stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחנת השירות של מיקי
מורשת

אם כי זוהי הופעתו השלישית של דונלד בשחור-לבן (אחרי "ההתרמה לבית היתומים" ו"חוטף הכלבים"), סרט זה מציין את הפעם האחרונה שלו בשחור-לבן.
זוהי הפעם האחרונה שפיט הופיע עם רגל-העץ הידועה לשמצה שלו, מראה זה ישוב 69 שנים מאוחר יותר בסרט "מיקי, דונלד, גופי: שלושת המוסקטרים" משנת 2004. היעלמותה של רגל-העץ הייתה בגלל שהאנימטורים התקשו לזכור באיזו רגל היא אמורה להיות, והחליטו שיהיה פשוט יותר לתת לפיט שתי רגליים. רגל-העץ של פיט תחזור לצמיתות באתחול האחרון של מיקי מאוס מאת פול ראדיש.
הסרט הציג את מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי כשלישייה קומית, שתהפוך לאחר מכן לנוסחה פופולרית בסרטי דיסני. דוגמאות אלו כוללות את "מכבי האש" (1935), "עוברים דירה" (1936), "ציידי האיילים", "מנקי השעון", "רוחות בודדות" (1937), "בונים סירה", "הטריילר של מיקי", "ציידי הלווייתנים" (1938), "הגוררת של מיקי" (1940) ו"מיקי, דונלד, גופי: שלושת המוסקטרים" (2004).
סרט זה מוצג כאחד משלבי המעבר במשחק הווידאו "Epic Mickey 2: The Power of Two".
הערות שוליים

↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000005-QINU`"'Lenburg, Jeff (1999). The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books. pp. 108–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
מכבי האש (סרט)

| --- | --- |

פתיח הסרט
 בימוי:  בן שרפסטין
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מדבבים:  וולט דיסני קלרנס נאש פינטו קולביג אלוויה אלמאן
 מוזיקה:  ברט לואיס
 אנימטור:  פול אלן גרים נטוויק מילט שפר פרד ספנסר רוי ויליאמס ניק ג'ורג' ביל טייטלה סיי יאנג ג'וני קאנון דון טאוסלי לאונרד סברינג מרווין וודוורד וולפגנג ריית'רמן ג'ון מקמאנוס ג'ק קיני אריק לארסון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  וולט דיסני הפקות
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 הקרנת בכורה:  3 באוגוסט 1935
 משך הקרנה:  8 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קצר, סרט הנפשה, סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה, סרט מוזיקלי
 דף הסרט ב־IMDb
מכבי האש (באנגלית: Mickey's Fire Brigade) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1935 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. כוכבי הסרט מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי המועסקים כלוחמי אש הנלחמים, פשוטו כמשמעו, בשרפה שפרצה בבית מלון. הסרט, שבוים על ידי בן שרפסטין, כולל את קולותיהם של וולט דיסני בתור מיקי, קלרנס נאש בתור דונלד, פינטו קולביג בתור גופי ואלוויה אלמאן בתור קלרבל הפרה. זהו הסרט הקצר ה-77 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים והשישי באותה השנה.
עלילה

בעקבות שרפה שפרצה בבית מלון, הכבאים מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי מממהרים למקום. מיקי נוהג בכבאית, דונלד עומד על ערמת הסולם המקופל וצועק "אש! אש! אש!" (בגרסה העברית הוא אינו אומר דבר), בעוד גופי מכוון את החלק האחורי של הכבאית כשהוא רוכב על מעין חד-אופן.
שלושת לוחמי האש מגיעים למלון ומתחילים לעבוד. הסרט מלא בצחקיקים שמציגים את השלישייה, באמצעות האנשה של האש והעשן, ככבאים לא יעילים.
בשלב מסוים הם מגלים שישנה אורחת באחד מחדרי המלון אשר זקוקה להצלה. הם מוצאים את קלרבל הפרה בחדר הרחצה מתרחצת באמבטיה ושרה לעצמה, מבלי לדעת שהמלון בוער. לאחר שגופי מנסה להזהיר אותה ללא הצלחה דרך האשנב עילי, מיקי ודונלד פורצים את הדלת באמצעות גופי כאיל ניגוח. קלרבל נבהלת וחושבת שהם חוטפים, ותוך שהיא צורחת לעזרה ואף גם למשטרה בעודה מכה בהם עם המברשת שלה, שלושת הכבאים מרימים את האמבטיה שלה, כשהיא עדיין בתוכה, ומוציאים אותה מהחלון.
קלרבל מתגלשת באמבטיה, ומחליקה במורד הסולם אל הקרקע. לאחר מכן נוחתים שלושת הכבאים אל תוך האמבטיה. הסרט מסתיים בכך שקלרבל מכה אותם ללא הרף עם המברשת שלה.
דמויות ומדבבים

מיקי מאוס – וולט דיסני
דונלד דאק – קלרנס נאש
גופי – פינטו קולביג
קלרבל הפרה – אלוויה אלמאן
הסרט דובב לעברית על ידי שפרירה זכאי.
טריוויה

מיקי הופיע בעבר ככבאי לצידו של הוראס הורסקולר בסרט "לוחמי האש" משנת 1930, שם היה עליו להציל את מיני מאוס.
בשלב מסוים, כמה להבות קטנות רוקדות על קלידי הפסנתר ומנגנות את השיר "מי מפחד מהזאב הרע?" שהופיע לראשונה בסרט "שלושה חזירים קטנים".
במשחק הווידאו "Kingdom Hearts Re:Chain of Memories" ישנה יכולת מיומנות שנקראת "Wild Crush", בה סורה ודונלד משתמשים בגופי בתור איל ניגוח כדי לפגוע באויבים בדיוק כמו שמיקי ודונלד השתמשו בגופי כדי לשבור את הדלת בכדי להציל את קלרבל.
הערות שוליים

↑  ""Mickey's Fire Brigade" (1935) |".
↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
↑  תבנית:IMDb title
↑  Lenburg, Jeff (1999). The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books. pp. 108–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
פרופיל 64

ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה ישראלית. אם התכוונתם לפרופיל רפואי בצה"ל, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  ארז אבני, איתי אדרי, אביב דיבון
 בימוי:  איתן צור
 שחקנים:  רועי אסף   מיכאל מושונוב   דנה פרידר   דוד שאול   דולב מסיקה
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיק:  שלומית ארביב
 מפיקים בפועל:  ענבל לוי
 חברת הפקה:  סומיוקו
 עורכים:  יעל חרסונסקי, דרור רשף
 אתר צילומים:  מכללת סמינר הקיבוצים, פנימיית שטיינברג, מכללת לוינסקי לחינוך
 צלמים:  יורם מילוא
 אורך פרק:  כ-25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10
 תקופת שידור מקורית:  22 ביולי 2013 – 9 בספטמבר 2013
 קישורים חיצוניים
 פרופיל 64
 דף התוכנית ב-IMDb
 
צוות השחקנים של הסדרה, מימין לשמאל: דנה פרידר, דולב מסיקה, רועי אסף, דוד שאול ומיכאל מושונוב
פרופיל 64 היא סדרת טלוויזיה קומית ישראלית ששודרה בערוץ 10, בין 22 ביולי 2013 ל-9 בספטמבר 2013. הסדרה נקראת על שם הפרופיל הרפואי 64, שמעיד על שירות לא קרבי בצה"ל. את הסדרה יצרו וכתבו איתי אדרי, ארז אבני ואביב דיבון וביים אותה איתן צור.
תקציר העלילה

סגן אבנר בן בסט (רועי אסף), קצין צנחנים מורעל, מודח מתפקידו ומוצא עצמו מוצב מחדש לבה"ד 15 - בית הספר למקצועות המודיעין. הוא ממונה להיות מפקד קורס משא"פ (מש"קי איסוף פיקודיים), למורת רוחו של סמ"ר מתן אגוזי (מיכאל מושונוב), אשר חותם קבע על מנת להיות מפקד הקורס החדש. אגוזי, יחד עם יתר אנשי הסגל של הקורס - תום (דוד שאול), שני (דנה פרידר) ורותם (דולב מסיקה) - הם ארבעה חנונים ששירותם הצבאי הוא לטענתם "קייטנה". הם מנסים לשמר את תנאי השירות הקיימים שהיו להם, בעוד אבנר מנסה להפוך אותם לחיילים "אמיתיים".
שחקנים ודמויות

סגן אבנר בן בסט (רועי אסף) - קצין צנחנים קרבי ומורעל שנשלח לפקד על קורס בבסיס של ג'ובניקים (ג'ובניק - חייל שאינו קרבי) במרכז הארץ בעקבות פדיחה שעשה לצה"ל. אבנר מגיע לבה"ד 15 ומחליף בתפקידו את אגוזי. לאבנר קשה להסתגל לתנאים הנוחים מידי בסביבה החדשה ולכן הוא מנסה לסגל את הסביבה אליו.
רב"ט שני גרין (דנה פרידר) - הבחורה היחידה והצעירה ביותר בסגל. היא אינטליגנטית ומעניינת, אבל כולם מתייחסים אליה רק כ"כוסית". חברותית ונחמדה, עד שמעצבנים אותה. מיוסרת בגלל שהיא התאהבה ברואי, לפני שגילתה שהוא חניך שלה בקורס.
סמ"ר מתן אגוזי (מיכאל מושונוב) - לטענתו "חתם קבע" כי לא מצאו קצין שיפקד על הקורס, אך בפועל עשה את זה רק כדי להיות קרוב לשני, הוא בעל הידע הנרחב ביותר בקורס משא"פ.
טוראי רואי זהבי (מאור שוויצר) - חניך בקורס משא"פ. חבר של שני.
סמל תום חזן (דוד שאול) - רס"פ קורס משא"פ, מחשיב עצמו לדון חואן ומספר לכולם על חוויותיו המיניות, שבפועל כנראה שהן רק בגדר פנטזיה.
רב"ט רותם צוקרבקר (דולב מסיקה) - ילדותי ומוזר. בעת עימותים של חבריו הוא מתחפש לסופרמן בעודו רכוב על אופניים ונושף בצפצפה. מאמין בפיית השיניים, דרדסים ודברים ילדותיים אחרים. בעל אוסף עצום של תרופות ואף מחזיק קלסר עם המרשמים שלהן.
סא"ל מוטי (אלון נוימן) - מפקד הגדוד בצנחנים אשר העביר את אבנר מתפקידו.
רס"ר רצאבי (קובי מאור) - רס"ר בה"ד 15.
אל"ם ראובן (שמעון מימרן) - מב"ס בה"ד 15.
טוראי ניר שכנר (תומר שחורי) - חניך בקורס משא"פ.
רב"ט טלי (אופיר סגרסקי) - מש"קית חינוך. מפלרטטת עם אגוזי.
סמל דפי (אילה זילברמן) - החובשת בבסיס, מעשנת הרבה, קלה להשגה.
שבט צוצלת

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  מערכונים ילדים קומדיה
 יוצרים:  אריק שגב, גיל אוליאמפרל
 כותבים:  אריק שגב
 בימוי:  אופיר לובל (עונות 1–2), אורי כץ (עונה 3)
 שחקנים:  עמי אנידג'ר, שיר מורנו, עידו מוסרי, שירה נאור, נלי תגר, עידן גיל, ירון ברלד (עונה 2), שירן סנדל (עונה 3), עומר דרור (עונה 3), אלישע בנאי (עונה 3)
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  23
 הפקה
 מפיק:  גיל אוליאמפרל
 חברת הפקה:  סברס גרופ
 עורכים:  אופיר לובל
 צלמים:  רם שני
 שידור
 רשת שידור:  yesVOD kids
 רשת שידור בישראל:  ערוץ זום (Yes)
 פורמט (תמונה):  HDTV
 תקופת שידור בישראל:  5 באוקטובר 2014 – 29 בינואר 2018
שבט צוצלת היא תוכנית טלוויזיה מסוגת מערכונים קומיים המשודרת בערוץ זום למנויי Yes החל מ-5 באוקטובר 2014. התוכנית עוסקת בשבט קטן בתנועת "הנוער המקורי". פרקי הסדרה אינם קשורים זה לזה. העונה השנייה עלתה ב-13 במאי 2015. העונה השלישית עלתה ב-25 בדצמבר 2017. בעונה השלישית הצטרפו השחקנים עומר דרור, שירן סנדל ואלישע בנאי.
פינות

"צוצלת דוט קום" – תוכנית האינטרנט של שבט צוצלת. בעונה 1 מנחים אותה מאיה ופילי, בעונה 2 מאיה ובר ובעונה 3 חאתיך ופילי. לרוב, מוצגים בפינה חדשות, שקורות בשבט, ואירועים מתוכננים.
"פינת המורל" – פינת שירי המורל של שבט צוצלת. בעונה 1 מאיה וטוסטר שרים את שירי המורל ומנסים "להרים את המורל", בעונה 2 מאיה וטוסטר ממשיכים אבל באמצע העונה בר (האחות התאומה של מאיה) מחליפה את טוסטר. בעונה 3 רוויתי ושניקי מנחות את פינה זו.
"תשדירי שירות" (עונה 2) – פינה שבה אנשי השבט מנסים לדבר על דברים חשובים (הטענה של האייפון, קריאת הודעות בוואטסאפ וכו').
"סרנדה לסנדה" (עונה 1) – להקה ששרה שירים במהלך כל פרק.
"הבלוג של שניקי ורוויתי" (עונות 1–2) – פינה שבה שניקי ורוויתי מדברות על דברים תוך כדי שמשתמשות בטלפון.
"שה-פילי" (עונה 2) – פינה שבה פילי מבשל עם מישהו מהשבט, תוך כדי שהוא מנסה להמחיז סצנות עם מוצרי המזון.
דמויות > צוות המחנה

פילי (עידן גיל) – מנהל השבט, מגיל קטן הוא בתנועת הנוער.
טל "טוסטר" (עמי אנידג'ר) – מדריך בשבט, חסר ביטחון וכריזמה. קרוי "טוסטר" כי הוא קופץ מפחד. בעל אסתמה וגשר בשיניים, מאוהב במאיה. בעונה השלישית מאמץ כלב בשם חומי, שמדבר רק בפניו אבל לא בפני אחרים.
מאיה (שיר מורנו) – קופצנית, נחמדה. מתעצבנת שמישהו אומר את השם שלה בלי א', מיה. בעונה השלישית מודחת מהנחיית צוצלת דוט קום.
קירש "המורעלת" (נלי תגר) –מדריכה בשבט, עצבנית ועקשנית.
כתם (שירה נאור) (עונה 2–3) – מדריכה אידיאליסטית ותומכת איכות הסביבה.
חאתיך (עמי אנידג'ר) (עונה 3) – מחליף את מאיה בהנחיית צוצלת דוט קום. בלונדיני וטיפש.
בוריסוב (עידן גיל) (עונה 1,3) – החובש הרוסי של השבט.
זרזיר (עידו מוסרי) – המחסנאי והאפסנאי של השבט, תמיד רגוע ומפוקס גם אם כולם לחוצים ומבקשים ממנו דברים. אין כלום במחסן שלו. מילה עיקרית: "אין".
נריה (אלישע בנאי) (עונה 3) – מדריך דתי, מנסה להחזיר אנשים בתשובה כדי למכור להם דברים שהם לא צריכים.
יפת המאבטח (עמי אנידג'ר) (עונה 2) – המאבטח של השבט, זקן פנסיונר שהקים מחסום. מדבר בערבית ולא מכניס אף אחד. מדבר ערבית עם החניכים.
דמיקולו (ירון ברלד) (עונה 2) – הקוסם של השבט שמבצע קסמים כדי לעזור לאנשי השבט. כל קסמיו נגמרים באסון. הפך את פילי (ראו למעלה) לארנב/שפן 2-3 פעמים.
חביבה שטרנברג (עידן גיל) – זמרת שירה בציבור, שרה שירים ישנים שמסתיימים ב"והפרות רקדו".
דמויות > החניכים

רויתי (שירה נאור) – הפקאצה של השבט, החברה הטובה ביותר של שניקי. בעונה השלישית הופכת למדריכה.
שניקי (נלי תגר) – הפקאצה השנייה של השבט, החברה הטובה ביותר של רויתי. מאוהבת באבא של רויתי, דבר שמרגיז מאוד את רוויתי. בעונה השלישית הופכת למדריכה.
רומי (שירה נאור) – ילדה נבוכה ושתקנית, וגם אם היא לפעמים מדברת היא רק ממלמלת.
רועי (עידו מוסרי) (עונה 2) – חבר של סבו, משחק איתו פלייסטיישן ואומר פתגמים ישנים שבדרך כלל לא קשורים לסיטואציה.
סבו (עמי אנידג'ר) (עונה 2) – חבר של רועי, משחק איתו פלייסטיישן ולא מתחלק איתו בדברים.
לילך (שירן סנדל) (עונה 3) – חניכה חדשה בשבט צוצלת. אין לה ידיים. בדרך כלל אומרים לה לעשות דברים שהיא לא יכולה לעשות כמו למחוא כפיים, להרים ציוד או להצביע. הכי נורמלית בשבט.
אמה (שירה נאור) (עונה 3) – ילדה מסתורית, חברה בכת השטן (כנראה) וקוראת ספרים אפלים (קסמים אפלים,100 כישופים שאפשר לעשות עם חתול ג'ינג'י, וכו').
עידודו (עידו מוסרי) (עונה 3) – הבן של סגן ראש העיר. זורע הרס אבל לא מואשם בכלום. באחד הפרקים מחשמל את חביבה.
דמויות > דמויות נוספות

עלמה לב טהור (שירה נאור) – אמא של יוגבי, ילד קטן שהיא שוקלת לרשום לשבט. מאוד דאגנית, במיוחד כלפי הבן שלה. רוב השיחות שלה היו עם זרזיר והאחרת עם שושן.
גוזלן (עידו מוסרי) (עונה 1) – הגזלן של השבט, תמיד מנסה למכור לכולם הכל, גם בלי הסכמה של האחראים.
בר (עידו מוסרי) (עונה 2) – האחות התאומה של מאיה. בעונה השנייה מנחה עם מאיה במקום פילי את "צוצלת דוט קום".
שושן (עידו מוסרי) (עונה 2–3) – סוכן מזויף שמנסה להשיג כסף מאנשים בשבט כדי לחזור לתאילנד.
פיגולי (עומר דרור) (עונה 3) – בעל המזנון בשבט, מדבר בחרוזים.
ולס (אל)

ולס, איור מתוך "The Mythology of all races"
במיתולוגיה הסלאבית, וֶלֵס (בסלאבית כנסייתית עתיקה: Велесъ; בקירילית: Велес; בפולנית: Weles) או ווֹלוֹס (ברוסית: Волосъ) הוא אל האדמה, הים, הנהר וגופי המים השונים, ועולם המתים. בנוסף נקשר שמו בדרקונים, בבקר, בכישוף, במוזיקאים, בעושר ובהונאה. ולס הוא יריבו של אל הרעם פֶּרוּן, וסיפור הקרב ביניהם הוא אחד מן המיתוסים החשובים במיתולוגיה הסלאבית. לא שרדו דיווחים ישירים על אודותיו, אולם בעקבות ניסיונות לשחזור את דמותו, משערים כי הוא עשוי להיות המשך ישיר של אלוהות פרוטו-הודו-אירופית, וכי דימו אותו כדמות נחשית בעלת קרניים (של פר, של אייל או של אוכל עשב מבוית אחר), ובעל זקן ארוך.
אטימולוגיה

הבעיה המרכזית בהתחקות אחר האטימולוגיה של שמה של אלוהות סלאבית זו, היא שמן המקורות ההיסטוריים ומשמות המקומות עולות שתי צורות של שם – ווֹלוֹס ו-וֶלֶס – וקשה לבסס את היחס ביניהן. המילים הפרוטו-סלאביות Velsъ (וֶלְס) או Volsъ (ווֹלְס) היו מתגלגלות שתיהן ל-Volosъ (ווֹלוֹס), אך לא ל-Velesъ (וֶלֶס). הצורה הסלאבית-המזרחית העתיקה, Велесъ (וֶלֶס), ידועה רק מסיפור משא מלחמת איגור (מסביבות 1200). הזהות בין השמות הללו ובין שמות המקומות כדוגמת Veles (וֶלֶס) המקדונית, Veles (וֶלֶס) האלבנית או Βελεσσα (וֶלֶסַה) היוונית עודה מוטלת בספק. פאסמר טוען כנגד הזיהוי של Veles ו-Volos, ושוקל קשר בין הראשון ובין המילה הבולגרית העתיקה velьjь ("גדול", "אדיר"). מהקודקס הלורנטי נראה כי ווֹלוֹס (Volosъ) עצמו הוא קדוש נוצרי (המופיע ברשימה לצד קדושים נוספים), אשר נקשר בדמותו של בלזיוס הקדוש (Βλασιος) – קשר המתחזק לאור טבעו של וֶלֶס כאל הבקר, ולאור תפקידו של בלזיוס כמגן המִקנה.
האטימולוגיה ההודו-אירופית של השם אינה ידועה (אין יודעים אפילו מיהי הצורה המקורית, ווֹלוֹס או וֶלֶס), אך הוצע קשר לאלה וַלָה (Vala) – יריבתו של אל הרעם הוודי אינדרה, וכן לוֶולְס (Vels) או וֶלִינַס (Velinas), שטן במיתולוגיה הבלטית, אויבו של אל הרעם הבלטי פֶּרְקוּנַס (Perkūnas). אפשרות אחת היא שהשם נגזר מהשורש ההודו-אירופי wel, שפירושו "צמר" – מה שנראה הגיוני, שהרי ולס היה אל הבקר. אפשרות אחרת באשר למקור השם היא, כי הוא קשור למילים הסלאביות המתארות שור – вол או vol.
דמותו של ולס > אויבו של פרון ומיתוס הסערה

הפילולוגים הרוסים ויאצ'לב איבנוב (Ivanov) וולדימיר טופורוב (Toporov) הצליחו לשחזר את הקרב המיתי בין פרון וולס, באמצעות מחקר השוואתי של מיתולוגיות הודו-אירופיות שונות ושל מספר רב של שירי עם וסיפורי עם סלאביים. מאפיין משותף לכל המיתולוגיות ההודו-אירופיות הוא סיפור על קרב בין אל הרעם ובין נחש ענק או דרקון. בגרסה הסלאבית למיתוס אל הרעם הוא פרון, בעוד ולס הוא הדרקון המתנגד לו (מה שתומך בקשר לאלה וַלָה); כן זהה ולס למפלצת השאול האטרוסקית וֶתָה (Vetha), וכן לדרקון אִילוּיַנְקַס (Illuyankas), אויבו של אל הסערה החיתי.
הסיבה לטינה שבין שני האלים היא שוולס גנב את בנו של פרון, את אשתו, או לעיתים קרובות, את הבקר שלו. בנוסף, זהו מעשה של קריאת תִּגָּר: ולס, בצורת נחש ענקי, זוחל ממערות השאול ונכרך במעלה עץ העולם הסלאבי, לעבר ממלכת השמיים של פרון. פרון משיב לוולס כגמולו, ותוקף אותו בחזיזי הברקים שלו. ולס נמלט, משנה את צורתו לעצים, לחיות או לאנשים, ולבסוף נקטל בידי פרון. במותו הטקסי, כל שגנב ולס משוחרר מגופו החבוט בצורת גשם הנופל מן השמיים. מיתוס סערה זה, כפי שהוא מכונה בידי חוקרים בימינו, הסביר לסלאבים הקדומים את חילופי העונות שלאורך השנה: העונה היבשה פורשה כתוצאותיה הכאוטיות של גנבתו של ולס; סופות וברקים נדמו כקרב שמיימי, והגשם שלאחריהם – ניצחונו של פרון על ולס, והשבתו של הסדר העולמי על כנו.
המיתוס היה מחזורי, חוזר על עצמו שוב מדי שנה בשנה. מותו של ולס לעולם לא היה קבוע; הוא ייצור את עצמו שוב, כנחש המשיל את עורו הישן ונולד מחדש בגוף חדש. אף על פי שבמיתוס זה הוא ממלא תפקיד שלילי כמבשר הכאוס, הרי שככלל לא נתפשׂ וולס על ידי הסלאבים כאל רשע. למעשה, ברבים מסיפורי העם הרוסיים, ולס, המופיע במסווה הנוצרי של ניקולאוס הקדוש, מציל את האיכר העני ואת הבקר שלו מאליאס הקדוש, מושל הרעמים, הסוער וההרסני, אשר מייצג כמובן את דמותו העתיקה של פרון. הדואליות והקונפליקט של פרון וולס אינו מייצג את העימות הדואלי שבין טוב ורע – אלא התנגדותם של העקרונות הטבעיים של אדמה, מים וחומר (ולס) לשמיים, לאש ולרוח (פרון).
דמותו של ולס > אל השאול והמתים

הסלאבים הקדומים דימו את עולמם לעץ ענקי, שצמרתו וענפיו מייצגים את משכנם השמיימי של האלים ואת עולמם של בני-התמותה, בעוד ששורשיו מייצגים את העולם התחתון. ובעוד שפרון, הנראה כעיט או כנץ היושב על הענף הגבוה ביותר בעץ, נתפשׂ כשליט השמיים (גן העדן) ועולם החיים – הרי שוולס, שנראה כנחש ענקי הנכרך סביב השורשים, היה שליט עולם המתים. עולם זה היה למעשה מקום חביב למדי, המתואר בסיפורים עממיים כעולם ירוק ולח של ערבות עשב ואביב נצחי, שבו שוכנים יצורים אגדיים, ובו משגיחות נשמותיהם של הנפטרים על עדרי הבקר של ולס. במונחים גאוגרפיים יותר, לפי אמונתם של הסלאבים, שכן עולמו של ולס "מעבר לים", וזה היה המקום שאליו עפו הציפורים הנודדות בכל חורף. בסיפורים נקראת ארץ זו וִירֵי או אִירִיִי. מדי שנה היה אל הפריון והצמחייה, ירילו, שבחורף התגורר שם גם הוא, חוזר מעבר לים ומביא עמו אביב לעולם החיים.
ולס היה שולח באופן קבוע נשמות מתים אל עולם החיים, שישמשו ככרוזיו. פסטיבלים לכבודו נערכו לקראת סוף השנה, בחורף, כאשר הגיע הזמן לקץ הסדר העולמי, הכאוס הלך וצבר עוד ועוד כוח, הגבולות בין עולם החיים ועולם המתים דהו, ונשמותיהם של האבות היו חוזרות לשהות בין החיים. זו הייתה החגיגה הפגנית הקדומה של "וֶלְיַה נוֹץ" (Velja noc; "הלילה הגדול"), ששרידיה השתמרו במנהגים העממיים של חגיגת הקולדה (Koleda) בארצות סלאביות רבות – מעין שילוב בין קרנבל וליל כל הקדושים, הנחגג בכל עת שהיא בין חג המולד וסוף חודש פברואר. גברים צעירים, המכונים קוֹלֶדַרִי (koledari) או ווּקַרִי (vucari), היו עוטים על עצמם מעילים ארוכים עשויים צמר כבשים ומסכות גרוטסקיות, והיו משוטטים בקבוצות בין הכפרים ומחוללים רעש רב. הם היו נוהגים לשיר שירים שבהם נאמר כי הם עברו דרך ארוכה וכי הם רטובים ומכוסים בבוץ – אלוזיה לעולם התחתיות הרטוב של ולס, שממנו באו כרוחות הרפאים של המתים. אדוניו של כל בית שהם ביקרו בו היו מקדמים את פניהם בחמימות, ומציעים להם מתנות. זוהי דוגמה לשמאניזם סלאבי, המעיד גם הוא על ולס כעל אל הכישוף והעושר. סביר להניח שהאמינו כי המתנות שניתנו לקוֹלֶדַרִי היו מועברות אליו (ומכאן אולי דמות הדרקון האוגר אוצרות) – וכי בכך היו מעניקיהן מבטיחים לביתם ולמשפחתם מזל טוב ועושר למשך שנה תמימה. כפי שעולה מתיאורו ברשומות הסלאביות הראשוניות, אדם שהיה מכעיס את ולס היה מוכה במחלות.
דמותו של ולס > אל הכישוף והמוזיקאים

חיבתו של ולס למעשי-קונדס ולגרימת נזקים ניכר הן מתפקידו במיתוס הסערה והן ממנהגי הפסטיבל של שמאני הקולדרי. בתפקידו כאל תכסיסן הוא דומה לאל היווני הרמס ולאל הנורדי לוקי, וכמותם, נקשרה דמותו בכישוף. המילה הסלאבית ווֹלהוֹב (volhov), הנגזרת באופן ברור משמו, עודה משמשת במספר שפות סלאביות מסמנת של "מכשף". בסיפור "משא מלחמת איגור" מכונה דמותו של המכשף בּוֹיַאן "נכדו של ולס". מאחר שכישוף מקושר בתרבויות פרימיטיביות רבות למוזיקה, האמינו כי ולס הוא גם מגינם של המוזיקאים הנודדים. גם למאפיין זה של ולס נותר רמז במנהגים עכשוויים: בכמה טקסי חתונה בצפון קרואטיה, אין מתחילים לנגן בטרם החתן, בהרימו כוסית, שפך מעט יין על האדמה, ומוטב על שורשיו של העץ הקרוב. סמליות המנהג, אף אם נשכחה מזה זמן על ידי אלה המבצעים אותו, ברורה: המוזיקאים לא ישירו עד אשר ירימו כוסית לכבוד האל הפטרון שלהם.
דמותו של ולס > אל העושר והבקר

תפקידו המעשי העיקרי של ולס היה להגן על עדרי הבקר של השבטים הסלאביים. הוא כונה לעיתים קרובות "סְקוֹטְיִי בוג" (skotji bog; "אל הבקר"). אחד ממאפייניו כאמור היה קרני פר או אייל, וקרוב לוודאי כי גם צמר כבשים. הביטוי הסלאבי "לטוות צמר" (presti vunu), או ליתר דיוק "לטוות צמר שחור" (crnu vunu presti) משמש אלוזיה למעשי כשף; לא מפתיע, אם נזכור כי ולס נחשב גם לאל הכישוף. בנוסף, בכמה משירי הקולדרי שהשתמרו, מושר כי הם מתקדמים ו"טווים צמר שחור".
וכך נחשב ולס, האל ה"צמרירי", למגינם של הרועים, מה שמצביע על מאפיין נוסף של יריבותו עם פרון; האחרון, בהיותו מוריד הגשם, היה אלם של האיכרים. עם זאת, הייתה לוולס מידה של השפעה על החקלאות, ולכל הפחות על הקציר. בקרב עמים סלאבים רבים, ובייחוד אצל הרוסים, היה נהוג בעת הקציר לכרוך את גבעול החיטה הראשון שנקצר כמעין קמע אשר יגן על הקציר מרוחות רעות. מנהג זה כונה "קשירת זקנו של ולס", מה שגם מעיד על כך שדימו את ולס לאדם מזוקן. בכמה שפות סלאביות דרומיות קיימים עוד ביטויים כגון "לתפוס אל בזקנו" (primiti boga za bradu), הרומזים למזל טוב באופן יוצא מן הרגיל ולהשגת עושר.
ולס בעת הבתר-פגנית

לאחר התנצרותם של העמים הסלאביים, התפצל ולס למספר דמויות שונות. כאל השאול וכדרקון הוא כמובן זוהה עם השטן. צדדיו הנדיבים יותר התגלמו במספר קדושים נוצריים. כמגן הבקר הוא קושר עם דמותו של בלזיוס הקדוש, אשר נודע בקרב העמים הסלאביים בשם וְלַהוֹ (Vlaho), בְּלַז (Blaz) או וְלַסִיִי (Vlasiy). בעיר ירוסלבל, לדוגמה, הכנסייה הראשונה שנבנתה במקום המקדש הפגני לאל ולס הוקדשה לבלזיוס הקדוש, הואיל ושמו של האחרון היה דומה לשמו של ולס, וכמוהו הוא נחשב לפטרונם של הרועים. כפי שהוזכר לעיל, בסיפורי עם סלאבים מזרחיים רבים הוחלף ולס בניקולס הקדוש, כנראה בשל הסיפורים הפופולריים על הקדוש, אשר תיארו אותו כמעניק עושר וכסוג של תכסיסן.
העובדה שדמותו של ולס במיתולוגיה הסלאבית הקדומה הצליחה להחזיק עד לבוא הנצרות בכל כך הרבה תכונות רב-גוניות מבלי להתפצל למספר דמויות, היא יוצאת דופן. בניגוד לו, ליריבו פרון מעולם לא סגדו כלדמות שהיא פחות או יותר מאל רעם וסערה – תחום השפעה צר מאוד ביחס לצדדיו המרובים של ולס. במיתולוגיות הודו-אירופיות אחרות, חולקו האלים הדומים לו למספר אלוהויות שונות; לדוגמה, במיתולוגיה היוונית יש לפחות ארבע דמויות שונות הדומות לוולס: הרמס (מגן העדרים והרועים, אל הסוחרים ובעלי-המלאכה, שליט הרוחות, מלוום של בני האדם אל השאול), פאן (אל הרועים והמוזיקה), האדס (אל השאול ושליט המתים) וטיפון (אויבו הנחשי של אל הרעם היווני, זאוס). רק במיתולוגיה הקלטית קיימת אלוהות דומה לוולס בתכונותיה ובמורכבותה: קרנונוס, אל הדרואידים, הטבע, בעלי החיים המקורננים והשמאנים, שסמלו היה נחש בעל ראש של אייל.
הערות שוליים

↑  בוריס ריבקוב (Борис Рыбаков), פגניות סלאבית עתיקה (Язычество древних славян), ‏1981. (רוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122700910  NKC: xx0308183  VIAF: 18112147   WorldCat (עם VIAF): 18112147
סקאם (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמת נעורים
 יוצרים:  יוליה אנדם
 שחקנים:  ליסה טייגה יוספינה פרידה פטרסן אולריקה פאלץ' מרלון לנגלנד טרייאי סנדוויק מו קארל מרטין אגסבו רחל אופסטי נשה
 ארץ מקור:  נורווגיה 
 שפות:  נורווגית 
 מקום התרחשות:  אוסלו 
 מספר עונות:  4 
 מספר פרקים:  43 
 הפקה
 מוזיקה:  Christian Wibe 
 שידור
 רשת שידור:  NRK3 
 רשת שידור בישראל:  HOT3
 תקופת שידור מקורית:  25 בספטמבר 2015 – 24 ביוני 2017
 קישורים חיצוניים
 skam.p3.no
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סקאם (בנורווגית: SKAM) היא סדרת רשת נורווגית מסוג דרמת נעורים ששודרה במקור בין השנים 2015 עד 2017. הסדרה מתמקדת בחיי היומיום של תלמידים שונים בבית ספר תיכון יוקרתי ברובע פרוגנר אשר במערב אוסלו. הסדרה הופקה על ידי רשת NRK P3 שהיא חלק מתאגיד השידור הנורווגי NRK.
בעקבות הצלחתה של הסדרה נוצרו לה גרסה צרפתית, גרסה גרמנית, גרסה איטלקית, גרסה ספרדית, גרסה אמריקנית (אנ'), גרסה הולנדית, גרסה בלגית, גרסה דנית וגרסה קרואטית.
פורמט

בתחילת כל שבוע קליפ (סצנה או אירוע המתרחש בזמן מסוים), התכתבות, או פרסום ברשת החברתית (בדרך כלל באינסטגרם) עלה לאתר של סקאם בזמן אמת. תוכן חדש התפרסם במהלך השידור על בסיס יומיומי, והוא גם השתלב בפרקים המלאים ששודרו בימי שישי. הדמות המרכזית מתחלפת מעונה לעונה, ולדמויות יש פרופילים ברשתות חברתיות שמאפשרים לצופים לעקוב אחרי הפעילות שלהן, ובנוסף הסדרה מאפשרת לציבור להשפיע על אורך הפרקים. מאז שידורה, נעשה שימוש בפורמט זה בסדרות נוספות של NRK P3, כמו "בלאנק" (Blank) ו"לובלג" (Lovleg).
עלילה

עלילת הסדרה מתמקדת בחייהם של תלמידים בית הספר התיכון היוקרתי הרטוויג ניסן הממוקם ברובע פרוגנר אשר במערב אוסלו. כל עונה מתמקדת בדמות ראשית אחרת, באופן המאפשר לצפוים להיחשף לנקודות מבט מגוונות ואתגרים שונים עימם מתמודדים בני נוער נורווגים.
העונה הראשונה מתמקדת בתלמידה אווה קויג מוהן ובמערכת היחסים שלה עם החבר שלה יונאס. עונה זו מתמקדת בין היתר בסוגיות כמו בעיות אמון, זהות, ידידות וגילוי עצמי.
העונה השנייה מתמקדת בתלמידה נורה אמיליה סאטרה שמפתחת רגשות לוויליאם מגנוסון הכריזמטי אך הבעייתי. מערכת היחסים מתמקדת בין היתר בסוגיות כמו הסכמה (אנ'), כבוד עצמי וגבולות אישיים.
העונה השלישית מתמקדת בתלמיד ההומוסקסואל איזק ולטרסן אשר מתאהב בחברו לכיתה אוון בק נהיים. עונה זו מתמקדת בין היתר בסוגיות כמו זהות להט"בית, בריאות הנפש, ובמיוחד הפרעות דו-קוטביות.
העונה הרביעית מתמקדת בתלמידה המוסלמית-נורווגית סאנה באקוש אשר מפתחת רגשות לנער לא מוסלמי.