stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי הודו–סומליה
פעולות נגד פיראטיות

הודו חברה בקבוצת הקשר של האו"ם כנגד פיראטיות מול חופי סומליה. מאז 2008, הצי ההודי עורך סיורים נגד פיראטיות במפרץ עדן. לראשונה, הממשלה אישרה את חיל הים לפעול באופן אוטונומי מבלי לבקש אישור מניו דלהי לבצע פעולות בודדות.
"ספינת אם" פיראטית ירתה על ספינת מלחמה הודית ב-26 בנובמבר 2008, אך הוטבעה לאחר שספינת המלחמה השיבה באש. בערך באותה תקופה, INS Tabar מנע ניסיון חטיפת ספינת משא הודית מול חופי סומליה. Tabar נשלחה על ידי חיל הים באוקטובר 2008 כדי ללוות כלי שיט מול חופי סומליה. הספינה ליוותה למעלה מ-35 אוניות בבעלות הודית ובבעלות זרה עד סוף נובמבר 2008.
לאחר פגישה בין ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי ונשיא סומליה חסן שייח' מוחמד באוקטובר 2015, הסכימו שתי המדינות להגביר את שיתוף הפעולה ביניהן בפעולות אבטחה ימיות ונגד פיראטיות.
ספינת מטען עם דגל הודי בשם MV Al Kausar נחטפה על ידי פיראטים סומליים ליד האי סוקוטרה ב-1 באפריל 2017. כלי השיט היה דאו שנשא חיטה וסוכר, והפליג מדובאי לבוססו בפונטלנד, סומליה עם 11 אנשי צוות על הסיפון. כל אנשי הצוות היו אזרחים הודים. הפיראטים לקחו את הדאו אל החוף למדינת גלמודוג המרכזית של סומליה. כוחות הביטחון הסומליים פשטו על הדאו מה שהוביל לבריחת הפיראטים לאזורים ההרריים שבין אל-חור להארדהיר עם תשעה אנשי צוות כבני ערובה. כוחות סומליים חילצו את הדאו, את המטען שלו ואת שני אנשי הצוות שננטשו על ידי הפיראטים בתוך העימותים. פשיטה שלאחר מכן של כוחות סומליים שחררה את תשעת אנשי הצוות הנותרים, וכל 10 הפיראטים נלכדו. הפיראטים תכננו להשתמש בבני הערובה ההודים כדי לדרוש את שחרור הפיראטים המוחזקים בבתי הכלא ההודיים. הצי ההודי השתלט על הדאו ואנשי הצוות שלו ב-13 באפריל 2017. לאחר שביצעה בדיקות רפואיות לאנשי הצוות וסיפקה מחדש את כלי השיט, ספינת חיל הים ליוותה את "אל קאוסאר" ליעדה המתוכנן.
סומלים בהודו

לאחר פרוץ מלחמת האזרחים בסומליה ב-1991, כמה סומלים ביקשו מקלט בהודו. קהילת פליטים זו מהווה את עיקר המהגרים הסומליים במדינה. נכון לשנת 2007, יש בהודו כ-600 סומלים, 80-90% מהם מרוכזים בעיר היידראבאד. ערים אחרות עם אוכלוסיות גדולות כוללות פונה, ניו דלהי, מומבאי, מיסורו ואורנגבאד.
סומלים מבקרים לעיתים קרובות בהודו כדי ללמוד במדינה או כדי לפנות לטיפול רפואי. הנשיא לשעבר של סומליה חסן שייח' מוחמד למד בהודו בשנות ה-80.
הודים בסומליה

סוחרים הודים עסקו במסחר עם סומלים מאז ימי קדם. הנוסע הערבי אבן בטוטה תיעד את נוכחותם של סוחרים הודים בקרן אפריקה עוד בשנת 1331. בטוטה כתב שהסוחרים גרו עם משפחותיהם בבניינים של קומה אחת או שתיים. עד המאה ה-19 החלו סוחרים הודים בסומליה לייצא משק חי לייצוא, בשר, עורות ומוצרים חקלאיים מדרום סומליה.
בעלי מטעים איטלקיים שכרו הודים לעבודה במטעים בסומליה (בעיקר בסביבות קוריולי) בשנות ה-40 וה-50. הודים הקימו גם כמה עסקים במדינה. על פי ההערכות, גרו בסומליה כ-200 משפחות הודיות, המעורבות בעיקר בבדים גוססים במוגדישו ובמרקה. הקהילה ההודית בסומליה התגוררה בעיקר בערים והיו לה בתי ספר ומתקנים משלה. באותה תקופה, הסומלים היו בעיקר נוודים ששוטטו באזורים הכפריים. משפחות הודיות בקיסמאיו עברו למוגדישו בתחילת שנות ה-80, וכמעט כל הקהילה ההודית בסומליה עזבה את המדינה לאחר שהחלה מלחמת האזרחים בסומליה ב-1991. רוב ההודים בסומליה עברו למומבסה, קניה. לאחר מלחמת האזרחים, כל הנכסים בבעלות הודית בסומליה נתפסו על ידי מיליציה חמושה.
הודים בסומליה > שומרי שלום

בסביבות 4,600 חיילים הודים השתתפו ב-UNOSOM II בשנים 1993–1994. המחלקה ההודית של UNOSOM II, בראשות הבריגדיר חבר הפרלמנט בהאגאט, כללה שריון, מסוקים והצי ההודי, והתבססה בבאידוה. 12 חיילים הודים נהרגו בפעולות בסומליה. מלבד פעולות שמירת השלום, ביצעו כוחות הודים גם פעילויות הומניטריות ושיקום. חיילים הודים חילקו תרופות וזרעים בשווי של 77,000 דולר.
כיכר אל-מנארה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 מיקום:  רמאללה 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 קואורדינטות:  31°54′18″N 35°12′16″E﻿ / ﻿31.905°N 35.204444444444°E﻿ / 31.905; 35.204444444444
  (למפת גוש דן מוגדלת) כיכר אל-מנארה(למפת גוש דן רגילה) כיכר אל-מנארה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כיכר אל-מנארה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כיכר אל-מנארה
 
כיכר אל-מנארה, 2015
כיכר אל-מנארה (הכתיב הרווח בעברית: כיכר מנרה; בערבית: ميدان المنارة) היא כיכר עירונית במרכז העיר רמאללה, מרכזה השלטוני והבירה בפועל של הרשות הפלסטינית. נחשבת לאחד השטחים הציבוריים המפורסמים ביותר בשטחי הרשות, ומשמשת גם להפגנות ואירועים.
היסטוריה

השטח שבו ממוקמת כיכר אל-מנארה היה עד סוף המאה ה-19 חלק מדרך העפר שבין רמאללה לאל-בירה הסמוכה. בראשית המאה ה-20, עם עליית חשיבותה של העיר בעקבות הפיכתה בידי השלטון העות'מאני למרכז מנהלי מקומי בשנת 1902, עברה הדרך החדשה שחיברה את שכם עם ירושלים דרך כיכר אל-מנארה, ובניין הסראיה הוקם בקרבת מקום לכיכר.
ב-1918 הגדיר המנדט הבריטי את רמאללה כבירת אזור מנהלי משלה. ב-1935 חוברו רמאללה ואל-בירה לרשת החשמל, והשנאי הראשי שהונח על הדרך המחברת את שתי הערים כונה 'אל-מנארה', המגדלור.
במהלך המרד הערבי (1936–1939) בנו הבריטים את המוקטעה ובית כלא במרחק כ-800 מטרים מן הכיכר. הכבישים המובילים לכיכר הורחבו כך שיתאימו למוקטעה והתשתיות שופרו.
ב-1951 תחת השלטון הירדני, הוחלף עמוד החשמל, 'המגדלור', באנדרטה ובה חמישה אריות על עמוד אבן, האריות נועדו לייצג את חמש המשפחות המייסדות של רמאללה, כולן צאצאי משפחת ראשיד אל-חדאדין שנדדה לרמאללה מירדן במאה ה-16.
ב-1982, צו של משה ביטון, ששימש ראש עיריית רמאללה, הורה להרוס את הכיכר, והאנדרטה אוחסנה במחסני העירייה.
ב-1993 במסגרת הסכמי אוסלו, שימשה הכיכר מוקד להפגנות ולחיכוך בין האוכלוסייה לחיילי צה"ל.
לאחר כינון הרשות הפלסטינית נבנתה הכיכר מחדש, והאנדרטה הושבה על מעגל תנועה במרכז הכיכר. במשך השנים גדלה תנועת הרכבים ברמאללה והכיכר שופצה מספר פעמים. ב-1999 מינתה עיריית רמאללה אדריכל בריטי לבנות את האנדרטה מחדש ברוח התכנון המקורי, כך שתייצג שלוש משפחות נוספות. בראש האנדרטה הוצב זרקור המכוון לשמים ואורו עשוי להגיע לכ-10 קילומטרים. העבודה על האנדרטה הסתיימה ביולי 2000 והיא הוצבה במקומה.
הכיכר ממשיכה לשמש מוקד להפגנות, הן כנגד ישראל והן כנגד ההנהגה הפלסטינית. בתקופת האינתיפאדה השנייה הוצא להורג בירייה חשוד בשיתוף פעולה עם ישראל במרכז הכיכר. כמו כן התרחשו בה אירועי טרור, כשאחד הבולטים היה התעללות בגופות חיילי צה"ל שנרצחו בלינץ'. המשטרה הפלסטינית מפזרת לעיתים את ההפגנות בכיכר (כך בתקופת ועידת אנאפוליס), ולעיתים תוחמת אותן כך שיתרכזו בכיכר ולא יגלשו למקומות אחרים (כך בתקופת מבצע צוק איתן).
הערות שוליים

↑  כותרת ראשית, 12 בינואר 1983 עמ' 16.
יחזקאל ליבשיץ

| --- | --- |

 לידה:  1862 ה'תרכ"ב או ה'תרכ"ד 
 פטירה:  21 במרץ 1932 (בגיל 70 בערך) י"ג באדר ב' ה'תרצ"ב 
 תקופת הפעילות:  ? – 21 במרץ 1932 
 
רבי יחזקאל ליבשיץ (לעיתים: ליבשיטץ; ה'תרכ"ב, 1862 או ה'תרכ"ד, 1864 – י"ג באדר ב' ה'תרצ"ב, 21 במרץ 1932) היה רב פולני-ליטאי, רבן של כמה ערים בליטא ובפולין. נודע על שם ספרו "המדרש והמעשה".
ביוגרפיה

נולד בראסיין לרב הלל ליבשיץ, בילדותו התפרסם כעילוי ושקדן, כנראה למד בתלמוד תורה בקלם, ובגיל 19 נישא לרחל בתו של מוכר הספרים הביאליסטוקאי יצחק אייזיק פעֶשעֶס. בתרמ"ז התמנה לרב ביורבורג ואחריה כיהן כרב בבויסק שבקורלנד. עם עזיבתו את בויסק, התמנה תחתיו רבה של זיימל, הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
בשנת 1902 היה מועמד לכהונת רב העיר ורשה לאחר פטירת ראש המו"צים הרב שמואל זנוויל קלפפיש, הוא יכול היה לכהן במקביל גם כ"רב מטעם" בשל שליטתו בשפה והשכלתו הכללית. ואולם מינויו נבלם בידי חסידים ואדוקים שחששו שיביא עמו מודרנה, ובידי בעלי עניין אחרים.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-19 הוזמן לכהן כרב ואב בית דין בפלוצק, בשל יתרונו ביכולתו לשמש גם כרב דתי וגם כרב מטעם הממשלה. הוא הגיע לפלוצק, אך בשנת תרס"ג (1903), התברר ש"הרב מטעם" שלפניו שעזב את משרתו מפאת מעצרו עקב הלשנה, זוכה בדינו וחזר למשרתו, הוא סירב לכהן כרב למחצה והשעה את עצמו מהרבנות. בשנה שאחריה התקיימו בחירות מחדש למשרת הרב מטעם והרב ליבשיץ זכה בהן ונכנס לתפקידו. לרגל השנה האזרחית 1904, קיבל מדליית זהב מטעם הצאר ועליה הכתובת הרוסית: "בעד החריצות".
משנת ה'תרס"ו, 1906, ועד סוף ימיו כיהן כרבה של קאליש ונבחר לשמש כיושב ראש אגודת הרבנים בפולין. בתקופת כהונתו בקאליש הוצעו לו משרות רבנות הערים לודז' וקובנה. הצעת הרבנות בלודז' באה ביוזמת מקורביו אך הם לא הצליחו לגבש לה רוב בקרב הגוף הבוחר, ומהצעת הרבנות בקובנה נרתע הרב ליבשיץ עצמו שכבר הגיע לעשות את השבת הראשונה שלו כרב בקובנה, לאחר שהבין שיש המתנגדים לכהונתו בעיר.
בראשית תקופת מלחמת העולם הראשונה שהה מחוץ לארצו, וכשחזר ב-1916 נרתם לפעילות הציבורית לשיקום העיר בדגש על סיוע לתושבים היהודים ששרדו בה. עם כינון הרפובליקה הפולנית השנייה הוקמו בערי פולין מועצות עירוניות, והוא נבחר למועצת העיר קאליש.
במכתבו לרב אברהם יצחק הכהן קוק משנת 1925 הוא דן בהצעת רבנות אפשרית בארצות הברית או בארץ ישראל, אולי בחיפה. ב-1926 נסע לארצות הברית להזמנת ועד עזרת תורה ואגודת הרבנים להשתתף בוועידה השנתית ה-24 של האגודה בפאר רוקאוויי, במסגרת ביקורו זה, סייר בקהילות אחדות ובהן בפילדלפיה. ב-1929 השתתף כציר יהדות פולין באספה המכוננת של הסוכנות היהודית בציריך.
בשנת ה'תר"ץ 1930 פרסם קריאה ליהודי קאליש להעדיף את אתרוגי ארץ ישראל על פני אתרוגי קורפו. הוא ציין את מכתביו בעיתונות בעת פולמוס אתרוגי קורפו בהם טען שמלבד החשש שמדובר באתרוגים מורכבים, יש להעדיף את אתרוגי ארץ ישראל כדי לסייע לפרנסת החקלאים היהודים. כן הזכיר את העובדה שרבה הקודם של קאליש, הרב חיים אלעזר וקס, לחם כנגד אתרוגי קורפו ולמען אתרוגי ארץ ישראל.
בחנוכה ה'תרצ"ב ערכה הקהילה היהודית בקאליש מסיבה לכבוד חצי יובל לכהונתו ברבנות העיר, זמן קצר לאחר מכן בתענית אסתר, י"ג באדר ב', 21 במרץ 1932 נפטר הרב ליבשיץ. בקבורתו נחנך בית הקברות החדש בקאליש.
לפי צוואתו אמור היה בנו הרב אליעזר ליבשיץ לכהן אחריו כרבה של קהילת קאליש, אך הקהילה העדיפה למנות את הרב מנחם מנדל אלתר מפביאניץ, והמינוי התעכב עד שנת תרצ"ח בשל סירובו של הרב אלטר לבוא לקאליש עד שהקהילה תמלא את התחייבויותיה כלפי משפחת הרב ליבשיץ ובנו.
משפחתו

שני אחיו כיהנו אף הם ברבנות: רבי אליעזר ליבשיץ בזדונסקה וולה, ורבי יעקב ליבשיץ בקונין. נכדתו של אליעזר היא כלת פרס נובל לכימיה פרופ' עדה יונת.
לקריאה נוספת

ישראל דוד בית-הלוי, תולדות יהודי קאליש, תל אביב תשכ"א, עמ' 193–200.
משה צינוביץ, רבי יחזקאל ליבשיץ - בעל "המדרש והמעשה" בתו: אישים וקהילות, תל אביב תש"ן, עמ' 208–210.
חיים ראובן רבינוביץ, ר' יחזקאל ליבשיץ וספרו "המדרש והמעשה" (למלאת כ"ה שנה להסתלקותו), תלפיות שנה ז גיליון א, עמ' 223 ואילך.
חיים ראובן רבינוביץ, ספרות הדרוש במאה האחרונה: ר' יחזקאל ליבשיץ בתוך: שנה בשנה (היכל שלמה), תשכ"ג, עמ' 390–391.
הערות שוליים

↑  שמואל נח גוטליב, אהלי שם, באתר היברובוקס
↑  בנציון איזנשטט, דור רבניו וסופריו חלק ד, באתר היברובוקס
↑  לפי אהלי שם, ותולדות יהודי קאליש. אייזנשטט, דור רבניו וסופריו, נוקב בשנת תרמ"ג, ולפי דבריו נעשה רב מיד בשנת נישואיו הראשונה.
↑  לא היה רב רשמי בתקופה זו בוורשה.
↑  מכתבו של הרב חיים יעקב לנדא ממוהילב לרבי חיים ברלין מי' באייר תרס"ג. נדפס בספרו של האחרון, נשמת חיים - חושן משפט, ירושלים תשס"ח, סימן צה.
↑  מהנעשה והנשמע: בארצנו רוססיא, הפלס, שנה רביעית, עמ' 382, באתר היברובוקס.
↑  הפסיד בבחירות בתרע"ב לרב טרייסטמן מראדום שקיבל 2211 קולות מול 1891 קולות שהצביעו עבורו.
↑  למעשה, לדברי הרב נתן קמינצקי, סיפר לו אביו הרב יעקב קמינצקי שהרב ליבשיץ פירש בטעות את התנהגותו של הסבא מסלובודקה בביקורו אצלו באותה שבת כמורת רוח מהמינוי. ראו על כך: הנ"ל, רבי יעקב, ירושלים תשנ"ז (מאנגלית: יונתן רוזנבלום), עמ' 76-77.
↑  ספר היובל של אגודת הרבנים האורטודוכסים, תרפ"ח, עמ' קי-קיא.
↑  מאמרו "אתרוגי ישראל" נדפס שנית בספר קאליש ח"ב, עמ' 163–164.
↑  על המחלוקת ראו: ספר קאליש, ח"ב, עמ' 132. בין הדיינים במשפט שהתנהל בין משפחת הרב ליפשיץ למוסדות קהילת קאליש, היה הרב מרדכי דב איידלברג, ראו על כך: יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה, ח"ד, ניו יורק תשכ"ד, עמ' 299.
↑  עליו ראו: עלי מרורות, עמ' 385. ו"מקדשי השם" ח"ב, עמ' תמב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308019405171  VIAF: 19578638   WorldCat (עם VIAF): 19578638
כוכב המלקות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרנק הרברט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  G. P. Putnam's Sons 
 תאריך הוצאה:  1970
 מספר עמודים:  242
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת רמדור
 תרגום:  שלומית קדם
 סדרה
 הספר הבא:  ניסוי דוסאדי 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001863788
 
כוכב המלקות (באנגלית: Whipping Star) הוא רומן מדע בדיוני מאת פרנק הרברט, שיצא לאור בשנת 1970. הספר מהווה חלק בסדרת "יקום התבוניות המאוחדות" של הרברט.
עלילה

עלילת הספר עוסקת בניסיונו של סוכן לשכת הפיגוע ג'ורי אקס מקי לפתור את התעלומה העומדת מאחורי תופעה של התקפי שיגעון תכופים התוקפים יצורים בעלי תודעה בכל רחבי היקום. מקי מגלה לתדהמתו כי כל היקום התבוני עומד בפני חורבן, העומד להתרחש עקב פעולה מכוונת של פושעים. מקי פותח במירוץ נואש נגד הזמן על מנת לעצור את הפושעים ולהציל את כל הגזעים התבוניים מכליה.
דמויות > גזעים

קלבנים - הקלבנים הם למעשה הכוכבים אותם אנו רואים. לקלבנים אינטליגנציה והם המאפשרים את התנועה הבין-כוכבית, אך התקשורת איתם מסובכת מאוד.

טפריסיוטים - חייזרים דמויי עץ המסוגלים לנהל תקשורת טלפתית על פני מרחבים לא מוגבלים.

וריבים - חייזרים טורפים. חיים בשלשות בהן שני זכרים ונקבה שמתחלפות מדי פעם. הריגה של וריב מאלצת את כל הוריבים להרוג את הפוגע, אך הוריבים הם יצורים מאוד שקולים.

פאן-ספקי - חייזרים היכולים לשנות את צורתם כך שידמו לכל גזע תבוני אחר.

פלאנקי - יצורים דמויי צב בעלי אינטליגנציה נמוכה אך כח רב ונטיה לאלימות.
דמויות > דמויות ראשיות

ג'ורי אקס מקי - גיבור הסדרה כולה, מקי הוא אדם, סוכן של לשכת החבלה או לשכת הפיגוע. משימתו היא לגלות את מקור ההתקפים ולאחר מכן לעצור את המשך תהליך החורבן.

פאני מיי - קלבן, קורבן להתקפת פושעים. מותה הממשש ובא מאיים להביא קץ על מרבית בעלי התבונה.

אליקינו פורוניאו - אדם, סוכן הלשכה על כוכב הלכת "לבביות", שם נוצר הקשר עם פאני מיי.

מליס אבנת - אישה, עשירה מופלגת אך חולת נפש.

נפוליאון בילדון - פאן ספקי, מנהל לשכת החבלה.

כיאו - פאן ספקי עריק ומאהבה של אבנת.

טולוק - וריב, מדען בלשכת החבלה.
תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית על ידי המתרגמת שלומית קדם, וראה אור בהוצאת רמדור - אורי שלגי, תל אביב, 1980.
כנסיית ביתה גיורגיס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה
 על שם:  גאורגיוס הקדוש 
 מיקום:  לליבלה 
 מדינה:  אתיופיה אתיופיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־12
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־12 
 קואורדינטות:  12°01′54″N 39°02′28″E﻿ / ﻿12.031625°N 39.041147222222°E﻿ / 12.031625; 39.041147222222
  (למפת אתיופיה מוגדלת) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיכנסיית ביתה גיורגיס(למפת אתיופיה רגילה) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיכנסיית ביתה גיורגיס
 
כנסיית ביתה גיורגיס (באמהרית: ቤተ ጊዮርጊስ) היא הכנסייה המפורסמת ביותר מתוך אחת עשרה כנסיות מונוליתיות חצובות בסלע אשר נמצאות בתחום העיר לליבלה אשר באזור אמהרה שבאתיופיה. בנייתה מתוארכת לסוף המאה ה-12, תחילת המאה ה-13.
המקום בו נחצבה הכנסייה נקרא במקור רוהה אך בהמשך שונה שמו של המקום ללליבלה על שם המלך גברה מסקל לליבלה משושלת זאגווה, אשר בנה את הקמתם של הכנסיות החצובות שנמצאות כיום בלליבלה.
על פי המסורת האתיופית, הכנסיות של לליבלה נבנו לאחר שלמלך גברה מסקל לליבלה היה חזון בו אלוהים אמר לו לבנות את מבני הענק.
המבנה אשר נוצר בצורת צלב יווני הוא באורך 25 מטרים על 25 מטרים ובגובה 30 מטרים.
הערות שוליים

↑  St. George's rock-cut church, Ethiopia | Irish Archaeology, irisharchaeology.ie
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400218805171  LCCN: no2020111194  VIAF: 7958150325551110090007   WorldCat (עם VIAF): 7958150325551110090007 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כנסיות ובנושא אתיופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כיכר אלאמו

| --- | --- |

תצפית מפארק כיכר אלאמו, לעבר השדרה המפורסמת של בתי "הגברות המצובעות" ולעבר קו הרקיע של סן פרנסיסקו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 עיר אם:  סן פרנסיסקו
 שפה רשמית:  אנגלית
 שטח:  1.2 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בשכונה:  5,617 (2008)
  ‑ צפיפות:  11,992 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  37°46′35″N 122°26′05″W﻿ / ﻿37.776383333333°N 122.43470833333°W﻿ / 37.776383333333; -122.43470833333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה כיכר אלאמו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה כיכר אלאמו(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטכיכר אלאמו(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטכיכר אלאמו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כיכר אלאמו (באנגלית: Alamo Square - אלאמו סקוור) היא שכונת מגורים ופארק בסן פרנסיסקו, קליפורניה, באזור התוספת המערבית, אזור במחוז המנהלי החמישי של העיר. כיכר אלאמו כוללת ארבעה קטעי מגורים בראש הגבעה המשקיפה על סן פרנסיסקו, לרבות מספר אחוזות רחבות ובעלות אדריכלות ייחודית. תחומי השכונה מוגדרים על ידי רחוב הייס (Hayes) בדרום, רחוב פולטון (Fulton) בצפון, רחוב סקוט (Scott) במערב ורחוב שטיינר (Steiner) במזרח.
לאזור ניתן להגיע על ידי קווי קרון הכבל של העיר, בקווים מספר 5, 21, 22 ו-24.
אפיון האזור ואתרי עניין

האזור בתוספת המערבית הסובב את הפארק נקרא לרוב שכונת כיכר אלאמו. גבולותיו של אזור הפארק אינם תחומים היטב, אך באופן כללי ניתן לומר שגבולותיו מוגדרים על ידי הרחובות ובסטר (Webster) במזרח, גולדן גייט אבניו (Golden Gate Avenue) בצפון, דיוויסדרו (Divisadero) במערב ואוק (Oak) בדרום. האזור מאופיין באדריכלות ויקטוריאנית, ששומרה וכמעט שלא חודשה בפרויקטים של התחדשות עירונית באזורים אחרים בתוספת המערבית. אזור כיכר אלאמו כולל את הריכוז השני בגודלו בסן פרנסיסקו של בתים ששטחם מעל 930 מ"ר, לאחר שכונת פסיפיק הייטס (Pacific Heights).
הפארק כולל מגרש משחקים ומגרש טניס, ומבקרים אותו תדיר תושבי השכונה, תיירים ומגדלי כלבים. במזג אוויר בהיר ניתן לראות ממרכז הפארק את פירמידת טרנסאמריקה ואת פסגות הגשרים שער הזהב וביי ברידג'. ניתן לראות גם את בניין העירייה של סן פרנסיסקו, ממש מתחת לרחוב פולטון.
ברחוב שטיינר, אל מול הפארק, ישנה שורה של בתים ויקטוריאניים שידועה בשם "הגברות המצובעות" (Painted Ladies), ופעמים רבות שורה זו של בתים מוצגת בקדמת תמונות פנורמיות של אזור העיר התחתית בסן פרנסיסקו. שורה של סרטים, סדרות טלוויזיה ופרסומות צולמו בכיכר אלאמו או בסביבתה. למשל, בפתיח של קומדיית המצבים האמריקאית "צער גידול בנות" (1987-1995), המתרחשת בסן פרנסיסקו, מוצגים קטעים מהפארק של כיכר אלאמו, וכן שורת הבתים הוויקטוריאניים המפורסמת מופיעה ברקע. ישנן כמה אחוזות בעלות חשיבות אדריכלית לאורך היקפו של הפארק, לרבות אחוזת הארכיבישוף; הקונסוליות של ברית המועצות וגרמניה במהלך ראשית העשור הראשון של המאה ה-20; והאחוזות שבקטע הסמוך לבתי "הגברות המצובעות", באלכסון אליהם.
השכונה עברה תהליך ג'נטריפיקציה (מעבר בלתי מתוכנן של אוכלוסיות מהמעמד הבינוני והגבוה לאזורים בהם הייתה אוכלוסייה חלשה), והפסיפס הדמוגרפי של האזור הוא בהתאם: השכונה מורכבת מתושבים צעירים רבים ומבעלי בתים מהמעמד הבינוני-גבוה, ובנוסף אליהם ישנה אוכלוסייה מבוגרת בעלת מרקם מגוון. רחוב דיוויסדרו מפריד את תחומי כיכר אלאמו מקטעו הצפוני של פארק פאנהנדל (Panhandle), והוא כולל שורה של עסקים קטנים, לרבות מקבץ הולך וגדל של מסעדות וברים אופנתיים. בעקבות מאמציהם של התושבים והסוחרים באזור כיכר אלאמו ובצפון פאנהנדל, הוטלו הגבלות על הקמת סניפי רשתות גדולות באזור. תיאטרון הרדינג (Harding) ברחוב דיוויסדרו, שאינו פעיל זה כמה שנים, מהווה סמל מקומי לכוחם של מספר ארגונים ללא-מטרת-רווח שפעלו לעצירת הפיתוח הכלכלי ולהבאת המודרניזציה לאזור, על אף המאמצים ליישם מספר הצעות שעמדו על הפרק, ומשמעותן מודרניזציה ופיתוח האזור לעבר קדמה, תוך ניצול יעד תיירותי זה לתשואה כלכלית.
הערות שוליים

↑  "Western Addition neighborhood in San Francisco, California, 94102, 94109, 94115, 94117 detailed profile". City-Data. נבדק ב-25 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sam Whiting (19 בפברואר 2010). "Largest of S.F.'s Painted Ladies up for sale". The San Francisco Chronicle. ארכיון מ-2011-01-20. נבדק ב-25 בינואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
כיכר אלאמו במבט אווירי
אלאמו סקוור, במבט כלפי דרום
יוסף המספר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  אוגוסט 1956 (בן 68) תל אביב, ישראל 
 שם במה:  יוסף המספר
 שם לידה:  יוסף שוורץ
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  מספר סיפורים, סופר
 בת זוג:  אורנה סלע
 האתר של יוסף המספר
 
יוסף סלע (נולד בשם יוסף שוורץ בשנת 1956 בתל אביב) הוא מספר סיפורים ישראלי.
ביוגרפיה

נולד להורים ממוצא רומני. אביו היה קצין בחיל האוויר ואימו הייתה זמרת סופראנו. גדל בצפון הישן של תל אביב. למד בבית הספר "גרץ" בתל אביב ובבית הספר א.ד גורדון בהרצליה.
בגיל 22 יצא למסע שארך שבע שנים באירופה, דרום אמריקה, האיים הקאריביים ועוד. לאחר שחזר, השתתף בקורס מספרי סיפורים שנמשך שנה, לצד 40 גננות.
בהפקת התוכנית "מסיבת גן", שהנחה ירון לונדון, חיפשו מספר סיפורים שיקריא סיפור קצר לקראת סוף כל פרק. מלהקת הילדים הייתה גננת שהעסיקה את יוסף בגן שלה והיא הזמינה אותו להפקה. בין השנים 1989 – 1991 הגיש יוסף המספר פינה קבועה בה סיפר סיפורי עמים מכל העולם.
ב-1991 הופיע בתור מספר סיפורים לילדים ב"כמו גדולים", קלטת וידאו לילדים משיריו של הזמר אריק איינשטיין.
ב-1994 עלתה בערוץ 2 סדרת הטלוויזיה "יוסף המספר על הכרים". באותה שנה השתתף בתוכנית "שלום כיתה א'" ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 2002 הוציא את הסרט "באוהלו של יוסף המספר - הסנדלר המאושר". את הסרט ביימה אורנה סלע, הפיקה וליהקה שרה בר סלע, וניהל מוזיקלית חנן בר סלע. הסרט יצא בהוצאת "גל סטאר" בני ברק.
לאחר שחזר בתשובה, בשנת 2008 הגיש בערוץ הידברות את התוכנית "סיפורי עמים" בה אירח מוזיקאים. בין האורחים בתוכנית היו: עודד דוד, א גרוייסע מציאה (נדב בכר ואורן צור), המדרגות, אבי פיאמנטה, אהרון רזאל, יוסף קרדונר, רואי לוי, יאיר גדסי, לייזר לויד, יעקב לב שמח, שמואל רוזבהן, עמוס יפרח, אריק שחר, ירון עוז, רמי גורן, אריאל כהן ואבי אוחיון.
יוסף סלע נשוי לאורנה, מלמדת שיטת ימימה, ואב לשניים. הם מתגוררים באלעד.
ביוגרפיה > מופעים

יוסף מספר בעברית, אנגלית, צרפתית וגרמנית.
העלה את המופע "סיפורים חסידיים" בליווי טריו הבעל שם טוב: יוסף המספר בליווי 2 כלייזמרים: חנן בר סלע - קלרינט ומולה סייביץ - פסנתר.
ב-1996 העלה לצד המאייר איתן קדמי את המופע "סיפורים מצוירים".
מופעים לילדים:
"סיפורי תורת המזרח"
"מעשיות קלאסיות"
"יוסף המספר בהופעה חיה"
מופעים למבוגרים:
"סיפורי אהבה: על קנאה, נדודי שינה וחתונה"
"סיפורים ברוח: מעשיות עם נשמה יתרה"
"סיפורי בוכרה היפים"
ביוגרפיה > נהר האמת

בשנת 2000 כתב ואייר את הספר "נהר האמת". הספר יצא בהוצאת "קירות מדברים" בראשון לציון. לספר צורף אלבום מוזיקה ובו מוזיקה אתנית להאזנה תוך כדי קריאת הספר. מהדורה זו נמכרה בכ-15,000 עותקים.
ב-2011 יצא הספר במהדורה שלישית, עם איורים של אליסף מיארה, בהפצת דברי שיר.
ביוגרפיה > אלבום מוזיקלי

ב-2011 הוציא את האלבום "יוסף המספר שר שיר מהותי". בהקלטת האלבום השתתפו יאיר גדסי בשירה בשיר "גל עיני", ואברהם אבוטבול בנגינה על גיטרה. כמו כן, חלק מהנגנים באלבום (עמוס יפרח, ירון עוז, יעקב לב שמח) הם האמנים שהתארחו בתוכנית הטלוויזיה "סיפורי עמים" שהגיש יוסף בערוץ הידברות בשנת 2008.
סלע כתב, הלחין ועיבד מוזיקלית את כל שירי האלבום, ואייר את העטיפה. כמו כן הוא היה שותף בהפקה המוזיקלית - לצד ליאור משה, ובהפקה בפועל - לצד גיל בונשטיין.
הערות שוליים

↑  ג'סיקה עקוקה, תשמע סיפור מרתק: ראיון עם יוסף המספר, ראיון באתר "הידברות", 22 באוקטובר 2013
↑  יוסף המספר מארח את עודד דוד, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את חברי להקת א גרויסע מציאה - נדב בכר ואורן צור, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את חברי להקת המדרגות, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את אבי פיאמנטה, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את אהרון רזאל, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את יוסף קרדונר, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את רואי לוי, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את יאיר גדסי - זמר מחונן, פייטן ומוזיקאי יוצר, מלחין ומבצע השיר המפורסם והמרגש "לך אלי תשוקתי", באתר "הידברות"
↑   סיפורי עמים - יוסף המספר ולייזר לויד, סרטון  באתר יוטיוב
↑  יוסף המספר מארח את יעקב לב שמח, נגן תוף פרסי ובן לשושלת נגנים בוני כלים, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את שמואל רוזבהן - בונה כלי נגינה מוכשר, ואמן סנטור, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את עמוס יפרח, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את אריק שחר, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את יוסף המספר מארח את ירון עוז - גיטריסט גאז – אמן יוצר בתחום המוזיקה מקורית-יהודית, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את רמי גורן, באתר "הידברות"
↑  יוסף המספר מארח את אריאל כהן ואבי אוחיון, באתר "הידברות"
↑   שיטת ימימה עם אורנה סלע, ברשת החברתית פייסבוק
↑   אתר האינטרנט הרשמי של איתן קדמי
↑  עמוד המופע סיפורים מצוירים באתר של יוסף המספר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 63929302   WorldCat (עם VIAF): 63929302 
סיפורים מצוירים - יוסף המספר ואיתן קדמי
ככה מיום ליום

ככה מיום ליום הוא סינגל של המוזיקאי הישראלי עידן רייכל, אשר יצא לאור ב-12 במאי 2021, על ידי חברת התקליטים הליקון. השיר נכתב על ידי רייכל עצמו יחד עם אבי אוחיון והופק על ידי מתן דרור.
רקע וכתיבה

השיר הוא שיר הסולו הראשון של רייכל מאז "כתוב מלמעלה", שיצא ב-2019, וכן השיר השני שלא השתתף בהפקתו לאחר שיר זה. על השיר נכתב בפרוגי כי הוא "מדבר על האהבה שמתגברת מיום ליום ומשבוע לשבוע. על הכרת תודה על מה שיש, ועל כמה זה פשוט לאהוב".