סלע ירח

אנורתוציט, סוג של סלע המורכב כולו מפלגיוקלז, סוג של פצלת השדה. אבן זו הובאה מהירח בטיסת אפולו 16 מרמת הירח בקרבה ל"מכתש דקארט". אבן זו מוצגת כיום במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע שבוושינגטון הבירה.
סלע בראשית, הובא בטיסת אפולו 15
סלע ירח הוא מונח המתאר סלע שנוצר על הירח. בהשאלה משמש הביטוי לתיאור כל סוג של חומר שמקורו בלבנה שנאסף במהלך המחקר של הירח.
יש כיום שלושה מקורות לסלעי ירח על כדור הארץ:
סלעים שנאספו תוך כדי הטיסות המאוישות לירח של תוכנית אפולו האמריקנית.
דגימות שהוחזרו בטיסות הבלתי מאוישות לירח של תוכנית לונה הסובייטית.
סלעים שהועפו מפני הירח בעת פגיעת מטאוריט ונפלו על כדור הארץ כמטאוריט ממקור ירחי.
במהלך שש טיסות אפולו בהן התבצעה נחיתה על הירח נאספו 2,415 דגימות במשקל כולל של 382 קילוגרם, רובם על ידי טיסות אפולו 15, אפולו 16, ואפולו 17. שלושת רכבי החלל הסובייטיים מסדרת לונה חזרו לכדור הארץ עם 326 גרם נוספים. מעל 90 מטאוריטים ממקור ירחי נמצאו על פני כדור הארץ (נכון לסוף 2006) ומשקלם הכולל מעל ל-30 קילוגרם.
משלחות אפולו אספו את סלעי הירח בעזרת מגוון כלים, כולל פטישים, מגרפות, כפות דלייה, מלקחיים ו"שפופרות ליבה" (צינורות המוחדרים לקרקע על מנת לאסוף דגימות). רוב הדגימות צולמו בטרם נאספו על מנת לתעד את המצב שבו נמצאו. הדגימות הונחו בתוך שקיות דגימה ואלו הונחו בתוך "מכל דגימה לתנאי סביבה מיוחדים" שנועד להגן על הדגימות מפני זיהומים בעת החזרה לכדור הארץ.
האסטרונאוט-הגאולוג האריסון שמיט בוחן סלע גדול במהלך משימת אפולו 17 על הירח.
בעזרת מדידות שנעשו בשיטת התיארוך הרדיומטרי התברר כי הסלעים שנאספו מפני הירח הם בדרך כלל עתיקים מאוד בהשוואה לסלעים הנאספים מפני כדור הארץ. גילם נע בין 3.2 מיליארד שנים בדגימות הבזלת שנאספו במכתשים הגדולים ועד 4.6 מיליארד שנים ברמות הירח, והם מייצגים אם־כך את התקופה הבראשיתית של היווצרות מערכת השמש.
| משלחת לירח | דגימה שהוחזרה |
| --- | --- |
אפולו 11: 22 קילוגרם
אפולו 12: 34 קילוגרם
אפולו 14: 43 קילוגרם
אפולו 15: 77 קילוגרם
אפולו 16: 95 קילוגרם
אפולו 17: 111 קילוגרם
לונה 16: 101 גרם
לונה 20: 55 גרם
לונה 24: 170 גרם
לדגימות הסלע יש מאפיינים דומים מאוד לסלעים על פני כדור הארץ, בייחוד בכמויות האיזוטופים של החמצן. אך סלעים שמקורם בירח מכילים פחות ברזל יחסית לסלעים של כדור הארץ, חומרים נדיפים כדוגמת אשלגן ונתרן מצויים בהם בכמויות זעירות ואין בהם בכלל מים.
בין המינרלים החדשים שנמצאו על הירח מצוי ה"ארמאלקוליט", הקרוי על שם שלושת האסטרונאוטים מטיסת אפולו 11 (הראשונה שנחתה על הירח): ארמסטרונג, אולדרין, וקולינס.
מקום האחסון העיקרי לסלעי הירח מתוכנית אפולו הוא ב"בניין דגימות הירח" שבמרכז החלל ע"ש ג'ונסון ביוסטון שבטקסס. למטרות גיבוי מאוחסן אוסף קטן של דגימות בבסיס חיל האוויר ברוקס שבסן אנטוניו, טקסס. רוב הסלעים מאוחסנים בחנקן על מנת לשמור עליהם מפני לחות. הטיפול בהם מתבצע בצורה בלתי ישירה באמצעות מכשירים מיוחדים.
לסלעי ירח שנאספו במהלך המשלחות לירח אין כיום מחיר. ב-1993 נמכרו שלושה רסיסים במשקל של 0.2 גרם מטיסת לונה 16 במחיר של 442,500 דולר. ב-2002 נגנבה מ"בניין דגימות הירח" כספת שהכילה כמויות זעירות של דגימות מהירח וממאדים. הדגימות הגנובות אותרו והוחזרו לבעליהם, וב-2003 העריכה נאס"א את ערכם של הדגימות במשפט שנערך לגונבים במיליון דולר לכל 285 גרם של חומר. סלעי ירח בצורת מטאוריטים שמקורם בירח הם יקרים, מבוקשים על ידי אספנים פרטיים ומתנהל בהם מסחר ער.
כמה מאות דגימות זעירות הורכבו על כן בתוך מכלים וניתנו במתנה לממשלות ולמושלי מדינות בארצות הברית, וכן חלק מדגימות אלה מוצגות בתערוכות (אחת מדגימות אלו הגיעה באופן זמני לתערוכה בישראל). לפחות אחת מדגימות אלו נגנבה מאוחר יותר, נמכרה ואחר כך הוחזרה לבעליה. דגימות אחרות נשלחו למוזיאונים נבחרים, ביניהם המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע ומוזיאון האוויר והחלל הלאומי בוושינגטון הבירה, "מרכז החלל והקוסמוספרה של קנזס", ומרכז המבקרים במרכז החלל קנדי שם מאפשרים למבקרים לגעת ב"חתיכה מן הירח", למעשה סלע ירח קטן בתוך עמוד בטון המותקן במרכז כספת דרכה עוברים המבקרים. על פי נאס"א כ-295 קילוגרם מתוך ה-382 קילוגרם המקוריים של דגימות שהובאו מן הירח מצויים עדיין במצבם המקורי בכספת שבמרכז החלל ע"ש ג'ונסון. מעט אבק ירח נאסף על ידי עובד של יצרנית מצלמות שוודית האסלבלד בעת שניקה את אחת המצלמות לאחר חזרה מטיסה.