stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלברט גנצנמילר
גנצנמילר במלחמת העולם השנייה

דויטשה רייכסבאן, רכבת הרייך הגרמני (Deutsche Reichsbahn), היה שמה של הרכבת הלאומית הגרמנית שנוצרה ממסילות הברזל של מדינות האימפריה הגרמנית שלאחר מלחמת העולם הראשונה. במסגרת השתלטות גרמניה הנאצית על המשאבים והלאמתם, לצורך השגת שליטה מוחלטת, הוצבה רשת הרכבות הגרמנית בשליטה ממשלתית ישירה ב-10 בפברואר 1937, באמצעות חקיקה חדשה של הממשלה. כדי להדגיש זאת, צלבי קרס נוספו לסמל עיט הרייך, העיט כסימן מסורתי לריבונות הלאומית של גרמניה, שעל הקרונות יחד עם הכיתוב 'הרייך הגרמני'.
בשנת 1939 אסר משרד התחבורה של גרמניה על יהודים להשתמש בקרונות מסעדה ובקרונות שינה, אבל לא אילץ אותם לשבת בתאים נפרדים. עם השנים נוספו סנקציות נוספות על היהודים, כשבשנת 1942 אסרה משטרת הביטחון על היהודים להשתמש באולמות סעודה והמתנה בתחנות הרכבת. כמו כן נאסר עליהם להשתמש בלי היתר מיוחד בתחבורה ציבורית, באוטובוסים מקומיים, ברכבות חשמליות וברכבות תחתיות.
ביולי 1942 צצו כמה בעיות טכניות ברכבות ששימשו לגירוש היהודים והביאו להשבתה מלאה של תנועת הרכבות ולכך שקו הרכבת למחנה ההשמדה סוביבור יצא מכלל פעולה ודרש תיקון. האוברפיהרר קרל וולף, ראש המטה האישי של היינריך הימלר, יצר קשר עם סגן שר התחבורה גנצנמילר, וביקש את עזרתו לפתרון הבעיה. גנצנמילר בדק את המצב ומצא כי העניין כבר נפתר ברמה המקומית. 300,000 יהודי גטו ורשה הופנו מסוביבור לטרבלינקה תחת אחריותו ופיקודו בתפקיד כשר התחבורה.
גנצנמילר לאחר המלחמה

ב-1945, במהלך כיבוש גרמניה הנאצית על ידי בעלות הברית הצליח גנצמילר להימלט לארגנטינה ובשנת 1955 חזר לגרמניה. בשנת 1970 הואשם לראשונה בסיוע לרצח של 3 מיליון יהודים. אך האשמה בוטלה בגין חוסר ראיות בהיעדר הוכחות.
זאת למרות שהייתה ראיה שאיימה על גנצנמילר מכיוון שהייתה יכולה לשנות את כל התמונה, מכתב תודה ששלח לו וולף:
"על מכתבך מ-28 ביולי 1942 אני מודה לך מקרב לב - גם הרייכספיהרר, האס אס. בשמחה מיוחדת רשמתי לפניי את הבטחתך שזה שבועיים רכבת מובילה לטרבלינקה מדי יום 5,000 מבני העם הנבחר, ולכן אנחנו במצב המאפשר לבצע את תנועת האוכלוסין הזאת בקצב מואץ. אני מצידי התקשרתי לרשויות המשתתפות כדי להבטיח את ביצוע התהליך בלא חיכוכים. אני מודה לך שוב על מאמציך בעניין ובו בזמן אודה לך אם תוסיף להקדיש לדברים האלה את תשומת לבך האישית.
בברכה,
הייל היטלר!
עבדך הנאמן
ו' "
ב-1973 הובא למשפט בדיסלדורף אך לאחר זמן קצר מתחילת ההליכים המשפטיים חטף התקף לב ומאז לא חודש המשפט. לא היו חשדות ברורים שיכלו להיות עילה לפתיחת חקירות משפטיות נוספות. ולאמיתו של דבר, בעלות הברית היו מעוניינות להיפגש עם אנשי מערכת הרכבות הגרמנית משתי סיבות שונות מאוד - להשיג מידע על היעילות של ההפצצות ולהיעזר בהם בשיקום מערכת הרכבות בתקופה שלאחר המלחמה. המחסור באמצעי תחבורה היה בעיה דוחקת ביותר מבחינת תכנון המבצע כולו, אבל אחרי פתרון הבעיות הארגוניות עוד נכונה שורה של סיבוכים. ההשלכות האלה התפתחו כמו גלי הדף ממוקד אחד: דליפת הידיעה בדבר טבעו האמיתי של ה"יישוב מחדש".
לפי ההיסטוריון כריסטופר בראונינג, בתקופה שלאחר המלחמה איש לא ראה במערכת הרכבות - גוף טכני, לוגיסטי ולא פוליטי לכאורה בחברה הגרמנית - גוף שמילא תפקיד אינטגרלי בפשעי הנאצים. גם ההיסטוריונים הראשונים שניסו לכתוב סקירות כלליות על השואה, לאון פוליאקוב וג'רלד רייטלינגר הקדישו תשומת לב מועטה לרייכסבאן. בפועל, טוען בראונינג במחקרו, מערכת הרכבות הייתה אחראית ללוגיסטיקה של הפתרון הסופי. ראול הילברג, כותב המאמר יצא לנסיעה בחיפוש אחר ה"רכבות המיוחדות". בשנת 1976 העצירה הראשונה שלו הייתה במשרד המרכזי של מִנהל המשפטים הממשלתי לחקירת פשעי הנאצים שנמצא בכלא נשים לשעבר בלודוויגסבורג, מצפון לשטוטגרט. בשלב זה חומר החקירה שהוכן היטב הועבר לרשויות התביעה המתאימות. כשהדברים הושארו בידי התובעים עצמם, לא הייתה להם מעולם נקודת התחלה לחקירתם של נאצים שחיו בתחום השיפוט שלהם למעט כשמפגשים אקראיים בין קורבנות לשעבר לבין פושעים הובילו להאשמות. בלודוויגסבורג בחן הילברג מסמכי רכבות נוספים שהשיג המשרד המרכזי מפולין ומברית המועצות. הוא ביקר במטה הרכבת הפדרלית הגרמנית בפרנקפורט ובארכיון הרכבות בנירנברג, שם התברר שחלק מתיעוד הרכבות שרד במלחמה, אך ברוב המסמכים החזיקו כעת אנשים פרטיים שאגרו אותם, עובדים לשעבר שלא הייתה להם שום כוונה להחזיר אותם לגופים רשמיים. לבסוף, נסע הילברג לווינה כדי לראות את רשומות בית המשפט האוסטרי מארבעת המשפטים של קצין התחבורה של אייכמן, נובק, ולדיסלדורף כדי לראות את רשומות בית המשפט ממשפטו של תת-השר במשרד התחבורה אלברט גנצנמילר שחזר מארגנטינה לגרמניה. משפטו של גנצנמילר נפסק בשנת בשל טענת הנאשם שבריאותו לקויה, אך למרבה ההפתעה, הילברג קיבל רשות מיוחדת מהשופט לראות את מסמכי המשפט עוד לפני שהסתיים באופן רשמי בשנה שלאחר מכן. מחקריו של הילברג הדגישו את השתתפות הרייכסבאן בשואה כדוגמה חשובה לאופיו הבירוקרטי במהותו של "הפתרון הסופי".
מהמחקר על הרכבות של הנאצים ניתן להסיק שללא הרכבות לא היה אפשר לבצע את הרצח והן חלק אינטגרלי בחייו של גנצנמילר ובמסע לקיום הפתרון הסופי.
הערות שוליים

↑  יד ושם, אלברט גנצנמילר (1905-1973), באתר יד ושם
1 2 3 4  ראול הילברג, תרגום של הספר The Destruction of the European Jews - "חורבן יהודי אירופה - כרך שני", ירושלים: יד ושם, 2003
↑  כריסטופר ר' בראונינג, ראול הילברג והיסטוריונים אחרים של מערכת הרכבות הגרמנית בתקופה הנאצית ובשואה, בשביל הזיכרון - כתב עת לחינוך וללימוד השואה, באתר יד ושם, ‏2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261686605171  BnF: cb16555053p (data)  GND: 12239822X  ISNI: 0000 0001 1493 2325  LCCN: no2003016810  VIAF: 69809247   WorldCat (עם VIAF): 69809247
אמה האוזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביוני 1886 דונפלדוואר, הונגריה 
 נרצחה:  10 בינואר 1945 (בגיל 58) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופאה 
 בן או בת זוג:  מיהאי רונאי (1911–1945) 
 צאצאים:  מיהאי אנדראש רונאי 
 מספר צאצאים:  2 
 
אמה האוזר (בהונגרית: Hauser Emma;‏ 11 ביוני 1886, דונפלדוואר – 10 בינואר 1945, בודפשט) הייתה רופאה גינקולוגית יהודייה־הונגרייה, רופאה ראשית בקופת החולים MABI ומחלוצות הגינקולוגיה והחינוך להיגיינה של נשים עובדות בהונגריה. האוזר הייתה אשתו של הווטרינר והסופר מיהאי רונאי, ואמו של הסופר, המשורר והמתרגם מיהאי אנדראש רונאי. היא נרצחה בשואה.
ביוגרפיה

אמה האוזר נולדה למשפחה יהודית כבתם של הסוחר יוז'ף האוזר יליד אויפשט ואילונה באומגרטן. משפחתה הייתה קשת יום. לפי עדות כלתה, האמנית מריאן גאבור, בית הספר התיכון המליץ עבורה, כתלמידה מצטיינת, על מלגה ללימודים גבוהים.Gábor Marianne | Centropa, www.centropa.org (באנגלית) כך הצליחה להתקבל לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט.
בשנת 1909, האוזר הייתה בין הנשים הראשונות שסיימו לימודי רפואה באוניברסיטת בודפשט ובהמשך הייתה לאחת מהמומחיות הבודדות בגינקולוגיה בהונגריה של זמנה. הראשונה הייתה שרולטה שטיינברגר, גם היא יהודייה, שקיבלה את התואר דוקטור לרפואה בשנת 1900 והתמחתה בגינקולוגיה בחו"ל. ב־5 ביוני 1911 נישאה אמה האוזר למיהאי רונאי (1879–1945).
בשנת 1913 פנתה האוזר במברק ביחד עם כמה רופאות הונגריות נוספות לראש הוועדה לזכויות בחירה של מפלגת העבודה ההונגרית, כדי שידאג להצבעת מפלגתו למען מתן זכות בחירה לנשים.
במהלך ארבע שנות מלחמת העולם הראשונה פעלה האוזר כרופאה בבית חולים צבאי. בשנים 1918–1920 הייתה הרופאה של "בית החולים לעניים ארז'בט", שברובע 7 בבודפשט. בהמשך, עברה ל"בית החולים המסחרי פרנץ יוזף" שבשנת 1924 נפתחה בו מחלקת הנשים ובשנת 1927(הו') הפך לקופת-חולים חשובה ושמו שונה ל-MABI. אמה האוזר מונתה ב-1931 כרופאה ראשית במוסד זה, שבו, ב-15 השנים שעד פרוץ מלחמת העולם השנייה עלה מספר המיטות בבית החולים מ-150 ל־350.
מומחיותה הידועה הייתה טיפולי הריון. כלתה האמנית מריאן גאבור סיפרה בראיון עיתונאי בשנת 2005: "הייתה לה מומחיות לטיפול במי שלא יכלה ללדת במשך שנים. היא השקיעה במטופליה זמן רב. לבעלי הייתה חברה לכיתה ששני בניה נולדו כך עקב טיפוליה. המשפחה הייתה אסירת תודה לנצח על כך."
אמה האוזר עבדה גם כרופאת בתי ספר ראשית ולימדה מדעי בריאות באנגיאלפלד (חלק מרובע 13 של בודפשט). היא תמכה בטיפול קהילתי והעבירה הרצאות באקדמיות לעבודה. בעבודתה זו, בכתביה ובהרצאותיה הייתה יוזמת החינוך להיגיינה של נשים עובדות ואחת מחלוצות הבריאות והרווחה של הנשים בהונגריה.
ב־10 בינואר 1945, בכיכר פרנץ ליסט שבמרכז בודפשט, נרצחה אמה האוזר יחד עם בעלה ועם בנה הצעיר, בידי אנשי מפלגת צלב החץ. היא קבורה בחלקת החללים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה, בקבר משותף עם בעלה (A-1-14).
כתביה

האישה ומקצוע המסחר הקמעונאי מנקודת מבט של היגייניה. בודפשט 1912
לקריאה נוספת

אמה האוזר במאגר הנתונים של המוזיאון הספרותי פטפי
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967.
לקסיקון לביוגרפיות של רופאים. 2004. ISBN 963-950-132-8
ביוגרפיה – אמה האוזר באתר Arcanum
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a dunaföldvári izraelita hitközség születési akv. 16/1886. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 2095/1945. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 717/1911. folyószáma alatt".
↑  "A nők választójogáról". Pesti Hírlap. 1913-02-13. p. 3. (דרוש מינוי בתשלום כדי לגשת למאמר)
↑  Erzsébet Kórház - Budapest, VII. kerület, foglaljorvost.hu (בהונגרית)
↑  צילום משנת 1900 של בית החולים לעניים ארז'בט מופיע במאמר
↑  תולדות בית החולים ושינוי השמות במשך השנים (בהונגרית)
↑  צילום בית החולים מבחוץ באתר MANDA
↑  אחד מאולמות החולים של בית החולים בזמנו באתר MANDA
↑  כלתה, מריאן גאבור מספרת על אמה האוזר
↑  ביוגרפיה, באתר Arcanum
אנטישמיות במפלגת הלייבור בממלכה המאוחדת
הערות שוליים

↑  Richard Seymour, Corbyn: The Strange Rebirth of Radical Politics, Verso Books, 2017. (באנגלית)
↑  The Labour Party, 'institutional antisemitism’ and irresponsible politics, openDemocracy
↑  Boffey, Daniel; Sherwood, Harriet (2016-10-16). "Jeremy Corbyn accused of incompetence by MPs over antisemitic abuse". The Observer (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-11-12.
↑  Justin Cohen, MPs demand Corbyn explains mural stance at parliamentary meeting, jewishnews.timesofisrael.com (באנגלית)
↑  Brown, David (2018-03-28). "Artist Mear One admits he was warned over antisemitic mural". The Times (באנגלית). נבדק ב-2019-11-12.
↑  "New Labour anti-Semitism code criticised" (באנגלית בריטית). 2018-07-17. נבדק ב-2019-11-12.
↑  Lee Harpin, Read Labour's new definition of antisemitism that has caused so much anger, The JC, ‏July 5, 2018 (באנגלית)
↑  Stewart, Heather; Elgot, Jessica (2018-07-17). "Labour MP labels Corbyn an 'antisemite' over party's refusal to drop code". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-11-12.
↑  Sabbagh, Dan (2018-09-04). "Labour adopts IHRA antisemitism definition in full". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-11-12.
↑  Warda Al-Jawahiry and James Griffiths CNN, Eighth Labour lawmaker resigns from party, as Corbyn and allies remain defiant, CNN
↑  Freytas-Tamura, Kimiko de (2019-02-21). "For U.K.'s Labour, Anti-Semitism and Corbyn Are as Divisive as Brexit". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-11-12.
↑
↑  Sienna Rodgers, Jennie Formby and Tom Watson exchange letters in antisemitism row, LabourList, ‏2019-07-12 (באנגלית)
↑  אנטישמיות בלייבור: מועמדת המפלגה בסקוטלנד השוותה את ישראל להורה מתעלל | מעריב, באתר https://www.maariv.co.il (באנגלית)
↑  נטע בר, מפלגת הלייבור השעתה את קורבין משורותיה, באתר ישראל היום, ‏29 באוקטובר 2020
↑  "Labour leadership winner: Sir Keir Starmer". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-01-13. נבדק ב-2024-07-05.
↑  Walker, Peter; correspondent, Peter Walker Political (2020-10-29). "Keir Starmer: EHRC antisemitism report is day of shame for Labour". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-07-05.
↑  Syal, Rajeev (2020-10-29). "Antisemitism in Labour: what did the report find and what happens next?". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-07-05.
↑  "Luciana Berger rejoins Labour Party after antisemitism apology". BBC News (באנגלית בריטית). 2023-02-26. נבדק ב-2024-07-05.
↑  Starmer rules out Jeremy Corbyn standing for Labour at next election as watchdog ends antisemitism probe, Sky News (באנגלית)
הביתה (שיר של ירדנה ארזי)

"הביתה" הוא שיר מחאה ישראלי מאת אהוד מנור בביצוע הזמרת ירדנה ארזי, אשר פורסם בקריאה לנסיגת צה"ל מלבנון. את השיר הלחין יאיר קלינגר, והוא יצא לרדיו בעיצומה של מלחמת לבנון הראשונה בשנת 1982 ועורר סערה ציבורית. לימים הפך השיר למזוהה עם מאבק לשחרור החטופים מרצועת עזה בעקבות טבח שבעה באוקטובר.
רקע

בשנת 1982 בעיצומה של מלחמת לבנון הראשונה הייתה ירדנה ארזי הזמרת הראשונה שעלתה להופיע בפני חיילי צה"ל בלבנון.
הופעתה של ארזי בהרי השוף לוותה בכמה תקריות בהן נשקפה סכנה ממשית לחייה של ארזי, בין היתר כשמצאה עצמה בווילה ממולכדת דקות אחדות לפני שפוצצה וכשהשיירה שבה נסעה עברה בנתיב בו התפוצץ כמה מטרים לפניהם מטען חבלה.
בשובה לישראל בעצתו של יועצה האמנותי גברי מזור שאף התלווה אליה לנסיעה ללבנון, נפגשה ארזי עם הפזמונאי אהוד מנור וסיפרה לו על המסע המטלטל לדבריה, אותו עברה בלבנון. בעקבות אותה שיחה כתב מנור את השיר "הביתה" הקורא לחיילים "לשוב משדות זרים". יאיר קלינגר הציע לירדנה את הלחן שחיבר ומסר שנה קודם לכן לזמרת הצרפתייה סילבי וארטן, ששרה אותו על המילים manana tomorrow.
השיר הוצג לראשונה בראש השנה תשמ"ג ושהה במצעד הפזמונים השבועי 13 שבועות בשיאו במקום הראשון.
השיר יצא לרדיו ונפל על ויכוח ציבורי סוער בסוגיית הישארות צה"ל בלבנון (ויכוח שנמשך עד לנסיגת צה"ל מלבנון בשנת 2000). ארזי זוהתה מיד כבעלת השקפת עולם מדינית שמאלנית ולא אחת הותקפה על ידי אנשי ימין בקהל בהופעותיה. בראיונות עיתונאים סיפרה כי באחת ההופעות ביישוב שלומי צעק לה מישהו מהקהל: "נרצח את כל הערבים ואחר-כך אותך".[דרוש מקור]
חרף הוויכוח זכה השיר להצלחה ברדיו, שהה השיר 13 שבועות רצופים במצעדי הפזמונים ואף הגיע למקום הראשון למשך שבוע. ובמצעד הפזמונים העברי השנתי של תשמ"ד (1984) הגיע למקום השישי.
הפקה

השיר הופיע באלבומה השני של ארזי מה נשמע בהפקתו המוזיקלית של ירוסלב יעקובוביץ' והיה הלהיט הגדול ביותר באלבום. הוא גם פרי הביכורים בשיתוף הפעולה המקצועי בין ארזי לבין היועץ האמנותי גברי מזור שהחל לעבוד איתה רק לאחר פסטיגל 1982.
בית נוסף

בשנת 2003, לרגל מופע חדש ובמלאת 20 שנה לכתיבת השיר, ביקשה ארזי ממנור להוסיף בית חדש לשיר המתאר את תחושותיו בפרספקטיבה חדשה. מנור נעתר לבקשתה וכתב בית ופזמון המתייחס לשברי החלום הישראלי לאחר המלחמה.
"השנים חולפות, השנים קוטפות
ואנחנו לא מצאנו עוד מנוחה
דור הולך ובא, הלחי רטובה
ובוכה דמעה מלוחה
כמו קוראת - -
הביתה, הביתה באה עת לחזור
מסוף דרכים, מריב אחים
אל תוך אותו מקום בלב
הביתה, הביתה טרם רדת אור
אל חלומות ללא חומות
אל לילה בלי כאב
עד עלות השחר מתפללת לשלומך
שמרי שמרי ארצי שלי
שברי חלום ישראלי"
בקמפיינים למען חיילים חטופים ב-2006–2010

ביולי 2006, לאחר חטיפת החיילים גלעד שליט, אלדד רגב ואהוד גולדווסר ופרוץ מלחמת לבנון השנייה, הפך השיר "הביתה" מזוהה עם המאבק הציבורי להחזרת החיילים. מילות השיר ובפרט הפזמון "הביתה, הביתה באה עת לחזור / מן ההרים, משדות זרים / היום יורד ואין סימן... / עד עלות השחר מתפללת לשלומך / שבויה באזיקי פחדים אני שומעת צעדים / הביתה, הביתה כי עוד לא ניתן / כל מה שהובטח לנו מזמן" הפכו אותו לאחד השירים המזוהים עם המלחמה.
ארזי ביצעה את השיר, בתוספת הבית החדש שכתב מנור (שהלך לעולמו שנה קודם לכן) בתוכניות טלוויזיה שונות ובהן משדר מיוחד של "כוכב נולד" במהלך המלחמה, והקליטה ביצוע מיוחד עבור אתר האינטרנט ynet.
ביולי 2007 ביצעה את השיר בעצרת ענק שנערכה בכיכר רבין בתל אביב למען החיילים החטופים.
באוגוסט 2010 ביצעה את השיר ביום הולדתו החמישי של גלעד שליט בשבי, במסגרת עצרת מיוחדת שהתקיימה באוהל המחאה שהקימו בני משפחתו בירושלים. באותו חודש הופיעה במופע יום ההולדת ה-87 של נשיא המדינה שמעון פרס ולבקשתו ביצעה את השיר. באוקטובר אותה שנה, בעקבות ההופעה באוהל המחאה, פרסמה מאמר ב-ynet בו קראה לשרה נתניהו להפעיל לחץ על ראש הממשלה במטרה לחתום על עסקת שליט.
בכל אותן שנים נהגה ארזי להקדיש את השיר לאמו, אביבה שליט, בכל הופעה. למחרת ההודעה על שובו הצפוי של שליט לישראל, הופיעה ארזי בראשון לציון, במסגרת מופע הצדעה שערכה לה תזמורת צה"ל. באותו ערב, שינתה בפעם הראשונה את ההקדשה ואמרה בהתרגשות: "גלעד שליט, ברוך השב הביתה!".
בקמפיין למען השבת החטופים במלחמת חרבות ברזל

לאחר שארגון החמאס חטף מאות אנשים וביצע טבח בתושבי עוטף עזה, פרצה מלחמת חרבות ברזל. ב-29 באוקטובר 2023, שרה ארזי את השיר במהלך התוכנית "יהיה טוב" המשודרת בכאן 11 ובמופע ששודר בערוץ 24. היא חזרה על השיר בהופעה מאולתרת בפני משפחות החטופים באזור מוזיאון תל אביב לאמנות כחלק מאירוע "קבלת שבת" שקיימו.
ב-18 בדצמבר, במסגרת קונצרט מולדת, ביצעו 1,000 מוזיקאים באמפיתיאטרון קיסריה את השיר "הביתה" להחזרת החטופים.
הערות שוליים

↑  מאיה כהן, "מלחמה זו הזדמנות לצאת מהקופסה", באתר ישראל היום, 28 באוקטובר 2023
↑   "השיר נכתב לפני 40 שנה אך הוא אקטואלי גם היום": המחווה של ירדנה ארזי לחטופים, באתר חדשות 13, 2 בנובמבר 2023
↑  אבי כהן, "לא חוזרת הביתה עד שהם לא": משפחות החטופים הקימו מאהל מחאה מול הקריה, באתר ישראל היום, 3 בנובמבר 2023
↑  Facebook, www.facebook.com
קונצרט מולדת

קונצרט מולדת (באנגלית: Homeland Concert) למען החזרת החטופים הישראלים ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל נערך ב־18 בדצמבר 2023 באמפיתיאטרון קיסריה. בקונצרט בוצע עיבוד מחודש לשיר "הביתה" מאת אהוד מנור בשילוב ההמנון "התקווה". בנוסף, כלל הקונצרט שירת המונים בהשתתפות אלף נגנים וזמרים ומשפחות החטופים.
הקונצרט נערך ביוזמתה, ניהולה והפקתה של טליה ירום והיה הפרויקט המוזיקלי עם מספר המבצעים הגדול ביותר שנערך אי פעם בישראל. הקליפ שלו זכה ליותר מעשרה מיליון צפיות ברשתות החברתיות.
לאחר הפצתו הפך הקונצרט לסמל המאבק למען החזרת החטופים והיווה מקור השראה לפרויקטים רבים בישראל ובעולם שנוצרו בדמותו לאות הזדהות.
על הקונצרט

כשבועיים לאחר תחילת מלחמת חרבות ברזל החליטה המפיקה טליה ירום להפיק פרויקט מוזיקלי שיקרא להשבת החטופים. לאחר בחירתה לבצע חידוש לשיר "הביתה", החליטה גם לשלב בו קטע מתוך ההמנון "התקווה".
במשך כחודשיים עסקה ירום בתכנון הפרויקט ובהפקתו, בגיוס אלף המוזיקאים, אנשי מקצוע, וספקים שונים מתעשיית האירועים והמוזיקה בישראל; בבניית צוות התוכן, צוות ההפקה, הצוות הטכני, צוות הצילום (אשר מנה תריסר צלמים); בגיוס כוחות הביטחון וקבלת האישורים הדרושים מהרשויות, ובמקביל גם בניסיונות לגיוס חסויות ומימון. ירום קיבלה את שטח הגן הלאומי קיסריה למשך יומיים מרשות הטבע והגנים וחברת LOOX נתנה את חסותה למימון הגורמים שלא ניתן היה לגייס להפקה ללא עלות. הקונצרט נערך ללא קהל וללא מטרות רווח, בהתנדבות של כל משתתפיו, החל מהמוזיקאים עצמם, דרך המיקום, ועד לאנשי המקצוע השונים וצוותי ההפקה והתוכן אשר ביצעו את הפקת הקונצרט בפועל.
בתחילת הדרך קיבלה ירום את ברכתם של עפרה פוקס (אלמנתו של אהוד מנור) ושל יאיר קלינגר, לטובת הביצוע המחודש של השיר "הביתה", ולשינוי המילה "שנה", המופיעה בשורת הפתיחה, ב"שעה", ובכך החלה גם יצירת העיבוד המוזיקלי, בניהולו של המוזיקאי ערן מיטלמן, והעיבוד לתזמורת על ידי המוזיקאי רון קליין.
כחודש לפני יום הצילום קיבלו הנרשמים מההפקה את פלייבק העיבוד המחודש ואת התווים שהוכנו במיוחד לפרויקט, כל אחד בהתאם לכלי הנגינה שלו, כך שיוכלו להתאמן על היצירה המקורית באופן עצמאי. טרם יום הצילום לא בוצעו חזרות משותפות בין המוזיקאים וכולם נפגשו לראשונה רק ביום הקונצרט, בניצוחו המקצועי של מאסטרו מארק וולך.
יום הצילום של קונצרט מולדת בקיסריה נערך ב-18 בדצמבר 2023 והקליפ הרשמי עלה לערוצי התקשורת ולרשתות החברתיות ב-23 בדצמבר. אל יום הצילום של הקונצרט הגיעו אלף נגנים וזמרים, מקצועיים וחובבים, שנרשמו מראש במערכת ההרשמה של ההפקה. ביום הצילום עצמו, שנערך במשך כ־13 שעות, צולמו מעל לשלושים טייקים של הקונצרט, והוקלטו בנפרד כל קבוצות כלי הנגינה. הסאונד הסופי של קונצרט מולדת הוא הסאונד המקורי של אלף הנגנים והזמרים, שהוקלט בשטח האמפיתיאטרון בקיסריה.
תגובות והשפעות בישראל ובעולם

"קונצרט מולדת" זכה למיליוני צפיות ביוטיוב, לעשרות סיקורים וראיונות בערוצי התקשורת המקומיים והזרים, להשמעות וראיונות בתחנות הרדיו, לכתבות ומאמרים בעיתונות ובמגזינים, למאות אלפי שיתופים ברשתות החברתיות ולמאות אלפי תגובות אוהדות לישראל בשלל השפות מרחבי העולם, ובתפילה עולמית להחזרת החטופים. הקליפ הוקרן באירועים תקשורתיים ומסיבות עיתונאים במנהטן, רומא, לונדון, וינה, וקונטיקט. הפרויקט הפך למקור השראה של מחוות רבות אשר בוצעו בדמותו בישראל ובעולם, כגון:
שירת המונים של הקונצרט על ידי כ־2,000 מבני הקהילה היהודית של ניס בצרפת
ביצוע הקונצרט על ידי 300 אנשי הקהילה היהודית בקוסטה ריקה
ביצוע של כ־100 מוזיקאים במלבורן אוסטרליה לציון יום ה־100 למלחמה
ביצוע מקורי בעברית של להקה מקומית מאפריקה
ביצוע בעברית של להקה מקומית מגרמניה
ביצוע השיר בשפה העברית מול קהל של 5,000 איש בסידני אוסטרליה, ועוד
מופעים של להקות אומנותיות נערכו על רקע הסאונד של הקונצרט, טקסים רבים נערכו בבתי ספר כאשר הקונצרט בעיקרם ועשרות בתי ספר ברחבי ישראל הפכו את סאונד הקונצרט לצלצולם הקבוע. כמה מוזיאונים אושרו להקרין את הסרט לשנתיים הקרובות והקרנת הקליפ פותחת את העצרות המתקיימות בכיכר החטופים מדי מוצאי שבת.
ראו גם

מלחמת חרבות ברזל במוזיקה
הערות שוליים

↑  מרגש: בהשתתפות חן ג'נח מאור עקיבא - ההפקה העוצמתית להחזרת החטופים שצולמה באמפי קיסריה - מגדלור ניוז, באתר מגדלור ניוז, ‏28 בדצמבר 2023
↑  הכי מרגש שתראו היום: הקונצרט המצמרר של משפחות החטופים, באתר אייס, 30 בדצמבר 2023
↑  Facebook, www.facebook.com
↑  אלדה נתנאל, קונצרט מולדת הקונצרט הגדול ביותר שנערך אי פעם בישראל שר למען החטופים, באתר יישובניק נט
↑  דורון פרידמן, עוצמה שאין כמותה: קונצרט למען החטופים בהשתתפות 1,000 מוזיקאים, באתר ישראל היום, 28 בדצמבר 2023
↑   קונצרט מולדת - הביתה | HOMELAND CONCERT, סרטון בערוץ "HOMELAND CONCERT", באתר יוטיוב (אורך: 04:50)
↑  מיה זהבי, "קונצרט מולדת״ למען החטופים חצה את רף 10 מליון הצפיות, ‏17 בינואר 2024
↑  קונצרט בעצרת כרמי גת לציון 400 ימים למלחמה
משמרת 101 אמהות החטופים בכנסת ישראל
↑  מופע להקות המחול הייצוגיות "הורה רעים"

מופע נבחרת אקרובטיקה
מייצג תושבים באמפיתיאטרון לוחמי הגיטאות 
שירת המונים בית ספר יסודי קריית אונו
↑  נטאלי סילבר, מה עומד מאחורי הפקת הענק בקיסריה עם 1,000 נגנים וזמרים?, באתר mynet‏ נתניה, 22 בינואר 2024
↑  1,000 musicians come together for Israeli hostages - ISRAEL21c, ISRAEL21c, ‏7 בינואר 2024
↑  יובל אראל‏, הביתה – שירת המונים למען החטופים, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 18 בדצמבר 2023
↑
הקליפ  קונצרט מולדת - הביתה | HOMELAND CONCERT, סרטון בערוץ "HOMELAND CONCERT", באתר יוטיוב (אורך: 04:50)
הקליפ  1000 Israeli musicians sing with one voice, BRING THEM HOME! - Homeland concert, סרטון בערוץ "ONE FOR ISRAEL Ministry", באתר יוטיוב (אורך: 04:50)
↑  דמעות שיכולות למלא את הכינרת - על הצפון פלוס | כל מה שמעניין בגליל העליון, באתר על הצפון פלוס | כל מה שמעניין בגליל העליון, ‏1 בינואר 2024
↑  צעדת משפחות החטופים לירושלים
 שיירת החופש מצפון הארץ לדרומה
↑  שירת המונים של הקהילה היהודית בניס צרפת
↑  ביצוע הקונצרט על ידי הקהילה היהודית בקוסטה ריקה
↑  ביצוע הקונצרט על ידי הקהילה היהודית במלבורן אוסטרליה
↑  ביצוע הקונצרט על ידי להקה מקומית מאפריקה
↑  קונצרט בכיכר החטופים לציון 350 ימים למלחמה
אישטוואן צ'ילאג (אמן מדליות)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביולי 1881 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 בפברואר 1968 (בגיל 86) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Stern István 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
אישטוואן צ'ילאג (בשם קודם שטרן, בהונגרית: Csillag István; בודפשט, 12 ביולי 1881 – בודפשט, 15 בפברואר 1968) היה פסל יהודי-הונגרי ומדליסט (אמן מדליות).
קורות חייו

אישטוואן שטרן נולד במשפחה יהודית כבנם של מור שטרן (1842–1902) משכונאי, ושל הנרייטה פוירלשר (1853–1920). בשנים 1896–1897 הוא למד במכללה לאמנויות שימושיות, שם היה תלמידם של אנטאל לורנפי ושל לאיוש מאטראי. לאחר סיום לימודיו עבד בסטודיו של אדה טלץ'. הוא יצא לסיור לימודי ארוך יותר בגרמניה. משנת 1906 השתתף בקביעות בתערוכות מקומיות ומחוץ להונגריה. הוא יצר יותר מארבע מאות מדליות ולוחיות. לוחות הזיכרון שלו הוצבו בבודפשט (קארל מרקס, אטילה יוז'ף, לאו פרנקל). בשנת 1922, התבקש ליצור דיוקן של הגאולוג לאיוש לוצי, אשר ניתן לראותו עד היום כתבליט של קברו בבית הקברות הישן באראץ'. ב-1963 הוא יצר גם את מדליית הזיכרון מיהאי סקיי, המוענקת לזמרי אופרה צעירים מדי שנה. ב-1959 הציג תערוכת אוסף במוזיאון ארנסט. רבות מיצירותיו נשמרות במוזיאונים מקומיים וזרים.
רעייתו הייתה ברטה מריה וולטר, לה נישא בבודפשט ב-1960.
תערוכות > תערוכות יחיד

מוזיאון ארנסט (מפעל חיים, בודפשט, 1959)
תערוכות > תערוכות קבוצתיות נבחרות

החברה לאמנויות יפות, סלון אביב, היכל האמנות (בודפשט, 1908)
תערוכת חורף בינלאומית, היכל האמנות (בודפשט, 1908)
הקונגרס השלישי הבינלאומי הנומיסמטי והמדליסטי ותערוכת מדליות (בריסל, 1910)
תערוכת אמנות בינלאומית (גנט, 1913)
תערוכה אנגלו-הונגרית, היכל האמנות (בודפשט, 1926)
גילדת מונקאצ'י III. תערוכה מייצגת, מוזיאון ארנסט (בודפשט, 1930)
תערוכת קבוצות אמנים, היכל האמנות (בודפשט, 1931)
האישה באמנות, היכל האמנות (בודפשט, 1936)
רוגע באמנות, היכל האמנות (בודפשט, 1939)
לאמנות הונגרית, היכל האמנות (בודפשט, 1940-1941)
תערוכה של ועדת הספורט הלאומית והאיגוד החופשי של אמנים הונגרים (1945)
לאמנויות יפות הונגריות, מוזיאון ארנסט (בודפשט, 1946)
אמנות מדליות ושלט הונגרי משנת 1800 ועד היום, גלריית מטרופוליטן (בודפשט, 1949)
תערוכת אמנות הונגרית הראשונה, היכל האמנות (בודפשט, 1950)
תערוכת דיוקנאות, מוזיאון ארנסט (בודפשט, 1952)
תערוכת פלסטיק וגרפיקה הונגרית, מוזיאון ארנסט (בודפשט, 1954)
אמנות מהפכנית הונגרית, היכל האמנות (בודפשט, 1957)
István Csillag, Jenő Gábor, Józsa Jaritz, Zoltán Klie תערוכת, מוזיאון ארנסט (בודפשט, 1959)
אמנות המדליה ההונגרית במאה ה-20, מוזיאון יאנוש פאנוניוס (פץ', 1964)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אוייווארי. גישה מקוונת
ז'וז'ה באנוצי: אישטוואן צ'ילאג. artportal.hu
Artportal
Művészeti lexikon. Fel. szerk. Lajta Edit. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1965-1968. (לקסיקון אמנותי)