stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sex with Me
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016-17)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016-17)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016-17)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016-17)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 83 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס קלאב | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B\היפ הופ | 32 |  |
|  ארצות הברית | רית'מיק | 36 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 130 |  |
|  צרפת | SNEP | 52 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B\היפ הופ | 85 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B | 21 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס קלאב | 31 |  |
נתוני מכירות

| מדינה | מעמד | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 3× | 3,000,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| ברחבי העולם (רמיקסים) | 3 בפברואר 2017 | הורדה דיגיטלית | ווסטבורי רוד, רוק ניישן |
מחנה דלהי

| --- | --- |
 מדינה:  הודו הודו
 טריטוריית איחוד:  טריטוריית הבירה הלאומית דלהי
 תאריך ייסוד:  1914 
 שטח:  42.57 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  124,452 (2001)
 קואורדינטות:  28°35′45.6″N 77°7′48″E﻿ / ﻿28.596000°N 77.13000°E﻿ / 28.596000; 77.13000
 אזור זמן:  UTC +5:30
 http://www.cbdelhi.in/home.aspx
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודידלהי(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודידלהי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחנה דלהי (באנגלית: Delhi Cantonment, בקיצור מקובל Delhi Cantt) הוא אחת משלוש הערים המרכיבות את טריטוריית הבירה הלאומית דלהי. אוכלוסיית העיר במפקד 2001 הוערכה ב-124,452 נפש.
המחנה נוסד על ידי צבא הודו ומשמש אותו עד היום. במחנה שוכנים מפקדת ומטה אזור דלהי, אחד מבתי הספר לקצינים, בתי ספר לילדי כוחות הביטחון ומכונים שונים הקשורים למשרד ההגנה ההודי.
אחת מתחנות הרכבת המרכזיות של הרכבת ההודית, תחנת Delhi Cantt, ממוקמת ליד פתח המחנה, המחנה מקושר לשאר חלקי דלהי באמצעות רכבת תחתית, שירותי אוטובוסים, ריקשות ומוניות. יש תחבורה ציבורית סדירה אל ומשדה התעופה של דלהי, המרוחק מהמחנה כ-5 ק"מ.
מתוצאות מפקד האוכלוסין של שנת  2001 הסתבר כי 61% מתושבי המחנה וסביבתו הם גברים, אחוז יודעי קרוא וכתוב הוא 77% (בהשוואה ל-59.5% של כלל הודו) ורק 12% מתושבי המחנה מתחת לגיל 6.
איזאיאס דה נורוניה

חוסה איזאיאס דה נורוניה (בפורטוגזית: José Isaías de Noronha;‏ 6 ביולי 1874 – 29 בינואר 1963) היה אדמירל בשורות חיל הים הברזילאי, אשר ביחד עם אוגוסטו פרגוזו ומנה ברטו הנהיג את מהפכת 1930 שהדיחה את וושינגטון לואיס מנשיאות ברזיל והביאה לנפילת הרפובליקה הברזילאית הראשונה והחלפתה בחונטה צבאית שהייתה בשלטון למשך 11 ימים עד אשר מסרה סמכויות שלטון דיקטטוריות לידי הנשיא החדש, ז'טוליו ורגאס.
ביוגרפיה

נורוניה נולד בריו דה ז'ניירו, בירת האימפריה הברזילאית, בשנת 1874. הוריו היו מנואל מוניז דה נורוניה, גנרל דיוויזיה בכוחות היבשה של הצבא הברזילאי ואשתו, זולמירה אוגוסטה אגייאר. אחיינו של נורוניה, סילביו דה נורוניה, היה שר המלחמה הברזילאי בממשלת גספאר דוטרה בין השנים 1946–1951. בהמשך לרקע הצבאי של משפחתו, נורוניה עלה בדרגות חיל הים הברזילאי, אחת משלוש יחידות הכוחות המזוינים של ברזיל, ועלה לבסוף לדרגת אדמירל בשורות הצי. ראיית המשטר האוליגרכי בברזיל ככזה שהותיר את המדינה רפובליקה שברירית שבה האינטרסים האזוריים של מדינות סאו פאולו ומינאס ז'ראיס התגברו על האינטרסים הלאומיים הובילו את נורוניה לתכנן הפיכה צבאית לצד אוגוסטו פרגוזו ומנה ברטו.
ההפיכה יצאה לפועל וקיבלה את הכינוי "מהפכת 1930". במהלכה נכבשה ריו דה ז'ניירו בידי תומכי ההפיכה והנשיא וושינגטון לואיס הודח מתפקידו בעוד נמנע מיורשו המיועד, ז'וליו פרסטס, להישבע לנשיאות. חונטה צבאית הוקמה בראשות נורוניה, אוגוסטו וברטו, שפעלו כטריומווירט בעלי סמכויות דיקטטוריות. 11 ימים לאחר שהחונטה עלתה לשלטון, סמכויותיה הדיקטטוריות נמסרו לפוליטיקאי הפופוליסט, ז'טוליו ורגאס, שהיה מקורב להנהגת ההפיכה. ז'טוליו, עם הפיכתו לדיקטטור, הכריז על חנינה כללית לכל המעורבים בהפיכה ובחונטה הצבאית.
לאחר מכן פרש נורוניה לגמלאות ונפטר בריו דה ז'ניירו בשנת 1963.
פילוט

| --- | --- |

 סוג:  חודשי/שבועי
 סוגה:  כתב עת מגזין קומיקס
 פורמט:  דפוס
 בעלים:  דרגאוד הוצאה לאור
 תאריכי הופעה:  1959–1989 (כ־30 שנה)
 שפה:  צרפתית
 תפוצה:  117,275,000 (במשך כל השנים)
 
פילוט (בצרפתית: Pilote) היה מגזין קומיקס צרפתי שיצא לאור בין השנים 1959–1989. במגזין הופיעו מרבית כישרונות הקומיקס הצרפתיים או הבלגיים הגדולים של התקופה, ופרסם סדרות מפורסמות וידועות כדוגמת אסטריקס ואוכמניות. במגזין כתבו מספר סופרי קומיקס גדולים כמו רנה גוסיני, ז'אן-מישל שרלייה, ז'וזף ז'ילן ("ז'יז'ה"), אלבר אודרזו, ז'אן (מביוס) ז'ירו, ז'אן קלוד מז'יר ורוברט קראמב (האחרון אינו צרפתי).
היסטוריה

לאחר פרסום גיליון טיזר מספר 0 ב-1 ביוני, פורסם גיליון ראשון של "פילוט" ב-29 באוקטובר 1959. את המגזין הקימו שני כותבי הקומיקס המנוסים ז'אן מישל שרלייה ורנה גוסיני, יחד עם האמנים אלבר אודרזו וז'אן הרברד. קבוצה זו כבר עבדה יחד בעבר כאשר הקימו את "Le Supplément Illustré", מוסף מצויר שהופיע מפעם לפעם בעיתונים בצרפת.
'פילוט' שווק עם יציאתו על ידי רדיו לוקסמבורג, תחנת הרדיו הגדולה ואחת מהיחידות בלוקסמבורג, ופרסם מאמרי מערכת שנכתבו על ידי אנשי הרדיו הפופולריים של אותה תקופה. המגזין, שרבים ציפו לפרסומו בשל צוות הכותבים המובחר שלו, הצליח במהירות. 300,000 העותקים של המהדורה הראשונה אזלו ביום אחד. בניגוד למגזינים תחרותיים בלגיים, כמו טינטין וספירו, המגזין כיוון כבר מההתחלה באופן ישיר יותר לקהל מתבגר, נערים בגילאי 13–22.
שרלייה וגוסיני ביצעו את רוב הכתיבה בגליונות הראשונים. אף על פי ששרלייה כתב שתי סדרות פופולריות, 'Tanguy et Laverdure' עם אודרזו ו-'Redbeard' עם ויקטור הובינון, היה זה אסטריקס של גוסיני ואודרזו שהיה הלהיט הגדול ביותר ועמוד התווך הראשוני של המגזין. הקומיקס המשיך גם הרבה אחרי המגזין, והיה לאחת משלוש סדרות הקומיקס המצליחות אי פעם ביבשת אירופה.
הבעיות הכלכליות התעוררו בשנת 1960, אך נפתרו עם קניית המגזין על ידי הוצאת הספרים "דרגאוד". דרגאוד הרחיבה את המגזין עם מספר סדרות חדשות, ביניהן 'אוכמניות" של שרלייה וז'אן ז'ירו ו"אצ'יל טאלון" של גרג בשנת 1963. בשנת 1967 הופיעה לראשונה סדרת המדע הבדיוני הפופולרית "Valrian and Laureline" ובשנת 1968 עלתה סדרת הקומדיה המערבונית הפופולרית לאקי לוק מאת מוריס דה בוורה לאחר שהועברה למגזין מספירו.
במאי 1968 רבים מאמני המגזין התפטרתו כחלק מהשביתה הכללית שפרצה, כתגובה על תנאי העבודה הלא יציבים שלהם. עם זאת, רבים מהאמנים המשיכו לפרסם את סדרות הקומיקס שלהם במגזין כעצמאים ובכך המשיכו לשמור על זכויותיהם בקומיקס ועל תמלוגיהם. בשנות השבעים נעשו ניסיונות לעדכן את המגזין עם חומר שמעניין יותר מבוגרים, אך אמנים רבים כמו פיליפ דרויל וז'אן ז'ירו הרגישו כי פילוט כבר אינו מתאים לפרסום סיפוריהם, שכן כיוונם האמנותי התרחק מהסגנון של המגזין. השניים פרשו כדי להקים את מגזין המדע הבדיוני והפנטזיה מטאל אירלאן.
כתוצאה מכך, הוצאת דרגאוד הפחיתה משמעותית את כמות הגליונות שיוצאים ובמקום גיליון אחת לשבוע, יצא גיליון אחת לחודש, וגם כך היו חודשים שבהם לא פורסם גיליון כלל. בשנת 1974 התמנה רנה גוסיני לעורך הראשי של המגזין. בשלב זה, דור חדש של אמנים החל לפרסם בפילוט. הקומיקס שלהם שיקף את הכיוון החדש והמבוגר יותר.
בשנות השמונים העיניין הציבורי במדיום פחת, והקוראים הנמרצים של העבר היו כעת מבוגרים מדי עבור מגזיני קומיקס. הדור הצעיר העדיף מגזינים אחרים, חדשים יותר ושמרנים פחות. על כן, פילוט מוזג עם מגזין הקומיקס 'צ'רלי מנסואל' בשנת 1986 והמשיך בתור מגזין "פילוט אנד צ'רלי" עד 1988, אז הוחלף השם חזרה לפילוט. עם זאת, ירידה במכירות גרמה לדרגאוד להשהות את הפרסום לאחר מה שהפך לגיליון האחרון ב-1 באוקטובר 1989.
לאחר 1989 לא היו פרסומים קבועים של המגזין, אם כי השם שימש למבצעי שיווק של דרגאוד מדי פעם בפעם.
הצלחה מסחרית

| פורמט הפרסום | תאריך יציאה | מספר עותקים שנמכרו |
| --- | --- | --- |
| שבועי | 29 באוקטובר 1959 | 300,000 |
| שבועי | 5 בנובמבר 1959 עד 7 בינואר 1960 | 2,350,000 |
| שבועי | 14 בינואר 1960 עד דצמבר 1960 | 6,375,000 |
| שבועי | 1961 עד 1973 | 84,500,000 |
| חודשי | 1974 עד 1988 | 22,500,000 |
| חודשי | ינואר 1989 עד אוקטובר 1989 | 1,250,000 |
הערות שוליים

↑  Pilote année 1959, bdoubliees.com
↑  Pilote année 1989, bdoubliees.com
↑  Pilote par année, bdoubliees.com
↑  Eliza Bourque Dandridge, Producing Popularity: The Success in France of the Comics Series "Astérix le Gaulois", 2008-04-30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n81065967  SUDOC: 027701344  VIAF: 178619187   WorldCat (עם VIAF): 178619187
Battlefield Heroes

| --- | --- |

לוגו המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  29 ביוני 2009
 סוגה:  משחק ירי בגוף שלישי
 פיתוח:  EA Digital Illusions CE   Easy Studios
 הוצאה לאור:  Electronic Arts 
 ארץ מקור:  קנדה 
 הפצה:  Electronic Arts   Aeria Games
 סדרה:  Battlefield spinoff series 
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Refractor 2
 מצבי משחק:  משחק מחשב מרובה משתתפים 
 פלטפורמות:  Microsoft Windows 
 מדיה:  הורדה חינם מהאינטרנט
 
 www.battlefieldheroes.com
 
Battlefield Heroes היה משחק וידאו מסוגת יריות בגוף שלישי שפותח על ידי EA Digital Illusions CE ו-Easy Studios והופץ על ידי Electronic Arts ו-Aeria Games בתאריך ה-29 ביוני 2009. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Microsoft Windows בלבד, המשחק היה השלושה עשר בסדרת Battlefield.
חברת המשחקים EA החליטה לסגור את המשחק בתאריך ה-14 ביולי 2015, עקב מחסור בתקציב לקידום המשחק, ועקב מספר השחקנים שהלך והצטמצם.
משחקיות

Battlefield Heroes כלל מצבי כיבוש שונים, בכל צוות יש 8 שחקנים, ויש רק מטרה אחת שהיא להשיג את הדגל של הקבוצה השנייה, ולהרוג 50 שחקנים מהקבוצה היריבה. המשחק כלל גם בחירה אוטומטית לקבוצות, כדי שהקבוצות יישארו מאוזנות. במשחק היו שני צבאות, אחד הוא הצבא הלאומי (בעל דגל בצבע אדום בבסיס), והצבא המלכותי (בעל דגל בצבע כחול בבסיס). היה במשחק גם מצב שנקרא "Conquest V2" (כיבוש V2), שמטרתו הייתה לקיחת שליטה במקום שבו יש משגר ל-5 דקות.
כמו משחקי Battlefield הקודמים, ב-Battlefield Heroes היו כיתות, שצומצמו במשחק זה לשלוש כיתות: חייל, תותחן וקומנדו. לכל אחת משלוש הכיתות היו יתרונות וחסרונות משלהם. לחייל הייתה יכולת ריפוי, לתותחן יכולת הגנה או מהירות ולקומנדו יכולת היעלמות.
ציונים

| האתר | ציון |
| --- | --- |
GameRankings: 95.13%
Metacritic: 89/100
האתר: ציון
1UP.com: A-
Eurogamer: 8/10
IGN: 10/10
PC Gamer UK: 9/100
Browsergamez.com: 95/100
ראו גם

Battlefield Play4Free
Counter-Strike Online
האל האב (נצרות)

השילוש הקדוש
פסל של השילוש הקדוש בקתדרלת סן דני בצרפת: האב במרכז אוחז ומחבק את ישו בדמות שה האלוהים, ומעליו רוח הקודש בדמות יונה
האל האב בנצרות הוא אחת משלוש הישויות של השילוש הקדוש, המהוות את האלוהים האחד והשלם. האמונה באלוהים כשילוש היא דוגמה עליונה כמעט בכל הכנסיות ומבחן ראשי לאורתודוקסיה, וכל שוללי עיקר זה הוקעו ככופרים לפחות מאז ועידת ניקיאה ב-325. הנצרות מאמינה כי אף שקיים רק אלוהים אחד, הוא מופיע כשלוש ישויות שונות: האב, האל הבן שהתגשם בבשר בישו ורוח הקודש.
בדתות פוליתאיסטיות רבות, האל העליון מתואר כ"אביהם של האלים ובני האדם". ביהדות אלוהים מכונה "אבינו" משום שהוא הבורא והיוצר, קובע החוקים והמגן, בדומה לתפקידו המסורתי של אב במשפחה. בדומה לכך, בנצרות ניתן לאל האב תואר זה מסיבות אלו, אך גם משום אבהותו על ישו, מבשר הדת. קשר זה של האל האב אל בנו היחיד, הוא מערכת יחסים אינטימית ובלעדית, החורגת מזו הקיימת ביהדות.
האל האב במקורות המוקדמים > בברית החדשה

רעיון אבהותו של האל על ישו בנו התגבש בנצרות בשלב מוקדם. ניתן ללמוד על קשר זה ועל משמעותו הייחודית והאינטימית, ממקומות רבים בברית החדשה. כך לדוגמה בבשורה על-פי לוקאס, המביאה את מעשה הבשורה למרים:
"והנך הרה וילדת בן וקראת את-שמו ישוע: והוא גדול יהיה ובן-עליון יקרא ויהוה אלוהים יתן-לו את כיסא דוד אביו; ומלך על-בית יעקב לעולם ולמלכותו אין קץ: ותאמר מרים אל-המלאך איך יהיה הדבר הזה ואני אינני יודעת איש: ויען המלאך ויאמר אליה רוח הקדש תבוא עליך וגבורת עליון תצל עליך על-כן קדוש יאמר לילוד בן-האלהים".
וכך באיגרת אל העברים:
"האלוהים אשר דיבר מקדם פעמים רבות ובפנים שונים אל אבותינו ביד הנביאים, דיבר אלינו באחרית הימים האלה ביד בנו אשר נתנו ליורש כל וגם עשה בידו את העולמות, והוא זהר כבודו וצלם ישותו ונושא כל בדבר גבורתו, ואחרי עשותו בנפשו טהרת חטאותינו ישב לימין הגדולה המרומים ויגדל מאוד מן המלאכים, כאשר השם אשר נחלו יקר הוא משלהם, כי אל מי מן המלאכים אמר מעולם, בני אתה, אני היום ילדתיך? ועוד: אני אהיה לו לאב והוא יהיה לי לבן?".
רעיון אבהותו של האל נזכר הן בדבריו של ישו:
"הכול נמסר לי מאת אבי ואין מכיר את הבן, בלתי האב; ואין מכיר את האב, בלתי הבן ואשר יחפוץ הבן לגלותו לו".
והן בדברי האל האב:
"עודנו מדבר והנה ענן-אור הצל עליהם והנה-קול מתוך הענן אומר זה-בני ידידי אשר רציתי בו אליו תשמעון".
האל האב במקורות המוקדמים > בתפילת אני מאמין

תפילת "אני מאמין" שנוסחה כהצהרת אמונים שנאמרת לפני הטבילה, מזכירה את עקרון האבהות בפשטות:
"אני מאמין באלוהים אחד, האב הכול יכול, בורא שמיים וארץ, ובישוע המשיח, בנו יחידו, אדוננו, שהורה מרוח הקודש".
בוועידת ניקיאה שנערכה בניקיאה בשנת 325, התגבש נוסחה של תפילת "אני מאמין" בנוסח המוכר כ"נוסח ניקיאה". נוסח זה הרחיב את נוסח השליחים והוסיף עליו. הוא הקדיש את עיקר האמונה הראשון לאל, ואת העיקר השני לאבהות:
"אני מאמין באלוהים אחד, האב הכול יכול, בורא שמיים וארץ, כל הגלוי וכל הסמוי. ובאדון אחד, ישוע המשיח, בן יחיד לאלוהים, אשר נולד מן האב לפני כל הדורות. אל מאל, אור מאור, אל אמת מאל אמת. לא נברא כי אם מולד".
האל האב הלכה למעשה

מרבית הנוצרים רואים באל האב את היעד הבלעדי לתפילותיהם, שלעיתים מוצעות בשם ישו המשיח. תפילת האדון, למשל, מתחילה בפנייה "אבינו שבשמיים". בתאולוגיה של הנצרות המזרחית-אורתודוקסית האל האב הוא ה"מקור" של הבן ורוח הקודש, בעוד שבתאולוגיה הנוצרית המערבית לכל אחת משלוש הישויות יש מקור ואופי אלוהי משלה. המטיף יוחנן הקדוש מדמשק (676–749) כתב על היחס בין האל האב לשתי הישויות האחרות בשילוש הקדוש:
"כל מה שיש לבן [ישו] מאביו, גם לרוח הקודש יש זאת, ובכלל זאת את עצם קיומו. אם האב אינו קיים, כך גם הבן ורוח הקודש; אם לאב אין משהו, גם לבן ולרוח הקודש אין זאת. יתר כל כן, בגלל האב, כלומר, מאחר שהאב קיים, גם הבן ורוח הקודש קיימים; ובגלל האב, לבן ולרוח הקודש יש את כל [המאפיינים] שיש להם."
מרבית הנוצרים מאמינים כי יחסו של האל כלפי האנושות הוא כשל אב אל בניו, ובני האדם מכונים לעיתים "ילדיו של אלוהים" או "ילדיו המאומצים של האל". לפי הנצרות, מקורו של רעיון המשפחה הוא ביחס האל לברואיו:
"על כן אכרעה על ברכי לאבי אדוננו ישוע [האל] המשיח, אשר נקרא על שמו כל בית אבות שבשמיים ושבארץ".
בני אנוש יכולים להשתתף במערכת היחסים הנצחית בין האב לבנו, באמצעות ישו, שירש חלק מתכונותיו האלוהיות של האל ומוגדר כיורשו:
"ובמלאת העת, שלח האלוהים את בנו, אשר נולד מאישה וניתן תחת יד התורה, לפדות את אשר היו תחת יד התורה, למען נקבל את משפט הבנים. ויען כי בנים אתם, שלח האלוהים בלבבכם את רוח בנו הקורא אבא, אבינו. לכן אינך עוד עבד, כי אם בן; ואם בן אתה, הנך גם יורש האלוהים על ידי המשיח".
לנוצרים המאמינים בשילוש הקדוש – המהווים כיום את מרבית המאמינים – האל האב אינו נפרד מהאל הבן (שישו הוא התגלמותו) ומרוח הקודש, אך ישנם כנסיות שלהן דעות אחרות באשר למשמעותו של השילוש הקדוש. כאותם הקובעים כי האל-האב, הבן ורוח הקודש הם ישויות נבדלות לחלוטין (טריתאיזם), או התגלמויות שונות של ישות אחת (מודליזם).
ראו גם

האל האב
השילוש הקדוש
רוח הקודש (נצרות)
ראלף נורתם

ראלף שירר נורתם (באנגלית: Ralph Shearer Northam;‏ ‏נולד ב־13 בספטמבר 1959) הוא רופא ופוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של מדינתו בשנים 2008 – 2014, לאחר מכן ועד 2018 כסגן מושל המדינה, ולאחר מכן ועד 2022 כמושל וירג'יניה ה-73. נורתם הוא נוירולוג ילדים במקצועו, ובשנים 1984 – 1992 שירת כקצין בכוחות הרפואה של צבא ארצות הברית. בבחירות למשרת המושל של 2017 הוא ניצח את מועמד המפלגה הרפובליקנית אד גילספי. מאחר שחוקת וירג'יניה לא מאפשרת למושלי המדינה לכהן ביותר מתקופת כהונה רצופה אחת, הוא סיים את כהונתו ב-2022 והוחלף במושל הנבחר גלן יאנגקין.
כמושל, ההישגים הבולטים ביותר של נורתם כללו את הרחבת השירות הרפואי כפי שמתאפשר על ידי חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, ביטול עונש המוות בווירג'יניה, לגליזציה של המריחואנה, והעלאת שכר המינימום. בעת שכיהן כמושל, כונתה וירג'יניה פעמיים על ידי רשת CNBC כ"מדינה הטובה יותר לעסקים", היחידה מכל מדינות ארצות הברית שזכתה לכבוד זה. נורתם גם הוביל את וירג'יניה בעת מגפת הקורונה, כאשר היה אז היחידי מכל מושלי מדינות ארצות הברית שהיה רופא במקצועו.
כיום עובד נורתם כנוירולוג בבית החולים לילדים על שם בנות המלך בנורפוק שבוירג'יניה, שם תחומי עיסוקו המרכזיים הם טיפול באפילפסיה ובהפרעות נוירולוגיות.
ראשית חייו

ראלף נורתם נולד בעיירה נסאוודוקס שבחוף המזרחי של וירג'יניה הוא, ואחיו תומאס, שגדול ממנו בשנתיים, גדלו בחווה השוכנת על חוף הים, ליד העיירה אוננקוק. המשפחה גידלה מגוון של סוגי גידולים ומשק חי בחווה ששטחה 75 אקרים (300 דונם). כנער, עבד נורתם במעבורת לאי טנג'יר וכאיש סיפון בספינות דיג. הוא גם עבד בחווה של שכניו וכמחסנאי בחנות מכולת. הוא ואחיו תומאס למדו בבתי ספר ציבוריים שבהם לא הייתה נהוגה הפרדה גזעית. נורתם סיים את לימודי בית הספר התיכון המקומי באוננקוק, שם רוב חבריו לספסל הלימודים היו אפרו-אמריקאים.
ראשית חייו > רקע משפחתי

אמו של נורתם, ננסי ב. שירר, נולדה ב-וושינגטון הבירה. היא עבדה במשרה חלקית כאחות בבית החולים נורתהאמפטון-אקומק, ואביה היה רופא. היא נפטרה ב-2009. אביו, ווסקוט ב. נורתם, היה עורך דין, ושירת במלחמת העולם השנייה. הוא נכנס לפוליטיקה בשנות ה-60, ושירת שלוש תקופות כהונה כתובע המדינתי במחוז אקומק. לאחר שנוצח במסע הבחירות הרביעי שלו לתפקיד, הוא מונה כשופט במחוזות אקומק ונורתהאמפטון. סבו של נורתם, תומאס לונג נורתם, כיהן כשופט באותו בית משפט.
תומאס לונג נורתם נפטר כאשר בנו, ווסקוט נורתם היה בן 14, וכמה שנים לאחר מכן נמכרה החווה שבה הוא נולד, במודסט טאון, וירג'יניה. החווה נרכשה לראשונה על ידי סב-סבו של ראלף נורתם, ג'יימס, שיחד עם בנו, לוי ג'ייקוב, החזיק בה עבדים, שאחד מהם, ריימונד נורתם, השתחרר כדי להתגייס לרגימנט השחורים התשיעי במסגרת צבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית. ראלף נורתם לא היה מודע להיסטוריה המשפחתית שלו בהחזקת עבדים עד שאביו ערך מחקר משפחתי במהלך מסע הבחירות של בנו לתפקיד המושל. כאשר התברר לו החלק הזה בהיסטוריה המשפחתית, אמר נורתם, "הידיעה שאבותיי החזיקו בבעלותם עבדים מטרידה ומעציבה אותי, אך סוגיית העבדות תמיד העסיקה אותי. הסיפור המורכב של משפחתי דומה להיסטוריה המורכבת של וירג'ינה. אנו מדינה מתקדמת, אך בעבר היא הייתה המדינה בה היה המספר הגדול ביותר של עבדים בכל מדינות האיחוד".
ראשית חייו > לימודים

בלימודיו בבית הספר התיכון הצביעו חבריו עליו כמי "כבעל סיכויים להצליח", והוא היה השני בכיתתו ברשימת המצטיינים. הוא היה חבר בנבחרות הכדורסל והבייסבול של בית הספר. ב-1981 הוא סיים את לימודיו במכון הצבאי של וירג'יניה, שם הוא קיבל תואר בוגר אוניברסיטה בביולוגיה. הוא מושל וירג'ינה השני, והיחידי חוץ מוסטמורלנד דייוויס שסיים את לימודיו במוסד זה.
לאחר מכן המשיך נורתם ללמוד בבית הספר לרפואה של מזרח וירג'יניה, וב-1984 קיבל תואר דוקטור לרפואה.
ראשית חייו > שירות צבאי וקריירה רפואית

בשנים 1984 – 1992 שירת נורתם כרופא צבאי בצבא ארצות הברית. במהלך שירותו הצבאי הוא השלים התמחות ברפואת ילדים במרכז הרפואי ברוק של הצבא בסן אנטוניו, ולאחר מכן בנוירולוגיית ילדים במרכז הרפואי וולטר ריד של הצבא בוושינגטון די. סי. ובבית החולים ג'ונס הופקינס בבולטימור. במהלך מלחמת המפרץ הוא טיפל בפצועים שפונו אל המרכז הרפואי האזורי לנדשטול בגרמניה.
ב-1992 השתחרר נורתם משירותו הצבאי בדרגת מייג'ור לאחר שהשלים שמונה שנות שירות. לאחר מכן הוא עבד כנוירולוג ילדים בבית החולים לילדים על שם בנות המלך (Children's Hospital of The King's Daughters) בנורפוק.
ראשית הקריירה הפוליטית

טרם כניסתו לפוליטיקה, הצביע נורתם לנשיא הרפובליקני ג'ורג' ווקר בוש בבחירות לנשיאות של 2000 ובאלו של 2004, עובדה שהועלתה בהמשך על ידי יריביו בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית. לדבריו של נורתם הוא היה אז א-פוליטי והתחרט על הצבעותיו אלו, באומרו: "מבחינה פוליטית, אין שום שאלה, הייתי לא מעודכן".
ראשית הקריירה הפוליטית > חבר הסנאט של וירג'יניה

לראשונה התמודד נורתם על מזרה פוליטית כאשר רץ לסנאט של וירג'יניה מטעם מחוז הבחירה השישי, שכלל את החוף המזרחי של וירג'יניה, מחוז מתיוס שעל חצי האי המזרחי, וחלקים מהערים ריצ'מונד ווירג'יניה ביץ'. בבחירות המקדימות של הדמוקרטים לא ניצב מולו אף מועמד, וב-6 בנובמבר הוא הביס את ניק רירס, רפובליקני שכיהן מטעם מפלגתו במשך שתי תקופות הכהונה הקודמות במחוז בחירה זה, ביחס של 17,307 מול 14,499 קולות.
בנובמבר 2011 הוא נבחר לתקופת כהונה נוספת בסנאט כאשר הביס את בן לויולה הבן, ביחס קולות של 16,606 מול 12,622 קולות.
אחת הפעילויות המרכזיות הראשונות של נורתם כסנאטור הייתה להוביל את המאמצים להעביר חוק לאיסור עישון במסעדות בווירג'יניה. הצעת החוק נפלה בניסיון הראשון, אך בשנה שלאחר מכן היא עברה והמושל טים קיין חתם עליה.
ב-2009, נורתם, שתיאר את עצמו כ"שמרן בסוגיות פיסקליות וליברל בסוגיות חברתיות", היה מטרה לניסיון של הרפובליקנים בסנאט להעבירו מפלגה. צעד זה עשוי היה לתת לרפובליקנים את השליטה בסנאט, אך לאחר שהידיעה על המעבר האמור התפרסמה ברשת טוויטר, קיימו הדמוקרטים פגישה סגורה עמו, והוא נמלך בדעתו ולא עזב את המפלגה. מאוחר יותר הוא אמר, "אני משער שזה נחמד שמחזרים אחריך, אבל אני במפלגה הדמוקרטית, ושם אני נשאר".
ראשית הקריירה הפוליטית > סגן מושל וירג'יניה

ב-2013 התמודד נורתם בבחירות למשרת סגן מושל וירג'יניה. בבחירות המקדימות של הדמוקרטים הוא התמודד מול פקיד הטכנולוגיה הראשי של ארצות הברית, אניש צ'ופרה. ב-11 ביוני ניצח נורתם את צ'ופרה בבחירות המקדימות כאשר זכה ב-54 אחוזים מהקולות מול 46 האחוזים של צ'ופרה.
ב-5 בנובמבר נבחר נורתם כסגן המושל ה-40 של וירג'יניה לאחר שזכה ב-55 אחוזים מהקולות מול 45 האחוזים שקיבל יריבו הרפובליקני א.ו. ג'קסון. הוא היה הדמוקרט הראשון שנבחר לתפקיד מאז נבחר טים קיין ב-2001.
מושל וירג'יניה > כהונתו > ההשבעה ומינויי הקבינט

ב-13 בינואר 2018 הושבע נורתם כמושל וירג'יניה בקפיטול מדינת וירג'יניה. הוא היה השני מבין מושלי המדינה שנולד באזור החוף המזרחי שלה, לאחר הנרי וייז שנבחר ב-1855, והמושל השני שהיה בוגר המכון הצבאי של וירג'יניה, לאחר וסטמורלנד דייוויס שנבחר ב-1917. רוב חברי הקבינט של נורתם היו נשים, לראשונה בהיסטוריה של וירג'יניה. תושבים מכל מחוזות וירג'יניה נכחו בטקס ההשבעה, גם כן בפעם הראשונה בתולדות המדינה, ו-26 קבוצות השתתפו במצעד ההשבעה, שתואר כגדול והמגוון ביותר בתולדות המדינה.
לקראת הטקס הודיע נורתם שהוא ייצור תפקיד חדש בדרג הקבינט, יועץ ראשי לכוח העבודה, שיהיה אחראי לתיאום תוכניות הפיתוח לכוח העבודה של המדינה. לתפקיד זה הוא מינה את מיגן הילי, שקודם לכן שימשה כעוזרת סגן הנגיד לשירותים אקדמיים ושותפות המעסיקים במערכת הקולג'ים הקהילתיים של וירג'יניה, וכמנהלת ההנדסה, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה (STEM) במהלך כהונתו של טרי מקאוליף. בן זוגה של הילי, דייוויד הולוק, היה חבר בצוות המעבר של נורתם.
מושל וירג'יניה > כהונתו > התגובה לתביעה של המרכז לנוער של עמק שננדואה

ביוני 2018, שישה חודשים לאחר השבעתו של נורתם, נחשפה בפומבי תובענה ייצוגית שהוגשה באוקטובר הקודם, שבה נטען ששוהים קטינים היספנים במרכז לנוער של עמק שננדואה נפגעו פיזית על ידי אנשי הסגל במקום. רוב הנערים הוחזקו במקום על בסיס חוקי ההגירה. הפגיעות שתוארו בתביעה אירעו לכאורה בין השנים 2015 – 2018. המרכז דחה את ההאשמות שבתביעה, בעוד שנורתם תיאר את ההאשמות כ"מטרידות", והורה לרשויות המדינה לנהל חקירה.
כחודשיים לאחר מכן הסתיימה החקירה ללא ממצאים על השפלות מתמשכות. ההאשמות על השפלות קודמות לא נכללו במסקנות החקירה, והתביעה עדיין תלויה ועומדת. החקירה הסתיימה בהמלצות של המחלקה למשפט נוער של וירג'יניה שהמרכז יאמץ נוהגים חדשים, כמו שיפור ההדרכה לחברי הסגל. נורתם דחק במרכז לאמץ את ההמלצות, והמרכז יישם תוכנית ברוח זו. בשל העובדה שבני נוער מוחזקים במתקנים אלו במסגרת חוקי ההגירה באמצעות חוזים חיצוניים עם הממשלה הפדרלית, למחלקה למשפט נוער של וירג'יניה לא הייתה האפשרות לפקח עליהם כאשר החלה החקירה. בספטמבר אותה שנה הרחיבה המחלקה את סמכותה כדי שתכלול את האפשרות שלה לפקח על כל בני הנוער שמוחזקים במוסדות אלו.