stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העלמות מרושפור
עלילה

ביום שישי בבוקר מגיעה שיירת משאיות לעיירת החוף הצרפתית רושפור, על מפרץ ביסקאיה, ומביאה את היריד שיתקיים בכיכר העיר באותו יום ראשון. אטיין וביל, שני עובדי קרנבל שמוכרים אופנועים, אופניים וסירות, עוזרים להקים, בעוד שבדירה שליד, דלפין מלמדת בלט לקבוצת ילדים ואחותה התאומה, סולאנג', מלווה את הרקדנים בפסנתר. התאומות חיות ברושפור, אבל כמהות למצוא את האהבות האידיאליות שלהן ולעבור לפריז, דלפין כדי להיות רקדנית וסולאנג' כדי להיות מלחינה.
לאיבון, אמם של התאומים, יש בית קפה בכיכר העיר. בין לקוחותיה הקבועים ניתן למצוא את מקסנס, מלח שרואה את בעצמו בעיקר צייר ומשורר המחפש בעולם את האישה האידיאלית שלו. ציור שצייר של איך שהוא מדמיין שהאישה האידיאלית תיראה מוצג בגלריה לאמנות שבבעלות החבר האגואיסטי של דלפין, גיום לנסיין. דלפין רואה את הציור כשהיא הולכת לגלריה כדי לנתק את הקשר עמו. מכיוון שהיא דומה לה להפליא, היא רוצה לפגוש את האמן, אבל גיום משקר ואומר לה שהצייר בדיוק עזב לפריז.
דלפין מספרת לסולאנג' על האמן והן מחליטות סוף סוף לעבור לפריז. סולאנג' הולכת לבקר את סימון דאם בחנות המוזיקה שלו. היא מבקשת ממנו לארגן היכרות בינה לבין חברו הוותיק, המלחין האמריקני המצליח אנדי מילר, שעושה באותם ימים סדרת רסיטלים בפריז. בזמן שהיא בחנות, סימון מספר לה על עברו הרומנטי עם אישה שהביאה לעולם את בנו, אך עזבה אותו כי היא לא יכלה לסבול את שם משפחתו. הוא מספר שלאחרונה חזר לרושפור כדי לפתוח את החנות במקום בו פגש את האישה. אם כי, עד כמה שהוא יודע, היא נמצאת כעת במקסיקו. מאוחר יותר, איבון מספרת למקסנס את סיפור מערכת היחסים שלה עם אבי בנה הצעיר, בובו. היא מספרת שהיא מתחרטת על שעזבה את האיש רק מפני שהיא לא רצתה להיות "מאדאם דאם".
כאשר סולאנג' אוספת את בובו מבית הספר, היא נתקלת בזר מקסים, והם מיד נפעמים אחד בשני. האיש הוא אנדי, שהגיע לרושפור לבקר את סימון בהפסקה מסדרת הרסטילים שלו, אבל הוא וסולאנג' נפרדים מבלי להחליף שמות. לאחר שהיא הולכת, הוא שם לב שהפילה את התווים עבור חלק מקונצ'רטו לפסנתר שהיא הלחינה ומרים אותו.
החברות של אטיין וביל בורחות עם זוג מלחים, וזה פוגע בהם מבחינה אישית וגם מבחינה מקצועית, מכיוון שהנשים היו אמורות לרקוד בדוכן של אטיין וביל ביריד כדי למשוך לקוחות. לאחר שהכירו את איבון, הם חושבים לבקש מבנותיה לעזור להם, בתמורה לנסיעה חינם לפריז.
התאומות מופיעות ביריד לקול תשואות נלהבות. גיום אומר שהוא יהפוך את דלפין לכוכבת בפריז אם היא תחזור להיות ביחד איתו, אבל היא דוחה אותו. סימון אומר לסולאנג' שאנדי הסכים לפגוש אותה בפריז. אטיין וביל אומרים שהם אוהבים את דלפין וסולאנג', אבל התאומות דוחות אותם, אם כי הבנים עדיין מסכימים להסיע אותן לפריז.
ביום שני בבוקר, סימון מגיע לדירתן של התאומות. הוא אומר לסולאנג' ללכת לחנות שלו כדי לראות את אנדי, שחזר במפתיע לעיר לזמן קצר, ומסכים לאסוף את בובו מבית הספר כדי שתוכל לעשות זאת. מקסנס נפרד מאיבון בבית הקפה ואז עוזב לפריז כדי להיות אמן ולהמשיך לחפש את האישה האידיאלית שלו. דלפין נכנסת ובזמן שהיא נפרדת מאמה, מציינת שאדם בשם "סימון דאם" הלך לאסוף את בובו. איבון עוזבת בפתאומיות ומתאחדת עם סימון בבית הספר של בובו.
בחנות המוזיקה, סולאנג' מוצאת את אנדי מנגן את הקונצ'רטו שלה, והזוג רוקדים ומתנשקים. דלפין מבקשת מאטיין וביל לחכות לסולאנג', אבל הגיע הזמן לעזוב, לכן הקבוצה עוזבת בלעדיה. בדרך, השיירה של היריד חולפת על פני מקסנס בטרמפיאדה, ואטיין עוצר לאסוף אותו, מפגיש את דלפין ומקסנס לבסוף (אף על פי שהפגישה שלהם לא מוצגת על המסך).
שחקנים

קתרין דנב - דלפין גארנייה
ג'ורג' צ'קריס - אטיין
פרנסואז דורליאק - סולאנג' גארנייה
ז'אק פרין - מקסנס
מישל פיקולי - סימון דאם
ז'אק ריברול - גיום לנסיין
גרובר דייל - ביל
ז'נבייב ת'נייה - ז'וסט
הנרי קרמייו - סאבטיל דוטרו
פאמלה הארט - ג'ודית'
לסיל נורת' - אסטר
פטריק ג'נ'ט - בובו
ג'ין קלי - אנדי מילר
דניאל דארייה - איבון גארנייה
רנה פסקל (רנה בזראט) - הסבא
שחקנים > זמרים

אן ג'רמיין - דלפין גארנייה
קלוד פארו - סולאנג' גארנייה
כריסטיאין לגראן - ג'ודית'
קלודין מונייה - אסתר
אליס הראה - ג'וסט
ז'וז'ה ברטל - ביל
רומולד - אטיין
דונלד ברק - אדי מילר
אוליבייה בונה - בובו
ז'ורז' בלנה - סימון דאם
ז'אק רוו - מסקנס
הפקה > קדם-הפקה

במקור נקרא הסרט "בובו", על שם האח הצעיר בסרט. קתרין דנב ופרנסואז דורליאק התאמנו בלונדון במשך חודשים בריקוד עם הכוריאוגרף נורמן מן ולהקת הבלט הבריטית. דמי התעקש שדנב תהיה המורה לריקוד, על אף חוסר ניסיונה היחסי בריקוד לעומת אחותה, בעוד דורליאק תגלם את המורה למוזיקה "בשל מזגה ואופייה הנלהב" .
הפקה > צילומים

צילומי הסרט נערכו בין ה-31 במאי ל-27 באוגוסט 1966. בזמן סצנות הצילום והריקוד, השחקנים נעזרו ברמקולים גדולים שהשמיעו את הפלייבק.
הפקה > מוזיקה

מבין השחקנים הראשיים, היחידה ששרה בקולה היא דניאל דארייה. אפילו ג'ין קלי, אף על פי שהיה ידוע בשירתו במחזות זמר אחרים ודיבר צרפתית די טוב, לא הקליט את השירים שלו. לפי מישל לגראן, "ל[קלי] הייתה טסטיטורה קצרה, רק אוקטבה אחת. בהוליווד, שם עבדתי איתו לא פעם, הוא נהג להקליט עם עוד שני זמרים: אחד משמאלו לתווים הנמוכים ואחד מימין לתווים הגבוהים". הזמר הקנדי דובר האנגלית דון בורק הקליט את הקטעים של קלי, שר בצרפתית במבטא אמריקאי.
הפקה > גרסה אנגלית

גרסה באנגלית של הסרט צולמה במקביל לגרסה בשפה הצרפתית. לפי ג'ורג' צ'אקיריס, הגרסה בשפה האנגלית הייתה זו שיצאה במקור בבתי הקולנוע בארצות הברית, שם היא לא התקבלה טוב. נכון לשנת 2020, הגרסה האנגלית מעולם לא יצאה בווידאו ביתי.
שירים ורצפים מוזיקליים

"Le pont transbordeur" ("גשר המעבורת")
"Arrivée des Camionneurs ballet" ("בלט הגעתם של נהגי המשאית")
"Leçon de ballet" ("שיעור בלט")
"Chanson des jumelles" ("שיר התאומות", ידוע גם כ"זוג תאומות") - אן ג'רמיין, קלוד פארנט
"Chanson de Maxence" (שירו של מקסנס, ידוע גם כ"אתה חייב להאמין באביב") - ג'ק רוו
"De Delphine à Lancien" ("מדלפין ללנסיין") - אן ג'רמיין, ז'אק ריברו
"Nous voyageons de ville en ville" ("אנחנו מטיילים מעיר לעיר") - רומולד, ז'וז'ה ברטל
"Chanson de Delphine" ("שירה של דלפין", ידוע גם כ"אתה חייב להאמין באביב") - אן ג'רמיין
"Chanson de Simon" ("שירו של סימון") - ג'ורג' בלנס
"Andy amoureux" ("אנדי מאוהב") - דונלד ברוק
"Marins, amis, amants ou maris" ("מלחים, חברים, מאהבים או בעלים") - ז'וז'ה ברטל, אן ג'רמיין, קלוד פרנט
"Chanson d'Yvonne" ("שירה של איבון") - דניאל דארייה
"Chanson de Maxence Reprise" ("שירו של מקסנס - חזרה") - ז'אק רוו
"Chanson de Solange" ("שירה של סולאנג'") - קלוד פרנט
"De Hambourg à Rochefort" ("מהמבורג לרושפור") - אן ג'רמיין, קלוד פרנט
"Chanson des jumelles" ("שיר התאומות") - אן ג'רמיין, קלוד פרנט, רומולד, ז'וז'ה ברטל
"Lola Lola" ("לולה לולה") - דניאל דארייה
"Ballet de basketball" ("בלט הכדורסל")
"La femme coupée en morceaux" ("אישה חתוכה לחתיכות")
"Les rencontres" ("הפגישות")
"Chanson d'Andy" ("שירו של אנדי")
"Kermesse" ("יריד")
"Chanson d'un jour d'été" ("שיר של יום קיץ") - אן ג'רמיין, קלוד פרנט
"Toujours, jamais" ("תמיד, אך פעם") - אן ג'רמיין, קלוד פרט, רומולד, ז'וז'ה ברטל
"Concerto ballet" ("קונצטרו לבלט")
"Départ des forains ballet" ("בלט עזיבת היריד")
"Départ des camionneurs final" ("נהגי המשאים עוזבים" פינאלה)
קבלה

הסרט פתח באופן צנוע בקופות בצרפת, אך בהמשך טיפס ברשימת שוברי הקופות והיה להצלחה בינלאומית. זה סרטה השני בו פרנסואז דורליאק כיכבה לצד אחותה, קתרין דנב והאחרון בחייה. היא נהרגה בתאונת דרכים ב-26 ביוני 1967, שלושה חודשים לאחר יציאת הסרט לאקרנים. היא הייתה בדרכה ללונדון, לאחר שפספסה את הטיסה לפרמיירה של הסרט בשפה האנגלית.
הביקורות בשעתו החמיאו לצילום ולצבעי הסרט. כיום, הסרט מוערך ביותר בקרב המבקרים, באתר Rotten Tomatoes, המאגד ביקורות על סרטים, קיבל הסרט 98 אחוזי תמיכה, בהתבסס על 45 ביקורות.
הערות שוליים

↑  Brune Blonde, l'exposition virtuelle, www.cinematheque.fr
↑  View Author Archive, Email the Author, Follow on Twitter, Get author RSS feed, See ‘Young Girls of Rochefort’ free in Central Park, ‏2010-06-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Les Demoiselles de Rochefort (The Young Girls of Rochefort) (1967) - JP Box-Office, www.jpbox-office.com
↑  סרט הדוקו שנעשה על ההפקה, "העלמות חוגגות 25"
↑  Marc Lemonier, Guide to cult film locations in France, Horay, 2005, עמ' 107
↑  Cinquante ans après “Les Demoiselles de Rochefort”, Michel Legrand raconte sa BO culte, www.telerama.fr, ‏2017-09-28 (בצרפתית)
↑  Not the Same Old Song and Dance | Jonathan Rosenbaum, jonathanrosenbaum.net
↑  Director's Widow Lovingly Restores 'Young Girls of Rochefort', Los Angeles Times, ‏1998-09-10 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14293177h (data)  GND: 7666636-0  MusicBrainz release group: 67aa0dc8-5911-3990-bdc7-d2fac1fa0ff7  SUDOC: 13114832X  VIAF: 213281500   WorldCat (עם VIAF): 213281500
הסופר קאפ האירופי 2022

הסופר קאפ האירופי 2022 היה המהדורה ה-47 של הסופר קאפ האירופי, משחק כדורגל שנתי שמאורגן על ידי אופ"א ומשחקות בו האלופות המכהנות של שתי תחרויות המועדונים המובילות באירופה, ליגת האלופות והליגה האירופית. במשחק השתתפו המועדון הספרדי ריאל מדריד, הזוכה בליגת האלופות 2021/22, והמועדון הגרמני איינטרכט פרנקפורט, אלופת הליגה האירופית 2021/22.  המשחק שוחק באצטדיון האולימפי בהלסינקי, פינלנד ב-10 באוגוסט 2022. המשחק הוא גם שחזור גמר גביע אירופה לאלופות 1960 בין שני המועדונים.
קבוצות

| קבוצה | העפלה | השתתפויות קודמות (מודגש מציין זכייה) |
| --- | --- | --- |
| ספרד ריאל מדריד | הזוכה בליגת האלופות 2021/22 | 7 (1998, 2000, 2002, 2014, 2016, 2017, 2018) |
| גרמניה איינטרכט פרנקפורט | הזוכה בליגה האירופית 2021/22 | 0 |
זו הייתה הפעם השמינית שריאל מדריד משתתפת בסופר קאפ האירופי, והיא זכתה בו ארבע פעמים בעבר וסיימה כסגנית בשלוש פעמים נוספות. זו הייתה ההופעה הראשונה של איינטרכט פרנקפורט בתחרות.
מיקום

האצטדיון האולימפי של הלסינקי נבחר כאצטדיון המארח באופן סופי על ידי הוועד הפועל של אופ"א ב-2 במרץ 2020. גם התאחדות הכדורגל האלבנית הגישה הצעה לארח את המשחק בטירנה, אך הסירה את המועמדות לפני ההצבעה.
המשחק היה גמר תחרות המועדונים האירופית הראשון שייערך בפינלנד. האצטדיון שימש בעבר כמארח לאליפות אירופה לנשים 2009, אז אירח ארבעה משחקי שלב בתים ואת הגמר.
משחק > חוקי המשחק

הזוכה בליגת האלופות הוגדרה כקבוצה "הביתית"
זמן רגיל - 90 דקות
במקרה של שוויון: 30 דקות הארכה
במקרה של שוויון לאחר ההארכה: דו-קרב פנדלים
שנים עשר מחליפים רשומים
חמישה חילופים לכל היותר, חילוף שישי בהארכה
משחק > פרטים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 באוגוסט 2022   22:00 | ספרד ריאל מדריד | 2–0 | גרמניה איינטרכט פרנקפורט | האצטדיון האולימפי, הלסינקי צופים: 31,042 שיפוט: מייקל אוליבר (אנגליה) |
| 10 באוגוסט 2022   22:00 | אלאבה  37'   בנזמה  65' | (סיקור) |   | האצטדיון האולימפי, הלסינקי צופים: 31,042 שיפוט: מייקל אוליבר (אנגליה) |
משחק > הרכבים

| --- | --- |
              ריאל מדריד :               איינטרכט פרנקפורט
ראו גם

גמר ליגת האלופות 2022
גמר הליגה האירופית 2022
גמר הקונפרנס ליג 2022
הערות שוליים

↑  "Real Madrid vs Eintracht Frankfurt in the 2022 UEFA Super Cup in Helsinki: All you need to know". UEFA.com. Union of European Football Associations. 31 במאי 2022. נבדק ב-1 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Budapest to host 2022 UEFA Europa League Final". UEFA.com. Union of European Football Associations. 2 במרץ 2020. נבדק ב-2 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "UEFA Executive Committee agenda for Amsterdam meeting". UEFA.com. Union of European Football Associations. 27 בפברואר 2020. נבדק ב-27 בפברואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "UEFA Super Cup bound for Helsinki and Kazan". UEFA.com. Union of European Football Associations. 2 במרץ 2020. נבדק ב-2 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
הצלב הספרדי

| --- | --- |

  
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית 
 נוסד:  14 באפריל 1939 
 
הצלב הספרדי מזהב עם יהלומים
הצלב הספרדי היה עיטור גבורה ללוחמים נאצים גרמנים שלקחו חלק במלחמת האזרחים הספרדית ולחמו לצד כוחותיו הלאומנים של פרנקו.
רקע היסטורי

עם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד שלחה הממשלה הגרמנית יחידות של מתנדבים להילחם לצד הכוחות הלאומנים בהנהגת פרנקו – יחידות אלו נודעו כלגיון הקונדור. מעמדם כמתנדבים לא איפשר הענקת עיטור רשמי כאות הוקרה על הישגיהם הצבאיים ולכן בתום מלחמת האזרחים בספרד, עם שובם של המתנדבים הביתה ב-14 באפריל 1939, הוחלט בגרמניה ליצור עיטור חדש, בשם "הצלב הספרדי", שיוענק לחיילים שהצטיינו במלחמת האזרחים הספרדית.
דרגות

הצלב הספרדי הוענק בארבע דרגות, דרגת הצלב שהוענקה נקבעה לפי דרגת החייל וניסיונו בשדה הקרב, הייתה קיימת גם גרסה מיוחדת שהוענקה למשפחות הנופלים.
דרגות > זהב עם יהלומים

הדרגה הגבוהה ביותר, הוענקה רק לאלה שהשיגו הישגיים גדולים בקרבות או גילו מנהיגות יוצאת דופן בשדה הקרב, רק 28 צלבים מזהב עם יהלומים הוענקו (רובם הגדול לטייסי קרב, בהם וולפרם פון ריכטהופן וורנר מלדרס).
דרגות > זהב

הוענק לחיילים שהצטיינו בצורת אומץ לב או הישגים משמעותיים בשדה הקרב.
בסה"כ 1,126 צלבים מזהב הוענקו.
דרגות > כסף

הוענק לחיילים שהשתתפו בקרבות מכריעים והיו בעלי ניסיון קרבי, הייתה קיימת גם גרסה של העיטור ללא חרבות שהוענקה לחיילים הלא קרביים שהצטיינו בתפקודם.
בסה"כ 8,304 צלבים מכסף הוענקו.
דרגות > ברונזה

ניתן על פעולה של לחימה באויב, הייתה קיימת גם גרסה של העיטור ללא חרבות שהוענקה לחיילים הלא-קרביים בעבור שירות של שלושה חודשים.
בסה"כ 8,462 צלבים מברונזה הוענקו.
דרגות > קרובי משפחה

צלב הכבוד של לגיון קונדור לקרובי משפחה היה עיטור שהוענק לשארי הבשר (הורים, אלמנות, יתומים) של החיילים מלגיון קונדור שנפלו במהלך מלחמת האזרחים הספרדית.
בסה"כ 315 צלבי כבוד הוענקו.
עיצוב

העיטור מעוצב כצלב מלטזי שבמרכזו יש צלב קרס בין כל אחת מזרועות הצלב יש את סמל הלופטוואפה (כמחווה מכיוון שהלופטוואפה היווה 70% מלגיון קונדור) בגרסה ללוחמים יש שתי חרבות מוצלבות בין הצלב, בגרסה של הזהב עם היהלומים מסביב לצלב הקרס משובצים יהלומים, חלקו האחרוני של העיטור הוא חלק ומחוברת אליו סיכה המשמשת לענידת העיטור.
צלב הכבוד לקרובי משפחה הוא גרסה מוקטנת של הצלב לחיילים הלא קרביים בניגוד לשאר הדרגות הוא היה תלוי על סרט שחור עם צבעי הדגל הספרדי (אדום, צהוב, אדום) בשולי הסרט.
דרגות העיטור; משמאל עם חרבות (ללוחמים) ומימין ללא חרבות (למשתתפים).
וילמוש אדלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 ביולי 1867 פקש, הונגריה 
 פטירה:  1944 (בגיל 76 בערך) 
 שם לידה:  Adler Wolf 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 
וילמוש אדלר (בהונגרית: Adler Vilmos; פקש, 13 ביולי 1867 – כנראה באושוויץ יוני, 1944) היה הרב של העיר הטוון.
קורות חיים

וילמוש אדלר הוא בנם של ליפוט אדלר ושל מריה אונגאר. בין השנים 1885–1895 היה תלמיד בית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1894 קיבל דוקטורט במדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), וכעבור שנתיים קיבל סמיכה לרבנות. משנת 1906 פעל בעיר הטוון והיה הרב הראשי של קהילת אפצי. בחודש יוני 1944 הוא גורש לאושוויץ. נפטר במקום לא ידוע (ברכבת לאושוויץ או במחנה ההשמדה).
עבודותיו

הפרפרזה של אונקלוס למשוררים של המקרא, בודפשט, 1893
דרשת נשואים. (המרגלים). הוא נאם בחתונת אחותו יטי אדלר עם אדולף רובינשטיין ב-30 ביוני 1897 בבית הכנסת בבאיה. ( הטוון, 1897).
אונקלוס כמוצא אגדה. בתוך: ספר לכבודו של משה בלוך. הוצא לאור על ידי תלמידיו לרגל יום הולדתו התשעים. בודפשט, 1905.
לילות שבת. רגשות ומחשבות הכלולים בתפילות.
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. פטר אויווארי. וילמוש אדלר
http://emlekhely.btk.elte.hu/profile/dr-adler-vilmos/
גזה פטריק: וילמוש אדלר ב-Arcanum
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a paksi izraelita hitközség születési akv. 1867. évi bejegyzéseiben".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257571705171  LCCN: n80124781  VIAF: 297593298   WorldCat (עם VIAF): 297593298
הקואליציה הבינלאומית נגד פרוות

הקואליציה הבינלאומית נגד פרוות (באנגלית: International Anti-Fur Coalition) הוא שמו של ארגון שהקימה הישראלית ג'יין הלוי בשנת 2006, הפועל נגד תעשיית הפרוות בעולם. הארגון פועל בשיתוף עם כארבעים ארגונים וקבוצות בעלי מטרה דומה. בכמה מקרים יזם הארגון מחאות באותו זמן במדינות רבות הן בהפגנות ובהן בדרכי פעולה אחרות.
מאז הקמתה התמקדה הקואליציה בתעשיית הפרוות הסינית, שהיא הגדולה בעולם ומטרתה הייתה עד שנת 2008, שבה התקיימה האולימפיאדה בסין, לנסות להפסיק או לצמצם את פעילותה של תעשייה זו.
יו"ר הקואליציה הבינלאומית הוא אייל סלונים (ממנהיגי תנועת אוטופיה).
ב-18 בנובמבר 2020, הארגון התפרק.
פעילויות הארגון בעבר

ב-13 בפברואר 2006 מפגינים בכ-40 מדינות הפגינו מול שגרירות סין ברחבי העולם. בתל אביב עצמה מול שגרירות סין הפגינו כ-200 בני אדם.
ב-13 באפריל באותה שנה, הציפו פעילים את שגרירויות סין ברחבי העולם בהודעות דואר אלקטרוני.
הערות שוליים

↑  העולם נגד הפרוות בסין, באתר nrg‏, 16 בפברואר 2006
↑  שגרירויות סין הוצפו במיילים המוחים נגד תעשיית הפרוות, באתר וואלה, 14 באפריל 2006
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הקואליציה הבינלאומית נגד פרוות".
וינטריים

| וינטריים |
| --- | --- |
 Drimys winteri
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: קנלאים
משפחה:: וינטריים
שם מדעי
 Winteraceae ‏לינדלי, 1830
וינטריים (שם מדעי: Winteraceae) היא משפחת צמחים מעוצים דו-פסיגיים קדומה יחסית מבחינה אבולוציונית. במשפחה 120 מינים הממויינים ב-9 סוגים. תפוצת המשפחה במרכז ודרום אמריקה ובדרום האוקיינוס השקט, ממלזיה ועד לניו זילנד וניתן לשייכה לקבוצה הביוגאוגראפית האנטארקטית.
הווינטריים הם עצים או שיחים בעלי עלים מסורגים. לפרחים מספר רב של אבקנים המסודרים ב-2 עד 5 דורים המבשילים צנטריפוגלית (מן המרכז אל החוץ). גביע הפרח נושר עם הפריחה. השחלה עילית והפרי יבש או בשרני.
הקואליציה הלאומית נגד צנזורה

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  ניו יורק 
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־50 שנה) 
 www.ncac.org
 
הקואליציה הלאומית נגד צנזורה (באנגלית: The National Coalition Against Censorship; בראשי תיבות: NCAC) הוא מוסד ללא כוונת רווח שנוסד ב-1974. הארגון פועל להגנה על חירות המחשבה, הביקורת והביטוי מפני צנזורה ואיומי צנזורה באמצעות חינוך והסברה ישירה. הארגון מסייע לאנשים פרטיים, קבוצות קהילתיות ומוסדות, ויוצר אקלים המסביר פנים לחופש הביטוי. הארגון מעודד פרסום של מקרי צנזורה, ומדווח על מקרים של צנזורה באתר הארגון. באתר של הארגון, ניתן למצוא דיווחים על אירועי צנזורה, ניתוח ודיון בסוגיות של חופש הביטוי, מאגר של מקרים משפטיים בתחום האמנויות, ארכיון של העלון הרבעוני של NCAC, בלוג, והויקי Censorpedia.
היסטוריה

הארגון הוקם ב-1973 כתגובה להחלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית, בתיק מילר נ' קליפורניה (אנ'), בטענה כי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית לא מגן על דיבור מגונה, גם אם הוגדר כערך ספרותי, אמנותי או מדעי רציני.
הארגון מעניק בכל שנה את פרס מגן בחופש הדיבור (Free Speech Defender Award).
בגיוס ההמוני של 2017, הארגון זכה לציון של 95.93% על ידי הארגון Charity Navigator (אנ').
ראו גם

Not in Front of the Children
הערות שוליים

↑  "National Coalition Against Censorship". mtsu.edu. ארכיון מ-2018-12-02. נבדק ב-2018-11-27.
↑  "Charity Navigator - Rating for National Coalition Against Censorship". Charity Navigator (באנגלית). ארכיון מ-2018-12-02. נבדק ב-2018-11-27.
↑  "National Coalition Against Censorship / Report Censorship in your Institution:". Art Profs America (באנגלית). 2017-03-11. ארכיון מ-2017-03-19. נבדק ב-2018-11-27.
↑  "Report Censorship". ncac.org (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2018-12-02. נבדק ב-2018-11-27.
↑  "Revive Civility Initiative". Revive Civility National Community (באנגלית). ארכיון מ-2018-11-01. נבדק ב-2018-11-09.
↑  "Miller v. California, 413 U.S. 15 (1973)". Justia Law (באנגלית). ארכיון מ-2021-04-13. נבדק ב-2018-11-09.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604893505171  GND: 1085788156  LCCN: n85054367  NKC: kn20080708001  VIAF: 133750996   WorldCat (עם VIAF): 133750996
וילמה רודולף

וילמה רודולף ורוג'ר מאריס (משמאל), בטקס קבלת פרס ספורטאי השנה של סוכנות AP לשנת 1961
וילמה רודולף - 1960
וילמה גלודין רודולף (אנגלית: Wilma Glodean Rudolph‏; 23 ביוני 1940 – 12 בנובמבר 1994), שכונתה "האיילה השחורה", הייתה ספורטאית אמריקאית. האצנית האמריקאית הראשונה שזכתה בשלוש מדליות זהב אולימפיות. היא עשתה זאת במשחקי רומא 1960, בריצת 100 מטר, 200 מטר, ובמרוץ השליחות 4x100 מטרים.
גם הזמנים שהשיגה רודולף בכל אחת מן הריצות היו מעולים, אך מה שהפך אותה לאחת הדמויות החשובות ביותר בהיסטוריה של הספורט היא הדרך המדהימה שהובילה להישג המרשים. וילמה הייתה ילדה נכה, בת למשפחה אפרו-אמריקאית ענייה ומרובת ילדים, שגדלה בדרום ארצות הברית. הצלחתה הגדולה הייתה כנגד כל הסיכויים, הרפואיים, החברתיים והתרבותיים.
ביוגרפיה

וילמה רודולף נולדה ב-23 ביוני 1940 למשפחה מרובת ילדים שחיה בעיירה קלארקסוויל שבמדינת טנסי. היא הייתה הילדה ה-20 של אביה (מתוך 22, ומשתי נשים), ובשנותיה הראשונות סבלה מבריאות ירודה במיוחד. כשהייתה בת שש, ולאחר שהתאוששה פעמיים מדלקת ריאות קשה, הותקפה על ידי נגיף הפוליו. התוצאה הייתה שיתוק ברגלה השמאלית. הרגל הוקפה במעטפת מתכתית, מעין אזיקי ברזל שאפשרו לה ללכת, ובמקביל החלה סדרת טיפולים ארוכה. האחים של וילמה דאגו לעסות את רגלה הפגועה מדי יום, והשגיחו שלא תסיר מעליה את הברזלים. אמה נסעה איתה פעם בשבוע לבית חולים מרוחק לשם טיפול פיזיותרפי מיוחד. המאמץ השתלם, ובגיל תשע הורדו הברזלים מרגלה של וילמה. מעט לאחר מכן החלה דרכה של רודולף להצלחה הספורטיבית.
בגיל 11 החלה וילמה רודולף לשחק כדורסל בבית הספר התיכון המקומי, שהיה מיועד לאפרו-אמריקנים בלבד. באותה תקופה הייתה במדינת טנסי הפרדה מוחלטת בין שחורים ללבנים, וזו באה לידי ביטוי גם בבתי ספר נפרדים. בשנות התיכון אותרה רודולף על ידי אד טמפל, מאמן נבחרת מסלול הריצה של אוניברסיטת המדינה של מדינת טנסי הוא הציע לה לנטוש את הכדורסל, אף על פי שגובהה היה 1.80 מטר, והזמין אותה להצטרף לאימוני הנבחרת של האוניברסיטה. רודולף נענתה להזמנתו, והפכה עד מהרה לאחת האצניות הטובות בארצות הברית. ב-1956, בגיל 16 בלבד, השתתפה באולימפיאדת מלבורן (1956) בה זכתה עם נבחרת השליחות של ארצות הברית במדליית הארד בריצת שליחות 4x100 מטרים.
ביוגרפיה > אולימפיאדת רומא

ההצלחה של רודולף באולימפיאדת רומא הייתה לא רק במדליות, אלא גם בזמני הריצות שהשיגה. בריצת חצי הגמר ל-100 מטר השוותה את שיא העולם כשרצה בזמן של 11.3 שניות. בריצת הגמר עברה את המרחק ב-11 שניות, אולם הדבר לא הוכר כשיא עולם עקב רוח גבית של 2.75 מטר לשנייה (הרף המותר לצורך קביעת זמן רשמי הוא 2 מטר לשנייה לכל היותר). בשלב המוקדמות של ריצת ה-200 מטר שברה את השיא האולימפי כשקבעה זמן של 23.2 שניות. את גמר ה-200 רצה בזמן של 24 שניות. בגמר מרוץ השליחות השיגה הנבחרת האמריקאית זמן של 44.5 שניות, לאחר שבחצי הגמר קבעה שיא עולמי של 44.4 שניות. בגמר עצמו הייתה רודולף הרצה האחרונה ברביעיית הרצות, שהייתה מבוססת על הנבחרת של אוניברסיטת טנסי. מאוחר יותר סיפרה כי ריצת השליחות היה האירוע המועדף עליה, מפני שבזכותו יכלה לעמוד על בימת המדליות יחד עם חברותיה הטובות.
בעקבות האולימפיאדה כונתה רודולף בעיתונות "הפנינה השחורה". אישיותה הנינוחה, כספורטאית וכדמות ציבורית שסוקרה בהרחבה על ידי העיתונות, הקנו לה אהדה ציבורית עצומה. עד היום היא נחשבת כפורצת הדרך של הספורטאיות האפרו-אמריקניות בארצות הברית, כמו פלורנס גריפית' ג'וינר – האצנית האמריקאית השנייה שזכתה בשלוש מדליות זהב אולימפיות (בסיאול, 1988) וג'קי ג'וינר קרסי, שזכתה ב-6 מדליות אולימפיות. הישגה הגדול בתחום החברתי היה התעקשותה לקיים - לאחר האולימפיאדה – מצעד הוקרה מעורב, ללא הפרדה בין שחורים ללבנים. מושל טנסי, ביופורד אלינגטון (אנ'), ביקש לערוך מצעד לכבודה תוך שמירה על ההפרדה הגזעית כמנהג המקום, אך התעקשותה של רודולף הביאה לכך שבפעם הראשונה בתולדותיה של קלארקסוויל התקיים בעיירה אירוע מעורב.
לאחר האולימפיאדה חזרה רודולף לגור בעיירת הולדתה, נישאה ולימדה חינוך גופני בבית הספר התיכון שבו למדה. בהמשך שימשה בתפקידי אימון בכירים במיין ובאינדיאנה. היא הקימה קרן על שמה, שמטרתה לסייע לילדים מוגבלים באמצעות פעילות ספורטיבית. ב-1973 נבחרה להיכל התהילה של האתלטים האפרו-אמריקנים וב-1974 נבחרה כחברה בהיכל התהילה הלאומי של מקצועות השדה. ב-1977 חיברה אוטוביוגרפיה, שהפכה מאוחר יותר לסרט טלוויזיה. במהלך השנים הללו ילדה ארבעה ילדים.
וילמה רודולף נפטרה ב-12 בנובמבר 1994, בגיל 54, לאחר חודשים של מאבק בסרטן המוח. עשרים שנה לאחר מותה, ב-21 בנובמבר 2014, נכנסה רודולף כחברה בהיכל התהילה של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר (ויקיפדיה באנגלית)
הערות שוליים

↑  התרגום הנכון של "La Gazzella Negra" היה צריך להיות "הצבייה השחורה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007322242805171  GND: 120858681  World Athletics: 14372878  ISNI: 0000 0000 7863 3001  LCCN: n86116402  NARA: 10570651  NLG: 344562  NTA: 195551141  SNAC: w608766d  SUDOC: 152911774  VIAF: 69770651   WorldCat (עם VIAF): 69770651
ויליאם גורדון ברן מרדוך

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1862 אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  9 ביולי 1939 (בגיל 77) אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת אדינבורו 
 
ויליאם גורדון ברן מרדוך (באנגלית: William Gordon Burn Murdoch;‏ 22 בינואר 1862 – 19 ביולי 1939) היה צייר, סופר של ספרי מסע, ומגלה ארצות סקוטי. הוא הרבה לנסוע ובמסעותיו ביקר בהודו והן בחוג הארקטי והן באנטארקטיקה. נאמר עליו, שהיה הראשון שניגן בחמת חלילים באנטארקטיקה. מרדוך הוציא לאור כמה ספרי מסע בנוסף להיותו צייר מוכשר. כף באיי אורקני הדרומיים קרוי על שמו.