stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ילאם בלאם
תוכן

ספרי צ'ילאם בלאם מספקים תיאור של החיים הרוחניים של יוקטק-מאיה מהמאה ה-18. בעוד שהטקסטים והכרוניקות הרפואיות הם ענייניים למדי, בחידות ובחיזיונות נעשה שימוש במטאפורות המאיה המסורתיות. הדבר נכון עוד יותר לגבי הטקסטים המיתולוגיים והפולחניים, אשר, גם אם כתובים בשפה סתמית, שייכים בעליל למסורת האזוטרית. הטקסטים ההיסטוריים שואבים חלק מחשיבותם מהעובדה שהם נוצקו במסגרת לוח השנה המקומי של המאיה, המותאמים בחלקם למערכת הקלנדרית האירופית. שחזור ההיסטוריה הפוסט-קלאסית של יוקטק מהנתונים הללו הוכח כמשימה מפרכת. להלן סקירה כללית של מיני טקסטים - חלקם ממוצא מסו-אמריקאי, וחלקם של עיבוד ספרדי - שנמצאו בספרי צ'ילאם בלאם.
1. היסטוריה
פרקי היסטוריה מעוגנים בתבנית של לוח השנה של הילידים: אגדות הגירה; נרטיבים על שליטים מסוימים של ממלכות הילידים; וכרוניקות עד וכולל הכיבוש הספרדי.
ניבוי אירועים במסגרת לוח השנה של המאיה.
נבואה, מיוחסת לכוהנים מפורסמים של תחילת המאה ה-16.
2. נוסחאות עם מטפורות
אוספי חידות, המשמשים למתן תוקף לסמכותם של שליטים מקומיים.
3. מיתוס ומיסטיקה
מיתוס, במיוחד ההרס והבריאה מחדש של העולם בהתייחס ללוח השנה של המאיה. מיסטיקה טקסית, במיוחד הנוגעת ליצירת מחזור עשרים הימים (uinal); הטקס של 'ארבעת המבעירים' (ahtoc); והולדת התירס, או 'החסד האלוהי' (מה שנקרא 'טקס המלאכים').
4. לוחות שנה וסיווגים מעשיים
סיווגים לפי עשרים הימים הנקובים (מתאם ציפורים בשורה, צמחים ועצים, אופי אדם ופעילויות מקצועיות).
חיבורים על אסטרולוגיה, מטאורולוגיה ולוח השנה הליטורגי הקתולי (מה שנקרא reportorios de los tiempos). האסטרולוגיה היא תלמיית וכוללת את גלגל המזלות האירופי.
אלמנכים חקלאיים.
5. מתכונים רפואיים
רפואת צמחים: ספרי צ'ילאם בלאם מכילים מרשמים רפואיים הנובעים ממסורות יווניות וערביות, ולא מ"גישת הלחשים" של המאיה, כפי שמיוצג על ידי טקס הבקאבים.
6. מסורות ספרדיות
הוראה קתולית: ימי חג של הקדושים, מסכתות ותפילות.
רומנטיקה ספרדית, כמו סיפורה של 'העלמה תיאודורה'.
מאחר שטקסטים רבים חוזרים על עצמם בספרים שונים של צ'ילאם בלאם, ביסוס קונקורדנציה ולימוד דפוסי תחלופה הם הבסיס ללימוד. הניב היוקטקי הארכאי והאופי הנרמז והמטאפורי של טקסטים רבים מהווים אתגר אדיר למתרגמים. התוצאה של תהליך התרגום מושפעת לעיתים במידה רבה מהנחות חיצוניות לגבי מטרת הטקסטים. כתוצאה מגורמים אלו, איכות התרגומים הקיימים משתנה מאוד.
התרגום הסינופטי בשפה הספרדית של Barrera Vásquez and Rendón (1948) עדיין שימושי. עד כה (2012), תרגומים מלאים לאנגלית זמינים לספרים הבאים של צ'ילאם בלאם:
Chumayel (מהדורה מוסמכת: Roys 1933 [1967]; השווה לאדמונסון 1986)
מאני (מוטבע ב-Pérez Codex: Craine and Reindorp 1979, עיבוד לתרגום המקסיקני מ-1949 של Solís Alcalá)
Tizimín (Edmonson 1982)
Na (Gubler and Bolles 2000)
קאואה (Bricker and Miram 2002)
סקירה מצוינת ודיון על הסינקרטיזם הכרוך בכך ניתן למצוא במבוא למהדורת בריקר ומירם של ספר צ'ילאם בלאם מקואה. ניתוח ופרשנות מפורטת של הטקסטים המיתולוגיים והטקסיים העיקריים במבט על מקורותיהם הסינקרטיים ניתן על ידי Knowlton (2010).
בתרבות

הספרים של צ'ילאם בלאם מוזכרים ב"האישה הנופלת" מאת פט מרפי כחומר מקור לתיאור הקורבנות בצ'יצ'ן איצה.
שיר מהצ'ילאם בלאם מופיע בסיפור קצר מאת הסופרת ילידת ארצות הברית לוצ'יה ברלין, שבילתה שנים רבות וחיה וטיילה באמריקה הלטינית, כולל צ'ילה ומקסיקו. השיר נותן לסיפור של ברלין את כותרתו. הנה השיר: "Toda Luna, todo año,/ Todo día, todo viento/ Camina y pasa también./ También toda sangre llega/ Al lugar de su quietud." הספרדית היא תרגום מתקופת המאיה מאת אנטוניו מדיז בוליו. גיבורת הסיפור מתרגמת את השיר כך: "כל ירח, כל שנה/ כל יום, כל משב רוח/ הולכת וחולפת./ וכך מגיע כל הדם/ למקום השקט שלו".
ראו גם

תרבות מאיה
המשמעות התרבותית של היגואר במרכז וצפון אמריקה
לקריאה נוספת

Antje Gunsenheimer: Geschichtstradierung in den yukatekischen Chilam Balam-Büchern ('העברת ההיסטוריה בספרי היוקטקים של Chilam Balam') (בגרמנית)
הערות שוליים

↑  Paxton, Merideth. "Chilam Balam, Books of." In Davíd Carrasco (ed).The Oxford Encyclopedia of Mesoamerican Cultures. : Oxford University Press, 2001. ISBN 9780195188431
↑  Roys 1967: 3, 186-187
↑  Paxton 2001:193-194
↑  Roys 1967:6
↑  Knowlton 2010:53-85
↑  Roys 1967:107-113
↑  Paxton 2001: 191
↑  Miram and Miram 1988
↑  Bricker and Miram 2002:1-88
↑  Lucia Berlin, A Manual for Cleaning Women: Selected Stories. Ed. Stephen Emerson. New York: Farrar, Straus Giroux, 2015. p. 110
גנטאים

| גנטאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
תת־ממלכה:: צמחים
על־מערכה:: צמחי זרע
מערכה:: גנטאים
מחלקה:: גנטאים
שם מדעי
 Gnetophyta ‏בסיי, 1907
תחום תפוצה


גנטאים (שם מדעי: Gnetophyta) היא מחלקה של צמחים וסקולריים חשופי זרע הכוללת 3 סוגים: שרביטן, ולויטשיה וגנטיים.
תפוצה

הוולויטשיה נפוצה במדבר נמיב. השרביטן נפוץ באירואסיה מספרד ועד הרפובליקה העממית של סין, צפון אפריקה, ארצות הברית וצפון מקסיקו, הרי האנדים ודרום אמריקה הדרומית. הגנטיים נפוץ באמריקה הטרופית, מערב אפריקה, הודו, דרום-מזרח אסיה, גינאה החדשה ואיי האוקיינוס השקט.
מיון

מחלקה גנטאים (Gnetopsida)
סדרת שרביטנים (Ephedrales)
משפחת השרביטניים (Ephedraceae)
סוג שרביטן (Ephedra) בו 60 מינים.
סדרת גנטיים (Gnetales)
משפחת הגנטיים (Gnetaceae)
סוג גנטיים (Gnetum) - בו 40 מינים.
סדרת ולויטשים (Welwitschiales)
משפחת הולויטשיים (Welwitschiaceae)
סוג ומין יחיד ולויטשיה (Welwitschia mirabilis).
ג'ון לנארד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1939 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  5 בנובמבר 2008 (בגיל 69) מנהטן, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 צאצאים:  Andrew Leonard 
 
ג'ון לנארד (באנגלית: John Leonard‏; 25 בפברואר 1939 – 5 בנובמבר 2008) היה מבקר ספרות, מבקר טלוויזיה, מבקר קולנוע ומבקר תרבות אמריקאי.
הוא כתב תחת שם העט קיקלופ (Cyclops) עבור הניו יורק טיימס ולייף.
מספריו

The Naked Martini, Delacorte Press, 1964
Wyke Regis, Delacorte Press, 1966
Crybaby of the Western World, Doubleday, 1969
Black Conceit, Doubleday, 1973
This Pen for Hire, Doubleday Publishing, 1973, ISBN 9780385039239
Private Lives in the Imperial City, Knopf, 1979, ISBN 9780394501703
The Last Innocent White Man in America, New Press, 1993, ISBN 9781565840720
Smoke and Mirrors: Violence, Television, and Other American Cultures, New Press, 1998, ISBN 9781565844438
When the Kissing Had to Stop: Cult Studs, Khmer Newts, Langley Spooks, Techno-Geeks, Video Drones, Author Gods, Serial Killers, Vampire Media, Alien Sperm Suckers, Satanic Therapists and Those of Us Who Hold a Left-Wing Grudge in the Post-Toasties New World Hip-Hop, New Press, 1999, ISBN 9781565845336
Lonesome Rangers: Homeless Minds, Promised Lands, Fugitive Cultures, New Press, 2002, ISBN 9781565846944
Reading for My Life: Writings, 1958-2008. Penguin Group. 2012. ISBN 9781101561003.
הערות שוליים

↑  Fox, Margalit (7 בנובמבר 2008). "John Leonard, 69, Cultural Critic, Dies". הניו יורק טיימס. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Writers and Editors War Tax Protest" January 30, 1968 New York Post
↑  "History of War Tax Resistance – The 1960s". NWTRCC.org.
↑  "Critiquing the Critics – Books". Time Out New York. בדצמבר 7–13, 2006. אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2007. נבדק ב-5 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "On Sandrof Winner John Leonard". February 2007. Book Critics Circle. (access by invitation only).
↑  
"Andrew Leonard". Salon. נבדק ב-5 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  
"Amy Leonard". Georgetown University. נבדק ב-17 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  
"Jen Nessel". Center for Constitutional Rights. נבדק ב-17 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Rourke, Meghan (בינואר–בפברואר 2007). "The Enthusiast – Why you should trust the literary critic John Leonard on the coarsening of our intellectual culture". CJR.org. Columbia Journalism Review. אורכב מ-המקור ב-1 באפריל 2007. נבדק ב-22 בפברואר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Studs Terkel on John Leonard". February 2007. Book Critics Circle. (access by invitation only)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398771305171  BnF: cb14482780z (data)  GND: 1080204555  ISNI: 0000 0000 8414 0836  LCCN: n79026994  NTA: 072498749  SNAC: w6s25dfb  SUDOC: 073342246  VIAF: 117441217   WorldCat (עם VIAF): 117441217
קאסה בנפיקה לורס

| --- | --- |
 שם מלא:  מועדון כדורגל חופים קאסה בנפיקה לורס
 מאמן:  ברזיל דניאל לימה
 ליגה:  הליגה הפורטוגלית בכדורגל חופים
 
קאסה בנפיקה לורס (בפורטוגזית: Casa Benfica Loures) הוא מועדון כדורגל חופים מליסבון, פורטוגל. ברמה הבינלאומית, הקבוצה זכתה בשנת 2022 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים.
הסגל הנוכחי

סגל נכון לגביע אירופה לאלופות 2022
מאמן: ברזיל דניאל לימה
הישגים ותארים > תחרויות בינלאומיות

גביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים
אלופה (1): 2022
הערות שוליים

1 2  קאסה בנפיקה זוכה בגביע אירופה לאלופות לשנת 2022
גון (מיתולוגיה סינית)

גון (בסינית מסורתית: 鯀, בסינית מפושטת: 鲧, בפין-יין: gǔn), ידוע גם בכינוי "רוזן צ'ונג" (崇伯), הוא דמות מן המיתולוגיה הסינית, הממונה הראשון בהיסטוריה הסינית לטיפול בשיטפונות שסיכנו את תושבי סין, וגם הראשון שנכשל במשימה זו. גון הוא גם אביו של הקיסר יו' הגדול, מייסד שושלת שיה.
כדמות היסטורית

גון, רוזן צ'ונג (באזור שבין מדינת צ'ין למדינת ג'ין), היה הממונה מטעם הקיסר יאו על עצירת שיטפונות הנהר הצהוב, אם כי על פי "הקלאסיקה של המסמכים" ו"רשומות ההיסטוריון" המינוי היה מפוקפק מתחילתו: כאשר השר הממונה על ארבעת ההרים המליץ על גון לתפקיד, התנגד יאו, בטענה כי גון מפר פקודות ומזיק לסביבתו, ולבסוף השתכנע רק בלחץ השר. גון ניסה לעצור את השיטפונות באמצעות סכרים עליהם עבד במשך תשע שנים, אולם הסכרים קרסו, ובקריסה נספו מספר אנשים. לבסוף הוגלה גון, ויש שאומרים שהוציאו להורג, ובכל מקרה מונה תחתיו את בנו של גון, יו', לרשת את תפקיד האחראי על השיטפונות. עם זאת, ברנהארד קארלגרן ראה בתיאור ההיסטורי הזה של גון, שמקורו בעיקר ב"קלאסיקה של המסמכים", רציונליזציה של מיתולוגיה וניסיון מלומד להפוך אגדת שיטפון לסיפור היסטורי.
בנאום של המלך וו משושלת ג'ואו ב"קלאסיקה של המסמכים", גון מוזכר כמי שגרם לערבוב של חמש הדרכים ולכן לא זכה להדרכה של הקיסר (אם כי הטקסט לא מגדיר אם הכוונה לקיסר ארצי או אלוהי).
בחאן פיי דזה נטען כי גון וגונגגונג, בנפרד, התנגדו להעברת השלטון מיאו לשון בשל היותו של שון חסר ייחוס, ויאו בתגובה שלח את צבאו אליהם והרג אותם. קונפוציוס מצוטט שם כפרשן מאוחר שדווקא תומך דווקא במתריעים, ומתקשה להסביר את הריגתם. ברשומות ההיסטוריון נטען שגון הוצא להורג בהר הנוצה בתקופת הקיסר יאו, בעצת שון, במטרה לדכא מרידות של שבטי הדונגיי ממזרח סין, ואף מפורט כי הוצאתו להורג של גון בוצעה על ידי שון עצמו בעת מסע עונשין.
גון היה הראשון בסין שרתם שוורים לעגלות, וגם הראשון שבנה חומות עיר. החְווָאיְ נָאן דְזְה דווקא מתייחס לכך בשלילה, ומנגיד את גון שבנה חומות והעולם פנה לו עורף ליו' שהפיל את החומות וקירב אליו את האנשים.
במיתולוגיה

בכמה גרסאות של המיתולוגיה גנב גון את האדמה הנושמת מן האלים. כך, עם השלמת הסכרים, בכל פעם שעלה מפלס המים, תפחה גם האדמה הקסומה שבסכרים ומנעה מהמים לעלות על גדותיהם. ההתחלה הייתה מוצלחת, אולם כשעלו המים לגובה גבוה מאוד, קרסו הסכרים ואנשים רבים נהרגו, ובדומה לגרסה ההיסטורית, הקיסר שון הוציא את גון להורג על הר הנוצה (באזור לְייֵן-יוּ'נְגָאנְג בג'יאנגסו של היום.) על פי מקורות אחרים גון התאבד בקפיצה לתהום, הפך לחיה ובכך נעשה לאל התהומות. לפני מותו הורה לבנו, יו' הגדול, לסיים את העבודה.
בקלאסיקה של ההרים והימים מי שהרג את גון לאחר גניבת האדמה הנושמת הוא ג'וז'ונג, בשליחות קיסר ששמו לא מוזכר. הקלאסיקה של ההרים והימים מתארת גם קשרי משפחה בין גון לבין חְווָאנְטוֹאוּ ("ראש שמח" או "קסדה שמחה"), אחד מ"ארבעת הפושעים". בספרים "משמעות נכונה לרשומות ההיסטוריון" (史記正義) ו"אוסף שברי רשומות ההיסטוריון" (史記集解) מזוהה גון עם טָאוווּ, פושע אחר מתוך הארבעה..
ההתייחסות של הקלאסיקה של ההרים והימים ללידת יו' במשפט "בטנו של גון הולידה את יו'" יצרה מיתוס מאוחר יותר לפיו יו' בקע מבטנו של גון[דרוש מקור]. במקביל התפתחו מספר מיתוסים אחרים לגבי לידתו של יו' מאמו, הפילגש או האישה של גון, גם הם לרוב תוך ביקוע בטנה, לאחר שזו אכלה צמח או ראתה כוכב נופל, כולן תבניות מוכרות ללידת קדושים במיתולוגיה הסינית.
בספר "גן האימרות" מסופר שלאחר הריגתו בהר הנוצה, הפך גון לדוב חום ונכנס לתוך "בריכת הנוצה" (או "תהום הנוצה", הנמצאת מערבית להר), ובכך הפך לרוח של קורבן הגבול של בני שושלת שיה. הדזוו ג'וואן מתאר מקרה במאה ה6 לפנה"ס בו הדוכס של מדינת ג'ין חלה במחלה לאחר שהזניח את קורבן הגבול לגון, ולאחר שראה בחלום דב חום מבקר בחדרו, וחידש בעצת המדינאי דזה צ'אן את הקורבן לגון בדמות הדוב החום, נרפא ממחלתו. מדינת ג'ין נדרשה לקורבן מכיוון שעל פי המסורת הייתה ממוקמת על האדמות של שושלת שיה ההיסטורית.
על פי האגדות הדאואיסטיות בספר "רשומות איסוף האבידות" מהמאה הרביעית לספירה, השליך גון את עצמו לבריכת הנוצה והפך לדג אפל ועצום שמדי פעם עלה על פני המים וזכה לכינוי "רוח הנהר" ואנשי הים בהר הנוצה הקריבו לאורך השנה קורבנות לגון במקדש שבנו לכבודו. אולם הופעותיהם של הדג האפל ושל דרקון המשיכו להפחיד את התושבים עד שיו' טיפל בשיטפונות (מבלי להתקרב להר הנוצה). לטענת הספר, זיכרון הדג האפל נשמר בשם סוג של דג שמורכב מהסימנים ל"אפל" ול"דג" (鮌), והעדויות על כך שהפך לדב חום הן שגיאת סופר שנובעת מבלבול בהגיה של שמות היצורים. בהערות של שְׂיָאו צִ'י (蕭綺) מן המאה השישית נטען ששנוי הצורה בין הדג לדב היו על בסיס מיקום: כשהלך בהר היה דב חום, וכשנכנס למים היה דג.
הספר "האביבים והסתוים של מר לוּ'" מזכיר אגדה על התנגדותו של גון לעלייתו לשלטון של שון. נטען שם שגון התנגד מאחר שייצג את האצילים ולפיכך רצה את שלושת תפקידי השרים ששולטים על הארץ. כשהקיסר סירב, השתמש גון בחיות אימים ליצור מהומה, ואלו הציבו את שיניהן כחומה והרימו את זנבותיהן כדגלים. כשגון והחיות חדלו להישמע להוראות, והחלו לשוטט ולהוות סיכון, נאלץ שון להוציא את גון להורג.
הקלאסיקה של ההרים והימים מייחסת לגון וליו' (או ליו' כגלגול של גון) את חלוקת סין לתשעת המחוזות.
מוצאו

על פי רשומות ההיסטוריון של סה-מה צ'יין, אביו של גון היה גְ'ווָאנְשׂוּ', סבו היה צָ'אנְגְיִי וסבא רבא שלו היה הקיסר הצהוב. בניגוד לסבא רבא, סבו ואביו היו פקידים ולא שימשו בתפקיד הקיסר. ספר האן מצטט את "השושלת הקיסרית של אדון יו'", שם נטען כי גון היה צאצא מדור חמישי של הקיסר ג'וואנשו'. הקלאסיקה של ההרים והימים מספרת שגון (שנודע גם בכינוי "הסוס הלבן") היה בנו של לְווֹמִינְג, מבניו של הקיסר הצהוב. בגרסאות רבות אחרות מופיע גון כחצי אל, ובאגדות הוא גם חשף כמה מסודותיהם של האלים.
פולחן והיחס אליו בדורות מאוחרים

גון זכה לפולחן מצד שושלת שיה שכלל הקרבת קורבנות במזבחות הגבול, הפולחן מתואר ככזה שנמשך שלושה דורות או שלוש שושלות.
המשורר צ'ו יואן, מתקופת המדינות הלוחמות, מתייחס בצורה אוהדת לגון בשירו "שאלות השמיים". בשירו "צער הפרידה" נראה שהוא אף מזדהה איתו בטענה שמדובר באדם ישר שמת טרם זמנו. ג'ו שי, אבי הניאו קונפוציאניזם, מתייחס לגישה זו וטוען שגון היה ראוי, ונכשל רק בעקשנותו כשהמשיך במעשיו בעוד אנשים רבים ממשיכים לאבד את חייהם.
מילון קאנגשי מן המאה ה-18 טוען כי במערב נפת צ'ינגחה (清河县) שבדרום מחוז חביי נמצא "סכר גון" שעל פי המסורת נבנה על ידי גון עצמו.
אטימולוגיה של השם

לפי שוסלר (2009), הסימן 鯀 (בסינית מודרנית (פיניין) gǔn בסינית עתיקה *kwə̂nʔ) הוא גרסה של הסימן 鮌 (gǔn ובסינית עתיקה *kwə̂nʔ) וכך גם הסימן 鯤 (kūn ובסינית עתיקה *kûn). האחרון משמעו דג ענק שנזכר גם בספר "ג'ואנג דזה". המילון העתיק שְׁווֹ וֶן גְ'יֵה דְזְה מן המאה השנייה לספירה מציין במפורש כי 鯀 "גון" הוא דג.
בספרו על חיי הים בפוג'יין, מציין המלומד טוּ בֶּנְג'וּ'ן כי שמו של דג המקרל הסיני מכיל את הסימניה שמשמשת בשמו של גון. וולפרם אברהארד (1968) העלה את האפשרות שהתיאורים של גון בתור "העירום" ו"הדג האפל" (玄魚) מתאימים לתיאור צלופח.
ראו גם

הספר האמיתי של פריחת הדרום, תרגום: דן דאור, חרגול הוצאה לאור, עם-עובד, תש"ע, 2010.
קאסאדו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מוצא:  קוסטה ריקה 
 מרכיבים עיקריים:  בשר, סלט, שעועית מצויה, טורטייה 
 
קסאדו (מספרדית: "גבר נשוי") היא ארוחה נפוצה בקוסטה ריקה המורכבת ממנת חלבון כמו בשר בקר, עוף, דג או חזיר צלויים בגריל, אורז, שעועית שחורה, פלנטיין, סלט ירקות וטורטייה.  לרוב, תוגש המנה עם סלסה ליסאנו.
אטימולוגיה

מקור המונח הוא ככל הנראה בביטוי שגור בקרב לקוחות במסעדות מקומיות, שהיו מבקשים כי יתייחסו אליהם כמו אל גבר נשוי, שכן זוהי ארוחה שנשים מכינות לבעליהן בבית הקוסטה ריקני. סברה אחרת גורסבת כי מקור השם הוא בשילוב בין אורז ושעועית, המשולבים תמיד יחד כמו זוג נשוי.
מעמד הקאסאדו במטבח הקוסטה ריקני

המנה מוגשת באופן קבוע במסעדות מקומיות קטנות ("Sodas") ברחבי המדינה, לצד רוטב צ'ילרו חריף.
הקאסאדו משמש כארוחת צוהריים נפוצה ואהודה בקרב תושבי קוסטה ריקה, עקב ההגשה הנדיבה והמשביעה, השילוב האופטימלי של כלל אבות המזון בצלחת ותפוצתה הגבוהה. הכנת הקסאדו נטועה במסורות קולינריות מרכז אמריקניות, כאשר לכל משפחה מתכון משלה לקאסאדו.
הערות שוליים

↑  "A lunchtime classic: the Costa Rican casado". The Tico Times | Costa Rica News | Travel | Real Estate (באנגלית אמריקאית). 2018-01-15. נבדק ב-2021-09-26.
↑  Helmuth, Chalene (2000). Culture and Customs of Costa Rica (באנגלית). Greenwood Publishing Group. ISBN 978-0-313-30492-7.
↑  Domènech, Conxita; Lema-Hincapié, Andrés (2020-09-13). Saberes con sabor: Culturas hispánicas a través de la cocina (בספרדית). Routledge. p. 98. ISBN 978-0-429-78246-6.
↑  המטבח הקוסטה-ריקני המסורתי | אוכל קוסטה ריקני, באתר קוסטה ריקה
פרנק וורסלי

| --- | --- |
פרנק וורסלי במשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית
פרנק וורסלי במשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית
 לידה:  22 בפברואר 1872 Akaroa, ניו זילנד 
 פטירה:  1 בפברואר 1943 (בגיל 70) Claygate, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  ? – 1 בפברואר 1943 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית  אות השירות המצוין  מדליית הקוטב  Decoration for Officers of the Royal Naval Reserve 
 
פרנק וורסלי, 1917
פרנק וורסלי (באנגלית: Frank Arthur Worsley ‏ 22 בפברואר 1872 - 1 בפברואר 1943) היה ימאי ומגלה ארצות ניו זילנדי, שהשתתף במשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של ארנסט שקלטון בשנים 1916-1914, כרב החובל של האנדיורנס. כמו כן שירת בעתודות הצי המלכותי במהלך מלחמת העולם הראשונה.
וורסלי נולד ב-1872 באקארואה שבניו זילנד והצטרף לחברת הספנות של ניו זילנד בשנת 1888. הוא שירת על ספינות אחדות ששייטו בנתיבי סחר בין ניו זילנד, אנגליה ודרום האוקיינוס השקט. בשנת 1902 התגייס לצי המלכותי ושירת ב"סוויפטשור" במשך שנה לפני שחזר לצי הסוחר. ב-1914 בצטרף למשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית, שמטרתה הייתה חציית יבשת אנטארקטיקה. אחרי שספינת המשלחת "אנדיורנס" נלכדה בקרח והתרסקה, הפליגו הוא ושאר חברי המשלחת בשלוש סירות הצלה אל אי הפיל, הסמוך לחצי האי האנטארקטי. מאי הפיל הפליגו הוא ושקלטון עם עוד ארבעה מחברי המשלחת בג'יימס קיירד, סירת הצלה באורך 6.7 מטרים למרחק 1,300 ק"מ בדרום האוקיינוס האטלנטי הסוער, והגיעו לבסוף אל היעד שהציבו לעצמם, ג'ורג'יה הדרומית. רק הודות לכישורי הניווט המעולים שלו, הצליחה ה"ג'יימס קיירד" להגיע בשלום ליעדה. וורסלי, שקלטון והימאי טום קרין חצו אז ברגל, בטיפוס הרים קשה ומסוכן ללא ציוד מתאים, את האי ג'ורג'יה הדרומית, במסע בן 36 שעות, להזעיק עזרה מתחנת ציידי הלווייתנים שבמפרץ סטרומנס. תחילה חולצו שלושת האנשים שנשארו בעברו האחר של האי ולאחר למעלה משלושה חודשים הצליחו לבסוף וורסלי ושקלטון להגיע בלווייתנית אל אי הפיל, לחלץ משם את שאר חברי המשלחת.
חייו > ילדות ונעורים

פרנק ארתור וורסלי נולד באקארואה, ניו זילנד, בן למשפחת איכרים. סבו, הנרי פרנסיס וורסלי (1876-1806) היגר מאנגליה לליטלטון, אליה הגיע בשנת 1851 עם משפחתו הגדולה. אמו של וורסלי מתה כשהיה פעוט. כשהיה בן 11 עזב אחיו הבכור, הארי, את הבית לעבוד בחברת הספנות הניו זילנדית ובערך באותו זמן לקח אביו אותו ואת אחותו בת ה-13 לכרייסטצ'רץ', שם למד בבית הספר הפתוח פנדלטון וסיים אותו כתלמיד מצטיין.
כמוהו כאחיו, גילה פרנק עניין בקריירה ימית ובשנת 1887 ניסה להתקבל לחברת הספנות הניו זילנדית, אך מפאת קומתו הנמוכה, נדחה והתבקש לנסות שוב כשיתבגר. הוא פנה שוב כעבור חצי שנה והפעם הצליח, אף כי לא גדל במידה משמעותית מאז ניסיונו הקודם. הוא התקבל לעבודה כמלח זוטר על סיפון ה"ויירואה", ספינת מפרשים שנשאה צמר ללונדון.
חייו > קריירה ימית

במשך שנים אחדות שירת וורסלי על כמה מאוניות החברה בנתיב השייט בין ניו זילנד לאנגליה. בשנת 1891 היה לחובל שלישי, וכעבור שנה לקצין
חמישי. בשנת 1895, כקצין שלישי, עזב את חברת הספנות הניו זילנדית והצטרף לשירות אוניות הקיטור של ממשלת ניו זילנד. מינויו הראשון היה כקצין שני על סיפון ה"טוטאנקאי", אוניית קיטור ששייטה בין איי האוקיינוס השקט. הוא נחשב לקצין טוב ומנוסה, אך לא טמן ידו בצלחת כשהזדמן לו מעשה משובה. באחת ההפלגות בשנת 1899, עגנה ה"טוטאנקאי" בנמל אפיה, עיר הבירה של סמואה הגרמנית. אותו לילה חמק וורסלי אל החוף ולקח במשיכה את דגל גרמניה הקיסרית, שהתנוסס על תורן הקונסוליה הגרמנית על הרציף. עם גילוי הגזלה, חשד הקונסול בצוות ה"טוטאנקאי", אוניית הסוחר היחידה בנמל אותו זמן. הוא צירף אליו קבוצת ימאים מן האוניה "פאלקה", שעגנה גם היא בנמל אותו זמן, ועלה אל סיפון ה"טוטאנקאי" לחפש את הדגל הגזול. רב החובל הגיש מחאה והגרמנים עזבו בלי למצוא את הדגל. גם כשנודע לאחר זמן לרב החובל כי וורסלי היה אחראי למעשה, לא השפיע הדבר על קידומו. הוא הועבר ל"הינמואה", גם היא אוניית קיטור ממשלתית, כקצין ראשי.
ביוני 1900 ניגש וורסלי לבחינה לתעודת רב-חובל זר. הוא עבר את הבחינה בציונים טובים והיה אחד משני סטודנטים שזכו לשבח על מאמציהם. עכשיו היה רב-חובל מוסמך והאונייה הראשונה שקיבל לפיקודו הייתה "הרוזנת מרנפרלי". הייתה זו אונייה תלת-תרנית בשירות ממשלת ניו זילנד, שהפליגה בנתיבי סחר בדרום האוקיינוס השקט, בעיקר בסביבות איי קוק ונְיוּאֵה, שהיו אז בחסות ניו זילנד.
חייו > בשירות הצי המלכותי

כמפקד "הרוזנת מרנפרלי" התגייס וורסלי לכוח המילואים של הצי המלכותי (RNR) וב-1 בינואר 1902 התמנה לסג"ם. ב-1904 נמכרה אונייתו והוא נשאר ללא אונייה לפקד עליה. הוא התפטר משירות האוניות הממשלתי של ניו זילנד והחליט לחפש עבודה בחו"ל. בסידני מצא מינוי כקצין ראשי באונייה "ספָּרואו", שהייתה בהפלגת העברה לניו זילנד, לאחר שנרכשה זמן קצר קודם לכן על ידי הממשלה. כשה"ספרואו" הגיעה אל ולינגטון במרץ 1905, נבחר וורסלי לפקד על האונייה בעת הסבתה לספינת אימונים. מלאכת ההסבה לא הושלמה עדיין כשוורסלי יצא לאנגליה בראשית 1906.
עם הגעתו לאנגליה במרץ 1906, התייצב וורסלי לאימונים נוספים בצי המלכותי. הוא הוצב לאונייה "פסיכה" וקיבל הכשרה מיוחדת בטורפדו, תותחנות וניווט. בחודש מאי שלאחר זאת קודם לדרגת סגן. וורסלי שירת על מספר רב של אוניות הצי המלכותי, בכלל זה 12 חודשים על "סוויפטשור", במהלך השנתיים הבאות. לאחר זאת חזר לצי הסוחר ומצא עבודה באוניות הקיטור של קו אלאן בשירות הדואר המלכותי, ששייטו בקביעות בין אנגליה לקנדה ודרום אמריקה. מדי פעם במהלך השנים הבאות נקרא לשירות בצי המלכותי, שכלל חודש על סיפון ה"ניו זילנד" ב-1911.
חייו > המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית

בשנת 1914 החל חוקר הארצות ארנסט שקלטון להכין משלחת, שיעדה היה להשלים את החצייה הראשונה של יבשת אנטארקטיקה. כישלונו של רוברט פלקון סקוט להביס את הנורווגי רואלד אמונדסן במירוץ אל הקוטב הדרומי בשנת 1911 נחשב לכתם על המוניטין של בריטניה בחקר הקטבים. משלחתו של שקלטון התעתדה להחזיר את בריטניה לחזית המאבק לכיבוש אנטארקטיקה. הוא קבע את המטה שלו בדרך ברלינגטון בלונדון ושם ראיין מועמדים למשלחת. אחד התפקידים הפנויים היה זה של רב חובל לספינת המשלחת ה"אנדיורנס".
וורסלי, שהיה בלונדון בהמתנה לתפקיד חדש הצטרף למשלחת כתוצאה מחלום, שבו ניווט אונייה סביב קרחונים במורד רחוב ברלינגטון. הוא ראה בכך אות לבאות, ולמחרת הלך אל רחוב ברלינגטון, שם ראה את השלט של משרדי המשלחת, הציג את עצמו והתקבל לאחר שיחה בת דקות ספורות עם שקלטון.
ה"אנדיורנס" עזבה את אנגליה ב-8 באוגוסט 1914. פניה היו מועדות לבואנוס איירס, שם היה שקלטון, שנסע בנפרד, אמור להצטרף למשלחת. יציאת המשלחת הייתה בעייתית; הציפייה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה גרמה לכמה חברים, בהם וורסלי, שהמתינו להיקרא לצי המלכותי, לדחות את המסע. ואולם, האדמירליות יעצה לשקלטון להמשיך בתוכניותיו גם לאחר שאנגליה הכריזה מלחמה על גרמניה הקיסרית ב-4 באוגוסט. ממש לפני יציאת ה"אנדיורנס" פנה וורסלי לרשויות ונענה, שצוות קציני הצי לא ייקראו הפעם לשירות. במהלך המסע על קיטור אל דרום אמריקה, אזל הדלק והקרשים, שנועדו לבניית צריפים בבסיס המשלחת באנטארקטיקה, שימשו להסקת כבשן המנוע. וורסלי פיקד על ספינתו ברגיעה יחסית, כמעט ללא משמעת או פיקוח על צריכת אלכוהול. ארבעה אנשי צוות נכנסו בתגרת שיכורים כשירדו לחוף במדיירה. במהלך העגינה במדיירה, נמל נייטרלי, התנגשה אונייה גרמנית במעגן סמוך ב"אנדיורנס" וגמרה לה נזק. וורסלי, אחוז חימה, עלה אל סיפון האוניה הגרמנית עם עוד כמה מחברי המשלחת וכפה על צוותה לתקן את הנזק שחוללו.
בשקלטון, שקיבל דין וחשבון על הנהגת וורסלי את המסע כאשר הצטרף למשלחת בבואנוס איירס, החלו לכרסם חששות באשר לבחירתו כרב חובל. וורסלי נועד לפקד על משלחת האספקה לקבוצה שתחרוף באנטארקטיקה, אבל שקלטון התחיל להטיל ספק בכך שכישורי ההנהגה שלו מספיקים לביצוע המשימה. אחרי ההצטיידות מחדש בבואנוס איירס, הפליגה ה"אנדיורנס" ב-26 באוקטובר אל האי הנידח ג'ורג'יה הדרומית, בדרום האוקיינוס האטלנטי. היא הגיעה כמתוכנן אל תחנת גריטוויקן, מוצב ציידי לווייתנים נורווגיים, ב-5 בנובמבר. הנורווגים אישרו דיווחים ראשוניים מבואנוס איירס, לפיהם התפשט הקרח האנטארקטי הדחוס הרבה צפונה מן המקובל. שקלטון קיבל את עצת הנורווגים להשהות את יציאתו עד מועד מאוחר יותר בקיץ, וכתוצאה מכך, לא הפליגה ה"אנדיורנס" דרומה אל ים ודל לפני ה-5 בדצמבר.