stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שירה גרינברג
ביוגרפיה

גרינברג בוגרת תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה ובמתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים וכן תואר מוסמך במסלול מחקרי בכלכלה בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב.
גרינברג כיהנה במגוון תפקידים במשרד האוצר מאז שנת 2008. החל מ-2015 כיהנה כסגנית בכירה לממונה על התקציבים בתחומי תקשורת, תיירות, תעשייה, השכלה גבוהה ומדע. כמו כן כיהנה בוועדות ובגופים ציבוריים רבים.
בינואר 2019 מונתה גרינברג לכלכלנית הראשית במשרד האוצר. בנוסף לאחריותה על תחזית ההכנסות של המדינה, על העבודה המקצועית של כלכלני האוצר ועל קשרי החוץ הכלכליים של ישראל, היא הובילה מטעם ישראל מספר נושאים כלכליים בינלאומיים וביניהם כללי המס החדשים והפרקים הכלכליים בהסכמי אברהם. בנוסף עמדה בראש הוועדה לענייני ביטחון לאומי בהשקעות זרות - גוף ממשלתי חדש שהוקם כדי לעסוק בסוגיות אסטרטגיות רגישות, על רקע המתיחות הגוברת בין ארצות הברית לסין.
גרינברג הופיעה ברשימת 50 הנשים מעוררות השראה (power women) של פורבס לשנת 2020 וכן ברשימת 50 הנשים המשפיעות של גלובס לשנת 2022.
בינואר 2023 הוארכה כהונתה של גרינברג בחצי שנה נוספת בסוף חודש יוני של אותה השנה סיימה את כהונתה ככלכלנית הראשית במשרד האוצר.
דעותיה הציבוריות

בפברואר 2023 התייחסה להתקדמות החקיקה להחלשת מערכת המשפט במסגרת תוכנית התקציב הרב שנתית שהונחה על שולחן הממשלה ואמרה כי "ככל שהרפורמה המשפטית תיתפס על ידי השוק כפוגעת בחוזק ובעצמאות מוסדות המדינה, הדבר עלול לפגוע בפעילות הכלכלית ובהשקעות הפרטיות".
בדברים שנשאה בכנס אלי הורביץ לכלכלה ערב סיום תפקידה במאי 2023 אמרה כי הבחירה להוביל את הרפורמה המשפטית דווקא בתקופה זו היא שגיאה כפולה שכן "אנחנו לא צריכים לייצר סיכונים עודפים בזירה המקומית מלבד הסיכונים בזירה הגלובלית". היא ביקרה גם את ההסכמים הקואליציוניים שלדעתה מקטינים את התמריץ לתעסוקה בקרב גברים חרדים.
גרינברג התייחסה לדו"ח ה-OECD שבו דורגה ישראל במקום האחרון בכל הנוגע לשוויון בין נשים לגברים ואמרה כי "הנושא של פערים מגדריים צריך להיות יותר בשיח הציבורי. במדינת ישראל לא כל המשרות פתוחות בפני נשים. פערי השכר החציוני בין גברים לנשים בישראל הם השניים בגובהם בעולם". עוד אמרה כי "יש להקפיד ששילוב חרדים בשוק העבודה לא ילווה בדחיקת נשים ממנו"
חיים אישיים

גרינברג נשואה ואם לשניים.
הערות שוליים

↑  שירה גרינברג, באתר GOV.IL
↑  עמרי מילמן, שירה גרינברג תמונה לתפקיד הכלכלנית הראשית במשרד האוצר, באתר כלכליסט, 17 בדצמבר 2018
↑  שירה גרינברג, באתר GOV.IL
1 2  50 הנשים המשפיעות של גלובס 2022, באתר גלובס, 4 באפריל 2022
↑  פורבס ישראל, 9# שירה גרינברג, באתר Power Women 2020, ‏2020-11-23
↑  שלמה טייטלבאום, פרסום ראשון: כהונתה של שירה גרינברג ככלכלנית הראשית באוצר תוארך בחצי שנה, באתר כלכליסט, 5 בינואר 2023
↑  אורן דורי, ‏באוצר נפרדים מהכלכלנית הראשית, אבל בקושי התחילו באיתור מחליף, באתר גלובס, 28 במאי 2023
↑  איתמר אייכנר, הכלכלנית הראשית באוצר: "החקיקה המשפטית עלולה לפגוע במשק", באתר ynet, 23 בפברואר 2023
↑  סוניה גורודיסקי, הכלכלנית הראשית באוצר: "החקיקה המשפטית עלולה לפגוע בכלכלה", באתר ישראל היום, 23 בפברואר 2023
1 2  שלמה טייטלבאום, הכלכלנית הראשית: "יש להקפיד ששילוב חרדים בשוק העבודה לא ילווה בדחיקת נשים ממנו", באתר כלכליסט, 30 במאי 2023
↑   שירה גרינברג, הכלכלנית הראשית, משרד האוצר | כנס אלי הורביץ לכלכלה וחברה 2023, סרטון בערוץ "IsraelDemocracyIns", באתר יוטיוב (אורך: 08:40)
↑  משרד האוצר, הכירו את הכלכלנית הראשית שירה גרינברג, באתר Facebook
שביתת מין

מפגינות של ארגון פמן קוראות לשביתת מין במשך יממה, במחאה על ניצול מיני של נשים באוקראינה
שביתת מין או חרם מין היא צעד של מחאה לא אלימה, שבה אדם או קבוצת אנשים נמנעים מקיום יחסי מין.
הדוגמה הידועה ביותר לשביתת מין באמנות היא המחזה "ליסיסטרטה" שכתב המחזאי האתונאי אריסטופאנס בשנת 411 לפנה"ס, ובו נשות יוון העתיקה נמנעות מקיום יחסי מין עם אהוביהן, אלא אם יסכימו לשים קץ למלחמה הפלופונסית שבין אתונה לספרטה.
שביתה קדומה

בתקופה שקדמה לקולוניאליזם הבריטי נהגו נשות שבט האיגבו שבניגריה להתכנס מפעם לפעם ולהחליט על מחאה נגד התנהגות לא נאותה של הגברים בשבט. המחאה כללה הימנעות מקיום חובות משפחתיות, ובכלל זה הימנעות מיחסי מין.
מסוף המאה העשרים > קולומביה

באוקטובר 1997 קרא רמטכ"ל צבא קולומביה, מנואל בונט, לשביתת מין בקרב נשותיהם וחברותיהם של לוחמי הגרילה וסוחרי הסמים, לשם השגת הפסקת אש בלחימה במדינה. לוחמי הגרילה לעגו ליוזמה זו, ואמרו שפועלות בקרבם גם אלפיים נשים. הפסקת האש שהושגה החזיקה מעמד זמן קצר בלבד.
בספטמבר 2006 פתחו עשרות נשים בעיר פריירה בשביתת מין שנקראה La huelga de las piernas cruzadas ("שביתת הרגליים המשׂוכלות"), במחאה על אלימות הכנופיות, שהובילה ל-480 הרוגים.
בשנת 2011 הכריזו נשים על שביתת מין בעיר ברבקואס (Barbacoas, Nariño), בדרישה שהממשלה תשפר את מערכת הכבישים המחברת את העיר לערים השכנות. לאחר 112 ימי שביתה נענתה הממשלה לדרישת השובתות.
מסוף המאה העשרים > קניה

באפריל 2009 הכריזה קבוצת נשים בקניה על שביתת מין למשך שבוע, במחאה על היחסים המעורערים שבין נשיא קניה, מוואי קיבאקי לבין ראש ממשלתה, ראילה אודינגה. בשביתה השתתפו אלפי נשים. המארגנות קראו גם לנשות שני המנהיגים להשתתף בשביתה. השביתה הסתיימה בתפילה משותפת, שבה הסכימו המנהיגים היריבים לשוחח זה עם זה.
מסוף המאה העשרים > ליבריה

באפריל 2003 ארגנה לימה בואי, פעילת שלום ליברית, מחאה לא אלימה בהשראת אסתר המלכה, שלבשה שק ואפר - אלפי נשים אספו את שערן, לבשו בגדים לבנים, התיישבו בשוק הדגים והניפו את הסיסמה "נשות ליבריה רוצות שלום עכשיו". בהשראת ליסיסטרטה, הנשים ארגנו שביתת מין, במהלכה מנעו מין מבעליהן בדרישה שישימו קץ למלחמת האזרחים הממושכת במדינה. המחאה הביאה להפסקת מלחמת האזרחים ולהפלתו של הרודן צ'ארלס טיילור. על חתירתה לשלום קיבלה בואי את פרס נובל לשלום לשנת 2011.
מסוף המאה העשרים > הפיליפינים

בקיץ 2011 קיימו נשים בשני כפרים שבאי מינדנאו שבפיליפינים שביתת מין במשך שבועות אחדים, על מנת לסיים את העימות האלים שבין שני הכפרים.
מסוף המאה העשרים > טוגו

בשנת 2012, בהשראת המחאה בליבריה, איחוד של מפלגות האופוזיציה בטוגו קרא לנשים לשביתת מין במשך שבוע, במחאה נגד הנשיא פור ניאסנגבה. השביתה נועדה להניע גברים שאין להם עניין בפוליטיקה להכיר את מטרות האופוזיציה.
בהלכה היהודית

בהלכה, אישה המסרבת לקיים יחסי מין עם בעלה נחשבת למורדת על בעלה. חכמים תיקנו, שאישה המורדת על בעלה, מקצצים מסכום כתובתה שבעה דינרים לשבוע (שווי של 33.6 גרם כסף, מעט יותר מאונקיה) ובינתיים מנסים לשכנע אותה להפסיק למרוד בבעלה ולקיים את חיובי האישות המוטלים עליה. כאשר גבר מורד על אשתו, חלה עליו סנקציה דומה, בדמות תוספת של שלושה דינרים לשבוע לכתובתה של האישה. סכום הקנס של המורד קטן מזה של המורדת שכן לפי השערת חז"ל, צערו של האיש באי-קיום יחסי אישות גדול יותר משל האישה.
דין מורדת קיים רק כאשר היא אומרת שהיא עדיין רוצה בנישואיה ואינה דורשת להתגרש, אלא שהיא רוצה לצער אותו. אם האישה מנמקת את הסיבה למרידתה - כיוון שהיא מואסת בבעלה ורוצה להתגרש ממנו, לא קנסו חכמים את האישה, שכן אנוסה היא, שאין אישה יכולה לדור עם אדם שאינה חפצה בו (ולפי שיטת רש"י אף כופין את הבעל לתת גט, אך רבנו תם חלוק על כך).
הערות שוליים

↑  Colombian gangsters face sex ban, BBC News, 13 September 2006
↑  Colombian women use sex strike to pressure government to repair road (Huelga de piernas cruzadas), 2011, Global Nonviolent Action Database
↑  Euclides Montes, The "Crossed Legs" Movement: How a Sex Strike Got Things Done, AlterNet, August 8, 2011
John Otis, Colombian women on 'crossed legs' sex strike over crumbling highway, NBC News, November 3, 2015
↑  Kenyan women hit men with sex ban, BBC News, 29 April 2009
↑  Karen Smith, Sex strike brings peace to Filipino village, CNN, September 19, 2011
↑  רק סקס יביא שלום, באתר "mako"
↑  Stanglin, Douglas, Togo Women Call Sex Strike to Force President's Resignation, USA Today, 27 August 2012
Togo women call sex strike against President Gnassingbe, BBC News, 27 August 2012
↑  שביתת הרגליים המשולבות, באתר "הכל שקרים"
↑  משנה, מסכת כתובות, פרק ה', משנה ז'
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ד, עמוד ב'.
שהיד קנדי יזד

מועדון הכדורגל שהיד קנדי יזד (בפרסית: شهید قندی یزد) היא קבוצת כדורגל מיזד. הקבוצה משחקת בליגת העל האיראנית, [דרושה הבהרה] והיא קבוצת הכדורגל הראשונה מיזד שעלתה לליגה הבכירה. הספונסרית של הקבוצה היא "חברת שאהיד גאנדי יזד כבלים".[דרושה הבהרה]
שורש 76

שורש 76, או צ'יאן בּוּ (בסינית: 欠部, פיניין: Qiàn bù) הוא השורש השבעים-ושישה של הכתב הסיני. פירושו "חייב", "העדר" או "פיהוק". הוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים.
במילון קאנגשי יש 235 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
התפתחות

השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קווים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 欠
+2: 次SC /JP /次TC欢SC (= 歡)
+4: 欣欤SC (=歟)欥欦欧SC / JP (=歐)
+5: 欨欪
+6: 欫欬欭欮欯欰欱
+7: 欲欳欴欵欶欷欸
+8: 欹欺欻欼欽款欿歄GB TC וריאנט
+9: 欩歀歁歂歃歄מסורתית וריאנט歅歆歇歈
+10: 歊歋歌歍
+11: 歉歎歏歐歑歒歓JP (=歡)歔SC וריאנט
+12: 歔 גרסת TC歕歖歗歘歙歚
+13: 歛歜歝
+14: 歞歟
+15: 歠歡GB TC וריאנט
+17: 歡 גרסה מסורתית
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy: from pictograph to ideogram: the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York, 1987: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: location (link)
Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}:  (עזרה)
שכבת היישום של מודל ה-OSI

שכבת היישום (באנגלית: Application) נקראת גם: שכבת התוכנה או שכבת האפליקציה. היא השכבה השביעית והעליונה של מודל ה-OSI והחמישית במודל TCP/IP.
היא ממונה על אספקת שירותי הרשת לתוכנות בהן משתמש משתמש הקצה. שכבת היישום משתמשת בשירותיה של שכבת הייצוג של מודל ה-OSI ואינה מספקת שירותים לאף שכבה אחרת במודל ה-OSI.
שכבת היישום היא זו הקובעת את סוג התקשורת בין מחשבים. למשל, היא קובעת האם מדובר בתקשורת "שרת–לקוח" (client-server) שבה מחשב אחד (השרת) מספק נתונים לאחר (הלקוח) - כמו בגלישה באינטרנט, או שמדובר בתקשורת "קצה לקצה" (peer to peer), שבה כל אחד מהמחשבים הוא גם שרת וגם לקוח - כמו ברשתות שיתוף קבצים.
ראו גם

מונחים ברשת מחשבים
שי גור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1904 יפו, ישראל
 פטירה:  1986 (בגיל 82 בערך) ישראל
 לימודי רפואה:  אדינבורו, סקוטלנד
 התמחות:  וטרינריה
 תואר:  M.R.C.V.S
 תפקידים:  ראש השירותים הווטרינריים ובריאות המקנה
שי גוּר (גְרָזוֹבְסקי) (אנגלית: Shai Goor;‏ 1904–1986) היה וטרינר מומחה בגידול בקר, ראש השירותים הווטרינריים ובריאות המקנה של מדינת ישראל בשנים 1962–1969. פרסם עשרות מחקרים בכתבי-עת מקצועיים בארץ ומחוצה לה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

נולד בשם ישעיהו גרזובסקי ביפו, בן זקונים של הבלשן, המחנך והמילונאי העברי יהודה גור (גרזובסקי) ורחל בת מרדכי ניימן.
אחיו עמיהוד התקשה באמירת השם ישעיהו וקיצר ל"שי", שם שאימצו כולם. מאוחר יותר שינה גור את שמו באופן רשמי בתעודת הזהות. ככל הידוע היה הילד העברי הראשון שנשא בשם זה.[דרוש מקור] כבן לאחד ממובילי חידוש השפה העברית הייתה העברית שפת האם שלו.
בשנת 1907 עברה המשפחה לביירות, שם למד בגן ילדים עברי. לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם גירוש יהודי תל אביב יפו, עברה המשפחה לירושלים, בעוד שאבי המשפחה, שהיה מנהיג ציוני, הוגלה לדמשק. לאחר שחרור תל אביב חזרה המשפחה לביתה.
שי גור למד בבית הספר לבנים שבו נלמדה השפה העברית, ולאחר מכן למד בגימנסיה העברית "הרצליה". בצעירותו ניגן בכינור, ושיחק כחלוץ מרכזי בקבוצת הכדורגל "המכבי" תל אביב (אז קבוצת הכדורגל העברית היחידה).
ביוגרפיה > הסמכה וטרינרית ועבודה בשירות הווטרינרי

לאחר שסיים לימודיו בתיכון נסע לאדינבורו שבסקוטלנד ללימודי רפואה וטרינרית שם קיבל תואר M.R.C.V.S (חבר הקולג המלכותי לרופאים וטרינרים) ואף השתלם בבית הספר למחלות טרופיות בלונדון.
עם סיום לימודיו ב־1930 שב ארצה והתקבל לעבודה בשירות הווטרינרי המנדטורי. ב־1934 התחתן עם צילה מילר, בתו של טוביה זיסקינד מילר, מראשי עסקני התאחדות האיכרים.
עם קום המדינה התמנה ליועץ וטרינרי לממשלה הזמנית, ולאחר מכן עבד בשירות הווטרינרי במשרד החקלאות. גור מילא שורה של תפקידים, ובהם: קצין למחלות עופות, קצין וטרינרי מחוזי, מנהל המחלקה למניעת מחלות מידבקות ויועץ וטרינרי לפיקוח על יבוא מזונות. במסגרת תפקידיו הרבה לנסוע בעולם על מנת לפקח על יבוא בשר ליישוב היהודי בארץ ישראל.
בשנת 1962 התמנה לראש השירותים הווטרינריים בישראל. בתקופתו שופר מהותית מצבו של השירות הווטרינרי, עם יישום פעולות חיוניות כגון: הנהגת חיסון מניעה כללי כנגד מחלת הפה והטלפיים, הנהגת סימון חובה בבקר, ביעור מחלת השחפת בבקר, התחלת ייצוא בשר מישראל, ועוד.
בשנת 1969, לאחר פרישתו לפנסיה, התבקש לנסוע בשליחות משרד החקלאות לארגנטינה ולפקח על ייבוא בשר בקר מדרום אמריקה לישראל.
בשנות עבודתו כתב גור עשרות מאמרים בתחומים וטרינריים בעיתונות מקצועית מקומית ובינלאומית, והוציא ספר על מחלות עופות.
את מאמריו הרבים כתב בשמות עט שונים: שץ (שי וצילה), אפיטרוס (רופא סוסים ובהמות בלטינית), שי, מ.ר.ק.ו.ס, אבירמה, אביגיל, סבא שי, ועוד.
בשנת 1986 נפטר שי גור. בקשתו האחרונה הייתה להיקבר בבית העלמין היהודי ביפו, העיר שבה נולד. בבית קברות זה לא בוצעה קבורה במשך 66 שנים (משנת 1920). צוות מיוחד של החברה קדישא איתר חלקת קבר מתאימה וכך הוגשמה צוואתו.
משפחתו

שני אחיו של שי גור פנו אף הם לחקלאות: ד"ר אסף גור, מומחה לגידול עצי פרי ומטעים, היה מופקד על ענף המטעים בארץ מ-1929 ועד 1963; וד"ר עמיהוד גור (1888–1982) היה יערן בעל שם. כיהן במשך שנים רבות כמנהל מחלקת הייעור הממשלתית. שתי אחיותיו הן הדסה (נישאה לאדווין סמואל, בנו הבכור של הנציב העליון הבריטי הראשון, הרברט סמואל) ונחמה. שי גור הותיר אחריו שני ילדים.
מפרסומיו

Grasovsky, Y.S., On the Different Forms of Catarrh in Poultry, The Veterinary Journal, 1932, pg. 118-120
Grasovsky, Y.S., The Occurrence of Salmonella disease in Rabbits, The Veterinary Journal. 1939, Vol. 95, pg. 294-296
Komorov A. and Y.S. Grasovsky, Notes on a specific infectious respiratory disease affecting baby Chicks, The Veterinary Journal, 1941, Vol. 97. Pg. 407-410
גור שי, תוצרת חלב נקי, "השדה", תרפ"ז, חוב' ז',
גור שי, השפעת הגורמים השונים על תנובת החלב ואיכותו, "השדה", תרפ"ז, חוב' י"ב
גור שי, מחלות מידבקות בעופות בא"י והעזרה הוטרינרית, "השדה למשק העופות", כרך ד', חוב' א-ב'
שץ (גור שי), מלכת הרפת – הפרה הג'רסית, "השדה", תרצ"ד, כרך י"ד, עמ' 29–31
שץ (גור שי), השווייצרית החומה, "השדה", תרצ"ד, כרך י"ד, עמ' 337–338
היפיאטרוס (גור שי), האלון כרעל לבהמות הבית, "השדה" תרצ"ה, כרך ט"ו עמ' 243
אפיאטרוס (גור שי), הרופא הווטרינרי הראשון בארץ, "השדה" תרצ"ה, כרך י"ד, חוברת ט'-י', עמ' 542–543
גור שי, מחלת הפה והטלפיים בארץ ישראל במשך 25 השנים האחרונות, 1946, רפואה וטרינרית, כרך ג', חב' ג, 118-126
גור שי, תולדות העזרה הווטרינרית בארץ ישראל, 1947, רפואה וטרינרית, כרך ד', חב' ג, 117-118
גור שי, העזרה הווטרינרית בתקופת השלטון הצבאי, 1947, רפואה וטרינרית, כרך ד', חב' ד, 158-162
גור שי, הגחלת בארץ ישראל, 1947, רפואה וטרינרית, כרך ד', חב' ד, 149-155
גור שי, דבר הבקר במזרח התיכון, 1948, רפואה וטרינרית, כרך ה', חב' ג, 43-49
גור שי, הכלבת בארץ ישראל, 1949, רפואה וטרינרית, כרך ו', חב' א, 1-15
גור שי, הפלה מדבקת בבקר, 1946, רפואה וטרינרית, כרך ו', חב' א, 45-56
גור שי, קדחת שלושת הימים בארץ ישראל, 1950, רפואה וטרינרית, כרך ז'
גור שי, שחפת הבקר בארץ ישראל, 1949, רפואה וטרינרית, כרך ז', חב' ב
גור שי, כחלון הלשון של הכבשים, 1950, רפואה וטרינרית, כרך ז', חב' ד, 147-148
גור שי, ממק תפיחותי, 1950, רפואה וטרינרית, כרך ז', חב' ב
גור שי, הגמרת בארץ ישראל, 1951, רפואה וטרינרית, כרך ח', חב' ג, 78-79
גור שי, טריפנוזומיאזיס במקנה, 1951, רפואה וטרינרית, כרך ח', חב' ד, 76-78
גור שי, מחלות מידבקות בקלוטי פרסה, 1951, רפואה וטרינרית, כרך ח', חב' ד, 101-108
גור שי, הבקר מגזע הרפורד, 1951, "השדה", חב' ט', 451-452
גור שי, ויבריוזיס הבקר, 1952, רפואה וטרינרית, כרך ט', חב' ד, 107
גור שי, טריכומוניאזיס, 1952, רפואה וטרינרית, כרך ט', חב' ד, 108
גור שי, אירוע של כמה מחלות מידבקות בבקר בישראל, 1952, רפואה וטרינרית, כרך ט', חב' ד, 107-109
גור שי, מחלת הפה והרגלים, 1952, רפואה וטרינרית, כרך ט', חב' ד, 129
גור שי, תולדות המכון הווטרינרי, 1953, רפואה וטרינרית, כרך י', חב' א, 20-22
גור שי, קדחת הקרצית בארץ ישראל, 1954, משק הבקר והחלב, כרך יא', חב' 7, 26-38
גור שי, איך נילחתם במחלת הפה והטלפיים, 1957, משק הבקר והחלב
סבא שי (גור שי), גזע השארולה, 1961, "השדה" חב'48, 29-39
גור שי, הכלבת בארץ ישראל בשלהי תקופת המדנט הבריטי, 1982, רפואה וטרינרית, כרך 39, חב' ד, 140-141
גור שי, וטרינרים בריטים בפלשתינה, 1984, Vetrinary History
גור שי, מאה שנה להובלת בשר בקירור, "המהנדס", 1977, חב' 129, 12-13
לקריאה נוספת

Israeli Journal of Veterinary Medicine, Vol. 43, No.1, 1987, H. Kamal. Obituary, p 67-69
חקלאות בישראל, מדור אישים, 3 דצמבר 1969, עמ' 23–24
משק הבקר והחלב, תש"ל, נובמבר 1969, עמוד 104, אורי יטבת
נריה עמי, רפואה וטרינרית בארץ ישראל, תל אביב: גל אור, 2003
שכבי על הגב וחשבי על אנגליה

"שכבי על הגב וחשבי על אנגליה" או "עיצמי עיניים וחשבי על אנגליה" (באנגלית: Lie back and think of England) הוא ביטוי אנגלי בעל משמעות דומה לביטוי העברי "לחשוק שיניים", כלומר, להשלים עם מה שקורה. הביטוי היה בשימוש באנגליה ובין בריטים במקומות אחרים, במצב קשה. הביטוי נאמר לרוב כעידוד לעשיית דבר לא נעים.
מקורות הביטוי

מקורות הביטוי אינם ידועים במדויק. לפי אגדה אורבנית אחת, הביטוי שימש תחילה כהנחיה לנשים בתקופה הוויקטוריאנית כיצד להתמודד עם דרישותיהם המיניות של בעליהן. כיוון שהולדת ילדים נחשבה כצעד פטריוטי, נשים לא היו אמורות ליהנות מיחסי מין, וכלות בפרט היו בוּרות בכל הנוגע ליחסים עצמם. גם כיום מקובלת גישה זו בקרב חלק מהתרבויות השמרניות יותר. גרסה אחרת לאגדה זו גורסת שהמלכה ויקטוריה נתנה עצה זו לבתה בליל כלולותיה, או קיבלה עצה זו מחמותה ביום נישואיה לבנה. לפי אגדה אחרת, פחות אמינה, הביטוי נוצר ביומנה של ליידי אליס הילינגדון, ב-1912:
”אני שמחה שג'ורג' פוקד את מיטתי כעת פחות מבעבר. נכון לעכשיו, אני זוכה לשני ביקורים בשבוע, וכשאני שומעת את צעדיו מחוץ לדלתי, אני נשכבת על המיטה, עוצמת את עיניי, פותחת את רגליי וחושבת על אנגליה.”
הערות שוליים

1 2 3  A Dictionary of Catch Phrases, Eric Partridge, Paul Beale, p. 75
↑  דורית אברמוביץ, הגיל לא קובע, באתר הארץ, 25 ביולי 2007
שביתת הרופאים בישראל (2011)

שביתת הרופאים היא שביתה שיזמה ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י) במרץ 2011, במהלך משא ומתן לקראת חתימת הסכם קיבוצי לרופאים במגזר הציבורי. בנוסף לתביעות בנושאי שכר עלו במהלך השביתה תביעות בדבר תנאי עבודה ירודים, שעות עבודה רבות ורצופות ועומס רב על הרופאים. להדגשת הטענה שלא מדובר רק בתביעות שכר, התנהלה השביתה בסיסמה: "להציל את הרפואה הציבורית בישראל".
השביתה החלה ב-5 באפריל 2011, והסתיימה בחתימתו של הסכם קיבוצי כעבור ארבעה וחצי חודשים, ב-25 באוגוסט. עיסוקם של הרופאים בהצלת חיי אדם אינו מאפשר שביתה מלאה, ולכן הייתה זו שביתה חלקית שבמהלכה ננקטו דרכים שונות לשיבוש העבודה, כגון עבודה במתכונת שבת או השבתת שירותים באזור מסוים. נלוו לשביתה צעדי מחאה נוספים, ובהם הפגנות, צעדת מחאה, שביתת רעב והתפטרות המונית.
סכסוך העבודה שבמסגרתו התקיימה השביתה הובא לדיון גם בבית הדין הארצי לעבודה ובבג"ץ, מתוך כוונה לזרז את סיום הסכסוך.
ראשית הסכסוך

ב-13 ביולי 2000 נחתמו שני הסכמים קיבוציים בין שלושה מעסיקים גדולים של רופאים - מדינת ישראל, שירותי בריאות כללית, והסתדרות מדיצינית הדסה לבין ההסתדרות הרפואית בישראל (להלן: הר"י): הסכם שכר לתקופה שמ-1 ביולי 1998 ועד 31 בדצמבר 2001 והסכם בוררות לתקופה של 10 שנים עד ל-13 ביולי 2010. במסגרת הסכם הבוררות נקבע מנגנון יישוב חילוקי דעות שעיקרו הימנעות משביתה למשך 10 שנים והכרעה במחלוקות בין הצדדים באמצעות בוררות.
באוגוסט 2010, לאחר שפג הסכם הבוררות, החל, ביוזמת הר"י משא-ומתן בין הר"י למעסיקים לקראת גיבושו של הסכם קיבוצי חדש. ב-20 במרץ 2011 הכריזה הר"י על סכסוך עבודה, לאחר שלטענתה מהלכי המשא-ומתן הגיעו למבוי סתום. המשא-ומתן נמשך, אך ללא הצלחה, ובתום זמן ההמתנה הנדרש על פי חוק יישוב סכסוכי עבודה, ב-5 באפריל החלה הר"י בשיבושי עבודה ובעיצומים בבתי החולים הממשלתיים, בשירותי בריאות כללית ובהדסה. גם הרופאים השכירים במכבי שירותי בריאות ובקופת חולים מאוחדת נכללו בשובתים, אף שמעסיקיהם לא היו צד למשא-ומתן.
בדרישות הרופאים נכללו דרישות העוסקות בשכרם ובתנאי עבודתם של הרופאים, וכן דרישות העוסקות בתפעולה ובעתידה של מערכת הבריאות בישראל, ובהן:
העלאת שכר השעה ב-50%.
שמירה עתידית על השכר הריאלי של הרופאים.
שיפור הביטוח הפנסיוני לרופאים.
מציאת פתרון לבעיית המחסור ברופאים, ובפרט הגדלת מספר התקנים.
מתן מענה למקצועות רפואיים שבהם יש מחסור במצטרפים חדשים.
שיפור תנאי עבודתם של הרופאים המתמחים, המהווים כ-22% מאוכלוסיית הרופאים בישראל.
קידום הרפואה בפריפריה, באמצעות הפניית משאבים נוספים לבתי החולים ולמרפאות בפריפריה.
מהלך השביתה

מתחילת השביתה קיימו השובתים לסירוגין שיבושים שונים בפעולת בתי החולים והמרפאות, ובהם ביטול ניתוחים מתוכננים (פרט לניתוחים מצילי חיים, שהתקיימו כמתוכנן) ועבודה במתכונת שבת. במקביל התקיים משא ומתן בין הצדדים לסכסוך, שבראשו עמדו יו"ר הר"י, ד"ר ליאוניד אידלמן, כנציג הרופאים, ואילן לוין, הממונה על השכר באוצר, כנציג המעסיקים.
ב-23 ביוני 2011 דחה בית הדין האזורי לעבודה את בקשותיהם של המעסיקים למתן צו מניעה שיאסור על הר"י לנקוט עיצומים, וקבע כי "העיצומים כפי שהרופאים קיבלו על עצמם בהצהרה לפרוטוקול עומדים באמות מידה של סבירות ומידתיות ואין ליתן לגביהם צו מניעה". נדחתה גם עתירתם של המעסיקים להעביר את הסכסוך להכרעה בבוררות בהתאם לחוק יישוב סכסוכי עבודה, התשי"ז-1957.
ב-30 ביוני ביקשו הצדדים לסכסוך מבית הדין הארצי לעבודה שילווה את מהלכי המשא ומתן ביניהם, במטרה להביא בהקדם לגיבושו של הסכם קיבוצי. נשיאת בית הדין, נילי ארד, נעתרה לבקשה והצדדים התכנסו מדי יום בבית הדין הארצי לעבודה, וניהלו משא-ומתן, במקביל לעיצומים במערכת הבריאות, ובהם "עבודה לפי הספר" וביטול תורנויות של רופאים מומחים. המגעים בין הצדדים נמשכו ברציפות כשלושה שבועות, אך לא הביאו לסיום הסכסוך.
בשלב זה החלו הרופאים המתמחים בעיצומים משלהם, ללא אישורה של הר"י. ב-21 ביולי קבע בית הדין ששביתת הרופאים המתמחים היא בלתי חוקית ובלתי מוגנת, והורה להר"י לדאוג לחזרתם של הרופאים המתמחים לעבודה סדירה.
ב-25 ביולי ערערו המעסיקים על פסיקתו של בית הדין האזורי לעבודה ובקשו צו מניעה שיאסור על המשך העיצומים והוראה להפניית הצדדים לבוררות. גם בערעור נדחו בקשות אלה. עמותת מרשם, שבה חברים רופאים מתמחים, רופאים מומחים צעירים וסטודנטים לרפואה, ביקשה להצטרף כצד להליך, אך בקשתה נדחתה, בנימוק שהר"י היא הארגון היציג של הרופאים, כולל הרופאים המתמחים.
באותו יום פתח יו"ר הר"י, ד"ר ליאוניד אידלמן, בשביתת רעב, ויצא בצעדה לירושלים. אל צעדתו הצטרפו רופאים נוספים. ב-2 באוגוסט נפגש ראש הממשלה, בנימין נתניהו, עם ד"ר אידלמן וביקש ממנו להפסיק את שביתת הרעב. למחרת הודיעו הצדדים לסכסוך על פריצת דרך משמעותית במשא-ומתן ביניהם, וד"ר אידלמן סיים את שביתת הרעב שלו, שנמשכה 11 ימים. הצדדים הודיעו על הסכמה להוסיף אלף תקנים לבתי החולים הציבוריים.
בתחילת אוגוסט הגישו מאות רופאים מתמחים מכתבי התפטרות, שאמורים היו להיכנס לתוקף תוך חודש.
מהלך השביתה > גישור והסכם הרופאים

ב-15 באוגוסט הסכימו הצדדים על הליך של גישור ביניהם, בהנחייתו של פרופ' יצחק פטרבורג, סמנכ"ל בחברת "טבע", ובעבר מנכ"ל שירותי בריאות כללית ונשיא ומנכ"ל "סלקום". במהלך הגישור העמיק הקרע בין הרופאים המתמחים ובין הר"י, ונציגי הרופאים המתמחים נפגשו בנפרד עם המגשר, לאחר שהודיעו שהר"י אינה מייצגת אותם יותר.
ב-25 באוגוסט 2011 נשא הליך הגישור פרי, ונחתם הסכם קיבוצי בין המעסיקים להר"י שעקרונותיו הם: העלאה משמעותית של השכר לרופאים העובדים בפריפריה ובמקצועות רפואה במצוקה (הרדמה, טיפול נמרץ כללי, לב וילדים, רפואת פגים וכירורגיה), תוספת 1000 תקנים חדשים והורדת מספר התורנויות של המתמחים לשש בחודש. הרופאים הסכימו להנהגת שעון נוכחות.
ועדי הרופאים בבתי-החולים איכילוב, מאיר, רמב"ם ואברבנאל פנו לבית הדין לעבודה בדרישה שיוציא צו זמני שימנע את כניסתו לתוקף של ההסכם הקיבוצי. בית הדין דחה דרישה זו. בנובמבר 2011 חזר בית הדין לעבודה לדון בדרישה של ועדי עובדים אלה לבטל את ההסכם הקיבוצי, בנימוק שההסתדרות הרפואית הפרה את חובת הייצוג ההוגן בחתימתה עליו. קבוצה של רופאים הקימה ארגון בשם ארב"ל - ארגון רופאי בתי החולים, שבראשו עומד פרופ' ערן דולב. יו"ר הר"י, ד"ר לאוניד אידלמן, תקף את הארגון החדש, וקבע שחברות של רופא בו היא בגדר חברות כפולה נוגדת, וכן אין לאפשר חברות בשני הארגונים במקביל.
במסגרת ההסכם הוחלט על העלאה של מספר התקנים למתמחים בפריפריה. לצד ההסכם המדינה החלה להעניק תמריצים נוספים למתמחים בפריפריה, שהתקיימה עד 2014, ולאחריה בכל שנה ועדת הכספים ערכה שינויים במענקים מדי שנה. בסך הכל בין השנים 2011 ל-2019 הוצאו בפועל כ-910 מיליון ש"ח בגין מענקים אלו. משנת 2011 ועד 2016 הייתה מגמת עלייה כללית באחוז איוש מהתקינה בבתי חולים במרכז ובפריפריה, אולם מ-2016 ישנה מגמת ירידה באחוז האיוש בבתי חולים בפריפריה.