טובול (סרט)
רקע

הסרט מבוסס על אירועי הספר טובול מאת אלכסיי איוואנוב, המתבססים על אירועים אמיתיים בהיסטוריה של רוסיה:
פיוטר הראשון התעניין בסיביר וביקש להעניק לבירת סיביר, טובולסק, מראה רשמי. על פי צו בחתימתו, נבנו מבני לשכת הייצוג ובית גוסטיני דבור. בשנת 1711 הגיע המושל הסיבירי הראשון, הנסיך מאטוויי פטרוביץ' גגארין, לעיר. תחתיו, הבנייה בעיר התקדמה בקצב הרבה יותר מהיר. מפעלים גדולים באותה תקופה הופיעו בעיר ובסביבתה: מפעלי נייר וזכוכית שבבעלות המדינה, מפעלי נרות ושומנים. ואף מפעל נשק. המאה ה-18 הביאה לטובולסק את התהילה והעושר הגדולים ביותר. עם התפתחות ענף הכרייה סופקו זהב וכסף דרך טובולסק למוסקבה, וזהב חול הופיע בשוק בעיר. הדרך הסיבירית עברה בעיר, מה שהפך את טובולסק למרכז סחר.
אף שפלך סיביר נוצר בשנת 1708, הגעתו של מאטוויי גגארין התעכבה עד אמצע 1711 בעקבות מלחמות. תחתיו, גביית המס גדלה, גויסו מגויסים חדשים והתפתחו יחסים דיפלומטיים עם מדינות המזרח. גגארין שלח שוב ושוב מתנות שונות לפיוטר הראשון: חרסינה סינית, בדים, אבנים יקרות, יותר מ-2,000 עצי ארז לבניית הגנים המלכותיים, זהב סקיתי. החלו חפירות לאורך הנהרות טובול, אירטיש וייניסיי. בשנת 1717 הוציא המושל צו למסירת פריטי זהב וכסף שנמצאו בחפירות לאוצר המדינה. בדצמבר 1716 שלח גגארין לצאר זהב במשקל כולל של יותר מ-22 ק"ג מהתלים שנחפרו. בטובולסק, בירת פלך סיביר, בנה גגארין קרמלין מאבן. בשנת 1714 הונח אבן הפינה לשער דמיטרוב בקרמלין של טובולסק. שנה לאחר מכן החלה בניית קירות אבן ומגדלים של העיר הקטנה. סמיון רמזוב מטעם המושל פיקח על בניית הקרמלין. שוודים שנלקחו בשבי במהלך מלחמת הצפון, עבדו בבניית חומות הקרמלין. המדרכות הראשונות הופיעו בטובולסק.
בשנת 1714, בהוראת הצאר, שלח גגארין את השוודים שנשבו לים אוחוצק. הם בנו שם ספינות ים וארגנו תקשורת מים בין אוחוצק לקמצ'טקה. אורגן תיאטרון בובות בטובולסק. נפתח בית ספר לילדים שוודים וגרמנים, בו למדו גם ילדי פקידי העיר וסוחרים. כאשר קצינים בשבי לימדו בבית הספר.
עם זאת, בשנת 1714 קיבל הצאר תלונה נגד המושל מידי א. נסטרוב, גגארין הואשם בכך שאפשר רק לחבריו לסחור עם סין, בזכותם התעשר. הצאר הורה למושל להוציא את כל קרובי המשפחה וחבריו מסיביר. בשנת 1715 הוזעק גגארין לפטרבורג. ועדת החקירה בראשות הנסיך וסילי ולדימירוביץ' דולגורוקוב חקרה את הסיבות לתשלומים נמוכים שהתקבלו מסיביר בשנת 1711. התשלומים מסיביר לא היו סדירים ובוצעו בצורה גרועה במיוחד בשנת 1715 כשגגארין היה בפטרבורג. ועדת דולגורוקוב השלימה את החקירה לטובת גגארין, ובשנת 1717 הועבר עניינו של גגארין לוועדת דמיטרייב-ממונוב, ליחארב, פשקוב ובחמטייב. גגארין המשיך להתגורר בסיביר במהלך החקירה. בשנת 1718 הוא זומן לפטרבורג שוב, שם השתתף בדיון בבית המשפט העליון בפרשת הצארביץ' אלכסיי פטרוביץ'. גגארין החזיר לאוצר המדינה 215 אלף רובל, אך בפלך סיביר היו חובות מכס בסכום של יותר מ-300 אלף רובל.
בשנת 1715 משלחת של שלושת אלפים איש יצאה את טובולסק בהנהגתו של סגן אלוף א. בוחהולץ. המסע נועד לגלות זהב בעיר יארקנד. המשלחת הסתיימה בכישלון: אנשים מתו מרעב ומחלות, נהרגו או נפלו בשבי בידי הקלמיקים. בדרך חזרה נוסד מבצר אומסק. לאחר מכן הואשם גגארין בארגון לקוי של המשלחת.
בשנת 1716 החל גגארין לעצב תעלה בין הנהר טובול ואירטיש. התעלה החדשה, שנבנתה בהוראת גגארין, חיברה בין הנהרות שלושה מעברים. מאוקטובר 1716 עד ספטמבר 1717 נשלחה מה שנקרא משלחת בלוסובו למפקדתו של ח'אן קייפ בקירגיז-קייזק (קזחסטן). המשלחת הודיעה לקירגיז-קייזקים, המתגוררים בערי פלך סיבירי, על צו של הנסיך גגארין, שהבטיח להם את חסותו; ערבויות הביטחון של המושל הועברו גם לקבוצה של 50 אנשים שעסקו בסחר ובביצור הגבול על גדות נהר אסיל. בנוסף, ח'אן קייפ והנסיך גגארין החליפו מכתבים דרך השגרירות.
לבסוף, בינואר 1719 גאגרין הודח מתפקיד המושל. רס"ן ליחארב נשלח לסיביר עם צו לאסוף מידע על התעללויותיו של גגארין. ליחארב ערך רישום של הפרות, שכלל את ההכנסה האמיתית של המחוז, שוחד בגין כופר יין ובירה, סחיטה באיומים על סוחרים, שימוש לא נכון בכספי המדינה ועוד. בנוסף לפשעים כלכליים, הואשם גגארין על ידי סין בעיכוב דואר דיפלומטי. בשנת 1720, ממשלת סין כתבה מכתב ובו ביטלה את האשמותיו של גגארין.
גגארין ניסה לבקש מאלכסנדר מנשיקוב והקיסרית יקטרינה הראשונה את השתדלותם. עם זאת, בפברואר 1721, הוחלט על עינויים וחקירת אנשיו של גגארין והחרמת כל הכפרים שהוענקו לו.
במרץ 1721, גגארין נחקר ועונה. בהמשך נגזר עליו גזר דין מוות בגין שחיתות חמורה. כל רכושו הוחרם וכל תמונותיו הושמדו. פיוטר הראשון הורה למאטוויי פטרוביץ' להודות באשמתו, בגינה הבטיח להחזיר לו את הרכוש שהוחרם. אך זה לא קרה וב־16 במרץ (27) 1721, נתלה גגארין מתחת לחלונות קולגיית המשפט (הגלגול הראשון של משרד המשפטים הרוסי) בסנקט פטרבורג בנוכחות הצאר, אנשי חצר וקרוביו. לאחר ההוצאה להורג אילץ פיוטר הראשון את כולם, כולל את קרובי המשפחה של הנידון, להגיע לארוחת זיכרון. תזמורת ניגנה ונערך מצעד.
לאחר זמן מה הועבר הגרדום לכיכר הסמוכה לבורסה החדשה כדי להפחיד את הפקידים המושחתים. גופתו של גגארין הייתה תלויה על הכיכר במשך יותר משבעה חודשים. על פי מקורות אחרים, לאחר הוצאתו להורג, גופתו של גגארין נלקחה ממקום למקום מספר פעמים לצורך הפחדת פקידים. על פי השמועות גופתו נרקבה ונאכלה על ידי ציפורים, הוא לא נקבר במשך כמעט שלוש שנים. היסטוריונים מקומיים טוענים שמאטוויי נקבר באחוזת משפחת סניצה שבמחוז זרייסק.