stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבול קמבודיה–תאילנד
תיאור

הגבול מתחיל בצפון קמבודיה במשולש הגבולות עם תאילנד ולאוס בפסגת הרי דאנגקרק (אנ'), ואז פונה לכיוון מערב. ביציאה מאזור ההרים, הגבול פונה דרומה-מערבה בצורת קשת רחבה, ומדי פעם נמצא על הנהרות סוואי צ'ק (אנ'), סיסופון (אנ'), פרום הוט (Phrom Hot) ובוריי מונגקול (אנ'). לאחר מכן, הגבול ממשיך דרומה, בחלקו לאורך הרי קארדאמום (אנ'), ומסתיים בחוף מפרץ תאילנד בדרום-מערב קמבודיה. קטע אחרון זה עובר קרוב מאוד למפרץ, ומייצר רצועה ארוכה ודקה של שטח תאילנדי.
היסטוריה

אזור הגבול עבר היסטורית הלוך ושוב בין אימפריות קמר ותאיות שונות. משנות ה-60 של המאה ה-19, צרפת החלה לבסס נוכחות באזור, בתחילה בקמבודיה המודרנית ובווייטנאם, ומאוחר יותר בלאוס, כאשר המושבה של הודו-סין הצרפתית נוצרה ב-1887. ב-1867, נכתבה אמנה פרנקו-תאילנדית אשר נתנה ריבונות לתאילנד על אזורי באטאמבאנג ואנגקור. ב-1896, בורמה הבריטית (אנ') וצרפת הסכימו להשאיר את ממלכת סיאם (השם דאז לתאילנד) כמדינת חיץ (אנ') בין מושבותיהם. עם זאת, צרפת המשיכה להתרחב על חשבון סיאם, סיפוח צפון קמבודיה ב-1904, ולאחר מכן באטאמבאנג, סריי סיסופון, מחוז סיאם נאקון (אנ') וסיאם ריפ ב-1907, תוך ויתור על העיירה טראט (אנ') לממלכת סיאם. הגבול הקמבודי-תאילנדי המודרני הוגדר לאחר מספר אמנות בין צרפת לממלכת סיאם ב-1867–1907. בעקבות הפלישה להודו-סין על ידי יפן ב-1940, הוחזרו האזורים האלו לתאילנד. עם זאת, שטחים אלו הוחזרו חזרה לצרפת ב-1946, בעקבות כניעת האימפריה היפנית תבוסתה של יפן.
קמבודיה קיבלה עצמאות ב-1953, ושתי המדינות מנהלות מאז מערכת יחסים שברירית. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, התחיל סכסוך לגבי מקדש פראה ויהאר, השוכן בצמוד לגבול בהרי דאנגקרק (אנ').‏ ב-1962, הועבר התיק לידי בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ), שפסק לטובת קמבודיה, אולם תאילנד הביעה הסתייגויות מהתוצאה. באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, התרחש מחלוקת גם לגבי בעלות על האי קו קוט‏. סכסוכים אלו הופסקו אחרי שקמבודיה נבלעה בסדרת עימותים פניימים ונשלטה על ידי הקמר רוז'. כתוצאה מכך, אלפי פליטים חצו את הגבול. בעקבות המלחמה הווייטנאמית–קמבודית (אנ') שהתחילו ב-1978, התחילו פשיטות וייטנאם על גבול קמבודיה–תאילנד (אנ') ב-1979. המלחמה נמשכה לאורך כמעט כל שנות ה-80 של המאה ה-20 עד לנסיגת וייטנאם ב-1989. במאמץ לעצור את חדירת קמר רוז' מתאילנד, קמבודיה הקימה גדר מבוצרת גדולה לאורך הגבול במחצית השנייה של שנות ה-80 של המאה ה-20. מאז הופעת השלום בקמבודיה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, היחסים עם תאילנד חימרו שוב את נושא מקדש פראה ויהאר, ואת האי קו קוט.‏ ועדת גבולות הוקמה ב-1995 בניסיון להסדיר את הנושאים בדרכי שלום. עם זאת, הוועדה עשתה התקדמות מועטה מדי ותחום הגבולות עדיין נמצא במחלוקת בין קמבודיה לתאילנד.
מעברי גבול

ישנם מספר מעברי גבול רשמיים:
אראניאפראטהט (אנ'), תאילנד – פויפט, קמבודיה
האט לק, תאילנד – קו קונג, קמבודיה (מחסום צ'אם יאם)
צ'ונג ג'ום, תאילנד – או סמך (אנ'), קמבודיה
צ'ונג סה נגאם, תאילנד – אנלונג וונג, קמבודיה
באן פקרד, תאילנד – פשאר פרום פאלין, קמבודיה (מחסום פרום)
באן לאם, תאילנד – דאונג לם, קמבודיה (מחסום דאונג)
ראו גם

יחסי קמבודיה–תאילנד
גבול לאוס–קמבודיה
הערות שוליים

↑  "Cambodia". CIA World Factbook. ארכיון מ-2010-12-29. נבדק ב-19 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "International Boundary Study No. 40 – Cambodia - Thailand Boundary (Revised)" (PDF). US Department of State. 23 בנובמבר 1966. ארכיון (PDF) מ-2020-09-04. נבדק ב-20 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  St John, Ronald Bruce. "The Land Boundaries of Indochina: Cambodia, Laos and Vietnam" (PDF). International Boundaries Research Unit, Department of Geography, University of Durham. ארכיון (PDF) מ-2020-11-13. נבדק ב-17 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  St John, Ronald Bruce. "The Land Boundaries of Indochina: Cambodia, Laos and Vietnam" (PDF). International Boundaries Research Unit, Department of Geography, University of Durham. נבדק ב-17 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kamm, Henry (1998). Cambodia: report from a stricken land. New York: Arcade Publishing. p. 27. ISBN 1-55970-433-0.
↑  Puangthong Rungswasdisab, Thailand's Response to the Cambodian Genocide (ארכיון)
↑  Margaret Slocomb, "The K5 Gamble: National Defence and Nation Building under the People's Republic of Kampuchea", Journal of Southeast Asian Studies (2001), 32 : 195-210 Cambridge University Press
↑  NewScientist - "The killing minefields of Cambodia" (ארכיון)
↑  "Preah Vihear temple: Disputed land Cambodian, court rules". BBC News. 11 בנובמבר 2013. ארכיון מ-2013-11-11. נבדק ב-11 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Walsh, Eddie (24 במאי 2011). "China and Thai-Cambodia Spat". The Diplomat. אורכב מ-המקור ב-29 ביולי 2011. נבדק ב-25 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Overland Border Crossings". Canby Publications. ארכיון מ-2020-11-12. נבדק ב-20 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
מקדש פראה ויהאר השנוי במחלוקת
מעבר הגבול בפויפט, קמבודיה
גבול עיראק – ערב הסעודית

גבול עיראק – ערב הסעודית הוא הגבול הבין-לאומי המפריד בין עיראק לערב הסעודית. אורך הגבול הוא 811 ק"מ, והוא מתחיל ממשולש הגבולות עם ירדן במערב ומסתיים במשולש הגבולות עם כווית במזרח, ליד ואדי אל-באטין.
היסטוריה

מבחינה היסטורית, לא היה גבול מוגדר בבירור בחלק זה של חצי האי ערב. בתחילת המאה ה-20, שלטה האימפריה העות'מאנית בעיראק, והאזורים הדרומיים לאימפריה הורכבו מקבוצות ערביות מאורגנות, שהבולטת שבהן הייתה אמירות נג'ד וחסה (אנ'), שנשלטה על ידי בית סעוד.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הצליח המרד הערבי, שנתמך על ידי האימפריה הבריטית, לסלק את העות'מאנים מרוב המזרח התיכון. כתוצואה מהסכם סייקס–פיקו האנגלו-צרפתי הסודי מ-1916, השיגה בריטניה את השליטה בוילאייטים העות'מאניים מוסול, בגדאד ובצרה, שאוחדו לעיראק המנדטורית ב-1920. בזמן הזה, הצליח אבן סעוד להרחיב את תחומיו במידה ניכרת, ולבסוף הכריז על ערב הסעודית ב-1932.
בדצמבר 1922, נפגש הנציב העליון הבריטי של מסופוטמיה, פרסי קוקס (אנ'), עם אבן סעוד וחתם על אמנת עוקייר, שסיכם את גבול ערב הסעודית עם כווית ועיראק. הגבול שנוצר כך, שהכיל גם את האזור הנייטרלי בין עיראק וערב הסעודית, היה שונה במקצת מהגבול המודרני. בנובמבר 1925, נחתם הסכם בהרה, שאשרר את הגבול שנוצר.
האזור הנייטרלי בין עיראק וערב הסעודית פוצל ב-1975, והסכם גבול סופי נחתם ב-1981. פרטי ההסכם לא נחשפו עד ל-1991, כאשר ערב הסעודית הפקידה את ההסכמים באו"ם בעקבות מלחמת המפרץ. אחר תום המלחמה, היחסים עם עיראק נהרסו כמעט לחלוטין.
היסטוריה > גדר גבול

באפריל 2006, בזמן שבעיראק הייתה מלחמת עיראק, החלה ערב הסעודית לקרוא למכרזים להקמת גדר גבול לאורך כל הגבול, במטרה למנוע מהאלימות בעיראק לזלוג לשטחה.
ההצעות הושמו רק בספטמבר 2014, כאשר הלחימה בעיראק הסלימה בעקבות עליית המדינה האסלאמית באזור. המדינה האסלאמית כבשה חלק גדול ממערב עיראק. כיבוש זה העניק לה גבול יבשתי משמעותי עם ערב הסעודית מדרום, והגדר גבול נועד למנוע מחמושי המדינה האסלאמית להיכנס לערב הסעודית. גדר הגבול מורכב מגדר רב-שכבתית וקיר חוסם תעלה. גדר הגבול כולל חמש שכבות של גידור הכוללות 78 מגדלי שמירה, מצלמות ראיית לילה ומצלמות מכ"ם, שמונה מרכזי פיקוד, 10 רכבי מעקב ניידים, 32 מרכזי תגובה מהירה ו-3 חוליות התערבות מהירה.
מעברי גבול

ערער (אנ')‏
ראו גם

יחסי עיראק–ערב הסעודית
האזור הנייטרלי בין עיראק וערב הסעודית
הערות שוליים

↑  CIA World Factbook – Iraq, ארכיון מ-2021-01-10, נבדק ב-1 באפריל 2020 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Madawi Al-Rasheed. A History of Saudi Arabia. Cambridge, England, UK: Cambridge University Press, 2002. Pp. 40.
1 2 3  International Boundary Study No. 111 – Iraq-Saudi Arabia Boundary (PDF), 1 ביוני 1971, ארכיון (PDF) מ-2019-10-01, נבדק ב-2 באפריל 2020 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Al Rasheed, M. (2010). A History of Saudi Arabia. p. 47. ISBN 978-0-521-74754-7.
↑  עותק בארכיון (ארכיון)
↑  Directorate of Intelligence (28 בפברואר 1986). "Iraq-Saudi Arabia Neutral Zone Partionied" (PDF). ארכיון (PDF) מ-2020-10-26. נבדק ב-6 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SAUDIS AND IRAQ SIGN PACT ENDING BORDER DISPUTE". New York Times. 28 בדצמבר 1981. ארכיון מ-2021-10-26. נבדק ב-6 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Adams, Cecil (1991-02-01). "What's up with the "neutral zones" near Saudi Arabia?". The Straight Dope. אורכב מ-המקור ב-2007-01-27. נבדק ב-2007-01-29.
↑  "DOD: Information Paper- Iraq's Scud Ballistic Missiles". Iraqwatch.org. ארכיון מ-2011-05-14. נבדק ב-18 במרץ 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Krane, Jim (27 בספטמבר 2006). "Saudis Plan Long Fence for Iraq Border". The Washington Post. ארכיון מ-2019-03-27. נבדק ב-11 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Smith, Stephen (18 בינואר 2006). "A Line In The Saudi Sand". CBS News. ארכיון מ-2018-06-19. נבדק ב-11 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Spencer, Richard (14 בינואר 2015). "Saudi Arabia Is Building A 600-Mile 'Great Wall' To Shield Itself From ISIS". Business Insider. ארכיון מ-2018-06-18. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Binnie, Jeremy (11 בספטמבר 2014). "Saudi Arabia inaugurates northern border security project". janes.com. ארכיון מ-2015-08-22. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Richard Spencer, ‏Revealed: Saudi Arabia's 'Great Wall' to keep out Isil, The Telegraph, 14 January 2015
↑  "Airbus, Saudi Arabia finish Northern Border Security project". UPI. 23 בספטמבר 2014. ארכיון מ-2021-10-24. נבדק ב-6 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Iraq-Saudi border crossing to open on 'trial basis' in October". The National. 12 בספטמבר 2019. ארכיון מ-2020-04-06. נבדק ב-6 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007487125005171  LCCN: no2005040999   WorldCat (עם LCCN): no2005-040999
גורדון אינגלנד

גורדון ריצ'רד אינגלנד (באנגלית: Gordon Richard England;‏ נולד ב-15 בספטמבר 1937) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיהן בממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש כסגן מזכיר ההגנה ובשתי תקופות כהונה נפרדות כמזכיר הצי.
ראשית חייו

גורדון אינגלנד נולד בבולטימור, מרילנד. ב-1955 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון מאונט סנט ג'וזף שבעיר. ב-1961 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת מרילנד וב-1975 הוא סיים לימודי תואר שני באוניברסיטה הנוצרית של טקסס שבפורט וורת'.
קריירה עסקית

הקריירה העסקית של אינגלנד החלה ב-1966 בחברת האניוול, שם הוא שימש כמהנדס במסגרת תוכנית ג'מיני. הוא עבד עבור חברת "ליטון תעשיות" כמנהל במיזם E-2 הוקאיי עבור צי ארצות הברית. הוא גם היה המנהל כללי של חברת GRE Consultants.
ב-1977 הוא החל לעבוד בחטיבת פורט וורת' של ג'נרל דיינמיקס, שם הוא שימש במגוון משרות, כולל מנהל האוויוניקה. בהמשך הוא שימש כסגן הנשיא להנדסה, מאוחר יותר כנשיא וכמנהל הכללי של ג'נרל דיינמיקס לנד סיסטמס (חטיבת מערכות הקרקע), ובסופו של דבר שב לחטיבת פורט וורת' כדי לשמש כנשיא שלה. אינגלנד המשיך לכהן בתפקיד זה כאשר ג'נרל דיינמיקס מכרה את חטיבת פורט וורת' ללוקהיד קורפוריישן ובהמשך היה לנשיאו של תאגיד זה במשך ארבע שנים.
אינגלנד שב לג'נרל דיינמיקס כסגן נשיא קבוצת מערכות הקרב של החברה. בין השנים 1997–2001 הוא שימש כסגן נשיא ג'נרל דיינמיקס ובתפקיד זה החזיק באחריות הכוללת למערכות המידע והמגזרים הבינלאומיים.
בתחילת נשיאותו של ג'ורג' ווקר בוש עבר אינגלנד מעולם העסקים לפוליטיקה ושירת במגוון תפקידים בממשל. קודם לכן הוא היה חבר במועצה המדעית של מחלקת ההגנה.
כהונה ראשונה כמזכיר הצי

בחירתו של אינגלנד כמזכיר הצי הייתה שנויה במחלוקת בשל חוסר ניסיונו הצבאי ובשל הקריירה הארוכה שלו בתעשיות הביטחונית, כולל כהונתו כסגן נשיא ג'נרל דיינמיקס. מבקרים כמו ויליאם הרטונג, ראש המרכז למשאבי הסחר בנשק, חשו שאין זה יהיה הולם למנת איש עסקים שהחברות שאליהם היה קשור יהיו הנהנות העיקריות מכל גידול בהוצאה על הביטחון. מזכיר ההגנה דונלד רמספלד החליט עם זאת שניסיון תאגידי יהיה אחת מדרישות המפתח למינוי. מדיניות זו הובילה למינויו של אינגלנד לצד מינויים של תעשיינים מוביל אחרים כמו ג'יימס רוש שמונה כמזכיר חיל האוויר ותומאס וייט שמונה כמזכיר הצבא. אינגלנד הושבע לתפקידו ב-24 במאי 2001. העיתון וושינגטון פוסט פרסם שהוא הכריז שאחד ממטרות המפתח שלו בתפקידו היה פיתוח "כלי נשק עתידניים שיתמודדו עם סוגים חדשים של איומים שצצו בעולם הפוסט-סובייטי".
הוושינגטון פוסט דיווח גם שבמהלך כהונתו בתפקידו "הוביל אינגלנד יחד עם ראש המבצעים הימיים ורן קלארק את אחד השינויים הגורפים ביותר שבוצעו בצי במשך עשורים". בדיווח זה פורטו צעדים כמו: הוצאתן משירות של עשרות ספינות, ביטול אלפי משרות, מיזוג הכוחות האוויריים הטקטיים של הצי ושל חיל הנחתים, תמרון המשימות כך שהספינות יישארו בים למשכי זמן ארוכים יותר ופיתוח תוכניות לשיגור יותר ספינות מלחמה לפעולות קרביות בצורה מהירה יותר בעת משבר.
על פי הנחיה שהוציא אינגלנד ב-31 במאי 2002 הניפו כל ספינות הצי את ג'ק הצי הראשון (במקומו של היוניון ג'ק של ארצות הברית) לכבודם של כל הנספים בפיגועי 11 בספטמבר במשך כל המלחמה העולמית בטרור.
בינואר 2003 סיים אינגלנד את כהונתו כמזכיר הצי כדי לעבור לתפקיד אחר.
סגן מזכיר ביטחון המולדת

ב-24 בינואר 2003 החל אינגלנד לכהן בתפקידו החדש כסגן מזכיר ביטחון המולדת במסגרת המחלקה החדשה שהוקמה, המחלקה לביטחון המולדת. אף על פי שכהונתו בתפקיד זה הייתה קצרה מאוד, צוטט עמית שלו בדיווח בוושינגטון פוסט שתפקיד זה "הרחיב את חשיפתו בבית הלבן ואת קשריו בוושינגטון".
כהונה שנייה כמזכיר הצי

חודשים ספורים לאחר מכן נקרא אינגלנד לשוב ולקחת על עצמו את תפקיד מזכיר הצי, בעקבות התאבדותו של המועמד להחליפו, קולין מקמילן. ב-1 באוקטובר 2003 הוא הושבע בשנית לתפקידו. לדברי אחד ממקורביו שצוטט בוושינגטון פוסט, תקופת כהונתו של אינגלנד במחלקה לביטחון המולדת "הרחיבה את זווית הראייה שלו בנוגע למלחמה של הממשל בטרור", והובילה למספר יוזמות שהוא קידם במהלך תקופת כהונתו השנייה כמזכיר הצי, כולל חיזוק הקשרים בין הצי לבין משמר החופים וסיוע רחב יותר לחיל הנחתים בקווי החזית בעיראק.
ביוני 2004 נקבע בפסק דין של בית המשפט העליון שזכותם של האסירים במפרץ גואנטנמו לעתור לבתי משפט בארצות הברית. כפי שצוין ב-BBC, מתוך 600 אסירים שהיו ב"סחרור משפטי" מאז שבייתם במהלך הפלישה לאפגניסטן ב-2001, הואשמו רק שלושה אסירים וכמה עשרות נשלחו בחזרה לארצותיהם עקב לחצים דיפלומטיים. אינגלנד מונה לעמוד בראש פאנל סודי של שלושה קצינים שבפניו יכלו האסירים להגיש עתירות לשחרורם. הוא הבהיר ש"השאלה היא: האם הם עדיין מהווים איום לאמריקה? אין זה עניין של אישום או זיכוי". כתוצאה מתהליך זה שוחררו 38 אסירים בשל חוסר ראיות, או כפי שהגדיר אותם אינגלנד, "תיקים קטנים".
בינואר 2006 הוחלף אינגלנד כמזכיר הצי על ידי דונלד וינטר.
סגן מזכיר ההגנה

ב-13 במאי 2005 הוצגה מועמדותו של אינגלנד כסגן מזכיר ההגנה ועד ה-3 בינואר 2006, כאשר אושר מינויו בסנאט, הוא שימש בתפקיד זה כסגן המזכיר בפועל. כניסתו של אינגלנד לתפקיד במקומו של פול וולפוביץ התקבלה בברכה על ידי התקשורת. הוושינגטון פוסט העיר: "לאינגלנד יש מוניטין כמי שגישתו פחות אידאולוגית בהשוואה לזו של וולפוביץ וכמי שמכוון יותר לדרישות הממשל מפקיד ממשל אזרחי בדרג השני בפנטגון", אך רבים מתחו ביקורת על כך שנאמנותו העיקרית נותרה לתעשיית הביטחוניות.
אינגלנד פרש מתפקידו עם תחילת נשיאותו של ברק אובמה. בשלהי כהונתו, ב-23 בינואר 2009, שימש אינגלנד כמזכיר ההגנה בפועל ליום אחד כאשר רוברט גייטס עבר ניתוח.
לאחר פרישתו

אינגלנד היה מעורב במגוון של ארגונים אזרחיים, ארגוני צדקה וגופים ממשלתיים. הוא שימש כסגן יושב ראש מועצת המנהלים של חברת Goodwill Industries, חברה להכשרה ולהשמה מקצועית. הוא היה חבר במועצת הנגידים של ה-USO (המקבילה האמריקאית לאגודה למען החייל), במועצה המדעית של מחלקת ההגנה, במועצת המבקרים של האוניברסיטה הנוצרית של טקסס ובגופים נוספים.
על תרומתו המקצועית והציבורית הוענקו לו פרס ההצטיינות לבוגרי אוניברסיטת מרילנד, מדליית ההצטיינות בשירות אזרחי של מחלקת ההגנה, "פרס בונה הכסף" של תנועת הצופים בארצות הברית, פרס אביר הכסף לניהול מאגודת הניהול הלאומית, פרס הנרי מ. ג'קסון ופרס מטעם Institute of Electrical and Electronics Engineers. הוא חבר ב"מסדר הימי של ארצות הברית".
הערות שוליים

↑  "Secretaries of the Navy: 1975 to Present". United States Navy. אורכב מ-המקור ב-4 בדצמבר 2005. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Susan Civitillo, All U.S. Navy Ships to Begin Flying First Navy Jack on Patriot Day, www.navy.mil, 9/9/2002
↑  "US to review Guantanamo prisoners" BBC News, June 24, 2004
↑  Bradley Graham, "Wolfowitz Successor Picked: Navy Secretary Is Bush's Choice for No. 2 Defense Job" The Washington Post, April 1, 2005
↑  Gordon England - Militarist Monitor
↑  "Deputy Secretary England Announces Departure". American Forces Press Service. 2 בדצמבר 2008. נבדק ב-3 בדצמבר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Gates to hand off Pentagon duties during surgery". Associated Press. 27 בינואר 2009. נבדק ב-27 בינואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Deputy Defense Secretary to get a one-day promotion". CNN. January 27, 2009.
↑  Gordon England, Former Deputy Secretary of Defense
↑  Latest NOUS Awards
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2003079599  VIAF: 73547406   WorldCat (עם VIAF): 73547406
גיפט לרמי

אמפו גיפט לרמי (באנגלית: Mpho Gift Leremi;‏ 13 באוקטובר 1984 – 3 בספטמבר 2007) היה כדורגלן דרום אפריקאי ששיחק בעמדת הקשר בנבחרת דרום אפריקה ובקבוצות אורלנדו פירטס וממלודי סאנדאונס מליגת העל הדרום-אפריקאית.
קריירת מועדונים

לרמי נולד בסווטו שבדרום אפריקה והחל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פימוויל ג'איינטס המקומית, ובהמשך עבר אל מחלקת הנוער של אורלנדו פירטס מליגת העל הדרום-אפריקאית.
ב-10 באוגוסט 2002 ערך לרמי את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק נגד מורוקה סוואלווס במסגרת הליגה לעונת 2002/2003. בעונת הבכורה שלו במועדון הוא ערך 20 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ובסוף העונה זכתה אורלנדו פירטס באליפות דרום אפריקה. בסך הכל הוא ערך 70 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 15 שערים.
בקיץ 2007 עבר לרמי לממלודי סאנדאונס, גם היא מליגת העל הדרום-אפריקאית. הוא ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון לפני מותו, והבקיע שער אחד.
קריירה בינלאומית

ב-17 בנובמבר 2004 ערך לרמי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דרום אפריקה, בניצחון 2-1 על נבחרת ניגריה במשחק ידידות. לרמי היה חלק מסגל נבחרת דרום אפריקה לטורניר גביע הזהב 2005, וערך שתי הופעות בטורניר. בסך הכל ערך ארבע הופעות בנבחרת דרום אפריקה.
מותו

ב-3 בספטמבר 2007 מת לרמי בתאונת דרכים באלברטון, בקרבת יוהנסבורג, כאשר היה בדרכו חזרה לביתו ממשחק נגד לה אסטרה במסגרת גביע הקונפדרציה האפריקאי בקמרון.
תארים

אליפות דרום אפריקה (1): 2002/2003
הערות שוליים

↑  Police probe mystery of Gift's final drive באתר IOL, ‏ 5 בספטמבר 2007 (באנגלית)
| נבחרת דרום אפריקה – גביע הזהב 2005 |
| --- | --- | --- |
|  1 מרלין •  2 לקגוואטי •  3 ת'וואלה •  4 אוונס •  5 קטזה •  6 גקסה •  7 קלייט •  8 סיפיקה •  9 מוקואנה •  10 ביאנצ'י •   11 ואן הירדן •  12 קגטלה • 13 אנקוסי •  14 נומווטה • 15 מופדי • 16 רדבה • 17 נובל • 18 רזלמן • 19 אנדללה • 20 פיטרסן • 21 לרמי • 22 לנגפלדט • מאמן: בקסטר |  1 מרלין •  2 לקגוואטי •  3 ת'וואלה •  4 אוונס •  5 קטזה •  6 גקסה •  7 קלייט •  8 סיפיקה •  9 מוקואנה •  10 ביאנצ'י •   11 ואן הירדן •  12 קגטלה • 13 אנקוסי •  14 נומווטה • 15 מופדי • 16 רדבה • 17 נובל • 18 רזלמן • 19 אנדללה • 20 פיטרסן • 21 לרמי • 22 לנגפלדט • מאמן: בקסטר | דרום אפריקה |
גביע האתגר (MHL)

| --- | --- |
 ענף:   הוקי קרח
 תאריך ייסוד:  2010
 ארגון מפעיל:  MHL
 מספר מתמודדים:  2
 מדינות משתתפות:  רוסיה רוסיה
 יבשת:  אירואסיה
 mhl.khl.ru
 
גביע האתגר של ליגת ההוקי הצעירה (ברוסית: Кубок вызова Молодёжной хоккейной лиги) הוא טורניר הוקי קרח של משחק בודד הנערך במסגרת ליגת MHL בין שחקני קבוצות מהחטיבה המזרחית שמתאספים תחת מסגרת נבחרת המזרח כנגד נבחרת המערב, המורכבת משחקני קבוצות ההוקי קרח של החטיבה המערבית של הליגה.
המשחק מהווה למשחק ראווה הנערך בפגרת החורף של העונה.
כל משחקי הגביע

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 בפברואר 2010 | נבחרת המערב | 6 - 4 | נבחרת המזרח | היכל הקרח צופים: 7,350 שיפוט: סוין |
| 6 בפברואר 2010 | פדוסייב 5' בקלאנוב 37' פדוסייב 37' גאריפולין 45' בקלאנוב 50' בקלאנוב 56' | (סיקור) | לבדב 13' זיאזוב 22' אלשבסקי 38' ארזמאסצב 53' | היכל הקרח צופים: 7,350 שיפוט: סוין |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בפברואר 2011 | נבחרת המזרח | 3 - 2 | נבחרת המערב | אופה ארנה צופים: 7,950 שיפוט: נאומוב |
| 12 בפברואר 2011 | אפאלקוב 55:59 סטרלצוב 55:59, 65:00 | (סיקור) | גוסב 03:15, 39:01 | אופה ארנה צופים: 7,950 שיפוט: נאומוב |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 בפברואר 2012 | נבחרת המערב | 4 - 2 | נבחרת המזרח | ארנה מטאלורג צופים: 7,707 שיפוט: ביריוקוב |
| 11 בפברואר 2012 | קאפוטוב 17' גאלימוב 32' | (סיקור) | ליובימוב 33' קביטצ'נקו 39' ליובימוב 46' בוגומולוב 60' | ארנה מטאלורג צופים: 7,707 שיפוט: ביריוקוב |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23 בפברואר 2013 | נבחרת המזרח | 3 - 1 | נבחרת המערב | אורלץ, יקטרינבורג צופים: 5,000 שיפוט: לברנטייב |
| 23 בפברואר 2013 | מיכאילוב 19:22 קוליקוב 33:48 בוטוזוב 48:25 | (סיקור) | נמש 34:00 | אורלץ, יקטרינבורג צופים: 5,000 שיפוט: לברנטייב |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 בפברואר 2014 | נבחרת המזרח | 5 - 3 | נבחרת המערב | נאגורני צופים: 5,500 שיפוט: נוסוב |
| 1 בפברואר 2014 | דיוריאגין 22:31 ורפולומייב 32:07 לבדב 46:01 |  | וורוביוב 07:20 טימירוב 39:37 פולאטה 56:47 דבורז'אק 57:05  טימירוב 59:59 | נאגורני צופים: 5,500 שיפוט: נוסוב |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 בינואר 2015 | נבחרת המערב | 3 - 2 | נבחרת המזרח | היכל הקרח צ'רפובץ צופים: 5,685 שיפוט: סבירגון |
| 31 בינואר 2015 | אלכסייב 29:14 מאנוחוב 33:12  שיאפוטדינוב 65:00 | (סיקור) | פטוחוב 03:42 אקמלדינוב 47:11 | היכל הקרח צ'רפובץ צופים: 5,685 שיפוט: סבירגון |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 בפברואר 2016 | נבחרת המזרח | 2 - 5 | נבחרת המערב | נפטכימיק צופים: 6,500 שיפוט: איוואנוב |
| 13 בפברואר 2016 | פטרישצ'ב 15:11  סטארצ'נקו 50:51 | (סיקור) | חיסאמוטדינוב 10:25 טימצ'נקו 22:11  צ'רנוב 24:39  גורין 37:23   ז'בלב 52:18 | נפטכימיק צופים: 6,500 שיפוט: איוואנוב |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 בינואר 2017 | נבחרת המערב | 2 - 1 | נבחרת המזרח | אופה ארנה שיפוט: פארפיונוב |
| 15 בינואר 2017 | אלטיברמקיאן 03:47, 65:00 | (סיקור) | קובאליוב 54:55 | אופה ארנה שיפוט: פארפיונוב |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 בינואר 2018 | נבחרת המערב | 7 - 3 | נבחרת המזרח | באריס ארנה שיפוט: קוסארזוב, סמארין |
| 11 בינואר 2018 | קרוטיי 07:25 וולושין 14:12 קובאלנקו 22:06 גראסקין 29:12, 32:41 צאריוק 44:24 צ'רנוב 53:25 | (סיקור) | שבאנוב 10:36 קורובקין 20:42 אבדייב 59:03 | באריס ארנה שיפוט: קוסארזוב, סמארין |
הערות שוליים

| ליגת ההוקי הקונטיננטלית> עונות KHL | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> טורנירים נוספים | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> נשיאי הליגה | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> שונות | ליגת ההוקי הקונטיננטלית>  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ← • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023  |  גביע גגארין • גביע היבשת • גביע לוקומוטיב • WHL • MHL • VHL • גביע חרלמוב • גביע האתגר • גביע הפדרציה • גביע פטרוב • גביע האלופות  |  אלכסנדר מדבדב • דמיטרי צ'רנישנקו • אלכסיי מורוזוב  |  פרסי ההוקי הרוסי • דראפט ה-KHL • ‏KHL נגד NHL • התרסקות טיסת שחקני לוקומוטיב יארוסלבל • משחק האולסטאר • יריבויות בליגת KHL  |  |  |
קבוצות בעונת ‏2023/24
| החטיבה המזרחית | החטיבה המזרחית | החטיבה המערבית | החטיבה המערבית |  |  |
| בית חרלמוב | בית צ'רנישב | בית בוברוב | בית טראסוב |  |  |
| רוסיהאבטומוביליסט יקטרינבורג | רוסיהסלבאט יולאייב אופה | רוסיהויטיאז מחוז מוסקבה | בלארוסדינמו מינסק |  |  |
| רוסיהאק בארס קאזאן | רוסיהאוונגרד אומסק | רוסיהסוצ'י | רוסיהדינמו מוסקבה |  |  |
| רוסיהטרקטור צ'ליאבינסק | רוסיהאמור חברובסק | רוסיהספרטק מוסקבה | רוסיהצסק"א מוסקבה |  |  |
| רוסיהנפטכימיק ניז'נקאמסק | קזחסטןבאריס נור-סולטן | רוסיהסק"א סנקט פטרבורג | רוסיהלוקומוטיב ירוסלבל |  |  |
| רוסיהמטאלורג מגניטוגורסק | הרפובליקה העממית של סין הכוכב האדום קונלון | רוסיהסברסטאל צ'רפובץ | רוסיה אדמירל ולדיווסטוק |  |  |
| רוסיהטורפדו ניז'ני נובגורוד | רוסיהסיביר נובוסיבירסק | לאדה טוליאטי |  |  |  |


קבוצות עבר
‏יוגרה • סלובן ברטיסלאבה • לב פופראד • דונבאס • אטלנט מיטישצ'י • דינמו ריגה • יוקריט הלסינקי • לב פראג   מדבצ'אק זגרב • מטאלורג נובוקוזנצק • אם.וה.דה • חימיק ווסקרסנסק
גינאה המשוונית במשחקים האולימפיים לנוער

גינאה המשוונית משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער מגינאה המשוונית מדליית כסף בכדורגל.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של גינאה המשוונית למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והייתה המשלחת הגדולה ביותר שגינאה המשוונית שלחה עד כה. המשלחת כללה 21 ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. נבחרות הנערות בכדורגל זכתה במדליית כסף. בענף האתלטיקה ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים וסיימו במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפים: אתלטיקה וטאקוונדו. המשלחת סיימה במקומות האחרונים והשתתפותה היא סמלית.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים לנוער
ענף לא פעיל