stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורט טוטן
ההיסטוריה של המבצר > הקמת המבצר

ב-1857 רכשה ממשלת ארצות הברית קרקע פרטית של משפחת Willets במקום שנקרא Willets Point בחלקה הצפון מזרחי של קווינס וב-1861 קראה לאזור "קמפ מורגן" על שם מושל ניו יורק באותה תקופה, אדווין מורגן. ב-1862, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, החלה בניית המבצר במטרה להגן על הגישה של ספינות לנמל ניו יורק דרך האיסט ריבר. כדי לחזק הגנה זו הוקם מצידו השני של האיסט ריבר (ברובע ברונקס) מבצר סקיילר (אנ').
את התכנון הראשוני של המבצר הכין, ב-1857, רוברט אי. לי והתוכניות שונו בהמשך על ידי המהנדס הראשי של צבא ארצות הברית ג'וזף גילברט טוטן (אנ') (שב-1898 נקרא המבצר על שמו). בניית המבצר, שהחלה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, נעצרה לאחר בניית שתי קומות (מתוך הארבע המתוכננות).
ההיסטוריה של המבצר > 1890-1869

ב-1869 החל לפעול במבצר בית ספר להנדסה צבאית, בפיקודו של בריגדיר גנרל הנרי לרקום אבוט (אנ'). אחת המשימות הראשונות של היחידה הייתה פיתוח שדות מוקשים ימיים. ב-1890 ערכו מהנדסי בית הספר ניסויים בטורפדו חשמלי.
ב-1870 נבנו מסביב למבצר עמדות לשתי סוללות ארטילריה (סוללה א' של 26 תותחים וסוללה ב' של 16 מרגמות). ב-1871 נחפרה מנהרה שחיברה את סוללה א' למבצר.
ההיסטוריה של המבצר > 1916-1890

ב-1885 מינה נשיא ארצות הברית, גרובר קליבלנד, מועצה צבאית-אזרחית לבחון את הגנת חופי המדינה. המועצה, שנקראה מועצת אנדיקוט על שם ראש המועצה ומזכיר המלחמה של ארצות הברית ויליאם אנדיקוט, הגישה שורה של המלצות. בין השאר המליצה המועצה על שדרוג פורט טוטן וב-1897 החל תהליך שדרוג המבצר ועמדות התותחים שמסביבו והחלפת התותחים בדגמים חדשים.
החל מ-1900 הצטמצמה חשיבותו של פורט טוטן בהגנה על נמל ניו יורק לאחר שצבא ארצות הברית החל לחזק את ההגנה על איסט ריבר ונמל לונג איילנד ממזרח לפורט טוטן (אנ'). בהתאם לשינוי זה הוצאו חלק מהתותחים מהמבצר. ב-1901 הועבר בית הספר להנדסה צבאית, שפעל במבצר, לוושינגטון די. סי. והוא הועבר לאחריות חיל התותחנים החופי של צבא ארצות הברית.
ההיסטוריה של המבצר > מלחמת העולם הראשונה ואחריה

עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה גיבש הפיקוד האמריקאי תפיסה שהסכנה מאוניות גרמניות מינימלי ולכן החל תהליך העברת תותחים והמרגמות ממבצרי החוף (ופורט טוטן ביניהם) לתמיכה במערכה בחזית המערבית באירופה. תותחים אלו הפכו לתותחי שדה נגררים או הורכבו על גבי רכבות. במקביל הפך המבצר למחנה לקליטת חיילים חדשים, אימונם וציודם לקראת היציאה למלחמה באירופה.
לאחר סיום המלחמה המשיך תהליך צמצום הארטילריה הכבדה בפורט טוטן כשחלק מהתותחים הוחלף בתותחי נ"מ. עד 1935 הוצאו מהמבצר כל תותחי החוף.
ההיסטוריה של המבצר > מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה קלט המבצר כ-900 חיילים של מפקדת ההגנה האווירית של החוף המזרחי (אנ'). מפקדה זו נסגרה במאי 1944.
ההיסטוריה של המבצר > המלחמה הקרה

ב-1954, בתקופת המלחמה הקרה, הפך פורט טוטן לאחת מהמפקדות של פרויקט ניקה לפיתוח טילי קרקע-אוויר. ממפקדה זו ניהל פיקוד ההגנה האווירית את הטילים ותותחי הנ"מ שהוצבו באתרים שונים באזור ניו יורק.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 הצטמצמה המתיחות בין ברית המועצות וארצות הברית וצבא ארצות הברית החליט לסגור את פרויקט ניקה ולהעביר את האחריות על פורט טוטן מהצבא הסיר לכוחות המילואים.
נטען שבאותן שנים שימש חלק מהמבצר מחסה ממשלתי להגנה על ג'וזף וולאצ'י שהיה איש המאפיה הראשון ששבר את קוד השתיקה וחשף את קיומה של המאפיה האמריקאית ואת קשריה לקוזה נוסטרה.
ההיסטוריה של המבצר > המבצר כיום

רובו של שטח המבצר, כולל סוללות התותחים ההקפיות הפכו לפארק הפתוח לכלל האזרחים באחריות "מחלקת הפארקים של העיר ניו יורק" (אנ'). במרכזו של הפארק נבנה מרכז מבקרים הכולל מוזיאון המציג ממצאים ומידע על המבצר.
מספר מבנים משמשים ארגונים ממשלתיים כמו משטרת ניו יורק, מחלקת כיבוי אש של ניו יורק, צבא המילואים של ארצות הברית ומשמר החופים של ארצות הברית.
המבנה העיקרי והמרשים ביותר במבצר הוא מועדון הקצינים (אנ') שתוכנן על ידי רוברט אי. לי ונבנה ב-1870. ב-1986 נכלל המבנה במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ומשמש כיום כמקום מושבה של האגודה Bayside Historical Society. המוטיב הבולט במבנה הם שלושת הצריחים שנבנו לסמל את חיל ההנדסה ששכן במבצר בתקופה בה נבנה המועדון והיה מעורב בתכנונו.
מבנה המבצר

על פי התוכניות המקוריות שהכין ג'וזף גילברט טוטן אמור היה המבצר לכלול ארבע קומות של עמדות עבור 68 תותחים שפניהם לכוון הנהר. תכנון זה היה חריג בין מבצרי הגל השלישי ורק עוד שני מבצרים תוכננו כך. בפועל נמשכה בניית המבצר מעבר לסיום מלחמת האזרחים האמריקנית ולאור הנזקים שנגרמו לחלק מהמבצרים במהלך המלחמה השתנתה התפיסה בפיקוד הצבאי בנוגע לחשיבות המבצרים ותקציבי הבנייה צומצמו. החלטה זו הביאה לכך שבסופו של דבר נבנו רק שתי קומות בפורט טוטן.
בהיקפו של שטח המבצר נבנו יסודות עבור סוללות תותחים. תחילה נבנו מעפר ובעקבות ועדת אנדיקוט חוזקו בבטון.
שרידים של אחת מעמדות התותחים שהקיפו את המבצר
עמדות תותחים בקומה השנייה במבצר. העמדות חסרות גג לאחר שתקציב הבנייה קוצץ עם סיום מלחמת האזרחים
עמדות תותחים בקומה הראשונה
מנהרה שחיברה את אחת הסוללות ההיקפיות למבצר
דמות חייל במוזיאון המבצר במרכז המבקרים
לקריאה נוספת

Berhow, Mark A., ed. (2015). American Seacoast Defenses, A Reference Guide (Third ed.). McLean, Virginia: CDSG Press. ISBN 978-0-9748167-3-9.
Lewis, Emanuel Raymond (1979). Seacoast Fortifications of the United States. Annapolis: Leeward Publications. ISBN 978-0-929521-11-4.
Rinaldi, Richard A. (2004). The U. S. Army in World War I: Orders of Battle. General Data LLC. ISBN 0-9720296-4-8.
Roberts, Robert B. (1988). Encyclopedia of Historic Forts: The Military, Pioneer, and Trading Posts of the United States. New York: Macmillan. ISBN 0-02-926880-X.
Weaver II, John R. (2018). A Legacy in Brick and Stone: American Coastal Defense Forts of the Third System, 1816-1867, 2nd Ed. McLean, VA: Redoubt Press. ISBN 978-1-7323916-1-1.
הערות שוליים

↑  מבצרי הגל השלישי, באתר cdsg.org
↑  פיתוחים אלו שימשו את צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה
↑  סוללת התותחים "קינג", באתר fortwiki.com
↑  סד"כ צבא ארצות הברית 1919-1941, באתר armyupress.army.mil
↑  Federal Writers' Project, New York City Guide, Volume 1, 1939, page 572
↑  בפורט טוטן לא הוצבו טילי קרקע אוויר
↑  History Comes Alive At Fort Totten Park, באתר nycgovparks.org, 26 במרץ 2008
↑  מוזיאון פורט טוטן, באתר museum.dmna.ny.gov
↑  פורט טוטן והאגודה ההיסטורית של בייסייד, באתר baysidehistorical.org
נסים קרליץ

| --- | --- |

הרב נסים קרליץ
 לידה:  29 ביולי 1926 י"ח באב ה'תרפ"ו וילנה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  21 באוקטובר 2019 (בגיל 93) כ"ג בתשרי ה'תש"ף בית החולים מעייני הישועה, בני ברק
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פוניבז' 
 מקום פעילות:  ישראל- בני ברק
 תקופת הפעילות:  ? – 21 באוקטובר 2019 
 השתייכות:  יהדות חרדית 
 תחומי עיסוק:  הלכה, דיינות, תלמוד בבלי
 תפקידים נוספים:  חבר מועצת גדולי התורה, חבר נשיאות ועד הישיבות, אב בית דין, ראש כולל אברכים
 רבותיו:  רבי אברהם ישעיהו קרליץ, אביו הרב נחום מאיר קרליץ והרב יעקב ישראל קניבסקי
 חיבוריו:  חוט שני
 
הרב שמריהו יוסף נסים קרליץ (י"ח באב ה'תרפ"ו, 29 ביולי 1926 – כ"ג בתשרי ה'תש"ף, 21 באוקטובר 2019) היה מבכירי פוסקי ההלכה החרדים ליטאים, מייסד וראש בית דין צדק בני ברק (כונה "הגאב"ד"), חבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה, ראש כולל חזון איש ורב שכונת רמת אהרן.
ביוגרפיה

נולד בקוסובה שבבלארוס, לרב נחום מאיר קרליץ ולבתיה, אחותו של החזון איש. עלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת ה'תרצ"ו, לאחר שהוריו הבינו כי יחויבו לשולחו לבית הספר הפולני[דרוש מקור]. למד בישיבת תפארת ציון ובישיבת לומז'ה. תקופה קצרה לאחר פתיחת ישיבת פוניבז' בבית הכנסת "הליגמן", עבר ללמוד בה בהמלצת דודו החזון איש. בה'תשי"א נישא ללאה, בתו של הרב צבי קופשיץ מירושלים, נינתו של הרב חיים זוננפלד. בה'תשט"ו מונה לר"מ בישיבת חוג חתם סופר, ובה'תשי"ח עבר לישיבת ויז'ניץ בבני ברק, שם לימד עד שנת ה'תשכ"ב.
בשנת ה'תשע"ה נפטרה אשתו.
במוצאי שמחת תורה, כ"ג בתשרי ה'תש"ף, 21 באוקטובר 2019, נפטר בגיל 93 בבית החולים מעייני הישועה לאחר סיבוך של דלקת ריאות. הלווייתו התקיימה למחרת בבני ברק. מסע ההלוויה נע מרחוב רבי עקיבא לבית העלמין ברחוב חזון איש בעיר, והשתתפו בו על פי ההערכות כ-100,000 אנשים.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בשנת ה'תשי"ט עם פטירת אביו מונה תחתיו כראש כולל חזון איש וכרב בית הכנסת הליגמן. הרב קרליץ היה חבר ועדת הרבנים של המרכז הרפואי מעיני הישועה. בשנת ה'תשל"ב מונה לחבר בוועד הישיבות ובמשך שנים היה נשיא הוועד לצידו של הרב וואזנר. בשנת ה'תשל"ו מונה לרב שכונת רמת אהרון בבני ברק. בשנת ה'תשל"ז מונה לחבר במועצת גדולי התורה. עם הקמת מועצת גדולי התורה של דגל התורה בה'תשמ"ט עבר אליה. היה שותף בגיבוש הסכם האיחוד מחדש בין דגל התורה ואגודת ישראל בשנת 1992.
בה'תשכ"ח הקים את בית דין צדק בני ברק בעידודו של הרב יעקב ישראל קניבסקי. זהו בית הדין הפרטי הגדול בעולם והוא מונה עשרות דיינים בכמה הרכבים. מתקיימים בו מספר דיני תורה ביום בנושאי אישות וממונות. בית הדין עוסק גם בגיורים, בענייני כשרות ובעניינים ציבוריים. הרב קרליץ עמד בראשות בית הדין עד אייר ה'תשע"ב (2012), אז פרש ותחתיו מונה חתנו לשעבר, הרב שריאל רוזנברג.
בשבט ה'תשל"ג נאם בכנס כנגד היתר האח והאחות של הרב שלמה גורן. בשנת ה'תש"ם חתם עם הרב שך והרב יעקב ישראל קניבסקי על מכתב נגד השבועון החרדי "צופר". בסיוון ה'תשע"ג כתב מכתב כנגד שילוב לימודי חול בכולל אברכים.
בוויכוח על השליטה בישיבת פוניבז' הוא מונה כבורר מוסכם ובבית דינו התקיימו מספר דיונים. בעקבות טענות מצידו של הרב מרקוביץ פסקו הדיונים והוא פרסם פסק ביניים שעליו חתמו הרב הרב שטינמן והרב אלישיב. בהמשך, תמך במהלכיו של הרב אליעזר כהנמן.
הרב קרליץ עסק ביהדותה של קהילת הצ'ואטה, קהילה הטוענת להיות קהילה של אנוסים וקבע שבתנאים מסוימים נתן להכיר ביהדות בחלק מחברי הקהילה. פסק זה אינו מתייחס לבעיות ממזרות ובעיות אחרות שיכולות להתעורר ללא עריכת קדושין וגיטין כהלכה.
משפחתו

לרב נסים וללאה קרליץ היו אחד עשר ילדים. מבניו:
מרדכי היה ראש עיריית בני ברק בין השנים 1998–2003 מטעם מפלגת דגל התורה
הרב אברהם ישעיהו – ממלא מקום אביו ברבנות בית הכנסת הליגמן בבני ברק
הרב שאול – ממלא מקום אביו בראשות כולל חזון איש
הרב נחום מאיר – רב קהילה בבאר שבע
הרב שמואל הלל – מנהל בית דין צדק בני ברק
מחתניו:
הרב שריאל רוזנברג (היה נשוי בזיווג ראשון לבתו ציפורה, סופרת ילדים, עד לפטירתה) – ממלא את מקומו בראשות בית דין צדק בני ברק משנת 2012
הרב מנחם מנדל לובין – דיין ומו"צ בבית הדין; לאחר פטירת הרב קרליץ מונה במקומו לרב שכונת רמת אהרן
הרב אהרן אוסטרן – ר"מ בישיבת ארחות תורה ורב בית כנסת צא"י יד אהרן בשכונת רמת אהרן בבני-ברק
ספריו

שיעורי הגר"נ – על הלכות תרומות ומעשרות במשנה תורה לרמב"ם
סדרת חוט שני 16 כרכים – על הלכות ריבית, נדה, שבת (4 כרכים), שמיטה, יום טוב וחול המועד, פסח, ראש השנה וימים נוראים, תלמוד תורה, תפילין, חובות הלב, ועירובין (ח"א; ה'תשפ"א). הסדרה נערכה משיעוריו על ידי הרב חיים אריה הלוי הוכמן, והוגהה ברובה על ידו.
משנת ה'תשע"ד מוציאים תלמידיו עלון שבת בשם נשיח בחוקיך ובו מדברי תורתו.[דרושה הבהרה]
מתלמידיו

הרב שריאל רוזנברג, חתנו וממלא מקומו בבית הדין ורב בית הכנסת "בית אריה"
הרב יהודה סילמן, אב"ד בבית הדין ורב בית הכנסת "קהל חסידים" בשכונת רמת אלחנן
הרב שבח צבי רוזנבלט, דיין בבית הדין, רב העיר בני ברק ורב קהילת "שיח יצחק" במודיעין עילית, ראש רשת בתי הוראה וחבר בד"ץ שארית ישראל
הרב אברהם יצחק הכהן רובין אב"ד בבית הדין, רב קהילת בני תורה ברחובות וחבר בד"ץ שארית ישראל
הרב יצחק מרדכי רובין אב"ד בבית הדין, רב קהילת בני תורה בהר נוף ומחבר הספרים מראה כהן וארחות שבת
הרב יהודה אריה דינר רב בית הכנסת דברי שיר בבני ברק
הרב יהודה טשזנר, מרבני הקהילה החרדית באופקים
הרב מרדכי קראוס, רב הקהילה החרדית בירוחם
הרב שמעון גלאי, רב בכמה קהילות
הערות שוליים

↑  שם משפחתו המקורי של הרב נחום מאיר היה ציבולניק, והוא שינהו לשם המשפחה של חותנו - הרב שמריהו יוסף קרליץ.
↑  תיעוד ממסע הלווייתו של מרן הגר”נ קרליץ זצוק”ל, באתר לדעת, ‏כ"ג תשרי התש"פ
↑   בר פלג, עשרות אלפי בני אדם השתתפו בהלוויית הרב נסים קרליץ, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2019
↑  אלי כהן, הגר"נ קרליץ פורש מבית הדין - היורש: חתנו, הגר"ש רוזנברג, באתר בחדרי חרדים, 25 באפריל 2012
↑  הפרדס - No. 47 Vol. 4 1973 January -, באתר היברובוקס
הנאום מובא ב"השקפתינו" כרך א-ב עמ' 181
↑  צילום המכתב באתר המכירות קדם(הקישור אינו פעיל, 22.10.2019)
↑  חיים ברקוביץ', הגר"נ קרליץ: אין לשלב לימודי חול עם לימודי תורה אתר לדעת.נט
↑  ביקורת על הסדרה: הרב יהושע ענבל, ביקורת על הספר חוט שני, מתוך המעיין תמוז תשע"ח
| מועצת גדולי התורה של דגל התורה |
| --- | --- | --- |
מנהיג: 
| מנהיגים בעבר | הרב אלעזר מנחם מן שך • הרב יוסף שלום אלישיב (דה פקטו) • הרב אהרן יהודה ליב שטינמן • הרב חיים קניבסקי (דה פקטו) • הרב גרשון אדלשטיין |  |
| חברים בעבר | הרב ישכר דב רוקח • הרב נסים קרליץ • הרב אברהם יעקב זלזניק • הרב מיכל יהודה ליפקוביץ • הרב מרדכי מן • הרב צבי מרקוביץ • הרב חיים פינחס שיינברג • הרב זלמן רוטברג • הרב בנימין ביינוש פינקל • הרב אברהם פרבשטין • הרב נתן צבי פינקל • הרב נסים טולדנו • הרב ברוך רוזנברג • הרב יצחק שיינר • הרב דב יפה • הרב אריה פינקל • הרב ברוך מרדכי אזרחי • הרב ברוך ויסבקר |  |
| חברים בהווה | הרב מאיר צבי ברגמן • הרב ברוך דב פוברסקי • הרב יצחק זילברשטיין • הרב משה יהודה שלזינגר •  הרב משה הלל הירש • הרב דוד כהן • הרב אברהם יצחק קוק • הרב אביעזר פילץ • הרב צבי דרבקין • הרב יצחק הקר • הרב אריה לוי • הרב שרגא שטינמן • הרב אליעזר יהודה פינקל |  |
| חברים שפרשו מהמועצה | הרב שמואל אוירבך • הרב יהודה עדס • הרב משה שמואל שפירא |  |
| מזכירים | אפרים צמל • אברהם רובינשטיין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311776305171  LCCN: nr00037827  VIAF: 97272601   WorldCat (עם VIAF): 97272601 
הרב ניסים קרליץ בכתיבת אות בספר תורה
בית הדין של הרב נסים קרליץ בבני ברק
נבחרת לטביה בכדורגל

נבחרת לטביה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של לטביה. הדירוג הנוכחי של נבחרת לטביה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-137 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,097.98 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 45 נמדד לראשונה בנובמבר 2009, והדירוג הנמוך ביותר 148 נמדד לראשונה בספטמבר 2017.
נבחרת לטביה היא היחידה מבין המדינות הבלטיות שהעפילה לאליפות אירופה בכדורגל, והנבחרת שזכתה עד כה הכי הרבה פעמים בגביע הבלטי, עם 19 זכיות.
היסטוריה

נבחרת לטביה שיחקה את משחקה הראשון בשנת 1922 נגד אסטוניה, במשחק שהסתיים בתוצאה 1:1.
ב-1940 לטביה הצטרפה לברית המועצות, לכן הופסקה פעילות הנבחרת, והמדינה עברה להיות מיוצגת על ידי נבחרת ברית המועצות כמו שאר הרפובליקות סובייטיות של ברית המועצות.
ב-1991 התפרקה ברית המועצות, ולטביה הכריזה על עצמאות. אי לכך, חזרה הנבחרת לפעילות. לטביה שיחקה את משחקה הראשון כמדינה עצמאית לאחר פירוק ברית המועצות ב-16 בנובמבר 1991, נגד אסטוניה.
לטביה העפילה באופן מפתיע ליורו 2004, לאחר שניצחה את טורקיה, במפגש כפול על כרטיס לטורניר.
כל גביעי העולם

1930 - לא נרשמה
1934 - לא העפילה
1938 - לא העפילה
1950 עד 1990 - לא נרשמה. הייתה חלק מברית המועצות
1994 עד 2022 - לא העפילה
כל אליפויות אירופה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1960 עד 1992: הייתה חלק מברית המועצות
אנגליה 1996: לא העפילה
בלגיה הולנד 2000: לא העפילה
| פורטוגל 2004 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 5 |
אוסטריה שווייץ 2008: לא העפילה
פולין אוקראינה 2012: לא העפילה
צרפת 2016: לא העפילה
האיחוד האירופי 2020: לא העפילה
גרמניה 2024: לא העפילה
בריטניה אירלנד 2028: 
| סה"כ | 1/8 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 5 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
ליגת האומות של אופ"א

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורטוגל 2018-2019 | ד | שלב הבתים | 6 | 0 | 4 | 2 | 2 | 6 |
| איטליה 2020-2021 | ד | שלב הבתים | 6 | 1 | 4 | 1 | 8 | 4 |
| הולנד 2022-2023 | ד | עלייה לדרג ג | 6 | 4 | 1 | 1 | 12 | 5 |
| 2024-2025 | ג |  |  |  |  |  |  |  |
2026-2027: 
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 18 | 5 | 9 | 4 | 22 | 15 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
שיאי שחקנים

נכון ל-13 באוקטובר 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ויטליס אסטפייבס | 1992 - 2010 | 167 | 16 |
| 2 | אנדריאס רובינס | 1998- 2011 | 117 | 9 |
| 3 | יוריס לאיזאנס | 1998– 2013 | 113 | 15 |
| 4 | אימנטס בליידליס | 1995 - 2007 | 106 | 10 |
| 5 | מיכאל זמלינסקי | 1992 - 2005 | 105 | 12 |
| 6 | מאריס ורפקובסקיס | 1999 - 2014 | 104 | 29 |
| 7 | איגורס סטפנובס | 1995 -2011 | 100 | 4 |
| 7 | אנדריס ונינס | 2000 - 2019 | 100 | 0 |
| 9 | אלכסנדרס קולינקו | 1997 - 2015 | 94 | 0 |
| 10 | קאספרס גורקש | 2005 - 2017 | 89 | 5 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מאריס ורפקובסקיס | 1999–2014 | 29 | 104 | 0.28 |
| 2 | אריקס פטרסונס | 1929–1939 | 24 | 63 | 0.38 |
| 3 | ויטליס אסטפייבס | 1992–2010 | 16 | 167 | 0.1 |
| 4 | מריאנס פחרס | 1996–2007 | 15 | 75 | 0.2 |
| 4 | יוריס לאיזאנס | 1998–2013 | 15 | 113 | 0.13 |
| 6 | אלברטס זיבליס | 1925–1939 | 14 | 54 | 0.26 |
| 7 | איליה וסטרמנס | 1935–1938 | 13 | 23 | 0.57 |
| 7 | ואלריס שבאלה | 2013–2019 | 13 | 53 | 0.25 |
| 9 | מיכאל זמלינסקי | 1992–2005 | 12 | 105 | 0.11 |
| 9 | אלסנדרס צאונייה | 2007–2015 | 12 | 45 | 0.27 |
| 9 | יאניס איקאוניקס | 2014–הווה | 12 | 64 | 0.19 |
שיאי שחקנים > שחקנים מפורסמים

ויטליס אסטפייבס
אלסנדרס צאונייה
מאריס ורפקובסקיס
אנדראס פרוחורנקובס
מריאנס פאחרס
אלכסנדרס קולינקו
קספרס גורקש
אנדרייס רובינס
ויטס רימקוס
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4625153411793741700001   WorldCat (עם VIAF): 4625153411793741700001 
ויטליס אסטפייבס שיאן ההופעות (167) בנבחרת לטביה בכל הזמנים
מאריס ורפקובסקיס מלך שערי (29) נבחרת לטביה בכל הזמנים
המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית)

| --- | --- |

סמל הבחירות של המפלגה
 מדינה:  הודו 
 מנהיגים:  Sitaram Yechury 
 תקופת הפעילות:  7 בנובמבר 1964 – הווה (60 שנה) 
 אידאולוגיות:  קומוניזם, מרקסיזם-לניניזם, חילוניות 
 נוצרה מתוך:  המפלגה הקומוניסטית של הודו
 סיעות שהתפצלו:  המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית)
 מטה:  ניו דלהי 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל 
 נציגויות בפרלמנטים
 לוק סבהה:  4 / 543
 רג'יה סבהה:  5 / 245
 cpim.org
 
המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) (בהינדי: भारत की कम्युनिस्ट पार्टी (मार्क्सवादी); באנגלית Communist Party of India (Marxist)‏ (CPI(M)) היא מפלגה קומוניסטית בהודו. המפלגה נוצרה כפלג שפרש מהמפלגה הקומוניסטית של הודו, ונכון לדצמבר 2023 היא מפלגת השלטון בקרלה.
היסטוריה

המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) הוקמה בעקבות פיצול המפלגה הקומוניסטית של הודו. באוגוסט 1959 החל משבר פנימי במפלגה, בעקבות סכסוך הגבולות ההודי–סיני שפרץ, כפעילי המפלגה נחלקים בין תומכי הרפובליקה העממית של סין הקומוניסטית לתומכי הודו. תומכי הודו הלאומיים ותומכי סין הקומוניסטית. הוויכוח, שהשתלב בפיצול הסיני–סובייטי, הפך לפולמוס על טקיטת הפעולה כלפי מפלגות אחרות ובראשן הקונגרס, כשפלג אחד סבור כי יש לשתף פעולה עם הקונגרס, פלג שני התייאש מפעולה דמוקרטית וגרס כי יש לשוב למלחמת מעמדות ומאבק אלים, ופלג שלישי שביקש לשתף פעולה עם יריבי ההקונגרס. העימות נמשך במשך מספר שנים, עד שבאפריל 1964 הגיעה הרתיחה בין הצדדים לשיאה, והפעילים הרדיקליים הפרו-סינים עזבו את המפלגה והקימו מפלגה קומוניסטית מתחרה. המפלגה נקראה בתחילה "המפלגה הקומוניסטית השמאלית" או "המפלגה הקומוניסטית של הודו (שמאל)", ובבחירות לאספה המחוקקת של קרלה ב-1965 החליטה המפלגה להתמודד כ"המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית)", שהפך לשמה הרשמי.
ב-1967 החליטה המפלגה להצטרף לקואליציות בקרלה ומערב בנגל. ההחלטה, שלוותה בהתנגדות של חלק מחברי המפלגה, גרמה לפרישת פלג קיצוני שהתנגד להחלטה לחבור למפלגות לא קומוניסטיות להביא לפריצת מרד הנקסליטים שביצעו פעולות טרור במטרה לערער את ממשלת מערב בנגל הקומוניסטית. מרכז הפעולות היה בצפון מדינת מעקב בנגל, באזור נקסלברי ובסמוך למעבר הצר לשבע האחיות. הממשלה הקומוניסטית נאלצה לבסוף לדכא את המרידה, ופעילי המפלגה הרדיקלים החלו פורשים ממנה. ב-1969 הקימו הפורשים את המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית).
בבחירות לאספה המחוקקת של מערב בנגל ב-1977 זכתה המפלגה לראשונה לרוב מוחלט באספה, והיא שלטה במדינה במשך 34 שנים, עד להבסתה בבחירות ב-2011 בידי הטרינמול קונגרס.
תוצאות בחירות

| לוק סבהה> שנה | לוק סבהה> מושבים | לוק סבהה> שינוי | לוק סבהה> קולות | לוק סבהה> אחוז |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967 | 19 / 520 |  | 6,246,522 | 4.28% |
| 1971 | 25 / 518 | 6  | 7,510,089 | 5.12% |
| 1977 | 22 / 542 | 3  | 8,113,659 | 4.29% |
| 1980 | 37 / 529 | 15 | 12,352,331 | 6.24% |
| 1984 | 22 / 541 | 15 | 14,272,526 | 5.72% |
| 1989 | 33 / 529 | 11 | 19,691,309 | 6.55% |
| 1991 | 35 / 534 | 2  | 17,074,699 | 6.14% |
| 1996 | 32 / 543 | 3  | 20,496,810 | 6.12% |
| 1998 | 32 / 543 |  | 18,991,867 | 5.16% |
| 1999 | 33 / 543 | 1  | 19,695,767 | 5.40% |
| 2004 | 43 / 543 | 10 | 22,070,614 | 5.66% |
| 2009 | 16 / 543 | 27 | 22,219,111 | 5.33% |
| 2014 | 9 / 543 | 7  | 17,986,773 | 3.24% |
| 2019 | 3 / 543 | 6  | 10,744,908 | 1.75% |
| 2024 | 4 / 543 | 1  | 11,342,553 |  |
| האספה המחוקקת של מערב בנגל> שנה | האספה המחוקקת של מערב בנגל> מושבים | האספה המחוקקת של מערב בנגל> שינוי | האספה המחוקקת של מערב בנגל> קולות | האספה המחוקקת של מערב בנגל> אחוזים | האספה המחוקקת של מערב בנגל> תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 | 178 / 294 | 164 | 5,080,828 | 35.46% | ממשלה |
| 1982 | 174 / 294 | 4  | 8,655,371 | 38.49% | ממשלה |
| 1987 | 187 / 294 | 13 | 10,285,723 | 39.12% | ממשלה |
| 1991 | 182 / 294 | 5  | 11,418,822 | 36.87% | ממשלה |
| 1996 | 153 / 294 | 32 | 13,670,198 | 37.16% | ממשלה |
| 2001 | 143 / 294 | 10 | 13,402,603 | 36.59% | ממשלה |
| 2006 | 176 / 294 | 33 | 14,652,200 | 37.13% | ממשלה |
| 2011 | 40 / 140 | 136 | 14,330,061 | 30.08% | אופוזיציה |
| 2016 | 26 / 294 | 14 | 10,802,058 | 19.75% | אופוזיציה |
| 2021 | 0 / 294 | 26 | 2,837,276 | 4.73% | – |
| האספה המחוקקת של קרלה> שנה | האספה המחוקקת של קרלה> מושבים | האספה המחוקקת של קרלה> שינוי | האספה המחוקקת של קרלה> קולות | האספה המחוקקת של קרלה> אחוזים | האספה המחוקקת של קרלה> תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1965 | 40 / 140 |  | 1,257,869 | 19.87% | לא הוקמה ממשלה |
| 1967 | 52 / 140 | 12 | 1,476,456 | 23.51% | קואליציה |
| 1970 | 29 / 140 | 23 | 1,794,213 | 23.81% | אופוזיציה |
| 1977 | 17 / 140 | 12 | 1,946,051 | 22.18% | אופוזיציה |
| 1980 | 35 / 140 | 18 | 1,846,312 | 19.35% | קואליציה |
| 1982 | 26 / 140 | 9  | 1,798,198 | 18.80% | אופוזיציה |
| 1987 | 38 / 140 | 12 | 2,912,999 | 22.86% | קואליציה |
| 1991 | 28 / 140 | 10 | 3,082,354 | 21.74% | אופוזיציה |
| 1996 | 40 / 140 | 12 | 3,078,723 | 21.59% | קואליציה |
| 2001 | 24 / 140 | 16 | 3,752,976 | 23.85% | אופוזיציה |
| 2006 | 61 / 140 | 38 | 4,732,381 | 30.45% | קואליציה |
| 2011 | 45 / 140 | 16 | 4,921,354 | 28.18% | אופזיציה |
| 2016 | 59 / 140 | 14 | 5,365,472 | 26.7% | קואליציה |
| 2021 | 62 / 140 | 3  | 5,288,502 | 25.38% | קואליציה |
הערות שוליים

↑  Savak Katrak, India’s Communist Party Split, The China Quarterly no. 7, 1961, עמ' 138–47‏, JSTOR 763327
↑  Marcus F. Franda, “India’s Third Communist Party”, Asian Survey vol. 9, no. 11, 1969, עמ' 797–817‏, JSTOR 2642225
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578869505171  GND: 5029039-3  ISNI: 0000 0000 9112 4105  LCCN: n50054212  SUDOC: 152976272  VIAF: 133233073   WorldCat (עם VIAF): 133233073
עוגת באנט

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגה 
 מוצא:  ארצות הברית
 מרכיבים עיקריים:  קמח, סוכר וביצים
 
עוגת באנט (באנגלית: Bundt Cake) היא עוגה שנאפתה בתבנית באנט, ומעוצבת כטבעת ייחודית. הצורה נוצרה בהשראת עוגה אירופאית מסורתית המכונה קוגלהוף (Gugelhupf), אבל בדרך כלל עוגות באנט לא קשורות למתכון ספציפי. סגנון התבנית הפך פופולרי  בצפון אמריקה בשנות ה-50 וה-60, לאחר שיצרנית כלי הבישול Nordic Ware הפכה את השם "Bundt" לסימן רשום והחלה לייצר תבניות באנט מאלומיניום יצוק. יצרנית הקמח פילסברי פרסמה מתכונים לעוגות המתאימות לתבנית זו, דבר שזיכה אותן בפופולריות רחבה.
מקור השם

עוגת הבאנט נובעת בחלקה מעוגה אירופאית דמוית בריוש בשם קוגלהוף.
בצפון גרמניה, נהוג לקרוא לעוגת קוגלהוף Bundkuchen, חיבור של שתי מילים Bund ו Kuchen (עוגה).
הדעות חלוקות ביחס למשמעות המילה Bund. אפשרות אחת היא שמשמעותה "צרור" או "אגד", ומתייחסת לאופן שבו הבצק מקובץ סביב מרכז התבנית. בהולנדית, העוגה נקראת 'טולבנד', שהוא טורבן בהולנדית. ההגייה של החלק השני של מילה זו דומה מאוד לזו של 'צרור'. מקור אחר טוען כי הוא מתאר את המראה המגולף הניתן לעוגה על ידי הצדדים המחורצים של התבנית, בדומה לצרור קשור של חיטה. הצעת תרגום נוספת טוענת ש- Bund מתייחס לקבוצת אנשים, וה- Bundkuchen נקראת כך בגלל התאמתה לאירוח, מסיבות וכנסים.
שימושים של המילה באנט מחוץ לאירופה כדי לתאר עוגות ניתן למצוא בספרי בישול יהודים-אמריקאים מתחילת המאה ה-20. האיות האלטרנטיבי "בונטה" מופיע גם במתכון משנת 1901.