stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחד אחרי השני
משתתפים

חברי הלהקה:
עידו אופק - גיטרות, שירה, קולות, כלי הקשה ("שיר קצר עם המון הרוגים"), סינתיסייזר ("סע"), אורגן האמונד ("זהו השיר")
גיא מזיג - גיטרות, שירה וקולות
אייל מזיג - גיטרה בס, שירה, קולות, חליל ("זהו השיר")
רון אלמוג - תופים וכלי הקשה
משתתפים נוספים:
איתמר גרוס - קלידים
ששי קשת - שירה ("אח, איזה בוקר 72'")
גל דה פז - קולות ("רוצה לרקוד")
רוני עברין - כלי הקשה
יקיר בן טוב - סינתיסייזר ("לא פוגע", "מים קרים", "קרן", "כל הזמן")
ליטל סיביליה - קולות ("קרן", "זהו השיר")
עדן שופן - מקהלה ("זהו השיר")
אריק דוידוב - חצוצרה
ירון אוזנה - טרומבון
עופר פלד - סקסופון וחליל צד
אבנר קלמר - כינור סולו ("היום היא נוסעת")
יעל ברולסקי וחן שנהר - כינור
גליה חי - ויולה
הילה קרני - צ'לו
אלון שפילמן - חמת חלילים ("היום היא נוסעת") וזורנה ("זהו השיר")
אמילי בנט - סיטאר
הפקה:
הדורבנים - עיבודים והפקה מוזיקלית
גיל טלמן - טכנאי הקלטה ומיקסים
ארז כספי - מאסטרינג
זהבית לגאלי - הפקה בפועל
דודי חסון - צילום
נדב ברקן - עיצוב גרפי
אח שלי מתחתן

אח שלי מתחתן הוא סינגל הבכורה של צמד הפזמונאים והמפיקים המוזיקליים הישראלי דולי ופן, שהוקלט בשיתוף הזמר הישראלי מוש בן ארי. השיר יצא לאור ב-16 ביולי 2019, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של הצמד, חלק א', על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע

השיר נכתב והולחן על ידי דולב רם, פן חזות ומוש בן ארי, והופק על ידי רם חזות. השיר הוא שיר ים-תיכוני קצבי המשלב בתוכו גם מוזיקה אפריקאית.
ב-16 ביולי 2019, בסמוך לצאת הסינגל, העלו רם וחזות לערוץ היוטיוב הרשמי שלהם את האודיו הרשמי של השיר, אשר מציג בתוכו את עטיפתו של הסינגל.
נכון ליוני 2021, מונה הצפיות של האודיו הרשמי של השיר עומד על כ-6 מיליון.
ביקורת

מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר באופן מעורב והעניק לו שלושה וחצי כוכבי זהב, באומרו כי השיר הוא "שיר שמחה שמביא את הסיפור הבאנאלי למעגל החוגגים" ו"מניפולציה על שירי חתונות תואמת ז'אנר ומשודרגת בקול הנשמה של בן ארי".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | אקו"ם | 10 |  |
הערות שוליים

↑  דולי ופן עם מוש בן ארי - אח שלי מתחתן, באתר ‏מאקו‏, 16 ביולי 2019
1 2   דולי ופן - אח שלי מתחתן (עם מוש בן ארי), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:17)
↑  דולי ופן עם מוש בן ארי, באתר יוסמיוסיק, ‏25 ביולי 2019
↑  רן בוקר, השיר המושמע ביותר בשנת תש"פ: "מסע" של אליעד, באתר ynet, 9 בספטמבר 2020
| דולי ופן |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | חלק א' • צעירים לנצח |  |
| סינגלים | "אח שלי מתחתן" • "מאושרים" • "תרוצי אליו" • "ואז את תראי" • "את יודעת אמא" • "שמור עליי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "השמיים נעולים" • "בוקר טוב עולם" • "להאמין" • "אלבי" • "בשבילך" • "מנגלים" • "צעירים לנצח" • "מספיק טוב" • "עזוב אותי מטכנו" • "שחרר אותי" • "לאהוב אותך כל יום" |  |
אינדונזיה במשחקים הפאראלימפיים

אינדונזיה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בטורונטו (1976) ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע מלבד המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) מהם נעדרה. במשחקי החורף לא נטלה אינדונזיה חלק מעולם.
היסטוריה

המשלחת הראשונה ששלחה אינדונדזיה למשחקים הפאראלימפיים בטורונטו בשנת 1976, הייתה משלחת בת 12 ספורטאים, גברים כולם, והמוצלחת ביותר של המדינה. המשלחת זכתה בתשע מדליות פאראלימפיות, מהן שתי מדליות זהב, מדליית כסף אחת וארבע מדליות ארד. הספורטאי הבולט במשלחת האינדונזית היה האתלט איטריה דיני שזכה במדליית הזהב בהטלת כידון ובמדליית הארד בהדיפת כדור ברזל (קטגוריה F)
במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) זכתה אינדונזיה בשתי מדליות זהב נוספות עליהם הוסיפה ארבע מדליות ארד נוספות. היו אלו מדליות הזהב האחרונות בהן זכתה המשלחת האינדונזית במשחקים הפאראלימפיים עד המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020).
מדליות לפי אולימפיאדה

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) | 2 | 1 | 3 | 6 |
| המשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) | 2 | 0 | 4 | 6 |
| המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) | 0 | 1 | 1 | 2 |
| המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) | 0 | 2 | 0 | 2 |
המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996): 0
המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000): 0
המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004): 0
המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008): 0
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 2 | 3 | 4 | 9 |
| סה"כ | 6 | 7 | 14 | 27 |
ראו גם

אינדונזיה במשחקים האולימפיים
אינדונזיה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  המשתתפים במשחקים 1976
↑  Toronto 1976 Paralympic Games Athletics Men's Precision Javelin F באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
↑  Toronto 1976 Paralympic Games Athletics Men's Shot Put F
אינדונזיה במשחקים האולימפיים לנוער

אינדונזיה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האינדונזיים שלושה מדליות ארד. היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
השתתפות במשחקים > אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של אינדונזיה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה 14 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית ארד יחידה. המשלחת הגיעה להישגים בענף ההרמת משקולות עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית עד 53 ק"ג לנערות וסיום במקום החמישי בקטגוריית המשקל עד 62 ק"ג לנערים, ובענף הבדמינטון עם העפלה לרבע הגמר בטורניר היחידים לנערים. ספורטאי המשלחת השתתפו גם בענפים אופניים, קשתות ושחייה. המשלחת סיימה במקומות האחרונים בענפים טאקוונדו וטניס.
השתתפות במשחקים > אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה המשלחת הגדולה ביותר שאינדונזיה שלחה עד כה. המשלחת מנתה 27 ספורטאים שהתחרו בעשרה ענפים. המשלחת זכתה במדליית ארד יחידה. המשלחת הגיעה להישגים בענפים בדמינטון עם זכייה במדליית ארד בטורניר הנערים והעפלה לרבע גמר בטורניר הנערות, בהרמת משקולות עם סיום במקום הרביעי בקטגוריית משקל עד 63 ק"ג לנערות, ובשחייה עם העפלה לגמר במשחה 200 מטר בסגנון שחיית פרפר לנערות. ספורטאי המשלחת התחרו גם בענפים אתלטיקה, חתירה, כדורעף חופים, קליעה, קשתות ושיט. נבחרות הכדורסל לנערים ולנערות סיימו במקומות האחרונים בטורניר.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים לנוער
ראו גם

אינדונזיה במשחקים האולימפיים
אינדונזיה במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
אוניברסיטת פרידריך שילר בינה

| --- | --- |
סמל האוניברסיטה

 אוניברסיטה ציבורית
 על שם:  פרידריך שילר 
 מוטו:  לטינית: Universitas Litterarum Jenensis
 תקופת הפעילות:  1558–הווה (כ־466 שנים)
 מייסדים:  יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה 
 בעלי תפקידים
 רקטור:  וולטר רוזנתל 
 סגל:  6,979 (נכון ל־31 בדצמבר 2013) 
 סטודנטים
 :  20,801
 מיקום
 מיקום:  ינה שבגרמניה
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 קואורדינטות:  50°55′42″N 11°34′56″E﻿ / ﻿50.928333333333°N 11.582222222222°E﻿ / 50.928333333333; 11.582222222222
 www.uni-jena.de
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניאוניברסיטת פרידריך שילר בינה(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניאוניברסיטת פרידריך שילר בינה(למפת תורינגיה רגילה) ארפורט ינה גרה ויימאר נורדהאוזן אייזנך זול אלטנבורג מילהאוזן סקסוניה אנהלט  סקסוניה בוואריה הסן סקסוניה התחתונה  צ'כיהאוניברסיטת פרידריך שילר בינה(למפת תורינגיה מוגדלת) ארפורט ינה גרה ויימאר נורדהאוזן אייזנך זול אלטנבורג מילהאוזן סקסוניה אנהלט  סקסוניה בוואריה הסן סקסוניה התחתונה  צ'כיהאוניברסיטת פרידריך שילר בינה
 
אוניברסיטת פרידריך שילר בינה (בגרמנית: Friedrich-Schiller-Universität Jena) נמצאת בעיר ינה, במדינת תורינגיה שבגרמניה. היא נקראת על שמו של הסופר הגרמני פרידריך שילר. האוניברסיטה חברה בקבוצת קוימברה.
היסטוריה

יוהאן פרידריך מסקסוניה היה הראשון שהגה את הרעיון ותכנן להקים את האוניברסיטה בשנת 1547 בזמן שהותו בשבי על ידי הקיסר קרל החמישי. התוכנית הייתה שהמהלך יגיע לידי ביצוע על ידי בניו ורק לאחר מכן יקבל את אישור הקיסר. האוניברסיטה הוקמה ב-2 בפברואר 1558.
בשנת 1934 הציע הגאולייטר של תורינגיה, פריץ זאוקל, לקרוא לאוניברסיטה בשם "אוניברסיטת פרידריך שילר". כבר בתחילת אותה מאה עמד מספר התלמידים וצוות הלימוד על 1100, לא מעט בממדים של עיר קטנה באותן השנים. באותה תקופה גם החל שיתוף הפעולה בין האוניברסיטה לחברת "קארל-צייס", וכך הוגדלו מבני האוניברסיטה ברחבי העיר. גם היום תומכת באוניברסיטה חברת העדשות "קארל-צייס", המוכרת בכל העולם.
מסורות סטודנטים

לסטודנטים באוניברסיטה יש מספר מסורות עתיקות, שהמקור שלהן לא בהכרח ידוע, אך הן משתמרות מדור לדור של סטודנטים.
מסורות סטודנטים > דוקטורים טריים קולעים זר פרחים ל"הנפריד"

במרכז כיכר השוק (Marktplatz) בינה עומד פסל של הדוכס יוהאן פרידריך מסקסוניה האוחז בחרב ארוכה ביד אחת ובספר בידו השנייה. סטודנטים הזוכים לתואר דוקטור באוניברסיטה, בכל התחומים, נוהגים לקנות זר פרחים עגול ולאחר הגנת הדוקטורט שלהם לנסות ולקלוע את הזרים העגולים על החרב של הפסל, המכונה בפי הסטודנטים "הנפריד" (קיצור של יוהאן פרידריך).
מסורות סטודנטים > לא עוברים בשער Johannistor

חלק מחומת העיר ינה העתיקה נשתמרה במרכז העיר, ובתוך החומה ישנו מעבר פתוח הנקרא Johannistor (שער יוהאן). בין הסטודנטים נהוגה המסורת שמי שעובר בשער ייכשל במבחן הקרוב שלו, ולכן ניתן לראות סטודנטים נמנעים ממעבר בשער והולכים בדרך הפתוחה שלצידו.
מסורות סטודנטים > סטודנטים לשנה א' ברפואה מסתובבים בשבוע הראשון ברחבי העיר בחלוק לבן

במשך השבוע הראשון של הלימודים בסמסטר הראשון, נהוג כי הסטודנטים מכלל האוניברסיטה מסתובבים ברחבי העיר עם מפה ומחפשים את אולמות הלימודים השונים שבהם ילמדו בשנה הקרובה - שבוע זה מכונה תקופת האוריינטציה. בקרב סטודנטים לרפואה קיימת מסורת להתהלך בחלוק לבן בתקופת האוריינטציה, כביכול כדי שיהיה קל למצוא אותם ושהסטודנטים הבוגרים יותר ידעו להפנות אותם לכיתה הנכונה במהירות.
מרכז יינה, בניין האוניברסיטה והמנזה
איתן (עמותה)

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  2000–2020 (כ־20 שנה) 
 www.eitan.ac.il
 
מכון איתן לחקר טכנולוגיות מידע בחינוך, המוכר בשם הקצר איתן, הוקם בשנת 2000 על ידי אודי הלר וד"ר אריאל פרנק מהמחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן ונרשם כעמותה בשנת 2004. השם Eitan הוא ראשי תיבות של Educational Information Technologies Alliance Network. העמותה הוקמה במטרה להרחיב ולהעשיר את המידע הקיים  בנושאי מחשוב וטכנולוגית מידע בעברית באינטרנט. העמותה מפעילה אתר אינטרנט, אשר  רוב הקורסים בו פותחו על ידי סטודנטים מאוניברסיטאות בר-אילן, תל אביב, חיפה, הטכניון, המרכז הבין-תחומי הרצליה ומכללת נתניה.
איידן מקגידי

איידן מקגידי (באנגלית: Aiden McGeady; נולד ב-4 באפריל 1986) הוא כדורגלן אירי-סקוטי המשחק בעמדת הקיצוני.
קריירת מועדונים

מקגידי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קווינס פארק, ובגיל 15 עבר לזו של סלטיק. ב-24 באפריל 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. באותו משחק כבש גם את שער הבכורה שלו בקריירה. במהלך עונת 2005/2006 סבל מפציעה בברך שלא איפשרה לו לצבור דקות משחק רצופות והוא סיים את העונה עם 19 הופעות בסך הכל. בינואר 2007 שון מאלוני חתם באסטון וילה ומקגידי חזר להרכב סלטיק. באותה עונה זכה עם סלטיק באליפות והעפיל עימה לשלב שמינית גמר ליגת האלופות לראשונה בתולדות המועדון. בעונת 2007/2008 רשם מקגידי את עונת השיא שלו בה הבקיע 8 שערים ובישל 24 נוספים. באותה עונה נבחר לכדורגלן העונה על ידי שחקני הליגה. ב-16 בדצמבר 2008 נקנס במשכורת של שבועיים והורחק לשתי משחקים על תנאי לאחר ריב עם מאמן הקבוצה גורדון סטראכן.
באוגוסט 2010 חתם בספרטק מוסקבה לארבע וחצי שנים תמורת 9.5 מיליון פאונד, ההעברה היקרה ביותר בתולדות הכדורגל הסקוטי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד סאטורן ראמנסקו. הוא הבקיע את שערו הראשון עבור ספרטק בתיקו 2-2 בבית נגד אמקאר פרם. בדצמבר 2010 מקגידי הוצב במקום ה-33 ברשימת הכדורגלנים הבכירים בליגת העל הרוסית שפורסמה על ידי ההתאחדות לכדורגל ברוסיה. ב-3 במאי 2013 הורחק בהפסד 2-1 למורדוביה סראנסק לאחר שפגע בשחקן יריב. מקגידי עזב את המגרש כאשר הוא עושה תנועה מגונה לעבר אותו שחקן והוא גם הואשם בהשחתת דלת חדר ההלבשה באצטדיון. משום כך הורחק לשתי משחקים. לאחר שהיה מעורב במספר בעיות משמעת, נשלח להתאמן עם קבוצת הנוער של המועדון.
בינואר 2014 מקגידי חתם ל-4 וחצי שנים באברטון מהפרמייר ליג. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד וסט ברומיץ' אלביון. בעונתו הראשונה במועדון עלה בעיקר כמחליף. ב-16 באוגוסט 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג בתיקו 2-2 נגד לסטר סיטי במחזור הפתיחה של העונה. בינואר 2015 נפצע ואיבד את מקומו בהרכב גם לאחר שהחלים. בעונת 2015/2016 החלה ירידה משמעתית במעמדו לאחר שנכלל רק פעם חת בסגל הקבוצה בליגה והופעה אחת בגביע הליגה האנגלי בתחילת העונה. ב-1 בפברואר הושאל לשפילד ונסדיי עד לסיום העונה. מקגידי הבקיע את שערו הראשון עבור שפילד בניצחון 0-3 נגד נוטינגהאם פורסט ב-12 במרץ 2016.
ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לפרסטון נורת' אנד עד לסיום העונה. בסיום העונה מקגידי אף נבחר לשחקן העונה של הקבוצה.
ב-13 ביולי 2017 עזב את אברטון וחתם בסנדרלנד.
ב-31 בינואר 2020, מקגידי הושאל לצ'רלטון את'לטיק.
ב-24 ביוני 2022 מקגידי חתם בהיברניאן מליגת העל הסקוטית.
קריירה בינלאומית

בצעירותו מקגידי שיחק בנבחרת הנוער של סקוטלנד. בשנת 2004 החליט לממש את האופציה לייצג את אירלנד בעקבות מוצאם האירי של הורי אביו. ביולי 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד ג'מייקה. ב-26 במרץ 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד מקדוניה במסגרת מוקדמות יורו 2012. מקגידי נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012. מקגידי בישל את לשון סט לדגר השער הראשון היחיד של הנבחרת בטורניר שהיה גם שער הבכורה שלה באליפות אירופה בכדורגל. ב-7 בספטמבר 2014 הבקיע צמד בניצחון 1-2 נגד גאורגיה במסגרת מוקדמות יורו 2016.
תארים

ליגת העל הסקוטית: 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008
גביע הליגה הסקוטי: 2006, 2009
הגביע הסקוטי: 2005, 2007
כדורגלן החודש בליגת העל הסקוטית: דצמבר 2004, נובמבר 2007, פברואר 2008
הכדורגלן הצעיר של החודש בליגת העל הסקוטית: מרץ 2005, נובמבר 2005, אוגוסט 2006, ספטמבר 2006
הכדורגלן הצעיר של השנה בסלטיק: 2005, 2006, 2007
כדורגלן השנה של סלטיק (על ידי האוהדים): 2008
כדורגלן השנה של סלטיק (על ידי השחקנים): 2008, 2010
כדורגלן השנה בליגת העל הסקוטית (על ידי השחקנים): 2008
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגת העל הסקוטית: 2008
נבחרת העונה בליגת העל הסקוטית: 2007/2008, 2008/2009
כדורגלן השנה באירלנד: 2009
כדורגלן החודש בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: פברואר 2017
כדורגלן השנה של פרסטון נורת' אנד: 2016/2017
אופל 10/30 PS

| --- | --- |

Opel 10/30 PS
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אופל
 שנות ייצור:  1922–1924
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל אחריו:  Opel 10/40 PS (אנ')  אופל ריג'נט
 סיווג:  Luxury vehicle (אנ')
 אורך:  4,500 מ"מ
 רוחב:  1,700 מ"מ
 גובה:  2,300 מ"מ
 בסיס גלגלים:  3,155 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות, 2.6 ליטר (2,577 סמ"ק) המפיק 30 כ"ס ב-1,600 סל"ד (מנוע מסוג "Otto engine" (אנ'))  1 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות, 2.6 ליטר המפיק 35 כ"ס ((מנוע מסוג "Otto engine" (אנ'), יוצר בשנת 1924)
אופל 10/30 PS (בגרמנית: Opel 10/30 PS) היא מכונית סלון בתצורות: דגם סגור ודגם קבריולה, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית אופל (בגרמנית: Adam Opel AG) אשר יוצרה בין השנים 1922–1924.
מחיר היחידה (6 מושבים) עמד על 12,000 גולדמרק, ומחיר היחידה מסוג קבריולה עמד על 10,500 גולדמרק.
דגמים

Opel 10/30 PS (יוצר בין השנים 1922-1924)
Opel 10/35 PS (יוצר בשנת 1924)
תמונות

"אופל 10/30 PS", שנת 1924
"אופל 10/30 PS", שנת 1924  - מבט לתוך הרכב
"אופל 10/30 PS", שנת 1924  - מבט ללוח המחוונים
"אופל 10/30 PS", שנת 1924  - מבט ללוח המחוונים
"אופל 10/30 PS", שנת 1924  - מבט לפנסי התאורה הקדמית (מימין)
ראו גם

אופל (יצרן רכב)
אופל פטנט מוטור ווגן לוטסמן
אופל 4/8 PS
אופל 5/12 PS
אופל סופר 6
הערות שוליים

↑  דגמי אופל משנת 1899 עד שנת 1995, דגם "אופל 10/30 PS" ראה עמוד 69 historisk-opelklub.dk/wp-content/uploads/2012/06/Opel-Data_1899-1995
↑  Oswald, Werner., Deutsche Autos 1920-1945 : alle deutschen Personenwagen der damaligen Zeit, 1. Aufl, Stuttgart: Motorbuch-Verl, 1977, ISBN 3-87943-519-7
אורן קפריסאי

| אורן קפריסאי |
| --- | --- |
 אורן קפריסאי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: אורן
מין:: אורן קפריסאי
שם מדעי
 Pinus brutia ‏טנורה, 1811
תחום תפוצה


אורן קפריסאי (שם מדעי: Pinus brutia) הוא מין עץ מחטני ממשפחת האורניים, הקרוב למינים אורן ירושלים ואורן קנרי.
תפוצה

העץ גדל בגבהים נמוכים של עד 600 מטר אם כי בדרום תפוצתו ניתן למצוא אותו בגבהים של עד 1,200 מטר.
מרבית תפוצתו של האורן היא בטורקיה, אם כי ניתן למצוא אותו גם באיים האגאיים המזרחיים, בקפריסין, בחצי האי קרים, באיראן, בגאורגיה ובאזורים במערב סוריה, לבנון ובישראל. שמו העברי הוא אורן קפריסאי, אף כי השם המקובל בשפות רבות בעולם הוא אורן טורקי.
מאפיינים

זהו עץ בינוני בגובהו המגיע לגובה של 20–35 מטרים, וקוטר גזעו אינו עולה בדרך כלל על מטר אחד, במקרים יוצאי דופן מגיע הקוטר ל-2 מטרים.
העלים המחטניים מופיעים בזוגות, אורכם 10–16 סנטימטר וצבעם ירוק בהיר. האצטרובלים כבדים וקשים, אורכם 6–11 סנטימטר ורוחבם 4–5 סנטימטר כאשר האצטרובל סגור. זמן ההבשלה של האצטרובל הוא 24 חודשים, והוא נפתח בהדרגה במשך כשנה-שנתיים. הזרעים מופצים על ידי הרוח.
שימושים

האורן משמש כעץ לבנייה ונגרות הן באזור הגידול הטבעי והן באזורים החורגים מאזור תפוצתו הטבעי, כגון פקיסטן. כמו כן, הוא משמש כצמח נוי במיוחד באזורים בעלי אקלים יבש כגון קליפורניה ואריזונה.
בישראל מגדלים אותו כעץ נוי בגנים ובמיוחד בחורשות הקרן הקיימת, מאז התגלה כי הוא עמיד יותר מאורן ירושלים לפגעי טוואי התהלוכה.
הערות שוליים

↑  אורן קפריסאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548565005171  GND: 4314230-8  LCCN: sh85102283
איתן תבור

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1962 
 התאבד:  1999 (בגיל 37 בערך) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
איתן תבור (1962 - 26 במאי 1999) היה מחלוצי התקליטנים בישראל. בשנות השמונים היה סולן להקת "קסבה". שימש תקליטן במועדונים התל אביביים "שירוקו" ו"אליזבת". נחשב מהראשונים שהכירו לקהל הישראלי את סגנונות האסיד טכנו והטכנו. בשנות התשעים שידר בגלגלצ.
איתן טויטו נולד בלוד כבן הזקונים במשפחה בת עשרה ילדים. משפחת טויטו עלתה לישראל מתוניסיה ב-1954 והתיישבה בלוד. האב עבד באל על.
המשפחה הייתה מסורתית ואילו איתן התרחק מהדת, דבר שהביא לעימותים עם אביו. בגיל צעיר עברו לבת ים שם החלה אהבתו למוזיקה.
כילד היה מופנם ולא נטה לשתף חברים או בני משפחה בנושאים שהעסיקו אותו.
לאחר שסיים את השירות הצבאי נסע ללונדון. שם הלך להופעות, קנה בגדים ובעיקר רכש הרבה תקליטים, שאת חלקם לא ניתן היה להשיג בישראל.
באותה תקופה הייתה הלהקה הסקוטית "The Associates" אהובה עליו ובמיוחד סולן הלהקה בילי מקנזי.
באמצע שנות השמונים שימש כתקליטן ב"נואיבה ים-תיכונית", כפר נופש שפעל במכמורת. שם הכיר את גיל קומר, לימים שדרן בגלי צה"ל.
לאחר מכן עבר לתל אביב והחל לעבוד כתקליטן בלובי של מלון ימית בעיר.
תבור הצטרף בשנת 1986 כסולן ללהקת הגל החדש "Indirect Speech" (החליף את דלית קהן). לאחר הפקת סינגל, שלא הצליח ברדיו, עזב תבור את הלהקה.
בעקבות המלצתו של יעקב גלעד, צורף תבור ב-1988 לערך כסולן ללהקת "קסבה". הלהקה כללה גם את הגיטריסטים זיו גולנד ואורן אליעזרי והמתופף ז'אן ז'אק גולדברג, חתמה על חוזה הקלטות בהד ארצי, הופיעה והוציאה שני סינגלים. לאחר כשנה וחצי הוחלף תבור בסולן אחר.
בסוף שנות ה-80 החל לעבוד כתקליטן במועדון "זמן אמיתי", שנפתח אז והיה גדול בהרבה מהמועדונים שעבד בהם לפני כן.
בשנת 1994 יצא לאמסטרדם ולאחר ששב לישראל הפסיק לעבוד כתקליטן, שב לגור אצל הוריו בבת ים ועבר תקופה ארוכה של התבודדות.
תבור נטל את חייו בהצתה עצמית בחוף הים של בת ים ב-26 במאי 1999, ונפטר בבית החולים לאחר שלושה ימים ב-29 במאי 1999.
נטמן בבית העלמין הדרום. השאיר אחריו אם ותשעה אחים ואחיות.
הערות שוליים

↑  תבור איתן פרץ באתר חברה קדישא ת"א–יפו
אינוויקטוס (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  Playing the Enemy: Nelson Mandela and the Game that Made a Nation 
 בימוי:  קלינט איסטווד 
 הופק בידי:  José Ortega, מייס ניופלד, Gamboa, Daniel Muñoz, קלינט איסטווד 
 תסריט:  אנתוני פקהאם
 עריכה:  ג'ואל קוקס, גרי רוץ' 
 מוזיקה:  קייל איסטווד מייקל סטיבנס
 צילום:  טום סטרן 
 מדינה:  דרום אפריקה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Liberty Pictures
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בפברואר 2010 
 משך הקרנה:  134 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, אפריקאנס 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט ספורט, סרט היסטורי, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים 
 תקציב:  50–60 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   eastwood09
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אינוויקטוס (באנגלית: Invictus) הוא סרט דרמת ספורט ביוגרפי משנת 2009, בבימויו של קלינט איסטווד ובכיכובם של מורגן פרימן כנלסון מנדלה ומאט דיימון כפרנסואה פייאנר. הסיפור מבוסס על ספרו של ג'ון קרלין משנת 2008 "משחק האויב: נלסון מנדלה והמשחק שעשה את האומה" על האירועים בדרום אפריקה לפני ובמהלך גביע העולם ברוגבי 1995. נבחרת הרוגבי הלאומית, הספרינגבוקס, לא הייתה צפויה להגיע רחוק, כאשר המדינה נבחרה לראשונה לארח תחרות בינלאומית ברמה גבוהה לאחר פירוק האפרטהייד. פרנסואה, אותו מגלם דיימון, היה הקפטן של נבחרת איחוד הרוגבי של דרום אפריקה.
הסרט הוצג בהקרנת בכורה בארצות הברית ב-11 בדצמבר 2009. שם הסרט, "אינוויקטוס", מתייחסת לכינוי של האל הרומי אינוויקטוס ומשמעות המילה מלטינית היא "בלתי מנוצח". זהו גם שם שיר הנושא של הסרט שהולחן על ידי המשורר הבריטי ויליאם ארנסט הנלי (1849–1903). הסרט התקבל בביקורות חיוביות וזכה למועמדויות בפרס האקדמיה האמריקאית לקולנוע עבור פרימן (השחקן הטוב) ודיימון (שחקן המשנה הטוב ביותר). הסרט גרף 122.2 מיליון דולר לעומת תקציב של 50–60 מיליון דולר.
רקע

הסרט מתמקד בנבחרת דרום אפריקה ברוגבי, הידועה בכינוי "הדלגנים" (הספרינגבוקס), כשנה לפני אליפות העולם ברוגבי שאמורה להיערך במדינה בשנת 1995 ועד לזכייה הסנסציונית בגמר נגד ניו זילנד (האול בלאקס).
הספרינגבוקס ניצלו באותו טורניר את הביתיות וניצחו את האול בלאקס בגמר בזכות שער שדה של ג'ואל סטרנסקי בהארכה.
הרוגבי היה הספורט המזוהה עם המיעוט הלבן ששלט במדינה בתקופת האפרטהייד. הנבחרת הלאומית בצבעי הירוק והזהב, שהיו צבעי דגל האפרטהייד וצבעי המדים עוררה שאט נפש בקרב האוכלוסייה השחורה שרצתה לשנות את סמל הנבחרת וצבעיה, אך מנדלה התנגד, משום שבכך יתאמתו חששות הלבנים מפני נקמנותם של השחורים.