stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלאדין (משחק וידאו, Virgin Games)
משחקיות

השחקן שולט בדמותו של אלאדין בסצנות בהשראת עלילת הסרט. דמותו של אלאדין יכולה לנוע, להתכופף, להסתכל למעלה, לקפוץ ולטפס על חבלים ועל מתלי כביסה, וכן לאחוז ולקפוץ בין נקודות אחיזה שונות. יכולות התקיפה של אלאדין כלפי אויביו במשחק הן בעזרת חרב סימיטר לתקיפה בטווח קצר, והשלכת תפוחים לתקיפה בטווח רחוק יותר. התפוחים הם משאב מוגבל שניתן לאוספו לאורך המשחק ולצבור כמות גדולה ממנו. מד הבריאות של אלאדין הוא שובל עשן הנפלט מן המנורה של ג'יני בפינה השמאלית העליונה של המסך. שובל העשן מתקצר בכל פעם שאלאדין נפגע מדמות אויב או ממכשול. מד הבריאות עולה באיסוף לבבות כחולים ("לבבות ג'יני") המפוזרים לאורך השלבים. אם מד הבריאות של אלאדין מתאפס, מניין הפסילות שלו יירד באחד. כדים כחולים הניצבים לאורך השלבים משמשים כנקודות שמירה (checkpoints) שמהן המשחק יתחדש לאחר אובדן פסילות. ניתן לקבל פסילות נוספות באיסוף סמלונים זהובים בצורת ראשו של אלאדין החבויים בשלבים. באובדן הפסילות האחרונות שנשארו יסתיים המשחק ויחזור לנקודת ההתחלה של השלב הראשון. מניין הפסילות והתפוחים של אלאדין בתחילת המשחק נקבעים בהתאם לרמת הקושי, הניתנת להגדרה במסך הראשי. מלבד תפוחים, ניתן לאסוף אבני חן שאותן אלאדין יכול להחליף עם סוחר בכל שלב תמורת פסילות נוספות ו"משאלות". המשאלות מאפשרות לשחקן להמשיך במשחק מהשלב האחרון שבו היה בעת אובדן כל הפסילות, במקום להיאלץ להתחיל מחדש מהשלב הראשון. לעיתים יופיעו לאורך השלבים "פצצות חכמות" בצורת מנורה שחורה, שבעת הפעלתן מאפשרות לשחקן לחסל את כל האויבים הנראים על המסך באותו רגע.
אם השחקן אוסף אייקונים בצורת ג'יני ("מטבעות ג'יני"), אחד או יותר, ומסיים את השלב, יחל בסופו שלב בונוס - "מכונת הבונוסים של ג'יני" ("Genie's Bonus Machine"), משחקון מבוסס מזל שבו השחקן מקבל פרס אקראי בלחיצה על מקש - אבן חן, חמישה תפוחים או פסילה נוספת. ככל שיאסוף השחקן יותר מטבעות כאלו, כך יקבל יותר סיבובים במכונה. המשחקון מסתיים כשהמטבעות אוזלים, או כאשר המכונה מוגרלת לתמונה של ג'אפר. אם יאסוף השחקן מטבעות עם פניו של אבו (קוף המחמד של אלאדין) בשלושה שלבים, יחל שלב בונוס שבו השחקן שולט בדמותו של אבו לאחר שלב הבונוס של מכונת המזל. בשלב זה, על השחקן לכוון את אבו ימינה ושמאלה כדי לאסוף אבני חן, תפוחים ופסילות נוספות. הפריטים נופלים לאדמה, ועל אבו להתחמק ממכשולים כמו סירים, סלעים, שומרי הארמון ומכשולים אחרים. שלב הבונוס מסתיים במידה שאבו בא במגע עם מכשול.
משחקיות > שלבים

שלב 1: רחובות אגרבה. בסופו ישנה אפשרות לשלב בונוס עם הקוף אבו.
שלב 2: המדבר.
שלב 3: השוק של אגרבה. בוסים: גזים, ראזול.
שלב 4: הכלא. מעין מבוך שבסופו אלאדין יוצא מהכלא.
שלב 5: מערת הקסמים, השלב מסתיים במציאת מנורת הקסמים. בסופו ישנה אפשרות לשלב בונוס שני עם הקוף אבו. בוס: פסל הקוף.
שלב 6: הבריחה הרגלית מהלבה. השלב מסתיים כשאלאדין מגיע למרבד הקסמים.
שלב 7: המנוסה על גבי המרבד. בשלב זה השחקן אינו שולט באלאדין, אלא רק מעלה ומוריד את המרבד.
שלב 8: בתוך הג'יני (מבוסס על השיר "חבר כמותי").
שלב 9: בארמון.
שלב 10: במגדל של ג'אפר. זהו שלב קצר יחסית, שבו השחקן נדרש רק להכות בתוכי יאגו ולהתחמק מפגיעה.
שלב 11: הארמון בשליטת ג'אפר. זהו השלב האחרון, ובסופו אלאדין מתמודד ישירות מול ג'אפר, ולבסוף מול ג'אפר כשהוא הופך לנחש ענק.
פיתוח

פיתוח המשחק החל בינואר 1993, תחילה אצל צוות של עשרה אנימטורים שאיירו את שלבי ההנפשה. בכך הפך למשחק הווידאו הראשון שנעשה בו שימוש בהנפשה ידנית. אחר כך הועברו הפריימים לסניף קליפורניה של חברת Virgin Games לצורך דיגיטציה. המשחק נעזר בהנפשה מסורתית שנעשתה על ידי אנימטורים של דיסני בפיקוח צוותי האנימציה של וירג'ין, שעמם נמנו מפיק ההנפשה אנדי לאקי (Andy Luckey), המנהל הטכני פול שמידק (Paul Schmiedeke) ובמאי ההנפשה מייק דיץ (Mike Dietz), שהשתמשו בתהליך ייחודי בשם "Digicel" לדחיסת המידע על מחסנית המשחק. הדדליין שנקבע לווירג'ין לסיום פיתוח המשחק היה אוקטובר 1993, בסמוך לתאריך השקת הסרט לשוק הווידאו הביתי, ובכך נכפה עליה פיתוח המשחק בזמן העומד על כשלושת-רבעי הזמן הסטנדרטי שהיא מקדישה לפיתוח משחק. פסקול המשחק מכיל עיבודים לחלק מן המוזיקה מהסרט, לצד קטעים מוזיקליים חדשים שהלחינו דונלד גריפין וטומי טלריקו. המשחק הושק בכנס CES בקיץ 1993. התקציב שנקבע להשקת המשחק עמד על 250 אלף דולר שהוקצו על ידי ג'פרי קצנברג, ראש חטיבת ההנפשה של דיסני.
פיתוח > גרסאות לפלטפורמות נוספות

גרסאות המשחק למחשבי אמיגה ו-DOS התבססו על גרסת הסגה מגה דרייב וכללו איכות סאונד משופרת. המשחק הותאם גם לפלטפורמת ה-NES (בלעדי לאירופה) שהותאמה בתורה לאחר מכן לגרסת גיים בוי, שהתאימה לאביזר הסופר גיים בוי של קונסולת ה-SNES. לימים פותחה גרסת Game Boy Color בפיתוח Crawfish Interactive שהופצה על ידי יוביסופט בשנת 2000. גרסה נוספת תוכננה לאביזר ה-Sega CD של המגה דרייב, אך זו לא הגיעה לכדי שלבי הפיתוח המעשיים.
לימים הופץ המשחק מחדש בגרסאות המגה דרייב, הגיים בוי והסופר גיים בוי במהדורה המיוחדת Disney Classic Games: Aladdin and The Lion King לצד המשחק "מלך האריות", שהופצה ב-29 באוקטובר 2019 כמשחק לנינטנדו סוויץ', לפלייסטיישן 4, ל-Xbox One ול-Windows. האוסף כלל גם את גרסת הדמו של המשחק לסגה מגה דרייב, ששימשה בכנסים.
בגרסת ה-SNES כל שלב מחולק ל-4 והבוס הראשון הוא פארוק, מוכר התפוחים שמאיים על יסמין בסרט.
פיתוח > תכנונים למשחק המשך

בשנת 2014 חשף לואיס קאסל, ממייסדי Westwood Studios, שעבד על המשחק "מלך האריות" שיצא כשנה לאחר "אלאדין", כי אולפניו הכינו לדיסני הצעה ראשונית למשחק המשך ל"אלאדין" שיכיל דגמי תלת-ממד בדיגיטציה, אך דיסני החליטה לוותר על הפרויקט.
ביקורת

עם צאת המשחק דירג אותו מגזין המשחקים היפני Famicom Tsūshin בציון 35 מתוך 40 (בבחינת הגרסה שיצאה ל"סגה מגה דרייב"). המגזין האמריקאי Electronic Gaming Monthly הכתיר אותו למשחק הטוב ביותר שיצא לסגה מגה דרייב ב-1993. המגזין אף העניק לו את פרס האנימציה הטובה ביותר. בשנת 1994 נכתבה במגזין Dragon ביקורת על המשחק, שבה שני המבקרים נתנו למשחק חמישה כוכבים מתוך חמישה. המגזין Mega דירג את "אלאדין" במקום ה-12 ברשימת המשחקים הטובים בכל הזמנים למגה דרייב.
לוי בוכנן מהאתר IGN דירג את המשחק בציון 8 מתוך 10, ותיאר אותו: "משחק פלטפורמה שהוכיח כי פלטפורמת סגה ג'נסיס (מגה דרייב), בימי דעיכתה, עדיין יכולה לספק חוויית משחק נהדרת מלווה בגרפיקה אמנותית מעולה".
ארבעה מיליון מעותקי המשחק נמכרו ברחבי העולם, ובכך הפך למשחק השלישי הנמכר ביותר בכל הזמנים לסגה מגה דרייב, אחרי "סוניק הקיפוד" (1991) ו"סוניק הקיפוד 2" (1992).
הערות שוליים

↑  Hinman, Catherine (17 באפריל 1993). "Disney Video Game to be hand-drawn". Orlando Sentinel. נבדק ב-23 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Eddy, Andy (ביולי 1993). "Sega, Disney and Virgin Team up on the Genesis Version of Aladdin" (PDF). Video Games & Computer Entertainment. pp. 78–80. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2016-06-17. נבדק ב-2016-05-31. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sweet Home Chicago". Computer and Video Games. EMAP. באוגוסט 1993. p. 18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Disney's Aladdin - IGN". נבדק ב-2018-02-21.
↑  Wawro, Alex (2017-10-11). "Check out this deep dive into the source code for Aladdin on Genesis". Gamasutra. UBM. נבדק ב-2017-02-19.
↑  Mike Fahey, A Remaster of Disney's Classic Lion King and Aladdin Games is Coming in October, Kotaku, ‏28 באוגוסט 2019
↑  "How Westwood Made The Lion King, One Of Gaming's Finest Platformers | Kotaku UK". Kotaku.co.uk. נבדק ב-2017-07-25.
↑  ‏NEW GAMES CROSS REVIEW: アラジン. Weekly Famicom Tsūshin. No.257. Pg.39. 12–19 November 1993.
↑  ‏"Electronic Gaming Monthly's Buyer's Guide". Electronic Gaming Monthly. 1994.
↑  ‏Jay & Dee (בנובמבר 1994). "Eye of the Monitor". Dragon (211): 39–42. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Mega magazine issue 26, page 74, Maverick Magazines, November 1994
↑  ‏Levi Buchanan. "Aladdin Retro Review". IGN. נבדק ב-30 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ‏Horowitz, Ken (2006-03-28). "Interview: Dr. Stephen Clarke-Willson". Sega-16.com. נבדק ב-2011-12-26.
צילום מסך מתוך מהלך המשחק
אוזאן פלסי

| --- | --- |

 לידה:  13 בינואר 1958 (בת 67) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  École nationale supérieure Louis-Lumière  הפקולטה לאמנויות של פריז 
 יצירות בולטות:  עונת יובש לבנה
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1994)  פרס אוסקר לשם כבוד (19 בנובמבר 2022)  פרס חבר השופטים של פסטיבל ונציה (1983)  פרס סזאר לסרט הטוב ביותר (1984)  פרס סזאר (1984)  פרסי WIFTI לנשים בקולנוע (2018)  פרס קאנדס (1990)  אריה הכסף (1983)  Afro-Caribbean Arts Trophies (2010)  קצינה במסדר ההצטיינות הלאומי  קצינה בלגיון הכבוד 
 https://www.euzhanpalcy.net/
 פרופיל ב-IMDb
 
אוזאן פלסי (בצרפתית: Euzhan Palcy) היא במאית, תסריטאית ומפיקת קולנוע, ממרטיניק, הודו המערבית הצרפתית. היא בולטת על היותה האישה השחורה הראשונה שביימה סרט עבור אולפן הוליוודי גדול (MGM), "עונת יובש לבנה" (1989), כמו כן, היא האישה היחידה שביימה את מרלון ברנדו בסרט, לאחר שהחזירה אותו למסך תשע שנים לאחר פרישתו. פלסי היא הבמאית השחורה הראשונה (מכל מגדר) שביימה שחקן שזכה במועמדות לפרס אוסקר, והבמאית השחורה הראשונה (מכל מגדר) לזכות בפרס סזאר, הכבוד הגבוה ביותר לסרט בצרפת. היא גם הבמאית השחורה הראשונה (מכל מגדר) שזכתה בפרס בפסטיבל ונציה (אריה הכסף).
ביוגרפיה

ילידת מרטיניק, אוזאן פלסי למדה בצעירותה את סרטיהם של פריץ לאנג, אלפרד היצ'קוק, בילי ויילדר ואורסון ולס.
אוזאן מתארת את דרכה מהאי הקריבי הקטן להוליווד כסוג של סיפור אגדה, שכן לא היו יוצרי קולנוע במרטיניק, אך מתוך אהבתה לסרטים היא כבר ידעה בגיל 10 או 11 שהיא רוצה לעשות סרטים. "הם לא הבינו. כולם חשבו שאני מדברת על להיות שחקנית. אמרתי 'לא, לא, לא'". נושא הגזע היה מרכזי כבר אז לחוויה הקולנועית שלה - בכל הסרטים האמריקאים שראתה בבית הקולנוע המקומי היה נדיר לראות פנים שחורות, וכשהיו כאלה בסרט, בעל הקולנוע היה מעלה את מחיר הכרטיסים, כי הציבור היה נוהר לראות את המראה הזה לו השתוקק. את הכעס שהרגישה בשל הדרה זו הפכה פלסי, דבריה, לכוח יצירתי ומחויבות אמנותית ומקצועית.
היא למדה להפעיל מצלמת 16 מ"מ בסתר, ובסיום לימודי התיכון היא נסעה לפריז להמשיך לימודיה. שם השלימה תואר שני בספרות צרפתית בתיאטרון, בסורבון, דוקטורט באמנות וארכאולוגיה, ותואר מתמחה בקולנוע מטעם מכללת לואי לומייר הידועה.
Sugar Cane Alley

בפריז, בעידודו של המדריך הרוחני שלה, פרנסואה טריפו, היא הצליחה לממן ולייצר את הסרט העלילתי באורך מלא הראשון שלה,  Sugar Cane Alley ‏(1983). הסרט, שהופק בפחות מ-$1,000,000 ומשתתפים בו רק שלושה שחקנים מקצועיים, מתעד דרך עיניו של נער צעיר את האהבה והקרבה של משפחה שחורה ענייה שחיה במטע סוכר במרטיניק בשנות ה-1930. תוך שבועיים של חזרות, אוזאן יצרה בין המשתתפים בסרט, רובם ללא כל ניסיון קולנועי, תחושה של קהילה. מאמציה הצליחו. רוג'ר איברט כתב על הסרט: "מדי פעם מגיע סרט משום מקום. השחקנים הם אנשים שמעולם לא פגשנו, הלוקיישן אינו מוכר, ושם הבמאי חדש לחלוטין, והכל משתלב באופן כה טבעי שאנו תוהים, איפה היו אנשים אלה כל חיינו".
Sugar Cane Alley זכה ביותר מ-17 פרסים בינלאומיים, כולל אריה הכסף בפסטיבל ונציה, וכן את קופה וולפי לשחקנית הטובה ביותר, עבור דרלינג לג'יטימוס, באותו הפסטיבל. הסרט זכה גם בפרס סזאר היוקרתי (המקבילה הצרפתית לאוסקר) עבור סרט הבכורה הטוב ביותר. בין פרסי פסטיבלים רבים, הסרט זכה גם בפרס הציבורי הראשון ב-FESPACO, פסטיבל הסרטים הגדול ביותר של אפריקה.
אחרי שראה את עבודתה של פלסי, רוברט רדפורד בחר בה להשתתף במעבדת הבמאים לשנת 1984 של מכון סאנדנס, ונהיה ל"סנדק" האמריקאי שלה.
עונת יובש לבנה

הפרויקט הבא שלה, שסיפר את סיפור האפרטהייד בדרום אפריקה, כה ריגש את מרלון ברנדו שהוא יצא מפרישתו כדי להשתתף בסרט, עונת יובש לבנה (1989), ועשה זאת עבור סכום סמלי בלבד. בסרט מככבים גם דונלד סאת'רלנד וסוזן סרנדון. פלסי ביססה את הסרט על רומן באותו השם מאת הסופר הדרום-אפריקאי אנדרה ברינק. הסיפור מתמקד בתנועות החברתיות של דרום אפריקה והמהומות בסווטו, וזכה לשבחים על כך שתרגם את הפוליטיקה של האפרטהייד למונחים משמעותיים מבחינה אנושית. פלסי הייתה כה נחושה לייצר מצג מדויק של המציאות של האפרטהייד שהיא סיכנה את חייה כשנסעה במסווה לדרום אפריקה כדי לחקור את הנושא. הרופא האישי של נלסון מנדלה ודזמונד טוטו, ד"ר מוטלנה, לקח על עצמו להכיר לה את תושבי סווטו, בעוד היא מערימה על כוחות הביטחון בזהות בדויה כמוזיקאית.
עם הפקת סרט זה, הפכה פלסי לאישה השחורה הראשונה לביים סרט של אולפן הוליוודי, והיא השחורה היחידה (מכל מגדר) שהצליחה להוציא בארצות הברית סרט עלילתי נגד האפרטהייד במשך 27 שנות כליאתו של נלסון מנדלה. הסרט העלה את חמת השלטון בדרום אפריקה, והוא הוחרם שם, למשך תקופה. הופעתו של ברנדו בסרט זיכתה אותו במועמדות השמינית והאחרונה שלו לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, והוא זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של טוקיו. פלסי זכתה בפרס אורסון וולס להישג קולנועי יוצא דופן. כשחגג את יום השנה הראשון להיבחרו כנשיא דרום אפריקה, הזמין נלסון מנדלה את פלסי כאורחת כבוד והעניק לה ראיון בלעדי.
ההדרה מהוליווד

למרות הצלחת "עונת יובש לבנה", פלסי לא הצליחה לקבל פרויקטים נוספים בהוליווד. כשהסרט היה בשלבי פיתוח, היה הרבה לחץ עליה לספר את הסיפור בדומה לסרט שיצא שנתיים קודם לכן על דרום אפריקה, Cry Freedom, בו הגיבור הלבן הוא המוקד. פלסי הבהירה למפיק MGM אלן לאד שהיא לא תספר לעולם סיפור בו גיבור לבן הוא המושיע של השחורים, ושבכוונתה לספר את הסיפור של שתי משפחות, כאשר המשפחה הלבנה מגלה את ההשלכות של "פקיחת עיניים" למציאות של האפרטהייד.
כשהחלה פלסי לפתח את סיפורה של בסי קולמן, האישה השחורה וממוצא ילידי הראשונה להחזיק ברישיון טייס, אמר לה מנהל אולפן אחד: "אף אחד לא יעשה את הסרט הזה כי היא שחורה והיא נקבה והיא הדמות הראשית. שימי את זה במגירה, אוזאן. אל תבזבזי את זמנך. הם עוד לא מוכנים לדבר כזה." פלסי מספרת שהאולפנים כן היו מוכנים להציע לה פרויקטים בהם הדמות הראשית היא לבנה, אך שהמחויבות שלה הייתה לסיפור סיפוריהם של שחורים, ומשום כך, לא יצרה מאז סרט בהוליווד. במקום זאת, היא החליטה לחזור לאירופה ולפתח שם את הפרויקטים להם היא מחויבת.
המשך קריירה

ב-1992, עזבה פלסי את הנושאים הקשים של סרטיה הראשונים, כדי להראות את הרוח ואת החיוניות של מולדתה מרטיניק, בסרט Simeon ‏(1992), סיפור אגדות בצורת מחזמר קומי המתרחש בים הקריבי ובפריז. לאחר מכן יצרה את הסרט התיעודי בן שלושת החלקים, Aimé Césaire, A Voice For History ‏(1994), על המשורר, מחזאי ופילוסוף המפורסם יליד מרטיניק, אמה סזר. שניהם זכו בפרסים רבים, ולשבחי הביקורת הבינלאומית.
עבודות אחרות כוללות את סרט הדיסני/אולפני ABC שביימה והפיקה פלסי, Ruby Bridges ‏(1998), הסיפור של רובי ברידג'ס, הילדה השחורה הראשונה שנכנסה ללמוד בבית ספר משולב גזעית, לאחר החלטת בית המשפט העליון בבראון נגד מועצת החינוך. הנשיא ביל קלינטון ונשיא חברת וולט דיסני, מייקל אייזנר הציגו את הסרט מהבית הלבן לקהל האמריקאי. הסרט של פלסי זכה בארבעה פרסים, כולל פרס כריסטופר, פס הומניטאס, הפרס הלאומי למדיה חינוכית, ופרס האמנים הצעירים.
פלסי ביימה את הסרט The Killing Yard ‏(2001) עבור סרטי פרמאונט/שואוטיים, בכיכובו של אלן אלדה ומוריס צ'סטנאט. הדרמה מבוססת על אירועים אמיתיים סביב המהומות בכלא אטיקה בשנת 1971, להן הייתה השפעה משמעותית על מערכת הכליאה והליכי המשפט האמריקאים. הסרט בפרס פטיש הזהב מטעם לשכת עורכי הדין האמריקאית.
יצירות בצרפתית

ב-2006, היא כתבה וביימה את הסרט התיעודי Parcours de Dissidents ("המסע של מתנגדי המשטר"), המקוריין על ידי השחקן הצרפתי מועמד האוסקר ז'ראר דפארדיה, על סיפורם הלא ידוע של צעירים וצעירות מן האיים מרטיניק וגוואדלופ, אשר נלקחו מבתיהם ואומנו בפורט דיקס, שבניו ג'רזי, במהלך מלחמת העולם השנייה והפו ללוחמים הידועים בשל גבורתם בחטיבה הראשונה של כוחות צרפת החופשית.
ב-2007, כתבה וביימה פלסי את הסרט התקופתי המתרחש במאה ה-17, Les Mariées de I’isles Bourbon ("כלות אי בורבון"). זהו סרט דרמה-הרפתקה אפי, בו שלוש נשים שורדות מסע ימי קשה כדי להינשא בכפייה למתיישבים צרפתיים באי ראוניון.
פרסים והכרה

ב-1989, פלסי נמנתה ברשימת "10 הנשים המעוררות השראה" ש המגזין Glamour.
ב-1990, היא זכתה בפרס קנדיס כפורצת דרך, מטעם קואליציית 100 נשים שחורות הלאומית.
ב-1995, היא מונתה כשבלייה במסדר de l'Ordre national du Mérite על ידי נשיא צרפת, פרנסואה מיטראן.
ב-1997, באמיין, צרפת, נקרא על שמה בית הקולנוע "Cinema Euzhan Palcy".
ב-2000, נקרא על שמה בית הספר התיכון לקולנוע הראשון במרטיניק.
ב-2001, זכתה פלסי בפרס "סוג'ורנר טרות'" בפסטיבל קאן.
ב-2004, הוענקה לפלסי מדליית לגיון הכבוד הצרפתית על ידי נשיא צרפת ז'אק שיראק. פלסי קיבלה אזרחות של כבוד בערים ניו יורק, אטלנטה, ניו אורלינס, וסרסוטה, פלורידה.
ב-25 במרץ 2007, ביום השנה ה-200 לחוק ביטול הסחר בעבדים בבריטניה, המוזיאון הימי הלאומי בלונדון השיק את הרטרוספקטיבה הראשונה של פלסי, אשר כללה הקרנה של Sugar Cane Alley. מאוחר יותר באותה שנה סקר מטעם מכון הסרטים הבריטי/BBC על "100 אייקונים שחורים בקולנוע" של 100 השנים האחרונות דירג את הסרט במקום השלישי.
באוקטובר 2009, הוענק לפלסי פרס יוניטה בלקוול לכבוד יום השנה ה-35 של הכנס הארצי של ראשי ערים שחורים.
בדצמבר 2009, Sugar Cane Alley נבחר בפעם השלישית על ידי ארגון החינוך הלאומי הצרפתי (הארגון שבוחר את הסרטים מכל רחבי העולם שיילמדו בבתי ספר צרפתיים), מספר שיא בהיסטוריה של הארגון.
בשנת 2010, כובדה פלסי בפרסי האמנות השחורה, אשר שודר בטלוויזיה הצרפתית, והיא הייתה הראשונה לקבל את פרס האמנות והמדיה מטעם Gotha Noir de France (המי ומי השחורים של צרפת). בדצמבר 2010, היא זכתה להוקרה בגאלה של הפסטיבל התרבות העולמי לאמנויות שחורות השלישי שנערך בסנגל, הפסטיבל הגדול מסוגו באפריקה.
ב-6 באפריל 2011, פלסי ביימה סרט מחווה לאמה סזר שהוצג בערב הוקרה עם הנאום המרכזי מאת נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי מול קהל של 1,000 נכבדים. האירוע שודר בשידור חי בטלוויזיה הלאומית הצרפתית (צרפת 2).
ב-14 במאי 2011, שר התרבות הצרפתי פרדריק מיטראן ופסטיבל קאן הביעו מחוות כבוד לבמאית עם הקרנה של Sugar Cane Alley בסדרת קלאסיקות קאן היוקרתית (בחירות קאן ליצירות המופת של המאה). הסרט, שהוכרז כאחד הסרטים העצמאיים החשובים של 50 השנים האחרונות, נלמד במוסדות חינוך ואוניברסיטאות (לימודי קולנוע, לימודי צרפתית, לימודי אפרו-אמריקאים) .
ב-18 במאי 2011, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק (MOMA) ערכו לכבוד פלסי "יוצרת קולנוע בזרקור" (18 במאי–30 במאי), הרטרוספקטיבה הראשונה של קולנוענית שחורה במוזיאון.
ב-18 ביוני 2011, סרטה של פלסי "המסע של מתנגדי המשטר" (Parcours de Dissidents) הוקרן באקדמיה הצבאית הצרפתית בהזמנתו של הצרפתים שר הביטחון. תערוכה לאומית המבוססת על הסרט (La Dissidence en Martinique et en Guadeloupe 1940–1945), הושקה במטה הלאומי הצרפתי ב-7 ביולי, והוצג בכל 101 הבניינים הממשלתיים הלאומיים יחד עם הקרנה של הסרט.
ב-12 בספטמבר 2011, המנהלת הכללית של אונסק"ו, אירינה בוקובה, מינתה את פלסי לוועד החסות של תוכנית אונסק"ו לשנים 13–2011 -- "טאגור, נרודה וסזר, למען איחוי אוניברסלי".
ב-28 בספטמבר 2011, עוטרה פלסי עם מדליית קצונה במסדר ההצטיינות הלאומי על ידי נשיא צרפת סרקוזי בפאליי דה ל'אליזיי.
מאז אוקטובר 2013, פלסי היא חברת הוועד הלאומי לזיכרון והיסטוריית העבדות
ב-13 ביוני 2018, פלסי הייתה בין 22 נשים בקולנוע אשר הוכרו במחוות הוקרה מיוחדת מטעם ארגון Women in Film, במסגרת פרסי קריסטל + לוסי לנשים בקולנוע, בתור "מנהיגות תנועת השוויון המגדרי בהוליווד".
הערות שוליים

↑  "17 Women Who Revolutionized Hollywood". 1 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Defiant One: Euzhan Palcy | The Feminist Wire".
1 2  Euzhan Palcy: A Filmmaker's Journey, James Greenberg, Directors Guild of America, Fall 2015
↑  "CANDACE AWARD RECIPIENTS 1982-1990, p. 3". National Coalition of 100 Black Women. אורכב מ-המקור ב-14 במרץ 2003. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Decree of 10 May 1995". Journal officiel de la République française.
↑  "Decree of 13 November 2009". Journal officiel de la République française.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444919305171  PLWABN: 9810592940305606  BIBSYS: 8010695  BNE: XX1305919  BnF: cb12452291b (data)  GND: 119288184  ISNI: 0000 0001 1935 8270  LCCN: nr95028964  NKC: xx0177005  NTA: 075192209  RERO: 02-A003666170  SNAC: w6p69dh6  SUDOC: 060918969  ULAN: 500474411  VIAF: 69025467   WorldCat (עם VIAF): 69025467
דיסקוגרפיית האלבומים של טיילור סוויפט
אלבומי אולפן > הקלטות חוזרות

| שם | פרטי האלבום | מיקומי שיא "—" מציין הקלטה חוזרת שלא נכנסה למצעדים או לא הופץ באזור זה> ארצות הברית  | מיקומי שיא "—" מציין הקלטה חוזרת שלא נכנסה למצעדים או לא הופץ באזור זה> אוסטרליה  | מיקומי שיא "—" מציין הקלטה חוזרת שלא נכנסה למצעדים או לא הופץ באזור זה> איטליה  | מיקומי שיא "—" מציין הקלטה חוזרת שלא נכנסה למצעדים או לא הופץ באזור זה> בריטניה  | מיקומי שיא "—" מציין הקלטה חוזרת שלא נכנסה למצעדים או לא הופץ באזור זה> גרמניה  | מיקומי שיא "—" מציין הקלטה חוזרת שלא נכנסה למצעדים או לא הופץ באזור זה> הולנד  | מיקומי שיא "—" מציין הקלטה חוזרת שלא נכנסה למצעדים או לא הופץ באזור זה> יפן  | מיקומי שיא "—" מציין הקלטה חוזרת שלא נכנסה למצעדים או לא הופץ באזור זה> ספרד  | מיקומי שיא "—" מציין הקלטה חוזרת שלא נכנסה למצעדים או לא הופץ באזור זה> צרפת  | מיקומי שיא "—" מציין הקלטה חוזרת שלא נכנסה למצעדים או לא הופץ באזור זה> קנדה  | תארים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Fearless (Taylor's Version) |  יצא לאור: 9 באפריל 2021  חברת תקליטים: ריפבליק  דירוג Metacritic: 82/100 | 1 | 1 | 12 | 1 | — | 2 | 13 | 3 | 26 | 1 |  ניו זילנד פלטינה  בריטניה זהב  צרפת זהב  אוסטרליה זהב  פולין זהב |
| Red (Taylor's Version) |  יצא לאור: 12 בנובמבר 2021  חברת תקליטים: ריפבליק  דירוג Metacritic: 91/100 | 1 | 1  | 8  | 1 | 60 | 3 | 15 | 3 | 10 | 1 |  ניו זילנד פלטינה 2×  בריטניה פלטינה  אוסטרליה פלטינה  איטליה זהב  ספרד זהב  הולנד  זהב  פולין זהב  צרפת זהב |
| Speak Now (Taylor's Version) |  יצא לאור: 7 ביולי 2023  חברת תקליטים: ריפבליק  דירוג Metacritic: 81/100 | 1 | 1 | 4 | 1 | 35 | 1 | 11 | 1 | 2 | 1 |  אוסטרליה פלטינה  בריטניה זהב  ניו זילנד זהב  פולין זהב |
| 1989 (Taylor's Version) |  יצא לאור: 27 באוקטובר 2023  חברת תקליטים: ריפבליק  דירוג Metacritic: 90/100 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 11 | 1 | 1 | 1 |  אוסטרליה פלטינה 2×  צרפת פלטינה  פולין פלטינה  בריטניה זהב  ספרד זהב  ניו זילנד זהב  איטליה זהב |
אלבומי הופעה

| שם | פרטי האלבום | מיקומי שיא "—" מציין אלבום הופעה שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> ארצות הברית  | מיקומי שיא "—" מציין אלבום הופעה שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> אוסטרליה  | מיקומי שיא "—" מציין אלבום הופעה שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> בלגיה(פלנדריה)  | מיקומי שיא "—" מציין אלבום הופעה שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> בריטניה  | מיקומי שיא "—" מציין אלבום הופעה שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> דנמרק | מיקומי שיא "—" מציין אלבום הופעה שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> הולנד  | מיקומי שיא "—" מציין אלבום הופעה שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> יפן  | מיקומי שיא "—" מציין אלבום הופעה שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> ספרד  | מיקומי שיא "—" מציין אלבום הופעה שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> סקוטלנד  | מיקומי שיא "—" מציין אלבום הופעה שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> קנדה  | מכירות | תארים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Speak Now World Tour – Live |  יצא לאור: 21 בנובמבר 2011  חברת תקליטים: ביג משין | 11 | 16 | — | — | — | — | 28 | 91 | — | 25 |  ארצות הברית 368,000 |  אוסטרליה פלטינה 3× |  אלבום הופעה/וידאו הכולל בתוכו את אחת ההופעות שהתקיימו ב-"Speak Now World Tour", ובה ביצעה סוויפט שירים כמו "Drops of Jupiter" ו-"Bette Davis Eyes"‏. נכון ליולי 2019, הוא נמכר בלמעלה מ-368,000 עותקים בארצות הברית. |
| Live from Clear Channel Stripped 2008 |  יצא לאור: 23 באפריל 2020  חברת תקליטים: ביג משין | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — |  |  |  אלבום הופעה משנת 2008, שנועד לקדם את אלבום האולפן השני של סוויפט, Fearless. הוא הופץ ללא אישורה של סוויפט, תוך שזו ביקשה מהקהל הרחב לא לרכוש או להאזין לו ברשתות הסטרימינג השונות ובעקבות כך, נחל כישלון מסחרי. |
| Lover (Live from Paris) |  יצא לאור: 19 במאי 2020  חברת תקליטים: ריפבליק | 2 | 14 | — | 90 | — | — | — | — | 9 | — |  |  |  |
| Folklore: The Long Pond Studio Sessions |  יצא לאור: 25 בנובמבר 2020  חברת תקליטים: ריפבליק | 3 | 24 | 126 | 4 | 12  | 3 | — | — | 1 | — |  |  |  אלבום הופעה/פסקול שנועד לקדם את הסרט התיעודי שלה Folklore: The Long Pond Studio Sessions. הוא מחולק לשני תקליטורים; הראשון הוא אלבום האולפן המקורי, בעוד השני הוא פסקול הסרט עצמו. |
מיני-אלבומים

| שם | פרטי המיני-אלבום | מיקומי שיא "—" מציין מיני אלבום שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> ארצות הברית  | מיקומי שיא "—" מציין מיני אלבום שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> יפן  | מיקומי שיא "—" מציין מיני אלבום שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה> קוריאה הדרומית | מכירות | תארים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| The Taylor Swift Holiday Collection |  יצא לאור: 14 באוקטובר 2007  חברת תקליטים: ביג משין  פורמטים: סטרימינג • הורדה דיגיטלית • תקליטור | 20 | 76 | 68  |  ארצות הברית 1,080,000 |  ארצות הברית פלטינה |
| Rhapsody Originals |  יצא לאור: נובמבר (בחסות רפסודיה)  חברת תקליטים: ביג משין  פורמט: הורדה דיגיטלית | — | — | — |  |  |
| iTunes Live from SoHo |  יצא לאור: 15 בינואר 2008 (בחסות אייטונס)  חברת תקליטים: ביג משין  פורמטים: סטרימינג • הורדה דיגיטלית | — | — | — |  |  |
| Beautiful Eyes |  יצא לאור: 15 ביולי 2008 (בחסות וולמארט)  חברת תקליטים: ביג משין  פורמטים: תקליטור • DVD | 9 | — | — |  ארצות הברית 359,000 |  |
| Spotify Singles |  יצא לאור: 13 באפריל 2018 (בחסות ספוטיפיי)  חברת תקליטים: ביג משין  פורמט: סטרימינג | — | — | — |  |  |
ראו גם

דיסקוגרפיית הסינגלים של טיילור סוויפט