stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפיראט

| --- | --- |

 מידע כללי
 מלחין:  וינצ'נצו בליני
 לבריתן:  פליצ'ה רומאני 
 סוגה:  אופרה
 שפה:  איטלקית
 מספר מערכות:  2
 זמן התרחשות העלילה:  1260
 מקום התרחשות העלילה:  סיציליה
 תפקידים
 Goffredo  Imogene  Adele  A little boy  Itulbo  Ernesto  Gualtiero  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
הפיראט (באיטלקית: Il Pirata) היא אופרה בשתי מערכות של וינצ'נצו בליני שהוצגה לראשונה בתיאטרון לה סקאלה במילאנו ב-27 באוקטובר 1827. אופרה זו הביאה למלחין הכרה ותהילה אירופית.
הרקע

זוהי האופרה השלישית של בליני, אך הייתה הראשונה, שהלברית שלה נכתבה על ידי הסופר האיטלקי פליצ'ה רומאני (הם אמנם כבר עבדו ביחד לפני כן על העיבוד המחודש של ביאנקה ופרננדו האופרה השנייה של בליני). מכאן ואילך זה היה תחילתו של אחד משיתופי הפעולה החשובים ביותר בתולדות האופרה האיטלקית. ג'ובאני רוביני (שהיה טנור מפורסם ביותר כמו אנריקו קארוזו מאה שנים מאוחר יותר) שיחק את התפקיד הראשי בהשמעת הבכורה במילאנו ומאוחר יותר גם בבכורה בווינה יחד עם אשתו אדלייד קומלי-רוביני (Adelaide Comelli-Rubini) ב-1828, גם בנאפולי הוצגה האופרה בהשתתפות בני הזוג רוביני, וכך גם בפריז ובניו יורק ב-1832. רוביני שר את התפקיד הגברי גם בלונדון עוד במהלך חייו של בליני, אך לאחר מכן נשכחה במהרה.
האופרה הוצגה שוב ב-1935, לציון מאה שנה למותו של בליני, בניצוחו של טוליו סראפין ובכיכובו של בנימינו ג'ילי. היצירה חודשה בשנת 1951 בעיר הולדתו של המלחין בקטניה, אך הגילוי המחודש האמיתי שלה היה בזכותה של מריה קאלאס. היא שרה לראשונה את התפקיד הנשי באופרה בקרנגי הול ולאחר מכן הקליטה אותה. מאז יצאו מספר הקלטות של היצירה והיא הוצגה במספר פסטיבלים.
הדמויות

| דמות | קול |
| --- | --- |
גואלטיירו, פעם רוזן מונטאלטו, כיום רב חובל פיראטים: טֶנוֹר
ארנסטו, נסיך קלדוריה: בָּרִיטוֹן
אימוג'נה, אהבתו לשעבר של גואלטיירו, אשתו של ארנסטו: סוֹפּרָן
גופרדו, נזיר, היה פעם מורה הבית של גואלטיירו: בַּס
איטולבו, הנאמן של גואלטיירו: טֶנוֹר
אדל, גברת חצר: סופרן או מצו-סופרן

מתרחש בסביבות שנת 1260 באזור קלדורה בסיציליה
עלילה > מערכה 1

גואלטיירו הוגלה על ידי יריבו הפוליטי ויריבו לאהבה ארנסטו בהאשמות מפוברקות. הרוזן הפך לחסר ארץ ואז הפך לשודד ים. ספינתו של גואלטיירו הסתבכה בסערה גדולה בתחילת האופרה ונחתה על רצועת חוף בה היה ארנסטו האדון. לאחר שנחת עם הצוות, גואלטיירו נתקל בנזיר זקן שאותו הכיר את המורה שלו לשעבר. הוא מספר לו שאהבתו לשעבר, אימוג'נה, הפכה לאשתו של ארנסטו. אביה של הנערה עונה בכלא עד שהסכים לנישואים בתמורה לשחרור בתו. כאשר לאימוג'נה נודע על הספינה הטרופה, נתנה הוראות לטפל בניצולים. היא לא יודעת מי ביניהם, אבל מתייסרת בספקות. בחלומה ראתה לוחם מדמם גוסס שאמר לה שהיא אחראית למותו. כשהיא היא הופכת לנסיכה, אימוג'נה וגואלטיירו נפגשים שוב, האהבה הישנה ביניהם מתלקחת שוב. גואלטיירו מבקש מהנסיכה לברוח איתו, אבל אימוג'נה לא יכולה לעזוב את משפחתה.
עלילה > מערכה 2

ארנסטו חוזר הביתה עייף מלהילחם בשודדי הים. הוא מתוודע בחשדנות שבביתו שוכנו אנשי הספינה הטרופה. כשהוא פותח את דלת הסלון אשתו וגואלטיירו מדברים שם על הגורל הבלתי צפוי. ארנסטו מזהה מיד את יריבו לשעבר. שני הגברים מתחילים בדו-קרב והמזל מעדיף את גואלטיירו, ארנסטו מת. רב חובל הפיראטים נתפס ונידון למוות על ידי בית משפט של האבירים. ואימוג'נה משתגעת. היא רואה שוב את החלום המבשר הרעות ואז היא יודעת כבר שהגבר הגוסס בחלום היה בעלה.
המוזיקה

בליני ניצל עד תום את האפשרויות שהסתתרו בטכניקת השירה החדשנית של רוביני ויצר אופרה שבה החוש הלירי של הליברטיסט מגדיר את צורת המוזיקה של האופרה. הלחן עוקב אחר קצב הטקסט במדויק, הפתרון הזה מעניק לו כוח הבעה מדהים. המלחין מעמיק יותר מאי פעם בייצוג הדמות דרך האופי של כל מילה או ביטוי שבטקסט. בליני העניק גם למקהלה תפקיד גדול מאי פעם ועזר להביא דברים לאחדות דרמטית קרובה. בעבודה זו החל המלחין למצוא את קולו האינדיבידואלי, האישי. הפיראט הפך לאב-טיפוס של האופרה הרומנטית האיטלקית. דחיית הסוף הטוב, הטירוף של הגיבורה, היו חידושים של בליני ורומאני שקבעו ביסודו את התוצאה הסופית של אופרות דומות בעלילתן.
לקריאה נוספת

Eisenbeiss, Philip (2013), Bel Canto Bully: The Life of the Legendary Opera Impresario Domenico Barbaja. London: Haus Publishing, 2013 ISBN 1908323256 ISBN 978-1-908323-25-5
Galatopoulos, Stelios (2002), Bellini: Life, Times, Music: 1801–1835. London, Sanctuary Publishing Ltd. ISBN 9781860744051
Kimbell, David (2001), "Il pirata" in Holden, Amanda (Ed.), The New Penguin Opera Guide, pp. 47–48. New York: Penguin Putnam. ISBN 0-140-29312-4
Lippmann, Friedrich; McGuire, Simon (1998), "Bellini, Vincenzo", in Stanley Sadie, (Ed.), The New Grove Dictionary of Opera, Vol. One. London: Macmillan Publishers, Inc. ISBN 0-333-73432-7 ISBN 1-56159-228-5
Weinstock, Herbert (1971), Bellini: His life and His Operas, New York: Knopf. ISBN 0394416562
וילהלם טל (אופרה)

| --- | --- |

פסלו של וילהלם טל באלטדורף, קנטון אורי, שווייץ
 מידע כללי
 מלחין:  ג'ואקינו רוסיני
 לבריתן:  ויקטור־ז'וזף אטיין דה ז'ואי 
 תאריך יצירה:  1828 
 סוגה:  אופרה דרמטית
 שפה:  צרפתית
 מספר מערכות:  4
 זמן התרחשות העלילה:  תחילת המאה הארבע עשרה
 מקום התרחשות העלילה:  שווייץ
 תפקידים
 וילהלם טל – באריטון  הדוויגה, אשתו – סופרן  גמי, בנו – סופרן  ארנולד, מחזרה של מטילדה – טנור  מלכתאל, אביו – באס  הרמן גסלר, הנציב האוסטרי בשווייץ ובאורי – באס  מטילדה, בתו – סופרן  רודולף, שלישו של גסלר – טנור  ואלטר פירסט – באס  לויטולד, רועה – באס  רודי, דייג – טנור
 
האופרה וילהלם טל (באיטלקית: Guglielmo Tell, בצרפתית: Guillaume Tell) עוסקת בקורותיו של הגיבור השווייצרי וילהלם טל שחי לפי המסופר בקנטון אורי ופעל שם נגד המושל העריץ גסלר. זו האופרה האחרונה שכתב המלחין האיטלקי ג'ואקינו רוסיני תוך הסתמכות על מחזהו של פרידריך שילר.
הצגת הבכורה של האופרה המפורסמת בוצעה באופרה של פריז, מקום מושבו של המלחין, באוגוסט 1829. הליברית נכתבה בשפה הצרפתית על ידי אטיין דה ז'ואי (Etienne de Jouy), בתוספת שינויים שהכניס איפוליט ביס (Hippolyte Bis). האופרה כוללת רק ארבע מערכות, אך היא ארוכה מאוד (כשש שעות). בשל משכה של האופרה, היא מבוצעת בשלמותה לעיתים רחוקות.
הפתיחה

| --- | --- |
: קטע הפתיחה של האופרה 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
קטע הפתיחה (אוברטורה), ובפרט "דהרת הסוסים" נחשב כיום לאחד הקטעים המוכרים והפופולריים ביותר באופרות בפרט, ובמוזיקה הקלאסית בכלל.
הפתיחה ארוכה למדי (כ-12 דקות) וכוללת ארבעה קטעי משנה:
פרלוד – קטע שקט מלווה בצלילים נמוכים – בעיקר צ'לו. קטע זה אינו מבשר על הבאים אחריו.
"סופה" – קטע תזמורתי סוער דינאמי.
"Ranz des vaches" – "קריאה לפרות" – בקטע זה יש שימוש בקרן אנגלית ובחליל צד.
"דהרת הסוסים" – זהו הקטע המפורסם ביותר מהפתיחה. קטע זה מנוגן על ידי כלל התזמורת תוך הדגשת החצוצרות.
האוברטורה כוללת: חליל צד, שני אבובים (האבוב השני הנקרא קרן אנגלית), שני קלרינטים ב-A, שני בסונים, ארבע קרנות יער ב-G ו-E, שתי חצוצרות ב-E, שלושה טרומבונים, טימפני, תוף בס, מצלתיים, וכלי קשת.
תקציר העלילה > מערכה ראשונה

בית טל, שפת ימת ארבעת הקנטונים, אורי, שווייץ. תחילת המאה ה-14
תקיעת חצוצרה מבשרת את בוא חג הרועים. "היאור יצהיל פנים ומתוקה צינתו". וילהלם טל, אשתו ובנו יושבים בחזית ביתם. באים מלכתאל הרועה הזקן ובנו ארנולד. למלכתאל תפקיד בחגיגות – הוא יחתן שלושה זוגות. החתונות והשמחה אינן מסיחות את מחשבותיו של טל. הוא מוטרד מהכיבוש האוסטרי האכזרי. מלכתאל רומז לארנולד בעניין חתונה, אך ארנולד מאוהב במטילדה, בתו של גסלר העריץ, דבר שגורם לו דיכאון. וילהלם טל מבקש מארנולד, המשרת בצבא האוסטרי, עזרה בתוכניתו לשחרור מעולו של גסלר. ארנולד שרוי בדילמה בין אהבתו לחובתו הלאומית ומתחמק מתשובה. וילהלם טל מתחיל לחשוד בו.
הרועה לויטולד מגיע, מבוהל. הוא הרג אחד מחייליו של גסלר, שניסה לאנוס את בתו, ועתה הם רודפים אחריו. וילהלם טל מעביר אותו בסירה לחוף מבטחים בעברו השני של האגם. חיילי גסלר מגיעים ודורשים לדעת מי העז להבריח את לויטולד משם. אנשי הכפר אינם מגלים, ומלכתאל הזקן אף מכריז כי בשווייץ אין מלשינים. בחמתם מעלים החיילים את הכפר בלהבות, והורגים את מלכתאל.
תקציר העלילה > מערכה שנייה

עמק בהרי האלפים
ארנולד מתראה עם אהובתו מטילדה. הוא מחליט שלמען אהובתו יוותר על שאיפותיו הלאומיות, אך אז מוצא אותו וילהלם טל, שעוקב אחריו, ומספר לו כי אביו נרצח בידי חיילי גסלר. 
(טריו : "העריץ רצח אותו") 
ארנולד נפרד ממטילדה ומחליט להפוך ללוחם חופש. בני שלושה קנטונים מגיעים ומחליטים למרוד, בהנהגתו של טל.
תקציר העלילה > מערכה שלישית

תמונה ראשונה:
מטילדה וארנולד נפגשים שוב. הוא מספר לה על רצח אביו, והיא מזדעזעת. הם נפרדים בידיעה שלא יתראו שוב.
תמונה שנייה:
כיכר העיר אלטדורף
חגיגות ניצחון לציון יום השנה לכיבוש האוסטרי. גסלר מעמיד במרכז הכיכר מוט ועליו הוא תולה את כובעו. גסלר פוקד על האזרחים להשתחוות לכובע. כולם מצייתים פרט לווילהלם טל ובנו גמי. הם מובאים לפני גסלר ואז מזהה רודולף השליש את וילהלם טל כאדם שסייע ללויטולד להימלט.
במוחו של גסלר עולה רעיון שטני: הוא מניח תפוח על ראשו של הנער ופוקד על וילהלם טל לירות בתפוח. טל מבקש מבנו: "אל תנוע"
(אריה: "Sois immobile") ופוגע בתפוח. חץ נוסף מתגלה בבגדיו של טל, והוא אומר כי אם היה מחטיא, היה יורה את החץ השני בליבו של גסלר. טל ובנו נעצרים, אך מטילדה דואגת לשחרור הבן. וילהלם טל מובל, כפות בשלשלאות כבדות, למצודת הכלא.
תקציר העלילה > מערכה רביעית

תמונה ראשונה
ביתו של מלכתאל בכפר
ארנולד בא לביתו ומוצא את הכפר שרוף. הוא מחליט להילחם לחירות מולדתו. הוא מצטרף לחבורת פטריוטים שווייצריים, והם הולכים לשחרר את טל. האוסטרים מוליכים את טל למצודה, ותוך כדי כך מתירים את טל מכבליו. הוא מנצל את ההזדמנות ויורה חץ בגסלר שנופל אל האגם הסוער, ומת.
חגיגות ניצחון.
השמיים נעולים

השמיים נעולים הוא סינגל של הצמד דולי ופן, מתוך אלבום האולפן השני שלהם, "צעירים לנצח", בהשתתפות הזמרים הישראלים עברי לידר, אלה לי להב ופלד. השיר יצא לאור ב-14 במרץ 2021. השיר נכתב על ידי הצמד יחד עם לידר ופלד והופק על ידי הצמד ולידר.
רקע

על השיר סיפרו דולי ופן:
השנה האחרונה הייתה אינטנסיבית שינתה לכולם את המציאות, החיים והשיגרה והדגישה לנו מה חשוב ומה נכון להילחם בשבילו. השיר נכתב כשיר מחאה בלי עמדות פוליטיות אלה מהמקום הרגשי - מחאה על העתיד שלנו ושל הילדים שלנו. לפעמים כל אחד לעצמו מול כל העולם והיה לנו חשוב לתת זריקת מוטיבציה לכולם לעשות שינוי קודם כל בעצמנו ואחר כך בכל השאר.
"השמיים נעולים" הוא השיר הישראלי השני שקיבל הכי הרבה לחיצות לניגון חוזר בספוטיפיי, לאחר "אפס מאמץ".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-14 במרץ 2021, בסמוך לצאתו של הסינגל. הקליפ בוים על ידי דורון סרי.
הקליפ צולם במנחת ערד, בית כנסת אוהל מועד בתל אביב ובחניון סינמה סיטי.
ביקורות

מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית, תוך שאמר כי "מבחינת מורכבות מוזיקלית והפקה – פסגת המחזמר של דולי ופן, ואנחנו אכן במחזמר על רקע 2021, עולם חדש שאחרי מגפה עולמית", תיאר את השיר כ"הצטלבות מוזיקלית שמחברת את מהות הקיום וההישרדות העכשווית בשילוב של פופ קיטש, ראפ ודאנס" והעניק לו ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברות תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 14 במרץ 2021 | הורדה דיגיטלית • סטרימינג | NMC • הליקון • טדי הפקות |  |
הערות שוליים

↑  ספי קרופסקי, שנת המועבט: מצעד 40 שירי הפופ הכי טובים שיצאו בתשפ"א, באתר טיים אאוט, ‏5 בספטמבר 2021
↑  מערכת mako מוזיקה, ‏הלהיט הבא: דולי ופן עם עברי לידר, אלה לי ופלד – השמיים נעולים, באתר ‏מאקו‏, 14 במרץ 2021
↑  ספוטיפיי חושפת: זה השיר שהישראלים הכי אהבו השנה, באתר אייס, 20 בדצמבר 2021
↑   דולי ופן עם עברי לידר, אלה לי ופלד - השמיים נעולים | מתוך חלק ב׳, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:05)
↑  יוסי חרסונסקי, דולי ופן, עברי לידר, אלה לי, פלד - השמיים נעולים, באתר "יוסמיוסיק", 16 במרץ 2021
↑  השמיים נעולים, נבדק ב-2021-03-14
| דולי ופן |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | חלק א' • צעירים לנצח |  |
| סינגלים | "אח שלי מתחתן" • "מאושרים" • "תרוצי אליו" • "ואז את תראי" • "את יודעת אמא" • "שמור עליי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "השמיים נעולים" • "בוקר טוב עולם" • "להאמין" • "אלבי" • "בשבילך" • "מנגלים" • "צעירים לנצח" • "מספיק טוב" • "עזוב אותי מטכנו" • "שחרר אותי" • "לאהוב אותך כל יום" |  |
| עברי לידר |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | מלטף ומשקר • יותר טוב כלום מכמעט • האנשים החדשים • זה לא אותו דבר • בקצב אחיד בתנועות של הגוף • מישהו פעם • האהבה הזאת שלנו • עברי לידר עופר מאירי • חלק לא נפרד מאחרים |  |
| אלבומי הופעה | Live CD‏ • Live DVD‏ • עברי לידר ותזמורת המהפכה בהופעה חיה • קיסריה Live |  |
| מיני-אלבומים | FIGHT!‎ • ניו יורק בשמש |  |
| ערכים קשורים | TYP • יועד נבו • הליקון |  |
| עברי לידר - שירים |
| --- | --- | --- |
| מלטף ומשקר | "לאונרדו" • "תמיד אהבה" • "אף אחד משנינו" |  |
| יותר טוב כלום מכמעט | "הכוס הכחולה" • "בחולצת פסים" • "יותר טוב כלום" |  |
| האנשים החדשים | "בתי קפה" • "על קו המים" • "האנשים החדשים" • "איש יקר" |  |
| זה לא אותו דבר | "זכיתי לאהוב" • "ניסים" • "להבין את המים" • "זה לא אותו דבר" |  |
| בקצב אחיד בתנועות של הגוף | "רק תבקש" • "מתעורר" • "הדרכים הארוכות" • "אלוף העולם" • "ביחד מפחד" |  |
| מישהו פעם | "מישהו פעם" • "מזל טוב ישראל" • "תרמיל" • "לרגע קטן" • "אסתר אוכלת פחמימה" |  |
| האהבה הזאת שלנו | "הייתי כאן" • "הכול בוער" • "האהבה הזאת שלנו" • "מקום ליותר" • "ילדות והעיר הגדולה" |  |
| שירים אחרים | "סינדרלה רוקפלה" • "מוגזם" • "נסיכה שלי" • "הנשף" • "מהכפר אל הכיכר" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "תזכור הכל" • "המזרח התיכון" • "הרגע הריק" • "השמיים נעולים" • "שמח" ‏•‏‏ "חלומות שנמחקים" |  |
| אלה לי להב |
| --- | --- | --- |
| סינגלים | "זוט עני" • "מה אתה רוצה?" • "שימי פס" • "פקה פקה" • "ורוד מבריק" |  |
| השתתפות בסינגלים | "השמיים נעולים" |  |
| ערכים קשורים | הכוכב הבא לאירוויזיון 2020 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 5abb79fd-4734-4353-9ff2-5e0056e63a39  MusicBrainz work: c596e60f-dda3-4562-9a51-b7f8a2701c01
הספר מסביליה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מלחין:  ג'ואקינו רוסיני
 לבריתן:  Cesare Sterbini 
 תאריך יצירה:  1816 
 מבוסס על:  The Barber of Seville 
 סוגה:  אופרה קומית
 שפה:  איטלקית
 מספר מערכות:  2
 זמן התרחשות העלילה:  המאה התשע-עשרה
 מקום התרחשות העלילה:  סביליה, ספרד
 תפקידים
 רוזינה (אלט/מצו-סופרן)  דוקטור ברטולו (בס)  הרוזן מאלמוויוה (טנור)  פיגארו (בריטון)  פיורלו (בס)  דון באזילו (בס)  ברטה (סופרן)  אמברוג'יו (בס) קצינים, חיילים, שוטר, נוטריון
 
הספר מסביליה, או זהירות חסרת תועלת (באיטלקית: Il barbiere di Siviglia, ossia L'inutile precauzione) היא קומדיה מאת פייר בומרשה ואופרה בופה של ג'ואקינו רוסיני על פי העלילה של המחזה.
המחזה

את המחזה כתב המחזאי הצרפתי בומרשה, והוא הועלה לראשונה בשנת 1775 בתיאטרון "קומדי פראנסז".
עלילת המחזה היא כדלקמן: הדוקטור ברטולו הזקן רוצה להתחתן עם רוזינה, בת חסותו, אך רוזינה רוצה להתחתן עם הרוזן הצעיר מאלמוויוה, שמאוהב בה עד מעל לראשו. לשני האוהבים הצעירים עוזר הספר והמשרת לשעבר של הרוזן, פיגארו, אשר מצליח לסכל את תוכניותיהם של ברטולו ועוזרו, דון באזילו.
לבד מהיותו קומדיה משעשעת, במחזה גם יסודות של ביקורת חברתית על שרירות לב השלטון ואי-השוויון בין המעמדות. למחזה שני מחזות-המשך, נישואי פיגארו (1784) ו"האם הפושעת, או טרטיף השני" (1790 לערך).
בשנת 1948 הועלתה ההצגה בתרגומו של נתן אלתרמן בתיאטרון הקאמרי, הבמאי היה יוסף פסובסקי.
האופרה

האופרה "הספר מסביליה" היא האופרה הפופולרית ביותר שחיבר המלחין בן המאה ה-19 ג'ואקינו רוסיני (1868–1792). אופרה זו הוזמנה אצל רוסיני בשנת 1815 על ידי האימפרסריו הווינאי דומניקו ברבז'ה והוצגה לראשונה בתיאטרון ארגנטינה ברומא בשנת 1816. הצגתה הראשונה של האופרה הייתה כישלון, בגלל קבוצת בריונים שחוללו מהומה בשעת ההצגה. את הבריונים האלה שלח המלחין האיטלקי ג'ובאני פאיזיילו, שכעס על שרוסיני השתמש כרקע לאופרה שלו במחזה, שפאיזיילו עצמו הלחין לפניו לאופרה, בהצלחה רבה. כישלונה הראשוני של האופרה גרם לרוסיני מורת רוח רבה, אך הצלחתה לא איחרה לבוא. היא הוצגה בווינה ובערים נוספות מלבד רומא ברחבי איטליה ובסופו של דבר, הייתה זו האופרה של רוסיני שזכתה במקום של כבוד בהיסטוריה האופראית ודחקה את רגלי האופרה של פאיזיילו. את תמליל האופרה חיבר צ'זרה סטריביני על פי המחזה של בומרשה.
האופרה > המוזיקה באופרה

נאמן לדרכו, כתב רוסיני את המוזיקה לאופרה "הספר מסביליה" תוך שלושה שבועות בלבד. הפתיחה המפורסמת לקוחה מהאופרה "אורליינו מפלמירה" (1813). רוסיני השתמש בה כתחליף לפתיחה המקורית שאבדה. רוסיני השתמש בפתיחה זו גם לאופרה "אליזבתה מלכת אנגליה" (1815) אף האריות "הנה צוחק בשמיים, זורח אור ראשון", "דרך לסוכן", "קול צלצל לפני רגע קט בליבי", "הדיבה" ואחרות מוכרות מאוד לקהל הרחב.
האופרה > האופרה בישראל

ההצגה הועלתה לראשונה בארץ-ישראל המנדטורית בשנת 1947 בתיאטרון הקאמרי למוזיקה שכתב פרנק פלג.
ב-29 בנובמבר 1948, במלאת שנה לפתיחת האופרה הישראלית, הועלתה הצגת הבכורה של האופרה בעברית בהופעה חגיגית בבית "הבימה".
באופרה זו, השנייה בהפקות האופרה הישראלית, נטלה אדיס דה-פיליפ לראשונה על עצמה את מלאכת הבימוי. בתוכניית ההצגה לא הופיעה דה-פיליפ כבמאית.
הייתה זו ההצגה הראשונה ששודרה בשידור חי ב"קול ישראל".
במהלך השנים הועלתה האופרה מספר פעמים בישראל, בהן הפקה של האופרה הישראלית משנת 2010, בניצוחו של ג'ורג' פהליבניאן.
תרגומים לעברית

הספר מסיביליה - עברית: נתן אלתרמן. סדרת "סְדָר - לספרות גנוזה", הוצאת 'דחק', 2022.
ראו גם

האריה של פיגארו
הערות שוליים

↑  ynet, נחשפה העונה החדשה של האופרה הישראלית, באתר ynet, 18 במרץ 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13918009c (data)  GND: 30013228X  MusicBrainz work: adeb0cf7-4f03-4781-87e5-a9228fdb02a3  SELIBR: 216865  VIAF: 214326999   WorldCat (עם VIAF): 214326999 
פייר בומרשה
היהודייה

ערך זה עוסק באופרה צרפתית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

סצנה מתוך המערכה הראשונה, הופעת הבכורה בפריז
 מידע כללי
 מלחין:  ז'אק פרומנטל הלוי
 לבריתן:  אז'ן סקריב 
 סוגה:  גרנד אופרה
 שפה:  צרפתית
 מספר מערכות:  5
 זמן התרחשות העלילה:  1414, בזמן התכנסות ועידת קונסטנץ
 מקום התרחשות העלילה:  העיר קונסטנץ בשווייץ
 תפקידים
 אלעזר (טנור) - צורף יהודי  רַשֶל (רחל) (סופרן) - בתו של אלעזר  הנסיכה אידוקסי (סופרן) - אחיינית הקיסר  הנסיך ליאופול (טנור) - בעלה של אידוקסי  החשמן דה ברוניי (בס) - נשיא המועצה  רוג'רו (בריטון) - מפקד המשטרה  הסמל אלברט (בס)  כרוז (בריטון), שני שתיינים (טנור ובריטון), שוטר (טנור), מוציא להורג (בריטון)  מקהלות
 
"היהודייה" (בצרפתית: La Juive) היא אופרה ב-5 מערכות מאת המלחין הצרפתי-יהודי ז'אק פרומנטל הלוי, ללברית מאת אז'ן סקריב. הופעת הבכורה הייתה ב-23 בפברואר 1835 באופרה בפריז.
היסטוריה

הלבריתן אז'ן סקריב הציע את הלברית לרוסיני, אך זה דחה אותה והעדיף את וילהלם טל במקומה. הלוי הלחין את האופרה, והיא הועלתה ב-1835 בהפקה ראוותנית שעלתה 150 אלף פרנק. את תפקיד אלעזר, ייעד הלוי לקול בס, אך הטנור אדולף נורי שכנע את הלוי לשכתב את התפקיד עבורו, ואף ביקש להוסיף במערכה הרביעית אריה שנורי עצמו כתב לה את המילים. האריה, Rachel, quand du siegneur היא המפורסמת שבקטעי האופרה, והיא פנינה ברפרטואר של טנורים רבים.
עלילה

אלעזר, התגורר בעבר ברומא, משם גורש לאחר שבניו הוצאו להורג ככופרים בפקודת הרוזן דה ברוניי. במנוסתו לשווייץ, הוא עובר על יד ביתו השרוף של דה ברוניי לאחר שהוצת על ידי פורעי חוק, אך דה ברוניי נעדר באותו הזמן. אלעזר מוצא בין ההריסות את בתו התינוקת של דה ברוניי, ולוקח אותה עמו. דה ברוניי שחזר לביתו השרוף ולמשפחתו המתה נעשה כומר, ועולה לדרגת חשמן. דה ברוניי מגיע לקונסטנץ להשתתף בוועידת קונסטנץ.
עלילה > מערכה ראשונה

אלעזר הצורף נתגלה עובד בבית המלאכה ביום חג נוצרי. בעימות עם מפקד המשטרה רוג'רו, טוען אלעזר כי בתור יהודי הוא אינו מחויב לשמור על שבתון של נוצרים ולכן רוג'רו מורה להוציאו להורג. אלעזר ניצל מהלינץ' בעקבות התערבות החשמן דה ברוניי שזיהה את אויבו משכבר.
הנסיך לאופול מתחפש לאמן יהודי צעיר בשם שמואל. רחל, בתו המאומצת של אלעזר, מאוהבת בשמואל, ואין לה מושג על זהותו האמיתית. על פי החוק המקומי, ליהודים ונוצרים אסור לקיים קשרים רומנטיים. העונש על כך חמור: הנוצרי מוחרם והיהודי מוצא להורג. בקשר עם רחל, מסכן ליאופול את עצמו בפרט שהוא כבר נשוי לנסיכה אדוקסי. תהלוכת הניצחון של הקיסר מתקרבת וכדי להביט בקיסר בין כל ההמון, עולים "שמואל" ורחל על מדרגות הכנסייה. רוג'רו מבחין בכך וההמון רוצה להשליך את השניים לאגם. מפקד גדוד הפרשים מזהה את ליאופול ומאפשר לשניים לצאת בשלום. רחל משתאת אך דעתה מוסחת ברגע בו נכנסת פמליית הקיסר.
עלילה > מערכה שנייה

הנוכחים, אלעזר, רחל וליאופול מסבים סביב השולחן לחגוג את ליל הסדר. ליאופול המחופש, מנסה להפטר מהמצה שלו. כאשר רחל שואלת אותו מדוע אינו אוכל מצה הוא מבטיח להסביר מאוחר יותר. נקישה נשמעת בדלת, הנסיכה אידוקסי, הנשואה לליאופול, נכנסת עם פמלייתה, היא מעוניינת להזמין תכשיט מיוחד מאלעזר לרגל חזרתו של בעלה ליאופול אחרי היעדרות. אלעזר מבטיח להביא אחרי החג את התכשיט אל הארמון. ליאופולד מפנה את גבו אל אידוקסי, ובחסות האור העמום הוא מצליח להסתיר עצמו ממנה. לאחר שכל הנוכחים עוזבים חוזר ליאופול ומתוודה בפני רחל כי הוא נוצרי אך אינו חושף את זהותו ומעמדו. רחל מתחלחלת מהדבר ומהסכנה הכרוכה אך ליאופול מתחנן בפניה כי תברח עמו. רחל מסרבת בתחילה ואינה רוצה להשאיר את אביה לבד אולם בסופו של דבר מתרצה לו. אלעזר נכנס ומתעמת עם ליאופול וליאופול בורח כשרחל עוקבת אחריו.
עלילה > מערכה שלישית

אידוקסי מתרגשת לקראת שובו של ליאופול. רחל שהתגנבה אחרי ליאופול מבקשת מאידוקסי לעבוד במשק הבית ומתקבלת.
קבלת פנים נערכת לליאופול. אידוקסי כורכת את השרשרת שהביא אלעזר סביב צווארו של ליאופול כאשר אלעזר ורחל נוכחים. רחל, שבורת הלב, מתוודה בפני הנוכחים כי היא קיימה קשר רומנטי עם ליאופול.
אלעזר, רחל וליאופול נאסרים. אלעזר שואל את דה ברוניי האם מעמדו הרם של ליאופול יציל אותו מהעונש החמור וברוניי פורש להתייעצות עם אנשי הכמורה. הוא חוזר עם ההחלטה כי ליאופול לא יימלט מהעונש וכי מעתה הוא מנודה ומוחרם.
עלילה > מערכה רביעית

אידוקסי מבקשת לבקר את רחל בתאה בניסיון להציל את ליאופול. רחל מסכימה להציל את אהובה ואף למות למענו. היא מסכימה לטעון כי לא אמרה אמת לגבי הקשר שלה וליאופול. דה ברוניי מודיע לאלעזר שהוא ובתו יוכלו להינצל ממוות אם יתנצרו. אלעזר אומר כי יעדיף למות, ומחליט לנקום בדה ברוניי. אלעזר מספר לדה ברוניי כי בתו עדיין בחיים וכי ניצלה בידי יהודי שרק הוא, אלעזר, יודע מיהו. דה ברוניי מתחנן שיגלה לו אך אלעזר אומר כי מיתתו תהא נקמתו. או אז, באריה המפורסמת ביותר מהאופרה: Rachel, quand du seigneur, מתמלא אלעזר רחמים על הצעירה וחפץ להצילה. הוא מתכוון לספר לדה ברוניי את האמת, אך כאשר הוא שומע את ההמון העוין מחוץ לכלא קורא קריאות ומצפה להריגתם, מחליט כי לא יתן לרחל לחזור אל חיק הנצרות אלא תמות כיהודייה.
עלילה > מערכה חמישית

אלעזר ורחל נידונים להריגה וליאופול נשלח לגלות. כאשר הם מובלים לגרדום שם יושלכו לדודים מלאים שמן רותח מתמלאת רחל פחד. אלעזר אומר כי הוא עוד יכול להצילה וכי יהיו לה חיים מכובדים. רחל שמבינה שאלו יהיו חיים בלעדיו מתמלאת באמונה וצועדת אל מותה. דה ברוניי עוצר את אלעזר ומבקש ממנו לגלות לו האם בתו עדיין בחיים אלעזר משיב בחיוב. דה ברוניי שואל היכן היא ואלעזר מצביע על דוד השמן הרותח לתוכו הושלכה רחל באותו הרגע. אלעזר צועד בגאון אל מותו ודה ברוניי מתמוטט. ההמון צועק: "הצדק נעשה! הנקמה ביהודים!".
"היהודייה" בארץ ישראל

ב-1924 הפיקה האופרה הארצישראלית, שנוסדה בתל אביב על ידי המוזיקאי הרוסי-יהודי מרדכי גולינקין, בעברו מנצח בבית האופרה בסנקט פטרבורג, את האופרה והעלתה אותה גם בירושלים. נציג הוותיקן טען כי תלבושתו של הקרדינל ותוכן הליברית מהווים פגיעה בנצרות. גולינקין נכנע לדרישות איש הדת ושינה את התלבושת והטקסט בהתאם לדרישותיו. המשורר אורי צבי גרינברג יצא בהתקפה חריפה כנגד הכניעה וכינה אותה "סטירת לחי ליישוב העברי".
האופרה הישראלית החדשה הציגה את "היהודייה" לראשונה בשנת 2000 והעלתה אותה שוב בעונת 2010, כאשר ההוצאה להורג של אלעזר ורחל בוצעה בהפקה זו באמצעות שליחתם לתא גזים.
הרוזן של לוקסמבורג

| --- | --- |

פליקס גליפו בתפקיד הרוזן - 1912
 מידע כללי
 מלחין:  פרנץ להאר
 לבריתן:  Robert Bodanzky 
 תאריך יצירה:  1909 
 סוגה:  אופרטה
 שפה:  גרמנית
 מספר מערכות:  3
 זמן התרחשות העלילה:  המאה ה-19
 מקום התרחשות העלילה:  צרפת
 
הרוזן של לוקסמבורג או הרוזן מלוקסמבורג (בגרמנית: Der Graf von Luxemburg) היא אופרטה בת שלוש מערכות מאת פרנץ להאר. הלברית נכתבה על ידי רוברט בודנצקי (אנ') ואלפרד מריה וילנר (אנ'). הצגת הבכורה הראשית של האופרטה התקיימה ב-12 בנובמבר 1909 בתיאטר אן דר וין בווינה. מייד לאחר מכן הוצגה האופרטה בבודפשט ב-14 בינואר 1910 בתיאטרון קיראי.
תולדות היצירה

ב־1908 קיבל להאר שתי לבריות מהמחברים השותפים מאלפרד מריה וילנר ורוברט בודנצקי בו-זמנית: הרוזן של לוקסמבורג עבור התיאטר אן דר וין והיצירה "אהבה צוענית" לתיאטרון קרל. המלחין אהב יותר את היצירה השנייה, אז הוא מסר אותה לפני תום תקופת החוזה. הדבר עורר דאגה בקרב הנהלת התיאטר ואן דר וין, שכן חשבו שהמלחין לא יוכל להשלים את ההצגה שהובטחה להם עד לתאריך היעד שעליו הסתמכו מאוד, שכן זו הייתה אחד המופעים המרכזיים של התיאטרון לעונת התיאטרון הבאה. להאר גם אוים בפיצויים, אבל המלחין מסר את התווים המוגמרים לאמיל שטיינגר לפני מועד החוזה. הכותרת של היצירה הייתה במקור הרוזן של לוקסנבורג, כי לא רצו להזכיר את הדוכסות הגדולה באותו שם, אבל אחרי שהקהל קרה ליצירה את לוקסמבורג בכל זאת, להאר הסכים לשנות את האות מ"נ" ל"מ". הבכורה זכתה להצלחה בלתי צפויה, שכן להאר, על פי עדותו, הלחין אותה במהלך נופש של מספר שבועות בבאד אישל ללא בעיות מיוחדות. גם המבקרים בירכו על היצירה, אך צוין כי להאר התפרנס מהעניין של יצירותיו הקודמות, כלומר, הוא לא הכניס פתרונות מהפכניים וחדשניים לאופרטה. הוויכוחים נסבו כעת לא רק על היצירה החדשה, אלא גם כוויכוח כללי על האופרטות של להאר.
הדמויות

| הדמות | הקול |
| --- | --- |
רנה, צייר, הרוזן של לוקסמבורג: טֶנוֹר
אנז'ל דידייה, דיווה אופרטה: סוֹפּרָן
הנסיך בזיל בזילוביץ', מושל אוגרנדה: טֶנוֹר
ארמן בריסאר, מלחין, חבר של רנה: טֶנוֹר
ז'ולייט ורמונט: סוֹפּרָן
הרוזנת קוקוזובה: מצו סופרן
מאדאם פלרי, חברתה של אנז'ל: מצו סופרן
לורד וינצ'סטר, הליווי של בזיל: בָּרִיטוֹן
לורד לנקסטר, מלווה של בזיל: בָּרִיטוֹן
רשם מרשם הלידות, מלווה את בזיל: בַּס
נשיא בית המשפט: בַּס
אדונים וגבירות