stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודית פולגאר
הברקות שחמטאיות > באולימפיאדות השחמט

פולגאר ייצגה את הונגריה ב-2 אולימפיאדות (1988, 1990) בתחרות לנשים וב-8 בנבחרת גברים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1988 | 2 | הונגריה נ' | 2365 | 12.5 מ-13 | 12+ 1= 0- | 96.2 | 1 קבוצתי, 1 אישי |
| 1990 | 2 | הונגריה נ' | 2540 | 10 מ-13 | 8+ 4= 1- | 76.9 | 1 קבוצתי, 1 אישי |
| 1994 | 1 | הונגריה | 2630 | 6.5 מ-13 | 4+ 5= 4- | 50 | 8 קבוצתי |
| 1996 | 1 | הונגריה | 2665 | 6 מ-13 | 3+ 6= 4- | 46.2 | 18 קבוצתי |
| 2000 | 3 | הונגריה | 2656 | 10 מ-13 | 8+ 4= 1- | 76.9 | 4 קבוצתי |
| 2002 | 2 | הונגריה | 2685 | 8.5 מ-12 | 5+ 7= 0- | 70.8 | 2 קבוצתי, 3 אישי |
| 2008 | 2 | הונגריה | 2711 | 3.5 מ-8 | 2+ 3= 3- | 43.8 | 8 קבוצתי |
| 2010 | 2 | הונגריה | 2682 | 6 מ-10 | 4+ 4= 2- | 60 | 4 קבוצתי |
| 2012 | 3 | הונגריה | 2698 | 7.5 מ-10 | 5+ 5= 0- | 75 | 9 קבוצתי |
| 2014 | עת. | הונגריה | 2676 | 4.5 מ-6 | 4+ 1= 1- | 75 | 2 קבוצתי |
תחרות לדוגמה בה השתתפה

תחרות העל בלונדון 2012
הערות שוליים

↑  The 12 Most Interesting Chess Players Ever - Chess.com, web.archive.org, ‏2021-04-19
↑  Zsuzsa Verőci, Judit Polgar new captain of the Hungarian National Men’s Chess Team, Chessdom (באנגלית)
↑  A POLGÁR LÁNYOK / THE POLGAR GIRLS (2019), נבדק ב-2021-04-04
↑  
[Event "Sao Paulo m"]

[White "Polgar, Judit"]

[Black "Milos, Gilberto"]

1. e4 c5 2. Nf3 e6 3. d4 cxd4 4. Nxd4 Nc6 5. Nc3 Qc7 6. g3 a6 7. Bg2 Nf6 8. O-O
d6 9. Re1 Bd7 10. Nxc6 bxc6 11. Na4 Rd8 12. c4 c5 13. Bf4 Be7 14. e5 dxe5 15.
Bxe5 Qa5 16. Nc3 O-O 17. Qf3 Bc8 18. Rad1 Rxd1 19. Rxd1 Rd8 20. h3 Rxd1+ 21.
Qxd1 Nd7 22. Bf4 Qb4 23. Qe2 Bf8 24. Ne4 Qb6 25. Qd2 Nf6 26. Nxf6+ gxf6 27. b3
Be7 28. Qd1 f5 29. g4 e5 30. Qe2 f6 31. Bd5+ Kh8 32. g5 Qc7 33. Qh5 Bf8 34.
gxf6 1-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266638205171  PLWABN: 9811810456505606  BnF: cb170483868 (data)  GND: 119252007  ISNI: 0000 0000 7859 4372  LCCN: n91012865  NKC: xx0212681  NTA: 115147012  SUDOC: 194135918  VIAF: 13943230   WorldCat (עם VIAF): 13943230
אנטולי קרפוב

| --- | --- |
קרפוב בשנת 2017
קרפוב בשנת 2017
 לידה:  23 במאי 1951 (בן 73) זלטואוסט, רוסיה 
 הישג בולט:  אלוף העולם בשנים 1975–1985, מס' 1 בעולם בתקופות שונות בשנים 1974–1985
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן משנת 1970
 מד כושר מרבי:  2780 (יולי 1994)
 מד כושר נוכחי:  2617 ‏(אוקטובר 2024)
 מאמן:  סמיון פורמן 
 השכלה:  Economics Faculty of Saint Petersburg State University 
 מקצוע נוסף:  עיתונאי, סופר, פוליטיקאי, חבר הדומה הממלכתית 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה
 פרסים והוקרה:  אלוף העולם בשחמט  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית (2001)  העיטור על השירות למען המולדת דרגה שנייה (2021)  אוסקר השחמט (1981)  עיטור הדגל האדום של העמל (1978)  Golden Calf (1981)  עיטור הידידות (רוסיה) (2011)  מאסטר מוסמך לספורט של ברית המועצות (1974)  אוסקר השחמט (1980)  אוסקר השחמט (1984)  אוסקר השחמט (1977)  אוסקר השחמט (1979)  עיטור לנין (1981)  אוסקר השחמט (1974)  אוסקר השחמט (1973)  אוסקר השחמט (1975)  אוסקר השחמט (1976)  פרס הממשלה של הפדרציה הרוסית  פרס ממשל רוסיה הפדרלית  Order of St. Nestor the Chronicler  המסדר האולימפי  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3  מדליה לחיזוק מערכת הכליאה  Prize of the Government of the Russian Federation in the field of education  מסדר מאי  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 2  מסדר הנסיך הקדוש דניאל של מוסקבה, דרגה 2  מסדר סרגיוס הקדוש מראדונז', דרגה 2  תעודת הוקרה נשיאותית של הפדרציה הרוסית  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
אנטולי יבגייניביץ' קרפוב (ברוסית: Анато́лий Евге́ньевич Ка́рпов; ‏ נולד ב-23 במאי 1951) הוא רב-אמן רוסי בשחמט ולשעבר אלוף העולם בשחמט. קרפוב נחשב לאחד מאלופי העולם בעלי הרמה הגבוהה ביותר בהיסטוריה של השחמט, בעיקר בתחרויות: הוא השחקן המצליח ביותר בתחרויות בהיסטוריה עם יותר מ-140 תחרויות בהן ניצח. בקריירה השחמטאית שלו השיג 1,118 ניצחונות, 287 הפסדים, ו-1,480 תוצאות תיקו ב-3,163 משחקים. מד הכושר הגבוה ביותר אליו הגיע קרפוב היה 2780.
נכון למאי 2019, מדורג במקום ה-38 ברוסיה, לפי מד כושר. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ').
ילדות

קרפוב נולד ב-23 במאי 1951 בזלטואוסט, עיר תעשיית מתכת, במחוז צ'ליאבינסק, אז חלק מברית המועצות. למד לשחק שח בגיל 4. כישרונו צמח במהירות: בגיל 11 הוא היה מועמד לאמן ובגיל 12 התקבל לאקדמיית השח היוקרתית של מיכאל בוטביניק. הוא התחיל להתאמן אצל סמיון פורמן. ב-1966 קיבל דרגת אמן ובכך היה לאמן הסובייטי הצעיר בהיסטוריה (כשהוא משווה את השיא של בוריס ספאסקי). בשנת 1967 זכה באליפות אירופה לנוער, בשנה שלאחריה התקבל ללימודי מתמטיקה באוניברסיטת מוסקבה, ובשנת 1969 זכה באליפות העולם לנוער עם תוצאה מרשימה של 10/11 ( ובכך היה לשחקן הסובייטי הראשון שזוכה בתחרות זו מאז בוריס ספאסקי ב-1955). בשנת 1970 סיים במקום רביעי משותף בתחרות בינלאומית גדולה וזכה בתואר רב אמן.
רב אמן

בשנת 1971 זכה קרפוב בתחרות לזכר אלכסנדר אלכין ביחד עם לאוניד שטיין, ובשנתיים הבאות המשיך להתחזק ומד-הכושר שלו עלה ב-120 נקודות. בשנת 1973 סיים במקום שני משותף באליפות ברית המועצות ובמקום ראשון משותף עם ויקטור קורצ'נוי בתחרות הבינאזורית. הזכייה בתחרות הבינאזורית אפשרה לו להשתתף בתחרות "המועמדים" שהייתה עתידה לקבוע מי ישחק נגד בובי פישר על התואר אלוף העולם בשחמט.
מועמד

ברבע גמר תחרות "המועמדים" הביס קרפוב את לב פולוגייבסקי 5.5-2.5 (+3,=5,-0), ובחצי הגמר ניצח את אלוף העולם לשעבר בוריס ספאסקי בתוצאה 4–7 (+4,=6,-1). בגמר שנערך במוסקבה ניצח קרפוב את ויקטור קורצ'נוי בסיומו של מותחן ארוך בתוצאה 12.5-11.5 (+3,=19,-2) והפך לטוען לכתר.
אליפות העולם בשחמט 1975

בעקבות ניצחונו של קרפוב בתחרות "המועמדים" היה אמור להיערך דו-קרב בינו לבין בובי פישר על התואר אלוף העולם, אולם דו-קרב זה לא נערך מעולם. פישר דרש שהדו-קרב יימשך עד שאחד השחקנים ישיג עשרה ניצחונות, בלי להתחשב בתוצאות תיקו, ושבמקרה של שוויון 9-9 הוא יישאר אלוף העולם. פיד"ה סירבה לקבל את דרישותיו בטענה שהן ייתנו יתרון לא הוגן לאלוף העולם על הטוען לכתר, וכתוצאה מכך לא השתתף פישר בדו-קרב וקרפוב זכה בתואר אלוף העולם מבלי לשחק.
אלוף עולם

בעשר השנים שלאחר זכייתו בתואר אלוף העולם השתתף קרפוב כמעט בכל התחרויות החשובות. בשנת 1975 הוא זכה בתחרות בינלאומית חזקה במילאנו וב-1976 באליפות ברית המועצות. בתקופה זו זכה קרפוב בתשעה טורנירים בינלאומיים גדולים ברצף, מה שהיה הרצף הארוך ביותר עד לרצף של גארי קספרוב (שזכה ב-14).
ב-1978 קרפוב הגן על תוארו בפעם הראשונה כנגד ויקטור קורצ'נוי שערק מברית המועצות ב-1976. הדו-קרב נערך באווירה מתוחה ומלאה האשמות ופוליטיקה, ובשלב מסוים הייתה העוינות כה גדולה עד שהשניים סירבו ללחוץ ידיים בתחילת משחקים (מנהג מקובל בשחמט). קרפוב זכה בדו-קרב בתוצאה 16.5-15.5 (+6,=21,-5) ונשאר אלוף העולם.
ב-1981 התמודד קרפוב עם קורצ'נוי פעם נוספת במראנו שבאיטליה על התואר אלוף העולם. הפעם התוצאה הייתה ניצחון מוחץ 7–11 (+6,=10,-2) לקרפוב והדו-קרב זכה לכינוי "הטבח במראנו". בשנים הבאות זכה קרפוב במספר תחרויות חשובות ביניהן "תחרות הכוכבים" במונטריאול, לאס-פאלמס, לינארס ושלוש אליפויות ברית המועצות.
ניתן להעריך את כוחו של קרפוב באותה תקופה על ידי מאזנו נגד עמיתיו לצמרת- +11,=20,-2 נגד ספאסקי, +5,=12,-0 נגד רוברט היבנר, +3,=10,-1 נגד וסילי סמיסלוב, +10,=13,-2 נגד ליובוביץ.
הוא זכה פעמיים באליפות ברית המועצות בשחמט.
היריבות עם קספרוב

בין קרפוב לקספרוב שררה יריבות עמוקה וארוכת שנים. השניים שיחקו לאורך השנים 202 משחקים כשקספרוב מנצח 39, קרפוב 25 ו-138 תוצאות תיקו. המשחקים בין השניים נחשבים לבעלי רמה גבוהה מאוד, ותרמו תרומה רבה להתפתחות התאוריה בפתיחות רבות. בשנת 1984 הם נפגשו בדו-קרב על אליפות העולם במוסקבה שנערכה בשיטה של התעלמות מתוצאות תיקו עד שהראשון מגיע לשישה ניצחונות. קרפוב הוביל 0–5 ואז החל קספרוב לנצח וצימק את התוצאה לכדי 3–5. בשלב זה נמשך הדו-קרב כבר חמישה חודשים והופסק על ידי נשיא פיד"ה בטענה שבריאות השחקנים בסכנה, ונקבע דו-קרב חדש לשנת 1985. שני השחקנים מחו על ההחלטה לעצור את הדו-קרב: קרפוב מכיוון שהוביל וקספרוב מכיוון שהמומנטום היה בידיו. בדו-קרב הגומלין הפסיד קרפוב בקרב צמוד 11–13 ואיבד את התואר אלוף העולם.
דו-קרבות

| שנה | מיקום | יריב | תוצאה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1974 | מוסקבה | לב פולוגייבסקי | 5.5 מ-8 | ניצחון |
| 1974 | לנינגרד | בוריס ספסקי | 7 מ-11 | ניצחון |
| 1974 | מוסקבה | ויקטור קורצ'נוי | 12.5 מ-24 | ניצחון |
| 1978 | בגיו | ויקטור קורצ'נוי | 16.5 מ-32 | ניצחון |
| 1981 | מראנו | ויקטור קורצ'נוי | 11 מ-18 | ניצחון |
| 1984 | מוסקבה | גארי קספרוב | 25 מ-48 | הקרב הופסק |
| 1985 | מוסקבה | גארי קספרוב | 11 מ-24 | הפסד תואר אלוף העולם |
| 1986 | לנינגרד | גארי קספרוב | 11.5 מ-24 | הפסד |
| 1987 | לינרס | אנדריי סוקולוב | 7.5 מ-11 | ניצחון |
| 1987 | סביליה | גארי קספרוב | 12 מ-24 | תיקו |
| 1989 | סיאטל | יוהאן חארטרסון | 3.5 מ-5 | ניצחון |
| 1989 | מרוסטיקה | אולף אנדרסון | 2.5 מ-4 | ניצחון |
| 1989 | לונדון | ארטור יוסופוב | 4.5 מ-8 | ניצחון |
| 1990 | קואלה לומפור | יאן טימן | 6.5 מ-9 | ניצחון |
| 1990 | ליון | גארי קספרוב | 11.5 מ-24 | הפסד |
| 1991 | בריסל | וישוואנתן אנאנד | 4.5 מ-8 | ניצחון |
| 1992 | לינרס | ניגל שורט | 4 מ-10 | הפסד |
| 1993 | הולנד | יאן טימן | 12.5 מ-21 | ניצחון |
| 1994 | אובדה | יואל לוטייה | 4 מ-6 | ניצחון |
| 1995 | הודו | בוריס גלפנד | 6 מ-9 | ניצחון |
| 1996 | אליסטה | גטה קמסקי | 10.5 מ-18 | ניצחון |
| 1998 | לוזאן | וישוואנתן אנאנד | 3 מ-6 | תיקו |
הופעות בנבחרת ברית המועצות השחמט

אנטולי קרפוב שיחק ב-6 אולימפיאדות ובכולן זכתה נבחרת ברית המועצות במקום הראשון.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1972 | 1 עת | ברית המועצות | 2630 | 13 מ-15 | 12+ 2= 1- | 86.7 | 1 קבוצתי, 1 אישי |
| 1974 | 1 | ברית המועצות | 2700 | 12 מ-14 | 10+ 4= 0- | 85.7 | 1 קבוצתי, 1 אישי |
| 1980 | 1 | ברית המועצות | 2725 | 9 מ-12 | 6+ 6= 0- | 75 | 1 קבוצתי |
| 1982 | 1 | ברית המועצות | 2700 | 6.5 מ-8 | 5+ 3= 0- | 81.3 | 1 קבוצתי |
| 1986 | 1 | ברית המועצות | 2705 | 6 מ-9 | 4+ 4= 1- | 66.7 | 1 קבוצתי |
| 1988 | 1 | ברית המועצות | 2725 | 8 מ-10 | 6+ 4= 0- | 80 | 1 קבוצתי, 2 ו-1 אישי |

באליפות העולם בשחמט לנבחרות בשנת 1985 וב-1989 קרפוב היה שותף לזכייה באליפות.
הופעות בנבחרת ברית המועצות השחמט > מד כושר

קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני – 
ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
פעילות ציבורית

בשנים 2006 ו-2007 היה קרפוב חבר במושב הראשון של הלשכה הציבורית של רוסיה, גוף ממשלתי הממונה על ידי הנשיא, שמטרתו לבחון את החקיקה ודרכי פעולות הממשלה בסובייקטים הפדרליים המרכיבים את הפדרציה הרוסית.
הערות שוליים

↑  The 12 Most Interesting Chess Players Ever - Chess.com, web.archive.org, ‏2021-04-19
↑  Anatoly Karpov, World Chess Hall of Fame, ‏2017-03-23 (באנגלית)
↑  Peter Doggers (PeterDoggers), 12th World Champion Karpov Wins 184th Career Event, Chess.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Karpov, Kortchnoi win Unzicker Gala, Chess News, ‏2005-08-11 (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: בובי פישר | אלופי העולם בשחמט  1975–1985 | הבא: גארי קספרוב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263779305171  PLWABN: 9810596484905606  BIBSYS: 90064706  BNE: XX995700  BnF: cb119094542 (data)  GND: 118800604  ISNI: 0000 0001 1078 3764  LCCN: n79063396  LNB: 000072615  NKC: jn20040301006  NLA: 36141889  NSK: 000055705  NTA: 068492731  RERO: 02-A003443111  SELIBR: 192965  SNAC: w6k79tkg  SUDOC: 026945843  Trove: 1219336  VIAF: 95195768   WorldCat (עם VIAF): 95195768
ראובן שילוח

ראובן שילוח (נולד זַסְלַנְסקי, אחר כך קיצר ל-זסלני; "שילוח" היה כינויו המחתרתי; 20 בדצמבר 1909 – 10 במאי 1959) היה מראשיה של קהילת המודיעין במדינת ישראל וממייסדיה. ממקימי המוסד ומפקדו הראשון.
נעורים ותחילת דרכו

שילוח נולד למשפחה דתית בירושלים בסוף ימי השלטון העות'מאני, בנם של שרה והרב אהרן יצחק זסלנסקי (יליד ליטא), מרבני ירושלים. למד בבית הספר "תחכמוני" בעיר ואחר כן בבית המדרש למורים בירושלים, שם למד את השפה הערבית וסיים את לימודיו בשנת 1929. בצעירותו עבר לציונות החילונית, למד באוניברסיטה העברית בירושלים לימודי המזרח התיכון שם גויס לארגון "ההגנה".
פרישתו מהמוסד והמשך דרכו

בספטמבר 1952 נפצע שילוח קשה בתאונת דרכים, לאחר החלמתו שב לעמוד בראשות "המוסד". בזמן היעדרו הגביר איסר הראל ראש שירות הביטחון את מאמציו לחתור תחת שילוח במטרה להחליפו. בסוף אותה שנה למרות הגיבוי של בן-גוריון החליט שילוח לסיים את תפקידו במוסד.
למשך מספר חודשים נשאר יו"ר ועדת ראשי השירותים, אולם פרש גם מתפקידו זה כאשר מונה ב-1953 כציר מדיני בשגרירות ישראל בארצות הברית, תפקיד אותו מילא עד 1957. במהלך התקופה שאחרי פרישתו מהמוסד וכן בתקופה ששהה בארצות הברית שימש כיועץ סתרים לראש הממשלה דוד בן-גוריון. אחרי סיום תפקידו בארצות הברית קיבל מינוי רשמי כיועץ מיוחד לשרת החוץ גולדה מאיר. בתקופה זו שני הנושאים העיקריים בהם עסק היו פיתוח קשרי הפריפריה וניסיון ביחד עם סגן שר הביטחון שמעון פרס לאפשר לישראל להתקבל לנאט"ו. בינואר 1959 הוענקה לו דרגה אישית של שגריר.
נפטר ב-1959 מהתקף לב, בן 49 במותו. נקבר בבית העלמין סנהדריה. לצדו נקבר אחיו, הפסיכיאטר הירושלמי ד"ר אריה זסלני.
חיים אישיים

משנת 1936 היה נשוי לבטי לבית בורדן, ואב לדב ונעמי. בנו דב (דובי) שירת ב"מוסד" והיה נשוי ליעל לבית גילון, אחותו של ראש השב"כ לשעבר כרמי גילון.
לזכרו של ראובן שילוח הוקם במשרד הביטחון מכון שילוח לחקר המזרח התיכון ואפריקה. לאחר מספר שנים הועבר המכון לאוניברסיטת תל אביב. ב-1983 שולב המכון במרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה.
לקריאה נוספת

מוסד של איש אחד: ראובן שילוח – אבי המודיעין הישראלי; הקדמה מאת חיים הרצוג, ירושלים: עידנים, תשמ"ח 1988. (ראה אור בתרגום לאנגלית)
Haggai Eshed, Reuven Shiloah, the Man Behind the Mossad: Secret Diplomacy in the Creation of Israel; translated by David and Leah Zinder; forewords by Shimon Peres and Haim Herzog, London: F. Cass, 1997. (אנגלית: מוסד של איש אחד)
חגי אשד, מוסד של איש אחד: ראובן שילוח – אבי המודיעין הישראלי, ירושלים: עידנים, תשמ"ח 1988.
אביו הרב אהרן יצחק זסלנסקי, ספר יחי ראובן, ירושלים, תש"ך (אוסף חידושי תורה לזכרו ומאמרי הספד מראשי המדינה).
אלעד בן-דרור, המתווך: ראלף באנץ' והסכסוך הערבי-ישראלי 1949-1947, מכון בן-גוריון, 2012.
נעם נחמן טפר, המסע הסודי של ראובן זסלני, הוצאת אחיאסף, 2024.
הערות שוליים

↑  שלומי שטרית, פלגות הלילה המיוחדות (SNS)במרד הערבי – מאפייניה של היחידה ותורת הלחימה שלה במבחן הפעילות הצבאית בכּאוכּב אל-הווא, דבּוריה וח'רבּת ליד-אל עוואדין, 2013, עמ' 47.http://lisa.biu.ac.il/files/lisa/shared/shlomi_shtrit.pdf
↑  מרדכי בר-און, משה דיין, קורות חייו 1981-1915, הוצאת עם עובד וספריית ספיר, 2014, עמ' 55.
↑  אליהו אילת, יומן סן פרנסיסקו, הוצאת דביר, 1971, עמ' 9
1 2  http://www.israeldefense.co.il/he/content/דמותו-של-איש-המודיעין
↑  אלעד בן-דרור, המתווך: ראלף באנץ' והסכסוך הערבי-ישראלי 1947–1949, מכון בן-גוריון, 2012, עמ' 249-233.
↑  ראובן שילוח באתר GRAVEZ
↑  ד"ר זסלני – למנוחות, מעריב, 27 באוגוסט 1968.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268019305171  PLWABN: 9811268905405606  BnF: cb13741950w (data)  GND: 119202700  ISNI: 0000 0000 6677 857X  LCCN: n87920966  VIAF: 57419595   WorldCat (עם VIAF): 57419595 
ראובן שילוח בדרכו לרודוס לשיחות על שביתת הנשק, 1949
ראובן שילוח ומשה שרת בביקור ביחידת תותחנים של הצבא הבריטי בבורג' אל ערב, מצרים, 1944
נראים בתמונה בלשכת הנשיא בקריה בתל אביב, ראובן שילוח, שבתי רוזן, ואבא אבן (צולם ב-12 ביולי 1949 על ידי הנס חיים פין)
המשלחת הישראלית בדרכה לפסמי רודוס. מימין לשמאל: ראובן שילוח, ולטר איתן, יגאל ידין, אליהו ששון (צולם ב-1949)
סיגל פירסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביוני 1960 (בת 64) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל (1985)  הגימנסיה העברית "הרצליה"  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  IBM, כצט 
 תפקיד:  מנהלת כללית 
 מספר צאצאים:  2 
 
סיגל פירסט (נולדה ב-12 ביוני 1960) היא מנהלת ישראלית שכיהנה כמנכ"לית קבוצת כצט.
ביוגרפיה

פירסט נולדה בישראל. למדה בגימנסיה העברית הרצליה. שירתה באוגדה 36. בשנת 1985 השלימה לימודי תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מערכות מידע בטכניון. ב-1992 השלימה תואר שני במנהל עסקים – שיווק ומימון באוניברסיטת תל אביב.
בין 1985 ל-1988 עבדה בחברת IBM בארצות הברית וביפן. עם שובה לישראל הצטרפה לחברה המשפחתית והחלה לעבוד במחלקת המחשב של חברת כצט. בשנת 1991 מונתה לנהל את חטיבת מוצרי הצריכה של החברה, וב-1994 שימשה כמנהלת חטיבת התרופות. בשנת 2002 התמנתה למנכ"לית קבוצת כצט.
בנוסף לעבודתה, משמשת משנת 2016 כיו"ר ארגון הבוגרים של הטכניון.
פירסט נשואה ואם לשני בנים ובת.
הערות שוליים

↑  ספיר פרץ, ‏חילופי דורות בצמרת כ.צ.ט: סיגל פירסט מונתה מנכ"ל במקום אביה, באתר גלובס, 3 בפברואר 2002
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדם מת'יוס

אדם ג'יימס מת'יוס (בוולשית: Adam James Matthews; נולד ב-13 בינואר 1992) הוא כדורגלן ולשי המשחק בעמדת המגן הימני בשמרוק רוברס.
קריירת מועדונים

מת'יוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קארדיף סיטי אליה הצטרף בגיל 8. בינואר 2009 חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון. ב-21 באפריל 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד צ'רלטון אתלטיק. בתחילת עונת 2009/2010 פקדה מכת פציעות את המועדון ומת'יוס הפך לשחקן מפתח בהרכב של המועדון. ב-3 באוקטובר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-4 נגד ווטפורד. במהלך חלון העברות של ינואר 2010 מנצ'סטר יונייטד הביעה עניין בשחקן, אך קארדיף סירבה לשחרר את השחקן.
ב-25 בפברואר 2011, חתם בסלטיק ל-4 שנים והוא הצטרף אליה בסיום העונה. ב-7 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסלטיק בניצחון 0-1 נגד אברדין. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופאית בהפסד 2-0 לאתלטיקו מדריד. ב-12 בדצמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בסלטיק נגד ארבורת' במסגרת הגביע הסקוטי.
ב-5 ביולי 2015 חתם בסנדרלנד תמורת 2 מיליון פאונד. ב-8 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 4-2 ללסטר סיטי. כעבור שבועיים נפצע בקרסול ונעדר שלושה חודשים. מת'יוס חזר להתאמן אך נפצע שוב כעבור חודש ונעדר כחודשיים. ב-7 במרץ 2016 הושאל לבריסטול סיטי עד לסיום העונה. עם תום העונה הושאל לעונה נוספת בקבוצה.
בקיץ 2019 מת'יוס חתם בצ'רלטון את'לטיק.
ב-23 ביוני 2022 סיכם באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית.
קריירה בינלאומית

מת'יוס שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של ויילס ואף שימש כקפטן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הבוגרת ב-25 במאי 2011, נגד סקוטלנד במסגרת גביע האומות.
תארים

אליפות סקוטלנד: 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015
ג'ים ת'ומפסון

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1906 דלאוור, ארצות הברית
 נעדר:  26 במרץ 1967 (בגיל 61) Titiwangsa Mountains, מלזיה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת פרינסטון  בית הספר לעיצוב של אוניברסיטת פנסילבניה 
 מעסיק:  המשרד לשירותים אסטרטגיים, Thai Silk Company Ltd 
 www.jimthompson.com
 
ג'ים האריסון וילסון ת'ומפסון (באנגלית: James Harrison Wilson Thompson, נולד ב-21 במרץ 1906, נעלם ב-26 במרץ 1967 והוכרז כמת על ידי בית משפט התאילנדי ב-1974) היה איש עסקים אמריקאי אשר סייע לחדש את תעשיית המשי התאילנדי בשנות ה-50 וה-60. בנוסף לכך היה אספן אומנות מכל רחבי מזרח אסיה. היעלמותו המסתורית של ת'ומפסון בשנת 1967 בהרי קאמרון שבמלזיה הייתה לאחת התעלומות הנחקרות ביותר בהיסטוריה של מזרח אסיה.
ביתו של ת'ומפסון בבנגקוק, בו התגורר במשך 20 השנים האחרונות לחייו, משמש כיום כמוזיאון.
ראשית חייו

ת'ומפסון נולד בגרינוויל, דלאוור שבארצות הברית כאחיהם הצעיר של ארבעת הילדים של הנרי ומארי ת'ומפסון ב-21 במרץ 1906, הנרי היה גם הוא סוחר בדים. מארי הייתה בתו של ג'יימס האריסון וילסון שהיה מפקד בכיר בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקנית. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון. באולימפיאדת אמסטרדם שנערכה באותה שנה ייצג את ארצות הברית באירוע שיט. ת'ומפסון נרשם ללימודי אדריכלות באוניברסיטת פנסילבניה אך לא סיים אותם.
בשנות ה-30 עבד בחברת אדריכלות שהייתה אחראית לעיצוב ובניית מבנים לכל אורך החוף המזרחי .
ב-1941, עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, התגייס ת'ומפסון לצבא ארצות הברית, במהרה הכיר קצין בשם אדווין פליישי בק ששכנע אותו להצטרף למשרד לשירותים אסטרטגיים. במהלך המלחמה לחם תו'מפסון לצד לוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית בצפון אפריקה, לאחר מכן נשלח להילחם באירופה.
לאחר תום המלחמה נשלח ת'ומפסון לסרי לנקה, שהייתה תומכת של תנועת השחרור התאית מהכיבוש של הצבא יפני, על מנת לסייע לתנועת השחרור התאית שפעלה משם. לאחר יום הניצחון על יפן באותה שנה נשלח לבנגקוק, בירת תאילנד שזה עתה שוחררה מהכיבוש היפני על מנת לארגן משרד לשירותים אסטרטגיים מקומי. שם הכיר את קוני מנגסקאו, מתורגמנית, שעתידה להפוך לאחת מידידותיו הקרובות של ת'ומפסון.
אחרי המלחמה עבד בבנגקוק לצד הדיפלומט האמריקאי צ'ארלס יוסט, שהיה חברו לספסל הלימודים באוניברסיטת פרינסטון. במסגרת עבודתו השתמש במידע מודיעני שהיה בידו על מנת להקל על סכסוכים בגבולות תאילנד, לצדו של תומפס'ון באותה משלחת אמריקאית עבד קנת' לנדון, שאשתו, מרגרט כתבה את הספר "אנה ומלך סיאם" שעובד בשנת 1956 לסרט שאליו ת'מפסון עתיד לעצב את בגדי השחקנים.
אחרי השירות הצבאי והיעלמותו

אחרי שהשתחרר מהצבא ב־1946 ולאחר שהתגרש מאשתו פטרישיה, חזר ת'ומפסון לתאילנד על מנת להפוך לשותף במלון מנדרין אוריינטל, בין ת'מפסון לשותפיו הופיעו חילוקי דעות וזה נטש את השותפות במלון. לאחר מכן פנה ת'ומפסון לתעשיית המשי.
ב-1948 הקים יחד עם ג'ורג' ברי את חברת Thai Silk Company Limited, כאשר כל אחד מהשותפים החזיק ב-18% ממניות החברה, שאר המניות נמכרו בעיקר לשותפים זרים. לחברה היו שתי הצלחות עיקריות, הראשונה, עיצוב בגדים למחזמר הידוע המלך ואני והשנייה, העלאת מאות תאילנדים, בעיקר נשים, מעל קו העוני על ידי העסקתם.
בשנת 1958 החל ת'ומפסון לבנות ולעצב את ביתו שעל גדות נהר הצ'או פראיה בבנגקוק. ת'ומפסון ליקט בתוך ביתו, שהוא למעשה "אוסף" של מספר מבנים ישנים יותר, חפצי ארכאולוגיה ואומנות, חלקם הגדול פסלים בודהיסטיים, אותם אסף במהלך חייו במזרח הרחוק. כיום המבנה משמש כמוזיאון.
ת'ומפסון נעלם באופן מסתורי במהלך הליכה באזור הרי קאמרון שבמלזיה בעת שבילה שם עם ידידיו. הוא הוכרז כמת על ידי בית המשפט התאילנדי בשנת 1974. על אף שנמצאו עקבות של עצמות באזור בו ת'ומפסון נעלם ב-1985 לא הוכח כי אלו שייכות אליו. היעלמותו נחשבת עד היום לאחת התעלומות הנחקרות ביותר בתולדות המזרח הרחוק.
כיום המותג הקרוי על שמו הוא מותג בדי משי פופולרי ולו סניפים רבים ברחבי המזרח הרחוק ואוסטרליה.
ראו גם

ביתו של ג'ים תומפסון
אחד מהבתים בקומפלקס הבתים של ת'ומפסון שכיום משמש כמוזיאון
חולין (הלכה)

בהלכה היהודית, מאכל בסטטוס חוּלִין (צורת ריבוי של "חול") הוא מאכל שאינו קדוש, כלומר תבואה שאיננה תרומה, או בשר שאיננו קודש. כמו כן משמש שם זה לציון תבואה או פירות שהפרישו מהם תרומות ומעשרות, והם אינם טבל. מושג זה מבטא מעין ברירת מחדל של מאכל שלא נעשה בו דבר מיוחד, והוא מוזכר פעמים רבות במשנה ובתלמוד.
המונח משמש בעיקר בתחומים של שלושה סדרים מתוך ששת סדרי המשנה: סדר זרעים - ביחס לתרומות ומעשרות, סדר קדשים - ביחס לקרבנות וקודשים, וסדר טהרות - שכן ההשלכה המעשית של טומאה לעניין איסור אכילה היא רק בקודשים.
משמעות הסטטוס של חולין למעשה, היא שמותר לאכול את המאכל, או להשתמש בו לכל יתר הצרכים, ללא מגבלות נוספות בדיני קודש או טהרה. לעיתים ישנן מצוות אחרות שמגבילות שימושים אחרים, כגון שאר דיני הכשרות. למעשה, בימינו שלא אוכלים תרומות וקודשים, כל דיני הכשרות עוסקים רק בכשרות של חולין.
בתבואה ובפירות

ישנו חיוב הלכתי על כל יהודי להפריש תרומות ומעשרות מתבואתו. לא רק שישנה חובה להפריש, אלא גם לפני ההפרשה התבואה נקראת טבל ואסורה באכילה. לאחר שאדם הפריש את כל המעשרות מתבואתו, היא נקראת בשם "חולין", או בשם תבואה מתוקנת, כי מעכשיו היא מותרת באכילה ובשימוש חופשי ליתר הצרכים.
סדר ההפרשה שהופך את הטבל לחולין הוא:
תרומה גדולה - כ-2% מהתבואה שמועבר לכהן וחלה עליו קדושה מסוג "תרומה".
מעשר ראשון - 10% ממה שנותר, שמועבר ללוי. גם המעשר אסור באכילה ונחשב טבל, עד שיופרש ממנו 10% לכהן בתור תרומת מעשר. לאחר שהופרשה תרומת המעשר, גם המעשר הראשון נחשב בסטטוס של "חולין", כלומר שאין מגבלות על אכילתו, ורק מבחינה ממונית הוא שייך ללוי.
מעשר שני - בחלק מהשנים של מחזור השמיטה (א,ב,ד,ה) מופרש מעשר שני מהתבואה. דינו של מעשר שני אינו כדין החולין, אסור לאכול אותו מחוץ לירושלים או בטומאה.
מעשר עני - ביתר שנות המחזור (ג,ו) מופרש מהתבואה מעשר שניתן לעניים. כמו מעשר ראשון (ובשונה מהשני), גם תבואה זו היא בסטטוס של חולין אבל ישנה חובה ממונית להעבירה לעניים.
אם מכינים לחם מהתבואה, חלה גם חובת הפרשת חלה, וכל זמן שלא הפרישו חלה, המאכל אסור באכילה. החלה המופרשת ניתנת לכהן, ואסורה באכילה למי שאינו כהן, בדומה לדין תרומה.
קיימים גם מצבי ביניים בין טבל לחולין, כתוצאה מערבוב או כתקנת חכמים:
מדומע - מקרה שבו נפלה תרומה לתוך תבואת חולין. במקרה כזה חלים דיני ביטול תערובות, אם היו חולין בכמות של פי מאה מהתרומה שנפלה.
דמאי - תקנת חכמים המסדירה אילו מעשרות צריך להפריש מפירות שנקנו מעם הארץ שאינו מקפיד על הפרשת כלל התרומות והמעשרות.
המושג חולין בצומח מוזכר בעיקר ביחס לתרומה, אך ישנן גם קדשים מן הצומח, כמו קרבן מנחה או יין ושמן של נסכי הקרבנות.
בתבואה ובפירות > בכסף

מכיוון שבמעשר שני ובנטע רבעי ישנו דין של חילול על כסף, כלומר שאפשר להעביר את הקדושה מהתבואה אל המטבעות, ישנו גם כסף קדוש הנקרא "מעות מעשר שני", וביחס אליו קיימות גם מעות חולין. לעיתים מעות חולין נזכרות ביחס למעות הקדש, כגון מחצית השקל או ערכין.
בבעלי חיים

בשר של בעל חיים שנשחט בהיתר מחוץ לעזרה הוא כשר לאכילה ונחשב חולין. לעיסוק בבשר זה התייחדה מסכת חולין.