stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס בליש
מיצירותיו > מתורגמים

"מתח-פנים" בתוך מבחר הסיפורת הבדיונית בעריכת רוברט סילברברג, בתרגום עמנואל לוטם, הוצאת עם עובד, 1981
"החוק של צ'ארלי" כרך ראשון של סדרת ספרי מסע בין כוכבים, בתרגום מיכה ינאי הוצאת ארז, 1979
"מחר הוא האתמול" כרך שני של סדרת ספרי מסע בין כוכבים, בתרגום נורית יהודאי הוצאת ארז, 1979
"מכונת יום הדין" כרך שלישי של סדרת ספרי מסע בין כוכבים, בתרגום נורית יהודאי הוצאת ארז, 1979
"כוכב גן עדן" כרך חמישי של סדרת ספרי מסע בין כוכבים, בתרגום נורית יהודאי הוצאת ארז, 1979
מיצירותיו > Cities in Flight

They Shall Have Stars (1956; also published under the title Year 2018!)
A Life for the Stars (1962)
Earthman Come Home (1955; originally published as four short stories)
The Triumph of Time, (1958; published in the UK as A Clash of Cymbals)
מיצירותיו > After Such Knowledge

A Case of Conscience (first section published in If magazine|If magazine, 1953, expanded version published 1958)
Doctor Mirabilis (1964), about Roger Bacon
Black Easter (more correctly titled Black Easter, or Faust Aleph-null) (serialized as Faust aleph-null in If magazine|If magazine, 1967)
The Day After Judgment (published in Galaxy science fiction|Galaxy magazine in 1970, book publication 1971)
The Devil's Day (1990, Gregg Press) collects Black Easter and The Day After Judgment
After Such Knowledge (1991, Legend Books) [omnibus of all 4 books]
מיצירותיו > The Haertel Scholium

Galactic Cluster (stories, Signet, 1959)* So Close to Home (stories, 1961)
The Star Dwellers (1961)
Mission to the Heart Stars (1965)
Welcome to Mars! (1967).
Anywhen (1970)
Midsummer Century (1972)
מיצירותיו > Other novels

There Shall Be No Darkness (Thrilling Wonder Stories, 1950)
The Warriors of Day (1951)
Jack of Eagles (1952)
Get Out of My Sky (novella, 1957)
Fallen Star (1957) (also published as The Frozen Year).
Titans' Daughter (1961) (expanded from "Beanstalk" (in Future Tense, ed. K. F. Crossen, 1952)
The Night Shapes (1962)
The Duplicated Man (with R. W. Lowndes, 1959)
A Torrent of Faces (with Norman L. Knight, 1967)
The Vanished Jet (1968)
And All the Stars a Stage (1971)
The Quincunx of Time (1973) expansion of "Beep" (Galaxy, Feb 1954)
מיצירותיו > אנתולוגיות

New Dreams This Morning (1966)
Nebula Award Stories No. 5 (1970)
Thirteen O'Clock and other zero hours (collection of C M Kornbluth stories; edited by Blish) (1970)
מיצירותיו > לא בדיוני

בליש כתב ביקורת על מדע בדיוני - לעיתים די בחריפות - לרוב בשם העט ויליאם אתלינג, ג'וניור (בכך חיקה את עזרא פאונד שהשתמש בשם עט לביקורת שירה), אך גם כתב ביקורות תחת שמו שלו. מאמרי אתלינג הודפסו מחדש בשני אוספים, The Issue at Hand‏(1964) ו"More Issues at Hand"‏(1970), ולאחר מותו The Tale That Wags The God‏ 1987 אוסף מאמרים בשם בליש.
הוא אהד של עבודותיו של James Branch Cabell, ובמשך זמן ערך את Kalki, כתב העת של אגודת Cabell.
Blish wrote criticism of science fiction — some quite scathing — under the name of William Atheling, Jr. (derived from a pseudonym Ezra Pound used for music criticism), as well as reviewing under his own name. The Atheling articles were reprinted in two collections, The Issue at Hand (1964) and More Issues at Hand (1970), and the posthumous The Tale That Wags The God 1987 collects Blish essays.
He was a fan of the works of James Branch Cabell, and for a time edited Kalki, the journal of the Cabell Society.
Reviewing The Issue at Hand, Algis Budrys described "Atheling" as "aciduous, assertive, categorical, conscientious and occasionally idiosyncratic."
לקריאה נוספת

Imprisoned in a Tesseract, the life and work of James Blish by David Ketterer ISBN 0-87338-334-6
Fantasy and Science Fiction (April 1972) — "Special James Blish Issue"
הערות שוליים

↑  קטלוג סיפוריו של ג'יימס בליש באתר isfdb
↑  גנאלוגיה של ג'יימס בליש
↑  "Galaxy Bookshelf," Galaxy Science Fiction, June 1965, pp.168-69.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278215805171  PLWABN: 9810534149605606  BIBSYS: 99056514  BNE: XX855514  BnF: cb11892366s (data)  CiNii: DA04999601  GND: 123282543  ISNI: 0000 0003 6850 4718  LCCN: n79053667  NKC: jn20000600903  NLA: 36149216  NLG: 85363  NLK: KAC201400805  NSK: 000034869  NTA: 06862137X  RERO: 02-A003014044  SNAC: w6699fsw  SUDOC: 026732793  Trove: 339203  VIAF: 111470216   WorldCat (עם VIAF): 111470216
גלריה סאצ'י

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  contemporary art gallery, מוזיאון פרטי 
 כתובת:  Duke of York's Headquarters 
 מיקום:  הרובע המלכותי קנזינגטון וצ'לסי 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מייסדים:  צ'ארלס סאצ'י 
 מבקרים בשנה:  1,190,062
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1985
 תאריך פתיחה רשמי:  1985 
 קואורדינטות:  51°29′26″N 0°09′32″W﻿ / ﻿51.4906°N 0.1589°W﻿ / 51.4906; -0.1589
 www.saatchigallery.com
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסגלריה סאצ'י(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסגלריה סאצ'י(למפת קנזינגטון וצ'לסי רגילה) גלריה סאצ'י(למפת קנזינגטון וצ'לסי מוגדלת) גלריה סאצ'י
 
גלריה סאצ'י' (באנגלית: Saatchi Gallery) בלונדון, היא גלריה לאמנות עכשווית, שנוסדה על ידי הפרסומאי ואספן האמנות צ'ארלס סאצ'י (אנ') ב-1985, במטרה להציג ולהנגיש את האוסף שלו לציבור.
היסטוריה

הגלריה פעלה באתרים אחדים. הראשון בצפון לונדון בגדה הדרומית במבנה של מפעל לצבעים שנסגר בשטח של 2,800 מ"ר. בשנת 2003 הגלריה עברה לבניין החמוז בו התמקמה בקומה הקרקע בשטח של 3,700 מ"ר. לבסוף בשכונת צ'לסי, במרכז לונדון, המיקום הנוכחי שלה בו היא מתפרסת על שטח של כ-6,500 מ"ר.
האוסף המקורי של הגלריה כלל יצירות אמנות רבות, בעיקר של אמנים בריטים ואמריקאים. אחר כך, הציגה הגלריה יצירות ואוספים מרחבי העולם, בין השאר אמנות סינית.
סאצ'י מכר הרבה פריטים מאוסף האמנות האמריקנית שלו, והשקיע בדור חדש של אמנים בריטיים, חלקם אמנים אוונגרדיים, חלקם מקבוצת "אמנים בריטים צעירים" (YBAs), אותם סאצ'י מממן, מציג ומקדם. ראשית המגמה הזו של הגלריה החלה בתערוכה ומיצג של יצירות האומן דמיאן הירסט בשנת 1988. אמנים ידועים אחרים שמציגים אצלו הם: ג'ני סאוויל, שרה לוקאס, גאווין טורק, ג'ייק ודינוס צ'פמן ורחל ויטריד (Whiteread). לצדם מוצגות עבודות של אמנים צעירים מרחבי העולם, כגון ישראל, אפריקה ודרום אמריקה.
הצלחתה של הגלריה הביאה לשיתוף פעולה בינה לבין בית המכירות הפומביות פיליפס דה פורי (Phillips de Pury) והגלריה הועברה לבניין גדול בצ'לסי.
הכניסה לגלריה בחינם, מלבד אירועים מיוחדים שהכניסה אליהם בתשלום.
ארצות הברית במשחקי החורף

קהל בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980), אולימפיאדת החורף השלישית שנערכה על אדמת ארצות הברית
ארצות הברית השתתפה בכל משחקי החורף שנערכו מאז היווסדם באולימפיאדת שאמוני (1924).
לאורך השנים צברו הספורטאים האמריקאים 305 מדליות, מהן 105 מדליות זהב והיא במקום השני בטבלת המדליות של כל הזמנים, אחרי נורווגיה. הענף הבולט ביותר הוא החלקה מהירה (68 מדליות, מהן 29 מדליות זהב), בו מדורגת ארצות הברית במקום השני אחרי הולנד. הענף הבולט השני הוא סקי אלפיני (47 מדליות, מהן 17 מדליות זהב), ובו מדורגת ארצות הברית במקום השלישי, אחרי אוסטריה ושווייץ. בארבעה ענפים מוליכה ארצות הברית את טבלת המדליות: החלקה אומנותית (51 מדליות, מהן 15 מדליות זהב), גלישת שלג (31 ו-14), סקי חופשי (25 ו-9) וסקלטון (8 ו-3). בשני ענפים מדורגת ארצות הברית במקום השלישי - מזחלות (אחרי גרמניה ושווייץ) והוקי קרח (אחרי קנדה וברית המועצות), ובענף נוסף, החלקה מהירה במסלול קצר, היא מדורגת במקום הרביעי. ענף החורף היחיד בו מתקיימות תחרויות כיום, ושאף ספורטאי אמריקאי לא זכה בו במדליה אולימפית הוא ביאתלון.
ארצות הברית אירחה ארבע מאולימפיאדות החורף: אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932), אולימפיאדת סקוו ואלי (1960), אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) ואולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002).
היסטוריה > אולימפיאדת שאמוני (1924)

24 ספורטאים אמריקאים השתתפו באולימפיאדת שאמוני. הם זכו בארבע מדליות, בהן מדליית זהב אחת, הישג שהיה די בו כדי להקנות לארצות הברית את המקום החמישי בטבלת המדליות, אחרי נורווגיה, פינלנד, אוסטריה ושווייץ.
צ'ארלס ג'וטרו, שניצח בהחלקה מהירה ל-500 מטר, שהיה האמריקאי היחיד שזכה במדליית זהב באותם משחקים, היה גם לאלוף האולימפי הראשון בתולדות משחקי החורף. ביאטריקס לאפרן זכתה במדליית כסף בהחלקה אומנותית, כמו גם נבחרת ההוקי קרח, שדורגה שנייה בבית הגמר, אחרי נבחרת קנדה. קופץ הסקי אנדרס האוגן סיים במקום הרביעי, ואולם בדיקה שערך היסטוריון נורווגי 50 שנה מאוחר יותר, ב-1974, העלתה כי חלה טעות בחישוב הנקודות של הקופץ הנורווגי תורלייף האוג, וכי האוגן הוא זה שהיה צריך לזכות במדליית הארד. האוגן בן ה-86 נסע לנורווגיה, ובתו של האוג, שנפטר עוד ב-1934, העניקה לו את המדליה של אביה.
היסטוריה > אולימפיאדת סנט מוריץ (1928)

גם באולימפיאדת סנט מוריץ (1928) השתתפו 24 ספורטאים אמריקאים. הם זכו ב-6 מדליות, שתיים מכל סוג, ודורגו במקום השני בטבלת המדליות, אחרי נורווגיה.
שתי חמישיות אמריקאיות זכו במקומות הראשונים במירוץ המזחלות. גם בסקלטון זכו שני אמריקאים במקומות הראשונים - ג'ניסון היטון זכה בזהב, ואחיו הצעיר ג'ון זכה במדליית הכסף. ג'ניסון היה חבר גם בנבחרת המזחלות שזכתה במדליית כסף. ביאטריקס לאפרן זכתה במדליה אולימפית שנייה בהחלקה אומנותית, מדליית ארד, ובמדליית הארד השנייה זכה ג'ון פארל, בהחלקה מהירה ל-500 מטר.
היסטוריה > אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932)

אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932) הייתה אולימפיאדת החורף הראשונה שנערכה על אדמת ארצות הברית. מטבע הדברים, גדלה המשלחת האמריקאית, והיא מנתה 64 ספורטאים. הם זכו ב-12 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, ובפעם הראשונה בהיסטוריה (והיחידה עד כה) דורגה ארצות הברית בראש טבלת המדליות.
הענף הבולט ביותר היה החלקה מהירה, עם 5 מדליות, מהן כל 4 מדליות הזהב האפשריות. ג'ק שי ניצח במרוצים ל-500 ול-1500 מטר, ואירווינג ג'אפי ניצח במרוצים ל-5000 ול-10000 מטר. סגנו של ג'אפי במירוץ ל-5000 מטר היה אמריקאי שלישי, אדי מרפי. גם במזחלות נחלו האמריקאים הצלחה רבה: במקצה הרביעיות זכו צוותים אמריקאים במדליות הזהב והכסף, ובמקצה הזוגות זכו יוברט סטיבנס וקרטיס סטיבנס במדליית הזהב, ובמדליית ארד זכו רוברט מינטון וג'ון היטון (שהתחרה במזחלות בהיעדר תחרות סקלטון). ברביעייה שזכתה במדליית הזהב היה חבר גם אדי איגן, שזכה במדליית זהב באיגרוף 12 שנים קודם לכן, באולימפיאדת אנטוורפן (1920).
ביאטריקס לאפרן זכתה במדליה אולימפית שלישית, מדליית כסף, אלא שהפעם זכתה בה במקצה הזוגות, יחד עם בן זוגה שרווין בדג'ר. מחליקה אומנותית נוספת, מריבל וינסון, זכתה במדליית ארד במקצה היחידות. את תמונת המדליות השלימה נבחרת ההוקי קרח, שזכתה במדליית כסף לאחר שסיימה במקום השני, אחרי קנדה, בבית בן ארבע נבחרות.
היסטוריה > אולימפיאדת גרמיש פרטנקירשן (1936)

באולימפיאדת גרמיש פרטנקירשן (1936) השתתפו 55 ספורטאים, אך הישגי המשלחת האמריקאית הצטמצמו לכדי 4 מדליות בלבד, מהן רק מדליית זהב אחת. המשלחת דורגה במקום השמיני בטבלת המדליות.
גולשי המזחלות איוון בראון ואלן וושבונד זכו במדליית הזהב היחידה, ובמדליית הארד באותו מקצה זכה צמד אמריקני נוסף, גילברט קולגייט וריצ'רד לורנס. ליאו פרייזינגר זכה במדליית ארד בהחלקה מהירה ל-500 מטר, ונבחרת ההוקי קרח זכתה אף היא במדליית ארד, לאחר שדורגה במקום השלישי בבית הגמר, אחרי בריטניה וקנדה.
היסטוריה > אולימפיאדת סנט מוריץ (1948)

מספר הספורטאים האמריקאים שהשתתפו באולימפיאדת סנט מוריץ (1948) הגיע לשיא חדש - 69. הם זכו ב-9 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, ודורגו במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי נורווגיה, שוודיה והמארחת, שווייץ.
גולשת הסקי האלפיני גרטשן פרייזר זכתה במדליית זהב במסלול הסלאלום ובמדליית כסף במסלול המשולב. מספר צוותי מזחלות אמריקאים זכו במדליות: במקצה הרביעיות זכו צוותים אמריקאים במדליות זהב וארד, ובמקצה הזוגות זכו סקיילר קרון ופרדריק פורצ'ן במדליית ארד. לפני תחילת התחרויות טענו הזוגות האמריקנים כי אלמונים חיבלו במזחלותיהם. בסופו של דבר הודה נהג משאית כי פגע בהן בשוגג. התקרית לא הפריעה לזוגות להגיע להישגיהם.
המחליק האומנותי דיק באטון בן ה-18 זכה במדליית זהב במקצה היחידים. מרוץ ההחלקה המהירה ל-500 מטר היה צמוד למדי. שני אמריקאים, קן ברתולומיאו ורוברט פיצג'ראלד חלקו את מדליית הכסף עם הנורווגי תומאס ביברג. שלושתם הגיעו עשירית השנייה אחרי הזוכה במדליית הזהב, הנורווגי פין הלגסן. ג'ון היטון זכה במדליה אולימפית שלישית, מדליית כסף בסקלטון, 20 שנה לאחר שרשם הישג זהה, גם כן בסנט מוריץ.
השתתפותה של ארצות הברית בטורניר ההוקי קרח לוותה בשערורייה שכמעט הגיעה לכדי ביטול הטורניר כולו. לקראת המשחקים התארגנו שתי נבחרות. נבחרת אחת נתמכה על ידי איגוד האתלטים החובבים והוועד האולימפי של ארצות הברית והתבססה על שחקנים חובבים בלבד, והשנייה נתמכה על ידי התאחדות ההוקי החובבני ופדרציית ההוקי קרח הבינלאומית והתבססה גם על שחקנים מקצוענים. המחלוקת בשאלת הייצוג לא הוכרעה עד לתחילת המשחקים, ושתי הנבחרות הגיעו לסנט מוריץ. כתוצאה מכך, החליט הוועד האולימפי הבינלאומי כי אף אחת מהן לא תוכל להשתתף. בתגובה, הודיעה פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית כי תחרים את המשחקים. הוועדה המארגנת מטעם השווייצרים לא רצתה להתעמת עם אף אחד מהארגונים, וקבעה כי הנבחרת המקצוענית תורשה להשתתף במשחקים ואילו הנבחרת החובבנית היא זו שתצעד בטקס הפתיחה. בסופו של דבר הושגה פשרה לפיה הנבחרת המקצוענית תורשה להשתתף בטורניר, אך הישגיה לא ירשמו, והיא לא תוכל לזכות במדליה אולימפית. מאחר שהטורניר שימש גם כאליפות העולם בהוקי קרח, נקבע כי התוצאה שתשיג הנבחרת כן תיחשב לעניין זה בלבד. במשחקים עצמם דורגה הנבחרת במקום הרביעי בבית בן שמונה נבחרות.
היסטוריה > אולימפיאדת אוסלו (1952)

65 הספורטאים האמריקאים שהשתתפו באולימפיאדת אוסלו (1952) זכו ב-11 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, הישג שהיה שני רק להישגיה של המארחת, נורווגיה.
גולשת הסקי האלפיני אנדריאה מיד-לורנס זכתה בשתי מדליות זהב, במסלול הסלאלום ובמסלול הסלאלום הענק. דיק באטון שמר על תוארו בהחלקה אומנותית, ומחליקים אומנותיים נוספים זכו במדליות: טנלי אולברייט זכתה במדליית כסף במקצה היחידות, האחים פיטר וקרול קנדי זכו במדליית כסף במקצה הזוגות וג'יימס גרוגן זכה במדליית כסף במקצה היחידים. קן הנרי ניצח בהחלקה מהירה ל-500 מטר, ודון מקדרמוט היה סגנו. סטנלי בנהאם ופטריק מרטין זכו במדליית כסף במזחלות, ויחד עם ג'יימס אטקינסון והווארקד קרוסט זכו גם במדליית כסף במקצה הרביעיות. נבחרת ההוקי קרח זכתה במדליית הכסף הרביעית בתולדותיה, לאחר שדורגה שנייה, אחרי קנדה, בבית בן שמונה נבחרות.
היסטוריה > אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956)

באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956) השתתפו 67 ספורטאים אמריקאים. הם זכו ב-7 מדליות, מהן שתי מדליות זהב, ודורגו במקום השישי בטבלת המדליות.
עיקר ההישגים הגיעו בהחלקה אומנותית. בתחרות הגברים זכו מחליקים אמריקאים בכל שלוש המדליות: הייז אלן ג'נקינס בזהב, רונלד רוברטסון בכסף ודייוויד ג'נקינס (אחיו הצעיר של הייז) בארד. המחליקות האמריקאיות הגיעו לשני המקומות הראשונים בתחרות הנשים. טנלי אולברייט שיפרה את הישגה מאוסלו וזכתה במדליית הזהב, וסגניתה הייתה קרול הייס. נבחרת ההוקי קרח זכתה במדליית הכסף בפעם השנייה ברציפות. לראשונה הקדימה ארצות הברית את נבחרת קנדה, אך דורגה שנייה, אחרי נבחרת ברית המועצות, שהשתתפה לראשונה במשחקים. במדליה האחרונה, מדליית ארד, זכו רביעיית גולשי המזחלות.
היסטוריה > אולימפיאדת סקוו ואלי (1960)

ב-1960 אירחה ארצות הברית את אולימפיאדת החורף בפעם השנייה בתולדותיה, אולימפיאדת סקוו ואלי. מספר שיא של 79 ספורטאים אמריקאים השתתפו במשחקים. הם זכו ב-10 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, וארצות הברית דורגה במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות והמשלחת הכלל-גרמנית.
גם במשחקים אלה בלטו המחליקים האומנותיים. קרול הייס שיפרה את הישגה מקורטינה ד'אמפצו וזכתה במדליית הזהב במקצה הנשים. באותה תחרות זכתה ברברה רולס במדליית הארד. במקצה הגברים זכה דייוויד ג'נקינס במדליית הזהב, ארבע שנים לאחר שאחיו רשם הישג דומה. במקצה הזוגות זכו ננסי ורונלד לודינגטון במדליית ארד. נבחרת ההוקי קרח זכתה בתואר האולימפי לראשונה בתולדותיה, לאחר שסיימה את כל משחקיה בבית הגמר ללא הפסד. גולשת הסקי האלפיני פני פיטו זכתה בשתי מדליות כסף, בגלישה במורד ובסלאלום ענק, וגולשת נוספת, בטסי סנייט, זכתה במדליית כסף בסלאלום. ביל דיסני זכה במדליית כסף בהחלקה מהירה ל-500 מטר וג'יני אשוורת' זכתה במדליית ארד במקצה המקביל לגברים.
היסטוריה > אולימפיאדת אינסברוק (1964)

מספר הספורטאים האמריקאים שהשתתפו באולימפיאדת אינסברוק (1964) הגיע לשיא חדש - 89. עם זאת, מספר המדליות שצברה המשלחת ירד ל-6, בהן מדליית זהב אחת בלבד. בסיום המשחקים דורגה ארצות הברית במקום השמיני בטבלת המדליות.
טרי מקדרמוט היה האמריקאי היחיד שזכה במדליית זהב באינסברוק, בהחלקה מהירה ל-500 מטר. גולשת הסקי האלפיני ג'ין סוברט זכתה במדליית כסף בסלאלום ענק ובמדליית ארד בסלאלום. בילי קיד זכה במדליית כסף בסלאלום וג'ימי היוגה זכה במדליית ארד באותו מקצה. סקוט אלן זכה במדליה השישית, מדליית ארד בהחלקה אומנותית. זכייתו זו באה שלוש שנים לאחר שרוב נבחרת ההחלקה האומנותית של ארצות הברית נספתה בהתרסקות מטוס בסמוך לבריסל. נבחרת ההוקי קרח רשמה את ההישג החלש בתולדותיה, כשסיימה במקום החמישי.
היסטוריה > אולימפיאדת גרנובל (1968)

מספר המשתתפים האמריקאים המשיך לגדול באולימפיאדת גרנובל (1968), והגיע ל-95, אך גם הפעם לא הצליחו לרשום הישגים גבוהים כבעבר. הם זכו ב-7 מדליות, בהן מדליית זהב אחת, ודורגו במקום התשיעי בטבלת המדליות, הדירוג הנמוך אי פעם.
המחליקה האומנותית פגי פלמינג זכתה במדליית הזהב היחידה. מחליק אומנותי נוסף, טים ווד, זכה במדליית כסף. יתר המדליות הושגו בהחלקה מהירה. דיאן הולום, מארי מאיירס וג'ני פיש חלקו במדליית הכסף במירוץ ל-500 מטר והולום זכתה גם במדליית ארד במירוץ ל-1000 מטר. טרי מקדרמוט איבד את תוארו מאינסברוק, וזכה אף הוא במדליית כסף, במירוץ המקביל ל-500 מטר. נבחרת ההוקי קרח שוב רשמה שיא שלילי, כשסיימה את המשחקים במקום השישי.
היסטוריה > אולימפיאדת סאפורו (1972)

באולימפיאדת סאפורו (1972) עלה מספר הספורטאים האמריקאים ל-103, וגם ההישגים השתפרו, ל-8 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. בסיום המשחקים דורגה ארצות הברית במקום החמישי בטבלת המדליות.
דיאן הולום שיפרה את הישגיה מגרנובל, וזכתה במדליית זהב בהחלקה מהירה ל-1500 מטר ובמדליית כסף בהחלקה מהירה ל-3000 מטר. מחליקה מהירה נוספת, אן הנינג, זכתה במדליית זהב במירוץ ל-500 מטר ובמדליית ארד במירוץ ל-1000 מטר. בסקי אלפיני זכתה ברברה קוקרן במדליית זהב בסלאלום, וסוזאן קורוק זכתה במדליית ארד בגלישה במורד. ג'נט לין זכתה במדליית ארד בהחלקה אומנותית. נבחרת ההוקי קרח זכתה במדליית הכסף, לאחר שדורגה שנייה, אחרי ברית המועצות, בבית בן שש נבחרות.
היסטוריה > אולימפיאדת אינסברוק (1976)

הישגי המשלחת האמריקאית המשיכו להשתפר באולימפיאדת אינסברוק (1976). 106 הספורטאים האמריקאים שהשתתפו במשחקים זכו ב-10 מדליות, בהן 3 מדליות זה, ודורגו במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות וגרמניה המזרחית.
מרבית זוכי המדליות היו מחליקים מהירים. שילה יאנג זכתה במדליית זהב במירוץ ל-500 מטר, במדליית כסף במירוץ ל-1500 מטר ובמדליית ארד במירוץ ל-1000 מטר. פיטר מולר זכה במדליית זהב במירוץ ל-1000 מטר, ליאה פולוס (לימים רעייתו של מולר) זכתה במדליית כסף במירוץ ל-1000 מטר ודן אימרפול זכה במדליית ארד במירוץ ל-500 מטר. דורותי האמיל זכתה במדליית זהב בהחלקה אומנותית, וקולין אוקונור וג'יימס מילנס זכו במדליית ארד בתחרות הזוגות. ביל קוך היה לאמריקאי הראשון שזוכה במדליה אולימפית בסקי למרחקים, מדליית כסף במירוץ ל-30 ק"מ. גולשת הסקי האלפיני סינדי נלסון זכתה במדליית ארד בגלישה במורד. נבחרת ההוקי קרח סיימה במקום החמישי.
היסטוריה > אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980)

באולימפיאדת החורף השלישית שנערכה על אדמת ארצות הברית, אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) השתתפו 101 ספורטאים אמריקאים. הם זכו ב-12 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, בדיוק כמו במשחקים שנערכו בלייק פלאסיד, ב-1932. גם במשחקים אלה דורגו האמריקאים במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות וגרמניה המזרחית.
הספורטאי הבולט במשלחת היה אריק היידן, שניצח בכל חמשת המקצים בהחלקה מהירה - 500 מטר, 1000 מטר, 1500 מטר, 5000 מטר ו-10000 מטר. במירוץ ל-1000 מטר גם קבע שיא עולם חדש. גם כיום, ערב אולימפיאדת סוצ'י (2014), היידן הוא הספורטאי היחיד בהיסטוריה שזכה בחמש מדליות זהב באולימפיאדת חורף אחת. בתחרויות הנשים זכתה ליאה פולוס בשתי מדליות כסף, במרוצים ל-500 ול-1000 מטר, ובת' היידן זכתה במדליית ארד במירוץ ל-3000 מטר. לינדה פרטיאני זכתה במדליית כסף בהחלקה אומנותית וצ'ארלס טיקנר זכה במדליית ארד. פיל מארה זכה במדליית כסף בסקי אלפיני, בסלאלום.
טאי בבילוניה ורנדי גרדנר, אלופי העולם המכהנים היו מועמדים לזכייה, אך בעקבות פציעה במהלך חימום ירדו מהמשך התחרות.
נבחרת ההוקי קרח הפתיעה וזכתה במדליית הזהב בפעם השנייה בתולדותיה, ולראשונה מזה 20 שנה. הנבחרת, שהורכבה משחקני מכללות אלמונים גברה בבית הגמר על נבחרת ברית המועצות, שנחשבה לנבחרת הטובה בעולם, בתוצאה 3-4, במשחק שזכה לכינוי נס על הקרח. הניצחון היה כה דרמטי, עד כי בשנת 2008, כשפדרציית ההוקי קרח הבינלאומית חגגה 100 שנים להיווסדה וציינה את 100 האירועים הבולטים ביותר בהיסטוריה של הענף, נבחר המשחק למקום הראשון. המשחק עצמו לא היה זה שהבטיח לארצות הברית את מדליית הזהב, שכן היא גררה תוצאת תיקו עם שוודיה משלב הבתים, והיה עליה לנצח גם את פינלנד. רק לאחר ניצחון זה הובטחה מדליית הזהב.
היסטוריה > אולימפיאדת סרייבו (1984)

107 ספורטאים אמריקאים השתתפו באולימפיאדת סרייבו (1984). הם זכו ב-8 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, ובפעם השלישית ברציפות דורגו במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי גרמניה המזרחית וברית המועצות.
הסקי האלפיני החליף את ההחלקה המהירה כענף המוביל. פיל מארה שיפר את הישגו מלייק פלאסיד, וזכה במדליית זהב בסלאלום. אחיו התאום, סטיב, זכה במדליית הכסף, וביל ג'ונסון זכה במדליית הזהב בגלישה במורד. דבי ארמסטרונג זכתה במדליית הזהב בסלאלום ענק, וסגניתה הייתה כריסטין קופר. יתר המדליות הושגו בידי מחליקים אומנותיים. סקוט המילטון זכה במדליית הזהב בתחרות הגברים, רוזלין סאמנרס זכתה במדליית הכסף בתחרות הנשים והאחים פיטר וקיטי קארות'רס זכו במדליית כסף בתחרות הזוגות. נבחרת ההוקי קרח לא הצליחה לשחזר את הישגה מלייק פלאסיד, ורשמה את התוצאה הנמוכה בתולדותיה - מקום שביעי.
היסטוריה > אולימפיאדת קלגרי (1988)

מספר שיא של 118 ספורטאים אמריקאים השתתפו באולימפיאדת קלגרי (1988), אך הישגיהם ירדו ל-6 מדליות, בהן שתי מדליות זהב, וארצות הברית דורגה רק במקום התשיעי בטבלת המדליות.
בוני בלייר זכתה במדליית הזהב בהחלקה מהירה ל-500 מטר ובמדליית ארד במירוץ ל-1000 מטר ואריק פליים זכה במדליית כסף במירוץ ל-1500 מטר. בתחרות הגברים בהחלקה אומנותית זכה בריאן בויטנו במדליית הזהב, דבי תומאס זכתה במדליית ארד בתחרות הנשים ופיטר אופגארד וג'יל ווטסון זכו במדליית ארד בתחרות הזוגות. נבחרת ההוקי קרח שוב סיימה במקום השביעי.
היסטוריה > אולימפיאדת אלברוויל (1992)

באולימפיאדת אלברוויל (1992) זינק מספר הספורטאים האמריקאים ל-147. הם זכו ב-11 מדליות, בהן 5 מדליות זהב, ודורגו במקום החמישי בטבלת המדליות.
בוני בלייר שמרה על תוארה בהחלקה מהירה ל-500 מטר וזכתה גם במדליית זהב בהחלקה מהירה ל-1000 מטר. קריסטי ימאגוצ'י זכתה במדליית זהב בהחלקה אומנותית, ננסי קריגן זכתה במדליית הארד, ובתחרות הגברים זכה פול ויילי במדליית הכסף. לראשונה נערכו באלברוויל תחרויות החלקה מהירה במסלול קצר. קתי טרנר זכתה במדליית זהב במקצה ל-500 מטר והייתה שותפה לזכייה במדליית הכסף במירוץ השליחות ל-3000 מטר. גם בסקי חופשי נערכו תחרויות ראשונות. דונה ויינברכט זכתה במדליית זהב ונלסון קרמייקל זכה במדליית ארד. שתי גולשות סקי אלפיני זכו במדליות כסף, הילרי לינד בגלישה במורד ודיאן רופי בסלאלום ענק. נבחרת ההוקי קרח סיימה את שלב הבתים ללא הפסד, אך הפסידה לנבחרת המשלחת המאוחדת בחצי הגמר, ובמשחק על מדליית הארד הפסידה לנבחרת צ'כוסלובקיה, וסיימה במקום הרביעי.
היסטוריה > אולימפיאדת לילהאמר (1994)

גם באולימפיאדת לילהאמר (1994) השתתפו 147 ספורטאים אמריקאים. הם רשמו את ההישג הגבוה ביותר עד אז - 13 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, ודורגו במקום החמישי בטבלת המדליות.
על השתתפותה של ארצות הברית במשחקים העיבה תקרית שהתרחשה חמישה שבועות לפני תחילת המשחקים. המחליקה האומנותית ננסי קריגן הותקפה בדטרויט, בה שהתה לקראת אליפות ארצות הברית. עד מהרה התברר כי התוקף נשכר על ידי ג'ף גילולי, בעלה של מחליקה אחרת, טוניה הארדינג, כדי שישבור את רגלה של קריגן ובכך ימנע את השתתפותה במשחקים. פציעתה של קריגן לא הגיעה לכדי שבר, ואף שהחמיצה את אליפות ארצות הברית (בה הארדינג ניצחה), הצליחה להתאושש מהפציעה ולנסוע ללילהאמר. בתוך כך, התברר שאף שלהארדינג לא הייתה יד בתכנון התקיפה, היא סייעה לבעלה בטיוחה. הוועד האולימפי האמריקאי והתאחדות ההחלקה האומנותית האמריקאית החליטו להדיח אותה מהמשלחת, אך לאחר שאיימה לפתוח בהליכים משפטיים, נכללה בכל זאת במשלחת. במשחקים עצמם זכתה קריגן במדליית כסף, והארדינג סיימה במקום השמיני.
בענפים אחרים נרשמו הישגים גבוהים יותר. בוני בלייר שמרה על שני תאריה, בהחלקה מהירה ל-500 ול-1000 מטר, וסיימה קריירה אולימפית במהלכה זכתה ב-6 מדליות זהב ובמדליית ארד אחת. מחליק מהיר נוסף, דן ג'נסן, קבע שיא עולם בהחלקה מהירה ל-1000 מטר (1:12.43 דקות). בסקי אלפיני זכה טומי מו במדליית זהב בגלישה במורד ובמדליית כסף במסלול סופר G, דיאן רופי זכתה במדליית זהב במסלול סופר G, ופיקאבו סטריט זכתה במדליית כסף בגלישה במורד. בהחלקה מהירה במסלול קצר שמרה קתי טרנר על תוארה במירוץ ל-500 מטר, בעוד איימי פיטרסון זכתה במדליית ארד במירוץ זה. שתיהן היו שותפות לזכייה במדליית הארד במירוץ השליחות ל-3000 מטר. הגברים זכו במדליית כסף במירוץ השליחים ל-5000 מטר. אחרונת זוכי המדליות הייתה גולשת הסקי החופשי אליזבת מקינטייר, שזכתה במדליית כסף. נבחרת ההוקי קרח רשמה את ההישג הנמוך בתולדותיה, וסיימה במקום השמיני.