stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נלי בליי
קריירה

טור סקסיסטי בעיתון "פיטסבורג דיספאץ'" שטען שמקומן של הנשים הוא במטבח, עורר אותה לכתוב תגובה לעורך העיתון. איכותו של המכתב הביאה את עורך העיתון לבקש ממנה להצטרף לעיתון ככתבת. אותו עורך הוא גם זה שנתן לה את שם העט שלה, על-פי שיר מאת סטיבן פוסטר, היות שבאותה תקופה לא היה נהוג שאישה הכותבת בעיתון תחשוף את שמה האמיתי ברבים.
בליי מיקדה את תשומת לבה באפליית נשים, המציאה את העיתונות החוקרת, והתמחתה בביצוע תחקירים בזהות שאולה. היא התחזתה לפועלת ופרסמה כתבות תחקיר על תנאי העבודה הקשים של נשים במפעלים בסוף המאה ה-19. כתבותיה של בליי הרגיזו בעלי עסקים רבים, שאיימו על העיתון בהפסקת הפרסום בו אם ימשיך לפרסם את כתבותיה. לאחר כמה כתבות תחקיר "הוגלתה" בליי לטורים בנושאי אופנה.
עקב כך עזבה בליי את הדיספאץ' ועברה לניו יורק, שם חיפשה עבודה במשך מספר חודשים. בליי ביקשה לעבוד בעיתונו של ג'וזף פוליצר, "ניו יורק וורלד". פוליצר שכר את שרותיה, ומשימתה הראשונה הייתה לכתוב כתבה על בית מחסה לחולות נפש שהיה באי בלקוול, מול ניו יורק. היא התחזתה לחולת נפש, אושפזה במוסד, וחשפה את התנאים הקשים שבהם טופלו החולות במקום. בעקבות הכתבה נסגר המוסד ובליי זכתה בפרסום רב.
ב-1888 הציעה נלי בליי למערכת הוורלד לערוך מסע מסביב לעולם, באופן דומה למתואר בספרו של ז'ול ורן "מסביב לעולם בשמונים יום". בליי נבחרה למשימה, וב-14 בנובמבר 1889 יצאה בספינה מניו יורק למסע סביב לעולם. שש שעות מאוחר יותר יצאה אליזבת' ביסלנד, כתבת של העיתון המתחרה, קוסמופוליטן, שקיבלה משימה להתחרות בבליי ולהגיע לפניה, תוך הקפת העולם בכוון ההפוך.
קורות מסעה של בליי פורסמו בכל יום בעיתון והביאו לגל גואה של התעניינות, שהתחזק כשהחלו הימורים לגבי איזו כתבת תגיע ראשונה ולגבי משך הזמן שייקח לה להקיף את העולם. העיתון ארגן תחרות תחזיות עם פרס של טיול לאירופה. כשהגיעה בליי לצרפת קיבלה הזמנה לארוחה מז'ול ורן ורעייתו וגם התארחה אצלם לכמה ימים. לאחר 72 ימים, שש שעות, 11 דקות ו־14 שניות, שבה בליי לניו יורק וזכתה לקבלת פנים נלהבת, שכללה זיקוקין די-נור ומצעד. המסע והשיא העולמי בהקפת העולם אותו קבעה, הקנו לה שם בינלאומי. היא גם הייתה האישה הראשונה שהקיפה את העולם ללא גבר מלווה. המתחרה שלה הגיעה ליעדה רק כעבור ארבעה ימים. הרפתקאותיה של בליי וכתיבתה על נושאים פמיניסטיים הפכו אותה לדמות מוערכת על ידי נשים רבות.
בשנת 1890 יצא לאור ספרה של בליי "מסביב לעולם בשבעים ושניים ימים" בו תואר מסעה מסביב לעולם.
בשנת 1895 נישאה בליי למיליונר רוברט סימן, שהיה מבוגר ממנה ב-40 שנה ופרשה מעיתונאות. לאחר מותו ב-1904 החלה בליי לנהל את העסק שלו בתעשיית הברזל, וביצעה שינויים רדיקליים למען שיפור תנאי העבודה של העובדים. בורותה בבנקאות ובהנהלת חשבונות גרמו לפשיטת רגל של החברה.
לאחר מכן חזרה בליי לעיתונאות וסיקרה נושאים כמו ועידת הסופרג'יסטיות ב-1913 ודיווחים מהחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה.
ב-27 בינואר 1922, בגיל 57, מתה בליי מדלקת ריאות ונקברה בניו יורק.
הערות שוליים

↑  Ten Days in a Madhouse: The Woman Who Got Herself Committed (באנגלית)
↑  AROUND THE WORLD IN SEVENTY-TWO DAYS (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280301605171  PLWABN: 9810543623405606  BNE: XX4935215  BnF: cb16913437x (data)  CANTIC: a10914547  GND: 119195623  ICCU: LO1V337540  ISNI: 0000 0001 1585 1316  LCCN: n50032234  NDL: 00620506  NKC: xx0231621  NLK: KAC200905849  NTA: 363143491  RERO: 02-A025826889  SNAC: w6qd0wkv  SUDOC: 083860819  VIAF: 816475   WorldCat (עם VIAF): 816475 
נלי בליי, בסוף שנות השמונים של המאה ה-19
צ'ג'ו אייר

צ'ג'ו אייר (בקוריאנית: 제주항공; באנגלית: Jeju Air) היא חברת התעופה הבין-לאומית הגדולה ביותר בקוריאה הדרומית.
היסטוריה

חברת התעופה נוסדה על ידי Aekyung Group וממשלת מחוז ג'ג'ו ב-25 בינואר 2005. היא הוקמה תחת השם הקוריאני 제주에어 (ג'ג'ו אייר). היא קיבלה רישיון עסק ב-25 באוגוסט 2005, מה שהפך אותה לחברת התעופה השלישית בגודלה במדינה אחרי קוריאן אייר ואסיאנה איירליינס. החברה רכשה את המטוס הראשון שלה ב-2 במאי 2006, וב-5 ביוני 2006 הייתה הטיסה המסחרית הראשונה שלה. עד סוף 2006 היו לה חמישה מטוסים.
פעולות הטיסה של החברה הושפעו מהתפרצות נגיף הקורונה. בנובמבר 2020 היו כ-3,100 עובדים בחברת התעופה. באוגוסט 2021, מכרה החברה מניות וגייסה כ-180 מיליון דולר עבור פעולות מימון.
בשנת 2024, במדד שביעות רצון הלקוחות הלאומי (NCSI) שאורגן על ידי מטה הפרודוקטיביות של קוריאה, החברה דורגה במקום הראשון בקטגוריית LCC זו בשנה השלישית ברציפות.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2024:
| כלי טיס | בצי | הזמנות | נוסעים> W | נוסעים> Y | נוסעים> סך הכול | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בואינג 737–800 | 36 | — | 12 | 162 | 174 |  |
| בואינג 737–800 | 36 | — | — | 189 | 189 |  |
| בואינג 737 MAX | 2 | 38 | — | 189 | 189 | החליף את בואינג 737–800 |
| בואינג 737–800BCF | 2 | — | מטוס מטען | מטוס מטען | מטוס מטען |  |
| סך הכול | 40 | 38 |  |  |  |  |
תאונות ותקריות

ב-12 באוגוסט 2007, טיסה 502 של החברה, מטוס בומברדייה דאש 8, ביצע חריגה ממסלול הנחיתה בנמל התעופה הבין-לאומי פוסאן גימהה. כל 74 הנוסעים וחמישה אנשי הצוות שרדו, אך ארבעה נוסעים נפצעו. למטוס נגרם נזק משמעותי והוצא משירות.
במרץ 2022, משרד הקרקעות, התשתיות והתחבורה של קוריאה הדרומית עצר שתי טיסות של החברה למשך 27 ימים, מכיוון שלא פעלו לפי פרוטוקול הבטיחות.
ב-29 בדצמבר 2024, טיסה 2216 של החברה, מטוס בואינג 737-8AS, שחזר מנמל התעופה סוברנבהומי בבנגקוק, תאילנד, התרסקה בגדר המערכת בשדה התעופה. המטוס החליק במורד המסלול לפני שפגע בקיר בטון מזוין והתפוצץ. 4 אנשי צוות וכל 175 הנוסעים נהרגו, בעוד ש-2 אנשי צוות שרדו ופונו לבית החולים בסיאול. ההנחה הייתה שהתאונה נבעה ממכת הציפורים שגרמה לכשל בפריסת כן הנסע, אך הסיבה המדויקת עדיין בבדיקה. מדובר בתאונה הקטלנית ביותר על אדמת קוריאה הדרומית והקשה ביותר מאז 1997. מנכ"ל החברה התחייב "לתקן את האמון ולחזק את אמצעי הבטיחות במסיבת עיתונאים בעקבות התקרית".
הערות שוליים

↑  "Contact Us." Jeju Air. Retrieved on March 5, 2010. "제주특별자치도 제주시 연동 301–7"
↑  "Jeju Head Office (אורכב 30.08.2011 בארכיון Wayback Machine)." Jeju Air. Retrieved on December 27, 2011. "#301-7, Yeon-dong, Jeju City, Jeju Special Self-Governing Province"
↑  황, 경수. "제주항공 - 디지털제주문화대전". Encyclopedia of Korean Local Culture. נבדק ב-2024-07-19.
↑  "Company Story".
↑  "Korea's AK Holdings to invest $77mn in Jeju Air share issue". ch-aviation (באנגלית). נבדק ב-2021-09-15.
↑  기자, 서영일. "제주항공, 3년 연속 국가고객만족도 조사 1위". n.news.naver.com (בקוריאנית). נבדק ב-2024-11-13.
↑  "South Korea's Jeju Air orders 40 Boeing planes worth $4.4 billion". Reuters. 20 בנובמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "제주항공, 차세대 기종 B737-8 첫 도입…40번째 항공기" [Jeju Air, adds first next generation aircraft 737-8…40th aircraft] (בקוריאנית). Yonhap News Agency. 7 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jeju Air to introduce cargo plane in first half amid prolonged pandemic". Yonhap News Agency. 13 בפברואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "[단독]제주항공, 화물 전용기 2호기 도입… 물류 사업 힘준다" [[Exclusive] Jeju Air Introduces Cargo Unit 2... I'm giving you strength in the logistics business] (בקוריאנית). Donga News. 11 במאי 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ranter, Harro. "ASN Aircraft accident de Havilland Canada DHC-8-402 Q400 HL5256 Busan-Gimhae (Pusan) International Airport (PUS)". aviation-safety.net. נבדק ב-2020-03-16.
1 2  "Air safety incidents for Jeju Air". aeroinside.com. נבדק ב-29 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "South Korea plane crash latest: Jeju Air crash kills 179, with two crew rescued". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2024-12-29.
↑  "South Korea plane crash latest: 'Growing frustration' among victims' families; huge emergency inspection ordered". Sky News. 2024-12-29. נבדק ב-2024-12-29.
מטוס בואינג 737–800 של החברה
בומברדייה דאש 8 של החברה בשנת 2007.
פסטיבל הכליזמרים הבינלאומי בצפת

| --- | --- |
 סוג:  פסטיבל מוזיקה 
 מדינה:  ישראל
 מיקום:  צפת
 מייסדים:  זכריה לירז
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1988–הווה (כ־37 שנים)
 klezmerim.info
 
פסטיבל הכליזמרים הבינלאומי בצפת הוא פסטיבל כליזמר המתקיים מדי קיץ מאז שנת 1988 בעיר צפת, ובמסגרתו מופעים סולנים ולהקות המשמיעים מוזיקה יהודית מסורתית ומוזיקת נשמה בין-לאומית.
היסטוריה > מקור השם

אחד המובנים של המונח "כלי זמר" על פי מילון אבן שושן הוא: "כינוי עממי למנגנים בחתונות ובמסיבות שמחה משפחתיות לשמח את הקרואים". בגולת מזרח אירופה נהגו לבטא את המונח ברצף אחד "כליזמר" או "כליזמרים" ובהגיית מלעיל.
מארגני הפסטיבל בחרו בשם זה כדי להדגיש את שמירת הרציפות של מסורת המוזיקה העממית היהודית בפסטיבל.
היסטוריה > הפסטיבל

במהלך ימי הפסטיבל מתקיימים בצפת אירועים מיוחדים, סדנאות קבלה ומיסטיקה, סיורים מוזיקליים בליווי כליזמרים, סיורי לילה מודרכים ומומחזים באתרים נבחרים בצפת בליווי שחקנים ומופעי נגנים הפזורים בסמטאות. כן מתקיימים בתקופת הפסטיבל אירועים מיוחדים לילדים כבימת כליזמרים לילדים, מופעי סיפורים ומופעי קסמים.
הפסטיבל הוא פסטיבל חופשי ופתוח לקהל הרחב. אירועי הפסטיבל מתקיימים בסמטאות העיר העתיקה של צפת מעל מספר במות. הפסטיבל נחשב לגדול מסוגו בארץ, הן במספר האמנים המופעים בו והן מבחינת מספר המבקרים הבאים מרחבי הארץ.
את הפסטיבל הגה, יזם, ביים וניהל אמנותית בשנים הראשונות זכריה לירז. בשנים הראשונות ניהל את הפסטיבל יעקב אגמון.
בשנת 1991 ביקרו בפסטיבל למעלה מ-100,000 איש, וחולקו פרסים כספיים לסולן מצטיין וללהקה מצטיינת בחסות ורד הגליל.
עם האמנים שהופיעו במסגרת הפסטיבל נמנים אמני כליזמר בעלי שם אך גם אמנים נוספים מז'אנר המוזיקה היהודית והישראלית.
בין האמנים שהופיעו בפסטיבל לאורך השנים נמנו, בין היתר, שלמה קרליבך (כשלושה חודשים לפני פטירתו) מוסא ברלין, אברהם לייב בורשטיין, שלמה בר, להקת קולן, חיליק פרנק, להקת פרה אדומה, מתי כספי, בועז שרעבי, אלברט פיאמנטה, מייק בורשטיין, מירי אלוני ואריק לביא, מירל רזניק, ג'ו עמר ופרחי ירושלים, להקת שפתיים, אירית גבריאלי, דוד דאור, גיורא פיידמן, ג'ימי לויד, ברי סחרוף, אברהם טל, סיני תור, מארש דונדורמה, יהודה גלאנץ, עדי ארד, קובי אפללו, מירי מסיקה, ארז לב ארי, יונתן רזאל, ליאור אלמליח, איתי פרל, המדרגות נרקיס, יהודה פוליקר, חנן בן ארי, בניה ברבי, עקיבא תורגמן, להקת תיסלם, נתן גושן, גולן אזולאי, אודיה, ישי ריבו, דודו טסה, דני סנדרסון, אהוד בנאי ועוד.
בנוסף לכך, לעיתים מגיעים אמנים מחו"ל, ביניהם מארצות הברית, בריטניה, סלובניה, גרמניה, אוסטריה וקרואטיה.
מנהלו האמנותי של הפסטיבל הוא אמן הכינור אייל שילוח, המלווה בשנים האחרונות את העיר ומוביל את פרויקט כיתות האומן הבינלאומיות ואת פרויקט 'צפת עיר מנגנת'.
היסטוריה > הפסטיבל > אירועים מיוחדים

הפסטיבל ה-19 (2006) הוקדם לתחילת חודש יולי (9-11 ביולי) בסמיכות לגמר מונדיאל 2006 שהתקיים ביומו הראשון, ובמסגרת זו הוצב באתר הבימה המרכזית דאז (כיכר אברהם שדה) מסך ענק ממנו יכלו המבקרים לצפות בגמר.
הפסטיבל ה-33 (2020) בוטל במתכונתו הרגילה עקב מגפת הקורונה והתקיים במתכונת מצומצמת של כיתות אמן בלבד לצד משדרים מוקלטים מראש ששודרו בטלוויזיה.
הפסטיבל ה-34 (2021) בוטל אף הוא עקב מגפת הקורונה.
הפסטיבל ה-37 (2024) בוטל עקב מלחמת חרבות ברזל במסגרתה נורו עשרות קטיושות מלבנון לעבר צפת והסביבה.
סיני תור בהופעה בפסטיבל הכליזמרים בצפת תשס"ט
ארז לב-ארי בפסטיבל הכליזמרים בצפת, אב ה'תשע"א (2011)
כנר בפסטיבל הכליזמרים בצפת, 2011
הערות שוליים

↑  מנחם הורביץ, הציעו בית לכליזמרים וזכו לביקור מס הכנסה, חדשות, 14 באוגוסט 1992
↑  איך מרימים פסטיבל, חדשות, 10 באוקטובר 1989
↑  טל פרי, הכלייזמרים: מה לראות, איפה לישון, מעריב, 24 ביולי 1991
1 2  תמי לוביץ, נשמה יתרה, חדשות, 4 באוגוסט 1991
↑  ידידיה מאיר, סיפורי קרליבך, באתר ערוץ 7, 5 בנובמבר 2014
↑   הרב שלמה קרליבך בפסטיבל הכליזמרים תשנ"ד צפת, סרטון  באתר יוטיוב
↑  מיוחד - פסטיבל כליזמרים בצפת, חדשות, 12 באוגוסט 1988
1 2  עירית נחמני, ניגון עצוב, חדשות, 6 באוקטובר 1988
1 2 3 4 5 6 7 8  טל פרי, הכלייזמרים: מה לראות, איפה לישון, מעריב, 24 ביולי 1991
↑  חפציבה ליפשיץ, כליזמר שהוא בעצם היא, מעריב, 24 ביולי 1991
1 2 3 4 5  אפי אברהם, ‏נפתח פסטיבל הכליזמרים ה-26 בצפת; הכניסה חופשית, באתר "סרוגים", 7 באוגוסט 2013
↑  ישי קרוב, צפת: 25 שנות כליזמרים, באתר ערוץ 7, 20 באוגוסט 2012
↑  קארין רוזקובסקי, ‏בפעם ה-28 ברציפות: פסטיבל הכליזמרים נפתח בצפת, באתר מעריב אונליין, 18 באוגוסט 2015
↑  עומר שומרוני, ‏מוזיקת כליזמר פסטיבל הכליזמרים, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2015
↑  הכליזמרים (שוב) באים לצפת - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2006-06-14
↑  פסטיבלים - פסטיבל כליזמרים ולאדינו בצפת, באתר www.habama.co.il
↑  בגלל הקורונה: נדחה פסטיבל הכליזמרים בצפת, באתר www.inn.co.il, ‏4 באוגוסט 2021
↑  מאיר ינקו, מלחמה: פסטיבל הכלייזמרים בצפת בוטל - בירושלים ייפתח הערב פסטיבל הכלייזמרים הבנלאומי, באתר חדש בגליל, ‏2024-08-18
שלט בעיר צפת ליד אחת הבמות בפסטיבל הכלייזמרים
יאן טילמן

יָאן טילְמָן (בגרמנית: Jan Thielmann; נולד ב-26 במאי 2002) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הכנף הימני בפ.צ. קלן מהבונדסליגה השנייה ובנבחרת גרמניה עד גיל 21.
קריירה

בשנות נעוריו, טילמן שיחק לראשונה בקהילת הנוער הצראת-פירהן-בקונד ומשם עבר לקבוצת הנוער של איינטרכט טרייר (אנ') לעונת 2014/15. בעונת 2017/18, עבר טילמן לקבוצה עד גיל 17 של קלן. הוא שיחק 24 משחקים עבור הקבוצה וזכה איתה באליפות ביוני 2019 לאחר ניצחון 3–2 על בורוסיה דורטמונד.
בעונת 2019/20, טילמן עלה לקבוצה עד גיל 19. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2–0 בבונדסליגה על באייר לברקוזן ב-14 בדצמבר 2019, ובכך הוא הפך לכדורגלן הראשון שנולד ב-2002 ששיחק בבונדסליגה, ונחשבה לבכורה הצעירה ביותר השנייה בהיסטוריה בליגה הצעירה במועדון שלו אחרי יאן אוורל ביסק.
לאחר הופעת בכורה משכנעת, המאמן מרקוס גיסדול המשיך לתת לטילמן זמן משחק במשחקים מול איינטרכט פרנקפורט ו-ורדר ברמן. בינואר 2020, טילמן חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו כשהאריך את החוזה שלו עם קלן עד ה-30 ביוני 2022. "הוא מאוד מאוד מתקדם לגילו, גם פיזית וגם מנטלית, ויש לו גם הבנה טובה מאוד של המשחק. אנחנו סומכים עליו שהוא יחזיק גם בטווח הארוך", אמר המנהל הספורטיבי וכדורגלן העבר הורסט הלדט לאחר החתימה.
ב-5 בדצמבר 2020, טילמן כבש את שערו הראשון ככדורגלן מקצוען בתיקו 2–2 מול וולפסבורג. ב-20 בינואר 2021 הוא הבקיע את שער הניצחון בתוספת הזמן נגד שאלקה בפלייאוף הירידה. ב-30 באפריל 2021, המועדון הודיע כי חוזהו של טילמן הוארך עד 2024. ביוני 2022, הוא היה מועמד לתואר ה"גולדן בוי" (נער הזהב), פרס שניתן לשחקן עד גיל 21 הטוב ביותר בכדורגל האירופי, שלבסוף זכה בו גאבי.
סטטיסטיקות קריירה

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | בסך הכל> הופעות | בסך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פ.צ. קלן | 2019–20 | בונדסליגה | 12 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 12 | 0 |
| פ.צ. קלן | 2020–21 | בונדסליגה | 24 | 2 | 2 | 0 | — | — | — | — | 26 | 2 |
| פ.צ. קלן | 2021–22 | בונדסליגה | 29 | 3 | 3 | 0 | — | — | — | — | 32 | 3 |
| פ.צ. קלן | 2022–23 | בונדסליגה | 8 | 1 | 1 | 0 | 4 | 0 | — | — | 13 | 1 |
| בסך הכל בקריירה | בסך הכל בקריירה | בסך הכל בקריירה | 73 | 6 | 6 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 | 82 | 6 |
מגדלים פורחים באוויר (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דיאנה וין ג'ונס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1990 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כתר ספרים
 תאריך:  2007
 תרגום:  יעל ענבר
 מספר עמודים:  243
 סדרה
 ספר קודם:  הטירה הנעה 
 הספר הבא:  House of Many Ways 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990025801740205171
 
מגדלים פורחים באוויר (באנגלית: Castle in the Air) הוא ספר אשר נכתב על ידי הסופרת דיאנה וין ג'ונס ויצא בשנת 1990 באנגלית ובשנת 2007 בעברית בהוצאת כתר ספרים. הספר הוא מז'אנר הפנטזיה ומהווה ספר ההמשך לספר הטירה הנעה וקורה באותו עולם קסום, אף על פי שהוא עוקב אחרי הצעיר עבדאללה, ולא אחר הדמויות הראשיות מהספר "הטירה הנעה".
דמויות

עבדאללה - גיבור הספר, סוחר שטיחים בעיר זנזיב. שונא את קרובי משפחתה של אשתו הראשונה של אביו, מאוהב בפרח-בלילה ומנסה להציל אותה מידיו של הזרואל.
ג'מאל - שכנו של עבדאללה, מוכר דיונונים מטוגנים, בעליו של כלב. הופך להיות הטבח בטירתו של דאלזל.
פרח-בלילה - בתו של סולטן זנזיב. מעולם לא ראתה גבר עד שפגשה את עבדאללה, נחטפת על ידי הזרואל.
הסולטן - אביה של פרח-בלילה. רוצה לתלות את עבדאללה על עמוד בגובה שנים-עשר מטרים.
הג'יני - כלוא בבקבוק שעבדאללה מוצא, ממורמר ופסימיסט. מתגלה כהאול, הקוסם המלכותי של אינגרי, בעל הטירה הנעה.
החייל - חייל מסטראנגיה שנודד באינגרי לאחר סיום המלחמה בין אינגרי לסטראנגיה. גורם לשודדים לתקוף אותו, ובכך שודד אותם חזרה. הוא ועבדאללה חברו בפונדק באינגרי והמשיכו ביחד לחפש את פרח-בלילה. מתגלה כנסיך ג'סטין, אחיו של מלך אינגרי.
אישון-לילה - חתולה שעבדאללה והחייל מצאו בזמן נדודיהם באינגרי. מתגלה כסופי, אשתו של האול.
הזרואל - ג'ין ממחנה הג'ינים הטובים. נשלט על ידי אחיו הזאלזל מכיוון שזה גנב את חייו. חוטף את פרח-בלילה ועוד נסיכות רבות בפקודתו של דאלזל.
דאלזל - ג'ין ממחנה הג'ינים הרעים. גנב את חייו של אחיו הזרואל, וציווה עליו לחטוף לו נסיכות רבות שיהיו לו לנשים.
הנסיכה ביאטריס - נסיכה מסטראנגיה. נחטפה כדי להיות אשתו של דאלזל. דעתנית ועקשנית, מסכימה להינשא לחייל בתמורה לעזרתו לחלץ אותה ואת שאר הנסיכות.
אוליבר באומן

ציור קיר של באומן
אוליבר בַּאוּמָן (בגרמנית: Oliver Baumann; נולד ב-2 ביוני 1990 בברייזאך, גרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בקבוצת הופנהיים המשחקת בבונדסליגה הגרמנית, בה הוא גם הקפטן, ובנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים

באומן החל לשחק בגיל 12 בקבוצות הילדים והנוער של קבוצת פרייבורג. ב-2 בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה במסגרת הליגה לנוער. שנתיים לאחר מכן שיחק לראשונה בקבוצת המילואים של המועדון, בה שותף ב-22 משחקים.
במשחק הנעילה של עונת 2009/2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בשער של הקבוצה הבוגרת ניצחון 1:3 על קבוצת בורוסיה דורטמונד. בעונת 2010/2011 הפך לשוערה הראשון של הקבוצה ופתח בהרכב ב-30 משחקי ליגה. באומן שימוש כשוערה של הקבוצה עד לסיום עונת 2013/2014. הוא שותף ב-147 משחקי ליגה בהם ספג 219 שערים.
במאי 2014 חתם על חוזה ל-4 עונות בקבוצת הופנהיים. מאז הצטרפותו לקבוצה, הפך באומן במהרה לשוער הראשון הקבוע. בשנת 2022, עם פרישתו של בנימין הובנר, מונה באומן לתפקיד קפטן הקבוצה. בעונת 2023-24, רשם באומן את מספר ההצלות הגבוה ביותר בבונדסליגה, עם 157 הצלות לאורך העונה.
קריירה בינלאומית

באומן שיחק בכל נבחרות הנוער של גרמניה, החל מרמת הנבחרת הלאומית עד גיל 18 ועד לרמת הנבחרת הלאומית עד גיל 21. הופעתו היחידה בנבחרת גרמניה עד גיל 18 הייתה במשחק ידידות שהסתיים בהפסד 2–3 מול אירלנד.
ארבעת משחקיו של באומן בנבחרת גרמניה עד גיל 19 היו גם כן משחקי ידידות. הבולט מביניהם היה ניצחון ביתי 5–0 על נבחרת אסטוניה עד גיל 19. לאחר מכן, לאחר שתי הופעות במדי נבחרת גרמניה עד גיל 20 מול שווייץ ואיטליה באותה קבוצת גיל, הוא עלה לנבחרת עד גיל 21. בעונת 2010/11 ערך באומן ארבעה משחקי ידידות במדי נבחרת גרמניה עד גיל 21 וספג שישה שערים במשחקים אלו. מאז אותה עונה, הוא רשם רק חמש הופעות נוספות בנבחרת עד גיל 21 בשלוש עונות.
באומן זומן לראשונה לסגל נבחרת גרמניה הבוגרת לקראת משחקי ליגת האומות נגד ספרד ושווייץ בספטמבר 2020, ונכלל בסגל נבחרת גרמניה לקראת יורו 2024, אך לא שותף כלל.
באוקטובר 2024, לאחר פרישתו של השוער הבכיר של נבחרת גרמניה, מנואל נוייר, ופציעתו של השוער הראשי החדש מארק אנדרה טר שטגן, זומן באומן לסגל הגרמני לליגת האומות של אופ"א, למשחקים מול בוסניה והולנד, ביחד עם אלכסנדר נובל ויאניס בלאזוויך, שגם הם לא ערכו עד אז הופעות במדי נבחרת גרמניה. נובל עמד בשער במשחק מול בוסניה, ואילו במשחק מול הולנד, באומן קיבל את ההזדמנות ושמר על שער נקי בניצחון 1-0 בהופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה הבוגרת.
הערות שוליים

↑  Match shet, 8 May 2010
↑  Oliver Baumann wechselt zur TSG, 14 May 2014 (בגרמנית)
| נבחרת גרמניה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 טאה •  5 גרוס •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 קרוס •  9 פילקרוג •  10 מוסיאלה •   11 פיריך •  12 באומן • 13 מילר •  14 באייר • 15 שלוטרבק • 16 אנטון • 17 וירץ • 18 מיטלשטאדט • 19 זאנה • 20 הנריכס • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 אנדריך • 24 קוך • 25 ג'אן • 26 אונדף • מאמן: נגלסמן |  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 טאה •  5 גרוס •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 קרוס •  9 פילקרוג •  10 מוסיאלה •   11 פיריך •  12 באומן • 13 מילר •  14 באייר • 15 שלוטרבק • 16 אנטון • 17 וירץ • 18 מיטלשטאדט • 19 זאנה • 20 הנריכס • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 אנדריך • 24 קוך • 25 ג'אן • 26 אונדף • מאמן: נגלסמן | גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1330231295  VIAF: 993171732624709080006   WorldCat (עם VIAF): 993171732624709080006
בית יורק

| --- | --- |

שושנת יורק הלבנה
 
 מדינה:  אנגליה
 בית האב:  בית פלנטג'נט
 תארים:  דוכס יורק, מלך אנגליה
 מייסד:  אדמונד מלאנגלי, דוכס יורק
 השליט האחרון:  ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה
 ראש הבית הנוכחי:  נכחד
 תקופת השושלת:  1385–1499 (כ־114 שנים)
 אתניות:  אנגלית, צרפתית
 ענפים:  בית טיודור 
 
בית יורק (באנגלית: House of York) היה בית מלוכה אנגלי, אשר שלט באנגליה בין 1461 ל-1485, להוציא תקופה קצרה בין 1470 ל-1471. בית יורק היה מעורב במלחמות השושנים שהתנהלו בינו ובין בית לנקסטר במאה ה-15.
בית יורק נוסד כתוצאה מחתונתם של ריצ'רד, הדוכס מקיימברידג', ואן מורטימר, שניהם צאצאיו של אדוארד השלישי מלך אנגליה. ילדם של הזוג ריצ'רד, דוכס יורק, אשר נולד בשנת 1411, היה בלידתו בעל התביעה הטבעית הטובה ביותר לכתר ממלכת אנגליה. הכתר הוחזק באותו הזמן על ידי המלך הנרי החמישי מבית לנקסטר, וזאת לאחר שאביו הנרי הרביעי הדיח את המלך המכהן, והשתלט בכח על בית המלוכה.
ריצ'רד דוכס יורק התגלה כבעל תכונות של אדמיניסטרטור מוצלח, ומושל כריזמטי ונבון. אל מול אלו עמדו הטירוף וחוסר המעש של המלך המכהן הנרי השישי, אשר במהלך כהונתו הפסידה אנגליה את רוב נחלותיה בצרפת.
על רקע זה נפתחה מלחמה בין תומכי ריצ'רד ובין תומכי המלך המכהן, מלחמה שארכה כעשרים שנה, בסדרה של מאבקים שושלתיים המכונים מלחמות השושנים. סמלם של תומכי ריצ'רד ובית יורק היה השושנה הלבנה, בעוד שסמלו של בית לנקסטר היה השושנה האדומה.
בקרב וייקפילד, בשנת 1460 נהרג ריצ'רד דוכס יורק, והותיר אחריו שלושה מילדיו, על מנת להמשיך את המאבק בבית לנקסטר. בנו הבכור, אדוארד, המשיך בצורה מוצלחת במלחמה, והוכתר כמלך תחת השם אדוארד הרביעי. לאחר מאבקים, שכללו את בגידת אחד הבנים, ג'ורג' דוכס קלרנס, והוצאתו להורג (לדברי ויליאם שייקספיר באמצעות הטבעה בחבית של יין) התבססה מלכות בית יורק בשנת 1471, לאחר מותם של הנרי השישי לבית לנקסטר ויורשו היחיד, הנער אדוארד.
אדוארד הרביעי נישא לאליזבת וודוויל, והיא הולידה לו כשש בנות וכשלושה בנים מתוכם מתו בתם השנייה, מרי, בגיל 15, ובנם ג'ורג' בגיל שנתיים. המפורסמים בילדיהם של אליזבת וודוויל ואדוארד הרביעי הם בתם הבכורה, אליזבת מיורק, שהייתה אשתו של הנרי השביעי ואימו של הנרי השמיני, ואדוארד החמישי וריצ'רד הדוכס מיורק, שנודעו לימים כנסיכים במצודה שנעלמו ונטען שנרצחו בידי אחיו של אדוארד הרביעי, ריצ'רד השלישי. בשנת 1483 מת אדוארד הרביעי, כנראה מדלקת התוספתן.
אחיו, ריצ'רד, דוכס גלוסטר, ראה במות אדוארד הרביעי הזדמנות לזכות במלוכה. הוא הורה על מעצרם של הבנים הצעירים, שהיו בני 12 ו-9. על מנת לשלול מהם פורמלית את זכותם למלכות, העביר ריצ'רד חוק בפרלמנט שביטל את נישואי הוריהם והכריז על עצמו כמלך ריצ'רד השלישי. כאשר נעלמו השניים, נפל החשד ברצח על ריצ'רד.
בשל השמועות על רצח הילדים הנתעב ומעשים אכזריים אחרים איבד ריצ'רד את תמיכת הציבור. ב-1485 הנרי טיודור, שהיה בעל קרבת דם רחוקה לבית לנקסטר, קרא תיגר על מלכותו של ריצ'רד. בקרב בוסוורת' שנערך ביניהם הובס ריצ'רד ונהרג לאחר שכמה מתומכיו נטשו אותו ביום הקרב. הנרי הוכתר תחת השם הנרי השביעי. לאחר הכתרתו נשא הנרי את אליזבת מיורק, בתו הבכורה של אדוארד הרביעי, כדי לשלב את דמיהם של בית יורק ובית לנקסטר וליצור את בית המלוכה החדש, בית טיודור.
עץ משפחה של בית יורק > מקרא

- מת מוות לא טבעי
בתרבות הפופולרית

על שמו של בית זה נקרא בית סטארק מסדרת שיר של אש ושל קרח.[דרוש מקור]
חינוך נפרד מגדרית

הכניסה לבית ספר יסודי בפריז, שהחינוך בו היה נפרד. מעל לדלת הימנית נשמרה הכתובת "בית ספר לבנים" ומעל לדלת השמאלית "בית ספר לבנות".
חינוך נפרד מגדרית הוא חינוך במוסדות חינוך המיועדים לבנים בלבד, לבנות בלבד, או המקיימים הפרדה בין שני המגדרים. במקרה שבתי הספר נפרדים, בתחומי בית הספר אין כל הזדמנות לפגוש את בן המין השני, ואם ההפרדה היא רק בין כיתות, במהלך ההפסקות או בפעילות של כלל בית הספר נוצרים מפגשים בין שני המינים. גישה זו הייתה דומיננטית עד אמצע המאה העשרים, בפרט בבתי ספר תיכוניים ובמוסדות להשכלה גבוהה. כיום היא מתקיימת בעיקר בחברות דתיות ובעולם המוסלמי.
במערב אירופה לפני המאה ה-19, הדרך הנפוצה ביותר של בנות לגשת להשכלה הייתה בבית, באמצעות שיעורים פרטיים, ולא בבית הספר, בשל ההתנגדות העזה למעורבותן של נשים בבתי הספר. גישה זו החלה להשתנות במאות ה-17 וה-18, כאשר הוקמו בתי ספר לבנות הן באירופה הקתולית, שם הם נוהלו על ידי נזירות, כמו גם באירופה הפרוטסטנטית, שם הם נוהלו על ידי אומנות, פילנתרופים ויזמים פרטיים. ההתפתחות הייתה דומה בארצות הברית, שם גם פמיניסטיות מוקדמות הקימו בהצלחה מוסדות חינוך לנשים. אלה היו שונים ונחשבו לנחותים ממוסדות הגברים. עם זאת, הם יצרו כמה מההזדמנויות הראשונות לפורמליזציה של השכלה גבוהה לנשים בעולם המערבי. תהליכים שונים הביאו לכך שחינוך מעורב הפך לנפוץ. החל מתחילת המאה ה-20 רוב מסגרות החינוך הן מעורבות.
לימודים נפרדים מגדרית היו הנורמה המסורתית בבתי ספר תיכוניים ברוב בריטניה, במיוחד עבור בתי ספר פרטיים, יסודיים ותיכוניים מודרניים, אך רוב בתי הספר בבריטניה הם כיום מעורבים מגדרית. איטון קולג' ורבים מבתי-הספר היוקרתיים ביותר בבריטניה הם מוסדות לבנים או בנות בלבד גם היום[דרוש מקור].
בעקבות השתלטות הטליבאן על אפגניסטן בשנת 2021 נקבע שהלימודים באוניברסיטאות במדינה יהיו בהפרדה מגדרית בלבד.