גיוס קולות עמוק
עיקרי השיטה > איך לתכנן סקרפיט שיחה

לפי הפעילים לכל הסקריפיטים יש ארבעה חלקים
הקדמה והערכה ראשונית של עמדות האדם איתו משוחחים - לדוגמה לשאול אותו בין 1-10 כמה הוא מסכים עם טענה מסוימת - לדוגמה האם אתה בעד צמצום מערכת הכליאה ומעבר לחלופות אחרות?
החלפת סיפורים אישיים של האדם - לדוגמה האם אתה מכיר באופן אישי מישהו שהלך לכלא. המיקוד של השיחה היא בחוויה שהם עצמם עברו ולא רק בשאלה מדוע האדם הגיע לכלא. לפי הפעילים, ההתמקדות בסיפור אישי שאנשים באמת חוו בעצמם גורמת לכך שקשה יותר לשמור על הסיפור. לפיו אנשים הם טובים או רעים, ולהתחייב למנגנון של דה-הומניזציה של אנשים כי מדובר באדם אמיתי ולא במקרה תאורטי, כמו מישהו שבא לרצוח אותם במיטה באמצע הלילה.
החלפת סיפורים אישים נוספת. סיפור אישי נוסף מתמקד בשאלה כמה האדם עצמו יכול לעבור חוויה דומה. מה הניסיון שלו כצד שהוא קורבן במערכת מדכאת או משתתף במערכת כזו. לדוגמה - האם היה זמן שבו אתה עצמך פגעת במישהו? לפי הפעילים, באופן זה אנשים רואים שכל בני האדם מסוגלים לפגוע במישהו אחר במיוחד כאשר אנשים מצויים במאבק. טענה נוספת היא שהדבר מעודד לראות שפגיעה באנשים היא מעגל וכי הוא נמצא במשפחות רבות בחיי היומיום, ולפעמים כלא הוא חלק מזה ולפעמים לא. הפעילים בעצמם יכולים לספר סיפורים אישיים שהם מכירים ומעודדים את האדם לראות את נקודת המבט שלהם.
לסכם את הטיעון. לשאול את האדם מה עמדתו בסוף השיחה, ולהתייחס לפחדים שיש לו.
דוגמה לשיחה כזו היא עם אשה שהפעילים מתארים. לטענתם, בתחילת השיחה היא תומכת מאד בהמשך המצב הקיים של מערכת הכליאה והיא רוצה מערכת קשוחה יותר שבה לא בהכרח מוגשות 3 ארוחות ביום לאסירים ויש חוקי כליאה נוקשים יותר. כמו כן בתחילה היא אומרת שהיא באופן אישי לא מכירה אף אחד שנכלא. בהמשך מתברר כי היא כן מכירה אסיר, אדם שנכלא בגלל התמכרות לסמים, שיצא עם ביתה. בהמשך השיחה מתברר עוד כי הוא עדיין בקשר עם בתה, הוא אבי הילדים של ביתה, וכי היא מטפלת בילדים אלה. מתברר כי היא מושפעת מאד, באופן אישי, ממצב הפשיעה ומערכת הכליאה. כמו כן בדיון על פגיעה אפשרית שלה באנשים אחרים היא מעידה כי כאשר היו לה ילדים משלה היא נהגה להעניש אותם. לפי גרסת הפעילים, לטענתה - אם הייתה ממשיכה לגדל ילדים כמו שהיא גידלה "הייתי מגיעה לכלא". לכאורה זה קטע בשיחה שבו אפשר להגיד "תפסנו אותך", אבל המשוחח לא נוקט בקו זה אלא ממשיך להתעניין באופן אמפתי, כיצד היא הייתה פועלת אחרת כיום. לדבריה היא התעללה פיזית ומילולית בילדיה, אבל הגיע למסקנה כי דבר זה מזיק וכיום היא מחנכת את נכדיה בצורה שונה מאד. לפי הפעילים, היא הצליחה "לשבור את מעגל הניצול" ולשנות את התנהגותה שלה. במהלך השיחה גם הפעיל משתף סיפורים אישיים שלו על קרובים שנכנסו לכלא או על התמודדות שלו עם התמכרות. כמו כן האשה מנסה לשמור על הסיפור המוכר לה של "אם אתה עושה פשע - אתה הולך לכלא". תוך כדי השיחה מתברר שבתה נתקפה על ידי מישהו במשפחה והאם אילצה אותה לא לדבר על זה והדבר תרם מאד להתדרדורת של ביתה ומשפחתה. לפי הפעילים לאט לאט הגיעו בשיחה לכך שקיים מעגל אלימות ודיכוי שגורם לבעיות. לדברי הפעילים היא הגיעה למסקנה כי עונשים אינם עובדים טוב, ואולי תרמה לבעיות התנהגות של ביתה. השיחה מובילה אותה להודות כי ענישה על ידי בתי כלא, לקחת הכל מאדם, לקחת את האמון שאדם זוכה מהמשפחה שלו, או מהקשרים שלו עם הקהילה, היא לא דבר שתורם לשיקום שלו. וכי לא מעניקים תמיכה לאנשים - היא מגיעה למסקנה כי עונשים הם לא דבר שתורם לשיקום אנשים. בסוף השיחה היא חוזרת לפחדים מפני פושעים אלימים. אבל אימות עם הסיפורים שלה עצמה מוביל אותה למסקנה כי הדרך למנוע פשעים כאלה היא לא באמצעות עונשים אלה על ידי פעולות אחרות כמו חינוך ואמפתיה. לפי הפעילים. בסוף השיחה היא תומכת מאד בעמדות של צמצום בתי הכלא והסטת משאבים.