stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנחס זוסמן
ביוגרפיה

נולד בתל אביב בשנת 1927. בוגר בית הספר החקלאי כדורי. בשנת 1946 הצטרף לפלמ"ח ושירת בגדוד הראשון. עבר קורס מפקדי כיתות בשדה יעקב. בשנת 1947 עבר קורס מפקדי מחלקות בג'וערה, ומונה למפקד מחלקת רמת יוחנן בגדוד הראשון של הפלמ"ח. בהמשך השתתף בפעולה הרביעית לפיצוץ תחנת רדאר. סיקו לחם בראש מחלקתו בקרבות משמר העמק. בהמשך מלחמת העצמאות, השתתף זוסמן בקרבות בגליל, במבצע דני, בקרב חירבת כוריכור ובטריז בית חנון בקרבות מבצע יואב. בסוף המלחמה מונה למפקד פלוגה בגדוד הראשון בחטיבת יפתח. שלושה מחיילי מחלקתו: אברהם אביגדורוב, עמנואל לנדאו ויאיר רחלי עוטרו לאחר המלחמה בעיטור הגבורה. לאחר הקמת צה"ל היה מדריך וסגן מפקד בית הספר לקצינים.
בשנים 1950–1955 למד חקלאות בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות, וקיבל תואר שני. בשנים 1955–1957 היה הממונה על התכנון החקלאי במיזם הקמתו של חבל לכיש.
את תואר הדוקטור קיבל בשנת 1961 מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (על עבודה שכותרתה "Econometric Analysis of the Market for California Early Potatoes"), ובמקביל קיבל שם תואר שני בסטטיסטיקה שימושית.
בשנת 1961 הצטרף לסגל הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. בשנת 1966 היה למרצה בכיר, ב-1973 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1981 מונה לפרופסור מן המניין. שנים אחדות עמד בראש המחלקה לכלכלה חקלאית. בסוף 1986 מונה למנכ"ל האוניברסיטה העברית. בשנת 1993 פרש לגמלאות, והמשיך כפרופסור אמריטוס.
בשנים 1962–1966 היה יועץ כלכלי במשרד החקלאות. בשנים 1968–1972 היה יועץ כלכלי למשרד הביטחון. בהמשך היה ראש היחידה לתכנון אסטרטגי במשרד הביטחון. ב-1975 מונה למנכ"ל משרד הביטחון תחת שמעון פרס והמשיך בתפקיד תחת השר עזר ויצמן עד שהתפטר ב-1978.
במלחמת ששת הימים היה מפקד גדוד החרמ"ש בחטיבה 8.
במלחמת יום הכיפורים היה מפקד החפ"ק של אריאל שרון.
כיהן כדירקטור מקרב הציבור בבנק דיסקונט.
בשנת 1950 נישא להדסה, ולזוג נולדו שתי בנות.
התגורר ברחובות עד למותו ב-2002, בגיל 74. נקבר בעירו רחובות.
לקריאה נוספת

יואב כסלו, 'תרומותיו של פנחס (סיקו) זוסמן לכלכלה החקלאית בישראל', השדה עג, יא (1993), 1202–1204.
יוסף ארגמן, חיוור היה הלילה: גרסת סיקו, תל אביב: משכל, 2002. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  עמירם אזוב, "משמר העמק לא תיפול!: נקודת מפנה בתש"ח", אור יהודה: דביר, 2013, עמוד 230.
↑  מרדכי נאור, "עמוד האש על הכרמל: מבצעי הפלמ"ח נגד תחנות הרדאר הבריטיות בשנים 1946-1947", הוצאת משרד הביטחון, 2006, עמודים 128-129.
↑  עמירם אזוב, "משמר העמק לא תיפול!: נקודת מפנה בתש"ח", אור יהודה: דביר, 2013, עמודים 238-239.
↑  אמיר אורן, נושכים ובועטים במדרון, באתר הארץ, 20 בפברואר 2002.
↑  זאב לכיש, "כיצד נבחרו הגיבורים?", בתוך: ניר מן (עורך), עלי זית וחרב: 70 למדינה, כרך י"ח, בן-שמן: מודן, משרד הביטחון והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2018, עמ' 173–220.
↑  אריה בנדר, פרופ' זוסמן - מנכ"ל האוניברסיטה העברית, מעריב, 28 בנובמבר 1986
↑  ד"ר פנחס זוסמן: יועץ כלכלי למשרד הביטחון, דבר, 27 בנובמבר 1968
יובל אליצור, למי תורמת מערכת הבטחון?, מעריב, 28 בפברואר 1972
דיין ערך מסיבה לציון, דבר, 17 ביולי 1972
↑  אלוף (מיל) הרכבי ראש היחיד לתכנון אסטרטגי לטווח ארוך, מעריב, 6 באוגוסט 1974
↑  זוסמן ייכנס בסוף השבוע, דבר, 27 באוקטובר 1975
↑  מנכ"ל משרד הבטחון מקדים פרישתו, דבר, 26 באפריל 1978
↑  מעריב, ‏פנחס זוסמן פורש מדירקטוריון דיסקונט, באתר גלובס, 22 בספטמבר 1997.
↑  מערכת הארץ, מת פרופ' פנחס זוסמן שכיהן כמנכ"ל משרד הביטחון, באתר הארץ, 2 במרץ 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299181105171  BIBSYS: 12046974  BnF: cb123136356 (data)  GND: 170690776  ISNI: 0000 0001 1872 3395  LCCN: n83206313  NKC: jo2012736488  NLA: 35497930  NTA: 370778863  RERO: 02-A008730683  SUDOC: 032028326  VIAF: 2539564   WorldCat (עם VIAF): 2539564
דת רומא העתיקה

רומא המטושטשת אוחזת בניצחון על גבי מזבח עם קרן השפע ומנחות אחרות, עותק של לוח תבליט ממזבח או בסיס פסל
דת רומא העתיקה מקיפה את מכלול האמונות והטקסים של רומא העתיקה כפי שהתבטאו בפולחן, ומהווה את הפן המעשי של המיתולוגיה הרומית. הרומאים חשבו על עצמם כדתיים ביותר, וייחסו את הצלחתם כמעצמה עולמית לאדיקותם הקולקטיבית (פייטס (אנ')) בשמירה על יחסים טובים עם האלים. הדת הפוליתאיסטית שלהם ידועה בכך שכיבדה אלים רבים (אנ').
נוכחותם של יוונים בחצי האי האפניני מתחילת התקופה ההיסטורית השפיעה על התרבות הרומית, והכניסה כמה מנהגים דתיים שהפכו לבסיסיים, כמו פולחן אפולו. הרומאים חיפשו מכנה משותף בין האלים העיקריים שלהם לאלו של היוונים (אינטרפרטטיו גרקה (אנ')), תוך התאמות של מיתוסים ואיקונוגרפיה יווניים לספרות לטינית ולאמנות רומית (אנ'), כפי שעשו האטרוסקים. הדת האטרוסקית (אנ') הייתה גם השפעה גדולה, במיוחד על תרגול האוגורים (אנ'), ששימשה את המדינה כדי לחפש את רצון האלים. על פי האגדות, ניתן היה לאתר את רוב מוסדות הדת של רומא למייסדיה, במיוחד נומה פומפיליוס, המלך הסביני (אנ') השני של רומא, שניהל משא ומתן ישיר עם האלים. דת ארכאית זו הייתה היסוד של ה-mos maiorum, "דרך האבות" או פשוט "מסורת", שנתפסה כמרכזית לזהות הרומית.
יוסף מעין

| --- | --- |
מעין, 2012
מעין, 2012
 לידה:  28 בספטמבר 1931 נס ציונה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  23 במאי 2024 (בגיל 92) ראשון לציון, ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות האזרחי "מנוחה נכונה" ראשון לציון
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1948–1978 (כ־30 שנה)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש להק הציוד
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל משרד הביטחון  נשיא חברת פיברוניקס  מנכ"ל חברת תדיראן
 
יוסף מעין (28 בספטמבר 1931 – 23 במאי 2024) היה קצין צה"ל, כיהן כראש להק הציוד בדרגת תת-אלוף וכמנכ"ל משרד הביטחון.
ביוגרפיה

נולד בנס ציונה לבתיה ונתנאל מטיוק. התגייס לצה"ל ביוני 1948. לאחר שהודח מקורס טיס יצא ללימודים בבית הספר הטכני של חיל האוויר, סיים קורס טכנאי רדיו ואת הקורס הראשון של טכנאי מכ"ם. ב-1953 נשלח להשתלמות בארצות הברית בבסיס חיל האוויר האמריקני קיסלר, במסגרתה הוסמך כקצין מכ"ם מוטס וכמדריך טכני. בשובו לישראל מילא תפקידי הדרכה ופיקוד בהם מפקד מגמת מכשירים ומכ"ם בבית הספר הטכני של חיל האוויר, קצין תכנון וראש מדור אחזקת ציוד אלקטרוני במטה החיל.
למד בטכניון וב-1962 סיים בהצטיינות תואר בהנדסת חשמל במגמת בקרה בפקולטה להנדסת חשמל. בשנים 1964–1968 שהה בצרפת כראש צוות הנדסי שפיקח על עבודות חברת דאסו לחיל האוויר. ב-1968 ניהל צוות פיתוח במשרד הביטחון ובשנים 1969–1970 עמד בראש צוות פיתוח מערכת נשק בתעשייה האווירית. ב-1971 מונה לראש ענף קשר וניווט, ראש ענף לוחמה אלקטרונית וסגן ראש מדור ציוד למערכות במחלקת הציוד של חיל האוויר. ב-1974 מונה לראש להק ציוד בדרגת תת-אלוף.
ב-1978 השתחרר מצה"ל ובאוגוסט אותה שנה מונה למנכ"ל משרד הביטחון, כיהן בתפקיד עד 1982. בתקופתו בתפקיד התמודד עם השלכות הסכם השלום בין ישראל למצרים שחייבו את פינוי חצי האי סיני, העתקת בסיסי צה"ל ובניית מתקנים חדשים רבים. במסגרת תפקידו זה מונה גם לדירקטור בחברת אל על.
ב-1985 מונה לנשיא חברת ההיי טק פיברוניקס. כיהן כסמנכ"ל אלרון, כמנכ"ל חברת תדיראן וכיו"ר דירקטוריון אלישרא. בשנים 1990–1997 הועסק בחברת UDI של שאול אייזנברג, כיהן כסגן נשיאה וריכז את פעילות הקבוצה בסין. כיהן כיו"ר אר-ג'ט הנדסה העוסקת בפיתוח מנועי סילון.
נפטר ב-23 במאי 2024.
הערות שוליים

↑  תת־אלוף (מיל.) יוסף מעין - מנכ"ל.משרד הבטחון, דבר, 31 ביולי 1978
↑  דן ארקין, השרים מינו מועצת מנהלים חדשה ל"אל על", מעריב, 21 בנובמבר 1979
↑  אבשלום גינוסר, עובדי אלישרא הגישו תביעה בעניין העברת כספים לתדיראן, מעריב, 31 באוקטובר 1989
↑  ידיעות אחרונות, ‏יוסף מעיין, יועצו הקרוב של אייזנברג, פורש מהקבוצה, באתר גלובס, 26 באוקטובר 1997
יובל צלנר

יובל צֶלנֶר (נולד ב-2 במרץ 1978) הוא איש עסקים ופוליטיקאי ישראלי. חבר מועצת עיריית תל אביב יפו מטעם מפלגת תקווה חדשה.
צלנר שימש חבר הכנסת מטעם מפלגת קדימה כשנה במצטבר, בשלהי הכנסת ה-18 ובשלהי הכנסת התשע עשרה. שימש חבר ועדה קרואה בעיר אופקים, ומשנה למנכ"ל בחברת הנדל"ן הציבורית קבוצת חג'ג'.
ביוגרפיה

יובל צלנר נולד ברמת השרון. אמו דבורה היא עובדת סוציאלית ופסיכותרפיסטית ואביו דניאל, מהנדס תעשייה וניהול ואיש עסקים בתחום הביטוח. הוא אח לשתי אחיות צעירות. צלנר הוא נכדם של סא"ל צבי צלנר, ממקימי גדוד הצנחנים 890 ומפקדה הראשון של הפנימיה הצבאית בחיפה, ושל לוחמת הפלמ"ח הדסה ריטוב-צלנר.
בנערותו, שיחק כדורסל בקבוצת הנוער של אגודת הספורט רמת השרון ושימש מאמן במחלקת הנוער. בינואר 1997 פרש ממשחק, עם גיוסו לקורס הטיס של חיל האוויר, ולאחר שהודח מהקורס באותה שנה, הצטרף לסיירת הצנחנים. בערב פורים תשנ"ח, בעת אימון של היחידה בנחל תבור, התהפך ההאמר הצבאי עליו נסעו ארבעת לוחמי הסיירת. בעקבות ההתהפכות נפצע צלנר באורח קשה ועבר ניתוח מורכב לשיקום עמוד השדרה הצווארי.
באוקטובר 1998, כשהוא בשלהי הליך השיקום הרפואי, הצטרף צלנר לצוות העוזרים של חיים רמון, אז חבר הכנסת באופוזיציה מטעם מפלגת העבודה. ביולי 1999, עם מינויו של רמון לשר במשרד ראש הממשלה, שימש עוזרו של השר ומתאם ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל.
בפברואר 2001, עם בחירתו של אריאל שרון לראשות הממשלה ומינויו של רפי פלד למנכ"ל המשרד, מונה לראש מטה המנכ"ל.
צלנר הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב במדע המדינה וכן בוגר האוניברסיטה העברית במשפטים. את ההתמחות במשפטים עשה במשרד ראש הממשלה. במקביל, נרשם ללימודי תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב במסלול מחקרי; אותם השלים בשנת 2007. הוא גם מוסמך במנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
בשנת 2004, עם סיום ההתמחות המשפטית וההסמכה לעריכת דין, הצטרף צלנר לצוות המועצה לביטחון לאומי בראשות האלוף (מיל') גיורא איילנד ושימש מנהל תחום חברה ותשתיות. במסגרת פעילותו במועצה לביטחון לאומי מונה צלנר על ידי ראש הממשלה שרון ושר הביטחון שאול מופז למזכיר הוועדה הציבורית לבחינת השירות הלאומי-אזרחי בישראל, בראשות האלוף (מיל') דוד עברי.
ביוגרפיה > פעילות עסקית ופוליטית

לאחר סיום לימודיו למנהל עסקים, נבחר צלנר במכרז פומבי לשמש בתפקיד מנהל הפיתוח העסקי ביעד - החברה הכלכלית לפיתוח גבעתיים, ובהמשך שימש בתפקיד ממלא מקום מנכ"ל החברה. בשנת 2011 נבחר לתפקיד מנכ"ל רימונים - החברה הכלכלית לפיתוח רמת השרון, שהוקמה מחדש מספר חודשים לפני כניסתו לתפקיד. צלנר עזב את התפקיד במאי 2012 עם בחירתו לכנסת.
עם הקמת מפלגת "קדימה", פרש צלנר מהשירות הציבורי ונמנה עם הגרעין המייסד של המפלגה.
בבחירות 2006 שימש סגן ראש אגף הארגון ולאחריהן סמנכ"ל מפלגת קדימה. בפריימריז לראשות המפלגה שנערכו באותה שנה, עמד בראש מטה הבחירות של שאול מופז בהתמודדות מול ציפי לבני ובבחירות 2009 התמודד לראשונה בפריימריז לרשימת המפלגה לכנסת. הוא נכנס לכנסת במאי 2012, לאחר פרישתה של חברת הכנסת ציפי לבני. צלנר היה צפוי לכהן בכנסת תקופה קצרה בלבד, אולם ביום השבעתו, הפתיעו ראש הממשלה נתניהו ויושב ראש קדימה הנבחר, שאול מופז, כאשר חתמו באישון לילה על הסכם קואליציוני להצטרפות קדימה לממשלת נתניהו, וצלנר כיהן עד לבחירות הכלליות בינואר 2013.
ב-31 בדצמבר 2012 קבעה ועדת האתיקה של הכנסת כי צלנר הפר את הוראות כללי האתיקה, לאחר שהסתייע בעוזרת הפרלמנטרית שלו לשם שיווק בית שרכש מהרחבה הקהילתית בקיבוץ גבת שבעמק יזרעאל לרוכש פוטנציאלי.
בבחירות לכנסת ה-19 כיהן בתפקיד סגן יו"ר ועדת הבחירות המרכזית שבראשות שופט בית המשפט העליון אליקים רובינשטיין.
לקראת הבחירות לכנסת ה-19 הוצב על ידי שאול מופז במקום השישי ברשימת "קדימה", ולא נבחר לכנסת. עם זאת, הוא חזר לכנסת בדצמבר 2014, למשך שלושה חודשים, בעקבות התפטרותו של ישראל חסון והתפטרותם המיידית של שלושת חברי הרשימה שקדמו לו במיקומם ברשימת קדימה וויתרו על החברות בכנסת.
בפברואר 2013, לאחר סיום הקדנציה הראשונה שלו בכנסת, הצטרף צלנר לקבוצת חג'ג', הפועלת בתחום הנדל"ן בישראל. תחילה, מונה לעמוד בראש חברת הבת, "קבוצת חג'ג' התחדשות עירונית", ובהמשך, קודם לתפקיד משנה-למנכ"ל ומנהל הפיתוח העסקי בחברה.
בנובמבר 2016 פרש מתפקידיו בקבוצת חג'ג' ופנה לדרך עצמאית כיזם נדל"ן בישראל ובפולין ושותף מנהל במשרד עורכי דין שגיא-צלנר.
ביולי 2023 הציג את מועמדותו לראשות עיריית תל אביב ולמועצת העיר, בראש רשימת "תקווה חדשה". בבחירות לראש העיר הגיע למקום השלישי עם כ-12% מהקולות, ובבחירות למועצת העיר זכה במושב אחד במועצה.
ביוגרפיה > משפחתו

בספטמבר 2012 צלנר נישא לדפנה שחר ולהם בת. בשנת 2016 השניים נפרדו.
מ-2022 צלנר בזוגיות עם מגישת הטלוויזיה מעיין אדם ולהם שתי בנות.
מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  החלטת ועדת האתיקה
↑  יוסי מזרחי, ‏ח"כ צלנר הורשע בהתנהגות שאינה הולמת, באתר ‏מאקו‏, 24 בינואר 2013
↑  יובל צלנר תל אביב יוצאת לעצמאות, אתר לקראת הבחירות, 2023
↑  יפעת הללי אברהם, ‏דפנה שחר חוגגת את הסטטוס בביקיני, באתר ‏מאקו‏, 24 במאי 2016
↑  מעיין אדם בזוגיות חדשה, באתר ‏מאקו‏, 16 בינואר 2021
↑  תהילה שינובר, ‏מעיין אדם חושפת: "הצבעתי לציונות הדתית",  באתר כיפה, 2 במרץ 2023
גוש בודפשט

| --- | --- |

מבט מטירת בודה שבבודפשט, בגוש
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 העיר הגדולה:  בודפשט
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במטרופולין:  2,451,418 (2019)
  ‑ צפיפות:  3,313 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  47°30′N 19°00′E﻿ / ﻿47.5°N 19°E﻿ / 47.5; 19 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בודפשט(למפת הונגריה רגילה) דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בודפשט   (למפת בודפשט מוגדלת) בודפשט(למפת בודפשט רגילה) בודפשט tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גוש בודפשט (בהונגרית: A budapesti agglomeráció) הוא מטרופולין שנוצרה סביב וממש בסמוך לבודפשט, הכוללת את הבירה ההונגרית והיישובים ששוכנים בצמוד אליה ותלויות זו בזו מבחינת כלכלה, תשתיות, שוק עבודה ושירותים. גוש בודפשט הוא גוש מרכזי אחד, שבתוכו בודפשט לבדה מהווה יותר משני שלישים מאוכלוסיית הגוש, אוכלוסיית העיר השנייה בגודלה, ארד, אינה מגיעה אפילו ל-4% מאוכלוסיית בודפשט, וכאשר בבחינת צפיפות האוכלוסייה, הירידה כמעט קבועה ככל שמתרחקים מהמרכז לקצה הגוש. רשימת 81 היישובים השייכות רשמית לגוש בודפשט כלולה בחוק LXIV משנת 2005, המתעדת את תוכנית התכנון הטריטוריאלית של גוש בודפשט. בשנת 2007, חיו בסך הכל, 2,457,787 איש מתוך 81 היישובים האלה, כרבע מאוכלוסיית הונגריה. מתוכם, 755,290 חיו מחוץ לבירה.
היסטוריה

לבודפשט יש תפקיד כלכלי, חברתי ודמוגרפי יוצא דופן בהונגריה. לאורך ההיסטוריה, לא היו לכך רק סיבות טבעיות, אלא שהדבר קיבל חיזוק, למשל, על ידי הריכוז המרחבי של הפיתוח התעשייתי הכפוי בשנות החמישים. את גידול האוכלוסייה הכמעט בלתי נשלט ניסו למתן באמצעים אדמיניסטרטיביים שונים, כמו הקמת בודפשט רבתי והגבלת ההתיישבות, אך היעדים הסותרים הובילו בהכרח למחסור בדיור בתוך העיר ולצמיחה לא מאורגנת ובלתי מוסדרת ביישובי הסביבה.
גבולות גוש בודפשט נקבעו רשמית לראשונה ב-1971. אז נכללו בטבעת הגוש 43 יישובים, עם סך של כ-340,000 תושבים (למעט בודפשט), מתוכם שני שלישים מתוך 183,000 המפרנסים הפעילים בגוש עבדו בבירה.
תהליך הפִּרווּר היה משמעותי כבר בשנות ה-80, כשבעיקר יזמים פרטיים ואנשי רוח שאינם קשורים למקום העבודה, עברו לגוש. בשנות ה-90, עם התפתחות המינוע בקנה מידה גדול, גם השכבות הנמוכות של מעמד הביניים הצטרפו לתהליך. מתחילת שנות ה-90, המעבר לגוש בודפשט והפרוור הביאו לקיפאון של אוכלוסיית בודפשט, ובמקביל להתפתחות המהירה של חלק מיישובי הגוש. השקעות ההון הפרטיות בגוש הפכו חשובות יותר ויותר, שלעיתים היו משולבות עם השקעות גדולות של המדינה (למשל כבישים מהירים, וה"הונגרורינג" מסלול מרוצים למכוניות). גם הרשויות המקומיות שתפסו את מקומן של המועצות המובילות את היישובים בזמן שינוי המשטר מעניקות סיוע רב בפיתוח היישובים האלה.
אוכלוסיית הגוש

נתוני אוכלוסייה ויישובים על הגוש, למעט בודפשט:
| סקטור | מספר היישובים 2007> סה"כ | מספר היישובים 2007> עיר | אוכלוסייה 2007 | שטח קמ"ר | צפיפות תושבים לקמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צפוני | 10 | 4 | 119,621 | 238.23 | 502.1 |
| צפון-מערבי | 23 | 4 | 129,498 | 471.88 | 274.4 |
| מערבי | 12 | 3 | 87,089 | 303.56 | 286.9 |
| דרומי | 15 | 7 | 198,955 | 366.17 | 543.3 |
| דרום-מזרחי | 9 | 5 | 99,044 | 317.28 | 312.2 |
| מזרחי | 11 | 4 | 120,633 | 315.84 | 382.0 |
| סה"כ | 80 | 27 | 755,290 | 2,538.08 | 297.6 |

מקור: הלשכה המרכזית ההונגרית לסטטיסטיקה
הערות שוליים

↑  Társadalmi, gazdasági jellemzők (Budapest), Központi Statisztikai Hivatal, 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465434605171  VIAF: 315154552   WorldCat (עם VIAF): 315154552 
הגבול של בודפשט (משמאל) ומחוז פשט (מימין) לאורך שדות וידה בפאתי אצ'ר (ראקושקרט ואצ'ר)
ישעיהו לביא

| --- | --- |

ישעיהו לביא בעת שידור בקול ישראל ב-10 באפריל 1948
 לידה:  1926 גרמניה
 פטירה:  23 ביולי 1991 (בגיל 65 בערך)
 תאריך עלייה:  1933
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  ההגנה   פלמ"ח    צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1944–1962 (כ־18 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 אחראי השירותים הטכניים של חיל הקשר  ראש ענף אפסנאות קשר  סגן קצין קשר ראשי  קצין קשר ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מבצע קדש
 עיטורים
   פרס ביטחון ישראל
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל משרד הדואר, מנכ"ל רפא"ל, מנכ"ל משרד הביטחון
 
ישעיהו לביא (1926 - 23 ביולי 1991) היה ממייסדי חיל הקשר ומנכ"ל משרד הביטחון.
ביוגרפיה

לביא נולד בגרמניה ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1933. למד בבית ספר "שלווה" בתל אביב, בשנת 1944 התגייס לשורות הפלמ"ח והוכשר כאלחוטן מורס. בשנת 1946 הצטרף לשירות הקשר של ארגון "ההגנה" והיה בין האחראים להפעלת שידורי הרדיו המחתרתי "קול ישראל". לביא היה האיש ששרק בכל פעם את אות התחנה במנגינת השורה "התקווה בת שנות אלפיים" מתוך התקווה. במלחמת העצמאות היה אחראי על מכלול השירותים הטכניים של חיל הקשר בצה"ל ובתום המלחמה נשלח ללימודי הנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת קולומביה שבארצות הברית.
בשובו ארצה, בשנת 1953, מונה למהנדס ראשי וראש ענף אפסנאות קשר. בשנים 1955–1957 שימש סגן קצין קשר ראשי ובשנים 1957 - 1962 עמד בראש חיל הקשר, בדרגת אלוף-משנה. בתקופתו הואצה והועצמה הדרישה למכשור קשר נייד המיוצר באופן עצמאי, ללא תלות בגורמי חוץ, ושם החיל שונה לחיל הקשר והאלקטרוניקה. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.
בשנים 1962 עד 1964 שימש כיועץ מדעי בשגרירות ישראל בארצות הברית.
בשנת 1964 מונה למנכ"ל משרד הדואר, במקביל שימש יו"ר "החברה הבינלאומית לבזק", חברה משותפת למשרד הדואר ולחברה הצרפתית לכבלים ולרדיו, שתכננה והפעילה כבל תקשורת תת-ימי בין ישראל לצרפת שאפשר לישראל תקשורת טלפון בינלאומית. בשנת 1968 מונה למנכ"ל רפא"ל. באותה שנה הוענק לו פרס ביטחון ישראל. בשנים 1970–1972 שימש בתפקיד מנכ"ל משרד הביטחון.
לביא שימש כיו"ר המועצה לקשר ואלקטרוניקה ונשיא הסניף הישראלי של אגודת מהנדסי החשמל (IEEE).
לקריאה נוספת

קורות חייו בכתבה על חתני פרסי הביטחון, בעיתון דבר, 7 ביוני 1968.
הערות שוליים

↑  שלמה גינוסר, שידור ליל קיץ, דבר, 28 במאי 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305147205171  ISNI: 0000 0001 0325 0249  VIAF: 154148909   WorldCat (עם VIAF): 154148909
נח שטרן

| --- | --- |

 לידה:  1912 יאנובה, ליטא 
 פטירה:  20 בספטמבר 1960 (בגיל 48 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 אירועים משמעותיים:  עלייה לארץ ישראל (1935) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת אוטווה, הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה 
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  1933–1960 (כ־27 שנים)
 
נח שטרן (1912 – כ"ח באלול תש"ך, 20 בספטמבר 1960) היה משורר עברי, מתרגם ועורך.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נח שטרן נולד בשנת 1912 ביאנובה שבליטא (האימפריה הרוסית). במהלך מלחמת העולם הראשונה שהה ברוסיה עם הוריו. למד אצל אביו ואחר כך בגימנסיה הריאלית העברית בקובנה.
היה מחונן ביותר, נסע לארצות הברית וקנדה ללימודים באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת אוטווה. שם רכש את הלשון האנגלית ואת חיבתו לשירה האנגלית.
הגיע לארץ ישראל ב-1935, ועסק במלאכות מרובות. היה המתרגם הראשון של ת"ס אליוט לעברית, בספר "ארץ השממה", שיצא לאור בשנת 1940. תרגום זה הפך, לימים, לנושא של שערוריית-זוטא ספרותית, כאשר מנחם בן (כשעדיין נקרא מנחם בראון), ליטשו ועיבדו, והציג עצמו כמתרגם היצירה. מבקרים שונים התייחסו לעניין (משה דור ציין בעדינות: "עד כה היכרנו את תרגומו של נח שטרן 'ארץ השממה', שפורסם לראשונה ב-1940 – תרגום, שיש לי הרושם, כי בראון הסתייע בו בעבודתו"), וגם בן עצמו הודה בכך.
במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי. בכתיבתו העברית החל כבר באמצע שנות ה-20 בליטא, והתמיד בה עד סמוך למותו. בשנת ה'תש"ז יצא לאור תרגומו לספר "בן כושים" מאת ריצ'רד רייט.
היה חבר בקיבוץ גבעת השלושה, אך בשל מחלתו הסתכסך עם החברים ועבר לקיבוץ רמת רחל. שם גברה מחלתו. ב-20 ביוני 1953 הוא תקף את ספרן הקיבוץ, והואשם בניסיון לרצח. ברשימותיו נמצא תיעוד לכך שהניסיון היה מתוכנן בעקבות מסרים שקיבל מאלוהים, אך שטרן סירב לבדיקה פסיכיאטרית במהלך המשפט. הוא נדון לחמש שנות מאסר, וריצה את כולן.
לאחר שחרורו, אושפז בבית החולים לחולי נפש בבת-ים, שם הוא הצית עצמו ומת כתוצאה מכך ב-20 בספטמבר 1960. הוא נקבר בבית העלמין קריית שאול.
שיריו פורסמו ב"דבר", אך כמשורר צדדי ושכוח לא היה מוכר לדורות של קוראי שירה בארץ. שיריו קובצו על ידי אברהם ברוידס בספר בין ערפילים, שיצא לאור לאחר מותו. הספר יצא שוב עם ביבליוגרפיה מוערת מאת חיים נגיד בשנת 1974.
בראשית המאה ה-21 התעורר עניין מחודש באיש וביצירתו, יצא מבחר משיריו אגרוף גורלו המר, בעריכת רן יגיל ועמוס אדלהייט. ב-2003 התפרסם הספר נקישות ורמזי אור מאת רן יגיל, שהוא מעין רומן ביוגרפי על חייו, משפטו ומותו של שטרן.
ארכיונו מופקד במכון גנזים אשר בבית אריאלה, בתל אביב.
מכתביו

נח שטרן, בין ערפלים: שירים, תרגומים, רשימות, עורך: ישראל כהן, הוצאת הקיבוץ המאוחד ואגודת הסופרים העברים, תשל"ד-1973.
נח שטרן, אגרוף גורלו המר, מבחר שירים, ערוך בידי רן יגיל ועמוס אדלהייט, הוצאת עמדה/"ביתן" הוצאה לאור, 2002.
נח שטרן, "Virginia Woolf: Aspects of a Georgian Novelist": עבודת הגמר של שטרן באוניברסיטת הרווארד, דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017.
וירג'יניה וולף, ת"ס אליוט, נח שטרן, פס רקמה צר - תרגומים ורשימות, עורכת: דבורה נגבי, עורכת תרגום: מיכל אלפון, הוצאת עם עובד, 2018.
מכתביו > לברוח מהחיות המכוערות

הספר כל השירים; לברוח מהחיות המכוערות: מונוגרפיה הוא לקט של כל שיריו של נח שטרן שחלקם פורסמו בכתבי עת שונים ובנוסף כולל פרשנות לשירים מאת סיגל נאור פרלמן, המשולבת בסקירת הביוגרפיה של שטרן ובוחנת את השפעת קורותיו על שירתו. הספר יצא לאור בהוצאת פרדס בשנת 2018.
צור ארליך כתב בביקורת על הספר: ”עשרות השירים היפהפיים הכלולים בספר עושים את שלהם. גם אם לעיתים אינם נוטים לחדשנות אלא דווקא לכובד מליצי משהו, וגם אם אינם מגיעים בהכרח באיכותם לזו שהפיקו גדולי הדור הדגול ההוא. ואם אין יופיים של השירים קורן דיו בעיני מי, באה מנורתה הפרשנית של נאור-פרלמן ומאירה כמה מהם. שירתו של שטרן היא, מתחת לקליפתה הליטרטית לעיתים, שירת דופק-הזמן של אמצע המאה העשרים – גם אם השירים האקטואליים-פוליטיים במובהק הם בין אלה הנוטים להיות חלשים”.
לקריאה נוספת

רן יגיל, נקישות ורמזי אור, עמדה/ביתן הוצאה לאור, 2003.
הרולד שימל, דמות הסופר העברי נח שטרן, מאזנים, כרך ל"א (תשל"א), עמ' 358–362.
הערות שוליים

↑  משה דור, "ארץ הישימון" - תרגום חדש, מעריב, 1 בספטמבר 1967
↑  דליה קרפל, המנוח היה ערירי, באתר הארץ, 24 באפריל 2002
↑  נח שטרן באתר GRAVEZ
↑  שטרן, נח. מס. בעל ארכיון 249, באתר מכון גנזים ע"ש אשר ברש
↑  צור ארליך, ‏סקירת הספר, השילוח, גליון 14, אפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305705405171  BnF: cb164295192 (data)  ISNI: 0000 0000 6696 1091  LCCN: nr00035402  VIAF: 29375126   WorldCat (עם VIAF): 29375126
רן קוז'וך

רן קוז'וך (נולד ב-12 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני, וכיום משמש כמאמנה של הפועל באר שבע מליגת העל.
קריירה

קוז'וך התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה. ב-8 בספטמבר 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–2 להפועל תל אביב. את העונה הוא סיים עם 19 הופעות בליגה. עונה לאחר מכן, רשם רק 12 הופעות כאשר בכולן עלה מהספסל. בקיץ 2003 חתם בעירוני קריית שמונה מהליגה הלאומית, עימה פספס את העלייה לליגת העל במחזור האחרון. עונה לאחר מכן חתם בהפועל ירושלים, בתום העונה חתם בהפועל עכו ובקיץ 2006 חזר לקריית שמונה והיה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל לראשונה בתולדותיו.
בעונת 2007/2008 מיעט לשחק, אך ב-24 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2–3 נגד בית"ר ירושלים. עונה לאחר מכן חזר להרכב הראשון של המועדון, אך בסיום העונה המועדון ירד בחזרה לליגה הלאומית וקוז'וך עזב את המועדון וחתם בהפועל אשקלון והיה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל. בקיץ 2010 חתם בהפועל עכו. בעונה הראשונה שלו זכה לדקות משחק רבות, אך בעונתו השנייה במועדון שיחק רק בארבעה משחקים.
בקיץ 2012 חזר להפועל אשקלון. בסיום העונה חתם במכבי אום אל-פחם, אך המועדון נקלע לקשיים כלכליים ובינואר 2014 חתם בעירוני קריית גת מליגה א' עימה עלה לליגה הלאומית. בקיץ 2014 חתם בהפועל ניר רמת השרון. ב-6 באוקטובר 2015 חתם בהפועל בית שאן מליגה א'. לאחר סכסוך עם ראשי בית שאן עזב את המועדון כעבור חודשיים. בינואר 2016 חתם בהכח עמידר רמת גן.
בקיץ 2016 חתם בהפועל הרצליה בה שיחק עונה אחת.
לאחר שאת עונת 2017/2018 התחיל כשחקן חופשי, בינואר 2018 חתם בהפועל באקה אל-גרבייה. בתום העונה פרש מכדורגל פעיל.
קריירת אימון

בתחילת עונת 2018/2019 מונה לעוזרו של בני בן זקן בבני סכנין, לאחר כחודש פוטר מתפקידו. בתחילת העונה חבר למסאי דגו ומונה לעוזרו בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית בכדורגל. לאחר סיום העונה מונה דגו למאמן עירוני קריית שמונה מליגת העל בכדורגל, וקוז'וך מונה לעוזרו גם בקבוצה זו. בעונת 2020 מונה לעוזר מאמן הפועל חדרה עד סוף העונה.
בעונת 2021 מונה לעוזר מאמן מכבי נתניה. בנובמבר 2022 מונה למאמן זמני בעקבות התפטרותו של בני לם, וב-18 בדצמבר מונה למאמן הקבוצה עד סוף העונה.ב-21 בדצמבר 2023 פוטר מתפקידו.ב-4 בינואר 2024 מונה למאמן מכבי פתח תקווה.
ב-30 במאי 2024 זכה עם מכבי פתח תקווה בגביע המדינה. לאחר ניצחון 1-0 נגד הפועל באר שבע. ב-2 ביוני 2024 מונה למאמן הפועל באר שבע.
תארים > כמאמן

מכבי נתניה
גביע הטוטו: 2022/2023
מכבי פתח תקווה
גביע המדינה: 2023/2024
הערות שוליים

↑  נכתב פעמים רבות רן קוז'וק, אך לפי עדותו ( הפרק מכבי חיפה פותחת עונה 🔸 רן קוז׳וך על איך מתקדמים עם מכבי נתניה, היחסים עם בני לם, ההחלטות בגמר הגביע בפודקאסט הפודיום, בשירות הזרמת המוזיקה "ספוטיפיי", בדקה 41:45) קוז'וך היא הצורה הנכונה
↑  רן קוז'וך: "אף פעם לא הסתרתי שאני רוצה להיות מאמן ראשי", באתר וואלה, 9 בנובמבר 2022
↑  מוטי פשכצקי, ‏רן קוז'וק יאמן את מכבי נתניה עד לסיום העונה, באתר ערוץ הספורט, 12 בנובמבר 2022
רן קוז'וך עם עדן קארצב 2022
אנדריס וילקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במאי 1957 ריגה, ברה"מ 
 פטירה:  26 בפברואר 2025 (בגיל 67) 
 מדינה:  לטביה 
 השכלה:  אוניברסיטת לטביה 
 מעסיק:  הספרייה הלאומית של לטביה 
 תפקיד:  מנהל ספרייה (1989–2024) 
 פרסים והוקרה:  עיטור שלושת הכוכבים  צלב ההוקרה  מסדר הדוכס גדימינאס הגדול הליטאי 
 
אנדריס וילקס (בלטבית: Andris Vilks; ‏16 במאי 1957–26 בפברואר 2025) היה פילולוג לטבי, מנהל הספרייה הלאומית של לטביה.