stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלזה לנצ'סטר
קריירת משחק

לנצ'סטר החלה את דרכה כשחקנית בסרטים אילמים בשנות ה-20. בשנות ה-30 פרצה לתודעה לאחר ששיחקה לצד בעלה, כוכב הקולנוע האנגלי צ'ארלס לוטון. לשניים הייתה שותפות מקצועית הדוקה ומוצלחת. הם הופיעו יחד בבריטניה בדרמות ההיסטוריות של אלכסנדר קורדה, "חייו הפרטיים של הנרי השמיני" - שם לנצ'סטר הופיעה בתפקיד אן מקליווס, אשתו הרביעית של המלך הנרי השמיני (לוטון) - ו"רמברנדט", על חייו של הצייר ההולנדי רמברנדט הרמנזון ואן ריין. לאחר ההצלחה לה זכו, נסעו לנצ'סטר ולוטון לארצות הברית   בכוונה להצליח כשחקנים גם בהוליווד.
לנצ'סטר זכתה להכרה ראשונית מצד מבקרי הקולנוע בארצות הברית בשנת 1935 בה הופיעה בדרמה "מריאטה השובבה" בתפקיד מאדאם דא'נרד ובסרט האימה של ג'יימס וייל "כלתו של פרנקנשטיין" בו הופיעה בתפקיד הראשי.
בשנות ה-40 שיחקה לנצ'סטר בדרמה "נשים בגמלאות" בתור אמילי, אחותה של אלן קריד (אידה לופינו), בעיבוד הקולנועי לספר "לאסי שובי הביתה" בתפקיד אמו של הילד ג'ו קרקלו (רודי מקדואל) בסרט האפל "בסחור המעלות (1946) ובמותחן הפשע של ג'ון פרוו "השעון הגדול".
בשנת 1949 הופיעה לנצ'סטר בדרמה של הנרי קוסטר "Come to the Stable" בתור הציירת אמליה פוטס, תפקיד עליו הייתה מועמדת  לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, כן הופיעה באותה שנה בסרט "המפקח הכללי" לצידו של דני קיי.
לנצ'סטר זכתה בשנת 1957 בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה בתפקיד גברת פלימסול, האחות הפרטית של סר ווילפרד רוברטס, בדרמה של בילי ויילדר "עד התביעה". לנצ'סטר קיבלה מועמדות לפרס האוסקר בפעם השנייה והפסידה לאלמונית היפנית מיושי אומקי. ב-1958 השתתפה בקומדיה "כישופי אהבה" (Bell, Book, Candle) בתפקיד קוויני, דודתה של ג'יליאן הולרוייד (קים נובאק).
בשנות ה-60 שיחקה לנצ'סטר תחת הבמאי רוברט סטיבנסון בפנטזיה המוזיקלית הקלאסית "מרי פופינס", בתפקיד קטי ננה האומנת של משפחת בנקס, ובמותחן הקומי "הבלש בעל רגלי הקטיפה" בתפקיד גברת מק'דוגאל. בפנטזיה "תעתועי שחור הזקן" הופיעה בתור אמלי סטווקרופט. בשנת 1969 הופיעה בדרמה הקומית "אני, נטלי" בתפקיד בעלת הדירה מיס דניסון.
את תפקידיה האחרונים על מסך הקולנוע עשתה לנצ'סטר בשנות ה-70 בקומדיית המסתורין "חמישה בלשים לקינוח" בתור ג'סיקה מרבלס ובסרט האימה "ווילארד " בתור הנרייטה אמו של ווילארד סטילס (ברוס דוויסון).
חיים אישיים

לנצ'סטר התחתנה עם השחקן האנגלי המצליח צ'ארלס לוטון בשנת 1929, הם שיתפו פעולה ב-12 סרטים והיא נשארה נשואה לו במשך למעלה מ-30 שנה עד למותו בסוף 1962. לזוג לא נולדו ילדים.
לאחר מותו של לוטון טענה לנצ'סטר שלוטון היה הומו ונישואיהם היה למעשה סיפור כיסוי. בנוסף חשפה שבמהלך חייה עברה שתי הפלות.
לנצ'סטר סבלה בשנותיה האחרונות מסיבוכים רפואיים שכללו שני מקרי שבץ, היא נפטרה בשכונת וודלנד הילס שבלוס אנג'לס ב-26 בדצמבר 1986 כשהיא בת 84. גופתה נשרפה ואפרה פוזר באוקיינוס השקט.
פילמוגרפיה נבחרת

חייו הפרטיים של הנרי השמיני (1933)
דייוויד קופרפילד (1935)
מריאטה השובבה (1935)
כלתו של פרנקנשטיין (1935)
הרוח נושבת מערבה (1935)
רמברנדט (1936)
כלי של זעם (1938)
נשים בגמלאות (1941)
בן הזעם: סיפורו בנג'מין בלייק (1942)
מעשיות מנהטן (1942)
לנצח וים (1943)
לאסי חוזרת הבייתה (1943)
דרכון ליעד (1943)
בסחור המדרגות (1946)
חוד התער (1946)
אשת הבישוף (1947)
השעון הגדול (1948)
גן הסוד (1949)
המפקח הכללי (1949)
בוא לאורווה  (1949)
נערת הפיראט (1950)
פרנצ'י (1950)
האישה בשאלה (1951)
עלובי החיים (1952)
סירת חלומות (1952)
אנדרקלוס והאריה (1952)
קירקס 3 הטבעות (1954)
היפהפייה הנרדמת (1955)
עד התביעה (1957)
כישופי אהבה (Bell, Book, Candle; בתרגום מילולי פעמון, ספר ונר) (1958)
תחרת חצות (1960)
מולי בראון הבלתי נלאית (1964)
מרי פופינס (1964)
מסיבת פיג'מות (1964)
הבלש בעל רגלי הקטיפה (1965)
בא בקלות הולך בקלות (1967)
תעתועי שחור הזקן (1968)
פרחח (1964)
אני, נטלי (1969)
ווילארד (1971)
חמישה בלשים לקינוח (1976)
מתים מצחוק (1980)
יואן קמרון

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1901 בריג אלן, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  8 בספטמבר 1967 (בגיל 65) לייק פלאסיד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גלאזגו 
 מוסדות:  אוניברסיטת מקגיל  Albany Medical College 
 
דונלד יואן קמרון (באנגלית: Donald Ewen Cameron; ‏24 בדצמבר 1901 – 8 בספטמבר 1967) היה פסיכיאטר אמריקאי-קנדי יליד סקוטלנד. נשיא האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית, נשיא האגודה הפסיכיאטרית הקנדית ונשיא האגודה הפסיכיאטרית העולמית (אנ').
על אף המוניטין המקצועי הגבוה שלו, היה קמרון מושא לביקורת חריפה על ניסויים שערך בבני אדם ללא הסכמה מספקת מדעת, בטיפול בהלם חשמלי אינטנסיבי מאוד, תרופות ניסיוניות וסמים פסיכואקטיביים קשים כולל LSD שנועדו "לבטל את הדפוסים הפתולוגיים" ובנייה מחדש של תודעת המטופלים. חלק מעבודה זו התרחשה במימון ה-CIA כדי להשיג הגנה על חיילים אמריקנים מפני שטיפת מוח סובייטית ושלא באופן רשמי להשיג שיטה מדעית לחקירת חשודים ולחילוץ מידע מנחקרים אלו, כחלק ממה שכונה "פרויקט MKUltra".
ביוגרפיה > ראשית הקריירה

דונלד יואן קמרון נולד בבריג אלן (אנ') שבסקוטלנד, בנו הבכור של כומר בכנסייה הפרסביטריאנית. קיבל תואר M.B.,‏ Ch.B. בפסיכולוגיה רפואית באוניברסיטת גלאזגו בשנת 1924, ותואר D.P.M. מאוניברסיטת לונדון בשנה שאחריה. בשנת 1936 קיבל תואר דוקטור לרפואה בהצטיינות מאוניברסיטת גלאזגו.
את התמחותו המעשית בפסיכיאטריה החל קמרון בבית החולים המלכותי לבריאות הנפש גרטנוול (אנ') בגלאזגו בשנת 1925, בהמשך הוצג בפני הפסיכיאטר הסקוטי דייוויד הנדרסון (אנ') שהיה תלמידו של הפסיכיאטר השווייצרי-אמריקאי אדולף מאייר (אנ'). בעקבות התמחותו אצל הנדרסון נשלח להתמחות אצל מאייר בארצות הברית במרפאת פיפס שבבית החולים ג'ונס הופקינס בבולטימור, מרילנד. תקופת ההתמחות שלו בארצות הברית בין השנים 1926–1928 מומנה באמצעות מלגת מחקר שהעניק לו הנדרסון.
ב-1928 עזב קמרון את בולטימור לטובת בורגהלזלי (אנ'), בית החולים הפסיכיאטרי של אוניברסיטת ציריך בשווייץ, שם למד אצל הנס וו. מאייר, ממשיך דרכו של הפסיכיאטר השווייצרי המשפיע אויגן בלוילר.
בשנת 1933 נישא קמרון לז'אן רנקין שאותה הכיר בעת שהיו סטודנטים באוניברסיטת גלאזגו. היא הייתה קודם לכן הקפטן נבחרת הוקי שדה הסקוטית, שחקנית טניס תחרותי, ובהמשך מרצה למתמטיקה באוניברסיטת גלאזגו. נולדו להם ארבעה ילדים, שלושה בנים ובת אחת.
ב-1936, עקר למסצ'וסטס כדי לכהן כמנהל חטיבת המחקר בבית החולים הממשלתי ווסטר (אנ'). בשנה זו פרסם את ספרו הראשון, "Objective and Experimental Psychiatry" אשר הציג את אמונתו כי הפסיכיאטריה צריכה לגשת ללימוד ההתנהגות האנושית בצורה מוקפדת ומדעית המבוססת על הביולוגיה. תאוריות ההתנהגות שלו הדגישו את האחדות של האורגניזם עם הסביבה. קמרון האמין בלב שלם בפסיכיאטריה קלינית שתהיה בנויה על שיטה מדעית קפדנית.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה ומשפטי נירנברג

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ביוגרפיה > אחרי מלחמת העולם השנייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ביוגרפיה > פרויקט MKUltra

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לקריאה נוספת

נעמי קליין, דוקטרינת ההלם: עליית הקפיטליזם של האסון, לעברית: דבי אילון. תל אביב: אנדלוס, 2009. פרק 1 "מעבדת העינויים" (עמ' 37–63).
ספרי עליית הגג

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  הוצאת ספרים
 מייסדים:  יהודה מלצר
 תקופת הפעילות:  1988–הווה (כ־36 שנים)
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
 מוצרים עיקריים:  ספר 
  
 ספרי עליית הגג
 
ספרי עליית הגג היא הוצאת ספרים ישראלית. ההוצאה נוסדה בשנת 1988 על ידי ד"ר יהודה מלצר, והיא מוציאה לאור ספרים בשלל נושאים, ובהם ספרי עיון בנושאי פילוסופיה, מדע פופולרי, רפואה, היסטוריה, פוליטיקה, חברה וכלכלה, וכן פרוזה מתורגמת, ספרי נוער וילדים וספרות מקור.
ההוצאה מוציאה לאור כמה סדרות, ובהן:
פילוסופיה – סדרת תרגום ספרי מופת פילוסופיים: אפלטון, אוגוסטינוס, דקארט, מיל, קון ועוד.
פילוסופיה ומדע – סדרת ספרי מדע פופולרי בנושאי פילוסופיה, מתמטיקה, ביולוגיה, פיזיקה, כלכלה, היסטוריה ועוד: "הפילוסופים הגדולים", "המשפט האחרון של פרמה", "כמעט כמו לווייתן", "תורת המשחקים", "המחשב אינו כל יכול", "המוזיקה של המספרים הראשוניים", ועוד)
אכסדרה – סדרת מבואות קצרים ובהירים בנושאים שונים (שבעת החטאים, זאת אמנות?, רגשות, מה המשמעות של כל זה? ועוד)
אנשים – סדרת ביוגרפיות: מרקס, הדוקרן של ויטגנשטיין, הכפתור של פושקין, בובי פישר יוצא לקרב, ועוד.
נגד הרוח – סדרה פוליטית: על קיר הברזל, קמפ דייוויד 2000, הטרגדיה האלג'יראית, כשהדרור הפסיק לשיר, ועוד.
סדרות פרוזה:
ג'רונימו סטילטון - העכבר האיטלקי הנמרץ, עד כה ראו אור ארבעה ספרי ג'רונימו סטילטון.
הארי פוטר - כל שבעת הספרים יצאו לאור. בנוסף על כך, יצאו לאור שני ספרי הלימוד בהוגוורטס, ו"מעשיות בידל הפייטן", גם הם מאת ג'יי קיי רולינג.
תיבת פנדורין - עלילות הבלש הרוסי אראסט פנדורין.
עם סופרי המקור של ההוצאה נמנים חיים סבתו, שספריו רבי המכר זכו לשבחי הביקורת ולאהבת הקהל (תיאום כוונות זכה בפרס ספיר), אבנר גליקליך (ההר – על ניסיון הכיבוש הכושל של החרמון במלחמת יום הכיפורים), וחנן פרנק (פתק – סיפורו של חייל שרגליו נקטעו במלחמת ההתשה).
עם סופרי העיון המקוריים של ההוצאה נמנים פרופ' אביעד קליינברג, פרופ' דוד הראל, פרופ' חגי נצר, מאיה קגנסקיה, שאול אריאלי ומיכאל ספרד.
עם הסופרים המתורגמים של בית ההוצאה נמנים גם פיודור דוסטויבסקי, מיכאיל בולגקוב, שטפן צווייג, ולדימיר מאיאקובסקי, דאגלס אדמס, כריסטופר בראונינג, רמון ארון, קוסטס מורסלאס, דניאל מנדלסון, סיימון סינג, ויליאם סטייג, ריצ'רד דוקינס, סטיב ג'ונס, בריאן מגי, מרכוס דו סוטוי, נאסים טאלב, ראג'ה שחאדה ועוד.
עד כה ראו אור בספרי עליית הגג למעלה מ-100 כותרים.
מאז היווסדה עובדת ספרי עליית הגג בשיתוף פעולה לצורכי הפצה ושיווק עם הוצאת הספרים של ידיעות אחרונות, ידיעות ספרים.
דאגלס סטיוארט

| --- | --- |

 לידה:  31 במאי 1976 (בן 48) גלאזגו, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 לאום:  סקוטי
 עיסוק:  סופר, מעצב אופנה
 מקום לימודים:  הקולג' המלכותי לאמנות
 שפות היצירה:  אנגלית
 יצירות בולטות:  Shuggie Bain, Young Mungo 
 פרסים והוקרה:  פרס מאן בוקר
 www.douglasdstuart.com
 
דאגלס סטיוארט (באנגלית: Douglas Stuart; נולד ב-31 במאי 1976) הוא סופר סקוטי-אמריקאי. זוכה פרס מאן בוקר לשנת 2020.
ביוגרפיה

סטיוארט נולד בשנת 1976 בסייטהיל (אנ') שברובע ספרינגבורן (אנ') בצפון העיר גלאזגו, שבסקוטלנד. הוא בוגר תואר ראשון מהמכללה הסקוטית לטקסטיל(אנ') ותואר שני מהקולג' המלכותי לאמנות, שבלונדון. סטיוארט היגר לניו יורק בגיל 24 כדי להתחיל בקריירה של עיצוב אופנה. הוא עבד עבור מותגים רבים, בהם קלווין קליין, ראלף לורן, בננה רפובליק וג'ק ספייד. סטיוארט מחזיק באזרחות כפולה, בריטית ואמריקאית.
כתביו הופיעו במגזינים "הניו יורקר" ו-"Literary Hub" (אנ').
בשנת 2020 זכה בפרס מאן בוקר עבור רומן הביכורים שלו, "Shuggie Bain" (אנ'). הרומן מתרחש בגלאזגו של שנות ה-80 של המאה ה-20, ומתחקה אחר אם יחידנית קשת יום ואלכוהוליסטית, המגדלת בגפה את שלושת ילדיה. העלילה מתמקדת בייחוד ביחסיה עם בנה שאגי, במקביל לתיאור תהליכי התבגרותו.
בנוסף, סטיוארט הועמד לרשימת פרס הספרות הלאומית לסיפורת לשנת 2020. הרומן זכה לסיקור חיובי ברובו, בין השאר באובזרבר, הניו יורק טיימס, סקוטמן ו-"The Times Literary Supplement".
"שאגי ביין" יצא לאור בעברית בתרגומו של שי סנדיק בהוצאת "לסה" באפריל 2021.
ביבליוגרפיה חלקית > בעברית

שאגי ביין, מתרגם: שי סנדיק, הוצאת לסה, 2021.
ביבליוגרפיה חלקית > באנגלית > רומנים

Shuggie Bain: A Novel. New York: Grove Press. 2020. ISBN 978-0-8021-4804-9.
Young Mungo: A Novel. New York: Grove Press. 2022. ISBN 978-0-8021-5955-7
ביבליוגרפיה חלקית > באנגלית > סיפורים קצרים

"Found Wanting". The New Yorker. (13 January 2020)
"The Englishman". The New Yorker. (14 September 2020)
ביבליוגרפיה חלקית > באנגלית > מאמרים

Poverty, Anxiety, and Gender in Scottish Working-Class (Literary Hub)
הערות שוליים

↑   גילי איזיקוביץ, פרס מאן בוקר הוענק לסופר דאגלס סטיוארט, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2020
↑  Millen, Robbie (15 בספטמבר 2020). "Why Douglas Stuart's Shuggie Bain deserves to win the Booker prize". The Times. נבדק ב-29 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alter, Alexandra (23 באוקטובר 2020). "How 'Shuggie Bain' Became This Year's Breakout Debut". הניו יורק טיימס. נבדק ב-29 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Claire Allfree, ‏The Booker Prize has abandoned Britain, The Telegraph, 15 September 2020
↑  Flood, Alison (19 בנובמבר 2020). "Douglas Stuart wins Booker prize for debut Shuggie Bain". The Guardian. נבדק ב-19 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shuggie Bain
↑  יובל פלוטקין, דאגלס סטיוארט זכה בפרס בוקר לספרות, באתר ynet, 19 בנובמבר 2020
↑  "National Book Awards 2020 shortlists announced". Books+Publishing (בAustralian English). 2020-10-07. נבדק ב-2020-10-07.
↑  Preston, Alex (9 באוגוסט 2020). "Shuggie Bain by Douglas Stuart review – lithe, revelatory debut". The Observer. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cohen, Leah Hager (11 בפברואר 2020). "In 1980s Glasgow, a World of Pain Made Bearable by Love". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Massie, Allan (21 באוגוסט 2020). "Book review: Shuggie Bain, by Douglas Stuart". The Scotsman. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lichtig, Toby (11 בספטמבר 2020). "Glasgow kiss: A love letter to a troubled city in Shuggie Bain by Douglas Stuart". TLS. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009116580305171  PLWABN: 9812220370805606  BIBSYS: 1602157053059  BNE: XX6304570  BnF: cb17937810h (data)  GND: 1218737166  ICCU: CAGV754258  ISNI: 0000 0004 9339 532X  LCCN: n2019051092  NDL: 032156105  NKC: xx0252858  NLK: KAC202201890  NSK: 000774521  NTA: 429439687  RERO: 02-A028921099  SUDOC: 250660652  VIAF: 8156809518045121779   WorldCat (עם VIAF): 8156809518045121779 
סטיוארט בקלן, בשנת 2021
טרזן (משחק וידאו)

| --- | --- |

עטיפת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  Microsoft Windows, Game Boy Color, PlayStation   WW‏ 16 ביוני 1999   Nintendo 64   WW‏ 2000
 סוגה:  משחק פלטפורמה
 פיתוח:  Eurocom   Digital Eclipse ‏(GBC)
 הוצאה לאור:  דיסני אינטרקטיב
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 הפצה:  דיסני אינטרקטיב   אקטיביז'ן ‏(GBC)   סוני קומפיוטר אנטרטיימינט ‏(PS)   קונאמי (יפן)
 סדרה:  טרזן
 הערות:  מערכת הפעלה מינימלית: Windows 95
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 דירוג:  E ‏(ESRB)   3 ‏(PEGI)
 פלטפורמות:  Microsoft Windows   PlayStation   Nintendo 64   Game Boy Color
 מדיה:  CD, מחסנית משחק של נינטנדו
 דרישות מערכת
 מעבד:  מינימום: Intel Pentium 166MHz   מומלץ: Intel Pentium 200MHz
 זיכרון:  מינימום: 24MB   מומלץ: 32MB
 כרטיס מסך:  מינימום: בעל זיכרון וידאו של 2MB   מומלץ: בעל זיכרון וידאו של 4MB
 מקום פנוי:  50MB
 מערכת קול:  תומכת ב-DirectX או ב-EAX
 בקרים:  מקלדת, בקר משחק
 
טרזן (באנגלית: Disney's Tarzan; לעיתים גם מכונה Tarzan Action Game) הוא משחק וידאו מסוגת הפלטפורמה שמבוסס על סרט קולנוע בעל אותו שם של אולפני ההנפשה של וולט דיסני. המשחק פותח על ידי Eurocom והופץ על ידי דיסני אינטרקטיב, כאשר הוא יצא לאור ב-16 ביוני 1999 למערכת ההפעלה למחשב האישי Microsoft Windows ולקונסולות המשחקים פלייסטיישן ו־Game Boy Color ובשנת 2000 לקונסולות המשחקים נינטנדו 64.
עלילה

רוב המשחק עוקב אחרי הרפתקאותיו של טרזן, מגיל קטן ובעת שהוא גדל. במהלך המשחק עוברים הרפתקאות רבות בג'ונגל. מההכרות עם חיות אחרות, ועם משפחת הגורילות שטרזן חי בקרבתם, ועד שהוא גדל ונלחם בנמרה סאבור. בהמשך פוגש את ג'יין ואביה, ונלחם בקלייטון ובחבורתו שכולאים את המשפחה שלו.
בחלק מהשלבים ניתן לשחק את הגורילה טארק, חברה של טרזן.
משחקיות

רוב המשחק מוצג בתלת־ממד, בסגנון פלטפורמה (2.5 ממדים). לטרזן יש יכולת לרוץ, לקפוץ, לזנק בין זמורות עץ, לזרוק פירות על חיות אחרות, וגם להשתמש בסכין. כשהוא גדל הוא יכול להשתמש בחנית נגד הנמרה סאבור. בכל שלב על טרזן לאסוף מטבעות, ציור של גור בבונים, ואת האותיות של שמו באנגלית (T-A-R-Z-A-N).
אם השחקן מצליח להשלים את כל המשימות, הוא יזכה לשחק בשלבי בונוס שייתנו לו להשיג עוד מטבעות, ובתמורה לקבל עוד חיים (פסילות). שלבי הבונוס כוללים הרפתקאות ופעילויות שונות של טרזן מהסרט, כגון: שחייה, רכיבה על חסידה וגלישת עצים.
בכל שלב יש שלוש פסילות, ומד חיים. אם טרזן נפגע, יש פירות שהוא יכול לאכול ולהתחזק.
פלטפורמות וביקורות

המשחק קיבל פיתוח למספר פלטפורמות שונות, והביקורות לכל הפלטפורמות היו חיוביות ברובן.
מחשב  – הגרסה למחשב האישי נחשבת לטובה ביותר, וגם קיבלה את ציונים גבוהים במיוחד בקרב המבקרים. בעיקר בגלל ההתאמה של המשחק למקשי המחשב, וזרימת האנימציה. האתר PC GAMER נתן למשחק ציון של 73 בשימוש על המחשב, והאתר GameRankings נתן למשחק ציון של 82/100.
פלייסטישן – הגרסה לפלייסטישן הצליחה מאד, וקיבלה את פרס ELSPA. היא מכרה בממלכה המאוחדת לבדה מעל 200,000 עותקים. האתר GameSpot נתן למשחק ציון של 7.8/10.
Game Boy Color – גרסה מיוחדת ל־GBC פותחה על ידי חברת Digital Eclipse. בגרסה זו המשחק עוקב אחרי עלילת המשחק כפי שהיא מופיע במחשב, והיא מוצגת בדו מימד בלבד. אף על פי שהמשחק משמיט מספר אפשרויות כגון רכיבה על פילים, גרסת המשחק ל־GBC זכתה לציון טוב מהמבקרים. מהאתר GameRankings היא קיבלה ציון של 74/100.
N64 – הגרסה לנינטנדו 64 הייתה הגרסה הפחות מוצלחת מבין הארבע, אף על פי שהמבקרים נחלקו בציון המשחק. בעוד האתר gamespot נתן את הציון 6.9/10, באתר GameFan נתנו למשחק ציון של 91/100.
הערות שוליים

↑  Tarzan Rating for Game Boy, Game Boy Color, באתר ESRB (באנגלית)
↑  Tarzan Rating for PlayStation/PS one, באתר ESRB (באנגלית)
↑  Disney's Action Game,Tarzan Rating for Windows PC, באתר ESRB (באנגלית)
↑  Disney's Tarzan Rating for Nintendo 64, באתר ESRB (באנגלית)
↑  Tarzan Action Game PEGI, באתר PEGI (באנגלית)
↑  Disney Interactive, Disney's Tarzan for Sony PlayStation instruction booklet, 1999.
1 2  Buchanan, Levi (2000-02-14). "REVIEW for Disney's Tarzan (N64)". GameFan. Archived from the original on 2000-07-08. Retrieved 2014-05-19.
↑  Poole, Stephen (September 1999). "Tarzan Action Game". PC Gamer. Archived from the original on 2004-10-11. Retrieved 2014-05-19.
↑  "Tarzan Action Game for PC". GameRankings. Retrieved 2014-05-19.
↑  Archived from the original on March 19, 2009. Retrieved July 26, 2019
↑  Fielder, Lauren (1999-07-14). "Tarzan Review (PS)". GameSpot. Retrieved 2014-05-19.
↑  "Disney's Tarzan for Game Boy Color". GameRankings. Retrieved 2014-05-19.
↑  http://www.gamespot.com/reviews/tarzan-review/1900-2545279/, http://www.gamespot.com/reviews/tarzan-review/1900-2545279/
אדוארד ג'ון בונין

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1904 הזלטון, ארצות הברית 
 פטירה:  20 בדצמבר 1990 (בגיל 85) הזלטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת טמפל 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 
אדוארד ג'ון בונין (באנגלית: Edward John Bonin;‏ 23 בדצמבר 1904 - 20 בדצמבר 1990) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-11 של מדינת פנסילבניה.
ביוגרפיה

בונין נולד בהזלטון (אנ') שבפנסילבניה בשנת 1904, להורים ממוצא פולני. בין השנים 1922–1926 שירת בצי ארצות הברית. בשנת 1929, סיים את לימודיו בסמינר ויומינג, בשנת 1933, סיים את לימודיו במכללת דיקינסון, ובשנת 1937, סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת טמפל שבפילדלפיה. בעת מלחמת העולם השנייה, שירת בצבא ארצות הברית. בין השנים 1949–1952 שימש בתור עוזר הפרקליט של מחוז לוצרן בפנסילבניה, ובין השנים 1951–1953 היה ראש עיריית הזלטון.
בשנת 1952 נבחר בונין לקונגרס ה-83 מטעם המפלגה הרפובליקנית, אך לא היה מועמד לבחירות שלאחר מכן. בין 1955 ל-1961, שימש כעוזרו של מנהל הדואר בפילדלפיה, ובין 1963 ל-1966, כפרקליט כללי במחלקת הדואר בוושינגטון הבירה.
בונין נפטר בעיר הולדתו ומגוריו האלטון בשנת 1990, כשהוא בן 85.
הערות שוליים

1 2 3 4  The Political Graveyard: Index to Politicians: Bondanza to Boogie, politicalgraveyard.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: B000618 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'אירזיניו

ז'איר ונטורה פיליו (Filho), הידוע בכינוי ז'אירזיניו (Jairzinho, נולד ב-25 בדצמבר 1944, בריו דה ז'ניירו), הוא כדורגלן עבר ברזילאי. היה מכוכבי נבחרת ברזיל במונדיאל 1970 במקסיקו. הוא הכדורגלן היחיד בהיסטוריה של המונדיאל אשר הבקיע שער בכל אחד ממשחקי טורניר הגמר, כאשר הבקיע שבעה שערים במקסיקו 1970.
קריירה

ערך את הופעת הבכורה שלו בבוטפוגו כבר בגיל 17. בתחילה, בתפקיד קיצוני שמאלי. כאשר הקיצוני הימני של בוטפוגו, באותה עת, היה גארינצ'ה, שהיה גיבורו של ז'אירזיניו הנער. ברוב משחקיו הראשונים הוא שיחק באגף השמאלי או כחלוץ מרכזי. כאשר גארינצ'ה נפצע, החליף אותו ז'אירזיניו ותיפקד כקיצוני ימני, עמדה בה התברר כי הוא מצטיין במיוחד.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית ערך בגיל 19 ב-1964 כנגד פורטוגל. גם כאן, כמחליפו של גארינצ'ה הפצוע. הוא אף השתתף בטורניר הגביע העולמי באנגליה ב-1966. מאחר שעמדת הקיצוני הימני הייתה מאוישת על ידי גארינצ'ה, חזר ז'אירזיניו לעמדת הקיצוני השמאלי בטורניר באנגליה, אולם, ללא הצלחה רבה והטורניר נסתיים בכישלון צורב לנבחרת הברזילאית אשר לא הצליחה להעפיל לרבע הגמר מהבית המוקדם.
בטורניר הגמר של הגביע העולמי במקסיקו ב-1970 שיחק ז'אירזיניו בתפקיד הקיצוני הימני. במשחקי הבית המוקדם שנערכו בגוודלחרה הוא כבש שני שערים במשחק הניצחון על צ'כוסלובקיה 4:1. במשחקה השני של ברזיל, כנגד אנגליה הוא כבש את שער הניצחון (1:0) לאחר מהלך כדרור של טוסטאו ומסירה מבריקה של פלה. הוא כבש שער נוסף בניצחונה של ברזיל על רומניה 3:2. ברבע הגמר כבש שער מול פרו (4:2) ובחצי הגמר כבש מול אורוגוואי (3:1). במשחק הגמר, מול נבחרת איטליה, כבש את השער השלישי בניצחון נבחרתו 4:1. למרות שהבקיע שבעה שערים בששת משחקי נבחרתו, לא זכה ז'אירזיניו בתואר מלך השערים. הקדים אותו החלוץ הגרמני גרד מילר עם 10 שערים שכבש בטורניר.
הוא שיחק בנבחרת הלאומית גם במסגרת מונדיאל 1974 ואף כבש שני שערים בטורניר. לאחר הטורניר עבר לשחק בצרפת במדי  מרסיי, אך חזר במהרה לברזיל שם הצטרף לקרוזיירו. למרות שלא שותף בסגל למונדיאל 1978, הוא המשיך לשחק בנבחרת ברזיל עד מרץ 1982, עת שיחק את משחקו האחרון במדיה נגד נבחרת צ'כוסלובקיה (1-1). הוא כבש 34 שערים לזכות ברזיל ב-82 משחקים בינארציים בהם לבש את מדי הנבחרת הלאומית.
ז'אירזיניו סיים את קריירת המשחק שלו בקבוצת פורטוגיזה מוונצואלה. הוא עבר לקריירת אימון ובשנים האחרונות אימן את נבחרתה הלאומית של גבון. הוא פוטר ממשרה זו לאחר הפסדה של גבון לאנגולה בלואנדה במסגרת המשחקים המוקדמים למונדיאל 2006. הישגו הגדול ביותר כמאמן הוא, כנראה, גילויו של רונאלדו בגיל 14. הוא הבחין בכישרונו והמליץ עליו לקבוצתו בעבר, קרוזיירו.
ז'אירזיניו הצטיין במהירותו הגבוהה שסייעה לו לחלוף תוך כדי כדרורים מהירים על מגיני היריב. הייתה לו שליטה טובה בכדור בשתי רגליו ובעיטה חזקה ומדויקת. סבל מפציעות רבות, דבר אשר פגע בקריירה שלו בצורה קשה.
דימי בעקבות התגליות הגדולות

| --- | --- |
 
מימו, הנוסע בחלומות רבים
 סוגה:  אנימה, דרמה, הרפתקאות, מדע בדיוני

 אנימה
 אורך פרק:  25 דקות
 במאי:  קאזויושי יוקוטה
 אולפני אנימציה:  ניפון אולפני אנימציה
 רשת שידור:  Tokyo Broadcasting System (יפן) הטלוויזיה החינוכית (ישראל)
 מדבבים בשפה העברית:  אורנה כץ,אור אזולאי,אורית אמיר,אורלי קטן,סיון שביט,יעל קרוון
 תקופת שידור מקורית:  3 באפריל 1983 – 29 בספטמבר 1985
 מספר העונות:  2
 מספר הפרקים:  127
דימי בעקבות התגליות הגדולות (ביפנית: ミームいろいろ夢の旅, באנגלית: The Many Dream Journeys of Meme) היא סדרת אנימה יפנית בת 127 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנים 1983 עד 1985.
בישראל הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית בדיבוב לעברית במהלך שנות ה-80.
סקירה כללית

בכל פרק בסדרה פיה קטנה וורודה בשם דימי לקחה את הילדים דאיסוקה (אלכס בדיבוב העברי) בן ה-8 וסאיאקה (קים בדיבוב העברי) בת ה-12 למסע בזמן שבמהלכו הם לומדים על תגליות והמצאות מדעיות נודעות שונות בהיסטוריה. במהלך מסעותיהם הם פוגשים בדמויות היסטוריות שונות כמו גלילאו גליליי, אייזק ניוטון, אלברט איינשטיין, צ'ארלס דרווין, אלכסנדר גרהם בל, לואי פסטר, והאחים רייט.
בעונה השנייה של הסדרה דימי מסייעת לחבורה של שבעה ילדים ללמוד על תגליות והמצאות מדעיות נודעות שונות בהיסטוריה.
ג'ון אוון לאו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1995 (בן 28) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון אוון לאו (באנגלית: John Owen Lowe; נולד ב-6 בנובמבר 1995) הוא תסריטאי, מפיק ושחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

ג'ון אוון לואו הוא בנם של המאפרת שריל ברקוף והשחקן רוב לאו.  הוא סיים לימודי טכנולוגיה מדעית מאוניברסיטת סטנפורד בשנת 2018.  יש לו אח גדול בשם מתיו שעובד כעורך דין.
קריירה

ב־2015, החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרה הקומית "הכריש".  בשנת 2017, הוא הופיע ב- The Lowe Files, שבו חקרה משפחתו תעלומות לא פתורות.  בשנת 2019 הוא הופיע בסרט חג המולד חג בחיק הטבע, ווכתב את התסריט למספר פרקים בסדרה מוקד 911: טקסס.
במרץ 2023 הופיע לו בסדרת הקומדיה אבא בהפרעה בהפקת שירות ההזרמה נטפליקס, שאותה גם הפיק בפועל לצד אביו, וויקטור פרסקו.  על פי הדיווחים, התסריט לסדרה נכתב בהשראת מערכת היחסים שלו ברשתות החברתיות עם אביו.
חיים אישיים

לאו הוא פסנתרן נלהב. בשנת 2018, בעקבות בעיות בהתמכרות, הוא החל באורח חיים מפוכח. בשנת 2023, הוא קנה בית בשרמן אוקס שהיה בבעלותו של הרקדן דרק האף.
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016-2015 | הכריש | גואל | 5 פרקים |
| 2017 | The Lowe Files | עצמו | 9 פרקים |
| 2019 | חופשה בחיק הטבע | לוק | סרט קולנוע |
| 2023 | גרייס פוינט | ברנדון | גם מפיק |
| 2023 | אבא בהפרעה | ג'קסון | גם מפיק |