stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארווי אלטר
ביוגרפיה

אלטר נולד בשנת 1935 בניו יורק למשפחה יהודית. הוריו היו אלפרד ומרי אלטר, שניהם דור שני ליהודים רוסים שהיגרו לאמריקה והארווי היה בנם היחיד. בשנת 1960 קיבל תואר דוקטור לרפואה מטעם אוניברסיטת רוצ'סטר שבניו יורק. הוא התמחה ברפואה פנימית בבית החולים סטרונג ממוריאל (Strong Memorial Hospital) ובבית החולים של אוניברסיטת וושינגטון בסיאטל. בנוסף, בין 1961–1964 עבד במכונים הלאומיים לבריאות (NIH) שבמרילנד כעמית מחקר. בין השנים 1966-1965 ביצע התמחות-על (fellowship) בהמטולוגיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון די. סי., ולאחר מכן כיהן כמנהל המחקר ההמטולוגי שם. ב-1969, שב ל-NIH כחוקר בכיר במחלקה לרפואת עירויי דם. בשנת 1972 מונה לראש היחידה למחלות זיהומיות במחלקה, ובשנת 1987 לסגן מנהל המחקר במחלקה.
בשנת 2000 קיבל אלטר, יחד עם מייקל האוטון, את פרס לסקר-דיבייקי למחקר קליני עבור עבודתו לגילוי וירוס ההפטיטיס C. בנוסף קיבלו השניים הכרה על פיתוח שיטה דיאגנוסטית לבדיקת הפטיטיס בדם. בזכות עבודתם, הסיכון להדבקה בהפטיטיס בעקבות עירויי דם ירד בארצות הברית מ-30% ב-1970 ל-0%.
בשנת 2020 נבחר אלטר כחתן פרס נובל לרפואה יחד עם מייקל האוטון וצ'ארלס רייס.
היה נשוי לברברה ביילי (Bailey) במשך 12 שנה. לזוג 2 ילדים: מארק, רופא גם הוא, וסטייסי - מורה בקולורדו.
גילוי וירוס ההפטיטיס C

בשנות ה-60 של המאה ה-20 גילה ברוך שמואל בלומברג את וירוס ההפטיטיס B, ותגלית זו הביאה לפיתוחם של בדיקות דיאגנוסטיות למחלה וכן לחיסון יעיל. בלומברג זכה בפרס נובל לרפואה לשנת 1976 על תגלית זו. אלטר תרם גם הוא לתגלית, ויחד עם בלומברג היה אחראי על אפיון האנטיגן HBsAg (המכונה גם "אנטיגן אוסטרליה"), שהימצאותו עשויה להעיד על נשאות כרונית של הפטיטיס B.
באותו הזמן חקר אלטר במכונים הלאומיים לבריאות את הופעת מחלת הפטיטיס בחולים שקיבלו עירוי דם. על אף שבדיקות הדם שפותחו עבור אבחון של הפטיטיס B צמצמו את מספר מקרי ההפטיטיס הקשורים לעירויי דם, אלטר ועמיתים נוספים הוכיחו את קיומם של מספר גדול של מקרי הפטיטיס שאינם הפטיטיס B. באותו הזמן פותחו בדיקות יעילות גם להפטיטיס A, ואלטר הבין שהפטיטיס A לא היה אף הוא הגורם למקרים אלו.
אלטר ועמיתים נוספים הוכיחו שבאמצעות דגימות דם ממטופלים אלו ניתן להעביר את המחלה לשימפנזים, ובהמשך הראו שלמחולל המחלה הלא ידוע ישנם מאפיינים של וירוס. החקירות המתודולוגיות שערך אלטר הגדירו סוג חדש של הפטיטיס ויראלי כרוני. המחלה המסתורית כונתה אז "הפטיטיס שאינו A ואינו B" (‏non-A, non-B hepatitis ובקיצור NANBH), ובהמשך שונה שמה להפטיטיס C.
באפריל 1989 התפרסמה התגלית של וירוס "הפטיטיס C" בכתב העת המדעי Science.
נבחרת אירלנד בכדורסל

| --- | --- |
אירלנד
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל האירית
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 דירוג פיב"א (26 בנובמבר 2024):  87       ‎+3‏
  - ניקוד פיב"א:  114.9
 מאמן:  מארק קינן
 
 משחק בינלאומי ראשון
 מקסיקו מקסיקו 71 - 9 אירלנד אירלנד לונדון, אנגליה; 2 באוגוסט 1948
 הניצחון הכי גדול
 אירלנד אירלנד 112 - 39 גיברלטר גיברלטר קרדיף, וויילס; 12 בדצמבר 1990
 ההפסד הכי גדול
 איטליה איטליה 128 - 49 אירלנד אירלנד אדינברו, סקוטלנד; 3 במאי 1976
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  1 (הראשונה ב-1948)
 ההישג הטוב:  מקום 23 (1948)
 
נבחרת אירלנד בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אירלנד. נחשבת לאחת הנבחרות החלשות ביותר באירופה. הדירוג הנוכחי של נבחרת אירלנד ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-87 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2024, עלייה של 3 מקומות לעומת דירוג קודם.
הטורניר המשמעותי היחיד בו השתתפה הנבחרת הוא המשחקים האולימפיים שנערכו בלונדון בשנת 1948. במשחקים אלה הפסידה נבחרת אירלנד בכל משחקיה וסיימה במקום ה-23 האחרון.
הנבחרת מעולם לא העפילה לטורניר אליפות אירופה בכדורסל או לאליפות העולם בכדורסל. כיום הנבחרת שייכת לדרג ב' של הנבחרות האירופאיות.
כל האולימפיאדות

| כדורסל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| בריטניה 1948 | מקום 23 | 6 | 0 | 6 |
פינלנד 1952: לא נרשמה
אוסטרליה 1956: לא נרשמה
איטליה 1960: לא נרשמה
יפן 1964: לא נרשמה
מקסיקו 1968: לא נרשמה
גרמניה המערבית 1972: לא העפילה
קנדה 1976: לא העפילה
ברית המועצות 1980: לא נרשמה
ארצות הברית 1984: לא העפילה
קוריאה הדרומית 1988: לא העפילה
ספרד 1992: לא העפילה
ארצות הברית 1996: לא נרשמה
אוסטרליה 2000: לא נרשמה
יוון 2004: לא נרשמה
הרפובליקה העממית של סין 2008: לא נרשמה
בריטניה 2012: לא נרשמה
ברזיל 2016: לא נרשמה
יפן 2020: לא נרשמה
צרפת 2024: לא נרשמה
ארצות הברית 2028: 
| סך הכל | הופעה אחת | 6 | 0 | 6 |
כל אליפויות העולם

1950 עד 2014 - לא העפילה
2019 עד 2023 - לא השתתפה
2027 - לא העפילה
כל אליפויות אירופה

1947 עד 1975 - לא השתתפה
1977 - לא העפילה
1979 - לא השתתפה
1981 עד 1983 - לא העפילה
1985 - לא השתתפה
1987 - לא העפילה
1989 עד 1995 - לא השתתפה
1997 עד 2003- לא העפילה
2005 עד 2009 - דרג ב'
2011 עד 2022 - לא השתתפה
2025 - לא העפילה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
אברהם יעקב פרידמן (השני)

קברו בבית הקברות נחלת יצחק
רבי אברהם יעקב פרידמן (מכונה ה"אביר יעקב" על שם ספרו; ח' באב תרמ"ד, 30 ביולי 1884 – ה' בטבת תשכ"א, 24 בדצמבר 1960), היה האדמו"ר מסדיגורה, עלה לארץ ישראל והיה בין אדמו"ריה הבולטים של תל אביב.
ביוגרפיה

נולד לרבי ישראל מסדיגורה מאשתו השנייה, בת שבע, בערב תשעה באב, והוכנס לברית מילה בט"ו באב. אביו השקיע רבות בחינוכו, והפקיד את זקני החסידים ללמדו את אורחות החסידות.
בהיותו בן אחת-עשרה שנים התארס עם בלומא רייזל, בתו של רבי יצחק מאיר העשיל מקופיטשניץ, והחתונה הייתה בי"ז באב תרס"ב בקופיטשניץ. בי"ג בתשרי תרס"ז נפטר אביו, וחלק מהחסידים הכתירוהו כרבם, על אף שהיה בן 23 שנים. רוב החסידים הכתירו את אחיו רבי אהרן לרבי מסדיגורה, וכשזה נפטר בגיל צעיר הוכתר במקומו בנו, רבי מרדכי שלום יוסף בחתונתו, בעת שהיה בן 16. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, נדד הרב אברהם יעקב עם רוב אדמו"רי בית רוז'ין לווינה ושהה בה במשך 22 שנים. לאחר האנשלוס אילצו הנאצים אותו ורבנים נוספים לטאטא את רחובות העיר וינה כדי להשפילם. באותו זמן הבטיח שאם יעלה לארץ ישראל יטאטא את רחובותיה, ואכן כשגר בתל אביב היה מטאטא קטע מהמדרכה שסמוכה לביתו מדי בוקר, ורק כשראה שחסידיו מבחינים במעשיו, הפסיק. חסידיו פעלו להשגת ויזה לארץ ישראל, ומיד בבואו לארץ, בכ"ג באלול תרצ"ח (1938) קבע את ביתו בתל אביב, בנמקו שבעיר זו אין נשמעים פעמוני כנסיות. 
בשנת תש"ג התקיימה מחלוקת בין ראשי 'אגודת ישראל' לבין הרב יוסף צבי דושינסקי, לגבי השתתפות עם הרבנות הראשית בצום ותפלה על הידיעות שהגיעו מאירופה. הוא הגיב  על כך: "אפילו בפני ים דמי נפשות ישראל קדושים הנשפכים ארצה אין שטן פרוד הלבבות בין ת"ח ורבנים נרתע לאחור".
כמו אדמו"רים אחרים מאדמו"רי בית רוז'ין, האמין האדמו"ר כי מדינת ישראל היא אתחלתא דגאולה. בישיבות מועצת גדולי התורה בתש"ז דרש מדינה יהודית ציונית על פי תורה ('מקטוביץ ועד ה' אייר' - יחסי אגודת ישראל והמדינה).
גידל שתי אחייניות שלו, בנות גיסו רבי אברהם יהושע השיל, בת שבע (לימים אשת הרב אהרן דוד פלינטשטיין) ובת נוספת לימים אשת הרב אהרן למברגר.
נפטר בה' בטבת תשכ"א, ונטמן בבית הקברות נחלת יצחק שבגבעתיים, בלי להותיר אחריו צאצאים. במגוריו בתל אביב גידל את רבי יצחק מאיר פלינטנשטיין, בנה של אחייניתו בת שבע, שהוא כיום האדמו"ר מקופיטשניץ. בית מדרשו בירושלים נקרא על שם רבי אברהם יעקב. רבי מרדכי אוירבך (בנו של הרב שלמה זלמן אוירבך וחתן הרב אהרן למברגר האמור) הוא רב בית המדרש של הרב פרידמן בתל אביב.
דברי תורתו כונסו אחרי פטירתו על ידי האדמו"ר רבי יצחק מאיר פלינטנשטיין מקופיטשניץ לספר "אביר יעקב", מהדורה ראשונה ירושלים תשכ"ד. כמו כן יצא לאור ספר מתולדותיו בשם "אביר המלכות".
פעילותו הציבורית

רבי אברהם יעקב נמנה בין ראשוני ראשי אגודת ישראל, ועוד קודם לכן יסד יחד עם אדמו"רים נוספים לבית רוז'ין את "אגודת החרדים" בצ'רנוביץ. משך שנים רבות נמנה בין חברי מועצת גדולי התורה ומשך תקופה קצרה כיהן כנשיאה. ושאף לאחדות בין כל שומרי התורה, והיה מרבה לנאום בדבר חשיבות קירובם של חברי תנועת המזרחי. היה מחווה את דעתו בכל הנושאים שעמדו על סדר היום הציבורי, וראה את הדבר כחובתו האישית.
בהקמת המדינה ראה השגחה משמים, והרבה לבקש ששומרי מצוות ירבו לעלות לארץ כדי לעצב את דמותה הרוחנית על יסודות התורה. בנאומו בכנסייה הגדולה הרביעית, בשנת תשי"ד, אמר שמן הראוי שכל יהודי העולם יתיישבו בארץ ישראל. במיוחד חיבב את הר הכרמל והיה שוהה שם מספר שבועות מדי שנה.
לקריאה נוספת

אביר יעקב, מכון שפתי צדיקים, תשכ"ד
אריה בנקרוט, אביר המלכות, ירושלים, תשס"ד (2 חלקים)
הערות שוליים

↑  השואה במקורות רבניים, אברהם פוקס, ירושלים תשנ"ה, עמ' 32.
↑  הרב פרידמן מרדכי שלום יוסף אל הרב לוין י"מ, כ"א כסלו תש"ג, ארכיון ההסתדרות העולמית של אגודת ישראל. ראו גם בספר 'תנועה בחרבות – מנהיגות אגודת ישראל לנוכח השואה', יוסף פונד, עמ' 228.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309382005171  ISNI: 0000 0000 8005 3073  LCCN: n98054227  VIAF: 82240319   WorldCat (עם VIAF): 82240319
נבחרת בלגיה בכדורסל

| --- | --- |
בלגיה
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל הבלגית
 הצטרפות:  1932
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 דירוג פיב"א (26 בנובמבר 2024):  40       ‎-1‏
  - ניקוד פיב"א:  316.8
 מאמן:  דריו ג'רג'ה
 www.basketballbelgium.be
 
 משחק בינלאומי ראשון
 בלגיה בלגיה 17 - 31 צרפת צרפת בריסל, בלגיה; 6 במאי 1928
 הניצחון הכי גדול
 בלגיה בלגיה 114 - 11 אלבניה אלבניה פראג, צ'כוסלובקיה; 28 באפריל 1947
 ההפסד הכי גדול
 איטליה איטליה 91 - 50 בלגיה בלגיה סופיה, בולגריה; 23 ביוני 1957
 גביע העולם בכדורסל
 הופעות:  לא העפילה
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  3 (הראשונה ב-1936)
 ההישג הטוב:  מקום 11 (1948)
 אליפות אירופה בכדורסל
 הופעות:  18 (הראשונה ב-1935)
 ההישג הטוב:  מקום רביעי (1947)
 
נבחרת בלגיה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של בלגיה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הבלגית. הדירוג הנוכחי של נבחרת בלגיה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-40 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2024, ירידה של מקום אחד לעומת דירוג קודם.
הישג השיא שלה הוא מקום רביעי באליפות אירופה בכדורסל בשנת 1947 ומקום 11 באולימפיאדת 1948. נבחרת בלגיה בכדורסל השתתפה 3 פעמים במשחקים האולימפיים והישג השיא שלה היה המקום ה-11 בשנת 1948.
כל האולימפיאדות

| כדורסל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| גרמניה הנאצית 1936 | מקום 19 | 2 | 0 | 2 |
| בריטניה 1948 | מקום 11 | 8 | 5 | 3 |
| פינלנד 1952 | מקום 17 | 3 | 1 | 2 |
אוסטרליה 1956: לא נרשמה
איטליה 1960: לא העפילה
יפן 1964: לא העפילה
מקסיקו 1968: לא נרשמה
גרמניה המערבית 1972: לא העפילה
קנדה 1976: לא העפילה
ברית המועצות 1980: לא נרשמה
ארצות הברית 1984: לא העפילה
קוריאה הדרומית 1988: לא נרשמה
ספרד 1992: לא נרשמה
ארצות הברית 1996: לא העפילה
אוסטרליה 2000: לא העפילה
יוון 2004: לא העפילה
הרפובליקה העממית של סין 2008: לא העפילה
בריטניה 2012: לא העפילה
ברזיל 2016: לא העפילה
יפן 2020: לא העפילה
צרפת 2024: לא העפילה
ארצות הברית 2028: 
| סך הכל | 3 הופעות | 13 | 6 | 7 |
כל אליפויות העולם

1950 עד 2023 - לא העפילה
כל אליפויות אירופה

| אליפות אירופה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| שווייץ 1935 | מקום שישי | 3 | 1 | 2 |
לטביה 1937: לא נרשמה
ליטא 1939: לא נרשמה
| שווייץ 1946 | מקום שביעי | 4 | 2 | 2 |
| צ'כוסלובקיה 1947 | מקום רביעי | 7 | 4 | 3 |
מצרים 1949: לא נרשמה
| צרפת 1951 | מקום שביעי | 8 | 4 | 4 |
| ברית המועצות 1953 | מקום עשירי | 9 | 5 | 4 |
הונגריה 1955: לא נרשמה
| בולגריה 1957 | מקום 12 | 10 | 4 | 6 |
| טורקיה 1959 | מקום שביעי | 8 | 3 | 5 |
| יוגוסלביה 1961 | מקום שמיני | 8 | 4 | 4 |
| פולין 1963 | מקום שמיני | 9 | 4 | 5 |
ברית המועצות 1965: לא העפילה
| פינלנד 1967 | מקום 15 | 9 | 2 | 7 |
איטליה 1969: לא העפילה
גרמניה המערבית 1971: לא העפילה
ספרד 1973: לא העפילה
יוגוסלביה 1975: לא נרשמה
| בלגיה 1977 | מקום שמיני | 7 | 2 | 5 |
| איטליה 1979 | מקום 12 | 7 | 0 | 7 |
צ'כוסלובקיה 1981: לא העפילה
צרפת 1983: לא העפילה
גרמניה המערבית 1985: לא העפילה
יוון 1987: לא העפילה
יוגוסלביה 1989: לא העפילה
איטליה 1991: לא העפילה
| גרמניה 1993 | מקום 12 | 6 | 1 | 5 |
יוון 1995: לא העפילה
ספרד 1997: לא העפילה
צרפת 1999: לא העפילה
טורקיה 2001: לא העפילה
שוודיה 2003: לא העפילה
סרביה ומונטנגרו 2005: לא העפילה
ספרד 2007: לא העפילה
פולין 2009: לא העפילה
| ליטא 2011 | מקום 23 | 5 | 0 | 5 |
| סלובניה 2013 | מקום עשירי | 8 | 3 | 5 |
| צרפתקרואטיהגרמניהלטביה 2015 | מקום 13 | 6 | 3 | 3 |
| פינלנדישראלרומניהטורקיה 2017 | מקום 19 | 5 | 1 | 4 |
| צ'כיהגאורגיהאיטליהגרמניה 2022 | מקום 14 | 6 | 3 | 3 |
| קפריסיןפינלנדפוליןלטביה 2025 | העפילה |  |  |  |
| סך הכל | 18 הופעות | 125 | 46 | 79 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
1947 בארץ ישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  ««« 1946 1945 1944 | 1947  בארץ ישראל |  »»» 1948 1949 1950 |  |
כל ערכי השנים בארץ ישראל כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל אירועים בולטים בעולם ב-1947 פורטל היישוב • לוח שנה של שנת 1947
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1947 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.
הנהגה

שלטון המנדט
הנציב העליון - סר אלן גורדון קנינגהם
הנהגת היישוב
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אירועים בולטים

12 בינואר – לוחמי ארגון הלח"י החדירו מכוניות תופת לחצר מרכז המשטרה בחיפה. 4 אנשים נהרגו במתקפה וכ-140 נפצעו.
26 בינואר – אנשי אצ"ל חוטפים קצין מודיעין בריטי יומיים לפני המועד המתוכנן להוצאותו להורג של דב גרונר
27 בינואר – אנשי אצ"ל חוטפים את נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב ראלף ווינדהאם
18 בפברואר – שר החוץ הבריטי, ארנסט בווין מודיע על החזרת המנדט על ארץ ישראל לידי האו"ם
27 בפברואר – מעפילי האוניה חיים ארלוזורוב, נתפסים על ידי האנגלים בחוף בת גלים
17 במרץ – משה ברזני, מחברי מחתרת הלח"י, מועלה למשפט, נמצא אשם ונגזר דינו לעונש מוות בגרדום. הוא מתאבד כחודש לאחר מכן לפני ביצוע העונש
31 במרץ – מעפילי האונייה מולדת נתפסים ומגורשים לקפריסין.
25 באפריל – אנשי לח"י מצליחים להחדיר מכונית תופת לשרונה. בהתפוצצות נהרגים ארבעה בריטים ונגרם נזק רב למבנים
28 באפריל – נערכות בחירות לעיריית יפו בהן זכה ראש העירייה המכהן יוסוף הייכל. יהודי העיר החרימו את הבחירות.
4 במאי – כוחות האצ"ל פורצים לכלא עכו ומשחררים אסירים יהודים מלוחמי האצ"ל והלח"י
6 במאי – אלכסנדר רובוביץ נרצח על ידי רוי פאראן
8 במאי – ספינת המעפילים "התקוה" מפליגה מאיטליה לארץ ישראל ועל סיפונה 1,414 מעפילים.
16 ביוני – ועדת אונסקופ, הוועדה המיוחדת של האו"ם לעניין ארץ ישראל, מתחילה את עבודתה בארץ
11 ביולי – אוניית המעפילים אקסודוס יוצאת לדרכה
12 ביולי – האצ"ל חוטף שני סמלים (סרג'נטים) בריטים בנתניה, ככלי מקח כנגד שלושה נידונים למוות הכלואים בכלא עכו
18 ביולי – אוניית המעפילים אקסודוס מגיעה לחופי ארץ ישראל כשעל סיפונה 4,500 נפש.  לאחר מאבק קשה שניהלו הבריטים במעפילים, שגרם למותם של שלושה מעפילים ולעשרות פצועים נגררה הספינה לנמל חיפה. הנוסעים לא הורשו להיכנס לתחומי ארץ ישראל, והוחזרו בכוח למחנות העקורים בגרמניה, לאחר מאבק מר.
22 ביולי – אוניית המעפילים שיבת ציון מגיעה לחופי ארץ ישראל. הבריטים עלו לספינה ובאמצעות מקלות ונשק השתלטו עליה. המנוע חובל כדי לעכב את ההשתלטות, ולמנוע הפלגה לקפריסין. בהמשך נגררה לחיפה.
29 ביולי – הבריטים מוציאים להורג את לוחמי האצ"ל אבשלום חביב, יעקב וייס ומאיר נקר, שנתפסו במהלך הפריצה לכלא עכו. בתגובה, תולה האצ"ל את שני הסרג'נטים (סמלים) שחטף קודם לכן כבני ערובה.
30 ביולי – בתגובה להוצאתם להורג של שלושת אנשי האצ"ל על ידי הבריטים, נמצאים למחרת שני סרג'נטים בריטים שנחטפו תלויים בחורשה ליד נתניה
31 באוגוסט – הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל מפרסמת את תוכנית החלוקה
10 בנובמבר – הקמת "שרות האוויר" של ההגנה בפיקודו של יהושע אשל
29 בנובמבר – החלטת האו"ם על תוכנית החלוקה ועל הקמת מדינת ישראל
29 בנובמבר – המגילות הגנוזות נרכשות על ידי הארכאולוג אלעזר ליפא סוקניק
30 בנובמבר – למחרת כ"ט בנובמבר, נפתחת מלחמת העצמאות
2 בדצמבר – מהומות בירושלים, ערבים צועדים לכיכר ציון ונחסמים על ידי הבריטים
11 בדצמבר – הותקפה שיירת העשרה שנועדה להעביר אספקה לגוש עציון הנצור
30 בדצמבר – בעקבות פעולת האצ"ל שהשליכו קופסאות שימורים ממולאות בחומר נפץ והרגו שישה פועלים ערבים - התרחש טבח בתי הזיקוק בחיפה
ספינת המעפילים "מדינת היהודים" בנמל חיפה, אוקטובר 1947
כוח של לוחמים ערביים, 1947
לוחמי ההגנה, 1947
נולדו

20 בינואר – בתיה גור, סופרת ישראלית (נפטרה ב-2005)
22 בפברואר – יהונתן גפן,  משורר, מחזאי, סופר, פזמונאי, פובליציסט, מתרגם וסאטיריקן ישראלי (נפטר ב-2023)
2 באפריל – ציפי שביט, שחקנית וזמרת ישראלית
22 באפריל – שמואל רוזנטל, כדורגלן ישראלי
23 באפריל – דן מרידור, פוליטיקאי ישראלי, כיהן כשר בממשלת ישראל
13 ביוני – אליקים רובינשטיין, היועץ המשפטי לממשלה לשעבר ושופט בית המשפט העליון
27 ביולי – גיורא שפיגל, שחקן ומאמן כדורגל
17 בספטמבר – אילנית, זמרת ישראלית
27 בספטמבר – שאול יהלום, פוליטיקאי ישראלי
1 באוקטובר – אהרן צ'חנובר, ביוכימאי ישראלי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2004
24 באוקטובר – עפרה גלברט, סופרת ילדים ישראלית
26 באוקטובר – מרים נאור, שופטת בית המשפט העליון (נפטרה ב-2022)
7 בנובמבר – ספי ריבלין, שחקן ובדרן ישראלי (נפטר ב-2013)
24 בנובמבר – ששי קשת, זמר ושחקן ישראלי
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
(קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1947)
16 באפריל – אליעזר קשאני (נולד ב-1923), דב גרונר (נולד ב-1912), יחיאל דרזנר (נולד ב-1922) ומרדכי אלקחי (נולד ב-1925), חברים באצ"ל, מעולי הגרדום
21 באפריל – משה ברזני (נולד ב-1926), לוחם בלח"י, ומאיר פיינשטיין (נולד ב-1927), לוחם באצ"ל, התאבדו זמן קצר לפני עליתם לגרדום
6 במאי – אלכסנדר רובוביץ', ישראלי צעיר פעיל בלח"י, נרצח בידי אנשי צבא בריטים (נולד ב-1929)
23 במאי – עקיבא אריה ויס, אדריכל ומתכנן ערים, ממייסדי תל אביב (נולד ב-1868)
29 ביולי – יעקב וייס, אבשלום חביב ומאיר נקר, לוחמי האצ"ל, הוצאו להורג (נולדו ב-1924, 1926 ו-1926 בהתאמה)
אוניית המעפילים אקסודוס לאחר שנתפסה בידי חיל הים המלכותי
29 בנובמבר: החלטת האו"ם על תוכנית החלוקה ועל הקמת מדינת ישראל
עקיבא אריה ויס
מזוכיזם

מזוכיזם הוא פאראפיליה, הלך נפש שבו האדם נהנה לסבול כאב והשפלה על מנת להגיע לסיפוק, לגירוי מיני או לאורגזמה.
המושג נטבע לראשונה על ידי הפסיכיאטר והסקסולוג האוסטרי-גרמני ריכרד פון קְרַאפְט-אֶבִּינג וקרוי על שמו של לאופולד פון זאכר-מאזוך אשר תיאר בספרו חוויות רבות המבוססות על הצורך לסבול כאב והשפלה כדי להגיע לגירוי, לאקט מיני ולאורגזמה. בעוד המרקיז דה סאד (על שמו נקראת התופעה ההפוכה - סאדיזם) מתאר את החוויה בלבד, מדגיש מאזוך בתיאור חוויותיו את הנאתו הרבה. המזוכיסט מוצא לו בן/בת זוג שיביא לסיפוק כשם שמאזוך מצא לו אשה ושתי פילגשים שסיפקו אותו. לעיתים משולבת סטייה זו בפטישיזם או במציצנות.
המשותף למזוכיזם עם הסאדיזם הוא הכאב כתנאי לגירוי מיני. בסאדיזם מדובר בהכאבה אקטיבית ובצורך לעיתים בשליטה ואילו במזוכיזם מדובר בקבלה פסיבית של כאב מהזולת, ולעיתים בצורך בהשפלה ובמילוי בקשותיו, גם אם אין הן הגיוניות, של השולט.
מערכת יחסים של סאדיסט ומזוכיסט לא בהכרח תהיה קבועה מבחינת התפקידים. כלומר ייתכן כי יתקיימו חילופי תפקידים בין השניים. לרוב יש עדיפות לאחד מהשניים ולעיתים היא גבולית, אך בכל מימוש מערכת יחסים של סאדיסט ומזוכיסט אחד חייב להיות זה שמכאיב בצורה אקטיבית.
לעיתים מדובר לא רק בשליטה ובהכאבה גופנית, אלא שליטה על התודעה, רמת דיכוי 2 ואפילו 3 בסולם של מרקוזה.
יש האומרים כי מאחורי העדפה מינית שכזו מסתתר עבר נפשי מעורער, כלומר ילדות עם אב או אם מתעלל (פיזית או נפשית). לעיתים קרובות הצורך לשליטה פיזית נובע מהעובדה שלאדם אין שליטה על חייו. ובהתאם, הצורך שישלטו בפרט נובע מהעובדה שמדובר באדם עם התלבטויות רבות בחייו ויש לו צורך לפתור אותן והעובדה שבמערכת היחסים המינית יישלטו בו מרצה את הצורך.  עמדה זו היא בעיקר עמדתם של המחקרים שנערכו על ידי קראפט-אבינג (1886) ופרויד. מחקרים מודרניים שנערכו החל משנות ה-70 של המאה ה-20 (פאוורס 2007, Santilla et al., 2000; Brame, 2000; Moser, 2002 ואחרים) לא מצאו תימוכין לטענות אלו, וניתן לומר כי הן הופרכו לחלוטין
החברה נותנת הרחבה לתופעה זו, גם בהקשר הלא מיני, לאנשים שמפיקים הנאה כל שהיא מסבל, מכאב ומהשפלה.
בתרבות

מזוכיזם הוא מוטיב נפוץ בספרות. עמוס עוז משתמש ביסודות מזוכיסטיים בספרו קופסה שחורה. הגיבורה אילנה, בהתנהגותה המינית, מתוארת כזקוקה לסאדיזם, זקוקה למכות ואונס מצד בעלה כדי לספק את תאוותה המינית. הסופרת האמריקאית אן רייס, המוכרת בשל ספרה ראיון עם הערפד, כתבה את הטרילוגיה בעלת היסודות המזוכיסטיים "היפהפייה הנרדמת" תחת שם העט א.נ. ואת "היציאה מעדן" תחת שם העט אן רמפלינג.
גם בשירה יש התייחסות ענפה למזוכיזם. סילביה פלאת' משתמשת לעיתים בשיריה בתיאורים העלולים לרמוז על מזוכיזם (למשל, בשירה "Daddy", בו היא מתארת השתוקקות למגף אכזרי של גרמני). הלהקה דפש מוד הוציאה ב-1984 את השיר "Master and Servant". הזמרת ריהאנה הוציאה שיר בשם "S&M", קיצור של Sado-Masochism. השיר Falling In Love של להקת Aerosmith עוסק בנושא, ובקליפ של השיר יש סצנות רבות המתארות יחסי שליטה. בקליפ של השיר Last Cup of Sorrow של להקת פיית' נו מור יש סצנה שבה רואים אדם מזמין מלכת סאדו לביתו. להקת הפאנק רוק Sum 41 מתארת צרכים מזוכיסטיים בשיר Jessica kill .
ראו גם

פגיעה עצמית
כחול (אלבום)

"כחול" הוא אלבום הבכורה של הזמר והשחקן הישראלי ניר כנען. האלבום יצא לאור ב-4 בדצמבר 2024 תחת הוצאת חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק.
רקע וקידום

ניר כנען התפרסם כשחקן במספר הצגות תיאטרון ובסדרות טלוויזיה, כולל "הבאר", "מי שמע על חווה ונאווה" וגם בסרט "תמונת הניצחון" של אבי נשר.
בשנת 2023 התחיל כנען להופיע עם הלהקה שלו. ביולי 2023, לפני מלחמת חרבות ברזל, הוציא כנען את סינגל הבכורה שלו "מה אני לא עושה בסדר".
ב-14 בפברואר 2024 יצא לאור הסינגל הראשון מתוך האלבום, "שיר לנטע", שהפך ללהיט בטיקטוק הישראלי, עם מיליוני צפיות ומאות אלפי האזנות. השיר הפך ללהיט גם בספוטיפיי, עם מאות אלפי האזנות, וזכה לגרסאות כיסוי מעדן חסון ונטע ברזילי. השיר שימש כמלודיה פופולרית בסרטוני טיקטוק על מערכות יחסים רומנטיות או אהבה בין בני משפחה וחברים. את השיר מלווה קליפ שיצר כנען יחד עם עלמה קבילרו.
בפברואר 2025 השיר "סווטשירטים באוגוסט" יצא לאור כסינגל שיווקי לתחנות הרדיו הישראלי ואף נכנס לפלייליסט גלגלצ.
הרכב

יצרתי אותו בלי מחשבה שזה יהיה אלבום. כתבתי את השירים בצורה אישית בלי לחשוב על עיבודים או על מה יחשבו, ולכן הוא מאוד ישיר, רגשי, דרמטי וילדותי. זה בעיניי הקסם של השירים, יש בהם משהו גולמי והרגש מאוד מרוכז.
האלבום מתאר את התקופה שמתחילת הזוגיות שלו עם נטע רוט ועד סופה, עם כל החוויות בין לבין. כנען טען שהשירים באלבום נכתבו בצורה אישית, בלי לחשוב על עיבודים, והם מאוד ישירים ורגשיים. כנען תיאר את האלבום ככזה שמשלב משהו נוסטלגי עם רוח צעירה, והוא מושפע מהמוזיקה של יוני רכטר, גידי גוב ויהודית רביץ.
השיר "שיר לנטע" הוא בלדת פופ רוק אינטימית בהשראת שירים משנות ה-70 שנכתב לבת זוגו לשעבר של כנען, נטע רוט, כמתנת יום הולדת. השיר "די" נכתב בעקבות מערכת היחסים עם רוט, והוא נולד בתקופה בה היה פרוד טרי.
השיר "סווטשירטים באוגוסט" מתאר תחושות של קלאוסטרופוביה, פחדים פנימיים ומאבקים אישיים, עם שורות כמו "לחיות בגוף הזה זה קלסטרופובי זה צפוף" ו"פוחד לומר דברים מידי בקול". השם "סווטשירטים באוגוסט" מסמל את הניגוד בין החום החיצוני לקור הפנימי, ומדגישה את הקונפליקט הפנימי של כנען.
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ניר כנען.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אוברטורה  | 3:15 |
| 2. | סווטשירטים באוגוסט  | 4:49 |
| 3. | שיר לנטע  | 3:47 |
| 4. | חורף  | 2:43 |
| 5. | עוד  | 3:15 |
| 6. | די  | 3:56 |
| 7. | הדמות הראשית  | 3:51 |
| 8. | הנר של האהבה  | 2:29 |
| 9. | מעבר  | 0:37 |
| 10. | כל הזמן את שלי  | 3:35 |
| 11. | אל תלכי  | 3:01 |
| 12. | פסטה בשמנת  | 2:03 |
| 13. | רפריזה  | 0:47 |
| 14. | כחול  | 3:42 |
| משך כולל: | משך כולל: | 41:58 |
הערות שוליים

1 2 3  יפתח כרמלי, ‏"שיר לנטע" של ניר כנען הפך ללהיט טיקטוק, באתר ‏מאקו‏, 25 באפריל 2024
1 2 3 4  פריצת השנה של כאן גימל: ניר כנען, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 2 בספטמבר 2024
↑   לרגל המצעד של וואלה וגלגלצ: נטע ברזילי שרה "שיר לנטע" עם מוזיקאים מהעוטף, באתר וואלה, 25 בספטמבר 2024
↑  5.2.pdf, Google Docs
1 2 3 4 5  מאיה נחום שחל, "פתאום גם שירי אהבה פשוטים הם קצת שירי מלחמה", באתר כלכליסט, 24 בנובמבר 2024
יום-טוב ליפמן הלר

.
| --- | --- |

מצבת קברו המחודשת בבית הקברות היהודי בקרקוב
 לידה:  1579 ה'של"ט האימפריה הרומית הקדושה וולרשטיין (אנ'), האימפריה הרומית הקדושה
 פטירה:  1654  (בגיל 75 בערך) ו' באלול ה'תי"ד האיחוד הפולני-ליטאי קרקוב, האיחוד הפולני-ליטאי
 כינוי:  התוספות יום טוב
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי העתיק בקרקוב 
 מקום פעילות:  פראג, וינה, קרקוב
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בספטמבר 1654 
 תחומי עיסוק:  תורה ועבודת ה'
 רבותיו:  רבי יעקב גינצבורג, מהר"ל מפראג
 תלמידיו:  אברהם (ב"ר חזקיה) חזקוני 
 חיבוריו:  תוספות יום טוב, פרושים והערות לפסקי הרא"ש
 בת זוג:  נעכלי בת רבי משה אהרן (לעמלין) תאומים מפראג
 
 תפקידים נוספים:  רב מדינה, רב ראשי, רב ראשי, רב ראשי 
 
רבי גרשון שאול יום-טוב ליפמן הלוי הלר ולרשטיין (מכונה על שם ספרו "התוספות יום-טוב"; ה'של"ט, 1579 – ו' באלול ה'תי"ד, 1654) היה מגדולי חכמי אשכנז ופולין, פרשן ופוסק. כיהן כמרא דאתרא וכאב"ד בווינה, בפראג ובקרקוב. את פרסומו העיקרי קיבל מפירושו למשנה "תוספת יום טוב" שהפך אבן יסוד בפרשנות המשנה עד היום. בנוסף, חיבר פירושים והערות על פסקי הרא"ש וחיבורים נוספים.