stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוקרן הסטינבוק
הערות שוליים

↑  דוקרן הסטינבוק באתר הרשימה האדומה של IUCN
| צבאיים |
| --- | --- | --- |
| אנטילופות ערבה | אנטילופות ערבה |  |
| צבי | צבי הנגב • צבי מצוי • צבי הודי • צבי קווייר • צבי רים • צבי ספיקי • צבי הזפק • צבי החול • צבי ארלנג'ר • צבי ערבי |    |
| צבי אמיתי | צבי תומסון • צבי מונגאלה • צבי אדום חזית • צבי הוגלין • צבי אדום |    |
| צבי דק-צוואר | צבי יחמורי • צבי גראנט • צבי סומרינג |    |
| צבי קלארק | צבי קלארק |    |
| צבי ג'ירפי | צבי ג'ירפי |    |
| אנטילופה הודית | אנטילופה הודית |    |
| דלגן | דלגן |    |
| צבי יעלי | צבי יעלי פרז'וואלסקי • צבי יעלי מונגולי • צבי יעלי טיבטי |    |
| סאיגות | סאיגות |    |
| סאיגה | סאיגה |    |
| אנטילופות סבך | אנטילופות סבך |    |
| אוריבי | אוריבי |    |
| צבי הסלעים | צבי הסלעים |    |
| אנטילופה ננסית | דלקרן המושק • אנטילופה מלכותית • אנטילופת בייטס |  |
| דיקדיק | דיקדיק גינתר • דיקדיק קירקי • דיקדיק כסוף • דיקדיק סולט |  |
| דוקרן | דוקרן הסטינבוק • דוקרן הכף • דוקרן שארפי |  |
| אנטילופת ביירה | אנטילופת ביירה |  |
דוקרן סטינבוק נח בסבך.
פיתון סלעים אפריקני טורף דוקרן סטינבוק בוגר.
איור של דוקרן הסטינבוק משנת 1894.
דו-קרב (רומן)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  דויד גרוסמן 
 איורים:  אבנר אברהמי 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד 
 תאריך הוצאה:  1982
 מספר עמודים:  92 
 פרסים
 פרס זאב לספרות ילדים ונוער (1984) 
 
דו-קרב הוא ספרו הראשון של דויד גרוסמן, שיצא לאור בשנת 1982 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
הספר זכה בפרס זאב לספרות בשנת 1984, ונכנס למצעד הספרים של משרד החינוך על שם מרים רות לכיתות ד'-ו' בשנת תשע"ז.
המהדורה המקורית אוירה על ידי אבנר אברהמי. לספר יצאה גרסה מחודשת בשנת 2015, אותה אייר מישל קישקה.
הסיפור שודר גם כתסכית בהמשכים בתוכנית לבת ולבן ולמי שמתעניין.
עלילה

הספר מסופר בשלושה רובדי זמן המתרחשים בירושלים, במאה ה-20. הרובד המרכזי מתרחש בשנת 1966, רובד נוסף בתחילת המאה ה-20, והסיפור כולו מסופר על ידי דויד הבוגר בשנות ה-80 של המאה ה-20.
דויד, נער בן 12, נקלע למריבה ארוכת שנים בין שני קשישים: היינריך רוזנטל, חברו בן ה-70 של דויד, ורודי שוורץ, אויבו המושבע של רוזנטל עוד מימיהם באוניברסיטת היידלברג בשנות ה-20 של המאה ה-20.
דויד מבקר את רוזנטל לעיתים קרובות ונהנה לשמוע את סיפוריו, ולהציץ במזוודה מלאה בפריטים מעברו. יום אחד מקבל רוזנטל הזמנה לדו-קרב משוורץ. רוזנטל חושש מהפגישה, שכן שוורץ היה ידוע בכוחו הפיזי עוד בתקופתם המשותפת באוניברסיטה. דויד, שאוהב לשמוע את סיפוריו של רוזנטל מימי צעירותו, מתעניין מאוד במריבה של השניים. הוא מתחיל לחקור את ההיסטוריה שלהם, ופותח את המזוודה המסתורית. הוא מגלה שם ציור של עיניים, שצויר על ידי אדית שטראוס, ציירת אותה הכיר רוזנטל בחוג האמנים של "בצלאל", אקדמיה לעיצוב ואומנויות בירושלים, לשם הגיע כצלם. מסתבר כי רוזנטל ואדית היו זוג בעבר, ולאחר שהשניים נפרדו, אדית בחרה ברודי כאהובה החדש. בהמשך, לאחר שהתנכלו לה בארץ, עברה לגור בלונדון עם קצין בריטי שהיה לבעלה, אך רוזנטל ושוורץ המשיכו לשנוא זה את זה. לאחר מספר שנים בלונדון, נפטרה אדית בנסיבות לא ידועות. בקשתה האחרונה מבתה, אן שטראוס, הייתה לאסוף את הציורים האחרונים שהיא ציירה, אותם העניקה לרוזנטל ולשוורץ לפני שעקרה לבריטניה. אן גנבה את ציור הפה משוורץ, וזה חשד כי הגנב הוא רוזנטל. חשדו הצית מחדש את הסכסוך ארוך השנים בין השניים, והוביל בסופו של דבר להזמנה לדו-קרב. בסוף הספר דויד תוהה האם הקוראים יאמינו לאירועים הבלתי אפשריים, שלטענתו באמת התרחשו אז.
דמויות

דויד: נער בן 12, ג'ינג'י וממושקף. לאחר שחברו היחיד, אלישע, עזב לחיפה, אין לדויד חברים כלל, מלבד הארנב שלו ורוזנטל בן ה-70. את רוזנטל הכיר דויד כשהתנדב בבית האבות בו רוזנטל גר, ועימו הוא עובר הרפתקאות במהלך הסיפור. הסיפור מסופר מנקודת מבטו של דויד כאדם בוגר בן 28, הנזכר באירועים מילדותו.
היינריך רוזנטל: קשיש בן 70, איש קטן ונמוך קומה, בעל רעמת שיער לבנה. הוא נועל נעלי ספורט בלבד, ומגוריו בבית האבות אינם מונעים ממנו להיות אדם פעיל ונמרץ, שחי את ההווה וסולד מנוסטלגיה. בצעירותו למד רוזנטל במגמה לצילום רפואי באוניברסיטת היידלברג שבגרמניה. כשעלה ארצה, ולאחר שלא התקבל לעבודה בעיתון "הארץ", החל לצלם את ציוריהם של הציירים בבצלאל. כך פגש את אדית שטראוס והתאהב בה.
רודי שוורץ: בן גילו של רוזנטל, למד באוניברסיטת היידלברג יחד אתו. רוזנטל מתאר אותו כבריון קשוח, כאלוף האוניברסיטה בקליעה למטרה באקדח וכאחד ש"שבר את השיניים לחמישה סטודנטים גרמנים, שהעירו הערות מעליבות על היהודים."
אדית שטראוס: הייתה ציירת ידועה, הכירה את רוזנטל בחוגי הבוהמה הירושלמית. אדית הייתה חכמה, מוכשרת ויפת תואר. השניים היו זוג במשך תקופה, שלאחריה פתחה אדית במערכת יחסים עם רודי שוורץ- מה שגרם לאיבה בין רוזנטל לשוורץ. לאחר זמן, ובעקבות ההתנכלות שחוותה מידי אנשי המחתרות על רקע יחסיה עם קצין המנדט, חשה אדית שאינה שייכת עוד לארץ ישראל, ועזבה עם אהובה הבריטי לאנגליה, שם נולדה בתם, אן שטראוס. לאחר שנים מעטות נפטרה אדית באנגליה בנסיבות לא ידועות. לפני שעזבה, העניקה אדית את ציוריה האחרונים לשוורץ ולרוזנטל.
אן שטראוס: בתה של אדית שטראוס, המתוארת כיפת תואר בדומה לאמה. בקשתה האחרונה של אדית מבתה הייתה שזו תחזיר לרשותה את הציורים שנתנה אשית לשוורץ ולרוזנטל. לכן גנבה אן את הציור משוורץ, ובכל הציתה מחדש את המריבה בינו לבין רוזנטל. כשנודעו לה ההשלכות של מעשה, חשה אן אשמה כבדה, ונרתמה לעזור לדויד לפתור את הסכסוך בין המבוגרים.
ורה קלוגר: עלתה ארצה מווינה שבאוסטריה, נשואה לאברהם - רופא במקצועו. ורה פתחה בארץ חנות שכונתית, שלימים הפכה לחנות עתיקות. דויד נוהג לבקר לעיתים בחנותה של ורה. היא מתוארת כסקרנית מאוד, בעלת חכמת חיים וידע רב, וכמי שמסייעת לדויד ולאן במאמציהם למנוע את הדו-קרב הצפוי בין רוזנטל לשוורץ.
קשר לירושלים

הסיפור מתאר מקומות רבים בירושלים לאורך השנים, מנקודות מבט שונות, הן של ילד צעיר בן 12 והן של קשיש שחי בירושלים שנים ארוכות. ניתן לחוש את סוגי האווירה הנבנים במהלך הספר, שכל אחד מהם מאפיין את ירושלים בתקופת זמן שונה. ירושלים משתנה לאורך ציר הזמן של הסיפור, והדבר מלמד את הקורא על התפתחותה של העיר לאורך השנים.
אחד המקומות המוצגים בספר הוא מטע התפוחים שליד רמת רחל, קיבוץ על יד ירושלים, והמקום בו נערך הדו-קרב.
מסרים

אחד המסרים העולים מן הספר, בניסוחו של היינריך רוזנטל:
מה שבטוח הוא, שהחיים חשובים מכל דבר אחר — אפילו יותר מן הכבוד, שאני לא מבין בדיוק מהו.
הבדלים בין גרסאות הספר

הגרסה המקורית של הספר יצאה בשנת 1982 ואוירה על ידי אבנר אברהמי. לעומתה, הגרסה המחודשת יצאה בשנת 2015 ואוירה על ידי מישל קישקה.
קישקה אייר את הספר בצורה מעט שונה מהאיורים של אברהמי, ולעיתים איוריו לא מדויקים ואינם תואמים את המידע בספר. דויד, גיבור הספר, הוא בעל משקפיים עגולים ורעמת תלתלים ג'ינג'ית באיורים המקוריים, ולעומתם באיורים של קישקה מסגרת משקפיו מרובעת ושיערו הג'ינג'י גולש.
בספר מתואר כי שוורץ גבוה בהרבה מרוזנטל אך באיורים במהדורה החדשה השניים בגובה כמעט זהה.
כחלק מהתאמת הספר לתקופה שבה יצאה גרסתו המאוחרת, היה צורך בהסברת מאפיינים של התקופה המתוארת בספר לילדים שקוראים אותו. למשל, כאשר דויד חיפש מידע בספרייה, הוסבר בגרסה החדשה: "בימים ההם עוד לא היה מחשב, לא גוגל ולא ויקיפדיה".
בגרסה המאוחרת, היה צורך בשינויים בניסוח הספר, עקב המעבר לשפה המקובלת בשנת 2015. לדוגמה, הביטוי "חוסר נימוס 'אַזְיָתִי'" נהפך ל"חוסר נימוס מובהק" והמילה "בעת" הוחלפה ל"בזמן" - עם זאת, הדקדוק של הספר עצמו לא השתנה באופן משמעותי.
עיבוד לטלוויזיה

בשנת 1993 הפיק הערוץ הראשון דרמה טלוויזיונית בשם "דו-קרב", שהתבססה על הספר. את הדרמה ביים תמיר פאול על-פי תסריט שכתבו הוא ושירלי רם-עמית, והיא הופקה על-ידי דוד טור.
השחקנים הראשיים היו גדליה בסר (בתפקיד היינריך רוזנטל), הלל נאמן (רודי שוורץ), איילת זורר (אדית שטראוס/אן שטראוס) ויהונתן יידוב (דויד הילד).
הערות שוליים

↑  דו-קרב / דויד גרוסמן, באתר הוצאת הקיבוץ המאוחד | ספריית פועלים
↑  פרס זאב לספרות ילדים ונוער, באתר המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
↑  "מצעד הספרים לילדים ולנוער" תשע"ז ע"ש מרים רות, באתר משרד החינוך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409240305171
דורזית

| --- | --- |
 מדינות:  אתיופיה 
 שפת אם:  21,000 דוברים  (נכון ל-1994)
 משפחה:  שפות אומוטיות
 קוד ISO 639-3:  doz 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
דורזית (באמהרית: ዶርዝኛ) היא שפה אפרו-אסיאתית המדוברת על ידי הדורזים החיים בעיקר בגמו גופה שבאתיופיה. בעת ביצוע עבודת מחקר בשנת 1992 נמצא כי 14 שכונות במחוז צ'נצ'ה (אנ') עדיין דוברות דורזית.
ראו גם

דורזים
הערות שוליים

↑  Alemayeh Abebe, Ometo Dialect Pilot Survey Report, SIL International, ‏2002 (ארכיון)
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות ובנושא אתיופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דייוויד לידינגטון

דייוויד לידינגטון (באנגלית: David Lidington; נולד ב-30 ביוני 1956) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית. כיהן כחבר בבית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז איילסברי, כשר משרד הקבינט וצ'נסלור של דוכסות לנקסטר וכלורד צ'נסלור (שר המשפטים) בקבינט של תרזה מיי.
ביוגרפיה

לידינגטון בעל תואר שלישי בהיסטוריה של העידן האליזבתני מקולג' סידני סאסקס באוניברסיטת קיימברידג'. בתקופת לימודיו בקיימברידג' שימש יושב ראש תא המפלגה השמרנית וסגן יושב ראש אגודת הסטודנטים. הוא עבד בחברת BP ובחברת ריו טינטו.
ב-1987 התמודד ללא הצלחה למושב מחוז ווקסהול בבית הנבחרים הבריטי. היה ליועצו של שר הפנים דאגלס הארד והמשיך בתפקיד זה גם כשהארד מונה לשר החוץ.
ב-1992 נבחר לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז איילסברי, ומאז נבחר עוד שש פעמים לתקופות כהונה נוספות. כיהן כחבר בוועדת החינוך של בית הנבחרים. בשנים 2001–2010 כיהן בממשלות הצללים של המפלגה השמרנית, כשר לענייני מימון, שר לענייני סביבה ומזון ואזורי הכפר, שר החקלאות, השר לצפון אירלנד ושר החוץ.
לאחר ניצחון המפלגה בבחירות 2010 מונה לשר לענייני האיחוד האירופי ונאט"ו במשרד החוץ. לאחר היבחרה של תרזה מיי לראש ממשלת בריטניה מונה למנהיג ראש בית הנבחרים והלורד נשיא המועצה. ביוני 2017 מונה ללורד צ'נסלור. בינואר 2018 ערכה מיי שינויים בקבינט ומינתה את לידינגטון לשר משרד הקבינט במקומו של דמיאן גרין וכן לצ'נסלור של דוכסות לנקסטר. הוא לא התמודד בבחירות ב-2019.
לידינגטון נשוי להלן, מורה במקצועה, ואב לארבעה בנים.
דייוויד לין

| --- | --- |

דייוויד לין ב-1965 בצילומי הסרט "דוקטור ז'יוואגו" בפינלנד
 לידה:  25 במרץ 1908 קרוידון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  16 באפריל 1991 (בגיל 83) לימהאוס, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות של פאטני וייל 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1934 
 מקום לימודים:  בית הספר לייטון פארק 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1953)  פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע (1957)  פרס דב הזהב (1954)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (1962)  פרס מכון הסרטים האמריקאי על מפעל חיים (1990)  פרס באפט"א למפעל חיים (1974)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (1957)  Knight Bachelor  פרס מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית לסרט הטוב ביותר  פרס גילדת הבמאים האמריקנית  פרס מעגל המבקרים להצטיינות באמנויות 
 פרופיל ב-IMDb
 
סר דייוויד לין (אנגלית: David Lean; ‏25 במרץ 1908 – 16 באפריל 1991) היה במאי ומפיק קולנוע בריטי. נודע בעיקר בזכות סרטיו רחבי היריעה כ"הגשר על הנהר קוואי", "לורנס איש ערב" ו"ד"ר ז'יוואגו".
ביוגרפיה

דייוויד לין נולד בשטחה המוניציפלי של העיר לונדון, להורים שהשתייכו לאגודת הידידים. לתעשיית הקולנוע נכנס לין מהתחתית. החל מעבודה זוטרה כעוזר במה ומשם המשיך כעורך סרטוני החדשות, עד אשר הגיע לעריכת סרטי קולנוע (1930).
הוא ערך 25 סרטים בטרם ביים את סרטו הראשון, "בו אנו משרתים" (In Which We Serve), ביחד עם נואל קאוורד. היה זה סרט מלחמתי על מלחמת העולם השנייה שקיבל מועמדות לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר. שנתיים אחר כך ביים סאגה קולנועית בשם "הגזע המאושר" שהתבססה על מחזה של נואל קאוורד, וכמו סרטו הראשון, גם סרט זה עסק במלחמת העולם השנייה. בהמשך ביים עוד שני סרטים על פי מחזות של נואל קאוורד, וכמו כן שני סרטים על פי ספריו של צ'ארלס דיקנס, "תקוות גדולות" ו" אוליבר טוויסט", אשר זכו להצלחה רבה. על סרטו הרביעי "פגישה מקרית" ("Brief Encounter") משנת 1945, קיבל מועמדות ראשונה, מתוך שבע, לפרס האוסקר על בימוי.
בשנת 1955 ביים את הדרמה הרומנטית "חופשה בוונציה" בכיכובה של קתרין הפבורן, שצולם כולו בוונציה. הסרט, שזכה להצלחה קופתית רבה, הביא את לין לביים סרטים שוברי קופות ורבי תקציב. כששלושת הסרטים שביים מאז, "הגשר על הנהר קוואי", "לורנס איש ערב" ו"ד"ר ז'יוואגו" זיכו אותו בשני פרסי אוסקר ושלל פרסים אחרים, וכמו כן זכו להצלחה חובקת עולם. לאחר מכן ביים את הדרמה בתו של ריאן, שעסקה במלחמת העולם הראשונה ומאז לא ביים אף סרט קולנוע במשך 14 שנים, עד שב-1984 יצא לאקרנים שירת הברבור שלו, "המעבר להודו", על פי ספרו של א.מ. פורסטר, במין ניסיון לשחזר את ימיו הגדולים בסוף שנות החמישים וראשית שנות השישים. הביקורות התלהבו, והסרט גרף 11 מועמדויות לאוסקר, אולם לא זכה בקטגוריות החשובות. באותה שנה קיבל את תואר האבירות ממלכת בריטניה. הוא החל לעבוד על עיבוד קולנועי לספרו של ג'וזף קונרד, "נוסטרומו", אולם מחלת הסרטן הכריעה אותו והוא נפטר בגיל 83. "נוסטרומו" הפכה לבסוף למיני סדרה של ה-BBC.
דייוויד לי (פיזיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1931 (בן 93) ריי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת קונטיקט 
 מוסדות:  אוניברסיטת טקסס A&M  אוניברסיטת קורנל  אוניברסיטת פלורידה 
 תלמידי דוקטורט:  ניקולאס פ. ביגלו, דאגלס אושרוף 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1966)  פרס אוליבר באקלי (1981)  מדליית וילבור קרוס (1998)  פרס נובל לפיזיקה (1996)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 הערות:  יהודי
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 נוזל-על
 
דייוויד מוריס לי (באנגלית: David Morris Lee; נולד ב-20 בינואר 1931, ניו יורק) הוא פיזיקאי יהודי אמריקאי, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1996.
השכלה ופעילות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דייוויד לי נולד בניו יורק לאנט לבית פרנקס, מורה, ולמרווין לי, מהנדס אלקטרוניקה, בן למשפחת מהגרים יהודים מליטא ומאנגליה. עשה תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד ב-1952, ולאחריו שירת בצבא ארצות הברית במשך 22 חודשים. כשסיים את שירותו הצבאי, עשה תואר שני באוניברסיטת קונטיקט, וב-1959 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת קורנל. שימש כחוקר פיזיקה של חומר מעובה באוניברסיטת ייל.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 עסק יחד עם דאגלס אושרוף ורוברט ריצ'רדסון במחקר בו גילו כי הליום הוא מהגזים המעטים בעלי מקדם ג'ול-תומסון שלילי בתנאי לחץ וטמפרטורה סטנדרטיים. פירוש הדבר שכאשר מניחים לו להתפשט מלחץ גבוה ללחץ נמוך, הגז מתחמם. רק מתחת לטמפרטורת האינוורסיה שלו - כ-32 עד 50 קלווין בלחץ אטמוספירי - הוא מתקרר בשעת ההתפשטות. כאשר מקררים את ההליום לטמפרטורה שמתחת ל-K 2.175 הופך ההליום לנוזל-על (superfluid) ומשנה את תכונותיו, הוא נע ללא חיכוך, צמיגותו נעלמת לחלוטין, ומוליכות החום שלו גבוהה, היכולת לזרום במדרון עולה ויש לו חדירות דרך פתחים זעירים (מצב זה נקרא גם Helium II).
על גילוי זה קיבל פרס נובל לפיזיקה ב-1996, יחד עם דאגלס אושרוף ורוברט ריצ'רדסון.
החל מסוף 2009, מרצה לי באוניברסיטת טקסס A&M.
דני ענק

| --- | --- |

דני ענק
 ארץ מוצא:  גרמניה
 שימושים:  שמירה ולוויה
 קבוצה:  פינצ'ר ושנאוצר, דמויי דוגה וכלבי הרים שווייצריים
 תכונות
 משקל:  זכרים: 54-90 ק"ג נקבות: 45-59 ק"ג
 גובה כתפיים:  זכרים: 76-86 ס"מ נקבות: 71-81 ס"מ
 גובה:  80 ס״מ 
 תוחלת חיים:  10 שנים
 אופי:  ידידותי מאוד, אך כאשר הוא מרגיש מאוים הוא יכול לתקוף אנשים.
 אילוף:  הסתגלות בינונית
 תיאור:  הדני הענק הוא גזע גדול בעל שיער קצר.
 
דֶּנִי ענק הוא גזע של תת המין כלב הבית.
למרות שמו, כלב זה אינו דני במקורו, אלא גרמני. אבותיו הוחזקו בימי הביניים בבתי מלוכה ברחבי אירופה, כמו כן, במשך מאות שנים השתמשו בו לציד חזירי בר. דני ענק הוא בין חמישה גזעי הכלבים הגדולים ביותר בעולם.
מאפיינים

התקן לגזע לכלבים שגילם גדול משנה וחצי הוא גובה של לפחות 76 סנטימטרים לזכרים ולפחות 71 סנטימטרים לנקבות. התקן למשקל הוא לפחות 54 קילוגרם לזכרים ולפחות 46 קילוגרם לנקבות.
הגיל הממוצע אליו מגיעים כלבי הדני הענק הוא בין 6 ל-8 שנים.
זנים של הגזע

דני ענק חום
דני ענק חום מנומר
דני ענק ארלקינו
דני ענק שחור
דני ענק כחול
ראו גם

טיטאן - הכלב הגבוה ביותר בעולם
דארה טורס

דארה גרייס טורס (באנגלית: Dara Grace Torres; נולדה ב-15 באפריל 1967 בלוס אנג'לס, קליפורניה) היא שחיינית עבר יהודייה-אמריקאית. טורס השתתפה בחמש אולימפיאדות, מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) עד אולימפיאדת בייג'ינג (2008), וזכתה בשתים עשרה מדליות (ארבע מכל סוג), מתוכן ארבע אישיות. היא זכתה במדליות בכל אחת מהאולימפיאדות בהן השתתפה.
קורות חיים

טורס נולדה ביופיטר שבפלורידה, אך גדלה בדרום קליפורניה כבת חמישית למשפחה בת שישה ילדים. אמה הייתה דוגמנית ואביה יזם נדל"ן ממוצא קובני-יהודי. משפחתה הייתה אמידה והיא למדה בבית ספר פרטי לבנות. שם החלה לשחות באופן תחרותי, והיא עדיין מחזיקה במספר שיאי שחייה של מערכת החינוך הקליפורנית. היא התאמנה במועדון השחייה מישן וייחו נאדאדורס תחת הדרכתו של מארק שוברט. בגיל חמש עשרה שברה את השיא העולמי ב-50 מטר חופשי. לאחר מכן למדה באוניברסיטת פלורידה תחת הדרכתו של רנדי ריס.
האולימפיאדה הראשונה בה השתתפה הייתה אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), בה היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי. באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה במדליית כסף וארד במשחי השליחות 4x100 מטר מעורב וחופשי. באולימפיאדת ברצלונה (1992) נבחרה להיות קפטן נבחרת השחייה, זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ואף הייתה שותפה לשיא עולמי.
לאחר אולימפיאדת ברצלונה פרשה מהשחייה והשלימה תואר ראשון בתקשורת. היא החלה לעבוד ככתבת של רשתות שונות, בהן NBC, ESPN ופוקס ניוז ואף עבדה כדוגמנית והופיע בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ב-1994.
ב-1999, לאחר היעדרות של שבע שנים משחייה תחרותית החליטה טורס לחזור ולהתחרות. היא התאמנה בהדרכתם של ריצ'רד קוויק ודיק ג'וקומס והצליחה להיבחר למשלחת האמריקאית לאולימפיאדת סידני (2000) בהיותה בת 33. באולימפיאדה עצמה זכתה בחמש מדליות מתוכן זהב במשחי השליחות 4x100 מטר מעורב וחופשי (בשניהם גם נקבע שיא עולמי) ושלוש מדליות ארד אישיות: ב-50 ו-100 מטר חופשי ו-100 מטר פרפר.
לאחר אולימפיאדת סידני פרשה שנית וילדה. לקראת אולימפיאדת בייג'ינג החליטה לחזור ולהתחרות. במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדה, בהיותה בת 41, ניצחה במשחים ל-50 ו-100 מטר חופשי. היא הבטיחה בכך את מקומה בנבחרת ארצות הברית לאולימפיאדה, החמישית במספר שלה. טורס החליטה לוותר על מקצה ה-100 מטר חופשי באולימפיאדה, כדי שתוכל להתרכז בחצי המרחק, 50 מטר חופשי, נגד שיאנית העולם ליבי טריקט האוסטרלית. היא זכתה בשלוש מדליות כסף: ב-50 מטר חופשי (בהפרש של 0.01 שניות מהשחיינית במקום הראשון) ובשני משחי שליחות: 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב. בכך היא המדליסטית האולימפית המבוגרת ביותר בענף השחייה ועוד קודם לכן, השחיינית המבוגרת ביותר במשחקים האולימפיים. שחייתה כשליחה אחרונה במשחה שליחות 4x100 מטר בבייג'ינג, אותו סיימה ב-52.27 שניות, הייתה התוצאה המהירה ביותר בכל הזמנים (אין שיא עולם רשמי).
טורס מייחסת את יכולתה להגיע להישגים משמעותיים בגיל מבוגר יחסית לשיטות תחזוק הגוף שפיתחו מאמני הכושר שלה. כדי לְהָזֵם טענות אודות שימוש בחומרים אסורים טורס התנדבה לעבור בדיקת חומרים אסורים נוספות על הבדיקות המינימליות הדרושות לאולימפיאדה. היא אף התנדבה לעבור בדיקות חומרים אסורים חדישות שעדין אינן בשימוש רחב.
חיים אישיים

טורס נבחרה להיכלל ב"היכל התהילה של הספורט היהודי" ב-2005.
טורס הייתה נשואה פעמיים, ולפני נישואיה הראשונים אף התגיירה (למרות שאביה יהודי), ורק אז התחתנה עם המנתח הישראלי, יצחק שאשא. בן זוגה הנוכחי הוא דייוויד הופמן, אנדוקרינולוג, ולזוג בת אחת שנולדה באפריל 2006.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חופשי
לקריאה נוספת

P. H. Mullen, Gold in the Water: The True Story of Ordinary Men and Their Extraordinary Dream of Olympic Glory, 2001, ISBN 0312311168
הערות שוליים

↑  דני בורשבסקי‏, דארה טורס: אופרת הכלור של האמריקאים, באתר וואלה, 28 ביולי 2008
↑  100m sprint too taxing for Torres /Nicole Jeffery, 9.8.2008, באתר "The Australian"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 138708584  ISNI: 0000 0001 1495 1446  LCCN: no2008047565  VIAF: 90968520   WorldCat (עם VIAF): 90968520 
טורס לפני הקפיצה למים
דימיטרייה צינצאר-מרקוביץ'

דימיטרייה צינצאר-מרקוביץ' (בסרבית: Димитрије Цинцар-Марковић;‏ 25 באוגוסט 1859 – 29 במאי 1903) היה גנרל ופוליטיקאי סרבי. כיהן כראש המטה הכללי הסרבי בין השנים 1901–1902, וכראש ממשלת סרביה בין השנים 1902–1903. נרצח במהלך ההפיכה הצבאית בסרביה ב-1903.
ביוגרפיה

מרקוביץ' נולד בסאבאץ' ב-25 באוגוסט 1859. אביו, מרקו צינצאר-מרקוביץ' היה מפקד הז'נדרמריה הסרבית, ואחיו, אלכסנדר צינצאר-מרקוביץ' היה דיפלומט שהפך לימים לשר החוץ של ממלכת יוגוסלביה.
ב-1865 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית הסרבית, וב-1870 סיים את לימודיו והחל לשרת בצבא סרביה בדרגת לוטננט משנה. בין 1872–1873 הוא שרת בצבא הפרוסי ברגימנט האולאנים ה-13. ב-1874 הוא מונה לשלישו הצבאי של הנסיך מילאן. ב-1875 הוא מונה למפקד משמר הפרשים המלכותי. במהלך המלחמה הסרבית-עות'מאנית הוא לחם כמפקד פרשים. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית הוא פיקד על דיוויזיית מורביה. ב-1885 הוא לחם במלחמת בולגריה-סרביה. ב-1897 הוא הועלה לדרגת גנרל.
ב-1901 מינה אותו אלכסנדר הראשון, מלך סרביה לתפקיד ראש המטה הכללי הסרבי. ב-7 בנובמבר 1902 מינה אותו המלך לראש ממשלת סרביה. הוא נבחר לתפקיד דווקא מכיוון שהיה איש צבא ללא קשר לפוליטיקה, והמלך אלכסנדר, שלא היה פופולרי בסרביה, חיפש ראש ממשלה כנוע שלא יתנגד לו. למרות זאת, במרץ 1903 החליט המלך על עריכת בחירות לראשות הממשלה. הבחירות נערכו ב-18 במאי, ומרקוביץ' זכה בהן לאמון העם.
למרות זאת, העובדה שהיה בן-בריתו הפוליטי וידידו של המלך, גרמה לכך שמרקוביץ' לא היה פופולרי בקרב האצולה, הצבא והפוליטיקה בסרביה. ב-29 במאי 1903, ערכו קבוצת קצינים בצבא סרביה הפיכה צבאית. בתחילת ההפיכה, כותר ביתו של מרקוביץ' בידי הקושרים. מאוחר יותר הוא נורה בפתח ביתו בידי קולונל אלכסנדר מאסין. במקביל, חתנו, יובאן מיליקוביץ', הוצא להורג בארמון המלוכה יחד עם המלך והמלכה.
דיאטה דלת פחמימות

דיאטות דלות פחמימות מגבילות את הצריכה של כמות המזונות העשירים בפחמימות - כגון לחם
דיאטה דלת-פחמימות (באנגלית: Low-carbohydrate diet) היא אורח חיים תזונתי המגבילה את צריכת הפחמימות ביחס לתזונה הממוצעת. מזונות עשירים בפחמימות (למשל סוכר, לחם, ופסטה) נצרכים בכמות מוגבלת אם בכלל בדיאטות הללו, והם לרוב מוחלפים במזונות המכילים אחוז גבוה יחסית של שומנים וחלבונים (למשל, בשר, עופות, דגים, רכיכות, ביצים, גבינה, אגוזים, וזרעים), וכמו גם מזונות המכילים כמויות קטנות יחסית של פחמימות (למשל תרד, כרוב עלים, וסלק עלים).
אין הסכמה חד משמעית לגבי כמות הפחמימות האידיאלית בדיאטות דלות פחמימות. לפי האקדמיה האמריקאית לרופאי משפחה (אנ') דיאטות דלות פחמימות צריכות לכלול לכל היותר 20% פחמימות מסך כמות המזון שצורכים.
אין הוכחות חד משמעיות לכך שדיאטות דלות פחמימות מעניקות יתרונות בריאותיים מסוימים, מלבד ירידה במשקל, כאשר יש הטוענים שהירידה במשקל נקבעת בעיקר מהגבלת כמות הקלוריות הנצרכת מדי יום לאורך תקופה, ולא בהכרח מסוג האוכל שאוכלים.
דיאטות דלות פחמימות בולטות

דיאטת אטקינס - דיאטה דלת פחמימות שפותחה על ידי ד"ר רוברט אטקינס.
הדיאטה הקטוגנית - נחשבת לגרסה קיצונית יחסית של דיאטה דלת פחמימות. הדיאטה פותחה במקור כדיאטה מיוחדת לטיפול בחולי אפילפסיה.
הדיאטה הקרניבורית - נחשבת לגרסה קיצונית במיוחד של דיאטה דלת פחמימות. בדיאטה זו נצרכים רק כמויות גדולות של בשר, ואינה כוללת מזון מן הצומח, כמו פירות וירקות. הדיאטה הקרניבורית אינה הוכחה כיעילה ו/או בריאה מבחינה מדעית, ועל כן לאורך השנים היא עוררה ביקורת מצד תזונאים ורופאים רבים.
ראו גם

גלוקונאוגנזה
דיאטה
הערות שוליים

↑  "Low-carbohydrate diets". American Family Physician. 73 (11): 1942–8. ביוני 2006. PMID 16770923. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Thom, G; Lean, M (במאי 2017). "Is There an Optimal Diet for Weight Management and Metabolic Health?" (PDF). Gastroenterology (Review). 152 (7): 1739–1751. doi:10.1053/j.gastro.2017.01.056. PMID 28214525. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Ketogenic diet for epilepsy". Epilepsy Society. נבדק ב-2020-02-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538678505171  LNB: 000078918  NKC: ph923476 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דארה בירנבאום

| --- | --- |

 לידה:  1946 (בת 78 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 תחום יצירה:  מיצב 
 זרם באמנות:  זרם אמנות פמיניסטית 
 פרסים והוקרה:  Anonymous Was A Woman Award (2011)  פרס מכון הסרטים האמריקאי ליוצרים עצמאיים על שם מאיה דרן (1987)  מלגת גוגנהיים (2021) 
 
דארה בירנבאום (באנגלית: Dara Birnbaum;‏ נולדה בשנת 1946) היא אמנית וידאו ומיצב יהודיה-אמריקאית. עבודתה עוסקת בעיקר במאפיינים אידאולוגיים ואסתטיים של תקשורת המונים  ומאתגרת את ההטיות המגדריות כמו גם את הנוכחות ההולכת וגוברת של הטלוויזיה במשק הבית האמריקני משנות השבעים. בירנבאום משתמשת בווידאו כדי לשחזר דימויים טלוויזיוניים שכיחים של פורמטים טיפוסיים כגון חידונים, אופרות סבון ותוכניות ספורט. הטכניקות שלה כוללות שימוש בדימויים שחוזרים על עצמם וקטיעה של תנועה מצולמת בעזרת טקסטים ומוזיקה. היא ידועה גם בזכות היותה חלק מתנועת האמנות הפמיניסטית שהתהוותה במקביל לאמנות הווידאו מאמצע שנות השבעים בארצות הברית. בירנבאום חיה ועובדת בניו יורק.
ראשית חיים והשכלה

דארה בירנבאום נולדה בשנת 1946 בניו יורק. בשנת 1969 קיבלה תואר ראשון באדריכלות מאוניברסיטת קרנגי מלון בפיטסבורג. לאחר מכן עבדה במשרד האדריכלים לורנס הלפרין ושות' בניו יורק. העניין והעיסוק של בירנבאום במרחב האזרחי וביחסים המורכבים בין המרחבים הפרטיים והציבוריים כמו שהם מגולמים בתרבות ההמונים התגבשו בזמן עבודתה במשרד זה. בשנת 1973 קיבלה בירנבאום BFA בציור מהמכון לאמנות בסן פרנסיסקו .