stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדריק מתיאס אלכסנדר
ביוגרפיה

אלכסנדר נולד בטסמניה, וכשהיה בן 20 עבר למלבורן והחל ללמוד משחק. כשהיה שחקן צעיר החל להצטרד ולאבד את קולו בזמן ההופעות. הוא החליט לברר את הסיבה שבגללה הוא לוקה בקולו בפעילות על הבמה.
ביוגרפיה > פיתוח השיטה

אלכסנדר גילה שהליקוי בקולו נובע מליקוי בהתנהגותו הגופנית והנפשית. בהסתמך על ממצאים אלה פיתח והרחיב את השיטה הנקראת על שמו, שמטרתה ללמד כיצד להביא בצורה מודעת את האדם לאיזון גופני ונפשי ובכך לשפר את תפקודו ולמנוע ליקויים גופניים בגלל חוסר המודעות לצורך באיזון הזה.
אלכסנדר הגיע ללונדון ב-1904, בהיותו בן 35. מצויד במכתבי המלצה על שיטתו מרופאים בסידני, הוא הציג אותה לפני עמיתיהם בלונדון. אחד מהם, רופא אף אוזן גרון, השתכנע ביעילות השיטה ושלח אליו תלמידים. אלכסנדר התפרסם לאחר שטיפל בהצלחה בשחקנית ידועה שאבדה את קולה. התאוששות דרמטית זו גרמה לשחקנים רבים להיעזר בשיטה, והבוהמה האנגלית אימצה את אלכסנדר לחיקה.
ב-1910 הוציא אלכסנדר לאור את ספרו הראשון "המורשת העליונה של האדם" (Man's Supreme Inheritance), שבעקבותיו זכה לפרסום רב באנגליה.
ביוגרפיה > שנות מלחמת העולם הראשונה בארצות הברית

ב-1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נשא אלכסנדר לאישה את אדית' יאנג (Edith Young), עבר לארצות הברית והמשיך שם בהוראת שיטתו. שיטתו זכתה לפרסום רב בעזרת שני פילוסופים ידועים: ויליאם ג'יימס וג'ון דיואי, שהכירו את אלכסנדר וסייעו לו בהפצת השיטה.
ביוגרפיה > השיבה לאנגליה

ב-1918, לאחר תאונה שקרתה לאחיו, חזר אלכסנדר לאנגליה. הוא ואשתו אדית' אמצו את אחייניתם לבת. אלכסנדר זכה שוב לפרסום באנגליה בזכות רופאים ידועים שהמליצו על שיטתו בהרצאותיהם ובפרסומיהם המקצועיים. ב-1923 הוציא אלכסנדר את ספרו השני "בקרה מודעת ובונה של הפרט" (Constructive Conscious Control of the Individual), העוסק בחינוך ובעקרונות השיטה שפיתח.
ב-1924 יסד אלכסנדר את "בית הספר הקטן" שכלל שמונה תלמידים עם מוגבלויות שונות. בבית ספר זה למדו וישמו התלמידים את שיטת אלכסנדר בנוסף ללימוד המקצועות הרגילים.
ב-1924	פרסם רודולף מאגנוס, פיזיולוג מאוניברסיטת אוטרכט בהולנד, מחקר המראה כי ישנו מנגנון מרכזי השולט במכניזם של היציבה. מנגנון זה נמצא באזור גזע המוח ומושפע מאופן ייצוב הראש על הצוואר. למרות שמחקר זה נעשה על חיות בלבד, מיהרו הרופאים שתמכו בשיטת אלכסנדר לפרסם ממצא מדעי זה כתמיכה בגילויו של אלכסנדר.
מאז החל אלכסנדר לכנות מנגנון זה בשם "בקרה ראשונית" (Primary Control).
ב-1930 הציע ג'ון דיואי לאלכסנדר לערוך מחקר מדעי על השיטה, בסיועו הכספי והאקדמי. אלכסנדר סירב, מחשש שתוך כדי המחקר תאבד המהות של השיטה והוא יצטרך לחלוק את תגליתו עם אנשים נוספים. הוא טען שהטכניקה קשה להבנה, מסובכת ודורשת אבחנה דקה ומדויקת כדי להבינה.
למרות הקשיים המשיך אלכסנדר לקשור קשרים עם הצמרת החברתית. עם תלמידיו של אלכסנדר באותה התקופה נמנו הסופר אלדוס האקסלי, המחזאי ג'ורג' ברנרד שאו והפוליטיקאי סטפורד קריפס.
ב-1931	פתח אלכסנדר את הקורס הראשון להכשרת מורים לפי שיטתו.
ב-1932 יצא לאור ספרו השלישי של אלכסנדר "השימוש בעצמי" (The use of the self).
ביוגרפיה > שנות מלחמת העולם השנייה בארצות הברית

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 עברו אלכסנדר ובית הספר הקטן, על 13 תלמידיו, לארצות הברית ל-Stow שליד בוסטון. כמו כן נפתח קורס להכשרת מורים ובו 4 תלמידים.
ב-1942	יצא לאור ספרו הרביעי של אלכסנדר "הקבוע האוניברסלי של החיים" (The universal constant in living). ב-1943 חזר אלכסנדר לאנגליה והמשיך ללמד.
ביוגרפיה > הגנה על השיטה בבית המשפט בדרום אפריקה

ב-1947 פרסם ד"ר ג'וקל (Dr. Jokl), רופא מדרום אפריקה שהתמחה בחינוך גופני, מאמר שבו טען ששיטת אלכסנדר היא שקרית, שרלטנית ודומה לרפואת אליל. אלכסנדר הגיש תביעה משפטית נגדו.
ב-1948 לקה אלכסנדר בשני שטפי דם במוח. למרות שלא יכול היה לנסוע לדרום אפריקה להגן על שיטתו במשפט, פסק הדין זיכה אותו וקבע כי שיטת אלכסנדר אכן יכולה לשפר את הבריאות ולמנוע מחלות.
אלכסנדר התאושש ממחלתו תוך פחות משנה, מצבו השתפר והוא לימד עד למותו ב-1955.
ליפו ממי

| --- | --- |

 לידה:  1291 סיינה, Republic of Siena 
 פטירה:  1356 (בגיל 65 בערך) סיינה, Republic of Siena 
 תקופת הפעילות:  1317–1347 (כ־30 שנה) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  פרוטו רנסאנס, אסכולת סיינה 
 הושפע על ידי:  ממו די פיליפוצ'ו, סימונה מרטיני 
 יצירות ידועות:  Crucifixion, St. Peter 
 
ליפו ממי: המדונה של החסד, הדואומו של אורבייטו
ליפו ממי (באיטלקית: Lippo Memmi;‏ 1291 – 1356) היה צייר איטלקי מסיינה, שבחבל טוסקנה. הוא שייך לתקופת הפרוטו רנסאנס והיה תלמידו הבולט של גיסו סימונה מרטיני.
ביוגרפיה

תחילת הכשרתו הייתה אצל אביו ממו די פיליפוצ'ו. החל מ-1317 יצר יחד עם אביו סדרה של פרסקאות מאסטה לבית העירייה של סן ג'ימיניאנו, שהם העתק של המאסטה של מרטיני ב- Palazzo Pubblico בסיינה.
המשך התפתחותו היה אצל  גיסו סימונה מרטיני, יחד איתו צייר ב-1333 את הבשורה עבור הקתדרלה של סיינה.
באופן עצמאי עבד, בין השאר, בקתדרלה של אורבייטו.
על פי הארכיון העירוני של סן ג'ימיניאנו הוא פעל שם כאדריכל ותכנן את חומת העיר ואת אחד ממגדלי העיר המפורסמים.
בעקבות מרטיני עבר גם ממי לחצר האפיפיור באביניון. שם המשיך לעבוד גם לאחר מות מרטיני ב-1344. בזמן כלשהו חזר לסיינה, שם עבד עד מותו ב-1356.
ביוגרפיה של ממי נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
יצירותיו

רבות מיצירותיו של ממי שרדו עד ימינו. ביניהן:
פרסקאות ה"מאסטה" בבית העירייה של סן ג'ימיניאנו, עליהן עבד יחד עם אביו (1317 ואילך).
המדונה של החסד, בדואומו של אורבייטו (בערך 1320).
"הבשורה" עבור קתדרלת סיינה, (נמצאת כיום בגלריית אופיצי בפירנצה), אותה צייר יחד עם סימונה מרטיני (1333).
מדונות משל ממי נמצאות כיום באורבייטו, אלטנבורג (גרמניה), ברלין, מינכן, סיינה וסן ג'ימיניאנו.
הערות שוליים

↑  המידע המתועד על קורות חייו מועט, על כן הביוגרפיה  שלו היא משוערת ברובה, משוחזרת על ידי החוקרים על פי מעט המידע ובמידה רבה על סמך זיהוי יצירותיו שנעשה בעיקר על פי סגנון הציור. לכן יש גם הבדלים בין המקורות השונים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119021501  ISNI: 0000 0001 1569 5894  LCCN: nr91028520  NTA: 097654604  RKD: 55176  ULAN: 500031555  VIAF: 47562574   WorldCat (עם VIAF): 47562574 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ה"מאסטה" בבית העירייה של סן ג'ימיניאנו
פלקנסטרו וארזה

פלקנסטרו וארזה (באיטלקית: Pallacanestro Varese), הוא מועדון כדורסל מהעיר וארזה שבצפון איטליה, המשחק בליגת העל האיטלקית בכדורסל ובליגת האלופות.
המועדון מוכר כיום כאופנג'ובמטיס וארזה (Openjobmetis Varese) עקב חסות מסחרית.
המועדון זכה 10 פעמים באליפות איטליה, 4 פעמים בגביע האיטלקי, 5 פעמים בגביע אירופה לאלופות ו-3 פעמים בגביע הבין יבשתי.
תקופת השיא של המועדון הייתה שנות ה-70 של המאה ה-20, בה הגיעו כל זכיותיו בגביע אירופה לאלופות מתוך 10 פעמים ברציפות בהן הגיע למשחק הגמר - הישג המהווה שיא בכדורסל האירופי. באותה תקופה נודע בשמות החסות המסחרית אותם נשא - איניס, מובילג'ירג'י ואמרסון.
היסטוריה > 20 שנים ראשונות

קבוצת פלקנסטרו וארזה נוסדה ב-1945 והחלה לשחק בעונת 1945/46 בליגה השנייה. כבר בעונתה הראשונה זכתה באליפות הליגה השנייה ועלתה לליגת העל האיטלקית. הקבוצה עלתה לצמרת הליגה כבר בסוף העשור, כאשר בעונת 1948/49 סיימה שנייה (אחרי וירטוס בולוניה) ועונה לאחר מכן סיימה שלישית את הליגה.
ב-1954 השיגה הקבוצה חסות מסחרית ראשונה, אולם את קפיצת הדרך שלה עשתה בעזרת החסות המסחרית השנייה שלה - ג'ובאני בורגי, מייסד חברת מכשירי החשמל "איניס" שמרכזה היה בקרבת וארזה, אימץ את הקבוצה והיא שינתה את שמה ל"איניס וארזה" ב-1956. החסות בין איניס והקבוצה נמשכה לבסוף 19 שנים - זמן ארוך מאוד לחסות מסחרית בכדורסל האיטלקי של אז.
הקבוצה חתמה את עלייתה לצמרת הכדורסל האיטלקי ב-1961 כאשר זכתה באליפות הראשונה שלה. הזכייה שלחה את הקבוצה בפעם הראשונה אל הזירה האירופית, והיא השיגה ניצחון ראשון בסיבוב המוקדמות של גביע אירופה לאלופות על בנפיקה ליסבון. בסיבוב הראשון אליו עלתה השיגה ניצחון ביתי על ריאל מדריד, אולם הודחה לאחר הפסד בחוץ.
ב-1964 זכתה הקבוצה באליפות שנייה, שסללה את הדרך שוב אל גביע אירופה לאלופות בעונה שלאחר מכן. וארזה הפתיעה כשהדיחה ברבע הגמר את אחת הקבוצות החזקות באירופה של אז, ספרטק ברנו מצ'כוסלובקיה, לפני שהודחה בידי צסק"א מוסקבה בחצי הגמר.
היסטוריה > שנות ה-80 וה-90

בתחילת שנות ה-80 התפרק שלד השחקנים שהרכיב את השושלת הגדולה של הקבוצה. אלדו אוסולה עזב אחרי הזכייה בגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1980. דינו מנגין ובוב מורס המשיכו עונה נוספת שבה סיימה הקבוצה במקום הראשון את העונה הרגילה בליגה האיטלקית, אך הודחה בחצי גמר הפלייאוף בידי סינודינה בולוניה. זה היה גם גורלה בחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע מול פלקנסטרו קאנטו. בסיום אותה עונה עזבו גם מנגין ומורס את הקבוצה, ושושלת שנות ה-70 באה סופית אל סיומה.
המחצית הראשונה של שנות ה-80 הייתה אפורה למדי כאשר הקבוצה משיגה תוצאות בינוניות הן בזירה המקומית והן באירופית, אך במחצית השנייה חלה התאוששות מסוימת בקבוצה. ב-1984/85 עלתה לגמר גביע קוראץ' לאחר שהדיחה בחצי הגמר את אריס סלוניקי החזקה, ופגשה שם את סימק מילאנו שבשורותיה שיחק הכוכב הגדול של וארזה משנות ה-70, דינו מנגין. מנגין וחבריו החדשים ניצחו את וארזה וזכו בגביע. זה היה הגמר האירופי האחרון של הקבוצה מאז ועד 2015/16.
גם בזירה המקומית השתפרו הישגיה של הקבוצה לעומת המחצית הראשונה של העשור. בהנהגתם של קורני תומפסון וסטפנו רוסקוני זכתה הקבוצה פעמיים ברציפות במקום הראשון בסיום העונה הרגילה באיטליה, אך נוצחה פעמיים בחצי גמר הפלייאוף. בעונת 1989/90 עלתה לגמר הפלייאוף, אך נוצחה על ידי סקבוליני פזארו ולא זכתה באליפות.
לאחר העלייה לגמר הפלייאוף הידרדרה הקבוצה במהירות לתחתית, למרות סגל שכלל את רוסקוני, שחקני חיזוק בעלי שם כרג'י תיוס ואנתוני בואי, והצעיר המוכשר אנדראה מנגין, בנו של דינו. לאחר שנתיים של מאבקי תחתית ירדה הקבוצה בעונת 1991/92, לראשונה מאז 1946, לליגה השנייה.
שתי עונות שיחקה הקבוצה בליגה השנייה עד שבסיום עונת 1993/94 עלה בידה, בכיכובם של אנדראה מנגין ואריאן קומזץ, לחזור לליגה הראשונה.
הקבוצה התבססה בצמרת ועלתה מדי שנה לפלייאוף במחצית השנייה של שנות ה-90, והגיעה לשיא בסיום העשור - דווקא בתקופה בה ויתרה על החסות המסחרית - כאשר קרלו רקלקטי התמנה למאמן בעונת 1997/98. לצד הכוכבים הוותיקים אנדראה מנגין ואריאן קומזץ בנה רקלקטי קבוצה צעירה ומוכשרת, כשבמרכזה הרכז ג'אנמרקו פוצקו והפורוורד אלסנדרו דה פול. הקבוצה הגיעה לחצי גמר הפלייאוף בו נוצחה על ידי קינדר בולוניה.
בעונת 1998/99 שמרה הקבוצה על הסגל שהצליח עונה קודם לכן. רקלקטי צירף לקבוצה עוד צעירים מוכשרים - הפורוורד ג'קומו גלאנדה והסנטר הפוארטו-ריקני דניאל סנטיאגו. את הוותק והניסיון סיפקו אנדראה מנגין והגארד/פורוורד הקרואטי וליקו מרשיץ' שהחליף את קומזץ. עם הסגל הצעיר והרעב הדהימה וארזה את הכדורסל האיטלקי כשזכתה באליפות אחרי ניצחון בגמר הפלייאוף על בנטון טרוויזו. הקבוצה חזרה גם למפעל האירופי הבכיר שנקרא כעת "גביע אירופה לקבוצות", ועלתה דרך שני שלבי הבתים לשלב ההצלבה הראשון בו הודחה על ידי אולימפיאקוס פיראוס.
בעונת 1999/2000, עדיין ללא חסות מסחרית, שיחקה הקבוצה תחת השם "וארזה רוסטרס". ללא רקלקטי אך עם סגל שכלל עדיין את אנדראה מנגין, פוצקו וסנטיאגו כשאליהם צורפו הרוסי הוותיק יבגני קיסורין והגרמני דניס ווכרר, הסתיימה העונה שהחלה עם הרבה ציפיות באכזבה, עם הופעה פושרת בגביע אירופה לקבוצות שהסתיימה בהדחה בשלב הבתים השני, ועם החמצת הפלייאוף בליגה האיטלקית. גם הבאתו באמצע העונה של ולריו ביאנקיני, מאמן וותיק ורב הישגים ותארים, לא שיפרה את יכולתה ומאזנה של הקבוצה.
היסטוריה > המאה ה-21

בעשור הראשון של המאה ה-21 התקשתה הקבוצה, ולמעשה הייתה באופן קבוע קבוצת תחתית. לעיתים השתחלה לפלייאוף בקושי רב ונשרה בשלבים המוקדמים, ולעיתים החמיצה כליל את הפלייאוף. כל זאת למרות הבאת מאמנים בעלי שם כגון הארגנטינאי רובן מניאנו שהוביל את נבחרת ארגנטינה למדליית זהב באולימפיאדת אתונה (2004).
בעונת 2007/08 החלה הקבוצה את העונה עם וליקו מרשיץ', מכוכבי עונת האליפות של 1999, בעמדת המאמן. מאזן של 2 ניצחונות מול 11 הפסדים הביא להחלפתו בוולריו ביאנקיני, אך הפעם גם המאמן המנוסה והמעוטר לא הצליח להציל את הקבוצה והיא נשרה לליגה השנייה. היא שבה לליגה הראשונה אחרי עונה אחת.
לקראת עונת 2010/11 נטל את הבעלות על הקבוצה ארגון "וארזה בלב", ארגון של חברות ויחידים המשלמים דמי חבר על מנת להשתתף בניהול המועדון. הארגון גייס לקבוצה את המאמן את קרלו רקלקטי, שהוביל אותה לאליפות ב-1999, לאחר שעזב את תפקיד מאמן נבחרת איטליה. וארזה הצליחה לחזור לפלייאוף, אולם הודחה בסיבוב הראשון על ידי פלקנסטרו קאנטו.
הקבוצה חזרה לצמרת הליגה האיטלקית בעונת 2012/13, כאשר סיימה במקום הראשון את העונה הרגילה, אך בפלייאוף כשלה בחצי הגמר מול מונטפסקי סיינה.
מאז שקעה הקבוצה בבינוניות ורק עוד פעם אחת העפילה לפלייאוף האיטלקי, בעונת 2017/18, ללא הישג משמעותי. בזירה האירופית רשמה הקבוצה הגעה לגמר היורופקאפ של פיב"א בעונה הראשונה לקיומו של המפעל, 2015/16 - גמר אירופי ראשון מאז עונת 1984/85. בגמר נוצחה וארזה על ידי סקייליינרס פרנקפורט הגרמנית. הכוכב הארגנטינאי לואיס סקולה, לאחר קריירה מפוארת, שיחק בקבוצה בעונת 2020/21 את עונתו האחרונה כשחקן פעיל, פרש בשורותיה, הצטרף לבעלות עליה ומשמש מאז כיו"ר שלה.
שחקנים ומאמנים בולטים בעבר > שחקנים

איטליה אלדו אוסולה
ארצות הברית אנתוני בואי
סלובניה סאני בצ'ירוביץ'
ארצות הברית פרנק בריקובסקי
סלובניה בוריס גורנץ
איטליה ג'וליו יליני
ארצות הברית קווין מגי
ארצות הברית בוב מורס
איטליה ג'אקומו גלאנדה
איטליה אנדראה מנגין
איטליה דינו מנגין
פוארטו ריקו דניאל סנטיאגו
איטליה ג'נמרקו פוצקו
קרואטיה אריאן קומזץ
מקסיקו מנואל ראגה
איטליה סטפנו רוסקוני
ארצות הברית רג'י תיוס
אסטוניה כריסטיאן קנגור
שחקנים ומאמנים בולטים בעבר > מאמנים

יוגוסלביה אלכסנדר ניקוליץ'
איטליה סנדרו גמבה
איטליה ולריו ביאנקיני
ארגנטינה רובן מניאנו
איטליה קרלו רקלקאטי
צרפת גרגור בניו
תארים והשגים

הליגה האיטלקית
אליפות (10): 1961, 1964, 1969, 1970, 1971, 1973, 1974, 1977, 1978, 1999
מקום שני: 1949, 1962, 1963, 1965, 1966, 1967, 1972, 1975, 1976, 1990
הגביע האיטלקי
זכייה (4): 1969, 1970, 1971, 1973
גמר: 1972, 1985, 1988, 1999, 2013
הסופרקאפ האיטלקי:
זכייה (1): 1999
גמר: 2013
גביע אירופה לאלופות
זכייה (5): 1970, 1972, 1973, 1975, 1976
גמר: 1971, 1974, 1977, 1978, 1979
גביע אירופה למחזיקות גביע
זכייה (2): 1967, 1980
גביע קוראץ'
גמר: 1985
הגביע הבין יבשתי
זכייה (3):  1966, 1970, 1973
כתר משולש
זכייה (2): 1970, 1973
יורופקאפ
גמר (1): 2016
אוטורינו פאבוראה, קפטן איניס וארזה, מניף את גביע אירופה לאלופות 1969/70
אנדראה מנגין
ג'אנמרקו פוצקו
"אנרקסניה ארנה" בווארזה, אולמה הביתי של הקבוצה
פרסי הטלוויזיה של איגוד אמנויות הקולנוע והטלוויזיה 1963

| --- | --- |
 תאריך:  1963 
 →1962 1964←
 
פרסי הטלוויזיה של איגוד אמנויות הקולנוע והטלוויזיה לשנת 1963 היה טקס הענקת פרסי הטלוויזיה ראשי בממלכה המאוחדת. בהמשך נקראו בשם פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה.
זוכים

שחקן
הארי ה. קורבט
שחקנית
ברנדה ברוס
דרמה
דייוויד רוז, צ'ארלס ג'ארוט
Factual
ריצ'רד קוסטון
Additional
ג'פרי קוקס
בידור קל (הפקה)
דאנקן ווד
בידור קל (אמן)
מייקל בנטין
פרס דזמונד דייוויס על תרומה לטלוויזיה
ססיל מקגיוורן
ליגות כדורגל מוספות

ליגות כדורגל מוספות היו ליגות כדורגל אזוריות בימיו הראשונים של הכדורגל התחרותי בסקוטלנד. הליגות הוקמו על ידי קבוצות שהיו חברות בליגות הבכירות בסקוטלנד, ושוחקו בשבתות פנויות, בהן לא התקיימו משחקים במסגרת הליגה או הגביע הסקוטיים. הליגות המוספות הראשונות הוקמו כאשר הליגה הסקוטית כללה עשר קבוצות בלבד, ששיחקו במהלך כל עונה שמונה-עשר משחקים כל אחת. התרחבותה ההדרגתית של הליגה הסקוטית החל משנת 1900 גרמה לביטול הליגות המוספות.
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל של אדינבורו

ליגת הכדורגל של אדינבורו הוקמה ב-1894. שם הליגה שונה ב-1896 לליגת הכדורגל של מזרח סקוטלנד, כאשר דנדי הצטרפה כחברה בליגה.
בשנת 1899 חלק מקבוצות הליגה הצטרפו לליגת הכדורגל הבין-עירונית יחד עם קבוצות מליגת הכדורגל של גלאזגו. הליגה בוטלה בסופו של דבר ב-1906, ואין כל קשר בינה לבין ליגת הכדורגל של מזרח סקוטלנד הנוכחית.
הקבוצות שנטלו חלק בליגה היו דנדי, איסט סטרילינגשייר, הארטס, היברניאן, לית' אתלטיק, ריית' רוברס וסנט ברנרדס. לאלופת הליגה הוענק גביע מק'רי (McRae Cup).
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל של אדינבורו > האלופות

1894-95 - הארטס
1895-96 - הארטס
1896-97 - הארטס
1897-98 - הארטס
1898-99 - הארטס
1899-00 - הארטס
1900-01 - דנדי
1901-02 - היברניאן
1902-03 - דנדי
1903-04 - הארטס
1904-05 - הארטס או דנדי
1905-06 - הארטס או אברדין
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל של גלאזגו

ליגת הכדורגל של גלאזגו הוקמה ב-1895. ב-1899 הצטרפו מספר קבוצות ששיחקו בליגת הכדורגל של אדינבורו וכך נוצרה ליגת הכדורגל הבין-עירונית. ליגת הכדורגל של גלאזגו חזרה למתכונתה המקורית ב-1904 למשך שתי עונות בלבד. במהלך שש העונות בהן התקיימה הליגה, השתתפו בה סלטיק, קלייד, פרטיק ת'יסל, קווינס פארק, גלאזגו ריינג'רס ות'רד לאנארק.
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל של גלאזגו > האלופות

1895-96 - גלאזגו ריינג'רס
1896-97 - קווינס פארק
1897-98 - גלאזגו ריינג'רס
1898-99 - סלטיק
1899-04 - הוחלף על ידי ליגת הכדורגל הבין-עירונית
1904-05 - ת'רד לאנארק
1905-06 - ת'רד לאנארק
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל של גלאזגו ומערב סקוטלנד

ליגת הכדורגל של גלאזגו ומערב סקוטלנד הוקמה ב-1898. הליגה בוטלה בשנת 1906, כאשר הליגה הסקוטית התרחבה לשמונה-עשר מועדונים.
שמונה החברות המקוריות בליגה היו אברקורן, אייר פארקהאוס (קבוצה שאינה מהליגה הסקוטית), קילמרנוק, לינטהאוס, מורטון, פרטיק ת'יסל, פורט גלאזגו אתלטיק וסנט מירן. במהלך שנות הליגה השתתפו בה גם איירדריוניאנס, קלייד, המילטון אקדמיקל ומודרוול.
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל של גלאזגו ומערב סקוטלנד > אלופות

1898-99 - סנט מירן
1898-02 - מועדון הכדורגל פרטיק ת'יסל
1899-00 - מורטון/קילמרנוק (משותף)
1900-01 - מורטון
1901-02 - פורט גלאזגו אתלטיק
1902-03 - מאת'רוול
1903-04 - קלייד
1904-05 - קלייד
1905-06 - קילמרנוק
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל הבין-עירונית

ליגת הכדורגל הבין-עירונית הוקמה ב-1899.
החברות המקוריות בליגה היו סלטיק, קווינס פארק, גלאזגו ריינג'רס ות'רד לאנארק (ששיחקו קודם לכן בליגת הכדורגל של גלאזגו), יחד עם הארטס והיברניאן (אשר המשיכו לשחק במקביל גם בליגת הכדורגל של אדינבורו). ב-1902 הצטרפו לליגה דנדי, פרטיק ת'יסל וסנט מירן.
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל הבין-עירונית > אלופות

1899-00 - סלטיק
1900-01 - ת'רד לאנארק
1901-02 - הארטס
1902-03 - הארטס
1903-04 - לא הוכרזה מנצחת
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל הבין-עירונית באמצע שבוע

ליגת הכדורגל הבין-עירונית באמצע שבוע הייתה אחת מליגות הכדורגל המוספות שנוצרו בסקוטלנד במטרה להגדיל את כמות המשחקים של קבוצות הליגה הסקוטית.
בשל העובדה כי יום רביעי היה יומם החופשי של הפועלים בסקוטלנד, הוחלט בעונת 1912-1913 להקים ליגת אמצע שבוע לטובתם של הפועלים. שש קבוצות צמרת מהליגה הסקוטית נרשמו, אך הליגה בוטלה בחודש נובמבר 1912, לאחר ארבעה מחזורים בלבד, בשל פופולריות נמוכה ותפוסות קהל נמוכות.
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל הבין-עירונית באמצע שבוע > טבלת הליגה

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גלאזגו ריינג'רס | 4 | 3 | 0 | 1 | 11 | 6 | 6 |
| דנדי | 4 | 2 | 1 | 1 | 8 | 5 | 5 |
| היברניאן | 4 | 2 | 0 | 2 | 7 | 5 | 4 |
| אברדין | 4 | 2 | 0 | 2 | 7 | 10 | 4 |
| סלטיק | 4 | 1 | 1 | 2 | 4 | 9 | 3 |
| הארטס | 4 | 1 | 0 | 3 | 5 | 7 | 2 |
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל הבין-מחוזית

ליגת הכדורגל הבין-מחוזית (באנגלית Inter County Football League). החברות המקוריות בליגה היו אברקורן, אלביון רוברס, ארתורליי, אייר ווייל אוף לבן.
בעונת 1916-17 הוקמה הליגה מחדש בהשתתפות אלביון רוברס, דאמברטון הארפ, קווינס פארק, רנטון וסטיבנסון יונייטד.
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל של לנרקשייר

ליגת הכדורגל של לנרקשייר נוסדה ב-1898 בסקוטלנד. מעט מאוד פרטים ידועים אודות הליגה, האליפות המתועדת היחידה היא זו של אלביון רוברס בעונת 1901-1902.
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל של לנרקשייר > חברות בליגה

איירדריוניאנס
אלביון רוברס
קארפין אמט
המילטון אקדמיקל
מודרוול
רויאל אלברט
וישו ת'יסטל
וישו יונייטד
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל של רנפרושייר

ליגת הכדורגל של רנפרושייר הייתה תחרות כדורגל חד-פעמית שהתקיימה בסקוטלנד בין חודשים מרץ וספטמבר 1895. התחרות הייתה אחת מליגות הכדורגל המוספות שנוצרו בסקוטלנד במטרה להגדיל את כמות המשחקים של המועדונים בליגה הסקוטית. הכוונה הייתה לאסוף את כל הקבוצות הבכירות ברנפרושייר, אך לאחר שארתורליי ואברקורן לא נענו להזמנה, התקיימה ליגה בין שלוש קבוצות בלבד, והתקיימו שישה משחקים בסך הכל.
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל של רנפרושייר > טבלת הליגה

| קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מורטון | 4 | 2 | 1 | 1 | 9 | 9 | 5 |
| פורט גלאזגו אתלטיק | 4 | 2 | 0 | 2 | 15 | 11 | 4 |
| סנט מירן | 4 | 1 | 1 | 2 | 8 | 12 | 3 |
הליגות המוספות > ליגת הכדורגל הסקוטית המחוזית

ליגת הכדורגל הסקוטית המחוזית הייתה אחת מליגות הכדורגל המוספות שנוצרו בסקוטלנד במטרה להגדיל את כמות המשחקים של קבוצות הליגה הסקוטית.
העונה היחידה שבה ידוע בוודאות כי התקיימה הליגה היא 1901-02. מעט המידע הידוע על הליגה הוא שאברקורן ואייר חלקו את תואר האליפות, וכי אחת הקבוצות הנוספות בליגה הייתה ריית' רוברס.
פער לייבניץ

פער לייבניץ (באנגלית: Leibniz's gap) הוא מונח בפילוסופיה של התודעה שנעשה בו שימוש כדי להתייחס לבעיה העקרונית שמחשבות לא ניתנות לצפייה או להבנה על ידי התבססות אך ורק על בחינת תכונות מוחיות, אירועים ותהליכים פיזיים. כאן המילה "פער" היא מטפורה לתת-שאלה של בעיית הגוף ונפש עליה יש לענות כדי להגיע להבנה טובה יותר של  התודעה ותופעות נוצרות (emergent phenomena) קשורות. תאוריה שתוכל ליצור התאמה מלאה בין תופעות מוחיות לתופעות פסיכולוגיות "תגשר על הפער". המונח נקרא על שם גוטפריד לייבניץ שהציג לראשונה את הבעיה בעבודתו המונאדולוגיה מ-1714. הפסקה הבאה של לייבניץ, מתוך עבודה זו, מתארת את הפער:
"מן ההכרח הוא להתוודות, שתהליכי התפיסה, וכל מה שנגזר מהם, לא ניתנים להסבר ממצה באמצעות תהליכים מכניים, הווה אומר, באמצעות מספרים ותנועות, ואם נניח לשם דוגמא, שהיה קיים מנגנון מכני כה מורכב שביכולתו לחשוב, להרגיש ולתפוס, אז יכולנו להניח גם שניתן להיכנס אליו כמו לתוך טחנת רוח. מובטח הדבר איפוא, שכאשר נבקר אותה, כל מה שנמצא הוא רק חתיכות של חומר שדוחפות אחת את השנייה, אבל לא נמצא דבר שיכול להסביר תפיסה. את זאת יש לחפש, לא בדבר המורכב או במכונה, אלא במרכיב (substance) הפשוט."
לייבניץ עצמו חיפש לגשר על הפער באמצעות מושג המונאדות, אותן הציג באופן כזה שיאפשר להסביר את הקיום של נשמות בלתי חומריות ונצחיות. אף על פי כן, נעשה שימוש בפער של לייבניץ הן בתורות מטריאליסטיות והן בתורות דואליסטיות. זה הוביל מדענים מסוף המאה ה-19 למסקנה ששיטות הפסיכולוגיה חייבות להיבנות על בסיס אינטרוספקציה; כך האינטרוספקציוניזם נולד. התאוריה החישובית של התודעה מנסה לענות על הבעיה שהציג לייבניץ באמצעות ניתוח פונקציונלי של המוח והתהליכים שהוא מבצע. כיום המונח "הפער של לייבניץ" עדיין נמצא בשימוש נרחב בדיונים מדעיים שכן בעיית הגוף ונפש רחוקה מפתרון.
ראו גם

פילוסופיה של הנפש
גוטפריד וילהלם לייבניץ
ליסי (זמרת)

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1982 (בת 41) רוק איילנד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Elisabeth Corrin Maurus 
 שם במה:  Lissie 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של קולורדו 
 סוגה:  קאנטרי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, פאט פוסום רקורדס, קוקינג ויניל 
 www.lissie.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אליזבת' קורין מאורוס (באנגלית: Elisabeth Corrin Maurus; נולדה ב-21 בנובמבר 1982), הידועה בשם הבמה ליסי (Lissie), היא זמרת-יוצרת אמריקאית.
ביוגרפיה

ליזי נולדה כאליזבת' קורין מאורוס, האחות הצעירה מבין 4 אחים וגדלה ברוק איילנד, אילינוי. אביה רופא ואמה, שמוצאה שוודי, מעצבת פנים. מגיל צעיר התעניינה בשירה ובמוזיקה. כשהייתה בת תשע שיחקה את התפקיד הראשי במחזמר אנני.
קריירה

ליסי זכתה לפרסום ראשוני כאשר הוציאה בשנת 2008 את השיר The Longest Road יחד עם יוצר המוזיקה האלקטרונית מורגן פייג'. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד שירי הדאנס קלאב של הבילבורד, והרמיקס של Deadmau5 לשיר היה מועמד לפרס גראמי של שנת 2009 בקטגוריית "ההקלטה המעובדת מחדש הטובה ביותר (לא קלאסית)".
המיני-אלבום הראשון שלה Why You Runnin ראה אור בנובמבר 2009. אלבום הבכורה שלה, Catching a Tiger, ראה אור ביוני 2010. בשנת 2010 היא הקליטה גם את הסינגל "When I'm Alone". אלבומה השני, Back to Forever יצא באוקטובר 2013. האלבום הראשון שלה כמוזיקאית עצמאית ואלבומה השלישי My Wild West ראה אור ב-12 בפברואר 2016 וזכה לביקורות טובות. אלבומה הרביעי Castles יצא ב-23 במרץ 2018 בהשקה בינלאומית.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2010: Catching a Tiger
2013: Back to Forever
2016: My Wild West
2018: Castles
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעות חיות

2011: Live at Shepherd's Bush Empire
2016: Live at Union Chapel
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2007: Lissie
2009: Why You Runnin'
2011: Covered Up With Flowers
2013: Love in the City
2014: Cryin' to You
לאן נעלם נימני?

| --- | --- |

סמליל הסרט
 בימוי:  רני מגר ע. במאי: מיכל חג'ג'
 הופק בידי:  יפעת זהר מנהלת הפקה: מור סלמון מפיקה ראשית: טל מרום
 תסריט:  רז יובן
 שחקנים ראשיים:  ליאור רוכמן עומר חזן הילה הרוש ירין קורן
 צילום:  דוד סידר עוזר צלם: מיכאל צייטלין
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  25 באוקטובר 2015
 משך הקרנה:  28:13 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דרמה
 
לאן נעלם נימני? הוא סרט טלוויזיה ישראלי, אשר הוקרן לראשונה ב-25 באוקטובר 2015 בערוץ הילדים לרגל יום הזיכרון ה-20 לרצח ראש הממשלה יצחק רבין. הסרט נפתח בציטוטו של רבין:
אלימות היא כרסום יסוד הדמוקרטיה הישראלית.
יש לגנות אותה, להוקיע אותה, לבודד אותה.
זו לא דרכה של מדינת ישראל...