stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוכית כהת-גרון
טקסונומיה ואטימולוגיה > תת-מינים

תת-המינים נבדלים בגודלם ובגווני הנוצות של החלקים העליונים או התחתונים:
R. p. paludicola, (Vieillot, 1817) – אנגולה עד דרום טנזניה ודרום אפריקה. תת-המין הטיפוסי.
R. p. mauritanica, (Meade-Waldo, 1901) – מערב מרוקו, קטנה ובהירה. קטנה וכהה יותר בחלקים העליונים.
R. p. minor, (Cabanis, 1851) – סנגל וגמביה עד לצפון אתיופיה
R. p. schoensis, Reichenow, 1920 – מרכז אתיופיה
R. p. newtoni, Bannerman, 1937 – צפון-מזרח ניגריה ומערב קמרון. כהה יותר בחלקים העליונים, חלקים תחתונים חומים.
R. p. ducis, Reichenow, 1908 –מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אוגנדה, קניה, וצפון ומרכז טנזניה. קטנה וכהה יותר
תפוצה והתנהגות

הכוכית נמצאת בתפוצה רחבה באפריקה. זהו מין נודד חלקית, כאשר אוכלוסיות מסוימות מבצעות תנועות עונתיות.
כוכית כהת-גרון היא מין בעל הרגלי קינון קבוצתיים, כאשר זוגות רבים מקננים בצמוד זה לזה, בהתאם למרחב הפנוי. הקנים נמצאים בקצה מנהרות באורך של 30 עד 60 ס"מ, ומשוקעים בגדות חול. הקן בפועל הוא גיבוב של קש ונוצות בתא בקצה המנהרה. בתטולה יש שתיים עד ארבע ביצים לבנות, ושני ההורים משתתפים בדגירה עליהן.
תיאור

גבה החום, גודלה הקטן ותעופתה המהירה והקפצנית מבדילים את הכוכית כהת-הגרון מרוב בני משפחת הסנוניות האחרים. היא דומה מאוד לכוכית גדות, מקבילתה הצפונית.
אורכה של הכוכית כ-12 ס"מ, היא חומה מלמעלה ובעלת גוני לבן או חום חיוור מלמטה. היא חסרה את הרצועה החומה הצרה על החזה שמופיעה בכוכית גדות; מקורה שחור ורגליה חומות. הזוויגים דומים, אך לצעירים יש קצוות חיוורים לנוצות בעל-שת ובכנפיים.
תיאור > תזונה

התזונה של מין זה מורכבת מחרקים קטנים, בעיקר יתושים וזבובאים אחרים שגלגוליהם הראשונים ימיים.
תיאור > קולות

לכוכית כהת-גרון שירה צפצפנית מתמשכת בתעופה, שהופכת לנימה פטפטנית יותר לאחר התיישבות במקום. ישנן גם קריאות אזהרה חדות יותר.
הערות שוליים

↑  כוכית כהת-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  רשימת ציפורי הארץ, באתר www.israbirding.com
↑  Bulletin 10:01 Rare Birds in Israel, www.israbirding.com
↑  (צר') Vieillot, Louis Jean Pierre (1817): Nouveau Dictionnaire d'Histoire Naturelle nouvelle édition, 14, 511.
↑  ד"ר יואב פרלמן, כוכית כהת-גרון, אתר הצפרות הישראלי, באתר www.birds.org.il
↑  Turner, Angela K; Rose, Chris (בנובמבר 1989). Swallows and Martins: an identification guide and handbook. Houghton Mifflin. pp. 133–136. ISBN 0-395-51174-7. {{cite book}}:  (עזרה)
מנחם לוי

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1955 (בן 69) חיפה
 סוגה מועדפת:  תיאטרון, תסכית
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  משורר, מחזאי, מקים ומפיק תיאטרון אודיו אבות האומה
 מקום לימודים:  קריית החינוך אורט קריית ביאליק  האוניברסיטה העברית בירושלים  ישיבת מרכז הרב  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה  בית הכט  מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות 
 תיאטרון אודיו אבות האומה
 
מנחם לוי (נולד ב-כ"א בתשרי ה'תשט"ו, 18 באוקטובר 1955) הוא שחקן, מחזאי, ומשורר ישראלי. מקים, מפיק ומחזאי תיאטרון האודיו אבות האומה.
נשוי ואב לשמונה, מתגורר בנריה.
ביוגרפיה

נולד וגדל בחיפה כבן בכור להורים שעלו מפולין ב-1936. אביו בנה מפעל לציוד בניין במפרץ חיפה. על ילדותו סיפר:
גדלתי בחיפה של פועלים, מלאה חביבות ונעימות... חיפה שהייתה מלאה אהבת אדם, ואנשי עמל. החבורות סביבנו היו חבורות אנשי השמאל שבתוכם צמחה התנועה הקיצונית "מצפן". הייתי נער יחף, מגודל שיער. נמשכתי לשירה, ובגיל 16, בתחנת אוטובוס בחיפה, כתבתי את השיר הראשון שלי: "השלמות אינה ניתנת בך, אלא אם כן היית נוהג עצמך ללא עימות בין הפנים והחוץ"... באותו יום התחיל אצלי החיפוש אחר השלמות. זה היה תהליך של חיפוש פנימי. הרגשתי שהשלמות נמצאת בספרות ובשירה של תרבות המערב. נהגתי להתנזר מחברת בני אדם. העדפתי את נוכחותם של ספרים. ניטשה, אפלטון, וספרי הסופר הגרמני הרמן הסה הנעימו את חברתי. סגדתי לתרבות המערב וחשבתי ששם אמצא את השלמות. באותם ימים התחיל הטרנד של הביטלס וילדי הפרחים. הפכתי לנער פרחים סוגד לאינדיבידואל, ושונא את העדריות, ההמוניות, והשפלות החברתית"
למד בקריית החינוך אורט קריית ביאליק. למד משחק במשך שנתיים אצל אילן דר בבית רוטשילד בחיפה. בלימודי התיאטרון פגש פרופסור אמריקאי שעלה ארצה ולימד אוונגרד. שיחק בתיאטרון אוונגרד, ורבים מהטקסטים כתב בעצמו. לאחר מכן התגייס ושירת בצה"ל. לאחר סיום שירותו הצבאי, נסע לאירופה על מנת ללמוד תיאטרון באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, והוא לקח איתו תנ"ך וספרי פילוסופיה של סרן קירקגור. לפני ההגעה לאנגליה הסתובב בגרמניה, יוון והולנד ובמהלך טיולו החל תהליך של חיפוש עצמי והתקרבות ליהדות בעקבות מפגשים עם אנשים שונים וקריאה בתנ"ך. בעקבות כך חזר לישראל ולמד פילוסופיה ותיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיו החל לשמוע שיעורים בישיבת אור שמח ומכון מאיר, החל תהליך של חזרה בתשובה ולמד בישיבת מרכז הרב במשך כ-17 שנים: החל מפסח ה'תשל"ט עד ה'תשנ"ז. הוא בעל תואר שני ותעודת הוראה במקצועות היהדות (תנ"ך, תלמוד ומחשבת ישראל).
בין השנים 1998–2001 למד במגמת התיאטרון של השחקן שולי רנד ובמגמת תסריטאות במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות.
בשנת ה'תשס"ד, במסגרת תחרות פרסים בנושא "עיבוד דרמטי לאגדות ישראל", קיבל פרס ממחלקת התרבות של מפעל הפיס עבור כתיבת המחזה "הונא – הטרגדיה של בן ראש הגולה מבבל".
בשנת ה'תשע"ד זכה במקום הראשון בתחרות הסיפור הקצר שערכו המתנ"ס והספרייה האזורית מטה בנימין.
עסק שנים רבות בחינוך ובלימוד מקצועות היהדות והדרמה במסגרת בתי ספר.
ביוגרפיה > בתיאטרון

בזירה הבין-תחומית: ב-2002 שיחק במופע "מאמרות" שביים אבי אשרף.
בתיאטרון תאיר: ב-2000 כתב את ההצגה "בדרך למעלה" שביים גלעד אלפסי. ב-2002 כתב את ההצגה "אמצע השמיים" שביים גלעד אלפסי. ב-2003 עלה המחזה "הקושאן" שכתב מנחם לוי וביים דביר שרייבר. ב-2004 שיחק בהצגה "מגדל בבל" שכתב וביים גלעד אלפסי. ב-2006 עלה המחזה "לחם של אמונה" שכתב לוי.
ביוגרפיה > תיאטרון אודיו אבות האומה

בשנת 1997 הקים לוי תיאטרון אודיו בשם "אבות האומה" המפיק מחזות אודיו העוסקים בדמויות מן ההיסטוריה היהודית. הרעיון להקמת התיאטרון נולד מתוך הצורך להיפגש עם "שבעת הרועים": אברהם, יצחק, יעקב, יוסף, משה, אהרון ודוד שבנו בעם ישראל קומות רוחניות, וכל אחד הוסיף נדבך נוסף בתכונות הנפש שהושרשו בבנים.
התפיסה שהביאה להקמת התיאטרון היא שבתסכיתים יש יתרון אמנותי ופוטנציאל רב להתפתחות הדמיון. כמו כן עבודת השחקן על הדמות מתבטאת רק באמצעות הקול ולכן נדרש דיוק והבאת רגש רב.
פעילות התיאטרון זכתה להסכמות ועידוד של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא שכתב שהמחזות בהפקת התיאטרון "מחדירים אהבת תורה ויראת שמיים", ושל הרב שלמה אבינר שכתב שהם "ערוכים מתוך נאמנות למדרשי חז"ל, מלאים ביראת שמיים בצירוף כישרון אמנותי גדול".
לוי הוא מחזאי הבית של התיאטרון, ובמאי הבית האחראי על בימוי קולות השחקנים הוא יואל פריימן (דרורי).
ביוגרפיה > תיאטרון אודיו אבות האומה > שבעה רועים

סדרת מחזות האודיו "שבעה רועים", מציגה בצורה חיה ומלמדת את סיפור חייהם ופועלם של אבות האומה. הסדרה מתמקדת בשלבי הילדות וההתבגרות של כל אחד מהשבעה שבהם מתפתחת ומתעצבת אישיותו המיוחדת. ההתוודעות לדמות וכתיבת המחזה נעשים מתוך עיון במדרשי חז"ל ופרשני המקרא שהלכו בדרכם.
הסדרה החלה כתסכית רדיו שבועי בערוץ 7, ולאור ההצלחה נבנתה סדרת מחזות אשר מבוססת על פרשיות השבוע, פרשני התנ"ך, ומדרשי חז"ל.
יוצרים: כתיבה - מנחם לוי, בימוי קולות: יואל פריימן (דרורי), מוזיקה מקורית -  אבי בר איתן, הקלטה ועיבוד דיגיטלי: מיכה בלום, אולפני גלמ"ב, הפקה - יוסי אריאל, עריכה סופית - מ. ל. הפקות
שחקנים: נמרוד - יואל פריימן (דרורי), יוסי אריאל, מנחם לוי, אודליה ברט, יעקב צורישדי ועוד.
יוצרים: כתיבה ובימוי קולות - מנחם לוי, מוזיקה מקורית - אבי בר איתן, הקלטה ועיבוד דיגיטלי -  מיכה בלום, אולפני גלמ"ב, עריכה סופית והפקה - מ.ל. הפקות
שחקנים: יוסי אופיר, אהרל'ה ברנשטיין, אהד טהרלב, איתם טהרלב, אייל ניידורף, ישי מאיר, מנחם לוי, טלי נאמן, מירב אברמוביץ, לאה ארנרייך
יוצרים: כתיבה - מנחם לוי, בימוי קולות - יואל פריימן (דרורי), מוזיקה מקורית - אבי בר איתן, הקלטה ועיבוד דיגיטלי - אבי בר איתן, עריכה סופית והפקה - מ.ל. הפקות
שחקנים: יוסי אופיר, יואל פריימן (דרורי), עירית שלג-נריה, יוסי אריאל, אביתר לזר, מנחם לוי, אייל ניידורף, אסף ליפמן, רזיאל אליהו לוי
יוצרים: כתיבה - מנחם לוי, בימוי קולות - יואל פריימן (דרורי), מוזיקה מקורית ועיבוד מוזיקלי - אבי בר איתן, הקלטה - אולפני סך-הקול, הפקה - תיאטרון אודיו אבות האומה
שחקנים: מנחם לוי, יואל פריימן (דרורי), דוד אריאל, יוסי אופיר, אודליה ברט, גילי ישראלי, יאיר להמן, עידו לוינגר, אסף ליפמן, עופר מימראן, חיים מרציאנו, אייל ניידורף, עמיחי עזר, דביר שרייבר
יוצרים: כתיבה - מנחם לוי, בימוי קולות - יואל פריימן (דרורי), מוזיקה מקורית ועיבוד מוזיקלי - אבי בר איתן, לחנים וביצוע שירים - מרדכי יצהר בוימל, הקלטה - אולפני סך-הקול, הפקה - תיאטרון אודיו אבות האומה
שחקנים: מנחם לוי, יואל פריימן (דרורי), דוד אריאל, יוסי אריאל, יוסי אופיר, בצלאל בורוכוב, רחל ורבוב, רועי כהן, יאיר להמן, עידו לוינגר, רחל מימון שוורץ, עופר מימראן, אייל ניידורף, עמיחי עזר, דביר שרייבר
ביוגרפיה > תיאטרון אודיו אבות האומה > הפקות נוספות

ב-2009 יצא המחזה "השטר", המתאר את הוויכוח על ארץ ישראל שערך גביהא בן פסיסא (חכם יהודי מתקופת בית המקדש השני, בזמנו של שמעון הצדיק) כנציג היהודים, עם בני אפריקה ועם בני ישמעאל, לפני המלך אלכסנדר מוקדון.
ביוגרפיה > תיאטרון אודיו אבות האומה > השטר

יוצרים: כתיבה - מנחם לוי, בימוי קולות - יואל פריימן (דרורי), מוזיקה ומאסטרינג - אבי בר איתן, הקלטה - אולפני א.ב. יפה
שחקנים: יוסי אופיר, עידו לוינגר, אסף ליפמן, חנניה בן שבת, יואל פריימן (דרורי), מנחם לוי
ביוגרפיה > תיאטרון אודיו אבות האומה > ויקר מקרה

ב-2016 יצא המחזה "ויקר מקרה", עיבוד למגילת רות. לאחר יותר מעשר שנים חוזרת נעמי אל אחוזת המשפחה שבבית לחם. את הכאב על אובדן בעלה ושני בניה היא משאירה מאחור, במואב. כעת היא מבקשת להבין את דרכי ההנהגה של בורא העולם: במה טעו בני המשפחה ביציאתם מהארץ בזמן הרעב? מלווה ברות, כלתה המואבייה, הולכת ומתבהרת התמונה. בעזרת אישיותה המיוחדת של רות, מתחולל בנפשה של נעמי השינוי. המפגש עם דרך ההנהגה של בועז, בן דודה, גם הוא מחולל את השינוי. ואילו רות, היא נדרשת למצוא את הדרך, כדי להוליד, מתוך התכונות המואביות שבנפשה, את מלכות בית דוד.
יוצרים: כתיבה - מנחם לוי, בימוי קולות - יואל פריימן (דרורי), מוזיקה מקורית ועיבוד מוזיקלי - אבי בר איתן, הקלטה - אולפני סך הקול
שחקנים: מנחם לוי, יואל פריימן (דרורי), נועה אריאל, מירי דנצינגר, רחל מימון-שוורץ, אפרת שמעוני טוטיאן, דוד אריאל, יוסי אופיר, עופר מימראן, עידו לוינגר, גולן כהן
הערות שוליים

↑  אלישבע אביטל, הזוכים בתחרות הסיפור הקצר, 6 באפריל 2014
↑  עמוד המופע באתר "הבמה"
↑  תמר רותם, מאולם הישיבה לרחבת הריקודים, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2002
↑  חגית ריטרמן, תיאטרון אחר, באתר ערוץ 7, 19 ביולי 2003
↑  דף ההצגה "מגדל בבל" באתר "הבמה"
↑  הילה קומם, לחם של אמונה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 באפריל 2006
↑  הסכמות הרבנים באתר התיאטרון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428061805171  VIAF: 27148631505030412337   WorldCat (עם VIAF): 27148631505030412337 
מנחם לוי, 2005

תיאטרון אודיו אבות האומה
תיאטרון אודיו אבות האומה
הקלטת המחזה "יוסף הצדיק"
הקלטת מחזה אודיו אהרן ומשה תיאטרון אודיו אבות האומה
אילן פלד

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1969 (בן 55) חדרה, ישראל 
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 מקום לימודים:  בית צבי
 פרופיל ב-IMDb
 
אילן פלד (נולד ב-9 במרץ 1969) הוא קומיקאי, תסריטאי, זמר, מפיק ושחקן ישראלי.
פלד ידוע בעיקר בזכות משחקו בקומדיות "אחד העם 1" וסדרת ההמשך שלה "אחד העם 101", בזכות התפקידים הקומיים של נשים גרוטסקיות ואגוצנטריות שהוא נוטה לגלם, ובזכות שיתוף הפעולה היצירתי שלו עם יעל פוליאקוב.
חיים אישיים

פלד ידוע כסרבן ראיונות ובקנאותו לפרטיות, והוא מעולם לא הסכים לשתף פעולה עם אמצעי התקשורת או לקחת חלק במסע יחסי ציבור של אחד מהפרויקטים שלו.
מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑   מורן שריר, הקורנפלקס של דנית: גם מזין וגם מפנק, באתר הארץ, 25 ביולי 2013
↑  רועי גולדנברג, ‏דירוג הפרסומות הנצפות ביו-טיוב: קמפיין ברנפלקס תלמה בראש, באתר גלובס, 15 ביולי 2014
↑  Offer Nissim feat Maya Simantov Everybody Needs A Man, נבדק ב-2022-06-22
↑  רן בוקר, היידה מירי: אילן פלד יוביל תוכנית חדשה, באתר ynet, 4 בספטמבר 2016
↑  מתן שרון, שירי הגאווה הכי טובים של 2023: הפופ הישראלי כבר לא נייטרלי, באתר שירי הגאווה הכי טובים של 2023: הפופ הישראלי כבר לא נייטרלי | טיים אאוט, ‏2023-06-05
↑  אילן פלד & סאז - אנא אנא | ايلان پيليد & سامح “ساز" زقوت - انا انا, נבדק ב-2023-06-10
↑  גילי איזיקוביץ ושני ליטמן, "אחד העם 1": מיהו אילן פלד המסתורי שמגלם את מירי פסקל, באתר הארץ, 30 ביוני 2010
| ארץ נהדרת |
| --- | --- | --- |
| כותבים ראשיים ויוצרים | דוד ליפשיץ • מולי שגב • אסף שלמון |  |
| משתתפים קבועים | מריאנו אידלמן • ליאור אשכנזי • גיה באר גורביץ' • רועי בר-נתן • ירון ברלד • ליאת הר לב • עלמה זק • ערן זרחוביץ' • שחר חסון • תום יער • שני כהן • אורי לייזרוביץ' • יובל סמו • אלי פיניש • איל קיציס • אסי כהן • תמיר בר • אוראל צברי |  |
| משתתפי עבר | אורנה בנאי • אודי כגן • מאור כהן • דב נבון • יעל פוליאקוב • אילן פלד • טל פרידמן |  |
| הפקות ספין-אוף | זוהי סדום • הפרלמנט • עוד כותרות |  |
| ראו גם | ארץ נהדרת - דמויות • מתוקה מהחיים • שאולי ומלחמת האזרחים • שאולי • ניר וגלי • ערוץ הכיבוד • רועי כפרי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528372305171  GND: 1103520083  ISNI: 0000 0004 5973 4324  LCCN: no2016098091  MusicBrainz: c9da9c71-e05c-4498-910a-2ace0a54fa93  SUDOC: 195440412  VIAF: 22146635483841980734   WorldCat (עם VIAF): 22146635483841980734
ראסם ח'מאיסי

| --- | --- |

 לידה:  1958 (בן 67 בערך) כפר כנא, ישראל 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה, תכנון ערים ואזורים 
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  האוניברסיטה העברית בירושלים  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 מספר צאצאים:  5 
 תרומות עיקריות
 חוקר בתחום תכנון ערים ואזורים וגאוגרפיה
 
ראסם ח'מאיסי (בשמו המלא, "ראסם מוחיי אלדין חמאיסי"; בערבית: "راسم محيي الدين خمايسي"; נולד בשנת 1958 בכפר כנא) הוא מתכנן ערים וגאוגרף, פרופסור מן המניין בחוג לגאוגרפיה ולימודי סביבה באוניברסיטת חיפה וראש המרכז לתכנון ולימודים בכפר כנא. כיהן כנשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית בין השנים 2007–2009.
ביוגרפיה

ח'מאיסי השלים תואר ראשון בגאוגרפיה ולימודים אורבניים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ותואר שני בתכנון ערים ואזורים בטכניון בחיפה, דוקטורט בגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולימודי פוסט-דוקטורט ב-London School of Economics and Political Science ו-Queen Mary and Westfield College.
בין השנים 1982–1996 עבד כעוזר מחקר במוסדות שונים, בהם המכון לחקר העיר והאזור בטכניון, המחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית, מכון טרומן באוניברסיטה העברית והחוג לגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה. בשנת 1996 התמנה למרצה באוניברסיטת חיפה ובשנת 2013, מונה באותה אוניברסיטה לפרופסור חבר בחוג לגאוגרפיה ולימודי סביבה.
ראסם ח'מאיסי חבר באגודות מקצועיות וציבוריות רבות, ביניהן הסתדרות המהנדסים בישראל, האגודה הגאוגרפית הישראלית, האיגוד לתכנון סביבתי בישראל, המרכז הבינלאומי לשלום ולשיתוף פעולה (IPCC) בירושלים, ב"אגודת הארבעים", האגודה להכרה בכפרים הלא מוכרים שנמנה עם מייסדיה. בנוסף, היה חבר בעבר בוועד המנהל של עמותת "אל אקצא" לשמירה ופיתוח המקומות הקדושים למוסלמים בישראל ובמוסדות וארגונים נוספים רבים.
ח'מאיסי כיהן כחבר בוועדות שונות ורבות לתכנון מוניציפלי ברחבי ישראל. בנוסף שימש כעורך כתב העת "אלבורהאן", כראש צוות להכנת תוכניות אב לכפרים ומועצות שונות וכיועץ לרשויות מקומיות. בשנת 2012 הוענק לו התואר "יקיר התכנון בישראל" מטעם איגוד המתכננים בישראל.
ראסם ח'מאיסי מתגורר בכפר כנא והוא אב לחמישה ילדים.
חיל ורעדה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  סרן קירקגור 
 שפת המקור:  דנית 
 סוגה:  פילוסופיה
 נושא:  פילוסופיה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1843 
 סדרה
 ספר קודם:  Two Upbuilding Discourses, 1843 
 הספר הבא:  Three Upbuilding Discourses 
 
חִיל ורעדה (בדנית: Frygt og Bæven) הוא מספריו החשובים ביותר של אבי הפילוסופיה האקזיסטנציאליסטית, סרן קירקגור. הספר נכתב בשנת 1843 תחת שם העט יוהנס דה סילנטיו ('יוהנס השותק'). הספר תורגם לעברית על ידי איל לוין ונערך בידי יעקב גולומב. שם הספר נלקח מהאיגרת אל הפיליפים, פרק ב' פסוק י"ב: "...כְּשֶׁאֲנִי רָחוֹק מִכֶּם תִּיגְעוּ לִתְשׁוּעַת נַפְשֹׁתֵיכֶם בְּיִרְאָה וּבִרְעָדָה", וככל הנראה מקורה בתהילים נ"ה פסוק ו: "יִרְאָה וָרַעַד יָבֹא בִי וַתְּכַסֵּנִי פַּלָּצוּת".
מוקדו המרכזי של הספר הוא אברהם. הפרק הראשון, הוא "נאום הלל לאברהם" מתעסק באברהם ובסיפור עקדת יצחק באופן ספציפי, ולאורכו של הספר כולו שומר קירקגור אמונים לדמות זו, המייצגת את אבי האמונה. קירקגור תמה על בני האנוש הסבורים שפשוט יותר להבין את הלכי הרוח של הפילוסופיה של תקופתו (הכוונה בעיקר לפילוסופיה ההגלינית) ובכלל, מאשר לנסות ולהבין את אברהם אבינו ואת מעשה העקדה. הוא מבקר את הכנסייה על הדרשות שהיא מעבירה בנושא בימי א', וטוען כי כל השומע את סיפור העקדה - צריכה שנתו לנדוד, אולם "דורות אין ספור ידעו בעל פה, מילה במילה את סיפור אברהם, ומי בתוכם נדדה שנתו?". הספר מהווה ניסיון להעביר לקוראים ולגרום להם לחוש את חוויית האימה והסתירה במעשהו הגדול של אברהם, לגרום לשנתם לנדוד.
מבוא

במבוא שכתב לספר קורא קירקגור לקוראיו לחפש אחר משמעות ולא להסתפק בדיונים פילוסופים עקרים מתוכן ובלתי רציניים. קירקגור טוען כי לפילוסופיה אין כל סמכות לשלול או להעניק אמונה, ואל לה לחרוג מהתחומים שהוקצבו לה. קירקגור מדגיש כי איננו פילוסוף, וכי מטרתו של ספר זה איננה בנייה של מתודה פילוסופית סדירה כמו ה"שיטה" של הגל ("זו אינה השיטה, אין לזה ולשיטה ולא כלום"). לדברי קירקגור, הוא כותב למען העונג ההולך ומתעצם בו בשעת הכתיבה.
הקדמה

ההקדמה לספרו של קירקגור היא מעין נאום, מעין סיפור קצר בו מספר קירקגור את סיפורו של איש פשוט שלא היה הוגה, איש שהיה משתוקק לרכב לצידם של אברהם ויצחק במסעם בן שלושת הימים להר המוריה, איש שכל כמיהתו הייתה לעלות עם השניים להר ולחזות בעקדה, ללא ציפייה שבסוף הסיפור יתגלה מלאך ויעצור את אברהם מלבצע את המעשה. אותו איש העריך את אברהם על המבחן הבלתי אפשרי שנוסה ועמד בו. יום יום היה אותו איש עולה להר המוריה ומצפה לבוא אברהם ובנו. ההקדמה מצידה מתארת את סיפור העקדה בארבעה תרחישים שונים אך בכל זאת דומים, עליהם חשב האיש בכל פעם שירד מן ההר ולא ראה את אברהם ואת יצחק. בסיומו של כל תרחיש מובאת אנלוגיה לאם הגומלת את בנה מיניקה. לדידו של קירקגור, הניסיון בו עמד אברהם דומה מאוד לאותה הגמילה, אם כי, בניגוד לארבע הדרכים אותן מביא קירקגור לגמילת הבן, היה על אברהם ללכת בכל אותן הדרכים בעת ובעונה אחת.
נאום הלל לאברהם

קירקגור פותח את פרקו הראשון בנאום הלל לאברהם, בתיאורה של הכרת הנצח. הוא מחלק את בני האדם לזנים שונים ובהם הגיבור והמשורר. בעוד תכלית הגיבור (על פי השקפתו של קירקגור) היא ייצוג המידה הטובה, תכליתו של המשורר היא הערצת הגיבור והפצת אותה ההערצה בקרב בני האדם. כלומר, משימתו היא להאפיל על השכחה ועל הנצח כך שלא ישכח שמו של הגיבור, ובתוך כך להפוך לגיבור בעצמו, משום שהעברת הזיכרון לדורות הבאים, יש בו מן המידה הטובה. אך גיבור, לדידו של קירקגור, יש בו יותר מן המידה הטובה, יש בו גדלות. לפיכך, מונה קירקגור כשלושה סוגים שונים של גדלות - גדלות בפני עצמך (המעגל האסתטי), גדלות בפני אחרים (המעגל האתי) וגדלות בפני אלוהים (המעגל הדתי) - אפשרי, נצחי ובלתי אפשרי (בהתאמה). הייחוד שבמאבק כנגד אלוהים, כלומר, בגדלות בפני אלוהים, היא שזו טומנת בחובה חולשה וחוסר אונים. הדרך היחידה להיאבק באלוהים, לשרות בקרבתו של הבלתי האפשרי, היא הדגשת מהותו של האדם, כלומר הפגמים והחסכים המצויים בו. באמצעות הדגשה זו, טוען קירקגור, מתעלה המאמין על תכונותיו האנושיות, משום שהאמונה מנוגדת לשכל הישר, היא טומנת בחובה אבסורד, היא ויתור אינסופי על דבר מה שהוא סופי, כדי להפוך את אותו הסופי לאינסופי. היינו, האמונה היא ויתור על משאלות מתוך ידיעה וציפייה שייתגשמו בעתיד, תוך כדי ההבנה כי ההקרבה טומנת בחובה את אי-התממשותם. הוויתור הוא שמעניק למשאלה תוקף אינסופי, המאפשר לפרטי להפוך לכללי.
קירקגור מדגים תפישה זו באמצעות סיפורו של אברהם שייחל לבן והאמין שאלוהים יעניק לו בן, חרף העובדה כי הוא ושרה אשתו היו זקנים מכדי להביא ילד לעולם. כשקיבל את הבן היה נכון להקריב אותו למען אלוהים (היש המוחלט), מתוך אמונה כי אלוהים יעניק לו את בנו בחזרה וייסוג מן התביעה שתבע, אך בו בזמן אברהם ויתר על בנו לטובת האלוהים, ובכך העניק לו תוקף אינסופי. כלומר, הוביל ליצירתו של ייצוג רוחני לתביעתו לבן, והעולם הרוחני, וזאת בניגוד לעולם הגשמי - אינסופי. אברהם ויתר על בנו בכוחו של הוויתור האינסופי, אך באותו זמן ממש גם זכה בו מחדש בכוחו של האבסורד, והוא האמונה כי יזכה בבנו, תוך הידיעה כי אלוהים לא ייסוג מבקשתו והנכונות למלאה.
בעיה ראשונה - היש תכלית להשהיית האתי?

בפרק זה מנסה קירקגור לענות על השאלה האם מצויה מטרה מוגדרת לשימה זמנית של השיקול האתי בסוגריים. האם ניתן להתעלם לרגע מן המוסרי? על מנת לענות על שאלה זו מגדיר קירקגור את המוסריות וקובע כי היא אוניברסלית ותכליתה מקורה בעצמה ולא בכל תחום חיצוני. ייחודה שכל הדברים הנמצאים מחוצה לה – יש בכוחם להתאסף פנימה, אל קרבה, ולעלות במדרגה. הפרט, תכליתו למחוק את הפרטי (באמצעות הכללי) ולהפוך אוניברסלי. אין אפשרות לזנוח את האתי משום שכל יציאה מן הקווים המגדירים את תחומו משמעה חטא.
קירקגור טוען כי התכלית להשהיית האתי מצויה באותו ויתור אינסופי ובתוקף אותו מעניק זה לסופי. כלומר, לסיים נישואים לפני שהחלו משמעו מעשה מוסרי כיוון שהוויתור הופך את הנישואים לנצחיים, מעביר אותם מן המישור הסופי בו היו שרויים למישור אחר ומנותק. מישור אליו לאביר האמונה בלבד גישה, מישור בר מימוש בידי כוחו של האבסורד. הווי אומר השהיית האתי בידי הוויתור האינסופי היא מוסרית כיוון שהוויתור מעניק מימד כללי לפרטי ונצחי לזה אשר הוא בר מיצוי.
אוניברסליות זו היא שמאפשרת לאביר האמונה בתורו ליטול את הכללי מין המישור הנצחי, האינסופי ולהפכו לפרטי, לכללי. כלומר, השהיית האתי מאפשרת קיומו של הכללי המקורי בדרגה גבוה שהיא בו זמנית גם פרטית. האמונה מאפשרת ליקר מכל בעיניו של אדם, לקורבן האולטימטיבי, זה אשר נמצא במדרגה הגבוה ביותר – לעלות שלב נוסף בסולם הדרגות, להחליף מספר שטרות של כסף בעל גבול, במספר שטרות של כסף חסר גבולות, אינסופי.
בעיה שנייה – האם ישנה חובה מוחלטת כלפי אלוהים?

האתי הוא בהכרח הכללי, ולפיכך – האלוהי. כלומר, חובה באשר היא, בראש ובראשונה חובה היא כלפי האלוהים. כיוון שאלוהים הוא האתי, כלומר, הכללי המוחלט, פנייה ישירה ממנו, יש בכוחה לכופף את הכללי (של הפרטי) ולהפכו לפרטי. מעמדו של האתי פוחת לכדי יחסיות כיוון שהאתי, הוא-הוא האלוהים.
בעיה שלישית – האם מבחינה אתית נהג אברהם כהלכה כאשר לא הביא לא את שרה, לא את אליעזר ולא את יצחק בסוד מעשהו?

פרק זה עוסק בגיבורים. ראשית עוסק קירקגור בגיבור האסתטי, וטוען כי הוא זה אשר שותק ואף מקריב עצמו למענו של אדם אחר. כלומר, פרטי המוכן להקריב עצמו למען הפרטי. גבר המואשם ברצח ולא פוצה פיו או מביא הוכחות לזכותו, חרף העובדה כי יודע הוא שאשתו היא שעשתה את המעשה.
שנית כותב קירקגור אודות הגיבור האתי, הוא זה המקריב עצמו וכל היקר לו למען הכללי. הווי אומר גבר שאינו רק פוצה את פיו ומספר לחבר המושבעים כי אשתו היא הרוצחת, כי אם מתנדב להיות האוחז בחרב שתערוף את ראשה.
בעוד השני זוכה בדמעות, ניחומים והבנה, גם אם זו מהולה באי-הסכמה מצד הסובבים, גורלו של אביר האמונה (הוא הגיבור הדתי) – שונה. אביר האמונה מסתיר ומכסה מפאת הכרח. האחרים, הם הכללי, לא יבינו את המתרחש בתוכו משום שיחסו של אביר האמונה אל המוחלט הוא פרטי, מוחלט כאל מוחלט. וכאן טמונה גם מעלתו. אביר האמונה נאבק לבדו עם הספקות, אביר האמונה מוחה הדמעות בידו שלו, מילותיו האחרונות של האביר, יש להם מובן – עבורו, ורק עבורו. לפיכך, נהג אברהם כהלכה משום שגילוי לשם הגילוי, כלומר זה שאין בו תכלית מלבד הגילוי עצמו – איננו אתי (מוסרי).
הערות שוליים

↑  סרן קירקגוק, חיל ורעדה, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, עמ' 5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119600034 (data)
חשבון אינפיניטסימלי שברי

במתמטיקה, חשבון אינפיניטסימלי שברי הוא תחום החוקר את הדרכים בהן ניתן להגדיר חזקה ממשית או מרוכבת לאופרטור דיפרנציאלי כגון אופרטור הנגזרת ואופרטור האינטגרל.
התחום הוצע לראשונה במכתב שכתב המרקיז דה לופיטל לגוטפריד וילהלם לייבניץ בשנת 1695, בו העלה את השאלה האם כפי שניתן להגדיר את  {\frac {d^{n}f}{dx^{n}}} להיות הנגזרת ה- n-ית (עבור  n טבעי) של הפונקציה  f, ניתן גם להגדיר את  {\frac {d^{\frac {1}{2}}f}{dx^{\frac {1}{2}}}}. במילים אחרות, האם ניתן להוציא שורש ריבועי לאופרטור הנגזרת.
לחשבון אינפיניטסימלי שברי שימושים רבים בפיזיקה, כלכלה ולמידת מכונה.
מבוא ומוטיבציה

עבור  p\geq 1 ותחום קמור  U\subseteq \mathbb {R}  ( U קטע סופי, חצי אינסופי או  \mathbb {R}  כולו) מסמנים ב- L^{p}(U) את מרחב Lp של פונקציות ממשיות המוגדרות על  U. עבור אופרטור  A:L^{p}(U)\to L^{p}(U) כלשהו ומספר טבעי  n\in \mathbb {N}  מסמנים ב- A^{n} הרכבה של  A עם עצמו  n פעמים.
נשאלת השאלה האם עבור  n טבעי כלשהו קיים אופרטור  B:L^{p}(U)\to L^{p}(U) כך ש- B^{n}=A. כלומר, האם ניתן למצוא שורש  n-י לאופרטור  A. במידה וקיים שורש כזה לכל  n טבעי, ניתן להגדיר את האופרטור  A^{\alpha } לכל  \alpha \in \mathbb {Q}  רציונלי. על ידי רציפות לפי נורמה אופרטורית ניתן להרחיב את ההגדרה לכל  \alpha \in \mathbb {R}  ממשי, ובהמשך לכל  \alpha \in \mathbb {C}  מרוכב.
ניתן להוכיח כי קיים אופרטור כזה עבור אופרטור הנגזרת  D:={\frac {d}{dx}} וכן עבור אופרטור האינטגרל:
Jf(x):=\int _{a}^{x}{f(t)dt}
( a\in U כלשהו או  a=\pm \infty  במקרה שבו  U אינו חסום מלמעלה או מלמטה).
ישנן דרכים רבות להגדיר את אופרטור הנגזרת השברית, ולאורך ההיסטוריה הוצעו דרכים רבות לעשות כן. נהוג לסמן את אופרטור הנגדרת השברית ב- D_{a}^{\alpha } כאשר  \alpha  הוא סדר הנגזרת ו- a הוא מטא-פרמטר כלשהו (לרוב  a\in U כלשהו שמייצג את ראשית האינטגרל שבשימוש ההגדרה). באופן דומה מסמנים ב- J_{a}^{\alpha } את האינטגרל השברי.
במקרים מסוימים נחקרים במסגרת החשבון האינפיניטסימלי השברי חזקות ממשיות ומרוכבות לאופרטורים נוספים מלבד אופרטורי הנגזרת והאינטגרל, כמו למשל אופרטור הנגזרת המופרע:
D_{s}:={\frac {d}{dx}}+s
כאשר  s\in \mathbb {R}  מייצג את ההפרעה.