stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מימי רוג'רס

| --- | --- |

מימי רוג'רס, 2009
 לידה:  27 בינואר 1956 (בת 68) קורל גייבלס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 בן או בת זוג:  טום קרוז (1987–1990) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרים "מימי" רוג'רס (באנגלית: Miriam "Mimi" Rogers; נולדה לבית ספיקלר ב-27 בינואר 1956) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ושחקנית פוקר אמריקאית ממוצא יהודי. תפקידיה הבולטים בקולנוע כוללים את "Gung Ho"‏ (1986), "Someone to Watch Over Me"‏ (1987), ו-"Desperate Hours" ‏(1990).
ביוגרפיה

נולדה בשם מרים ספיקלר (Miriam Spickler) בפלורידה שבארצות הברית, לאב, פיליפ ספיקלר, יהודי ולאם נוצרייה-אפסיקופלית.
קריירה

ב-1987 שיחקה בסרט "עיתונות שחורה" לצדו של כריסטופר ריב.
בשנת 1994 השתתפה בסרט "Reflections on a Crime". בשנת 1996 שיחקה בסרטים "במצמוץ העין" (סרט טלוויזיה) ובסרטה של ברברה סטרייסנד כבמאית "שתי פנים למראה"‏. בשנת 1997 שיחקה בסרט הקומדיה "אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון"; הראשון מבין סדרת סרטי קומדיה. בהמשך השנה שיחקה גם בסרט הטלוויזיה "כלי נשק של הסחת דעת המונית".
בשנת 1998 הופיעה בסרט "Lost in Space"‏, בשנת 1999 שיחקה בסרט הטלוויזיה "חשבון השטן" מבית שואוטיים, המבוסס על ספרה של ג'יין יולן שיצא לאור ב-1988.
בשנת 2000 שיחקה בסרט האימה הקנדי "ג'ינג'ר סנאפס"‏. בשנת 2003 שיחקה בקומדיה "טיפשים בהפסקה שנייה: כשהארי פגש לויד". בשנת 2004 הופיעה בסרט "The Door in the Floor"‏.
בשנת 2011 שיחקה בקומדיית הפשע "Lucky" לצד קולין הנקס, ובשנת 2012 שיחקה בסרט הקומדיה "סטודנטיות לוהטות"‏.
בשנת 2015 שיחקה בסרט "זה לא מצחיק" ובסרט "דרך שמחה לעת עתה" (2015) וכן, ובשנת 2018 השתתפה בסרט "ענייני המדינה".
מבין סדרות הטלוויזיה הרבות בהן שיחקה לאורך השנים בולטות "Paper Dolls" ‏(1984), "Weapons of Mass Distraction"‏ (1997), "החיים בלופ"‏ (2006-2007), ותפקידי משנה בסדרות "תיקים באפלה" (1998-1999), "שני גברים וחצי" (2011 - 2015), "וילפרד" (2014), "מד מן" (2015), ובסדרה "בוש" (2015).
חיים אישיים

רוג'רס נשואה בפעם השלישית, ולה שני ילדים מבעלה השלישי, כריסטופר סיאפה. בעלה השני היה השחקן טום קרוז, והיא זו שהכירה לו את הסיינטולוגיה. בעלה הראשון היה ג'יימס רוג'רס.
צילום של מימי רוג'רס וטום קרוז בטקס פרסי אוסקר ה-61, 1987
האקדמיה התלמודית של בולטימור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית ספר
 תקופת הפעילות:  1917–הווה (כ־107 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°22′04″N 76°44′50″W﻿ / ﻿39.3677°N 76.7473°W﻿ / 39.3677; -76.7473
 www.talmudicalacademy.org
 he
 
האקדמיה התלמודית של בולטימור, מכונה ישיבת חפץ חיים (באנגלית: Talmudical Academy of Baltimore) או TA, היא ישיבת K-12 שנוסדה בשנת 1917. הקמפוס הנוכחי, הממוקם ברחוב אולד קורט 4445, כולל מבנה של בתי ספר יסודיים, בניין של חטיבת ביניים ותיכון, שני חדרי כושר, מעונות, מעבדת מחשבים ושני אולמות לימוד המשמשים כבתי תפילה.
הישיבה מכילה כ-1,000 תלמידים וסטודנטים.
היסטוריה

TA הוקמה בשנת 1917 כ"Baltimore Parochial Hebrew School" על ידי הרב אברהם נחמן שוורץ. הסטודנט הראשון שנרשם היה הרב ד"ר זלמן נפתלי סקאיסט (נולד ב-1911), שהיה לימים חלוץ ידוע בחינוך היהודי האמריקני. TA מוקמה בשדרת קוטג' (Cottage Avenue) עד ששריפה שנגרמה על ידי אחד העובדים הרסה את הבניין כליל. הישיבה עברה למקומה הנוכחי ב"חצר העתיקה" (The Old Court). בשנת 2018 השלים בית הספר הרחבה של 22 מיליון דולר בקמפוס שכללה מרכז לגיל הרך ובניין תיכון חדש, שכלל חדר כושר, כיתות לימוד ובית מדרש (אולם לימוד ותפילה). ראש הישיבה (הדיקן) הוא יוסף רוטנברג והמשגיח הוא הרב שרגא הרשקוביץ.
בוגרים בולטים

הרב אהרון פלדמן, ראש ישיבת נר ישראל
הרב ישראל ניומאן, ראש ישיבה בישיבת לייקווד
הרב מרדכי גיפטר, ישיבת ראש ישיבת טלז
תמיר גודמן, שחקן כדורסל
הרב אביגדור מילר, רב וסופר
הרב זליג פליסקין, רב וסופר
זלמן נ. סקאיסט, סטודנט מייסד של ישיבת נר ישראל, חלוץ בתחום החינוך היהודי האמריקני
הערות שוליים

↑  http://personal.stevens.edu/~llevine/abraham_n_schwartz.pdf
↑  http://jewishtimes.com/58704/58704/news/
↑  עותק בארכיון (ארכיון)
↑  "TA Celebrates Chanukas HaBayis/Hachnasas Sefer Torah in Grand Fashion" (December 9, 2018) Baltimore Jewish Life. Retrieved April 19, 2020.
↑  "Jewish Jordan: Tamir Goodman" (July 30, 1999) pbs.org. Retrieved April 19, 2020.
↑  "Talmudical Academy's History", talmudicalacademy.org.
↑  "THS 90. An Interview with Happiness Expert Rabbi Zelig Pliskin". Video.google.com. נבדק ב-24 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rabbi Zelig Pliskin Free MP3s, Articles & Video, www.simpletoremember.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268850305171  LCCN: n2001065402  VIAF: 143617009   WorldCat (עם VIAF): 143617009
מרקיאנוס, קיסר האימפריה הביזנטית

פלביוס מרקיאנוס אוגוסטוס (בלטינית: Flavius Marcianus Augustus;‏ 392 – 27 בינואר 457) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 450–457. שלטונו של מרקיאנוס התאפיין בהתאוששות האימפריה הביזנטית שעליה הגן בהצלחה מאיומים מן החוץ וכן רפורמות כלכליות שהנהיג. מנגד, מדיניות ההתבדלות של מרקיאנוס הותירה את הקיסרות הרומית המערבית ללא סיוע כנגד התקפות ברברים אשר הגיעו לשיא בפלישת אטילה ההוני לאיטליה 
ובזיזת רומא על ידי הוונדלים בשנת 455.
תולדות חייו

מרקיאנוס נולד בשנת 392 בפרפקטורה הפרטוריינית של איליריקום, או בתראקיה. הוא היה בנו של חייל והיה בצעירותו חייל אלמוני אשר שירת ביחידה שהוצבה בפיליפופוליס. מרקיאנוס נשלח עם יחידתו להילחם נגד האימפריה הסאסאנית (ככל הנראה במלחמת הביזנטים באימפריה הסאסאנית בשנים 421–422), אולם בדרכו מזרחה חלה בליקיה. ייתכן שבאותה עת כבר היה בעל תואר טריבון ופיקד על יחידתו.
לאחר שהתאושש ממחלתו הוא עבר לקונסטנטינופול, שם שירת כ-15 שנה כדומסטיקוס (שומר אישי) למפקד הצבא, מגיסטר מיליטום פלביוס ארדבור אספר. בשנת 431 או 434, בעת שנלחם בפיקודו של אספר באפריקה, מרקיאנוס נפל בשבי ונדלים. על פי מעשיה עממית מאוחרת יותר, הוא הובא בפני המלך גאיזריק, אשר בתחושה פנימית ידע כי מרקיאנוס יהיה יום אחד לקיסר האימפריה הביזנטית וזה שחררו לאחר שנשבע כי לעולם לא ישוב להילחם נגד הוונדלים.
לאחר שסיים תפקידו כדומסטיקוס מונה למפקד כוחות המשמר ומאוחר יותר עלה לדרגת סנטור. לפני מותו של תאודוסיוס השני, בשנת 450, אורגן על ערש דווי הסדר להמשך שלטון שושלת תאודוסיוס באמצעות נישואים בין מרקיאנוס לפולכריה, אחותו הגדולה של תאודוסיוס, אשר החזיקה בעוצמה רבה באימפריה. הנישואים אורגנו בהסכמה שמרקיאנוס יכבד את שבועת הפרישות של פולכריה בת ה-51.
שלטונו

עם מינויו כקיסר הכריז מרקיאנוס על ביטול הסדר התשלומים המבזה לאטילה ההוני, תשלומים אותם קיבל באופן קבוע מתאודוסיוס השני בתמורה להבטחה שימנע מלהתקיף את האימפריה הביזנטית. משהבין כי לא יצליח לפשוט על בירת האימפריה המזרחית, קונסטנטינופול, פנה אטילה לעבר איטליה.
מרקיאנוס הנהיג רפורמות בסדרי השלטון וחסך בהוצאות מיותרות, הוא ישב אזורים שננטשו. בשנת 452 הוא הדף התקפות על סוריה ומצרים. בשנת 456 הביא לסיום תקריות על גבול ארמניה. אירועים בולטים נוספים במהלך שלטונו היו כינוס ועידת כלקדון, ועידה אקומנית של הכנסייה שנערכה בין 8 באוקטובר ו-1 בנובמבר 451, בעיר כלקדון שעל הגדה המזרחית של הבוספורוס. מרקיאנוס כינס, לבקשת האפיפיור לאו הראשון, את הוועידה בנושא המחלוקת המונופיזיטית.
מרקיאנוס נהג להתעלם מענייניה של הקיסרות הרומית המערבית ועזב את הקיסרות המעורערת לגורלה. הוא לא סייע לקיסרות המערבית בעת פשיטותיו של אטילה, אף כאשר נבזזה רומא בשנת 455. בעת המודרנית טענו היסטוריונים כי מרקיאנוס היה פעיל יותר בעזרה לרומא ואפילו ניתן למצוא את השפעתו על נסיבות מותו של אטילה.
זמן קצר לפני מות אטילה בשנת 453, פרץ עימות בינו לבין מרקיאנוס. אולם אטילה מת בטרם פרצה מלחמה בין הצדדים. מרקיאנוס טען כי בחלומו ראה את קשתו של אטילה נשברת לפניו, וימים ספורים אחר כך למד כי אויבו מת.
מרקיאנוס מת ממחלה, ב-27 בינואר 457. ככל הנראה לקה בנמק בעת מסע דתי ארוך. הוא נקבר בכנסיית השליחים הקדושים בקונסטנטינופול לצד אשתו פולכריה. למרות תקופת שלטונו הקצרה והתעלמותו מן האימפריה המערבית, מרקיאנוס נחשב לאחד מן הקיסרים המוצלחים יותר של האימפריה הביזנטית. בנצרות אורתודוקסית מרקיאנוס וגם פולכריה הם קדושים וזכרם מצוין ב-17 בפברואר מדי שנה.
הערות שוליים

↑  Babcock, Michael A., The Night Attila Died: Solving the Murder of Attila the Hun, Berkley Books, 2005. pp. 251-252
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810596803105606  BNE: XX1015390  GND: 102398291  ISNI: 0000 0000 8052 8446  LCCN: nb2010016337  SNAC: w6p665mh  VcBA: 495/129937  VIAF: 122025773   WorldCat (עם VIAF): 122025773
האוניברסיטה הבין-לאומית לעסקים ומשפטים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מוסד אקדמי
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים)
 בעלי תפקידים
 סגל:  44
 מיקום
 מיקום:  רחוב גוורדיסקוי דיוויזי 37A, חרסון, אוקראינה
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 קואורדינטות:  46°40′24″N 32°36′52″E﻿ / ﻿46.673416666667°N 32.614305555556°E﻿ / 46.673416666667; 32.614305555556
 www.mubip.org.ua
 he
 
האוניברסיטה הבין-לאומית לעסקים ומשפטים (ידועה יותר בשמה האנגלי IUBL - International University of Business and Law) היא אוניברסיטה פרטית הממוקמת בעיר חרסון אשר באוקראינה. תארים מהאוניברסיטה האוקראינית הזו אינם מוכרים בישראל מפני שהיא מאפשרת רכישת תארים בהתכתבות ולמעשה פועלת כבית חרושת לתארים.
לימודים

האוניברסיטה מאפשרת לתלמידיה לרכוש תארים במגוון רחב של תחומים כגון משפטים, מנהל עסקים, חשבונאות, מדעי הטבע, יחסים בינלאומיים, כלכלה ומחשבים. האוניברסיטה מפעילה מסלולים לתואר ראשון, לתואר שני ולדוקטורט. האוניברסיטה מאפשרת לתלמידיה לרכוש תארים אלו בהתכתבות.
דרישת הקבלה לתואר הראשון היא תעודת סיום תיכון. האוניברסיטה מכירה בתעודות סיום תיכון ממגוון מדינות בעולם, כולל ממדינות מפותחות כגון ארצות הברית ובריטניה, אך גם ממדינות מתפתחות, כגון סומליה, איי סיישל וניגריה. דרישת הקבלה לסטודנטים ישראלים היא תעודת בגרות. לא קיימות דרישות קבלה אחרות לאוניברסיטה, כגון רף ממוצע בגרויות, בחינה פסיכומטרית או מבחן קבלה.
דירוג אקדמי והכרה

האוניברסיטה אינה מופיעה ברשימות הדירוגים של גופי דירוג האוניברסיטאות המובילים כגון דירוג שאנגחאי, דירוג Times או דירוג QS.
לפי אתר המוסד, האוניברסיטה מוכרת על ידי משרד החינוך האוקראיני כמוסד להשכלה גבוהה. אולם לפי משרד החינוך היא לא מוכרת גם באוקראינה
על אף טענות של גופים שונים בישראל המשווקים תארים של אוניברסיטה זו, אוניברסיטת IUBL אינה מוסד מוכר בישראל או בקליפורניה.
ההכרה האקדמית בתארים שמעניקה האוניברסיטה משתנה ממדינה למדינה בהתאם לחוק המקומי. ככלל בישראל אין הכרה אוטומטית בתארים מחוץ לארץ וההכרה בהם תלויה, בין השאר, באיכות תוכנית הלימודים. אולם דרישה בסיסית להכרה בתואר כזה הוא שהמוסד שהנפיק אותו יהיה מוכר על ידי הרשויות המוסמכות בארץ המוצא, וזה לא המצב ל־IUBL. הכרה בתארים מאוניברסיטת IUBL, וככלל בתארים מאוניברסיטאות באוקראינה, במדינות מחוץ לאוקראינה היא מורכבת כיוון שמערכת ההשכלה הגבוהה באוקראינה לא מקיימת סטנדרט אחיד אשר מאפשר להשוות בין תארים מאוניברסיטאות שונות בתוך אוקראינה וכן בין אוניברסיטאות באוקראינה ומחוצה לה.
בשנת 2015 נטען באתר האוניברסיטה שחברות ב-IAU, ארגון האוניברסיטאות העולמי מטעם ארגון אונסק"ו מקנה לאוניברסיטה הכרה בינלאומית בתאריה. עם זאת, נכון לשנת 2015, אוניברסיטת IUBL אינה חברה בארגון זה של אונסק"ו. התאחדות האוניברסיטאות הבינלאומית היא ארגון לשיתוף פעולה בין מוסדות אקדמיים שאינו עוסק בהכרה של מוסדות אקדמיים, והחברות בו היא וולונטרית. בארגון חברות כ-620 אוניברסיטאות, רובן ממדינות מתפתחות באפריקה, אסיה ומזרח אירופה.
פעילות בישראל

בישראל קיימים ארגונים שונים המציעים תארים בהתכתבות של אוניברסיטת IUBL.
בשנת 2015 פורסמו חשדות לגבי איכות הלימודים האקדמיים באוניברסיטת IUBL, והיותה בית חרושת לתארים.

משרד החינוך פרסם אזהרה לציבור בדבר תארים מאוניברסיטת IUBL. ממידע שהתקבל במשרד, וממידע שהתקבל ממשרד החינוך האוקראיני, עולה כי הדיפלומה המונפקת לבוגרי תוכנית לתארים ראשון, שני ושלישי ממוסד זה, אשר נלמדה באמצעות שלוחה בישראל, אינם מאושרים על ידי הרשויות המוסמכות באוקראינה. על כן, לא ניתן להגיש בקשה להכרה בתארים אלו למשרד החינוך הישראלי. הכרה בתארים אשר נלמדו בהתכתבות ישירות מול האוניברסיטה באוקראינה, ולא דרך שלוחותיה בישראל, תיתכן במידה ותעבור את הבדיקה הפרטנית אשר מתבצעת במשרד החינוך לכל בקשה להכרה בתואר מחוץ לארץ.
הערות שוליים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: יש למצוא קישורי ארכיון להערות השוליים שכן הקישורים לא פעילים יותר.
1 2 3  אתר האוניברסיטה באוקראינית
↑  דרישות קבלה, אתר האוניברסיטה באנגלית
1 2  הכרה, אתר האוניברסיטה באנגלית
↑   טלי חרותי-סובר, אגד תסדר: 40 אלף שקל - ויש לכם תואר מ"הקייטנה", באתר TheMarker‏, 20 באוקטובר 2015
↑  רשימת המוסדות המוכרים בישראל באתר המועצה להשכלה גבוהה
↑  רשימת המוסדות המוכרים בארצות הברית באתר משרד החינוך האמריקאי
↑  הודעה חשובה בדבר תארים מאוניברסיטת IUBL חרסון, אוקראינה, מקושר מדף תהליך הגשת בקשה להערכת תואר אקדמי מחו"ל באתר משרד החינוך
↑  European Commission, Higher Education in Ukraine
↑  אוניברסיטאות החברות ב-IAU
↑  מטרות ויעדי ה-IAU
↑   טלי חרותי-סובר, קיבל תואר דוקטור בהתכתבות מאוקראינה - ועומד בראש החברה הממשלתית עמידר, באתר TheMarker‏, 21 בספטמבר 2015
↑   טלי חרותי-סובר, המומחה לסיכונים שמחזיק בתואר דוקטור שאינו מוכר בישראל, באתר TheMarker‏, 10 בספטמבר 2015
↑   טלי חרותי-סובר, העד המומחה של שופרסל, האוניברסיטה שאיננה והדוקטורט בהתכתבות, באתר TheMarker‏, 1 בספטמבר 2015
↑  הודעה לציבור הרחב בעניין תארים אקדמיים מ-International University of Business and Law, Kherson, Ukraine
היינריך אוולד

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1803 גטינגן, נסיכות הבוחר מהנובר 
 פטירה:  4 במאי 1875 (בגיל 71) גטינגן, הקיסרות הגרמנית 
 מדינה:  ממלכת הנובר, ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  Bartholomäusfriedhof, Göttingen 
 השכלה:  אוניברסיטת גטינגן (1822)  Große Schule (1820) 
 מעסיק:  Große Schule, אוניברסיטת טיבינגן, אוניברסיטת גטינגן, אוניברסיטת גטינגן 
 תפקיד:  חבר פרלמנט המכס הגרמני (מאי 1869)  חבר הרייכסטאג של האימפריה הגרמנית (9 במרץ 1871–29 בנובמבר 1873)  חבר הרייכסטאג של האימפריה הגרמנית (5 בפברואר 1874–22 בדצמבר 1876) 
 מפלגה:  German-Hanoverian Party 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 בן או בת זוג:  וילהלמינה  גאוס (1830–?)  Auguste Ewald (27 בדצמבר 1845–?) 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קופנהגן (1836)  ennoblement (1841) 
 חתימה:   
 
היינריך אוולד (בגרמנית Heinrich Ewald; 16 בנובמבר 1803 –  4 במאי 1875) היה אוריינטליסט גרמני ותאולוג פרוטסטנטי. נחשב לאחד המזרחנים החשובים של המאה ה-19. עבודותיו על עברית וערבית, פרשנות המקרא של הברית הישנה ותולדות העברים היו פורצות דרך. עבד באוניברסיטת גטינגן ועבר לאוניברסיטת טובינגן בשנת 1837/38 לאחר שערורייה פוליטית. בשנת 1863 היה אחד ממייסדי האגודה הפרוטסטנטית הגרמנית. מאז 1869 פעל ברייכסטאג של הקונפדרציה הצפון-גרמנית (אנ') והפך למתנגד למיליטריזם הפרוסי.
ביוגרפיה

היינריך אוולד נולד בגטינגן שבממלכת הנובר ליצרן הבדים היינריך אנדראס אוולד. בשנים 1815- 1820 היה תלמיד בגימנסיית גטינגן (גר'). לאחר מכן למד באוניברסיטת גאורג אוגוסט בגטינגן כסטודנט לתאולוגיה פרוטסטנטית ולמזרחנות אצל יוהאן אייכהורן. במהלך לימודיו עבד משנת 1822 כמורה בבית הספר התיכון בוולפנבוטל. בספריית הרצוג אוגוסט איפשרה לו גישה לכתבי-יד בהם השתמש ללימודיו ולמחקריו. בשנת 1823 סיים את לימודיו לתואר דוקטור בגטינגן והמשיך שנה נוספת ללמֵד בבית הספר התיכון וולפנבוטל.
לאחר מכן עבר לפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת גטינגן כמרצה זוטר (גר'). בשנת 1827, לאחר מותו של אייכהורן, מונה אוולד הצעיר לפרופסור-חבר לשפות המזרח בפקולטה לפילוסופיה. לאוולד היה גם ידע בסנסקריט ובספרות הודית, ובסמסטר החורף 1826/27 הרצה בנושא "שפת הספרות והספרות בסנסקריט". ב-1830 נישא למינה גאוס, בתו של המתמטיקאי קרל פרידריך גאוס.
בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-19 היה היינריך אוולד מזרחן ותאולוג מכובד ומוכר שיכול לקוות לעתיד גדול. בשנת 1831 מונה לפרופסור מן המניין ללימודי הברית הישנה בפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת גטינגן. בשנת 1833 נבחר לאקדמיה למדעים של גטינגן (גר'), בשנת 1835 שימש כפרופסור לשפות המזרח, ובאותה שנה קיבל מינוי של כבוד בפקולטה. בדצמבר 1834 התקבל כחבר מבחוץ לאקדמיה הרוסית למדעים בסנקט פטרבורג. ב-12 בדצמבר 1837 הגיעה הקריירה שלו בגטינגן לסיום מפתיע כאשר מחה, יחד עם שישה מעמיתיו, על השינוי בחוקת ממלכת הנובר. הוא הודח מכל משרותיו כאחד משביעיית גטינגן על ידי ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר.
עם זאת, המוניטין המדעי שלו הרחיק בהרבה מעבר לגבולות ממלכת הנובר, אם כי גם חווה התנגדות עזה ואף הואשם ביהירות. במאי 1838 מונה לפרופסור מן המניין לפילוסופיה באוניברסיטת טיבינגן בממלכת וירטמברג ובשנת 1841 הועבר לפקולטה לתאולוגיה על פי בקשתו. בין תלמידיו באותה תקופה היו אוגוסט שלייכר (גר') ואוגוסט דילמן (גר'), שהתלהבו מלימודי מזרחנות ושפות המזרח. תלמידו בטיבינגן רודולף פון רוט (גר') ירש ברבות הימים את אוולד כפרופסור לשפות המזרח והקים בטיבינגן את הקתדרה לאינדולוגיה (לימודי הודו). על עבודתו של אוולד האפיל מותה של רעייתו, שהלכה לעולמה ב-1840 בגיל 32. כמה מיצירותיו החשובות ביותר נוצרו בטיבינגן, ושם גם החלה המחלוקת המרה שלו עם התאולוג פרדיננד באור (גר') ועם אסכולת טיבינגן (גר') בנושאי המחשבה הנוצרית.
הערות שוליים

↑  Herr Professor Ewald als Punier gewürdigt – Den Manen von Wilhelm Gesenius geweiht, Carl Wex, Schwerin 1843
↑  Siehe: U. Nanko: Zur Geschichte des Lehrstuhls für Indologie und vergleichende Religionswissenschaft an der Universität Tübingen (1848–1945). In: H. Brückner (u. a.): Indienforschung im Zeitenwandel. Analysen und Dokumente zu Indologie in Tübingen. Tübingen 2003, S. 63 ff.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261076705171  PLWABN: 9810590678705606  BIBSYS: 90324356  BNC: 000555222  BNE: XX1262626  BnF: cb15121705b (data)  CiNii: DA07763474  GND: 118682857  ISNI: 0000 0001 1034 8076  LCCN: n82058766  MGP: 145778  NKC: jx20070131003  NLA: 35772577  NLG: 143997  NTA: 068329911  RERO: 02-A000059715  SELIBR: 52377  SUDOC: 08062295X  Trove: 1080336  VcBA: 495/16069  VIAF: 309589   WorldCat (עם VIAF): 309589 
לוחית זיכרון לאוולד (גר') לאוולד
היינריך אוולד בתצלום מאת הרמן גינטר, ברלין; סביבות 1874
אלמר מקקולום

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1879 רדפילד, קנזס, ארצות הברית 
 פטירה:  15 בנובמבר 1967 (בגיל 88) בולטימור, מרילנד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביוכימיה 
 מקום מגורים:  Elmer V. McCollum House 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת קנזס 
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 פרסים והוקרה:  חבר זר של החברה המלכותית (27 באפריל 1961)  פרס רמסן (1948)  מדלית ג'ון סקוט (1923)  מדליית הווארד נ. פוטס (1921) 
 
אלמר ורנר מקקולום (באנגלית: Elmer Verner McCollum, ‏3 במרץ 1879 פורט סקוט, קנזס - 15 בנובמבר 1967 בולטימור) היה ביוכימאי ותזונאי אמריקאי. בשנת 1913 יחד עם מרגרט דייוויס, גילה את ויטמין A.
שניהם תרמו גם לזיהוי התיאמין, הידוע כויטמין B1. מקקולום כיהן בשנים 1917–1944 כפרופסור לביוכימיה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ונבחר לחבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
כונה על ידי המגזין טיים "מר ויטמין".
שנותיו המוקדמות

אלמר נולד בשנת 1879 כילד הרביעי והבן הראשון מבין חמשת ילדיהם של זוג חוואים מפורט סקוט (מדינת קנזס): קורנליוס ארמסטרונג מקקולום ומרתה קתרין לבית קידוול. מוצא המשפחה הוא מסקוטלנד משם היגרו בשנת 1763 לאמריקה. ההורים שאפו להעניק לכל ילדיהם השכלה גבוהה, שחסרה לעצמם. שלוש האחיות למדו באוניברסיטת לומברד ונישאו לכמרים אוניברסיליסטים. האח הקטן ברטון, שהיה קשור מאוד לאלמר, למד כמוהו באוניברסיטת קנזס.
אלמר נאלץ מנעוריו לעזור בעבודות בחוות המשפחה, במיוחד אחרי שאביו הפך לנכה עקב מחלה קשה (ככל הנראה שחפת העצמות). לימודיו היסודיים התנהלו לסירוגין בבית ספר חד-חדרי בתנאים דלים. אירוע מכונן בילדותו היה הביקור עם אמו בגיל 14 (ב-1893) בתערוכה העולמית ה"קולומביאנית" בשיקגו. על מנת לאפשר לבניה ללמוד בבית ספר תיכון ואחר כך באוניברסיטת קנזס החליטו ההורים להשכיר את חוותם ולעבור בשנת 1896 לגור בקרבת האוניברסיטה בעיר לורנס. בחלקת אדמה קטנה שנרכשה שם על ידי המשפחה, הם גידלו פירות למכירה. בגלל השכלתו המצומצמת עד אז לא הצליח אלמר לעבור את מבחן התעודה הדרוש לצורך כניסה לבית הספר התיכון. מנהל התיכון שהתרשם מכך שהילד הירבה לקרוא ספרים וידע בעל פה לא מעט שירי משוררים (למשל Vision of Sir Launfal מאת ג'יימס ראסל לאואל), הסכים לפנים משורת הדין לקבלו על תנאי בבית ספרו. הנער לא אכזב והתקדם מהר בלימודיו תוך הצטיינות בחיבור באנגלית, בכימיה ובפיזיקה. הוא נהנה מאוד מעיון ב"אנציקלופדיה בריטניקה" שנמצאה בחדר האסיפות של בית הספר ורכש לאחר מכן עותק ממנה בחנות, תמורת 25$.
אלמר עבד בלילות בהדלקת פנסי העיר ובכיבוים. מאוחר יותר, בימי לימודיו באוניברסיטה, עבד בשיווק פרסומות עבור עיתון מקומי.
הצטרף לכנסייה האוניטריאנית אך במשך חייו לא נהג לפקוד כנסיות כלשהן.
לימודיו האקדמיים

בהתחלה אלמר חשב ללמוד רפואה אך במשך לימודיו באוניברסיטה נמשך לכימיה האורגנית, ואף התחיל להתפרנס מאנליזת מדגמי נפט. אחרי שסיים בשנת 1903 את התואר הראשון זכה במלגה של 300 דולר לשנה והועסק כמדריך סטודנטים בכימיה פיזיולוגית. אחרי שגמר את עבודת המסטר שלו בנושא הרכב הגז שבגבעולי הלוטוס האמריקאי (Nelumbo lutea), בחר להמשיך בלימודי ביוכימיה באוניברסיטת ייל. בשלב מסוים, בעזרת פרופסור ראסל צ'יטנדן שהכיר אותו בכנס, קיבל חדר מגורים בתוך בניין המחלקה לכימיה.
אחרי שלקה בדלקת ריאות מתישה פיגר אלמר בהכנותיו בתחום המקצוע המשני של הדוקטורט - קריסטלוגרפיה. המורה במקצוע זה, סמואל פנפילד, קלט את מצוקתו, ושלח אותו להתחזק על ידי שיט בקאנו שלוש פעמים בשבוע. הוא הכיר בפעילות ספורטיבית זו כמעבר הבחינה בתחומו.
בעת הכנת עבודת הדוקטורט התפרנס אלמר ממתן שיעורי כימיה ובימי הקיץ אף עבד כפקיד קבלה במלון. ביוני 1906 הציג את העבודה בתחום חקר הפירימידינים, שאותה ערך תחת הדרכתו של פרופ' טריט ב. ג'ונסון, וקיבל את התואר דוקטור למדעים (PhD).
אלמר נשאר אחר כך עוד שנה בייל כדי לעבוד עם הפרופסורים תומאס ב. אוסבורן ולפאייט ב. מנדל בסוגיות הרכב החלבוני של הצמחים והתזונה. מחקר זה השפיע בצורה מכרעת על הקריירה שלו. עניינו בביוכימיה התעורר במיוחד תוך כדי עבודתו בהדרכת אוסבורן בתחנת הניסויים החקלאית קונטיקט.
המשך פעילותו המדעית והאקדמית

אלמר פרסם כ-150 מחקרים מדעיים.
בשנים 1917–1944 היה פרופסור ב"בית הספר להיגיינה ולבריאות הציבור" של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, הראשון שלימד "היגיינה כימית", לימים "ביוכימיה". בין השנים 1945 ל-1967 היה פרופסור אמריטוס.
אלמר מקקולום נפטר בשנת 1967 בבלטימור בעקבות מחלה קשה. על ערש דווי בבית החולים אמר: "היו לי חיים נעימים בצורה יוצאת מן הכלל, ואני אסיר תודה על הכל".
מחקריו העיקריים עסקו בסוגיות התזונה, תפקיד הוויטמינים והמינרלים בגופם של בעלי החיים.
בשנת 1913 תרם מקקולום תרומה חשובה בגילוי הוויטמינים A ו-B. ב-1915 שיער כי ניתן להרכיב דיאטה תזונתית מיטבית.
ב-1916 יחד עם קורנליה קנדי, מתוך רצון לפתור את הבלבול לגבי הסיווג של גורמי התזונה, הציעו שמות אלפביתיים עוקבים, כדלהלן:הגורמים נמסים בשומן ייקראו A, והגורמים הנמסים במים - ייקראו B. זה הייתה התחלת הנומקלטורה השכיחה האלפביתית של הוויטמינים.
בשנת 1922 תרם לגילוי הוויטמינים D ו-E. בשנת 1926 חקר את ההרכב במלחים של הדם בתנאים שונים של התפתחות פילוגנטית. גילה שירידה ברמת הסידן בדם גורמת לטטניה והוכיח את תפקידם החיוני של המיקוראלמנטים.
המשך פעילותו המדעית והאקדמית > תרומתו לגילוי ויטמין A

לפי הזמנתו של הפרופסור א.ב.הארט, מקקולום עבר באותה שנה להשתלם באוניברסיטת ויסקונסין במדיסון, בה קיבל משרה של מדריך בכימיה חקלאית בתחנה הניסויים החקלאית של האוניברסיטה.
אחרי הניסויים במעבדתם של אוסבורן ומנדל בנוגע לדיאטות המבוססות על מין צמח יחיד ולאחר עיון בספרות המדעית בתחום החסכים בתזונה התחיל מקקולום לערוך מחקרים על חולדות בעזרת תרכובות תזונה שונים כדי למצוא מה הם המרכיבים החיוניים במזון. המחקר המקורי, שניזום על ידי ס.מ. בבקוק, נועד לבדוק השפעת מזונות שונים על גדילתם, התפתחותם ופוריותם של הפרות. המזונות נקבעו לפי הרכבם השווה באספקת קלוריות, חלבונים, פחמימות ושומנים. במהלך הניסויים התברר שהתוצאות הביולוגיות היו שונות לפי סוג המזון שניתן. מקקולום מצא כי עדיף לערוך ניסויים על חיות קטנות כמו החולדות.
בניגוד לדעת הממונים עליו, הקים אז מקקולום באוניברסיטת ויסקונסין, לראשונה בארצות הברית, מושבה לחולדות מעבדה לבנות.
המחקרים שביצע בנושא בשנים 1906–1913 הצביעו על כך שחולדות וחיות קטנות אחרות שהוזנו בתזונה המבוססת על קזאין, שומן של בעל חיים, שמרי לקטוז ומלחים אנורגניים מבודדים ומטוהרים, נפגעו מהר בבריאותן, מצבם הגופני הידרדר ומתו תוך שבועות ספורים. לדברי מקקולום, המחקרים תמכו מאוד בהשערה כי קיימים גורמים נלווים מסוימים במיני מזון מסוימים שהם חיוניים לגדילה לתקופות ארוכות"."השאלה החשובה ביותר בתחום התזונה, הוא סבר, היא לגלות אילו חומרים חסרים באותן הדיאטות" הלקויות.
בהתחלה חשד מקקולום כי הכשל התזונתי של דיאטות מסוימות נגרם על ידי חוסר הטעם (lack of palatibility) וחוסר האטרקטיביות של המזון. הוא סבר כי תזונה טעימה יותר והגורמת לאכילה בכמויות מזון מספיקות, תהיה מתאימה.
אולם אוסבורן ומנדל מתחו בקורת על השערה זו. הם הוכיחו שדיאטות חלבונים צמחיים אינן מיטיבות בלי הוספת "חלב חופשי מחלבונים".
תוספת כזאת גרמה לגדילה טובה של החולדות גם ללא שימוש בתוספי טעם.
שני החוקרים שיערו כי מקקולום התרשל בכמה מניסוייו. מקקולום עצמו הודה בטעות והקדיש לאחר מכן את זמנו ומרצו לניסויים מוקפדים יותר שכללו אנליזה של הגורמים המקדמים גדילה בתוך "החלב החופשי מחלבונים". יחד עם עוזרת המחקר שלו בשנים 1909 -1916, מרגריט דייוויס, הוא הצליח לבודד את הוויטמין הראשון המסיס בשומן, וכינה אותו "ויטמין A".
לפי המלצתם של מקקולום וסי. קנדי הונהג השימוש באותיות האלפבית בשמות הוויטמינים החל משנת 1916.
המשך פעילותו המדעית והאקדמית > גילוי ויטמין B1

החוקרים ההולנדים כריסטיאן אייקמן וחריט חריינס חיפשו את סיבת מחלת בריברי וחקרו את הקשר שלה לאכילת האורז המקולף. ברוח התגליות של לואי פסטר סבר אייקמן שבריברי נגרמת על ידי חיידקים.
לעומת זאת מקקולום חקר את סיבות הפגמים בגדילה.
בניסויים שערכו מקקולום ומרגרט דייוויס בעזרת דפוסי תזונה שונים אצל חולדות, הם גילו כי ה"חומר האנטי-נאוריטי" (כלומר, המונע היווצרות פולינאוריטיס) אותו תארו אייקמן וחריינס הוא זהה ל"ויטמין B" המסיס במים. תגלית זו מופיעה בסעיף 8 ברשימת המסקנות של מקקולום ודייוויס.