stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסדרת בינה מלאכותית
אסדרה של בינה מלאכותית בעולם > ארצות הברית

בארצות הברית אמנם אין מסגרת פדרלית מקיפה לרגולציה של בינה מלאכותית, אך ישנם מאמצים ברמה הפדרלית והמדינה לטפל בסיכונים ספציפיים ובחששות אתיים הקשורים לבינה מלאכותית. מאמצים מוקדמים עוד בתקופת ממשל אובמה התמקדו בסיכונים ובתקנות של בינה מלאכותית בשנת 2016. הדו"ח הראשי הראשון היה התוכנית הלאומית למחקר ופיתוח אסטרטגיים לבינה מלאכותית ב-2018.
בשנת 2019 פרסם הבית הלבן טיוטת הנחיה להסדרה של יישומי בינה מלאכותית והוקמה הוועדה לביטחון לאומי לבינה מלאכותית (NSCAI) "כדי לשקול את השיטות והאמצעים הדרושים לקידום פיתוח הבינה המלאכותית, למידת מכונה וטכנולוגיות נלוות כדי לתת מענה מקיף לצורכי הביטחון הלאומי וההגנה של ארצות הברית". הנשיא ביידן חתם על צו ביצוע בנושא בינה מלאכותית בטוחה, מאובטחת ומהימנה בשנת 2023.
ברמת המדינה ישנם מאמצים להסדרת השימוש בבינה מלאכותית, עיריית ניו יורק חוקקה את חוק ביקורת ההטיה בשנת 2021 כדי לטפל בהטיה אלגוריתמית בגיוס עובדים. טנסי חוקקה את חוק ELVIS בשנת 2024 כדי להסדיר זיופים עמוקים ושיבוט קול.
כמו כן ישנם מאמצים של סוכנויות ספציפיות בתחום אחריותן. לדוגמה מינהל המזון והתרופות המסדיר את השימוש בבינה מלאכותית בהדמיה רפואית או המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה שפרסם נייר עמדה על רגולציה של בינה מלאכותית.
בנוסף, מתוך הגישה מונעת שוק, ישנן יוזמות והתחייבויות וולונטריות של חברות טכנולוגיה להבטיח ניהול סיכונים של שימוש בלתי אחראי בבינה מלאכותית. ביולי 2023, ממשל ביידן-האריס השיג התחייבויות וולונטריות משבע חברות - אמזון, אנתרופיק, גוגל, אינפלקשן, מטא, מיקרוסופט ו-OpenAI - לנהל את הסיכונים הקשורים לבינה מלאכותית. החברות התחייבו להבטיח שמוצרי בינה מלאכותית יעברו בדיקות אבטחה פנימיות וחיצוניות לפני פרסום פומבי; לשתף מידע על ניהול סיכוני בינה מלאכותית עם התעשייה, ממשלות, החברה האזרחית והאקדמיה; לתת עדיפות לאבטחת סייבר ולהגן על רכיבי מערכת בינה מלאכותית קניינית; לפתח מנגנונים ליידע את המשתמשים כאשר תוכן נוצר בינה מלאכותית, כגון סימון מים; לדווח בפומבי על היכולות, המגבלות ותחומי השימוש של מערכות ה-AI שלהם; לתת עדיפות למחקר על סיכונים חברתיים הנשקפים מ-AI, כולל הטיה, אפליה ודאגות לפרטיות; ולפתח מערכות בינה מלאכותית כדי להתמודד עם אתגרים חברתיים, החל ממניעת סרטן ועד להפחתת שינויי אקלים. בספטמבר 2023, שמונה חברות נוספות - Adobe, Cohere, IBM, Nvidia, Palantir, Salesforce, Scale AI ו-Stability AI - חתמו אף הן על התחייבויות וולונטריות אלה.
ב-30 באוקטובר 2023 חתם נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן על צו נשיאותי הכולל רגולציות פדרליות ראשונות לפיקוח על מערכות בינה מלאכותית. הצו כולל דרישות לפיהן מוצרי בינה מלאכותית ייבדקו כדי להבטיח שלא ניתן יהיה להשתמש בהם לפיתוח כלי נשק ביולוגיים או גרעיניים. הרגולציות כוללות גם המלצות, שתוצרי מדיה כגון תמונות, סרטונים וקובצי קול, שמפותחים על ידי מערכות בינה מלאכותית, יסומנו בתווית, שתבהיר שהם נוצרו על ידי בינה מלאכותית. הרגולציה נועדה להקשות על שימוש בכלי בינה מלאכותית ליצירה של "דיפ פייק" והפצת מידע שקרי שעלול להיראות אמין, למשל כדי לשבש מערכות בחירות במדינות דמוקרטיות.
אסדרה של בינה מלאכותית בעולם > האיחוד האירופי

האיחוד האירופי הוא אחד מתחומי השיפוט הגדולים בעולם והוא ממלא תפקיד פעיל ברגולציה העולמית של טכנולוגיה דיגיטלית באמצעות GDPR‏,‏ Digital Services Act (אנ')‏ ו-Digital Markets Act (אנ')‏ חוק הבינה המלאכותית נחשב בשנת 2023 לרגולציה מרחיקת הלכת של AI ברחבי העולם.
לרוב מדינות האיחוד האירופי (EU) יש אסטרטגיות לאומיות משלהן להסדרת בינה מלאכותית, אך הן מתכנסות במידה רבה. האיחוד האירופי מונחה על ידי אסטרטגיה אירופית בנושא בינה מלאכותית, הנתמכת על ידי קבוצת מומחים לבינה מלאכותית. באפריל 2019, הנציבות האירופית פרסמה את הנחיות האתיקה שלה לבינה מלאכותית מהימנה (AI), עם המדיניות והמלצות ההשקעה שלה לבינה מלאכותית מהימנה ביוני 2019. קבוצת המומחים של נציבות האיחוד האירופי בנושא בינה מלאכותית מבצעת עבודה על מהימנות של בינה מלאכותית, והנציבות פרסמה דוחות על היבטי הבטיחות והאחריות של AI ועל האתיקה של כלי רכב אוטומטיים.
בפברואר 2020 פרסמה הנציבות האירופית מאמר (whitepaper) על בינה מלאכותית המתאר את גישת "אקוסיסטמה של מצוינות" ו"אקוסיסטמה של אמון", האחרון התמקד במסגרת רגולטורית עתידית עבור בינה מלאכותית, במיוחד עבור יישומים בסיכון גבוה בתחומים כמו בריאות, תחבורה ואנרגיה. יישומים אלה יהיו כפופים לדרישות לגבי נתוני הכשרה, שמירה על תיעוד, אספקת מידע, חוסן, דיוק ופיקוח אנושי.
טיוטת הרגולציה הודלפה באפריל 2021, ואחריה ההצעה הרשמית במאי 2021. חוק הבינה המלאכותית הסופי (Artificial Intelligence Act) אומץ ביוני 2023. הוא מתבסס על הגישה מבוססת הסיכון, ומגדיר ארבע קטגוריות סיכון: מינימלי, מוגבל, גבוה ובלתי מקובל.
החוק ספג ביקורת על הגדרותיו הלא ברורות והשלכות שליליות אפשריות על קבוצות פגיעות. עם זאת, הוא צפוי להיכנס לתוקף בסוף 2025 או בתחילת 2026, ויביא תקנות על פיתוח, פריסה ושימוש בבינה מלאכותית ברחבי האיחוד האירופי. החוק אוסר באופן כללי את השימוש בזיהוי רגשות ובזיהוי ביומטרי, עם חריגים צרים לאכיפת החוק.
אסדרה של בינה מלאכותית בעולם > סין

רגולציה על בינה מלאכותית בסין נשלטת בעיקר על ידי החלטת מועצת המדינה של הרפובליקה העממית של סין מ-8 ביולי 2017 "תוכנית פיתוח בינה מלאכותית של הדור הבא" (מסמך מועצת המדינה מס' 35), שבה הוועד המרכזי של המפלגה הסינית הקומוניסטית ומועצת המדינה של סין דחקו בגופים המנהלים של סין לקדם את הפיתוח של בינה מלאכותית עד 2030. הרגולציה של נושאי התמיכה האתית והמשפטית לפיתוח בינה מלאכותית מואצת, והמדיניות מבטיחה שליטה של המדינה בחברות סיניות על נתונים יקרי ערך, כולל אחסון נתונים על משתמשים סיניים בתוך המדינה ושימוש חובה בסטנדרטים הלאומיים של הרפובליקה העממית של סין עבור בינה מלאכותית, כולל על ביג דאטה, מחשוב ענן ותוכנות תעשייתיות. בשנת 2021, סין פרסמה קווים מנחים אתיים לשימוש בבינה מלאכותית בסין, הקובעת כי על החוקרים להבטיח שהבינה המלאכותית עומדת בערכים אנושיים משותפים, נמצאת תמיד בשליטה אנושית ואינה מסכנת את ביטחון הציבור. בשנת 2023, סין הציגה אמצעי ביניים לניהול שירותי בינה מלאכותית.
אסדרה של בינה מלאכותית בעולם > מדינות נוספות אחרות

נוף הרגולציה והמדיניות של בינה מלאכותית הוא נושא מתפתח בתחומי שיפוט אזוריים ולאומיים ברחבי העולם. באוסטרליה, ברזיל, קנדה, גרמניה, איטליה, ספרד ובריטניה עשו הממשלות מאמצים להסדיר ולשלוט בשימוש בבינה מלאכותית. בעוד שהפרטים הספציפיים של הגישה של כל מדינה לבינה מלאכותית עשויים להשתנות כולן נוקטות בצעדים מעשיים כדי לקדם שימוש אחראי ומועיל בבינה מלאכותית.
חלק מהצעדים הספציפיים שמדינות אלו נקטו כוללים: יצירת קווים מנחים אתיים עבור בינה מלאכותית המבטיחים שימוש בבינה מלאכותית בצורה אחראית ואתית, אסדרה של בינה מלאכותית ופיתוח חוקים ותקנות כדי להבטיח שימוש בטוח ויעיל בבינה מלאכותית. טיפול בהשפעה החברתית והכלכלית הפוטנציאלית של בינה מלאכותית, ומתכוננות לדרכים שבהן בינה מלאכותית עשויה לשנות את החברה והכלכלה בעתיד.
בישראל

בעידן הדיגיטלי, ישראל מתמודדת עם אתגרים רגולטוריים מורכבים הקשורים לפיתוח ושימוש בבינה מלאכותית. השינויים הטכנולוגיים מחייבים התאמות במשפט וברגולציה, תהליך שאינו פשוט ודורש גם חקיקה חדשה וגם פרשנות מחודשת לחוקים קיימים.
קשיים משפטיים באכיפה

לצד היתרונות המשמעותיים הגלומים בו, השימוש בבינה מלאכותית מעורר סיכונים וחששות שונים, לרבות פגיעה בזכויות אדם, כפי שנזכר לעיל. סיכונים אלה תלויים בהקשר בו נעשה השימוש ההתמודדות עם סיכונים בבינה מלאכותית, ובין היתר באופן היישום הטכנולוגי וסוג השימוש. וחששות אלה עשויה לעורר סוגיות משפטיות ורגולטוריות מורכבות, אשר יש בהן כדי ליצור אתגרים משמעותיים עבור המערכת המשפטית והרגולטורית ברחבי העולם ובישראל.
לדוגמה, הנושא של דיני איסור האפליה מתרחש בהקשר המשתנה של בינה מלאכותית, והוא משובץ בקרבה רבה לתחום הטכנולוגיה והפיתוחים החדישים. נרחיב על קשיים משפטיים שנובעים מהשימוש בבינה מלאכותית בקשר לאפליה ישירה ועקיפה.
בהקשר הזה, השימוש בבינה מלאכותית יכול לגרום לקשיים משפטיים בשתי דרכים עיקריות:
אפליה ישירה: השימוש בקריטריונים אוטומטיים או במערכות המבוססות על בינה מלאכותית עשוי להביא לאפליה ישירה כשלעצמם. זה יכול לקרות כאשר הקריטריונים או האלגוריתמים מובנים בצורה שמפלים קבוצות מסוימות באופן בלתי ראוי.
אפליה עקיפה: גם במקרים בהם המערכות הבאות על החלטות מקבלות בצורה עצמאית ומיוחדת, עשויות להיות בעיות משפטיות. לדוגמה, כאשר מאפיינים שלא קשורים באופן ישיר למפלה משפיעים על ההחלטה באופן ישיר, מתקבלת החלטה שעשויה להיות אפליה בעקיפה.
השימוש במערכות בינה מלאכותית בתהליכי קבלת החלטות בתחומים כמו קבלת עובדים עלול לגרום להנצחת הטיות קיימות אם התהליך מתבסס על נתונים מוגבלים השייכים לחברה הקולטת בלבד. בהיעדר רגולציה שתחייב שיתוף מידע בין גופים, מתעוררת בעיה משפטית בהרחבת ובשימוש במאגרי נתונים נוספים, שכן מידע זה עשוי להיות מוגן תחת דיני פרטיות (בנוגע למידע אישי של עובדים) ודיני קניין רוחני (בנוגע למידע השייך למעסיקים).
קשיים משפטיים באכיפה > בעיית ״הקופסה השחורה״

בינה מלאכותית מבוססת על יכולות חישוביות המפתחות מודלים לתחזית וקבלת החלטות שלעיתים לא ניתן להבין את דרך פעולתם דרך התוצאה הסופית בלבד. המורכבות של "אימון" המערכת גורמת לכך שהלוגיקה התפעולית מתפתחת מהנתונים ומהתהליך ואינה מוגדרת מראש על ידי המפתח. מערכות אלו נתפסות לעיתים כ-"קופסה שחורה", משם שבו ידועים הקלט והפלט אך תהליך העיבוד פנימי נשאר חסוי ובלתי ניתן להבנה.
הבעיה העיקרית המתעוררת נוגעת לאופן שבו קבלת החלטות על ידי המערכת יכולה לפגוע בכבוד האדם ובאוטונומיה שלו, כאשר הוא נתון להחלטות שנתפסות כשרירותיות או בלתי נראות. בנוסף, הקושי לזהות ולהתמודד עם החלטות מפלות מחמיר את הפגיעה בזכויות נוספות כמו שוויון. כאשר ההחלטה של המערכת אינה ניתנת להסבר, זה מקשה על הנפגעים להתמודד עם ההשלכות.
הפתרון המוצע לבעיות אלו כולל דרישה להסברתיות – היכולת להסביר באופן מובן לאדם את אופן פעולת המערכת. תכונה זו אינה מתקיימת תמיד, ולעיתים נדרשים אמצעים חיצוניים כדי להסביר את תהליך קבלת ההחלטות. מערכות שמבצעות תהליכים מורכבים של למידה דורשות פתרונות יצירתיים ומשפטיים להבטיח שהן נשארות שקופות ומובנות למשתמשים ולנפגעים פוטנציאליים.
קשיים משפטיים באכיפה > אחריותיות

האחריותיות (Accountability) (אנ'), ובכלל זה האחריות המשפטית (Legal Liability), נמנית עם האתגרים המרכזיים הקשורים בשימוש במערכות מבוססות בינה מלאכותית. הקצאת האחריות על פעילות אוטונומית של מערכות אלה מורכבת, כיוון שהן יכולות לחקות פעולות שמזוהות עם יכולות אנושיות, ולעיתים קובעות תוצאות ללא התערבות ברורה מצד אדם.
ככל שהמעורבות האנושית בתהליך הקבלה מצטמצמת, עולה השאלה איך מקבלים החלטות ומי נושא באחריות על טעויות שעשויות להתרחש. מונח האחריותיות כולל צורך להבטיח שגורמים מתאימים ישגיחו על הפיתוח והפעילות של מערכות אלו בהתאם לסטנדרטים והתקנים רלוונטיים, האחריות עלולה להיות גם משפטית, במקרה של נזקים ישירים שנגרמו מהשימוש במערכת, וגם חברתית, כאשר השפעת המערכת על הציבור או על קבוצות מסוימות גורמת לתוצאות שליליות שאינן מתקבלות על הדעת.
קשיים משפטיים באכיפה > מעורבות אנושית

סוגיה מרכזית שמתעוררת בקשר לשימוש במערכות המבוססות על בינה מלאכותית, נוגעת למידת המעורבות האנושית הנדרשת במסגרת תהליך קבלת החלטה הנסמך על מערכת מסוג זה. מאפיין מרכזי שמייחד מערכות מבוססות בינה מלאכותית הוא יכולתן לפעול באופן אוטונומי המדמה בינה אנושית ובמקרים רבים מסוגל לבצע פעולות חישוב ביעילות רבה יותר מבינה אנושית.
העיסוק במעורבות אנושית בבינה מלאכותית נעשה בשני הקשרים מרכזיים. הקשר אחד נובע מעיקרון ערכי-מוסרי שלפיו בעניינים שיש להם השפעה משמעותית על אדם, ההחלטה תתקבל על ידי אדם, כגון החלטה בעלת משמעות כלכלית כבדה או החלטות שיש בהן ממד ערכי או אתי (הוראת סעיף 22 ל-GDPR). הקשר שני הוא תועלתני, ומטרתו להתמודד עם החשש מפני כשלים בטכנולוגיה באמצעות שילוב אדם בתהליך קבלת ההחלטות.
ישנה שאלה כבדת משקל בנוגע למשמעות המעשית של מעורבות אנושית בתהליך קבלת החלטה, כאשר ניתנת המלצה ברורה של מערכת מבוססת בינה מלאכותית. מחקרים מתחום הכלכלה ההתנהגותית הראו כי ישנן הטיות ייחודיות המאפיינות את האינטראקציה בין מקבלי החלטות אנושיים לבין מערכות המבוססות על בינה מלאכותית. אחת ההטיות המרכזיות לעניין זה היא הטיית האוטומציה, במסגרתה אנשים נוטים לאמץ את המסקנה אליה הגיעה מערכת אוטומטית בלי להפעיל את אותה מידה של שיקול דעת כמו ביחס להחלטות שלא התקבלו על ידי מערכת כזו. בנוסף, יש חשש שהאדם שמעורב בתהליך קבלת ההחלטה לא יסטה מהמלצות המערכת, מפאת החשש לנשיאה באחריות במקרה של טעות בשיקול דעתו (ראו גם פרק "אחריותיות" להלן). כך למשל, רופא עלול לחשוש לסטות מהמלצה של המערכת בנוגע לטיפול רפואי מומלץ על ידי המערכת.
לבסוף, יש חשש כי המעורבות האנושית תוביל לכך שהאחריות במקרה של טעות תעבור מכתפי מקבלי החלטות שהחליטו להשתמש במערכת או מפתחי המערכת, לגורם האנושי המעורב בתהליך קבלת ההחלטה, גם כשהדבר אינו מוצדק.
בשבילך אני שר

| --- | --- |

 מילות השירים:  איירה גרשווין
 ליברטיסט:  ג'ורג' קאופמן מורי רסקינד
 מוזיקה:  ג'ורג' גרשווין
 מקום ההתרחשות:  אטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הצגת בכורה:  1931
 מספר מערכות:  2
 שפה:  אנגלית
 פרסים:  פרס פוליצר
בשבילך אני שר (באנגלית: Of Thee I Sing) הוא מחזמר אמריקאי עם מוזיקה של ג'ורג' גרשווין למילים של איירה גרשווין, המבוסס על מחזה מאת ג'ורג' קאופמן ומורי רסקינד. המחזמר שם ללעג את הפוליטיקה האמריקנית והיווה אבן דרך בהיסטוריה של מחזות הזמר, במעבר מבידור העממי שרווח בתחילת המאה ה-20 לנושאים רציניים יותר. היה זה המחזמר הראשון שזכה בפרס פוליצר.
ההפקה המקורית בברודוויי, בבימויו של קאופמן, עלתה בשנת 1931, זכתה להצלחה קופתית וביקורתית מרשימה (441 הופעות) ואף זיכתה את כותביה בפרס פוליצר של שנת 1932, הראשון שניתן עבור מחזמר. היא חודשה פעמיים בברודוויי ובהפקות קונצרט בארצות הברית ובלונדון, וזכתה ב-1972 לעיבוד טלוויזיוני. האחים מרקס התכוונו ליצור עיבוד קולנועי של המחזמר, אך החליטו להפיק במקומו את "מרק ברווז".
"בשבילך אני שר" היה המחזמר האמריקאי הראשון שהיה בעל טון סאטירי עקבי. הקונגרס, בית המשפט העליון, הנשיאות והתהליך הדמוקרטי עצמו היו מטרותיה של סאטירה זו. מפלגות ספציפיות אינן מזוהות בו, מה שמרמז שהאבסורד שייך לשתי המפלגות גם יחד בפוליטיקה של תקופת השפל הגדול בארצות הברית.
הסיפור נסוב סביב דמותו של פוליטיקאי בשם ג'ון ווינטרגרין, שמנהל מערכת בחירות לנשיאות ארצות הברית על הפלטפורמה של "אהבה". כשהוא מתאהב במרי טרנר ההגיונית במקום בבחורה שנבחרה עבורו, הוא נכנס למים הרותחים של הפוליטיקה. המחזה נפתח בהתכנסות פוליטיקאים בבית מלון, על מנת לגבש קמפיין בחירות למען המועמד ווינטרגרין תחת הסלוגן "אהבה". כדי למשוך את ציבור הבוחרים, הם מחליטים לערוך תחרות יופי באטלנטיק סיטי, כשהפרס למנצחת הוא חתונה עם ווינטרגרין. חבר המושבעים מכריז סוף סוף על המנצחת בתחרות, דיאנה דוורו, אולם בינתיים ווינטרגרין מתאהב במרי טרנר. הוא נבחר לבסוף לנשיא ומחליט להתחתן עם מרי ביום השבעתו. בעוד צוות עוזרי הנשיא מתמקם בבית הלבן, דיאנה פונה לציבור בטענה להפרת הבטחת נישואים. בעקבות התערבותו של שגריר צרפת (דיאנה ממוצא צרפתי) ואנשי מפלגתו שלו, נאלץ ווינטרגרין לבטל את הנישואין. לאחר מכן הוא עומד לדין בפני הסנאט, בפיקוחו של סגן הנשיא. מרי מכריזה שהיא בהריון עם תאומים, ובעקבות זאת הסנטורים הופכים את החלטתם, ומביאים לביטול כתב האישום בטענה שלא ניתן להדיח אב לעתיד. בסצנת הסיום מתכנס בית המשפט העליון כדי להכריע בשאלה מה יהיה מינו של התינוק העומד להיוולד לנשיא.
הערות שוליים

↑  Kantor, Michael and Maslon, Laurence. Broadway: The American Musical. New York: Bullfinch Press, 2004 pp.139-141
↑  Bloom, Ken and Vlastnik, Frank. Broadway Musicals: The 101 Greatest Shows of all Time. New York: Black Dog & Leventhal Publishers, 2004.pp.228-229
↑  זוכי 1932
↑  Kantor and Maslon, 2004
↑  Bloom and Vlastnik., 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 426e498c-d7a3-47ec-ab79-a66877f6ea98
בית תחתון

אולם הבית התחתון של אוסטרליה, כיסאותיו בצבע ירוק, בדומה לבית הנבחרים (הבית התחתון) של הפרלמנט הבריטי.
בית תחתון הוא אחד משני בתי מחוקקים (השני הוא בית עליון), במדינות בהן הרשות המחוקקת מורכבת משני בתים (להבדיל ממדינות בהן בית מחוקקים יחיד מהווה את הרשות המחוקקת).
על אף תארו הממקם את הבית ה"תחתון" "מתחת" לבית העליון, אין הוא נופל בחשיבותו מהבית העליון, ולרוב אף עולה בהשפעתו ובכוחו הפוליטי והשלטוני על הבית העליון.
עליונות של הבית התחתון (מבחינה פוליטית ושלטונית) נובעת לרוב מהעובדה שהבית התחתון נבחר ישירות על ידי תושבי המדינה, בעוד שלרוב הבית העליון אינו נבחר או אינו ייצוגי (אינו נבחר בבחירות שוות). כמו כן, לבית העליון לרוב אין סמכויות עיכוב או וטו על חקיקה של הבית התחתון. בשיטת ממשל פרלמנטרית נבחר ראש ממשלה מבין חברי הבית התחתון, ולבית התחתון סמכות להסירו מתפקידו בהבעת אי אמון בראש הממשלה.
מאפיינים משותפים

ניתן לאפיין את הבתים התחתונים באפיונים הבאים:
סמכות חקיקתית בלי הגבלה (בחלק מהארצות לבית העליון הגבלה על התערבות בחוקים פיננסיים או הגבלה על הטלת וטו על חוקי הבית התחתון).
חברי הבית נבחרים בבחירות ישירות על ידי כל האוכלוסייה (או באופן שלכל אחד מהתושבים במדינה קול שווה בבחירות אלה).
מספר חברי הבית התחתון גדול מחברי הבית העליון.
חברי הבית התחתון נבחרים בתדירות גבוהה יותר מחברי הבית העליון.
לבית התחתון שליטה מוחלטת על חוקי תקציב וחוקים מוניטריים.
לבית התחתון סמכות לבטל החלטות של הבית העליון.
שמות > שמות מקובלים

בית הנציגים
האספה הלאומית (לדוגמה: שווייץ ואוסטריה)
בית הנבחרים (לדוגמה: ארצות הברית)
האספה המחוקקת
האספה הפדרלית
שמות > שמות יחידאים

קונגרס הצירים – ספרד
דאל אירן – אירלנד
בית המפתחות – האי מאן
לוק סבהה (בית העם) – הודו
סיים – פולין
דומה – רוסיה
טוויד קאמר (התא השני) – הולנד
אודלסטינג (הבית התחתון) – נורווגיה
ראו גם

בית עליון
בית מחוקקים דו-ביתי
בית מחוקקים חד-ביתי
בתי מחוקקים לפי מדינה
אולם הדומה, הבית התחתון של רוסיה
אולם הדאל אירן באירלנד
ברנדה הייל

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1945 (בת 79) לידס, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  גירטון קולג' (1966)  Richmond School 
 תפקידים בולטים:  נשיא בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת, לורד לערעורים במינוי קבע, High Court judge, חברת המועצה המלכותית, שופט בבית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת, חבר בית הלורדים, Deputy President of the Supreme Court of the United Kingdom 
 בן או בת זוג:  John Hoggett (1968–1992) Julian Farrand (?–17 ביולי 2020) 
 צאצאים:  Julia Hoggett 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה הבריטית  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
ברנדה מרג'ורי הייל, הברונית הייל מריצ'מונד, DBE, PC (באנגלית: Brenda Marjorie Hale, ידועה גם כליידי הייל; נולדה ב-31 בינואר 1945) היא שופטת בריטית, כיהנה כנשיאת בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת בין ספטמבר 2017 לינואר 2020.
ראשית הקריירה

ליידי הייל נולדה בלידס, אך בגיל צעיר עברה יחד עם הוריה לריצ'מונד שבצפון יורקשייר. היא למדה בגירטון קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג', שם למדה משפטים, אחת מתוך שש נשים בכיתה של 116 תלמידים. היא סיימה במקום הראשון בכיתתה.
לאחר תום לימודיה, החלה ללמד באוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר, וב-1969 עברה את בחינות הלשכה בגרייז אין (אחת מאכסניות המשפט האנגליות) בהצלחה מרובה.
את 18 השנים הבאות חילקה ליידי הייל בין עבודתה כליטיגטורית (barrister) לבין האקדמיה.
עבודתה בשיפוט

ב-1989 מונתה לרשמת, וב-1994 קודמה לשופטת לענייני משפחה בבית המשפט הגבוה הבריטי. עם כניסתה לתפקיד, כמקובל, קיבלה את אות מסדר האימפריה הבריטית.
ב-1999 קודמה לתפקיד שופטת בבית המשפט לערעורים (האשה השנייה בתפקיד זה), יחד עם תפקיד זה צורפה למועצה המלכותית.
ב-12 בינואר 2004 צורפה כ-Law Lord לבית הלורדים הבריטי. ב-2009 הוקם בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת, ותפקיד ה-Law Lord בוטל, ובמקומו נוצר תפקיד שופטי בית המשפט העליון וליידי הייל שינתה את תוארה יחד עם עמיתיה לתפקיד השיפוט.
בספטמבר 2017 הפכה ליידי הייל לנשיאת בית המשפט, עם פרישתו של דייוויד ניוברגר.
חיים פרטיים

ליידי הייל נישאה ב-1968 לאנתוני הוגט, עמיתה לעבודה באוניברסיטת מנצ'סטר, להם בת משותפת. נישואים אלו התפרקו ב-1992. באותה שנה נישאה לג'וליאן פרנד, הדקאן לשעבר של הפקולטה למשפטים במנצ'סטר.
הערות שוליים

↑  Biographies of the Justices, בית המשפט העליון בבריטניה
↑  Clare Dyer, The Guardian profile: Lady Brenda Hale, הגרדיאן, ‏9 בינואר 2004 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457277705171  CANTIC: a10262015  GND: 137286392  LCCN: n82024827  NTA: 070770344  SUDOC: 077866010  UKPARL: KtR2r9gc  VIAF: 81498193   WorldCat (עם VIAF): 81498193
בשדות

בשדות הוא אלבומו השלישי של גבריאל בלחסן. האלבום יצא ב-20 בדצמבר בשנת 2006 בהוצאת חברת התקליטים התו השמיני.
שירי האלבום מתארים את התמודדותו של בלחסן עם ההפרעה הדו-קוטבית ממנה סבל, הכאב שליווה אותה, וסוגיות של אמונה, ייאוש ותקווה בהקשר לכך.
רשימת השירים

העוקד הנעקד והמזבח
שלושה אביבים כתב דוד בלחסן והלחינה נועה בלחסן
עריסת יהלום
תפילה צעד 11
בשדות
עננו
עץ אגוז
מחיאות כפיים
ברוך הבא
אמנים משתתפים

גבריאל בלחסן - גיטרה חשמלית, תופים, גיטרה אקוסטית, כותב מילים, מלחין
דויד פרץ - הפקה מוזיקלית גיטרה בס, קלידים, גלוקנשפיל, אפקטים עיבוד. על עטיפת האלבום מופיע בטעות יוסי פרץ במקומו.
נדב אזולאי - שותף להפקה מוזיקלית, גיטרה, אלקטרוניקה, תכנותי תופים, מיתרים, עיבוד
אביב גדג' - עיבוד
עידו אופיר - קלידים, תכנותים, עיבוד
נועה בלחסן - גיטרה אקוסטית ו-שירה ב-"שלושה אביבים"
גולן זוסקוביץ - גיטרה בס
צוף יובל - מילים "בשדות"
בית לותר

בית לותר (בגרמנית: Lutherhaus) הוא מבנה מוזיאון בעיר ויטנברג במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה, המשמש כאנדרטת הנצחה לרפורמטור מרטין לותר. הבניין נבנה ב-1504 כחלק מאוניברסיטת האלה-ויטנברג, והיה ביתו של מרטין לותר במשך רוב חייו הבוגרים ואתר משמעותי בתולדות הרפורמציה הפרוטסטנטית. לותר התגורר כאן כשכתב את 95 התזות שלו.
האוגוסטום (Augusteum) הוא הרחבה לבניין המקורי שנבנה לאחר מותו של לותר כדי לאכלס סמינר לכמרים פרוטסטנטיים (שפעל עד 2012) וספרייה שעדיין קיימת. שער הכניסה של האוגוסטום מוביל לחצר פנימית, בה היה בעבר הגן הבוטני של האוניברסיטה, ואל ביתו לשעבר של מרטין לותר. כיום שוכן בבניין המוזיאון לתולדות הרפורמציה ובאוספיו הנרחבים תמונות, כתבים ומוצגים מתקופת הרפורמציה. שני המבנים הוכרזו ב-1996 כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו, חלק מהאתר אנדרטאות מרטין לותר באייסלבן ובוויטנברג.
האוגוסטום
הסלון של לותר בבניין
היסטוריה

עם פתיחת האוניברסיטה בשנת 1503 קיבלו הנזירים של מסדר הנזירים האוגוסטינים (.O.S.A) מסקסוניה אדמות שהיו שייכות בעבר לבית החולים הייליגגייסט (Heiliggeisthospital, "בית החולים של רוח הקודש") שנמצא בסמוך לשער אלסטר (Elstertor). שם הם החלו בבניית קלויסטר, המכונה "המנזר השחור" (Schwarze Kloster) בגלל צבע גלימות הנזירים, שהיה אמור להיות בית מגורים ואקדמיה לאוגוסטינים שלומדים בוויטנברג. בשנת 1507, לאחר הסמכתו ככומר במנזר בארפורט, נשלח מרטין לותר על ידי ראש מסדר האוגוסטינים, יוהאן פון שטאופיץ (Johann von Staupitz), להמשיך את לימודיו במנזר החדש בוויטנברג, והוא התמקם בתא בפינה הדרומית-מערבית של המנזר החדש. בשנת 1512 סיים את לימודיו כדוקטור לתאולוגיה והיה חלק מהפקולטה התאולוגית של אוניברסיטת ויטנברג, בעל תפקיד רשמי של דוקטור לתנ"ך (Professur für Bibelerklärung). הוא החל לפתח ולהטיף לעיקרי היסוד של הרפורמציה הפרוטסטנטית ופרסם את 95 התזות שלו בזמן שלימד כאן.
לותר התגורר עם האוגוסטינים במנזר השחור עד 1521, אז נאלץ להסתתר בטירת וארטבורג עקב מתחים פוליטיים סביב הרפורמציה הפרוטסטנטית שלו. כאשר התחזקה מלחמת האיכרים הגרמנית, ננטשו חלקים מאוניברסיטת ויטנברג, כולל המנזר. בשנת 1524, לאחר שחזר לותר לוויטנברג, העניק הנסיך הבוחר מסקסוניה את בתי המגורים הריקים של המנזר השחור למשפחת לותר, שם התגורר עד למותו בשנת 1546. כאן התחיל מרטין לותר החל משנת 1531 את השיחות שלו עם תלמידיו שהתפרסמו לאחר מותו כ"שיחות השולחן" (Tischreden). לותר לימד וכתב לאורך כל תקופתו שם, כולל תיקונים רבים בתרגום התנ"ך שלו. הוא גם הרחיב והוסיף את לותר, ובמיוחד בנה את קתריננפורטל (Katharinenportal), כניסה מגולפת שהייתה מתנת יום הולדת לאשתו.
לאחר מותו של לותר באייסלבן, נמכר בית לותר לאוניברסיטה בשנת 1564 על ידי יורשיו. בתוך שנה החלו שיפוצים גדולים שהפכו את בית לותר לפנימייה. התווסף גרם המדרגות הלולייני החיצוני המרשים, חדר האוכל קיבל תקרה מקומרת חדשה, והאולם הגדול, שהיה אולם ההרצאות של לותר, שופץ. הסלון המכונה לותרשטובה (Lutherstube, "הסלון של לותר"), נותר כשהיה, אם כי הוא שימש לעיתים קרובות לאירוח אורחים חשובים.
בשנת 1760, ויטנברג הותקפה על ידי אוסטריה במהלך מלחמת שבע השנים, ובניינים חשובים רבים, במיוחד כנסיית הטירה (שלוסקירכה, כנסיית העיר), נפגעו קשות. אף על פי שבית לותר שרד וספג נזק מינימלי בלבד, זו הייתה תחילתה של תקופת הידרדרות. בין השנים 1761–1813 הוא שימש כבית חולים צבאי, במיוחד בשל המלחמות הנפוליאוניות. לאחר מכן הוא נמסר לסמינר המלכותי (Königliche Predigerseminar), מאחר שאוניברסיטת ויטנברג פורקה והפכה לחלק מאוניברסיטת האלה-ויטנברג. עם זאת, הקיסרות לא הצליחה להשתמש בבניין, והוא הפך לבית ספר חינם לעניים והמשיך להידרדר. לבסוף, המצב האיום של הבניין הפך ליותר מדי גרוע מכדי שאפשר היה להתעלם ממנו, ופרידריך אוגוסט שטילר נשכר לשיקום ובנייה מחדש של בית לותר בין השנים 1853 ל-1856. למעט כמה תיקונים קלים וחפירות מסוימות, הבניין והשטח נשארו כפי ששטילר סיים לשפץ אותם.
אוגוסטום

האוגוסטום הוא הרחבה לבית לותר שהוזמנה על ידי אוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה בשנת 1564 כספרייה, אם כי העבודה בפועל לא החלה עד 1579 בהנחייתו של הנס אירמיש (Hans Irmisch). הבניין היה מוכן לשימוש בשנת 1598, אז הועברה לשם ספריית האוניברסיטה מהטירה הסמוכה. בשנת 1686 התווסף אולם להצגת אנטומיה (Theatrum Anatomicum). בעקבותיו, בשנת 1736, הוקם מוזיאון בשם אנטומיקום (Anatomicum), שהיה למעשה אוסף של דגימות מוכנות ומוזרויות אנטומיות, שרובן מתנות מאוגוסט השלישי, מלך פולין.
האוגוסטום המשיך לצבור חשיבות לאוניברסיטה ולעיר ויטנברג. אוספים ספרותיים נוספים נוספו והביאו את האוסף הכולל ל-16,000 ספרים באמצע המאה ה-18. נוספה גלריה של הנסיכים הבוחרים של סקסוניה, כולל תרשימי יוחסין למלכי דנמרק, בראונשוויג וברנדנבורג. עוד נוספו חדרי סטודנטים ומשרדים רבים החל משנת 1725.
גם האוגוסטום הושפע מהידרדרות של בית לותר, אם כי לא באותה מידה. זה היה חלק מבית החולים הצבאי במהלך מלחמת שבע השנים, ובשלב מסוים שימש כממגורה. עם זאת, הוא יכול היה לשמש כחלק מהסמינר המלכותי, בניגוד לבית לותר, וכך נחסכה ממנו מרבית ההידרדרות. הוא המשיך לפעול לאורך המאה ה-19 כמדרשה, ושימש גם כדי להגן על הארכיונים מכנסיית הטירה, שכמעט נהרסה במהלך מלחמת שבע השנים. הוא שימש עד 2012 כסמינר לותרני והיה שייך לארגון הגג של הכנסיות הפרוטסטנטיות בגרמניה (Evangelische Kirche in Deutschland). ב-2017 עבר המבנה לידי מדינת סקסוניה-אנהלט בתמורה למסירת כנסיית הטירה לארגון הגג של הכנסיות הפרוטסטנטיות בגרמניה.