stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרידות בגטאות
תזמון > גטאות בהם התחוללו מרידות ב-1942

המרידות הראשונות בגטאות בשואה התחוללו בקיץ 1942, בדרך כלל בתגובה לשמועות על גירושים מסיביים של יהודים מיישובים סמוכים, או בתגובה לניסיונות אקציה של גרמנים.
במאי 1942 נשלחו כמאה יהודים מגטו ראדין לחפור בורות קבר לתושבי הגטו. פרץ מרד ספונטני ומספר יהודים ברחו.
התקוממות ספונטנית בגטו דז'יסנה פרצה ביוני 1942, אם כי ללא נשק, התקוממות שדוכאה על ידי הגרמנים.
מרד פרץ ביוני 1942 בגטו סלונים.
המרד בגטו קרקוב החל ביוני 1942.
מרד בגטו דרויה פרץ ב-2 ביולי 1942.
בגטו ניאסוויז' פרץ מרד ב-21 ביולי 1942 בתגובה לניסיון אקציה גרמני.
מרד בגטו קלצק פרץ גם הוא 21 ביולי 1942.
בגטו הורוכוב פרץ מרד ביולי 1942.
בגטו ויז'ווה נובה הוצתו בתים במהלך ניסיון מרד באוגוסט 1942.
מרד בגטו קוסטופול פרץ ב-25 באוגוסט 1942.
מרד בגטו סארני פרץ ב-27 באוגוסט 1942.
בגטאות טורצ'ין וטריסק התרחשה התנגדות ספונטנית באוגוסט 1942.
מרד בגטו לחווא פרץ בספטמבר 1942.
בגטו וישניצה פרץ מרד בספטמבר 1942.
מרד בגטו טוצ'ין פרץ ב-24 בספטמבר 1942.
מרד בגטו מיאדז'יול פרץ באוקטובר 1942.
מרד בגטו אופטובייץ פרץ בנובמבר 1942.
מרד בגטו לוצק פרץ בדצמבר 1942.
בקיץ וסתיו 1942 פרצו מרידות בין היתר גם בגטאות הבאים (רשימה חלקית):
בברנוביץ' הוקמה מחתרת במרס 1942 ותוכנן מרד ביולי, אך הוא לא יצא לפועל.
בהרוביישוב פרץ מרד פעמיים, באוגוסט ובאוקטובר 1942, ובשתי הפעמים דוכא המרד.
בעת חיסול גטו לסקז'ב נמלטו מאות יהודים אך רובם נתפסו ונרצחו לאחר מכן.
בבריסק דליטא הוקמה מחתרת באוקטובר 1942 אך היא לא הספיקה למרוד לפני אקציית חיסול הגטו.
תזמון > גטאות בהם התחוללו מרידות בשנת 1943

בגטו ורשה החל מרד בינואר 1943 ושב והתחדש באפריל 1943.
בגטו שווינציאן התחולל מרד באפריל 1943.
בגטו סוסנוביץ היו מספר התארגנויות מחתרתיות וניסיונות למרד. אלה נמשכו מסוף 1941 ועד חיסול הגטו ב-1943.
בגטו זבורוב התחולל מרד ביוני 1943.
בגטו יולג שבטרנופול וכן בגטו בנדין פרצו מרידות ביולי 1943.
בגטו ביאליסטוק מרדה המחתרת באוגוסט 1943, בעת אקציית חיסול הגטו.
בגטו טרנוב מרדה המחתרת ב-1943.
בגטו ריגה הייתה מחתרת, בריחה מהגטו והתנגדות בעת חיסול קבוצת שוטרים יהודים, אך לא מרד של הגטו כולו.
מרידות בשנת 1943 היו גם בגטאות ברודי, ברסלב, גלמבוקיה ודובנו.
בנוסף למרידות אלה היו עשרות מקרים נוספים בעשרות גטאות, של התנגדויות ספונטניות אך חלקיות, ארגון בריחות מהגטו ללא התנגדות מזוינת, או התארגנויות להגנה עצמית שלא יצאו לפועל עקב מחסור בכוח אדם ובנשק, או עקב אקציה פתאומית שלא אפשרה למתכנני המרד להתאסף לשם מימוש ההתנגדות. כך קרה בגטו וילנה ובעשרות גטאות שהוקמו באזורי רוסיה הכבושים בידי הגרמנים, וכן באוקראינה, בליטא ובבלארוס.
המורדים

בחלק גדול מהמרידות או מניסיונות המרד באו המורדים מקרב שורותיהן של תנועות נוער יהודיות - ציוניות, סוציאליסטיות ורוויזיוניסטיות ואחרות, וכן מקרב מפלגות יהודיות וארגונים פוליטיים יהודיים. ברוב המקרים נהרגו במרד רוב משתתפיו ובכל המקרים דוכא המרד.
גורמים נקודתיים שהקשו על המרידות > אוקראינה וטרנסניסטריה

באזורים משמעותיים באוקראינה לא היה סיכוי למרידות בגלל האופי של הדיכוי. בחלק מהמקרים, הרומנים הכובשים בטרנסניסטריה שבאוקראינה לא רצחו יהודים אלא ריכזו אותם בגטאות ושם היהודים חלו ומתו ברבבותיהם. האויב לא היה חיילים אלא הקור, הרעב והמחלות, ובעיקר הריחוק - לעיתים מאות קילומטרים - מכל מקום יישוב. בתנאים כאלה לא הייתה אפשרות ולא טעם בארגון התנגדות, שכן לא היה גורם נגדו אפשר היה למרוד. גם מי שהיה יוצא מהגטו באזורי טרנסניסטריה היה נדרש לחצות מאות קילומטרים, במזג אוויר קשה, בסביבה שוממת, ללא מזון או אמצעי קיום, ובקרב אוכלוסייה שלרוב הייתה עוינת. בתנאים אלה לא התאפשרו מרידות בגטאות טרנסניסטריה.
מקורות למידע על המרידות

בחלק מהמקרים נהרגו כל משתתפי המרד והגטו הושמד כליל בשרפה או בהפגזה, או שנמחה מעל פני האדמה על ידי מדכאי המרד. על כן המידע על עצם קיומו של המרד קיים רק בשל תיעודו במקורות לא יהודיים, כגון מסמכים גרמניים של כוחות הצבא, המשטרה והיחידות המיוחדות הגרמניות שדיכאו את המרידות, וכן רישומי יומן או תיעוד אחר של בני המקום - פולנים, אוקראינים, בלארוסים ועוד - שהיו שותפים לדיכוי המרד או צפו בו מהצד. במקרים מעטים העניקו מחתרות אנטי גרמניות אחרות סיוע למורדים היהודים, למשל הארמייה לודובה במרד גטו ורשה, וחברים בארגונים אלה תיעדו את הסיוע ואת הלחימה היהודית במרידות בגטאות.
השפעתם התרבותית של המרידות בגטאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

התנגדות יהודית בשואה
הארגון היהודי הלוחם
ארגון צבאי יהודי
גטו ביאליסטוק
מרד גטו קרקוב
הערות שוליים

↑  על גטו פוסבול וההתנגדות בו באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו ראדון באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו דז'יסנה באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו דרויה באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  על המרד בגטו ניאסוויז', באתר יד ושם
↑  הערך על גטו קלצק באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו הורוכוב באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו ויז'ווה באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו קוסטופול באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו סארני באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו טורצ'ין באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו טריסק באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו לחווא באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו וישניצה באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו טוצ'ין באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו מיאדז'יול באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו אופטובייץ באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו לוצק באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  מאמרו של שמואל ספקטור, "יהודי ווהלין ותגובתם להשמדה", באתר יד ושם
↑  הערך על גטו הרוביישוב באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  ניסיונות ופעולות הצלה בפולין הכבושה, שמואל קרקובסקי - מאמר באתר יד ושם
↑  הערך על גטו שווינציאן באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  הערך על גטו סוסנוביץ באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
↑  להרחבה על הגטאות בשטחי הכיבוש של רומניה באוקראינה - חבל טרנסניסטריה (אזור הכיבוש הרומני) - ראו בתת-האתר השואה ברומניה, בסרביה, בוקובינה וטרנסניסטריה באתר בית הספר להוראת השואה ביד ושם
נבחרת דונצק בכדורגל

נבחרת הכדורגל של הרפובליקה העממית של דונצק היא נבחרת הכדורגל המייצגת את  הרפובליקה העממית של דונצק הבלתי מוכרת, הממוקמת באוקראינה. הנבחרת אינה חברה באופ"א או בפיפ"א, ולכן אינה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או באליפות אירופה בכדורגל. במקום זאת, עד נובמבר 2022 היא הייתה חלק מקוניפ"א והתחרתה בתחרויות שלה.
היסטוריה

הנבחרת נוסדה ב-25 ביולי 2015, ושיחקה נגד נבחרת אבחזיה במשחקה הראשון.  הנבחרת השתתפה במוקדמות גביע העולם בכדורגל של קוניפ"א 2018 אך לא הצליחה להעפיל אל גביע העולם. סאשה דורקופ, המזכיר הכללי של CONIFA, הצהיר שהוא לא מסכים עם נבחרת דונצק מבחינה פוליטית - תוך השוואה שלילית עם הצ'אגוסים - אבל ש"זה לא העניין" והנבחרת הורשתה להתחרות.  קוניפ"א ספגה ביקורת על תמיכה ב"בדלנות הנתמכת על ידי רוסיה".  הנבחרת הייתה אמורה לקחת חלק בגביע אירופה בכדורגל של קוניפ"א 2019, אך פרשה מהתחרות עוד לפני שהיא התחילה.
הערות שוליים

↑  "Bigger Than Dominoes: Abkhazia Pins Hopes On Soccer Cup For Outsiders". RadioFreeEurope/RadioLiberty.
↑  Hendicott, James. CONIFA: Football for the Forgotten. Lulu.com. ISBN 9780244173630 – via Google Books.
↑  "CONIFA alternative World Cup boosts Russia-backed separatism". www.unian.info.
↑  "Conifa – a Place for the Misplaced | SportsNewsIRELAND".
↑  "Match schedule: CONIFA Sportsbet.io European Football Cup 2019".
נור

ערך זה עוסק באמצעי הפירוטכני נור. אם התכוונתם לפירושים אחרים, ראו .
מסוק אפאצ'י של חיל האוויר הישראלי משחרר נורים
נור הוא אמצעי פירוטכני, המייצר אור בוהק או חום רב ללא פיצוץ. נורים משמשים לאיתות, תאורה, או כאמצעי הגנה נגד טילים מתבייתי חום לשימושים צבאיים ואזרחיים.
ליבת הנור עשויה בדרך כלל מגנזיום ולעיתים מתכות נוספות לשינוי גון האור. נורים תת-מימיים עשויים בדרך כלל מסידן. הפעלתו של הנור נעשית באמצעות הצתה. במהלך הבעירה של הנור הוא פולט את קרינת האור והחום. חלק מהנורים משוגרים, מוצנחים או מוטלים מכלי טיס, נורים מאקדח נורים, תותח או מרגמה חלקם מוטלים ידנית וחלקם נייחים.
שימושים

קיימים מספר סוגים של נורים המשמשים למטרות שונות בהן:
שימושים > איתות מצוקה

אחד השימושים הנפוצים של הנורים הוא לצורך איתות מצוקה. ניתן להציתם על הקרקע או לירותם כאיתות אווירי מאקדח נורים.
שימושים > תאורה וסימון מטרות קרקעי

כוחות צבא קרקעיים הנדרשים לתאורה מבקשים לרוב ירי ארטילרי של נורים מוצנחים מעל למטרות בשדה הקרב. כוחות קרקע יכולים לירות נורים מאקדח נורים לאיתות לכוחות יבשה או כלי טיס כדי להראות את האזור עליו יש להטיל חימוש, להצניח צנחנים, או להנחית כלי טיס. במלחמת העולם השנייה, מטוסי סיור היו מטילים נורים כדי לסמן מטרות עבור משימות הפצצה ועבור משימות הספקה.
שימושים > תאורה וסימון מטרות ימי

נורים ימיים משמשים להארה של מטרות תת-מימיות כגון צוללות. נורים ימיים משוגרים גם ממטוסים נגד כלי שיט ואינם זקוקים לחמצן חיצוני כי חומר מחמצן כגון פלואור נמצא בתוכם כחלק מהתערובת הכימית. חומר הדלק הוא לעיתים קרובות מגנזיום או אלומיניום.
שימושים > אמצעי-נגד טילים

סוג מיוחד של נור משמש בתעופה צבאית בתור אמצעי-נגד הגנתי כנגד טילים מתבייתי חום כמו ה-AA-2 אטול או ה-AIM-9L סיידווינדר. נורים אלו משוחררים כבודדים או במטח על ידי הטייס או אוטומטית על ידי אמצעי התרעה, ומלווים בתמרוני התחמקות חדים של הטייס. כיוון שהם נועדו להטעות טילים המתבייתים על קרינת תת אדום, הנורים הללו מייצרים חום רב הגורם גם לפליטת אור הנראה לעין.
עם התגברות האיום של טילי כתף על התעופה האזרחית בשנים האחרונות, פותחו מערכות דומות גם עבור מטוסים אזרחיים.
גדלים אופייניים הם:
1 אינץ' על 1 אינץ' כדוגמת ה- M-206 הקרוי כך כיוון ש-8 אינץ' שווים בקירוב ל-206 מ"מ
2 אינץ' על 1 אינץ' כדוגמת ה-MJU-7
2 אינץ' על 2 אינץ' כדוגמת ה-MJU-10
בחיל האוויר האמריקני ובחיל האוויר הישראלי משתמשים בנורים בעלי חתך מרובע ואורך של 8 אינץ'.[דרוש מקור]
בצי האמריקני וגם ברוסיה ובסין משתמשים בנורים עגולים בקטרים שונים.
במשך השנים פותחו טילים עם יכולות הבחנה בין נורים לכלי טיס המתבססים על מאפיינים שונים בספקטרום הפליטה שלהם או בתנועה שלהם. בעקבות כך פותחו נורים מתקדמים המחקים טוב יותר את מאפייני כלי הטיס. הנורים פחות יעילים כנגד טילים בעלי ראשי ביות דימותיים כדוגמת הפיתון 5 וה-AIM-9X סידווינדר. בטילים אלו מופקת תמונה ממשית המאפשרת להבדיל בין חלקי המטרה השונים – כמו גם להבדיל בין כתם אור שיוצר נור הטעיה לבין זה של מנוע המטרה.
לשיבוש טילים מונחי מכ"ם הפועלים בחלק אחר של הספקטרום האלקטרומגנטי משתמשים במוץ.
ראו גם

אקדח נורים
פצצת תאורה
הערות שוליים

↑  Electronic Warfare Fundamentals
מטוס קרב F-15 משחרר נורי הטעיה
מבנה של נור תאורה הכולל מצנח
תיאור סכמתי אופייני של מבנה נור הטעיה : (1) מעטפת חיצונית מאלומיניום (2) התקן פירוטכני המשמש להדיפת הנור ולהצתתו (3) מנגנון אבטחה (4) גוף הגוף העיקרי של הנור (5) שכבת הצתה מהירה (6) מעטפת פלסטית (7) אטם.
נבחרת צ'ילה בכדורגל נשים

נבחרת צ'ילה בכדורגל נשים (בספרדית: Selección femenina de fútbol de Chile) היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של צ'ילה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הצ'יליאנית וחברה ב-CSF.
הדירוג הנוכחי של נבחרת צ'ילה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-38 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 36 נמדד לראשונה בדצמבר 2019, והדירוג הכי נמוך 137 נמדד לראשונה במרץ 2016.
היסטוריה > קופה אמריקה לנשים לקראת גביע העולם לנשים 1991

נבחרת צילה שיחקה לראשונה במסגרת בינלאומית נגד ברזיל ב-28 באפריל 1991, במשחק בו הפסידה 1–6 במסגרת משחקי המוקדמות הדרום-אמריקאיים של גביע העולם בכדורגל נשים הראשון בהיסטוריה. שלושה ימים לאחר מכן, ב-1 במאי, ניצחה את ונצואלה 1-0 וסיימה במקום השני (מתוך שלוש נבחרות. רק הראשונה - נבחרת ברזיל - העפילה באותה שנה, בטורניר בו שיחקו 12 נבחרות בלבד).
היסטוריה > קופה אמריקה לנשים לקראת גביע העולם לנשים 2019-1995

גם במשחקי המוקדמות לקראת אליפויות העולם הבאות (1995–2011) סיימה צ'ילה במקום השלישי (שתי הראשונות העפילו) ורק במוקדמות לקראת גביע העולם ב-2015 לא הצליחה להעפיל לשלב השני וסיימה במקום השישי בלבד. במוקדמות לקראת גביע העולם ב-2019 הצליחה צ'ילה לראשונה לסיים שנייה בשלב המוקדם ובמקום השני בשלב המוקדם השני, וכך העפילה לראשונה לגביע העולם (עם 3 ניצחונות, 3 תוצאות תיקו והפסד בודד לברזיל).
היסטוריה > גביע העולם לנשים 2019

נכון ל-13 ביוני 2019, שיחקה צ'ילה רק את משחק הבכורה שלה במסגרת גביע העולם, בו הפסידה לשוודיה 2-0 במשחק שהתקיים ב-11 ביוני 2019 ברואזון פארק בעיר רן שבצרפת.
הישגים > גביע העולם בכדורגל נשים

| תחרות הגמר> שנה | תחרות הגמר> מיקום | תחרות הגמר> נקודות | תחרות הגמר> ניצחונות | תחרות הגמר> תיקו | תחרות הגמר> הפסדים | תחרות הגמר> שערי זכות | תחרות הגמר> שערי חובה | תחרות הגמר> הפרש שערים | תחרות הגמר>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הרפובליקה העממית של סין 1991 | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה |  |
| שוודיה 1995 | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה |  |
| ארצות הברית 1999 | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה |  |
| ארצות הברית 2003 | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה |  |
| הרפובליקה העממית של סין 2007 | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה |  |
| גרמניה 2011 | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה |  |
| קנדה 2015 | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה |  |
| צרפת 2019 | סיימה בשלב הבתים | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 5 | 3- |  |
| בסך הכל | 1/8 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 5 | 3- |  |
הישגים > קופה אמריקה לנשים

| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברזיל 1991 | מקום שני | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 6 |
| ברזיל 1995 | מקום שלישי | 4 | 1 | 1 | 2 | 14 | 9 |
| ארגנטינה 1998 | סיימה בשלב הבתים | 4 | 1 | 0 | 3 | 6 | 13 |
| פרו 2003 | סיימה בשלב | 2 | 0 | 0 | 2 | 2 | 9 |
| ארגנטינה 2006 | סיימה בשלב | 4 | 1 | 0 | 3 | 5 | 13 |
| אקוודור 2010 | מקום שלישי | 7 | 3 | 2 | 2 | 11 | 8 |
| אקוודור 2014 | סיימה בשלב | 4 | 2 | 0 | 2 | 6 | 5 |

| צ'ילה 2018 | מקום שני | 7 | 3 | 3 | 1 | 13 | 5 |
| בסך הכל | 8/8 | 34 | 12 | 6 | 16 | 59 | 68 |
הישגים > משחקים אולימפיים

| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ארצות הברית 1996: לא העפילה
אוסטרליה 2000: לא העפילה
יוון 2004: לא העפילה
הרפובליקה העממית של סין 2008: לא העפילה
בריטניה 2012: לא העפילה
ברזיל 2016: לא העפילה
יפן 2020: טרם נקבע
| בסך הכל | 0/7 | - | - | - | - | - | - |
הישגים > המשחקים הפאן-אמריקאיים

| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
קנדה 1999: לא העפילה
הרפובליקה הדומיניקנית 2003: לא העפילה
ברזיל 2007: לא העפילה
| מקסיקו 2001 | סיימה בשלב הבתים | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 1 |
קנדה 2015: לא העפילה
פרו 2019: לא העפילה
צ'ילה 2023: העפילה אוטומטית כמארחת
| בסך הכל | 2/7 | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 1 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א
1 2  החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל
נאום ההתפטרות של ריצ'רד ניקסון

הנשיא ניקסון עוזב את הבית הלבן לאחר התפטרותו, 1974
נאום ההתפטרות של ניקסון
נאום ההתפטרות של ריצ'רד ניקסון היה נאום שנישא ב-8 באוגוסט 1974, על ידי נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון לציבור האמריקני. הנאום שנישא מהחדר הסגלגל שבבית הלבן, היה על רקע מעורבותו של ניקסון באירועים סביב פרשת ווטרגייט שהתרחשה בתקופת כהונתו השנייה, בעקבותיה הודיע לאומה שהוא מתפטר מתפקידו. בעקבות הפרשה איבד ניקסון חלק ניכר מהתמיכה הפוליטית, ובעת התפטרותו הוא עמד בפני הליך הדחה מתפקידו.
ניקסון היה הנשיא התשיעי המכהן שלא השלים את תקופת כהונתו בת ארבע השנים שאליה נבחר, מאז נוסדה הנשיאות בשנת 1789. עם זאת, הוא היה היחיד לעשות זאת מסיבה שאינה מוות. ניקסון הוא הנשיא היחיד שהתפטר מתפקידו בהיסטוריה של ארצות הברית.
רקע

עם שחרורן ב-5 באוגוסט 1974 של כמה שיחות מוקלטות מהחדר הסגלגל, שאחת מהן נקראה בפי העיתונות "האקדח המעשן" (Smoking Gun) והוקלטה מיד לאחר הפריצה למתחם ווטרגייט, הוכיחה כי ניקסון ידע על הקשר של הבית הלבן לפריצה לווטרגייט זמן קצר לאחר שהתרחשה, ואישר תוכניות לסיכול החקירה. התמיכה הארצית בניקסון כמעט התנדפה, ותמיכתו הפוליטית קרסה.
ניקסון נפגש עם מנהיגי המפלגה הרפובליקנית בקונגרס של ארצות הברית יומיים לאחר מכן, ונאמר לו כי הוא בפני עומד בוודאות בפני הדחה בבית הנבחרים וסילוק סביר ממשרתו בסנאט. באותו לילה, בידיעה שנשיאותו למעשה הסתיימה, ניקסון גיבש סופית את החלטתו להתפטר.
כותב הנאומים של הנשיא, ריימונד ק. פרייס, כתב את נאום ההתפטרות. הנאום נמסר בערב 8 באוגוסט 1974 מהחדר הסגלגל ושודר בשידור חי ברדיו ובטלוויזיה.
תגובות

בספר "ניקסון: החורבן וההבראה, 1973–1990", גילה הביוגרף סטיבן אמברוז כי תגובתה של התקשורת האמריקנית לנאומו של ניקסון הייתה חיובית באופן כללי. בספר מצוטט השדרן רוג'ר מוד מ-CBS, כדוגמה למי שתיעב את הנאום. מוד ציין כי ניקסון מסגר מחדש את נאום ההתפטרות שלו כדי להדגיש את הישגיו ולא להתנצל על פרשת ווטרגייט.
הערות שוליים

↑  President Nixon Resignation Address, באתר C-SPAN
1 2 3  ג'ון הרברס, Nixon Resigns, הניו יורק טיימס, 8 באוגוסט 1974
1 2  The Last Hours of the Nixon Presidency, באתר ערוץ ההיסטוריה
↑  Ambrose, Stephen E. (1991). Nixon, Volume Three: Ruin and Recovery, 1973–1990. Simon and Schuster. ISBN 978-0-671-69188-2.
| ריצ'רד ניקסון |
| --- | --- | --- |
| משפחה | תלמה "פט" ראיין ניקסון (רעיה) •  טרישיה ניקסון קוקס (בת) • ג'ולי ניקסון אייזנהאואר (בת) • פרנק ניקסון (אב) • האנה ניקסון (אם) |  |
| פעילות מוקדמת | צי ארצות הברית • אוניברסיטת דיוק • המפלגה הרפובליקנית • בית הנבחרים • הסנאט • סגן נשיא ארצות הברית (ראו ויכוח המטבח) |  |
| מותו והנצחתו | מותו והלווייתו • הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ריצ'רד ניקסון • מקום הולדתו |  |
| נשיא ארצות הברית ה-37 | נשיא ארצות הברית ה-37 |  |
| מערכות בחירות | הבחירות לנשיאות 1960 • הבחירות לנשיאות 1968 • הבחירות לנשיאות 1972 |  |
| קבינט | ספירו אגניו (סגן הנשיא) • ג'רלד פורד (סגן הנשיא) • ויליאם פירס רוג'רס (מזכיר המדינה) • הנרי קיסינג'ר (מזכיר המדינה והיועץ לביטחון לאומי) • ג'יימס ר' שלזינגר (מזכיר ההגנה) |  |
| מדיניות חוץ | ביקור ניקסון בסין (1972) • מלחמת וייטנאם (1969-1973) • מלחמת יום הכיפורים (1973) • תוכנית רוג'רס (1969-1971) • ההפיכה הצבאית בצ'ילה (1973) |  |
| מדיניות פנים | דוקטרינת ניקסון (1969) • הנחיתה על הירח (1969) • הקמת הסוכנות להגנת הסביבה (1970) • משבר האנרגיה העולמי (1973) • פרשת ווטרגייט (1973) • התפטרותו (1974) |  |
נחש הקשת

ציור סלע של נחש הקשת בארץ ארנהם.
נחש הקשת (אנגלית: Rainbow Serpent), הוא שם שנתנו אתנוגרפים ואתנולוגים מודרניים לדמויות מיתיות במיתולוגיות של הילידים אבוריג'ינים באוסטרליה. לדמויות נחש קשת יש שמות מקוריים שונים ותפקידים שונים אצל עמי ילידים שונים, אך הן בדרך-כלל מתוארות כאל, לעיתים האל הבורא, בדמות נחש או דג, החי בבורות מים, וכאשר הוא עובר מבור אחד למשנהו הוא נראה בדמות הקשת בענן.
נראה כי הראשון שהשתמש במונח באנגלית, וייתכן שטבע אותו, היה האנתרופולוג הבריטי אלפרד רדקליף-בראון.
מינים שונים של בעלי-חיים, בעיקר נחשים, באזורים שונים של אוסטרליה, הוצעו כהשראה לדמות המיתית, למשל פיתון אונפלי ופיתון מים חום. כמו כן הוצע מין של נחש נכחד, הוונאמבי.
בארץ ארנהם בטריטוריה הצפונית, ציורי סלע של נחש הקשת מתוארכים לתקופה של 4,000 עד 6,000 שנה לפני זמננו ולפיכך תוארו כ"דת העתיקה בעולם". ארכאולוגים שיערו שראשית הופעתם קשורה להצפת אזורי החוף באוסטרליה בראשית ההולוקן.
פסטיבל נחש הקשת (Rainbow Serpent Festival) הוא פסטיבל שנתי של מוזיקה, אמנויות ותרבות במדינת ויקטוריה בדרום-מזרח אוסטרליה.
האחיות וואווילאק (Wawalag) הן שתי דמויות בוראות במיתולוגיה של אנשי היונגור (Yunggor) בארץ ארנהם. מסופר כי דם הווסת (או בגרסה חלופית של הסיפור, דם הלידה) של אחת מהן זיהם בור מים שבו חי יורלונגור, שמו המקומי של נחש הקשת. יורלונגור זעם על כך והוריד מבול אשר שטף את הארץ ובלע את האחיות ואת בניהן התינוקות. לאחר מכן הפך יורלונגור לקשת בענן, ירד לאדמה והקיא את האחיות ואת בניהן כשהם בחיים. סיפור זה שימש כבסיס לטקסי בגרות אצל בני היונגור.
הערות שוליים

↑  Taçon, P. S., Wilson, M., & Chippindale, C. (1996). Birth of the Rainbow Serpent in Arnhem Land rock art and oral history. Archaeology in Oceania, 31(3), 103-124.
↑  Leeming, David. Wawilak sisters, in The Oxford companion to world mythology. Oxford University Press, 2005.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560599305171  LCCN: sh85111209
נוירוטיפיקליות

נוירוטיפיקל (מאנגלית - Neurotypical, 'נוירוטיפוסי') הוא נאולוגיזם המתאר אנשים שמצבם הנוירולוגי נתפס בעיני רוב האנשים כנורמלי מבחינת יכולתם לעבד מידע מילולי, חושי וחברתי. המונח נטבע לראשונה בקרב אנשי הקהילה האוטיסטית, כתווית לתיאור אנשים שאינם אוטיסטים. מאוחר יותר, נפוץ השימוש במונח גם בקרב תנועת הגיוון העצבי ובקהילה המדעית.
בממלכה המאוחדת, האגודה האוטיסטית הלאומית ממליצה לעיתונאים לאמץ את המונח.
לעיתים משתמשים במונח באופן סרקסטי, כגון במאמר "המכון לחקר הנוירוטיפיקלים" מאת קבוצת האוטיסטים autistics.org.
הערות שוליים

↑  What to say (and not to say) about autism
↑  "המכון לחקר הנוירוטיפיקלים"
משפט השוואתי

משפט השוואתי (המכונה גם משפט משווה) הוא תחום בחקר המשפט המשווה בין שיטות משפט וחוקים במקומות או בזמנים שונים, ובין מטרותיו תיעוד היסטורי, לימוד על טיבו של משפט תקדימי (כגון המשפט המקובל), מציאת השיטה היעילה יותר ועוד.
ישנם שני סוגים של משפט השוואתי:
משפט השוואתי אופקי (מאוזן) – עוסק בהשוואה בין שתי שיטות משפט המתקיימות בו-זמנית במקומות שונים, למשל המשפט הישראלי לעומת המשפט האמריקני. מקל במציאת פתרונות/הסדרים שנמצאו כבר בשיטות משפט אחרות.
משפט השוואתי אנכי – עוסק בהיסטוריה של המשפט והתפתחויות לאורך השנים בשיטת משפט נתונה, או בין שיטות משפט הנובעות זו מזו.
שתי שיטות המשפט הבולטות ביותר בעולם הן:
Civil law - דומיננטית מאוד בעולם (נקרא גם המשפט הקונטיננטלי) כדוגמת צרפת.
Commom law - דומיננטית בעיקר בארצות הברית, אנגליה והקולוניות.
כאשר אנו יודעים את שם שיטת המשפט הנוהגת דבר זה אומר לנו רבות על המדינה:
מבחינה דסקריפטיבית: הבנת העולם באמצעות שתי מילים והמשמעויות הנובעות מכך.
מבחינה אנליטית: הבנת היחסים בין זהויות משפטיות וזהויות לא משפטיות.
מבחינה נורמטיבית: האם ניתן "לשתול" כללים ונורמות בין משפחות דומות.
מקורות משפטיים אפשריים

חקיקה (חוקה, חקיקה ראשית, חקיקת משנה, צווים)
פסיקה
מנהג
דין זר/משפט בינלאומי
כתבי מלומדים
ההיררכיה המקובלת מבחינת חשיבות המקור המשפטי היא פירמידת הנורמות של קלזן:
חוקה (בראש הפירמידה)
חוקים
חקיקת משנה
צווים (בתחתית הפירמידה)
כאשר נאמר על כך:
“The king must not be under man but under God and under the law, because the law makes the king...” (Bracton, On the Laws and Customs of England, 1258)
היבטים

היבטים מוסדיים:
בזירה השיפוטית- המשפט ההשוואתי משמש כלי להפעלת המשפט הקיים.
בזירת החקיקה- משרדי ממשלה/קבוצות אינטרס/כנסת (מ.מ.מ – מרכז מחקר ופיתוח זה הכנסת)
היבטים תרבותיים:
הפנייה לשיטת משפט אחרת נפוצה כאשר קיימת קרבה תרבותית בין המדינות, מבחינת ערכים חברתיים ותנאים סביבתיים (לדוגמה בישראל נוהגים רבות להשוואת למשפט האנגלי וכן  מארצות הברית כאשר בשתיהן נוהג ה-COMMON LAW.
קל יותר ללמוד משיטות שישראל כבר שאבה מהן הסדרים כדוגמת המשפט האנגלי עליו אנו נשענו רבות.
מחסומי שפה – בעבר היווה קושי, עם זאת כיום בעידן הגלובליזציה הדברים פשוטים.
היבטים יישומים:
השוואה ברמת הפשטה גבוהה (איסור גידול חזיר בהשוואה לשחיטת פרות בהודו) – עיגון משפטי של
סמל דתי-תרבותי
משפט השוואתי חייב להתייחס למשפט פורמלי מול יישומו הלכה למעשה
ייבוא וייצוא של נורמות- שיפור המשפט מה קורה בחוץ ולייבא לעומת מדינות דמוקרטיות ומעצמות שמנסות לייצא נורמות חשובות לדעתן.
בישראל

בראי ההיסטורי:
שיטות משפט של מדינות אחרות שימושו בסיס להתהוות המשפט הישראלי
ההרכב האנושי של הקהילה המשפטית בישראל והשכלתם בתקופת "דור המייסדים"
הכרה במעמדו של המשפט העברי
גורמים עכשוויים:
פרקטיקה של בית המשפט העליון להפנות למשפט השוואתי (בעיקר מאנגליה וארצות הברית)
רפורמות חקיקה המבוססות על מודלים השוואתיים
אקדמיה ישראלית
במשפט הישראלי קיימת נטייה הולכת וגוברת לעבר המשפט האמריקני. העולם כולו נע לכיוון אמריקה (עם זאת דבר זה יכול להוות בעיה שכן ישנם הבדלי תרבות וגישות).
בישראל > חשיבות בישראל

שיטת משפט מעורבת (שואבת רבות מהדין האנגלי)
אנו שיטת משפט חדשה ורכה בשנים, חסר לה העומק של שיטות משפט ותיקות
בשונה מארצות הברית אין לנו פרקטיקה השוואתית כפדרציות או אזורית כדוגמת האיחוד האירופי
חברה הטרוגנית ורב תרבותית- רצון להיחשף לתרבויות שונות והשפעות שלהן
מערכת משפט מרוכזת (פרלמנט המורכב מבית אחד, מתנקזת לבית המשפט העליון)
התפתחות

ראשית הפרויקט ההשוואתי באירופה של המאה ה-19 עם הרצון לקידום קודים משפטיים מודרניים.
בשלב זה קיים עניין מועט בעולם האנגלו-אמריקני. עיקר הדיון עסק ביתרונות-חסרונות של קודיפיקציה מול דין שנוצר בפסיקה.
מהגרים גרמנים שעזבו לארצות הברית אחרי עליית הנאציזם, כמו רודולף שלזינגר, הביאו איתם את התפיסה ההשוואתית ששלטה בגרמניה.
עולה האמונה כי משפט השוואתי ישמש כלי להעברת בשורת הליברליזם הקפיטליסטי והדמוקרטי למדינות מתפתחות ומדינות עולם שלישי.
מותם של מהגרים מגרמניה והתפכחות מאשליית הקדמה, הביאו לשקיעה של המשפט ההשוואתי משנות ה-70 של המאה הקודמת, אך בתקופה האחרונה אנו חווים פריחה מחודשת הבאה לידי ביטוי באמצעות:
גלובליזציה – בעידן בו כל העולם הוא כפר קטן המידע נגיש וחופשי, קל לבדוק המתרחש במקומות אחרים.
המשפט הבינלאומי והאזורי – משקל גדול למשפט הבינלאומי, התייחסות ויניקה משם.
עיסוק בשיטות משפט שבעבר לא עסקו בהן (סין – יפן, מוסלמי – יהודי, אפריקאי – לטיני).
תחומי עניין חדשים: זכויות אדם, משפט פלילי, משפט חוקתי ועוד.