stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלון שרתון תל אביב
הערות שוליים

↑  הבניין שנהרס, באתר תולדוט, מט"ח
↑  קאנדיאן פסיפיק מקפיאה בניית מלון בת"א, דבר, 29 ביוני 1976
↑  שרתון תנהל מלון "לרום", דבר, 25 ביוני 1975
↑  רזי גוטרמן, הייקים כבשו את רחוב הירקון, מעריב, 14 ביולי 1978
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525276905171  GND: 1138062278  VIAF: 308274966   WorldCat (עם VIAF): 308274966
יחידת הניוד המטכ"לית

| --- | --- |

תג היחידה
 פרטים
 כינוי:  ניוד 5515
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צבא הגנה לישראל
 סוג:  יחידת קומנדו
 בסיס האם:  בסיס במרכז הארץ
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1988–הווה (כ־36 שנים)
 מקים היחידה:  דודו אשבל (חטיבתית - שנות ה-80) רותם שני (אוגדתית-מטכ"לית - שנות ה-90)
 מלחמות:  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה    מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות  מבצע שובר גלים  מלחמת חרבות ברזל
 נתוני היחידה
 ייעוד:  נהיגה מבצעית מיוחדת בעומק החזית לביצוע משימות מיוחדות וחשאיות בסיור מיוחד, ניוד וחילוץ כוחות מיוחדים באמצעות כלי רכב גלגליים
 פיקוד
 יחידת אם:   עוצבת האש מערך המבצעים המיוחדים
 דרגת המפקד:    סגן-אלוף
 עיטורים
   צל"ש הרמטכ"ל (×2)    צל"ש אלוף (×2)
יחידת הניוד המטכ"לית (יחידה 5515) היא יחידת קומנדו מיוחדת בצה"ל אשר מתפקדת כיחידה סדירה באוגדת עוצבת האש. מומחיותה היא בניוד ובחילוץ כוחות מיוחדים באמצעות כלי רכב גלגליים, ובנהיגה מבצעית מיוחדת בעומק החזית, בתנאי שטח קשים ובסיטואציות מבצעיות מורכבות. היחידה נוטלת חלק פעיל במערך המבצעים המיוחדים של צה"ל בשגרה ובמצב חירום, תוך כדי שיתוף פעולה עם מעגל היחידות המובחרות ומערכת הביטחון, בשלל הגזרות והחזיתות של מדינת ישראל.
רקע היסטורי > צורך טקטי ואסטרטגי

בשנת 1988 הוחלט בצה"ל להקים בחטיבת עוצבת חצי האש, יחידה המתמחה בנהיגה מבצעית, אשר אמונה על פיתוח מקצועי של נהיגת לילה במזג אוויר משתנה, והגעה ליעדים מרוחקים מגבול המדינה, באופן מדויק ומהיר. החלטה זו הייתה מושתתת על מסורת נהיגה מבצעית מוכחת, כפי שהייתה נהוגה ביחידות מובחרות ומיוחדות אחרות בצה"ל ובצבאות זרים, העוסקות באיסוף מודיעין, פעילות מבצעית כירורגית, ובסימון מטרות בעומק שטח האויב.
רקע היסטורי > הקמת היחידה

בהמשך לכך, בשנת 1988 הוקמה יחידת הניוד. בין מייסדיה נמנים רונן לין, ערן אלון ודודו אשבל אשר שימש מפקדה הראשון. אותם החליף בשנת 1997 סרן רותם שני, לשעבר לוחם-סייר וגשש בגזרת הר חריף, קצין הסדרות ביחידת מגלן ומקים יחידת הסיור 252. מפקדים אלו, בעלי ניסיון ומומחיות רבה בסיור מיוחד מבצעי וניידות בכלל, ובפרט בעומק חזית האויב, ואשר היו מוערכים בזמנם עד מאוד במעגל היחידות המובחרות בצה"ל, פיתחו את יחידת הניוד לאורך השנים ומבצעו אותה בשנת 1996, תחת פיקודו של מפקד החטיבה אז ולימים האלוף טל רוסו. זאת ועוד, בשנת 1997 התחדד ייעוד היחידה, וזו מילאה שני תפקידים מרכזיים: מרכז הכשרה לכוחות האוגדה (עוצבת האש), ויחידה מבצעית המורכבת מחיילים בסדיר ובמילואים העובדת בשיתוף פעולה עם מעגל היחידות המובחרות בצה"ל.
רקע היסטורי > תרבות ניוד מבצעית מיוחדת

במהלך השנים התהוותה תרבות יחידת הניוד סביב מסורות הנהיגה המבצעית, אשר התפתחו בצה"ל במהלך מלחמות ישראל ובפעילות המבצעית סודיות השוטפת בעיקר ביחידות הבאות בסדר כרונולוגי: בסיירת צנחנים, סיירת מטכ"ל, יחידת שלדג ויחידת מגלן. בנוסף ליחידות הללו בצה"ל, התרחשה למידה ביחידת הניוד אודות נהיגה מבצעית מיחידות של צבאות זרים, כגון יחידת אריות הים בארצות הברית ושירות האוויר המיוחד הבריטי SAS.
זאת ועוד, בתקופתו של רותם שני כמפקד יחידת הניוד, כתוצאה מהשתלבותו בפעילות המבצעית של סיירת מטכ"ל, מודל הניוד המבצעי שאב השראה והושפע במיוחד מתרבות הניוד בסיירת מטכ"ל, העורך אנלוגיה בין נהיגה מבצעית לטיסה מבצעית בתהליך ההכשרה ובחשיבה האסטרטגית של פעילות מבצעית בסיור מיוחד. בעקבות השתלבות זו, אף נוצר שיתוף פעולה מבצעי בין יחידת הניוד לסיירת מטכ"ל במבצעים עלומים רבים ובתהליך ההכשרה של כוח האדם. שיתוף פעולה זה, הוביל לחניכה וניסיון מבצעי, ואף חידד את תרומתם של אלו לתרבות המבצעית של יחידת הניוד. כך גם באשר למבנה הארגוני הלוחם, התורם להתפתחות תרבות ניוד מבצעית זו ומפרה אותה. המבנה הארגוני של יחידת הניוד מורכב מפלגה מבצעית, פלגת הכשרות, פלגת מחקר ופיתוח, ופלגת מילואים, כנהוג ביחידות העילית.
רקע היסטורי > ייעוד

לאור מגמות היסטוריות אלו, ייעודה של היחידה התחדד והתגבש לביצוע משימות ניוד מבצעי מיוחד בשגרה ובחירום, באמצעות כלי רכב גלגליים בחזית ובעומק. כתוצאה מכך, ליחידה מיומנויות לחימה מגוונות. כלל חיילי ומפקדי יחידת הניוד בעבר ובהווה, הם לוחמים שצמחו ביחידות הקומנדו של אוגדה 98, וביחידות עילית מיוחדות אחרות בצה"ל. ללוחמים הכשרה ענפה בלוחמת חי"ר, חניכה מקיפה ביחידת הלוט"ר, לוחמה זעירה, סיור מבצעי, איסוף מודיעין, ניווטים רגליים ורכובים, כנהוג ביחידות קומנדו ובסיירות החי"ר. באופן ייחודי, הלוחמים בה הם בעלי התמחות רחבה בנהיגת שטח מבצעית בתנאים מורכבים בשטח האויב, בכלי רכב גלגליים מסוגים שונים.
רקע היסטורי > שקיפות

עד שנת 2009 לא נמצא שום אזכור ליחידה בפקודות צה"ל, ואף מסמך לא העיד על קיומה. היא פעלה כיחידה שקופה. מפקד עוצבת האש לימים, האלוף רוני נומה, דאג לרישומה של היחידה באופן רשמי. כיום, מבחינה ארגונית מבצעית, היחידה פועלת כיחידה מיוחדת תחת אוגדה 98, ולכן היא כפופה באופן ישיר למפקד אוגדה 98.
פעילות מבצעית > בעתות מלחמה

בעבר, במהלך האינתיפאדה השנייה, פעלה היחידה כפלגת ניוד של שייטת 13. במבצע חומת מגן, הצטרפו לוחמי היחידה לפשיטות על בתי מבוקשים יחד עם יחידות מובחרות שונות, ואף סייעו בפעולות והשתתפו בקרבות באזור יהודה ושומרון. על חלקם בקרבות אלו, קיבלה היחידה צל"ש יחידתי ממפקד פיקוד מרכז. בספטמבר 2007, זכתה היחידה בצל"ש יחידתי מהרמטכ"ל, רב־אלוף גבי אשכנזי, על פעילותה הנחושה בפינוי נפגעים ונפגעות במהלך מלחמת לבנון השנייה מחשש שייחטפו.  ביניהן, הייתה גופתה של הטכנאית המוטסת קרן טנדלר, אשר חולצה בשיתוף פעולה עם יחידת שלדג ויחידה 669.
במבצע עופרת יצוקה, פעלה יחידת הניוד ביחד עם יחידה 669. אף על פי שזו האחרונה ידועה בפעולות חילוץ מהאוויר, ביצעו שתי היחידות הללו לראשונה שיתוף פעולה יבשתי בחילוצים רכובים מהקרקע. בעקבות כך, לאחר שהחיבור בין שתי היחידות התברר כמוצלח מאוד, הורחבה הפעילות, כך שבמבצע צוק איתן בשיתוף פעולה הדוק הופעלו כבר עשרה צוותי ניוד, שנטלו חלק ב־125 מבצעים וטיפלו בכ־300 פצועים.
במלחמת חרבות ברזל נוטלת יחידת הניוד חלק מרכזי בלחימה, החל מאירועי ה-7 באוקטובר בקו הגבול של יישובי עוטף עזה. היחידה הייתה הראשונה להגיע למוקדי לחימה מסוימים, אך פעולות אלו ברובן אסורות בפרסום. ידוע כי היחידה פינתה מאות פצועים במהלך התמרון הקרקעי בשיתוף פעולה מבצעי עם מעגל היחידות המובחרות בצה"ל, ובמיוחד יחידה 669 ברצועת עזה. בהמשך לכך, היחידה גם נוטלת חלק פעיל ומרכזי במהלך התמרון הקרקעי בלבנון. בפעילות מבצעית, בהיתקלות עם כוחות חזבאללה בגבול לבנון, נפלו בקרב שני לוחמים מהיחידה, רס"ב במיל' אביב מגן ורס"ר במיל' איתי אזולאי.
פעילות מבצעית > מבצעים מיוחדים שהותרו לפרסום

ב-12 בפברואר 2024 במהלך המלחמה, יחדיו עם כוחות מיוחדים נוספים, היחידה לקחה חלק עיקרי בקרב מבצע יד זהב לשחרור שני בני הערובה פרננדו סימון מרמן ולואיס הר מהשבי ברפיח שברצועת עזה. היחידה פעלה בחשאיות להגעה חשאית ללב מחנה פליטים שאבורה שברפיח, ואף הייתה אחראית על חילוץ הכוח והחטופים מזירת המבצע עד למסוק הפינוי, אשר פינה את החטופים למרכז הרפואי שיבא.
ב-8 ביוני 2024, יחד עם כוחות מיוחדים נוספים של צה"ל, היחידה הייתה שותפה ללחימה ולחילוץ במבצע ארנון ברצועת עזה. על פי דיווחים בתקשורת לוחמי היחידה נדרשו לחלץ תחת אש רכב שהושבת מאש המחבלים ובתוכו שלושה חטופים. במבצע שוחררו ארבעה בני ערובה - נועה ארגמני, אלמוג מאיר ג'אן, אנדריי קוזלוב ושלומי זיו. כל הארבעה, נחטפו בפסטיבל נובה ב-7 באוקטובר כחלק ממתקפת הפתע על ישראל.
פעילות מבצעית > בין מערכות

הפלגה המבצעית של יחידת הניוד, מבצעת מבצעים מיוחדים בשיתוף פעולה עם יחידות עילית מיוחדות בצה"ל, הימ"מ ושירות הביטחון הכללי בשלל הגזרות והחזיתות של מדינת ישראל. מבצעים, אשר פרטיהם אסורים בפרסום. אשר-על-כן, מכאן ניתן להסיק כי על אף העשייה המבצעית הרבה, בעקבות הצורך לשמור על חשאיותה של היחידה, אזכוריה בכלי תקשורת מצומצמים ביותר. ככלל, מחזיקה היחידה בכוננות מידית לאירועי טרור מתפרצים יחד עם יחידות מיוחדות נוספות, ונותנת מענה ראשוני באירועים שכאלו, כדוגמת אירועי 7 באוקטובר במתקפת הפתע על ישראל, או אירועים פח"עים אחרים.
גיוס ליחידה והסמכת הלוחם

בראשיתה של היחידה, הגיעו אליה בעיקר לוחמים ממעגל היחידות המיוחדות, ובעיקר: סיירת מטכ"ל, יחידת שלדג, יחידת מגלן, יחידת אגוז, סיירת צנחנים, ושייטת 13. לוחמים אלו, התמחו בנהיגה מבצעית ביחידות האם שלהם, ולקחו חלק פעיל בחניכת דורות ההמשך ובפעילות המבצעית של היחידה. לאחר מכן, עם מיסודה של היחידה ובהווה, כלל לוחמי היחידה הם לוחמי קומנדו. הלוחמים מגיעים בדרך כלל לאחר מסלול לוחם ביחידת מגלן, יחידת אגוז או סיירת צנחנים.
המלש"בים המיועדים, עוברים גיבוש ליחידות מובחרות ומתגייסים ליחידת אגוז, מגלן או סיירת צנחנים. לאחר כחצי שנה, הלוחמים עוברים מיון לאיתור נהגים מבצעיים, ואלה שעומדים בתנאי הקבלה, עוברים קורס נהיגה בסיסית במשך שמונה שבועות. בתום הקורס, הלוחמים שבים אל צוותיהם המקוריים ביחידות האורגניות עד להשלמת מסלול הלוחם בהן. בתום המסלול, הלוחמים המתאימים מבצעים מיון נוסף כדי להתקבל ליחידת הניוד, ואלה מתוכם שעוברים אותו מתקבלים לסדרת לוחמים מיוחדת במשך 15 שבועות, אשר בסופה הם חותמים על שירות קבע ראשוני לשנה וחצי עם פוטנציאל להאריכו בהמשך. מתוך קבוצת לוחמי ניוד אלו, בכל מחזור ישנם לוחמים היוצאים גם לקורס קציני חי"ר, ושבים ליחידה לתפקידי פיקוד בפלגות השונות.
לוחמי היחידה משתמשים באמל"ח הייחודי למערך הניוד המבצעי כנהוג בצבאות אחרים בעולם. לדוגמה, כך באשר לכלי נשק קצרים וארוכים, ביניהם M4A1 פלאט-טופ קומנדו ואקדחים שונים בהתאם לאופי המשימה. כלי הרכב מצוידים בכלי נשק שונים, בהתאם לצורך המבצעי. כלי רכב הגלגליים המבצעיים המגוונים המקיימים את היחידה, נבחרים בהתאם לפעילות המבצעית, הגאוגרפיה והטופוגרפיה.
חלק משמעותי מהקצינים והלוחמים אשר גדלו ביחידה, משרתים בתפקידי מפתח ביחידות מיוחדות אחרות בצה"ל ביניהן סיירת מטכ"ל, יחידת שלדג, שייטת 13, הימ"מ ויחידות מיוחדות במשרד הביטחון. ובכך למעשה, לוחמים וקצינים אלו, משפיעים באופן פעיל על מערך הניוד המבצעי במערכת הביטחון הישראלית כולה בשוטף, בעת שגרה או מלחמה.
ציונים לשבח

ליחידה הוענקו ארבעה צל"שים יחידתיים: אחד על מבצע חומת מגן, אחד על מלחמת לבנון השנייה ושניים על מבצע שובר גלים. כמו-כן, היחידה נבחרה פעמיים כיחידה מצטיינת מטעם נשיא המדינה. לאור תפקודה, בנובמבר 2022, יחידת הניוד קיבלה תעודת הערכה מהרמטכ"ל רב-אלוף אביב כוכבי, על רצף פעולות מבצעיות לסיכול טרור בגזרת פיקוד המרכז. בחודש אפריל 2023, קיבלה היחידה צל"ש מאלוף פיקוד המרכז האלוף יהודה פוקס, 'על פעילותה המבצעית לסיכול הטרור בתנאי לחימה מורכבים במהלך במבצע ״שובר גלים״ בפיקוד המרכז'.
מפקדי היחידה

| שנים | דרגה | שם |  | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988–1997 |  | דודו אשבל |  |  |
| 1997–2001 |   סרן | רותם שני | מפקד פלוגת הניוד וקצין ניוד אוגדתי |  |
| 2001–2004 |  | ע' |  |  |
| 2004–2006 |  | א' | מפקד יחידת הניוד |  |
| 2006–2008 |  | ע' | מפקד יחידת הניוד |  |
| 2008–2016 |   סגן אלוף | רועי אליעז | מפקד יחידת הניוד |  |
| 2016–2020 |   סגן אלוף | א׳ | מפקד יחידת הניוד |  |
| 2020– |   סגן אלוף | מ׳ | מפקד יחידת הניוד |  |
עמותת הניוד

בשנת 2016, בוגרי יחידת הניוד ייסדו עמותה בשם ״ידיד נפש״ אשר הייתה פעילה עד שנת 2019. בשנת 2022, הוקמה העמותה מחדש על ידי ארבעה מבוגרי היחידה. השם החדש של העמותה הוא, ״בשביל הניוד - עמותת יוצאי יחידת הניוד״. העמותה הוקמה, על מנת לאסוף ולאגד את יוצאי יחידת הניוד כחברי העמותה וידידיה. כמו-כן ובמיוחד, תכלית העמותה היא ליצור ולעשות ברוח וערכי יחידת הניוד, למען חברה טובה יותר במדינת ישראל. לעסוק בטיפוח ושימור מורשת יחידת הניוד תוך חיזוק הקשר בין-דורי, טיפוח הקשר עם משפחות הנופלים, היחידה הסדירה ולמען חברי העמותה והתפתחותם האישית.
ראו גם

יחידות מובחרות בצה"ל
סיור
סיור מיוחד
מודיעין קרבי
שירות האוויר המיוחד
שירות הסירות המיוחד
כוח דלתא
מפקד הרפאים
אוטו דר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באוקטובר 1896 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  25 בפברואר 1945 (בגיל 48) 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא עור, מרצה באוניברסיטה 
 
אוטו דר (במקור עד 1913 דירנפלד, בהונגרית: Dér Ottó;‏ בודפשט, 10 באוקטובר 1896 – ?) היה רופא עור יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה.
ביוגרפיה

אוטו דירנפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט דירנפלד (1860–1935), חלפן כספים, ושל רגינה וגנר (1873–1944). את לימודיו התיכוניים השלים בגימנסיה הראשית בבודפשט של מסדר ההוראה (1906–1914). לאחר בחינות הבגרות הפך לסטודנט בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), ובאותה שנה התגייס ולחם במלחמת העולם הראשונה. הוא קיבל מספר עיטורים. הוא שוחרר ב-1918 בדרגת סגן רפואי. לאחר שקיבל את התואר דוקטור לרפואה הפך למתמחה במרפאת עור ומין של אוניברסיטת ארז'בט בפץ'. משנת 1925 עבד כמרצה בכיר ולאחר מכן כפרופסור באותה אוניברסיטה.
רעייתו הייתה מתילד פאלושקה (1901–?), לה נישא ב-24 בדצמבר 1934 בבודפשט. אשתו ניסתה להתאבד בספטמבר 1936. במשוער הוא ניספה בשואה. (הוא חי בעיר פץ' שמשם נשלחו היהודים למחנה ההשמדה אושוויץ באביב 1944).
מחקריו וכתביו

"קאינון" בטיפול דרמטולוגי, עם התייחסות מיוחדת לפסוריאזיס, עם כמה הערות על הפתוגנזה שלה. (שבועון רפואי, 1924, 41)
היווצרות והיסטולוגיה של גבול הביסמוט. (רפואה, 1926, 25)
על צבע נגעי העור (חינוך רפואי, 1927, 4)
האלונל בפרקטיקה הדרמטולוגית. (רפואה, 1927, 40)
על השימוש ב"דרמותרמה". (רפואה, 1929, 12)
על טיפול רפואי בהפרעות כוח גברא. (רפואה, 1932, 22)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי).
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944. 1990–2002)
Szentmiklóssy Géza, ed. (1930). A magyar feltámadás lexikona. (לקסיקון התחייה בהונגרית)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 130092/1913. Forrás: MNL-OL 30791. mikrofilm 778. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1913. év 14. oldal 38. sor
↑  Renée utónéven is
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 64/1895. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-11-26.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest X. kerületi polgári házassági akv. 621/1934. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-11-26.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אוטו דר".
עפרה גלברט-אבני

| --- | --- |

גלברט-אבני, 2005
 לידה:  24 באוקטובר 1947 (בת 77) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  עורכת ספרותית, סופרת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בר-אילן 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2013)  פרס זאב לספרות ילדים ונוער (2005, 2006) 
 www.ofra-gelbart-avni.co.il
 
עפרה גֶלבַּרט-אבני (נולדה ב-24 באוקטובר 1947) היא סופרת ילדים ונוער ישראלית, עורכת ומנחת סדנאות כתיבה לילדים.
ביוגרפיה

עפרה גלברט-אבני נולדה ב-1947 בתל אביב, גדלה בשיכון דן. סבהּ בכור-שלום שטרית היה שר המשטרה הראשון של ישראל.
הייתה חברה בתנועת נוער המחנות העולים, למדה לנגן בפסנתר, ובתיכון למדה במגמה הומנית. את שירותה הצבאי עשתה בנח"ל. לאחר מכן למדה עבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב ועבדה במרכז הרפואי שיבא. למדה עריכה באוניברסיטת בר-אילן ועובדת כעורכת ספרים.
בשנת 1978 יצא לאור ספרה הראשון, "טאבו". באותה השנה גם יצא ספרה הראשון לילדים, "טיול בצבעים".
גלברט ייסדה וערכה את עיתון הילדים "משהו", שפעל בין השנים 1986–1992.
משנת 1978 ועד היום הוציאה לאור 40 ספרים, ביניהם "נסיך אדום, נסיכה כחולה", "קירות שלא רואים", עליו זכתה בפרס הבינלאומי לספרות ילדים על שם יאנוש קורצ'אק (1993), ו"המכוערים של דניאל", שעליו זכתה בפרס זאב לשנת תשס"ו. בשנת תשע"ג זכתה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול; מנימוקי השופטים: "מבכירי סופרי הילדים בארץ. כתיבה רב-גילאית על נושאים הקרובים ללבם של הילדים, על חריגים ועל הלא מקובלים. בעקיפין ובאיפוק, היצירות המותחות-קולחות שלה, מעבירות ערכיות רבה לקורא."
ספרה "החיים שלי, דוט.קום" (2012) זכה בפרס הספריות הציבוריות לספרות ילדים לשנת 2015. מנימוקי השופטים: "הסופרת משלבת בספר שני סגנונות, סגנון הספרות היפה וסגנון הדיבור בצ'טים באינטרנט. עירוב הסגנונות מפתח מודעות מרתקת אצל הקורא להבדל שבין סגנון הדיבור לסגנון הכתיבה, ולהבדל שבין ספרות יפה לכתיבה דוקומנטרית".
בשנת 2021 הוענק לה פרס דבורה עומר על מפעל חיים בספרות ילדים.
פרסים והוקרה

1993: פרס הבינלאומי לספרות ילדים על שם יאנוש קורצ'אק
2006: פרס זאב לספרות ילדים ונוער
2013: פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים
2021: פרס דבורה עומר על מפעל חיים בספרות ילדים
חיים אישיים

גלברט-אבני היא אם לשני בנים וסבתא לחמישה.
ספריה > ספרים לילדי גן ולכיתות א–ב

טיול בצבעים: ספור בחרוזים לגיל הרך; ציור: יוסי גלברט, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ח. (לבני 3–7)
סוד המכשפות; ציורים: מושיק לין, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"א. (לבני 5–8)
מישהו אחר; צירה: מישל בלין, ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים – בית הספר לחנוך – המכון לחקר הטפוח בחנוך, תשמ"ה. ("סיפור על זחל שרצה להיות אחר ולבסוף הפך לפרפר") (לבני 3–7)
צביקה רב-רגל; ציורים: מושיק לין, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1988. (לבני 5–7)
סדרת "ניצנים" (10 ספרים); איור: נורית צרפתי, חולון: ספרי צמרת, 1989–1991 (לבני 5–8):
שירים: כל אחד טיפוס מיוחד; כיבוי אורות; פתאום באמצע היום; באין רמזור; ממתקים מלוא חופניים;
פרוזה: הניצנים שסירבו לפרוח; חלומו של ההיפופוטם; המשאלה; נחש קיפודי; שפנזמר.
סו לוק, ההמהום שהלך לאבוד; סִפּרה מחדש: עפרה גלברט-אבני; איורים: דוד קדם, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1991. (לבני 3–5)
נסיך אדום, נסיכה כחולה; איורים: מושיק לין, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1992. (לבני 5–7)
חץ מקשת ושד מִשחת: סיפור בחרוזים; איורים: נורית צרפתי, קריית גת: דני ספרים, 1995. (לבני 3–5)
החברים של דֻבּי; איור: דוד קדם, תל אביב: ידיעות אחרונות – ספרי חמד (משכל) ('סדרת דֻבּונים'), 1999. (לבני 5–7) (זכה בפרס גוטמן לאיור 1999)
סדרת "קוראים סיפור" (6 ספרים); איורים: נורית צרפתי, קריית גת: קוראים, 2000 (לבני 5–7): אני ילד כל-יכול; כשהצב מאוהב; אם רוצים להתיידד עם סוס; סוד; אני אוהב לדמיין; הגמל היה ממורמר.
אילון רואה ירח; איורים: דוד קדם, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2001. (לבני 3–5)
עם צבע אחד ומכחול; אירה: נורית צרפתי, קריית גת: קוראים, 2002. (לבני 5–7)
אני וביתי אל"ף בי"ת; איורים: דני קרמן; עריכה: נורית יובל, תל אביב: משכל, 2002. (לבני 5–7)
עמית כבר לא פוחדת; אירה: נורית צרפתי, קריית גת: קוראים, תשס"ז 2007. (לבני 5–7)
הכל בגלל חמור; איורים: מושיק לין; עורכת: יונה טפר, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2008. (לבני 5–8)
איתי – סיפור מתוק; אירה: קסניה טופז, תל אביב: מטר, תש"ע 2009. (לבני 5–8)
מהפחד הזה אני לא מפחד!; איורים: מישל קישקה; עריכה: יונה טפר, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, תשע"ב 2012. (לבני 5–7)
רוצה לשחק בחוץ; איורים: מושיק לין; קריית גת: קוראים, 2017.
בובה מארץ אחרת; איורים: כריסטינה קדמון; עורכת: יונה טפר, בנק ברק: הקיבוץ המאוחד, 2017.
ספריה > ספרים לכיתות יסוד

העז, הרב ועצה של זהב: על פי מעשיה עממית; איורים: יפה טלרק, תל אביב: שוקן לילדים, תשמ"ב 1982. (לבני 5 ומעלה)
מסעות קסומים; ציורים: מושיק [לין], צילומים: מיכה קציר, תל אביב: הקבוץ המאוחד, תשמ"ה 1985. (לבני 8–11)
הענק שבא לבקר; איורים: טניה רויטמן ; עורך: עודד בארי, קריית גת: דני ספרים, 1994. (לבני 5–8)
מכשפה מקֻלקלת; איורים: מושיק לין, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('קריאת כיף'), 1996. (לבני 8–11)
המלך שידע הכל; איורים: דוד קדם; עריכה: יונה טפר, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 1998. (לבני 7 ומעלה) (זכה בעיטור אנדרסן 2000 על איורו של דוד קדם)
מכשפה מתאהבת; איורים: מושיק לין, בני ברק: הקיבוץ המאוחד ('קריאת כיף'), תש"ע 2010. (לבני 8–11) (ספר המשך ל"מכשפה מקולקלת")
ספריה > ספרים לנוער

קירות שלא רואים; איורים: דוד קדם, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1992. (פרס קורצ'אק, 1993)
סוד הבית הוורוד; איורים: אבנר כץ; עריכה: יונה טפר, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('קריאת עשרה'), 2003. (זכה במצעד הספרים 2004)
המכוערים של דניאל; איורים: שי צ'רקה, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('קריאת עשרה'), 2005. (פרס זאב 2006) (4-6)
מאחורי דלתות סגורות; איורים: נורית צרפתי; עורכת: יונה טפר, בני ברק: הקיבוץ המאוחד ('קריאת עשרה'), 2008.
החיים שלי, דוֹט.קוֹם; איורים: גלעד סליקטר, עורכת: יונה טפר, ('קריאת עשרה'), תל אביב: הקיבוץ המאוחד 2012. (פרס הספריות הציבוריות 2015)
לראות בגובה העיניים; איורים: נורית צרפתי, עורכת: יונה טיפר, ('קריאת עשרה'), תל אביב: הקיבוץ המאוחד 2016.
הערות שוליים

↑  משרד התרבות והספורט הכריז על הזוכים בפרסי היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול ז"ל לשנת תשע"ג, אתר משרד התרבות והספורט – מינהל התרבות, 16 בדצמבר 2012
↑  יותם שווימר, חדשות הספרות: מציינים עשור למותו של קישון, באתר ynet, 29 בינואר 2015.
↑  יעל דר, הכל בגלל חמור: עם הרבה חיות זה נפלא לחיות!, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2008.
↑  תמר רותם, עפרה גלברט-אבני חוזה את העתיד, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307957605171  PLWABN: 9810582193305606  GND: 1163024767  ISNI: 0000 0000 6693 2127  LCCN: n89134256  VIAF: 63136612   WorldCat (עם VIAF): 63136612
מיהאי דויד

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1898 Aiudul de Sus, רומניה 
 פטירה:  5 בנובמבר 1965 (בגיל 67) פריז, צרפת 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1921) 
 
מיהאי דויד (בהונגרית: Dávid Mihály;‏ פלניד, 29 במאי 1898 – פריז, 5 בנובמבר 1965) היה שחקן תיאטרון וקולנוע רב כישרונות יהודי-הונגרי, ניצול שואה שעסק גם בתרגום מחזות ובציור.
קורות חיים

מיהאי דוד נולד במשפחה יהודית, בנם של וילמוש דויד, פקיד ושל נלי רוזנפלד. הוא סיים את בית הספר התיכון בעיר טטה בהונגריה ואחר כך היה סטודנט למשפטים. דויד גויס כחייל במלחמת העולם הראשונה, הוא לחם במזית הרוסית ובחזית האיטלקיתשם נפצע ולבסוף שוחרר כסגן. בשנת 1921 סיים את לימודיו בהצטיינות באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. בכיתתו היו 16 סטודנטים שחלקם הפכו גם הם לשחקנים מוכרים. בתום לימודיו החל את הקריירה שלו באזורים מחוץ לבודפשט הבירה, אך עד מהרה, בשל כישרונו, קיבל חוזה בבודפשט. בין 1923 לבין 1930 היה חבר בתיאטרון ההונגרי. בשנת 1927 זכה בפרס גדול של 500 פנגה לחופשה. בשנים 1931–1932 שיחק ב"תיאטרון החדש", ומ-1936 עד 1940 שוב בתיאטרון ההונגרי. בתקופת מלחמת העולם השנייה 1940-1945, הוא לא הורשה לעלות על הבמה בשל יהדותו, עקב החוקים היהודיים. הוא שרד את השואה ושיחק בתיאטרון הלאומי מ-1945 עד 1949, בתיאטרון מדאץ' מ-1949 עד 1953, ובתיאטרון צבא העם ההונגרי מ-1953 עד 1956. הוא היגר ב-1956 בתקופת המרד ההונגרי, למעשה ברח, והתיישב בפריז, שם חי עד מותו. בזמנו הפנוי עסק גם בציור ובתרגום יצירות במיוחד מחזות.
תפקידיו > תפקידי תיאטרון (חלקי)

מור יוקאי - שאנדור הבשי: בעל האחוזות החדש - בתפקיד מיהאי ואק
פרנץ מולנר: הסלון האדום - בתפקיד יאנוש
אימרה פלדש: האדונים הפקידים - בתפקיד פלקי
נוימן: רוסיה - סטפן
תפקידיו > תפקידיו הקולנועיים

בעל האחוזות החדש (1935) - שחקן קוביות
קפה מוסקבה (1935) - קצין רוסי
אני לא יכול לחיות בלי מוזיקה (1935) - חוכר באחוזה
היה טוב עד המוות (1936) -
פגאנים (1936) - סגן הורטובה
שלמי, גברת! (1937) - המשרת של הרוזנת
אוכל לראותך פעם בשבוע (1937) - ד"ר נויבואר, רופא ראשי במוסד לחינוך לבנות
אין צירופי מקרים (1938) - נספח דיפלומטי
מצור על ביסטריצה (1948) - פרנץ פורגט, רב-סרן בדימוס
מאגנאש מישקה (1948)
שני שוורים קטנטנים (1955; סיפור עם סקלרי) - לורד הטירה
תרגומיו

אז'ן סקריב: מרגרט מנווארה (עם ג'רג' ראץ, 1947)
אלפרד דה מיסה: לורנזאצ'יו (1949)
דידרו: פרדוקס השחקנים (כתב יד, 1949 בקירוב)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1994.
לקסיקון אמנויות התיאטרון ההונגרי. עורך ראשי. ג'רג' סקיי. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1994.
לקסיקון הונגרי לאמנויות הבמה. עורך אלדאר שופפלין. בודפשט, אגודת השחקנים הלאומית ומכון הפנסיה, 1929.
הביוגרפיה שלו באתר של Hanosfilm
מיהאי דויד באתר האינטרנט של מאגר הסרטים (באנגלית)
ארנה וינטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במרץ 1897 גיור, הונגריה 
 פטירה:  2 ביוני 1971 (בגיל 74) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1925) 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1953)  פרס קושוט (1950) 
 
ארנה וינטר (בהונגרית: Winter Ernő;‏ דיור, 15 במרץ 1897 – בודפשט, 2 ביוני 1971) היה מהנדס כימי יהודי-הונגרי, ממציא, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים, זוכה פעמיים בפרס קושוט (הפרס הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר, מקביל לפרס ישראל), דודה של היסטוריונית הספרות ארז'בט וזר.