stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל פרנסיס פולי
הערות שוליים

↑  Mick Foley to be inducted into WWE Hall of Fame
| אלופי ה-WWE |
| --- | --- | --- |
| 1960 | באדי רוג'רס • ברונו סמרטינו |  |
| 1970 | איוון קולוף • פדרו מוראלס • סטן סטייזיאק • סופרסטאר בילי גרהאם • בוב בקלנד |  |
| 1980 | שייח' הברזל • האלק הוגאן • אנדרה הענק • רנדי סאבאג' |  |
| 1990 | אולטימייט ווריור • הסמל סלוטר • אנדרטייקר • ריק פלייר • ברט הארט • יוקוזונה • דיזל • שון מייקלס • סייקו סיד • "סטון קולד" סטיב אוסטין • קיין • הרוק • מנקיינד • טריפל H • וינס מקמהן • ביג שואו |  |
| 2000 | קורט אנגל • כריס ג'ריקו • ברוק לסנר • אדי גררו • JBL • ג'ון סינה • אדג' • רוב ואן דאם • רנדי אורטון • ג'ף הארדי • בטיסטה • שיימוס |  |
| 2010 | המיז • סי. אם. פאנק • ריי מיסטריו • אלברטו דל ריו • דניאל בריאן • סת' רולינס • רומן ריינס (נוכחי) • דין אמברוז • AJ סטיילס • בריי וויאט • ג'ינדר מהאל • קופי קינגסטון |  |
| 2020 | דרו מקינטייר • בובי לאשלי • ביג אי • קודי רודס (נוכחי) |  |
| אלופי העולם של אימפקט |
| --- | --- | --- |
| 2000 | קורט אנגל • סטינג • סמואה ג'ו • מיק פולי • AJ סטיילס |  |
| 2010 | רוב ואן דאם • ג'ף הארדי • מר אנדרסון • ג'יימס סטורם • בובי רוד • אוסטין אריס • בולי ריי • כריס סייבן • מגנוס • אריק יאנג • לאשלי • אית'ן קרטר III • מאט הארדי • דרו גאלוויי • אדי אדוארדס • אלברטו אל פטרון • איליי דרייק • פנטגון ג'וניור • ג'וני מונדו • בריאן קייג' • סמי קאליהן |  |
| 2020 | טסה בלנצ'רד • ריץ' סוואן • קני אומגה • כריסטיאן קייג' • ג'וש אלכסנדר (נוכחי) • מוס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344780705171  CiNii: DA12620658  GND: 129447870  ISNI: 0000 0001 1511 2759  LCCN: n99282477  NTA: 250610434  VIAF: 35535414   WorldCat (עם VIAF): 35535414
אמיצה

| --- | --- |

כרזת הסרט "אמיצה"
 בימוי:  סטיב פיורסל, ברנדה צ'פמן, מארק אנדרוס 
 הופק בידי:  קת'רין סרפיאן
 תסריט:  סטיב פיורסל, ברנדה צ'פמן, איירין מסצ'י, מארק אנדרוס 
 עריכה:  ניקולס סמית'
 שחקנים ראשיים:  קלי מקדונלד ג'ולי וולטרס אמה תומפסון קווין מק'קיד רובי קולטריין קרייג פרגוסון ג'ון ראנטזנברגר בילי קונולי
 מדבבים:  קלי מקדונלד (מרידה (דיסני)) קווין מק'קיד קרייג פרגוסון רובי קולטריין אמה תומפסון ג'ולי וולטרס בילי קונולי ג'ון רצנברגר 
 מוזיקה:  פטריק דויל
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פיקסאר 
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, DVD, בלו-ריי 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית22 ביוני 2012 ישראל12 ביולי 2012
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, דרמה קומית, סיפור התבגרות 
 מקום התרחשות:  סקוטלנד 
 תקציב:  185 מיליון דולר
 הכנסות:  538,983,207 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   bearandthebow
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - הנפשה פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אמיצה (באנגלית: Brave) הוא סרט אנימציה ממוחשבת של חברת פיקסאר. עלילתו היא סיפור אגדה על נסיכה צעירה בשם מרידה, החיה בהיילנדס הסקוטים. מרידה היא בתם של המלך פרגוס והמלכה אלינור, וגם קשתית מוכשרת. הסיפור סובב את התמרדותה נגד ציפיות הוריה שתמלא את מסורות משפחת המלוכה כנסיכה, בעוד היא רוצה לקבוע את גורלה בעצמה. הקונפליקט סוחף את סביבתה אל תוך כאוס, כישופים ואתגרים רבים, ומרידה נאלצת להציל את המצב.
הסרט הופץ על ידי חברת וולט דיסני ויצא לאקרנים בארצות הברית ב־22 ביוני 2012. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב בתחום ההנפשה, וכן באוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
דמותה של מרידה משתתפת בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "עד עצם היום הזה" (2015–2016).
דמויות ומדבבים

| דמות | מדבב/ת (אנגלית) | מדבב/ת (עברית) | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- | --- |
| הנסיכה מרידה | קלי מקדונלד | אילנית גרשון | מורדת במוסכמות, במסורת ובהוריה. |
| המלכה אלינור | אמה תומפסון | לימור שפירא | אמא של מרידה ואשתו של פרגוס. |
| המלך פרגוס | בילי קונולי | יורם יוספסברג | אביה של מרידה ובעלה של אלינור. |
| המכשפה | ג'ולי וולטרס | יעל עמית | מביאה למרידה עוגה שבמקום לשנות את דעתה של אמא הופכת אותה לדובה. |
| לורד מגאפין | קווין מק'קיד | אמנון וולף | ראש שבט מגאפין. |
| לורד דינגוול | רובי קולטריין | מיכה אוזין סליאן | ראש שבט דינגוול. |
| לורד מקינטוש | קרייג פרגוסון | רובי מוסקוביץ | ראש שבט מקינטוש. |
| העורב | סטיב פרסל | שרון כהן | חיית המחמד של המכשפה. |
פסקול

כל פסקול הסרט הולחן ונכתב בידי פטריק דויל.
פסקול > אמיצה: פסקול הסרט המקורי

| שם | זמן | מלחין |
| --- | --- | --- |
| Into the Sky | 2:31 | ג'ולי פואוליז |
| Into the Open Air | 2:41 | ג'ולי פואוליז |
| Learn Me Right | 3:46 | בירדי ומאמפורד |
| Fate and Destiny | 4:17 | פטריק דיול |
| The Games | 1:53 | פטריק דיול |
| I Am Merida | 2:23 | פטריק דיול |
| Remember to Smile | 2:17 | פטריק דיול |
| Merida Rides Away | 4:07 |  |
| The Witch's Cottage | 4:26 | פטריק דיול |
| Song of Mor'du | 2:17 | בילי קונולי וקאסט |
| Through the Castle | 4:43 | פטריק דיול |
| Legends Are Lessons | 4:06 |  |
| Show Us the Way | 3:46 | פטריק דיול |
| Mum Goes Wild | 3:25 | פטריק דיול |
| In Her Heart | 2:36 | פטריק דיול |
| Noble Maiden Fair (A Mhaighdean Bhan Uasal) | 2:36 | אמה תומפסון ופייגי בארקר |
| Not Now! | 3:34 | פטריק דיול |
| Get the Key | 3:15 |  |
| We've Both Changed | 5:30 | פטריק דיול |
| Merida's Home | 1:32 |  |
משחק

אולפני דיסני חברו ל-Imangi Studios, החברה המפיצה את משחק המובייל Temple Run, והפיצו ב-14 ביוני גרסה עם שינויים קלים המבוססים על הסרט: ניתן לשחק רק את מרידה; האויב שרודף אחרי מרידה הוא דוב אכזרי בשם מורדו; ניתן לקלוע בחץ וקשת תוך כדי הריצה; כשהשחקן תופס אור תעתועים, הוא מועבר לעולם אפל-מקביל.
ביקורת

הביקורות לסרט היו מעורבות אך חיוביות בעיקרן. הסרט קיבל ציון של 79 מתוך 100 באתר "Rotten Tomatoes".
ראו גם

אומץ
Crying at the Discoteque

"Crying at the Discoteque" הוא שיר של הלהקה השוודית אלקזר (Alcazar) מתוך אלבום הבכורה שלהם "Casino", משנת 2000. בשיר יש דגימה מתוך הלהיט "Spacer" משנת 1979, של להקת הדיסקו הצרפתית "Sheila and B. Devotion".

השיר יצא באפריל 2000, הפך ללהיט הבין-לאומי הראשון של אלקזר בשנה שלאחר מכן, והגיע למקום הראשון בהונגריה ולעשירייה הראשונה בפלנדריה, גרמניה, אירלנד, איטליה ושווייץ.
נתוני מכירות

| אזור | הסמכה | יחידות/מכירות מאושרות |
| --- | --- | --- |
| בלגיה (BEA) | זהב | 25,000* |
| גרמניה (BVMI) | זהב | 250,000^ |
| שווייץ (IFPI) | זהב | 20,000^ |
* נתוני המכירות מבוססים על הסמכה בלבד. ^ נתוני משלוחים מבוססים על אישור בלבד.
גרסת סופי אליס-בקסטור

בספטמבר 2020 הוציאה הזמרת הבריטית סופי אליס-בקסטור גרסת כיסוי לשיר, עבור קידום אלבום הלהיטים שלה "Songs from the Kitchen Disco".
הערות שוליים

↑  James Masterton, Week Ending December 8th 2001, Chart Watch UK, ‏2 בדצמבר 2001
↑  Jo Forrest, Crying at the Discotheque – Sophie Ellis-Bextor, Total Entertainment, ‏18 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: e223687d-045a-367d-9a7c-6dc597b1c02c  MusicBrainz work: cc3fb02d-52e4-3d3c-a207-e369e1bbf28b
ג'יימס מגנוסן

ג'יימס מגנוסן (באנגלית: James Magnussen; נולד ב-11 באפריל 1991) הוא שחיין אוסטרלי, פעמיים ברציפות אלוף העולם (שנגחאי 2011 וברצלונה 2013), במשחה ל-100 מטר חופשי ובעל התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים במשחה זה (47.10 שניות). בעל שתי מדליות אולימפיות (לונדון 2012), כסף וארד. הוא האוסטרלי הראשון שמחזיק בתואר אלוף העולם במשחה של 100 מטר חופשי.
ביוגרפיה

מגנוסן נולד בפורט מקווארי בניו סאות' ויילס. הוא מתאמן בסידני בהדרכתו של ברנט בסט.
באליפות אוסטרליה בשחייה שנערכה בסידני, במרץ 2010 סיים מגנוסן במקום שלישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.43 שניות. באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באירוויין,קליפורניה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.30 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא תחרות חדש של 3:11.74 דקות. כשחיין אחרון הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.25 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.94 שניות. חודשיים לאחר מכן, במשחקי חבר העמים שנערכו בדלהי, הודו באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 3:13.92 דקות.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכה מגנוסן בשלוש מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.63 שניות, לפני ברנט היידן מקנדה (47.95 שניות) וויליאם מיינר מצרפת (48:00 שניות) ובכך היה לאוסטרלי הראשון שהחזיק בתואר אלוף העולם במשחה של 100 מטר חופשי. הוא זכה במדליית זהב נוספת במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם מת'יו טרגט, מת'יו עבוד ואיימון סאליבן בתוצאה של 3:11.00 דקות, לפני צרפת (3:11.14 דקות) וארצות הברית (3:11.96 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 47.49 שניות. תוצאה זו הייתה המהירה ביותר בעולם שנקבעה ללא שימוש בחליפות השחייה שהוצאו משימוש. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מעורב בתוצאה של 3:32.26 דקות, אחרי ארצות הברית (3:32.06 דקות) ולפני גרמניה (3:32.60 דקות). כשחיין אחרון הוא שחה את המשחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 47.00 שניות, המהירה באליפות.
באליפות אוסטרליה ב-2012 קבע במאה מטר חופשי תוצאה של 47.10 שניות, התוצאה המהירה בעולם ללא חליפה אסורה (חליפות שנאסרו לשימוש ב-2010).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה מגנוסן בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.53 שניות, אחרי נתן אדריאן מארצות הברית (47.52 שניות) ולפני ברנט היידן מקנדה (47.80 שניות), מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:31.58 דקות, אחרי ארצות הברית (3:29.35 דקות) ויפן (3:31.26 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.00 שניות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר ביחד עם מת'יו טרגט, איימון סאליבן וג'יימס רוברטס בתוצאה של 3:11.63 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 48.03 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכתה בברצלונה שבספרד ביולי 2013, זכה מגנוסן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי, בתוצאה של 47.71 שניות, לפני ג'ימי פייגן (47.82 שניות) ונתן אדריאן (47.84 שניות), שניהם מארצות הברית ובכך הגן על תוארו. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אשלי דילייני, כריסטיאן ספרנגר וטומאסו ד'אורסוניה בתוצאה של 3:31.64 דקות, אחרי צרפת (3:31.51 דקות) ולפני יפן (3:32.26 דקות). כשחיין חופשי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.28 שניות. הרביעייה האמריקאית שסיימה ראשונה בפער ניכר נפסלה בשל זינוק מוקדם של שחיין החזה. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.79 שניות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:11.58 דקות. כשחיין ראשון הוא שחה בתוצאה של 48.00 שניות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 21.52 שניות (2013)
100 מטר חופשי: 47.10 שניות (2012)
200 מטר חופשי: 1:47.93 דקות (2013)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 21.84 שניות (2012)
100 מטר חופשי: 46.82 שניות (2011)
200 מטר חופשי: 1:44.12 דקות (2011)
פיטר ואן דן הוחנבאנד

פיטר קורנליס מרטין ואן דן הוחנבאנד (בהולנדית: Pieter Cornelis Martijn van den Hoogenband;‏ נולד ב-14 במרץ 1978) הוא שחיין עבר הולנדי, אלוף אולימפי בעל 7 מדליות מהן 3 זהב, פעמיים ברציפות אלוף אולימפי במשחה ל-100 מטר חופשי. הוא בעל 10 מדליות מאליפות העולם, 8 כסף ו-2 ארד ושיאן העולם בעבר במשחים ל-100 מטר ול-200 מטר חופשי. היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה את המשחה ל-100 מטר חופשי מתחת ל-48 שניות.
ואן דן הוחנבאנד זכה למספר כינויים, בהם: "ההולנדי המעופף" (The Flying Dutchman), "הדולפין ההולנדי" (The Dutch Dolphin), ו"הוגי" (Hoogie).
תארים והשגים

ואן דן הוחנבאנד קבע שני שיאי עולם, אחד במשחה ל-100 מטר חופשי ואחד במשחה ל-200 מטר חופשי.
ואן דן הוחנבאנד זכה ב: 
 7 מדליות אולימפיות, מתוכן 3 זהב, 2 כסף ו-2 ארד. 
10 מדליות באליפות העולם בשחייה, מתוכן 8 כסף ו-2 ארד. 
19 מדליות באליפות אירופה בשחייה, מתוכן 10 זהב, 5 כסף ו-4 ארד.
בשנת 2000 זכה ואן דן הוחנבאנד בתואר שחיין השנה בעולם.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי
הערות שוליים

↑  Pieter van den Hoogenband Profile – 2008 Olimpics
↑  http://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-2381433,00.html
שחייה: ת'ורפ ניצח את ואן דן הוגנבאנד ב-200 מ', ynet, 18.1.03
↑  המייקל והגזר, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2008
↑  Men's 4 x 100 metre Freestyle Relay Official Results
↑  מיקי שגיא, בייג'ינג, פיטר ואן דן הוגנבנד הודיע על פרישה משחייה, באתר ynet, 14 באוגוסט 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9179 9921  NTA: 257382593  VIAF: 285733979   WorldCat (עם VIAF): 285733979
מאיר כהנא

ערך זה עוסק בפוליטיקאי ימני קיצוני, מייסד כך. אם התכוונתם לרב ודיין ישראלי, ראו .
הרב מאיר דוד הכהן כהנא (נולד בשם: Martin David Kahane בברוקלין, כ"ח בתמוז ה'תרצ"ב, 1 באוגוסט 1932 – י"ח בחשוון ה'תשנ"א, 5 בנובמבר 1990) היה פוליטיקאי ימני קיצוני ישראלי-אמריקאי, מייסד הליגה להגנה יהודית, וראש ישיבת הרעיון היהודי אותה הקים, פרשן מקרא ומחבר ספרי הגות, חבר הכנסת ה-11 מטעם מפלגת 'כך' שבראשה עמד. תנועת "כך" שהקים בישראל, נפסלה ב-1988 מהתמודדות בבחירות לכנסת ה-12 לאחר שנקבע שמטרותיה גזעניות. כהנא עצמו הורשע בפעילות טרור כשחי בארצות הברית.
הוא נרצח ב-1990 בניו יורק, בידי מתנקש מוסלמי, אל סייד נוסייר, בעל זיקה לאל-קאעידה. בעקבות טבח מערת המכפלה, שאירע מספר שנים אחרי הירצחו, התנועה שהקים - 'כך' - הוכרזה כארגון טרור על ידי מספר מדינות, בהן ישראל.
ביוגרפיה > ראשית חייו בארצות הברית

נולד בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית, ליחזקאל שרגא כהנא, יליד צפת, ולסוניה, ילידת לטביה. בנעוריו היה פעיל בתנועות הנוער בית"ר ובני עקיבא. הוא ערך את עלון בית"ר ושימש ראש מחוז ברוקלין בבית"ר, ולאחר מכן ראש קן בני עקיבא בברייטון ומזכיר מחוז ניו יורק.
בשנת 1949, לאחר לימודי יסודי ותיכון בישיבה דפלטבוש, הוא למד בישיבת מיר בארצות הברית אצל הרב אברהם קלמנוביץ, ובשנת 1957 הסמיכו הרב קלמנוביץ לרבנות. בערבים הוא למד בברוקלין קולג' ובשנת 1954 סיים תואר ראשון במדעי המדינה ובהיסטוריה. בשנת 1957 סיים תואר שני ביחסים בינלאומיים ובמשפט בינלאומי פומבי באוניברסיטת ניו יורק, ותואר LLB במשפטים מ"בית הספר למשפטים ניו יורק". בהספדו של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו על הרב כהנא, סיפר על גדלותו בתורה, על פעילות החסד שעסק בה במקביל לעיסוקיו הציבוריים, ועל נשים עגונות שהצליח להתיר בזכות עזרתו של הרב כהנא.
ב-1956 נשא לאשה את ליבי בלום, ונולדו להם ארבעה ילדים. בשנת 1958, כחודש לאחר הולדת בתו הבכורה, נסע לישראל לחפש מקום עבודה ומגורים על מנת לעלות לישראל עם משפחתו הצעירה. כעבור שלושה חודשים חזר לארצות הברית.
בשנים 1958–1969 עסק במגוון משלחי יד. במשך שנתיים שימש כרב בבית הכנסת הקונסרבטיבי של קהילת הווארד-ביץ' שברובע קווינס בניו יורק. במרץ 1960 החליטה הקהילה שלא לחדש את חוזהו משום שחינך את בני הנוער לשמירת מצוות על פי כללי היהדות האורתודוקסית. לאחר מכן חזר ללמוד בישיבת מיר והתפרנס מזכיינות חלוקת עיתונים. בשנים 1962–1969 היה עורך משנה בשבועון היהודי-אמריקאי "דה ג'ואיש פרס" ובשנים 1961–1990 פרסם בו טור קבוע. בשנת 1963 הועסק ככתב בעיתון האמריקאי "ברוקלין דיילי" תחת שם העט מרטין קין. הוא סיקר את תחום הספורט ודיווח גם על הפשע המתפשט בניו יורק באותו זמן.
ביוגרפיה > ראשית חייו בארצות הברית > טענות לגניבות והונאה

בספרו "הייל כהנא" משנת 1985 מתחקה יאיר קוטלר אחר קורות חייו של כהנא, ומביא מספר עדויות ממקורות מגוונים המעלים טענות על התנהלות לא-הגונה של כהנא. כך, למשל, מפי חברים לשעבר בתנועת בית״ר בניו-יורק, כהנא שהיה חבר בתנועה ביקש ב-1951, בהיותו בן 19 להתמנות לתפקיד מפקד בית״ר בניו-יורק ונדחה מפני שמפקדיו סברו שהוא צעיר מדי בשביל התפקיד. גם נציבות התנועה, שאליה פנה, פסקה באופן זהה, בהתבססה על חוות דעתו של המפקד שלו דאז, דולינסקי. בעקבות זאת החליט כהנא לפרוש מן התנועה וכנקמה, לקח לעצמו קצבה של הסוכנות היהודית שהייתה מיועדת לתנועה. באותה התקופה החל היחס של הממסד הארץ-ישראלי הציוני בניו-יורק, שהיה עוין לבית״ר, להשתנות לכיוון חיובי יותר והסוכנות היהודית אף הסירה את החרם שלה על התנועה שהיה מאז 1948 ומתוך כך הוחלט לעזור במימון התנועה ואושרה לה קצבה מטעם הסוכנות. אך כהנא, ששמע על כך מפני מודיעים שהיו לו בבית״ר, הקדים את ראשי התנועה וניגש לבקש את הקצבה לעצמו בעודו מתחזה לחבר תנועה (ממנה פרש). הוא גבה את הקצבה ואפילו הזהיר את הפקידים מ״המתחזים״ (הם היו הראשים הלגיטימיים של התנועה בניו-יורק). לאחר גביית הקצבה פנה כהנא להורים של חניכי התנועה והודיע להם על הקמת מחנה בית״ר חדש בניהולו, במקום המחנה המסורתי של התנועה שגם היה מהכנסותיה המרכזיות, וגבה מהם כספים לרישום ילדיהם.
ביוגרפיה > ראשית חייו בארצות הברית > טענות לתקופה כסוכן FBI

כתבות שפורסמו בארצות הברית, טענו כי כהנא היה סוכן סמוי של ה-FBI במשך מספר שנים באמצע שנות השישים. הוא גויס במסגרת מאמצי ה-FBI לחדור לתוך התנועות הפועלות נגד מלחמת וייטנאם, וניתן לו השם הבדוי "מייקל קינג". על פי סיפור הכיסוי שלו היה כהנא עיתונאי נוצרי-פרסביטריאני, שליח שירות הידיעות הדרום-אפריקאי. הוא חדר לתנועת הימין הקיצוני האנטישמית אגודת ג'ון בירץ', פעל בה במשך כשלוש שנים וגילה את מקורות המימון שלה. כמו כן הקים ארגון למען השתתפות ארצות הברית במלחמת וייטנאם.
לטענת העיתונאים האמריקאים מייקל קאופמן וריצ'רד סברו, בזמן שעבד כהנא עבור ה-FBI הוא ניהל רומן עם דוגמנית לא-יהודיה בשם גלוריה דארגאניו. בנוסף נטען שבשנת 1966 הוא נפרד ממנה וסיפר לה כי הוא נשוי ואב לשני ילדים ובעקבות כך היא התאבדה בקפיצה מגשר. בשנת 1968 הוא הקים על שמה את "קרן אסטל דונה אוונס" (השם שהיא השתמשה בו בקריירת הדוגמנות שלה). כהנא הכחיש את הקשר אך שותפתה של דארגאניו ושותפו וחבר נעוריו של כהנא, יוסף צ׳ורבה אישרו את הדברים.
ביוגרפיה > הליגה להגנה יהודית

בשנת 1968 ייסד את הליגה להגנה יהודית (JDL), תנועה יהודית-אמריקאית מיליטנטית, כדי להגן על יהודים קשישים ועניים שהתגוררו בארצות הברית וסבלו שם מאנטישמיות. הוא ארגן צעירים יהודים, שבדרך כלל היו מנותקים מהיהדות, החדיר בהם גאווה יהודית ואימן אותם להתגונן ולהגן על יהודים מפני התקפות אנטישמיות.
לצורך זה היה בקשר עם משפחת המאפיה קולומבו, ואף עמד ליד ראש המשפחה, ג'ו קולומבו, שהקים את "התנועה האיטלקית-אמריקאית לזכויות אזרח", כאשר זה נורה על ידי ג'רום ג'ונסון. כהנא אישר את הפרטים בראיון שנתן למגזין "פלייבוי" בשנת 1972. ה-FBI עקב אחר פעילותו בארגון. עם זאת, מעשיו אלו עוררו עליו את יהודי ארצות הברית שחשו מבוישים במעשהו זה וארגוני יהודים רבים גינו אותו על כך. באחת ההזדמנויות אף שחרר קולומבו את כהנא ממעצר בערבות, לאחר שאף ארגון יהודי אחר לא נאות לעשות זאת. לאחר השחרור ערכו שניהם מסיבת עיתונאים משותפת וכהנא צולם לוחץ את ידו של קולומבו. הסיפור עורר הדים רבים, סוקר בעיתונים הגדולים וגרר גינויים רבים. את מעשיו הסביר כהנא ברצון ליצור קואליציה רחבה עם כמה שיותר אמריקאים הלוחמים בקיפוח של ממשלת ארצות הברית כלפי מיעוטים שונים וכך להשיג תמיכה למלחמתו לשחרור יהודי ברית המועצות. בדברים שנשא ביוני 1971 בפני ועידת הליגה להגנה יהודית בניו-יורק הסביר כהנא את פעולותיו: "הברית הזאת איננה עם ג'ו קולומבו, אלא עם עשרות אלפי ומאות אלפי האיטלקים האמריקאיים. אני מוכן ללכת עם כל אדם, אם אני חושב שזה יעזור ליהודים".
בשנת 1971 התנהלו כנגדו מספר משפטים: הוא הורשע בהפרת סדר במהלך הפגנה נגד המשלחת הסובייטית ב-1969, וקיבל קנס. בחודש מרץ נעצר יחד עם עוד אלף יהודים, בהפגנה בוושינגטון למען מסורבי העלייה, בחודש אפריל נעצר בהפגנה סוערת מול בניין המשלחת העיראקית לאו"ם במנהטן, בשל ידיעות על מעצרם של שלושים ושמונה יהודים בעיראק והחשש כי יוצאו להורג, הוא הואשם בהתפרעות חמורה, אך לבסוף זוכה מכל אשמה. הוא הורשע בקשר לייצור חומרי נפץ בלי רישיון, כהדגמה בפני חניכים בקורס של הליגה להגנה יהודית. כשנשאל האם ישתמש בחומרי נפץ נגד מטרות סובייטיות, ענה שלא יהסס מפני שברית המועצות היא רודנות שלא מאפשרת שום צורה של מחאה. השופט קבע כי לא הוכח שפעולותיו של כהנא הביאו לפגיעה פיזית וגזר עליו 5 שנות מאסר על תנאי וקנס בסך 5,000 דולר.
ביוגרפיה > המאבק למען יהודי ברית המועצות

כהנא השתתף בהפגנות שארגן יעקב בירנבאום למען יהודי ברית המועצות מאמצע שנות הששים, אך המאבק האזרחי הלא-אלים לא היה לטעמו ובסוף שנות הששים הוא פרש מקבוצתו של בירנבאום והחל לפעול בדרכים אחרות למען פתיחת שערי ברית המועצות ליהודים המעוניינים להגר ממנה. פעילי הליגה להגנה יהודית בהנהגתו פעלו נגד הנציגויות והשליחים הסובייטים בארצות הברית. פעילות זו כללה הטמנת מטענים, שמאחד מהם נהרגה מזכירה יהודייה צעירה; "פיצוץ" מופעים של אמנים שהגיעו מברית המועצות להופעות באמריקה במסגרת חילופי תרבות; איומים ברצח דיפלומטים סובייטים בתגובה להוצאה להורג של יהודים במדינתם; והפגנות סוערות שליוו דיפלומטים רוסים.
תומכיו סבורים כי פעילותו העלתה לסדר היום נושא שלממשל האמריקני לא היה עניין בו ושהיהודים וישראל היססו לעסוק בו. במאמר הדן ברב כהנא ובתורתו (ראו להלן) כתבה כלתו, ניצה כהנא, כי הוא "הצליח להעלות את הנושא שלו לתודעה העולמית ו'להכריח' באמצעות דעת הקהל, להתנות את ההתקרבות בין המעצמות, ששתיהן רצו בה, ביחס ליברלי יותר ליהודים ובהתרת עלייתם לארץ ישראל". דוגמה לכך אפשר לראות בדברי אסיר ציון יוסף מנדלביץ':
יהדות רוסיה הייתה במצוקה איומה מאז המהפך הקומוניסטי ב-1917... יהדות רוסיה זעקה לישועה ואין עוזר, עד שבא הרב כהנא לא נעשה שום פעילות משמעותית למען יהדות ברית המועצות... בסוף 1969 קבוצה של הליגה השתלטו על משרדי התעופה הרוסים בניו יורק ומנעו המראת מטוס רוסי בשדה התעופה קנדי, ותקפו משרדים רוסים נוספים, פעולות אלו הביאו תוצאה מידית, ובפעם הראשונה התקשורת האמריקאית התחילה לדבר על מצבינו ברוסיה
דעה שונה לוויליאם וקסלר, נשיא בני ברית. במרץ 1971 אמר עליו בהקשר זה:
קומץ האנשים הפזיזים והמסוכנים האשמים בהתקפת מתקנים סובייטים במדינה זו מגונים בזאת כמסכנים את היהדות הסובייטית. מעשיהם השערורייתיים והשפלים פוגעים פגיעה זדונית באומץ ובכבוד של יהודים סובייטיים המדברים בגלוי למען זכויות האנוש שלהם. טקטיקות נואשות ופליליות כגון אלו מזכים את ברית המועצות בסימפטיה באמצעות שימוש באלימות חסרת דעת שכל אדם הגון מתעב. בשם הקהילה היהודית של אמריקה, אנו מגנים אסטרטגיה זו של טרור ואת האנשים האשמים בה. בה בעת, אנו מחזקים את נחישותנו ליצור אקלים של דעה בינלאומית שתגרום למושלי ברית המועצות לשחרר את אותם מיליוני יהודים, שעבורם הפכה ברית המועצות לכלא
קשריו עם ג'וזף קולומבו, אחד מראשי המאפיה בניו יורק, הביאו את אנשי תנועתו של קולומבו לתמוך במאבקו של כהנא למען הצלת היהודים בברית המועצות ואף להשתתף באחת ההפגנות של אנשי כהנא בנושא זה.
ביוגרפיה > עלייה לישראל והקמת "כך"

ב-14 בספטמבר 1971 עלה לישראל ובה ייסד את התנועה הפוליטית כך. בספטמבר 1972 ניסה, עם אנשי הליגה להגנה יהודית ועם עמיחי פאגלין, להבריח נשק לאירופה לצורך פעולות נקם על טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. התוכנית נחשפה בעת משלוח אמצעי הלחימה מישראל לרומא. המעורבים הועמדו לדין בישראל ונידונו לעונשי מאסר על תנאי.
עם הקמת הליכוד בשנת 1973, הודיע מנחם בגין שהוא שוקל לצרף את כהנא כמועמד הליכוד לכנסת, אך הנהלת גח"ל דחתה הצעה זו. בבחירות לכנסת השמינית בסוף שנת 1973 זכתה רשימתו של כהנא, שנקראה "רשימת הליגה", ל-0.8 אחוז מקולות המצביעים וכמעט עברה את אחוז החסימה. הוא נכשל במאמציו להיכנס לכנסת גם בבחירות 1977 ובבחירות 1981.
במאי 1973 החל משפטם של כהנא ויואל לרנר באשמת הסתה למרד, לאחר ששלחו לערבים בישראל ובשטחים מכתבים הקוראים להם להגר תמורת סיוע כספי, אך המשפט לא הסתיים מעולם, על אף דרישת כהנא לחדשו.
ביוני 1974 הורשע בקשירת קשר לפגוע ביחסי החוץ של ישראל, בשל מכתבים ששלח לאנשי הליגה להגנה יהודית ובהם הנחיות לפיגועים נגד דיפלומטים סובייטיים וערבים בארצות הברית ונגד מטרות אמריקניות, לקראת ביקורו המתוכנן של ראש הממשלה הסובייטי ברז'נייב בארצות הברית, כהנא תכנן להפוך את המשפט למשפט פומבי, שבו יאשים את ממשלת ישראל בהפקרת יהדות ברית המועצות, ולהזמין את שר החוץ אבא אבן ועולים מרוסיה להעיד במשפט. אך תוכניתו השתבשה כאשר פרקליט המדינה גבריאל בך הציג מסמך שעליו חתומה גולדה מאיר, ראש הממשלה וממלאת מקום שר החוץ, והמשפט הפך למשפט בדלתיים סגורות. בית המשפט גזר עליו שנתיים מאסר על תנאי.
באותה תקופה ניסה כהנא להקים ישיבה ביריחו אך היוזמה נכשלה.
ב-21 בפברואר 1975 גזר עליו בית משפט בניו יורק שנת מאסר בפועל לאחר שהפר צו שאסר עליו לבוא במגע עם נשק. במהלך המאסר נאבק על זכותו למזון כשר ותביעתו התקבלה.
ב-28 באוגוסט 1979 נידון ל-3 חודשי מאסר בפועל על הפרת צו שאסר עליו להיכנס לחברון.
ב-13 במאי 1980 נעצר כהנא במעצר מנהלי לשישה חודשים באישור מנחם בגין. בתקשורת פורסם בשם גורמי ביטחון כי המעצר קשור לכוונת אנשי "כך" לבצע פיגועים בחברון. ערעור שהגיש על מעצרו המנהלי נדחה על ידי בית המשפט העליון, מספר רבנים ואישי ציבור כמו הרב משה פיינשטיין חתמו על מכתבי מחאה כנגד המעצר המנהלי. כהנא טען עד סוף ימיו כי הוא אינו יודע את הסיבה למעצר. ב-29 ביוני נגזרו על כהנא 7 חודשי מאסר בפועל על עבירות של הסגת גבול והתקהלות אסורה שביצע באוניברסיטה העברית ב-14 בפברואר 1979. ב-6 באוגוסט ביטל מנחם בגין את צו המעצר המנהלי נגד כהנא.
ביולי 1979 קיים כהנא הפגנה עם אנשיו בשכם, ובאפריל 1980 נערכה הפגנה דומה ברמאללה. בשני המקרים הכריזו הוא ואנשיו כי "אין פלסטין" וביקשו להגיש עצומה לראשי הערים. ב-15 בספטמבר 1980 הוא הורשע בגין כך בהפרת הסדר ובהפרעה לאנשי ביטחון, ונגזרו עליו שלושה חודשי מאסר בפועל. ב-12 בדצמבר השתחרר מהכלא.
ב-1982, בעת המאבק על פינוי העיר ימית, קרא למתפנים שלא להיכנס לעימות אלים עם חיילים. כאשר במהלך הפינוי התבצרו כמה מתלמידיו במקלט ואיימו בהתאבדות, הובא כהנא לשם על ידי קציני צה"ל ושכנע אותם שלא להתאבד.
לאחר שירות צבאי במסגרת "שלב ב", ב-1982 שירת במילואים בגזרת רמאללה למשך חודש. במהלך השירות הוכה עיתונאי ישראלי באוניברסיטת ביר זית, והסטודנטים הפורעים התבצרו במבנה וסירבו להוראות צה"ל. עיתונאים שסיקרו את האירוע (בניגוד לצו המושל הצבאי) התמקדו בדמותו של כהנא החייל ועלתה זעקה בכלי התקשורת – להוציא אותו מרמאללה. מפקדו של כהנא, אפרים זימן, כתב למערכת מעריב מכתב, שבו טען ל"קלות דעת" במאמר המערכת וותיאר את תפקודו של כהנא ללא דופי לאורך התקופה.