stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבו דיס
שם היישוב

השם אבו דיס משמר, כנראה, את שמו של הכפר "בית אבודיסון" שהיה במקום במאה ה-5. בית אבודיסון נזכר בכתביו של הנזיר קירילוס מסקיתופוליס כחלק מסיפור תולדות חייו של הנזיר סבאס שפעל באזור זה.
מקור אפשרי אחר לשם "אבו דיס" מציע זאב וילנאי בספרו על ירושלים. לדבריו יש בידי מי מתושבי אבו דיס מסורת שכפרם נקרא על שם הצמח "דיס". צמח זה הוא הסָמָר (Juncus), הגדל בערבות יריחו. בעבר קלעו סלים מצמח זה. לפי אותה מסורת, הראשון שהתיישב באבו דיס נהג לקלוע לפרנסתו סלים מצמח הדיס - ומכאן שם הכפר.
היסטוריה > בתקופה העות'מאנית

ברשימות מס עות'מאניות משנת 1596, מופיע הכפר עם כ-80 חייבי מס וכ-400 תושבים בסנג'ק ירושלים. תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, ועיזים.
במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון, או מצודה ושלטו על האזור.
בשנת 1870 ביקר בכפר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן וכתב: "בכפר מבנה גדל ממדים באופן יחסי לשאר המבנים בכפר (כנראה מתייחס לביתו של מוכתר הכפר)."
בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ"כפר על ראש גבעה, מוקף מטעי זיתים".
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

במפקד 1922, שערכו שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 1,029 מוסלמים, ובמפקד 1931 האוכלוסייה גדלה ל-1,297, כולם מוסלמים שאכלסו 272 בתים.
היישוב נפגע קשות ברעידת האדמה ביולי 1927, שבה נפגעו כ-90 בתים.
ב-1945 האוכלוסייה הייתה 1,940 איש, כולם מוסלמים, ואילו שטח הקרקע הכולל היה 27,896 דונם, שרובם שימשו למרעה, 4,981 דונם לגידולי דגנים, ואילו 158 דונמים סווגו כשטח בנוי.
בתוכנית החלוקה אבו דיס הייתה אמורה להיות חלק מהשטח הבינלאומי של ירושלים וסביבתה.
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
בשנת 1961, האוכלוסייה הייתה 3,631 נפש.
היסטוריה > בתקופת מדינת ישראל

בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. מיד אחרי מלחמת ששת הימים החילה ממשלת ישראל את החוק הישראלי על מזרח ירושלים לפי צו בהתאם לסעיף 11ב של פקודת סדרי השלטון והמשפט. שר הביטחון משה דיין מינה ועדה של שלושה אלופים (חיים הרצוג, רחבעם זאבי ושלמה להט) על מנת לקבוע את גבולות ירושלים. ממצאי הוועדה של האלופים הוגשו לקראת סוף יוני 1967 ואל מערב ירושלים צורפה מזרח ירושלים יחד עם 70,000 דונם. גבול ירושלים המאוחדת כלל כ-10% משטח היישוב, שסופח לשטחה של ירושלים, ותושביו הפכו למחזיקי תעודת זהות ישראלית. כמו כן, אוכלוסיית אבו דיס גדלה בתקופה זאת כתוצאה ממעבר תושבים מחברון ליישוב ומהתיישבות בדואים שנדדו באזור במגורי קבע באבו דיס. נראה שהסיבה לכך היא אפשרויות הפרנסה שהיו באבו דיס כעיר שסמוכה לירושלים. בנוסף, עברו לאבו דיס תושבים ערבים שגרו ברובע היהודי וגורשו ממנו לאחר מלחמת ששת הימים.[דרוש מקור]
לאחר חתימת הסכמי אוסלו גדלה חשיבותה הפוליטית של אבו דיס. אבו דיס אמנם הוגדרה כשטח B, אך הרשות הפלסטינית הקימה ביישוב מוסדות שלטון רבים ביחס לגודלו של היישוב. באבו דיס מוקמו משרדיו של מושל נפת אל-קודס מטעם הרשות הפלסטינית. כן הוקם במקום בניין גדול שהיה אמור לאכלס בתוכו את המועצה המחוקקת הפלסטינית. באופן סמלי ממוקם הבניין במרחק 2.8 ק"מ בקו אווירי מהר הבית, בדיוק כמו כנסת ישראל. ממוסדות אלו קיוותה הרשות הפלסטינית להשפיע על הנעשה במזרח ירושלים, שבה נמנע ממנה לפעול בגלוי. בנוסף למוסדות ממשל פלסטיניים, אוניברסיטת אל-קודס הבנויה על אדמות בבעלות יהודית ממוקמת אף היא ביישוב. בשנת 2002, תפס משמר הגבול את מלון קליף בטיעון שהוא דרוש ממסיבות ביטחוניות, זמן קצר לאחר מכן הושלמה בניית חומת ההפרדה שנבנתה בצמוד לו. בשנת 2003, שינתה מדינת ישראל את העילה לתפיסת המבנה, והודיעה לבעלים כי המלון הוא "נכס נפקד", שעובר לבעלותה מתוקף חוק נכסי נפקדים, זאת אף על פי שמעולם לא עזבו את ביתם הנמצא במרחק של 200 מטרים מהמלון. המלון המשיך לשמש את שוטרי משמר הגבול, שגם הציבו מחסום כדי להגביל תנועת פלסטינים לכיוון השכונה קדמת ציון עד שנת 2015, בה פינה מג"ב את המלון.
במסגרת הקמת גדר ההפרדה נבנתה חומת בטון גבוהה שחוצצת בין אבו דיס לבין מזרח ירושלים. מאז הקמת החומה מתבצעת תנועת התושבים מאבו דיס לירושלים ומירושלים לאבו דיס דרך מספר מחסומים. הפרדה זאת מקשה מאוד על חיי התושבים, שהתרגלו לראות בשכונות הירושלמיות שגובלות באבו דיס ואבו דיס עצמה מרקם עירוני אחד. הגדר מפרידה בין 6,000 דונם של אדמה חקלאית, הנמצאים בשטח הישראלי, לבין שאר העיר, ששטחה הוא 28,332 דונם.
בשנת 2013, צלמו קטעים מהסרט עומאר (שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בשנת 2014) באבו דיס.
בדצמבר 2017, פורסם בתקשורת כי לפי תוכנית השלום של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, אבו דיס מתוכננת להיות בירת המדינה הפלסטינית.
היסטוריה > שכונת קדמת ציון

במאי 2004, נכנסו ישראלים מעמותת "עטרת כהנים" לשני בתים בשכונה. הבית הראשון, "בית שרה", בית בן שתי קומות בחלקה הצפוני של אבו דיס. הבית השני, "בית האחים", נמצא בחלקה הדרומי של השכונה. הבתים נרכשו על ידי המיליונר  ארווינג מוסקוביץ', שתומך כספית בעמותה. לדברי הישראלים שני הבתים שאוכלסו סימנו את כוונת "עטרת כהנים" לבנות במקום שכונה חדשה בשם "קדמת ציון", בהיקף של מאות יחידות דיור. בתחילת שנת 2012 החל ראש עיריית ירושלים ניר ברקת לקדם בניית 300 יחידות דיור במקום.
חינוך

בעקבות האינתיפאדה השנייה וקשיי המעבר בין הגדה המערבית לירושלים, הועברו הפקולטה למדע וטכנולוגיה והפקולטה לרפואה של אוניברסיטת אל-קודס מירושלים לקמפוס חדש שהוקם באבו דיס, כך שתושבי הגדה יכלו להגיע לאוניברסיטה ללא הגבלות תנועה. הקמפוס ממוקם על גבעה בדרום אבו דיס צמוד לגדר ההפרדה.
מזבלת אבו דיס

בשנת 1981 הוקם על ידי עיריית ירושלים אתר פסולת באבו דיס. עד סגירת האתר ב-2012 הוטמנו בו כ-7 מיליון טון של פסולת ביתית. עד שנת 1999 האתר הופעל על ידי עיריית ירושלים באמצעות קבלן. בשנת 1999 האתר הועבר לידי עיריית מעלה אדומים וקלט כ-1,350 טון של פסולת ביתית ליום, כשמתוכה כ-1100 טון מירושלים. בעשור השני של המאה ה-21, הקים המנהל האזרחי בצמוד למזבלה את הכפר הבדואי ערב אל-ג'האלין.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  זאב וילנאי, ירושלים - חלק ב, עמ' 403
↑  Amy Singer (1994). Palestinian peasants and Ottoman officials. Cambridge University Press. pp. 64–69. ISBN 0-521-45238-4.
↑  Macalister, R. A. Stewart; Masterman, E. W. G., Occasional Papers on the Modern inhabitants of Palestine, part I & part II, Quarterly Statement - Palestine Exploration Fund., 1905, עמ' 353
↑  Guérin, 1874, pp. 160 ff
↑  Conder and Kitchener, 1883, SWP III, p. 27
↑  Barron, 1923, Table VII, Sub-district of Jerusalem, p. 14
↑  Mills, 1932, p. 37
↑  Earthquake turns out a real catastrophe, פלסטיין בולטין, 13 ביולי 1927
↑  Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 24
↑  עצרת אונ"א החליטה על בינאום ישראל לא תשלים. ירושלים לא תיכנע, הַבֹּקֶר, 11 בדצמבר 1949
↑  Government of Jordan, Department of Statistics, 1964, p. 13
↑  בהמשך לסעיף 1 לפקודת שטח השיפוט והסמכויות תש"ח-1948 – חקיקה של מועצת המדינה הזמנית, שקבעה: "כל חוק החל על מדינת ישראל ייראה כחל על כל השטח הכולל גם את מדינת ישראל כולה וגם כל חלק מארץ-ישראל אשר שר הביטחון הגדיר אותו בצו כמוחזק על ידי צבא-הגנה לישראל", מתוך, עיתון רשמי, תש"ח, תוספת א', עמ' 61
↑   עוזי בנזימן, מדוע באמת סופחה מזרח ירושלים: בחזרה להחלטה הדרמטית ששינתה את פני המזרח התיכון, באתר הארץ, 17 במאי 2017
↑  השר שפירא לטדי קולק: בזה הנך ראש העירייה של ירושלים השלמה, מעריב, 28 ביוני 1967
↑  נדב שרגאי, המינהל הפלשתיני באבו דיס, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2001
↑  נדב שרגאי‏, שכונה יהודית באבו דיס - ואלפי דירות לפלסטינים - וואלה חדשות, באתר וואלה, 22 ביוני 2012
↑   ניר חסון, המדינה נסוגה מהפקעת מלון במזרח י-ם: "לא ניתן להוכיח שבעליו נפקדים", באתר הארץ, 28 באוגוסט 2013
↑   ניר חסון, מג"ב פינה את מלון קליף באבו דיס - למעט הגג, באתר הארץ, 4 במאי 2015
↑  ארנון רגולר, הפרלמנט הפלשתיני יישאר מחוץ לגדר ההפרדה, באתר הארץ, 18 בינואר 2004
↑  אורון שמיר, "עומאר": דרושים פתרונות, ולא רק לסכסוך, באתר הארץ, 9 בינואר 2014
↑  נעה לנדאו, אמיר תיבון, ניו יורק טיימס: הסעודים הציעו לעבאס את אבו דיס כבירת פלסטין; הצדדים מכחישים, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2017
↑  ארנון רגולר, ההתנחלות באבו דיס משלימה רצף יהודי במזרח ירושלים, באתר הארץ, 4 במאי 2004
↑  נדב שרגאי‏, שכונה יהודית באבו דיס - ואלפי דירות לפלסטינים, באתר וואלה, 22 ביוני 2012
↑  יוני מנדל‏, בקמפוס של אל-קודס מדברים (גם) על שלום, באתר וואלה, 18 באוגוסט 2007
↑  עמירה הס, הבדואים משבט הג'האלין יאולצו לעבור ליישוב ליד מזבלת אבו דיס, באתר הארץ, 6 בפברואר 2012
| Flag of Senegalיישובי נפת אל-קודס |
| --- | --- | --- |
| ערים | מזרח ירושלים (שנוי במחלוקת) |  |
| מועצות מקומיות | אבו דיס • אלעיזריה • א-ראם |  |
| כפרים | אל-קובייבה • בידו • בית ענאן • ביר נבאלא • ח'אן אל-אחמר • חיזמא • כפר עקב (שנוי במחלוקת) • קטנה • קלנדיה • ענאתא • ערב אל-ג'האלין • בית דוקו • בית חנינא • בית סוריכ • בית איג'זא • בית איכסא • ג'בע • אל-ג'ודיירה • אל-ג'יב • מוח'מאס • ראפאת • א-סוואחרה א-שרקייה • קלנדיה •  א-זעיים • שייח' סעד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים שועפאט (שנוי במחלוקת) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582051405171  GND: 1139783343  LCCN: nb2008003146  VIAF: 151529302   WorldCat (עם VIAF): 151529302
אאוהיפוס

| אאוהיפוס |
| --- | --- |

תקופה
אאוקן 55–45 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
תת־סדרה:: Hippomorpha
משפחה:: סוסיים
סוג:: איוהיפוס
שם מדעי
 Eohippus ‏אוון, 1841

איור של אאוהיפוסים
איור
אאוהיפוס או איוהיפוס (שם מדעי: Eohippus; משמעות השם: "סוס השחר"), הוא סוג יונק קדום שהתקיים באאוקן תחתון, לפני כ-55 מיליון שנה. האיוהיפוס הוא מהמינים הקדומים ביותר של קרובי הסוסים. ממנו התפתח האורוהיפוס. המאובן הראשון שלו התגלה באנגליה על ידי הפלאונטולוג ריצ'רד אוון.
מאפיינים

האיוהיפוס היה רחוק בצורתו החיצונית מזו של הסוסים המוכרים כיום והיה בעל דמיון רב יותר לכלב: בעל רגליים קצרות, זנב ארוך וחוטם קצר. גובהו נע בין 20 עד 60 ס"מ. היו לו חמש אצבעות בכל רגל, אלא ששתי אצבעות בכל רגל אחורית ואצבע בכל רגל קדמית היו מנוונות. הוא ניזון בעיקר מפירות ועלים. הוא שכן ביערות.
כיום מכלילים רבים את סוג זה עם ההירקותריום (Hyracotherium; מילולית: "בהמה דמוית-שפן").
אדסל וילאג'ר

| --- | --- |

Edsel Villager, שנת 1959
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Edsel (אנ')
 שנות ייצור:  1960–1958
 יחידות שיוצרו:  11,884 יחידות
 הרכבה:  ארצות הברית
 חברת אם:  פורד
 סיווג:  מכונית סטיישן
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  5,217 מ"מ (1958)  5,337 מ"מ (1959)  5,456 מ"מ (1960)
 רוחב:  1,958 מ"מ (1958)  1,989 מ"מ (1959)  2,070 מ"מ (1960)
 גובה:  1,494 מ"מ (1958)  1,468 מ"מ (1959)  1,478 מ"מ (1960)
 משקל:  1,767-1,734 ק"ג (1958)  1,780-1,695 ק"ג (1959)  1,833-1,780 ק"ג (1960)
 בסיס גלגלים:  2,946 מ"מ (1958)  2,997 מ"מ (1959)  3,023 מ"מ (1960)
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים 5,911 סמ"ק  V8 צילינדרים 4,785 סמ"ק (1959)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 2 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 מעצב:  Roy A Brown Jr (1959-1958)  Bud Kaufman (1960)
אדסל וילאג'ר (באנגלית : Edsel Villager) היא מכונית סטיישן, אשר יוצרה על ידי חטיבת Edsel (אנ') בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1960–1958
סדרות

סדרה ראשונה - יוצרה בשנת 1958
סדרה שנייה - יוצרה בשנת 1959
סדרה שנייה - יוצרה בשנת 1960
נתונים

יוצרו 11,884 יחידות
2 תצורות מושבים : 6 נוסעים, 9 נוסעים
4 דלתות + חלק תחתון נפתח של דלת אחורית + חלון אחורי רחבי נפתח כלפי מעלה
מנוע קדמי
מנוע בנזין
סוג הנעה : הנעה אחורית
קיבולת מכל דלק : 75.8 ליטר
גלריה

"אדסל וילאג'ר", שנת 1958
"אדסל וילאג'ר", שנת 1959
"אדסל וילאג'ר", שנת 1959
"אדסל וילאג'ר", שנת 1958
"אדסל וילאג'ר", שנת 1959
"אדסל וילאג'ר", שנת 1959
"אדסל וילאג'ר", שנת 1959
"אדסל וילאג'ר", שנת 1959 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

אדסל ברמודה
אדסל ראונדאפ
אדסל סיטיישן
אדסל קורסייר
הערות שוליים

↑  אדסל שנת 1958 oldcarbrochures.com/static/NA/Edsel/1958_Edsel
↑  "אדסל וילאג'ר", שנת 1959 hemmings.com/stories/article/western-wagon-1959-edsel-villager
↑  "אדסל וילאג'ר" conceptcarz.com/vehicle/z7270/edsel-villager
↑  דגמי אדסל שנת 1958 oldcarbrochures.com/static/NA/Edsel/1958_Edsel/1958
אדסל סיטיישן

| --- | --- |

Edsel Citation, קבריולה
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Edsel (אנ')
 שנות ייצור:  1958
 יחידות שיוצרו:  9,299 יחידות
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה
 מודל קודם:  Mercury Monterey (אנ')
 מודל אחריו:  Edsel Corsair (אנ')
 חברת אם:  פורד
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  5,560 מ"מ
 רוחב:  2,027 מ"מ
 גובה:  1,445 מ"מ
 משקל:  1,953-1,874 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  3,150 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים 6,719 סמ"ק המפיק 345 כ"ס ב-4,600 סל"ד (מנוע "פורד" סדרה "Ford MEL engine" (אנ') סוג מנוע "410")
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מסוג "Cruise-O-Matic" (אנ') מתוצרת "BorgWarner" (אנ')
 צריכת דלק:  29.4 ליטר ל-100 ק"מ (נסיעה עירונית)  16.1 ליטר ל-100 ק"מ (נסיעה בינעירונית)
 מעצב:  Roy A Brown Jr
אדסל סיטיישן (באנגלית : Edsel Citation) היא מכונית סלון, אשר יוצרה על ידי חטיבת Edsel (אנ') בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בשנת 1958 בארצות הברית ו-קנדה
תצורות

2 דלתות - קבריולה, יוצרו 970 יחידות
2 דלתות - הרדטופ - קופה, יוצרו 2,781 יחידות (2,535 יחידות בארצות הברית, 246 יחידות בקנדה)
4 דלתות - הרדטופ - סדאן, יוצרו 5,588 יחידות (5,112 יחידות בארצות הברית, 476 יחידות בקנדה)
נתונים

יוצרו 9,299 יחידות
4 דלתות
מנוע קדמי - 6.7 ליטר, מנוע קירור מים
מנוע בנזין
סוג הנעה : הנעה אחורית
קיבולת מכל דלק - 75.7 ליטר
בדגמי "אדסל סיטיישן" הורכבה תמסורת אוטומטית מסוג "Cruise-O-Matic" (אנ') שהייתה התמסורת האוטומטית הראשונה שהרכיבה "פורד" בדגמיה. את ההילוכים ייצרה "BorgWarner" (אנ') בתכנון "Warner Gear division"
גלריה

"אדסל סיטיישן", 4 דלתות הרדטופ
"אדסל סיטיישן", 4 דלתות הרדטופ
"אדסל סיטיישן", 4 דלתות הרדטופ
"אדסל סיטיישן", 4 דלתות הרדטופ
"אדסל סיטיישן" - קבריולה
"אדסל סיטיישן" - קבריולה
"אדסל סיטיישן" - קבריולה
"אדסל סיטיישן", 4 דלתות הרדטופ
"אדסל סיטיישן" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"אדסל סיטיישן", 4 דלתות הרדטופ - מבט למושבים
ראו גם

אדסל ברמודה
אדסל וילאג'ר
אדסל פייסר
אדסל ריינג'ר
אדסל קורסייר
הערות שוליים

↑  אדסל שנת 1958 / ראו "אדסל סיטיישן" oldcarbrochures.com/static/NA/Edsel/1958_Edsel
↑  אדסל שנת 1958 oldcarbrochures.com/static/NA/Edsel/1958
↑  אדסל שנת 1958 edsel.com/pages/edsel58
↑  "אדסל" / ראו "אדסל סיטיישן"
↑  "אדסל סיטיישן" conceptcarz.com/vehicle/z7272/edsel-citation
↑  "אדסל סיטיישן" auto.howstuffworks.com/1958-edsel-citation
אבי פרידמן

ערך זה עוסק במדען. אם התכוונתם לאמן והסופר, ראו .
| --- | --- |
אבי פרידמן
אבי פרידמן
 לידה:  10 באוגוסט 1957 (בן 67) ג'רזי סיטי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  הנדסת חשמל
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  קולג' לפאייט  אוניברסיטת קליפורניה באירוויין 
 מוסדות:  אוניברסיטת רוצ'סטר 
 פרסים והוקרה:  Charles A. Desoer Technical Achievement Award Fulbright Scholar
 
אבי ג. פרידמן (נולד ב-10 באוגוסט 1957) הוא פרופסור בכיר באוניברסיטת רוצ'סטר, במחלקה להנדסת חשמל ומדעי המחשב. חבר ב-IEEE (אגודה בינלאומית של מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה) ובתוכנית פולברייט.
פרידמן נולד בניו ג'רזי. הוא קיבל דוקטורט מאוניברסיטת קליפורניה באירוויין. פרידמן חוקר בתחומי מעגל משולב, סינכרון שעון, מעגלים משולבים עם אותות מעורבים ו-VLSI. באוניברסיטת רוצ'סטר הוא מנהל את המרכז למערכות ראייה ממוחשבת.
כמו כן הוא גם פרופסור אורח בטכניון ומנהל שם את מרכז Acrc (Technion Advanced Circuits Research Center) .
פרידמן הועסק ב-Hughes Aircraft Company כאחראי על תכנון, ייצור ובחינה של VLSI/VHSIC CMOS and BIMOS digital ו-analog IC.
פרידמן נשוי ללורי ולהם שני ילדים.
ספרים

Clock Distribution Networks in VLSI Circuits and Systems (IEEE Press, 1995)
Analog Design Issues in Digital VLSI Circuits and Systems (Kluwer Academic Publishers, 1997)
Timing Optimization through Clock Skew Scheduling ( 2000 and 2009)(first and second edition)
On-Chip Inductance in High Speed Integrated Circuits (Kluwer Academic Publishers, 2001)
Power Distribution Networks in High Speed Integrated Circuits (Kluwer Academic Publishers, 2004)
Multi-Voltage CMOS Circuit Design (John Wiley & Sons Press, 2006)
Power Distribution Networks with On-Chip Decoupling Capacitors (Springer Verlag, 2008 and 2011)(first and second edition)
Three-Dimensional Integrated Circuit Design (Morgan Kaufmann, 2009)
High Performance Integrated Circuit Design (McGraw-Hill Publishers, 2012)
J. Rosenfeld and E. G. Friedman, On-Chip Resonance in Nano scale Integrated Circuits: Design and Analysis Methodologies for Advanced Data, Clock, and Power Generation Networks
D. Velenis and E. G. Friedman, Delay Uncertainty in High Performance Clock Distribution Networks Issues and Solutions
M. El-Moursy and E. Friedman, On-Chip Inductive Interconnect Design Methodologies
פרופסור פרידמן פרסם כ-500 מאמרים בתחומים high speed and low power CMOS design techniques, interconnect and substrate noise, pipelining and retiming, three-dimensional integration, and the theory and application of power and synchronous clock distribution networks.
אקדמיה ותארים

חבר ב IEEE
יו"ר ועדת ההיגוי של IEEE Transactions on Very Large Scale Integration (VLSI) Systems
עורך אזורי של Journal of Circuits, Systems and Computers
חבר במערכת העורכים של Analog Integrated Circuits and Signal Processing
חבר במערכת העורכים של Microelectronics Journal
חבר במערכת העורכים של Journal of Low Power Electronics
חבר במערכת העורכים של Journal of VLSI Signal Processing
מרצה כבוד IEEE CAS Society
חבר במערכת העורכים של IEEE and IEEE Transactions on Circuits and Systems II: Analog and Digital Signal Processing
חבר ב IEEE Circuits and Systems (CAS) Society Board of Governors,CAS liaison to the IEEE Solid-State Circuits Society (SSCS)
יו"ר של VLSI Systems and Applications IEEE Circuits and Systems Society Technical Committee
יו"ר Electron Devices Chapter of the IEEE Rochester Section
יו"ר משנה the 1997 International Workshop on Clock Distribution Networks
יו"ר של IEEE Workshop on Signal Processing Systems
יו"ר של 2003 and 2004 IEEE International Workshop on System-on-Chip for Real-Time Applications
יו"ר של 2004 IEEE International Conference on Electronics, Circuits, and Systems
יו"ר של 2006 IEEE International Symposium on Circuits and Systems
יו"ר של 2007 IEEE International Symposium on Networks on Chip (NoC)
מאמרים נבחרים

I. Vaisband, B. Price, S. Kose, Y. Kolla, E. G. Friedman, and J. Fischer, " Distributed LDO Regulators in a 28 nm Power Delivery System," Analog Integrated Circuits and Signal Procesing, Volume 83, Issue 3, pp. 295 - 309, 2015.
I. Vaisband and E. G. Friedman, " Energy Efficient Clustering of On-Chip Power Delivery Systems," Integration, the VLSI Journal, Volume 48, pp. 1 - 9, 2015.
M. Kazemi, E. Ipek, and E. G. Friedman, " Adaptive Compact Magnetic Tunnel Junction Model," IEEE Transactions on Electron Devices, Vol. 61, No. 11, pp. 3883-3891, November 2014.
S. Kvatinsky, N. Wald, G. Satat, E. G. Friedman, A. Kolodny, and U. C. Weiser, " Memristor-Based Material Implication (IMPLY) Logic: Design Principles and Methodologies," IEEE Transactions on Very Large Scale Integration (VLSI) Systems, Vol. 22, No. 10, pp. 2054-2066, October 2014.
A. Shapiro and E. G. Friedman, " MOS Current Mode Logic Near Threshold Circuits," Journal on Low Power Electronics and Applications, Volume 4, pp. 138 - 152, 2014. web
S. Kvatinsky, Y. H. Nacson, Y. Etsion, E. G. Friedman, A. Kolodny, and U. C. Weiser, " Memristor-Based Multithreading," IEEE Computer Architecture Letters, Vol. 13, No. 1, pp. 41 - 44, January-June 2014.
Friedman, Eby G. "Clock distribution networks in synchronous digital integrated circuits." Proceedings of the IEEE 89.5 (2001): 665-692.
Ismail, Yehea, and Eby G. Friedman. "Effects of inductance on the propagation delay and repeater insertion in VLSI circuits." Very Large Scale Integration (VLSI) Systems, IEEE Transactions on 8.2 (2000): 195-206.
Ismail, Yehea, Eby G. Friedman, and Jose L. Neves. "Figures of merit to characterize the importance of on-chip inductance." Very Large Scale Integration (VLSI) Systems, IEEE Transactions on 7.4 (1999): 442-449.
Hauryla, Mikhail, et al. "On-chip optical interconnect roadmap: challenges and critical directions." Selected Topics in Quantum Electronics, IEEE Journal of12.6 (2006): 1699-1705.
אהרון או'קונל

| --- | --- |

אהרון או'קונל
 לידה:  5 במרץ 1981 (בן 43) אלנטאון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה  מכללת אקרד 
 פרסים והוקרה:  פריצת השנה של כתב העת Science
 תרומות עיקריות
 מתנד קוונטי
 
אהרון דאגלס אוקונל (נולד ב-5 במרץ 1981 באלנטאון, פנסילבניה) הוא פיזיקאי ניסיוני אמריקאי.
במהלך עבודתו תחת אנדרו  קלילנד וג'ון מרטיני באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, הוא יצר את המתנד הקוונטי הראשון בעולם. בפרט, הוא הצליח לשנות את המצב הקוונטי של ביט קוונטי מוליך, מתקן המשמש במחשוב קוונטי, למצב נייד של מתנד מאקרוסקופי. המדידות של המכונה הקוונטית שיצר מהוות את התצפיות הישירות הראשונות של התנהגות קוונטית של תנועה של עצם נראה לעין והובילו את כתב העת Science להעניק לעבודתו את תואר "פריצת הדרך של השנה" לשנת 2010.
או'קונל דיבר על הנושא בועידת TED ב-לונג ביץ', קליפורניה.
קריירה אקדמית

או'קונל הוא בוגר תואר ראשון ממכללת Eckerd ב-סיינט פיטרסברג, פלורידה משנת 2005, ודוקטור לפיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה משנת 2010.
הערות שוליים

1 2  Adrian Cho. פריצת הדרך של השנה: המכונה הקוונטית הראשונה. Science, 330:1604, דצמבר 2010
↑  A. D. O’Connell, M. Hofheinz, M. Ansmann, R. C. Bialczak, M. Lenander, E. Lucero, M. Neeley, D. Sank, H. Wang, M. Weides, J. Wenner, J. M. Martinis, and A. N. Cleland . מצב היסוד הקוונטי ושליטה חד-פונונית על מהוד מכני. Nature, 464:697-703, אפריל 2010
↑  Markus Aspelmeyer. Quantum mechanics: The surf is up. Nature, 464:685-686, אפריל 2010
↑  http://www.ted.com/talks/aaron_o_connell_making_sense_of_a_visible_quantum_object.html
Wheels of Fire

Wheels of Fire הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הרוק הבריטית קרים. האלבום שונה ברובו מהסגנון המוזיקלי של קודמו, "Disraeli Gears", ומכיל הרבה יותר קטעי ג'אז והמוזיקה בו מורכבת יותר.
עובדות

האלבום יצא באוגוסט 1968 כתקליט דו צדדי, כאשר צד אחד שלו הוא הקלטת אולפן והשני מהופעה חיה. האלבום שוחרר אף כשני תקליטים נפרדים, "Wheels of Fire גרסת האולפן" ו-"(Wheels of Fire (Live at the Fillmore". בבריטניה הציור שהופיע על כריכת האלבום (אמנות בידיי מרטין שארפ) הודפס בדיו שחור על נייר אלומיניום ואילו על הכריכה של אלבום ההקלטה מההופעה החיה הוצגה תמונת תשליל של חברי הלהקה. ביפן, שני האלבומים שיצאו נכרכו באותה העטיפה כמו של העטיפה המקורית שיצאה בבריטניה, באוגוסט 1968. באוסטרליה, האלבום יצא אך ורק בגרסה המופרדת שלו, בדומה לגרסה היפנית, כאשר האלבום הכפול מעולם לא נמכר שם.
השירים לאלבום נכתבו על ידי כמה וכמה כותבים, כאשר מתופף הלהקה ג'ינג'ר בייקר כתב יחד עם הפסנתרן מייק טיילור שלושה שירים לאלבום. בסיסט וזמר הלהקה ג'ק ברוס, כתב ארבעה שירים עם המשורר פיט בראון. גיטריסט הלהקה אריק קלפטון לא כתב אף שיר, בשונה מהאלבום הקודם, אך כן בחר שני שירים להם הלהקה עשתה גרסאות כיסוי. את ההקלטות לאלבום מימנו חברת ההקלטות פולידור רקורדס הבריטית, כשאלו לקחו כמעט שנה שלמה.
סקירה מוזיקלית

מבחינה מוזיקלית, המנגינות והלחנים באלבום הרבה יותר מורכבים מאשר בקודמיו. השיר הפותח, שיצא אף כסינגל, נקרא "White Room" והוא דווקא דומה מאוד לסגנון של האלבום "Disraeli Gears", מה שעלול לתעתע במאזינים. שאר שירי האלבום דומים הרבה יותר למוזיקת הג'אז, ומכילים כלים רבים יותר, כמו כלי נשיפה וקשת לצד הכלים הרגילים. באלבום זה התרחקו חברי הלהקה מהמוזיקה הפופולרית ומהתבניות הפשוטות של תיבת ארבעה רבעים, והחלו לבצבץ שירים עם 8, 12 או 3 רבעים בתיבה.
עטיפת האלבום

את הכריכה לאלבום אייר הצייר מרטין שארפ, שאייר גם את עטיפת האלבום הקודם של הלהקה, וכתב יחד עם קלפטון כמה שירים. שארפ, שהיה שותף לבניין בו התגורר קלפטון, התיידד עמו והיה לשותף מעשי ופרקטי דומיננטי מאוד באלבום. לצד עטיפת האלבום שאייר בדיו שחור על בריסטול לבן, נהג שארפ להיכנס לחדר ההקלטות ולתת הערות מוזיקליות לנגנים.
| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
AllMusic: 4/5
Rolling Stone: 4/5
Amazon: 4.5/5
Discogs: 4.5/5
דירוגים

האלבום הגיע למקום השלישי בבריטניה לשנת 1968 במדד המכירות הלאומי, והיה למקום הראשון בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה. בעקבות כך הפך לאלבום הכפול הראשון בעולם שהוכרז כאלבום פלטינה. במאי 2012, המגזין רולינג סטון דירג את האלבום במקום 205 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. האלבום דורג במספר 757 במהדורה השלישית של אלבומי ה-All Time Top 1000 מאת קולין לארקין (2000).
קרדיטים

ג'ק ברוס – שירה עיקרית, גיטרה בס, צ'לו, מפוחית, קליופי, גיטרה אקוסטית, כתיבה.
ג'ינג'ר בייקר – תופים, כלי הקשה, פעמונים, גלוקנשפיל, טימפני, שירה, כתיבה.
אריק קלפטון – גיטרה, שירה.
פליקס פפלרדי – ויולה, פעמונים, אורגן, חצוצרה, חליל.
טום דאוד – עריכה, עיבוד קולי, תחזוקה, מהנדס הקלטות (בתקליט א').
אדריאן ברבר – מהנדס הקלטות (בתקליט ב').
ג'וזף מ. פלמצ'יו – מאסטרינג.
מרטין שארפ – ציור, עיצוב העטיפה, כתיבה.
ג'ים מרשל – צילום.
פיט בראון – כתיבה.
מיק טיילור – כתיבה.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | White Room  | 4:58 |
| 2. | Sitting on Top of the World  | 4:58 |
| 3. | Passing the Time  | 4:31 |
| 4. | As You Said  | 4:20 |
| 5. | Pressed Rat and Warthog  | 3:13 |
| 6. | Politician  | 4:12 |
| 7. | Those Were the Days  | 2:53 |
| 8. | Born Under a Bad Sign  | 3:09 |
| 9. | Deserted Cities of the Heart  | 3:38 |