stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טפוטפואטאה מראי

נוף של מראי במתחם הארכאולוגי של טפוטפואטאה, שוחזר בשנת 1994
טפוטפואטאה מראי (בצרפתית Marae de Taputapuātea) הוא מתחם מראיות (אנ') (אתרי פולחן פולינזים) גדול ליד היישוב אופואה (Opoa) השייך לקומונה טפוטפואטאה, בחוף הדרומי-מזרחי של האי רייאטאה (אנ') בפולינזיה הצרפתית. האתר כולל מספר מראיות ומבני אבן אחרים ונחשב בעבר למקדש המרכזי ולמרכז הדתי של מזרח פולינזיה. בשנת 2017 הוכרז אזור טפוטפואטאה אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, כאשר המראי של טפוטפואטאה, מרכז פוליטי, טקסי ואתר קבורה, תואר כליבה של האתר.
היסטוריה

האזור הקדוש של כף מטאהירה-אי-טא-ראאי (Matahira-i-te-ra'i) נקרא טה פו (Te Po), "שם שוכנים האלים". המראי המקורי הוקדש לטאיארואה (אנ'), אל הבריאה במיתולוגיה של טהיטי. בסופו של דבר הוא הפך לאתר פולחן של 'אורו (אנ'), אל החיים והמוות. על פי האגדה, בנה הירו, צאצא של 'אורו, את המראי, והעניק לו את השם טפוטפואטאה, "קורבנות מרחוק". התוף טאימואנה (Ta'imoana) שימש במהלך הקורבנות האנושיים. הסלע הלבן טה פפטה-או-רואה (Te Papatea-o-Ru'ea) בחוף הסמוך שימש להכתיר את הצ'יפים של רייאטאה עם חגורת הנוצות האדומה מארו-'אורה (maro 'ura). פסל האל בגובה מטר נקראה 'אורו-מארו-'אורה, אורו של חגורת הנוצות האדומה. טפוטפואטאה הפכה למרכז של רשת מסעות עם התפשטות פולחן 'אורו.
המראי כבר היה קיים בשנת 1000 לספירה עם התרחבות משמעותית לאחר תקופה זו. המראי היה אתר למידה שבו התאספו כוהנים ונווטים מכל רחבי האוקיינוס השקט כדי להקריב קורבנות לאלים ולשתף את הידע שלהם על אילן היוחסין של היקום, וניווט במרחבי האוקיינוס.
ברית המכונה טי'אהואוטאה (Ti'ahuauatea) הוקמה עם האיים שמסביב תוחמים את אלה שממערב לרייאטאה, טה אוטאה (Te Aotea), ואלה ממזרח, טה אורי (Te Aouri). ברית זו כללה את איי קוק, איי אוסטרל, קפוקאפקאה בהוואי וטפוטפואטאה בניו זילנד. מראי חדשה הוקמה על כל אחד מהאיים הללו כאשר סלע נלקח מטפוטפואטאה, רייאטאה, כדי לשמש כזיקה רוחנית. כוהני 'אורו מהאיים התכנסו כאן מעת לעת והשתתפו בהקרבת קורבנות אנושיים ל'אורו.
עם זאת הברית נשברה לבסוף כשפרצה לחימה בכינוס ושני הכוהנים הגדולים המובילים המייצגים את הברית נהרגו. אנשי אאו-טאה (Ao-tea) נמלטו מהאי, ועזבו דרך המעבר בשונית של טה אווא-רואה (Te Ava-rua) ולא דרך המעבר הקדוש של טה אווא-מו'אה (Te Ava-mo'a), שנחשב סימן רע. בשנת 1995 נעשה ניסיון לרפא את עוול זה.
בסביבות 1763, תקפו לוחמים מבורה בורה את האי, הביסו את הכוהן טופאיה (אנ'), ובזזו את האי. זה כלל הרס של בתי האל בטפוטפואטאה, הרס הרציף וכריתת העצים המוגנים.
ג'יימס קוק, ג'וזף בנקס, דניאל סולנדר (אנ') וטופאיה הגיעו על סיפון אה"מ אנדוור ב-20 ביולי 1769, כדי להשתלט על רייאטאה, טהאהא (אנ'), הואהינה (Huahine) ובורה בורה בשם ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. נראה היה שזה היה שיאה של נבואה שחזה הכוהן המכשף ווייטה לפיו יגיע עם חדש שלא על סירת שלחים וישתלט על האיים.
מחקר ושיקום

כשטה רנגי הירואה ביקר בטפוטפואטאה בשנת 1929, גברו רגשותיו בשל המצב השומם והנטוש שבו מצא את המראי הגדול הזה והוא כתב:
עליתי לרגל לטפוטפו-אטאה, אך המתים לא יכלו לדבר איתי. זה היה עצוב עד סף דמעות. הרגשתי חרטה עמוקה, חרטה על - לא ידעתי מה. האם בגלל ההקשה על תופי המקדש או צעקת האוכלוסייה כשהמלך הועלה לגובה? האם זה היה בגלל הקורבנות האנושיים של פעם? זה לא היה בשל אף אחד מאלה בנפרד, אלא בשל משהו שעומד מאחורי כולם, איזו רוח חיה ואומץ אלוהי שהיו קיימים בתקופות קדומות שטפוטפו-אטאה היה סמלם האילם. זה היה משהו שאנו הפולינזים איבדנו ואיננו יכולים למצוא, משהו שאנו מייחלים לו ולא נוכל לשחזר. הרקע בו נוצרה אותה רוח השתנה מעבר לשיקום. רוח הנשייה העגומה שטפה את אופואה. עשבים זרים צמחו מעל החצר הבלתי מטופחת, ואבנים נפלו מהמזבח הקדוש של טפוטפו-אטאה. האלים עזבו מזמן.
השרידים הארכאולוגיים של טפוטפואטאה מראי שוחזרו בשנת 1994 והעבודה לשימור האתר נמשכת.
האגודה Na Papa E Va'u Raiatea היא עמותה תרבותית שהוקמה על ידי אנשי אופואה הפועלים לשימור טפוטפואטאה מראי. בזכות עבודתה, טפוטפואטאה מראי נוספה לרשימת אתרי המורשת העולמית מאז 9 ביולי 2017. העמותה יוצרת ומחייה קשרים בין קהילות המשולש הפולינזי ברחבי אזור האוקיינוס השקט.
אתר המורשת העולמית

אתר המורשת העולמית שטפוטפואטאה מראי במרכזו משתרע על שטח של 21.24 קילומטרים רבועים הכוללים שני עמקים מיוערים, חלק מהלגונה ושונית אלמוגים ורצועת אוקיינוס פתוח. שטח זה מוקף באזור חיץ של 33.63 קילומטרים רבועים.
הערות שוליים

1 2  Taputapuātea
בוני בסלר

| --- | --- |

 לידה:  1962 (בת 63 בערך) שיקגו 
 מדינה:  ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס  אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס 
 מעסיק:  אוניברסיטת פרינסטון 
 פרסים והוקרה:  המדליה הלאומית למדעים (2025)  פרס וולף לכימיה (2022)  מדליית איגוד התורשה של אמריקה (2020)  פרס גרובר בגנטיקה (2020)  Clarivate Citation Laureates (2022)  פרס ארנסט שרינג (2018)  פרס הווארד טיילור ריקטס (2015)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (2023)  פרס שאו במדעי החיים ורפואה (2015)  פרס ריצ'רד לונסברי (2011)  פרס לוריאל-אונסק״ו לנשים במדע (2012)  פרס דיקסון ברפואה (2018)  פרס פרל מייסטר גרינגרד (2016)  פרס FASEB להצטיינות במדע (2016)  פרס המחקר של מקס פלנק (2016)  עמיתי מקארתור 
 אתר רשמי
 
בוני בסלר (באנגלית: Bonnie Bassler; נולדה ב-1962) היא ביולוגית מולקולרית הידועה בעיקר בזכות מחקרה על תקשורת בין חיידקים בעזרת חישת מניין. היא ראש המחלקה לביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת פרינסטון ועמיתת המכון הרפואי ע"ש הווארד יוז (HHMI).
ביוגרפיה

בסלר נולדה בשיקגו אך גדלה בדנוויל, קליפורניה. היא הייתה סקרנית מגיל צעיר, ואהבה מאוד בעלי חיים. בנעוריה, היא עבדה במרפאת כלבים וחתולים ובגן חיות, ונרשמה לאוניברסיטת קליפורניה בכוונה ללמוד וטרינריה. אך מהר מאוד היא הבינה שהעבודה הפיזית ושינון שמות של עצמות ושרירים אינם מתאימים לה. במקום זאת, היא התחילה ללמוד ביוכימיה וגנטיקה.
קריירה מדעית

במקביל ללימודיה החלה בסלר לעבוד במעבדתו של פרדריק טרוי – פרופסור לביוכימיה ורפואה מולקולרית. למעבדה היו אז שני פרויקטים עיקריים: מחקר אחד על פחמימות בחיידקים ומחקר נוסף על מערכת היחסים שבין וירוס אפשטיין בר לבין סרטן. אף על פי שבסלר רצתה לעבוד על פרויקט הסרטן, טרוי ניתב אותה דווקא לפחמימות. במחקר זה, בסלר אפיינה את האנזים נוירמינידאז, אנזים שחותך גליקופרוטאינים הנמצאים בממברנת החיידק. אף שלא רצתה לעבוד על חיידקים בהתחלה, עד מהרה היא התאהבה בהם. היא סיפרה: "כולם חושבים שהם היצורים הפשוטים ביותר בעולם, אך אני חושבת שהם היצורים המושלמים ביותר שאפשר לעבוד איתם."
לאחר שקיבלה תואר ראשון בביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה, בסלר נסעה לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. שם היא המשיכה לחקור אינטראקציות בין חיידקים לפחמימות בקבוצת המחקר של סול רוזמן. רוזמן נתן לבסלר לחקור את החיידק הימי "Vibrio furnissii". בסלר בדקה כיצד החיידק נצמד לסוכרים שונים. היא גילתה שחיידקי "Vibrio furnissii" נמשכים לסוכרים מורכבים מסוימים במטרה להיצמד אליהם ולאכול אותם.
מחקרה בנושא חישת עניין

לאחר שקיבלה את הדוקטורט שלה בביוכימיה מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בסלר עברה לעבוד במכון אגורון. במכון זה היא חקרה את התקשורת הכימית המתקיימת בין חיידקים ימיים הזוהרים בחושך (חיידקים ביולומינסנטיים). מחקרה של בסלר התבסס על מחקרים קודמים שהוכיחו שחיידקים ביולומינסנטיים פולטים אור רק כשיש מספיק מהם בסביבה. החיידקים מתקשרים אחד עם השני בעזרת חישת מניין – שיטה בה החיידקים שולחים מולקולת איתות (הנקראות אוטואינדוסר). כדי לתקשר עם בני מינם. בסלר הראתה שגם החיידק "Vibrio harveyi" מבצע חישת מניין, וגילתה שיש כמה מולקולות שונות המשמשות לתקשורת זו. בשנת 1994, לאחר 4 שנים של מחקר במכון אגורון, בסלר עזבה את המכון כדי להקים קבוצת מחקר באוניברסיטת פרינסטון, שם היא ממשיכה לחקור את מנגנוני חישת המניין ותפקידיה, את המנגנונים הביוכימיים בהם חיידקים מתקשרים אחד עם השני, ומשלבת במחקריה מתחומי הגנטיקה, ביוכימיה, ביולוגיה מבנית, כימיה והנדסה.
במעבדת המחקר בפרינסטון מנסים להבין לעומק את התקשורת בתוך אותו המין ובין מינים שונים של חיידקים, זיהוי עצמי לעומת זיהוי גורמים זרים, העברת אינפורמציה בין חיידקים ושיתוף פעולה ביניהם. כמו כן, מנסים לענות על שאלות כמו: למה חיידקים מתקשרים? מה הם משקיעים כדי לתקשר לעומת מה שהם מרוויחים מכך? איך החיידקים קולטים ומבינים אינפורמציה מתוך מולקולות איתות? איך קבוצות של חיידקים המתקשרים אחד עם השני מתמודדים עם "ציתות" של חיידקים אחרים או שיבוש של האות? כמעט כל החיידקים גורמי המחלות זקוקים לחישת מניין כדי להדביק בעלי חיים, וחוקרי המעבדה מנסים לייצר מולקולות המדמות אוטואינדוסרים. למולקולות כאלו יש פוטנציאל לתפקד בתור תרופות אנטי-בקטריאליות היכולות לשמש אלטרנטיבה לאנטיביוטיקה. בתאוריה, מולקולות אלו יוכלו לנטרל חיידקים על ידי דיכוי גנים ספציפיים או הפעלתם.
בסלר הוכיחה שחישת המניין משמשת להרבה יותר מ"הדלקה וכיבוי אורות". התקשורת מאפשרת "כיבוי" והפעלה של מאות גנים שונים, ויוצרת מערכת גנטית עצומה. התקשורת מאפשרת לחיידק לשתף פעולה עם בני מינו, ולפעול בצורה דומה ליצור רב תאי. כלומר, חישת המניין מאפשרת לחיידק לעבור מיצור חד תאי יחיד לחלק מקבוצה גדולה ומתואמת.
ב-1999 היא גילתה שחיידקים משתמשים בחישת מניין כדי לתקשר לא רק עם בני מינם, אלא גם עם מינים אחרים של חיידקים. כך, מין אחד של חיידקים יכול להפעיל או לכבות גנים של חיידק שונה.
ב-2002 בסלר הצליחה לגלות את המבנה המולקולרי של האוטואינדוסר (מולקולת האיתות) המאפשר את התקשורת בין סוגים רבים של חיידקים ימיים. נוסף על כך, הניסוי הראה שהיסוד בור משמש כקו-פקטור בתהליך. האוטואינדוסר נקשר למולקולות בור כדי לבצע את תפקידו הביולוגי. יסוד זה נדיר באזורים יבשתיים, אך באוקיינוסים – אזור המחיה של החיידקים שבסלר חוקרת, הוא נמצא בשפע. כלומר, החיידקים הללו משתמשים בחומר הנפוץ בסביבת מחייתם כדי לתקשר אחד עם השני.
פרסים והוקרה

2011 פרס ריצ'רד לונסברי
2011 פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע
2012 פרס האגודה הפילוסופית האמריקאית
2012 פרס האגודה המלכותית הבריטית
2012 דוקטור לשם כבוד – אוניברסיטת טאפטס
2012 דוקטור לשם כבוד – קולג' בייטס
2014 הצטיינות בהוראה – האגודה האמריקאית למיקרוביולוגיה
2014 הצטיינות בהוראה – פי בטא קפא
2014 פרס אליס קתרין אוונס – האגודה האמריקאית למיקרוביולוגיה
2015 פרס שאו – הונג קונג
2016 פרס הצטיינות במדע – הפדרציה של האגודות האמריקאיות לביולוגיה ניסיונית (FASEB)
2016 נבחרה כחברה באקדמיה הלאומית לרפואה של ארצות הברית
2016 פרס מקס פלאנק למחקר
2022 פרס וולף בכימיה
2023 פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
הערות שוליים

1 2 3  maritzac, Bonnie L. Bassler, molbio.princeton.edu, ‏2016-03-11 (באנגלית)
↑  Bonnie Bassler | Gruber Foundation, gruber.yale.edu
1 2  Farooq Ahmed, Profile of Bonnie L. Bassler, Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America 105, 2008-04-01, עמ' 4969–4971 doi: 10.1073/pnas.0705870105
↑  Bonnie L Bassler, scholar.princeton.edu (באנגלית)
↑  Bonnie L Bassler, scholar.princeton.edu (באנגלית)
↑  Bassler Lab Research, scholar.princeton.edu (באנגלית)
↑  M. G. Surette, M. B. Miller, B. L. Bassler, Quorum sensing in Escherichia coli, Salmonella typhimurium, and Vibrio harveyi: A new family of genes responsible for autoinducer production, Proceedings of the National Academy of Sciences 96, 1999-02-16, עמ' 1639–1644 doi: 10.1073/pnas.96.4.1639
↑  Xin Chen, Stephan Schauder, Noelle Potier, Alain Van Dorsselaer, Structural identification of a bacterial quorum-sensing signal containing boron, Nature 415, 2002-01, עמ' 545–549 doi: 10.1038/415545a
↑  גלי וינרב, ‏בין זוכי פרס וולף: חוקרי הפיזיקה של האטו-שניות, באתר גלובס, 8 בפברואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438642305171  BnF: cb16159565b (data)  GND: 1160005974  ISNI: 0000 0000 7253 4758  LCCN: n2004121800  MGP: 156606  NTA: 316197289  ORCID: 0000-0002-0043-746X  SUDOC: 132501740  VIAF: 21541976   WorldCat (עם VIAF): 21541976
אפיק גיימס נגד אפל

אפּיק גיימס נגד אפל (באנגלית: Epic Games v. Apple) היא תביעה משפטית, שהתנהלה בבית המשפט הפדרלי של ארצות הברית במחוז צפון קליפורניה. התביעה, שהוגשה באוגוסט 2020 על ידי חברת אפיק גיימס נגד חברת אפל נוגעת להתנהלות אפל ב-App Store, חנות האפליקציות שלה בפלטפורמות iOS.
על פי מדיניות אפל, רכישות בתוך האפליקציה בפלטפורמת iOS אפשריות רק דרך ה-App Store, ועבור רכישות אלה אפל גובה עמלה של 30%. מייסד אפיק גיימס, טים סוויני, ערער בעבר על 30 אחוזי העמלה שגובה אפל על כל רכישה שמתבצעת בחנות שלה. בעקבות סכסוך הנוגע למשחק המצליח פורטנייט שאותו פיתחה, אפיק ניסתה לקרוא תיגר על מדיניות אפל ותנאי השימוש בחנות האפליקציות שלה.
ב-13 באוגוסט 2020 הטמיעה אפיק גיימס שינויים במשחק פורטנייט בפלטפורמות iOS בכוונה לעקוף את מערכת התשלומים של חנות היישומים של אפל, והציעה לצרכנים אפשרויות תשלום אחרות ואף עודדה אותם לבחור בהן באמצעות מתן הנחות. אפל בתגובה הסירה את המשחק מחנות האפליקציות, מה שהוביל את אפיק להגשת התביעה.
אפל הגישה תביעה נגדית וטענה כי המהלך של אפיק מהווה הפרה של תנאי החוזה שהיה מתוכנן מראש.
המשפט החל ב-3 במאי 2021.
אפיק גיימס הגישה באותו יום תביעה נוספת נגד חברת גוגל, הקוראת תיגר על התנהלותה הדומה של גוגל בחנות האפליקציות Google Play עבור פלטפורמת אנדרואיד, וזאת לאחר שגם גוגל הסירה את פורטנייט מחנות האפליקציות שלה מסיבות הדומות לאלו של אפל. עם זאת, גוגל הדגישה כי המצב המשפטי בעניינה אינו זהה לזה של אפל.
רקע

כבר בשנת 2015, מייסד ומנכ"ל אפיק גיימס, טים סוויני, הטיל ספק בצורך של חנויות דיגיטליות כמו סטים, App Store ו-Google Play לדרוש 30% עמלה על כל רכישה שמתבצעת. הוא טען כי כאשר מתחשבים בשיעורי הפצת התוכן הנוכחיים וגורמים אחרים הנדרשים לתחזוקה שוטפת, 8% עמלה אמורים להיות מספקים על מנת להפעיל חנויות דיגיטליות באופן רווחי. 30% עמלה אכן היו מקובלים בתעשיית המשחקים במחשבים אישיים, קונסולות, ומכשירים ניידים, ובהתייחס לכך, בשנת 2019 הצהיר סוויני כי העמלה הגבוהה הגיונית בקונסולות, מכיוון שבהן "יש השקעה עצומה בחומרה, הנמכרת לעיתים מתחת לעלות, ובקמפיינים שיווקיים בשותפות רחבה עם מפרסמים". על פי אפיק גיימס, אחד מהנימוקים ליצירת חנות המשחקים הדיגיטלית שלה, שהוקמה בדצמבר 2018, היה כדי לספק למפתחי משחקים פלטפורמת שיווק ומכירה שגובה עמלה נמוכה (12%).
כאשר פורטנייט התרחבה ממשחק בפלטפורמת המחשבים האישיים בלבד לפלטפורמות נוספות, אפיק גיימס ביקשה להציע בחינם את המשחק למכשירים ניידים. בתחילה אפיק שחררה את המשחק ללקוחות אנדרואיד, אך כדי להימנע מהעמלה שגובה גוגל על עסקאות בתוך האפליקציה, אפיק הציעה את המשחק באמצעות הורדה חיצונית באתר הרשמי של המשחק, ולא דרך גוגל פליי. הדבר הביא לפרצות אבטחה ולשיבוטים רבים שהתחזו לאפליקציית פורטנייט. באפריל 2020, אפיק נכנעה והעמידה את המשחק להורדה חינמית בגוגל פליי. מכיוון שאפל אינה מאפשרת התקנת אפליקציות חיצוניות בפלטפורמות iOS, אפיק מלכתחילה הציבה את פורטנייט ב-App Store כבר בשנת 2018.
באמצע שנת 2020 חזר סוויני על עמדתו בנוגע לעמלה שגובות אפל וגוגל, וזאת לנוכח שימוע גדול בקונגרס בארצות הברית, החוקר את ההגבלים העסקיים ורמיסת התחרות על ידי חברות הביג הטק, ובמהלך חקירות דומות שהתנהלו נגד אפל באיחוד האירופי. בראיון ל-CNBC אמר סוויני כי "אפל נעלה את המערכת שלה ויצרה מונופול מוחלט על הפצת תוכנה". על גוגל אמר: "גוגל למעשה חונקת בכוונה חנויות מתחרות בכך שהיא מעמידה מכשולים וחסמים בממשק המשתמש". סוויני הצהיר עוד כי "אם כל מפתח היה יכול לקבל את התשלומים שלו ולהימנע מעמלה בשיעור של 30% על ידי אפל וגוגל, היינו יכולים להעביר את החיסכון לכלל הצרכנים, והשחקנים שלנו היו מקבלים מחירים טובים יותר על הפריטים שאנו מציעים, וכך הייתה נוצרת תחרות כלכלית".
אפל טענה כי עמלת ה-30% משקפת את הערך העצום של App Store, ומעבר לערך הגלוי שהיא מציעה למפתחים, העמלה מכסה את "הטכנולוגיה של אפל, הכלים, התוכנות לפיתוח ובדיקות אפליקציות, מאמצי שיווק, שירות לקוחות ברמה גבוהה והפצת אפליקציות של מפתחים ואת התוכן הדיגיטלי שלהם." אפל טענה עוד כי היא דורשת מאפליקציות להשתמש ב-App Store כדי "להבטיח שאפליקציות בפלטפורמת iOS עומדות בסטנדרטים הגבוהים של אפל לפרטיות, אבטחה, תוכן ואיכות", וכן להימנע מחשיפת משתמשי iOS לסיכונים מחנויות חלופיות.
הסוגיה המשפטית שעל הפרק היא האם השליטה של אפל בחנות האפליקציות של iOS היא מונופול או לא. לטענת אפיק, אפל היא מונופול למכשירי iOS, ולכן התנהגותה בהגבלת מערכות תשלום וחנויות דיגיטליות חלופיות היא נוגדת תחרות. מנגד, אפל טוענת כי לשוק בו אפיק משתתפת ישנן פלטפורמות מרובות, לא רק iOS, ומנקודת מבט זו, אפל איננה מונופול.
תחילת הליכים משפטיים > תביעה נגדית

ב-8 בספטמבר 2020 הגישה אפל תביעה נגד אפיק גיימס בגין הפרת חוזה.
אפל האשימה את אפיק בהתנהגות זדונית שמטרתה להונות, ותבעה פיצויים כספיים בגין הנזקים שנגרמו למוניטין שלה כתוצאה מפעילותם של שחקני פורטנייט מתוסכלים, וכתוצאה מקמפיין יחסי ציבור שליליים נגד אפל, שכלל גם סרטון שפרסמה אפיק שמהווה פרודיה על הפרסומת "1984" המיתולוגית של אפל. בנוסף לכך, אפל דרשה גם את השבת ההפסדים שנגרמו לה מ-13 באוגוסט 2020: היום בו הוטמעו השינויים שאפשרו לעקוף את מערכת התשלומים שלה. אפל לא נקבה בסכום הפיצוי אותו היא דורשת.
בנובמבר 2020 בית המשפט דחה את בקשתה של אפל לפיצויים כספיים.
תחילת הליכים משפטיים > שימוע מקדים

במהלך השימוע המקדים שהתקיים ב-28 בספטמבר 2020 בחנה השופטת גונזלס-רו'גרס את האפשרות לקיים את המשפט עם חבר מושבעים. רוג'רס טענה כי לדעתה חשוב להבין מה אנשים חושבים, הן כצרכנים והן כמפתחי אפליקציות. אפל ואפיק גיימס טענו יחד שהתיק צריך להמשיך להתנהל תחת הכרעתו של שופט/ת ולא חבר מושבעים. השופטת נעתרה לבקשת שני הצדדים, וקבעה כי המשפט יחל במאי 2021.
השופטת גונזלס-רו'גרס סירבה לבקשתה של אפיק לצו זמני אשר יאלץ את אפל להחזיר את פורטנייט לחנות במצבה הנוכחי (עם מערכת התשלומים של אפיק ולא של אפל). עם זאת, את צו המניעה הזמני שנתנה בעבר, שאסר על אפל לחסום את חשבונות המפתח וגישת אפיק לכלי הפיתוח – היא הפכה לקבוע, וזאת על מנת שאפיק תוכל להמשיך לעבוד על המנוע הגרפי שלה.
בכתב ההחלטה קבעה השופטת כי היבט מרכזי בבחינת התיק יהיה טענתה של אפיק שחנות האפליקציות של אפל היא ייחודית. היא התייחסה לטיעונים בעניין ההתנהגות המונופוליסטית של אפל ותהתה מדוע טיעון זה מוגבל לחנות האפליקציות של אפל ולא לחנויות דיגיטליות אחרות של חברות כמו נינטנדו, מיקרוסופוט וסוני. עוד כתבה גונזלס-רו'גרס: "בטרם החלטה סופית צריך להבין היטב את ההשפעות על מודל 'הגן הסגור', בהתחשב בהשלכות המשמעותיות עבור סוני, נינטנדו, מיקרוסופט ופלטפורמות המשחקים שלהן".
תחילת הליכים משפטיים > דיון מקדמי

בדצמבר 2020 הצהירה פייסבוק על תמיכה מלאה באפיק גיימס בתביעתה נגד אפל. פייסבוק הייתה בסכסוך עם אפל עקב מדיניות אפל בחנות האפליקציות ובענייני פרטיות. היא הצהירה שבכוונתה לשתף את אפיק בחומרים שאספה בעצמה נגד אפל.
גם אפל בקשה לאסוף חומרים, וזימנה מ-Valve רשומות ונתוני מכירות של מאות משחקים שנמכרו בחנות הדיגיטלית שלה: סטים. טענתה של אפל הייתה ש-Steam היא מתחרה ישירה של אפיק גיימס בתחום המשחקים במחשב האישי. Valve סרבה לבקשות אלה בטענה שבקשותיה של אפל נרחבות למדי ושהן אינן קשורות כלל למחלוקת עם אפיק. לדברי Valve, המשחק פורטנייט כלל לא נמכר בחנות שלה, והיא אינה מתחרה כלל בתחום הטלפונים הניידים, שזהו התחום שסביבו מתנהלת המחלוקת. לטענתה, אפל משתמשת בה כקיצור דרך להשגת כמות עצומה של נתוני צד שלישי. Valve בקשה מבית המשפט לבטל את הזימון שהגישה אפל בטענה כי: "איכשהו, במחלוקת על אפליקציות בשוק הניידים, יצרנית בשוק המחשב האישי שכלל לא משתתפת בשוק הניידים מוצגת כ'דמות מפתח'. היא לא. המידע החסוי והרגיש שאפל מבקשת באופן נרחב אינו מעיד על גודל השוק הרלוונטי או פרמטרים אחרים בו".
בית המשפט פסק לטובת אפל וחייב את Valve למסור נתונים בטענה ש-Valve אינה הגורם היחיד ממנו אפל מבקשת מידע, ולכן הבקשות של אפל אינן בלתי הגיוניות.
השפעות ותגובות לתביעה

פייסבוק וספוטיפיי תמכו באפיק גיימס באופן פומבי, וציינו מחלוקות עבר בנוגע למדיניות אפל בחנות האפליקציות. לעומת זאת, אמזון הוזכרה כמי שאפל היטיבה את תנאי השימוש שלה בחנות האפליקציות.
לאחר הסרתו של המשחק פורטנייט מחנות האפליקציות של אפל, לא ניתן היה להוריד אותו מחדש. מכירות פומביות של אייפונים שעליהם מותקן המשחק החלו באתר איביי, והמחיר ההתחלתי עמד על יותר מ-10,000 דולרים אמריקאים.
בספטמבר 2020 הוקמה "הקואליצייה להוגנות באפליקציות" על ידי אפיק גיימס ועוד 13 חברות אחרות כמו ספוטיפיי, פרוטון מייל, ותאגיד Match Group, שבבעלותו טינדר ו-OkCupid, ועוד.
ב-8 באוקטובר 2020 הכריזה מיקרוסופט על 10 עקרונות להגינות בהפעלת חנות האפליקציות שלה בפלטפורמת חלונות 10. על פי עקרונות אלה, מתחייבת מיקרוסופט לשקיפות בהנחיותיה לשימוש בחנות, לאי חסימה של אפליקציות מתחרות ולהימנעות מהסרת אפליקציות בשל המודל העסקי שלהן או האופן בו תשלומים מועברים בהן.
בדצמבר 2020 הודיעה אפל כי היא תוזיל את העמלה בחנות האפליקציות שלה מ-30% ל-15%, עבור מפתחי אפליקציות שהכנסתם היא עד מיליון דולר, ובתנאי שהוגשה בקשה לכך.
אפיק גיימס נגד גוגל

עם הגשת כתב התביעה נגד אפל, אפיק גיימס הגישה תביעה נפרדת באותו העניין גם נגד גוגל. גוגל הכריזה שהיא מנהלת משא ומתן עם אפיק גיימס בנפרד מאפל בהקשר לתיק זה.
על פי גוגל, עניינה שונה מהעניין שאיתו מתמודדת אפל, כיוון שמערכת ההפעלה אנדרואיד אינה מוגבלת כמו iOS. לעומת אפל, גוגל מאפשרת ליצרני טלפונים חכמים להפעיל חנות אפליקציות משלהן, בהתאם לשיקול דעתן. למרות זאת, נחשף כי גוגל שילמה ליצרניות טלפונים חכמים והציעה להן תמריצים כלכליים בכדי שלא תשלבנה במכשיריהן חנויות אפליקציות המתחרות בגוגל פליי.
החברה לפיתוח אזור לוד-רמלה

| --- | --- |

שכונת הסחנה בלוד, מספר שנים לפני שהחברה פינתה והרסה אותה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית, ציבורית
 מייסדים:  מינהל מקרקעי ישראל, שיכון ופיתוח, סולל בונה, כלל - חברה להשקעות
 תקופת הפעילות:  1964–2009 (כ־45 שנים)
 ענפי תעשייה:  בינוי, מקרקעין ושיכון
 מנכ"ל:  יעקב אטרקצ'י
 
שיכונים שבנתה החברה בלוד בשנות ה-60
החברה לפיתוח אזור לוד-רמלה בע"מ, הייתה חברה ממשלתית, שהוקמה בשנת 1964 במטרה לעסוק בשיקום ופיתוח אזור לוד ורמלה. החברה התמחתה בתכנון ובניה של שכונות מגורים לרבות מבני ציבור, מרכזים מסחריים תשתיות ופיתוח.
היסטוריה

ההחלטה על הקמת החברה התקבלה על ידי ועדת השרים לענייני כלכלה, בראשות שר האוצר פנחס ספיר בנובמבר 1963. כמנהל החברה הראשון מונה יוסף גור-אריה. החברה החלה לפעול בתחילת 1964 בשם "החברה לפיתוח לוד" עם הון של 5 מיליון ל"י, כשותפות בין המגזר הציבורי והפרטי, בעלי המניות בחברה היו: מינהל מקרקעי ישראל, והחברות שיכון ופיתוח (זרוע ביצועית של משרד השיכון), סולל בונה, כלל - חברה להשקעות (חברה להשקעות של יהדות אמריקה הדרומית). בתחילת דרכה הוצבו לחברה שלוש מטרות, חיסול משכנות העוני בעיר, הקמת שכנות מגורים חדשות ופיתוח התעשייה והמלאכה בעיר.
הפרויקט הראשון שבו עסקה היה פינוי שכונת "סחנה", אזור העיר העתיקה של לוד. בשכונה גרו כ-200 משפחות ערביות שנשארו בעיר לאחר מלחמת השחרור, בבתים רעועים ללא תשתיות[דרוש מקור]. עד שנת 1966 סיימה את פינוי והריסת השכונה והחלה בהקמת שכונת מגורים מודרנית במקומה, שיועדה לעובדי חברת אל על והתעשייה האווירית. תושבי השכונה הערבים פונו לאזור שכונת הרכבת בלוד. במקביל החלה בהקמת אזור התעשייה הצפוני של לוד. בהמשך החלה החברה בהקמת 1,600 יחידות דיור במבנים בני 4 עד 8 קומת, סלילת כבישים ורחובות, בהקמת כיכר קומנדו ובית עיריית לוד. החברה הייתה אמורה גם לטפל בשיקום שכונת הרכבת, אך הדבר לא בוצעה. בדו"ח ביקורת על החברה שהוגש לוועדה לענייני ביקורת המדינה ביולי 1988 נכתב:
מכלל משימותיה המקוריות טיפלה החברה רק בפינוי ושיקום,­ וגם זאת באופו חלקי של אזור אחד, אזור העיר העתיקה. באזור השני, שכונת הרכבת,­ החברה לא טיפלה. יש לראות בחומרה את העובדה שמשרד הבינוי והשיכון לא פעל באמצעות החברה לחסל את אחד מהמפגעים החברתיים שבמדינה, שבו תנאי הדיור הם מן הבעייתיים והנחשלים ביותר. מטרה נוספת שהוצגה לחברה בעת יסודה הקמת מרכז עירוני במזרח העיר לא הושגה.
בשנת 1976 החליט משרד השיכון להרחיב את תחום האחריות החברה לכל נפת רמלה, ושם החברה שונה ל"חברה לפיתוח אזור לוד-רמלה". מבנה הבעלות בחברה גם שונה ו-95% ממניותיה הוחזקו בידי הממשלה ו-5% בידי עיריית לוד. כדי לספק לה בסיס כלכלי גם הועברו לחזקתה קרקעות בערים לוד, רמלה ויישובים נוספים. עם זאת גם קיבלה תקציבים ממשרד השיכון ליישום פרויקטים שונים שהוטלו עליה. ב-1977 קיבלה החברה אחריות על שיקום מעברת באר יעקב (שנקראה גם "מעברת חוטר"), המעברה האחרונה שנותרה במדינת ישראל. ברמלה החברה הייתה אחראית בין השאר על פינוי ושיקום העיר העתיקה והמסגד הלבן. והקמת מרכז הטניס והספורט של רמלה.
בשנת 1977 קיבלה החברה את האחריות ליישום פרויקט שיקום שכונות בלוד ורמלה. באופן אירוני הצורך בשיקום עלה בעיקר בשכונות שהחברה עצמה הקימה בעשור וחצי שקדם לפרויקט. החברה נכשלה במשיכת דיירים ממעמד סוציו-אקונומי בינוני כפי שתכננה (דוגמת עובדי התעשייה האווירית). השכונות שהקימה הפכו במהירות לשכונות מצוקה, שאוכלסו בעיקר על ידי תושבים קשי יום. דירות רבות נותרו ריקות, דבר שפגע עוד יותר באטרקטיביות שלהם.
היסטוריה > בשנות ה-80

בשנות ה-80 של המאה ה-20 הפסיקה החברה לעסוק ישירות בבניית דיור ציבורי, לאחר שהבנייה הממשלתית רוכזה בידי חברת "שיכון ופיתוח לישראל", ובידי חברות משכנות של גופים וקבלנים פרטיים. החברה קיבלה אחריות לניהול פרויקטים להקמת שכונות "בנה ביתך" ברמלה, לוד, באר יעקב ובבית דגן. בשנת 1986 קיבלה החברה על עצמה גם להקים שכונות "בנה ביתך" בראש העין ובראשון לציון, שמצויות מחוץ לנפת רמלה, ויזמה הקמת שכונה בגן יבנה על קרקע פרטית. החברה הפכה בפועל לחברה יזמית, ונטשה את המטרה שלשמה הוקמה כחברה ממשלתית, לפתור בעיות של מצוקות דיור של אוכלוסייה חלשה, באזור לוד ורמלה, והחלה לעסוק בקבלנות לשם הפקת רווחים. בחברה החל גם נוהג של מינויים פוליטיים. כך לדוגמה מינה שר השיכון דוד לוי בשנת 1985, את אבנר סרוסי, מקורב פעיל הליכוד למנכ"ל החברה, אף על פי שהיה רק בן 32 וללא ניסיון ניהולי. אך לאחר מכן הסתכסתך עימו, והוא לא קיבל את התפקיד.
פרויקט של החברה באותן השנים שזכה להצלחה, היה הקמת מתחם קש"ב (קריית שירותים בל"ל) של בנק לאומי, באזור התעשייה הצפוני של לוד. הפרויקט החל בשנת 1980 כאשר החברה החליטה להקצאת שטח של 100 דונם להקמת מרכז שירותי מחשב לענף הפיננסים. הרעיון מאחרי הפרויקט היה, למשוך מוסד פיננסי שיקים במקום מרכז שירותים לעובדים שאינם באים במגע עם הקהל, בבניין משרדים ייעודי בעלות זולה יחסית למרכז תל אביב. יתרון נוסף של האזור היה נגישות לכבישים ראשיים (כביש 1 וכביש 40). בנק לאומי נענה להצעה והקמת הפרויקט החלה בשנת 1983. חברת אפריקה ישראל להשקעות זכתה במכרז להקמת המתחם, בו 30,000 מטר רבוע, ובו נבנה לראשונה בישראל מרכז נתונים ייעודי וחדרי מחשבים תת-קרקעיים. על פי התכנון הייתה אמורה לקום גם שכונת מגורים בסמוך, עבור עובדי הבנק. הקמת המתחם הושלמה בשנת 1990, אך אכלוסו התעכב עקב סירובם של עובדי הבנק לעובר ללוד. במשך השנים בנה בנק לאומי מבנים נוספים במתחם, וגם בנק מזרחי טפחות העביר את מכרז המחשבים שלו למבנה חדש שבנה מדרום למתחם קש"ב של לאומי. ב-2017 אף הודיע על העברת הנהלת הבנק למתחם.
בנוסף בשנות ה-80, עסקה החברה עדיין בפינוי פולשים והריסה של בתים ערבים שנותרו בעיר.