stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קארי פישר

| --- | --- |

פישר, 2013
 לידה:  21 באוקטובר 1956 בוורלי הילס, קליפורניה, ארצות הברית
 פטירה:  27 בדצמבר 2016 (בגיל 60) המרכז הרפואי האוניברסיטאי של קליפורניה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 שם לידה:  Carrie Frances Fisher 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1969–2016 (כ־47 שנים)
 מקום לימודים:  קולג' שרה לורנס  תיכון בוורלי הילס  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון  בית ספר המקצועי לילדים 
 בן או בת זוג:  פול סיימון (16 באוגוסט 1983–יולי 1984)  בריאן לורד (1991–1994)  פול סיימון 
 צאצאים:  בילי לורד 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  אגדות דיסני (2017) 
 https://carriefisher.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
פישר, 1978
קארי פרנסיס פישר (באנגלית: Carrie Frances Fisher;‏ 21 באוקטובר 1956 – 27 בדצמבר 2016) הייתה שחקנית, מחזאית וסופרת אמריקאית ממוצא יהודי. נודעה בעיקר בתור הנסיכה ליאה, בסדרת סרטי "מלחמת הכוכבים".
ביוגרפיה

פישר נולדה בבוורלי הילס, קליפורניה שבארצות הברית, לזמר היהודי אדי פישר ולשחקנית והזמרת הנוצרייה דבי ריינולדס. הוריה התגרשו כשהייתה בת שנתיים. אביה נישא בשנית לשחקנית האנגלייה אליזבת טיילור.
ב-1983–1984 הייתה נשואה למוזיקאי האמריקאי-יהודי פול סיימון. היא מוזכרת ברבים משיריו ואף הופיעה בווידאו קליפ לשירו "Rene And Georgette Magritte With Their Dog After The War".
ב-1991–1994 הייתה נשואה לסוכן האמריקאי בריאן לורד. לזוג נולדה בת ב-1992, השחקנית בילי לורד. לורד עזב את פישר ועבר לחיות עם גבר.
חשפה בתקשורת את התמודדותה עם הפרעה דו-קוטבית ועם התמכרותה לקוקאין.
ביוגרפיה > קריירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ביוגרפיה > קריירה > מלחמת הכוכבים

פישר כיכבה בתור הנסיכה ליאה בשלושת סרטי "מלחמת הכוכבים" שיצאו בשנות ה-70 וה-80 ושבה לגלם את הדמות בשלושת הסרטים שיצאו בעשור השני של המאה ה-21.
קארי פישר נפטרה ב-27 בדצמבר 2016, לאחר סיום צילום החלק שלה בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי". הסרט מוקדש לזכרה.
ביוגרפיה > קריירה > איש משפחה

בעשור האחרון לחייה דיבבה ב-20 פרקים בסדרה הקומית "איש משפחה" את דמותה של אנג'לה, הבוסית של פיטר גריפין. בפרק "זוהי מלכודת!", אשר מהווה הומאז' לסרט השישי בסדרת מלחמת הכוכבים, "שובו של הג'דיי", דיבבה פישר את מון מותמה, אחת ממנהיגות המורדים, אליה מתייחסים כאישה היחידה השנייה בגלקסיה, ודמותה של הנסיכה ליאה (לויס גריפין) אומרת כי "אינה מחבבת אותה".
ביוגרפיה > מותה

פישר נפטרה ב-27 בדצמבר 2016 בבית חולים בלוס אנג'לס, זאת לאחר שלקתה בדום לב שבוע לפני כן, במהלך טיסה מלונדון לקליפורניה. אמה, השחקנית דבי ריינולדס, נפטרה משבץ יום אחריה.
לאחר מותה זכתה בפרס גראמי על הקראת ספר הזיכרונות שלה "The Princess Diarist".
פילמוגרפיה > קולנוע

1975 – שמפו
1977 – מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה
1978 – Leave Yesterday Behind
1978 – The Star Wars Holiday Special
1978 - Ringo
1979 – Mr. Mike's Mondo Video
1980 – מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית
1980 – האחים בלוז
1981 – Under the Rainbow
1983 – מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי
1984 – Garbo Talks
1984 – כלום לא נשאר למצח
1985 – האיש עם הנעל האדומה
1986 – חנה ואחיותיה
1986 – Hollywood Vice Squad
1987 – The Time Guardian
1987 – נשות האמזונס על הירח
1988 – פגישה עם המוות
1989 – She's Back
1989 – שכנים
1989 – מאהב לפי שעה
1989 – כשהארי פגש את סאלי
1990 – Sweet Revenge
1990 – בגידה נעימה
1991 – פרד תתפגר
1991 – בועות של אהבה
1992 – This Is My Life
1997 – אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון
2000 – צעקה 3
2001 – Heartbreakers
2001 – ג'יי ובוב השקט מכים שנית
2002 – A Midsummer Night's Rave
2003 – המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה
2003 – וונדרלנד
2004 – עמדת המדינה
2005 – Undiscovered
2005 – Romancing the Bride
2007 – Cougar Club
2007 – Suffering Man's Charity
2008 – הנשים
2009 – נקמה כפולה (2009)
2015 – מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר
2016 – רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים (הופעת קמע ב-CGI)
2017 – מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי
2019 – מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקר
| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1978 | סאטרדיי נייט לייב | עצמה |  |
| 1978 | Star Wars Holiday Special | הנסיכה ליאה |  |
| 1995 | אלן | עצמה |  |
| 1999 | It's Like, You Know...‎ | עצמה |  |
| 2000 | סקס והעיר הגדולה | עצמה |  |
| 2002 | A Nero Wolfe Mystery | אלן טנזר |  |
| 2005–2017 | איש משפחה | אנג'לה (מדבבת) |  |
| 2007 | On the Lot | עצמה כשופטת |  |
| 2010 | Wright vs. Wrong | ג'ואן הרינגטון |  |
| 2010 | הפמליה | אנה פאולר |  |
| 2012 | It's Christmas, Carol! | אווה | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2014 | המפץ הגדול | עצמה |  |
| 2014–2016 | Girlfriends' Guide to Divorce | קט |  |
| 2015–2017 | קטסטרופה | מיה נוריס |  |
ביבליוגרפיה > רומנים

1987 – גלויות מהחיים
1991 – Surrender the Pink
1993 – Delusions of Grandma
2001 – Hollywood Moms
2004 – The Best Awful There Is
ביבליוגרפיה > תסריטים

1990 – גלויות מהחיים
2001 – These Old Broads
2007 – E-Girl
ביבליוגרפיה > מחזות

2006 – Wishful Drinking
2008 – A Spy in the House of Me
הערות שוליים

↑  Desta, Yohana (28 בדצמבר 2016). "These Will Be Carrie Fisher's Final TV and Movie Roles". Vanity Fair. נבדק ב-29 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schladebeck, Jessica (27 בדצמבר 2016). "Future of 'Star Wars' sequel trilogy unclear after Carrie Fisher's death". NY Daily News. נבדק ב-27 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Star Wars: The Last Jedi' is dedicated to Carrie Fisher". EW.com (באנגלית). נבדק ב-15 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  נירית אנדרמן, מתה השחקנית קארי פישר, כוכבת "מלחמת הכוכבים", באתר הארץ, 27 בדצמבר 2016
↑  קארי פישר, The princess diarist, New York, 2016, ISBN 978-0-399-17359-2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261147205171  PLWABN: 9810656284605606  BIBSYS: 90567975  BNE: XX1110382  BnF: cb122000970 (data)  CANTIC: a11877868  CiNii: DA0885931X  GND: 111923212  ICCU: CFIV091355  ISNI: 0000 0001 2135 6960  LCCN: n86011211  LNB: 000344750  MusicBrainz: 04fb59cd-c27e-4fda-a280-2ce6f2a75d1a  NDL: 00466494  NKC: xx0061997  NLA: 36031296  NLG: 65689  NLK: KAC2020L9175  NTA: 072983647  RERO: 02-A003245901  SELIBR: 399738  SNAC: w6rz07kt  SUDOC: 03062214X  Trove: 1193614  VIAF: 61593330   WorldCat (עם VIAF): 61593330
משה שניידר

| --- | --- |

 לידה:  1884 תרמ"ה האימפריה הרוסית 
 פטירה:  20 בדצמבר 1954 (בגיל 70 בערך) כ"ה בכסלו תשט"ו מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  ? – 20 בדצמבר 1954 
 תלמידיו:  משה שטרנבוך, יצחק טוביה וייס, פאול רייכמן 
 
הרב חיים משה יהודה (לייב) שניידר (תרמ"ה - כ"ה בכסלו תשט"ו, 1954) היה ראש ישיבת תורת אמת בפרנקפורט ובלונדון. הקים מוסדות חינוך ותורה באנגליה במלחמת העולם השנייה ולאחריה.
משפחתו

אחותו מינה נישאה לרב גרשון הניך יודאלייב, ר"מ בישיבת תורת אמת בפרנקפורט ובהמשך רב בלונדון.
בנו הרב גדליה היה אף הוא תלמיד חכם וכיהן כר"מ בישיבה. חתניו היו הרב אליעזר לופיאן, בנו של הרב אליהו לופיאן, הרב יצחק צבי (זיידל) סמיאטיצקי והרב אלתר שלמה יצחק הלפרן (תלמידו מפרנקפורט, ומחלוצי מהדירי ספרי הראשונים), שלושתם כיהנו כר"מים בישיבה מיד לאחר נישואיהם.
נכדו הוא הרב דוד מנחם שניידר, משגיח ישיבת גרודנא באר יעקב ואביו של הרב משה יהודה שניידר, תלמידו הקרוב של הרב שטיינמן
נכדתו היא הרבנית תמרה ברזל אשת הרב אברהם יצחק ברזל שהיה מראשי ישיבת מיר ברכפלד
מתלמידיו

הרב יצחק טוביה וייס, גאב"ד העדה החרדית
הרב משה שטרנבוך, ראב"ד העדה החרדית
משה יוסף (פאול) רייכמן מטורונטו-קנדה
הרב יעקב טולידאנו ראש ישיבת חזון ברוך ומייסד מוסדות מרכז התורה בצרפת
הרב נסים טולדנו, ראש ישיבת שארית יוסף בבאר יעקב וחבר מועצת גדולי התורה
הרב מיכאל טולידנו נשיא ישיבות אור ברוך וברית יעקב
הרב שמעון ויזמן ראש ישיבת אשל בשטראסבורג
הרב מכלוף פחימא רב קהילת יוצאי צפון אפריקה בבני ברק
הרב אברהם בדוש ראש ישיבת ומוסדות ארם צובא במקסיקו סיטי
לקריאה נוספת

ספר זיכרון לכבודו של הגה"צ ר' חיים משה יהודה שניידר זצללה"ה: מייסד ומנהל וראש ישיבת תורת אמת דלונדון (ומקדם במעמעל ובפרנקפורט), דפוס אשל, תשכ"ד.
אהרן סורסקי, מוסף שבת המודיע, גיליון שבת וישב, כ' בכסלו תשע"ה.
הרב משה שטרנבוך, אש קודש, ירושלים תשע"ה.
הערות שוליים

↑  מה שלא עשה אפילו אצל צאצאיו (מאיר עיני ישראל ח"ב עמ' 467)
↑  כמו הרב ליפמן ראקוב בווירקסהיים והרב משה אליהו רוגוזניצקי בהיידלברג ובהמשך בלייפציג.
↑  עודד מזרחי, תירוץ ליום הדין, באתר ערוץ 7, 15 בינואר 2009
↑  מלבד שניים שניסו לחזור לבריטניה, ואונייתם הוטבעה על ידי היפנים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310924005171  ISNI: 0000 0000 7349 1120  VIAF: 103631413   WorldCat (עם VIAF): 103631413
סולומון פיקלנר

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1921 באקו, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן 
 פטירה:  19 בנובמבר 1975 (בגיל 54) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה 
 מקום קבורה:  בית קברות ווסטריאקובסקויה 
 מקום לימודים:  הפקולטה למכניקה ולמתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה 
 מוסדות:  אוניברסיטת מוסקבה 
 
סולומון פיקלנר  (ברוסית: Соломон Борисович Пикельнер ‏; (6 בפברואר 1921 - 19 בנובמבר 1975) אסטרופיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי.
קורות חיים

סולומון פיקלנר נולד בשנת 1921 בבאקו (אז בירת אזרבייג'ן הסובייטית כיום באזרבייג'ן) למשפחה יהודית. אביו היה פקיד. לאחר מספר שנים המשפחה עברה לעיר טולה בה פיקלנר סיים לימודי בית ספר.
בשנת 1942 פיקלנר סיים לימודי פיזיקה באוניברסיטת מוסקבה והמשיך ללימודי תואר שלישי אותם סיים בשנת 1945.
משנת 1946 ועד שנת 1959 פיקלנר עבד במצפה כוכבים בחצי האי קרים. בתקופה זו הוא היה שותף לשיקום המתקנים לאחר מלחמת העולם השנייה, ערך תצפיות וסיים פוסט-דוקטורט. בשנת 1959 הוא עבר לאוניברסיטת מוסקבה ומונה לתפקיד פרופסור. בשנת 1964 הוא נבחר ליושב ראש ועדה לסביבה בין-כוכבית של האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי וכיהן בתפקיד עד לשנת 1967. בשנת 1971 הוא נבחר לחבר באגודה האסטרונומית המלכותית של לונדון.
פיקלנר נפטר במוסקבה בשנת 1975 בגיל 54 בלבד. הוא נטמן בבית העלמין ווסטריאקובסקויה.
מחקרים של פיקלנר התרכזו באלטקרודינמיקה של החלל וסביבה בין-כוכבית. בתחום זה הוא כתב מספר ספרים (חלקם ביחד עם סמואיל קפלן). במשך 15 שנים הוא היה עורך של כתב עת "ירחון אסטרונומי" והיה עורך של אנציקלופדיה "פיזיקת החלל" שפורסמה אחרי פטירתו.
לזכר המורשת ותרומתו למדע על שמו נקרא מכתש על הירח ואסטרואיד מס' 1975.
הערות שוליים

↑  קבר של פיקלנר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271920805171  PLWABN: 9810546658605606  BnF: cb12480756b (data)  GND: 1089254555  ISNI: 0000 0001 1655 3089  LCCN: n84806393  NKC: jx20080110011  NTA: 13634609X  RSL: 000169687  SUDOC: 08190262X  VIAF: 61648748   WorldCat (עם VIAF): 61648748
ז'אק קונפינו

| --- | --- |
ד"ר ז'אק קונפינו
ד"ר ז'אק קונפינו
 לידה:  22 ביוני 1892 לסקובאץ, ממלכת סרביה ממלכת סרביה
 פטירה:  16 באוגוסט 1975 (בגיל 83) בלגרד הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה
 מדינה:  ממלכת יוגוסלביה
 תקופת הפעילות:  1928–1968 (כ־40 שנה)
 מקצוע:  רופא, סופר ומשורר
ז'אק קונפינו (בסרבית: Жак Конфино;‏ 22 ביוני 1892, לסקובאץ, ממלכת סרביה – 16 באוגוסט 1975, בלגרד הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היה איש ציבור יהודי ויו"ר הקהילה היהודית בלסקובאץ. קונפינו היה רופא אשר ניהל את בית החולים הצבאי המרכזי של כוחות הפרטיזנים של טיטו בבלגרד. כמו כן היה גם סופר פורה אשר פרסם מספר רב של ספרים ונובלות.
קורות חיים

ז'אק קונפינו נולד ב-1892 בלסקובאץ למשפחת אומנים יהודית ספרדית. הוא סיים בית ספר יסודי בעירו ובית ספר תיכון בבלגרד. ב-1910 החל בלימודי רפואה באוניברסיטת וינה וב-1917 הוסמך לרפואה באוניברסיטת ברן בשווייץ. בהמשך, התמחה בכירורגיה בלוזאן. ב-1920 שב ליוגוסלביה והשתלב במערך הרפואה הציבורית. בין השאר כיהן כראש מערך הרפואה בביטולה. במאי 1921 שב לעיר הולדתו ונבחר למנהל מערך הרפואה בעיר. במקביל, פתח קליניקה פרטית. ב-1926 התפטר קונפינו ממערך הרפואה הציבורית, פתח וניהל בית חולים פרטי בלסקובץ. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 כיהן כיושב ראש הקהילה היהודית בלסקובאץ. בשלהי 1936 עזב את לסקובץ ועבר לבלגרד. בבלגרד עבד במספר בתי חולים ציבוריים וגם בקליניקות פרטיות.
ב-1943, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית נלכד קונפינו בידי כוחות צבא איטלקיים. הוא נמלט משביו, הגיע ללוזאן בשווייץ ושם עסק בפעילות פוליטית למען השבת המלוכה ביוגוסלביה. הוא נעצר על ידי השלטונות השווייצריים ולבסוף עזב את המדינה. בשלהי 1944 שב ליוגוסלביה והצטרף למערך הרפואה בכוחות הפרטיזנים של טיטו. בין אוקטובר 1944 למרץ 1946 ניהל את בית החולים הצבאי המרכזי בבלגרד. בהמשך כיהן כרופא הקהילה היהודית בבלגרד. ז'אק קונפינו נפטר בבלגרד ב-1975 והוא בן 83 שנים.
לאורך הקריירה הספרותית שלו שהחלה ב-1934 פרסם קונפינו עשרות סיפורים קצרים, רומנים, דרמות ונובלות. ספריו תורמו למספר שפות ובכללן: אנגלית, גרמנית, פולנית וטורקית. כן כתב את התסריט לסרט הטלוויזיה היוגוסלבי "Екс Гертруде Шулц" מ-1960.
הערות שוליים

↑  הקהילה היהודית בלסקובאץ, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 169-168.
↑  ז'אק קונפינו - ביוגרפיה וסקירת פעילותו האמנותית, באתר novinardkocic (בסרבית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394645305171  ISNI: 0000 0000 5607 6101  LCCN: no2015003497  NKC: js2007269363  VIAF: 84264578   WorldCat (עם VIAF): 84264578
צ'ייס קלארק

צ'ייס אדיסון קלארק (באנגלית: Chase Addison Clark;‏ 21 באוגוסט 1883 –  29 בדצמבר 1966) היה משפטן ופוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל איידהו ה-18 בשנים 1941–1943, וכשופט בבית המשפט הפדרלי של מחוז איידהו לאחר תום כהונתו כמושל ועד למותו.
ראשית חייו

צ'ייס קלארק נולד בהדלי, אינדיאנה, כבנם של יוניס (לבית הדלי) וג'וזף אדיסון קלארק. כשהיה בן שנה עברה משפחתו לטריטוריית איידהו. אביו עסק בתכנון אחת התעלות הראשונות על נהר סנייק, ובהמשך היה ב-1900 ראש העיר הראשון של איידהו פולס. קלארק למד בבתי ספר ציבוריים, ובגיל 15 עזב את בית הספר התיכון באיידהו פולס, ועבר לבית ספר בטרה הוט, אינדיאנה. קלארק שב לאיידהו פולס, ועבד כפקיד מסחר, ולאחר מכן עבר לעיירה מקיי, זמן קצר לאחר הקמתה, וחסך כסף כדי ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן, אך לא סיים את לימודיו שם ותחת זאת למד משפטים בקריאה עצמית כדי להתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1904. לאחר הסמכתו ועד 1930 הוא עסק בעריכת דין במקיי. בשנים 1914–1915 שירת קלארק כפרקליט הצבאי של מדינת איידהו. ב-1916 הוא התגייס לצבא ארצות הברית ולחם במלחמת הגבול (אנ') ובמלחמת העולם הראשונה. הוא שירת ביחידת מקלעים והגיע לדרגת לוטננט. בשנים 1913–1916 היה קלארק חבר בבית הנבחרים של איידהו. בשנים 1930–1940 הוא שב לעיסוק בעריכת דין במגזר הפרטי באיידהו פולס. בשנים 1933–1936 הוא כיהן בסנאט של איידהו. בשנים 1937–1938 הוא כיהן כראש עיריית איידהו פולס.
מושל איידהו

ב-1940 נבחר קלארק כמושל איידהו מטעם המפלגה הדמוקרטית לאחר שהביס את המושל המכהן, הרפובליקני קלרנס אלפרד בוטולפסן. הוא הושבע לתפקידו בינואר 1941 וסיים את כהונתו בינואר 1943. בוועידה של מנהל ההעברה המלחמתית, שהתנהלה באפריל 1942 בסולט לייק סיטי כדי לדון בעשיית שימוש ביפנים הכלואים לסיוע במחסור בידיים עובדות בחוות, המושל קלארק "הרחיק לכת כאשר ביקש שהן בני הדור הראשון והדור השני היפנים בארצות הברית ( Issei and Nisei) שכבר מתגוררים בחופשיות במדינתו יושמו תחת פיקוח". אזרחים אלו שהתגוררו באיידהו, לא נכללו בצו של ממשלת ארצות הברית להרחקה בכפייה של אנשים ממוצא יפני מהחוף המערבי. בדברו על כליאת היפנים במאי 1942, חודשים לאחר המתקפה על פרל הארבור, דיבר קלארק בפגישה במועדון ליונס ואמר "היפנים חיים כמו חולדות, מתרבים כמו חולדות, ומתנהגים כמו חולדות. אנו לא רוצים... שהם יישארו באופן קבוע במדינתנו".
משך תקופת הכהונה של מושל איידהו הייתה אז שנתיים, ובתום שנתיים להשבעתו, הובס קלארק על ידי בוטולפסן ושב לכס המושל ב-1943. שתי מערכות הבחירות בין השניים היו צמודות מאוד, כאשר בזו של 1940 ניצח קלארק את בוטולפסן בהפרש של פחות מאחוז אחד, וזה האחרון ניצח אותו בהפרש דומה ב-1942.
שופט פדרלי

ב-18 בפברואר 1943, שבועות מספר לאחר תום כהונתו כמושל, מונה קלארק על ידי הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט כשופט בבית המשפט הפדרלי המחוזי של מחוז איידהו, כדי לאייש מושב שהתפנה לאחר פרישתו של השופט צ'ארלס צ'טהאם קאוואנה. ב-5 במרץ אישר הסנאט של ארצות הברית את המינוי, שנכנס לתוקף ב-10 במרץ. קאלרק כיהן על כס השיפוט עד למותו. בשנים 1954–1964 היא כיהן כנשיא בית המשפט. לאחר מכן הוא קיבל מעמד של שופט בכיר (Senior status).
חיים אישיים

ב-1906 נשא קלארק לאישה את ג'ין אליזבת ברנט, בתו בת ה-18 של סוחר ממקיי. הוא היה בן למשפחה בולטת בפוליטיקה של איידהו. הוא היה אחיו הצעיר של ברזילה קלארק, שכיהן גם הוא כמושל איידהו בשנים 1937–1939. הוא גם היה חמו של פרנק צ'רץ', שכיהן ארבע תקופות כהונה כסנאטור בשנים 1957–1981 והיה מועמד בבחירות לנשיאות של 1976. אחיינו, דייוויד וורת' קלארק, ייצג את איידהו בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית. בתו של קלארק, בת'ין קלארק צ'רץ', הייתה פעילה בפוליטיקה של המפלגה הדמוקרטית באיידהו.
בדצמבר 1966 לקה קלארק בשבץ מוחי ובילה את שבועות חייו האחרונים בבית החולים סנט לוק בבויסי. צ'ייס קלארק נפטר ב-30 בדצמבר 1966, בגיל 83. הוא נטמן בבית הקברות רוז היל שבאיידהו פולס.
הערות שוליים

1 2  "Chase A. Clark dies". Lewiston Morning Tribune. Idaho. Associated Press. December 31, 1966. p. 1.
1 2  "Governor had humble start". Spokesman-Review. Spokane, Washington. Associated Press. January 7, 1941. p. 9.
1 2 3  "Chase A. Clark". Federal Judicial Center.
↑  Charnock, Richard (March 16, 1964). "Judge recalls satisfaction in half century of service". Deseret News. Salt Lake City, Utah. UPI. p. B11.
↑  Louis Fiset (Summer 1999). "Thinning, Topping, and Loading: Japanese Americans and Beet Sugar in World War II". The Pacific Northwest Quarterly. 90 (3): 123–139.
↑  "Senate confirms Clark for bench". Lewiston Morning Tribune. Idaho. Associated Press. March 6, 1943. p. 2.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1186387475  ISNI: 0000 0000 3622 2036  LCCN: n2004078076  SNAC: w6zs64t4  VIAF: 56005974   WorldCat (עם VIAF): 56005974
קנוט קרון

קנוט קרון (בשוודית: Knut Kroon;‏ 19 ביוני 1906 – 27 בפברואר 1975) היה כדורגלן שוודי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה

קרון נולד ב-19 ביוני 1906 בהלסינגבורג שבשוודיה. את הקריירה המקצועית שלו החל בהלסינגבורג שם שיחק לכל אורך הקריירה ובתקופה הכי מעוטרת של המועדון. הוא זכה עימה ב-5 תוארי אליפות ובגביע אחד, וכבש 141 שערים ב-269 הופעות ובכך קיבע את עצמו כמלך השערים שלה בכל הזמנים. את הקריירה סיים קרון ב-1941.
במדי נבחרת שוודיה קרון הופיע 35 פעמים והיה שותף בהגעתה לרבע הגמר במונדיאל 1934. בשמינית הגמר של אותו טורניר כבש נגד ארגנטינה בניצחון 2–3. קרון נחשב לכובש הראשון בהיסטוריה של שלב המוקדמות של המונדיאל, כאשר עשה זאת נגד אסטוניה ב-11 ביוני 1933 בדקה ה-7' למשחק. אולם יש כאילו הטוענים כי שער זה היה עצמי שנכבש על ידי שוער האסטונים, אוואלד טיפנר.
תארים

אליפות שוודיה (5): 1928/29, 1929/30, 1932/33, 1933/34, 1940/41
הגביע השוודי: 1940/41
ג'יימס האולי

ג'יימס הנרי האולי (באנגלית: James Henry Hawley;‏ 17 בינואר 1847 –  3 באוגוסט 1929) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל איידהו התשיעי בשנים 1911–1913 וכראש עיריית בויסי בשנים 1903–1905. הוא גם שימש כתובע וכסנגור בכמה משפטים פליליים חשובים. מעבר למשפט הפלילי, הוא התמחה בתיקים הקשורים לתחומי ההשקיה והכרייה.
ראשית חייו

ג'יימס האולי נולד בדובק, איווה. אמו נפטרה בינקותו. שנתיים לאחר מכן יצא אביו בעקבות הבהלה לזהב לקליפורניה, וב-1856 עבר לטקסס. כך גדל האולי אצל משפחת דודו, ג'יימס קאר.
אבות משפחת אמו של האולי, משפחת קאר, כללו את רב-סבו שהיה מייג'ור במלחמת העצמאות של ארצות הברית, ואת סבו, שהיה קפטן במלחמת 1812. אביו שירת כמייג'ור ברגימנט של טקסס של צבא הקונפדרציה.
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, ניסה האולי להתגייס לצבא האיחוד כחלק מאחת מיחידות המתנדבים של איווה. הוא נדחה בשל גילו הצעיר, 14, וויתר על הרעיון כאשר דודו עבר לקליפורניה בראשית קיץ 1861. לאחר מכן פנה דודו לשדות הזהב שהתגלו אז בצפון איידהו. האולי היה אמור ללמוד בבית ספר בסן פרנסיסקו, אך תחת זאת הוא הצטרף לדודו באיידהו באביב 1862, שהייתה אז חלק מטריטוריית וושינגטון.
ביוצאם מלואיסטון, איידהו, נהו השניים בעקבות בהלת הזהב באגן פלורנס. בזכות מזל או חוש מדויק למזג האוויר, הם בחרו לעזוב את האזור לוואלה ואללה, וושינגטון, לפני שהחורף הגיע לשיא עוצמתו. על פי דיווחים מאותה תקופה, החורף של 1861–1862 "היה אחד הקרים ביותר בהיסטוריה של איידהו".
בעת שהמתינו בוואלה ואאלה, פשטו שמועות על גילויי זהב חדשים באגן בויסי, אזור הררי ליד איידהו סיטי, מצפון-מזרח למקום בו שוכנת כיום בויסי. מתוך משיכה לגילויים החדשים, הם עברו לשם באביב 1863. במשך כמה חודשים עבד האולי בשכר במכרה גולד היל, ליד קווארצבורג. מהכסף שחסך מעבודה זו, הוא רכש חלקת אדמה באזור וגם עסק בחיפוש זהב באזורים אחרים שעליהם עדיין לא הייתה תביעת בעלות. במהלך חורף 1863–1864 הוא מכר והפיץ עותקים של העיתון הראשון שיצא לאור בדרום איידהו, "בויסי ניוז".
ב-1865 שב האולי לסן פרנסיסקו כדי ללמוד בקולג' העירוני שם. הוא גם החל ללמוד משפטים בקריאה עצמית במשרד עורכי דין. עד אביב 1867 הוא השלים ככל הנראה את מכסת לימודיו כפי ששאף אליה. בכל אופן, הוא נקלע אז לקשיים בסן פרנסיסקו. על פי אחד הדיווחים, הוא יצא אל הים והגיע לסין, ומצא את עצמו בצד המנוצח של מרד טאיפינג. הוא נמלט לכאורה מסכנת מוות לאחר שנלכד על ידי כוחות הממשלה בעזרת פקידיו של הקונסול הבריטי. בכל אופן, ב-1868 חזר האולי לאגן בויסי, ושב לעסוק בכריה ובחיפוש זהב.
קריירה פוליטית

האולי היה עדיין נחוש בדעתו להיות עורך דין, והוא המשיך ללמוד משפטים בקריאה עצמית במשרד פרקליט מחוז בויסי. באותה תקופה הוא עבד בשדות זהב בכל רחבי מרכז איידהו. ב-1870 הוא נבחר כנציג המחוז, מטעם המפלגה הדמוקרטית, לבית המחוקקים של טריטוריית איידהו. על פי המדווח הוא זכה ברוב הגדול ביותר שניתן אי פעם במחוז בחירה זה.
במהלך כהונתו בתפקיד, מונה האולי כיושב ראש ועדת המשפט של בית המחוקקים. בפברואר 1871 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין, עם זכות לייצג לקוחות בכל הערכאות, כולל בבית המשפט העליון של הטריטוריה. ב-1874 הוא נבחר למועצת הטריטוריה. שנתיים לאחר מכן הוא החל לכהן כפקיד הראשי של המועצה ובמקביל שימש כנציב מחוז בויסי. ב-1878 נבחר האולי כפרקליט של המחוז השיפוטי השני של הטריטוריה. מחוז זה כלל את השטחים שהשתרעו בין מאונטיין הום ועד לגבול מונטנה, מצפון לסלמון.
ב-1875 נשא האולי לאישה את מרי בולוק והתיישב בקווארצבורג. לאחר שהיה לפרקליט המחוז, הוא עבר לאיידהו סיטי, מקום מושב מחוז בויסי. הוא נבחר לתקופה נוספת כפרקליט המחוז והתמודד ללא הצלחה לבחירות לנציג הטריטוריה לבית הנבחרים של ארצות הברית. בערך ב-1884 הוא עבר לעיר היילי, ועסק שם בעריכת דין במשך שנתיים או שלוש. ב-1885 מינה אותו הנשיא גרובר קליבלנד כתובע הפדרלי של טריטוריית איידהו.
אף על פי שהאולי המשיך להחזיק בהשקעות בעסקי כריה באגן בויסי וכן סביב להיילי, בערך לאחר 1886 הוא החל יותר ויותר לעסוק בעסקי עריכת דין בבויסי. ב-1890 הוא עבר לעיר באופן קבוע עם משפחתו.
תיעוד התיקים המשפטיים בראשית ימיה של טריטוריית איידהו לא היה מושלם, אך ניתן להבין שהאולי שימש כתובע או כסנגור במאות תיקים פליליים במהלך הקריירה המשפטית שלו. בכל אופן, ברור שבעת בה עבר לבויסי, הדרישה לשירותיו הייתה רחבה מאוד.
האולי היה אישיות מרכזית בהנהגת המפלגה הדמוקרטית, כולל שש שנים בהן הוא שימש כיושב ראש הוועדה שלה במחוז בויסי. למעט זו של 1896, מכאן והלאה הוא היה ציר בכל אחת מוועידות המפלגה המדינתיות.
ב-1902 נבחר האולי כראש עיריית בויסי, זאת על אף ציבור הבוחרים הרחב של המפלגה הרפובליקנית בעיר. על אף שזכה לשבחים על ניהול העיר בעת כהונתו בתפקיד, הוא בחר שלא להתמודד על כהונה נוספת כראש העיר. ב-1910 נבחר האולי כמושל איידהו, ושנתיים לאחר מכן הוא נוצח בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה. מאוחר יותר הוא ניסה פעמיים להתמודד בבחירות למושב בסנאט של ארצות הברית, אך ללא הצלחה.
שנותיו האחרונות

זיכוי מנהיגי פדרציית הכורים המערבית לא פגע במוניטין של האולי. הוא המשיך לנהל קריירה משפטית מכניסה, ונבחר כמושל. בגיל 70 הוא פרש מהחיים הפוליטיים, לאחר כישלון שני שלו להיבחר לסנאט של ארצות הברית.
ב-1915 מונה האולי למועצת המנהלים של האגודה ההיסטורית של איידהו. בבחירות שהתקיימו במועצה הוא נבחר לנשיא האגודה. חמש שנים לאחר מכן יצא לאור הספר "ההיסטוריה של איידהו" בארבעה כרכים, שהאולי היה העורך שלו. האולי המשיך להיות תומך נלהב של האגודה ההיסטורית. במכתב שהוא נדרש לכתוב לדוח הדו-שנתי של האגודה של השנים 1923–1924, הוא הפציר באגודה שהספרנית של האגודה והעוזרת שלה צריכות לקבל משכורת שתשקף את חשיבות תפקידן ואופיו.
ג'יימס האולי נפטר כתוצאה מהתקף לב בגיל 82, ב-3 באוגוסט 1929 בבויסי. הוא נטמן בבית הקברות מוריס היל שבעיר.
הערות שוליים

↑  Idaho History July 15, 2018 - The Yellow Pine Times
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1055296824  ISNI: 0000 0000 2939 1229  LCCN: n89670787  SNAC: w65f12kp  VIAF: 58230791   WorldCat (עם VIAF): 58230791
מראה

ערך זה עוסק בהתקן המחזיר קרני אור. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
.
במראה מופיעה תמונת ראי של הכד, היינו בבואתו המשתקפת במראה
תינוק נושק לדמותו שבמראה
ילדה קטנה רואה את השתקפותה במראה
MN מראה מישורית, A1= השתקפות נקודה B1, A= השתקפות נקודה OC,B= האנך למראה
מראת צד של מכונית
מראת בטיחות פנורמית מותקנת בצומת דרכים
מראה ב"מבוך המראות המעוותות" בגן גורו
מראָה או ראי (נקרא גם אספקלריה) היא התקן בעל משטח פנים המחזיר את קרני האור. המראה השטוחה הנפוצה עשויה זכוכית ועל פניה האחוריים מונחת שכבה דקה של מתכת כלשהי (לרוב כסף) כך שהנוף שמולה משתקף עליה.
למראה שימושים רבים, הנפוץ שבהם הוא שיקוף דמות האדם המתבונן בה, למטרות ביתיות יומיומיות של בחינת ההופעה והלבוש, התאפרות, סידור השיער, וגילוח. בזכות שימושיה אלו, המראה היא חפץ המצוי בכל בית. בשל שכיחותה ונחיצותה המראה היא אובייקט עיצובי ואומנותי. היא עשויה להיות חפץ העומד בפני עצמו, תלויה על הקיר או ניצבת, או לחלופין משובצת בחפצים כגון נרתיק איפור או ברהיטים כגון שידת איפור וארון בגדים. מראות קיימות במגוון גדלים, סגנונות וצורות, ממוסגרות במסגרות ממגוון חומרים וצבעים.