stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סריניוואסה רמנוג'אן
הערות שוליים

↑  Berndt, Bruce C. (12 בדצמבר 1997). Ramanujan's Notebooks, Part 5. Springer Science & Business Media. pp. 4. ISBN 9780387949413. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277666505171  PLWABN: 9810692789105606  BIBSYS: 90367051  BnF: cb12305056s (data)  CANTIC: a19457698  CiNii: DA00956924  GND: 118748955  ISNI: 0000 0001 2125 2846  LCCN: n50054441  MGP: 91561  NDL: 00621342  NKC: jx20070813001  NLA: 35280757  NLG: 112763  NLK: KAC201948177  NTA: 071751424  RERO: 02-A000135631  SELIBR: 238676  SNAC: w66x1fd4  SUDOC: 027908895  S2AuthorId: 46608662  Trove: 895585  VIAF: 27132864   WorldCat (עם VIAF): 27132864
עמק טאמארוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  עמק 
 מיקום
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  80°10′00″S 156°19′59″E﻿ / ﻿80.1667°S 156.333°E﻿ / -80.1667; 156.333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיעמק טאמארוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיעמק טאמארוס
 
עמק טאמארוס (באנגלית: Tamarus Valley) הוא עמק שאינו מכוסה קרח, המצוי מדרום למצוק סברינה, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
העמק נמצא 4.6 קילומטרים צפונית מזרחית להר הנדרסון.
היסטוריה > מקור השם

שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי.
העמק נקרא על שמו של הנהר טאמאר אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
| אתרים ברכס בריטניה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אדמס • אולדריץ' • אופרוס • אסקין • ביל • באנה • בורווזקי • ג'ייקובס • דארטמות' • דגאלאן • דול • דריק • הייבן • הנדרסון • וורד • טרנסטייל • לוסיה • מקלינטוק • סאבורו • סטרנברג • פריצ'רד • קאסאטלי • קריסק • ראמג' • רנד |  |
| רכסי הרים | אונום • אייסנהאואר • באנה • דאנום • דאסקי (רכס) • מגניס • נברסקה • סברינה • פונטס |  |
| מצוקים | בנסון • דאסקי (מדף סלע) • כהן • פורבס |  |
| עמקים | אבוס • אונום • איטונה • איסקה • ביברה • בלום • דובריס • טאמארוס • טיסוביס • לינדום • למאניס • מגניס • מטאריס • סברינה |  |
| מישורים | מישור ואנטייג' • וולדריפ • וורברטון • ונטה |  |
| קרחונים | הוריהאן • יאנסי • מקרו • סנט • פקהאם • ראגוצקי |  |
| נונאטאקים | דארנל • וסטהייבן • טאייק • מארטי • שלושת הנונאטאקים |  |
| מפלי קרח | ברייר • ראגוצקי |  |
עאסמה ג'האנגיר

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1952 לאהור, הדומיניון של פקיסטן 
 פטירה:  11 בפברואר 2018 (בגיל 66) לאהור, פקיסטן 
 שם לידה:  Asma Jilani 
 מדינה:  פקיסטן 
 השכלה:  הקולג' לנשים קינרד (1978)  אוניברסיטת פנג'אב 
 
 פרסים והוקרה
 פרס גזן (2002)  פרס המיליניום לשלום לנשים (2001)  King Baudouin International Development Prize (1998)  נישאן-י אימתיאז (2018)  קצינה בלגיון הכבוד (2014)  University of Oslo’s Human Rights Award (2002)  Stefanus Prize (2014)  UNESCO/Bilbao Prize for the Promotion of a Culture of Human Rights (2010)  פרס האומות המאוחדות בתחום זכויות האדם (2018)  פרס רמון מגסאיסאי (1995)  עיטור ארבע החירויות – חירות הפולחן (2016)  פרס הקיום הנכון (2014)  פרס מרטין אנלס למגני זכויות אדם (1995)  הילאל-אי-אימטיאז (2010)  פרס צפון–דרום (2012)  Human Rights Award (1999) 
 
עאסמה ג'האנגיר (אורדו: عاصمہ جہانگیر; 27 בינואר 1952 - 11 בפברואר 2018) הייתה עורכת דין לזכויות אדם ופעילה חברתית פקיסטנית, שייסדה ועמדה בראש הוועדה לזכויות אדם של פקיסטן. ג'האנגיר לקחה חלק פעיל בתנועת עורכי הדין שהובילה תנועת מחאה עממית שיצאה נגד ההתנהלות בלתי חוקתית של הנשיא פרבז מושארף ב-2007. היא החזיקה במספר תפקידים בינלאומיים ביניהם, חוקרת מיוחדת של האו"ם בנושא חופש דת או אמונה.
ביוגרפיה

ג'האנגיר נולדה וגדלה בלאהור להורים שהיו פעילי זכויות אזרח. אביה, מאליק גולאם ג'ילאני, היה עובד מדינה שהחל לשהיות פעיל פוליטית עם פרישתו ושהה שנים בכלא ובמעצר בית על התנגדותו לדיקטטורות צבאיות. הוא גינה את ממשלת פקיסטן שבמהלך פעילות הצבאית במזרח פקיסטן, בנגלדש של ימינו, נרצחו חפים מפשע. אמה, סביחה ג'ילאני, הייתה האישה המוסלמית הראשונה שלמדה פורמן כריסטיאן קולג' בלאהור. היא ניהלה חברת ביגוד עד שאדמות המשפחה הורחמו ב-1967 בגלל פעילותו הפוליטית של בעלה.
ג'האנגיר למדה משפטים במכללת קינאירד (לאהור) ב-1978. ב-1980, היא נקראה לשרת בבית המשפט הגבוהה בלאהור ושנתיים מאוחר יותר, בבית המשפט העליון של פקיסטן. בתחילת שנות השמונים היא הייתה פעילה לשינוי המשטר והחזרת השלטון הדמוקרטי לפקיסטן. בשנת 1983 נאסרה כשלקחה חלק בהתנועה לשיקום הדמוקרטיה שפעלה נגד המשטר הצבאי של מוחמד זיא אל-חאק. ב-1986, ג'האנגיר עזבה לג'נבה והתמנתה לסגנית הנשיא של הארגון הבינלאומי להגנת על ילדים. היא חזרה לפקיסטן ב-1988.
ב-1987, ג'האנגיר הייתה ממייסדי הוועדה לזכויות אדם בפקיסטן ושימשה כמזכירה הכללית של הארגון עד 1993, ובהמשך כיושבת ראש שלו. בשנת 2007, היא הייתה במעצר בית על תפקידה בתנועת עורכי דין, מחאה המונית שהובילו עורכי דין פקיסטנים בתגובה לניסיונו של הנשיא פרובז מושארף לפטר את נשיא בית המשפט העליון של פקיסטן והכריז על מצב חירום והשעה את החוקה.
ג'האנגיר הייתה האישה הראשונה בפקיסטן שכיהנה כנשיאה של איגוד עורכי הדין של בית המשפט העליון בפקיסטן. היא הייתה יושבת ראש שותפה של הפורום המזרח אסייתי לזכויות אדם ושימשה כסגנית הנשיא של הפדרציה הבינלאומית לזכויות האדם. ג'האנגיר שימשה כחוקרת מיוחדת של האו"ם בנושא חופש הדת מאוגוסט 2004 ועד יולי 2010, בתקופה זו היא לקחה חלק בחקירת הפרות זכויות האדם בסרי לנקה ומשלחת של האו"ם לבדיקת העובדות (UN fact-finding missions) בהתנחלויות. ב-2016, היא מונתה כחוקרת מיוחדת לאו"ם בנושא מצב זכויות האדם באיראן. היא החזיקה בתפקיד עד שנפטרה בפברואר 2018.
ג'האנגיר ניהלה מאבק נגד הענישה שנקבעה בחוקי הכפירה, עונש המוות, שהובילו מוסלמים שמרנים במדינה, ולעיתים קרובות היא קיבלה איומים על חייה. היא הגנה גם על ארגוני חברה אזרחית שונים, שפעלו נגד הממשלה וכן סייע למשפחות של פעילים שנעלמו לדרוש מידע על יקיריהם.
פרסים והוקרה

1995: פרס מרטין אנולס למגיני זכויות האדם ובפרס רמון מגסאיסאי.
2000: פרס הפיתוח הבינלאומי של המלך בודואן.
2001: ג'האנגיר ואחותה, הינה ג'ילאני, זכו בפרס המילניום לשלום מטעם קרן האו"ם לפיתוח עבור נשים (UNIFEM) (אנ').
2002: פרס ליסל וליאו אייטינגר (אוניברסיטת אוסלו).
2010: במסגרת פרס ארבע חירויות הבינלאומי, ג'האנגיר קיבלה את עיטור חופש הפולחן ואת העיטור הכבוד השני בחשיבותו בפקיסטן הילאל-אני-אימטיאז על פועלה בתחום זכויות האדם.
2012: פרס צפון-דרום של מועצת אירופה.
2014: פרס סטפנוס לפעולה לקידום חופש הפולחן והאמונה ופרס הקיום הנכון.
2018: לאחר מותה, הוענק למשפחתה פרס האומות המאוחדות בתחום זכויות האדם על תרומתה לקידום זכויות אדם.
הערות שוליים

↑  "Leading human rights lawyer Asma Jahangir passes away in Lahore". DAWN.COM (באנגלית). 2018-02-11. ארכיון מ-11 בפברואר 2018. נבדק ב-2018-02-11. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Ijaz, Saroop. "Asma Jahangir (1952-2018): The human rights icon from Pakistan was a feisty street fighter". Scroll.in (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-02-11.
↑  Raza Rumi, Asma Jahangir's victory is a cause for celebration, http://pakteahouse.net, ‏29 באוקטובר 2010 (ארכיון)
↑  "Asma Jahangir: Executive Profile & Biography - Businessweek". Businessweek.com. ארכיון מ-4 במרץ 2016. נבדק ב-2016-02-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Friends of Bangladesh 71 (2016-01-17), Malik Ghulam Jilani, Interviewee: Asma Jahangir (Daughter), נבדק ב-2018-07-07
↑  Reporter, The Newspaper's Staff (2012-10-01). "Begum Sabiha Jilani passes away". DAWN.COM (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-07-07.
↑  "DCI calls for the release of political prisoner, Ms Asma Jahangir, former member of DCI's International Executive Council" (PDF). ארכיון (PDF) מ-11 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pakistan: Asma Jahangir leaves behind a powerful human rights legacy, www.amnesty.org (באנגלית)
↑  [http://www.defenceforchildren.org/wp-content/uploads/2010/04/DCI-Appeal-Asma-Jahangir.pdf DCI calls for the release of political prisoner, Ms Asma Jahangir, former member
of DCI’s International Executive Council], ‏7th November 2007
1 2 3  Leading human rights and pro-democracy advocate Asma Jahangir dies at 66, PBS NewsHour (באנגלית)
1 2  Bukhari, Mubasher. "Pakistani human rights champion Asma Jahangir dies". U.S. (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-07-06.
↑  International Fact-Finding Mission on Israeli Settlements in the Occupied Palestinian Territory, www.ohchr.org (באנגלית)
↑  Sunil, W. A. "UN appoints panel for inquiry into Sri Lankan human rights violations". נבדק ב-2018-07-06.
↑  "Pakistani human rights champion dies". BBC News (באנגלית בריטית). 2018-02-11. נבדק ב-2018-07-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460287805171  PLWABN: 9812403656405606  ISNI: 0000 0000 3301 3482  LCCN: n92109710  NTA: 424570912  RERO: 02-A011594329  SELIBR: 409351  VIAF: 26264036   WorldCat (עם VIAF): 26264036
סרטולובו

| --- | --- |
סמל סרטולובוסמל סרטולובו

שלט בכניסה לעיר
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אובלסטי:  מחוז לנינגרד מחוז לנינגרד
 תאריך ייסוד:  1936 
 שטח:  27.49 קמ"ר
 גובה:  50 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  71,614 (2024)
 קואורדינטות:  60°08′37″N 30°13′02″E﻿ / ﻿60.143531°N 30.217179°E﻿ / 60.143531; 30.217179 
 אזור זמן:  UTC+3
 http://www.mosertolovo.ru/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניסרטולובו(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניסרטולובו(למפת מחוז לנינגרד רגילה) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני סרטולובו(למפת מחוז לנינגרד מוגדלת) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני סרטולובו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סרטולובו (ברוסית: Се́ртолово; בפינית: Sierattala, סיירטאלה) היא עיר במחוז המשנה וסבולוז'סק בלנינגרד, רוסיה, הממוקמת צפונית לסנקט פטרבורג. נכון למפקד משנת 2010 אוכלוסייתה עמדה על 47,457 איש.
היסטוריה

העיירה נוסד בשנת 1936 על מקום היישוב לשעבר של פינים אינגרים, שתושביהם גורשו. היישוב הוזכר במקורות קודמים בשם סירואטלה. בשנת 1936 עברו להתגורר כאן אנשי צבא ובשנים 1939–1940 שימשה סרטובולו כבסיס צבאי ממנו נשלחו כוחות למלחמת החורף. מתחילה, סרטולובו הייתה חלק ממחוז המשנה וסבולוז'סק של מחוז לנינגרד.
במהלך מלחמת העולם השנייה היא לא נכבשה והייתה יחד עם העיר לנינגרד מוקפת על ידי חיילים גרמנים ופינים. לאחר המלחמה כמעט ולא הייתה אוכלוסייה אזרחית בסרטולובו, עד שהחלה בניית דיור מסיבית בשנות החמישים.
בשנת 1977 זכתה סרטולובו מעמד של יישוב עירוני ובשנת 1998, מעמד של עיר. זו הייתה עיר בעלת חשיבות מחוזית עד 2010, כאשר מחוז המשנה אוחד עם המחוז המינהלי של מחוז לנינגרד. באותה עת הפכה סרטולובו לעיר בעלת משמעות מחוזית.
מעמד מנהלי ועירוני

במסגרת שילוב המחוזות המינהליים העיר שולבה, יחד עם היישוב זפדנאיה ליצה, אל תוך מחוז המשנה וסבולוז'סק והוכרה בשם המחוז המוניציפלי סרטולובו.
כלכלה

בדומה לתקופה הסובייטית, כלכלת סרטולובו מבוססת על מתקנים צבאיים. כ-70% מהאוכלוסייה החל משנת 2009 הם אנשי צבא ומשפחותיהם.
כלכלה > תעשייה

מפעלים תעשייתיים בסרטולובו מייצרים לוחות בטון ומכלי פלסטיק.
כלכלה > תחבורה

סרטולובו מהווה פרבר של סנקט פטרבורג והיא כלולה ברשת הכבישים הפרברית. העיר ממוקמת על הכביש המהיר המוביל אל ויבורג.
העיר נמצאת במרחק כמה קילומטרים צפונית-מזרחית לרציף הרכבת פסוצ'ניה הנמצא על מסילת הברזל המחברת בין סנקט פטרבורג לעיר ויבורג.
הערות שוליים

↑  История (ברוסית). Администрация МО Сертолово Ленинградской области. אורכב מ-המקור ב-19 במרץ 2014. נבדק ב-19 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Отчет о работе комитета по взаимодействию с органами местного самоуправления Ленинградской области в 2010 году (ברוסית). Комитет по печати и связям с общественностью Ленинградской области. נבדק ב-16 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Oblast Law #32-oz
↑  Law #17-oz
1 2  Город – общая информация (ברוסית). Администрация МО Сертолово Ленинградской области. נבדק ב-18 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| מחוז לנינגרד |
| --- | --- | --- |
| מרכז אדמיניסטרטיבי | גטצ'ינה |   |
| ערים | אוטראדנויה • איוואנגורוד • בוקסיטוגורסק • גטצ'ינה • וולוסובו • וולחוב • ויבורג • ויסוצק • וסוולוז'סק • טוסנו • טיחווין • לוגה • לודיינויה פולה • לומונוסוב • ליובאן • מורינו •נוביה לדוגה • ניקולסקויה • סבטוגורסק • סוסנובי בור • סיאסטרוי • סלאנצי • סרטולובו • פודפורוז'יה • פיקאליובו • פריאוזרסק • פרימורסק • קאמנוגורסק • קומונר • קינגיספ • קירובסק • קירישי • שליסלבורג |   |
| מחוזות משנה | בוקסיטוגורסק • גטצ'ינה • ויבורג • וולוסובו • וולחוב • וסוולוז'סק • טוסנו • טיחווין • לוגה •  לודיינויה פולה • לומונוסוב • סוסנובי בור • סלאנצי • פריאוזרסק • פרימורסק • קאמנוגורסק • קומונר • קינגיספ • קירובסק • קירישי |   |
| מושלים | אלכסנדר בליאקוב • ואדים גוסטוב • ולרי סרדיוקוב • אלכסנדר דרוזדנקו |   |
| שונות | סמל • דגל • חלוקה מנהלית • האספה המחוקקת • הממשלה |   |
עמק טיסוביס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  עמק 
 מיקום
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  80°11′00″S 156°19′59″E﻿ / ﻿80.1833°S 156.333°E﻿ / -80.1833; 156.333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיעמק טיסוביס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיעמק טיסוביס
 
עמק טיסוביס (באנגלית: Tisobis Valley) הוא עמק שאינו מכוסה קרח, הנמצא צפונית-מזרחית  להר הנדרסון שברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי.
טיסוביס הוא שם היסטורי של נהר בבריטניה הרומית - הנקרא כיום הנהר דוויריד (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
| אתרים ברכס בריטניה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אדמס • אולדריץ' • אופרוס • אסקין • ביל • באנה • בורווזקי • ג'ייקובס • דארטמות' • דגאלאן • דול • דריק • הייבן • הנדרסון • וורד • טרנסטייל • לוסיה • מקלינטוק • סאבורו • סטרנברג • פריצ'רד • קאסאטלי • קריסק • ראמג' • רנד |  |
| רכסי הרים | אונום • אייסנהאואר • באנה • דאנום • דאסקי (רכס) • מגניס • נברסקה • סברינה • פונטס |  |
| מצוקים | בנסון • דאסקי (מדף סלע) • כהן • פורבס |  |
| עמקים | אבוס • אונום • איטונה • איסקה • ביברה • בלום • דובריס • טאמארוס • טיסוביס • לינדום • למאניס • מגניס • מטאריס • סברינה |  |
| מישורים | מישור ואנטייג' • וולדריפ • וורברטון • ונטה |  |
| קרחונים | הוריהאן • יאנסי • מקרו • סנט • פקהאם • ראגוצקי |  |
| נונאטאקים | דארנל • וסטהייבן • טאייק • מארטי • שלושת הנונאטאקים |  |
| מפלי קרח | ברייר • ראגוצקי |  |
עמנואל טל

| --- | --- |

עמנואל טל, סוף שנות ה-60
 לידה:  10 באוגוסט 1925 סופיה, ממלכת בולגריה 
 פטירה:  31 במרץ 1998 (בגיל 72) אורים
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  היסטוריון של אדריכלות ישראלית
 
עמנואל טל (פרוינדנטל) (10 באוגוסט 1925 – 31 במרץ 1998) היה ממייסדי קיבוץ אורים, היסטוריון של אדריכלות ישראלית שהתמחה בתכנון בקיבוצים ועורכו של כתב העת לאדריכלות בקיבוצים "דף מידע".
קורות חייו

טל נולד בסופיה, בולגריה להוריו – אדוארד פרוינדנטל שהיה פקיד בנק ולאחר מכן מנהל מטוויה גדולה בעיר ורנה, ולארנסטינה לבית פרידמן. בגיל 13 התחנך בקולג' האמריקאי בסופיה ובעיצומה של מלחמת העולם השנייה, ב־1941, עלה במסגרת עליית הנוער, יחד עם אחותו, גוסטה, לארץ ישראל ויחד נקלטו בכפר הנוער בן שמן. עם השלמת לימודיו ב־1945 שבמסגרתם הוכשר בתחום הנגרות, עבר לשנת הכשרה בקיבוץ גניגר יחד עם חבריו, חלקם עולים כמוהו מבולגריה, ברעננה שם ייסדו פלוגה חקלאית שהיוותה את הבסיס לקבוצת אורים. הקיבוץ עלה על הקרקע במוצאי יום הכיפורים ה'תש"ז, 1946, במבצע עליית 11 הנקודות בנגב, וטל היה בין 30 החברים המייסדים. ב-1947 עבר לתקופה לתל אביב, בה סייע להוריו שעלו לארץ ישראל בסוף 1945 והוכשר כשרטט במשרדה של האדריכלית ג'ניה אוורבוך. במקביל, הצטרף לארגון ההגנה והיה מחויל עד לסתיו 1948, אז חזר לקיבוץ. עם שובו לאורים, הכיר טל את דינה סלומון שבנעוריה התגוררה והתחנכה בגניגר והם נישאו בסוף שנת 1949.
לאורך השנים שאף טל להרחיב את השכלתו, אך היות שלימודים שלא למטרה משקית לא היו מקובלים באותה עת בתנועה ובקיבוצו, לא קיבל אישור ללימודים אקדמיים. לאחר ששימש בתפקידים שונים בקיבוץ, כולל גזבר ומזכיר, היה הראשון מחברי אורים שקיבל את הסכמת החברים לפנות ללימודים אקדמיים וב־1962 החל בלימודי היסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך שנות ה-70 וה־80, במקביל לעבודה מלאה בקיבוץ, העביר את תחום עיסוקו האקדמי לתולדות האמנות. בשנות ה-80 המשיך ועסק במחקר שהיה פורץ דרך בתחום חקר האדריכלות בקיבוצים. במקביל, החל לעבוד במחלקה לתכנון של התנועה הקיבוצית המאוחדת.
מחקר ופרסומים

לאורך שנות ה־80 וה־90 שקד טל על כתיבה בתחום התכנון והאדריכלות בקיבוצים. לכתיבתו תרומה משמעותית ופורצת דרך בתחום התכנון הקיבוצי, זאת הודות לגישתו המעמיקה והיסודית, היכרותו הקרובה עם התנועה הקיבוצית בה היה חבר, וכן היכרותו עם האדריכלים שהיו מעורבים לאורך השנים בתכנונם של הקיבוצים בעבר ובהווה. לצד מחקר אקדמי שהתמקד בתולדות התכנון הקיבוצי שאותם ביצע באוניברסיטת תל אביב בהנחייתה של ד"ר עדינה מאיר-מריל, ערך טל את כתב העת "דף מידע" שיצא לאור באמצעות המחלקה לתכנון של התנועה הקיבוצית המאוחדת ותיעד את הנעשה בתחום הבנייה בקיבוצי התנועה במהלך שנות ה־80, עשור שסיים למעשה את תהליך בנייתה וצמיחתה של התנועה במתכונתה השיתופית.
מחקר ופרסומים > כתב העת "דף מידע"

ב־1981 נבחר טל לערוך את "דף מידע", שהיה כתב עת שיצא לאור על ידי המחלקה לתכנון של התנועה הקיבוצית המאוחדת. היוזמה להרחבת כתב העת שנוסד זמן קצר קודם להצטרפותו של טל הייתה של מנחם אבירם, מנהל המחלקה שמנתה בשעתו קרוב למאה אדריכלים ומתכננים והייתה למעשה למשרד התכנון הגדול בישראל. "עם הרחבת המחלקה גבר הצורך ליצור כלים כדי לאגור את הידע והניסיון המצטברים ולמצוא את הדרך להעבירו למתכננים ולקיבוצים" הסביר אבירם את נימוקיו להפיכת "דף מידע" תחת ידיו של טל לכתב עת איכותי ומושקע. תחת ידיו הפך כתב העת לפרסום יחיד במינו שהציג בזמן אמת את הנעשה בתחום הבנייה בקיבוצי התנועה, בעוד שכיום מהווים גיליונותיו מסמך תיעודי לעבודות שעליהן אין כל מידע למעט זה שמופיע בכתב העת.
כל אחד מהגיליונות שערך טל התמקדו בתחום אחר, כמו תכנון כולל, חדרי אוכל, בתי אבות, תיירות, תעשייה ומכללות אזוריות. בין האדריכלים שהשתתפו בגיליונות ובמסגרת זו גם הוצגו עבודותיהם היו ויטוריו קורינלדי, חנן הברון, פרדי כהנא, ארנונה אקסלרוד ושלי ניסים. הגיליון הראשון שערך טל פורסם בדצמבר 1981 והגיליון האחרון מספר 33 יצא ביוני 1989. לאחר מכן, בעיצומו של המשבר הגדול שפקד את הקיבוצים, החלה המחלקה לתכנון להצטמצם באופן משמעותי עד שפורקה והופרטה. שני גיליונות נוספים פורסמו בעריכתו של עמוס רודנר (אביו של חמי רודנר) ולאחר מכן הופסקה הוצאתו של כתב העת.
מחקר ופרסומים > על ראשית תכנון חדר האוכל הקיבוצי: עיצובם האדריכלי של חדרי האוכל הראשונים, 1926–1946

מחקרו פורץ הדרך של טל התבסס על מחקר רוחב שערך ונשען על מקורות מידע שאת חלקם השיג באמצעות ארכיוני הקיבוצים, ארכיונים של גופים מיישבים וראיונות עם אדריכלים. המחקר חושף את התגבשותם התכנונית של חדרי האוכל בקיבוצים בין השנים 1926–1946, תקופה שבה היו מעורבים בתכנון מוסדות מיישבים ואדריכלים עירוניים כמו ריכרד קאופמן, זאב רכטר, אריה שרון, יעקב מטריקין ולאופולד קרקואר. עוד עונה המחקר על שאלות כמו מה היה ייחודו של חדר האוכל הקיבוצי ומה היו תפקידיו. בעקבות המחקר פרסם טל מאמרים בכמה כתבי עת המחקר עצמו פורסם כספר בהוצאה עצמית ומהווה עד היום מקור מידע לחוקרי אדריכלות.
מחקר ופרסומים > התכנון האדריכלי של הקיבוץ 1920–1930

שבע שנים לאחר שהשלים את מחקרו על חדרי אוכל, פרסם טל את מחקרו על ראשית התכנון האדריכלי של הקיבוץ והתהוותו הפיזית. תכנון זה היה, כפי שחשף, דגם חדשני וייחודי בעולם לצורתו של יישוב. המחקר חקר ובחן את מקורותיה הרעיוניים והאדריכליים של תוכנית הקיבוץ החל משלביו הראשונים של התכנונים ועד להתגבשותו של הדגם הכללי לתכנון שמאז 1930 התאפיין במרכיבי תכנון קבועים שהחלו לחזור ולהופיע בכל תוכנית של קיבוץ חדש שהוקם מאז. בין האדריכלים שתכנוניהם נסקרים במחקר ניתן למצוא את אלכסנדר ברוולד, פריץ קורנברג, ריכרד קאופמן ולוטה כהן.
לקריאה נוספת

עמנואל טל: התכנון האדריכלי של הקיבוץ 1930-1920, א.ב. תכנון, 1991.
עמנואל טל: פרקים בהתהוותו ועיצובו של חדר-האוכל הקיבוצי (1935-1926), קתדרה גיליון 70, יד יצחק בן צבי, ינואר 1994.
עמנואל טל: הפרגולה באזורנו: קורותיה וגלגוליה, גן ונוף.
מיכאל יעקובסון: סיבוב על עמנואל טל – חלוץ חוקרי אדריכלות הקיבוצים, באתר 'חלון אחורי', 26 במרץ 2016
עונת 2019/2020 בליגת העל ההולנדית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  2 באוגוסט 2019 – 12 במרץ 2020 (224 ימים) 
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  ללא
 מספר משחקים:  306 
 השחקן המצטיין:  לא נבחר
 → עונת 2018/2019עונת 2020/2021 ←
 
עונת 2019/2020 הייתה העונה ה-64 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. עונה זו הופסקה בחודש מרץ 2020 עקב מגפת הקורונה בהולנד כאשר מרבית הקבוצות בליגה היו במחזור ה-26 ולא הוכרזה אלופה, כמו כן לא היו יורדות לליגת המשנה.
מבנה

על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (15 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו ספרטה רוטרדם, ואלבייק וטוונטה שעלו מליגת המשנה) עקב מגפת הקורנה, הליגה הופסקה לאחר המחזור ה-26 לרוב קבוצות הליגה והמחזור ה-25 לארבע קבוצות, כלל הקבוצות השלימו את הסיבוב הראשון בין 17 משחקים אך לא את הסיבוב השני.
מבנה > תחרויות אירופיות

הקבוצה שסיימה במקום ה-1 העפילה לשלב ההמוקדמות הבתים של ליגת האלופות.
הקבוצה שסיימה במקום ה-2 העפילה לשלב המוקדמות השני בליגת האלופות.
הקבוצה שסיימה במקום ה-3 העפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
הקבוצה שסיימה במקום ה-4 העפילה לשלב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית.
הקבוצה שסיימה במקום ה-5 העפילה לשלב המוקדמות השני של הליגה האירופית.
מבנה > טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אייאקס  | 25 | 18 | 2 | 5 | 68 | 23 | 45 | 56 | שלב הבתים בליגת האלופות |
| 2. | א.ז. אלקמאר  | 34 | 18 | 2 | 5 | 54 | 17 | 37 | 56 | שלב המוקדמות ה-2 בליגת האלופות |
| 3. | פיינורד  | 25 | 14 | 8 | 3 | 50 | 35 | 15 | 50 | שלב הבתים בליגה האירופית |
| 4. | פ.ס.וו. איינדהובן  | 26 | 14 | 7 | 5 | 54 | 28 | 26 | 49 | שלב המוקדמות ה-3 בליגה האירופית |
| 5. | וילם II  | 26 | 13 | 5 | 8 | 37 | 34 | 3 | 44 | שלב המוקדמות ה-2 בליגה האירופית |
| 6. | אוטרכט  | 25 | 12 | 5 | 8 | 50 | 34 | 16 | 41 |  |
| 7. | ויטסה ארנהם  | 26 | 12 | 5 | 9 | 45 | 35 | 10 | 41 |  |
| 8. | הראקלס אלמלו  | 26 | 10 | 6 | 10 | 40 | 34 | 6 | 36 |  |
| 9. | חרונינגן  | 26 | 10 | 5 | 11 | 27 | 26 | 1 | 35 |  |
| 10. | הירנפיין  | 26 | 8 | 9 | 9 | 41 | 41 | 0 | 33 |  |
| 11. | ספרטה רוטרדם  | 26 | 9 | 6 | 11 | 41 | 45 | 4- | 33 |  |
| 12. | אמן  | 26 | 9 | 5 | 12 | 32 | 45 | 13- | 32 |  |
| 13. | פנלו  | 26 | 8 | 4 | 14 | 24 | 51 | 27- | 28 |  |
| 14. | טוונטה  | 26 | 7 | 6 | 13 | 34 | 46 | 12- | 27 |  |
| 15. | זוולה  | 26 | 7 | 5 | 14 | 37 | 55 | 18- | 26 |  |
| 16. | פורטונה סיטארד  | 26 | 6 | 8 | 12 | 29 | 52 | 23- | 26 |  |
| 17. | דן האג  | 26 | 4 | 7 | 15 | 25 | 54 | 29- | 19 |  |
| 18. | ואלבייק  | 26 | 4 | 3 | 19 | 27 | 60 | 33- | 15 |  |
| עונות בליגת העל ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת העל ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
עודד ירקוני

אין תמונה חופשית
עודד ירקוני (30 בינואר 1921 - 10 באוגוסט 2002) היה איש חינוך ישראלי, חבר "ההגנה".