stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירג הופמן
ביוגרפיה > אלוף עולם ושיאן עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991, זכה הופמן בשתי מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 14:50.36 דקות, במעט לפני מתחרהו העיקש, השחיין המקומי קירן פרקינס, שקבע זמן של 14:50.58 דקות ושטפן פייפר מגרמניה ששחה זמן של 14:59.34 דקות. השיא העולמי שנשבר בן ה-8 שנים היה שייך לאחד מגדולי השחיינים בהיסטוריה, האלוף האולימפי ולדימיר סלניקוב. נוסף לכך, הוא זכה במדליית זהב גם במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.04 דקות, לפני פייפר (3:48.86 דקות) וארתור וודג'ט מפולין, שיאן העולם לשעבר (3:49.67 דקות).
אל אולימפיאדת ברצלונה (1992) הגיע הופמן כשיאן עולם לשעבר (שיאו נשבר שלושה חודשים לפני כן). לאכזבתו הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה בינונית של 15.02.29 דקות אחרי השחיינים מאוסטרליה קירן פרקינס, ששיפר שוב את השיא העולמי בתוצאה של 14:43.48 דקות וגלן האוסמן שקבע תוצאה של 14:55.29 דקות. רביעי סיים בן ארצו שטפן פייפר.
באליפות אירופה בשחייה, שנערכה ב-1993 בשפילד שבאנגליה, המשיך הופמן והגן על תוארו במשחה ל-1500 מטר חופשי כשזכה במדליית הזהב בתוצאה של 15:13.31 דקות.
באליפות העולם בשחייה, שנערכה ב-1994 ברומא שבאיטליה, סיים הופמן במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:13.95 דקות. באותה אליפות הוא סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.28 דקות.
באליפות אירופה בשחייה, שנערכה ב-1995 בווינה שבאוסטריה, הוא זכה בפעם הרביעית במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:11.25 דקות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) השתתף הופמן בפעם השלישית במשחה ל-1500 מטר חופשי וסיים במקום שביעי בתוצאה של 15:18.86 דקות וכן במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.15 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' בשנת 1998 סיים הופמן במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.70 דקות.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה בשנת 2000 זכה הופמן במדליית זהב בתוצאה של 14:47.57 דקות.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי
ירג ווייתה

ירג ווייתה (בגרמנית: Jörg Woithe; נולד ב-11 באפריל 1963) הוא שחיין עבר מזרח גרמני. הוא אלוף אולימפי ואלוף עולם במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי.
ביוגרפיה

ווייתה נולד במזרח ברלין.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה ווייתה בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית כסף. מדליית זהב במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.40 שניות, לפני פר הולמרץ (50.91 שניות) ופר יוהנסן (51.29 שניות), שניהם משוודיה. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 50.21 שניות. מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:28.60 דקות, אחרי ברית המועצות (7:23.50 דקות) ולפני ברזיל (7:29.30 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.86 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מעורב בתוצאה של 3:48.25 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בספליט, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1981 זכה ווייתה בשתי מדליות, מדליית כסף ומדליית ארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.81 שניות, אחרי יוהנסן משוודיה (50.55 שניות) ולפני סרגיי קרסיוק מברית המועצות (50.91 שניות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:45.66 דקות, אחרי ברית המועצות (3:44.23 דקות) ושוודיה (3:45.01 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:24.38 דקות) ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:30.74 דקות).
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 זכה ווייתה בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית ארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 50.18 שניות, לפני ראודי גיינס מארצות הברית 50.21 שניות ופר יוהנסון משוודיה 50.25 שניות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.71 דקות, אחרי מיכאל גרוס ממערב גרמניה שקבע שיא תחרות חדש של 1:49.84 דקות וגיינס (1:49.92 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1983 זכה ווייתה ב-5 מדליות, 3 מדליות כסף ו- 2 מדליות ארד. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.29 שניות, אחרי יוהנסן משוודיה (50.20 שניות) ולפני סרגיי סמיריאגין מברית המועצות (50.35 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.18 דקות, אחרי מיכאל גרוס שקבע שיא עולם חדש של 1:47.87 דקות ולפני תומאס פרנר ממערב גרמניה (1:50.92 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.0 דקות, אחרי מערב גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של  7:20.40 דקות ולפני איטליה (7:26.01 דקות). מדליות ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:23.02 דקות, אחרי ברית המועצות (3:20.88 דקות) ושוודיה (3:22.02 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:45.54 דקות, אחרי ברית המועצות (3:43.99 דקות) ומערב גרמניה (3:44.79 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסופיה, בולגריה בשנת 1985 זכה ווייתה ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.38 שניות, אחרי סטפן קרון מצרפת (50.20 שניות) ולפני סטפן ולרי משווייץ (50.70 שניות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:22.32 דקות, אחרי מערב גרמניה (3:22.18 דקות) ולפני שוודיה (3:22.41 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:45.35 דקות, אחרי מערב גרמניה (3:43.59 דקות) ולפני איטליה (3:46.09 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 זכה ווייתה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:21.47 דקות דקות, אחרי ארצות הברית 3:19.89 דקות וברית המועצות 3:21.14 דקות.
ביוגרפיה > אלוף אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשטרסבורג, צרפת  בשנת 1987 זכה ווייתה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.66 שניות, לפני גנדי פריגודה מברית המועצות (22.73 שניות) וסטפן ולרי  (22.75 שניות).
ילד האתמול

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אייזק אסימוב
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 נושא:  מסע בזמן 
 הוצאה
 הוצאה:  דאבלדיי 
 תאריך הוצאה:  1992
 מספר עמודים:  272
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך:  1993
 תרגום:  עמנואל לוטם
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-385-26343-6
 הספרייה הלאומית:  001281046
 
ילד האתמול (באנגלית: Child of time, ילד הזמן) הוא ספר מדע בדיוני מאת אייזק אסימוב ורוברט סילברברג שנכתב בשנת 1992 ותורגם לעברית בהוצאת כתר בשנת 1993.
הספר מהווה הרחבה לסיפור קצר בשם הילד הקטן והמכוער (באנגלית: The ugly little boy) שנכתב על ידי אסימוב בשנת 1958 (תורגם לעברית בקובץ מחר כפול תשע בשנת 1972 ושוב ב-2005, וכן בקובץ כתבי אייזק אסימוב חלק 4 בשנת 2014).
אסימוב הכתיר את הסיפור בתור הסיפור השלישי האהוב עליו ביותר.
עלילה

ילד ניאנדרטלי הובא להווה בידי ניסוי במסע בזמן. הוא כלוא בתוך בועת זמן, מאחר שיציאתו משם תעלה כמות אנרגיה אינסופית. כדי לטפל בו שוכר הארגון מטפלת בשם אדית פלווס. בתחילה היא נדחית ממראהו של הילד, אך עם הזמן לומדת לאהוב אותו ומבינה שהוא אדם ולא חיית פרא. היא נותנת לו את השם טימי ומנסה להעניק לו את הילדות הטובה ביותר שיכולה להיות לו בנסיבות אלו. עם זאת, העיתונות ושאר האנשים מתייחסים אל טימי כאל 'הילד הקוף'. בסופו של דבר הארגון מחליט להמשיך למיזמים חדשים ולהשיב את טימי לזמנו. אדית יודעת כי טימי לא ישרוד בזמנו מאחר שהוא חסר כל מיומנויות הישרדות, והיא מנסה להבריח את טימי אל מחוץ לבועת הזמן. לאחר שהיא נכשלת היא מפעילה את המכשירים ושבה עם טימי לעבר.
הספר מרחיב את הסיפור הקצר ומוסיף לו עלילות משנה. הספר מתאר ארגון לזכויות הילד הרודף את הארגון ורוצה לשחרר את טימי, וכן מתאר את השבט הניאנדרטלי ממנו נחטף טימי, ואת התמודדותם עם חורף קשה ואויבים, וכיצד הם מגיבים לאבדן הפתאומי של הילד.
יוזף בלהה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 ביולי 1894 
 פטירה:  20 באפריל 1945 (בגיל 50) 
 מדינה:  ציסלייטניה (ארצות אוסטריה), צ'כוסלובקיה 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (10 באוגוסט 1994) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  יוזף בלהה
 
יוזף בלהה (בצ'כית: Josef Bleha;‏ 17 ביולי 1894 – לא ידוע), צ'כי, מחסידי אומות העולם, אשר סיכן את חייו כשפעל להקל על חיי היהודים בגטו טרזין בזמן השואה. על פועלו זה זכה בתואר חסיד אומות העולם בשנת 1994.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

יוזף בלהה נולד בשנת 1894 ליוזף ואנה בלהה. אביו היה מורה. הוא חי בעיר טרזין, שם הייתה בבעלותו חנות טבק. עוד לפני הפינוי המלא של התושבים הארים מהשטח שיועד לגטו היהודי, בלהה שימש כמתווך בין היהודים שכבר שהו בגטו לבין בני משפחותיהם מחוץ לו, שהעבירו לאסירים כסף ומזון. הקשר נוצר בעזרת תושב יהודי בגטו אשר הורשה לקנות אמצעי מחייה מחוץ לגטו. היהודי ניצל את הרשות לעזוב את הגטו על מנת לרכוש ציוד וכן להתעדכן אצל בלהה בדבר התקדמות כוחות בעלות הברית ולהעביר באמצעותו הודעות מתושבי הגטו. כל יום כחמש-עשרה הודעות נשלחו מתוך הגטו; בלהה קרא את ההודעות בנוכחות המקשר תושב הגטו, קרע את המסרים והשליך אותם. בזכות זכרונו המופלא, בלהה זכר את ההודעות שקרא בעל-פה בלי לשכוח דבר. גם ארוסתו, שחיה בפראג, הייתה מעורבת וביתה הפך למוקד איסוף ההודעות שנשלחו מתוך הגטו.
ביוני 1942, עקב פינוי כל התושבים האריים הנותרים מהעיר טרזין, עבר בלהה לגור בעיר בוֹאוּשׁוֹוִיץ (אנ'), הצמודה לטרזין, ומשם המשיך לתמוך בתושבי הגטו. בלהה היה מתגנב למעברים התת-קרקעיים מתחת לגטו ומבריח אוכל לתושביו.
מבין תושבי הגטו, בלהה עזר לבני משפחת כץ אשר גורשו לגטו במאי 1942: האב זיגפריד - שהתחבר עם בלהה לאחר שעבדו יחד במשרד הכלכלה, האם אלזה, ובנותיהן אוה וּורה. המשפחה הכירה את בלהה היטב, והוא דאג לרווחתם. מלבד העזרה החומרית, הוא עזר להם להגיע להבדק אצל רופא הגטו, ד"ר רוברט טאריאן (Tarian), לארינגולוג(אנ') בבית החולים "הוהנלב" (Hohenelbe), שעזר להם להשיג פטור מגירוש למזרח תוך שניצל את קשריו עם ראש האלטסטנראט בגטו טרזין - יעקב אדלשטיין. מבין כל בני משפחת כץ, רק ורה שרדה את השואה.
באביב 1943 ערכו אנשי הגסטפו בפראג חיפוש מפתיע בביתה של ארוסתו של יוזף בלהה. הארוסה נלקחה לחקירה שבמהלכה חשפה את פעילותו של בלהה. בלהה נאסר ונכלא במבצר טרזין, משם נשלח למחנה אורניינבורג שבגרמניה. באפריל 1945 נשלח שוב לעיר ניורופין(אנ'), גם היא בגרמניה. הוא היה אדם חולה ושבור כאשר הצלב האדום לקח עליו חסות, ולאחר החלמתו שב לעיר בואושוויץ. אין מידע על קורותיו לאחר מכן.
לאחר המלחמה

ורה כץ (לאחר נישואיה - ורה שיף), היחידה ששרדה את השואה מבין המשפחה שבלהה עזר לה, עברה לגור בקנדה. לא ידוע על אודותיו של יוזף בלהה עצמו לאחר המלחמה.
הכרה והנצחה

כאות תודה מהעם היהודי על תמיכתו באוכלוסייה היהודית בגטו טרזין, הוכר בלהה על ידי מדינת ישראל ויד ושם כחסיד אומות העולם בתאריך 10 באוגוסט 1994, בטקס אשר נערך בפראג בירת צ'כיה, לא בנוכחותו.
הערות שוליים

1 2 3 4  Bleha Josef, באתר יד ושם (באנגלית)
1 2 3  תיק חסיד אומות העולם ביד ושם.
↑  litomerice לפי ורה שיף, מסמכים אחרים מצביעים על בואושוויץ.
ירגזי אדום-בטן

| ירגזי אדום-בטן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: סיטיפרוס
מין:: ירגזי אדום-בטן
שם מדעי
 Sittiparus castaneoventris ‏גולד, 1863
תחום תפוצה
 תפוצה של המינים ירגזי רבגוני, ירגזי אדום-בטן, ירגזי איזו וירגזי איריומוטה

ירגזי אדום-בטן (שם מדעי: Sittiparus castaneoventris) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הירגזיים.
מאפיינים פיזיים

הירגזי אדום-הבטן הוא עוף קטן באורך 11–13 ס"מ. ראשו, עורפו וגרונו שחורים, הלחי לבנה, גבו בצבע אפור מתכתי וגחונו אדמדם, ומכאן שמו. הירגזי אדום-הבטן דומה לירגזי הרבגוני, אך קטן יותר ובעל פנים לבנים יותר, וגחונו כהה יותר וחסר את קו הגחון.
תפוצה ובית גידול

הירגזי אדום-הבטן חי ביערות ממוזגים ובאזורים כפריים ופרווריים. ירגזי זה אנדמי לטאיוואן. הערכת טווח התפוצה (40,300 קמ"ר) גדולה, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח. גודל האוכלוסייה לא כומת, אך מוערך כי מין זה לא עומד בקריטריון גודל האוכלוסייה. למרות העובדה שמגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה, הירידה אינה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. כתוצאה מכך, הירגזי אדום-הבטן מסווג כמין ללא חשש.
טקסונומיה

הירגזי הרבגוני תואר על ידי ג'ון גולד ב-1863. הסוג סיטיפרוס תואר לראשונה על ידי אדמון דה סליס לונשאן (אנ') בשנת 1884 עם זאת, הסוג נחשב שנים רבות לתת־סוג של ירגזי, והמין נכלל בסוג ירגזי עם רוב הירגזיים האחרים. מחקר משנת 2005 מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג פויסילה, אליו שויך בעבר הירגזי אדום-הבטן. מחקר מאוחר יותר מצא קשר גנטי בין הירגזי הרבגוני (שנחשב אז למין בסוג פויסילה) והירגזי לבן־המצח (שנחשב אז למין בסוג ירגזי), והמליץ על פיצולם לסוג נפרד, סיטיפרוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN‏, ו-IOC (אנ').‏ לעומתם, ITIS עדיין מציג את מיני הסוג סיטיפרוס בסוג פויסילה.
המינים ירגזי אדום-בטן (Sittiparus castaneoventris), ירגזי איריומוטה (Sittiparus olivaceus) וירגזי איזו (Sittiparus owstoni) נחשבו בעבר לתת־מינים של הירגזי הרבגוני, אבל סווגו מחדש כמינים עצמאיים בעקבות פרסום של מחקר פילוגנטי ב–2014.
הערות שוליים

↑  ירגזי אדום-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Josep del Hoyo, Nigel Collar, Guy M. Kirwan, Chestnut-bellied Tit (Sittiparus castaneoventris), version 1.0, Birds of the World, 2020 doi: 10.2173/bow.vartit3.01
↑  Chestnut-bellied Tit - eBird, ebird.org
↑  Chestnut-bellied Tit, a Taiwan Endemic, Shanghai Birding 上海观鸟, ‏2021-11-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  Chestnut-bellied Tit (Sittiparus castaneoventris) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
1 2 3  Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List (באנגלית אמריקאית)
↑  Société zoologique de France., Société zoologique de France, Bulletin de la Société zoologique de France., כרך 9, Paris :: La Société,, 1884
↑  G. William Cottrell, James C. Greenway, Ernst Mayr, Raymond A. Paynter, Check-list of birds of the world., כרך 12, Cambridge :: Harvard University Press,, 1967
↑  Frank B. Gill, Beth Slikas, Frederick H. Sheldon, Phylogeny of Titmice (Paridae): II. Species Relationships Based on Sequences of the Mitochondrial Cytochrome-B Gene, The Auk 122, 2005-01-01, עמ' 121–143 doi: 10.1093/auk/122.1.121
↑  Ulf S. Johansson, Jan Ekman, Rauri C. K. Bowie, Peter Halvarsson, A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae), Molecular Phylogenetics and Evolution 69, 2013-12-01, עמ' 852–860 doi: 10.1016/j.ympev.2013.06.019
↑  ירגזי רבגוני, באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ITIS - Report: Poecile varius, www.itis.gov
↑  Bailey D. McKay, Herman L., Jr. Mays, Cheng-te Yao, Dongmei Wan, Incorporating Color into Integrative Taxonomy: Analysis of the Varied Tit (Sittiparus varius) Complex in East Asia, Systematic Biology 63, 2014-07-01, עמ' 505–517 doi: 10.1093/sysbio/syu016
| ירגזיים |
| --- | --- | --- |
| ירגזי | ירגזי אפרפר • ירגזי יפני • ירגזי מצוי • ירגזי ירוק-גב |       |
| מכלולופוס (אנ') | ירגזי לבן-עורף (אנ') • ירגזי טאיוואני • ירגזי שחור-פס • ירגזי צהוב הודי (אנ') • ירגזי צהוב-לחי |       |
| מלאניפרוס (אנ') | ירגזי גינאי (אנ') • ירגזי לבן-כנף (אנ') • ירגזי מפויח • ירגזי קארפ • ירגזי לבן-בטן (אנ') • ירגזי לבן-גב (אנ') • ירגזי כהה (אנ') • ירגזי אדום-גחון • ירגזי שחור-ראש (אנ') • ירגזי אדום-גרון • ירגזי מפוספס-חזה (אנ') • ירגזי סומלי (אנ') • ירגזי אפור-שת • ירגזי אפרורי • ירגזי הכף |       |
| פויסילה | ירגזי סצ'ואני • ירגזי שחור-סינר • ירגזי חלוד-חזה • ירגזי גמבל • ירגזי קרוליינה • ירגזי מקסיקני • ירגזי הדסון • ירגזי ערמוני-גב • ירגזי לבן-גבה • ירגזי פרסי • ירגזי שחור-כיפה • ירגזי סיבירי • ירגזי הרים • ירגזי ביצות • ירגזי החרמון |       |
| ירגזי-כחול | ירגזי כחול • ירגזי קנרי • ירגזי תכול (ירגזי פלסקה) |       |
| סיטיפרוס (אנ') | ירגזי לבן-מצח (אנ') • ירגזי אדום-בטן • ירגזי איריומוטה (אנ') • ירגזי רבגוני • ירגזי איזו (אנ') |       |
| לופופאנס | ירגזי מצויץ • ירגזי אפור-ציצה |       |
| באולופוס | ירגזי דו-גוני • ירגזי טקסני • ירגזי הערער • ירגזי חדגוני • ירגזי הרסן |       |
| פריפרוס | ירגזי האשוחית • ירגזי שחור-ציצה • ירגזי שחור |       |
| פרדליפרוס (אנ') | ירגזי צהוב-בטן • ירגזי פיליפיני • ירגזי פלאוואני (אנ') |       |
| מינים יחידים בסוגם | ירגזי כיפת-אש • ירגזי צהוב-גבה • ירגזי סולטני • ירגזי קרקעי |  |
יוזף בלשה

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1912 פרידלנד, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 הוצאה להורג:  29 ביולי 1969 (בגיל 57) לייפציג, גרמניה המזרחית 
 מדינה:  גרמניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, צ'כוסלובקיה 
 השתייכות:  אס אס 
 תקופת הפעילות:  מ-1938 
 דרגה:  Rottenführer 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
יוזף בלשה (בגרמנית: Josef Blösche;‏ 12 בפברואר 1912 – 29 ביולי 1969) היה חבר המפלגה הנאצית ושירת באס דה ובאס אס בדרגת רוטנפיהרר, המקבילה בערך לרב-טוראי. בלשה ידוע בשל התמונה המפורסמת של חיסול מרד גטו ורשה בו הוא מכוון את נשקו לעבר נשים וילדים יהודים.
ביוגרפיה

בלשה נולד בעיירה פרידלנד (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום בשטחי \צ'כיה) להורים חקלאים. לאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה משפחתו חלק מהמיעוט הגרמני בחבל הסודטים בצ'כוסלובקיה. בשנת 1935 הצטרף למפלגת הגרמנים הסודטים. לאחר סיפוח החבל לגרמניה בידי אדולף היטלר הצטרף למפלגה הנאצית, ולאחר מכן הצטרף לאס אס בורשה ופעל בתפקידים זוטרים. החל מדצמבר 1939 למד בבית הספר של משמר הגבול של האס אס והגסטאפו. באוגוסט 1941 הצטרף לכוחות המיוחדים ש"טיהרו" אזורים בערים הקטנות בשטחים הכבושים של ברית המועצות באוקטובר 1941, הגיע לוורשה ופעל בעיקר במעצר חשודים לחקירת הגסטאפו.
בקיץ 1942, עם תחילת גירוש יהודי גטו ורשה למחנה ההשמדה טרבלינקה, הצטרף לכוחות ה"אס דה" בוורשה. בין 22 ביולי ל-30 בספטמבר נשלחו לפחות 225,000 איש למחנות המוות. לבלשה הייתה מיומנות מיוחדת בגילוי יהודים שהסתתרו ובאיתור מקומות מחבוא יצירתיים. בינואר 1943 נערך גל נוסף של גירושים למחנות המוות בהם לקח חלק בלשה באכזריות יתרה בסריקת רחובות ובנינים נטושים והוצאות להורג תכופות. בין היתר נהג להסתובב ברחבי הגטו עם שותפו על גבי ריקשה ולצלוף לכל עבר.
במשפטו דובר על חלקו הרב בהוצאות להורג ההמוניות שלדבריו היה אחראי ל-75 מהן. במסגרת דו"ח שטרופ בו נקבע מועד לחיסול הגטו צולמה התמונה המפורסמת בה נראה בלשה במדי אס.אס. כשהוא מכוון את נשקו לעבר יהודים בדרכם לאומשלאגפלאץ (תמונה זו שימשה עדות מכריעה גם במשפטי נירנברג). בלשה קיבל אות הצטיינות על תרומתו במיגור מרד גטו ורשה. בספטמבר 1943 הוא נורה בידי פולני מול סניף הדואר של ורשה ונפצע קשה. לאחר שהחלים מהפציעה שירת בתפקיד פקידותי במטה הגסטאפו בורשה.
באוגוסט 1944, נטל בלשה חלק בהגנת מטה הגסטאפו בפני התקפות של המורדים במהלך מרד ורשה. באוקטובר של אותה שנה הועבר לסלובקיה ונטל חלק בדיכוי המרד הסלובקי. לאחר דיכוי המרד נשאר לשרת בסלובקיה. במאי 1945, עם התקרבות הצבא האדום אל סלובקיה, ניסה להימלט למערב, אך נתפס על ידי חיילי הצבא האדום.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

כשבוי מלחמה נשלח לעבודות כפייה בברית המועצות. באביב 1946 הועבר לצ'כוסלובקיה (עדיין כשבוי מלחמה) ועבד במחצבה באזור פלזן. באוגוסט של אותה שנה נפגע בתאונת עבודה קשה, שעיוותה את מראה פניו ללא הכר.
בשנת 1947 שוחרר ממחנה העבודה ועבר לתורינגיה שבגרמניה המזרחית, כיוון שלשם גורשו הוריו מחבל הסודטים בתום המלחמה. פניו המעוותות הסתירו את זהותו האמיתית כחייל אס אס, והוא חי חיים רגילים - התחתן והביא לעולם שני ילדים.
בשנת 1961 שמו קושר במהלך משפט של חבר האס.אס. בהמבורג, בנוגע לפשעי מלחמה קשים שבוצעו בגטו ורשה.  הוא נעצר  על ידי השטאזי ב-11 בינואר 1967. בחקירתו התייחס גם לתמונה המפורסמת, ורשם על גב התמונה כי: "התמונה מראה כיצד אני כאיש גסטפו בגטו ורשה יחד עם קבוצה של אנשי אס.אס. מוציאים קבוצה גדולה של יהודים מבניין. מדובר בעיקר בנשים ילדים וזקנים… משם הועברו לתחנת הרכבת באומשלגפלאץ"[דרוש מקור].
בלשה הועמד לדין והודה בפשעי המלחמה שיוחסו לו כגון: הוצאות המוניות להורג, וגירוש יהודים למחנות ההשמדה. הוא נמצא אשם באפריל 1969 בהריגת אלפי יהודים ובהשתתפות בגירושם של 300,000 למחנות המוות. הוא נשפט בגרמניה המזרחית, ונידון לעונש מוות שבוצע בירייה בודדת בצווארו ב-29 ביולי 1969.
לקריאה נוספת

דן פורת, הילד: מסע בעקבות תצלום, תל אביב: דביר, 2013.
הערות שוליים

↑  דן פורת, הילד: מסע בעקבות תצלום, ירושלים, כתר, עמ' 219.
↑  על אודות הספר באתר הוצאת מקמילן (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810652263605606  GND: 124726151  ISNI: 0000 0000 4676 0022  LCCN: no2007092915  NTA: 251951146  SUDOC: 079257879  VIAF: 50168492   WorldCat (עם VIAF): 50168492 
יוזף בלשה מכוון את נשקו אל היהודים הנכנעים במהלך חיסול גטו ורשה. פרט מדו"ח שטרופ
יחסי מקדוניה הצפונית – צ'ילה

| יחסי מקדוניה הצפונית – צ'ילה |
| --- | --- |
מקדוניה הצפונית: צ'ילה


מקדוניה הצפונית: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
25,713: 756,102
אוכלוסייה
1,820,681: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,761: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,108: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

יחסי מקדוניה הצפונית–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין רפובליקת מקדוניה הצפונית לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות כוננו במקור בשנת 1935 עם ממלכת יוגוסלביה, והם התחדשו בשנת 1946. לאחר מלחמת העולם השנייה לאחר שתי הפרעות, בשנים 1947 ו-1973, הם התחדשו לבסוף במרץ 1990. במהלך תקופה זו חתמו ממשלות צ'ילה ויוגוסלביה על הסכם מסחר ותשלומים (1957, שונה בשנת 1960), הסכם תרבות (1967) והסכם לביטול אשרות תיירים (1978 ו-1979). לאחר קבלת עצמאותה של מקדוניה הצפונית בשנת 1991 כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה מיוצגת במקדוניה הצפונית באמצעות שגרירותה באו"ם.
מקדוניה הצפונית אינה מיוצגת בצ'ילה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יום הזיכרון והפעולה על אלימות נגד נשים

יום הזיכרון והפעולה על אלימות נגד נשים (בצרפתית: Journée Nationale de Commémoration et d'Action Contre la Violence à l'Égard des Femmes) המכונה לעיתים "יום הסרט הלבן" (בצרפתית: Jour du Ruban Blanc), הוא יום הנצחה בקנדה שמצוין מדי שנה ב-6 בדצמבר, שהוא יום השנה לטבח אקול פוליטכניק שאירע ב-1989, בו רצח הסטודנט החמוש מרק לפין ארבע עשרה נשים ופצע עשר אחרות בעיר בשם "הלחימה בפמיניזם". מועד ההנצחה נקבע על ידי הפרלמנט של קנדה שנתיים לאחר מכן, ב-1991. החקיקה הוצעה גם בית הנבחרים של קנדה כהצעת חוק פרטית על ידי דון בלאק (אנ'), חברת הפרלמנט של מטעם מחוז הבחירה "ניו ווסטמינסטר-ברנבי". הצעתה של בלואק זכתה לתמיכה של כל המפלגות.
דגלי קנדה על כל הבניינים הפדרליים כולל הדגלים במגדל השלום (אנ') שבגבעת הפרלמנט (אנ') מורדים לחצי התורן, הקנדים מוזמנים לשמור על דקת דומייה ב־6 בדצמבר וללבוש סרט לבן (או סרט סגול המסמל גם את מכלול התופעה של אלימות במשפחה) כמחויבות לצמצם ולהפסיק את האלימות נגד נשים.
בתגובה לאירוע, קנדים רבים עבדו קשה להקים אנדרטאות בכל רחבי קנדה כדי להבטיח שתהיה מספר מודעות שתמנע מקרה נוסף מסוג זה, זה נועד לאלץ את החברה להכיר באיזו תדירות אלימות מתרחשת כלפי נשים, ולהעריך את חייהן של הנשים שנהרגו בטבח. תומכי פמיניזם ופעילים פמיניסטיים המנסים להפסיק את האלימות המופנית כלפי נשים הראו דאגה משימוש בטבח כמקרה היחיד שמייצג את האלימות נגד נשים.
הערות שוליים

↑  Sourour, Teresa K. "Report of Coroner's Investigation" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-28 בדצמבר 2016. נבדק ב-13 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rosenberg, Sharon (1998). "Reflections on Demoralizing December 6". ProQuest.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544524505171  LCCN: sh2001006730 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ירגזי אדום-גחון

| ירגזי אדום-גחון |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: מלאניפרוס
מין:: ירגזי אדום-גחון
שם מדעי
 Melaniparus rufiventris ‏בוקאז', 1877
תחום תפוצה
 תפוצת ירגזי אדום-גחון וירגזי שחור-ראש

ירגזי אדום-גחון (שם מדעי: Melaniparus rufiventris) הוא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים החי ביבשת אפריקה.
מאפיינים

הירגזי אדום-הגחון הוא מין ציפור שיר קטנה באורך 15 ס"מ. ראשו וגרונו שחורים מבריקים, חזהו וגבו אפורים כהים, ובטנו בצבע חלודי-אדמדם. הכנפיים שחורות עם שוליים לבנים על סוככות הכנפיים שיוצרות שני פסים לבנים עבים. הזנב שחור עם קצוות ושוליים לבנים. העין צהובה אצל עופות בוגרים, אם כי חומה אצל צעירים. בדרום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מזרח זמביה, מלאווי וצפון מערב מוזמביק, תפוצתו חופפת עם תפוצת הירגזי שחור-הראש והם מכליאים באופן טבעי. צבע הגחון והעיניים הם סימנים מזהים עיקריים להבחנה בין המינים. הזכר והנקבה דומים, אם כי לזכר יש גחון בצבע רווי יותר. הפרטים הצעירים שונים במראם, גחונם דהוי יותר, כיפתם אפורה, גבם חום וכנפיהם וזנבם שחומים עם שוליים צהבהבים. אורך כנף הזכר – 79–89 מ"מ, נקבה – 78–86 מ"מ; אורך זנב הזכר – 61.5–69 מ"מ, נקבה – 58–66.5 מ"מ; אורך המקור 12.7–13.8 מ"מ; אורך כף הרגל 18–21 מ"מ.
הירגזי אדום-הגחון נצפה לעיתים קרובות בלהקות ציפורים מעורבות מינים, במיוחד עם ירגזי מפויח וירגזי אפור-שת, אם כי הוא שקט מהם. עונת הרבייה מתרחשת באביב בחצי-הכדור הדרומי, ספטמבר–נובמבר. נראה שהצעירים מלווים את הבוגרים עד לעונת הרבייה שלאחר מכן, שכן קבוצות של 2–5 ירגזים הן נפוצות.לירגזי קריאות רבות, בהן אחת שנמעת כ"סיט-סיט" בקול דק, וקריאת אזהרה צרודה ועמוקה הנשמעת כ"זרר-זרר-זרר-זאזא". בנוסף, הוא קורא גם קריאות תלת-הברתיות בקול גבוה יותר, המזכירות את קריאות הירגזי השחור או הירגזי המצוי. אלו נוטות להיות צייצניות, גרוניות או מסולסלות.
קיימים הבדלים במראה ובתפוצה בין שלושת תת-המינים:
P. r. diligens – פיליפ קלאנסי, 1979 – מצוי בצפון-מזרח נמיביה, צפון-מערב בוטסוואנה, דרום אנגולה ודרום-מערב זמביה. תחום תפוצתו חופף עם תת-המין הטיפוסי בדרום אנגולה ודרום-מערב זמביה. אצל הזכר, הראש דהוי יותר בצבע כחול-שחור, והצבע של הראש מתמזג בהדרגה אל הגב והחזה האפורים. אצל הנקבה, הראש כהה רק במעט מהגב, והגרון אפור. תת-מין זה גדול יותר מתת-המין הטיפוסי, וזנבו ארוך יותר. אורך כנף הזכר – 86.5–91 מ"מ, נקבה 82 מ"מ; אורך הזנבב 70–73 מ"מ.
P. r. rufiventris – ז'וזה ויסנטה ברבוסה דו בוקאז', 1877 – מצוי במרכז וצפון אנגולה, מערב ודרום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, דרום-מזרח הרפובליקה של קונגו ודרום זמביה. זהו תת-המין הטיפוסי.
P. r. masukuensis – ג'ורג' ארנסט שלי, 1900 – מצוי בדרום-מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, זמביה, מלאווי, מוזמביק וזימבבואה. דומה לתת-המין הטיפוסי, אבל גבו וחזהו חיוורים ובהירים יותר, וחזהו מופרד באופן ברור יותר מגרונו. הגחון חיוור יותר, בצבע חום-קינמון בהיר-ורדרד. קטן יותר והבדלי הגודל בין הזכר לנקבה ברורים יותר. אורך כנף הזכר – 83–87 מ"מ, נקבה – 77.5–83.5 מ"מ; אורך זנב הזכר – 61–67.5 מ"מ, נקבה – 59–65 מ"מ.