stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוקולד דובאי
רקע > פופולריות

שוקולד דובאי זכה לראשונה לפופולריות רחבה כאשר ב-18 בדצמבר 2023, משפיענית הפועלת בשם המשתמשת mariavehera257 ב-TikTok פרסמה סרטון המראה אותה אוכלת סוגים שונים של שוקולד מבית Fix Dessert Chocolatier, כולל שוקולד דובאי. שנה לאחר מכן, הסרטון צבר למעלה מ-100 מיליון צפיות ובנוסף משפיענים אחרים יצרו גם סרטונים של עצמם אוכלים את השוקולד.
המורכבות בשיטת הייצור של השוקולד ובנוסף הגידול בביקושים, גרמו להעלאת מחירים שלו. הדבר גרם לכך שאנשים פרטיים קנו שוקולד דובאי בכמויות גדולות מחנויות ויצרנים ולאחר מכן מכרו אותו מחדש בשוק משני ברווח גבוה בהרבה. בדיסלדורף דווח בנובמבר 2024 על מקרה בו איש בשם פיראט רכש את אחת מתוך 1,000 חפיסות שוקולד דובאי במהדורה מוגבלת שהושקה בעיר, הניח את החפיסה על מושב מכוניתו, וכשעזב את הרכב לכמה דקות, הרכב נפרץ והשוקולד נגנב. פיראט פרסם את המקרה ברשתות החברתיות וביקש עזרה לאיתור הגנב. הוא העלה השערה שייתכן והגנב עקב אחריו לאחר שראה את שקית השוקולד בעת שהוציא אותה מהמכונית. שעות ספורות לאחר המקרה, מחיר השוקולד שנמכר במקור במחיר סביר יחסית, כבר האמיר ונמכר באינטרנט במחיר שהגיע אף ל־350 יורו לחפיסה אחת. הסיפור זכה לתשומת לב רבה ברחבי גרמניה, שם השוקולד הפך לאובייקט מבוקש ומחירו עלה פלאים.
בנוסף דווח על מקרים של הברחת חטיפי שוקולד. באוקטובר 2024, מבריחים נתפסו פעמיים תוך מספר ימים על ידי המכס האוסטרי, כשהם הבריחו כ-2,540 חטיפים במשקל של 200 גרם (7 אונקיות) כל אחד, מעבר לגבול מבלי לשלם מכס. בנובמבר 2024, מבריח ניסה להעביר 45 קילוגרם (100 פאונד) של שוקולד דובאי מגרמניה, במעבר הגבול ליד וייל אם ריין.
מחלוקות משפטיות > זיופים והעתקות

זמן קצר לאחר שסרטון ה-Fix הפך לוויראלי, אנשים התחילו ליצור גרסאות משלהם. משפיענים רבים יצרו גרסאות לשוקולד דובאי במטבח שלהם ולעיתים קרובות טענו שהם עצמם המציאו את המאכל.
מחלוקות משפטיות > מחלוקות משפטיות

בנוסף לחברת Fix Dessert Chocolatier יצרנים בקנה מידה גדול כמו לינדט ושפרינגלי החלו לייצר ולשווק אותם כ-Dubai Chocolate. בגרמניה, יבואן של שוקולד Fix Dubai הוציא מכתב הפסקת פעילות לצמיתות ליצרנים שייצרו אותו, בטענה שהשוקולד לא יוצר בדובאי ולכן לא ניתן למכור אותו ככזה. בעוד שסימנים גאוגרפיים ניתנים להגנה עקרונית על פי חוק ז'נבה של הסכם ליסבון, איחוד האמירויות הערביות לא חתומה על ההסכם הזה. מכתב הפסקת הפעילות בסופו של דבר לא הצליח שכן מגוון רב של שוקולד דובאי עדיין זמין בסופרמרקטים ברחבי גרמניה. נכון לדצמבר 2024 לא היו פסיקות של בית המשפט בנושא זה.
לפי רוב חוקרי המשפט, המונח "שוקולד דובאי" הוא כבר שם גנרי בשוק האיחוד האירופי ואינו מכיל אינדיקציה גאוגרפית כלשהי.
מחקרים ואלרגנים

מחקר של המשרד להגנת הצרכן בגרמניה מצא חלק מהדגימות של המוצרים כפגומות מאחר שהכילו שומן זר ולא שוקולד אותנטי. המחקר גם מצא חלק מהדגימות כלא-ראויות למאכל אדם עקב זיהום בתהליך הייצור, וחלק מהן אף הכילו עקבות של שומשום שלא הוצהר עליו כרכיב ברשימת המרכיבים. בבדיקה נתגלו גם רמות גבוהות של רעלני עובש (אפלטוקסינים).
הערות שוליים

↑  Trending treat 'Dubai chocolate' — but who owns the name? – DW – 12/10/2024, dw.com (באנגלית)
↑  Rebecca Cairns, The story behind the viral chocolate bar all over your TikTok feed, CNN, ‏2024-06-19 (באנגלית)
↑  Ilgar, Oyku (2024-12-12). "How The Dubai Chocolate Sensation Is Creating A Supply Chain Strain". Forbes. נבדק ב-2024-12-21.
↑  Michollek, Nadine (10 בדצמבר 2024). "Trending treat 'Dubai chocolate' — but who owns the name?". dw.com. Deutsche Welle. נבדק ב-16 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Cairns, Rebecca (18 ביוני 2024). "Meet the woman behind Dubai's viral super-chunky chocolate bar". edition.cnn.com. CNN. נבדק ב-16 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Carstensen, Linda (7 בנובמבר 2024). "Falstaff Exclusive: An Interview with Sarah Hamouda, Creator of Dubai Chocolate". falstaff.com. Falstaff. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Can't Get Knafeh of It': Viral 'Dubai Chocolate' sparks global craze fueled by social media". jpost.com. The Jerusalem Post. 26 בנובמבר 2024. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Weiss, Sabrina (23 באוגוסט 2024). "A 'Dubai Chocolate Bar' Is Going Viral on TikTok — How the Green Filling Is Made and Where to Find It in the U.S." people.com. People magazine. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What's behind the viral 'Dubai chocolate' craze". trtworld.com. TRT World. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dubai-inspired luxury: Lindt's limited-edition chocolates are selling for incredible prices on the secondary market". trademagazin.hu. 22 בנובמבר 2024. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Specks, Tim (10 בנובמבר 2024). "Dubai-Schokolade aus Luxus-Mercedes geklaut". bild.de (בגרמנית). Bild. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Schmuggel mit Dubai-Schokolade aufgeflogen" (בגרמנית). Der Spiegel. 8 בדצמבר 2024. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Weil am Rhein: Mann will 45 Kilogramm Dubai-Schokolade nach Deutschland schmuggeln". swr.de (בגרמנית). Südwestrundfunk. 21 בנובמבר 2024. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dietrich, Pauline (11 בדצמבר 2024). "Muss "Dubai-Schokolade" aus Dubai kommen?". lto.de (בגרמנית). Legal Tribune Online. נבדק ב-16 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Markenstreit um Dubai-Schokolade: Deutscher Importeur mahnt Hersteller Lindt ab". businessinsider.de (בגרמנית). Business Insider. 8 בדצמבר 2024. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ullrich, Ann-Kathrin (14 בדצמבר 2024). "Aldi und Lidl: Wegen Dubai-Schokolade! Jetzt kommt es knüppeldick". derwesten.de (בגרמנית). Der Westen. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  KooDe (2024-12-19). "Dubai Schokolade: Auffälligkeiten bei Proben". ZDF Heute (בגרמנית). נבדק ב-2024-12-29.
↑  "Hype um „Dubai-Schokolade" – Was steckt wirklich drin?". Baden-Württemberg - The Food and Animal Health Inspection Offices (בגרמנית). 19 בדצמבר 2024. נבדק ב-31 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שוקולד דובאי".
שוקולד בסגנון דובאי שנמכר בדרום קוריאה
2004 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2004  בטלוויזיה |  |
< · 2002 · 2003 — 2004 — 2005 · 2006 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2004 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

8 בפברואר – ערוץ הטלוויזיה ג'טיקס של חברת וולט דיסני מושק.
12 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה באיסטנבול שבטורקיה. בתחרות זכתה אוקראינה, עם השיר "Wild Dances" ("ריקודי פרא") בביצוע הזמרת האוקראינית רוסלנה ליז'יצ'קו.
1 בנובמבר – הפרק ה-8000 של אופרת הסבון צעירים חסרי מנוח משודר.
16 בדצמבר – הפרק ה-9000 של אופרת הסבון כל ילדיי משודר.
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-2004

בארצות הברית
22 בפברואר – משודר בארצות הברית הפרק האחרון של "סקס והעיר הגדולה".
6 במאי – משודר הפרק האחרון של "חברים" ("האחרון").
13 במאי – משודר הפרק האחרון של "פרייז'ר".
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
19 בפברואר – מילי בובי בראון, שחקנית ודוגמנית אנגלייה
3 באוקטובר – נואה שנאפ, שחקן יהודי-אמריקאי
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
8 במרץ – רוברט פסטורלי, שחקן אמריקאי (נולד ב-1954)
5 באוקטובר – רודני דיינג'רפילד, קומיקאי, שחקן, מוזיקאי וסופר יהודי אמריקאי (נולד ב-1921)
10 באוקטובר – כריסטופר ריב, שחקן, במאי קולנוע, מפיק קולנוע ותסריטאי אמריקני (נולד ב-1952)
16 באוקטובר – בסאם זועמוט, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי ממוצא ערבי (נולד ב-1951)
7 בנובמבר – הווארד קיל, שחקן קולנוע וטלוויזיה וזמר אמריקאי (נולד ב-1919)
28 בדצמבר – ג'רי אורבך, שחקן וזמר יהודי-אמריקאי (נולד ב-1935)
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

2004 בטלוויזיה בישראל
הערות שוליים

| שנים בטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דניאל גולמן

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1946 (בן 79) סטוקטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אינטליגנציה רגשית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  קולג' אמהרסט 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 www.danielgoleman.info
 
דניאל ג'יי גולמן (באנגלית: Daniel Jay Goleman; נולד ב-7 במרץ 1946) הוא פסיכולוג ועיתונאי יהודי-אמריקאי, עוסק בתחום של אינטליגנציה רגשית, אינטליגנציה חברתית, מנהיגות וחינוך. הוא כתב עבור הניו יורק טיימס במשך 12 שנים, על המח ועל מדעי ההתנהגות. הספר שלו "אינטליגנציה רגשית" היה בראש רשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס למשך שנה וחצי, והיה רב מכר במדינות רבות, ומודפס ברחבי העולם ב-40 שפות שונות.
קורות חיים

גולמן נולד בסטוקטון, קליפורניה. הוא בנם של שני מרצים יהודים בקולג'ים. גולמן קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד. ביצע פוסט-דוקטורט בהודו, ועל מסעו כתב את ספרו הראשון "The Varieties of the Meditative Experience" ב-1977 (פורסם מחדש בשם "The Meditative Mind" ב-1988).
היה עורך בכיר בכתב העת "Psychology Today" מ-1984 היה עיתונאי למדעי ההתנהגות והמוח בניו יורק טיימס.
גולמן הוציא לאור את ספרו "אינטליגנציה רגשית" ב-1996, שהפך לרב-מכר ותורגם ל-40 שפות. בספר העלה גולמן על סדר היום את המודעות לפסיכולוגיה ולרגשות של האדם כגורם עיקרי להצלחה בחיים. עד אז היה מקובל לראות באינטליגנציה קוגניטיבית ובמבחן ה-IQ כפרמטר עיקרי למדד האישיות ולהצלחה בחיים. גולמן קרא תיגר על תפיסה זו ובמידה רבה הצליח לשנותה. הוא טען שלא רק חוכמתו ותבונתו השכלית של האדם חשובות להצלחתו, אלא גם התובנות הרגשיות שלו ויחסו הרגשי כלפי עצמו וכלפי העולם. לדוגמה, בני אדם שלוקים בכעס, חרדה, דכדוך עמוק או משתתפים במערכות יחסים בעייתיות, מתקשים בחיים לא פחות ממי שניחנו במנת משכל נמוכה מהממוצע.
רעיונות דומים ביטא גולמן גם בספרו "אינטליגנציה חברתית", שיצא ב-2006.
גולמן זכה בפרסים רבים על כתיבתו, בהם פרס על הישגיו העיתונאיים מטעם אגודת הפסיכולוגים האמריקאית. היה מועמד פעמיים לפרס פוליצר.
מספריו

אינטליגנציה רגשית, הוצאת מטר, 1997.
אינטליגנציה רגשית בקריירה - קווים מנחים לטיפוח והטמעת כישורי אינטליגנציה רגשית בארגונים, הוצאת מטר.
המנהיגים החדשים - מימוש עוצמתה של האינטליגנציה הרגשית ותפקידה במנהיגות. עם ריצ'רד בויאציס ואנני מק'קי. הוצאת מטר.
רגשות הרסניים, הוצאת מודן.
אינטליגנציה חברתית, הוצאת ידיעות אחרונות, חמד, 2007. (קישור לקטעים מתוך החלק הראשון של הספר)
אינטליגנציה אקולוגית: הרגלי הצריכה שלנו והשפעתם על איכות הסביבה, הוצאת מטר, 2011. (קישור לפרק מהספר)
הערות שוליים

↑  Dan Schawbel, Daniel Goleman on the Importance of Ecological Intelligence, Forbes, ‏01Aug2012 (באנגלית)
פליפה מלו

פליפה מלו דה קראבליו (בפורטוגזית: Felipe Melo de Carvalho; נולד ב-26 ביוני 1983 בעיר וולטה רדונדה בברזיל) הוא כדורגלן  עבר ברזילאי המשחק בעמדת הקשר.
קריירה > מועדונים

מלו החל את הקריירה המקצועית שלו בשנת 2001 במדי הקבוצה הברזילאית פלמנגו, בה שיחק במשך שנתיים אך מיעט להופיע. לאחר מכן שיחק מלו במשך שנה בקרוזיירו, ולאחריה עבר לגרמיו – בשתיהן הרבה להופיע. בעונת 2004/2005, לאחר 4 שנים בברזיל, עבר מלו לאירופה, לקבוצה הספרדית מיורקה. מלו מיעט להופיע במדי הקבוצה, שיחק במשחקים ספורים בלבד, ולא הבקיע שערים. לאחר עונה עבר ממיורקה לראסינג סנטנדר, גם היא בליגה הספרדית. בסנטנדר הצליח מעט יותר ובמשך שנתיים שיחק בלמעלה מ-40 משחקים ואף הבקיע 6 שערים. לאחר עונתו השנייה רכשה את חוזהו אלמריה, אז עולה חדשה לליגת העל הספרדית. בעונתו הבודדת במדי הקבוצה הופיע מלו 39 פעמים והבקיע 7 שערים.
לאחר עונה אחת נרכש חוזהו של מלו מאלמריה על ידי הקבוצה האיטלקית פיורנטינה תמורת 8 מיליון אירו. מלו הופיע ב-29 משחקים במדי פיורנטינה והבקיע שני שערים. עם סיום עונת 2008/2009 חוזהו נרכש שוב, הפעם על ידי אחת הקבוצות הבכירות בליגה האיטלקית – יובנטוס, תמורת 20 מיליון אירו.
לקראת עונת 2011/2012 הושאל מלו לגלאטסראיי. ב-24 בנובמבר 2012, בדקה ה-90 של משחק ליגה נגד אלזיגספור, ביצע שוער גלאטסראיי פרננדו מוסלרה עבירה ברחבה והורחק. לגלאטסראיי לא נותרו חילופים ומלו עבר לשחק בעמדת השוער. הוא עצר את בעיטת הפנדל וקבוצתו זכתה בניצחון 1:0.
ב-31 באוגוסט 2015 חתם באינטר מילאנו האיטלקית עבור 3.5 מיליון אירו. ב-8 בינואר 2017 חזר לברזיל לאחר 12 שנה וחתם באלופה פלמיירס, והיה שותף לזכייתה באליפות ברזיל בשנת 2018.
בשנת 2022 עבר מלו לפלומיננסה, ובשנת 2023 זכה מלו איתם בגביע הליברטדורס, בשנת 2024 שוחרר מהקבוצה.
קריירה > נבחרת ברזיל

מלו החל להופיע במדי נבחרת ברזיל בשנת 2009. הופעתו הראשונה הייתה במסגרת משחק ידידות בין נבחרתו לנבחרת איטליה בכדורגל. במהלך השנה המשיך מלו להופיע במדי הנבחרת במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2010, בהם הבקיע את שערו הראשון במדי הנבחרת, וכן במסגרת גביע הקונפדרציות 2009, בו זכה יחד עם חברי נבחרתו, ואף היה לראשון בנבחרתו להבקיע שער בטורניר.
במונדיאל 2010, במשחק רבע הגמר של נבחרת ברזיל מול נבחרת הולנד, בישל מלו לרוביניו את שער היתרון 1:0 לברזיל בדקה ה-10, אבל בדקה ה-53 הבקיע שער עצמי, ובדקה ה-73 אף הורחק על ידי השופט נישימורה לאחר עבירה שביצע על אריאן רובן. בסופו של דבר המשחק הסתיים בניצחון 2:1 של הולנד והביא להדחתה של ברזיל מהמונדיאל. יש שראו במלו את אחד האחראים להפסד ולהדחה.
הערות שוליים

↑  Arsenal target Felipe Melo | inside World Soccer, www.insideworldsoccer.com
↑  הקשר הברזילאי פליפה מלו חתם ביובנטוס, באתר ONE‏, 8 ביולי 2009
↑  ‏סרט טורקי: מלו הדף פנדל בדקה ה-90. צפו, באתר ynet, 24 בנובמבר 2012
↑  "Melo’s temper comes at great cost for Brazil", National Post
↑  "World Cup 2010: Ronaldo Tells Felipe Melo - Don't Come Back To Brazil" Peace FM Online
| נבחרת ברזיל – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 ז'וליו סזאר •  2 מאייקון •  3 לוסיו •  4 חואן •  5 פליפה מלו •  6 באסטוס •  7 אלאנו •  8 ז'ילברטו סילבה •  9 לואיס פביאנו •  10 קאקה •   11 רוביניו •  12 גומש • 13 דניאל אלבס •  14 לואיזאו • 15 טיאגו סילבה • 16 ז'ילברטו • 17 ז'וזואה • 18 רמירס • 19 ז'וליו בפטיסטה • 20 קלברסון • 21 נילמר • 22 דוני • 23 גראפיטה • מאמן: דונגה |  1 ז'וליו סזאר •  2 מאייקון •  3 לוסיו •  4 חואן •  5 פליפה מלו •  6 באסטוס •  7 אלאנו •  8 ז'ילברטו סילבה •  9 לואיס פביאנו •  10 קאקה •   11 רוביניו •  12 גומש • 13 דניאל אלבס •  14 לואיזאו • 15 טיאגו סילבה • 16 ז'ילברטו • 17 ז'וזואה • 18 רמירס • 19 ז'וליו בפטיסטה • 20 קלברסון • 21 נילמר • 22 דוני • 23 גראפיטה • מאמן: דונגה | ברזיל |
בני מר

ערך זה עוסק במתרגם ועורך ישראלי. אם התכוונתם לקצין צה"ל, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1971 (בן 54 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  בנימין מאיירסדורף 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, האוניברסיטה הפתוחה 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 פרסים והוקרה:  פרס מנדלי מוכר ספרים (2015) 
 
בני מֵר (Mer; בנימין מאיירסדורף; נולד ב-1971 בתל אביב) הוא סופר, עורך, מתרגם מיידיש ועיתונאי ישראלי. ערך, בין השאר, את המוסף "ספרים" בעיתון "הארץ" ואת כתב העת "דווקא", המוקדש ל"ארץ יידיש ותרבותה" בחסות בית שלום עליכם בתל אביב.
קורות חייו

בני מר נולד במשפחה דתית-לאומית וזכה לחינוך תורני. עד גיל הבר מצווה חי בתל אביב, אחר כך עבר עם משפחתו לבני ברק, והשלים שם את לימודיו בבית ספר תיכון ובישיבה תיכונית. עם חזרתו לתל אביב, למד באוניברסיטה הפתוחה והשלים לימודי יידיש בחוג ליידיש באוניברסיטה העברית בירושלים.
בני מר החל את דרכו הספרותית כמבקר אמנות, ופרסם שורה של מאמרי ביקורת, על ספרות בעיקר. בתוך כך גם החל לפרסם תרגומים מיידיש ומצרפתית. בשנת תשע"ה-2015 זכה בפרס מנדלי מוכר ספרים. בשנת תשפ"ב-2022 זכה בפרס מפעל חיים של הרשות הלאומית לתרבות היידיש.
ספריו

רוב הלילות, נובלה ושני סיפורים, תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2002.
סמוצ'ה: ביוגרפיה של רחוב יהודי בוורשה, ירושלים, הוצאת מאגנס, 2018.
המועדים, תל אביב, הוצאת אפרסמון וה-21, 2022.
נוצת הזהב, בני ברק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2025.
כמו כן פרסם סיפורים קצרים במוספי התרבות ובאנתולוגיות של סיפורת צעירה.
ספריו > מתרגומיו

זכרונותיו של מטורף, מאת גוסטב פלובר, מצרפתית, הוצאת כרמל, ירושלים, 2001.
עירם של האנשים הקטנים, מאת שלום עליכם, מיידיש, פרוזה, תל אביב, 2005.
מלכה לוקר - שירים, מהדורה דו לשונית, עם תרגומים לעברית מאת אביגדור המאירי, שמשון מלצר ובני מר, תל אביב, 2005.
היומן של הרמן קרוק, מיידיש, יומנו של הרמן קרוק שנכתב, הוסתר ונתגלה בגיטו וילנה. יד ושם, ירושלים.
לעמעלע, מיידיש, אלבום מאת חוה אלברשטיין, 2006.
אף על פיל: אוצר שירי ילדים מיידיש, איורים: מיכל אריאלי, כתר, 2012.
חרוזים שחורים: אוטוביוגרפיה מדומיינת, מאת אברהם סוצקבר, מיידיש, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2015.
מנחם-מנדל, מאת שלום עליכם, מיידיש, עולם קטן, 2016.
מבעד לעינית השען, מאת אלכסנדר שפיגלבלט, כרמל 2017.
יומן לאחור, מאת בונים הלר, פרויקט בן-יהודה 2020.
מסעות בשביס בארץ ישראל, מאת יצחק בשביס-זינגר, בלימה 2021.
זר שלגים: מבחר משירת יידיש, אפרסמון וה-21, 2021.
ורשה היהודית, מאת משה זונשיין, כרמל 2022.
הערות שוליים

↑  מיה סלע, פרס מנדלי מוכר ספרים יוענק לבני מר, באתר הארץ, 15 ביולי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298605105171  PLWABN: 9810595974905606  BnF: cb15065725k (data)  GND: 1187969621  ISNI: 0000 0000 6661 3417  LCCN: no2002112878  SUDOC: 131370499  VIAF: 27353226   WorldCat (עם VIAF): 27353226
יחזקאל פוגל

| --- | --- |

 לידה:  23 ביוני 1946 (בן 78) טרנסילבניה, רומניה 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא נחלים  ישיבת חברון כנסת ישראל  מכון אריאל 
 השקפה דתית:  יהדות 
 פרסים והוקרה:  פרס ירושלים לעבודות תורניות מצטינות, פרס ד"ר יעקב הרצוג, עיטור יקיר ירושלים
 
הרב יחזקאל אריה פוגל (נולד ב-23 ביוני 1946) הוא רב חרדי וחלוץ בתחום האקדמיה החרדית, שהקים את מכללת מבח"ר (מכללת בני ברק החרדית) בשנת 2000. כיום מכהן כיושב ראש הקמפוסים החרדיים של הקריה האקדמית אונו ובעבר שימש כמנהלם. היה בין מקימי המרכז החרדי להכשרה מקצועית (לא אקדמי), המוסד הראשון להכשרה מקצועית לגברים חרדים, שהוקם בשנת 1996 ומנהלו הראשון. כמו כן, הקים את מכון מג"ן לנשים, וכן את "מסילה", בית הספר להכשרת הנדסאים, הראשון למגזר החרדי. כמו כן, ניהל את מוסדות אריאל - הארי פישל, ושימש כמנהל של מכון ירושלים.
ביוגרפיה

יחזקאל אריה פוגל נולד בעיירה רומולי, בחבל ארץ טרנסילבניה שברומניה, לאביו מנחם מנדל, ולאימו פסיה רחל, בת למשפחה מצאצאי הרב יחזקאל פנט בעל ה"מראה יחזקאל", והוא קרוי על שמו. בשנת 1958, בהיותו בן שתים עשרה, עלה עם משפחתו לישראל. למד בישיבה התיכונית נחלים, ולאחר מכן בישיבת חברון בירושלים ובמכון להכשרת רבנים ודיינים "הארי פישל". כיהן כרב קהילה בפילדלפיה, וכן שימש כרב צבאי בצה"ל.
ב-2017 העניקה לו עיריית ירושלים את התואר יקיר ירושלים, בין השאר על פועלו כחלוץ בתחום האקדמיה החרדית: ”על הנחת התשתית להכשרה אקדמית ומקצועית לאוכלוסייה החרדית ועל הוצאה לאור של ספרות תורנית עשירה ומגוונת”.
ביוגרפיה > פעילות קהילתית וספרותית-תורנית

הרב פוגל הוסמך לרבנות על ידי הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב יחזקאל סרנא והרב יצחק יעקב וכטפויגל ושימש כרב קהילת "אוהל יעקב" בפילדלפיה, פנסילבניה, בשנים 1972-1978 ולאחר מכן כרב צבאי בקבע כרב בה"ד 4 בבית אל, בשנים 1978–1981.
בשנת 1982 החל לנהל את קריית החינוך באשדוד, שנתמך על ידי הפילנתרופ זאב וולפסון מטרת מוסד זה הייתה להעניק לנערים ממשפחות בעלות רקע מסורתי ומעמד סוציו-אקונומי נמוך, חינוך תורני וכללי ברמה גבוהה, ובשכר לימוד נמוך ביותר. כמו כן, הקים באותה תקופה, את האולפנה הביו-טכנולוגית לבנות באשדוד.
בשנת 1986 החל לכהן כמנכ"ל מוסדות אריאל-הארי פישל בנשיאותו של הרב שאר ישוב כהן הרב הראשי לחיפה.
לאחר פרישתו ממכון אריאל בשנת 1993 עבד זמן קצר כמנכ"ל מכון ירושלים.
עסק במחקר תורני: באנציקלופדיה "תורה שלמה" וכן במפעל התורני "הלכה פסוקה". כמו כן, חקר ופרסם לראשונה כתבי יד של "תוספות תלמידי רבנו פרץ" על מסכת מכות וכן ההדיר את המכונה "תוספות שנץ" על מסכת מכות. כמו כן ערך את סדרת "מקראות תמימות" - פירושי חז"ל על הנ"ך, בהוצאת מכון "יחדיו". בתקופתו כמנכ"ל מכון אריאל, עמד בראש המערכת של המפעל התורני "רש"י השלם על החומש", שיצא לאור על ידי מכון אריאל. על מאמרו המחקרי "מערכות האש על המזבח בבית המקדש" זכה ב"פרס ירושלים לעבודות תורניות מצטיינות" לשנת 1971. בשנת 2017 הוציא לאור ספר "המלאכה, העבודה והאומנות במשנת חז"ל לאור תורתם של ראשונים ואחרונים", בהוצאת מכון יחדיו, המקיף את נושא העבודה והמלאכה ביהדות לאור השקפתם והנהגתם של חז"ל.
ביוגרפיה > הדפסת התלמוד הבבלי מחדש

המסכת הראשונה של התלמוד הבבלי הודפסה לראשונה בשנת 1492 בעיר טולדו שבספרד ובשנת 1520 הודפס לראשונה התלמוד בשלמותו על ידי דניאל במברג בדפוס שנצינו בוונציה ומאז הודפס בערים שונות ברחבי אירופה.. בפעם האחרונה הודפס התלמוד בצירוף פירושים רבים בדפוס האלמנה והאחים ראם בעיר וילנא בשנת 1880. מהדורת דפוס זו התקבלה בנוסחתה ובעיצובה עלי ידי רוב קהילות ישראל בעולם. בעקבות השמדת לוחות ההדפסה של המהדורה הנ"ל על ידי הנאצים בשואה, החלו להדפיס את התלמוד באמצעות צילום של מהדורת דפוס וילנא.
בשנת תשנ"ג (1993) הגה הרב פוגל את הרעיון להדפיס את התלמוד מחדש בדפוס (שאינו מהדורת צילום של דפוס ווילנא),, ולראשונה בארץ ישראל, ואכן בשנת תשנ"ה (1995) יצאה המסכת ראשונה (קידושין) של התלמוד, על ידי מכון "יחדיו" שהרב פוגל עמד בראשותו. בשנת תשנ"ז (1997) הצטרף למיזם המו"ל אהרן בלום והודפס התלמוד כולו.. בשנת תשס"ה הוציא הרב שטיינזלץ את הש"ס "המתורגם והמבואר", עם עמודי התלמוד של מהדורת ארץ ישראל.
ספריו וחיבוריו

מערכות האש על המזבח בבית המקדש מופיע בתוך קובץ "תחומין" כרך ט' (מחקר תורני זוכה פרס ירושלים לתרבות תורנית)
תוספות רבנו פרץ על מסכת מכות בהוצאת מכון הארי פישל
תוספות "שנץ" על מסכת מכות, בהוצאת מכון הארי פישל
המלאכה, העבודה והאומנות במשנת חז"ל - על פי תורתן של ראשונים ואחרונים, בהוצאה מכון יחדיו
משפחתו

פוגל היה נשוי לאמרמה, בתו של הרב מרדכי הכהן.
לקריאה נוספת

דוד זולדן, החלוץ, פרק בספרו "החרדים החדשים". (פרק זה עוסק בפועלו של הרב פוגל)
הערות שוליים

↑  שלמה פיוטרקובסקי, פורסמו שמות יקירי ירושלים לשנת תשע"ז, באתר ערוץ 7, 24 בינואר 2017.
↑  על פרסום מחקר תורני:: מערכות האש על המזבח בבית המקדש.
↑  הרב פוגל - מנהל הקמפוס בקריה האקדמית, באתר ערוץ 7, 12 במאי 2004; ספיר פרץ, ‏הזוכה ב"אות גלובס": הקריה האקדמית אונו-הקמפוס החרדי, באתר גלובס, 7 ביוני 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313064705171  LCCN: no94000888  VIAF: 17364114   WorldCat (עם VIAF): 17364114 
עמוד השער מסכת קידושין מהדורת "ארץ ישראל" תשנ"ה (1995)
הרב פוגל (במרכז) מארח את ראש הממשלה דאז בנימין (ביבי) נתניהו, באירוע של המרכז החרדי, (משמאל) ראש עיריית בני ברק דאז הרב מרדכי (מוט'לה) קרליץ, מאחור עומד חה"כ יעקב אשר
הרמטכ"ל רא"ל גבי אשכנזי בקמפוס החרדי אונו, יחד עם סטודנטים חרדים. מצד שמאל, רנן הרטמן מייסד ומנכ"ל הקריה, באמצע הרמטכ"ל, ובצד ימין הרב פוגל
מועצה אזורית הר חברון

בית הספר האזורי בסוסיא
בניין ישיבת עתניאל המהווה מוקד מרכזי ביישוב
המועצה האזורית הר חברון הממוקמת בדרום מערב יהודה (מחוז יהודה ושומרון) קיבלה מעמד מוניציפלי בשנת 1982.
המועצה כוללת 17 התנחלויות ומספר מאחזים, בהם יישובים קהילתיים, חילוניים, דתיים, ושיתופיים-חקלאיים. ממוצע המרחקים בין כל יישובי המועצה הוא 37.8 ק"מ. במועצה 13 חברים ובראשם עומד אלירם אזולאי.

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים במועצה אזורית הר חברון 11,904 תושבים, מתוכם 11,827 תושבי ישראל (מקום 166 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 91.3%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 10,068 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
גאוגרפיה

בדומה לשאר המועצות האזוריות ביהודה ושומרון, שטח השיפוט של המועצה כולל רק את שטחי היישובים היהודיים, ללא רצף קרקעי ביניהם. ישובי המועצה נמצאים בשטח שגבולותיו הם המועצה האזורית גוש עציון בצפון, המועצה המקומית מיתר והמועצה האזורית בני שמעון בדרום, המועצה האזורית תמר במזרח, והמועצה אזורית מטה יהודה במערב. בשטח זה עובר קו פרשת המים הארצי.
שטח המועצה האזורית חופף את הנפה הגדולה ביותר של הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון, נפת חברון, ובתוכו נמצאות שתי רשויות עצמאיות: קריית ארבע והיישוב היהודי בחברון.
יישובי המועצה

| מספר | יישוב | סוג | מס' תושבים | שנת הקמה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אדוריים | מאחז | 24 משפחות | 2016 |
| 2 | אביגיל | יישוב קהילתי | 60 משפחות | 2001 (2023) |
| 3 | אדורה | יישוב קהילתי | 534 | 1982 |
| 4 | אשכולות | יישוב קהילתי | 635 | 1982 |
| 5 | בית חגי | יישוב קהילתי | 863 | 1984 |
| 6 | בית יתיר | מושב שיתופי | 796 | 1983 |
| 7 | טנא עומרים | יישוב קהילתי | 1,094 | 1983 |
| 8 | כרמל | מושב שיתופי | 632 | 1981 |
| 10 | נגוהות | יישוב קהילתי | 637 | 1982 |
| 11 | ליבנה | יישוב קהילתי | 468 | 1989 |
| 12 | מעון | מושב | 592 | 1981 |
| 13 | מעלה חבר | יישוב קהילתי | 622 | 1982 |
| 14 | סוסיא | יישוב קהילתי | 1,572 | 1983 |
| 15 | סנסנה | יישוב קהילתי | 852 | 2002 |
| 16 | עשהאל | יישוב קהילתי | 100 משפחות | 2001 |
| 17 | עתניאל | יישוב קהילתי | 1,016 | 1983 |
| 18 | שמעה | יישוב קהילתי | 1,015 | 1992 |
| 19 | תלם | יישוב קהילתי | 581 | 1982 |