stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סינבד: אגדת שבעת הימים
עלילה

סינבד והפיראטים מתכוננים לגנוב את "ספר השלום" הקסום בעודו בדרכו לסירקוזה, תחת פיקודו של נסיך הכתר פרותאוס. פרותאוס היה פעם חבר ילדות של סינבד וסיפר לו שהחברות שלהם הייתה משמעותית יותר מהספר. סינבד ניסה לגנוב את הספר בכל זאת, אולם נמנע לעשות זאת כאשר מפלצת הים לווייתן תקף את הספינה. פרותאוס וסינבד נלחמו יחד במפלצת הים ולרגע הם ישבו את ההדורים ביניהם. כאשר נראה שהלווייתן חוסל, סינבד נפל מהספינה ופרותאוס נחלץ להצילו אולם נעצר על ידי הצוות.
כאשר טבע בים, סינבד ניצל על ידי אריס, אלת המריבות היפהפייה, אשר הציעה לו ברכה בתמורה לספר השלום. סינבד והצוות הלכו לסירקוזה כדי לנסות לגנוב את ספר השלום פעם נוספת, אולם עזבו מבלי לעשות זאת. אריס צפתה זאת. היא שינתה צורה לסינבד וגנבה את הספר. בתגובה, גזר הדין של סינבד היה מוות. בעקבות זאת פרותאוס שלח את סינבד להחזיר את הספר, כשהוא מבטיח, שאם סינבד לא יחזור, הוא יוצא להורג במקומו. מרינה, ארוסתו של פרותאוס, מפליגה יחד עם סינבד על מנת לוודא שיצליח במשימתו ויציל את אהובה. כדי למנוע להם להצליח, אריס שלחה קבוצה של סירנות, אשר נכנסו ופיתו את האנשים בספינה של סינבד ללכת אחרי קולותיהן המזמרות, אולם הם לא פיתו את מרינה, אשר השיטה את הספינה בבטחה. מאוחר יותר, אריס שלחה רוק על מנת לתפוס את מרינה, אולם מרינה ניצלה על ידי סינבד.
לאחר מלא סכנות, סינבד ומרינה הגיעו לממלכה של אריס, שם אריס סיפרה שהיא תכננה את התרגיל כדי שפרותאוס יוצא להורג במקום סינבד, וישאיר את סירקוזה ללא יורש. היא הסכימה להיכנע ולהחזיר את ספר החיים בתנאי שסינבד יספר את האמת שיחזור לסירקוזה, יורשע ויוצא להורג. היא נתנה את מילתה והסכימה לעסקה כאשר היא בלתי שבירה אפילו לאל. כאשר סינבד עונה לה שהוא יחזור, אריס קראה לו שקרן, והחזירה אותו ואת מרינה אל העולם המציאותי. סינבד הודה שאריס צדקה, והבין בתוכו שהוא היה שחצן.
בסירקוזה הזמן של סינבד כמעט אזל. פרותאוס הכין את עצמו לגזר הדין, אולם ברגע האחרון, סינבד חזר ותפס את מקומו של פרותאוס. אריס הזועמת הגיעה פתאום והצילה את סינבד מהחרבות. סינבד הנדהם הבין שזה היה חלק מהמבחן שלה כשהוא הצליח להביס אותה שענה תשובה נכונה ואמיתי אחרי הכל. אריס הייתה עצבנית אבל היא קיימה את חלקה בעסקה והביאה את ספר החיים לסינבד.
כאשר הספר הוחזר לסירקוזה, סינבד והצוות שלו עוזבים את סירקוזה לאזור אחר ומשאירים את מרינה מאחור. פרותאוס הבין שמרינה מתאהבת בסינבד אז הוא שחרר אותה מהתחייבותה אליו ושלח אותה להצטרף לסירתו של סינבד.
דמויות ומדבבים

| דמות | תיאור | מדבבים באנגלית | מדבבים בעברית |
| --- | --- | --- | --- |
| סינבד | גיבור הסרט. פיראט ומלח הרפתקן שחולם להגיע לפיג'י. | בראד פיט | נמרוד רשף |
| מרינה | נסיכה תארקית. ארוסתו של פרותיאוס ומושא אהבתו של סינבד. | קתרין זיטה-ג'ונס | גלית גיאת |
| פרותיאוס | נסיך העיר סירקוזה. חבר ילדות של סינבד. מאורס למרינה. | ג'וזף פיינס | יואב יפת |
| אריס | אלת המריבות והכאוס. מעוניינת לזרוע הרס וחורבן בעולם. | מישל פייפר | אביגיל אריאלי |
| דימאס | מלך העיר סירקוזה. אביה של מרינה. | טימותי וסט | אלברט כהן |
| קייל | הקצין הראשון בצוות הספינה של סינבד. | דניס הייסברט | אריה צ'רנר |
| ראט | התצפיתן בצוות הספינה של סינבד. | אדריאנו ג'יאניני | שמחה ברבירו |
| לוקה | חבר צוות הספינה. זקן. | ג'ים קאמינגס | דב רייזר |
| ג'ד | חבר צוות הספינה. חמוש באופן קומי. | קונארד ורנון |  |
| ג'ין | חבר צוות ממוצא אסייתי. נוהג להתערב עם לי. | רמאן הוי | לירון ברנס |
| לי | חבר צוות ממוצא אסייתי. נוהג להתערב עם ג'ין. | צ'ונג צ'אן | יגאל מזרחי |
| גראם, צ'אם | חברי צוות נוספים בספינה של סינבד. | אנדרו בירץ' | יורם יוספסברג |
| ספייק | כלב מסטיף, חיית המחמד של סינבד | פרנק ולקר |  |
בדיבוב העברי השתתפו גם אריאל פורמן, דב רייזר, יגאל מזרחי ולירון ברנס.
הערות שוליים

1 2  סינבד: אגדת שבעת הימים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ג'ראמנה

| --- | --- |

 מדינה:  סוריה סוריה
 שטח:  5.95 קמ"ר
 גובה:  670 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  114,363 (2014)
 קואורדינטות:  33°29′00″N 36°21′00″E﻿ / ﻿33.483333333333°N 36.35°E﻿ / 33.483333333333; 36.35 
 he
 
ג'ראמנה (בערבית: جرمانا) היא עיר במחוז ריף דמשק בע'וטה שבדרום סוריה. העיר ממוקמת שלושה קילומטרים דרומית-מזרחית לבירת סוריה, דמשק, והיא בעלת אוכלוסייה נוצרית ודרוזית ברובה.
היסטוריה

יאקות אל-חמאווי ביקר בעיר בתחילת המאה ה-13.
בסוף 2012 הביא המכון לחקר המלחמה דיווחים על מיליציות מקומיות ועל שביחה שפועלים בעיר בשיתוף פעולה הדוק עם כוחות הממשלה. ב-28 באוגוסט, ב-29 באוקטובר וב-28 בנובמבר 2012, התפוצצו בעיר מכוניות תופת והרגו למעלה מ-50 תושבים, בהם פליטים עיראקים ופלסטינים. ב-20 במרץ 2018, נורו רקטות לעבר העיר שהביאו למותם של לפחות 44 בני אדם ופציעת 23 נוספים.
לאחר נפילת משטר אל-אסד והקמת הממשלה החלופית בסוריה, עמדה העיר במוקד תשומת הלב עקב מיקומה באזור הכיבוש הישראלי בשטח סוריה. ב-1 במרץ 2025 התרחשו בעיר עימותים בין כוחות המשטר הסורי לקבוצות דרוזיות, ולפחות דרוזי אחד נהרג. מקורות דרוזים דיווחו על מל"טים ישראלים מעל העיר הצופים במתרחש. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ושר הביטחון ישראל כ"ץ הנחו את צה"ל להיערך להגנה על העיר.
דמוגרפיה

מאז תחילת מלחמת עיראק, מספר גדול של עיראקים היגרו לעיר, והגדילו את האוכלוסייה בה מכ-100,000 ליותר מ-250,000. לפי המפקד הרשמי שבוצע ב-2004, אוכלוסיית העיר מנתה 114,363 תושבים.
ליד העיירה קיים גם מחנה פליטים פלסטיני הנושא את שמה. לג'ראמנה היגרו גם פליטים נוצרים אשורים רבים שנמלטו מעיראק. באוקטובר 2006 הגיע לקהילה האשורית בג'ראמנה כומר ממוסול. הכומר טען שיש 2,000 פליטים עיראקים אשורים בעיר ג'ראמנה לבדה.
הערות שוליים

↑  Holliday, Joseph; Lynch, Michael (7 בדצמבר 2012). "The Battle for Damascus: The Current State of Play in Syria". Institute for the Study of War. נבדק ב-12 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'"KUNA : Twelve people killed, 48 wounded in booby-trapped car blast in Jarmana, Syria - General - 28/08/2012". www.kuna.net.kw. נבדק ב-2025-02-01.
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000005-QINU`"'"Car bomb hits Syrian capital as truce comes to bloody end". NBC News (באנגלית). 2012-10-29. נבדק ב-2025-02-01.
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000007-QINU`"'"Car bombs kill 34 in Syria suburb". NBC News (באנגלית). 2012-11-28. נבדק ב-2025-02-01.
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000009-QINU`"'"Incident Summary for GTD ID: 201803200031". START. אורכב מ-המקור ב-23 באפריל 2023. נבדק ב-1 בפברואר 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ישראל בהודעה דרמטית: נערכים להגן על הכפר הדרוזי בפרברי דמשק,  באתר כיפה, 1 במרץ 2025
↑  איתמר אייכנר, יואב זיתון,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'נתניהו וכ"ץ הנחו את צה"ל להגן על כפר דרוזי בסוריה: "לא נאפשר למשטר לפגוע בו", באתר ynet, 1 במרץ 2025
↑  The Raw Story | Huge increase in number of Christian Iraqis fleeing to Syria, rawstory.com
עלילות הנסיך אחמד

| --- | --- |

 בימוי:  לוטה רייניגר 
 הופק בידי:  Louis Hagen 
 תסריט:  לוטה רייניגר 
 מוזיקה:  ולפגנג זילר 
 צילום:  קרל קוך 
 אנימטור:  לוטה רייניגר, Walter C. Türck, Alexander Kardan, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 בספטמבר 1926 
 משך הקרנה:  65 דק' 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט אילם, סרט ילדים, סרט מונפש 
 מקום התרחשות:  המזרח התיכון, סין 
 דף הסרט ב־IMDb
 
עלילות הנסיך אחמד (בגרמנית: Die Abenteuer des Prinzen Achmed) הוא סרט אנימציה גרמני משנת 1926 מאת לוטה רייניגר. זהו הסרט באורך מלא הישן ביותר שהשתמר. הסרט מתבסס על צלליות של דמויות קרטון המופיעות על גבי יריעות עופרת. טכניקה זו שפותחה על ידי רייניגר מזכירה את תיאטרון הצלליות וויאנג קוליט, אלא שעבור הסרט היא הזיזה את הדמויות פריים לאחר פריים.
עלילת הסרט מתבססת על יסודות מסיפורי אלף לילה ולילה, בפרט סיפורו של הנסיך אחמד והפיה פארי באנו. בהכנת הסרטים לקחו חלק גם אנשי אנימציה וצילום מגרמניה ולא רק רייניגר עצמה.
הערות שוליים

↑  השפעתו של הנסיך אחמד
↑  עלילות הנסיך אחמד - מידע נוסף
↑  עלילות הנסיף אחמד - הסרט המלא ביוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4124506-4
הכרה בקוסובו

מפת המדינות שמכירות בעצמאותה של קוסובו (נכון ל-26 בפברואר 2024)
  קוסובו
  מדינות שמכירות בעצמאותה של קוסובו
  מדינות שלא מכירות בעצמאותה של קוסובו
  מדינות שהכירו בעצמאותה של קוסובו אך חזרו בהן מההכרה
ההכרה הבין-לאומית בקוסובו שנויה במחלוקת מאז הכרזתה של קוסובו על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008, זאת למרות התנגדות סרביה, הרואה בקוסובו מחוז אוטונומי בריבונותה.
נכון ל-28 במאי 2024, 104 מתוך 193 המדינות החברות באו"ם, 22 מתוך 27 (81%) המדינות החברות באיחוד האירופי, 26 מתוך 30 (87%) המדינות החברות בנאט"ו, ו-35 מתוך 57 (61%) המדינות החברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי הכירו בקוסובו.
בשנת 2013, שני הצדדים החלו לנרמל את היחסים בהתאם להסכם בריסל, אך התהליך נעצר בנובמבר 2018 לאחר שקוסובו הטילה מס של 100 אחוז על יבוא סחורות סרביות. ב-1 באפריל 2020 קוסובו ביטלה את המס. בספטמבר 2020, במסגרת הסכם בתיווך ארצות הברית, סרביה וקוסובו הסכימו לנרמל את היחסים הכלכליים ביניהן. במסגרת ההסכם סרביה הסכימה להשעות את מאמציה לעודד מדינות אחרות שלא להכיר בקוסובו או לבטל את ההכרה בה למשך שנה. בתמורה הסכימה קוסובו שלא להגיש בקשה להתקבל כחברה בארגונים בין-לאומיים.
רקע

האופי החד צדדי של הכרזת העצמאות של קוסובו גרם לכמה מדינות להכריז כי אינן מכירות בריבונותה. מועצת הביטחון של האו"ם נותרת חלוקה בנושא זה: מבין חמש החברות בעלות זכות הוטו, שלוש (ארצות הברית, בריטניה וצרפת) הכירו בקוסובו, בעוד הרפובליקה העממית של סין הביעה את אי שביעות הרצון שלה מההכרזה החד צדדית, שפוגעת לטענתה ביציבות האזור, וקראה להמשיך במסגרת המשא ומתן, ורוסיה דחתה את ההצהרה והצהירה שהיא רואה בה הליך בלתי חוקי. במאי 2008 פרסמו רוסיה, סין והודו הצהרה משותפת הקוראת למשא ומתן חדש בין בלגרד לפרישטינה.
אף על פי שמדינות האיחוד האירופי מחליטות בנפרד האם להכיר בקוסובו, האיחוד האירופי הגיע להסכמה על אישור כוח משימת שלטון החוק בקוסובו של האיחוד האירופי כדי להבטיח שלום והמשך פיקוח חיצוני. בשל המחלוקת במועצת הביטחון של האו"ם, הארגון מחדש של כוח המשימה הזמני של האו"ם בקוסובו (אנ') (UNMIK) ומסירה חלקית לכח המשימה של האיחוד האירופי נתקלה בקשיים. אך למרות המחאות הרוסיות והסרביות, מזכ"ל האו"ם באן קי-מון המשיך בתוכנית הארגון מחדש. ב-15 ביולי 2008 הצהיר באן קי-מון כי "לאור העובדה שמועצת הביטחון אינה מסוגלת לספק הנחיות, הנחתי את נציגי המיוחד להתקדם עם הארגון מחדש של UNMIK... כדי להתאים את UNMIK למציאות המשתנה". לדברי המזכ"ל, "האומות המאוחדות שמרו על עמדה של נייטרליות קפדנית בשאלת מעמדה של קוסובו". ב-26 בנובמבר 2008, מועצת הביטחון של האו"ם אישרה את פריסת כוח המשימה של האיחוד האירופי בקוסובו, כשכוח המשימה ייקח על עצמו את ניהול המשטרה, המשפט והמכס מהאו"ם, תוך שהוא פועל על פי החלטה 1244 של מועצת הביטחון של האו"ם (אנ') שהעמידה את קוסובו תחת ממשל של האו"ם בשנת 1999.
החלטה של העצרת הכללית של האו"ם שאומצה ב-8 באוקטובר 2008 תמכה בבקשתה של סרביה לבקש חוות דעת מייעצת של בית הדין הבין-לאומי לצדק על הכרזת העצמאות של קוסובו. ב-22 ביולי 2010 קבע בית הדין כי הכרזת העצמאות של קוסובו "אינה מפרה חוק בין-לאומי כלשהו", מכיוון שמחבריה, שהיו "נציגי תושבי קוסובו", אינם מחויבים למסגרת החוקתית (שהוכרזה על ידי UNMIK או על ידי UNSCR 1244) המופנה רק למדינות החברות באו"ם ולארגוני האו"ם.
בתוך האיחוד האירופי, מדינות התומכות בעצמאות קוסובו כוללות את צרפת וגרמניה. ואילו המתנגדות העזות ביותר לעצמאותה הן ספרד ויוון. אי הכרת ספרד בקוסובו קשורה להתנגדות ממשלת ספרד לתנועות העצמאות הבסקית והקטלונית, ואילו אי הכרת יוון בקוסובו קשורה לסכסוך בקפריסין ולמערכת היחסים ההיסטורית בין יוון וסרביה.
תגובת סרביה

בשל הטענות הסרביות כי קוסובו היא חלק משטחה הריבוני, התגובות הראשוניות שלה כללו החזרת שגרירים ממדינות שהכירו בקוסובו למשך מספר חודשים, האשמת מנהיגי קוסובו בבגידה חמורה, והעלאת הנושא לדיון בבית הדין הבין-לאומי בהאג. כמו כן גירשה סרביה שגרירים ממדינות שהכירו בקוסובו לאחר ההצבעה בעצרת הכללית של האו"ם שאימצה את יוזמתה של סרביה לבקש חוות דעת מייעצת של בית הדין.
בדצמבר 2012, כתוצאה ממשא ומתן על מעמדה של קוסובו בתיווך האיחוד האירופי, הסכים ראש ממשלת סרביה איוויצה דאצ'יץ' למנות קצין קישור בקוסובו.
באפריל 2013, קוסובו וסרביה הגיעו להסכם על נורמליזציה של היחסים ביניהן, בכדי לתת לשני העמים את האפשרות להצטרף בבא היום לאיחוד האירופי. על פי תנאי ההסכם, "בלגרד הסכימה להודות כי הממשלה בפרישטינה מפעילה סמכות מינהלית על שטחה של קוסובו – וכי היא מוכנה להתמודד עם פרישטינה כרשות שלטונית."
ב-17 ביוני 2013 החליפו קוסובו וסרביה קציני קישור.
עמדות שננקטו על ידי גופים ריבוניים

על פי מחקר משנת 2020, מדינות שיש להן קשרים חזקים עם ארצות הברית נוטות יותר להכיר בקוסובו, בעוד שמדינות בעלות קשרים חזקים יותר לרוסיה נוטות פחות להכיר בקוסובו.
עמדות שננקטו על ידי גופים ריבוניים > גופים המכירים בקוסובו כמדינה עצמאית > מדינות וישויות אחרות

| מדינה או ישות | תאריך הכרה | הפניה |
| --- | --- | --- |
| טאיוואן טאיוואן | 19 בפברואר 2008 |  |
| איי קוק איי קוק | 18 במאי 2015 |  |
| ניואה ניואה | 23 ביוני 2015 |  |
עמדות שננקטו על ידי גופים ריבוניים > מדינות שחזרו בהן מהכרה מקוסובו

משרד החוץ הסרבי טען במרץ 2020 כי ישנן שמונה עשרה מדינות שחזרו בהן מההכרה בקוסובו בהן: בורונדי, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קומורו, גאנה, דומיניקה, גינאה ביסאו, גרנדה, לסוטו, ליבריה, מדגסקר, נאורו, פלאו, פפואה גינאה החדשה, סאו טומה ופרינסיפה, סיירה לאון, איי שלמה, סורינאם וטוגו. משרד החוץ של קוסובו כינה הכרזות אלו "חדשות כזב" ו"פרופוגנדה סרבית". כאשר שמונה מאותן חזרות מהכרה מפוקפקות:
בנובמבר 2017 התפרסם כי גינאה-ביסאו חזרה בה מההכרה בקוסובו, אך מיד לאחר מכן היא שלחה אגרת מוקראת לממשלת קוסובו שאומרת שלמכתב שהתפרסם בדבר חזרתה מההכרה בקוסובו אין כל משמעות.
רק כמה ימים לאחר ביטול הכרתה של ליבריה בקוסובו ביוני 2018, הוציאה ממשלת ליבריה הצהרה "שאישרה מחדש את היחסים הדו צדדיים עם קוסובו".
סאו טומה ופרינסיפה מעולם לא הכירה רשמית בקוסובו, על פי נשיא המדינה לשעבר מנואל פינטו דה קושטה (מידע נוסף על הטבלה למטה).
פלאו וסורינאם אישרו מחדש את הכרתן בקוסובו במהלך שנת 2022.
גרנדה אישרה מחדש את הכרתה בקוסובו במהלך שנת 2023.
קומורו ולסוטו אישרו מחדש את הכרתן בקוסובו במהלך שנת 2024.
ישנם דיווחים סותרים האם עומאן הכירה בקוסובו או הכירה בה וחזרה בה מהכרתה. בפברואר 2011 הודיעה קוסובו כי קיבלה הודעה מעומאן בה נאמר כי היא "תקבל בברכה את חברותה של קוסובו באו"ם, כמו גם לארגונים בין-לאומיים ואזוריים אחרים" וכי המדינות יצרו יחסים דיפלומטיים. עם זאת, בספטמבר 2011 הצהיר סגן שר החוץ של קוסובו, פטריט סלימי, כי "עומאן מעולם לא הכירה בנו". מאוחר יותר באותו חודש הודיע משרד החוץ של קוסובו כי שר החוץ של עומאן יוסף בן עלווי בן עבדאללה הודיע להם על הכרת ארצו בקוסובו. הממונה על היחסים עם קוסובו בערב הסעודית צוטט בשנת 2012 באומרו כי עומאן מעולם לא הכירה בקוסובו.
| # | מדינה | הכרה | חזרה מהכרה | הפניה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בורונדי בורונדי | 16 באוקטובר 2012 | 15 בפברואר 2018 |  |
| 2 | פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה | 3 באוקטובר 2012 | 5 ביולי 2018 |  |
| 3 | דומיניקה דומיניקה | 11 בדצמבר 2012 | 2 בנובמבר 2018 |  |
| 4 | איי שלמה איי שלמה | 13 באוגוסט 2014 | 28 בנובמבר 2018 |  |
| 5 | מדגסקר מדגסקר | 24 בנובמבר 2017 | 7 בדצמבר 2018 |  |
| 6 | טוגו טוגו | 11 ביולי 2014 | 28 ביוני 2019 |  |
| 7 | הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית | 22 ביולי 2011 | 24 ביולי 2019 |  |
| 8 | גאנה גאנה | 23 בינואר 2012 | 7 בנובמבר 2019 |  |
| 9 | נאורו נאורו | 23 באפריל 2008 | 13 בנובמבר 2019 |  |
| 10 | סיירה לאון סיירה לאון | 11 ביוני 2008 | 2 במרץ 2020 |  |
עמדות שננקטו על ידי גופים ריבוניים > גופים שלא הכירו בקוסובו כמדינה עצמאית

הכרה דיפלומטית היא פעולה מפורשת, רשמית, חד צדדית במדיניות החוץ של מדינות ביחס למדינה אחרת. אם לא יצאה הצהרה כזו אין פירושו בהכרח שלמדינה יש התנגדויות לקיומה, לעצמאותה, לריבונותה או לממשלה של הצד השני. מדינות מסוימות, על פי מנהג או מדיניות, אינן מביעות הכרה רשמית, בטענה כי הצבעה לחברות באו"ם או בארגון אחר שחברותו מוגבלת למדינות היא בעצמה מעשה הכרה.
עמדות שננקטו על ידי גופים ריבוניים > גופים שלא הכירו בקוסובו כמדינה עצמאית > מדינות חברות באו"ם

| 76 | רואנדה רואנדה | ב־11 בפברואר 2009 אמר מנהל הארגונים הבין-לאומיים במשרד החוץ של רואנדה, בן רוצינגה, כי לאיחוד האפריקאי אין עמדה אחידה בנושא עצמאות קוסובו וכי רואנדה לא תגיע ל"הכרעה אינדיבידואלית לפני שתהיה עמדה מאוחדת שכזו". ב-18 בספטמבר 2009, שרת החוץ של רואנדה, רוזמרי מוסמינלי, אמרה כי כמה מדינות עשויות לבקר את ההכרה הרואנדית בקוסובו, ולהאשים את רואנדה בנקיטת עמדה, כדי להניח את הבסיס לפריצה דומה מצד חלקים ממזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. היא הוסיפה כי ממשלת קוסובו ביקשה להיפגש עמה אך היא לא הגיבה. |
| 77 | רומניה רומניה | ב-18 בפברואר 2008, הצביע הפרלמנט הרומני שלא להכיר בעצמאותה של קוסובו ברוב של 357 שהתנגדו להכרה לעומת 27 שתמכו בה, כאשר כל המפלגות למעט האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה, התנגדו להכרה בעצמאות קוסבו. כמו גם הנשיא וראש הממשלה שהתנגדו להכרה. עם זאת, במאי 2015, הצהיר ראש הממשלה ויקטור פונטה כי "בשנת 2008 החליטה רומניה שלא להכיר בקוסובו. עם זאת, הדברים השתנו מאז. הממשלות השתנו ואפשר היה לקבל החלטה חדשה כלשהי על הכרה בקוסובו... מכיוון שדברים רבים השתנו בקוסובו מאז 2008". |
| 78 | רוסיה רוסיה | רוסיה התנגדה בתוקף לעצמאות קוסובו. עם זאת, בשנת 2014, כאשר הכירה בהכרזת העצמאות של הרפובליקה האוטונומית של קרים, ציין משרד החוץ של רוסיה את הצהרת העצמאות של קוסובו ואת החלטת בית הדין הבין-לאומי בנושא כראיה לכך שהחוק הבין-לאומי אינו עקבי בנושא הצהרות עצמאות חד צדדיות. |
| 79 | תוניסיה תוניסיה | בפגישה שהתקיימה ב-28 במאי 2009 בין שר החוץ של קוסובו, סקנדר היסני, לבין נציג תוניסיה באו"ם, ג'לאל סנוסי, אמר סנוסי כי הוא יודיע לרשויות תוניסיה על בקשת ההכרה. בנובמבר 2009, שגרירת תוניסיה בסרביה, הוריה פרחיחי, אמרה כי תוניסיה תומכת במחויבותה של סרביה לפתרון בדרכי שלום של נושא קוסובו באמצעות האו"ם, ובמאמצי הדיפלומטיה הסרבית בכיוון זה. בפגישה שהתקיימה בספטמבר 2010 בין שרי החוץ של קוסובו ותוניסיה, סקנדר היסני וכמאל מרג'אן, אמר מרג'אן כי תוניסיה תתייחס ברצינות רבה לחוות דעתו של בית הדין הבין-לאומי ותבחן את בקשת ההכרה בקוסובו בממשלה. בפגישה שהתקיימה באוגוסט 2011 בין סגן ראש הממשלה הראשון של קוסובו, בהדג'ט פצולי, לבין מנהיג תנועת א-נהדה, ראשיד אל-גנושי, הבטיח אל גנושי "שתוניסיה תכיר בקוסובו אם מפלגתו תזכה בבחירות". בפגישה שהתקיימה באוקטובר 2012 בין שר החוץ האלבני ויו"ר ועדת השרים של מועצת אירופה, אדמונד פנאריטי, לבין שר החוץ התוניסאי, רפיק עבדלסאלם, אמר עבדלסאלם כי ממשלתו שוקלת ברצינות את נושא ההכרה בקוסובו. בינואר 2013 הדגיש עבדלסאלם כי ההחלטה להכיר בקוסובו נמצאת בשלביה האחרונים וכי זה רק עניין של זמן עד שזה יקרה, וראש הממשלה חמאדי אלג'אבלי הצהיר כי אין מכשולים בדרך להכרה בקוסובו. עם זאת, בסוף פברואר אמר שגריר תוניסיה בסרביה, מג'יד המלאווי, כי תוניסיה לא תכיר בקוסובו, למרות לחץ חיצוני להכרה. |
עמדות שננקטו על ידי גופים אחרים > ארגונים בין-לאומיים לא ממשלתיים

| ארגון בין-לאומי | עמדה |
| --- | --- |
איגוד השידור האירופי: רשות הרדיו והטלוויזיה של קוסובו אינה חברה פעילה ב-EBU ולכן הם לא יכולים להשתתף באירוויזיון, עם זאת קיים הסכם שיתוף פעולה בין RTK לבין ה-EBU והם הורשו להשתתף בתחרות האירוויזיון לרוקדים צעירים 2011.  ב-30 במרץ 2012 במהלך פגישה בז'נבה בין סגן שר החוץ של קוסובו, פטריט סלימי, לבין אינגריד דלטרן, מנכ"לית ה-EBU הביעה דלטרן נכונות לחברות קוסובו ב-ITU איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי.
הוועד האולימפי הבין-לאומי הוועד האולימפי הבין-לאומי: הוועד האולימפי של קוסובו הפך לחבר מן המניין בוועד האולימפי הבינן-אומי ב-9 בדצמבר 2014. הוועד האולימפי של קוסובו קיים מאז 1992. קוסובו הייתה חברה ארעית בוועד האולימפי הבין-לאומי בין התאריכים 22 באוקטובר 2014 עד 9 בדצמבר 2014.
פיפ"א: נבחרת קוסובו שיחקה את משחקה הרשמי הראשון נגד נבחרתה של האיטי בשנת 2014. באפריל 2016 התקבלה קוסובו כחברה בקונפדרציית הכדורגל האירופית אופ"א, וב-13 במאי 2016, בקונגרס פיפ"א ה-66 במקסיקו סיטי, קוסובו (יחד עם גיברלטר) התקבלו כחברות בארגון. כאשר 23 עמותות הצביעו נגד חברותה של קוסובו. וקוסובו התחרתה לראשונה במוקדמות מונדיאל 2018 במסגרת בית 9 האירופי.
 ארגון העמים והאומות הלא מיוצגות (אנ')‏ (UNPO): ארגון העמים והאומות הלא מיוצגות פרסם הצהרה ב-18 בפברואר 2008: "בעבור אזורים בתנאים דומים, עצמאותה של קוסובו מייצגת תקווה חדשה לעתיד מדינותם". בימים שלאחר מכן הביעו כמה מחברות הארגון האפריקאות תגובות נוספות לעצמאות קוסובו.
ועדת פרס נובל הנורווגית (אנ'): לאחר שנשיא פינלנד לשעבר, מרטי אהטיסארי, קיבל את פרס נובל לשלום לשנת 2008 "על מאמציו החשובים... כדי לפתור סכסוכים בין-לאומיים" כולל עבודתו בקוסובו כשליח מיוחד של האו"ם. מזכיר ועדת נובל הנורווגית, שהוא גם מנהל מכון הנובל הנורווגי, גייר לונדסטד, אמר כי הוועדה מאמינה "כי אין אלטרנטיבה לקוסובו עצמאית".
ארגון התקינה הבין-לאומי: קוסובו אינה חברה מן המניין בארגון התקינה הבין-לאומי. ללא תלות בסטטוס החברות בארגון, הארגון ינפיק קוד מדינה סטנדרטי לקוסובו. על פי הנהלים של הסוכנות לתחזוקה ה-ISO 3166 שבסיסו בז'נבה, קוד ISO 3166-1 חדש לקוסובו יונפק רק ברגע שששמה יופיע "בשמות המדינות" בעלון המינוחים של האו"ם או ברשימת המדינות והאזורים לשימוש סטטיסטי של אגף הסטטיסטיקה באו"ם. כדי להופיע בעלון המינוח, עליו או (א) להתקבל לאו"ם, (ב) להצטרף לסוכנות מיוחדת של האו"ם או (ג) להפוך למדינה "בחוקת בית בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ)". קריטריון (ב) התקיים כאשר הצטרפה קוסובו לקרן המטבע הבין-לאומית ולבנק העולמי; עלון טרמינולוגיה טרם הופץ.
תאגיד האינטרנט להקצאת שמות ומספרים: תאגיד האינטרנט להקצאת שמות ומספרים, באמצעות הארגון קודי המדינה התומך שלו, אחראי על הוספת דומיינים ברמה העליונה של קוד המדינה לשימוש בכתובת אינטרנט. כללי הנוהל מכתיבים לקוסובו תחילה לקבל קוד ISO 3166-1 (שנדון לעיל) לפני שניתן יהיה להכניס את ה-ccTLD; ספקולציות התמקדו ב-".ks" כמועמד הסביר ביותר.
האיגוד הבין-לאומי לכבישים ותעבורה (אנ')‏ (IRU): קוסובו הפכה רשמית לחברה ה-181 באיגוד הבין-לאומי לכבישים ותעבורה (IRU) במאי 2009.
לשכת עורכי הדין הבין-לאומית (אנ')‏ (IBA): קוסובו הפכה רשמית לחברה בלשכת עורכי הדין הבין-לאומית (IBA) ב-28 במאי 2009.
ראו גם

יחסי סרביה–קוסובו
הסכם סרביה–קוסובו
יחסי ארצות הברית–קוסובו
יחסי ישראל–קוסובו
מדינות שההכרה בהן מוגבלת
הערות שוליים

↑  Of Kosovo and.ks, Global by Design, 2007-07-09
↑  Kosovo becomes member of International Road Transport Union | Business and Economy, web.archive.org, ‏2012-03-18
↑  Republic of Kosovo becomes member of IBA | Society, web.archive.org, ‏2012-03-18
↑  Organizations where Republic of Kosovo is a member - Who Recognized Kosova? The Kosovar people thank you - Who Recognized Kosovo and Who Recognizes Kosovo, web.archive.org, ‏2012-03-23
המעגל ההרמנויטי

המעגל ההרמנויטי או המעגל הפרשני (The Hermeneutic Circle) הוא מושג בתורת הפרשנות שמתאר פרדוקס שנוגע להבנה של מקור היסטורי, טקסטואלי או אחר. השאלה המרכזית היא: כיצד נודע לאדם משהו חדש וחיצוני שהוא לא ידע קודם בעצמו? המעגל מבקש לתאר את תהליך הבנתו הפרשנית של טקסט. מצד אחד, הבנה של טקסט שלם נשענת על הבנת החלקים השונים המרכיבים אותו. מצד שני, הבנה של כל חלק בטקסט נעזרת בהבנת כוונתו של הטקסט השלם. הנחת המוצא של הטיעון הזה היא שלא ניתן להבין טקסט שלם ללא הבנת חלקיו, אך גם להפך: לא ניתן להבין את חלקי הטקסט ללא הבנת הטקסט השלם. מצב זה בעייתי, שכן הוא מעגלי, שהרי כל שלב מניח את קיומו מראש של השלב האחר. אך אם כך, כיצד בכלל מתבצע תהליך ה'הבנה' של הטקסט?
לחלופין, כוונת ה'מעגל הפרשני' היא להדגיש את הטענה ולפיה מובנו של הטקסט חייב להימצא מחוצה לו ולא בתוכו: אם בהקשרו הרחב יותר של הטקסט עצמו: ההקשר התרבותי, ההיסטורי והספרותי שבמסגרתו הוא נכתב או נקרא, או בהנחותיו או ידיעותיו המוקדמות של הפרשן המבין את הטקסט.
תפיסתו ההרמנויטית של שליירמכר

על פי תפיסתו ההרמנויטית של פרידריך שליירמכר, חיונית כאן הבנתו הסובייקטיבית של הפרשן כדי לתאר ולאפיין מהו תהליך פרשני. לתפיסתו, רק 'הבנה' פנימית כזו מאפשרת לו לפרש את הטקסט החיצוני העומד מולו. במילים אחרות, ההבנה של הפרשן איננה תוצאה של הטקסט החיצוני לבדו, אלא חיבור בינו לבין רקע של ידע אישי מוקדם יותר: ידיעת ההקשר ההיסטורי והפסיכולוגי של כותב הטקסט היא זו המאפשרת לפרשן לפענח את הטקסט.
המעגל ההרמנויטי על פי היידגר וגדמר

הפילוסוף הגרמני מרטין היידגר פיתח (בשנת 1927) את מושג המעגל ההרמנויטי כדי לתאר את המכלול כמציאות הנשענת על הניסיון היומיומי של קיום הפרטים בחווייתו של היחיד. וכך, עצם מושג ההבנה האנושית תואר כהישענות על מבנים-קודמים ו'פנימיים' יותר של הבנה, ורק אלה מאפשרים לאדם לפענח (באופן ראשוני) תופעות חיצוניות בהן הוא נתקל.
אצל היידגר ההרמנויטיות מתבטאת בפרשנות הקיומית של העתיד מתוך העבר ושל העתיד את העבר. כך לדוגמה כאשר אני קורא טקסט אני כבר מגיע מראש עם פרשנות קיומית מסוימת אל הטקסט, אותה אני "משליך-קדימה" לעתיד ומבין את הטקסט לאור הציפייה הקיומית שלי ממנו. ועל אותו המשקל, כאשר קוראים את הטקסט, הטקסט פועל באופן כזה שאני נאלץ לשנות את הפרשנות הקיומית הראשונית. הטקסט, בתור מה "שכבר היה" משפיע על ההבנה את מה "שעוד לא" ובתור מה "שעוד לא" משפיע על הבנתי את "שכבר היה".
הדיון ב'מעגל ההרמנויטי' זכה לפיתוח ודיון חדש אצל תלמידו של היידגר, הנס גאורג גדמר, והגיע לשיאו ב"תאוריה הביקורתית" של שנות ה-60. בשעה שהיידיגר תיאר את ההבנה כתהליך פנימי בנפשו של היחיד, כלומר כזה הנשען על ידע פנימי א-פריורי מוקדם מראש, בא גדמר והציג מודל חלופי, הטוען להיווצרותו של מידע חדש. לדברי גדמר אמנם המידע על המכלול מגיע אלי באמצעות איסוף הפרטים השונים המצטרפים לכדי מכלול שלם, אבל זוהי הבנה שיתופית בין אישים שונים המנהלים ביניהם שיח פרשני של חילופי מידע והשוואה. שיח שיתופי כזה יוצר הסכמות משותפות על מילים מוסכמות, ואלה מתארות 'מכלול' חדש. דונלד שון  Schon   Donald(אנ') דיבר על מעגל הרמנויטי שעיקרו 'שיחה' שכזו בין הפרשן לבין הסיטואציה, שיחה המולידה מידע חדש.
לקריאה נוספת

זאב לוי, הרמנויטיקה, הוצאת ספריית פועלים והקיבוץ המאוחד, 1986
רות לורנד, על פרשנות והבנה, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2010
פרידריך שליירמכר