stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכל אודות חוה

| --- | --- |

 מבוסס על:  חוכמת איב 
 בימוי:  ג'וזף ל. מנקייביץ' 
 הופק בידי:  דריל זאנוק 
 תסריט:  ג'וזף ל. מנקייביץ'
 עריכה:  ברברה מקליין 
 שחקנים ראשיים:  בטי דייוויס   אן בקסטר   ג'ורג' סנדרס   סלסט הולם
 מוזיקה:  אלפרד ניומן 
 צילום:  מילטון ר. קרסנר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 באוקטובר 1950
 משך הקרנה:  138 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, קונטיקט 
 הכנסות באתר מוג'ו:   allabouteve
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר  פרס אוסקר לעיצוב תלבושות הטוב ביותר, שחור-לבן (אדית הד, Charles LeMaire)  פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר (Thomas T. Moulton)  פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (ג'וזף ל. מנקייביץ')  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (ג'ורג' סנדרס)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (ג'וזף ל. מנקייביץ')  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הכל אודות חוה (באנגלית: All About Eve) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 1950, שנכתב ובוים על ידי ג'וזף ל. מנקייביץ' ומבוסס על הסיפור הקצר "חוכמת איב" מאת מרי מור.
בסרט מככבת בטי דייוויס כמרגו צ'נינג, כוכבת ברודוויי מזדקנת. אן בקסטר משחקת בתפקיד איב הרינגטון, מעריצה צעירה המסייעת ברצון ומכניסה את עצמה לחייה של צ'נינג, בסופו של דבר מאיימת על הקריירה של מרגו ועל יחסיה עם האנשים הקרובים לה. שחקנים נוספים בסרט הם ג'ורג' סנדרס, סלסט הולם, יו מארלוו, גארי מריל ותלמה ריטר. בנוסף מופיעה בו השחקנית מרילין מונרו, באחד מתפקידיה המוקדמים.
"הכל אודות חוה" זכה לתשבחות מבקרי הקולנוע בעת יציאתו לאקרנים, והיה מועמד ל-14 פרסי אוסקר (שיא המועמדויות לסרט). הוא זכה בשישה, כולל הפרס לסרט הטוב ביותר.
עלילה

מרגו צ'נינג (בטי דייוויס) היא אחת הכוכבות הגדולות בברודוויי, אך למרות ההצלחה האדירה שלה, היא מתחילה להראות סימני זיקנה. לאחר הופעה בלילה אחד, מגיעה לחדר ההלבשה שלה אישה צעירה בשם איב הרינגטון (אן בקסטר). איב טוענת כי היא המעריצה הגדולה ביותר שלה, ושחקנית שאפתנית ממילווקי. היא מספרת לקבוצה של אנשים בחדר ההלבשה של מרגו כי עקבה אחרי מרגו מניו יורק לאחר שראתה אותה מופיעה בסן פרנסיסקו. בהדרגה הסרט חושף כי איב היא ערמומית ותחבולנית. היא מתכננת לקחת ממרגו כל מה שיש לה: את אהובה (גארי מריל), חבריה (סלסט הולם ויו מרלוו) ואת קריירת הבמה שלה ופרסומה.
איב מתחילה לתכנן איך להחליף את מרגו, היא זוממת איך להיות השחקנית המחליפה ומנצלת את ההזדמנות כאשר מרגו אינה יכולה להופיע, כך היא תוכל להיכנס לנעליה ולהופיע מול קהל גדול. כאשר הניסיונות הללו נכשלים והיא לא יכולה לקדם את הקריירה שלה, היא סוחטת אנשים בדרכה על מנת לקבל את התפקיד הבא שהובטח למרגו. היא אינה מודעת לכך שמרגו עצמה לא רוצה לשחק בתפקידים שכעת נחשבים צעירים מדי בשבילה והחליטה לא לקבל את התפקיד. איב מתכננת לטפס גבוה יותר כאשר היא משתמשת במבקר התיאטרון אדיסון דה-ויט (ג'ורג' סנדרס). רגע לפני הופעתה הגדולה היא מתעמתת עם דה-ויט ומספרת לו על תוכניתה הבאה - להתחתן עם המחזאי לויד ריצ'רדס (יו מארלוו) לאחר שיתגרש מאשתו קארן (סלסט הולם). לדה-ויט יש תוכניות משלו, הוא מתעמת עם איב ומגלה את סיפורה המזויף, איך היא הגיעה לניו יורק מסן פרנסיסקו. למעשה איב הוכרחה לעזוב עבודה במילווקי כאשר אשתו של הבוס גילתה כי יש קשר לא נאות בין השניים. דה-ויט, על אף שהשמיץ את איב, גם נמשך אליה וממשיך לנסות לקדם את הקריירה שלה.
איב, כעת שחקנית ברודוויי, קיבלה פרס על תפקידה בהצגה המדוברת. לאחר מכן, היא פוגשת אישה צעירה, מבולבלת לכאורה, שהתגנבה לדירתה וטוענת כי היא מעריצה אותה - והסיפור חוזר לנקודת ההתחלה.
שחקנים

בטי דייוויס - מרגו צ'נינג
אן בקסטר - איב הרינגטון
ג'ורג' סנדרס - אדיסון דה-ויט
סלסט הולם - קארן ריצ'רדס
גארי מריל - ביל סימפסון
יו מארלוו - לויד ריצ'רדס
גרגורי ראטוף - מקס פביאן
ברברה בייטס (אנ') - פיבי
מרילין מונרו - מיס קאסוול
תלמה ריטר - בירדי
בטי דייוויס ב"הכל אודות חוה"
אלכסנדר פטרוב (שחקן קולנוע)

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1989 (בן 36) פרסלאבל-זאלסקי, מחוז ירוסלבל, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות
 שם לידה:  Александр Андреевич Петров 
 סוגה מועדפת:  דרמה ופנטזיה
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 עיסוק:  תיאטרון
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון 
 פרסים והוקרה:  טקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-17  טקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-18 
 http://www.sashapetrov.ru/
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר אנדרייביץ' פטרוב (ברוסית: Алекса́ндр Андре́евич Петро́в; נולד ב-25 בינואר 1989) הוא שחקן טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע רוסי.
ביוגרפיה

אלכסנדר א. פטרוב נולד ב-25 בינואר 1989 בעיר פרסלאבל-זאלסקי (רו') שבמחוז ירוסלבל.
למד כלכלה באוניברסיטה. במהלך לימודיו היה חלק מהצוות האוניברסיטאי של КВН, היה חבר במועצת התלמידים ושיחק באולפן התיאטרון "אנטרפרייז" תחת הדרכתו של איוואננקו. בפסטיבל התיאטרון בעיר פוחוויסטנבו (סמרה) בכיתת האמן של ליאוניד חפץ ואז החליט לעזוב את הפקולטה לכלכלה (בשנה שנייה) ונרשם ללימודים באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון והשלים לימודיו שם ב-2012.
תחביביו הם צילום וכדורגל.
קריירה

אלכסנדר עשה את הופעת הבכורה ב-2010 (בסדרת הטלוויזיה "קולות"). בשנת 2012 שיחק תפקיד מרכזי בסדרה "בעוד השרך פורח" (Пока цветёт папоротник)" וכן מככב בסדרת הטלוויזיה השוטר מרובליובקה.
בשנים 2012–2013 שירת בתיאטרון במוסקבה "Et Cetera".
בינואר 2013, התקבל ללהקת התיאטרון ירמולובה תחת הדרכתו של השחקן אולג מנשיקוב, שאיתו הוא משתף פעולה משנת 2017 בסדרת סרטי פנטזיה מיסטיים שבהן הוא מגלם את ניקולאי גוגול.
ב-2018 ביקש לנסות את כוחו בבימוי סרט הקולנוע "נקודת הניתוק" (Точка отрыва), אודות חבורת סקייטבורדיסטים, אך בהמשך החליט שלא להוסיף לעצמו לחץ ודחה את הרעיון להתייצב מאחורי המצלמה כבמאי אלא להתמקד בעולם המשחק.
ב-2018 שודרה בערוץ הראשון ברוסיה סדרת הטלוויזיה "ספרטה" בה גילם את התפקיד הראשי בצילומים שנערכו בשנת 2015. על גילום הדמות הראשית גם זכה בפרס נשר הזהב בקטגוריית שחקן הטלוויזיה הטוב ביותר לשנת 2018. באותה שנה גילם גם את התפקיד הראשי בסדרה "התקשרו לדיקפריו!".
ב-2018 גילם לצדו של ולדימיר משקוב דמות של מרגל מיומן, בסרט הפעולה גיבור, שהוגדר בתור הגרסה הרוסית לסרטי ג'יימס בורן.
ב-2019 יצא לאקרנים הסרט T-34 בו הוא מגלם את הדמות הראשית ושהפך לסרט הרווחי בתולדות הקולנוע הרוסי. הוא שב לגלם את דמות השוטר מרובליובקה גם בסרט קולנוע וגילם את דמות הכדורגלן אדוארד סטרלצוב, בסרט קולנוע עלילתי שיציאתו לאקרנים מתוכננת לשנת 2020.
בינואר 2020 זכה בפרס נשר הזהב הרוסי בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, על תפקידו בסרט "טקסט".
בשנת 2023 שיחק בקומדיה השחורה של רומן פולנסקי "מלון פאלאס" בתור אנטון.
פילמוגרפיה נבחרת

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | אל תשקר לי |  |  |
| 2012 | קולות |  | סדרת טלוויזיה |
| 2012 | אוגוסט. השמיני |  |  |
| 2012–2018 | בעוד השרך פורח |  | סדרת טלוויזיה |
| 2013 | חופשות הקיץ |  |  |
| 2013 | מרינה רושצ'ה |  | סדרת טלוויזיה |
| 2013 | נשימה שנייה |  |  |
| 2013 | נטייה לשחרר |  |  |
| 2013 | עצי אשוח 3 |  |  |
| 2013 | אהבה בעיר הגדולה 3 |  |  |
| 2014 | פורט רוס: בחיפוש הרפתקה |  |  |
| ‏2015 | השיטה | ז'ניה | סדרת טלוויזיה |
| ‏2015 | הבלתי נתפסים: הגיבור האחרון |  |  |
| 2016–2018 | השוטר מרובליובקה | גרישה איזמאילוב | סדרת טלוויזיה |
| 2017 | איך שנמאס לי מכולכם! |  | סדרת טלוויזיה |
| 2017 | מאטה הארי |  | סדרת טלוויזיה |
| 2017 | משיכה |  |  |
| 2017 | גוגול: ההתחלה | ניקולאי גוגול |  |
| 2017 | השותף |  | גילם את הדמות הראשית בלכידת תנועה |
| 2018 | על הקרח |  |  |
| 2018 | גוגול: ויי | ניקולאי גוגול |  |
| 2018 | ספרטה |  | סדרת טלוויזיה |
| 2018 | ‏T-34 |  |  |
| 2018 | ליקוי מאורות |  |  |
| 2018 | גוגול: נקמה נוראית | ניקולאי גוגול |  |
| 2018 | השוטר מרובליובקה: כאוס השנה החדשה | גרישה איזמאילוב |  |
| 2019 | אנה |  |  |
| 2019 | גיבור |  |  |
| 2019 | טקסט |  |  |
| ‏2020 | על הקרח 2 |  |  |
| ‏2020 | סטרלצוב | אדוארד סטרלצוב |  |
| ‏2020 | חורף |  |  |
| ‏2020 | השיטה 2 | ז'ניה | סדרת טלוויזיה |
| ‏2021 | איש האל | קוסטס |  |
| 2023 | Nadvoye | אלכסנדר | סדרת טלוויזיה; 9 פרקים |
| 2023 | מירה | יגור |  |
| 2023 | נקודת פריצה |  |  |
| 2023 | מלון פאלאס | אנטון |  |
| 2024 | על הקרח 3 |  |  |
| 2024 | מאה שנה קדימה | וסאלצ'וק או |  |
| 2024 | דצמבר | סרגיי יסנין |  |
| 2024 | המגן האחרון של ארץ בלובודיה |  |  |
| 2025 | בוראטינו | בזיליו החתול |  |
הערות שוליים

↑  Кирилл
↑  Кондратьева Т. Александр Петров: «Я тоже верю в колдунов!» // Комсомольская правда. — 7 октября 2012 года
↑  Кравчук О. Юность Петрова, Vogue, 4 ноября 2012 года
↑  Наш «Борн»: Петров, Ходченкова и Машков сыграли в экшене «Герой»
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432493105171  GND: 116297916X  ISNI: 0000 0004 8002 6373  LCCN: no2016161323  MusicBrainz: b6839861-e49d-443e-a514-e551ddd441d8  SUDOC: 241999405  VIAF: 8917148209320100460003   WorldCat (עם VIAF): 8917148209320100460003
ויקיפדיה (שיר)

ויקיפדיה הוא פזמון שנכתב על ידי הזמר חנן בן ארי והזמרת קרן פלס, והולחן ובוצע על ידיו. הסינגל הגיע למקום השני במצעד העברי השנתי לשנת תשע"ז (2017) בגלגלצ בשיתוף אתר וואלה, למקום השלישי בתחנת כאן גימל וזכה בפרס אקו"ם לשיר השנה לשנת 2018.
רקע

השיר יצא כסינגל ב-28 במאי 2017 לאחר שבן ארי הוציא את אלבומו הראשון איזון וזכה להצלחה רבה. פרסומים בתקשורת הרבו להזכיר את הרקע ממנו הגיע, כזמר דתי שגדל בקרני שומרון.
תוכן השיר

מילות השיר הן מחאה כנגד סטריאוטיפים ודעות קדומות הקיימות בציבור הישראלי כלפי קבוצות באוכלוסייה וכלפי חנן בן ארי עצמו. בהמשך השיר יוצא הזמר גם כנגד הסתה וסגידה לרייטינג. את השיר מסיים בן ארי בתקוותו שעוד יבוא יום שבו לא יכלאוהו בשום כלוב, ובהכללה, שדעות קדומות יפסיקו להיות חלק מהדינמיקה החברתית הישראלית.
פרסום

השיר הגיע ליותר מ-15 מיליון צפיות באתר יוטיוב נכון לינואר 2025. הוא הגיע למקום השני במצעד השירים העברי של גלגלצ ווואלה! בשנת 2017-תשע"ז, ולמקום השלישי במצעד השנתי של כאן ג' באותה השנה.
השיר הופיע בפסקול הפרק הראשון של הסדרה בני מצווה של כאן חינוכית שיצא לאור בנובמבר 2023.
ביקורת

בן ארי ספג ביקורת בציבור הדתי על אמירתו בשיר "אני לא נציג של אלוהים". עוד ביקורת ספג השיר על חוסר אמירה חזקה באף נושא מתוך רצון שלא לפגוע בקבוצות שונות באוכלוסייה.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי דירג את השיר בשלושה כוכבים וכינה אותו "מלודרמה מפוקפקת" ו"טקסט פופוליסטי צולע".
חוקר המוזיקה דודי פטימר הגדיר את השיר "פאר היצירה באלבום", וכתב כי הוא שיר מבריק המתמצת את הישראליות.
הערות שוליים

↑  המצעד השנתי, באתר כאן גימל
↑  מיה אשרי, חנן יובל ואהוד בנאי יקבלו פרס אקו"ם על מפעל חיים, באתר הארץ, 25 באפריל 2018
↑  בן עופר,
 רוק בבית הכנסת: המתנחל לשעבר שהפך ליקיר המיינסטרים הישראלי, באתר xnet‏, 15 ביוני 2015
↑   אלון עידן, האם החיים שלנו תותים?, באתר הארץ, 17 במרץ 2016
↑  יהודה לוינגר, למה "החיים שלנו תותים" של חנן בן ארי לא הושמע בתחנות החרדיות?, באתר כיכר השבת, 11 באפריל 2016
↑  מילות השיר "ויקיפדיה", באתר שירונט
↑   חנן בן ארי - ויקיפדיה (קליפ רשמי) Hanan Ben Ari, סרטון בערוץ "Hanan Ben Ari Official חנן בן ארי הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 03:36)
↑  וואלה! תרבות‏, מנצ'י נצ' עד עומר אדם, מעדן בן זקן עד סטטיק ובן אל: הרגעים הגדולים של המצעד השנתי, באתר וואלה, 19 בספטמבר 2017
↑  המצעד השנתי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי
↑  בני מצווה פרק 1 באתר כאן חינוכית.
↑  חנן בן ארי הודף את הביקורת נגדו, באתר ערוץ 7, 1 ביוני 2017
↑  אוריין רייס, השיר ויקיפדיה של חנן בן ארי לא אומר את האמת האבסולוטית, באתר Hidabroot, ‏3 במאי 2017
↑  חנן בן ארי – ויקיפדיה, ביקורת באתר "חרסונסקי מיוסיק"
↑  דודי פטימר, ‏חנן בן ארי חצה את מכשול האלבום השני והפך למכונת להיטים, באתר מעריב אונליין, 27 במאי 2018
| חנן בן ארי |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • שירים | דיסקוגרפיה • שירים |  |
| אלבומי אולפן | איזון • לא לבד • יש כאן יותר מזה |  |
| אלבומי הופעה | Live 2022 • מופע הינדיקים |  |
| סינגלים | "ממך עד אליי" • "איזון" • "אמא אם הייתי" • "אדון הסליחות" • "החיים שלנו תותים" • "למה לנו לרדוף" • "לא לבד" • "תודה שאת" • "על משכבי" • "ויקיפדיה" • "מה אתה רוצה ממני" • "בשורות טובות" • "אלוף העולם" • "דור" • "שמש" • "אם תרצי" • "געגועים לבני אדם" • "שבורי לב" • "אמן על הילדים" • "חולם כמו יוסף" • "מקום" • "בסוף זה הלחן" • "חנניה" • "אלא בי" • "עטלף עיוור" • "מולדת" |  |
| שירים נוספים | "לילה טוב שון" • "חוץ מכדורגל" |  |
| ערכים קשורים | הרצל בן ארי • NMC • יוניסל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: ec5db58b-4bbd-42b0-81c2-bcc7834bb335  MusicBrainz work: c005b94f-463e-4652-8437-b8f502f960eb
ניו מור

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  21°37′00″N 89°08′30″E﻿ / ﻿21.616667°N 89.141667°E﻿ / 21.616667; 89.141667
 גובה מרבי:  2 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הודו הודו או בנגלדש בנגלדש
 אוכלוסייה:  0 (2021)
 מגלה:  לוויין אמריקאי
 תאריך גילוי:  1974
  (למפת בנגלדש מוגדלת) דאקה צ'יטגונג קהולנה נראינגנג' סילט טונגי ראג'שאהי בוגרה בורישל קומילה הודו הודו מיאנמר נפאל מפרץ בנגלניו מור(למפת בנגלדש רגילה) דאקה צ'יטגונג קהולנה נראינגנג' סילט טונגי ראג'שאהי בוגרה בורישל קומילה הודו הודו מיאנמר נפל מפרץ בנגלניו מור
 
ניו מור (באנגלית: New Moore, משמעות מקורבת: "מעגן חדש"; בבנגלדש נקרא South Talpatti) הוא שרטון במפרץ בנגל, שהתרומם מעל פני הים לאי קטנטן שהתקיים במשך מספר עשורים, עומד במרכזו של סכסוך גבולות בין הודו ובנגלדש. האי הופיע במרחק של כ-2 קילומטרים משפך נהר ההריאבנגה, דרומית לחצי האי טלפאטי לאחר ציקלון בולה בנובמבר 1970. על פי מספר דיווחים, האי נעלם בסביבות מרץ 2010.
אף על פי שהאי לא איפשר מגורים ולא היה בו יישובי קבע או תחנות קבועות, הן הודו והן בנגלדש טענו לריבונות עליו בגלל השערות על קיומם של נפט וגז טבעי באזור. סוגיית הריבונות על האיים הייתה חלק ממחלוקת כללית בנוגע לגבול הימי בין שתי המדינות. המחלוקת יושבה ב-7 ביולי 2014, כאשר בית הדין הקבוע לבוררות בהאג פסק בנושא. הפסיקה העניקה לבנגלדש כ-80% מהשטח הימי שהיה נתון במחלוקת, אך הותירה את האזור בו היה האי בידי הודו.
גאוגרפיה

האי היה במרחק של שני קילומטרים מפתחו של נהר הריאבנגה המהווה את הגבול בין הודו לבנגלדש. הופעתו התגלתה על ידי לוויין אמריקאי בשנת 1974. על פי הלוויין שטחו של האי היה 2,500 מטרים רבועים. מאוחר יותר, סקרי חישה מרחוק שונים הראו כי האי התרחב בהדרגה לשטח של כ-10,000 מ"ר. גובהו המרבי של האי לא עלה מעולם על שני מטרים מעל פני הים.
סכסוכים ומחלוקות

הן בנגלדש והן הודו תבעו ריבונות על האי, אף על פי שאף מדינה לא הקימה בו יישוב קבע בגלל חוסר היציבות הגאולוגית שלו. על פי דיווחים, הודו הניפה את דגל הודו על האי בשנת 1981 והקימה שם בסיס זמני של כוחות ביטחון הגבול. בבנגלדש נקרא האי Dokkhin Talpotti (דרום טלפאטי) בעוד שבהודו ניתן לו השם New Moore.
על פי קו רדקליף, שנחתם בשנת 1947 וקבע את גבולן הימי של המדינות הללו, מרכז הערוץ האמצעי של נהר הריאבנגה הוא הגבול בין המדינות. אלמלא נעלם, לקביעת הריבונות על האי הייתה עשויה להיות השפעה רבה על מיקום הגבול הימי בין המדינות.
אין הוכחות חד-משמעיות באיזה צד של האי זרם הערוץ האמצעי וייתכן שהוא השתנה עם הזמן. הודו טענה כי סקר מפורט של עומק המים מ-1981 הראה כי הערוץ זורם מצידו המזרחי של האי, ולפיכך היה האי אמור להיות בריבונות הודית. נתוני סקר דומים הודפסו על תרשים של האדמירליות הבריטית משנת 1990.
מנגד, ממשלת בנגלדש טענה, כי הנתונים הראו בבירור כי הערוץ הראשי זורם ממערב לאי ולפיכך האי שייך לבנגלדש.
ביולי 2014, בית המשפט הקבוע לבוררות קבע כי 19,467 קילומטרים רבועים מתוך הערוץ האמצעי, ששטחו הוא 25,000 קילומטרים רבועים יהיו שייכים לבנגלדש, אך השטח בו היה האי יהיה שייך להודו.
היעלמות

במרץ 2010 טען פרופסור סוגאטה, מבית הספר ללימודי אוקיינוגרפיה באוניברסיטת ג'דאפור בקולקטה שבהודו, כי האי נעלם עקב ההתחממות הגלובלית, אולם אין דיווחים נוספים התומכים בטענה זו. העלייה במפלס פני הים בעשורים שמאז הופעת האי אינה מספיקה כדי להסביר היעלמות אי בגובה של שני מטרים, אך ייתכן שלגלי וזרמי הים יש השפעה ניכרת על שטחו.
הערות שוליים

1 2  South Talpatti Island, Banglapedia, האנציקלופדיה הלאומית של בנגלדש
1 2 3 4 5 6  "Bay of Bengal island 'disappears'" (באנגלית בריטית). 2010-03-24. נבדק ב-2021-08-12.
1 2 3 4  "Global warming as peacemaker? Disputed island disappears under rising sea". Christian Science Monitor. 2010-03-24. ISSN 0882-7729. נבדק ב-2021-08-12.
1 2  Matt Wade, HERALD CORRESPONDENT, Rising sea level settles border dispute, The Sydney Morning Herald, ‏2010-03-24 (באנגלית)
1 2  Of Indo-Bangladesh distrust, web.archive.org, ‏2009-03-26
ללכת שבי אחריו

| --- | --- |

כרזת הסרט המקורי מארצות הברית
 בימוי:  פיטר ויר 
 הופק בידי:  פול ג'אנגר וייט, טוני תומאס 
 תסריט:  טום סקולמן 
 עריכה:  ויליאם אנדרסון 
 שחקנים ראשיים:  רובין ויליאמס רוברט שון לאונרד אית'ן הוק ג'וש צ'ארלס גייל האנסן אלכסנדרה פאוורס
 מוזיקה:  מוריס ז'אר 
 צילום:  ג'ון סיל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון 
 חברה מפיצה:  טאצ'סטון
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 ביוני 1989
 משך הקרנה:  123 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סיפור התבגרות, סרט דרמה, סרט נעורים 
 מקום התרחשות:  Welton Academy 
 תקופת התרחשות:  1959 
 תקציב:  16,400,000 דולר
 הכנסות:  כ־175,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   deadpoetssociety
 פרסים:  פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (טום סקולמן)  פרס סזאר לסרט הזר (פיטר ויר)  פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר (פול ג'אנגר וייט, טוני תומאס, פיטר ויר)  פרס באפט"א למוזיקה הטובה ביותר לסרט (מוריס ז'אר)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ללכת שבי אחריו (באנגלית: Dead Poets Society, בתרגום מילולי לעברית: "אגודת המשוררים המתים") הוא סרט קולנוע משנת 1989 שביים פיטר ויר. העלילה מתרחשת בשנת 1959 בבית ספר שמרני ואריסטוקרטי לבנים, ומספרת את סיפורו של מורה מחליף לאנגלית (רובין ויליאמס), המעודד את תלמידיו לשנות את תפיסת עולמם הקונפורמיסטית דרך לימודי הספרות והשירה.
הסיפור מתרחש בבית הספר הבדיוני "אקדמיית וולטון" בוורמונט, וצולם בבית ספר "סנט אנדראס" במידלטאון שבדלאוור. התסריט מבוסס על חייו של היוצר ב"אקדמיית מונטגומרי בל", בית ספר לבנים בנאשוויל שבטנסי. כמו כן, יצא לאור רומן מאת ננסי ה. קליינבאום המבוסס על תסריט הסרט.
צוות השחקנים

רובין ויליאמס – מר ג'ון קיטינג
רוברט שון לאונרד – ניל פרי
אית'ן הוק – טוד אנדרסון
ג'וש צ'ארלס – נוקס אוברסטריט
גייל האנסן – צ'ארלי דלטון
דילן קוסמן – ריצ'רד קמרון
אללון רוג'רו – סטיבן מיקס
ג'יימס ווטרסטון – ג'רארד פיטס
נורמן לויד – מר נולן
קורטווד סמית' – מר פרי
קרלה בלוור – גברת פרי
אלכסנדרה אורסוליאק

| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1983 (בת 42) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 מקום לימודים:  בית ספר התיאטרון האמנותי של מוסקבה 
 פרסים והוקרה:  פרס נשר הזהב (2022)  מסכת הזהב 
 http://www.teatrpushkin.ru/people/ursulyak-aleksandra-sergeevna
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדרה סרגייבנה אורסוליאק (ברוסית: Алекса́ндра Серге́евна Урсуля́к; נולדה ב-4 בפברואר 1983) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע רוסייה.
ביוגרפיה

אורסוליאק נולדה במוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות, במשפחתם של הבמאי סרגיי ולדימירוביץ' אורסוליאק (יליד 10 ביוני 1958) והשחקנית גלינה קיאזימובנה נדירלי (ילידת 10 במרץ 1956). לאלכסנדרה יש אחות למחצה (מנישואיו השניים של אביה) - דריה סרגייבנה אורסוליאק (ילידת 2 באפריל 1989).
בשנת 2003 סיימה את לימודיה במחלקת המשחק בבית הספר לאמנויות הבמה במוסקבה והתקבלה לקבוצת תיאטרון הדרמה במוסקבה על שם פושקין.
את הופעת הבכורה שלה בקולנוע בשנת 2003, ערכה כשכיכבה כבתו של מנהל תחנת הרכבת, לריסה בסדרת הטלוויזיה בבימויו של אנדריי קאבון "התחנה". בשנת 2016, יחד עם הרקדן דניס טאגינצב, היא זכתה בעונה העשירית של תוכנית הבידור הרוסית "רוקדים עם כוכבים" של ערוץ הטלוויזיה "רוסיה-1".
ביוגרפיה > חיים אישיים

בעלה ראשון היה השחקן אלכסנדר יבגנייביץ' גולובב (יליד 2 ביולי 1983, מוסקבה).
בת - אנה (ילידת 2006).
בת - אנסטסיה (ילידת 2008).
היא הייתה נשואה בנישואים לא רשמיים לכנר אנדריי ולנטינוביץ' רוזנדנט (יליד 1989, קלינינגרד). בגיל חמש עשרה הוא כיכב באחד התפקידים הראשיים בסרט הדרמה שביים ולדימיר משקוב "האב" (2004).
בן - רומן (יליד 16 באוגוסט 2017).
פילמוגרפיה

2003 - התחנה - לריסה, בת מנהל התחנה
2003 - תיאטרון הבלוז - ויקטוריה, ילדה מוורונז'
2005 - במלוא המהירות קדימה! - אולגה קוקארבה
2005 - חבל מחול - אולגה גורלובה
2006 - סיור - מרינה
2007 - תשעה ימים לאביב - יאנה
2007 - סשה, אהובי - נטליה איגורבנה
2007 - כבודו (פרק 11) - מאיה
2008 - יום D - אליה
2008 - כינוי "אלבני" 2 - אנה, בתה של מרי
2008 - הערב הכי טוב - מריה גריגורייבה
2010 - מוסקבה, אני אוהב אותך! ("המנוי אינו זמין") - נערת הכפר
2011 - פורצבה - פירה ליפשיץ
2011 - חתונת חרסינה - לריסה, שכנת מקסימוב
2012 - המרד השני של ספרטק - ולאדה קוטליארבסקאיה, אחותו של ספרטק
2012 - סלאם, מוסקבה! - יסמין
2012 - אתן את אשתי בידיים טובות - אירינה סרבריאקובה, מורה לפסנתר בבית הספר למוזיקה לילדים, פילגשת האדריכל יבגני דמיטרייביץ' ניקיטין.
2012 - מונוגמי - לריסה אודלטסובה, אשתו של ניקולאי
2013 - החקלאי - אנה שובאלובה, חוקרת
2013 - שרלוק הולמס - הלן, אמנית
2013 - יוצאת לחפש אותך 2 - קסניה, חברתו של מיכאיל
2013 - מלון נשיא - מריה לפינה
2013 - עניין של כבוד - נאדז'דה סרגייבנה אלכסנדרובה, חוקרת משרד התובע
2013 - דם רע - מילה
2013 - בובות בובות - אירינה, אחותה של קליאו
2013 - להתראות יקירתי! - אולגה טרפילובה, חוקרת
2014 - חיפוש ראיות - ילנה לאונידובנה קוטובה, מומחית לרפואה משפטית
2014 - נשים על סף - פאינה טרחובה.
2015 - איך להיות רוסי - יקטרינה דניסובנה דוברובולסקאיה, עורכת סניף מוסקבה של האמריקן פוסט
2015 - אורלובה ואלכסנדרוב - נונה, אחותה של השחקנית והזמרת הסובייטית ליובוב אורלובה
2016 - יקטרינה - דריה נ Saltykov ("Saltychikha"), בעל הקרקע
2016 - כישרון מוסתר - מרינה ליאונידובנה מייסקאיה.
2017 - מעבר לכוכבים - סבטלנה פאבלובנה לאונובה, אשתו של טייס החלל אלכסיי לאונוב
2017 - חיים אחרי החיים - סבטלנה שוורדינה
2017 - ילדה עם חרמש - אוקסנה, אשתו של יוג'ין
2018 - כישרון מוסתר 2 - מרינה ליאונידובנה מייסקאיה.
2018 - כישרון מוסתר 3 - מרינה ליאונידובנה מייסקאיה
2018 - מזג אוויר סגרירי - אנסטסיה (נסטיה) פלרובה
2018 - טובים מאיתנו - מרינה
2018 - הקפצן - שופטת
2018 - תופים בלילה - אנה בלייק
2018 - האישה הטובה - אליסה פיליפובה, עורכת דין.
2019 - אגייב - קירה קירילובה
2019 - הקוד - מרינה איבנובנה ויניק
הערות שוליים

↑  "Актёрский факультет. Выпускники 2001—2010 годов". Официальный сайт Школы-студии МХАТ // mhatschool.theatre.ru. אורכב מ-המקור ב-2019-03-22. נבדק ב-2019-12-07.
↑  Урсуляк Александра Сергеевна. Образование, награды, текущие спектакли, работы в театре прошлых лет, упоминания в СМИ. Официальный сайт Московского драматического театра имени А. С. Пушкина // teatrpushkin.ru
↑  «Танцы со звёздами» — 2016. Финал. // dance.russia.tv
↑  Татьяна Зимняя. Александра Урсуляк родила сына! — Популярная актриса театра и кино стала женой во второй раз. Газета «Комсомольская правда» // kp.ru (17 августа 2017 года)
↑  ВИДЕО. Мелодраматический телевизионный художественный фильм «Отдам жену в хорошие руки» (Россия, 2012 год, режиссёр — Дмитрий Брусникин). // starmediafilm.com
↑  ВИДЕО. Детективно-психологический телесериал «Женщины на грани». Серия № 19 «Найти принца» (Россия, 2014 год). Официальный сайт телеканала «Россия-1» // russia.tv
↑  Многосерийный детективный телевизионный художественный фильм «Нераскрытый талант» (Россия, 2016—2018, 1-3 сезоны). О проекте. Официальный сайт телекомпании «ТВ Центр» // tvc.ru
↑  Телеканал «НТВ» завершил съёмки российской адаптации сериала «Хорошая жена». — В Москве завершились съёмки сериала «Хорошая жена» − адаптации известного американского сериала «The Good Wife». В версии «НТВ» главные роли исполнили Александра Урсуляк и Александр Домогаров. Официальный сайт телекомпании «НТВ» // ntv.ru (7 августа 2018 года)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1169879950  ISNI: 0000 0005 0132 7352  VIAF: 4523154076035811860006   WorldCat (עם VIAF): 4523154076035811860006
ג'ואן דונוהיו

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1956 (בת 68) יונקרס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז 
 תפקיד:  שופט בית הדין הבין-לאומי בהאג (13 בספטמבר 2010)  נשיא בית הדין הבין-לאומי בהאג (8 בפברואר 2021–6 בפברואר 2024) 
 
ג'ואן א' דונוהיו (נהגֶה ג'וֹאְן ד֫וֹנֶהְיוּ; באנגלית: Joan E. Donoghue נולדה ב-12 בדצמבר 1956) היא עורכת דין אמריקאית, חוקרת משפטית בינלאומית, פקידה לשעבר במחלקת המדינה האמריקאית והנשיאה לשעבר של בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) (ICJ). היא מונתה לראשונה לשופטת בבית המשפט ב-2010, נבחרה מחדש ב-2014, ונבחרה על ידי שופטי בית הדין הבינלאומי לנשיאת בית הדין ב-2021. היא האישה השלישית שנבחרה לעמוד בראשות בית הדין והאישה האמריקאית הראשונה שנבחרה כנשיאת בית המשפט.
השכלה וקריירה

דונהיו סיימה את לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז בהצטיינות בלימודי רוסית וביולוגיה ב-1978. לאחר מכן היא סיימה את הדוקטורט במשפטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1981. מ-1981 עד 1984, היא הייתה עורכת דין במשרד Covington & Burling, והתמקדה בבתי משפט פדרליים ובליטיגציה.
בשנות ה-80 שימשה כעורכת דין-יועצת של ארצות הברית בתיק ניקרגואה נגד ארצות הברית, תיק שהתנהל בשנת 1986 בפני בית הדין הבינלאומי לצדק על רקע תמיכתה של ארצות הברית בלוחמי הגרילה הקונטראס במלחמתם נגד ממשלת ניקרגואה ועל מיקוש נמליה של המדינה. בית הדין קבע כי ארצות הברית הפרה את המשפט הבינלאומי, ופסק כי עליה לשלם פיצויים לניקרגואה. אך ארצות הברית סירבה לשלם, ובסופו של דבר ניקרגואה ויתרה על דרישתה. היא הייתה היועצת הכללית של פרדי מאק בין השנים 2003 ל-2005, ושימשה כסגנית יועצת משפטית ראשית במחלקת המדינה של ארצות הברית בין השנים 2007 ל-2010, בין השאר כיועצת המשפטית בפועל של מחלקת המדינה ב-2009. היא שימשה בעבר כסגנית היועצת המשפטית של היועץ המשפטי (2000–2001) עוזרת יועצת משפטית לענייני כלכלה ועסקים (1994–1999); יועצת לענייני אפריקה (1993–1994); ויועצת לענייני אוקיינוסים, סביבה ומדע (1989–1991). היא גם שימשה כסגנית היועץ המשפטי של משרד האוצר האמריקאי, ופיקחה על כל ההיבטים של עבודת המחלקה, כולל מוסדות פיננסיים בינלאומיים.