stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תפוס ת'יהודי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  טוביה טננבום
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  דוקומנטרי/תחקיר
 הוצאה
 הוצאה:  סלע מאיר
 תאריך הוצאה:  2014
 מספר עמודים:  399
 עורך:  רותם סלע 
 סדרה
 ספר קודם:  אני ישן בחדרו של היטלר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990037496270205171
 
תפוס ת'יהודי הוא סיפור מסעו של העיתונאי טוביה טננבום בישראל וברשות הפלסטינית במספר חודשים בשנים 2013–2014. הספר עוסק באנטישמיות החדשה, בהסתה, בדה-לגיטימציה ובשנאה נגד ישראל בקרב הפלסטינים, ארגוני שמאל רדיקלי (כולל ארגוני שמאל רדיקלי בישראל) וארגוני זכויות אדם אירופאיים וישראליים. הספר מבוסס על תחקיר שערך טננבום, בו הציג את עצמו כעיתונאי גרמני (מבלי לספר על מוצאו היהודי-ישראלי) האוהד את העמדה הפלסטינית, כשביקר בישראל ובשטחים בסיורים מטעם אותם ארגונים. חלק מהמפגשים תועדו במצלמת וידאו. בין היתר חשף טננבום בספר שתחקירן "בצלם" (עאטף אבו א-רוב) הוא מכחיש השואה. לדברי טננבום, ארגונים בינלאומיים ומקומיים רבים בישראל ובשטחים אינם פועלים מתוך דאגה לזכויותיהם של הפלסטינים אלא מתוך דחפים אנטי–יהודיים מובהקים.
ראו גם

האנטישמיות החדשה
אני ישן בחדרו של היטלר
הערות שוליים

↑  יוסי מזרחי, ‏העיתונאי במסווה שחשף את השנאה לישראל, באתר ‏מאקו‏, 29 באוגוסט 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
DCSA

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 סוכנות אם:  מחלקת ההגנה של ארצות הברית 
 תאריך הקמה:  1972 
 מטה מרכזי:  בסיס חיל הנחתים קוונטיקו 
 https://www.dcsa.mil
 
DCSA היא הסוכנות לביטחון וסיכול ריגול (באנגלית: Defense Counterintelligence and Security Agency) המהווה סוכנות ביטחון ממשלתית פדרלית של משרד ההגנה של ארצות הברית (DoD). בתחומי האחריות של הסוכנות, מוטלים עליה משימות ביצוע חקירות אבטחה של אנשי כוח אדם, פיקוח על ביטחון תעשייתי, ביצוע הכשרה והעסקת נציגים לביטחון תעשייתי, חוקרי רקע ואנשי מקצוע בתחום אבטחת מערכות המידע הם סוכנים מיוחדים בעלי תעודה.
מנהל ה־DCSA מדווח לתת מזכיר ההגנה למודיעין. הסוכנות מספקת חקירות רקע על מועסקים של הצבא האמריקני, סוכנויות מחלקת ההגנה, 33 סוכנויות פדרליות אחרות וכ־13,500 חברות קבלן ביטחוניות. מקבילה לממונה על הביטחון במערכת הביטחון בישראל ולמינהל השמיני של המטה הכללי הרוסי.
היסטוריה

הסוכנות נודעה במקור בשם שירות החקירות של מחלקת ההגנה (Defense Investigative Service, DIS), שהוקם בשנת 1972. בשנת 1999 שינתה הסוכנות את שמה לשירות הביטחון של מחלקת ההגנה (DSS, Defense Security Service). ביולי 2019 היא אורגנה מחדש כ-DCSA, בשילוב עם העברת האחריות לביצוע חקירות רקע מהלשכה הלאומית לחקירות רקע שפעלה בעבר.
בשנת הכספים 2016 הוסמכו 800 עובדים אזרחיים. מתוכם כ-400 היו אנשי שטח האחראים ישירות לפיקוח ביטחוני על כ-13,000 עובדי קבלן ביטחוניים.
הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית

| --- | --- |
סמל
 
 דגל
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 משרד אחראי:  נשיא רוסיה
 סוכנות אם:  הסגל הנשיאותי של רוסיה 
 תאריך הקמה:  24 בדצמבר 1991
 סוכנות קודמת:  קג"ב
 תאריך פירוק:  1 ביולי 2003
 סוכנות מחליפה:  המרכז לביטחון מידע של פס"ב   השירות לתקשורת מיוחדת ומידע
 מטה מרכזי:  מוסקבה 
 האתר הרשמי - ארכיון
 
הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית (ברוסית: Федеральное Агентство Правительственной Связи и Информации; בראשי תיבות: פאפס"י) הייתה ארגון ביון למודיעין אותות וביטחון מידע של ממשלת רוסיה.
הסוכנות נוסדה ב-24 בדצמבר 1991 ופורקה ב-1 ביולי 2003. הסוכנות היוותה המקבילה הרוסית ליחידה 8200 הישראלית ול-NSA האמריקני. הישג חשוב של הסוכנות היה שיקום מערכת סואו"ד שנפגעה קשות מנפילת חומת ברלין והשפעותיה ואחזקת המערכת לפעולות חקירה מבצעיות.
לאחר פירוקה הועברו תפקידי ההצפנה והפענוח לידי המרכז לביטחון מידע של שירות הביטחון הפדרלי ומחלקה ייעודית בסוכנות הביון הרוסית, אבטחת ואחזקת התקשורת הממשלתית ורשת האינטרנט הממשלתית הועברה לידי השירות לתקשורת מיוחדת ומידע של שירות האבטחה הפדרלי.
מטרות ויעדים

תחומי האחריות של פאפס"י היו כדלקמן:
אבטחת פיתוח ותחזוקה של אמצעי תקשורת ממשלתיים
אבטחת שמירת סודות המדינה וניהול שרות קריפטוגרפי במוסדות הממשל
ניהול מודיעין אלקטרוני
העברת מידע לגורמי ממשל
תולדות הסוכנות

המערכת לתקשורת הממשלתית מאובטחת הוקמה בברית המועצות ב-1928, כמערכת ВЧ-связь (תקשורת בתדירות גבוהה) שתפקדה כמערכת התקשורת הצבאית והממשלתית.
בעת הקמתה, הייתה מערכת התקשורת, כרשת של קווי תקשורת פנימיים מוצפנים. המערכת שירתה את בכירי הצבא האדום ומדינאי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ובעיקר חברי הפוליטביורו. בתקופת מלחמת העולם השנייה שירתה המערכת את הפיקודים הצבאיים השונים, ובחלוף השנים קושרו כל השגרירויות הסובייטיות בניכר והמדינות הסוציאליסטיות. האחריות על תפקוד המערכת הייתה על הק.ג.ב ובעיקר על המחלקה ה-8 (תקשורת ממשלתית) והמחלקה ה-16 (מודיעין אלקטרוני).
ב-25 בספטמבר 1991, נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבאצ'וב פירק את הק.ג.ב. לשורת מחלקות עצמאיות, בהן הוועדה לתקשורת ממשלתית שתחת נשיא ברית המועצות שהתבססה על המחלקה השמינית בקג"ב. ב-24 בדצמבר 1991 ועדה זו הייתה בסיס להקמת פאפס"י כאשר התווספו לה מרכז מחשוב, מכון לאלקטרוטכניקה ויחידות שהיו בעבר שייכות למח' ה-16 של הק.ג.ב. פאפס"י נטלה על עצמה את תפקיד אבטחת התקשורת הממשלתית והנשיאותית וניהול מודיעין אלקטרוני ופעלה מכוח צו נשיאותי מס' 313 מ-24 בדצמבר 1991 "אודות הקמת הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית שתחת נשיא רוסיה"
הארגון המשיך בתפעול תחנת מעקב ומודיעין שנבנה בתקופת ברית המועצות ליד הוואנה. היא אפשרה לבצע מעקב ומודיעין אלקטרוני בשטח ארצות הברית ובמיוחד בפלורידה. התחנה ננטשה על ידי הרוסים רק בשנת 2002.
למנכ"ל הסוכנות הראשון מונה אלכסנדר סטארובוייטוב. ב-19 בפברואר 1993 נשיא רוסיה בוריס ילצין חתם על החוק "אודות הזרועות הפדרליות לתקשורת ממשלתית ולמידע", שהוסיף סימוכין חוקי לפעילות הארגון. ב-15 במרץ 1999 בצו נשיאות מספר 338 עוצב סמל רשמי לארגון וב-15 באוקטובר 2001 עוצב גם דגל רשמי.
ב-1995 החלה רפורמה משמעותית בזרועות השיטור ומשרד הפנים הרוסי וכבר אז הוצע לפרק את הסוכנות ולהעביר את סמכויותיה לידי שירות הביטחון הפדרלי, אך בצו נשיאותי מספר 308 מה-11 במרץ 2003 הארגון הפך לשירות לתקשורת מיוחדת ומידע של רוסיה של שירות האבטחה הפדרלי, אך חלק מתפקידיו הועברו לארגונים אחרים בקהיליית המודיעין הרוסית.
מבנה

המינהל הראשי לתמיכה טכנית-מדעית (Главное научно-техническое управление)
המינהל הראשי לתקשורת ממשלתית
המינהל הראשי לביטחון תקשורת
המינהל הראשי למערכות מידע (Главное управление информационных систем)
היחידות המיוחדות של פאפס"י
אקדמיית ההצפנה
בית הספר הצבאי של פאפס"י (וורונז')
בית הספר הצבאי לתקשורת (אוריול)
המחלקה של מכון המחקר המדעי לאלקטרוניקה (МО ПНИЭИ) - פיתוח חומרות ותוכנות מחשב לשימוש סוכנויות הממשל
מנכ"לי הסוכנות

| # | מנהל | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלכסנדר סטארובוייטב | 24 בספטמבר 1991–1998 | המנהל הראשון של הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית |
| 2 | ולדיסלב שרסטיוק | 1998–1999 |  |
| 3 | ולדימיר מאטיוחין | 1999–2003 |  |
ראו גם

שירות הביטחון הפדרלי
שירות האבטחה הפדרלי
סו"ר
יחידה 8200
בסיס קם רן
מתקן המודיעין לורדס
NSA
סואו"ד
המרכז לניתוח מבצעי (בלארוס)
גה אר או
לקריאה נוספת

Ю.А.Абрамов., Белая книга российских спецслужб. Обозреватель, 1995 ISBN 5-86629-016-2
Чертопруд Сергей., Научно-техническая разведка от Ленина до Горбачева. Олма-Пресс, 2002 ISBN 5-94849-068-8
תג היחידה של פאפס"י
וילם השני, מלך הולנד

וילם השני, מלך הולנד (ובשמו המלא: וילם פרדריק חאורך לודווייק, בהולנדית: Willem Frederik George Lodewijk); ‏6 בדצמבר 1792 - 17 במרץ 1849) היה מלך הולנד והדוכס הגדול של לוקסמבורג בין השנים 1840–1849. על שמו נקרא מועדון הכדורגל וילם II.
ביוגרפיה > בצעירותו

וילם נולד ב-6 בדצמבר 1792 בהאג, שהשתייכה לרפובליקה ההולנדית, כבנם הבכור של וילם השישי, נסיך אורנז'-נסאו ווילהלמינה מפרוסיה, מלכת הולנד, בתם של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. בשנת 1794 נמלטה משפחתו לאנגליה, לאחר תבוסת הצבא האנגלי-הולנדי על ידי הצרפתים. וילם התחנך בצעירותו בבית המלוכה הפרוסי, ולאחר מכן למד באוניברסיטת אוקספורד. וילם ניהל מערכות יחסים עם גברים ונשים כאחד, ונטייתו ההומוסקסואלית אף התפרסמה בעיתונות.
בשנת 1811 התגייס וילם לצבא הבריטי, הצטרף למטה של ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, והשתתף עמו במלחמת חצי האי. 11 ביוני 1811 קודם וילם לדרגת לוטננט קולונל, וב-21 באוקטובר אותה שנה הועלה לדרגת קולונל. ב-8 בספטמבר 1812 מונה וילם לשלישו של ג'ורג', נסיך ויילס, וב-14 בדצמבר 1813 קודם לדרגת מייג'ור גנרל. בשנת 1813 חזר וילם עם אביו לנסיכות הריבונית של ארצות השפלה - הולנד, ובשנת 1814 מונה למפקד הכוחות הבריטיים בהולנד.
ב-8 ביולי 1814 הועלה וילם לדרגת לוטננט גנרל בצבא הבריטי, וב-25 ביולי הועלה לדרגת גנרל. במהלך מאה הימים ויתר וילם על תפקידו לטובת ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, והשתתף תחת פיקודו בקרב קאטר ברה ובקרב ווטרלו, ואף נפצע במהלך הקרבות.
בשנת 1814 התארס וילם התארסו עם הנסיכה שארלוט מוויילס, בתו היחידה של ג'ורג', נסיך ויילס, אך הנישואין בוטלו עקב התנגדותה של קרולינה מבראונשווייג-וולפנביטל - אמה של שארלוט, ובעקבות סירובה של הנסיכה לעבור להולנד. ב-21 בפברואר 1816 התחתן וילם בסנט פטרסבורג עם אנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, אחותו הצעירה של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, וב-17 בפברואר 1817 נולד בבריסל בנו הבכור וילם אלכסנדר.
בשנת 1830 פרצה המהפכה הבלגית, ווילם שזכה לפופולריות ניכרת אף בדרום הולנד, עשה כמיטב יכולתו בבריסל על מנת להביא להסדר המבוסס על אוטונומיה מנהלית של המחוזות הדרומיים, תחת בית אורנז'-נאסאו. אולם אביו וילם הראשון, מלך הולנד דחה את ההסדר, ובשל כך הכריזו הבלגים על עצמאותם.
באפריל 1831 פיקד וילם על הצבא ההולנדי שנשלח על מנת לדכא את המרד הבלגי, אולם בעקבות לחץ כלל אירופי, ובשל התערבות צרפתית, נסוג וילם עם צבאו כעבור 10 ימים. ב-21 ביולי 1831 הוכתר לאופולד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה למלך בלגיה, ובשנת 1839 הכירה הולנד בהסכם לונדון בעצמאותה של בלגיה וחתמה עמה על הסכם שלום.
ביוגרפיה > שלטונו

ב-7 באוקטובר 1840 התפטר אביו וילם הראשון, מלך הולנד מתפקידו, ווילם עלה לשלטון במקומו. על אף שהיה שמרן מיעט וילם להתערב בניהול השלטון, ופעל בדרך מתונה וסובלנית.
בשנת 1848 החלה תסיסה בכל רחבי אירופה, הידועה בכינויה "אביב העמים". אף על פי שבהולנד עצמה לא נרשמו מאורעות משמעותיים, ההתפתחויות בחוץ לארץ שכנעו את וילם להסכים לרפורמה דמוקרטית וליברלית. באותה שנה הזמין המלך את הליברל יוהאן רודולף תורבקה (Johan Rudolf Thorbecke) לנסח מחדש את החוקה, ובכך הפך את הולנד למונרכיה קונסטיטוציונית. החוקה החדשה נכנסה לתוקף ב-3 בנובמבר באותה שנה. היא הטילה מגבלות חמורות על סמכויותיו של המלך (הממשלה נועדה להיות כפופה לפרלמנט בלבד), והגנה על זכויות האזרח. מערכת היחסים בין המלך, הממשלה והפרלמנט נותרה פחות או יותר ללא שינוי מאז.
זמן קצר לאחר קבלת החוקה החדשה, נפטר וילם במפתיע ב-17 במרץ 1849, ובנו וילם השלישי, מלך הולנד עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-21 בפברואר 1816 התחתן וילם עם אנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה ושל סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, ממנה היו לו חמישה ילדים:
וילם השלישי, מלך הולנד (1817–1890)
אלכסנדר, נסיך הולנד (1818–1848)
הנדריק, נסיך הולנד (1820–1879)
ארנסט קזימיר (1822)
סופיה, נסיכת הולנד (1824–1897)
תנ"ך גוטנברג

עותק תנ"ך גוטנברג המוחזק בספריית העיר ניו יורק
תנ"ך גוטנברג (ידוע גם בשם תנ"ך מזארין, או תנ"ך 42 השורות; ליתר דיוק, ביבליית גוטנברג) הוא מהדורת הדפוס הראשונה של הביבליה, כתבי הקודש הנוצריים, הכוללים את הברית הישנה והברית החדשה. הטקסט שגוטנברג הדפיס הוא הוולגטה, התרגום הכנסייתי בשפה הלטינית. התנ"ך הודפס על ידי יוהאן גוטנברג, בעיר מיינץ שבריינלנד-פפאלץ, גרמניה. הפקת המהדורה החלה ב-23 בפברואר 1455, ומסמלת את ראשיתה של מהפכת הדפוס, שאיפשרה הדפסה המונית של ספרים ומאמרים ותפוצתם הרחבה.
בביבליית גוטנברג היו שני כרכים הכוללים יחד 1,282 עמודים והוא מוצג במוזיאון גוטנברג הנמצא בעיר מיינץ.
כיום משערים שהודפסו 180 עותקים בתקופה של שלוש שנים - 40 על קלף ו-140 נוספים על נייר. 
מספר זה של ספרים נחשב אז עצום, שכן קודם לכן כתיבת ספרים רבים ביד הייתה אורכת עשרות שנים. לדוגמה, משך זמן כתיבת ספר תנ"ך יחיד לפני המצאת הדפוס היה כשלוש שנים.
בשל עיטורי הספרים שצוירו ביד, כל אחד מהספרים יחיד במינו.
כיום ידוע על 11 עותקים מלאים של הדפסה על קלף, ועל 48 עותקים שמורים במלואם של הדפסה על נייר, ועל עוד שני ספרים שנשמרו בחלקם. העותק השמור בספריית העיר ניו יורק נקנה בשנת 1947 בלונדון על ידי איש ההון והאצולה ג'יימס לנוקס תמורת 500 פאונד. סכום זה נחשב אז מחיר עתק, וקציני בית המכס בניו יורק קיבלו הוראה להסיר את כובעיהם בפני הספר כאשר זה הגיע לנמל העיר.
גלריה

עטיפת תנ"ך גוטנברג
פרט מתנ"ך גוטנברג
תנ"ך גוטנברג
עותק תנ"ך גוטנברג המוצג בספריית הקונגרס
הערות שוליים

↑  דניאל אדלסון, זו אחת האטרקציות המסתוריות והמרתקות בניו יורק - והיא בחינם, באתר ynet, 14 בפברואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548813705171  BNE: XX536537  BnF: cb35951126v (data)  GND: 4158578-1  LCCN: sh88004784  NKC: unn2006374779  VIAF: 218355618   WorldCat (עם VIAF): 218355618
תיאור כל העולם ועמיו

תיאור כל העולם ועמיו (בלטינית: Expositio totius mundi et gentium) הוא סקר גאוגרפי-מסחרי קצר, שנכתב על ידי אזרח אנונימי של האימפריה הביזנטית, שחי בזמן שלטונו של הקיסר קונסטנטיוס השני. המקור היווני, שנתחבר בין השנים 350–362 לספירה, אבד, אולם הגיע לידינו באמצעות שני תרגומים לטיניים שנעשו במהלך המאה ה-6.
החיבור מורכב משלושה חלקים. הראשון (סעיפים 1–21) מתאר ארצות ממזרח לאימפריה הרומית וכולל את המידע הגאוגרפי הכי אגדתי והפחות מדויק. החלק השני (סעיפים 22–62), הארוך ביותר, מתאר את הפרובינקיות של האימפריה ביבשת, ואילו השלישי (סעיפים 63–68) מתאר פרובינקיות באיים.
המחבר האנונימי

מעט ידוע על המחבר האנונימי של החיבור, אולם רמזים מתוך הטקסט משמשים לאיסוף מידע. יש עיסוק בולט בחיבור במסחר וערי נמל.
הסביבה הכלכלית שולטת בחיבור והמחבר עוסק רבות במוצרים של האדמה והתעשייה, במיוחד בטקסטיל.
הוא מציין 61 ערים, שרק 16 מתוכן נמצאות בחלק המערבי של האימפריה.
נראה כי המחבר הכי קשור לערי סוריה, פיניקיה וארץ ישראל. בדרך כלל מניחים שהמחבר היה יליד סוריה.
גם דתו של המחבר היא תעלומה. בזמן שהוא מזכיר סופרים יוונים רבים (ברוסוס, מנתון, אפולוניוס מסתורי, מנאנדרוס מאפסוס, הרודוטוס ותוקידידס), הוא כמעט ואינו מראה סימן כלשהו להשפעה על ידם, או לחינוך משמעותי כלשהו, וייתכן שרק ידע אודותם באמצעות היכרותו עם החיבור נגד אפיון של יוסף בן מתתיהו, שאותו הוא מכנה "מורה היהודים".
מצד אחד, סביר יותר שיוספוס היה ידוע לנוצרי. הטקסט גם כולל אזכורים מתוך הביבליה וביטויים נוצריים. אלא שהטקסט אינו מראה עניין בכנסיות או באתרים הקדושים המתועדים באיטינראריום (אנ') הנוצרי המאוחר יותר, והוא נוטה יותר לציין בעיר משחקים מרתקים, יינות טובים ונשים יפות, בזמן שהוא מציג חיבה ברורה כלפי פולחנים פגניים.
תרגומים לטיניים

אחד התרגומים ששרדו, שמתוכו נלקח שמו הידוע של החיבור (Expositio totius mundi), כיום אבד גם הוא, אולם נשמר על ידי ז'אק גודפרוי (אנ') בהדפסה של הטקסט משנת 1628. תרגום אחר, מתוך כתב יד שהוחזק במנזר בנדיקטי (אנ') בקאווה דה טירני (אנ'), ליד נאפולי, פורסם ב-1831 על ידי אנג'לו מאי (אנ') ונושא את השם "תיאור כל העולם" (Descriptio totius mundi). ה-"Descriptio" מקוצר יותר מה-Expositio, אולם הוא כתב היד היחיד הכולל את תחילתו של החיבור.
ארץ ישראל בחיבור

בין ערי ארץ ישראל, המחבר מציין את קיסריה ומגדיר אותה כעיר מקסימה שופעת בכל דבר. העיר רשומה גם כאחת מערי פיניקיה וסוריה המשתתפות במשחקי הקירקוס, והיא ידועה גם בשל הצגות הפנטומימה שלה. ערים נוספות בארץ ישראל שניתן להן חשיבות בחיבור, הן ניאפוליס (שכם), פתולימאיס (עכו), אלאותרופוליס (בית גוברין), סקיתופוליס (בית שאן) המפורסמת בשל תעשיית הפשתן שלה, יריחו המגדלת את עץ התמר הידוע בשם "ניקוליאה", לוד, עזה ואשקלון המפורסמת בשל מתאבקיה. את עכו ובית גוברין כולל המחבר בין מספר ערים "מצוינות". קיסריה, שכם ולוד "מייצאות ארגמן באיכות גבוהה". כל הערים הללו "ידועות עבור פוריותן בדגן, יין וזיתים, ויש בהן מכל טוב".
הערות שוליים

1 2 3  מנחם שטרן - M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. II: CXXXIV. Expositio totius mundi et gentium, p. 495
↑  M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. II: CXXXIV. Expositio totius mundi et gentium, p. 497
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007372060905171  BIBSYS: 95002065  BnF: cb13769638j (data)  LCCN: n2006083250  SUDOC: 08579015X  VcBA: 492/32591  VIAF: 175552560   WorldCat (עם VIAF): 175552560
הממונה על היישומים הביומטריים

הממונה על היישומים הביומטריים עומד בראש היחידה להזדהות ויישומים ביומטריים במערך הסייבר הלאומי. מערך הסייבר הלאומי הוא גוף ממשלתי, האחראי על אבטחת מידע והגנת מרחב הסייבר הלאומי האזרחי של מדינת ישראל, על המדיניות של ישראל במרחב זה, על בניין הכוח הלאומי בסייבר ועל קידום וביסוס עצמתה של ישראל בתחום.
סמכויות ותפקיד הממונה נקבעו במסגרת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התש"ע 2009 בסעיף 30 לחוק וכן במסגרת החלטת ממשלה 4510 מיום 1.4.2012, בכללן:
הממונה משמש כיועץ ראש הממשלה בנושא קביעת המדיניות בתחום הביומטריה.
הממונה אחראי למתן המלצות על מדיניות כוללת בתחום היישומים הביומטריים במגזר הממשלתי.
הממונה אחראי על ביצוע פיקוח על יישום הוראות חוק אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התש"ע 2009, והמלצה על מדיניות בפרויקט.
תוכנית הפיקוח

במסגרת תפקידו של הממונה עליו להמליץ על המדיניות הנוגעת ליישומים הביומטריים בפרויקט זה ועל היבטים מסוימים הנוגעים לאבטחת מידע, וכן לפקח על יישום הוראות חוק זה והתקנות, הכללים, הנחיות הרשות ונוהלי הרשות אשר נקבעו מכוחו וכן על פעולות ראש הרשות לניהול המאגר הביומטרי לפי חוק זה.
לצורך מימוש משימת הפיקוח גובשה תוכנית עבודה ("תוכנית הפיקוח ") הכוללת התייחסות לשלושה נדבכים מרכזיים במימוש החוק:
המידע הביומטרי - אופן ההרכשה של הנתונים הביומטריים, עמידה במדדי האיכות, יכולת השיטוי במערכות וכדומה.
אבטחת מידע – הצפנת המידע, אבטחת המסלול שעובר המידע אל המאגר הביומטרי ולמרכזי הנפקה, שמירת המידע, מחיקתו וכדומה.
הגנת הפרטיות – בלשכות, במאגר ובמרכזי ההנפקה, בנגישות למידע, בטיפול בקטינים ובעלי מוגבלויות וכיוצא בזה.
עבודת הפיקוח מתאפיינת במעבר על מסמכי הפרויקט הטכנולוגיים והנהלים המתקבלים מן הרשויות המפוקחות ומתן תגובה עליהם, פגישות עיתיות עם הגורמים הרלוונטיים, סיורים באתרי הפרויקט ומעקב אחר פערים עד לסגירתם. לצורך שיקוף עבודת הפיקוח לגורמים הרלוונטיים ובהם הכנסת, שר הפנים, ראשי הרשויות ראש מערך הסייבר, ואחרים, מפיץ הממונה על היישומים הביומטריים, דו"חות פיקוח עיתיים, המשקפים את העשייה בתקופה המדווחת, נושאים שנבדקו, פערים שיש לסגור וכאלה שנסגרו, אירועים מיוחדים בחיי הפרויקט. דוחות הפיקוח מפורסמים לציבור באתר מערך הסייבר הלאומי כגון זיהוי פנים במרחב הציבורי.
בנוסף, על הממונה על היישומים הביומטריים לגבש תוכנית לאומית אינטגרטיבית לשימוש ביישומים ביומטריים. המדיניות גובשה ואושרה על ידי ראש הממשלה ביום 2.11.2016 ובאמצעותה, מכווינה היחידה להזדהות וליישומים ביומטריים, גופים בממשלה ובמגזר הציבורי ביחס ליישומים ביומטריים המנוהלים על ידם.
מדיניות לאומית ליישומים ביומטריים

יישומים ביומטריים נשענים על טכנולוגיה המתפתחת במהירות רבה, וכבר היום הם בעלי נוכחות בשגרת יומנו. הסדרת תחום היישומים הביומטריים במשק באמצעות מדיניות אינטגרטיבית תאפשר לאזרחים, לתאגידים ולמשרדי הממשלה, ליהנות מתועלות היישומים הביומטריים, ובה ובעת לאזן בין תועלות אלו ובין החובה לוודא שמירה על הפרטיות, המידע והביטחון.
החלטת ממשלה 4510 מיום 1.4.2012 הורתה לממונה על היישומים הביומטריים לגבש תוכנית לאומית אינטגרטיבית לשימוש ביישומים ביומטריים.
המדיניות גובשה ואושרה על ידי ראש הממשלה ביום 2.11.2016 ובאמצעותה, מכווינה היחידה להזדהות וליישומים ביומטריים, גופים בממשלה ובמגזר הציבורי ביחס ליישומים ביומטריים המנוהלים על ידם.
ביום 28.11.2021, עם הקמתה של ועדת השרים ליישומים ביומטריים (החלטת ממשלה מס' 710), הוגש דוח מסכם של הפעילות לשנת 2020. הדוח סוקר את פעילות הכוונה ובקרה שביצעה היחידה בשנים האחרונות למול מספר משרדי ממשלה וגופים ציבוריים.
קישורים חיצוניים
יוסי הטוני, ‏"ניהול זהויות חשוב לא רק להגנת סייבר – אלא גם תורם כלכלית", באתר "אנשים ומחשבים", 31 במרץ 2019
עומר כביר, ראיון"טביעות אצבע למאגר הביומטרי כבר לא נחוצות יותר", באתר כלכליסט, 23 בדצמבר 2021
המעבדה הלאומית הביומטרית

היחידה להזדהות וליישומים ביומטריים, הקימה בשנת 2019, מעבדה לאומית לביומטריה העוסקת בביצוע מבדקי הערכה למערכות ביומטריות ומחקר הנוגע למערכות אלה.
פעילות המעבדה מאפשרת לממונה וליחידה לממש את משימותיה השונות ואת תפקידה כמוקד ידע התומך בעשיית הממשלה בתחום היישומים הביומטריים לרבות גיבוש מתודולוגיות לשימוש מיטבי בטכנולוגיות ביומטריות לשם המלצה לגורמים במגזר הציבורי והפרטי וכן לצורך הכללת המלצות אלה במסמכי מדיניות וניירות עמדה שמפרסמת היחידה.
המבדקים הנערכים במעבדה מתרכזים בבחינת מוצרים מסחריים שונים ואת יכולותיהם, תוך שימוש במוצרים הללו בהתאם להוראות הפעלתם (לא מדובר ב"פירוק" או "הנדסה לאחור").
חוות דעת ודיווחים > זיהוי פנים במרחב הציבורי - אסדרה לאומית

הממונה על היישומים ביומטריים גיבש ופרסם מסמך עקרונות מדיניות לזיהוי פנים במרחב בציבורי בישראל, וקריאה לאסדרה לאומית ובו המלצות על אופן הסדרת התחום. המסמך כולל דוגמאות נבחרות לאסדרת הנושא בעולם המערבי, והתייחסות לשימוש של גופי האכיפה במערכות ביומטריות לזיהוי מרחוק של אדם. המסמך כולל סקירה בינ"ל .
חוות דעת ודיווחים > דיווח שנתי על מימוש המדיניות ליישומים ביומטריים

בדומה למדינות רבות בעולם המערבי, גם בישראל השימוש בביומטריה בפרויקטים ממשלתיים, הולך וגובר.
בהתאם לסעיף 2ח' להחלטת ממשלה מספר 4510 מיום 1.4.2012 על הממונה על היישומים הביומטריים להעביר דיווח שנתי לוועדת השרים ליישומים ביומטריים, בדבר פעילות האכוונה והבקרה המבוצעת על ידי יחידת הממונה.
חוות דעת ודיווחים > חוות דעת הממונה בנושא תכולת המאגר

בחוות הדעת שפורסמו על ידי הממונה על היישומים הביומטריים, בנושא תכולת המאגר, נקבע כי קיימים אמצעים טכנולוגיים שיש בהם כדי לתת מענה במידה נאותה, לזיהוי ואימות זהות של תושב על בסיס מאגר של תמונות פנים בלבד, לצורך הנפקת תיעוד לאומי אמין לתקופה של 10 שנים. חוות הדעת עמדו בבסיס החקיקה בשנת 2022 אשר קבעה הנפקה של מסמכי זיהוי לתקופה של 10 שנים, ללא שמירת טביעות האצבע במאגר .
הערות שוליים

↑  היחידה להזדהות בטוחה ויישומים ביומטריים, באתר www.gov.il
↑  חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, תש"ע-2009, באתר www.nevo.co.il
↑  תכנית הפיקוח, באתר GOV.IL
↑  מדיניות לאומית ליישומים ביומטריים בישראל, באתר GOV.IL
שי להב (מוזיקאי)

ערך זה עוסק במוזיקאי ומפיק ישראלי. אם התכוונתם לעיתונאי, מחזאי, תסריטאי ואיש תקשורת ישראלי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בספטמבר 1968 (בן 56)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
שי להב (נולד בטבריה ב-15 בספטמבר 1968) הוא זמר, קלידן ומפיק ישראלי. חבר בלהקת מופע הארנבות של ד"ר קספר.
ביוגרפיה

בשנות התשעים במקביל לחברותו במופע הארנבות של ד"ר קספר, כתב והלחין מספר שירים לשרון חזיז (ביניהם הלהיט: "קח אותי לשם" אותו חלק בקרדיט בכתיבה עם מאיר גולדברג). להב הפיק, הלחין ועיבד את אלבומיהם של
להקת היי פייב.
ב-1998 מונה למנהל המחלקה העברית בחברת התקליטים "אן אם סי" ושימש בתפקיד עד לשנת 2000.
בשנת 2003 הקים להב עם דן תורן חברת תקליטים בשם פה גדול הפקות, במסגרתה הקליטו השניים את הדואט "אדוני הממון", שהיה שיר הנושא של אלבומו של להב "אדוני הממון" בשנת 2004, כשבמקביל אליו יצא לסיבוב הופעות. האלבום כולל 11 רצועות כאשר הרצועה האחרונה, "הקומיקאים", בוצעה במקור על ידי "מופע הארנבות של ד"ר קספר" ובגרסה זו, בנוסף לבתים המקוריים, היא קיבלה טקסט נוסף המודיע כי כל עניין הקומיקאים שבוצע בעבר היה משחק ואילו עתה אין זמן לחלום.
בשנת 2012 שי להב השתתף במיזם של הצגת פרינג' של תיאטרון באר שבע ובו הצגה מאת העיתונאי שי להב מתרחשת על הבמה ובמקביל שי להב המוזיקאי מלווה בנגנים ויפעת נוח להב (ליברה) מבצעים שירים הקשורים למתרחש בעלילה, על הבמה. המחזה אשר נקרא "משחק באש" הוקלט לאלבום והופץ במקביל ליציאת המחזה ולהצגתו. עיקרו של המחזה עוסק בזוגיות רומנטית ובשגרה היום-יומית אשר חווים זוג נשוי במשך שנות חייהם.
בשנת 2013 שימש כמעבד המוזיקלי בסדרת הריאליטי "מה שקורה באילת VIP" שם חבר לאיתי שגב, במאי ויוצר הסדרה. שיתוף הפעולה ביניהם הניב עבודה על פרויקט ייחודי ובשנת 2014 הקליטו אלבום חושפני אשר נקרא "זמנקליני".
להב הוא הקלידן של להקת אור כשדים.
בפברואר 2025 פורסם כי להב וחברו להרכב "מופע הארנבות של דוקטור קספר" צביקה כהן הקימו צמד אינדי דאנס בשם דיסקו שמש. ההרכב צפוי להוציא אלבום חדש במרץ 2025.
הערות שוליים

↑  שגיא בן נון‏, שניים מחברי "מופע הארנבות של ד"ר קספר" הקימו הרכב חדש, באתר וואלה, 10 בפברואר 2025
| מופע הארנבות של ד"ר קספר |
| --- | --- | --- |
שי להב • אורן ברזילי • אורן זיו • יובי חייבי • אריאל פוליאקוב
צביקה כהן • שי נובלמן • איציק רייזנברג • גלעד פסטרנק • ניסו כאביה
| אלבומי אולפן | מופע הארנבות של ד"ר קספר (1993) • מופע הארנבות של ד"ר קספר 2 (1994) • הו הו (1995) • סוף לא טוב (2009) • בן חורג (2011) • מנגינות (2015) |  |
| אלבומי אוסף | מופע הארנבות של ד"ר קספר - האוסף (2013) |  |
| אלבומי הופעה | מופע הארנבות של ד"ר קספר בהופעה חיה (2005) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310492205171  ISNI: 0000 0000 6986 9194  MusicBrainz: 95eb68cf-ff2d-4bf9-adc7-580226a8c644  VIAF: 97296547   WorldCat (עם VIAF): 97296547 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.