stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בתי שימוש ביפן
היסטוריה

מתחילת התרבות היה שימוש ביפן בשירותים, אף על פי שמבנם ודרך השימוש בהם לא ידועים. מערכות הביוב הראשונות ביפן הן מתקופת יאיואי (300 לפנה"ס עד 250 לספירה). השתמשו במערכות האלה ביישובים גדולים, כנראה בשילוב עם שירותים. במהלך תקופת נארה (710 עד 784), נוצרה בבירה נארה מערכת ביוב, שכללה תעלות ברוחב של 10–15 סנטימטר שמעליהן המשתמש היה יכול לכרוע, עם רגל אחת בכל צד של התעלה. מקלות עץ שמשו כמעין נייר טואלט. השירותים הידועים הראשונים ביפן, מתוארכים לאותה תקופה, ונבנו מעל בור פתוח בדומה לשירותים חיצוניים. בהתחלה אצות שמשו לניקוי, אבל בתקופת אדו הם הוחלפו בנייר טואלט שהיה עשוי מוואשי (נייר יפני מסורתי). באזורים הררים, השתמשו גם בפיסות עץ ועלים גדולים. לעיתים קרובות נבנו שירותים גם על פלגי מים זורמים. אולם, מבחינה היסטורית, שירותי חור היו נפוצים יותר כי הם היו קלים יותר לבנייה, ואפשרו שימוש חוזר של הצואה כדשן; דבר חשוב מאוד במדינה שבה הבודהיזם והצמחונות שמזוהה איתה, דוגלות בהורדת הביסוס על מקנה כמזון, אף על פי שמוצרי ים היו תמיד חלק חשוב בתפריט היפני. למעשה, תוצרי הפסולת של אנשים עשירים נמכרו במחירים גבוהים יותר, מפני שהתפריט שלהם היה טוב יותר. הנוהג הזה נעשה הרבה פחות שכיח אחרי מלחמת העולם השנייה, גם מסיבות סניטריות וגם בגלל השגשוג בדשנים כימיים, אך עדיין ניתן למצוא אותו. מבחינה היסטורית, ביפן היו סטנדרטים יותר היגייניים מבאירופה לדוגמה, כי ביפן הטיפול בצואה אנושית היה נפוץ, בעוד שברוב ההיסטוריה המוקדמת של יבשת אירופה הביוב פשוט נזרק ברחובות.
באוקינאווה, השירותים היו לעיתים נפוצות קרובים לדיר חזירים, והחזירים הואכלו בתוצרי צואה אנושית. המנהג הופסק אחרי מלחמת העולם השנייה.
במהלך תקופת אזוצ'י-מומויאמה (1568 עד 1600), "ביוב טאיקו"[דרושה הבהרה] נבנה מסביב לטירת אוסקה, והוא גם כיום קיים ומתפקד. ב-1884 התחיל השימוש במערכות ביוב מודרניות, עם ההתקנה של מערכת ביוב ראשונה מלבנים וקרמיקה בקנדה שבטוקיו. צנרת ומערכות ביוב נוספות הותקנו אחרי רעידת האדמה הגדולה קנטו כדי למנוע מחלות אחרי רעידות אדמה נוספות. אולם, קצב בניית מערכות הביוב גדל רק אחרי מלחמת העולם השנייה, כדי להתמודד עם הצרכים של מרכזי האוכלוסייה הגדלים. עד שנת 2000, 60% מהאוכלוסייה חוברה למערכת ביוב.
בתחילת המאה ה-20 התחילו להופיע ביפן שירותים בסגנון מערבי ומשתנות, אבל רק אחרי מלחמת העולם השנייה הם הפכו לנפוצים יותר כתוצאה מהשפעות הכיבוש האמריקאי. ב-1977, המכירות של שירותים בסגנון מערבי היו גבוהים יותר מהמכירות של שירותי הכריעה המסורתיים ביפן. בהתבסס על השירותים עם בידה מובנה משווייץ ומארצות הברית, החברה הגדולה בעולם לציוד סניטארי, טוטו, השיקה את ה"וואשלט" ב-1980. חברות יפניות מייצרות כיום כמה מהשירותים המודרניים ועתירי הטכנולוגיה ביותר בעולם.
סוגי שירותים > שירותי הדחה בסגנון מערבי

שירותי ההדחה הרגילים שמשתמשים בהם בכל העולם, נקראים ביפן שירותים ב"סגנון מערבי" (洋式). השירותים בסגנון מערבי, כולל שירותים עתירי טכנולוגיה, נפוצים כיום יותר משירותי כריעה מסורתיים בבתים יפניים, אף על פי שבמספר דירות ישנות יותר יש עדיין מדבקות על השירותים או לידם, שמסבירות איך להשתמש בהם בצורה נכונה לשתן ולצואה. בעוד שרוב המתקנים הציבוריים כמו בית ספר, מקדשים ותחנות רכבת מצוידים בשירותים יפניים, בבתים שלהם היפניים מעדיפים את האפשרות לשבת, במיוחד מבוגרים שלהם כריעה ממושכת היא לא נוחה ודורשת מאמץ פיזי.
סוגי שירותים > בידה יפני

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אסלות בידה משוכללות נפוצות למדי ביפן. הן כוללות פונקציות מתקדמות כגון חימום מושב האסלה, זרמי מים נפרדים במטרה לשטוף אזורים שונים במפשעה, זרם אוויר חם לייבוש לאחר השימוש בבידה, והפקת קול הדחה מלאכותי במטרה למסך על קולות הפליטה והנפיחות הנתפשים כמביכים מאד.
הערות שוליים

↑  Saeed Rad MD,‏ Impact of Ethnic Habits on Defecographic Measurements, באתר Iranian Academy of Medical Sciences
↑  דנה פאר, המדריך לשירותים יפניים, באתר ynet, 15 ביוני 2008
ג'וליה צ'יילד

| --- | --- |

ג'וליה צ'יילד במטבחה, תמונה משנת 1978
 לידה:  15 באוגוסט 1912 פסדינה, ארצות הברית 
 פטירה:  13 באוגוסט 2004 (בגיל 91) סנטה ברברה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Julia Carolyn McWilliams 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  מכללת סמית'  קורדון בלו  The Branson School  Polytechnic School 
 תקופת הפעילות:  מ-1935
 מעסיק:  המשרד לשירותים אסטרטגיים, W. & J. Sloane 
 בן או בת זוג:  פול קושינג צ'יילד (1 בספטמבר 1946–12 במאי 1994) 
 פרסים והוקרה:  אבירה בלגיון הצרפתי (19 בנובמבר 2000)  פרס הספר הלאומי (1980)  אגדה חיה של ספריית הקונגרס  היכל התהילה הלאומי לנשים (2007)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2000)  פרס פיבודי (1965)  מדליית החירות הנשיאותית (2003)  פרס אמי לבידור בשעות היום 
 קישורים חיצוניים
 חתימה:   
 
ג'וליה צ'יילד (באנגלית: Julia Child;‏ 15 באוגוסט 1912 - 13 באוגוסט 2004) הייתה שפית, אישיות טלוויזיונית אמריקאית שהציגה לאמריקאים את המטבח הצרפתי וטכניקות בישול באמצעות ספרי הבישול ותוכניות הטלוויזיה שלה. צ'יילד אחראית למהפכה בהערכת האוכל בארצות הברית בשנות השישים של המאה ה-20. ספריה הרבים, המציגים את אושיות המטבח הצרפתי, נהפכו לקאנוניים בתחום.
ספריה

My Life in France. Julia Child and Alex Prud'Homme. Knopf, April 2006
Mastering the Art of French Cooking, Volume One. by Julia Child, Louisette Bertholle, and Simone Beck. Knopf, October 1961
The French Chef DVD Wgbh Boston, April 2005
Mastering the Art of French Cooking, Vol. 2 by Julia Child and Simone Beck. Knopf, October 1970
The Way to Cook. Knopf, Septmber 1989
The French Chef with Julia Child 2 Wgbh Boston, DVD, November 2005
The French Chef Cookbook. Knopf, May 2006
Julia's Kitchen Wisdom: Essential Techniques and Recipes from a Lifetime of Cooking. Knopf, November 2000
Julia Child! - The French Chef 3. by Michael Murphy, Julia Child, Paul Child (II), and Ruth Reichel Wgbh Boston, DVD
Julie and Julia: 365 Days, 524 Recipes, 1 Tiny Apartment Kitchen. by Julie Powell, Little Brown and Company, September 2005
From Julia Child's Kitchen. Gramercy, October 1999
Julia and Jacques Cooking at Home. by Julia Child and Jaques Pepin, Knopf, Septmeber 1999
Cooking with Master Chefs. Knopf, Septmber 1993
In Julia's Kitchen with Master Chefs. Knopf, August 1996
Julia Child and Company. Ballantine Books, March 1984
Julia Child's Menu Cookbook. Random House, Septmber 1991
The French Chef Cookbook. by Julia Child and Child Paul. Knopf, 1968
Julia Child ! America's Favorite Chef. Wgbh Boston Studio, December 2004
From Julia Child's Kitchen. Knopf, 1977
Julia and Jacques Cooking At Home. by Bruce Franchini, Julia Child and Jacques Pepin DVD
Julia Child and More Company. Ballantine Books, September 1984
Julia Child: Home Cooking with Master Chefs. by Microsoft Press, July 1995
Julia's Casual Dinners: Seven Glorious Menues for Informal Occasions. Knopf, March 1999
Julia Child! America's Favorite Chef. DVD. Wgbh Boston, December 2004
Julia Delicious Little Dinner: Six Perfect Small Dinner Parties to Share with Family and Friends. September 1998
ביוגרפיות וספרים על ג'וליה צ'יילד

Nancy Verde Barr. Backstage with Julia: My Years with Julia Child. Wiley, May 2007.
Shapiro Laura. Julia Child (Penguin Lives). Viking Adult, April, 2007
Noel Riley Fitch. Appetite for Life: The Biography of Julia Child. Audiodownload
Noel Riley Fitch and Nadia May. ppetite for Life: The Biography of Julia Chilf, Library Edition. Audio Cassette. Blackstone Audiobooks, January 2000.
Julia Child. Biography - Julia Child, A&E Home video, July 2005
M.F.K. Fisher, Julia Child, and Alice Waters: Celebrating the Pleasures of the Table. Harmony, October 1994
אזכורים תרבותיים

צ'יילד הפכה לדמות פופולרית והופיעה בתפקידי אורח בסדרות רבות וכן הפכה למודל לחיקוי בתוכניות קומיות רבות. דן אקרויד גילם פרודיה על דמותה בסדרה סאטרדיי נייט לייב בשנת 1978. דמותה גולמה גם במחזמר "!Bon Appétit" משנת 1989.
בשנת 2009 יצא לאקרנים הסרט "ג'ולי וג'וליה" בכיכובה של מריל סטריפ המתאר את השפעתה של ג'וליה על החברה האמריקאית.
ורד הידוע בפריחתו הצהובה נקרא על שמה של צ'יילד, "Julia Child rose".
ורד ג'וליה צ'יילד
בקרת גישה מבוססת תפקידים

באבטחת מחשבים, בקרת גישה מבוססת תפקידים (Role-based access control)   או RBAC היא גישה לניהול הרשאות משתמשים. גישה זו יכולה ליישם בקרת גישה מנדטורית (MAC) או בקרת גישה דיסקרטית (DAC).
בגישת RBAC אנחנו יוצרים תפקידים ועבור כל תפקיד אנו מגדירים את ההרשאות המתאימות לו. לאחר מכן ניתן לשייך כל משתמש במערכת לתפקיד מסוים (או יותר), וכך כל משתמש מקבל את ההרשאות הרצויות לו.
יתרונות של RBAC לעומת מודלים אחרים

ל-RBAC יש מספר יתרונות בולטים:
ב-RBAC ניתן להגדיר בקלות את ההרשאות עבור כל משתמש. אם יש הרשאות דומות להרבה משתמשים, אפשר ליצור תפקיד שיאגד את כל ההרשאות האלו, וכך לשייך את המשתמשים הללו לתפקיד הזה במקום להגדיר עבור כל משתמש את ההרשאות האלו.
ניתן לשנות את ההרשאות של מספר משתמשים במהירות, על ידי שינוי של ההרשאות של התפקיד שלהם.
ניתן להגדיר תפקידים והרשאות ספציפיים שמותאמים לצרכים של כל ארגון. לדוגמה, במערכת מידע עבור אוניברסיטה במקום להגדיר הרשאות "קריאה" או "כתיבה" לקבצים מסוימים, אפשר ליצור הרשאת "רישום לקורס" או "הזנת ציון".
מודלים שונים של RBAC

ל-RBAC ישנם מספר מודלים שמרחיבים את המודל הבסיסי.
מודל זה הוא המודל הבסיסי והפשוט ביותר. הוא פועל בצורה הבסיסית שתיארנו (יצירת תפקידים, הגדרת הרשאות עבורם ושיוך משתמשים לתפקידים).
במודל הזה התפקידים מוגדרים במבנה היררכי, כך שלכל תפקיד יש את כל ההרשאות שיש לתפקידים שמתחתיו בהיררכיה.
למשל, נניח שכדי ליצור מערכת עבור אוניברסיטה אנחנו מגדירים שלושה תפקידים: סטודנט, מתרגל ומרצה. את הסטודנט נגדיר בתחתית ההיררכיה, את המתרגל באמצעה ואת המרצה בראשה. כעת אם נגדיר עבור התפקיד "סטודנט" הרשאה לצפות בציונים, גם לתפקיד "מתרגל" ולתפקיד "מרצה" תהיה ההרשאה הזו. אם בנוסף נגדיר שהמתרגל יכול להזין ציון, גם המרצה יקבל את ההרשאה הזו. אם נוסיף למרצה הרשאה להרחיק סטודנט מהקורס, רק לו תהיה ההרשאה הזו.
היתרון במודל הזה הוא שלא תמיד צריך להגדיר מחדש את כל ההרשאות עבור תפקיד חדש, אלא ניתן להציב את התפקיד החדש במקום המתאים בהיררכיה, וממילא הוא יקבל את ההרשאות המתאימות.
במודל הזה אנו מטילים אילוצים על תפקידים, כאשר האילוצים מגדירים יחסים בין התפקידים.
לדוגמה, ניתן להגדיר תפקידים סותרים, כך שאם משתמש משויך לאחד מהתפקידים הוא לא יכול להיות משויך לתפקיד סותר. למשל, במערכת גישה של אוניברסיטה ניתן להגדיר סתירה בין התפקידים "סטודנט" ו"ראש חוג", כך שאם משתמש מסוים הוא סטודנט הוא לא יכול להיות משויך גם לתפקיד של ראש חוג.
היתרון במודל הזה הוא שהוא מממש את עיקרון הפרדת הרשויות. למשל בדוגמה של האוניברסיטה, סטודנט שיש לו הרשאה להגיש בקשה מיוחדת מראש החוג, לא יכול לקבל את ההרשאה של ראש החוג לאשר את הבקשה.
הערות שוליים

↑  Ferraiolo, D.F.; Kuhn, D.R. (באוקטובר 1992). "Role-Based Access Control" (PDF). 15th National Computer Security Conference: 554–563. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Sandhu, R., Coyne, E.J., Feinstein, H.L. and Youman, C.E. (באוגוסט 1996). "Role-Based Access Control Models" (PDF). IEEE Computer. 29 (2): 38–47. doi:10.1109/2.485845. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Stallings, William and Brown, Lawrie, Computer Security: Principles and Practice, USA: Prentice Hall Press, 2014, עמ' 127-133
דוגמה להיררכיית תפקידים במודל  RBAC_{1}
גאיה טראוב

| --- | --- |

טראוב בסרט "השרשרת של פסיה", 2006
 לידה:  10 במאי 1988 (בת 36) תל אביב, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
גאיה טראוב (נולדה ב-10 במאי 1988) היא שחקנית ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה

טראוב נולדה, גדלה והתחנכה בתל אביב. היא בתם של השחקן עמי טראוב ושל הצלמת חני ורדי. בילדותה למדה בבית הספר לטבע, ובנעוריה למדה במגמת המשחק והתיאטרון בבית הספר לאמנויות תל אביב.
בנובמבר 2009, לאחר שעשתה שנת שירות לאומי, התגייסה לצה"ל. לאחר דין ודברים עם רשויות הצבא, הוסכם כי תשרת למשך שנה אחת בתיאטרון צה"ל.[דרוש מקור]
קריירה

בשנת 1994 השתתפה בדיבוב הסרט "במבי". כבר מגיל צעיר החלה להתעניין במשחק, ועוד כילדה שיחקה במספר סדרות טלוויזיה, כשהזכורה ביניהן היא הסדרה "החבורה של פיני וויני" ששודרה ב"ערוץ הילדים" בשנת 1998, בה גילמה את יעלי. ב-2001 שיחקה בסרט הטלוויזיה "זנב של עפיפון", בבימויה של שיר צור, לצד מוסקו אלקלעי ולני שחף.
בשנת 2006 שיחקה בסרט הקולנוע של הבמאי חורחה גורביץ', "השרשרת של פסיה", שצולם באוקראינה.
בשנת 2007 זכתה טראוב לחשיפה גדולה כאשר גילמה את דמותה של רוח'לה בסדרת הדרמה זוכת "פרס האקדמיה לטלוויזיה", עטורת השבחים והרייטינג, "מרחק נגיעה", ששודרה בערוץ 2, לצדם של: צחי גראד, הנרי דוד, יבגניה דודינה, לוסי דובינצ'יק, ירדן בר-כוכבא ואחרים. על משחקה בדרמה זו הייתה אף מועמדת לפרס האקדמיה לטלוויזיה, בקטגוריית: "השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה". באותה שנה גילמה גם את דמותה של אביה במחזה, "עץ הדומים תפוס", שהוצג ב"תיאטרון המדיטק" וב"תיאטרון הקיבוץ" בבימויו של משה קפטן ועל פי רב המכר של גילה אלמגור, שזכה להצלחה רבה, עליו זכתה גם ב"פרס הבמה לילדים ונוער" כ"שחקנית הטובה ביותר".
בשנים  2008 ו-2009 גילמה את דמויותיהן של דניאלה לוין ועופרה הראל בסדרת הדרמה היומית, "דני הוליווד" מבית yes.
בשנת 2009 החלה לגלם את גאיה וורנר בסדרת הדרמה והמתח, "דאוס", ששודרה ב-yes וב-ערוץ הילדים. באותה שנה שיחקה גם בסרט הקולנוע, "היו לילות", בבימויו של רוני ניניו ולצידם של משה איבגי, יבגניה דודינה, דאנה איבגי ואחרים. באותה שנה החלה גם לשחק במחזה של "תיאטרון חיפה", "סיפור פשוט", המבוסס על ספרו של ש"י עגנון.
בשנת 2011 כיכבה בתוכנית המציאות, "בקרוב אהבה", ששודרה בערוץ 2, לצידן של סיגל שחמון, אמירה בוזגלו, גילי שם-טוב, מיכל שפירא וגלית לוי. באותה שנה החלה גם לשחק במחזה, "שמוליק של זהרה", המוצג ב"תיאטרון מופע".בנוסף שיחקה בסרט "שמור על ילדתי" שהפיקה דינה פרלשטיין לנשיים חרדיות,לצדה שיחקו איילת מרגלית אוולין הגואל רותם זיסמן כהן ואירית סוקי.
בשנים 2012–2013 שיחקה טראוב את דמותה של דפני דנציגר בסדרת הטלוויזיה "גאליס", המשודרת בערוץ הילדים. ב-2016 שיחקה בסרטו של נוני גפן" "הכל שבור ורוקד".
חיים אישיים

בשנת 2017 נטען במאמר ב"ידיעות אחרונות" כי טראוב הייתה חברה בכת מייסודה של חוה גואז.
הערות שוליים

↑  גבי בר-חיים, תחקיר: הכת הסודית של המפורסמים נחשפת, באתר ynet, 25 בינואר 2017
ג'ורג' באטרוורת'

| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1885 פדינגטון, לונדון 
 פטירה:  5 באוגוסט 1916 (בגיל 31) פוזייר, צרפת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום לימודים:  איטון קולג', הקולג' המלכותי למוזיקה, טריניטי קולג', Aysgarth School 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 פרסים והוקרה:    הצלב הצבאי
 
ג'ורג' סיינטון קיי באטרוורת' (באנגלית: George Sainton Kaye Butterworth;‏ 12 ביולי 1885 – 5 באוגוסט 1916) היה מלחין וקצין בריטי.
באטרוות' לא הספיק לפרסם יצירות רבות לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה בה שירת כקצין ונהרג בקרב על הסום בגיל 31, אך נחשב למלחין מבטיח והיה קרוב למספר יוצרים בתקופה בהם רייף וון ויליאמס עליו גם השפיע בתחילת דרכו. יצירתו המוכרת ביותר "גדות הערבה הירוקה" הפכה לאחר מותו למזוהה עם דור הלוחמים שנפלו במלחמה ובמיוחד עם אלו שמקום קבורתם לא נודע, שכן באטרוורת' עצמו נהרג בהפגזה וגופתו מעולם לא נמצאה.
חיו

באטוורת' נולד ב-12 ביולי 1885 בשכונת פדינגטון בלונדון, מעט לאחר מכן משפחתו עברה ליורק כאשר אביו קיבל משרה ניהולית במסילת הרכבת הצפון מזרחית. הוא החל ללמוד מוזיקה מגיל צעיר מאמו שהייתה זמרת והחל להלחין עוד בילדותו, כשהיה בבית ספר יסודי ניגן בעוגב בכנסייה ולאחר מכן התקבל ללימודים באיטון קולג' היוקרתי. לאחר איטון התקבל באטוורת' לאוניברסיטת אוקספורד שם למד ועסק במוזיקה ואף עמד בראש מועדון המוזיקה של האוניברסיטה.
באטרוורת' התחבר עם יוצרים ומוזיקאים אחרים בהם ססיל שארפ, אדריאן בולט ורייף וון ויליאמס איתו יצא למספר סיורים ברחבי אנגליה לאיסוף מנגינות עממיות עתיקות. באטרוורת' עצמו אסף כ-450 מנגינות כאלו בעיקר באזור סאסקס, חלקן אף הקליט, אלו השפיעו רבות על היצירות שלו, של וון ויליאמס ושל יוצרים אחרים בתקופה. הוא היה ממייסדי אגודת השירה והריקוד האנגלי העממי (English Folk Dance and Song Society) ב-1906.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס באטרוורת' לשורות הצבא הבריטי בתור טוראי ברגימנט הרגלים הקל של הדוכס מקורנוול ובהמשך קודם לדרגת לוטננט משנה בגדוד ה-13 של רגימנט הרגלים הקל דורהאם. עת התגייס לצבא, השמיד באטרוורת' חלק נכבד מיצירותיו מחשש שיפול במלחמה ויפורסמו יצירותיו בטרם סיים לעבוד עליהן.
ביוני 1916 באטוורת' השתתף עם חייליו בלחימה סביב פוזייר כחלק מהמאמץ של הדיוויזיה ה-23 בתקיפה הבריטית בסום. ב-16–17 ביולי הוא פיקד על הסתערות על עמדות גרמניות וחיליו הצליחו אף לכבוש מספר חפירות כשהוא עצמו נפצע קל, על פיקודו ולחימתו באזור פוזייר הוענק לו עיטור צלב המלחמה (הוענק לאחר מותו). ב-4 באוגוסט באטוורת' הוביל התקפה וכבש עם חייליו חפירה גרמנית בשם "סמטת מונסטר", תחת הפגזה קשה ותוך אבידות קשים לחייליו העמדות הגרמניות נכבשו, אך בשעות הבוקר המוקדמות של 5 באוגוסט הכוחות הגרמנים ניסו לכבוש בחזרה את החפירה ובמהלך הלחימה באטרוורת' נורה בראשו על ידי צלף ונהרג במקום. חייליו קברו אותו בדופן החפירה תוך כדי הלחימה וגופתו נותרה במקום ומעולם לא הוצאה משם, יצירתו המפורסמת ביותר "על גדות הערבה הירוקה" הפכה למזוהה עם גבורת הלוחמים שנפלו במלחמת העולם הראשונה ובמיוחד עם אלו שלא זכו לקבורה.
יצירות

שתי אידילות אנגליות (Two English Idylls), לתזמורת (1910-11)
בחור משרופשייר (A Shropshire Lad), רפסודיה לתזמורת (1911)
גדות הערבה הירוקה (The Banks of Green Willow), לתזמורת (1913)
האהבה נושבת כפי שהרוח נושבת (Love Blows As the Wind Blows), דואט לפסנתר ושירה או רביעיית מיתר (1911-12), או לתזמורת קטנה (1914)
סוויטה לרביעיית מיתר (Suite for String Quartet), לרבעיית מיתר (1910)
אחד עשר שירים מבחור משרופשייר (Eleven Songs from A Shropshire Lad), כולל שישה קטעים מתוך בחור משרופשייר בתוספת 'ברדון היל' ואחרים (1910-11)
שירי עם מסאסקס (Folk Songs From Sussex), (1912)
במהירות, שמחותי! (Haste On, My Joys!), שיר (לפני 1916)
אכין לך סיכות (I Will Make You Brooches), שיר למילותיו של רוברט לואיס סטיבנסון (תאריך לא ידוע)
אני חושש מנשיקותייך (I Fear Thy Kisses), שיר (1909)
רקוויסקט (Requiescat), שיר למילותיו של אוסקר ויילד (1911)
בהיילנדס (In The Highlands), לפסנתר ושירה למילותיו של רוברט לואיס סטיבנסון (1912)
בליל המולד (On Christmas Night), למקהלה גברית למילות שיר עם (1912)
אנו קמים בבוקר (We Get Up In The Morn), למקהלה גברית למילות שיר עם (1912)
שירי ריקוד המוריס (Morris Dance Tunes), ספר 8 ו-9 (1914)
אנדרטה לזכרו סמוך למקום נפילתו בפוזייר, צרפת.
בלומף

| בלומף |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: נשפוניים
סוג:: בלומף
מינים
 3
שם מדעי
 Barbastella ‏גריי, 1821

הבלומף (שם מדעי: Barbastella) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הנשפוניים ובו 3 מינים שחיים באירופה, אסיה וצפון אפריקה. הסוג הוקם בשנת 1821 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי ושמו המדעי (״זקן-כוכב״) מתייחס לגידול הבשרני דמוי הכוכב שמופיע על שפתו העליונה. הבלומף קרוב מבחינה פילוגנטית לאוזנן, האודנן והאוזנן האמריקני, אך מבחינה חיצונית מזכיר דווקא מינים ממשפחת אשפיים.
תיאור ואנטומיה

הבלומף מתאפיין בגוף גוצי שמנמן, כנפיים בינוניות רחבות וראש גדול, קצר ומעוגל. חרטומו קצר, קטום ונפוח, לועו קטן ועיניו קטנות ובולטות. הבלומף ידוע בצורה הייחודית של אפו הגדול: נחיריו המחורצים נפתחים כלפי מעלה והחוצה וממוקמים בשולי זוג בלוטות נפוחות; בנוסף, בסמוך לנחיריים יש גידול בשרני חזיתי דמוי כרית או כוכב שתלוי במקצת על הלוע. המבנה המוזר של האף גורם לדמיון בין הבלומף לבין אשף המסטיף.
הסוג גם ידוע במורפולוגיה היוצאת דופן של אוזניו שדומה לטרפז: הן קצרות, מקושתות ורחבות מאוד, מתחברות במרכז הפנים ונוטות קדימה; שולי האפרכסת הגדולים והמקומטים מקיפים את מרבית הפנים, עד שנראה כאילו העיניים ממוקמות בתוך האוזן. הצפירים גדולים וארוכים ביחס לאוזן. זנבו הדקיק של הבלומף ארוך כמעט כמו הגוף, ועטוף בכנף הזנב הארוכה והמשולשת. אורך הראש והגוף של מיני הבלומף 43–63 מ״מ, אורך הזרוע 35–46 מ״מ, אורך האוזן 12–19 מ״מ ואורך הזנב 40–55 מ״מ; משקלם נע בין 5 ל-18 גרם. הנקבה גדולה במידה ניכרת מן הזכר.
הפרווה של הבלומף ארוכה, שעירה ועבה עם מרקם רך, ומותאמת לטמפרטורות קרות. צבעה הכללי כהה במיוחד, ונע בין בין חום-אפרורי כהה לאפור כהה, אפור-שחור או שחור מבריק (בפרט באזור הכתף, העורף והמצח). חלק מהשערות צבועות בקצה באפור חיוור שמעניק לפרווה ברק כסוף או מראה של שכבת כפור דקה. הצד התחתון חיוור בדרך כלל, ונע בין אפור עמום לאפרפר, לבנבן או צהבהב. הפנים, הכנפיים והאוזניים שחורות. הלוע ורוד, והזרועות והרגליים בצבע בורדו.
תפוצה וביולוגיה

מיני הבלומף חיים באזור הפלארקטי המשתרע על אירואסיה וצפון אפריקה; טווח התפוצה של הסוג משתרע על מרבית מדינות אירופה (כולל האיים הבריטים, האיים הבלאריים, קורסיקה, סרדיניה וסיציליה), מספר אזורים בצפון ומזרח אפריקה (בעיקר מרוקו, אריתריאה והאיים הקנריים), אזור אנטוליה, הלבנט (כולל ישראל), חלקים מחצי האי ערב וחצי האי סיני, אזור הקווקז, מרכז אסיה (מאיראן עד מזרח סין העממית), וכן בטאיוואן ויפן. בית הגידול של המינים מורכב מחורש ים-תיכוני, יער ירוק-עד, יער נשיר, יער גשם ממוזג ויער עננים.
הבלומאפים פעילים בלילה וחיים רוב הזמן בבדידות או בקבוצות קטנות (30-5 פרטים לכל היותר). הם מבלים את שעות היום בשינה בסדקים שבסלעים או קליפות עצים, ובמבנים נטושים. יש להם שטח פעילות קבוע, בתוכו הם מחליפים לעיתים קרובות את אתר הלינה. במהלך החורף, הם עשויים לנדוד דרומה לאזורים חמים או להיכנס לתרדמת חורף קצרה יחסית. הבלומף עמיד מאוד בפני קור, ועוזב את אתרי הלינה הקבועים שלו רק בשיא החורף. בתקופה זאת, הוא עובר ללון במקומות מסתור תת-קרקעיים דוגמת מערות, מכרות, מרתפים ובונקרים. הבלומף ניזון מחרקים, ועשים מהווים את החלק העיקרי בתזונתו; הוא צורך גם כמויות ניכרות של חיפושיות, זבובים ויתושים. הבלומף מאתר את טרפו באמצעות איכון-הד, ומפיק פולסים בתדרים שונים מהפה או מהאף כדי לאתר את טרפו. ההתבססות על עשים כפריט טרף מרכזי, מאלצת את הבלומף להשתמש בתדרים נמוכים כדי להימנע מחשיפה מוקדמת על ידי מיני עשים שמסוגלים לשמוע את הפולסים שלהם.
הזכרים והנקבות חיים בנפרד לאורך השנה, מלבד בעונת הרבייה שמתרחשת בסוף הקיץ עד הכניסה לתרדמת בתחילת החורף. הנקבה ממליטה גור או תאומים לאחר היריון של מספר חודשים, והם נגמלים לאחר 6 שבועות. הגורים מגיעים לבגרות בגיל שנה עד שנתיים. תוחלת החיים של הסוג עד 22 שנים.
מינים

בסוג זה 3 מינים:
בלומף שחור (Barbastella leucomelas)
בלומף מערבי (Barbastella barbastellus)
בלומף בייג'ינג (Barbastella beijingensis)
בטקסונומיות מסוימות, הסוג מפוצל ל-6 מינים.
בלומף מערבי בצילום חזיתי.
בול המציג בלומף שחור.
ג'רולד קסל

אין תמונה חופשית
ג'רולד (יורם) קסל (Jerrold Kessel; ‏ 3 במרץ 1944 - 24 בפברואר 2011) היה עיתונאי ישראלי ממוצא דרום אפריקאי, אשר סיקר במשך שנים את ישראל בעבור העיתונות דוברת האנגלית, בין השאר כשליח רשת CNN, במשך 13 שנים, בין השנים 1990 ל-2003.
ביוגרפיה

קסל עלה לישראל מיוהנסבורג כשהיה בן 17. למד ספרות אנגלית וספרנות באוניברסיטה העברית. בשנות השישים החל את הקריירה בעיתונות. הוא עבד בגופי תקשורת רבים בהם הוול סטריט ג'ורנל, האקונומיסט, הגרדיאן, הלונדון ג'ואיש כרוניקל והבי-בי-סי. בשנת 1981 מונה לעורך הספורט בג'רוזלם פוסט ואחר כך קודם לתפקיד עורך חדשות בעיתון. תפקידו המוכר ביותר לציבור היה בין השנים 1990 ל-2003, כאשר שימש שליח רשת CNN לישראל. במהלכו דיווח על מלחמת המפרץ, סיקר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני ואת הסכמי השלום וכן את רצח ראש הממשלה יצחק רבין.
לאחר שעזב את משרתו ב-CNN המשיך לעבוד בעיתונות. הוא כתב טור בשם The Sakhnin Diaries, אשר עובד מאוחר יותר לסרט דוקומנטרי וטור ספורט - On the Couch - במהדורה האנגלית של עיתון הארץ. נפטר בשנת 2011 כשהוא בן 66, ממחלת הסרטן והותיר אחריו אישה ובן, עמם התגורר בישראל ונקבר בבית הקברות גבעת השלושה.
גביע אנטים

גביע אנטים היא תחרות הנערכת בין קבוצות הרוגבי של נבחרת הרוגבי הלאומית של רומניה ונבחרת הרוגבי הלאומית של גאורגיה ונקראת על שמו של הארכיבישוף המטרופוליטני של בוקרשט, אנטים האיברי מוצאו מאיבריה (גאורגיה).
פירוט לפי שנים

| שנה | תאריך | בית | תוצאה | חוץ | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | 6 באפריל | גאורגיה | 23 - 31 | רומניה | טביליסי |
| 2003 | 30 במרץ | גאורגיה | 6 - 19 | רומניה | טביליסי |
| 2004 | 27 במאי | רומניה | 25 - 18 | גאורגיה | יאשי |
| 2005 | 12 במרץ | גאורגיה | 20 - 13 | רומניה | טביליסי |
| 2006 | 25 בפברואר | רומניה | 35 - 10 | גאורגיה | בוקרשט |
| 2007 | 3 בפברואר | רומניה | 17 - 20 | גאורגיה | בוקרשט |
| 2008 | 9 בפברואר | גאורגיה | 22 - 7 | רומניה | טביליסי |
| 2009 | 14 במרץ | גאורגיה | 28 - 23 | רומניה | טביליסי |
סך הכל ניצחונות

רומניה: 4
גאורגיה: 4
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בלומסדיי

| --- | --- |

 מדינה:  אירלנד 
 סוג:  חג 
 
השחקן האירי בארי מקגוורן מקריא קטעים מ"יוליסס" על גג מגדל מרטלו בחוף סנדיקוב
בלומסדיי (באנגלית: Bloomsday, יומו של בלום; אירית: Lá Bloom) הוא חג חילוני הנחגג מדי שנה ב-16 ביוני. החג בא לציין את חייו של הסופר האירי ג'יימס ג'ויס ולהזכיר את האירועים הבדיוניים שברומן "יוליסס", שמתרחש כולו ביום אחד בדבלין: 16 ביוני 1904. השם "בלומסדיי" נגזר משמו של גיבור הספר, לאופולד בלום.