stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה ברקוביץ' (אמן)
תערוכות נבחרות כאוצר

"עיצוב בכסף: כלי כסף איטלקיים בני זמננו", מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב (קטלוג; טקסט)
1992 - "תפנים", בית האמנים, תל אביב (קטלוג; טקסט)
1996 - "כיסא פלסטיק", גלריית המומחה, תל אביב (קטלוג; טקסט)
1998 - "האגרטל בעיני מעצבים ופסלים ישראלים עכשוויים", תערוכה נודדת, אמנות לעם (קטלוג; טקסט)
1999 - "בקשר לגוף: תכשיטים ואובייקטים", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד; מוזיאון ערד; מוזיאון בת ים (קטלוג; טקסט)
2001 - "ונוס באמנות הישראלית", המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן (קטלוג; טקסט)
2001 - "שקוף וצבע: יופי נגד אלימות", המשכן לאמנויות הבמה, תל אביב, אוצר עם אורלי הופמן (קטלוג; טקסט)
2002 - "נטע זר: מפגש בין עבודות בתחום האמנות והעיצוב", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד; מוזיאון ערד (קטלוג; טקסט)
2003 - "טבע שלא כדרך הטבע", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד (קטלוג; טקסט)
"ספסלי רחוב", תערוכת חוצות, תל אביב (קטלוג; טקסט)
2006 - "קליר יניב: האישה וציפור הנפש", רטרוספקטיבה, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
2009 - "דורותי רובינס: התיאטרון האנושי", רטרוספקטיבה, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד (ספר)
2010 - "בוקי שיף – עיצוב לתיאטרון ואופרה", האקדמיה לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה
2011 - "לא ידע שהוא כזה", תערוכת עיצוב, בית האמנים, תל אביב (קטלוג; טקסט).
2016 - "הסתדרתי בשורה אחת" תערוכה של זהבה אדלסבורג במקום לאמנות, תל אביב
2018 - אורית גולדמן, "יבשת משל עצמי", בית האמנים ע"ש זריצקי, תל אביב
2018 - תמר הירשל, בין גלים וגבולות, בית האמנים ע"ש אלחריזי
2018 - שרון רשב"ם פרופ, מסמנת גבולות, בית האמנים תל אביב.
הצגות תיאטרון ומחול נבחרות להן עיצב תפאורה ותלבושות

1980 - עיצוב תפאורה להצגה "פונדק הרוחות" מאת נתן אלתרמן, פסטיבל עכו לתיאטרון ישראלי אחר, ההצגה הזוכה, בימוי: דוד מעין.
1981 - עיצוב תפאורה למופע החול "רדיוס", להקת בת שבע, כוריאוגרפיה: אלמה פרנקפורט.
1981 - עיצוב תפאורה להצגה "סרסור להמונים: הצגה מטעה", מאת ריצ'רד פורמן (אנ'), תיאטרון המדרגות, בבימוי יורם פורת.
1983 - עיצוב תפאורה ותלבושות להצגה "לפוצץ אותם" מאת בארי קיף, תיאטרון החאן, בימוי: מוטי לרנר.
1983 - עיצוב תפאורה ותלבושות להצגה "שיעור מולדת" מאת ובבימוי דני הורוביץ, בימת הקיבוץ.
1983 - עיצוב תפאורה ותלבושות להצגה "בילי-בול הגדול" מאת יורם גל, פסטיבל עכו, בימוי עדנה שביט.
1984 - עיצוב תפאורה ותלבושות להצגה "יורדים העירה" מאת סטיבן פוליאקוף, תיאטרון הספרייה, בימוי: גדי רול.
1984 - עיצוב תפאורה ותלבושות להצגה "מפי העם", עיבוד של יעל רינג לסיפוריו של י.ל. פרץ, התיאטרון לילדים ונוער, בימוי: אתי רזניק.
1986 - עיצוב תפאורה ותלבושות להצגה "החוצה" מאת דני הורוביץ, תיאטרון נווה צדק, בבימוי גוי צ'ייקין.
1987 - עיצוב תפאורה ותלבושות להצגה "כאילו בחלום" מאת אוריה באר, תיאטרון הספרייה, בימוי: יגאל עזרתי.
1989 - עיצוב תפאורה להצגה "שמוליק של זהרה", מאת חגית רכבי ובבימויה, התיאטרון לילדים ונוער (לימים תיאטרון אורנה פורת).
הערות שוליים

↑  אריה ברקוביץ' השתמש בשם אריה ברק רק בתקופת הקריירה הצבאית והמוזיקלית, בתום שירותו הצבאי שב לשם אריה ברקוביץ'.
↑  דליה מנור, אחד העם 90 – שנות ה-80, חלפי הוצאה לספרי אמנות 2011, עמ' 15. הספר כולו, המחזיק 160 עמודים, עוסק בגלריה.
↑  דליה מנור, עמ' 155.
↑  רעות ברנע, אריה ברקוביץ מסכם חמישה עשורי יצירה בתערוכה וספר חדש, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2023-01-03
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272235  NLI: 987007258510305171  ISNI: 0000 0000 6795 3050  LCCN: nr2003030109  NSK: 000052878  ULAN: 500485693  VIAF: 22087709   WorldCat (עם VIAF): 22087709 
מקימי גלריה אחד העם 90 מימין לשמאל שרה חינסקי, אריה ברקוביץ' (עומד) ורונית דברת בפתח הגלריה
ראובן קלינסקי

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1963 (בן 61) בת ים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  מכון כרם 
 
ראובן קלינסקי (נולד ב-21 ביולי 1963) הוא מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בבת ים. בוגר החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב ומכון כרם להוראה בירושלים.
בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, ביים את "האסקוריאל", מאת מישל דה גלדרודה, ו"סיפור גן החיות", מאת אדוארד אלבי. ב-1986  ב-1989 ביים את הצגה "החתול והירח" מאת ויליאם בטלר ייטס אשר את הוצגה לראשונה בפסטיבל עכו באותה השנה.
ב-1990 כתב וביים לפסטיבל ישראל את המחזה "סוחר הציפורים". ב-1994 כתב וביים עיבוד לסיפור קצר מאת גבריאל גרסיה מרקס, "הסיפור העצוב שלא יאמן על ארנדירה התמה וסבתה האכזרית", ההפקה עלתה במסגרת התחרות פסטיבל עכו 1994.
ב-2009  תרגום, עיבוד ובימוי - טריינספוטינג על פי מחזה מאת הארי גיבסון ורומן מאת אירווין וולש..
ב-2008 "אמסטרדם. בלוג", בבימוי דליה שימקו קריאה מבוימת, פסטיבל "פותחים במה" בתיאטרון בית ליסין .
"אמסטרדם בלוג" כתיבה ובימוי, בפסטיבל עכו ב-2014 ובתיאטרון תמונע מינואר 2015 עד אוגוסט 2017. ההצגה עלתה בתמונע, בית מזי"א ותיאטרון הפרינג' של באר שבע. אמסטרדם בלוג זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר והתאורה בפסטיבל עכו 2014. המחזה תורגם לאנגלית - שיר פרייבך. אמסטרדם בלוג תורגם לצ'כית - Sára Foitová ועלה בקריאה מבוימת בפראג ב- Švandova divadla, דצמבר 2017.
בשנת 2016 גילם עמיר חלימי בסדרה מטומטמת.
מלמד בימוי ומשחק בתיכון לאומנויות, בירושלים. חבר בעמותה אי״ב - ארגון יוצרים עצמאים בתיאטרון.
הערות שוליים

1 2  "אמסטרדם בלוג" – מסע בפנטזיה על לידה מחדש, ‏17 בפברואר 2016
↑  ראובן קלינסקי באתר מחזאי ישראל
↑  רומי נוימרק, מי יהיה יואן מקרגור הישראלי?, באתר nrg‏, 25 באוקטובר 2007
↑  מרב יודילוביץ', מחזאי נולד, באתר ynet, 5 באוגוסט 2008
↑  צבי גורן, המצרך הנדיר של קשר, באתר הבמה, ‏03 בינואר 2016
↑  מטומטמת, באתר אישים
↑  התיכון לאמנויות ירושלים, חוברת מידע לתלמיד - בעלי תפקידים בבית הספר, ‏2014
↑  אי"ב - ארגון יוצרים עצמאיים בתיאטרון, חברי העמותה
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסי רונן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 במרץ 1947 (בן 77) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  עורך, מפיק ובמאי קולנוע מרצה בבית הספר לתקשורת באוניברסיטת אריאל בשומרון
 יצירות בולטות:  זהו זה!, הערב החדש
 בת זוג:  מיקה רונן
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  פרס כינור דוד
 
יוסי רונן (נולד ב-27 במרץ 1947) הוא במאי טלוויזיה, עורך, מפיק ואיש רדיו ישראלי זוכה פרס כינור דוד ומרצה בבית הספר לתקשורת באוניברסיטת אריאל בשומרון.
ביוגרפיה

יוסי רונן נולד ב-27 במרץ 1947 בישראל להורים ניצולי השואה.
את שירותו הצבאי עשה בלהקות צבאיות, והשתתף בהצגה על אנה פרנק, שהעלה תיאטרון צה"ל.
בגיל 20 הגיע לגלי צה"ל, שם שירת ככתב צבאי. שובץ תחילה לצוות היומן, שניהל אז דודו דיין, ושידר את הפריצה לעיר העתיקה ב-1967.
השתחרר מצה"ל בנובמבר 1968 והצטרף לטלוויזיה החינוכית. בין היתר, בשנת 1973 ביים את הסדרה "עברית בסימן טוב" שכתבה רות בונדי, בשנת 1977 ביים את התוכנית "מצב משפחתי" וביולי 1978 היה הבמאי המייסד של התוכנית "זהו זה!", בשנת 1978 זכה בפרס כינור דוד ליוצרים בתרבות הישראלית.
כמנהל מחלקת האקטואליה של הטלוויזיה החינוכית היה רונן אחראי לתוכניות "תיק תקשורת", "מוסף המוספים" ו"חדש בעיניים".
נמנה עם מקימי התוכנית "ערב חדש", ביוני 1982, בתחילת מלחמת לבנון הראשונה. שמה הראשון היה "שלום הגליל" ושונה ל"ערב חדש" כשלושה חודשים לאחר עלייתה לאוויר. שימש כעורך הראשי של התוכנית לסירוגין, כ-13 שנה.
בשנת 1991 הפיק וביים את השידור החי הראשון של "מצעד החיים" מפולין.
בשנים 1993–1994 היה סמנכ"ל בחברת החדשות של ערוץ 2.
בשנת 1996 היה בין המייסדים של רדיו אקו 99FM וכיהן בו כמנכ"ל.
בין השנים 1999 ל-2000 ערך את התוכנית "הכול פוליטי" ו"דן בעניינים", שתיהן בהנחיית דן מרגלית ב"קשת 12".
בשנים 2001–2002 היה חבר בצוות ההקמה של ערוץ 10, בתפקיד של מנהל תוכניות.
שימש כבמאי בעימותים בין ראשי המפלגות הגדולות, בחמש מערכות בחירות.
שיחק בתפקיד עצמו בתוכניות "במדינת היהודים" בשנת 2004 וב"זה הסוד שלי" בשנת 2016.
רונן הוא בוגר החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
רונן הוא מרצה בבית הספר לתקשורת באוניברסיטת אריאל בשומרון, נשוי למיקה רונן ולהם 3 ילדים אפרת,גיא ומירב ושישה נכדים: נועם, מעין ,יהלי, עמרי, עמית, אלי ומילה.
הערות שוליים

↑  יוסי רונן: במאי, מפיק ואיש תקשורת האזינו לשיחה עמו, באתר 103fm
↑  דף המרצה של יוסי רונן, באתר אוניברסיטת אריאל בשומרון
↑  יוסי רונן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  אייל לוי, ‏50 שנה אחרי ששידרו את שחרור הכותל, אנשי גלי צה"ל משחזרים את הדרמה, באתר מעריב אונליין, 1 ביוני 2017
↑  "קדימה לתוך שער האריות": ההקלטות הנדירות משחרור ירושלים, באתר גלי צה"ל
↑  נטע סלע, כך כבשנו את העיר העתיקה, באתר ynet, 7 ביוני 2007
↑  שידרתי היסטוריה, לגמרי במקרה, באתר וואלה, 18 במאי 2007
↑  טליה לוין, ‏כוכבי "זהו זה" נזכרים: "כל המדינה הייתה מנותקת בין 16:00 ל-17:00", באתר מעריב אונליין, 23 ביוני 2018
↑  מירב קריסטל, אחרי 30 שנה, באתר ynet, 4 ביולי 2008
↑  כרמית ספיר ויץ, ‏"לוקחים נכס של ממש, וזורקים אותו": העורכים והמגישים על סגירת "ערב חדש", באתר מעריב אונליין, 7 באוגוסט 2018
↑  שתי תוכניות מחפשות פוליטיקאית, באתר amalnet
מיכאל בן-גל

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1908 אודסה, האימפריה הרוסית
 פטירה:  9 ביוני 1992  (בגיל 83)
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 תאריך עלייה:  1921
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  ג'יימס
 השתייכות:   ההגנה   הבריגדה היהודית הבריגדה היהודית   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1924–1965 (כ־41 שנים)
 דרגה:   מייג'ור     אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד רוחמה קצין ממונה של ההגנה בבריגדה היהודית   מפקד חטיבת קרייתי מפקד מחוז תל אביב סגן ראש אגף אפסנאות נשיא בית הדין הצבאי לערעורים
 פעולות ומבצעים
 המרד הערבי הגדול  מלחמת העולם השנייה    מלחמת העצמאות    מלחמת סיני
 הנצחה
 רחוב על שמו בעיר תל אביב-יפו
 
מיכאל בן-גל (28 בפברואר 1908 – 9 ביוני 1992) היה אלוף בצה"ל, שירת כמפקד חטיבת קרייתי במלחמת העצמאות, נשיא בית הדין הצבאי לערעורים.
ביוגרפיה

בן-גל נולד באודסה שבאימפריה הרוסית ב-1908, תחת השם מיכאל רבינוביץ. ב-1921 עלה לארץ ישראל התחנך בגימנסיה העברית "הרצליה" ובגיל 16 הצטרף לארגון ההגנה.
ב-1928 מונה למפקד רוחמה שבאותה תקופה היה היישוב היהודי הדרומי ביותר בארץ. היה מלוחמי היחידה הנודדת של ההגנה, לאחר פרוץ מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט עבר למחוז תל אביב ופיקד על שכונת התקווה. ב-1937 הדריך בקורס מפקדי גושים של הארגון שהתקיים בכפר ויתקין, במהלך תרגול שימוש ברימון יד
מדוכה  
שפיתח עמיתו דוד ליבוביץ, נפצעו השניים באורח קשה.
בדצמבר 1940, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב לחי"ל, עבר קורס קצינים ושירת בגדוד העברי השני, במהלך תקופתו בצבא הבריטי התמנה בן-גל לתפקיד הקצין הממונה של 'ההגנה' בבריגדה היהודית. את שירותו סיים בדרגת מייג'ור.
במהלך השבת השחורה נעצר על ידי שלטונות המנדט ונכלא ברפיח במשך חמישה שבועות.
במלחמת העצמאות היה למפקדה הראשון של חטיבת קרייתי (חטיבה 4). החטיבה בפיקודו השתתפה במבצע חמץ ובמבצע דני ובן-גל קיבל את כניעתם של יפו ורמלה. לאחר המלחמה מונה למפקד מחוז תל אביב ולסגן ראש אגף אפסנאות. שירת כנספח צבאי בבריטניה ובמדינות סקנדינביה בין השנים 1954 עד 1957.
בשנת 1958 מונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים תפקיד בו כיהן עד 1963. היה נספח צבאי בבורמה, נפאל, ציילון וקמבודיה. ב-1965 השתחרר מצה"ל.
לאחר שחרורו התמנה למנהל מחוז ירושלים והדרום במינהל מקרקעי ישראל.
ב-1980 זכה לתואר יקיר העיר תל אביב-יפו
לקריאה נוספת

בן ציון (בני) נחמיאס, תל אביב כחזית ומפקדה מיכאל (ג'ימס) בן-גל, הוצאת ארגון חברי ההגנה, סניף תל אביב, 1998.
מיכאל בן גל, מפקד ההגנה במחוז תל אביב, עם יצחק צ'יז'יק , המושל הצבאי של יפו, בישיבה ראשונה לאחר כיבושה, מאי 1948.
עלון המזהיר את האצ"ל לא לעסוק בסחיטה או במעשים אלימים אחרים. חתום על ידי מפקד ההגנה בתל אביב מיכאל בן-גל
פסלו של מיכאל בן-גל ב"גן הזכרון" ברמלה
בועז פייפר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 ביוני 1968 (בן 56) רמת השרון, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 boazpeiper.com
 
בועז פייפר (נולד ב-8 ביוני 1968) הוא שחקן, זמר, במאי תיאטרון, מפיק ומעצב גרפי ישראלי.
ביוגרפיה

פייפר הוא יליד רמת השרון.
לאחר שירות סדיר בחיל השריון המשיך לשירות מילואים בחטיבת מרכבות הפלדה.
פייפר למד עיצוב תיאטרון בחוג לאמנויות התיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, שם פגש את חבריו ללהקת הדראג "בנות פסיה". שם הבמה שלו היה "רות צסנה". הלהקה פעלה בין השנים 1995–2001, וזכתה לפופולריות רבה' לאחר שהופיעה בפינה קבועה בתוכנית הטלוויזיה השבועית "סוגרים שבוע" עם אמנון לוי, בערוץ הראשון. יחד עם "בנות פסיה" ומיכל ינאי השתתף במחזמר "הכל אגדה" (בימוי: אורי פסטר), שזכתה בפרס התיאטרון הישראלי לשנת 1998. במקביל ל"בנות פסיה", השתתף כשחקן וזמר במופע "צלילי המיוזיקל", אשר שודר בערוץ הראשון ועלה מספר פעמים בתיאטרון ירושלים ובבריכת הסולטאן.
בשנת 2001 השתתף במופע "האישה באדון", שגם זכתה בפרס התיאטרון הישראלי.
בשנת 2002 יזם, הפיק ושימש תחקירן ראשי של הסרט התיעודי "מייק ברנט-לס מואה טמה", על חייו של הזמר מייק ברנט. באותת שנה פייפר השתתף באופרה "חילול הקסם" עם קבוצת "אופרה אחרת". קבוצת "אופרה אחרת" ביקשה להציב אלטרנטיווה להפקת אופרה בגרסאות צנועות, עם תזמורת קטנה.
בשנת 2003 השתתף במופע "בכל זאת יש בה משהו"- שירי תל אביב הקטנה- עם נחום היימן, דורית פרקש ובמופע "מעבר לתכלת" - משירי סשה ארגוב - שודר ברשת ג' וצולם לטלוויזיה. בנוסף השתתף במופע "אספחו- Espejo " של להקת הפלמנקו הישראלית.
מופעים נוספים בהם השתתף, הפיק, כתב וביים היו:
"הפרוטה והירח" - משירי חיים חפר
"ערב קיץ ויונים" - משירי מוני אמריליו - שודר ברשת ג' וצולם לטלוויזיה
"בצילה"- במלאת חודש לפטירתה של צילה דגן - שודר בגלי צה"ל
בשנת 2010, ערך וביים את המופע "הדיוות", שבו נפגשו לראשונה על במה אחת השחקניות-זמרות רמה מסינגר, חני נחמיאס ורבקה רז לביצוע מיטב השירים המזוהים עם הקריירות שלהן.
בדצמבר 2010, ערך והגיש מופע הצדעה לזמרת יפה ירקוני לציון יום הולדתה ה-85.
באוקטובר 2011 הופיע, ערך הגיש ושר בערב מחווה לזמר שמעון ישראלי, במועדון "צוותא" בתל אביב.
החל משנת 2013 פייפר מתגורר רוב הזמן בגרמניה, ועובד כמדריך טיולים לתירים ישראלים בברלין, ובהמבורג. במקביל ממשיך להופיע בישראל מדי פעם.
פרסים והוקרה

בשנת 2002 זכה בפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר על סרטו "מייק ברנט-לס מואה טמה".
הערות שוליים

↑  יצחק דנון, ‏איציק כהן ימשיך להיות "בת פסיה", באתר גלובס, 11 ביולי 1999
↑   הכל אגדה! - מחזמר עם מיכל ינאי, בנות פסיה ועוד (בימוי: אורי פסטר), סרטון בערוץ "אורי פסטר Uri Paster", באתר יוטיוב (אורך: 1:04:21)
↑  מרב יודילוביץ', "השיבה למדבר" - כוכבת טקס פרסי התיאטרון, באתר ynet, 3 באפריל 2001
↑  ניר וולף, מייק ברנט, דייגו מראדונה ועוד: המצליחנים שהתרסקו לאחר שהגשימו חלום, באתר הארץ, 14 באפריל 2009
↑  נעם בן זאב, חילול קודש מופתי, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2002
↑  בכורה ל"חילול הקסם" הערב ביפו, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2002
↑  מרב יודילוביץ', "אנחנו מגישים לקהל תרבות שנכחדה", באתר ynet, 28 באפריל 2003
↑  להקת הפלמנקו הישראלית בסוזן דלל, באתר הארץ, 28 בינואר 2003
↑  טל פרי, ‏נשים על נשים, באתר גלובס, 4 במרץ 2010
↑  גבריאלה דוידוביץ', עכבר העיר אונליין, פונץ' באלבום המצעדים ועוד הופעות מוזיקה מומלצות לסופ"ש, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2010
↑  בן שלו, ערב שלם של איש אחד, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2011
↑  עידו שחם, עכבר העיר, מטיילים עם כוכבים: סיורי סלבס בעולם, באתר הארץ, 31 ביולי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576449605171  VIAF: 227147266662535481116   WorldCat (עם VIAF): 227147266662535481116
אלון חילו

| --- | --- |

אלון חילו, מאי 2018
 לידה:  21 ביוני 1972 (בן 52) יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2009)  פרס ספיר (2009) 
 www.alonhilu.com
 
אלון חילו (נולד ב-21 ביוני 1972) הוא סופר, מחזאי ועורך דין ישראלי.
ביוגרפיה

חילו נולד ביפו, בן להורים שעלו לישראל בשנות ה-60 מדמשק שבסוריה.
בעל תואר במשפטים ובוגר החוג לאמנות התיאטרון במסלול כתיבה דרמטית ודרמטורגיה באוניברסיטת תל אביב. עובד כעורך דין לקניין רוחני.
תושב תל אביב, גרוש ואב לשתי בנות. בחודש יוני 2014 יצא מהארון מול כלי התקשורת בארץ.
פרסומים > רומנים

"מות הנזיר", הוצאת חרגול, 2004, רומן היסטורי על עלילת דמשק. הספר תורגם  לאנגלית (רנדום האוס, 2006, מתרגם: אבן פלנברג), וכן לצרפתית, איטלקית, יוונית והולנדית
"אחוזת דג'אני", ידיעות ספרים, 2008, רומן היסטורי בדיוני המתרחש בתקופת העלייה הראשונה. הספר תורגם לאנגלית (רנדום האוס, 2010, מתרגם: אבן פלנברג), וכן לצרפתית, איטלקית, פורטוגזית והולנדית
"הכי רחוק שאפשר", ידיעות ספרים, 2012, רומן מכתבים שבו התכתבות בין נדב - חייל שמתקשה להשתלב במסגרת הצה"לית לבין הדוד שלו, מיכאל, פרקליט לשעבר בפרקליטות המחוז, המבלה את זמנו בגיחות מחוץ לישראל.
"רצח בבית האדום", ידיעות ספרים, 2018, רומן היסטורי בדיוני המתאר את רצח יוסף חיים ברנר וחבריו במאורעות תרפ"א ב-1921.
פרסומים > סיפורים קצרים

"גן החיות התנ"כי בירושלים", עיתון 77, גיליון 144–145, 1992, עמ' 62–65
"נראה לאחרונה", מאזניים, גיליון ס"ח (3), 1993, עמ' 42–44
פרסומים > מאמרים

סיפורו של כלב שאהיד - קריאה פוסטקולוניאלית ב'תמול שלשום' של עגנון, הו! 4, ספטמבר 2006, עמ' 54–66
פרסומים > מחזות

"הערב חתונה". המחזה הועלה בפסטיבל תיאטרון קצר (בצוותא תל אביב), 1998 בבימוי אילן תורן
"היום של הכלבים". המחזה הועלה בפסטיבל עכו, 1999 בבימוי גילי בר-הלל
שני המחזות, בתרגום לאנגלית של גילי בר-הלל, הועלו ב-1997 גם בתיאטרון הסטודנטים של אוניברסיטת הרווארד, ארצות הברית.
פרסים

"ספר פלטינה" מטעם התאחדות הוצאות ספרים בישראל על "אחוזת דג'אני", 2009
פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, 2008
פרס נשיא המדינה ליצירת ביכורים על "מות הנזיר", 2006
מועמדות לפרס ספיר על ספרו "מות הנזיר" בשנת 2005
בשנת 2009 הוכרז כזוכה בפרס ספיר, על ספרו "אחוזת דג'אני", אך זכייה זו בוטלה לאחר שהועלו טענות לניגוד עניינים אצל יו"ר ועדת הפרס, יוסי שריד.
הערות שוליים

↑  לדמיין את האמת, באתר ישראל היום, 29 ביוני 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301831105171  BnF: cb14587998z (data)  GND: 135545722  ICCU: PARV566432  ISNI: 0000 0000 7845 0301  LCCN: no2004070954  NLG: 266355  NTA: 296978019  RERO: 02-A013859057  SUDOC: 122665147  VIAF: 82538574   WorldCat (עם VIAF): 82538574 
אלון חילו, 2008
דורון פולק

| --- | --- |

 לידה:  1953 (בן 72 בערך) גבעתיים, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת הרווארד 
 תחום יצירה:  תיאטרון, אוצרות 
 מספר צאצאים:  2 
 doronpolak.com
 
דורון פולק (נולד ב-1953) הוא אמן, יוצר תיאטרון, עורך כתבי עת, תאורטיקן ואוצר אמנות ישראלי.
מחזותיו שהוצגו

במסגרת קבוצת טרה קבוצת התיאטרון אותה הקים עלו המחזות הבאים:
"חומר ביד היצירה" 1984 פסטיבל עכו
"טובל בשמן רגלו" פסטיבל עכו 1985
"סימטרים" 1986.
"עיתונות פה ושם" מחזה סוריאליסטי שמבוסס על קטעים רנדומליים מהעיתונות הישראלית, הוצג גם במוזיאון תל אביב ובמוזיאון ישראל.
"כת". פסטיבל ישראל 1989
מחזותיו שהוצגו > כמפיק

בפסטיבל ישראל 1988 הפיק עיבוד של "חופת דודים " מאת ש"י עגנון.
תערוכות יחיד

פולק הציג מספר תערוכות יחיד בישראל ומחוצה לה, בין השאר, תערוכה "חומר גוף" באגודת האמנים בתל אביב וכמו כן תערוכות בנתניה, כפר סבא ובערים נוספות. ב-2018 הוצגה תערוכתו במוזיאון הימי בברצלונה.
פיל קולינס

| --- | --- |
פיל קולינס ב-2007
פיל קולינס ב-2007
 לידה:  30 בינואר 1951 (בן 73) לונדון, אנגליה
 שם לידה:  פיליפ דייוויד צ'ארלס קולינס
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1967–2011, 2015–2022
 מקום לימודים:  Chiswick School, Barbara Speake Stage School 
 עיסוק:  זמר, משורר, מוזיקאי, שחקן, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  רוק מתקדם, רוק, פופ, פופ רוק, רוק רך, פיוזן, וייט סול
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית, ספרדית, צרפתית, גרמנית, איטלקית 
 כלי נגינה:  תופים, פסנתר, קלידים, גיטרה
 חברת תקליטים:  וירג'ין רקורדס, אטלנטיק רקורדס, וורנר מיוזיק גרופ
 בן או בת זוג:  Orianne Cevey (1999–2008) Andrea Bertorelli (1975–1980) 
 צאצאים:  Joely Collins, Matthew Collins, Simon Collins, לילי קולינס, Nicholas Collins 
 מספר צאצאים:  5 
 פרסים והוקרה:  איש השנה של MusiCares (1997)  פרס הרדיו הגרמני (2010)  אגדות דיסני (2002)  פרס ג'וני מרסר (2010)  המסדר הוויקטוריאני המלכותי  פרס מפתח הכסף  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://www.philcollins.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
פיליפ "פיל" דייוויד צ'ארלס קולינס (באנגלית: Philip David Charles Collins; נולד ב-30 בינואר 1951 בלונדון) הוא מוזיקאי ופזמונאי פופ ורוק בריטי. ידוע בתור המתופף והסולן של להקת הרוק ג׳נסיס. הדיסקוגרפיה של קולינס כוללת שמונה אלבומי אולפן שמכרו 33.5 מיליון יחידות מוסמכות בארצות הברית וכ-150 מיליון ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד האמנים הנמכרים ביותר בעולם.
ביוגרפיה מוקדמת > שנות ילדותו

קולינס נולד בצ'יזוויק שבמערב לונדון. הוא קיבל את מערכת התופים הראשונה שלו בחג המולד כשהיה בן 5. מאוחר יותר, דוד שלו הביא לו מערכת תופים חלופית, הוא התחיל לנגן באופן קבוע, וכישורי הנגינה שלו השתפרו. כשקולינס גדל הוריו קנו לו מערכות תופים נוספות. הוא התאמן בעזרת הטלוויזיה והרדיו, ומעולם לא למד לקרוא ולכתוב תווים, במקום זאת, הוא השתמש בשיטה שפיתח בעצמו.
קולינס חיפש כל הזדמנות להופיע. האימונים המקצועיים שלו החלו בגיל 14 כשנכנס ל"בית ספר לאומנויות הבמה על שם ברברה ספיק". הוא החל קריירה כשחקן ודוגמן, וזכה בתפקיד הראשי במחזמר "אוליבר!". הוא הופיע בסרטם של הביטלס, "לילה של יום מפרך", כאחד ממאות בני נוער הצורחים בהופעה של הלהקה. למרות ששימש דמות משנית הוא קיבל תקריב. אמו, שהייתה סוכנת שחקנים, שכרה את הניצבים לקהל, ודאגה שבנה יקבל תקריב בסרט.
למרות תחילתה של קריירת המשחק, קולינס המשיך לפעול בתחום המוזיקה. הוא העדיף את עולם המוזיקה למרות שהוריו דחפו אותו לתחום המשחק. בזמן שלמד בבית הספר "Chiswick Community" הקים להקה שנקראה "The Real Thing" ולאחר מכן הצטרף ללהקת "The Freehold". עם להקה זו הוא כתב את השיר הראשון שלו, אשר נקרא "Lying Crying Dying".
ביוגרפיה מוקדמת > תחילת דרכו כמוזיקאי מקצועי

עבודתו המקצועית הראשונה כמתופף הייתה בלהקת "Flaming Youth", אשר הוציאה אלבום אחד ב-1969, שנקרא "Ark 2". לאחר שנה של סיבוב הופעות, נוצרה מתיחות בין חברי הלהקה וחוסר בהצלחה מסחרית, שהביאה להתפרקות הלהקה.
בשנת 1970 להקת יס כמעט איבדה את המתופף וחברה המייסד ביל ברופורד. קולינס פגש את ג'ון אנדרסון (סולן הלהקה) והוזמן לאודישן לתפקיד המתופף. בסופו של דבר קולינס החליט לא להגיע להבחן. קולינס העריץ את ברופורד, וייתכן שפחד להיכנס לנעליו. חמש שנים לאחר מכן, ברופורד תופף בהופעות החיות של ג'נסיס וכך לבסוף ברופורד נכנס לנעליו של קולינס.
לאחר זמן קצר, הוזמן קולינס לאודישן חשוב: אלבום הסולו הראשון של ג'ורג' האריסון, "All Things Must Pass". קולינס עבר את האודישן והוקלט מתופף על תופי קונגאס, אך כאשר רכש את האלבום התאכזב לגלות שהוא כלל אינו מוזכר ברשימת הקרדיטים. שמו נכלל באלבום אך ורק בהוצאתו המחודשת בשנת 2000.
ג'נסיס > השנים הראשונות עם ג'נסיס

ב-1970 ראה קולינס מודעה שהיה כתוב בה "דרוש מתופף רגיש למוזיקה אקוסטית, וגיטריסט אקוסטי". ג'נסיס כתבה מודעה זו לאחר שאיבדה שלושה מתופפים לאחר שני אלבומים שהוציאה. האודישנים התרחשו בחצר בית הוריו של פיטר גבריאל. המועמדים שבאו להבחן ניגנו שירים מתוך אלבומה השני של הלהקה, "Trespass‏" (1970). קולינס, שלא הכיר את שירי הלהקה לפני כן, הגיע מוקדם ופגש את בסיסט הלהקה מייק ראת'רפורד שהציע לו לשחות בברכת השחייה. בזמן ששהה בברכה, קולינס האזין לביצועיהם של מספר נבחנים ולאחר מספר ניגונים זכר את שירי הלהקה בעל פה.
קולינס עבר את האודישן, ושנה מאוחר יותר, יצא האלבום "Nursery Cryme‏" (1971). במשך חמש השנים הבאות, שימש כמתופף וזמר הרקע (לפעמים) בלהקה. בשירים "For Absent Friends" (מתוך "Nursery Cryme") ו-"More Fool Me" (מתוך האלבום "Selling England by the Pound"‏, 1973) משמש קולינס כסולן.
ב-1974, בזמן הקלטת האלבום "The Lamb Lies Down on Broadway", בריאן אינו היה צריך מתופף לאלבומו "Another Green World", וקולינס נשלח לנגן, וכך שילמה הלהקה לאינו על עבודתו עמם.
ב-1975, מיד לאחר סיבוב הופעות, עזב גבריאל את הלהקה כדי לפתח קריירת סולו. קולינס הפך לסולן לאחר חיפושים מתישים של תחליף לגבריאל (בהם שר קולות רקע עם מעל לארבע מאות זמרים שנכשלו באודישנים לתפקיד). כדי לאפשר לקולינס לתפקד כסולן בהופעות חיות, הלהקה גייסה בהתראה קצרה את מתופף יס וקינג קרימזון לשעבר, ביל ברופורד כדי לנגן בהופעותיהם אך לאחר זמן קצר הוחלף במתופף צ'סטר תומפסון שמנגן בהופעותיהם עד היום. בזמן קטעים אינסטרומנטליים גם קולינס נוהג לנגן בתופים. לאחר שהפך קולינס לסולן הלהקה, השתנה בהדרגה סגנונה העיקרי מרוק מתקדם לפופ רוק, דבר שאכזב רבים ממעריציה אולם הקנה לה הצלחה מסחרית שלא זכתה לה לפני כן.
ג'נסיס > פרויקטים עם חברי ג'נסיס מחוץ ללהקה

בשנת 1976, התארח קולינס באלבום "Voyage Of The Acolyte", אלבום הסולו הראשון של סטיב האקט גיטריסט להקת ג'נסיס, קולינס לקח את תפקיד השירה המובילה בשיר "Star Of Sirius".
בשנת 1977, קולינס השתתף ולקח חלק בהקלטת האלבום "The Geese and the Ghost", אלבומו הראשון של הגיטריסט המקורי של להקת ג'נסיס, אנת'וני פיליפס (קולינס הצטרף ללהקה מספר חודשים לאחר שפיליפס עזב את הלהקה עקב פחד במה). קולינס תפקד כסולן בשירים: "Which Way the Wind Blows" ו-"God If I Saw Her Now", בנוסף לכך, קולינס לקח את תפקיד השירה המובילה גם ברצועה "Silver Song" (שיר זה הוקדש למתופף השני של להקת ג'נסיס). הרצועה נוספה לאלבום רק בהוצאתו המחודשת בשנת 2008.
באותה תקופה, ניגן קולינס גם עם להקת ג'אז בשם "ברנד אקס". הלהקה הקליטה את אלבומה הראשון, "Unorthodox Behaviour", עם קולינס כמתופף. מאז שנתן קולינס עדיפות ללהקת ג'נסיס, הלהקה הופיעה והקליטה מספר אלבומים בלעדיו, אחרי מספר שנים, חזר קולינס להקליט עם הלהקה את האלבום "Product", השיר "...And So to F..." אשר קולינס כתב לאלבום זה, נכלל גם ברצועת הבונוסים של הגרסה המחודשת לאלבום הסולו הראשון שלו "Face Value".
בשנת 1980 השתתף קולינס בהקלטת אלבומו השלישי של פיטר גבריאל. בזמן העבודה על האלבום, הכיר קולינס את המפיק המוזיקלי יו פאדג'הם, אשר עתיד להפיק עמו את רוב אלבומיו. כמו כן, באלבום זה פיתח קולינס טכניקת הקלטה מיוחדת לתופים ("Gated reverb", הטכניקה נותנת צליל דומיננטי וחזק יותר לתופים.) אשר עתידה לאפיין סגנונו המוזיקלי כאשר יתחיל את קריירת הסולו שלו.