stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שושלת שאנג

| --- | --- |

  תחום שלטונה המשוער של השושלת – האזור בו מרוכזים שרידים ארכאולוגיים מתקופת שאנג האופייניים לתרבותה
 ממשל
 משטר:  מונרכיה אבסולוטית
 שפה נפוצה:  סינית עתיקה
 עיר בירה:  יִן (כיום אניאנג (אנ'))
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:   
 הקמה:  1600 לפנה"ס
 פירוק:   
 כיבוש בידי ג'ואו:  1046 לפנה"ס
 ישות קודמת:  שושלת שיה
 ישות יורשת:  שושלת ג'ואו
 דמוגרפיה
 דת:  הדת הסינית העממית
 
שושלת שָׁאנְג (בסינית: 商; בפין-יין: shang) או שושלת יִיְן (בסינית: 殷代; בפין-יין: Yīn dài) על שם בירתה האחרונה, הייתה השושלת השנייה בתולדות סין. לפי ההיסטוריוגרפיה הסינית, שושלת זו שלטה לאחר שושלת שיה, באלף השני לפני הספירה באזור עמק הנהר הצהוב; היא הוחלפה על ידי שושלת ג'ואו לאחר קרב מויה בשנת 1046 לפנה"ס.
לפי הכרונולוגיה המסורתית, המבוססת על ההערכות שנעשו על ידי ליו שין בתחילת הספירה, שושלת שאנג שלטה בשנים 1766–1122 לפנה"ס, אך לפי הכרונולוגיה של רשומות הבמבוק, השושלת שלטה מ-1556 עד 1046 לפנה"ס. בפרויקט תיארוך שלוש השושלות של ממשלת סין העממית, הוערך ששלטון שאנג נמשך משנת 1600 עד 1046 לפנה"ס.
שושלת שאנג היא השושלת הסינית הראשונה שקיומה מגובה בעדויות ארכאולוגיות. במהלך חקר חורבות יין (אנ'), שנחשבות כיום לאתר בירתה של השושלת, התגלו אחד עשר קברים מלכותיים, שרידי ארמונות ואתרי פולחן, כשבהם כלי נשק מסוגים שונים ושרידי קורבנות בעלי חיים ואדם. נוסף על כך, נמצאו במקום עשרות אלפי כלים עשויים מארד, ירקן, אבן, עצמות וחומרים קרמיים. בחורבות יין נתגלו יותר ממאה אלף כתבים, רובם ככולם על עצמות ניבוי; כתבים אלו הם העדויות העתיקות ביותר לשימוש בכתב הסיני.
היסטוריה של השושלת

לפי "ספרי השנים של היין" שבספרו של ההיסטוריון שימה חיאן, רשומות ההיסטוריון הגדול, מייסד השושלת, שייה (偰), או שי (契), נולד באופן ניסי לאחר שאשתו של הקיסר קו בלעה ביצה של ציפור שחורה. ההיסטוריון מתאר כיצד שייה סייע למייסד שושלת שיה, הקיסר יו הגדול, לעצור את המבול (אנ'), וקיבל בתמורה כנחלה אזור בשם שאנג. שלושה עשר דורות לאחר מכן, טאנג, יורשו של שייה, הביס את צבאו של שְׂיָה גְ'יֵה, קיסר שיה האחרון שתואר כקיסר מושחת ואכזר, בקרב שהתרחש במינגטיאו (צפון אניי של ימינו), וכך עלתה לשלטון שושלת שאנג. ישנם היסטוריונים המפקפקים בסיפור זה, וטוענים שלא בהכרח התרחשה החלפת שושלות בין שיה לשאנג, אלא סביר להניח שהן התקיימו במשך תקופה מסוימת במקביל.
בהמשך הרשומות מתוארות תולדותיהם של רק מעט מקיסרי שאנג הידועים לנו, בעוד השאר הוזכרו בשמם בלבד. בירתה של השושלת הוחלפה חמש פעמים; האחרונה הייתה יין. התקופה לאחר המעבר, שהתחילה משלטונו של פאן גנג, נחשבה לתור הזהב של השושלת.
פֿוּ הָאו (שנקראה גם מוּ-שִׂין), אחת משישים נשותיו של הקיסר ה-23 וו דינג, הייתה לוחמת מצטיינת שעלתה בדרגות בצבא שאנג עד לרמת גנרל. היא הייתה המצביא המוערך ביותר בתקופתה. עם 13,000 חייליה, היא הובילה מערכות נגד מדינות יי, שיאנג ובא השכנות, כאשר האחרונה כללה את המארב הגדול הראשון בהיסטוריה הסינית. כיום מוצב פיסלה בעיר יִין-שׂוּ'.
קרב מויה היה הקרב בו התרחשה נפילתה הסופית של שושלת שאנג. הקרב נערך מול צבאו של וו מג'ואו, שלימים יהיה הקיסר הראשון של השושלת הבאה, במרכז חנאן, בין יותר מחצי מיליון חיילי שאנג (חלקם הגדול עבדים), לבין כ-50,000 חיילי ג'ואו. במהלך הקרב ערקו כ-170,000 חיילי שאנג לשורות ג'ואו, מהלך שמוטט את מעט המשמעת והמורל שהיו לצבא שאנג. העריקה חרצה את גורלה של שושלת שאנג. כל חיילי שאנג הנאמנים נהרגו בקרב, או חוסלו אחריו (כ-350,000 איש).
מלך שאנג האחרון נמלט לאחר הקרב לארמונו, ענד את כל תכשיטיו, והעלה את עצמו באש.
לאחר הפלתה של השושלת, וו העניק לבנו של די שן, וו גנג, נחלה עליה יוכל לשלוט כוסל. צבאם של שלושה מאחיו של וו, שנשלח לנחלה, וידא שגנג לא ינסה למרוד. למרות זאת, לאחר מותו של וו, גנג השתתף במרד נגד הדוכס מג'ואו (אנ'). המרד נכשל, והביא לכך שגנג וצאצאיו נושלו מנחלתם.
פרטים על השושלת > השושלת הארוכה בתולדות סין

בשושלת שאנג היו 31 מלכים, והיא הייתה הארוכה שבשושלות סין, שושלת ג'ואו שבאה אחריה שלטה רשמית במשך תקופה ארוכה יותר, אך למעשה בתקופת שלטונה החלה תקופת המדינות הלוחמות, שבה שליטתה הייתה רק על הנייר.
פרטים על השושלת > מלכי השושלת

| מספר המלך | שם המלך | שלטון בשנים | הרחבה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | טָאנְג | 29 | מייסד השושלת. |
| 2 | טָאי דִינְג | 2 |  |
| 3 | וָאי בִּינְג | 32 |  |
| 4 | ג'ונְג זֶ'ן | 4 |  |
| 5 | טָאי גְ'יָה | 12 |  |
| 6 | ווֹ דִינְג | 29 |  |
| 7 | טָאי גֶנְג | 25 |  |
| 8 | שְׂיָאו גְ'יָה | 17 |  |
| 9 | יוּ'נְג גִ'י | 12 |  |
| 10 | טָאי ווּ | 75 | השלטון הארוך ביותר של שליט סיני. |
| 11 | ג'ונְג דִינְג | 11 |  |
| 12 | וָאי זֶ'ן | 15 |  |
| 13 | הֶה דָאן גְ'יָה | 9 |  |
| 14 | דְזוּ יִי | 19 |  |
| 15 | דְזוּ שִׂין | 16 |  |
| 16 | ווֹ גְ'יָה | 20 |  |
| 17 | דְזוּ דִינְג | 32 |  |
| 18 | נָאן גֶנְג | 29 |  |
| 19 | יָאנְג גְ'יָה | 7 |  |
| 20 | פָּאן גֶנְג | 28 | מתחיל את תור הזהב של השושלת, עם העברת הבירה ליין שו. |
| 21 | שְׂיָאו שִׂין | 29 |  |
| 22 | שְׂיָאו יִי | 21 |  |
| 23 | ווּ דִינְג | 59 | היה בעלה של פֿוּ הָאו, רוב עצמות הניחוש שנמצאו הן מתקופתו. |
| 24 | דְזוּ גֶנְג | 12 |  |
| 25 | דְזוּ גְ'יָה | 20 |  |
| 26 | לִין שִׂין | 6 |  |
| 27 | גֶנְג דִינְג | 6 | או קָאנְג דִינְג לפי גרסה אחרת |
| 28 | ווּ יִי | 35 | מתואר כמלך הולל, שזילזל בשמיים וברוחות. |
| 29 | וֶן דִינְג | 11 |  |
| 30 | דִי יִי | 26 |  |
| 31 | דִי שִׂין | 30 | מתואר כאכזר, רשע והולל. הפסיד בקרב מויה מול שושלת ג'ואו, התאבד תוך שריפת ארמונו. |
תרבות, פוליטיקה ודת

על פי ממצאים ארכאולוגיים והיסטוריים התרכזה שושלת ש'אנג בעיקר באגן הנהר הצהוב המרכזי. בצפון היא שלטה על חביי, ובדרום על חונאן. היקף שליטתה של שאנג מעבר למרכזה הפוליטי לא ברור, וייתכן שבשטחים רבים שהיו כביכול בתחום שליטתה, היה שלטון מקומי בעל אוטונומיה גדולה מאוד. סביר שהשפעתה של שאנג על אזורים אלו הייתה עקיפה בלבד. הכתובות על עצמות הניחוש מחזקות השערה זו: מוזכרים בהם עמים רבים, שלשמם הוספה בכתובות הסיומת "פאנג" (שמשמעותה צד"), וכמה מהם מתוארים בכתובות מסוימות כבעלי ברית ובאחרות כאויבים.
כביכול, בתקופת שאנג הייתה חלוקה ברורה מאוד למעמדות; בעצמות הניחוש מוזכרים תוארי כבוד רבים, ששימשו בתקופות מאוחרות יותר לחלוקה מעמדית של ממש בפקידות הקיסרית הגבוהה. למרות זאת, ככל הנראה, שליטתו של הקיסר בנושאי תארים אלו הייתה מוגבלת למדי, וכוחם הרב גרם לכך שהוא נאלץ להשיג את תמיכתם למטרות שונות, כמו גיוס חיילים לצבא. בשונה מבתקופות מאוחרות יותר, שושלת שאנג לא התבססה על בירוקרטיה, והמנגנון השלטוני התבסס ברובו על פעולותיו האישיות של הקיסר.
כלי הנשק העיקריים ששימשו בתקופת שאנג היו קשתות, כידונים וגרזנים; המרכבות שימשו בעיקר ככלי רכב טקסי או את מפקד הצבא בזמן הקרב.
הדת בתקופת שאנג בוססה בעיקר על הקשר בין עולם בני האדם לעולם המתים והאלים, שנשמר באמצעות פולחן האבות; כאשר על האחרונים נמנו אלים כלליים כגון דִי, אלים האחראים על תחומים שונים בטבע ואלים מקומיים, שהשפעתם מוגבלת לאזורים ספציפיים. יוקרתו של הקיסר בוססה, בין השאר, על ההשפעה הגדולה של אבותיו על האל די, כאשר זה יכל לגרום להורדת גשמים. פולחן האבות היה עשוי להתבצע על ידי הקרבת בעלי חיים או בני אדם.
ארכאולוגיה

לפני המאה ה-20, לא נמצאו כתבים שהוכיחו את קיומה של שושלת שאנג. כלי חרס מאותה תקופה, שהתגלו עוד לפני כן, שויכו לשושלת, אך לא היה ניתן להוכיח זאת בוודאות.
ממצאים ארכאולוגיים, המעידים על קיומה של השושלת בשנים 1600–1046 לפנה"ס בקירוב, מחולקים לשתי קבוצות. הקבוצה המוקדמת, עד ל-1300 בקירוב, מגיעה מאתרים שונים במחוז חנאן. הקבוצה המאוחרת, מתקופת יִין (殷), מורכבת מאסופה רחבה של עצמות ניחוש, גם הן ממחוז חנאן.
אמנם העדויות הכתובות מאתר יין שו מאששות את קיומה של שושלת שאנג, אך חוקרים מערביים אינם נוטים לזהות יישובים בני אותה תקופה עם שושלת שאנג דווקא. כך למשל, ממצאים ארכאולוגיים מאותה עת באתר סָאנְשִׂינְגְדְווֵי מצביעים על חברה מתקדמת, השונה בתרבותה מזו שנתגלתה בְּיין שו. אין עדויות מכריעות בנוגע לתחום שליטתה של שושלת שאנג. ההנחה המקובלת היא כי שושלת שאנג, שבהיסטוריה הרשמית אכן שלטה בעיר יין, תוך שהיא מקיימת קשרי מסחר עם יישובים שונים בסביבתה, שהיו שונים זה מזה מבחינה תרבותית.
ארכאולוגיה > אתר אר-לי-גאנג

עיר בצורה שככל הנראה הוקמה במאה ה-15 לפנה"ס, ולכן עתיקה יותר מיין שו. נחפרה לראשונה בשנות החמישים של המאה העשרים. רוחבה של החומה עשוית העפר שהקיפה את העיר היה כ-20 מ', גובהה היה 9 מ', ואורכה הכולל היה כ-7 ק"מ. באתר נחשפו בסיסים של מבנים גדולים, בורות פולחן בהם הוקרבו קרבנות בעלי חיים ואדם, וכלים עשויים מברונזה.
ארכאולוגיה > אתר פאנג-לונג-צ'נג

שרידי עיר בצורה שממוקמים במרכז עמק היאנגצה. נמצאו בו כלי ברונזה המזכירים את אלו שבאתר אר-לי-גאנג.
ארכאולוגיה > אתר יין שו

האתר המרכזי ביותר מתקופת שאנג, שבו כנראה שכנה בירתה של השושלת. נתגלה ב-1928. זו הייתה כנראה עיר פרזות, שלא הוקפה בחומה, ונמצאו בה שרידי מבנים גדולים, שביסודות כמה מהם עצמות אדם ובעלי חיים שכנראה הוקרבו בזמן בנייתם, ובורות ובהם מאות עצמות ניבוי. חשיבותן של אלו נובעת מכך שהן המסמכים הכתובים הסיניים המוקדמים ביותר, ומכך ששמם של כמה מקיסרי שושלת שאנג, שהוזכר על העצמות, הוכיח את קיומה הממשי של השושלת.
ארכאולוגיה > אתר סיי-ביי-גאנג

באתר נחשפו 13 קברי ענק ובורות פולחן רבים, בהם הוקרבו קרבנות אדם. בניית הקברים על ידי הידוק העפר הצריכה ארגון בקנה מידה גדול; ככל הנראה, דרכי הכניסה המדורגות לקברים שימשו לטקסי הקבורה שנערכו בהם.
ארכאולוגיה > אתרים ארכאולוגיים נוספים מהתקופה > אתר הואנביי

ב-1999, התגלו בסמוך לנהר הואן שרידי עיר בצורה בשטח של כ-4,700 דונם. ככל הנראה, העיר יושבה במשך חצי מאה לכל היותר, ונהרסה זמן קצר לאחר בנייתו של אתר יין שו.
ארכאולוגיה > אתרים ארכאולוגיים נוספים מהתקופה > אתרי יאנשי

התגלו מספר אתרים נוספים מתקופת השושלת בסמוך לעיר יאנשי שעל נהר הלואו, פלג של הנהר הצהוב. ב-1959, התגלה אתר ארכאולוגי גדול עם מבנים דמויי ארמונות, שככל הנראה יושב בין 2100 ל-1800 לפנה"ס. האתר יוחס על ידי מספר חוקרים לראשית שושלת שאנג או לסוף שושלת שיה.
לקריאה נוספת

יורי פינס, גדעון שלח, עורך: יצחק שיחור, "כל אשר מתחת לשמיים": תולדות הקיסרות הסינית, כרך א', הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2011.
קברה של המלכה/מצביאה פֿוּ הָאו. כמות החפצים בקבר מצביעים על חשיבותה של המלכה.
מפת סין בזמן שושלת ש'אנג
גרזן יד ששימש בתקופה זו לקרבות פנים אל פנים
רישומים עתיקים שנחרטו לצורך הגדת עתידות על שריון צב
כלי קיבול מתקופת ש'אנג המאוחרת מעוצב בסגנון טוטי
שחפית גדולת-מקור

| שחפית גדולת-מקור |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיתיים
סוג:: Phaetusa
מין:: שחפית גדולת-מקור
שם מדעי
 Phaetusa simplex ‏גמלין, 1789
תחום תפוצה


שחפית גדולת-מקור (שם מדעי: Phaetusa simplex) היא מין יחיד בסוגו של עוף ממשפחת השחפיתיים החיה באמריקה הדרומית.
מאפיינים

זוהי שחפית גדולה שמשקלה 38-42 גרם ואורכה 208-247 ס"מ והיא בעלת מקור צהוב וארוך, ראש שחור, גוף לבן וכנפיים אפורות עם קצוות שחורים גדולים.
שחפית זו חיה בנהרות ואגמים רדודים באמריקה הדרומית הטרופית. היא נפוצה בברזיל, ארגנטינה, קולומביה, אקוודור, גיאנה הצרפתית, גיאנה, פרגוואי, פרו, סורינאם, טרינידד וטובגו, אורוגוואי וונצואלה. פרטים בודדים נמצאו גם בארובה, ברמודה, קובה, פנמה וארצות הברית.
תת-מינים

Phaetusa simplex simplex
Phaetusa simplex chloropoda
הערות שוליים

↑  שחפית גדולת-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
שירים עד כאן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  נתן יונתן
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  שירה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת ספריית הפועלים
 תאריך הוצאה:  1979
 מספר עמודים:  99
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003887379, 003892391
שירים עד כאן הוא קובץ שירים עבריים של המשורר הישראלי נתן יונתן, שראה אור בהוצאת ספרית פועלים בתל אביב בשנת תשל"ט 1979.
מאפיינים את הקובץ: תחושת מקום עזה המבוטאת בתיאורי נופים ותמונות ארצישראליות אופייניות; שכול ואובדן כבד (על בנו שנפל במלחמת יום הכיפורים) והתרפקות על חוויית היופי עד כדי הצעתה כַּנִשגב וכמקור לנחמה מאלה; נגיעות ברגשות העיקר של הקיום האנושי: אהבה, געגועים, ותהייה על מושגי הזמן וההיסטוריה. 
רוב השירים שהולחנו עוסקים בשכול, והם חלק מהמלל הנקרא והמושר בטקסים ממלכתיים של מדינת ישראל ומוסדות החינוך שלה, במועדי אבלות וזיכרון.
שירים

הקובץ נחלק לשבעה פרקים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  על אדמה ומים מילים על אדמה ועל מים א. ב. והרותם היה מלבין  פירות בר  לאן היינו הולכים  דו-קיום בחלום  לנטנה ריחנית  מקום אחד ריק  בעשב העמוק |  מסכת הים להמר על הזמן  מעשה יונה  הים התיכון  בהומרית עתיקה  באותו גל  מלח ואור  נזירי הים |  היה לנו הכל היה לנו הכל  קח אותי למשל  האהובים מכל  אתם שנשארתם  אולי באחד הימים  חנינא בני  יגון  מילים  נשימת דבש הקיץ שלו  עד כאן  היקום הגדול הזה  צִפור קיץ  בשלהי קיץ. בסוף העולם  השארתי לך תמונה  עלים ואור  תמיד אוקטובר  עוד יום של חורף עוזב  שלדג אחד צבעוני  בוקר בוקר השלדג |  ויטראז' שחר במסינה  הגן הציבורי במאדריד  בדואומו של פלורנץ  שיעור בהיסטוריה  כתובת ברכבת התחתית |  שירים לאת שירים לאת א. ב. מי שנסך כאב  עצות לדולצ'ינאה  עוד קיץ עבר  רחק לאט  היְתה בוכה  היא רק חבצלת  בוקר אחד באינדיאנה  כמה אבירים עברו  קיץ בחלון |  במקום מציבה במקום מציבה  באר מרים  רוזה  גברת הסלעים  היְתה לה שפת דימויים  מה היא מוכרת עכשיו  מחרוזת אלמוגים |  שירי ידידֹת מקנאס ערך משתה  שיחה בקומאלה  פרידה מקאוואפיס  מכתב לידיד  חורחה לואיס בא בימים  האיש עם הפנים האלה  סופמשחק  קומיקן זקן  עד מתי החלון הזה |
תכנים ואמירות > מילים על אדמה ועל מים

השיר הראשון הוא שיר אהבה להוויה הארצישראלית, או לאישה אהובה, כאשר הדימויים הגבוליים מצביעים על חוויית חפיפה בין שתי האהבות. האהבה מכילה מצבים שונים ואף מנוגדים: תחושת יופי, כאב וסבל, גדולה ושפלות, נשגבות ופשטות, חידלון ועוצמה. השיר נכתב בסגנון דומה לפיוט העברי בימי הביניים, הכולל אקרוסטיכון (אבל נעדרות ממנו האותיות זי"ן ונו"ן):
”
אונך אלונך אבניך

בשרך בארך בגידותיך

גלותך גאולתך גבולותיך

...

רישך רישעתך רחמיך

שבותך שבועתך שִלומיך

תפארתך תֻמתך תהומיך”
תכנים ואמירות > היה לנו הכל

הוא שיר אבלות על מי שהלכו לבלי שוב. השיר מתחיל בגוף ראשון רבים, ומתאר את שלבי החיים וחוויותיהם במינוח נופי ארץ ישראל אופייני, הכולל: מדבר, מערה כלנית ואזוב. השיר שנכתב בלשון תנ"כית, רומז גם לאירועים מֶעצבים שסופר עליהם בספר בראשית: חורבן סדום ועמורה ועקידת יצחק שהתחוללו בעבר; ואו שדובר עליהם בספרות חז"ל: אחרית הימים ותחיית המתים כעתידים להתרחש. בשלישו האחרון של השיר עובר המשורר לגוף שלישי רבים ומבכה את הנעדרים.
”
וֹמִי ֹשֶבְּאַחֲרִית הַיָּמִים יְגַלֶּה מֵעֵינֵינוּ עָפָר

יוּכַל לוֹמַר: הָיוּ לָהֶם מִדְבָּרִיוֹת

וְחַבְלֵי-אֶרֶץ

הָיְתָה לָהֶם כַּלָּנִית בּוֹעֶרֶת

מַיִם מַפּוֹת לֶחֶם

וְדֶרֶך אֲרֻכָּה לָלֶכֶת, הָיָה לָהֶם

הַכֹּל, אֲבָל הַזְּמן

בִּכְלֵיהֶם פִּתְאוֹם אָזַל”
לקריאה נוספת

צבי לוז,  דברים על "שירים עד כאן" לנתן יונתן, עלי שיח, 9-8, תש"ם, עמ' 16-7.
הערות שוליים

↑  השיר המעובד הולחן על ידי שפי ישי, ראו: והרותם היה מלבין, באתר youtube.
↑  והרותם היה מלבין, באתר youtube.
↑  ראו המלל: להמר על הזמן, באתר  blabla4u.
↑  ראו המלל: מעשה יונה, באתר mikranet.
↑  הולחן על ידי אורי לשמן, ראו: באותו גל, באתר  shironet.
↑  הולחן על ידי אילנה אביטל, ראו: נזירי הים, באתר shironet.
↑  הולחן על ידי חיים לוי, ראו: היה לנו הכל, באתר allsongs.
↑  הולחן על ידי גידי קורן, ראו: האהובים מכל, באתר  shironet.
↑  הולחן על ידי סשה ארגוב, מילים, באתר youtube.
↑  הולחן על ידי נטע ברק, ראו: קח את כל אשר תיקח, באתר  youtube.
↑  ראו המלל: השארתי לך תמונה, באתר liorziv.
↑  ראו המלל: תמיד אוקטובר, באתר yadlashiryon.
↑  עובד והולחן על ידי שלמה ארצי, ראו: הנה מה שאת, באתר  shironet.
↑  עובד והולחן על ידי רון דרויאן, ראו: בואי נישן, באתר shironet.
↑  עמ' 7.
שקורטה פייזה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בנובמבר 1961 (בת 62) מושיטיסה, קוסובו 
 מוקד פעילות:  אלבניה, קוסובו
 תקופת הפעילות:  מ-1974
 שיתופי פעולה בולטים:  שיחרת בהלולי (אלב'), רמז'יה אוסמני (אלב'), סברי פייזולולהו (אלב')
 
שקורטה פייזה (באלבנית: Shkurte Fejza; נולדה ב-18 בנובמבר 1961) היא זמרת פולק אלבנית מקוסובו.
ביוגרפיה

פייזה נולדה במושיטיסה (אנ') ב-18 בנובמבר 1961.
היא החלה את הקריירה שלה כשהשתתפה כחלק מההרכב Afërdita וזכתה במקום הראשון ובפרס Debutantja më e suksesshme בפסטיבל פריזן Takimet e Majit שהתקיים במאי 1975. היא זמרת ידועה בארצה, והיא שואבת השראה משירים עממיים אלבניים מסורתיים, כאשר חלק משיריה מתארים גם מסורות ומוזיקה פופולרית וגם את סבלם של הקוסובואים בסרביה. שיתופי הפעולה הבולטים ביותר הם שיחרת בהלולי (אלב'), רמז'יה אוסמני (אלב') וסברי פייזולולהו (אלב')‏.
דיסקוגרפיה

Cke Kosove Qe Po Leshon Za (1987)
Gurr E Shkrepa Po Ushtojn (1988)
Oj Kosove Nena Ime (1989)
Mbahu Neno Mos Ke Frike (1990)
Per Memedhene (1991)
Kam Nje Lot Me Pikon Si Ar (1992)
Qendro (1993)
Guri I Krujës (1993)
Vdekje Ska (1995)
E Kam Emrin Kosovar (1997)
Bashkojme Krushqit Per Kosoven (1998)
Kenge Nga Zemra (1999)
Jo Nuk Ndahet Mitrovica (2000)
Fluturoi Shqipja N'kumanovë (2000)
Sy Zeza E Kosoves (2001)
Kosove-shqiperi (2002)
Te Dua Kosove (2003)
E Bardha Vere (2004)
Shqiptari Te Dua (2005)
Feston Kosova (2006)
Pritem Nane (2007)
Malli (2008)
Grupi I Pavarsise (2009)
Per Ju Deshmore (2009)
Moj Sheqer (2010)
הערות שוליים

↑  peoplepill.com, About Shkurte Fejza: Albanian singer (1961-) | Biography, Facts, Career, Wiki, Life, peoplepill.com (באיטלקית)
↑  Shkurte Fejza, www.teksteshqip.com (ארכיון)
↑  September Back Up Isola Art Center Milano, 1995-2015.undo.net (באיטלקית)
↑  Gail Warrander, Verena Knaus, Kosovo, Bradt Travel Guides, 2007, ISBN 978-1-84162-199-9. (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמריה בן אלחנן

| --- | --- |
 לידה:  שנות ה־30 של המאה ה־10 
 פטירה:  1011 ד'תשע"א 
 כינוי:  הרב הראש
 מדינה:  מצרים
 תקופת הפעילות:  ?–1011 
 תחומי עיסוק:  רב הקהילה הבבלית בפוסטאט
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 בני דורו:  רבי חושיאל בן אלחנן, רבי שמואל בן הושענא
 צאצאים:  אלחנן בן שמריה
 
רבי שמריה בן אלחנן (מכונה גם: הרב הראש; נפטר בד'תשע"א, 1011) היה הרב הראשי בקהילת יהודי מצרים בקהיר ("פוסטאט"), בסוף המאה ה-10 ותחילת המאה ה-11.
לפי רבי אברהם אבן דאוד בספר הקבלה, הוא היה אחד מארבעת השבויים.
רבי שמריה היה קשור בקשר הדוק לגאוני בבל, ונזכר במכתבי רב שרירא גאון ובנו רב האי גאון, אם כי בתקופה מסוימת התלונן רב האי על כך שרבי שמריה אינו מעביר שאלות לבבל אלא לרבני ישיבת ארץ ישראל. נתפרסם גם מכתב המיועד אליו מרבי חושיאל בן אלחנן ראש ישיבת קירואן. בשל קשריו עם חכמי קירואן וחכמי ארץ ישראל הוא שימש כסוג של חוליה מקשרת ביניהם. דוגמה לכך ניתן לראות במכתב שכתב רבי שמואל השלישי בן הושענא, ממנהיגי הישיבה הארץ ישראלית, ובו ביקש מרבי שמריה שיסייע לרבי נתן בן אברהם, אחד מתלמידי ישיבת ארץ ישראל שנסע לצפון אפריקה לצורך עסקיו וכדי ללמוד בישיבת קירואן, וייתן לו אגרות המלצה לתלמידיו וידידיו בקהילות היהודיות בקירואן והאזור.
רבי שמריה חיבר פירוש לשיר השירים, שהתגלה בשנת 2023, ובו הוא ממשיך את הסגנון הספרותי שבו התחיל רב סעדיה גאון בפירושיו למקרא, ומבקש להשלים את סדרת פירושי המגילות שרב סעדיה גאון לא השלים אותה. פירושו מוזכר על ידי מחברים שונים במאות השנים שאחרי פטירתו. כמו כן נזכר פירוש משלו למגילות רות וקהלת.
רבי שמריה נפטר במגפה בשנת 1011. לאחר פטירתו, ירש בנו רבי אלחנן בן שמריה את מקומו כמנהיג הקהילה.
הערות שוליים

↑  יוסף יהלום, משורר מנהיג בארץ ישראל הפאטמית: שמואל בן הושענא, עמוד 43.
↑  ראו את הטקסט המלא של המכתב באתר המילון ההיסטורי ללשון העברית.
↑  יהודה זייבלד, ‏פירוש שיר השירים לרבינו שמריה, בית אהרן וישראל, רכו, ה-כב, באתר Academia.edu
↑  משה גיל היה סבור שרבי שמריה נפטר באותו יום בו נפטר פלטיאל החזן והחלו המהומות המתוארות במגילת מצרים (ג' בשבט ד'תשע"ב). אולם, יהלום הראה כי אין קשר בין הפטירות, וכי רבי שמריה נפטר לפני כ"ד באב ד'תשע"א. (יוסף יהלום, משורר מנהיג בארץ ישראל הפאטמית: שמואל בן הושענא, עמ' 35)
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519100205171  VIAF: 308282340   WorldCat (עם VIAF): 308282340 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שחפית האינקה

| שחפית האינקה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיתיים
סוג:: Larosterna
מין:: שחפית האינקה
שם מדעי
 Larosterna inca ‏לסון, 1827
תחום תפוצה


שחפית האינקה (שם מדעי: Larosterna inca) הוא מין של עוף ים יחיד בסוגו ממשפחת השחפיתיים.
מאפיינים

אורכה כ-39 עד 42 ס"מ, ומשקלה כ-180 עד 210 גרם. מראה שונה מאוד משאר מיני משפחתה ומרוב עופות הים בכלל, ולכן הוענק לה סוג טקסונומי משלה. רוב גופה צבוע באפור כהה; מקורה אדום ורגליה כתומות. בשני צדי הראש, מתחת לעין יש "פס" לבן, ומתחתיו עור חשוף צהוב בצורת פה. הכנפיים והזנב כהים יותר משאר הגוף. הזכר והנקבה דומים. אצל שחפיות צעירות הגוף חום-סגלגל, ונוצות הראש הבוגרות מתפתחות אצלם בהדרגה.
אזור התפוצה של שחפית האינקה, כמו שמרמז שמה, מתפרש על פני החוף המערבי של דרום אמריקה, מאקוודור ופרו לצ'ילה.
שחפית האינקה ניזונה בעיקר מדגים קטנים, כמו אנשובי, אך גם מסרטנים ומשאריות אנושיות. היא נצפתה עוקבת אחרי סירות דייגים בחיפושיה אחרי מזון. השחפית דואה מעל למים, מזהה את טרפה מהאוויר, צוללת אל המים ותופסת אותו בעזרת מקורה. השחפית חברתית, ונצפית במושבות עשויות לכלול כמה אלפי פרטים.
בית הגידול הטבעי של השחפית הם חופים עם חול וצוקים סלעיים.
שחפית האינקה מתרבה פעמיים בשנה; עונות הרבייה שלה מתרחשות בין אפריל ליולי ובין אוקטובר לדצמבר. תצוגת החיזור של הזכר כוללת תעופה מסוגננת, והאכלת הנקבה. השחפית מקננת במחילות או בחורים בצוקים סלעיים. הנקבה מטילה 1-3 ביצים, ודוגרת עליהן במשך 3-4 שבועות. הזכר והנקבה גם יחד משתתפים בדגירה על הביצים ובהאכלת הגוזלים. הגוזלים פורחים מהקן 4 שבועות לאחר בקיעתם, ונעשים עצמאיים חודש לאחר מכן.
מין זה הוכרז כ"קרוב לסיכון" על ידי ארגון IUCN.
הערות שוליים

↑  שחפית האינקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
שקט (שיר)

"שקט" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. את השיר הוציאה לאור ב-16 באוגוסט 2013 חברת התקליטים NMC, והוא נכלל כרצועה הפותחת באלבום האולפן השלישי של הזמר, מוזיקה ושקט.
על השיר

"שקט" נכתב על ידי אבי אוחיון ואסף צרויה, שגם הפיק אותו. ב-2 בינואר 2014 נכנס למצעד הפזמונים העבריים של גלגלצ במקום העשירי. הוא הגיע לשיאו במקום השלישי ב-13 בפברואר. גם במצעד של רשת ג' הגיע למקום השלישי – המיקום הגבוה ביותר שלו בדירוג – ושהה בו תשעה שבועות רצופים. במצעד סוף השנה 2013 של המוביל הארצי דורג במקום ה-48.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 3 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המוביל הארצי | 48 |  |