך מקשה על הקהל לשפוט את הדמויות. כשמוצג במחזה אירוע המתרחש בהווה, נכנסות הדמויות רק מהדלת שבשמאל הבמה, אך כשמוצג אירוע מהעבר נשברים החוקים וניתן לראות דמויות עוברות דרך קירות, או המסדרון שבימין הבמה[דרוש מקור].
המחזה הוא ביקורת על הקפיטליזם ומרכזיותו בתרבות האמריקאית, בה היא נתפסת כמעט כמו דת. מילר בחר באיש-מכירות כגיבור הדרמה שלו, כי אמנות המכירה, בה צריך איש-המכירות לדעת למכור את הסחורה במחיר גבוה מערכה, אבל בו בזמן לדעת לשכנע את הקונה שהוא עושה עסק טוב, ועליו לפתות בני אדם לקנות דברים מיותרים, מסמלת את הקפיטליזם. סוכן המכירות הנוסע וילי לומן שואף לגאול את חייו מן הסתמיות ולהעניק להם משמעות. אך לאחר שהקסם והכריזמה שלו פגו, הוא משלם בחייו את מחיר אמונתו התמימה בערכי הקפיטליזם, שאותם הפנים עד תום.
עיבודים לקולנוע וטלוויזיה

ב-1951 הופק עיבוד קולנועי למחזה בכיכובו של פרדריק מארץ' כוילי לומן. הסרט זכה לפרסים ומועמדויות רבים. הפקות נוספות לקולנוע ולטלוויזיה היו ב-1961, 1966, 1985, 1996 ו-2000.
בעיבוד הקולנועי משנת 1985 כיכבו דסטין הופמן וג'ון מלקוביץ'.
הפקות בישראל

נכון לשנת 2022, בישראל הוצג המחזה שמונה פעמים.
בתיאטרון הבימה הועלה שלוש פעמים: ב-1951 הועלה בכיכובם של אהרון מסקין וחנה רובינא, ב-1992 עם יעקב אלפרין ומרים זוהר, וב-2003 עם מוני מושונוב וסנדרה שדה.
בתיאטרון הקאמרי הוצג שלוש פעמים: ב-1977 בכיכובם של אורנה פורת ויוסי ידין, ב-2007 עם תיקי דיין ועודד תאומי, וב-2022 בעיבוד מחודש עם תרגום של דורי פרנס, בבימויו של יאיר שרמן ובכיכובם של רמי ברוך ולאורה ריבלין/הלנה ירלובה.
ב-1967 הוצג המחזה בתיאטרון זווית בתרגום של תרצה אתר, בהשתתפות ראובן זינגר ורחל מרכוס ובבימויו של ראובן מורגן; וב-1988 בתיאטרון באר שבע בהשתתפות מרק חסמן ודינה דורון.
אודטה שוורץ

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1953 (בת 71) רומניה רומניה (1952–1965)
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 עיסוק:  מנחה, כותבת טור, סופרת
 מעסיק:  העולם הזה, ידיעות אחרונות, ערוץ 2, ערוץ עשר 
 פרסים והוקרה:  פרס מסך הזהב
 
אודטה שוורץ (בעבר אודטה דנין; נולדה ב-12 בינואר 1953), מוכרת יותר בשמה הפרטי אודטה, היא מנחת טלוויזיה ישראלית, סופרת, ועיתונאית בעלת טור בנושאי סגנון חיים ופנאי. נודעת כ"כוהנת הטיפים והלייף סטייל".
ביוגרפיה

נולדה בשם אודטה שוורץ ברומניה להוריה מריאטה וברקו. לה אח צעיר. ב-1959 משפחתה עלתה עמה לישראל כשהייתה בת שש.
קריירה > בעיתונות

ב-1977, כשהייתה בת 24, החלה את הקריירה העיתונאית שלה בשבועון "העולם הזה" במדור בישול, הורות וסגנון חיים.
ב-1982 עברה עם מדורה למוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות".
ב-2003 עברה עם מדורה למוסף השבת של "מעריב" לאחר שמו"ל ידיעות, נוני מוזס, סירב לאפשר לה לעבוד בערוץ 10 במקביל. כתבה במעריב עד לירידת המדור בשל קשיים כלכליים של העיתון ב-2011.
קריירה > ספרים שכתבה

אודטה הוציאה ארבעה ספרים ושני יומני בית, כולם רבי מכר.
"כיופים" (דומינו, 1990)
"ספר הבישולים של אודטה" (א. ניר, 1996)
"הפטנטים של אודטה" (א. ניר, 1997)
"הספר המשפחתי של אודטה" (א. ניר, 1998)
קריירה > בטלוויזיה

בשנת 1996 החלה את דרכה בטלוויזיה, בערוץ 2, כשהפיקה והגישה פרסומות בהן המליצה על מוצרים שונים. בהמשך הנחתה פינה בתוכנית הבוקר "קפה טלעד" בערוץ 2. בראשית שנת 2003 החלה להנחות את תוכנית האירוח וסגנון חיים "אודטה" ששודרה בערוץ 10 בהפקת "ענני תקשורת". בתחילה שודרה התוכנית בשעות הבוקר 8:00–10:00, במשך חמישה ימים בשבוע ולאחר מספר חודשים עברה התוכנית לשעות הערב (16:00–18:00). בהמשך, קוצרה תוכניתה לשעה אחת בלבד. התוכנית זכתה להצלחה כבירה. ב-19 במרץ 2007 שידרה שוורץ את תוכניתה האלף, ולאחר מכן הודיעה לערוץ כי ברצונה לסיים את התוכנית. בשנים אלו, תוכניתה אף זכתה שלוש פעמים ברצף בפרס מסך הזהב. עד 2011, תוכניותיה שודרו בערוץ בשידורים חוזרים.
ב-2005 זכתה גם לתהודה ציבורית בזכות השתתפותה בדרמה היומית "השיר שלנו" בתור עצמה, ובזכות החיקוי שלה ב"ארץ נהדרת" על ידי טל פרידמן.
באוקטובר 2011 חזרה אודטה עם תוכנית חדשה בערוץ 2 אצל רשת, בשם "החיים על פי אודטה". כשב-2012 הופסקו שידורי התוכנית, ושוורץ חזרה לעיתונות בלבד.
בשנת 2006 נתבעה על ידי אורן זריף בטענה של לשון הרע, אך בית המשפט דחה את תביעתו. באותה שנה הגיעו תלונות לרשות השנייה על כך שאודטה מקדמת את כת הסיינטולוגיה בתוכנית האירוח שלה שבערוץ 10. ב-2014 בריאיון לחדשות 2 הודתה אודטה שהיא אכן למדה מספר קורסים בסיינטולוגיה (וזאת הסיבה שהתנגדה לריטלין, קמפיין המזוהה כסיינטולוגי), אך היא איננה משתייכת לסיינטולוגיה.
בשנת 2006 ספגה ביקורת מצד גורמים שונים בציבור הישראלי בשל הכפשת הורים הנותנים לילדיהם הסובלים מ-ADHD תרופות לשיפור הריכוז בהוראת רופא, מהן שוורץ המליצה בתוכניותיה להימנע. דבריה שודרו בתוכנית הטלוויזיה שלה ונכתבו בטור שלה בעיתון.
באוקטובר 2015 שבה לטלוויזיה והנחתה תוכנית ראיונות "עצה טובה מאודטה", ששודרה בערוץ 20.
בדצמבר 2015 ספגה ביקורת קשה באתר המדע הפופולרי "מדע גדול, בקטנה", על פרסום המלצות רפואיות-תזונתיות שגויות, אודטה הודתה בטעות והסירה את פרסומיה מהרשת.
בינואר 2019 עלתה תוכנית הלייף סטייל השבועית שלה "אודטה" בקשת 12.
ב-7 במרץ 2019 הצטרפה כתושבת לתוכנית המציאות "2025" בקשת 12, והודחה לאחר ארבעה שבועות.
חיים אישיים

נישואיה הראשונים נמשכו כחמש שנים, כשהתחתנה עם החבר הראשון שלה בגיל 18. נישואיה השניים נמשכו כ-17 שנים לאיציק דנין, ולהם בת (שנשואה למייק, אחיו של שוקי זיקרי) ובן משותפים.
נישואיה השלישיים נמשכו כ-14 שנים לאילן שוורץ, נוכל שהונה אותה וטען בפניה ובפני נשים אחרות שהיה בכיר במוסד, וטייס - ומעל באמונן. סיפור הגירושים שלה ממנו הובילו להד תקשורתי.
ב-2019 סיפרה אודטה בריאיון ל"ישראל היום" שהתגלה אצלה גידול טרום סרטני ליד השחלות, שהוסר בניתוח.
מתגוררת בהרצליה פיתוח.
לקריאה נוספת

יורם יובל, ישראל - שיחת נפש, כנרת זמורה ביתן, 2012, עמ' 269–275
הערות שוליים

↑  אודטה: “את לא מעלה בדעתך כזה סדר גודל של זיוף” | יחסים | סלונה
1 2  מערכת תכניות קשת, ‏אודטה: "הייתי ילדה מוכה, אף פעם לא ידעתי מתי זה יגיע", באתר ‏מאקו‏, 19 במרץ 2019
↑  אודטה שוורץ עוברת ל"מעריב", באתר הארץ, 3 במרץ 2003
↑  יובל אביבי, ‏"חרא זה מזון משכיל ואכלתי הרבה חרא אז אני מאוד משכילה", באתר גלובס, 20 בדצמבר 2011
1 2 3 4  עידן יוסף-ימין, ‏הטיפ שלה, באתר ‏מאקו‏, 6 במרץ 2019
↑  ערן סויסה, שישבת, באתר ישראל היום, 24 בינואר 2019
↑  אביבה קרול, ‏אודטה פורשת מהטלוויזיה, באתר גלובס, 19 בדצמבר 1996
↑  בועז גריילסמר, ערוץ 10 מנסה לשפר את הרייטינג של "אודטה" - יקצר את התוכנית לשעה, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2005
↑  יעל גאוני, ‏לאחר 1,000 תוכניות בערוץ 10: אודטה דנין שוורץ יורדת מהאוויר, באתר גלובס, 8 במרץ 2007
↑  גלי פיאלקוב, עכבר העיר, הקאמבק של הלייף סטייל: מי מחכה לאודטה?, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2011
↑  רוני קורן-דינר, אודטה כינתה את "אורן הקטן" שרלטן; ביהמ"ש: זו "התרשמות שאינה לשון הרע", באתר הארץ, 9 במאי 2006
עו"ד אמיר טיטונוביץ, ‏הניצחון של אודטה, באתר גלובס, 11 במאי 2006
↑  רותי זוארץ, ‏תלונות לרשות השנייה: אודטה מקדמת סיינטולוגיה בתוכניתה, באתר גלובס, 26 ביוני 2006
↑  יונתן ריגר, ‏לאן נעלמה כוהנת הטיפים הגדולה?, באתר ‏מאקו‏, 21 בפברואר 2014
↑  ערוץ 10 אסר על אודטה לעסוק בהפרעות קשב, באתר הארץ, 10 באפריל 2006
↑  אודטה ופוסט הבצל - מדע גדול, בקטנה, בדף הפייסבוק של מדע גדול, בקטנה
↑  NEXTER, ‏כשאודטה הודתה: "פרסמתי שטויות", באתר ‏מאקו‏, 3 בדצמבר 2015
↑  משנה את הלייף סטייל: אודטה תשתתף בתוכנית ריאליטי, באתר וואלה, 6 במרץ 2019
↑   אריאנה מלמד, מה שנראה אמש על המסך ב"2025" הוא תרגיל ברוע מזוקק, באתר הארץ, 20 במרץ 2019
↑  מערכת תכניות קשת, ‏לעיני המצלמות: זהותו האמיתית של אילן שוורץ נחשפת, באתר ‏מאקו‏, 4 באוקטובר 2015
1 2  ערן סויסה, שישבת, באתר ישראל היום, 24 בינואר 2019
↑  השיחה עם אודטה שוורץ התקיימה במסגרת תוכנית "שיחת נפש" ששודרה במקור בHOT בידור ובטלוויזיה החינוכית מובאת בספר בעריכה מינימלית בשפת הדיבור של המשוחחים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307081305171  ISNI: 0000 0000 5443 0939  LCCN: nr96027594  VIAF: 4829592   WorldCat (עם VIAF): 4829592
צבי נטע

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952 (בן 72 בערך) הרצליה
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים    מבצע שלום הגליל
 
צבי נטע (נולד ב-1952) הוא איש עסקים ישראלי, בעלים, יו"ר ומנכ"ל של קבוצת מכשירי תנועה.
ביוגרפיה

צבי נטע נולד ב־1952 בהרצליה פיתוח, בן יחיד לפנינה ויוסף בוקסנבאום. אביו נולד בפולין והיגר עם משפחתו לארצות הברית, ואמו ילידת קנדה. לאחר מלחמת העולם השנייה עלו הוריו לישראל, ובשנת 1949 ייסד אביו את חברת הרכב "מכשירי תנועה".
ביוגרפיה > שירות בצה"ל

בגיל 18 התגייס לצה"ל, עבר קורס הכנה למ"כים בבה"ד 4 וקורס מ"כים בחטיבת גולני. הוא עבר לחיל המודיעין, עבר קורס מש"קי מודיעין והוצב במרחב שלמה. בתחילת 1972 יצא לקורס קצינים בבה"ד 1 ובהמשכו עבר קורס קציני מודיעין. הוא הוצב במודיעין פיקוד הדרום, כקצין בחוליית המערך, שתפקידה היה לתעד את סדר הכוחות העדכני של צבא מצרים ולהתריע על אפשרות של מלחמה.
בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים היה דוד גדליה קצין המודיעין (קמ"ן) של פיקוד הדרום, וראש חוליית המערך, מפקדו הישיר של נטע, היה סגן סימן טוב בנימין. חוליית המערך קיבלה מאות ידיעות על תכונה חריגה של צבא מצרים לאורך תעלת סואץ, ובהתאם להן בתחילת אוקטובר 1973 התריע בנימין על אפשרות של מלחמה, אך התרעתו נבלמה על ידי גדליה, בהנחה שמדובר בתרגיל בלבד. ערב המלחמה נשלח נטע לחפ"ק פיקוד הדרום ששכן במוצב דבלה שבבסיס אום חשיבה, והוא שהה שם בימי המלחמה הראשונים.
ב-10 באוקטובר נשלח לבסיס בלוזה שבצפון סיני, כקצין מודיעין ב"כוח נמר" – כוח אוגדתי שהוקם בעיצומה של המלחמה בפיקודו של תא"ל ששון יצחקי. לאחר המלחמה הועלה נטע לדרגת סרן, וחתם קבע כסגן קמ"ן של חטיבה 14 באוגדה 252. ב-1976 השתחרר משירות סדיר בצה"ל והמשיך לשרת במילואים באגף המודיעין. במלחמת לבנון הראשונה שירת כממלא מקום קמ"ן אוגדה 143, וב-1989 חזר לפיקוד הדרום. הוא שירת במילואים עד גיל 66, והתקדם לדרגת אלוף-משנה.
את זיכרונותיו משירותו בצה"ל, בעיקר ממלחמת יום הכיפורים, תיאר בספרו האוטוביוגרפי "סימנים מעידים – מחדל המודיעין בפיקוד הדרום במלחמת יום הכיפורים", שיצא לאור ב-2022 בהוצאת ידיעות אחרונות.
ביוגרפיה > בקבוצת "מכשירי תנועה"

לאחר שחרורו מצה"ל קיבל תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ועבר קורס צוערים במשרד החוץ. בגיל 30 השתלב בפעילות קבוצת "מכשירי תנועה" של אביו, ובתחילת שנות ה-80 מונה למנכ"ל החברה.
ב-1983 חתמה החברה חוזה עם סוזוקי מוטור ביפן, על ידי משלחת החברה בראשותו של נטע, ובעקבותיו ייבאה החברה עד 2018 למעלה מ-200 אלף כלי רכב משם. נטע המשיך לפתח את קבוצת מכשירי תנועה בתחומים נוספים (ראו בהרחבה בערך מכשירי תנועה).
במרץ 1991 מונה ליו"ר קבוצת מכשירי תנועה, בעקבות פטירתו של אביו.
בשנת 2004 נכנס ארנון מילצ'ן כשותף בחברה ורכש כ-50% ממניותיה באמצעות חברת מילצ'ן תקשורת שבשליטתו. בשנת 2008 יצא מילצ'ן משותפות זו ומכר את חלקו בחברה בחזרה לצבי נטע, המחזיק מאז במלוא הבעלות בחברה.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

באפריל 1971 הקים יוסף בוקסנבאום קרן צדקה בשם קרן בוקסנבאום (לימים קרן בוקסנבאום נטע), וצבי נטע ממשיך בהפעלתה של קרן זו, התורמת מיליוני שקלים בשנה, בעיקר לאוכלוסיות מיוחדות, לבריאות, רפואה ורווחה.
לבקשת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, תרם נטע, באמצעות קרן בוקסנבאום-נטע, להבאת דגם ספינת מעפילים ולהצבתו במוזיאון למורשת ההעפלה והעלייה בעתלית, לציון תרומתו של אביו, יוסף בוקסנבאום, למבצע ההעפלה ופעילותו כמתנדב במוסד לעלייה ב' בארצות הברית.
בשנת 2023 תרם נטע למוזיאון הרמן שטרוק 212 הדפסים ורישומים של הרמן שטרוק, שאותם ירש מאביו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

לצבי נטע שני ילדים. בשנת 2007 חלה בסרטן הדם והחלים.
לקריאה נוספת

צבי נטע, סימנים מעידים - מחדל המודיעין בפיקוד הדרום במלחמת יום הכיפורים, הוצאת ידיעות ספרים, 2022
הערות שוליים

↑  דיאנה בחור ניר, אמי אמרה לי: "בגיל 18 תצטרך לעזוב את הבית ולפרנס את עצמך", באתר כלכליסט, 25 באוגוסט 2011
↑  הספר "סימנים מעידים", באתר "סימניה"
1 2  גיל מלמד והדר חורש, צבי נטע ממשיך לנסוע, באתר nrg‏, 10 באוקטובר 2008
↑  אלון דותן, מכשירי תנועה ומכוניות – יבואנית מצליחה, באתר אוטו, 2 ביולי 2014
↑  יוחאי רפאלי, רחוב המסגר, מעריב, 26 במרץ 1991
↑  יורם גביזון‏, ארנון מילצ'ן רוכש 50% מיבוא הרכב של מכשירי תנועה תמורת 20 מיליון דולר , באתר וואלה, 18 ביולי 2004
↑  תומר הדר, פרסום ראשון: צבי נטע רוכש את חלקו של מילצ'ן ביבואנית סוזוקי וקרייזלר, באתר כלכליסט, 28 ביולי 2008
↑   קרן בוקסנבאום נטע אתר האינטרנט הרשמי של צבי נטע;
קרן בוקסנבאום נטע, באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  מערכת וואלה! בית ועיצוב‏, מאות משתתפים נכחו בפתיחת תערוכת אוסף צבי נטע במוזיאון הרמן שטרוק, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2023
↑  ליאת רון, ‏פורטפוליו / צבי נטע, באתר גלובס, 1 באפריל 2010
↑  צבי נטע מבעלי מכשירי תנועה, ראיון, באתר כבישים, ‏1 באפריל 2008
רפי גדרון

| --- | --- |

 לידה:  1958 (בן 66 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  תואר ראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת תל אביב ותואר שני ודוקטורט באוניברסיטת קולומביה בניו יורק
 מקצוע:  יזם סדרתי ומשקיע אנג'ל
 
רפי (רפאל) גדרון (נולד ב-1958) הוא יזם סדרתי, משקיע אנג'ל, מייסד משותף וחבר דירקטוריון בחברות סטארט אפ רבות. את השקעות האנג'ל הוא מבצע דרך Precede Technologies.
ידוע בעיקר בזכות כרומטיס - החד קרן הישראלי הראשון שנמכר ללוסנט תמורת 4.75 מיליארד דולר אותו הקים ובו כיהן כמנכ"ל משותף ויו"ר.
גדרון היה שותף להקמת שתי יוזמות לאומיות ללא מטרות רווח בחסות הנשיא שמעון פרס: 'Israel Brain Technologies' ו'פניני חכמה'.
ביוגרפיה

רפי גדרון נולד בתל אביב לניצולי שואה. לאחר שירותו הצבאי בחיל הקשר, למד תואר ראשון הנדסת חשמל באוניברסיטת תל אביב ותואר שני ודוקטורט באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. הוא גם בוגר תוכנית המנהלים של Singularity University.
בין השנים 1991–1993 שימש גדרון כמנהל חבר במרכז לחקר טלקומוניקציה (CTR) באוניברסיטת קולומביה.
בשנת 1993 הקים גדרון את Scorpio Communications. החברה נמכרה ל-US ROBOTICS בשנת 1996.
בשנת 1998 הוא ייסד את חברת כרומטיס. החברה פיתחה ציוד אופטי לשוק הטלקומוניקציה. כרומטיס נמכרה ללוסנט טכנולוגיות במאי 2000 תמורת 4.75 מיליארד דולר בזמן היותו מנכ"ל משותף ויו"ר. על פי נתוני CB insights, זהו האקזיט החמישי בגודלו בתחום הרכישות והמיזוגים. לאחר הרכישה, רפי ניהל בשיתוף את היחידה העסקית של הרשת האופטית של לוסנט.
לאחר כהונתו בלוסנט, למד גדרון מוזיקה (סקסופון) ברימון וכתיבת תסריטים באוניברסיטת תל אביב. הוא כתב תסריט שהפך לספר 'הצתה', והחל לנגן בלהקות חובבים של ג'אז ורוק וכן בליווי של תקליטני מוזיקה אלקטרונית.
בשנת 2006 הקים את Precede Technologies- תוכנית האצה (אקסלרטור) בתחום הקלינטק עם קרנות ההון סיכון אוורגרין ופיטנגו.
במקביל, החל לעבוד עם הנשיא שמעון פרס על שתי יוזמות לאומיות -'Israel Brain Technologies' ו'פניני חכמה'.
החל משנת 2009, גדרון הוא משקיע אנג'ל פעיל ומייסד שותף של חברות סטארט אפ רבות. גדרון מונע מרצון לתמוך ביזמים בבניית עסקים חדשניים, לייסד ולהדריך סטארט-אפים ולתרום לחוד החנית של הטכנולוגיה לטובת האנושות.
בין הסטארט-אפים אשר הקים ניתן למנות את BiomX, Voyage81, Xperiti, Scorpio, Chromatis.
תיק ההשקעות שלו כולל בין היתר את החברות הבאות: E-toro, Zoomd ,BitDam, Redefine meat, Art.Ai, Worthy, Nanofabrica, Semperis, Vibrant, GlossAi.
הערות שוליים

↑  Precede Technologies By Dr. Rafi Gidron, Precede Technologies (באנגלית)
↑  Israel Brain Technologies | IBT (באנגלית אמריקאית)
↑  Singularity University (באנגלית)
↑  US Robotics Purchases Israeli Firm Scorpio for $80 Mln in Shares - Globes, https://en.globes.co.il/en/article-372924, ‏1996-07-04
↑  Lucent Buys Chromatis at $4.8 Billion Value - Globes, https://en.globes.co.il/en/article-385572, ‏2000-06-01
↑  הצתה - רפי גדרון, באתר www.e-vrit.co.il
הלחם בסיסים

"רמזור" הוא המילה בעברית לפנסים המכוונים את התנועה. המילה נוצרה כהלחם של המילים "רמז"+"אור", שכן אורות הרמזור רומזים לעוברי האורח מה עליהם לעשות בצומת.
הֶלְחֵם בסיסים (בספרות חז"ל נוטריקין) הוא דרך תצורה של מילים בשפה באמצעות חיבורן של שתי מילים (או שלוש) קיימות למילה אחת, בדרך כלל תוך השמטה של הגאים מאחת המילים או משתיהן. הלחם שבו שתי המילים נשארות שלמות מכונה "הלחם בסיסים מלא" בעוד הלחם בסיסים בו נשמטים הגאים מכונה "הלחם בסיסים חסר".
דרך תצורה זאת התפתחה[דרוש מקור][מפני ש...] מתופעה קדומה יותר, "הצמדת מילים", המופיעה כבר בתנ"ך. עם זאת, היא אינה אופיינית לעברית ולשפות שמיות, והיא רווחת בעברית בעיקר בתחום הרעיונאות, ופחות כדרך סטנדרטית ליצירת מילים. זאת משום שבדרך זו נוצרות מילים ארוכות מהרגיל, פחות מובנות, אשר אינן בעלות משקל, בדומה לרוב המילים בשפה העברית. אנגלית, לעומת זאת, ועוד יותר מכך: גרמנית (וכן שפות אגלוטינטיביות כמו טורקית), הן שפות פוריות ועשירות בהלחמים.
המונח "הלחם בסיסים" (במקור: Portmanteau) הומצא על ידי לואיס קרול כדי להסביר את שירו המפורסם "ג'ברווקי" בספר "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", והשיר אכן משופע במילים כאלו.
דוגמאות להלחמים בעברית

במקרא נמנות עשרות מילים מורכבות, ורבות מהן נפוצות עד היום, ובהן הללויה, שלשום (שלוש+יום), הראל, בליעל (בלי + יַעַל), גַלְעֵד, שנהב (שן+יב, שהוראתו בסנסקריט "פיל") ועוד. יש שמות פרטיים המהווים הלחמים: אברם ואברהם, חֲזָאֵל ומיכאל, ישעיה וירמיה, ראובן ובנימין ועוד. גם התלמוד תרם את חלקו במילים נפוצות כגון איזה (אי+זה), היכן (אי+כאן), משהו, כיצד ואפילו (אף+אם+לו). מילים אחרות נשכחו: תוכבר (תוך+בר) הוא גדי תלמודי צלוי הממולא באבריו, ובהשאלה מאוחרת – אדם שתוכו כברו; חלביץ (חלב+ביצה) הוא צמח תלמודי.
דוגמאות להלחמים בעברית > דוגמאות להלחם בסיסים מלא (הֶדְבֵּק)

ישנן מספר מילים שנוטים לחבר למילים אחרות ליצירת הלחם בסיסים מלא. דוגמאות:
נוע: אופנוע, קטנוע, קולנוע, קרונוע, קלנועית, ראינוע
כדור: כדורסל, כדורגל, כדוריד, כדורמים, כדורעף
קול: רמקול, רשמקול, פסקול, קולנוע
קט: קטרגל, קטנדל, קטנוע
רגל: כדורגל, קטרגל, רגלסת
אי: איפה, איזה, איזו
חי: חייזר, חיידק, חַיְעַד
נדל: אצנדל, קטנדל
שוק: שוקחתן, פשפשוק.
דוגמאות להלחמים בעברית > דוגמאות להלחם בסיסים חסר (הֶלְחֵם)

בתחומים מסוימים נפוץ הלחם בסיסים חסר. דוגמאות:
בתחום החי: קרנף (קרן + אף),
ברווז (בר + אווז), שלדג (שלה + דג), ערצב (עקרב + צב), גחלילית (גחלת + לילה), מצפור (מצפה + ציפור)
בתחום התחבורה: מיניבוס (מיני + אוטובוס), רַכֶּבֶל (רכבת + כֶּבֶל), דחפור (דחוף + חפור), מכולנוף (מכולה + מנוף)
בתחום אמנויות הבמה: מחזמֵר (מחזה + זֶמֶר), אמרגן (אמן + מארגן), דוגמגישה (דוגמנית + מגישה).
ישנן מילים שנוטים לחבר למילים אחרות ליצירת הלחם בסיסים חסר. דוגמאות:
אור: זרקור (זרק + אור), מגדלור (מגדל + אור), תקליטור (תקליט + אור), רמזור (רמז + אור), מקלור (חידוש של האקדמיה ללשון העברית - מקל + אור)
אוטומט: כספומט (כסף + אוטומט), שלעיתים נקרא גם בנקומט (בנק + אוטומט) או סניפומט (סניף +אוטומט); בדיקומט (בדיקה + אוטומט); פזומט (פז + אוטומט)
מותגים מסחריים לרוב נוצרו מהלחמי בסיסים. הדבר נפוץ במיוחד בתחום המזון, לדוגמה: הלחמי בסיסים מלאים ביסלי, פרילי; הלחמי בסיסים חסרים - פריגורט (פרי + יוגורט), שוקולית (שוקו + עלית), תפוזינה (תפוז + קלמנטינה), קלצפת (קלה + קצפת), עוגיפלצת (עוגיה + מפלצת).

 ישנן גם חברות ומותגים שנוצרו מהלחם בסיסים חסר של המילה "ישראל" ומילה בלועזית, כגון: ישראכרט (ישראל + כרט), ישרוטל (ישראל + הוטל), ישראייר (ישראל + אייר). דוגמאות נוספות: פלאפון (פלא + טלפון), פלדלת (פלדה + דלת), פזומט (פז + אוטומט).
שם מספר נפוץ גם בהלחמי בסיסים (מלאים וחסרים), לדוגמה: שנקל (שני + שקל), שלושער, חמשיר, שישבת (שישי + שבת).
ביצירת הלחם, גורמים פונולוגיים שונים (הנוגעים לטעם, מספר הברות מקובל בשפה ועוד) הם שמכתיבים איזו מהמילים תבוא ראשונה ואילו הגאים יושמטו. בדרך כלל שתי המילים המרכיבות את ההלחם חולקות הגה משותף.
הלחמים בשפות אחרות

אוקסברידג' = אוקספורד + קיימברידג'
smoke + fog = smog (בעברית: ערפל + פיח = ערפיח)
breakfast + lunch = brunch (בעברית: ארוחת בוקר + ארוחת צהריים = ארוחת בוהריים)
motor + hotel = motel (בית מלון זעיר / מלון דרכים = מוטל)
המילה העברית "תְּמָנוּן" היא הלחם של שתי מילים מארמית: "תמניא" (שמונה) + "נון" (דג). "נון" יוצרת הלחם גם עם "שפם" ל"שְּׂפַמְנוּן", ובדומה לכך גם דיונון, עקרבנון, אמנון, לשונון, לבנון ואבנון.
הצמדת מילים

הצמדת מילים היא תופעה אחרת - המשתקפת בהצמדת כמה מילים זו לזו בשלמותן, ללא השמטת הגאים. כך, למשל, המילה התנ"כית "הללויה", ובדומה לכך גם המילה העברית המודרנית "כדוריד", אינן נוצרות מהלחם אמיתי אלא מהצמדה של שתי מילים. תופעת ההצמדה פחות נפוצה בשפות שמיות, והרבה יותר נפוצה בשפות אירופאיות - במיוחד בגרמנית.
הלחמי בסיסים והצמדות מילים ככלי ספרותי

בספר בארץ הצפרגול של הסופר הישראלי עודד בורלא נעשה שימוש בהלחמי בסיסים על מנת לתאר בעלי חיים דמיוניים המורכבים משני בעלי חיים שונים. לדוגמה - ההלחם "צפרגול", המתאר חיה דמיונית המשלבת צפרדע וחרגול.
שפת ה"שיחדש" המתוארת בספר 1984 עושה שימוש בהלחמים ובהצמדות מילים, הן בתצורתה המקורית בספר באנגלית והן בגרסה העברית שלה. שמה של השפה אף הוא הלחם בסיסים של המילים "שיחה" ו"חדש".
המשורר העברי דוד אבידן יצר בשירתו מילים חדשות רבות, המבוססות על הלחם בסיסים. שיטה זו הייתה אחד מכליו להרחבת גבולות השפה. לדוגמה, שירו "אָדָמִלַה", אשר אף נחקק לאחר מותו על מצבתו, מבוסס על הלחם בסיסים של המילים אדם ומילה.
שמו של הספר נְאוּמוֹלוֹגְיָה הוא הלחם מאולץ. זהו הלחם של שתי שפות: 'נאום' בעברית עם 'לוגיה' שפירושה ביוונית "ידע" או "מדע". תוצאת ההלחם: "תורת הנאום".
בתרבות

"הינשול" (הלחם של "ינשוף" ו"חתול"), הוא הסמל של מוזיאון הילדים הישראלי בחולון.
המילה "שטוז" שהגתה משוררת הילדים דתיה בן-דור, היא הלחם של "שטות" ו"חרוז".
בתוכנית הטלוויזיה הישראלית לנוער "ריצ'רץ'" משנות ה-70, הייתה מוגשת פינה בשם "מריץ' ורץ' יוצא ריצ'רץ'..." - בה היו מציעים צירוף-מילים מבדר מלווה באיור. למשל: "מריץ' ורץ' יוצא ריצ'רץ'; ומציפור והיפופוטם - ציפופוטם!".
השיר "חבילמילה" מאת מירי מיירס עוסק בהלחמים בשפה העברית.
ראו גם

הרכב (בלשנות)
ראשי תיבות
לקריאה נוספת

רשימת ראשי תיבות בשפה האנגלית
Bat-el, Outi. 1996. Phonologically-based word formation: Modern Hebrew blends. In Kleinhenz (ed.) Interfaces in Phonology. Berlin: Akademie Verlag. 231-250.
Bat-el, Outi. 1996. Selecting the best of the worse: The grammar of Hebrew blends. Phonology 13:283-328.
הערות שוליים

↑  כך לדוגמה במדרש תנחומא (פרשת קרח, פרק יב) בפירוש עץ יוסף שם: "וּשְׁמֹנִים פִּילַגְשִׁים" (שיר השירים ו ח) שמונים בתי מדרשות שהיה בירשלים ... פִּילַגְשִׁים נוטריקין 'פלג שם' ... על שם כי בתי מדרשות חולקין ופליגי - אלו אוסרין ואלו מתירין כמו אויבים בשער
↑  דוגמאות בעברית: "שוקחתן" - הלחם של "שוק", "קח" ו"תן"; "עדלאידע" - הלחם של "עד", "דלא" ו"ידע".
↑  "נְאוּמוֹלוֹגְיָה" מאת יורם שובל, הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2015.
↑  טיול עם ינשול, באתר מוזיאון הילדים הישראלי
↑  מריץ' ורץ' יוצא ריצ'רץ'..., באתר יוטיוב, ‏5.1.2009
הספר נְאוּמוֹלוֹגְיָה:
תורת הנאום
"הינשול", סמלו של מוזיאון הילדים בחולון הוא הלחם של "ינשוף" ו"חתול"