stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל רוקפלר
השערות

הסברה המקובלת היא כי מייקל רוקפלר טבע או הותקף ונטרף על ידי כריש או תנין בניסיונו להגיע לחוף. אולם הועלתה גם ההשערה כי הוא הצליח להגיע לחוף אך הותקף ונהרג מידי בני שבט קניבלי. באותה עת רווחו עדין באזור אסמאט מסורות לחימה שכללו צייד ראשים וקניבליזם.
בשנת 1969 יצא העיתונאי מילט מכלין (Milt Machlin) לאזור על מנת לחקור את נסיבות היעלמו של מייקל רוקפלר. הוא הזם שמועה שנפוצה שמייקל חי כשבוי בקרב הילידים בג'ונגל. לעומת זאת הוא הסיק כי קיימת ראיה נסיבתית לכך שהוא נהרג אחרי שהצליח להגיע לחוף. באזור החוף אליו עשוי היה מייקל להגיע נמצא כפר ילידים שאחדים מנכבדיו נהרגו ככל הנראה בהתקלות עם סיור צבאי הולנדי בשנת 1958. מאז הייתה לבני הכפר, כביכול, סיבה ומוטיבציה לנקמת-דם באדם לבן, תוך שימוש במסורות קניבליות וצייד ראשים.
בספר שיצא לאור בשנת 1979 נטען כי אימו של מייקל רוקפלר שכרה חוקר פרטי כדי לפענח את התעלומה. על פי הספר, ביצע החוקר עסקת חליפין עם הילידים, שבה נמסרו לידיו שלוש גולגולות בתמורה למנוע סירה. הילידים טענו שגולגולות אלה שייכות לאנשים הלבנים היחידים שהם אי-פעם הרגו. לטענת הספר, נמסרו הגולגולות לידי משפחת רוקפלר לבדיקה. משפחת רוקפלר מעולם לא התייחסה לטענות אלה. עם זאת, בכתבה בערוץ ההיסטוריה דווח כי החוקר קיבל תשלום של מאתיים וחמישים אלף דולר שהובטחו בתמורה להוכחה סופית האם מייקל חי או מת.
בסרט "שמור על הנהר מימינך" (1969) טוען היוצר, האנתרופולוג והאמן האמריקאי, טוביאס שניבאום (Tobias Schneebaum) כי במסעו לאסמאט הוא שוחח עם ילידים קניבלים שם, שתיארו בפניו כיצד מצאו ולכדו את מייקל רוקפלר על גדת הנהר ואכלו אותו.
בשנת 2014 פרסם קרל הופמן (Carl Hoffman) ספר בשם "קציר פראי: סיפור אודות קניבליזם, קולוניאליזם ומסעו הטרגי של מייקל רוקפלר לאיסוף אמנות פרימיטיבית" (Savage Harvest) בו הוא חוקר שוב את היעלמו המסתורי של מייקל. בביקוריו בכפרים באסמאט הוא שמע מספר עדויות המספרות על כך שמייקל הצליח לשחות אל החוף אך מצא את מותו מידיהם של אנשי הכפר אליו הגיע. עדויות אלה עלו בקנה אחד עם החומר שנאסף בשנות השישים. על פי עדותו של הסופר פרצה סמוך לאחר מותו של מייקל מגפת כולירה בכפר המדובר, והילידים ראו בה כעונש על הרצח.
הנצחה

פריטי אמנות רבים שאסף מייקל רוקפלר באסמאט מצויים כיום באגף על שמו במוזיאון המטרופוליטן בניו-יורק. בשנת 2018 הוקצבו 70 מיליון דולר לשיפוץ האגף לאמנות אפריקה, אוקיאניה ואמריקה שעל שמו. מוזיאון פיבודי באוניברסיטת הרווארד הציג תערוכת תצלומים שצילם מייקל רוקפלר במהלך מסע משלחת המוזיאון בגינאה החדשה. אלבום הכולל 75 מתצלומיו של מייקל יצא בהוצאת מוזיאון פיבודי בשנת 2007. יומניו של מייקל רוקפלר פורסמו בספר שיצא לאור בשנת 1967. על היעלמו של מייקל רוקפלר נכתבו ספרים והופקו סרטי תעודה בניסיון לפתור את התעלומה. על בסיס סיפורו של מייקל הועלה, בשנת 2010, בתיאטרון שוליים בברודוויי מחזה בשם "האיש שאכל את מייקל רוקפלר".
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Carl Hoffman, What Really Happened to Michael Rockefeller, Smithsonian Magazine, קטעים מספרו של קרל הופמן "Savage Harvest", ‏March 2014
↑  פרטים גניאולוגים, באתר geni.com
↑  המוזיאון נחנך בשנת 1957 ונסגר בשנת 1969. אוספי המוזיאון נתרמו על ידי משפחת רוקפלר למוזיאון המטרופוליטן בניו-יורק, שם נחנך למטרה זו אגף מיוחד על שמו של מייקל רוקפלר. ראו גם על ההיסטוריה של האגף באתר המוזיאון.
↑  Gabe Paoletti, The Story Of Michael Rockefeller And The Cannibals Behind His Disappearance, באתר: All that 's interesting, ‏November 12, 2018
↑  November 19?, Michael Rockefeller, באתר A Death a Day
↑  הסרט Dead Birds, באתר Youtube
↑  Richard M. Barsam, Non Fiction Film, Indiana Univrsity Press, 1973, עמ' 295
↑  John Godwin, Search for Michael Rockefeller in New Guinea, trivia-library.com
1 2  The disappearance of Michael Rockefeller, באתר Papua Heritage Foundation
↑  וואסינג שימש גם כאוצר לאומנות פרימיטיבית עבור מוזיאון רוטרדאם. ראה אצל Richard B. Stolley במגזין Life מתאריך 1 בדצמבר 1961.
↑  Richard B. Stolley, An anguished search for a missing son, Life 1st December 1961, עמ' 40-46
↑  Rock and Ice, TNB: Eating People and the Real Seventh Summit, באתר Rock and Ice, ‏July 23rd, 2012
↑  Keep the River on Your Right: A Modern Cannibal Tale, באתר www.imdb, ‏2000
↑  ראה כתבה על הספר באתר CBS News
↑  Eleanor Gibson, The Met announces $70 million renovation of Africa, Oceania and Americas galleries, dezeen.com, ‏19th November 2018
↑  Never-before-seen Rockefeller photos at Peabody Museum, באתר Harvard Gazette, ‏2006 November
↑  ראו גם תמונות שצילם מייקל באתר Luminous-Lint
↑  Kevin Bubriski, New Guinea Photographs, ‏2007
↑  The Asmat of New Guinea: The Journal of Michael Clark Rockefeller [The Michael C. Rockefeller Expeditions 1961]
↑  Dog Run Rep Presents The man who ate Michael Rockefeller, באתר broadwayworld.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444700605171  PLWABN: 9810630564905606  BIBSYS: 8032292  BnF: cb15875035j (data)  GND: 135795737  ISNI: 0000 0000 6322 9911  LCCN: no99033924  NDL: 00621393  NLA: 35759971  NTA: 084552565  PIC: 270390  SNAC: w6fj2m85  SUDOC: 133777871  Trove: 1074829  VIAF: 43932766   WorldCat (עם VIAF): 43932766 
מערב גינאה החדשה - סופחה לאינדונזיה בשנת 1969
אנשי אזור האסמאט משייטים כפי שצולמו על ידי משלחת מחקר בשנים 1912–1913
נייתן סמית'

נייתן סמית' (באנגלית: Nathan Smith‏; 8 בינואר 1770 – 6 בדצמבר 1835) היה סנטור אמריקאי מקונטיקט.
ביוגרפיה > ראשית חייו

נייתן סמית' נולד בוודברי, מושבת קונטיקט, והיה בנם של ריצ'רד ואניס (הורד) סמית'; אחיו של נתנאל סמית' ודודו של טרומן סמית'. הוא קיבל חינוך צנוע. הוא למד משפטים עם אחיו ובבית הספר למשפטים ליצ'פילד ב-1790; התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1792, והחל לעסוק במקצועו בניו הייבן. בשנת 1808 קיבל סמית' תואר מאסטר לשם כבוד מייל. הוא גם היה חבר של קולג' וושינגטון, שלימים נודע בשם טריניטי קולג' בהרטפורד, קונטיקט.
ביוגרפיה > קריירה

סמית' היה תובע של מחוז ניו הייבן מ-1817 ועד מותו ב-1835. הוא גם היה ציר לוועידה החוקתית של המדינה ב-1818. בשנת 1825, הוא היה מועמד לא מוצלח למושל קונטיקט, אך מונה לתובע של ארצות הברית במחוז קונטיקט, וכיהן ב-1828 וב-1829.
סמית', שנבחר כרפובליקני לאומי לסנאט של ארצות הברית, כיהן מ-4 במרץ 1833 ועד מותו. הוא היה בן 63 כשתפס את מקומו בסנאט האמריקני, והיה אחד החברים המכהנים המבוגרים ביותר בגוף זה.
ביוגרפיה > מותו

סמית' מת בוושינגטון הבירה ב-6 בדצמבר 1835. הנשיא ג'קסון והקבינט שלו השתתפו בהלוויה של סמית' בלשכת הסנאט והתקיים גם טקס הלוויה גדול בניו הייבן. הוא נקבר בבית הקברות ברחוב גרוב, ניו הייבן, קונטיקט.
הערות שוליים

↑  "Nathan Smith". Litchfield Historical Society. נבדק ב-12 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nathan Smith". Biographical Directory of the United States Congress. נבדק ב-12 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nathan Smith". Govtrack US Congress. נבדק ב-12 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nathan Smith". The Political Graveyard. נבדק ב-12 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr94010228  SNAC: w6zs3bhf  US Congress: S000594  VIAF: 78658816   WorldCat (עם VIAF): 78658816
יוסף ישראל (עיתונאי)

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1988 (בן 37) ישראל
 מעסיק:  חדשות 13
 תחום סיקור:  חדשות חוץ
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  Yosef.Yisrael25
 טוויטר:  yosefyisrael25
 טלגרם:  yosefyisrael
יוסף ישראל (נולד 15 בינואר 1988) הוא עיתונאי ומגיש חדשות ישראלי, המשמש ככתב חדשות החוץ של חדשות 13.
ביוגרפיה

יוסף ישראל נולד בקרני שומרון וגדל בבאר שבע ובישוב סוסיא שבדרום הר חברון. שירת ביחידת אגוז כלוחם וכקצין והשתחרר משירות סדיר בדרגת סגן.
בוגר תואר ראשון בתקשורת ומדעי המדינה ותואר שני במדעי המדינה ויחסים בין-לאומיים באוניברסיטת בר-אילן. דוקטורנט ליחסים בין-לאומיים וטרור באוניברסיטת בר-אילן, חוקר את הלוחמים הזרים המערביים בדאע"ש.
ב-2014 החל לעבוד כעורך חדשות בדיגיטל של nana10, ולאחר מכן בדיגיטל של חדשות 10, כיום חדשות 13. תחילה עבד כעורך זוטר ולאחר מכן כעורך בכיר וכסגן העורך הראשי של אתר חדשות 13. ב-2018 הצטרף לדסק החוץ כקשב תחת ניהולו של נדב איל.
החל מ-2020 משמש ככתב חדשות החוץ של חדשות 13, וכמגיש משדרי ומבזקי חדשות.
בין האירועים שסיקר היו המלחמה באוקראינה, רעידת האדמה בטורקיה, תקיפת אוהדי מכבי תל אביב באמסטרדם ומלחמת חרבות ברזל, בדרום (כולל סיקור מתוך רצועת עזה) ובצפון.
חיים אישיים

ישראל נשוי ואב לשניים, מתגורר בכפר סבא.
הערות שוליים

↑  יוסף ישראל, באתר בית הספר לתקשורת, הפקולטה למדעי החברה של אוניברסיטת בר-אילן
↑   יואב כהן, "הסוד הוא להשיג את דריסת הרגל": איך מגיעים להיות כתב חדשות?, באתר TheMarker‏, 21 ביוני 2022
המקור היהוויסטי

אנליזה של ארבעת ספרי התורה הראשונים לפי ארבעת המקורות
המקור היהוויסטי (בקיצור: ס"י; באנגלית: Jahwist ,Jehovist ו-Yahwist, או בקיצור J) הוא אחד מארבעת מקורות התורה לפי השערת התעודות. הוא מאופיין בנטייתו לקצר בתיאורים והסברים, להצגת הקשר בין האל ובין האדם כישיר וככמעט מוחשי, ובשימוש בשם "יהוה" לכינוי האלוהים כבר מבריאת העולם (בניגוד לס"א וס"כ, המתאפיינים בשימוש נרחב בשם זה רק לאחר התגלות ה' למשה).
רקע

על פי השערת התעודות, מורכבים חמשת חומשי התורה מארבע תעודות שאותן שילב עורך מאוחר כדי ליצור חיבור אחד. המקור היהוויסטי נחשב למקור העתיק ביותר, כאשר J (המקור היהוויסטי) ו-E (המקור האלוהיסטי) הם המקורות העיקריים מהם מורכב ספר בראשית. חוקר המקרא יוליוס ולהאוזן תיארך אותו למאה ה-9 לפנה"ס, אך כיוון שהממצאים הארכאולוגיים אינם מעידים על אוריינות נרחבת ביהודה בתקופה זו, היו שהעדיפו לאחרו למאה ה-7 לפנה"ס.
רקע > מאפיינים ספרותיים

מבחינה ספרותית, הוא ניחן בסגנון סיפורי ופרוזאי, ומבחינה תאולוגית, הוא מתאפיין בתפיסה אנתרופומורפית של האל. הוא מכנה את האל בשמו המפורש ומייחס לו לעיתים קרובות תכונות אנושיות:
בסיפור המבול ה' ניחם על הבריאה בהחליטו להמטיר את המבול: ”וַיִּנָּחֶם ה' כִּי עָשָׂה אֶת הָאָדָם בָּאָרֶץ.” (ספר בראשית, פרק ו', פסוק ו').
בסיפור הסנה הבוער שבספר שמות, פרק ד', ה' כועס: ”וַיִּחַר אַף ה' בְּמֹשֶׁה.” (פסוק י"ד).
כמו כן, נראה כי נוכחתו של האל בסיפורים ממקור זה היא נוכחות פיזית:
בסיפור גן עדן שבספר בראשית, פרק ג', ה' מתהלך בגן: ”וַיִּשְׁמְעוּ אֶת קוֹל ה' אֱלֹהִים מִתְהַלֵּךְ בַּגָּן.” (פסוק ח').
בסוף המבול מסופר כי ”וַיָּרַח ה' אֶת רֵיחַ הַנִּיחֹחַ” (ספר בראשית, פרק ח', פסוק כ"א).
בסיפור מגדל בבל שבספר בראשית, פרק י"א, ה' יורד פיזית לראות את המגדל: ”וַיֵּרֶד ה' לִרְאֹת אֶת הָעִיר וְאֶת הַמִּגְדָּל אֲשֶׁר בָּנוּ בְּנֵי הָאָדָם.” (ספר בראשית, פרק י"א).
בסיפור שלושת המלאכים בבית אברהם שבספר בראשית, פרק י"ח, מסופר כי בסיום הביקור של המלאכים, אברהם עמד מול אלוהים והתחיל להתווכח עמו באשר להשמדת סדום: ”וַיִּפְנוּ מִשָּׁם הָאֲנָשִׁים וַיֵּלְכוּ סְדֹמָה, וְאַבְרָהָם עוֹדֶנּוּ עֹמֵד לִפְנֵי ה'.” (פסוק כ"ב). עקב חוסר ההיגיון בפסוק, רש"י מציין, על פי מדרש רבה, כי נערך בו תיקון סופרים, וכי הפסוק המקורי עשוי להעיד על כך שה' עמד מול אברהם, והיה צריך להיכתב: ”וה' עודנו עומד על אברהם”.
סיפור חלום יעקב שבספר בראשית, פרק כ"ח, מחולק לשניים: בחלק אחד המיוחס למקור האלוהיסטי מופיע החלום עצמו, ואילו בחלק השני השייך למקור היהוויסטי מוזכרת ההבטחה של ה' ליעקב לרשת את הארץ. בחלק זה נראה כי אלוהים שוב עומד, הפעם ליד יעקב: ”וַיֵּצֵא יַעֲקֹב מִבְּאֵר שָׁבַע, וַיֵּלֶךְ חָרָנָה... וְהִנֵּה ה' נִצָּב עָלָיו, וַיֹּאמַר: "אֲנִי ה' אֱלֹהֵי אַבְרָהָם אָבִיךָ וֵאלֹהֵי יִצְחָק. הָאָרֶץ אֲשֶׁר אַתָּה שֹׁכֵב עָלֶיהָ, לְךָ אֶתְּנֶנָּה וּלְזַרְעֶךָ".” (פסוקים י'–י"ג).
רקע > אזור החיבור

בסיפורי שלושת האבות המשוייכים למקור היהוויסטי האבות אברהם ויצחק התגוררו באזור דרום הארץ. כך, למשל, לאחר סיפור פרידת אברהם ולוט שבספר בראשית, פרק י"ג מסופר כי אברהם התיישב באלוני ממרא, שליד חברון: ”וַיֶּאֱהַל אַבְרָם וַיָּבֹא וַיֵּשֶׁב בְּאֵלֹנֵי מַמְרֵא אֲשֶׁר בְּחֶבְרוֹן, וַיִּבֶן שָׁם מִזְבֵּחַ לַה'.” (פסוק י"ח). מהפכת סדום ועמורה שבספר בראשית, פרק י"ט מתרחשת באזור כיכר הירדן, הנמצא בדרום הארץ אף הוא. בסיפור ברית אברהם ואבימלך שבספר בראשית, פרק כ"א מוזכרת העיר באר שבע: ”וַיִּטַּע אֶשֶׁל בִּבְאֵר שָׁבַע, וַיִּקְרָא שָׁם בְּשֵׁם ה' אֵל עוֹלָם.” (פסוק ל"ג). גם בסיפור ברית יצחק ואבימלך שבספר בראשית, פרק כ"ו מסופר כי יצחק התיישב בבאר שבע. לפיכך, משערים כי מוצא החיבור בממלכת יהודה הדרומית.
חלקו של המקור היהוויסטי בתורה > שמות

שמות: חלקים נרחבים בספר שמות שייכים לס"י. למשל, חלק מסיפור מכות מצרים שייך לס"י, וכן קובץ החוקים המובא בספר שמות, פרק ל"ד, פסוקים י"ז–כ"ו וקרוי בשם "ספר הברית הקטן" מזוהה עם המקור היהוויסטי.
חלקו של המקור היהוויסטי בתורה > ויקרא

ויקרא: חוקרי התורה מסכימים שהספר כולו מהמקור הכהני, ואין בו פסוקים משל ס"י.
חלקו של המקור היהוויסטי בתורה > במדבר

במדבר: פרקים יא-יד בהם מתוארים אירועים שהתרחשו במהלך המסע במדבר הם מהמקור היהוויסטי. חטאי בני ישראל במדבר: "חטא המתאוננים" בתבערה, "חטא המתאווים" ב"קברות התאוה", "חטא המרגלים" ו"קורח ועדתו". כמו גם, "פרשת בלעם" (פרק כ"ב) וסיפור "חטא בעל פעור".
חלקו של המקור היהוויסטי בתורה > דברים

דברים: הספר כולו הוא מהמקור הדברימי, להוציא את סיומו, השוזר את חוטי העלילה של כל ארבעת המקורות. פרק לג, ובו ברכת משה, מיוחס לס"י.
ראו גם

השערת התעודות
המקור האלוהיסטי
תיארוך ספרי התנ"ך
לקריאה נוספת

שמאי גלנדר, ספר בראשית רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2009
יגאל בן-נון, קיצור תולדות יהוה רסלינג, 2016
הערות שוליים

↑  Baden, Joel S (2009). J, E, and the redaction of the Pentateuch. Mohr Siebeck. ISBN 9783161499302.
↑  בראשית רבה, פרשה מ"ט, פסקה ז'
↑  אלכסנדר רופא, מבוא לספרות המקרא, ירושלים: הוצאת כרמל, 2006, עמ' 57-53
↑  Kugler, Robert; Hartin, Patrick (2009). An Introduction to the Bible. Eerdmans. ISBN 9780802846365.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529255005171  GND: 4028429-3  LCCN: sh85069163  NKC: ph569094  VIAF: 198891080   WorldCat (עם VIAF): 198891080
המרכז הגאה תל אביב-יפו

| --- | --- |


 פעילות:  מרכז קהילתי לקהילה הגאה
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 מנהל פעילות:  רובי מגן
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־17 שנים)
 המרכז הגאה תבנית:לשוניות2
 קואורדינטות:  32°04′23″N 34°46′21″E﻿ / ﻿32.072975°N 34.772485°E﻿ / 32.072975; 34.772485
 he
 
המרכז הגאה תל אביב-יפו (מכונה גם לעיתים המרכז העירוני לקהילה הגאה) הוא מרכז קהילתי עירוני המיועד לקהילה הלהט"בית בתל אביב-יפו והסביבה. המרכז משמש כבית לחברי וחברות הקהילה הלהט"בית, ומציע שירותים בתחומי קהילה, תרבות וסיוע, ומרכז תחתיו את מגוון השירותים שמעניקה עיריית תל אביב לקהילה הגאה.
המבנה וסביבתו

המרכז הגאה ממוקם במבנה הנמצא בחלקו הדרומי של גן מאיר, חלקה המערבי של העיר תל אביב, ברחוב המלך ג'ורג'. המבנה שימש במרוצת השנים כבית ספר על שם דב הוז, כמרכז פעילות לתנועת 'הנוער העובד והלומד' ובהמשך היה מוסד חינוכי שהופעל על ידי דרור בתי חינוך.
בפתחו של המרכז הוקמה ב-10 בדצמבר 2013 אנדרטה לזכר קורבנות הנאצים אשר נרדפו על רקע נטייתם המינית. האנדרטה כוללת שלושה משולשים. משולש בטון, עליו מופיע הסבר היסטורי, משולש הפוך ורוד ומשולש הנוצר משלושה ספסלים ורודים כשעל כל אחד מהם נכתב בשפה אחרת (עברית, אנגלית וגרמנית) המשפט הבא: "לזכר נרדפי המשטר הנאצי בשל נטייתם המינית וזהותם המגדרית".
במרץ 2018, הודיעה עיריית תל אביב שבניין המרכז הגאה יעבור שיפוץ ובנייה מחדש של שתי קומות נוספות ואולם אירועים.
בפברואר 2024 ולאחר כשנתיים וחצי מאז החלו העבודות, נחנך המרכז החדש בגן מאיר, ובכך הפך לאחד מהמרכזים הגאים הגדולים בעולם.
הקמת המרכז

סקר שנערך בשנת 2004, לאיתור צרכיה של הקהילה הגאה קידם את הקמת המרכז. ממצאי הסקר העלו שישה תחומי פעילות שקיבלו ביטוי הלכה למעשה במרכז הגאה: תרבות גאה, מרכז חברתי, העצמת ארגוני קהילה, שירותי תמיכה (תמיכה נפשית וייעוץ משפטי ובריאותי), השכלה ופנאי. בעקבות הסקר וביוזמתו של איתי פנקס, חבר מועצת העיר תל אביב, הוקם המרכז הגאה ב-2008.
תפיסת העולם שעל בסיסה פועל המרכז הגאה -
”לכל אדם בכל גיל הזכות הבסיסית למקורות תמיכה המקנים לו מרחב מוגן, נוחות, ביטחון אישי, מימוש עצמי, ומענה למצוקותיו בקבלת נטייתו המינית”.
פעילות

המרכז הוא סוכנות עירונית, כגוף של עיריית תל אביב-יפו, עשרות מיליוני שקלים על בניית המבנה החדש. הפעילות בו מתחלקת ל-6 קטגוריות עיקריות:
תוכניות תרבות הכוללות תיאטרון, מחול, קונצרטים וכו'.
אירועים חברתיים.
ארגונים קהילתיים להורים לילדים להט"בים, קבוצות דתיות, טרנס*, גיל הזהב, בדיקות HIV.
שירותי תמיכה: קליניקה לייעוץ וטיפול, מענה סוציאלי ומנטורינג
למידה הכוללת הרצאות וסדנאות.
פעילויות תרבות פנאי וחוגים.
המרכז מוביל את אירועי הגאווה בתל אביב ומסייע להתוות את המדיניות העירונית למען הקהילה הגאה.
ראו גם

תהל (תיאטרון)
הערות שוליים

↑  דני רכט, בית דב הוז (המרכז הגאה), באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
↑   עופר אדרת, לראשונה בישראל - אנדרטה לגאים שנרדפו בשואה הוצבה בת"א, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2013
↑  איתי בלומנטל, המרכז הגאה בתל אביב ישופץ: "כאן זה לב הקהילה", באתר ynet, 20 במרץ 2018
↑  פזמוני-לוי, א', שילה, ג', ופנחסי, ב' (2011). בעקבות הזמן הוורוד: השוואה בין - דורית בין צרכים של נוער להט"בי לבין צורכיהם של להט"בים בוגרים. מפגש לעבודה חינוכית - סוציאלית, 33, עמ' 122-103.
↑  חן משגב, תכנון, צדק ופוליטיקה עירונית להט"בית: המקרה של המרכז הגאה בת"א, תכנון 12 (1), עמ' 184
↑  מוסדות חינוך ותרבות בתל אביב יפו - מוסדות - המרכז לקהילה הגאה, באתר www.mosdot.co.il
↑  אלעד רובינשטיין, המרפאה הגאה בת"א - אז למה צריך את זה?, באתר ynet, 7 בספטמבר 2009
| להט"ב בישראל |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה | בג"ץ אל-על נגד דנילוביץ (1994) • בג"ץ ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות (1997) • בג"ץ קלפים פתוחים (1997) • פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה (2005) • בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים (2006) • הרצח בברנוער (2009) • הרצח במצעד הגאווה בירושלים (2015) • בג"ץ ארד-פנקס נגד הוועדה לאישור הסכמים לנשיאת עוברים (2017) • מחאת הלהט"ב (2018) • בג"ץ שי גורטלר נגד שר הרווחה (2023) • מצעד הבהמות |  |
| מעמד אישי וחברתי | זכויות להט"ב בישראל • שירות במערכת הביטחון • נישואים של זוגות מאותו המין • פונדקאות •  הומופוביה |  |
| תרבות | מצעדי גאווה (אילת, חיפה, ירושלים, תל אביב) • TLVFest • טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" • לסבית קטלנית |  |
| ארגונים ומוסדות | אגודת הלהט"ב • האחווה הסטודנטיאלית הגאה • איגי • אל"ף • אסוואת • בית גאה בבאר שבע • בית דרור • הבית הפתוח • בת קול • הו"ד • חברותא • חוש"ן • טרנסיות ישראל • יש עם מי לדבר • כביסה שחורה • כמוך • מעברים • סגול • העשירון האחר • הפורום החיפאי • פרויקט גילה • הצבעים שלנו • הקבוצה הירושלמית • קל"ף • שב"ל • שישה צבעים • תהל"ה • רבני קשת • בלה דואגת • פיות רדיקליות • קהילת "בשלה" • אלקאוס • A Wider Bridge |  |
| מקומות | המרכז הגאה • יער הגאווה • תיאטרון הקהילה הגאה • גן העצמאות (ירושלים) • גן העצמאות (תל אביב) • האנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה • הברנוער |  |
| תקשורת | מגעים • GoGay • WDG • נתיב נוסף • קל"ף חזק • העיר בוורוד • הזמן הוורוד • פנדורה |  |
| ראו גם | פעילים למען זכויות להט"ב • להט"ב ויהדות |  |
לקטגוריה • לפורטל
פנינה רוזנבלום מנחה את טקס פסטיבל אירועי הגאווה "וויגסטוק" במרכז הגאה, 2016
הופעת רקדנים במהלך פסטיבל "וויגסטוק" במרכז הגאה, 2016, תל אביב
המרכז הגאה מעוצב לרגל עשור להיווסדו ויום העצמאות ה-70 של ישראל
נעליים (וינסנט ואן גוך)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  וינסנט ואן גוך 
 תאריך יצירה:  1886 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  45 ס״מ 
 גובה:  37.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  s0011V1962 (מוזיאון ואן גוך) 
 מיקום:  מוזיאון ואן גוך
 
נעליים (בהולנדית: Schoenen) הוא ציור שהושלם על ידי האמן הפוסט-אימפרסיוניסטי ההולנדי וינסנט ואן גוך בין ספטמבר לנובמבר 1886 בפריז. היצירה נמצאת באוסף מוזיאון ואן גוך באמסטרדם.  בנוסף לציור משנת 1886, ואן גוך יצר גרסאות נוספות של אותו נושא בין השנים 1886 ו-1887.
היסטוריה

מקור היצירה בביקור של ואן גוך בשוק פשפשים באזור מונמארטר בפריז בשנת 1886, שם רכש זוג נעליים בלויות. הנעליים הבלויות היו נושא בלתי שגרתי לציור. מכר של ואן גוך בפריז תיאר כיצד האמן קנה נעלי עבודה ישנות בשוק הפשפשים, צעד עמן בבוץ עד שהתלכלכו לחלוטין, ורק אז חש שהן מעניינות מספיק לציור. ואן גוך צייר מספר טבעות דוממות בנושא זה.
הציור "נעליים" צויר על גבי יצירה קודמת – נוף מדירתו של אחיו תיאו. ואן גוך נהג להשתמש באותו קנבס יותר מפעם אחת, לעיתים קרובות כחסכון בעלויות.
לאחר מותו של ואן גוך, הפך הציור לנושא לפרשנויות אמנותיות ופילוסופיות שונות, בין היתר על ידי מרטין היידגר, מאיר שפירו וז'אק דרידה. הציור תואר כ"יצירת ההנעלה המפורסמת ביותר בתולדות האמנות המודרנית".
הערות שוליים

↑  "Vincent van Gogh - Shoes". Van Gogh Museum (באנגלית). נבדק ב-2024-07-06.
↑  "Why Did Van Gogh Paint Old Shoes?". Van Gogh Museum (באנגלית). נבדק ב-2024-07-06.
1 2  Horton, Scott (2009-10-05). "Philosophers Rumble Over Van Gogh's Shoes". Harper's Magazine. נבדק ב-2024-07-06.
1 2  Van Gogh Museum Amsterdam, Shoes by Van Goch, Van Gogh Museum Amsterdam
↑  Payne, Michael (במרץ 1992). "Derrida, Heidegger, and Van Gogh's 'old shoes'". Textual Practice (באנגלית). 6 (1): 87–100. doi:10.1080/09502369208582131. ISSN 0950-236X. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Hill, Ed; Bloom, Suzanne (1988-04-08). "Borrowed Shoes". Artforum (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-07-06.
| וינסנט ואן גוך |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • החופרים • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • נעליים • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עץ התות • עצי זית •  פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שדה פרגים • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט  (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |  |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 53402
מדליית קופלי

| --- | --- |

מדליית קופלי שהוענקה לסר ג'ורג' סטוקס   בשנת 1893 (צד קדמי)
 תיאור:  עבור הישג במדעי הטבע או החיים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הגוף המעניק:  החברה המלכותית 
 סכום הזכייה:  25,000 לירה שטרלינג 
 תקופת הפרס:  1731–הווה (כ־294 שנים) 
 נקרא על שם:  גודפרי קופלי 
 אתר רשמי
 
מדליית קופלי (באנגלית: Copley Medal) היא מדליית כסף, אשר מוענקת מדי שנה על ידי החברה המלכותית בלונדון מאז שנת 1731. המדליה מוענקת עבור הישגים בתחום מדעי הטבע או מדעי החיים.
המדליה קרויה על שם גודפרי קופלי, שהוריש בשנת 1709, 100 ליש"ט לחברה המלכותית.
בנוסף למדליה, הפרס כולל 25,000 ליש"ט.
דורותי קרופוט הודג'קין, זוכת מדליית קופלי לשנת 1976, היא האשה הראשונה שזכתה במדליה וג'וסלין בל ברנל, זוכת מדליית קופלי לשנת 2021, היא האשה השנייה שזכתה במדליה.
מדליית קופלי שהוענקה 
לסר ג'ורג' סטוקס (צד אחורי)
זוכי הפרס > המאה ה־18: המחצית הראשונה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
מקבלי הפרס
| שנה | שם | לאום | תחומי פעילות והישגים |
| 1731 | סטיבן גריי | אנגלי | חוקר רב תחומי מחקריו על מוליכות חשמלית. |
| 1732 | סטיבן גריי | אנגלי | חוקר רב תחומי על המחקרים שערך בשנת 1732. |
| 1733 | לא הוענקה מדליה | - | - |
| 1734 | ג'ון תיאופילוס דזגיוליה | אנגלי ממוצא צרפתי | מדען רב תחומי בזכות הניסויים שערך בפני החברה המלכותית. |
| 1735 | לא הוענקה מדליה | - | - |
| 1736 | ג'ון תיאופילוס דזגיוליה | אנגלי ממוצא צרפתי | מדען רב תחומי בזכות הניסויים שביצע באותה שנה. |
| 1737 | ג'ון בלשיר | אנגלי | רופא בזכות הגילוי שהאכלת בעלי חיים ב-madder (צמח מהסוג פואתיים) צובע את עצמותיהם בצבע אדום, גילוי שקידם את מחקר התפתחות העצם. |
| 1738 | ג'יימס ולואה | אנגלי | שען בזכות המצאת מכונה רתומה לסוסים לדחיקת כלונסאות הביסוס של גשר וסטמינסטר. |
| 1739 | סטיבן היילס | אנגלי | איש כמורה ומדען רב תחומי בזכות הניסויים לגילוי תרופות לאבנים בכליות והניסויים לגילוי שיטות לשימור בשר. |
| 1740 | אלכסנדר סטיוארט | אנגלי | רופא בזכות הרצאותיו על פעולת השרירים Muscular Motion. |
| 1741 | ג'ון תיאופילוס דזגיוליה | אנגלי ממוצא צרפתי | מדען רב תחומי בזכות התגליות על תכונות החשמל. |
| 1742 | כריסטופר מידלטון | אנגלי | רב חובל בצי האנגלי בזכות תצפיותיו במהלך ניסיונו לגילוי המעבר הצפון-מערבי. |
| 1743 | אברהם טרמבלה | שווייצרי | ביולוג מחקריו על ההידרתים. |
| 1744 | הנרי בייקר | אנגלי | חוקר טבע בזכות תצפיותיו במיקרוסקופ על תהליכי התגבשות מלחים בתמיסה. |
| 1745 | ויליאם ווטסון | אנגלי | רופא ומדען רב תחומי בזכות "תגליותיו המפתיעות בתופעת החשמל" |
| 1746 | בנג'מין רוברטס | אנגלי | מהנדס צבאי, ומדען רב תחומי בזכות "ניסוייו הסקרניים על התנגדות האוויר לתנועת גופים והמסקנות שהסיק לגבי תנועת קליעים" |
| 1747 | גוון נייט | אנגלי | פיזיקאי "על ניסוייו הסקרניים במגנטים טבעיים ומלאכותיים". |
| 1748 | ג'יימס ברדלי | אנגלי | אסטרונום "בזכות גילוייו המאוד סקרניים ומופלאים על התנועה הנצפית של כוכבי שבת והסיבות לתנועה נצפית זו" |
| 1749 | ג'ון הריסון | אנגלי | בונה שעונים "בזכות המכשירים המסקרנים שהמציא ובנה למדידה מדויקת של זמן". |