stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאלמדייל
כלכלה

התעשייה החשובה ביותר בעיר היא הנדסת אווירונאוטיקה ותעשיית האוויר והחלל. בלוס אנג'לס אך גם בעיר עצמה ישנם מספר חברות ענק בינלאומיות, המספקות מגוון רב של עבודות לתושבי האזור (בעיקר בתחום התעופה והחלל) כגון: לוקהיד מרטין, נורת'רופ גראמן, בואינג, בנק אוף אמריקה, צ'ברון ועוד.
בעיר מספר גדול של מפעלים וחברות שונות, הנהנים ממדינות עידוד ממשלתית ועירונית בדמות הקלות מס ותמריצים.
גאוגרפיה

העיר משתרעת על שטח של 272.2 קמ"ר, בגובה 809 מטרים מעל פני הים, כ-60 ק"מ צפונית ללוס אנג'לס, במחוז לוס אנג'לס. גבולותיה של העיר הם: רכס הרי סן גבריאל מדרום, המפרידים בינה לשכונות הצפוניות של לוס אנג'לס, מצפון העיר השכנה לקסטר, ממזרח מדבר מוהאבי.
העיר ממוקמת קרוב להעתק סן אנדראס, דבר המעמיד אותה בסיכון גבוה לרעידת אדמה, במיוחד בחלקה הצפוני של העיר.
תחבורה ציבורית

ישנו מגוון רחב של תחבורה ציבורית בעיר כגון: אוטובוסים, רכבות ומטוסים.
תחנה מרכזית של פאלמדייל שנבנתה בשנת 2005, היא גם תחנת רכבת מרכזית בעיר.
את שירות הרכבות לתושבי העיר מעניקות החברות: מטרולינק- לנסיעות באזור לוס אנג'לס ואמטרק למרחקים ארוכים.
התחנה מיודעת גם להיות תחנה לרכבות מהירות של 'רכבת מהירה של קלירפוניה', פרויקט שעבודתו אמורה להתחיל בשנת 2011 בעלות 9.95 מיליארד דולר ובו תיבנה מסילת רכבת מהירה בין סן דייגו לסן פרנסיסקו וסקרמנטו דרך לוס אנג'לס.
תחבורה ציבורית > נמלי תעופה

נמל תעופה אזורי לוס אנג'לס-פאלמדייל ממקום בקרבת העיר ובו שני מסלולי המראה ונחיתה, כל אחד מהם באורך 3.5 ק"מ. נמל התעופה האזרחי הוא גם בסיס של חיל האוויר האמריקאי ועל כן אין בו טיסות סדירות אלא טיסות מיוחדות מדי פעם.
אתרים העיר

קניון עמק אנטילופה
נחל ביג רוק (בקרבת העיר)
פארק מים 'דריי טאון'
סכר ליטלרוק
גלריה לאומנות פאלמדייל
בנוסף פסטיבל "ג'אז ויין" מושך אליו מדי שנה אלפי מבקרים מכל רחבי העולם. הפסטיבל נערך מדי ספטמבר.
מזג אוויר

פאלמדייל שוכנת בשטח מדברי גבוה איפה שהקיץ חם ויבש והחורף קר וישנן רוחות רבות. ישנם בפאלמדייל 300ימי שמש בשנה.
חורף- החורף בפאלמדייל קריר, עם רוחות רבות והרבה גשמים.
אביב- ישנן רוחות חזקות ומדי פעם גשמים.
קיץ- הקיץ חם, עם רוחות יבשות חזקות וכמות משקעים קטנה. בזכות המיקום יחסית גבוה של העיר, הרוחות שמגיעות אליה מתקררות מעט, במיוחד בלילות.
פורד ורסאי

| --- | --- |
Ford Versailles
Ford Versailles
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Ford Galaxy
 יצרן:  Ford Motor Company Brasil Ltda (פורד ברזיל)  Autolatina - חברה משותפת לייצור רכב, בברזיל ובארגנטינה, שהוקמה על ידי פולקסווגן ו-פורד
 שנות ייצור:  1991–1996
 הרכבה:  ברזיל ברזיל
 מודל קודם:  פורד דל-ריי 
 מודל אחריו:  פורד מונדאו 
 חברת אם:  פורד
 אורך:  4,560 מ"מ
 רוחב:  1,700 מ"מ
 גובה:  1,400 מ"מ
 משקל:  1,070-1,155 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,550 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,781 סמ"ק, המפיק 93 כ"ס  4 צילינדרים, 1,781 סמ"ק, המפיק 97 כ"ס  4 צילינדרים, 1,984 סמ"ק, המפיק 111 כ"ס  4 צילינדרים, 1,984 סמ"ק, המפיק 118 כ"ס  4 צילינדרים, 1,984 סמ"ק, המפיק 125 כ"ס ב-5,800 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  170-179 קמ"ש (מנוע 1,781 סמ"ק)  179-190 קמ"ש (מנוע 1,984 סמ"ק)
 
פורד ורסאי (באנגלית: Ford Versailles) היא מכונית משפחתית, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב Ford Motor Company Brasil Ltda, חברת בת של קונצרן הרכב פורד, בשיתוף פעולה עם "Autolatina", בין השנים 1991–1996.
תאוצת דגם "פורד ורסאי", בין 0–100 קמ"ש היא 11.2 שניות (מנוע 1,984 סמ"ק, המפיק 125 כ"ס).
שיתוף פעולה בין פורד לפולקסווגן, הקמת יצרן הרכב המשותף "Autolatina"

בברזיל, יוצר על ידי "Volkswagen do Brasil Ltda" מקונצרן הרכב הגרמני פולקסווגן, דגם ה"Volkswagen Santana", שהיה מאוד דומה במארז, ובחיצוניות, לדגם ה"פורד Versailles", וזאת לאחר שפולקסווגן ופורד הקימו בשיתוף פעולה, בין "Volkswagen do Brasil Ltda", ו"Ford Motor Company Brasil Ltda" את חברת יצרנית הרכב "Autolatina", שפעלה בברזיל ובארגנטינה.
תצורות

2 דלתות -סדאן
4 דלתות - סדאן
3 דלתות - סטיישן (קרוי: פורד ורסאי רויאל ופורד רויאל)
5 דלתות - סטיישן (קרוי: פורד ורסאי רויאל ופורד רויאל)
דגמים

GL 1.8/1.8i (תצורות: 2 דלתות, 4 דלתות)
GL 2.0/2.0i (תצורות: 2 דלתות, 4 דלתות)
Ghia 2.0/2.0i (תצורות: 2 דלתות, 4 דלתות)
גלריה

"פורד ורסאי" תצורת 4 דלתות
פורד ורסאי (פורד גלקסי 2.0)
ראו גם

פורד
פורד לנדאו
פורד דל-ריי
הערות שוליים

↑  דגם פורד ורסאי quatrorodas.abril
↑  פורד ורסאי בתצורת 2 דלתות (משמאל) quatrorodas.abril
פולקסווגן סנטנה דגם "GX"
פורד חמש מאות

| --- | --- |

פורד חמש מאות
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  12 ביולי 2004 – 12 באפריל 2007
 יחידות שיוצרו:  241,402
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  פורד טאורוס (דור רביעי)  Ford Crown Victoria (אנ')
 מודל אחריו:  פורד טאורוס (דור חמישי)
 סיווג:  מכונית משפחתית גדולה
 פלטפורמה:  Ford D3 platform (אנ')
 אורך:  5,098 מ"מ
 רוחב:  1,892 מ"מ
 גובה:  1,562 מ"מ
 משקל:  1,652 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,868 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V6 צילינדרים, 2,967 סמ"ק המפיק 203 כ"ס ב-5,650 סל"ד, יחס דחיסה 10.0:1
 הילוכים:  תיבת הילוכים רציפה - מתוצרת "ZF Friedrichshafen" (אנ') סוג "Batavia CFT30" (שודך למנוע גרסת הנעה 4x4)  תמסורת אוטומטית -  6 מהירויות מתוצרת "Aisin Seiki" (אנ') סדרה "AWTF-80 SC" (אנ') סוג "21" (שודך למנוע גרסת הנעה קדמית)
 מעצב:  George Bucher  J Mays (אנ')
פורד חמש מאות (באנגלית: Ford Five Hundred) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב פורד אשר יוצרה מ-12 ביולי 2004 – 12 באפריל 2007 בארצות הברית (שנות דגם: 2005–2007).
מקור שם הדגם "פורד חמש מאות" בלוחית השעון שלו בסיומת 500 המשמשת את יצרנית הרכב פורד בדגמי "Fairlane 500" (אנ') ופורד גלקסי 500 שיוצרו משנות ה-50 עד שנות ה-70 של המאה ה-20.
ממאפייני "פורד חמש מאות"

המאפיין המייחד את "פורד חמש מאות" הוא גובהו החיצוני הגבוה בגובה 61.5 אינץ', דגם "פורד חמש מאות" נבנה גבוה יותר ב-5 אינץ' מדגם פורד טאורוס.
4 דלתות סדאן.
5 נוסעים.
מנוע בנזין 3.0 ליטר - קדמי
סוגי הנעות: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4 (אופציה). מערכת הנעה קדמית גלקסיית אלקטרו-הידראולית של ה"הילקס" (אנ') (מבוססת על זו ששימשה בדגמי "Volvo S80" (אנ') ו-"XC90" (אנ')) הייתה אופציונלית).
קיבולת מכל דלק - 72 ליטר.
"פורד חמש מאות" מבוססת על "פלטפורמת פורד D3", המשותפת לדגמי "מרקורי מונטיגו" (אנ') ו"פורד פריסטייל" (אנ').
שולבו כמה מאפייני עיצוב של וולוו במבנה של "פורד חמש מאות", כולל גרסה שונה של מערכת ההגנה מפני השפעות על צד "Side Impact Protection System" (אנ') (SIPS) מבית וולוו, תוך תקשור כוחות השפעה סביב תא הנוסעים, מסילות המסגרת הקדמיות עוצבו מחדש כדי לקלוט טוב יותר את כוחות ההשפעה. קרן פלדה חוצה מכונית הידרו -מעוצבת מתחת למושבים הקדמיים הייתה מרותכת בין "עמודי B" (ישירות מתחת לקורה זהה מעל "עמודי B" (באנגלית: B-pillars)
לצד כריות אוויר קדמיות כפולות סטנדרטיות, דגם "פורד חמש מאות" היה זמין עם שתי כריות האוויר הצדדיות וכריות אוויר "ווילון" כאופציה.
מתלים: מתלה עצמאי לסרנים הקדמיים והאחוריים, עם מתלה קדמי של "מקפרסון" וציר אחורי רב קישורי עם זעזועים סליליים, לשני הסרנים היו מוטות מייצב.
בלמים: בלמי דיסק ארבעה גלגלים נגד נעילה (12.5 אינץ' קדמי, 13 אינץ' אחורי).
בדומה לפורד פוקוס מהדור הראשון, המושבים של "פורד חמש מאות" מוקמו גבוה יחסית מהרצפה, וסיפקו תנוחת ישיבה זקופה ושיפור הראות, הגישה והמצוק. בנוסף, המושב האחורי היה ממוקם גבוה יותר מהמושבים הקדמיים. המושב האחורי מתקפל כדי להשלים את תא המטען.
3 רמות גימור: SE, SEL, Limited.
מחיר היחידה (דגם בסיסי) עמד על 22,795 דולר, מחיר דגם הנעה כפולה 4x4 עמד על 28,495 דולר (ארצות הברית, שנת 2005).
ממאפייני "פורד חמש מאות" > מכירות (לפי שנה קלנדרית)

14,106 יחידות - שנת 2004
107,932 יחידות - שנת 2005
84,218 יחידות - שנת 2006
35,146 יחידות - שנת 2007
תמונות

"פורד חמש מאות", שנת 2006
"פורד חמש מאות"
"פורד חמש מאות"
"פורד חמש מאות"
"פורד חמש מאות"
"פורד חמש מאות" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"פורד חמש מאות"
ראו גם

פורד
פורד טאורוס
הערות שוליים

↑  "פורד חמש מאות" consumerreports.org/cars/ford/five-hundred
↑  "פורד חמש מאות", שנת 2004 - מפרט carfolio.com/specifications/models
↑  "פורד חמש מאות" edmunds.com/ford/five-hundred/2005/sedan/features-specs
↑  "פורד חמש מאות" washingtonpost.com/wp-dyn/articles
↑  "פורד חמש מאות" thecarconnection.com/overview/ford_five-hundred_2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539963205171  LCCN: sh2005074236
פטר פלדמייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 ביולי 1953 (בן 71) נג'קרש, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת סגד (1977) 
 
פטר פלדמייר (בהונגרית: Feldmájer Péter; נולד ב-14 ביולי 1953 בנאג'קרש) הוא עורך דין יהודי-הונגרי, בין 1991–1999, ואחר כך בין השנים 2005–2013 היה נשיא איגוד הקהילות היהודיות בהונגריה (MAZSIHISZ). לפניו ואחריו כיהן בתפקיד זה אנדראש הייזלר.
קורות חיים

אביו היה דר' ג'רג' פלדמאייר ואמו אדית גולדשטיין. את לימודיו באוניברסיטה סיים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סגד על שם אטילה יוז'ף בין השנים 1972–1977. בתום לימודיו עבד כעורך דין במשרד עורכי הדין פלדמייר-שומודי.
בשנת 1982 נבחר לראש הקהילה היהודית בנאג'קרש ובשנת 1989 היה חבר בוועדת ההיגוי. הוא עזב בשנת 1991 כאשר נבחר לנשיא הלאומי של התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה. הוא מילא את התפקיד עד שנת 1999, אז הפך ליו"ר הקבוצה של מרכז הונגריה בקהילה היהודית. בשנת 2003 נבחר לסגן נשיא הקהילה הארצית ושוב בשנת 2005 כנשיא. רצו שיתפטר באספה הכללית יוצאת הדופן באמצע כהונתו החמישית בשנת 2013, אך לבסוף קראו לו בחזרה באספה הכללית הרגילה שנערכה שבועיים לפני כן.
בין השנים 1990–1991 הוא היה חבר במועצת המנהלים של האגודה לתרבות יהודית הונגרית (Mazsike), ואז בין השנים 2000–2006 היה הנשיא שלה. בנוסף, בשנים 2000–2007, הוא היה יו"ר ועדת החינוך של לשכת עורכי הדין במחוז באץ'-קישקון.
חיים אישיים

הוא התחתן בשנת 1976, אשתו השופטת דר' ארז'בט בוטקה. יש להם ארבעה ילדים: לאה (1977), בנימין (1980), מתי (1984) ודן (1992).
הוקרה

הצלב האמצעי של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה (2002)
הערות שוליים

↑  Feldmájert visszahívta a Mazsihisz-közgyűlés, index, 2013. május 12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349054905171  ISNI: 0000 0003 6756 6941  LCCN: nb2012004913  VIAF: 231881742   WorldCat (עם VIAF): 231881742
פיג'ו 2008

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  2013-היום
 הרכבה:  צרפת צרפת (כל הדורת) ברזיל ברזיל (דור ראשון) מלזיה מלזיה (כל הדורות) הרפובליקה העממית של סין סין (כל הדורות) ספרד ספרד (דור שני)
 מודל קודם:  פיג'ו 207 
 סיווג:  מכוניות שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  פלטפורמת PSA PF1 (דור ראשון) פלטפורמת PSA CMP (דור שני)
 אורך:  4,158 מ"מ (דור ראשון) 4,300 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,740 מ"מ (דור ראשון) 1,770 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,557 מ"מ (דור ראשון) 1,530 מ"מ (דור שני)
 משקל:  1,045 ק"ג (דור ראשון)
 בסיס גלגלים:  2,538 מ"מ (דור ראשון) 2,605 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 קשר:  אופל קרוסלנד, סיטרואן C3 פיקאסו, פיג'ו 208
 מעצב:  Pierre Authier (אנ') - דור ראשון  Sandeep Bhambra - דור שני
 
פיג'ו 2008 (באנגלית: Peugeot 2008) היא קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, המיוצרת על ידי פיג'ו משנת 2013. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2013 והגיעה לישראל בשנת 2013.
בשנת 2021 נבחר ל"אוטו השנה" על ידי מגזין אוטו.
דורות > דור ראשון (2019-2013)

הדור בראשון יוצר בין השנים 2013–2019. הדור הראשון כלל מנוע טורבו דיזל I4 צילנדרים בנפח 1.5 ליטרים המספק כ-120 כוחות סוס ב-3,750 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 9.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 193 קילומטרים לשעה. הדור הראשון הגיע לישראל בשנת 2013.
דורות > דור ראשון (2019-2013) > מתיחת פנים שנת 2016

בשנת 2016 עברה הפיג'ו 2008 מתיחת פנים, שכללה עיצוב חיצוני ופנימי חדש ומנוע חדש. מנוע ה-puretech, מנוע טורבו בנזין בנפח 1.2 ליטרים המספק כ-110 כוחות סוס ב-5,500 סיבובים לדקה (ישנו עוד דגם עם אותו המנוע ו-130 כוחות סוס שמשודך לתיבה ידנית, הדגם אינו מיובא לארץ). תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 10.3 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 188 קילומטרים לשעה. מתיחת הפנים הגיעה לישראל בשנת 2016.
דורות > דור שני (2019-הווה)

הדור השני מיוצר מאז שנת 2019. הדור השני כולל מנוע טורבו דיזל בנפח 1.5 ליטרים המספק כ-130 כוחות סוס ב-3,700 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 9.3 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 193 קילומטרים לשעה. הדור השני הגיע לישראל בשנת 2020 הדור השני כולל גם גרסה חשמלית שהוצגה בשנת 2020, הכוללת מנוע חשמלי שמספק כ-136 כוחות סוס. המנוע החשמלי מספק טווח נסיעה חשמלי של 320 קילומטרים. גרסה זו הגיעה לישראל גם ב-2020.
מכירות בישראל

נתוני המכירות בישראל ישראל על פי נתוני קארזון:
| שנה | יחידות שנמכרו |
| --- | --- |
2013: 1 יחידות
2014: 731 יחידות
2015: 573 יחידות
2016: 766 יחידות
2017: 1,127 יחידות
2018: 923 יחידות
2019: 1,156 יחידות
2020: 1,273 יחידות
2021: 810 יחידות
גלריה

דור ראשון
מתיחת פנים 2016
דור שני
פיג'ו 2008 החשמלי
הערות שוליים

↑  פיג'ו 2008 נחשף רשמית, באתר קארטיוב, ‏07 בינואר 2013
↑  פיג'ו 2008 בישראל - מחיר החל מ-99,990 שקל, באתר קארטיוב, ‏13 בנובמבר 2013
↑  בן חסון, אוטו השנה של ישראל 2021 הוא — פיג‘ו 2008!, באתר אוטו, ‏07 באפריל 2021
↑  2016 פיג'ו 2008 החדשה נחשפת – שינויי עיצוב, באתר קארטיוב, ‏18 בפברואר 2016
↑  2016 פיג'ו 2008 החדשה בישראל - 1.2 טורבו אוטו', באתר קארטיוב, ‏03 ביולי 2016
↑  פיג'ו 2008 החדש 2020 בישראל - מחיר החל מ-127,990 שקל, באתר קארטיוב, ‏02 באפריל 2020
↑  פיג׳ו e-2008 החשמלית, באתר evm
↑  פיג'ו e-2008 החשמלית בישראל - מחיר החל מ-164,990 שקל, באתר קארטיוב, ‏16 באוגוסט 2020
↑  נתוני מכירות לפיג'ו 2008, באתר קארזון
פיני שומר

פנחס (פיני) שומר (נולד ב-19 באוקטובר 1951) הוא איש ציבור ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת בשלהי הכנסת ה-13.
שומר כיהן בשנות התשעים כיו"ר אגף מרחבים בהסתדרות העובדים הכללית. לאחר סיום תפקידו מונה בשנת 2001 למנכ"ל קרן הפנסיה "אחדות".
ביוני 1996 כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה בימיה האחרונים של כהונת כנסת ה-13, בעקבות התפטרותו של אברהם כ"ץ-עוז.
בעשור השלישי של המאה ה-21, הוא עומד בראש מכון אבשלום לידיעת הארץ.
פוביזם

אלפרד הנרי מורר, "נוף פרובאנס" (1922-1912)
פוֹביזם (בצרפתית: Fauvisme; בצרפתית "fauves": חיות פרא) הוא זרם בציור המודרני שמרכזו היה בצרפת, ופעל בשנים 1905–1907. משמעות השם היא "הזרם הפראי".
הפוביזם מתאפיין במיוחד בשימוש בצבעים טהורים היוצאים ישירות מהשפופרת ללא ערבוב. כמו כן, מתאפיין בפשטות הצורות והנוף, בשימוש רב באור וצל ובשימוש בצבעים עזים ולעיתים, גם במשיחות מכחול נמרצות. ציירי הזרם סטו במכוון ובמודגש מהמציאות האובייקטיבית והעדיפו את ההבעה האישית והסובייקטיבית, שבה האמצעי הבולט ביותר לביטוי המציאות הפנימית של האמן הוא הצבע. כמו כן, הושפעו ציירי הפוביזם מאמנויות של תרבויות מרוחקות כמו האמנויות האסלאמית, היפנית והאפריקאית.
רקע

בתחילת המאה העשרים, על אף שעברו כבר כ-25 שנים מהופעתו של זרם האימפרסיוניזם, עדיין נחשבו יצירות הציירים האימפרסיוניסטים על ידי חלק גדול מהקהל האמנותי כבלתי ראויות. אף על פי שהציבור הרחב התקשה עדיין לקבל יצירות של ציירים ותיקים כמו מונה ורנואר, האמנים עצמם לא המתינו לקבלת ההכרה וכבר נוצרו הזרמים החדשים של הפוסט אימפרסיוניזם, הסימבוליזם, הנאביס, הפרימיטיביזם והפוינטיליזם. כל הזרמים הללו היוו מצד אחד המשך לאימפרסיוניזם, אך מצד שני קראו עליו תיגר. כל זרם בצורה אחרת. המשותף לרובם היה ההתנגדות לנאמנות של האימפרסיוניזם למציאות החזותית. מתוך הזרמים הללו, אפשר לראות את התפתחות הפוביזם כהמשך לציירים הפוסט אימפרסיוניסטים ובמיוחד לואן גוך, לגוגן ולסזאן.
התפתחות הפוביזם

מאחרי הפוביזם לא עמד מניפסט אידאולוגי או תאוריה מלומדת. הוא נוצר כתוצאה ממפגש בין יוצרים מקוריים שמצאו עניין משותף בפריצה אל מחוץ לזרמים האמנותיים שהיו קיימים אז. ניתן לייחס, אולי, את משכו הקצר של הפוביזם לחסרונה של דוקטרינה מרכזית וניתן לראות שחברי הזרם פנו בהמשך דרכם לכיוונים שונים.
אנרי מאטיס, שנחשב כאמן המזוהה ביותר עם הפוביזם, ובמידה רבה גם כמנהיג הקבוצה בהיותו המבוגר מבין חבריה ובעל הניסיון הרב ביותר, הגיע ללמוד בסטודיו של גוסטב מורו בפריז ב-1892. הוא פגש שם בשנות לימודיו את קמואן, מאנגן, מארקה ורואו (האחרון אינו שייך לפוביזם, אך השתתף בתערוכותיהם הראשונות). בסוף שנות התשעים של המאה ה-19 כבר השתתף מאטיס בתערוכות וסיגל לעצמו חלק ממאפייני הפוביזם. ב-1898, לאחר מותו של מורו, עבר מאטיס לחוג אחר של אמנים, וביניהם דרן ופיאי. ב-1901 פגש מאטיס את ולאמנק. בעוד שמאטיס הושפע מאוד מהאמנות האירופית ומעברה, ולאמנק התרברב בכך שאינו מכיר את המוזיאונים וטען שתולדות האמנות אינן מעניינו והלב הוא שצריך להכתיב את הציור. בשנים הבאות נקלע מאטיס למצוקה כלכלית קשה ודרן התגייס לצבא ופעילות חלק מהציירים שהיו שותפים לזרם זה פחתה. אולם, ב-1904 וב-1905 הגיעו מאטיס, ולאמנק ודרן לגיבוש הסגנון החדש והציגו את ציוריהם בסלון הסתיו בפריס.
בתערוכה שנפתחה ב-17 באוקטובר 1905, ראה המבקר לואי ווסל פסל פלורנטיני קלאסי ומסביבו ציוריהם עזי הצבעים של מאטיס, ולאמנק, מארקה ודרן. הוא כתב בעיתון באותו ערב "דונאטלו כלוא בין חיות פרא". מכאן קיבל הזרם האמנותי את שמו (חיות פרא-Fauves). למרות ההתנגדות שעוררו הציורים בקרב הציבור הרחב, החלה התעניינות בהם מצד אספני אמנות, דבר שנתן אפשרות לציירים למכור את יצירותיהם. כעבור שלוש שנים, ב-1908, התפרקה הקבוצה וחבריה פנו לכיוונים שונים.
השפעות

למרות חייו הקצרים, לפוביזם הייתה השפעה רבה על התפתחות האמנות במאה העשרים. אם על ידי חבריו שהמשיכו בכיוונים חדשים כמו בראק שהיה ממייסדי הקוביזם ואם על ידי השפעתו על אמנים וזרמים אחרים כגון האקספרסיוניזם. בין האמנים המפורסמים שנחשבים כמושפעים מהפוביזם אפשר למנות את ז'ואן מירו, מארק שאגאל ווסילי קנדינסקי. כמו כן, הייתה לפוביזם השפעה על ציירים בלגים והולנדים שיצרו באותן שנים שהבולט מהם היה ריק ואוטרס.
ציירים מרכזיים בזרם

אותון פריס
אלבר מארקה
אנדרה דרן
אנרי מאטיס
אנרי שארל מאנגן
ז'אן פיאי
ז'ורז' בראק
לואי ואלטה (אנ')
מוריס ולאמנק
קייס ואן דונגן
ראול דופי
שארל קמואן
פיני שטיינדלינג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בספטמבר 1934 
 פטירה:  28 באוקטובר 2012 (בגיל 78) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  אוסטריה 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של אוסטריה 
 
רודלפינה (פיני) שטיינדלינג (10 בספטמבר 1934 - 27 באוקטובר 2012), הייתה אשת עסקים אוסטרית-יהודית ונדבנית, שהואשמה בגנבת כרבע מיליארד יורו.
ביוגרפיה

בין השנים 1959 ל-1969 הייתה חברה במפלגה הקומוניסטית האוסטרית, ואף כונתה "פיני האדומה". בשנת 1973 מונתה למנהל חברת Novum, ושימשה כנאמנה היחידה של החברה בין השנים 1978 ל-1992. החברה הייתה רשומה במזרח גרמניה הקומוניסטית, ושימשה כצינור לחברות ואנשי עסקים מהמערב שרצו לעשות עסקאות במזרח גרמניה. לאחר איחוד גרמניה, במשך שנים נחשבה לתורמת ולמקורבת לחוגי השמאל בישראל וכן לאיש העסקים מרטין שלאף.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 עברה להתגורר בתל אביב. שטיינדלינג הייתה חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב, בעמותה של מרכז יצחק רבין, בחבר הנאמנים הבינלאומי של מכון ויצמן למדע ועמיתת כבוד של המרכז הבינתחומי הרצליה.
פיני הואשמה בהברחת כספים מחברה, שהייתה בבעלות המדינה, לחשבונות פרטיים בשווייץ. בשנת 2010 פסק בית משפט שעל שטיינדלינג להחזיר סכום של כ-230 מיליון יורו מחשבון בנק בשווייץ לגרמניה.
בעלה, דולי שטיינדלינג, היה בנעוריו לוחם במחתרת בצרפת כנגד הנאצים. בשנת 2003 פרסם בהוצאת יד ושם ספר על קורותיו, בעריכת פרופסור חיים אבני, חתנו.
פובורסק

פובורסק (באוקראינית: Поворськ, ברוסית: Поворск, בפולנית: Powórsk) הוא כפר אוקראיני באזור ווהלין, כ-25 ק"מ מן העיר קובל. דרך הכפר עוברת מסילת הרכבת קובל-קייב. עיקר פרנסתם של התושבים - בתי מלאכה וחרושת קטנים ומסחר זעיר.
היסטוריה

ב-1577 השתייכו שטחי הכפר העתידי פובורסק לנחלותיו של הנסיך רומן סנגושקו (אנ'), ומשנת 1583 לנסיך יאנוש זסלבסקי (פול').
הקהילה היהודית

בסוף המאה ה-19, לאחר שנסללה מסילת הברזל סארני-קובל-בריסק ונקבעה במקום תחנת רכבת, קיבלה פובורסק מעמד של יישוב עירוני והותר ליהודים להתיישב שם. מספר התושבים היה אז 1,315 נפש. בין שתי מלחמות העולם היו בפובורסק יותר מ-200 יהודים, שהיו כשישית מאוכלוסיית היישוב. יהודי פובורסק התפרנסו מסחר בעצים, מחנוונות וממלאכה.
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה

פובורסק נכבשה על ידי הצבא הגרמני ב-26 ביוני 1941, מספר ימים לאחר תחילת מבצע ברברוסה. היהודים נשלחו לעבודות כפייה בכריתת עצים ובשירותים. ב-1942 בכמה בתים נקבע גטו שלא גודר. ב-29 באוגוסט 1942 הובאו לגטו בפובורסק יהודים מכפרי הסביבה, ועל הריכוז היהודי הוטלה שמירה הדוקה של שוטרים אוקראינים. עוד קודם לכן התארגנה קבוצת מרי של 12 צעירים והכינה מפות ונשק, שכלל 3 רובים מתוצרת עצמית ונשק דמה (מעץ). משנודע להם על ההסגר, עזבו חברי הקבוצה את פובורסק בהתגנבות יחידים והתרכזו ביערות הסמוכים. שם, תוך שבועיים, השיגו כולם נשק והיו מזוינים. בכ"ב באלול תש"ב (4 בספטמבר 1942) הובלו יהודי פובורסק למלניצה ושם נרצחו כולם. קבוצת הצעירים שיצאה ליער הצטרפה במהרה לגדודו הסובייטי של קארטוכין שהשתייך לחטיבת הקולונל ברינסקי. בשל סכסוכים עם המפקד הועברה קבוצת פובורסק בראשות משה אדלשטיין לגדודו של קונישצ'וק (קרוק), במסגרת האוגדה הרובנאית שבפיקוד הגנרל בגמה. פובורסק שוחררה בידי הצבא האדום ב-3 בפברואר 1944.
הערות שוליים

1 2  פובורסק (Powórsk), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
↑  מרטין דין (אנ'), פובורסק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1448–1449), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
1 2 3  פובורסק, באתר האיגוד העולמי של יוצאי ווהלין בישראל
↑  POVORSK (POWORSK) | Volyn, yahadmap.org
פובידל

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  ממרח, מזון, וארניה, קינוח 
 מוצא:  צ'כיה, פולין 
 מרכיבים עיקריים:  שזיף 
 
פובידל (בצ'כית: povidla, בפולנית: powidła או 'powidło, בגרמנית: Pflaumenmus) היא מרקחת סמיכה העשויה שזיפים. המרקחת הסמיכה (המכונה בגרמנית "פירה שזיפים") עשויה משזיפים בלבד, ללא תוספת סוכר.
מקור ומאפיינים

מרקחת הפובידל נעשית בדרך כלל על ידי בישול ארוך (מספר שעות) בטמפרטורה נמוכה של שזיפים בשלים. המרקחת מוכנה לרוב משזיפים הנקטפים בשלהי הסתיו או ראשית החורף, לאחר מספר קרות בהן הטמפרטורות הנמוכות מגבירות את מתיקות הפירות (בדומה ליין קרח).
באוסטריה ובבוהמיה משמשת המרקחת לייצור "עוגת פובידל", למילוי כופתאות מאודות המכונות גרמקנודל, ולמריחה על מאפה בוכטלן (מעין לחם אופייני למטבח האוסטרי).
מוצאה של הפובידל הוא במזרח אירופה, אזור המתאפיין בטמפרטורות נמוכות מאוד בחורף ובעונת קיץ קצרה ופורייה. פירות נשירים נפוצים במזרח אירופה ובהם שזיף השגיב עליו מבוססת הפובידל, הנחשב לשזיף אירופי. שזיפי שגיב אירופאיים קטנים ומתוקים יותר בהשוואה לזן הנפוץ בישראל. בשזיף האירופאי אין חמיצות כלל ומכל השזיפים הוא מבשיל אחרון. עונתו נמשכת עד סוף ספטמבר. ההבשלה שלו לא מדורגת, כך שהפירות על העצים מבשילים בבת אחת מה שמביא לכמות גדולה של פרי בזמן קצר יחסית ולכן התפתחו מאכלים שונים המבוססים על שזיף זה מלבד פובידל, בין היתר ליקר השזיפים סליבוביץ'.
פובידל בהלכה

הפובידל מוזכר בדברי הרמ"א בהגהותיו על השולחן ערוך בנוגע לשאלה מה מברכים על פרי שאיבד את צורתו. האם ברכת בורא פרי העץ או ברכת שהכל:
הפובידל נזכר גם בדיני שביעית בשאלה האם מותר לעשות ריבה מפירות שביעית. וכך כותב החזון איש:
פובידל בתרבות

בספרו של ש"י עגנון - אורח נטה ללון, הוא מספר על כניסתו לעיר הולדתו שבוש (כינוי לבוצ'אץ') בערב יום הכיפורים, ובעת הליכתו לישון במיטתו שבמלון הוא מריח...:
הערות שוליים

↑  מריאנה בננסון, פובידל: מעדן השזיפים המזרח אירופאי שימתיק את סוף הקיץ, באתר פובידל: מעדן השזיפים המזרח אירופאי שימתיק את סוף הקיץ, ‏2015-09-01
↑  שולחן ערוך אורח חיים הלכות ברכת הפירות סימן רב סעיף ז
↑  חזון איש, שביעית סי' כ"ה ס"ק ל"ב
↑  ש"י עגנון, אורח נטה ללון, הוצאת שוקן, ירושלים ותל אביב, תשל"ב, עמ' 13
שזיפי שגיב חתוכים בתהליך הכנת פובידל
פאיז א-סראג'

פאיז א-סראג' עם ג'ון קרי
פאיז מוסטפא א-סראג' (בערבית: فايز السراج או فائز السراج; נולד ב-20 בפברואר 1960 בטריפולי) הוא איש עסקים ופוליטיקאי לובי שכיהן, בהתאם להסכמי סחיראת מדצמבר 2015, כראש המועצה הנשיאותית וכראש ממשלת ההסכמה הלאומית של לוב עד מרץ 2021, כשהוחלף על ידי מוחמד אל-מנפי. את כהונתו בתפקידיו הבכירים התחיל סראג' בגלות תוניס ב-12 במרץ 2016 וב-30 במרץ אותה שנה עבר עם ממשלתו לטריפולי. סראג' הוא אדריכל בהכשרתו. את פעילותו הפרלמנטרית החל ב-2014 כחבר ב"בית הנבחרים" המוכר על ידי האו"ם, שפעל בטוברוק.
ביוגרפיה > השנים המוקדמות

פאיז א-סראג' נולד בשנת 1960 בטריפולי כבנו של מוסטפא א-סראג', שכיהן מספר פעמים כשר בממשלה בימי הממלכה הלובית. מוצא משפחתו המבוססת היה בנתנים עות'מאנים בני קולולו (קראע'לה) שהיו לבעלי חנויות ואחוזות רחבות ידיים.
למד אדריכלות ותכנון ערים באוניברסיטת טריפולי. בימי משטר הג'מאהיריה של הקולונל מועמר קדאפי עבד כפקיד במשרד הבינוי הלובי. מאוחר יותר ניהל חברה פרטית לייעוץ בתחום פרויקטים הנדסיים.
ביוגרפיה > הקריירה הפוליטית > חבר בפרלמנט

אחרי המהפכה שהביאה לנפילת השליט מועמר קדאפי, ביולי 2012 נבחר פאיז א-סראג' כחבר בקונגרס הכללי הלאומי ושימש בתפקיד זה למשך שנתיים.
ב-25 ביוני 2014 הוא נבחר לבית הנבחרים הלובי שנכנס לתפקידיו ב-4 באוגוסט באותה שנה.
בשנת 2014 שימש כשר הדיור והשירותים בציבוריים בממשלת אחמד מעיתיק שכיהנה זמן קצר מאוד.