stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' ראיין
משפטו והרשעתו > שחרורו ממאסר

ב-2010 הגיש ראיין בקשה לשחרור מוקדם ממאסרו, בין השאר בשל מצבה הסופני של רעייתו שחלתה בסרטן והתחזיות היו שנותרו לה שישה חודשי חיים בלבד, ובין השאר על רקע הטענה שהרשעותיו לא היו לגיטימיות. ב-21 בדצמבר 2010 דחתה שופטת בית המשפט המחוזי הפדרלי רבקה פאלמאייר את בקשתו.
ב-5 בינואר 2011 נלקח ראיין מכלאו בטר הוט לבית החולים בקנקאקי, כדי לבקר את רעייתו על מיטת חוליה. חמישה חודשים מאוחר יותר הוא נכח ליד מיטתה כאשר היא הלכה לעולמה. ב-30 בינואר 2013 השתחרר ראיין לביתו בקנקאקי, שם הוא נותר במעצר בית עד 3 ביולי אותה שנה.
הערות שוליים

↑  Strange Hero: George Ryan and the death penalty
↑  Library, CNN (September 26, 2013). "George Ryan Fast Facts". CNN.
↑  Goudie, Chuck (November 12, 2007). "On Veterans Day, George Ryan again is taking orders". Daily Herald. Arlington Heights, IL: Paddock Publications, Inc. Archived from the original on March 25, 2012.
↑  "Lura Lynn Lowe Ryan". legacy.com.
↑  "US governor on Cuba mission". BBC News. October 24, 1999.
↑  "A Chilling Look at the Death Penalty". Washington Post. July 26, 2004.
↑  Robert Firth, Scoundrels, eBookIt.com, 2011.
↑  "Alstory Simon, freed from prison after wrongful conviction, spends his time in Greater Cleveland working to free others". cleveland.com. April 28, 2017.
↑  CNN.com: "'Blanket commutation' empties Illinois death row", January 11, 2003.
↑  "Free Stanley Howard". Archived from the original on July 11, 2011.
↑  Biography from site supporting his nomination for a Nobel Peace Prize
↑  Moral Corruption in Illinois – Patrick J. Buchanan
↑  Former Illinois Gov. George Ryan Heading to Prison NPR, November 6, 2007.
1 2  'Most distasteful thing I've ever done' nears for Fawell, Chicago Tribune, September 28, 2005.
↑  Reports, From Times Wire (September 19, 2005). "Corruption Trial of Ex-Governor to Begin". Los Angeles Times.
↑  Korecki, Natasha (January 19, 2006). "Ryan daughter tells of no-work job". Chicago Sun-Times. Archived from the original on December 17, 2008.
↑  "Ryan judge explains why she dismissed 2 charges". Chicago Tribune. September 8, 2006. Archived from the original on November 15, 2007.
↑  Federal appeals court says Ryan can stay free on bail Archived November 30, 2006, at the Wayback Machine Chicago Sun-Times, November 29
↑  Higgins, Michael (November 1, 2007). "Ryan down to last appeal". Chicago Tribune. Archived from the original on November 12, 2007.
↑  A Christmas card defense Archived November 15, 2007, at the Wayback Machine Chicago Tribune, February 3, 2006
↑  Ex-Gov. to Bush: Let Ryan go Archived May 31, 2008, at the Wayback Machine Chicago Sun-Times, May 28, 2008.
↑  Robert Firth, Scoundrels, eBookIt.com, 2011.
↑  Anonymous. "Ryan-must forfeit State Pension". Rrstar.com. Archived from the original on September 8, 2012.
↑  "State Supreme Court denies pension for George Ryan – Chicago Breaking News". Archive.chicagobreakingnews.com. February 19, 2010. Archived from the original on January 18, 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302317405171  GND: 132814501  ISNI: 0000 0001 1438 5798  LCCN: n79049411  SNAC: w6pp1jhn  VIAF: 16045776   WorldCat (עם VIAF): 16045776
צנג הו-יון

| --- | --- |
יונג, 2019
יונג, 2019
 לידה:  23 ביוני 1994 (בת 30) קוריאה הדרומית 
 שם לידה:  정호연 
 מדינה:  קוריאה הדרומית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הנשים של דונגדוק 
 בן או בת זוג:  Lee Dong-hwi (2016–?) 
 http://esaram.co.kr/en/Junghoyeon
 פרופיל ב-IMDb
 
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
צנג הו-יון (באנגלית: Jung Ho-yeon, בקוריאנית: 정호연; נולדה ב-23 ביוני 1994) היא שחקנית ודוגמנית דרום קוריאנית. בגיל 16 צעדה לראשונה במסלול דוגמנות, בשבוע האופנה של קוריאה הדרומית. בשנת 2013, היא השתתפה בעונה הרביעית של תוכנית הריאליטי "הטופ מודל הבאה של קוריאה", שם הגיעה לגמר. בשנת 2016 עברה לניו יורק, וחתמה חוזה עם חברת דוגמנות מקומית. באותה השנה השתתפה בשבוע האופנה בניו יורק, והפכה לידועת-שם בתעשייה.
בשנת 2020 חתמה צנג חוזה עם חברת "Saram Entertainment" כשחקנית. בשנת 2021 השתתפה בסדרת הנטפליקס הדרום-קוריאנית "משחק הדיונון". נכון לאותה השנה, צנג היא השחקנית הדרום קוריאנית בעלת כמות העוקבים הגבוהה ביותר ברשת החברתית "אינסטגרם".
שנותיה הראשונות

צנג נולדה ב-23 ביוני 1994, בסיאול בירת קוריאה הדרומית. יש לה שני אחים קטנים. את שנות לימודיה האקדמיים בתחום הדוגמות עשתה באוניברסיטת הנשים של דונגדוק.
קריירה > דוגמנות

צנג החלה לדגמן כעצמאית, ללא סוכנות מייצגת, בגיל 16. בגיל 19, נבחנה לעונה הרביעית של תוכנית המציאות הדרום קוריאנית "הטופ מודל הבאה של קוריאה" המבוססת על "הטופ מודל הבאה" האמריקאית, והגיעה למקום השני. אחר כך חתמה בסוכנות הדוגמניות "ESteem Models" וצבעה את שערה באדום, שהפך לסימן היכר שלה. היא הופיעה על שערי מגזיני אופנה רבים, דוגמת ווג ו-Elle. בשנת 2016 עזבה את קוריאה הדרומית, ועברה לניו יורק.
בספטמבר 2016 צעדה בשבוע האופנה בניו יורק, כדי לפרסם את מוצרי עונת האביב של "Opening Ceremony". זמן קצר אחר כך צעדה צנג בתערוכות של בתי האופנה מארק ג'ייקובס, מקס מארה ופנדי, ואף הופיעה על שערי המגזינים "הרפרס בזאר" ו-Love. בנוסף, היא עבדה עם חברות האופנה גאפ וסאפורה, לקידום מוצריהם. באותה שנה הופיעה לראשונה בשבוע האופנה בפריז כדוגמנית של חברת לואי ויטון. בטקס פרסי הדוגמניות האסייתיות לשנת 2019, זכתה בפרס "הכוכבת האסייתית". היא צעדה במספר תצוגות אופנה של חברות ענק דוגמת מיו מיו, שאנל, רוברטו קוואלי, גוצ'י, הופיעה על שערי מגזיני אופנה רבים כמו ווג.
קריירה > משחק

באותה העת שעסקה בפיתוח הקריירה הבינלאומית שלה כדוגמנית, שבה מעת לעת לקוריאה הדרומית, בעיקר בחגים, ולקחה שיעורי משחק פרטיים. בד בבד למדה גם אנגלית, שתסייע לה לקריירת המשחק העתידית. בינואר 2020 חתמה חוזה עם סוכנות השחקנים הקוריאנית "Saram Entertainment". בתפקיד הבכורה הופיעה בסדרה "משחק הדיונון", מבית היוצר של נטפליקס, שם גילמה את דמותה של קאנג סה-ביוק, עריקה מקוריאה הצפונית הזקוקה לכסף כדי לכלכל את אחיה ולאתר את אמה שנותרה בצפון.
בשנת 2022 השתתפה בקליפ של השיר "Out Of Time", שהוציא המוזיקאי הקנדי דה ויקנד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| TBA | The Governesses |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | הטופ מודל הבאה של קוריאה | מתמודדת | עונה 4; סיימה במקום השני |
| 2021 | משחק הדיונון | קאנג סה-ביוק | תפקיד ראשי; 8 פרקים פרס גילדת שחקני המסך על הופעה יוצאת מן הכלל של שחקנית בסדרת דרמה (אנ') (2021) |
| 2024 | כתב ויתור | קים | 3 פרקים |
הערות שוליים

↑  Meet Jung Ho-yeon—The Stunning Korean Model Behind Netflix's Viral Series, 'Squid Game'
↑  Exclusive: How Squid Game’s Hoyeon Jung Went from Model to Star of Netflix’s Biggest Hit
↑  Hoyeon Jung
↑  Korea's next top model targets New York Fashion Week
↑  Korean Model Hoyeon Jung’s Skin Care and Makeup Secrets
↑  Jung Ho-yeon Says Squid Game ‘Changed Me for the Better’
↑  Meet Squid Game’s Jung Ho-yeon, Blackpink member Jennie’s bestie and model-turned-Netflix-star who’s walked for Chanel, Louis Vuitton and Marc Jacobs
↑  Kostolanska, Zuzana (October 11, 2016). "Top 5 Model Newcomers of the SS17 Season". Elle UK.
↑  LeGardye, Quinci (October 9, 2021). "'Squid Game's HoYeon Jung Is Louis Vuitton's Newest Global Ambassador". Harper's Bazaar.
| פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה |
| --- | --- | --- |
| 1994‏-2009 | קתי בייקר (1994) • ג'יליאן אנדרסון (1995) • ג'יליאן אנדרסון (1996) • ג'וליאנה מרגוליס (1997) • ג'וליאנה מרגוליס (1998) • אידי פאלקו (1999) • אליסון ג'ני (2000) • אליסון ג'ני (2001) • אידי פאלקו (2002) • פרנסס קונרוי (2003) • ג'ניפר גארנר (2004) • סנדרה או (2005) צ'נדרה וילסון (2006) • אידי פאלקו (2007) • סאלי פילד (2008) • ג'וליאנה מרגוליס (2009) |  |
| 2010-היום | ג'וליאנה מרגוליס (2010) • ג'סיקה לאנג (2011) • קלייר דיינס (2012) • מגי סמית' (2013) • ויולה דייוויס (2014) • ויולה דייוויס (2015) • קלייר פוי (2016) • קלייר פוי (2017) • סנדרה או (2018) • ג'ניפר אניסטון (2019) • ג'יליאן אנדרסון (2020) • צנג הו-יון (2021) • ג'ניפר קולידג' (2022) • אליזבת דביקי (2023) |  |
צ'רטוול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים שהוסב למוזיאון, בית אחוזה אנגלי 
 כתובת:  Westerham TN16 1PS 
 מיקום:  ואסטרם 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי 
 מפעיל:  קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1965
 תאריך פתיחה רשמי:  1965 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 אדריכל:  Philip Tilden 
 סגנון אדריכלי:  בנייה ורנקולרית 
 מידות
 שטח:  32.26 הקטאר 
 
 קואורדינטות:  51°14′39″N 0°04′57″E﻿ / ﻿51.2441°N 0.08245°E﻿ / 51.2441; 0.08245
 אתר רשמי
  (למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי צ'רטוול(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי צ'רטוול
 
צ'רטוול (באנגלית: Chartwell) היא אחוזת כפר בקנט שבבריטניה, אשר שימשה בשנים 1922-‏1965 כבית הכפר של ראש ממשלת בריטניה לשעבר וינסטון צ'רצ'יל. כיום נמצאת האחוזה בבעלות הקרן הלאומית של בריטניה ופתוחה לציבור לביקור.
האחוזה

בית צ'רטוול ממוקם כ-25 קילומטרים מדרום-מערב למרכז לונדון. הבית הוקם במקום כבר במאה ה-16. שמו ניתן לו על שם באר מים עתיקה (Well) שמצפון לו. הבית החליף בעלים פעמים רבות. ב-1848 נרכש על ידי ג'ון קמבל קולקוהון (John Campbell Colquhoun), סקוטי שהיה חבר הפרלמנט, אשר הגדיל והרחיב את הבית. אחד מצאצאיו, ארצ'יבלד ג'ון קמבל קולקוהון (Archibald John Campbell Colquhoun), מכר את הבית לצ'רצ'יל.
האחוזה > תיאור האחוזה

אחוזת צ'רטוול כוללת את בית המגורים וסביבו גנים בשטח של 80 דונם ופארק פתוח בשטח של 230 דונם נוספים. הבית ניצב בגובה של 198 מטר מעל פני הים ומשקיף על נוף של קנט, אשר לדברי צ'רצ'יל היה המניע העיקרי לרכישתו. עיצוב ומראה הגנים כיום הוא במידה רבה על פי מעשה ידיהם של בני הזוג צ'רצ'יל, שהכניסו בהם שינויים רבים.
הבית, הבנוי מלבנים אדומות, כולל שתי קומות מגורים וכן מרתפים ועליית גג. בקומת הקרקע נמצאים חדר האוכל, חדר הציור של צ'רצ'יל וספרייה. בקומה הראשונה נמצאים חדר השינה של צ'רצ'יל, חדר השינה של אשתו וחדר העבודה שלו, שבו חיבר רבים מכתביו ונאומיו המפורסמים.
בשנת 1938, בפרסומת למכירתו, שלא יצאה אל הפועל, נאמר כי הבית הכיל חמישה חדרי אירוח, 19 חדרי מגורים והלבשה ושמונה חדרי רחצה. באדמתו נמצאו גם שלושה בתי מגורים קטנים נוספים וברכת שחייה (שאותה בנה צ'רצ'יל).
האחוזה > צ'רצ'יל בצ'רטוול

וינסטון וקלמנטיין צ'רצ'יל רכשו את האחוזה בסתיו 1922 תמורת סכום של 5,000 לירות. הבית היה במצב ירוד ובמשך כשנה וחצי נעשו בו שיפוצים והוספת אגף, שעלותם עלתה בהרבה על עלות הרכישה שלו. אדריכל השיפוצים היה פיליפ טילדן (Philip Tilden). משפחת צ'רצ'יל נכנסה לגור במקום באפריל 1924.
צ'רצ'יל בילה את ימי שהותו במקום בקבלת אורחים, שאותם הוליך בגני הבית ואירח לסעודות, בציור, בבניית קירות לבנים ויצירת ברכות נוי בגנים, שבהן שיכן דגי זהב, וכן בכתיבה עד שעות הלילה המאוחרות. הוא כתב בחדר עבודתו, שבו, כפי שתיאר זאת העיתונאי אדוארד מורו הוא "גייס את השפה האנגלית ושלח אותה לקרב". ב-1927 חיבר את הראשון ממכתבי "בולטין צ'רטוול", שהיו מכתבים ארוכים לאשתו על החיים בבית, שכתב בעת שנמצאה מחוץ למדינה.
זרם של אורחים הגיע אל הבית, אשר דיפלומט בריטי תיאר כמשרד חוץ קטן משלו שטיפח צ'רצ'יל. הם הביאו אל צ'רצ'יל חדשות מהעולם המדיני והוא עשה ביניהם נפשות להשקפותיו. כך היה במיוחד בשנות השלושים, שבהן שהה במדבר הפוליטי בשל דעותיו על הסכנה שנשקפה לעולם מהיטלר, מהנאציזם וממדיניות הפייסנות של בריטניה מולם. ספר המבקרים של הבית, שנוהל בקפידה מאז 1922, מנה 780 מבקרים.
בסתיו 1939 שב צ'רצ'יל לכהן בממשלה ובשנה שלאחר מכן מונה לעמוד בראשה. בשנים 1940-‏1945 מיעט מאוד לשהות בצ'רטוול. הסיבה העיקרית לכך הייתה מיקומו של הבית בקנט, שעשה אותו לפגיע להפצצות והתקפות קומנדו גרמניות אפשריות מיבשת אירופה. ברגעי משבר מסוימים בא לבקר באחוזה כבית מפלט.
צ'רצ'יל, שנזקק לכסף, שקל למכור את האחוזה לפני המלחמה. בנובמבר 1945 עשה זאת, לאחר שקבוצה של ידידים גייסה מימון לכך. הכסף אפשר לקרן הלאומית לרכוש ממנו את המקום תמורת 48,300 לירות. בחוזה המכר הורשו בני הזוג צ'רצ'יל לגור באחוזה עד תום חייהם תמורת דמי שכירות של כ-350 לירות לשנה. נקבע כי לאחר פטירתם יעבור המקום לרשות הקרן.
בשלהי שנות הארבעים החזיק צ'רצ'יל באחוזה בקר, חזירים וגינת ירקות. בהמשך החזיק שם סוסי מרוץ, שהכניסו לו כספי פרסים במרוצים.
ב-25 ביוני 1953, במהלך כהונתו השנייה כראש ממשלה, הובא צ'רצ'יל לצ'רטוול לאחר שסבל משבץ ברחוב דאונינג 10 בלונדון. שהותו שם אפשרה להסתיר את מצבו החמור מן הציבור והעיתונות, ובניגוד לציפיות רופאיו הוא התאושש.
לאחר פרישתו מראשות הממשלה ב-1955 בילה צ'רצ'יל חלק ניכר מעשר שנותיו הנותרות בצ'רטוול. הוא ביקר בבית בפעם האחרונה באוקטובר 1964.
האחוזה > 1965 ואילך

מיד לאחר מות צ'רצ'יל בינואר 1965 ויתרה אלמנתו על זכות המגורים באחוזה. בשנה של אחר מכן כבר נפתח המקום לביקור הציבור הרחב. הקרן שחזרה את מראה הבית כפי שהיה בשנות העשרים והשלושים. בחדריו הוצבו ריהוט מקורי, ספרים, מזכרות ומתנות ואוסף ציורים שצייר צ'רצ'יל. בין השאר מוצג בו פרס נובל לספרות שבו זכה. מדי שנה מוצגת בבית תערוכה זמנית מאוספיו.
הבית הוא בניין רשום מדרגה I, אך זאת לא בשל ערכו האדריכלי, שאיננו נחשב לגבוה, אלא בשל חשיבותו ההיסטורית. הגנים סווגו כבניין רשום מדרגה II.
סופת הוריקן שפקדה את בריטניה ב-1987 גרמה נזק חמור לגני הבית, שעצים רבים בו נהרסו.
המקום הפך לאתר ביקור פופולרי לציבור הרחב. בשנת 2016 ביקרו באחוזה 232,000 אנשים.
הערות שוליים

↑  מקור: How Churchill Mobilized the English Language.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287151505171  LCCN: sh2006008068  VIAF: 236096696   WorldCat (עם VIAF): 236096696 
מראה חזית הבית
כסאו של צ'רצ'יל ליד ברכה בגני האחוזה, שממנו האכיל דגי זהב במים
פסלם של בני הזוג צ'רצ'יל מאת הפסל אוסקר נמון (Oscar Nemon), המוצב בגני האחוזה
אלכס פדייה

אלחנדרו פדייה (באנגלית: Alejandro Padilla; נולד ב-22 במרץ 1973) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קליפורניה. בשנים 2015–2021 כיהן כמזכיר המדינה של קליפורניה. פדייה, חבר המפלגה הדמוקרטית, ממלא את מקומה של קמלה האריס, שנבחרה לסגנית נשיא ארצות הברית. פדייה הושבע לתפקידו ב-20 בינואר 2021, לצד הסנאטורים ג'ון אוסוף ורפאל וורנוק. הוא הסנאטור המקסיקני וההיספני הראשון מקליפורניה, כמו גם הראשון שמגיע מדרום קליפורניה מאז 1992, עת עזב ג'ון סימור את הסנאט. כמו כן, הוא הגבר הראשון שמייצג את קליפורניה בסנאט מאז 1993, אז פרש אלן קרנסטון.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

פדייה הוא אחד משלושת ילדיהם של סנטוס ולופה פדייה, שהיגרו אל ארצות הברית ממקסיקו בטרם נפגשו ונישאו אחד לשנייה בלוס אנג'לס. פדייה גדל בקהילת פאקוימה, אחת מהשכונות הוותיקות ביותר באזור הצפוני של עמק סן פרננדו בלוס אנג'לס, וסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון סן פרננדו. בשנת 1994 קיבל תואר ראשון בהנדסת מכונות מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. לאחר תום לימודיו הגבוהים, שב פדייה לפאקוימה ועבד זמן קצר כמהנדס בחברה "יוז איירקראפט", שם כתב תוכנת מחשב למערכות לוויין.
פדייה הוא חבר לשעבר בוועד המנהל של המכון הטכנולוגי במסצ'וסטס ונשיא האגודה הלאומית לפקידים לטינים ממונים ונבחרים (NALEO), המונה למעלה מ-6,000 אנשי ציבור לטיניים בארצות הברית. הוא משמש כיו"ר מועצת המנהיגות בלוס אנג'לס של האגודה האמריקאית לסוכרת. בשנת 1995 נכנס לפוליטיקה של ארצות הברית כעוזרהּ האישי של הסנאטורית דיאן פיינסטיין. לאחר מכן היה מנהל מסע הבחירות של חבר האספה המדינתית של קליפורניה טוני קרדאנס בבחירות 1996 ושל חברים אחרים בבית המחוקקים של קליפורניה. ב-1 ביולי 1999 פדייה, בן 26 בלבד, הושבע לתפקידו כחבר מועצת העיר לוס אנג'לס. שנתיים אחר כך נבחר בידי עמיתיו למועצה לנשיא. פדייה היה הלטיני הראשון והאדם הצעיר ביותר שנבחר לנשיא מועצת העיר בלוס אנג'לס. במהלך כהונתו כנשיא מועצת העיר, נבחר פדייה גם לנשיא ליגת הערים בקליפורניה לשים 2006-2005.
ביוגרפיה > חבר הסנאט המדינתי

לאחר שפרש מתפקידו כנשיא מועצת העיר לוס אנג'לס, נבחר פדייה בבחירות האמצע ב-2006 לסנאט המדינתי של קליפורניה, הבית העליון בבית המחוקקים של המדינה, וגבר בבחירות בפער גדול על פמלה בראון, מועמדת המפלגה הליברטריאנית. במסע בחירות זה גייס 1,947,933 דולר אמריקני עבור קרן הקמפיין שלו. הוא נבחר מחדש בשנת 2010, עם כמעט 70% מהקולות במערכה בה ניצב בפני קת'ין אוונס מהמפלגה הרפובליקנית. בסנאט היה חבר ועדת ההקצבות, הוועדה לעסקים ולמקצועות ולפיתוח כלכלי, בוועדת הארגון הממשלתי ובוועדות אחדות נוספות.
באוגוסט 2012 נכלל פדייה ברשימת 20 הכוכבים הלטיניים העולים בפוליטיקה של קליפורניה בידי "סן פרנסיסקו כרוניקל", בנימוק תפקידו באגודה הלאומית לפקידים לטינים ממונים ונבחרים (NALEO). בספטמבר 2014 קידם פדייה את מה שלימים יהפוך ל"הצעה 67", איסור מדינתי על הצעת שקית קניות מפלסטיק. ב-8 בנובמבר 2016, כאשר פדייה כיהן כמזכיר המדינה נערך משאל עם על אודות ההצעה, והאפשרות בעד האיסור על שקיות הפלסטיק קיבלה 66% מהקולות. הוא עזב את תפקידו ב-30 בנובמבר 2014 לאחר שתי תקופות כהונה רצופות.
ביוגרפיה > מזכיר המדינה של קליפורניה

ב-11 באפריל 2013 הכריז פדייה על כוונתו להתמודד לתפקיד מזכיר המדינה של קליפורניה במהלך בחירות 2014. הוא צפוי היה לעמוד בפני בחירות מקדימות עיקשות מול עמיתו הדמוקרטי לילנד יי, אך כאשר יי נעצר בידי לשכת החקירות הפדרלית בעוון שחיתות שלטונית וסחר בתחמושת וכלי נשק, נטש יי את מסע הבחירות שלו. ב-4 בנובמבר 2014 נבחר פדייה לתפקיד עם 53.6% מקולות הבוחרים וגבר על יריבו הרפובליקני פיט פיטרסון.
ב-29 ביוני 2017, הוועדה המייעצת הנשיאותית ליושרה בבחירות (Presidential Advisory Commission on Election Integrity), שנוסדה ב-11 במאי אותה שנה בידי צו נשיאותי מאת הנשיא דונלד טראמפ, דרשה נתונים על מצביעים רשומים מכל חמישים מדינות ארצות הברית, שראשיתם עוד ב-2006. פדייה אמר כי מדינת קליפורניה לא תספק נתונים לוועדה בשום פנים ואופן.
ב-6 בנובמבר 2018 נבחר פדייה מחדש עם 64.5% מהקולות והביס את מארק פ. מיוזר הרפובליקני. ב-16 באוקטובר 2020, שבועות ספורים טרם הבחירות לנשיאות באותה שנה, היה פדייה מעורב במחלוקת בין מחלקת המדינה של קליפורניה למפלגה הרפובליקנית במדינה, כאשר הרפובליקנים הציבו קלפיות לא-רשמיות ומאושרות במסגרת בחירות 2020. פדייה הורה להסיר את הקלפיות ממקומן בנימוק כי הרשויות האחראיות על הבחירות תקבלנה אך ורק פתקי הצבעה שנמסרו באורח אישי ומרצון הבוחרים, וקבע כי פעולות הרפובליקנים מנוגדות לחוק.
ביוגרפיה > בסנאט של ארצות הברית

באוגוסט 2020 נבחרה קמלה האריס, אחת משתי נציגותיה של קליפורניה בסנאט של ארצות הברית, לעמיתתו למירוץ של ג'ו ביידן. לאחר ניצחונם של ביידן והאריס בבחירות הכלליות, הוזכר פדייה כמי שעשוי למלא את מקומה של האריס — שנבחרה לסגנית נשיא ארצות הברית — ולהתמנות לסנאט בידי מושל קליפורניה גווין ניוסם. בדצמבר 2020, המושל ניוסם מינה את פדייה לסנאט של ארצות הברית. הוא יהא ההיספני הראשון שייצג את קליפורניה בסנאט האמריקאי. כאשר העיתונות העלתה השערות לגבי מחליפה או מחליפתה של האריס בסנאט, הביעה בעקביות הסנאטורית הבכירה דיאן פיינסטיין תמיכה במועמדותו ההיפותטית של פדייה. עמדותיו הפוליטיות של פדייה נחשבות למתונות.
בבחירות לסנאט ב-2022, נבחר לכהונה מלאה בסנאט.
הערות שוליים

↑  דומיניקו מונטנרו, California Secretary Of State Alex Padilla To Replace Harris In U.S. Senate, באתר NPR‏, 22 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  שון האבלר ואלכסנדר ברנס, One Seat, Competing Pressures as Newsom Considers Senate Pick, באתר הניו יורק טיימס, 29 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  סטיב היימון, Sons Live Out a Dream, באתר לוס אנג'לס טיימס, 7 במאי 2006 (באנגלית)
↑  אנה ק. בנפיל, Recent MIT Graduate Elected to Los Angeles City Council, באתר The Tech‏, 4 באוגוסט 1999 (באנגלית)
↑  ברברה ויטאקר, PUBLIC LIVES; A Quick Climb Up the Los Angeles Political Ladder, באתר הניו יורק טיימס, 7 ביולי 2001 (באנגלית)
↑  Alex Padilla, באתר AllGov California (באנגלית)
↑  ריצ'רד דנהאם, 20 Latino political rising stars of 2012 (with PHOTO GALLERY), באתר סן פרנסיסקו כרוניקל, 25 באוגוסט 2012 (באנגלית)
↑  בוב אגלקו ואוון סרנופסקי, Former state Sen. Leland Yee pleads guilty in corruption case, באתר SGATE‏, 1 ביולי 2015 (באנגלית)
↑  Democrat Alex Padilla Wins Tight California Secretary Of State Race, באתר CBS Sacramento‏, 5 בנובמבר 2014 (באנגלית)
↑  ג'ון מאיירס, California’s top elections officer to Trump’s voting fraud panel: No, באתר לוס אנג'לס טיימס, 30 ביוני 2017 (באנגלית)
↑  California Republicans refuse to move fake ballot drop boxes, באתר The Independent‏, 15 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  לורה ברון-לופז, Latino Victory backs Alex Padilla for possible appointment to Harris’ Senate seat, באתר פוליטיקו, 26 באוגוסט 2020 (באנגלית)
↑  שאיל קפור, Dianne Feinstein wants Alex Padilla to replace Kamala Harris in Senate, באתר NBC News‏, 3 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  כריסטין אנדרוז, California Governor Picks Alex Padilla to Fill Harris’s Senate Seat, באתר וול סטריט ג'ורנל, 22 בדצמבר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6d61ck5  US Congress: P000145
תוכנית השחר

תוכנית "השחר" הוא מיזם ארצי של תנועת בני עקיבא לפיתוח מנהיגות בקרב בני נוער בני העדה האתיופית. התוכנית הוקמה באמצע שנות ה-90, לאחר גל העלייה מאתיופיה לישראל במסגרת "מבצע שלמה".
ב-2006, פעל הפרויקט ב-24 מוקדים וכלל כ-50 קבוצות מנהיגות בשכונות, תיכונים, אולפנות, ישיבות תיכוניות, ופנימיות ברחבי ישראל.
מטרת התוכנית

מטרת הפרויקט היא הכשרת מנהיגות צעירה מקרב יוצאי אתיופיה ויצירת קהילה מנהיגותית מתוך העדה האתיופית המסוגלת להוות דוגמה אישית וערכית בפני נוער העדה. מטרה נוספת היא העלאת דילמות וקשיים איתם מתמודד בן העדה האתיופית בחברה הישראלית אל פני השטח והצעות להתמודדות נכונה איתם. מדריכי הקבוצות עצמם הם חיילים משוחררים או סטודנטים בני העדה בעלי רקע חינוכי הנתמכים בצוות של אנשי מקצוע (מחנכים, עובדים סוציאליים, יועצים ורבנים).
פעילות

הפעילות בפרויקט השחר מובנית כתוכנית תלת-שנתית מדורגת הכוללת מפגשים בני שעה וחצי אחת לשבוע, בהם מעלים החניכים והמדריך נושאים האקטואליים לחייהם כבני העדה בפרט, וכחלק מעם ישראל בכלל ודנים בהם. בנוסף לכך הפרויקט מקיים, אחת לשלושה חודשים, שבתות סמינריון, בהם נפגשים כל חניכי ומדריכי השחר מרחבי הארץ ובכך מעצימים את השפעתו של הפרויקט. במסגרת הפעילות יוצאים החניכים גם לפעילות התנדבותית בשכונות. כמו כן, קיים שילוב מסוים בין פעילויות הפרויקט לפעילויות הארציות של בני עקיבא (כדוגמת העלייה המסורתית לביריה ועוד).
יוסי גיספן

| --- | --- |

גיספן, 2007
 לידה:  12 בדצמבר 1961 (בן 63) ה' בטבת ה'תשכ"ב שכונת התקווה, תל אביב-יפו, ישראל
 שם לידה:  יוסף סעדיה גיספן
 מוקד פעילות:  ישראל
 עיסוק:  פזמונאי
 שפה מועדפת:  עברית 
 שיתופי פעולה בולטים:  מיקי גבריאלוב יהודה פוליקר ארקדי דוכין חנן יובל שמואל אלבז עדי לאון שמעון בוסקילה תומר הדדי אייל גולן שרית חדד ליאור נרקיס זהבה בן יואב יצחק חיים משה שלומי סרנגה ירדנה ארזי שלומי שבת דודו אהרון מושיק עפיה אליעד נחום
 פרסים והוקרה:  פרס משרד החינוך והתרבות (2006) 
 yosi-gispan.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יוסי גיספן (נולד ב-12 בדצמבר 1961 בשם יוסף סעדיה גיספן) הוא פזמונאי ישראלי, שמתמקד בעיקר בז'אנר הים-תיכוני. כתב כ-1,150 שירים שהוקלטו. בין השירים שכתב: "כשהלב בוכה", "מי שמאמין", "מונו" "עד סוף העולם" "אין עוד מלבדו" "חלום מתוק" "אתה תותח" "ערב טוב" "מלכת היופי שלי" "את המחר שלי" "מיליון סיבות" ועוד להיטים רבים.
ביוגרפיה

גיספן נולד וגדל בשכונת התקווה שבתל אביב-יפו. לאחר שירותו הצבאי עבד במשך מספר שנים כרפד. בשנת 1990 הקליט אלבום בשם "כל הלילה לך". שיר הנושא יצא לרדיו ונוגן פעמים רבות בתחנת הרדיו המיתולוגית "קול השלום" של "אייבי נתן". לאחר שחרור של 200 עותקים של האלבום כפיילוט, הבין שלא זה יעודו, עצר את הפצת האלבום וגנז אותו.
בשנת 1995 נפגע קשה בתאונת עבודה ובעקבות הפגיעה הוגבל בעבודתו ונשאר בחוסר מעש כשנה בביתו. הזמן הפנוי שעמד לרשותו הביא אותו בשנת 1996 לכתיבת שיר לזמר בשם משה רודריגז (זמר די אלמוני שהוציא מס׳ אלבומים בשלהי שנות ה-90). במהלך העבודה עם רודריגז פגש גיספן באולפן ההקלטות את מושיק עפיה, שבאותם ימים שר בסגנון טורקי. עפיה ביקש מגיספן שיכתוב לו שיר, ובעצתו של להשתמש בלחן יווני, כתב גיספן את השיר ״סך הכל נשיקה״, ללחן של ואסיליס קאראס.
השיר הצליח, ובעקבותיו פנה אליו בנצי מור, המעבד ונגן ליווי של שרית חדד, והציע לו לכתוב לחדד שירים. בשנת 2000 כתב לה גיספן בין היתר את השיר "קח את הכול" ללחן של לופז רוס ובעקבות הלינץ' ברמאללה בשנת 2001 את השיר "כשהלב בוכה" ("שמע ישראל") ללחן של שמואל אלבז. השיר הושמע רבות באמצעי התקשורת. הייתה זו נקודת מפנה משמעותית בקריירה שלו ושל שרית חדד. השיר זכה לעשרות גרסאות כיסוי, בהן של דוד ד'אור, מירי אלוני ונינט טייב.
באותה שנה כתב את "מיליון או דולר" לאייל גולן.
בשנת 2005 זכה גיספן בפרס שר התרבות ל"כותב השנה".
זכה בפרס אקו"ם להישג השנה למחבר לשנת 2010.
באותה שנה זכה גם לפרק מיוחד בתוכניתו של אמנון לוי "פנים אמיתיות" ולחיקוי בתוכנית הפופולרית ארץ נהדרת.
בפברואר 2011 החל להשתתף כשופט בתוכנית המציאות "אייל גולן קורא לך", והיה חלק קבוע מפאנל השופטים בכל ארבע העונות, עד שהתוכנית ירדה.
בשנת 2018 קיבל אות "יקיר הזמר העברי" מהשדולה לקידום זמר עברי, שבראשה עמדה סגנית יו"ר הכנסת ח"כ נאוה בוקר
מאז דצמבר 2019 משתתף במוסף התרבות של רדיו תל אביב "המוסף עם זליג, קובי וגיספן" לצד זליג רבינוביץ' וקובי לוריא.
בנו אוראל, השתתף בתוכנית הכישרונות X FACTOR בעונתה הראשונה בישראל והוציא גם שלושה שירים: "כמעט רומנטי" שכתב אביו ללחן של תומר הדדי ואת "שיר המרעה" ו"כרגיל" שכתב הלחין וביצע אוראל.
בשנת 2013 גיספן הצהיר לא פעם שתפיסת עולמו מושפעת מחסידות ברסלב.
שימש כדירקטור באקו"ם מנובמבר 2015 למשך שנתיים ושבעה חודשים.
חבר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות במשרד התרבות משנת 2019.
חבר במדור מוזיקה במשרד התרבות משנת 2019.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש ב-2020 הוצב במקום החמישי ברשימת "ישראליסט - זכויותינו בקולנו" לכנסת.
חבר במדור לריקודי עם ופולקלור ישראלי במשרד התרבות משנת 2023.
בשנת 2024 זכה בפרס אקו"ם על שם אהוד מנור למפעל חיים.