stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגרז
תכונות

מגרז הוא כוכב הסדרה הראשית לבן, מטיפוס ספקטרלי A3 במרחק של כ-81 שנות אור, והוא בעל מסה ורדיוס כפולים משל השמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 3.32 והוא מאיר בעוצמה של פי 23 מהשמש, כמחצית מעוצמת ההארה של שאר הכוכבים הבולטים בקבוצה. טמפרטורת פני השטח של הכוכב היא כ-8,650 קלווין.
האסטרונום טיכו ברהה סיווג אותו בדרגת בהירות 2, בדומה לשאר הכוכבים של העגלה, אך נראה שמדובר בטעות, שכן לא מוכר שום מקרה שכוכב מסוג זה יאבד כמחצית מעוצמתו בתקופה כה קצרה.
מגרז הוא חלק ממערכת בת שלושה כוכבים, שני שותפיו עמומים בהרבה ממנו וניתנים לצפייה רק באמצעות טלסקופ. מגרז B נמצא במרחק זוויתי של כ-85 שניות קשת (שקול לכ-2,100 יחידות אסטרונומיות) ובהירותו היא מדרגה 10. מגרז C נמצא במרחק זוויתי של כ-100 שניות קשת (שקול לכ-2,500 יחידות אסטרונומיות) ובהירותו היא מדרגה 11.
מגרז נע באותו כיוון ובאותה המהירות כמו מראק, פקדא, אליות, ומיזר ונמצא בערך באותו המרחק, כך שכנראה מדובר בצביר כוכבים שנוצרו ביחד.
הערות שוליים

↑  מערכת מגרז ב-SIMBAD
ליילנד טייגר קוב

| --- | --- |

Leyland Tiger Cub
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  British Leyland Motor Corporation
 שנות ייצור:  1952–1970
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל אחריו:  Leyland Leopard 
 אורך:  9,100 מ"מ  10,058 מ"מ (לדגם RTC1)
 רוחב:  2,400 מ"מ  2,438 מ"מ (לדגם RTC1)
 בסיס גלגלים:  5,486 מ"מ (לדגם RTC1)
 מפרט טכני
 מנוע:  דיזל, 6 צילינדרים, 5,740 סמ"ק המפיק 91 כ"ס, (מנוע מסוג "Leyland 0.350H") דיזל, 6 צילינדרים, 6,150 סמ"ק, המפיק 105 כ"ס, (מנוע מסוג "Leyland 0.375H") דיזל, 6 צילינדרים, 6,550 סמ"ק המפיק 125 כ"ס (מנוע מסוג "Leyland 0.400H") דיזל, 6 צילינדרים, מנוע 9,800 סמ"ק המפיק 140 כ"ס ב-1,700 סל"ד (מנוע מסוג "Leyland 0.600H") (לדגם RTC1 שיוצר בין השנים 1962-1968)
 הילוכים:  תמסורת - 4 מהירויות
 
ליילנד טייגר קוב (באנגלית: Leyland Tiger Cub) הוא אוטובוס, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הבריטית "ליילנד" (שם מלא: "BritishLeylandMotor Corporation") אשר יוצר בין השנים 1952–1970.
בדגמי "ליינד טייגר קוב" תוכננו 44 מושבים.
דגמי "ליילנד טייגר קוב" > דגם PSUC1

PSUC1/1 (יוצר בין השנים 1952-1954)
PSUC1/1, /2 (יוצר בין השנים 1956-1954)
PSUC1/1, /2 (יוצר בין השנים 1955-1956)
PSUC1/1, /2 (יוצר בין השנים 1957-1956)
PSUC1/1, /2, /3, /5 (יוצר בשנת 1957)
PSUC1/1, /2, /3, /5 (יוצר בין השנים 1958-1957)
PSUC1/1, /2, /3 (יוצר בין השנים 1959-1958)
PSUC1/1, /1T,/2, /3, /5 (יוצר בין השנים 1960-1959)
PSUC1/1, /2, /3, /4, /5 (יוצר בין השנים 1961-1960)
PSUC1/1, /1T, /2, /2RT, /5, /11, /12, /13 (יוצר בין השנים 1963-1961)
PSUC1/11, /12, /12T, /13 (יוצר בין השנים 1965-1963)
PSUC1/11, /11T, /12, /12T, /13 (יוצר בין השנים 1967-1965)
PSUC1/11, /12, /12T, /13 (יוצר בין השנים 1969-1967
דגם RTC1

יוצר בין השנים 1962-1968
מנוע 9,800 סמ"ק המפיק 140 כ"ס ב-1,700 סל"ד (מנוע מסוג "Leyland 0.600H")
ייצוא "ליילנד טייגר קוב"

ציילון
גאנה
הולנד
ג'מייקה
פורטוגל
ניו זילנד
מלטה
תמונות

ליילנד טייגר קוב
ליילנד טייגר קוב - מבט לתוך האוטובוס
ליילנד טייגר קוב
ליילנד טייגר קוב
ליילנד טייגר קוב (צולם במלטה)
ליילנד טייגר קוב
ליילנד טייגר קוב
ליילנד טייגר קוב
ליילנד טייגר קוב
ליילנד טייגר קוב
ראו גם

ליילנד טייגר (מנוע קדמי)
ליילנד טייגר
ליילנד MCW אולימפיק
ליילנד פנתר
ליילנד טיטאן (מנוע קדמי - דו קומתי)
ליילנד טיטאן (B15)
ליילנד B21
ליילנד 15/20
ליילנד סוויפט
ליילנד קוב CU
ליילנד פנתר קוב
לקריאה נוספת

ליילנד טייגר קוב - תמונות (old-bus-photos.co.uk)
הערות שוליים

↑  אתר leylandsociety
↑  ליילנד טייגר קוב אתר revolvy
↑  ליילנד טייגר קוב - היסטוריה History of the Leyland Bus
[[קטגוריה:אוטובוסים ליילנד{טייגר קוב]]
ליד בקתת החוף

| --- | --- |

 בימוי:  אמיל רנו 
 הופק בידי:  אמיל רנו 
 תסריט:  אמיל רנו 
 מדינה:  צרפת 
 הקרנת בכורה:  1894 
 משך הקרנה:  2 דק' 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט אילם, קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפריזאי והפריזאית שבסרט
ליד בקתת החוף (בצרפתית: Autour d'une cabine) או בשמו המלא: Autour d'une cabine ou Mésaventures d’un copurchic aux bains de mer, הוא סרט מונפש קצר בבימויו של הממציא הצרפתי אמיל ריינו, שהגדירו כ"פנטומימה ב-3 דמויות". הסרט מורכב מ-636 תמונות שצוירו ביד במהלך 1893. הסרט הוקרן לראשונה באמצעות פרי המצאתו של ריינו, התיאטרון החזותי (théâtre optique) - מכשיר מהפכני שאיפשר הקרנה ידנית של סרט צבעוני בתקופה שלפני המצאת הסינמטוגרף. הסרט אילם ומלווה על ידי פסנתר בקטע שנכתב במיוחד לצורך כך על ידי המלחין גסטון פולן (Gaston Paulin) וכן באפקטים קוליים שיוצרו ידנית, למשל רעש הדלת של בקתת החוף.
הסרט הוקרן באופן סדיר לציבור במוזיאון גרוון החל מדצמבר 1894 עד מרץ 1900.
עלילה

הסרט נעשה כולו באותה סצנה: חוף בו ניצבות שתי בקתות חוף וקרש קפיצה. שתי דמויות, גבר ואישה, משתעשעים בקפיצה למים מקרש הקפיצה, ולפתע מופיעות על החוף. האישה משחקת עם כלבה הקטן בזמן שהגבר מחליף לבגד ים, כאשר מופיע מאחורי הבקתה ג'נטלמן (corpuchic) המטריד אותה. היא נכנסת להחליף לבגד ים והוא מציץ לה בעניין רב, כאשר הגבר יוצא מהביתן, נוזף בג'נטלמן ומרחיק אותו מהאזור. אז האישה חוזרת בבגד ים, השניים נכנסים למים, משתכשכים מעט ושוחים שמאלה אל מחוץ לסצנה. ברגע שהזוג עוזב, נראה גבר מפליג בספינה החוצה את המסך, עוצר במרכז החוף וגולל את המפרש עליו כתוב "La représentation est terminée".
אחריתו של הסרט

במהלך השנים חולק הסרט ההיסטורי על ידי משפחת ריינו לגופים שונים. הסצנה האחרונה של הסרט (16 תמונות) ניתנה לסינמטק פראג בשנת 1926. שאר הסרט נמכר באוקטובר 1948 ל-CNC, הסינמטק הצרפתי, שם הוא עבר תהליכי שימור. עותק של 16 התמונות האחרונות הועברו חזרה מפראג בשנת 1996, וכך נותרו 2 עותקים מלאים: הראשון בגודל טבעי והשני ב-35 מ"מ.
מגרו מוסיקיס

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  אולם קונצרטים, מרכז אמנויות במה, בית אופרה, אולם תיאטרון, מרכז כנסים, מבנה להופעות 
 כתובת:  Mavili square 
 מיקום:  עיריית אתונה 
 מדינה:  יוון 
 בעלים:  Athens Concert Hall Organisation 
 מפעיל:  Athens Concert Hall Organisation 
 מבקרים בשנה:  500,000 (נכון ל־2023)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 20 ביוני 1991
 תאריך פתיחה רשמי:  20 במרץ 1991 
 חומרי בנייה:  שיש פנטלי, זכוכית 
 עלות:  82,200,000,000 דרכמה 
 אדריכל:  Emmanouil Vourekas, Nikos Scholidis, Vassilis Sgoutas, Alexandros Tombazis, Kyriakos Kyriakidēs, Rolf Krogmeyer, Panos Tzonos, Ilias Skroumbelos, Giorgos Triantafyllou 
 סגנון אדריכלי:  קלאסיציזם המופשט, New Classical architecture, Athenian modernism 
 מידות
 שטח:  170,571.64 מ"ר 
 גובה מעל פני הים:  2 מ' 
 קומות:  8 
 קואורדינטות:  37°58′52″N 23°45′15″E﻿ / ﻿37.98111°N 23.754164°E﻿ / 37.98111; 23.754164
 www.megaron.gr
  (למפת אתונה מוגדלת) מגרו מוסיקיס(למפת אתונה רגילה) מגרו מוסיקיס
 
לוגו מגרו מוסיקיס
מגרו מוסיקיס אתינון (ביוונית Μέγαρο Μουσικής Αθηνών; "אולם המוזיקה של אתונה") הוא אולם הקונצרטים החשוב באתונה, בירת יוון. המבנה שוכן בשדרות וסיליסיס סופיאס (Λεωφόρου Βασιλίσσης Σοφίας), סמוך ממזרח למרכזה של העיר.
מבנה

האולם הוקם על ידי "אגודת חברי המוזיקה" (Eταιρία των Φίλων της Mουσικής) החל בשנת 1976, אך בשל בעיות תקציב נטלה המדינה לידיה את המשך הבנייה בשנת 1987 והמבנה נחנך ב-1991. הוא קרוי על שם המגרון, אולם אופייני בתרבות המינואית והמיקנית. במבנה שני אולמות שנפתחו עם הקמתו:
"אולם חברי המוזיקה" (Άθουσα Φίλων της Μουσικής) ובו 1,961 מקומות ישיבה. האולם משמש לעריכת קונצרטים ובו ניצב העוגב הגדול ביוון שבו 6,080 צינורות.
"אולם דימיטרי מיטרופולוס" (αίθουσα Δημήτρης Μητρόπουλος) ובו 494 מקומות ישיבה, משמש בדרך כלל למוזיקה קמרית ולמופעי מחול.
בשנת 2004 הוקם מרכז הכנסים הבינלאומי של אתונה (Διεθνές Συνεδριακό Κέντρο), ולמגרו מוסיקיס נוספו שני אולמות נוספים וספרייה:
"אולם אלכסנדרה טריאנטי" (αίθουσα Αλεξάνδρα Τριάντη) ובו 1,750 מקומות ישיבה. הוא משמש למופעי אופרה ובלט, וכן לאירועים מוזיקליים אחרים.
"אולם ניקוס סקלקוטס" (αίθουσα Νίκος Σκαλκώτας) ובו כ-400 מקומות ישיבה משמש לקונצרטים ולכנסים.
הספרייה על שם "ליליאן וודורי" (βιβλιοθήκη Λίλιαν Βουδούρη) הוקמה בשנת 1995 ובה למעלה מ-95,000 ספרים, כתבי עת, תווים ופריטי מולטימדיה.
בשנת 2003 נחנכה בסמוך למבנה תחנת הרכבת התחתית של אתונה הנושאת את שמו.
הערות שוליים

↑  The Music Library of Greece Lilian Voudouri
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 173f740d-4bfb-4a39-b426-3c712d872ae7 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ליגת העל הקובנית

| --- | --- |

 שם מלא:  האליפות הלאומית הקובנית בכדורגל
 כינוי:  Liga Nacional de Fútbol de Cuba - ליגה נסיונל דה פוטבול די קובה
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל של קובה 
 מדינות:  קובה קובה
 קונפדרציה:  CONCACAF
 קבוצות:  16
 תקופת הפעילות:  1912–הווה (כ־112 שנים)
 אלופה נוכחית:  סיינפואגוס (2022/2023)
 מירב הזכיות:  ויה קלרה (14 זכיות)
 מפעל נמוך:  טורנאו דה אסנסו
 אתר רשמי
 
ליגת העל הקובנית (בספרדית: Campeonato Nacional de Fútbol de Cuba) היא הליגה העליונה בכדורגל בקובה, שמאורגנת על ידי פדרציית הכדורגל של קובה, והיא נוסדה בשנת 1912.
בליגה מתחרות כיום 16 קבוצות, כאשר עד 2019 הפורמט היה חלוקה ל-2 בתים אזוריים של 8 קבוצות, ובשלב השני בית גמר אליו עולות 4 קבוצות מכל בית אזורי. המסיימת במקום הראשון בבית הגמר מוכתרת לאלופת המדינה, ומעפילה לתחרות הבינלאומית בקאריביים, המגן הקריבי לקבוצות.
הקבוצה הבולטת ביותר בליגה היא קבוצת ויה קלרה (שמקורה במחוז ויה קלרה) ולה 14 אליפויות.
היסטוריה

הליגה הלאומית הקובנית שהתחילה כליגה חובבנית ב-1912, ובמהלך העשור הראשון לתחרות, נקראה התחרות "גביע אור" (Orr Cup), ועד 1961 הליגה נחשבה לליגה חובבנית כאשר קבוצות מקומיות היו מעפילות מהליגה שלהם להתחרות על תואר האליפות הלאומי (לכל מחוז בקובה הייתה ליגה מקומית משלו). ב-1963 הליגה הפכה לחצי מקצוענית ועד 1977 התחרות התקיימה כ"אליפות הלאומית של קובה בכדורגל". בעונת 1978/1979 הוקמה הליגה החדשה שנקראה "División Politica Administrativa", שהייתה ליגה לאומית עליונה אחת ללא חלוקה למחוזות. בעונות 2007/2008 ו-2008/2009 התחרות הפכה להיות עם 2 סיבובים ובשלב השני פלייאוף. ב-2011/2012 הליגה הוקטנה ל-8 קבוצות בליגה הראשונה ו8 בליגה השנייה. ב-2013 הפורמט שונה לתחרות של 4 בתים של 4 קבוצות עם 3 סיבובים. לאחר מכן בשלב השני פלייאוף של 8 הקבוצות הטובות ביותר. ב-2014/2015 הפורמט הפך להיות 2 בתים של 4 קבוצות, לאחר מכן שלב של בית אחד עם 4 הקבוצות הטובות ביותר, ב-2 סיבובים. ב-2016 ועד 2019 הפורמט הפך להיות 2 בתים של 8 קבוצות שמשחקות ב-2 סיבובים, ולאחר מכן בית גמר בשלב השני. ב-2019/2020 נוסה פורמט של ליגה עונתית במתכונת אפרטורה וקלאוסורה כפי שמקובל במדינות אמריקה הלטינית, אך העונה נפסקה באמצע בשל התפרצות מגפת הקורונה העולמית. בשל מגוון סיבות (פוליטיות, כלכליות ועוד), מאז 2007/2008, הקבוצות הקובניות אינן מעפילות לטורנירי אליפות הקבוצות הקאריביית או לליגת האלופות של CONCACAF, אלא לטורנירים קטנים פנימיים שלא מאורגנים על ידי פיפ"א.
אלופות הליגה לפי עונות

↑  בעקבות השפעת התפרצות נגיף הקורונה הוחלט לבטל את העונה.
טבלת אלופות

| אלופות> קבוצה | אלופות> אליפויות | אלופות> סגנויות | אלופות> שנות זכייה | אלופות>  | אלופות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ויה קלרה | 14 | 11 | 1980, 1981, 1982, 1983, 1986, 1992, 1996, 1997, 2002/2003, 2004/2005, 2010/2011, 2012, 2013, 2016 |  |  |
| דפורטיבו גייחו | 8 | 0 | 1931, 1932, 1937, 1938, 1939, 1940, 1945, 1947 |  |  |
| איבריה/ריאל איבריה | 8 | 0 | 1917, 1918, 1922, 1923, 1926, 1928, 1929, 1934 |  |  |
| פינאר דל-ריו | 7 | 6 | 1987, 1988/1989, 1989/1990, 1991/1992, 1995, 1999/2000, 2006 |  |  |
| יובנטוד אסטוריאנה | 7 | 0 | 1927, 1933, 1935, 1936, 1941, 1944, 1948 |  |  |
| קיודאד דה-לה הוואנה | 6 | 5 | 1977/1978, 1979, 1984, 1994, 1998, 2000/2001 |  |  |
| דפורטיבו סן פרנסיסקו | 6 | 0 | 1951, 1952, 1953, 1954, 1955, 1957 |  |  |
| סייגו דה אבילה | 5 | 3 | 1993, 2001/2002, 2003, 2009/2010, 2014 |  |  |
| גראנחרוס | 5 | 0 | 1968, 1969, 1970, 1975, 1977 |  |  |
| היספאנו אמריקה | 5 | 0 | 1915, 1919, 1920, 1921, 1950 |  |  |
| אינדוסטריאלס | 4 | 0 | 1963, 1964, 1972, 1973 |  |  |
| סיינפואגוס | 4 | 4 | 1985, 1990/1991, 2007/2008, 2008/2009 |  |  |
| לה הוואנה | 4 | 1 | 1916, 1965, 1966, 1967 |  |  |
| סנטיאגו דה קובה | 3 | 2 | 2017, 2018, 2019 |  |  |
| דפורטיבו מורדאזו | 3 | 0 | 1958, 1959, 1961 |  |  |
| אזוקררוס | 2 | 0 | 1974, 1976 |  |  |
| דפורטיבו פואנטס גרנדס | 2 | 0 | 1942, 1943 |  |  |
| רוברס הוואנה | 2 | 0 | 1912, 1914 |  |  |
| קמאגיי | 1 | 3 | 2015 |  |  |
| קזינו אספניול | 1 | 0 | 1956 |  |  |
| קארו | 1 | 0 | 1960 |  |  |
| דפורטיבו אספניול | 1 | 0 | 1930 |  |  |
| דיאבלוס רוחוס | 1 | 0 | 1949 |  |  |
| פורטונה גווינס | 1 | 0 | 1925 |  |  |
| דפורטיבו אטואי | 1 | 0 | 1913 |  |  |
| הולגין | 1 | 0 | 2005/2006 |  |  |
| אולימפיה מנזנילו | 1 | 0 | 1924 |  |  |
מוזיאון מסדר השחרור

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 על שם:  מסדר השחרור 
 כתובת:  האינווליד 
 מיקום:  הרובע השביעי של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 מייסדים:  שארל דה גול 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1967
 תאריך פתיחה רשמי:  1970 
 קואורדינטות:  48°51′21″N 2°18′41″E﻿ / ﻿48.85571979589°N 2.311343769514°E﻿ / 48.85571979589; 2.311343769514
 דף הבית
  (למפת פריז מוגדלת) מוזיאון מסדר השחרור(למפת פריז רגילה) מוזיאון מסדר השחרור
 
מוזיאון מסדר השחרור (בצרפתית: Musée de l'Ordre de la Libération) הוא מוזיאון הממוקם בשדרת טור-מובורג 51, ברובע השביעי של העיר פריז בירת צרפת.
המוזיאון מוקדש להיסטוריה של מסדר השחרור המסדר הלאומי השני בחשיבותו של צרפת (אחרי מסדר לגיון הכבוד). מסדר השחרור הוקם בשנת 1940 על ידי הגנרל שארל דה גול מנהיג צבא צרפת החופשית.
בשנת 1967 הוקם המוזיאון במתחם האינווליד בסמוך למוזיאון הצבא. המוזיאון כולל שישה חדרי תצוגה בשטח כולל של 1,000 מ"ר המתעדים את ייסוד צבא צרפת החופשית, את תנועת ההתנגדות הצרפתית לכיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית וכן כתבים של שארל דה גול, ותצוגה לזכר השואה.
במוזיאון כ-4,000 מוצגים ובהם מדי צבא, כלי נשק, פרסומים ועלונים שפורסמו בצרפת הכבושה על ידי ארגוני ההתנגדות, משדרים וכן דגלים שונים שנתפסו על ידי צבא צרפת החופשית.
מארק קוקורייה

מארק קוקורייה אי ססטה (בקטלאנית: Marc Cucurella i Saseta; נולד ב-22 ביולי 1998 באלליה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני, המשחק בעמדת המגן השמאלי והקשר במדי צ'לסי ובנבחרת ספרד.
קריירה

קוקורייה נולד וגדל באלליה, כפר בקטלוניה. כילד קטן שיחק כדורגל אולמות, לפני שעבר בגיל שמונה למחלקת הנוער של אספניול שמהעיר ברצלונה, בירת קטלוניה. ב-2012, לאחר שש שנים באספניול, הצטרף לקבוצת הנערים במחלקת הנוער של ברצלונה. בנובמבר 2016 החל
לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, שהייתה אז בליגה השלישית. קוקורייה השתלב בהדרגה בברצלונה ב', ובסיום העונה סייע לה להעפיל לליגה השנייה לאחר ששותף בכל ששת משחקיה בפלייאוף ההעפלה. בנוסף לכך הוא שיחק גם בקבוצת הנוער, עמה זכה באליפות הבית וכן הגיע עמה לרבע גמר ליגת האלופות לנוער באותה עונה.
ב-7 ביולי 2017 חתם על הארכת חוזהו בברצלונה עד 2021, ונקבע לו סעיף שחרור בסכום 12 מיליון אירו. בעונת 2017/2018 הוא שיחק באופן קבוע כמגן השמאלי בברצלונה ב' והשתתף ברוב משחקי הקבוצה במהלך העונה. במקביל, זכה להזדמנות ראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק גביע המלך נגד מורסיה ב-24 באוקטובר במקום לוקא דין. ב-17 במרץ 2018 הבקיע שער ראשון במדי ברצלונה ב', בתיקו 1-1 מול לורקה. במהלך העונה הופיע ב-37 משחקי ליגה במדי ברצלונה ב', אך לא הצליח למנוע את ירידתה של הקבוצה חזרה לליגה השלישית. בסיום העונה זכתה הקבוצה הבוגרת בגביע המלך, ובזכות הופעתו בסיבוב המוקדם, נזקף תואר זה לזכות קוקורייה.
ב-31 באוגוסט 2018 הושאל קוקורייה למשך עונה אחת לאייבר שמהליגה הראשונה. ב-4 בנובמבר נכנס קוקורייה כמחליף במשחק נגד דפורטיבו אלאבס כאשר קבוצתו בפיגור 1–0. שלוש דקות לאחר כניסתו בישל לז'ואן ז'ורדן את שער השוויון, ובתוספת הזמן השלימה קבוצתו את המהפך וניצחה את המשחק. ב-24 בנובמבר בישל שער במשחק בו ניצחה אייבר את ריאל מדריד בתוצאה 3–0. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של אייבר שהיא מנצחת את ריאל מדריד. ב-6 בדצמבר הבקיע קוקורייה את שער הבכורה במדי אייבר, בגומלין הסיבוב המוקדם של גביע המלך מול ספורטינג חיחון שהסתיים בתיקו 2–2, אך קבוצתו הודחה מכיוון שהפסידה במשחק הראשון.
בעונת 2019/2020 הושאל קוקורייה לקבוצת חטאפה. בסוף העונה הוא נרכש על ידי הקבוצה והקשר שלו עם ברצלונה נותק.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג לחמש שנים. את משחקו הראשון בברייטון ערך קוקוריה ב-11 בספטמבר, כאשר פתח בהרכב ושיחק 82 דקות לפני שהוחלף בניצחון החוץ 0–1 על ברנטפורד. ב-7 במאי 2022 כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 0–4 על מנצ'סטר יונייטד.
ב-5 באוגוסט 2022 חתם קוקורייה לשש שנים בצ'לסי. כבר למחרת ערך הופעת בכורה בניצחון צ'לסי 0–1 על אברטון.
תארים

הגביע הספרדי: 2017/2018
אליפות אירופה: 2024
הערות שוליים

↑  Marc Cucurella: quería ser como Puyol y no por su melena,‏ Josep Capdevila, ספורט, 26.11.2018
↑  Primer título para el Juvenil A de Gabri,‏ Ferran Martínez, מונדו דפורטיבו, 25.3.2017
↑  Marc Cucurella signs new Barcelona deal with €12 million clause,‏ Sam Marsden,‏ ESPN,‏ 7.7.2017
↑  Acord amb la SD Eibar per a la cessió de Cucurella,‏ האתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה, 31.8.2018
↑  סיקור סטטיסטי של המשחק באתר Whoscored.com
↑  Real Madrid sink to embarrassing 3-0 defeat at Eibar in La Liga,‏ הגארדיאן, 24.11.2018
↑  Marc Cucurella joins from Getafe. Brighton & Hove Albion F.C. 31 August 2021
↑  Brentford 0-1 Brighton: Leandro Trossard scores last-minute winner for Seagulls. BBC Sport. 11 September 2021
↑  Michael Emons, Big defeat ends United's Champions League hopes, BBC Sport. 7 May 2022
↑  העברות בעולם: ויינאלדום הושאל לרומא, צ'לסי רכשה את קוקורייה, באתר וואלה, 5 באוגוסט 2022
| נבחרת ספרד – אולימפיאדת טוקיו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 סימון •  2 מינגסה •  3 קוקורייה •  4 טורס •  5 ואייחו •  6 סובימנדי •  7 אסנסיו •  8 מרינו •  9 מיר •  10 סבאיוס •   11 אויארסבאל •  12 גרסיה • 13 פרננדס •  14 סולר • 15 מונקאיולה • 16 פדרי • 17 פואדו • 18 א. חיל • 19 אולמו • 20 מירנדה • 21 ב. חיל • 22 וייאר • מאמן: דה לה פואנטה |  1 סימון •  2 מינגסה •  3 קוקורייה •  4 טורס •  5 ואייחו •  6 סובימנדי •  7 אסנסיו •  8 מרינו •  9 מיר •  10 סבאיוס •   11 אויארסבאל •  12 גרסיה • 13 פרננדס •  14 סולר • 15 מונקאיולה • 16 פדרי • 17 פואדו • 18 א. חיל • 19 אולמו • 20 מירנדה • 21 ב. חיל • 22 וייאר • מאמן: דה לה פואנטה | ספרד |
| נבחרת ספרד – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ראיה •  2 קרבחאל •  3 לה נורמן •  4 נאצ'ו •  5 ויוויאן •  6 מרינו •  7 מוראטה •  8 רואיס •  9 חוסלו •  10 אולמו •   11 פראן טורס •  12 גרימלדו • 13 רמירו •  14 לאפורט • 15 באנה • 16 רודרי • 17 ויליאמס • 18 סובימנדי • 19 ימאל • 20 פדרי • 21 אויארסבאל • 22 נבאס • 23 סימון • 24 קוקורייה • 25 לופס • 26 פרס • מאמן: לואיס דה לה פואנטה |  1 ראיה •  2 קרבחאל •  3 לה נורמן •  4 נאצ'ו •  5 ויוויאן •  6 מרינו •  7 מוראטה •  8 רואיס •  9 חוסלו •  10 אולמו •   11 פראן טורס •  12 גרימלדו • 13 רמירו •  14 לאפורט • 15 באנה • 16 רודרי • 17 ויליאמס • 18 סובימנדי • 19 ימאל • 20 פדרי • 21 אויארסבאל • 22 נבאס • 23 סימון • 24 קוקורייה • 25 לופס • 26 פרס • מאמן: לואיס דה לה פואנטה | ספרד |
מוטילאל נהרו

משפחת נהרו, 1927. מוטילאל יושב במרכז התמונה, ג'ווהרלל נהרו עומד ראשון מצד שמאל, נכדתו אינדירה, לימים אינדירה גנדי, בת 10, עומדת רביעית משמאל.
מוטילאל נהרו (בהינדי: मोतीलाल नेहरू‏; 6 במאי 1861 – 6 בפברואר 1931) היה פעיל פוליטי למען עצמאות הודו ומנהיג מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי. הוא היה האב המייסד של המשפחה החזקה ביותר בפוליטיקה ההודית במשך עשרות שנים. בנו ג'ווהרלל נהרו היה ראש ממשלת הודו הראשון, נכדתו (בתו של ג'ווהרלל), אינדירה גנדי, הייתה ראש ממשלה במשך שנים רבות, כך גם נינו (בנה של אינדירה), רג'יב גנדי, וכן צאצאים רבים אחרים של משפחה זו, כמו גם בני משפחתם, הפכו לחברי הפרלמנט ההודי.
קריירה פוליטית

מוטילאל נהרו שימש פעמיים כנשיא מפלגת הקונגרס.
בשנת 1916 הצטרף ג'ווהרלל נהרו לפוליטיקה, דבר שהחל את השושלת הפוליטית החזקה ביותר בפוליטיקה ההודית.
הוא נאסר בתחילת שנות ה-20 בזמן "התנועה לאי שיתוף פעולה" - תנועה שהנהיג מהטמה גאנדי במטרה להתנגד לשלטון הבריטי בהודו. בשנת 1920 הוא נעזר בשירותיו של מאהאדב דסאי להמשך הוצאה לאור של עיתון. למרות שהיה בתחילה קרוב לגאנדי, הוא ביקר אותו בפומבי כאשר גאנדי דחה את פעולות המרי האזרחי בפברואר 1922, בעקבות רציחתו שלו שוטר במהומות בצ'ורי צ'ורא (Chauri Chaura) במדינת אוטר פרדש.
מוטילאל סייע ב־1923 בהקמתה של מפלגת סווארג' (עצמאות), שהחליטה ליטול חלק בבחירות לאספה המחוקקת המרכזית והאספות המחוקקות המחוזיות שהשפעתן הוגדלה בעקבות רפורמות מונטגיו–צ'למספורד וחוק ממשלת הודו, 1919. המפלגה תפקדה כייצוג הפרלמנטרי של הקונגרס, והתפוגגה לאחר שהקונגרס החליט ליטול חלק באופן רשמי בבחירות לאחר חוק ממשלת הודו, 1935.
ג'ווהרלל התנגד לעמדת אביו שתמך בכך שהודו תהפוך לדומיניון בריטי, ולא עזב את מפלגת הקונגרס יחד עם אביו.
בשנת 1929, נבחר ג'ווהרלל לראשות מפלגת הקונגרס בתמיכתו של גנדי, ומוטילאל מסר לו את התפקיד, שעבר מאב לבן, דבר שגרם נחת למשפחה ולתומכיה.
ליגת העל הקוסוברית בכדורסל

| --- | --- |

 כינוי:  BKT סופרליגה קוסובו
 תחום:  כדורסל 
 ארגון:  פדרציית הכדורסל הקוסוברית (FBK)
 מדינות:  קוסובו 
 קבוצות:  8
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים)
 אלופה נוכחית:  קייבי פיה (7)
 מירב הזכיות:  סיגל פרישטינה (14)
 מפעל גבוה:  הליגה הבלקנית
 מפעל מקביל:  הגביע הקוסוברי
 מפעל נמוך:  ליגה שנייה
 אתר רשמי
 
הסופרליגה הקוסוברית (באלבנית Superliga e Kosovës në Basketboll) היא ליגת הכדורסל הבכירה בקוסובו. הליגה נוסדה בשנת 1991.
הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א. הוקמה בשנת 1991 כחובבנית. ובשנת 1999, לאחר שנתיים של הפסקה בעקבות המלחמה, הפכה הליגה למקצוענית. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת ארבע פעמים נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית חוץ. 4 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב משלושה משחקים כאשר בסופן מוכתרת האלופה.
האלופה וסגניתה רשאיות להשתתף במפעל הליגה הבלקנית לפי בחירה.
מבנה הליגה

הליגה מורכבת מ-8 (או 9 במקרים שונים) קבוצות המשחקות בשיטת בית חוץ כפולה וכל קבוצה נפגשת 4 פעמים עם כל קבוצה אחרת, 2 משחקי בית ו-2 משחקי חוץ. לאחר סיום הליגה הסדירה הכוללת 28 מחזורים, מחולקת הליגה לפלייאוף עליון ותחתון. 4 הראשונות מעפילות לסדרת הפלייאוף בשיטת הטוב מ-3 בחצי הגמר והטוב מ-5 בגמר. הקבוצה שסיימה במקום האחרון בליגה יורדת לליגת המשנה הנקראת הליגה הקוסברית הראשונה, הקבוצה שסיימה במקום הלפני האחרון מתמודדת במשחק פלייאוף מול הקבוצה שסיימה שנייה בליגת המשנה.
מבנה הליגה > חוקים ומגבלות

כל קבוצה רשאית לרשום עד 3 שחקנים זרים, וכל קבוצה מחויבת לשתף לפחות 2 שחקנים צעירים (עד גיל 20) למינימום של עשרים דק' למשחק, קבוצה שלא עומדת בשיתוף הצעירים נקנסת בכ-500 אירו פר משחק.
על הקבוצות החברות בליגה להעמיד אולם ביתי עם מינימום של כ-1000 מושבים, תנאי זה זהה גם בליגת המשנה.
היסטוריית אלופות

| עונה> הסופרליגה הקוסובורית | אלופה> הסופרליגה הקוסובורית | סגנית> הסופרליגה הקוסובורית | סדרה> הסופרליגה הקוסובורית |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991/1992 | סיגל פרישטינה | ולזנימי ג'קובה | גמר |
| 1992/1993 | טרפצ'ה מיטרוביצה | קייבי פיה | גמר |
| 1993/1994 | קייבי פיה | טרפצ'ה מיטרוביצה | גמר |
| 1994/1995 | קייבי פיה | קייבי יילי | גמר |
| 1995/1996 | קייבי פיה | ולזנימי ג'קובה | גמר |
| 1996/1997 | דריטה ג'ילאן | סיגל פרישטינה | גמר |
| 1997/1998 | הליגה הופסקה בעקבות מלחמת קוסובו | — | — |
| 1998/1999 | הליגה לא התקיימה בעקבות מלחמת קוסובו | — | — |
| 1999/2000 | טרפצ'ה מיטרוביצה | קייבי פיה | גמר |
| 2000/2001 | טרפצ'ה מיטרוביצה | סיגל פרישטינה | גמר |
סדרת הטוב מחמש
| 2001/2002 | סיגל פרישטינה | טרפצ'ה מיטרוביצה | 2-3 |
| 2002/2003 | סיגל פרישטינה | קייבי מבטקס פרישטינה | 1-3 |
| 2003/2004 | דוקאג'יני פיה(קייבי פיה) | סיגל פרישטינה | 0-3 |
| 2004/2005 | קייבי מבטקס פרישטינה | דוקאג'יני פיה | 2-3 |
| 2005/2006 | סיגל פרישטינה | קייבי מבטקס פרישטינה | 1-3 |
סדרת הטוב משבע
| 2006/2007 | סיגל פרישטינה | טרפצ'ה מיטרוביצה | 1-4 |
| 2007/2008 | סיגל פרישטינה | קייבי פיה | 2-4 |
סדרת הטוב מחמש
| 2008/2009 | סיגל פרישטינה | בשקימי פריזרן | 2-3 |
| 2009/2010 | סיגל פרישטינה | טרפצ'ה מיטרוביצה | 1-3 |
| 2010/2011 | סיגל פרישטינה | קייבי פיה | 0-3 |
| 2011/2012 | טרפצ'ה מיטרוביצה | סיגל פרישטינה | 2-3 |
| 2012/2013 | קייבי פיה | סיגל פרישטינה | 0-3 |
| 2013/2014 | סיגל פרישטינה | קייבי פיה | 0-3 |
| 2014/2015 | סיגל פרישטינה | קייבי פיה | 1-2 |
| 2015/2016 | סיגל פרישטינה | קייבי פיה | 1-3 |
| 2016/2017 | סיגל פרישטינה | בשקימי פריזרן | 1-3 |
| 2017/2018 | בשקימי פריזרן | סיגל פרישטינה | 1-3 |
| 2018/2019 | סיגל פרישטינה | קייבי ראהובצ'י | 1-3 |
| 2019/20 | ללא | הליגה הופסקה במחזור ה-24 כאשר סיגל פרישטינה מוליכה את הטבלה | — |
| 2020/2021 | קייבי ילי | קייבי פיה | 0-3 |
| 2021/2022 | טרפצ'ה מיטרוביצה | טרפצ'ה מיטרוביצה | 1-3 |
| 2022/2023 | קייבי פיה | טרפצ'ה מיטרוביצה | 2-3 |
| 2023/2024 | טרפצ'ה מיטרוביצה | קייבי ילי | 2-3 |
הערות שוליים

↑  הטוב מ-3
סמלילה הקודם של הליגה
סמלילה הראשון של הליגה