stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תסמונת קרצינואידית
אבחנה > הדמיה

עבור מציאת של נגעים ראשוניים וגרורות כאחד, ההדמיה הראשונית היא בבדיקות הדמיה מיוחדות המשתמשות בתכונה נוספת של התאים הנוירואנדוקריניים - ביטוי קולטנים לסומטוסטטין. שיעורי הזיהוי החציוניים עם בדיקה זו הם כ-89%, בניגוד לטכניקות הדמיה אחרות כמו סריקת CT ו-MRI עם שיעורי זיהוי של כ-80%.
בדרך כלל, בבדיקת CT נראה שינוי דמוי עכביש/סרטן במזנטריה עקב הפיברוזיס משחרור הסרוטונין. בדיקת F-FDG PET/CT אשר מעריכה את חילוף החומרים המוגבר של גלוקוז, עשוי גם לסייע באיתור הנגע הקרצינואידי או בהערכת גרורות.
אבחנה > מיקום הגידול

מציאת מיקום הגידול עשויה להיות קשה ביותר. [דרוש מקור] בליעת בריום ובדיקת מעקב של המעי עשויות להראות לעיתים את הגידול. צורה נוספת של לוקליזציה של גידול היא האוקטרוסקן. חומר מעקב של אינדיום 111 מוזרק לווריד ואז הגידולים סופגים החומר ונראים בסורק. רק הגידולים סופגים את חומר הסומטוסטטין אינדיום 111 מה שהופך את הסריקה ליעילה ביותר.
אפשרויות טיפול

להקלה סימפטומטית של תסמונת קרצינואיד: [דרוש מקור]
נוגדי הורמני גדילה (אוקטראוטיד) -אנלוג לסומטוסטטין שמפחית את הפרשת הסרוטונין על ידי הגידול, ובאופן משני, מקטין את תוצר הפירוק של סרוטונין (5-HIAA)
טלוטריסטאט אתיל יחד עם אנלוגי סומטוסטטין בחולים שאינם מגיבים למונותרפיה אנלוגית סומטוסטטין. זהו מעכב טריפטופן הידרוקסילאז ומפחית את ייצור הסרוטונין.
טיפול ברדיונוקלידים לקולטן פפטיד (PRRT) עם לוטיציום-177, איטריום-90 או אינדיום-111 המסומן כאוקטרוטאט יעיל ביותר
Cyproheptadine (תרופה אנטי-היסטמינית עם השפעות אנטי- סרטונרגיות)
טיפול חלופי למטפולים מתאימים:
כריתה כירורגית של גידול וכימותרפיה
כימותרפיה אנדווסקולרית, כימואמבוליזית, ממוקדת המועברת ישירות לכבד באמצעות צנתרים מיוחדים המעורבים עם חרוזים תסחיפים (חלקיקים החוסמים כלי דם), המשמשים לחולים עם גרורות בכבד .
אפשרויות טיפול > אי ודאות

קשה לקבוע את התקדמות המחלה מכיוון שהמחלה יכולה לשלוח גרורות בכל מקום בגוף ויכולה להיות קטנה מכדי להזדהות עם כל טכנולוגיה עדכנית.
פרוגנוזה

הפרוגנוזה משתנה מאדם לאדם. הפרוגנוזה נעה בין 95% הישרדות של 5 שנים למחלה מקומית ל-80% הישרדות של 5 שנים עבור אלו עם גרורות בכבד. זמן ההישרדות הממוצע מתחילת הטיפול באוקטריאוטיד עלה לכ-12 שנים.
ראו גם

כבד
מעיים
סרטן (מחלה)
תסמונת סרוטונין
לקריאה נוספת

Kvols, L. K., Moertel, C. G., O'Connell, M. J., Schutt, A. J., Rubin, J., & Hahn, R. G. (1986). Treatment of the malignant carcinoid syndrome. New England Journal of Medicine, 315(11), 663-666.
Mabvuure, N., Cumberworth, A., & Hindocha, S. (2012). In patients with carcinoid syndrome undergoing valve replacement: will a biological valve have acceptable durability?. Interactive cardiovascular and thoracic surgery, 15(3), 467-471.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19  Pandit, S; Annamaraju, P; Bhusal, K (בינואר 2020). Carcinoid Syndrome. PMID 28846309. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Shields, Thomas W.; LoCicero, Joseph; Reed, Carolyn E.; Feins, Richard H. (2009). General Thoracic Surgery (באנגלית). Lippincott Williams & Wilkins. p. 1540. ISBN 978-0-7817-7982-1.
↑  Norton, Jeffrey; Bollinger, R. Randall; Chang, Alfred E.; Lowry, Stephen F. (2012). Surgery: Basic Science and Clinical Evidence (באנגלית). Springer. p. 852. ISBN 978-3-642-57282-1.
↑  "Carcinoid syndrome: a statistical evaluation of 748 reported cases". Journal of Experimental & Clinical Cancer Research. 18 (2): 133–41. 1999. PMID 10464698.
1 2  Anezka C. Rubin de Celis Ferrari, João Glasberg, Rachel P. Riechelmann, Carcinoid syndrome: update on the pathophysiology and treatment, Clinics 73, 2018-08-20 doi: 10.6061/clinics/2018/e490s
↑  Papaliodis, Dean, et al.
↑  "The biological hallmarks of ileal carcinoids". European Journal of Clinical Investigation. 41 (12): 1353–60. 2011. doi:10.1111/j.1365-2362.2011.02537.x. PMID 21605115.
↑  "FDA Approves Xermelo for Carcinoid Syndrome Diarrhea" (באנגלית). U.S. Food and Drug Administration. 28 בפברואר 2017. נבדק ב-1 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Xermelo (telotristat ethyl) Tablets, for Oral Use. Full Prescribing Information" (PDF). Lexicon Pharmaceuticals, Inc. 8800 Technology Forest Place. The Woodlands, TX 77381. נבדק ב-1 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  S.-M. Sjöblom, Clinical Presentation and Prognosis of Gastrointestinal Carcinoid Tumours, Scandinavian Journal of Gastroenterology 23, 1988-01-01, עמ' 779–787 doi: 10.3109/00365528809090760
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תסמונת הקרצינואיד.
סרוטונין
אתר ראשוני של סרטן קרצינואיד במעיים; אתרים משניים נראים גם על המזנטרה
המצור על ויקסבורג

המצור על ויקסבורג (באנגלית: Siege of Vicksburg), אשר נערך בין 18 במאי ל-4 ביולי 1863, היה השלב האחרון של מערכת ויקסבורג אשר התרחשה בזירה המערבית של מלחמת האזרחים האמריקנית. מייג'ור גנרל יוליסס גרנט מן האיחוד וארמיית הטנסי שלו צלחו את המיסיסיפי ודחקו בסדרת תמרונים את ארמיית המיסיסיפי של הקונפדרציה בראשות לוטננט גנרל ג'ון ק' פמברטון אל עמדות הגנה סביב עיר המבצר ויקסבורג (אנ').
עיר המבצר ויקסבורג הייתה המאחז החשוב האחרון של הקונפדרציה על נהר המיסיסיפי; לכן, נפילתה בידי האיחוד השלימה את החלק השני של התוכנית האסטרטגית של האיחוד - תוכנית אנקונדה למצור ימי על הקונפדרציה. לאחר ששתי התקפות גדולות (ב-19 ו-22 במאי) על ביצורי הקונפדרציה נהדפו תוך ספיגת אבדות כבידות, החליט גרנט להטיל מצור על העיר, החל ב-25 במאי. ללא תגבורת, אספקה שנגמרה כמעט כליל, ולאחר שהחזיקו מעמד יותר מ-40 יום, נכנעו המגינים ב-4 ביולי.
סיומה המוצלח של מערכת ויקסבורג פגע ביכולתה של הקונפדרציה להמשיך במאמץ המלחמה שלה. מספר היסטוריונים – לדוגמה: מייקל באלארד – טוענים שהקרב המכריע במערכה היה קרב צ'מפיון היל, משום שניצחון כוחות האיחוד בקרב, הפך את הניצחון במצור שבא בעקבותיו לבלתי נמנע. בעקבות נפילת ויקסבורג (ביחד עם כניעת פּוֹרט האדסון ב-9 ביולי) הושלמה השתלטות כוחות האיחוד על נהר המיסיסיפי לכל אורכו.
כניעת כוחות הקונפדרציה ב-4 ביולי, נחשבת לעיתים, ביחד עם התבוסה שנחל גנרל רוברט א. לי בקרב גטיסברג מידיו של מייג'ור גנרל ג'ורג' מיד ונסיגתו שהחלה באותו יום, כנקודת המפנה במלחמה. שליטת האיחוד בנהר המיסיסיפי בודדה את המדינות ארקנסו, לואיזיאנה וטקסס משאר חלקי הקונפדרציה, וניתקה את קווי התקשורת אל כוחות הקונפדרציה בזירה הטרנס-מיסיסיפית עד תום המלחמה.
רקע

לאחר שצלח את המיסיסיפי בברואינסבורג אשר מדרום לוויקסבורג והתקדם לצפון מזרח, ניצח גרנט בקרבות בפורט גיבסון וריימונד, וכבש את ג'קסון בירת מדינת מיסיסיפי ב-14 במאי. ניסיונו של פמברטון לבלום את התקדמות צבאו של גרנט מערבה לעבר וויקסבורג נכשל, לאחר שצבאו הובס בקרבות צ'מפיון היל (16 במאי) וגשר נהר ביג בלאק (17 במאי), אשר עלו לו באובדן יותר ממחצית הכוח עימו יצא לקראת גרנט (שלוש דיוויזיות). פמברטון ידע שהגיס של מייג'ור גנרל ויליאם שרמן התכונן לאגף אותו מצפון; הברירה הייתה בין נסיגה לבין הופעת הגיס של שרמן בעורפו. פמברטון שרף את הגשרים על נהר ביג בלאק ונסוג אל תוך ביצורי העיר ויקסבורג, בעודו אוסף בדרכו כל דבר אכיל - בהמות ויבולים.
כוחות הקונפדרציה פינו את המוצבים בהיינס בלאף, אשר שלטו על נהר יאזו, ואלה נתפסו על ידי כוחות הפרשים של הגיס של שרמן ב-19 במאי. מאותו רגע ספינות האיחוד לא היו צריכות לעבור על פני סוללות התותחים של ויקסבורג ויכלו לעגון במעלה נהר יאזו על מנת להוביל אספקה ישירות לכוחותיו של גרנט. קווי האספקה של גרנט התקצרו משמעותית; אספקה ישירה דרך נהר יאזו במקום הנתיב הקודם שעבר דרך לואיזיאנה, חצה את המיסיסיפי בגרנד גולף או ברואינסבורג ואז פנה בחזרה צפונה.
פמברטון ציפה, שגנרל ג'וזף א' ג'ונסטון, אשר פיקד על כוחות הקונפדרציה במערב, יגיע לעזרתו, אולם תקוותו נכזבה. כוחות גדולים של האיחוד צעדו לעבר ויקסבורג במטרה לכבוש אותה, תיקנו את הגשרים על נהר ביג בלאק בדרכם, וחצו אותו ב-18 במאי. בוויקסבורג נשארו שתי דיוויזיות טריות שלא ראו עדיין קרב, ועשרת אלפים ניצולים מהדיוויזיות איתן יצא פמברטון למערכה נגד גרנט. ג'ונסטון שלח הודעה לפקודו, גנרל פמברטון, וביקש ממנו להקריב את העיר ולהציל את צבאו. אולם פמברטון סרב, מכיוון שהוראה זו הייתה מנוגדת להוראת ג'פרסון דייוויס, המפקד העליון של כוחות הקונפדרציה - "להגן על ויקסבורג בכל מחיר". (פמברטון, במקור מצפון ארצות הברית, חשש כנראה גם מגינוי ציבורי אם ינטוש את ויקסבורג.)
פמברטון, בנסותו לרצות את ג'פרסון דייוויס, אשר התעקש להחזיק בוויקסבורג ופורט האדסון, וגם לרצות את ג'ונסטון, אשר חשב ששני מקומות אלה חסרי חשיבות צבאית, נלכד בתווך ונפל קורבן למערכת פיקוד מעוותת ולחוסר ההחלטיות שלו עצמו. מדוכדך מכדי לחשוב בבהירות, הוא בחר להסיג את צבאו המוכה אל תוך ויקסבורג במקום לפנות את העיר ולהמלט צפונה, היכן שיכול היה להתאושש ולהלחם שוב. כאשר בחר להכניס את צבאו אל תוך ויקסבורג, חתם פמברטון את גורלם של חייליו ושל העיר עליה התעקש להגן.
, Michael B. Ballard (2004).
הצדדים הלוחמים > האיחוד

הארמייה של טנסי בפיקוד מייג'ור גנרל יוליסס גרנט כללה במצור חמישה גייסות:
גיס IX, בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ון פארק;
גיס XIII, בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ון א' מקלירננד;
גיס XV, בפיקוד מייג'ור גנרל ויליאם שרמן;
גיס XVI (חלקי), בפיקוד מייג'ור גנרל קאדוואלדר וושברן;
גיס XVII, בפיקוד מייג'ור גנרל ג'יימס מק'פרסון.
הצדדים הלוחמים > הקונפדרציה

ארמיית מיסיסיפי בפיקוד לוטננט גנרל ג'ון ק' פמברטון, בתוך קווי המגננה של ויקסבורג, כללה ארבע דיוויזיות בפיקוד:
מייג'ור גנרל קארטר ל' סטיבנסון;
מייג'ור גנרל ג'ון ה' פורני;
מייג'ור גנרל מרטין ל' סמית';
מייג'ור גנרל ג'ון ס' בואן.
מערך ההגנה של ויקסבורג

כאשר נסוג פמברטון אל תוך ביצורי ויקסבורג עמדו לרשותו 18,500 חיילים סדירים בלבד. גרנט הביא עמו יותר מ-35,500 חיילים, וכוחות נוספים היו בדרכם אליו. אולם תוואי הקרקע והביצורים החזקים, שהוקמו סביב העיר, איזנו את היתרון המספרי של צבא הצפון, והפכו את קווי ההגנה של צבא הקונפדרציה לבלתי חדירים כמעט. אורכו של קו המגננה סביב ויקסבורג היה כ-6.5 מייל (10.4 קילומטר), והוא התבסס על שורת גבעות ותלים תלולים, עליהם נדרש הצד התוקף לטפס תחת אש. מערך ההגנה כלל שרשרת מוצבים ומצדיות בנקודות שולטות, שחוברו בסוללות עפר ותעלות קשר. לכל אורך קו ההגנה היו פזורות עמדות תותחים רבות ועמדות ירי ממוגנות. המוצבים המרכזיים במערך ההגנה, מצפון לדרום היו: פורט היל (Fort Hill), על צוק גבוה מצפון לעיר; מוצב סטוקייד (Stockade Redan), אשר שלט על הכניסה לעיר מכיוון דרך בית הקברות מצפון מזרח; מוצב לואיזיאנה ה-3 (3rd-LA Redan); המוצב "הגדול" (Great Redoubt); מוצב פסי הרכבת (Railroad Redoudt), אשר הגן על הנקודה, בה חצה קו הרכבת את מערך הביצורים סביב העיר; המבצר המרובע (פורט גארוט) (Square Fort/Fort Garrot); מוצב "הבליטה" לאורך דרך הול'ס פרי (The Salient); והמבצר הדרומי (South Fort).
הניסיונות לכבוש בסערה את וויקסבורג > המתקפה הראשונה – 19 במאי

גרנט רצה לתקוף את כוחות הקונפדרציה, שהחזיקו במתחם המבוצר של וויקסבורג, לפני שיספיקו להתארגן להגנה, והורה על ביצוע התקפה מיידית על מוצב סטוקייד ב-19 במאי. הכוח התוקף מהגיס של שרמן נתקל בקשיים רבים בהתקרבות למוצב תחת אש רובים וארטילריה עזה של המגינים, בריגדת הרגלים ה-36 ממיסיסיפי, בפיקוד בריגדיר גנרל לואיס הברט. התוקפים היו צריכים לחצות ערוץ עמוק, שהיה חסום באבטי, ואחריו תעלת מגן שעומקה כ-1.8 מטר ורוחבה כ-2.4 מטרים, ורק אז לתקוף את סוללות המגן של המוצב שגובהן היה כ-5 מטרים. ניסיון התקיפה הראשון נהדף בקלות. גרנט הורה על ריכוך ארטילרי, ובשעה 2 אחרי הצהריים יצאה הדיוויזיה של פרנסיס בלייר מהגיס של שרמן למתקפה נוספת, אולם רק חיילים מעטים הצליחו להגיע עד לתעלת המגן מתחת למוצב. ההתקפה התמוטטה תוך חילופים של מטחי אש רובים וידוי רימוני יד מצד לצד.
כישלון ההתקפה פגע במוראל חיילי האיחוד, וערער את הביטחון שצברו לאחר רצף ההצלחות, שנחלו במהלך המערכה שקדמה למצור. הם ספגו אבדות ניכרות - 157 הרוגים, 777 פצועים, ו-8 נעדרים - בעוד המגינים ספגו פחות מ-200 נפגעים. חיילי הקונפדרציה, אשר רק לפני מספר ימים נסוגו מוכים משדה הקרב, מצאו שוב את הכוח להילחם.
גרנט תכנן לערוך התקפה נוספת ב-22 במאי, אולם הפעם הכין אותה באופן יסודי יותר. נערכו סיורים מקיפים, תוכנן ריכוך ארטילרי, והיחידות המובילות צוידו בסולמות על מנת לטפס על סוללות המוצבים של הדרום. גרנט לא רצה מצור ארוך, ולכן תכנן לתקוף את ביצורי וויקסבורג עם כל כוחותיו לאורך חזית רחבה.
למרות הדיפת ההתקפה ב-19 במאי, היו חיילי האיחוד במצב רוח מרומם. חייל אחד, שראה את גרנט חולף לידו, העיר: "קרקרים" ("Hardtack"). לאחר זמן קצר צעקו כל חיילי האיחוד בסביבה: "קרקרים! קרקרים!". גרנט פנה בקור רוח אל החיילים והסביר להם שקווי האספקה מנהר יאזו נפתחו, ותוך זמן קצר יקבלו את כל צורכיהם; הצעקות התחלפו בשאגות שמחה. חיילי האיחוד קיבלו קרקרים, שעועית, וקפה בערב 21 במאי, והכל ציפו שויקסבורג תיפול למחרת.
מצור > חילופי מפקדים

אחת הפעולות של גרנט במהלך המצור הייתה ליישב את החשבון עם יריבו מקלירננד. ב-30 במאי פרסם גנרל מקלירננד הודעה מלאה שבחים עצמיים לחייליו, בה יחס לעצמו את מירב האחריות לניצחון ההולך ובא. ההודעה התפרסמה בעיתונות בצפון, בניגוד להוראות הפיקוד העליון בצבא האיחוד. גרנט חיכה שישה חודשים למעידה כזו, מאז התנגשו השניים בתחילת המערכה סביב קרב ארקנסו פוסט. הוא קיבל אישור לשחרר את מקלירננד מתפקידו עוד בינואר 1863 אולם חיכה להתגרות ברורה מצידו של מקלירננד. גרנט העביר לבסוף את מקלירננד מתפקידו ב-18 ביוני. הוא הכין את מהלכו בקפידה כה רבה עד שלמקלירננד לא נותר מענה. הפיקוד על הגיס ה-13 ניתן למייג'ור גנרל אדוארד אורד, אשר החלים מפציעה שספג בקרב גשר האטצ'י. במאי 1864 קיבל מקלירננד פיקוד על יחידה בטקסס המרוחקת.
שינוי פיקודי נוסף נעשה ב-22 ביוני. בנוסף לפמברטון בחזית, גרנט היה חייב לשים לב לכוחות הקונפדרציה בפיקוד ג'וזף א' ג'ונסטון אשר היו בעורפו. בתחילת המצור הוא הציב שתי דיווזיות ככוח חיפוי: דיוויזיה אחת בקרבת הגשר על נהר ביג בלאק, ודיוויזיה נוספת סיירה צפונה יותר עד מכניקסבורג. עד 10 ביוני גיס IX תחת מייג'ור גנרל ג'ון פארק הועבר אל גרנט. גיס זה הפך לגרעין של כוח משימה מיוחד שתפקידו היה למנוע מג'ונסטון, אשר אסף את כוחותיו בקנטון, מלהפריע למצור. שרמן קיבל את הפיקוד על כוח משימה זה, ובריגדיר גנרל פרדריק סטיל קיבל את הפיקוד על הגיס ה-XV. ג'ונסטון החל לבסוף לנוע על מנת לעזור לפמברטון והגיע לנהר ביג בלאק ב-1 ביולי, אולם דחה את המתקפה על שרמן בכמה ימים. אז כבר היה מאוחר מדי בשביל לסייע לחיל המצב בוויקסבורג, וג'ונסטון נסוג לג'קסון. בסופו של דבר רדף שרמן אחרי ג'ונסטון וכבש מחדש את ג'קסון ב-17 ביולי.
מצור > מבצעים בלואיזיאנה

לאורך כל המצור עסקו כוחות האיחוד והקונפדרציה בלואיזיאנה שממערב לנהר מיסיסיפי בפעולות סיוע למאמץ המרכזי שהתחולל ממזרח לנהר. ב-9 במאי קיבל לוטננט גנרל אדמונד קירבי סמית', מפקד הזירה הטרנס-מיסיסיפית של הקונפדרציה, טלגרף מפמברטון אשר ביקש ממנו לפעול כנגד קווי האספקה והתקשורת של גרנט במעלה נהר המיסיסיפי. באותה עת היו לגרנט בסיסי אספקה חשובים במיליקנ'ס בנד, יאנג'ס פוינט ואגם פרובידנס, כולם בגדה המערבית של המיסיסיפי בתחום אחריותו של קירבי סמית'; אולם הוא לא הבין את חשיבות וחומרת המצב שבו נמצא פמברטון. רק ביוני החליט קירבי סמית' לפעול על פי בקשתו של פמברטון, והורה למייג'ור גנרל ריצ'רד טיילור "לעשות משהו" לטובת חיל המצב בוויקסבורג. טיילור, מפקד מחוז מערב לואיזיאנה, הגה תוכנית בת שלושה מאמצים לתקיפת שלושת מצבורי האספקה של גרנט, אולם שלושתם נכשלו (ראה קרב מיליקנ'ס בנד, קרב יאנג'ס פוינט, קרב אגם פרובידנס). התקפותיו של טיילור היגיעו מאוחר מדי בכל מקרה, כיוון שביוני קווי האספקה של גרנט הוסטו כבר אל עבר נהר יאזו והסתיימו בהיינס בלאף, ובסיסים אלה היו לא יותר מבסיסי הדרכה משניים.
בתגובה לפעילות הגוברת של כוחות הקונפדרציה בלואיזיאנה ממערב למיסיסיפי החליט גרנט להפנות כוחות מחפירות ויקסבורג אל מעבר לנהר. הנוכחות שם של הדיוויזיה של מייג'ור גנרל ג'ון ג' ווקר גרמה לדאגה מיוחדת, מכיוון שהיא הייתה עלולה להתפתח לפעולה שתסייע לחייל המצב של ויקסבורג להימלט מערבה. מכיוון שכך, נשלחו חטיבת המרינס של מיסיסיפי בפיקוד אלפרד ו' אֶלֶט, וחטיבה בפיקוד ג'וסף א' מוֹאוֶור מהגיס של שרמן לעבר מיליקנ'ס בנד. מואוור ואלט שיתפו פעולה כנגד הדיוויזיה של ווקר, שהייתה ממוקמת ליד ריצ'מונד, לואיזיאנה. ריצ'מונד הייתה גם מקור אספקה חשוב וסיפקה לוויקסבורג מזון מלואיזיאנה. ב-15 ביוני הביסו אלט ומואוור את וולקר והרסו את ריצ'מונד, לואיזיאנה.
חייליו של אלט חזרו לדה-סוטו פוינט, לשון היבשה שמול ויקסבורג, ובנו שם סוללה ארטילרית שמטרתה הייתה להשמיד בית יציקה וסדנה שמיחזרה תחמושת של האיחוד שנורתה אל תוך ויקסבורג. העבודות החלו ב-19 ביוני, ובמהלכן הוצב תותח פארוט 20-פאונד בתוך צריח עשוי מברזל פסי רכבת. בית היציקה הושמד ב-25 ביוני, וביום למחרת התווסף עוד תותח לסוללה, שהמשיכה להטריד את המגינים עד כניעת חייל המצב.
פעולה נוספת בלואיזיאנה התרחשה בגודריץ' לאנדינג, ב-29 ביוני. חיילי הקונפדרציה תקפו מטע ובסיס הדרכה של האיחוד לעבדים משוחררים. חיילי הקונפדרציה הרסו את המטע ותפסו כמאה שבויים, לפני שנהדפו על ידי חייליו של אלט. פשיטות כאלה של הקונפדרציה המשיכו להטריד ולגרום נזק, אולם לא היה בהם כדי לשנות את גורל המערכה.
מצור > המכתש במוצב לואיזיאנה ה-3

בשלב מאוחר של המצור חפרו חיילי האיחוד מנהרה אל מתחת למוצב לואיזיאנה ה-3, ומילאו את המכרה ב-1000 קילוגרמים של אבק שרפה. ב-25 ביוני אחר הצהריים פוצץ המכרה; ההתפוצצות פרקה את חזית המוצב ויצרה מכתש ברוחב 12 מטר ועומק 4 מטר. מיד לאחר הפיצוץ, עוד בטרם התפזר העשן, הסתערו חיילים מהדיוויזה של לוגן מהגיס ה-XVII אל תוך המכתש והציבו על שפתו את דגל הפסים והכוכבים. חיילי הקונפדרציה תקפו את הפרצה הצרה, וקרב קשה התלקח סביב השליטה במכתש ונמשך אל תוך הלילה והבוקר שלמחרת. בבוקר החליט גרנט שההזדמנות לפריצה חלפה, והורה למקפירסון מפקד גיס XVII להסיג את חייליו לקו חפירות חדש. בניסיון הפריצה נהרגו 34 ונפצעו 209 חיילי איחוד; מהקונפדרציה נהרגו 21 ונפצעו 73 חיילים. מהמכתש שנוצר חפרו חיילי ההנדסה הקרבית של האיחוד מנהרה נוספת לכיוון דרום ומילאו אותה ב-800 ק"ג אבק שרפה. המכרה הנוסף פוצץ ב-1 ביולי אולם לא באה אחריו הסתערות רגלית. ביומיים שלאחר מכן המשיכו חיילי הנדסה קרבית של האיחוד במאמצים להרחיב את הפרצה, אולם האירועים ב-4 ביולי ייתרו כל צורך בהתקפות נוספות.
כניעה ותוצאות

ב-3 ביולי שלח פמברטון אל גרנט מכתב המבקש הפסקת אש לצורך משא ומתן על תנאי כניעה. גרנט, כפי שעשה בפורט דונלדסון, דרש בתחילה כניעה ללא תנאי. גרנט שקל את עמדתו שוב, כיוון שלא רצה להאכיל 30,000 חיילי קונפדרציה רעבים במחנות שבויים; כמו כן, העברת 30,000 שבויים למחנות בצפון הייתה עלולה להעסיק את צבאו ואת צי ספינות הנהר שלו במשך חודשים, בעוד שהוא היה זקוק להם למהלכיו הבאים. במקום כניעה ללא תנאי, הוא הציע שחרור על תנאי לכל השבויים. בהתחשב במצבם העגום, שבורים ומורעבים, הוא לא ציפה שהם ילחמו שוב; הוא קיווה שהם ישובו לביתיהם ויפיצו את קלון התבוסה ברחבי הקונפדרציה. פמברטון וחייל המצב שלו נכנעו רשמית ב-4 ביולי.
חוזה הכניעה נחתם ליד עץ אלון עתיק, "אשר נהפך היסטורי עקב האירוע." בזיכרונותיו מתאר גרנט את גורלו של עץ חסר מזל זה:
תוך זמן קצר לא נותר שריד מהגזע, שורש וענף נעלמו, החתיכות נלקחו כמזכרות ניצחון. מאז אותו עץ הניב אותו מספר של חתיכות עץ, בדמות מזכרות, כמו 'הצלב האמיתי'.
פמברטון קיווה, לא בלי סיבה, שכניעה ב-4 ביולי, יום העצמאות האמריקאי, תזכה אותו ביחס רך יותר מאת המנצחים. חיילי האיחוד אשר נכנסו לוויקסבורג הפגינו יחס הגון לחיילים והאזרחים המורעבים והביאו איתם מנות קרב, פרצו למחסני הספסרים, וחילקו אוכל ואספקה. הידיעות על נפילת ויקסבורג התפשטו לכל עבר, והיגיעו לפורט האדסון, המבצר האחרון של הקונפדרציה על המיסיסיפי, ב-7 ביולי. מבצר פורט האדסון היה נתון במצור מאז 22 במאי 7500 מגיניו מוקפים בכ-30,000 חיילי איחוד ושייטת ספינות תותחים. הידיעה על נפילת ויקסבורג הספיקה כדי לשכנע את מפקד המבצר לבקש תנאי כניעה, והמבצר נכנע ב-9 ביולי באותם תנאים כמו חייל המצב בוויקסבורג. כעת היה המיסיסיפי בשליטת האיחוד החל מקהיר, אילינוי, ועד חוף המפרץ. לינקולן הכריז:
אב המים זורם שוב ללא הפרעה אל הים.
The Father of Waters again goes unvexed to the sea.
אבדות האיחוד במצור היו 4,865 הרוגים ופצועים, ושל הקונפדרציה 32,697 (3,202 הרוגים ופצועים, ו-29,495 שבויים שקיבלו שחרור על תנאי). במהלך מערכת ויקסבורג, החל מ-29 במרץ, נהרגו ונפצעו 10,142 חיילי איחוד ו-9,091 חיילי קונפדרציה. בנוסף לשבויים, מסר פמברטון לגרנט כ-172 תותחים ו-50,000 רובים.
הניצחון האסטרטגי במערכת ויקסבורג, שהיגיע לשיא בכניעת העיר ויקסבורג לאחר מצור ממושך, היה נקודת מפנה במלחמה ואבן דרך חשובה בניצחון האיחוד במלחמה כולה. ניצחון זה גם הבטיח את מקומו של גרנט כאחד הגנרלים המהוללים בהיסטוריה הצבאית, וסלל את דרכו לפיקוד על צבאות הזירה המערבית במערכת צ'טנוגה. פרשנים רבים מסכימים עם קביעתו של גרנט:
גורל הקונפדרציה נחתם כשוויקסבורג נפלה.
מורשת

מסורת עממית טוענת שחגיגות 4 ביולי (יום העצמאות) הוחרמו בוויקסבורג עד לאחר מלחמת העולם השנייה. ההיסטוריון מייקל באלארד טוען שהסיפור מוגזם, וייתכן שהוא נובע מאופי ציון יום העצמאות בדרום באותה תקופה, שהתאפיין באירועים משפחתיים ופיקניקים, ולא בחגיגות מאורגנות ברמת העיר, המחוז, או המדינה.
שימור שדה הקרב

שדה הקרב סביב ויקסבורג מתוחזק כיום על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, כחלק מהפארק הצבאי הלאומי ויקסבורג (Vicksburg National Military Park). הפארק, אשר ממוקם בוויקסבורג, מיסיסיפי, ודלתא, לואיזיאנה (מעברו השני של נהר המיסיסיפי), מנציח גם את מערכת ויקסבורג שהובילה למצור. הפארק מכיל מבצרים משוחזרים, 1,325 מונומנטים ונקודות ציון, כ-32 ק"מ של שוחות וביצורים, דרך נוף סלולה בת 26 ק"מ, ומסלול טיול רגלי בן כ-20 ק"מ. בפארק מוצבים 144 תותחים היסטוריים, וניתן למצוא בו שימור של האונייה מחופת השריון קהיר (USS Cairo) אשר חולצה ממצולות נהר יאזו לאחר שהוטבעה ב-12 בדצמבר 1863. בגדה המערבית של המיסיסיפי כולל הפארק את תעלת גרנט (Grant's canal), שם ניסה צבא האיחוד לחפור תעלה שתאפשר לספינות לעקוף את סוללות התותחים של ויקסבורג.
לקריאה נוספת > מקורות מצוטטים

Ballard, Michael B. Grant at Vicksburg: The General and the Siege. Carbondale, IL: Southern Illinois University Press, 2013. ISBN 978-0-8093-3240-3.
Ballard, Michael B. Vicksburg, The Campaign that Opened the Mississippi. Chapel Hill: University of North Carolina Press, 2004. ISBN 0-8078-2893-9.
Bearss, Edwin C. Receding Tide: Vicksburg and Gettysburg: The Campaigns That Changed the Civil War. Washington, DC: National Geographic Society, 2010. ISBN 978-1-4262-0510-1.
Foote, Shelby. The Civil War: A Narrative. Vol. 2, Fredericksburg to Meridian. New York: Random House, 1958. ISBN 0-394-49517-9.
Gabel, Christopher R., Staff ride handbook for the Vicksburg Campaign, December 1862-July 1863. Fort Leavenworth, Kan.: Combat Studies Institute Press, 2001. OCLC 47296103.
Kennedy, Frances H., ed. The Civil War Battlefield Guide. 2nd ed. Boston: Houghton Mifflin Co., 1998. ISBN 0-395-74012-6.
Korn, Jerry, and the Editors of Time-Life Books. War on the Mississippi: Grant's Vicksburg Campaign. Alexandria, VA: Time-Life Books, 1985. ISBN 0-8094-4744-4.
McPherson, James M. ed. The Atlas Of The Civil War. Running Press; First edition, 2005. ISBN 978-0762423569.
McPherson, James M.. Battle Cry of Freedom: The Civil War Era. Oxford History of the United States. New York: Oxford University Press, 1988. ISBN 0-19-503863-0.
Shea, William L. and Winschel, Terrence J. Vicksburg is the Key: The Struggle for the Mississippi River. Lincoln, NE: University of Nebraska Press, 2003. ISBN 978-0-8032-9344-1.
Simon, John Y., ed. The Papers of Ulysses S. Grant. Vol. 8, April 1 – July 6, 1863. Southern Illinois University Press, 1979. ISBN 0-8093-0884-3.
Smith, Jean Edward. Grant. New York: Simon & Schuster, 2001. ISBN 0-684-84927-5.
National Park Service battle description
CWSAC Report Update
לקריאה נוספת > זכרונות ומקורות ראשוניים

Grant, Ulysses S. Personal Memoirs of U. S. Grant. 2 vols. Charles L. Webster & Company, 1885–86. ISBN 0-914427-67-9.
U.S. War Department, The War of the Rebellion: a Compilation of the Official Records of the Union and Confederate Armies. Washington, DC: U.S. Government Printing Office, 1880–1901.
לקריאה נוספת > בעברית

ברוס קאטון, מלחמת האזרחים האמריקנית, הוצאת משרד הביטחון, 1979.
ביאורים

↑  גרנט הגיע אל פאתי ויקסבורג ב-18 במאי, אולם פעולות מצור החלו רק ב-25 במאי
↑  קרקרים היו מרכיב מרכזי ואהוב במנות הקרב של צבא האיחוד. לאחר שבועות של אספקה לא סדירה ומזון שנאסף מן השטח אותו כבשו, השתוקקו החיילים למזון מוכר ואהוב.
↑  ג'ון מקלירננד היה פוליטיקאי מאילינוי, ללא רקע צבאי, אשר מונה לגנרל על ידי לינקולן בזכות קשריו הפוליטיים. ראה: Foote, ch. 4, sec. 3
↑  קרב גשר האטצ'י נערך באוקטובר 1862, כחלק ממערכת איוקה-קורינת', לאחר קרב קורינת' השני.
↑  שחרור על תנאי משמעו שחיילי הקונפדרציה הבטיחו לא לשאת נשק מול ארצות הברית עד אשר יוחלפו בשבוי מן האיחוד, ובתמורה יורשו לעזוב את ויקסבורג.