stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון גראנג
מרד הדרום

ב-1983, בעקבות החלת חוקי השריעה האיסלאמית שהשליט ג'עפר נומיירי בסודאן, התקוממו חיילי הדרום. גראנג, שנשלח להרגיע את הרוחות, עבר לצד המורדים והנהיג עד מהרה את המרד, בהקימו את צבא השחרור העממי הסודאני. המהומות הפכו למלחמה של ממש, מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה, שנמשכה יותר מעשרים שנה, ובמהלכה נהרגו כמיליון וחצי נפש. ב-1985, עם הדחת נומיירי, סירב גראנג להצטרף לממשלה החדשה או ליטול חלק בבחירות שנערכו ב-1986.
בינואר 2005 נחתם בניירובי הסכם ששם קץ למלחמה, במסגרתו היה גראנג אמור להתמנות לסגנו של נשיא סודאן, עומר אל-בשיר, ולאחראי על חבל דרום סודאן לתקופה שעד משאל העם העתידי ב-2011.
ב-9 ביולי 2005 הושבע לתפקיד סגן הנשיא.
מותו

גראנג החזיק בתפקידו שבועות ספורים. ב-30 ביולי חזר מפגישה עם יוורי מוסווני, נשיא אוגנדה, במסוק הנשיאותי של זה האחרון. המסוק התרסק בדרום סודאן בנסיבות לא ברורות. על פי הודעת ממשלת סודאן, התרסק המסוק באזור הררי "בשל ראות לקויה". הוא הובא לקבורה בג'ובה, בירת הדרום, ועל קברו הבטיחה אלמנתו, רבקה דה מביור, להמשיך בדרכו, ואמרה "בתרבות שלנו אנו אומרים: אם הרגת את האריה, חכה ותראה מה תעשה הלביאה".
בעקבות מותו של גראנג הכריזה ממשלת סודאן על שלושה ימי אבל לאומי, ואילו בח'רטום התעמתו צעירים מדרום סודאן עם כוחות הביטחון, ו-84 מהם נהרגו.
את מקומו כנשיא דרום סודאן מילא סגנו, סאלווה קיר מאיארדיט.
הערות שוליים

↑  מקור:BBCnews
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309549405171  PLWABN: 9810577333505606  BIBSYS: 90619418  BnF: cb124138724 (data)  GND: 118973487  ISNI: 0000 0001 1698 8058  LCCN: n88020348  NKC: js20050808007  NTA: 098143026  SUDOC: 033253730  VIAF: 111010450   WorldCat (עם VIAF): 111010450 
גראנג בין קהל תומכיו
ג'ול ארנו דה ריוויאר

| --- | --- |

ג'ול ארנו דה ריוויאר ב-1904
 לידה:  4 במאי 1830 נאנט, צרפת 
 פטירה:  11 בספטמבר 1905 (בגיל 75) הרובע הראשון של פריז, צרפת 
 השכלה:  École d'administration 
 מקצוע נוסף:  סופר, מדפיס, בעל טור 
 מדינה:  צרפת
 פרסים והוקרה:  המדליה הצבאית הצרפתית 
 
ג'ול ארנו דה ריוויאר (בצרפתית: Jules Arnous de Rivière;‏ 4 במאי 1830, נאנט – 11 בספטמבר 1905, פריז). היה השחמטאי הצרפתי הטוב ביותר משנות ה-50 של המאה ה-19 ועד סוף שנות ה-70. מוכר במיוחד בזכות המשחקים הרבים ששיחק עם פול מורפי כאשר האמריקאי ביקר בפריז בשנים 1858 ו-1863.
ביוגרפיה

דה ריוויאר נולד בנאנט לאב צרפתי ולאם אנגליה כארנו ריוויאר והוסיף לעצמו את התוספת "דה". בתחרות הבינלאומית שהתקיימה בפריז בשנת 1867 לרגל התערוכה העולמית השנייה הגיע דה ריוויאר למקום השישי מתוך 13 משתתפים. הגם שהוא סיים אחרי מרבית האמנים שהגיעו לתחרות מחו"ל הקדים דה ריוויאר את האמן הפריזאי שמואל רוזנטל. דה ריוויאר הצליח בכמה תחרויות מינוריות בפריז: מקום שלישי בשנת 1880, מקום שני בשנת 1881, 1882 ו-1883 ומקום שלישי בתחרות קפה דה לה רז'אנס בשנת 1896.
דה ריוויאר השיג תוצאות גרועות במשחקיו הידידותיים מול פול מורפי, אך הצליח טוב יותר במשחקיו התחרותיים הפורמליים. בשנת 1855 הפסיד דה ריוויאר בדו-קרב לסרפינו דובואה 25-7, אך בשנת 1860 ניצח את תומאס וילסון בארנס +5 -2 =0 ואת פול ג'ורנו +7 -2 =1. בשנת 1867 ניצח דה ריוויאר את יוהאן לבנטל 2-0 בדו-קרב בפריז. בשנת 1883 הפסיד דה ריוויאר בהפרש קטן למיכאל צ'יגורין +4 -5 =1.
כתביו של דה ריוויאר כוללים מספר טורי שחמט וכן ספרים על ביליארד ועל משחק הרולטה. הוא אף המציא משחקים רבים.
ג'ון גלובר (צייר)

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1767 Houghton on the Hill, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  9 בדצמבר 1849 (בגיל 82) לונסטון, אוסטרליה 
 מקום קבורה:  דדינגטון 
 תחום יצירה:  ציור נוף 
 הושפע על ידי:  ויליאם פיין 
 
ג'ון גלובר (באנגלית: John Glover‏; 18 בפברואר 1767 –  9 בדצמבר 1849) היה צייר אוסטרלי יליד אנגליה. בגיל מבוגר היגר לארץ ואן דימן והפך לצייר פסטורלי בתקופה הקולוניאלית המוקדמת. הוא כונה "אבי ציור הנוף האוסטרלי".
ביוגרפיה > חייו בבריטניה

גלובר נולד בהוטון און היל (אנ') בלסטרשייר באנגליה. הוריו היו חקלאים - ויליאם גלובר ואן (לבית ברייט). הוא גילה כישרון לציור בגיל צעיר, ובשנת 1794 התאמן כאמן רישום בליצ'פילד ובאלדרידג' (אנ'). הרוזנת מהרינגטון (אנ') עזרה לבסס את עיסוקו כמדריך אמנות, וייתכן שלקחה ממנו שיעורים בעצמה.[דרוש מקור] הוא עבר ללונדון בשנת 1805, הפך לחבר באגודת צבעי המים הוותיקה (כיום, החברה המלכותית לציירים בצבעי מים (אנ')), ונבחר לנשיא שלה בשנת 1807. בשנים שלאחר מכן הציג מספר רב של תמונות בתערוכות של חברה זו, וגם באקדמיה המלכותית ובאגודת האמנים הבריטית (כיום, החברה המלכותית של אמנים בריטיים (אנ')). היו לו תערוכות יחיד בלונדון ב-1823 וב-1824. הוא היה אמן מצליח, ואף על פי שמעולם לא בחר להיות חבר באקדמיה, המוניטין שלו היה גבוה מאוד בקרב הציבור.
גלובר זכה לתהילה כצייר נופים רומנטיים "איטלקיים" של בריטניה ודרום אירופה. נודע גם באנגליה וגם בצרפת בכינוי "קלוד האנגלי", על שם הצייר הצרפתי קלוד לורן.[דרוש מקור]
ביוגרפיה > חייו באוסטרליה

גלובר החליט לעבור לאוסטרליה והגיע לארץ ואן דימן, דדינגטון (אנ'). ביום הולדתו ה-64 בשנת 1831, כשהוא כבר נושא את המוניטין הרב שצבר כצייר נוף. מאפריל 1831 ועד תחילת 1832 התגורר בהובארט. בשנת 1832 רכש גלובר חלקת אדמה גדולה במיוחד במילס פליינס, דדינגטון. גלובר סייע בבניית הקפלה בדדינגטון ונקבר במתחם זה.
גלובר ידוע בעיקר בזכות ציוריו את הנוף הטסמני. הוא נתן ביטוי חדש להשפעות אור השמש האוסטרלי על שטחי הערבה המקומיים על ידי תיאר בהיר וברור. שינוי מובהק מסגנון ה"גן הכפרי האנגלי" האפל יותר שצייר באירופה.
הטיפול שלו בצמחייה המקומית היה חדש מכיוון שהיה תיאור מדויק יותר של העצים והשיחים האוסטרליים. גלובר ציין את "המוזרות המדהימה של העצים" באוסטרליה. כמו כן צייר את הילידים האוסטרלים שפגש בטסמניה. יצירתו הגדולה האחרונה של ג'ון גלובר צוירה ביום הולדתו ה-79.
מורשת אוסטרלית

אגודת ג'ון גלובר הוקמה ב־22 באוגוסט 2001 כדי לכבד ולקדם את זכרו של גלובר ואת תרומתו לאמנות האוסטרלית. האגודה הזמינה פסל בגודל טבעי של גלובר, שנחשף בפברואר 2003 באוונדייל (אנ'), טסמניה. כמו כן, נקבע פרס שנתי על שם גלובר, באוונדייל. משנת 2004, אגודת ג'ון גלובר העניקה את פרס גלובר (אנ') לתיאורי נופים טסמניים. זהו פרס האמנות העשיר ביותר באוסטרליה על ציור נוף.
בשנת 2019 שוחזר בית החווה (אנ') שגרו בו בני משפחת גלובר, דרומית-מזרחית ללונסטון, ו-990 דונם אדמות מסביב, שהופיעו לעיתים קרובות בעבודותיו של גלובר. המקום הוגדר כמורשת 'חוות פטרדייל וניל (אנ')'.
הערות שוליים

↑  John Glover :: The Collection :: Art Gallery NSW, www.artgallery.nsw.gov.au
↑  Fox, Betty (1990). Aldridge History Trail. Walsall: Walsall Metropolitan Borough Council. p. 5
↑  The Deddington Chapel | Evandale, Tasmania, www.evandaletasmania.com
↑  Glover, John. "John Glover sketchbooks and portfolio of sketches, ca. 1794-1835". State Library of New South Wales.
↑  Glover Prize: glover society, web.archive.org, ‏2015-03-12
↑  Inside the working farm that inspired the father of Australian colonial art, John Glover, www.abc.net.au, ‏2019-10-11 (ב־Australian English)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: glover-john-2102  AGSA: 2581  BnF: cb15047062x (data)  GND: 128957409  ISNI: 0000 0000 8364 6798  LCCN: n81095506  NGV: 1870  NLA: 35086714  NTA: 068421168  RKD: 32165  SNAC: w6w67fqd  SUDOC: 194071677  TePapa: 883  Trove: 469320  ULAN: 500028531  VIAF: 23206005   WorldCat (עם VIAF): 23206005
בית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק

| --- | --- |

 בית ספר למשפטים
 תקופת הפעילות:  1868–הווה (כ־156 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  36°00′00″N 78°56′42″W﻿ / ﻿35.9999°N 78.9451°W﻿ / 35.9999; -78.9451
 www.law.duke.edu
 he
 
בית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק (באנגלית: Duke University School of Law) הוא בית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק, אוניברסיטת מחקר פרטית בדורהאם, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית. כאחד מ-10 בתי הספר והמכללות באוניברסיטה, בית הספר למשפטים החל לפעול ב-1868 כבית הספר למשפטים של טריניטי קולג'. ב-1924, בעקבות שינוי השם של טריניטי קולג' לאוניברסיטת דיוק, שונה שם בית הספר לבית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק.
בית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק מדורג כאחד מבתי הספר המובילים למשפטים בארצות הברית. הקבלה היא סלקטיבית, כאשר רק עשירית מהמועמדים מתקבלים.
היסטוריה

בשנת 1855 טריניטי קולג' (שהטרימה את אוניברסיטת דיוק) החלה לקיים הרצאות במשפט החוקתי והבינלאומי – אך לא למטרות תואר אקדמי.
בשנת 1865 נוסדה רשמית המחלקה המשפטית של הקולג'. בשנת 1868 המחלקה הפכה לבית ספר. בשנים 1894-1904בית הספר היה סגור, ונפתח מחדש על ידי ג'יימס ביוקנן דיוק ובנג'מין ניוטון דיוק, כאשר סמואל פוקס מרדכי כיהן כפרופסור הבכיר הראשון. בית הספר למשפטים עבר למקומו הנוכחי בקמפוס המערבי של האוניברסיטה בשנת 1963.
דירוגים

בית הספר למשפטים של דיוק מדורג במקום החמישי בארצות הברית (ביחד עם בית הספר למשפטים של הרווארד ובית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק) על פי US New בשנים 2023–2024. בית הספר למשפטים מדורג באופן שגרתי בין 14 בתי הספר למשפטים המובילים בארץ, והוא חבר בפורום בתי הספר למשפטים "T-14". בית הספר דורג על ידי פורבס כבעל דירוג עורכי דין עם השכר החציוני השני בגובהו באמצע הקריירה. בשנת 2017, דירוג The Times Higher Education דירג את בית הספר כבית הספר למשפטים הטוב בעולם.
סגל הפרופסורים הטובים ביותר על פי סקירת פרינסטון (2015 ו-2016; במקום השני ב-2018–2020, 2023)
חוויית הלימוד השנייה הטובה ביותר לפי סקירת פרינסטון (2015, 2017, 2023; שלישית ב-2018 ו-2019; רביעית ב-2020)
המקום השלישי בסיכויי הקריירה הטובים ביותר לפי סקירת פרינסטון (דירוג חמישי ב-2020 וב-2023)
בית הספר למשפטים החמישי באיכותו בעולם לפי דירוג Vault משנת 2017
הערות שוליים

↑  "Duke Law School | Law School Numbers". duke.lawschoolnumbers.com. נבדק ב-2016-04-19.
↑  "Duke Law School - TLS wiki". www.top-law-schools.com.
↑  Lat, David (10 במרץ 2011). "The Best Law Schools — For Getting Rich". abovethelaw.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-12-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Best Law Schools in the World". Times Higher Education. נבדק ב-5 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "TaxProf Blog: Princeton Review's Best 169 Law Schools (2018 Edition)". taxprof.typepad.com.
↑  "Vault". אורכב מ-המקור ב-5 בספטמבר 2015. נבדק ב-21 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594620005171  ISNI: 0000 0004 0464 3433  LCCN: n80112948  NKC: ko2010615418  VIAF: 126531384   WorldCat (עם VIAF): 126531384 
מבנה בית הספר בשנים 1930–1962
בית הספר למשפטים של אוניברסיטת דיוק (פברואר 2023)
בקרת זרימה

פקודות בקרת זרימה הן פקודות בסיסיות בשפות תכנות, המודיעות למחשב מהי הפקודה הבאה שצריך לבצע. ברירת המחדל של המחשב היא לבצע את הפקודות באופן סדרתי. פקודות בקרת זרימה מאפשרות למתכנת להתנות ביצוע של חלק מהתוכנית, לגרום לחלקים מהתוכנית להתבצע שוב ושוב, ולדלג על קטעי קוד.
פקודת GOTO

הפקודה הבסיסית ביותר בבקרת זרימה היא פקודת GOTO ("לך אל", או Branch שפירושה "הסתעף") המורה למחשב: "עבור לפקודה הבאה הנמצאת במיקום זה וזה". למעשה, כמעט כל פקודות בקרת הזרימה, למעט פסיקות תוכנה, קריאה לשגרה וחזרה ממנה, ממומשות בשפת מכונה באמצעות פקודת הסתעפות מותנית או בלתי מותנית.
בשפות התכנות הראשונות, כגון COBOL ו־FORTRAN, נעשה שימוש נרחב בפקודת GOTO, תוך ביצוע קפיצות מכל מקום לכל מקום, לפי שיקולי המתכנת. בדרך זו ניתן לחסוך שכפול קוד, ולהגיע לביצועים אופטימליים מבחינת סיבוכיות זמן ומקום. עם זאת, שימוש חסר עכבות ב-GOTO יוצר תוכנית חסרת מבנה ברור, מה שנקרא קוד ספגטי (בשל הקושי לעקוב אחר מסלול הבקרה), שכמעט בלתי אפשרי לתחזק או להרחיב אותו, ומקשה על כתיבת קוד נטול באגים.
בשנת 1968 פרסם אדסחר דייקסטרה מאמר ובו שלל את השימוש בפקודת GOTO. לטענת דייקסטרה ורבים אחרים, ניתן לכתוב כל תוכנית מחשב ללא שימוש בפקודת GOTO מפורשת בשפה עילית. בעקבות מכתב זה התפתח התכנות המובנה, המאפשר כתיבת תוכניות נטולות GOTO.
מבני בקרת זרימה

מבני הבקרה החלופיים בשפות עיליות, המאפשרים כתיבת תוכניות נטולות GOTO, הם:
פקודת IF – פקודת תנאי: "אם מתקיים תנאי A, בצע סדרת פקודות X, אחרת בצע סדרת פקודות Y."
לולאות
DO WHILE: "כל עוד מתקיים תנאי A, בצע סדרת פקודות X." או REPEAT UNTIL: "בצע סדרת פקודות X עד שמתקיים תנאי A." כאשר X תתבצע לפחות פעם אחת. מקרה פרטי של מבנים אלה הוא מבנה לולאת for בשפות ממשפחת C: "אתחל משתנה איטרציה i, כל עוד מתקיים תנאי A בצע סדרת הפקודות X, ולאחריה בצע פעולת עדכון למשתנה i." תנאי A בדרך כלל קשור למשתנה i – למשל התנאי i < 10.
For Each: "לכל אחד מאיברי המשתנה הסדרתי L, בצע אוסף פעולות X". לולאה זו מאפשרת, למשל לעבור על רשימה ללא התעסקות במבנה הפנימי שלה. לולאת for שהוזכרה קודם משמשת במקרים רבים לדמות לולאת for each.
שבירת לולאה – פקודת break משמשת לסיום לולאה בכל נקודה בתוכה, והמשך מסוף הלולאה, או מסימנייה מוגדרת לאחריה. פקודה זו היא בעלת סמנטיקה שעשויה להזכיר את GOTO, אך הקפיצה מתבצעת תמיד קדימה, להמשך הקוד, ולא אחורה. כך נמנעת יצירת "קוד ספגטי". פקודת continue קופצת אל האיטרציה הבאה של הלולאה – או למעשה אל התנאי שלפניה, ואם הוא עדיין מתקיים הלולאה תמשיך להתבצע.
CASE: "בדוק התאמה של המשתנה X לאחת מהתבניות t1, t2, ...tn, ובצע את סדרת הפעולות המתאימה לתבנית זו".
קריאה לשגרה או לפונקציה, ופקודת חזרה משגרה או פונקציה (return או yield). למעשה, ניתן לדמות כל לולאה בעזרת קריאות רקורסיביות לפונקציה. טכניקה זו משמשת בתכנות פונקציונלי.
זריקת חריגות. שיטה המאפשרת קפיצה אל נקודה מוגדרת מראש כאשר מגלים שהקוד הנוכחי איננו יכול להמשיך בפעולה המוגדרת שלו. מבנה זה בעל מאפיינים שונים מאוד משאר מבני הבקרה, בין היתר בשל העובדה שיעד הקפיצה מוגדר על פי היררכיית הקריאות לפונקציה, כלומר באופן דינמי ולא סטטי.
על אף שהשימוש בGOTO לא מומלץ, איסור מוחלט על שימוש כזה נחשב על פי רוב למוגזם, למעט בשפות שאינן נותנות כלל את האפשרות הזאת, כגון שפת ג'אווה.
ג'אראס

ג'אראס ארוז כמקלות וכדורים
ג'אראס הוא חומר המופק מצמח הקנאביס והוא נפוץ בעיקר בצפון הודו. המיצוי התפשט לארצות מזרח אפריקה וצפון אמריקה, פקיסטן ונפאל. החומר הוא נגזרת מעובדת ביד של צמח הקנאביס הידוע על כל זניו, ועשוי מהשרף החזק היוצא ממנו. הגידול של הצמח הוא פראי ונפרס על שטחים נרחבים. ייצור החומר נעשה ברובו לצורך מכירה, ומהווה מקור הכנסה למקומיים.
הג'אראס נחשב לחומר מרוכז יחסית בחומרי הקנאביס, והוא אסור בשימוש ובמסחר ברוב מדינות העולם, כולל ישראל, בה הוא אסור על פי פקודת הסמים המסוכנים.
היסטוריה

בג'אראס נעשה שימוש בכל חלקי הודו כבר לפני אלפי שנים לצרכים דתיים ורפואיים. אזור מדינת הימאצ'ל פרדש של היום, בצפון הודו, היה ידוע במשך שנים ועד ימינו כאזור שבו גדל הצמח באיכות הגידול הגבוהה ביותר. בתחילת תקופת שלטון האימפריה הבריטית, הג'אראס היה נמכר במרפאות ממשלתיות ביחד עם אופיום. החומר היה ועדיין חלק בלתי נפרד וחשוב בטקסים שונים של דתות ההינדואיזם, כגון לצורך עבודתם האלילית של שיווה ווישנו. הדרך המסורתית לעישון הג'אראס היא בעזרת צ'ילום, מעין מקטרת הודית.
הג'אראס נאסר למכירה בהודו בשנות השמונים תחת לחצים פוליטיים חיצוניים שונים, ופסקי דין נוקשים הוטלו על אנשים שהחזיקו את החומר, וניתנו עונשים של 10 שנים ויותר על כך. כיום, האיסור בחוק על החזקה עדיין קיים, אך מידת האכיפה וחומרת הענישה הופחתה. זאת אף על פי שעל הברחה וסחר בסם עדיין מוטלים לעיתים עונשים כבדים.
על אף האיסור, הג'אראס עדיין מאוד פופולרי בקרב אחוז נכבד מתושבי הודו, בעיקר בין אנשי הדת ההינדים ומאמיניהם. אנשי דת הינדים (ובעיקר סדהו, הנזירים ההינדים המבצעים טקסי מדיטציה מיסטיים), עדיין צורכים את החומר ללא חשש תחת הסיבה המקובלת שהחומר הוא חלק בלתי נפרד מקיום טקסי הדת, ובמקרים כאלה לרוב אנשי החוק ובתי המשפט מעלימים עין או מאשרים זאת, למרות אי קיום תקנה או סעיף בחוק המתירים את הדבר.
דרך הייצור

בשונה מהחשיש, שמיוצר על ידי נפה ומכות או על ידי טכניקת קרח ומים, הג'אראס, כלומר השרף של הקנאביס, נאסף מן הצמח כולו. איסוף השרף מתבצע באמצעות שפשוף הצמח בין שתי הידיים במהלכו נדבק השרף לידיים. כתוצאה מאופן האיסוף, הג'אראס רך יותר מהחשיש.
גורמי סיכון

בעיות הגייניות עקב ייצור החומר בעזרת כפות הידיים.
מכיוון שהחומר מגיע אל הקונה לאחר עיבוד, קשה לדעת ממה הוכן הג'אראס ובמקרים רבים מעורבים בהכנה חומרים זולים אשר מגדילים את נפח החומר אך אינם קנאביס נקי.
ג'ולי האייק

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1960 (בת 64) לה קניאדה פלינטרידג', ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ווסטווד 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 juliehayek.com
 
ג'ולי לין האייק (באנגלית: Julie Lynne Haye; נולדה ב-4 באוקטובר 1960) היא שחקנית ודוגמנית עבר אמריקאית, מחזיקה בתואר מיס ארצות הברית 1983.
כיום היא עוסקת בתיווך נדל"ן ותומכת מסורה למען בעלי חיים.
ביוגרפיה

האייק נולדה וגדלה בעיר לה קניאדה פלינטרידג', קליפורניה, אביה היה טייס בחברת תעופה ואמה הייתה יועצת בבית ספר תיכון. היא ממוצא צ'כי וגרמני מצד אביה וממוצא נורווגי, סקוטי, אירי ואנגלי מצד אמה.
בשנת 1983, בעודה בשנה השנייה ללימודיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, היא התגלתה כאשר הייתה מעודדת והופיעה יחד עם צוות המעודדות של האוניברסיטה בפוסטר פרסומי של חברת ההפקות אולפני המאה ה-20. דרכה הייתה סלולה ומיד לאחר מכן זכתה בתואר "מיס קליפורניה" ולאחר מכן זכתה במקום הראשון בתחרות "מיס ארצות הברית" וייצגה את ארצות הברית במיס תבל שם זכתה במקום השני.
היא שבה ללימודיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וסיימה תואר ראשון בביולוגיה עם התמחות בפסיכולוגיה.
כשחקנית היא הופיעה בסדרות טלוויזיה ביניהן "טווין פיקס" ו"דאלאס".
בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל

| --- | --- |

חצר בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל
 בית ספר למשפטים
 תקופת הפעילות:  1824–הווה (כ־200 שנה) 
 תלמידים
 :  629 (נכון ל־2010er) 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  41°18′42″N 72°55′41″W﻿ / ﻿41.311581°N 72.928147°W﻿ / 41.311581; -72.928147
 www.law.yale.edu
 he
 
בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל (באנגלית: Yale Law School, או בקיצור YLS) הוא בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת מחקר פרטית בניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית. הוא הוקם בשנת 1824 ודורג כבית הספר הטוב ביותר למשפטים בארצות הברית על ידי "US News & World Report" בשנים 1990–2023. בית הספר נחשב לאחד המוסדות האקדמיים הסלקטיביים ביותר בעולם, עם שיעור קבלה שעומד על כ-4%, הנמוך ביותר מכל בית ספר למשפטים בארצות הברית (נכון לשנת 2021).
כל כיתה בתוכנית התלת-שנתית בפקולטה כוללת כ-200 תלמידים. לבית הספר ישנו כתב עת משפטי בשם "Yale Law Journal", שנחשב לאחד מכתבי העת המשפטיים המצוטטים ביותר בארצות הברית. כ-83% מבוגרי שנתון 2019 קיבלו עבודה במשרה מלאה, כתשעה חודשים לאחר סיום הלימודים.
בוגרי בית הספר למשפטים בייל כוללים דמויות בולטות רבות במשפט ובפוליטיקה, כולל נשיאי ארצות הברית ג'רלד פורד וביל קלינטון ומזכירת המדינה והמועמדת לנשיאות, הילרי קלינטון. הבוגרים כוללים גם את שופטי בית המשפט העליון הנוכחיים של ארצות הברית, קלרנס תומאס, סמואל אליטו, סוניה סוטומיור וברט קוואנו. בבית הספר למדו מספר שופטי העליון לשעבר, סנטורים וראשי מדינות.
היסטוריה

בית הספר התחיל במשרד עורכי הדין בניו הייבן של סת פרקינס סטייפלס (אנ') בעשור הראשון של המאה ה-19, שהחל להכשיר עורכי דין. ב-1810 המשרד כבר הפעיל בית ספר למשפטים. באמצע שנות ה-20 של המאה ה-19 בית הספר סופח לאוניברסיטת ייל ובשנת 1843 החלו תלמידי בית הספר לקבל תארים של ייל.
הדקאן ה-15 של בית הספר למשפטים, הרולד קו (אנ') (שכיהן בשנים 2004–2009), הפך את רעיון זכויות האדם למוקד מקצועי בבית הספר למשפטים, בהתבסס על מגמות קיימות בעשרים השנים שקדמו לכהונתו.
בשנת 2022, שני שופטי ערעורים פדרליים, ג'יימס סי הו (אנ') ואליזבת לי בראנץ' (אנ'), הפסיקו להעסיק את בוגרי בית הספר בגלל החשש שבית הספר מדכא דעות שמרניות.
אקדמיה

המוסד ידוע באוריינטציה המלומדת שלו; חלק גדול יחסית מבוגרי בית הספר (9%) בוחרים בקריירה אקדמית תוך חמש שנים מסיום הלימודים, בעוד שמספר נמוך יחסית (46%) בוחרים לעבוד במשרדי עורכי דין בחמש השנים שלאחר סיום הלימודים. מאפיין נוסף בבית הספר מאז שנות ה-30 הוא המעורבות בשירות הציבורי.
הסטודנטים מפרסמים תשעה כתבי עת משפטיים.
בית הספר למשפטים בייל דורג כבית הספר למשפטים הטוב ביותר בארצות הברית על ידי "US News & World Report" בין השנים 1990 ו-2022. הוא מדורג כבית הספר השני הטוב ביותר למשפטים בארצות הברית (לאחר בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד) ורביעי בעולם לפי דירוג QS משנת 2016. בית הספר גם בולט באחוז גבוה ביותר של בוגרים המשמשים כעוזרים משפטיים בבית המשפט העליון. בנוסף על כך, בית הספר הוא הפקולטה למשפטים המצוטטת ביותר בארצות הברית (נכון ל-2010)
בנובמבר 2022 אוניברסיטת ייל החליטה לפרוש מהדירוג המשפטי של "US News & World Report" מתוך ביקורת על אופי הדירוג. בעקבות ההחלטה של האוניברסיטה גם בית הספר למשפטים בהרווארד פרש מהדירוג.
הערות שוליים

↑  ABA Journal (אורכב 07.06.2023 ב Archive.today), "Yale Law keeps top place in US News rankings preview—but it is tied with another school", April 11, 2023 (2023 rankings).
1 2  Korn, Melissa. "WSJ News Exclusive | Yale and Harvard Law Schools Abandon U.S. News Rankings". WSJ (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-11-17.
↑  "Profile Statistics".
↑  "Class of 2019 Employment". Yale Law School. נבדק ב-11 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Our History – Yale Law School". Law.yale.edu. נבדק ב-2016-02-08.
↑  Cassens Weiss, Debra (14 באוקטובר 2022). "Yale Law School touts dedication to a 'vibrant intellectual environment' after complaints of cancel culture". ABA Journal. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Sloan, Karen; Raymond, Nate (12 באוקטובר 2022). "Yale Law trumpets free speech stance amid judge's clerk-boycott push". Reuters. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  5th Year Career Development Survey - Yale Law School, law.yale.edu (אורכב 18.12.2015 בארכיון Wayback Machine)
↑  Statement of Dean Harold H. Koh, "Yale Law School Expands Public Interest Program, Financial Support for Graduates," April 14, 2008.
↑  2009 Top-law-schools.com ("Since US News began ranking schools, Yale Law School has always held the #1 position.
↑  "Top Law Schools in 2016". QS World University Rankings. נבדק ב-25 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Leiter Rankings: Clerkship Placement.
↑  "Brian Leiter Law School Faculty Moves, 1995–2004".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270184605171  BnF: cb12489952p (data)  CANTIC: a11119743  GND: 41561-3  ISNI: 0000 0001 2109 936X  LCCN: n81047894  NLA: 36542070  SUDOC: 032004257  VIAF: 131901255   WorldCat (עם VIAF): 131901255 
כיתת בית הספר למשפטים של ייל, 1883
ארבעה תלמידים אפרו-אמריקאים, מחזור 1921
ג'וזפה סקרלטי

| --- | --- |

 לידה:  1723 נאפולי, ממלכת נאפולי 
 פטירה:  17 באוגוסט 1777 (בגיל 54 בערך) וינה, ממלכת הבסבורג 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 
ג'וזפה סקרלטי (באיטלקית: Giuseppe Scarlatti;‏ 18 ביוני 1723 או 1718 בנאפולי - 17 באוגוסט 1777 בווינה) היה מלחין אופרה סריה ואופרה בופה.
חייו

סקרלטי עבד ברומא בשנים 1739 עד 1741, ומשנת 1752 עד 1754 בפירנצה, פיזה, לוקה וטורינו. בשנים אלה ושוב בשנים 1754 עד 1756 עבד גם בוונציה ולתקופות קצרות במילאנו ובברצלונה. ב-1760 עבר לווינה, שם קשר ידידות עם גלוק. ג'וזפה סקרלטי נחשב ל"מוזיקאי השלישי בחשיבותו בשבט סקרלטי"
אין עדיין ידיעה ודאית בשאלה, אם ג'וזפה היה אחיינו של אלסנדרו, שנולד ב-18 ביוני 1723 או אחיינו של דומניקו, שנולד ב-1718. ג'וזפה סקרלטי נישא לזמרת הווינאית ברברה סטאבילי, שמתה בסביבות 1753. בשנת 1767 נישא לאנטוניה לפבר, שילדה לו בן באותה שנה; היא מתה כעבור שלוש שנים. סקרלטי מת ללא צוואה ב-1777 בווינה.
ג'וזפה סקרלטי המשיך את מסורת המלודיה הלירית, שקבעו אלסנדרו ודומניקו סקרלטי, ותפקיד התזמורת ביצירותיו היה בעיקר ללוות את התפקידים הווקאליים. נראה שרק מעטות מן האופרות שלו השיגו הצלחה של ממש. עם זאת, היה לו כישרון למצבים היתוליים וליסודות סלפסטיק באופרות הקומיות שלו. בסוגת האופרה סריה שרדו רק אופרות מעטות שלו, שאינן מאפשרות להעריך את הישגיו בסוגה זו.