stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בשאר אל-אסד
ביוגרפיה > מאבק הירושה

עם התרופפות מצבו הבריאותי של אסד האב החל מאבק ירושה, שהגיע לשיא בעימות חריף בין חאפז אל-אסד ואחיו רפעת אל-אסד, בשנים 1984–1985, עימות שגרם ליציאתו של רפעת לגלות. אסד החל לנסות ולטפח את בנו באסל, על מנת למנוע מאבק ירושה עתידי. באסל (יליד 1962) קיבל חינוך צבאי, מונה למשרות בכירות (ביניהן ראש הרשות למאבק בהברחת הסמים), ותמונותיו הופיעו לצד אביו בכרזות ברחובות דמשק. אסד, אשר כינה עצמו במשך שנים בשם "אבו סולימאן", כונה מעתה "אבו באסל". ההכרזה הרשמית על באסל כיורש נמנעה, אולי מן הטעם שלפי החוקה הסורית, אין למנות נשיא מתחת לגיל 40. עם זאת ברור היה כי אסד תולה תקוות רבות בבנו ורואה בו את יורשו העתידי.
תקוות אלו התנפצו ב-21 בינואר 1994, כאשר באסל נהרג בתאונת דרכים. עתה הפנה אסד את מבטו אל בנו השני, בשאר. בעת התאונה שהה בשאר בלונדון, שם למד רפואת עיניים. הוא זומן במהירות לדמשק, ושם החל לקבל את תפקידיו של אחיו המנוח - הצטרף לאקדמיה הצבאית בעיר חומס, וקיבל דרגת קולונל (אלוף-משנה) בצבא סוריה בשנת 1999.
בשנים האחרונות לחייו היה חאפז אל-אסד אדם חולני, אך עדיין החזיק בכוח בהגה השלטון בדמשק. אסד ראה את מטרתו בשנים אלו בהעברה מסודרת של השלטון לבנו. לבשאר היו מתחרים הן מבין משפחת אסד (אחיו של חאפז רפעת וג'מאל), והן מתוך האליטה השלטונית העלאווית. סגן הנשיא עבד אל-חלים ח'דאם, והרמטכ"ל הסורי, חיכמת שיהאבי, שניהם מוסלמים סונים, הוזכרו אף הם כיורשים. אסד עשה כל מאמץ לדאוג לכך שלאחר מותו ימונה בנו בשאר ליורש. מאמצים אלו כללו אף תפניות ביחסו כלפי ישראל ואל המערב: אסד ניסה לפתור את בעיית רמת הגולן בטרם מותו. במרץ 2000 עוד נפגש עם הנשיא ביל קלינטון בז'נבה על מנת לקדם את הפתרון שנראה כהולך ומתרחק. מאמצים אלו כשלו, אך עם מותו של אסד, ב-10 ביוני 2000, היה בנו בשאר היורש הבלתי מעורער לכס הנשיאות הסורי.
מינויו לנשיאות של אסד הבן עוכב בימים מספר, וזאת עקב הצורך לשנות את החוקה על מנת לאפשר לאסד, שהיה בן 34, להתמנות לנשיא. משאל עם שהתקיים על מינויו אישר את המינוי (לתקופה של 7 שנים) ברוב של למעלה מ-97%. ב-17 ביולי 2000 מונה אסד לנשיא סוריה, ובכך התמנה למפקד העליון של הצבא והכוחות המזוינים. עקב כך, הועלה אסד אוטומטית לדרגת פריק (ﻓﺮﻳﻖ) - הדרגה הגבוהה ביותר בצבא סוריה.
ביוגרפיה > כהונתו כנשיא עד פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה > מדיניות פנים

מינויו של אסד עורר תקוות גדולות בסוריה ובמערב. אסד - אדם צעיר, בעל חינוך מערבי, ובעל ידע במחשבים (הוא אף כיהן כיושב ראש אגודת האינטרנט הסורית - תפקידו הרשמי היחיד בסוריה בטרם עלה לשלטון) - נתפס כמי שצפוי לחולל רפורמות בכל תחומי החיים במדינה שכונתה "קובה של המזרח התיכון". בנאומו הראשון כנשיא, למשל, הבטיח אסד כי יוביל רפורמה כלכלית ותהליכי מודרניזציה במדינה. באשר ליחסים עם ישראל, אמר כי "סוריה בחרה בחירה אסטרטגית לשלום, המבוססת על החלטות בינלאומיות ולגיטימציה בינלאומית."
וכך, מיד עם כניסתו לשלטון, תקופה הקרויה "האביב של דמשק", פתח אסד בצעדי רפורמה זהירים: הוא הורה על סגירתו של כלא מזה אשר שימש את אביו לכליאת מתנגדי משטרו, ושחרר מאות אסירים פוליטיים. בנוסף הקל מעט על הצנזורה שהוטלה על אמצעי התקשורת.
ואולם, האביב של דמשק הסתיים באחת כעבור שנה, כשאסד הורה על מבצעים ביטחוניים ללכידת מתנגדים פוטנציאליים. אף שגישתו של בשאר הייתה מתונה מהטוטאליטריות שאפיינה את אביו, הרי שהחירויות הפוליטיות במדינה עודן מצומצמות ביותר, ומפלגת הבעת' עודה חולשת על בית הפרלמנט הסורי וזוכה לעיגון חוקתי "כמפלגה המנהיגה" של המדינה. השפעת מנגנוני הביטחון על החברה הסורית ניכרת פחות, ואולם הם עדיין זוכים למקום מרכזי בתוך הממסד האסדי, כשהם מדכאים כל ביטוי של התנגדות מאורגנת למשטר. מחאות ספורדיות התרחשו בסוריה לאורך שנים, בעיקר בקרב הכורדים בצפון מזרח המדינה (חבל ג'זירה), מיעוט הזוכה באופן מסורתי ליחס מפלה מצד ממשלת הבעת'. בשנת 2011, על רקע הפגנות נגד השלטון ברבות ממדינות העולם הערבי, פרצו אף הפגנות בסוריה בערים רבות.
אסד פעל באופן מצומצם ביותר להובלת ליברליזציה כלכלית. תעשיות רבות עדיין נשלטת על ידי המדינה והשחיתות רווחת במנגנונים הבירוקרטיים המנופחים שמאפיינים את המשטר הסורי. סורים רבים תולים תקוות בדיונים אודות הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי כמזור לכלכלה הסורית הריכוזית והענייה אך נכון ל-2021 הדיונים הופסקו ולא נשאו פרי.
בדומה למשאל העם בשנת 2000 שאישר את כהונתו של בשאר ברוב של 97 אחוזים, אסד נבחר מחדש לתפקיד נשיא סוריה בבחירות במאי 2007 ברוב של 97.62 אחוזים. המתמודד היחידי בבחירות אלו היה אסד, והבחירות זכו לגינויים ברחבי העולם כלא דמוקרטיות. לטענת שר הפנים הסורי, אחוזי ההצבעה היו גבוהים ואחוזי התמיכה הגבוהים באסד משקפים את "זוהרה של הדמוקרטיה שלנו".
ביוגרפיה > כהונתו כנשיא עד פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה > מאבקי כוח פנימיים

משקיפים חיצוניים מייחסים את ההתקדמות האיטית ברפורמות לעמדות הכוח בהן מחזיקים אנשי "המשמר הישן" במשטר הסורי, החפצים לשמור על מעמדם המיוחס. היו אף שהניחו כי השליטה בסוריה איננה נתונה, למעשה, בידיו של בשאר, כי אם בידי קבוצת נאמניו הוותיקים של האב, חאפז, המשתמשים בבשאר ככסות לפועלם. אחרים סבורים כי אסד אמנם מחזיק בשלטון, ואולם הוא פועל בזהירות על מנת שלא להתגרות בגורמים רבי כוח בתוך המשטר, ולפיכך אין לו די תמיכה לצורכי קידום רפורמות.
חרף זהירותו זו של בשאר, דומה כי הוא פועל באופן איטי, שיטתי וממושך להרחבת השפעתו בתוך המשטר. פרישתם של שר ההגנה הוותיק מוסטפא טלאס בשנת 2004 וסגן הנשיא עבד אל-חלים ח'דאם בשנת 2005, שניהם מנאמניו הוותיקים של אסד האב, מעידה על פניו כי אסד ערך "טיהור רך" במפלגת הבעת'. לאור זאת, ניתן לראות בו אחראי באופן אישי לקפאון במצב הפנימי, ולאי קידומן של הרפורמות.
ביוגרפיה > כהונתו כנשיא עד פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה > יחסי חוץ

כמה שנים לאחר בחירתו, החל אסד בגישושים ובהצהרות כי ברצונו לחדש את המשא ומתן עם ישראל. גישושים אלו לא נתקלו בתגובה אוהדת, ונראה כי אריאל שרון לא חפץ ללכת בדרך קודמיו יצחק רבין, בנימין נתניהו ואהוד ברק, ולדון על עתידה של רמת הגולן במשא ומתן עם המשטר הסורי.
נראה כי אחת הסיבות העיקריות לרתיעה של שרון ממגע עם אסד היא ששרון ואנשיו סברו שסוריה מדינה תומכת טרור. ב-5 באוקטובר 2003 הפציצה ישראל בסיסי אימון של הג'יהאד האסלאמי בסמוך לדמשק, בתגובה על פיגוע של הג'יהאד במסעדת "מקסים" בחיפה.
הערכות אלו קיבלו אישוש מהצהרותיו של אסד, בעקבות מלחמת לבנון השנייה, כי ישראל הובסה במלחמה, וכי חזבאללה הניף את דגל הניצחון. אסד הצהיר כי ישראל היא "אויב", עמה לא ניתן יהיה להשלים כל עוד בעלות בריתה, ובמיוחד ארצות הברית תומכות בהרגלה לצאת למלחמת מנע, מעשה של תוקפנות האסור על פי החוק הבינלאומי.
באפריל 2008 התראיין אסד לעיתון בקטר, בו מסר כי מזה כשנה מתקיימים מגעים עם ישראל, בהם משמשת טורקיה כמתווכת. במאי 2008 אישר ראש ממשלת ישראל, אהוד אולמרט מידע זה.
אסד מצא את עצמו במצב חמור בעקבות מלחמת עיראק. נטען כי המשטר הסורי סייע לסדאם חוסיין להחביא את הנשק להשמדה המונית שברשותו. הפעולה הצבאית האמריקנית בעיראק עוררה חששות כי אם לא יחול שינוי משמעותי במשטר בנוגע לזכויות האדם, מדיניות הנשק הבלתי קונבנציונלי והתמיכה בטרור, תהיה סוריה בין הבאות בתור שתטופלנה בדומה לעיראק. הקונגרס האמריקני חוקק חוק (Syria Accountability Act) לפיו סוריה האחראית לפעולות המחבלים הפועלים מתחומה שהיה גלום בו איום להטלת סנקציות כלכליות על סוריה. אסד פעל על מנת למנוע מעבר של גורמי טרור בגבול בין סוריה ובין עיראק ואף ניסה למנוע פגיעה בחיילים האמריקנים המוצבים בעיראק. עם זאת, רצח רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון לשעבר, והחשדות כי המשטר הסורי הוא שאחראי לרצח, הביאו למשבר נוסף ביחסה של ארצות הברית אל המשטר הסורי.
ביחסיו עם העולם הערבי שיפר אסד את היחסים עם אש"ף, וניסה לכונן יחסים טובים עם מדינות ערב השמרניות.
ביוגרפיה > כהונתו כנשיא עד פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה > תקיפת הכור הגרעיני בסוריה

בספטמבר 2007 הותקף הכור הגרעיני בסוריה על ידי חיל האוויר הישראלי, אך ישראל לקחה אחריות רשמית על הפעולה רק במרץ 2018. לפי גורמים בממשל האמריקאי, הושמד בתקיפה כור גרעיני בשלבי בנייה מתקדמים, שנועד לייצור פלוטוניום. הכור נבנה על ידי אסד בסיוע קוריאה הצפונית. סוריה הכחישה כי היה במקום מתקן גרעיני, ולטענתה פוזרו שרידי האורניום במקום על ידי מטוסי חיל האוויר הישראלי. ב-28 באפריל 2011 אישרה הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית כי היעד שהותקף היה "כור גרעיני בבנייה", לאחר שנדחו כל טענות סוריה לגבי מקור שרידי האורניום, והיא אף הואשמה בהסתרת מידע, בעקבות סירובה לאפשר לפקחי הסוכנות לבחון את שרידי המתקן שהופצץ.
ביוגרפיה > כהונתו כנשיא עד פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה > מהפכת הארזים

לאחר רצח ראש ממשלת לבנון רפיק אל-חרירי בפברואר 2005 נוצרו משברים חמורים ביחסים בין סוריה ללבנון, וכן ביחסים בין סוריה לבין הקהילה הבינלאומית.
כתוצאה מן המחאות העממיות של אזרחי לבנון נגד הרצח ונגד המשטר הסורי שנתפס כאחראי לו, אשר החזיק כוחות צבא בלבנון, מחאות שידועות בכינוי "מהפכת הארזים", נאלץ אסד להביא לנסיגת כל הכוחות הסוריים מלבנון. סוריה נותרה אומנם בעלת השפעה של ממש בלבנון, בעיקר באמצעות ארגון הטרור חזבאללה השולט בפועל במדינה, ולבנון עודה תלויה בכלכלה הסורית, אך נסיגת הצבא הסורי מלבנון היוותה מהלומה למוניטין של אסד ושל משטרו.
מבוכה נוספת נגרמה למשטר הסורי כאשר בכירים סורים הואשמו במעורבות ברצח על ידי המשקיף הבינלאומי מכליס, אשר מונה לבדיקת הפרשה על ידי האומות המאוחדות. בסמוך לפרסום הדו"ח של מכליס, התאבד הבכיר הסורי ע'אזי כנעאן, ששימש כשר הפנים, וזאת לאחר שנחקר על ידי גורמי האו"ם.
מעורבותו האישית הישירה של אסד ברצח לא הוכחה. הוא הכחיש מעורבות סורית כלשהי, והבטיח להסגיר ולהאשים כל אדם שיימצא כי השתתף בקשר לרצח חרירי, אך סירב להחקר בעצמו, וסירב לאפשר חקירתם של בכירים סורים אחרים.
ביוגרפיה > מלחמת האזרחים בסוריה

ב-26 בינואר 2011 החל גל מחאות והפגנות בסוריה כחלק מאפקט הדומינו שכונה "האביב הערבי". התמשכות והתגברות ההפגנות ברחבי המדינה, במשך יותר משנה, הצביעה על כך שמדובר בהתקוממות עממית רחבת היקף. בהפגנות השתתפו רוב תושבי המדינה, המשתייכים לאסלאם הסוני (כ-80% מהאוכלוסייה) וכן בני מיעוטים דרוזים וכורדים. ההתקוממות מסכנת את שלטונו הדיקטטורי של אסד, שמתבסס על בני המיעוט העלווי, שמחזיקים בכל המשרות הבכירות במשק ובתפקידי הקצונה בכוחות הצבא והביטחון הסוריים. במאי 2011 הכריז נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, לראשונה, על הרחבת הסנקציות שהוטלו על בכירי השלטון בסוריה, כך שיכללו גם סנקציות אישיות נגד אסד, סגנו, ומספר בכירי שלטון נוספים שמקורבים לו.
במהלך ההתקוממות, שאסד ניסה לדכא באמצעות ירי מנשק חם של כוחות חמושים, ואף ירי טנקים והפצצות מהאוויר נגד אוכלוסייה אזרחית, אך ללא הועיל. ההתקוממות העממית התפתחה לכדי מלחמת אזרחים עקובה מדם בה נהרגו מאות אלפים אנשים ומיליונים הפכו לפליטים. אסד הסתייע רבות באיראן ובחזבאללה ונהנה מתמיכה דיפלומטית מצדה של רוסיה וסין. למרות מאמצי הצדדים, אף צד לא הגיע עד כה להכרעה והמלחמה נמשכת מזה שנים אחדות.
ביוני 2014 זכה אסד בבחירות לנשיאות סוריה ברוב של 88.7% מול שני מתמודדים אלמונים, והחל את כהונתו השלישית. הבחירות נערכו רק באזורים שבשליטת ממשלו, ללא השתתפות המורדים. בבחירות מאי 2021 זכה בשאר אל אסד ברוב מוחץ של למעלה מ-95%.
ביוגרפיה > מתקפת המורדים והפלת השלטון

ב-27 בנובמבר 2024 פתחו כוחות המורדים הסורים במתקפת פתע על הכוחות המזוינים של סוריה שבשירות משטר אסד. תוך כ-11 יום הם כבשו את חלב, חמה, חומס ודמשק, וב-8 בדצמבר 2024 הכריזו המורדים על הפלת שלטונו של אסד. במהלך ימים אלו בשאר הבריח את משפחתו לרוסיה, והוא עצמו ברח מדמשק ב-8 בדצמבר לפנות בוקר. מאוחר יותר, פורסם שהוא ברוסיה.
משפחה

קשרי משפחה מהווים יסוד חשוב בפוליטיקה הסורית. אחדים מבני משפחתו הקרובה ביותר של חאפז אל-אסד זכו לעמדות בכירות בתוך הממשלה, הצבא ומנגנוני הביטחון מאז עלותו לשלטון ב-1970, בראש ובראשונה בשאר עצמו. בנוסף, משפחות אל-אסד ומח'לוף צברו הון עתק, שחלקים ממנו הגיעו לשבט העלאווי שאליו הם משתייכים. להלן רשימת קרוביו החשובים ביותר של בשאר:
חאפז אל-אסד, אב. נשיא סוריה החל משנת 1971 ועד למותו בשנת 2000.
רפעת אל-אסד, דוד. לשעבר מפקד דיוויזיית משמר הרפובליקה ובכיר במנגנוני הביטחון. שוהה בגלות בצרפת החל משנת 1984, לאחר ניסיון הפיכה כושל.
ג'מיל אל-אסד, דוד. חבר פרלמנט, מפקד על כוח קומנדו. מת בשנת 2004.
אניסה מח'לוף, אם. מתה בשנת 2016 בגיל 86.
באסל אל-אסד, אח. היורש המיועד. נהרג בתאונת דרכים בשנת 1994.
מאג'ד אל-אסד, אח. היה בעל מוגבליות שכליות ומת ממחלה בדצמבר 2009.
עמיד (תת-אלוף) מאהר אל-אסד, אח. מפקד במשמר הרפובליקה. נמנה עם הנאמנים ביותר לבשאר ובין דמויות המפתח של "המשטר החדש".
ד"ר בושרה אל-אסד, אחות. רוקחת, מכונה "המוח" של הפוליטיקה הסורית. בעלת השפעה רבה על בשאר כמו גם על אביהם בשעתו. אלמנתו של גנרל אסֶף שווכאת.
גנרל עדנאן מח'לוף, בן-דודה של אניסה. מפקד דיוויזיית משמר הרפובליקה.
עדנאן אל-אסד, בן דודו של חאפז. מפקד מיליציית "פלוגות המאבק" בדמשק.
מוחמד אל-אסד, בן דודו של חאפז. בעל עמדה בכירה ב"פלוגות המאבק".
גנרל אסֶף שווכאת, גיס (בעלה של האחות בושרה). מפקד המודיעין הצבאי וסגן שר ההגנה. מהמקורבים ביותר לבשאר אל-אסד. נרצח בפיגוע במלחמת האזרחים הסורית ב-18 ביולי 2012.
חאפז בשאר אל-אסד, בן. התפרסם בעיקר בשל השתתפותו בתחרויות במתמטיקה, אך גרם גם לאכזבות שבעקבותיהן לעגו לו אזרחים סורים.
ראו גם

סוריה
היסטוריה של סוריה
חאפז אל-אסד
מלחמת האזרחים בסוריה
האביב הערבי
לקריאה נוספת

אייל זיסר, בשם האב - בשאר אל-אסד, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2004.
פואד עג'מי, המרד בסוריה, תל אביב: עם עובד, 2013.
הצפנת סף

בקריפטוגרפיה, הצפנת סף (threshold cryptography) היא מערכת הצפנה המבוצעת בין שולחים או מקבלים מרובים התורמים במידה שווה למערכת, בניגוד למערכת הצפנה בין שולח יחיד למקבל יחיד. סכמת הצפנה תקרא הצפנת-סף  (t,n) אם לצורך הצפנה או פענוח נדרשים לפחות  t משתפי פעולה מתוך  n מורשים כדי שההצפנה או פענוח יצליחו. כאשר  n הוא מספר המורשים לשלוח או לקבל את המסר המוצפן ואילו  t נקרא "מספר סף" הקובע את כמות המשתתפים המינימלית הנחוצה ואילו פחות ממספר זה ההצפנה או הפענוח יכשלו כי אין מספיק מידע להשלמתם. כמו כן ניתן להגדיר חתימה דיגיטלית עם סכמת סף, באופן שיידרשו לפחות  t חותמים מתוך  n מורשים כדי שהחתימה תהיה תקפה.
המטרה של הצפנת סף היא להגן על מידע (או חישוב רגיש) בצורה בטוחה ועמידה בפני תקלות, על ידי הפצת המידע או החישוב על פני מספר מחשבים המחלקים פעולה ביניהם.   מצד אחד מובטחת סודיות גבוהה כי החלק המצוי בידי כל אחד מהם בנפרד אינו מספיק כדי לגלות את המידע. ומצד שני מובטחת אמינות גבוהה, גם אם חלק מהשרתים לא יהיו זמינים עקב תקלה, ניתן יהיה להשיג את המידע משיתוף פעולה של האחרים. חלוקת סוד היא מקרה פרטי של הצפנת סף. שיטת חלוקת סוד מאפשרת לחלק פיסת מידע סודי למספר משתתפים בדרך כזו שהדרישות הבאות מתקיימות:
אף קבוצה של מיעוט לא הגון (שמספרה נמוך ממספר הסף שנקבע מראש) לא תוכל לשתף פעולה כדי לחלץ את הסוד המשותף.
כאשר דרוש לגלות את הסוד, קבוצת מורשים כלשהי מתוך כלל המורשים, שמספרה גדול אפילו באחד ממספר הסף שנקבע תהיה מסוגלת לחלץ את הסוד.
הגדרה כללית של הצפנת סף מורחבת גם לחישוב פונקציה משותפת. הרעיון הוא שפעולות רגישות מאוד כגון פענוח מידע קריטי או חתימה על מסמכים רגישים, ניתנים לביצוע על ידי קבוצת משתתפים שמספרה נקבע מראש ולא אחד פחות. אם קבוצת משתתפים מינימלית משתפת פעולה הם יצליחו לבצע את החישוב. אפילו אם האחרים מתנגדים הם לא יוכלו למנוע אותו.
מוטיבציה

רוב סכמות ההצפנה המודרניות מוגדרות בין שולח ומקבל. אך ישנם מקרים שבהם נדרשים מספר משתתפים. הדוגמה הראשונה למערכת כזו הופיעה בתקן EES של NIST שנקרא שבב קליפר (clipper chip). במערכת זו צד שלישי מוסמך (במקרה זה ארגון ממשלתי כמו NSA) מקבל חלקים (shares) של מפתחות כל המשתמשים במערכת הצפנה מסוימת המיושמת בחומרה באופן כזה שבמידת הצורך רשויות החוק יכולים בצו שופט לקבל לידיהם את המפתח הזה ואיתו לפענח מידע ספציפי מבלי להדליף כל מידע אחר שאינו נחוץ במישרין. רבים מביעים התנגדות לשיטה זו בטענה שהיא פוגעת בפרטיות המשתמשים ואינה משיגה את יעדה. סכמת סף שימושית גם במקרים אחרים למשל; מסמכים הצריכים חתימה של מספר מורשים בארגון, מערכות קריטיות הדורשות אישור של מספר ממונים בעלי דרגה בכירה כדי להפעילן או תהליכים בהם נדרשת הכרעת רוב וכדומה. דוגמאות אחרות הן:
פסאודו אקראיות עם סף. מספר פסאודו אקראי(אנ') לצורך מערכת הצפנה נוצר במשותף על ידי מספר משתמשים, כך שכל אחד מהם תורם תרומה שווה להכנתו.
אפס ידיעה עם סף. פרוטוקול אפס ידיעה שבו מספר סף של משתתפים מוכיחים יחד ידיעת סוד מסוים מבלי להדליף מאומה למשתתפים האחרים או לכל אדם אחר כל מידע נוסף מלבד עצם ההוכחה.
קוד אימות עם סף. זהו קוד אימות מסרים שבו נדרשים מספר סף של משתתפים כדי לייצר תג אימות למסמך מסוים.
בכל המקרים הפרוטוקולים הללו צריכים לעמוד בפני קריפטואנליזה, גם במקרה החמור כאשר אחד המשתתפים הלגיטימיים מבפנים מנסה לסייע לגורם חיצוני לפרוץ את המערכת.
מוטיבציה > חתימה דיגיטלית עם סף

בפעולות מקוונות ברשת כמו פעולה פיננסית, באופן כללי ההנחה היא שהשרת שאנו מתקשרים עמו פועל בהגינות, אך אי אפשר להוכיח זאת מעל לכל ספק, הדרך היחידה היא באמצעות חתימה דיגיטלית של צד שלישי שעליו אנו סומכים כמו רשות מאשרת (certification authority). הצפנת סף מאפשרת לבנות מערכת אימון טובה יותר. למשל רשות מאשרת היא שרת המנפיק תעודות המבטיחות שמפתח ציבורי מסוים שייך לבעליו המוצהר. אם נסמוך רק על שרת אחד, במקרה של פריצה מוצלחת לשרת כל התעודות שהשרת הנפיק לא בטוחות. למקרה כזה השלכה הרסנית. אם מחלקים את הנפקת התעודות על פני כמה שרתים ממזערים את הסיכון שבפריצה לאחד מהם. כי כעת המתקיף צריך לפרוץ לכל השרתים כדי להפיק תועלת מההתקפה שלו. היות שתעודת מפתח ציבורי היא למעשה חתימה דיגיטלית, ליישום מערכת כזו נדרשת חתימה דיגיטלית עם סף.
תיאור כללי

קיימות שתי גישות עיקריות לבניית סכמת סף, האחת היא שימוש בתכונת הומומורפיזם של אלגוריתם ההצפנה. הרבה סכמות הצפנה עונות על הגדרה זו באופן חלקי, כמו RSA, אל-גמאל, הצפנת פאיי ועוד. לדוגמה אם נתונה הפונקציה  f_{k}({\text{input}}) המקבלת מפתח  k וקלט שבמקרה של הצפנה הוא טקסט-מוצפן המיועד לפענוח ובמקרה של חתימה דיגיטלית מסמך לחתימה. כעת אם נתונה פונקציית מעטפת המקיימת  g_{\text{input}}(k)=f_{k}({\text{input}}) אזי היא תקרא הומומורפית אם מתקיים:
כאשר  k_{1} ו- k_{2} הם אלמנטים של חבורה אבלית  K^{+}. לדוגמה הצפנת אל-גמאל מקיימת את התנאי האמור. אפשר להפוך כל מערכת הצפנה להצפנה הומומורפית חלקית או מלאה וממנה לבנות סכמת סף. כשהמטרה היא שהמערכת תהיה בטוחה לפחות כמו הסכמה המקורית.
הגישה השנייה היא חלוקת סוד כפלית כמו סכמת חלוקת סוד של עדי שמיר שמתאימה להרבה אלגוריתמים אסימטריים אך לא לכולם. בסכמת חלוקת סוד מפתח הצופן פשוט מחולק בין המשתתפים באופן כזה שרק שיתוף פעולה של לפחות  t מהם מאפשר לשחזר את המפתח ואיתו לפענח את ההצפנה. כאשר נדרשים לשחזר את הסוד, כל משתתף מוסר את השתף שלו לדילר מרכזי שתפקידו "להכפיל" את כל החלקים או הכמות המינימלית שלהם כדי לשחזר את הסוד.
באופן כללי משתמשי האינטרנט לא זקוקים לסכמת סף אלא בעיקר גופים גדולים המחזיקים במידע סודי בעל ערך רב. אולם בשל ריבוי פריצות של האקרים לשרתים וגנבת סיסמאות נוטים כיום ארגונים קטנים יותר לנצל טכנולוגיות מתקדמות להגנה על סיסמאות. חברת RSA פרסמה ב-2012 על כוונתה להפיץ טכניקה להגנה על סיסמאות המנצלת הצפנת סף, במטרה להילחם בתופעה. הרעיון הוא שמפתח ההצפנה מפוצל לשני חלקים המאוחסנים במקומות שונים. במצב זה האקר שמנסה לפרוץ למערכת כדי לגנוב ססמאות נדרש כעת לפרוץ לשתי מערכות מחשב שונות. באופן כללי מצב כזה מקשה עליו את המלאכה. כמובן שאפשר להרחיב את המערכת לנקודות חלוקה נוספות.
הכללה

גישה יותר כללית של סכמת סף נקראת "מבנה גישה" (Access Structure). נניח ש- {\mathcal {P}} הוא קבוצה של משתתפים מבנה גישה  \Gamma _{\mathcal {P}} הוא תת-קבוצה של קבוצת החזקה  2^{\mathcal {P}}. כאשר כל אלמנט של  \Gamma _{\mathcal {P}} נקרא "רשאי" כלומר יש לו גישה לסוד המשותף.  \Gamma _{\mathcal {P}} נקרא מונוטוני אם כאשר  {\mathcal {A}}\subseteq {\mathcal {B}}\subseteq {\mathcal {P}},{\mathcal {A}}\in \Gamma _{\mathcal {P}}, אז  {\mathcal {B}}\in \Gamma _{\mathcal {P}}. מבנה יריב הוא המבנה המשלים המסומן  2^{\mathcal {P}}\setminus \Gamma _{\mathcal {P}}.
ראו גם

שידור מוצפן
חלוקת סוד
הערות שוליים

↑  Ran Canetti, Shafi Goldwasser.  "An efficient threshold public-key cryptosystem secure against adaptive chosen ciphertext attack."  Appeared in EUROCRYPT'99, pp.90-106
↑  To Keep Passwords Safe from Hackers, Just Break Them into Bits
↑  RSA Dustributed Credential Protection
עצי זית (ואן גוך)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  וינסנט ואן גוך
 תאריך יצירה:  1889
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 אורך:  92
 רוחב:  72.5
 נתונים על היצירה
 מיקום:  המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק, ארצות הברית
עצי זית (בצרפתית: Oliviers) היא סדרת ציורים, שנוצרה על ידי האמן ההולנדי וינסנט ואן גוך, בעיקר בסן רמי דה פרובאנס בשנת 1889. הסדרה כוללת לפחות 15 ציורים של עצי זית. ואן גוך התאשפז מרצונו החופשי במוסד לבריאות הנפש בסן רמי במאי 1889 ובמאי 1890, והותר לו לצאת לגן המוסד ולהמשיך לצייר. בהזדמנויות מסוימות הותר לו גם לטייל מחוץ למוסד, וכך הוא החל לצייר נופים של עצי זית, עצי ברוש ושדות חיטה.
אחד מהציורים בסדרה, "עצי זית בנוף הררי", הוא ציור משלים ליצירה הנודעת של ואן גוך, "ליל כוכבים". לעצי הזית הייתה משמעות רבה עבור ואן גוך. החלק של היצירות שנעשו במאי 1889 סימל לצייר את מעגל החיים, ואילו החלק שנוצר בנובמבר 1890 סימל עצב וסבל. עצי הזית מייצגים את הקשר של האדם לטבע המוביל להבנה עמוקה של השמיימיות. ואן גוך יצר את הסדרה בתקופה שבה הוא היה מצוי במצב נפשי קשה, אך חרף זאת עבודתו בסדרה נחשבת כאחת מהטובות ביותר שהוא יצר.
אודות היצירה > סן רמי

במאי 1889, ואן גוך נכנס למוסד לבריאות הנפש בסן רמי. הוא השתמש בתא סמוך לתא השינה שלו כסטודיו. הוא החל לצייר מהתא ציורי טבע בעיקר פרחים, כגון אירוסים, ליליות וקיסוסים. לאחר מכן, הוא החל לצאת מהמוסד ושם הוא החל לצייר עצי ברוש, עצי זית ושדות חיטה שהיו אופייניים לאזור. באותה שנה, הוא צייר למעלה מ-150 ציורים.
השהות במוסד סיפקה לצייר יציבות הכרחית. הוא הצליח לשלוט באופן טוב יותר במנהגיו השליליים, כגון שתיית אלכוהול וקפה, אכילת לא בריאה וכדומה. אולם, שהייתו עדיין לוותה בקשיים מסוימים. הוא נדרש לקבל רשות כל פעם שהיה ברצונו לצאת מהמוסד לצורך ציור. האוכל במוסד היה גרוע, והטיפול היחיד שהוא קיבל היה אמבטיות מים חמים למשך כמה שעות. במהלך אותה תקופה, הוא סבל מהתקפים, כנראה כתוצאה מסוג של אפילפסיה. בתחילת 1890, כאשר ההתקפים רק החמירו, ואן גוך הבין כי שהייתו במוסד לא סייעה להחלמתו, ולכן במאי 1890 הוא החליט לעבור לאובר-סור-אוּאז אשר צפונית לפריז.
אודות היצירה > משמעות רוחנית

כאדם צעיר, ואן גוך רצה ללמוד לימודי דת ולהפוך להיות איש דת. הוא התחיל ללמוד זאת בהולנד, אך הוא לא הצליח לסיים את לימודיו. באופן מסוים, הצייר הרגיש דחוי על ידי הממסד הדתי, אך הוא מצא נחמה רוחניות בעיסוקיו כצייר. בחודשים האחרונים לחייו ואן גוך התמקד כמעט לחלוטין בציורי טבע וזאת כדי להפיג את סבלו הנפשי. הוא דחה את הדעות הדתיות של הוריו שאליהן הוא התייחס בביטול, והוא נקט בדעה ניהיליסטית כלפי הדת. הוא מצא בטבע, ובעיקר בפריחה, אלגוריה לגלגל החיים האנושי.
ציורי הסתיו שלו היו כתגובה ליצירותיהם של פול גוגן ואמיל ברנאר שציירו את ישו בחורשת עצי זית. גוגן אף התגרה בואן גוך כאשר הוא צייר את ישו עם זקן ושיער כתומים כרמז לצייר. בניגוד אליהם, ואן גוך לא צייר את ישו אלא הוא התמקד בטבע. הוא רצה לתאר את רגשות הסבל לא על ידי דמותו הדתית של ישו אלא על ידי תיאור הנוף ולתת לאדם את היחסיות המתאימה לו בטבע.
אודות היצירה > ניתוח

עבודותיו המקודמות של ואן גוך היו בעיקר בצבעים אפורים, וניכר מהם תחושת קהות. בפריז, הצייר נפגש עם אמנים כמו אדגר דגה וז'ורז' סרה שמהם הוא למד טכניקות לשימוש בצבעים. עבודותיו הפכו מקודרות למלאות בצבע ובחיוניות. השימוש הדרמטי בצבע הפך אותו למזוהה עם תנועת האקספרסיוניזם. דרום צרפת היוותה הזדמנות לצייר להביע את רגשותיו באמצעות צבע, ובמקום זה הוא התחיל ליצור את יצירותיו הנודעות ביותר.
ואן גוך תפס את הצבע ואת התחושה של העצים בחילופי עונות ובשינויי אור היום. הצבע הכחול שימש אותו לתאר שמימיות. הן ב-"ליל כוכבים" והן בסדרת ציורי עצי הזית הצבע הכחול המחיש את הנוכחות השמיימית והאינסופית של ישו. מבחינתו של האמן האומנות הייתה השפה המודרנית לשמיימיות.
הציורים

ואן גוך חילק את ציורי עצי הזית לשתי קבוצות עיקריות; האחת של שלושה ציורים מיוני 1889 והשנייה של חמישה ציורים מסוף נובמבר של אותה שנה. בנוסף, הוא צייר יצירה נוספת בספטמבר ושלוש נוספות גם בדצמבר. הוא גם צייר מספר רישומים כדי להסתמך עליהם בציור מכיוון שלא ניתנה לו גישה ליצירותיו.
הציורים > הציור המשלים לליל כוכבים

הציור "עצי זית בנוף הררי" מוצג במוזיאון לאמנות מודרנית שבניו יורק. ואן גוך כתב לאחיו, תיאו, כי הוא צייר ציור אחד של עץ זית וציור אחד של ליל כוכבים. הוא הגדיר את הציורים כמשלימים אחד את השני רק בזמנים שונים במהלך היום. ביצירה מתוארים כמה עצי זיתים מול רקע הרי האלפים, ובשמיים ניתן לראות ענן גדול. לאחר שהציורים התייבשו, הוא שלח אותם לתיאו. הוא הסביר לו במכתב שבשתי היצירות ישנם אלמנטים מוגזמים ובשתיהן קווי המתאר של האובייקטים מודגשים כמו בהדפסי עץ יפניים.
עצי זית בנוף הררי, יוני 1889, 72.6 על 91.4 סנטימטר, המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק (F712)
ליל כוכבים, 1889, 73.7 על 92.1 סנטימטר, המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק (F612)
הציורים > מלקטי הזיתים

ואן גוך צייר שלושה ציורים בהם נשים מלקטות זיתים. הראשון (F654) נעשה בו במקום עם אלמנטים עמוקים מהטבע. השני (F655) הוא המגובש ביותר מבין השלושה, והוא ניתן לאמו ולאחותו של האמן כמתנה. כיום, הוא מוצג במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק. השלישי (F656) נעשה בסטודיו של האמן, והוא מוצג בהגלריה הלאומית לאמנות שבוושינגטון די. סי. מרכז היצירה הוא עץ הזית שמושך את עינו של הצופה ושמוביל אותו להתרחשות בציור. הצייר התמקד יותר בהיבט הרוחני והרגשי במקום בפרשנות מציאותית. הנשים מלקטות זיתים לפרנסתן. האופן שבו העצים והנוף מתמזגים עם הנשים מעיד על הקשר בין בני האדם לטבע, וזהו מוטיב חוזר ביצירותיו של ואן גוך. בסדרה זו ישנו גם ציור רביעי (F587) שבו מופיעים זוג, והוא מוצג במוזיאון קרולר-מילר שבאוטרלו.
מלקטי הזיתים, דצמבר 1889, 73 על 92 סנטימטר, מוזיאון גולנדריס לאמנות מודרנית, אתונה (F654)
נשים מלקטות זיתים, דצמבר 1889, 72.4 על 89.9 סנטימטר, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק (F655)
מטע עצי זית, דצמבר 1889, 73 על 92 סנטימטר, הגלריה הלאומית לאמנות, וושינגטון די. סי. (F656)
מטע עצי זית עם גבר ואישה במהלך קטיף, דצמבר 1889, מוזיאון קרולר-מילר, הולנד (F587)