stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק שלמה אונגר
תולדותיו

נולד בעיירה בעלעד שבהונגריה לאברהם צבי ולחוה לאה אונגר. אביו היה רב ואב"ד קאפאוואר וחיבר את הספר מחנה אברהם. אמו הייתה בתו של ישי הכהן לוינשטיין.
בשנת תרפ"ו עבר עם משפחתו לעיירה קאפאוואר, בשנת תרצ"ו גלה לעיירה פאפה, שם למד תורה מפי הרב יעקב יחזקיהו גרינוואלד בעל ה"ויגד יעקב". בשנת תרצ"ט חזר לבית אביו, עקב מחלת אביו.
הרב אונגר עבר טלטולים רבים בזמן השואה בשנת תש"ד וביניהם שהה במחנה ברגן-בלזן, ביום כ"ב באייר ניצל מידי הנאצים, וציין יום זה מדי שנה כיום ההצלה שלו.
בשנת תש"ו נישא בווינדסהיים לרחל בת יהודה לוי. בי"ט בכסלו תשנ"ג נפטרה עליו אשתו רחל, אז נשא בזיווג שני את אשתו מרת צארטל בתו של יהושע פאלק גרינבוים, שנפטרה בשנת תש"ע אחרי פטירתו.
בשנת תש"ט התמנה לרבה של שכונת גבעת שאול בירושלים, ובט"ו בשבט שנת תשי"ז התמנה לרבה של קהילת חוג חת"ם סופר בבני ברק.
נפטר בכ"ב בסיוון תשס"ד. בהלווייתו הוספד על ידי הרב שמואל הלוי ואזנר והרב נתן גשטטנר. הובא לקבורה בבית הקברות שומרי שבת.
הרב אונגר לא השאיר אחריו בנים. ממלא מקומו ברבנות הקהילה הוא הרב יוסף מאיר אלטמן.
ישיבת חוג חתם סופר-מחנה אברהם

בראש חודש אלול שנת תשכ"ב הקים את ישיבת חוג חתם סופר-מחנה אברהם, על שמו ולזכרו של אביו אשר חיבר את הספר "מחנה אברהם".
ספריו

תורת איש על התורה ודרשות (שלשה כרכים).
זמירות שבת ליקוטי תורת איש.
רשומים בשמך - סיפורים על גדולי הדורות
לקריאה נוספת

תולדותיו בספר "תורת איש" חלק ג'.
הערות שוליים

↑  דבורי גולובנציץ (26 באפריל 2018). "לא נורמלי". בתוך המשפחה (934): 32–36. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300393005171  GND: 137360185  ISNI: 0000 0001 0837 8794  LCCN: no2006091322  VIAF: 97445181   WorldCat (עם VIAF): 97445181
יצחק בצרי

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1968 (בן 55) י' בתשרי ה'תשכ"ט ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ירושלים
 אב:  דוד בצרי 
 
הרב יצחק בצרי (נולד בי' תשרי ה'תשכ"ט, 2 באוקטובר 1968) הוא ממקימי ישיבת המקובלים "השלום" בירושלים.
ביוגרפיה

שורשיה של משפחת בצרי במגורשי ספרד שברחו לצפת, משם ירדה המשפחה לדמשק. בדמשק למד הרב יהודה נאווי עם רבי שמואל ויטאל, ובין צאצאיו נמנה גם זקן זקנו של הרב יצחק מצד אמו – הרב יהודה פתיה מבגדאד. במאה ה־18 היה שם המשפחה (מצד אביו) גבאי, ובהמשך הוא הוחלף לבצרי (ראשי תיבות של "בצל רועו יחסה") לסימן טוב. המשפחה חיה בעיראק ומשם היא עברה לטורקיה ולבסוף, בימי זקנו רבי יוסף, לירושלים, בה נולד יצחק לציפורה ולמקובל הרב דוד בצרי. אבי אמו הוא המקובל הרב סלמאן מוצפי.
על המשפחה נמנה גם יוסף בצרי, שנתלה על חלקו במחתרת הציונית בעיראק וריגול עבור ישראל.
הרב יצחק בצרי למד בישיבת אוהל יעקב בראשות הרב יצחק וסרמן ובישיבת בית התלמוד בראשות הרב דב שוורצמן. לאחר נישואיו לבת הרב חיים אלחדד – רב שכונת סנהדריה המורחבת בירושלים, למד לרבנות בכולל באר אברהם, ובמקביל היה רב בית הכנסת "יהושע זיקרי" בירושלים במשך כעשור. בהמשך הקים עם אביו את ישיבת המקובלים "השלום". לומד בחברותא עם המקובל הרב יעקב עדס.
דודו מצד אביו, המקובל רבי ששון בצרי פנה אליו בצעירותו וביקש ללמוד איתו שיעור בקבלה בחברותא. בסיום כששאל את דודו מדוע רצה לחשוף אותו לסודות הקבלה על אף צעירותו הוא השיב "אני רוצה שיבוא יום בו תכתבו ביאור על הש"ס לפי הקבלה". לאחר מותו של המקובל רבי ששון בצרי החליט הרב בצרי לחבר לעילוי נשמתו ביאור על הש"ס, על פי האר"י הקדוש. 'פרדס יצחק' הוא ספרו הראשון ובהקדמה מצוין שנכתב הודות ליוזמת דודו.
בתחילתו של משבר מגפת הקורונה ב־2020 קרא לרשויות המדינה לדאוג למקומות תפילה מיוחדים למי שמצוי בבידוד לקראת שבת 'זכור' ופורים, בדומה לקלפיות המיוחדות שהוקמו ביום הבחירות. הוא הציע גם לאמץ את מנהג אמירת מאה הברכות שכפי המקובל נתקנו בידי דוד המלך זאת בזמן מגפה בירושלים. בפתחו של הגל השני של מגפת הקורונה באותה השנה, קרא הרב בצרי שלא לסגור את בתי הכנסת בשל נחיצותם הנפשית והרוחנית. לדבריו, תפילה בבית הכנסת אינה שונה מנסיעה בתחבורה ציבורית או ביקור בתיאטרון במסגרת המגבלות וההנחיות.
הרב בצרי הוא מרבני ערוץ הידברות, מגיש תוכנית רדיו כאן מורשת בימי חמישי ומגיש פינה קבועה בימי שישי רדיו ירושלים על פרשת השבוע.
ספרים

הרב בצרי הוציא ספרים רבים, רובם ככולם במסגרת ישיבתו שבירושלים, ישיבת השלום:
קדושת חיי העוברים: התעוררות לשמירת חיי העוברים, ה'תשנ"ו (1996~)
תפילה לדוד (סדרה) – תפילות שונות מסודר על־פי זקניו המקובל הרב יהודה פתיה והבן איש חי רבינו יוסף חיים זיע"א והמקובל הרב סלמאן מוצפי זיע"א
לזיווג הגון
להיפקד בילדים
פרנסה ולהצלחה
תפילות לכבוד גילאי 70 ו־80
תפילה לחולים
תיקון לנפטרים
הזוהר: אגדות ומעשים – הוצאת ידיעות ספרים. ליקוט, תרגום ועריכה מספר "מעשיות הזהר" של אביו הרב דוד בצרי; תל אביב: ידיעות ספרים, 2009
כתבי האר"י ז"ל (ההדרה) – עם הקדמה, ביאור הרב מנחם מנכין היילפרין והגהות מהרב יהודה פתיה, ובהם: עץ חיים, שער הכוונות, שער הפסוקים; שער המצוות; שער רוח הקודש; שער מאמרי רשב"י, שער מאמרי רז"ל, שער הגלגולים ואוצרות חיים.
פרדס יצחק – ליקוט מאמרי התלמודים (בבלי וירושלמי) מספר "עץ חיים" וביאור עליהם בדרך פרד"ס הכולל מובאות מהמפרשים ובפרט מהרב אליהו בן משה חיים אבי רבי יוסף חיים מבגדאד, וכן דברים שקיבל מזקנו רבי יהודה פתיה
פרדס יצחק (סדרה) שיעורים בכתבי האר"י זיע"א
תיקוני העוונות
שובבי"ם
קריאת שמע שעל המיטה
שער מאמרי רז"ל עם ביאור פרדס יצחק ובנוסף ביאור שמן ששון.
ליקוטי הש"ס - מכתבי האר"י זיע"א עם ביאור פרדס יצחק עם תוספות של סוד כתיבת השם, סוד הציפורניים וקציצתם עם כמה סגולות, סוד צורת האותיות והאצבעות שבידיים ופירוש האר"י זיע"א על תחילת ספר יצירה ועוד..
שיח יצחק - (סדרה) – שאלות ותשובות בהלכה ובאגדה משיעוריו על סדר לימוד הדף היומי, ה'תשע"ו–ה'תשפ"ב (2016-2022)
פסחים
יבמות
גיטין
קידושין
סנהדרין (2 כרכים)
מכות
שבועות
מנחות (2 כרכים)
נדה (2 כרכים)
זבחים
ויזרע יצחק
אוצר הסגולות – סגולות לפרנסה ועשירות (שני כרכים), ה'תשפ"א (2021)
אוצר התפילות – 135 תפילות על פרנסה ועשירות, מגדולי הדורות ומשושלת המשפחה.
שיחת יצחק (סדרה) מאמרי מוסר הגות ומחשבה על סדר פרשיות התורה (ה'תש"פ – 2020)
בראשית  (3 כרכים)
שמות (3 כרכים)
ויקרא (3 כרכים)
במדבר (3 כרכים)
דברים (3 כרכים)
שבח ארץ ישראל ומעלתה ועל השמיטה  (2 כרכים)
סידור השלום (סדרה) עם כוונות על־פי הרש"ש, ביאורים ומקורות -
ברכות השחר
סליחות
עשרת ימי תשובה
שובבי"ם
תיקוני עוונות
קריאת שמע שעל המיטה
אוצר הגלגולים פחד יצחק (סדרה) – (4 כרכים)  על הגלגולים הקודמים והבאים של האישים שבתורה ובנביאים
הקדמת מהרח"ו פרדס יצחק - עם הקדמת המקובל הרב יהודה פתיה זיע"א ומשולב בספר
מדרש אליהו - להגאון הרב אליהו חיים זיע"א אביו של הבן איש חי רבינו יוסף חיים זיע"א, עם ביאור פרדס יצחק
תהילים
נביאים
כתובים ורז"ל
שו"ת גבורות יצחק (2 כרכים) - בעיון ההלכה ועומק הקבלה, נושאים גדולים ומורחבים שהקשו בהם גדולי המקובלים, עם הקדמה דרך המסורת והפסיקה בקבלה.
ויעתר יצחק  סדר שאלת חלום. ודרך הנבואית בקבלת מסרים משמיים.
לקריאה נוספת

הרב יצחק בצרי, י"ז בתמוז: הקורונה היא גם הזדמנות, באתר ישראל היום, 9 ביולי 2020
הרב ישראל קוטלר, "חשבו שהמגפות שייכות להיסטוריה; יש הרבה מה להתפלל בראש השנה", במה 103, 20 באוגוסט 2020
הערות שוליים

1 2  פחד יצחק - להחכם השלם רבי יצחק גבאי (בצרי) זי"ע, בחנות הספרים של הידברות
1 2  מיכל אריאלי, קבלה, גלגולי נשמות ולימודים מהאר"י, באתר הידברות, 7 ביולי 2019
↑  ניצן קידר, "לדאוג לבתי כנסת מיוחדים לנזקקים לבידוד", באתר ערוץ 7, 6 במרץ 2020
↑  הרב יצחק בצרי, אל תסגרו את בתי הכנסת, באתר ynet, 29 ביוני 2020
↑  למעט "הזוהר: אגדות ומעשים" כמובא להלן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300551805171  ISNI: 0000 0001 1975 8370  LCCN: n98016876  VIAF: 170726715   WorldCat (עם VIAF): 170726715 
ישיבת השלום ברחוב תחכמוני בירושלים
כבודו (סדרת טלוויזיה רוסית)

| --- | --- |
 מבוסס על:  כבודו
 סוגה:  דרמה מותחן פשע
 בימוי:  קונסטנטין סטאטסקי
 שחקנים:  אולג מנשיקוב
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 חברת הפקה:  Star Media Vision
 שידור
 רשת שידור:  REN TV, more.tv
 תקופת שידור מקורית:  2 בדצמבר 2021 – 27 בינואר 2022
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
כבודו (ברוסית: Ваша честь) היא סדרת טלוויזיה רוסית בת 8 פרקים בכיכובו של אולג מנשיקוב, של רשת REN TV. הסדרה מהווה עיבוד רוסי לסדרת הטלוויזיה הישראלית בשם זה (2017–2019), שנוצרה על ידי רון ניניו ושלמה משיח. הסדרה הופקה עבור ספק שירותי הזרמת מדיה more.tv וערוץ REN TV הרוסי. פרק הבכורה שודר ב-2 בדצמבר 2021.
השופט בעל העקרונות ורב ההשפעה מיכאיל רומנוב, מגלה שבנו אנטון דרס רוכב אופנוע ונעלם מזירת הפשע. רומנוב מחליט ללא היסוס לקחת את בנו למשטרה: עליו להודות על חטאו ולהיענש. אבל מהר מאוד מתברר שרוכב האופנוע הוא בנו של אחד הפושעים המסוכנים בעיר, אותו שלח רומנוב אישית לכלא שנה קודם לכן. השופט מבין שהודאה בתאונה פירושה גזר דין מוות על בנו והוא מוכן לעשות הכל כדי להצילו.
תקציר עלילה

מיכאיל רומנוב הוא שופט בבית המשפט המחוזי בעיר בפרימוריה. רומנוב מפורסם בדבקותו בעקרונות ובחוסר השחיתות: החוק והצדק בשבילו הם מעל לכל. יום אחד הוא מגלה שבנו אנטון בבעיה. בלי לשאול, הוא לקח מכונית ופגע בה ברוכב אופנוע ולאחר מכן נמלט ממקום הפשע. רומנוב מחליט בלי להסס לקחת את בנו למשטרה: עליו להודות ולהיענש. אך עד מהרה מתברר כי רוכב האופנוע הוא דניאל ראזין, בנו של אחד מראשי הפשיעה המסוכנים ביותר בעיר, שהוא שלח אישית לכלא לפני שנה. רומנוב מבין שהודאה בתאונה פירושה לדון את אנטון למוות בטוח. האם השופט יצליח להציל את בנו ואילו קורבנות הוא מוכן להקריב לשם כך?
שחקנים ודמויות

אולג מנשיקוב
ולדיסלב מילר
אלכסיי סרבריאקוב
אולגה טומאיקינה
דריה אורסוליאק
רוסטיסלב ברשאואר
הפקה

הסדרה הוכרזה לראשונה על ידי more.tv בשנת 2020, כאשר בתחילת 2021 אולג מנשיקוב לוהק לגלם את התפקיד הראשי. הצילומים החלו באפריל 2021 ונמשכו עד סוף יוני 2021 ונערכו בעיר מוסקבה.
הערות שוליים

1 2  "Ваша честь (2021)".
↑  פרופיל, באתר vokrug.tv
↑  Ваша честь. Тизер-трейлер (2021) more.tv
↑  https://www.kinopoisk.ru/media/news/4005448/
כבידה עצמית

כבידה עצמית הוא הכוח הכבידתי המופעל על גוף, שמונע ממנו להתפרק ושומר עליו כגוף שלם.
בכל גוף בטבע הנמצא בשיווי משקל יציב קיים איזון בין הכוחות שפועלים עליו, כלומר קיים סכום הכוחות עליו הוא אפס.
סוג אחד של כוחות הוא כוחות המשיכה בין החלקיקים שמרכיבים את הגוף, כוחות אלו נקראים כוחות משיכה עצמית.
הסכום של כוחות המשיכה העצמית יוצר לחץ פנימה (אל מרכז הגוף), שמנסה לגרום לגוף לקרוס לתוך עצמו.
בגופים קטנים כוחות המשיכה העצמית אינם משפיעים על צורת הגוף מכיוון שהם זניחים יחסית לכוחות האחרים הפועלים בין האטומים והמולקולות בחומר.
השפעות

כבידה עצמית יכולה להפוך גוף לספירה בתלות בסוג החומר ממנו עשוי הגוף. האפשרויות לשינוי צורה מתקיימות בגופים העשויים מחומרים שכוח כבידה חלש נדרש כדי לדחוף אותם לצורה כדורית. בגופים העשויים מחומרים צפופים שהופכים לבעלי צורה כדורית ברדיוס קטן יותר, בדרך כלל השינוי בצורת הגוף לספירה נוצר בגופים העשויים מחומרים צפופים.
קריסה כבידתית

קריסה כבידתית היא תהליך בו גרם שמיים בעל מסה גדולה מתכווץ, תחת השפעת הכבידה של עצמו.
בכל גוף יציב, כוחות הכבידה מאוזנים על ידי הלחץ הפנימי של הגוף. הלחץ הפועל בכיוון המנוגד לכבידה, שפועלת לכיוון מרכז המסה של הגוף.
כך נוצר מצב של שיווי משקל, שבו הכוחות השואפים לכווץ את הגוף שווים בגודלם ומנוגדים בכיוונים לכוחות הפנימיים.
כאשר כוחות הכבידה הפועלים אל תוך מרכז הגוף גדולים מסך הכוחות הפנימיים הפועלים החוצה מהגוף, הגוף אינו בשיווי משקל והוא ילך ויתכווץ עד להשגת שיווי משקל.
מכיוון שכוח הכבידה הוא הכוח החלש מבין כוחות היסוד, קריסה כבידתית יכולה להתרחש אך ורק בגופים מאוד מסיבים.
קריסה כבידתית > חור שחור

בשלביו האחרונים של כוכב מסיבי, קריסה כבידתית יכולה להפוך את הכוכב לחור שחור.
מקורות מידע

בשער ברשת
wikipedia
cosmos
stellar structure
space answer
ראו גם

כבידה
קריסה כבידתית
חור שחור
כוכבים מסיביים- ענק (כוכב)
מצב של שיווי משקל.
כורסה

כורסה
כורסה בסגנון אר דקו.
כורסה (בכתיב ארכאי: כורסא) היא כיסא ישיבה מרופד. הכורסאות המרופדות פותחו לראשונה בצרפת בה נקראו Fauteuil confortable - "כורסה נוחה".
הכורסאות של ראשית המאה ה-20 הכילו קפיצים הן בכיסא והן במשענת הגב, וצופו בכותנה, קטיפה ועור בעלי חיים.
הכורסה מהווה לרוב רהיט המשמש בחדר המגורים, לצד הספה. סידור אופייני של חדר מגורים כולל שולחן קפה נמוך, שמצדו הרחב ספה בה ניתן להושיב שנים או שלושה אנשים, ומצדו הצר ממוקמת כורסה אחת. לרוב הן הכורסה והן הספה פונים למערכת הבידור הסלונית (הטלוויזיה ועזריה הנלווים).
כורסאות אפיינו מועדוני ג'נטלמנים באנגליה ומכאן שמה של הכורסה באנגלית: Club chair - "כיסא מועדונים". ניתן לראות כורסאות במבואות (לובי) של בתי מלון, ובטרקליני עסקים בשדות תעופה.
ניקוי כורסא מתחלק לשתי קטגוריות, כורסת בד וכורסת עור. ניקוי כורסת בד מתבצע בעזרת מכונת קיטור אשר מבצעת הזרקה ויניקה של חומרי ניקוי. בתהליך ניקוי כורסא ניתן להסיר כתמי שומן,אוכל ועוד.
היסטוריה

מקורה של הכורסה במצרים העתיקה בה ישבו הפרעונים על כיסאות מרופדים. כיסאות מעין אלה התגלו בקברי הפרעונים, והיוו פיתוח של הכיסאות המקוריים, כאשר הכורסאות כללו גם משענת גב, ומשענות יד. כורסאות אלה היו עשויות עץ או נצרים, והריפוד נוסף לכורסאות אלה לפני כ-2,500 שנים. הסימפוזיון היווני - משתה שנערך בשכיבה, הביא ליצירת רהיט שהוא בין מיטה לבין כורסה, עליו שכב או ישב אדם אחד. הספה היוותה פיתוח של הכורסה, ואפשרה לשני אנשים לשבת זה לצד זה. ציורים מתקופת ראשיתה של האימפריה הרומית מראים אנשים יישובים זה לצד זה על כורסה או ספה.
סגנונות האמנות המקומית השפיעו על עיצוב הכורסאות והספות, כך בתקופה הביזנטית שובצו ברהיטים אלה פסיפסים, והאמנות הגותית יצרה כורסאות גבוהות וצרות. בתקופת הרנסאנס עוצבו כורסאות כרהיטים יקרי ערך, ושובצו בהם אבנים יקרות, זהב, כסף ושנהב.
המהפיכה התעשייתית הביאה להפיכת הכורסה מחפץ יוקרה בבעלות אצילים בלבד, לחפץ שגם מעמדות הביניים יכלו לרכוש. שיטות יצור תעשייתיות ושיטות עיבוד וכיפוף עץ מודרניות הביאו לייצור תעשייתי של רהיטים ובהם כורסאות. במחצית השנייה של המאה ה-20 התפתח עיצוב הכורסה באיטליה ובסקנדינביה והכורסאות הפכו שוב ליצירות אמנות, תוך שימוש בחומרי ריפוד חדשים (כגון קצף הגומי).
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפכה הכורסה לחלק מתרבות הפופ, ועוצבה בהתאם תוך שימוש בצבע, בצורות לא שגרתיות (כגון כורסה בצורת כף יד) ובחומרי גלם לא שיגרתיים (כגון אבן, ברזל, סוגי פלסטיק, קרטון ונייר).
כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים

כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים (בגרמנית: Christian Karl Reinhard von Leiningen-Dagsburg-Falkenburg-Heidesheim‏, 17 ביולי 1695 - 17 בנובמבר 1766), היה רוזן גרמני ואב קדמון של מרי מטק.
ביוגרפיה

כריסטיאן קרל ריינהרד נולד במילהיים ב-17 ביולי 1695, ליוהאן, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג וליוהנה מגדלנה מהנאו-ליכטנברג, בתם של יוהאן ריינהרד השני, רוזן הנאו-ליכטנברג ואנה מגדלנה, רוזנת פפאלץ-בירקנפלד-בישויילר.
בשנת 1698 מת אביו יוהאן, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג, וכריסטיאן קרל ריינהרד, אולם בשל היותו קטין מונה יוהאן ארנולד קילמן לעוצר במקומו, ובשנת 1701 נטל יוהאן וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ את חסותו עליו. בשל מלחמת הירושה הספרדית עבר כריסטיאן קרל ריינהרד עם משפחתו להיידסהיים, וקבע שם את מושבו. ב-17 בנובמבר 1766 מת כריסטיאן קרל ריינהרד בהיידסהיים, ובתו מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג ירשה את תאריו.
משפחתו

ב-27 בנובמבר 1726 התחתן כריסטיאן קרל ריינהרד עם קתרינה פוליקסנה, רוזנת זולמס-רדלהיים, בתם של גאורג לודוויג, רוזן זולמס-רדלהיים ואסנהיים ושרלוטה זיבילה, רוזנת אהלפלדט, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
יוהאן קרל לודוויג, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג (1727–1734)
מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג (1729–1818), התחתנה עם גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטדט
פוליקסנה וילהלמינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג (1730–1800), התחתנה עם לודוויג אמיך, נסיך ליינינגן
סופיה שרלוטה פרנציסקה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג (1731–1781)
אלכסנדרינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג (1732–1809), התחתנה עם היינריך האחד עשר, נסיך רויס-גרייץ
קרולינה פליציטס, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג (1734–1810), התחתנה עם קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן
יריב פישר

יריב פישר (נולד בספטמבר 1977) הוא ראש עיריית הרצליה. קודם לכן היה יזם ואיש עסקים.
ביוגרפיה

גדל והתחנך בשיכון ויצמן בהרצליה. למד בבית הספר "ויצמן", בחטיבת "שמואל הנגיד" ובתיכון "הראשונים". שירת בצה"ל כקצין בדרגת רב-סרן במנהל האזרחי ביהודה ושומרון.
ב-2001 ייסד וניהל את חברת הפינטק "גלובל רמיט", המתמחה בתשלומים בכל העולם. החברה הייתה מהראשונות שחתמו הסכמים במפרץ הפרסי, וכן איפשרה לישראלים שטסו למונדיאל בקטר להצטייד בריאל קטרי.
ב-2001 ייסד וניהל את קבוצת התיירות "פלייאיסט". הקבוצה בעלת שבעה סניפים בעולם והיא מייצגת חברות תעופה ורשתות בתי מלון וחלק מהבעלים של קבוצת אברהם הוסטל וטורס. הקבוצה עוסקת בנוסף בתחום שירותי האירוח במעברי הגבול ובתחום ההובלה האווירית. החברה ארגנה משלחות חילוץ בעיתות חירום ומשלחות עסקיות בעת חתימת הסכמי שלום.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בשנת 2000 היה ממקימי תנועת הצעירים "ישראל אחרת" שהתמודדה בבחירות הארציות.
בבחירות למועצת הרצליה ב־2003 נבחר כחבר מועצת העיר הרצליה מטעם רשימת הצעירים "הזריחה והירוקים" ומונה ליו"ר ועדה לקידום מעמד הילד וכן ליו"ר ועדת התיירות ולפורום הצעירים ובעלי העסקים בעיר. במסגרת תפקידיו הוביל לסגירת מפעל הבטון המזהם בקיבוץ גליל ים וכן קידם דיור לזוגות צעירים בשכונת גליל ים, הרצליה.
בשנת 2008 נבחר כחבר מועצת העיר הרצליה מטעם "הרצליה שלי" ומונה ליו"ר החברה לפיתוח תיירות, חבר בוועדת כספים, חבר בוועדת ביקורת, חבר בוועדת המליאה לתכנון ובניה. במסגרת תפקידיו יזם והקים את טיילת חוף הים של הרצליה וכן יזם את שיפוץ והצלת בוהן המצוק באפולוניה.
בשנת 2012 נבחר כחבר מועצת העיר הרצליה מטעם "הכי טוב להרצליה" וכיהן כיו"ר האופוזיציה, יו"ר ועדת ביקורת וכחבר בוועדת המליאה לתכנון ובנייה. במסגרת תפקידיו שידרג את תשתיות המרינה בהרצליה, העביר תוכנית אב לתיירות לעידוד הקמת בתי מלון חדשים בעיר וכן יזם פסטיבלים בטיילת ובמרינה לעידוד התיירות והתרבות בהרצליה.
בבחירות למועצת הרצליה בשנת 2018 התמודד ונבחר כחבר מועצת העיר הרצליה מטעם "יש עתיד" וכיהן כיו"ר ועדת ביקורת, חבר בוועדת המליאה לתכנון ובנייה וכחבר בוועדת מכרזים.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2024 התמודד על ראשות העירייה. במהלך מלחמת חרבות ברזל שירת בזירת יהודה ושומרון. בעקבות השתתפותו בחוג בית עם מדי צה"ל - הוחלט לסיים את שירות המילואים שלו. בבחירות ניצח את ראש העירייה המכהן, משה פדלון, בהפרש של 0.74%, ונבחר לראשות העירייה.
חיים אישיים

פישר בעל תואר ראשון במשפטים עם התמחות בממשל מאוניברסיטת רייכמן. הוא נשוי למיכל פישר ואב לחמישה.
הערות שוליים

↑  נמרוד גבע מונה למנהל הפיתוח של גלובל רמיט, באתר אייס, 1 בדצמבר 2022
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏חם מהמדבר: 30 שעות שהולידו הסכם בהיקף 40 מיליון דולר, באתר גלובס, 10 בספטמבר 2020
↑  ישראלים שטסים למונדיאל בקטאר יוכלו לרכוש ריאל בארץ, באתר וואלה, 30 באוקטובר 2022
↑   הדר קנה, רשת ההוסטלים אברהם וקבוצת פלייאיסט יקימו הוסטלים במזרח הרחוק, באתר TheMarker‏, 17 ביולי 2022
↑  נווית זומר, "אברהם הוסטל" מתרחבת לחו"ל: תפתח הוסטלים בפיליפינים, באתר ynet, 17 ביולי 2022
↑  רז חיימוביץ', שירי דובר, ‏מדוע "טיסת החילוץ" שיצאה מהודו הייתה מאתגרת במיוחד, באתר גלובס, 31 במרץ 2021
↑  eyal, יריב פישר ביקר השבוע באיחוד האמירויות, מתברר שלא בפעם הראשונה: "הרגשתי בבית", באתר צומת השרון רעננה, ‏2020-09-11
↑  שרון קדמי, ‏ביהמ"ש הורה לסגור את מפעל הבטון בגליל ים תוך חצי שנה, באתר גלובס, 6 ביוני 2004
↑  אורי חודי, החלו העבודות על הטיילת החדשה בחופי הרצליה, באתר כלכליסט, 11 באוקטובר 2009
↑  אורי חודי, הירוקים משכו את הערעור וקיר האבנים באפולוניה ימשיך להיבנות, באתר כלכליסט, 4 בנובמבר 2009
↑  לב העיר, 15.1.13: לראשונה בארץ! ׳מספנה יבשה׳ ממוחשבת תוקם ליד מרינה הרצליה, באתר מרינה הרצליה
↑  הרצליה: הסתיימו עבודות שדרוג שובר הגלים, באתר פספורטניוז, ‏2013-10-03
↑  בעין בוחנת - הרצליה מציגה: החופשה האולטימטיבית לתייר, באתר מרינה הרצליה
↑  פסטיבל White - יין לבן במרינה הרצליה, באתר פספורטניוז, ‏2012-06-24
↑  tomroshko, מוזיקה מול שקיעה, באתר מוזיקה מול שקיעה | מגזין את, ‏2011-07-13
↑  זוהר סוסנקו, שורה ראשונה מהים: פסטיבל מוזיקה בהרצליה, באתר nrg‏, 12 באוגוסט 2009
↑  שרון יונתן, פרסום ראשון: יריב פישר יתמודד על ראשות עיריית הרצליה, באתר צומת השרון הרצליה, ‏25 ביולי 2023
↑  מיכאל שמש, מועמד "יש עתיד" לראשות הרצליה שניהל קמפיין במדים הודח משירות מילואים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 18 בדצמבר 2023
↑  בתום ספירת המעטפות הכפולות: יריב פישר נבחר לראשות עיריית הרצליה, באתר מעריב אונליין, 1 במרץ 2024
כריסטיאן רולדן

כריסטיאן רולדן (נולד ב-3 ביוני 1995) הוא כדורגלן אמריקאי שמשחק בעמדת הקשר בקבוצת סיאטל סאונדרס מה-MLS.
קריירה

ב-9 במרץ 2015, רולדאן ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS בניצחון 0-3 על ניו אינגלנד רבולושן. בנובמבר 2019, הוא היה חלק מהקבוצה הבוגרת של סיאטל סאונדרס שזכו בגביע ה-MLS.
ב-10 בנובמבר 2019, שיחק רולדן עבור סיאטל בניצחון ביתי של 1-3 על טורונטו בגביע ה-MLS. באוגוסט 2022, רולדן עבר ניתוח בפרק הירך לטיפול בהרניה ספורטיבית, זו הייתה הפציעה הראשונה בקריירה המקצועית שלו. הוא חזר לקבוצה לשלושת משחקיהם האחרונים ב-MLS, כשסיאטל נכשלה להעפיל לפלייאוף.
נבחרת לאומית

ב-13 ביולי 2017, רולדאן הופיע לראשונה בנבחרת ארצות הברית, בניצחון 2-3 על נבחרת מרטיניק, במסגרת שלב הבתים של גביע הזהב 2017.
לאון (ספרד)

לאון (בספרדית: León, בלאונית: Llión) היא עיר ומוניקיפיום בספרד, בצפון-מערבו של חצי האי האיברי, בירת המחוז לאון שבקהילה האוטונומית של קסטיליה ולאון. בשנת 2011 אוכלוסייתה מנתה 132,744 תושבים ושטח העיר הוא 39,03 קמ"ר. אוכלוסיית האזור המטרופוליטני מגיעה ל-204,212 תושבים ושטחו, הכולל 10 מוניקיפיומים, הוא 708,1 קמ"ר. העיר לאון הייתה בעבר בירת ממלכת לאון, אחת הישויות המדיניות שעמדו ביסוד המדינה הספרדית.
בהתחלתה מחנה רומי – של הלגיון השישי "ויקטריקס" (בסביבות 29 לפנה"ס) ואחר כך של הלגיון השביעי "גמינה" – שם העיר בא מן המילה הלטינית "לגיו" שמשמעותה לגיון. אחרי דלדול אוכלוסיית היישוב בימי הפלישה הערבית-ברברית בהנהגת בית אומאיה, העיר השתקמה כחלק מממלכת אסטוריאס. היא ידעה ימי תהילה כבירת ממלכת לאון, שהשתתפה במלחמת הרקונקיסטה נגד המורים. בשנת 1188 העיר ארחה פרלמנט ראשון בתולדות אירופה ("קורטס"), שכונס על ידי המלך אלפונסו התשיעי של לאון. כעבור זמן, עדיין בימי הביניים, העיר איבדה מחשיבותה, בין השאר, בעקבות התחזקות האיחוד בין ממלכת לאון לממלכת קסטיליה בשנת 1301.
אחרי תקופה ארוכה של קפאון, בהתחלתה המאה ה-19 הייתה לאון אחת  הערים הראשונות שקמה נגד הכיבוש של נפוליאון וכעבור זמן מה, השיגה מעמד של בירת מחוז. בשלהי המאה ה-19 ובמאה ה-20 התפתחה לאון בקצב מהיר, בין היתר, בזכות מיקומה כצומת מסילות ברזל וכמרכז לתעשיית כריית הפחם.
לאון נמצאת ב"דרך הצרפתית" שבמסלול עולי הרגל הקתולים אל סנטיאגו דה קומפוסטלה ומשמשת אכסניה לחגיגות דתיות רבות, שהמפורסמות שבהן מתרחשות בחג הפסחא.
לאון מהווה יעד של תיירות מקומית ובין-לאומית כשהיא ידועה בקתדרלה הגותית שלה בסגנון צרפתי ובבניינים היסטוריים נוספים כדוגמת הבזיליקה איסידורו הקדוש, בסגנון רומנסקי, ובה פנתאון מלכי לאון, מנזר מרקוס הקדוש, מופת של אמנות הפלטרסקו והרנסאנס הספרדי או קסה דה לוס בוטינס, יצירה מוקדמת של האדריכל הקטלאני אנטוני גאודי.
דוגמה לאדריכלות מודרנית הוא בניין המוזיאון לאמנות בת זמננו. בגלל נכסיה האמנותיים וההיסטוריים הוכרה העיר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
ערים תאומות

פורטוגל ברגאנסה (אנ'), פורטוגל
פורטוגל פורטו, פורטוגל
מקסיקו לאון, מקסיקו
רוסיה וורונז', רוסיה
אירלנד דבלין, אירלנד
הרפובליקה העממית של סין שיאנגטאן (אנ'), הרפובליקה העממית של סין
ספרד קורדובה, ספרד
צרפת שארטר, צרפת
כף נעליים

כף נעליים היא כלי עזר המקל על נעילת נעליים. כף הנעליים עושה את עבודתה, בכך שתוך כדי נעילת הנעל, היא משאירה את הנעל פתוחה, ומאפשרת החלקה של כף הרגל פנימה, עד למיקום העקב במקומו. כף הנעליים המקורית הייתה עשויה מקרן של בעל חיים. כיום ניתן למצוא כפות נעליים המיוצרות מעץ, מפלסטיק, ממתכת ומשנהב.
יש כפות נעליים קצרות, שיתרונן הוא בקומפקטיות שלהן ובעובדה שנוח לארוז אותן כשיוצאים למסע, וכפות נעליים בעלות ידית ארוכה יותר, שיתרונן הוא שניתן להשתמש בהן בלי צורך להתכופף עד לנעל עצמה. ידית זו עשויה לעיתים מחומר שונה.
בנוסף לשימוש ביתי, כף נעליים שימושית במיוחד בחנויות נעליים.
כפות נעליים
כף נעליים קצרה ממתכת
כפות נעליים ארוכות - העליונה מעץ והתחתונה ממתכת
כריות

ערך זה עוסק במותג דגני בוקר. אם התכוונתם לכלי מיטה המספק תמיכה לראש, ראו .
לוגו כריות
כריות הן מותג של דגנים פריכים ממולאים בקרם, אחד המוצרים בקטגוריית דגני הבוקר של תלמה, מותג שהוקם על ידי חברת יוניליוור ישראל בשנת 1994. המוצר הוא פרי פיתוח ישראלי.
קיימים מגוון מוצרים שונים של כריות, אשר נבדלים זה מזה במילוי: נוגט, וניל, שוקולד, מוקה ועוד. כמו כן, מיוצרת גרסת כריות ללא גלוטן, גרסת כריות מופחתת סוכר וכן גרסת "מיני" שהושקה בשנת 2013 (ומאז כבר הופסק שיווקה).
ביוני 2013 החל מסע פרסום שנוי במחלוקת למוצר "מיני-כריות" בו הוצג תינוק כאובייקט מיני בדומה ליו הפנר. הפרסום עורר מחאה ציבורית נרחבת, והוא הופסק באותו היום בהוראת הרשות השנייה.
הערות שוליים

↑  מיני כריות: תינוק חמוד עם גינונים של יו הפנר, באתר onlife,‏ יוני 2013.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כריסטינה למברכט

כריסטינֶה לַמברֶכט (בגרמנית: Christine Lambrecht; נולדה ב-19 ביוני 1965 במנהיים) היא פוליטיקאית מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית, ה-SPD, ועורכת דין גרמנייה. שימשה כשרת ההגנה בממשלת שולץ מאז 8 בדצמבר 2021 עד לתאריך 19 בינואר 2023.
בין תפקידיה הקודמים הייתה למברכט שרת המשפטים והגנת הצרכן מיוני 2019, ובין מאי לדצמבר 2021 גם השרה הפדרלית לענייני משפחות, אזרחים ותיקים, נשים ונוער בממשלתה הרביעית של אנגלה מרקל.
לאה שמגר-הנדלמן

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  31 באוגוסט 1934 ישראל ירושלים, ישראל
 פטירה:  4 באוגוסט 1995 (בגיל 60) ישראל ירושלים, ישראל
 בן זוג:  דון הנדלמן
לאה שמגר-הנדלמן (31 באוגוסט 1934 – 4 באוגוסט 1995) הייתה פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטה העברית. תחומי התמחותה היו החברה הישראלית, סוציולוגיה של המשפחה, סוציולוגיה של הילדות, ואלמנות מלחמה. הייתה נשואה לאנתרופולוג פרופסור דון הנדלמן.