stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרטין פיטרס
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1961/1962 | וסטהאם יונייטד | אנגליההליגה הראשונה | 5 | 0 |
| 1962/1963 | וסטהאם יונייטד | אנגליההליגה הראשונה | 36 | 8 |
| 1963/1964 | וסטהאם יונייטד | אנגליההליגה הראשונה | 32 | 3 |
| 1964/1965 | וסטהאם יונייטד | אנגליההליגה הראשונה | 35 | 5 |
| 1965/1966 | וסטהאם יונייטד | אנגליההליגה הראשונה | 40 | 11 |
| 1966/1967 | וסטהאם יונייטד | אנגליההליגה הראשונה | 41 | 14 |
| 1967/1968 | וסטהאם יונייטד | אנגליההליגה הראשונה | 40 | 14 |
| 1968/1969 | וסטהאם יונייטד | אנגליההליגה הראשונה | 42 | 19 |
| 1969/1970 | וסטהאם יונייטד | אנגליההליגה הראשונה | 31 | 7 |
| 1969/1970 | טוטנהאם הוטספר | אנגליההליגה הראשונה | 7 | 2 |
| 1970/1971 | טוטנהאם הוטספר | אנגליההליגה הראשונה | 42 | 9 |
| 1971/1972 | טוטנהאם הוטספר | אנגליההליגה הראשונה | 35 | 10 |
| 1972/1973 | טוטנהאם הוטספר | אנגליההליגה הראשונה | 41 | 15 |
| 1973/1974 | טוטנהאם הוטספר | אנגליההליגה הראשונה | 35 | 6 |
| 1974/1975 | טוטנהאם הוטספר | אנגליההליגה הראשונה | 29 | 4 |
| 1974/1975 | נוריץ' סיטי | אנגליההליגה השנייה | 10 | 2 |
| 1975/1976 | נוריץ' סיטי | אנגליההליגה הראשונה | 42 | 10 |
| 1976/1977 | נוריץ' סיטי | אנגליההליגה הראשונה | 42 | 7 |
| 1977/1978 | נוריץ' סיטי | אנגליההליגה הראשונה | 34 | 7 |
| 1978/1979 | נוריץ' סיטי | אנגליההליגה הראשונה | 39 | 10 |
| 1979/1980 | נוריץ' סיטי | אנגליההליגה הראשונה | 40 | 8 |
| 1980/1981 | שפילד יונייטד | אנגליההליגה השלישית | 24 | 4 |
| סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | 722 | 175 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת אנגליה> שנה | נבחרת אנגליה> הופעות | נבחרת אנגליה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1966 | 11 | 3 |
| 1967 | 4 | 2 |
| 1968 | 8 | 3 |
| 1969 | 8 | 3 |
| 1970 | 12 | 5 |
| 1971 | 8 | 2 |
| 1972 | 3 | 0 |
| 1973 | 11 | 2 |
| 1974 | 2 | 0 |
| סה"כ | 67 | 20 |
דמותו של פיטרס (משמאל) ב"פסל האלופים" בניוהאם, סמוך לבוליין גראונד
פיטרס, 2015
מריה מנדל

| --- | --- |

מנדל אחרי שנתפסה בידי חיילי צבא ארצות הברית
 לידה:  10 בינואר 1912 מינצקירכן, אוסטריה 
 הוצאה להורג:  24 בינואר 1948 (בגיל 36) קרקוב, פולין 
 מדינה:  אוסטריה, גרמניה הנאצית 
 השתייכות:  אס אס
 תקופת הפעילות:  מ-1938 
 דרגה:   אונטר-שטורמפיהרר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
מריה מנדל (בגרמנית: Maria Mandl; ‏10 בינואר 1912 – 24 בינואר 1948) הייתה פושעת מלחמה נאצית ילידת אוסטריה, ששירתה כקצינה בדרגת אונטר-שטורמפיהרר (סגן משנה) באס אס. תפקידה הידוע ביותר הוא פיקוד על מחנה ריכוז לנשים באושוויץ.
מנדל הייתה האישה הבכירה ביותר במחנה ההשמדה אושוויץ, ולפי הערכות, הייתה אחראית למותן של למעלה מ-500,000 נשים יהודיות ולא-יהודיות.
קורות חייה

מנדל נולדה בעיירה מינצקירכן שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום אוסטריה). אביה היה סנדלר ואמה עקרת בית.
אחרי האנשלוס עברה מנדל למינכן, ובאוקטובר 1938 הצטרפה למפלגה הנאצית ולאס אס, והחלה לכהן כשומרת במחנות שונים. באוקטובר 1942 החליפה את יוהנה לנגפלד באושוויץ תחת פיקודו של רודולף פרנץ הס כדי לשרת כשומרת במחנה הנשים.
מנדל תוארה כבעלת שליטה מדהימה באסירות וכקצינה בעלת עתיד מובטח. היא לא מונתה באופן רשמי למפקדת מחנה הנשים, אך הייתה המפקדת בפועל.
מנדל הייתה מיוזמות תזמורת הנשים באושוויץ.
צבא ארצות הברית עצר אותה ב-10 באוגוסט 1945. היא הועברה לידי צבא פולין, והועמדה לדין במשפט אושוויץ הראשון שנערך בקרקוב 1947.
נגזר עליה עונש מוות, והיא הוצאה להורג בכלא מונטלופיך ב-24 בינואר 1948.
לקריאה נוספת

אלי מידווד, הכנרת מאושוויץ, מטר - הוצאה לאור, 2024.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810599440205606  GND: 134104692  ISNI: 0000 0000 2284 4248  SUDOC: 166598844  VIAF: 33206947   WorldCat (עם VIAF): 33206947 
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה (1718–1744)

| --- | --- |

 לידה:  18 בספטמבר 1718 וינה, ממלכת הבסבורג ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  16 בדצמבר 1744 (בגיל 26) בריסל, ארצות השפלה האוסטריות  
 שם מלא:  מריה אנה אלאונורה וילהלמינה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה 
 מקום קבורה:  הקריפטה הקיסרית 
 בן זוג:  קרל אלכסנדר, נסיך לורן
 פרסים והוקרה
 מסדר צלב הכוכב 
 
מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Anna von Österreich; ‏ 18 בספטמבר 1718 - 16 בדצמבר 1744) הייתה חברה בבית הבסבורג ששלטה בארצות השפלה האוסטריות בשם אחותה הגדולה, הקיסרית מריה תרזה.
ביוגרפיה

מריה אנה נולדה ב-18 בספטמבר 1718 בארמון הקיסרי של הופבורג בווינה, לקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולאליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל, בתם של לודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל וכריסטינה לואיזה, נסיכת אטינגן-אטינגן. הלידה שלה לא התקבלה יפה על ידי אביה. היא ואחותה מריה תרזה היו הילדים היחידים של הוריה ששרדו. שתי האחיות גודלו בקייזרהוף בווינה. במהלך נעוריה פגשה את גיסה לעתיד, פרנץ שטפן מלורן ואחיו הצעיר, קרל אלכסנדר, נסיך לורן. שני הנסיכים נשארו באוסטריה כדי לרכוש השכלה טובה, בעוד אמם אליזבת שארלוט ד'אורליאן הייתה בצרפת.
בשנת 1725 נוהל משא ומתן עם מלכת ספרד, אליזבטה פארנזה, על נישואי מריה אנה עם פליפה, דוכס פארמה, שהיה בן חמש בלבד. הנישואין הללו היו אמורים לשפר את היחסים עם ספרד. ברית של ספרד ואוסטריה נחתמה ב-30 באפריל 1725, ובכך הבטיחה את הסנקציה הפרגמטית של ההבסבורגים [המאפשרת למריה תרזה זכות על אדמות אביה להיות בתו הבכורה], שהוכרזה לראשונה בשנת 1713. על פי תנאי האמנה, ויתרה האימפריה האוסטרית על כל הטענות לכס הספרדי, ובנוסף הוסכם שספרד תפלוש לגיברלטר בעזרת האוסטרים. למרות זאת, המלחמה האנגלו-ספרדית הפסיקה את שאיפותיה של אליזבת מפארמה, ועם חתימת חוזה סביליה (9 בנובמבר 1729) בוטלו תוכניות הנישואין האוסטרו-ספרדית.
מריה אנה התאהבה בקרל אלכסנדר, נסיך לורן, אחיה הצעיר של בעלה של מריה תרזה, פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הייתה התנגדות ניכרת לנישואיהם, בשל רצונה של אביה לחתן פוליטי חשוב יותר.
בעלה של מריה אנה היה בן-דודה מדרגה שנייה, מאחר ששניהם היו נינים של פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, דרך שני ילדיו של פרדיננד השלישי, לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואחותו למחצה אלאונורה מריה יוזפה מאוסטריה. רק לאחר מות אביהם נתנה אמה אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל את האישור לנישואין, שהתקיימו בווינה ב-7 בינואר 1744.
כמה שבועות לאחר הנישואין, בני הזוג נתמנו למושלי ארצות השפלה ההבסבורגיות כיורשיה של דודתם מריה אליזבת, ארכידוכסית אוסטריה, אשר מתה בשנת 1741. בני הזוג עזבו את וינה ב-3 בפברואר והגיעו לווסטוזל ב-24 במרץ, שם נפגשו עם קרל פרדיננד פון קוניגסג-ארפס, אשר היה חבר המועצה העליונה של ארצות השפלה, וקיבל אותם בטקס חגיגי ובשמחה רבה.
בני הזוג שהו רק חודשיים יחד בארצות השפלה, ולאחר מכן נאלץ קרל לעזוב כדי להשתתף במלחמת הירושה האוסטרית נגד פרוסיה, ואילו מריה אנה, אשר הייתה בהיריון עם ילדם הראשון, נשארה בבריסל. בעת ששהתה לבדה בבריסל, מריה אנה הסתייעה בשלטון בעזרת המדינאי האוסטרי ונצל אנטון פון קאוניץ-ריטברג .
ב-16 בדצמבר 1744 ילדה מריה אנה ילד מת, וזמן קצר לאחר מכן אף היא מתה בעקבות הלידה. מריה אנה נקברה בקריפטה הקיסרית בווינה, ואילו בעלה קרל אלכסנדר לא התחתן שוב, ונשאר מושל ארצות השפלה עד מותו בשנת 1780.
מריה מנואלה, נסיכת פורטוגל

מריה מנואלה, נסיכת פורטוגל (בפורטוגזית: Maria Manuela de Portugal;‏ 15 באוקטובר 1527 - 12 ביולי 1545) הייתה בתו של ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל ואשתו של פליפה השני, מלך ספרד.
ביוגרפיה

מריה מנואלה נולדה ב-15 באוקטובר 1527 בקוימברה, לז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל ולקתרינה מאוסטריה, מלכת פורטוגל, בתם של פליפה הראשון, מלך קסטיליה וחואנה הראשונה, מלכת קסטיליה.
ב-12 בנובמבר 1543 התחתנה מריה מנואלה בסלמנקה עם בן דודה פליפה, נסיך ספרד, בנו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-8 ביולי 1545 ילדה מריה מנואלה את בנה קרלוס, נסיך אסטוריאס, אולם כעבור 4 ימים מתה כתוצאה משטף דם.
מרגרט ברק-וייט

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1904 הברונקס, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  27 באוגוסט 1971 (בגיל 67) סטמפורד, קונטיקט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Margaret White 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן  אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב  אקדמיית סנט קתרינה  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת קורנל  אוניברסיטת פרדו  תיכון פליינפילד 
 תקופת הפעילות:  1927–1969 (כ־42 שנים) 
 תחום יצירה:  צילום תיעודי 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (1990)  היכל התהילה של נשות קונטיקט (2015)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ראטגרס (1948) 
 בן או בת זוג:  ארסקין קולדוול (1939–1942) 
 חתימה:   
 
מרגרט ברק-וייט (אנגלית: Margaret Bourke-White, ‏ 14 ביוני 1904 – 27 באוגוסט 1971) הייתה צלמת אמריקאית ממוצא יהודי, הצלמת המערבית הראשונה שהורשתה להיכנס לברית המועצות, האישה האמריקאית הראשונה שהייתה כתבת וצלמת צבאית והצלמת הראשונה שהורשתה לעבוד באזורי קרב במלחמת העולם השנייה.
קורות חיים וקריירה > ראשית חייה

מרגרט ברק-וייט נולדה ב-14 ביוני 1904 ברובע הברונקס, ניו יורק, ארצות הברית. בהיותה פעוטה עברה משפחתה לבאונד ברוק, ניו ג'רזי. אביה, ג'וזף וייט, היה ממציא ומהנדס מצליח ממוצא יהודי-פולני ואמה, מיני (ברק) וייט, אנגלייה-אירית, עסקה בתחום ההוצאה לאור לעיוורים. היו לה שני אחים – רות ורוג'ר. היא הייתה מאוד קרובה לאביה ולימים הושפעה מאהבתו הגדולה לצילום, לטבע ולמכונות. תחומי העניין המוקדמים שלה היו ביולוגיה וטכנולוגיה והיא החלה את לימודיה בקולג' תוך שאיפה להפוך למדענית. בשנת 1921 היא נרשמה לקורס בבית הספר לצילום קלרנס וייט (Clarence H. White) באוניברסיטת קולומביה בניו יורק והמשיכה ללימודי הרפטולוגיה באוניברסיטת מישיגן, שם פגשה את בעלה הראשון, אוורט צ'פמן. את לימודיה האקדמיים בתחום הביולוגיה סיימה באוניברסיטת קורנל בניו יורק בשנת 1927. במהלך לימודיה בקורנל עבדה כצלמת עבור ספר המחזור השנתי Cornell Alumni News. בצילומים רבים בחרה להתמקד בטבע ובמיוחד בבניינים גותיים המוקפים עצים. בעקבות פרסומים אלו החלה ברק-וייט לקבל הצעות עבודה מאדריכלים שביקשו ממנה לצלם את הבניינים שלהם לצורך פרסום. בתקופה זו פיתחה את המיומנות שלה בקומפוזיציה של תמונה ואת סגנונה אשר הושפע מהפיקטוריאליזם: צילום במיקוד רך שבו התצלומים נראים כמו ציורים.
קורות חיים וקריירה > צילום תעשייתי ואדריכלי

בשנת 1929 היא הקימה סטודיו לצילום בקליבלנד, אוהיו, והתמחתה בצילום תעשייתי ואדריכלי. בתקופה זו, לאחר גירושיה מצ'פמן, היא אימצה לעצמה את השם ברק-וייט, המשלב את שמות המשפחה של אביה ושל אמה. בשנים 1928 - 1936 הקריירה שלה התבססה בעיקר על צילומים של פעילות ותוצרים של תעשיות רבות: מכוניות, שעונים, נייר, גורדי שחקים ועוד. את התקופה התעשייתית שלה היא החלה בצילום מפעלי פלדה וזו הייתה אהבתה הגדולה מבין התעשיות השונות. המשרה הראשונה שלה בתחום זה הייתה במפעל אוטיס סטיל מיל (Otis Steel Mill) בקליבלנד. זו הייתה הפעם הראשונה שתעשיית הפלדה צולמה באופן המבקש להבליט את הדרמה והריגוש החזותי בתחום שביטא את שיאו של העידן התעשייתי באמריקה. ברק-וייט האמינה כי תפקידה של האמנות הוא למצוא יופי בדברים הגדולים של התקופה ושבימיה אותו דבר גדול היה התעשייה. בעקבות הצלחת חוברת פרסום שבה הופיעו צילומיה, ברק-וייט הועסקה על ידי מפעלי פלדה נוספים רבים.
קורות חיים וקריירה > כתב העת פורצ'ן

תצלומי ייצור הפלדה שלה משכו תשומת לב רבה ובמאי 1929 היא הוזמנה על ידי הנרי לוס (Henry Luce), עורך המגזין טיים, לעבוד כצלמת קבועה עבור המגזין החדש פורצ'ן, שמטרתו הייתה לבטא את היופי והתחכום שבתעשייה המודרנית. במסגרת עבודתה בפורצ'ן ברק-וייט נשלחה לתעד תעשיות רבות ומגוונות בכל רחבי ארצות הברית, מייצור נעליים במסצ'וסטס ועד למכרות פחם בפנסילבניה. במקרים רבים נאלצה להסתכן פיזית על מנת להשיג את הצילומים שרצתה. לעיתים קרובות היא טיפסה על בניינים גבוהים, חשפה את עצמה לטמפרטורות קיצוניות ומיקמה את המצלמה שלה במקומות מסוכנים. בשלב מסוים נפוצה שמועה שהיא למעשה גבר שהשתמש בשם של אישה על מנת לזכות בפרסום. בשנת 1930 הייתה ברק-וייט לזרה הראשונה שהורשתה להיכנס לברית המועצות. היא נשלחה לשם על ידי מגזין פורצ'ן לתעד התקדמויות בתעשייה מאז המהפכה הרוסית בשנת 1917 ולאור תוכנית החומש של סטלין. ב-1934 היא נסעה למערב התיכון של ארצות הברית כדי לסקר את תנאי הבצורת ב"אגן האבק" (Dust Bowl). ב-1936 פגשה את ארסקין קלדוול Erskine Caldwell, מחבר הספר הפופולרי והפרובוקטיבי Tabacco Road ומי שעתיד היה להיות בעלה השני, והם נסעו יחד לדרום לתעד את מצוקת האיכרים בעקבות השפל הכלכלי הגדול. שלב זה בקריירה שלה היווה נקודת מפנה בגישתה וכעת התעורר בה הרצון לתאר את המציאות האנושית כפי שהיא במקום לצלם תמונות משכנעות עבור פרסומות.
קורות חיים וקריירה > כתב העת לייף

ב-1936 החלה ברק-וייט את הקשר ארוך הימים שלה עם כתב העת לייף שהיה לאחד מכתבי העת המצולמים המצליחים בארצות הברית. היא הייתה אחת מארבעת אנשי צוות הצילום הראשונים של המגזין ולאורך הקריירה שלה שמרה על קשר מקצועי גמיש עם כתב העת אשר איפשר לה להקדיש זמן לפרויקטים אישיים. תצלומיה מבניית סכר פורט פק (Fort Peck Dam) הופיעו על שער הגיליון הראשון של כתב העת בליווי מאמר שכתבה שבו תיארה את החיים של עובדי הסכר. תצלומים של ברק-וייט מאירועים אמריקניים מרכזיים כמו מלחמות, שיטפונות ומהומות נעשו לחלק מרכזי בכתב העת. היא התמחתה ב"מאמרים מצולמים": תמונות עוקבות המלוות בכיתובים שסיפקו לאנשים חדשות ומידע בצורה חדשנית. ברק-וייט ביקשה מלייף לשלוח אותה לירח ברגע שזה יתאפשר.
קורות חיים וקריירה > מלחמת העולם השנייה

ברק-וייט סיקרה את מלחמת העולם השנייה עבור לייף ועבדה גם עבור כוחות הביטחון של ארצות הברית כצלמת הצבאית הראשונה. ב-1941 שוב הייתה במשימת צילום ברוסיה. למרות שבאופן רשמי נאסרה כניסתם של צלמים זרים, היא זכתה לאישור מיוחד הודות לעבודתה הקודמת. היא הייתה הצלמת הזרה היחידה ברוסיה כאשר פלשה גרמניה לרוסיה באותה השנה. ב-22 ביולי היא צילמה את ההפצצה של הכיכר האדומה מהגג של השגרירות האמריקאית במוסקבה. ב-1942 היא חצתה את האוקיינוס האטלנטי לכיוון צפון אפריקה בספינה שנפגעה מטורפדו וטבעה. היא ניצלה בזכות סירת הצלה והצליחה לצלם את הניצולים מנופפים למטוס החיפוש הבריטי. בזמן המלחמה צילמה ברק-וייט כל אחד מראשי בעלות הברית: צ'רצ'יל, סטלין ורוזוולט. ב-1943 הייתה ברק-וייט לאישה הראשונה שטסה במשימה קרבית ולאישה הראשונה בתפקיד צלמת של חיל האוויר של צבא ארצות הברית. בהתקפה אווירית על תוניס, היא טסה ב-B-17 לצד הטייס פול טיבטס שעתיד היה להפיל את פצצת האטום על הירושימה. היא סיקרה את המערכה הראשונה של חיל הרגלים של בעלות הברית בצפון אפריקה ובאיטליה. בסוף המלחמה היא סופחה לארמייה השלישית של גנרל ג'ורג' פטון שחצתה את הריין והייתה בין הראשונים שצילמו את מחנות הריכוז הנאציים וחשפו תמונות שזעזעו את העולם. היא צילמה את שחרור מחנה הריכוז בוכנוואלד בגרמניה ומאוחר יותר תיארה את חוויותיה בספר Dear Fatherland, Rest Quietly (1946).
ביקורת ציבורית וחשד לפעילות קומוניסטית

בשנות החמישים המוקדמות, ובמסגרת המקרתיזם שסחף את ארצות הברית, ברק-ווייט נחשדה בפעילות קומוניסטית. ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית ציינה את ברק-וייט 13 פעמים בחשד למעורבות עם קבוצות שביטאו אידאולוגיות זרות או תעמולה אנטי אמריקנית. בנוסף, נפתח תיק כבן 200 עמודים על שמה ב-FBI . בספטמבר 1951 הפובליציסט ווסטברוק פגלר (Westbrook Pegler) פרסם סדרת מאמרים בהם האשים את ברק-וייט בקשרים קומוניסטיים. כהוכחה לטענתו, פגלר הדגיש את ביקוריה של ברק-וייט ברוסיה, את העובדה שפרסמה תצלומים המתארים את נקודות השפל של אמריקה ואת קשריה עם הצבא האמריקני. בנוסף, היא השתתפה בקונגרס הראשון של אמנים אמריקאים (First American Artists Congress) בשנת 1936 שיצא נגד פשיזם ועודד חופש ביטוי אמנותי. פרסום זה גרר סערה ציבורית סביב פעילותה. ברק-וייט הכחישה בתוקף כל קשר עם המפלגה הקומוניסטית. מעקב על הדואר שלה ועל תיקיה במהלך נסיעותיה למדינות זרות לאורך מספר שנים לא העלה דבר בנוגע לריגול או לקשרים קומוניסטיים. ב-28 במאי 1947, שמה הוסר מרשימות הביטחון של ה-FBI.
חיי משפחה

ביוני 1924 נישאה ברק-וייט לאוורט צ'פמן, סטודנט להנדסה שפגשה במהלך לימודיה באוניברסיטת קולומביה. בעקבות חיכוכים עם אמו של צ'פמן, נישואים אלה הסתיימו לאחר כשנה. ב-1939 נישאה לסופר ארסקין קולדוול, שאותו פגשה במהלך עבודתם המשותפת על הספר "ראית את פניהם" (You Have Seen Their Faces) ). בשל היעדרויותיה התכופות במהלך מלחמת העולם השנייה תבע קולדוול בסופו של דבר גט. לברק-וייט היו בני זוג נוספים, אך היא מעולם לא נישאה שוב.
עבודות מאוחרות

ב-1947 נסעה ברק-וייט להודו כדי לתעד את הגירת ההינדים והמוסלמים בעת מתן העצמאות וחלוקת הודו ופקיסטן. היא הייתה האדם האחרון שראיין וצילם את גנדי שעות ספורות לפני ההתנקשות בחייו ב-1948. הצילום האחרון שהיא צילמה את גנדי ליד גלגל הטוויה שלו הפך מאז לצילום מפורסם. בשנים 1949 ועד 1953 צילמה את החיים תחת משטר האפרטהייד בדרום אפריקה וכן את מלחמת קוריאה. שני המאמרים המצולמים האחרונים שלה היו על ישועים באמריקה ועל אמריקה כפי שהיא נראית מן האוויר.
מחלה ומוות

ב-1954, לאחר חזרתה מקוריאה, אובחנה אצל ברק-וייט מחלת פרקינסון. על מנת לעזור לאחרים הסובלים מאותה מחלה, הרשתה ללייף לפרסם מאמר מצולם המתעד את ניסיונותיה להתאושש מניתוח שעברה. ב-1959 התפרסמה בלייף כתבה על ההתמודדות שלה עם מחלת פרקינסון שצולמה על ידי ידידה הטוב אלפרד אייזנשטאדט. בשנת 1969 נאלצה לפרוש מכתב העת. יכולת התפקוד שלה הידרדרה בהדרגה והיא עבדה על כתיבת האוטוביוגרפיה שלה ועל תערוכה של יצירותיה בבוסטון. בנוסף לצילום, היו לברק-וייט אהבה וכישרון גם לכתיבה: בנוסף לאוטוביוגרפיה שלה היא כתבה חמישה ספרים וארבעה ספרים נוספים בשיתוף עם אחרים. ב-1971 מתה בבית החולים. במחווה לחייה של ברק-וייט, פרסם לייף את תצלומיה הנודעים ביותר לצד הספד שכותרתו - "תמונותיה היו חייה".
ספרים

Eyes on Russia (1931)
You Have Seen Their Faces (1937)
North of the Danube (1939)
Say, Is This the USA? (1940)
Shooting the Russian War (1942)
They Called it "Purple Heart Valley" (1944)
Halfway to Freedom; a report on the new India (1949)
Interview with India (1950)
Portrait of Myself (1963)
Dear Fatherland, Rest Quietly (1946)
ראו גם

*דורותיאה לאנג
*מרתה גלהורן
הערות שוליים

1 2 3  Emily Keller, A Photograph's Life: Margaret Bourke-White, Lerner Publications Company, 1996
1 2 3 4 5 6  Carol Fletcher, Power and Vitality, American History
1 2 3 4  Sean Callahan, The Photographs of Margaret Bourke-White, Secker & Warburg
1 2 3 4 5 6 7  רוזלינד הורטון וסלי סימונס, נשים ששינו את העולם, מטר הוצאה לאור, 2009
↑  Robert E. Snyder, Margaret Bourke-White and the Communist Witch Hunt, Journal of American Studies
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258806205171  PLWABN: 9810637289805606  BIBSYS: 90542616  BNE: XX5297168  BnF: cb123518593 (data)  CiNii: DA04621531  GND: 118662392  ISNI: 0000 0001 0870 545X  LCCN: n85208699  LNB: 000310000  MusicBrainz: 39839222-2048-482c-bdeb-d41a18d463e7  NARA: 200944890  NDL: 00620413  NGV: 2165  NKC: jn20011018900  NLA: 35926032  NLK: KAC201942688  NSK: 000451732  NTA: 07034065X  PIC: 1693  RERO: 02-A003032497  RKD: 233778  SELIBR: 301721  SNAC: w6sz73b0  SUDOC: 031046304  Trove: 1148633  ULAN: 500023145  VIAF: 12383513   WorldCat (עם VIAF): 12383513 
סנטריום בגאורגיה, 1933
מרכז העיר הנובר, 1945. צילום של ברק-וייט
מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה

מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Anna von Österreich; ‏7 בספטמבר 1683 - 14 באוגוסט 1754), הייתה בתו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו של ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל.
ביוגרפיה

מריה אנה נולדה ב-7 בספטמבר 1683 ללאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואלאונורה מגדלנה מנויבורג, בתו של פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ ורעייתו אליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט, והייתה אחותם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ב-27 באוקטובר 1708 התחתנה מריה אנה עם ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל, והביאה עמה כנדוניה 100,000 כתרים. בשנת 1742 מונתה מריה אנה לעוצרת הממלכה, לאחר שבעלה ז'ואאו החמישי עבר אירוע מוחי ששיתק אותו באופן חלקי. בשנת 1750 מת בעלה ז'ואאו החמישי, ובנה ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו. ב-14 באוגוסט 1754 מתה מריה אנה ונקברה בליסבון, בעוד שלבה נשלח לקבורה בקריפטה הקיסרית בווינה.
משפחתה

בשנת 1708 התחתנה מריה אנה עם ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
ברברה מפורטוגל (1711–1758)
פדרו, נסיך ברזיל (1712–1714)
ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל (1714–1777)
קרלוס, נסיך פורטוגל (1716–1736)
פדרו השלישי, מלך פורטוגל (1717–1786)
אלכסנדרה, נסיך פורטוגל (1723–1728)
מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה (1610–1665)

מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה (13 בינואר 1610 – 25 בספטמבר 1665), הייתה בתו של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו של מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה.
ביוגרפיה

מריה אנה נולדה ב-13 בינואר 1610 בגראץ, לארכידוכס פרדיננד משטיריה ולמריה אנה מבוואריה, בתם של וילהלם החמישי, דוכס בוואריה ורנאטה מלורן. מריה אנה התחנכה על ידי הישועים, וידעה לדבר באיטלקית שוטפת מלבד הגרמנית, ובנוסף היה לה תשוקה עזה לציד.
בשנת 1619 הוכתר אביה כקיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1622 התחתן שוב עם אלאונורה גונזאגה.
ב-15 ביולי 1635 התחתנה מריה אנה עם מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה, כאות לברית בין בית הבסבורג לבוואריה, ובחוזה הנישואין נקבע שמריה אנה לא תפסיד את זכויותיה בירושה. נישואי השניים היו מאושרים, ונולדו להם שני בנים.
מריה אנה סייעה לבעלה בענייני הממשלה, ואף השתתפה בישיבות מועצת המדינה. לאחר כיבושה של מצודת פיליפסבורג על ידי הצבא הצרפתי, דחקה מריה אנה באחיה לאופולד וילהלם, ארכידוכס אוסטריה, שהיה מפקד הצבא הקיסרי, למהר ולחתום על הסכם שלום עם ממלכת צרפת.
בשנת 1651 מת בעלה מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה, ובנה פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה עלה לשלטון במקומו, אולם מריה אנה וגיסה אלברכט השישי, דוכס בוואריה שלטו כעוצרים עד לשנת 1654. גם לאחר מכן המשיכה מריה אנה להשתתף כחברה במועצת המדינה, אם כי לא היה לה זכות הצבעה, וב-25 בספטמבר 1665 מתה בביתה במינכן.
משפחתה

ב-15 ביולי 1635 התחתנה מריה אנה עם מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה, ממנו נולדו לה שני בנים:
פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה (1636–1679).
מקסימיליאן פיליפ הירונימוס, דוכס בוואריה-לוכטנברג (1638–1705).
מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה (1882–1940)

מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Anna von Österreich;‏ 6 בינואר 1882 - 25 בפברואר 1940) הייתה בתו של הארכידוכס פרידריך, דוכס טשן, ואשתו של אליא, דוכס פארמה.
ביוגרפיה

מריה אנה נולדה בלינץ ב-6 בינואר 1882, לארכידוכס פרידריך, דוכס טשן ולאיזבלה, נסיכת קרוי, בתם של רודולף, דוכס קרוי ונטלי, נסיכת לינייה. ב-25 במאי 1903 התחתנה מריה אנה בווינה עם אליא, נסיך בורבון-פארמה, ממנו נולדו לה 8 ילדים. בשנת 1907 מת חמיה רוברטו הראשון, דוכס פארמה, ובנו אנריקו, דוכס פארמה ירש את תאריו, אולם מכיוון שהוא היה נכה שימש בעלה אליא כעוצר במקומו. בשנת 1939 מת אנריקו, ואחיו ג'וזפה, דוכס פארמה ירש את תאריו, אולם גם הוא היה נכה, ובשל כך אליא נותר עוצר גם בשמו. ב-25 בפברואר 1940 מתה מריה אנה בביתה בלוזאן, והיא בת 58 שנים.
משפחתה

ב-25 במאי 1903 התחתנה מריה אנה עם אליא, דוכס פארמה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
אליזבטה, נסיכת בורבון-פארמה (1904–1983)
קרלו לואיג'י, נסיכת בורבון-פארמה (1905–1912)
מריה פרנצ'סקה, נסיכת בורבון-פארמה (1906–1994)
רוברטו השני, דוכס פארמה (1909–1974)
פרנצ'סקו, נסיך בורבון-פארמה (1913–1959)
ג'ובאנה, נסיכת בורבון-פארמה (1916–1949)
אליצ'ה, נסיכת בורבון-פארמה (1917–2017), התחתנה עם אלפונסו, דוכס קלבריה
מריה כריסטינה, נסיכת בורבון-פארמה (1925–2009)
מריה אנה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג

מריה אנה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Marie Anna von Sachsen-Altenburg; 11 במרץ 1864 – 3 במאי 1918), הייתה אשתו של גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה.
ביוגרפיה

מריה אנה נולדה ב-11 במרץ 1864 באלטנבורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג, למוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, ולאוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתם של ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ומריה פרדריקה, נסיכת הסן-קאסל. ב-16 באפריל 1882 התחתנה מריה אנה עם גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה, ממנו היו לה 9 ילדים.
בשנת 1907 חגגו גאורג ומריה אנה את חתונת הכסף, ולרגל המאורע העניק להם וילהלם השני, קיסר גרמניה את טירת שאומבורג, שהועברה לשליטת בית הוהנצולרן לאחר מלחמת אוסטריה–פרוסיה שבה תמכה שאומבורג-ליפה באוסטריה. כמו כן נועדה המתנה להוות הוקרה לגאורג על תמיכתו בקיסר במאבק הירושה בנסיכות ליפה. בשנת 1911 מת בעלה גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה, וב-3 במאי 1918 מתה מריה אנה בביתה בביקבורג.
משפחתה

ב-16 באפריל 1882 התחתנה מריה אנה עם גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה. לבני הזוג היו 9 ילדים:
אדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה (1883–1936)
מוריץ גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה (1884–1920)
פטר, נסיך שאומבורג-ליפה (1886)
וולארד, נסיך שאומבורג-ליפה (1887–1962)
שטפן, נסיך שאומבורג-ליפה (1891–1965)
היינריך, נסיך שאומבורג-ליפה (1894–1952)
מרגרטה, נסיכת שאומבורג-ליפה (1896–1897)
פרידריך כריסטיאן, נסיך שאומבורג-ליפה (1906–1983)
אליזבת, נסיכת שאומבורג-ליפה (1908–1933)
מרחב מחויג

במתמטיקה, מרחב מחויג (Ringed Space) הוא, מבחינה אינטואיטיבית, מרחב ביחד עם אוסף של חוגים קומוטטיבים, אשר איבריהם מהווים "פונקציות" על הקבוצות הפתוחות של המרחב. מרחבים מחויגים מופיעים רבות באנליזה, ובגאומטריה אלגברית, שם הם משמשים להגדרה של סכמות.
הגדרה פורמלית

מרחב מחויג הוא מרחב טופולוגי X ביחד עם אלומה של חוגים קומוטטיביים  {\mathcal {O}}_{X} על X. האלומה  {\mathcal {O}}_{X} נקראת אלומת המבנה של X.
מרחב מחויג מקומית (locally ringed space)  הוא מרחב מחויג  (X,{\mathcal {O}}_{X}) כך שלכל  x\in X, הנבט  {\mathcal {O}}_{X,x} הוא חוג מקומי.
במילים אחרות, החוג  {\mathcal {O}}_{X,x} מכיל אידיאל מקסימלי יחיד.