stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיאטת כביש
הערות שוליים

↑  Evaluation of Lane Reduction "Road Diet" Measures on Crashes - FHWA-HRT-10-053, www.fhwa.dot.gov
↑  Summary Report: Evaluation of Lane Reduction "Road Diet" Measures and Their Effects on Crashes and Injuries - FHWA-HRT-04-082, www.fhwa.dot.gov
↑  Hilary Brueck, Kelly McLaughlin, Ellen Cranley, California's Camp Fire killed 85 people, but the death toll is still changing as DNA from remains gets identified, Business Insider (באנגלית אמריקאית)
↑  Butte County Grand Jury Report 2008/2009 Wildfire & Safety Considerations For Butte County General Plan 2030, Butte County Court
↑  Red Spot In Cd 14, Mayor Sam's Sister City - Home of Los Angeles Politics: Mayor Sam Exclusive: The Deadly Consequences of Road Diets by Christopher LeGras, Mayor Sam's Sister City - Home of Los Angeles Politics, ‏2018-11-25
| רכיבה על אופניים |
| --- | --- | --- |
| כללי | אופניים • אופניים חשמליים • רכיבה על אופני הרים • רכיבת כביש • אופני עיר |  |
| אמצעי תחבורה | יוממות אופניים • חוקים לרכיבה על אופניים • שליח באופניים • שירות השכרת אופניים • שירות שיתוף אופניים • טיולי אופניים • אופני משא • תחבורה פעילה |  |
| רכיבת פנאי | מרוץ אופניים • מרוץ אופני כביש • מרוץ אופני מסלול • מרוץ אופני BMX • מרוץ סייקלוקרוס • סייקלוספורטיב • פרי רייד  • רכיבה למרחקים ארוכים • רכיבת טריאל על אופני הרים • טריאתלון • מרוצי אופניים • רוכבי אופניים  • רכיבה אומנותית • ספינינג |  |
| בטיחות ותשתיות | שביל אופניים • אזורים ידידותיים לרוכבי אופניים • חניה לאופניים • בטיחות בעת רכיבה על אופניים • תשתיות אופניים • רכיבתיות • הנדסת תשתיות לאופניים • דיאטת כביש |  |
| שונות | מכונאי אופניים • שימוש מלחמתי באופניים • תחבורה בת קיימא • אספנות אופניים |  |
דן לנדאו

דן ג'סטין לנדאו (נולד ב-12 באפריל 1970) הוא עורך דין שכיהן כמנכ"ל הכנסת בשנים 2009 – 2013.
ביוגרפיה

לנדאו הוא בוגר ישיבת הר עציון במסגרתה שירת בחיל השריון כחייל הסדר, בעל תואר במשפטים ומוסמך לעריכת דין. במהלך הכנסת ה-15 שימש כעוזרו הפרלמנטרי של חבר הכנסת ראובן ריבלין. לאחר מינויו של ריבלין לשר התקשורת עבר עמו למשרד ושימש ראש מטה השר. מתוקף תפקידו עמד בראש צוות מקצועי שהמליץ להמיר את פעילות משרד התקשורת ברשות עצמאית. אחריותו השוטפת במשרד התקשורת כללה ריכוז הקשר עם הכנסת ומשרדי הממשלה השונים.
לאורך כהונת הכנסת ה-16, בעקבות מינויו של ריבלין ליושב ראש הכנסת, שימש לנדאו ראש לשכת היו"ר. בתקופה זו עמד בראש פרויקט ההקמה של ערוץ הכנסת וליווה את הליך החקיקה הכרוך בהקמתו ומכרז הזכיינות לגוף המשדר. כן הוא ליווה את פעילות מרכז המחקר והמידע של הכנסת בתקופת הקמתו, והציג את עמדת היו"ר בישיבות הוועדה להכנת כללי אתיקה לחברי הכנסת. לאחר פיזור הכנסת ה-16 ולקראת התכנסות הכנסת ה-17 החליטו יו"ר הכנסת ומזכיר הכנסת להעסיק את לנדאו דרך חברת מאסטרפלאן לזמן מוגבל בגלל היותו בעל הניסיון היחיד בנושא פרויקט הקמת מרכז מבקרים של הכנסת שהיה אז בעיצומו. מבקר המדינה מתח ביקורת על הסדר העסקה זה ובעקבות זאת ביטל מנכ"ל הכנסת הנכנס את פרויקט מרכז המבקרים וסיים את ההתקשרות עם לנדאו.
בשנים 2006–2009 עסק בעריכת דין באופן פרטי והתמקד בייצוג משפטי בבג"ץ ובפרויקטים בתחום התקשורת. בשנת 2008 הציג מועמדותו לתפקיד יו"ר המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין.
לאחר כינון הכנסת ה-18 ובחירתו מחדש של ריבלין לתפקיד יו"ר הכנסת, באפריל 2009 מונה לנדאו למנכ"ל הכנסת ואושר לתפקיד על ידי ועדת הכספים. בתפקיד מנכ"ל הכנסת שם לנדאו דגש על ניהול המשכן על פי תקנים מקובלים של חברות עסקיות, כולל הכנת תוכניות עבודה שנתיות ורב שנתיות ופרסום מרבי של פעילות הכנסת להגדלת השקיפות. בין השאר שודרג אתר האינטרנט של הכנסת, הוגברו השידורים הישירים ממליאת הכנסת ומוועדות הכנסת באמצעות ערוץ הכנסת והאינטרנט, הוגדל באופן ניכר מערך הדוברות של הכנסת, וכן הורחבו ימי הביקור בכנסת, פותחו סיורים ייחודים ותוכניות חינוכיות לקהלים בכל הגילאים ומותאמים לנושאים שונים ומגוונים, דבר שהביא להכפלת מספר המבקרים בכנסת.
כיום משמש לנדאו סמנכ"ל רגולציה ברכבת ישראל.
לנדאו הוא בנו של דוד לנדאו, נשוי ואב לחמישה. מתגורר באפרת.
הערות שוליים

↑  חזקי עזרא, מנכ"ל חדש לכנסת: דן לנדאו, באתר ערוץ 7, 1 באפריל 2009
↑  אריק בנדר, שמחה רבה - ביבי הגיע, פגרת הפסח נכנסה, באתר nrg‏, 2 באפריל 2009
↑  הוועדה הציבורית להכנת הצעה לקובץ כללי אתיקה לחברי הכנסת, ישיבה מס' 35 - 20 ביוני 2005, בכנסת - כללי אתיקה בנושא שדלנים בכנסת, באתר הכנסת
↑  מבקר המדינה, סוגיות במינהל הכנסת, בדוח השנתי מס' 57ב לשנת 2006 ולחשבונות שנת הכספים 2005, עמ' 3-12
↑  שאול אמסטרדמסקי, מנכ"ל חדש לכנסת: דן לנדאו - בעבר ראש לשכתו של ריבלין, באתר כלכליסט, 1 באפריל 2009
↑  יהונתן ליס, דיוני הכנסת - מעכשיו בשידור חי ברשת, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309240505171  VIAF: 299079888   WorldCat (עם VIAF): 299079888
דהומיי הצרפתית

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 שפה נפוצה:  צרפתית 
 גאוגרפיה
 יבשת:  אפריקה 
 היסטוריה
 הקמה:  מלחמת צרפת-דהומיי השנייה
 תאריך:  1894
 פירוק:  עצמאות
 תאריך:  1960
 ישות קודמת:   ממלכת דהומיי
 ישות יורשת:  בנין רפובליקת דהומיי
 
דהומיי הצרפתית הייתה מושבה צרפתית וחלק מאפריקה המערבית הצרפתית בשנים 1894 עד 1958.  לאחר מלחמת העולם השנייה, עם הקמת הרפובליקה הצרפתית הרביעית בשנת 1947, הפכה דהומיי לחלק מהאיחוד הצרפתי עם אוטונומיה מוגברת. ב-11 בדצמבר 1958 הוקמה הרפובליקה הצרפתית החמישית והאיחוד הצרפתי הפך לקהילה הצרפתית. המושבה הפכה לרפובליקה של דהומיי בשלטון עצמי בתוך הקהילה, וכעבור שנתיים ב-1 באוגוסט 1960 היא קיבלה עצמאות מלאה (ובשנת 1975 שינתה את שמה לבנין).
היסטוריה > ממלכת דהומיי

במהלך המאה ה-13, תושבי יורובה הילידים באזור ניז'ר המערבי נשלטו על ידי קבוצה של ראשי שבטים, אך במהלך המאה ה-17 שליט יחיד המכונה 'האובה' תפס שליטה והקים את ממלכת דהומיי. תחת השושלת שהקים אווארה הגדול, המפורסם ביותר מבין האובות, שטח דהומיי התרחב וכיסה אזור בין הדלתא של נהר ניז'ר לבין מה שהיא כיום העיר הניגרית לאגוס. האובות הביאו שפע גדול ומדינה מאורגנת ביותר לבנין. הם גם הקימו יחסים טובים וסחר עבדים נרחב עם הפורטוגזים והולנדים שהגיעו מהמאה ה-15 ואילך.
דעיכת האובות החלה במאה ה-18 כאשר החלה סדרת מאבקי כוח פנימיים שנמשכה עד המאה ה-19.
היסטוריה > קולוניה

ההשתלטות והקולוניזציה של צרפת על ממלכת דהומיי החלו בשנת 1872. מלחמת צרפת-דהומיי הראשונה בשנת 1890 החלישה אותה עוד יותר. מלחמת צרפת-דהומיי השנייה הביאה לכך שהממלכה הפכה לפרוטקטורט צרפתי בשנת 1894.
צו מ-22 ביוני 1894 יצר את מושבת דהומיי, שאמורה הייתה להשתלב באפריקה המערבית הצרפתית בשנת 1904.
תחת הצרפתים הוקם נמל בקוטונו ונסללו מסילות ברזל. מתקני בית הספר הורחבו על ידי משלחות רומיות קתוליות. בשנת 1946 נהפכה דהומיי לטריטוריה מעבר לים עם פרלמנט משלה ונציגות באספה הלאומית הצרפתית.
ב-4 בדצמבר 1958 היא הפכה לרפובליקה של דהומיי, שלטון עצמי באיחוד הצרפתי.
היסטוריה > עצמאות

ב-1 באוגוסט 1960 קיבלה רפובליקת דהומיי עצמאות מלאה מצרפת.
הנשיא הראשון של הרפובליקה היה אובר מאגה, שהיה ראש הממשלה במהלך השנה שהמדינה הייתה טריטוריה מעבר לים תחת שלטון צרפת.
הערות שוליים

↑  Mills, Ian (2017-09-13). "French Colonies - Benin (formerly Dahomey)". www.discoverfrance.net. נבדק ב-2017-09-13.
1 2  "HISTORY OF THE REPUBLIC OF BENIN". www.historyworld.net. נבדק ב-2017-09-13.
↑  "French Colonial Conquest of Dahomey in 1892 | HistoryNet". www.historynet.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-09-13.
↑  "The History of the Kingdom of Dahomey - Black History Month 2017". Black History Month 2017 (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-09-13.
↑  kästle, klaus. "History of Benin (formerly Dahomey)". www.nationsonline.org (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-09-13.
גשמיות

גֵּשְמיוּת, או גַּשְמוּת, בספרות העברית לדורותיה היא חומריות או גופניות.
גשמיות היא שם עצם מופשט של המונח "גֶשֶם" המוזכר בספרי מוסר ומחשבה בימי הביניים.
אטימולוגיה

בארמית, פירוש המילה "גֶשֶם" הוא "גוף". אך חדירתה העיקרית של המילה לשפה העברית הייתה בפילוסופיה היהודית של ימי הביניים, בהשפעת המונח הערבי גִ'סְם - מילה שתיארה גוף, אך מעבר לכך, גם "חומר", "דבר ממשי במציאות".
במחשבת היהדות > בימי הביניים

בימי הביניים עסקו חכמים, רבות בהגדרת מהות הגשמיות, בניסוח האפיונים של הגשמיות, וביחס בינה לבין למה שנתפס כרוחניות. רבנו בחיי ערך מיפוי בספרו חובות הלבבות לשיטתו של ”מדות שהן מורות על דמות וצורה גשמית”.
במחשבת היהדות, מוענק דגש רב להרחקת כל תואר גשמי מהאל. במיוחד קנתה לה מחשבה זו פרסום על ידי הספר מורה נבוכים שמרבה להאריך בשלילת כל גשמיות מהאל. כך גם, רבי יהודה הלוי כתב בספרו הכוזרי על האלוהים, ועל כללי האמונה: ”אנחנו מקיימים (את תפיסות) האחדות והקדמות  לאלהים יתברך וכו' ונרחיק הגשמות בכלל”.
מצוות התורה נתנו על מנת להתרחק מן הגשמיות בחיי היומיום ובתפיסת העולם, בכלל זה תפיסת האל בתכונה גופנית כל שהיא, ולהתקרב אל העניינים הרוחניים, על פי הוגים רבים. למעשה, חכמים והוגים היו מוטרדים מן השאלה: כיצד להשתחרר מן הגשמיות של העולם הזה ולפנות את מקומה, כביכול, לרוחניות; ועל כן, חקרו גם את הגבולות העמומים בין זו לזו. בספרו מורה נבוכים הבהיר הרמב"ם, רבי משה בן-מימון את חשיבות ההתרחקות מן ”התאוות הגשמיות”; הוא סבר ”כי השגת הנקי מן החומר הערום מן הגשמות לגמרי כבדה מאוד על האדם”. לעומת זאת, המלאכים ”אינם בעלי חומר ואין להם תכונה קיימת גשמית”‏. הרמב"ן, רבי משה בן-נחמן, הבין את הבריאה, כתהליך שבו ”האור העליון שנתגשם ברצון בוראו יתברך” הפך לממשות העולם הזה.
במחשבת היהדות > בעת החדשה

בחסידות הבעש"ט שראשיתה באמצע המאה ה-18, הוצעה התייחסות מחודשת אל הגשמיות, כאמצעי רצוי בעבודת האל. החסיד נקרא להאזין אל קולו של הבורא המדבר, כביכול, דווקא מתוך הגשמיות והחומריות הפשוטה והיומיומית. יחד עם זאת, כהמשך להגות ימי הביניים, נתפס הגוף כחוצץ ומעכב בפני רוחניות וקיום מצוות, כמו מצוות ואהבת לרעך כמוך; כך למשל, כתב רבי שניאור זלמן מלאדי בספר ההתניא:
”להיות גופו נבזה ונמאס בעיניו רק שמחתו תהיה שמחת הנפש לבדה הרי זו דרך ישרה וקלה לבא לידי קיום מצות ואהבת לרעך כמוך לכל נפש מישראל למגדול ועד קטן. כי מאחר שגופו נמאס ומתועב אצלו והנפש והרוח מי יודע גדולתן ומעלתן בשרשן ומקורן באלוקים חיים. בשגם שכולן מתאימות ואב א' לכולנה, ולכן נקראו כל ישראל אחים ממש מצד שורש נפשם בה' אחד, רק שהגופים מחולקים. ולכן העושים גופם עיקר ונפשם טפלה, אי אפשר להיות אהבה ואחוה אמיתית ביניהם, אלא התלויה בדבר לבדה”.
מקובל אצל חסידים, במיוחד בחסידות חב"ד, לאחל זה לזה במועדים ואירועים שפע ברכה ב"גשמיות וברוחניות".
ומאידך, הוצגה ואף הומלצה "התפשטות מגשמיות", שמשמעה היכולת והחוויה להבדל מההכרה והשיפוט השכלי ומהגוף וצרכיו, ולהתמקד בחוויה מעמיקה של הדבקות באל; זו נעשתה בחצרות חסידיים בדרך כלל על ידי תנועת הגוף, כמו ריקוד ושירה. בספרי המחשבה של החסידות, הודגש העבודה להגביר את ה"נפש האלוקית" המשתוקקת לרוחניות, על פני ה"נפש הבהמית" של האדם, המשתוקקת לתאוות גשמיות.
בעברית החדשה התהפכה כמעט משמעותו של המונח והמושג הגשמה, והוענק לו משמעות של מימוש הערכים הרוחניים, או משמעות מצוותית, בהקשר של יעדי התנועה הציונית בארץ ישראל, בראש ובראשונה התיישבות.
ראו גם

שלילת הגשמות
לקריאה נוספת

יעקב קלצקין, הערך: גשמיות, אוצר המונחים הפילוספיים, א-ד, ברלין: הוצאת אשכול, תרפ"ח.
יוחאי חקק, רוחניות מול גשמיות בישיבות הליטאיות, ירושלים : מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות, 2005.
זאב הרוי, שאלת אי-גשמיות האל אצל רמב"ם, ראב"ד, קרשקש ושפינוזה, בתוך: מחקרים בהגות יהודית, (עורכים: שרה א. הלר-וילנסקי, משה אידל), ירושלים: הוצאת מאגנס, תשמ"ט, עמ' 63-78.
תגית מאמרים אודות חומר ורוח זמינים לצפייה באתר ספריית אסיף.
תגית מאמרים אודות עבודה בגשמיות (חסידות) זמינים לצפייה באתר ספריית אסיף.
הערות שוליים

↑  על הגשם והרוח, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏23 בינואר 2011
↑  בחיי אבן פקודה, חובות הלבבות, פרק היחוד, י.
↑  יהודה הלוי, כוזרי, ד, כ"ה.
↑  יהודה הלוי, הכוזרי, א, ה
↑  משה בן-נחמן, מורה נבוכים, פתיחה
↑  רמב"ם, מורה נבוכים, א, מ"ט
↑  מורה נבוכים, א, מ"ט
↑  רמב"ן, פירוש על ספר שמות, ט"ז, ו
↑  שניאור זלמן מלאדי, ספר התניא, פרק לב, עמ' מא.
↑  הביטוי גשמיות ורוחניות, באתר חב"ד
↑  על 'נפש בהמית' ויחסיה עם הנפש האלוקית, באתר דעת
דניאל בובה

| --- | --- |

דניאל בובה
 לידה:  23 במרץ 1907 פלורייר, שווייץ 
 פטירה:  8 באפריל 1992 (בגיל 85) רומא, איטליה 
 ענף מדעי:  פרמקולוגיה
 מקום מגורים:  איטליה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ז'נבה 
 מוסדות:  מכון פסטר  ספיינצה – אוניברסיטת רומא 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1957)  חבר זר של החברה המלכותית (3 במאי 1962)  פרס קמרון של אוניברסיטת אדינבורו 
 בן או בת זוג:  Filomena Nitti 
 צאצאים:  Daniel Pierre Bovet 
 תרומות עיקריות
 גילוי תרופות מלאכותיות כגון אנטי-היסטמינים החוסמות פעילות אמינים שונים
 
דניאל בובה (איטלקית: Daniel Bovet‏; 23 במרץ 1907 – 8 באפריל 1992) היה פרמקולוג איטלקי יליד שווייץ, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1957.
בובה נולד בפלורייה שבשווייץ. הוא קיבל את הדוקטורט שלו מטעם אוניברסיטת ז'נבה בשנת 1929. באותה השנה עבר לצרפת ועבד במכון פסטר שבפריז עד 1947. לאחר מכן עבר לאיטליה.
בשנת 1957 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, על גילוי תרופות מלאכותיות כגון אנטי-היסטמינים החוסמות פעילות אמינים שונים.
ב-1964 התמנה לפרופסור באוניברסיטת ססארי. בשנים 1969–1971 שימש כראש המועצה הלאומית למחקר ברומא. אחרי כן שימש כפרופסור באוניברסיטת רומא לה ספיאנצה. ב-1982 פרש לגמלאות.
דניאל בובה נפטר ברומא בשנת 1992.
דורון עמית

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1982 (בן 42) קיבוץ העוגן, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
דורון עמית (נולד ב-29 באפריל 1982) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, מורה למשחק בבית ספר נתן אלתרמן שבנתניה ומטפל בעל תואר שני בפסיכודרמה.
ב-2014 זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הגרמני-טורקי שבנירנברג, גרמניה, זאת עבור השתתפותו בסרט הקולנוע הישראלי-גרמני "המסע של האנה". תפקידו זה סלל את דרכו של עמית להשתתף בעוד פרויקטים בגרמניה כגון סרט הקומדיה "Traumfrauen" של אולפני וורנר ברד'רס. עמית מעביר זה מספר שנים, סדנאות לבמאים ושחקנים ומלמד משחק במכללת סמינר הקיבוצים את מגמות בימוי ומשחק. בנוסף, הוא מרכז את מגמת אומנויות הבמה בחטיבת הביניים אורט אלתרמן בחטיבת הביניים שטקליס.
ביוגרפיה

עמית נולד וגדל בקיבוץ העוגן. הוא בנה של הזמרת אפרת ווייל עמית יוצאת להקת הנח"ל ונכדו של הצייר שרגא ווייל.
את שירותו הצבאי עשה כמפקד בחיל המודיעין.
עמית הוא בוגר בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים בשנת 2008 ובעל תואר ראשון בבימוי והוראת התיאטרון משנת 2012.
בשנת 2012, למד עמית בסטודיו למשחק של איוואנה צ'בק בלוס-אנג'לס, ארצות הברית.
בשנת 2014, נשא לאישה את זמרת האופרה המצו-סופרן ענת צ'רני.
בשנת 2020, הוסמך כמטפל בפסיכודרמה, לאחר שסיים לימודים לתואר שני בבית הספר לטיפול באומנויות שבאוניברסיטת חיפה.
תפקידים > קולנוע

בשנת 2011 שיחק בסרט הדרמה הישראלי "דייוויד וכמאל" של הבמאי היפני קיקו קוואסקי, שם שיחק לצד נתן רביץ, לירון לבו ורובא בלאל-עספור. ושיחק בסרט העלילתי הקצר "שטחים פתוחים" של הבמאי הצעיר ארז מיה.
בשנת 2013 שיחק בתפקיד אורח בסרטו של ערן ריקליס "להישאר בחיים ("זייתון") בכיכובו של השחקן האמריקאי סטיבן דורף.
בשנת 2014 שיחק בהפקה הישראלית-גרמנית "המסע של האנה" בתפקיד איתי. על תפקידו זה, זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הגרמני-טורקי שנערך בנירנברג, גרמניה. באותה שנה שיחק בסרט הגרמני "Traumfrauen" בתפקיד גיא כהן.
ב-2015 השתתף בסרט הקצר "הבתולה סוזי והקדושות מפתח תקווה" של דפנה פלד בתפקיד קדוש.
כמו כן, בשנת 2016 גילם את נועם, אחד החוקרים בסרט העלילתי הקצר "סמירה", יחד עם השחקן אורי גבריאל ועל-פי תסריט של ענת ברזילי.
תפקידים > תיאטרון

בשנת 2010 כיכב כפיטר פן במחזמר "פיטר פן" של תיאטרון חיפה ותיאטרון אורנה פורת.
משנת 2011 משחק בתיאטרון הבימה. שיחק במחזה של יוכי ברנדס "כי בנו בחרת" שביים איציק ויינגרטן, בהצגה "אם יש גן עדן" שביים משה קפטן, וב"החייל האמיץ שווייק" בבימויו של משה נאור ובכיכובו של אבי קושניר וכמו כן בהצגה "חיזור גורלי" שביים משה קפטן.
בסוף 2015 ובמהלך 2016 שיחק במחזה "מה עושים עם ג'ני?" בתיאטרון הבימה.
תפקידים > טלוויזיה

בשנת 2009 שיחק עמית בעונה השנייה של סדרת הדרמה המוזיקלית "דני הוליווד" בYes, בתפקיד מושיקו שטראוס, בנו של דני הוליווד, אליל הרוק. באותה שנה שיחק בעונתה החמישית של סדרה הנוער "ראש גדול", בתפקיד אורח, את יניב.
בשנת 2010 שיחק בתפקיד אורח בסדרה הקומית של ערוץ 2, "החיים זה לא הכל", את גברי. באותה שנה שיחק בסדרת הדרמה שיצר גידי רף ושודרה בערוץ 2, "חטופים", בתפקיד אהוד, בנו של דוקטור אוסטרובסקי (דליק ווליניץ).
בשנת 2011 גילם את דייוויד בסדרת הדרמה "פלפלים צהובים" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2. באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרת הפשע "אחת אפס אפס" בערוץ 10, וגילם את זוהר בסדרת הרשת "המכשפות משינקין" לצידן של נלי תגר ודנה זקס.
בשנת 2012 שב לגלם את אהוד בעונה השנייה של סדרת הדרמה "חטופים" בערוץ 2.
בשנת 2013 שיחק בתפקיד אורח בסדרה הקומית שיצר איתן צור, "פרופיל 64" בערוץ 10.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד אורח וגילם מתנחל בעונה השנייה של הסדרה הקומית "יום האם" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2.
בשנת 2020 גילם את ארז, חברו מהצבא של יאיר (רועי ניק), בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "קיבוצניקים" בHOT.
קריירת הוראה

כיום, במקביל לקריירת המשחק שלו, מלמד עמית את מגמת משחק ואת המכינה למשחק בסמינר הקיבוצים וכמו כן את מגמת בימוי.
דורון עמית העביר קורסים לשחקנים מקצועיים בשיתוף עם השחקן אודי פרסי, איתו פתח את הסטודיו למשחק "Just-Act וכיום מכין שחקנים מקצועיים לקראת אודישנים שונים.
האולין וולף

| --- | --- |

 לידה:  10 ביוני 1910 Clay County, ארצות הברית 
 פטירה:  10 בינואר 1976 (בגיל 65) Hines, מחוז קוק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Chester Arthur Burnett 
 שם במה:  Howlin' Wolf 
 מקום קבורה:  Oakridge Glen Oaks Cemetery 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-העשור של 1930 
 סוגה:  בלוז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, מפוחית פה 
 חברת תקליטים:  צ'ס רקורדס, RPM Records 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (1991) 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'סטר ארתור "האולין וולף" ברנט (באנגלית: Chester Arthur "Howlin' Wolf" Burnett (מילולית: זאב מיילל);‏ 10 ביוני 1910 - 10 בינואר 1976) היה מוזיקאי בלוז. נגן מפוחית, גיטריסט וזמר-יוצר, דמות מפתח הן בדלתא בלוז והן בבלוז של שיקגו. בשנת 2004 נבחר על ידי מגזין המוזיקה רולינג סטון למספר 51 ברשימת מאה האמנים הגדולים בכל הזמנים. האולין וולף נודע לא רק בשל המוזיקה שלו אלא גם בשל הופעתו, הוא התנשא לגובה של כשני מטרים ושקל כ-140 קילוגרם.
תולדות חייו

צ'סטר ארתור ברנט נולד בוויט סטיישן, מיסיסיפי למשפחה נוצרית אדוקה ונקרא על שם נשיאה ה-21 של ארצות הברית צ'סטר ארתור. בילדותו נהג להפחיד אותו סבו שאם לא יתנהג כשורה יבוא הזאב המיילל וייקח אותו, תוך חיקוי קולו של הזאב, להנאת הילד. לימים לקח לעצמו ברנט את השם "הזאב המיילל" כשם במה. כילד גדל אצל אמו שהייתה זמרת גוספל ואצל דודו שהתעלל בו. אביו עזב את הבית מערבה לכיוון הדלתא של מיסיסיפי. כאשר היה ברנט בן 13 עזב את אמו ואת דודו וצעד 100 קילומטרים על מנת לחבור לאביו ולעבוד בחוותו. הוא הגיע למולדת סגנון הדלתא בלוז ומגיל 18 למד מפוחית מסאני בוי ויליאמסון, נגינת גיטרה מצ'רלי פאטון ושירה מהאזנה לתקליטים של בליינד למון ג'פרסון. אמו ניתקה עמו את קשריה בטענה שהוא מנגן את "המוזיקה של השטן".
ברנט, שכבר נקרא האולין וולף החל להופיע במיסיסיפי וארקנסו ובשנת 1951 גילה אותו סם פיליפס מ"שירות ההקלטות של ממפיס", מי שלימים יגלה את אלביס פרסלי, ג'וני קאש, ליטל מילטון, בי בי קינג, ג'רי לי לואיס ואחרים. פיליפס החתים את האולין וולף לחברת סאן רקורדס והוציא את הסינגל שכלל את השירים "Moanin' At Midnight" ו-"How Many More Years". הוא זכה להצלחה והרבה להופיע, כאשר הופיע עם להקתו של אייק טרנר החל האולין וולף להשתמש בגיטרה חשמלית. למרות ההצלחה לה זכה בדרום עבר בשנת 1953 לשיקגו, שם הוחתם עד מהרה על ידי המפיק וילי דיקסון לחברת צ'ס רקורדס.
עולם הבלוז העירוני הקשוח של שיקגו באותה התקופה היה עולם תחרותי. האולין וולף התחרה בעיקר מול מאדי ווטרס, הם התחרו על נגני ליווי, על מקום במועדונים ועל מעריצים. הפרסונות הציבוריות שלהם היו נוגדות: ווטרס הפרוע והבוטה לעומת האולין וולף המעודן יותר, שניהל אורח חיים מהוגן והיה נשוי ללא שערוריות לאשתו לילי.
ב-1959 יצא אלבום הסולו הראשון של האולין וולף ב"צ'ס", "Moanin' in the Moonlight", שהיה אסופה של סינגלים ששוחררו קודם לכן. בשנות השישים הוציא כמה משיריו הידועים, שרובם נכתבו על ידי וילי דיקסון כ- "Spoonful" ,"Evil" ,"I ain't Superstitious", "Little Red Rooster", "Sittin' on the Top of the World" ועוד. בשנת 1965 הופיע יחד עם להקת האבנים המתגלגלות, שביצעו את "Little Red Rooster" באלבומם הראשון. ב-1967 הוציאה חברת צ'ס את האלבום "The Super Super Blues Band" בה שיתף פעולה עם בו דידלי ומאדי ווטרס.
ב-1970 נסע ללונדון שם הקליט את "The London Howlin' Wolf Sessions" יחד עם מעריציו הבריטים אריק קלפטון, סטיב וינווד, צ'ארלי ווטס וביל ווימן. האלבום נכלל במקום ה-79 ברשימת "200 האלבומים הנמכרים ביותר" של מגזין המוזיקה בילבורד. ב-1973 הקליט את אלבומו האחרון, "The Back Door Wolf" ב"צ'ס".
פרסים והוקרה

בשנת 1980 נבחר להיכל התהילה של הבלוז. ב-1991 נבחר להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
שלושה משיריו, "Smokestack Lightning", "Spoonful" ו-"The Red Rooster", נכללים ברשימת "500 השירים שהשפיעו על הרוק אנד רול" של היכל התהילה של הרוק אנד רול.
ב-1999 נבחר שירו "Smokestack Lightning" להיכל התהילה של פרס גראמי.
לקריאה נוספת

Segrest, James; Hoffman, Mark (2004). Moanin' at Midnight, The Life and Times of Howlin' Wolf. Pantheon Books. pp. 397. ISBN 0375422463
דלקת עורק הרקה

| --- | --- |

 תחום:  אימונולוגיה 
 תסמינים:  tenderness, עייפות, כאב ראש, ירידה במשקל, חום, jaw pain, דיפלופיה 
 טיפול:  סומטריפטן  טוסיליזומב  פרדניסולון  מתוטרקסט  פרדניזון 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/332483 
 DiseasesDB:  12938
 MeSH:  D013700
 MedlinePlus:  000448
 OMIM:  187360
 סיווגים
 ICD-10:  M31.5-M31.6
 ICD-11:  4A44.2 
 
כלי דם דלקתי בדלקת עורק הרקה, חלל העורק מוצר בגלל התסנין הדלקתי שבתוכו יש תאי ענק
דלקת עורק הרקה (באנגלית Giant cell arteritis; Temporal arteritis) היא מחלה דלקתית רב מערכתית הפוגעת בעורקים גדולים ובינוניים של הראש, הצוואר ובית החזה. העורק הנפגע ביותר הוא עורק הרקה אך ייתכנו פגיעות בעורקי המוח, הותין והעורקים הכליליים ועוד.
המחלה מופיעה בעיקר מעל גיל 50 ושכיחה יותר בנשים (פי 2 - 3) בהשוואה לגברים. נפוצה בעיקר באוכלוסייה הלבנה ושכיחה ביותר בסקנדינביה. זאת דלקת העורקים הנפוצה ביותר בגיל המבוגר.
האטיולוגיה של המחלה אינה ידועה אבל יש עדות למעורבות של המערכת החיסונית. משערים שעם עליית הגיל מופעים תהליכי "הזדקנות" בדפנות כלי הדם, נוצרים אנטיגנים חדשים המגרים את מערכת החיסון לתקוף אותם. בתהליך מעורבים תאי T מסייעים (Th 1), של מערכת החיסון התאי המגייסים לתהליך הדלקת מונוציטים ההופכים למקרופאגים. חלק מהמקרופאגים עובר איחוי ונוצרים תאי ענק הנותנים למחלה את שמה. התהליך הדלקתי גורם להיצרות כלי הדם עד כדי סתימתו גם עקב היווצרות קריש דם כתוצאה מאיגור טסיות דם באזור הדלקתי.
תסמיני המחלה

התסמינים הקשורים בכלי הדם הם כאב ראש רקתי עם רגישות לאורך עורק הרקה, כאבים בלסת בלעיסה, אירוע מוחי, אוטם שריר הלב ודיסקציה של הוותין.
סיבוך מסוכן הוא דלקת של עורק העין הגורם לפגיעה בראייה מטשטוש ראייה, פזילה ועד לעיוורון בלתי הפיך.
התסמינים המערכתיים הם: חום ממושך, חולשה, חוסר תיאבון, ירידה במשקל.
כן יש תסמינים דלקתיים במפרקים סינוביאלים בדומה לפולימיאלגיה ראומטיקה. יש חפיפה בין שתי המחלות וכיום חושבים שפולימיאלגיה ראומטיקה היא צורה קלה של דלקת עורק הרקה בה אין מעורבות של העורקים.
אבחנה

אבחנת המחלה מתבססת על הסתמנות קלינית אופיינית ובנוסף לכך בדיקות דם ואמצעי דימות.
ב-1990 פרסם האיגוד האמריקני לריאומטולוגיה חמישה קריטריונים עיקריים העלולים לסייע בקביעת האבחנה:
גיל מעל 50 שנים
הופעת כאב ראש חדש לרוב בצד אחד של הרקה
רגישות או דופק מוחלש על פני עורק הרקה
שקיעת דם מוחשת, מעל 50 מ"מ\שעה
ביופסיה חיובית מעורק הרקה
לקביעת האבחנה דרושים שלושה מתוך חמשת הקריטריונים רגישות וסגוליות הקריטריונים היא כ-90%. כשהביופסיה שלילית נדרשת תוספת של שני גורמים נוספים: תגובה מהירה ואפקיטיבית לסטרואידים ומעקב של צי שנה לפחות ללא עדות למחלה נוספת שתסביר את התסמינים שהיו לחולה.
מחקרים הראו שהאורך המיטבי של העורק הנבדק בביופסיה הוא 10 מ"מ וכי בהכפלת האורך וכן בלקיחת דגימה משני הצדדים יש הפחתה משמעותית בביופסיות עם תוצאה שלילית כוזבת בגלל שהתהליך הדלקתי אינו רציף ויש אזורים בלתי נגועים בין אזורי הדלקת.
אבחנה > בדיקות מעבדה

בדיקות הדם מראות סימני דלקת:
שקיעת דם מוחשת
חלבון מגיב C גבוה
עליה מתונה במספר הלויקוציטים
אנמיה של מחלה דלקתית עם רמת ברזל תקינה
עליה במספר טסיות הדם
עליה ברמת אנזימי הכבד בעיקר פוספטזה בסיסית.
אבחנה > בדיקות דימות

בדיקת אולטרה סאונד היא הנפוצה ביותר באבחון המחלה. בבדיקה חיובית מודגמת הילה שחורה (Dark halo) סביב עורק הרקה המייצגת כנראה את הבצקת שבדופן כלי הדם הנגרמת מהתהליך הדלקתי. הבדיקה יכולה לסייע בעיקר לשלילת האבחנה במטופלים הנמצאים לפי הסימנים הקליניים בסיכוי נמוך למחלה ולמנוע את הצורך בביופסיה. אם הבדיקה חיובית יש לבצע ביופסיה. כאשר יש חשש למעורבות כלי דם גדולים אפשר להיעזר בבדיקת PET-CT.
טיפול

תרופת הבחירה היא פרדניזון במינון התחלתי של 60 מ"ג ביום. המחלה מגיבה במהירות בשיפור מהיר בתסמינים. עם קביעת האבחנה יש להתחיל בטיפול מיידי עוד לפני ביצוע הביופסיה כדי למנוע סיבוכים בלתי הפיכים כמו אירוע מוחי ועיוורון. בשבועיים הראשונים אפשר עדיין לבצע את הביופסיה אולם לאחר מכן מתחילים השינויים הפתולוגים להיעלם. לאחר 2 - 4 שבועות יש להתחיל להקטין את המינון בהדרגתיות במשך 2 - 3 שנים.
מחקרים הראו שתוספת תרופות הנוגדות איגור טסיות (כמו אספירין 100 מ"ג ליום) או נוגדי קרישה, יכולה למנוע סיבוכים איסכמיים קשים.
לקריאה נוספת

דלקת עורקים של הרקה; הרפואה, כרך 153 חוב' 12, עמ' 747 - 750, דצמבר 2014