stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Calm Down
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 11 בפברואר 2022 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | ג'ונזינג וורלד • מאווין |  |
קתדרלת אלמודנה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 על שם:  Virgin of Almudena 
 כתובת:  Madrid city 
 מיקום:  מדריד
 מדינה:  ספרד ספרד
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1883–1993 (כ־110 שנה)
 תאריך פתיחה רשמי:  15 ביוני 1993 
 חומרי בנייה:  גרניט 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית
 מידות
 אורך:  102 מ' 
 רוחב:  12.5 מ' 
 
 קואורדינטות:  40°24′56″N 3°42′52″W﻿ / ﻿40.415556°N 3.714444°W﻿ / 40.415556; -3.714444
 אתר רשמי
  (למפת מדריד מוגדלת) קתדרלת אלמודנה(למפת מדריד רגילה) קתדרלת אלמודנה
 
בלילה
קתדרלת אלמודנה (שם מלא בספרדית: Santa María la Real de La Almudena) היא קתדרלה קתולית במדריד, בירת ספרד.
היסטוריה

התוכניות להקמת קתדרלה על שם הבתולה מאלמודנה עלו במהלך המאה ה-16 מהרגע בו הפכה מדריד לבירת ספרד על ידו של המלך פיליפ השני, אך בנייתה נדחתה לאורך זמן רב עקב התנגדותה של הבישופות של טולדו שפחדה מפגיעה במעמדה. כך שבניית הקתדרלה בפועל החלה רק במאה ה-19 (בשנת 1879). בנייתה של הקתדרלה התנהלה בעצלתיים ואף הופסקה כליל עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית. עבודות הבנייה נמשכו בשנת 1950, והקדתרלה נפתחה רק בשנת 1993, יותר ממאה שנים לאחר תחילת העבודות, בנוכחות האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
סגנון ועיצוב

תכנון הקתדרלה שהבנייה החלה על-פיו היה בסגנון התחייה הגותית, אך עם המשך עבודות הבנייה לאחר מלחמת האזרחים, הוחלט לעצב את חלקה החיצוני בסגנון נאו קלאסי, במטרה להתאים את הקתדרלה לחזיתו של הארמון המלכותי הניצב מולה. עיצוב פנים הקתדרלה נחשב לחדשני ומודרני, עם חדרי תפילה ופסלים של אמנים בני זמננו המעוצבים בסגנונות שונים.
קתדרלת סנט ג'ורג'

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה אנגליקנית 
 על שם:  גאורגיוס הקדוש 
 כתובת:  דרך שכם 20 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1898
 תאריך פתיחה רשמי:  1898 
 
 קואורדינטות:  31°47′17″N 35°13′43″E﻿ / ﻿31.7880028°N 35.2287028°E﻿ / 31.7880028; 35.2287028
 אתר רשמי
 he
 
קתדרלת סנט ג'ורג'
החלל המרכזי בקתדרלה
קתדרלת סנט ג'ורג' (באנגלית: St. George's Cathedral) היא קתדרלה אנגליקנית-אפיסקופלית השוכנת ברחוב דרך שכם במזרח ירושלים.
הקתדרלה שוכנת במתחם גדול שהוקם בשנת 1898 ובו גם אכסניה לצליינים וקולג', והיא משמשת כקתדרת הבישוף האפיסקופלי של ירושלים, האחראי על הדיוקסיה של ירושלים (ישראל, ירדן, סוריה ולבנון).
קולג' סנט ג'ורג' (St George’s College Jerusalem או SGCJ), שנוסד בשנת 1899, משמש כמוסד לימוד והשכלה. הקולג' התפרסם לאחר שמרדכי ואנונו קבע בו את מקום מגוריו, לאחר שחרורו ממאסר.
גלריה

מגדל של קתדרלת סנט ג'ורג', גובה 33 מטר, דומה בצורתו למגדל הפעמונים של מודלין קולג' באוקספורד
העוגב של קתדרלת סנט ג'ורג
שלט זכרון לשוטרים בריטים שנפלו בעת שרות בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי
סמל הממלכה המאוחדת שהיה תלוי על ארמון הנציב עד לסיום המנדט הבריטי, והועבר לכנסיה
בית הכנסת עמנו-אל (קוראסאו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 מיקום:  וילמסטאד 
 מדינה:  קוראסאו 
 
 קואורדינטות:  12°06′15″N 68°55′58″W﻿ / ﻿12.104167°N 68.932778°W﻿ / 12.104167; -68.932778
 he
 
בית הכנסת עמנו-אל היה בית כנסת של הקהילה הרפורמית בכיכר הנדריקפליין בשכונת פונדה הישנה בוילמסטאד בקוראסאו. בשנת 1964 הגיעו שתי הקהילות בוילמסטאד להבנות והקימו קהילה רקונסטרוקטיבית במבנה בית הכנסת הוותיק. החל משנת 1999 המבנה משמש את התביעה הציבורית.
היסטוריה > להתעורר

בית הכנסת נבנה בשנת 1864 בעקבות ריב שפרץ בין האבות של המשפחות היהודיות החזקות ישורון ומדורו לאחר שהאחרונים השתמשו בשרידי חומת העיר שנהרסה לבניית מעגן, בעקבות הפעולה הזו יכלו לעגון גם ספינות מתחרות של משפחת ישורון וכך המונופול שלהם נשבר. העובדה שמדורו בנה את המטה שלו מול זה של ישורון יצרה מתח נוסף. ריב זה בא במקביל לעליית היהדות הרפורמית בקרב הצעירים בתוך הקהילה היהודית, שהקהילה הקיימת לא יכלה לתת לה תשובה ברורה. היהודים הליברלים יותר שתמכו במשפחת מדורו התפצלו מהשמרנים של בית הכנסת "מקווה ישראל" . הממשלה סירבה לתת להם מיקום טוב, והוקצתה להם חלקת אדמה של כ-2000 מ"ר בשטח בית קברות פרוטסטנטי ישן ומוזנח משנת 1680שהיה מוקף בערימות אשפה. בין השנים 1865–1867 הקהילה בנתה בית כנסת חדש בסגנון נאו-קלאסי עם צריח שבראשו מגן דוד, שהוסר מאוחר יותר.
היסטוריה > בית הכנסת הרפורמי

לקהילה הרפורמית היו מגעים רבים והיא אימצה את הטקסים של הקהילה בעלת אותו השם בית הכנסת עמנו-אל בניו יורק. בשנת 1876 הגיע מניו יורק הרב הראשון לקהילה.
ב-1932 הקהילה הרפורמית הייתה היחידה שלא הוזמנה למלאת 200 שנה לחנוכת בית הכנסת 'מקווה ישראל', בהמשך נקבע פיוס בין נשיאי שתי הקהילות שהיו ידידים והוחלט שחברי הקהילות של שתי העיריות יוכלו לבקר זה בשירותיו של זה.
בשנת 1963 לאחר עשרות שנים של ירידה בכמות החברים, החליטו שתי הקהילות לחזור שוב לבית הכנסת מקוה ישראל-עמנואל, שזכה לשם בית הכנסת מקווה ישראל-עמנואל. הוסכם לבטל חלק ממסורות 300 השנים של הקהילה האורתודוקסית ולהקים קהילה רקונסטרוקציוניסטית במקום קהילה אורתודוקסית או רפורמית.
היסטוריה > ייעוד מחדש

בשנת 1962, הממשלה רכשה את הקרקע שמסביב לבניין ולאחר 1963 התפנה הבניין והתפרק אט אט. בשנת 1978 שופץ המבנה והפך לתיאטרון. ב-1989 מכרה הקהילה היהודית את הבניין לקבוצת ואן דר ואלק, שביקשה להקים בו מלון, אך בסופו של דבר מכרה את המבנה בחזרה לממשלה הבניין שוחזר והועבר לאחר מכן לשירות התביעה, ששיכנה שם את הפרקליטות ב-1999.
גלריה

בית הכנסת בשנת 1890
בית הכנסת בשנת 1947
חגיגות מול בית הכנסת בשנת 1904
הערות שוליים

↑  בנייה ופירוק חומות העיר (בהולנדית)
1 2  מפרידה לאיחוד - רון גומס קסרס (בהולנדית)
גינטר נצר

גינטר תאודור נצר (בגרמנית: Günter Netzer; נולד ב-14 בספטמבר 1944 במנשנגלדבך, גרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני. נצר, הנחשב אחד מגדולי הקשרים עושי המשחק בכדורגל הגרמני בכל הזמנים,  מזוהה בעיקר עם קבוצת בורוסיה מנשנגלדבך. הוא שיחק גם בנבחרת גרמניה, אך השפעתו על הישגיה הייתה מועטה באופן יחסי.
נצר שיחק בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מ-1963 עד 1973 וזכה עימה באליפות גרמניה ב-1970 וב-1971 וגם בגביע הגרמני ב-1973. ב-1973 עזב לריאל מדריד הספרדית איתה זכה באליפות ספרד ב-1975 וב-1976 וגם בגביע הספרדי ב-1974 וב-1975. בנבחרת גרמניה שיחק מ-1965 עד 1975 וזכה איתה ביורו 1972 ובמונדיאל 1974. ב-1976 פרש מכדורגל. לאחר פרישתו עסק תקופה מסוימת בניהול קבוצת המבורג. לאחר מכן שמש נצר כפרשן כדורגל בטלוויזיה הגרמנית. כמו כן הוא איש עסקים בתחום הפרסום וזכויות שידור.
קריירת מועדונים

נצר נולד בעיר מנשנגלדבך ב-1944. מ-1953 ועד 1963 שיחק בקבוצות ילדים ונוער של המחוז. ב-1963, כשהוא בן 19, חתם על חוזה מקצועני עם קבוצת בורוסיה מנשנגלדבך ששיחקה באותה עת בליגה השלישית - הרגיונליגה (גר') (כיום הליגה הרביעית). נצר תפס חיש מהר מקום בהרכב הקבוע של הקבוצה, שסיימה ב-1964 בראש הליגה השנייה ושובצה ב-1965 בבונדסליגה (יחד עם באיירן מינכן שגם היא שובצה לראשונה בבונדסליגה באותה שנה). ב-1964 מונה הנס וייסוויילר למאמן הקבוצה ותחת הדרכתו הפכה בורוסיה מנשנגלדבך תוך שלוש שנים לכוח עולה בכדורגל הגרמני ובלטה בעיקר בסגנון ההתקפי שלה שהתבטא בכיבושי שערים רבים. הקבוצה התבססה על סגל צעיר שהביא לכינויה "Die Fohlen" (הסייחים) שדבק בה מאז. נצר היה השחקן המרכזי בקישור ההתקפי בקבוצה ובלט במסירותיו הארוכות והמדויקות. בהמשך הדרך הוא תפקד כקפטן הקבוצה. שחקני מפתח נוספים בקבוצה היו יופ היינקס, ברטי פוגטס, ברנד רופ, הרברט לאומן, הרברט וימר והשוער מנפרד קלף. בעונות 1967/1968 ו-1968/1969 היא סיימה במקום השלישי בבונדסליגה. מלבד משחקו כפליימייקר של הקבוצה, היה נצר גם בועט הבעיטות חופשיות והקרנות של הקבוצה. משחקו ההגנתי לקה בחסר והתאפיין בחוסר נחישות. חיפה עליו בתחום זה חברו לחוליית הקישור, הרברט וימר.
בעונת 1970/1969 זכתה מנשנגלדבאך לראשונה באליפות גרמניה כשהקדימה את יריבתה הגדולה באותן שנים, באיירן מינכן. גם בשנה העוקבת, 1971/1970, הקדימה מנשנגלדבאך את באיירן מינכן והייתה לקבוצה הראשונה בבונדסליגה שזכתה בשתי אליפויות רצופות. בשנה שלאחר מכן, הייתה יד באיירן מינכן על העליונה: היא זכתה באליפות ומנשנגלדבאך סיימה במקום השלישי (במקום השני סיימה שאלקה 04). עם זאת, עונה זאת הייתה שנת שיא לנצר כשחקן והוא זכה ב-1972 בתואר כדורגלן השנה בגרמניה. באותה עת כבר הפך נצר לאישיות ידועה בגרמניה: שערו הארוך, וסגנון חייו הראוותני שכלל משיכה למכוניות ספורט מהירות ולנשים יפות הביא לו פרסום גם מחוץ לשדה הספורטיבי. הוא גם התפרסם בזכות ישירות דבריו, כגון: "בשבת, 11 אנשי עסקים משחקים במגרש. כל אחד מייצג את האינטרסים שלו והם מחפשים ביחד הצלחה.".

בסוף עונת 1972 נודע כי נצר יחתום בריאל מדריד שצירפה אותו לשורותיה תמורת סכום שיא בכדורגל הגרמני (כ-800 אלף מארק גרמני, שכרו השנתי של נצר במדריד היה 295 אלף מארק גרמני), כמענה להחתמת יוהאן קרויף על ידי ברצלונה. משחקו האחרון במדי בורוסיה מנשנגלדבך היה בגמר הגביע הגרמני מול פ.צ. קלן. וייסוויילר לא שיתף את נצר במשחק. לקראת סוף ההארכה במשחק, בזמן שהתוצאה הייתה 1:1, פשט נצר את בגדי האימון והודיע לווייסוויילר כי הוא נכנס לשחק. לאחר מספר דקות כבש נצר את שער הניצחון בבעיטה מרחוק. הוא זכה בתום העונה בתואר שחקן השנה בגרמניה בשנה השנייה ברציפות.
נצר היה השחקן הגרמני הראשון בהיסטוריה ששיחק בשורות ריאל מדריד. השינוי בתרבות ובשפה היקשו עליו את ההתאקלמות בקבוצה החדשה. בשנתו הראשונה (1974/1973), הקדימה ברצלונה את ריאל מדריד וזכתה באליפות ספרד, אולם מדריד זכתה בגביע המלך הספרדי. בעונה שלאחריה, הצטרף לקבוצה מגנה הבינלאומי של באיירן מינכן, פול ברייטנר וצירופו סייע רבות להשתלבותו של נצר. בשנה זו (1975/1974), זכתה ריאל מדריד הן באליפות והן בגביע. בשנה שלאחר מכן (1976/1975), שוב זכתה ריאל מדריד באליפות. בסיום עונה זו עבר נצר לקבוצה השווייצרית גראסהופרס ציריך. בסך הכל שיחק נצר בריאל מדריד 85 משחקים בהם כבש 9 שערים.

בגראסהופרס שיחק נצר שנה אחת בלבד (1977/1976) ובסופה הודיע על פרישה ממשחק מקצועני (בגיל 33).
קריירה בנבחרת גרמניה המערבית

אחרי ששיחק במשך חצי שנה בבונדסליגה, זומן נצר לראשונה לסגל נבחרת גרמניה המערבית. משחק הבכורה שלו היה ב-9 באוקטובר 1965 מול נבחרת אוסטריה. הוא לא נחשב כשחקן סגל קבוע ולא נכלל בסגל הנבחרת למשחקי הגביע העולמי ב-1966 באנגליה. למשחקי יורו 1968 לא הצליחה הנבחרת המערב-גרמנית להעפיל. היה זה אחרי שסיימה בתיקו 0:0 במשחק מול אלבניה שזכה לכינוי "הבושה של טירנה". במשחק זה שיחקו בקישור הגרמני, זה לצד זה, גינטר נצר וולפגנג אובראט. לאחר  המשחק היה המאמן הגרמני, הלמוט שן, נחוש בדעתו לא לאפשר לשניים להיות על המגרש ביחד, ובחלק גדול מהמשחקים העדיף לשתף את אובראט. לקראת טורניר הגמר של הגביע העולמי ב-1970 במקסיקו, נמנה נצר על הסגל המערב-גרמני, אך נפצע וברגע האחרון הוחלף על ידי האנס להר.

במשחקי מוקדמות יורו 1972 העפילה גרמניה המערבית לרבע הגמר (ארבע המנצחות ברבע הגמר התמודדו בטורניר יורו 1972 בבלגיה), והתמודדה במאי 1972 מול אנגליה באצטדיון ומבלי. באותה עת היה אובראט פצוע וכך ניתנה האפשרות לנצר להפגין את יכולתו. ניצחונה של גרמניה המערבית במשחק זה 1:3 נחשב אחד ממשחקיה הבולטים של הנבחרת הגרמנית בכל הזמנים ושל גינטר נצר בפרט. היה זה הניצחון הראשון של גרמניה על אנגליה בוומבלי. העיתונות הגרמנית היללה את "לידתה של הנבחרת החדשה" ואת נצר כחוליה המקשרת בין פרנץ בקנבאואר בהגנה וגרד מילר בהתקפה. נבחרת מערב גרמניה המשיכה במסע ההצלחות שלה גם בטורניר הגמר וגברה בחצי הגמר 1:2 על המארחת בלגיה וזכתה בגביע לאחר שניצחה בגמר את ברית המועצות 0:3. נצר נבחר לנבחרת הטורניר יחד עם עוד שישה משחקני נבחרת גרמניה המערבית.

בטורניר הגביע העולמי ב-1974, שנערך בגרמניה, נמנה נצר על סגל הנבחרת הלאומית, אך המאמן, הלמוט שן, שוב העדיף את אובראט על פניו. נצר שותף בכל הטורניר רק ב-20 הדקות האחרונות במשחק בבית המוקדם מול נבחרת גרמניה המזרחית, שהסתיים בניצחון מפתיע, 0:1 של המזרח גרמנים. גרמניה המערבית המשיכה עד לזכייה בגביע העולמי לאחר שגברה בגמר על הולנד 2:1. בשנים מאוחרות יותר, טען נצר כי לא חש כ"אלוף עולם" בסיום הטורניר. יש הטוענים כי מי שהשפיע על שן לגבי העדפת אובראט על נצר, היה פרנץ בקנבאואר שחשש למעמדו ככוכב וכמנהיג הנבחרת.

נצר סיים את הקריירה שלו בנבחרת הלאומית באוקטובר 1975, במשחק מול יוון שהסתיים בתיקו 1:1. בכך השלים 37 הופעות במדים הלאומיים בהן כבש שישה שערים.
סגנון

נצר נחשב כ"פליימייקר" קלאסי שבלט במסירות ארוכות ובפריצות במרכז המגרש שהביאו לשבירת משחק ההתקפה השבלוני. בנוסף לשליטתו הטכנית הפגין נצר גם מנהיגות טבעית במגרש ונחשב כמנהיג הבלתי מעורער של בורוסיה מנשנגלדבך בשנות השיא שלה בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70: מצד אחד שימש כמיישם הוראותיו של המאמן וייסווילר על המגרש ומצד שני, היה בעל מחשבה עצמאית וקיבל חופש פעולה גם במגרש וגם מחוצה לו. תכונות אלו עמדו לו לרועץ בנבחרת, כיוון שנחשב שאינו יכול לשחק עם קשרים דומיננטיים אחרים, דוגמת וולפגנג אובראט (בנבחרת גרמניה) שהיה חברו מחוץ למגרש. כמו כן, התקשה לקבל הוראות טקטיות שלא תאמו לתפיסתו. נצר שנתפס כ"פרימדונה", הסתכסך גם עם וייסווילר לפני שעבר לריאל מדריד בשל דרישתו של האחרון שיישחק פחות וירוץ יותר.

בפברואר 1970, הגיעה בורוסיה מנשנגלדבך לישראל ושימשה כיריב מבחן לנבחרת ישראל שהעפילה חודשיים לפני כן לטורניר גמר הגביע העולמי במקסיקו. מנשנגלדבאך הביסה את נבחרת ישראל 0:6 ואהרן להב, עיתונאי הספורט של "דבר כתב: "הכדור נע ברגלי הגרמנים בדייקנות מדהימה. במרכז השדה ניצב הגרמני המוצק נצר, כשהוא מחלק את הכדורים לחבריו ללא שום קושי בצורה וירטואוזית. ספק אם מהנדס מסוגל לחשב חומרים בדייקנות כה רבה, כמו שנצר עשה זאת עם הכדור".
קריירה כמנהל קבוצת המבורג

לאחר פרישתו ממשחק מקצועני, בין השנים 1986-1978, שימש נצר כמנהל של קבוצת הכדורגל המבורג. הוא מינה למאמן את היוגוסלבי (קרואטי) ברנקו זבץ' ולאחר מכן את האוסטרי ארנסט האפל. בשנים אלו זכתה המבורג שלוש פעמים באליפות הבונדסליגה ובגביע אירופה לאלופות ב-1983 לאחר שניצחה בגמר באתונה את יובנטוס האיטלקית. היה זה תור הזהב של המבורג ובו השיגה את הישגיה הגדולים ביותר בהיסטוריה של הקבוצה.
קריירה כאיש עסקים וכפרשן

נצר פתח סוכנות לפרסום בציריך שבשווייץ, שם הוא גם מתגורר. כמו כן הוא משמש כאחד המנהלים הבכירים בסוכנות העוסקת בזכויות שידור ושותפה של התאחדות הכדורגל הגרמנית.

בין השנים 1997–2010 שימש נצר כפרשן בשידורי משחקי הכדורגל של נבחרת גרמניה ברשת הטלוויזיה הציבורית הגרמנית ARD, בצוותא עם השדר גרהרד דלינג (Gerhard Delling). השניים זכו במספר פרסים על שידוריהם. למרות ויכוחיהם התכופים בזמן השידורים, שהפכו כעין סמל מסחרי של שידורי המשחקים, השניים הם חברים טובים. ביקורתם החריפה של השניים על משחק הנבחרת הגרמנית מול איסלנד, ב-2003 (תיקו 0:0), נענתה בהתפרצות ובגידופים בשידור חי בראיון שערכו עם מאמן הנבחרת, רודי פלר. לאחר משחקי מונדיאל 2010 בדרום אפריקה פרש נצר מהשידורים, ונכון ל-2015 הוא בעל טור אישי בעיתון הגרמני בילד.
נצר נשוי ואב לבת.
תארים והישגים > כשחקן

בונדסליגה: 1969/1970, 1970/1971
הגביע הגרמני: 1972/1973
גביע אופ"א מקום שני: 1972/1973
לה ליגה: 1974/1975, 1975/1976
גביע המלך הספרדי: 1973/1974, 1974/1975
אליפות אירופה בכדורגל: 1972
גביע העולם בכדורגל: 1974
כדורגלן השנה בגרמניה: 1972, 1973
נבחרת היורו: 1972
כדור הזהב (מקום שני): 1972
תארים והישגים > כמנהל מקצועי

בונדסליגה: 1978/1979, 1981/1982, 1982/1983
גביע אירופה לאלופות: 1982/1983
הגביע הבין-יבשתי (מקום שני): 1983
הערות שוליים

1 2  עוזי דן, תולדות המונדיאל-גרמניה, באתר הארץ, 11 במרץ 2010
↑  ב-עונת 1967/1966 סיימה במקום ה-8 וכבשה את מספר השערים הרב ביותר בליגה (יחד עם בורוסיה דורטמונד), בעונת 1968/1967, סיימה שלישית וכבשה את מספר השערים הרב ביותר בליגה ובעונת 1969/1968 סיימה שלישית וכבשה את מספר השערים הרב ביותר (יחד עם האלופה באיירן מינכן)
↑  ה"הסגר" של גינטר נצר, דבר, 26 בדצמבר 1971
1 2  גינטר נצר מצליח במדריד אך לבו בגרמניה, דבר, 28 במרץ 1976
↑  שי כפיר, גינטר נצר תלה את נעליו והפך מומחה לעדוד הכדורגל, דבר, 16 באוקטובר 1977
↑  אהרן להב, הצגת כדורגל מרהיבה של מנכנגלדבאך "פּרמה" את נבחרת ישראל - 0:6, דבר, 26 בפברואר 1970
| נבחרת מערב גרמניה – יורו 1972 (תואר ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 מאייר •  2 קלף •  3 בקנבאואר •  4 בלה •  5 ברייטנר •  6 הוטגס •  7 שוורצנבק •  8 פוגטס •  9 בונהוף •  10 הנס •   11 קופל •  12 נצר • 13 גרבובסקי •  14 היינקס • 15 קרמרס • 16 להר • 17 מילר • 18 וימר • מאמן: שן |  1 מאייר •  2 קלף •  3 בקנבאואר •  4 בלה •  5 ברייטנר •  6 הוטגס •  7 שוורצנבק •  8 פוגטס •  9 בונהוף •  10 הנס •   11 קופל •  12 נצר • 13 גרבובסקי •  14 היינקס • 15 קרמרס • 16 להר • 17 מילר • 18 וימר • מאמן: שן | מערב גרמניה |
| נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1974 (אלופת העולם) |
| --- | --- | --- |
|  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 ברייטנר •  4 שוורצנבק •  5 בקנבאואר •  6 הוטגס •  7 וימר •  8 קולמן •  9 גרבובסקי •  10 נצר •   11 היינקס •  12 אובראט • 13 מילר •  14 הנס • 15 פלוהה • 16 בונהוף • 17 הולצנביין • 18 הרצוג • 19 קאפלמן • 20 קרמרס • 21 ניגבור • 22 קלף • מאמן: שן |  1 מאייר •  2 פוגטס •  3 ברייטנר •  4 שוורצנבק •  5 בקנבאואר •  6 הוטגס •  7 וימר •  8 קולמן •  9 גרבובסקי •  10 נצר •   11 היינקס •  12 אובראט • 13 מילר •  14 הנס • 15 פלוהה • 16 בונהוף • 17 הולצנביין • 18 הרצוג • 19 קאפלמן • 20 קרמרס • 21 ניגבור • 22 קלף • מאמן: שן | מערב גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118738569  ISNI: 0000 0000 2139 8290  NTA: 297065017  VIAF: 47557312   WorldCat (עם VIAF): 47557312
קתדרלת אאוגסבורג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה קתולית 
 על שם:  הביקור 
 כתובת:  Frauentorstraße 1 
 מיקום:  אאוגסבורג 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1065
 תאריך פתיחה רשמי:  1065 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רומנסקית 
 מידות
 אורך:  113 מ' 
 רוחב:  40 מ' 
 גובה:  62 מ' 
 
 קואורדינטות:  48°22′22″N 10°53′48″E﻿ / ﻿48.372743587894°N 10.896565711735°E﻿ / 48.372743587894; 10.896565711735
 he
 
קתדרלת אאוגסבורג (בגרמנית: Dom Mariä Heimsuchung) היא כנסייה קתולית באאוגסבורג, בוואריה, גרמניה. הכנסייה נבנתה במאה ה-11 בסגנון רומנסקי ובמאה ה-14 הורחבה הכנסייה בסגנון גותי. הכנסייה היא אחת האטרקציות המרכזיות באאוגסבורג.
היסטוריה

הקתדרלה ממוקמת בבניין שקיים כבר מהמאה הרביעית, אך הכנסייה עצמה נוסדה בשנת 822. האתר נמצא בין החומות הרומיות העתיקות של "אוגוסטה וינדליקורום". המבנה ניזוק על ידי המדיארים ושוחזר בשנת 923 תחת הוראתו של הבישוף אולריך. בשנת 1565 הורחב המגדל הצפוני של הקתדרלה. במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית איבדה הכנסייה את רוב יצירות האמנות הדתיות שלה, אם כי חלקן שוחזרו מאוחר יותר. פנים הכנסייה עוצב בסגנון בארוק במהלך המאה ה-17. לכנסייה נגרם נזק קטן במהלך מלחמת העולם השנייה, בעיקר לקפלה של גבירתנו.
לקריאה נוספת

Chevalley, Denis André (1995). Der Dom zu Augsburg (בגרמנית). Munich: Verlag Oldenbourg. ISBN 3-486-55960-5.
מסגד אחמדיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 על שם:  חאג' אחמד-פאשה 
 מיקום:  אחלציחה 
 מדינה:  גאורגיה 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות עות'מאנית 
 מידות
 גובה:  15 מ' 
 
 קואורדינטות:  41°38′34″N 42°58′34″E﻿ / ﻿41.642784909534°N 42.976002591175°E﻿ / 41.642784909534; 42.976002591175
  (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור מסגד אחמדיה(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור מסגד אחמדיה
 
מסגד אחמדיה (בגאורגית: აჰმედიეს მეჩეთი; מסגד אהמדיה) הוא מסגד מימי הביניים הממוקם בשטח מצודת רבאתי, שבאחלציחה, גאורגיה. המינרט, שגובהו זהה לכיפת המסגד (כ-15 מטר), ממוקם צמוד ליד המסגד.
היסטוריה

המבנה הבנוי בסגנון אסלאמי נקרא גם מסגד חאג' אחמד-פאשה (גאו') לכבוד מייסדו, נציגי בית ג'אקלי (אנ'), ששלט במסחתי (אתאבגות סאמצחה) ובאיילט צ'ילדיר (אנ') שבאימפריה העות'מאנית, במשך מאות שנים. לאחר כיבוש האזור על ידי העות'מאנים, התאסלמו נסיכי משפחת ג'אקלי.
אחמד-פאשה (גאו'), ששלט באחלציחה בשנים 1747-1758, הורה לבנות במקום מוגבה במיוחד מסגד, שלא על פי את חוקי האסלאם. מכיוון שזכות כזו הייתה שייכת רק לסולטאנים, הדיוואן (אנ') מקונסטנטינופול ראה בפעולות כאלה כהפרה של זכויותיו העליונות של הסולטן. אחמד פאשה נמצא אשם בהעלבת האצילים והסולטן ונידון לתלייה. הווזיר קיבל זאת באימה והתאבד ב"חוט הקדוש" שנשלח אליו. תושבים מקומיים שסגדו לווזיר נתנו כבוד רב לאפר שלו. בחצר ענקית, שלתוכה זורם שער רחב ויפה, הוקמו שתי אנדרטאות צנועות, מוקפות ברשת. אנדרטה אחת נושאת את הכתובת: "כאן טמון אפרו של הווזיר האדוק אחמד פאשה, שמת ב-1173 על פי הלוח המוסלמי, ואנדרטה נוספת מתייחסת לאשתו של אחמד פאשה, עיישה-חאנום.
ההיסטוריון הצבאי הרוסי וסילי פוטו (אנ'), בספרו "המלחמה הקווקזית", כרך ד', המוקדש למלחמת רוסיה-טורקיה בשנים 1828-1829, מספר את הסיפור על המסגד שהמסגד שנבנה על פי הדגם של איה סופיה. במהלך השחזור בקנה מידה גדול של טירת אחלציחה (גאו') בשנים 2011-2012, שוחזרו מסגד חאג' אחמד פאשה והמדרסה. בתקופה הסובייטית נצבעה כיפת המסגד בצבע טרקוטה ונראתה מרחוק כצבע נחושת. במהלך השחזור הוזהבה הכיפה, מה שגרם למחאות מצד היסטוריונים אדריכליים טורקים, שציינו שהמסגד מכוסה תמיד ביריעות עופרת. בתחילת 2013, לאחר משא ומתן בין נשיא גאורגיה, מיכאיל סאאקשווילי, וראש ממשלת טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, ביטל האחרון את ההתנגדויות בנוגע לצבע כיפת המסגד. במקביל, טורקיה, שמימנה את עבודות השיקום, עדיין מתעקשת להסיר מהמסגד את האסטלות המתארות צלבים.
הערות שוליים

1 2  Кавказская война. Том 4. Турецкая война 1828-1829гг. - Василий Александрович Потто - Google Книги
↑  Кавказская война. Том 4. Турецкая война 1828-1829гг. - Василий Александрович Потто - Google Книги
↑  Кавказская война. Том 4. Турецкая война 1828-1829 гг.
↑  ტურუისტული ცნობარიდან «Akhaltsikhe Castle - ახალციხის ციხე-სიმაგრე»
↑  Золотой купол как метафора прошлого Ахалцихе
קים קונקשיין

| --- | --- |

קים קונקשיין, 2015
 לידה:  4 ביוני 1974 (בת 50) ישראלכרמיאל, ישראל
 שם לידה:  פרד טריבוכוב
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 סוגה:  דאנס
 שפה מועדפת:  עברית 
 
קים קונקשיין (נולדה ב-4 ביוני 1974 בכרמיאל בשם פרד טריבוכוב) הוא שם הבמה של ענבר לוי, זמרת דאנס ישראלית טרנסג'נדרית.
ביוגרפיה

קים נולדה ב-1974 בכרמיאל בשם פרד טריבוכוב למשפחה ממוצא לטבי, אך אימצה את שם המשפחה "לוי" של סבה וסבתה שאיתם גדלה.
מגיל צעיר החלה לעסוק במוזיקה, והתנדבה בתזמורת הקשישים של מועדון "גיל הזהב" כסולנית. ב-1991 עזבה את כרמיאל ועברה להתגורר בתל אביב, שם הכירה את הזמרת דנה אינטרנשיונל והמפיק עופר ניסים.
ביוגרפיה > זהותה המגדרית

קים חוותה דיספוריה מגדרית, לדבריה, כבר בגיל 7. בגיל 16 החלה בתהליך להתאמה מגדרית, ובגיל 18 עברה סדרת ניתוחים שלאחריהם יצאה מהארון כאישה טרנסג'נדרית ושינתה את שמה באופן רשמי לענבר.
בפברואר 1997 התארחה קים בתוכניתו של יוסי סיאס בערוץ 3 "סיפור אהבה" תחת השם קים לוי (שילוב של שם הבמה ושם המשפחה שבחרה לעצמה), ושוחחה איתו בין השאר על התהליך שעברה והתמודדותה עם התגובות מהסביבה לאחר יציאתה מהארון. באותה שנה גם השתתפה בפסטיבל מלכות הדראג הראשון בחיפה, ושם אימצה לראשונה בשם הבמה "קים קונקשיין", שהגה נינו אורסיאנו, מנחה האירוע.
קריירה מקצועית > זמרת

ב-1997 השתתפה קים ב"מופע הקברט של נינו" בתיאטרון בית לסין, לצד גילה גולדשטיין, אניטה פללי ומלכת הדראג נופית תדהר (בגילומו של אבינוף פרומר). בזכות המופע זכו שיריה "הוליווד" ו"אני רוצה גבר" להצלחה בעיקר בקהילת הלהט"ב. באותה תקופה החלה קים לעבוד על הקלטת אלבום בכורה בהפקתו של אורסיאנו, אך בסופו של דבר החליטו השניים לגנוז את התקליט.
ב-1998 הפך השיר "אנא מרה" ללהיט בישראל ובטורקיה, והגיע למקום השני במצעד של רדיו איסטנבול ובמקום החמישי במצעד של רדיו אנקרה. קים הוחתמה שם בחברת "אמר מיוזיק" והקליטה אלבום נוסף, שגם הוא נגנז, הפעם בגלל בעיות תקציב ובעיות סאונד.
ב-2001 חידשה בפעם השלישית את עבודתה על אלבום הבכורה שלה בשיתוף פעולה עם המפיק והיוצר דודי שרון. השיר "אתה" עוסק בבגידה באישה טרנסג'נדרית מנקודת מבטה של הנבגדת, ו"לא בוכה", שגרסת הסקיצה שלו הודלפה בטרם יצא לאור באופן רשמי, עוסק בהתמודדות עמה והפך ללהיט בהופעותיה עוד לפני שהוקלט.
ב-2008 סיימה את הקלטת אלבום הבכורה, שנקרא בפשטות "קים". האלבום, בהפקתו של דודי שרון, כולל מבחר משירים מוקדמים שלה בגרסאות המקוריות, בגרסאות חדשות או ברמיקסים, לצד שירים חדשים כגון "אל תלך" והשיר "שפם" – גרסת כיסוי לשיר "ציירי לך שפם". באלבום התארח הרקדן והכוריאוגרף שי סוזנה בדואט "שלך לעולם". בהמשך השנה קיימה הופעה משותפת לצד נינט טייב. לצד השקת האלבום צילמה קים קליפ לשיר "לא בוכה".
ב-2012 יצא הסרט הדוקומנטרי "הכוהנת הגדולה", בבימויה של מור ויטל ובהפקת דן ציפורי, על חייה של קים. קים ביצעה את שיר הנושא לסרט שכתב והלחין נינו אורסיאנו, ונכתב במקור לדנה אינטרנשיונל.
קריירה מקצועית > פעילה בקהילה הטרנסג'נדרית

קים פעילה שנים ארוכות בקהילה הטרנסג'נדרית באזור הצפון. כבר ב-1998 זכתה קים במקום השני בסקר "נושאת הדגל של קהילת הלהט"ב".
בשנת 2014 הופיעה כאורחת בפסטיבל ויגסטוק בחיפה, וב-2015 נבחרה בין חמשת האנשים המשפיעים ביותר בצפון מהקהילה הגאה. באותה שנה גם הופיעה במצעד הגאווה בחיפה, שבוע בלבד לאחר פטירתו של אביה מלוקמיה.
ב-2015 יזמה את הקמפיין "גם לנו מגיע להתחתן כמו כולם" למען הכרה בנישואין חד מיניים, וב-2016 נבחרה כחברת ועד עמותת "ביחד" למען קהילת הטרנסג'נדרים בישראל ומאז מנהלת את סניף העמותה באזור הצפון.
קים היא אחת היוזמות של תחרות היופי לנשים טרנסג'נדריות בישראל, "מיס טרנס ישראל", לצד ישראלה לב ומור ויטל. במקביל לתחרות הראשונה, שנערכה ב-2015, נבחרה קים לדגמן לקטלוג הכלות של המעצב אורון טובי ושנה לאר מכן דגמנה גם עבור קמפיין של מעצבת האופנה מאיה ג'יבלי.
ב-2017 התארחה קים פעם נוספת בפסטיבל ויגסטוק וביצעה את השיר "יאללה גילה" לזכרה של גילה גולדשטיין, שהלכה לעולמה באותה שנה. קים ביצעה את השיר גם בפתיחת מצעד הגאווה בחיפה באותה שנה.