stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וידויי ההרפתקן פליכס קרול
רקע

מאן החל בכתיבת "וידויי ההרפתקן פליכּס קרוּל" בשנת 1909, עם סיום עבודתו על הרומן השני שלו "הוד מלכות". הוא המשיך בכתיבתו עד 1911 אך אז חש במחסום כתיבה והפסיק את העבודה על רומן זה לטובת הנובלה "מוות בוונציה" בה גם הביע בדמותו של הגיבור, הסופר גוּסטָאב פוֹן אַשֶׁנבַּאך, את רגשותיו בנוגע למחסום כתיבה זה. מאן חזר לכתיבת רומן זה רק בערוב ימיו, מ-26 בדצמבר 1950 ועד 16 באפריל 1954. הרומן פורסם לבסוף ב-1954 כחלק ראשון מזיכרונותיו הבדיוניים של מאן עצמו, כאשר את שאר החלקים לא הספיק לכתוב בשל מותו ב-1955. עם זאת ניתן לראות ברומן יצירה העומדת בפני עצמה. "וידויי ההרפתקן פליכּס קרוּל" הוא ספרו האחרון של מאן והשונה ביותר מכל יצירותיו בשל הרוח ההומוריסטית, הכתיבה הפיקרסקית והנועזות המינית בה אופיין. גורמים אלו הקשו על קליטתו של הרומן בימיו של מאן ונמתחו עליו ביקורות שליליות (על אף שעם השנים הוכרה חשיבותו של הרומן הן מצד קהל הקוראים והן מצד הביקורת) על כך כתב מאן:
הנני מנסה להמשיך עד ימינו אלה אותו ז'אנר מסורתי בו התחיל סרוואנטס. מנסה אנוכי להציג ערכים עתיקים בצורות זמננו החדשות משום שעז רצוני לראות מה יתרחש כשאמיתות עתיקות נתקלות בגורמי הלחץ של זמננו. כי זאת לדעת, שבהתנגש אמת בלחץ, האמת סופה לנצח; אלא תוך כדי כך היא מתחדשת ומתעקמת יותר. נמצא, אפוא, שגם אני עושה ניסויים בדרך זו, והדבר מביאני לידי התרגשות. [...] מימי לא ניסיתי לחבר נובלת-ליסטים [רומן הומוריסטי] ארוכה כמקובל. הנני מנסה להוציא מתחת ידי משהו שונה כל פעם שאני ניגש לביצוע תוכנית ספרותית חדשה. אלמלא נהגתי כן, הייתי חוזר מפעם לפעם על אותה פרשת "בית בודנברוק". [...] אנשי הביקורת מתארים אותי כסימבוליסט, או כאירוניסט: אך אליבא דאמת [למען האמת] הנני הומוריסט לפי כוונתי, אף אם איני מוציא אותה לפועל.
עלילה

הרומן שנכתב בגוף ראשון כחלק מווידוייו של פליקס קרול מגולל בחלקו הראשון את תולדות חייו של קרול. הוא מספר על אביו, בעל יקב כושל, על אמו החושנית אך המוגבלת בשכלה, על אחותו שרוצה להיות שחקנית ועל סנדקו פרופסור שימלפריסטר. בבית משפחת קרול נוהגים באורח קבע לארח משתאות פריצות ולכן הם נתפשים כמוקצים בקרב בני עיירתם, הנמצאת בחבל הריין. עם ירידת המצב הכספי של המשפחה עד כדי עיקול נכסים בשל נפילת העסק שולח האב יד בנפשו.
הסנדק שימלפריסטר מארגן את המשפחה מחדש: אמו של קרול עוברת לעיר אחרת בה היא מקימה פנסיון שעולה ומצליח, אחותו של קרול נשלחת להצטרף לתיאטרון ואילו לקרול, עקב המלצתו של הסנדק, מובטחת עבודה בבית המלון "סנט-ז'יימס אנד אלבאני" שבפריז. אך אז מתגלה כי קרול חייב להתגייס ולכן לא יוכל לעזוב את גבולות המדינה. קרול מציג את עצמו כחולה אפילפסיה בפני ועדת השחרור ומשתחרר מחובת השירות הצבאי. הוא עוזב לפאריס.
בפאריס נכנס קרול למלון בתחילה כעובד זוטר ללא תשלום ושמו משתנה לארמאן על ידי המנהל שכן פליקס אינו נחשב שם מתאים בעסקי המלונאות. במספר מקרים קורצות לו הזדמנויות לעזוב את המקום לטובת חיים טובים יותר אך הוא מוותר עליהן בתקווה להגיע להזדמנות המושלמת. במלון הוא פוגש אנשים שונים ומגוונים, שוכב עם גבירה עשירה וגורף לכיסו כסף רב באמצעות גנבה. יום אחד הוא פוגש במסעדת המלון את המרקיז דא וינוסטא, בן גילו, עם חברתו לחיים זאזא – בחורה עליזה המשחקת בתיאטרון. לאחר היכרות ממושכת מספר המרקיז לקרול כי הוריו שולחים אותו למסע ברחבי העולם שיארך שנה תמימה כדי שיוכל לרענן את דעתו בנוגע לנשים ובכך ייפרד מזאזא שאינה מקובלת על הוריו בשל מעמדה הנחות. קרול מציע למרקיז כי הוא ייסע במקומו וכך יוכל המרקיז להישאר עם זאזא שלו במקום מרוחק מפריז, נסתר מעיני הוריו בזמן שהם יחשבו שהוא אכן מטייל בעולם. כל הסידורים נעשים, קרול עוזב את המלון ונותן את הכסף שהשיג למרקיז בתורת דמי מחייה ואילו קרול נעשה כביכול למרקיז. הוא מאמץ את כתב ידו, את הליכותיו, את סגנונו בציור ועוד. לבסוף יוצא קרול ברכבת לכיוון ליסבון שבפורטוגל כדי לתפוס משם את האונייה הראשונה במסעו.
ברכבת פוגש קרול, אשר מציג את עצמו כמרקיז דא וינוסטא, את קוקוק, פלאונטולוג המנהל מוזיאון בליסבון, והם מתיידדים ומחליפים דעות בענייני החיים הקדומים ומשמעות החיים הנוכחיים. בהגיעם לליסבון משתכן קרול במלון ונהנה מהנופים. הוא מבקר במוזיאון של קוקוק שם הוא רואה את המיצגים עליהם דיבר עמו קוקוק בעת הנסיעה והדבר מותיר בו רושם בל ימחה. במקביל הוא פוגש במקרה את בתו המקסימה אך העוקצנית ואת אשתו האצילית אך הנוקשה של קוקוק. הוא מרבה לבקר בביתם ומתאהב בבתו של קוקוק, זוזו, המזכירה לו את זאזא, אך היא לא מחזירה לו אהבה. שיחותיהם הממושכות מגיעות לשיאן בנאום על האהבה שנושא קרול בפניה באחד מטיוליהם. היא מתאהבת בו וחוזרת להאמין במשמעות האהבה בה לא האמינה עד כה. הרומן נחתם בפגישתם של השניים בסוכה סודית של זוזו שם מראה לה קרול ציורים שצייר בדמותה והם מתנשקים. אמה של זוזו מגלה אותם, גוערת בקרול ושולחת את בתה לחדרה. מיד אחר כך היא מתנה אהבים עם קרול בעצמה. בנקודה זו מסתיים הרומן, שאמור להימשך בהפלגתו של הגיבור לארגנטינה.
תרגום לעברית

"וידויי ההרפתקן פליכס קרול" תורגם על ידי מרדכי אבי שאול והופיע בשנת 1956 בהוצאת ספרית פועלים. תרגום זה זכה בפרס טשרניחובסקי לשנת תשי"ז.
תרגום נוסף, בשם "פליקס קרול, וידוייו של מאחז עיניים", על ידי נילי מירסקי, הופיע בשנת 2016 בהוצאת אחוזת בית. על התרגום זכתה מירסקי בפרס שרת התרבות.
ביקורת

צור ארליך כתב בביקורת על הספר:
”הנה לנו, בשלהי המאה ה-19 או בשנותיה הראשונות של המאה העשרים, הטרמה של דמות אמן הפרפורמנס המתכנן את חייו כמעשה אמנות. סגולתו הנוספת של קרול, המצדיקה אף היא את חגיגת הפטפוט, היא רגישות עילאית למציאות, התכווננות חושית עצומה השואבת הנאה אמנותית מפרטי ההוויה... כל היסודות הללו הופכים את חייו של קרול ליצירת אמנות, ואת הכתיבה עליהם – לחוויה מטה-אמנותית. באלו יצר מאן כר דשן, שמירסקי רועה בו רעייה ראויה לשמה”.
עיבודים

בשנת 1957 הופק הסרט "וידויי ההרפתקן פליכס קרול" בבימויו של קורט הופמן,.על פי תסריט מאת אריקה מאן ורוברט ת׳ורן ובכיכובם של השחקן הגרמני הורסט בוכהולץ והשחקנית השוודית ליזלוטה פולבר.
בשנת 1982 הרומן עובד על ידי רשת ZDF לסדרת טלוויזיה בת חמישה פרקים בהפקה משותפת של אוסטריה, צרפת וגרמניה המערבית ובין היתר בהשתתפותם של ריטה טאשינגהם וג'וס אקלנד.
בשנת 2021 יצא עיבוד קולנועי שני לרומן, שביים דטלב באק והשתתפו בו דויד קרוס ודזירה נוסבוש.
לקריאה נוספת

ברוך קורצווייל, מסכת הרומן והסיפור האירופי, עמ' 213-275. הוצאת שוקן, תל אביב, 1973 (מהדורה חדשה)
יונתן כהן, כפעם בפעם - מחקר ביצירות תומאס מאן, תג הוצאה לאור, 1997.
הערות שוליים

↑  שיחה עם תומאס מאן, דבר, 19 באוגוסט 1955
↑  ביקורות:
 יונתן כהן, היסוד הכפול ביצירתו של תומאס מאן, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2016
 יצחק לאור, חדש מפני ישן הוציאו, באתר הארץ, 10 בפברואר 2017
 יצחק לאור, האירוניה המוחלטת של תומאס מאן, באתר הארץ, 17 בפברואר 2017
 אריאנה מלמד, מה הקשר בין טראמפ לפליקס קרול של תומאס מאן, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2016
↑  גילי איזיקוביץ, פרס שרת התרבות לתרגום ספרות גרמנית יוענק לנילי מירסקי, באתר הארץ, 15 ביולי 2018
↑  צור ארליך, ‏"סקירת הספר", השילוח,  3, פברואר 2017
↑   "וידויי ההרפתקן פליכס קרול(1957)", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| כתבי תומאס מאן |
| --- | --- | --- |
| רומנים | בית בודנברוק • הוד מלכות • הר הקסמים • לוטה בוויימאר • יוסף ואחיו • הנבחר • דוקטור פאוסטוס • וידויי ההרפתקן פליכּ‏ס קרוּ‏ל | תומאס מאן, 1929 |
| נובלות | טריסטאן • טוניו קרגר • מוות בוונציה • מאריו והקוסם • הראשים המוחלפים • אדון פרידמן הקטן • גזע ולזונג • המרומה • החוק • המוקיון • טוביאס מינדרניקל • התשוקה לאושר • גלאדיוס דאי (חרב אלוהים) • אצל הנביא • טירוף מערכות וצער מוקדם | תומאס מאן, 1929 |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590311005171  BnF: cb11961155w (data)  GND: 4099298-6  MusicBrainz work: f9404494-0002-40d6-b3e9-80f9a04e7a51  VIAF: 207017199   WorldCat (עם VIAF): 207017199
קסדת הוקי

קסדת הוקי קרח של באואר עם מגן ומגיני אוזניים.
שחקנים והשופט (למעלה בצד ימין) חובשים קסדות הוקי במהלך משחק כדי להגן על ראשם מפני פציעה מהדסקית שעפה ובמקרה ויפלו על הקרח. בדומה להם, קסדת השוער חבושה על השוער בריידן הולטבי מגינה על פניו כאשר הוא פועל כנגד החבטה שלפניו.
קסדת הוקי נחבשת על ידי שחקני הוקי קרח, הוקי רולר ובנדי כדי לסייע בהגנה על הראש מפציעה אפשרית כאשר שחקן נפגע מדסקית, מקלות, מחליקיים, לוחות, שחקנים אחרים או מהקרח. המעטפת של קסדת ההוקי עשויה בדרך כלל מחומר הנקרא ויניל ניטריל שמפזר כוח מנקודת המגע, בעוד שהציפוי עשוי להיות עשוי מקצף ויניל ניטריל, קצף פוליפרופילן מורחב או חומר אחר כדי לספוג את האנרגיה, כדי להפחית את הסיכויים לזעזוע מוח. קסדות הוקי תופסות את הראש מבפנים על ידי חיפוף החלק האחורי של הראש, או הבליטה העורפית. ליצרני קסדות תהיה טבלה שמקשרת את גודלי הקסדה שלהם למידות הראש. בדגמים ישנים יותר, גודל הקסדה מותאם על ידי שחרור הברגים בצד כדי להחליק את החלק הקדמי קדימה או אחורה.
מגינים ומגיני פנים

מגן או מגן פנים בהוקי קרח הוא מכשיר המחובר לקדמת הקסדה כדי להפחית את פוטנציאל הפגיעה בפנים. מגני פנים מכסים את החצי העליון של הפנים, בעוד שמגני פנים מלאים מכסים את כל הפנים. סדרה של פציעות עיניים, בעיקר זו של גרג נילד (השחקן הראשון שחבש מגן בהוקי מקצועני) ובראיין ברארד הובילו לקריאה של רבים לאכוף את לבישתם. נכון לשנת 2017, 94% משחקני NHL לובשים מגן פנים. ליגות רבות אחרות ברחבי העולם מחייבות שימוש במגן פנים. מגינים ומגיני פנים, העשויים מפלסטיק עמיד בפני פגיעות, מציעים ראייה כללית טובה יותר ממגיני פנים מסורגים הזמינים, שיכולים לטשטש את הראייה באזורים מסוימים. מגן הפנים מספק ראייה היקפית מצוינת ישר קדימה, אך אינו מספק זרימת אוויר טובה כמו מגן מסורג.
ליגת ההוקי האמריקאית, הליגה המשנית הבכירה באמריקה הצפונית חייבה את כל השחקנים ללבוש מגן לפני תחילת עונת 07–2006. ה-NHL "ממליצה בחום" על שימוש במגיני פנים. בשנת 2013, ה-NHL החלה לדרוש מכל השחקנים עם פחות מ-25 משחקים של ניסיון ללבוש מגיני פנים.
מגן ההוקי לפנים הומצא לראשונה על ידי קנת' ויליאם קליי כאשר איבד את הראייה בעינו השמאלית על ידי מקל גבוה שהונף לעברו בזמן ששיחק עבור ונדרהוף ברס. לאחר חודש בבית חולים בוונקובר, קליי יצר את מגן הפנים השקוף הראשון המתועד בינואר 1964. ההמצאה עוררה סערה רבה, כשקריינים כינו אותה "קערת דגים" ו"שמשה עוטפת". בעוד המגן והקסדה המקוריים אבדו בשריפה שכילתה את ונדרהוף ארנה כמה שנים מאוחר יותר, גזירי העיתונים עדיין מעידים על התאריכים והעובדות.
הגנה מלאה על הפנים

'כלוב' בהוקי קרח הוא מכשיר המחובר לקדמת הקסדה כדי להפחית את פוטנציאל הפגיעה בפנים. הוא מורכב מרשת מתכת או מרוכבת המכסה את כל הפנים, למרות שקיימים כמה כלובים למחצה (כדי להגן על העיניים תוך מתן זרימת אוויר מלאה). הסורגים, או הכלוב, מרוחקים מספיק זה מזה כדי לאפשר ראייה לפעולה, אך קרובים מספיק כדי לעצור דסקיות ומקלות מלעבור כדי לפצוע את הפנים. גרסה היברידית של מגן הפנים המלא, המשתמשת במגן פנים מפוליקרבונט בחצי העליון ובכלוב פוליקרבונט או מתכת בחציו התחתון.
הגנה מלאה על הפנים היא חובה בליגות חובבנים רבות ובצפון אמריקה, כלובי פנים מלאים, מגינים מלאים או שילוב מגן וכלוב הם חובה בהוקי בתיכון, בהוקי מכללות, ולכל השחקנים מתחת לגיל 18.
בשנת 2002, כתב העת הבריטי לרפואת ספורט פרסם מחקר המזהה את ההגנה המוצעת מפני זעזוע מוח בין מגן חצי הפנים למגן הפנים המלא. השימוש במגן פנים מלא בהשוואה למגן חצי פנים הפחית משמעותית את זמן המשחק שאבד בגלל זעזוע מוח, מה שמצביע על כך שחומרת זעזוע מוח עשויה להיות מופחתת על ידי שימוש במגן פנים מלא.
מפתחי הקסדות

רופא העיניים הקנדי טום פאשבי הקדיש 46 שנים לשיפור הבטיחות של קסדות כדי למנוע פציעות. הוא כיהן כנשיא איגוד התקנים הקנדי (CSA) במשך שני עשורים, מה שהביא לכך שנקבעו תקנים לקסדות, חוקקו חוקים לחבישת אמצעי הגנה וחוקים למשחק בטוח יותר.
שחקן ה-NHL, ג'ורג' פרסונס, נאלץ לפרוש עקב פציעת עין שסיימה את הקריירה שלו ב-1939. הוא היה מעורב ב-CCM, ועזר לפתח קסדות ואמצעי הגנה על הפנים שיהיו בטוחים יותר עבור השחקנים. מגן ההוקי לפנים הומצא לראשונה על ידי קנת' וויליאם קליי כאשר איבד את הראייה בעינו השמאלית למקל גבוה בזמן ששיחק עבור ונדרהוף ברס. לאחר חודש בבית חולים בוונקובר, קליי יצר את מגן הפנים השקוף הראשון המתועד בינואר 1964. ההמצאה עוררה סערה רבה, כשקריינים כינו אותה "קערת דגים" ו"שמשה עוטפת". בעוד שהמגן והקסדה המקוריים אבדו בשריפה שכילתה את ונדרהוף ארנה כמה שנים מאוחר יותר, קטעי העיתונים עדיין מעידים על התאריכים והעובדות. בתחילת 1976, CCM פיתחה קסדת הוקי עם מגן עיניים ופנים ומגן פנים תחתון, שאושרה על ידי ה-CSA ואושרה על ידי איגוד ההוקי חובבנים הקנדי.
קסדות ב-NHL

השחקן הראשון שחבש בקביעות קסדה למטרות הגנה היה ג'ורג' אוון, ששיחק עבור הבוסטון ברואינס בעונת 29–1928. בשנת 1927, בארני סטנלי הציג אב טיפוס של קסדה במפגש השנתי של ה-NHL. זו נדחתה על אתר.
קסדות הופיעו לאחר תקרית אייס ביילי-אדי שור ב-12 בדצמבר 1933, וכתוצאה מכך ביילי כמעט מת ושור סבל מפגיעת ראש קשה. לאחר מכן, ארט רוס הנדס עיצוב חדש של קסדה וכאשר הבוסטון ברואינס עלו על הקרח במשחק נגד האוטווה סנטורס, רוב השחקנים חבשו את הקסדה החדשה. רוב שחקני הברואינס לא חבשו את הקסדה לאחר המשחק, למעט אדי שור, שחבש אותה בשארית הקריירה שלו. בשנות ה-30, שחקני טורונטו מייפל ליפס נצטוו להוסיף קסדות לציוד שלהם. כמה דקות לתוך המשחק הראשון עם הקסדות החדשות, קינג קלנסי הפופולרי זרק את קסדתו. הקסדות היו בדרך כלל לא פופולריות בקרב מעריצים, תקשורת ושחקנים אחרים. כמה שחקנים, כמו דס סמית', ביל מוסיינקו, דיט קלאפר ודון גלינגר המשיכו לחבוש קסדות.
בתקופת ששת המקוריות, מוריס רישאר ואלמר לאק חבשו לזמן קצר קסדות. ג'ק קרופורד חבש קסדה כדי להסתיר את ראשו הקירח וצ'ארלי ברנס חבש אחד כדי להגן על לוחות המתכת בראשו מפציעה שנגרמה במהלך משחק בהוקי קרח לנוער, לפני קריירת ה-NHL שלו.
מותו של ביל מאסטרטון מפציעה מוחית במשחק ב-13 בינואר 1968 בין מינסוטה נורת'סטארס לאוקלנד סילס החל לשנות את התפיסות סביב קסדות. השימוש בקסדה החל לעלות בהדרגה במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר טד גרין היה השחקן הראשון של הברואינס מאז שור שלבש אחת. הוא התחיל בעונת 71–1970 ב-NHL והמשיך עד פרישתו מהוקי מקצועני ב-1979. סדרת הפסגה ב-1972 הציגה נבחרת ברית המועצות חבישת קסדה לחלוטין, כאשר פול הנדרסון, סטן מיקיטה ורד ברנסון הם הקנדים היחידים ששיחקו עם קסדה. השימוש גדל עד כדי כך ש-70% משחקני NHL חבשו אותם עד 1979.
באוגוסט 1979, הנשיא דאז של ליגת ההוקי הלאומית, ג'ון זיגלר, הודיע שקסדות מגן יהפכו לחובה עבור שחקנים נכנסים ב-NHL. "הכנסת כלל הקסדה תהיה גורם בטיחות נוסף", אמר. הכלל אפשר לשחקנים שחתמו על חוזים מקצועיים לפני ה-1 ביוני 1979, שכבר לא חבשו קסדות, להמשיך לעשות זאת למשך שארית הקריירה שלהם בתנאי שנחתם פטור מאחריות, אם ירצו בכך.
כמעט עשור מאוחר יותר, ב-1988, גם ה-NHL קבעה קסדות חובה עבור שופטיה; כמו פסק הדין לשחקנים, כל שופט שלא חבש קסדה לפני פסק הדין יכול אף הוא ללכת ללא קסדה אם ירצה בכך.
עם הפסיקות החדשות, השחקן האחרון ששיחק ללא קסדה היה קרייג מקטאוויש, ששיחק את משחקו האחרון במהלך עונת 97–1996 עבור הסנט לואיס בלוז.
בעקבות השחקנים, השופט האחרון שקרא למשחק ללא חבישת קסדה היה מיק מק'גו, שהחל לחבוש קסדה במהלך עונת 2006-07, רגע לפני שפרש בסוף עונת 08–2007.
הערות שוליים

↑  Rousseau, P.; Post, A.; Hoshizaki, T. B. (2009). "The effects of impact management material in ice hockey helmets on head injury criteria". Proceedings of the Institution of Mechanical Engineers, Part P: Journal of Sports Engineering and Technology. 223 (4): 159–65. doi:10.1243/17543371JSET36. ISSN 1754-3371. S2CID 137153670.
↑  Hockey visors: Meet Greg Neeld, the first hockey player to wear one
↑  Bryan Berard remembers the injury that changed his life
↑  Johnston, Chris (27 בנובמבר 2015). "Visor-less NHLers an increasingly rare sight". Sportsnet. נבדק ב-4 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hybrid icing tops list of rule changes for 2013-14. NHL.com Retrieved September 30, 2013.
1 2  Hayes, Kelly (14 בינואר 2016). "Keremeos man claims to have invented the hockey visor". Global News. נבדק ב-4 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Benson, B W; Rose, M S; Meeuwisse, W H (2 בנובמבר 2001). "The impact of face shield use on concussions in ice hockey: a multivariate analysis". British Journal of Sports Medicine. 36: 27–32. doi:10.1136/bjsm.36.1.27. PMC 1724466. PMID 11867489. S2CID 1443442. נבדק ב-4 בינואר 2017. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Colbourn, Glen; Kalchman, Lois (27 באוגוסט 2005). "Heads Above the Rest: Hockeys' Dr. Safety dies at 90". Toronto Star. Toronto, Ontario. p. A1. {{cite news}}:  (עזרה); Colbourn, Glen; Kalchman, Lois (27 באוגוסט 2005). "Hockey pioneer saved many players: Safety (From A1)". Toronto Star. Toronto, Ontario. p. A19. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Dr. Tom Pashby". Canada's Sports Hall of Fame. 2000. נבדק ב-26 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "George Parsons". Legends of Hockey. נבדק ב-2017-12-21.
↑  "George Henry Parsons Bio". CCM Vintage. 2015-01-26. נבדק ב-2017-12-21.
↑  "Helmet Wins New Friends"; in The Vancouver Sun; January 17, 1968; p. 19
↑  "N.H.L. Rules New Players Now Must Wear Helmets"; in New York Times; August 6, 1979
↑  Shoalts, David (28 באפריל 2000). "Ex ref supports mandatory helmets". The Globe and Mail. נבדק ב-29 בספטמבר 2019. The NHL has 60 referees and linesmen under contract and among them are 11 men who do not wear helmets. This is allowed through a grandfather clause in the collective agreement between the NHL Officials' Association and the league, which made wearing helmets mandatory beginning with the 1988-89 season. However, just as the NHL did with its players when helmets became compulsory for them in 1979, a grandfather clause was inserted in the agreement. All referees and linesmen who were employed on or before Sept. 1, 1988 did not have to wear a helmet. {{cite news}}:  (עזרה)
שני שחקני NCAA חובשים קסדות עם כלובים מלאים.
המגן קלווין דה האן חובש קסדה עם מגן פנים.
מחלת החיתולית הכפית

| --- | --- |

 תחום:  ראומטולוגיה 
 מיקום אנטומי:  עקב 
 טיפול:  דיקלופנק  דקסמתזון  חומצה אצטית 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1233178 
 MeSH:  D036981
 סיווגים
 ICD-11:  FB40.1 
 
מחלת החיתולית הכפית (מוכרת מאוד בשם דורבן; באנגלית: Plantar fasciitis) היא מצב בו ישנם כאבים בעקב כף הרגל ברקמת החיתולית הכפית (plantar fascia) המחברת את עצמות כף הרגל ועוטפת את השרירים במקום. כאבים אלו מופיעים בזמן דריכה והליכה, והסובלים מהתופעה מדווחים על הכאב בעיקר בבוקר בקימה מהמיטה או אחרי פעילות פיזית. עוצמת הכאב נעה מבינונית עד קשה ויכולה להגיע עד כדי קושי ניכר בהליכה ואף צליעה. ללא טיפול מתאים הבעיה עלולה להפוך כרונית ולגרום לפגיעה תפקודית משמעותית.
אבחון

האבחון מתבצע בדרך כלל על פי האנמנזה וכן באמצעות מישוש האזור ועריכת צילום רנטגן למרות שניתן לראות בחלק מהמקרים זיז גרמי בולט שהתפתח בעצם העקב אין זו הסיבה לכאב. הכאב נובע מדלקת בגידים ופציעות ברקמה. הרופא עשוי להשתמש גם בבדיקות הדמיה אחרות כמו MRI או אולטרה סאונד.
הסבר לתופעה

הגישה הנפוצה מסבירה את התופעה כהיווצרות דלקת מקומית ברקמה העמוקה בכף הרגל. ישנה גישה נוספת השוללת זאת וסוברת כי אין עדות לקיומה של דלקת באזור, ומסבירה תופעה זו כמצב של תהליך ניווני ברקמת כף הרגל הנגרם כתוצאה מעומס יתר על האזור.
גישה אחרת טוענת כי התופעה נובעת עקב מתחים ולחצים רגשיים.
הגורמים

הגורמים לתופעה נובעים בשל אחד או יותר מהמקרים הבאים: עודף משקל, שהיה ממושכת בעמידה, פעילות אינטנסיבית בעמידה, שינוי מכה ישירה, מבנה לא תקין של כף הרגל (רגל שטוחה, קשת גבוהה, פנייה כלפי פנים), חוסר איזון שרירי ועוד. באופן כללי התופעה נגרמת מעומס יתר על כף הרגל ובייחוד על רקמת החיתולית הכפית (plantar fascia).
טיפול

מנוחה, הפחתת משקל, הפחתת הפעילות בזמן הטיפול, הגמשה ומתיחות לשרירים הרלוונטיים, חיזוקי שרירים, חבישה מיוחדת להפחתת העומס, סד לילה (night splint), מדרסים מיוחדים, קומפרסים קרים, לגלגל את כפות הרגליים על כדור טניס בזמן ישיבה, במקרים חמורים של התופעה ניתן להקל על המטופל בעזרת משככי כאבים והזרקות של סטרואידים לאזור. במקרים קשים אף יותר מתבצע ניתוח כירורגי שבו מנתקים חלקית את הרצועה מהעקב ולעיתים אף כורתים חלק קטן ממנה.
בסיס חצרים

תבנית:שדה תעופה
דת"קים, מסלול הסעה ומגדל פיקוח בבסיס חצרים.
בסיס חיל האוויר חֲצֵרִים (בשמו הרשמי: בסיס חיל האוויר 6. בקיצור: בח"א 6) הוא בסיס טיסה של חיל האוויר הישראלי ממוקם באזור העיר באר שבע. מפקד הבסיס הוא טייס או נווט קרב בדרגת תת-אלוף הכפוף ישירות למפקד חיל האוויר. סגנו הוא קצין צוות אוויר בדרגת אלוף-משנה.
טייסות ויחידות

טייסות
טייסת 107 ("טייסת אבירי הזנב הכתום"), המפעילה מטוסי F-16I ("סופה")
טייסת 69 ("טייסת הפטישים"), המפעילה מטוסי F-15I ("רעם")
טייסת 102 ("טייסת הנמר המעופף"), המפעילה M-346 מאסטר ("לביא"). הטייסת משמשת כטייסת הדרכה לחניכי קורס הטיס ולטייסי הקרב הצעירים, ומטוסיה מתוחזקים על ידי גורמים אזרחיים.
בית הספר לטיסה 12 (ביס"ט 12)
טייסת 9106 – גדוד חירום במילואים של כוחות רפואה ולוחמים.
יחידת בינוי 303
מוזיאון חיל האוויר
תת־יחידות של מפקדת הבסיס מסודרות לפי סדר אלף&#x2D;בתי, כדי למנוע חיכוכים בין ויקיפדים
טייסת מנהלה
טייסת תחזוקה
טייסת תעופה
היסטוריה

בסיס חצרים נבנה בשנות השישים ונפתח ב-3 באוקטובר 1966 כ"כנף 6". מפקדו הראשון היה ג'ו אלון. היה זה בסיס חיל האוויר הראשון שנבנה מן היסוד כבסיס חדש עבור חיל האוויר הישראלי, ולא על שטחי בסיס קיים של חיל האוויר המלכותי הבריטי. הבסיס נבנה בהוראת מפקד חיל האוויר עזר ויצמן ואת תכנונו ביצע האדריכל יצחק מור. טקס חניכת הבסיס נערך ב-10 בנובמבר 1966.
בשנת 1968 קלט הבסיס את בית הספר לטיסה שעבר מבסיס תל נוף.
באותה השנה קלט הבסיס טייסת נוספת שעברה מתל נוף - טייסת 123, "טייסת הבלים הדרומית" (כשמה אז), שהפעילה מסוקי בל 205 ובהמשך בל 212. ב-8 באוגוסט 2002 היא נפתחה מחדש כטייסת UH-60 בלק-הוק ("ינשוף"). ב-15 ביולי 2015 היא עברה לבסיס פלמחים.
ב-17 ביוני 1969 עברה הטייסת 102, "הנמר המעופף", מבסיס חצור לבסיס חצרים.
ב-1 בדצמבר 1971 נפתחה בבסיס טייסת 107 "אבירי הזנב הכתום" כטייסת F-4 פנטום ("קורנס"). ב-5 ביולי 2006 היא נפתחה מחדש כטייסת F-16I ("סופה")
בשנת 1978 הוקמה טייסת 192 שהפעילה מטוסי E-2C הוקאיי ("דיה") לשליטה ובקרה. הטייסת נסגרה בשנת 1994 ומטוסיה הוצאו משירות בחיל האוויר.
ב-4 ביוני 1991 עברה טייסת 69 ("הפטישים") שהפעילה אז מטוסי F-4 פנטום לבסיס חצרים. היא הודממה ב-1 במרץ 1994. הטייסת נפתחה מחדש בקיץ 1997 וב-19 בינואר 1998 קלטה את ראשוני מטוסי ה-F-15I ("רעם") של חיל האוויר.
אירועים חריגים

ב-21 ביולי 1992 נפצעו קשה חייל וחיילת בבסיס, כאשר השתתפו ב"רולטת הרשת". כעבור ימים אחדים נפטר החייל מפצעיו.
באפריל 1993 אישר מפקד הבסיס, תא"ל עמירם אליאסף, מפגן ירי לכבוד יום הורים באחת הטייסות. עקב ראות לקויה כתוצאה מעננות נמוכה, ירו המטוסים כדורים באופן שטוח, וכתוצאה מכך נפגעו שני חיילים. מפקד חיל האוויר, האלוף הרצל בודינגר, החליט להדיח את מפקד הבסיס, מפקד הטייסת שבמסגרתה נערכה הטיסה ומוביל הטיסה. חרף בקשתו של בודינגר שאליאסף ימשיך בשירותו בצה"ל בתפקיד אחר, בחר אליאסף לפרוש מצה"ל.
ב-7 באוקטובר 2023, עם פתיחת מתקפת הפתע על עוטף עזה הועלתה הכוננות בבסיס חצרים. לאחר הגעת מחבלי חמאס לאופקים אף נערך הבסיס לפינוי מיידי של מטוסי הקרב.
מפקדי הבסיס לדורותיהם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אל"ם ג'ו אלון | 1966 – 1970 | מקים הבסיס ומפקדו הראשון |
| אל"ם ישעיהו (שייקה) ברקת | 1970 – 1973 |  |
| אל"ם עמיחי שמואלי | 1973 – 1977 | מפקד הבסיס במלחמת יום הכיפורים |
| תא"ל יעקב טרנר | 1977 – 1981 | לימים ראש להק כוח האדם, מפכ"ל המשטרה וראש עיריית באר שבע. |
| תא"ל אשר שניר | 1981 – 1983 | מפקד הבסיס במלחמת לבנון הראשונה |
תא"ל דן פסח: 
| תא"ל רון חולדאי |  | לימים ראש עיריית תל אביב |
תא"ל משה מלניק: 
תא"ל עוזי רוזן: 
תא"ל עמירם אליאסף: 
תא"ל אבי ברבר: 
| תא"ל עמוס ידלין | 1995 – 1998 | לימים ראש אמ"ן |
| תא"ל רני פלק | 1998 – 2001 |  |
| תא"ל יוחנן לוקר | 2001 – 2004 | לימים המזכיר הצבאי של ראש הממשלה |
| תא"ל שלי גוטמן | 2004 – 2007 |  |
| תא"ל חגי טופולנסקי | 2008 – 2010 | לימים ראש אכ"א |
| תא"ל זיו לוי | 2010 – 2012 |  |
| תא"ל טל קלמן | 2012 – 2014 |  |
| תא"ל ניר ברקן | 2014 – 2015 |  |
| תא"ל אבשלום עמוסי | 2015 – אוגוסט 2018 |  |
| תא"ל אביעד דגן | אוגוסט 2018 – אוגוסט 2021 |  |
| תא"ל גיא דוידסון | אוגוסט 2021 – ספטמבר 2024 |  |
| תא"ל עמיחי לוין | ספטמבר 2024 – |  |
ערכי טבע בשטח הבסיס

בבסיס חצרים ישנם שטחים טבעיים רחבים אשר מהווים שאריות אחרונות מוגנות לבית הגידול של מישורי הלס בצפון הנגב. בית גידול ייחודי זה מכיל מספר בעלי חיים וצמחים אנדמיים, ומוגן בארץ על ידי שמורת טבע אחת בלבד הצמודה לבסיס - שמורת פארק הלס.
השטחים הטבעיים הנרחבים שנותרו בבסיס מהווים שטח מוגן לאוכלוסייה החורפת הגדולה ביותר של החוברה המדברית בישראל, עוף מדברי בסכנת הכחדה (225 פרטים נכון ל-2021). נוסף על החוברות הבסיס מהווה בית גידול ללטאה האנדמית היחידה בארץ שנונית באר שבע, הנמצאת בסכנת הכחדה עולמית חמורה. בין שאר בעלי החיים הייחודיים החיים בשטחים הטבעיים בבסיס ניתן לציין את הירבוע הגדול, הסמור המשויש, רץ המדבר, קטה חדת זנב, זעמן דק, מדברית פסים, ועוד.
לצד ההגנה אשר אותם מינים מקבלים מהשטח הצבאי הסגור, הם נתונים לסיכון עקב לחצי פיתוח צבאיים, קיטוע בתי גידול עקב גידור רב במרחב, ומינים פולשים כגון אקליפטוס וינבוט אשר נטעו בבסיס במהלך סוף המאה ה-20.
תבנית:בוט יישובים/1415
שיכון משפחות

שיכון המשפחות של הבסיס נחשב באופן רשמי ליישוב ששמו מחנה יפה.
הערות שוליים

תבנית:הערות שוליים
תבנית:בסיס טיסה ישראלי
תבנית:בקרת זהויות
↑  דודי חורי, עניין של בניין, בטאון חיל האויר, 25 באוקטובר 2004
↑  שחר גולדמן, חורים ברשת, באתר העין השביעית, 1 במרץ 1999
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  תא"ל גיא דוידסון נכנס לתפקידו כמפקד בסיס חיל האוויר "חצרים", באתר צה"ל, 30 באוגוסט 2021
↑  מפקד חדש לבסיס "חצרים" (בח"א 6), באתר דובר צה"ל, ‏15 בספטמבר 2024
↑  דר' אמיר פרלברג, מימי רון, מישורי הלס בצפון הנגב - מערכת אקולוגית בסכנת הכחדה, 2014
↑  רשות הטבע והגנים, עלייה באוכלוסיית החוברות, באתר רשות הטבע והגנים, ‏24/08/2021
מטוסי F-15I רעם של טייסת 69.
מטוס F-16I סופה של טייסת 107 בהמראה בבסיס חצרים.
מטוס דאגלס A-4 סקייהוק של טייסת 102 ממריא מבסס חצרים.
חוברה מדברית
שנונית באר שבע, לטאה אנדמית לצפון הנגב
2021 בקמרון

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  2020   2019  2018 |  דגל קמרון |   בקמרון |  »»»  2022   2023   2024 |
כל ערכי השנים בקמרון • אירועים בולטים בעולם ב-2021 לוח שנה של שנת 2021
אירועים בשנת 2021 בקמרון.
הנהגה

נשיא: פול בייה
ראש הממשלה: ג'וזף נגוטה