stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עשרה ברמדאן (עיר)
הערות שוליים

↑  Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2016-03-18
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533092405171  LCCN: n94013234  VIAF: 146734401   WorldCat (עם VIAF): 146734401 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסטיבל הקולנוע הארוטי הבין-לאומי של ברצלונה

| --- | --- |
 סוג:  פסטיבל קולנוע 
 מדינה:  ספרד ספרד
 מיקום:  ברצלונה, מדריד 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים) 
 קואורדינטות:  41°22′57″N 2°10′37″E﻿ / ﻿41.3825°N 2.1769°E﻿ / 41.3825; 2.1769
 he
 
פסטיבל הקולנוע הארוטי הבין-לאומי של ברצלונה (בספרדית: Festival Internacional de Cine Erótico de Barcelona; בקטלאנית: Festival Internacional de Cinema Eròtic de Barcelona; בראשי תיבות: FICEB) הוא פסטיבל קולנוע ארוטי ספרדי. פסטיבל קולנוע זה, אשר פעיל משנת 1992, הוא פסטיבל הקולנוע הארוטי למבוגרים העתיק ביותר באירופה.
ב-1997–2006, הפסטיבל התקיים במרעז הכנסים לה פארגה, שנמצאת בעיירה הוספיטלט דה לוברגאט (אנ'), ששייך לאזור המטרופולין של ברצלונה. ב-2005, הרשות המבצעת של קטלוניה (אנ') הכירה בקיומו של הפסטיבל. ב-2006, עיריית הוספיטלט דה לוברגאט הפסיקה את החוזה עם פסטיבל הקולנוע. מאז 2008, פסטיבל הקולנוע מתקיים ברום פאבריק במדריד.
בהשוואה לפסטיבל הקולנוע של הוט ד'אור (אנ') בקאן, פסטיבל הקולנוע נחשב פחות אקסקלוסיבי. מלבד הענקת פרסי קולנוע, מתקיימים גם מופעי חשפנות ומין, וכן יריד אביזרי מין. האירוע מהווה, בין השאר, דרך לקידום תעשיית המין בספרד. ידוע כי בשנים 2005, 2006 ו-2007, השתתפו כ-50,000 איש בפסטיבל הקולנוע.
הערות שוליים

1 2 3  "Barcelona Film Fest Winners". 9 באוקטובר 2007. נבדק ב-25 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Spain’s porn superstar, Nacho Vidal, at Barcelona’s FICEB", Archived at: (אורכב 02.09.2007 בארכיון Wayback Machine), 2005-10-07, translated from El País, Retrieved 2007-09-24
1 2  "ERC: Barcelona porn festival ‘degrades women and creates traffic jams’", Archived at: (אורכב 16.10.2007 בארכיון Wayback Machine), 3 December 2006, translated from El País, Retrieved 2007-09-24
1 2 3  "cine". elmundo.es. נבדק ב-2014-05-31.
↑  "Programación del Ficeb: más gorda que los miembros de sus actores". elmundo.es. 2008-06-26. נבדק ב-2014-05-30.
↑  "Top 10 Sex Festivals: International Erotic Film Festival" (אורכב 09.07.2008 בארכיון Wayback Machine), By Salvatore Mann, Retrieved 2007-09-24
↑  "El Festival de Cine Erótico de Barcelona ofrecerá 750 actuaciones en directo", La Vanguardia, 2006-09-27, Retrieved 2007-09-24
↑  "Barcelona Erotic Film Festival underway", Archived at: (אורכב 22.09.2007 בארכיון Wayback Machine) October 5, 2006, Retrieved 2007-09-24
פקארד קאריביים

| --- | --- |

Packard Caribbean, שנת 1953
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Packard (אנ')
 שנות ייצור:  1953–1956
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  פקארד סופר 8
 סיווג:  מכונית סלון בתצורות קבריולה וקופה
 אורך:  5,555 מ"מ
 רוחב:  1,981 מ"מ
 בסיס גלגלים:  3,226 מ"מ (120 אינץ')
 מפרט טכני
 מנוע:  8 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 5,361 סמ"ק המפיק 180 כ"ס ב-4,000 סל"ד, יחס דחיסה 8.0:1 (מנוע אורכי) (1953)  V-8 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 5,880 סמ"ק (1954)  V-8 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, המפיק 275 כ"ס (1955)  V-8 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, המפיק 310 כ"ס (1956)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מסוג "אולטרהמטיק כפול"
פקארד קאריביים (באנגלית: Packard Caribbean) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית "Packard" (אנ') (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר יוצרה בין השנים 1953–1956 בתצורות: קבריולה וקופה.
יוצרו 2,189 יחידות. בשנת 1955 יוצרו 500 יחידות בלבד.
תצורות "פקארד קאריביים"

קבריולה - 2 דלתות (יוצר בין השנים 1953-1956).
קופה (הרדטופ) - 2 דלתות (יוצר בסוף שנת 1956).
פקארד קאריביים

2 דלתות
רמת גימור מהודרת
מעצורי כוח
הגה כוח
מאפרות כפולות
מערכת חימום באמצעות אוויר טרי
חלונות חשמלים
מושבים חשמלים
רדיו עם אנטנה חשמלית
צמיגי טיובלס
תמונות

"פקארד קאריביים" שנת 1953
"פקארד קאריביים" שנת 1953 - מבט לתא הנהג
"פקארד קאריביים" שנת 1955 - מבט לתא הנהג
"פקארד קאריביים" שנת 1953
"פקארד קאריביים" שנת 1956
"פקארד קאריביים" שנת 1956
ראו גם

פקארד צילינדר יחיד
פקארד 110
פקארד 180
פקארד סטיישן סדאן
פקארד פסיפיק
פקארד 300
פקארד קוואליר
פקארד סופר 8
הערות שוליים

↑  "פקארד קאריביים" מפרט oldcarbrochures.com/static
↑  פקארד - שנות הזהב 1902-1914 packardtimeline.com/index.php/28-landing-pages/21-1902-1914-the-golden-years-paving-the-road-to-victory
↑  "פקארד קאריביים" שנת 1953 hagerty.com/apps/valuationtools/1953-packard-caribbean
↑  "פקארד קאריביים" oldcarbrochures.com/static/NA/Packard/1956
↑  "פקארד קאריביים" autoweek.com/article/1955-packard-caribbean
↑  Gunnell, John, ed. (1987). The Standard Catalog of American Cars 1946-1975. Kraus Publications. ISBN 0-87341-096-3.
 George, Vance - The Packard Club 53-54 Caribbean Roster Keeper
↑  "פקארד קאריביים" americascarmuseum.org/2017/07/28/luxury-defined-1955-packard-caribbean
פאלקור

ערך זה עוסק בסוכנות ידיעות מתקופת המנדט הבריטי. אם התכוונתם לדמות מסרט הקולנוע "הסיפור שאינו נגמר", ראו .
פָּאלקוֹר (לעיתים נכתב פלקור; מאנגלית: Palcor, ראשי תיבות של Palestine Correspondence או Palestine Correspondence Agency, סוכנות הידיעות של פלשתינה/ארץ ישראל) הייתה סוכנות ידיעות של הסוכנות היהודית שפעלה בירושלים בתקופת המנדט הבריטי, מדצמבר 1934 ועד אוקטובר 1948 (מעט אחרי קום מדינת ישראל), במטרה לספק ידיעות לעיתונות היהודית בעולם ובארץ בהתאם להשקפת הסוכנות היהודית ומפא"י.
הרקע להקמת הסוכנות היה משפט רצח ארלוזורוב שהתנהל בארץ באותה שנה והביא לשיא את המאבק בין הציונות הסוציאליסטית והרוויזיוניסטית. סוכנות הידיעות המקומית היחידה שסיקרה את המשפט עבור העיתונות היהודית העולמית הייתה הסוכנות הטלגרפית הארץ-ישראלית (סט"א; באנגלית: Palestine Telegraphic Agency,‏ PTA), חברה-בת של סוכנות הידיעות היהודית (באנגלית: Jewish Telegraphic Agency,‏ JTA). זו סיקרה את המשפט מנקודת מבט רוויזיוניסטית, ובעקבות זאת ביקש דוד בן-גוריון להקים סוכנות ידיעות חלופית, שתשרת את ההנהגה הציונית שבשליטת מפא"י.
הסוכנות נוסדה ב-10 בדצמבר 1934. ליו"ר הסוכנות מונה העיתונאי יוסף גרביצקי ולסגנו העיתונאי יהושע יוסטמן, והיא פעלה תחילה כחלק ממחלקת העיתונות של הסוכנות היהודית. מאוחר יותר הופרדה הסוכנות ממחלקת העיתונות והייתה למחלקה עצמאית, מחלקת הידיעות, שבראשה הועמד העיתונאי ישעיהו קלינוב (שכמו מחלקת העיתונות, הייתה כפופה למשה שרתוק (שרת)).
"פאלקור" סיפקה ידיעות לעיתונים יהודיים ברחבי עולם, בהם "היינט" הוורשאי (פולין) ו"יידישה רונדשאו" הברלינאי (גרמניה), וגם לכמה עיתונים בארץ – "דבר", "הארץ" וה"פלסטיין פוסט". מקבצי הידיעות שסיפקה (bulletins, בולטינים) נכתבו בעיקר ביידיש ובאנגלית, ולצדן גם בגרמנית ובשפות נוספות.
סוכנות הידיעות שימשה כלי של הסוכנות היהודית. דיווחיה נשלחו ליותר מ-200 עיתונים יהודיים, אך לא לעיתונים רוויזיוניסטים או אנטי-ציוניים. בנוסף, היא נטתה להבליט כשלים של מנהיגי הרוויזיוניסטים ובמקביל להצניע חילוקי דעות בתוך הסוכנות היהודית, וכן שימשה אמצעי הדלפה של הסוכנות היהודית (בן-גוריון הדליף דרכה את דו"ח ועדת פיל במלואו ימים אחדים לפני פרסומו הרשמי). ככלי תעמולה, עיקר פועלה היה מכוון כלפי יהדות התפוצות.
בראשית אוקטובר 1948 הוכנסה תחת משרד החוץ ולמעשה חדלה לפעול.
הערות שוליים

↑  סוכנות טלגרפית חדשה, דבר, 12 בדצמבר 1934; הסוכנות הטלגרפית החדשה, דואר היום, 12 בדצמבר 1934. ראו גם "פאלקור" מבקשת לדחוק את מקומה של סט"א,  הירדן, 28 בנובמבר 1934; שתי סוכנויות טלגרפיות בארץ, דואר היום, 11 בדצמבר 1934; א. אברהמס, סט"א נגד פאלקור: הסוכנות מבקשת להשתרר על שרות הידיעות הבלתי מפלגתית,  הירדן, 17 בדצמבר 1934.
↑  צמצום בשרות פאלקור, המשקיף, 1 באוקטובר 1948; "פאלקור" לפיקוח משרד החוץ, קול העם, 1 באוקטובר 1948.
פקארד פסיפיק

| --- | --- |

Packard Pacific
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פקארד 
 שנות ייצור:  1954
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  Packard Mayfair (אנ')
 מודל אחריו:  Packard Four Hundred (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  5,372 מ"מ
 רוחב:  1,979 מ"מ
 גובה:  1,575 מ"מ
 משקל:  1,833 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,099 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  8 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 5,883 סמ"ק, המפיק 215 כ"ס ב-4,000 סל"ד, יחס דחיסה 8.7:1 (סוג מנוע "Own In-Line L-head")
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות מסוג "Ultramatic" (אנ')
 מהירות מרבית:  167 קמ"ש
 צריכת דלק:  21.2 ליטר ל-100 ק"מ
 
פקארד פסיפיק (באנגלית: Packard Pacific) היא מכונית קופה, 2 דלתות הרדטופ מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית פקארד (אנ') (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר יוצרה בשנת 1954.
סך הכול יוצרו 1,189 יחידות.
מחיר היחידה עמד על 3,827 דולר.
תצורות

קופה
קבריולה
נתונים טכניים

קוד מודל - 5477
מספרי מנוע - M600000 עד M605618
מנוע בנזין
2 דלתות
6 נוסעים
הצתה - מערכת מפיץ סליל
בלמים - 4 תוף הידראולי
מתלים - קדמי: סליל עצמאי, אחורי: קפיץ עלים
מכל דלק - 20 גלון (75.7 ליטר)
מידות צמיגים - 15x8 אינץ'
תאוצה בין 0 - 100 קמ"ש היא 13.1 שניות
ראו גם

פקארד צילינדר יחיד
פקארד לייט 8
פקארד 110
פאקרד 180
פקארד סטיישן סדאן
פקארד קוואליר
לקריאה נוספת

"פקארד פסיפיק"  - שחזור הרכב
הערות שוליים

↑  "פקארד פסיפיק" - מפרט catalog.com/make/packard/26th_54th/pacific/1954
↑  "פקארד פסיפיק" conceptcarz.com/vehicle/z13712/packard-pacific
↑  "פקארד פסיפיק" pinterest.com/pin
↑  "פקארד פסיפיק" קונברטיבל (קבריולה) ebay.com/p/Packard-Pacific-Convertible-1954
↑  "פקארד פסיפיק" - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car
↑  "פקארד פסיפיק" classiccardatabase.com/specs.php
עשרה פורטרטים של יהודים במאה העשרים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 צייר:  אנדי וורהול
 תאריך יצירה:  1980
 טכניקה וחומרים:  הדפס רשת על בד
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  פופ ארט
 
עשרה פורטרטים של יהודים במאה העשרים (באנגלית: Ten Portraits of Jews of the Twentieth Century) היא סדרה של עשרה ציורים בהדפס רשת על בד משנת 1980 מאת אנדי וורהול. נוצרו חמש מהדורות של הסדרה.
היסטוריה

ב-1979 החל וורהול לעבוד על הסדרה שהוצעה לו על ידי סוחר האמנות רונלד פלדמן. נושאי הדיוקנאות נבחרו על ידי פלדמן לאחר התייעצות עם מנהלת בית הספר לאמנות של המרכז הקהילתי היהודי בוושינגטון, רות לוין, ועם מנהלת הגלריה של המרכז, סוזן מורגנשטיין. פלדמן יזם את הפרויקט במקור על פי דרישתו של סוחר אמנות ישראלי לסדרת דיוקנאות של גולדה מאיר. וורהול כינה את הסדרה "גאונים יהודים".
הסדרה הוצגה לראשונה במרכז הקהילתי היהודי של וושינגטון ברוקוויל, מרילנד במרץ 1980. בספטמבר 1980, הוא הוצג במוזיאון לואו לאמנות באוניברסיטת מיאמי בקורל גייבלס, פלורידה. הסדרה הוצגה לאחר מכן במוזיאון היהודי של ניו יורק מספטמבר 1980 עד ינואר 1981. לאחר התערוכה הראשונית שלהם, הציורים הוצגו בבתי כנסת ובמוסדות יהודיים ברחבי ארצות הברית. הסדרה הוצגה בגלריית הדיוקנאות הלאומית בלונדון בין ינואר ליוני 2006, ושבה למוזיאון היהודי של ניו יורק ב-2008 בתערוכה בשם "היהודים של וורהול: 10 דיוקנאות שנחשבו מחדש". הסדרה הוצגה באחוזת Waddesdon בבקינגהמשייר, אנגליה, בשנת 2011. סט הדפסי הרשת של הסדרה נתרמו למוזיאון היהודי של ניו יורק על ידי לוריין ומרטין בייטלר בשנת 2006.
שני סטים נמצאים בדה מוינס, איווה. אחד במרכז לאמנות דה מוין ושני בבית הכנסת תפארת ישראל.
עשרת הפורטרטים

השחקנית שרה ברנאר
שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית לואי ברנדייס
הפילוסוף מרטין בובר
הפיזיקאי אלברט איינשטיין
הפסיכולוג זיגמונד פרויד
הקומיקאים האחים מרקס
ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר
המלחין ג'ורג' גרשווין
הסופר פרנץ קפקא
הסופרת והמבקרת גרטרוד שטיין
קבלה וביקורת

הביקורות לתצוגה המקורית היו מעורבת ולעיתים אף עוינת מאוד. בביקורת בזמן אמת של הניו יורק טיימס כתב הילטון קרמר (אנ') קבעה כי "התצוגה וולגרית, היא מצחינה ממסחור, ותרומתה לאמנות אפסית" וכי "האופן שבו היא מנצלת את נושאיה היהודיים מבלי להראות שמץ של אחיזה בחשיבותם היא פוגענית – או הייתה כזו, בכל מקרה, אם האמן לא היה מתייחס כבר לכל כך הרבה נושאים לא-יהודים באותה צורה מטופשת". מבקר פילדלפיה אינקוויירר כינה את הסדרה "Jewploitation" (הלחם של יהודי ונצלנות) ומבקר של וילג' ווייס כתב שהתוכנית הייתה "צבועה, צינית ונצלנית". המבקרת קארי ריקי (אנ') חוותה ביקורת חיובית יותר עבור Artforum, וציינה שהציורים מייצרים "תערובת בלתי צפויה של אנתרופולוגיה תרבותית, דיוקנאות, חגיגת הסלבריטאיות וחקר האינטלקטואליות - הכל בו זמנית".
מטעם גלריית הדיוקנאות הלאומית בלונדון נכתב ב-2006 כי הציורים "מקדמים עדינות ותחכום חדשים במונחים טכניים. אחד ההיבטים המרתקים ביותר שלהם הוא האופן שבו פני השטח והתמונה נערכים בדיאלוג מספק ומרתק, המייצרים עומקים חדשים של משמעות והשתמעות [...] ההפרדה בין מודל הציור [sitter] למשטח הוא מכשיר ויזואלי שמאחד את הדיוקנאות, אבל לסדרה יש גם אחדות רעיונית. התעקשותו של וורהול שהסובייקטים כבר יהיו מתים משקיעה בסדרה אופי בלתי נמנע של תמותה. פני המתים נראים כמו מאחורי מעטה של מודרניות. המתח שנמשך בין צילום להפשטה מתמקד בסוגיית הסלבריטאיות שלהם. תוך חיטוט של קווי השבר בין האדם לתמונת פני השטח המיוצרת שלו, וורהול מציג את תהילתם של אנשים אלה כמטמורפוזה מורכבת".
בכתבה מאוחרת יותר של הניו יורק טיימס מ-2008 כתב קן ג'ונסון (Ken Johnson) כי הסדרה הופקה כאשר "המוניטין הביקורתי של וורהול היה בשפל". לדידו "מה שמדהים בציורים כעת, עם זאת, הוא עד כמה הם לא מעניינים. מה שהפך אותם פעם לשנויים במחלוקת - רמז לאנטישמיות מבודחת ובלתי מודעת - התאייד, והותיר מעט יותר מאשר ייצוגים תפלים, דמויי פוסטר. לציורים יש פנטזיה ויזואלית מסוימת; אפשר אפילו לקרוא לכמה מהם ג'אזיים. הדיוקן של שרה ברנהרדט, שבו פניה היפות ורפאיות מרובדות על ריבוע המחולק באלכסון לשדות כחולים וכתומים, כשריבוע כחול נוטה צף באזור הכתום, הוא מרוב ומפורק ביעילות". כמו כן נטען כי השטחיות של הציורים היו "הרחבה של עיסוקו של וורהול בסלבריטאים [...] הנושא של וורהול הוא לא מה שעשו מושאיו ולא יהדות בכלל. הנושא האמיתי שלו היה תהילה. הוא התעניין באנשים מפורסמים פשוט בגלל שהם היו מפורסמים".
הערות שוליים

1 2 3 4  "Funny, You Don't Look Like a Subject for Warhol". New York Times. 28 במרץ 2008. נבדק ב-26 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Warhol, Andy; Hackett, Pat (1989). The Andy Warhol diaries. New York, NY : Warner Books. p. 223. ISBN 978-0-446-51426-2.
↑  Nereim, Vivian (20 באוקטובר 2010). "Ruth Eleanor Levine: Artist Known for Sense of Humor". Pittsburgh Post-Gazette. נבדק ב-2023-04-25. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Teicholz, Tom (30 במאי 2019). "Warhol's 20th Century Jewish Portraits: Even His Nadir Fascinates". Forbes (באנגלית). נבדק ב-2022-06-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McBee, Richard (23 במרץ 2008). "Warhol's Jews: Ten Portraits Reconsidered". Richard McBee Artist and Writer (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kohen, Helen L. (5 בספטמבר 1980). "Is It Art? S. Florida Sees for Itself". The Miami Herald. pp. Section D. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kunitz, Daniel (20 במרץ 2008). "In Keeping With Warhol". The New York Sun. נבדק ב-2022-06-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kramer, Hilton (1980-09-19). "Art: Warhol Show At Jewish Museum". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-17.
1 2 3  "Andy Warhol: 10 portraits of Jews of the 20th century". National Portrait Gallery, London. נבדק ב-26 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Matilda Battersby (18 באוגוסט 2011). "Andy Warhol's 'Jewish geniuses' still fuelling debate". The Independent. ארכיון מ-2022-05-26. נבדק ב-26 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jewish Museum Collection: Sigmund Freud". Jewish Museum (of New York). נבדק ב-26 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rickey, Carrie (בדצמבר 1980). "Carrie Rickey on Andy Warhol". Artforum (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-03-19. {{cite web}}:  (עזרה)
פלונה

פלונה (בספרדית: Pluna; השם המלא: .Pluna Líneas Aéreas Uruguayas S.A), הייתה חברת התעופה הלאומית של אורוגוואי, שבסיסה הראשי היה בנמל התעופה הבינלאומי של קראסקו שבעיר הבירה מונטווידאו. החברה הפעילה טיסות סדירות פנימיות לפונטה דל אסטה וכן טיסות בינלאומיות לארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, פרגואי וספרד.
תולדות החברה

החברה נוסדה ב-20 בנובמבר 1936 על ידי האחים אלברטו וחורחה מרקס ואסה, שהיו בגילאי 29 ו-21, בעזרתו הטכנית והפיננסית של שגריר בריטניה דאז. באותו חודש החברה התחילה להפעיל טיסות סדירות באורוגוואי.
בדצמבר 1947 נערכה הטיסה הראשונה לברזיל בעיר פורטו אלגרה, בשנת 1955 הטיסה הראשונה לבואנוס איירס בארגנטינה ובמאי 1981 נערכה הטיסה הטראנסאטלנטית הראשונה למדריד בספרד.
ב-5 ביולי 2012, הכריזה ממשלת אורוגוואי על סגירת חברת התעופה פלונה בשל פשיטת רגל וחובות כספיים כבדים. הפסקת פעילות החברה החלה יומיים קודם לכן, כאשר עובדי החברה עצמה השביתו את הפעילות בשל המצב הכלכלי הרעוע.
צי המטוסים

צי המטוסים של פלונה היה מורכב מהדגמים הבאים (נכון ל-2010):
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | הערות |
| בואינג 737-200 | 2 | 106 |  |
| בומברדיה CRJ -900 | 10 | 90 | עוד 4 בהזמנה |
פרדוקס התאומים

פרדוקס התאומים הוא ניסוי מחשבתי בתורת היחסות הפרטית: התאום הראשון טס לחלל במהירות גבוהה מאוד וחוזר לכדור הארץ, ואילו השני נשאר בכדור הארץ. על פי תורת היחסות הפרטית, תנועה במהירות גבוהה מאיטה את זרימת הזמן. מכאן קיימים שני טיעונים סותרים: התאום שטס נע במהירות גבוהה יחסית לתאום שנשאר, ועל כן התבגר פחות מזה שנשאר, ויהיה צעיר ממנו. מאידך, כיוון שיחסות פרטית מבוססת על ההנחה שאין מסגרת התייחסות מועדפת, ניתן לטעון שהתאום שנשאר בכדור הארץ נע יחסית לתאום בחללית, ועל כן דווקא הוא שיהיה צעיר יותר.
הפרדוקס למעשה אינו קיים, מאחר שיחסות פרטית אינה מטפלת במקרים בהם קיימת תאוצה. העובדה שהתאום בחללית עובר תאוצה על מנת להפוך את כיוון הטיסה מוציאה את ניסוי התאומים ממסגרת יחסות פרטית אל תורת היחסות הכללית, בה לא נמצא פרדוקס.
תיאור הפרדוקס

תאום אחד נשאר בכדור הארץ בעוד אחיו מתרחק בחללית במהירות גבוהה מאוד, הקרובה למהירות האור. בשלב מסוים האח מסתובב ושב אל כדור הארץ. על פי תורת היחסות, בחללית יימשך המסע זמן מועט יותר מאשר על פני כדור הארץ, מה שיוביל לכך שהאח בחללית יחזור צעיר מהאח שנותר על פני כדור הארץ.
לדוגמה נניח שהמסע הוא אל הכוכב ε בארידנוס, שמרחקו ממערכת השמש כעשר שנות אור, כלומר  L_{0}=10LY, ושמהירות החללית היא  v=0.8c‏, כלומר 80% ממהירות האור.
על פי התאום שנשאר בכדור הארץ, זמן המסע הלוך וחזור כפי שנמדד על כדור הארץ הוא
ולפי טרנספורמציית לורנץ, הזמן שימדוד התאום בחללית הוא
על פי התאום בחללית הוא נמצא במנוחה, ואילו כדור הארץ, שעליו אחיו התאום, והכוכב ε בארידנוס נעים על פניו במהירות של 80% ממהירות האור. בעקבות זאת המרחק ביניהם מתכווץ לפי טרנספורמציית לורנץ, כך שהמרחק שעליו לעבור הוא
בלבד, ובמהירות של 80% ממהירות האור המסע הלוך ושוב יארך
בדיוק כפי שחישב התאום שנשאר על כדור הארץ.
לכן שני התאומים מסכימים למעשה שהתאום בחללית יהיה צעיר יותר כשייפגשו שנית. מבחינת התאום שנשאר על כדור הארץ בגלל אפקט התארכות הזמן ומבחינת תאומו הנוסע בגלל התכווצות המרחק.
הפרדוקס מתואר בצורה ציורית ובעזרת תאומים, אך למעשה אין צורך בתאומים או בבני אדם בכלל. ניסוי שקול יהיה לאפס שני שעונים, לשלוח אחד מהם למסע במהירות גבוהה, ולהשוות את הזמן שמדד כל אחד מהם כאשר הם נפגשים שוב בסוף המסע. הזמן שמדד כל שעון יהיה שונה, משום ששעון מודד את הזמן העצמי במערכת המנוחה הרגעית שלו ולא, כפי שנוטים לחשוב באופן אינטואיטיבי, זמן אבסולוטי שמשותף לכל העצמים ביקום.
מהות הפרדוקס

הפרדוקס־לכאורה נעוץ בסימטריה המדומה בין שני התאומים: הם התחילו את המסע יחד, והמהירות של כל אחד מהם יחסית לאחר היא אותה מהירות. אם כך מדוע יש הבדל ביניהם, ודווקא זה ש"עזב" הוא שיישאר צעיר יותר?
למעשה אין סימטרייה בין השניים. התאום שנשאר בכדור הארץ נע במהירות קבועה לאורך כל הניסוי. לפיכך מערכת הייחוס שלו היא מערכת אינרציאלית. אחיו נוסע במהירות מסוימת, ולאחר מכן הופך את כיוון תנועתו כדי לחזור. כאשר הוא משנה את כיוונה של מהירותו, הוא מאיץ. יחסות פרטית אינה מטפלת בתנאי תאוצה אלא במערכות אינרציאליות בלבד, והחישוב שנעשה על פיה אינו תקף.
הסיבה לפרק הזמן השונה שעבר על שני התאומים היא שאומנם הם היו בשני מאורעות יחדיו: היציאה למסע והפגישה בסופו – אך הם עברו מסלולים שונים במרחב־זמן בין שני המאורעות הללו, דבר הניתן לחישוב ביחסות כללית ומניב תוצאה שאינה סימטרית לשני התאומים.
גרסה נוספת לפרדוקס התאומים, שמסבירה את הפרדוקס ללא תאוצות, הוא העברת קריאת השעון מאסטרונאוט "יוצא" לאסטרונאוט "חוזר"; כלומר ממערכת ייחוס אינרציאלית אחת למערכת ייחוס אינרציאלית אחרת. מכיוון שסינכרון השעונים שונה בשתי מערכות הייחוס האינרציאליות, תהיה "קפיצה" בקריאה של זמן השעון של כדור הארץ של האסטרונאוט ה"חוזר".
הערות שוליים

↑  Wheeler, J., Taylor, E., Spacetime Physics, W. H. Freeman: New York, 1992, עמ' 170-171
פי תקרה יורד וסותם

| --- | --- |
 תלמוד בבלי:  מסכת עירובין, דף צ"ד, עמוד ב', מסכת סוכה, דף י"ח, עמוד ב'
 משנה תורה:  ספר זמנים, הלכות שבת, פרק י"ז, הלכה ל"ה
 שולחן ערוך:  אורח חיים, סימן שס"א, סעיף ב'
 
מקום שחסרה בו רק מחיצה אחת, נאמר בו "פי תקרה" לפי כל הדעות, גם לפי הדעה המחמירה ביותר (שמואל, לפי פרשנות התוספות)
פי תקרה יורד וסותם הוא כלל הלכתי בדיני מחיצה שמשמעו הוא שקצה תקרה הבולטת מהיקף המבנה אותו היא מקרה נחשבת כמחיצה, כלומר רואים את התקרה הבולטת כאילו היא יורדת עד הקרקע וסותמת את החלל שתחתיה, ובכך גורמת לשטח המקורה שתחתיה להיחשב כמוקף במחיצות. ככל דיני מחיצה, גם דין זה הוא הלכה למשה מסיני.
כוחו של הכלל

דעתם של רוב הראשונים (ביניהם רבינו חננאל, רש"י והריטב"א) שדין 'פי תקרה' הוא חלק מדין גוד אחית מחיצתא.
יש בין האחרונים הסוברים שדעת התוספות היא שדין זה אינו תולדה של "גוד אחית מחיצתא", אלא הוא נוצר על ידי צירוף סברת צורת הפתח, כלומר הקורות נותנות למקום שמתחתיה דין פתח, ובכך נחשב המקום כשטח מוקף מחיצות, כדוגמת דין צורת הפתח (אף על פי שאין למעשה צורת הפתח, הקורה נותנת לפתח צורה הדומה לפתח "דדמי לפתח"). לפי דעות אחרות באחרונים, גם דעת התוספות היא שמדובר בתולדה של דין גוד אחית מחיצתא, אך בצירוף דין פתח.
גם דין קורה בפתח מבוי, הוא מדין זה של "פי תקרה יורד וסותם".
מתי נאמר הכלל

בתלמוד הבבלי מובאת מחלוקת בין רב לבין שמואל, בשאלה מתי נוהג כלל זה, כאשר אף ששניהם מסכימים שישנו אופן בו הכלל תקף, ישנם אופנים בהם לדעת רב אומרים פי תקרה יורד וסותם, בעוד שמואל חולק. הראשונים ביארו את מחלוקתם באופנים שונים:
מתי נאמר הכלל > מספר המחיצות במבנה המקורה > שיטת רש"י

לפי פירוש רש"י - לדעת רב, לכלל זה ישנו תוקף גם כאשר כל התקרה עומדת על עמודים, ואין כלל מחיצות. לעומת זאת, שמואל סובר כי כלל זה נאמר דווקא כאשר יש לפחות מחיצה שלמה אחת ההבדל בין הדעות בא לידי ביטוי במקרה של תקרה על גבי עמודים, ללא מחיצות בצידיה, העשוי למנוחה ולצל. רוב הראשונים חלקו על ביאורו של רש"י למחלוקת זו, מכוח קושיות שונות העולות מדברי הגמרא במקומות שונים, וכן מכח נוסח אחר לסוגיית התלמוד, אותו העדיפו.
מתי נאמר הכלל > מספר המחיצות במבנה המקורה > שיטת רבנו תם

לדעת רבנו תם, רב סבור שהכלל שפי תקרה יורד וסותם תקף כאשר יש למבנה המקורה לפחות שתי מחיצות, ובתנאי שלא תהיינה מקבילות זו לזו, אלא עשויות כמין צורת האות 'ר'. לעומתו, שמואל סבור שאומרים פי תקרה יורד וסותם רק כאשר המבנה הוא בעל ארבע מחיצות, ולעניין סתימת פרצה ברוח הרביעית. ראשונים רבים הסכימו עם ביאור רבנו תם, ובכללם רבנו יצחק הזקן, הרשב"א, הרא"ש, המאירי, ורבנו יצחק אור זרוע.
מתי נאמר הכלל > מספר המחיצות במבנה המקורה > שיטת הרמב"ם

רבנו חננאל, הרי"ף, והרמב"ם פסקו להלכה שכלל זה של 'פי תקרה' נאמר רק כאשר קיימות 3 מחיצות גמורות, לעניין שהרוח הרביעית נחשבת כסתומה, ולכן מותר לטלטל בה בחפשיות. מבין ראשונים נוספים שפסקו כן נמנים ריא"ז, רבי שמעון המעילי, ורבנו חננאל בן שמואל. בספר מגיד משנה ביאר שהרמב"ם פסק כרב.
מתי נאמר הכלל > מספר המחיצות במבנה המקורה > שיטת הראב"ד

הראב"ד ביאר שלדעת רב במבנה בעל מחיצות אומרים פי תקרה יורד וסותם, אף כאשר ישנן שתי מחיצות גמורות המקבילות זו לזו, והמחיצות שביניהן פרוצות, בתנאי שיש שיש 'גיפופים' (בליטות כעין תחילת מחיצות מהצדדים) ברוח הפרוצה. וכן הסכים הריטב"א, שייחס דעה זו לרבותיו.
הגבלות

כאשר מדובר בתקרה, יש צורך שהיא תהיה בשטח של לפחות 4 על 4 טפחים, ובקורה, שתהיה ברוחב של לפחות 4 טפחים.
דוגמה לדין זה הוא בית מקורה שנפלו כתליו החיצונים והתקרה עומדת, רואים כאילו מחיצות יורדות מהגג והבית נחשב לרשות היחיד, אף שכתליו פרוצים ברוחב גדול, היות שרואים כאילו הפרצה היא פתח. אולם דין זה הוא בתנאי שנפרצו כתלים שאינם אחד כנגד השני, יש בתקרה שטח מינימלי של 4 על 4 טפחים. וכן אם הבית נפרץ באחת מזויותיו ולא בכתליו - אין אומרים 'פי תקרה יורד וסותם', שאין פתח בקרן זווית.
דוגמה נוספת היא בית שהתמוטטה חצי מתקרתו, שרואים את התקרה כאילו היא יורדת עד למטה ומבדילה בין החלקים, כך שניתן לזרוע בשני החלקים שני מיני צמחים שיש להרחיק ביניהם משום שהם כלאים זה בזה.
וכן לגבי באר מים שנמצאת בין שתי חצרות שלא עירבו ביניהם עירוב חצירות, ניתן לשאוב ממנה מים על ידי הצבת קורה מעל הבאר, שרואים כאילו היא מחלקת את הבאר בין שתי החצרות וכל חצר שואבת מים מהצד שלה.
הגבלות > בתקרה משופעת

לדעת ראשונים רבים, בכללם רי"ד, ריא"ז, רבי יצחק אור זרוע, וריבב"ן. אין אומרים פי תקרה יורד וסותם אלא כאשר התקרה שטוחה ומאוזנת, אך לא כאשר היא משופעת. דין זה מיוסד על פירוש רש"י לתלמוד. אך הראב"ד אינו מקבל את פירושו של רש"י, ומבואר מדבריו שסבור הוא שאף בתקרה משופעת - אומרים פי תקרה יורד וסותם. בדומה לכך, רבנו חננאל מפרש את דברי הגמרא בדרך שונה מרש"י, ולפירושו אין מקור מהגמרא לכך שאין הכלל נוהג בתקרה משופעת. בשולחן ערוך נפסק שאין אומרים פי תקרה יורד וסותם בתקרה משופעת. אכן, בטורי זהב ביאר שלפי הטור אף כשהתקרה משופעת נוהג הכלל, אך פוסקים רבים הסתייגו מדבריו.
הגבלות > בתקרה גבוהה מעשרים אמה

נחלקו ראשונים האם הכלל שפי תקרה יורד וסותם נוהג כאשר התקרה גבוהה מעשרים אמה - לדעת הרשב"א והרא"ש הכלל נוהג, וכן כתוב בסמ"ג, אך לדעת הריטב"א אין הכלל נוהג.