stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלות (יהדות)
הגלות במקרא

המסורת היהודית מונה ארבע גלויות: גלות מצרים, גלות אשור, גלות בבל וגלות אדום. על פי אייזן, מוטיב הגלות שב ועולה כבר בסיפורים האוניברסליים של ספר בראשית – בהקשר לאדם, לקין, לנוח, לאברהם, יצחק, יעקב ויוסף:
אדם מגורש מגן עדן – כלומר מפני האל – בעטיו של אכילת מעץ הדעת. כתוצאה מכך, האדמה מקוללת והאנושות מגורשת מגן העדן. גלות זו שמה קץ לשלמות, לתמימות ולחיי הנצח, וכן היא מלווה בהסתר פניו של הבורא (בראשית ג:יז-יט).
קין מקולל בגלל חטא הריגת הבל, ונגזר עליו לנוע ממקום למקום כזר בעיני קרוביו וכן לאכול בזיעת אפיו (בראשית ד).
לאחר שאברהם נוטש את ארצו, מולדתו ובית אביו, וסוף סוף מגיע לארץ כנען - הוא נאלץ לרדת מצרימה בגלל הרעב (בראשית יב).
יצחק אמנם לא ירד מארץ כנען, אבל הקנאה והשנאה על ברכת ה' השורה עליו גורמות לו להיות מודר בין אחיו (בראשית כו).
יוסף נמכר למדיינים בעקבות קנאת אחיו וגולה במצרים, ובעקבותיו יורד יעקב מצרימה וגר שם (בראשית לז).
הגלות מתוארת במקומות רבים במקרא כעונש על חטאי העם - לדוגמה:
וְהֵפִ֧יץ ה' אֶתְכֶ֖ם בָּעַמִּ֑ים וְנִשְׁאַרְתֶּם֙ מְתֵ֣י מִסְפָּ֔ר בַּגּוֹיִ֕ם אֲשֶׁ֨ר יְנַהֵ֧ג ה' אֶתְכֶ֖ם שָֽׁמָּה: (ספר דברים, פרק ד', פסוק כ"ז)
וְחָרָ֨ה אַף־ה' בָּכֶ֗ם וְעָצַ֤ר אֶת־הַשָּׁמַ֙יִם֙ וְלֹֽא־יִהְיֶ֣ה מָטָ֔ר וְהָ֣אֲדָמָ֔ה לֹ֥א תִתֵּ֖ן אֶת־יְבוּלָ֑הּ וַאֲבַדְתֶּ֣ם מְהֵרָ֗ה מֵעַל֙ הָאָ֣רֶץ הַטֹּבָ֔ה אֲשֶׁ֥ר ה' נֹתֵ֥ן לָכֶֽם: (ספר דברים, פרק י"א, פסוק י"ז)
וְ֠הָיָ֠ה כַּאֲשֶׁר־שָׂ֨שׂ ה' עֲלֵיכֶ֗ם לְהֵיטִ֣יב אֶתְכֶם֮ וּלְהַרְבּ֣וֹת אֶתְכֶם֒ כֵּ֣ן יָשִׂ֤ישׂ ה' עֲלֵיכֶ֔ם לְהַאֲבִ֥יד אֶתְכֶ֖ם וּלְהַשְׁמִ֣יד אֶתְכֶ֖ם וְנִסַּחְתֶּם֙ מֵעַ֣ל הָאֲדָמָ֔ה אֲשֶׁר־אַתָּ֥ה בָא־שָׁ֖מָּה לְרִשְׁתָּֽהּ׃ וֶהֱפִֽיצְךָ֤ ה' בְּכׇל־הָ֣עַמִּ֔ים מִקְצֵ֥ה הָאָ֖רֶץ וְעַד־קְצֵ֣ה הָאָ֑רֶץ וְעָבַ֨דְתָּ שָּׁ֜ם אֱלֹהִ֣ים אֲחֵרִ֗ים אֲשֶׁ֧ר לֹא־יָדַ֛עְתָּ אַתָּ֥ה וַאֲבֹתֶ֖יךָ עֵ֥ץ וָאָֽבֶן׃ (ספר דברים, פרק כ"ח, פסוקים ס"ג–ס"ד)
לָכֵ֗ן כֹּה־אָמַ֞ר ה' צְבָאוֹת֙ אֱלֹהֵ֣י יִשְׂרָאֵ֔ל הִנְנִ֧י מַאֲכִילָ֛ם אֶת־הָעָ֥ם הַזֶּ֖ה לַעֲנָ֑ה וְהִשְׁקִיתִ֖ים מֵי־רֹֽאשׁ׃ וַהֲפִֽצוֹתִים֙ בַּגּוֹיִ֔ם אֲשֶׁר֙ לֹ֣א יָדְע֔וּ הֵ֖מָּה וַאֲבוֹתָ֑ם וְשִׁלַּחְתִּ֤י אַֽחֲרֵיהֶם֙ אֶת־הַחֶ֔רֶב עַ֥ד כַּלּוֹתִ֖י אוֹתָֽם׃ (ספר ירמיהו, פרק ט', פסוקים י"ד–ט"ו)
הגלויות > גלות מצרים

בניגוד לגלויות אחרות, שהיית בני ישראל במצרים לא הייתה כתוצאה מחטא (אף כי יש פרשנים דוגמת הרמב"ן הסבורים שהיא נעשתה בגלל אחד מחטאיו של אברהם אבינו, או על חטאם של אחי יוסף שמכרו אותו לישמעאלים). המפרשים למדו מהפסוק ”ואתכם לקח ה' ויוצא אתכם מכור הברזל ממצרים להיות לו לעם נחלה כיום הזה” (דברים ד כ) כי גלות מצרים נועדה לזכך ולגבש את עם ישראל. רש"י פירש: "מכור - הוא כלי שמזקקים בו את הזהב".
הגלויות > גלות אשור

הגליית יושבי ממלכת ישראל הצפונית ועבר הירדנית בידי תגלת פלאסר השלישי מלך אשור ב-733 לפנה"ס, והשלמתה בידי סרגון השני עם החרבת הממלכה ב-722 לפנה"ס, לאחר סיום מצור בן 3 שנים שפתח שלמנאסר החמישי על שומרון.
הגלויות > גלות בבל

גלות בבל היא גלות ממלכת יהודה, שהחלה בשנת 597 לפנה"ס על ידי נבוכדנצאר והושלמה ב-586 לפנה"ס עם הגלייתו של המלך צדקיהו. הגלות הסתיימה לאחר 70 שנה עם הכרזת כורש מלך פרס, בשיבת ציון. עליית עזרא והשר נחמיה ובניית ירושלים ובית המקדש מחדש.
הגלויות > גלות אדום (רומי)

גלות אדום היא הגלות אליה נקלע עם ישראל תחת שלטון האימפריה הרומית והממלכות הנוצריות שירשו אותה. גלות זו לא החלה בהגליה מרוכזת אלא בשורת אסונות לאומיים, שיחד עם עוינות השלטונות רופפו בהדרגה את הנוכחות היהודית בארץ ישראל, והעבירו את כובד המשקל שלה לארצות אחרות.
עם זאת, גם לאחר מרד בר כוכבא, יהודים רבים נותרו בארץ ישראל, כולל בתקופה הביזנטית. התלמוד הירושלמי נחתם במאה הרביעית ושרידים רבים של בתי כנסת נמצאו מתקופה זו. בן-ציון דינור, המחויב לציונות המעשית, כותב בספרו ישראל בגולה: "את תקופת 'ישראל בגולה' אני מתחיל מימי כיבושה של ארץ ישראל על ידי הערבים. לא קודם" זאת מפני ש"עד אז היו תולדות ישראל בעיקר תולדות האומה היהודית היושבת בארצה" והגלות מתחילה למעשה "רק מאותו הזמן שבו חדלה ארץ ישראל להיות ארץ של יהודים, מפני שאחרים באו...".
המסורת היהודית טוענת כי גלות אדום היא הגלות האחרונה, שאחריה ישוב עם ישראל לארצו ולא יגלה שוב. אמירה זו מבוססת על הפסוק: "תם עוונך בת ציון, לא יוסף להגלותך" וכן על הפסוק: "ושבתי את שבות עמי ישראל ובנו ערים נשמות, וישבו... ונטעתים על אדמתם ולא ינתשו עוד מעל אדמתם".
הגלות בהשקפה היהודית

בשיר השירים רבה מקבלים בהיקף וחשיבות הגלות:
בעקבות ההשקפה המוצגת בתלמוד בדבר שלוש השבועות, האוסרות על כל ניסיון יהודי להתנגד לגלות ולדחוק את קיצה, התאפיין יחסם הטיפוסי של יהודים במשך מאות רבות של שנים בפסיביות לאומית כלפי ריחוקם הנוכחי מריבונות מדינית וטריטוריאלית. רמב"ם יעץ לנהוג בסובלנות, ודיבר נגד מחשבי הקיצין. לעומתו, בספר הכוזרי, כותב רבי יהודה הלוי כי קיום העם היהודי בארץ ישראל הוא מרכז קיומו, ובגלות עם ישראל הוא כעצמות יבשות, אך ישנה נחמה כי העצמות היבשות יקומו לתחייה כחזון העצמות היבשות של הנביא יחזקאל. עם זאת, בפועל בכוזרי הוא גוער את עם ישראל, על שאינו מנסה אפילו לחזור לארץ ישראל.
המהר"ל מגדיר במדויק את המציאות הגלותית: עם ישראל אינו בביתו, אינו מכונס יחד ואינו עצמאי משלטון זר.
המודל הרעיוני הדומיננטי קשר את סיום הגלות עם בואו הפיזי של משיח ספציפי. משום כך בדרך כלל הופיעה חריגה מיחסם הטיפוסי של היהודים למצב הגלות רק בצמוד להופעתו של יהודי המציג עצמו כמשיח (למשל: דוד הראובני, שבתי צבי).
התחזקות הפצתה של הקבלה ורעיונותיה, ובעיקר הופעת השלב הלוריאני בקבלה שלאחר גירוש ספרד, בצפת של המאה ה-16, הציבה מודלים חדשים לאקטיביות רוחנית כנגד מצב הגלות, בשאיפה להשפעה ריאלית על המציאות ודחיקת קץ הגלות. על פי השקפתו של האר"י 'הגלות' נתפסת כמעין 'שבירת הכלים' – משבר מכריע בעולם האלוהים כמו בבריאה כולה, הכרוך באבדן הסדר הטבעי. לדידו 'דבר שאינו במקומו הוא בגלות'. לפיכך, כל ההווייה זקוקה לגאולה, ועל האדם להביא את התיקון.
בקבלו על עצמו עול המצוות, פועל עם ישראל לתיקון כל ההווויה. השלמת התיקון והבאת העולם למעמד המתאים לתיקון, היא-היא הגאולה. [...] עם ישראל יוכל לחזור למולדתו, רק אחרי שיושלם תיקון הבריאה כולה.
בהמשך, גרשם שלום רואה בתופעה הקבלית את הגרעין ללידתה של התנערות יהודית אקטיבית ממצב הגלות, כפי שניכרה בעת החדשה בהתעוררותה של לאומיות יהודית פוליטית, ובלידתה של התנועה הציונית.
שפינוזה ומנדלסון ההציעו שלושה שינויים להבנת מושג הגלות.
נחמן קרוכמל, מראשוני תנועת ההשכלה, משלב בספרו מורה נבוכי הזמן, את ההיסטוריה היהודית במבנה המקובל בהגות זמנו - צמיחה, חוזק וכליון בחייו של עם - אם כי לדעתו ביהדות מבנה זה חוזר על עצמו לנצח. על פי גישה זו, הוא קובע את שלב ההתדרדרות בימי בית שני בתקופה שממלכות הורדוס ועד למרד בר כוכבא, שהוא הניצוץ האחרון לריבונות יהודית, וממנו מתחילה למעשה הגלות.
על פי אהרון אופנהיימר, התפיסה הרואה בחורבן בית שני את התחלת הגלות נעוצה בגישה נוצרית עתיקה, עוד מימי יוסטינוס מרטיר וטרטוליאנוס, שהציגה את חורבן הבית כסימן לכך שקרבנו של ישו הוא השלמתה ותכליתה של עבודת הקורבנות. על פי גישה זו, הנקראת תאולוגיית החילופין, היהודים שדחו את ישו ונאחזו בחזון המקדש מרדו באל, ולכן תפסה הכנסייה את מקומו של עם ישראל כנציגת רצון אלוהים בעולם. למעשה בתקופה שאחרי חורבן בית שני הייתה עדיין לעם ישראל אוטונומיה מבחינה דתית, כלכלית ותרבותית. מרד בר כוכבא המחיש את אחדות עם ישראל ועוצמתו המדינית הצבאית בתקופה ההיא.
הגלות בהשקפה היהודית > שלילת הגלות

מיתוס שלילת הגלות בתפיסה הרעיונית הציונית מתייחס לדחייה תרבותית ומהותית של הגלות כמקום וכתקופה של היהודי הגלותי, לעומת הגאולה של שיבת ציון. תפיסה זו באה לידי ביטוי הן בפלגים הסוציאליסטים המהפכניים והן בציונות הדתית אשר ראתה בשיבת ציון ומיזוג הגלויות אתחלתא דגאולה. במקביל למיתוס שלילת הגלות התפתח בציונות מיתוס היהודי החדש.
סיום הגלות

יש האומרים כי תהליך הגאולה, כמו הירידה לגלות, הוא תהליך ממושך וכל קביעה של תאריך מסוים לתחילתה או סיומה, הוא שרירותי, להבדיל מדעת הראשונים והאחרונים שהביעו דעה נחרצת בנושא זה. במסורת העממית התקבע מושג "אלפיים שנות גלות" אך העובדות ההיסטוריות מלמדות כי תקופה זו הייתה קצרה יותר, היות שיהודים רבים נותרו בארץ לאחר חורבן בית שני עוד מאות שנים.
ראו גם

יהדות התפוצות
תפוצת ישראלים בעולם
ציונות
מדינות ושושלות יהודיות
חבלי משיח
עקבתא דמשיחא
לקריאה נוספת

ישראל יעקב יובל, "מיתוס ההגליה מן הארץ - זמן יהודי וזמן נוצרי", אלפיים 29, 2005.
הרב מנחם מנדל פומרנץ אחישנה - "גלות ישמעאל ותקופת אחרית הימים בראי חז"ל" מוסדות 'באר ישראל', תשע"ג
עופר שיף (עורך), מולדות בגולה: תפיסות של שייכות וזרות בתפוצה היהודית (קובץ מאמרים), עיונים: סדרת 'נושא', 2015, מכון בן-גוריון לחקר ישראל, אוניברסיטת בן-גוריון
הערות שוליים

↑  גדעון שמעוני, בחינה מחדש של "שלילת הגלות" כרעיון וכמעשה בתוך: אניטה שפירא, יהודה ריינהרץ, יעקב הריס (עורכים), עידן הציונות, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2000, עמ' 45.
↑  ארנולד אייזן, 'גלות', א' כהן ופ' מנדס-פלור (עורכים) לקסיקון התרבות היהודית בזמננו - מושגים, תנועות, אמונות. תל אביב 1993
↑  CAPTIVITY - JewishEncyclopedia.com, jewishencyclopedia.com
↑  מגילת'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'איכה,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'פרק'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'ד','"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'פסוק'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'כ"ב
↑  נצח ישראל, פרק א'
↑  אהרון אופנהיימר, מרד בר כוכבא, מחקרו וייחודו, מרכז זלמן שזר, עמ' 9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533611705171  LNB: 000146151  NKC: ph166067 
היסטוריה של עם ישראל
מארק וודפורד

| --- | --- |

 לידה:  23 בספטמבר 1965 (בן 59) אדלייד, אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מקום מגורים:  רנצ'ו מיראז', ארצות הברית
 גובה:  187
 יד חובטת:  שמאל
 פעילות כמקצוען:  1984–2000 (כ־16 שנים)
 סה"כ פרסים שצבר:  8,551,305 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  312-319
 דירוג שיא:  19 (1996)
 זכיות בטורנירים:  - (טורנירי גראנד סלאם)
 זוגות
 מאזן קריירה:  248-647
 דירוג שיא:  1 (1992)
 זכיות בטורנירים:  12 (טורנירי גראנד סלאם)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 17 ( 12 בזוגות גברים ו-5 - זוגות מעורבים
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  חצי גמר (1996)
 אליפות צרפת הפתוחה:  סיבוב רביעי (1997)
 וימבלדון:  סיבוב רביעי (1988, 1990, 1997)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  סיבוב רביעי (1987, 1988, 1995)
 
מארק וודפורד (באנגלית: Mark Woodforde;‏ נולד ב-23 בספטמבר 1965) הוא טניסאי עבר אוסטרלי. אחד הטניסאים החזקים בעולם בשנות ה-90 ובעשור הראשון של המאה ה-21 במשחקי זוגות. הוא זכה 12 פעמים בטורניר גראנד סלאם לזוגות גברים, 5 פעמים בטורניר גראנד סלאם לזוגות מעורבים ובמדליית זהב אולימפית בתחרות זוגות גברים. וודפורד זכה בגראנד סלאם זהב, ובסך הכל בכ-67 תחרויות. ברוב התארים זכה ביחד עם טוד וודברידג' (61 זכיות כולל 11 בתחרויות גראנד סלאם).
לאחר הפרישה עוסק בפרשנות טניס בטלוויזיה.
גמרים של תחרויות גראנד סלאם לזוגות

| תוצאה | שנה | טורניר | פרטנר | יריב בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה  | 1989 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | ארצות הברית ג'ון מקנרו | ארצות הברית קן פלאק   ארצות הברית רוברט סגוסו | 6–4, 4–6, 6–3, 6–3 |
| זכייה | 1992 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | אוסטרליה טוד וודברידג' | ארצות הברית קלי ג'ונס ארצות הברית ריק ליץ' | 6–4, 6–3, 6–4 |
| זכייה | 1993 | אליפות וימבלדון | אוסטרליה טוד וודברידג' | קנדה גראנט קונלי ארצות הברית פטריק גלברייט | 7–5, 6–3, 7–6(7–4) |
| זכייה | 1994 | אליפות וימבלדון | אוסטרליה טוד וודברידג' | קנדה גראנט קונלי ארצות הברית פטריק גלברייט | 7–6, 6–3, 6–1 |
| סגן | 1994 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | אוסטרליה טוד וודברידג' | הולנד יאקו אלטינג הולנד פול הארהאוס | 3–6, 6–7(6–8) |
| זכייה | 1995 | אליפות וימבלדון | אוסטרליה טוד וודברידג' | ארצות הברית ריק ליץ' ארצות הברית סקוט מלוויל | 7–5, 7–6, 7–6 |
| זכייה | 1995 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | אוסטרליה טוד וודברידג' | ארצות הברית אלכס או'בריאן אוסטרליה סנדון סטולי | 6–3, 6–3 |
| זכייה | 1996 | אליפות וימבלדון | אוסטרליה טוד וודברידג' | זימבבואה ביירון בלק קנדה גראנט קונלי | 4–6, 6–1, 6–3, 6–2 |
| זכייה | 1996 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | אוסטרליה טוד וודברידג' | הולנד יאקו אלטינג הולנד פול הארהאוס | 4–6, 7–6, 7–6 |
| זכייה | 1997 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | אוסטרליה טוד וודברידג' | קנדה סבסטיאן לארו ארצות הברית אלכס או'בריאן | 4–6, 7–5, 7–5, 6–3 |
| סגן | 1997 | אליפות צרפת הפתוחה | אוסטרליה טוד וודברידג' | רוסיה יבגני קפלניקוב צ'כיה דניאל ואצק | 6–7(12–14), 6–4, 3–6 |
| זכייה | 1997 | אליפות וימבלדון | אוסטרליה טוד וודברידג' | הולנד יאקו אלטינג הולנד פול הארהאוס | 7–6, 7–6, 5–7, 6–3 |
| סגן | 1998 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | אוסטרליה טוד וודברידג' | שוודיה יונס ביורקמן הולנד יאקו אלטינג | 2–6, 7–5, 6–2, 4–6, 3–6 |
| סגן | 1998 | אליפות וימבלדון | אוסטרליה טוד וודברידג' | הולנד יאקו אלטינג הולנד פול הארהאוס | 6–2, 4–6, 6–7(3–7), 7–5, 8–10 |
| זכייה | 2000 | אליפות צרפת הפתוחה | אוסטרליה טוד וודברידג' | הולנד פול הארהאוס אוסטרליה סנדון סטולי | 7–6, 6–4 |
| זכייה | 2000 | אליפות וימבלדון | אוסטרליה טוד וודברידג' | הולנד פול הארהאוס אוסטרליה סנדון סטולי | 6–3, 6–4, 6–1 |
גמרים של תחרויות גראנד סלאם לזוגות מעורבים

| תוצאה | שנה | טורניר | פרטנר | יריב בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה | 1992 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | אוסטרליה ניקול פרוביס | ספרד ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו  אוסטרליה | 6–3, 4–6, 11–9 |
| זכייה | 1992 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | אוסטרליה ניקול פרוביס | צ'כיה הלנה סוקובה   הולנד טום נייסן | 4–6, 6–3, 6–3 |
| זכייה | 1993 | אליפות וימבלדון | ארצות הברית מרטינה נברטילובה | הולנד מנון בולגראף   הולנד טום נייסן | 6–3, 6–4 |
| סגן | 1993 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | ארצות הברית מרטינה נברטילובה | צ'כיה הלנה סוקובה   אוסטרליה טוד וודברידג' | 3–6, 6–7 |
| זכייה | 1995 | אליפות צרפת הפתוחה | לטביה לריסה סבצ'נקו-נילנד | קנדה ג'יל הטרינגטון   דרום אפריקה ג'ון-לפני דה יאגר | 7–6(10–8), 7–6(7–4) |
| זכייה | 1996 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | לטביה לריסה סבצ'נקו-נילנד | ארצות הברית ניקול ארנדט   ארצות הברית לוק יינסן | 4–6, 7–5, 6–0 |
| זגן | 1996 | אליפות וימבלדון | לטביה לריסה סבצ'נקו-נילנד | צ'כיה הלנה סוקובה   צ'כיה סיריל סוק | 6–1, 3–6, 2–6 |
סיכום הופעות בגראנד סלאם במשחקי זוגות גרבים

| תחרות | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | יחס | ניצ'-הפס' |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams | Grand Slams |  |  |  |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון | NH | סיבוב ראשון | סיבוב שני | חצי גמר | סיבוב שני | חצי גמר | זכייה | סיבוב ראשון | רבע גמר | סיבוב שלישי | סיבוב ראשון | זכייה | גמר | חצי גמר | חצי גמר | 2 / 16 | 40–14 |  |  |  |
| אליפות צרפת הפתוחה |  |  | סיבוב שני | סיבוב שני | חצי גמר | סיבוב שלישי |  | סיבוב שלישי | סיבוב שלישי | חצי גמר | רבע גמר | סיבוב ראשון | חצי גמר | גמר | סיבוב שלישי | סיבוב ראשון | זכייה | 1 / 14 | 36–13 |  |  |  |
| אליפות וימבלדון |  |  | סיבוב שלישי | רבע גמר | רבע גמר | סיבוב שני |  | רבע גמר | חצי גמר | זכייה | זכייה | זכייה | זכייה | זכייה | גמר | רבע גמר | זכייה | 6 / 14 | 59–8 |  |  |  |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה |  |  |  | סיבוב ראשון | סיבוב שני | זכייה | סיבוב ראשון | חצי גמר | חצי גמר | סיבוב שלישי | גמר | זכייה | זכייה | סיבוב ראשון | סיבוב שלישי | רבע גמר | סיבוב שני | 3 / 14 | 39–11 |  |  |  |
| יחס | 0 / 1 | 0 / 1 | 0 / 2 | 0 / 4 | 0 / 4 | 1 / 4 | 0 / 2 | 0 / 4 | 1 / 4 | 1 / 4 | 1 / 4 | 2 / 4 | 2 / 4 | 2 / 4 | 0 / 4 | 0 / 4 | 2 / 4 | 12 / 58 | N/A |  |  |  |
| ניצ'-הפס' | 0–1 | 0–1 | 3–2 | 4–4 | 9–4 | 13–3 | 1–2 | 13–4 | 16–3 | 12–3 | 16–3 | 14–2 | 16–2 | 17–2 | 14–4 | 9–4 | 17–2 | N/A | 174–46 |  |  |  |
משחקים אולימפיים
| Not Held | Not Held | Not Held | Not Held | Not Held | - | Not Held | Not Held | Not Held | - | Not Held | Not Held | Not Held | זכייה | Not Held | Not Held | Not Held | גמר | 1 / 4 | 10–3 |  |  |  |

| תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה | תחרות סוף שנה |  |  |  |
| A | A | A | A | A | A | A | חצי גמר | זכייה | גמר | גמר | חצי גמר | זכייה | RR | RR | חצי גמר | A | 2 / 9 | 25–13 |  |  |  |  |
| ניצ'-הפס' | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | 1–2 | 5–6 | 9–3 | 5–2 | 10–5 | 13–4 | 14–4 | 15–3 | 6–7 | 8–7 | 18–3 | N/A | 99–46 |  |  |  |
| דירוג בסוף שנה | 193 | 141 | 140 | 53 | 18 | 6 | 118 | 11 | 1 | 1 | 1 | 5 | 8 | 2 | 2 | 5 | 5 |  |  |  |  |  |
ללא כותרת (נער עם עורב, סדרת הנערים)

ללא כותרת הוא צילום מאת הצלם הישראלי עדי נס. היצירה, אשר צולמה במסגרת עבודתו של נס על "סדרת הנערים", מציגה דמות נער ממוצא מזרחי (ייתכן ויהודי או ערבי), שעל כתפו נח עורב. היצירה נחשבת לחלק מהמוטיב הציוני והתרבותי העוסק בעיצוב דמות הגבריות הישראלית והשפעותיה.
ניתוח יצירתי והשוואה אמנותית

בהקשר הרחב יותר של יצירתו של עדי נס, ניתן לראות בצילום זה חלק מתהליך הביקורת והפרשנות של האמנות הישראלית על זהות לאומית, גבריות ומעמד חברתי. הקישור בין דמות הנער לבין הפסל נמרוד של יצחק דנציגר משמש כמוקד לדיון על היחסים שבין העברי החדש לבין היהודי הישן. אם ב"נמרוד" של דנציגר מופיעה דמות מלכותית ארכאית, הרי שבצילום של נס הדמות מופיעה בפרשנות מודרנית, אורבנית, השייכת לשולי החברה.
המוטיב של הציפור בצילום הוא בעל משמעות עמוקה. במקום הבז המאולף שמלווה את דמות נמרוד בפסל המקורי, נס משתמש בעורב – ציפור טורפת אך מקושרת יותר לנוף העירוני מאשר לנוף המדברי. באמצעות שינוי זה, הדמות המצולמת מאבדת את האריסטוקרטיות והופכת לייצוג של דמות מן השוליים, אשר עוסקת במאבק יומיומי על זהותה ומקומה.
רבדים מיתולוגיים ופרשנות מגדרית

לצילום קשרים מיתולוגיים ברורים, ובהם האנלוגיה לדמותו של גנימדס מהמיתולוגיה היוונית. בדמותו של גנימדס, שהיה נער יפה תואר שנחטף על ידי זאוס המחופש לנשר, ניתן למצוא קווים משיקים לצילום של נס. העורב שבתמונה עשוי להוות הקבלה לנשר המיתולוגי, ואילו הנער עצמו מייצג את הדמות הפסיבית בסיפור, אשר הופכת לסמל של יופי, אהבה ותשוקה פדרסטית בתרבות היוונית.
לפרשנות זו יש השלכות על הקריאה המגדרית של הדימוי. הנער בצילום מביע תערובת של גבריות עדינה והומו-ארוטיות. הדבר מחזק את הביקורת על הדימוי ההגמוני של "היהודי החדש", תוך שהוא מצביע על חזרה לדימוי היהודי הישן – זה שהיה מזוהה עם עדינות, רוך ולעיתים אף "נשיות", כפי שהוגדרה בביקורות אמנותיות שונות.
השפעות וסגנון אמנותי

הצילום מתכתב עם זרמים באמנות הבארוק, תוך שימוש בטכניקות כמו טנבריזם, המדגישות ניגודים חדים בין אור וצל. ניתן למצוא השראה ביצירותיהם של ציירים כקראווג'ו, אשר עסקו בדמויות של נערים יפים ומלאי הבעה, תוך יצירת דרמטיזציה רגשית ואור-צל מוקצן. באופן זה, יצירתו של נס אינה רק צילום תיעודי, אלא עבודה אשר חורגת מהזמן והמקום הספציפיים שבהם צולמה, ומעוררת דיון תרבותי, מיתולוגי ומגדרי רחב. הצילום מאתגר את התפיסה של הזהות הישראלית והזכריות הציונית, תוך שהוא מציע אלטרנטיבה פואטית, אישית ומורכבת.
הערות שוליים

1 2  הנמרודים החדשים, באתר המחסן של גדעון עפרת, ‏2012-01-12
1 2 3  סוזן צ'בלאו, קטלוג התערוכה של עדי נס, סדרת הנערים
מדרגות מס

מדרגות מס הן שיטה לחישוב המס המוטל על הכנסות. מדרגות מס מאפשרות חישוב מס פרוגרסיבי, כך שאחוז המס המשולם מתוך ההכנסה עולה ככל שההכנסה עולה.
בישראל, כמו במדינות רבות בעולם, מס הכנסה ליחיד הוא פרוגרסיבי, כך שנטל המס עולה ככל שהשכר עולה. שימוש במדרגות מס, המטיל נטל גבוה יותר ככל שההכנסה עולה, מקל על השכבות החלשות, מקטין את אי-השוויון ומצמצם פערים חברתיים.
מדרגות מס הכנסה בישראל > פקודת מס הכנסה

הרקע החוקי לגביית מס הכנסה בישראל נקבע בפקודת מס הכנסה. חלק ז' של הפקודה עוסק ב"שיעורי המס" וקובע בין-השאר כי חברות ישלמו מס קבוע ואילו יחידים ישלמו מס לפי מדרגות.
מדרגות מס הכנסה בישראל > עדכון מדרגות

מדרגות המס נקבעות על ידי הכנסת, בפקודת מס הכנסה. בעת קביעת המדרגות נלקח בחשבון המצב הכלכלי-חברתי והשפעת השינוי על תקציב המדינה. הסכומים שבמדרגות המס (וסכומים אחרים בפקודה) מתעדכנים בתחילת כל שנה בהתאם לשינויים במדד המחירים לצרכן בשנה שחלפה. בשנת 2014 הוקפאו מדרגות המס, ונותרו בערכיהן בשנת 2013.
מדרגות מס הכנסה בישראל > זיכויים

המס המחושב לפי מדרגות המס אינו המס הסופי בו חייב הנישום. לאחר חישוב המס לפי מדרגות המס מופחתים ממנו הזיכויים, ובראשם שווי נקודות הזיכוי.
מדרגות מס הכנסה בישראל > סוגי הכנסות

פקודת מס הכנסה מבדילה בין הכנסות מיגיעה אישית לבין הכנסות שאינן מיגיעה אישית. תחת ההגדרה הכנסות מיגיעה אישית נכללות:
הכנסה מעבודה כעצמאי (סעיף 2(1) לפקודה) או כשכיר (סעיף 2(2) לפקודה).
הכנסה מקצבה (פנסיה), מלוג ואנונה (סעיף 2(5) לפקודה), כולל היוון קצבה.
הכנסה המתקבלת מהשכרת נכס, שבעשור שקדם להשכרתו שמש להפקת הכנסה מיגיעה אישית מעסק או ממשלח יד.
על הכנסות אלה חלות מדרגות המס האמורות לעיל.
על הכנסה שלא מיגיעה אישית, כגון הכנסה מהשכרת נכס, שלא נקבע להן שיעור מס מיוחד, מדרגת המס הראשונה היא 31% (עד לתקרה האמורה לעיל). לפי סעיף 121(ב) לפקודת מס הכנסה נישום שעבר את גיל 60, ויש לו הכנסות שאינן מיגיעה אישית, הכנסותיו יחושבו כולן על פי מדרגות המס של הכנסות מיגיעה אישית. כאשר לנישום יש הכנסות מיגיעה אישית ושאינן מיגיעה אישית, מחשבים תחילה את המס על ההכנסות מיגיעה אישית, ואת אלו שאינן מיגיעה מחשבים לפי המדרגה העליונה של הכנסותיו.
ראו גם

מס
מס שולי
מס הכנסה
הערות שוליים

↑  פקודת מס הכנסה (נוסח חדש), תשכ"א-1961, סעיף 126
↑  פקודת מס הכנסה (נוסח חדש), תשכ"א-1961, סעיף 121
גביע דייוויס 1991

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  1 בפברואר 1991 – 1 בדצמבר 1991 (304 ימים)
 מספר תחרות:  80 
 מספר מתמודדים:  87
 מדינה מארחת:  ליון, צרפת (משחק הגמר)
 אצטדיון:  Palais des Sports de Gerland
 זוכה:   צרפת (7)
 
 → 1990 1992 ← 
 
גביע דייוויס 1991 הייתה התחרות ה-80 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 87 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ותת-הבית התחתון תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
המשחק על התואר התקיים בין נבחרת ארצות הברית לבין נבחרת צרפת בליון. הוא הסתיים עם התוצאה 1:3 לטובת צרפת שניצחה בתחרות בפעם ה-7 בסך הכול.
משחקי הבית העליון > משחק הגמר

| צרפת   צרפת   3 | צרפת   צרפת   3 | ליון, צרפת   29 בנובמבר – 1 בדצמבר 1991  שטיח באולם | ליון, צרפת   29 בנובמבר – 1 בדצמבר 1991  שטיח באולם | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | צרפת | גי פורז' |  | 710 | 2 | 1 | 2 |  |
| 1 | ארצות הברית | אנדרה אגסי |  | 68 | 6 | 6 | 6 |  |
| 2 | צרפת | אנרי לקונט |  | 6 | 7 | 6 |  |  |
| 2 | ארצות הברית | פיט סמפרס |  | 4 | 5 | 4 |  |  |
| 3 | צרפת | גי פורז'/אנרי לקונט |  | 6 | 6 | 4 | 6 |  |
| 3 | ארצות הברית | קן פלאק/רוברט סגוסו |  | 1 | 4 | 6 | 2 |  |
| 4 | צרפת | גי פורז' |  | 78 | 3 | 6 | 6 |  |
| 4 | ארצות הברית | פיט סמפרס |  | 66 | 6 | 4 | 4 |  |
| 5 | צרפת | אנרי לקונט |  |  |  |  |  |  |
| 5 | ארצות הברית | אנדרה אגסי |  |  |  |  |  |  |
משחקי הבית העליון > העברות לקראת שנת 1992

בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
בלגיה, קנדה, איטליה ושוודיה נותרו בבית העליון
ברזיל, בריטניה, הולנד ושווייץ עלו לבית העליון
אוסטריה, ישראל, מקסיקו וניו זילנד ירדו לבתים האזוריים