stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צב רך הפרת

| צב רך הפרת |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים רכים
סוג:: צב רך כהה ענק
מין:: צב רך הפרת
שם מדעי
 Rafetus euphraticus ‏דודין, 1801

צב רך הפרת (שם מדעי: Rafetus euphraticus) הוא מין של צב ענקי החי בנהרות גדולים במזרח התיכון כמו הפרת והחידקל שבעיראק, סוריה מחוז ח'וזסתאן שבאיראן וטורקיה.
זהו צב גדול שאורכו עד 70 ס"מ ומשקלו עד 20 ק"ג. צבע השריון ירוק כהה עם ראש בצבע חום-ירקרק גדול ובעל חוטם דמוי חדק. הוא מותאם לחיים במים ונח על החופים אך מצוי בעיקר בתוך המים.
צב זה מצוי בנהרות הגדולים והאיטיים ושוחה בחיפוש אחר מזון כמו דגים וסרטנים אך גם מצמחי מים. כמו רוב הצבים הוא מתרבה רק על היבשה ומקים קן מבוץ.
הוא מצוי בסכנת הכחדה בגלל זיהום, הרס בתי גידולו והוא נהרג גם בידי דייגים.
הערות שוליים

↑  צב רך הפרת באתר הרשימה האדומה של IUCN
צב רך כהה ענק

| צב רך כהה ענק |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים רכים
סוג:: צב רך כהה ענק
שם מדעי
 Rafetus ‏גריי, 1864

צב רך כהה ענק (שם מדעי: Rafetus) הוא סוג של צב ממשפחת צבים רכים שחי בנהר היאנגצה ובנהרות במזרח התיכון, בעיקר בנהר הפרת.
אלו מיני צבים ענקיים. הם יכולים להגיע למשקל של 200 ק"ג. הם בעלי שריון מגודל לעומת שאר הצבים הרכים וצבעו כהה עד אפור. הם בעלי כפות גדולות וראש גדול עם חדק מעל הפה. ראייתם חלשה.
מינים

צב רך ענק יאנגצי (Rafetus swinhoei)
צב רך הפרת (Rafetus euphraticus)
צב נוסף - צב הואן קיאן אולי נחשב למין עצמאי נכחד שמקובל במיתולוגיה הסינית צב זה נושא על גבו את כדור הארץ. כיום רואים בו מין מוטל בספק.
פקטארדה

פקטארדה (בהונגרית: Feketeerdő) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בשנת 1930 חי בפקטארדה יהודי אחד.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת מושונמגירובאר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | מושונמגיארובאר • אשבאנירארו • בזניה • דרנוז'לי • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • יאנושומוריה • קארויהאזה • קימלה • קישבודק • לבן • לבל • ליפוט • מאריאקאלנוק • מצ'ר • מושונסולנוק • מושונאודוואר • פישקי • ראיקה  • אוירונפה • וארבלוג |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צב רך הגנגס

| צב רך הגנגס |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים רכים
סוג:: Nilssonia
מין:: צב רך הגנגס
שם מדעי
 Nilssonia gangetica ‏קיווייה, 1825

צב רך הגנגס (שם מדעי: Nilssonia gangetica) הוא מין של צב מהמשפחה צבים רכים, החי בנהרות גדולים בדרום אסיה והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה. הוא חי בטבע במדינות הודו, בנגלדש, נפאל, פקיסטן ואפגניסטן. הצב נחשב לקדוש בדת ההינדית והוא מגודל במספר מקדשים בהודו. צב זה הוא קרובו של צב רך בוסטמי.
צב זה הוא די גדול ומגיע לאורך של עד 94 ס"מ ולמשקל של 50 ק"ג בקירוב. הוא בעל עיניים ונחיריים בולטים מעל ראשו, מה שמאפשר לו לנשום ביעילות ובעל שריון נמוך ורחב בצבע שחור-אפור עד ירוק כהה עם מספר "כתמי עיניים" בהירים מעליו והפנים צהובות עד אפורות. הנקבות מעט יותר גדולות מהזכרים.
הצב מצוי לאורך הודו וסביבותיה בנהרות רחבים כמו הגנגס, האינדוס, פדמה, נהר מגנה (אנ'), נהר ג'מונה (אנ'), נהר נרמננדה (אנ'), נהר מהאנדי (אנ') ויובליהם השונים וכן בביצות. הוא שוכן מים לרוב ונע במהירות במים, בעודו מחפש טרף של דגים, צפרדעים, חרקים וסרטנים וגם צמחי מים שונים. הוא מספיק חזק כדי לתפוס עופות מים שוחים כמו ברווזיים וקורמורניים ואף צבים רכים אחרים.
הנקבות בונות קן בוצי על גדת הנהר ומטילה בין 11 ל-47 ביצים.
הערות שוליים

↑  צב רך הגנגס באתר הרשימה האדומה של IUCN
פייר אטיין פלנדן

פייר אטיין פלַנדן (בצרפתית: Pierre Étienne Flandin; ‏12 באפריל 1889 - 13 ביוני 1958) היה פוליטיקאי צרפתי. פלנדן שירת כראש ממשלת צרפת בתקופת הרפובליקה הצרפתית השלישית. בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש לזמן קצר כשר החוץ של צרפת של וישי, ונחשב למס' 2 במשטרו של אנרי פיליפ פטן. לאחר המלחמה ניסה לשקם את הקריירה הפוליטית שלו, שהוכתמה בשיתוף פעולה עם הנאצים במשטר וישי, אך כשל.
ביוגרפיה

פלנדן נולד בפריז בשנת 1889 למשפחה מיוחסת. אביו, אטיין פלנדן היה פוליטיקאי מצליח ששימש אף זמן מה כמושל תוניסיה. אמו הייתה נצר למשפחת ריבייר (Ribière) רבת ההשפעה. פלנדן קיבל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת פריז, אך לא עסק במקצוע עריכת הדין. מגיל צעיר החל לעסוק בפוליטיקה, ובשנת 1914 בהיותו בן 25 נבחר לבית התחתון של הפרלמנט הצרפתי כנציג מחוז יון.
פלנדן נמשך לתעופה מגיל צעיר. בשנת 1912 הוסמך כטייס בחיל האוויר הצרפתי, שהיה אז בתחילת דרכו. בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוצב כטייס בטייסת מילואים, אך לאחר זמן קצר נקרא לשמש בתפקידים שונים הקשורים בתעופה במשרד המלחמה. במהלך השנים שלאחר המלחמה שימש בתפקידים ממשלתיים שונים הקשורים בתעופה, ונטל חלק חשוב בהכנת התשתית האווירית של צרפת, והקמת נמלי התעופה האזרחיים הראשונים בצרפת ובמושבותיה בצפון אפריקה.
בפוליטיקה

פלנדן נבחר שוב כחבר הפרלמנט בשנת 1919 ובשנת 1924, ומילא תפקידים בעלי חשיבות גדלה והולכת. משנת 1920 שימש כתת-השר לענייני תעופה בממשלותיהם של אלכסנדר מילראן וז'ורז' לייג. בשנת 1924 מונה לשר בממשלתו של פרדריק פרנסואה מרסל, אך זו החזיקה מעמד ימים ספורים בלבד. בשנת 1928 שימש כסגן יושב ראש הפרלמנט הצרפתי. משנת 1929 דרך כוכבו, והוא שימש בתפקידים בכירים בממשלותיהם של אנדרה טרדייה, פייר לאוואל וגסטון דומרז'. בשנת 1933 נבחר להנהיג את מפלגתו, "מפלגת הברית הדמוקרטית" הייתה כוח מרכזי בימין המתון ברפובליקה השלישית.
בפוליטיקה > ראש הממשלה

בנובמבר 1934 הצליח פלנדן לזכות בתפקיד ראש ממשלת צרפת, לאחר משבר בממשלתו של גסטון דומרז'. פלנדן הקים ממשלת 'פיוס' בה השתתפה אף המפלגה הרדיקלית, מפלגת המרכז העיקרית באותה התקופה. פייר לאוואל שימש בממשלתו כשר החוץ, ואילו אדואר הריו כמזכיר המדינה. ממשלתו של פלנדן החזיקה מעמד בין 10 בנובמבר 1934 ל-31 במאי 1935. פלנדן נאבק במשבר הכלכלי, וניסה לקדם מדיניות של שוק חופשי. בתקופה זו גם ניהל מגעים חשובים בתחום מדיניות החוץ. בינואר 1935 חתם לאוואל על הברית הצרפתית - איטלקית עם מוסוליני. באפריל 1935 חתם לאוואל על הסכמי "חזית סטרזה", עם הדוצ'ה האיטלקי בניטו מוסוליני וראש ממשלת בריטניה רמזי מקדונלד. ה"חזית" הייתה אמורה לאשרר את הסכם לוקרנו ולפעול להמשך עצמאותה של אוסטריה. במאי 1935 נחתם בפריז הסכם שיתוף פעולה עם ברית המועצות. בצעדים אלו ניסה פלנדן לפעול אל מול תוקפנותה הגוברת של גרמניה הנאצית. באמצע מאי 1935 עבר פלנדן תאונת דרכים קשה בה שבר את זרועו. בסוף מאי עמד פלנדן בפני משבר ממשלתי, שנבע מרצונו לשמור על ערך הפרנק אל מול קריאות לביצוע פיחות. בישיבה דרמטית של הפרלמנט, במהלכה הודיע שר האוצר ז'רמן מרטין על התפטרותו, נפלה ממשלת פלנדן ב-31 במאי 1935.
בפוליטיקה > בממשלות צרפת עד מלחמת העולם השנייה

לאחר סיום כהונתו כראש ממשלה, נשא פלנדן בתפקידי שר בממשלות השונות ברפובליקה השלישית. בשנת 1936 מונה לכהונת שר החוץ בממשלתו של אלבר סארו. בעת המשבר שפרץ כאשר היטלר הכניס את צבאו לחבל הריין, בשנת 1936, הפגין פלנדן תוקפנות ונחישות, כאשר דרש כי צרפת תגיב בכוח צבאי אל מול הפרה בוטה זו של חוזה ורסאי. הוא נסע ללונדון ונפגש שם עם ראש הממשלה סטנלי בולדווין ושר החוץ אנתוני אידן, מהם דרש להתערב במשבר, ולסייע לביטחונה של צרפת. העובדה כי צעדו של היטלר עבר ללא תגובה חריפה של בריטניה וצרפת, הביאה את פלנדן לתמוך מעתה בפיוס, ובהתאמת מדיניותה של צרפת למצב בו גרמניה היא הכוח הדומיננטי באירופה. עם עליית ממשלת החזית העממית של לאון בלום, שימש פלנדן כמנהיג האופוזיציה הימנית. לאחר הסכם מינכן שלח פלנדן מברק ברכה להיטלר על הישגו.
בפוליטיקה > בתקופת מלחמת העולם השנייה

פלנדן היה בין התומכים במרשל פטן בעת כינוס בתי הפרלמנט הצרפתי בוישי ביולי 1940, בהצבעה שהקימה את משטר וישי. לאחר ההצבעה, שב לתפקידיו במחוז יון, אך שב ונקרא על ידי פטן לשמש כשר החוץ לאחר פיטוריו של לאוואל ב-13 בדצמבר 1940. לאוואל נחשב לאיש מס' 2 במשטר וישי, והיה בעל סמכויות נרחבות, ולהלכה סגנו ויורשו של פטאן, ונושא בתואר "סגן ראש הממשלה". לפלנדן לא ניתן תואר פרט ל"שר החוץ", אך היה ברור כי הוא יורשו של לאוואל. פלנדן נחשב למתון יחסית ללאוואל, ואדם שיכול לקיים קשרים גם עם בעלות הברית. עם מינויו לתפקיד התבטא כי הפציר באדואר דאלאדיה שלא לפתוח במלחמה, אך דלאלדייה ואנשי ממשלתו היו נתונים להשפעה יהודית, ולכן פתחו במלחמה. פלנדן החזיק בתפקיד 56 ימים, והתפטר ב-9 בפברואר 1941. הוא הוחלף באדמירל ז'אן פרנסואה דרלאן.
לאחר התפטרותו יצא פלנדן לצפון אפריקה. לאחר מבצע לפיד והשתלטות אנשי צרפת החופשית על מושבות צרפת בצפון אפריקה נאסר, בדצמבר 1943.
בפוליטיקה > לאחר מלחמת העולם השנייה

פלנדן שהה כ-26 חודשים במאסר. ביולי 1946 נשפט בפני בית משפט על התנהגותו בימי משטר וישי. להגנתו הביא כעד את ידידו, רנדולף צ'רצ'יל, בנו של וינסטון צ'רצ'יל וכן מכתב מווינסטון צ'רצ'יל בו משבח צ'רצ'יל את התנהגותו בצרפת ובצפון אפריקה. פלנדן נדון ל-5 שנות ב"קלון לאומי" (indignité nationale) ושלילת הזכויות האזרחיות, אך גם עונש זה הומתק על ידי בית הדין שמצא לנכון להתחשב בשירותו למולדת. במהלך שנות החמישים ניסה להחיות את הקריירה הפוליטית שלו, ואת מפלגתו "הברית הדמוקרטית", אך כשל. בשנת 1958 מת.
הערות שוליים

↑  הורכבה ממשלה 'לאומית' בצרפת, בראשות פלאנדין, דבר, 10 בנובמבר 1934
↑  ממשלת צרפת התפטרה, דבר, 31 במאי 1935
↑  ה'אני מאמין' של פלאנדן, יורשו של לאוואל, דבר, 16 בדצמבר 1940
↑  עוד מאסרים בפקודת אלג'יר, דבר, 22 בדצמבר 1943
↑  ראנדולף צ'רצ'יל במשפט פלאנדן, דבר, 22 ביולי 1946
↑  דינו של פלאנדן, דבר, 29 ביולי 1946
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261256905171  PLWABN: 9810602806505606  BnF: cb13025278p (data)  GND: 123560292  ISNI: 0000 0001 1059 1383  LCCN: n89648129  NKC: mub20201070576  NTA: 068031831  SNAC: w61p1f4k  SUDOC: 055327354  VcBA: 495/345081  VIAF: 41974884   WorldCat (עם VIAF): 41974884
פרדיננד הילר

| --- | --- |

 לידה:  24 באוקטובר 1811 פרנקפורט, הדוכסות הגדולה של פרנקפורט 
 פטירה:  11 במאי 1885 (בגיל 73) קלן 
 מקום קבורה:  בית הקברות מלאטן 
 מוקד פעילות:  קלן 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 צאצאים:  פאול הילר, Tony Hiller 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1862) 
 
פרדיננד (פון) הילר (בגרמנית: Ferdinand (von) Hiller;‏ 24 באוקטובר 1811 – 11 במאי 1885) היה מלחין, מנצח, סופר ומנהל מוזיקלי יהודי-גרמני.
ביוגרפיה

פרדיננד הילר נולד למשפחה יהודית עשירה בפרנקפורט-על-המיין. אביו, יוסטוס (במקור איזאק הילדסהיים) סחר באריגים אנגליים - עסק שעבר בהמשך לידי אחיו של פרדיננד, יוזף. כישרונו של הילר התגלה בגיל מוקדם והוא למד פסנתר אצל המוזיקאי הראשון במעלה בפרנקפורט, אלואיס שמיט; בגיל 10 ניגן קונצ'רטו לפסנתר של מוצרט בהופעה פומבית.
בשנת 1822 התוודע אל פליקס מנדלסון, אז בן 13. משפחת מנדלסון שהתה אז לזמן קצר בפרנקפורט, והילר הצעיר ביקר אצלם והתרשם לאין שיעור מנגינתו של פליקס (ועוד יותר מכך מזו של אחותו, פאני). היכרותם התחדשה בשנת 1825 ושני הנערים קשרו ביניהם ידידות אמיצה, שהאריכה ימים עד 1843. הילר מתאר בטקט את הנתק ביניהם כנובע מ"רגישויות חברתיות, לאו דווקא אישיות", אבל לאמיתו של דבר, נראה שהיה לכך קשר עם מינויו של הילר כמחליף למנדלסון בתזמורת הגוונדהאוס של לייפציג בשנת 1843.
משנת 1825 עד 1827 היה הילר תלמידו של יוהאן נפומוק הומל בוויימאר; בין השנים 1828 ל-1835 ביסס הילר את מעמדו בפריז ואחר שהה תקופת-מה באיטליה, בתקווה ששהותו שם תסייע לו לחבר אופרה מצליחה (תקווה שלא התגשמה). עם זאת, הודות לרצף של מינויים מוזיקליים בערי מחוז חשובות בגרמניה - לייפציג, דיסלדורף, דרזדן ולבסוף קלן, שם ייסד את ה"קונסרבטוריום למוזיקה של קלן" בשנת 1850 ונשאר כקאפלמייסטר משנת 1850 עד 1884 - תפס הילר מקום חשוב בחיי המוזיקה של ארצו.
ראש וראשון לתלמידיו של הילר, במהלך כהונתו הארוכה בקלן, שזיכתה אותו בתואר "פון" לפני שם משפחתו, היה מקס ברוך, מחבר האלגיה לצ'לו כל נדרי, לתפילת יום הכיפורים. ברוך היה ממוצא גרמני טהור, אף כי לא פעם חשבו אותו ליהודי; להכרת הנושא של "כל נדרי" הגיע הודות להילר, שהפגיש אותו עם החזן הברלינאי ליכטנשטיין. את שהותו של הילר בקלן ציין במידה רבה טעמו השמרני, שכדי לשמרו גם לאחר לכתו המליץ למנות כמחליפו בשנת 1884 את ברהמס או את ברוך. המינוי נמסר, מכל מקום, ל"מודרניסט" פרנץ וילנר, אשר, לדברי גרוב, "החל את כהונתו בקונצרטים של יצירות משל וגנר, ליסט וריכרד שטראוס, מלחינים שהילר הקפיד לעקוף."
אישיות

נועם הליכותיו של הילר היה מן הנכסים האיתנים ביותר שלו; הוא התיידד בקלות והתכתבותו הענפה עם כל המוזיקאים הראשונים במעלה באירופה, שרק חלק מהם זכו באותם ימים לפרסום, מהווה מקור חשוב לתולדות המוזיקה של תקופתו. נכס נוסף הייתה אשתו היפהפייה אנטונקה, זמרת במקצועה, שאותה נשא לאישה באיטליה בשנת 1840 ובזכותה היה ביתם אבן שואבת לחוגי האינטליגנציה בכל מקום שבו קבעו את משכנם.
הילר ווגנר

בדרזדן נפגש הילר לראשונה עם ריכרד וגנר, שהתמנה בשנת 1843 למשנה לקאפלמייסטר בעיר לאחר הצלחת הצגת הבכורה של ריאנצי (שהוצגה שם שנה קודם לכן). באוטוביוגרפיה שלו, שנכתבה בשנים 70–1865, כשווגנר יישב חשבונות, אמיתיים או מדומים, לאחר מותו של ג'אקומו מאיירבר, הוא מדבר על הילר בנימה מתנשאת וסלחנית, טיפוסית לו: התנהגותו של הילר, כך הוא אומר, "הייתה נעימה ומלבבת במיוחד באותם ימים." אנטונקה מתוארת כ"יהודיה פולניה יוצאת דופן, שארגנה לעצמה הטבלה לפרוטסטנטיות יחד עם בעלה"; בהמשך היא מוצגת כמי ש"מגייסת את תמיכתם של רבים מבני עמה [...] לאופרה של בעלה." (האופרה הייתה "קונראדין" של הילר).
הערותיו המזלזלות של וגנר על הילר לכל אורך האוטוביוגרפיה שלו, "חיי", ובביקורת שכתב בהמשך על האוטוביוגרפיה של הילר, אינן מייצגות את יחסיו עם הילר כפי שהם מתגלים במסמכים אחרים, בין השאר ביומניו של הילר, שם הוא מזכיר פגישות, שיחות ודיונים בנושאים שונים. הילר סייע בהפקת "טנהויזר" בדרזדן באוקטובר 1845. בנובמבר 1846 הלך הילר לצפות ב"טנהויזר" והוא מציין "מנדלסון יושב לפנינו" (אבל אין אזכור לשיחה ביניהם). ב-1847 הוא דן עם וגנר בטיוטה לשל "קונרדין".
יצירתו

מכלול המוזיקה העצום של הילר נידון, פחות או יותר, לשכחה. הוא הכיל יצירות בכל סוגה אפשרית, למעשה, ווקאלית, כוראלית, קאמרית ותזמורתית. מבחינה מוזיקלית הוא זכור ביותר, מן הסתם, כמי ששומאן הקדיש לו את הקונצ'רטו לפסנתר שלו. גם שופן הקדיש לו את שלושת הנוקטורנים שלו אופוס 15.
בין השאר חיבר שש אופרות בשנים 1839 ו-19865 וקונצ'רטו לכינור.
יצירותיו הקאמריות הרבות כוללות כמה רביעיות לכלי מיתר עם וללא פסנתר, החל ברביעיית הפסנתר אופוס 1 בסי מינור, שיצאה לאור בהוצאת הסלינגר מווינה בשנות ה-30' של המאה ה-19, ולפחות שלוש רביעיות מיתרים, שלישיית מיתרים, אופוס 207, שיצאה לאור בשנת 1886 בשם Nachgelassenes Werk מס' 2 בהוצאת ריטר-בידרמן מלייפציג, סונאטות לפסנתר סולו (אופוס 47, יצאה לאור בשנת 1852 בהוצאת שוברת מהמבורג ואופוס 59 וכן סונאטות לפסנתר וצ'לו (לפחות שתיים - אופוס 22, שיצאה לאור בהוצאת זימרוק ואופוס 174, בהוצאת קראנץ), חמישיית פסנתר (אופוס 156) ועוד. הרביעית בין שלישיות הפסנתר שלו הוקלטה יחד עם שלישיית הפסנתר המוקדמת של מקס ברוך.
הילר כתב לפחות שתי סימפוניות; Im Freien בסול מז'ור, שהושמעה לראשונה בלונדון ב-1852 וסימפוניה במי מינור, שיצאה לאור בהוצאת שוט כאופוס 67 של הילר, בשנת 1865 במיינץ.
לקריאה נוספת

מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים
צב רך הודי קטן-ראש

| צב רך הודי קטן-ראש |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים רכים
סוג:: צב רך קטן-ראש
מין:: צב רך הודי קטן-ראש
שם מדעי
 Chitra indica ‏גריי, 1831

צב רך הודי קטן-ראש (שם מדעי: Chitra indica) הוא מין של צב ענק ממשפחת הצבים הרכים החי בנהרות הודו, בנגלדש, מינמאר, נפאל ופקיסטן.
אורכו של הצב 94–110 ס"מ אך נתגלו פרטים באורך של 183 ס"מ. משקלו המקסימלי יכול להגיע ל-250 ק"ג. הצב בעל גוף ירוק-אפור עם כפות וראש סגולים ובטן כתומה. ראשו בעל החדק וזנבו קטנים. צב זה שוחה בקרקעית של נהרות טרופיים ומחכה ליצורים קטנים שיתקרבו אליו ובולע אותם מהר.
הצב מצוי בסכנת הכחדה במדינות בהם הוא חי.
הערות שוליים

↑  צב רך הודי קטן-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
פקטאנה

| --- | --- |

 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 חבל:  ביי אוף פלנטי
 רשות אזורית:  פקטאנה
 שטח:  4,441 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  16,850 (יוני 2023)
 קואורדינטות:  37°57′50″S 176°59′02″E﻿ / ﻿37.964°S 176.984°E﻿ / -37.964; 176.984 
 אזור זמן:  UTC +12
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ניו זילנד מוגדלת) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןפקטאנה(למפת ניו זילנד רגילה) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןפקטאנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פקטאנה (במאורית: Whakatāne) היא עיירה באזור המזרח באי הצפוני של ניו זילנד, כ-90 ק"מ ממזרח לטאורנגה וכ-89 ק"מ צפונית-מזרחית לרוטורואה, בפתחו של נהר פקטאנה. מחוז פקטאנה הוא הסמכות הטריטוריאלית המקיפה, המשתרעת על שטח מדרום וממערב לעיירה, למעט מובלעת קוואראו.
בפקטאנה יש אוכלוסייה עירונית של 16,700, מה שהופך אותה לאזור העירוני ה-33 בגודלו בניו זילנד, ולאזור העירוני השלישי בגודלו של ביי אוף פלנטי (מאחורי טאורנגה ורוטורואה). 21,500 איש נוספים חיים בשאר מחוז פקטאנה. בסביבות 40% מאוכלוסיית המחוז מוצאם מאורי. למחוז גודל שטח של 4,442.07 קילומטרים רבועים (1,715.09 מילים רבועים). מחוז פקטאנה הוקם בשנת 1976.
פקטאנה מהווה חלק מהבוחרים הפרלמנטריים של החוף המזרחי, והם מיוצגים על ידי אן טולי מהמפלגה הלאומית הניו זילנדית. העיירה היא המרכז העירוני הראשי של אזור המפרץ המזרחי של ביי אוף פלנטי, פקטאנה הוא מקום מושב המועצה האזורית ביי אוף פלנטי, שנבחר כפשרה בין שתי הערים הגדולות באזור, טאורנגה ורוטורואה.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 12 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (18 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא יולי (6 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,725 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (200 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (86 מ"מ גשם).
הערות שוליים

↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566892305171  LCCN: n84112347  VIAF: 136092080   WorldCat (עם VIAF): 136092080 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ניו זילנד ובנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרהיסטוריק

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1991
 סוגה:  משחק פלטפורמה
 פיתוח:  Titus Interactive
 הוצאה לאור:  Titus Interactive 
 ארץ מקור:  צרפת 
 שפות:  אנגלית 
 הפצה:  Titus Interactive
 סדרה:  Prehistorik 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן אחד
 פלטפורמות:  DOS, Microsoft Windows, macOS, Amstrad CPC, קומודור אמיגה, אטארי ST, לינוקס 
 www.interplay.com
 
פרהיסטוריק (באנגלית: Prehistorik) הוא משחק פלטפורמה שנוצר בשנת 1991 על ידי חברת Titus Interactive לקומודור אמיגה, אטארי ST, מחשב ה-Amstrad CPC, קומודור CDTV ומערכת ההפעלה DOS.
גיבור המשחק הוא אדם קדמון מצויד באלה. מטרת המשחק היא לאסוף מזון ולהכות בדינוזאורים וחיות נוספות הנקרים בדרכו. זאת לאורך 7 שלבי המשחק.
בשנת 1993 יצא משחק המשך, "פרהיסטוריק 2".
בשנת 2013 פורסמו גרסאות חדשות של המשחק שמתאימות למערכות iOS ואנדרואיד. המשחק קיבל גרסה מיוחדת לקונסולת הנינטנדו סוויץ והגיע יחד עם חבילת המשחקים החינמיים לרוכשי המנוי אונליין של חברת נינטנדו, גם משחק ההמשך קיבל גרסה דומה ושניהם משולבים בתוך חבילת המשחקים החינמיים ל־SNES.
עונת 2010/2011 ביורוקאפ

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  29 בספטמבר 2010
 תאריך סיום:  17 באפריל 2011
 מספר משתתפות:  40
 ערים מארחות:  פיינל פור: ארנה פלוורדה, טרוויזו
 זוכה:  רוסיה אוניקס קאזאן
 השחקן המצטיין:  דונטה דרייפר קרואטיה, צדביטה זאגרב
 מלך הסלים:  ג'ייסי קארול אזרבייג'ן, גראן קנריה  19.00 למשחק
 מלך הריבאונדים:  מאצ'יי לאמפה פולין, אוניקס קאזאן  8.06 למשחק
 מלך האסיסטים:  דונטה דרייפר קרואטיה, צדביטה זאגרב  6.21 למשחק
 → 2009/20102011/2012 ←
 
עונת 2010/2011 ביורוקאפ הייתה העונה התשיעית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והשלישית שאורגנה על ידי יורוליג בסקטבול ופיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-29 בספטמבר 2010 ומשחק הגמר הסתיים ב-17 באפריל 2011. בתחרות השתתפו 40 קבוצות.
בפיינל פור של התחרות ניצחה אוניקס קאזאן וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בעקבות כך היא קיבלה זכות להשתתף בעונת 2010/2011 ביורוליג
מתכונת התחרות

בשלב הקדם הראשון 16 קבוצות נפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. בסוף שלב זה נקבעו 8 קבוצות שעלו לשלב הבתים. לשלב הבתים העפילו עוד 11 קבוצות (העפלה ישירה) ו-13 קבוצות שירדו מיורוליג. 32 קבוצות אורגנו ב-8 בתים. 16 קבוצות החזקות של הבתים שיחקו שלב בתים נוסף בו נקבעו 8 עולות. קבוצות אלו שיחקו בפלייאוף בשיטת משחק בית/משחק חוץ ובסופו של תהליך נקבעו 4 קבוצות שעלו לפיינל פור שנערך בויטוריה, ספרד.
שלב המוקדמות

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | משחק 1 | משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טורקיה בשיקטש | 152–137 | גרמניה דויטשה בנק סקיליינרס | 68–61 | 84–76 |
| ישראל הפועל ירושלים | 146–132 | בלגיה לייז' באסקט | 62–59 | 84–73 |
| יוון אריס סלוניקי | 170–167 | בולגריה אקדמיק סופיה | 78–74 | 92–93 |
| ספרד גראן קנריה | 165–131 | קרואטיה זאגרב | 69–71 | 96–60 |
| אוקראינה אזובמאש מריופול | 155–145 | צרפת אורליאן | 76–80 | 79–65 |
| רוסיה ספרטק סנקט פטרבורג | 136–139 | טורקיה גלאטסראיי | 58–69 | 78–70 |
| איטליה בנטון טרוויזו | 181–118 | קפריסין אפואל ניקוסיה | 97–55 | 84–63 |
| רוסיה דינמו מוסקבה | 134–169 | קרואטיה צדביטה זאגרב | 61–97 | 73–72 |
שלב הבתים > בית א'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | רוסיה אוניקס קאזאן | 6 | 5 | 1 | 507 | 379 | 128 |
| 2. | צרפת לה-מאן סארת | 6 | 4 | 2 | 426 | 429 | 3- |
| 3. | טורקיה באנוויט | 6 | 2 | 4 | 402 | 474 | 72- |
| 4. | גרמניה אולדנבורג | 6 | 1 | 5 | 435 | 488 | 53- |
שלב הבתים > בית ב'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | גרמניה גטינגן | 6 | 4 | 2 | 478 | 442 | 36 |
| 2. | סרביה המופארם ורשאץ | 6 | 3 | 3 | 496 | 512 | 16- |
| 3. | צרפת אסוול ליון-וילרבאן | 6 | 3 | 3 | 494 | 506 | 12- |
| 4. | טורקיה בשיקטש | 6 | 2 | 4 | 516 | 524 | 8- |
שלב הבתים > בית ג'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרד גראן קנריה | 6 | 5 | 1 | 463 | 396 | 67 |
| 2. | אוקראינה בודיוולניק קייב | 6 | 4 | 2 | 397 | 391 | 6 |
| 3. | מונטנגרו בודוצ'נוסט פודגוריצה | 6 | 3 | 3 | 431 | 418 | 13 |
| 4. | ליטא שיאוליאי | 6 | 0 | 6 | 420 | 506 | 86- |
שלב הבתים > בית ד'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | יוון אריס סלוניקי | 6 | 5 | 1 | 514 | 462 | 52 |
| 2. | קרואטיה צדביטה זאגרב | 6 | 4 | 2 | 484 | 479 | 5 |
| 3. | אוקראינה אזובמאש מריופול | 6 | 2 | 4 | 492 | 504 | 12- |
| 4. | ישראל הפועל גלבוע גליל | 6 | 1 | 5 | 492 | 537 | 45- |
שלב הבתים > בית ה'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | טורקיה גלאטסראיי | 6 | 4 | 2 | 441 | 374 | 67 |
| 2. | יוון פאנליניוס | 6 | 4 | 2 | 366 | 375 | 9- |
| 3. | איטליה פלקנסטרו קאנטו | 6 | 3 | 3 | 413 | 398 | 15 |
| 4. | הולנד גסטרה פליימס | 6 | 1 | 5 | 365 | 438 | 73- |