stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב גרניקוס
מהלך הקרב > הסתערות הפרשים

הקרב החל בהמתנה על גדות הנהר, כשאף צד לא רצה לקחת את היוזמה, לחצות את הנהר ולתקוף את הגדה הנגדית התלולה. בסופו של דבר, הורה אלכסנדר לאמינטס בנו של ארהבאוס, שפיקד על הכוחות הקלים בצירוף יחידת פרשים כבדים באגפו הימני (הדרומי) לתקוף את הפרסים. הפרסים נכנסו לנהר לקבל את פניהם והתפתח קרב קשה. בקרב זה ספגו פרשיו הקלים של אמינטס אבדות משמעותיות מהפרסים שהיו חמושים טוב יותר וגם קיבלו תגבורות מיחידות שכנות. גם קרקעית הנהר החלקה הפריעה לכוחות המוקדונים בהתקפתם. ההתקפה נבלמה לחלוטין והיחידות המוקדוניות היו במצב קשה. יחד עם זאת, קורבנם לא היה לשווא. יחידות הפרשים הפרסיות באגף השמאלי של צבאם נשאבו לקרב, ובכך פינו מקום להתקפה העיקרית, שהונחתה על ידי הפרשים הכבדים המקדוניים בפיקודו של אלכסנדר.
בשלב זה, כשהפרשים הפרסיים היו עסוקים בהדיפת התקפתו של אמינטס ושורותיהם התבלבלו, הוביל אלכסנדר את עיקר כוח ההטיירוי להתקפה על הפרסים. הפרשים הפרסים הגיבו בהתקפת נגד וספיתרידטס יחד עם כ-40 אצילים פרסיים בכירים ופרשים נוספים התנגשו בעוצמה רבה בכוחו של אלכסנדר. התפתח קרב קשה שבמהלכו הפרסים ניסו להרוג את אלכסנדר, שבלט בגלל קסדתו המעוטרת בנוצות לבנות גדולות. המקורות מוסרים שתי גרסאות שונות לגבי תקרית זו. לפי דיודורוס ספיתרידטס, מפקד הפרשים מהירקניה, הטיל על אלכסנדר כידון שלא חדר את שריונו, ואלכסנדר הרג אותו עם רומחו, אך אחיו, רוסאקס, הצליח להנחית מכה חזקה על קסדתו. הקסדה נשברה ואלכסנדר נפצע קל, אך המכה הממה אותו והוא נפל מהסוס. רוסאקס הרים את ידו כמו להנחית עליו את מכת המוות, אך קלייטוס השחור הצליח לגדוע אותה בטרם הספיק לפגוע באלכסנדר. לפי אריאנוס מיתרידטס, סטראפ איוניה, הוא שהטיל את הכידון באלכסנדר ואילו ספיתרידטס הוא שביקע את קסדתו. לפי פלוטרכוס, ספיתרידטס הוא זה שהלם בקסדתו של אלכסנדר ואילו רוסאקס ניסה להרוג אותו, לפני שקלייטוס הרג אותו. בכל מקרה, התוצאה הייתה זהה: אלכסנדר נפצע קל בלבד וניצל מהנסיונות להורגו.
חרף מותו של מיתרידטס, יחידתו נערכה בצורת טריז וניסתה להדוף את הפרשים המוקדונים. גם יחידות הפרשים האחרות המשיכו במאבק עיקש, אך החימוש הטוב יותר של הפרשים המוקדונים, שריונם הכבד ובעיקר רומחיהם הארוכים הכריעו את הכף לטובתם, והפרשים באגף השמאלי (הדרומי) של הצבא הפרסי החלו לסגת. מותם של רבים מהמפקדים הבכירים של הפרשים, חלקם בהתקפה על אלכסנדר, וחלקם בלחימה נגד יחידות הפרשים האחרות של צבאו, פגע אף הוא בלכידות הכוחות הפרסיים ובמוראל לוחמיהם. בסופו של דבר החל האגף הפרסי השמאלי להתמוטט.
בינתיים נכנס הפלנקס המוקדוני לנהר והחל לחצות אותו. הפרשים הפרסיים במרכז ניסו לעכב אותו עם מטר כידונים וחצים, אך לא הצליחו לבלום את התקדמותו. כשהפלנקס הגיע לגדה השנייה, לא נותרה לפרשים ברירה והם נאלצו לסגת מפניו. תיאורי הלחימה בחלק הצפוני של שדה הקרב לוקים בחסר. ידוע שהייתה לחימה באגף זה, אך אין פרטים מדויקים אודותיה.
ההתמוטטות האגף הפרסי השמאלי ונסיגת הפרשים במרכז השפיעה גם על הפרשים באגף הימני (הצפוני) וכל הפרשים הפרסיים שנותרו בחיים החלו לסגת, כשהם מותירים את שכירי החרב היוונים חשופים להתקפה משולבת של חיל רגלים ופרשים מוקדונים.
מהלך הקרב > השמדת שכירי החרב

שכירי החרב היוונים מצאו עצמם במצב חסר תקווה, ולכן ביקשו להיכנע והציעו לעבור לשירותו של אלכסנדר במקום לשרת את המלך הפרסי, מנהג שהיה מקובל למדי בעת העתיקה, אך אלכסנדר סירב לקבל את הצעת שכירי החרב והורה להסתער עליהם. יש לזכור, שהפלישה לאימפריה הפרסית הוצגה כמלחמת קודש פאן הלנית נגד פרס, שנועדה לנקום בפרסים על פלישתם ליוון 150 שנה קודם לכן ועל החרבת אתונה ודלפי. אלכסנדר ביקש להעביר מסר ברור, שהוא רואה בכל היוונים הנלחמים לצד הפרסים בוגדים, ובכוונתו להתייחס אליהם בהתאם.
שכירי החרב נסוגו לקרקע גבוהה, כדי להיטיב להתגונן, אך גורלם נחרץ. פלנקס מוקדוני תקף אותם מחזיתם, והפרשים תקפו אותם מהאגפים ומהעורף. למרות זאת, המשיכו שכירי החרב להילחם בעוז, והסבו אבדות ניכרות לצבאו של אלכסנדר לפני שהתנגדותם נשברה. רק כ-2,000 מתוך 5,000 או 6,000 שכירי החרב נותרו בחיים בתום הקרב, והם נשלחו לשרת כעבדים במכרות הכסף של מוקדון בתראקיה.
אבדות

לפי המקורות היווניים, אבדות הצבא הפרסי כללו בין 1,000‏ ל-2,500‏פרשים הרוגים, 20-10 אחוז מהמספר הכולל של הפרשים הפרסים שהשתתפו בקרב. בהתחשב בעובדה שהפרשים הפרסיים הצליחו לסגת משדה הקרב, ולא התקיים מרדף אחריהם, ייתכן שאבדותיהם היו קלות יותר. עם זאת, אין מחלוקת על כך, שהקצונה הבכירה של הצבא הפרסי ספגה אבדות כבדות מאוד במהלך הקרב. תשעה מתוך 14 הקצינים הבכירים, שהשתתפו בקרב הפרשים, נהרגו וככל הנראה היה זה אחד הגורמים לתבוסה הפרסית.
מתוך 5,000 - 6,000 שכירי חרב יוונים ששירתו בצבא הפרסי, כ-2,000 נפלו בשבי והשאר (4000-3000 איש) נהרגו או נפצעו פצעים קשים. בהתחשב בעובדה שהם כותרו ולא יכלו להימלט משדה הקרב, המספר הזה נראה סביר. אין מידע לגבי אבדות חיל הרגלים הפרסי הקל.
האבדות שספג צבאו של אלכסנדר היו קלות בהשוואה לאבדות הצד הפרסי. אריאנוס שהסתמך על תלמי מדבר על 25 היטיירוי, 60 פרשים נוספים ו-30 רגלים הרוגים. פלוטרכוס, שהסתמך על אריסטובולוס מקסנדריה, הזכיר רק 25 פרשים (ככל הנראה הוא התייחס רק לאבדות ההטיירוי) ו-9 רגלים הרוגים, ואילו יוסטינוס חזר על המספר, שמסר פלוטרכוס לגבי אבדות יחידות הרגלים המקדוניים (9 הרוגים), אך נקב במספר גבוה בהרבה של הרוגים בקרב הפרשים המקדוניים, 120 הרוגים.
קשה להעריך במדויק את האבדות הפרסיות, אם כי ככל הנראה כל שכירי החרב היווניים שהשתתפו בקרב נהרגו או נפלו בשבי. לגבי האבדות המוקדוניות יש לחוקרים הערכה יותר מדויקת. ניקולס האמונד, אחד החוקרים החשובים של התקופה, תמך במאמרו משנת 1989‏ במספרים שציין אריאנוס, שנחשב בדרך כלל למקור אמין, ביחס לאבדות צבאו של אלכסנדר. האמונד טען שתלמי (אחד המקורות של אריאנוס) הסתמך על יומן המלך, ולכן המספרים בהם הוא נקב מדויקים. יתרה מכך, האמונד טען, שהחימוש והציוד העדיף של החיילים בצבאו של אלכסנדר, הקנה להם יתרון ברור על יריביהם ,הפרסיים שהיו מוגנים בשריון קל יותר וכלי נשקם היו פחות יעילים. לכן, הוא הסיק שהפער הגדול בין אבדות הצדדים היריבים הוא סביר. בנוסף, יצירת פסלים להטיירוי שנהרגו בקרב, מחזקת את הטענה שמספר האבדות המצוין במקורות היווניים לא הוקטן בכוונה. יחד עם זאת, אין להוציא מכלל אפשרות, שיחס האבדות בין הצדדים היריבים היה נמוך יותר ממה שמופיע במקורות הקונטמפורניים.
תעמולה וחלוקת השלל

אף על פי שקרב גרניקוס היה באחד הקרבות הקטנים, בהם לחם אלכסנדר בשטח האימפריה הפרסית, נעשה מאמץ תעמולתי גדול מצידו לפאר את גודל הניצחון בו זכה צבאו.
במסגרת זו נקט אלכסנדר לאחר הקרב במספר יוזמות ייחודיות שנועדו לפאר את ניצחונו הראשון על אדמת האימפריה הפרסית. הוא שלח 300 מערכות נשק פרסיות -שכללו שריונות, מגינים, חרבות, חניתות וכו' - לפרתנון באתונה עם ההקדשה הבאה : "Ἀλέξανδρος Φιλίππου καὶ οἱ Ἕλληνες, πλὴν Λακεδαιμονίων, ἀπὸ τῶν βαρβάρων τῶν τὴν Ἀσίαν κατοικούντων" (מאלכסנדר, בנו של פיליפוס, והיוונים, למעט הלאקדמונים [ספרטנים] מברברים דרי אסיה). בנוסף הורה אלכסנדר להקים 25 פסלי ארד בדיון, מוקדון (כיום ביוון) לכבוד 25 פרשי ההטיירוי שנהרגו בקרב. הוא גם הוסיף פסל בדמותו כדי לציין את תפקידו בקרב. אלכסנדר לא חזר על מעשה זה אחרי ניצחונות אחרים, גדולים בהרבה, שלו במערכה נגד האימפריה הפרסית.
החיילים היווניים שנפצעו בקרב זכו לטיפול נאה, ומשפחות ההרוגים קיבלו פטור ממסים ופטור משירות צבאי. גם הפרסים ההרוגים זכו להלוויה מכובדת. שלל שכלל בדים יקרי ערך, גביעי שתייה יקרים וכיוצא באלה, נשלח לאולימפיאס, אמו של אלכסנדר.
לקריאה נוספת > מקורות עתיקים

המקורות הראשוניים שמתארים את הקרב אבדו, אך השתמרו ספרים של היסטוריונים עתיקים שמבוססים על המקורות האלה.
אריאנוס, אנבסיס, ספר ראשון, פרקים 12 - 16
פלוטרכוס, חיי אישים, אלכסנדר וקיסר, פרקים 15 - 16
דיודורוס מסיציליה, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 17 פרקים 17 - 22
יוסטינוס, תקציר לספרו של פומפיוס טרוגוס, ספר 11, פרק 6
שלושת הספרים הראשונים שנכתבו על ידי קווינטוס קורטיוס רופוס, שהוא המקור החשוב החמישי לחייו של אלכסנדר הגדול, לא שרדו, כך שתיאורו את הקרב אבד.
לקריאה נוספת > מחקר

דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, מהדורה ראשונה תשמ"ג, מהדורה שנייה תשמ"ז
כתריאל בן אריה, קרבות מופת, לביא, 1994
ביל יני, אלכסנדר הגדול – לקחים מפועלו של המצביא הבלתי-מנוצח בהיסטוריה, 2012, הוצאת מודן – (מהדורה ראשונה בשנת 2010)
Michael Thompson, Granicus 334 BC: Alexander's First Persian Victory, Osprey, 2007
Nick Sekunda, Alexander The Great: His Armies and Campaigns, Osprey, 1998
Waldemar Heckel, Marshals of Alexander's Empire, Routledge, 1992
Peter Green, Alexander of Macedon, 356-323 B.C.: A Historical Biography, University of California Press, 1992
Robin Lane Fox, Alexander the Great, 1973
N. G. L. Hammond, The Genius of Alexander the Great, 1997
N. G. L. Hammond, "The Battle of the Granicus River," The Journal of Hellenic Studies, Vol. 100, Centennary Issue (1980) p 73 – 88
A. M. Devine, "Demythologizing the Battle of Granicus," Phoenix, Vol. 40, No. 3 (Autumn, 1986), p. 265 – 278
לקריאה נוספת > סרטים דוקומנטריים

סרט דוקומנטרי שיצא גם בדפוס: מייקל ווד, בעקבות אלכסנדר הגדול – מסע מיוון לאסיה (תורגם לעברית בהוצאת הד ארצי, 2000)
שאנדור אימרה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בדצמבר 1891 אוראדיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1944 (בגיל 52 בערך) 
 שם לידה:  Schönfeld Sándor 
 מדינה:  הונגריה, רומניה 
 
שאנדור אימרה (במקור שנפלד-Schönfeld, בהונגרית: Imre Sándor; נאג'ווארד, 26 בדצמבר 1891 – מקום לא ידוע, בסביבות 1944) היה מחזאי, מתרגם, סופר, היסטוריון תיאטרון יהודי-הונגרי שניספה בשואה.
קורות חיים

שאנדור שנפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט שנפלד, רואה חשבון, ושל רוזה שנברגר. הוא סיים את לימודיו ואת בחינות הבגרות בבודפשט. הוא התכונן לקריירת עורך דין ולמד משפטים, אך למד גם אסתטיקה במהלך שנותיו באוניברסיטה, ועסק בתיאוריה ובפרקטיקה של התיאטרון. מ-1923 הוא היה הבמאי-דרמטורג של התיאטרון ההונגרי של קלוז'. הוא נטל חלק חשוב בפיתוח ספרות הדרמה ההונגרית ברומניה ולחם למען פיתוח "שפת תיאטרון" מודרני ותקני.
אימרה כתב סיפורים קצרים, שירים ומאמרים אסתטיים, והיה מבקר התיאטרון ב"עיתון המזרחי" (Keleti Újság) (1923–1922). כרך ספרו ראה אור בשם ד"ר ינה ינוביץ' והתיאטרון. (קלוז', 1922). הוא חיבר גם את ד"ר ינה ינוביץ', שלושים שנות משחק ועשרים ושתיים שנות מנהל תיאטרון. אלבום זיכרון, כולל מחקר תולדות התיאטרון של ינוביץ' (אוראדיה, 1924).
הוא עיבד למחזה את הרומן של גזה טאברי "זכר האייל" עבור תיאטרון סיגליגט באוראדיה.
הוא העלה על במת התיאטרון את מחזהו של הסופר ומחזאי היהודי-אוסטרי ארתור שניצלר בשם רייגן (Reigen) שהועלה בבכורה ב-1921 בשם "ריקוד מעגל".
הוא תרגם יצירות של המחזאי השוודי יוהאן אוגוסט סטרינדברג (סונטת הרוחות).
תרגם גם את יצירתו של המחזאי הגרמני פרנק ודקינד (תיבת פנדורה).
היה כתב בשבועון Revü בסאטו מארה (1932–1933).
כיהודי נלקח לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודי עבור הצבא ההונגרי) במלחמת העולם השנייה ומת במקום לא ידוע.
עבודותיו (מבחר)

ינה ינוביץ' והתיאטרון ; איגוד השחקנים של טרנסילבניה ובאנאט, קולוז'וואר, 1924
כמו היין החדש (מחזה, הוצג בתיאטרון האופרטה של בודפשט, בודפשט, 1927)
תיאטרון. אוסף מחקרים, אסתטיקה תיאטרלית והרצאות באוניברסיטה, אוראדיה, 1939
מאמרים קשורים

עיתונות התיאטרון ההונגרי ברומניה
לקריאה נוספת

Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés II. (G–Ke). Főszerk. Balogh Edgár. Bukarest: Kriterion. 1991. ISBN 973-26-0212-0
הערות שוליים

↑  Névváltoztatás a M. K. Belügyminisztérium 27580/1911. sz. rendelete alapján.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 121535826   WorldCat (עם VIAF): 121535826
ריק פוקס

| --- | --- |

פוקס במדי לוס אנג'לס לייקרס, 2002
 לידה:  24 ביולי 1969 (בן 55) טורונטו, אונטריו, קנדה
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית
 דראפט:  בחירה מספר 24, 1991 בוסטון סלטיקס
 קבוצות כשחקן
 1991–1997 1997–2004:  בוסטון סלטיקס לוס אנג'לס לייקרס
 הישגים כשחקן
 3 זכיות באליפות ה-NBA‏ (2000–2002) חמישיית הרוקיז השנייה של העונה (1992)
אולריק אלכסנדר "ריק" פוקס (באנגלית: Ulrich Alexander "Rick" Fox; נולד ב-24 ביולי 1969) הוא כדורסלן עבר קנדי-בהאמי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1991–2004. כשחקן לוס אנג'לס לייקרס זכה ב-3 אליפויות NBA בעונת 2000, 2001 ו-2002. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 9.6 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
בשנת 1994 השתתף פוקס כשחקן בסרט הקולנוע Blue Chips (אנ'), ומאז שיחק בעשרות סרטים וסדרות טלוויזיה שונות.
נעורים וקריירת מכללות

פוקס נולד בטורונטו שבקנדה, לאם קנדית ואב באהמי. אמו, דיאן גירייס, הייתה אתלטית אשר התחרתה בקפיצה לגובה ובפנטאתלון באולימפיאדת טוקיו (1964). בילדותו עברה משפחתו להתגורר בנסאו שבאיי הבהאמה, ובשנת 1984 עברה לאינדיאנפוליס, ארצות הברית.
בין השנים 1987–1991 למד פוקס באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן דין סמית'. בעונת 1990/1991 קלע 16.9 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את הקבוצה לשלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 9 שנים. במשחק חצי הגמר השיג פוקס 13 נקודות, 9 ריבאונדים ו-7 אסיסטים, אך קלע רק 5 מתוך 22 הזריקות שלקח (22.7%), וקבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת קנזס בתוצאה 73–79. בסיום העונה נבחר פוקס לחמישיית העונה של מחוז ה-ACC.
קריירה ככדורסלן > בוסטון סלטיקס

בדראפט ה-NBA 1991 נבחר פוקס על ידי בוסטון סלטיקס בבחירה ה-24. בעונת הרוקי שלו קלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפו מהספסל של לארי בירד בעונתו האחרונה בקריירה. בעונת 1996/1997 רשם שיאי קריירה של 15.4 נקודות ו-2.2 חטיפות (חמישי בליגה) בממוצע למשחק, אך הסלטיקס סיימו במקום האחרון באזור המזרחי, עם מאזן שלילי 15–67 (18.3%).
קריירה ככדורסלן > לוס אנג'לס לייקרס

באוגוסט 1997, לאחר 6 עונות בבוסטון, חתם פוקס על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס. בעונת 1997/1998 קלע 12.0 נקודות למשחק כשחקן חמישייה, וסייע ללייקרס להעפיל לגמר המערב, בו הודחו על ידי יוטה ג'אז. בעונת 1999/2000 לקח חלק בזכייתה של הקבוצה באליפות ה-NBA, כמחליפו מהספסל של גלן רייס. בשתי העונות העוקבות שימש כשחקן חמישייה קבוע, וזכה עם הלייקרס בשתי אליפויות נוספות; בסדרת גמר 2001 מול פילדלפיה 76' היה הקלעי השלישי של הקבוצה (אחרי שאקיל אוניל וקובי בראיינט) עם 9.8 נקודות למשחק, כולל 20 נקודות במשחק החמישי והאחרון של הסדרה; בגמר 2002 שוב קלע פוקס 9.8 נקודות למשחק, כקלעי הרביעי של הלייקרס (אחרי אוניל, בראיינט ודרק פישר), בעוד קבוצתו הביסה את ניו ג'רזי נטס בתוצאה 4–0.
בעונת 2003/2004 העפיל עם הלייקרס לגמר ה-NBA בפעם הרביעית, אך הפעם קבוצתו הפסידה מול דטרויט פיסטונס, בתוצאה 1–4. בסיום אותה עונה הועבר בטרייד בחזרה לסלטיקס, אך הוא מיד שוחרר ממנה ופרש ממשחק, בגיל 34.
קריירה ככדורסלן > נבחרת קנדה

בשנת 1990 השתתף פוקס באליפות העולם בכדורסל כשחקן נבחרת קנדה. לאורך הטורניר קלע 12.2 נקודות בממוצע למשחק, ונבחרתו סיימה במקום ה-12 (מתוך 16). באליפות העולם בכדורסל 1994, אשר נערכה בקנדה, הוביל את קלעי הנבחרת המארחת עם 16.2 נקודות למשחק, והיא סיימה במקום השביעי.
קריירה כשחקן קולנוע

בשנת 1994, בעודו שחקן הסלטיקס, השתתף לראשונה בסרט קולנוע כשגילם שחקן כדורסל בסרטו של ויליאם פרידקין "Blue Chips" (אנ'). שנתיים לאחר מכן שוב גילם כדורסלן בסרט "אדי" (אנ'), לצד וופי גולדברג, ובשנת 1998 השתתף בסרטו של ספייק לי "יש לו את זה" (אנ'), בכיכובו של דנזל וושינגטון.
בשנת 1997 החל לשחק בסדרת הדרמה "אוז", ועד לשנת 2003 הופיע ב-11 פרקים. ב-2003 שיחק בסרט המשפחה "בורות" (אנ'). בשנת 2006 שיחק לצד אלק בולדווין בסרט "הפעם הראשונה של מיני" והופיע ב-5 פרקים של סדרת הדרמה "מגרש ביתי", ובשנה העוקבת שיחק בשני פרקים בסדרה "בטי". בשנת 2010 הופיע כשחקן אורח בפרק אחד של "בית הבובות", וב-2011 שיחק בפרק אחד של הסיטקום "המפץ הגדול". ב-2015 השתתף בסרט הקומדיה "Dope" (אנ'), ושיחק בסרט הטלוויזיה "שארקנדו 3: אוי, אלוהים לא!", השלישי בסדרת סרטי "שארקנדו". בין השנים 2015–2017 הופיע בסדרות "איי זומבי", "חסרי בושה" ו"מחשבות פליליות". בשנת 2017 החל לככב בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "גרינליף", בתור דריוס נאש. ב-2018 שב לשחק בעונה השלישית, אך לא שב לעונה הרביעית ב-2019.
חייו האישיים

בין השנים 1999–2004 היה פוקס נשוי לזמרת ונסה ויליאמס, ולשניים בת משותפת. בשנת 2007 שיתפו השניים פעולה בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "בטי", בה השתתף פוקס כשחקן אורח. בין השנים 2009–2014 היה במערכת יחסים עם השחקנית אלייזה דושקו.
בשנת 2010 השתתף פוקס בתוכנית הריאליטי רוקדים עם כוכבים, לצדה של הרקדנית שריל ברק.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות ה-NBA של פוקס, באתר basketball-reference.com
1 2  ריק פוקס, באתר IMDb
↑  Heel Feet, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 1 באפריל 1991
↑  סטטיסטיקות המשחק בין UNC ל-קנזס, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של פוקס, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1991, באתר basketball-reference.com
↑  פוקס חותם על חוזה בלייקרס, באתר אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, 6 באוגוסט 1999
↑  סטטיסטיקות המשחק בין לוס אנג'לס לפילדלפיה, באתר basketball-reference.com
↑  הסלטיקס מצרפים את גארי פייטון וריק פוקס, באתר ESPN,‏ 6 באוגוסט 2004
↑  בוסטון סלטיקס משחררת את פוקס, באתר הקבוצה, 30 בספטמבר 2004
↑  הסטטיסטיקות של פוקס באליפות העולם 1990, בארכיון אתר פיב"א
↑  הסטטיסטיקות של פוקס באליפות העולם 1994, בארכיון אתר פיב"א
↑  פוקס ו-ויליאמס מתגרשים, באתר USA Today,‏ 10 באוגוסט 2004
↑  פוקס ודושקו נפרדים, באתר eonline.com,‏ 24 ביוני 2014
↑  פוקס וברק הודחו מ"רוקדים עם כוכבים", באתר ABC,‏ 3 בנובמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810535749305606  BnF: cb141784998 (data)  ISNI: 0000 0001 1468 3314  LCCN: no2008094778  VIAF: 17038650   WorldCat (עם VIAF): 17038650 
פוקס בשנת 2009
קרב אל-חסכה (2022)

קרב אל-חסכה היה מתקפה רחבת היקף של ארגון המדינה האסלאמית שמטרתה הייתה לשחרר לוחמים של הארגון שנעצרו ונכלאו בכלא סינא שבאל-חסכה שבסוריה. הקרב הביא לניצחון אסטרטגי חלקי ולניצחון תעמולתי למדינה האסלאמית, כאשר מאות אסירים, כולל אמירים חשובים, שוחררו מהשבי. במתקפה הייתה המתקפה הגדולה ביותר שביצע ארגון המדינה האסלאמית מאז שאיבד את שטחו האחרון בסוריה ב-2019.
במשך יותר משבוע, דאעש והכוחות הדמוקרטיים הסורים לחמו בכלא סינא. 346 לוחמים של ארגון דאעש נהרגו בקרבות, בעוד שהכוחות הסוריים הדמוקרטיים ספגו 154 הרוגים בעת שניסו להחזיר את השליטה על הכלא. לפני המתקפה, הכוחות הסוריים הדמוקרטיים כלאו בכלא כ-3,500 אסירים. נכון ל-31 בינואר 2022, 400 מהאסירים שנמלטו בקרב לא אותרו.
ציר זמן > 20 בינואר

הגל הראשון של המתקפה התרחש בשעת לילה מאוחרת ב-20 בינואר, כאשר כוחות של המדינה האיסלאמית פוצצו מכונית תופת שכוונה לעבר הכלא. במקביל לפיצוץ מכונית התופת לוחמים של דאעש החלו לפתוח באש על הכלא בנשק כבד.
המתקפה גרמה למרד אסירים בכלא שבה הצליחו האסירים להשיג נשק מנשקיית הכלא ולאחר מכן האסירים החלו בהתקפה מלאה על צוות הכלא. הכלא נכבש לאחר מכן על ידי אסירים חמושים וכמה אסירים הצליחו להימלט.
ציר זמן > 21 בינואר

העימותים נמשכו גם למחרת. לוחמי המדינה האיסלאמית פשטו לאזור אל-זוחור בעיר אל-חסכה. הכוחות הסוריים הדמוקרטיים הגיבו במהירות ובתמיכת מטוסי הקואליציה הבינלאומית פגעו בעמדות של המדינה האסלאמית.
הכוחות הסוריים הדמוקרטיים איתרו ועצרו 89 מהאסירים שנמלטו מהכלא. החשמל בכמה חלקים בעיר אל-חסכה נותק עקב העימותים. במהלך העימותים מטוסי קרב אמריקאים ביצעו 2 תקיפות אוויריות על בניינים שהיו בשליטת המדינה האסלאמית בעיר.
המרכז הסורי לזכויות אדם דיווח כי נמשכו העימותים בין המדינה האסלאמית לכוחות הכורדים על השליטה בכלא ובאזורים הסובבים אותו.
בשעות הערב, מטוסי הקואליציה ירו נורי תאורה מעל אל-חסכה, בעוד עימותים קשים התרחשו סביב בית הכלא ושכונות ג'וויראן ואל-זוחור. לאחר מכן דווח כי חמושי המדינה האיסלאמית לקחו כמה לוחמים של הכוחות הסוריים הדמוקרטיים כבני ערובה. מספר אזרחים שסירבו לסייע ללוחמי דאעש שנמלטו נטבחו וגופותיהם חוללו בבתיהם.
ציר זמן > 22 בינואר

הלחימה נמשכה במהלך הלילה ונמשכה עד שעות הבוקר המוקדמות כשמסוקי הקואליציה הקיפו את האזורים מעל שטחי הליחמה. במהלך הלילה 5 לוחמים כורדים ו-6 לוחמי המדינה האסלאמית נהרגו בעימותים הלילה. הכוחות הסוריים הדמוקרטיים טענו שהם הצליחו לאתר ולעצור עוד 41 אסירים נמלטים, מה שהביא את מספר האסירים שנתפסו ל-130.
במהלך היום התרחשו עימותים אלימים באזורים סביב הכלא, כאשר כוחות הקואליציה פתחו בתקיפות אוויריות על עמדות ומבנים שבידי דאעש. מסוק תקיפה אמריקאי מסוג אפאצ'י נשלח לאזור והחל לתקוף קבוצת לוחמי דאעש שהקימה עמדות בבית קברות סמוך. 11 פעילי דאעש נוספים נהרגו בקרבות שהתפתחו ו-6 אסירים נוספים שנמלטו נעצרו.
הכוחות הסוריים הדמוקרטיים דרשו באמצעות כריזה מלוחמי דאעש הנצורים להיכנע. הדרישה נדחתה.
בעימותים נוספים במהלך היום, נהרגו עוד 5 חמושים של המדינה האסלאמית, 6 לוחמים כורדים ו-2 אזרחים נוספים בלחימה המתמשכת. סוכנות הידיעות סוכנות הידיעות של המדינה האסלאמית פרסמה צילומים שבהם נראים בני ערובה בתוך הכלא וצילומים של גופות של כמה סוהרים שנהרגו במהלך הקרב. הצהרה תקשורתית של מחלקת המדינה האמריקאית שיבחה את הכוחות הסוריים הדמוקרטיים על "התגובה המהירה" ללחימה באל-חסכה.
ציר זמן > 23 בינואר

בשעות הבוקר המוקדמות התרחשו עימותים אלימים בסביבת הכלא וסביבתו, כאשר הכוחות הסוריים הדמוקרטיים ניסו לחסל פעילי דאעש שעדיין לחמו בשכונות שסמוכות לבית הכלא. בעימותים נהרגו 16 לוחמי דאעש ו-5 לוחמים כורדים.
בהמשך היום, כוחות כורדים השיבו את השליטה סביב בית הכלא והצליחו לפרוץ לבית הכלא, מה שגרם לחילופי אש בבניין בית הכלא בין לוחמים כורדים ללוחמי המדינה האסלאמית. הלחימה נמשכה באזורי הכלא. 7 חמושים של המדינה האסלאמית ו-6 לוחמים כורדים נהרגו בקרבות.
הכוחות הסוריים הדמוקרטיים העריכו כי 150–200 פעילים של דאעש עדיין נלחמו באופן פעיל בכלא ובאזורים הסובבים אותם וכי הם טרם שחררו אף אחד מבני הערובה ששבו. הכוחות הסוריים הדמוקרטיים הכריזו על עוצר של שבוע, שהשפיע על כל העיר, על מנת למנוע מתאי טרור של דאעש לשלוח תגבורת לאזור.
ציר זמן > 24 בינואר

בבוקר, מטוסי הקואליציה חידשו את התקפותיהם על עמדות דאעש בכלא, ופגעו באזורים שעדיין נשלטו על ידי אסירים חמושים. הכוחות הסוריים הדמוקרטיים הסתערו מאוחר יותר על החלקים הנותרים של הכלא שעדיין היו בשליטת לוחמים חמושים של המדינה האסלאמית שסירבו להיכנע, ושחררו כמה בני ערובה. העימותים נמשכו באזורים מחוץ לכלא, שם מספר לוחמים של המדינה האסלאמית סירבו להיכנע.
המרכז הסורי לזכויות אדם דיווח כי עשרות לוחמי דאעש ואסירים שהחזיקו מעמד בכלא א-סינה הסגירו את עצמם לכוחות הכורדים.
בהמשך היום התנהל משא ומתן בין הכוחות הסוריים הדמוקרטיים לבין האמיר של המדינה האסלאמית שאחראי על האסירים החמושים לגבי מצבם של בני הערובה שנלקחו על ידי דאעש בכלא. שני הצדדים הסכימו שמספר בני ערובה ישוחררו בתמורה שלוחמי דאעש שנפצעו בקרבות יקבלו טיפול רפואי במרפאת שדה. חמישה לוחמי דאעש מתו מפצעיהם לפני שהספיקו לקבל טיפול. דווח כי קבוצה של לוחמי דאעש זרים עדיין מסרבת להיכנע וממשיכה להילחם בכוחות הכורדים באזור של בית הכלא.
ציר זמן > 25 בינואר

בעקבות ההסכם שהושג בין דאעש לכוחות הסוריים הדמוקרטיים, 15 בני ערובה שהוחזקו בידי המדינה האסלאמית שוחררו, אך הארגון המשיך להחזיק בשבי 27 בני ערובה נוספים. העימותים התחדשו באזורים הסובבים את הכלא במהלך פעולות סריקה של כוחות הכורדים והקואליציה, בפעולות נהרגו עוד 7 לוחמים של המדינה האסלאמית.
מאוחר יותר באותו היום, הכוחות הסוריים הדמוקרטיים והקואליציה טיהרו חלקה שלמה בכלא סינה מחמושי דאעש. כלי רכב משוריינים של הקואליציה נכנסו למתחם בית הכלא. חמושים של המדינה האסלאמית ירו לעבר המשוריינים. הכוחות הסוריים הדמוקרטיים פינו כ-50 אסירים מהאזור.
ציר זמן > 26 בינואר

העימותים בשכונות אל-זוחור וג'וואראן המשיכו, כאשר כוחות הכורדים והקואליציה פתחו בשורה של סריקות כדי לאתר את לוחמי דאעש שנותרו. במהלך פעולות אלו נהרגו 5 לוחמים של המדינה האסלאמית ו-4 לוחמים של הכוחות הסוריים הדמוקרטיים 17 בני ערובה נוספים שהוחזקו בכלא סינא שוחררו משבי דאעש.
ציר זמן > 27 בינואר

עד ל-27 בינואר הכוחות הסוריים הדמוקרטיים וכוחות והקואליציה השתלטו מחדש על חלק ניכר מכלא סינא ומרבית מכוחות דאעש באזור נכנעו או נהרגו. העימותים נמשכו כאשר 20–40 לוחמי דאעש סירבו להיכנע והתבצרו במרתף של אחד מבתי הכליאה של הכלא. במהלך הסתערות של הכוחות הסוריים הדמוקרטיים על הכלא, בערב שבין 26 בינואר ועד הבוקר של 27 בינואר, נהרגו 26 חמושים של המדינה האסלאמית ו-5 לוחמים של הכוחות הסוריים הדמוקרטיים.
בהמשך היום נהרגו עוד 17 לוחמי דאעש בעימותים אלימים עם הכוחות הכורדים באזור כלא סינא.
ציר זמן > 28 בינואר

העימותים נמשכו בשכונות ג'וויראן ואל-זוחור בין לוחמי דאעש לכוחות הסוריים הדמוקרטיים. העימותים נמשכו באזורים מסוימים בכלא סינא שבהם עשרות לוחמי דאעש עדיין סירבו להיכנע והסתתרו במרתף הכלא והיו מוגנים מפני תקיפות אוויריות. 18 לוחמים של הכוחות הסוריים הדמוקרטיים ועוד 7 חמושים של ארגון המדינה האסלאמית נהרגו בעימותים.
בהמשך היום, במהלך סריקה באחת השכונות הסמוכות, נורה למוות לוחם של הכוחות מיוחדים של הכוחות הסוריים הדמוקרטיים על ידי חמוש דאעש, שנהרג בעצמו לאחר שהמבנה שבו הסתתר פוצץ על ידי הכוחות הסוריים הדמוקרטיים.
ציר זמן > 29 בינואר

קבוצה של 3 מחבלים מתאבדים של שהשתייכו לארגון המדינה האסלאמית כבשה מבנה בשכונת קומין ולקחה 4 אזרחים כבני ערובה. הבניין שכבשו הוקף במהירות על ידי לוחמים של הכוחות הסוריים הדמוקרטיים. האירוע קרה לאחר שהתחדשו העימותים באזורי הכלא. לוחמי הכוחות הסוריים הדמוקרטיים, בפיקוח כוחות אמריקאים, פתחו מאוחר יותר במבצע לשחרור בנ הערובה. 2 מהמחבלים התאבדו והשלישי חוסל על ידי הכוחות הסוריים הדמוקרטיים. 6 לוחמים נוספים שהשתייכו לארגון נעצרו באותו היום.
בהמשך היום נהרגו 5 לוחמי דאעש בעימותים עם בכלא סינא. זמן קצר לאחר מכן, קבוצה בהנגת אמיר בשם "אבו עבאידה" שכללה 20 לוחמים נכנעה לכוחות הסוריים הדמוקרטיים בכלא סינא.
ציר זמן > 30–31 בינואר

ב-30 בינואר, הכוחות הסוריים הדמוקרטיים החזירו לעצמם את השליטה המלאה על כלא סינא והשכונות שמסביב, ובכך הסתיים הקרב בן 10 הימים. עוד 4 לוחמי הכוחות הסוריים הדמוקרטיים נהרגו, בעוד ש-3 חמושים נוספים של ארגון המדינה האסלאמית נעצרו. בתחילת ה-31 בינואר, הכוחות הסוריים הדמוקרטיים הודיעו שהם החזירו לעצמם את השליטה המלאה באזור.
הפריצה לכלא הייתה הקרב הגדול והקטלני ביותר בו שבו היה מעורב דאעש באזור מ־2019 אז איבד הארגון את המעוז האחרון שלו בסוריה בקרב באע'וז פוקאני.