stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קולה (יישוב)
פארק "מבצר קולה"

בימינו מצוי בשטח פארק קק"ל "מבצר קולה" ו"יער קולה" שניטע על ידי הקרן הקיימת לישראל. ביער ניתן להבחין בשרידי הכפר – בהם שרידי בתים, בורות מים, מגדל צלבני, מסגד, מבנה מקושת, בריכת האגירה וגדרות הצבר שסימנו את גבולות השטח הבנוי של קולה. עוד ביער חווה חקלאית, ובצידו המזרחי אנדרטת זיכרון לחללי חטיבת אלכסנדרוני הניצבת בגבעת כ"ח המתנשאת לגובה של 6.6 מטרים.
מדרום לפארק מעבר לכביש 465 נבנתה אנדרטת הזיכרון של עוצבת אגרוף ורומח לזכר חללי חטיבה 27.
אנדרטת אלכסנדרוני בקולה
תיאור קרב קולה באתר הזיכרון בקולה
שרידי קולה באור השקיעה
הערות שוליים

↑  נתוני סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל
↑  מפת האזור שהוכנה ע"י צבא בריטניה, 1919, עם ציון הכפר, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  יוסף קבנצל, עיראקים ולגיונרים נשבו בקולה - הכפר, החולש על כביש רמאללה, נכבש בקרב טנקים של 48 שעות, הַבֹּקֶר, 19 ביולי 1948
↑  מרשם הקרב על קולה באתר חטיבת אלכסנדרוני
↑  כל-מקום, פנקס כיס להכרת הארץ, הוצאת מטכ"ל/אכ"א, ענף השכלה, אוגוסט 1953, בערך גבעת כח:"ישוב קליטה בצד הכביש בן-שמן - ראש העין בכפר הנטוש קולה,... נוסד ביולי 1950" (בלשון הספר "ישוב קליטה" הוא מעברה)
↑  ד"ר זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת ידיעות אחרונות, 1956 הערך 'גבעת כ"ח' עמ' 188
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
אנדרטת הזיכרון "אגרוף ורומח"
קרחון ובסטר

| --- | --- |

קרחון ובסטר נשפך אל קרחון מינסוטה  ניתן לראותו בשורה העליונה, ברביע השני משמאל
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  79°06′00″S 86°11′00″W﻿ / ﻿79.1°S 86.1833°W﻿ / -79.1; -86.1833
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ובסטר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ובסטר
 
קרחון ובסטר (באנגלית: Webster Glacier) הוא קרחון בפסגות פאונדרז ברכס הריטג' שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם צפונה בין רכס פרייז'ר ופסגת פייפ, ונשפך אל קרחון מינסוטה.
גובהו של הקרחון 1,334 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1966–1961.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם צ'ארלס וו. ובסטר (Charles W. Webster) חבר תוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית, ששימש כמטאורולוג בתחנת וילקס בשנת 1963.
קני נגד ספני

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית מציאות 
 יוצרים:  קני הוטץ 
 בימוי:  קני הוטץ, ספנסר רייס, סבאסטיאן קלואר 
 שחקנים:  קני הוטץ  ספנסר רייס 
 ארץ מקור:  קנדה 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  6 
 מספר פרקים:  87 
 הפקה
 מפיק:  קני הוטץ 
 אורך פרק:  22 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  MTV 
 תקופת שידור מקורית:  2002 – 23 בדצמבר 2010 
 קישורים חיצוניים
 www.kennyvsspenny.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
קני נגד ספני (באנגלית: Kenny vs. Spenny) היא תוכנית מציאות קומית קנדית, הסובבת סביב שני חברים, קנת' "קני" הוץ וספנסר "ספני" רייס, המתחרים זה בזה בתחרויות שונות בארגונם.
כל פרק בסדרה מתאר בדרך כלל תחרות אחת. המפסיד בתחרות נאלץ לבצע מעשה משפיל לבחירתו של המנצח בסיום הפרק. הוץ ורייס הם יוצרי הסדרה, והוץ משמש גם כבמאי ומפיק הסדרה.
שידור התוכנית החל במקור ברשת CBC, אולם בסתיו 2005 התוכנית עברה לכבלים.
התוכנית משודרת ברחבי העולם, לרבות בערוץ "טי וי 2 זולו" בדנמרק, "טי וי 6" בשוודיה, "צ'אלנג'" בבריטניה, "ערוץ הקומדיה" באוסטרליה, "סיק רדיקל" בפורטוגל ו"אקסטרה הוט" בישראל.
בשנים 2005 ו-2006 הייתה הסדרה מועמדת לפרס ה"ג'מיני", כקומדיה הקנדית הטובה ביותר. הסדרה זכתה בפרס "ורד הזהב" השווייצרי על היותה "הקומדיה הבינלאומית הטובה ביותר".
הפורמט של "קני נגד ספני" הוא הנמכר ביותר בתולדות הטלוויזיה הקנדית. "אד נגד ספנסר", גרסתה הבריטית של התוכנית, משודרת בערוץ "סקיי 1". כמו כן קיימת מקבילה גרמנית המבוססת על התוכנית, העונה לשם "אלטון נגד סיימון".
מהלך התוכנית

כל פרק נפתח בהצהרה על מטרת התחרות.
חוקי התחרות נקבעים על ידי קני וספני, ולרוב קיימת שיטת שיפוט שנועדה להכתיר את המנצח והמפסיד.
בחלוף הזמן, נעשו החוקים וההגבלות מפורטים יותר, כדי למנוע ניסיונות חוזרים ונשנים של הצמד למצוא בהם "חורים" ולהפר אותם. חייהם האישיים של הצמד באים לידי ביטוי בפרקי התוכנית, לרבות חבריהם ובני משפחותיהם.
המנצח מטיל על המפסיד בתחרות לבצע משימה מבזה (המכונה בתוכנית כ"השפלה").
מרכיביה הקומיים העיקריים של התוכנית הם התחרויות המשונות, והניגוד החריף באישיויותיהם של קני וספני. ניגוד זה משפיע לרוב על האופן בו הם מתמודדים עם האתגר הגלום בתחרות.
הטקטיקה של קני מאופיינת לרוב בגישה נועזת יותר, לפיה "המטרה מקדשת את האמצעים" (לרבות רמאות).
אף על פי שלעיתים קני אינו מפר את חוקי התחרות, הוא תמיד מגלה נכונות "לכופף" אותם ומוצא דרך לבצע את המשימות המוטלות עליו באופן בלתי שגרתי. קני סבור כי לרוב אין הוא מסוגל לנצח בתחרות, אלא אם הוא משדל את ספני לפרוש ממנה.
לעומתו, ספני נוטה לציית באדיקות לחוקי התחרות ולערכי המוסר שלו.
לא זאת בלבד שספני שומר על החוק במובן הפורמלי, אלא גם על מה שמשתמע ממנו.
עם זאת, לעיתים מוצא ספני פרצות בחוקים המסייעות לו להביס את יריבו.
ספני מרבה ליפול קורבן למזימותיו של קני, ומגלה פרנויה שלעיתים מחבלת במאמציו שלו.
קני, מצידו, מנצל את החששות של ספני לטובתו.
התוכנית מתרכזת יותר בשאלה "כיצד כל מתמודד ינסה לנצח בתחרות" ופחות בשאלה "מי ינצח".
ולראיה ניתן לראות כי לפעמים המפסיד בתחרות איננו המפסיד הטכני, אלא הפסיד בה משום שלא היה מודע לחוקים שהופרו על ידי יריבו.
קני מנצל לעיתים את מעמדו כמפיק התוכנית כדי לאיים על אנשי הצוות שיסייעו לו, או יחבלו במאמציו של ספני. נראה, כי לעיתים לקני יש שליטה רבה יותר על התחרות בשל מעמדו. לעיתים נדמה כי בפרקיה הראשונים של הסדרה הוצג קני באור מחמיא יותר לעומת ספני. ברוח זו, נראה שהתוכנית נוטה להעדיף את הרמאות על פני ערכי היושר. נראה כי הגורם לכך נעוץ בעובדה שברוב פרקי התוכנית קני זוכה לזמן מסך רב יותר ונוטה לתפקד כמנחה, או דובר התחרות.
קשת גלריוס והרוטונדה

קשת גלריוס והרוטונדה
קשת גלריוס והרוטונדה (ביוונית αψίδα του Γαλερίου וה-ροτόντα) הם שני מבנים רומיים, שנמצאים במפגש הרחובות אנגטיה ודמטריוס גונארי בסלוניקי. אלו הם שרידי המתחם הקיסרי שנבנה על ידי הקיסר גלריוס, המתחם כלל גם ארמון קיסרי שלא שרד.
קשת גלריוס

הקשת נבנתה בפקודת הקיסר גלריוס, בשנים 299 – 298, לציון הניצחון הרומי על הפרסים הסאסאנידים, ונחנכה ב-305.
הקשת הייתה מבנה של שמונה עמודים: 4 ראשיים שתמכו את הקשת המרכזית והכפה שמעליה, ושניים נוספים בכל צד שתמכו את הקשתות המשניות. גרעין המבנה היה עשוי מ-rubble masonry שצופה בלבנים ועליהן חיפוי לוחות שיש עם תבליטים המפארים את הקרבות של גלריוס בסאסאנים. מיפתח הקשת המרכזית 9.7 מטר וגובהה 12.5 מטר. מיפתח הקשתות המשניות היה 4.85 וגובהן 6.5 מטר.
כיום שרדו רק שלושה עמודים וחלק מהמבנה שעליהם. שרידי המבנה יוצבו בחיפוי לבנים מודרני. על שנים מהעמודים הראשיים נשארו תבליטי השיש המציגים את מלחמותיו של גלריוס כנגד הסאסאנים.
הרוטונדה

הרוטונדה, היא כנסיית גאורגיוס הקדוש. נבנתה בשנת 306 בפקודתו של גלריוס ולפי השערה אחת נועדה להיות המאוזוליאום שלו, אולם הוא נקבר במקום אחר. לכן סבירה יותר ההשערה שהמבנה נועד להיות מקדש פגני. קונסטנטין הגדול הורה על הפיכת המבנה לכנסייה שהוקדשה לגאורגיוס הקדוש. הכנסייה הייתה מעוטרת בפסיפסים, מהם נשארו רק שרידים מעטים. ב-1430, עם הכיבוש העות'מאני, המבנה פסק לשמש ככנסייה, בשנת 1590, הפכה הכנסייה למסגד. עם כיבוש העיר על ידי היוונים ב-1912 המסגד הפך שוב לכנסייה. הרוטונדה, שהיא הכנסייה הקדומה ביותר בסלוניקי, נכללת בקבוצת המבנים מהתקופה הנוצרית המוקדמת והביזנטית בסלוניקי שהוכרו על ידי אונסק"ו כאתרי מורשת עולמית.
קוטר המבנה 24.5 מטר, עובי קירות התוף הוא כ-6 מטר, מעליהן מתנוססת כפה, בנויה מלבנים, המגיעה לגובה 30 מטר. בבניין המקורי היה אוקולוס בראש הכפה. המינרט הוסף עם הכיבוש העות'מאני וההפיכה למסגד.
מקטע מקשת גלריוס
קמוב Ka-50

הקמוב Ka-50 (באנגלית: Kamov Ka-50, ברוסית מכונה גם: Чёрная акула (צ'וֹרנַאיָה אָקוּלָה) - פירוש: כריש שחור. כינוי בקוד דיווח נאט"ו: Hokum A) הוא מסוק קרב קואקסיאלי חד-מושבי אשר תוכנן על ידי חברת קמוב הרוסית כדי למלא את הדרישה למסוק קרב מדור חדש שיחליף את המיל מי-24 המיושן.
המסוק נבנה ונוסה בשנות ה-80, אך נכנס לשירות מבצעי בצבא רוסיה רק ב-1995. זהו מסוק כבד, חמוש ומשוריין היטב, אך עם זאת מסוגל להגיע למהירות של כ-300 קמ"ש. כמו כן מסוק זה מצטיין ביכולת תמרון גבוהה ביותר, הודות לצורה המיוחדת שבה בנויים הרוטורים שלו.
מבנה > מבנה הרוטורים הייחודי

המסוק מתאפיין ברוטור קואקסיאלי, האחד מעל לשני, ומסתובבים לכיוונים נגדיים סביב לציר משותף. דבר זה מבטל את הפיתול האופייני למסוקים רגילים הדורשים רוטור זנב לביטולו. היעדר רוטור הזנב חוסך כ-30% מהספק המנוע הדרוש, ובמקומו הרוטורים הכפולים מאפשרים למסוק לתמרן בגמישות ובזריזות רבה יותר. בנוסף, המסוק בעל מהירות מרבית גבוהה יותר, ומהירות טיפוס גבוהה יחסית למסוקים טהורים.
מבנה > מבנה תא הטייס: מושב מפלט, מערכות ניווט ואוויוניקה

דבר בולט נוסף במסוק הוא תא הטייס. המסוק מוטס על ידי טייס אחד בלבד. לאחר ניסויים ומחקרים רבים בחברת קמוב הגיעו למסקנה כי טייס אחד יכול לתפעל גם את מערכות החימוש והניווט של המסוק וגם להטיס אותו במקביל. דבר זה מתאפשר על ידי מערכות אוויוניקה חדשות שמותקנות בתוך המסוק, המערכות הללו בעת הצורך לוקחות על עצמן תפקידים מסוימים על מנת לאפשר לטייס להמשיך בעבודתו. לדוגמה, חלק ממערכות הניווט לוקחות על עצמן את מטלות ההטסה של המסוק בזמן שהטייס מתרכז בהשמדת המטרה.
מבנה > מבנה תא הטייס: מושב מפלט, מערכות ניווט ואוויוניקה > מושב מפלט

לאור האבדות הרבות של מסוקים מסוג מיל מי-24 במהלך הלחימה באפגניסטן, הותקן במסוק ה-Ka-50 מושב מפלט שנועד להציל את הטייס במקרה של פגיעה במסוק. מנגנון הפליטה פועל בשני שלבים עיקריים: בשלב הראשון מתפוצץ חומר נפץ שנמצא בשורש להבי הרוטור מנתק ומשגר אותם הרחק מהמסוק, לאחר שהשלב הראשון בוצע מופעל השלב השני ובו מופעל המנוע הרקטי שנמצא על מושב הטייס ומפליט את הטייס ביחד עם המושב מחוץ למסוק. בנוסף לזה תא הטייס בנוי מסגסוגת עמידה לירי של פגזים קטנים.
מבנה > מבנה תא הטייס: מושב מפלט, מערכות ניווט ואוויוניקה > מערכות אוויוניקה

מערכת ABRIS – היא מערכת ניווט מתקדמת המותקנת בתוך המסוק. המערכת מאפשרת מיפוי וטופוגרפיה, ניתוח השטח, מזג האוויר וכיווני הרוח, תכנון מסלול טיסה ונקודות ציון. בנוסף לזה המערכת מחוברת למערכות החימוש של המסוק ומאפשרת הוצאת נתונים מדויקים של המטרה, מעקב ופיזור המטרות בין חברי המבנה.
מערכת "Shkval" – מערכת אלקטרו–אופטית המאפשרת לטייס להינעל ולבצע ירי על המטרה. החיישן של המערכת נמצא בחרטום ומורכב ממצלמת יום ומציין לייזר שמאפשר להנחות את טילי הנ"ט אל המטרה. הטייס שרואה את המטרה, יכול לשלוט במצלמה או לבחור באופציה בה המצלמה אוטומטית ננעלת על המטרה. המערכת מסוגלת לבצע עקיבה אוטומטית אחרי המטרה בלי התערבותו של הטייס ובזאת מאפשרת לטייס להתרכז בטיסה וניווט. בנוסף לזה המערכת משמשת להוצאת נתוני מפה כמו מרחק ואזימוט. חשוב לציין שהמערכת משמשת להכוונה של כל מערכות החימוש של המסוק ולא רק לטילי הנ"ט.
מערכת שליטה דרך קסדה (K-041) – מערכת המאפשרת לטייס לשלוט במערכת "Shkval" ולהינעל על המטרה דרך הקסדה. לאחר הפעלת המערכת מופיע עיגול מטרה בצג הקסדה של הטייס, הטייס צריך לכוון את העיגול על המטרה שהוא רואה בעין. הנתונים אוטומטית מועברים למערכות הניווט והחימוש של המסוק ומאפשרים להינעל על מטרה. מערכת זאת גם מסייעת לטייס לשלוט בחימוש ובמטלות הטיסה במקביל.
מבנה > הנעה

על המסוק מותקנים שני מנועים מסוג TV3-117VMA. מנועים אלו מסוגלים לספק למסוק 2,200 כוחות סוס. המנועים פועלים על עיקרון טורבינת גז.
מבנה > Ka-52 Alligator

המסוק בעל יעוד שונה מזה של קודמו, Ka-50, לכן המבנה והמערכות שבו שונות במקצת על אף שרובן הן מערכות של קודמו. מבנה המסוק דומה מאוד למבנה של קודמו, בעל מבנה רוטורים קואקסיאלי וחימוש דומה מאד.
בניגוד לקודמו המסוק מוטס על ידי צוות של שני טייסים. בחברה הוחלט למקם את צוות תא הטייס זה בצד זה (ולא בטנדם כמקובל במסוקי קרב), מכיוון שייעודו המרכזי של המסוק הוא איסוף מודיעין ואיתור מטרות בשטח, ולכן יש צורך בשיתוף פעולה אופטימלי בין מטיס המסוק לבין מפעיל מערכות המודיעין.
בהתאם לתפקידו מצויד המסוק באנטנות ומכ"מים מתקדמים המאפשרים לו לאסוף מודיעין, לרדוף אחר מטרות ולשמש סוג של "מפקדה" באוויר. לאחר שהמסוק ננעל על מטרה הוא יכול להחליט אם להשמיד את המטרה או לשלוח את מיקום ופרטי המטרה למסוק אחר שנמצא באוויר. המסוק יכול לשתף עד 4 מסוקים אחרים במקביל.
מבנה > Ka-50-2 Erdogan

בשנת 1997 שודרג המסוק בשיתוף פעולה עם התעשייה האווירית לישראל לגרסה טורקית בשם Ka-50-2 Erdogan (פירוש השם הוא "לוחם מולד" בטורקית). המסוק מופעל על ידי צוות של שני טייסים שיושבים אחד מאחורי השני. טייס אחד אחראי על הפעלת מערכות הטיסה והטייס השני אחראי על הפעלת מערכות החימוש המתקדמות. כמו כן מצויד המסוק במערכות אלקטרוניות, תצפית וציון חדשות פרי פיתוחה של התעשייה האווירית הישראלית, מערכות אלו משפרות את ביצועיו באוויר.
חימוש עיקרי

טילי נ"ט Vikhr 9K121 – הטייס ננעל על המטרה בעזרת מערכת ה-Shkval ומסמן את המטרה בעזרת ציין הלייזר. לאחר שבוצעו כל פעולות הנעילה מתבצע השיגור של הטיל ממערכת APU-6. הטיל שקולט את קרן הלייזר על ידי החיישן שנמצא בזנבו מנסה לתקן את מסלולו ולהימצא תמיד במרכז הקרן, בצורה כזאת הוא "רוכב" על קרן הלייזר עד שהוא פוגע במטרה. הטיל נחשב מאוד מדויק ויעיל גם נגד מטרות נעות וגם נגד מטרות נייחות.
טילי אוויר-קרקע מדגם Kh-25ML – טילים ממשפחת Kh-25 שפותחה בברית המועצות בסוף שנות ה-60. הטילים פותחו על מנת לשמש מטוסי קרב קלים, אך במהרה התברר כי הטילים מאוד לא יעילים כי מחייבים את המטוס ל"צלול" לכיוון המטרה לפני שמתבצע השיגור. בתחילת שנות ה-70 הטילים שודרגו. הטיל שהמסוק מסוגל לשאת הוא מסוג Kh-25ML, זהו טיל מונחה לייזר חצי-אקטיבי (רואה כתם לייזר) בעל טווח מקסימלי של 10 ק"מ.
טילי אוויר-אוויר מדגם R-73 – טיל שפותח בשנות ה-80 על ידי חיל האוויר הסובייטי. הטיל פותח בעקבות הפער הטכנולוגי שנוצר בין הטילים של מדינות מערב לבין הטילים של ברית המועצות. הטיל מונחה אינפרה-אדום בצורה פאסיבית והוא בעל טווח של עד ל-40 ק"מ. נכון להיום הטיל כבר לא כל כך יעיל בגלל האמצעים שפותחו נגד הנחיית אינפרה-אדום, אך בזמנים שבו הטיל פותח הוא היה רלוונטי.
טילי אוויר-אוויר מדגם Igla – טיל מונחה אינפרה אדום, מסוגל להגיע לטווח של עד 5 ק"מ. פותח בתחילת שנות ה-80 בברית המועצות ועד היום משמש מגוון רחב של צבאות בעולם. בגלל טווחו הקצר הוא נחשב ליעיל גם היום אך מחייב מהמטוס/מסוק להתקרב קרוב מאוד למטרה.
רקטות "טיפשות" – המסוק נושא רקטות "טיפשות" (לא מונחות) מסוג S-8 ו-S-13, אשר פותחו על ידי חיל האוויר הסובייטי בשנות ה-70. היעוד המרכזי של הרקטות הוא לשמש מטוסי תקיפה בכוח אש גדול וזול. הרקטות בעלות טווח מקסימלי עד טווח של 4 ק"מ.
פצצות טיפשות – המסוק מסוגל לשאת פצצות שימוש כללי מסוגים FAB ו-KMGU.
תותח 30 מ"מ מסוג Shipunov 2A42 – תותח שמותקן בצד המסוק, התקנה זאת מאפשרת דיוק מרבי לתותח למרות אופציות כיוון מוגבלות. התותח מגיע לטווח עד 4 ק"מ, ומסוגל לירות עד 600 פגזים בדקה.
מפעילות

רוסיה חיל האוויר הרוסי - הפעיל 15 מסוקים עד שנת 2003.
תא טייס של ה-Ka-50.
אליגטור Ka-52
קשר קינדון

קשר קינדון היה ניסיון כושל שנעשה בשנת 397 לפנה"ס להפלת השלטון בספרטה. הקשר קרוי על שם יוזמו, צעיר ממורמר בשם קינדון (ביוונית: Κινάδων).
הרקע

לאחר המלחמה הפלופונסית הפכה ספרטה למעצמה החזקה ביותר ביוון והחלה לגבות מיסים מערים שונות. מצב זה שינה את אורח החיים בספרטה, עד אז הספרטנים היו רגילים בהסתפקות במועט, אולם כעת כסף רב זרם לספרטה והפך חלק מהתושבים לעשירים, בעוד אחרים איבדו את ההכנסות מאחוזותיהם וכתוצאה מכך סולקו מהסיסיטיה, מועדוני החיילים שהיוו את הבסיס החברתי של האזרחים הספרטנים.
הקשר

קינדון היה צעיר ספרטני שאיבד את זכויותיו. בשנת 397 לפנה"ס בעוד הספרטנים נלחמים בפרס זמם קינדון לרצוח את כל האזרחים הספרטנים. יחד עם מספר רב של הלוטים הוא אסף מלאי גדול של חרבות סכינים וגרזנים ותכנן לבצע את זממו. קסנופון מספר שכאשר המלך החדש אגסילאוס השני הקריב קרבן, אחד הכוהנים הכריז שהאלים מספרים על "מזימה נוראה ביותר". אגסילאוס הקריב קורבן נוסף אולם הכהן הכריז שכעת הסימנים רק נוראים יותר. אגסילאוס הקריב בפעם השלישית, כעת הכהן הודיע שהסימנים מעודדים יותר. כעבור חמישה ימים אחד הקושרים הגיע אל האפורים וסיפר להם שקינדון שכנע אותו להצטרף לקשר. האפורים האמינו לו אולם חששו לעצור את קינדון כיוון שלא ידעו כמה בעלי ברית יש לו החליטו להערים עליו.
קינדון היה קצין בצבא ספרטה, ונשלח מדי פעם לבצע מעצרים עבור האפורים. הם שלחו אותו לבצע מספר מעצרים במסיניאה ונתנו לו דף עם שמות האנשים שעליו לעצור. לרשימה הוסיפו גם את שמו של קינדון עצמו, סגנו של קינדון שהאפורים סיכמו אתו מראש את הדבר עצר את כל האנשים ברשימה, ולאחר מכן עצר גם את קינדון, שסיפר על כל שותפיו. כולם עונו והוצאו להורג.
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI)
Xenophon. Hellenica. Translated by Carleton L. Brownson. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann. vol. 1:1918, vol. 2: 1921. Digitized copy in: Perseus
E. David, "The Conspiracy of Cinadon". Athenæeum 57 (1979), p. 239–259
J.F. Lazenby, "The Conspiracy of Cinadon reconsidered". Athenæum 55 (1977), p. 437–443
הערות שוליים

↑  עמית עמ' 427.
↑  עמית עמ' 428.
↑  קסנופון, "הלינקה", ספר שלישי, 3.
ראש ממשלת אוקראינה

| --- | --- |


שמיגל, 2019
 איוש נוכחי:  דניס שמיגל
 תאריך כניסה לתפקיד:  4 במרץ 2020
 דרכי מינוי:  על ידי הנשיא, באישור הפרלמנט
 תחום שיפוט:  אוקראינה אוקראינה
 כפוף:  לנשיא אוקראינה
 מעון:  בית ממשלת אוקראינה 
 מושב המשרה:  בניין ממשלת אוקראינה
 משך כהונה קצוב:  5 שנה 
 ייסוד המשרה:  1990
 איוש ראשון:  ויטולד פוקין
 www.kmu.gov.ua
 
ראש ממשלת אוקראינה (באוקראינית: Прем'єр-міністр України) הוא יושב ראש קבינט השרים האוקראיני שהיא הממשלה. ראש הממשלה האוקראיני מתמנה לתפקיד על ידי הנשיא, באישור הראדה העליונה והוא אחראי למדיניות הפנים ולניהול ישיבות הממשלה, כמו גם סדר יומה.
ראש ממשלת אוקראינה הנוכחי, החל מ-4 במרץ 2020 הוא דניס שמיגל.
ראשי הממשלה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| # | ראש הממשלה  | תחת הנשיא | קדנציה |
| 1 | ויטולד פוקין | לאוניד קראבצ'וק | 1992-1990 |
|  | ולנטין סימוננקו (זמני) | לאוניד קראבצ'וק | 1992 |
| 2 | לאוניד קוצ'מה | לאוניד קראבצ'וק | 1993-1992 |
|  | יפים זיאהילסקי | לאוניד קראבצ'וק, לאוניד קוצ'מה | 1993-1994 |
| 2 | לאוניד קוצ'מה (זמני) |  | 1994 |
| 3 | ויטאלי מאסול | לאוניד קוצ'מה | 1994-1995 |
| 4 | יבגני מרצ'וק | לאוניד קוצ'מה | 1995-1996 |
| 5 | פבלו לאזרנקו | לאוניד קוצ'מה | 1996-1997 |
| 6 | ואסילי דורבינץ (זמני) | לאוניד קוצ'מה | 1997 |
|  | ואלרי פוסטובוייטנקו | לאוניד קוצ'מה | 1997-1999 |
| 7 | ויקטור יושצ'נקו | לאוניד קוצ'מה | 1999-2001 |
| 8 | אנאטולי קינאך | לאוניד קוצ'מה | 2001-2002 |
| 9 | ויקטור ינוקוביץ' (כהונה ראשונה) | לאוניד קוצ'מה | 2002-2004 |
| 10 | מיקולה אזארוב (זמני), (כהונה ראשונה) | לאוניד קוצ'מה | 2004 |
| 11 | ויקטור ינוקוביץ' (כהונה שנייה) | 2004-2005 |  |
| 12 | מיקולה אזארוב (זמני), (כהונה שנייה) | ויקטור יושצ'נקו | 2005 |
| 13 | יוליה טימושנקו (כהונה ראשונה) | ויקטור יושצ'נקו | 2005 |
| 14 | יורי יחאנורוב | ויקטור יושצ'נקו | 2005-2006 |
| 15 | ויקטור ינוקוביץ' (כהונה שלישית) | ויקטור יושצ'נקו | 2006-2007 |
| 16 | יוליה טימושנקו (כהונה שנייה) | ויקטור יושצ'נקו | 2007-2010 |
| 17 | אלכסנדר טורצ'ינוב (זמני) | ויקטור יושצ'נקו | 2010 |
| 18 | מיקולה אזארוב (כהונה שלישית) | ויקטור יושצ'נקו | 2010-2014 |
| 19 | סרגיי ארבוזוב (בפועל) | ויקטור ינוקוביץ' | 28 בינואר 2014 – 27 בפברואר 2014 |
| 20 | ארסני יאצניוק | אולכסנדר טורצ'ינוב | 27 בפברואר 2014 - 2 בדצמבר 2014 |
|  | ארסני יאצניוק (כהונה שנייה) | פטרו פורושנקו | מ-2 בדצמבר 2014 - 14 באפריל 2016 |
| 21 | וולודימיר גרויסמן | פטרו פורושנקו | 14 באפריל 2016 - 29 באוגוסט 2019 |
| 22 | אולכסיי הונצ'ארוק | וולודימיר זלנסקי | אוגוסט 2019 - 4 במרץ 2020 |
| 23 | דניס שמיגל | וולודימיר זלנסקי | 4 במרץ 2020  - ואילך |
קמוב Ka-52

קמוב Ka-52 (ברוסית: Камов Ка-52, באנגלית: Kamov Ka-52, קוד דיווח נאט"ו: Hokum-B, המכונה "אליגטור") הוא מסוק קרב וסיור רוסי מייצור חברת קמוב שפותח מדגם ה-Ka-50 החד מושבי. זהו הוא מסוק הקרב הקואקסיאלי היחיד בשירות מבצעי, וכמו קודמו הוא המסוק היחידי בשירות שכולל מערכת הפלטה לצוות המסוק. למסוק שתי גרסאות עיקריות, הגרסה הבסיסית Ka-52 שמיועדת לפעול ממתקנים יבשתיים ומשמש בעיקר את חיל האוויר במשימות סיור וסיוע אווירי קרוב, ומסוק ימי ה-Ka-52K המכונה "Катран" (בתעתיק עברי: קַטְרַן בעברית: קוצן נקוד) המיועד לפעול מספינות מלחמה.
פיתוח > Ka-50

ה-Ka-50 פותח במקור כמסוק קרב קל לגישור יכולות שהיו בחסר במסוקים רוסים ולהתחרות ב-AH-64 אפאצ'י. לאחר מחקרים במכון קמוב הוחלט שמערכות האוטומציה הקיימות יכלו להחליף איש צוות אחד במסוק הקרב החדש ומערכת ההיגוי ובקרת הטיסה נועדו להקל על פעילות הטייס הבודד בנוסף תצורת הרוטור הקואקסיאלי הקנתה תכונות ניהוג ושליטה נוחות יותר יחסית למסוק טהור.
טייס בודד אפשר הקטנת השטח המיועד לצוות, הגדלת השריון ופישוט הציוד שלא היה צריך להיות כפול בשני תאים המותקנים אחד אחרי השני, כמו שהיה נהוג במסוקי קרב באותה התקופה.
תצורת הרוטור הקואקסיאלי המתאפיינת בשטח דיסקה גדול, הקנה למסוק מהירות מרבית גבוהה יותר יחסית למסוקים טהורים. כמו כן הזריזות של כלי הטיס בציר הסבסוב מנעה את הצורך בתותח היושב על גבי צריח, מה שאפשר התקנת תותח כבד יחסית למסוקי קרב.
בנוסף לכל החידושים הללו, המסוק נבדל מכל מסוק אחר בהיותו היחיד עם מערכת הפלטה לטייס.
עם זאת פיתוח המסוק התארך והתייקר ועם חוסר הבשלות של מערכת הנשק שלו, ובעיקר במהלך התפרקות ברית המועצות, לא הייתה יכולת לייצר את המסוק הזה והמיל מי-28 הועדף בגלל מחירו הנמוך יותר, ולכן ייצורו של ה-Ka-50 הוקטן ובסך הכל 15 יחידות של המסוק נכנסו לשירות בחיל האוויר הרוסי וראו פעילות מבצעית מוגבלת במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה.
פיתוח > המסוק הדו-מושבי

במהלך פיתוח ה-Ka-50 עלה הצורך בפיתוח מסוק דו מושבי למטרות אימון. בשביל לבצע שינויים מעטים ככל הניתן בתצורה ואיזון המסוק נבחרה תצורת תא טייס צד בצד. זה מנע תנועה של מרכז הכובד קדימה מדי, שכן שני הטייסים יושבים קרוב באותו המרחק ממרכז הכובד והזרוע שמשקלם מפעיל על המרכז קטנה יותר. עם זאת, זה דרש הקטנת המיגון לתא הטייס. ועדיין כלי הטיס היה ב-600 קילוגרם כבד יותר מקודמו ולכן ביצועיו היו נחותים יותר. יתרון נוסף של תצורה זאת היה הקטנת כמות הציוד בתא הטייס שכן שני הטייסים יכלו להשתמש באותם המכשירים בתא, מה שבתצורת תא טנדם היה דורש כפילות של מכשירים בין התאים.
תצורה זאת התגלתה כיעילה מאוד ולכן משימות מסוקי קרב נוספות החלו להתווסף לתצורות שונות. תצורות מוצעות של מסוקי קרב וסיור, קרב-לילה, ולוחמה ימית הוצעו במהלך פיתוחו.
תצורת הקרב וסיור החלו להעלות עניין והמסוק שיקף זאת. תצורה של תא צד בצד גם אפשרה שיתוף פעולה מיטבי במילוי משימה זאת שכן שני אנשי הצוות יכלו לבצע זיהוי ויזואלי ובעזרת האמצעים האלקטרואופטיים בצורה משותפת. כמו כן המסוק כלל שני מכלולי מצלמות אלקטרואופטיות שאפשרו לשני אנשי הצוות להסתכל על שני אזורים במקביל בנוסף על מכ"ם אוויר קרקע מתקדם. הטייס יכול לקרוא את תוואי השטח ולזהות איומים או אזורי עניין גם בלילה, ואיש הצוות השני יכול להתמקד בעזרת המצלמה השנייה באזור מסוים בשביל לקבל עליו מידע, או אף "לצבוע" את המטרה בעזרת המכ"ם והלייזר ולשתף את המטרה והכוונה אליה בין חברי המבנה. כמו כן זה אפשר למסוק להוות מעין מוצב פיקוד שיכול להכווין ולתמוך בכוחות מיוחדים.
מסוק Ka-50 ה-11 שיוצר (מספר זנב 061) הוסב לתצורה דו מושבית במהלך שנת 1995 ועד תחילת שנת 1996 ושימש כמסוק ניסוי לתוכנית הפיתוח. מסוק 061 הופיע לראשונה בסלון האווירי אירואינדיה בשנת 1996.
בגלל הקשיים הכלכליים של רוסיה במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, היה קיים רק מסוק ניסוי בודד לדגם זה. בשנת 2008 יוצרו שני מסוקי ניסוי נוספים לפרויקט. במסוקים אלה, כמו גם בדגם הסדרתי, מספר המכלולים האלקטרואופטיים צומצם לאחד. עם זאת בדגמים אלה ובמסוקים הסדרתיים הותקנו מנועים מדגם VK-2500 החזקים יותר.
בשנת 2011 החל ייצור סדרתי למסוקים אלה במקביל לתוכנית בחינה ממשלתית למסוק שהסתיימה בהצלחה באוקטובר 2012.
פיתוח > Ka-52K

בשנת 2015 עלה לאוויר המסוק הראשון מדגם K המיועד לפעילות מספינות מלחמה. המסוק כלל להבים מתקפלים לאחסנה. כמו כן מכלול הכנפיים היה קטן יותר וכלל שתי תחנות חימוש במקום שלוש כמו בדגמי המסוקים של חיל האוויר, יחד עם מנגנון קיפול הכנף. עם זאת, המסוק כלל מערכת אלקרואופטית משופרת ויכולת לשאת טיל ההרמס שבתצורה הדו שלבית שלו יכול להגיע לטווח של 100 קילומטר. אם כי ההערכה שהמסוק לא יוכל להפעיל את הנשק הדו שלבי לבדו והדגם המבצעי יהיה חד שלבי ובעל טווח של 20 קילומטר. בשנת 2018 הוכרז שהמסוק יכול להפעיל את הטיל נגד ספינות Kh-35 זבזדה בעל טווח מבצעי של עד 300 קילומטר.
פיתוח > השבחה ל-Ka-52M

בשנת 2019 הוכרז כי למסוקי Ka-52 מתוכננת השבחה ועדכון מערכות בשירות חיל האוויר הרוסי. הדגם שסומן באות M יכלול שיפורים במערכות הנשק והאוויוניקה, אם כי הפרטים עדיין לא פורסמו. החוזה צפוי להיחתם בשנת 2020 והשדרוג צפוי להסתיים ב-2025.