לאו פולד
קורות חיים

לאו פולד נולד כילד השלישי מתוך עשרה ילדים במשפחה יהודית ענייה. אביו, לואיס פולד, היה סוחר. כישרונו של לאו לשירה התגלה בגיל צעיר בבית הכנסת. פולד קיבל מלגה ללימודים בסמינריון. הוריו ציפו שלאו הצעיר יגדל להיות חזן. ביום הולדתו ה-16, פולד החל להנהיג את הטקסים בבתי הכנסת בהולנד. באותה עת כבר שר שירים חילוניים בברים. הוא החל בבר ברוטרדם, בו שר שישים שירים בדולר. בשל הצלחתו המוקדמת, נכנס להשמעה ברדיו וארה. שם אומץ באופן מיידי והחל לשיר לצד לואיס דוידס.
פולד היגר לבריטניה בשנת 1932, למבחן במה ב-BBC והיה הזמר ההולנדי הראשון ששר שם. שמע אותו ג'ק הייטון המפורסם, והחתים אותו בגיל 19, לחוזה של שלוש שנים בתזמורתו המהוללת. מכאן החלו הקשרים של לאו בכל התיאטראות המפורסמים בבריטניה ובאירופה. בשנת 1936, הוחתם על ידי קליפורד פישר לקזינו הצרפתי בניו יורק, ולאחר מכן לתיאטרון הפאראמונט בברודוויי. כזמר בינלאומי, החל פולד לעבד שירים ביידיש ובעברית, וכלל אותם ברפרטואר שלו. בקזינו הצרפתי היה להיטו הגדול צימוקים ושקדים, והזמר והשחקן הדגול אל ג'ולסון, היה מגיע כל ערב ב"חמישה לעשר", רק כדי לשמוע את לאו[דרוש מקור]. בשנת 1938 פג תוקף הוויזה הזמנית שלו והוא חזר לאירופה, שם ביקש ויזה להגירה. פולד הספיק לעלות על הספינה האחרונה חזרה, לפני שהנאצים פלשו לארצות השפלה ומיד הציע את שירותיו לממשלת הולנד החופשייה שבגלות. יחד עם הנדריק וילם ואן לון, פולד החל לשדר ברדיו בגלים קצרים, להולנד ולאיים ההולנדיים. שמועות החלו להגיע לבריטניה אודות הקורות את האוכלוסייה היהודית בהולנד, ושכמעט כל משפחת פולד נרצחה על ידי הנאצים. כתוצאה מכך, בתקופה זו לא הופיע בפני קהל והפסיק לשיר בכלל.
ללאו פולד היה גם כישרון כתיבה, ומהר מאוד הוא הפך לכותב פופולרי בברודוויי. פולד כתב לקומיקאים כמילטון ברל, האחים ריץ, ג'קי מיילס, ג'קי גליסון, ג'אן מוריי, ג'רי לואיס ודין מרטין ועוד. פולד הפיק ביים וכתב מופע קומי בשם "כיף תמורת הכסף שלך" ואיתו הופיע בארצות הברית. בשנת 1948 חזר להולנד כאזרח אמריקאי ותר אחר חדשות הנוגעות למשפחתו. אחותו היא היחידה שנותרה בחיים מכל משפחתו.
כשהגיע, בתודה לשידוריו בזמן המלחמה, אלפי אנשים הגיעו לברכו והוצעו לו חוזים לשיר באולמות הגדולים באמסטרדם. פולד היה מאובן מפחד, לאחר שלא שר למעלה מחמש שנים, אך נחל הצלחה כה גדולה, שהופיע שישה שבועות באופן רצוף. לאחר שחזר אליו ביטחונו העצמי, החל לשיר בקזינו של לונדון, שם היה להצלחה מסחררת. ההצעות זרמו לעברו מכל קצווי העולם, וכשהופיע בפריז, ביקר במועדון לילה יהודי קטן, בו שמע ניצול מגטו ורשה, שר שיר שנגע בו באופן עמוק "לאן אלך?". פולד התרשם מאוד וביקש מהמלחין עותק, באומרו "אני אהפוך שיר זה להצלחה בינלאומית"! פולד ביצע את שהבטיח וכשחזר לבריטניה, כתב מילים באנגלית והקליט בתקליטי דקה תחת הכותרת "לאן אני יכול ללכת?". השיר פורסם גם בארצות הברית, והצליח אכן תוך 20 שנה להיות להיט בינלאומי. פולד שר את השיר בתוכנית של מילטון ברל בטלוויזיה, ובתוכניות של פרי קומו ופרנק סינטרה. השיר הוקלט גם עם ריי צ'ארלס וסטיב לורנס. בין המעריצים של פולד נכללו בילי הולידיי, אל ג'ולסון ואדית פיאף.[דרוש מקור]
משנת 1949, פולד עבר את העולם חמש פעמים בהופעות, והופיע בארגנטינה, צ'ילה, ברזיל, צפון אפריקה, מצרים, ישראל ולבנון. 10 שבועות חלק במה אחת עם אדית פיאף בתיאטרון ה-ABC בפריז, והועסק על ידי קיסר אתיופיה היילה סלאסי הראשון כזמר בחתונת ביתו בארמון המלכותי באדיס אבבה. בשנת 1956 פתח פולד מועדון לילה משלו בניו יורק בשם "סברה". המועדון מצליח מאוד, ואחר כך עבר פולד ללאס וגאס. שם נישא לאו לאילון מנדלס, ולהם נולדה בת אחת - מרים פולד לילה. כמו כן השתתף פולד ב-1956 כמפיק וככותב נוסף בסרט הישראלי באין מולדת, בו שיחקו גם שושנה דמארי ושייקה אופיר. לאחר שהתגרש, חזר פולד להולנד.
יחד עם המפיק מוחמד אל-פרס, הקליט פולד את התקליטור האחרון שלו האגדה, לחברת היפו תקליטים. בתקליטור שר פולד משיריו הידועים ביותר, כולם בעיבוד מזרחי.
ציטוט ידוע שלו הוא "לעולם לא נמאס לי מחברתי".
לאו פולד נפטר בגיל 84 בעיר מגוריו אמסטרדם.