stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרצדס ילינק

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1889 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  23 בפברואר 1929 (בגיל 39) וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 שם לידה:  Mercédès Adrienne Ramona Manuela Jellinek 
 מדינה:  אוסטריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 
מרצדס אדריאנה רמונה מנואלה פון וייגל המוכרת יותר בשם נעוריה מרצדס ילינק (בגרמנית: Mercédès Adrienne Ramona Manuela Jellinek; ‏16 בספטמבר 1889 – 23 בפברואר 1929) הייתה מודל לפיסול ומי ששמה הוענק למותג הרכב הגרמני מרצדס-בנץ. מקור שמה, "Mercédès" (קרי: מרסדס), הוא שם נוצרי ספרדי שמשמעו: רחמים.
ביוגרפיה

מרצדס ילינק הייתה בתם של איש העסקים, הדיפלומט ונהג המרוצים האוסטרו-הונגרי אמיל ילינק (אנ') ואשתו הראשונה רחל גוגמן צ'נרוברט לבית משפחת פרנקו האלג'יראית. נכדתו של אדולף ילינק ואחותו מאב ומאם של ראול פרננד ילינק-מרסדס (גר') שהיה סופר אוסטרי והתאבד בשל רדיפות הנאצים בפברואר 1939.
אביה הזמין קו מכוניות של דיימלר-מוטורן-גזלשאפט על שמה ולאחר שהשם נרשם כסימן מסחרי ב-1902 אף שינה את שמו ושם בניו באופן חוקי לילינק-מרצדס.
מרצדס נישאה פעמיים, ב-1909 עם ברון גרמני בשם קרל פריהר פון שלוסר, ממנו נולדו לה בת ובן. נישואים אלו התפרקו בעת מלחמת העולם הראשונה והיא התדרדרה לקיבוץ נדבות. בהמשך נישא לברון רודולף פון וייגל, שהיה פסל מוכשר אך עני. היא הייתה מוזיקאית ונחשבה לבעל קול סופרן טוב, אך מעולם לא הייתה שותפה לתשוקתו של אביה לרכבים.
מרצדס שימשה כמודל לפסל יוזף ולנטין קסין (גר') שבנה על פי דמותה, פסל בדמות אישה מתאבלת לקבר המשפחה של משפחת ילינק בבית הקברות של וינה, וכן את הדמות המרכזית במזרקת אונדין בעיר המרחצאות באדן ליד וינה.
ב-1929, בגיל 39, נפטרה מרצדס ילינק מסרטן העצמות ונקברה בחלקה המשפחתית בבית הקברות של וינה ליד סבה, רבה הראשי של העיר, אדולף ילינק.
שמה של מרצדס ילינק נשמר בשם המותג 'מרצדס' שנשמר גם לאחר שהחברה המייצרת נסחרה בשמות אחרים. ב-2022 בחרה יצרנית הרכב לשוב ולהיקרא בשם מרצדס-בנץ AG במקום דיימלר AG.
לקריאה נוספת

ד"ר חיים גלאון, מי הייתה מרצדס המסתורית?, "הארץ", 19 באוגוסט 1987
אונדין. דמות ראשית במזרקת אונדין בלב עיר המרחצאות באדן ליד וינה, עוצבה לפי דמותה של מרצדס ילינק.
מרצדס EQ (פורמולה אי)

קבוצת מרצדס EQ היא קבוצה מרוצים, השייכת ליצרנית המכוניות הגרמנית מרצדס-בנץ, המתחרה באליפות הפורמולה אי. הקבוצה הצטרפה לאליפות בעונת 2019/2020 ועונה לאחר מכן זכתה בתואר אליפות כפול: אליפות הנהגים (ניק דה פריס) ואליפות היצרנים. למרות ההצלחה הודיעה הקבוצה על כוונתה לפרוש מהאליפות בתום עונת 2021/2022, בתום שלוש עונות בלבד.
היסטוריה

בחודש יולי 2017 הודיעה מרצדס-בנץ על כוונתה להצטרף לאליפות הפורמולה אי החל משנת 2019. לשם כך הודיעה מרצדס על פרישה מאליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM) בסוף עונת 2018.
בעונת 2018/2019 החלה מרצדס לקחת חלק באליפות בשיתוף פעולה עם קבוצת HWA שרכשה את המנועים מקבוצת ונטורי. הקבוצה החתימה את גארי פאפט, שהתחרה עבור מרצדס באליפות ה-DTM בעונת 2018. בהמשך החתימה את סטופל ונדורן, שסיים את חוזהו בקבוצת מקלארן. הקבוצה סיימה את העונה במקום התשיעי עם 44 נקודות (35 נקודות לונדורן, 9 לפאפט).
במרץ 2019 הציגה מרצדס את המרצדס-בנץ EQ Silver Arrow 01, המכונית עימה תתחרה הקבוצה בעונת הבכורה שלה באליפות. המכונית השתתפה במספר אירועים שונים במהלך השנה, כולל תערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה. בספטמבר אותה שנה הציגה מרצדס רשמית את קבוצת מרצדס-בנץ EQ, שהתבססה על יסודותיה של קבוצת HWA. ונדורן נשאר כנהג בקבוצה ואליו הצטרף הזוכה באליפות הפורמולה 2 ניק דה פריס. מרצדס הכריזה כי תהפוך לספקית המנועים של קבוצת ונטורי. במרוץ סיום העונה, שהתקיים בברלין, השיג ונדורן את הניצחון הראשון עבור הקבוצה. דה פריס סיים שני, והשיג את הפודיום הראשון עבורו בקריירה. בסיום העונה דורג ונדורן שני באליפות הנהגים, עוד הקבוצה דורגה במקום השלישי.
ונדורן ודה פריס נשארו נהגי הקבוצה גם בעונתה השנייה. גם החוזה לאספקת מנועים לקבוצת ונטורי המשיך לעונה נוספת. הקבוצה שינתה במעט את שמה למרצדס EQ. דה פריס פתח את העונה עם ניצחון במרוץ הפתיחה שהתקיים בערב הסעודית. בהמשך העונה השיג ניצחון נוסף. עד לסיום העונה הגיע לפודיום פעמיים נוספות וזכה באליפות הנהגים. ונדורן דורג תשיעי. פודיום (מקום שלישי) במרוץ סיום העונה העניק לקבוצה זכייה באליפות היצרנים. למרות ההישג הודיעה הקבוצה על כוונתה לפרוש מהאליפות בסיום עונת 2021/2022.
הערות שוליים

↑  Mercedes-Benz to enter Formula E in Season 6, FIAFormulaE.com, 24 July 2017
↑  Mercedes will quit DTM at end of 2018, confirms Formula E entry, AutoSport, 24 July 2017
↑  New team HWA announces Paffett as first driver, Motorsport.com, 8 October 2018
↑  Vandoorne Confirmed at HWA Racelab, E-Racing365.com, 15 October 2018
↑  Mercedes signs Vandoorne, de Vries for debut FE season, MotorSport.com, 11 September 2019
↑  Venturi Formula E team opts to become Mercedes powertrain customer, AutoSport, 3 October 2019
↑  Berlin E-Prix: Vandoorne heads Mercedes 1-2 in season finale, MotorSport.com, 13 August 2020
↑  [https://www.mercedes-benz.com/en/eq-formulae/we-race-the-city/season/season-2-about-to-get-underway/
 Season 2 about to get underway], mercedes-benz.com
↑  Formula E: Nyck de Vries wins drivers' championship as other contenders crash, BBC, 15 August 2021
↑  Mercedes set to quit Formula E ahead of Gen3 era, Motorsport.com, 15 August 2021
דגם המכונית הראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה (2019)
משפט הערך הממוצע של לגראנז'

.
המחשה של המשפט: הקו הירוק, שהוא המשיק לגרף בנקודה c, מקביל לקו הכתום, המחבר את קצות גרף הפונקציה בקטע [a,b]
שלט בחוצות בייג'ינג המציג את משפט הערך הממוצע של לגראנז'
משפט הערך הממוצע של לגראנז' הוא משפט בחשבון אינפיניטסימלי העוסק במשיק לגרף של פונקציה רציפה בקטע סגור. לפי המשפט, אם הפונקציה גזירה בכל הנקודות הפנימיות בקטע, אז יש נקודה שבה המשיק מקביל לקו המחבר את קצות הגרף של הפונקציה. משפט זה מהווה הרחבה פשוטה יחסית של משפט רול, שבו מניחים ששני הערכים שהפונקציה מקבלת בקצות הקטע שווים זה לזה. ההנחה על קיום הנגזרת חיונית: אם הפונקציה אינה גזירה בכל הקטע הפתוח, ואפילו רק בנקודה אחת, ייתכן שהמשיק המבוקש אינו קיים. אחד השימושים החשובים של המשפט הוא בהערכת השגיאה כאשר מקרבים פונקציה בעזרת טור חזקות.
בניסוח אחר, המשפט מתייחס להשתנות של הפונקציה בין נקודות הקצה של הקטע - ומראה שתמיד קיימת נקודה שהשינוי הרגעי בה שווה לשעור ההשתנות הממוצע. לדוגמה, אם מכונית עוברת מרחק של 100 קילומטר בשעתיים, בהכרח היה רגע במהלך הנסיעה שבו מהירותה הייתה בדיוק 50 קמ"ש (וזאת כמובן בהנחה שפונקציית המרחק שהמכונית עוברת רציפה וגזירה - כלומר שלמכונית יש מהירות בכל רגע נתון).
אף שהמשפט אינו נותן כלי מעשי למציאת הנקודה שבה מתקבל הממוצע, יש לו חשיבות תאורטית רבה והוא שימושי בהוכחתם של משפטים רבים, שכן הוא מסייע להעריך את השינוי בערכה של פונקציה באמצעות הערכת נגזרתה.
המשפט והוכחתו

משפט הערך הממוצע: תהי  \ f פונקציה רציפה בקטע הסגור  \left[a,b\right] וגזירה בקטע הפתוח  \left(a,b\right). אז קיימת נקודה  c\in (a,b) שעבורה  f'(c)={\frac {f(b)-f(a)}{b-a}}.
הוכחה: תהא  \ k(x)=f(a)+{\frac {f(b)-f(a)}{b-a}}(x-a) נוסחת הקו הישר שעובר דרך הנקודות  \ (a,f(a)) ו- \ (b,f(b)). זוהי פונקציה רציפה וגזירה בכל מקום, שנגזרתה קבועה,  k'(x)={\frac {f(b)-f(a)}{b-a}}\,.
אנו מעוניינים להראות כי הנגזרת של  \ f שווה, בנקודה מתאימה, לשיפוע של הישר המיוצג על ידי  k, כלומר ל- k'. לשם כך נשתמש במשפט רול על פונקציה חדשה, שהיא ההפרש בין  \ f ו- k. הסיבה לכך היא שאנו מעוניינים להוכיח שקיימת נקודה שבה שתי הנגזרות שוות זו לזו, כלומר, נגזרת ההפרש היא 0.
נגדיר את פונקציית ההפרש  h(x)=f(x)-k(x). זוהי פונקציה רציפה ב- \ [a,b] (כהפרש של פונקציות רציפות), גזירה ב- \ (a,b) (כהפרש של פונקציות גזירות), ומקיימת  \ h(a)=h(b)=0 (זאת משום ש- \ h(a)=f(a)-k(a)=0 ובדומה גם לגבי הנקודה  \ b). לכן, ממשפט רול נובע כי קיימת נקודה  \ c\in (a,b) כך ש- \ h'(c)=0.
אבל  \ h'(c)=f'(c)-k'(c), כלומר:
f'(c)={\frac {f(b)-f(a)}{b-a}}\Leftarrow f'(c)-{\frac {f(b)-f(a)}{b-a}}=0\Leftarrow f'(c)-k'(c)=0.
גרסה אינטגרלית

למשפט הערך הממוצע לנגזרת יש גרסה מקבילה לאינטגרל. המשפט קובע כי לכל פונקציה רציפה  \ f בקטע  \ [a,b] קיים  c\in (a,b) כך שמתקיים:  \ \int _{a}^{b}f(x)\,dx=\ f(c)(b-a). המשמעות הגאומטרית לפונקציה אי-שלילית היא שקיימת נקודה  \ f(c) על הגרף של  \ f כך שהשטח מתחת לגרף של  \ f שווה לשטח המלבן שאורכו אורך הקטע  \ [a,b] וגובהו כגובה הנקודה  \ f(c).
הוכחה: תהי  F פונקציה קדומה של  f. על פי הגרסה הרגילה של משפט הערך הממוצע, נקבל שקיימת נקודה c כך ש- F'(c)=f(c)={\frac {F(b)-F(a)}{b-a}}. על פי המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי, נקבל  f(c)(b-a)=\int _{a}^{b}f(x)dx.
מרצדס מאטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1913 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  2001 (בגיל 88 בערך) לונג איילנד, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכון האמנות של קנזס סיטי  Hans Hoffman School of Fine Art 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם מופשט 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1997) 
 בן או בת זוג:  Herbert Matter (1939–?) 
 
מרצדס מאטר (באנגלית: Mercedes Matter לבית קרלס; 1913 - 4 בדצמבר 2001)  הייתה ציירת, שרטטת וסופרת אמריקאית. היא הייתה חברה מייסדת של ארגון האמנים המופשטים האמריקאיים, והמייסדת והדיקן אמריטוס של בית הספר לאמנות בניו יורק.
ביוגרפיה

אביה של מאטר היה הצייר המודרניסט האמריקאי ארתור ביצ'ר קרלס שלמד אצל אנרי מאטיס. אמה, מרסדס דה קורדובה, הייתה דוגמנית עבור אדוארד סטייכן. מאטר גדלה בפילדלפיה, ניו יורק ואירופה.
היא ציירה לראשונה תחת השגחת אביה בגיל 6 ומאוחר יותר נזכרה שקיבלה קופסת צבע לשימוש בזמן שעבדה לצדו באזור הכפרי הצרפתי. לאחר שהוריה התגרשו ב-1926, בילתה מאטר את שנות הלימודים שנותרו בבתי ספר פרטיים שונים באירופה ובאמריקה.  בגיל 12 היא חזרה לאירופה והתגוררה באיטליה למעלה משנתיים. מאוחר יותר היא סיפרה שהתקופה שלה באיטליה - כולל ונציה, רומא ופירנצה - הייתה מכוננת והשכלתה העיקרית בתולדות האמנות. לימודים שלאחר מכן כללו במכללת בנט במילברוק, ניו יורק עם הפסל לו דובל, ובניו יורק עם מוריס סטרן, אלכסנדר ארכיפנקו הנס הופמן.
בסוף שנות ה-30, מאטר הייתה חברה מייסדת בארגן הציירים המופשטים האמריקאים .  היא גם עבדה במינהל העבודות הציבוריות בזמן השפל הגדול. היא עבדה עם פרננד לג'ר, על ציור הקיר שלו עבור חברת ספינות נוסעים צרפתית. לג'ר הכיר לה את הרברט מאטר, המעצב הגרפי והצלם השווייצרי לו נישאה ב-1939.  הוא גם התגורר עם בני הזוג במשך שנה וחלק את הסטודיו והדירה שלהם.
משפחת מאטר היו פעילים בעולם האמנות הניו יורקי של אמצע המאה, והמגע עם אמנים אחרים היה חשוב להם. חברים קרובים כללו את ג'קסון פולוק, לי קרסנר, פרנץ קלין, פיליפ גסטון, אלכסנדר קלדר ווילם דה קונינג.
ב-1943 עברו לקליפורניה. מאטר גידלה את בנה, אבל הסביבה הרחוקה מניו יורק השפיעה על עבודתה. היא חזרה לניו יורק ב-1946.
החל משנת 1953, לימדה מאטר במכללת פילדלפיה לאמנות במשך 10 שנים, ולאחר מכן במכון פראט במשך 10 שנים. מאוחר יותר לימדה באוניברסיטת ניו יורק במשך כמה שנים. היא הייתה מבקרת אורחת ברנדייס, בית הספר לאמנות בסינסינטי, המכון לאמנות קנזס סיטי, המכללה לאמנות של מכון מרילנד, אוניברסיטת ייל, סקווגאן והאוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון הבירה.
ב-1964 היא ייסדה את בית הספר לרישום, ציור ופיסול בניו יורק. שנה קודם לכן, היא כתבה מאמר עבור ARTnews שכותרתו מה לא בסדר עם בתי ספר לאמנות בארצות הברית? שבו היא מתחה ביקורת על הפסקת שיעורי הסטודיו המורחבים ששימשו את "החינוך האיטי עד כאב של החושים", שלדעתה חיוני. המאמר גרם לקבוצה של תלמידי פראט, כמו גם כמה מפילדלפיה, אחד מקופר יוניון, לבקש ממאטר להקים בית ספר על סמך הרעיונות שלה. בית הספר שכן במקור בלופט בברודוויי וזכה לתמיכה כמעט מיידית מקרן קפלן, גברת ג'ון ד' רוקפלר השלישי וקרן פורד. הוא לא העניק תארים, היו בו רק שיעורי סטודיו והדגיש ציור מהחיים. מורים מוקדמים, שנבחרו על ידי התלמידים, כללו את האמנים פיליפ גסטון, בראדלי ווקר טומלין, צ'ארלס קג'ורי, לואיס פינקלשטיין וסידני גייסט; היסטוריון האמנות מאייר שפירו; והמלחין מורטון פלדמן. בית הספר ממשיך להכשיר אמנים צעירים.
בשלב מאוחר יותר, עברה עם בעלה ללונג איילנד. מאטר חלתה במחלה קשה ב-1979 ולאחר מכן חלה בעלה במחלה סופנית. הוא נפטר בשנת 1984. מאוחר יותר היא תצהיר שבעקבות מותו היא התמודדה עם מותו בתקופה אינטנסיבית של עבודה יצירתית. היא לימדה בבית הספר שהקימה מדי שבוע ונשארה מעורבת מאוד בפיתוחו. בנוסף לאמנות ולהוראתה, היא כתבה מאמרים על אמנים, ביניהם הופמן, קלין וג'קומטי. היא כתבה את הטקסט לספר של תצלומי בעלה, שפורסם ב-1987, ארבע שנים לאחר מותו.
עבודתה כלולה באוסף של מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית.
מרסדס מאטר מתה ב-4 בדצמבר 2001.
בשנת 2016 הביוגרפיה שלה נכללה בקטלוג התערוכה ״נשים של אקספרסיוניזם מופשט״ שאורגן על ידי מוזיאון דנבר לאמנות.
הערות שוליים

↑  Smith, Roberta (2001-12-07). "Mercedes Matter, 87, Artist And Studio School Founder". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-03-16.
↑  Braff, Phyllis (2001-12-16). "Mercedes Matter and the East End's Aura". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-03-16.
↑  NYSS | Mercedes Matter, web.archive.org, ‏2009-03-27
↑  Mercedes Matter Paintings, Bio, Ideas, The Art Story
↑  Founding Members | American Abstract Artists (באנגלית אמריקאית)
1 2  View, Figge Art Museum
↑  Ann Lee Morgan, The Oxford Dictionary of American Art & Artists, Oxford University Press, 2018-10-04, ISBN 978-0-19-107388-5. (באנגלית)
↑  Matter, Herbert; Matter, Mercedes (1987). Alberto Giacometti. New York: Abrams
↑  Mercedes Matter, whitney.org (באנגלית)
↑  Marter, Joan M. (2016). Women of abstract expressionism. Denver New Haven: Denver Art Museum Yale University Press. p. 185.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280273805171  BnF: cb12100589k (data)  GND: 120715686  ISNI: 0000 0003 6834 0418  LCCN: n86030946  NDL: 00471218  NTA: 073587923  RERO: 02-A003573017  RKD: 247823  SNAC: w63f61pw  SUDOC: 029363330  ULAN: 500338211  VIAF: 40072   WorldCat (עם VIAF): 40072
נבחרת סינגפור בכדורגל

נבחרת סינגפור בכדורגל, הידועה בכינוי "האריות", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סינגפור.
ההישגים הגדולים עד כה של נבחרת סינגפור הם הזכיות באליפויות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל (לשעבר גביעי הטייגר) בשנים 1998, 2004, 2007 ו-2012 . לאחר הזכייה בטורניר בפעם השנייה, בשנת 2004, עלתה הנבחרת בדירוג פיפ"א העולמי עד למקום ה-92, מיקום שיא לנבחרת זו.
כל שחקני הנבחרת משחקים בליגה הסינגפורית הבכירה הנקראת "האס ליגה" (The S. Leauge).
הדירוג הנוכחי של נבחרת סינגפור ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-161 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,008.26 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 73 נמדד לראשונה באוגוסט 1993, והדירוג הנמוך ביותר 173 נמדד לראשונה באוקטובר 2017.
כל גביעי העולם

1930 עד 1974 - לא נכנסה
1978 עד 2026 - לא העפילה
כל גביעי אסיה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הונג קונג (1876–1959) 1956: פרשה
קוריאה הדרומית 1960: לא העפילה
ישראל 1964: פרשה
איראן (1964–1979) 1968: לא העפילה
תאילנד 1972: פרשה
איראן (1964–1979) 1976: לא העפילה
כווית 1980: לא העפילה
| סינגפור 1984 | סיבוב ראשון | 4 | 1 | 1 | 2 | 3 | 4 |
קטר (מדינה) 1988: לא העפילה
יפן 1992: לא העפילה
איחוד האמירויות הערביות 1996: לא העפילה
לבנון 2000: לא העפילה
הרפובליקה העממית של סין 2004: לא העפילה
אינדונזיה מלזיה תאילנד וייטנאם 2007: לא העפילה
קטר (מדינה) 2011: לא העפילה
אוסטרליה 2015: לא העפילה
איחוד האמירויות הערביות 2019: לא העפילה
קטר (מדינה) 2023: לא העפילה
ערב הסעודית 2027: 
| סה"כ | 1/18 | 4 | 1 | 1 | 2 | 3 | 4 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
כל אליפויות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל

| אליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה> שנה | אליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה> סיבוב | אליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה> משחקים | אליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה> ניצחונות | אליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה> תיקו* | אליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה> הפסדים | אליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה> שערי זכות | אליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה> שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סינגפור 1996 | סיבוב ראשון | 4 | 2 | 1 | 1 | 7 | 2 |
| וייטנאם 1998 | אלופה | 5 | 4 | 1 | 0 | 9 | 2 |
| תאילנד 2000 | סיבוב ראשון | 4 | 2 | 0 | 2 | 4 | 2 |
| אינדונזיהסינגפור 2002 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 6 |
| מלזיהוייטנאם 2004 | אלופה | 8 | 6 | 2 | 0 | 23 | 10 |
| סינגפורתאילנד 2007 | אלופה | 7 | 2 | 5 | 0 | 18 | 6 |
| אינדונזיהתאילנד 2008 | חצי גמר | 5 | 3 | 1 | 1 | 10 | 2 |
| אינדונזיהוייטנאם 2010 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 3 |
| מלזיהתאילנד 2012 | אלופה | '7  | 4 | 1 | 2 | 11 | 6 |
| סינגפורוייטנאם 2014 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 6 | 7 |
| מיאנמרהפיליפינים 2016 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 3 |
| איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה 2018 | סיבוב ראשון | 4 | 2 | 0 | 2 | 7 | 5 |
| סינגפור 2020 | חצי גמר | 6 | 3 | 1 | 2 | 10 | 8 |
| איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה 2022 | סיבוב ראשון | 4 | 2 | 1 | 1 | 6 | 6 |
| סה"כ | 14/14 | 66 | 33 | 16 | 17 | 118 | 68 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
משפט הסירקולציה של קלווין

משפט הסירקולציה של קלווין הוא משפט חשוב במכניקת הזורמים הקובע שבזורם ברוטרופי מושלם הסירקולציה מסביב ללולאה הנעה עם הזורם קבועה בזמן. המשפט הוכח בשנת 1869 על ידי לורד קלווין וקרוי על שמו.
ניסוח מתמטי והוכחה

תהי  C לולאה, התלויה בזמן וזזה עם הזורם  C(t). הסירקולציה מסביב ללולאה מוגדרת על ידי  \Gamma (t)=\oint _{C(t)}\mathbf {u} (t)\cdot d\ell  כאשר  \mathbf {u} (t) הוא שדה המהירות. משפט הסירקולציה של קלווין קובע כי עבור זורם ברוטרופי מושלם  {\frac {D\Gamma }{Dt}}=0, כאשר הנגזרת היא נגזרת חומרית.
ההוכחה מתבססת על חישוב ישיר של הנגזרת:
{\frac {D\Gamma (t)}{Dt}}={\frac {D\oint _{C(t)}\mathbf {u} (t)\cdot d\ell }{Dt}}=\oint _{C}{\frac {D\mathbf {u} }{Dt}}\cdot d\ell +\oint _{C}\mathbf {u} \cdot {\frac {Dd\ell }{Dt}}
כעת לפי משואת אוילר מתקיים:
{\frac {D\mathbf {u} }{Dt}}=-{\frac {1}{\rho }}\nabla p+\nabla \Phi
כאשר  p הוא הלחץ,  \rho  הצפיפות ו- \Phi  הפוטנציאל של הכוחות החיצוניים (כדוגמת כבידה) ולכן עבור האיבר השמאלי מתקיים:
\oint _{C}{\frac {D\mathbf {u} }{Dt}}\cdot d\ell =\oint _{C}\left[-{\frac {1}{\rho }}\nabla p+\nabla \Phi \right]\cdot d\ell =\iint _{A}\left[\nabla \times \left(-{\frac {1}{\rho }}\nabla p+\nabla \Phi \right)\right]{\hat {n}}dA=\iint _{A}{\frac {1}{\rho ^{2}}}\left(\nabla \rho \times \nabla p\right){\hat {n}}dA=0
כאשר המעבר הראשון התבצע לפי משוואת אוילר, השני לפי חוק סטוקס, השלישי נובע מכך שהרוטור של גרדיאנט של שדה מתאפס, והרביעי נובע מברוטרופיות הנוזל (נוזל ברוטרופי הוא נוזל בו  \nabla \rho \times \nabla p=0).
עבור האיבר הימני מתקיים:
\oint _{C}\mathbf {u} \cdot {\frac {Dd\ell }{Dt}}=\oint _{C}\mathbf {u} \cdot \left(d\ell \cdot \nabla \right)\mathbf {u} ={\frac {1}{2}}\oint _{C}\nabla \left(\mathbf {u} ^{2}\right)d\ell =0
כאשר המעבר האחרון מתבסס על כך שסירקולציה של שדה משמר מתאפסת על כל לולאה. מאחר ששני האיברים מתאפסים ניתן להסיק כי  {\frac {D\Gamma }{Dt}}=0.
משפט פואנקרה-ביירקנס

הרחבה למשפט הסירקולציה עבור מערכות מסתובבות ניתנה על ידי אנרי פואנקרה וווילהלם ביירקנס בסוף המאה ה-19. על-פי משפט פואנקרה-ביירקנס, במערכת המסתובבת במהירות זוויתית קבועה הניתנת על ידי הווקטור  \mathbf {\Omega }  ניתן להגדיר סירקולציה מוכללת לפי  \Gamma (t)=\oint _{C}\left(\mathbf {u} +\Omega \times \mathbf {r} \right)\cdot d\ell . הסירקולציה המוכללת הזו היא גודל משתמר.
ראו גם

סירקולציה
משפט הלמהולץ
נחמה בידרמן

| --- | --- |

בידרמן בגיל 10
 לידה:  18 במרץ 1939 הרצליה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  9 באוגוסט 2017 (בגיל 78) תל אביב, ישראל
 שם לידה:  נחמה פרנקל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  נתניה 
 ידועה בשל:  יוזמת יום האם
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים; מכללת שנקר
 מקצוע:  מיקרוביולוגית
 מספר צאצאים:  3 
 
מכתבה של נחמה בידרמן בטור "פינת המורה", "הארץ שלנו", 14 בנובמבר 1951
נחמה בידרמן (18 במרץ 1939 – 9 באוגוסט 2017) הייתה חוקרת ומיקרוביולוגית. בילדותה הציעה את התאריך שבו ייחגג "יום האם" בישראל, אשר נקבע בהתאם להצעתה.
ביוגרפיה

נחמה בידרמן לבית עמית (פרנקל) נולדה בשנת 1939 בהרצליה כבת הבכורה משלוש בנותיהם של יחזקאל עמית (פרנקל) וגניה עמית לבית נוימן. גניה הייתה אחותה של ההיסטוריונית והמשוררת הינדה הלנה ניימן גרין, שנספתה בשואה, והייתה נשואה לירחמיאל גרין. הוריה, ילידי לודז' שבפולין, עלו לארץ ישראל בשנות ה-30 של המאה ה-20 והתיישבו בהרצליה, שם ניהלו בית ציוני-חילוני. לאחר סיום לימודיה בבית ספר התיכון, התגייסה לשירות בצה"ל, בחיל התותחנים, שם הכירה את חנן בידרמן. השניים נישאו בשנת 1959 ולאחר שהות בלונדון ובהרצליה, קבעו מושבם בירושלים. לזוג נולדו שלושה ילדים. בידרמן למדה ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים והתמחתה במיקרוביולוגיה. משנת 1965 עבדה בידרמן כלבורנטית במעבדה לאיכות הסביבה באוניברסיטה העברית בניהולו של פרופסור הלל שובל, והשתתפה במחקריו. בשנת 1974 החלה בידרמן לעבוד כמיקרוביולוגית במעבדה לאיכות המים בעיריית ירושלים, לימים, חברת הגיחון. היא קודמה לתפקיד מנהלת המעבדה בשנת 1999, ומילאה תפקיד זה עד ליציאתה לגמלאות בשנת 2004. בשנת 2007 עברה לגור בתל אביב. בידרמן נפטרה ממחלת הסרטן באוגוסט 2017 בתל אביב. לבקשתה נקברה בקבורה אזרחית בבית העלמין "מנוחת עולם" בנתניה.
ביוגרפיה > יוזמת יום האם

בתאריך 31 באוקטובר 1951 פורסם בעיתון הילדים "הארץ שלנו" מאמר בשם "קרנפול אדום" בטור "פינת המורה". במאמר זה תואר מנהג אמריקני של ענידת פרח ציפורן לציון יום האם בארצות הברית. בסוף המאמר נשאלו הקוראים לגבי חגיגת יום האם בישראל, שעד אז לא נחגג באופן מסודר ברחבי הארץ.
בידרמן, אשר הייתה בת 12 באותו זמן, כתבה מכתב למערכת "הארץ שלנו", אשר פורסם בתאריך 14 בנובמבר 1951. במכתבה הציעה לחגוג את יום האם בישראל ביום פטירתה של הנרייטה סאלד, אשר נודעה כ"אם הנוער". הצעתה התקבלה על ידי העיתון, אשר החל לציין את יום האם בתאריך ב' באדר. יוזמה זו תפסה תאוצה לאורך השנים ומוסדה בשנות השבעים על ידי משרד החינוך, אשר קבע את יום האם באופן רשמי בתאריך מותה של סאלד, ל' בשבט, אף על פי שתאריך מותה המדויק הוא א' באדר, מכיוון שנפטרה לאחר שקיעת החמה. בשנות השמונים שונה שמו של יום האם ל"יום המשפחה", אך הוא עדיין נחגג באותו התאריך. לאחר נישואיה של בידרמן, נוצר בדרך מקרה קשר משפחתי בינה לבין סאלד, אשר הייתה בת דודה של אמו של בעלה חנן.
תרומתה של בידרמן לקביעת חג בישראל נותרה עלומה לאורך שנים רבות, עד שזכתה להכרה ציבורית לאחר מספר ראיונות ומאמרים שפורסמו בתקשורת בשנת 2012. בראיונות אלה ציינה בידרמן שהכירה את יום האם מסיפוריה של אמה, שגדלה בפולין. היא הוסיפה כי בחירת התאריך הושפעה מאחד מזיכרונות ילדותה הצלולים והעמוקים ביותר ובו הוצבה בגן הילדים בו הייתה בידרמן תמונתה של הנרייטה סאלד מעוטרת בסרט שחור לאחר פטירתה, כשש שנים לפני הצעתה.
מאז החשיפה התקשורתית לה זכתה בעשור השני של המאה ה-21, מצוינת בידרמן בתוכנית הלימודים הרשמית של משרד החינוך בנושא יום האם. בשנת 2017 אף קיבלה מכתב מנשיא המדינה, ראובן ריבלין אשר בו הוא מכיר בפועלה ומודה לה על תרומתה למדינה:
מלבד העובדה שבזכותך חגגנו במשך שנים רבות את יום האם, שמכונה כיום יום המשפחה, את עצמך מושא להערכה ולהוקרה. בזכותך ידעו ילדי ישראל כי יש בידם הכח לחולל שינוי ואם יתעמקו ויגיעו לשורש ולמהות ואף יגעו בצורך אמיתי - השינוי בוא יבוא.
הערות שוליים

↑  יהודית כהן והלל שובל, Coliforms, Fecal Coliforms, and Fecal Streptococci as indicators of water pollution, המעבדה לאיכות הסביבה באוניברסיטה העברית, ירושלים. פורסם ב-Water, Air, and Soil Pollution, volume 2, pages 85–95, March 1973, עמ' 95
↑   אילן לוקאץ', ‏מפגש עם הילדה שמאחרי יום המשפחה, באתר ‏מאקו‏, 23 בפברואר 2012
↑  תמר רותם, הילדה שהמציאה את יום האם כבר בת 72, באתר הארץ, 19 בפברואר 2012
↑  המינהל הפדגוגי -  האגף לחינוך יסודי, המזכירות הפדגוגית - הפיקוח על הוראת העברית, יום המשפחה - הצגת דברים בכיתה, באתר האינטרנט של משרד החינוך
נובל (מטבע)

נובל (באנגלית: Noble) הוא מטבע זהב אנגלי. הוא היה המטבע הראשון שיוצר בכמויות גדולות, שלא כמו הפני המוזהב והפלורין, שיוצרו מוקדם יותר, למרות שאלו נפצו בכמות הרבה יותר קטנה. המטבע יוצר לראשונה בתקופתו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה, בשנים 1344–1346.
לנובל נוצרו גם מטבעות בעלי שווי מופחת של חצי נובל ורבע נובל, שיוצרו אף הם בכמויות גדולות והיו פופולריים.
ערכו של הנובל היה שישה שילינג ושמונה פני. משקלו השתנה מעט בכל הוצאה מחודשת, כדי לשמור על ערכו, עד שנת 1464, בה עלה שוויו. ב-1465 יצאה גרסה חדשה שלו, בשם אנג'ל, מטבע שהפך לפופולרי במקומו בשנים הבאות.
נחמה גולן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באפריל 1947 (בת 77) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 לאום:  ישראלית
 מקום לימודים:  מכון אבני (1980) 
 תחום יצירה:  ציור, צילום, אוצרות
 זרם באמנות:  פמיניזם דתי
 יצירות ידועות:  שתלכי בדרכים טובות (2012), ספר נשים (2000)
 בן או בת זוג:  דני גולן 
 
"גולם" (2009) מיצב מאת נחמה גולן בתערוכה "מוזיאון הטבע" במוזיאון פ"ת.
נחמה גולן (נולדה ב-28 באפריל 1947) היא אמנית ישראלית בתחומי הפיסול, מיצב, וידאו ארט וצילום, המעלה ביצירותיה נושאים העוסקים במקומה של האישה בעולם הדתי.
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב בשנת 1947. למדה במכון אבני בתל אביב בין השנים 1978–1980. לאחר לימודיה החלה בתהליך של חזרה בתשובה. נישאה לדני גולן (פטשניק), חבר ב"צמד דרום", אשר בעקבותיה חזר אף הוא בתשובה.
גולן מתגוררת ברמת גן ויוצרת בסטודיו בתל אביב.
פעילות

כאמנית שהייתה בעבר חילונית וחזרה בתשובה, היא בוחנת את מקומה של האישה בעולם הדתי. יצירותיה עוסקות בנושאים טעונים, כגון פמיניזם דתי, מערכת היחסים המורכבת שבין נשיות ודתיות, והגדרת תפקידיה של האישה בעולם הדתי.
ביצירתה עושה גולן שימוש בטקסטים ובמילה הכתובה תוך הצגתם ומחיקתם, מתוך נקודת מוצא של הטקסט היהודי. לטקסט היהודי ההלכתי משמעות רבה בעיצוב התרבות היהודית, ומתוך כך הוא משמש גם לקיבוע מעמדה של האישה בחברה הדתית.
גולן משתמשת ביצירתה במגוון רחב של חומרים החל מרדי מייד, זכוכית, בד, קרמיקה וכלה בצילום ובפוטושופ. כמו כן היא עוסקת גם באוצרות.