לירית מאש
קורות חייה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא כתיבה לא נייטרלית.
נולדה וגדלה בקיבוץ גזית בעמק יזרעאל לישראל ואריאלה מאש, עולים חדשים מבואנוס איירס, ארגנטינה, וציונים נלהבים. לירית היא הבת הבכורה במשפחה ולה אח אורי, ואחות דפנה.
מגיל 8 עד 16 למדה לנגן בכינור והייתה בתזמורת הקשתנים של בני הקיבוצים. בגילאים 10–13 שהתה עם משפחתה ברומא, שם היה אביה בשליחות מטעם השומר הצעיר. ברומא נחשפה לאמנות, אוכל, מוזיקה ולשפה האיטלקית.
בהיותה בת 16 עברה לגור אצל דודיה ברמת השרון.
בוגרת תיכון אלון במגמת אמנות פלסטית
בצבא שירתה כמד"סית במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
למדה שבעה חודשים בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין ואחר-כך עברה למסלול התלת-שנתי בבית צבי, אותו סיימה ב-1997. בין תפקידיה הבולטים בבית צבי היו אופליה ב"רומיאו ויוליה" ומגי ב"הטחנה על שפת הנהר". בכיתתה למדו בין השאר אמיר קריאף, מיכל ויינברג, זיו מאיר ומיכל צפיר.
במהלך השנה השלישית ללימודיה כבר הצטלמה לסדרת הטלוויזיה "מרחב ירקון" בבימויו של חיים בוזגלו. בשנת 1997, מייד בתום לימודיה, שיחקה בשתי הצגות בתיאטרון חיפה: בתפקיד לינה בובת הפיתום בהצגה "גטו" מאת יהושע סובול ובבימויו ובתפקידים דבורי והפרקליטה בהצגה "משחקים בחצר האחורית", מאת עדנה מזי"א, בבימויו של עודד קוטלר. במקביל לכך הצטלמה לסדרה "זינזאנה" בבימויו של בוזגלו. היא גילמה את דמותה של לונה, ספרית שנאנסה והאנס איים עליה בהפצת הסרט. בתגובה לכך דינו (עובד זיתוני) שמאוהב בה, רוצח את האנס. לונה מסתירה אותו ונכנסת לכלא כשותפה לרצח. מאש שיחקה בסדרה "שלווה" בבימויו של בוזגלו, בה גילמה את דמותה של לורה, שמגיעה לבית משוגעים אחרי שימוש יתר בסמים.
היא שיחקה גם בסרטים "פגישה עיוורת", "סרק סרק" ובסדרות "אשליות" ו"בית המשאלות", ארבעתם בבימויו של בוזגלו.
היא שיחקה בסרט הטלוויזיה "הבן שלי" בבימויו של יונתן גורפינקל (2002). היא גילמה את דמותה של לימור, גרושתו של דני שטג, שילדם עובר התעללות. בסרט שיחקו גם מנשה נוי וריקי בליך. מאש שיחקה בעונה השלישית עד החמישית של סדרת הטלוויזיה עטורת הפרסים "שבתות וחגים", בבימויו של רני בלייר. היא גילמה את דמותה של מרים, עובדת סוציאלית שמתחתנת עם דורון (קובי שטמברג).
היא שיחקה במשך שמונה שנים בהצגת הילדים "הלילה הזה" (2013-2006), מאת דפנה אנגל, בבימויו של משה נאור. מאש גילמה את דמותה של אסתר בת ה-15 במחתרת היהודית במרוקו. המחזה מספר את סיפור עלייתם של הקהילה המרוקאית בשנות החמישים. לצידה שיחקו גולן אזולאי, ריטה שוקרון, תומר גלרון וקובי מרציאנו. היא שיחקה בהצגה "קשר בלב", בבימויה של אתי רזניק, שהציגה בתיאטרון הספרייה (2012). היא גילמה את דמותה של לוסי, כוכבת ילדים שמתמכרת להרואין. לצידה שיחקו גיל ויינברג ועירית גידרון.
ב-2013 הצטלמה לעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "פלפלים צהובים" בתפקיד ורדה, מורתו של הילד עומרי.
במהלך השנים שיחקה תפקידי אורח בסדרות: "שמש", "הבורר", "קוויקי", "המקום", "גירושים נפלאים", "החיים זה לא הכל".
בינואר 2014 מצטלמת לסרט קצר בתפקיד רזית, "ההזדמנות האחרונה"
ע"פ סיפור מאת יהושע קנז, בבימויו של עמית רון שזהו סרט הביכורים שלו, ובהפקה של אבנסטון.
השתתפה בפרסומות לאיקאה, מגה בעיר, מרידול, פלאפון, קופת חולים הכללית, תנובה, 9 מיליון, בזק ובקמפיין נגד אלימות כלפי נשים.
עשתה סדנת משחק מול מצלמה אצל אורית אזולאי בסדנאות הבמה. עשתה סדנת ליצנות אצל יולנה צימרמן. היא מדברת ספרדית ואיטלקית שוטפות.
מלמדת ב"בימת הנוער" כפר סבא, מכינה שחקנים לאודישנים.
מאפריל 2017 מונתה להיות המנהלת האומנותית של פסטיבל הקולנוע היהודי/ישראלי ברומא "PKF-Pitigliani/Kolno'a/Festival".
לירית מאש נשואה מאז שנת 1997 לעוזי בטיש, בעליה של מספרת "גזוז" בתל אביב,
שחקן, מעצב גרפי וצייר ולהם שני ילדים, אור ויהונתן.