stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לה אקידד
היסטוריה > הופעת בכורה בטורניר בינלאומי

ב-2009, שנתיים לאחר העפלתה לליגה הבכירה, לה אקידד כבר הופיעה בקופה סודאמריקנה. היא פגשה את הקבוצה הצ'ילאנית אוניון אספניולה וסיימה איתה בבית בתיקו 2-2 משערים של אריאל קרניו ושער עצמי של סבסטיאן מיראנדה. בגומלין חוסר הניסיון של לה אקידד גרם לכך שהם הפסידו 0–1 והודחו מהמפעל.
ב-2010 סיימה הקבוצה את הליגה הסדירה במקום הרביעי עם 31 נקודות ופגשה בחצי גמר הפלייאוף את דפורטס טולימה שסיימה ראשונה. במשחק הראשון שנערך בביתה, סיימה לה אקידד בתיקו 2-2 כשלזכותה כובשים הפרואני רנסו שפוט וקרלוס רנטריה. בגומלין באצטדיון מנואל מוריו טורו סיימה הקבוצה בתיקו 1-1 כשלזכותה כובש שרמן קרדנס. לאחר תיקו 3-3 בסיכום שני המשחקים ומאחר שלא היה קיים חוק שערי חוץ, ניצחה לה אקידד 1–3 בדו-קרב הפנדלים והעפילה לגמר. במשחק על התואר פגשה הקבוצה את ג'וניור ברנקייה והצליחה לנצח במשחק הראשון בבוגוטה 0-1 משער שכבש רנסו שפוט, אבל לא הצליחה לשמור על היתרון בגומלין בברנקייה והפסידה 1–3 כאשר לאונרדו קסטרו מצמק עבורה אחרי שלמקומיים כבשו קרלוס באקה (צמד) ושער של ויקטור קורטס שנתנו לקבוצה מברנקייה את התואר.
שנה מאוחר יותר, בטורניר הקלאוסורה 2011, שוב הצליחה הקבוצה להגיע לגמר ושוב פגשה שם את אתלטיקו נסיונל. במשחק הראשון בביתה גברה לה אקידד על נסיונל 1–2 משערים של אדווין ריבאס וחואן נונייס. במשחק הגומלין במדיין, הצליחה נאסיונאל לבצע מהפך ולהוליך 0–2 לקראת סיום המשחק מה שהיה מזכה אותה בתואר, אבל רוברטו פולו בשער דרמטי בתוספת הזמן צימק ל-1–2 והישווה את הסדרה ל-3-3. ההכרעה עברה לדו-קרב פנדלים שאותו ניצחה נסיונל 2–3 ושוב הותירה את לה אקידד רק עם הסגנות.
אצטדיון

לה אקידד החלה את דרכה בליגה הבכירה כששיחקה מספר משחקים באצטדיון "אלפונסו לופס פומרחו", האצטדיון של אוניברסיטת בוגוטה, אבל לאחר מכן עברה באופן קבוע לאצטדיון מטרופוליטנו דה טצ'ו. קבוצות נוספות שמשחקות או שיחקו באצטדיון זה הן טיגרס פוטבול קלוב, סואצ'ה, בוגוטה פוטבול קלוב, פורטלסה פוטבול קלוב וסיפקירה.
תארים והישגים

קטגוריה פרימרה A
קופה קולומביה
קטגוריה פרימרה B
הערות שוליים

↑  Caracol.com, 4.5.09 La Equidad entre los 100 mejores clubes del mundo
↑  Gol Caracol, 20.11.08 La Equidad hace historia, La Equidad ya es campeón
אצטדיון מטרופוליטנו דה טצ'ו
לוסטגארטן

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1646 
 מיקום
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מיקום:  מיטה 
 קואורדינטות:  52°31′07″N 13°23′59″E﻿ / ﻿52.518611111111°N 13.399722222222°E﻿ / 52.518611111111; 13.399722222222
  (למפת ברלין מוגדלת) לוסטגארטן(למפת ברלין רגילה) לוסטגארטן
 
הלוסטגארטן כיום. מבט לכיוון צפון מזרח לעבר המוזיאון הישן (משמאל), הברלינר דום (במרכז) וארמון הרפובליקה -מקום הכינוס של פולקסקאמר, בית המחוקקים של גרמניה המזרחית, הנמצא כיום בשלבי הריסה (מימין).
הלוסטגארטן בשנת 1900, מבט לכיוון צפון מזרח לעבר המוזיאון הישן.
הלוסטגארטן (בגרמנית: Lustgarten -"גן תענוגות" או "גן השעשועים") הוא פארק הנמצא באי המוזיאונים במרכז ברלין, בסמוך למקום בו עמד בעבר הברלינר שטאטשלוס (טירת העיר). בעת הקמתו היה הגן גן פרטי, והיווה חלק משטחי הטירה. במהלך השנים הפך לפארק ציבורי, לשטחי תהלוכות ומסדרים צבאיים, ולבסוף שב להיות פארק ציבורי.
היסטוריה

החל מהמאה ה-16 שימש האזור בו מצוי היום הלוסטגארטן כגן מטבח (גינת תבלינים) של הארמון של האלקטור של ברנדנבורג (לימים שליטי ממלכת פרוסיה). לאחר תום מלחמת שלושים השנים החל פיתוחה של ברלין על ידי פרידריך וילהלם (האלקטור הגדול) ואשתו ההולנדית לואיזה הנרייטה מאוראניה. לואיס בקשה מהמהנדס הצבאי יוהאן מאוריץ (Johann Mauritz) ומתכנן הגנים מיכאל האנף (Michael Hanff) בשנת 1646 להפוך את גן המטבח לגן רשמי לאירוח, ונתנה לגן את שמו הנוכחי.
בשנת 1713 הפך מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הראשון את הגן למגרש מצעדים צבאי המכוסה בחול. כל צמחי הגן נעקרו. במקביל נבנו שני מגרשי מסדרים נוספים: פאריזר פלאץ בסמוך לשער ברנדנבורג ולייפציגר פלאץ. בשנת 1790 הפך פרידריך וילהלם השני את הלוסטגארטן ממגרש מסדרים לפארק, אולם בעת כיבוש ברלין על ידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1806 שב הגן והפך למגרש מסדרים עבור הצבא הצרפתי.
בראשית המאה ה-19 נבנה המוזיאון הישן בסמוך לארמון המלוכה. המוזיאון נבנה בסגנון ניאו קלאסי על פי תוכניות של האדריכל קארל פרידריך שינקל, ובין השנים 1826–1829 נבנה מחדש גן ציבור בחזית המוזיאון על פי תוכניות של מתכנן הגנים פטר יוזף לנה. שבילים חילקו את הגן לשישה אזורים, ובמרכז הגן נבנתה מזרקה שגובהה 13 מטרים, אשר הופעלה על ידי מנוע קיטור.
בין השנים 1894–1905 נהרסה הקתדרלה הפרוטסטנטית בצידו הצפוני של הגן, ובמקומה נבנתה הברלינר דום בתכנונו של האדריכל יוליוס קארל רשדורף (Julius Carl Raschdorff).
בשנת 1871 הוחלפה מזרקת הקיטור בפסל רכוב של פרידריך וילהלם השלישי.
בתקופת רפובליקת ויימאר שימש הלוסטגארטן כאתר להפגנות המונים פוליטיות. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והמפלגה הקומוניסטית נהגו לערוך במקום עצרות המונים. באוגוסט 1921 נערכה בפארק הפגנה בה השתתפו 500,000 מפגינים כמחאה כנגד הימין הקיצוני הגרמני, וביוני 1922 250,000 מפגינים מחו על הרצחו של שר החוץ ולטר רתנאו.
בשנת 1933 בעקבות עליית הנאצים לשלטון נערכה הפגנה נגד המפלגה בה השתתפו 200,000 מפגינים. לאחר הפגנה זו חוקקו הנאצים חוק האוסר להפגין כנגדם, והפכו את הלוסטגארטן לאתר מצעדים עבור המפלגה. ב-1934 נעקרו צמחי הפארק, והפארק נסלל. פסלו של פרידריך וילהלם השלישי הוסר ממרכז הפארק, ונערכו בפארק עצרות המונים בהם אדולף היטלר נאם בפני מיליון צופים.
בעקבות הפצצות האוויר של שלהי מלחמת העולם השנייה נהרס הפארק לחלוטין. גרמניה המזרחית שבירתה הייתה ברלין המזרחית השאירה את הריצוף מתקופת היטלר, אולם שתלה עצים בצידי הכיכר, ושם הכיכר שונה למארקס אנגלס פלאץ (Marx-Engels-Platz). כמו כן נהרס הברלינר שטאדטשלוס ובמקומו נבנה ארמון הרפובליקה ששימש כמקום הכינוס של הפולקסקאמר.
רק לאחר נפילת חומת ברלין ואיחוד שתי הגרמניות בשנת 1991 קמה תנועה ציבורית שקראה להקמת פארק במקום. בשנת 1997 מונה אדריכל הגנים הנס לוידל (Hans Loidl) לתכנן את הגן תוך שחזור הסגנון של לנה. עבודות הקמת הפארק החלו בשנת 1998 והסתיימו לאחר שנה.
מחוז אנטרים

מחוז אנטרים (באנגלית: County Antrim, באירית: Contae Aontroim) הוא אחד מששת מחוזות צפון אירלנד שבממלכה המאוחדת. כמו כן, הוא אחד מ-32 מחוזות אירלנד המסורתיים, כחלק מפרובינציית אלסטר. בירת המחוז היא העיר אנטרים, על שמה הוא קרוי, על אף שהעיר הגדולה בו היא העיר בלפסט, בירת צפון אירלנד, אשר רובה נמצאת בשטח המחוז ושאריתה נמצאת בשטח מחוז דאון. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2011, מחוז אנטרים הוא המאוכלס ביותר בצפון אירלנד ומתגוררים בו כ-618,108 תושבים, רובם משתייכים לנצרות הפרוטסטנטית. המחוז גובל במחוז דאון מדרום, במחוז לונדונדרי ממערב, באוקיינוס האטלנטי מצפון ובתעלה הצפונית ממזרח. המחוז שוכן לחופיו הצפון-מזרחיים של לוך ניי, ובצפונו נמצאת סוללת הענק, אתר מורשת עולמי של אונסק"ו. בעיירה בושמילס שבמחוז נמצאת מזקקת הבלנדד ויסקי של המותג בושמילס. כ-1,832 תלמידים מהמחוז לומדים בגיילסקונה, רשת בתי ספר בה כלל השיעורים מועברים בשפה האירית.
מזקקת ירושלמי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  מזקקה
 מייסדים:  ניתאי מורגנשטרן, דוד ציבל
 תקופת הפעילות:  2017–הווה (כ־7 שנים) 
 קואורדינטות:  31°44′01″N 34°59′50″E﻿ / ﻿31.7335442°N 34.9972755°E﻿ / 31.7335442; 34.9972755 
 מוצרים עיקריים:  סינגל מאלט ויסקי, רום, ג'ין
  
 yerushalmidistillery.com
 he
 
מזקקת ירושלמי היא מזקקה ישראלית, הנמצאת באזור תעשייה זנוח שבמועצה אזורית מטה יהודה.
היסטוריה

המזקקה הוקמה בשנת 2017 על ידי נתאי מורגנשטרן ודוד ציבל מייסד מזקקת רמת הגולן.
הרעיון מאחורי המזקקה זה להיות המזקקה הראשונה בישראל שמזקקת רק סינגל מאלט מעושן. נכון ל-2020 המזקקה עובדת עם לתת שעורה ברמת עישון של 35PPM. זמן התסיסה הוא לפחות שבוע. בנוסף כל התהליכים מקבלת הלתת המעושן עד הביקבוק נעשים בתוך המזקקה. דוד הזיקוק הוא מנחושת והוא נבנה בישראל במיוחד בשביל המזקקה. נפח הדוד הוא 1,000 ליטר וצורתו נמוכה במיוחד.
לאחר שני זיקוקים הניו מייק נכנס לחבית בחוזק של 63% אלכוהול.
הזיקוק הראשון החל בסוף שנת  2019.
והמזקקה עובדת רק עם חביות אלון צרפתי. וסוגי החביות הם:
חביות רום לשעבר (בחביות היה גולדן רום של המזקקה במשך לפחות חצי שנה).
חבית חדשה חרוכה.
חבית בירה.
חבית יין לבן מחוזק בסגנון פורט.
הבצ' הראשון של 'הר-המוריה' יצא בספטמבר 2020 הוא מורכב מחביות חדשות וחביות רום, ובוקבקו בו 1,500 בקבוקים.
מוצרי המזקקה כשרים בכשרות רבנות ובד"ץ בית יוסף.
מוצרי המזקקה

הר-מוריה סינגל מאלט צעיר 46.3% אלכוהול.
רום סינגל קאסק 46% אלכוהול.
גולדן רום 40% אלכוהול.
רום מתובל 35% אלכוהול.
רום וקפה 35% אלכוהול.
ג'ין זייתים 45% אלכוהול.
פרסים

מוצרי המזקקה זכו בשנת 2020 בשני מדליות בתחרות הגדולה בעולם של ה-IWSC.
'הר-המוריה' זכה במדליית ארד בציון של 88 נקודות.
הסולום סיסיל זכה במדליית זהב בציון של 95 נקודות.
הערות שוליים

↑  מזקקת ירושלמי - הצצה, באתר ויסקי ישראל בעברית, ‏29 במאי 2020
לסלי הווארד

| --- | --- |

לסלי הווארד
 לידה:  3 באפריל 1893 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 נהרג:  1 ביוני 1943 (בגיל 50) סדיירה, ספרד 
 שם לידה:  Leslie Howard Steiner 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1916–1942 (כ־26 שנים)
 עיסוק:  במאי, מפיק
 מקום לימודים:  קולג' דאליץ'  בית הספר אליין 
 בן או בת זוג:  רות מרטין (3 במרץ 1916–?) 
 צאצאים:  רונלד הווארד, לסלי הווארד 
 פרסים והוקרה:  גביע וולפי לשחקן הטוב ביותר (1938)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
לסלי הווארד (באנגלית: Leslie Howard;‏ 3 באפריל 1893 – 1 ביוני 1943) היה שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-בריטי. בנוסף כתב הווארד סיפורים ומאמרים לעיתון הניו יורק טיימס, הניו יורקר וואניטי פייר. הוא היה אחד השחקנים המצליחים בשנות ה-30 של המאה ה-20, והתפרסם במיוחד בתפקידו בסרט חלף עם הרוח.
ביוגרפיה

הווארד נולד בלונדון למשפחה יהודית. לאחר סיום לימודיו בקולג' עבד כפקיד בבנק. במלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הבריטי ובשנת 1917, בעקבות הלם קרב, הוחזר לאנגליה.
הוא החל להופיע על הבמה אך עד מהרה עבר לעולם הסרטים. בשנת 1933 קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט "כיכר ברקלי". בשנת 1941 שיחק בסרט המפורסם פימפרנל סמית וב-1938 היה מועמד בשנית לאוסקר על משחקו כפרופסור היגינס בסרט "פיגמליון" שאותו גם ביים.
בשנת 1936 הופיע עם המפרי בוגרט ובטי דייוויס בסרט היער המאובן. עם בטי דייוויס הופיע גם ב-1934 בסרט בכבלי אנוש לפי ספרו של סומרסט מוהם.
ב-1939 שיחק עם אינגריד ברגמן בסרט אינטרמצו שהיה סרטה הראשון בהוליווד. באותה שנה הופיע בתפקידו המפורסם כאשלי וילקס בסרט חלף עם הרוח.
עם התקדרות העננים באירופה שב הווארד לאנגליה על מנת לעזור במאמץ המלחמה, וסייע בתעמולה נגד הגרמנים. הוא שיחק במספר סרטי מלחמה. סרטו האחרון היה הראשון בין המעטים (1942) הנקרא גם ספיטפייר בו גילם את רג'ינלד ג'וזף מיצ'ל - המהנדס שתכנן את מטוס הספיטפייר.
ב-1 ביוני 1943 נהרג הווארד עת טס במטוס DC-3 דקוטה בטיסה 777 של BOAC מליסבון לבריסטול. המטוס הופל על ידי מטוס קרב גרמני מעל מפרץ ביסקיה, ובהקשר לכך רווחו שמועות רבות שלא הוכחו עד היום. בין היתר היו שמועות על היותו פעיל בשירות המודיעין של בריטניה או של בעלות הברית, או שבמטוס נסע גם אמרגנו של הווארד שהיה דומה לצ'רצ'יל. על סיפון המטוס היה גם הפעיל הציוני וילפריד ישראל.
לקריאה נוספת

Colvin Ian. Flight 777: The Mystery Of Leslie Howard. London: Evans Brothers, 1957.
Eforgan, Estel. Leslie Howard : The Lost Actor. London: Vallentine Mitchell Publishers, 2010 .
Howard, Leslie Ruth. A Quite Remarkable Father: A Biography of Leslie Howard. New York: Harcourt Brace and Co., 1959.
Howard, Ronald. In Search of My Father: A Portrait of Leslie Howard. London: St. Martin's Press, 1984. ISBN 0-312-41161-8.
לוסט לניאדו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בספטמבר 1956 קהיר, מצרים 
 פטירה:  10 ביולי 2019 (בגיל 62) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכללת ואסר, בית הספר התיכון ברקלי קרול 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס סמי רוהר 
 
לוּסֶט מטלון לניאדו (באנגלית: Lucette Matalon Lagnado;‏ 19 בספטמבר 1956 – 10 ביולי 2019) הייתה עיתונאית וסופרת יהודייה-אמריקאית, שסיקרה את תחום הבריאות בוול סטריט ג'ורנל.
ביוגרפיה

לניאדו, ילידת מצרים, גוללה את סיפור עקירת משפחתה מארץ זו, בעקבות רדיפות המשטר הנאצריסטי, בספרה "האיש בחליפת עור הכריש הלבנה". אביה לאון, יהודי דתי אדוק, אך גם אדם עשיר, רודף שמלות ואוהב חיים טובים, שירד מנכסיו בעקבות עזיבת קהיר, לא התאושש מהפליטות שנגזרה עליו. סיפור הגירתו לארצות הברית היווה בעיניה את היפוכו של החלום האמריקני. על הספר היא קיבלה את פרס סמי רוהר לספרות יהודית לשנת 2008.
ספר נוסף של לניאדו, "ילדי הלהבות", יצא לאור ב-1991 ועסק בסיפורם של תאומי מנגלה.
לניאדו התגוררה בניו יורק ונפטרה ב-10 ביולי 2019. הותירה אחריה בעל – העיתונאי דאגלס פיידן, שעבד עמה בעריכת המגזין היהודי האמריקני פארווערטס.
ספרה שתורגם לעברית

האיש בחליפת עור הכריש הלבנה, תרגם מאנגלית שאול לוין, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2009.
לסלי מורטייר שו

לסלי מורטייר שו (באנגלית: Leslie Mortier Shaw;‏ 2 בנובמבר 1848 – 28 במרץ 1932) היה איש עסקים, עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי. הוא כיהן כמושל איווה ה-17 וכמזכיר האוצר ה-43 של ארצות הברית.
ראשית חייו

לסלי שו נולד במוריסטאון, ורמונט, כבנם של בורדמן שו ושל לואיז ספאולדינג שו. ב-1874 הוא למד בקולג' קורנל. ב-1877 הוא נשא לאישה את אליס קרנשו, ויחד נולדו להם שלושה ילדים.
קריירה

הוא היה לעורך דין ובנקאי וב-1898 הוא נבחר כמושל איווה ה-17, תפקיד בו הוא כיהן עד 1902. לאחר מכן הוא כיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית עד 1907 בממשלו של הנשיא תאודור רוזוולט. כמו קודמו בתפקיד ליימן ג'ודסון גייג', האמין שו באמת ובתמים שמחלקת האוצר צריכה לשרת את שוק הכסף בזמנים קשים באמצעות הזרמת כספים לשוק.
לצורך כך רכש שו בחזרה את איגרות החוב הממשלתיות מהבנקים המסחריים שהחזיקו אותם בבעלותם, הגדיל את מספרם של הבנקים המסחריים לפקדונות, וב-1902 הוא הודיע לבנקים שאין כבר צורך שהם יחזיקו ברזרבות מזומנים כביטחונות לאחזקותיהם בכספי הציבור. הכוונה של צעדים אלו הייתה אמורה להשפיע על אספקת מטבע גמיש יותר כתגובה לצרכיי השוק. התערבות הממשלה בשוק הכסף הגיע לשיאה בעת כהונתו של שו כמזכיר האוצר. ב-3 במרץ 1907 הוא התפטר מתפקידו ועבר לעבוד כבנקאי בניו יורק.
בבחירות לנשיאות של 1908 הוא התמודד על קבלת מועמדות המפלגה הרפובליקנית.
לסלי שו נפטר בוושינגטון די. סי. ב-28 במרץ 1932 ונקבר בבית הקברות אוקלנד שבדניסון, איווה.
הערות שוליים

↑  Patton, Eugene B. (1907). "Secretary Shaw and Precedents as to Treasury Control over the Money Market". Journal of Political Economy. 15 (2): 65–87.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011288707905171  GND: 1183588240  ISNI: 0000 0000 3714 5183  LCCN: n88244856  NARA: 10572593  SNAC: w6tm7d1j  VIAF: 1575628   WorldCat (עם VIAF): 1575628
מארק גרין

ערך זה עוסק בפוליטיקאי אמריקאי שייצג את ויסקונסין. אם התכוונתם לפוליטיקאי אמריקאי שייצג את טנסי, ראו .
מארק אנדרו גרין (באנגלית: Mark Andrew Green; נולד ב-1 ביוני 1960) הוא פוליטיקאי אמריקאי, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית המייצג את המחוז ה-8 של ויסקונסין משנת 1999 ועד שנת 2007.
מארק גרין נולד בבוסטון. הוא סיים לימודי תואר JD במשפטים באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בשנת 1992, נבחר לבית הנבחרים של ויסקונסין ושירת בו שמונה שנים. בשנת 1998, נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית והיה חבר בו במשך שלוש קדנציות עד לשנת 2007 כאשר הוחלף על ידי סטיב קייגן.
בשנת 2006, התמודד על משרד מושל ויסקונסין נגד המושל המכהן ג'ים דול והפסיד.
בשנת 2007, מונה לשגריר ארצות הברית בטנזניה. הוא סיים את תפקידו בשנת 2009 וחזר לארצות הברית.
בשנת 2017, מונה לראש הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי.
הסכם שיתוף הפעולה של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי עם המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי. בתמונה עם השר ישראל כ"ץ
בפגישה עם פטריארך הכנסייה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים, תיאופילוס השלישי
בפגישה עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו
בכותל המערבי
בכנסיית הקבר עם צוות הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי
עם שגריר ארצות הברית בישראל דייוויד פרידמן, השר ישראל כץ וראש המש"ב גיל השכל משמאל
מגדל אדגר 360

| --- | --- |

מגדל אדגר 360
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 שימוש:  משרדים
 כתובת:  רחוב השלושה 2, תל אביב-יפו
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  אדגר השקעות ופיתוח בע"מ
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2015
 תאריך פתיחה רשמי:  2015 
 אדריכל:  משרד לרמן אדריכלים
 מידות
 קומות:  35 
 קואורדינטות:  32°03′42″N 34°47′19″E﻿ / ﻿32.061666666667°N 34.788611111111°E﻿ / 32.061666666667; 34.788611111111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מגדל אדגר 360(למפת תל אביב רגילה) מגדל אדגר 360(למפת גוש דן רגילה) מגדל אדגר 360(למפת גוש דן מוגדלת) מגדל אדגר 360  he מגדל אדגר 360he מגדל אדגר 360מפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מגדל אדגר ॰360 הוא מגדל משרדים בגובה 147.65 מטרים השוכן ברחוב השלושה 2 בתל אביב, מזרחית לנתיבי איילון בסמוך להיכל הכדורסל ביד אליהו.
היסטוריה

המגדל, בבעלות חברת אדגר השקעות שבשליטת ביטוח ישיר, הוא למעשה תוספת בנייה של 20 קומות חדשות מעל מגדל משרדים בן 15 קומות שהיה קיים עוד משנת 2001.
היסטוריה > שלב א

המגדל במתכונתו הקודמת, אשר תוכנן על ידי משרד באדריכלים הבין-לאומי סיזר פאלי, היה אחד משני בניינים בפרויקט בשם "איילון ביזנס סנטר" ונקרא בזמנו "בניין A המגדל המערבי", הוא אוכלס בשנת 2001 ושימש מאז את מטה מחוז המרכז של משרד החינוך. בשלב זה היה בן 15 קומות בלבד. הבניין השני, הסמוך אליו (בניין B המחולק לשלוש כניסות B1,2,3) השתרע על פני רחוב השלושה 4,6,8 ואכלס בין השאר את משרד המשפטים, משרדי מע"מ רשם הירושות ורשם המשכונות.
הפרויקט, על שני בנייניו, נרכש על ידי חברת אדגר בשנת 2007 לפי שווי של 430 מיליון שקל, מהנאמן של חברת הנדל"ן י. מושקוביץ לאחר שזו קרסה כמה שנים קודם לכן. כחלק מהרכישה קיבלה חברת אדגר זכויות בניה למגדל משרדים נוסף במתחם (בניין C, מגדל מזרחי, נמצא בשלבי בניה).
היסטוריה > שלב ב

בניית תוספת הקומות למגדל המערבי (בניין A) תוכננה על ידי משרד "לרמן אדריכלים" ובנייתו בוצעה על ידי חברת אלקטרה בנייה. הבנייה החלה בשנת 2012 והושלמה בשנת 2015. בניית תוספת של 20 קומות למגדל קיים, בגובה רב, במשך שלוש שנים, מבלי להשבית את הפעילות השוטפת של המגדל הקיים, טמנה בחובה התמודדות עם אתגרים תכנוניים והנדסיים רבים. אתגר נוסף איתו התמודד משרד האדריכלים הוא חיבור ויזואלי/עיצובי בין שני חלקי המגדל (החלק התחתון הישן, ותוספת 20 הקומות שמעליו) כך שהתוספת לא תיראה כטלאי, והמגדל יראה בסופו של דבר כיחידה אחת ולא שני חלקים זרים, בעיקר למול הבחירה בחיפוי השונה לכל אחד משני חלקי הבניין (שיש בחלקו התחתון, למול קירות מסך מזכוכית בחלקו העליון).
למגדל במתכונתו החדשה שתי כניסות עצמאיות – אחת למשרד החינוך (קומות 1–15) והשנייה למגדל המשרדים שמעליו (קומות 16–35), לובי נפרד בגובה כפול, ומערכת מעליות נפרדות.
למגדל 35 קומות עיליות בסה"כ ו-4 קומות חניון תת-קרקעי הכוללות כ-1000 מקומות חניה. בקומות 20 ,22 ,24 ,26 קיימות מרפסות פתוחות. שטח קומה 1050 מ"ר ושטחו הכולל של הבניין 46,334 מ"ר. במרתף המגדל הוקמה חוות שרתים מאובטחת לטובת דיירי הבניין.
המגדל עגול (ומכאן שמו – אדגר 360), הוא מכוסה בקירות מסך ולוחות שיש. למגדל 11 מעליות, 4 מתוכן הן מעליות חיצוניות, שקופות. הבניין מנוהל על ידי חברת רמות.
דיירים במגדל

בין הדיירים העיקריים במגדל:
מטה מחוז המרכז של משרד החינוך (קומות 1–15)
חברת אופטימוב (קומות 33–34 בשטח כולל של יותר מ-2,200 מ"ר)
חברת Investing.com (קומות 21-22-23-24)
משרד עורכי הדין פירון (קומות 17-18-19-20)
ראו גם

גורדי שחקים בישראל
הערות שוליים

↑  מגדל אדגר בפרוטופליו החברה
↑  רם דגן, הפועלים מוכר לאדגר את פרויקט איילון ביזנס סנטר לפי שווי של 430 מיליון שקל, באתר הארץ, 17 ביוני 2007
תמונה משנת 2009 בה ניתן לראות את המגדל לפני תוספות הבנייה
מארי, נסיכת הולנד

מארי, נסיכת הולנד (בהולנדית: Marie van Oranje-Nassau; ‏5 ביוני 1841 – 22 ביוני 1910), הייתה נסיכה הולנדית בתו של פרדריק, נסיך הולנד, ואמו של וילהלם, נסיך אלבניה.
ביוגרפיה

מארי נולדה ב-5 ביוני 1841 בווסנאר שבהולנד לפרדריק, נסיך הולנד שהיה בנו השני של וילם הראשון ואשתו לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה ממקלנבורג-שטרליץ.
בילדותה אובחנה מארי עם בעיות שמיעה קשות. כמו אחותה לואיזה היא נחשבה לאינטליגנטית מאוד ובעלת גינונים מלכותיים. בסידורי השידוכים הועלתה הצעה לחתנה עם אלברט אדוארד, נסיך ויילס, אולם אמו המלכה ויקטוריה התנגדה לכך. ב-18 ביולי 1871 התחתנה מארי עם וילהלם, נסיך ויד, ממנו נולדו לה 6 ילדים.
בשנת 1907 מת בעלה וילהלם, נסיך ויד, וב-22 ביוני 1910 מתה מארי בביתה בנויוויד.
משפחתה

ב-18 ביולי 1871 התחתנה מארי עם וילהלם, נסיך ויד, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
וילהלם פרידריך, נסיך ויד (1872–1945), התחתן עם פאולינה, נסיכת וירטמברג
אלכסנדר, נסיך ויד (1874–1877)
וילהלם, נסיך אלבניה (1876–1945), התחתן עם סופיה, נסיכת שנבורג-ואלדנבורג
ויקטור, נסיך ויד (1877–1946), התחתן עם גיזלה, רוזנת זולמס-וילדנפלס
לואיזה, נסיכת ויד (1880–1965)
אליזבת, נסיכת ויד (1883–1938)
מארי-גבריאל-אוגוסטן סאוואר

| --- | --- |

צילום מאת פייר פטי
 לידה:  21 באוגוסט 1814 פריז, הקיסרות הראשונה 
 פטירה:  7 ביוני 1881 (בגיל 66) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Marie-Gabriel-Augustin Savard 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 צאצאים:  Marie Emmanuel Augustin Savard 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (4 באוגוסט 1875) 
 
מארי-גבריאל-אוגוסטן סאוואר (בצרפתית: Marie-Gabriel-Augustin Savard;‏ 21 באוגוסט 1814, פריז – 7 ביוני 1881, פריז) היה מלחין ופדגוג צרפתי בתחום המוזיקה הקלאסית. הוא כיהן כפרופסור בקונסרבטואר של פריז.
ביוגרפיה

סוואר נולד בשנת 1814. הוא למד בקונסרבטואר של פריז אצל פרנסואה באזן (1837) ואמה לבורן. בשנת 1843 התמנה שם למרצה לסולפג', אחר כך החל מ-1866 פרופסור להרמוניה.
הוא לימד סולפג', הרמוניה ובאסו קונטינואו בקונסרבטואר של פריז, עם תלמידיו נמנו וינצ'נצו פרוני, ז'ול מאסנה, ססיל שמינאד, אדוארד רויס ואדוארד מקדואל, ז'ול דאנבה, אלפרד ברינו, אז'ן ד'ארקור ושארל לנבווה.
הוא כתב ספרי תאוריית המוזיקה ופרסם קובץ של מזמורי קנטוס פלאנוס
הוא היה אביו ומורו של המלחין מארי עמנואל אוגוסטן סאוואר.
ספרים

1853, 1856 - Cours complet d'Harmonie théorique et pratique (קורס שלם להרמוניה תיאורתית ושימושית)
1858 - Manuel d’harmonie (לימוד הרמוניה)
1861 - Principes de la musique יסודות המוזיקה)
1865 - Principes de la musique et méthode de transposition (יסודות המוזיקה ושיטת הטרנספוזיציה)
ספר שהומלץ על ידי חברי מחלקת המוזיקה של המכון של צרפת: דניאל אובר, אמברואז תומא, רבר, קלפיסון, הקטור ברליוז, קאראפה, ז'אק פרומנטל הלוי.
Recueil de plain-chant d'eglise (קובץ מזמורי קנטוס פלאנוס כנסייתיים) - מעובדים ל 3–4 קולות.
יצירות

1860 - קיריה
1865 - מיסה חגיגית (Messe solennelle)
ל־4 קולות - סולנים ומקהלה, בליווי עוגב, צ'לו וקונטרבס
מוטטים
לקריאה נוספת

Malou Haine - 400 lettres de musiciens au Musée Royal de Mariemont Editions Mardaga, Liège, 1995
מזקקת רמת הגולן

| --- | --- |

בקבוק ליקר ויסקי מייפל של מזקקת רמת הגולן
 נתונים כלליים
 סוג:  מזקקת ויסקי
 מייסדים:  דוד ציבל
 תקופת הפעילות:  2014–הווה (כ־10 שנים) 
 מיקום המטה:  קצרין 
 קואורדינטות:  32°59′30″N 35°42′36″E﻿ / ﻿32.991666666667°N 35.71°E﻿ / 32.991666666667; 35.71 
 משרד ראשי:  אזור תעשייה קצרין
 מוצרים עיקריים:  ויסקי, ברנדי, ג'ין, אבסינת, ערק
  
 www.golanispirit.com
 he
 
מזקקת רמת הגולן היא מזקקת ויסקי ישראלית, הנמצאת באזור תעשייה קצרין ברמת הגולן.
היסטוריה

המזקקה הוקמה בשנת 2014 על ידי דוד ציבל, עולה מקנדה, שהתיישב בקצרין והחליט להפוך את תחביבו, הכנת ויסקי, למקצוע.
הויסקי הראשון זוקק בספטמבר 2014 ויושן בחביות ששימשו קודם לכן ביקבי רמת הגולן. מאוחר יותר גייס ציבל כספים בדרך של מימון המונים, על ידי מכירת בקבוקי ויסקי עתידיים ובקבוקי ויסקי לא מיושן.
בהמשך רכשה המזקקה שני דודי זיקוק, וישון הויסקי נעשה בחביות ממקורות ומסוגי עץ שונים, בהם עץ אלון אמריקאי חדש חרוך.
המזקקה מייצרת ויסקי סינגל מאלט, ליקר ויסקי בטעמים דבש ומייפל, ברנדי, ג'ין, אבסינת, ערק.
מוצרי המזקקה כשרים.
פרסים

מוצרי המזקקה זכו בפרסים::
Gewurztraminer Gaphna - Terravino Double Gold 2016
Golani Whisky - Terravino Silver 2016
Holy Spirit Absinthe - Terravino Silver 2016
לקריאה נוספת

רעות ברנע, וויסקי, דבר עברית: הסינגל מאלט הישראלי הראשון יושק השבוע, באתר כלכליסט, 22 במאי 2017
מירה איתן, עולם חדש: מזקקות כחול-לבן, אתר "סנהדרינק", 18 בספטמבר 2016
מזקקת רמת הגולן באתר "ויסקי ישראל"
הערות שוליים

↑  יאיר גת, גולני שלי, באתר ישראל היום, 24 ביוני 2016
↑  דניאלה שאול, מדליות בינלאומיות למזקקת הויסקי ברמת הגולן, אתר "שישי בגולן", 3 בדצמבר 2015
↑   גולני - מזקקת רמת הגולן, ברשת החברתית פייסבוק
לסלי ליזרוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באפריל 1934 (בן 90) יוהנסבורג, דרום אפריקה 
 ענף מדעי:  כימיה, קריסטלוגרפיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קייפטאון 
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע 
 פרסים והוקרה:  פרס גרגורי אמינוף (2002)  פרס וולף לכימיה (2021)  פרס א.מ.ת. (2018)  פרס ישראל (2016) 
 מספר צאצאים:  3 
 
לֶסְלִי לֶיְזֶרוֹבִיץ (Leslie Leiserowitz; נולד ב-9 באפריל 1934) הוא פרופסור לכימיה במכון ויצמן למדע. חתן פרס ישראל לחקר הכימיה והפיזיקה לשנת ה'תשע"ו וחתן פרס וולף לכימיה לשנת 2021.
החל משנת 2022 הוא חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
קורות חיים

ליזרוביץ נולד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה ולמד באוניברסיטת קייפטאון לתואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה ולתואר שני בפיזיקה בחקר קריסטלוגרפיה. היה תלמידו של רג'ינלד ג'יימס (אנ').
ב-1959 הגיע לישראל והיה תלמיד מחקר לתואר שלישי תחת קבוצת מחקר של גרהרד שמידט ובליווי של מנדל כהן. מחקרו עסק בחקר מבנה גבישים מולקולריים ובתחום התרמוכרומיזם. עם סיום לימודיו ב-1966 נסע למכון המחקר לכימיה בהיידלברג ועבד עם היינץ סטאב. ב-1968 חזר לישראל והצטרף לסגל מכון ויצמן למדע. ב-1983 התמנה לפרופסור מן המניין.
מחקריו עוסקים בחקר גבישים ובפרט בתקשורת בין-מולקולרית ונטיית המולקולות ליצירת גבישים.
ליזרוביץ נשוי לרוחמה ואב לשלוש בנות. קרוב משפחתו הוא ראש עיריית רחובות לשעבר, יעקב סנדלר.