stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולגה ריפקובה
הערות שוליים

↑  SIX WORLD INDOOR CHAMPIONSHIPS MEDALS TO BE REALLOCATED IN BIRMINGHAM, אתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, 28 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14288693
שמואל דוד הלברשטאם

רבי שמואל דוד הלברשטאם הוא אחד משני האדמו"רים של חסידות צאנז-קלויזנבורג. מרכז החסידות שבראשותו בשכונת בורו פארק שבברוקלין.
ביוגרפיה

נולד לרבנית חיה נחמה ולאדמו"ר הקודם  מצאנז-קלויזנבורג רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם. נקרא על שם אבי אמו, רבי שמואל דוד אונגר מנייטרא.
נשוי לציפורה בת הרב אהרן וידר אב"ד לינז, שהיה דיין בבית הדין צאנז קלויזנבורג במשך 60 שנה.
לאחר פטירת אביו בתמוז ה'תשנ"ד התמנה לאדמו"ר מצאנז קלויזנבורג.
מוסדות התורה והחינוך של החסידות בראשותו כוללים תלמודי-תורה, ישבות קטנות וישיבה גדולה הקרויה מתיבתא, בתי-ספר לבנות, כולל אברכים ומפעלי חסד רבים. המוסדות שוכנים בבורו פארק, ויליאמסבורג, מונסי, לייקווד ומונטריאול. בישראל יש לקהילתו בתי כנסת בירושלים, בבני ברק ובבית שמש.
הרב הלברשטאם הוא נשיא מפעל הש"ס בארצות הברית, ונשיא הכבוד של כולל חבת ירושלים. חצרו מונה מאות משפחות.
נוהג לומר פלפולים ארוכים במהלך עריכת הטיש, ותפילותיו אורכות שעות ארוכות.
האדמו"ר התפייס עם אדמור"י שני פלגי חסידות סאטמר, האחים, רבי אהרן טייטלבוים ורבי יקותיאל יהודה טייטלבוים, לאחר שנות נתק בין החצרות.
הערות שוליים

↑  משה ויסברג, הפיוסים ההיסטוריים בעולם החסידות | חלק 1, באתר בחדרי חרדים, 25 בספטמבר 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האדמו"ר מצאנז (במרכז), עם האדמו"ר מבלאזוב (מימין) והאדמו"ר מבאבוב (משמאל) - נשיאי הכבוד של כולל חבת ירושלים
בית הכנסת של חסידות צאנז קלויזנבורג במונסי
לאסרו מרטינס

לאסרו מרטינס (בספרדית: Lázaro Martínez; נולד ב-3 בנובמבר 1997) הוא אתלט קובני, אלוף העולם באולם (בלגרד 2022) וסגן אלוף העולם (בודפשט 2023) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

מרטינס זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת באליפות העולם לנוער באתלטיקה ביולי 2013 בשיא אליפות של 16.63 מטר. חודש לאחר מכן זכה במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים לנוער. ב-2014 זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שהתקיימה ביוג'ין בשיא אליפות של 17.13 מטר. באותה שנה קבע את התוצאה הטובה ביותר בעולם עד גיל 18 כשקפץ למרחק של 17.24 מטר בתחרות בהוואנה. ב-2016 זכה הגן על תוארו וזכה במדליית זהב באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בבידגושץ', בתוצאה של 17.06 מטר.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.68 מטר.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים במקום 12 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.25 מטר.
ביוגרפיה > 2018

בפברואר 2018 קבע בקפיצה משולשת שיא אישי חדש של 17.28 מטר.
ביוגרפיה > 2022 > אלוף עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאת השנה בעולם של 17.64 מטר, לפני האלוף האולימפי המכהן פדרו פאבלו פיצ'רדו מפורטוגל (17.46 מטר) ודונלד סקוט מארצות הברית (17.21 מטר).
באוגוסט קבע שיא אישי של 17.50 מטר במהלך תחרות ליגת היהלום בלוזאן.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שהתקיימה בבודפשט זכה במדליית כסף בתוצאה של 17.41 מטר לאחר המנצח הוגו פבריס זנגו (17.64 מטר).
אלברטו בטיול

| --- | --- |

בטיול, דווארס דור פלנדרן 2019
 לידה:  29 באוקטובר 1993 (בן 31) פוג'יבונסי, טוסקנה
 גובה:  180 ס״מ 
 משקל:  68 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  רב גונית
 קבוצה נוכחית:  אסטנה
 קבוצות עבר:  קנונדייל (2014)   BMC Racing Team (2018)   EF Education–EasyPost (2024-2019)
 הישגי שיא:  רונדה ון פלנדרן (2019), מילאנו–טורינו (2024), אליפות איטליה במרוץ כביש (2024)
 
אלברטו בטיול (באיטלקית: Alberto Bettiol; נולד ב-29 באוקטובר 1993) הוא רוכב אופני כביש איטלקי בקבוצת אסטנה. בטיול ניצח במונומנט רונדה ון פלנדרן ב-2019, במרוץ מילאנו–טורינו ב-2024 ובאליפות איטליה במרוץ הכביש ב-2024.
ביוגרפיה

בטיול נולד בפוג'יבונסי, עיירה בטוסקנה.
ביוגרפיה > קנונדייל (2014)

ב-2014 הפך בטיול למקצוען עם הצטרפותו לקבוצת קנונדייל מדרג ה-UCI World Tour.
ביוגרפיה > קנונדייל - גארמין (2015–2017)

לאחר סגירתה של קנונדייל, הצטרף ב-2015 בטיול לקבוצת קנונדייל - גארמין. לקראת סוף העונה סיים במקום ה-10 בג'ירו דל פיימונטה.
ב-2016, ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, לאחר שנבחר לג'ירו ד'איטליה וסייע לריגוברטו אוראן לסיים שביעי את המרוץ, כשבטיול עצמו מסיים במקום ה-86. לאחר הג'ירו הוא סיים במקום השלישי בטור של פולין, 4:54 דקות אחרי טים ולנס, כשהוא מנצח את קטגוריית הנקודות במרוץ. לקראת סוף אוגוסט התחרה בטיול בקלאסיקת ברטאן ורשם מרוץ מוצלח, כשהוא מסיים במקום השני, 2 שניות אחרי אוליבר נאסן. בטיול המשיך להיראות טוב גם לאחר המרוץ הזה, כשהוא מסיים רביעי בגרנד פרי קוויבק ושביעי בגרנד פרי מונטריאול. לקראת סוף העונה סיים בפעם השנייה ברציפות במקום העשירי בג'ירו דל פיימונטה, ששינה את שמו לגראן פיימונטה בשנה זו.
ב-2017 התנסה לראשונה בטיול בקלאסיקות האביב אך לא בלט במיוחד, כשהתוצאה הבולטת שלו הייתה מקום עשירי ב-E3 בינקבנק קלאסיק, 52 שניות אחרי גרג ואן אוורמאט המנצח. הוא נבחר לראשונה לטור דה פראנס וסיים חמישי בקטע השלישי, שהסתיים בספרינט רב משתתפים שנוצח על ידי פטר סאגאן. תוצאה זו הייתה הטובה ביותר של בטיול במרוץ ובנוסף לכך הוא עזר לריגוברטו אוראן לסיים שני את המרוץ, 54 שניות אחרי כריס פרום המנצח. לאחר מכן סיים בטיול במקום השישי בקלאסיקה סן סבסטיאן, 28 שניות אחרי מיכל קוויאטקובסקי המנצח. בהמשך העונה סיים רביעי בקופה אגוסטוני וחמישי בגראן פרמיו ברונו בגלי.
ביוגרפיה > BMC (2018)

ב-2018 הצטרף בטיול לBMC האמריקאית בעונה נטולת הצלחות מבחינתו.
ביוגרפיה > EF Education First (2019–היום)

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב-2019 חזר בטיול לקבוצתו ב-2015–2017, ששינתה את שמה ל-"EF Education First" בשנה הזו. הוא סיים רביעי ב-E3 בינקבנק קלאסיק, לאחר שהפסיד בספרינט בין ארבעה רוכבים לזדנק שטיבר המנצח, ווט ואן ארט וגרג ואן אוורמאט. אך ההישג הגדול של בטיול באותה השנה הגיע ב-7 באפריל, כשהתחרה במונומנט רונדה ון פלנדרן, במהלך הטיפוס האחרון של המרוץ, אוודה קווארמנוט, התקיף בטיול, 19 קילומטרים לסיום, ותפס פער מקבוצת רוכבים מצומצמת שמנתה מספר רוכבים שהייתה אחריו. בטיול שמר על הפער שלו עד הסיום וניצח את המרוץ, מקדים את קספר אסגרן ב-14 שניות ואת אלכסנדר קריסטוף ב-17 שניות. עם ניצחונו הפך בטיול לאיטלקי הראשון מאז אלסנדרו באלאן ב-2007 לנצח במרוץ, וזה גם היה הניצחון הראשון בקריירה של בטיול. בטיול המשיך להיראות טוב גם אחרי הרונדה, כשסיים שישי בחץ ברבנט. בהמשך העונה סיים שני באליפות איטליה ושלישי במקצה נגד השעון באליפות. העונה הטובה של בטיול הובילה אותו להיבחר שנית לטור דה פראנס, כשהוא מסיים במקום ה-69 הכללי ומסייע לריגוברטו אוראן לסיים שביעי את המרוץ.
ב-2020, פתח בטיול את העונה עם ניצחון בקטע נגד השעון באטואל דה בסאז', וסיים שני את המרוץ.

ב-2024 ניצח במרוץ מילאנו–טורינו.
הערות שוליים

↑  Ronde Van Vlaandren | 2019, procyclingstats.com
סהר רפאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בפברואר 1977 (בן 47) ישראל
 סגנון בישול:  המטבח האיטלקי  המטבח הים-תיכוני
 השכלה:  לנוטרה, צרפת
 מסעדות:  כדיתא (תימורים)  כרמים (סגולה)
 טלוויזיה:  "המטבח" (ערוץ 2)  התארח ב"קרב סכינים" (ערוץ 10)
 ספרים:  המטבח של סהר  ספר הדגים של סהר רפאל
 
סהר רפאל (נולד ב-15 בפברואר 1977) הוא שף, מסעדן, יועץ קולינארי ומחבר ספרי בישול ישראלי. התפרסם לראשונה לאחר שזכה בתוכנית המציאות "המטבח".
ביוגרפיה

רפאל נולד, גדל והתחנך בשכונת ז'בוטינסקי בקריית מלאכי, הוא אב לארבעה ותושב יד נתן.
בגיל 16 החל את דרכו במטבח בתור שוטף כלים במסעדת שרי בקריית מלאכי ואחרי השירות הצבאי החל לעבוד במלון הנסיכה באילת.
בהמשך טס רפאל ללמוד בארצות הברית ב-1999–2000, השתלב במסעדות איטלקיות והתמחה בפסטות ורטבים במשך שנה. כשחזר לארץ החל לעבוד באשדוד במסעדת "אידי", במשך שלוש שנים.
עם השנים התמחה רפאל ולמד קולינריה בבתי ספר הנחשבים בעולם, ביניהם, בית הספר לנוטרה בצרפת אצל השף רובישון והתמחה בבשרים ועופות.
בגיל 25 פתח יחד עם דני פרץ ויפרח ארצי את מסעדת כרמים, בשנת 2002. שש שנים לאחר מכן, בשנת 2008 פתחו יחד מסעדה נוספת בשם כדיתא.
רפאל לקח חלק מספר פעמים בתוכניות טלוויזיה, השתתף בתוכנית הטלוויזיה "המטבח", ששודרה בערוץ 2 עם השף עזרא קדם, וזכה במקום הראשון. בהמשך התארח בתוכנית "קרב סכינים" ששודרה בערוץ 10 עם השף סטפן פרואה דה וו.
רפאל הוציא לאור את ספרו הראשון לבישול "המטבח של סהר" בשנת 2009, בו הוא מציג 60 מתכונים אישיים.
בינואר 2014 ייצא ספרו השני של רפאל 'ספר הדגים של סהר רפאל'.
רפאל חבר באיגוד השפים הישראלי ועבר הכשרה לשיפוט מזון.
ספרי בישול

המטבח של סהר, הוצאת קוראים, 2009.
ספר הדגים של סהר רפאל, הוצאת קוראים, 2014.
שערוריית פנמה

משפט פירוק חברת תעלת פנמה בפריז, צרפת 1891
שערוריית פנמה הייתה פרשת שחיתות שפרצה בצרפת בשנת 1892 בקשר לכריית תעלת פנמה. נרשם הפסד של קרוב למיליארד פרנק, כשהממשלה לקחה כספי שוחד כדי לשמור על שתיקה לגבי הבעיות הכספיות של חברת תעלת פנמה, במה שנחשב כשערוריית השחיתות הכספית הגדולה ביותר במאה ה-19.
פשיטת הרגל

ב-4 בפברואר 1889 הורה בית המשפט האזרחי של הסיין (Tribunal Civil de la Seine) על פירוק חברת תעלת פנמה בפריז. העבודות במצר פנמה נעצרו בינתיים, כאשר מפרק החברה שמונה על ידי בית המשפט הצליח לשמור על המבנים הקיימים, הכלים והמכונות, אולם בתוך כמה שנים נגרמו הפסדים גדולים בשל אמצעי הגנה דלים באקלים הלח והחם. ממשלת צרפת דחתה את מועד פירוק החברה שוב ושוב, מאחר שההצעות לקניית החברה על ידי חברות אמריקניות נראו בלתי מספיקות. הניסיון להקים חברה מתווכת לא צלח, מכיוון שלא הושג ההון הדרוש. המפרק מינה ועדת חקירה, שהדו"ח שלה בשנת 1890 המליץ על המשך בניית תעלת המים וחידוש חוזה הזיכיון משנת 1878 עם קולומביה. באותה שנה הוסכם על חוזה חדש בבוגוטה, בתוקף עד שנת 1904.
ממדיה של פשיטת הרגל נתבהרו בשנת 1892. כ-800,000 צרפתים הפסידו את השקעותיהם במניות, איגרות חוב ומניות יסוד של חברת תעלת פנמה בסכום של 1.8 מיליארד פרנק זהב צרפתי בקירוב. מתשע ההנפקות קבלה חברת תעלת פנמה 1.2 מיליארד פרנק, שמתוכם 960 מיליון פרנק הושקעו בפנמה, כאשר סכום גדול שלשלו לכיסם אנשי ממון ופוליטיקאים.
השערורייה

בשנים 1893-1892 מספר רב של שרים (ובהם ראש הממשלה העתידי ז'ורז' קלמנסו) הואשמו על ידי לאומנים צרפתים בלקיחת שוחד בשנת 1888 מנשיא חברת תעלת פנמה פרדיננד דה לספס עבור אישור ההנפקה, שהובילה למשפט שחיתות נגד לספס ובנו שארל. בינתיים, 510 חברי פרלמנט, כולל 6 שרים, הואשמו בקבלת שוחד מחברת תעלת פנמה עבור הסתרת מצבה הפיננסי של החברה מהציבור. על לספס ובנו, חברי ההנהלה והמהנדס גוסטב אייפל, נגזרו בתחילה עונשי מאסר ארוכים, אולם מאוחר יותר הם בוטלו.
במשפט השוחד, השר לשעבר לפיתוח ערים, בטו, קיבל 5 שנות מאסר, מהן ריצה 3 בפועל. הבארון ריינאך, היועץ הפיננסי ממוצא יהודי-גרמני של חברת תעלת פנמה והמוציא לפועל של תשלומי השוחד השונים, התאבד, ואילו נאשמים אחרים נמלטו לאנגליה. ב-7 בדצמבר 1894 לספס מת.
בין הפוליטיקאים שהואשמו במעורבות היו גם לאון בּוּרז'וּאָה (Bourgeois) והיהודי אלפרד ז'וזף נאקה (Naquet).‏ 104 מחוקקים נמצאו מעורבים בשחיתות, וז'אן ז'ורס מונה על ידי הפרלמנט הצרפתי לנהל חקירה בנושא, שהושלמה בשנת 1893. החקירות בפרשת פנמה התחילו שוב בשנת 1897, אבל הנאשמים זוכו.
תוצאות הפרשה

חנה ארנדט טענה (בספרה "יסודות הטוטליטריות") שלפרשה הייתה חשיבות עצומה בהתפתחותה של אנטישמיות צרפתית, בגלל מעורבותם של שני יהודים ממוצא גרמני: הבארון ז'אק דה ריינאך (Reinach) וקורנליוס הרץ (Herz). אף שהשניים לא היו בין חברי הפרלמנט מקבלי השוחד או בהנהלת החברה, הם הואשמו בכך שהיו אחראים על חלוקת כספי השוחד: ריינאך בין אנשי האגף הימני של המפלגות הבורגניות, והרץ בין מתנגדי הכמורה הרדיקלים. ריינאך היה יועץ פיננסי סודי של הממשלה וטיפל בקשריה עם חברת תעלת פנמה. הרץ היה איש הקשר של ריינאך באגף הרדיקלים והמידע הפנימי שהיה בידו אפשר לו לסחוט את הבוס שלו, ובסופו של דבר לדחוף אותו להתאבדות.
אלא שלפני מותו מסר ריינאך לעיתון היומי האנטישמי La Libre Parole ("המילה החופשית") של העיתונאי אדואר דרימון רשימה של חברי הפרלמנט המודחים לדבר עבירה, בתמורה לטיוח חלקו שלו בפרשה. הסיפור הפך את העיתון בן לילה מגיליון זניח לאחד העיתונים המשפיעים בצרפת. רשימת השותפים לפשע פורסמה מדי בוקר בחלקים קטנים בהמשכים, כך שמאות פוליטיקאים היו צריכים לחיות במתח רב במשך חודשים. לדעתה של ארנדט, השערורייה הראתה שהמתווכים בין הסקטור העסקי לבין המדינה היו כמעט אך ורק יהודים, ובכך עזרה להכשיר את הקרקע לפרשת דרייפוס.
קלמנסו הובס בבחירות 1893 בשל קשריו עם קורנליוס הרץ. למרות נפילתן של שלוש ממשלות, משבר זה היה שונה מפרשת בולנז'ה בכך שהרפובליקה מעולם לא הייתה בסכנת הפיכה. אולם הפרשה העלתה ספקות בקרב הציבור ומשמעותה הייתה שפוליטיקאים לא היו אמינים יותר. לתומכי המלוכה הפרשה הוכיחה שהרפובליקה מושחתת.
בשנת 1894 הוקמה חברה צרפתית שנייה, חברת תעלת פנמה החדשה (Nouvelle du Canal de Panama), כדי לנהל את הנכסים ולסיים את הבניה. החברה החדשה חיפשה קונה לנכסים תמורת מחיר של 109 מיליון דולר. בניית התעלה עברה לידיה של ארצות הברית, אשר קנתה את חוזה החכירה, את המניות והנכסים בהסכם היי-בונו וארייה (Hay–Bunau-Varilla) בנובמבר 1903, עבור 40 מיליון דולר. העבודות חודשו בשנת 1904 והתעלה נפתחה ב-3 באוגוסט 1914.
הערות שוליים

↑  Stephen Tonge, The Third Republic 1870–1914, 5. The Panama Scandal
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119624282 (data)  GND: 4381690-3 
קריקטורה על השערורייה, 1892. בצרפתית: "כמה צעצועים חדשים השנה: אנחנו מחסלים כל מה שנותר ממלאי המריונטות האומרות: פאפא, נאנא, מאמא, פנמה."
הקדושים המעונים של פנמה (1892): פרדיננד דה לספס, בנו שארל ואייפל
מג"ב ירושלים

| --- | --- |

סמל מג"ב ירושלים
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   משטרת ישראל
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־49 שנים)
 פיקוד
 יחידת אם:   משמר הגבול
 דרגת המפקד:    תת ניצב
לוחמי מג"ב ירושלים מאבטחים את ביקורו של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בירושלים, 2022
משמר הגבול מרחב ירושלים הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) במסגרת משמר הגבול, האחראית על פעילות משמר הגבול באזור ירושלים ובשטחי עוטף ירושלים. מג"ב ירושלים הוא הגדול במרחבי מג"ב מבחינת כוח אדם. מטה הגוף שוכן מעט דרומית למטה הארצי, על ציר שדרות בר-לב.
היסטוריה ומבנה

בשנת 1976 כחלק מהערכות מחודשת של משמר הגבול, הוקם מחט"ב חדש במג"ב שנקרה מחט"ב 4 שהיה אחראי על אזור מחוז ירושלים של המשטרה. בהמשך שונה שמו למג"ב ירושלים. בשנת 2002 הוקמה בו מפקדת משנה: 'מג"ב עוטף ירושלים' העוסקת באבטחת השטחים שסביב לעיר ובאבטחת גדר ההפרדה, בשנת 2016 הופרד "מג"ב עוטף ירושלים" מהמרחב למרחב עצמאי, עם גידול הפלוגות המבצעיות שקמו בגזרת עוטף ירושלים בעקבות הקמת הגדר.
המחט"ב אחראי על משימות מג"ב בשטח מחוז ירושלים ואף מעט מעבר לו, בשטחי עוטף ירושלים. מפקדת המחט"ב יושבת בבסיס יהודאי, סמוך למטה הארצי של המשטרה, מפקד המרחב הוא קצין בדרגת תת-ניצב.
יחידות מג"ב ירושלים

במג"ב ירושלים יחידות שונות המבצעות את משימות מג"ב. יחידות מג"ב ירושלים הן:
יחידת שחר 101 ירושלים - יחידה ללחימה בפשיעה באזור ירושלים, היחידה מחולקת למחלק אג"מ ומחלק בילוש.
סמ"ג ירושלים - יחידת סיירת משמר הגבול למאבק בהפרות סדר, פח"ע ופשיעה באזור ירושלים.
יחידת מתיל״ן- יחידת מארבים, תצפיות לוחמה ניידת, היחידה פועלת בלחימה בפשיעה ובתפיסת מבוקשים באזור ירושלים, היחידה מחולקת למחלקים.
פלוגה ג' - פלוגת בט"ש האחראית על גזרת העיר העתיקה.
פלוגות בט"ש: פלוגת ברקת, פלוגת בזלת,  פלוגת לשם, פלוגת חלמיש
פלוגות הבט״ש אחראיות לביטחון האזרחים בירושלים ופועלות כנגד הפשיעה בכפרים במזרח ירושלים.
פלוגת סיירות ירושלים - יחידה לסיור ואבטחה באזורים העירוניים, בה משרתות נשים בלבד.
יחידת כלבנים ירושלים - יחידה המפעילה כלבים בפעילות מג"ב באזור ירושלים.
ימ"ס ירושלים - יחידת מסתערבים הפועלת באזור ירושלים.
תחת פיקוד מג"ב ירושלים נמצאת תחנת מטה יהודה, תחנת משטרה בעלת אחריות טריטוריאלית משל עצמה המורכבת אך ורק משוטרי מג"ב. תחנה זו הוקמה במרחבים הכפריים של אזור בית שמש בשנת 2013.
מפקדי מג"ב ירושלים

| שם | שנות הפיקוד | הערות |
| --- | --- | --- |
| חיים אלבלדס | 1977–1976 |  |
| דן אוהד | 1978–1977 |  |
| חיים אלבלדס | 1981–1979 |  |
| שמואל אדם | 1983–1981 |  |
| משה זוסמן | 1984–1983 |  |
| דוד ליבנה | 1987–1984 |  |
|  ?? | 1988–1987 |  |
| רוני טיסון | 1989–1988 |  |
| יוסי טוביאס | 1992–1989 |  |
| אליק רון | 1993–1992 |  |
| יצחק דדון | 1994–1993 |  |
| צפריר ניר | 1997–1995 |  |
| רפי גפן | 1998–1997 |  |
| עטאף דגש | 2001–1998 |  |
| בנצי סאו | 2004–2001 |  |
| ג'יהאד קבלאן | 2004–2005 |  |
| יורם הלוי | 2007–2005 |  |
| עמוס יעקב | 2008–2007 |  |
| רוני אוחנה | 2011–2008 |  |
| יוסי פוני | 2012–2011 |  |
| יזהר פלד | 2012–2016 |  |
| יצחק סבן | 2016-2018 |  |
| עימאד חסן | 2018–2021 |  |
| מאיר אליהו | 2021–2022 |  |
| יעקב ברמן | 2022- |  |
הערות שוליים

↑  כתבה על סיירות מג"ב ירושלים באתר פז"ם.
↑  על התחנה הירוקה באתר המועצה המקומית מטה יהודה.(הקישור אינו פעיל, 21.1.2019)
| משמר הגבול |
| --- | --- | --- |
| מרחבים | מג"ב צפון • מג"ב מרכז • מג"ב דרום • מג"ב ירושלים • מג"ב עוטף ירושלים • מג"ב איו"ש • מג"ב חוף • החטיבה הטקטית• החטיבה לביטחון פנים |  |
| יחידות | ימ"מ (היחידה ללוחמה בטרור) • ימ"ס • סיירת משמר הגבול (סמ"ג) • שחר 101 • מתיל"ן • יחידת הסיירות מג"ב ירושלים • מתמי"ד • יחידת התקיפה הכפרית  • המשמר הלאומי |  |
| מרחבים ויחידות שנסגרו | ימ"ג  • יחידת רימון  • מג"ב עזה-רמון-ערבה |  |
| מפקדים | פנחס קופל • שמעון אשד • חיים לוי • צבי בר • פנחס שחר • משולם עמית • יצחק אהרונוביץ' • ישראל סדן • יצחק דדון • יעקב גנות • דוד צור • חסין פארס • ישראל יצחק • יורם הלוי • עמוס יעקב • קובי שבתאי • אמיר כהן • בריק יצחק |  |
| אירועים בולטים | טבח כפר קאסם • אסון צור הראשון • אסון צור השני • האינתיפאדה הראשונה • מהומות מנהרת הכותל • מהומות אוקטובר • האינתיפאדה השנייה • מבצע שומר החומות • קרב שדרות • קרב אופקים |  |
| ראו גם | משטרת ישראל • חיל הספר • אנדרטת משמר הגבול • ז'נדרמריה |  |
לוחם מג"ב ירושלים מול חומות העיר העתיקה
לוחמי מג"ב ירושלים מאבטחים את ברכת הכוהנים בכותל המערבי, אוקטובר 2024
טטיאנה לבדייבה

טטיאנה רומנובנה לבדייבה (באנגלית: Tatyana Romanovna Lebedeva ברוסית: Татьяна Романовна Лебедева נולדה ב-21 ביולי 1976) היא אתלטית רוסיה, אלופה אולימפית (אתונה 2004) ואלופת העולם (אוסקה 2007) בקפיצה לרוחק, פעמיים אלופת העולם (אדמונטון 2001, פריז 2003) אלופת אירופה ושיאנית העולם לשעבר באולם (15.36 מטר) בקפיצה משולשת. היא מדורגת שלישית בכל הזמנים בקפיצה משולשת (15.34 מטר) ומדורגת שמינית בכל הזמנים בקפיצה לרוחק (7.33 מטר).
ביוגרפיה

לבדייבה נולדה בסטרליטאמק שברפובליקת בשקיריה.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1994 זכתה לבדייבה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.62 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגנט, בלגיה בפברואר 2000 זכתה לבדייבה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.68 מטר.
באולימפיאדת סידני 2000 זכתה לבדייבה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.00 מטר, אחרי טרזה מרינובה מבולגריה (15.20 מטר) ולפני אולנה הובורובה מאוקראינה (14.96 מטר).
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכתה לבדייבה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאת השנה בעולם של 15.25 מטר, לפני פרנסואז מבנגו אטון מקמרון (14.60 מטר) ותרזה מרינובה מבולגריה (14.58 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 הגנה לבדייבה על תוארה לאחר שזכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.18 מטר, לפני פרנסואז מבנגו אטוו שקבעה שיא אפרישה חדש של 15.05 מטר ומגדלין מרטינז מאיטליה שקבעה שיא איטליה חדש של 14.90 מטר.
ביוגרפיה > שיאנית עולם

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 זכתה לבדייבה בשתי מדליות זהב, בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש של 15.36 מטר (השיא הנוכחי, 2017) ובקפיצה לרוחק בתוצאת השנה בעולם של 6.98 מטר.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת אתונה 2004 זכתה לבדייבה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.07 מטר ובמדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.14 מטר.
בשנת 2005 החמיצה לבדייבה את אליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי בגלל פציעה, אבל זכתה לבדה בפרס מיליון הדולרים בליגת הזהב של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית כאשר ניצחה בשש תחרויות שונות בקפיצת המשולשת.
באולימפיאדת בייג'ינג זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת, אך מדליות אלו נשללו ממנה בינואר 2017 לאחר שהורשעה באימרוץ.
הערות שוליים

↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  הודעת הוועד האולימפי בעניינה, 25 בינואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14298427
טדי טאמגו

טדי טאמגו (בצרפתית: Teddy Tamgho; נולד ב-15 ביוני 1989) הוא אתלט צרפתי. הוא אלוף העולם (מוסקבה 2013), אלוף העולם באולם (דוחה 2010) ושיאן עולם באולם (2011–2021) בקפיצה משולשת (17.92 מטר). הוא בעל התוצאה השישית בטיבה בכל הזמנים בקפיצה משולשת (18.04 מטר).
בשנת 2014 הורשע טאמגו באימרוץ והושעה לשנה.
ביוגרפיה

טאמגו נולד בפריז.
ביוגרפיה > אלוף עולם לנוער

טאמגו השיג את ניצחונו הראשון באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בבידגושץ', פולין בשנת 2008 בקפיצה משולשת כשקפץ למרחק של 17.33 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה הוא סיים במקום 11 בתוצאה של 16.79 מטר. בשלב המוקדמות הוא קפץ למרחק של 17.11 מטר.
ביוגרפיה > אלוף ושיאן עולם באולם

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחה, קטר במרץ 2010 זכה טאמגו במדליית זהב בשיא עולם חדש של 17.90 מטר. הוא זכה בתחרות ליגת היהלום בניו יורק ובמדליית ארד באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד אותה שנה בתוצאה של 17.45 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בפריז במרץ 2011 זכה טאמגו במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש של 17.92 מטר.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה במוסקבה 2013 זכה טאמגו במדליית זהב בתוצאה של 18.04 מטר, לפני פדרו פאבלו פיצ'רדו מקובה (17.68 מטר) וויל קליי מארצות הברית (17.52 מטר).
השעיה בשל אימרוץ

ביולי 2014 הודיעה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית כי טאמגו נמצא חיובי לאמרוץ ולכן הוא הושעה לשנה, מ-18 במרץ 2014 ועד ל-17 במרץ 2015.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה משולשת: 18.04 מטר (2013)
קפיצה לרוחק: 7.81 מטר (2013)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה משולשת: 17.92 מטר (2011), שיא עולם בעבר
קפיצה לרוחק: 8.01 מטר (2011)
תרזה מרינובה

תרזה מונצ'בה מרינובה (בבולגרית: Тереза Мончева Маринова; נולדה ב-5 בספטמבר 1973) היא אתלטית בולגריה בעבר. היא אלופה אולימפית, אלופת העולם באולם, אלופת אירופה באולם ושיאנית העולם לנוער (הנוכחית 2012) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

מרינובה נולדה בפלבן.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בסידני, אוסטרליה ב-25 באוגוסט 1996 זכתה מרינובה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש לנוער של 14.62 מטר (השיא הנוכחי 2012).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיימה מרינובה במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.34 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 זכתה מרינובה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.50 מטר.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת סידני (2000), זכתה מרינובה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 15.20 מטר, לפני טטיאנה לבדייבה מרוסיה (15.00 מטר) ואולנה גובורובה מאוקראינה (14.96 מטר).
באליפות העולם באולם שנערכה בליסבון, פורטוגל במרץ 2001 זכתה מרינובה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 14.91 מטר, לפני טטיאנה לבדייבה (14.85 מטר) ושיומב הארד מארצות הברית (14.19 מטר). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.58 מטר, אחרי לבדייבה שקבעה את תוצאה השנה בעולם (15.25 מטר) ופרנסואז מבנגו אטון מקמרון (14.60 מטר).
באליפות אירופה באולם שנערכה בווינה, אוסטריה במרץ 2002 זכתה מרינובה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.81 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 סיימה מרינובה במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.20 מטר.
מרינובה פרשה מספורט תחרותי בשנת 2008 זמן קצר לפני אולימפיאדת בייג'ינג.
משפחתה

אביה של מרינובה, מונצ'ו היה שיאן בולגריה בריצת 800 מטר ועדיין מחזיק בשיא בולגריה בריצת מייל. אחיה, טסבטומיר, אף הוא אתלט מצטיין, בריצת 400 מטר.
חייה האישיים

ב-17 בפברואר 2011 נולדה בתה הבכורה, דרינה.
תארים והישגים

בשנת 2000 זכתה מרינובה בתואר ספורטאי השנה בבולגריה.
שיאים אישיים

באצטדיון:
ריצת 100 מטר: 11.7 שניות (1996)
קפיצה לרוחק: 6.46 מטר (2000)
קפיצה משולשת: 15.20 מטר (2000)
באולם:
קפיצה לרוחק: 6.53 מטר (2002)
קפיצה משולשת: 14.91 מטר (2001)
אנכי

ערך זה עוסק באל. אם התכוונתם לכיוון, הניצב לכיוון האופקי, ראו .
.
| --- | --- |

 תפקיד:  אל החכמה, הכישרונות, האומניות והמאגיה
 תרבות:  מיתולוגיה מסופוטמית 
 אלים מקבילים:  אאה, פאלאס, אוגמיוס 
 אחים:  אנליל 
 בן או בת זוג:  נינחורסג 
 צאצאים:  נינגל, Asalluhi, Nanshe, Gibil 
 
אֶנְכִּי הוא אל החכמה, הכישרונות, האומניות והמאגיה במיתולוגיה השומרית. הוא ידוע גם כפטרון המים המתוקים, ואכן בחותם גליל אכדי מסוף האלף השלישי לפנה"ס מצויר אנכי כשנחלי מים עם דגים זורמים מכתפיו כייצוג של שלטונו על המים המתוקים. ייתכן שהקישור בין המים לבין החכמה והאומניות נוצר בעקבות היכולת ליצור מתוך מים וחומר לבנים ופסלונים - יכולת שיוצרת אומנות ודורשת חכמה. בת-זוגו הייתה האלה האם נינחורסג, בסיפורי בריאה מן המיתולוגיה השומרית כמו "אנכי ונינחורסג". בתקופה הבבלית הקדומה (1600-2000 לפנה"ס) התאחדה דמותו של אנכי עם דמותו של האל הקדום אֶאָה בתהליך הקרוי סינקרטיזם – זיהוי של אל אחד עם אל אחר, שהיה נפוץ מאוד בעולם הקדום.
אטימולוגיה

שמו המלא של אנכי הוא En-ki-(a)k ותרגומו: "אדון/מנהל (של) הארץ". פירוש המילה En הוא אדון, ואת המילה Ki אפשר לתרגם ביתר דיוק ל: "כל העולם הנמצא מתחת לפני האדמה" מפני שאנכי קשור למים המתוקים שמתחת לפני האדמה ושם הוא שוכן. הוא קיבל את הכינוי: "אדון/מנהל הארץ" אולי מפני שהמים המתוקים שבתחומו מפרים את האדמה ומאפשרים לגדל בה צמחים.