stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנה (לשבור את הקרח)

| --- | --- |

 שם סרט:  לשבור את הקרח (2013) קדחת הקרח (2015) ההרפתקה של אולף (2017) לשבור את הקרח 2 (2019) היה היה איש שלג (2020)
 תוכנית טלוויזיה:  עד עצם היום הזה
 הופעה ראשונה:  לשבור את הקרח (2013)
 יוצרים:  כריס באק ג'ניפר לי
 גילום הדמות:  אליזבת לייל ("עד עצם היום הזה") פטי מורין (המחזמר)
 דיבוב:  קריסטן בל (מבוגרת)   ליווי סטובנרץ' (אנה בגיל 5)   קייטי לופז (אנה בגיל 5, תפקיד שירה)   אגאתה לי מון (אנה בגיל 9)
 דיבוב בשפה העברית:  עינת אזולאי (מבוגרת)   איילה פלדמן (ילדה)
 מידע
 כינויים:  ג'ואן ("עד עצם היום הזה")
 סטטוס:  בחיים
 גזע:  אנושית
 מין:  נקבה
 מקצוע:  נסיכה בהמשך מלכת ארנדל
 נטייה:  טובה
 אזרחות:  ארנדל 
 דמויות קשורות
 משפחה:  מלך ומלכת ארנדל (הורים) המלכה אלזה מארנדל (אחות) קריסטוף (בן זוג) אינגריד (דודה, "עד עצם היום הזה")
 אויבים:  הנסיך הנס
 
אנה מארנדל (באנגלית: Anna of Arendelle) היא דמות בדיונית שהופיעה לראשונה בסרט האנימציה ה-53 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, "לשבור את הקרח". את אנה מדבבת באנגלית קריסטן בל כמבוגרת, ובתחילת הסרט הראשון מדבבות אותה ליבי סטאבנראוץ' ואגאת'ה לי מון כילדה.
אנה נוצרה על ידי  הבמאים כריס באק וג'ניפר לי, והיא מבוססת באופן רופף על דמויותיהם של גרדה וקאי מהאגדה "מלכת השלג", מעשייה דנית מאת הנס כריסטיאן אנדרסן. בעיבוד הקולנועי של דיסני מוצגת אנה כנסיכת ממלכת ארנדל, אחותה של המלכה אלזה (אידינה מנזל). בתחילת הסרט מכניסה אלזה את ארנדל לתוך חורף נצחי בטעות בערב הכתרתה. במהלך הסרט מחפשת אנה את אלזה על מנת להשיבה, תוך הפקדת האחריות על הממלכה בידי הנסיך הנס.
דמותה של אנה זכתה לקבלות חיוביות רבות ממבקרי קולנוע, ששיבחו את אפיונה ואת פגיעותה המורכבים. כמו כן, גם קריסטן בל זכתה לשבחים רבים על ביצועה הקולי בדמותה של אנה, ובפרט על רקע ביצועה לשיר "Love Is an Open Door".
אנה הופיעה בכל סרטי "לשבור את הקרח": "לשבור את הקרח" (2013), "קדחת הקרח" (2015),  ההרפתקה של אולף" (2017), "לשבור את הקרח 2" (2019) ו"היה היה איש שלג" (2020).
בסוף הסרט "לשבור את הקרח 2" מוכתרת אנה כמלכת ארנדל, ואלזה עוברת ליער המכושף לחיות עם שבט הנורתולדרה.
אנה מאורסת לבן זוגה קריסטוף.
הערות שוליים

↑  ArchieBuld (2014-03-04), Frozen - Love Is an Open Door (HD), נבדק ב-2019-03-09
| לשבור את הקרח |
| --- | --- | --- |
| סרטים ראשיים | לשבור את הקרח • לשבור את הקרח 2 • לשבור את הקרח 3 |  |
| סרטים נוספים | קדחת הקרח • ההרפתקה של אולף • היה היה איש שלג • אולף מציג |  |
| דמויות | אנה • אלזה • קריסטוף • אולף |  |
| מוזיקה | Let It Go • Do You Want to Build a Snowman?‎ • For the First Time in Forever • In Summer • Love Is an Open Door • Reindeer(s) Are Better Than People • Fixer Upper |  |
| צוות | הפקה: פיטר דל וצ'ו בימוי: ג'ניפר לי • כריס באק שחקנים: קריסטן בל • אידינה מנזל • ג'ונתן גרוף • ג'וש גד |  |
| נושאים קשורים | מלכת השלג • לשבור את הקרח (מחזמר) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמילי דה רייבין

| --- | --- |

אמילי דה רייבין
 לידה:  27 בדצמבר 1981 (בת 43) מאונט אליזה, אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  המכון הלאומי לאמנות דרמטית  אקדמיית הבלט האוסטרלי 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמילי דה רייבין (באנגלית: Emilie de Ravin; נולדה ב-27 בדצמבר 1981) היא שחקנית אוסטרלית, הידועה בעיקר הודות לתפקידיה בתור טס הארדינג בסדרה "רוזוול", בתור קלייר ליטלטון בסדרה "אבודים" ובזכות הופעתה בתור בל בסדרה "עד עצם היום הזה".
ביוגרפיה

דה רייבין נולדה בעיירה קטנה בשם מאונט אליזה שבויקטוריה, אוסטרליה. היא החלה ללמוד בלט בגיל 9 ובגיל 15 התקבלה לבית ספר לבלט הממוקמת במלבורן. בשנותיה בבית הספר לבלט הופיעה בהפקות עם להקת הבלט האוסטרלית ו-Danceworld 301. דה רייבין למדה משחק מכון הלאומי לאמנות דרמטית בקנזינגטון ולאחר מכן בסטודיו לשחקנים בכירים בלוס אנג'לס.
קריירה

דה רייבין החלה את הקריירה שלה בסדרה הקנדית "אדון החיות" בשנת 1999. המשיכה לשחק גם בעונה השנייה שעלתה שנה לאחר מכן.
כחודש לאחר הגעתה ללוס אנג'לס בגיל 18, זכתה לגלם את אחת הדמויות המרכזיות בסדרה "רוזוול", טס הארדינג, שהייתה אחת מבין רביעיית החייזרים. הדמות טס הייתה נחושה לחזור לכוכב הבית שלה ואף ביצעה רצח לשם כך, והקריבה את עצמה לקראת סוף הסדרה על מנת לשמור בסוד על זהותם של בנה ושל שלושת החייזרים הנוספים.
משנת 2004 ועד 2010 כיכבה בסדרת הטלוויזיה של רשת ABC "אבודים", בתפקיד קלייר ליטלטון, הנמנית עם הניצולים, אם חד-הורית לילד שנולד על האי.
בשנת 2005 הופיעה לראשונה בקולנוע, כאשר שיחקה בשני סרטים; "Brick" של הבמאי ריאן ג'ונסון, והסרט "האמת על סנטה". בשנת 2006 שיחקה בסרט האימה "גבעת הפחד".
בשנת 2010 השתתפה בסרט "זכרי אותי לנצח" לצדו של רוברט פטינסון. בנוסף שיחקה בסרט "מבצע: סוף המשחק".
בשנת 2012 החלה לשחק בחלק השני של העונה הראשונה בסדרת הדרמה והפנטזיה של רשת ABC, "עד עצם היום הזה", שם גילמה בתפקיד משני את דמותה של בל, אהובתו של עוץ לי גוץ לי, אשר הוא ה"חיה" (the Beast) וה"אפל" (The Dark One). בשנת 2012–2013 (עונה 2) שבה דה רייבין לגלם את דמותה של בל, הפעם בתור דמות ראשית. בנוסף גילמה את דמותה של לייסי, האלטר אגו של בל למשך סוף העונה וחזרה להיות בל בסיום העונה. היא חזרה לגלם את דמותה של בל גם במשך עונות 3–6 בשנים 2013–2017 ובעונה השביעית ב-2018 דמותה שבה להופעת אורח.
חיים אישיים

לאחר שלוש שנות זוגיות דה רייבין נישאה ב-19 ביוני 2003 לשחקן האמריקאי ג'וש ינוביץ'. לאחר חצי שנה השניים נפרדו, אך התאחדו שוב. ביוני 2009 הם שוב נפרדו ואף התכוונו להתגרש, אך ביטלו את תוכניתם בשנית בחודש אוקטובר לאחר טיול ביפן. השניים נפרדו שוב בנובמבר 2013 והתגרשו לבסוף בחודש יולי 2014.
החל משנת 2015 היא נמצאת בזוגיות עם אריק ביליטץ'. ב-21 במרץ 2016 נולדה בתם הבכורה, ורה. ב-6 ביולי אותה שנה השניים התארסו. ב-9 בדצמבר 2018 נולד בנם השני, תאודור.
בינואר 2018 הפכה דה רייבין לאזרחית אמריקאית בנוסף לאזרחות האוסטרלית שלה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Brick | אמילי |  |
| 2005 | האמת על סנטה | מארי" מאק" מקנזי |  |
| 2006 | גבעת הפחד | ברנדה קרטר |  |
| 2008 | Ball Don't Lie | בייבי |  |
| 2009 | המשחק המושלם | פרנקי סטיבנס |  |
| 2009 | אויבי הציבור | ברברה פצקי |  |
| 2010 | זכרי אותי לנצח | אלי קרייג |  |
| 2010 | The Chameleon | קאתי ג'נסן |  |
| 2010 | מבצע: סוף המשחק | הירופנטית |  |
| 2012 | אהבה וצרות אחרות | שרה |  |
| 2016 | The Submarine Kid | אליס |  |
| TBA | Wreckage | אלכס מולינה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999–2000 | אדון החיות | השדה קורופירה | 8 פרקים |
| 2000–2002 | רוזוול | טד הארדינג | תפקיד ראשי (עונה 2) תפקיד חוזר (עונות 1&3); 28 פרקים |
| 2002 | קארי | כריס הארגנסן | סרט טלוויזיה של NBC |
| 2003 | NCIS | ננסי | פרק: "Seadog" |
| 2003–2004 | The Handler | ג'ינה | 2 פרקים |
| 2004–2008, 2010 | אבודים | קלייר ליטלטון | תפקיד ראשי (עונות 1–4, 6); 96 פרקים |
| 2004 | CSI: מיאמי | ונוס רובינסון | פרק: "Legal" |
| 2009 | High Noon | פיבי מקנמרה | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2012–2018 | עד עצם היום הזה | בל | תפקיד ראשי (עונות 1–6) תפקיד אורח (עונה 7); 117 פרקים |
| 2012 | Air Force One Is Down | פרנסיסקה רומרו | מיני-סדרה |
| 2019 | A Lover Scorned | ברוק | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2022 | True Colours | ליז הינדמארש | מיני-סדרה |
אמילי דה רייבין, 2015
אמילי דה רייבין, 2007
חורחה גרסיה

| --- | --- |
חורחה גרסיה
חורחה גרסיה
 לידה:  28 באפריל 1973 (בן 51) אומהה, נברסקה, ארצות הברית ארצות הברית
 סוגה מועדפת:  סרט קומדיה, דרמה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  תיכון סן קלמנטה 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת שחקני המסך למשחק מצוין לאנסמבל שחקנים בסדרת דרמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
חורחה גרסיה (באנגלית: Jorge Garcia; נולד ב-28 באפריל 1973) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי. הוא התפרסם בתפקידו כהקטור לופז בסדרת הטלוויזיה "בקר" (2003–2004) ברשת CBS, ולאחר מכן בתפקידו בתור הוגו "הארלי" רייס בסדרה "אבודים" (2004–2010) ברשת ABC, ומתפקידו בתור ג'רי אורטגה בסדרה המשטרתית "הוואי חמש-אפס" (2013–2019) ברשת CBS.
ביוגרפיה

גרסיה נולד באומהה, נברסקה. אימו, דורה מסה, היא פרופסורית ממוצא קובני, ואביו, אומברטו גרסיה, הוא רופא ממוצא צ'יליאני. הוא גדל בעיר סן חואן קפיסטראנו, קליפורניה ולמד בבית הספר התיכון סן קלמנטה. הוא עסק בהיאבקות בבית הספר התיכון, שם קיבל את הכינוי "רוצח עם פני תינוק". בשנתו האחרונה תיכון, הוא נבחר על ידי הפקולטה ל"טריטון השנה", התואר הגבוה ביותר שניתן לתלמיד י"ב.
בשנת 1995 גרסיה סיים תואר ראשון בלימודי תקשורת באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). הוא גם למד משחק בבית ספר לאומנויות במה בבוורלי הילס, קליפורניה.
קריירה

בשנים 2004–2010 הוא התפרסם בזכות תפקידו במשך שש עונות של סדרת הטלוויזיה "אבודים" ברשת ABC בתור הוגו "הארלי" רייס. גרסיה הוא השחקן הראשון שנבחר לשחק בסדרה. הוא גם שיחק בסדרת הפנטזיה "עד עצם היום הזה" כ"ענק" בתפקיד אורח.
בשנת 2005 שיחק בתור פדרו בדרמה הקומית "Little Athens", לצד מייקל פניה ורייצ'ל מיינר.
גרסיה מופיע על העטיפה של האלבום המוזיקלי "Hurley" של להקת הרוק אלטרנטיבי "ויזר" שיצא ב-10 בספטמבר 2010. האלבום נקרא על שם דמותו מהסדרה "אבודים". הוא הופיע כסולן אורח במספר הופעות של הלהקה באותה שנה.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הפשע "אלקטרז" ברשת Fox, בדמותו של ד"ר דייגו סוטו. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת עקב אחוזי צפייה נמוכים.
בשנת 2013 הצטרף כדמות חוזרת לעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה המשטרתית "הוואי חמש-אפס" ברשת CBS, המהווה חידוש לסדרה המקורית באותו השם (ששודרה בשנים 1968-1980). החל מהעונה החמישית עד לסיומה בעונה העשירית היה גרסיה חלק מצוות השחקנית הראשי; גרסיה גילם את ג'רי אורטגה, תאורטיקן קונספירציות שסייע ל-5-O במהלך מספר חקירות ובסופו של דבר נשכר על ידי היחידה כיועץ מיוחד.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד משני בסרט הקומדיה "שושבין להשכרה" (אנ'). באותה שנה, שיחק בסרטו של פרנק קורצ'י "השישה המגוחכים" שעלה ישירות לנטפליקס בכיכובו של אדם סנדלר.
בשנת 2016 דיבב את דמותו של גרמור בסרט האנימציה "כלב מי שמנגן", ושיחק בקומדיה "לך תעבוד" (אנ') בכיכובם של מיילס טלר ואנה קנדריק.
בשנת 2020 התארח בפרק מתוך העונה הרביעית של הסדרה "מקגייוור" ברשת CBS. באותה שנה שיחק בתפקיד קטן בסרט הקומדיה של נטפליקס "מיסי מסתבכת"; שיחק גם בתפקיד הראשי בסרט הדרמה הצ'יליאני "חלומות רחוקים" של הבמאי גספר אנטיו; זהו הסרט הצ'יליאני המקורי הראשון שהועלה לשירות הסטרימינג נטפליקס.
חיים אישיים

ביוני 2019 נישא גרסיה לשחקנית רבקה בירדסל, לאחר שהשניים הכירו על הסט של "הוואי חמש-אפס".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Raven's Ridge | מונטי |  |
| 1999 | Tomorrow by Midnight | ג'יי |  |
| 2000 | King of the Open Mics | מיט'לוג |  |
| 2003 | Tales from the Crapper | ריקון |  |
| 2005 | The Good Humor Man | ראשמור |  |
| 2005 | Little Athens | פדרו |  |
| 2006 | להאיר את השכונה | וואלאס |  |
| 2007 | Sweetzer | סרחיו |  |
| 2011 | Maktub | קרלוס |  |
| 2013 | iSteve | סטיב ווזניאק |  |
| 2014 | זומבי קידס (אנ') | ריק |  |
| 2015 | שושבין להשכרה | לארץ |  |
| 2015 | השישה המגוחכים | הארם |  |
| 2016 | לך תעבוד (אנ') | פרננדו |  |
| 2016 | כלב מי שמנגן | גרמור | דיבוב |
| 2017 | The Healer | האב מאלוי |  |
| 2020 | מיסי מסתבכת | בחור במטוס |  |
| 2020 | חלומות רחוקים | מימו גרידו |  |
| 2021 | All the World Is Sleeping | ניק |  |
| 2022 | משפחת מונסטר | פלופ |  |
| TBA | When We Were Pirates | ג'יי.טי |  |
| TBA | Running Out of Time | פול אלכסנדר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | משפחת תורנברי | ריקרדו | דיבוב; פרק: "Spirited Away" |
| 2001 | ספין סיטי | נהג מונית | פרק: "The Arrival" |
| 2002 | וידויים של סוכן הימורים בקמפוס | מלצר | סרט טלוויזיה של FX Networks |
| 2003 | קולומבו | חוליוס | פרק: "Columbo Likes the Nightlife" |
| 2003 | Rock Me Baby | ויזי | פרק: "Would I Lie to You?" |
| 2004–2003 | בקר | הקטור לופז | 13 פרקים |
| 2004 | תרגיע | סוחר סמים | פרק: "The Car Pool Lane" |
| 2010-2004 | אבודים | הוגו "הארלי" רייס | תפקיד ראשי (6 עונות); 106 פרקים |
| 2005 | גיבורי העיירה | מאמן כלבים | דיבוב; פרק: "Me and My Shadow/Out to Sea" |
| 2010, 2014 | איך פגשתי את אמא | סטיב הנרי (הבליץ) | 2 פרקים |
| 2011 | מיסטר סאנשיין | בוב בובינסון בוברט | 3 פרקים |
| 2011 | פרינג' | קווין | פרק: "Os" |
| 2012 | אלקטרז | ד"ר דייגו סוטו | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2012 | פיניאס ופרב | רודריגו | דיבוב; פרק: "Minor Monogram" |
| 2013–2012 | עד עצם היום הזה | אנטון | 3 פרקים |
| 2013 | קליפורניקיישן | סוחר סמים | 2 פרקים |
| 2017–2013 | Maggie | גספר | סדרת רשת; 5 פרקים |
| 2019–2013 | הוואי חמש-אפס | ג'רי אורטגה | תפקיד אורח (עונה 4) תפקיד ראשי (עונות 10-5); 130 פרקים |
| 2016 | בוג'ק הורסמן | עצמו | דיבוב; פרק: "The BoJack Horseman Show" |
| 2017 | Tim and Eric's Bedtime Stories | בריאן | פרק: "The Duke" |
| 2020 | מקגייוור | ג'רי אורטגה | פרק: "SOS + Hazmat + Ultrasound + Frequency + Malihini" |
| 2022 | הזמר במסכה | קיקלופ | עונה 7, הודח לאחר הופעתו השלישית. |
| TBA | How to Be a Bookie | הקטור | סדרת טלוויזיה עתידית של HBO Max |
יוסף ויתקין

| --- | --- |

 לידה:  2 באוגוסט 1876 מוהילב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 בינואר 1912 (בגיל 35) ראשון לציון, האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  בית עלמין גני אסתר 
 מפלגה:  הפועל הצעיר 
 
יוסף ויתקין (בכתיב יידי: וויטקין; 2 באוגוסט 1876, מוהילב – 22 בינואר 1912, ראשון לציון) היה איש חינוך, מראשוני תנועת העבודה, חבר במפלגת הפועל הצעיר ודמות מפתח במעבר מהעלייה הראשונה לעלייה השנייה.
ביוגרפיה

יוסף ויתקין נולד בעיר מוהילב שבבלארוס (אז באימפריה הרוסית). הוריו, שמעון ופייגה לאה, נמנו עם המעמד הבינוני. להוריו נולדו עשרה ילדים, אך רק יוסף ושתיים מאחיותיו שרדו את תקופת הילדות.
אביו היה אדם דתי ולימים גם ציוני, וכך חונך גם יוסף, אשר התחנך ב"חדר" ולא קיבל חינוך פורמלי כלשהו. בגיל 14 החל בלימודי השפה העברית, והרחיב ידיעותיו בתורה ובלימודי טבע. בגיל 17 למד הנהלת חשבונות ואף עסק בתחום זה כאשר הגיע לגיל 18, בבית מסחר לתבואה, בו עבד במשך שלוש שנים.
בליבו של ויתקין גמלה ההחלטה לעלות לארץ ישראל, על-מנת להגשים את תחושת קרבתו הרבה לציונות. מאחר שהיה מסור למשפחתו, היה חשוב לו לקבל את הסכמת הוריו והוא לא רצה לעלות לארץ ללא הסכמתם. הוא ניסה לשכנע את אביו בכך שטען כי הוא רוצה לממש את ציונותו. הוריו התנגדו בתחילה עקב היותו בן יחיד וחששו לגורלו, אך לבסוף בגיל 21 קיבל את הסכמת הוריו ועלה לארץ.
ביוגרפיה > החיים בארץ ישראל

בשנת 1897, בגיל 21, עלה ויתקין לארץ ישראל לבדו. תחילה השתכן בראשון לציון, בצריף פועלים, ועבד כסבל הסוחב אבנים ליקב. לאחר חצי שנה בראשון לציון עבר לגדרה ונעשה למורה. ויתקין ראה בהוראה את ייעוד חייו. הוא לימד בעיקר את המקצועות העבריים, והנהיג טיולים לתלמידים כאמצעי לימוד. נוסף על כך, כמורה לתנ"ך ביקש להחדיר את ערכי התנ"ך בתלמידים. ויתקין לימד גם בבית ספר הברון יק"א בפתח תקווה.
בשנת 1902 עבר ללמד בבית ספר חביב בראשון לציון, והתעקש במסגרתו על השרשת השפה העברית ועל טיולים בטבע. בסוף שנת 1903 עזב את בית הספר בראשון לציון, ועבר למסחה, שם מונה למנהל בית הספר. ויתקין נהג לעודד את האיכרים, הוא היה מופיע בפניהם ומשכנעם כי עליהם להתמיד בעבודה קשה על מנת להשיג את המטרה - בניין הארץ.
באותה העת, היה לו סדר יום עמוס ביותר. בבית הספר היה עובד עד השעה ארבע אחר הצהריים. לאחר מכן, היה נותן שיעורים לילדים הגדולים יותר, ממשיך את סדר יומו בלמידת השפה הצרפתית, ואת שאר זמנו היה מקדיש לכתיבה, לעיתים עד השעות הקטנות של הלילה.
ויתקין הצליח לעצב את בית הספר במסחה על-פי רוחו – הדיבור בשפה העברית והחינוך בחיק הטבע.
בשנה השנייה ריחפה סכנת פירוק על המוסד. "שומרי התורה", קנאי הדת מבחוץ, הסיתו את המתיישבים נגד המוסד המקומי. 
ויתקין חשש מתוצאותיו של פילוג כזה, הוא פחד כי אם תהיה ידם של החרדים על העליונה, בית הספר עלול להתרוקן מחלק מתלמידיו, ופילוג בחינוך עשוי לפלג גם את המושבה הקטנה.
ביוגרפיה > השקפותיו הפוליטיות

על אף שאופי פעילויותיו של ויתקין התאימו לאופי אנשי העלייה השנייה, היו בו גם מיסודות חובבי ציון והעלייה הראשונה שאליה השתייך מבחינה כרונולוגית.
כציוני מעשי עסק בשני תחומי פעולה מרכזיים: ההתיישבות בארץ והחינוך בארץ ובגולה.
עם זאת, לדעתו של ויתקין היו הפועלים נושאי הציונות, ובכך התקרב בדעותיו לאנשי העלייה השנייה.
ניתן לומר כי ויתקין גישר בין שתי העליות, הראשונה והשנייה – הוא נטל מיסודות העלייה הראשונה ויישם אותם בעלייה השנייה.
השקפתו של ויתקין התגבשה מתוך ניסיון אישי. היה ברור לו כי ללא עזרה מבחוץ לא תתגשם ההתיישבות גם על ידי הדור החדש, הצעיר והבריא.
ויתקין נחשב כחלוץ במחשבתו בשלושה דברים: "בעצם הקריאה לדור הפועלי הצעיר לעלות ולתקן את הקלקולים בארץ; בקריאה לכיבוש הקרקע בצד כיבוש העבודה; במחשבה שבראש ההתיישבות צריך לעמוד גוף לאומי, הקרן הקיימת".
ביוגרפיה > "קול קורא"

לאחר קונגרס אוגנדה בשנת 1903, הרגיש ויתקין כי חובתו לאמץ את כל כוחו על-מנת להשפיע על שינוי פני הדברים. הוא חש שיש צורך בפעולה מאורגנת בחוץ לארץ כדי להכשיר אנשים לטובת הפיכת פני היישוב. לפי משנתו, יעלו רק את הצעירים המסוגלים למאמץ שהוכשרו לו בחוץ לארץ. הוא טען כי אנשים מחוסרי אמצעים מסוג אחר רק יפריעו.
בד' בשבט תרס"ה, 22 בינואר 1905, שלח ויתקין, שניהל את בית הספר בכפר תבור, אל מנחם אוסישקין את כרוז ה"קול קורא".
ה"קול קורא: אל צעירי ישראל אשר לבם לעמם ולציון", שנשא עליו את הסיסמה "בשם עמנו וארצנו", נועד ליהודים בגולה, קרא להם לעלות לארץ ישראל ולבנות את הארץ למרות הקשיים הרבים: רעב, מחלות ומחסור.
ויתקין קרא נגד הירידה מן הארץ ונגד התבססות היישובים על עבודת פועלים ערבים. הוא אמר לעם שבגולה שעליו "להקריב" את עצמו למען הציונות ולמען ארץ ישראל.
ב"קול קורא" דיבר ויתקין על כך שהמטרה הציונית ברורה, אך דרכי ביצועה שגויות. טען כי מה שדרוש הוא "כח, מרץ, סבלנות אין-קצה ומסירות נפש".
ויתקין דיבר על הקמת מושבות בנוסח חדש לגמרי, מושבות "אשר תהרוסנה את כל ההשקפות המוטעות של העם בכלל ושל יושבי הארץ עצמה, על היישוב הנוכחי". כוונתו היא שהמושבות החדשות תהיינה פרי יצירתם של המתיישבים עצמם.
ויתקין מדבר על הקמת "מסדרה", כלומר, הסתדרות, "בעלת משמעת חזקה ולהתמכר לעבודת העם".
עוד הוסיף ויתקין ודיבר על הקמה של אגודות, אשר יאורגנו מחוץ לארץ וחבריהן יבואו לארץ ויעבדו בה כפועלים היכן שתימצא העבודה. לאחר מכן, כאשר יסתגלו לתנאי הארץ, יקימו מושבות על אדמה שתושג בכל מקום שיתאפשר: יק"א, קרן קיימת לישראל, הממשלה והערבים.
כרוז זה היה שונה מכל מה שנאמר עד כה בדבר העשייה למען ארץ ישראל.
בסיומו של ה"קול קורא" הגיעה קריאתו של ויתקין אל אלה בעלי הנכונות והיכולת "לעבוד עבודת העם": "קול קורא לכם מהרי ישראל: עורו, עורו, צעירי ישראל, קומו לעזרת העם! עמנו גווע, ארצנו עוד מעט ותחמוק ממנו לנצח, מהרו לעזרתו".
למעשה, ויתקין תובע ויתור על הכול, ויתור לנצח וללא חרטה.
ויתקין חתם על הכרוז בשם "חבורת צעירים מארץ ישראל". למעשה זה קיימות מספר פרשנויות. 
הראשונה גורסת כי הוא חשש מאוד מהפרסום בארץ. הוא חשש שהכרוז עלול להתפרש על ידי השלטונות כניסיון למימוש יומרות יהודיות לאומיות. יומרות כאלו התעוררו כבר בעבר, עם ראשית העלייה הראשונה, וגרמו לממשלה העות'מאנית להחיל בשנת 1882 איסור על עלייה.
ויתקין חשש כי הוא עלול להיות מזוהה כמסית לעניין זה ולכן לא חתם בשמו.
פרשנות נוספת מסבירה את מהלך זה בצניעותו הרבה של ויתקין אשר רצה להסתיר את שמו.
הסבר נוסף היה כי ויתקין לא האמין שבשמו בלבד יצליח להרשים את הקוראים.
קריאתו של ויתקין לא הולידה תנועה המונית, ונראה כי לא תרמה תרומה של ממש לעלייה ארצה באותם ימים. עם זאת, תוך זמן לא רב הפך ה"קול קורא" לאחד מאבני היסוד בתורת העלייה השנייה, לא מבחינת הפרטים אלא בהלך הרוח ובמגמה הכללית.
ביוגרפיה > ימיו האחרונים

בשנת 1907 לקה ויתקין בסרטן הגרון ונסע לווינה כדי לקבל טיפול רפואי.
על מחלתו וייסוריו אמר: "אנוכי סובל ייסורים יותר גדולים מאלה של איוב. לאיוב היה לכל הפחות, על מי להתרעם".
כחצי שנה לאחר מכן יצא לשליחות ברוסיה מטעם "חובבי ציון". בשנת 1909 חזר לנהל את בית-הספר בראשון לציון, אך בעקבות תלונות סגל המורים וסכסוכים עימם, הוא פוטר מתפקידו כמנהל. עם זאת, המשיך ללמד בבית הספר. במאי 1911 החמירה מחלת הסרטן בגופו של ויתקין והוא חזר שוב לווינה לקבלת טיפול רפואי הולם, אך הטיפול נכשל והוא חזר לארץ חלש ותשוש והשתקע בתל אביב.
יוסף ויתקין נפטר אחרי ייסורים גדולים בדירה הקטנה של אמו בתל אביב ביום ד' בשבט תרע"ב, 22 בינואר 1912, בגיל 35. יצוין כי באותו היום ממש, שבע שנים קודם לכן, הוא שלח לאוסישקין את ה"קול קורא" שלו. ויתקין נקבר בראשון לציון על-פי בקשתו.
על שמו נקראו כפר ויתקין, אשר הוקם בשנת 1930, מספר בתי ספר ברחבי הארץ, כולל אחד בעיר ראשון לציון, העיר אליה הגיע עם עלייתו ארצה ובה נקבר, וכמו כן רחובות רבים בערי הארץ.
לקריאה נוספת > כתביו

יוסף ויתקין, כתבי יוסף ויתקין (עורך: אליעזר שוחט), תל אביב: עם עובד, 1961.
לקריאה נוספת > על ויתקין

שולמית לסקוב, קול קורא, תל אביב: פפירוס, 1986. (הספר בקטלוג ULI)
אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, כרך ב', פרק ע"ד: "בשלהי המאה ה-19, חבלי עליה - פגישה עם יוסף ויתקין", א. חרמוני, 1899. (הספר בקטלוג ULI)
מרכז רחל ינאית בן-צבי ללימודי ירושלים, העלייה השנייה, 1903–1914, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1988. (הספר בקטלוג ULI)
שמואל דיין, עם אבות ההתיישבות, ירושלים: מסדה, 1968. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  מורי "בית ספר הברון", באתר בית חינוך פיק"א
↑  שולמית לסקוב, קול קורא, עמ' 123.
1 2 3 4  ויתקין אל אוסישקין, כ"ח באדר א' תרס"ה (5 במרץ 1905), כתבי יוסף ויתקין, עמ' 23–31.
↑  אז"ר:שביל טוב של איש טוב, כתבי יוסף ויתקין, עמ' 183
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304575005171  GND: 114658850X  ISNI: 0000 0000 6692 9390  LCCN: nr88009060  NTA: 31041511X  SELIBR: 253584  VIAF: 49071219   WorldCat (עם VIAF): 49071219
ברתולומאיוס שפרנגר

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1546 אנטוורפן, ארצות השפלה ההבסבורגיות 
 פטירה:  27 ביוני 1611  (בגיל 65) פראג 
 לאום:  פלמים 
 תחום יצירה:  תולדות האמנות 
 זרם באמנות:  מנייריזם צפוני 
 יצירות ידועות:  Venus and Adonis, Venus and Adonis 
 בן או בת זוג:  Christine Spranger (1582–?) 
 
שפרנגר, ציור עצמי
ברתולומאיוס שפרנגר (בהולנדית: Bartholomeus Spranger; ‏21 במרץ 1546 – 27 ביוני 1611) היה צייר פלמי, שהתפרסם גם כשרטט, פסל וחרט והיה צייר מבוקש בחצרות מלכים וקיסרים. 
שירת קרדינל, אפיפיור, ושני קיסרים רומיים קדושים, כאשר שיא הקריירה שלו היה כצייר הבית של רודולף השני ששלט בפראג.
ברתולומאיוס שפרנגר מופיע במספר אוספים. הוא מוגדר כאחד מאמני המנייריזם הצפוניים המשמעותי ביותר בדורו.
ביוגרפיה

שפרנגר נולד למשפחת סוחרים באנטוורפן ונמשך מילדותו לאמנות. הוא השתלם אצל אמנים מגוונים שהשאירו חותם על עבודתו. בילדותו עבד כשוליה אצל ציירים פלמים שפעלו באנטוורפן עיר הולדתו: קולין ונדאם (1530/35 – 1573 או 1576; Cornelis van Dalem) וז'אן מנדג'ין (1500 – 1560 Jan Mandijn ובהמשך גם אצל הצייר ההולנדי פרנץ מוסטארט (Frans Mostaert ;1528–1509) כל השלושה מוגדרים כציירי נוף.
בהתאם למקובל בקרב הציירים של תקופת הרנסאנס שפרנגר התמודד עם יצירות מוערכות והעתיק, כאתגר שמפתח כישורי ציור, מעבודותיהם של הצייר הפלמי פרנץ דה ורינדט (1517,–1570), המכונה פלוריס (Floris) ומעבודותיו של הצייר האיטלקי ג'ירולמו פרנצ'סקו מריה מצולה (אנ').
בגיל 19 יצא לחפש את דרכו האמנותית. בדרכו הגיע לפריס, בה השתלם אצל אמן התחריט מרק דובאל במשך שישה שבועות. מכאן המשיך למילאנו ולקתדרלה של פארמה, בפארמה הוא עבד כשוליה אצל ברנרדינו גאטי (אנ'). בחלל הקתדרלה המרכזית בה גאטי צייר חלק מהפרסקו שעל התקרה נוכחו גם עבודותיו של פרמיג'יאנינו שהשאירו עליו חותם חזק. ההשראה של שניהם ניכרת כיום גם בעבודותיו המאוחרות מתקופתו בפראג.
ביוגרפיה > גיאוליו קלוביו

ברומא פגש ברתולומאיוס שפרנגר את מורו של אל גרקו, גיאוליו קלוביו (אנ'), בשעתו צייר מיניאטורות ידוע ואימצו כמורו הבא ומדריך לחיים. קלוביו התרשם מאוד מיכולותיו של הצייר המחונן והמליץ עליו לפטרון הקרדינל אלכסנדרו פרנזה, ששכר אותו לעבוד באחוזה שלו.
ברומא פגש הצייר גם את רושם הביוגרפיה הראשון שלו ואן מנדר (אנ') שהיה חוקר של האמנות וצייר והראשון לפרסם את סיפור חייו.
בגיל 24 בלבד היה שפרנגר לצייר שהחל לעבוד אצל האפיפיור פיוס החמישי. שלוש שנים לאחר מותו של האפיפיור, נסע לווינה שם פעל כאמן בחצר של מקסימיליאן השני מבית הבסבורג שהיה מלך בוהמיה משנת 1562, מלך הונגריה משנת 1563 וקיסר האימפריה הרומית הקדושה משנת 1564 ועד יום מותו. 
הקיסר נפטר ארבע שנים לאחר ששפרנגר החל לשרת אצלו. אך, כאמור כישורי ניהול קרירה התפתחו באמן, והוא יצא בעקבות בנו יורשו של הקיסר שמת בשנת 1576, רודולף השני לפראג.
הקיסר הטרי רודולף השני עבר (כאמור לעיל) לפראג והיה לקיסר החדש של האימפריה הרומית הקדושה, ומלך בוהמיה והונגריה והוא שהזמין את שפרנגר להצטרף אליו. ברתולומאיוס שפרנגר עבד בפראג כאמן בית המשפט. תקופה זו הייתה הזוהרת והמשמעותית בחייו של הצייר. ומאותו השלב המשיך ברתולומאיוס לקריירה מפוארת ורבת השפעה באירופה, עד למותו בשנת 1611 בגיל 65.
על עבודתו של ברתולומאיוס שפרנגר

ברתולומאיוס שפרנגר יצג כוח מרכזי באמנות הרנסאנס המאוחר של המאה ה-16. לרוב הוקדשו ציוריו לנושאים מיתולוגיים, דתיים ובחלקם מאוד ארוטיים. בחלק מן העבודות ניתן להבחין ברמיזות פדופיליות השלובות בקומפוזיציות מורכבות ודרמטיות. לא פעם תיאר זוגות מאוהבים בתנוחות מעוותות וארוטיות לצד היותם קורני יופי וכוח רוחני אמיתי.
על עבודתו של ברתולומאיוס שפרנגר > מנייריזם

מונח שמקורו במילה האיטלקית maniera, שמשמעו: סגנון, או אופנה. הסגנון המנייריסטי מתאפיין בהגזמה, צבעוניות עזה ובתנועה רחבה שלשם השגתה נדרש הצייר לעיוות בהצגת דמויותיו. 
הסגנון התפתח בצפון איטליה ושפרנגר  שהתחנך על ברכיו נחשף בעבודותיו כאמן בשל ומרתק בדרך בה מבטא את עצמו.
שפרנגר שפעל אחרי תקופת הרנסאנס בצפון איטליה הביא את המנייריזם למרכז אירופה והשפיע רבות על התפתחותו שם. עבודתו מציגה כוחות מנוגדים כגון סאדיזם, אדישות, וגאווה לצד רכות ועדנה. צבעיו עזים, רישומיו מבטאים תיאטרליות דרמטית הארוטיקה הבולטת בנועזותה.