stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בובי סנדס
ביוגרפיה > הצבא האירי הרפובליקני

זמן קצר לאחר המעבר הצטרף סנדס ל"צבא האירי הרפובליקני הזמני" (Provisional IRA), ארגון שפרש מהצבא האירי הרפובליקני (IRA) בדצמבר 1969 בדרישה לנקוט יד קשה בצפון. כחלק ממחויבותו ללאומנות האירית אימץ לעצמו שם גאלי, רובארד ג'רוייד או'שאכנסי. בתחילה הקים בעצמו תא פעילים קטן וחובבני, אליו גייס כמה מחבריו. שלושה מהם נהרגו כשניסו להרכיב פצצה מאולתרת. לאחר מכן עבר אימונים מסודרים ביותר בנשק מטעם הצאר"ז והצטרף לתא הארגון בפולס רוד שבבלפסט. הוא השתתף במספר פעולות שוד ובהברחות אמל"ח. באוקטובר 1972 נעצר לאחר שארבעה אקדחים נתפסו בבית ששהה בו. בעודו במעצר נשא לאישה את חברתו ההרה, ג'רלדין נואד. באפריל 1973 הורשע ונגזרו עליו חמש שנות מאסר בבית-הכלא מייז. בעודו במאסר זכה לתנאי 'מעמד מיוחד'. אלה הוענקו ביולי 1972 לכל העצירים שעברו עבירות הקשורות לסכסוך הפוליטי, ולמעשה נתנו להם זכויות של שבויי מלחמה. בשהותו בכלא קרא סנדס את כתבי ג'יימס קונולי, קרל מרקס וצ'ה גווארה ונעשה סוציאליסט. באפריל 1976 הוא שוחרר ושב להתגורר עם אשתו ועם בנו, ג'ררד.
סנדס המשיך לתמוך בשין פיין ובצא"ר. הוא הוציא לאור עלון רפובליקני והקים שירות מוניות באזור. ב-14 באוקטובר 1976 היה חבר בחוליית צאר"ז בת תשעה אנשים שהשליכה מטען על חנות לממכר רהיטים בבלמורל. לאחר מכן הם ניהלו קרב יריות עם המשטרה. סנדס ושלושה אחרים נמלטו והתחבאו ברכב, אך נמצאו לבסוף ונעצרו. ברכבם נתפס רובה. אשתו הפילה עובר זמן קצר לאחר מכן והתגרשה ממנו בעקבות זאת, בטענה שההפלה נגרמה בגלל הלחץ שחוותה. במרץ 1977 הוא זוכה על ידי שופט מהשתתפות באירועי הלילה מחוסר ראיות, אך הואשם באחזקת כלי-נשק שלא כדין ונגזרו עליו ארבע-עשרה שנות מאסר.
המעמד המיוחד בוטל ב-1 במרץ 1976, והרשויות הבריטיות חזרו לנהוג בלאומנים האירים כפושעים פליליים רגילים. הם איבדו את זכויותיהם להתאגד בכלא לצורך פעילות חברתית, ללבוש בגדים אזרחיים ולהיות פטורים מעבודה. כבר ב-1976 החלו חברי הצא"ר בכלא למחות על צעד זה; בתחילה סירבו ללבוש מדי אסירים והתעטפו בשמיכות. במרץ 1978 סירבו הכלואים להתקלח או לפנות את סירי הלילה שלהם.
ראו גם

הסכסוך בצפון אירלנד
לקריאה נוספת

Philip Hanke. Bobby Sands – An Irish Martyr? GRIN Verlag, 2011.
Denis O'Hearn. Bobby Sands: Nothing But an Unfinished Song. Pluto Press, 2006.
אאוטינג

ערך זה עוסק בביטוי שמשמעותו היא הוצאתו מהארון של אדם אחר בפומבי. אם התכוונתם לחשיפת זהותו של כותב באינטרנט, ראו .
אָאוּטִינְג (מאנגלית: Outing; לעיתים: אִחְצוּן) הוא מונח המתייחס ל"הוצאה מהארון", בדרך כלל חשיפת זהות מינית, זהות מגדרית או נטייה מינית של אחרים ללא הסכמתם. לעיתים נעשה שימוש במונח במשמעות רחבה יותר, כלומר חשיפה של מאפיינים אישיים אחרים, למשל נטייה פוליטית או דתית, או חשיפה של פרטים אישיים המאפשרים לזהות אדם השומר על אנונימיות. יש הרואים באאוטינג הטרדה מינית.
ההיסטוריה של האאוטינג

לא ידוע מתי נעשה שימוש במונח לראשונה במובנו הנוכחי. ב-1982, ניבא טיילור בראנץ' בגיליון של "הארפרס" (Harper's Magazine) שאאוטינג יהפוך לטקטיקה פוליטית נפוצה, ואלה המצויים בארון ימצאו עצמם תחת אש צולבת. המונח אאוטינג קיבל חשיפה רחבה ב-29 בינואר 1990 עם המאמר "להכריח הומואים כמו מייק הווס לצאת מהארון" (Forcing Gays like Mike Howes Out of the Closet) מאת ויליאם הנרי השלישי שפורסם במגזין "טיים".
הגם שהמונח עצמו הפך לשגור במהלך העשורים המאוחרים של המאה ה-20, לאקט האאוטינג עצמו, כלומר הוצאה כפויה מהארון, היסטוריה ארוכה. אאוטינג הייתה טכניקת השפלה נפוצה בקרב נואמים רומים ויוונים. ביוון הפגאנית יחסי מין בין גברים ומעשי סדום לא היו מנוגדים לחוק, אולם הנוהג הגדיר את התנאים החברתיים הראויים: כאשר החודר הוא אזרח בגיר והצד הנחדר הוא אזרח או עבד לפני גיל בגרות. העוברים על הנוהג תויגו כבעלי מידות רעות וגסי רוח.
פרשת הארדן-אוילנבורג שהתנהלה בין השנים 1907–1909 הייתה שערוריית האאוטינג הפומבי הראשונה של המאה העשרים. הפרשה נסבה סביב האשמות שהטיח העיתונאי מקסימיליאן הַארְדֶן בדבר יחסים הומוסקסואליים בין הנסיך פיליפ מאוילנבורג, אחד מידידיו האישיים הקרובים ויועציו הנאמנים של הקיסר וילהלם השני, לבין הגנרל קוּנוֹ ממוֹלְטְקֶה. הפרשה הובילה לאחד הדיונים הציבוריים הראשונים בגרמניה בסוגיית ההומוסקסואליות, בדומה לדיון בבריטניה בעקבות משפטו וכליאתו של אוסקר ויילד.
בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים עשו עיתונאים מהשמאל אאוטינג למנהיג התנועה הנאצית אס אה, ארנסט רהם, שבעקבותיו כתב הסופר והעיתונאי אדולף ברנד: "כשאדם – כמורה, ככומר, כמייצג ציבור או כמדינאי – מבקש לקבוע בדרך המזיקה ביותר עם מי יקיימו אחרים קשרי אהבה תוך שימוש בשליטה משפילה – ברגע זה גם חיי האהבה הפרטיים שלו פוסקים מלהיות עניינים פרטיים והוא מאבד כל זכות להיות מוגן מעתה ואילך מפני מבט בוחן וחשדן של הציבור".
אאוטינג בארצות הברית בעשורים האחרונים של המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21

אחרי מהומות סטונוול ב-1969, המוני פעילים בתנועה הלהט"בית יצאו מהארון תוך קריאה "החוצה מהארונות, אל תוך הרחובות!". היו שדרשו מכל ההומואים לצאת מהארון. הם טענו כי זו חובתה של הקהילה להוציא מהארון את אלו שאינם מוכנים לצאת ממנו בעצמם. פעולות קיצוניות אלו גררו התנגדות. היו שסברו כי ידה של הזכות לפרטיות צריכה להיות על העליונה, וכי מוטב שהתנועה תגן על הומואים המצויים בארון, במיוחד במוסדות הומופוביים דתיים ובצבא. למרות הקריאות והלחץ לצאת מהארון, מרבית ההומואים והלסביות עדיין לא הסכימו לצאת מהארון.
בתקופה זו היו פוליטיקאים שמרנים שהתנגדו להכרה הציבורית הגוברת בהומוסקסואליות, ועסקו גם הם באאוטינג במטרה לבייש או לערער את האמון ביריביהם האידאולוגיים. בשנות השמונים של המאה העשרים, מגפת האיידס הובילה לאאוטינג של מספר בדרנים מפורסמים, ובכללם רוק הדסון.
האאוטינג הראשון שבוצע על ידי אקטיביסט בארצות הברית התרחש ב-23 בפברואר 1989. מייקל פטרליס (Michael Petrelis) ומספר שותפים החליטו להוציא מהארון את מארק הטפילד (Mark Hatfield), סנטור רפובליקאי מאורגון, משום שהטפילד תמך בחקיקה שיזם ג'סי הלמס. באירוע לגיוס תרומות בעיירה קטנה ליד פורטלנד, הקבוצה קמה והוציאה אותו מהארון בפני כל הקהל. בהמשך, פטרליס עשה ניסיון להגיע לחדשות: הוא עמד על מדרגות הקפיטול וקרא בקול את שמותיהם של "שנים עשר גברים ונשים גאים בסתר בפוליטיקה ובמוזיקה". למרות שעיתונאים הגיעו למקום, אף כלי תקשורת גדול לא פרסם את הסיפור, המוציאים לאור חששו שפרסום יסכן אותם בתביעות דיבה.
השבועון "אאוטוויק" (OutWeek), שהחל לצאת ב-1989 שימש בסיס הפעילות של האקטיביסט וחלוץ האאוטינג מיכלאנג'לו סיניורילה (Michelangelo Signorile), שחולל סערה במרץ 1990 כאשר הוציא מהארון את מלקולם פורבס (Malcolm Forbes), שנפטר זמן קצר לפני כן. סיניורילה פרסם טור קבוע בשם "משמרות הרכילות" (Gossip Watch) בו הוציא מהארון מפורסמים ועשירים רבים. הוא זכה לשבחים רבים אך גם ספג ביקורת קשה, ועורר מגוון רחב של תגובות שנעו בין "אחד מהגיבורים הגאים הגדולים בני זמננו" לבין אלה שגינו אותו וכינו את מעשיו "העלבות דוחות, ילדותיות וזולות". (Johansson & Percy, p. 183)
דמויות מפורסמות נוספות שבוצע להן אאוטינג כוללים את פאני פלאג (Fannie Flagg), פיט ויליאמס (Pete Williams), צ'סטיטי בונו (בנה של הזמרת שר) וריצ'רד צ'מברלין.
בשנת 2004 הוציא פעיל הזכויות הלהט"בי מייקל רוג'רס (Michael Rogers) מהארון את אדוארד שרוק (Edward Schrock), חבר קונגרס מווירג'יניה. רוג'רס חשף באתר האינטרנט שלו את העובדה ששרוק השתמש בשירות מין טלפוני כדי לפגוש גברים לצורך יחסי מין. שרוק לא הכחיש זאת, וב-30 באוגוסט 2004 הודיע כי לא יעמיד עצמו לבחירה חוזרת לקונגרס. רוג'רס טען שעשה לשרוק אאוטינג על-מנת להענישו על הצבעתו בעד חוק הגנת הנישואין (Marriage Protection Act), ועל כך ששרוק הצטרף לתומכים בתיקון הנישואין הפדרלי (Federal Marriage Amendment).
מושל ניו ג'רזי ג'ים מקגריבי (Jim McGreevey) הודיע שהוא "אמריקאי גאה" באוגוסט 2004. מקגריבי ידע שהוא עומד בפני תביעת הטרדה מינית שהגיש היועץ הביטחוני הקודם שלו, גולן ציפל (Golan Cipel), עמו קיים כביכול יחסי מין. מקגריבי אמנם התפטר, אך בניגוד לשרוק בחר להישאר בזירה הציבורית.
הקומיקאי ביל מאהר הוציא מהארון את קן מלמן (Ken Mehlman) בתוכנית הטלוויזיה לארי קינג לייב (Larry King Live) ב-2006. מלמן היה יושב ראש המפלגה הרפובליקאית, ובשנת 2004 שימש יושב ראש הקמפיין לבחירות לנשיאות של הנשיא ג'ורג' ו. בוש בשנת 2004. מלמן הודיע מיד לאחר מכן על כוונתו לפרוש מכהונתו כמנהיג המפלגה.
מניעים

גבריאל רוטלו (Gabriel Rotello), שהיה בעבר עורכו של "אאוטוויק", השתמש במילה "להשוות" (equalizing), באומרו ש"מה שכינינו 'אאוטינג' הוא בראש ובראשונה תזוזה עיתונאית לעבר התייחסות בתקשורת להומוסקואליות כאל שווה להטרוסקסואליות".
ישנם מניעים שונים לביצוע אאוטינג. מניע אפשרי הוא חשיפת מה שנראה כצביעות של אלה שבראנץ' כינה "ארונות של כוח". מניע נוסף הוא הרצון להעלאת המודעות לקיום הגאים ולסוגיות פוליטיות הקשורות אליהם, וכך להראות שלהיות הומו או לסבית אינו דבר "גרוטסקי עד כדי כך שאין להזכירו אף פעם". ריצ'רד מור (Richard Mohr) אמר
יש אנשים המשווים אאוטינג למקארתיזם...ואאוטינג כנקמה הוא כמו מקארתיזם: אאוטינג שכזה מאכיל את הזאבים בגאים, וכך הם נעשים חזקים יותר... אך סוג האאוטינג שאני דגלתי בו אינו מעודד, מגייס או מאשר בטקסיות ערכים המתנגדים לגאים; אלא דווקא פונה נגדם ופועל לחסלם. המטרה של אאוטינג כמו זה שתמכתי בו, אינה לנקום ולהעניש, ואינה לאפשר לאדם להסיט את תשומת הלב משפלותו שלו. מטרת האאוטינג היא להימנע מלהשפיל את עצמך. על כן, אאוטינג הוא גם כשר וגם תוצאה צפויה של חיים מוסריים.
(Mohr, Richard. Gay Ideas: Outing and Other Controversies, Boston: Beacon Press, 1992)
סיניורילה שאל, "כיצד ייתכן שלהיות הומו הוא עניין פרטי בעוד שלהיות סטרייט אינו עניין פרטי? סקס הוא פרטי. אולם כשאנו עושים אאוטינג איננו דנים בחיי המין של מאן דבעי. אנו רק אומרים שהוא גאה". "לאנשים רגילים עושים אאוטינג מזה עשורים. אנשים תמיד עשו אאוטינג לדוור, לחלבן, לבתולה הזקנה המתגוררת במורד הרחוב...המטרה של אאוטינג היא להראות שקיימים כל כך הרבה גאים בין מרבית האנשים הנראים בחברה שלנו, עד שכאשר מישהו יעשה אאוטינג לחלבן או לבתולה הזקנה, כולם יגידו, 'אז מה?' " (Signorile, p. 82)
כמעט כל אלה שגיבשו עמדה לגבי אאוטינג מגדירים גבולות שלדעתם אין לחצות בביצוע האאוטינג, אך אין הסכמה כללית לגבי מיקום הגבולות הללו. בצד אחד יש גישה לפיה אין לעשות לאף אדם אאוטינג, ובצד שני הגישה לפיה יש לעשות לכולם אאוטינג. בין שני קצוות אלו ניתן למנות ארבע גישות ביניים (Johansson & Percy, p. 228):
אאוטינג לצבועים, ורק כאשר הם מתנגדים באופן פעיל לזכויות ולאינטרסים של הקהילה הלהט"בית;
אאוטינג לאלו שבאופן סביל עוזרים למנגנונים הומופוביים;
אישים בולטים שאאוטינג שלהם ינפץ סטריאוטיפים ויאלץ את הציבור לשקול מחדש את יחסו להומוסקסואליות;
אאוטינג רק למי שחלף מהעולם.
הערכה באיזו גישה נוקט מבצע האאוטינג מאפשרת לקבל תובנה באשר ליעדים שאליהם הוא חותר. מרבית מבצעי האאוטינג שמים לעצמם למטרה את אלה שתומכים בהחלטות ומקדמים מדיניות, הן דתיים והן חילונים, המפלים גאים לרעה בשעה שהם עצמם חיים חיי גאווה חשאיים. לדברי העיתונאי ראנדי שילטס (Randy Shilts) מסן פרנסיסקו, "יש מוסכמה בקרב פעילי התנועה הגאה שהמכשול הקשה ביותר העומד בפני התקדמות ההומוסקסואלים [הוא] לעיתים קרובות לא הטרוסקסואלים, אלא חברי [קהילה] המצויים בארון". (Johansson & Percy, p. 226)
השפעה ואפקטיביות

האפקטיביות של אאוטינג כטקטיקה פוליטית תלויה בנכונות התקשורת לדווח על כך שאדם מסוים הוצא מהארון. המצאת האינטרנט הקלה מאוד על ביצוע אאוטינג לדמויות ציבוריות. לפני עשרים שנה, כשמייקל רוג'רס ביקש מעיתונאים לפרסם את טענותיו לגבי שרוק, הוא היה חייב גם לשכנע אותם ליטול על עצמם את הסיכון שתוגש נגדם תביעה משפטית. לו רוג'רס היה פועל היום, הוא היה יכול לפרסם טענות שכאלה באתר האינטרנט האישי שלו, וכך כלי תקשורת אחרים היו יכולים לדווח שבאתר האינטרנט שלו פורסם שאדם מסוים הוא הומו.
סיניורילה טוען שהאאוטינג של פיט ויליאמס "ותוצאותיו גרמו לפגיעה קשה במדיניות הצבא נגד הומואים". הפרסום שנוצר הציב את המדיניות בחזית המירוץ לנשיאות ארצות הברית ב-1992, וכל מועמדי המפלגה הדמוקרטית, כמו גם המועמד העצמאי רוס פרו, הבטיחו בפומבי שיביאו לקץ הנידוי.
תמיכה באאוטינג

פעילי זכויות גאים רבים מגנים על אאוטינג כטקטיקה. הפעיל הבריטי פיטר טטצ'ל (Peter Tatchell) אמר ש"לקהילה הלסבית וההומוסקסואלית הזכות להגן על עצמה מפני אנשי ציבור העושים שימוש לרעה בכוחם ובהשפעתם כדי לתמוך במדיניות הגורמת סבל להומוסקסואלים". ב-1994 הקבוצה האקטיביסטית של טטצ'ל, "אאוטרייג'!" (!OutRage), פרסמה את שמותיהם של ארבעה-עשר בישופים של כנסיית אנגליה כהומואים או ביסקסואלים, והאשימה אותם בצביעות על כך שהם תומכים במדיניות הכנסייה הרואה במעשים הומוסקסואלים חטא, בעוד שהם עצמם עוברים על האיסור בחייהם הפרטיים. לדברי טטצ'ל, "אאוטינג היא הגנה עצמית גאה. ללסביות והומואים יש זכות, וחובה, לחשוף צבועים והומופובים. אי ביצוע אאוטינג לבישופים התומכים במדיניות המזיקה להומוסקסואלים, תהווה הגנה על הבישופים האלה וכך תאפשר להם להמשיך להמיט ייסורים על חברים בקהילה שלנו. קנוניה עם צביעות והומופוביה אינה ניתנת להגנה אתית עבור נוצרים, או עבור אף אדם אחר".
נשיאת פינלנד טריה הלונן (Tarja Halonen) פרסמה ספר לקראת מסע הבחירות שלה לכהונה נוספת בשנת 2006, בו ציינה את עבודות החקיקה שביצעה כדי לקדם שוויון מיני כשהייתה בשנים 1980–1981 יושבת ראש ארגון הזכויות הלהטב"י SETA. היא ביקרה אנשים המצויים בארון על כך שהם "אינם מעיזים לעשות דבר בעצמם, אך הם שמחים שאנחנו עשינו את העבודה בשבילם".
ביקורת

אאוטינג נעשה על ידי אמצעי תקשורת אירופאים ואמריקאים לכריסטין יורגנסן, לבת' אליוט (Beth Elliott), לד"ר רנה ריצ'רדס, לסאנדי סטון (Sandy Stone), לבילי טיפטון (Billy Tipton), לאלאן ל' הארט (Alan L. Hart), לאפריל אשלי (April Ashley), לקארולין קוסי (Caroline Cossey), לז'אנה סטיל (Jahna Steele) ולננסי ז'אן ברקהולדר (Nancy Jean Burkholder), ובמקרה של בילי טיפטון על ידי חוקר מקרי המוות שלו. במקרים רבים, האאוטינג גרם לנזק רב בחייהם הפרטיים ובקריירה שלהם.
יש פעילים בקהילה הלהט"בית שמביעים מורת רוח מאאוטינג בכלל וכטקטיקה פוליטית בפרט. הם טוענים שגם לשמרנים המתנגדים לקהילה הלהט"בית יש זכות לפרטיות אישית, ויש לכבדה כזכות בסיסית. סטיבן פישר (Steven Fisher), דובר הקמפיין לזכויות אדם, קבוצת ההגנה הגדולה ביותר להומואים ולסביות בארצות הברית, בהעירו על האאוטינג שבוצע לשרוק, אמר שהוא מתנגד ל"שימוש בנטייה מינית ככלי נשק". כריסטופר בארון (Christopher Barron), המנהל הפוליטי של הלוג קאבין רפאבליקנס (Log Cabin Republicans), קבוצה המייצגת הומואים ולסביות רפובליקאים, אמר: "אנו מאוד לא מסכימים עם קמפיין האאוטינג, אך אנו גם מתנגדים מאוד לחסות שהנשיא בוש נותן ל...תיקון הנישואין הפדרלי."
רוג'ר רוזנבלאט (Roger Rosenblatt) טען בינואר 1993 במאמרו שפורסם במגזין הניו יורק טיימס תחת הכותרת "מי הרג את הפרטיות?", ש"המנהג לעשות אאוטינג להומוסקסואלים מרמז שלהומוסקסואלים יש זכות לבחירה חופשית, אך לא לחיים פרטיים". (Signorile, p. 80)
ביקורת נוספת על אאוטינג מתמקדת בפגיעה האישית והמקצועית שנגרמת לאדם שמבוצע בו אאוטינג החושף את היותו הומוסקסואל, לסבית, טרנסג'נדר, או טרנסקסואלית, ובכך שהיו אנשים שעשו להם אאוטינג בטעות, או שעשו להם אאוטינג מבלי שיש כל הוכחה לכך שהם הומואים, לסביות, טרנסג'נדרים או טרנסקסואלים. היו מקרים שבהם בוצע באנשים אאוטינג שחשף אותם כטרנסקסואלים, כאשר למעשה לא הייתה אף הוכחה לכך שהם בכלל בעלי עבר כל שהוא של טרנסקסואליות או התערבות דומה אחרת (כגון תהליכים כירורגיים הקשורים באינטרסקסואליות), מעשה שהסב נזק לסובלים ממנו ומהווה עילה לתביעה.
בביקורתה על טענותיו של העיתונאי גל אוחובסקי לגבי נטייתו המינית של הזמר הראל סקעת, ביקשה ד"ר נעמי אפל לערוך השוואה בין ניצול סמכותו של מעביד למען הטרדה מינית של עובדתו, לבין ניצול כוח תקשורתי של אדם אחד, למען אאוטינג כלפי אדם אחר, תוך סלידה מהנעשה לכאורה לסקעת. כמו כן ציינה אפל את חוסר האונים הנגרם למושא האאוטינג באשר הוא.
ראו גם

דוקסינג
לקריאה נוספת

Cory, Donald Webster. The Homosexual in America: A Subjective Approach. New York: Greenfield, 1951.
Gross, Larry. Contested Closets: The Politics and Ethics of Outing. University of Minnesota Press, 1993 ISBN 0816621799
Johansson, Warren & Percy, William A. Outing: Shattering the Conspiracy of Silence. Harrington Park Press, 1994.
Signorile, Michelango (1993). Queer In America: Sex, Media, and the Closets of Power. ISBN 0-299-19374-8.
הערות שוליים

↑  (William A. Henry III)
↑  Johansson, Warren & Percy, William A. Outing: Shattering the Conspiracy of Silence. Harrington Park Press, 1994.
↑  תולדות המיניות, כרך II : השימוש בתענוגות, הוצאת רסלינג 2008 [Gallimard 1984], מצרפתית: הילה קרס.
↑  Brand, Adolph. Political Criminals: A Word About the Röhm Case (1931) Reprinted in Homosexuality and Male Bonding in Pre-Nazi Germany, edited by Harry Oosterhuis, 235–240. New York, Haworth, 1991.
↑  Gross, p. 85
↑  Ken Mehlman Out as RNC Chair
↑  Why I Oppose Outing", OutWeek, May 29, 1991"
↑  Signorile, p. 78
↑  Signorile, p. 80
↑  נעמי אפל, דין הוצאה מהארון כדין הטרדה מינית, באתר ynet, 9 באוגוסט 2010
| לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב)  |
| --- | --- | --- |
| זהות ונטייה מינית | ביסקסואליות (הקהילה הביסקסואלית) • הומוסקסואליות • הטרוסקסואליות • לסביוּת • פאנסקסואליות • קוויר •  פוליסקסואליות • אומניסקסואליות • מונוסקסואליות • בי-קיוריוס • א-מיניות • הטרופלקסיביליות • דמוגרפיה • סאפיוסקסואליות • א-מיניות אפורה |  |
| זהות מגדרית | מגדר • מגדריזם • התפתחות הזהות המגדרית • ביטוי מגדרי • כינוי גוף מגדרי • התאמה מגדרית • ניתוח להתאמה מגדרית • חרטה על הליך התאמה מגדרית • טרנסג'נדר (אישה טרנסית, גבר טרנס) • סיסג'נדר • טרנסקסואליות • קרוס-דרסינג • ג'נדרקוויר • ביג'נדר • אינטרסקס • אג'נדר • פאנג'נדר • טריג'נדר |  |
| מושגי יסוד | הקהילה הגאה • גיבוש זהות • יציאה מהארון • אאוטינג • מהומות סטונוול • חודש הגאווה • מצעד הגאווה • טיפול המרה • הומופוביה • הומופוביה מופנמת • ביפוביה • טרנספוביה • טרנסמיזוגניה • הטרוסקסיזם • הומונורמטיביות • הטרונורמטיביות • גאווה • פינקוושינג • סטרייטוושינג |  |
| סמלי להט"ב | משולש ורוד • משולש שחור • דגל הגאווה • דגל גאווה • הדגל הלסבי • דגל הגאווה הפאנסקסואלי • דגל הגאווה הביסקסואלי • דגל האינטרסקס • דגלי גאווה נוספים |  |
| שונות | גברים המקיימים יחסי מין עם גברים • נשים המקיימות יחסי מין עם נשים • יחסי מין הומוסקסואליים • יחסי מין לסביים • G0y • דייקס און בייקס • הומופיל • אלימות נגד להט"ב • התאבדויות בני נוער • לסביות פוליטית • פמיניזם לסבי • שבוע המודעות הטרנסג'נדרי • מבטא הומוסקסואלי • סטריאוטיפים על להט"בים • בריונות והטרדות נגד להט"ב • הזדקנות בקהילה הגאה • לימודי להט"ב |  |
לקטגוריה • לפורטל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553977205171  LCCN: sh93002177  LNB: 000306705
פורטו נובו

ערך זה עוסק בבירת בנין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  בנין בנין
 תאריך ייסוד:  המאה ה-16
 שטח:  52 קמ"ר
 גובה:  38 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  264,320 (2013)
 קואורדינטות:  6°29′50″N 2°36′18″E﻿ / ﻿6.49722222222222°N 2.605°E﻿ / 6.49722222222222; 2.605
 http://www.villedeportonovo.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בנין מוגדלת) קוטונו אבומה פאראקו דג'וגו קאנדי נאטיטינגו ניגריה ניז'ר בורקינה פאסו טוגו מפרץ גינאהפורטו נובו(למפת בנין רגילה) קוטונו אבומה פאראקו דג'וגו קאנדי נאטיטינגו ניגריה ניז'ר בורקינה פאסו טוגו מפרץ גינאהפורטו נובו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פורטו נובו (בצרפתית: Porto-Novo) היא בירתה הרשמית של בנין. בעיר מתגוררים 223,552 תושבים (נכון לשנת 2002). היא עיר נמל השוכנת לחוף לגונת פורטו נובו, במפרץ גינאה באפריקה.
פירוש השם

שמה של העיר הוא שתי מילים בפורטוגזית שפירושן "נמל חדש".
היסטוריה

העיר נוסדה בסוף המאה ה-16 על ידי אנשי שבט הגאן. העיר נבנתה על ידי הפורטוגזים במאה ה-17 על מנת להוות עיר נמל ממנה ניתן יהיה לייצא עבדים לאמריקה. הממלכה של פורטו נובו "הסכימה" לקבל הגנה צרפתית על מנת להתגונן מפני הבריטים בשנת 1883, אך הממלכה השכנה אבומה התנגדה לחסות הצרפתית ופרצה מלחמה. ב-1883 פלש הצי הצרפתי לפורטו נובו וקוטונו, והם הפכו לחלק מהמושבה הצרפתית דהומיי. בשנת 1900 הפכה פורטו נובו לבירת דהומיי.
כלכלה

פורטו נובו היא העיר השנייה בגודלה בבנין, ומבחינה כלכלית היא שנייה בחשיבותה לקוטונו. העיר מהווה מרכז חקלאי, ומגדלים בסביבתה בעיקר כותנה וקפוק. כמו כן מייצרים בעיר שמן דקלים.
אתרים בעיר

המוסד להשכלה גבוהה של בנין
מוזיאון פורטו נוב ואתנוגרפיה
ארמון המלך טופה.
כריסטיאן פאבון

כריסטיאן פאבון (נולד ב-21 בינואר 1996) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בגרמיו ובנבחרת ארגנטינה.
קריירה

פאבון התחיל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של הקבוצה הארגנטינאית טאז'רס קורדובה בשנת 2005, כשהיה בן 9.
ב-7 בפברואר 2012, כשהיה בן 16, עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-9 ביולי 2014 זכה להתעניינות רבה מקבוצת בוקה ג'וניורס הארגנטינאית והצטרף למועדון בסכום של מיליון וחצי אירו.
ב-18 ביולי 2014 הושאל לקבוצת אתלטיקו קולון לחצי שנה. ב-5 באפריל 2015 רשם את הופעת הבכורה במדי בוקה ג'וניורס בניצחון 2-0 על הורקאן במשחק ליגה. ב-20 באפריל 2015 כבש את שער הבכורה שלו במועדון מול לנוס, כשהוא רק בן 19. בעונת 2015 כבש בסך הכל 2 שערים ב-6 הופעות. בעונת 2016 שיחק את רוב משחקי המועדון במסגרת גביע הליברטדוס ואף העפיל איתם לשלב חצי הגמר של הטורניר. פאבון כבש במסגרת הטורניר 4 שערים ב-8 הופעות אך המעיט לשחק במסגרת ליגת העל הארגנטינאית באותה עונה. פאבון זכה להתעניינויות רבות מקבוצות רבות מאירופה, אך החליט להישאר בבוקה ג'וניורס. בעונת 2016/17 רשם עונה מוצלחת עם 30 הופעות במדי הקבוצה ו-9 שערים. בעונת 2017/18 הופיע במדי הקבוצה 25 פעמים ורשם 6 שערים ו-11 בישולים במסגרת הליגה. בספטמבר 2017 סומן במקום ה-22 בדירוג 50 השחקנים הכי טובים עד גיל 21. ב-17 במאי 2018 שיחק מול אליאנסה לימה במסגרת גביע הליברטדוס ובישל 4 שערים כשתוצאת הסיום הייתה 5-0 לטובת בוקה ג'וניורס. בכך העלה את מאזנו בגביע לשער אחד ו-6 בישולים ב-6 הופעות. ב-9 בינואר 2018 סומן כמחליף של אלכסיס סאנצ'ס בארסנל וב-27 במאי דווח שבשיקטש הטורקית מעוניינת להחתים את פאבון בשורותיה ואף הומלץ על ידי ליונל מסי לשחק במדי ברצלונה.
ב-8 באוגוסט 2019 הושאל ללוס אנג'לס גלאקסי עד לסוף העונה. לאחר מכן שיחק בבוקה ג'וניורס, לאחר שחזר מההשאלה ללוס אנג'לס גלאקסי ב-1 בינואר 2021.
ב-3 ביולי 2022 חתם פאבון לשלוש שנים באתלטיקו מיניירו.
ב-16 בפברואר 2024 חתם לשנתיים בגרמיו.
נבחרת לאומית

פאבון שיחק בנבחרת ארגנטינה עד גיל 17 וכבש 5 שערים ב-8 הופעות. משם הוא המשיך לנבחרת ארגנטינה עד גיל 20, שם הופיע 6 פעמים וכבש 4 שערים. ב-4 באוגוסט 2016 זומן על ידי המאמן הארגנטינאי חוליו אולרטיקואצ'אה להרכב נבחרת ארגנטינה במסגרת אולימפיאדת ריו 2016. ב-11 בנובמבר 2017 זומן על ידי המאמן הארגנטינאי חורחה סמפאולי לנבחרת ארגנטינה, כשהיה רק בן 21. הוא ערך פאבון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מול נבחרת רוסיה כשעלה מהספסל בדקה ה-78. המשחק נגמר 1-0 לטובת ארגנטינה לאחר שער של סרחיו אגוארו בדקה ה-86. ב-14 בנובמבר 2017 בישל פאבון את השער השני לסרחיו אגוארו במשחק מול נבחרת ניגריה. המשחק הסתיים בהפסד 4-2. לאחר מכן נכלל בסגל הרשמי למונדיאל 2018.
הערות שוליים

↑  בהמלצת מסי: ברצלונה פועלת להחתמת פאבון, באתר ONE‏, 5 ביוני 2018
↑  mlssoccer, LA Galaxy sign Cristian Pavon on loan from Argentine club Boca Juniors | MLSSoccer.com, mlssoccer (באנגלית)
↑  Mais um: Atlético-MG anuncia a contratação de Pavón, quarto reforço para janela de julho, ge, ‏2022-07-03 (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Mave Tecnologia, Grêmio fecha acordo com atacante argentino Cristian Pavón, Grêmio FBPA (ב־Brazilian Portuguese)
| נבחרת ארגנטינה – אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) |
| --- | --- | --- |
|  1 רולי •  2 ג'יאנטי •  3 סוטו •  4 גומס •  5 רומרו •  6 קואסטה •  7 פאבון •  8 אסקסיבר •  9 קאלרי •  10 קוריאה •   11 סימאונה •  12 וורנר • 13 ארסורה •  14 לו סלסו • 15 מגאז'אן • 16 וגה • 17 מרטינס • 18 אספינוסה • מאמן: אולרטיקואצ'אה |  1 רולי •  2 ג'יאנטי •  3 סוטו •  4 גומס •  5 רומרו •  6 קואסטה •  7 פאבון •  8 אסקסיבר •  9 קאלרי •  10 קוריאה •   11 סימאונה •  12 וורנר • 13 ארסורה •  14 לו סלסו • 15 מגאז'אן • 16 וגה • 17 מרטינס • 18 אספינוסה • מאמן: אולרטיקואצ'אה | ארגנטינה |
| נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 גוסמאן •  2 מרקאדו •  3 טגליאפיקו •  4 אנסאלדי •  5 ביגליה •  6 פאסיו •  7 באנגה •  8 אקוניה •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 די מריה •  12 ארמני • 13 מסה •  14 מסצ'ראנו • 15 פרס • 16 רוחו • 17 אוטמנדי • 18 סאלביו • 19 אגוארו • 20 לו סלסו • 21 דיבאלה • 22 פאבון • 23 קבאז'רו • מאמן: סמפאולי |  1 גוסמאן •  2 מרקאדו •  3 טגליאפיקו •  4 אנסאלדי •  5 ביגליה •  6 פאסיו •  7 באנגה •  8 אקוניה •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 די מריה •  12 ארמני • 13 מסה •  14 מסצ'ראנו • 15 פרס • 16 רוחו • 17 אוטמנדי • 18 סאלביו • 19 אגוארו • 20 לו סלסו • 21 דיבאלה • 22 פאבון • 23 קבאז'רו • מאמן: סמפאולי | ארגנטינה |
קגו

| קגו |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: סופיות שמש
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קגואיים
סוג:: Rhynochetos
מין:: קגו
שם מדעי
 Rhynochetos jubatus ‏ורו & Murs, 1860

ביצת קגו, מאוסף מוזיאון טולוז
קגו (שם מדעי: Rhynochetos jubatus) הוא מין יחיד במשפחתו ואנדמי לקלדוניה החדשה של עוף מסדרת סופיות השמש. כל גופו של הקגו צבוע באפור כחלחל מלבד רגליו ומקורו האדומים. רגליו של הקגו ארוכות, ויש לו ציצת נוצות.
מאפיינים

אורכו של הקגו כ-55 ס"מ, ומשקלו יכול להשתנות מאוד בין עונה לעונה, בטווח 0.7 עד 1.1 קילוגרם. מכיוון שהוא אינו יכול לעוף (ואולם הוא יכול לדאות תוך כדי בריחה), הוא מבלה את רוב זמנו על הקרקע, ומחפש אחר חסרי חוליות שאותם יוכל לאכול. אפילו קנו, הבנוי מזרדים, נבנה על הקרקע. הנקבה מטילה ביצה אחת, והזכר והנקבה משתפים פעולה בדגירה ובגידול הגוזל. מכיוון שהוא אינו יכול לעוף, הקגו חשוף מאוד לטורפים - שלא היו בבית גידולו עד שהובאו על ידי האדם, ולכן הוא כעת בסכנת הכחדה.
הקגו משמיע מגוון רחב של קולות, בדרך כלל ב"דואטים", שאותם הוא עושה בבוקר למשך כ-15 דקות.
הקגואים מאוד טריטוריאליים, והטריטוריות שלהם נפרשות על שטחים של 100 עד 280 דונם. בתוך הטריטוריות שלהם, הזכרים והנקבות בודדים, ושטחי האכילה שלהם נפרדים זה מזה (אך חופפים). הקגו משתמש בציצת הנוצות ובכנפיים שלו לצורך מצגי חיזור, שהקגואים משתמשים בגרסה שונה מעט שלהם כדי להרתיע טורפים פוטנציאליים. בעיות טריטוריאליות בין קגואים נפתרות בדרך כלל על ידי קרב ביניהם, המתבצע בעזרת הכנפיים והמקורים ועלול לגרום לפציעות חמורות.
הקגו ניזון כמעט אך ורק מבשר של בעלי חיים שונים: חלזונות, לטאות ותולעים טבעתיות מהוות חלק עיקרי מתזונתו; אך הוא ניזון גם מזחלים, עכבישים, מרבי רגליים וחרקים כמו חגבים וחיפושיות.
הערות שוליים

↑  קגו באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00679876