stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סדרת הספרים לנדאו-ליפשיץ
רשימת הכרכים

כרך 1 – מכניקה
כרך 2 – תורת השדות הקלאסית
כרך 3 – מכניקה קוונטית (לא יחסותית)
כרך 4 – אלקטרודינמיקה קוונטית
כרך 5 – מכניקה סטטיסטית, כרך ראשון
כרך 6 – מכניקת הזורמים
כרך 7 – אלסטיות
כרך 8 – אלקטרודינמיקה של מערכות רציפות
כרך 9 – מכניקה סטטיסטית, כרך שני
כרך 10 – קינטיקה פיזיקלית
ראו גם

הרצאות פיינמן על פיזיקה
ניסוי ATLAS

מודל מוקטן של גלאי ATLAS
ניסוי ATLAS (ראשי תיבות של A Toroidal LHC ApparatuS) הוא אחד משבעת גלאי החלקיקים (ALICE, CMS, ATLAS, TOTEM, LHCb, LHCf ו-MoEDAL) במאיץ ההדרונים הגדול – LHC במרכז לחקר פיזיקת חלקיקים CERN שעל גבול צרפת-שווייץ.
הניסוי הוקם במטרה לשפוך אור על תאוריות חדשות בנוגע לתורת החלקיקים מעבר למודל הסטנדרטי. בתוך גלאי ה-ATLAS נפגשות שתי אלומות פרוטונים המגיעות מכיוונים מנוגדים ומתנגשות זו בזו. כתוצאה מההתנגשות נפלטים חלקיקים מוכרים שונים שבאמצעותם ניתן להבחין ולזהות חלקיקים חדשים שטרם נראו.
גלאי ה-ATLAS מעוצב בצורה גלילית באורך של 46 מטרים, בקוטר של 25 מטרים ושוקל כ-7,000 טון. בתוך הגלאי שרועים כבלים באורך כולל של 3,000 קילומטרים והושקעו בבנייתו כ-550 מיליון פרנקים שווצריים. בניסוי משתתפים כ-3,000 מדענים (מתוכם 1,000 סטודנטים בוגרים) מ-38 מדינות שונות ומ-174 אוניברסיטאות ומעבדות ברחבי העולם.
ניסוי ה-ATLAS הוא אחד משני גלאים במאיץ LHC שהיו מעורבים בגילוי בוזון היגס בשנת 2012.
רכיבי הגלאי

גלאי ה-ATLAS עצמו מורכב ממיליוני חיישנים השייכים לארבעה אזורי גילוי עיקריים:
הגלאי הפנימי - נמצא סביב נקודת האינטראקציה ונועד למדוד את מסלולם של חלקיקים טעונים. סביב הגלאי הפנימי ממוקם מגנט סולנואידי שגורם להטיית מסלול החלקיקים הטעונים ומאפשר מדידה של המטען החשמלי והתנע שלהם.
קלורימטר אלקטרומגנטי (Electromagnetic Calorimeter)- ממוקם מסביב לגלאי הפנימי, ומטרתו היא למדוד את האנרגיה של פוטונים, אלקטרונים ופוזיטרונים שנעצרים בו.
קלורימטר הדרוני - ממוקם מסביב לקלורימטר האלקטרומגנטי, ונועד למדוד את האנרגיה של הדרונים (חלקיקים תת-אטומיים המורכבים מקווארקים) שנעצרים בו.
ספקטרומטר מיואונים - ממוקם במעטפת החיצונית של הגלאי ומשולב יחד עם מערכת של מגנטים טורואידיים, בעלי שדה מגנטי מעגלי. הספקטרומטר נועד לספק מדידות תנע ומטען של מיואונים, וזאת בנוסף למדידות דומות שנעשות בגלאי הפנימי. מיואונים, שמגיבים באופן חלש עם הקלורימטרים, הם בין החלקיקים הבודדים שיכולים לצאת מהגלאי. נוכחות של מיואונים אנרגטיים מהווה סימן לחלק מהתהליכים שאותם מבקשים לגלות בעזרת מאיץ LHC, ועל כן יש חשיבות למדידה מדויקת שלהם. ספקטרומטר המיואונים מורכב מארבעה סוגי חיישנים, שאחד מהם (TGC) תוכנן במכון ויצמן למדע על ידי צוות שבראשו עמד פרופ' גיורא מיקנברג.
בוזון היגס

הבוזון אותו ניבאו פיטר היגס ופרנסואה אנגלר הידוע בקרב הציבור גם כ"חלקיק אלוהי", הוא חלקיק שפיזיקאים טוענים כי הוא אבן היסוד הבסיסית ביותר של החומר- הדבר שקובע למעשה את מסת החומר.
במילים אחרות, בוזון ההיגס הוא חלקיק שמייצר מסביבו שדה כוח, שגורם לחלקיקים האלמנטריים, פוטונים וקווארקים, שנעים באותו שדה להרגיש תחושה של כבדות- כלומר: שיש להם מסה. אותה מסה, למשל של פרוטון, הבנוי משלושה קווארקים, לא נובעת מההיגס, אלא מהבוזונים - גלואונים. באותו האופן, כפי שאדם מרגיש כשהוא צועד בשלג במקום באוויר, והשלג, לצורך העניין, הם שדה הכוח של החלקיק. האדם מרגיש תחושה של כבדות, קשה יותר ויותר ללכת, כאילו שהמסה שלו גדולה יותר. החלקיק מייצר מסה עבור החלקיקים היסודיים המוכרים בטבע, כגון האלקטרון, המיואון והקווארקים.
אחת הסיבות העיקריות לבניית מאיץ ה-LHC ב-CERN היא הרצון לחקור את חלקיק ההיגס באמצעות התנגשויות של פרוטונים באנרגיות גבוהות.
ב-4 ביולי 2012 דיווחו בנפרד שתי קבוצות המחקר העיקריות ב-CERN, ‏ATLAS ו-CMS, על קיום חלקיק במסה של 10-25Gev, שזו בערך המסה של 133 פרוטונים. ערך המסה שהתגלה בניסוי הוא הערך הצפוי של הבוזון היגס. החוקרים גם ציינו שדרושה עבודה נוספת על מנת לאשר שחלקיק זה הוא בוזון היגס.
ב-14 במרץ 2013 הצהירו הפיזיקאים ב-LHC כי הם בטוחים שחלקיק זה הוא באמת בוזון היגס. מאוחר יותר באותה שנה קיבלו פיטר היגס ופרנסואה אנגלר פרס נובל לפיזיקה על עבודתם. גילוי חסר תקדים זה הוא ההישג הגדול והחשוב ביותר של ניסוי ATLAS, ותרומתו להבנת היקום שינתה את תחום הפיזיקה.
מערכות מידע וניתוחו

במאיץ ישנן 40 מיליון התנגשויות בשנייה, מידע בסדר גודל שאין אפשרות לשמר אותו ולנתח אותו בזמן קצר. לכן נדרש גם אלגוריתם שיזהה התנגשות יוצאת דופן וגם כוח חישוב לכל המידע הזה. לכן, במקום לרכוש מחשבי–על לניתוח הנתונים, הפתרון שאומץ היה איגום מחשבים רגילים וחלוקת המטלה ביניהם. אולם לעיבוד כמות כזו של מידע דרושים כמיליון מחשבי PC. מימון והתקנה של מערך כזה, כולל הספקת חשמל, קירור ותחזוקה, הם משימה שהיא מעבר ליכולתו של מוסד המחקר הגדול בעולם. לפיכך הוחלט לפזר את המחשבים בכ–200 מוסדות המשתתפים בניסוי. במרכז המערכת ב–CERN עוברים הנתונים עיבוד ראשוני, ומשם נשלחים לכעשרה מוסדות גדולים, המאחסנים את הנתונים ומרכזים את עבודתן של כ–200 חוות מחשבים המוצבות במוסדות השונים ברחבי העולם ומספקות את עיקר כוח החישוב. כל מוסד מספק חווה ובה כמה אלפי מחשבים ומערכת מקומית לאחסון נתונים, והמערכת כולה מכונה Grid - רשת.
מדען הרוצה לעבד נתונים שולח "בקשה". תכנה מיוחדת ומורכבת המפעילה את הרשת הענקית מחלקת את עבודת החישוב שב"בקשה" בין מאות חוות מחשבים ברחבי העולם. עם סיום החישובים אוספת התוכנה את כל חלקי החישוב, מחברת אותם ושולחת את התוצאה הסופית למדען שביקש אותה. באופן זה מדען המשתתף בניתוח נתוני הניסוי מפעיל אלפי מחשבים במקומות שונים בעולם, בלי שיהיה טרוד בניהול מבצע מורכב שכזה. המערכת הזו היא שאפשרה לנתח את נתוני הניסוי ולבשר על גילוי ה"היגס" תוך שימוש בנתונים שנאספו ימים ספורים בלבד לפני ההודעה על הגילוי שלו.
תרומה ישראלית

ישראל, שחלקה הוא מעט יותר מאחוז אחד במיזם ATLAS, התבקשה לתרום גם בתחום המחשובי. הקמת חוות מחשבים שכזו דורשת השקעת כסף רב וכוח אדם, אך בה בעת מזמנת טכנולוגיה חדשה זו למדענים מתחומים אחרים. לפיכך הוחלט לבזר את החווה הישראלית ולהציבה בחלקים במוסדות אקדמיים שונים: בטכניון, במכון ויצמן למדע ובאוניברסיטת תל–אביב. הוקמו צוותים לניהול המערכת ולתפעולה, והוקמה קבוצת משתמשים המונה כ–50 מדענים וסטודנטים. המערכת הישראלית פועלת היטב, וביצועיה גבוהים בכ–50% מהצפוי, אף שתקשורת המחשבים מישראל לאירופה אטית בהרבה מהמקובל כעת בעולם. הידע והמיומנות שנצברו וזמינותם של משאבים אפשרו כאמור למדענים ישראליים נוספים - פיזיקאים, ביולוגים ואחרים - להצטרף לחוות המקומיות ולסיפור ההצלחה של הרשת.
מאחר שבטכנולוגיה המודרנית ביותר לא ניתן למדוד ולרשום את התוצאות של יותר מכמאה התנגשויות בשנייה, על הגלאי ”ATLAS” להחליט אילו התנגשויות לרשום ואילו לא. על ההחלטה להתקבל בשבריר קטן של שנייה. כדי להחליט יש לדעת מה אירע בהתנגשות: אילו חלקיקים נוצרו ומה הייתה מהירותם. על המידע להתקבל במהירות, והדרך היחידה לעשות זאת היא באמצעות גלאי מהיר מאוד. גלאים מהירים דומים פותחו בשנות ה-80 במכון ויצמן למדע ושימשו את שלוש הקבוצות הישראליות בניסוי קודם. לצורכי ”ATLAS” היה על הצוות הישראלי לבנות גלאי גדול בהרבה, ששטחו הכולל בגודל של שני מגרשי כדורגל. לשם כך נבנו כ–3,600 גלאים ששטחם כשני מ”ר כל אחד. כדי לאפשר את בניית כל הגלאים בפרק זמן קצר הוקמו, מלבד המעבדות במכון ויצמן למדע, מעבדות ביפן ובסין המבוססות על ידע ישראלי, ובהן התבצעה בניית הגלאים הישראליים ביפן נבנו כ–20% מהגלאים, בסין נבנו כ–10% ובישראל נבנו כ–70%.
כשש שנים עמל הצוות הישראלי על פיתוח הגלאים ועל הטכנולוגיה הדרושה לבנייתם. כשש שנים נוספות עמלו צוותים במכון ויצמן למדע על בניית הגלאים, וצוותים בטכניון ובאוניברסיטת תל–אביב על בקרת האיכות של הגלאים. ההיסטוריה של כל גלאי ותכונותיו, כפי שנחשפו בבקרת האיכות, נרשמו במסד נתונים שהכין הצוות של אוניברסיטת תל–אביב. מאחר שגלאי החלקיקים הללו מיועדים לעבוד במקום שבו הקרינה הרדיואקטיבית עזה, פיתח הצוות של הטכניון מערכת בקרה מרחוק המסוגלת לשנות את תנאי העבודה של הגלאים על פי הצרכים המשתנים. לתעשייה הישראלית חלק ניכר בתהליך העבודה: מפעלים בכל רחבי הארץ הכינו רכיבים שונים לגלאים, למסגרת האלומיניום התומכת אותם במקומם הסופי בניסוי ולמערכות האלקטרוניקה המפעילות את הגלאים וקוראות את תגובותיהם. משהושלמו בניית הגלאים ובדיקתם, הועברו היחידות לז'נבה שבשווייץ, ובמהלך השנתיים שקדמו להפעלת המאיץ הותקנו במקומן בתוך המערך הענקי של גלאים שונים שהגיעו מכל רחבי העולם.
היסטוריה

| --- | --- |
1992: קבוצת ATLAS כותבת מכתב ל-CERN, בו מוצע בניין בעל מטרה כללית של גלאי פרוטון-פרוטון בשביל LHC
1994: קבוצת ATLAS מציעה הצעת תכנון טכני ל-CERN
1995: קבוצת ATLAS מעצבת את המבנה המנהלי שלה ומועצת המנהלים מתחילה לתפקד. סקירת המשאבים הראשונה של ATLAS מתרחשת. ועדת LHC ומועצת המחקר מאשרת את פרויקט ATLAS, וביחד עם התוכניות, מובילים לדוחות עיצוב תת-מערכת טכניים (TDR)
1996: דוחות העיצוב הטכניים לקלורימטר (TDR) מוגשים בדצמבר
1997: דוחות העיצוב הטכניים (TDR) עבור גלאי המעקב הפנימיים (מלבד גלאי הפיקסל), מכשור המיואון והמגנטים מוגשים לביקורת, ובסופו של דבר מאושרים לבנייה
1998: דוחות העיצוב הטכניים של הדק השלב-ראשון וגלאי הפיסקל מוגשים לביקורות, שבסופה הם מאושרים לבנייה. מזכר ההבנה של ATLAS, המציין את התרומה המצופה מכל אחד מהמוסדות המשתתפים, נחתם על ידי הסוכנויות התורמות ביותר. אתרי הבנייה בשלבי הכנה ונבדקים על ידי ייצור מודולי-0
1999: דוחות העיצוב הטכניים לתיאום הטכני ושני כרכי דוח העיצוב הטכני, המתעד את ביצועי הפיזיקה הצפויים, הוגשו לביקורת
2000: מזכר ההבנה נחתם על ידי כל סוכנויות התרומה המשתתפות. רוב מערכות הגלאים נכנסות לשלב הבנייה
2001: רוב מערכות הגלאים ממשיכות בבנייה. אומדן חדש של עלות ההשלמה נעשה, ומגלה כי דרוש עוד מימון משלים של 20%. תרחיש בימוי שבו גלאי ראשוני יוצר תנאים של ניסוי פיזיקה נמוכת-זוהר נקבע בלוח הזמנים של העבודה
2002: חצי מהבנייה הסתיימה, ו-65% מתשלומי הבנייה שולמו
2008: הבנייה הושלמה והניסוי איתר את אירועי הקרן היחידה הראשונים שלו
2009: התנגשויות הפרוטון-פרוטון הראשונות התרחשו ב-LHC. התנגשויות אלו נרשמו ב-ATLAS
2012: ב-4 ביולי גילו חלקיק חדש ב-ATLAS הדומה לערכים הצפויים מבוזון היגס
2013: ב-14 במרץ הוכרז רשמית כי החלקיק שהתגלה יולי 2012 הוא בוזון היגס
2014: גלאי ה-ATLAS נסגר בשל שיפוצים ב-LHC והסבת הגלאי לעבודה באנרגיה של 13TeV
2015: בחודש פברואר החלו לפעול המאיץ וה-ATLAS מחדש  ב-4 בנובמבר נסגר המאיץ לצורך עבודות תחזוקה
2016: ב-25 במרץ הופעל מאיץ החלקיקים מחדש והתנגשו שתי אלומות הפרוטונים הראשונות לשנת 2016 בגלאי ה-ATLAS.ב-13 בדצמבר פרסם הניסוי כי הצליח למדוד את מסתו של בוזון W ומסתו עומדת על: 80370±19 MeV.
2017: בחודש אוגוסט פרסם הניסוי כי הצליח לגלות ראיות לפיזור אור באמצעות אור באנרגיה גבוהה- תהליך נדיר בו שני פוטונים מגיבים ובכך משנים את כיוון תנועתם. ראיות אלו אוששו תחזיות של פיזיקאים בנוגע לאלקטרודינמיקה קוואנטית.
2018: ב-28 באפריל הופעל הניסוי מחדש לאחר 4 חודשים של שדרוגים והתאמות. זו היא השנה האחרונה בה פועל הניסוי באנרגיה של כ-13TeV במסגרת ההפעלה השנייה של מאיץ ההדרונים הגדול. בתחילת שנת 2019 יושהה הניסוי לתקופת זמן ממושכת בעקבות השדרוג המסיבי השני של ה-LHC.
משלחות החוקרים בניסוי

ה-ATLAS הוא מעבדה וירטואלית בה משתתפות 38 מדינות. הפיזיקאים המשתתפים בניסוי מגיעים מיותר מ-177 אוניברסיטאות ומעבדות ברחבי העולם וכוללים כ-1,000 סטודנטים. ניסוי ה-ATLAS הוא אחד המאמצים השיתופיים הגדולים שהתקיימו אי פעם במדעי הפיזיקה.
המדינות החברות בניסוי ה-ATLAS הן:
ארגנטינה, ארמניה, אוסטרליה, אזרבייג'ן, בלארוס, ברזיל, קנדה, צ'ילה, סין, קולומביה, הרפובליקה הצ'כית, דנמרק, צרפת, גאורגיה, גרמניה, יוון, ישראל, איטליה, יפן, מרוקו, הולנד, נורווגיה, פולין, פורטוגל, רומניה, רוסיה, סרביה, סלובקיה, סלובניה, דרום אפריקה, ספרד, שווייץ, שוודיה, טאיוואן, טורקיה, אנגליה, וארצות הברית.
הערות שוליים

↑  About ATLAS, ATLAS Experiment official site
↑  ATLAS Experiment fact sheet, ATLAS Experiment official site (ארכיון)
↑  הבוזון של היגס – אבן היסוד של היקום?, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי- מכון ויצמן, ‏2 ביולי 2011
↑  יום חג למדע: פיזיקאים איתרו את "החלקיק האלוהי" - וואלה חדשות, באתר וואלה, 14 במרץ 2013
1 2  בדרך אל הפיזיקה החדשה, בעמ' 45
↑  מהו החומר האפל המרכיב את היקום? ומה קרה שנייה אחרי המפץ הגדול?, בעמ' 28–29
↑  Archives of ATLAS Collaboration records, CERN Scientific Information Service
↑  ATLAS releases first measurement of W mass using LHC data
↑  ATLAS Collaboration, Evidence for light-by-light scattering in heavy-ion collisions with the ATLAS detector at the LHC, NATURE PHYSICS, ‏9 בפברואר 2017
↑  Katarina Anthony, ATLAS starts new year of data-taking, CERN-ATLAS, ‏30 באפריל 2018
↑  Who are the 3000 physicists in ATLAS?, ATLAS Experiment official site (ארכיון)
↑  ATLAS Collaboration, ATLAS AT LBNL
| --- | --- |
בקרת זהויות :  S2AuthorId: 40952709 
רכיבי גלאי ה-ATLAS כפי שמתואר בתרשים: 
(1) גלאי מיואונים 
מערכת המגנטים: 
(2) מגנטים טורואידים 
(3) מגנט סלנואידי 
גלאי פנימי: 
(4) גשש מעבר קרינה 
(5) גשש מוליך למחצה 
(6) גלאי נקודתי 
קלורימטרים: 
(7) קלורימטר ארגון נוזלי 
(8) קלורימטר אריחי
מרכז המחשוב של CERN אליו מגיע המידע מניסוי ה-ATLAS.
גלאי המיואונים שתוכנן בישראל. צולם בגלאי ה-ATLAS
בניין הכניסה לניסוי ה-ATLAS עליו מצויר הגלאי בקנה מידה של 1:4 (גודלו של הציור הוא רבע מגודלו של הגלאי האמיתי)
סורת א-תין

| --- | --- |

שם ומספר הסורה בערבית
 שם מתורגם:  סורת התאנים
 מספר הסורה:  95
 מספר פסוקים:  8
 מיקום:  מכה
 ויקיטקסט:  א-תין (תרגום רקנדורף)
 → סורת א-שרחסורת אל-עלק ←
סורת א-תין (ערבית: التين), או סורת התאנים, היא סורה מספר 95 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-ברוג' ולפני סורת אל-קריש.
לסורה שלושה חלקים. בשלושת הפסוקים הראשונים מובאת שבועה ב"בתאנים ובזיתים, ובהר סיני, ובחבל ארץ זה הבטוח!" רובין מציין כי "בתאנים ובזיתים" עשוי לסמל צמד מקומות קדושים, כגון מכה וירושלים, וכי חבל הארץ הבטוח הוא מכה, בה אסור לשפוך דם. מוחמד אסד מפרש את התאנים והזיתים כעצים המסמלים את האזורים בהם הם נפוצים: במזרח הים התיכון ובמיוחד בארץ ישראל ובסוריה, ועל כן הכוונה היא לאזור בו פעל הנביא היהודי האחרון - עיסא. בהתאמה, הר סיני מסמל את משה וחבל הארץ הבטוח, הוא מכה - את מוחמד. כך השבועה מביעה ביטחון בשלושת גלגולי הדת המונותאיסטית: היהדות, הנצרות והאסלאם.בשנת 2021 הודח המופתי סוריה אחמד חסון בשל פירוש זה של סורת א-תין בעת ניחום האבלים של האמן סבאח פח'רי זאת בשל טענה של פירוש הקוראן בהתאם לדעה פוליטית עם זאת המופתי חסון טען כי מי שעזב את סוריה קרי הפליטים הסורים היא מי "עשינוהו נחות שבנחותים"
חלקה השני (פס' 4–6) של הסורה מספר על בריאת האדם בצלם אלוהים, פסוק 4: "ואכן בראנו אותו באופן הטוב ביותר", אולם "אז עשינו אותו נחות שבנחותים". רובין מפרש כי הכוונה להידרדרות האדם בזקנתו, ומציין כי פרשנות אחרת רואה בהידרדרות את שהות האדם בתחתית השאול. הפסוק הבא מסייג את "המאמינים ועושי הטוב" כמי שלא יחלקו גורל זה, ויזכו ב"שכר עד אין קץ".
חלקה השלישי (פס' 7–8) של הסורה פונה אל המכחישים את יום הדין ואת שבחו של אללה בו, ולועג להם בהבעת תמיהה רטורית על כך שגם השופטים נשפטים בידי אלוהים.
הערות שוליים

↑  מובא אצל אורי רובין, "נספח א: סדר התגלות פרקי הקוראן", הקוראן, תרגם מערבית אורי רובין, אוניברסיטת תל אביב, 2005, עמ' 552. כל הציטוטים להלן הם מתרגום זה.
↑  סורה 95 (סורת א-תין), פסוקים 1–3
↑  רובין, שם, הערות 1,2 בעמוד 526.
↑  بسبب "خريطة سوريا في القرآن".. الأوقاف ترد على بدر الدين حسون: تحريفات, CNN Arabic, ‏2021-11-14 (בערבית)
↑  יש לציין שפניות בגוף ראשון בקוראן הן של אללה, הכולל עמו את המלאכים, על פי כלל הריבוי המלכותי(Royal we), וכמו "נעשה אדם בצלמנו כדמותנו" בחומש בראשית, א', כ"ו.
↑  רובין, שם, הערה 5 בעמוד 526.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת א-שרח | הקוראן | הסורה הבאה: סורת אל-עלק |
| הסורה הקודמת: סורת א-שרח | סורה 95 | הסורה הבאה: סורת אל-עלק |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010327173005171  LCCN: n79127313  TDVİA: tin-suresi  VIAF: 174178576   WorldCat (עם VIAF): 174178576
סורת א-תכאת'ר

| --- | --- |

שם ומספר הסורה בערבית
 שם מתורגם:  סורת רדיפת הבצע
 מספר הסורה:  102
 מספר פסוקים:  8
 מיקום:  מכה
 ויקיטקסט:  א-תכאת'ר (תרגום רקנדורף)
 → סורת אל-קארעהסורת אל-עצר ←
סורת א-תַכּאתֻ'ר (בערבית: سورة التكاثر), היא סורה מספר 102 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-כות'ר ולפני סורת אל-מאעון.
הסורה מזהירה חזור והזהר מפני תוצאותיה הרות האסון של רדיפת הבצע. ביום הדין, כך היא מתריעה, ישאלו רודפי הבצע אם הודו לאללה על מנעמיהם בעולם הזה, ויראו את אש השאול.
הערות שוליים

↑  נקראת גם סורת רדיפת הבצע או חזון תאוות ההון
↑  מובא אצל אורי רובין, "נספח א: סדר התגלות פרקי הקוראן", הקוראן, תרגם מערבית אורי רובין, אוניברסיטת תל אביב, 2005, עמ' 552.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת אל-קארעה | הקוראן | הסורה הבאה: סורת אל-עצר |
| הסורה הקודמת: סורת אל-קארעה | סורה 102 | הסורה הבאה: סורת אל-עצר |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010327173105171  LCCN: n80165859  TDVİA: tekasur-suresi  VIAF: 178617878   WorldCat (עם VIAF): 178617878
ניתוח פני שטח מגמתיים (סטטיסטיים)

איור מס' 1: מפת פני שטח מגמתיים מהמעלה השנייה בצירוף הפולינום שלה.
ניתוח פני שטח מגמתיים (Trend Surface Analysis) היא טכניקה מתמטית המשמשת במדעי הסביבה (גאולוגיה, מדעי קרקע, גאוגרפיה וכיוצא בזה). ניתוח זה נקרא גם מיפוי פני השטח המגמתיים או הסטטיסטיים. הניתוח מבוסס על פולינום בסדר גודל נמוך (בדר"כ מהמעלה השנייה) של קואורדינטות מרחביות לאומדן רשת קבועה של נקודות מתצפיות המפוזרות על פני השטח, למשל מממצאים גאולוגיים של קידוחים בנקודות שונות, או ממצאים של עוצמה סייסמית באתרים שונים שנצפו מיד לאחר רעידת אדמה.
התוצרים הסופיים של האנליזה הם:
מפה "מוחלקת" (Smoothed) המצוירת על ידי המחשב על פי הערכים הצפויים של כל תצפית שהערך הנצפה שלה הוזן למערכת (למשל איור 1);
פלט אלפא-נומרי של הערכים הצפויים הללו והשאריות (Residual) המהוות את ה"רעשים", דהיינו ערכים שהם גבוהים או נמוכים מפני השטח המגמתיים (ראו איור 2).
איור מס' 2: פלט אלפא-נומרי של האנליזה: המספרים הסידוריים מיצגים את התצפיות המשתתפות באנליזה; שני הטורים הראשונים הם קואורדינטות X,Y של כל תצפית; הטור השלישי הוא ערך Z (הנצפה - Observed) של כל תצפית; הטור הרביעי (Value) הוא הערך הצפוי המחושב (Expected);  והטור האחרון הוא השארית (Residual) המהווה את הרעש ש"סולק" מהמיפוי.
מאחורי הקלעים של התהליך

למעשה מדובר בהליך של רגרסיה ליניארית בגרסתה הפולינומית. המערכת קוראת את התפרושת המרחבית של התצפיות וערכיהן הנצפים שהוזנו למערכת, ומזהה את חוקיות השונות על פני המרחב של הערכים הנצפים, על פי החוקיות שהמערכת מזהה. ברגע שהמערכת זיהתה את החוקיות, היא יודעת לתאר אותה באמצעות פולינום (בדוגמה המוצגת ב-איור 1 מדובר בפולינום מהמעלה השנייה), שברגע שמציבים בפולינום את נתוני X ו-Y מקבלים את הערך הצפוי ע"פי החוקיות שזוהתה. המערכת תמפה את מפת פני השטח המגמתיים, בהסתמך על הערכים הצפויים הללו. ההפרש בין הערך הנצפה (שהוזן למערכת) לערך הצפוי הוא "השארית", שכמובן מייצגת את "הרעש", שההחלקה שבוצעה על ידי האנליזה התעלמה ממנו בהליך המיפוי. גודל השארית מבטא את "עוצמת הרעש".
הפן השימושי

כאמור, למתודולוגיה זו יש שימושים במדעי הסביבה. למשל, ליצירת מפות סטרטיגפיות (מיפוי שכבות הסלע המרכיבות את הקרום) של חלקו העליון של קרום כדור הארץ (גאולוגיה). זאת על סמך נתונים מקידוחים; או מפות כבידה (גרוויטציה) על סמך מדידות מאתרים שונים (גיאופיזיקה); או מפות איזוסייסמיות (אנ') של אזורים שווי עוצמה סייסמית (Seismic Intensity) ברעידת אדמה, על סמך הערכת עוצמות אלה באתרים שונים (סייסמולוגיה). בכל המפות הללו מדובר במפות עם קווי מתאר - קונטורים (אנ') המתארים (לפי סדר הדוגמאות שהובאו) קוים שווי עובי של יחידות סלע, שווי עוצמת כבידה ושווי עוצמה סייסמית (איור 1).
מתודולוגיה זו מיושמת גם במדעי החברה בעיקר על ידי גאוגרפים. לדוגמה: תיאור פני השטח המגמתיים של תפרושת גידול האוכלוסייה ביישוב מסוים, למשל במטרופולין תל אביב בשנים 1980-1961 .
ראו גם

תפרושת מרחבית
ביאורים

↑  בדרך כלל מדובר בניחות (Attenuation) של הערכים הללו ע"פי המרחק ממוקד כלשהו, המזוהה גם כן על ידי המערכת כחלק מהאנליזה.
הערות שוליים

↑  F.P. Agerber, Trend Surface Analysis, .Springer, 1984
↑  .Krakover, Shaul 1992. Alternative Approaches to the Study of Metropolitan Decentralization. In J.P. Jones and E. Casetti (eds.), Application of the Expansion Method, London: Routledge, pp. 133-160
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548781405171  LCCN: sh85137287
נערה מברלין

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג`ייק ווליס סימונס
 שפת המקור:  אנגלית
 הוצאה
 הוצאה:  פרוזה
 תאריך הוצאה:  2011
 מספר עמודים:  446
 הוצאה בעברית
 תרגום:  2012
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003458965
נערה מברלין (באנגלית: The English German Girl) הוא ספר מאת הסופר האנגלי ג`ייק ווליס סימונס. הספר, אשר עלילתו מתרחשת בין השנים 1933–1947, ובחלקו הגדול בתקופת מלחמת העולם השנייה, מספר את סיפורה של נערה יהודיה, רוזה קליין, אשר נולדה וגדלה בגרמניה, ובגיל 15 נשלחת לבדה על ידי הוריה לאנגליה, במסגרת הקינדר-טרנספורט, על מנת להציל את חייה. הספר, אשר ממשיך ומתאר את חייה החדשים של הנערה באנגליה, ואת קשיי התאקלמותה בארצה החדשה, מתאר גם את הרקע ההיסטורי לעלילה, לרבות ההידרדרות המהירה במצבם של יהודי גרמניה החל מעלייתה של המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה בשנת 1933, וכן את האווירה ששררה בבריטניה הגדולה במהלך מלחמת העולם השנייה.
עלילת הספר

העלילה נפתחת בתיאור חייה של משפחת קליין, משפחה אמידה ממוצא יהודי המתגוררת בברלין בשנת 1933. אבי המשפחה, אוטו קליין, הוא רופא מנתח מכובד ובעל משרה יוקרתית בבית חולים בברלין, המגדל יחד עם אשתו אינגה קליין את שלושת ילדיהם: היינריך, הבן הבכור, רוזה, הבת האמצעית, והדי, הבת הצעירה. עלילת הספר מתחילה בתאריך 31 בינואר 1933, יום עלייתה של המפלגה הנאצית לשלטון, ובהמשך מתארת כיצד החקיקה הנאצית מובילה לפיטורו של האב מעבודתו, באמתלה כי "טובת החולים דורשת זאת". בהמשך מתואר כיצד ככל שעובר הזמן הולכים בני המשפחה וחשים כיצד המציאות סוגרת עליהם, וכל אחד מהם מפתח אסטרטגיה אחרת לצורך הישרדות. אף שבתחילה אבי המשפחה מסרב לשקול את האפשרות להגר למדינה אחרת, בטענה כי בסופו של דבר הדברים עתידים להסתדר, בסופו של דבר, בעקבות אירועי ליל הבדולח, ושליחתם של האב והבן הבכור למחנה הריכוז זקסנהאוזן, אשר משם חולצו על ידי ידיד גרמני המשרת במשטרת ברלין, משתכנעים בני המשפחה כי הדרך היחידה לשרוד היא להגר מגרמניה. עם זאת, בני המשפחה מגלים כי כמעט כל הדרכים האפשריות להגר נחסמו זה מכבר, והאפשרות היחידה בנמצא היא לשלוח את בתם האמצעית, רוזה בת ה-15, לבדה לאנגליה במסגרת הקינדר-טרנספורט, שם תתארח אצל בן דודה של אביה. חרף חוסר רצונה להתנתק ממשפחתה, לבסוף רוזה מסכימה לנסיעה, ומטרתה היא לחפש באנגליה אחר מעסיק אשר יהא מוכן להוציא ויזת עבודה עבור בני המשפחה, וכך לחלצם מגרמניה.
לאחר הגעתה לאנגליה, נאלצת רוזה להתמודד עם קשיי התאקלמותה במדינה הזרה, אשר את שפתה אינה מבינה, ובנוסף עם יחסיה של הוריה המאמצים, אשר מתייחסים אליה כאל משרתת בביתם. בסופו של דבר, רוזה מתאהבת בבנם, סמואל, ונכנסת להיריון, מה שמוביל לשרשרת אירועים אשר בסופה בורחת רוזה מביתם, ויוצאת לחפש את מזלה בלונדון. בסופו של דבר, רוזה מתחילה לעבוד כאחות סיעודית בבית חולים בלונדון, ומתאחדת עם אהובה סמואל, כאשר ברקע היא מתמודדת עם געגועיה לבני משפחתה, אשר המכתבים המגיעים מהם מתארים את מצבם ההולך ומתדרדר בגרמניה הנאצית. העלילה מסתיימת בשנת 1947, כאשר רוזה, אשר עדיין לא גיבשה לחלוטין את זהותה, מגלה לבסוף את גורלם של בני משפחתה, ומקימה משפחה משלה.
תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית בידי ניצה פלד, ויצא לאור בשנת 2012 במסגרת הוצאת "פרוזה".
ראו גם

קינדר-טרנספורט