stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבי פינקנאוור
ביוגרפיה

פינקנאוור נולדה בעיר דביוק (Dubuque) שבמערב מדינת איווה, השוכנת במחוז בעל אותו השם. היא גדלה בעיירה שֶריל במחיצתם של אביה הרתך ואמה אשת החינוך שעבדה בבתי ספר ציבוריים. ב-2006 סיימה פינקנאוור את לימודיה התיכוניים בתיכון המפסטיד, וב-2011 השלימה לימודי תואר ראשון ביחסי ציבור באוניברסיטת דרייק השוכנת בבירת המדינה, דה מוין.
ב-2006 הייתה פינקנאוור מתמחה אישית של חבר הקונגרס ג'ים נאזל, רפובליקני שייצג את צפון-מזרח איווה בקונגרס, לימים מנהל משרד הניהול והתקציב. בשנה שלאחר מכן עברה להתמחות אצל פט מרפי, יושב ראש בית הנבחרים של איווה מטעם המפלגה הדמוקרטית. ב-2007 פינקנאוור שימשה כרכזת המתנדבים במטה הבחירות הנשיאותי של ג'ו ביידן באיווה. מאוחר יותר הייתה עוזרת פרלמנטרית עבור חבר בית הנבחרים של איווה טוד טיילור ומומחית לענייני תקשורת בקרן הקהילתית של דביוק רבתי.
מרפי בחר שלא להתמודד למושבו בבית המחוקקים של איווה לקראת בחירות 2014 כדי לנהל מסע בחירות — שבסופו של דבר לא נשא פרות — לקונגרס האמריקאי, ופינקנאוור התמודדה על מושבו של מרפי בבית הנבחרים ולבסוף ניצחה. בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית היא גברה על עמיתה סטיב דאוזל וקיבלה 57.8% מקולות הבוחרים. בבחירות הכלליות ניצבה בפני המשפטן דניאל דלוי, וגם אותו ניצחה עם 60.8% מהקולות. היא הייתה בת 25 בלבד כשנבחרה לראשונה לבית הנבחרים של באיווה.
לקראת בחירות 2016 בארצות הברית פינקנאוור מיאנה להתמודד מחדש לבית המחוקקים המדינתי. במאי 2017 הודיעה פינקנאוור על מועמדותה לייצוג מחוז הקונגרס הראשון של איווה בבית הנבחרים של ארצות הברית, אותו ייצג חבר הקונגרס המכהן רוד בלאם מאז 2015. בלאם היה זה שגבר על פט מרפי, הבוס לשעבר של פינקנאוור, בבחירות 2014. ב-5 ביוני 2018 זכתה במועמדות מפלגתה לבית הנבחרים תוך שהיא גוברת על שני מועמדים אחרים עם 67% מהקולות. ב-1 באוקטובר 2018 הביע נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה את תמיכתו בפינקנאוור. ביום הבחירות הכלליות ניצחה את בלאם בורב זעום כשלה 50.9% מקולות הבוחרים.
סינדי אקסני, שנבחרה באותו היום לבית הנבחרים כנציגת מחוז הקונגרס השלישי של איווה, לצד פינקנאוור, הן הנשים הראשונות שייצגו את איווה בבית הנבחרים. היא האישה השנייה הצעירה ביותר שנבחרה אי פעם לבית הנבחרים, כשהיא מבוגרת בעשרה חודשים מעמיתתה הדמוקרטית אלכסנדריה אוקסיו-קורטז ממדינת ניו יורק. לפינקאוור מלאו 30 שנים שבוע טרם השבעתה לתפקיד.
ב-4 בנובמבר 2020 הפסידה פינקנאוור בבחירות לכהונה שנייה בבית הנבחרים לאשלי הינסון, מועמדת המפלגה הרפובליקנית. כהונתה הסתיימה עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. ב-2022 התמידדה פינקנאוור למועמדת המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, אך הפסידה למייקל פרנקן.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  פט ריינארד, New Legislator Profile: Abby Finkenauer, באתר איווה סטארטינג ליין, 26 בינואר 2015 (באנגלית)
↑  תומאס ג' ברטון, Iowa House District 99: Age belies Finkenauer's real political experience, באתר טלגרף הראלד, 18 באוקטובר 2014 (באנגלית)
↑  ג'יימס ק. לינץ', Obama endorses Hubbell, Finkenauer, באתר The Gazette‏, 1 באוקטובר 2018 (באנגלית)
↑  Iowa Election Results: First House District, באתר הניו יורק טיימס, נובמבר 2018 (באנגלית)
↑  House Latest: GOP’s Hinson ousts US Rep. Finkenauer in Iowa, באתר AP‏, 4 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  בריאנה פננסטיאל, Mike Franken wins Democratic US Senate primary; to take on Chuck Grassley in November, באתר Des Moines Register‏, 8 ביוני 2022 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w65823kr  US Congress: F000467
ניב קיוזאק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1959 (בת 65) דלקי, אירלנד 
 מדינה:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית למוזיקה  Coláiste Íosagáin 
 צאצאים:  קאלם לינץ' 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
ניב קיוזאק (באנגלית: Niamh Cusack; נולדה ב-20 באוקטובר 1959) היא שחקנית אירית. כבת למשפחה עם שורשים עמוקים באמנויות הבמה, הייתה מעורבת במשחק כבר מגיל צעיר. היא שיחקה עם הלהקה השייקספירית המלכותית, והופיעה בשורה ארוכה של הפקות תיאטרון מאז שנות השמונים של המאה העשרים. בטלוויזיה הופיעה קיוזאק במספר רב של תפקידים בהם בדמות ד"ר קייט רוואן בסדרת הדרמה הבריטית "Heartbeat" (מ-1992 עד 1995). לעיתים קרובות שיחקה בתסכיתים ברדיו, ובקולנוע הופיעה בין השאר בסרט "In Love with Alma Cogan" משנת 2011.
ביוגרפיה

ניב קיוזאק נולדה בדבלין. היא בתו של השחקן האירי סיריל קיוזאק, אחות של שינייד קיוזאק וסורקה קיוזאק, ואחות למחצה של קתרין קיוזאק. יש לה שני אחים: פול קיוזאק, שהוא מפיק טלוויזיה, ופדרייג קיוזאק (אנ'), שהוא מפיק לתיאטרון המלכותי הלאומי בבריטניה.
קיוזאק למדה בתחילה מוזיקה כדי להיות חלילנית מקצועית. היא קיבלה מלגת לימודים לאקדמיה המלכותית למוזיקה. היא עבדה עם התזמורת הסימפונית הלאומית של אירלנד (אנ'), ואחר כך התקבלה לבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה כדי ללמוד משחק. היא עזבה את בית הספר אחרי שנה מבלי להשלים את הלימודים כי היא קיבלה הצעת עבודה להופיע בתיאטרון גייט בדבלין.
חיים אישיים

קיוזאק נשואה לשחקן פינבאר לינץ' (אנ'). בנם הוא השחקן קאלם לינץ'.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988 | פריז של לילה | Paris by Night | ג'ני סוואנטון |  |
| 1990 |  | Fools of Fortune | ג'וזפין |  |
| 1992 | פלייבויס | The Playboys | בריג'יד מגווייר |  |
| 2000 | ככל שמתקרבים | The Closer You Get | קייט |  |
| 2007 | מטרהורן | Matterhorn | מארי | סרט קצר |
| 2009 | חמש דקות של גן עדן | Five Minutes of Heaven | אמא של אליסטר |  |
| 2010 |  | The Kid | אחות בבית הספר |  |
| 2010 | מכאן והלאה | Hereafter | אמו החורגת של מרקוס |  |
| 2011 |  | In Love with Alma Cogan | סנדרה |  |
| 2012 |  | The Best of Men | האחות אדוארדס |  |
| 2014 | עדות נעורים | Testament of Youth | האחות ג'ונס |  |
| 2015 |  | Departure | סאלי |  |
| 2016 |  | Chicklit | קלייר |  |
| 2016 |  | The Ghoul | פישר |  |
| 2024 | ארץ החטאים (אנ') | In the Land of Saints and Sinners | ריטה |  |
| 2024 | הזמן שלנו | We Live in Time | סילביה |  |
| 2025 |  | Four Mothers | מאורה |  |
| TBA |  | Unwelcome | מייב |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988 |  | A Shadow on the Sun |  | סרט טלוויזיה |
| 1988 |  | Screen Two: Lucky Sunil | דניז סליפר | סרט טלוויזיה |
| 1989 | פוארו | Agatha Christie's Poirot | ואליר סנטקלייר | בפרק "The King of Clubs" |
| 1991 | ג'יבס וווסטר | Jeeves and Wooster | רוברטה "בובי" ויקהם | בפרק "Wooster with a Wife" |
| 1991 |  | Chalkface | מלני | סדרת טלוויזיה (7 פרקים) |
| 1992 | פיטר הארנב וחברים | The World of Peter Rabbit and Friends | ביאטריקס פוטר | סדרת טלוויזיה (9 פרקים) |
| 1992 | מלאכים | Angels | אלן | סרט טלוויזיה |
| 1992 |  | Heartbeat | ד"ר קייט רוואן | סדרת טלוויזיה |
| 1997 |  | Living Proof - Cause of Death | מרי מגווייר | סדרה דוקומנטרית |
| 1998 |  | Colour Blind | ברידג'ט פטרסון |  |
| 1999 |  | Rhinoceros | ג'ולי פלין | סרט טלוויזיה |
| 1999 |  | Always and Everyone | כריסטין פלטשר | סדרת טלוויזיה (12 פרקים) |
| 2000 |  | Little Bird | הלן הול | סרט טלוויזיה |
| 2003 |  | State of Mind | ד"ר גרייס הייזלט | סרט טלוויזיה |
| 2003 |  | Loving You | קלואי | סרט טלוויזיה |
| 2003 |  | Too Good to Be True | טינה | סרט טלוויזיה מועמדות לפרס IFTA לשחקנית הטובה ביותר |
| 2004 | מיס מארפל | Agatha Christie's Marple | אמה קרקנתרופ | בפרק "4.50 from Paddington" |
| 2005 |  | The Last Detective | גיל | בפרק "Friends Reunited" |
| 2007 |  | Fallen Angel | ונסה בייפילד | בפרק "The Judgement of Strangers" |
| 2008 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | פני גלסוורת'י | בפרק "Days of Misrule" |
| 2010 |  | A Touch of Frost | סאלי ברלנד | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2010 | לואיס | Lewis | ד"ר אלן ג'קובי | בפרק "Falling Darkness" |
| 2012 | הנרי הרביעי, חלק שני | Henry IV, Part II | ליידי נורת'אמברלנד | מתוך הכתר החלול |
| 2012 | המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה | The Curious Incident of the Dog in the Night-Time | שיבון |  |
| 2014 | תחבולות חדשות | New Tricks | ג'ואן גיבסון | בפרק "In Vino Veritas" |
| 2016 | מרד | Rebellion | נלי קוסגרייב | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2016 | עדות אילמת | Silent Witness | סילבי בלייק | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2023 |  | Archie | עלמה רוויל | פרק: "#1.2" |
| 2024 |  | Big Mood | ג'יליאן | 2 פרקים |
תפקידים בתיאטרון

1985:"אותלו" (הלהקה השייקספירית המלכותית / מרכז האמנויות ברביקן)
1985: "Mary, After the Queen" (הלהקה השייקספירית המלכותית)
1985: "Anything Goes" (הלהקה השייקספירית המלכותית)
1985: "שלוש אחיות" (תיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר (אנ'))
1986: "רומיאו ויוליה" (הלהקה השייקספירית המלכותית)
1986: "The Art of Success" (הלהקה השייקספירית המלכותית)
1987: "Portrait of a Marriage" (הלהקה השייקספירית המלכותית / מרכז האמנויות ברביקן, לונדון)
1988: "The Tutor" (אולד ויק, לונדון) – לצדה של אחותה קתרין קיוזאק
1988: "The Admirable Critchton" (הווסט אנד תיאטרון היימרקט)
1990: "שלוש אחיות" (תיאטרון גייט דבלין ותיאטרון רויאל קורט, לונדון – לצדם של אחיותיה שינייד קיוזאק וסורקה קיוזאק ואביה סיריל קיוזאק)
1991: "המחרשה והכוכבים" (תיאטרון יאנג ויק, לונדון)
1991: "The Phoenix" (תיאטרון בוש, לונדון)
1993: "בית בובות" (תיאטרון גייט, דבלין)
1995: "הדיו ההודית" (וסט אנד – תיאטרון אולדוויץ')
1996: "כטוב בעיניכם" (הלהקה השייקספירית המלכותית / מרכז האמנויות ברביקן)
1997: "The Maids" (תיאטרון דונמאר ורהאוס)
1998: "Nabokov's Gloves" (תיאטרון המפסטד (אנ'))
2003: "הסוחר מוונציה" (תיאטרון פסטיבל צ'יצסטר)
2003: "חומריו האפלים" (התיאטרון המלכותי הלאומי)
2005: "Breathing Corpses" (תיאטרון רויאל קורט / תיאטרון "ג'רווד" העליון (אנ'))
2006: "Mammals" (תיאטרון בוש, לונדון)
2007: "The Way of the World" (תיאטרון רויאל, נורת'מפטון)
2007: "The Enchantment" (התיאטרון המלכותי הלאומי)
2007: "רוחות" (תיאטרון גייט – נוטינג היל, לונדון)
2007: "Crestfall" (תיאטרון 503 (אנ'), לונדון)
2008: "דיוקנה של גברת" (התיאטרון המלכותי)
2009: "רוקדים בלונאסה" (הווסט אנד - תיאטרון האולד ויק)
2010: "Anderson's English" (תיאטרון המפסטד, ובסיור הופעות)
2010: "Women, Power and Politics" (תיאטרון טריסייקל, לונדון)
2011: "Cause Célèbre" (הווסט אנד - תיאטרון אולד ויק)
2011: "The Painter" (תיאטרון ארקולה, לונדון)
2011: "The Playboy of the Western World" (הווסט אנד - תיאטרון אולד ויק)
2012: "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" (התיאטרון המלכותי הלאומי)
2013: "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" (הווסט אנד - תיאטרון אפולו (אנ'))
2016: "אגדת חורף" (תיאטרון הגלוב, לונדון)
2016: "Unfaithful" (תיאטרון 111, לונדון)
פרסים ומועמדויות

מועמדות לפרס תסכית דרמה של ה-BBC לשנת 2013 לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה ב-"The Man with Wings" מאת רייצ'ל ג'ויס לרדיו 4
מועמדות לפרס "Whatsonstage.com" לשנת 2012 לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה במחזה "Playboy of the Western World" בתיאטרון אולד ויק
מועמדות לפרס האקדמיה האירית לקולנוע וטלוויזיה (IFTA) לשנת 2004 לשחקנית הטובה ביותר בדרמה טלוויזיונית על הופעתה ב-"Too Good to be True"
זכייה ב-"Irish Life Award"
זכייה ב-"Irish Post Award"
הערות שוליים

↑  "James Joyce's Ulysses". BBC Radio. נבדק ב-18 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Serena Davies, ‏The Enchantment: Erotic love's cruel power, The Telegraph, 3 August 2007
↑  Lyn Gardner (1 בדצמבר 2007). "Crestfall". The Guardian. נבדק ב-2 באוקטובר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michael Billington (9 באפריל 2010). "Andersen's English". The Guardian. נבדק ב-11 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michael Billington (30 במרץ 2011). "Cause Célèbre". The Guardian. נבדק ב-11 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Clark, Nick (26 במרץ 2013). "Olivier Awards 2013: Stars of the Silver Screen Helen Mirren, James McAvoy and Rupert Everett in Competition for top theatre gongs". The Independent. London. נבדק ב-29 במרץ 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Sarah Edworthy, ‏My Perfect Weekend: Niamh Cusack, The Telegraph, 15 May 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007328220805171  PLWABN: 9810562031905606  BNE: XX1536372  BnF: cb14038190b (data)  GND: 134919211  ISNI: 0000 0000 7841 1310  LCCN: no98068968  MusicBrainz: 939309fc-f715-4447-910f-9cffa435b6cf  NTA: 306661780  SUDOC: 20159157X  Trove: 881269  VIAF: 211499   WorldCat (עם VIAF): 211499
הרקליטוס

| --- | --- |

הרקליטוס, ציור של יוהנס מורלסה (Johannes Moreelse), המאה ה-17
 לידה:  535 לפנה"ס אפסוס, יוון העתיקה 
 פטירה:  475 לפנה"ס (בגיל 60 בערך) אפסוס, יוון העתיקה 
 זרם:  פילוסופיה קדם-אלאטית
 תחומי עניין:  מטאפיזיקה, אפיסטמולוגיה, אתיקה, קוסמולוגיה
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, פיזיקאי 
 הושפע מ:  אנכסימנדרוס,פיתגורס, ביאס
 השפיע על:  קראטילוס, פרמנידס, אפלטון, אריסטו, סטואיקנים, הגל, אנגלס, ניטשה, היידגר, וייטהד,  פופר, שפנגלר,  מק'קנה
 מדינה:  אפסוס 
 
הֵרַקְלֵיטוֹס מאפסוס (ביוונית עתיקה: Ἡράκλειτος ὁ Ἐφέσιος) היה פילוסוף יווני קדם-סוקרטי, יליד אפסוס שבאסיה הקטנה, שפעל בסביבות סוף המאה ה-6 לפנה"ס ותחילת המאה ה-5 לפנה"ס. סגנונו המעורפל זיכה אותו בכינויים כמו "האפל" ו"איש החידות". ככל הנראה, היה בשיא פעילותו בסביבות 500 לפנה"ס.
הפילוסופיה של הרקליטוס מדגישה את השינוי כאלמנט מרכזי של המציאות, ואת האחדות הקיימת בין הניגודים. הוא נוטה לבקר את הפילוסופים שקדמו לו, בהם פיתגורס וקסנופנס, וכן את הומרוס והסיודוס. לא ברור אם הוא עצמו עסק בכתיבה פילוסופית או שאמרותיו לוקטו לקובץ לאחר מותו, אך מקובל להניח כי היה קיים חיבור פרי עטו. סגנונו של הרקליטוס, הכולל פרגמנטים קצרים העומדים כל אחד בפני עצמו, משקף במידה רבה את אופן הכרת המציאות שלו, שמבכרת תפיסה אינטואיטיבית על פני היקשים לוגיים. בדומה לכך, הפרדוקסליות של חלק ממשפטיו, כמו גם חוסר העקביות בינם לבין עצמם, עולות בקנה אחד עם הדינמיות, שהיא האלמנט המרכזי בתורתו.
חייו

אין ידיעות מדויקות בנוגע לחייו של הרקליטוס. הביוגרף היווני דיוגנס לארטיוס מקדיש לו כרך ביצירתו "חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים", אך מידת הדיוק של מקור זה מוטלת בספק. לפי דיוגנס, שם אביו של הרקליטוס היה בלוסון (Blosôn) או הראקון (Herakôn). הוא פרח בתקופת האולימפיאדה ה-69, כלומר בין 504 ל-500 לפנה"ס. אפלטון סבור כי הוא פעל אחרי פרמנידס, אך סביר יותר להניח כי הוא חי וכתב לפניו: בעוד שאצל הרקליטוס לא מופיע שמו של פרמנידס, בניגוד לפילוסופים אחרים אותם ביקר, באחד מכתביו של פרמנידס ניתן להבחין בהשפעתו הפילוסופית של הרקליטוס. דיוגנס מצטט את טימון מפליוס, שכינה את הרקליטוס "איש החידות". כינויו הנוסף, "האפל", מופיע אצל סטראבון.
ככל הנראה, הרקליטוס היה צאצא של משפחה מלכותית בעיר: דיוגנס מייחס לאנטיסתנס את הסיפור לפיו הרקליטוס ויתר על תאריו וזכויותיו – שהיו טקסיים בעיקרם – לטובת אחיו. עוד מסופר כי הרקליטוס יצא נגד אנשי אפסוס עירו, לאחר שאלה גירשו מהעיר את ידידו הרמודורוס, וטען כי מוטב ש"יביאו קץ לחייהם, כל הגברים הבוגרים שביניהם, וישאירו את העיר לילדים חסרי זקן". אנשי העיר ביקשו ממנו כי יחוקק עבורם חוקים, אך הוא לעג להם ועבר להתגורר במקדש של ארטמיס. לקראת סוף ימיו הוא התרחק מחברת בני האדם, ושוטט בהרים כשהוא ניזון מעשבים וצמחים שונים.
דיוגנס כותב כי הרקליטוס לא היה תלמידו של איש, ולמסקנותיו הפילוסופיות הוא הגיע דרך התבוננות עצמית, אך מוסיף כי יש הטוענים שהוא היה תלמידו של קסנופנס. לפי דיוגנס, הרקליטוס כתב ספר אחד בשם "על הטבע", שהיה מחולק לשלושה חלקים: חלק אחד הוקדש לעולם הטבע, חלק שני לפוליטיקה, וחלק שלישי לתאולוגיה. את הספר הפקיד הרקליטוס במקדש של ארטמיס.
סגנון

מהפרגמנטים ששרדו עד תקופתנו ניכר כי הרקליטוס הרבה להשתמש באמצעים פואטיים, כגון לשון נופל על לשון. הוא לא כתב בפרוזה אלא התמקד באפוריזמים, משפטים ואמרות כנף העומדים כל אחד בזכות עצמו, תוך שימוש בסמלים ובחשיבה ציורית. סגנון הכתיבה שלו מעורפל, ולפיכך נתון לפרשנות. דיוגנס טוען כי הרקליטוס כתב בסגנון זה כדי להרחיק את ההדיוטות ולהבטיח שרק אנשים נבונים יוכלו להבינו, ומוסיף כי לפי תאופרסטוס, הרקליטוס לא השלים חלק גדול מכתיבתו בשל המלנכוליה שתקפה אותו.
סגנון כתיבתו של הרקליטוס נדון רבות בספרות המחקר. יש הטוענים שרעיונותיו היו מתקדמים ביחס לשפה ולמושגים שעמדו לרשותו, וכי באמצו סגנון כתיבה פואטי הוא ביקש להתגבר על כך. בנוסף, קיימת טענה לפיה כתיבתו של הרקליטוס, שמאלצת את הקורא להתאמץ כדי להבין, מאפשרת לו להגיע למשמעויות עמוקות יותר (ובכך היא מהווה מקבילה אפיסטמולוגית למורכבות האונטולוגית של הקוסמוס).
תורה פילוסופית

בדומה לרוב הפילוסופים, את תורתו של הרקליטוס יש להבין על רקע הפילוסופיה של קודמיו. חברי האסכולה המילטית – תאלס, אנכסימנדרוס ואנאקסימנס – חיפשו את האחדות שמסתתרת מאחורי ריבוי התופעות בעולם, את היסוד האחד שממנו מורכבים כל הדברים (מים אצל תאלס, אוויר אצל אנאקסימנס). תפיסה פילוסופית זו מבטלת, למעשה, את ריבוי הדברים בעולם, ורואה אותו כתופעה בלבד. הרקליטוס יוצא כנגד עמדה זו, וטוען כי לא ניתן לבטל את הריבוי, ואי אפשר להעמיד את העולם על יסוד אחד בלבד. לדבריו, "אם כל הדברים היו לעשן, היה מבחין בהם האף" (פר' 7).
למרות זאת, הרקליטוס עצמו מודה כי "מן החוכמה להקשיב – לא לי, כי אם ללוגוס – ולהודות כי כל הדברים הם אחד" (פר' 50). אלא שהאחדות אליה מכוון הרקליטוס אינה אחדות של חומר, אלא אחדות של הרוח, התבונה האחראית לסדר בעולם. "החוכמה היא דבר אחד", טוען הרקליטוס, "ומשמעותה היא לדעת את הלוגוס לפיו כל הדברים מוכוונים דרך כל הדברים" (פר' 41).
תורה פילוסופית > לוגוס

למילה "לוגוס" ביוון של אותה תקופה הייתה משמעות רחבה. היא שימשה לציין כל דבר כתוב, כמו מאמר או סיפור, וגם דברים שנאמרו בעל פה, כמו נאום. מכאן נגזרה לה גם משמעות של הסכם, פקודה או דין וחשבון. היא גם שימשה לציין ערך חיובי, שם טוב, מחשבה, דעה ונימוק. מבחינה טכנית היא ציינה יחס מתמטי ופרופורציה. אך הרקליטוס יוצק למילה משמעות חדשה – עקרון, חוק כללי, שכל או תבונה. הרקליטוס עצמו משתמש במילה כדי לציין גם את העיקרון התבוני המסדיר את המציאות, גם את המחשבה האנושית ואופן ביטויה במילים, וגם את המשפטים שלו עצמו.
לפי הרקליטוס, הלוגוס קובע את הסדר בעולם. הוא היה קיים מאז ומתמיד, וימשיך להתקיים לנצח. הוא טוען כי כדי להכיר את הטבע האמיתי של הדברים יש להבין את הלוגוס, אך רוב בני האדם אינם עומדים במשימה זו: "הלוגוס הוא נכון לנצח, אך בני אדם אינם מסוגלים להבין אותו גם לאחר שהם שומעים אותו בפעם הראשונה... כי אף שכל הדברים מתרחשים בהתאם ללוגוס, נדמה שלבני האדם אין ניסיון בהם" (פר' 1). בהתייחסותו לאנשים שאינם מכירים את הלוגוס פונה הרקליטוס פעמים רבות למטפורה של אדם ישן: לטעמו, רוב בני האדם מעבירים את חייהם כאילו הם ישנים, בלי לדעת ולהבין מה קורה סביבם. "אנחנו לא צריכים להתנהג ולדבר כאילו אנחנו ישנים" (פר' 73) קובע הרקליטוס, ומוסיף: "לערים יש עולם אחד משותף, אך הישנים פונים כל אחד לעולם משל עצמו" (פר' 89).
הרקליטוס, כאמור, רואה את ריבוי הדברים כנתון וקובע כי פילוסופים צריכים להיות "חוקרי דברים רבים" (פר' 35). עם זאת, הוא מזהיר כי ידע בלבד, כלומר איסוף פרטני של עובדות, אינו מספיק: "ידענות אינה מורה בינה" (פר' 40). המידע שמספקים לנו החושים הוא מידע גולמי בלבד, ויש צורך בתבונה – כלומר בלוגוס – כדי לפרש אותו: "עדים רעים לבני אדם הם עיניים ואוזניים, אם יש להם נשמה שלא מבינה את שפתם" (פר' 107). לדבריו, מי שנפשו אינה מבינה את משמעות הנקלט בחושים, הרי בשבילו עדותם אינה מהימנה, אך הטעות אינה בחושים עצמם. אין לבטל את הנתונים החושיים (הריבוי), אלא לחקור, לארגן, לחשוף ולפרש אותם בהתאם ללוגוס.
תורה פילוסופית > "הכל זורם"

בניגוד לחברי האסכולה המילטית, שחיפשו את הקבוע והבלתי משתנה מאחורי ריבוי התופעות, הרקליטוס טוען כי העולם משתנה ונע כל הזמן, ושינוי מתמיד זה הוא חלק ממהותו. האפוריזם הידוע בהקשר זה הוא "אינך יכול להיכנס לאותו הנהר פעמיים" (פר' 91), אלא שמדובר בציטוט מאוחר יותר של דברי הרקליטוס שמופיע אצל פלוטרכוס, ומקובלת ההנחה כי לא מדובר בציטוט מדויק. אפלטון, בדיאלוג הסוקרטי "קראטילוס", מפרש את דברי הרקליטוס באופן שונה: "הרקליטוס טוען כי כל הדברים נמצאים בתנועה ושום דבר אינו נשאר כמו שהוא". אלא שמה שהרקליטוס אומר למעשה הוא:
"גם כשאנו נכנסים לאותם הנהרות, כל הזמן זורמים עלינו מים אחרים" (פר' 12).
יש הבדל מהותי בין הטענות השונות. הגרסות של אפלטון ופלוטארך רומזות לתפיסה פילוסופית לפיה כל הדברים נמצאים בתנועה מתמדת (ומכאן נגזר הביטוי "הכל זורם", וביוונית – פאנטה ריי, πάντα ῥεῖ), אך הרקליטוס אינו מתייחס ל"כל הדברים". אחרי הכול, אנו יכולים לחשוב על אגם או שלולית שבה המים נשארים אותו הדבר גם במשך תקופה ארוכה. הנקודה הבולטת ביותר בציטוט שלו היא הניגוד בין "אותם נהרות" ל"מים אחרים" – כלומר הנהרות נשארים אותו הדבר, בזמן שהמים משתנים. למעשה, הרקליטוס מתאר כאן משהו שההשתנות היא חלק ממהותו. כדי להיות נהר, על המים להתחלף כל הזמן. הנהר, כדי להישאר אותו הדבר, צריך להשתנות. מבחינה זו, הציטוט של הרקליטוס משתלב היטב בתפיסת אחדות הניגודים שהוא מציג בפרגמנטים אחרים. להרקלטוס לא נודעו תלמידים רבים, אך שמואל שקולניקוב מציין בספרו שנותר פרגמנט המיוחס לתלמידו שטוען "אין נכנסים לאותו הנהר אפילו פעם אחת" כי ברגע שנכנסת לנהר, הוא כבר השתנה.
תורה פילוסופית > אחדות הניגודים

עמדתו הבסיסית של הרקליטוס היא כי העולם מורכב מניגודים, הקיימים בו-זמנית זה לצד זה, כפי שבא לידי ביטוי באחד ממשפטיו: "הדרך למטה והדרך למעלה היא אותה הדרך בדיוק" (פר' 60). אין לתפוס את הדבר, אלא בקשר לניגודו (המים מתוקים לדגים ומלוחים לאדם). אין לנתק ולבודד אספקטים של האחדות המורכבת של העולם, אלא לראות את הכוליות בכל רבגוניותה. בשביל הרקליטוס ככל הפילוסופים הפרי-סוקרטיים, הניגודים עומדים בעינם, גם אם הם מופיעים בזמנים שונים, מנקודות ראות שונות, או מתייחסים לאספקטים שונים של אותו דבר (הבחנה בין אספקטים שונים של אותו דבר – בין "עצם" ו"מקרה" אינה נעשית על ידם).
התנועה והשינוי הם הביטוי הדינמי לניגודיות, אך אין להסתפק בהכרה בתנועה, אלא יש לחשוף את האחדות העולה מתוך ריבוי התופעות המנוגדות.
הסדר העולה מן המתיחות נקרא בפי הרקליטוס – הרמוניה (hurmonia). הרקליטוס למעשה משתמש במונח של פיתגורס, אך מעניק לו משמעות הפוכה.
ההרמוניה אינה חיצונית (יציבות), אלא פנימית (ניגודים תמידיים). ההרמוניה אינה באה בשלב שני אחרי הניגודים (כאצל פיתגורס), אלא בשלב הראשון בגלל הניגודים ההתאמה אינה סותרת את המתח והניגוד אלא נוצרת מתוכם. הריבוי, החלקיות וחוסר ההתאמה יוצרים את האחדות. "האחד יתלכד תוך מחלוקת עם עצמו"
בניגוד לתפיסה ההומרית והמילטית הרואה את האידיאל במצב הסטטי של חוסר מתיחות, טוען הרקליטוס שהצדק אינו במצב הסטטי, ובהשלמת הניגודים זה עם זה (מטאפיזקה של אחדות הניגודים), אלא במריבה עצמה – בניגודיות המתמדת. הרקליטוס יצא נגד אנכסימנדרוס שדיבר על הצדק, ונגד פיתגורס שטבע לראשונה את המונח הרמוניה.
תורה פילוסופית > אש

כדי להמחיש את השינוי המתמיד סביבנו טוען הרקליטוס כי הראשית של העולם היא אש, כשם שתאלס זיהה את הראשית עם מים, ואנאקסימנס עם אוויר. האש, כמשהו שנראה יציב אך כל הזמן משתנה, מבטאת את התנועה, המתח וההרמוניה הכללית שבעולם. לכן היא מבטאת את האספקט החומרי של הלוגוס. הרקליטוס מתייחס לאש גם במונחים מוסריים: "האש בהתקדמותה תשפוט ותרשיע את כל הדברים" (פר' 66).
על פי תורתו של הרקליטוס קיימת זהות של האש עם נפש האדם ועם אלוהים. יש כאלה המזהים את האש שבתורת הרקליטוס עם האנרגיה שבטבע, ולכן, הנפש בהיותה חלק של האנרגיה הנצחית שבכל הדברים, לעולם אינה מתה. האנרגיה היא תנועה מתמדת של יצירה והרס. כל דבר נמצא בתהליך של התהוות ושל התפוררות. החיים והמוות הם תהליכים של ההשתנות האינסופית של הצורות, חלק של גופנו מת בכל שנייה בעוד שהחיים נמשכים. לדעת הרקליטוס היקום לא נוצר על ידי אלוהים, הוא התקיים מאז ומעולם וימשיך להתקיים לעד – "אלוהים הוא יום ולילה, חורף וקיץ, מלחמה ושלום, רעב ושובע, אבל הוא מופיע בצורות שונות, בדיוק כמו האש" (פר' 67). הניגודים עצמם הנמצאים במעין מצב מתמיד של מלחמה, שסמלה הוא האש – הסמל לשינוי עצמו.
תורה פילוסופית > התבוננות עצמית

לפי הרקליטוס, ידיעת האמת היא פנימית ואינטואיטיבית, ואין לה צורך באחרים ובמסורת. הרקליטוס תפס את עצמו כמתווך בין הלוגוס לבין האדם, והגדיר את החולקים עליו כחולקים על הלוגוס. הוא שלל את מעמד המשוררים ואת התפיסה שהם ניזונו מהשראת המוזות. לטענתו, הידע הרב שהיה ברשותם (polumatheia) לא הקנה להם הבנה (nous). הוא טען שחקר (חיפש חקר וחשף) את עצמו, ומכאן עדיפותו. הפרגמנט ששרד בנושא זה הוא "חקרתי את עצמי" והוא רומז לאימרה המפורסמת של האורקל מדלפי, "דע את עצמך".
כתביו שתורגמו לעברית

מאמרות הראקלייטוס האפל איש אפסוס; נספחים מכתבו של קרל מרקס אל פרידריך אנגלס על ספר הראקלייטוס האפל מאת פרדינאנד לאסאל, וכן הערות וו"אי לנין מן העזבון הפילוסופי; תרגם, ביאר והקדים מבוא: יצחק מן, מרחביה: ספרית פועלים ("טקסטים"), 1951.