עמים ילידים בקנדה
היסטוריה > התקופה הפלאו-אינדיאנית

על פי עדויות ארכאולוגיות וגנטיות, מלבד אנטארקטיקה, יבשת אמריקה הייתה היבשת האחרונה אליה נדד האדם הנבון (ראו יישובה הקדום של אמריקה). במהלך תקופות התקרחנות ויסקונסין (אנ'), לפני 50,000-17,000 שנים, ירידת פני הים יצרה חיבור קרקעי בין סיביר לבין צפון מערב אמריקה הצפונית (אלסקה), חיבור הקרוי ברינגיה, או הגשר היבשתי של ברינג. באותה התקופה באלסקה ירדו כמויות שלג נמוכות (בשל תופעת מדבר צל גשם), מה שאפשר לאוכלוסייה אנושית קטנה להתקיים באזור. שכבת הקרח לורנטייד (אנ') כיסתה אז את רוב קנדה וחסמה תושבים נוודים מנדידה דרומה ובכך הגבילה אותם לאלסקה (מזרח ברינגיה) במשך אלפים של שנים.
מחקרים גנטיים מצביעים על כך שהתושבים הראשונים של יבשת אמריקה הם צאצאיה של אותה קבוצת אוכלוסייה, קבוצה אשר התפתחה בבידוד, ככל הנראה בברינגיה. ישנן הערכות כי הבידוד של העמים הללו בברינגיה נמשך לאורך תקופה של 10,000–20,000 שנים. בהמשך הקרחונים החלו לסגת, מה שאיפשר לאדם הקדמון להתחיל לנוע מזרחה ודרומה אל מרחבי קנדה ואף מעבר לה.
התושבים הראשונים של אמריקה הצפונית הגיעו לשטחי קנדה לפני לכל הפחות 14,000 שנה. מעריכים כי התושבים נכנסו לעומק יבשת אמריקה בשל היכולת לצוד שם יונקי פליסטוקן דוגמת הבונה הענק, ביזון הסטפה, כבש המושק, המסטודון והממותה הצמרית. אחד המסלולים המשוערים להתקדמות דרומה הוא דרך מסדרון נטול קרח אל הצד המזרחי של הרי הרוקי, ולאחר מכן התפשטות על פני אמריקה הצפונית לפני המשך התקדמות אל עבר אמריקה הדרומית. תאוריה אחרת משערת כי הם נדדו, אם ברגל או אם באמצעות סירות פרימיטיביות לאורך חופי האוקיינוס השקט עד לקצה אמריקה הדרומית ורק בהמשך התבצעה החצייה של הרי הרוקי והרי האנדים. עליית פני הים במאות מטרים מאז סיום עידן הקרח האחרון מקשה על מציאת עדויות.
אזור ביצות אולד קרואו (אנ') היו אחד האזורים בקנדה שלא היו בהם קרחונים בעידני הקרח לאורך תקופת הפליסטוקן, ולכן שימש מסלול ומקלט לצמחים ובעלי חיים בעידני הקרח. באזור יש עדויות לחיי אנוש בקנדה כבר לפני כ-12,000 שנה. מערות בלופיש (אנ') הוא אתר ארכאולוגי ביוקון שבו נמצאה עצם ממותה שנראית שעובדה בידי אדם אשר תוארכה באמצעות תיארוך פחמן-14 לתקופה של לפני 12,000 שנה.
אתרי תרבות קלוביס המתוארכים ללפני 13,500 שנה התגלו במערב אמריקה הצפונית במהלך שנות ה-30. אנשי תרבות זו נחשבים לתושבים הפליאו-אינדיאנים הראשונים שהתפשטו לאזורים נרחבים בעולם החדש והם אבות קדמונים לכלל העמים הילידים ביבשת אמריקה. תגליות ארכאולוגיות בשנים 1979–2009 הביאו למודעות תרבויות סיתות אחרות שהתקיימו באמריקה מהמישורים הגדולים ועד לחופי צ'ילה.
תרבויות אזוריות מקומיות התפתחו בתקופת האקלים הקר של "דריאס הצעיר" מלפני 12,900 עד 11,500 שנים. תרבות פולסם מאופיינת בשימוש בחודי פולסם (Folsom point, (אנ')) כקצות קליעים באתרים ארכאולוגיים. כלים אלה סייעו לפעילויות באתרי ציד והם עדות לאתרי שחיטה של ביזונים.
הגשר היבשתי של ברינג היה קיים עד לפני 13,000–11,000 שנים, זמן רב לאחר שהחלו התיישבויות של האדם בשטחי העולם החדש אשר מעבר לברינגיה. מפלס הים הנמוך יותר במפרץ המלכה שרלוט (Queen Charlotte Sound, (אנ') ובמיצר הקייט (Hecate Strait, (אנ')) יצר שטחי עשב נרחבים שנקראים ארכיפלג היידה גוואי (Haida Gwaii, (אנ')). ציידים-לקטים מן האזור השאירו אחריהם כלי אבן ייחודיים ושרידי יונקים גדולים, בכך ישנה עדות על שליטתם באזור בתקופה של לפני 13,000-9,000 שנים. ביולי 1992, ממשלת קנדה הכריזה רשמית על X̱á:ytem, אתר קדמונאי ליד מישן, קולומביה הבריטית (Mission, (אנ')) כאתר היסטורי לאומי, אחד מהאתרי המורשת הרוחניים של הילידים הראשונים בקנדה שהוכרו כך באופן רשמי.
תרבויות פלאנו (Plano cultures, (אנ')) היו קבוצה של קהילות ציידים-לקטים שחלשה על המישורים הגדולים של אמריקה הצפונית החל מלפני 10,000 שנים עד לפני 8,000 שנים. הפלאו-אינדיאנים עברו לטריטוריה חדשה כשזו הגיחה מתחת לקרחונים עם סיומו של עידן הקרח. ציד יונקים גדולים פרח בסביבה חדשה זו. תרבות הפלאנו מאופיינת במגוון של חודי כלי קליעה (אנ') (שם קיבוצי לחודים של עצמים לקליעה דוגמת החץ והכידון) הנקראים חודי פלאנו (Plano point, (אנ')), ששימשו לציד ביזונים. התזונה שלהם כללה גם אנטילוקפרה אמריקנית, אייליים, דביבונים מצויים וזאבי ערבות. בתחילת התקופה הארכאית, הם החלו לעבור למגורים ביישובי קבע. באתרים בבלמונט (Belmont, (אנ')) אשר בנובה סקוטיה ובסביבתה ישנן עדויות מהתקופה התקופה הפלאו-אינדיאנית המצביעות על מחנות ציד עונתיים קטנים, שייתכן והיה בהם שימוש לאורך דורות בתקופה של 11,000-10,000 שנים לערך לפני זמננו. דגי ועופות גדולים וקטנים יותר היו מקורות למזון ולחומרי גלם. ההתאמה לסביבת המחיה הקשה כללה ביגוד מחויט ואוהלים מכוסי עור או חומר אחר על בסיסי עץ.