stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסיאואינטגרציה
לקריאה נוספת

Zarb GA, Schmitt A (ביולי 1990). "The longitudinal clinical effectiveness of osseointegrated dental implants: the Toronto Study. Part II: The prosthetic results". The Journal of Prosthetic Dentistry. 64 (1): 53–61. doi:10.1016/0022-3913(90)90153-4. PMID 2200880. {{cite journal}}:  (עזרה)
Apse P, Zarb GA, Schmitt A, Lewis DW (1991). "The longitudinal effectiveness of osseointegrated dental implants. The Toronto Study: peri-implant mucosal response". The International Journal of Periodontics & Restorative Dentistry. 11 (2): 94–111. PMID 1718917.
Chaytor DV, Zarb GA, Schmitt A, Lewis DW (1991). "The longitudinal effectiveness of osseointegrated dental implants. The Toronto Study: bone level changes". The International Journal of Periodontics & Restorative Dentistry. 11 (2): 112–25. PMID 1938184.
Barber AJ, Butterworth CJ, Rogers SN (בינואר 2010). "Systematic review of primary osseointegrated dental implants in head and neck oncology". The British Journal of Oral & Maxillofacial Surgery. 49 (1): 29–36. doi:10.1016/j.bjoms.2009.12.007. PMID 20079957. {{cite journal}}:  (עזרה)
Hultin M, Gustafsson A, Klinge B (בפברואר 2000). "Long-term evaluation of osseointegrated dental implants in the treatment of partly edentulous patients". Journal of Clinical Periodontology. 27 (2): 128–33. doi:10.1034/j.1600-051x.2000.027002128.x. PMID 10703659. {{cite journal}}:  (עזרה)
Olivé, Jordi; Aparicio, Carlos (1990). "The periotest implant as a measure of osseointegrated oral implant stability". The International Journal of Oral & Maxillofacial Implants. 5 (4): 390–400.
Holmgren EP, Seckinger RJ, Kilgren LM, Mante F (1998). "Evaluating parameters of osseointegrated dental implants using finite element analysis--a two-dimensional comparative study examining the effects of implant diameter, implant shape, and load direction". The Journal of Oral Implantology. 24 (2): 80–8. doi:10.1563/1548-1336(1998)024<0080:EPOODI>2.3.CO;2. PMID 9835834.
אוטוטומיה

שממית ממין אפריקאי שהשירה את זנבה באוטוטומיה.
אוטוטומיה (מיוונית: auto - "עצמי", tomy - "כריתה") או קטיעה עצמית היא תופעה בה בעל חיים קוטע או משיר חלק מגופו, לרוב אחד מגפיו, לצורך הגנה עצמית. הניתוק משמש כמנגנון להתחמקות מלכידת טורף, או כדי להסיח את דעת הטורף ובכך לאפשר בריחה. לכמה מבעלי החיים יש את היכולת לגדל מחדש את אותו האיבר באופן מלא או חלקי.
חולייתנים > זוחלים ודו-חיים

מספר לטאות, סלמנדרות וספנודונים ינתקו את זנבם כאשר הוא נתפס בניסיון להימלט. במינים רבים הזנב המנותק ימשיך להתפתל, על מנת ליצור רושם מוטעה של המשך המאבק, להסיח את דעת הטורף ולסייע לחיה להימלט. מינים מסוימים מסוגלים לגדל מחדש את הזנב, בדרך כלל על פני תקופה של שבועות או חודשים. הזנב החדש, על אף שיתפקד באופן דומה, יהיה לעיתים קרובות קצר יותר ויכיל סחוס במקום עצם. כמו כן, הצבע והמרקם של הזנב החדש יהיו לרוב שונים בבירור מאלו בזנב המקורי.
המונח הטכני ליכולת לנתק את הזנב לצורך הגנה הוא caudal autotomy. בקרב רוב הלטאות המקריבות את זנבן באופן הזה, השבירה מתרחשת רק כאשר הזנב נתפס בעוצמה. לעומת זאת, אצל מינים מסוימים, כגון כמה מינים של שממיות, הלטאה יכולה לבצע אוטוטומיה מלאה, ולנתק את הזנב באופן יזום כאשר היא מפוחדת מספיק, לעיתים אפילו כאשר הלטאה מותקפת על ידי נמלים.
אוטוטומיה זנבית בקרב לטאות מתרחשת בשתי צורות. במקרה הראשון, שנקרא אוטוטומיה בין-חולייתית, הזנב נגדע בין חוליות עמוד השדרה. הצורה השנייה היא אוטוטומיה תוך-חולייתית, במקרה זה קיימים אזורים סדוקים ומוחלשים מראש בתוך חוליות בסיס הזנב. בסוג השני של האוטוטומיה הלטאה מכווצת שריר השובר את חוליית הזנב, במקום לשבור את הזנב בין שתי חוליות. שריר טבעתי מתכווץ לאחר מכן מסביב לעורק העובר בזנב כדי למזער את הדימום. אוטוטומיה זנבית שכיחה למדי בקרב לטאות; מינים המאופיינים בתכונה זו תועדו ב-13 משפחות בתת-סדרת הלטאות מתוך 20 המשפחות הקיימות בה.
למרות יעילות המנגנון עלותו גבוהה והוא מופעל רק כמוצא אחרון. מאחר שהזנב משחק תפקיד משמעותי בתנועתיות החיה ובאחסון אנרגיה באמצעות שומן, ערכו רב מכדי שיוכל בעל החיים לוותר עליו כלאחר יד. מינים רבים פיתחו התנהגויות ספציפיות לאחר השלת הזנב, לרבות ירידה בפעילות, על מנת לפצות על ההשלכות השליליות של אובדן האיבר והידלדלות משאבי האנרגיה. בכמה מיני לטאות, בהן מהווה הזנב איבר אחסון מרכזי לצבירת מאגרי אנרגיה, בעל החיים ישוב לזירת האירוע לאחר חלוף הסכנה ויאכל את הזנב על מנת להשיב לו חלק מחומרי ההזנה האבודים. בנוסף, כמה מיני לטאות נצפו תוקפים את יריביהם מאותו המין ולוקחים את הזנבות שלהם, אותם הם אוכלים לאחר שהיריב נמלט. חידוש האיבר האבוד היא אחת העדיפויות הגבוהות ביותר לאחר הניתוק, על מנת לייעל את הביצועים המוטוריים ולהחזיר את כושר הרבייה. בזמן חידוש הזנבות שלהם, הנזק מתוקן לעיתים בעלות של גדילת הגוף.
חולייתנים > יונקים

לפחות שני מינים של קוצן באפריקה, Acomys kempi ו-Acomys percivali, מסוגלים לנתק באופן יזום חלקים מעורם בעת לכידה על ידי טורף. הם היונקים הראשונים בהם התגלתה יכולת כזו. הם יכולים לשחזר לגמרי כל חלק מעורם שנפגע בתהליך — לגדל מחדש את זקיקי השיער, תאי העור, בלוטות הזיעה, פרווה, סחוס עם מעט צילוק או ללא צילוק כלל. יש המאמינים כי ניתן ליישם מנגנון זה בקרב בני אדם.
חסרי חוליות

מעל ל-200 מינים של חסרי חוליות מסוגלים לבצע אוטוטומיה כמנגנון הימנעות או הגנה , כולל:
רכיכות:
חשופיות יבשה
חלזונות ים
תמנונים
פרוקי רגליים:
צרצריים
עכבישאים
סרטנים קצרי בטן
לובסטרים
בעלי חיים אלה יכולים להשיר איברים מרצון כאשר הדבר הכרחי להישרדותם. התנהגות זו יכולה להתרחש בתגובה לגירוי כימי, חום קיצוני, גירוי חשמלי, אך במרבית המקרים תתרחש התגובה בעקבות גירוי מכני במהלך לכידה על ידי טורף. השרת האיברים משמשת גם לשיפור סיכויי הבריחה או צמצום נזק נוסף לשאר הגוף כגון התפשטות של חומר כימי או רעל לאחר עקיצה.
חסרי חוליות > רכיכות

אוטוטומיה מתרחשת בכמה זנים של תמנון לצורך הישרדות ולצורך רבייה: הזרוע המתמחה ברבייה (hectocotylus) בתמנון מתנתקת מן הזכר במהלך ההזדווגות ונשארת בתוך גוף הנקבה.
מינים של חשופיות יבשה בסוג Prophysaon יכולים לקטוע באופן יזום חלק מזנבן. ידוע על תופעה דומה בזנבו של חילזון ים ממין Oxynoe panamensis תחת גירוי מכני ממושך.
מלפפוני ים מסוגלים לפלוט כמה מאיבריהם הפנימיים בעת מצוקה, ולגדלם חזרה במלואם.
חסרי חוליות > סרטנאים

סרטנים בעלי יכולת אוטוטומיה משמשים כמקור מזון מתחדש עבור בני אדם, בעיקר בפלורידה. האיסוף מתבצע על ידי הסרת אחת או שתי צבתות מבעל החיים והשבתו אל האוקיינוס שם הוא יוכל להצמיח מחדש את איבריו החסרים. עם זאת, תחת תנאי ניסוי, באמצעות אותן הטכניקות אשר בשימוש מסחרי, 47% מהסרטנים אשר הוסרו מהם שתי צבתות מתו לאחר מכן, ו-28% מאלו שהוסרה מהם צבת אחת מתו גם כן; 76% מכלל המיתות התרחשו תוך 24 שעות מרגע ההסרה. בנוסף שיעורי חידוש הצבתות בדיג המסחרי גם כן נמוך; מחקר אחד מצביע על כך שפחות מ-10% מהסרטנים מגדלים את הצבתות מחדש. מחקר שנערך לאחרונה מצביע על שיעור של 13%.
חסרי חוליות > עכבישים

בתנאים טבעיים, עכבישים גלגלניים משירים רגל אם הם נעקצו באותה רגל על ידי צרעות או דבורים. תחת תנאי ניסוי, כאשר מזריקים לרגל העכביש ארס דבורה או צרעה, הם ינתקו את הרגל גם כן. לעומת זאת, אם מזריקים לרגל העכביש מי מלח, הכריתה תתבצע לעיתים נדירות בלבד, מה שמצביע על כך שהניתוק הוא תגובה למרכיב הכימי בארס ולא לעצם חדירת הנוזל. בנוסף, עכביש לו מוזרק ארס בעל רכיבים אשר גורמים לתגובת כאב בבני האדם (סרוטונין, היסטמין, פוספוליפאז A2 ו-melittin) ינתק את רגלו, אך אם הזריקות מכילות ארס בעל רכיבים אשר אינם גורמים כאב לבני אדם, הניתוק אינו מתרחש.
חסרי חוליות > דבורים

לפעמים, כאשר דבורי דבש עוקצות קורבן, העוקץ נשאר נעוץ בקורבן. כאשר הדבורה מתפתלת על מנת להשתחרר, העוקץ לוקח איתו את כל המקטע האחורי של בטן הדבורה, כולל גנגליון, מספר שרירים, שק הארס, וקצה מערכת העיכול של הדבורה. הקרע המסיבי בבטן הורג את הדבורים. למרות האמונה הרווחת כי דבורת הדבש הפועלת יכולה לעקוץ פעם אחת בלבד, אין הדבר נכון לחלוטין: העוקץ הוא אמנם בצורת תיל על מנת שיילכד בעור הקורבן, ובכך יקרע עמו את בטן הדבורה ויוביל למותה, אך תרחיש זה קורה רק אם עור הקורבן עבה דיו, כגון עורם של יונקים. תהליך זה לא קורה בעוקצה של המלכה, שכן צורתו שונה ומאפשרת למלכה לשלוף אותו מהקורבן בבטחה. כל המינים של דבורי הדבש מבצעים אוטוטומיה כדוגמת זו בעת העקיצה. לא קיימים מיני חרקים עוקצים בהם קיימת תופעה זו.
איבר מינו של זכר דבורת הדבש נקרע ממנו באופן דומה בעת ההזדווגות, ואוטם את איבר מינה של המלכה כמעין פקק, אותו חייב להסיר כל זכר אחר טרם יזדווג עם אותה המלכה. הזכרים מתים מספר דקות לאחר ההזדווגות.
אוטוטומיה במקורות היהודיים

במשנה ישנה התייחסות לאוטוטמיה במסכת אוהלות: ”וְכֵן בְּהֵמָה וְחַיָּה - אֵינָן מְטַמְּאִין עַד שֶׁתֵּצֵא נַפְשָׁם. הֻתְּזוּ רָאשֵׁיהֶם, אַף עַל פִּי שֶׁמְּפַרְכְּסִין - טְמֵאִין, כְּגוֹן זָנָב שֶׁל לְטָאָה שֶׁהִיא מְפַרְכֶּסֶת.” (פרק א' משנה ו').
ביאור: לפי ההלכה, כל גוף של בעל חי מטמא מרגע המיתה. והרגע הזה מוגדר על פי הראש. אם הוא נערף (או איבר יחיד שמתנתק) אזי הגוף או האיבר מת אפילו אם הוא עדיין מתנועע, ולראיה מובא המקרה של זנב לטאה שמתנועע למרות התנתקותו מהגוף (ולמעשה מותו של אותו האיבר).
אבולוציה כתאוריה וכעובדה

מדענים ופילוסופים רבים של המדע תיארו את האבולוציה כעובדה וכתאוריה, ביטוי ששימש ככותרת למאמר של הפלאונטולוג סטיבן ג'יי גולד ב-1981. הוא מתאר עובדה במדע כנתונים שאינם ידועים בוודאות מוחלטת אך "מאוששים עד כדי כך שיהיה זה מעוות לא להסכים, ולו באופן זמני", עם משמעותם ותיאורם כעובדה. תאוריה מדעית היא הסבר מבוסס היטב של עובדות כאלה.
עובדת קיומה של האבולוציה מוכחת ממספר ראיות, ביניהן:
תצפיות על תהליכים אבולוציוניים בני זמננו, כגון האבולוציה של לטאת החומה האיטלקית או ניסוי האבולוציה של אי קולי;
ליקויים ופגמים באורגניזמים, ליקויים ופגמים המהווים עדות למוצא משותף ביולוגי, כימי, גנטי והיסטורי;
דמיון גנטי בין כל היצורים בעולם החי, כולל זהות כמעט מוחלטת בין הגנום של האדם וזה של קרוביו האבולוציוניים, הקופים;
קיומם של שלבים אבולוציוניים בתיעוד המאובנים;
דמיון מורפולוגי בין המינים;
איברים חסרי יעילות או תפקוד, שההסבר שעד כה יש מרב ההוכחות לנכונותו הוא ההסבר האבולוציוני, כגון עצב גרון חוזר, DNA זבל, ושרידים אבולוציוניים כגון סימור שיער, שיהוק, שריר הכף הארוך שחסר אצל 10 עד 15 אחוזים מבני האדם ללא השפעה ידועה על תפקודם, או איברי חישת תנועה של ציפורים רבות.
תאוריית האבולוציה ותאוריות המשנה שלה מספקות הסבר לעובדות אלו.
לכל אחת מהמילים "אבולוציה", "עובדה" ו"תאוריה" יש מספר משמעויות בהקשרים שונים. בביולוגיה, אבולוציה היא שינויים שנצפו באורגניזמים לאורך דורות עוקבים, שינויים והבדלים המעידים על מוצאם מאב קדמון משותף, וברמה הטכנית – שינוי בתדירות האללים (וריאציות של גנים) באוכלוסייה נתונה לאורך זמן; הכוונה בביטוי "אבולוציה" היא גם לתאוריות (כגון תאוריית הברירה הטבעית של צ'ארלס דרווין, ואלפרד ראסל וולאס) שמסבירות את מנגנוני האבולוציה. עבור מדען, עובדה מתארת תצפית שניתן לחזור עליה ושכל המדענים יכולים להסכים עליה; עובדה מתארת מידע שמבוסס עד כדי כך שאף אחד בקהילה המדעית לא יכול לחלוק עליו עקב מידת הביסוס שלו (קונצנזוס מדעי); המונח "עובדה" יכול גם להתייחס לאמיתותה או לשקריותה של טענה או קביעה. עבור הציבור, תאוריה עשויה להיתפס בטעות כדעה או השערה (למשל בביטוי, "זו רק תאוריה"), אבל בקרב בעולם המדע תאוריה פירושה "הסבר מבוסס היטב". עם משמעויות כה רבות למילים "עובדה" ו"תאוריה", משמעויות שונות זו מזו באופן כה ניכר, אנשים יכולים לעיתים קרובות לא להבין זה את זה, להחמיץ זה את המשמעות שאליה מתכוון זה, ומשמעויות הופכות לנושא של ניתוח לשוני-לינגוויסטי ולמקור לאי-הבנה ואי-הסכמה בפני עצמו.
עדויות לאבולוציה ממשיכות להצטבר ולעבור בחינה בתצפיות ובניסויים. הספרות המדעית כוללת הצהרות של ביולוגים אבולוציוניים ופילוסופים של המדע המדגימים כמה מהפרספקטיבות השונות של האבולוציה כעובדה וכתאוריה.
אבולוציה, עובדה ותאוריה

האבולוציה תוארה כ"עובדה ותאוריה"; כ"עובדה, לא תאוריה"; כ"רק תאוריה, לא עובדה"; כ"ריבוי תאוריות, לא עובדה"; וכ"לא עובדה ולא תאוריה". עם זאת, חילוקי הדעות בין ההצהרות הללו קשורים יותר למשמעות של מילים, לסמנטיקה ולפילולוגיה, מאשר לסוגיות המהותיות שבבסיס האבולוציה.
אבולוציה, עובדה ותאוריה > אבולוציה

הביולוג ג'רי קוין מסכם את האבולוציה הביולוגית בתמציתיות:
ציטוט זה מראה את רוחבו והיקפו של הנושא, המשלב את התחומים המדעיים זואולוגיה, בוטניקה, גנטיקה, גאולוגיה ופלאונטולוגיה, בין מדעים רבים אחרים.
הליבה של האבולוציה מוגדרת בדרך כלל כשינויים בתכונה או בשכיחות אללים באוכלוסיית אורגניזמים מדור לדור. הגדרה זו כונתה "ההגדרה הגנטית הסטנדרטית של אבולוציה". הברירה הטבעית היא רק אחת מכמה מנגנונים בתאוריית השינוי האבולוציוני שמסבירים כיצד אורגניזמים מסתגלים לסביבות משתנות. עקרונות התורשה התגלו מחדש בשנת 1900, לאחר מותו של דרווין, במחקרו של גרגור מנדל על ההורשה של וריאציות של תכונות פשוטות באפונה. דבר זה פתח את הדרך לסינתזה האבולוציונית המודרנית שאיחדה בין אבולוציה לגנטיקה. מחקרים נוספים ומאוחר בנושא גנטיקה, מוטציה, פלאונטולוגיה וביולוגיה התפתחותית הרחיב את הישימות וההיקף של התאוריה המקורית של דרווין.
לפי דגלס פוטוימה (Douglas J. Futuyma):
במובן הרחב, המילה "אבולוציה" (התפתחות, השתנות) מתייחסת לתהליכי שינוי, מאבולוציה של כוכבים ועד שינויים בשפה. בביולוגיה, המשמעות היא יותר ספציפית: שינויים תורשתיים המצטברים לאורך דורות של אוכלוסייה. אורגניזמים בודדים אינם עוברים אבולוציה במהלך חייהם, אך וריאציות בגנים שהם יורשים יכולות להפוך לנפוצות יותר או פחות באוכלוסיית האורגניזמים. שינויים במהלך חייהם של אורגניזמים שאינם עוברים בתורשה לצאצאיהם אינם חלק מהאבולוציה הביולוגית. זאת להוציא שינויים אפיגנטיים שעשויים לעבור בתורשה לצאצאים – תחום מחקר שנמצא בראשיתו.
בעיני קית' סטיוארט תומסון, למילה אבולוציה יש לפחות שלוש משמעויות נבדלות:
המובן הכללי של "שינוי לאורך זמן".
כל צורות החיים נגזרו תוך שינויים מאבות אבותיהן, בתהליך של נביעה ממוצא משותף.
הגורם או המנגנונים של תהליך ההשתנות הזה, שנבדקים ומוסברים על ידי תאוריות אבולוציוניות.
תומסון מעיר: "שינוי לאורך זמן הוא עובדה, ומוצא מאבות קדמונים משותפים מבוסס על היגיון כל כך בלתי מעורער עד שאנו מתנהגים כאילו הוא עובדה. הברירה הטבעית מספקת את המתווה לתאוריה בעלת תוקף הסברי."
ביולוגים רואים כעובדה מדעית את הקביעה שהאבולוציה התרחשה ועדיין מתרחשת, ומעגנים קביעה זאת בכך שאורגניזמים מודרניים שונים מצורות העבר, ובכך שהאבולוציה עדיין מתרחשת מכיוון שניכרים הבדלים ניכרים בין אורגניזמים וצאצאיהם. ישנה תמיכה מחקרית כמותית כל כך חזקה בעובדה זו, עד שמדענים מתייחסים למוצא משותף כעובדה כמו להבנה שבמערכת השמש כדור הארץ מקיף את השמש, אף על פי שבחינת היסודות של תהליכים אלה עדיין בעיצומה. ישנן מספר תאוריות לגבי מנגנוני האבולוציה, ועדיין יש ויכוחים פעילים לגבי מנגנונים ספציפיים בה.
ישנה משמעות רביעית למילה "אבולוציה" שאינה בשימוש על ידי ביולוגים כיום. בשנת 1857, הפילוסוף הרברט ספנסר הגדיר זאת כ"שינוי מהומוגני להטרוגני". הוא טען (לפני דרווין) שהדבר "נקבע מעבר לכל מחלוקת" עבור אבולוציה אורגנית ויישם אותה על האבולוציה של מערכות כוכבים, גאולוגיה והחברה האנושית. ב-1865 הודה ספנסר שהגדרתו אינה מושלמת, אך היא נשארה פופולרית לאורך המאה התשע-עשרה עד שדעכה כתוצאה מהביקורת של ויליאם ג'יימס ואחרים.
אבולוציה, עובדה ותאוריה > עובדה

מדענים משתמשים לעיתים קרובות במילה "עובדה" כדי להתייחס לנתונים ניסיוניים או אמפיריים או תצפיות אובייקטיביות הניתנות לאימות. המילה "עובדה" משמשת גם במובן רחב יותר, במשמעות של "כל תאוריה שיש לה הוכחות מוחצות". לפי דאגלס ג'יי פוטוימה:
במובן זה שהאבולוציה מקבלת תוקף מוחץ מהראיות, האבולוציה היא עובדה. לעיתים קרובות אומרים שהיא עובדה באותו האופן שבו סיבוב כדור הארץ סביב השמש הוא עובדה. הציטוט הבא ממאמרו של הרמן מולר, "מאה שנים ללא דרוויניזם הן די והותר", מסביר את הנקודה:
האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית מעלה נקודה דומה:
סטיבן ג'יי גולד מציין גם ש"דרווין הדגיש ללא הרף את ההבדל בין שני הישגיו הגדולים והנפרדים: ביסוס עובדת האבולוציה, והצעת תאוריה – ברירה טבעית – שתסביר את מנגנון האבולוציה". הציבור הרחב מבלבל לעיתים קרובות בין שני היבטים אלה. מדענים ממשיכים להתווכח על הסברים או מנגנונים מסוימים שפועלים במקרים ספציפיים של אבולוציה – אבל העובדה שהאבולוציה התרחשה, ועדיין מתרחשת, אינה שנויה במחלוקת.
קיימת תפיסה שגויה נפוצה שלא ניתן לצפות באבולוציה בצורה מהימנה מכיוון שהכול התרחש לפני מיליוני שנים. עם זאת, גם דרווין וגם אלפרד ראסל וולאס, מייסדי התאוריה, וכל הביולוגים שבאו אחריהם, מסתמכים בעיקר על תצפיות באורגניזמים חיים; דרווין התרכז בעיקר בגידול בעלי חיים מבויתים, ואילו וולאס התחיל מהתפוצה הביוגאוגרפית של מינים באמזונאס ובארכיפלג המלאי. בתחילת המאה העשרים, גנטיקה של אוכלוסיות מילאה תפקיד מרכזי בחקר ובהוכחת האבולוציה, ולאחרונה המוקד העיקרי של תצפית וניסויים הוא ה-DNA.
פילוסופים של המדע טוענים שאיננו יודעים אמיתות אמפיריות בלתי-תלויות-בתודעה (mind-independent) בוודאות מוחלטת: אפילו תצפיות ישירות עלולות להיות "עמוסות תאוריות" ותלויות בהנחות לגבי החושים שלנו ולגבי מכשירי המדידה שבהם אנו משתמשים. במובן זה כל העובדות הן זמניות.
אבולוציה, עובדה ותאוריה > תאוריה

ההגדרה המדעית של המילה "תאוריה", שונה מההגדרה המילולית היום-יומית של המילה. בשפת העם, המילה "תאוריה" יכולה להתייחס לניחוש, להשערה פשוטה, לדעה, או לספקולציה שאינה חייבת להתבסס על עובדות, ואינה צריכה להיות מנוסחת באופן שיאפשר להפיק ממנה חיזויים שניתנים לבדיקה.
במדע, לעומת זאת, משמעות המילה תאוריה היא קפדנית בהרבה. תאוריה מדעית היא "הסבר מבוסס היטב של היבט כלשהו של עולם הטבע שמשלב עובדות, חוקים, מסקנות, והשערות שנבדקו." תאוריות נוצרות מהשערות שעברו שוב ושוב מבחני ראיות שנערכו בניסיון להפריכן.
במקרה של אבולוציה באמצעות ברירה טבעית, דרווין הגה את ההשערה על אבולוציה בסביבות 1839, והכין טיוטה ראשונה של הרעיון כעבור שלוש שנים, ב-1842. הוא דן בכך רבות עם רבים מחבריו האינטלקטואלים, וערך מחקרים נוספים כהכנה לכתביו ולעבודותיו האחרים. לאחר שנים של פיתוח, הוא בסופו של דבר פרסם את העדויות והתאוריה שלו בספרו "מוצא המינים" בשנת 1859.
"תורת האבולוציה" היא למעשה רשת של תאוריות שיצרה את תוכנית המחקר של הביולוגיה. דרווין, למשל, הציע חמש תאוריות נפרדות בניסוח המקורי שלו, שכללו הסברים מכניסטיים ל:
אוכלוסיות שמשתנות לאורך דורות
שינוי הדרגתי
היווצרות המינים (ספציאציה)
ברירה טבעית
מוצא משותף
מאז דרווין, האבולוציה הפכה לגוף נתמך היטב של קביעות קשורות זו בזו שמסביר תצפיות אמפיריות רבות בעולם הטבע. תאוריות אבולוציוניות ממשיכות לייצר תחזיות והסברים שניתנים לבדיקה, לגבי אורגניזמים חיים, אורגניזמים מאובנים ומאובנים שמהווים ראיות למעבר בין מינים שנכחדו לבין מינים אחרים על פני הרצף הפלאונטולוגי ועל פני שכבות המאובנים.
תאוריה פילוגנטית היא דוגמה לתאוריה אבולוציונית. היא מבוססת על הנחת היסוד האבולוציונית שקיימת שושלת יוחסין של גנים, אוכלוסיות או מינים. פרטים שמתפתחים מקושרים זה לזה בקשרים היסטוריים וגנאלוגיים. עצים אבולוציוניים הם השערות שנובעות מהתאוריה הפילוגנטית. הם מתארים יחסים בין פרטים שיכולים להתפצל למינים נפרדים ולהתרחק זה מזה. התהליך האבולוציוני של ספציאציה (התמיינות מינים זה מזה) יוצר קבוצות המקושרות על ידי אב קדמון משותף וכל צאצאיו. המינים יורשים תכונות שמועברות לצאצאים. ביולוגים אבולוציוניים משתמשים בשיטות של תורת המיון ובוחנים תאוריה פילוגנטית כדי לצפות בשינויים לאורך זמן בתוך כל מין ובין מינים שונים ולהסבירם. שיטות אלו כוללות איסוף, מדידה, תצפית ומיפוי של תכונות לעצים אבולוציוניים. התאוריה הפילוגנטית משמשת לבדיקת ההתפלגויות הבלתי תלויות של תכונות ומגוון צורותיהן כדי לספק הסברים לדפוסים הנצפים ביחס להיסטוריה ולביולוגיה האבולוציונית שלהם. תאוריית האבולוציה המולקולרית הנייטרלית (אנ') משמשת עבור חקר האבולוציה כמודל אפס שבהשוואה אליו ניתן ליצור מבדקים לנוכחותה ולעוצמתה של ברירה טבעית.
אבולוציה כתאוריה ועובדה בספרות

ביולוגים אבולוציוניים ופילוסופים של המדע מדגימים פרספקטיבות שונות של האבולוציה כעובדה ותאוריה.
אבולוציה כתאוריה ועובדה בספרות > אבולוציה כעובדה

הזואולוג והפלאונטולוג האמריקאי ג'ורג' גיילורד סימפסון קבע כי "דרווין... סוף סוף ובהחלט קבע את האבולוציה כעובדה".
הרמן ג'וזף מולר כתב: "כל כך עצומות, מסתעפות ועקביות הפכו הראיות לאבולוציה, שאם מישהו יכול עכשיו להפריך אותה, עלי לזעזע את התפיסה שלי לגבי סדר היקום עד כדי כך שתוביל אותי לפקפק אפילו בקיום שלי. ... אם תרצה, אסכים שבמובן מוחלט האבולוציה אינה עובדה, או ליתר דיוק, שהיא אינה עובדה יותר מאשר העובדה שאתה שומע או קורא את המילים הללו."
קן מילר כתב: "אבולוציה היא עובדה באותה מידה כמו כל דבר אחר שידוע לנו במדע."
ארנסט מאייר ציין: "התאוריה הבסיסית של האבולוציה אושרה בצורה כה מלאה עד שרוב הביולוגים המודרניים רואים באבולוציה פשוט עובדה. איך נוכל, מלבד במילה "אבולוציה", לציין את סדר ההופעה של החי והצומח בשכבות גאולוגיות מתוארכות באופן מדויק? ושינוי אבולוציוני הוא גם פשוט עובדה בגלל השינויים בתכולת מאגרי הגנים מדור לדור".
אבולוציה כתאוריה ועובדה בספרות > אבולוציה כעובדה ותאוריה

המילה "עובדה" משמשת בדרך כלל כדי להתייחס לשינויים הניתנים לצפייה בתכונות האורגניזמים לאורך דורות בעוד שהמילה "תאוריה" שמורה למנגנונים הגורמים לשינויים אלה:
הביולוג ג'וליאן האקסלי פרסם ב-1930 את הספר השלישי בסדרה רחבת ההיקף "מדע החיים", שעסק בתיעוד המאובנים ובעדויות למבנים של צמחים ובעלי חיים, ונתן לו את הכותרת "אבולוציה – העובדה הבלתי מעורערת". הוא כתב: "ברירה טבעית ... היא לא תאוריה, אלא עובדה. אבל האם זה ... מספיק כדי להסביר את כל המחזה של האבולוציה? ... שם אנחנו מגיעים לעניין ספקולטיבי, לתאוריות". אבל הוא מסיים את דבריו באמירה ש"העמדות הרחבות של הדרוויניזם מופיעות מחדש, לאחר בדיקה קפדנית מהסוג המדויק ביותר, ללא שינוי מהותי". ב-1932, חלק מהספר פורסם מחדש תחת הכותרת "אבולוציה, עובדה ותאוריה".
סטיבן ג'יי גולד כתב: "אבולוציה היא תאוריה. היא גם עובדה. ועובדות ותאוריות הן דברים שונים, לא שלבים בהיררכיה של ודאות גוברת. עובדות הן הנתונים של העולם. תאוריות הן מבנים של רעיונות שמסבירים ומפרשים עובדות. עובדות אינן נעלמות כאשר מדענים מתווכחים על תאוריות יריבות כדי להסביר אותן. תורת הכבידה של איינשטיין החליפה את זו של ניוטון, אבל תפוחים לא החלו לעמוד באוויר בהמתנה לתוצאת הדיון בדבר התאוריה הנכונה. ובני האדם התפתחו מאבות קדמונים דמויי קוף, בין אם הם עשו זאת על ידי המנגנון שהציע דרווין או על ידי מנגנון אחר, שטרם התגלה."
באופן דומה, הביולוג ריצ'רד לנסקי (ממבצעי ניסוי האבולוציה של אי קולי) אמר: "הבנה מדעית דורשת הן עובדות והן תאוריות שיכולות להסביר את העובדות הללו בצורה קוהרנטית. האבולוציה, בהקשר הזה, היא עובדה ותאוריה כאחת. זוהי עובדה שאין עליה עוררין שאורגניזמים השתנו, או התפתחו, במהלך ההיסטוריה של החיים על פני כדור הארץ. וביולוגים זיהו וחקרו מנגנונים שיכולים להסביר את דפוסי השינוי העיקריים."
הביולוג ט' ריאן גרגורי ציין: "ביולוגים ממעטים להתייחס ל'תאוריית האבולוציה', ומתייחסים פשוט ל'אבולוציה' (כלומר, לעובדה שקיימת תורשה בשינויים) או ל'תאוריה האבולוציונית' (כלומר, למכלול ההסברים שניתנו לעובדת קיומה של האבולוציה, הסברים שנעשים מתוחכמים יותר ויותר). זה שהאבולוציה היא תאוריה במובן המדעי, פירושו שיש גם עובדה של אבולוציה שצריך להסביר אותה, וגם מסגרת מכניסטית נתמכת היטב שמסבירה אותה."
אבולוציה כתאוריה ועובדה בספרות > אבולוציה כעובדה ולא כתאוריה

פרשנים אחרים – המתמקדים בשינויים במינים לאורך דורות ובמקרים מסוימים במוצא משותף – הדגישו, כדי להדגיש את משקלן של הראיות התומכות, שהאבולוציה היא עובדה, בטענה שהשימוש במונח "תאוריה" אינו שימושי.
ריצ'רד לוונטין כתב: "הגיע הזמן שתלמידי התהליך האבולוציוני, במיוחד אלה שהבריאתנים ציטטו את דבריהם באופן שגוי והשתמשו בהם, יגידו בבירור שהאבולוציה היא 'עובדה', לא תאוריה."
דאגלס פוטויאמה כתב ב-Evolutionary Biology (1998), "הקביעה שאורגניזמים צמחו עם שינויים מאבות קדמונים משותפים – המציאות ההיסטורית של אבולוציה – אינה תאוריה. זוהי עובדה במלוא מובן המילה, ממש כמו עובדת סיבובו של כדור הארץ סביב השמש."
ריצ'רד דוקינס אמר: "דבר אחד שכל המדענים האמיתיים מסכימים עליו הוא עובדת האבולוציה עצמה. זוהי עובדה שאנחנו בני דודים של גורילות, קנגורו, כוכבי ים וחיידקים. האבולוציה היא עובדה בדיוק כמו חום השמש. זו לא תאוריה, ואנא, הבה נפסיק לבלבל את הנאיבים מבחינה פילוסופית בכך שנקרא לה תאוריה. האבולוציה היא עובדה."
ניל קמפבל כתב בספר הלימוד לביולוגיה שחיבר בשנת 1990, "כיום, כמעט כל הביולוגים מכירים בכך שהאבולוציה היא עובדה. המונח תאוריה כבר אינו מתאים, פרט למקרה שמתייחסים למודלים השונים שמנסים להסביר כיצד חיים מתפתחים ... חשוב להבין שהשאלות הנוכחיות לגבי איך החיים מתפתחים לא מרמזות בשום אופן על אי הסכמה כלשהי על עובדת האבולוציה."
אבולוציה כתאוריה ועובדה בספרות > אבולוציה כאוסף של תאוריות, לא כעובדה

האוצֵר במוזיאון להיסטוריה של הטבע של מחוז לוס אנג'לס, קירק ג' פיציו (Fitzhugh), כתב שמדענים חייבים להקפיד לתאר "בזהירות ובצורה נכונה" את אופי החקירה המדעית בתקופה שבה הביולוגיה האבולוציונית מותקפת מצד בריאתנים ותומכים של תכנון תבוני. פיציו כותב שבעוד שעובדות הן מצבי הוויה בטבע, תאוריות מייצגות מאמצים לחבר את מצבי ההוויה הללו על ידי קשרים סיבתיים:
"אבולוציה" אינה יכולה להיות גם תאוריה וגם עובדה. תאוריות הן מושגים הקובעים יחסי סיבה ותוצאה. ללא קשר למידת הוודאות שלנו בנוגע לתועלת מכך שתאוריה מספקת הבנה, יהיה זה שגוי מבחינה אפיסטמית לטעון שתאוריה כלשהי היא גם עובדה, בהתחשב בכך שתאוריות אינן אובייקטים שניתן להבחין בהם לפי מצב הווייתם.
("Evolution" cannot be both a theory and a fact. Theories are concepts stating cause–effect relations. Regardless of one's certainty as to the utility of a theory to provide understanding, it would be epistemically incorrect to assert any theory as also being a fact, given that theories are not objects to be discerned by their state of being.)
פיציו מכיר בכך שהוויכוח "תאוריה" מול "עובדה" הוא ויכוח על משמעותן של מילים. למרות זאת הוא טוען שהתייחסות לאבולוציה כ"עובדה" אינה נכונה מבחינה טכנית ומסיחה את הדעת מ"המטרה העיקרית של המדע, שהיא לרכוש ללא הרף הבנה סיבתית באמצעות הערכה ביקורתית של התאוריות וההשערות שלנו". פיציו מסכם ש"הוודאות" של האבולוציה "אינה מספקת שום בסיס להעלאת תאוריה או השערה אבולוציונית כלשהי לרמה של עובדה".
ויליאם ק' רוברטסון כתב עבור איגוד המורים הלאומי למדעים, "שמעתי יותר מדי מדענים טוענים שהאבולוציה היא עובדה, לעיתים קרובות כתשובה לטענה שהיא רק תאוריה. אבולוציה היא לא עובדה. במקום לטעון כך, אני חושב שמוטב שהמדענים יסכימו שאבולוציה היא תאוריה ואז ימשיכו ויסבירו מהי תאוריה – הסבר קוהרנטי שעובר בדיקות בלתי פוסקות ולעיתים קרובות עדכון על פני תקופה של זמן."