stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'יגולי

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1559 צ'יגולי, איטליה 
 פטירה:  18 ביוני 1613 (בגיל 53) רומא, מדינת האפיפיור 
 תחום יצירה:  ציור, אדריכלות 
 זרם באמנות:  בארוק, מנייריזם 
 הושפע על ידי:  אלסנדרו אלורי 
 
דיוקן של לודוביקו קרדי, על ידי Sigismondo Coccapani
לודוביקו קרדי, "זה האיש" (Ecce Homo )
לודוביקו קרדי (באיטלקית:  Lodovico Cardi, הידוע כצ'יגולי (Cigoli);‏ 1559, סן מיניאטו, טוסקנה – 1613, רומא) צייר ואדריכל איטלקי אשר השתייך למנייריזם המאוחר ולבארוק המוקדם.
ביוגרפיה

צ'יגולי נולד בווילה קסטלווקיו די צ'יגולי (Villa Castelvecchio di Cigoli) שממערב לסן מיניאטו, ומכאן כינויו. הוא גדל וחי רוב שנותיו בפירנצה. בשנת 1604 עבר לרומא.
את הכשרתו הראשונית רכש אצל הצייר המנייריסט אלסנדרו אלורי, בהמשך עבר לסדנה של ברנרדו בונטלנטי (Bernardo Buontalenti) שם גם למד גאומטריה יישומית מאוסטיליו ריצ'י. בהמשך הושפע על ידי הציירים הקונטרה מנייריסטים החשובים סנטי די טיטו וברוקי.
בפירנצה צייר עבור פאלאצו פיטי, לפי הזמנת פרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, את "ונוס והסאטיר" ו"עקידת יצחק".
ברומא צייר, לפי הזמנת הפטרון הרומאי שלו, הקרדינל מסימו מסיני, את "זה האיש" (Ecce Homo) (הנמצאת כיום בפאלאצו פיטי בפירנצה). מסיני הזמין תמונות באותו נושא גם מהאמנים המפורסמים יותר: קאראווג'ו ומפסינינו Passignano).
יצירות חשובות נוספות משלו:
"פטרוס מרפא את חולה הצרעת" בבזיליקת סן פיירו בותיקן.
"החיזיון של פאולוס" בכנסיית בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות ברומא.
פרסקו של פסיכה בוילה בורגזה ברומא.
"בנדיקטוס הקדוש” במוזיאון האקדמיה האטרוסקי בקורטונה.
בין תלמידיו היו קריסטופנו אלורי, ג'ובאני בוליבטי, דומניקו פטי, ג'ובאני אנטוני ללי, אורליו לומי, גרגוריו פגאני, ואנדריאה קומודי.
הערות שוליים

↑  Matteo Valleriani, Galileo Engineer, Springer 2010, page 13, Google Books
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442676905171  PLWABN: 9810627640805606  BNE: XX888573  BnF: cb119432615 (data)  CiNii: DA07828605  DSI: 919  GND: 119172798  ICCU: RAVV034272  ISNI: 0000 0001 0798 6069  KulturNav: 43d2faa8-30c5-40a8-8317-c66ca8734a31  LCCN: n81106343  NGV: 5026  NTA: 073177830  RERO: 02-A003107575  RKD: 16872  SNAC: w6sg74kq  SUDOC: 02737792X  ULAN: 500115264  VcBA: 495/26694  VIAF: 29804962   WorldCat (עם VIAF): 29804962
צ'יג'ינדו אוג'ה

אוג'ה (שני משמאל), אדם ג'מילי (שני מימין), דני טלבוט (ימין) ונתאנל מיצ'ל בלייק (שמאל) ב-2017, בתור נבחרת השליחים ב4X100
צ'יג'ינדו "סיג'יי" אוג'ה (באנגלית: Chijindu "CJ" Ujah; נולד ב-5 במרץ 1994) הוא אצן בריטי. היה חלק מהסגל שהביא לבריטניה מדליית זהב באליפות העולם ב-2017 במקצה השליחים (4X100).
קריירה

אוג'ה החל להתחרות ב-2010 ואף ירד מ-7 השניות בתחרות בבירמינגהאם ב-60 מטרים. ב-2011 קבע אוג'ה תוצאה של 6.92 ב-60 מטרים, התוצאה הטובה ביותר שלו בתחום הזה עד כה. ב-100 מטר, התוצאה הטובה ביותר שלו בעונה הייתה 10.52, אך עם רוחות גבוהות מהמותר.
ב-2012 אוג'ה המשיך את מגמת השיפור כשקבע 6.80 בתחרויות בבריטניה ב-60 מטר. וב-100 מטר כבר התקדם לתוצאה של 10.26. הוא התחרה גם ב-200 מטרים והתוצאה הכי בכירה שלו הייתה 21.43. בנוסף לכך, היה חלק מנבחרת בריטניה באליפות העולם לג'וניור ב-4X100, ואף זכה עימה במקום הראשון.
ב-2013 המשיך אוג'ה להראות התקדם כשקבע 6.75 ב-60 מטרים. ב-2014 כבר קבע 6.61, וב-100 מטר קבע את שיאו האישי שלו עד היום, 9:96 בתחרות בהולנד. ב-2015 אוג'ה ירד מ-6.60 ב-60 מטרים כשקבע 6.57 ו-6.55 בתחרויות שונות בבריטניה. ב-2016, אוג'ה לא הצליח לעלות לגמר באולימפיאדת ריו לאחר שסיים במקום ה-4 עם תוצאה של 10.1 בחצי הגמר. באליפות אירופה באמסטרדם, זכה אוג'ה עם שאר חברי הנבחרת במדליית זהב ב-4X100. ב-2017, לא הצליח שוב להעפיל לגמר לאחר שסיים עם 10.12 בחצי הגמר. ב-4X100, היה חלק מהנבחרת שזכתה במדליית הזהב לעיני הקהל הביתי.
ב-2018, אוג'ה העפיל מהמקום ה-2 לגמר בו סיים במקום ה-4, עם תוצאה של 10.14. באליפות העולם בבירמינהאגם לאולמות, במקצה ה-60 מטרים, העפיל לגמר מהמקום הראשון, אך בגמר עצמו נפסל.
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 9.96 שניות, 2014.
ריצת 200 מטר: 20.39 שניות, 2017.
ריצת 60 מטר: 6.53 שניות, 2015.
הערות שוליים

↑  https://www.iaaf.org/athletes/great-britain-ni/chijindu-ujah-265959
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14410429
קומדי פראנסז

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  להקת תיאטרון, אגודה תרבותית, ארגון 
 כתובת:  קומדי פראנסז 
 מיקום:  פריז 
 מדינה:  צרפת 
 מייסדים:  לואי הארבעה עשר, מלך צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 25 באוגוסט 1680
 תאריך פתיחה רשמי:  25 באוגוסט 1680 
 קואורדינטות:  48°51′49″N 2°20′10″E﻿ / ﻿48.863611111111°N 2.3361111111111°E﻿ / 48.863611111111; 2.3361111111111
 www.comedie-francaise.fr
  (למפת פריז מוגדלת) קומדי פראנסז(למפת פריז רגילה) קומדי פראנסז
 
קומדי פראנסז בתיאטרון רישלייה בפריז, סוף המאה ה-18
חזיתו המערבית של קומדי פראנסז, 2008
קומדי פראנסז (בצרפתית: Comédie-Française) הוא אחד מששת התיאטראות הלאומיים של צרפת והיחיד מביניהם שיש לו להקת שחקנים קבועה.
היסטוריה

הקומדי פראנסז הוא התיאטרון הפעיל העתיק ביותר מסוגו בתבל, ונוסד כתוצאה ממיזוג של שתי להקות תיאטרון שהתקיימו בפריז: להקת גואנגו ולהקת בורגון. שתי הלהקות הופיעו לראשונה בהצגה משותפת ב-25 באוגוסט 1680, עם המחזות "פדרה" מאת ז'אן רסין ו"מרכבות אורליאן" מאת ז'אן דה לה שאפל. ב-21 באוקטובר אותה שנה הוציא המלך לואי הארבעה-עשר צו שהעניק ללהקה המשותפת מונופול על הצגות תיאטרון בפריז, כדי להגן על התיאטרון הצרפתי מפני תחרות מצדן של להקות זרות, בעיקר אלה שהציגו קומדיות איטלקיות.
ב-5 בינואר 1681 התארגנו השחקנים באגודה שיתופית בבעלות חבריה, שדאגה לזכויות הפנסיה שלהם. רשימת ההצגות כללה מחזות מאת מולייר, ז'אן רסין, פייר קורניי, פול סקארון וז'אן דה רוטרו.
ב-3 בספטמבר 1793, בתקופת המהפכה הצרפתית, נסגר קומדי פראנסז בפקודת הוועדה לביטחון הציבור, והשחקנים נכלאו. ב-31 במאי 1799 התירה הממשלה החדשה את פתיחתו מחדש של התיאטרון, והעמידה לרשותו את בית רישלייה (בסמוך לפאלה רויאל בפריז). ב-1803 חנך נפוליאון בונפרטה מחדש את התיאטרון.
ב-15 באוקטובר 1812 שלח נפוליאון, בהיותו במערכה על מוסקבה, צו בן 87 סעיפים, שהסדיר את ארגונו מחדש ואת מעמדו של קומדי פראנסז - הסדרים שמתקיימים בשינויים קלים עד היום.
בשנת 1938 מריה ונטורה הייתה האישה הראשונה שביימה מחזה על במת הקומדי פראנסז, שם המחזה "איפיגניה באולידה", מאת ז'אן רסין.
הרפרטואר של קומדי פראנסז כולל כיום כ-3,000 מחזות. ההצגות מתקיימות בשלושה תיאטראות בפריז: תיאטרון רישלייה, תיאטרון וייה-קולומבייה ותיאטרון סטודיו.
בקומדי פראנסז שמור לזיכרון מוחו של הסופר והפילוסוף וולטר. סיסמתו של קומדי פראנסז היא: "להיות יחדיו ולהיות אנו עצמנו."
קאטו ארי

| --- | --- |

אירו קאטו בערך בגיל 30
 לידה:  6 בספטמבר 1905 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  7 במרץ 2000 (בגיל 94) בודפשט, הונגריה
 מדינה:  הונגריה 
 מקצוע:  שחקנית 
 בן זוג:  טיבור מאטיאסי
 מספר צאצאים:  2
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  פרס וולף-רטקו; חסיד אומות העולם
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  קאטו ארי
 
קאטו ארי (בהונגרית: Eőry Kató; בודפשט, 6 בספטמבר 1905 – בודפשט, 7 במרץ 2000) הייתה שחקנית הונגרייה, חסידת אומות העולם.
ביוגרפיה

קאטו ארי נולדה בשנת 1905 בבודפשט. אביה היה יוז'ף שימקו, מורה וחבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט), ואמהּ הייתה ברתה דמן. היא סיימה את בית הספר התיכון ברחוב ואצי. מ-1926 עד 1929 הוא הייתה סטודנטית במכללה לאמנויות הבמה (לימים האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע). בין השנים 1929–1948 הייתה חברה בתיאטרון הלאומי של בודפשט ובין השנים 1948–1949 שיחקה בתיאטרון מרכז העיר. בין השנים 1953–1956 שיחקה בתיאטרון צבא העם ההונגרי, ובין השנים 1956–1961 הייתה חבר בתיאטרון יוזף אטילה. נישאה לטיבור מאטיאסי, ולהם נולדו שני ילדים ארזבט וזסולט.
בתקופת השואה

השחקנית היהודיה אווה רוטקאי מצאה מחסה בתקופת שואת יהודי הונגריה בביתה המרווח של קאטו ארי ביחד עם אמה. איתן הסתתרו יהודים נוספים. לאחר חודשיים משגברה הסכנה שמלשינים ידווחו על מיקומם, היא נמלטה בעזרת דוד של קאטו ארי, ובעזרת תעודות אמיתיות שלה, שנתנה לה בתה של קאטו ארי – ארז'בט שימקו. רוטקאי החזיקה מסמכים המעידים שהיא פליטה מהעיר סגד שבינתיים שוחררה בידי בעלות הברית. קאטו ארי ואווה רוטקאי הפכו לימים לשחקנים מפורסמים בהונגריה ושמרו על קשר קרוב. ב-21 בדצמבר 2009 הכיר מוסד יד ושם בקאטו ארי (שבינתיים הלכה לעולמה) ובבתה ארז'בט מתיאשי (Erzsébet Mátyássy) כחסידי אומות העולם.
תפקידים מרכזים בתיאטרון

ביאנקה (אותלו מאת שייקספיר)
O-Karu (Kállay Miklós: A roninok kincse)
ג'סיקה (הסוחר מוונציה מאת שייקספיר)
תפקידים בקולנוע

Te csak pipálj Ladányi (1938)
Zivatar Kemenespusztán (1938)
A királyné huszárja (1936)
Ida regénye (1934)
Iza néni (1933)
A bor (1933)
פיליפה יורק

| --- | --- |

יורק, כרוברט מילאר, טור דה פראנס 1993
 לידה:  13 בספטמבר 1958 (בת 66) גלאזגו, סקוטלנד
 תחום:  כביש
 התמחות:  טיפוס
 קבוצות עבר:  Peugeot–Esso–Michelin (1980–1985)   Panasonic–Merckx–Agu (1986–1987)   Fagor–MBK (1988)   Z–Peugeot (1989–1991)   TVM–Sanyo (1992–1994)   Le Groupement (1995)
 הישגי שיא:   קטגוריית ההרים בטור דה פראנס ושלושה קטעים במרוץ (1984)    קטגוריית ההרים בג'ירו ד'איטליה וקטע אחד במרוץ 1987)   דופינה ליברה (1990)   וולטה אה קטלוניה (1985)   הטור של בריטניה (1989)    אליפות בריטניה (1995)
פיליפה יורק (באנגלית: Philippa York; נולדה בשם רוברט מילאר ב-13 בספטמבר 1958) היא עיתונאית ולשעבר רוכבת אופני כביש סקוטית. יורק נולדה כזכר, בשם רוברט מילאר והתחרתה תחת שם זה ברכיבת אופני כביש ונחשבה לאחת מהרוכבים הבריטיים הטובים במאה ה-20, כשניצחה את קטגוריית ההרים בטור דה פראנס בשנת 1984 ואת קטגוריית ההרים בג'ירו ד'איטליה בשנת 1987, כשבאותו המרוץ גם סיימה שנייה. בגרנד טור השלישי, הוואלטה אספנייה, היא סיימה שנייה ב-1985 ו-1986. עוד הישגים גדולים שצברה בקריירה שלה הם: ניצחון בדופינה ליברה ב-1990, ניצחון בוולטה אה קטלוניה ב-1985 וניצחון בטור של בריטניה ב-1989.
ראשית חייה

יורק נולדה בגלאזגו, סקוטלנד, כרוברט מילאר. בריאיון לעיתון הגארדיאן סיפרה שכבר בגיל חמש הרגישה "שונה", אך לא שייכה את זה דווקא לעניינים מגדריים. היא התחילה להתחרות במרוצי אופני כביש בתור רוברט מילאר, במהלך שנות השביעים והתחרתה בעיקר במרוצים מקומיים בסקוטלנד ובריטניה. היא הייתה רוכבת קטנה יחסית ולא שקלה הרבה, מה שנתן לה יתרון במרוצים עם גבעות והרים. ב-1976, ניצחה את אליפות סקוטלנד עד גיל 19. בשנים הבאות היא המשיכה להתחרות כחובבנית, ואף סיימה במקום הרביעי באליפות העולם לחובבנים ב-1979.
קריירה מקצוענית > שנות ה-80

יורק הפכה למקצוענית ב-1980 כרוברט מילאר, עם הצטרפותה לקבוצת "פג'ו" הצרפתית, בה רכבה עד סוף עונת 1985. ב-1980, התוצאה הבולטת שלה בעונה זו היה המקום השני שלה במרוץ הקטעים "Tour du Vaucluse" בצרפת, אחרי מישל לורן הצרפתי, שגם הוא מקבוצת פג'ו. ב-31 בספטמבר השתתפה באליפות העולם שהתקיימה בסלנש, וסיימה במקום ה-11, 8:34 דקות אחרי ברנאר אינו המנצח. באליפות בריטניה, סיימה יורק במקום החמישי. ב-1981, סיימה יורק במקום העשירי באליפות בריטניה ובמקום ה-11 בטור דה ל'אווניר, 16:23 דקות מפסקל סימון המנצח, בן קבוצתה. בנוסף לכך סיימה במקום השישי בדופינה ליברה, 14:57 דקות מברנאר הוא המנצח. היא השתתפה באליפות העולם שהתקיימה בשנה זאת בפראג וסיימה במקום ה-14 בספרינט רב משתתפים, כשהמנצח הוא פרדי מרטנס המנצח. ב-1982, סיימה יורק במקום השביעי בטור דה רומאנדי ובמקום השני בטור דה ל'אווניר, 10:18 דקות אחרי גרג למונד המנצח.
קריירה מקצוענית > שנות ה-80 > 1983: הופעת בכורה בטור דה פראנס ומקום שני בדופינה

ב-1983, השתתפה יורק במרוץ ההכנה לטור דה פראנס, קריטריום דו דופינה ליברה, בו השתתפה גם ב-1981. יורק סיימה את המרוץ במקום השני, 2:53 דקות מגרג למונד המנצח, ובזכות הופעה זו נכללה בסגל פג'ו לטור דה פראנס. יורק התחילה את הטור עם מקום 73, ובקטע ה-3 איבדה לא פחות מ-17 דקות לאחר התרסקות, שחיסלה את תקוותיה למקום גבוה בדירוג הכללי ומוביל הקבוצה עבר להיות פיל אנדרסון. בקטע ה-10 שעבר דרך העליות המיתולוגיות של הטור, כמו הטורמלא ועוד, ניצחה יורק, כשהיא מקדימה את פדרו דלגדו בשש שניות. לבסוף סיימה את הטור במקום ה-14, 23:29 דקות מלורן פיניון המנצח. יורק סיימה את קטגוריית מלך ההרים במרוץ במקום השלישי, כשמקדימים אותה חוסה פטרוצ'יניו חימנס ולוסיין ואן אימפה המנצח. באליפות העולם שהתקיימה באלטנרהיין שבשווייץ, סיימה יורק במקום ה-37.
קריירה מקצוענית > שנות ה-80 > 1985: ניצחון בקטגוריית ההרים בטור דה פראנס

ב-1985, ערכה יורק את ההכנות שלה לטור דה פראנס בפריז - ניס, כשסיימה במקום השישי, כשהמנצח במרוץ הוא שון קלי. בקטע השני בפריז - ניס שהסתיים במון ונטו, סיימה יורק במקום השני. לאחר מכן התחרתה בטור דה רומאנדי וניצחה את הקטע השני, מקדימה את פסקל סימון וסטיבן רוקס. לאחר מכן ניצחה את הקטע השני ב-GP du Midi-Libre וסיימה רביעית את המרוץ. בטור דה פראנס, התחילה את המרוץ עם מקום 58 בקטע הפרולוג. בקטע ה-11, שהתחיל בפאו והסתיים ב-Guzet-Neige ניצחה את הקטע והתייצבה במקום השביעי הכללי. בקטעים הבאים לקחה יורק נקודות לתחרות קטגוריית ההרים ולבסוף ניצחה את התחרות עם 284 נקודות והפכה ל"מלך ההר" של טור דה פראנס 1984 ולבריטית הראשונה שמנצחת את הקטגוריה. את המרוץ כולו סיימה במקום הרביעי, 14:42 דקות מלורן פיניון המנצח, שגם ברנאר אינו במקום השני וגרג למונד במקום השלישי, מקדימים אותה. המקום הרביעי של יורק כרוברט מילאר היה אז המקום הטוב ביותר של רוכב בריטי בטור דה פראנס. לאחר מכן התחרתה בספרד, כשסיימה תשיעית בקלאסיקה סן סבסטיאן ושישית באליפות העולם שנערכה בברצלונה, 1:08 מ-Claude Criquielion, זוכה מדליית הזהב. לאחר מכן סיימה במקום השביעי בוולטה אה קטלוניה.
קריירה מקצוענית > שנות ה-80 > 1985: מקום שני בוואלטה אספנייה

ב-1985 יורק החליטה לעשות את הופעת הבכורה שלה בוואלטה אספנייה, שהתקיימה אז לקראת סוף אפריל. יורק נראתה טוב לאורך כל המרוץ כמעט, כשסיימה שנייה בקטע ה-6 וה-7 והובילה את המרוץ מהקטע ה-10 עד הקטע ה-18. המרוץ כלל 19 קטעים, כשהקטע ה-19 נחשב לטקסי ובלי מאבקים על הדירוג הכללי. אך הקטע ה-18 של אותה הוואלטה נחשב לאחד הקטעים הידועים לשמצה בתולדות המרוץ. יורק התחילה את היום עם 10 שניות יתרון על פרנצ'סקו רודריגז, ו-65 שניות יתרון על פלו רואיז קאבסטני. בתחילת הקטע רודריגז וקאבסטני לא הצליחו לנער מעליהם את יורק, שנשאר צמוד לגלגלים שלהם ולא נתן להם לברוח. אך בטיפוס השני של הקטע, סבלה יורק מפאנצ'ר והצליחה לחזור לקבוצה של רואיז ורודריגז ולא רק זה, אלא גם קיבלה מהם את ברכותיהם על הניצחון במרוץ, אך לא היה לה מושג ואף אחד מהרוכבים שהיו איתה באותה קבוצה על המסלול הודיע לה שפדרו דלגאדו (שדורג במקום השישי בתחילת הקטע במקום השישי עם פער של 6 דקות מיורק) התקיף, לדלגאדו היה רוכב אחד איתו, חוסה רקיו, ששיתפו פעולה אף על פי שלא היו מאותה קבוצה. לבסוף רקיו ניצח את השלב, כשדלגדו מסיים שני ויורק מסיימת את הקטע במקום ה-14, 6:50 דקות מדלגדו. בעקבות כך עבר דלגדו להוביל את המרוץ ושמר על ההובלה גם בקטע ה-19 וניצח את הוואלטה, כשיורק שנייה. אירועי הקטע זיכו את המרוץ בכינוי "הוואלטה הגנובה", כשיורק אמרה אחר כך שלעולם לא תחזור עוד לספרד. הדירקטור ספורטיב של קבוצת פג'ו, רולאן ברלאן, אמר שמה שקרה במרוץ היה רקוב, ושכל הפלוטון היה נגד קבוצתו ושזה היה נראה כאילו רוכב ספרדי חייב לנצח.
לאחר מכן חזרה יורק להתמקד בטור דה פראנס וסיימה את המרוץ במקום ה-11, 15:10 דקות מברנאר אינו המנצח וסיימה שלישית בקטגוריית ההרים. היא סיימה עשירית בקלאסיקה סאן סבסטיאן ובאליפות העולם, שלישית בגראן פיימונטה, רביעית בגראנד פרי דה וואלני וניצחה לראשונה את הוולטה אה קטלוניה.
קריירה מקצוענית > שנות ה-80 > 1986: מקום שני בוואלטה אספנייה

ב-1986, היא עברה לקבוצת פאנאסוניק. למרות הצהרתה על כך שלא תחזור לספרד, היא חזרה והשתתפה שוב בוואלטה אספנייה. יורק ניצחה את הקטע השישי ותפסה את ההובלה במרוץ. היא איבדה את ההובלה במרוץ במרוץ ה-11 שהיה נגד שעון, לאלבארו פינו המקומי. בקטעים הבאים לא הצליחה יורק להחזיר לעצמה את ההובלה ופינו ניצח את המרוץ, 1:06 דקות מיורק שסיימה שוב במקום השני. לאחר מכן סיימה שנייה גם בטור דה רומאנדי. בטור דה פראנס, לא הצליחה יורק להיות חלק ממאבקי הדירוג הכללי ופרשה מהמרוץ בקטע ה-21, לאחר שבקטע ה-20 שהיה נגד השעון סיימה במקום ה-112.
קריירה מקצוענית > שנות ה-80 > 1987: מקום שני בג'ירו ד'איטליה

ב-1987, סיימה יורק במקום החמישי במונומנט לייז'–בסטון–לייז', לאחר שהפסידה בספרינט מתוך קבוצה של חמישה משתתפים למורנו ארנטין המנצח ולארבעה רוכבים נוספים. לאחר מכן סיימה רביעית בטור דה רומאנדי וערכה את הופעת הבכורה שלה בג'ירו ד'איטליה, בעוד המאבק המרכזי היה בין ניקולס רוש לרוברטו ויסנטיני. גם אריק ברוקינק ההולנדי, שגם רכב בקבוצה של יורק, היה חלק מהמאבק על הדירוג הכללי. באחד מהקטעים האחרונים, התרסק ויסנטיני, שבר את מפרק היד והפסיד שש דקות ובעקבות כך יצא מתמונת הפודיום. בקטע ה-21, ניצחה יורק את הקטע ועלתה למקום השני הכללי על חשבונו של בן קבוצתו ברוקנינק. בקטע ה-22 והאחרון רוש הגדיל את הפער כשניצח את הקטע, שהיה נגד השעון, אך תמונת הפודיום לא השתנתה. כשרוש ניצח את הג'ירו, יורק שנייה בפער של 3:40 דקות ושלישי אריק ברוקנינק, בן קבוצתו. יורק גם ניצחה את קטגוריית ההרים במרוץ, לאחר שהקדימה את ז'אן קלוד באגו ואת יוהאן ואן דר ולדה. בטור דה פראנס, סיימה יורק במקום ה-19, בפער של יותר מ-50 דקות מסטפן רוש המנצח. התוצאה הטובה ביותר שלה הייתה מקום שביעי בקטע ה-14.
קריירה מקצוענית > שנות ה-80 > 1988: שלישית בלייז'–בסטון–לייז' ושישית בוואלטה

ב-1988 עברה יורק לקבוצת Fagor. היא סיימה תחילה יורק במקום השלישי בקריטריום אינטרנשיונל והתשיעי בפריז - ניס. היא חזרה לוואלטה אספנייה לאחר שנת היעדרות וסיימה שישית, 3:22 דקות משון קלי המנצח. יורק גם סיימה שנייה בקטע ה-14 שהסתיים באנדורה, לאחר אינקאי גאסטון בספרינט רב משתתפים. לאחר מכן סיימה יורק שלישית ברוט דו סוד ושנייה ב-Euskal Bizikleta. לאחר מכן זינקה יורק בפעם השישית לטור דה פראנס, היא התקשתה לעמוד בקצב של רוכבי הדירוג הכללי בהרים ובקטע ה-15 הייתה בקבוצה בריחה, הקבוצה שרדה עד הסיום אך יורק ופיליפה בווטייר לקחו פנייה לא נכונה וכתוצאה מזה, מסימו ג'ירוטו ניצח את השלב. היא פרשה מהטור במהלך הקטע ה-19.
קריירה מקצוענית > שנות ה-80 > 1989: ניצחון שלישי בקטע בטור דה פראנס

ב-1989 חזרה יורק לקבוצת פג'ו, שעכשיו שמה הרשמי היה Z-Peugeot. היא סיימה שני לתומאס ווגמולר בגרנד פרי דה וואלני. לאחר מכן ניצחה קטע וסיימה שלישי בטור דה רומאנדי, וסיימה שני בקריטריום אינטרנשיונל, שגם שם ניצחה קטע. בטור דה פראנס, ניצחה יורק את הקטע ה-10 לאחר שגברה על פדרו דלגדו בספרינט הסיום. בעקבות כך עלתה יורק היישר מהמקום ה-26 למקום השמיני, בסופו של דבר הדרדרה עד המקום ה-10, 18:46 דקות משון קלי המנצח. היא ניצחה את הטור של בריטניה, כשהקדימה את מאורו ג'יאנטי בשמונה שניות ואת רמיג סטומפף ב-4:22 דקות. בקטע הרביעי והאחרון שהסתיים בקארדיף, ג'יאנטי ניצח את הקטע אך יורק סיימה שנייה, ובעקבות כך ניצחה את המרוץ.
קריירה מקצוענית > שנות ה-90 > 1990: ניצחון בדופינה

ב-1990, יורק ניצחה את הקטע החמישי בטור דה רומאנדי וסיימה שנייה את המרוץ, 2 דקות אחרי שארלי מוטה המנצח. היא סיימה שביעית בלה פלש ואלון וניצחה בפעם הראשונה את דופינה ליברה, מקדימה את Thierry Claveyrolat ואת אלבארו מייה. לאחר מכן סיימה שנייה בטור דה סוויס, 41 שניות משון קלי המנצח. בטור דה פראנס השתתפה בפעם העשירית אך לא התבלטה ופרשה במהלך הקטע ה-15. באוגוסט סיימה רביעית בג'יפי קווסט פראנס ובספטמבר סיימה שנייה בטור של בריטניה. באוקטובר השיגה את התוצאה הגבוהה ביותר שלה בג'ירו די לומברדיה, כאשר סיימה רביעית.
קריירה מקצוענית > שנות ה-90 > 1991–1995

ב-1991, סיימה בפעם השנייה ברציפות במקום השני בטור דה רומאנדי. היא סיימה במקום השני גם במרוץ החד יומי Classique des Alpes ולא הצליחה לשחזר את הישגה בדופינה ליברה, כשסיימה רביעית. היא ניצחה את קטע נגד השעון בטור דה סוויס וסיימה חמישית כללית. היא התחרתה בטור דה פראנס בפעם התשיעית ולא התבלטה, כשסיימה במקום ה-72, ועזרה לגרג למונד לסיים שביעי.
ב-1992, עברה יורק לקבוצת TVM–Sanyo. היא סיימה תחילה במקום התשיעי במונומנט לייז'–בסטון–לייז'. במהלך הוואלטה אספנייה, יצאה יורק חיובית לטסטוסטרון וספגה קנס כספי של 1,100 אלף יורו, קנס זמן של 10 דקות ופסילה של המקום השלישי שלה בקטע ה-18. היא סיימה במקום ה-18 בטור דה פראנס ובמקום השביעי בגראן פימונטה.
ב-1993, סיימה במקום ה-15 בוואלטה אספנייה ובמקום ה-24 בטור דה פראנס, המרוצים האלו הפכו לגרנד טורים האחרונים בהן התחרתה. ב-1995, עברה לקבוצת Le Groupement וניצחה במדיה את אליפות בריטניה. בתום העונה פרשה מרכיבה מקצוענית.
חיים אישיים ולאחר הפרישה

יורק, עדיין כגבר ובשם רוברט מילאר, נישאה לסילבי טרנסלר, אישה צרפתייה, בדצמבר 1985. בחתונה בה אף אחד מבני משפחתה של יורק או בני קבוצתה השונים נכחו ולא ידעו אפילו על הזוגיות ביניהן. בן קבוצתו לשעבר, פיל אנדרסון, אמר שלא היו לה כישורים רומנטיים עם גברים או נשים.
היא הפכה למאמנת של נבחרת בריטניה במהלך 1997 ושימשה כמאמנת של נבחרת סקוטלנד בטור של בריטניה 1998. ב-2000, דווח בצהובון בבריטניה על כך שיורק עכשיו חיה כאישה. הידיעה פגעה ביורק והיא החלה למעט עם הופעותיה בפומבי, וניתקה בהגדרה את קשריה עם עולם האופניים. אך הופיעה למשחקי חבר העמים הבריטי ב-2002 בתור מילאר.
בתור מילאר כרוכב אופניים, הייתה ידועה יורק כאחת שלא משתפת פעולה עם התקשורת. ואף קיללה את ג'ף קונור, כתב של עיתון, לאחר שביקש ממנה ראיון במהלך טור דה פראנס 1987.
בשנת 2007 כתב העיתונאי הסקוטי ריצ'רד מור ביוגרפיה תחת הכותרת "In search of Robert Millar". יורק ענתה על כמה שאלות בודדות של מור דרך דואר אלקטרוני. ומור אמר לאחר יציאת הביוגרפיה שמקום הימצאה הוא תעלומה, ושהתאריך בה נעלמה לא ברור. במהלך השנים רצו הרבה שמועות על שינוי המגדר שיורק עשתה, והיא אישרה את השמועות ב-6 ביולי 2017 לאתר cyclingnews.
הערות שוליים

↑  Philippa York: ‘I’ve known I was different since I was a five-year-old’, theguardian.com
↑  Mountains classification | Tour de France 1984, procyclingstats.com
↑  Tour de France 1984 | Mountains Classification, procyclingstats.com
↑  Giro d'italia 1987 | KOM, procyclingstats.com
↑  Vuelta a España 1988, Procyclingstats.com
↑  בו עשתה את בדיקת הסמים
↑  A statement from Cyclingnews contributor Philippa York, cyclingnews.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811561644405606  ISNI: 0000 0000 4305 5264  LCCN: nb2007023523   WorldCat (עם LCCN): nb2007-023523
צפרדע הקמבו

| צפרדע הקמבו |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
משפחה:: אילניתיים
תת־משפחה:: פילומדוסיים
סוג:: אִילָנִית הֶעָלִים
מין:: צפרדע הקמבו
שם מדעי
 Phyllomedusa bicolor ‏בודארט, 1772
תחום תפוצה


צפרדע הקמבו (שם מדעי: Phyllomedusa bicolor, ידועה גם בשמות blue-and-yellow frog, bicoloured tree-frog, giant monkey frog) היא צפרדע ממשפחת האילניתיים. מקורה מדרום אמריקה מאזור האמזונאס וסביבתו.
מאפיינים

אורכו של הזכר נע בין 91–103 מ"מ, ואורך הנקבה נע בין 111–119 מ"מ. החלק הגבי של הצפרדע מאופיין בצבע ירוק-ליים, והחלק הבטני מאופיין בצבעי לבן-צהוב או שמנת. השפה התחתונה, החזה והרגליים הקדמיות מאופיינות בכתמים לבנים בעלי מסגרת כהה, כאשר הכתמים בעלי צפיפות גבוהה יותר בכיוון הרגליים האחוריות. אצבעות הצפרדע בעלי צבע חום שקוף, צורתן ארוכה ובסיומן צורת דיסקיות ירוקות.
מאפיין בולט נוסף היא בלוטה היוצאת מאחורי כל עין ומעל תוף האוזן. הקשתית בעלת צבע אפור-כהה.
תפוצה

צפרדע הקמבו נפוצה ביער האמזונס בצפון בוליביה, מערב וצפון ברזיל, החלק הדרום המזרחי של קולומביה, מזרח פרו, דרום ומזרח ונצואלה וגיאנה. לעיתים ניתן למצוא אותה גם בגדות נהר או אגם באזורים של סראדו, סוואנה טרופית בברזיל.
בית גידול והתנהגות

צפרדע הקמבו היא בעל חיים לילי, המתגוררת על עצים לחים ביערות טרופיים. הזכרים והנקבות בונים קנים בגובה של 1–3 מטר מעל בריכות ושלוליות הנמצאות ביער. הנקבות מטילות בקן כ-600 ביצים שעטופות במסה ג'לטינית. לאחר 8–10 ימים בוקעים הראשנים ונופלים לתוך מי הבריכה, שם הם ממשיכים את התפתחותם לכדי צפרדע בוגרת. הרבייה מתרחשת במשך כל עונות השנה כאשר שיאה הרבייה מתרחש בעונה הגשומה (נובמבר עד מאי).
מצב שימור

על פי איגוד השימור הבינלאומי IUCN, והרשימה האדומה, המין נכלל ברשימת המינים שאינם נמצאים בסכנת הכחדה. לפי דרגת השימור שנקבעה באיגוד השימור, המין נמצא ב"ללא חשש", משמע נמצא בתפוצה רחבה בטבע ומספרו אינו פוחת.
רעלן הצפרדע

רעלן צפרדע הקמבו הוא חומר דמוי שעווה המופרש מעורה של הצפרדע כהגנה נגד טורפים. הוא מעמיס את המערכת הפנימית של הטורף בחומרים כימיים, המעוררים הקאות, התכווצויות שרירים, ועוויתות מעיים, ובכך גורמים לטורף לפלוט את הצפרדע מפיו. הרעל מכיל ארבעה פפטידים אופיאטיים ממשפחות הדלטורפין ודמורפין, שנתגלו כמשככי כאבים החזקים עשרות מונים ממורפיום.
רעלן זה ידוע בשמות 'Vacina do sapo, ‘Kambô’, ‘campu’, ‘sapo’, ‘vacino da floresta (חיסון צפרדע) ונמצא בשימוש מסורתי אצל שבטים שונים במסגרת טקסים שאמאניים. מאחר שהארס גורם להקאות אינטנסיביות הוא משמש בטקסים כאמצעי טיהור של הגוף, אשר כביכול מביא מזל לציידים, מגביר את יכולת הסיבולת ומביא לשיפור מבחינה פיזית ומינית. בעבר התקיימה תנועת תיירות מרפא של חולים מרחבי העולם אל השאמנים באמזונס, אך בשנים האחרונות הוא זוכה לפופולריות כטיפול לניקוי רעלים בארצות שונות. טענות לגבי התועלת הרפואית של הרעל אינן נתמכות במחקרים רפואיים.