stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המרכז לבריאות הנפש באר שבע
תכנון המרכז

המרכז תוכנן על ידי האדריכל גרשון צפור ונחנך בשנת 1978. בשנת 1988 קיבל האדריכל צפור את פרס רכטר  על תכנון ביה"ח, שהחל בשנת 1966[דרוש מקור].
בהרצאה של האדריכל ביולי 1981 בבית המהנדס והאדריכל בתל אביב דיבר המתכנן על עקרונות התכנון, בין היתר "פעילויות ציבוריות, פסיביות ואקטיביות, רצויות ואפילו נדרשות לחולים, במרכז החברתי שהינו מרכז שכונה", "תשומת לב מיוחדת לנושא הקלימטולוגיה והמיקרו-אקלים בתוך הבניינים" והעדר סורגים בביה"ח, במקומם "רשתות פסיכיאטריות" - בעידן שבו ביה"ח הפסיכיאטריים הוקמו מחוץ ליישובים, במבנים לא ייעודיים (כגון - ביה"ח בעכו שפעל במבצר צלבני- טורקי ששימש בתקופת המנדט בית סוהר בו הוצאו להורג אסירי המחתרות טרום המדינה וביה"ח כפר שאול שהוקם בשנת 1951 במבני הכפר הנטוש דיר יאסין, שם, עמ' 29).
גן המרכז לבריאות הנפש תוכנן על ידי אדריכלי הנוף ליפא יהלום ודן צור.
ספירת קולות חבר האלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020

תיבות המכילות את מסמכי הצבעות האלקטורים במדינות השונות, אשר הובאו לקונגרס
ב-6 בינואר 2021 התכנס הקונגרס ה-117 על מנת לספור את קולות חבר האלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית, שנערכו ב-3 בנובמבר 2020. הייתה זו אחת מפעולותיו הראשונות של הקונגרס, שהתכנס ב-3 בינואר בעקבות הבחירות שנערכו לקביעת הרכב לשני בתיו, שנערכו במקביל לבחירות לנשיאות.
ספירת קולות האלקטורים נקטעה בעקבות הסתערות תומכיו של הנשיא טראמפ על הקפיטול ופריצתם לתוכו, וחודשה לאחר מספר שעות. בסיום הספירה, בלילה של 7 בינואר, הכריז הקונגרס על התוצאות - בחירת המועמד הדמוקרטי ג'ו ביידן לנשיא ובחירת המועמדת הדמוקרטית קמלה האריס לסגנית הנשיא. הם נבחרו ברוב של 306 קולות אלקטורליים לעומת 232 קולות שניתנו ליריביהם המועמדים הרפובליקנים דונלד טראמפ ומייק פנס.
ספירת קולות חבר האלקטורים על ידי הקונגרס נחשבה ברוב השנים להליך פורמלי בעיקרו שמשך תשומת לב מעטה, אך בינואר 2021 היא עוררה עניין רב על רקע טענות הנשיא טראמפ ותומכיו כי הפסדו בבחירות נבע מזיופים ומשאלתם להשפיע בהתאם על הליך הספירה.
רקע > הליך ספירת קולות חבר האלקטורים

בהתאם להוראות חוקת ארצות הברית נבחרים נשיא ארצות הברית וסגנו בעקבות בחירות הנערכות בחודש נובמבר מדי ארבע שנים. הם נבחרים באמצעות הצבעת האזרחים במדינות השונות, אשר עוברת המרה לקולות של חברים בחבר האלקטורים. לכל מדינה מוקצים אלקטורים כמספר החברים שלה בקונגרס - סנאטורים וחברי בית הנבחרים. מספר האלקטורים הכולל הוא 538, באופן שלמועמד נדרשת תמיכה של 270 אלקטורים לפחות על מנת להיבחר. כל מדינה קובעת בעצמה את סדרי הבחירות וכן את אופן הקצאת הקולות האלקטורליים שלה לפי הצבעת הבוחרים. מרבית המדינות מקצות את כל קולות האלקטורים שלהן למועמדים לנשיא ולסגן נשיא אשר קיבלו את רוב הקולות של המצביעים בהן. במדינות מיין ונברסקה בלבד מתאפשר פיצול של קולות האלקטורים בין המועמדים. במועד קבוע בחודש דצמבר מתכנסים בו זמנית האלקטורים של כל מדינה ונותנים את קולותיהם למועמדים. מסמכים המפרטים את מספר האלקטורים, זהותם והקולות שנתנו נשלחים על ידי כל מדינה אל הקונגרס.
הליך ספירת קולות האלקטורים על ידי הקונגרס הוא השלב הסופי של הבחירות לנשיאות. הוא מתקיים על פי הוראות פסקה 2 לסעיף הראשון לחוקה, בשילוב עם התיקון ה-12 לחוקה שנתקבל בשנת 1804 ועם הוראות חוק פדרלי שנחקק בשנת 1887. על הקונגרס להתכנס למושב משותף של שני בתיו, שבו יוצגו בפניו קולות האלקטורים בהתאם לדיווחים שנשלחו מכל אחת מן המדינות. סדר ההצגה הוא על פי סדר האלף בית של שמות המדינות. חברי בית הנבחרים וחברי הסנאט רשאים להתנגד לקבלת קולות האלקטורים של מי מבין מהמדינות, אך לא תידון התנגדות ביזמת מי מחברי שני בתי הקונגרס שאיננה נתמכת על ידי חבר אחד לפחות מן הבית השני. התנגדויות המתקבלות לדיון מוכרעות על ידי שני בתי הקונגרס, בהצבעה בנפרד של חבריהם. רק התנגדות שהתקבלה על ידי שני הבתים נחשבת כמתקבלת על ידי הקונגרס, ומשמעות הדבר תהיה שקולות האלקטורים מאותה מדינה לא יבואו במניין קולות האלקטורים לצורך קביעת זהות הנשיא הנבחר וסגנו. אם אף מועמד לנשיאות לא יזכה ברוב מקרב סך הכל האלקטורים, בחירת הנשיא עוברת לבית הנבחרים, אולם בהצבעה בה לכל מדינה יש קול אחד, אם אף מועמד לסגנות הנשיא אל זוכה ברוב, בחירתו עוברת לסנאט.
רקע > השגות על תוצאות הבחירות לנשיאות ב-2020

במהלך הקמפיין לבחירות 2020 ציין טראמפ בפוסטים בטוויטר, בראיונות ובנאומים, שהוא עלול לסרב להכיר בתוצאות הבחירות אם יובס; טראמפ טען בצורה שקרית שהבחירות יזויפו נגדו. ביולי 2020, טראמפ סירב להצהיר אם הוא יקבל את תוצאות הבחירות, ואמר לאיש פוקס ניוז כריס וואלאס כי "אני חייב לראות. לא, אני לא אגיד סתם כן. אני לא אגיד לא."
מיד לאחר מניין הקולות בבחירות שנערכו ב-3 בנובמבר הודיע הנשיא טראמפ כי איננו מקבל את הקביעה כי יריבו ביידן ניצח בבחירות וטען כי הניצחון היה שלו וכי התוצאה הוטתה על ידי זיופים נרחבים. טראמפ ותומכיו יזמו פעולות משפטיות שונות לרבות עשרות תביעות ועתירות לבתי משפט ברחבי ארצות הברית במטרה להביא לפסילת קולות בבחירות. התביעות והעתירות נדחו על ידי בתי המשפט, שלא מצאו כי התקיימו ראיות של ממש לזיופים הנטענים. חרף זאת עמדו טראמפ ותומכיו על הטענה לזיופים וסירבו להכיר בהפסדו של טראמפ.
בשלהי דצמבר יזמו חבר הקונגרס לואי גומרט ואחרים הליך משפטי נגד סגן הנשיא מייק פנס, שהוגש לבית משפט פדרלי מחוזי בטקסס. בהליך נתבקש בית המשפט לקבוע כי לסגן הנשיא כיושב ראש הסנאט מסורה לפי החוקה סמכות בלעדית לקבוע את תוצאות הבחירות, לרבות פסילת קולות אלקטורליים של מדינה וקבלת קולות אלקטורליים אחרים, שנקבעו על ידי הרשות המבצעת של מדינה. הבקשה נדחתה על ידי בית המשפט ב-1 בינואר 2021. למחרת נדחה ערעורו של גוהמרט על ההחלטה על ידי הרכב בן שלושה שופטים בבית המשפט הפדרלי החמישי לערעורים.
הנשיא טראמפ העלה מספר פעמים בעצמו את הטענה שלסגן הנשיא יש את היכולת לעכב את ספירת הקולות שנועדה ל-6 בינואר או להשפיע על תוצאותיה, לרבות לפסול על דעת עצמו בלבד קולות אלקטורליים של מדינות, וכי בכוחו להעביר את השאלה מי ניצח בבחירות להכרעה בבית הנבחרים או בבית המשפט העליון. ב-5 בינואר מסר פנס לנשיא כי הוא איננו מקבל את טענתו.
בחודש דצמבר הודיעו חברי קונגרס רפובליקנים משני הבתים על כוונתם להתנגד במהלך ספירת קולות האלקטורים בקונגרס לקבלת קולותיהן של מספר מדינות, אשר הצבעתן לג'ו ביידן הביאה לזכייתו ברוב קולות חבר האלקטורים. הם התכוונו לעשות כן אף על פי שהטענות לאי סדרים וזיופים בבחירות נדחו לפני כן על ידי אישי ממשל במדינות ארצות הברית ועל ידי בתי המשפט, ואף על פי שחלק מהמתנגדים לקבלת קולות המדינות זכו באותן בחירות ממש במושביהם בקונגרס. מנהיג הסיעה הרפובליקנית בסנאט, מיץ' מקונל, הכיר בניצחונו של ביידן וקרא לעמיתיו שלא להתנגד לקבלת קולות האלקטורים מהמדינות. למרות זאת דבקה בכוונת ההתנגדות קבוצה של 12 סנאטורים רפובליקנים בהובלתו של ג'וש האולי. בבית הנבחרים התכוונו כ-140 חברים רפובליקנים להגיש התנגדויות לקבלת קולות אלקטורליים של חלק מהמדינות. למתנגדים היה ברור כי מספרם נמוך מכדי להביא לקבלת איזו מן ההתנגדויות בשני בתי הקונגרס (שכן לדמוקרטים היה רוב בבית הנבחרים, ובסנאט נמצאה קבוצה גדולה של סנאטורים רפובליקנים שתמכה בקבלת תוצאות הבחירות ללא התנגדות). מספר חברי קונגרס רפובליקנים הביעו - חלקם במילים חריפות - את הסתייגותם מהכוונה להתנגד לקבלת קולות המדינות וטענו כי היא מזיקה, כי מוצו ההליכים המשפטיים בקשר לתוצאות הבחירות וכי יש לקבל את רצון הבוחר האמריקאי כמות שהוא.
במהלך דצמבר קרא הנשיא טראמפ במסגרת מאמציו להביא לשינוי תוצאות הבחירות לתומכיו להתכנס בוושינגטון די סי לעצרת מחאה ב-6 בינואר והפציר בהם: "תהיו שם, יהיה פרוע!" ("Be there, will be wild!"). ארגונים רבים מתומכי טראמפ ומהמתנגדים לקבלת תוצאות הבחירות קראו לחבריהם להגיע לעצרת בוושינגטון ב-6 בינואר.
ספירת הקולות

הקונגרס התכנס למושב משותף ב-6 בינואר בשעה 13:00 (שעון החוף המזרחי). סגן הנשיא פנס שימש מתוקף תפקידו כיושב ראש הסנאט. לקראת הישיבה הוא פרסם מכתב, ובו הבהיר שבניגוד לטענת טראמפ אין לו סמכות להחליט לבדו על פסילת קולות האלקטורים של איזו מן המדינות.
לאחר מסירת קולותיהן של אלבמה ואלסקה ללא התנגדות הועלתה התנגדות קבילה לקבלת קולותיה של אריזונה, והישיבה פוזרה על מנת ששני בתי הקונגרס ידונו בנפרד בהתנגדות ויכריעו בה.
במקביל למושב המשותף התקיימה בוושינגטון עצרת המחאה של תומכי טראמפ, שהוא עצמו נשא בה דברים. בעוד ישיבות הבתים מתנהלות התרחשה בשעה 14:15 לערך ההסתערות על הקפיטול של אוהדי הנשיא טראמפ ופריצתם לתוכו. בעקבות זאת הופסקו ישיבות הסנאט ובית הנבחרים וחברי הקונגרס הועברו למקום מבטחים.
לאחר ששוטרים וחיילי המשמר הלאומי סילקו את הפולשים מהבניין הקפיטול התחדשו הישיבות בשעה 20:00 וחברי קונגרס משתי המפלגות השמיעו גינויים כלפי הפולשים שפרצו לקפיטול וכלפי הנשיא טראמפ. תוצאה של הפריצה לקפיטול הייתה שמספר חברים בקונגרס שהתכוונו להעלות התנגדויות לקבלת קולות של מדינות ולתמוך בהתנגדויות כאלו חזרו בהם מכוונתם.
שני הבתים דחו בישיבותיהם את ההתנגדות לקבלת קולותיה של אריזונה. לאחר מכן חודש המושב המשותף, שקיבל דיווח על תוצאות ההצבעות. הוא הופסק פעם נוספת על מנת ששני הבתים יכריעו בנפרד בהתנגדות קבילה שהוגשה - ביחס לקולות של פנסילבניה. חברי בית הנבחרים יזמו ארבע התנגדויות נוספות, שלא נמצאו קבילות שכן לא נמצא להן תומך מקרב חברי הסנאט, ועל כן הן לא נדונו (ראו להלן). לאחר קבלת קולותיה של ורמונט הגיע מספר הקולות האלקטורליים שניתנו לביידן והאריס מעבר לסף של 270 הדרוש לניצחון. לאחר הקראת קולותיה של המדינה האחרונה - ויומינג - וקבלתם ללא התנגדות הכריז סגן הנשיא פנס על תוצאות הספירה. המושב המשותף סיים את דיוניו והתפזר בשעה 03:44 ב-7 בינואר.
ב-6 בינואר בשעה 19:00, בטרם התחדשה הספירה, קיבל הסנאטור מייק לי (רפובליקני, יוטה) הודעה טלפונית מוקלטת מאת רודולף ג'וליאני, עורך דינו של הנשיא טראמפ. היא נועדה לסנאטור טומי טוברוויל (רפובליקני, אלבמה) וג'וליאני מסר אותה בטעות ללי, אשר פרסם אותה ברבים. בהודעה אמר ג'וליאני כי האסטרטגיה היחידה שנותרה היא להתנגד לקבלת קולות של מספר רב ככל האפשר של מדינות ולהעלות סוגיות אחרות, במטרה להביא להתמשכות הספירה ליום המחרת ובשאיפה עד לסופו. מטרת המהלך שהציע ג'וליאני לא הייתה ברורה. לטוברוויל לא נודע על ההודעה אלא כאשר לי פרסם אותה.
חבר בית הנבחרים ג'ייק לה-טרנר (רפובליקני, קנזס) קיבל לאחר ההצבעה על ההתנגדות לקבלת קולות אריזונה הודעה כי נמצא חיובי לוירוס הקורונה. הוא נכנס לבידוד ונעדר מהמשך הליך הספירה. בכך הוא הצטרף לשני חברים רפובליקנים של בית הנבחרים שאובחנו כחיוביים לקורונה בטרם החל המושב המשותף לספירת קולות האלקטורים.
התנגדויות לקבלת קולות > התנגדויות שנדונו

1. אריזונה - 11 קולות לביידן והאריס
תומכים - חבר בית הנבחרים פול גוסאר (רפובליקני, אריזונה), סנאטור טד קרוז (רפובליקני, טקסס)
הצבעת בית הנבחרים: בעד - 121 (רפובליקנים), נגד - 303 (220 דמוקרטים, 83 רפובליקנים). שבעה חברי הבית לא הצביעו (חמישה רפובליקנים, שני דמוקרטים)
הצבעת הסנאט: בעד - שישה (רפובליקנים), נגד - 93 (46 דמוקרטים, 45 רפובליקנים, שני עצמאים)
תוצאה - ההתנגדות נדחתה
2. פנסילבניה - 20 קולות לביידן והאריס
תומכים - חבר בית הנבחרים סקוט פרי (אנ') (רפובליקני, פנסילבניה), סנאטור ג'וש האולי (רפובליקני, מיזורי)
הצבעת בית הנבחרים: בעד - 138 (רפובליקנים), נגד - 282 (218 דמוקרטים, 64 רפובליקנים). 11 חברי הבית לא הצביעו (שבעה רפובליקנים, ארבעה דמוקרטים)
הצבעת הסנאט: בעד - שבעה (רפובליקנים), נגד - 92 (46 דמוקרטים, 44 רפובליקנים, שני עצמאים)
תוצאה - ההתנגדות נדחתה
התנגדויות לקבלת קולות > התנגדויות שלא נדונו

1. ג'ורג'יה - 16 קולות לביידן והאריס
יוזם - חבר בית הנבחרים ג'ודי הייס (אנ') (רפובליקני, ג'ורג'יה)
הסנאטורית קלי לפלר (רפובליקנית, ג'ורג'יה) חזרה בה לאחר ההסתערות על הקפיטול מכוונתה לתמוך בהתנגדות.
2. מישיגן - 16 קולות לביידן והאריס
יוזמת - חברת בית הנבחרים מרג'ורי טיילור גרין (רפובליקנית, ג'ורג'יה)
3. נבדה - שישה קולות לביידן והאריס
יוזם - חבר בית הנבחרים מו ברוקס (רפובליקני, אלבמה)
4. ויסקונסין - 10 קולות לביידן והאריס
יוזם - חבר בית הנבחרים לואי גומרט (רפובליקני, טקסס)
הספירה הסופית של קולות חבר האלקטורים

| מדינה | קולות לביידן והאריס | קולות לטראמפ ופנס |
| --- | --- | --- |
| אוהיו |  | 18 |
| אוקלהומה |  | 7 |
| אורגון | 7 |  |
| איווה |  | 6 |
| איידהו |  | 4 |
| אילינוי | 20 |  |
| אינדיאנה |  | 11 |
| אלבמה |  | 9 |
| אלסקה |  | 3 |
| אריזונה | 11 |  |
| ארקנסו |  | 6 |
| ג'ורג'יה | 16 |  |
| דלאוור | 3 |  |
| דקוטה הדרומית |  | 3 |
| דקוטה הצפונית |  | 3 |
| הוואי | 4 |  |
| וושינגטון | 12 |  |
| ויומינג |  | 3 |
| ויסקונסין | 10 |  |
| וירג'יניה | 13 |  |
| וירג'יניה המערבית |  | 5 |
| ורמונט | 3 |  |
| טנסי |  | 11 |
| טקסס |  | 38 |
| יוטה |  | 6 |
| לואיזיאנה |  | 8 |
| מונטנה |  | 3 |
| מחוז קולומביה | 3 |  |
| מיזורי |  | 10 |
| מיין | 3 | 1 |
| מינסוטה | 10 |  |
| מיסיסיפי |  | 6 |
| מישיגן | 16 |  |
| מסצ'וסטס | 11 |  |
| מרילנד | 10 |  |
| נבדה | 6 |  |
| נברסקה | 1 | 4 |
| ניו ג'רזי | 14 |  |
| ניו המפשייר | 4 |  |
| ניו יורק | 29 |  |
| ניו מקסיקו | 5 |  |
| פלורידה |  | 29 |
| פנסילבניה | 20 |  |
| קולורדו | 9 |  |
| קונטיקט | 7 |  |
| קליפורניה | 55 |  |
| קנזס |  | 6 |
| קנטקי |  | 8 |
| קרוליינה הדרומית |  | 9 |
| קרוליינה הצפונית |  | 15 |
| רוד איילנד | 4 |  |
| סך הכל | 306 | 232 |
ראו גם

ניסיון הפיכת תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020
הערות שוליים

↑  זהו ה-Electoral Count Act (אנ').
↑  Bertrand, Natasha; Samuelsohn, Darren (21 ביוני 2019). "What if Trump won't accept 2020 defeat?". Politico. ארכיון מ-26 ביולי 2020. נבדק ב-29 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gessen, Masha (21 ביולי 2020). "What could happen if Donald Trump rejects electoral defeat?". The New Yorker. ארכיון מ-31 ביולי 2020. נבדק ב-29 ביולי 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Ward, Jon (1 באוקטובר 2020). "Trump's false claims of rigged voting are 'a perilous thing,' says top Republican expert". Yahoo! News. נבדק ב-19 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Beer, Tommy (24 בספטמבר 2020). "Here's Everything Trump Has Said About Refusing To Give Up Power". Forbes. ארכיון מ-6 בנובמבר 2020. נבדק ב-8 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lange, Jason (12 ביוני 2020). "Trump says he will 'do other things' if he loses 2020 election". Reuters. ארכיון מ-29 ביולי 2020. נבדק ב-29 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Feuer, Will (19 ביולי 2020). "President Trump won't agree to accept 2020 election results as Biden leads in polls – 'I have to see'". CNBC. ארכיון מ-28 ביולי 2020. נבדק ב-29 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  פרט להאולי כללה הקבוצה את הסנאטורים מרשה בלקברן, מייק בראון, רון ג'ונסון, סטיב דיינס, ביל הגרטי, טומי טוברוויל, סינתיה לומיס, ג'יימס לנקפורד, רוג'ר מרשל, ג'ון נילי קנדי וטד קרוז.
↑  דיוואן קול ואלכס רוג'רס, As riot raged at Capitol, Trump tried to call senators to overturn election, באתר CNN‏, 9 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  Kansas Rep. LaTurner tests positive for COVID-19 after vote, באתר AP‏, 7 בינואר 2021 (באנגלית)
הסנאטורית תמי דקוורת' (דמוקרטית, אילינוי) (בכיסא גלגלים) עושה את דרכה לעבר אולם הסנאט לאחר שהסתיימה הרחקת המסתערים על הקפיטול
חואן מנואל פניה

חואן מנואל פניה מונטניו (בספרדית: Juan Manuel Peña Montaño; נולד ב-17 בינואר 1973 בסנטה קרוס דה לה סיירה) הוא כדורגלן עבר בוליביאני ששיחק בעמדת הבלם.
פניה שיחק לאורך רוב הקריירה בספרד, בסך הכול 14 עונות, ובעיקר במדיה של ריאל ואיאדוליד שם שיחק במשך תשע עונות ורשם קרוב ל-250 הופעות ליגה. הוא נחשב לאחד משיאני ההופעות במדי נבחרת בוליביה, במדיה רשם 85 הופעות המציבות אותו במקום החמישי בטבלת מלך ההופעות של הנבחרת בכל הזמנים. הוא ייצג את בוליביה במונדיאל 1994 וכן בשישה טורנירי קופה אמריקה, ואף העפיל עם הנבחרת לגמר קופה אמריקה 1997.
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | בלומינג | בוליביה ליגת העל הבוליביאנית | ‏48 | ‏0 | ‏- | ‏- | ‏- | ‏- | ‏48 | ‏0 |
| 1991 | בלומינג | בוליביה ליגת העל הבוליביאנית | ‏48 | ‏0 | ‏- | ‏- | ‏- | ‏- | ‏48 | ‏0 |
| 1992 | בלומינג | בוליביה ליגת העל הבוליביאנית | ‏48 | ‏0 | ‏- | ‏- | ‏- | ‏- | ‏48 | ‏0 |
| 1993 | אינדפנדיינטה סנטה פה | קולומביה ליגת העל הקולומביאנית | 12 | 0 | - | - | - | - | 12 | 0 |
| 1994 | אינדפנדיינטה סנטה פה | קולומביה ליגת העל הקולומביאנית | 26 | 0 | - | - | - | - | 26 | 0 |
| 1995 | אינדפנדיינטה סנטה פה | קולומביה ליגת העל הקולומביאנית | 24 | 0 | - | - | - | - | 24 | 0 |
| 1995/1996 | ריאל ואיאדוליד | ספרד לה ליגה | 18 | 0 | - | - | - | - | 18 | 0 |
| 1996/1997 | ריאל ואיאדוליד | ספרד לה ליגה | 30 | 0 | - | - | - | - | 30 | 0 |
| 1997/1998 | ריאל ואיאדוליד | ספרד לה ליגה | 31 | 0 | 1 | 0 | 4 | 0 | 36 | 0 |
| 1998/1999 | ריאל ואיאדוליד | ספרד לה ליגה | 33 | 0 | 5 | 0 | - | - | 38 | 0 |
| 1999/2000 | ריאל ואיאדוליד | ספרד לה ליגה | 34 | 0 | 2 | 0 | - | - | 36 | 0 |
| 2000/2001 | ריאל ואיאדוליד | ספרד לה ליגה | 19 | 0 | 2 | 0 | - | - | 21 | 0 |
| 2001/2002 | ריאל ואיאדוליד | ספרד לה ליגה | 34 | 0 | 4 | 0 | - | - | 38 | 0 |
| 2002/2003 | ריאל ואיאדוליד | ספרד לה ליגה | 29 | 0 | 3 | 0 | - | - | 32 | 0 |
| 2003/2004 | ריאל ואיאדוליד | ספרד לה ליגה | 21 | 0 | 2 | 0 | - | - | 23 | 0 |
| 2004/2005 | ויאריאל | ספרד לה ליגה | 25 | 1 | 1 | 1 | 8 | 0 | 34 | 2 |
| 2005/2006 | ויאריאל | ספרד לה ליגה | 25 | 0 | 1 | 0 | 10 | 0 | 36 | 0 |
| 2006/2007 | ויאריאל | ספרד לה ליגה | 6 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 8 | 0 |
| 2007/2008 | סלטה ויגו | ספרד הליגה הספרדית השנייה | 11 | 0 | 1 | 0 | - | - | 12 | 0 |
| 2008/2009 | סלטה ויגו | ספרד הליגה הספרדית השנייה | 22 | 0 | 3 | 0 | - | - | 25 | 0 |
| 2010 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 10 | 0 | 4 | 0 | - | - | 14 | 0 |
| סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | 458 | 1 | 30 | 1 | 23 | 0 | 511 | 2 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת בוליביה> שנה | נבחרת בוליביה> הופעות | נבחרת בוליביה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1991 | 1 | 0 |
| 1993 | 15 | 0 |
| 1994 | 7 | 0 |
| 1995 | 6 | 0 |
| 1996 | 9 | 0 |
| 1997 | 11 | 0 |
| 1999 | 7 | 0 |
| 2000 | 7 | 0 |
| 2001 | 5 | 0 |
| 2003 | 4 | 1 |
| 2004 | 4 | 0 |
| 2007 | 5 | 0 |
| 2009 | 4 | 0 |
| סה"כ | 85 | 1 |
כשל הבעיטה בסלע

סמואל ג'ונסון
כשל הבעיטה בסלע (באנגלית: Appeal to the stone), הידוע גם בכינוי ארגומנטום אד לפידם (מלטינית: argumentum ad lapidem), הוא כשל לוגי המבטל טיעון בטענה פשוטה שהוא אבסורדי. הכשל צומח מכשלים לוגיים נוספים הקשורים בחוסר ביסוס מספק לטענה ובשימוש בטיעונים מסיחי דעת.
לדוגמה, ויכוח הכולל שימוש בכשל הבעיטה בסלע עשוי להתנהל כך:
המקור לביטוי הוא תגובתו של סמואל ג'ונסון לגישתו של ג'ורג' ברקלי, על פיה כל האובייקטים קיימים בתודעתנו בלבד ואין להם קיום ממשי מחוץ אליה. בתגובה לטענה ג'ונסון קרא "בזאת אני מפריך זאת!" ובעט בחוזקה בסלע. תגובה זו מהווה שילוב של כשל איש הקש ושל כשל הבעיטה בסלע.
הערות שוליים

↑  H. F. Hallett, Dr. Johnson's Refutation of Bishop Berkeley, Mind 56, 1947, עמ' 132–147
פולין קושמן

| --- | --- |

 לידה:  10 ביוני 1833 ניו אורלינס, לואיזיאנה
 פטירה:  2 בדצמבר 1893 (בגיל 60) סן פרנסיסקו, קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי של סן פרנסיסקו 
 עיסוק:  שחקנית מרגלת
 בן זוג:  ג'ר פרייר  אוגוסט פיצ'טנר  צ'ארס דיקינסון
 
פולין קושמן (באנגלית: Pauline Cushman), אשר נולדה בשם הארייט ווד (10 ביוני 1833 - 2 בדצמבר 1893) הייתה שחקנית ומרגלת בצבא האיחוד בימי מלחמת האזרחים האמריקנית. קושמן נחשבת לאחת המרגלות הטובות ביותר שפעלו בימי מלחמה זו.
ראשית חייה

הארייט ווד, הידועה בשם הבמה שאמצה פולין קושמן, נולדה בניו אורלינס, לואיזיאנה, ב-10 ביוני 1833, היא בתם של סוחר ספרדי ואם צרפתייה (סבה של פולין מצד אמה, היה חייל בצבאו של נפוליאון בונפרטה). הארייט ואחיה ויליאם גדלו בגרנד ראפידס, מישיגן. הוריה עברו לשם כדי ליצור קשרי מסחר עם האינדיאנים. ב-1862, הארייט קיימה את הופעת הבכורה שלה בלואיסוויל, קנטקי, אזור שהיה בזמנו חלק מהאיחוד. לאחר מכן, היא נסעה לניו יורק ושנתה את שמה לפולין קושמן. במהלך חייה פולין נישאה לג'ר פרייר, אוגוסט פיצ'טנר, צ'ארס דיקינסון וגדלה שלושה ילדים, צ'ארלס, אידה ובת נוספת שאימצה, אמה.
חייה כמרגלת

בסיום אחת מהופעותיה, בקשו ממנה שני גברים מקומיים להרים כוסית עבור נשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס תמורת תשלום. הנהלת התיאטרון אסרה על פולין לעשות כן, אך פולין בחרה שלא לעקוב אחר הנחיות ההנהלה. למעשה, פולין הרימה כוסית לכבוד הנשיא החדש ובכך התיידדה עם המורדים. לאחר מכן, פנתה קושמן אל צבא האיחוד והציעה את שירותיה כמרגלת.
קושמן התיידדה עם מפקדי המורדים, היא הצליחה להסתיר תוכניות קרב ותרשימים בנעליה עד שנתפסה פעמיים ב-1864 והובאה בפני גנרל הקונפדרציה ברקסטון בראג, נשפטה בבית דין צבאי ונידונה למוות בתלייה. בתקופה זו מצבה הבריאותי של פולין היה ירוד והיא בחרה להעצים את מחלתה ובכך נאלצה הקונפדרציה לדחות את מועד תלייתה. עם פלישתו של צבא האיחוד עונשה של פולין בוטל.
מספר מקורות מעידים כי פולין שבה אל הדרום לבושה מדי צבא גבריים. הוענקה לה דרגת סרן בידי גנרל ג'יימס גארפילד והיא זכתה לתואר כבוד מהנשיא אברהם לינקולן בעבור שירותה כמרגלת. קושמן הפכה לידועה בתור "גברת רב-סרן פולין קושמן".
חייה המאוחרים

מעצם העובדה שמעשיה בתור מרגלת מטעם הממשל היו מסווגים, יש פער מידע לגבי פועלה בתקופה זו בחייה. לאחר המלחמה, ב-1865, פולין העבירה הרצאות בכל רחבי המדינה על פועלה והישגיה כמרגלת למען האיחוד ואף עבדה עם פי. טי. ברנום. ב-1865, חברה של פולין, פרדיננד סרמיינטו, כתב ביוגרפיה רחבה בשם "חייה של פולין קושמן: מרגלת האיחוד המהוללת" בה פרט את ההיסטוריה המוקדמת שלה ואת כניסתה לשורות השירות החשאי.
בשנת 1868, פולין שכלה את בנה שנפטר ממחלה. בשנת 1872 נישאה בשנית בסן פרנסיסקו והתאלמנה שנה לאחר מכן. ממקורות שונים עולה כי בשנת 1879 היא הכירה את ז'ר פרייר ועברה עמו לקאסה גרנדה, אריזונה שם הם נישאו ולמחייתם נהלו מלון וארווה. עם הזמן, ז'ר מונה לשריף Pinal Country. בני הזוג אמצו את בתם, אמה שנפטרה ב-17 באפריל 1888 בגיל שש שנים במהלך ניתוח שעברה. אירוע טראומטי זה הוביל ככל הנראה לפרידת בני הזוג בשנת 1890.
בשנת 1892, פולין חייה בעוני באל פאסו, טקסס. היא שלחה בקשה להחזר פנסיה בהתבסס על שירותו הצבאי של בעלה הראשון וכך קבלה קצבה חודשית של 12 דולרים שהחלה ביוני 1893. את שנותיה האחרונות היא בלתה בפנסיון בסן פרנסיסקו שם עבדה כתופרת ועוזרת בית. נכה מהשפעות של דלקת מפרקים, פולין פיתחה התמכרות לתרופות כאב, ובליל ה-2 בדצמבר 1893 היא התאבדה באמצעות מנת יתר של מורפיום. פולין נמצאה למחרת בבוקר על ידי בעלת הבית שלה.
פטירתה ומורשתה

פולין נפטרה בגיל 60 עם שם משפחתו של בעלה האחרון- פרייר. בהלווייתה, שאורגנה על ידי חברי הצבא הרפובליקני, הזכירו את פועלה בימי מלחמת האזרחים האמריקנית- קושמן קבלה בקבורתה את מלוא הכבוד הצבאי. שרידי רב-סרן קושמן נמצאים כיום במעגל הקצינים בבית הקברות הלאומי של פרסידיו. מצבתה הצנועה מכירה בתרומתה לניצחון האיחוד ועליה כתוב: "פולין פרייר, מרגלת האיחוד".
ב-1964 לוהקה פאולה ריימונד לתפקיד פולין קושמן בפרק "החזרה של פולין המסוכנת" של סדרת הטלוויזיה המערבית, "עמק המוות". הפרק מתרחש בקאסה גרנדה, שם פולין הנמרצת מנהלת מסבאה וז'ר פרייר בעלה לעתיד (אותו שיחק ריי דנטון) מחזר אחריה. פרייר מתערב עם חברו שהוא יכול לשכנע את פולין להינשא לו תוך שבוע ימים. בפרק מתואר מינויו של פרייר לשריף ופרידתם של בני הזוג בשנת 1890.
גם בסדרת הטלוויזיה "Rawhide" הוקדש פרק להצגת חייה של פולין קושמן.
לקריאה נוספת

Christen, William (2006). Pauline Cushman: Spy of the Cumberland. Edinborough Press. ISBN 978-1889020112. OCLC 60454827.
Sarmiento, Ferdinand L. (1865). Life of Pauline Cushman, the Celebrated Union Spy and Scout: Comprising Her Early History, Her Entry into the Secret Service of the Army of the Cumberland, and Exciting Adventures with the Rebel Chieftains and Others While Within the Enemy's Lines ... the Whole Carefully Prepared from Her Notes and Memoranda. John E. Potter. OCLC 50384124.
הערות שוליים

↑  DIA, history office, נשים במודיעין האמריקני
↑  Pauline Cushman, Edinborough Press, 2005, ISBN 978-1-889020-11-2
↑  Bonnie Tsui, She Went to the Field: Women Soldiers of the Civil War, Two Dot, 2006, עמ' 97-98, ISBN 9780762743841
↑  Bonnie Tsui, She Went to the Field: Women Soldiers of the Civil War, Two Dot, 2006, עמ' 98-99, ISBN 9780762743841
↑  Hall, Richard H, Women on the Civil War Battlefront, University Press of Kansas, 2006, עמ' 233, ISBN 0700614370
↑  Tsui, Bonnie, She Went to the Field: Women Soldiers of the Civil War, Two Dot, 2006, עמ' 99, ISBN 9780762743841
↑  Tsui, Bonnie, She Went to the Field: Women Soldiers of the Civil War, Two Dot, 2006, עמ' 99, ISBN 9780762743841
↑  Minor Items (עמ' 45), מגזין The Cultivator and Country Gentleman, ‏20 בינואר, 1876
↑  Tsui, Bonnie, She Went to the Field: Women Soldiers of the Civil War, Two Dot, 2006, עמ' 100, ISBN 9780762743841
↑  "The Wooing of Perilous Pauline"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1196051240  ISNI: 0000 0000 4928 8851  LCCN: n2005036441  SNAC: w60d5ns1  VIAF: 48633653   WorldCat (עם VIAF): 48633653 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פולין קושמן".
פולין קושמן במדיה הצבאיים. צולם על ידי מת'יו בריידי.
ביתם של פולין קושמן וז'ר פרייר בפלורנס, אריזונה