stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל באירוויזיון 1992
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1992 > שלב הניקוד

ניקוד השירים התבצע על ידי 7 ועדות שיפוט אזוריות הממוקמות ברחבי הארץ. כל ועדה חילקה לשירים נקודות על-פי המדרג הבא: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 ו-12 נקודות.
רגע לפני הקראת הניקוד על ידי ועדת השיפוט האחרונה, תל אביב, מצב הנקודות היה מותח במיוחד, כאשר במקום הראשון עמדו השירים "התקווה" ו-"ירושלם" עם 52 נקודות, בעוד שהשיר זה רק ספורט היה רק במקום השלישי עם 51 נקודות. לקראת תום הקראת הניקוד חל מהפך ודפנה דקל גברה על יריביה בהפרש קל.
| שם השיר | מעלה אדומים | בסיס הנדסה צבאית | רמת גן | קריית מלאכי | ירושלים | כפר רופין | תל אביב | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| היו לי חלומות | 2 | 5 | 7 | 6 | - | 12 | 3 | 35 |
| האור | 7 | 4 | 6 | 7 | 6 | 1 | 2 | 33 |
| טווידלדידי טווידלדידם | 5 | 6 | - | - | - | 3 | 6 | 20 |
| דף חדש | - | - | - | 1 | 2 | - | - | 3 |
| ירושלם | 12 | 7 | 10 | 12 | 7 | 4 | 7 | 59 |
| התקווה | 3 | 12 | 5 | 10 | 12 | 10 | 8 | 60 |
| זה רק ספורט | 10 | 8 | 12 | 5 | 8 | 8 | 10 | 61 |
| נגני הרמוניקה | 4 | 1 | 2 | 4 | 4 | - | - | 15 |
| זודיאק | 1 | 3 | 4 | 2 | 5 | 2 | 4 | 21 |
| השד הקטן שלי | 6 | 10 | 1 | 3 | 3 | 7 | 5 | 35 |
| מים | 8 | - | 3 | 8 | 10 | 6 | 1 | 36 |
| תל אביב שותה לחיים | - | 2 | 8 | - | 1 | 5 | 12 | 28 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1992 > שלב הניקוד > מגישי הניקוד

מעלה אדומים - רבקה נוימן ודני רופ
בסיס הנדסה צבאית - דני עפרי
רמת גן - אלון בן-דוד
קריית מלאכי - שלומי אלדר
ירושלים - עמיר חי
כפר רופין - אמנון פאר
תל אביב - דני לוינשטיין
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1992 > המאבק בין ענת עצמון לדפנה דקל

תוצאותיו של הקדם היו צמודות במיוחד. דפנה דקל זכתה במקום הראשון עם 61 נקודות, בהפרש של נקודה אחת מענת עצמון שזכתה במקום השני עם 60 נקודות. כוכב פסטיבל שירי הילדים לשעבר, רונן בהונקר הגיע למקום השלישי עם 59 נקודות. תוצאות צמודות כל כך היו רק בשנת 1983, כאשר עפרה חזה גברה על ירדנה ארזי בהפרש של נקודה, וב-1985, בה היה הפרש נקודות קטן מאוד בין שלושת המקומות הראשונים (בהם ניצבו יזהר כהן, שלישיית "כמו צועני" וירדנה ארזי).
לאחר התחרות דרשה ענת עצמון מרשות השידור לפסול את שירה של דפנה דקל, בנימוק שהשיר "זה רק ספורט" חורג ב-17 שניות משלוש הדקות הקצובות לכל שיר על-פי תקנון האירוויזיון והקדם-אירוויזיון. לטענת עצמון, שירה של דקל כלל לא אמור היה להתקבל לתחרות הקדם-אירוויזיון, ולפיכך יש לשלוח אותה לאירוויזיון.
רשות השידור דחתה את דרישתה של עצמון, בנימוק ששירים רבים בעולם קוצרו להופעה החיה של האירוויזיון, חלקם אף זכו באירוויזיון. כמו כן, רשות השידור ציינה כי ב-1979 זכתה להקת חלב ודבש בפסטיבל הזמר תשל"ט עם השיר "הללויה" (שמרית אור וקובי אשרת), כשאורכו שלוש דקות ו-19 שניות, ואילו באירוויזיון הוא קוצר לשלוש דקות בדיוק.
עצמון לא קיבלה את נימוקי רשות השידור, ועתרה, יחד עם הנגן ירוסלב יעקובוביץ' לבית המשפט המחוזי בתל אביב. עצמון טענה כי תקנון הקדם-אירוויזיון עצמו הוא שאוסר על השירים לחרוג ממסגרת שלוש הדקות, ועל כן דינו של השיר "זה רק ספורט" להיפסל רטרואקטיבית.
במהלך המשפט חשפה רשות השידור כי אם שירה של דקל ייפסל, לא תיוצג ישראל כלל באירוויזיון, כיוון שכבר עבר תאריך היעד (ה"דד-ליין") לשליחת השירים לתחרות בשוודיה או לעריכת שינויים בהם. כמו כן, רשות השידור ציינה כי גם שירה של עצמון חורג בשתי שניות ממסגרת שלוש הדקות.
בית המשפט לא מצא לנכון להתערב בשיקולי רשות השידור, שהחליטה לא לפסול את "זה רק ספורט" רטרואקטיבית. "אם הייתה המשיבה מס' 1 (רשות השידור) מחליטה לפסול את השיר, היה ממש בטענות". בית המשפט קבע שהחלטת רשות השידור לשלוח את שירה של דפנה דקל סבירה, מה גם ששירה של עצמון חורג אף הוא במקצת מהזמן הקצוב בתקנון. בית המשפט נעל את הדיון, כשהוא מורה לרשות השידור להקפיד להבא ביתר שאת על נושא תזמון השירים.
באירוויזיון

ישראל הופיעה ה-3 בסדר ההופעה, אחרי בלגיה ולפני טורקיה. בתום ההצבעה ישראל קיבלה 85 נקודות והגיעה למקום ה-6 מתוך 23 מדינות שהשתתפו בתחרות. הצבעת חבר השופטים הישראלי העניקה את ה-12 נקודות שלה לצרפת.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לישראל

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות | שופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  יוגוסלביה | 12 נקודות |
| 10 נקודות |  ספרד | 10 נקודות |
| 8 נקודות |  לוקסמבורג,  צרפת | 16 נקודות |
| 7 נקודות |  הממלכה המאוחדת,  מלטה,  פורטוגל | 21 נקודות |
| 6 נקודות |  | 0 נקודות |
| 5 נקודות |  | 0 נקודות |
| 4 נקודות |  גרמניה,  קפריסין,  שוודיה,  שווייץ | 16 נקודות |
| 3 נקודות |  הולנד | 3 נקודות |
| 2 נקודות |  דנמרק,  טורקיה,  נורווגיה | 6 נקודות |
| נקודה אחת |  אוסטריה | נקודה אחת |
| סך הכל | 16 מדינות | 85 נקודות |
באירוויזיון > נקודות שישראל העניקה

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  צרפת
10 נקודות:  יוגוסלביה
8 נקודות:  פורטוגל
7 נקודות:  יוון
6 נקודות:  דנמרק
5 נקודות:  הולנד
4 נקודות:  איסלנד
3 נקודות:  קפריסין
2 נקודות:  הממלכה המאוחדת
נקודה אחת:  פינלנד
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

ישראל באירוויזיון
קדם-אירוויזיון
אירוויזיון 1992
הערות שוליים

↑  אירוויזיון 1992, באתר קובי אשרת(הקישור אינו פעיל)
↑  יובל אברמוביץ', "האם אני טובה בזוגיות? הייתי נותנת לעצמי כמעט טוב מאוד", באתר ישראל היום, 28 בינואר 2016
1 2  Detailed voting results
סונאטה לפסנתר מס' 16 של מוצרט

סונאטה לפסנתר מס' 16 בדו מז'ור, K.545 מאת וולפגנג אמדאוס מוצרט היא ככל הנראה הסונאטה לפסנתר המפורסמת ביותר שלו. היא תוארה על ידי מוצרט עצמו ב-26 ביוני 1788 בקטלוג היצירות שלו שכתב כ"סונטה קטנה לפסנתר למתחילים" ("eine kleine Klavier Sonate für Anfänger"), ולעיתים היא ידועה בשמות החיבה "סונאטה קלה" (Sonata facile) או "סונאטה פשוטה" (Sonata semplice). כתב היד של היצירה אבוד כיום והיא מופיעה בכתב ידו של מוצרט בקטלוג הנזכר לעיל בלבד.
נראה שמוצרט חשב באותה תקופה על סדרה של יצירות לילדים, כפי שמעידה הסונטה לכינור ופסנתר ק. 547 שהולחנה שבועיים לאחר מכן, שאף היא קלה יחסית.
המוזיקה

ליצירה יש שלושה פרקים:
Allegro
Andante
Rondo
הפרק הראשון מתחיל עם אחת מהדוגמאות הטובות ביותר לבס אלברטי. הוא כתוב במבנה סונאטה במפתח דו מז'ור. בפתיחה, הנושא הראשון קצר ומוכר בקרב רבים. אחריו מגיע גשר והוא מתחלף לאט לאט לסול מז'ור, כהכנה לנושא השני, והוא לירי יותר מהראשון. קודה מגיעה כדי לסיים את הפתיחה, ולאחר מכן יש חזרה על הפתיחה. בחטיבת הפיתוח, הנושא כתוב בסול מינור. הוא מתמרן בין מספר סולמות שונים לפני שמתקבע על פה מז'ור. וכאן מוצרט עשה דבר מעניין: ברקפיטולציה (סיכום), נוכח הנושא הראשון אך הוא כתוב בסולם הסאב-דומיננטי לו, פה מז'ור. הנושא השני כתוב, כמו סוף הפרק, בדו מז'ור.
הפרק השני כתוב בסולם סול מז'ור, הדומננטי לדו מז'ור. הפרק איטי בהרבה מן הראשון, אם כי באופן אירוני ארוך יותר; בימיו של מוצרט, מפעם ודינמיקה הותרו לדמיון הנגן, כך שתוספות רבות אפשריות הן "ככל הנראה" אלו של המוציא לאור. המוזיקה עוברת באופן חד אל אמצע הפרק, יורדת בחצי-טון, בניגוד לארבעת חצאי-הטונים הדרושים למעבר למינור המתאים, דבר הנפוץ יותר במושגי המוזיקה. הפרק עובר אז באופן חד, אך יפהפה, אל חצי טון גבוה יותר, אל הטוניקה, ואז, לאחר שהנושא הראשי וחטיבת פיתוח מושמעים שוב, מסתיים הפרק.
הפרק השלישי כתוב במבנה סונאטה-רונדו והוא בסולם הטונלי, דו מז'ור. מעריכים שהוא הקשה ביותר לנגינה מבין השלושה. הנושא הראשון משולהב וסוער ומוסיף רוח ליצירה. הנושא השני כתוב בסול מז'ור ומכיל אלברטי בס ביד השמאלית. הנושא הראשון מופיע שוב ואחרי הנושא השלישי, אשר כתוב בסולם מינורי ומתמרן בין סולמות שונים ורבים לפני שמתיישר חזרה אל דו מז'ור. הנושא הראשון מופיע שוב, לאחריו קודה, ולבסוף הסיום בדו מז'ור.
שונות

למרות שהיצירה ידועה מאוד בימינו, היא לא ראתה אור בימיו של מוצרט, והופיעה לראשונה מודפסת ב-1805.
בסרט האנימציה של האחים וורנר לוני טונס, התיבות הפותחות של הסונאטה מתקשרות אל הדמות של הסבתא מסרטי האנימציה של טוויטי וסילבסטר.
עיבוד הפופ מאת ריימונד סקוט של נושא הפתיחה, שכותרתו "בתוך חדר ציורים מהמאה ה-18", הפך ללהיט ב-1939.
שמיעה

הפרק הראשון, Allegro
הפרק השני, Andante
הפרק השלישי, Rondo
(כל קובצי השמיעה הם חלק מפרויקט מוטופיה)
ראו גם

וולפגנג אמדאוס מוצרט
סונאטה
בית פולישוק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין משרדים 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1934
 תאריך פתיחה רשמי:  1934 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבין-לאומי 
 קואורדינטות:  32°04′10″N 34°46′14″E﻿ / ﻿32.06940833°N 34.77046944°E﻿ / 32.06940833; 34.77046944
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית פולישוק(למפת תל אביב רגילה) בית פולישוק(למפת גוש דן רגילה) בית פולישוק(למפת גוש דן מוגדלת) בית פולישוק  he בית פולישוקhe בית פולישוקמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית פולישוק בצילום משנת 1936
בית פולישוק הוא בניין משרדים הנמצא בכיכר מגן-דוד בתל אביב, בקרן הרחובות אלנבי ומדרחוב נחלת בנימין.
היסטוריה

במיקום בו נמצא הבניין, נבנה בשנת 1922 בית עבור בעלי השטח, יהודה ודבורה פולישוק, על ידי האדריכל יהושע צ. טבצ'ניק. בשנת 1934 החליטה משפחת פולישוק להרוס את הבית, ובמקומו לבנות את בניין המשרדים, שנחנך בשנת 1937.
הבניין נבנה על ידי האדריכלים שלמה ליאסקובסקי ויעקב אורנשטיין בסגנון הבינלאומי והוא מוכר כמבנה לשימור של העיר הלבנה. עיצוב הבניין נעשה בהשפעת מבנים פינתיים דומים אשר תכנן האדריכל אריך מנדלסון הן בארץ והן בגרמניה. יחד עם בית הדר הוא נחשב לאחת הדוגמאות המוצלחות של מבני משרדים בסגנון הבנייה הלבנה. רבים מכנים את המבנה "בית פיל" עד היום על שם חנות יצרן הנעליים, "פיל", ששכנה במרכז קומת המסחר שלו למשך שנים רבות.
איכותו האדריכלית של המבנה נובעת בעיקר מתפקידו כנקודת ציון עירונית המסמנת את הכיכר בה נפגשים מספר צירים עירוניים חשובים ככיכר ציבורית חשובה. הבניין בנוי בצורת האות 'V' שפינתו פונה אל הכיכר באופן סימטרי. החזית הראשית כוללת קרניזים אנכיים המדגישים את מרכז הבניין ויוצרים רציפות חזותית עם פרגולת הבטון שעל גג הבניין שנראית כממשיכה של אותן קרניזים. פרגולת הבטון מעניקה לחזות הבניין את מראהו הציבורי והיא אלמנט אופייני של מספר בניינים נוספים של העיר הלבנה. בין אלו גם "בית גוטגולד" הסמוך הנמצא בצידו השני של אלנבי בפינת רחוב שינקין אשר תוכנן על ידי האדריכל יהודה מגידוביץ' ב-1938.
חלק מקירות המבנה מחופים בקרמיקה אפורה שאינה אופיינית לסגנון הבנייה אך דווקא אלמנט זה סייע לשמור הבניין אשר החלקים בו חזיתו מחופה נשמרו יחסית היטב לעומת שאר חלקי הבניין הסובלים משנים רבות של הזנחה. גם חלונות הראווה ודלתות הכניסה לחנויות, אשר עוצבו במקור ברוח הבאוהאוס, נהרסו והוחלפו עם השנים.
בשנת 2015 נפתח בבניין בית מלון פוליהאוס של רשת מלונות בראון. כחלק מפתיחת המלון שופץ הבניין ושוחזר וכן התווספה בריכה בגג הבניין.
הערות שוליים

↑  ניצה מצגר-סמוק, בתים מן החול, הוצאת משרד הביטחון, 1994, עמ' 290
טרקטור צ'ליאבינסק

סמל הקבוצה טרקטור צ'ליאבינסק בשנים 1995—2020.
טרקטור צ'ליאבינסק (מרוסית: "Тра́ктор Челябинск") היא קבוצת הוקי קרח מהעיר צ'ליאבינסק שבמחוז צ'ליאבינסק, רוסיה, המשחקת בליגת ה-KHL.
הקבוצה הוקמה בשנת 1947 כקבוצת ההוקי של מפעל הטרקטורים של צ'ליאבינסק. הקבוצה משחקת בצבעים שחור, לבן, אדום ואפור.
היסטוריה > אליפות ברית המועצות (1948 - 1992)

לאחר הקמתה, בשנת 1947, שיחקה טרקטור בליגה של ברית המועצות והרוסית החל משנת 1948. עד שנת 1953 שם הקבוצה היה "דזירז'יניטס", אז שונה ל"אוונגרד" ובשנת 1958 שונה שמה ל""טרקטור".
טרקטור שיחקה את משחקה הראשון בליגה ב-12 בדצמבר 1958, נגד צסק"א מוסקבה. ויקטור שובלוב, שמאוחר יותר הפך לכוכב קבוצת צסק"א מוסקבה וו.ו.ס. מוסקבה, היה בראש טבלת המבקיעים של טרקטור בעונתה הראשונה. בשנת 1955 הגיעה טרקטור לראשונה למקום הרביעי, כשבאותה תקופה טבלת המדליות נשלטה על ידי קבוצות מהעיר מוסקבה.
בין השנים 1965 ו-1968, שיחקה הקבוצה בליגה השנייה של ברית המועצות. הודות למאמנים ויקטור סטוליארוב וויקטור סוקולוב, חזרה הקבוצה לליגה העליונה בשנת 1968.
בשנת 1973, השתתפה טרקטור בגביע ברית המועצות ואף הגיע לגמר נגד צסק"א מוסקבה. אף על פי שהובילו בגמר 2:0, הפסידו במשחק 2:5. ולרי בלאוסוב, ממאמני הקבוצה, היה אז אחד משחקני הקבוצה.
בעונת 1976/77 זכתה הקבוצה במדליית ארד, הישג שיא לקבוצה בתקופת ברית המועצות. מאמן הקבוצה באותה עונה, אנטולי קוסטריוקוב, נחשב לאחראי על הישג זה.
באותה תקופה, פיתחה טרקטור שחקנים שמאוחר יותר זכו להכרה בינלאומית נרחבת. אחד מחלוצי ברית המועצות הטובים בכל הזמנים, סרגיי מקארוב, נולד בעיר צ'ליאבינסק והחל את קריירת ההוקי שלו בטרקטור. יחד עם חברו לקבוצה, המגן סרגי סטריקוב, הוא שיחק באופן קבוע בנבחרת ברית המועצות החל משנות ה-70 המאוחרות עד אמצע שנות ה-80. סטריקוב ומקארוב זכו ביותר מ-10 טורנירים בינלאומיים עם נבחרת ברית המועצות. ויאצ'סלב ביקוב, ששיחק בנבחרת ברית המועצות שנים רבות והפך בהמשך מאמן נבחרת רוסיה, אף הוא שיחק בטרקטור מספר שנים עד שעבר לצסק"א מוסקבה.
היסטוריה > שנות הליגה הבינלאומית והסופרליגה הרוסית (1992 - 2008)

במהלך שנות ה-90 המוקדמות סיימה טרקטור פעמיים במקום השלישי של הליגה הבינלאומית, עם ולרי בלאוסוב בתפקיד המאמן. בשנות ה-90 המאוחרות חלה התדרדרות משמעותית בקבוצה שהובילה לירידה לליגה השנייה בשנת 1998 ורק בשמת 2006 הצליחה לזכות באליפות הליגה השנייה ולחזור לסופרליגה.
אחרי עונת 2006/07, התפטר מאמן הקבוצה, גינאדי ציגורוב, ובמקומו נכנס לתפקיד אנדרי נזרוב, יליד צ'ליאבינסק ששיחק 13 עונת ב-NHL. על אף הצלחתו לשמור על טרקטור בסופרליגה, סגנון האימון של נזרוב הוביל את טרקטור לקביעת שיא עולם בדקות עונשין במשחק בודד לאחר תגרה גדולה במשחק נגד אק בארס קאזאן בינואר, 2008.
היסטוריה > עונות ראשונות ב-KHL‏ (2008 - 2010)

במהלך עונת ה-KHL הראשונה, 2008/2009, התחזקה טרקטור עם החזרת רביל גוסזנוב וכוכב ה-NHL, אולג קוואשה. למרות פתיחה חזקה, תוצאות העונה הסדירה של צ'ליאבינסק היה מאכזבות ובפלייאוף לא הצליחה לעבור את הסיבוב הראשון לאחר שהפסידו לאטלנט מחוז מוסקבה בהפרש שערים של 13:2. קוואשה קיבל את תואר ה-MVP של הקבוצה באותה עונה. בשנת 2009 עברה הקבוצה לשחק בטרקטור אייס ארנה, משחק הבית הראשון במגרש החדש היה נגד מטאלורג מגניטוגורסק, טרקטור ניצחה במשחק בתוצאה 3:2. השחקן הראשון שהבקיע שער בטרקטור אייס ארנה היה המגן אנדרה לאקוס.
לפני עונת 2009/2010 עמדה הקבוצה בפני בעיות כלכליות שגרמו לה לאבד מספר שחקני מפתח הכוללים את אולג קוואשה ויבגני דדונוב. לאחר עונה סדירה לא יציבה, העפילה טרקטור לפלייאוף מהמיקום הנמוך ביותר המאפשר העפלה, אך הפסידה בסיבוב הראשון ליריבתה מטאלורג מגניטוגורסק.
היסטוריה > חזרתו של בלאוסוב ולאחר מכן (2010 - הווה)

לאחר עונת 2009/10 עבר נזרוב לאמן את קבוצת ויטיאז צ'כוב מוסקבה והוחלף בתפקיד המאמן על ידי אנדרי סידורנקו שפוטר מייד בתחילת העונה לאחר שורת הפסדים קשים. באוקטובר 2010 החזירה טרקטור את ולרי בלאוסוב לתפקיד המאמן, אך למרות זאת, לא הצליחה הקבוצה להעפיל לפלייאוף בעונת 2010/11.
לאחר עונה עם ביצועים ירודים, הצליחה הקבוצה לשפר את מצבה הכלכלי ובכך יכלה לשפר את סגל השחקנים שלה עם ולדימיר אנטיפוב, סטניסלב צ'יסטוב, יאן בוליס, פטרי קונטיולה והשוער מיכאל גרנט. התוצאות לא איחרו להגיע, טרקטור סיימה את עונת 2011/12 הסדירה במקום הראשון, זכתה בגביע הקונטיננטלי וזכתה במדליית הארד לאחר שהפסידה לאוונגרד אומסק בגמר החטיבה המזרחית. פריצת הדרך המשמעותית ביותר של העונה הייתה החלוץ הימני הצעיר, יבגני קוזניצוב, שהוביל את הקבוצה בנקודות. עוד שחקן שגדל בצ'ליאבינסק, קונסטנטין פאנוב, חזר לקבוצה לאחר 5 שנים והוביל את הקבוע בשערים.
בעונת 2012/13 טרקטור שמרה על כל השחקנים המובילים שלה. לעומת קבוצות רבות אחרות בליגה, הקבוצה לא החתימה שחקני NHL שחזרו לאירופה בעקבות השביתה ב-NHL. כשהתחרות קשה יותר, סיימה טרקטור את העונה במקום השלישי של החטיבה המזרחית. קוזניצוב המשיך להוביל את הקבוצה בנקודות, שערים ואסיסטים. החלוץ בן ה-17, ולרי ניצ'ושקין, היה פריצת הדרך המשמעותית ביותר של העונה, מאוחר יותר ב-2013 הוא זכה בגביע צ'רפאנוב המוענק לרוקי השנה ונבחר בבחירה ה-10 בדראפט ה-NHL של שנת 2013 על ידי הדאלאס סטארס.
בדרכה לגביע גגארין, עברה טרקטור 3 סדרות של 7 משחקים נגד באריס אסטנה, אוונגרד אומסק ואק בארס קאזאן, כשבכל 3 הסדרות ניצחה הקבוצה לאחר שחזרה מפיגור של 3:1 בסדרה. אחד הגורמים להצלחה היה השוער, מיכאל גרנט, שבמהלך הפלייאוף שמר על שער נקי 5 וממוצע ספיגות למשחק של 1.86. לרוע מזלה של טרקטור, את סדרת הגמר היא שיחקה נגד האלופה מהעונה הקודמת, דינמו מוסקבה. טרקטור הפסידה בגמר 4:2 וזכתה במדליית הכסף.
בעונת 2018/2019 העפילה לשמינית גמר גביע גגארין. בעונת 2023/2024 העפילה לגמר המזרח אחרי שגברה על דינמו מוסקבה והתקדמה לשלב חצי גמר גביע גגארין.
סטטיסטיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים,
 הפה' = הפסדים בהארכה, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.
| עונה | מש' | נצ' | נצה' | הפ' | הפה' | נק' | שעז' | שעח' | מיקום | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008/09 | 56 | 24 | 2 | 22 | 8 | 84 | 142 | 166 | 4 בבית טרסוב | הפסידה בשלבים מוקדמים (0:3 לאטלנט מחוז מוסקבה) |
| 2009/10 | 56 | 18 | 3 | 31 | 5 | 64 | 137 | 192 | 4 בבית חרלמוב | הפסידה ברבע גמר המזרח (1:3 למטאלורג נובוקוזנצק) |
| 2010/11 | 54 | 14 | 8 | 26 | 6 | 64 | 142 | 166 | 5 בבית חרלמוב | לא השתתפה |
| 2011/12 | 54 | 32 | 7 | 11 | 4 | 114 | 163 | 116 | 1 בבית חרלמוב | הפסידה בגמר המזרח (1:4 לאוונגרד אומסק) |
| 2012/13 | 52 | 28 | 3 | 13 | 8 | 98 | 152 | 120 | 2 בבית חרלמוב | הפסידה בגמר (2:4 לדינמו מוסקבה) |
| 2013/14 | 54 | 18 | 7 | 22 | 7 | 75 | 126 | 148 | 5 בבית חרלמוב | לא השתתפה |
| 2014/15 | 60 | 28 | 3 | 24 | 7 | 86 | 144 | 154 | 3 בבית חרלמוב | הפסידה בגמר המזרח (2:4 סיביר נובוסיבירסק) |
| 2015/16 | 60 | 17 | 12 | 23 | 8 | 83 | 132 | 151 | 5 בבית חרלמוב | לא השתתפה |
| 2016/17 | 60 | 27 | 3 | 20 | 10 | 97 | 130 | 120 | 3 בבית חרלמוב | הפסידה בגמר המזרח (2:4 לבאריס |
| 2017/18 | 56 | 26 | 7 | 19 | 4 | 96 | 129 | 121 | 2 בבית חרלמוב | הפסידה בגמר המזרח (0:4 לאק בארס קאזאן) |
| 2018/19 | 62 | 18 | 9 | 31 | 4 | 58 | 102 | 151 | 5 בבית חרלמוב | הפסידה בגמר המזרח (0:4 לאבטומוביליסט יקטרינבורג |
תארים

סגנות: ‏2012/2013
זכייה: ‏2012
זכייה: ‏2013
סגנות: ‏2024
זכייה: 2005/2006
סגנות: 1973
זכייה: 1973
הערות שוליים

↑  Sportbox.ru — Статистика Валерия Ведерникова. «Кубок Шпенглера»
| ליגת ההוקי הקונטיננטלית> עונות KHL | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> טורנירים נוספים | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> נשיאי הליגה | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> שונות | ליגת ההוקי הקונטיננטלית>  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ← • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023  |  גביע גגארין • גביע היבשת • גביע לוקומוטיב • WHL • MHL • VHL • גביע חרלמוב • גביע האתגר • גביע הפדרציה • גביע פטרוב • גביע האלופות  |  אלכסנדר מדבדב • דמיטרי צ'רנישנקו • אלכסיי מורוזוב  |  פרסי ההוקי הרוסי • דראפט ה-KHL • ‏KHL נגד NHL • התרסקות טיסת שחקני לוקומוטיב יארוסלבל • משחק האולסטאר • יריבויות בליגת KHL  |  |  |
קבוצות בעונת ‏2023/24
| החטיבה המזרחית | החטיבה המזרחית | החטיבה המערבית | החטיבה המערבית |  |  |
| בית חרלמוב | בית צ'רנישב | בית בוברוב | בית טראסוב |  |  |
| רוסיהאבטומוביליסט יקטרינבורג | רוסיהסלבאט יולאייב אופה | רוסיהויטיאז מחוז מוסקבה | בלארוסדינמו מינסק |  |  |
| רוסיהאק בארס קאזאן | רוסיהאוונגרד אומסק | רוסיהסוצ'י | רוסיהדינמו מוסקבה |  |  |
| רוסיהטרקטור צ'ליאבינסק | רוסיהאמור חברובסק | רוסיהספרטק מוסקבה | רוסיהצסק"א מוסקבה |  |  |
| רוסיהנפטכימיק ניז'נקאמסק | קזחסטןבאריס נור-סולטן | רוסיהסק"א סנקט פטרבורג | רוסיהלוקומוטיב ירוסלבל |  |  |
| רוסיהמטאלורג מגניטוגורסק | הרפובליקה העממית של סין הכוכב האדום קונלון | רוסיהסברסטאל צ'רפובץ | רוסיה אדמירל ולדיווסטוק |  |  |
| רוסיהטורפדו ניז'ני נובגורוד | רוסיהסיביר נובוסיבירסק | לאדה טוליאטי |  |  |  |


קבוצות עבר
‏יוגרה • סלובן ברטיסלאבה • לב פופראד • דונבאס • אטלנט מיטישצ'י • דינמו ריגה • יוקריט הלסינקי • לב פראג   מדבצ'אק זגרב • מטאלורג נובוקוזנצק • אם.וה.דה • חימיק ווסקרסנסק
אלכסנדר פורד

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1908 קייב, האימפריה הרוסית 
 התאבד:  4 באפריל 1980 (בגיל 71) נייפלס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Mosze Lifszyc 
 מדינה:  פולין, ישראל, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1929 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורשה 
 צאצאים:  אלכסנדר פורד 
 פרסים והוקרה:  מדליית יום העצמאות ה-10 של פולין העממית (1955)  מפקד במסדר פולוניה רסטיטוטה (6 ביולי 1954)  מסדר נס העבודה, דרגה 2 (22 ביולי 1949)  צלב ההצטיינות המוזהב (22 בינואר 1946)  מדליית כסף להצטיינות בשדה התהילה  מסדר צלב גרונוולד, דרגה 3  מסדר נס העבודה, דרגה ראשונה  אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה  צלב הגבורה  מדליית המלחמה 1939-1945  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר פורד (בפולנית: Aleksander Ford; ‏24 בנובמבר 1908 – 4 באפריל 1980) היה במאי קולנוע יהודי-פולני, מאבות הסרט הפולני. ידוע גם בהסרטת אחד מראשוני הסרטים בארץ ישראל, "צבר", בשנת 1932. פורד שיחק תפקיד מפתח בהקמת תעשיית הקולנוע הפולנית ובהקניית מוניטין בינלאומי לקולנוע הפולני. תלמידו המובהק הוא הבמאי הפולני המפורסם אנדז'יי ויידה.
קורות חייו

נולד בשם משה ליפשיץ (בפולנית: Mosze Lifszyc) בעיר קייב, אז חלק מהאימפריה הרוסית.
הוא למד תולדות האמנות באוניברסיטת ורשה ובמהלך לימודיו יצר סרטי ראינוע קצרים במשך כשנה, בשנת 1929.
את סרטו הראשון באורך מלא "הקמע" יצר פורד בשנת 1930. בשנת 1932 יצר את "לגיון הרחוב" סרטו המדבר הראשון.
בשנת 1932 הוזמן פורד לארץ ישראל על ידי המפיק זאב מרקביץ' על מנת ליצור סרט מחיי החלוצים. הסרט, "צבר" שמו, תיאר קבוצת חלוצים המחפשים מים במדבר, ומתעמתים עם קבוצת ערבים. בסרט שיחקו מיטב שחקני התיאטרון בארץ - פסח בר-אדון, יהושע ברטונוב, שמעון פינקל, רפאל קלצ'קין, אהרן מסקין, חנה רובינא, מאיר תאומי, דוד דוידוב, ריטה גולדברג, אברהם נחתומי ושמעון רפאלי. "צבר" מעולם לא הוצג בארץ ישראל. במקומות בהם הוצג מחוץ לישראל ספג ביקורת חריפה. הסרט הציג את המאבק בין היהודים והערבים בדומה לאופן בו הוצגו המאבקים בין המתיישבים האמריקנים והאינדיאנים במערבונים, והביקורת טענה כי הוא זר לארץ ולרוחה. הסרט היה אחד מחמישה סרטים עלילתיים באורך מלא שהופקו בארץ במהלך כל שנות ה-30, אם כי לא ניתן לראות בו משום קולנוע ישראלי שכן מימונו היה זר, וייצורו הטכני בוצע במעבדות בוורשה. ב-1936 יצר את סרטו "מיר קומען אן" (אנו באים), סרט דובר יידיש המתאר את סנטוריום מדם שהיה מוסד חינוכי של תנועת הבונד בפולין בין מלחמות העולם. הסרט מתאר את קורותיהם של ילדים אחדים המגיעים מהעיר הגדולה כדי להתרפא בסנטוריום ומספר סיפור של מעבר מחברה מסורתית ותחלואיה אל חברה צעירה ומודרנית. ברוח הבונד הסרט מציע את האלטרנטיבה המודרנית הזאת ביידיש וברוח סוציאליסטית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט פורד לברית המועצות והקים יחידת הסרטה עבור אוגדת חיל הרגלים הראשונה של תדאוש קושצ'יושקו, (שהפכה מאוחר יותר לצבא הפולני, Ludowe Wojsko Polskie) שפעל שם. לאחר המלחמה עמד פורד בראש החברה הממשלתית "פילם פולסקי", והחזיק בעמדת מפתח בתעשיית הסרטים הפולנית. פורד בנה מחדש את התשתית הקולנועית שנהרסה בשנות המלחמה, וזאת בצוותא עם חבורה מסורה של אנשי קולנוע קומוניסטים. בזכרונותיו, כתב רומן פולנסקי על חבורה זו: "היא כללה כמה אנשים מוכשרים באופן יוצא מן הכלל, במיוחד אלכסנדר פורד, חבר מפלגה ותיק, וסטליניסט אורתודוקסי. בעל העוצמה האמיתית בתקופה שלאחר המלחמה היה פורד עצמו, אשר יצר אימפריית קולנוע קטנה משל עצמו".
פורד השתמש בסרטיו על מנת להביע אי שביעות רצון מהמשטר בפולין ולחשוף את ההשפעה של המשטר על היהודים והעניים, כבסרטו התיעודי משנת 1958 "היום השמיני בשבוע", אשר נאסר להקרנה בפולין. הסרט הידוע ביותר שלו בפולין הוא סרטו העלילתי "האבירים הטבטונים" משנת 1960 המבוסס על ספרו של הנריק סנקביץ'. פורד המשיך בעשיית סרטים בפולין עד אשר עליית האנטישמיות לקראת סוף שנות ה-60, כאשר נאסרה עליו כל פעילות קולנועית. עקב כך עזב את פולין ב-1968. לאחר שנת 1969 נמחק שמו מכל הפרסומים הפולנים העוסקים ביצירה הקולנועית ובהיסטוריה של הקולנוע הפולני. הזכרת שמו נאסרה.
בתחילה חי פורד שנתיים בישראל, ניסה לשווא להשתלב בעשייה המקומית, ולאחר מכן עזב לדנמרק ולבסוף השתקע בארצות הברית. 
ב-1973 יצר את סרט העוסק בגולאגים הסובייטים ומבוסס על הספר "המעגל הראשון" של אלכסנדר סולז'ניצין. הסרט היה הפקה משותפת דנית-שוודית ונכשל גם כלכלית וגם בעיני המבקרים.
סרטו האחרון "קורצ'ק והילדים" (1975) על חיי יאנוש קורצ'ק הוא הפקה גרמנית-ישראלית דוברת אנגלית בשיתוף שחקנים ישראלים כאורנה פורת ואפרת לביא. בתפקיד הראשי הופיע השחקן הבריטי ליאו גאן.
פורד שם קץ לחייו בבית מלון בפלורידה בשנת 1980.
שמו מונצח ב"שדרת הכוכבים" בלודז'.
קורות חייו > חייו הפרטיים

פורד היה נשוי פעמיים. לו ולאשתו הראשונה, אולגה מינסק, נולד הבן אלכסנדר.
נישא בארצות הברית לאלאנור גריזוולד, שהייתה צעירה ממנו ב-30 שנה. עם אשתו השנייה היו לו שתי בנות - קונסטנס וג'סטין, ובן - רומן.
בנו אלכסנדר נולד בסתיו 1944 היה שחקן במקצועו, נפטר ב-2012 ונטמן בלודז'.
הכוכב של פורד ב"שדרת הכוכבים" בלודז'
מיכאל היידן

ערך זה עוסק במלחין אוסטרי נודע. אם התכוונתם לראש ה-CIA הנוכחי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  ספטמבר 1737 רוהראו, אוסטריה 
 פטירה:  10 באוגוסט 1806 (בגיל 68) זלצבורג, האימפריה האוסטרית 
 מקום קבורה:  Petersfriedhof 
 מוקד פעילות:  ממלכת הבסבורג 
 תקופת הפעילות:  מ-1757 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 חתימה:  
 
יוהאן מיכאל היידן (בגרמנית: ‏Johann Michael Haydnקובץ:De-Johann Michael Haydn.oga‏Ⓘ‏; 14 בספטמבר 1737 - 10 באוגוסט 1806) היה מלחין אוסטרי, אחיו הצעיר של יוזף היידן.
חייו > משפחתו

מיכאל היידן נולד בכפר האוסטרי רוהאו, סמוך לגבול ההונגרי. אביו, מטיאס היידן, יצרן גלגלים לעגלות שכיהן גם בתפקיד "מרקטריכטר", משרה מקבילה לראש הכפר. אמו של היידן, ששם נעוריה היה מריה קולר, עבדה כטבחית בארמונו של הרוזן האראך, האריסטוקרט בעל הנחלות ברוהראו. בני הזוג היידן לא ידעו לקרוא תווים, אך מטיאס היה חובב נלהב של מוזיקה עממית, למד בכוחות עצמו לנגן בנבל בתקופת נדודיו כשוליה וייחס חשיבות לכך שילדיו ילמדו לשיר.