stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנסט בווין
לקריאה נוספת

פנחס עופר, "מזכּר בווין, 1949", בתוך: ניר מן (עורך), עלי זית וחרב: מפנה האימפריות, כרך י"ט, בן-שמן: מודן, משרד הביטחון והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2019, עמ' 253–264
הערות שוליים

↑  קריקטורה מתוך "מורשת ה-C.I.D במאבקו בעלייה הבלתי לגלית" , כתב עת לענייני מודיעין וביטחון מבית המרכז למורשת המודיעין - גיליון 39
↑  בבחירות הביניים ב-22 ביוני 1940 הוצב בווין כמתמודד יחיד על דעתן של מפלגות הקואליציה. הוא כיהן כחבר פרלמנט מטעם המחוז וונדסוורת' מרכז(אנ') בשנים 1940–1950, ואילו מפברואר 1950 ועד למותו ייצג את המחוז וולוויץ' מזרח(אנ')
↑  דוד בן-גוריון, מכוח מתגונן לגרעין צבא כובש, דבר, 18 בספטמבר 1963
1 2  נורמן רוז, חיים ויצמן, פרק יט, עמ' 255
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך א, פרק כו, עמ' 537–538.
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך א, פרק כח, עמ' 568
↑  שמואל דותן, המאבק על ארץ ישראל, ההוצאה לאור משרד הביטחון, עמ' 348
↑  העתק של הראיון נמצא בפורום באתר פרש, ושם כתוב כי פורסם במקור ביום שישי י"ח בניסן, 29.3.13. ב אתר לח"י כתוב כי "הוטל עליו [על פלאי], בניגוד לרצונו, להיות בין חברי לח"י ששוחררו מצה"ל כדי לפעול להתארגנות לח"י בחו"ל, לשם שחרור חלקי מולדת שלא נכללו בתחומי המדינה. תוכנית זו לא יצאה לפועל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258764005171  PLWABN: 9810638347905606  BNE: XX1468947  BnF: cb11970287r (data)  GND: 118658700  ISNI: 0000 0000 9857 597X  LCCN: n82249897  NARA: 10567916  NKC: skuk0000106  NTA: 069830274  SELIBR: 178215  SNAC: w6rn4dvw  SUDOC: 027720659  Trove: 1037920  VIAF: 32790182   WorldCat (עם VIAF): 32790182 
אטלי ובווין בשנת 1945 לאחר שזה עתה הכריזו ברדיו על כניעתה של יפן
ג'וזף מוסקט

ג'וזף מוסקט (Joseph Muscat; נולד ב-22 בינואר 1974) הוא פוליטיקאי מלטזי שכיהן כמנהיג מפלגת העבודה המלטזית מאז יוני 2008 ועד ינואר 2020 וכראש ממשלת מלטה מאז 11 במרץ 2013 ועד התפטרותו בינואר 2020.
חייו

מוסקט נולד במלטה כבן יחיד. הוא בעל תואר ראשון במדיניות ציבורית ותואר שני בלימודים אירופים מאוניברסיטת מלטה ובעל תואר דוקטור במחקר בניהול מאוניברסיטת בריסטול (2007). מבחינה כלכלית, מוסקט תומך בליברליזם כלכלי וחברתי.
בשנים 1992–1997 שימש כעיתונאי בתחנת רדיו במלטה. עבד גם כמנהל מודיעין עסקי וכיועץ השקעות.
מוסקט החל בפעילות פוליטית בגיל צעיר כחבר באגף הנוער של מפלגת הלייבור. בגיל 21 כבר נבחר להנהגת המפלגה ושימש בה בתפקידים מנהליים רבים. למרות ההתנגדות המפלגתית ושלו באופן אישי לחברות מלטה באיחוד האירופי, נבחר  מוסקט כחבר הפרלמנט האירופי בשנת 2004 וכיהן בו עד 2008. הוא פעל בפרלמנט כחלק ממפלגת הסוציאליסטים האירופאים וכיהן בתפקיד סגן נשיא הוועדה לענייני כלכלה וממון. היה גם אחראי ושותף במשלחות דיפלומטיות לבלארוס, ארמניה, אזרבייג'ן וגאורגיה. מוסקט תמך בהקטנת המס על טלוויזיה לוויינית, זכות הלקוחות לצפות באירועי ספורט בחינם, ומספר נושאים הקשורים להגנת הסביבה.
בשנת 2008 התפטר ממקומו בפרלמנט האירופי בשביל להתמודד להנהגת מפלגת הלייבור. בסופו של דבר, הוא אכן נבחר לתפקיד. שימש כמנהיג האופוזיציה בפרלמנט של מלטה מ-2008 ועד 2013.
בעקבות ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות במלטה ב-2013 היה מוסקט לראש הממשלה ה-13 של המדינה.
באוקטובר 2013 ביקר מוסקט בישראל - ביקור ראשון של ראש ממשלת מלטה בארץ.
ב-29 בנובמבר 2019 הודיע על כוונתו להתפטר מראשות הממשלה בעקבות משבר פוליטי הקשור עם רצח דפני קרואנה גליציה. בינואר 2020 התפטר מראשות הממשלה.
מוסקט הוא קתולי. הוא נשוי, ואב לתאומות.
במקום

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 עובדים:  18 
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 bimkom.org
 
בִּמקוֹם – מתכננים למען זכויות תכנון היא עמותה שהוקמה ב-1999 על ידי מתכננים ואדריכלים, במטרה לחזק את הקשר בין מערכות התכנון לזכויות האדם. העמותה פועלת בכלים מחקריים ומקצועיים כדי לקדם שוויון זכויות וצדק חברתי בתחומי התכנון, הפיתוח והקצאת משאבי קרקע, ומסייעת לקהילות המצויות בנחיתות מקצועית, כלכלית או אזרחית בכל הנוגע למימוש זכויותיהן בשדה התכנון. 'במקום' פעילה בכל רחבי הארץ ומייצגת בעמדתה אינטרס ציבורי למען שקיפות בהליכי התכנון והקצאת משאבים הוגנת ושוויונית בתחומי התכנון והפיתוח.
פעילות

הפעילות של עמותת במקום מתבצעת בארבעה ערוצים עיקריים: פעילות תכנונית-קהילתית, מחקר, סינגור מול מקבלי החלטות ופעילות ציבורית.
הפעילות התכנונית-קהילתית כוללת ייעוץ מקצועי לקהילות בנושא מימוש שוויון זכויות ושוויון הזדמנויות בתהליכי התכנון, השתתפות ומעורבות בהליכי התכנון, הגשת חוות דעת תכנוניות או אנתרופולוגיות למוסדות התכנון ולבתי משפט, וסיוע בהגשת התנגדויות תכנוניות או עתירות לבג"ץ. במקביל, עורכת העמותה מחקרים ומפרסמת דוחות וניירות עמדה בנושא זכויות תכנון וחברה בקואליציות של ארגוני חברה, סביבה וזכויות אדם במטרה לקדם מטרות משותפות. חלק מהפרויקטים של הארגון מבוצעים בשיתוף עם ארגונים אחרים כדוגמת האגודה לזכויות האזרח.
בין השאר הוגשו עתירות נגד הארכת כביש 6 עד לצומת הנגב בדרום, בשל פגיעה בהתיישבות הבדואית, נגד תוכנית להקמת חוות בודדים בדרום בשל פגיעה בהתיישבות הבדואית ופגמים בהליך התכנון ונגד רפורמת הממשלה בהליכי תכנון ובנייה בשנת 2010. שלוש עתירות אלו נדחו על ידי בג"ץ. עתירה של הארגון נגד עבודות שביצעה עיריית ירושלים בסילואן ללא היתר בנייה כדין נתקבלה בחלקה.
עתירות שהוגשו בשנים האחרונות: עתירה נגד שר הפנים על עצירת תהליך התכנון של שכונה בלקיה בה עמדת העמותה התקבלה; עתירה נגד תקנות הפטור המאפשרות לשר הפנים להקים את מתקן הכליאה למסתננים בהליך מזורז הפוטר את המדינה הצורך לקבל היתר בנייה – תלויה ועמדת; ועתירה נגד אי הכללת דיור בהישג יד בתוכניות הוד"ל בשכונות מלחה ומשואה בירושלים – תלויה ועמדת.
בתחום החקיקה, פעלה במקום לתיקון הרפורמה בתכנון ובנייה, בטענה שהחוק המוצע יפגע באוכלוסיות מוחלשות וכן פעלה בנושא תמ"א 38 - בטענה שהיא איננה מציעה מענה מספק ליישובי הפריפריה ולאזורים שאינם אזורי ביקוש.
פעילות > תחומי פעילות

כפרים בדואים לא מוכרים בנגב: נכון לשנת 2012, כ-180,000 אזרחים בדווים חיים בנגב, כמחציתם מתגוררים ב-46 כפרים, מהם כ־35 כפרים לא מוכרים. בשנת 2011, פורסמה על ידי במקום והמועצה לכפרים הלא מוכרים תוכנית אב אלטרנטיבית, שהוכנה על ידם, המציעה עקרונות תכנוניים שיאפשרו הסדרה של הכפרים הבדואים, תוך הכרה ברובם המכריע. התוכנית אומצה על ידי הקהילה הבדואית כמענה לתוכנית פראוור הממשלתית.
פעילות בנושא תכנון ביישובים ערביים בישראל: במקום פועלת לקידום תוכניות מתאר עבור יישובים ערביים במרכז הארץ ובצפונה, תוך התייחסות לצרכיהם ולמצבם התכנוני הייחודי.
דיור בר השגה: עמותת במקום חברה בקואליציה לקידום דיור בר השגה. הקואליציה מונה גופים חברתיים ואקדמיים, העוסקים בקידום זכויות האדם בתחום המשפט והתכנון, בליווי אנשי מקצוע. בשנת 2012, במסגרת הקואליציה, הגישה במקום התנגדויות לתוכניות וד"ל שאינן כוללות דיור בהישג יד בקריית גת, עפולה, וירושלים.
ירושלים המזרחית: על פי הערכות, בירושלים המזרחית קיימים כ-20,000 בתים שנבנו ללא היתר. לטענת במקום, בנייה ללא היתר היא תולדה של כשלים מובנים במערכת התכנון בעיר. בשנת 2004 סייעה במקום להכנת תוכנית מתאר לשכונת עיסאוויה בשיתוף עם תושבי השכונה ובתיאום עם גורמי התכנון בעיר. במסגרת הליך התכנון הושגו הסכמות בין התושבים ובין נציגי רשות הטבע והגנים, אשר קידמה במקביל את הקמת הגן הלאומי 'מורדות הר הצופים', תוך חפיפה חלקית לשטח תוכנית המתאר לשכונה. בנובמבר 2011 הפקידה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה של ירושלים תוכנית עבור הגן הלאומי, תוכנית אשר סותרת את ההסכמות שהגיעו אליהן התושבים ורשות הטבע והגנים, בנוגע לשטח הפיתוח היחידי לשכונה. נכון לדצמבר 2012, התוכנית נמצאת בהליכי תכנון והביאה להתנגדות של ארגוני זכויות אדם, ארגוני שמאל ותושבי הכפרים הסמוכים.
פעילות בשטח C: על פי הערכות, כ-150,000 תושבים פלסטינים חיים בשטח c, באזור המצוי תחת אחריות מלאה של רשויות התכנון הישראליות, באמצעות המנהל האזרחי. עמותת במקום מסייעת לקהילות פלסטיניות במגע עם רשויות התכנון ובהגנה על זכויותיהם בכל הנוגע לדיור, תשתיות ושירותים, קרקע לפיתוח בהווה ובעתיד וגישה למקורות פרנסה.
מתקני הכליאה למבקשי מקלט בנגב: בשנים 2011 ו-2012, הגישה במקום שתי השגות נגד תוכניות להקמת מתקני הכליאה בנגב וכן עתירה לבג"ץ. בהשגות הוגשו נגד פגמים בהליכי התכנון וההקמה של מתקני הכליאה למבקשי מקלט בנגב ונגד תנאי המחיה הבלתי סבירים הצפויים בהם. הדיון בעתירה טרם הסתיים.
פעילות > פעילות במהלך מבצע עופרת יצוקה

'במקום' היה שותף לעתירה של שורת ארגונים ישראליים בדרישה לדאגה לפינוי פצועים פלסטיניים ולאספקת חשמל לרצועת עזה. בנוסף, פרסמה העמותה עצומה "נגד הפגיעה הקשה בתשתיות בעזה", בטענה שמדובר בענישה קולקטיבית אשר תפגע "באפשרות לשיקום מערכת היחסים בינינו לבין שכנינו הפלסטינים". העמותה הייתה שותפה למכתב שנשלח ליועץ המשפטי לממשלה, לראש הממשלה ולשר הביטחון ב-4 בינואר 2009, בו שורה של ארגונים קראו לפתיחת חקירה פלילית לנוכח פגיעה באזרחים במהלך המבצע באופן המפר לטענתם את כללי המשפט הבינלאומי.
צוות ותקציב

יו"ר הוועד המנהל של עמותת 'במקום' הוא פרופ' ארז צפדיה. המנכ"לית הנוכחית היא חדוה רדובניץ שנכנסה לתפקיד בשנת 2014. קודמתה בתפקיד הייתה ד"ר דליה דרומי, שהחליפה בשנת 2006 את עו"ד אסתר סיון, המנכ"לית הראשונה של "במקום". בשנת 2016 הועסקו בעמותה 24 עובדים.
סך ההכנסות בשנת 2015 עמד על כ-4.8 מיליון ש"ח. המימון לפעילות העמותה מגיע מתרומות של האיחוד האירופי, מדינות אירופאיות שונות וקרנות סיוע, בהם הקרן החדשה לישראל, קרן מוריה וקרן בלאושטיין.
הערות שוליים

↑  אתר העמותה
↑  אתר העמותה
↑  בג"ץ 3459/10 עטייה אלעתאימן נ' ממשלת ישראל, ניתן ב־14 ביוני 2011
↑  בג"ץ 2817/06 עדאלה - המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל ואחרים נ' המועצה הארצית לתכנון ולבניה ואחרים, ניתן ב־15 ביוני 2010
↑  בג"ץ 1658/10 אדם טבע ודין נ' ממשלת ישראל, ניתן ב־12 במרץ 2010
↑  עע"ם 8274/09 עיריית ירושלים נ' סלים סיאם, ניתן ב־15 ביוני 2011
↑  נתנאל כ"ץ, מי מונע מערביי סילוואן ספסלים ועמודי תאורה?, באתר ערוץ 7, 15 ביוני 2011
↑  פסק דין בג"ץ 2412/11
↑  כתב עתירה בג"ץ 2412/11
↑  כתב עתירה בג"ץ 973/12
↑  כתב עתירה
↑  ביטאון ארגון המתכננים 7.1.2010
↑  שירלי ששון-עזר, בלעדי ל"כלכליסט" - מחזקים את הווילות: התיקון שיתמרץ בנייה בישובים מבוססים, באתר כלכליסט, 5 במרץ 2012
↑  http://www.moch.gov.il/odot/rashut_beduim/Pages/beduim_reka_klali.aspx הרשות להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב
↑  צפריר רינת וג'קי חורי, הממשלה אישרה את התוכנית לפינוי 30 אלף בדואים מבתיהם, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2011
↑  אלפי שאולי, דו"ח: מוסדות התכנון מפלים יישובים ערביים, באתר ynet, 22 באפריל 2012
↑  בלוג הקואליציה לדיור בר השגה
↑  התנגדות הקואליציה לדיור בר השגה בקרית גת
↑  מיכל מרגלית, ‏במקום דירות לצעירים - הווד"לים מקדמות וילות וקוטג'ים, באתר גלובס, 29 במאי 2012
↑  נמרוד בוסו, עתירה נגד וד"ל ירושלים: לא מקצות מקום לדיור בר השגה, באתר הארץ, 23 במאי 2012
↑  אתר עמותת במקום
↑  דוח 'מציבורי ללאומי- גנים לאומיים בירושלים המזרחית', עמותת במקום, עמ' 31
↑  ניר חסון, אושרה בניית גן לאומי במזרח ירושלים ש"יחנוק שכונות פלסטיניות", באתר הארץ, 6 בדצמבר 2011
↑  דוח ocha, המשרד לתיאום עניינים הומניטאריים של האו"ם
↑  [C http://www.bimkom.org/community.asp?projectCategoryId=4 אתר עמותת במקום]
↑  יניר יגנה, הארכיטקטורה של הכליאה: כך תיראה עיר המאסר של המהגרים בקציעות, באתר הארץ, 3 ביולי 2012
↑  בג"ץ 248/09 גישה-מרכז לשמירה על הזכות לנוע נ' שר הביטחון, ניתן ב־9 בינואר 2009; וראו בג"ץ 201/09 רופאים לזכויות אדם נ' ראש הממשלה, ניתן ב־19 בינואר 2009
↑  עצומה נגד הפגיעה הקשה בתשתיות בעזה
↑  מניעת פגיעה במוסדות שלטוניים אזרחיים ובאזרחים ברצועת עזה
1 2  דו"ח מילולי לשנת 2015(הקישור אינו פעיל)
↑  במקום, באתר NGO Monitor
בניין IBM

ערך זה עוסק בגורד שחקים בשיקגו. אם התכוונתם לבית יבמ ברחוב ויצמן בתל אביב, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  משרדים, בית מלון
 כתובת:  שדרות וובש צפון 330
 מיקום:  שיקגו
 מדינה:  אילינוי, ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1973
 תאריך פתיחה רשמי:  1973 
 אדריכל:  לודוויג מיס ון דר רוהה
 מידות
 גובה:  211.8 מטר
 קומות:  52
 קואורדינטות:  41°53′19″N 87°37′39″W﻿ / ﻿41.888536°N 87.627581°W﻿ / 41.888536; -87.627581
  (למפת שיקגו מוגדלת) בניין IBM(למפת שיקגו רגילה) בניין IBM
 
בניין יבמ (שמות נוספים: פלאזה יבמ, שדרות וובש צפון 330, באנגלית: IBM plaza, IBM building) הוא גורד שחקים במרכז העיר שיקגו שבארצות הברית. את הבניין תכנן האדריכל המודרניסטי הנודע לודוויג מיס ון דר רוהה, שנפטר לפני תחילת הבנייה. המבנה הושלם בשנת 1973 ונבנה כדי להכיל את המטה והמשרדים של חברת המחשבים והאלקטרוניקה IBM. הבניין נבנה על פי עקרונות הסגנון הבינלאומי המינימליסטי המאוחר, במתכונת ובצורה הדומות לאלו של בניין סיגראם - תיבה מלבנית פשוטה, קירות מסך מזכוכית כהה, קומות מסוימות המודגשות בעזרת חלונות שונים ונסיגה היוצרת כיכר עירונית בחזית הבניין. עם 52 קומות ובגובה של 211.8 מטרים, זהו הבניין השני בגובהו שתכנן מיס, אחרי גורד השחקים במרכז "טורונטו-דומיניון" שבטורונטו.
בשנת 1996 החלה IBM בתהליך עזיבת הבניין, תהליך שארך עשר שנים. במקומה מאכלס הבניין כיום שימושים שונים, ביניהם משרדי חברת התרופות AMA, מלון ומשרד עורכי דין.
בלובי הבניין מוצג פסל ראש של מתכנן הבניין מיס ון דר רוהה, בעיצוב הפסל האיטלקי מרינו מריני.
בתרבות הפופולרית

הבניין מופיע בסרט האביר האפל כמקום בו נמצאים משרדיהם של התובע הארווי דנט וראש העיר אנתוני גרסיה.
ראו גם

בניין סיגראם
בניין המזכירות של האומות המאוחדות
מינימליזם
הסגנון הבינלאומי
בניין ליפסטיק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  קרן SL Green 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1986
 תאריך פתיחה רשמי:  1986 
 אדריכל:  פיליפ ג'ונסון 
 מידות
 גובה:  133 מ' 
 קומות:  34 
 קואורדינטות:  40°45′28″N 73°58′08″W﻿ / ﻿40.757777777778°N 73.968888888889°W﻿ / 40.757777777778; -73.968888888889
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין ליפסטיק(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין ליפסטיק(למפת מנהטן רגילה) בניין ליפסטיק(למפת מנהטן מוגדלת) בניין ליפסטיק
 
בניין ליפסטיק (באנגלית: Lipstick Building) הוא כינויו של מגדל משרדים השוכן בשדרה השלישית פינת רחוב 53 במידטאון מנהטן שבניו יורק. שמו הרשמי של הבניין הוא ככתובתו: "53rd at Third". הוא מכונה "בניין ליפסטיק" בשל צורתו האליפטית המחולקת לשלושה מפלסי גובה, כאשר כל מפלס קטן יותר בשטחו מזה שתחתיו, צורה המזכירה ליפסטיק פתוח, וכן בשל צבעו האדמדם. מתנשא לגובה של 138 מטרים.
הבניין תוכנן על ידי האדריכלים פיליפ ג'ונסון וג'ון בורג'י עת היו שותפים, והושלם בשנת 1986. מתכנניו יצרו שתי "נסיגות" מקו הרחוב, דרישה של רשויות התכנון בעיר, על מנת לאפשר חדירת אור טובה יותר לרחוב. בשל טביעת הרגל האליפטית שלו תופס הבניין שטח מצומצם יחסית של הקרקע, דבר המאפשר מרחב להולכי הרגל במפלס הרחוב. הבניין מצופה בשורות של שיש גרניט קיסר אדום בשני גוונים, פסי פלדה בוהקים וחלונות זכוכית בעלי מסגרת כסופה. הבניין עשוי פלדה ואלומיניום ומכיל 34 קומות משרדים מעל מבואה עטורת עמודי גרניט שגובהה תשעה מטרים.
חברת עורכי הדין Latham & Watkins היא הדייר שעושה שימוש בשטח הרב ביותר בבניין. בבניין שכנו משרדיה של חברת הפיננסים של ברנרד מיידוף Bernard L. Madoff Investment Securities, שבאמצעותה התבצעה הונאת הפונזי הידועה.
ביולי 2007 נרכש הבניין על ידי קבוצה של ישראלים תמורת 648.5 מיליון דולר: חברת "מנופים פיננסיים" בשליטתו של ג'קי בן זקן (35%), חברת "טאו תשואות" בשליטתו של אילן בן דב (35%), ומשפחת מרציאנו (30%). עיקר הסכום - 587 מיליון דולר - גויס כאשראי. עסקה זו התבררה ככושלת. ביוני 2008 מכרה "טאו תשואות" את חלקה בבניין בהפסד לגוף אמריקאי ובשנת 2010 ויתרה גם "מנופים פיננסיים" על החזקותיה בבניין תמורת 3.5 מיליון דולר בלבד, לעומת 22.4 מיליון דולר שהושקעו ברכישה.
הערות שוליים

↑  מכונה באנגלית: Setback, ראו הסבר באתר עיריית ניו יורק
↑  טאו מוכרת החזקותיה ב"ליפסטיק" ב-NY בהפסד, באתר ynet, 30 ביוני 2008
ג'יין אייר (סרט, 1934)

| --- | --- |

כרזת הסרט ג'יין אייר
 מבוסס על:  ג'יין אייר מאת שרלוט ברונטה
 בימוי:  כריסטי קבאני 
 הופק בידי:  בן ורשלייזר
 תסריט:  אדל קומנדיני 
 עריכה:  קארל פירסון 
 שחקנים ראשיים:  וירג'יניה ברוס(אנ') קולין קלייב(אנ')
 מוזיקה:  מישה בקליניקוף, אייב מאייר 
 צילום:  רוברט פלנק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Monogram Pictures
 חברה מפיצה:  Monogram Pictures, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 באוגוסט 1934
 משך הקרנה:  62 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'יין אייר (באנגלית: Jane Eyre) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1934 מסוגת הדרמה הרומנטית, שביים כריסטי קבאני ובכיכובם של וירג'יניה ברוס וקולין קלייב. הסרט מבוסס על הרומן "ג'יין אייר" מאת שרלוט ברונטה שיצא לאור ב-1847, והוא העיבוד הקולנועי הראשון עם פסקול.
תקציר עלילה

באנגליה באמצע המאה ה-19, ג'יין אייר הקטנה נאלצת להתגונן מפני התעללותו של בן דודה ג'ון בתמיכתה של אימו. היא נשלחת לבית יתומים בו הוא סובלת מיחס קשוח מצד המנהל מר ברוקלהרסט. אחרי שנים אחדות של מצוקה, היא מקבלת משרה של מורה בבית היתומים. אכזריותו הנמשכת של ברוקלהרסט מאלץ אותה לחפש עבודה אחרת והיא מתחילה לעבוד כאומנת בביתו של אדוארד רוצ'סטר, ג'נטלמן אמיד. עד מהרה ג'יין מתחבבת על אדוארד ואחייניתו אדל, כמו גם על סוכנת הבית גברת פיירפקס והרכב סם פול. על אשרה של ג'יין מעיבות צרחות בלתי מוסברות שהיא שומעת מדי פעם. האחראית לכך היא ברתה, אשתו המטורפת של אדוארד, שכלואה באגף מבודד באחוזה.
בעוד עורך הדין של אדוארד מנסה לאפשר לו להתגרש מאשתו, אדוארד עורך נשף גדול ומזמין את מי שנחשבת ארוסתו ליידי בלאנס אינגרם ואת הוריה. אחרי הנשף ברתה מעלה באש את וילונות מיטתו של אדוארד, ג'יין שמתעוררת מריח העשן, חשה לחדרו של אדוארד מכבה את האש ובכך מצילה את חייו.
כשאדוארד חוזר לביתו אחרי שהות של שבועיים מלונדון, הוא מתוודה על אהבתו לג'יין, והיא מסכימה להינשא לו. במהלך טקס הנישואין מתפרצת לחדר ברתה, ומגלה את היותה אשתו של אדוארד. למרות הפצרותיו, ג'יין שבורת הלב עוזבת את תורנפילד, ומוצאת עבודה אצל ד"ר ג'ון ריברס הכומר. ברתה מעלה באש את כל הבית, ואדוארד בניסיון להציל אותה מאבד את מאור עיניו. ג'יין שאינה מודעת למצבו של אדוארד, מסכימה להינשא לד"ר ריברס, ומתכננת לנסוע עמו להודו. אך היא נתקלת בסם פול המספר לה על מה שקרה לרוצ'סטר. ג'יין חוזרת אל אדוארד העיוור ומכריזה על אהבתה אליו.
צוות השחקנים

וירג'יניה ברוס – ג'יין אייר
קולין קלייב – אדוארד רוצ'סטר
בריל מרסר – גברת פיירפקס
דייוויד טורנס – מר ברוקלהרסט
איילין פרינגל – ליידי בלנש אינגרם
אדית פלוז – אדל רוצ'סטר
ג'ון רוג'רס – סם פול
ג'ין דרלינג – ג'יין אייר הילדה
ליונל בלמור – לורד אינגרם
ג'יימסון תומאס – צ'ארלס קרייג
אתל גרייס – גרייס פול
קלייר דו בריי – ברתה רוצ'סטר
ויליאם בורס – כומר
ג'ואן סטנדינג – דייזי
ריצ'רד קוויין – ג'ון ריד
גרטה גולד – מיס טמפל
הפקה

הפקת הסרט החלה ב-17 במאי 1934 באולפני ג'נרל סרוויס (General Service Studios).
הפסקול כולל את השיר "מקהלת הכלה" מתוך האופרה לוהנגרין מאת ריכרד וגנר ואת השיר "My Bonnie Lies over the Ocean". את שני השירים שרה הילדה אדל.
בכוונה תחילה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  תמר הגר
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספר היסטוריה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת דביר
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  495
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003375275
בכוונה תחילה הוא ספר על אימהות ומעמדה של האישה כרעיה ואם במשפחה. הספר משתמש במספר סוגות תוך שילוב של מחקר מיקרו היסטורי עם סיפורת. הספר נכתב על ידי תמר הגר - מרצה בחוג לחינוך ולימודי מגדר במכללה האקדמית תל חי, ויצא לאור בשנת 2012. הספר מציג עמדה לפיה אינסטינקט אימהי הוא דבר נרכש, באופן סיפורי-חווייתי.
רקע

המיקרו היסטוריה התפתחה בעשורים האחרונים של המאה העשרים. זוהי סוגה חדשה בהיסטוריוגרפיה. ניתן להשוותה להצצה דרך חור המנעול אל חברה מסוימת בנקודת זמן מסוימת בעבר. באמצעות בדיקה מדוקדקת של חומר ארכיוני (משפטי, בדרך כלל) אודות פרשה אחת, שבמרכזה עמדו "גיבור" או "גיבורה" אשר לא נמנו עם השכבות המעצבות את מהלך ההיסטוריה, מציעים החוקרים הסבר למציאות ולתמורות בחיי התקופה – בייחוד בפינות שאליהן אין על-פי רוב גישה בכלי מחקר אחרים.
האימהות הפכה לנושא הנידון באופן אינטנסיבי גם בפרסומים בשפות זרות וגם בספרים שנכתבו בעברית. בצד סיפורים ורומנים שהוקדשו לנושא, הופיעו בעשורים אלה גם ספרי מחקר רבים. ספרה של תמר הגר מנסה לגשר על הפער שבין מחקר לסיפורת, הוא מציע מחקר היסטורי מפורט על הרג ילדים באנגליה במאה ה-19, ולצידו שזור סיפורה האישי של המחברת על חוויית האימהות שלה, ותיאור של חייה כחוקרת המנסה לשלב חי משפחה וקריירה.
על הספר

המחברת, מתארת בפרק הראשון של הספר את המניע ושאלת המחקר שהובילו, בסיכומו של דבר לכתיבת הספר.
”הפכתי לאמא לקראת גיל ארבעים. במשך הרבה שנים תהיתי אם יש בכלל אינסטינקט אימהי. לי, ככה הרגשתי, לא היה. לא נמשכתי לתינוקות או לילדים קטנים, ובטח לא לעבודה הסיזיפית, המתישה, שדרש הגידול שלהם. לא הייתי בטוחה שאגלה תחושות של אהבה ללא תנאי שיאפשרו לי לעבור את הימים בשלום, אם וכאשר ייוולדו לי ילדים”.
ובהמשך היא מוסיפה:
”החיפוש הזה הוא בשבילי. הסיפורים של אלן הרפר ולסלינה וודג' (האימהות הרוצחות שסיפוריהן מובאים בספר) מאפשרים לי לבקר את הרגעים שבהם אני רוצה להיפטר מהאימהות שלי אחרי שהיא כבר קרתה, בלי לשלם את המחירים. המחשבה הזאת על האופציה של הרצח, סילוק הילדים שכבר נולדו, מאיימת, מפחידה, מרתקת ובלתי נתפסת עבורי. אני חייבת להכיר אותה מקרוב.”
במרכז הספר עומדות דמויות של שתי נשים שחיו באנגליה בתקופה הוויקטוריאנית אלן וסלינה שרצחו את ילדיהן. החוקרת פורשת בפני הקורא את כל המידע על הרוצחות מתוך הפרוטוקולים של בית המשפט, ממכתבים ומקטעי עיתונות ומשלימה אותו על ידי תיאור של חיי היום יום שלהן ושל משפחותיהן. כדי לתת תמונה אמינה של חייהן של אלן וסלינה ביקרה החוקרת במקומות מגוריהן והיא מנסה לדמיין מה חוו ומה הרגישו ואיך קרה שרצחו את ילדיהן. בביקורת על הספר שפורסמה בעיתון הארץ כתב פרופסור אברהם בלבן: "בשילוב הזה טמון אחד ממקורות הכוח של בכוונה תחילה: חייהן של נשים אנגליות עניות באנגליה הוויקטורינית קורמים כאן עור וגידים, והקורא יכול לראות לנגד עיניו את האומללות האלה, ואת העליבות והייאוש שהובילו אותן לרצח".
על הספר > דמותה של אלן הרפר

אלן הרפר, אישה צעירה, שנולדה מחוץ לנישואים (אמה נישאה מאוחר יותר וילדה שני ילדים נוספים), שגודלה על ידי סבה וסבתה מהמעמד הנמוך באנגליה הוויקטוריאנית בלנגלי מארש, כפר קטן בסומרסט. בגיל 14 בערך היא עוברת לגור בעיירת הקיט ווסטון סופר מר כדי למצוא עבודה ושם היא מתחתנת עם ג'ורג' הרפר חודש וחצי לפני שהיא אמורה ללדת את ילדו. מייד לאחר החתונה היא חוזרת הביתה, יולדת את התינוקת ו-12 שעות אחר כך היא רוצחת אותה. עשרה ימים לאחר הרצח היא מתוודה על המעשה. במשפט שנערך לה היא מזוכה מאשמת הרצח, אך נמצאת בלתי שפויה ונידונה לאשפוז בבית חולים לחולי נפש.
על הספר > דמותה של סלינה וודג'

סלינה היא אם יחידנית לשני ילדים, שניצלת מחיי עוני בבית מחסה כשגבר בשם ג'יימס ווסטווד מציע לה נישואים בתנאי שתיפטר מאחד מילדיה, שהיה כנראה ילד חריג. למרות שעל פי עדויות היא אהבה את הילד מאוד ודאגה לו במסירות, היא מקבלת את התנאי של ווסטווד וזורקת את הארי בנה הקטן בן השנתיים ושבועיים לבאר. היא מתוודה לאחר שלושה ימים על המעשה, נידונה למוות ומוצאת להורג.
על הספר > נועה

דמות נוספת המופיעה בספר היא נועה, דמות בדיונית של היסטוריונית שכתבה דוקטורט על היווצרות התפקיד האימהי במאות ה-18 וה-19 שהעניק לה משרה באוניברסיטה וכעת היא חוקרת אמהות שרצחו את ילדיהן באנגליה הוויקטוראנית. תפקידה של הדמות הזאת, הוא להוסיף מידע בנושא האימהות והיא מתפקדת כהרחבה של המספרת עצמה, ובאמצעותה המספרת בוחנת ומקצינה כמה צדדים בחייה הקשורים בעיקר להתמודדותן של נשים הבוחרות בקריירה מול דרישות חיי המשפחה.
ביקורת

בסיכום ביקורתו על הספר כותב פרופסור בלבן: "המחברת פונה כאן לקוראים/ות שמראש תומכים בעמדתה, ומקבלים כמובנת מאליה את ההנחה ש"החיבור המיידי, הטבעי, הברור בין אמא לילדים... הוא בעצם סיפור מומצא, שנוצר-נכתב בהדרגה במהלך סוף המאה ה-19 והמאה ה-20, על ידי פסיכולוגים שונים שפיקחו על עבודת האימהות". ההנחה הזאת מקובלת על חוקרות פמיניסטיות מרכזיות (ראו למשל את ספרה היפה של אליזבת באדינטר, שתורגם לעברית לפני למעלה משנות דור תחת הכותרת "וגם אהבה"). אבל הטענה הזאת אינה מקובלת כלל בציבור הרחב, המשכיל יותר והמשכיל פחות."
הספר

תמר הגר. בכוונה תחילה עורכת הספר: עלמה כהן ורדי. עריכה מדעית: אורלי לובין. הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2012
בני גאון

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1935 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  10 במאי 2008 (בגיל 73) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
בנימין (בני) דוד גאון (11 בפברואר 1935 – 10 במאי 2008) היה איש עסקים ישראלי, בעל השליטה ויו"ר דירקטוריון בחברת "גאון אחזקות" ונשיא האגודה למלחמה בסרטן.
ביוגרפיה

גאון נולד בירושלים, בנם של משה דוד גאון ושרה (חכים) גאון, ולו שלושה אחים: יגאל, כלילה ערמון, והזמר יהורם גאון.
לאחר שירות סדיר ושנתיים בקבע, השתחרר מצה"ל בדרגת רס"ר.
בשנות השישים עבד כתאורן בהצגות בהן הופיעה להקת התרנגולים בה אחיו, יהורם גאון, היה חבר. לאחר מכן עבר לעבוד כטכנאי מזגנים בחברת "אלקטרה". בשנת 1962 מונה למנהל מחלקת השיווק של מזגני האוויר ולאחר טיפוס בסולם הדרגות, הגיע למשרת מנכ"ל "תדיראן מוצרי צריכה". גאון למד מנהל עסקים בז'נבה. ב-1982 החל לנהל את האגודה הצרכנית קו-אופ ת"א דן השרון, שהפכה בניהולו מרשת צרכניות לחברה רווחית צומחת.
גאון היה חבר נפש של מזכ"ל חברת העובדים (הסתדרות העובדים) ישראל קיסר, ובשנת 1988 הציע לו זה לנהל את קונצרן כור, אשר עמד בפני הליך פירוק. גאון, אשר הצליח לשקם את כור, כיהן בתפקיד המנכ"ל עד שנת 1998, אז התפטר מתפקידו והקים את "גאון אחזקות". בשנת 1995 זכה גאון בפרס התעשייה בקטגוריית המתכת. בשנת 1997 הוציא לאור את ספרו הראשון, "רק המעז מנצח".
בשנת 1993 מונה לנשיא האגודה למלחמה בסרטן. שבע שנים לאחר מכן חלה בעצמו בסרטן הכליות, אולם נותח ונרפא.  לאחר מכן חלה בלוקמיה לימפוציטית כרונית. בשנת 2007 חלה בסרטן הריאות ובפעם זו, על אף שנותח, המחלה הקשה הכריעה אותו והוא נפטר בגיל 73. נטמן בבית העלמין של מושב בית הלוי, אשר בעמק חפר. הותיר אחריו אישה, שלושה בנים ובת, בהם העיתונאי והמחזאי בעז גאון והיועץ האסטרטגי משה גאון, אשר מונה ליו"ר חברת "גאון אחזקות", אותה הקים אביו.
מלבד תפקידו כנשיא האגודה הישראלית למלחמה בסרטן שימש בני גאון גם כיו"ר הליגה לידידות אמריקה-ישראל. הוא זכה בתארים נוספים עבור פעילותו הרבה בכלכלה הישראלית, בהם פרס נשיא המדינה מהתאחדות התעשיינים בישראל, ומגן ירושלים על ידי ראש הממשלה, ראש העיר והפורום הבינלאומי למען ירושלים מאוחדת.
הנצחה

בשנת 2008, נקרא רחוב על שמו בעיר נתניה. בטקס לחנוכת הרחוב אמרה ראש העיר נתניה, מרים פיירברג: "אנחנו חייבים חוב של כבוד וזכות למי שסייע כל כך הרבה למדינה בכלל ולנתניה בפרט".
בשנת 2022, נקרא חלק מכביש 7 וכיכר בנאות חובב על שמו.