stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כדור ספוג
הערות שוליים

1 2  BYRNES, KEVIN P., and E. D. W. A. R. D. HANLON JR, TACTICAL EMPLOYMENT OF NONLETHAL WEAPONS, General Dennis J. Reimer Training and Doctrine Digital Library
1 2  משטרת ישראל - אגף מבצעים, הוראה מקצועית - הפעלת רובה ספוג 40 מ"מ
↑  Defense Technologies (היצרן), eXact iMpact™ 40 mm Sponge Round
1 2  משטרת ישראל, נוהל שימוש בכדור ספוג 40 מ"מ
↑  Military analysis network, 40mm Sponge Grenade
↑  CTS –combined tactical systems, 4557 PRODUCT PECIFICATIONS (ארכיון)
↑  Kenny, John M., Charles Sidney Heal, and Michael Grossman., The Attribute-Based Evaluation (ABE) of Less-Than-Lethal, Extended-Range, Impact Munitions, Pennsylvania State University, Applied Research Laboratory, Institute for Non-Lethal Defense Technologies, 2001
↑   ניר חסון, כדורי הספוג השחורים: הרוג, 30 פצועים ואפס כתבי אישום, באתר הארץ, 13 במרץ 2016
↑  Defense Technologies, eXact iMpact 40mm Technical specifications (ארכיון)
↑   ניר חסון, תחקיר "הארץ": המשטרה הכניסה לשימוש כדורי ספוג חדשים ומסוכנים, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2014
↑   ניר חסון, נער פלסטיני איבד את עינו לאחר שנפגע מירי כדור ספוג שנחשב לקטלני, באתר הארץ, 6 באפריל 2015
↑  בצלם, אמצעים לפיזור הפגנות בשטחים (עמ' 33-34)
↑  רועי ינובסקי ואליאור לוי, תיעוד פיזור הפגנה בי-ם: פלסטיני איבד עין, באתר ynet, 13 ביולי 2015
↑  ניר חסון, בן 5 נפצע מכדור ספוג שנורה בניגוד לנהלים; תמונתו עוררה גל של תגובות נאצה ברשת, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2015
↑  האגודה לזכויות מהאזרח, עדויות על פציעות מכדורי ספוג בירושלים המזרחית, יולי 2014-ינואר 2016
↑  רועי ינובסקי, בשל כדור ספוג: בן 12 מעיסאוויה במצב קשה, באתר ynet, 6 בינואר 2016
↑  שוטרי מג"ב ירו כדור ספוג שחור בחזהו של ילד בן 10 בא-ראם והרגו אותו, ‏3.8.2016
↑   ניר חסון, נער שנפצע קשה מירי כדור ספוג על ידי שוטרים הוכר כנפגע פעולות איבה, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2017
↑  גלעד כהן, נינה פוקס וחסן שעלאן, מזרח ירושלים: בן 9 נפגע בפניו מכדור גומי של המשטרה ונפצע קשה, באתר ynet, 15 בפברואר 2020
↑   יהושע בריינר, שוטר הופלל בירי בניגוד לנהלים, אך מח"ש סגרה את התיק בעניין הילד שאיבד עין, באתר הארץ, 15 במרץ 2021
כדור ספוג שחור: דגם 4557
קליע ספוג
פגיעת כדור ספוג במפגין, ניעלין 2015
פציעת ראש מפגיעת כדור ספוג, כפר קדום מרץ 2023
דוד שפרבר (מבקר אמנות)

| --- | --- |

 לידה:  1974 (בן 51 בערך) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  האוניברסיטה הפתוחה 
 
דוד שפרבר (נולד ב-1974) הוא אוצר, ד"ר לאמנות, רב, חוקר ומבקר אמנות יהודית, אמנות ישראלית ואמנות פמיניסטית.
ביוגרפיה והשכלה

דוד שפרבר, יליד ירושלים, הוא בנו של הרב פרופסור דניאל שפרבר. למד בישיבה התיכונית חורב, בישיבת מרכז הרב ובישיבת ההסדר הר עציון. לימודיו האקדמיים כוללים לימודי ארכאולוגיה ותולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2017 סיים שפרבר כתיבת עבודת דוקטורט בתוכנית ללימודי מגדר, אוני' בר-אילן, בהנחיית פרופ' רות איסקין מהמחלקה לאמנויות, אוני' בן-גוריון בנגב. העבודה נכתבה בחסות "מלגת הנשיא", של בר-אילן, "מלגת רוטנשטריך לדוקטורנטים מצטיינים בתחומי מדעי הרוח", המועצה להשכלה גבוהה וה-Memorial Foundation for Jewish Culture Doctoral. עד סוף שנת 2021 שימש שפרבר עמית מחקר במרכז דוד הרטמן למצוינות אינטלקטואלית, מכון שלום הרטמן, ירושלים, וב־2019-2018 שימש עמית פוסט-דוקטורט במכון למוזיקה מקודשת באוניברסיטת ייל, קונטיקט, ארצות הברית (The Yale Institute of Sacred Music), שם לימד גם במחלקה לתולדות האמנות. בשנים 2022-2020 שימש שפרבר ראש התוכנית ללימודי אוצרות אמנות עכשווית במכון שכטר למדעי היהדות בירושלים, תוכנית שאותה הוא הקים עם האוצרת שירה פרידמן. בשנת 2024, שפרבר הוסמך לרבנות על ידי ההברו יוניון קולג'.
שפרבר היה עורך התמונות של כתב העת דעות, שם התחיל לכתוב על אמנות יהודית ואמנות ישראלית. מאוחר יותר שימש יועץ באיגוד לפרשנות התלמוד ועורך ויזואלי באוניברסיטה הפתוחה ובשנת 2021 הוא שמש עורך התמונות של כתב העת "אופקים", מכון הרטמן. משנת 2002 אצר וכתב במסגרת "מרכז ליבר לאמנות יהודית" באוניברסיטת בר-אילן. שפרבר עוסק בתחום של אמנות הנוצרת בישראל והקשריה התרבותיים; אמנות יהודית פמיניסטית בישראל ובארצות הברית ואמנות הנוצרת בתוך החברות היהודיות הדתיות. שפרבר כתב עשרות מאמרים אקדמיים ואצר תערוכות בתחום האמנות העכשווית. בשנת 2012 הוא אצר יחד עם דבורה ליס את התערוכה הבין־לאומית "מטרוניתא: אמנות יהודית־פמיניסטית" במשכן לאמנות, עין חרוד; ב-2021 יחד עם נורית יעקובס-ינון את גוף הטקסט באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 2024 הוא אצר את "אורייתא: כחומר ביד היוצר" במוזיאון על התפר בירושלים. ספרו "ביקורת נאמנה: אמנות יהודית־פמיניסטית בישראל ובארצות הברית" יצא לאור בהוצאת מאגנס של האוניברסיטה העברית.
פעילותו כחוקר אמנות

בתחילת דרכו עסק שפרבר באמנות היהודית של העת החדשה. לאחר שפרסם מאמרים אחדים על ההיסטוריה האמנותית והדתית של תפילת נשים, ציורי המשיח וייצוגיו של האל, החל להתמקד באמנות בת זמננו ובפענוחה דרך מקורות ההשראה היהודיים והישראלים שלה. הוא נוהג להשוות בין יוצרים הפועלים בעולם וממשיכים מסורות יהודיות, נוצריות או מוסלמיות.
משנת 2003 פרסם שפרבר קטלוגים שליוו תערוכות שאצר במרכז ליבר. בקטלוגים השווה את היצירות המוצגות למקבילותיהן בעולם של ימינו ובמסורות האמנות בעבר.
בשנים 2007-2003 פרסם סדרה של חוברות העוסקות בהבדלות באמנות היהודית. הסדרה עוקבת אחר ביטויי ברכת ההבדלה: "המבדיל בין קודש לחול, בין אור לחושך, בין ישראל לעמים, בין יום השביעי לששת ימי המעשה", ועוסקת בנושאים קדושה-חולין, שמש ואור כדימויים של אלוהים, אינטראקציות בין אמנות אסלאמית וערבית לבין אמנות יהודית-ישראלית ועוד. בדצמבר 2007 התפרסם קטלוג בשם "כלים שבורים", שבו הוא מסכם את הסדרה ודן בשבר ובהתרסה של האמנות הישראלית ביחסה לתמות יהודיות. החוברת "איפכא מסתברא" יצאה בקיץ 2008 והיא מנסה לקשר בין תרבות בית המדרש המסורתית לשדה האמנות המקומית.
הסדרה "אותות – מעגל השנה, המועדים והאמנות היהודית העכשווית" שהחלה לצאת בשנת 2009 מתארת את העיסוק האמנותי העכשווי בתמות הקשורות למעגל השנה, מעגל החיים, המצווה והפולחן היהודי. בראש החוברת הקדמה המבחינה בתהליכי "הכלאה" ו"טיהור" כמבנים את שיח האמנות העכשווי. הדברים הורחבו בשנת 2010 כמאמר בכתב העת האקדמי images.
שפרבר הופקד על בחירת התמונות וכתיבת הטקסטים על אודותיהן בספר "פרקי אבות - פירוש ישראלי חדש", שפרסם אביגדור שנאן בשנת 2009.
ב-2011 יצא לאור ספרו "שוליים - אמנות יהודית כפריפריה ישראלית". ביסוד הספר עומדת תזה שתופסת את היהדות כצידה האחורי ולפעמים הלא-מודע של התרבות הישראלית. שפרבר מערער בספר על האבחנות המקובלות שבין הדתי לחילוני. לצד דיון ביצירותיהם של אמנים קנוניים שקיבלו הכרה מהמרכז ההגמוני, הדיון בספר נסוב גם במגמות שוליים.
בשנת 2012 אצר שפרבר עם דבורה ליס את התערוכה "מטרוניתא: אמנות יהודית פמיניסטית" במשכן לאמנות עין חרוד. הייתה זו התערוכה המוזיאלית הראשונה שעסקה באמנות פמיניסטית הנוצרת במרחבים הדתיים והמסורתיים בישראל ובעולם. בשנת 2015 אצר את התערוכה New York/New Work: אמנות יהודית עכשווית מניו-יורק, במסגרת הביאנלה של ירושלים לאמנות יהודית עכשווית, מכון ון ליר ירושלים; ובשנת 2017 הוא אצר את התערוכה "מילות סיום לפרויקט הא-לוהים: הילדים' – מיצב של הלן אילון", גם היא במסגרת הביאנלה של ירושלים. בשנת 2024 הוא אצר את "אורייתא: כחומר ביד היוצר, במוזיאון על התפר בירושלים.
ספרו של שפרבר "ביקורת נאמנה: אמנות יהודית פמיניסטית בישראל ובארצות הברית" יצא לאור בשנת 2021 בהוצאת מאגנס של האוניברסיטה העברית. הספר עוסק בשאלה מהי אמנות יהודית־פמיניסטית וכיצד היא תורמת למרחבי האמנות, החברה והדת בישראל ובארצות הברית. הספר דן בביקורתה כלפי המסורת היהודית, ההלכה והמוסדות היהודיים הדתיים. יצירותיהן של אמניות פמיניסטיות מנותחות לאור האמנות הפמיניסטית הכללית וההגות היהודית הפמיניסטית ובהשוואה לפרקטיקות אקטיביסטיות, תוך ניתוח ההתקבלות של היצירות ובחינת הדיונים הציבוריים שהן חוללו.
מאמריו של שפרבר פורסמו בבמות אקדמיות מן השורה הראשונה, בקטלוגים מוזיאליים ובבמות פופולריות. הוא כתב גם באתרי האינטרנט הישראלים ynet: יהדות, הארץ; "ישראל היום"; "מארב", "ערב רב", "על דעת הקהל" (מכון הרטמן) ועוד.
פרסומים נבחרים

ביקורת נאמנה: אמנות יהודית־פמיניסטית בישראל ובארצות הברית, ירושלים: מאגנס, 2021
: “Art, Feminism, and Religious Rituals: Ecofeminism and Helène Aylon’s Court Trial in San Francisco in the 1980s,” Art Journal 83.3 (2024): 53-71
Breaking the Taboo: Ritual Impurity in Israeli and American Jewish Feminist Art,” Israel Studies 28. 2 (2023), pp. 29-55
2021: A Tale of a Woman and a Robe’: Institutional Criticism of the Israeli Rabbinical Establishment – the Art of Nurit Jacobs Yinon,” Journal of Feminist Studies in Religion 37 (2021), 37.1 (2021), 63-85.
Devoted Resistance: The Jewish Religious Feminist Art of Nechama Golan, Third Text (Routledge), 34.6 (2020), 611–634
Contemporary Orthodox Jewish Feminist Art in Israel: Insitutional Criticism of the Rabbinical Establishment," Shofar: An Interdisciplinary Journal of Jewish Studies, SPECIAL ISSUE: The Feminist Art of Religious Women (Purdue University Press), 38 (2) (2020), 191–228
Mikva Dreams: Judaism, Feminism, and Maintenance in the Art of Mierle Laderman Ukeles, Panorama: Journal of the Association of Historians of American Art 5, no. 2 (Fall 2019), 1–22, https://editions.lib.umn.edu/panorama/article/mikva-dreams
The Liberation of G-d: Helène Aylon's Jewish Feminist Art, Images: A Journal of Jewish Art and Visual Culture (Brill Press), 12.1 (2019), 122–133
The Vagina and De Facto Feminism in the Artwork of Naʿama Snitkoff-Lotan, Journal of Middle East Women’s Studies (JMEWS: the Association of Middle East Women’s Studies [AMEWS], Indiana University Press), 13.1 (2017): 143–153
Israeli Art Discourse and the Jewish Voice,” Images: A Journal of Jewish Art and Visual Culture (Brill Press) 4 (2010): 109–129
הערות שוליים

↑  שפרבר, דוד, ליס, דבורה, מטרוניתא: אמנות יהודית פמיניסטית, משכן לאמנות, עין חרוד, 2012, עמ' 3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268349105171  LCCN: nr95017390  VIAF: 32314600   WorldCat (עם VIAF): 32314600 
דוד שפרבר, 2012 (בטיול בהודו, בדרך ללדאק)
יחסי אוקראינה–קנדה

| יחסי אוקראינה–קנדה |
| --- | --- |
אוקראינה: קנדה


אוקראינה: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
603,550: 9,984,670
אוכלוסייה
38,516,082: 39,968,347
תמ"ג (במיליוני דולרים)
178,757: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,641: 53,545
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי אוקראינה–קנדה הם היחסים הדו-צדדיים בין קנדה לאוקראינה.
יחסים רשמיים

יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בין ב-27 בינואר 1992. קנדה פתחה את שגרירותה בקייב באפריל 1992, ושגרירות אוקראינה באוטווה נפתחה באוקטובר אותה השנה, ומומנה בעיקר על ידי תרומות מהקהילה האוקראינית-קנדית. אוקראינה פתחה קונסוליה כללית בטורונטו בשנת 1993 והודיעה כי היא מתכננת לפתוח עוד קונסוליה באדמונטון בשנת 2008. קנדה מחזיקה גם קונסוליה בלבוב.
ההסכם הבילטרלי העיקרי שנחתם בין שתי הממשלות הוא ההכרזה המשותפת על "השותפות המיוחדת" בין שתי המדינות שנחתמה בשנת 1994 וחודשה בשנת 2001.
מכירת חומרה צבאית קנדית לאוקראינה הותרה על ידי ממשלתו של ג'סטין טרודו בדצמבר 2017, שכן שרת קנדה לעניינים גלובליים, קריסטיה פרילנד, ביטלה את המגבלות שהוטלו לתקופה בלתי מוגדרת.
הסכם סחר חופשי

ב-22 בספטמבר 2009 החלו שיחות בין קנדה לאוקראינה על הסכם סחר חופשי.
הסכם סחר חופשי בין קנדה לאוקראינה נחתם ביולי 2016 ונכנס לתוקף ב-1 באוגוסט 2017.
ביקורים רמי דרג

המושל הכללי של קנדה, ריי נטישין, ביקר באוקראינה - מולדת אבותיו עמה הזדהה מקרוב - בתפקידו כמשנה למלך. בעקבותיו הגיע בשנת 2005 הביקור הממלכתי הרשמי של המושל הכללי אדריאן קלרקסון ושוב בשנת 2009 המושל הכללי מיקאל ז'אן. בשנת 1994, נשיא אוקראינה ליאוניד קוצ'מה, במחווה שהכיר בחשיבותם של יחסי אוקראינה וקנדה, ערך ביקור בקנדה, ביקורו הממלכתי הראשון בחו"ל. ראש ממשלת קנדה ז'אן קרטיין ביקר באוקראינה ב-1999. בשנת 2008 נסע נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו לאוטווה ולמרכזים אחרים במסגרת ביקור ממלכתי. בהיותו באוטווה הוא נאם לפגישה משותפת של בית הנבחרים והסנאט של הפרלמנט הקנדי, זכות נדירה שניתנה לנכבדים זרים.
בספטמבר 2014 ביקרו האוקראינים באוטווה כדי לבקש אמצעי לחימה, כמו טילי נ"ט, ציוד מעקב וכלי רכב משוריינים, באמצעותם להכניע את הבדלנים המזרחיים לאורך הגבול עם רוסיה, אולם שר ההגנה ג'ייסון קניני דחה את הבקשה. ביולי 2015 בזמן שסטיבן הרפר עדיין היה בשלטון, התברר כי יותר מ-5,400 טילי נ"ט אריקס, 10 רכבי האסקי ורכבי באפלו, ארבע מערכות גילוי מוקשים מיוחדות ו-194 כלי רכב משוריינים קלים LAV-2 הוכרזו כעודפים על ידי הצבא הקנדי.
ביולי 2016 ביקר ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו אצל מאמנים צבאיים קנדיים שהיו במערב אוקראינה כחלק מהמאמץ להכניע את הבדלנים במזרח לאורך הגבול עם רוסיה. בקייב כעבור כמה ימים, הודה פטרו פורושנקו לקנדה על תרומתה. המנהיגים חתמו על תאריך סחר חופשי.
ארסני יאצניוק, באותה תקופה ראש ממשלת אוקראינה, ביקר באוטווה במאי 2017 במסע לקבלת כלי נשק שלא נשא פירות. הוא נפגש עם קריסטיה פרילנד וראלף גודייל.
ביולי 2019 אירחה ממשלת קנדה את ועידת הרפורמה השלישית באוקראינה בטורונטו במשך שלושה ימים, בה לקחו חלק יותר מ-800 אנשים מ-36 מדינות וארגוני פיננסים בינלאומיים כמו קרן המטבע הבינלאומית. הנושא היה שילוב אירו-אטלנטי באוקראינה. נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי הודיע על הסכם חדש לקנדה לספק חומרה צבאית לאוקראינה. הנשק ישמש כחלק מהמאמץ להכניע את הבדלנים במזרח לאורך הגבול עם רוסיה. ג'סטין טרודו סירב לחתום על ההסכם. טרודו וזלנסקיי "הכריזו על אינטרס הדדי בשיפור חילופי הסטודנטים והיתרי העבודה לצעירים" אך דבר לא נעשה, אם כי נמצא כסף כדי "לקדם שוויון בין המינים".
יחסים פוליטיים

המפלגות הפוליטיות הקנדיות העיקריות מעוניינות להיראות כמקדמות יוזמות רפורמה דמוקרטית באוקראינה, ומעודדות את אוקראינה לעסוק ולהצטרף למוסדות מערביים כמו האיחוד האירופי, נאט"ו תוך התרחקות מרוסיה. זהו עניין עדין שכן מסלול המזרח מול המערב (רוסיה לעומת אירופה) הוא נושא פוליטי רגיל בדרך כלל באוקראינה. מעורבות ישירה תפר את הפרוטוקול הבינלאומי (נתפס כהפרעה לענייני הפנים של אוקראינה), ואולי תערער את הכוחות הפרו-מערביים במדינה. עם זאת, קנדים רבים (כולל חברי פרלמנט וראש הממשלה לשעבר ג'ון טרנר) היו חלק מצוות משקיפים בינלאומי אשר פיקח על הבחירות לנשיאות אוקראינה בשנת 2004. כלי תקשורת קנדיים אהדו בדרך כלל את כוחות המהפכה הכתומה, כשהמגזין הלאומי "מקלין" ניהל סיפור בעמוד הראשון על המחאות. אי סדרים מתועדים של בחירות על ידי צוותי המשקיפים הובילו לבחירות חדשות וכתוצאה מכך ניצחון הבחירות לנשיאות של ויקטור יושצ'נקו הפרו-מערבי. המושל הכללי הקנדי, אדריאן קלרקסון, נציג ראש המדינה בקנדה, השתתף בהשקעותיו של יושצ'נקו כשהוא לובש צעיף כתום, בצבע התנועה הפרו-מערבית.
קשרים תת-לאומיים

חלק גדול ממערכת היחסים מבוסס על מורשת ההגירה. המספר הגדול ביותר של מהגרים אוקראינים בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 התיישבו בערבות קנדה ומשמרים את קשרי התרבות וההיסטוריה החזקים של אזור זה עם אוקראינה, בעיקר מערב אוקראינה שממנה הגיעו הרוב. אונטריו הייתה גם פרובינציה שמשכה אליה מהגרים אוקראינים, במיוחד בתקופה המיידית שלאחר המלחמה. ההגירה האחרונה לקנדה מאוקראינה שלאחר העצמאות (לאחר 1991) היא פונקציה של זרמי ההגירה המחודשים (שנמנעו בתקופה הסובייטית) ותוכניות הגירה פרובינציאליות ממוקדות. זה האחרון הביא לכך שהמהגרים הגיעו לאותם מחוזות (ססקצ'ואן, מניטובה) שזיהו את אוקראינה כאזור בעל פוטנציאל משמעותי לגיוס מהגרים לעובדים מיומנים.
רוב האוקראינים שנדדו למחוז אלברטה הקנדי בין השנים 1893–1929 הגיעו מכמה מחוזות קטנים במערב אוקראינה, רבים מהם ממחוז איוואנו-פרנקיבסק. כתוצאה מכך, ראלף קליין, ראש הממשלה של אלברטה, ביקר במחוז בשנת 2002, ומושל המחוז, מיכאילו וישיוואניוק, ביקר באדמונטון. באותה עת חתמו שתי הממשלות על הסכם סחר ושיתוף פעולה. אלברטה צפויה לחתום על מסמך דומה עם מחוז לבוב השכן. קשרים משמעותיים אחרים ברמה המחוזית האחרונים כוללים ביקור רשמי של ראש הממשלה רוי רומנוב באוקראינה בשנת 1995 וביקורו של נשיא אוקראינה ליאוניד קוצ'מה בססקצ'ואן בהזמנתו של ראש הממשלה רומנוב (2000), וכן משלחות באוקראינה מאלברטה, מניטובה וססקצ'ואן ברמת השרים, שכולם הובילו לשורה של הסכמים ומזכירי הבנות שנחתמו בנושאי תרבות, חינוך וכלכלה. כאמצעי להגדלת היחסים הפוטנציאליים, מספר רשויות שיפוט מחוזיות הקימו גם ועדות מייעצות רשמיות (הוועדה המייעצת של ססקצ'ואן–אוקראינה, מזכירות מניטובה–אוקראינה, המועצה המייעצת ליחסי אלברטה–אוקראינה).
לבסוף, מעבר למספר הסכמים אזוריים של מחוזות בשתי המדינות, מחוז ססקצ'ואן עם צ'רנוביץ, מספר ערים קנדיות מקיימות הסכמי ערים תאומות עם ערים אוקראיניות, מה שמחזק את הקשרים התרבותיים והחברתיים ברמה המקומית. ערים תאומות כוללות את טורונטו / קייב, ויניפג / לבוב, ונקובר / אודסה וססקטון / צ'רנוביץ.
סיוע הומניטרי ופיתוח לאוקראינה

ארגונים קנדיים, כולל לא ממשלתיים, פעילים במתן סיוע מסוגים שונים לאוקראינה. הסוכנות הבינלאומית הקנדית לפיתוח (CIDA) מימנה את הקמת המרכז לפיתוח עסקים קטנים וכלכליים (SBEDIF) באיוונו-פרנקיבסק.
3.8 מיליון דולר קנדי הוקצו לפרויקט רשת אזורית לתמיכה בצמיחה של עסקים קטנים ופיתוח כלכלי בחמש קהילות נוספות במחוז מערב אוקראינה.
לשכת המסחר קנדה-אוקראינה (CUCC) ממלאת תפקיד חשוב בקידום קשרי סחר ועסקים בין שתי המדינות. בשנת 2016 הקימה קניון גלובל קנדה את פרויקט תמיכה בסחר והשקעות קנדה-אוקראינה (CUTIS), שתוקצבו למשך חמש שנים ונועד "להוריד את העוני באוקראינה באמצעות ייצוא מוגבר מאוקראינה לקנדה והשקעה מקנדה לאוקראינה".
ארגונים לא ממשלתיים קנדיים גם סיפקו באופן משמעותי תמיכה לצבא אוקראינה והקימו מרפאות שיקום לחיילים אוקראינים במהלך המלחמה בדונבאס.
שיתוף פעולה בחינוך

השותפות החינוכית הוותיקה ביותר ברמה העל-תיכונית היא זו שבין אוניברסיטת ססקצ'ואן לאוניברסיטה הלאומית צ'רנוביץ. בין השתיים קיים הסכם בין-אוניברסיטאי מאז 1977. אולם, כיום פועלת באמצעות ריי נטישין מרכז ללימודים קנדיים, יחידת המחקר וההוראה הוקמה ב-2003 ומוקדשת ללימודים קנדיים באוניברסיטה הלאומית בצ'רנוביץ. האוניברסיטה הלאומית של קייב הקימה בשנת 2009 גם מרכז ללימודי קנדה שיעזור להקל על לימוד קנדה וליצור קשרים גדולים יותר וחילופי סטודנטים בין האוניברסיטאות.
חילופי נושאים דו-צדדיים בין אוניברסיטאות קנדיות ואוקראיניות קיימים במדעים, מדעי החברה ומדעי הרוח במגוון תחומים. האוניברסיטאות והמכללות הקנדיות עם תוכניות חילופי סטודנטים כוללות: אוניברסיטת אלברטה, אוניברסיטת מניטובה, אוניברסיטת ססקצ'ואן, אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת קווינס, מכללת סנט תומאס מור ואוניברסיטת מקיואן.
בשנת 1991, בתמיכת יו"ר הקרן ללימודי אוקראינה בטורונטו, הוקמה התוכנית הפרלמנטרית קנדה–אוקראינה (CUPP) אשר סיפקה לסטודנטים באוניברסיטאות אוקראיניות אפשרות ללמוד כיצד פועלת הדמוקרטיה בקנדה על ידי עבודה צמודה עם חברי פרלמנט קנדיים מכל המפלגות. סטודנטים אוקראינים נבחרים באופן תחרותי מבין 48 מוסדות להשכלה גבוהה המשתתפים באוקראינה.
הסתבכות במלחמת רוסיה–אוקראינה

זמן קצר לאחר הבחירות הפדרליות בקנדה בשנת 2019 בהם ניצח ג'סטין טרודו, שהתמודד מול אנדרו שיר, אשר תמך בשליחת שומרי שלום קנדיים לאוקראינה, סגן שר החוץ האוקראיני וסיל בודנר בממשלתו של וולודימיר זלנסקי חידש את הרעיון לשלוח שומרי שלום קנדיים למדינה. במהלך המלחמה בדונבאס כתב CBC, מורי ברוסטר, הועסק כדי לסייע בהפצת המידע לעיתונות האוקראינית.
שושן צחור

שושן צחור פורח מעל נחל כלח בכרמל. ברקע הר טללים ועליו אוניברסיטת חיפה.
שושן צחור, כל הצמח, בגן בוטני נתיב הל"ה.
שושן צחור (שם מדעי: Lilium candidum) הוא גאופיט ממשפחת השושניים, בעל בצל גדול ופרחים לבנים גדולים הגדל באזורים בהם הטמפרטורה אינה עולה על 20 מעלות. השושן הצחור הוא ערך טבע מוגן בישראל.
מאפיינים

הצמח גדל בדרום אירופה ותפוצתו מגיעה עד לצפון ישראל. בעונת הסתיו הבצל מצמיח שושנת עלים; בחודשים פברואר-מרץ מתחיל להתפתח גבעול הפריחה, ובסוף אפריל - תחילת מאי מופיעים הפרחים. הפריחה נמשכת כשבועיים, ולאחריה השחלות המופרות מתפתחות להלקטים, שבתוכם זרעים פחוסים וקלים. במהלך הקיץ, הגבעולים הנושאים את הפירות, וכן שושנות העלים, מתייבשים בהדרגה ומתים. הגבעולים וההלקטים היבשים נותרים על כנם חודשים רבים, וטלטול שלהם על ידי הרוח או בעלי-חיים, מפזר את הזרעים מסביב. בבוא הסתיו הבא תופיע שושנת עלים חדשה, וחוזר חלילה.
לשושן הצחור פרח עם 6 עלי-כותרת, שצורתו כפעמון גדול בצבע לבן. הפרח בעל ריח מתוק חזק - מבנה טיפוסי להאבקה על ידי רפרפים. עם זאת, החוקר אמוץ דפני גילה שהפרח לא מואבק בישראל על ידי רפרפים, אלא על ידי זבובי רחף. דפני משער שהפרח הואבק בעבר על ידי רפרף שנכחד מהאזור וזו הסיבה למבנה הפרח האופייני.
אבקת פרחי השושן הצחור קטלנית לחתולים. אין עדויות חותכות לגבי רעילות לכלבים.
השושן הצחור בתרבות ובאמנות > ביהדות

זיהויו של השושן באומנות היהודית מתחיל בזיהויים מן הספרות התנ"כית, למשל, יש המנסים לזהות את השושנה המוזכרת בספר הושע ובשיר השירים (”כְּשׁוֹשַׁנָּה בֵּין הַחוֹחִים, כֵּן רַעְיָתִי בֵּין הַבָּנוֹת”) לא כוורד כפי שנהוג לחשוב אלא כשושן צחור. פירוש אבן עזרא המאוחר למילה שושנה בשיר השירים, מתאר אותה כפרח לבן, שיש לו ריח טוב, ויש לו שישה עלים ושישה אבקנים. זיהוי זה אינו וודאי, מכיוון שאינו מתאים לתיאור "שושנת העמקים", בשל העובדה שמקום גידולו של השושן הוא בהרים.
בנוסף לזיהוי ספרותי זה, יש המנסים לזהות את השושן הצחור עם עיטורי הכותרות בראשי העמודים מארמונו של שלמה המלך בראשי העמודים, יכין ובעז, שניצבו בבית המקדש: ”וַיָּקֶם אֶת הָעַמֻּדִים לְאֻלָם הַהֵיכָל, וַיָּקֶם אֶת-הָעַמּוּד הַיְמָנִי וַיִּקְרָא אֶת שְׁמוֹ יָכִין, וַיָּקֶם אֶת הָעַמּוּד הַשְּׂמָאלִי וַיִּקְרָא אֶת שְׁמוֹ בֹּעַז. וְעַל רֹאשׁ הָעַמּוּדִים מַעֲשֵׂה שׁוֹשָׁן, וַתִּתֹּם מְלֶאכֶת הָעַמּוּדִים”.
באמנות של תקופת הבית השני השושן מקבל מקום של כבוד, החל מהופעותיו על מטבעות יהד מהמאה הרביעית לפסה"נ, דרך עיטורים על נרות חרס, חזיתות של מערות קבורה וגלוסקמות, מן המאה הראשונה לספירת הנוצרים .
דימוי שושן צחור הוטבע על ידי יהודים במטבע יהוד מדינתא בארץ ישראל בתקופת שיבת ציון במאה הרביעית לפסה"נ. בתחילה הדגם החליף את הינשוף המופיע על מטבעות אתונאים, ובהמשך תפס הדגם מקום של כבוד, ומילא את כל צד המטבע. דגם זה הועתק אל מטבע השקל אשר הונפק על ידי מדינת ישראל במאה ה-20. הדגם שוכלל ונוספו לו גם אבקנים, ומהלך זה מזהה אותו בצורה סופית עם השושן הצחור - שאבקניו ועמוד העלי שלו גבוהים ובולטים.
השושן הצחור בתרבות ובאמנות > בנצרות

שושן צחור מסמל עבור הנוצרים את בתוליה של מרים, אם ישו, והוא האטריבוט שלה בציורים רבים שנעשו בידי אמנים אירופאיים מתקופות שונות בהיסטוריה. הפרח בולט במיוחד בציורי הבשורה, בהם מופיע המלאך גבריאל לפני מרים, לבשר לה כי תלד את בנו של האלהים, לעיתים קרובות כשהוא אוחז בידו את הפרח (ראו תמונה).
השושן הצחור בישראל

חשיבותו של השושן הצחור כסמל בדת הנוצרית, גרמה לאיסוף ולעקירה רבה של בצלי שושן בארץ-ישראל על ידי צליינים מאירופה, החל בכיבוש ארץ ישראל על ידי הצלבנים במסע הצלב הראשון. ובתחילת המאה ה-20, נדמה היה כי הצמח, שככל הנראה היה נפוץ בעבר, נכחד מהארץ. ניסיונותיו של הבוטניקאי אהרון אהרונסון לאתרו בתקופה זו עלו בתוהו. בשנת 1925 גילה נח נפתולסקי בצל של שושן ברכס פקיעין בגליל העליון, בהיותו במשלחת בוטנאים שבראשה עמד אלכסנדר איג. אחר כך, המין התגלה גם באזור נחל יגור בכרמל על ידי טוביה קושניר.
עם השנים התגלו עוד מספר אתרים בארץ שבהם גדל שושן צחור, אך הצמח עודנו נחשב בסכנת הכחדה. כיום השושן הצחור גדל בישראל, לפי הידוע, בכרמל (בנחל כלח למשל) ובשלושה אתרים בגליל העליון: נחל כזיב, הר שזור ורכס פקיעין. בתי גידול אלה חשובים מאוד לשימור, הן בשל התיירים הנוצרים, והן משום היותם גבול התפוצה הדרומי של המין.
בית הגידול האופייני של השושן הצחור בישראל הוא מצוקי גיר קשה תחת צל חלקי של חורש. פרטים של שושן הגדלים בצל מלא במעבה החורש, אינם מצמיחים פרחים. כדי לעודד את פריחתו והתרבותו של המין באזורים שבהם החורש מתעבה, מבצעת רשות הטבע והגנים מדי פעם דילול ופתיחה של החורש, באזורים מסוימים בהם גדל השושן.
שושן צחור הוא ערך טבע מוגן בישראל.
ראו גם

פלר דה ליס
לקריאה נוספת

עפר כהן ואבי שמידע, צמחים נדירים בישראל - ספר המידע האדום, כרך א' - הצמחים הנדירים של הגליל העליון, רשות שמורות הטבע והחברה להגנת הטבע, 1992, עמ' 55
ענת אביטל‏, העיטור בפרחי שושן צחור באומנות היהודית של תקופת הבית השני, באתר "מטיילים עם ענת" (מתוך: מורשת ישראל - כתב-עת ליהדות לציונות ולארץ ישראל 12, אוניברסיטת אריאל בשומרון, 2015, עמ' 41–52)
אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 18, מסת"ב 978-965-566-137-8
הערות שוליים

↑  ארז ארליכמן, זהירות: שושן צחור קטלני לחתולים, באתר ynet, 15 ביולי 2008
↑  Ross, Beth (11 במרץ 2012). "Understanding the toxicity of lilies". Animal Emergency & Referral Center of Minnesota. נבדק ב-21 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ספר הושע, פרק י"ד, פסוק ו'
↑  מגילת שיר השירים, פרק ב', פסוק ב'
↑  ראו באתר השפה העברית.
↑  ספר מלכים א', פרק ז', פסוקים כ"א–כ"ב
↑  ענת אביטל‏, אספקטים נבחרים בעיטור הצמחי של האומנות היהודית בתקופות ההלניסטית המאוחרת והרומית הקדומה, עד מרד בר-כוכבא: (מ-167 לפסה"נ ועד 135 לספירת הנוצרים), באתר "מטיילים עם ענת", עבודת גמר לתואר שני, אוניברסיטת בר אילן, 2005
↑  ד"ר אפרים הראובני, תגלית מדעית חשובה ע"י פועל בארץ ישראל, דבר, 27 בדצמבר 1929.
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576486805171 
דימוי שושן צחור בצד שמאל של מטבע יהוד מדינתא, הוטבע בארץ ישראל במאה ה-6 לפנה"ס
הבשורה מאת סנדרו בוטיצ'לי, ובו דימוי המלאך אוחז בידו שושן צחור, שלהי המאה ה-15
וחושטי

גנאלוגיה של המלכים הגאורגים מתוך האטלסים של וחושטי (גאו')
וַחוּשְׁטִי (בגאורגית: ვახუშტი; ‏1696 לערך – 1757) או וַחוּשְׁטִי בָּטוֹנִישְׁווִילִי (ვახუშტი ბატონიშვილი) היה נסיך מלכותי גאורגי (בטונישווילי (אנ')), גאוגרף, היסטוריון וקרטוגרף. יצירותיו ההיסטוריות-גאוגרפיות העיקריות, תיאור ממלכת גאורגיה (אנ') והאטלס הגאוגרפי, נוספו לרשימת תוכנית זיכרון עולם של אונסק"ו בשנת 2013.
מקור השם

מקור שמו וַחוּשְׁטִי נובע מפרסית עתיקה – vahišta ("גן עדן"). המקבילה שלו בפרסית אמצעית היא wahišt ובפרסית חדשה (אנ')‏ behešt.