stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עתודת המוצר
הערות שוליים

↑  Prioritized Requirements: An Agile Core Practice, ‏2023-04-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Atlassian, Product Backlog Explained [+ Examples], Atlassian (באנגלית)
1 2  What is a Product Backlog? | Scrum.org, www.scrum.org (באנגלית)
↑  prosjektveiviseren.no, www.prosjektveiviseren.no
1 2  Scrum Glossary | Scrum.org, www.scrum.org (באנגלית)
בונו

ערך זה עוסק במוזיקאי אירי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

בונו, 2014
 לידה:  10 במאי 1960 (בן 64) אירלנד דבלין, אירלנד
 שם לידה:  פול דייוויד יוּסוֹן
 שם במה:  Bono 
 מקום הקמה:  דבלין 
 מוקד פעילות:  דבלין, אירלנד
 תקופת הפעילות:  מ-1976
 מקום לימודים:  בית ספר מקיף מאונט טמפל 
 עיסוק:  מוזיקאי, אקטיביסט, פילנתרופ
 סוגה:  רוק, פוסט-פאנק, רוק אלטרנטיבי
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  צרפתית, אנגלית 
 כלי נגינה:  זמרה, גיטרה, מפוחית פה
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס 
 בן או בת זוג:  Ali Hewson (21 באוגוסט 1982–?) 
 צאצאים:  ג'ורדן יוסון, איב יוסון, אלייז'ה יוסון, ג'ון יוסון
 מספר צאצאים:  4
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (2003)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קיו (27 במאי 2008)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2005)  קצין במסדר החירות (21 באפריל 2005)  Man of Peace (13 בדצמבר 2008)  איש השנה של המגזין "טיים" (19 בדצמבר 2005)  פרס NAACP Image - פרס יושב הראש (2007)  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 (23 באוגוסט 2022)  מדליית החירות של פילדלפיה (2007)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (16 ביולי 2013)  פרס TED (2005)  Honorary Knight Commander of the Order of the British Empire (2007)  איש השנה של MusiCares (2003)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס גראמי 
 www.u2.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
פול דייוויד יוּסוֹן (באנגלית: Paul David Hewson; נולד ב-10 במאי 1960), הידוע בשם הבמה בונו (Bono), הוא זמר-יוצר, מוזיקאי, פילנתרופ ואיש עסקים אירי, ידוע בשל היותו סולן להקת הרוק האירית U2.
ביוגרפיה

בונו נולד וגדל בדבלין, אירלנד. אביו רוברט יוסון היה קתולי, ואמו אייריס רנקין הייתה חברת הכנסייה האירית. נישואים בין-דתיים היו נדירים מאוד באירלנד באותם ימים. אמו אף גידלה אותו כפרוטסטנטי, בניגוד לחוק (שקבע שילדים מזיווגים מעורבים צריכים להתחנך כקתולים). כשהיה בונו בן 14, נפטרה אימו ממפרצת מוחית בלווית אביה. שירים רבים של להקת U2 מתמקדים באובדן של אימו.
ב-1975, הכיר בונו את אליסון סטיוארט (Stewart). הזוג נישא ב-21 באוגוסט 1982. לזוג ארבעה ילדים, שני בנים ושתי בנות: אלייז'ה, ג'ון, ג'ורדן ואיב. בונו הוא נוצרי מאמין, אם כי מסרב לשייך את עצמו לכנסייה מסוימת. בריאיון ב-2022, בונו אמר שיש לו חצי אח.
ב-1976, הוקמה להקת U2. תחילה נקראה הלהקה "Feedback", ולאחר מספר חודשים שונה שמה ל"The Hype". בונו כותב את רוב המילים והלחנים של שירי הלהקה.
ב-2005, נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
בונו זכה במספר פרסים ביחד עם להקתו, הכוללים: 22 פרסי גראמי ופרס גלובוס הזהב בקטגוריית "שיר השנה" (על השיר "The Hands That Built America", שיר שנכלל בפסקול הסרט "כנופיות ניו-יורק"). נכון ל-2016, הוציאה הלהקה 14 אלבומי אולפן, 7 אלבומי אוסף ושני אלבומי הופעה חיה.
בשנת 2020 הוציא בשיתוף פעולה עם מרטין גריקס את השיר של יורו 2020.
בונו הוא האיש היחיד שהיה מועמד לפרס האוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס גראמי ולפרס נובל לשלום.
בונו היה מועמד לפרס נובל לשלום בשנים 2003, 2005 ו-2006.
בשנת 2005, הוא נבחר לאיש השנה של המגזין "טיים" יחד עם ביל ומלינדה גייטס. באותה שנה זכה בפרס TED.
ב-29 במרץ 2007 קיבל את התואר "אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית".
ב-1 בנובמבר 2022, בונו הוציא ביוגרפיה בשם "Surrender: 40 Songs, One Story".
בונו כמעט תמיד נראה בפומבי עם משקפיים מכיוון שיש לו גלאוקומה. ב-2010 בונו נפצע בעמוד השדרה בזמן ההכנות לסיבוב הופעות של U2 ועבר ניתוח במינכן. עקב הפציעה, U2 דחתה את ההופעות שלה בצפון אמריקה ל-2011. ב-16 בנובמבר 2014, בונו היה מעורב בתאונת אופניים בסנטרל פארק בניו יורק ועבר ניתוח.Jason Newman, Bono's Doctor Details Horrific Injuries After Bike Accident, Rolling Stone, ‏2014-11-19 (באנגלית אמריקאית) ב-2016, בונו עבר ניתוח לב פתוח.
ב-4 בינואר 2025 הוענקה לו, לצד אישים אחרים, מדליית החירות הנשיאותית בידי הנשיא ג'ו ביידן.
ביוגרפיה > מקור השם בונו

בונו כונה תחילה "בונו ווקס", עיוות של "בונה ווקס", שמה של חנות למכשירי שמיעה בדבלין. משמעות הביטוי בלטינית היא "קול טוב". נטען כי כונה כך על ידי חברו גאווין פריידיי, מפני שנהג לשיר בקול רם כל כך שנדמה היה שהוא שר לחירשים. בתחילה בונו סלד מהכינוי, אבל לאחר שלמד שהוא מתורגם בצורה חופשית ל"קול טוב", אימץ אותו. למרות שזהו שם הבמה שלו, אשתו, משפחתו, חבריו ללהקה ומקורביו משתמשים גם הם בשם.
ביוגרפיה > פעילות הומניטרית

אמונתו הדתית של בונו תמיד הייתה חזקה והדריכה את פעולותיו ההומניטריות. מאז 1999, בונו נעשה פעיל יותר ויותר במערכה לביטול החובות של מדינות עולם שלישי והעלאת המודעות למצוקה של יבשת אפריקה, כולל מגפת האיידס. הוא נפגש עם פוליטיקאים נחשבים ברחבי העולם, ונושא נאומים בכנסים בינלאומיים למען אפריקה. הוא עזר להקים ארגונים שנועדו להעלות את המודעות לצורך בעזרה דחופה ליבשת השחורה.
ב-2005, בונו שיתף פעולה עם בוב גלדוף וביחד הם ארגנו את מופע הלייב 8.
כותב טור פובליציסטי בעיתון הניו יורק טיימס.
ביוגרפיה > טלוויזיה וקולנוע

בשנת 2021 דיבב בסרט האנימציה "לשיר 2", את דמותו של האריה וכוכב הרוק קליי קאלאווי.
הערות שוליים

↑  Harry Browne, The Frontman: Bono. Verso Books, 2013. עמ' 11-14.
↑  U2’s Bono Opens Up About Jesus, God And Praying With His Kids. הפינגטון פוסט, 11 באפריל 2014; The Church of U2, ניו יורקר, 18 בספטמבר 2014.
↑  Sinéad Crowley, Bono reveals he has a half-brother who he 'adores', 2022-06-26
↑  Bono: I’ve had glaucoma for past 20 years, the Guardian, ‏2014-10-17 (באנגלית)
↑  Bono Discharged from Hospital, U2.com (באנגלית)
↑  North American Leg Postponed, U2.com (באנגלית)
↑  פטימה חוסיין, Hillary Clinton, George Soros and Denzel Washington received the highest US civilian honor, באתר AP‏, 4 בינואר 2025 (באנגלית)
↑  הקריירה החדשה של בונו: פובליציסט ב"ניו-יורק טיימס", באתר גלובס, 11 בינואר 2009
| U2 |
| --- | --- | --- |
בונו • דה אדג' • אדם קלייטון • לארי מולן ג'וניור • דיק אוונס • איבן מקורמיק
| אלבומי אולפן | Boy •  October • War • The Unforgettable Fire • The Joshua Tree • Rattle and Hum • Achtung Baby • Zooropa • Pop • All That You Can't Leave Behind • How To Dismantle An Atomic Bomb • No Line on the Horizon • Songs of Innocence • Songs of Experience • Songs of Surrender |  |
| אוספים ומיני-אלבומים | Three • Wide Awake in America • Please: PopHeart Live PE • The Best of 1980-1990 • 7 • The Best of 1990-2000 • Exclusive • The Complete U2 • Live from Under the Brooklyn Bridge • U218 Singles • Wide Awake in Europe |  |
| אלבומי הופעות ואלבומים אחרים | Under a Blood Red Sky  • Original Soundtrack 1 |  |
| סינגלים | "New Year's Day" • "Sunday Bloody Sunday" • "Pride (In the Name of Love)" • "With or Without You • "One" • "Beautiful Day" |  |
| אוספי וידאו קליפים וסרטים | U2 Live at Red Rocks: Under a Blood Red Sky • Rattle and Hum • From the Sky Down |  |
| סיבובי הופעות והופעות | October Tour • War Tour • The Unforgettable Fire Tour • לייב אייד • A Conspiracy of Hope • The Joshua Tree Tour • Lovetown Tour • Zoo TV Tour • PopMart Tour • Elevation Tour • Super Bowl XXXVI halftime show • Vertigo Tour • 360° • Innocence + Experience Tour • The Joshua Tree Tour 2017 • Experience + Innocence Tour • The Joshua Tree Tour 2019 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332843405171  PLWABN: 9810699107305606  BIBSYS: 99062160  BNE: XX1374941  BnF: cb13943105p (data)  CiNii: DA15512629  GND: 118906321  ISNI: 0000 0000 8401 2930  LCCN: no96027739  MusicBrainz: 7f347782-eb14-40c3-98e2-17b6e1bfe56c  NDL: 00675856  NKC: ola2002152367  NLA: 35893315  NLG: 184064  NLK: KAC2020N3366  NSK: 000415185  NTA: 070503168  RERO: 02-A009395872  SELIBR: 265477  SNAC: w6z92jhq  SUDOC: 082686556  Trove: 580355  VIAF: 93710720   WorldCat (עם VIAF): 93710720
הערוץ הראשון (אוקראינה)

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 קטגוריה:  כללי
 תאריך השקה:  1 בפברואר 1939
 בעלות:  ממשלתית
 שפה:  אוקראינית
 משרד ראשי:  Kyiv TV Center, רחוב חרשצ'אטיק, קייב 
 אזור קליטה:  אוקראינה אוקראינה
 שיטת שידור:  576i 16:9 (SDTV)
 הצפנה:  DVB-T2
 
 http://1tv.com.ua
 
סמל הערוץ הישן
הערוץ הראשון באוקראינה, הנקרא רשמית בשם UA: הראשון (באוקראינית: UA:Перший) הוא ערוץ טלוויזיה ממלכתי אוקראיני המופעל על ידי רשות השידור האוקראינית (Національна телекомпанія України). שידורו הראשון של הערוץ התקיים ב-1 בפברואר 1939 מתחנת טלוויזיה בקייב. השידורים הסדירים החלו בנובמבר 1956 ובשנת 1969 החלו שידורי צבע. מאז 2002 הערוץ משדר לכל העולם. הערוץ משדר באמצעות לוויין עמוס 3 ומכסה כיום כ-97% משטח אוקראינה והוא ערוץ ממשלתי המנוהל על ידי רשות השידור הלאומית וממומן מתקציב המדינה.
הערוץ הוקם ב-1 בפברואר 1939, שידור הבכורה נמשך 40 דקות והציג את דיוקנו של סרגו אורדז'וניקידזה. אך משדר ברציפות מאז 1956. בשנת 1992 אורגן כערוץ טלוויזיה ראשי במדינה ומאז 2015 מותג מחדש.
בשנת 1995 הערוץ החל לשרד תוכנית של דמיטרי גורדון. התוכנית הורדה והוחזרה ללוח השידורים מספר פעמים מסיבות פוליטיות.
כרונולוגיה

| שם הערוץ | תקופה |
| --- | --- |
"התוכנית האוקראינית": 1956 — 31 בדצמבר 1991
"UT-1": 1 בינואר 1992 — 6 בפברואר 1998
הראשון הלאומי: 7 בפברואר 1998 — 6 באפריל 2015
"UA: הראשון": 7 באפריל 2015 — ואילך
ונסן אוריו

ונסן אוריול (בצרפתית: Vincent Jules Auriol;‏ 27 באוגוסט 1884 – 1 בינואר 1966) היה פוליטיקאי צרפתי שכיהן כנשיא צרפת בשנים 1947–1954.
ביוגרפיה > ראשית חיים והכניסה לפוליטיקה

אוריו נולד במחוז גארון עילית שבדרום מערב צרפת, כילדם היחיד של ז'אק אנטואן אוריו (1855–1933) ואנג'ליק וירג'יני דוראנד (1862–1945). לאוריו היה קשר משפחתי רחוק למהנדס האנגלי איזמבארד קינגדום ברונל. הוא קיבל תואר במשפטים בקולג' דה רבל בשנת 1904 והחל לעבוד כעורך דין בטולוז. בשנים אלו אוריו היה בעל עמדות סוציאליסטיות, והיה שותף להקמת העיתון "Le Midi Socialiste" ב-1908. במקביל, אוריו כיהן כראש איגוד העיתונאים בעיר.
בשנת 1914, אוריו נבחר ללשכת הצירים מטעם המפלגה הסוציאליסטית. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1942. הוא גם כיהן כראש עיריית מורט שבגארון עלית ממאי 1925 ועד ינואר 1947. בדצמבר 1920 סירב להצטרף למפלגה הקומוניסטית של צרפת.
אוריו הפך לדובר המוביל של מפלגתו בנושאים כלכליים. הוא עמד בראש ועדת הכספים בלשכת הצירים בשנים 1924–1926. תפקידו הראשון בקבינט היה כשר האוצר תחת לאון בלום. בתקופה זו ירד ערכו של הפרנק הצרפתי ב-30% מול הדולר האמריקאי, מה שהוביל לבריחת הון ומיתון כלכלי. מצב זה הוביל להתפטרותו של בלום מראשות הממשלה. בממשלה שלאחר מכן (1938) ממשלתו השמרנית של אדואר דאלאדיה מהמפלגה הרדיקלית הוקמה ב-10 באפריל 1938 והחזירה את אוריו ללשכת הצירים.
אוריו היה אחד מ-80 הצירים שהצביעו נגד הסמכויות שניתנו לראש הממשלה אנרי פיליפ פטן ב-10 ביולי 1940 שהביאו למשטר וישי הפרו-נאצית. כתוצאה מכך, הוא הוחזק במעצר בית עד שנמלט למחתרת הצרפתית באוקטובר 1942, ונלחם במסגרתה במשך שנה. אוריו ברח ללונדון באוקטובר 1943. הוא ייצג את הסוציאליסטים באספה המייעצת הצרפתית החופשית (שאורגנה על ידי שארל דה גול באלג'יר מאוחר יותר באותה שנה). ביולי 1944 הוא ייצג את צרפת בוועידה המוניטרית והפיננסית של האומות המאוחדות שבארצות הברית.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

עם סיומה של מלחמת העולם השנייה אוריו כיהן כשר המדינה בממשלתו הזמנית של דה גול. בתקופה זו הוא ממנסחי חוקת הרפובליקה הצרפתית הרביעית קצרת-הימים. אוריו הוביל את המשלחת הצרפתית לאומות המאוחדות והיה הנציג הראשון של צרפת במועצת הביטחון של האו"ם ב-1946. הוא שימש כנציג כגארון עילית באספה הלאומית בשנים 1946–1947. האספה הלאומית בחרה בו ב-16 בינואר 1947 לנשיא הראשון של הרפובליקה הרביעית בפער גדול, וקיבל 452 קולות (51.19%) מול 242 (27.41%) שהצביעו למועמד התנועה הרפובליקנית העממית (MRP), אוגוסט דה ריבס.
כנשיא, אוריו ניסה ליישב בין פלגים פוליטיים במדינה ולחזק את יחסי החוץ של צרפת. הוא ספג ביקורת על המצב הכלכלי הרעוע ועל מלחמת הודו-סין הראשונה. סדרת שביתות נערכה ברחבי צרפת בשנת 1947. בעקבות המצב הכלכלי פרצו מהומות בנובמבר של אותה השנה. המפלגה הקומוניסטית, שתמכה בשביתות, סולקה מבית המחוקקים בתחילת דצמבר. השביתות הסתיימו ב-10 בדצמבר, אבל חודשו ב-1948 וב-1953 כתגובה לתוכנית הצנע של ממשלת ג'וזף לנאל.
מלבד המלחמה הבלתי נגמרת בהודו-סין, האימפריה הקולוניאלית של צרפת התפרקה תחת נשיאותו של אוריו. העימותים במרוקו, מדגסקר, אלג'יריה ותוניסיה נעשו תכופים יותר. בשנת 1951 נוסדה החזית לשחרור לאומי של אלג'יריה, ובשנת 1953 הפילו הצרפתים את מוחמד החמישי, מלך מרוקו לאחר שדרש אוטונומיה רבה יותר. צרפת ניהלה מלחמת דיכוי אכזרית במדגסקר, וכלאה את מנהיג העצמאות התוניסאי חביב בורגיבה ב-1952.
כשכהונתו של אוריו כנשיא קרבה לסיומה, הוא בחר שלא התמודד מחדש. ב-16 בינואר 1954 ירש אותו רנה קוטי. באותה העת אוריו טען כי "העבודה הרגה אותי; הם קראו לי לצאת מהמיטה בכל שעות הלילה כדי לקבל התפטרות של ראשי ממשלה" (היו כ-18 ממשלות שונות במהלך שבע שנותיו כנשיא).
לאחר נשיאותו, אוריו כתב מאמרים בנושאים פוליטיים, והפך לחבר במועצה החוקתית של צרפת ב-1958 עם הקמת הרפובליקה החמישית הצרפתית. הוא התפטר מהמפלגה הסוציאליסטית באותה שנה. הוא פעל ללא הצלחה נגד החוקה החדשה במשאל העם הלאומי של 1958. הוא התפטר מתפקידו במועצה החוקתית ב-1960 כמחאה נגד נשיאותו של שארל דה גול. בשנת 1965 אוריו תמך במועמדותו של פרנסואה מיטראן לנשיאות.
ב-1 בינואר 1966 אוריו מת בבית חולים ברובע השביעי של פריז ונקבר בדרום מערב צרפת.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1 ביוני 1912 אוריו נישא למישל (1896–1979). שש שנים לאחר מכן נולד לבני הזוג בן בשם פול (1918–1992).
הערות שוליים

↑  "Bartleby.com: Great Books Online -- Quotes, Poems, Novels, Classics and hundreds more". www.bartleby.com. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  
http://www.assembleenationale.fr/histoire/biographies/IVRepublique/Auriol-Vincent-Jules-27081884.asp
↑  Sementéry, Michel (9 באפריל 1982). Les Présidents de la République française et leur famille. Éditions Christian. ISBN 9782864960096. נבדק ב-9 באפריל 2018 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Généalogie de Michelle AUCOUTURIER". Geneanet. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Michelle Aucouturier". geni_family_tree. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| נשיאי צרפת |
| --- | --- | --- |
| הרפובליקה הצרפתית השנייה | ז'אק-שארל דופונט דה ל'אור • לואי נפוליאון בונפרטה | דגל צרפת |
| הרפובליקה הצרפתית השלישית | אדולף טייר • פטריס דה מק-מהון • ז'יל גרווי • מארי פרנסואה סדי קארנו • ז'אן קזימיר-פרייה • פליקס פור • אמיל לובה • ארמאן פלייר • רמון פואנקרה • פול דשאנל • אלכסנדר מילראן • גסטון דומרג • פול דומר • אלבר לברן | דגל צרפת |
| הרפובליקה הצרפתית הרביעית | ונסן אוריו • רנה קוטי | דגל צרפת |
| הרפובליקה הצרפתית החמישית | שארל דה גול • ז'ורז' פומפידו • ואלרי ז'יסקר ד'אסטן • פרנסואה מיטראן • ז'אק שיראק • ניקולא סרקוזי • פרנסואה הולנד • עמנואל מקרון | דגל צרפת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291906705171  PLWABN: 9810587782005606  BNC: 000439617  BnF: cb11889587s (data)  CANTIC: a19149797  CiNii: DA02895809  GND: 119528665  ISNI: 0000 0001 0862 3841  LCCN: n99034015  Léonore: 11988  NARA: 10575686  NKC: skuk0000055  NTA: 070244022  RERO: 02-A002952625  SNAC: w6md6n31  SUDOC: 026696940  VIAF: 2465878   WorldCat (עם VIAF): 2465878 
אוריו, 1927.
אוריו, 1946
אל פצ'ינו

| --- | --- |

פצ'ינו בשנת 2004
 לידה:  25 באפריל 1940 (בן 84) הברונקס, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Alfredo James Pacino 
 סוגה מועדפת:  סרט דרמה, סרט פנטזיה, סרט אימה פסיכולוגי, סרט תיעודי, סרט דרמת פשע, סרט הרפתקאות, מותחן פשע, historical drama film, סרט אפי, מותחן פסיכולוגי, סרט מתח, סרט אימה, סרט פשע, סרט היסטורי, סרט פעולה, סרט מאפיה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1967
 מקום לימודים:  סטודיו אייץ' בי  תיכון לגארדיה  Herman Ridder Junior High School  מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע  אולפן השחקנים  Wake Forest Department of Theatre and Dance 
 בן או בת זוג:  בוורלי ד'אנג'לו (1997–2003)  Lucila Solá (2008–2018)  Noor Alfallah (2018–?) 
 צאצאים:  ג'ולי מארי פצ'ינו 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר  4 פרסי גלובוס הזהב  פרס אמי  2 פרסי גילדת שחקני המסך  פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי  פרס פטל הזהב לשחקן המשנה הגרוע ביותר  ראו רשימה מלאה
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אלפרדו ג'יימס "אל" פצ'ינו (באנגלית: Alfredo James "Al" Pacino; נולד ב-25 באפריל 1940) הוא שחקן קולנוע אמריקאי, מועמד לתשעה פרסי אוסקר במהלך הקריירה שלו, מתוכם זכה באוסקר לשחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט "ניחוח אישה", וכן זכה ארבע פעמים בפרסי גלובוס הזהב.
ביוגרפיה

אל פצ'ינו נולד ברובע הברונקס שבניו יורק שבארצות הברית. בנם של רוזה (לבית ג'רארדי) וסלבטורה פצ'ינו. הוריו התגרשו כשהיה ילד. אביו ממשפחה נוצרית והוא היה סוכן ביטוח ומסעדן סיציליאני-איטלקי שהיגר לארצות הברית. גם הורי אמו היגרו לארצות הברית מקורלאונה שבסיציליה.
הופעת הבכורה של פצ'ינו בקולנוע הייתה ב-1969 כאשר שיחק בתפקיד משני קטן בסרט "אני, נטלי".
ב-1971 שיחק תפקיד ראשי בסרט "בהלה בפארק הסמים".
ב-1991 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "פרנקי וג'וני" בתור טבח ואסיר משוחרר.
ב-1972 גילם את מייקל קורלאונה בשובר הקופות "הסנדק" ובסרטי ההמשך "הסנדק 2" ו"הסנדק 3". הופעתו זיכתה אותו במועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, ועד סוף שנות ה-70 היו לו שלוש מועמדויות נוספות לפרס זה. בשנת 1992 זכה פצ'ינו בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר, עבור תפקידו כסגן-אלוף עיוור של הצבא האמריקאי בסרט "ניחוח אישה". באותה שנה הוא היה גם מועמד לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר עבור תפקידו ב"גלנגרי גלן רוס". פצ'ינו לא השיג מועמדויות אחרות מאז שתי אלו, אך זכה בשני פרסי גלובוס הזהב, עבור מפעל חיים ועבור תפקידו במיני-סדרה "מלאכים באמריקה".
בשנת 1983 שיחק פצ'ינו את המאפיונר טוני מונטנה בסרט "פני צלקת", בסרט הוא אומר את אחד ממשפטי הקאלט הגדולים ביותר בתולדות הקולנוע "say hello to my little friend!" (תגידו שלום לחברי הקטן). באותה שנה שיחק בחידוש של ברודוויי למחזה "אמריקן באפלו" פרי עטו של דייוויד מאמט.
פצ'ינו דחה במהלך השנים מספר תפקידים מבטיחים בדיעבד במהלך הקריירה שלו, ביניהם תפקיד האן סולו ב"מלחמת הכוכבים", קפטן וילארד ב"אפוקליפסה עכשיו" (שביססו את הקריירה של האריסון פורד ומרטין שין) ואדוארד לואיס ב"אישה יפה".
ב-2007 השתתף בשובר הקופות "אושן 13".
בשנת 2011 ביים וכתב את הסרט התיעודי "ויילד סלומה", שבחלקו הוא עלילתי בהשתתפותם של ג'סיקה צ'סטיין ואסטל פרסונס. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים ה-68 של ונציה ב-31 באוגוסט 2011.
חיים אישיים

פצ'ינו מעולם לא התחתן, אך יש לו ארבעה ילדים. הראשונה נולדה ב-1989, ממערכת יחסיו עם מדריכת המשחק ג'ן טראנט. בנוסף, יש לו תאומים שנולדו ב-2001, ממערכת היחסים שניהל עם בוורלי ד'אנג'לו בין השנים 1996–2003. כמו כן, בעבר ניהל מערכת יחסים עם דיאן קיטון, וכן ניהל בעבר גם מערכת יחסים עם השחקנית הישראלית מיטל דוהן. בשנת 2020, הזוג נפרד. ב-2023 נולד לו בן מבת זוגו נור אלפאלה.
פילמוגרפיה נבחרת > בקולנוע

אני, נטלי (1969) - בתפקיד: טוני.
בהלה בפארק הסמים (1971) - בתפקיד: בובי.
הסנדק (1972) - בתפקיד: מייקל.
הדחליל (1973) - בתפקיד: ליון.
סרפיקו (1973) - בתפקיד: השוטר פרנק סרפיקו.
הסנדק חלק שני (1974) - בתפקיד: מייקל.
אחר צהריים של פורענות (1975) - בתפקיד: סאני וויטוביץ'.
וצדק לכל (1979) - בתפקיד: ארתור קירקלנד.
שוטטות (1980) - בתפקיד: השוטר הסמוי סטיב ברנס.
פני צלקת (1983) - בתפקיד: טוני מונטנה.
ים של אהבה (1989) - בתפקיד: בלש המשטרה פרנק קלר.
דיק טרייסי (1990) - בתפקיד: ביג בוי קאפריס.
הסנדק חלק שלישי (1990) - בתפקיד: מייקל.
פרנקי וג'וני (1991) - לצידה של מישל פייפר.
גלנגרי גלן רוס (1992) - בתפקיד: סוכן הנדל"ן ריקי רומה.
ניחוח אישה (1992) - בתפקיד: הקצין העיוור פרנק סלייד.
דרכו של קרליטו (1993) - בתפקיד: הגנגסטר לשעבר קרליטו בריגטה.
היט (1995) - בתפקיד: לויוננט וינסנט האנה.
דוני ברסקו (1997) - בתפקיד: בנג'מין "לפטי" רוגיירו.
מלכודת לפרקליט (1997) - בתפקיד: ג'ון מילטון, השטן.
יום ראשון הגדול (1999) - בתפקיד: המאמן טוני דימאטו.
המקור (1999) - בתפקיד: מפיק הטלוויזיה ואל ברגמן.
אינסומניה (2002) - בתפקיד: ויל דורמר.
סימון (2002) - בתפקיד: במאי הקולנוע ויקטור טרנסקי.
השתול (2003) - בתפקיד: וולטר בורק.
הסוחר מוונציה (2004) - בתפקיד: המלווה בריבית שיילוק.
אושן 13 (2007) - בתפקיד: וילי באנק.
88 דקות (2008) - בתפקיד: ג'ק גראם.
ג'ק וג'יל (2011) - בתפקיד: עצמו.
סלומה (2013) - בתפקיד: המלך הורדוס.
לילה אחרון בעיר (2013) - בתפקיד: ואל.
מפלה (2015) - בתפקיד: סיימון אקסלר.
דני קולינס (2015) - בתפקיד: דני קולינס.
מנגלהורן (2015) - בתפקיד: איי.ג'יי מנגלהורן.
ההונאה (2016)
איש תלוי (2017)
הפיראטים של סומליה (2017) - בתפקיד: סיימור טולבין.
פטרנו (2018, סרט טלוויזיה) - בתפקיד: ג'ו פטרנו (אנ').
האירי (2019) - בתפקיד: ג'ימי הופה.
היו זמנים בהוליווד (2019) - בתפקיד: מרווין שוורז.
בית גוצ'י (2021) - בתפקיד: אלדו גוצ'י.
בוגדת אמריקאית: אקסיס סאלי (2021) - בתפקיד: ג'יימס לוקלין.
בלתי נשכח‏ (2024) - בתפקיד: חאבייר קריין.
Billy Knight‏ (2024) - בתפקיד: בילי נייט.
The Ritual ‏ (2025) - בתפקיד: הכומר תאופילוס רייזינגר.
In the Hand of Dante‏ (TBA)
Killing Castro‏ (TBA)
פילמוגרפיה נבחרת > בטלוויזיה

NYPD‏ (1968) - בתפקיד: ג'ון ג'יימס.
ד"ר מוות ומיסטר ג'ק (2010, סרט טלוויזיה) - בתפקיד: ג'ק קבורקיאן.
ציידים (2020) - בתפקיד: מאיר אופרמן.
פרסים והוקרה

פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (1974)
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - מיני סדרה או סרט טלוויזיה (2011)
גלובוס הזהב על שם ססיל ב. דה-מיל (2001)
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - מיני סדרה או סרט טלוויזיה (2004)
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (1993)
פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1977)
פרס עולם התיאטרון (1969)
פרס מכון הסרטים האמריקאי על מפעל חיים (2007)
פרס מרכז קנדי (2016)
פרס האמי לשחקן ראשי במיני סדרה או סרט (2004)
פרס אריה הזהב (1994)
פרס האמי לשחקן ראשי במיני סדרה או סרט (2010)
פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1969)
פרס גילדת הבאים לבמאי הטוב ביותר - סרט תיעודי (1997)
פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקן המשנה (1973)
פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר (1976)
פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקן הטוב ביותר (1974)
פרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקן הטוב ביותר (1973)
פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (1993)
פרס דונוסטיה (1996)
המדליה הלאומית לאומנויות (2011)
פרס אוסקר (1992)
Goldene Kamera 2013
10th Screen Actors Guild Awards
הערות שוליים

↑  תומר קמרלינג, ‏7 מסקנות על "הסנדק" במלאות לו 50 שנה, באתר ‏מאקו‏, 10 במרץ 2022
↑  אלון פרוכטר, בגיל 83: אל פצ'ינו הפך לאבא בפעם הרביעית, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 15 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605506405171  PLWABN: 9810636740005606  BIBSYS: 90854700  BNE: XX1086209  BnF: cb138981679 (data)  CANTIC: a11114034  CiNii: DA10338615  GND: 119070243  ISNI: 0000 0001 2141 9407  LCCN: n85138113  LNB: 000245242  NDL: 00621247  NKC: pna2006334394  NLA: 35373718  NLG: 71715  NLK: KAC2019G2982  NTA: 070696640  RERO: 02-A005549605  SNAC: w6fn3dvq  SUDOC: 055303366  Trove: 930103  VIAF: 85098059   WorldCat (עם VIAF): 85098059
האנשה של המוות

.
מלאך המוות, או The Grim Reaper, מתואר כשלד נושא חרמש הלבוש בגלימה שחורה.
בתרבויות וביצירות ספרותיות לא מעטות, התופעה והמושג של המוות מתוארים או מיוצגים על ידי דמות אנושית או דמוית-אדם המבצעת את עבודת ההפרדה בין הנשמה לגוף, דמות המכונה על פי רוב מלאך המוות או פשוט מוות (באנגלית "Death" עם D גדולה). לתופעה זו, בה הקונספט של המוות מיוצג כישות אנתרופומורפית (התגלמות דמוית-אדם), קוראים האנשה של המוות.
צורת הייצוג משתנה מתרבות לתרבות.
האנשה של המוות בדת > אלי מוות

בדתות הקדומות, בייחוד באלה הפוליתאיסטיות, היו אלים שתחום שלטונם היה המוות. על פי אנתרופולוגים, סיפורי אלים אלו נוצרו בידי בני האדם על מנת להסביר את תופעת המוות, שהייתה בלתי מובנת ומפחידה.
רשימה של אלי מוות או אלים שתחום שלטונם היה כרוך במוות:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אנקאו (ברטוני)  איזנאמי (שינטו)  מיקטלנטקוטלי ומיקטקקיוואדל (אצטקים)  המוריגן (מיתולוגיה קלטית/אירית)  מורס (רומאי קדום) |  מות (כנעני)  אוסיריס (מיתולוגיה מצרית)  אנוביס (מיתולוגיה מצרית)  שמאל/סמאל (שמי)  סיילולינטו (פיני) |  תנטוס (מיתולוגיה יוונית)  האדס - אל השאול, אך לא המוות (מיתולוגיה יוונית)  פלוטו (מיתולוגיה רומית)  יאמה (הינדואיזם)  יאן לאו (מיתולוגיה סינית)  הל (מיתולוגיה נורדית) |