stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטע (מושב)

| --- | --- |
שביל ביישוב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎607 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 951 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-1.0% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) מטע (מושב)(למפת הרי ירושלים רגילה) מטע (מושב)(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מטע (מושב)(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מטע (מושב)31°43′05″N 35°03′44″E﻿ / ﻿31.7179975896608°N 35.0621170868133°E﻿ / 31.7179975896608; 35.0621170868133  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) באדום - מטע בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

מטע הוא מושב ליד העיר בית שמש השייך למועצה אזורית מטה יהודה. היישוב הוקם על ידי עולים מתימן וקלט מאוחר יותר עולים מצפון אפריקה. בשנים האחרונות עבר המושב הרחבה וקלט אוכלוסייה חדשה, בעיקר ילידי הארץ בעלי מקצועות חופשיים שעובדים בערים ירושלים ובית שמש.
היסטוריה

המושב נמצא באזור הררי מיוער, כשמונה קילומטר דרומית מזרחית לבית שמש בסמוך לכביש 375 בקטע שבין צור הדסה לבין קיבוץ נתיב הל"ה. המושב הוקם בשנת 1950 באדמות הכפר הערבי עלאר שהיה במקום עד למלחמת העצמאות. בתחילה השתייך המושב למועצה אזורית האלה, עד שזו התמזגה בשנת 1964 לתוך מועצת מטה יהודה. המושב משתייך לזרם הפועל המזרחי אך כיום רוב אוכלוסייתו חילונית. השם ניתן למושב על שם המטעים בסביבה ומבוסס על הפסוק (ספר יחזקאל, פרק ל"ד, פסוק כ"ט): "והקימותי להם מטע לשם, ולא יהיו עוד אסופי רעב בארץ ולא ישאו עוד כלימת הגויים". המושב ממוקם בגובה 625 מטר מעל פני הים, את השם הציע זאב וילנאי.
המושב הוקם על ידי עולים מתימן, אשר נטשו אותו כעבור שנתיים, וקלט מאוחר יותר עולים מצפון אפריקה. בעבר, המושב התבסס על מטעי נשירים ועל לול, אך כיום רוב תושביו אינם עוסקים בחקלאות. ביישוב פועל מאז 2002 "יקב נבו" שענביו מגודלים ביישוב.
במטע שלושה גני ילדים.
בחלקו הנמוך של מושב מטע, בלב גרעין המושב מצוי "גן המעין" שהוקם סביב מעיין הכפר הערבי הקדום, עין עלאר. המעיין זורם במשך כול השנה לתוך בריכת בטון רדודה. יובל ראשי של נחל זנוח מתחיל כ-2.5 ק"מ מזרחית למושב מטע, עובר סמוך למעין וממשיך בדרכו מערבה. כ-1 ק"מ ממערב למושב מטע בוקעים עוד שני מעיינות חשובים נוספים המזינים את נחל זנוח: עין מטע ועין תנור. בשני המעיינות נביעות פעילות בכל מהלך השנה, המשמשות חלק משבילי טיולים חשובים על 'שביל ישראל' העובר באזור. לא רחוק מעין מטע מצוי שביל מטיילים חשוב נוסף: דרך הקיסר, המתחיל בחורבת חנות.
באזור המושב קיים מגוון של חיות בר מקומיות כגון צבאים. נוסף עליהם, חזירי בר וצבועים יובאו לאזור מהגולן.
לקריאה נוספת

כל מקום ואתר תשל"ח - 1978, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא, עמ' 276
זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל הוצאת עם עובד 1977, עמ' 4347
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יקב נבו, באתר "על היין"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467975305171
מטעה כחול-קווים

| מטעה כחול-קווים |
| --- | --- |
 מטעה כחול-קווים
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: Blenniiformes
משפחה:: קרנוניים
סוג:: מַטְעֶה
מין:: מטעה כחול-קווים
שם מדעי
 Plagiotremus rhinorhynchos ‏בליקר, 1852

מטעה כחול-קווים (שם מדעי: Plagiotremus rhinorhynchos) הוא מין של דג ממשפחת הקרנוניים, החי בשוניות אלמוגים באוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט לאורך האזור האינדו-פסיפי. דג זה מתחקה אחרי הדג נקאי אילתי, ממשפחת השפתוניים המצוי באזור חיותו.
מאפיינים חיצוניים

דג זה מגיע לאורך של 12 סנטימטרים בקירוב והוא בעל גוונים צהובים ועליהם פסים אופקיים כחולים. חלקם בעלי גוונים שחורים ועליהם פסים אופקיים כחולים כשהזנב והסנפירים צהובים. הדג יכול להבריק את צבעי הפסים הכחולים כשהוא מחפש מזון ובניגוד למרבית הקרנונים הוא יכול לשחות ביעילות במים מעל הקרקעית, אף שלרוב הוא נח בין תעלות או חורים בסלע או באלמוגים.
דמיון והבדל ביחס לדג הנקאי

הדג דומה במראהו וצורת שחייתו לדג הנקאי, המנקה דגים אחרים מטפילים. עם זאת בניגוד אליו הוא לא אוכל טפילים ועור מת, אלא מתנהג בעצמו כטפיל על דגים אחרים, מהם הוא קורע פיסות בשר קטנות. הוא בעל אופיואיד ארס חלש המעמעם את הפגיעה בקורבנותיו, כשלחץ הדם שלהם יורד מעט והמטעה יכול להימלט מהם במהירות. חלק מהדגים מזהים אותו ולא מתקרבים לתחנות ניקוי בסביבתו.
הצלחתו של הדג תלויה ביחסים מול הנקאי האילתי - בדומה לחקיינות בטסיאנית היא תלויה בכך שהמחוקה (הנקאי) יעלה בשכיחותו בהרבה על המחקה (המטעה), אחרת הדגים יקשרו בין הנקאים לטפיליהם ויימנעו מקרבה לעמדות הניקוי.
הערות שוליים

↑  מטעה כחול-קווים באתר הרשימה האדומה של IUCN
מטסקוויה

| מטסקוויה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: ברושיים
תת־משפחה:: סקווים
סוג:: Metasequoia
מין:: מטסקוויה
שם מדעי
 Metasequoia glyptostroboides ‏Xiansu & Cheng, 1948
תחום תפוצה


מטסקוויה (שם מדעי: Metasequoia glyptostroboides) הוא מין יחיד בסוגו של עץ השייך לתת-משפחת הסקווים, וגדל באזור סצ'ואן-חוביי שבסין.
תיאור העץ

הגזע והעלים דומים לאלו של סקוויה נאה, אך העץ נשיר באותה מידה כמו ברוש קירח ויכול לגדול גם בביצות. גזע העץ עשוי להתעקל אם יונח על קרקע לא ישרה. העץ גדל עד לגובה של כ-45 מטרים, כאשר קוטר הגזע הוא שני מטרים. נכון ל-2008) קיימים פרטים של מטסקוויה בני שישים שנה, המגיעים עד לגובה של 25–40 מטרים ולקוטר גזע של כ-1.3 מטרים.
העלים מסודרים בסידור נגדי זה מול זה משני צידי הגבעול, אורכם 1 עד 3 ס"מ וצבעם ירוק בהיר כשהם רעננים, ואדום-חום בתקופת הנשירה. האצטרובל הוא בצורת כדור-אליפסואיד בקוטר 1.5 - 2.5 ס"מ, ויש להם 16 - 28 קשקשים המסודרים בסידור נגדי של ארבע שורות שהזווית בין כל אחד היא 90 מעלות. אורכם של האצטברולים המואבקים הוא 5–6 ס"מ, והם מבשילים כ-9 חודשים לאחר ההאבקה. באזורים שבהם האקלים חם האצטרובלים מייצרים דורבנים ארוכים, אך רק בתחילת האביב.
היסטוריה

עד כה התגלו שלושה מינים נכחדים של הסוג מטסקוויה: occidentalis‏, milleri‏ ו-foxii. המין Metasequoia occidentalis גדל בעבר בחלק המערבי של דקוטה הצפונית, וניתן למצוא מאובנים של יערות נרחבים של מטסקוויה באי אקסל הייברג שבצפון קנדה.
שיגרו מיקי תיאר לראשונה את המטסקוויה כמאובן מהמזוזואיקון ב-1941, אך בשנת 1944 העץ התגלה מחדש בסין על ידי ז'אן ואנג. העץ לא נחקר עד ל-1946, לאחר שהסתיימה מלחמת העולם השנייה, ורק בשנת 1948 זוהה כמין חי של הסוג מטסקוויה על ידי ואן צ'ון צ'נג ויו הסן הסו.
משלחת מטעם הגן הבוטני של אוניברסיטת הרווארד הגיע לסין ב-1948 על מנת לאסוף זרעים, וזמן קצר לאחר מכן החלו האוניברסיטאות לקבל שתילים לצורך גידול נסיוני.
בשנות ה-80 התגלה כי עצי הדור השני בטיפוח סובלים ממוטציה גנטית העשויה לגרום להגברת הפגיעות למחלות, ולחוסר פוריות. הסיבה לכך הייתה שמקורם של רוב העצים היו שלושה עצים בלבד, מה שגרם להקטנת השונות הגנטית. בשנות ה-90 הגיעו לסין משלחות איסוף זרעים רבות על מנת לנסות לפתור את הבעיה שהתעוררה, על ידי הגדלת השונות הגנטית.
הערות שוליים

↑  מטסקוויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543368905171  NDL: 00577499  NKC: ph526559
מילאן מילובנוביץ'

| --- | --- |

מילאן מילובנוביץ'
 לידה:  15 במאי 1874 שטונייה, נסיכות סרביה נסיכות סרביה
 פטירה:  13 בספטמבר 1942 (בגיל 68) בלגרד, סרביה תחת שלטון גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 השתייכות:   הצבא הסרבי המלכותי  הצבא היוגוסלבי המלכותי
 תקופת הפעילות:  1891–1940 (כ־49 שנים)
 דרגה:   גנרל ארמייה
 תפקידים בשירות
 מפקד המודיעין הסרבי ראש המטה הכללי מפקד המחוז הצבאי ה-3
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הבלקן הראשונה מלחמת הבלקן השנייה מלחמת העולם הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 שר הצבא והצי
מילאן ז. מילובנוביץ' (בסרבית: Милан Ж. Миловановић‏; 15 במאי 1874 – 13 בספטמבר 1942) היה גנרל יוגוסלבי אשר שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1922–1924, ושוב בין 1929–1934. כמו כן כיהן כשר הצבא והצי לת'ופה קצרה במהלך 1934.
ביוגרפיה

מילובנוביץ' נולד בשטונייה ב-15 במאי 1874. ב-1891 הוא התגייס לצבא נסיכות סרביה, ולמד באקדמיה הצבאית הסרבית. בין 1910–1912 הוא שימש כראש מחלקת המודיעין של הצבא הסרבי. במקביל, היה חבר בארגון הטרור "היד השחורה". כמו כן שימש כפרופסור לטקטיקה באקדמיה הצבאית הסרבית. לחם במלחמות הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה. בין 1917–1918 שימש כנציג הצבא הסרבי בחזית המערבית. לאחר סיום המלחמה מונה למפקד דיווזיית ורבסקה. במרץ 1921 מונה לסגן ראש המטה הכללי היוגוסלבי. ב-4 בנובמבר 1922 מונה לראש המטה הכללי. הוא כיהן בתפקיד עד 30 ביולי 1924, אז מונה למפקד המחוז הצבאי ה-3. ב-11 באפריל 1929 מונה בשנית לראש המטה הכללי, עד 18 באפריל 1934, אז מונה לשר הצבא והצי. הוא הודח מהתפקיד בהמשך אותה שנה, לאחר רציחתו של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה. ב-1935 הוא מונה לחבר במועצה הצבאית העליונה, וכיהן בתפקיד עד 1940.
מילאן יובאנוביץ'

מילאן יובאנוביץ' (בסרבית: Милан "Лане" Јованови) הוא כדורגלן עבר סרבי בינלאומי ששיחק בקבוצת הכדורגל אנדרלכט הבלגית. יובאנוביץ' שיחק לרוב כקשר שמאלי אך תפקד גם כחלוץ.
קריירה

יובאנוביץ' התחיל את הקריירה שלו בוויבודינה נובי סאד קבוצת נעוריו. בשנת 2003 עבר לשחטאר דונצק האוקראינית. בקבוצה לא קיבל הרבה דקות משחק אך זכה עמה בגביע האוקראיני. ב-2004 עבר ללוקומוטיב מוסקבה. בשנתו הראשונה שיחק 3 הופעות אך בעונה שלאחר מכן לא שיחק באף משחק. ב-2006 עבר לסטנדרד ליאז' הבלגית בה הפך לכוכב הקבוצה וביחד עם סטיבן דיפור ואקסל ויטסל הוביל אותה שתי אליפויות ברציפות. יובאנוביץ' השתתף בהופעה הראשונה של הקבוצה בליגת האלופות (לא כולל את גביע אירופה לאלופות).
בקיץ 2010 עבר לליברפול כמחליפו של אלברט ריירה שעזב את המועדון. ב-29 ביולי 2010 קיים את הופעת הבכורה במועדון נגד רבוטינצ'קי המקדונית. ב-16 באוגוסט 2010 קיים את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג. בליברפול לא זכה לדקות משחק רבות משום כך באוגוסט 2011 חתם יובאנוביץ' באנדרלכט לשנתיים.
ב-2 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סרביה נגד פינלנד בו גם הבקיע את שער הניצחון.
יובאנוביץ' תרם רבות להעפלת הנבחרת לטורניר הגמר של מונדיאל 2010 כאשר במוקדמות כבש 5 שערים. יובאנוביץ' גם היה בסגל הנבחרת הסופי. ב-18 ביוני 2010 הבקיע את השער הראשון של סרביה במונדיאלים (בתור מדינה עצמאית) בניצחון נגד גרמניה.
מילאן מויסילוביץ'

| --- | --- |

מילאן מויסילוביץ'
 לידה:  3 באוגוסט 1967 (בן 57) מיטרוביצה, יוגוסלביה יוגוסלביה
 מדינה:  סרביה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של בלגרד 
 מספר צאצאים:  1 
 השתייכות:   צבא סרביה
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העצמאות של קרואטיה מלחמת קוסובו
 
מילאן מויסילוביץ' (בסרבית: Милан Мојсиловић;‏ נולד ב-3 באוגוסט 1967) הוא גנרל סרבי המשמש כראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של סרביה.
ביוגרפיה

מויסילוביץ' נולד במיטרוביצה ב-3 באוגוסט 1967. הוא למד באקדמיה של צבא יוגוסלביה וסיים את לימודיו ב-1991. הוא השתתף במלחמת העצמאות של קרואטיה כמפקד מחלקת טנקים. ב-1992 הוא הוצב מחדש בסרביה. עם פרוץ מלחמת קוסובו ב-1999, הוא הוצב בפריזאי כקצין בכיר בבריגדה הממוכנת ה-243. באוקטובר 2013 הוא מונה לנציג סרביה במפקדת נאט"ו בבריסל. במרץ 2017 חזר לסרביה ומונה לעוזר שר ההגנה. ב-14 בספטמבר 2018 מונה לראש המטה הכללי.
מיכאל גולדמן

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1952 כ' באלול ה'תשי"ב פורט אליזבת, דרום אפריקה
 נהרג:  7 באוקטובר 1973 (בגיל 21) י"א בתשרי ה'תשל"ד מעוז מפרקת, חצי האי סיני
 מקום קבורה:  בית עלמין של קיבוץ כנרת
 תאריך עלייה:  1953
 מדינה:  ישראל ישראל
 כינוי:  מייק
 השכלה:  הפנימייה הצבאית לפיקוד 
 השתייכות:   צה"ל
 תקופת הפעילות:  1970–1973 (כ־3 שנים)
 דרגה:    סגן
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור העוז
 
מיכאל (מייק) גולדמן (10 בספטמבר 1952 – 7 באוקטובר 1973) היה קצין שריון בצה"ל ששימש מפקד מחלקת טנקים בגדוד 198 של חטיבה 460, ועוטר בעיטור העוז על נסיונותיו הנשנים לחלץ פצועים תחת אש ממעוז "מפרקת", על אף שהמעוז כותר.
ביוגרפיה

גולדמן נולד ב-10 בספטמבר 1952 בפורט אליזבת, דרום אפריקה, לנעמי ולחיים. משפחתו עלתה לארץ בשנת 1953, והתיישבה בעיר טבריה שם למד בבית הספר היסודי-ממלכתי ד'. בתיכון למד גולדמן במחזור ט"ז של פנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי העברי בחיפה.
בנובמבר 1970 התגייס גולדמן. תחילה שירת בחיל המודיעין בשל האסתמה ממנה סבל, ולאחר מכן עבר הסבה ועבר לחיל השריון, שם עבר קורס מקצועות וקורס צניחה, ונשלח לקורס קצינים אותו סיים בהצטיינות. לאחר שסיים את קורס קציני שריון הוצב בחטיבה 460.
במלחמת יום הכיפורים לחם גולדמן בחזית המצרית. ב-7 באוקטובר לחמה מחלקתו באזור מעוז "מפרקת" על גדות תעלת סואץ. במהלך הלחימה ביצע גולדמן שתי גיחות אל תוך המעוז, שכבר היה מכותר, בהן פינה פצועים תחת אש. בעת שניסה להיכנס אל המעוז בשלישית נפגע גולדמן ונהרג.
לאחר שנפל הועלה בדרגה לדרגת סגן, והוענק לו עיטור העוז.
תיאור המעשה: ביום י' בתשרי התשל"ד (6 באוקטובר 1973) שימש סגן מיכאל גולדמן ז"ל מ"מ בגדוד טנקים. בליל י"א בתשרי התשל"ד (7 באוקטובר 1973) לחם סגן מיכאל גולדמן ז"ל באזור מָעוז "מפרקת", על קו המים, בניסיון לבלום צליחת המצרים למעוז. סגן מיכאל גולדמן ז"ל נכנס פעמיים למעוז על מנת ליצור קשר עם אנשי המעוז כדי לפנות את הפצועים, אף על פי שהמעוז כולו היה כבר מכותר בכוחות אויב שנכנסו גם לחפרות הקשר. בניסיונו השלישי להיכנס למעוז - נפגע ונהרג. במעשיו אלה גילה אומץ לב, אחוות לוחמים ודבקות במשימה.
הערות שוליים

↑  מיכאל (מייק) גולדמן, באתר "בהשקט ובבטחה"
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיכאל גולדמן".
מיינהטן

נהר מיין על רקע קו הרקיע של פרנקפורט
מיינהטן (גרמנית: Mainhattan) הוא כינוי לעיר פרנקפורט, ונובע מהלחם בסיסים של המילים "מיין" (הנהר Main, עליו שוכנת פרנקפורט) ו"מנהטן" (Manhattan, אי ורובע של העיר ניו יורק). הכינוי לעיר נובע מגורדי השחקים הרבים ומקו הרקיע המפורסם שלה.
התפתחות השם

פרנקפורט היא אחת הערים היחידות באירופה כולה והעיר היחידה בגרמניה שמתירה בנייה לגובה במרכז העיר. כתוצאה מכך, במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 נבנו בעיר מספר רב של גורדי שחקים, דבר המזכיר את מראהו המפורסם של האי הניו-יורקי. כינויים נוספים הם "בנקפורט" על שם הבנקים הרבים, ו"קראנקפורט" (בגרמנית: Krankfurt, הלחם של "חולה" (Krank) ושם העיר) בגלל מרכזיה הרפואיים הגדולים.
כיום (2013), תשעה מתוך עשרת הבניינים הגבוהים ביותר בגרמניה נמצאים בפרנקפורט (היחידי שמחוץ לפרנקפורט הוא הבניין התשיעי בגובהו, בניין הדואר בבון).
למרות שבמקור היה השם כינוי גנאי לעיר, כיום השם נחשב כמחמאה לעיר, על היותה מרכז תעסוקה, מסחר ובילוי בדומה למנהטן. למעשה, עצם ההשוואה של פרנקפורט, עיר בסדר גודל בינוני (כ-700,000 תושבים) לניו יורק (מעל ל-8 מיליון תושבים), היא מחמאה בפני עצמה. העירייה ותושבי העיר משתמשים בכינוי לקידום התיירות בעיר, הן בפרסום והן בשגרת הלשון.
קו הרקיע של פרנקפורט - 2010
קו הרקיע של ניו יורק - 2009
מילאן מרטינוביץ'

מילאן מרטינוביץ' (בסרבית: Милан Мартиновић; נולד ב-6 באוגוסט 1979) הוא כדורגלן עבר סרבי המשחק בעמדת הבלם.
קריירה

החל את דרכו בקבוצת רד בלגרד, ולאחר מכן שיחק עונה אחת בקבוצת ריאל אוביידו הספרדית. חזר לסרביה ושיחק בקבוצת הכוכב האדום בלגרד, ובשנת 2003 עבר לצרפת וחתם בקבוצת אז'אקסיו, אך לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה. בעונת 2005/2006 הוא חזר להכוכב האדום בלגרד בה שיחק בהגנה לצד דושאן אנג'לקוביץ'.
בעונת 2006/2007 הגיע לישראל ועבר למכבי תל אביב, שם שיחק עונה וחצי. בעקבות פציעה ממושכת ויכולת חלשה שהפגין כששיחק, עבר מרטינוביץ' במהלך עונת 2007/2008 לבני יהודה תל אביב, לבקשת מאמן הקבוצה דאז, אלי כהן. במהלך שנת 2009 עבר מרטינוביץ' לקבוצת דיארבקירספור הטורקית, ובשנת 2011 עבר לשחק בסין.
מנזר ויסוקי דצ'אני

פרסקו המתאר את דרך הייסורים
של ישו, במנזר דצ'אני (המאה ה-14)
מנזר ויסוקי דצ'אני (בסרבית: Манастир Високи Дечани או Manastir Visoki Dečani - "מנזר דצ'אני עילית") הוא מנזר נוצרי אורתודוקסי גדול השוכן באזור מטוחיה שבחבל קוסובו, במרחק 12 קילומטרים דרומית לעיר פּייה. הקתוליקון של המנזר הוא הכנסייה הגדולה ביותר שנבנתה בבלקן בימי הביניים, ובה נמצאים פרסקאות גדולים ומשומרים היטב. המנזר שוכן בחורש ערמונים בעמק הנהר ביסטירצה, והוא מוקף בהרים ויערות. לאורך ההיסטוריה שלו היה המנזר מרכז רוחני ואמנותי פעיל, ובשנת 2004 הוכר כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה

לפי מגילה שנכתבה ב-1330, הוקם המנזר בין השנים 1335-1327. המבנה נועד לשמש כמאוזולאום למלך הסרבי סטפאן דצ'אנסקי (Stefan Dečanski). האדריכל היה פרה ויטה (Fra Vita)
מאסיזי, נזיר פרנסציקני מקוטור, כיום במונטנגרו. המלך נפטר ב-1328, לפני שהעבודות הושלמו והוא נטמן במקום. הבנייה, הריהוט והעיטורים המשיכו בפיקוחו של בנו סטפאן דושאן (Stefan Dušan), למעט הפרקסאות שציורם המשיך. המקום ידע פריחה במחצית השנייה של המאה ה-16, וצייר המנזר לונגין, בילה שני עשורים מחייו בציור הפרסקאות שגולת הכותרת שלהן היא באלה המוקדשים למלך סטפאן דצ'אנסקי ולסצנות מחייו. בסוף המאה ה-17 בזזו הטורקים העות'מאנים את המנזר, אך לא הסבו נזק לפרסקאות. במאה ה-19 המבנה חודש, ושני איקונוסטזיסים חדשים הוצבו בקפלות הצד.
משהוכרז המנזר כאתר מורשת עולמית ב-2004 ציין ארגון אונסק"ו, בין היתר, כי:
"הפרסקאות הם דוגמאות יקרות ערך לרנסאנס הפלאולוגי שהתרחש בציור הביזנטי... (והם) תיאור יקר ערך של החיים במאה ה-14".
האתר הוסף בשנת 2006 לרשימת אתרי המורשת העולמית המצויים בסיכון בגלל חשש מנזקים שייגרמו בעקבות המתח הבין-עדתי השורר באזור, והוא נשמר על ידי כוח מיוחד מטעם נאט"ו. ב-30 במרץ 2007 נשמעו קולות פיצוץ בקרבת המנזר. קיומו של הפיצוץ אושר על ידי מקורות סרביים ובינלאומיים. הבישוף תאודוסיי, המנהל את המקום, טען כי התקרית הייתה התקפה באמצעות רימון יד שנועדה לשלוח מסר מאיים לנזירים ולכוחות נאט"ו.
בשנים האחרונות מתגוררים במנזר כשלושים נזירים העוסקים במגוון פעולות מסורתיות כמו גילוף עץ, ציור איקונות, פרסומי ספרים ועבודה מיסיונרית. הטקסים במנזר מתנהלים לפי הטיפיקון של הר אתוס.
המבנה

תוכניתו של המנזר אופיינית לאדריכלות הכנסייתית הסרבית של המאה ה-12, וחומת המנזר החיצונית מקיפה את כל מבניו. הקתוליקון ניצב במרכז המתחם ופונה מזרחה ומערבה, ויתר מבני המנזר - אזור המגורים, המטבח, חדר האוכל ומגורי אב המנזר - הוקמו לאורך צדדיה המערביים והצפוניים של החומה. מבין כל המבנים האלה רק המגדל שמעל לשער המערבי וחדר האוכל ההיסטורי שמרו על צביונם ההיסטורי, ואילו יתר המבנים שונו עם השנים.
כנסיית המנזר, המוקדשת לעליית ישו השמיימה, נבנתה מגושי שיש בצבע אדום-סגול וצהוב בהיר וכן משוהם. הכנסייה ידועה בשל גודלה ובשל סגנון בנייתה המשלב אלמנטים רומנסקיים וגותיים מוקדמים. בצידה המערבי נרתקס שלו שלוש קשתות, לאחריו חמישה מעברים, ובקצה המזרחי שלושה מעברים המסתיימים באפסיס. גולת הכותרת של הכנסייה הם הפרסקאות הרבים שהשתמרו בה במצב מצוין, והם מתארים באופן כרונולוגי את תולדות הנצרות מהבריאה ועד המאה ה-1. במבנה למעלה מאלף ציורי דמויות המכסות את כל קירותיו, והמתחלקים לפי נושאים (בישופים, נביאים, מלאכים, מחזור חייה של הבתולה וכו'); ואילו בכיפה נראה "ישו המלך". מלבד הפרסקאות נמצאים בכנסייה גם טמפלון אבן מקורי מהמאה ה-14, כסאו של ההגמון המקומי מ-1335 וסרקופג העץ המגולף של המלך סטפן דצ'אנסקי מ-1340. רצפת השיש המקורית נשמרה גם היא. בית האוצר של מנזר ויסוקי דצ'אני הוא העשיר בכל סרביה ובו שישים איקונות מהמאה ה-14 עד המאה ה-17, כתבי יד וחפצים אחרים.
איקונין מויסוקי דצ'אני
מנזר העלייה לשמים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסדר נזירות 
 מיקום:  מוסקבה 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1386
 תאריך פתיחה רשמי:  1386 
 תאריך פירוק:  1918 
 קואורדינטות:  55°45′09″N 37°37′13″E﻿ / ﻿55.7525°N 37.620277777778°E﻿ / 55.7525; 37.620277777778
  (למפת מוסקבה מוגדלת) מנזר העלייה לשמים(למפת מוסקבה רגילה) מנזר העלייה לשמים   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה    מפת הקרמלין במוסקבה. למידע על מקום  לחצו עליו 
 
מנזר העלייה לשמיים אשר כונה גם מנזר סטארודביצ'י או מנזר ווז'נסנסקי (ברוסית: Вознесенский монастырь) היה מנזר לנשים הממוקם במרכז הקרמלין במוסקבה בירת רוסיה. המנזר שימש כמקום הקבורה של הצארינות והנסיכות הגדולות של רוסיה, וכן של נשות אצולה רוסיות.
היסטוריה

המנזר נוסד בשנת 1389 על ידי אאודוקסיה דמיטרייבנה, אלמנתו של דמיטרי דונסקוי. אבן הפינה של הקתדרלה של המנזר הונחה בשנת 1407, זמן קצר לפני פטירתה של דמיטרייבנה. בשנת 1415 נהרסה הקתדרלה בשריפה, ונבנתה מחדש בשנת 1467 על ידי הנסיכה מריה יארוסלאבנה, אשתו של וסילי השני.
המנזר נפגע בשריפה נוספת בשנת 1483 ונבנה מחדש בין השנים 1518–1519. הקתדרלה נבנתה מחדש בין השנים 1587–1588. למבנה זה היו חמש כיפות - הד צורני לקתדרלת המלאך מיכאל שניצבה מולה, מעברה השני של כיכר איוואנובסקיה.
בקתדרלה של המנזר נקברו סופיה ויטובטובנה, רעייתו של ואסילי הראשון; סופיה פאלאולוגה, רעייתו של איוואן השלישי; כמה מנשותיו של איוואן האיום; הדוכסית הגדולה אאודוקסיה אלכסייבנה (בתו של אלכסי הראשון); והצארינה מריה דולגורוקבה, רעייתו הראשונה של מיכאיל הראשון.
על פי המסורות הרוסית, במספר הימים שלפני חתונתו של הצאר נהגה כלתו לעתיד להתגורר במנזר.
בשנת 1634, ביוזמת הצאר מיכאיל הראשון נבנתה כנסייה חדשה עבור המנזר. בשלהי המאה ה-17 נבנה בסמוך מגדל פעמונים.
בשנת 1721 שופץ המנזר ביוזמת פיוטר הגדול. המנזר ניזוק בשריפה בשנת 1737 ושופץ ביוזמת אנה, קיסרית רוסיה. במהלך כיבוש מוסקבה על ידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1812 חפצי הקודש של המנזר, ובהם האיקונין של מרים, אם ישו שצויר בשנת 1482 הועברו לוולוגדה.
בשנת 1823 הורחב מבנה המנזר, ובשלהי המאה ה-19 נבנתה כנסיית קתרינה הקדושה, בסגנון נאו-גותי בתכנונו של האדריכל קארלו רוסי.
במהלך מהפכת אוקטובר נפגעו מבני המנזר מאש תותחים, ובשנת 1929 נהרס מבנה המנזר ביוזמת הממשלה הסובייטית על מנת לבנות באתר את בית הספר לפיקוד הצבא האדום.
האיקונות אשר היו במנזר הועברו לגלריית טרטיאקוב ולנשקיית הקרמלין. האיקונוסטאזיס של קתדרלת העלייה הועבר לכנסיית שנים עשר השליחים הסמוכה, וקברי בני משפחת המלוכה הועברו לאגף של קתדרלת המלאך מיכאל הסמוכה.
גלריה

קתדרלת מנזר העלייה לשמיים. איור מהמאה ה-16
כנסיית קתרינה הקדושה שנבנתה בשלהי המאה ה-19
מוזיקת דאב

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  רגאיי
 מקורות תרבותיים:  סוף שנות ה-1960 בג'מאייקה
 מוצא:  ג'מייקה 
 פופולריות מיינסטרים:  משנות ה-1970, התעניינות מחודשת במהלך שנות ה-1990
 נגזרות:  דאב אלקטרוני, דאבסטפ, דאנסהול
 נושאים קרובים
 רגאיי, ראסטאפארי
 
מוזיקת דאבּ (באנגלית: Dub music) הוא תת-סגנון של מוזיקה ג'מאייקנית, שהתפתח מתוך הרגאיי בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20. הצליל המאפיין של הדאב מושג בדרך כלל על ידי הסרת הערוץ הווקאלי מיצירה מוזיקלית קיימת (למעט הותרת קטעים "גזורים" מעטים), תוך שימוש נרחב באפקטים של יצירת הד והשהיה.
מאפיינים

קטע דאב הוא "גרסה" אינסטרומנטלית של שיר רגאיי קיים, המופיעה בדרך כלל כB-Side של תקליט הרגאיי המקורי. גרסת הדאב של השיר, ככלל, תופק באופן שבו ערוצי הבס והתופים מודגשים, וזאת כדי להתאים את הגרסה לניגון ב-Sound Systems. גרסת דאב אופיינית תכלול אפקטים של הד והשהייה המופעלים על כלי הנגינה המקוריים, תוספת של כלי הקשה וקטעים ווקאליים גזורים מהשיר המקורי, אשר נתונים גם הם לעיבוד כבד. למן שנות ה-70 החלו להופיע אלבומים שלמים של גרסאות דאב.
היסטוריה

הדאב התפתח כתת-ז'אנר נפרד מתוך הגרסאות האינסטרומנטליות שהיו נעשות לשירי רגאיי מסחריים. גרסאות אלו החלו לכלול אפקטים פרימיטיביים, ובתחילת שנות ה-70 פעלו בג'מאייקה מפיקים רבים שהחלו להתמחות ביצירת גרסאות דאב, שהלכו ונהיו מורכבות יותר עם הזמן. כבר בשנת 1973 החל המפיק Lee "Scratch" Perry ליצור אלבומי דאב שלמים. 
אלבומו של פרי, "Blackboard Jungle Dub" נחשב לאחד מהאלבומים הראשונים של הז'אנר. במהלך שנת 1975 החל המפיק King Tubby להצטייר כדמות העיקרית בסצנת הדאב, ובעיקר עם הוצאת אלבומו "King Tubby Meets The Upsetter At The Grass Roots Of Dub".
דאב כיום

מאז שנות ה-70 הדאב, כז'אנר, הרחיב את הפופולריות שלו והשפיע רבות על התפתחות המוזיקה האלקטרונית בכלל. במהלך שנות ה-80 החלה לפרוח סצנת דאב בבריטניה, כשמפיקים כמו Jah Shaka ואחרים כמו Mad Professor צברו פופולריות רבה. במהלך שנות ה-90 נודעה לדאב השפעה רבה על תת-הז'אנרים של הרבים של המוזיקה האלקטרונית שהתפתחתה באותה תקופה. כך, באלבומיהם של הרכב הטריפ-הופ מאסיב אטאק ניכרות השפעות דאב רבות, וכך גם בקרב מפיקי צ'ילאאוט כגון Thievery Corporation ו-Kruder & Dorfmeister. הדאב הצמיח מתוכו תת-ז'אנרים נוספים. כך, התפתח הדאב האלקטרוני, ה-דאבסטפ ועוד.
בישראל

נראה כי בשנות ה-2000, יחד עם פריחת סצנת הרגאיי הישראלית בכללותה, החלו להופיע מפיקי דאב ישראלים רבים. השפעות דאב ניכרות אף באלבומיהם של שוטי הנבואה.
מנזר הפטריארכיה של פץ'

כנסיית הבתולה הקדושה מבחוץ
מנזר הפטריארכיה של פץ' (סרבית: Пећка патријаршија, אלבנית: Patrikana e Pejës) הוא מנזר סרבי אורתודוקסי השוכן בסמוך לעיר פץ' שבקוסובו, ובו ארבע כנסיות. המקום משמש כמרכז הרוחני וכמאוזוליאום של הבישופים והארכיבישופים של סרביה.