stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פפנוטי צ'בישב

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1821 Akatovo, רוסיה 
 פטירה:  8 בדצמבר 1894 (בגיל 73) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 שם לידה:  Пафну́тий Льво́вич Чебышёв 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  רוסיה
 מקום לימודים:  הפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה (1841)  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 מנחה לדוקטורט:  ניקולאי בראשמן 
 מוסדות:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג  האוניברסיטה הקיסרית של סנקט פטרבורג 
 תלמידי דוקטורט:  Vladimir Andreyevich Markov, Konstantin Posse, אלכסנדר ליאפונוב, אנדריי מרקוב, Yegor Ivanovich Zolotarev, Aleksandr Korkin, Pavel Osipovich Somov, Dmitry Grave, ג'וליאן סוצ'וקי, Andrei Kiselyov 
 פרסים והוקרה:  פרס דמידוב (1849)  חבר זר של החברה המלכותית (13 בדצמבר 1877)  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  אביר במסדר אלכסנדר נבסקי  מסדר ולדימיר הקדוש  מסדר סטניסלב הקדוש  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2  אות המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  אביר בלגיון הכבוד 
 תרומות עיקריות
 מחקריו בתחום ההסתברות והסטטיסטיקה. אי-שוויון צ'בישב הקרוי על שמו.
 חתימה:   
 
פַּפנוּטִי לְבוֹבִיץ' צֶ'בִּישֶב (רוסית: Пафнутий Львович Чебышёв‏, יש לקרוא: צֶ'בִּישוֹב; 16 במאי 1821 – 8 בדצמבר 1894) היה מתמטיקאי רוסי.
פפנוטי צ'בישב נולד ב-16 במאי 1821 בכפר אוֹקָטובו (Окатово) במחוז קלוגה ברוסיה.
בשנת 1837 החל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה, וסיים את לימודיו כעבור מספר שנים. בשנת 1850 מונה לפרופסור באוניברסיטת סנקט פטרבורג, ושימש בתפקיד זה עד סוף חייו.
צ'בישב היה תלמידו של ניקולאי בראשמן, והמפורסם ביותר מבין תלמידיו הוא אנדריי מרקוב.
התפרסם בזכות מחקריו בתחום ההסתברות והסטטיסטיקה. אי-שוויון צ'בישב, הנקרא על שמו, משמעו שההסתברות שמרחקו של משתנה אקראי (בעל סטיית תקן  \sigma ) לא תפחת מ- a סטיות תקן מהממוצע היא לא יותר מ- {\frac {1}{a^{2}}}:
אי-שוויון זה שימש בהוכחת חוק המספרים הגדולים.
בנוסף, הוא ידוע בכך שהוכיח לראשונה כי כמות הראשוניים מתחת למספר נתון  x היא מסדר גודל של  {\frac {x}{\ln(x)}} (גרסה חלשה של משפט המספרים הראשוניים).
למעשה, החסמים שלו היו מספיק חזקים ואפשרו לו להוכיח לראשונה את השערת ברטראן.
בתחום האלקטרוניקה ועיבוד האותות, מסנני צ'בישב הם משפחה של מסננים (פילטרים) אלקטרוניים, הנקראים על שמו. גם פולינומי צ'בישב נקראים על שמו.
פסגת פיתגורס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  פיתגורס 
 גובה:  1,275 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי טולה 
 קואורדינטות:  66°59′00″S 51°20′00″E﻿ / ﻿66.9833°S 51.3333°E﻿ / -66.9833; 51.3333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת פיתגורס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת פיתגורס
 
פסגת פיתגורס (באנגלית: Pythagoras Peak) היא הפסגה הגבוהה ביותר, במרכז הרי טולה, בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.
צידה המזרחי של הפסגה נראה כמו משולש ישר-זווית, ואילו צידה הצפוני נראה כמלבן, בשל כך נראית הפסגה כחריץ.
גובהה של הפסגה 1,275 מטרים מעל פני הים.
הפסגה ניצבת לצידו הצפוני של קרחון ביוור, ו-15 קילומטרים דרומית-מזרחית להר סטורר.
היסטוריה > גילוי הפסגה

הפסגה צולמה לראשונה מהר ריסר-לארסן בפברואר 1958, על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בראשותו של פיליפ לו; אולם רק בדצמבר 1958 הגיעה צוות של משלחת החקר לפסגה, בראשותו של ג. א. נאקי (G.A. Knuckey) שחקר ומדד אותה.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי ועדת השמות האנטארקטית של אוסטרליה.
הפסגה נקראת על שמו של פיתגורס, הפילוסוף והמתמטיקאי היווני, שנודע בשל משפטו הנוגע למשולש ישר-זווית (משפט פיתגורס) - וזאת בשל צורתה של הפסגה.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
| הרי טולה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אולדפילד • בונד • בסט • ברטלט • דגרפלדט • דנהאם • דאנג'י • הארדי • הארווי • המפסון • מוריסון • מילר • סוקק • סטורר • פורטאוס • פיתגורס • קייזר • קינג • רודס • ריידר • ריסר-לארסן |  |
| רכסי הרים | פיקוק |  |
| נונאטאקים | הארווי |  |
פרומנטי

פרומנטי (בלטינית: Frumenty) או פורמיטי (בלטינית: furmity) היה מאכל נפוץ במטבח ימי הביניים. דייסה זו העשויה דגנים מורתחים (גריסים, שיבולת-שועל או שעורים), שימשה מאכל יסודי לפשוטי העם, ואף נאכלה על ידי בני האצולה, באירופה של ימי הביניים. פשוטי העם אכלו את הדייסה כמות שהיא, וכאשר היה בידם, הוסיפו לדייסה שומן בשר (לרוב בשר חזיר) וירקות. האצילים הוסיפו לדייסה חלב, ביצים או ציר בשר, ואכלו מאכל זה כתוספת למנה בשרית (המנה העיקרית) או כמנה מתוקה. גרסאות נוספות של מאכל שנאכלו בקרב בני האצולה והמעמדות הגבוהים כמנה מתוקה (שנאכלה במהלך הארוחה ולא בסופה), כללו שקדים, צימוקים, יין, סוכר, זעפרן ומי הדרים.
בתרבות הקלטית הוגשה מנה זו באופן מסורתי כחלק מארוחת חג המולד.
המאכל מוזכר בספרו של תומאס הארדי, "ראש העיר קסטרברידג'", וכן בספר מבעד למראה ומה אליס מצאה שם, של לואיס קרול.
פסגת פיירל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,960 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס פורסלט 
 קואורדינטות:  83°25′00″S 50°58′00″W﻿ / ﻿83.4167°S 50.9667°W﻿ / -83.4167; -50.9667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת פיירל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת פיירל
 
פסגת פיירל (באנגלית: Fierle Peak) היא פסגה חדה ותלולה, ברכס פורסטל, בהרי פנסקולה, בארץ המלכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת בקצה הדרומי של שולחן סרטוגה; הפסגה ממוקמת 6 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מפסגת דירדאל.
גובהו של ההר 1,960 מטרים מעל גובה פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בשנים 1956–1966.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שם ג'ררד ר. פיירל (Gerard R. Fierle), מטאורולוג בכיר בתחנת אלזוורת' בחורף האנטארקטי של 1957.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע היסטורי
| רכס פורסטל |
| --- | --- | --- |
| רכסים | שלוחת אבלה |  |
| הרים | הר לצ'נר |  |
| פסגות | דירדאל • ואטס • פיירל |  |
| מצוקים | מצוק קמפ • סלע קואל |  |
| נונאטאקים | אקרמן • בלאנט • ואנגאד |  |
| קרחונים | צ'יימברס |  |
| שדות שלג | מידיאן • סאלי |  |
| מסיב דופק |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אדג' |  |
| עמקים | עמק דייוויס (אנטארקטיקה) |  |
| הרים | אינגלנד • ווקר • נויברג |  |
| נונאטאקים | בראון • ראושיו |  |
| אגמים | אגם פורלידס |  |
| מצוקים | מצוק פורלידס |  |
| מצוקי בוייד | נונאטאק קוקס • סלע רנקין |  |
| אתרים נוספים בהרי פנסקולה |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | קרחון אקדמי |  |
| מפלי קרח וזרמי קרח | מפל הקרח אמונדסן • זרם הקרח פאונדיישן |  |
| רמות | מישור אירקווי |  |
| הרים וגבעות | גבעות הימלברג • מסיב פורד • פסגות קסטר |  |
| נונאטאקים ומצוקים | סלעי אדג' • נונאטאק פרל |  |
פסגת פורה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  3,940 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס ויסקונסין 
 קואורדינטות:  85°42′00″S 128°35′00″W﻿ / ﻿85.7°S 128.58333°W﻿ / -85.7; -128.58333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת פורה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת פורה
 
פסגת פורה (באנגלית: Faure Peak) היא פסגה בצידה הצפוני של רמת ויסקונסין - רכס ההרים המרכזי של הרי הורליק (המהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים), בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 3,940 מטרים מעל פני הים; והפסגה היא הפסגה ה-49 בגובהה באנטארקטיקה.
הפסגה מתנשאת לגובה של 1,430 מטרים מעל סביבתה.
הפסגה ממוקמת 6.4 קילומטרים ממזרח להר מינשו.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של גונטר פורה (Gunter Faure), שפיקד על משלחת החקר הגאולוגית לחקר הרי הורליק מטעם אוניברסיטת המדינה של אוהיו, אשר חקרה את הרי הורליק בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1964–1965.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  מידע גאוגרפי
1 2  מידע משווה על גבהים
| רכס ויסקונסין |
| --- | --- | --- |
| מישורים | ויסקונסין |  |
| הרים | גודווין • לנץ • לשאק • מינשו • סויאט • פורה • פילי • קופמן • רוססקי • שיטס |  |
| קרחונים | דייוויסוויל • הונמה • נורפוק |  |
| נונאטאקים | אנגוס • בייקר • ג'ירלוף |  |
| קניונים | פרקינס |  |
פסטיבל השירים של ישראל

"פסטיבל השירים של ישראל" היא תחרות שירים מוזיקלית ישראלית, שהתקיימה פעמיים, באמצע העשור הראשון של המאה ה-21.
מהלך התחרות

במהלך הפסטיבל מבצעים ששת המתמודדים, ביניהם זמרים יחידים ולהקות מוזיקליות, מוכרים ולא מוכרים, את יצירות המוזיקה המקוריות שלהם. לאחר מכן, נשפטים הביצועים על ידי צוות שופטים, כולם מעולם המוזיקה הישראלי; נציגי תחנות רדיו, ערוצי טלוויזיה מוזיקליים וראשי חברות תקליטים; ולבסוף ניתנת אפשרות השיפוט לקהל, המצביע למועמד הנבחר עליו באמצעות כלי התקשורת השונים. התוכנית, אשר משודרת בשידור חי וישיר, מוצגת לקהל באמצעות הטלוויזיה במסגרת "שידורי קשת" של הערוץ השני ובתחנת הרדיו גלי צה"ל. המנצח בתחרות מקבל סכום כספי מכובד, סינגל מוזיקלי לשירו וכן קליפ, אשר ישודר בערוץ 24.
פסטיבל השירים של ישראל לשנת 2005

ב-30 בדצמבר 2004 שודר "פסטיבל השירים של ישראל" הראשון. למרות היותו בסוף 2004, נקרא "פסטיבל השירים של ישראל לשנת 2005". את התחרות הנחו מנחי הבידור ארז טל ועדי אשכנזי. במהלך הפסטיבל בוצעו שבעה ביצועים, ביניהם של ארבעה זמרים מוכרים. שני המתמודדים הנוספים, "סינקופה" ולהקת הראפ "845 אקספרס", הן שתי להקות שלא זכו לתהילה, ונבחרו בקדם התחרות, שנערך פעמיים, בדרום הארץ ובצפון הארץ והונחה על ידי שלישיית מה קשור. לבסוף היה זה שי גבסו שזכה עם שירו. במהלך 2005 יצא אלבום משותף של הפסטיבל שזכה להצלחה גבוהה גם הוא.
אלו הם תשעת השירים המתמודדים של "פסטיבל השירים של ישראל 2005" לפי סדר דירוגם, מהגבוה אל הנמוך.
שי גבסו - "מישהו גדול" (מילים: חנה גולדברג, לחן: דודי לוי)
845 אקספרס - "אוהב'תך" (מילים ולחן: גלעד שושן ורותם גולן)
אלון אולארצ'יק ורון שובל - "יהיה שלום" (מילים ולחן: אלון אולארצ'יק)
לירז צ'רכי וארי גורלי - "שיר מנוחה" (מילים ולחן: ארי גורלי)
חמי רודנר - "לילה בלי טיפה של דלק" (מילים: מאיר אריאל, לחן: חמי רודנר)
דנה ברגר - "צבעי הערב" (מילים: צרויה להב, לחן: דנה ברגר)
רותם מלכה ולהקת סינקופה - "כאן איתך" (מילים ולחן: רותם מלכה)
קאשי - "רוח" (מילים ולחן: קאשי)
זהבה בן - "אור יום חורף שמשי" (מילים: מאיר אריאל, לחן: קובי אוז)
פסטיבל השירים של ישראל לשנת 2006

ב-4 במאי 2006 שודר "פסטיבל השירים של ישראל" השני במספרו. את התחרות הנחו הבדרניות רבקה מיכאלי ועלמה זק. במהלך התחרות בוצעו שישה שירים מקוריים, ביניהם של חמישה זמרים מוכרים ולהקות מפורסמות, ושל הלהקה הלא-מוכרת מלכה באיה, שזכתה בקדם-התחרות שנערך שבוע יחיד לפני והונחה על ידי בקי גריפין. במפתיע, זכו לבסוף הלהקה הלא מוכרת מלכה באיה עם שירם המקורי, וגברו על זמרים מוכרים ואהובים נוספים. במהלך הפסטיבל הופיעו שירי מימון, מירי מסיקה, עברי לידר ודניאל סלומון עם דנה עדיני. כמו כן הופיע שי גבסו, זוכה הפסטיבל הקודם.
אלו הם ששת השירים המתמודדים של "פסטיבל השירים של ישראל 2006" לפי סדר דירוגם, מהגבוה אל הנמוך.
מלכה באיה - "אם את בעניין" (מילים ולחן: אסף שלם ויאיר אלדר)
נעם רותם - "עזרה בדרך" (מילים ולחן: נעם רותם)
הבנות נחמה - "להיות" (מילים ולחן: קרולינה אברץ)
רונה קינן - "עיניים זרות" (מילים ולחן: רונה קינן)
יוני בלוך - "כשאת איתי" (מילים ולחן: יוני בלוך)
רואי ואסנת לוי - "הזדמנות אלוהית" (מילים ולחן: רואי לוי)
פרומנטיוס

| --- | --- |

 לידה:  ראשית המאה ה-4 צור, האימפריה הרומית
 פטירה:  383 בקירוב ממלכת אקסום
 חג:  30 בנובמבר, 27 באוקטובר, 18 בדצמבר (נצרות קופטית), 1 באוגוסט 
 פטרון של:  ממלכת אקסום
 
פרומנטיוס (ביוונית: Φρουμέντιος; בגעז: ፍሬምናጦስ; לאחר שמונה לאבונא של הכנסייה האתיופית כונה "סלמה קסטה ברהן" ובקיצור – "אבונא סלמה") הוא קדוש נוצרי שבהשפעתו אימצה ממלכת אקסום את הנצרות. הוא נולד בצור למשפחה סורית-פניקית ממוצא יווני.
לדברי אדסיוס, אחיו של פרומנטיוס המצוטט על ידי התאולוג הנוצרי בן-זמנו טירניוס רופינוס ((אנ'); נקרא גם "רופינוס מאקוויליה" - Rufinus Aquileiensis) התלוו פרומנטיוס ואדסיוס לדודם מטרופיוס בהפלגתו לאתיופיה, בסביבות שנת 316. הם עגנו באחד מנמלי ים סוף בכוונה להצטייד באספקה, אולם המקומיים גילו עוינות כלפיהם. מטרופיוס ושאר נוסעי הספינה נטבחו ושני הילדים הובאו כעבדים לחצר הארמון המלכותי באקסום, שם הפך פרומנטיוס לחונך האישי של הנער אזנה, לימים שליט האימפריה החבשית.
לאחר ששב לצור והוסמך לכמורה, הפציר באתנסיוס, פטריארך אלכסנדריה (אנ'), לשלוח כמרים כדי להעביר את החבשים לנצרות. אתנסיוס העמיד את פרומנטיוס בראש המשלחת, וזה הטביל את אזנה לנצרות. בהשפעתו קיבלה האימפריה החבשית את הנצרות בשנת 325 למניין הלוח החבשי, היא שנת 333 לפי ספירת הנוצרים במקומות אחרים.
בשנת 330 התמנה להגמון (אבונא) הראשון של ממלכת חבש, ובכך היה הנזיר המצרי הראשון שנשלח לעמוד בראש הכנסייה האתיופית מבין 111 הנזירים המצרים שנשלחו לאתיופיה עד שנת 1951.
ירש אותו בתפקיד אבונא מינאס.
פסגת פודם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 קואורדינטות:  64°16′37″S 62°12′22″W﻿ / ﻿64.27694444°S 62.20611111°W﻿ / -64.27694444; -62.20611111
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת פודם(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת פודם(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת פודם(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת פודם
 
פסגת פודם (באנגלית: Podem Peak; בבולגרית: връх Подем) היא פסגה המכוסה קרח בחלק הדרום-מזרחי של רכס באסארבובו בהרי סטריבוג שבאי ברבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 800 מטרים מעל פני הים.
מדרונותיה הדרומיים של הפסגה תלולים, ובשל כך אינם מכוסים קרח בחלקם.
הפסגה מתנשאת מעל קרחון מאלפיגי שמדרום מערב לה, ומעל קרחון סבטובראצ'נה שמצפון מזרח לה.
הפסגה ממוקמת 3.23 קילומטרים דרומית-מזרחית מפסגת מדיאולאנה; 4.54 קילומטרים דרומית-מערבית מגבעת איינטהובן; 2.7 קילומטרים מערבית - צפונית-מערבית מנקודת בוו - הנקודת יוצאת משלוחה של הפסגה.
היסטוריה > גילוי הפסגה

הפסגה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980 ובשנית בשנת 2008.
היסטוריה > מקור השם

הפסגה נקראת על שם הכפר פודם שבצפון בולגריה.
לקריאה נוספת

כיפת הקרח טומבה בגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
האי בראבאנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.
פרנצ'ישק בנש

| --- | --- |

בנש בשנות העשרים תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 בפברואר 1901 
 פטירה:  1985 (בגיל 83 בערך) 
 מדינה:  פולין 
 מקצוע:  שוטר 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (8 במאי 1980) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  פרנצ'ישק בנש
 
פרנצ'ישק בנש (Franciszek Banaś; ‏12 בפברואר 1901 – 1985) היה שוטר במשטרה הפולנית במהלך הכיבוש הגרמני של פולין במלחמת העולם השנייה. הוא הוכר כחסיד אומות העולם בשל עזרתו ליהודים בגטו קרקוב.
ביוגרפיה

פרנצ'ישק בנש, קתולי לפי אמונתו, הצטרף למשטרת פולין בשנת 1924. ב-1941 הוצב לשמירה בשער גטו קרקוב. הוא התעלם באופן קבוע מניסיונות להבריח מזון ותרופות לתוך הגטו ואף סייע להם. כאשר החלו אקציות (פעולות לאיסוף ולשילוח יהודים להשמדה) בגטו הוא סייע ליהודים לברוח ממנו ונתן להם כתובות של אנשים שאליהם יוכלו לפנות בבקשת עזרה. ב-1943, בעת חיסול הגטו, הוא שיחד איש אס אס כדי לאפשר לשני יהודים - רוזה יעקובוביץ' ובנה תדאוש - לברוח מהגטו. בין היהודים שהציל בנש בפעולותיו היו גם בני משפחת הופמן, הרב לברטוב ושני בניו ומרים שיין בת השלוש. כולם נותרו בחיים לאחר השואה.
בנש כתב לימים כי היה מזועזע ממעשי הרדיפה והרצח בגטו והוסיף: "כיצד יכול אדם לרצוח כך אנשים חסרי ישע? מי נתן לו את הזכות לרצוח אנשים אחרים?".
בשנת 1980 הכיר מוסד יד ושם בבנש כחסיד אומות העולם.
בנש היה בין שוטרים פולנים אחדים שהוכרו כחסידי אומות העולם. על פי מחקרו של ההיסטוריון הפולני יאן גרבובסקי היו מעשיהם יוצאי דופן בקרב שוטרי המשטרה הפולנית: רבים מהם שיתפו פעולה עם הגרמנים ברדיפת היהודים בפולין וברציחתם, הגם שבמקביל היו פעילים במחתרת האנטי-נאצית הפולנית.
פנג בין

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
פנג בין (בסינית: 冯彬; נולדה ב-3 באפריל 1994) היא אתלטית סינית, סגנית האלופה האולימפית (פריז 2024), אלופת עולם (יוג'ין 2022) בזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיימה במקום שמיני בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.06 מטר.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת סיימה במקום שמיני בזריקת דיסקוס בתוצאה של 61.56 מטר.
ביוגרפיה > 2018 > סגנית אלופת משחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו באוגוסט בג'קרטה שבאינדונזיה זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.25 מטר.
ביוגרפיה > 2019 > אלופת אסיה

באליפות אסיה שנערכה באפריל בדוחה שבקטר זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 65.36 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה סיימה במקום חמישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.48 מטר.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיימה במקום 17 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 60.45 מטר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 69.12 מטר, לפני סנדרה פרקוביץ' מקרואטיה (68.45 מטר) וולארי אולמן מארצות הברית (68.30 מטר).
ביוגרפיה > 2023 > אלופת אסיה

באליפות אסיה שנערכה ביולי בבנגקוק שבתאילנד זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.42 מטר.
ביוגרפיה > 2023 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכתה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.20 מטר, אחרי לאולאוגה טאוסאגה (69.49 מטר) וולארי אולמן (68.61 מטר), שתיהן מארצות הברית.
ביוגרפיה > 2023 > אלופת משחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו באוקטובר בהאנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 67.93 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

זריקת דיסקוס: 69.12 מטר (2022)
פרנילה מונסון קולט

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1966 (בת 57) ארברו, שוודיה 
 שם לידה:  Eva Pernilla Elisabet Månsson Colt 
 מדינה:  שוודיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ארברו 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרנילה מונסון קולט (בשוודית: Pernilla Månsson Colt; נולדה ב-23 בדצמבר 1966) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה שוודית.
ביוגרפיה

קולט נולדה בעיר ארברו שבשוודיה.
בגיל 16 החלה לעבוד בתחנת רדיו מקומית בעיר שלה, בגיל 24 עברה לעבוד ברשת השידור הציבורית השוודית.
ב-1995 הנחתה את המלודיפסטיבלן וגם סיפקה פרשנות לטלוויזיה השוודית עבור תחרות האירוויזיון, ב-1998 ביצעה בשנית את שני תפקידים אלו, היא הייתה גם פרשנית אירוויזיון 2000 שנערך בסטוקהולם.
ב-2009 החלה להפיק את התוכנית "Antikrundan" במסגרתה מבקרים ברחבי שוודיה ומומחים לענתיקות מביאים לאנשים את שווי הפריטים בו הם מחזיקים.
במסגרת אירוויזיון 2013 שהתארח במאלמה הנחתה את טקס הגרלת מיקום השירים בחצי הגמר שנערך בבית עיריית מאלמה ואת אירוע פתיחת האירוויזיון מבית האופרה של מאלמה.
היא בעלת טור בעיתון "Drömhem & Trädgård".
חיים אישיים

היא נשואה למוזיקאי סטלאן קולט ולה שני בנים.
פסטיבל חרבין הבין-לאומי לפיסול בקרח ושלג

הפסטיבל ב-2003
פסטיבל חרבין הבין-לאומי לפיסול בקרח ושלג הוא פסטיבל בינלאומי שנתי הנערך בעיר חרבין שבסין. הוא נערך מאז 1963, למעט שנים שבהן לא התקיים בעקבות מהפכת התרבות בסין. זהו אחד מארבעת הפסטיבלים הגדולים מסוגו בעולם ותיירים רבים מרחבי העולם מגיעים לצפות ביצירות המוצגות בו.
הפסטיבל

חרבין ממוקמת בצפון מזרח סין, וככזו היא נמצאת תחת השפעתה של רוח החורף הקרה שמוצאה בסיביר. הטמפרטורה הממוצעת בה בחורף היא 16.8- מעלות צלזיוס, ואף הגיעה בעבר ל-38.1- מעלות צלזיוס. תנאים אלו מאפשרים את קיום הפסטיבל בה.
באופן רשמי מתקיים הפסטיבל במשך חודש החל מה-5 בינואר. בפועל נפתחות התצוגות בפסטיבל לפני המועד האמור ונמשכות לאחר מועד הסיום הרשמי של הפסטיבל, והכל כתלות בתנאי מזג האוויר.
גושי הקרח המשמשים כחומר גלם בפסטיבל נחצבים במסורים מפניו הקפואות של נהר סונְגְחְווָה (Songhua) שבקרבת העיר. פסלי הקרח משתמשים במסורים, מפסלות ודקרים על מנת לעצב את יצירותיהם. נעשה שימוש גם במים מטוהרים על מנת ליצור משטחי קרח שקופים.
היצירות בפסטיבל מקושטות באמצעים מן המסורתי (כמנורות קרח) ועד המודרני (קרני לייזר). נעשה שימוש רב במקורות אור בצבעים שונים, המקנים מראה מרהיב לפסלים, במיוחד בשעות הלילה.
בין היצירות שפוסלו במהלך השנים בפסטיבל נכללו פסלים של מבנים בסגנונות ארכיטקטוניים שונים, פסלי אנשים ופסלי בעלי חיים ויצורים מיתולוגיים.
בשנת 2007 הושג בפסטיבל שיא גינס כאשר נבנה בו פסל השלג הגדול בעולם, באורך של 250 מטר ובגובה של 8.5 מטר, תוך שימוש ב-13 אלף מטרים מעוקבים של שלג.
הפעילויות הנערכות במהלך הפסטיבל כוללות גם סקי אלפיני, שחייה במי קרח במימי הנהר שונגהואה ותצוגת מנורות קרח.
ראו גם

פיסול בקרח
הערות שוליים

↑  הפסטיבלים הגדולים האחרים הם פסטיבל השלג של סאפורו ביפן, קרנבל החורף של העיר קוובק שבקנדה, ופסטיבל הסקי הנורווגי.
פרוצ'ו בוזוני

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1866 אמפולי, איטליה 
 פטירה:  27 ביולי 1924 (בגיל 58) ברלין, רפובליקת ויימאר 
 שם לידה:  Dante Michelangelo Benvenuto Ferruccio Busoni 
 מקום קבורה:  III. Städtischer Friedhof Stubenrauchstraße 
 מוקד פעילות:  הלסינקי, ברלין 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית, איטלקית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Gerda Busoni 
 פרסים והוקרה:  Honorary Member of the International Society for Contemporary Music 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
דנטה מיכלאנג'לו בנוונוטו פרוצ'ו בוזוני (באיטלקית: Ferruccio Busoni;‏ 1 באפריל 1866 – 27 ביולי 1924) היה מלחין, פסנתרן, מורה למוזיקה ומנצח איטלקי.
ביוגרפיה

בוזוני נולד באמפולי שבאיטליה, בנם היחיד של שני מוזיקאים מקצועיים: אמו האיטלקייה-גרמנייה הייתה פסנתרנית, אביו האיטלקי היה נגן קלרינט. הם הרבו במסעות בתקופת ילדותו, והוא גדל בעיקר בטריאסטה. הוריו אף היו מוריו הראשונים והיחידים למוזיקה.
בגיל שבע הופיע בוזוני לראשונה מול קהל בנגינה בפסנתר, ובמשך שנים אחדות נדד עם הוריו כ"ילד פלא". שנים ספורות אחר כך ניגן כמה מחיבוריו הוא בווינה, שם שמע את פרנץ ליסט מנגן ופגש גם את יוהנס ברהמס ואנטון רובינשטיין.
בוזוני למד זמן קצר בגראץ לפני שיצא ללייפציג בשנת 1886. בהמשך עסק בהוראה, ראשית בשנת 1888 בהלסינקי, שם פגש את אשתו, גרדה סייסטראנד. הוא לימד במוסקבה בשנת 1890 ובארצות הברית בין השנים 1891 ל-1894, שם סייר גם כפסנתרן וירטואוז.
בשנת 1894 התיישב בברלין והופיע בסדרת קונצרטים, הן כפסנתרן והן כמנצח. 
הוא המשיך גם ללמד במספר כיתות אמן בויימאר, וינה ובזל. בין תלמידיו היו קלאודיו אראו, אדוארד שטוירמן, אגון פטרי, מריה טיפו וכן, לזמן קצר, קלרה הסקיל.
בשנת 1907 כתב את "סקיצה של אסתטיקה חדשה למוזיקה", שבה ספד ל"קובעי החוקים" של המוזיקה המסורתית וניבא מוזיקה עתידית שתכלול את חלוקת האוקטבה ליותר מ-12 הדרגות המסורתיות. הפילוסופיה שלו, לפיה "המוזיקה נולדה חופשית; גורלה הוא לזכות בחירות," השפיעה מאוד על תלמידיו, לואיג'י רוסולו, פרסי גריינג'ר ואדגר וארז, שלכולם תפקיד חשוב במוזיקה של המאה העשרים.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה, בוזוני חי תחילה בבולוניה, שם ניהל את הקונסרבטוריון, ואחר בציריך. הוא סירב להופיע באיזו שהיא מדינה מאלו שלקחו חלק במלחמה. הוא חזר לברלין בשנת 1920 ולימד שם כיתות אמן בקומפוזיציה. היו לו כמה תלמידים שהתפרסמו לאחר זמן, ביניהם קורט וייל, אדגר וארז ושטפן וולפה.
בוזוני מת בברלין ממחלת כליות ונקבר שם. הוא הניח אחריו מספר מועט של הקלטות מנגינתו. יצירותיו הוזנחו ברובן למשך שנים רבות אחרי מותו, אבל הוא זכור כווירטואוז דגול וכמי שעיבד את השקון מתוך הפרטיטה השנייה לכינור מאת באך לפסנתר. בשנות ה-80 התעורר מחדש העניין ביצירותיו. שלט זיכרון מתנוסס על אתר ביתו האחרון בברלין-שנברג, כיכר ויקטוריה-לואיזה 11.