stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח לואיזה ווסטרגר ג'ספרסן ומרן אולנד
מעשי הרצח והחקירה > משפט > הערעור

ב-31 באוקטובר אושר עונש המוות של שלושה מהמורשעים על ידי בית המשפט נגד טרור בסלא. בסך הכל הורשעו 24 חשודים הקשורים לרציחות או בחברות בתא הג'יהאדיסטי.
החשוד העיקרי, עבדסמאד אג'ג'וד, היה בן 25, ארגן את משלחת הרצח עם שני שותפים, יונס ואוזיאד (27) ורחיד אפתי (31) שצילמו את הרציחות. לחשוד הרביעי, עבד-רחים חייאלי, הוחמר העונש ממאסר עולם לעונש מוות. חייאלי היה חלק מהמסע אל ההר אך עזב את הקבוצה לפני ההרג. בית המשפט גזר עונשים של 5 עד 30 שנות מאסר ל-19 נאשמים והחמיר את עונשו של מורשע אחד מ-15 ל-20 שנות מאסר. אג'וד ניצל את ההזדמנות שלו לדבר לפני גזר הדין כדי לבקש עונש מוות מכיוון שהוא לא מאמין בחוקים ולא בזכויות אדם. ואזאיאד ואפתי קראו פסוקים מהקוראן.
כמו במשפט הראשון, בית המשפט הורה לארבעת החשודים הראשיים לשלם 190 אלף יורו להוריה של מרן אולנד.
עונש המוות עדיין תקף במרוקו, בפועל לא הוצא אדם להורג מאז 1993.
הלוויות

שרידי הקורבנות הוטסו לקופנהגן ב-21 בדצמבר 2018.
הלווייתה של ג'ספרסן נערכה בעיירה הולדתה איקסט, דנמרק ב-12 בינואר. ראש ממשלת דנמרק לארס לקה ראסמוסן השתתף בהלוויה.
אולנד נקברה ב־21 בינואר בג'ארן, נורווגיה. שר הבריאות הנורווגי בנט הויה ושגרירת מרוקו למיה ראדי השתתפו בטקס.
תגובות לאירוע

במרוקו זכו החדשות על הפיגוע לזעם וגינוי נרחבים. האירוע זכה לסיקור נרחב בעיתונות הבינלאומית. התגובות בארצות המקור של הקורבנות לוו בהלם וזעם. הפגנה פומבית נערכה בעיר הולדתה של אולנד, בריינה, כאות תמיכה למשפחתה וקרוביה.
הפגנות תמיכה בקורבנות נערכו ברבאט בשגרירויות נורווגיה ודנמרק, יחד עם משמרות במרקש ובאיליל.
שני סרטונים: אחד מהם מתאר את הרצח ואחר שבו החשודים עצמם נשבעים אמונים לדאעש פורסמו ברשתות החברתיות. רשויות מרוקו וסוכני שירות החקירה הפלילית הלאומית בנורווגיה אישרו כי הסרטונים אותנטיים.
ז'ול ורן

ערך זה עוסק בסופר מדע בדיוני. אם התכוונתם למשימת חלל, ראו .
| --- | --- |

צילום מאת פליקס נדאר בסביבות שנת 1878
 לידה:  8 בפברואר 1828 ממלכת צרפת נאנט, צרפת 
 פטירה:  24 במרץ 1905 (בגיל 77) הרפובליקה הצרפתית השלישית אמיין, צרפת 
 שם לידה:  Jules Gabriel Verne 
 מדינה:  צרפת 
 לאום:  צרפתי
 מקום קבורה:  Cimetière de La Madeleine d'Amiens 
 מקום מגורים:  נאנט, אמיין, פריז, Maison de Jules Verne 
 מקום לימודים:  lycée Georges-Clemenceau, סורבון, lycée Saint-Stanislas 
 שפות היצירה:  צרפתית, אספרנטו 
 סוגה:  מדע בדיוני, שירה, ספרות מדע פופולרי, ספרות ספקולטיבית, תיאטרון, ספר הרפתקאות, merveilleux scientifique 
 יצירות בולטות:  מסביב לעולם בשמונים יום, עשרים אלף מיל מתחת למים
 תקופת הפעילות:  1850–1905 (כ־55 שנים) 
 הושפע מ:  ג'יימס פנימור קופר, דניאל דפו, ויקטור הוגו, ז'ורז' סאנד, אדגר אלן פו, וולטר סקוט 
 בן או בת זוג:  Honorine du Fraysne de Viane (10 בינואר 1857–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  מישל ורן 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד (1892)  אביר בלגיון הכבוד (1870)  פרס מונטיון (1867, 1872)  היכל התהילה של המדע הבדיוני והפנטזיה (1999) 
 חתימה:   
 
המגדלור בסוף העולם נחשב לאחד הרומנים הטובים ביותר בבמה הספרותית של ורן.
ז'וּל וֶרְן (בצרפתית: Jules Verne‏; 8 בפברואר 1828 – 24 במרץ 1905) היה סופר צרפתי הנחשב לאחד מחלוצי סוגת המדע הבדיוני בספרות. אחדים מספריו תורגמו ל־148 שפות.
ביוגרפיה

ז'ול ורן נולד ב־8 בפברואר 1828 בעיר נאנט שבצרפת. הוא היה הבכור בין חמישה ילדים. ילדותו עברה עליו עם משפחתו על אי בנהר הלואר. בדידות זו חיזקה את דמיונו, ואת קשריו עם אחיו פול. בגיל 9 נשלחו ז'ול ורן ואחיו לבית ספר, שבו למד ורן לטינית (הוא השתמש בשפה זו באחד מסיפוריו הקצרים).
האגדה מספרת כי בשנת 1839, בגיל 11, ורן השיג בחשאי מקום כנער סיפון על ספינת סוחר מסוג מפרשית תלת-תרנית בשם קוראלי, תוך שהוא מתכוון להפליג להודו ולחזור עם שרשרת אלמוגים לבת דודתו קרולין. הספינה הייתה אמורה לצאת להודו באותו ערב, אבל עצרה תחילה בנמל פמבף (אנ'), אליו הגיע אביו, פייר ורן, בדיוק בזמן כדי לתפוס את בנו ולגרום לו להבטיח שאת מסעותיו הבאים יערוך רק בדמיונו. כיום ידוע כי האגדה היא סיפור מוגזם (אם כי יכול להיות מבוסס על מקרה אמיתי) שהומצא על ידי אחייניתו של ורן, מרגריט, שכתבה את הביוגרפיה שלו.
בתום לימודיו עבר ורן לפריז, כדי ללמוד משפטים. בשנת 1848 החל לכתוב תמלילים לאופרטות, וכעבור זמן מה גילה את כישרונו הגדול: כתיבת סיפורי מסעות והרפתקאות, שהכנה מדעית וגאוגרפית מפורטת העניקו להם אמינות.
כאשר גילה אביו שז'ול עוסק בכתיבה ואינו לומד משפטים, הפסיק לתמוך בו כלכלית. ורן נאלץ לפרנס עצמו מכתיבה, וגילה שאין זה פשוט. בתקופה זו פגש את הסופרים אלכסנדר דיומא וויקטור הוגו, שהעניקו לו מניסיונם.
ורן נישא להונורין דוויאן, אלמנה עם שתי בנות. בעצת אביו מצא עבודה כברוקר, אך בעידודה של אשתו המשיך לכתוב. בשנת 1861 נולד לו בן, מישל ז'אן פייר.
פגישה עם טייס כדור פורח והאזנה לסיפוריו הניבו את הרעיון לספר על מסע בכדור פורח באפריקה. אולם הספר נדחה על ידי מו"לים אחרים בטענה שהסיפור "מדעי יתר על המידה". מצבו של ורן השתפר כאשר פגש את המו"ל ז'ול הצל, שהיה, בין השאר, המו"ל של ויקטור הוגו ושל ז'ורז' סאנד. בסיועו של הצל שיכתב ורן את הסיפור, ובשנת 1863 הוציאו לאור סיפור בשם "חמישה שבועות בכדור פורח". הסיפור זכה להצלחה רבה ותורגם לשפות אחדות. ורן נעשה עשיר ומפורסם.
משלב זה ואילך, במשך קרוב ל־25 שנה, פורסמו סיפוריו של ורן בהמשכים דו־שבועיים במגזין של הצל ועם תום השנה הוצאו לאור כספר. במשך אותה תקופה, לא חלפה שנה מבלי שהצל פרסם ספר מאת ז'ול ורן. המצליחים ביותר שבהם כללו את "מסע לבטן האדמה" (1864), "מהארץ לירח" (1865), "עשרים אלף מיל מתחת למים" (1869) ו"מסביב לעולם בשמונים יום" (1872).
כמו סופרים רבים מתקופתו שהתחנכו בחברה הקתולית הבורגנית, ורן נקט לעיתים בטון אנטישמי בספריו. סיווגו כאנטישמי נובע בעיקר מתיאור דמותו של היהודי יצחק החבוט מהספר "הארץ שנתלשה", אם כי בזמנו מדובר היה באנטישמיות מסורתית, ולא באנטישמיות מודרנית והמשמעות שקיבל המושג לאחר השואה.
ז'ול ורן נפטר בעקבות מחלת הסכרת ממנה סבל, באמיין, אליה עבר ב־1872, ב־24 במרץ 1905 והוא בן 77. שמו של הרחוב שהוא גר בו הוסב לשמו. בנו, מישל, המשיך לכתוב חלק מספריו שלא ראו אור טרם מותו, תוך שהוא משכתבם. כתביו המקוריים של ורן, אשר לא ראו אור, פורסמו בסוף המאה ה־20.
מורשתו

ז'ול ורן היה מבשר של ספרות המדע הבדיוני בעולם. כונה לפעמים "אבי המדע הבדיוני", (לצד ה.ג'.ולס או הוגו גרנסבק)
אחרי 1979 ורן היה הסופר המתורגם ביותר בעולם אחרי אגתה כריסטי ולפני ויליאם שייקספיר בשנות ה-2010 היה המחבר הצרפתי המתורגם ביותר בעולם.
המצאות בספריו

אחד ממאפייני ספריו של ורן הוא תיאור של המצאות בדיוניות, שהתממשו ברבות הימים. ברוב המקרים התבסס ז'ול ורן על המצאות דומות שהיו ידועות גם בתקופתו.
בספר "רובור כובש השחקים". מתוארת "אלבטרוס" - ספינה הכבדה מן האוויר המסוגלת לרחף ואפשר לכוונה לכל צד. צורתה כשל אונייה ו־74 מדחפים הביאו להתרוממותה. כוח הנעתה בא מ־37 מצברים חשמליים שגלי הים סיפקו להם אנרגיה. הספינה לא הייתה מצוידת בגלגלים ובמקומם הונחו קפיצים חזקים לבל תינזק הספינה בנחיתתה בקרקע. תיאור הספינה "אלבטרוס" דומה לא מעט למסוק של ימינו, ותיאורה הושפע מפגישה של ורן עם מהנדסים שתכננו מכונה דומה. מכונות מוטסות תוארו גם בספר נוסף שלו, "עיר בלב מדבר".
בספר "עשרים אלף מיל מתחת למים" מתוארת הצוללת "נאוטילוס", הצוללת השתמשה בכוח חשמלי, ובמכשור חשמלי משוכלל.
בספר "כוכב הדרום" מתוארת יצירת יהלומים מלאכותיים. יהלומים מלאכותיים יוצרו לראשונה בשנת 1953, זמן רב לאחר מותו של ז'ול ורן.
בספר "מהארץ לירח" מתוארת חללית.
בספר "עיר בלב מדבר" מתוארת המצאה דומה לטלוויזיה.
בספר "פריז במאה העשרים" מתואר עולם מפותח ובו גורדי שחקים, מכונות למיזוג אוויר, מכוניות המונעות בדלק, רכבות מהירות, מחשבונים ורשת תקשורת טלגרפית המזכירה את האינטרנט.
הוקרה

אות לגיון הכבוד של צרפת
הנצחה

1910 - הפסל ז'ורז בארו עיצב פסל של ורן בעיר הולדתו, נאנט.
1948 - הר באנטארקטיקה נקרא על שמו
על שמו נקראת אוניברסיטת פיקרדיה.
בשנת 1961 נא"סא קראה למכתש גדול בצידו האפל של הירח על שמו של ורן.
בשנת 1978 נפתח מוזיאון ז'ול ורן על שמו של ז'ול ורן ובו מוצגים חייו, כתביו ושאר מידע על הסופר הידוע. המוזיאון נמצא בעיר נאנט שבצרפת.
בשנת 2008 שוגרה חללית מטען (ATV) רובוטית ראשונה עם אספקה לתחנת החלל הבינלאומית (ISS), ונקראה על שמו.
שלוש צוללות של צי ארצות הברית נקראו "נאוטילוס". השלישית - ב-1954 - הייתה צוללת הגרעינית הראשונה.
1995 - אסטרואיד 5231 Verne נקרא על שמו
1999 - נבחר ורן אחרי מותו בהיכל התהילה של המדע הבדיוני
2000 - הוקם מועדון הספרותי "ז'ול ורן" בגרמניה המוקדש לקליטת יצירותיו של ורן בגרמנית
איגוד צרפתי בשם "Jules Verne Aventures" ("ז'ול ורן הרפתקאות") הוקדש לחקר כדור הארץ ועוררות דעת הקהל בנוגע לצורך בשימור מיני בעלי חיים בסיכון הכחדה.
2005 - במלאת מאה שנה למותו שנת 2005 הוכרזה בצרפת "שנת ז'ול ורן".
2012 - מטבעת פריז הנפיקה מטבע כסף של 10 אירו עם דיוקנו, כחלק מהאוסף "אירו לפי אזורים". המטבע מייצג את חבל פיקרדיה שבו חי הסופר את שנותיו האחרונות.
הפרס ז'ול ורן - Trophée Jules Verne - תחרות סירת המפרשים המהירה ביותר הנדרשות לבצע מסע סביב כדור הארץ בפחות מ-80 יום ללא תחנת ביניים וללא סיוע.
רכבת הרים קטנה בצפון האי פוססיון שבאיי קרוזה באוקיינוס ההודי כונה על שמו
דמותו ואזכורו במדיה האמנותית

בטרילוגיית סרטי הקולנוע בחזרה לעתיד קיימת התייחסות לדמותו של ז'ול ורן. בסיום הטרילוגיה, מציג הגיבור הראשי ד"ר אמט ברואן את שני בניו, להם בחר לקרוא ז'ול וורן, בשל האהדה הרבה שרוחשים הוא ואשתו לסופר.
ספריו עובדו לעיתים קרובות לקולנוע ולטלוויזיה, חלקם בהוליווד. כמו כן עובדו לקומיקס
גיבוריו הפכו לדמויות איקוניות בדמיון המוני בני אדם, למשל - פיליאס פוג, הקפטן נמו או מיכאל סטרוגוב.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: ז'ול ורן
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
ספרי ז'ול ורן שנכתב עבורם ערך בוויקיפדיה
כריס ריאה

| --- | --- |

כריס ריאה מנגן בהופעה באמסטרדם, 2010
 לידה:  4 במרץ 1951 (בן 73) מידלסברו, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Christopher Anton Rea 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 סוגה:  רוק, רוק קל, בלוז, פופ רוק 
 סוג קול:  בריטון
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  יונייטד ארטיסטס רקורדס 
 www.chrisrea.com
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטופר אנטון ריאה (נולד ב-4 במרץ 1951), אשר נודע בעיקר בשם כריס ריאה, הוא זמר-יוצר וגיטריסט מהעיר מידלסברו שבאנגליה.
ריאה זכה להצלחה בינלאומית בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 עם הלהיטים "Fool (If You Think It's Over)",‏ "On the Beach" ו-"The Road to Hell".
ריאה מכר לאורך השנים מעל ל-40 מיליון תקליטים ברחבי העולם.
ביוגרפיה

אלבום הבכורה של כריס ריאה "Whatever Happened to Benny Santini?" משנת 1978 זכה להצלחה רבה. האלבום כלל את הסינגל "Fool (If You Think It's Over)" אשר הפך ללהיט בארצות הברית, והגיע בשיא למקום ה-12 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר שהה גם שלושה שבועות בצמרת מצעד השירים העכשוויים למבוגרים, וריאה היה מועמד בשל הצלחת הסינגל לפרס גראמי בקטגוריית תגלית השנה לשנת 1978. על אף ההצלחה הגדולה בארצות הברית ריאה התקשה להצליח באותה התקופה בבריטניה.
ההצלחה המסחרית של ריאה הייתה בשיא בשנות השמונים ושנות התשעים כאשר הוא הוציא לשווקים מספר אלבומים שזכו להצלחה ניכרת, בהם אלבומו "On the Beach" מ-1986, ואלבומו "The Road to Hell" מ-1989, אשר היה לאלבומו המצליח ביותר והצליח להגיע לצמאת מצעד האלבומים הבריטי.
ב-14 באוקטובר 2005 ריאה הוציא לשווקים את אלבום האולפן ה-21 שלו "Blue Guitars" אשר התמקד בהיסטוריה של מוזיקת הבלוז וכלל 11 תקליטורים עם 137 שירים, DVD אחד, וספר הכולל ציורים מאת כריס ריאה, תווים ומילים של שיריו.
חיים אישיים

ריאה נשוי לג'ואן לסלי אלפורט משנת 1973 ואילך. לזוג שתי בנות, ג'וזפין וג'וליה.
בשנת 1994 ריאה אובחן כחולה בסרטן הלבלב והוא נאלץ בעבר לעבור ניתוח מציל חיים להסרת הלבלב, כיס המרה וחלק מהכבד שלו. כתוצאה מהניתוח הזה ריאה פיתח סוכרת מסוג 1.
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 אלבומי אולפן 1978 - Whatever Happened to Benny Santini?  1979 - Deltics  1980 - Tennis  1982 - Chris Rea  1983 - Water Sign  1984 - Wired to the Moon  1985 - Shamrock Diaries  1986 - On the Beach  1987 - Dancing with Strangers  1989 - The Road to Hell  1991 - Auberge  1992 - God's Great Banana Skin  1993 - Espresso Logic  1996 - La Passione  1998 - The Blue Cafe  1999 - The Road to Hell: Part 2  2000 - King of the Beach  2002 - Dancing Down the Stony Road / Stony Road  2003 - Blue Street (Five Guitars)  2003 - Hofner Blue Notes  2004 - The Blue Jukebox  2005 - Blue Guitars  2008 - The Return of the Fabulous Hofner Bluenotes  2011 - Santo Spirito Blues  2017 - Road Songs for Lovers:  אלבומי אוסף 1988 - New Light Through Old Windows  1994 - The Best of Chris Rea  2001 - The Very Best of Chris Rea  2005 - Heartbeats – Chris Rea's Greatest Hits  2007 - Chris Rea: The Ultimate Collection 1978–2000  2009 - Still So Far to Go: The Best of Chris Rea  2011 - The Journey 1978-2009
גלריית תמונות

כריס ריאה בשנת 1978
כריס ריאה בשנות ה-80
כריס ריאה מנגן בגיטרת הפנדר סטראטוקסטר שלו בהופעה בוורשה, 2012
הערות שוליים

↑  "Chris Rea". Apple Music. אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2020. נבדק ב-7 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Singer Chris Rea: 'Coping with not having a pancreas can be pretty awful'". The Belfast Telegraph. 28 בנובמבר 2014. נבדק ב-27 במרץ 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Georgina, Chanel (2021-12-22). "Chris Rea health: Driving Home for Christmas singer opens up on health HELL". Express.co.uk (באנגלית). נבדק ב-2022-03-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810688163905606  BIBSYS: 2017880  BnF: cb13898851v (data)  GND: 13151752X  ISNI: 0000 0000 7839 7061  LCCN: n91122070  LNB: 000101435  MusicBrainz: c707b37e-cb5c-4694-be4d-46beefcb2475  NKC: ola2002149294  NLA: 36009109  NTA: 071100458  Trove: 1183309  VIAF: 84960566   WorldCat (עם VIAF): 84960566
פטר בצאקו

פטר בצאקו (בהונגרית: Baczakó Péter;‏ ארצ'י, 27 בספטמבר 1951 – בודפשט, 1 באפריל 2008) היה אלוף אולימפי ואלוף עולם הונגרי בהרמת משקולות, (84 קילו, משקל בינוני וחצי כבד) מאמן.
קורות חיים

מ-1968 עד 1983, הוא היה מרים משקולות ב-BKV Elöre. הוא התחרה במשקל בינוני, מאוחר יותר במשקל חצי כבד. הוא היה חבר בנבחרת הונגריה בשתי אולימפיאדות, זכה במדליית ארד במונטריאול ב-1976 ובתואר האלוף האולימפי במוסקבה ב-1980. הוא השיג להונגריה את מדליית הזהב ה-111 ותואר האליפות האולימפית השנייה להונגריה בענף זה (הראשון אימרה פלדי). ב-1983 הוא ויתר על ספורט תחרותי לאחר קרע בשריר הירך האחורי.
בשנת 1984 קיבל תעודת מאמן במכון ללימודי המשך של המכללה לחינוך גופני והפך למאמן של BKV Előre. בין תלמידיו זכה אסתר קרוצלר מדליסטית כסף אולימפית. ב-1992 היה קפטן הנבחרת הלאומית של נבחרת הנשים.
הוא היה מזכיר ועדת הספורט של ההוועדה האולימפית ההונגרית (MOB). בשנת 1993, הוא הפך לחבר הנהלה של מועדון האלופים האולימפי ההונגרי.
בצאקו נפטר ממחלה בגיל 56. מאז מותו, BKV Előre מארגנת מדי שנה את תחרות הזיכרון של פטר בצאקו.
תוצאות יוצאות דופן > אולימפיאדה

בשנת 1976 במונטריאול, קנדה בטורניר הרמת המשקולות של המשחקים האולימפיים (1976), בו זכה במדליית ארד במשקל בינוני בתחרות המשולבת.
בברית המועצות, באולימפיאדת מוסקבה (1980) הפךי לאלוף האולימפי בתחרות המשולבת בקטגוריית משקל קל כבד.
תוצאות יוצאות דופן > אליפות העולם

בשנת 1975 זכה במדליית ארד במשקל בינוני (דחיקה).
בשנת 1977, מדליסט כסף במשקל בינוני (משולב), מדליסט ארד (דחיקה)
מדליית כסף 1978 שלוש פעמים במשקל בינוני (משולב, דחיקה).
בשנת 1979, הוא זכה במדליית זהב במשקל קל (הנפה), מדליסט כסף (משולב, דחיקה)
בשנת 1982, הוא זכה במדליית ארד במחלקה במשקל קל (הנפה).
תוצאות יוצאות דופן > אליפות אירופה

בשנת 1975 זכה במדליית ארד במשקל בינוני (דחיקה).
בשנת 1977, מדליסט כסף במשקל בינוני (משולב), מדליסט ארד (הנפה, דחיקה)
מדליית כסף 1978 שלוש פעמים במשקל בינוני (משולב, הנפה, דחיקה).
בשנת 1979, הוא זכה במדליית זהב במשקל קל (דחיקה), מדליסט כסף (משולב, הנפה)
בשנת 1982, הוא זכה במדליית ארד במחלקה במשקל קל (דחיקה).
פרסים

פרס "משחק הוגן" (קטגוריה מפעל חיים) (2006)
לקריאה נוספת

Baczakó Péter profilja az Olympedia oldalán (באנגלית)
ראו גם

דף הזיכרון לפטר בצאקו
הניצחון האולימפי של בצאקו (וידאו)
הערות שוליים

↑  "Meghalt Baczakó Péter olimpiai bajnok". sportgeza.hu. נבדק ב-2010-08-21.
↑  "Baczakó Péter emlékverseny versenykiírása". mssz.hu. נבדק ב-2010-08-21.
↑  "Elismerték a sportszerűség bajnokait". sportfm.hu. אורכב מ-המקור ב-2017-01-16. נבדק ב-2010-08-21.
גיטה הנינג

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1946 (בת 78) אורהוס, דנמרק 
 מוקד פעילות:  ממלכת דנמרק 
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 סוגה:  בלדה 
 שפה מועדפת:  גרמנית, דנית 
 פרסים והוקרה:  Goldene Stimmgabel (1981)  Goldene Stimmgabel (1989)  Goldene Stimmgabel (1983)  Goldene Stimmgabel (1982)  Goldene Stimmgabel (2004) 
 www.gittehaenning.de
 פרופיל ב-IMDb
 
גיטה הנינג (בדנית: Gitte Hænning; נולדה ב-29 ביוני 1946) היא זמרת דנית. ייצגה את גרמניה המערבית באירוויזיון 1973 עם השיר "Junger Tag" וסיימה במקום השמיני.
תחילת דרכה

הנינג נולדה באורהוס, ב-1958 עברה לגור בשוודיה.
להיטה הראשון בשוודית היה "Tror du jag ljuger", לאחר מכן כנערה היא שרה להיטים במספר שפות וביניהן גרמנית, איטלקית ואנגלית, שירה "Ich will 'nen Cowboy als Mann" מכר 1.05 עותקים מהקלטתו.
מוזיקה

ב-1962 היא ניסתה לייצג את דנמרק באירוויזיון עם השיר "Jeg Snakker med mig Selv" אך השיר נפסל מכיוון שמחבר השיר פרסם חלק מממנו במבנה של DR, ארגון השידור הציבורי של דנמרק.
בשנת 1973 ייצגה את גרמניה המערבית באירוויזיון עם השיר "Junger Tag" וסיימה במקום השמיני.
ב-1978 התמודדה על ייצוג לוקסמבורג באירוויזיון.
בשנות השמונים הקליטה בעיקר מוזיקה מסוג Adult contemporary music.
בין 2004–2006 יצאה לסיבוב הופעות ביחד עם הזמרות סיב מאלמקוויסט וונקה מיהרה שזכה להצלחה.
משחק

ב-1960 הופיעה כזמרת בסרט "Hit Parade 1960"
ב-1965 הופיעה בסרט הקומדייה המוזיקלית "...und sowas muß um acht ins Bett".
ב-1966 הופיעה בסרט הצ'כוסלובקי "Dýmky" המבוסס על כתביו של איליה ארנבורג.
ב-1967 שיחקה בסרט "Den røde kappe" המבוסס על אגדה מהמיתולוגיה נורדית.
סבכ

.
| --- | --- |

האל סבכ. על ראשו כיסוי ראש המייצג את השמש. ביד שמאלו ענח'
 תרבות:  דת מצרים העתיקה 
 אב:  סת 
 אם:  נית 
 בן או בת זוג:  רננוטת 
 
דמותו של סבכ על הקיר של מקדש קום אומבו, בידו השמאלית שרביט מלכות ובימינו ענח' המייצג את תפקידו כמרפא של אוזיריס, מעל ראשו כתר שמש המייצג את השילוב של סבכ-רע
סבכ היה אל במיתולוגיה המצרית במצרים העתיקה. האל זוהה עם תנין היאור. הוא תואר כבעל צורת תנין וגם כבעל גוף אנושי וראש של תנין. האל היה בעל אופי מורכב שהשתנה במהלך השנים. דמותו של האל נקשרה גם בכוחם של מלכי מצרים, פוריות ועצמה צבאית. בנוסף שימש גם כאל מגן בעל כוחות אפוטרופאים שיכול היה בעזרת כישוף להרחיק את הרוע, במיוחד כנגד הסכנות שנבעו מהתנינים בנילוס. אביו של סבכ היה האל סת, ואמו הייתה האלה נית' (Neith).
היסטוריה

האל סבכ היה בעל נוכחות ארוכת שנים בפנתיאון האלים המצרי. הזיהוי הקדום ביותר שלו הוא בתקופת הממלכה הקדומה שהתקיימה בין המאה ה-27 לפנה"ס ועד המאה ה-22 לפנה"ס, במשך כל תקופת מצרים העתיקה ועד התקופה הרומית המאה ה-4. הוא מופיע בכתבי הפירמידות, מהטקסטים הדתיים הקדומים ביותר שנמצאו על קירות הפירמידה בסקארה ומתוארכים לשושלות החמישית והשישית (המאות ה-23-24 לפנה"ס). במיוחד בלחש PT 317. לחש זה משבח את פרעה אונס שמלך במאה ה-24 לפנה"ס, כהתגלמות האל התנין והוא מתחיל במילים: "אונס הוא סבכ". על פי הכישוף סבכ נחשב לאלוהות אלימה בעלת מיניות גבוהה הנוטה לגחמות.
המשמעות של השורש סבכ במצרית עתיקה שנוי במחלוקת, אבל הרוב מעריכים שהוא נגזר מהפועל "להכניס להריון".
חשיבותו של האל סבכ גדלה בתקופת הממלכה התיכונה במיוחד בשושלת השתים עשרה בתקופת מלכותו של אמנמחת השלישי שמלך במאה ה-19 לפנה"ס. מלך זה התעניין במיוחד במחוז פיום שהיה קשור באל סבכ. המלך ובני תקופתו בנו מבנים רבים שהוקדשו לאל סבכ, רובם באזור פיום. בתו של אמנמחת השלישי נקראה סבכנפררע (אנ') שמשמעותו היא "היופי של סבכ". היא הייתה המלכה האחרונה של השושלת ה-12. בתקופה זו האלוהות עברה שינוי ודמותו של סבכ התמזגה לעיתים עם דמות האל בעל ראש הבז הורוס. מיזוג זה האדיר את דמותו של סבכ ונתן לו מקום חשוב יותר בפנתיאון האלים המצרי בהיותו של הורוס חלק מהשילוש האלוהי ביחד עם הוריו איזיס ואוזיריס.
המיזוג של סבכ עם האל הורוס נתן לו גם תפקיד של אל שמש. קשר זה התחזק בתקופה מאוחרת יותר כאשר סבכ התמזג בדמות סבכ-רע עם האל רע (אל) שהיה אל השמש במיתולוגיה המצרית. השילוב של סבכ-הורוס המשיך להתקיים בתקופת הממלכה החדשה (המאה ה-16 לפנה"ס - המאה ה-11 לפנה"ס). בתקופת השושלות האחרונות של מצרים נוצר השילוב סבכ-רע שזכה לבולטות נכרת. משמעות השילוב היא שהאל רע שוכן בגופו של סבכ. האל רע מתגלה בדמותו של סבכ. בולטות זאת נמשכה לאורך התקופות והמשיכה להתקיים במצרים התלמיית ועד וכולל התקופה הרומית (המאה ה-4 לספירה). בתקופה זאת היוקרה של סבכ וסבכ-רע המשיכה לגדול. ניבנו לכבודו אתרים פולחניים רבים, והושקעו מאמצים להפוך אותו לנושאה של כת דתית.
מרכזי פולחן

כל מחוז פיום ובמיוחד אזור אגם מואריס הקדום שימש כולו כמרכז פולחן לאל סבכ. רוב הערים במחוז פיום פיתחו וריאציות מקומיות משלהן לאל סבכ. האל סבכ שדייטי היה האל הפטרון של קרוקודילופוליס עיר הבירה של מחוז פיום ששמה הקדום היה "שדייט" והוא היה ההתגלמות הבולטת ביותר של האל סבכ. בעיר נעשתה בנייה נרחבת לכבוד האל. בתקופת מצרים העתיקה העיר סגדה והתפללה לתנין קדוש ששמו היה פטסוחוס, והוא היה התגלמותו של האל סבכ. היה נהוג לקשטו בזהב ואבני חן. התנין חי בתוך מקדש מיוחד אשר נבנה למענו, בתוך המקדש היה משטח של חול, בריכת מים ומזון. עם מותו של התנין, נבחר תנין אחר למלא את מקומו.
הרחבת המקדש הראשי של האל סבכ החלה כנראה ביוזמתו של תלמי השני. במקדש המרכזי כיהנו כוהנים שהתמחו במיוחד בעבודה לאל סבכ, כשהם מתגאים בתארים כמו: "נביאו של אל-התנין" ו"האחד שקבר את הגופות של האל-התנין של ארץ האגם". באזור פיום נמצאו מספר ערי מתים לתניני יאור. נקרופוליס כזה נמצא גם במצרים העליונה.
אתר פולחן נוסף לאל סבכ נמצא במקדש קוֹם אוֹמְבּוֹ השוכן על שפת הנילוס במצרים העליונה. המרכז פעל במיוחד בתקופה התלמיית ובתקופה הרומית. המקדש במקום נקרא פֶּר-סבכ שפירושו "הבית של סבכ". במקדש נמצאו עשרות תניני יאור חנוטים שהוקדשו לאל סבכ.
בתקופה התלמיית נכתבה בפיום מונוגרפיה שנקראת "ספר פיום" (אנ'). חלק ניכר מהיצירה מוקדש לסבכ ומתרכז במסע שעושה סבכ-רע מדי יום בהתאם לתנועת השמש בשמים. הטקסט עוסק גם בתפקידו המרכזי של סבכ המבטא את תפקידו של האל רע, ומציין שסבכ עלה מהמים הקדמוניים של אגם מואריס. עותקים רבים של הספר שרדו, ולדעת החוקרים ספר זה היה נפוץ מאוד בעת העתיקה. הטקסט בספר מבטא את הקשר שבין פיום לאל סבכ והשפעתו הגיעה גם לאזורים שמחוץ לפיום והגיעה עד מצרים העליונה לאזור מקדש קום אומבו.
ראו גם

אלוהויות במצרים העתיקה
לקריאה נוספת

Bresciani, Edda. “Sobek, Lord of the Land of the Lake.” In Divine Creatures : Animal Mummies in Ancient Egypt, edited by Salima Ikram, 199-206. Cairo: The American University in Cairo Press, 2005.
Zecchi, Marco. Sobek of Shedet : The Crocodile God in the Fayyum in the Dynastic Period. Umbria: Tau Editrice, 2010.
הערות שוליים

↑  Sobek, God of Crocodiles, Power, Protection and Fertility ,Caroline Seawright
↑  Sobek, Lord of the Land of the Lake
↑  Edda Bresciani עמ' 200
↑  ראו מחוז פיום של ימינו.
1 2  The History of the Fayoum Oasis in Egypt
↑  אלי קדם: הפוליתאיזם בארץ ישראל ושכנותיה מן האלף השני לפנה"ס ועד התקופה המוסלמית, הוצאת יד בן צבי, 2008, עמ' 39
↑  Edda Bresciani עמ' 203
| המיתולוגיה המצרית |
| --- | --- | --- |
| הפנתאון המצרי | אוסיריס • איסיס • אכר • אמון • אמונת • אנוביס • אפיס • עאפפ • ארבעת בני הורוס • אתום • אתון • בת • בס • בסתת • גב • הורוס • חעפי • חכא • וואדג'ת • ח'ונסו • ח'נום • ח'פרי • חתחור •  מות • מונתו • מין • מע'ת • מפדת • נו • נות • נחבת • נית • נפרתם • נפתיס • סתת • סבכ • סופדו • סח'מת • סת (סת־בעל) • ענקת • פאחת • פתח • קבוי • קוק • קטש • רע (העין של רע) • רשף • שו • תאורת • תחות • תפנות • סרקת |     |
| אתרים מיתולוגיים | בנבן |     |
| כתבים דתיים | אמדואת • כתבי הפירמידות • כתבי ארונות קבורה • ספר האדמה • ספר המערות • ספר המתים (הפפירוס של אני) • ספר הנשימה • ספר השערים |     |
| פולחן | מקדשים מצריים (מקדש לוקסור • כרנך • מקדשי אבו סימבל) • הפירמידות במצרים (הפירמידה הגדולה של גיזה) • הספינקס הגדול של גיזה • עמק המלכים • חג הסד |     |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729647405171  GND: 120614472  LCCN: nb2018002391  SUDOC: 166417173  VIAF: 35291212   WorldCat (עם VIAF): 35291212 
פסל של סבכ שנמצא במקדש המתים של אמנמחת השלישי שהיה מחובר לפירמידה בחווארה באזור פיום. מוזיאון אשמוליאן
צ'ארי

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  1,400 קילומטרים
 ספיקה ממוצעת:  1,159 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  650,000 קמ"ר 
 גובה מוצא הנהר:  282 מ' 
 יובלים:  Ouham River, Bahr Aouk River, Bahr Salamat, לוגון, Bragoto River 
 שפך:  ימת צ'אד 
 מדינות באגן הניקוז:  הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קמרון, סודאן, צ'אד 
 
 
נהר צ'ארי
נהר צ'ארי או שארי הוא נהר הזורם במרכז אפריקה, שיחד עם יובלו אוהם אורכו 1,740 ק"מ. הנהר הוא מקור המים העיקרי של ימת צ'אד, ובחלקו מהווה את הגבול בין צ'אד לקמרון.
גאוגרפיה

תחילתו של הנהר ברפובליקה המרכז-אפריקאית, משם הוא זורם בכיוון כללי צפון מערב דרך צ'אד אל ימת צ'אד. בנג'מנה נשפך אליו יובלו המערבי והעיקרי, נהר הלוגון, ומשם וצפונה מהווה הצ'ארי את הגבול בין קמרון וצ'אד.
אגן הניקוז של הנהר משתרע על שטח של כ-548,747 קמ"ר, וכולל חלקים מסודאן, הרפובליקה המרכז אפריקאית וקמרון.
היובל הגדול ביותר של הצ'ארי הוא נהר הלוגון, יובלים קטנים יותר כוללים את בהר סלמט, בהר סאה, בהר אוק ובהר קאטה. הנהר מספק 90 אחוז מכלל המים הזורמים לימת צ'אד.
אוכלוסייה

חלק גדול מאוכלוסיית צ'אד, בהם תושבי סאר (אנ') ותושבי הבירה נג'מנה, מתרכזת לאורך נהר צ'ארי.
הנהר מהווה מוקד חשוב לדיג מקומי, בעיקר של דגי נסיכת הנילוס.
מאז 2016 מדווח אזור נהר הצ'ארי כאחד המקומות הבודדים בהם מחלת תולעת גינאה נותרה אנדמית.
היסטוריה

לאורך ההיסטוריה אוכלס אגן נהר הצ'ארי על ידי דוברי שפות צ'אדיות, שפות אדמאווה-אובנגיות (אנ') ושפות בונגו-בגירמי (אנ'). לאורך הנהר התקיימה בין המאה ה-6 לפנה"ס ועד למאה ה-16 (לכל המאוחר) תרבות הסאו (אנ').
קיינן לונסדייל

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1991 (בן 33) סידני, אוסטרליה 
 מוקד פעילות:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
קיינן לונסדייל (באנגלית: Keiynan Lonsdale; נולד ב-19 בדצמבר 1991) הוא שחקן, רקדן וזמר-יוצר אוסטרלי.