stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסל קוטלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1896 
 פטירה:  11 ביוני 1935 (בגיל 39 בערך) 
 שפות היצירה:  יידיש 
 
יוסל קוטלר, איור מהספר מונטערגאנג, 1934
יוסל קוטלר (ביידיש יאָסל קאָטלער ; 1896 האימפריה הרוסית - 11 ביוני 1935 ניו יורק ארצות הברית) היה אומן רב תחומי, משורר, סופר, סאטיריקן, מחזאי שכתב ביידיש, מאייר, מעצב, בובנאי ומייסד תיאטרון הבובות הראשון ביידיש בארצות הברית ומהבולטים בתאטרוני הבובות שם.
ביוגרפיה

קוטלר נולד בעיירה במחוז ווהלין (כיום באוקראינה). התייתם מהוריו בגיל צעיר והיגר עם אחיו כנער בשנת 1911 לארצות הברית‏. הוא החל לעבוד בעיתון היידי הסאטירי "גרויסער קונדעס" בעריכת משה נאדיר. הוא שימש בעיתון כמאייר וכתב סיפורים קצרים, שם בשנת 1922 פגש את זוני מאוּד(אנ') שהפך לשותפו לעשייה. בעידוד משה נאדיר כתב שירים וסיפורים חלקם פורסמו בעיתוני ילדים ובכתבי עת לספרות, כגון "נייַ ייִדיש" בעריכת המשורר אברהם רייזן. כמו כן פרסם טור יומי בעיתון היידי הקומוניסטי "מאָרגן־פרײהײט". קוטלר ומאוד החלו לעסוק גם בעיצוב תפאורה ופתחו ביחד סטודיו בכיכר יוניון.
תיאטרון מודיקוט (מאדיקאט)

בשנים לאחר מלחמת העולה הראשונה עלתה בארצות הברית הפופולריות של תיאטרון הבובות. בשנת 1923 שכר מוריס שוורץ את קוטלר, מאוּד וחברם האומן יעקב טוורקוב(Jack tworkov) כמעצבי תפאורה לתיאטרון שלו. בעונת 1924–1925 העלה התיאטרון של שוורץ את ההצגה"כישופמאכערין". הוא רצה לשלב בסצנת השוק גם תיאטרון הבובות. הוא הזמין אצל השלושה את עיצוב התפאורה כולל יצירת תיאטרון הבובות. בסופו של דבר, שוורץ לא שילב את הבובות בהצגה אבל כתוצאה מהחוויה החליטו השלושה ליצור תיאטרון בובות משל עצמם.
בשנת 1925 הקימו השלושה את תיאטרון הבובות היידי מודיג'אקוט ששמו הוא הלחם של שמותיהם. טוורקוב שהתנגד ליצירה פוליטית פרש מהתיאטרון, ששמו הפך למודיקוט. הצגות התיאטרון עסקו בפולקלור יהודי, בהווית המהגרים היהודיים בארצות הברית ובביקורת פוליטית. התיאטרון זכה להצלחה בקרב דוברי היידיש ובקרב מעמד הפועלים. התיאטרון יצא למסע הופעות תחילה בצפון אמריקה וקובה ובשנת 1929 יצא למסע ממושך באירופה והופיע בין השאר בערים לונדון פריז וורשה וילנה ומוסקבה, המסע זכה להצלחה גדולה. במקביל לפעילות התיאטרון המשיך קוטלר לכתוב ולאייר ספרים וכתבי עת לילדים ביידיש, לעיתים בשיתוף עם מאוּד. בשנת 1933 נפרדו מאוד וקוטלר. קוטלר המשיך ליצור תיאטרון בובות, לאייר ולכתוב. בשנת 1934 פרסם את הספר מונטערגאנג.
קוטלר החל לעבוד על פרויקט של הפקת סרט תיאטרון בובות על פי ההצגה הדיבוק הוא הכין גרסה ראשונית של סרט כדי לעניין מפיקים בהוליווד. בשנת 1935 בדרכו מערבה נהרג בתאונת דרכים במדינת איווהבלווייתו השתתפו כעשרת אלפים מלווים
פּאַרטיזאַנער ליבע (עלי בריקדות)

השיר פּאַרטיזאַנער ליבע (אהבת פרטיזן) נכתב על ידי קוטלר והולחן על ידי אליהו טייטלבוים, עבור אחת מההצגות בתיאטרון הבובות. השיר פונה ל"מרים האהובה" (ליבע מאַריאָן) ומתייחס למאבק קומוניסטי. לשיר נכתב תרגום לעברית בשם "עלי בריקדות". בגרסה העברית, השיר פונה ל"שרה האהובה" והוא נכתב ברוח רוויזיוניסטית בידי איש האצ"ל מיכאל אשבל והפכה להמנון של אנשי האצ"ל.
יצירות

די סוחרים פון פעפער (סוחרי הפלפל) - בספר פיר קינדער אפערעטעס יצא לאור בווילנא 1933 ( הולחן בידי מיכאל גלבארט )
מונטערגאַנג - ניו יורק 1934
לקריאה נוספת

,Encyclopedia of the American lefts, Second Edition הערך Mudicut Theater
הערות שוליים

↑  Baird Bil, The art of the puppet, New York: Macmillan, 1965
↑  Puppets, Masks, and Performing Objects
edited by John Bell
↑  Kramer Aaron, A Century of Yiddish poetry, New York: Cornwall Books, 1989
↑  לימים ראש החוג לאומנות באוניבסיטת ייל
↑  Martin Boris, The Modjacot Marionette Theatre, The Museum of Family History
↑  ספרים ובמות, הארץ, 28 ביוני 1935
↑  Jewish Daily Bulletin, 10,000 at Rites for Yosl Cutler, Jewish Telegraphic Agency, ‏18 ביוני 1935
↑  Werb, Bret, [https://escholarship.org/uc/item/6x72f9t5 Yiddish Songs of the Shoah: A Source Study Based on the Collections of Shmerke
Kaczerginski], UNIVERSITY OF CALIFORNIA
↑  עלי בריקדות, באתר זמרשת
↑  Rabinovitch Israel, Of Jewish music : ancient and modern, Montreal: Book Center, 1952
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289432005171  PLWABN: 9810580928805606  ISNI: 0000 0000 4227 1205  LCCN: no98103980  NTA: 297643657  VIAF: 75939749   WorldCat (עם VIAF): 75939749
אחוזת מגד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  חווה חקלאית 
 מיקום:  פרדס חנה-כרכור 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°27′29″N 34°58′00″E﻿ / ﻿32.457944444444°N 34.966638888889°E﻿ / 32.457944444444; 34.966638888889
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) אחוזת מגד(למפת הכרמל רגילה) אחוזת מגד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אחוזת מגד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אחוזת מגד  he אחוזת מגדמפת  __ פרדס חנה-כרכור (in English: Pardes Hanna-Karkur) [‌השרון (in English: Sharon plain)‌]ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית מנשה (in English: Menashe Regional Council) מצפון: __ בנימינה-גבעת עדה (in English: Binyamina-Giv'at Ada) ממערב: __ חדרה (in English: Hadera), פארק תעשייה קיסריה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אחוזת מגד הוקמה בשנת 1928 על גבעה ממזרח לחדרה והחליפה לאורך שנות קיומה שמות רבים וייעודים רבים. היא נקראה בין השאר - "חוות ברין", "חוות מגד", "תל מגדים", "משק ילדים", "גבעת נאה" ועוד שמות שונים אשר התחלפו בהתאם ליעודה המשתנה. בין תפקודיה, החווה שמשה מבנה החברה שהקימה את היישוב מגד (שהתמזג עם פרדס חנה), בית ספר חקלאי, מוסד לקליטת ילדים שעולים לישראל בלא הוריהם ובית חולים לחולי נפש.
הקמת האחוזה

האחוזה הוקמה על ידי ד"ר זאב ברין בכספי משקיעים יהודים, בשנת 1929 על גבעה ממזרח לחדרה. האחוזה שימשה כבסיס לניהול מטעי הדר על שטח של כ-700 דונם. היא תוכננה על ידי האדריכל יוחנן רטנר מהטכניון, אשר דאג להקיפה בגדר בטון לצורך הגנה מהתקפות ערביי האזור.
בכניסה לאחוזה הוקמה בריכת השקיה לפרדסים. באחוזה עצמה התגוררו הזוג ברין וילדיהם, אלפרד קאופמן אשר ניהל את החברה, גדעון מיכלזון – המנהל בפועל, והפועלים. בשנת 1933, ערב עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, הגיעו לארץ ישראל רבים מן המשקיעים היהודים בעלי המניות, על מנת לממש את זכותם על הקרקע.
המשקיעים הקימו את היישוב מגד, ששכן למרגלות גבעת האחוזה מצפון. את השם "מגד" הציע ש"י עגנון – גיסו של ד"ר ברין. ד"ר ברין יזם את הקמת בית האריזה לפרי הדר אפא"י (אגודת פירות ארץ ישראל) שמוקם מדרום לפרדסים. בשנת 1939, היישוב התמזג עם פרדס חנה ומאז הוא מהווה את "שכונת מגד" בעיר.
בשנים 1934–1936, שכן באחוזה, באופן זמני, בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה עד השלמת מבני הקבע שלו בפרדס חנה. ד"ר ברין חזר לחדרה והקים בה את "אחוזת עמיר" – משק חקלאי מגוון. ברין חדל לתחזק את אחוזת מגד ומכר אותו.
משק ילדים

חוות ברין הנטושה הוצאה למכירה ונקנתה על ידי גב' קלייר ויימרסהיימר – אלמנה עם שלושה ילדים. כאשר הגיעה קלר לפרדס חנה ושמעה שבית האחוזה במגד עומד למכירה החליטה לקנות את האחוזה ולהשמישה כמוסד לילדים חוסים שנקרא "משק ילדים". ורסהיימר ניהלה עוד בגרמניה, טרם עלייתם לארץ, מוסד דומה - לנדשולהיים הרלינגן. היא לא ניהלה בפועל את משק הילדים אך פקחה על הנעשה והתגוררה באחוזה עם שלושת ילדיה.
לקראת סוף שנות ה-30 גבר הלחץ להעלות ילדים יהודיים מגרמניה לארץ. ורסהיימר פנתה לממשלת המנדט עם רשימת ילדים יהודים שביקשה להביא למשק הילדים וקיבלה 12 סרטיפיקטים להעלאת ילדים יהודיים מגרמניה, ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה. המוסד המשיך בפעילותו עד שעבר לנהריה בתחילת ספטמבר 1944. האחוזה נמכרה אז לויצו ונפתח בו בית ילדים לילדים בגילאי 3-10. מוסד זה המשיך לפעול עד תחילת שנות החמישים.
בעת האחרונה

בשנת 1954 הקים אברהם נאה באחוזה בית חולים ל"חולי נפש וחולי עצבים" אשר נקרא "גבעת נאה". בית החולים קיבל תקציבים ממשרד הבריאות. בית החולים נסגר בשנת 1973. לאחר שנסגר בית החולים, השם "גבעת נאה" נותר שמה של תחנת האוטובוס הקרובה למקום. כיום משמש המקום כגן אירועים.
הערות שוליים

↑  מפת אזור חדרה בהוצאת מחלקת המדידות, 1949, עם סימון 'משק ילדים' מזרחית לחדרה, דרומית לפרדס חנה, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  פרדס חנה - שכונות ורחובות, אתר המועצה המקומית
↑  הגמנסיון החקלאי נפתח, דואר היום, 1 באוגוסט 1934
↑  טבע ונופים בישראל, פרדס חנה
↑  הנהלת בית הספר משק ילדים, דבר, 21 באוגוסט 1944
נווה הילד נהריה, דבר, 20 באוקטובר 1944
↑  בית ילדים חדש של ויצ"ו על יד פרדס חנה, הַבֹּקֶר, 2 במאי 1945
↑  מוסד לחולי נפש יוקם בבנימינה, למרחב, 7 ביולי 1955
↑  שביתת אזהרה בביה"ח גבעת־נאה בפרדס־חנה, על המשמר, 4 באפריל 1958
↑  בית חולים פסיכיאטרי מערכת גפן	  	27.08.2010. מיכאל שניידרמן
↑  תחנת אוטובוס גבעת נאה
רוני ג'יימס דיו

| --- | --- |

דיו בשנת 2005
 לידה:  10 ביולי 1942 פורטסמות', ניו-המפשייר, ארצות הברית
 פטירה:  16 במאי 2010 (בגיל 67) יוסטון, טקסס, ארצות הברית
 שם לידה:  רונלד ג'יימס פדאבונה
 שם במה:  Ronnie James Dio 
 מקום קבורה:  פארק הזכרון פורסט לוון 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1957–2010 (כ־53 שנים)
 עיסוק:  סולן
 סוגה:  הבי מטאל
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  האחים וורנר 
 בן או בת זוג:  Loretta Berardi (1963–1972) Wendy Walters (1978–16 במאי 2010) 
 צאצאים:  Dan Padavona 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
רוני ג'יימס דיו (באנגלית: Ronnie James Dio; ‏10 ביולי 1942 - 16 במאי 2010) היה סולן הבי מטאל מפורסם. הוא נולד בארצות הברית תחת השם "רונאלד ג'יימס פאדובונה".
דיו מוכר בזכות קולו העוצמתי והכריזמטי ויש הנוהגים להשוות אותו לסולן להקת קווין המנוח פרדי מרקיורי. בנוסף הוא הופיע עם כמה מהלהקות המצליחות ביותר בתחום הרוק והמטאל, בלאק סבאת', ריינבו ודיו שנקראה על שמו. בין שאר פועלו הוא קידם את מחוות היד המקורננת. קרוב למותו, השתתף דיו בפרויקט הצד של חברי בלאק סבאת' שנקרא Heaven & Hell, במהלכו יצא אלבום בכורה ב-28 באפריל 2009‏.
ב-16 במאי 2010, בגיל 67 נפטר דיו ממחלת סרטן הקיבה עמה נאבק במשך שישה חודשים. אחד השירים האחרונים אותו הקליט דיו נקרא "Metal Will Never Die" (בתרגום חופשי: המטאל לעולם לא ימות).
ילדותו של דיו, חינוכו והכשרתו המוזיקלית

רוני ג'יימס דיו נולד בשם רונלד ג'יימס פדאבונה בפורטסמות', ניו המפשייר, ארצות הברית, והיה ילדם היחידי של זוג הורים איטלקי. בשנותיו הראשונות עברה המשפחה להתגורר בקורטלנד, ניו-יורק שם למד לנגן בחצוצרה ובקרן צרפתית. כשהיה בתיכון הצטרף ללהקה "The Vegas Kings" ונגן על גיטרת בס. מהר מאוד הפך דיו לסולן הראשי של הלהקה ומנהיגה. הלהקה שינתה את שמה ל-"Ronnie & The Rumblers" ולאחר מכן ל-"Ronnie And The Red Caps". דיו סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1960. ב-15 בנובמבר 1988 החליטה העיירה לקרוא רחוב על שמו.
בשנת 2007 חשף דיו כי הוא התחיל ללמוד רוקחות באוניברסיטה בין השנים 1960–1961 אך לא סיים את לימודיו.
דיו קיבל מלגה לבית הספר ג'וליארד אך נאלץ לדחות אותה עקב עיניינו הגובר במוזיקת הרוק. על אף שקולו של דיו נחשב לקול עוצמתי ביותר, דיו אף פעם לא עבר הכשרה ווקאלית מקצועית. את יכולות השירה שלו דיו מייחס לטכניקת נשימה נכונה אותה רכש בתור ילד במהלך לימודי הנגינה שלו על קרן צרפתית.
קריירה > ריינבו

לאחר ששמע את קולו של דיו, החליט הגיטריסט לשעבר של דיפ פרפל, ריצ'י בלקמור, לצרף את דיו וחברי להקת אלף ללהקה חדש אותה הוא מקים בשם ריינבו ("קשת בענן"). אלבום הבכורה שיצא בשנת 1975 נקרא Ritchie Blackmore's Rainbow. דיו הקליט עם הלהקה עוד שני אלבומי אולפן קלאסיים (Rising ו-Long Live Rock'n'Roll) ואלבום הופעה (On Stage) ולאחר מכן עזב אותה לאחרי חילוקי דעות אומנותיים - בלקמור רצה לקחת את הלהקה לכיוון מסחרי יותר.
קריירה > בלאק סבאת'

ב-1979, לאחר שעזב את ריינבו, הצטרף דיו אל בלאק סבאת' לאחר שסולנה אוזי אוסבורן עזב אותה. אלבום הבכורה עם דיו שנקרא Heaven and Hell (יצא לשווקים ב-1980) זכה להצלחה רבה והחיה את הקריירה של הלהקה. במהלך מסע ההופעות לקידום האלבום, החליפו בלאק סבאת' מתופף- במקום ביל וורד הצטרף ויני אפיס. ביחד עם אפיס הם הקליטו את האלבום הבא, Mob Rules. האלבום לא זכה להצלחה כמצופה, אך מכירותיו עדיין היו גבוהות. בשנת 1982, לאחר ויכוח על עיבוד (Mixing) השירים של אלבום הופעה חיה (Live Evil) החליט דיו ביחד עם ויני אפיס לעזוב את בלאק סבאת', ולהקים להקה שתשא את שמו- דיו. בשנת 1991 חזר דיו לבלאק סבאת' לתקופה קצרה על מנת להקליט את האלבום "Dehumanizer".
קריירה > דיו

לאחר שהחליטו להמשיך לנגן ביחד, יצרו דיו וויני אפיס את הלהקה שנושאת את שמו של דיו כאשר אליהם מצטרפים ויויאן קמפבל על הגיטרה החשמלית וג'ימי ביין על גיטרת הבס (ג'ימי ביין נגן ביחד עם דיו עוד בתקופת ריינבו). אלבום הבכורה נקרא Holy Diver ושיר הנושא נחשב לאחד משירי ההבי מטאל הקלאסיים של כל הזמנים. הלהקה החליפה במהלך השנים מספר חברים עד שלבסוף דיו היה החבר המקורי היחידי שנשאר בלהקה. הלהקה הקליטה 9 אלבומים נוספים (שהאחרון שבהם הוא Master of the Moon שיצא בשנת 2004). הלהקה פורקה עם מותו של דיו. החל משנת 2006 דיו הפנה את מירב תשומת לבו לפרויקט הצד שנקרא Heaven & Hell.
קריירה > Heaven & Hell

באוקטובר 2006 הודיע דיו שהוא מצטרף אל חבריו מבלאק סבאת' משכבר הימים, טוני איומי וגיזר באטלר, ביחד עם המתופף ויני אפיס. הרכב זה נקרא הבן אנד הל (Heaven & Hell, גן עדן וגיהנום) על שם האלבום הראשון של דיו בתקופת בלאק סבאת'. הלהקה ביצעה בעיקר סיבובי הופעות ברחבי העולם כאשר השירים אותם היא מנגנת היא השירים של בלאק סבאת' מתקופתו של דיו (הם אף הוציאו בשנת 2007 אלבום הופעה). בשנת 2009 יצא אלבום אולפן בשם "The Devil You Know". לאחר מותו של דיו חדלה הלהקה מלהתקיים.
קריירה > טניישס די

דיו ביצע גם תפקיד אורח (כשהוא מגלם את עצמו) בסרט הפארודיה טניישס די ומפרט הגורל. בנוסף, לטניישס די יש שיר מאלבום הבכורה שלהם שקרוי על שמו של דיו.
ציר זמן - להקות

The Vegas Kings (1957–1958)
Ronnie & The Rumblers (1958)
Ronnie and the Red Caps (1958–1961)
Ronnie Dio and the Prophets (1961–1967)
The Electric Elves (1967–1969)
The Elves (1969–1970)
אלף (1970–1975)
ריינבו (1975–1979)
בלאק סבאת' (1979–1982)
דיו (1982–1991)
בלאק סבאת' (1991–1992)
דיו (1993–2010)
בלאק סבאת' (2006) (הקליט שלושה שירים חדשים בשביל: Black Sabbath: The Dio Years)
Heaven & Hell (2006–2010)
דיסקוגרפיה > עם רוני דיו & הפרופטס

(1963) Dio at Dominos
דיסקוגרפיה > עם אלף

(1972) Elf
(1972)Carolina County Ball
(1974) The History Of Syracuse Music Volume VI
(1975) Trying to Burn the Sun
(1989) 20 Years Of Syracuse Rock
(1978) The Gargantuan
(1994) The Elf Albums
דיסקוגרפיה > עם ריינבו

(1975) Ritchie Blackmore's Rainbow
(1976) Rising
(1977) On Stage
(1978) Long Live Rock'n'Roll
(1986) Finyl Vinyl
(1990) Live In Geramny 1976
(1991) Ritchie Blackmore: Rock Profile Volume 2
(2006) Live In Munich 1977
(2006) Deutschland Tournee 1976
(2007) Live In Cologne
(2007) Live In Dusseldorf
(2007) Live In Nurnberg
(2007) The Polydor Years 1975 - 1986
דיסקוגרפיה > עם בלאק סבאת'

(1980) Heaven And Hell
(1980) Black And Blue
(1981) Music From The Motion Picture Heavy Metal
(1981) Mob Rules
(1982) Live Evil
(1992) Dehumanizer
(2007) The Dio Years
(2007) Live at Hammersmith Odeon
(2007) Live from Radio City Music Hall
דיסקוגרפיה > עם דיו

(1983) Holy Diver
(1984) The Last In Line
(1985) Sacred Heart
(1986) Intermission
(1987) Dream Evil
(1990) Lock Up The Wolves
(1992) Diamonds - The Best Of Dio
(1994) Strange Highways
(1996) Angry Machines
(1998) Inferno - Last In Live
(2000) Magica
(2002) Killing The Dragon
(2004) Master Of The Moon
(2005) Evil Or Divine - Live In New York City
(2006) Holy Diver - Live
דיסקוגרפיה > עם Heaven & Hell

Live from Radio City Music Hall(2007)
The Devil You Know(2009)
הערות שוליים

↑  "Heaven And Hell Album Details Revealed". נבדק ב-21 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אור ברנע, מת זמר הרוק הכבד רוני ג'יימס דיו, באתר ynet, 16 במאי 2010
↑  Ronnie James Dio obituary | Music | The Guardian
↑  http://rivendell.fortunecity.com/dark/600/diography.htm
| בלאק סבאת' |
| --- | --- | --- |
טוני איומי (גיטרה) • אוזי אוסבורן (שירה) • ביל וורד (תופים) • גיזר באטלר (גיטרה בס)
ביל וורד (תופים) • רוני ג'יימס דיו (שירה) • איאן גילן (שירה)
| אלבומי אולפן | Black Sabbath ‏ (1970) • Paranoid ‏ (1970) • Master of Reality ‏ (1971) • Vol. 4 ‏ (1972) • Sabbath Bloody Sabbath ‏ (1973) • Sabotage ‏ (1975) • Technical Ecstasy ‏ (1976) • Never Say Die!‎ ‏ (1978) • Heaven and Hell ‏ (1980) • Mob Rules ‏ (1981) • Born Again ‏ (1983) • Seventh Star ‏ (1986) • The Eternal Idol ‏ (1987) • Headless Cross ‏ (1989) • Tyr ‏ (1990) • Dehumanizer ‏ (1992) • Cross Purposes ‏ (1994) • Forbidden ‏ (1995) • 13 ‏ (2013) |  |
| נושאים קשורים | Heaven & Hell • Iron Man‏ • Paranoid‏ • God Is Dead?‎ |  |
דיסקוגרפיה של בלאק סבאת' • קטגוריה:בלאק סבאת' • פורטל:הבי מטאל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396620005171  BIBSYS: 6088045  BNE: XX908078  BnF: cb138932979 (data)  GND: 134359615  ISNI: 0000 0001 1470 7902  LCCN: n92020027  MusicBrainz: fc4953aa-6bf4-4f1f-8e47-5ac79ca428e2  NDL: 031731989  NKC: jo2005259998  NLK: KAC2020O9959  NTA: 097178462  SUDOC: 157339386  VIAF: 37101525   WorldCat (עם VIAF): 37101525 
דיו מראה את סימן מאנו קורנוטה המזוהה איתו.
פסל לזכרו של דיו
אליסון פיל

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1985 (בת 38) טורונטו, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 השכלה:  Vaughan Road Academy 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 בן או בת זוג:  יהושע לאונרד (2015–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'מיני (2011) 
 
אליסון פיל (באנגלית: Alison Pill; נולדה ב-27 בנובמבר 1985) היא שחקנית קנדית שזכתה להצלחה בין-לאומית כאשר השתתפה בעשרות פרויקטים שונים.
קריירה

כשחקנית ילדה בעברה החלה פיל את הקריירה שלה בגיל שתים-עשרה, והשתתפה בפרויקטים רבים לפני שעברה לתפקידים בתור שחקנית בוגרת. תפקידה פורץ-הדרך הראשון היה בסדרת הטלוויזיה "ספר דניאל" (2006). באותה שנה, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי בסרט "הסגן מאינישמור" (2006) וזכתה בפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה. בין היתר, השתתפה במחזות "בלאקבירד" (2007), "מאוריציוס" (2007), "עושת הנפלאות" (2010), "בית העלים הכחולים" (2011) ו"שלוש נשים גבוהות" (2018).
לפיל היו תפקידים בולטים בסרטים "וידוייה של נערה מתבגרת" (2004), "אמת פשוטה" (2004), "העולם על פי דן" (2007), "מילק" (2008), "חצות בפריס" (2011), "יחי, הקיסר!" (2016), ו"סגן הנשיא" (2018). מ-2012 עד 2014 היא גילמה את מגי ג'ורדן בסדרת הדרמה "חדר החדשות" של אהרן סורקין ב-HBO, ושיחקה בסדרות הטלוויזיה "בטיפול" (2009), "עמודי תבל" (2010), "אימה אמריקאית: הכת" (2017), "מסע בין כוכבים: פיקארד" (2020–2022), Devs (2020) ו-Them (2021).
היא ידועה גם בתפקידה בתור קים פיין בסרט "האקסים של החברה שלי" (2010) ובסדרת האנימציה של נטפליקס "סקוט פילגרים הולך על זה" (2023).
הערות שוליים

↑  Nathan Southern (2007). "Alison Pill Biography". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2007. נבדק ב-15 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Alison Pill | Actress, Soundtrack, IMDb (באנגלית אמריקאית)
↑  The Book of Daniel, 2006-01-06, נבדק ב-2024-09-18
↑  What's Up, Alison Pill? The Miracle Worker Star on Anne Sullivan and Milking it with Sean Penn, Broadway.com (באנגלית)
↑  The Newsroom, 2012-06-24, נבדק ב-2024-09-18
↑  Scott Pilgrim vs. the World, 2010-08-13, נבדק ב-2024-09-18
↑  Scott Pilgrim Takes Off, 2023-11-17, נבדק ב-2024-09-18
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424007305171  BNE: XX1544734  BnF: cb16618426z (data)  GND: 1061678245  ISNI: 0000 0000 4555 9570  LCCN: no2002076025  MusicBrainz: fa2498e6-7347-4ce5-8010-a969dc4d33d6  SNAC: w64v4fk6  SUDOC: 237623064  VIAF: 14442478   WorldCat (עם VIAF): 14442478
אוריאלה וייט

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  6 בדצמבר 1949 חיפה, ישראל 
 פטירה:  2 ביוני 1994 (בגיל 44) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 פרופיל ב-IMDb
 
אוֹריאלה וייט (6 בדצמבר 1949 – 2 ביוני 1994) הייתה שחקנית ורקדנית ישראלית.
ביוגרפיה

וייט גדלה בחיפה מגיל 13, שם סיימה את תיכון עירוני ה'. אביה אמנון היה רוקח. בילדותה למדה בלט קלאסי.
היא למדה משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב, בעלת תואר ראשון בספרות מאוניברסיטת תל אביב.
ב-1979 נסעה לפריז ולמדה פנטומימה ותנועה אצל ז'אק לקוק ואטיין דקרו. הייתה נשואה לאזרח בריטי לתקופה קצרה, לאחר מכן לאדריכל חיפאי, וילדה את בתה היחידה. מלבד משחק וריקוד, כתבה טורים בנושאים שונים בעיתון, וכן הייתה זמן קצר קריינית טלוויזיה.
וייט נפטרה ממחלת הסרטן ב-2 ביוני 1994, בת 44 במותה.
משחק

וייט שיחקה בהצגות אחדות בתיאטרון הקאמרי ("כרגע לא פנוי"), רקדה בלהקת המחול של אושרה אלקיים ובלהקת ענבל.
משחק > קולנוע

הצד השני - 1972
שוד הטלפונים הגדול - צילה, 1972
סרט וארוחת בוקר - 1977
מיליונר בצרות - תפקיד נשי ראשי, גילה פרסמן, 1978
סופו של מילטון לוי - 1981
ספיחס - תפקיד סמלת בשרשרת החיול, איתה מנסים להתחיל מומו ויודלה, 1982
שלגיה - 1987 בהפקת קנון גרופ.
משחק > טלוויזיה

מקום אחר
אגדות לוד
בראשית
מי ורדים מפורט סעיד
מה פתאום
הערות שוליים

1 2  הקבר של אוריאלה וייט ב, באתר BillionGraves
↑  בוגרי סטודיו למשחק ניסן נתיב, 1968 - 1971
↑  איה אורנשטיין, הערומים והחיים, מעריב, 24 במאי 1979
↑  השחקנית רוקדת לכבוד תל אביב, מעריב, 3 במאי 1979
↑  צפוי מבול חדש של סרטים ישראלים - לפסטיבל ונציה, דבר, 17 באוגוסט 1972
↑  מול המצלמות... על המסך, דבר, 10 בפברואר 1977
↑  מי ורדים מהטלוויזיה, מעריב, 4 באוגוסט 1972
מרכז הסחר העולמי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קומפלקס מבנים, מבנה לשעבר 
 כתובת:  World Trade Center site 
 מיקום:  מנהטן תחתית, מנהטן, ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  Silverstein Properties 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 25 באוגוסט 1966
 תאריך פתיחה רשמי:  25 באוגוסט 1966 
 תאריך פירוק:  11 בספטמבר 2001 
 חומרי בנייה:  פלדת אל-חלד, בטון, שיש 
 עלות:  900,980,759 דולר אמריקאי 
 אדריכל:  מינורו ימאסאקי, Emery Roth & Sons 
 מידות
 גובה:  417 מ' 
 שטח:  800,000 מ"ר 
 קומות:  110 
 קואורדינטות:  40°42′41″N 74°00′45″W﻿ / ﻿40.711388888889°N 74.0125°W﻿ / 40.711388888889; -74.0125
 wtc.com
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימרכז הסחר העולמי(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימרכז הסחר העולמי(למפת מנהטן רגילה) מרכז הסחר העולמי(למפת מנהטן מוגדלת) מרכז הסחר העולמי
 
מגדלי התאומים במרכז הסחר העולמי שבמנהטן, ניו יורק, מרץ 2001
מגדל החירות שבניו יורק
מרכז הסחר העולמי (באנגלית: World Trade Center; בראשי תיבות: WTC) הוא קומפלקס בניינים במנהטן תחתית שבניו יורק, ארצות הברית.
מבנה קומפלקס הבניינים

הקומפלקס כלל בעבר שבעה בניינים, שהמפורסמים בהם היו מגדלי התאומים. המגדלים, שכללו 110 קומות כל אחד, קרסו כתוצאה ממתקפת הטרור ב-11 בספטמבר 2001.
כיום נמצא במקום מרכז הסחר העולמי החדש, שנחנך בשנת 2014. במקום בו היו מגדלי התאומים קיים אתר הנצחה לקורבנות מתקפת הטרור ומוזיאון.
מרכז הסחר העולמי המקורי תוכנן על ידי האדריכל היפני מינורו יאמאסאקי בתחילת שנות השישים. עבודות הבנייה במקום החלו ב-5 באוגוסט 1966. בנייתו של המגדל הצפוני הושלמה בדצמבר 1970, ושל המגדל הדרומי ביולי 1971.
המרכז נבנה בלבו של הרובע הפיננסי של העיר ניו יורק וכלל 1.24 מיליון מ"ר של מרחב משרדי. מלבד המגדל הצפוני (שכונה "מרכז הסחר העולמי 1") והמגדל הדרומי (שכונה "מרכז הסחר העולמי 2"), כלל מרכז הסחר העולמי את בניין "מרכז הסחר העולמי 3" בו שכן מלון "מריוט מרכז הסחר העולמי", בניין "מרכז הסחר העולמי 4", בניין "מרכז הסחר העולמי 5", בניין "מרכז הסחר העולמי 6" בו שכנו משרדי מכס ארצות הברית ואת בניין "מרכז הסחר העולמי 7" שהתווסף לקומפלקס בשנות השמונים.
מתחת לקומפלקס הוקם מרכז קניות תת-קרקעי שקושר לרשת הרכבת התחתית של העיר ולתחנת מרכז הסחר העולמי, המקשרת בין מנהטן לניו ג'רזי.
אירועים בולטים > פיליפ פטי מהלך על חבל בין שני המגדלים

בבוקר 7 באוגוסט 1974 מתח הלוליין הצרפתי פיליפ פטי כבל בחשאי בין הקומות ה-104 במגדלי התאומים (בגובה 480 מטרים מעל הקרקע ובאורך 55 מטרים) וצעד עליו במשך 45 דקות (במהלכן אף החל לרדת גשם), ללא כל אמצעי ביטחון, כאשר הוא אוחז במוט לשיווי משקל בלבד. משסיים את המבצע נעצר על ידי המשטרה ונלקח לחקירה. לדבריו, בספר שכתב שמתאר את האירוע, אמר לשוטרים "אני לא מתגרה במוות, אני כותב בשמים." עוד אמר: "כשאני רואה שלושה תפוזים - אני מלהטט בהם, כשאני רואה שני מגדלים - אני הולך." ההד הציבורי הגדול שהיה למבצע והתלהבות הקהל והתקשורת גרמו לכך שלא הוגשו נגדו כל תביעות משפטיות והוא שוחרר. במאמר בניו יורק טיימס הוגדרה הליכה זו כנקודת מפנה ששינתה את הדעה הציבורית כלפי מגדלי התאומים מסלידה כלפי ה"מפלצת" לחיבה לאתר הייחודי.
אירועים בולטים > שרפה במגדל הצפוני

ב-13 בפברואר 1975 פרצה שרפה בקומה האחת עשרה של המגדל הצפוני, השרפה התפשטה לקומות נוספות אך כובתה בתוך שעות אחדות. עיקר הנזק נגרם לקומה האחת עשרה אולם לא נגרם נזק מבני לבניין. מלבד הנזק שנגרם על ידי השרפה במישרין, מספר קומות מתחת ניזוקו מהמים ששימשו לכיבוי השרפה.
אירועים בולטים > פיגוע בשנת 1993

ב-26 בפברואר 1993, בשעה 12:17 בצהריים, משאית ובה כ-680 קילוגרמים של חומר נפץ פוצצה בתחתיתו של המגדל הצפוני על מנת שהוא ייפול על המגדל הדרומי. הפיגוע בוצע על ידי חבורה אסלאמית קיצונית מארגון הטרור אל-קאעידה שבראשה עמד הטרוריסט רמזי יוסף. בפיגוע נהרגו שישה אנשים ומעל לאלף נפצעו. רמזי יוסף נמלט לפקיסטן לאחר הפיגוע, אך נעצר באיסלאמאבאד בפברואר 1995 ונידון למאסר עולם.