stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טור אייזנשטיין
סכימת טורי אייזנשטיין

על אף שעבודתו זו כלל לא פורסמה בזמנו, קרל פרידריך גאוס היה הראשון לחשב סכומים של טורי אייזנשטיין, כפי שעולה מהערה 61 מיומנו. באנלוגיה לפתרון בעיית בזל, שם הקבוע  \pi =2\int _{0}^{1}{\frac {dx}{\sqrt {1-x^{2}}}} משחק תפקיד מרכזי בחישוב ערכי פונקציית זטא  \zeta (s) עבור ערכים זוגיים של  s, גילה גאוס שקבוע הלמניסקטה  \varpi =2\int _{0}^{1}{\frac {dx}{\sqrt {1-x^{4}}}} משחק תפקיד מרכזי בסכימה של טורי אייזנשטיין. גאוס מצא שהערכים של  G_{4k}(i), המייצגים את הטור:
(כאשר  \mathbb {Z} [i] הם השלמים הגאוסיים ו- G_{4k}(\tau ) הוא טור אייזנשטיין ממשקל  4k) שווים לקבוע רציונלי כפול חזקה מתאימה של קבוע הלמניסקטה -  \varpi ^{4k}. באמצעות התאוריה שלו על פונקציות אליפטיות, הוא סכם מקרים פרטיים של טורי אייזנשטיין, ומצא למשל כי:
וכו'. אולם, המתמטיקאי הראשון שהגיע לממצאים אלו (באופן בלתי תלוי) וגם פרסם אותם היה אדולף הורוויץ, לקראת סוף המאה ה-19. הורוויץ מצא ש-:
כאשר  H_{4k} נקראים מספרי הורוויץ וערכיהם הראשונים הם:  H_{4}={\frac {1}{10}},H_{8}={\frac {3}{10}}. מספרי הורוויץ  H_{n} מתאפסים עבור ערכים של  n שאינם כפולות שלמות של 4 בגלל תכונות הסימטריה והמודולריות של טורי אייזנשטיין (הוכחה לכך הובאה מקודם).
ראו גם

תבנית מודולרית
טמרין רעמתי שחור

| טמרין רעמתי שחור |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: קופים רחבי אף
משפחה:: מרמוסטיים
סוג:: טמרין רעמתי
מין:: טמרין רעמתי שחור
שם מדעי
 Leontopithecus chrysopygus ‏מיקאן, 1823
תחום תפוצה


טמרין רעמתי שחור (שם מדעי: Leontopithecus chrysopygus) הוא מין של קוף ממשפחת המרמוסטיים. תפוצתו בברזיל במרכז ובדרום מדינת סאו פאולו. הוא חי בקבוצות של 4 עד 9 פריטים בשטח של 640–1,270 דונם. הוא נע בצמרות עצים ביערות עד לגובה 700 מטר מעל גובה פני הים.
לטמרין רעמתי זה יש רעמה שחורה וכל גופו שחור מלבד אחורי הגפים שבצבע זהוב. אורכו 28 ס"מ, אורך זנבו 38 ס"מ ומשקלו 580 גרם. לטמרין יש אצבעות דקות וארוכות שמאפשרות לו לתפוס חרקים בצורה יעילה, כך שחרקים הוא מזונו העיקרי, בנוסף הוא אוכל עלים ופירות.
מין זה לא נראה משנת 1905 ועד 1970 ונחשב כמין נכחד. זהו המין הנתון בסכנה החמורה ביותר בסוג טמרין רעמתי וכיום ידוע על כ-1,000 פריטים בטבע, כך שהוא נמצא בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  טמרין רעמתי שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Albernaz, Ana L. "Home Range Size and Habitat Use in the Black Lion Tamarin." International Journal of Primatology 18.6 (1997).
↑  טמרין רעמתי שחור, באתר הרשימה האדומה של IUCN.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563784605171
חידושי תורה

חידושי תורה הם חידושים תורניים על תורה שבכתב או תורה שבעל-פה. החידושים מתבססים על הוכחה לוגית או על סברא, ולעיתים הם יכולים להיות על דעתו האישית של המחדש אותם.
הביטוי "חידוש" (בעגה הישיבתית נהגה במלעיל) מתייחס לרוב לתובנה מפתיעה וחדשה, שלעיתים עשויה שלא להתקבל לולא המחדש הוא רב או תלמיד חכם מפורסם, או היותה הסבר בלתי צפוי וכוללני המסביר כמה קושיות. היחס ליצירת חידושי תורה הוא חיובי כבר בחז"ל. מקובל לראות בחידושי תורה את אחד מהמאפיינים לתיאור אדם כתלמיד חכם; ואצל עילויים הוא מאפיין בולט, וחלק מהעיצוב התורני הייחודי לאותה אישיות.
אופי וסגנון החידוש משתנה בין תקופות, ארצות מוצא, בתי מדרשות וישיבות.
היחס ליצירת חידושי תורה > בחז"ל

חידושי התורה מוזכרים בתלמוד לחיוב, ומובאים בו דברי רבי יהושע בן חנניה כי ”אי אפשר לבית המדרש בלא חידוש”. בספרי האחרונים הובאה אמרה מפורסמת, המצוינת כאמרת חז"ל, לפיה ה' הראה למשה כל מה שתלמיד ותיק עתיד לחדש בתלמוד ירושלמי, מסכת פאה,  פרק ב', הלכה ד' ועוד מופיעה אמרה דומה לפיה ”אפילו מה שתלמיד ותיק עתיד להורות (/לומר) לפני רבו כבר נאמר למשה בסיני”.
היחס ליצירת חידושי תורה > הצדקתם והצורך והחובה בהם

רבי אריה לייב הלר, בהקדמה לספרו "קצות החושן", כותב כי ה' נתן את התורה לישראל אף על פי ששכל האדם מוגבל ואינו מסוגל להגיע לאמת הטהורה, ואמיתת התורה היא למעשה כפי הכרעת חכמי ישראל.
רבי דוד הלוי סגל, בחיבורו "טורי זהב", כותב כי ”האדם מצווה בכל עת ללמוד חידושים בתורה” ו”כל עת ורגע מוטל עליו לעמול בתורה ולחדש בה, כפי יכולת שלו”.
רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק רואה את חידוש חידושי התורה כחיוב עבור החכם. גם בענף ההלכה הוא רואה את הצורך בחידוש, ועל אף שהוא שולל בו את השינוי והתיקון, מכל מקום הוא רואה את החידוש בחיוב ואף כחיוב תמידי-קיומי להלכה ולתורה בכלל. כך הוא גם רואה את הראשונים והאחרונים כמחדשים גדולים, העולים בשדות מחשבה רבות מעל יתר מחקרי האדם.
היחס ליצירת חידושי תורה > מעלת החידושים ופעולותיהם הרוחניות

בספר הזוהר נאמר כי על כל חידוש תורה שמתחדש על ידי מי שמשתדל בתורה, יוצר ה' רקיע, ובשעה שאדם מחדש דבר תורה, אותו דבר התורה עולה לפני ה', וה' מנשק את דבר התורה, ומעטר אותו ב-70 עיטורים, ודבר התורה משוטט ב-70,000 עולמות ועולה ל"עתיק יומין". בזוהר מופיע גם שיש נשמות ששורות על כל אחד מעם ישראל מדי שבת, ואותן נשמות עולות לאחר השבת ועומדות לפני ה', וה' שואל אותן איזה חידוש תורה חוּדש בעולם הזה; זו שאומרת לפניו חידוש תורה, עושה שמחה בשמים, וה' מכנס את הפמליה שלו ומשמיע את החידוש, כשלבסוף ה' חותם על כך.
רבי יוסף חיים מבגדאד מדייק מדברי הזוהר כי העיקר זה אמירת החידוש בפיו. על פי זה הוא כותב כי מעלת וסגולת חידוש דברי התורה בשבת היא גם כאשר החידוש נוצר במחשבה ביום חול, ובשבת אמר אותו המחדש לראשונה
רבי חיים מוולוז'ין מביא דברים זהים לדברי הזוהר, ומרחיב על פעולת חידושי התורה בעולמות עליונים, שכל מילה של חידוש - ה' מנשק ומעטר אותה, ונבנה ממנה עולם שלם חדש. הוא מציין גם כי בדבר זה יש מעלה לאדם על פני מלאך, שאף אם הייתה ניתנת התורה למלאכים, לא היו יכולים הם לחדש בה דבר.

רעיון זהה לדברי הזוהר מובא אצל רבי ישעיה הלוי הורוביץ בספרו שני לוחות הברית, כי בכל דור החכמים מחדשים חידושי תורה, וה' לומד את הדברים ומציין את החידושים בשם אלו שחידשו אותם
היחס ליצירת חידושי תורה > הגבלות

חז" במשנה אמרו כי ה"מגלה פנים בתורה שלא כהלכה", אין לו חלק לעולם הבא, ואפילו אם יש בידו תורה ומעשים טובים. לפי כמה מהמפרשים הכוונה למי שמחדש חידושים המנוגדים למשמעות הפשוטה או שמעוות אותה, ובעיקר כאשר הדברים מנוגדים להלכה.
רבי אריה לייב הלר כותב בהקדמתו לספר "קצות החושן" כי מעלתם והצדקתם של חידושי תורה הן בכפוף לחתירת שכל האדם לאמת. כך גם הרב אברהם יצחק הכהן קוק בספרו "אורות התורה" מתנה את חידושי התורה בישרות שכלית, בהתאם למוסר וביראת שמים; והוא מציין כי המתנגדים לכך הם מחמת שבאים "לשמור את העמדה של היסוד הטוב והישר בדרך החידוש", אך הוא כותב כי זו "יראת שווא", ו"צריך לנצחה ולהתהלך ברחבה".
לימוד בלא חידושי תורה

למרות היחס החיובי והייחודי שניתן לחידושי תורה, כתבו אישי וגדולי תורה - ובפרט מהציבור הליטאי, בו הובלטה חשיבות החידושים - כי לא מוכחרים לכרוך את לימוד התורה בחידוש חידושי תורה, וניתן לגדול לתלמיד חכם על ידי הבנה נכונה ומקיפה של הלימוד, גם בלא לחדש בו חידושי תורה. בדומה לכך כתב רבי אברהם ישעיהו קרליץ (ה"חזון איש") כי כל הבנה חדשה שמתגלית בלימוד נחשבת לחידוש, וכן כתב במכתב לשואל שאין עליו לשאוף לחידושים ארוכים, ושעל ידי השקידה ניתן להגיע לחדש חידושים.
כתיבת חידושי תורה

מעבר לעצם החידוש במחשבה, צוינה חשיבות לכתיבת חידושי התורה. בספר חסידים נאמר כי מי שהתחדש לו דבר תורה ואינו כותב זאת, גוזל הוא את מי שגילה לו (=ה'), משום שלא התגלה לו זאת אלא כדי שיכתוב את הדבר.
בתלמוד מובא כי חידושי תורה, שיש חשש שיישכחו אם לא ייכתבו, לא היו בכלל האיסור של דברים שבעל פה אי אתה רשאי לכתבן.
כך גם למרות שנאסרה הכתיבה בחול המועד, מותר לאדם לכתוב חידוש תורה ששמע, מחשש שמא ישכח אותו. האחרונים הוסיפו כי אף מותר לכתחילה לחדש חידושי תורה ולכתוב אותם (בכתב עגול), וכך מעיד רבי דוד הלוי סגל על חותנו רבי יואל סירקיש שכתב את חיבוריו גם בחול המועד.
תפוצת חידושי התורה

בספר פלא יועץ הפליג במעלת כתיבת חידושי התורה ומאידך העונש של מי שאינו כותבם:
וכל אשר יחדש יכתוב ידו בספר ואל יהי בז להם... שהרי כתבו המפרשים שעכשיו שאין בית המקדש קיים ואין קרבנות, הכותב חידושי תורה מכפר עליו כאילו הקריב קרבנות, ואסמכוה אקרא "עולה וחטאה לא שאלת אז אמרתי הנה באתי במגילת ספר כתוב עלי" (תהילים מ, ז). וכתבו גם כן שעתיד אדם ליתן את הדין על שגילו לו חידושי תורה ולא כתבם, שלא גילו לו אלא על מנת שיכתבם ויהנו ממנו ולמטי ליה הנאה שיהיו שפתותיו דובבות בקבר
במשך הדורות נכתבו ספרי חידושים רבים, החל מימי הראשונים, שנכבתו ונאספו בספרים, רבים מהם נכתבו על התלמוד בבלי, למשל חידושי הרשב"א חידושי הריטב"א חידושי הרמב"ן ועוד רבים. וכן בתקפות האחרונים,: חלק מספרי החידושים נכתבו לפי סדר הש"ס כגון חידושי רבי עקיבא איגר חידושי הגרנ"ט חידושי רבי שמואל חידושי הצמח צדק, מהם נכתבו על הרמב"ם כגון חידושי רבנו חיים הלוי, ואחרים על סדר השולחן ערוך כגון ספר קצות החושן ועוד. אמנם לעיתים ספרי החידושים אינם לפי סדר מסוים, וכוללים אגודת חידושים שונים, למשל ספר קובץ שיעורים אמרי משה ועוד רבים. חלק מספרי החידושים נכתבו על סדר החומש, כגון ספר משך חכמה ועוד.
בתוכנת אוצר החכמה ישנם יותר מאלף חמש מאות ספרים ששמם מכיל את המילה חידוש.
כמו כן בחלק מהישיבות והכוללים, יוצאים לאור מדי תקופה קובץ תורני המכיל חידושי תורה של התלמידים והאברכים.
מקובל לקרוא כיום לכתיבת חידוש העסק בנושא מסוים 'חבורה' (בעגה ישבתית נהגה במלעיל).
כיום ישנם כמה ארגונים המעודדים כתיבת חידושי תורה, כגון ארגון וכתבתם, המעינק מדי שנה פרסים כספיים לכותבי החידושים הנבחרים. כמו כן ישנה תחרות החיבור התורני מטעם מפעל הפיס, אף בו מקבלים הזוכים פרס כספי.
מושגים ומטבעות לשון

בקרב ספרי ההחידושים מצויים מטבעות לשון שונות מהם:
ולולא דבריו - לשון ענווה, כאשר המחבר רוצה לחדש דבר מה, בניגוד לדעת מי שקדם לו
מקום הניחו לי להתגדר בו - פתגם מצוי בספרות התורנית שמשמעותו שלא קדמו אדם בחידוש זה על אף פשיטותו, והניחו לי מהשמיים שאחדש את החידוש'.
ראו גם

ספרי חידושים תורניים
דרכי לימוד התלמוד
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ג', עמוד א'.
↑  רבי משה אלשיך, אלשיך, שמות, פרק כ', ד"ה וכל העם, ומשלי, פרק כ"ב, פסוק ט"ז, ושיר השירים, פרק ג', פסוק ו'; רבי משה אלמושנינו, פרקי משה על אבות, פרק ו'; רבי משה מאט, מטה משה, עמוד התורה, שער ב - באיכות הלימוד; רבי ישעיה הלוי הורוביץ, של"ה, עשרה מאמרות, מאמר שני, אות מ"ח;  רבי חיים בן עטר, אור החיים, ויקרא, פרק י"ג, פסוק ל"ז; רבי אריה לייב הלר, בהקדמה לספר קצות החושן; רבי שניאור זלמן מלאדי, ספר התניא, קונטרס אחרון, ד"ה ולהבין; תוספות יו"ט על מסכת אבות פרק א' משנה א, ועוד.
↑  ראו בויקרא רבה, פרשה כ"ב, פסקה א' (וכן בקהלת רבה, פרשה א', פסקה ב' וקהלת רבה, פרשה ה', פסקה ב'
1 2  רבי אריה לייב הלר, בהקדמה לספר קצות החושן.
1 2  רבי דוד סגל, טורי זהב, אורח חיים, סימן תקמ"ה, ס"ק י"ג.
↑  רבי יוסף דוב סולובייצ'יק, 'איש ההלכה - גלוי ונסתר, עמ' 205–207.
↑  זוהר, הקדמה, דף ד', עמוד ב'.
↑  ספר הזוהר, חלק ג', דף קע"ג, עמוד א'.
↑  רבי יוסף חיים מבגדאד, תורה לשמה, תשובה צ"ח.
↑  רבי חיים מוולוז'ין, נפש החיים, שער ד', פרק י"ב.
↑  רבי חיים מוולוז'ין, נפש החיים, שער ו', פרק א'.
↑  ישעיה הלוי הורוביץ, שני לוחות הברית, פרשת וזאת הברכה, תורה אור, אות ח'.
↑  משנה, מסכת אבות, פרק ג', משנה י"א.
↑  רבי שמעון בן צמח דוראן, מגן אבות, אבות, פרק ג', משנה י"א; פירוש א' ברבי עובדיה מברטנורא, ברטנורא, אבות, שם; רבי יום-טוב ליפמן הלר, תוספות יום טוב, אבות, שם.
↑  הרב אברהם יצחק הכהן קוק, אורות התורה, פרק ט', אות ה', ירושלים ת"ש, עמ' מ"ד.
↑  רבי יעקב ישראל קניבסקי, חיי עולם, פרק י"א, עמ' פ"א; רבי אלעזר מנחם מן שך, קונטרס הדרכה לבן ישיבה, בני ברק, ניסן תשמ"ח.
↑  רבי אברהם ישעיהו קרליץ, קובץ אגרות, חלק ב', אגרת י"א.
↑  רבי אברהם ישעיהו קרליץ, קובץ אגרות, חלק א', אגרת ד'.
↑  ספר חסידים, סימן תק"ל.
↑  תלמוד בבלי, מסכת תמורה, דף י"ד, עמוד ב'.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תקמ"ה, סעיף ט'.
יוחנן הראשון צימיסקס, קיסר האימפריה הביזנטית

יוחנן צימיסקס פוגש את סוויאטוסלב נסיך קייב
יוחנן הראשון צימיסקס (ביוונית: Ιωάννης ο Πρώτος o Τζιμισκής או Ιωάννης Α΄ Τζιμισκής;‏ 925 – 10 בינואר 976) היה מגדולי קיסריה של האימפריה הביזנטית. מצביא וכובש, נחשב לחלק מן השושלת המקדונית.
ביוגרפיה > מוצא ועלייתו לשלטון

יוחנן הראשון היה בן למשפחת אצילים ארמנית (פירוש כינויו 'צימיסקס Չմշկիկ צ'משקיק' בארמנית הוא 'קטן') שהתפרסם כמצביא דגול במלחמות עם המוסלמים במזרח, בימיו של הקיסר קונסטנטינוס השביעי. בשנת 963 הוא סייע לידידו ניקפורוס השני לעלות לשלטון, ובתמורה מונה למפקד צבאות המזרח. כעבור מספר שנים התגלע סכסוך מר בין השניים, ויוחנן סייע לקיסרית תאופנון, אשתו של ניקפורוס ומאהבתו של יוחנן, להרעיל את בעלה. לאחר מות הקיסר עלה יוחנן לשלטון במקומו (969).
ביוגרפיה > תקופת שלטונו

בראשית שלטונו, נכנע יוחנן לדרישותיו של הפטריארך של קונסטנטינופול להביע חרטה על הסיוע לרצח, וכך גם גירש את תיאופנון. כדי לבסס את זכותו לכתר נשא לאישה את תאודורה, בתו של קונסטנטינוס השביעי. שנתיים לאחר עלייתו לשלטון, ב-971, כבר עלה יוחנן במסע מלחמה על האימפריה הבולגרית, הכבושה בידיו של השליט הרוסי סוויאטוסלב. הוא ניצח את סוויאטוסלב, כבש ובזז את פרסלב בירת בולגריה וסיפח את הארץ לשלטונו.
בשנת 972 הסדיר יוחנן את יחסיו עם האימפריה הרומית הקדושה על ידי חיתון אחת מבנות משפחתו ליורש העצר של האימפריה, לימים הקיסר אוטו השני. אותה שנה יצא למסע המלחמה השני שלו, הפעם במזרח כנגד חליפות בגדד. הוא התקיף את עיראק, ושנתיים לאחר מכן יצא מאנטיוכיה דרומה וכבש את ערי סוריה וארץ ישראל עד לקיסריה, והגיע אף לפאתי ירושלים. בדרכו חזרה לאסיה הקטנה כבש גם את ביירות וצידון. בשנת 976 הגיע יוחנן לקונסטנטינופול כאשר הוא חולה, ומת כעבור זמן קצר.
הביזנטים בראשות יוחנן תוקפים את פרסלב, בירת האימפריה הבולגרית.
מטבע מהמאה ה-10 של יוחנן הראשון צימיסקס מוכתר על ידי מריה הבתולה
טאאל

| --- | --- |
הר הגעש טאאל כפי שהוא נשקף מאגם טאאל
הר הגעש טאאל כפי שהוא נשקף מאגם טאאל
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש מורכב פעיל
 על שם:  Taal Lake 
 גובה:  400 מטרים
 שטח:  267 קמ"ר 
 מדינה:  הפיליפינים הפיליפינים
 מיקום:  האי לוזון, הפיליפינים
 רכס הרים:  פרוזדור מאקולוד (Macolod Corridor)
 מספר הר געש:  273070
 התפרצות אחרונה:  2020
 מסלול ההעפלה הקל:  השביל הספרדי (Daang Kastila)
 קואורדינטות:  14°00′07″N 120°59′34″E﻿ / ﻿14.001944°N 120.992778°E﻿ / 14.001944; 120.992778
  (למפת הפיליפינים מוגדלת) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי טאאל(למפת הפיליפינים רגילה) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי טאאל
 
תמונת לוויין מעובדת של אגם טאאל ובמרכזו האי וולקנו ואגם הלוע המרכזי
הלוע הראשי בוולקנו לפני ההתפרצות של 1911. ניתן לראות את החרוט המרכזי ואחד מהאגמים שהיו על קרקעית הלוע
חרוט האפר והמפרץ שנוצרו בהתפרצות של 1965
אגם הלוע המרכזי
טאאל הוא הר געש מורכב פעיל השוכן במחוז קלבארזון באי לוזון שבפיליפינים, כ-60 קילומטרים דרומית למנילה בירת הפיליפינים. ההתפרצויות ההיסטוריות של הר הגעש התרכזו בוולקנו, אי השוכן קרוב למרכז אגם טאאל, אגם הממלא חלקית את הקלדרה המכונה קלדרת טאאל. הקלדרה נוצרה בהתפרצויות געשיות פרהיסטוריות רבות עוצמה בין 140,000 לפנה"ס ל-5,380 לפנה"ס.
הר הגעש התפרץ בעבר הקרוב כמה פעמים תוך גרימת קורבנות בנפש באזורים המאוכלסים שסביב האגם, כשסך כל הנספים בהתפרצויות השונות מוערך בין 5,000 ל-6,000 נפשות. לנוכח ההיסטוריה הגעשית של ההר והקרבה לאוכלוסייה בת כמה מאות אלפי תושבים המתגוררים ביישובים הסמוכים לאגם, הוא הוכרז על ידי האגודה הבינלאומית לוולקנולוגיה ולכימיה של פנים כדור הארץ (International Association of Volcanology and Chemistry of the Earth's Interior) ב-1991 כאחד מ-16 הרי הגעש של העשור ("Decade Volcanoes"), ולכן כראוי למחקר מיוחד כחלק מ"העשור הבינלאומי להפחתת אסונות הטבע" של האו"ם.
גאוגרפיה וגאולוגיה

הר הגעש טאאל שוכן בנפת בטאנגס (Batangas) במחוז קלבארזון, והוא חלק משרשרת הרי געש המשתרעת לאורך צידו המערבי של האי לוזון שנוצרה כתוצאה מהפחתה של הלוח האירואסייתי מתחת לרצועה הנעה של הפיליפינים (Philippine Mobile Belt). שרשרת הרים זו היא חלק מאזור גדול יותר המקיף את שולי האוקיינוס השקט המכונה טבעת האש והכולל כמה מהרי הגעש הפעילים ביותר על פני כדור הארץ. ההשערה המקובלת לגבי התפתחותו של הר הגעש היא כי לפני 140,000 היה במקום חרוט געשי גדול ("חרוט טאאל") שהיה בנוי מחומרים פירוקלסטיים דקיטיים. במהלך כמה התפרצויות גדולות בתקופות הפליסטוקן וההולוקן - בין לפני 27,000 שנים ללפני 5,000 שנים, נוצרה קלדרת טאאל שגודלה 30 x 25 ק"מ, ובמרכזה צמח חרוט קטן יותר. הקלדרה התמלאה במשך השנים במים ונוצר אגם טאאל. שטחו של אגם טאאל הוא 267 קמ"ר, ועומקו נע בין 100 ל-150 מטרים, כשעומקו המקסימלי הוא 160 מטרים. פני האגם נמצאים בגובה של 3 מטרים בלבד מעל פני הים.
עם השנים, בעקבות התפרצויות פריאטיות מתפוצצות, נוצר מהחרוט הקטן האי וולקנו, השוכן בלב האגם (ליתר דיוק מצפון למרכז אגם). אורכו כ-5 קילומטרים ושטחו כ-23 קמ"ר. שטחו כיום גדול ב-25% משטחו בתקופה שבה הגיעו הספרדים לראשונה לפיליפינים. אי זה הוא מקור כל ההתפרצויות ההיסטוריות. האי הוא הר געש מורכב שבו מקבץ של כ-47 אתרים געשיים: הרי געש שכבתיים קטנים, לועות געשיים וחרוטים חופפים. אתרים אלו נוצרו בתהליכים געשיים שונים: נחשולים פירוקלסטיים, נשירת אפר געשי ופליטת לבה. מתוכם 36 הם חרוטי טוף, חמישה חרוטי אפר וארבעה הם מארים. מרבית המשקעים באי הם מהנחשולים הפירוקלסטיים, בייחוד בחלקו הדרום-מערבי. משקעים אחרים כוללים פצצות געשיות, לפילי ואפר געשי. קוטרו של הלוע הגדול ביותר באי הוא 2 קילומטרים והוא מלא במים. אגם קטן זה מכונה "אגם הלוע הראשי" (באנגלית Main Crater Lake). בלב אגם זה מבצבץ סלע גדול המכונה "נקודת וולקן" (באנגלית Vulcan Point), שריד מקרקעית הלוע שלפני ההתפרצות של 1911. זוהי ככל הנראה הדוגמה הבולטת ביותר בעולם לאי (נקודת וולקן) בתוך אגם (אגם הלוע המרכזי) הנמצא באי (וולקנו) בתוך אגם (אגם טאאל) הנמצא על אי (לוזון).
מנהלית שייך חלקו הצפוני של האי וולקנו לעיר טאליסיי (Talisay), וחלקו הדרומי לעיירה סן ניקולס (San Nicolas). המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה (Philippine Institute of Volcanology and Seismology) המוכר בראשי התיבות PHIVOLCS אסר על התיישבות של קבע באי וולקנו, תוך הכרזה על האי כולו אזור בסיכון גבוה וכאזור סכנה תמידית (PDZ - ראשי תיבות של Permanent Danger Zone). למרות האזהרות התיישבו משפחות של איכרים עניים על האי תוך סיכון חייהם כשהם מוצאים את מחייתם מדיג וגידולים חקלאיים בקרקע הגעשית הפורייה. עיירות נוספות השוכנות לחוף האגם כוללות את :טאנאואן (Tanauan), לאורל (Laurel), אגונסילו (Agoncillo), סנטה טרסיטה (Santa Teresita), קואנקה (Cuenca), ליפה (Lipa), באלטה (Balete) ומאטאאס נא קאהוי (Mataas na Kahoy).
עיירת הנופש טאגאיטאיי (Tagaytay) שוכנת בגובה 640 מטרים מעל פני הים על רכס מצפון לאגם טאאל. מהרכס ניתן לצפות על האגם ועל האי וולקנו, וזו אחת מנקודות התצפית הפופולריות ביותר בפיליפינים.
סימנים מטרימים להתפרצות עתידית

מחקר התפרצויות געשיות מנסה לנבא התפרצויות עתידיות באמצעות סימנים מטרימים. הסימנים המטרימים בהר הגעש טאאל הם:
גידול בקצב רעידות האדמה ממקור געשי.
שינוי בטמפרטורת המים, בגובה מי המים, והופעת בועות במי אגם הלוע המרכזי. לפני ההתפרצות של 1965 עלתה הטמפרטורה של מי האגם בכמה מעלות. עם זאת, היו התפרצויות שבהן לא היה שינוי בטמפרטורה של מי האגם. בחלק מהמקרים התמוססות של גזים געשיים חומציים במי האגם גרמה למוות המוני של דגים ובעלי חיים.
התפתחות או שפעול של תופעות תרמיות כדוגמת פומרולות, גייזרים ובריכות בוץ געשי.
התנפחות או סדקים בקרקע.
עלייה בטמפרטורה בחורים שנקדחו בקרקע בתחנות הניטור.
ריח עז של גופרית או אדים מגרים בריח ביצים סרוחות.
מוות המוני של דגים והתייבשות הצמחייה
ריכוזים גבוהים מהרגיל של גז רדון באדמת האי וולקנו.
הערות שוליים

1 2 3  אתר Global Volcanism Program
↑  Decade Volcanoes
↑  אזור מורכב המהווה את הגבול שבין הלוח האירואסייתי ללוח הפיליפיני.
↑  15 X 20 על פי אתר GVP
1 2 3 4  Taal Volcano Profile
↑  נתונים מאתר GVP ומה-Flyer
↑  Some interesting Islands and Lakes
↑  NDCC Orders Close Watch on Mayon, Taal Volcanoes
↑  "Photo - Taal Volcano Island"‏, "Photo - Calauit, eastern shore of Volcano Island"‏, "Photo - Le Volcan Taal 13"‏, "Photo - Buco, Volcano Island. Sundown", כל התמונות מאתר Panoramio
↑  העיירה הועברה למיקומה הנוכחי בעקבות ההתפרצות של 1754
1 2 3 4  The eruption of Taal volcano, January 30, 1911
↑  Santolo, Alessandra Scotto di (12 בינואר 2020). "Philippines volcano eruption: Terrifying video of Taal volcano producing lightning strikes". Express.co.uk (באנגלית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Philippine Taal volcano begins spewing lava". 13 בינואר 2020 – via www.bbc.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  הר געש התפרץ, הטיסות במנילה הופסקו, באתר ynet, 12 בינואר 2020
↑  Richon P., Sabroux J.-C., Halbwachs M., Vandemeulebrouck J., Poussielgue N., Tabbagh J., Punongbayan R. (2003), Radon anomaly in the soil of Taal volcano, the Philippines: A likely precursor of the M 7.1 Mindoro earthquake (1994) Geophysical Research Letters, Volume 30, Issue 9, pp. 34–1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534202105171  LCCN: sh87002881  VIAF: 315149357   WorldCat (עם VIAF): 315149357
טמרין רעמתי זהוב-ראש

| טמרין רעמתי זהוב-ראש |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: קופים רחבי-אף
משפחה:: מרמוסטיים
סוג:: טמרין רעמתי
מין:: טמרין רעמתי זהוב-ראש
שם מדעי
 Leontopithecus chrysomelas ‏קאל, 1820
תחום תפוצה


טמרין רעמתי זהוב-ראש (שם מדעי: Leontopithecus chrysomelas) הוא מין של קוף ממשפחת המרמוסטיים. מין זה אנדמי לברזיל ותחום תפוצתו מצומצם מאוד, בצפון מדינת באהיה. בעקבות תפוצתו המצומצמת הוא נתון בסכנת הכחדה ומעריכים כי בטבע נותרו בין 6,000 ל-10,000 פרטים, אך אזור היערות בו הוא חי קטֵן בכ-0.5% בשנה, וכן הוא גם ניצוד בשל מראהו.
לטמרין רעמתי פרווה שחורה בכל הגוף מלבד רעמתו, זנבו ורגליו להם צבע זהוב. אורכו 26 ס"מ, אורך זנבו 38 ס"מ ומשקל הנקבה עד 590 גרם והזכר יכול להגיע עד 700 גרם. לטמרין אצבעות דקות וארוכות שמאפשר להם לתפוס חרקים בצורה יעילה כך שחרקים הוא מזונו העיקרי, בנוסף הוא אוכל עלים ופירות.
הטמרין חי בקבוצות בגודל ממוצע של ארבעה עד שבעה פרטים, בשטח של 660–860 דונם. הוא נע על צמרות עצים ביערות עד לגובה 120 מטר מעל גובה פני הים.
הערות שוליים

↑  טמרין רעמתי זהוב-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
טורבינת גז

חתך של טורבינת גז
טורבינת גז היא רכיב המניע את מכלול הרכיבים הסובבים במנוע והנפוץ כיום במנועי טורבינה. מנוע טורבינה הוא שם כולל למשפחת המנועים המכילים טורבינה, עמהם נמנים מנועים המניעים כלי טיס: טורבו-סילון, טורבו-מניפה, טורבו-פרופ וטורבו-ציר. על אף המשותף, נבדלים מנועים אלו במאפיינים רבים, בהם: תוצר הפליטה הסופי, הספק האנרגיה המופק, היעילות האנרגטית, עוצמת הרעש ועוד. בהתאם למאפייניהם השונים, משתנית התאמתם למגוון שימושים שונים, בהתאמה: מטוסים, מסוקים, אוניות ותחנות כוח.
השם "טורבינת גז" נגזר מגזי הפליטה של שריפת הדלק, שתפקידם במנועים אלו הוא יצירת דחף המניע את כלי הטיס עצמו, את להבי (אנ') הטורבינה שבמנוע או את שניהם גם יחד.
פעולות הטורבינה

הטורבינה מורכבת במנוע על ציר שבצידו השני מורכב המדחס. הגזים החמים בלחץ גבוה, היוצאים מתא השריפה, גורמים לסיבובה ולסיבוב המדחס עימה. המדחס מעצם סיבובו שואב אוויר למנוע לתוך תא השריפה, בו מתרחשת הבעירה ומספק בעקביות גזים לטורבינה, שממשיכה להניע את כל המנוע. התהליך מתחיל בסיבוב הטורבינה באמצעות מקור חיצוני (מנוע קטן) ויצירת הצתה על ידי מצתים בתא השריפה. עם ייצוב המנוע בסל"ד מסוים, מנותק המקור החיצוני והמנוע ממשיך להסתובב עצמאית בהתאם לחוקי הבקרה שלו.
לטורבינה, כמו גם למדחס, יש שני שלבים: סטטור ורוטור. הסטטור הוא חלק נייח הבנוי משורת להבים בקוטר הטורבינה. להבים אלו מכווינים את הגזים העוזבים את תא השריפה לעבר להבי הרוטור של הטורבינה על מנת לנצל באופן מיטבי את אנרגיית הגז ולהמירה באמצעות סיבוב רוטור הטורבינה לאנרגיה מכנית (קינטית). חישוב מהירויות זרימת הגז בין להבי הסטטור והרוטור נעשה על ידי משולש מהירויות, הכולל את המהירות המוחלטת של הגז, מהירות סיבוב הרוטור והמהירות היחסית ביניהם. משולש המהירויות מכתיב את זוויות להבי הסטטור והרוטור בעת תכנונם וכן את מהירות סיבוב הטורבינה. בטורבינה הסטטור נמצא לפני הרוטור ובמדחס ההפך.
במנועים מתקדמים, ממשפחת מנועי המניפה, קיימות שתי טורבינות, כאשר כל אחת מהן מקושרת למדחס באמצעות ציר נפרד. המדחס הראשון הוא מדחס לחץ נמוך, שהוא למעשה המניפה, מחובר לטורבינה האחרונה במנוע, שנקראת טל"נ - טורבינה לחץ נמוך. לאחר המניפה נמצא המדחס במנוע, אשר מחובר לטורבינה הראשונה, הנקראת טל"ג - טורבינה לחץ גבוה. שני הצירים המחברים את מכלול הלחץ הנמוך (מניפה-טל"נ) ומכלול הלחץ הגבוה (מדחס-טל"ג) הם קונטנצריים ועוברים האחד בתוך השני. מנועי מניפה חסכוניים יותר בדלק ככל שקוטר המניפה גדול יותר ולכן מצויים לרוב במטוסי נוסעים, אשר אינם זקוקים לשטח חתך קטן ומהירויות גבוהות כמטוסי קרב.
יכולות וביצועים

על מנת למדוד יכולותיה וביצועיה של הטורבינה קיימים מושגים כגון נצילות מכנית ויעילות. על מנת שטורבינה תפיק את המירב ותמזער הפסדים, כל להב, גם של הסטטור וגם של הרוטור, נמצא מול אטם אוויר למניעת דליפות אוויר אשר לא ינוצל לתהליך הבערה בטורבינה. אטם האוויר הנפוץ הוא מסוג חלת דבש, הנשחקת אל מול הלהבים וכך משאירה מרחק אפסי בין הלהב לאטם ומונעת בריחת אוויר. עם הזמן, בעת עבודת הטורבינה הלהבים מתארכים עקב מאמצים צנטריפוגליים וטמפרטורה גבוהה מאוד. עקב כך נשחקת חלת הדבש לעומק גדול יותר מאורך הלהב בעודו קר. לכן בהנעת מנוע טורבינת גז (מנוע קר - מרווח גדול - הפסדים) נצילותו נמוכה יותר מאשר בעת שהוא בזמן פעולה (מנוע חם - להבים מוארכים - מרווח קטן - פחות הפסדים).
ללהבי טורבינה, בשונה מלהבי מדחס, יש בדרך כלל מנגנון קירור. להבי מדחס אינם סובלים מעומסי חום גבוהים כמו להבי הטורבינה ולכן אינם זקוקים לכך. להבי הטורבינה הם חלולים ומחולקים ל"תאים", כשלכל תא יש חורי כניסת אוויר קירור וחורי יציאת האוויר שהתחמם מהלהב. על ידי כך נמנעת התכת להבי הטורבינה.
ראו גם

טורבינת קיטור
טורבינת רוח
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560466405171  BnF: cb119796275 (data)  GND: 4019416-4  LCCN: sh85053352  NKC: ph536719
יהושע ביצור

| --- | --- |

יהושע ביצור
 לידה:  14 בינואר 1926 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  1 ביולי 1988 (בגיל 62) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
שלט הרחוב של שמו בגבעת משואה בירושלים
יהושע ביצור (14 בינואר 1926 - 1 ביולי 1988) היה עיתונאי ופובליציסט, כתב וראש מערכת "מעריב" בירושלים.