stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נקודתיים

| נקודתיים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| סימני פיסוק | סימני כתב נוספים |  |  |  |  |  |
|  נקודה .   פסיק ,   נקודה ופסיק ;   סוגריים ( ) [ ] { }  נקודתיים :   מקף ־   שלוש נקודות …   קו מפריד –   סימן שאלה ?   סימן קריאה !   אפוסטרוף ’   גרש ׳   גרשיים ״   מירכאות “ ” ‘ ’   לוכסן /   סימן תמיהה ?!   |  אמפרסנד (סימן "וגם")  &   כוכבית *   כרוכית @   לוכסן שמאלי \   צלבון (פגיון) † ‡   מעלה °   סולמית #   טילדה ~   קו תחתון _   קו ניצב | ¦   פילקרו ¶   גג ˆ   סימן קרט ^   תבליט רשימה •   סימן נומרו №   סימן הסעיף §   אחוז %   פרומיל ‰   רבבית ‱   סימן מטבע ¤   שקל ₪  דולר $  סמל סימן מסחרי ™  סמל סימן מסחרי רשום ®  סמל זכויות יוצרים ©  |  |  |  |  |  |
|  סימן קריאה הפוך ¡  סימן שאלה הפוך ¿  סימן אירוניה ⸮  |  אמפרסנד (סימן "וגם")  &   כוכבית *   כרוכית @   לוכסן שמאלי \   צלבון (פגיון) † ‡   מעלה °   סולמית #   טילדה ~   קו תחתון _   קו ניצב | ¦   פילקרו ¶   גג ˆ   סימן קרט ^   תבליט רשימה •   סימן נומרו №   סימן הסעיף §   אחוז %   פרומיל ‰   רבבית ‱   סימן מטבע ¤   שקל ₪  דולר $  סמל סימן מסחרי ™  סמל סימן מסחרי רשום ®  סמל זכויות יוצרים ©  |  |  |  |  |  |
נקודתיים או ":" (בלשון הדיבור גם "נקודוֹתיים") הוא סימן פיסוק, המורכב משתי נקודות זו מעל זו.
בעברית

על מנת לציין פתיחה של רשימה, לדוגמה:
לפני מתן הסבר, לדוגמה:
בשירה העברית העתיקה נעשה שימוש בנקודתיים לציון סוף שורה.
בספרות התורנית מציינים בנקודה אחת את צד א' של הדף בגמרא ובנקודתיים את צד ב' של הדף. לדוגמה:
בספרי תנ"ך משתמשים בנקודתיים במקום בנקודה על מנת לסמן סוף פסוק.
באנגלית

בשפה האנגלית ניתן להשתמש בנקודתיים על מנת להפריד בין משפטים קשורים. לדוגמה:
שימוש נוסף בשפה האנגלית בנקודתיים הוא לציון ההבדל בין פרק בתנ"ך לבין הפסוק, לדוגמה:
במתמטיקה

במתמטיקה משתמשים בנקודתיים על מנת לסמן חלוקה או יחס. לדוגמה:
בזמן

משתמשים בנקודתיים להבדיל בין השעות לדקות בסימון זמן. לדוגמה:
בבלשנות

באלפבית הפונטי הבינלאומי משתמשים בנקודתיים מיוחדות (ː) לציון תנועה או עיצור ארוכים. אם הם ארוכים במיוחד משתמשים בשלוש נקודות ואף יותר לפי הצורך. למשל, המילה "سَلَام" בערבית תסומן [salaːm].
במחשבים

ב־C משתמשים בסימן הנקודתיים לציון הגבלת גודל על משתנה. לדוגמה:
struct packed_struct {
		 unsigned int f1:1;
		 unsigned int f2:3;
} pack;
כמו כן, משתמשים בסימן הנקודתיים לציון מקרים שונים בשימוש ב-switch-case להגדרת התנהגות שונה במקרים שונים. לדוגמה:
switch (expression) {
		 case x:
		    // code block
		    break;
		 case y:
		    // code block
		    break;
		 default:
		    // code block
}
בשפות תכנות מונחות עצמים כגון ++C‏ ועוד משתמשים בסימון של נקודתיים כפולות לציון מרחב שמות (namespace). לדוגמה:
std::cout()
בשפת התכנות Python, משתמשים בנקודתיים כדי לציין פתיחה של בלוק של קוד, לדוגמה:
if x == 2:
	y = 3
	return True
else:
	x = 4
בשפת PHP נקודתיים כפולות משמשות לגישה למתודות סטטיות באובייקטים, למשל Foo::bar (). בעקבות מעורבות ישראלית נכבדת בפיתוח השפה, השם הפנימי של סימן זה הוא Paamayim_Nekudotayim.
בגרסאות ישנות של BASIC היה שימוש בנקודתיים על מנת להפריד משפטים באותה שורה.
במרבית שפות התכנות במשפט רב־ברירתי (case בפסקל) מופיעות הנקודתיים לאחר האפשרויות.
סויוז 26

סויוז 26 (ברוסית: Союз-26) היא חללית סויוז שהמריאה ב-10 בדצמבר 1977 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. המטרה הייתה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 6.
צוות > המראה

יורי רומננקו - מפקד
גאורגי גרצ'קו - מהנדס טיסה.
צוות > נחיתה

ולדימיר דז'ניבקוב - מפקד
אולג מקארוב - מהנדס טיסה
צוות > צוות גיבוי

ולדימיר קובליונוק - מפקד
אלכסנדר איוואנצ'נקוב - מהנדס טיסה
תיאור טיסה

"סויוז 26" שוגרה ב-10 בדצמבר 1977 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.
החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת קבועה הראשונה. העגינה בוצעה ב-11 בדצמבר לתא העגינה האחורי. זאת מכיוון שלאחר ניסיון לא מוצלח של צוות סויוז 25 היו ספקות בתקינות תא עגינה קדמי. לאחר העגינה הצוות עבר לתחנת החלל. עד ל-13 בדצמבר הושלמו כל הסידורים בתחנת החלל ובמהלך היום נערך סיור טלוויזיוני במתחם. ב-20 בדצמבר הקוסמונאוטים יצאו לחלל לבדיקת תא עגינה קדמי. הסיור נמשך שעה ו-28 דקות ובמהלכו נבדק תא עגינה קדמי. לאחר הסיור סוכם שתא עגינה תקין, זה איפשר להמשיך בתוכנית ולבצע עגינה של חללית סויוז 27.
ב-10 בינואר בתחנת החלל עגנה חללית סויוז 27 (ולדימיר דז'ניבקוב היה מפקד צוות). לאחר התחברות החללית סויוז 27 הקומפלקס כלל 3 חלליות מחוברות ובו היה צוות של 4 אנשים.
ב-16 בינואר הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית סויוז 27 (ולדימיר דז'ניבקוב ואולג מקארוב) נכנסו לתא חללית "סויוז 26", התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ.
חללית "סויוז 27" נותרה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום לצוות שהיה בתחנה.
סוסוקה אונו

סוסוקה אונו (ביפנית: 宇野 宗佑 ;‏ 27 באוגוסט 1922 – 19 במאי 1998) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-75.
אונו נולד במחוז שיגה ולמד באוניברסיטת קובה. לאחר שרות צבאי בצבא היפני הקיסרי במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא נכנס לפוליטיקה, וב-1960 קיבל מושב בבית הנבחרים של יפן, לאחר שהצטרף למפלגה הליברלית-דמוקרטית.
אונו התמנה לתפקיד סגן השר לסחר בינלאומי ולתעשייה, טקאו מיקי, ב-1966, וב-1974 התמנה לתפקיד שר ההגנה בממשלתו של קקואיי טנאקה. שנתיים לאחר מכן, בממשלתו של טקאו פוקודה, שימש אונו המזכיר הכללי של הסוכנות למדע וטכנולוגיה. ב-1979 קיבל אונו את תפקיד המזכיר הכללי של הממשלה, בכהונתו השנייה של מסיושי אוהירה, וב-1982 הפך למזכיר הכללי של המפלגה הליברלית-דמוקרטית. ב-1987 התמנה אונו לתפקיד שר החוץ בממשלתו של טקשיטה.
אונו התמנה לראשות הממשלה ב-3 ביוני 1989, לאחר שקודמו בתפקיד, נובורו טקשיטה, נאלץ להתפטר מתפקידו בעקבות מעורבותו בשערוריית Recruit. בבחירות מקדימות נבחר אונו לנשיאות המפלגה, וזאת מכיוון שלא היה מעורב בשערורייה, והיה לנשיא המפלגה הראשון שלא עמד בראש סיעה כלשהי. אחת מפעולותיו הבולטות בתור ראש ממשלה הייתה החלת מס הקנייה הראשון ביפן, מהלך שגרר מחאה ציבורית רחבה, שהגיעה לשיאה באובדן מספר מושבים בבית היועצים של יפן לטובת המפלגה הסוציאליסטית של יפן. שערוריית Recruit, מס הקנייה החדש ומעורבותו של אונו עצמו בשערוריית מין היו הסיבות העיקריות להידרדרות זו. יום לאחר הבחירות הודיע אונו על התפטרותו, וטושיקי קאיפו החליפו בתפקיד נשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית ובתפקיד ראש הממשלה. תקופת כהונתו של אונו נמשכה 69 ימים והיא הרביעית הקצרה ביותר בהיסטוריה הפוליטית של יפן.
אונו נותר במפלגה בתור יועץ, ושמר על מושבו בבית הנבחרים על 1996, אז החליט לפרוש מהחיים הפוליטיים. הוא נפטר ב-19 במאי 1998 בבית החולים בעיר מוריאמה שבמחוזו מסרטן הריאה.
סוסטרטוס מקנידוס

סוסטרטוס מקנידוס (ביוונית: Σώστρατος ὁ Κνίδος; נולד במאה ה-3 לפנה"ס) היה אדריכל ומהנדס יווני. מייחסים לו את תכנון המגדלור של אלכסנדריה, אחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק (בערך 280 לפנה"ס), באי פארוס מול אלכסנדריה, מצרים. קיימת מחלוקת ביחס לטענה זו.
סטראבון כתב שהמגדלור הוקדש וככל הנראה מומן על ידי סוסטרטוס, ידידו של שליט מצרים, תלמי השני. פליניוס טען שסוסטרטוס היה האדריכל ושתלמי אפשר לו באדיבותו "לחתום" על האנדרטה.
הערות שוליים

↑  Tomlinson, Richard Allan, From Mycenae to Constantinople: The Evolution of the Ancient City, Routledge, 1992, ISBN 978-0-415-05998-5
↑  Paul Jordan, Seven Wonders of the Ancient World 978-1-317-86885-9., Routledge, 2014, עמ' 42, ISBN 978-1-317-86885-9
נחמיה בן אברהם

| --- | --- |

נחמיה בן אברהם משדר משחק ידידות בין נבחרות ישראל והולנד, 26 בינואר 1965
 לידה:  15 באפריל 1921 ברסט ליטובסק, פולין
 פטירה:  4 ביולי 1979 (בגיל 58) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1947–1979 (כ־32 שנים)
 מעסיק:  קול ישראל
 סוג כתב:  שדרן ספורט, עיתונאי ספורט
 תחום סיקור:  לרוב כדורגל
נחמיה בן אברהם (15 באפריל 1921 – 4 ביולי 1979) היה מבכירי כתבי הספורט והשדרנים שפעלו בישראל, וממייסדי היומון "חדשות הספורט".
קורות חיים

בן אברהם נולד בעיר ברסט ליטובסק (כיום ברסט או בריסק) שבפולין בשם נחמיה גולדברג. בן שנה עלה עם הוריו ארצה. כנער כתב במדורי הספורט של עיתוני התקופה ובהם הארץ והבוקר, שם נדרש לעברת את שמו, והוא בחר בשם בן אברהם (אברהם היה שמו של אביו).
החל לשדר ברדיו אירועי ספורט בימי הרדיו העברי המנדטורי. שידורו הראשון, בקול ירושלים, שהיה גם שידור ישיר ראשון של משחק כדורגל בארץ ישראל, היה ממשחק הכדורגל בין הקבוצה ההונגרית מ.ט.ק. בודפשט ובין נבחרת תל אביב בתחילת 1947 (ניצחון 3:1 לנבחרת תל אביב). עיתונאי הספורט, משה קשטן, סיפר כי: "נחמיה בן אברהם היה נרגש ביותר לפני השידור. הוא הבין שהוא הולך לקראת רגע היסטורי, ואכן הוא היה כזה".
בהמשך חייו, שידר בן אברהם בעקביות את משחקי נבחרת ישראל בכדורגל. אחד משידוריו המפורסמים היה בשנת 1956, אז שידר את משחק הנבחרת כנגד נבחרת ברית המועצות. לאחר שנחום סטלמך הבקיע שער שהישווה את התוצאה, נשמע בן אברהם על רקע צהלות הצופים כשהוא אומר: "אני משאיר את המיקרופון לקהל...!".
בן אברהם אף שידר את משחקי נבחרת ישראל במשחקי הגביע העולמי במקסיקו ב-1970, וכן את משחק הגמר של אותו טורניר.
ב-1968 הוציא ספר, במתכונת אלבומית, "ספורט ישראל" (הוצאת דקל), הסוקר את התפתחותם ההיסטורית של ענפי הספורט השונים בארץ ישראל מראשית הציונות. ב-1969, לאחר אולימפיאדת מקסיקו, הוציא ספר בשם "אולימפיאדה שיא!", על אותה אולימפיאדה והאולימפיאדות הקודמות לה.
נמנה עם צוות העורכים והיועצים המדעיים של האנציקלופדיה "בריטניקה לנוער".
לאחר מותו, קראה ההתאחדות לכדורגל בישראל לגביע "אלוף האלופים" (בין אלופת הליגה למחזיקת הגביע) על שמו של בן אברהם.
ב-2010 קראה עיריית תל אביב-יפו רחוב על שמו בשכונת תל ברוך.
לקריאה נוספת

נחמיה בן אברהם, אולימפיאדה שיא!, תל אביב: הוצאת אור, 1969.(הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  "הלו זה רדיו?", גיליון מיוחד של מקומוני מעריב לכבוד יום ההולדת ה-100 של תל אביב, 17.4.2009
↑  גוווול!, באתר ynet, 17 באפריל 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303159305171  ISNI: 0000 0001 0826 288X  VIAF: 160731272   WorldCat (עם VIAF): 160731272
סויוז 27

סויוז 27 (ברוסית: Союз-27) היא חללית סויוז שהמריאה ב-10 בינואר 1978 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן לצורך ביצוע עגינה בתחנת החלל סאליוט 6.
צוות > בהמראה

ולדימיר דז'ניבקוב - מפקד
אולג מקארוב - מהנדס טיסה
צוות > בנחיתה

יורי רומננקו - מפקד
גאורגי גרצ'קו - מהנדס טיסה
צוות > צוות גיבוי

ולדימיר קובליונוק - מפקד
אלכסנדר איוואנצ'נקוב - מהנדס טיסה
תיאור טיסה

"סויוז 27" שוגרה ב-10 בינואר 1978 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.
החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת ביקור הראשונה. העגינה בוצעה ב-11 בינואר לתא העגינה הקדמי. לאחר העגינה הצוות עבר לתחנת החלל בה כבר פעל צוות של משלחת מס' 1. במשך 5 ימים הצוות של 4 אנשים ביצע מספר ניסויים בתחום הטכנולוגי, צילומי כדור הארץ ותצפיות אסטרונומיות. הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית "סויוז 27" חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז 26.
חללית "סויוז 27" נותרה מחוברת לתחנת החלל.
ב-16 במרץ 1978 הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית סויוז 26 (יורי רומננקו, גאורגי גרצ'קו) נכנסו לתא חללית "סויוז 27", התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ לאחר שהייה של 96 יממות בחלל.
תחנת החלל נותרה לא מאוישת עד להגעת משלחת מס' 2.
ננסי גרייס רומן

| --- | --- |

ננסי גרייס עם מודל טלסקופ החלל  Orbiting Solar Observatory
 לידה:  16 במאי 1925 נאשוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  25 בדצמבר 2018 (בגיל 93) גרמנטאון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Nancy Grace Roman 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  מכללת סווארת'מור (1946)  אוניברסיטת שיקגו (1949)  תיכון וסטרן 
 מנחה לדוקטורט:  ויליאם וילסון מורגן 
 מוסדות:  מעבדת המחקר של חיל הים האמריקאי (1955–1959)  נאס"א (1959–1979)  מצפה הכוכבים ירקס 
 פרסים והוקרה:  מדליית נאס"א להישג מדעי יוצא דופן (1969)  היכל התהילה של נשות מרילנד (2020) 
 תרומות עיקריות
 תכנון טלסקופ החלל האבל
 
ננסי גרייס רומן (באנגלית: Nancy Grace Roman;‏ 16 במאי 1925 - 25 בדצמבר 2018) הייתה אסטרונומית אמריקנית שהייתה בין הנשים הראשונות שהגיעו לתפקיד מנהלי בנאס"א. ידועה בתור "האמא של האבל" לאור תפקידה המשמעותי בתכנון טלסקופ החלל האבל. לאורך הקריירה שלה, הייתה פעילה כמחנכת וכתומכת בקידום נשים במדע.
חיים אישיים

רומן נולדה בנאשוויל, טנסי לאם מורה למוזיקה ולאב גאופיזיקאי. עקב עבודת האב, המשפחה עברה לאוקלהומה מיד לאחר לידתה של רומן. רומן והוריה עברו בהמשך ליוסטון, ניו ג'רזי ולמישיגן. לאחר 1955, היא חיה בוושינגטון הבירה. רומן החשיבה את הוריה למקור השפעה משמעותי על העניין שלה במדע. מחוץ לעבודתה, נהנתה רומן מללכת להרצאות ולקונצרטים, והייתה פעילה באיגוד האמריקאי של נשים באוניברסיאות.
השכלה

כבר בגיל אחת עשרה רומן הראתה התעניינות באסטרונומיה, כאשר הקימה מועדון אסטרונומיה בבית ספרה. היא וחבריה לכיתה למדו על קבוצות כוכבים אחת לשבוע, מתוך ספרים. למרות ניסיונות סובביה להניא אותה מכך, רומן ידעה החל מתקופת לימודיה בתיכון שהיא רוצה לממש את עניינה באסטרונומיה. היא הגיעה לתיכון בבולטימור בו השתתפה בתוכנית מצוינות וסיימה את לימודיה בהצלחה בתוך שלוש שנים.
רומן למדה לתואר ראשון באסטרונומיה במכללת סווארת'מור אותו סיימה ב-1946. במהלך לימודיה, עבדה במצפה הכוכבים ספרול. לאחר מכן היא המשיכה וקיבלה דוקטורט באסטרונומיה מאוניברסיטת שיקגו ב-1949.
רומן נשארה באוניברסיטה לשש שנים נוספות כעובדת במצפה הכוכבים Yerkes, לעיתים מטיילת למצפה הכוכבים McDonald שבטקסס על מנת לעבוד כעוזרת מחקר עם ויליאם וילסון מורגן. עבודתה כעוזרת מחקר לא הייתה עם קביעות, ובמקביל רומן הפכה למרצה זוטרה ולאחר מכן לפרופסור משנה. רומן עזבה את עבודתה באוניברסיטה לבסוף עקב הקשיים של אישה באותו הזמן לקבל קביעות במשרה מחקרית. היא המשיכה להיות מעורבת עם האלמה מאטר שלה כשעבדה בוועד המנהל של מכללת סווארת'מור בין 1980 ל-1988.
במהלך עבודתה באוניברסיטת שיקגו רומן חקרה את מערכת הבינרית AG Draconis וגילתה שספקטרום הפליטה שלו השתנה מתצפיות קודמות. תגלית זו נתנה לה חשיפה והערכה בקהילת האסטרונומיה.
לאחר עזיבתה את אוניברסיטת שיקגו רומן עבדה במעבדת המחקר של צי ארצות הברית בתחום הרדיו-אסטרונומיה. במסגרת עבודתה ביצעה תצפיות גיאודזיות ולאחר מכן הייתה אחראית על תחום הספקטרוסקופיה בתחום גלי המיקרוגל.
בנאס"א

במהלך הרצאה שניתנה על ידי הרולד יורי, פנה לרומן, מדען מנאס"א בשם ג'ק קלארק והציע לה להקים תוכנית לתצפית אסטרונומית בגלי מיקרוגל בנאס"א. היא קיבלה את עצתו והציעה מועמדות למשרה. רומן הייתה המנהלת הראשונה של תחום האסטרונומיה במשרדי נאס"א לחקר החלל והייתה האישה הראשונה שהחזיקה בתפקיד זה בנאס"א. במסגרת תפקידה, היא טיילה ברחבי ארצות הברית כדי להכיר לאסטרונומים נוספים את תחום התצפיות מהחלל והיתרונות בשימוש בטלסקופ מעל האטמוספירה. בין השנים 1961-1963 היא הייתה אחראית על תצפיות לשמש ותצפיות אסטרונומיות בנאס"א.
במסגרת תפקידה, רומן הייתה אחראית על ניהול ותקצוב פרויקטים של טלסקופי חלל, בין השאר סדרת טלסקופי חלל מצפה כוכבים מסלולי. היא הייתה אחראית גם על פרויקטי שלושה לוויינים קטנים עם מצלמות בתחום האינפרה אדום והאולטרה סגול. בין הפרויקטים הרבים שהייתה מעורבת בהם לאורך השנים, רומן הייתה אחראית על הצבת סוגים שונים של טלסקופים ומצלמות על חלליות ג'מיני ואפולו וגם על תחנת החלל סקיילאב.
הפרויקט הגדול ביותר עליו עבדה והכי מקושר אל פועלה היה טלסקופ החלל האבל. רומן הייתה מעורבת מאוד בהקמת הפרויקט וביצירת התשתית של ניהול הפרויקט, ובזכות תרומתה המשמעותית היא ידועה בתור "האמא של האבל". רומן הייתה מהגורמים המשפיעים ביותר בשכנוע חברי הסנאט האמריקאי לתקצב את הפרויקט, ובפנייה לקהילת האסטרונומיה כדי להגדיר יעדים ומטרות מדעיות לטלסקופ.
רומן עבדה בנאס"א עד לפרישתה בשנת 1979. לאחר מכן עברה לעבוד על ניתוח נתוני טלסקופ החלל האבל עבור החברות המתפעלות את המרכז למידע אסטרונומי עבור מרכז טיסות החלל גודרד. היא עבדה כיועצת של מקדונל דאגלס ואחראית בנושא המחשוב וקטלוג עד שהייתה אחראית על המרכז בשנת 1995. היא פרשה מתפקיד זה בשנת 1997.
נפטרה ב-25 בדצמבר 2018 אחרי מחלה ממושכת.
פרסים והוקרה

בין הפרסים ואותות ההוקרה שקיבלה:
אחת מ-100 האנשים הצעירים החשובים של מגזין לייף בשנת 1962
האסטרואיד 2516רומן נקרא על שמה
מדליית נאס"א להישג מדעי יוצא דופן
מדליית נאס"א למנהיגות מדעית יוצאת דופן
דוקטור לשם כבוד מטעם מכללת סווארת'מור, מכללת ראסל סייג' בניו יורק, מכללת הוד במרילנד, ומכללת בייטס במיין
בשנת 2017, חברת לגו הנציחה את דמותה בסט "נשות נאס"א", יחד עם סאלי רייד, מרגרט המילטון, קתרין ג'ונסון ומיי ג'מיסון.
טלסקופ החלל ננסי גרייס רומן נקרא על שמה.
הערות שוליים

1 2  Associated Press (27 בדצמבר 2018). "Nancy Grace Roman, involved with Hubble telescope, dies". The Washington Post. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  אודות ננסי רומן באתר נאס"א
↑  Roman, Nancy G. (1953). "The Spectrum of BD+67°922". The Astrophysical Journal. 117: 467. Bibcode:1953ApJ...117..467R. doi:10.1086/145717.
1 2  Roman, N. G. (2016). "Following my lucky star". Science. 354 (6317): 1346. doi:10.1126/science.354.6317.1346. PMID 27940878.
↑  ננסי רומן:חיי אסטרונומית, Astronomy Beat, גיליון 112, מתאריך 11 ביוני 2013
↑  A new LEGO set honors the women of NASA—and it looks pretty awesome, אריק ברגר, אתר arstechnica, מתאריך 18 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 4075531  ISNI: 0000 0000 8298 762X  LCCN: n85800131  NTA: 17012987X  SNAC: w60c4xgk  SUDOC: 13651992X  VIAF: 264421046   WorldCat (עם VIAF): 264421046
נדידה גאומגנטית

נדידה גאומגנטית (באנגלית: geomagnetic excursion), כמו היפוך גאומגנטי, היא שינוי משמעותי בשדה המגנטי של כדור הארץ. בניגוד להיפוכים, נדידה אינה כיוון מחדש קבוע של השדה בקנה מידה גדול, אלא בדרך כלל שינוי גאולוגי קצר מועד בעוצמת השדה, עם וריאציה בכיוון הקוטב של עד 45° מהמיקום הקודם.
אירועי נדידה נמשכים בדרך כלל אלפים עד עשרות אלפי שנים, ולעיתים קרובות כוללים ירידות בחוזק השדה עד 20% מהרגיל. בניגוד להיפוכים מלאים, נדידה בדרך כלל אינה מתועדת ברחבי העולם כולו, באופן חלקי כתוצאה מכך שנדידות לא נרשמו היטב בתיעוד המשקעים, אבל כנראה גם כי נדידות לא פרושות בדרך כלל בכל השדה הגאומגנטי העולמי. עם זאת, ישנם חריגים.
שכיחות

פרט לתקופות האחרונות של העבר הגאולוגי, לא ידוע היטב באיזו תדירות מתרחשות נדידות גאומגנטיות. שלא כמו היפוכים גאומגנטיים, שמתגלים בקלות על ידי השינוי בכיוון השדה, ניתן להחמיץ בקלות נדידות קצרות טווח ברישומי עוצמת השדה הגאומגנטי בעבר ארוך, שמתועד בקירוב. הידע הנוכחי מצביע על כך שהם נפוצים בערך פי עשרה מהיפוכים, עם עד 12 נדידות מתועדות בתקופת ההיפוך הנוכחית – היפוך ברונהס-מטויאמה (Brunhes–Matuyama).
כמו כן, מוכרות נדידות גאומגנטיות בכרונים של מטויאמה (Matuyama) גאוס (Gauss) וגילברט (Gilbert), ומוצעות נדידות עבור כרונים אלה בהתבסס על ניתוח ליבות הקידוח העמוקות מימת באיקל והשוואתן עם הליבה האוקיאנית (ODP) ותיעוד הלס הסיני.
סיבות אפשריות

הדעות המדעיות חלוקות בשאלה מה גורם לנדידות גאומגנטיות. ההשערה השלטת היא חוסר יציבות אינהרנטית של תהליכי הדינמו שיוצרים את השדה המגנטי. אחרים משערים שנדידות מתרחשות כאשר השדה המגנטי מתהפך רק בתוך הליבה החיצונית הנוזלית, והיפוכים מוחלטים יתרחשו כאשר הליבה החיצונית והפנימית מושפעות שתיהן.
סיבות אפשריות > השערת הדינמו הבלתי מאורגן

ההשערה הפופולרית ביותר היא שנדידות הן היבט אינהרנטי של תהליכי הדינמו השומרים על השדה המגנטי של כדור הארץ. בסימולציות ממוחשבות, ניתן לראות כי קווי שדה מגנטי יכולים לפעמים להפוך למסובכים ולא מאורגנים, באמצעות התנועות הכאוטיות של מתכת נוזלית בליבת כדור הארץ. במקרים כאלה, חוסר ארגון ספונטני זה יכול לגרום להפחתה בשדה המגנטי כפי שהוא נתפס על פני כדור הארץ.
תרחיש זה נתמך על ידי חוסר ארגון שנוצר באופן ספונטני בשדה המגנטי הסולארי (המחזורים הסולאריים נמשכים 22 או 11 שנה). עם זאת, התהליך המקביל בשמש מוביל תמיד להיפוך של השדה המגנטי הסולארי: מעולם לא נצפה שהוא מתייצב ללא שינוי בקנה מידה מלא בכיוון שלו.
סיבות אפשריות > השערת הניגוד בין הליבה החיצונית והפנימית

דייוויד גבינס (Gubbins) משער שנדידות מתרחשות כאשר השדה המגנטי מתהפך רק בתוך הליבה החיצונית הנוזלית והיפוכים מתרחשים כאשר גם הליבה הפנימית מושפעת. השערה זו משתלבת עם תצפיות על אירועים בתוך כרון ההיפוכים הנוכחי שבו נדרשות 3,000–7,000 שנים כדי להשלים מחזור, בעוד נדידות נמשכות בדרך כלל 500–3,000 שנים. עם זאת, טווח זמן זה אינו מדויק עבור כל האירועים, והצורך בהפרדה בין היפוך ונדידה היה נתון במחלוקת, שכן השינויים יכולים להיווצר באופן ספונטני במודלים מתמטיים.
סיבות אפשריות > השערת המניע החיצוני > מניע של טקטוניקת הלוחות

דעת המיעוט של חוקרים, בהם ריצ'רד א' מולר (Muller), היא שנדידות גאומגנטיות אינן תהליכים ספונטניים אלא הן מופעלות על ידי אירועים חיצוניים המשבשים את הזרימה בליבת כדור הארץ. תהליכים כאלה עשויים לכלול נדידתם של לוחות יבשתיים הנישאים אל תוך המעטפת על ידי פעולת טקטוניקת הלוחות באזורי ההפחתה, התחלת תימרות מעטפת חדשות מגבול הליבה-מעטפת, ואולי כוחות גזירה ותזוזות של ליבת המעטפת הנובעים מאירועי התנגשות. תומכי תיאוריה זו גורסים שכל אחד מהאירועים הללו מוביל לשיבוש בקנה מידה גדול של הדינמו, ולמעשה מכבה את השדה הגאומגנטי לפרק זמן הדרוש לו כדי להתאושש.[דרוש מקור]
סיבות אפשריות > השערת המניע החיצוני > השפעה קוסמית

ריצ'רד א' מולר ודונלד א' מוריס משערים שהיפוך גאומגנטי קורה עקב אירוע התנגדות גדול ובעקבות שינויי אקלים מהירים. ההתנגשות עוררה עידן קרח קטן, ושינוי בחלוקת המים מחדש לקטבים משנה את קצב הסיבוב של הקרום והמעטפת. אם השינוי בגובה פני הים גדול מספיק (>10 מטרים) ומהיר (במשך מאות שנים), גזירת המהירות בליבה הנוזלית משבשת את תאי ההסעה (Convection cell) המניעים את הדינמו של כדור הארץ.
השפעות

אחת הנדידות הראשונות שנחקרו הייתה אירוע לשמפ, שתוארך למועד שלפני כ-40,000 שנה. ההשערה היא שנדידות רבות משפיעות על השדה המגנטי רק על פני חלק מכדור הארץ, אך אירוע לשמפ כלל כמה מאות שנים שבהן הקטבים המגנטיים התהפכו לחלוטין. גילויים מאוחרים הראו שהשדה ההפוך היה רק 5% מעוצמתו ה"רגילה". מכיוון שאירוע לשמפ נראה גם באתרים ברחבי כדור הארץ, הוא מוצע כאחת הדוגמאות הבודדות לנדידה עולמית.
בתרחיש "דינמו לא מאורגן", עוצמת השדה המגנטי הפנימי של כדור הארץ לא משתנה באופן משמעותי בתוך הליבה עצמה, אך האנרגיה שלו מועברת מתצורת הדיפול הרגילה לתצורות רב-קוטביות מסדר גבוה יותר. השדה החיצוני למולטי-קוטב מתפורר מהר יותר עם המרחק מהמקור – במקרה זה ליבת כדור הארץ. השדה המגנטי שבא לידי ביטוי במקרה זה על פני כדור הארץ יהיה הרבה פחות אינטנסיבי, אפילו ללא שינויים משמעותיים בעוצמת השדה שלו בעומק הליבה.
עקב היחלשות השדה המגנטי, במיוחד בתקופת המעבר, כמויות גדולות יותר של קרינה יכלו להגיע לכדור הארץ ולהגביר ייצור בריליום 10 ורמות פחמן-14. עם זאת, סביר להניח ששום דבר רציני לא יתרחש, שכן המין האנושי בהחלט חי לפחות באירוע אחד כזה: הומו ארקטוס ואולי הומו היידלברגנסיס חיו במהלך היפוך ברונהס-מאטויאמה ללא השפעות רעות ידועות, והנדידות הן קצרות יותר ואינן מביאות לשינויים קבועים בשדה המגנטי.
הסכנה העיקרית לחברה המודרנית עשויה להיות דומה לאלו הקשורות לסערות גאומגנטיות, שבהן לוויינים וספקי כוח עלולים להיפגע, אם כי גם ניווט באמצעות מצפן יושפע. צורות חיים מסוימות שכנראה מנווטות על בסיס שדות מגנטיים עשויות להיתקל בקשיים, אך המינים הללו שרדו נדידות בעבר. נדידות אינן תמיד גלובליות, ולכן ייתכן שתהיינה נדידות שבהן תהיה השפעה במקומות מסוימים ופחות באחרים. פרק הזמן המעורב יכול להיות קטן – מאה שנה, או עד 10,000 שנים.
השפעות > קשר לאקלים

ישנן עדויות לכך שנדידות גאומגנטיות קשורות לפרקים של התקררות אקלימית מהירה לטווח קצר בעידני קרח.
ניתוח עדכני של תדר ההיפוך הגאומגנטי, שיא איזוטופי החמצן וקצב הנעת הלוחות הטקטוניים, שהם אינדיקטורים לשינויים בשטף החום בגבול מעטפת הליבה, האקלים ופעילות טקטוניקת הלוחות, מראה שכל השינויים הללו מצביעים על מקצבים דומים של מיליוני שנה בעידן הקנוזואיקון ועל מחזוריות שכיחה של 13 מיליון שנה בערך, במהלך רוב הזמן.
הערות שוליים

1 2 3 4  Gubbins, David (1999). "The distinction between geomagnetic excursions and reversals". Geophysical Journal International. 137: F1–F4. Bibcode:1999GeoJI.137....1C. doi:10.1046/j.1365-246X.1999.00810.x.
↑  Kravchinsky, V.A. (2017). "Magnetostratigraphy of the Lake Baikal sediments: A unique record of 8.4 Ma of continuous sedimentation in the continental environment". Global and Planetary Change. 152: 209–226. Bibcode:2017GPC...152..209K. doi:10.1016/j.gloplacha.2017.04.002.
↑  Muller, Richard A.; Morris, Donald E. (בנובמבר 1986). "Geomagnetic Reversals from Impacts on the Earth". Geophysical Research Letters. 13 (1): 1177–1180. Bibcode:1986GeoRL..13.1177M. doi:10.1029/gl013i011p01177. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Helmholtz Association of German Research Centres (16 באוקטובר 2012). "An extremely brief reversal of the geomagnetic field, climate variability and a super volcano". נבדק ב-2 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rampino, Michael R. (1979). "Possible relationships between changes in global ice volume, geomagnetic excursions, and the eccentricity of the Earth's orbit". Geology. 7 (12): 584–587. Bibcode:1979Geo.....7..584R. doi:10.1130/0091-7613(1979)7<584:PRBCIG>2.0.CO;2.
↑  Chen, J.; Kravchinsky, V.A.; Liu, X. (2015). "The 13 million year Cenozoic pulse of the Earth". Earth and Planetary Science Letters. 431: 256–263. Bibcode:2015E&PSL.431..256C. doi:10.1016/j.epsl.2015.09.033.
נקוסזנה דלמיני-זומה

נקוסזנה דלמיני-זומה
נקוסזנה דלמיני-זומה (באנגלית: Nkosazana Clarice Dlamini-Zuma) (נולדה ב-27 בינואר 1949) היא פוליטיקאית דרום אפריקאית. היא כיהנה בממשלות דרום אפריקה בתפקיד שרת הבריאות בין השנים 1994–1999, תחת הנשיא נלסון מנדלה, ובתפקיד שרת החוץ החל מ-17 ביוני 1999 עד 10 במאי 2009, תחת הנשיאים תאבו מבקי וקגאלמה מוטלנטה. היא מונתה לתפקיד שרת הפנים בממשלתו של הנשיא ג'ייקוב זומה, בעלה לשעבר, ב-10 במאי 2009.
ב-15 ביולי 2012 נבחרה דלאמיני-זומה על ידי מועצת האיחוד האפריקני כיו"ר המועצה, ובכך הייתה לאישה הראשונה שהובילה את הארגון (כולל קודמו, ארגון אחדות אפריקה).
ביוגרפיה

נקוסזנה דלמיני-זומה נולדה בפרובינציית נטאל כבכורה מבין 8 אחים. היא סיימה בית ספר תיכון בבית הספר Amanzimtoti Training College בשנת 1967. בשנת 1971 החלה את לימודיה בזואולוגיה ובוטניקה באוניברסיטת זולולנד, שם קיבלה תואר ראשון במדע (BSc). לאחר מכן היא החלה לימודי רפואה באוניברסיטת נטאל.