stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אילנה סלמה אורתר
עבודתה > מעבדת זיכרון 1998–1999

רצף מייצבים שהוצגו במוזיאון לאמנות מודרנית במרסיי (MAC)
באוקטובר 1998 הוזמנה אילנה סלמה אורתר ליצור פרויקט אורבני במרסיי במסגרת "ישראל בראי האמנים" לציון 50 שנה למדינת ישראל.
במייצבים אלו הציגה האמנית תוצאות של מחקר בזיכרון הביוגרפי הפרטי שלה וכן של מהגרים נוספים ששהו במחנה המעבר ארנס במרסיי.
המחנה הוקם ב-1945 על ידי האדריכל פרננד פויילן במטרה להסדיר את תנועת האוכלוסייה לאחר המלחמה. בשנות ה-50 שימש כמחנה מעבר ליהודים מארצות ערב ולניצולי שואה, לאחר מכן שוכנו שם עובדים מהגרים וקבוצות שוליים. המחנה נהרס ב-2005. יחידת המגורים במחנה, הבאראק נבנה על ידי בקבוקים קטומי תחתית שהושחלו אחד בתוך השני ועל ידי זה נוצר מבנה עגול כמעין מנהרה.
באחד מהמייצבים אטמה האמנית את הפתח בדיקט ויצרה מעין חלל סטרילי בו הוצגו סדרה של מסמכים וסימנים, עבודה אחת מסדרת העקבות האורבניים בחיפה, וכן דמויים של ארבע מבני קמרון, שבהם נוצרת מעין היסטוריה של מבנים אלו במאה ה-20. הביתנים ששימשו למגורים במחנה מופיעים בסדרת תצלומים בהם נראים המבנים מסודרים שורות שורות בנוף הררי, עצי אורן ועמודי חשמל. עוד מופיע קמרון האנגר שבנה אז'ן פרסינה בשדה התעופה 'אורלי' ותחריט של הנרי מור שמתאר לונדונים מגינים על עצמם מההפצצות ברכבת התחתית בימי הבליץ על לונדון. תצלום רביעי של הקמרון הוא צילום מבפנים של קמרון שמשמש לאחסון שמיכות בו נראים שני גברים עובדים, אחד בראש ערמת השמיכות והשני מושיט את ידו לקבל את החפצים. בנוסף במיצב זה מציבה האמנית גם תצלום חידתי של הבקבוקים שמהם ניבנו המבנים ונימצא במקום המחנה על ידי הילדים המהגרים המקומיים שגרים בסמוך לאתר, וגם שרטוט של מפת האתר.
במיצב נוסף משחזרת האמנית את המבנה במטרה להעביר את ההתנסות הפיזית במבנה, בשחזור יוצרת אילנה סלמה אורתר חלונות נמוכים המאפשרים הצצה וחוויה גופית של התכופפות.
במיצב 'קריעה' האמנית שורטת את הקיר בצורת המתאר העגול של המבנה וממלאת אותו בקצף פוליאוריתן שמתנפח אחר כך, זה משאיר סימן עכור כמו צלקת נראית ולא נראית.
האמנית מספרת על המיצב: "מקומות כאלה – בלי מים זורמים, עם מקלחות ושירותים הרחק מאזור המגורים, שמוצפים בחורף – מקומות כאלה מכריחים אותך לחיות בקבוצה זרה ובשפה זרה ומחוללים תהפוכות בתא המשפחתי. ראש המשפחה מנושל לא פעם מתפקידו המסורתי ונעשה תלוי בילדיו או בנציגי השלטון במחנה. העדר זה של אינטימיות, אובדן השליטה על הזמן והמרחב הפרטיים והבושה הנלוות לכך – כל אלה גורמים לפצע טראומטי המתאחה בצלקת נראית ואינה נראית".
בעבודה שהציגה האמנית במוזיאון הרצליה ב-2005, בנתה האמנית דימוי של הבאראק, יחידת המגורים הבסיסית במחנה היהודים. המיצב חוסם את הכניסה למוזיאון צריך להיכנס אליו או לעקוף אותו, בסמוך אליו הציגה האמנית בקבוקים ששימשו לבניה של הבאראק במחנה. בתוך המבנה מוקרן הסרט 'אתם עדי' סרט תיעודי שנוצר על ידי סרטי גבע עבור הסוכנות היהודית וקרן היסוד ב-1963. הסרט נועד לשמש כסרט תעמולה, הסרט בצרפתית היה מיועד לעולים פוטנציאלים מארצות צפון אפריקה, ובאנגלית לתורמים מארצות הברית. האמנית תרגמה את הסרט אך הכתוביות בעברית מוצגות על קיר אחר בנפרד מהסרט והופכות לעבודה בפני עצמה. העבודה מבקשת להעלות מחשבות ממרחק של זמן ומקום על הציונות, הישראלים והיחסים הדיאלקטים בין בית, מחנה וזיכרון.
תערוכות יחיד

1985 – גלריה גולדמן, חיפה.
1987 – בית האמנים, ירושלים.
1988–1996תערוכות-חקר עוקבות בנושא עקבות אורבניים ומפות קוגניטיביות (מיפוי מקומות שבהם נמחק הזיכרון):
1995–2005 – תערוכות "אמנות אזרחית" (פרויקטים אורבניים רב תחומיים שעניינם אדריכלות חירון במרחב הציבורי)
1998–2005 על עקירה, פליטות והגירה מבעד למחנה המעבר Le Camp du Grand Arénas (מחנה היהודים), מרסיי.
1998–1999 רצף מיצבים במוזיאון לאמנות עכשווית, מרסיי (MAC):
1998–1999 "הגירה: מות האב" "המחנה כאדריכלות חירום" "טיל החימר כעדות שהיה כאן דבר" "הרעף המהגר" "הנראה והבלתי נראה בזיכרון הישראלי והפלסטיני" "הישרדות" "קריעה".
1999 – "תמסורת" (מיצב) Cittadellarte, קרן פיסטולנו, ביילה, איטליה.
1999–2000 "קו-תפר כאתר הנצחה אלטרנטיבי, ליון-ירושלים", בית הספר הגבוה לאמנויות יפות, ליון.
2000 – "זיכרון הגוף" (מיצב), הגלריה של קיבוץ נחשון.
2000 – "שברים" (מיצב) המרכז היהודי-ערבי, בית הגפן, חיפה.
2001 – חפירה ארכאולוגית במחנה ארנאס, מרסיי, וחשיפת תשתית של "באראק"
2001 – "מערכת היציקה" (ציורים ומיצב) גלריה סטארט-ארט, תל אביב.
2003 – תערוכת וידאו, מרכז לאמנות עכשווית, וילנה, ליטא (הקרנת הסרט 'מחנה היהודים').
2005 – "מחנה היהודים: עקירה, פליטות והגירה", מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית.
2013 – "קפסול", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב.
2018 – "גוף זר", גלריה הקיבוץ, תל אביב.
תערוכות קבוצתיות

1987 – "תל-חי 87, מפגש אמנות בת זמנינו", תל חי.
1988 – "חיפה דיוקן פלוס", מוזיאון חיפה, בית האמנים, בית הגפן, חיפה.
1994 – "הערים הסמויות מעין", בית יד לבנים, פתח תקווה.
1997 – "כלות וחתני פרס שטרוק", אגודת הציירים והפסלים בישראל, חיפה והצפון.
2007 – "מתארחים אצל קופפרמן", בית אוסף קופפרמן, קיבוץ לוחמי הגטאות.
2007 – " פרסי משרד המדע, התרבות והספורט לאמנות ולעיצוב 2006, טקס הענקת פרסים ותערוכה", מוזיאון פתח תקווה לאמנות, פתח תקווה.
2007 – "באופן זמני" המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, חולון.
2009 – " מבנים נכלמים, מבנים נחלמים", מוזיאון אשדוד לאמנות, אשדוד.
אוצרות

1988-1979 אוצרת הגלריה לאמנות, אוניברסיטת חיפה (מתמקדת בנושא מקום, זהות וזיכרון באמנות הישראלית):
1979 – "מריאן (פנחס בורשטיין, 1977-1927) רטרוספקטיבה".
1980 – "המיתוס של כנען: השפעות תרבות המזרח התיכון הקדום על האמנות הישראלית בת זמננו".
1981 – "יצחק דנציגר: רישומים ופרויקטים".
1982 – "יהודה מתעורר: מחווה לאברהם מלניקוב, חלוץ הפיסול הארצישראלי".
פרסים ומלגות

1988 – פרס הרמן שטרוק.
2006 – פרס עידוד היצירה, משרד המדע התרבות והספורט.
הערות שוליים

↑  פישר, יונה, "מחלפים: יונה פישר משוחח עם אילנה סלמה אורתר", בתוך "מחנה היהודים: עקירה, פליטות והגירה" (עורכת: אילנה סלמה אורתר),הרצליה: מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, 2005, עמ' 124–133.
↑  "אילנה סלמה אורתר: קפסול" (קטלוג תערוכה), אוצרת: אירית הדר, תל אביב: מוזיאון תל אביב לאמנות, 17 באוקטובר 2013 – 22 בפברואר 2014.
↑  "עקבות אורבניים ומעבר להם" (קטלוג תערוכה), אוצרת: מאירה פרי-להמן, ירושלים: מוזיאון ישראל, 1994.
1 2  סלמה אורתר, אילנה (עורכת), "מחנה היהודים: עקירה, פליטות והגירה", הרצליה: מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, 2005.
1 2  גל, נסים, זכרון קטום, באתר בצלאל: כתב-עת לתרבות חזותית וחומרית, ‏חורף 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 275495  NLI: 987007313046305171  BnF: cb16197757m (data)  GND: 174266626  ISNI: 0000 0001 1935 8094  LCCN: nr96019067  PIC: 276546  RKD: 253573  ULAN: 500268508  VIAF: 68827151   WorldCat (עם VIAF): 68827151
איתמר פרוקצ'יה

| --- | --- |

איתמר פרוקצ'יה
 לידה:  29 בספטמבר 1949 (בן 75) תל-אביב, ישראל 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  רפאל לוין 
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע 
 תלמידי דוקטורט:  אהוד מירון 
 פרסים והוקרה:  חתן פרס ישראל לשנת 2009
 תרומות עיקריות
 במחקרים בתחום תורת הכאוס
 
איתמר פרוקצ'יה (נולד ב-29 בספטמבר 1949) הוא פיזיקאי ישראלי, מחלוצי תורת הכאוס ומבולטי החוקרים בתחום הפיזיקה הלא-ליניארית. חתן פרס ישראל לחקר הפיזיקה לשנת 2009 (תשס"ט).
ביוגרפיה

פרוקצ'יה נולד בתל אביב, בנו של המשפטן גואלטירו פרוקצ'יה ואחיו של המשפטן אוריאל פרוקצ'יה. את לימודיו התיכוניים סיים בתיכון חדש ולאחר מכן שירת בצה"ל (1967–1970). בתום שירותו הצבאי, למד לימודי תואר ראשון בכימיה באוניברסיטה העברית, אותם סיים בהצטיינות בשנת 1973. בעקבות מלחמת יום הכיפורים, פרוקצ'יה גויס לשנת מילואים, בסיומה התקבל למסלול לימודי מחקר בכימיה תאורטית ולמד תחת הנחייתו של רפאל דוד לוין. את עבודת הדוקטורט סיים בהצטיינות יתרה ובסוף 1976 החל בהשתלמות פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, במהלכה עבר לעסוק בפיזיקה סטטיסטית. במשותף עם ארווין אופנהיים פיתח פרוקצ'יה בתקופה זו תאוריה בנוגע לפלוקטואציות של מערכות המצויות במצב עמיד מחוץ לשיווי משקל תרמודינמי.
בשנת 1979 שב פרוקצ'יה לישראל והחל לעבוד כחוקר בכיר במחלקה לפיזיקה כימית של מכון ויצמן למדע. שנה לאחר מכן הוא קודם לדרג פרופסור חבר, ובשנת 1985 היה לפרופסור מן המניין. במהלך השנים הוא שימש גם כראש המחלקה לפיזיקה כימית ובשנים 1989–2000 כדיקן הפקולטה לכימיה. עבודתו המחקרית בתחום תורת הכאוס והמתמטיקה של פרקטלים זכתה להצלחה בינלאומית.
במהלך השנים, זכה פרוקצ'יה להכרה בהיותו עמית החברה היפנית לקידום המדע, זוכה פרס של החברה המלכותית הבריטית, זוכה פרס פיורינו דורו, עמית החברה האמריקנית לפיזיקה, חבר האקדמיה הגרמנית למדעים, ובשנת 2009 חתן פרס ישראל לחקר הפיזיקה.
איירון לאד

| --- | --- |

איירון לאד, כפי שהופיע בחוברת Avengers Vol.5 #34 מאוגוסט 2014, אמנות מאת לייניל פרנסיס יו.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Young Avengers #1 (אפריל 2005)
 יוצרים:  אלן היינברג ג'ים צ'ונג
 מידע
 שם אמיתי:  נתניאל "נייט" ריצ'רדס
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  גיבור-על, תלמיד, נוסע בזמן
 כוחות:  מחזיק בשריון נוירוקינטי אשר עונה לפקודותיו ומקנה לו: כוח על אנושי, יכולת תעופה, יצירת פרצי אנרגיה, יצירת שדות אנרגטיים, מסע בזמן, שינוי מראה השריון ופריצה למאגרי מידע.
 חבר לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס הצעירים
 דמויות קשורות
 משפחה:  ריד ריצ'רדס, פרנקלין ריצ'רדס, ויקטור וון דום (קרובים רחוקים)
איירון לאד (באנגלית: Iron Lad) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Young Avengers #1 מאפריל 2005, ונוצרה על ידי הכותב אלן היינברג והמאייר ג'ים צ'ונג.
איירון לאד הוא האלטר אגו של נתניאל "נייט" ריצ'רדס, צעיר מהמאה ה-30 אשר ניצל ממעשה בריונות בידי נבל-העל קאנג הכובש, שהיה גרסה מבוגרת שלו מזמן חלופי. קאנג לוקח את הצעיר במרחבי הזמן כדי להראות לו את המלחמות הרבות שיהפכו אותו בסופו של דבר למי שהוא בעתיד, מתוך כוונה שמראות אלו יספקו לו השראה. אולם, נייט הצעיר נחרד לראות את החיים העתידיים שלו כמבוגר מרושע. כשהוא חמוש בחליפה ביו-מתכתית העונה לכל פקודותיו, הוא גונב את טכנולוגיית המסע בזמן וחוזר לזמן ההווה מתוך מאמץ לשנות את גורלו. הוא מבקש את עזרתה של קבוצת האוונג'רס, אך מגלה שהיא התפרקה. או אז, הוא מוריד את מערכת ההפעלה הישנה של ויז'ן לתוך השריון שלו, ומגלה בעזרתה תוכנית אל-כשל למקרה והאוונג'רס יתפרקו. לפי תוכנית זו הוא מקים את קבוצת האוונג'רס הצעירים.
נקרא על שם אביו של ריד ריצ'רדס, מדען גאון אשר ערך ניסויים במסע בזמן.
ראו גם

איירון מן
קאנג הכובש
אלברכט, דוכס וירטמברג

אלברכט, דוכס וירטמברג או בשמו המלא אלברכט מריה אלכסנדר פיליפ יוזף פון ויטמברג (בגרמנית: Albrecht Maria Alexander Philipp Joseph, Herzog von Württemberg; ‏23 בדצמבר 1865 – 31 באוקטובר 1939), היה בן למשפחת המלוכה של וירטמברג וגנרל-פלדמרשל בצבא האימפריה הגרמנית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

אלברכט, דוכס וירטמברג נולד בווינה ב-23 בדצמבר 1865 לפיליפ, דוכס וירטמברג ולמריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה-טשן. בשנת 1885 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1901 מונה למפקד הדיוויזיה ה-26, בשנת 1906 מונה למפקד הקורפוס ה-11. בשנת 1908 מונה למפקד הקורפוס ה-13, ובשנת 1913 מונה למפקד האזור הצבאי השישי.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, פיקד אלברכט על הארמייה הרביעית של הצבא הגרמני הקיסרי. תחת פיקודו הארמייה ניצחה בקרב הארדנים באוגוסט, משם היא המשיכה והשתתפה קרב על המארן. עם בלימת הצבא הגרמני במארן, הוביל אלברכט את הארמייה שלו לגזרה הצפונית ונלחם עימה בקרב איפר הראשון.
באוגוסט 1916, הועלה אלברכט לדרגת גנרלפלדמרשל ובפברואר 1917 קיבל את הפיקוד על קבוצת הארמיות אלברכט, אשר הוצבה בחלקו הדרומי של הקו הגרמני בחזית המערבית.
באוקטובר 1917 נפטר אביו פיליפ, דוכס וירטמברג, והוא היה ליורש העצר של ממלכת וירטמברג, אך עם התבוסה הגרמנית במלחמה והמהפכה הגרמנית שהתרחשה בתקופה, מוסד המלוכה בווירטמברג הופסק למעשה לפני שאלברכט ירש את כס המלוכה. עם מותו של בן-דודו וילהלם השני, מלך וירטמברג באוקטובר 1921, אלברכט עמד בראש בית וירטמברג, אך כאמור לא מלך על ממלכת וירטמברג.
אלברכט היה חבר במסדר גיזת הזהב של אוסטריה ועבור פיקודו במהלך מלחמת העולם הראשונה הוענק לו הפור לה מריט (פרוסיה), מסדר העיט השחור (פרוסיה) והמסדר הצבאי של מקס יוסף (בוואריה).
משפחתו

בשנת 1893 התחתן אלברכט עם מרגרטה סופיה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה ודודתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה. נולדו להם 7 ילדים:
פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג (1893–1975)
אלברכט אויגן, דוכס וירטמברג (1895–1954)
קרל אלכסנדר, דוכס וירטמברג (1896–1964)
מריה אמליה, דוכסית וירטמברג (1897–1923)
מריה תרזה, דוכסית וירטמברג (1898–1928)
מריה אליזבת, דוכסית וירטמברג (1899–1900)
מרגריטה מריה, דוכסית וירטמברג (1902–1945)
אייתה

אייתה (באנגלית: Aita) הוא ז'אנר במוזיקה המרוקאית, שמקורו באזורים הכפריים של מרוקו.
זהו סגנון מוזיקה בדואי, שפירושו המילולי הוא "קריאה", "בכי" או "קינה". הוא מושר בערבית מרוקאית מדוברת על ידי להקות המורכבות מנגנים וזמרים, וגם מזמרים ורקדניות.
מוזיקאית שעוסקת בשירה הזו מכונה שייח'את. מי שמחזיקות בתואר הזה היו בדרך כלל נשים בעלות כוח והשפעה, שביצעו שירים ארוכים בז'אנר האייתה.
כז'אנר המבוצע בעיקר במישור האטלנטי שבמרוקו, ומזוהה מאוד עם האזור, בעיר הנמל אספי נערך מדי שנה פסטיבל המוקדש כולו לז'אנר.
הזמרת היהודיה זוהרה אלפסיה ביצעה שירים מהז'אנר.
להקת Kabareh Cheikhats שפועלת במרוקו החל מ-2016, מורכבת מ-12 גברים המתלבשים כנשים ומבצעת שירי אייתה במטרה לשמר את מסורת השירה של השייח'אתיות המסורתיות.
איגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי

| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מטה הארגון:  לונדון 
 עובדים:  132 (נכון ל־2019), 110 (נכון ל־2017), 113 (נכון ל־2018), 127 (נכון ל־2020), 106 (נכון ל־2016) 
 תקופת הפעילות:  1913–הווה (כ־111 שנים) 
 acu.ac.uk
 
איגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (באנגלית: The Association of Commonwealth Universities, בראשי תיבות: ACU) היא רשת האוניברסיטאות הבין-לאומית הראשונה והוותיקה בעולם, שהוקמה בשנת 1913 במטרה לקדם ולספק פורום לאוניברסיטאות לשתף מידע, ידע ורעיונות לרווחת יחידים וחברות. ברשת חברים 505 מוסדות מחמישים מדינות מחבר העמים הבריטי. הרשת מנהלת מלגות, מספקת מחקר ומנהיגות אקדמית בנושאים במגזר ומקדמת שיתוף פעולה בין אוניברסיטאות.
התאחדות אוניברסיטאות חבר העמים מנוהלת על ידי מוסדות החברים בה באמצעות מועצה נבחרת. חברי המועצה משמשים גם כנאמני האגודה. מועצת האיגוד מורכבת ממקסימום 23 חברים: 20 חברי מועצה נבחרים, שני חברי מועצה מנהלים וגזבר.
הארגון מקיים שיתוף פעולה בינלאומי עם מוסדות וקרנות ברחבי העולם. חזון הארגון מתואר בתוכנית האסטרטגית - 'הדרך ל־2030' המתאר פתרון אתגרים גלובליים רק באמצעות שיתוף פעולה בינלאומי, ומחויבות קולקטיבית להשגת יעדים לפיתוח בר-קיימא של האו"ם באמצעות השכלה גבוהה.
היסטוריה

בשנת 1912 קיבלה אוניברסיטת לונדון את היוזמה להרכיב 53 נציגים של אוניברסיטאות בלונדון לקיים קונגרס אוניברסיטאות של האימפריה הבריטית. הם החליטו שהם צריכים "לשכת מידע". ענייניה ינוהלו על ידי ועדה המייצגת אוניברסיטאות בבית ומחוצה לה. בשנת 1913 נפתח המשרד כלשכת האוניברסיטאות של האימפריה הבריטית. הם התאגדו ברישיון מועצת המסחר (אנ') בשנת 1919 וקיבלו מענק של 5000 ליש"ט להפעלת משרדים, מתוך הבנה שאוניברסיטאות האימפריה יממנו את תחזוקתה. בשנת 1948 שונה השם לאיגוד האוניברסיטאות של חבר העמים הבריטי, ובשנת 1963 הוא שינה לשמו הנוכחי.
ראו גם

אוניברסיטאס 21
ברית האוניברסיטאות האסיאתיות
ברית פלוס
הברית הבינלאומית לאוניברסיטאות מחקר
הברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות
התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט
רשת אוניברסיטאות עולמית
רשת אוניברסיטאות מטאריקי
הערות שוליים

↑  ACU, Our members.
↑  ACU, About us, Governance.
↑  ACU, About us, The road to 2030 (אורכב 28.01.2020 בארכיון Wayback Machine).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585492805171  PLWABN: 9811987732105606  BIBSYS: 90509854  CiNii: DA02529243  GND: 40055-5  ISNI: 0000 0001 0593 9744  LCCN: n50054876  NLA: 35009539  NSK: 000436456  RERO: 02-A002947212  SUDOC: 174726139  VIAF: 133114472   WorldCat (עם VIAF): 133114472
איירון

איירון (ביוונית: εἴρων) הוא אחד מסוגי הדמויות בקומדיה היוונית. המושג משמש גם לתיאור דמויות בקומדיות מאוחרות יותר. האיירון הוא דמות שמעוררת צחוק עקב מעשיה, בעיקר כשהיא שמה ללעג את המוסכמות החברתיות או את הדמות הנגדית - האלאזון.
במקרים רבים, כמו למשל בקומדיות של מולייר, המשרת משמש בתפקיד האיירון.
מקורן של המילים "אירוניה" ו"איירון" משותף.
תיאור הדמות

האיירון הוא אדם שנון ומצחיק שמזלזל בנורמות החברתיות, אך יודע להסתדר ולהתאים את עצמו לסביבה. הוא מפחית מערך עצמו ומתייחס אל עצמו כאל אדם פשוט, למרות שבפועל יש לו הבנה עמוקה של המציאות. ראייתו זו מאפשרת לו לנווט את מהלך העלילה כרצונו ולהצליח להערים על האלאזון.
בין האיירון לאלאזון ישנם ניגודים סימטריים: האלאזון מזדהה באופן מוחלט עם תפקידו ומעמדו, הוא חי באשליות ובמציאות השקרית שהוא בנה לעצמו, והוא חושב שהוא יותר גדול ממה שהוא באמת - אך לבסוף מתגלה כנחות; לעומתו, האיירון נראה חלש ונחות כלפי חוץ, אבל יש לו ערמומיות חוצפה ושנינות, ובסופו של דבר הוא השולט בעלילה ומשפיע יותר על ההתרחשויות.
ראו גם

תיאטרון ביוון העתיקה
אור סולומון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוגוסט 1993 (בן 31) ישראל
 עמדה:  פורוורד
 גובה:  2.02 מטר
 קבוצות כשחקן
 2010–2014   2014–2015   2015–2016   2016–2017   2017–2018   2018–2019   2020-2019:  מכבי ראשון לציון   עירוני נס ציונה   מכבי אשדוד   מכבי קריית גת   הפועל באר שבע   עירוני נהריה   הפועל רמת גן גבעתיים
 הישגים כשחקן
 אליפות הליגה הלאומית בכדורסל (2018)
 
אור סולומון (נולד ב-27 באוגוסט 1993) הוא כדורסלן ישראלי, גובהו 2.02 מטר. הוא התחיל את הקריירה במכבי ראשון לציון, שיחק במספר קבוצות בליגת העל ובליגה הלאומית וזכה עם הפועל באר שבע באליפות הליגה הלאומית. כמו כן שיחק סולומון במדי הנבחרות הצעירות של ישראל.
קריירת משחק

סולומון החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון. ב-2011, כאשר שיתף פעולה עם אחיו, יניב, זכה סולומון עם הקבוצה באליפות המדינה לנוער. באותה עונה נבחר סולומון על ידי האתר ספסל לשחקן העונה של מחוז הדרום של ליגת הנוער.
בקיץ 2009 שיחק בנבחרת הקדטים באליפות אירופה שנערכה בליטא וקלע 11 נקודות בממוצע למשחק. בקיץ 2011 שיחק במדי נבחרת הנוער באליפות אירופה דרג ב'. הנבחרת סיימה את האליפות במקום השביעי כאשר סולומון מוביל את הנבחרת עם 17 נקודות למשחק. בקיץ 2012 השתתף עם נבחרת העתודה באליפות אירופה דרג' ב' שנערכה בבולגריה. סולומון קלע כ-14 נקודות למשחק בעוד העתודה זכתה במקום השלישי ועלתה לדרג א'. סולמון שיחק במדי העתודה באליפות אירופה דרג א' ב-2013 שנערכה באסטוניה וקלע כ-10 נקודות בממוצע למשחק בעוד נבחרת העתודה סיימה במקום ה-15. ב-2012, לקראת מוקדמות יורובאסקט 2013, זומן סולומון לסגל המורחב של נבחרת ישראל, אך בסופו של דבר לא נטל חלק במשחקים.
את דרכו בליגת העל החל סולומון בעונת 2010/11 במכבי ראשון לציון כאשר שותף בשלושה משחקים במהלך העונה הסדירה. עונה לאחר מכן שותף סולומון ב-18 משחקים במהלך העונה הסדירה ובחלקם עלה בחמישייה הפותחת. הוא שיחק כ-7 דקות קולע 1.3 נקודות בממוצע למשחק. באותה עונה הגיע סולומון עם ראשון לציון לפיינל פור של ליגת העל וכן לגמר גביע המדינה בו הפסידה ראשון לציון למכבי תל אביב, כאשר סולומון קלע שתי נקודות במשחק הגמר.
בשתי העונות העוקבות עלו ממוצעיו של סולמון לכ-17 דקות וכ-5 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2014/15 עבר סולומון לנס ציונה וקלע כ-4 נקודות בכ-13 דקות. עונה לאחר מכן עבר סולומון לאשדוד שם לראשונה עלה בחמישייה הפותחת ברוב משחקי העונה וקלע כ-5 נקודות בכ-22 דקות. סולומון הגיע עם אשדוד לגמר גביע המדינה וקלע 4 נקודות במשחק בו הפסידה אשדוד למכבי תל אביב.
ב-2017 הגיש סולומון תביעה בבית הדין לעבודה נגד אשדוד, על סך כ-33 אלף שקלים, בטענה כי הקבוצה לא הפרישה לו כספים לפנסיה ולפיצויים. בעונת 2016/17 שיחק סולומון במכבי קריית גת שם קלע כ-4 נקודות בכ-22 דקות משחק. קריית גת נשרה לליגה הלאומית בתום העונה.
בעונת 2017/18 שיחק סולומון בהפועל באר שבע שם קלע כ-8 נקודות בכ-21 דקות וזכה עם הקבוצה באליפות הליגה הלאומית.
סולומון החל את עונת 2018/19 בעירוני נהריה אך במהלך העונה הושעה על ידי הקבוצה. נהריה טענה כי סולומון ביצע הפרות משמעת וסירב לחתום על טופס היעדר תביעות. סולומון, באמצעותו של יושב ראש ארגון השחקנים, ניר אלון, איים לתבוע את נהריה וטען כי הקבוצה נמנעת מלשלם לו כספים המגיעים לו. עד השעייתו מנהריה שותף סולומון ב-8 משחקים בהם קלע כחצי נקודה בממוצע למשחק. ב-2019 הצטרף סולומון להפועל רמת גן גבעתיים מהליגה הלאומית.
אור הוא אחיו של הכדורסלן יניב סולומון.
הערות שוליים

↑   אריה ליבנת, האחים סולומון סוף סוף הופכים ליריבים, בתקווה לממש את הפוטנציאל, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2018
↑  נבחרי העונה בליגה לנוער לאורך השנים, באתר ספסל
↑  אור שקדי‏, נבחרת ישראל: אור סולומון ובר טימור צורפו לסגל, באתר וואלה, 2 באוגוסט 2012
↑  ברק חקלאי ומאור לוי, אור סולומון תובע מעל ל-30 אלף שקל ממכבי אשדוד, באתר ynet, 13 באוגוסט 2017
↑  עמית קרקו, ‏ניר אלון שלח מכתב התראה לפני תביעה לנהריה, באתר ONE‏, 17 בפברואר 2019
↑  כפיר אדר, ‏רכש חדש לר"ג/גבעתיים: אור סולומון חתם לעונה, באתר ONE‏, 18 בספטמבר 2019
איירון הארט

| --- | --- |

רירי ויליאמס וחליפת איירון הארט, כפי שהופיעו על עטיפת החוברת Ironheart #2 מיוני 2020, אמנות מאת וו-צ'ול לי.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Invincible Iron Man Vol.3 #9 (יולי 2016)
 יוצרים:  בריאן מייקל בנדיס, מייק דיאודטו
 גילום הדמות:  דומיניק ת'ורן ("הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח", "איירון הארט")
 מידע
 שם אמיתי:  רירי ויליאמס
 כינויים:  ליידי איירונהארט, מלכת לטבריה, איירון מן הבלתי מנוצח
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  ללא כוחות-על אינטלקטואלית וממציאה ברמה גאונית.
 חברה בקבוצה:  האלופים
 חברה לשעבר בקבוצה:  שותפה לשעבר של הבינה המלאכותית של סטארק.
 דמויות קשורות
 משפחה:  דמיטריוס ויליאמס (אב), רוני ויליאמס (אם), שרון ויליאמס (אחות)
 אויבים:  Ten Rings (comics) 
 
איירון הארט (באנגלית: Iron Heart, "לב הברזל") היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס איירון מן ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה במלואה בחוברת Invincible Iron Man Vol.4 #6 מאפריל 2017 ונוצרה על ידי הכותב בריאן מייקל בנדיס והמאייר מייק דיאודטו.
רירי ויליאמס היא ילדת פלא בת 15, סטודנטית להנדסה. היא מתגוררת עם אמה רוני ודודתה שרון בשיקגו לאחר מות אביה דמיטריוס "רירי" ויליאמס. כילדה מחוננת וגאונה, היא החלה לימודי מלגה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. היא עיצבה לבדה חליפת שריון בדומה לזו של איירון מן באמצעות חומרים אותם גנבה מהקמפוס. כאשר אבטחת הקמפוס התדפקה על דלתה, היא ברחה עם החליפה. כאשר ויליאמס מונעת משני אסירים להימלט ממתקן כליאה בניו מקסיקו, חליפת השריון שלה ניזוקה והיא ממשיכה לשכלל את החליפה בביתה, למורת רוחה של דודתה. טוני סטארק שומע על הישגיה של רירי ויליאמס ויוצא לפגוש אותה. במהלך פגישתם, הוא מסכים לקחת חסות עליה ועל החלטתה להפוך לגיבורת-על.
דמותה של רירי ויליאמס מופיעה בהופעת הבכורה בסרט היקום הקולנועי של מארוול "הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח", בגילומה של דומיניק ת'ורן, והיא תשוב לגלם את הדמות בסדרה "איירון הארט" עבור שירות הסטרימינג דיסני+.
הערות שוליים

↑  Invincible Iron Man Vol.3 #7, May 2016
↑  Invincible Iron Man Vol.3 #11, September 2016
↑  Invincible Iron Man Vol.3 #12, October 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איי ארגנטינה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי 
 קואורדינטות:  65°15′00″S 64°16′00″W﻿ / ﻿65.25°S 64.266666666667°W﻿ / -65.25; -64.266666666667
 נתונים מדיניים
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהאיי ארגנטינה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהאיי ארגנטינה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאיי ארגנטינה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאיי ארגנטינה
 
איי ארגנטינה (באנגלית: Argentine Islands) הם קבוצת איים בארכיפלג וילהלם שבאנטארקטיקה.
קבוצת האיים ממוקמת 9 קילומטרים דרומית-מערבית מהאי פטרמן; ו-7 קילומטרים צפונית-מערבית לכף טאקסן, בחצי האי קייב, שבארץ גרהאם.
היסטוריה > גילוי האיים

הארכיפלג התגלה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הארכיפלג ניתן לו על ידי שארקו, מגלה האיים.
הארכיפלג נקרא על שם הרפובליקה הארגנטינאית, כהערכה על תמיכתה של ממשלת ארגנטינה במשלחת הצרפתית השלישית בפיקודו של שארקו.
היסטוריה > בסיסי מחקר וחקר האיים

המשלחת הבריטית לחקר ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל ריימיל הקימה בסיס מחקר באיי ארגנטינה בשנת 1935 וערכה סקר מעמיק של האיים.
המשלחת בנתה צריף באי וינטר, ששימש בסיסם הצפוני; הצריף הושאר במקומו בסוף תקופת המחקר, אך נהרס בשנת 1946. בשנה שלאחר מכן, סקר שטחי חסות איי פוקלנד הקים בסיס קבוע באותו אתר, שנקרא "בסיס F" (או "בסיס איי ארגנטינה"); הבניין הראשי מבסיס זה, בית וורדי (Wordie House), מהווה כיום אתר מורשת היסטורי מוגן של אנטארקטיקה (HSM-62).
בשנת 1954 בסיס F הועבר לאי גאלינדז, ובשנת 1977 שמו שונה ל-"בסיס פאראדיי". בשנת 1996 התוכנית האנטארקטי הבריטית העבירה את הבסיס לידי התוכנית האנטארקטית האוקראינית, אשר ממשיכה להפעיל אותו בשם "בסיס המחקר ורנדסקי".
איי ארגנטינה

האי בלאק
האי קורנר
סלע קורנר
האי גלינדז
האי סקואה
האי וינטר
לקריאה נוספת

•H. Yevchun, А. Fedchuk, І. Drohushevska, O. Pnyovska, M. Chernyshenko, I. Parnikoza, ,State Institution National Antarctic Scientific Center of the Ministry of Education and Science of Ukraine, Kyiv, 01601, Ukraine; National University of Kyiv-Mohyla Academy, Kyiv, 04655, Ukraine