stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנות השטן
הצלחת הסרט

הסרט נעשה על ידי קלוזו כשנתיים לאחר שביים את "שכר האימה" שזכה להצלחה קופתית מסחררת. עלילת הסרט היא על פי ספר בשם "Celle qui n'était plus" ("היא שכבר לא הייתה") מאת פייר בואלו ותומאס נארסז'אק. השניים חיברו לאחר מכן ספר נוסף ("מבין המתים") שעל פיו ביסס אלפרד היצ'קוק את עלילת סרטו ורטיגו. קלוזו (שכונה בצרפת "היצ'קוק הצרפתי") והיצ'קוק עצמו התחרו על זכויות ההסרטה של "בנות השטן" וקלוזו הקדים את היצ'קוק. כ"פיצוי" כתבו השניים להיצ'קוק את ספרם הבא. מן הראוי לציין כי בואלו ונארסז'אק היו בין אלו שטבעו את הביטוי "סרט אפל", ביחס ליצירות הקולנוע שנוצרו בהוליווד בשנות הארבעים ותחילת שנות החמישים, סגנון שאומץ באופן מושלם בסרט "בנות השטן".
הסרט זכה להצלחה קופתית גדולה בזמנו, ונמנה עם הקלאסיקה של סרטי המתח. הסרט היה הראשון להזהיר בסופו את צופיו בכתובית שביקשה מהם שלא לספר את עלילתו למי שטרם צפה בו, תעלול פרסומי שאומץ לאחר מכן בידי יוצרי קולנוע רבים. בכתובית נאמר:
פרט טראגי שהביא לסרט פרסום רב, הוא מותה של השחקנית, ורה קלוזו, מהתקף לב, חמש שנים לאחר שהוקרן הסרט לראשונה. קלוזו הייתה במותה בת 47, אותו הגיל בו מתה מהתקף לב כריסטין, הדמות אותה גילמה קלוזו בסרט זה.
בשנת 1967 הופקה גרסה אמריקאית לסרט בשם "משחקים" ("Games"), בהשתתפותם של ג'יימס קאן וסימון סיניורה, מכוכבות הסרט המקורי. בשנת 1996 הופקה גרסה אמריקאית נוספת של הסרט, המעבירה את העלילה לארצות הברית, בשינוי הרקע והדמויות, אך בצמידות לתוואי של התעלומה ולפתרונה. בסרט, אותו ביים ג'רמיה צ'צ'יק (אחרי הצלחת סרטו הקודם, 'בני וג'ון'), כיכבו שרון סטון, איזבל אג'אני וצ'אז פלמינטרי. סרט זה לא זכה להצלחה, ונחשב לגרסה נחותה של הסרט המקורי.
נוהגים להשוות את "בנות השטן" לגדולי סרטי המתח-אימה, כ"מגרש השדים" של ויליאם פרידקין ו"תינוקה של רוזמרי" של רומן פולנסקי.
"בנות השטן" הוקרן לראשונה בישראל בהקרנה מסחרית בשנת 1955 ובהקרנה חוזרת בשנת 1967.
בקאש

| --- | --- |
סמל בקאשסמל בקאש
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מרכז טרנסדנוביה
 מחוז:  וספרם (מחוז) וספרם
 נפה:  נפת פאפה
 שטח:  6.52 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  200 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  47°19′59″N 17°21′11″E﻿ / ﻿47.332969444444°N 17.353161111111°E﻿ / 47.332969444444; 17.353161111111 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.bekas.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בקאש(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בקאש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בקאש (בהונגרית: Békás) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבקאש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 292 ובשנת 2020 רק 200 תושבים.
ממצאים ארכאולוגיים מעידים כי האזור היה מיושב עוד בתקופת האימפריה הרומית. הכפר יושב וננטש לסירוגין בתקופת הכיבוש הטורקי.
ערים תאומות

שווייץ לוזאן, שווייץ
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת פאפה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פאפה • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • פרקשגייפי • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמשסאלוק • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר |  |
בקבוק בים של עזה

| --- | --- |

 בימוי:  טיירי בניסטי 
 הופק בידי:  אמיר הראל
 תסריט:  ולרי זנטי, טיירי בניסטי 
 עריכה:  ז'אן פול הוסו
 שחקנים ראשיים:  אגט בוניטזר מחמוד שלבי
 מוזיקה:  בנואה שרה
 צילום:  לורן ברונה 
 מדינה:  קנדה, צרפת, ישראל 
 חברת הפקה:  TS Productions, EMA Films, למה הפקות 
 חברה מפיצה:  Filmoption International 
 הקרנת בכורה:  צרפת: 8 בפברואר 2012; קנדה: 23 במרץ 2012; ארצות הברית: 4 בינואר 2013
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  עברית, ערבית, צרפתית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  2 מיליון אירו (הערכה)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בקבוק בים של עזה הוא סרט קולנוע בבימויו של הבמאי היהודי צרפתי, טרי בנישתי משנת 2012, קופרודוקציה צרפת-ישראל-קנדה. בצרפת נכחו במהלך אחד עשר חודשי הקרנתו הראשונים 158,428 צופים.
עלילה

טל היהודיה בת ה-17 מירושלים (אגט בוניטזר), כותבת מכתב, מכניסה אותו לבקבוק ומבקשת מאחיה החייל להשליך אותו לים בעזה. אולם אחיה אינו משליך את הבקבוק לים, אלא זורק אותו על החוף, שם מוצא אותו נעים הפלסטיני בן ה-20 (מחמוד שלבי). השניים מתכתבים ביניהם באינטרנט ומכנים עצמם "bakbouk" ו"gazaman" ולאט-לאט מתפתח ביניהם סיפור אהבה.
אודות הסרט

הסרט מבוסס על ספרה רב המכר של ואלרי זנטי (אנ'), יהודיה שעלתה לישראל מצרפת בהיותה 13 ושבה לצרפת בתום שירותה הצבאי. מכיוון שהצילום בעזה לא היה אפשרי, צולם החלק העזתי של הסרט בכפר ג'סר א-זרקא וכן  בקלנסווה.
שחקנים

| שחקן | דמות |
| --- | --- |
אגט בוניטזר: טל לוין
מחמוד שלבי: נעים אל-פרג'וקי
ריף כהן: אפרת
סמדי וולפמן: מרים
אברהם בלגה: איתן
עדי חליפה: פריד
ג'לאל מסראווי: זיאזי
מקס אולארצ'יק: אורי
זיאד בכרי: מרוואן
יוסרה באראקת: איישה
מחמוד מורה: ג'יהאד 1
אלהם ארף: אשתו של אחמד
סיון לוי: חברה של טל
נועה פרידמן: חברה של טל
לודמילה חן: לקוחה של מרים
סלים דאו: אחמד
היאם עבאס: אינטיסר
ראסן עבאס: בעל בית קפה
שרדי ג'בארין: ג'יהאד 2
נאוה זיו: מורה לטבע
לואי נופי: חכים
רותם זיסמן-כהן:
ב' בכסלו

ב' בכסלו הוא היום השני בחודש השלישי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השני בחודש התשיעי 
למניין החודשים מניסן.
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בב' כסלו היא פרשת ויצא, אם בר המצוה חל בשנה המתחילה ביום חמישי, או פרשת תולדות אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בימים שלישי, שני או שבת.
אירועים היסטוריים

ה'רפ"ג – הושלמה הדפסתו המלאה הראשונה של התלמוד הבבלי: בוונציה מדפיס דניאל בומברג את ש"ס ונציה, מהדורה מלאה של התלמוד הבבלי עם פירוש רש"י ותוספות. במהדורה זו נקבעה לראשונה "צורת הדף", ועליה התבססו כמעט כל מהדורות התלמוד מאז ועד היום, לרבות ש"ס וילנא.
ה'תקצ"ה – הפעם האחרונה שזמן שאלת גשמים בגולה התחיל בתאריך זה
ה'תרצ"ג – נוסד העיתון "הפלסטיין פוסט"
ה'תש"ג – גרמניה הנאצית משלימה את כיבוש צרפת
ה'תש"ג – "פורים היטלר", יהודי קזבלנקה שבמרוקו ניצלו מידי הנאצים ולזכר המאורע חיברו מגילה בשם מגילת היטלר וקבעו את היום לפורים שני
ה'תשע"ו – רצף של מעשי טרור מתוזמנים בפריז, שדוגמתם לא חוותה צרפת נהרגו 129 בני אדם ויותר מ-350 נפצעו
נולדו

ה'תרנ"ח – שמחה בלאס, מתכנן מפעלי מים עיקריים של היישוב ושל מדינת ישראל (נפטר ב-ה'תשמ"ב)
ה'תשכ"ט – רבי יעקב יוסף הגר, האדמו"ר מויז'ניץ מונסי בבורו פארק
ה'תשל"ה – גלעד שגב, זמר ישראלי
ה'תשל"ט – ציפי חוטובלי, חברת כנסת מהליכוד וסגנית שר התחבורה
נפטרו

ה'תש"ב – הרב יהודה אבר, ראש ישיבת "תומכי תמימים" בנוול, וורשה ואוטבוצק
ה'תש"ה – אנצו סרני, מצנחני היישוב, הוצא להורג בידי הנאצים (נולד ב-ה'תרס"ה)
ה'תש"ך – רבי עקיבא סופר-שרייבר, רב בברטיסלאבה (פרשבורג) שבסלובקיה ומחבר הספר "דעת סופר" (נולד ב-ה'תרל"ח)
ה'תשכ"ג – הרב אהרן קוטלר, מייסד ישיבת לייקווד בארצות הברית (נולד ב-ה'תרנ"ב)
ה'תשנ"ט – הרב נתן מאיר וכטפוגל, משגיח בישיבת לייקווד (נולד ב-ה'תר"ע)
א' בכסלו – ג' בכסלו
כסלו
הערות שוליים

↑  כ-31.9% מכלל השנים.
↑  כ-68.1% מכלל השנים.
↑  מגילת היטלר, קזבלנקה, 1944, יד ושם
בלאנקו (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 2003 (בן 21) ברשה, איטליה 
 שם לידה:  ריקרדו פאבריקוני
 שם במה:  Blanco 
 מוקד פעילות:  איטליה איטליה
 תקופת הפעילות:  מ-2020
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקת היפ הופ, טראפ 
 שפה מועדפת:  איטלקית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס, Universal Music Italia 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריקרדו פאבריקוני (באיטלקית: Riccardo Fabbriconi; נולד ב-10 בפברואר 2003), הידוע בשם הבמה בלאנקו (באיטלקית: Blanco), הוא זמר-יוצר איטלקי.
ביוגרפיה

פאבריקוני נולד בקלבג'זה דלה ריביירה (אנ') ועבר בילדותו לברשה, שם גדל והתחנך בבית הספר המקומי. כילד, הוא הקשיב בעיקר למוזיקה של לוצ'ו בטיסטי, לוצ'ו דאלה ופינו דניאלה. במהלך תקופת התיכון החל לחבב את מוזיקת ההיפ הופ.
ביוני 2020 הוציא פאבריקוני לאור את המיני-אלבום הראשון שלו, Quarantine Paranoid ב-SoundCloud. לאחר מכן הוא חתם חוזה הקלטות עם יוניברסל מיוזיק גרופ. באותו החודש יצא סינגל הבכורה שלו, "Belladonna (Adieu)", וביולי פורסם הסינגל השני "Notti in bianco", שהגיע למקום השני במעד הסינגלים האיטלקי.
 ב-8 בינואר 2021 הוציא בלאנקו לאור את השיר "La canzone nostra" בהשתתפות מייס וסלמו. הוא הצליח מאוד ברחבי איטליה והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האיטלקי.
ב-18 ביוני 2021 הוציא בלאנקו לאור, בשיתוף עם ספרה אבסטה, את הסינגל "Mi fai impazzire". הוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האיטלקי, ונמכר בכ-420,000 עותקים ברחבי איטליה. ב-10 בספטמבר 2021 יצא אלבום הבכורה של בלאנקו, Blu celeste, הכולל תשע רצועות שהוקלטו על ידו ולא יצאו לאור במרוצת השנים. לאלבום, שהגיע בשבוע הראשון לצאתו למקום הראשון במצעד האלבומים האיטלקי, הוענק תואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות במדינה. הוא עלה לתואר פלטינה שבוע לאחר מכן.
בלאנקו זכה בפסטיבל סן רמו, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 2022, עם השיר "Brividi" בהשתתפות מחמוד. מבקרי המוזיקה האיטלקיים ראו בשיר כאחד מחלוצי השימוש באהבה הומוסקסואלית במוזיקה במדינה. הם טענו כי האווירה הרומנטית בווידאו קליפ של השיר, שצבר למעלה מ-3.3 מיליון צפיות ביממה, דומה לזו הנמצאת במערכת יחסים הטרוסקסואלית. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האיטלקי. הוא ייצג את איטליה, ביחד עם מחמוד בגמר אירוויזיון 2022 וזכו במקום השישי.
דיסקוגרפיה

2021: Blu celeste
בקה (קמרון)

| --- | --- |
 מדינה:  קמרון קמרון
 אזור:  אזור הצפון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  31,595 (2005)
 קואורדינטות:  8°38′41″N 13°01′49″E﻿ / ﻿8.64479°N 13.03028°E﻿ / 8.64479; 13.03028 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמרון מוגדלת) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה בקה(למפת קמרון רגילה) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה בקה(למפת אזור הצפון רגילה) גארואה לאגדו גידה טובורו אדמאווה הצפון הרחוק צ'אד ניגריהבקה(למפת אזור הצפון מוגדלת) גארואה לאגדו גידה טובורו אדמאווה הצפון הרחוק צ'אד ניגריהבקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בקה (בצרפתית: Beka) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור הצפון.
גאוגרפיה

בקה ממוקמת כ-251 ק"מ מבירת האזור גארואה וכ-403 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, העיירה ממוקמת כ-150 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה, כ-265 ק"מ מהגבול של קמרון עם צ'אד וכ-215 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
תנועה ותחבורה

העיירה ממוקמת על הכביש הלאומי N15A ונמצאת כ-22 ק"מ מהכביש האזורי P12 וכ-18 ק"מ מהכביש D19.
בלחטוב

בלחטוב (בפולנית: Bełchatów; ביידיש: בעלכאטאוו) היא עיר במרכז פולין, בפרובינציית לודז'. בעיר התגוררו בשנת 2014 כ-59,000 איש.
התיעוד הראשון ליישוב הוא מהמאה ה-14, אז היה רכוש אצולה. במאה ה-18 קיבל היישוב זכויות עיר, ובמאה ה-19 התפתח כמרכז לתעשיית הטקסטיל האזורית.
בעיר נמצאת תחנת כוח גדולה המשתמשת בפחם, המספקת כ-20% מצריכת החשמל של פולין.
יהודי בלחטוב

בתחילה ישבו בעיר יהודים מעטים, אך עם התפתחות תעשיית הטקסטיל במקום במחצית הראשונה של המאה ה-19 גדל מספר היהודים בה, ובשנת 1857 היוו כשלושה רבעים מאוכלוסייתה. בתחילה השתייכה קהילת העיר לקהילת פיוטרקוב טריבונלסקי, אך משנת 1821 נעשתה לעצמאית, ואף פרשה חסותה על יישובי הסביבה, תוך שנתקיימו בה בית כנסת ובית עלמין.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הורע מצבם הכלכלי של יהודי העיר, ורבים היגרו ממנה. בין מלחמות העולם התקיימה בעיר פעילות של הזרמים היהודיים השונים, ובהם אגודת ישראל, חסידות גור, הארגונים הציוניים והבונד. רבה האחרון של הקהילה היה שמואל יהושע הורוביץ. בשנים אלו נמנו בעיר כ-5,500 יהודים מתוך כ-6,200 תושבים.
יהודי בלחטוב > בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיר בידי הגרמנים, ורבים מתושביה היהודים נסו ממנה, אך נאלצו לשוב אליה בשל השלמת כיבוש האזור. בזמן זה נבזזו בתי היהודים הנמלטים בידי הפולנים המקומיים.
עם כניסת הגרמנים לעיר, החלו במעשי התעללות ביהודיה, ובין היתר, יהודים צוו להתעטף בטליתות ולרקוד, לאסוף גחלים בידיהם, ואף הושלכו מגגות בתים. בית הכנסת בעיר הועלה באש, ויהודי העיר צוו לרכז בכיכר העיר את ספרי התורה שבבתיהם, ולרקוד סביב המדורה בה נשרפו. בנוסף, יהודים זקנים אולצו לאכול בשר חזיר, וזקניהם של יהודים נגזזו בעזרת כידונים. מעשים אלו צולמו בידי הגרמנים, תוך שהאוכלוסייה המקומית צופה בהם להנאתה.
בחודשים הראשונים לכיבוש נמלטו מהעיר יהודים רבים, ובמקביל, הגיעו אליה למעלה מאלף פליטים יהודים מיישובי הסביבה. עם סיפוח האזור לרייך השלישי הובאו לעיר מתיישבים גרמנים רבים, אשר קיבלו לרשותם בתים וחנויות של יהודים. עד מהרה מונה בעיר יודנרט, בראשות מיכאל יעקובוביץ', אשר נצטווה לספק לגרמנים עובדי כפייה יהודים רבים. בהמשך הוקם בעיר גטו לא סגור, אליו הועברו כל יהודי העיר, והצפיפות בו הייתה רבה. צפיפות זו התגברה כאשר הובאו לגטו בסתיו 1941 יהודים רבים מכפרי ועיירות הסביבה.
ב-19 באוגוסט 1941 צוו הגברים היהודים מהגטו בגילאי 18 עד 45 להתכנס במגרש בית החרושת המקומי, ורופאים גרמנים ערכו סלקציה בקרב כ-2,000 המתייצבים. היהודים שנמצאו כשירים לעבודה הושארו במגרש משך הלילה, ובבוקר שולחו 250 מהם למחנה עבודה באזור פוזנן. כעבור שלושה שבועות נשלחו עוד כמה מאות גברים יהודים למחנות עבודה באותה השיטה, ולאחר שנערך מצוד בבתי היהודים. ממחנות אלו שבו חזרה לגטו יהודים מעטים. בדצמבר 1941 הגיעו לעיירה יהודים מוידאווה הסמוכה.
בראשית 1942 החלו מעשי רצח רבים של יהודים בגטו. בין היתר, בפורים נתלו באופן פומבי 10 יהודים בגטו, לאחר שהואשמו בהברחת מזון. במצוד שנערך אחר יהודים שהסתתרו בעיר, נתפסו כ-400 איש, ואלו שולחו למחנות שונים. במהלך עוצר בן שלושה ימים שהוטל על הגטו באפריל 1942 ניסה יושב ראש היודנרט להימלט מהעיר, ולאחר שנתפס, נרצח עם כל משפחתו.
בתחילת יוני 1942 צוו הגברים בגטו להתייצב פעם נוספת לשם משלוח לעבודות כפייה, ולאחר שלא התייצבו, נערך מצוד בבתי היהודים, במסגרתו נרצחו מספר יהודים, וכעשרים נשים יהודיות הופשטו, והוכו במקלות ובשוטים.
ב-11 באוגוסט 1942 החל חיסולו של הגטו בעיר, לאחר שראש היודנרט האחרון בו הוצא להורג. יהודי הגטו הוצאו בכוח מבתיהם בשעת לילה, והובלו לחצר בית הכנסת. במעמד זה הופרדו הזקנים, הילדים והחולים, ושולחו במשאיות למחנה ההשמדה חלמנו, וכ-850 יהודים הועברו במשאיות לגטו לודז'. יתר היהודים הוכנסו למבנה בית הכנסת, והוחזקו בו משך שלושה ימים ללא מזון או שתייה. לאחר מכן, הועברו במשאיות לחלמנו, יחד עם יתר היהודים שנתפסו מסתתרים. קבוצה של כ-150 עד 200 גברים יהודים הושארה בגטו עבור איסוף וסידור הרכוש היהודי הנותר. חלקם הועברו לאחר מכן לגטו לודז', וחלקם ליעד לא ידוע.
רוב יהודי העיר שניסו להסתתר בסביבת העיר נספו, לאחר שהוסגרו לגרמנים, ובמקרה אחד אף רצח פולני שתי ילדות יהודיות מהעיר באמצעות פטיש. בתקופת המלחמה הוסב בית הכנסת השרוף של העיר למחסן קש ומזון, ולאחר מכן לאולם ספורט, ובית העלמין היהודי בה נהרס, ומצבותיו נלקחו לריצוף רחובות וגשרים. כ-400 מיהודי העיר שרדו את השואה, בין אם במסתורים או שנמלטו לשטחי ברית המועצות.
ערים תאומות

ליטא טאורגה, ליטא
אנדרטה לזכר כ-5,000 יהודי בלחטוב שנספו בשואה
שלט זיכרון באתרו של בית העלמין היהודי בבלחטוב, אשר נהרס בידי הגרמנים
ב' בניסן

ב' בניסן הוא היום השני בחודש השביעי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השני בחודש הראשון 
למניין החודשים מניסן. ב' בניסן לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז".
פרשת בר המצוה של ילד שנולד ב' ניסן היא ברוב השנים הפשוטות פרשת ויקרא, אך בשנים פשוטות מקביעות הכז היא פרשת צו. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת מצורע. אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחה) פרשת בר המצווה היא פרשת תזריע.
חגים ומועדים

קורבן נתנאל בן צוער נשיא שבט יששכר
פורים בצרה: יהודי בצרה שבעיראק נהגו לא לומר תחנון ולקרוא מגילה מיוחדת שחיבר יעקב אלישר לזכר המאורעות בשנת ה'תקל"ט.
אירועים היסטוריים

נח קילל את כנען, לפי ספר היובלים
ב'ת"ן (לפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית) – למחרת חנוכת המשכן, נשרפה הפרה האדומה הראשונה על ידי אלעזר הכהן
ה'מ"ג – בעקבות עלילות דם, פרצו פרעות ביהודי קרוצנכא (אנ') (ארבעה הרוגים נרשמו) ומלריכשטאדט (אנ') (הרוג אחד) שבגרמניה.
ה'תקל"ט – כוחות האימפריה העות'מאנית, בסיוע היהודים המקומיים, הביסו את צבא ממלכת פרס שניסתה לכבוש את בצרה. יהודי בצרה קבעו את היום לפורים שני.
ה'תש"ח – מוקמת מנהלת העם במטרה לנהל את ענייני היישוב והמלחמה בישראל לקראת הכרזת המדינה
ה'תשנ"ג – עזר ויצמן נבחר לנשיאה השביעי של מדינת ישראל
נולדו

ה'תרע"ב – הרב ניסן מינדל, סופר ועורך ספרי יהדות, ומזכיר של אדמו"רי חב"ד (נפטר י"ב בתמוז ה'תשנ"ט)
נפטרו

ה'תר"פ – רבי שלום דובער שניאורסון, אדמו"ר הרש"ב, האדמו"ר החמישי בשושלת חסידות חב"ד (נולד כ' בחשוון ה'תרכ"א)
ה'תשכ"ב – הרב יוסף דב כהן, רבה של חדרה
ה'תשכ"ח – רבי יעקב יוסף טוורסקי, האדמו"ר השלישי בשושלת סקווירא
א' בניסן – ג' בניסן
ניסן
רבי שלום דובער שניאורסון
ב' בחשוון

ב' בחשוון הוא היום השני בחודש השני 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השני בחודש השמיני 
למניין החודשים מניסן. ב' בחשוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדז".
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בב' חשוון היא פרשת לך לך, אם בר המצווה חל בשנה המתחילה ביום חמישי, או פרשת נח אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בימים שני, שלישי או שבת.
אירועים היסטוריים

ד'תתקמ"ח – ירושלים נכבשה על ידי צלאח א-דין, מאז הותרה הכניסה לירושלים ליהודים.
ה'שנ"ו – הפעם הראשונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה
ה'תרס"ו – פרוץ פרעות "המאות השחורות" ביהודי אודסה, לאחר כישלון מהפכת 1905
ה'תרע"ד – הקמת קבוצת כנרת
ה'תש"ב – אקציה שנייה מבוצעת ביהודי פודהייצה וחלקם מועברים למחנה ההשמדה בלז'ץ
ה'תש"ה – גירוש אנשי אצ"ל ולח"י למחנות מעצר באפריקה
ה'תשי"ב – מוקם קואופרטיב "אגד" לתחבורה ציבורית בישראל
ה'תש"ך – מפא"י בראשות דוד בן-גוריון זוכה בבחירות לכנסת הרביעית
נולדו

ה'תש"ט – שאול מופז, הרמטכ"ל ה-16, שר הביטחון לשעבר ויו"ר קדימה
נפטרו

ה'ש"ן – רבי שמואל די-מודינה (המהרשד"ם) (נולד ב-ה'רס"ו)
ה'תרצ"ב – הרב אליעזר שולביץ, מייסד וראש ישיבת לומז'ה (נולד ב-ה'תר"ח)
ה'תשכ"ד – רבי ברוך הגר מייסד חסידות סרט-ויז'ניץ (נולד ב-ה'תרנ"ה)
ה'תשל"ז – הרב נפתלי צבי יהודה ריף, רב ליטאי אמריקאי, נינו של הנצי"ב
ה'תשנ"ג – הרב אלעזר שמחה וסרמן  (נולד ב-ה'תרנ"ח), היה בנו של רבי אלחנן וסרמן, מייסד ישיבת אור אלחנן בארצות הברית ובישראל.
ה'תשס"ה – עוזי חיטמן, זמר ומלחין ישראלי (נולד ב-ה'תשי"ב)
א' בחשוון – ג' בחשוון
חשוון
הערות שוליים

↑  כ-31.9% מכלל השנים.
↑  כ-68.1% מכלל השנים.
בן-ציון אורגד

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1926 גלזנקירכן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  28 באפריל 2006 (בגיל 79) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1946–2006 (כ־60 שנה)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברנדייס 
 כלי נגינה:  כינור 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1997) 
 
בן-ציון אורגד (21 באוגוסט 1926 – 28 באפריל 2006) היה מלחין ישראלי וחתן פרס ישראל לשנת 1997.
ביוגרפיה

בן ציון אורגד נולד בשם בן ציון בושל בגלזנקירכן, גרמניה ועלה לארץ ישראל בגיל שש. למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב. כינור הוא למד אצל רודולף ברגמן ופסח כינרי וקומפוזיציה אצל פאול בן-חיים. לאחר ששירת בהגנה ובפלמ"ח למד באקדמיה הישראלית למוזיקה בירושלים, ולמד קומפוזיציה מפי יוסף טל.
ב-1947 גויס ושירת במהלך מלחמת העצמאות כסמל קרבי בחטיבת גבעתי. את לימודי הקומפוזיציה המשיך בארצות הברית, אצל אהרן קופלנד בטנגלווד (אנ').
אורגד היה ישראלי בכל הווייתו, סייר וממפה שטחים במלחמת העצמאות, שהכיר את שבילי הארץ ברגליו ונתן ביטוי לאהבתו אליה במוזיקה שכתב. את יחסו העמוק אל נופי הארץ כינה "דת הנופים". רביעיית מיתרים, מיצירותיו האחרונות, חוברה לדבריו בהשראת הכנרת, שלחופיה הרבה לשבת.
בשנת 1948 חיבר יצירה לבריטון ותזמורת, למילים של חיים גורי, בשביל חטיבת גבעתי, שבה שירת במלחמת העצמאות. בשנת 1953 חיבר מוזיקה להצגה "אכזר מכל המלך" של המחזאי נסים אלוני.
המוזיקה של אורגד לא השתייכה לשום אסכולה, כפי שכתב יהודה כהן בספרו "נעימי זמירות ישראל". היה לו קשר ברור לצליל הפעמונים, ואלה נשמעו לעיתים קרובות במוזיקה שלו, גם כאשר לא היו פעמונים בין הכלים בפרטיטורה.
אורגד כתב מוזיקה בהקשרים תנ"כיים, כמו הצבי ישראל, סיפור המרגלים, חזון ישעיהו. בנוסף, הרבה להלחין מוזיקה לשירי משוררים, ביניהם אראלה אור ונתן זך ולפיוטים של שלמה אבן גבירול ויהודה הלוי. מאז 1980 כתב גם שירה ופרסם כמה קובצי שירים. בין השאר כתב מוזיקה ל"שירים מעמק החושן", שאת מילותיהם חיבר בעצמו. אורגד אהב את השפה העברית, חקר את מצלוליה ואת הפוטנציאל המוזיקלי שלה, נושא שעליו גם כתב ספר.
בשנת 1960 קיבל אורגד את פרס אנגל.
שבועיים לפני מותו כתב דברים על "שפת הנופים" בהקשר לישראל ולגרמניה, על המלרעיות העברית לעומת המלעיליות הגרמנית ועל צלצולי פעמוני הכנסייה שקידמו אותו ברגע הולדתו. בשנת 1998 קיבל אזרחות כבוד של עיר הולדתו, ובהזדמנות זו בוצעה שם יצירה שכתב. את לבטיו באשר לביצוע מוזיקה משלו בעיר גרמנית ביטא בדברים שכתב ביומנו האישי.
בן ציון אורגד חיבר כ-90 יצירות להרכבים שונים, ווקאליים, תזמורתיים וקאמריים. בשנים 1975–1988 היה ממונה על החינוך המוזיקלי מטעם משרד החינוך.
ב-28 באפריל 2006 נפטר בתל אביב בגיל 79, ונקבר לבקשתו בבית העלמין בכפר תבור.
אשתו לשעבר הייתה העיתונאית צלילה אורגד, אחותה של נתיבה בן-יהודה ובתו של ברוך בן-יהודה, שהיה מנהל הגימנסיה הרצליה ומנכ"ל משרד החינוך. מנישואיו לצלילה נולדו שני בניו. בשנותיו האחרונות בת זוגו הייתה הסופרת רבקה רז.
ב-2014, במסגרת מיזם הנצחת אמנים ויוצרים של עיריית תל אביב-יפו, נקבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו של בן ציון אורגד ברחוב בלוך 14 בתל אביב.
רשימת יצירות חלקית > מוזיקה תזמורתית

בימת מלך, 1965
מוזיקה לקרן יער ותזמורת סימפונית, 1975
"אשמורת ראשונה", 1975
"קליידוסקופ" לתזמורת סימפונית, 1981
"פיליגרי" מס' 6 לתזמורת מיתרים, 1993
"התייחדות ראשונה", קונצ'רטטה לקלרינט ותזמורת קאמרית, 1984
"התייחדות שנייה", קונצ'רטנטה לכינור, צ'לו ותזמורת מיתרים
"שערים" לתזמורת כלי נשיפה ממתכת, 1987
"המקום האישי" לאלט ושנים עשר נגנים, 1995
רשימת יצירות חלקית > מוזיקה קאמרית

"מלוסאלגיה" לשתי חצוצרות, 1994
"מן העפר", מילים: אראלה אור, חמישייה למצו סופרן (או אלט), חליל, בסון, ויולה וצ'לו, 1962
"שער שער" לקול, כינור, ויולה, צ'לו ופסנתר, 1999
שלישייה לכלי מיתר, 1965
"מפטיר" לפסנתר
רשימת יצירות חלקית > מוזיקה קולית

"אדוני אדונינו", מוטט למקהלת גברים (תהילים, ח') 1952
"השמיטי שמי", למילים של טאגור, עברית ראובן אבינועם, 1953
"ייסורי גאולה", קנטטה למילים של שלמה אבן גבירול ורחה פריאר, תרגם מגרמנית דן פגיס
לקריאה נוספת

יצירות בן-ציון אורגד: רשימה ביבליוגרפית, מאת שושנה ויך-שחק, נדפס ב"תצליל", 19, תשל'ט 1979.
אורגד, בן ציון: יקים שלי. בין המולדות - היקים במחוזותיהם. ע' משה צימרמן, יותם חותם. (2005) מרכז זלמן שזר. עמ' 309–311
לוחית זיכרון בכניסה לביתו של בן ציון אורגד בתל אביב