סיגל (סוג)
מיני הבר שזוהו בישראל וסביבתה

בישראל וסביבתה זוהו בר 6 מיני בר וכולם נדירים עד נדרים מאוד. 1. סיגל עטוי זוהה בעבר בישראל, כיום הוא נחשב כמי שאינו קיים בישראל; 2. סיגל ריחני נחשב כפליט תרבות; 3. סיגל קיטאבל גדל במקום אחד בהרי יהודה; 4. סיגל תמים שעליו תמימים ודמוי סרגל בלעדי להרי יהודה; 5. סיגל קטן בלעדי לחרמון ולרמת הגולן; 6. סיגל צנוע השכיח מבין האחרים מצוי בחרמון ובהרי יהודה וגם בגליל העליון ובשומרון.
סיגל עטוי (שם מדעי: Viola occulta) – צמח עשבוני חד-שנתי שתפוצתו העולמית באי קרים ומהקווקז ועד מערב ומרכז אסיה, אבל לא בישראל. הפריחה באפריל. עוקצי הפרחים חסרי חפיות. דורבן הכותרת קצר ואינו בולט מתוך בסיס הגביע. הלוואים מחולקים-מנוצים או שסועים ל-3 אונות. סיגל עטוי הוא מין קרוב ודומה לסיגל צנוע, וההבחנה ביניהם קשה וקשורה בעיקר בצורת עלי הלוואי. המידע מבוסס על 3 איסופים שצוטטו בספרות המדעית. האוכלוסייה הבודדת של סיגל קיטאבל בהר חברון הוגדרה עד לפני שנים אחדות בטעות כסיגל עטוי. לדעתו המקצועית של הבוטנאי ד"ר אוֹרי פרגמן-ספיר מין זה אינו קיים בישראל.
סיגל צנוע (שם מדעי: Viola modesta) צמח עשבוני זעיר, חד-שנתי ונדיר מאוד. זהו השכיח ביותר מבין המינים בישראל. הוא בישראל הוא מאכלס שדות, מדרונות אבניים באזורי ההר: חרמון, גליל עליון, שומרון והר חברון. הפריחה מסוף מרץ עד תחילת יוני. מין זה מסתעף מבסיסו בלבד. הלוואים תמימים (אינם מחולקים) או הם מצוידים רק בשן אחת, קרוב לבסיסם. הפרח זעיר פחות מ"מ אחד, צבעה משתנה מפרט לפרט, בין צהוב לקרם ולקרם סגול, בלוע הכותרת, בעלה הכותרת התחתון יש כתם צהוב עז החצוי בקווים סגולים אחדים. ראו ערך מורחב.
סיגל קיטאבל, ססגוני, בעבר כונה סגל תלת גוני (Viola kitaibeliana) – צמח חד-שנתי נדיר מאוד, בסכנת הכחדה ומוגן. מין זה גדל בדרום הרי יהודה באתר אחד ליד מצפה יאיר, שם הוא גדל בשדות מעובדים בחריש רדוד ונמצא בשנת 2003 ובטעות הוא נחשב לסיגל עטוי. מין זה שגובהו 3 עד 8 לעיתים רחוקות 11 ס"מ, בעל גבעול זקוף או מזדקף ומסתעף מאוד. עוקצי הפרחים בעלי חפיות. דורבן הכותרת ארוך ובולט מתוך בסיס הגביע. העלים תמימים, צרים ומוארכים, אורכם 5 עד 20 מ"מ לעיתים רחוקות 30 מ"מ ורוחבם 2 עד 3 ס"מ לעיתים רחוקות 5 מ"מ. שני הלוואים שסועים-מחולקים לאונות צרות כעין אצבעות כף היד ל-3 אונות או יותר. לכן נדמה כי בבסיס העלים גדלים עלי-לוואי צרים רבים. לעלים התחתונים פטוטרות ארוכות והעליונים חסרי פטוטרת. עוקצי הפרח ארוכים ודקים. חפית ברורה מצויה על עוקץ הפרח. הפרחים שקוטרם 10 עד 12 מ"מ, צבעם לבן (קרם)בולטים מבין העלים וכפופים בראשם. שיני הגביע דמויי אזמל וריסניות, שני עלי הגביע התחתונים בעלי "תוספות" המכסות את הדורבן. עלה הכותרת הקדמי (התחתון) נמשך לאחור ומסתיים בדורבן הבולט מבין עלי הגביע. הפרי הלקט קרח, אליפטי מארך, נפתח בקשוות ומכיל זרעים רבים. הפריחה מאמצע מרץ עד תחילת מאי.
סיגל קטן (שם מדעי: Viola parvula) – צמח חד-שנתי צמח חד-שנתי זעיר (גודלו 5 ס"מ) נדיר מאוד ושעיר, מכוסה שערות לבנות מפושקות ארוכות יחסית, המופנות באלכסון כלפי מטה. השעירות בולטת בעיקר בגביע הפרח אבל גם הגבעול מתחת למפרקים מהם יוצאים הפרחים. הלוואים מחולקים ובעלי שתי אונות צדדיות. הגביע שווה באורכו לאורך הפרח או ארוך במקצת ממנו. הכותרת לבנה (קרם), עלה הכותרת התחתון בעל כתם צהוב. דורבן הכותרת קצר ואינו בולט מתוך בסיס הגביע. טיפוס התפוצה ים-תיכוני-אירנו-טורני. החרמון מהווה את גבול תפוצתו הדרומי במזרח התיכון. הפריחה מאמצע מרץ ועד תחילת מאי.
סיגל ריחני (Viola odorata) – צמח רב-שנתי משמש כצמח נוי וגדל בישראל כפליט תרבות. ראו ערך מורחב.
סיגל תמים (שם מדעי: Viola pentadactyla) – צמח חד-שנתי נדיר ובסכנת הכחדה. העלים תמימים דמויי סרגל, רוחבם 2 עד 5 מ"מ. הלוואים מחולקים לשתי אונות אזמלניות שסועות עד הבסיס כשאחת מהאונות שווה באורכה לעלה עצמו ונראית כמו עלה רגיל. הכותרת קצרה מהגביע או ארוכה ממנה, אבל לא פי שניים. דורבן הכותרת ארוך ובולט מתוך בסיס הגביע. הדורבן ארוך במקצת מהיותרות (תוספות) של עלי הגביע, ובישראל לא יותר מפי שניים. סיגל תמים גדל בבתות ובישראל הוא גדל בהרי יהודה, שם נמצא ב-2003 על ידי עוז גולן באתר יחיד בשדה ליד מצפה יאיר שבדרום הגלילה. הכותרת כחולה, בישראל לבן עד צהבהב (ולא כחול). לסיגל תמים שני תת-מינים. את התת-מין – Viola pentadactyla subsp. hierosolymitana – שמצוי רק בישראל ובירדן הגדיר מיכאל זוהרי בפלורה פלשתינה חלק 2 משנת 1972.