stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של רפובליקת אירלנד
ממשלות לינץ' - "הצרות"

ג'ק לינץ' נבחר כמנהיגה השלישי של פיאנה פול, וכראש הממשלה, ב-10 בנובמבר 1966. בתחילת כהונתו נאלץ לינץ' להתמודד עם סדרת משברים בלתי צפויים, לאחר שהצרות (כינוי לסדרת סכסוכים אלימים בין קתולים ופרוטסטנטים) פרצו בצפון אירלנד בשנת 1969. לינץ' היה נחוש שלא לתת לאלימות לחלחל אל אירלנד. בשיאה של האלימות נשא נאום בטלוויזיה בו אמר כי הממשלה האירית לא תוכל לעמוד מן הצד ולצפות בדם חפים נשפך. רבים פירשו קריאה זו כאיום לפלישתה של אירלנד לצפון, אך פירוש זה היה רחוק מן המציאות. פלישה של אירלנד לשטחה של הממלכה המאוחדת הייתה בבחינת התאבדות צבאית, וטבח מיותר, ולינץ' ידע זאת היטב. מדיניותו של לינץ' הצליחה להכיל את הסכסוך בשטחה של צפון אירלנד.
בשנה שלאחר מכן גילה לינץ' כי שנים משרי ממשלתו, צ'ארלס הואי וניל בלייני היו מעורבים בהברחת נשק לקתולים בצפון. שניהם פוטרו מן הממשלה לאלתר, ולאחר מכן נאסרו ונשפטו, אם כי זוכו מכל אשמה. פרשה זו הובילה למשבר עמוק במפלגת פיאנה פול, ונודעה כ"משבר הנשק".
ב-1 בינואר 1973 התקבלה אירלנד כחברה מלאה בשוק האירופי המשותף. היה זה אחד מהישגיו האישיים הגדולים של לינץ' והמשך למדיניותו של למאס. בבחירות שהתקיימו בשנה זו הפסידה פיאנה פול, ומצאה עצמה באופוזיציה לממשלת פיין גאיל ולייבור, אשר שלטה למשך ארבע שנים.
בשנת 1977 השיגה פיאנה פול את השגה האלקטורלי הגדול אי פעם, והשיגה רוב של עשרים מושבים בדאיל. הסיבות לכך היו המדיניות הכלכלית הפופולרית שהציעה, ואישיותו של לינץ'. עם זאת, לאחר שנתיים דעכה הפופולריות של הממשלה. הישגיה היו מועטים, וכישלונות בבחירות לפרלמנט האירופי ובבחירות משנה בשני מחוזות הביאו להתפטרותו של לינץ' ב-5 בדצמבר 1979.
שנות השמונים והתשעים

מדיניותם של יורשיו של לינץ' בכס ראש הממשלה הייתה לשאוף לאיחוד של אירלנד בדרכי שלום. בעשורים האחרונים שיתפו ראשי הממשלה האירים פעולה עם הממלכה המאוחדת במלחמתה בטרור של ה-IRA לשלוחותיו ולסוגיו. ברור כי טענת הקיצונים הרפובליקנים כגון אנשי שין פיין וה-IRA כי ממשלתה של אירלנד, אשר נבחרה על ידי ארבעה מיליון אזרחים אינה קולם הלגיטימי של תושבי אירלנד, כי אם המועצה הצבאית של ה-IRA, חותרת תחת יסודות קיומה של אירלנד כמדינה.
בשנת 1985, תחת שלטון ראש הממשלה הפופולרי ממפלגת פינה גייל גארט פיצג'רלד, הגיעו מרגרט תאצ'ר, ראש ממשלת בריטניה, וראש הממשלה האירי פיצג'רלד ל"הסכם האנגלו אירי". ההסכם סיפק מנגנון של התייעצות בין אירלנד ובין בריטניה בנוגע לענייני צפון אירלנד. "הוועידה האנגלו אירית" שנוצרה, הייתה הדרך בה יכלה אירלנד להתערב בענייניה של צפון אירלנד, ולהפחית את המתחים והלחצים, אשר הביאו באותה השנה ממש למהלך הקיצוני של הפצצת ועידת המפלגה השמרנית הבריטית בברייטון ולמעשי טרור נוספים, אשר גרמו אף לתאצ'ר אשר נקטה בקו קיצוני בכל הנוגע לענייני צפון אירלנד להבין כי פתרון אפשרי רק בהסכמה ובמשא ומתן.
גם לאחר ההסכם האנגלו־אירי נמשך המוות האלים והטרור בצפון אירלנד. במשך שנים נמשכו הרציחות, כאשר ניסיונות רופפים להשגת הפסקת אש רודפים זה את זה במעגל של אלימות. רק לאחר עלייתו של טוני בלייר לשלטון בבריטניה, נראה כי ניתן לקדם את המשא ומתן בין כל הצדדים, והחל תהליך היסטורי ארוך ומסובך של התפייסות והתפרקות המחתרות מנשקן.
השנים האחרונות הביאו שינוי ביחסים בין אירלנד, צפון אירלנד, והממלכה המאוחדת. הסעיפים בחוקת אירלנד אשר רואים את אירלנד הצפונית כחלק מן המדינה שונו ב-1999, וההסכמה הקרויה הסכם יום שישי הטוב הביאה לשינוי חיובי.
אירלנד עברה אף שינוי חברתי משמעותי. תפקידה של הכנסייה הפך לפחות משמעותי בחיי התושבים. שנות התשעים הביאו עמם פריחה כלכלית, בה כונתה אירלנד "הנמר הקלטי" (בהשוואה ל"נמרים האסיאתים" מדרום מזרח אסיה, קוריאה הדרומית, הונג קונג וסינגפור). על כל אלו בערך אירלנד בשנות ה-90 של המאה ה-20 ואילך.
New Day will Rise

"New Day Will Rise" (בעברית: "יום חדש יעלה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית יובל רפאל. הוא נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 2025, שיתקיים בבזל שבשווייץ. השיר נכתב על ידי הזמרת והיוצרת קרן פלס ועובד על ידי תומר בירן.
לפני האירוויזיון

לאחר זכייתה של יובל רפאל בתחרות "הכוכב הבא לאירוויזיון", התכנסו חברי ועדה פנימית בראשות ברק איצקוביץ' (מנהל תחנות המוזיקה של תאגיד השידור הישראלי) והאזינו לכ-54 שירים שנשלחו ממגוון יוצרים מוזיקליים ברחבי הארץ להתחרות על ההזדמנות ששירם ייצג את ישראל בתחרות אירוויזיון 2025.
לפני האירוויזיון > תהליך בחירת השיר

הבחירה התנהלה בשני סבבים, בסבב הראשון האזינו ל־54 השירים ונערך סבב הצבעה בין חברי הוועדה ונבחרו שלושת השירים הטובים ביותר. לאחר מכן, יובל הקליטה גרסאות חדשות בקולה לשירים, חברי הוועדה התכנסו בשנית והאזינו לשלושת השירים הפעם בקולה של יובל ונערך סבב הצבעה נוסף, השיר "New Day Will Rise" שנכתב על ידי קרן פלס והופק על ידי תומר בירן נבחר פה אחד בין כל חברי הוועדה.
לאחר שנבחר השיר, מילותיו נשלחו לאישור ה־EBU (איגוד השידור האירופי) הממונה על תחרות האירוויזיון, ב-17 בפברואר הוכרז כי השיר אושר.
ב-25–26 בפברואר נערכו צילומי הקליפ.
באירוויזיון

על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) עתיד לפצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-28 בינואר 2025 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ישראל שובצה להתחרות בחלקו השני של חצי הגמר השני, שיתקיים ב-15 במאי.
ב-27 בינואר נחשף שתקציב המשלחת יהיה כשלושה וחצי מיליון שקלים, במימון קשת 12.
הערות שוליים

↑  דורית אסרף מזרחי, שם השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 2025 נחשף, באתר כאן 11, ‏3 במרץ 2025
↑  אופק ג'רסי, השיר הישראלי לאירוויזיון 2025 ייבחר על ידי ועדה - אירוויזיון 2025, באתר EuroMix, ‏2024-12-30
↑  סערת השיר לאירוויזיון: "אנחנו ועדה מקצועית ובחרנו בצורה מקצועית", באתר www.maariv.co.il, ‏2025-02-12
↑  בוקר, רן (2025-02-17). "בלי בעיות באירופה: אושר השיר הישראלי לאירוויזיון". Ynet. נבדק ב-2025-03-04.
↑  כך תשתתפו בקליפ של ישראל לאירוויזיון! | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2025-02-15
↑  "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How to watch the Semi-Final Draw for the Eurovision Song Contest 2025". Eurovision.tv (באנגלית). EBU. 2025-01-27. נבדק ב-2025-01-27.
↑  Farren, Neil (2025-01-28). "Eurovision 2025: Semi-Final Allocation Draw Held in Basel". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2025-01-28.
↑  טרבלסי, נבו (2025-01-27). "עלות המשלחת לאירוויזיון נחשפת: 3.5 מיליון שקל במימון קשת 12 | בלעדי". Globes. נבדק ב-2025-03-04.
אביב עקרוני

| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1935 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  1 במרץ 2025 (בגיל 89) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, האוניברסיטה של שטרסבורג 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אביב עקרוני (23 באפריל 1935 – 1 במרץ 2025) היה משורר עברי, מתרגם, מבקר ספרות, עורך, מורה ומחנך.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב למשורר היידי צבי (הירש) עקרוני (אקרמן) ולצפורה (פייגה) עקרוני לבית דיין.
גדל בשכונת "מעונות עובדים ח" בצפון תל אביב. היה חבר ב"גורדוניה" ומדריך בקן הימי של תנועת הנוער "התנועה המאוחדת". סיים את בית הספר תיכון חדש בתל אביב ב-1952. התגייס לעתודה האקדמית ושירת בצה"ל כקצין בספרייה המקצועית המרכזית בדרגת ממ"ק.
היה בוגר ומוסמך האוניברסיטה העברית בירושלים בספרות ובהיסטוריה ובעל תואר דוקטור מאוניברסיטת שטרסבורג בצרפת. נושא עבודת הדוקטורט שלו (בהדרכת פרופסור אנדרה נהר) היה "השפעת המהר"ל מפראג על ראשית החסידות". כמו כן, היה בעל תעודת הוראה לבית ספר על-יסודי, תעודת מתרגם ותעודת ספרן.
שימש בתפקידים בכירים במערכות החינוך בישראל ובעולם, במשרד החוץ (קונסול ישראל בשיקגו), בעיריית תל אביב (מנהל האגף לחינוך על-יסודי), מפקח במשרד החינוך והתרבות, חבר בהנהלת "אורט" העולמי בלונדון, מנהל המחלקה לחינוך ולתרבות של ההסתדרות הציונית בארצות הברית (ניו-יורק), משנה למנכ"ל ויו"ר המזכירות הפדגוגית במחלקה לחינוך יהודי ציוני בסוכנות היהודית, מנהל קריית התפוצות בירושלים, מנהל בית המדרש למורים בגולה ע"ש חיים גרינברג, סגן מנהל ומנהל (בשנת 1978 התמנה למנהל) בית הספר תיכון חדש בתל אביב, חבר ועדת החינוך של עיריית רמת גן, חבר המועצה לביקורת סרטים ומחזות, חבר הוועד וההנהלה של אגודת הסופרים העבריים וממלא-מקום היו"ר שלה, סגן נשיא פא"ן ישראל, יו"ר העמותה לניהול "גנזים" ויו"ר מועצת "גנזים", יו"ר עמותת כתב העת "פסיפס" ועורך משנה של כתב העת.
היה העורך האחראי בהוצאת "כתר" (מספר חודשים בלבד), יו"ר הקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב וקונסרבטוריון רמת חן, חבר אקו"ם, חבר בוועדות שיפוט של תחרויות ספרותיות (פרס ביאליק, פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת, פרס ברנר, פרס גרינברג, פרס שר התרבות, פרסי אקו"ם, תחרות הסיפור הקצר של לשכת עורכי הדין ועוד) ויועץ המכון לתרגום ספרות עברית. היה חבר בצוות המורים של מכללת "צ'רטר אוק", קונטיקט, ארצות הברית (עברית).
היה בעל טור קבוע, "שפה ברורה", בעיתון "אומר". פרסם ספרים בתחומי הספרות, ההיסטוריה והיהדות, וכן שירים, תרגומים ומאות מאמרי ביקורת בכתבי עת ובמוספים ספרותיים, בעיקר ב"ידיעות אחרונות", ב"על המשמר", ב"חרות" (בשם: יצחק רון), ב"הפועל הצעיר", ב"מאזנים" וב"פסיפס".
היה נשוי למוזיקאית והאמנית בלה לבית גולניק עד למותה ב-2023.
נפטר ב-1 במרץ 2025. הותיר אחריו ארבעה ילדים וחמישה-עשר נכדים.
מספריו

ט.ל.ח. טעות לעולם חוזרת בפי תלמידים, לקט וערך אביב עקרוני, קריקטורות - "זאב", תל אביב, 1962, מהדורה חדשה, 2014
לשון ודקדוק לבחינות הבגרות (תל אביב: הוצאה עצמית), בשיתוף גדעון בנימיני, מספר מהדורות
תיקוני לשון: לבחינות הבגרות, הוצאת אור - עם, ה'תשל"ג, תל אביב, בשיתוף מרדכי שלגי
תדריך מתודי לסרט וידאו, "קח עמך", בשאלות הסכסוך הערבי - ישראלי (בעברית, באנגלית, בצרפתית ובספרדית), עם רפי בנאי, ה'תשמ"ד
מועדי ישראל וארצו: חומר עזר למורה ולתלמיד בתפוצות, המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה, ירושלים, ה'תשמ"ו, בשיתוף רפי בנאי
הארץ המובטחת: רציפות היישוב היהודי בארץ ישראל, המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה, ירושלים, ה'תשמ"ח, בשיתוף רפי בנאי
דף למורה העברי א - י"ג, ראה אור בארצות הברית (חגים ומועדים), 1983, בשיתוף תמר אריאב ורפי בנאי
הד האולפן, גשר צר, הוראת העברית בתפוצות, תדריך לסרט וידאו, 1988, בשיתוף רפי בנאי
מים בירושלים, גשר קל, 1993, בשיתוף רפי בנאי
אגדת המלך, עיבדו על פי אגדות חז"ל בצירוף הערות מתודיות למורה, אביב עקרוני ורפי בנאי, המחלקה לחינוך ולתרבות יהודיים בגולה, ירושלים, ה'תשנ"ד, 1994
אגדות רבי יהודה הנשיא, עיבדו על-פי אגדות חז"ל בצירוף הערות מתודיות למורה, אביב עקרוני ורפי בנאי, ציירה מיכל גמליאלי, ירושלים, 1996
מאה שנה לקונגרס הציוני הראשון, 50 שנה לעצמאות ישראל, עריכה וכתיבה - אביב עקרוני ורפי בנאי, ירושלים, 1997
אגדות רבי עקיבא, עיבדו על פי אגדות חז"ל בצירוף הערות מתודיות למורה, אביב עקרוני ורפי בנאי, המחלקה לחינוך ולתרבות יהודיים בגולה, ירושלים, ה'תשנ"ח, 1998
חוכמה ויופי, אגדות רבי יהושע בן חנניה, עיבדו על פי אגדות חז"ל בצירוף הערות מתודיות למורה, אביב עקרוני ורפי בנאי, המחלקה לחינוך יהודי ציוני, ירושלים, 1999
אשכולות: שירים וסיפורים, ציורים, בלה עקרוני, הוצאת רון, תל אביב, 2005
ניבים מספרים: ניבים, ביטויים וצירופי לשון, ספר עזר למורה ולתלמיד להעשרה בשיעורי עברית, כתיבה ועריכה, אביב עקרוני ורפי בנאי, המחלקה לחינוך יהודי ציוני, ירושלים, 2006
על כפות המאזניים, מבחר מאמרים (ספרות, היסטוריה, יהדות, הגות, חינוך), הוצאת עקד, 2007
תעיות, שירים, תרגום לרוסית: נטליה ויסוצקי ואחרים, הוצאת צור-אות, ירושלים, 2010. מהדורה חדשה עם שירים חדשים, 2016
תעיות, שירים, תרגום למקדונית: פסקל גילבסקי, הוצאת סלובו, סקופיה, מקדוניה, 2011
חיוכים, סיפורונים בחיוך קל, הוצאת צור-אות, עזרה טכנית: גל עקרוני ונועה עובדיה, ירושלים, 2011
תדריכים מתודיים לסרטי וידאו: חג הסוכות, ההעפלה והעלייה הבלתי ליגאלית לארץ ישראל, יום י"א באדר, גבורה וגיבורים בישראל (חנוכה), מלחמת המחתרות העבריות בארץ ישראל, ליום הזיכרון וליום העצמאות, עם רחל אל יניב ורפי בנאי
כל הנחלים, שירים (כולל מספר תרגומים של השירים לשפות אחדות), הוצאת עקד, 2014
כל הנחלים, שירים, תרגום לרומנית: מנחם פאלק, הוצאת צור-אות, ירושלים, 2015
אבני פסיפס, אסופת מאמרים, תרגומי שירה ושירים, שפורסמו בכתב העת "פסיפס" בעשרים וחמש השנים האחרונות, כולל מספר ראיונות בעקבות הוצאתם לאור של אחדים מספריי, הוצאת עקד, 2017
הפתעה בבוקר - חוויות חיים, הוצאת צור-אות, ירושלים, 2018
מתרגומיו

בסדר גמור: סיפור וחרוז, דורותי פרקר, תרגמו: חמדה אלון, א.בן-דן, מרים ברנשטין-כהן, אביב עקרוני, מתרגם השירים, תל אביב, הוצאת כרמי את נאור, 1955
בר כוכבא נסיך ישראל, מאת אליהו גילנר, עברית - א’ עקרוני, ציורים - בינה גבירץ, ניומן, תל אביב, 1958
שירים ושורות של ספפו מלסבוס, נוסח עברי אביב עקרוני, עקד תל אביב, 1971
משירי לאונרד כהן, עם רות אורן וצביה גינור בן - יוסף, עקד, 1971
דילן תומאס, שירים נבחרים, ליקט, ערך והשתתף בתרגום, עקד, תל אביב, 1974
ההבטחה, רבקה בת שלום, עקד, 1975
אומץ מוזר, ריצ'רד א. שרווין, עם ש. שתל ומתרגמים נוספים, עקד, 1978
גלקסיה, מבחר תרגומים משירת העולם, כרמל, ירושלים, 1998
שירים מקדוניים, מאזניים, מרץ 2000
משירת סינגפור והונג קונג, פסיפס, אביב-קיץ 2000
מן השירה האירלנדית, איבאן בולאנד, פסיפס, 38, 2000
שירים בלטיים, עם ולרי לדיז'ינסקי, יונינה גרש, מאזניים, ינואר 2001
שביל החלב, מבחר תרגומים משירת העולם, הוצאת בת קול, תל אביב, 2001
משירת אוקראינה, מאזניים, אפריל 2002
ערפיליות, מבחר תרגומים משירת העולם, הוצאת עקד, תל אביב, 2005
מן השירה הבסקית, כולל מבוא על הספרות הבסקית, פסיפס, קיץ 2011
משירת מקדוניה, מבחר תרגומים, הוצאת צור-אות, מרץ 2012
שירה רוסית בחרוז חופשי, מבחר תרגומים, בשיתוף אסטה ורזר, הוצאת עקד, 2013
אנדרה ורישארד נהר, בספר קינות על קדושי השואה, ערך אראל יעוז-קסט, מצרפתית
מתרגומיו > תרגום לאנגלית

אהבה ירושלמית, מבחר משיריו של מנחם מ' פאלק, עם ערן פאלק ואסי דגני
עריכה

עשרים למדינת ישראל, משרד החינוך והתרבות, ה'תשכ"ח, 1968
מעלות לספרות ולהגות, ארגון המורים העל-יסודיים, 197
מתודיקה, המחלקה לפדגוגיה של אוניברסיטת תל אביב, ה'תשל"ב, 1972 עם א. א. ריבלין
הגמגום, מארטין פ. שווארץ, 1977.
היפה והארור, פ. סקוט פיצג'רלד, ה'תשל"ט, 1979
הבה נחגוג את יום העצמאות, מדריך למורה בעברית ובאנגלית, עם רפי בנאי, ניו יורק, 1985
עם אחד, פנים רבות, ספר לתלמיד, עם רפי בנאי, 1986
ירושלים בירת ישראל, בעברית ובאנגלית, עם רפי בנאי, 1994
100 שנה לקונגרס הציוני הראשון, 50 שנה לעצמאות ישראל, כתיבה: מיכאל גרינצויג, 1997
גומיו ישראל, 1998–1997
פרשת שמות, המחלקה לחינוך יהודי ציוני, עריכה לשונית, ה'תשנ"ט, 1999
חנוכה, חומר עזר למורה ולמדריך בתפוצות, עם רפי בנאי, חיים וינרב, אביגיל שמואלי, 1999
יום הכיפורים, חומר עזר למורה ולמדריך בתפוצות, עם רפי בנאי, א' שמואלי, 1999
P.E.N ISRAEL 2000, מבחר מן הספרות העברית באנגלית
בצל העיירה, אריה לייביש-ליש, עקד, 2007
מול ההרים הסגולים, אוריה באר, עקד, 2007
גבורות למאזניים, עורך משנה, עם דוד מלמד ומנחם פאלק, 2009
ניסיון אחרון, ויקי נתן, 2009
חוה-לה המופלאה, לאה פוליבוי, 2009
היו זמנים, סם גרופל, 2009
מה זאת אהבה, תערוכת שירי משוררים, 2009, עם מנחם פאלק, בלפור חקק, אורנה רב-הון, הרצל חקק
גלותו וגאולתו של העם היהודי, דב בן-יאיר, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2010
מבחר מן השירה הרומנית, עם רירי מנור ומנחם פאלק, מאזנים, טבת ה'תש"ע, 2010
רציף, ויקי נתן, 2011
סימאלה שלי, אריה לייביש-ליש, 2011
יוסף דעת, לזכר יוסף אהרון ניצן.
פרס שזר למחנכים בתפוצות, ה'תשמ"ו, ה'תשמ"ח, ה'תש"ן, ה'תשנ"ב, ה'תשנ"ד, ה'תשנ"ו, עם רפי בנאי
העיר תל אביב ומאיר דיזנגוף, יחידת לימוד (באנגלית ובעברית), עם רפי בנאי
הנגב ודוד בן-גוריון, יחידת לימוד (בעברית ובאנגלית), עם רפי בנאי
מורשת תל-חי ויוסף טרומפלדור, יחידת לימוד (באנגלית ובעברית), עם רפי בנאי
חלום העמק ויהושע חנקין, יחידת לימוד (בעברית ובאנגלית), עם רפי בנאי
ירושלים בירת ישראל וש"י עגנון, יחידת לימוד (בעברית ובאנגלית), עם רפי בנאי
ארון הספרים היהודי (בעברית ובאנגלית), עם רפי בנאי, כתיבה: חיים וינרב.
אגדות חז"ל בעברית קלה: אגדת הציפור והכלוב, אגדת השועל והדגים, אגדת השועל והכרם, אגדת הזאב והכלבים, אגדת הרב והסוחרים העשירים, רחל אל-יניב, הוצאת אולין
THE BIBLE, ילדי העולם מציירים את התנ"ך, עם צבי כסה ועמוס רולניק, מולמדיה
הבאנו שלום עליכם, מדריך לסדרת טלוויזיה, 20 שיעורים (בדירה באשדוד, המאכל הלאומי, באוטובוס, בדואר, יום הולדת, סוף שבוע בתל אביב, יום בלי מזל, במרפאה ועוד.), עם רפי גבאי
א-ב האותיות, סוניה בראנדט (כולל ניקוד)
פוסטר: ירושלים בירת ישראל בת 3000 שנה, עם רפי בנאי
פוסטר: התנ"ך שלנו, 24 ציורים מתוך אלבום הציורים הגדול, כולל הטקסט התנ"כי המתאים
פוסטר: אין זו אגדה, 100 שנה לקונגרס הציוני הראשון, 50 שנה לעצמאות ישראל, בשיתוף רפי בנאי, 1998–1997
לשון נוגעת בלשון, אנתולוגיה של שירה רוסית, תרגום: יואל נץ, גוונים, 2015.
עת לכל חפץ, שירים ופואמות מאת יואל נץ, הוצאת מעיין, 2015
ערפילים, נטלי ויסוצקי, שירים, צור-אות, 2016
מלאכים עם כנפי קרח, מבחר מן השירה הרומנית העכשווית, תרגם ושותף בעריכה, מנחם פאלק, צור-אות, 2017
אמיל יוליאן סודה, בונה הסולמות, תרגום מרומנית, מנחם פאלק, 2017 (עריכת לשון)
ייעוץ לשוני

אדריאן סוצ'יו, הנביא העממי, מרומנית, מנחם פאלק
דומיטרו וליה, אודטה, מרומנית, מנחם פאלק
ז'נט (יוהנה) קארפ, תשוקות מכתרות, מרומנית, מנחם פאלק
מריוס קלארו, תרגיל בבדידות, מרומנית, מנחם פאלק
לוצ'יאן וסילסקו, הארץ שלי, החיים שלי, האהבה שלי, מרומנית, מנחם פאלק, 2016
סילביו דקין, כרטיסים ליציע, מרומנית, מנחם פאלק, 2017
מבחר ממאמרי הביקורת שלו

ספרות עברית או תרבות יהודית? - מכלל, ביטאון הסתדרות הסטודנטים של האוניברסיטה העברית, ירושלים, פברואר 1956.
בעל "עוללות אפרים", (על ר’ שלמה אפרים מלונצ’יץ’), נדפס בהפועל הצעיר, מ', 22, ה'תשכ"ט, 1969
הנוף במבע ראשוני: א. "קראו לנחשים" [לח.נ. ביאליק], נדפס בהיום, תמוז ה'תשכ"ט 1969
בין מורשת לתמורה: על ספרו החדש של א.ב. יפה "חדש מול ישן", 1976, נדפס במאזנים, מ"ג, ה'תשל"ו, 1976
"השיר אל החיים", על ספרו של ש. שלום "אור הגנוז" (1976), נדפס בידיעות אחרונות, ינואר 1977
ספרות ככוח מחנך, על אדיר כהן, דרך הרוח - כוחה המחנך של ספרות, ה'תשל"ז, נדפס במאזנים, מ"ה, ה'תשל"ז 1977 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
שמעון הלקין בגבורות, נדפס בעל המשמר, נובמבר 1978
הלקין על ספרותנו החדשה, נדפס בידיעות אחרונות, ינואר 1980
המסאי הפייטן, על ספרו האחרון של ישראל אפרת, שנפטר השבוע, נדפס בידיעות אחרונות, ינואר 1981
עיוני ביקורת, על ב.י. מיכלי, משבצות ביקורת, ה'תשמ"א, נדפס בידיעות אחרונות, מאי 1981
חנוך ברטוב, "יהודי קטן: סיפורים" (1980), נדפס במאזנים, נ"ב, 2, 1981
יחיד ואומה בשירת יעקב פיכמן, נדפס בבצרון, ד', 15, ה'תשמ"ב 1982
דרכי שיתוף ויחסי-גומלין בין יהדות אמריקה ומדינת ישראל בשנות השמונים, נדפס בבצרון, ה', 18, 1983
מאגדות אלישע בן-אבויה, נדפס בשבילי החינוך, 42, 3, ה'תשמ"ג 1983
מבט פנורמי על יצירתו של מנחם פאלק, אתר ניוז 1, מחלקה ראשונה, 25 במרץ 2012
פושקין היום - הרהורי קורא מאוהב, פסיפס, גיליון 93, סתיו 2013 וכן בשינויים בספר "פולטבה" (פואמות של פושקין), הוצאת גוונים, 2013
גלגולו של שיר מאת גיתה בצירוף 6 תרגומים נוספים לשיר, פסיפס, גיליון 95, קיץ/סתיו 2014
על מרובעים - עומאר חיאם ורויאל נץ, פסיפס, גיליון 96
על המחבר ויצירותיו

על "גלקסיה": יעוז חנה, אנתולוגיה של שירה מתורגמת, פסיפס, גל' 39, 1998
על "גלקסיה": גורביץ ניצה, מכנה משותף: שירה, עתון 77, ינואר 1999
על "גלקסיה": בן-דוד יערה, אשנב רחב לשירת העולם, מאזנים, כרך ע"ג, גל' 9, 1999
ראיון על אמנות התרגום, פסיפס, 49.
על "ערפיליות": גרנות משה, בעין הקורא, מי מדהיר את ה'טרויקה', ירושלים, מאסף לדברי ספרות, 2007
על "על כפות המאזניים": חקק הרצל, ביקורת מתוך אהבה, מקור ראשון, 30 בנובמבר 2007
על "על כפות המאזניים": ריאיון עם ד"ר אביב עקרוני לרגל הוצאת הספר, פסיפס, גל' 65, חורף ה'תשס"ז
על "על כפות המאזניים", הרצל חקק, האידאה והספרות, כלים שלובים, באתר חדשות מחלקה ראשונה News1, ינואר 2008
על "כל הנחלים", מנחם מ' פאלק, בין שירה לתרגום, מאזנים, דצמבר 2014
אביב עקרוני ב"מי ומי בישראל", 1988
אביב עקרוני ב"לקסיקון עקד", משוררים בישראל היום, 1995
משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שיר

ערך זה עוסק בסרט. אם התכוונתם לספר, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  הרומן "בלדה לנחשים וציפורי שיר" מאת סוזן קולינס
 בימוי:  פרנסיס לורנס
 הופק בידי:  נינה ג'ייקובסון בראד סימפסון
 תסריט:  מייקל לזלי מייקל ארנדט
 שחקנים ראשיים:  טום בליית' רייצ'ל זגלר ג'וש אנדרס ריברה האנטר שפר 
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד 
 צילום:  ג'ו וילמס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  כוח צבע, Good Universe, ליונס גייט אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  Lionsgate
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 17 בנובמבר 2023 ישראל 7 בדצמבר 2023
 משך הקרנה:  158 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט פעולה, סרט דרמה, סרט הרפתקאות 
 תקציב:  100 מיליון
 הכנסות:  253.1 מיליון דולר (22 בנובמבר 2023)
 דף הסרט ב־IMDb
 
משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שיר (באנגלית: The Hunger Games: The Ballad of Songbirds & Snakes) הוא סרט פעולה-מדע בדיוני אמריקאי שבוים על ידי פרנסיס לורנס (אנ') על פי תסריט מאת מייקל לזלי ומייקל ארנדט, המבוסס על הרומן באותו השם משנת 2020 מאת סוזן קולינס, ומהווה פריקוול לאירועי "משחקי הרעב" משנת 2012, וכסרט חמישי בסדרת סרטי "משחקי הרעב". בסרט מככבים טום בליית', רייצ'ל זגלר, פיטר דינקלג', ג'ייסון שוורצמן, האנטר שפר, ג'וש אנדרס ריברה וויולה דייוויס. העלילה מתרחשת 64 שנים לפני אירועי הסרט משחקי הרעב, ועוקבת אחר קוריולאנוס סנואו, שממונה כמנטור למיועדת, לוסי גריי ביירד, במשחקי הרעב העשיריים.
הקרנת הבכורה העולמית לסרט נערכה בברלין ב-5 בנובמבר 2023. הסרט עלה לאקרנים רשמית בארצות הברית ב-17 בנובמבר 2023, תחת הפצת "סרטי ליונסגייט". בישראל, הקרנתו של הסרט נדחתה עקב מלחמת חרבות ברזל, והוא עלה לאקרנים ב-7 בדצמבר 2023. הסרט הכניס 253.1 מיליון דולר ברחבי העולם וקיבל ביקורות חיוביות לרוב מהמבקרים.
צוות השחקנים והדמויות

טום בליית' – קוריולאנוס סנואו , המנטור של לוסי גריי ביירד, מיועדת ממחוז 12.
דקסטר סול אנסל – קוריולאנוס סנואו בילדותו
רייצ'ל זגלר – לוסי גריי ביירד, מיועדת ממחוז 12, שיוצרת קשר אינטימי עם סנואו.
פיטר דינקלג' – קסקה הייבוטום, דיקן האקדמיה וממציא משחקי הרעב.
ויולה דייוויס – ד"ר וולומניה גואל, ממציאת משחקי הרעב העשירי, והאדם שיישם אותם.
ג'ייסון שוורצמן – לוקרטיוס "לאקי" פליקרמן, מנחה "משחקי הרעב" הראשונים וסבו של סיזר פליקרמן, מנחה המשחקים העתידיים.
אשלי ליאו – קלמנסיה דובקוטה, אחת מחברותיו הקרובות ביותר של קוריולאנוס והמנטורית של המיועדים ממחוז 11.
נוקס גיבסון – בובין, מיועד ממחוז 8.
מקנזי לנסינג – קורל, מיועדת ממחוז 4.
עאמר חוסיין – פליקס רבינסטיל, המנטור של המיועדים ממחוז 11.
ג'וש אנדרס ריברה – סג'אנוס פלינת', חברו הקרוב ביותר של סנואו, והמנטור של המיועדים ממחוז 2.
ניק בנסון – ג'סאפ, מיועד ממחוז 12.
לילי קופר – ארקיין קריין, המנטורית של המועמדים ממחוז 10.
לונה סטיפלס – דיל, מיועדת ממחוז 11.
הירוקי ברקלוט – טריש, מיועד ממחוז 7.
האנטר שפר – טייגריס סנואו, בת דודו ואשת סודו של קוריולאנוס, שמייעצת לו בכל דבר.
פינולה פלנגן – סבתא, סבתו הקפדנית של קוריולאנוס סנואו הצעיר.
קופר דילון – מיזן
איזובל ג'ספר ג'ונס – מייפייר ליפ, בתו של ראש העיר של מחוז 12.
פלורה לי טימאן – ליוויה קארדן, מנטורית של מיועדת ממחוז 1.
הונור גיליס – בארב אזור.
אייק אוניאמבו – טאם אמבר.
קונסטנטין טאפט – קלרק קרמיין.
ברן גורמן – קומנדר הוף.
סקוט פולאן – בינפול.
מייקל גרקו ודניאלה גרוברט – סטארבו פלינת' וגברת פלינת', הוריו האמידים של סג'אנוס פלינת'.
הפקה > פיתוח

באוגוסט 2017, נמסר כי מנכ"ל "סרטי ליונסגייט", ג'ון פלטהיימר, הביע עניין להפיק סרט ספין אוף לטרילוגיית "משחקי הרעב", והתכוון להקים סדנת כותבים כדי לבחון את הרעיון.
ביוני 2019, נמסר מטעם החברה כי מפיקים מטעמיה עובדים עם סוזן קולינס על היבטים הנוגעים לעיבוד קולנועי על בסיס רומן הפריקוול "בלדה לנחשים וציפורי שיר". באפריל 2020, אושר רשמית פיתוחו של סרט הפריקוול. בנוסף, נמסר כי את הסרט יביים פרנסיס לורנס, לאחר שהיה אמון על בימוי שלושת הסרטים הקודמים בסדרה, וכי התסריט ייכתב על ידי מייקל ארנדט, שיהיה אמון על הפקת הסרט בפועל לצד נינה ג'ייקובסון ובראד סימפסון. באוגוסט 2021, הצהיר דרייק הצהיר כי הפקת הסרט "מתקדמת היטב" ונמצאת בשלבי קדם-הפקה. ב-14 ביוני 2022, נמסר כי התסריט שוכתב על ידי התסריטאי מייקל לזלי על בסיס חלקים מתסריטו המקורי של ארנדט. לגבי אורך הספר, לורנס שקל לקצר ולפצל את הסרט לשני חלקים המשכונים כפי שעשה עם הסרטים הקודמים: "משחקי הרעב: עורבני חקיין - חלק א'" ו"משחקי הרעב: עורבני חקיין - פרק הסיום", אך נמנע עקב חרטה על החלטתו. ג'ייקובסון הרגישה שלפריקוול יש אורך זמן "מרתיע", אך מרגישה שהוא שאורך זמנו עובר מהר.
הפקה > ליהוק

במאי 2022, נמסר על ליהוקם של טום בליית', ורייצ'ל זגלר לתפקידים הראשיים. ב-14 ביוני 2022, נמסר על ליהוקם של המיועדים מהמחוזות השונים של המנטורים שלהם. ב-15 ביוני 2022, נמסר על ליהוקו של ג'וש אנדרס ריברה. ב-21 ביוני 2022 נמסר על ליהוקן של חמש דמויות נוספות, וב-22 ביוני 2022, על ליהוקה של האנטר שפר. ב-16 בספטמבר באותה שנה נמסר על השלמת צוות השחקנים, עם צירוף 11 שחקניות ושחקנים: פינולה פלנגן, איזובל ג'ספר ג'ונס, פלורה לי טימאן (גר'), הונור גיליס, אייק אוניאמבו, קונסטנטין טאפט, ברן גורמן, סקוט פולאן, קארל ספנסר, מייקל גרקו (אנ') ודניאלה גרוברט. באוגוסט 2022, דווח שויולה דייוויס לוהקה לסרט. ב-16 בספטמבר 2022 נחשפו חברי צוות נוספים, וביניהם ברן גורמן ופינולה פלנגן.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט התקיימו במהלך קיץ 2022.
הפצה

הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-17 בנובמבר 2023. בישראל, הסרט נדחה עקב מלחמת חרבות ברזל ועלה ב-7 בדצמבר 2023.
הפצה > שיווק

ב-5 ביוני 2022, הופץ קדימון ראשון לסרט.
הפצה > הכנסות

הסרט הכניס כ-19.1 מיליון דולר מ-3,776 מקומות ביום הפתיחה שלו. נתון זה כולל 5.75 מיליון דולר מתצוגות מקדימות של הסרט יום לפני צאתו. הסרט נהנה ממחירי כרטיסים גבוהים מפורמטים כמו IMAX ומסכי פרימיום גדולים.
פסקול

ב-1 בנובמבר 2023, אוליביה רודריגו הודיעה שהיא כתבה שיר בשם "Can't Catch Me Now" לפסקול הסרט. השיר יהיה הרצועה הפותחת באלבום בן 17 השירים, שאמור לצאת ב-17 בנובמבר 2023 באמצעות גפן רקורדס, במקביל לתאריך היציאה לקולנוע של הסרט. הפסקול כולל שירים בביצוע רייצ'ל זגלר, המככבת בסרט, וכן שירים של אמנים צעירים מז'אנר הפולק/אמריקנה. רודריגו הוציאה לאור את השיר ב-3 בנובמבר 2023.