stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאיל גלינקה
השנים האחרונות

שנה קשה עברה על גלינקה אחרי קבלת הפנים הקרירה ל"רוסלאן ולודמילה". נסיעה לפריז וספרד רוממה את רוחו. בפריז ניצח ברליוז על מובאות מן האופרות של גלינקה וכתב עליו מאמר אוהד. גלינקה, מצדו, הוקיר את המוזיקה של ברליוז והחליט לחבר כמה "פנטזיות ציוריות" (fantasies pittoresques) לתזמורת. עוד ביקור בפריז חל ב-1852 ואז נשאר שם לשנתיים, חי חיים שקטים והרבה לבקר בגנים הבוטניים והזואולוגיים.
מפאריז עבר לברלין ולאחר חמישה חודשים מת שם באופן פתאומי, ב-15 בפברואר 1857, לאחר הצטננות. הוא נקבר בברלין, אבל כעבור חודשים אחדים הועברה גופתו לסנקט פטרבורג, ונקברה בשנית בבית הקברות של מנזר אלכסנדר נייבסקי.
אחרי מות גלינקה, היו מעלותיהן היחסיות של שתי האופרות שלו לנושא לדיון לוהט בעיתונות המוזיקלית, בעיקר בין ולדימיר סטאסוב וידידו לשעבר, אלכסנדר סרוב.
מחוץ לרוסיה זכו אחדות מן היצירות התזמורתיות של גלינקה לפופולריות סבירה בקונצרטים ובתקליטים. לצד הפתיחות המוכרות לאופרות (בייחוד הפתיחה המבריקה והנמרצת ל"רוסלאן", יצירותיו התזמורתיות החשובות הן הפואמה הסימפונית "קאימארינסקיה" (1848), המבוססת על נעימות עם רוסיות, ושתי יצירות ספרדיות, "לילה במדריד (1848, 1851) ו"חוטה אראגונסה" (1845).
גלינקה חיבר גם הרבה שירים אמנותיים, הרבה יצירות לפסנתר ומוזיקה קאמרית.
יצירה פחותת ערך במידה רבה, שקיבלה תשומת לב מסוימת בעשור האחרון, הייתה "השיר הפטריוטי", שנכתבה כמשוער לתחרות להמנון לאומי בשנת 1833; המוזיקה אומצה כהמנון הלאומי של הפדרציה הרוסית בשנים 1990–2000.
בהערכת הישגו של גלינקה חשוב לראות אותו בהקשר של המוזיקה הרוסית בתקופתו. מאז זמנו, חלה נטייה ברורה לכיוון המוזיקה של מלחיני המערב. אפילו שירי העם הרוסיים בערים הגדולות קיבלו אופי מערבי, עם מקצבים סדירים ופסוקי מוזיקה מובנים והרמוניה פשוטה, שונים לגמרי מן הצורות הטהורות יותר של מוזיקה עממית, שגלינקה הכיר בילדותו. ההישג של גלינקה טמון בכך, שאיפשר לאופיו הרוסי להשתלט על סגנון ההלחנה שלו, שמקורו מערבי וליצור מודלים למלחיני העתיד הרוסיים.
החיים למען הצאר
האג'ימה מוריאסו

היאימה מורייסו (נולד ב-23 באוגוסט 1968) הוא כדורגלן עבר יפני, ששיחק מעל ל-250 משחקים במשך 14 שנה עם סאנפרס הירושימה היפנית. כיום מאמן את נבחרת יפן בכדורגל.
קריירת מועדונים

לאחר לימודיו הצטרף מוריאסו  לקבוצת סאנפרס הירושימה בליגת העל היפנית ב-1987. באפריל 1990, מוריאסו היה בתקופת ניסיון במועדון מנצ'סטר יונייטד. בשנת 1998, המאמן הנס אופט הפך למאמנה של קיוטו פרפל סאנגה וצירף את מוריאסו למועדון בהשאלה. מוריאסו היה השחקן המרכזי של קיוטו בעונת 1998. לאחר מכן, חזר מוריאסו לסאנפרס הירושימה בעונת 1999, אך לא זכה לדקות משחק. בשנת 2002, הוצעה לו לעבוד בצוות האימון של המועדון, אך הוא החליט להמשיך לשחק. ב-2002, הוא חתם בוגאלטה סנדאי ולאחר כשנה החליט לפרוש מכדורגל מקצועי.
קריירת אימון

מוריאסו החל לעבוד כמאמן בצוות האימון של סאנפרקה הירושימה בעונת 2004, ב-8 בדצמבר 2011, התקבלה החלטה לאשר את מוריאסו כמאמן הקבוצה של סאנפרקה הירושימה בעונת 2012. כשלאחר מכן, הוא זכה באליפות הליגה היפנית פעמיים ברציפות (2012, 2013). לאחר מכן מורייאסו היה המאמן של נבחרת יפן עד גיל 23, בעיקר במהלך אולימפיאדת טוקיו 2020.
מוריאסו היה עוזר מאמנו של נישינו אקירה בנבחרת יפן במונדיאל 2018. ב-26 ביולי 2018, לאחר שהמאמן נישינו אקירה התפטר, איגוד הכדורגל של יפן מינה את מוריאסו למאמנה החדש של הנבחרת הלאומית, במטרה להכין את הנבחרת למונדיאל 2022. הוא הוביל את יפן לגמר גביע אסיה בכדורגל 2019 לאחר שניצחו את נבחרת איראן 3–0 בחצי הגמר, אך הפסידו בגמר 1–3 לנבחרת קטר.
מנואל טרכטנברג

מנואל (מנו) טְרַכְטֶנְברג (בספרדית: Manuel Trajtenberg; נולד ב-21 בספטמבר 1950) הוא לשעבר ראש המכון למחקרי ביטחון לאומי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב, פוליטיקאי ישראלי יליד ארגנטינה, שכיהן כחבר הכנסת מטעם המחנה הציוני, כלכלן ישראלי, ולשעבר יושב ראש הוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה. באוגוסט 2011 מונה לעמוד בראש ועדת טרכטנברג.
ביוגרפיה

טרכטנברג נולד בקורדובה שבארגנטינה לחוליו (יחיאל), רואה חשבון ועיתונאי בעיתונות היהודית, ושרה לבית קרביץ, מורה בבית הספר היהודי. חוליו היגר עם אמו מעיירת הולדתו באוקראינה לארגנטינה בשנת 1922, לאחר שאביו נרצח בשנת 1920 כשהיה בדרכו לאודסה להשיג אשרות עלייה לארץ ישראל. טרכטנברג גדל בארגנטינה בתנאי מחסור, עד שעלה לישראל בגיל 16 במסגרת תוכנית לטיפוח מנהיגים צעירים ושימש מדריך בתנועה הציונית. בוגר קומיטה של מרכזים הבלתי מפלגתיים הציונים, היום תנועת נוער החלוץ למרחב.
למד באוניברסיטה העברית בירושלים והשלים תואר ראשון בכלכלה ב-1973 ותואר שני בכלכלה וסוציולוגיה ב-1976. בשנת 1984 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד על עבודתו בנושא ניתוח כלכלי של חדשנות המוצר: המקרה של סורקי סי.טי. במהלך לימודיו בהרווארד פגש באשתו לעתיד, נדין. ב-1985 זכה למלגת תוכנית פולברייט ללימודי פוסט-דוקטורט במכון הלאומי למחקר כלכלי בבוסטון. עם שובו לישראל הצטרף לסגל האקדמי באוניברסיטת תל אביב, והוא פרופסור מן המניין בבית הספר לכלכלה ע"ש איתן ברגלס. שימש כראש בית הספר בשנים 2002–2003.
טרכטנברג כיהן במספר תפקידים ציבוריים. שימש יועץ למשרד התמ"ת ולמשרד ראש הממשלה, וכיהן בין השנים 1999–2006 כראש התוכנית המחקרית ב"מדע, טכנולוגיה וכלכלה" במוסד שמואל נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה שבטכניון. בשנת 2006 התמנה לייסד את המועצה הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה, תפקיד בו כיהן עד התפטרותו בשנת 2009. באותה שנה התמנה ליו"ר הוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה, תפקיד בו היה אחראי על תקציב של כ-7 מיליארד שקלים בשנה. בשנת 2007 כיהן כחבר בוועדת שוחט לבחינת מערכת ההשכלה הגבוהה.
באוגוסט 2011, בעת מחאת האוהלים, מונה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לעמוד בראש "הוועדה לשינוי חברתי כלכלי" שנודעה על שמו כ"וועדת טרכטנברג", במטרה לבחון ולהציע פתרונות למצוקת יוקר המחיה במדינת ישראל.
בשנת 2012 קיבל את אות אביר איכות השלטון מטעם התנועה לאיכות השלטון.
בשנת 2021 הוחלט על מינויו לתפקיד ראש המכון למחקרי ביטחון לאומי, החל ממאי 2021. בינואר 2024 הודיע על פרישתו מתפקיד זה בחודש מאי של אותה שנה.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

ב-17 בדצמבר 2014, הודיע טרכטנברג שיפרוש מתפקידיו כדי להתמודד בבחירות לכנסת ה-20 מטעם המחנה הציוני. בבחירות שנערכו במרץ 2015, שוריין פרופסור מנואל טרכטנברג במקום ה-11 במפלגת העבודה המהווה חלק מסיעת "המחנה הציוני", על ידי יו"ר הסיעה יצחק הרצוג, ונבחר לכנסת.
לאחר הבחירות לכנסת, בהן זכתה רשימת "המחנה הציוני" ב-24 מנדטים, מונה כחבר בוועדת הכספים ובוועדת המדע והטכנולוגיה. בנוסף, כיהן ח"כ טרכטנברג כיו"ר השדולה לגיל הרך, יחד עם חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס.
ב-28 בספטמבר 2017 הוא הודיע על פרישתו מהכנסת וחזרתו לאקדמיה. ב-1 באוקטובר הגיש את מכתב ההתפטרות ליו"ר הכנסת יולי אדלשטיין.
חיים אישיים

טרכטנברג נשוי לד"ר נדין בודו-טרכטנברג, לשעבר המשנה לנגיד בנק ישראל, ולהם שלוש בנות.
התמחותו והשקפתו

תחומי התמחותו האקדמיים הם כלכלת מחקר ופיתוח, צמיחה, פטנטים וחדשנות טכנולוגית. חיבר ספרים ומאמרים מדעיים שפורסמו בכתבי עת מובילים, ונחשב לאחד המומחים הבולטים בתחומים אלה. כמו כן הוא חבר במכוני מחקר בארצות הברית ובאירופה.
טרכטנברג נחשב לתומך בכלכלת שוק, למעט במקרים של הגבלים עסקיים. הוא הביע הסתייגות מאכיפת חוקי עבודה ובפרט מחוק שכר מינימום. על פי עבודת מחקר שערך טרכטנברג בנושא מדיניות התמיכה במחקר ופיתוח בישראל, ההצלחה הכלכלית של התעשייה הישראלית מיוחסת, בין היתר, למדיניות ממשלתית גמישה ואקטיבית שהתאימה עצמה לתנאים משתנים.
טרכטנברג מרבה לבקר את מה שהוא רואה כעודף רגולציה והעדר משילות בישראל. כך לדוגמה, במהלך שנת 2015 העביר ביקורת על מתווה הגז של הממשלה, ואת מה שהוא רואה ככשל רגולטורי מתמשך שהוביל למצב שהמתווה מנסה לפתור. לדבריו, המתווה המתוכנן מנוגד לכללי כלכלת השוק אשר בתנאי מונופול דורשת פיקוח אפקטיבי על המחיר, ויביא לעלייה מתמדת במחירי הגז במשך כ-15 השנים הבאות.
טרכטנברג מאמין כי מדינת ישראל נמנעה ביודעין מלהתמודד עם הסוגיות המרכזיות הקיומיות שלה, כמו פתרון הסכסוך הפלסטיני, גיוס חרדים, טיפול במערכות החינוך, הדיור וביוקר מחיה ועוד. הוא סבור שהשבעה באוקטובר הראה כי הכרחי להתמודד עם הסוגיות האלה ללא דיחוי ולהכריע הכרעה ערכית לגביהן. טרכטנברג הציע שלושה עקרונות יסוד לאורן יש לפתור את הסוגיות האלה- 1. ישראל מקיימת דמוקרטיה ליברלית שוויונית, 2.ישראל מאמצת יהדות פלורליסטית, 3. ישראל דוגלת בכלכלת שוק מוסרית
מפרסומיו

ההאטה בגידול הפריון בישראל: 90–1960: (כולל תקציר עברי ואנגלי), מכון גולדה מאיר לחקרי עבודה וחברה, 1991
מחקר ופיתוח, היי-טק וצמיחה כלכלית, רבעון לכלכלה שנה 49, דצמבר 2002. תבנית:קישור לא פעיל
אג’נדה כלכלית חברתית לישראל 2008-2010, ירושלים: המועצה הלאומית לכלכלה, משרד ראש הממשלה, 2007. (תקציר הפרסום באתר משרד ראש הממשלה)
דו"ח הוועדה לשינוי כלכלי חברתי, ירושלים, תשע"א 2011.
Patents, Citations and Innovations: A Window on the Knowledge Economy (with Adam Jaffe). Cambridge, Mass.: MIT Press, 2002. ISBN 0-262-10095-9.
Economic Analysis of Product Innovation - The Case of CT Scanners, Cambridge, Mass: Harvard University Press, 1990
Manuel Trajtenberg, 2002. "Government Support for Commercial R&D: Lessons from the Israeli Experience," NBER Chapters, in: Innovation Policy and the Economy, Volume 2, pages 79-134 National Bureau of Economic Research, Inc
הערות שוליים

↑  Economic Analysis of Product Innovation: The Case of CT Scanners Harvard Economic Studies, באתר אמזון
↑  פרופ' טרכטנברג מונה לראש המכון למחקרי ביטחון לאומי, באתר ynet, 1 במרץ 2021
↑  הג'וב החדש של תמיר הימן: "להבטיח מדינה יהודית ודמוקרטית", באתר אייס, 26 בינואר 2024
↑  השדולה למען הגיל הרך
↑  ח"כ מנואל טרכטנברג התפטר מהכנסת;סאלח סעד יכנס במקומו אתר הכנסת, 1 באוקטובר 2017
1 2  עמיר קורץ, עכשיו זה רשמי: טרכטנברג מונה ליו"ר ות"ת, באתר כלכליסט, 30 ביוני 2009
↑  אג’נדה כלכלית חברתית לישראל 2008-2010, ירושלים: המועצה הלאומית לכלכלה, משרד ראש הממשלה, 2007
↑  מתווה חלופי לגז, מכתב באתר הפייסבוק של טרכטנברג
↑  Spotify, open.spotify.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269033905171  BIBSYS: 90535550  CiNii: DA04669844  GND: 129661686  ISNI: 0000 0000 8206 4040  LCCN: n84233967  NKC: vse20181017342  NSK: 000262818  NTA: 074894382  ORCID: 0000-0002-0470-5126  RERO: 02-A003908370  SUDOC: 07641597X  VIAF: 23224957   WorldCat (עם VIAF): 23224957
יהונתן כהן

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1979 (בן 45) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  שדרן ספורט, עיתונאי
 מעסיק:  ערוץ הספורט
 מקום לימודים:  הקריה האקדמית אונו 
 מספר צאצאים:  3 
 
יהונתן כהן (נולד ב-16 במרץ 1979) הוא עיתונאי, שדרן כדורגל ומגיש טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

כהן נולד בירושלים. גדל בגבעה הצרפתית ובבקעה. למד בבית הספר המסורתי ובתיכון לאמנויות. שירת ביחידת דובר צה"ל. השתחרר מהצבא בשנת 2001 ומשמש כקצין בדרגת רב-סרן במילואים. בעל תואר ראשון בחינוך, חברה וספורט מהמכללה האקדמית קריית אונו.
התחיל את דרכו בערוץ הספורט לאחר שחרורו מהצבא בשנת 2001. הוא שימש ככתב ב"חדשות הספורט", שדרן קווים, מגיש תוכניות ושדרן כדורגל. הגיש את התוכניות "חדשות הספורט", "שער השבת", "מועדון ספורט", "מועדון כדורגל FC", "אולפן פתוח" ו"אולפן הלילה" בערוץ הספורט.
כהן שידר את משחקי הליגה הלאומית בכדורגל. משדר את משחקי ליגת העל וגביע המדינה בכדורגל. כמו כן מגיש את ההסכת "עולים לרגל" יחד עם אסף אבולעפיה. ב-2022 הצטרף לצוות כאן 11 מהמונדיאל בקטר, ושידר את משחקי שלב הבתים ושמינית הגמר, לצד הפרשן אסף כהן.
מאז 2014 משדר כהן את משחקי גמר גביע המדינה בכדורגל (למעט שנת 2023), לצידו של הפרשן שלמה שרף.
לצד עיסוקו בתקשורת הספורט, כהן כתב בין השנים 2010–2020 את טור ביקורת האוכל "אוכלים צהריים", שפורסם בעיתון כל העיר ובאתר הארץ. ב-2022 החל להגיש את ההסכת הקולינרי "מדברים מהבטן", לצד עמית אהרנסון. כמו כן הוא מתקלט בערבי מוזיקה עברית. בשנת 2023 שידר בערוץ כאן 11 את משחקי נבחרת ישראל עד גיל 20, במסגרת הגביע העולם, לצד הפרשנית אושרת עיני. באולימפיאדת פריז 2024 שידר את משחקי נבחרת ישראל בכדורגל לצד איתי שכטר.
בשנת 2023 השתתף כהן בסרט לרוץ על החול בתפקיד עצמו, כשדרן ערוץ הספורט המשדר את משחקי ליגת העל.
יהונתן כהן הוא ממייסדי קטמון מועדון אוהדים ואוהד של הפועל ירושלים ווסטהאם יונייטד.
נשוי ואב לשלושה, מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  יהונתן כהן, באתר ערוץ הספורט, ‏נלקח ב-13 במרץ 2022
↑  ערן סויסה, מנחים חדשים לחדשות הספורט, באתר nrg‏, 9 בדצמבר 2009
↑  אלכסנדר כץ, אראל סג"ל לערוץ הספורט: ישתתף בתכנית סיכום המחזור של ליגת העל, באתר ביזפורטל, 2 באוגוסט 2011
↑  רועי ברק, ‏העורך הראשי של "חדשות הספורט" מסיים את תפקידו, באתר גלובס, 15 ביוני 2011
↑  וואלה ברנז'ה‏, תחרות גם על המגרש: ערוץ הספורט משיק תכנית חדשה - "מועדון כדורגל", באתר וואלה, 5 בנובמבר 2017
↑  עולים לרגל: פודקאסט הכדורגל הישראלי החדש, באתר ערוץ הספורט, 24 בספטמבר 2019
↑  אלון חזן יפרשן מהאולפן: הוכרזו צוותי השידור של המונדיאל, באתר וואלה, 16 ביוני 2022
↑   יהונתן כהן ועמית אהרנסון, כל העיר, מסכמים ומוקירים: המנות והמסעדות שעשו את השנה בירושלים, באתר הארץ, 4 בינואר 2017
1 2  עופר מתן, יהונתן כהן: "בכל מקום עשיתי מהומה", באתר nrg‏, 27 במאי 2012
↑  הכהן של קטמון, דאבל פס, רועי אלחנני, 22 בדצמבר 2010
↑
"איך הקמנו מחדש את הפועל קטמון ירושלים", תמר רפופורט (עורכת), הוצאת רסלינג 2016
אציו ג'ורג'טי

| --- | --- |

אצ'יו ג'ורג'טי בביקורו בישראל לרגל קבלת תואר חסיד אומות העולם, יוני 1964
 לידה:  1912 סאן מאורו פסקלי
 פטירה:  1970 (בגיל 58 בערך)
 מדינה:  איטליה
 מקצוע:  בעל בית מלון
 מידע חסיד אומות העולם
 סטטוס היסטורי:  שרד את המלחמה
 מקום ההצלה:  איטליה
 אופן ההצלה:  החביא אותם וסייע להם
 תאריך הכרה:  17 ביוני 1964
 מקום ההכרה:  יד ושם
 יוזם ההכרה:  יוסף קונפורטי וד"ר זיגה נוימן
 אופן הנצחה:  עץ
 מספר היהודים שהציל:  38
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (5 במאי 1964) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אציו ג'ורג'טי
 
אציו ג'ורג'טי עם משפחת קונפורטי בביקורו בישראל, 1964
אציו ג'ורג'טי (באיטלקית: Ezio Giorgetti; נולד ב־1912 בכפר סאן מאורו פסקולי (San Mauro Pascoli) באיטליה ונפטר ב־1970) היה חסיד אומות העולם שסייע להציל 38 פליטים יהודים באיטליה בזמן השואה, בין השנים 1943–1944. 34 מבין 38 היהודים שהציל היו פליטים יוגוסלביים.
אציו ג'ורג'טי עם משפחת קונפורטי בביקורו בישראל, שנת 1964
למשפחתו היו שני בתי מלון בעיירה בלאריה (Bellaria) שבאזור רימיני. מלון סאבויה (Savoia) נוהל על ידו, והמלון השני על ידי אבי המשפחה ואחיו פייר.
פעילות בתקופת המלחמה והצלת יהודים

בתקופת מלחמת העולם השנייה, בית מלון בניהולו היה כבר מלא עד אפס מקום בפליטים מדרום איטליה, ובית המלון השני היה בסכנת סגירה. אך, כאשר שמע אציו מאביו כי פליטים איטלקים רבים מהדרום מחפשים מקלט, הוא הציע מיד לפתוח מחדש גם את המלון השני לקליטת פליטים.
ב-11 בספטמבר 1943, כשלושה ימים לאחר כניעתה של איטליה לבעלות הברית, קבוצת יהודים, שרובם היו יוצאי יוגוסלביה, שהייתה כלואה בטרוויזיו, יצאו דרומה בשלוש מכוניות במטרה להגיע לכוחות בעלות הברית שפלשו לתוך שטח איטליה. לאחר נסיעה של 48 שעות, הקבוצה הצליחה למצוא משאית להמשך מסעם. הם המשיכו בדרכם עד שהגיעו לבלאריה. הם היו מצוידים במכתב המלצה ממשפחת ג'ורג'טי, בעלת שני בתי מלון בבאלאריה. בני משפחת ג'ורג'טי קיבלה את קבוצת היהודים היוגוסלביים בסבר פנים יפות וג'ורג'טי עצמו, רכש מיד את אמון הקבוצה שהגורל האיר לה פנים בעצם המפגש עם ג'ורג'טי. מיום הגעת הקבוצה העמיד ג'ורג'טי לרשותה תעודות זהות מזויפות והשיג עבורם תלושי מזון. ג'ורג'טי הכיר בעובדה כי קבוצת היהודים נאלצה לברוח ממקום למקום בגלל הסכנה שהייתה צפויה להם על ידי הגרמנים. בהזדמנויות רבות הזהירו היהודים את ג'ורג'טי שבעצם העזרה שהוא מעניק להם, הוא מעמיד את עצמו ואת משפחתו בסכנה גדולה. הוריו לחצו עליו להפסיק לסייע ליהודים. אך הוא לא היסס והמשיך לעזור להם ליצור קשרים עם הכמורה המקומית ועם גורמים אנטי- פאשיסטיים.
ג'ורג'טי השתמש בקשריו האישיים עם מפקד משטרת הקרביניארי המקומי אוסמן קארוניו (Osman Carogno), שהוכר אף הוא כחסיד אומות העולם, על מנת שיפרוש את חסותו על הפליטים היהודים. בשל התקרבות החזית הגרמנית באביב 1944, קארוניו וג'ורג'טי סייעו לנרדפים ככל יכולתם להקל עליהם בהכנות לברוח להרים ולחצות את הגבול לסן מרינו. הוא העביר אותם לכפר Pugliano Nuova, ולאחר מכן ברחו עד שהגיעו למחנה צבאי אמריקאי. גם במשך שהותם בהרים, המשיך ג'ורג'טי לסייע לקבוצת היהודים שהייתה בסכנה מתמדת עד לסיום המלחמה.
באוקטובר 1944, לאחר נסיגת הצבא הגרמני, נפגש ג'ורג'טי עם מרטין האוזר, שהיה מפקד בבריגדה היהודית, והעביר לו מידע על קבוצת היהודים להם סייע.
הכרה והנצחה

בשנת 1963 שלח מרטין האוזר להנהלת יד ושם בבקשה להכיר באציו ג'ורג'טי כחסיד אומות העולם. בבקשה זו, פירט האוזר את כל אשר עשה ג'ורג'טי למען קבוצת היהודים היוגוסלבים. לבקשה הצטרפו יוסף קונפורטי וד"ר זיגה נוימן, שניים מהיהודים שהציל.
בשנת 1964 הוזמן ג'ורג'טי לישראל כאורחם של קונפורטי וד"ר זיגה נוימן. הוא השתתף בטקס ביד ושם ב-6 ביוני, שבו הוכר כחסיד אומות העולם. ביד ושם ניטע עץ הוקרה על פועלו להצלת יהודים במלחמה בשדרת חסידי אומות העולם. יוסף קונפורטי אף קרא לבנו נורי אצ'יו, על מנת לכבד את זכרו של ג'ורג'טי.
ב-25 באפריל 2004, ניטעו שני עצי אלון ביער חסידי אומות העולם שבאלאריה לכבודם של אצ'יו ג'ורג'טי ואוסמן קארוניו, במסגרת טקס הנצחה לשישים שנה לשחרור איטליה מהמשטר הפאשיסטי. כמו כן, הכיכר ביער נקראת על שמו של ג'ורג'טי. הטקס נערך בחסות העירייה המקומית, וגבריאל ניסים, נשיא ארגון Gariwo, המייסד של יערות חסידי אומות העולם באיטליה.
היהודים שהציל

ד"ר זיגה נוימן dr. Ziga Neumann
בלה נוימן Bella Neumann
אדולף נוימן Adolf Neumann
דניקה רותמולר Danica Ruthmueller
רות רותמולר Ruth Ruthmueller
אלי רותמולר Eli Ruthmueller
יוסף קונפורטי Joseph Konforti
מאיה קונפורטי Maja Konforti
בלאנקה קונפורטי Blanca Konforti
הוגו סוורץ Hugo Schwartz
קוויאטה סוורץ Cvijeta Schwartz
מיה הלינג Mia Helling
ליאו שוורץ Leo Schwartz
זלשקו נדאסי Zeljko Nadasi
ליירקה נדאסי Ljerka Nadasi
אוויקה נדאסי Ivica Nadasi
אוזיאן שוורץ Eugen Schwartz
זדנקה שוורץ Zdenka Schwartz
יוסף לאקנבאך Joseph Lackenbach
בלאנקה לאקנבאך Blanka Lackenbach
סטאפי לאקנבאך Stefi Lackenbach
מירקו הירשל Mirko Hirschl
נדה הירשל Nade Hirschl
אויזניזה הירשל Eugenija Hirschl
סטאפה שוורץ Stefa Schwartz
ארנה מארטון Erna Marton
ראובן מארטון Reuben Marton
פרוהליך מזאגרב Frohlich from Zagreb
רוזה פרוהליך Ruza Frohlich
הבן של פרוהליך
הבת של פרוהליך
משפחת להרר Lehrer family (5 persons)
ליאופולד סטודני Leopold Studeni
קרלוט סטודני Charlotte Studeni
וילהלם פיק Wilhelm Pick
לקריאה נוספת

אריה באומינגר, חסידי אומות עולם, הוצאת עם עובד, 1978
יוסף קונפורטי, מתל אביב לזאגרב, הוצאה עצמית
הערות שוליים

↑  The Righteous Among The Nations, באתר יד ושם (באנגלית)
↑  יוסף קונפורטי, מזאגרב לתל אביב 1941- 1945, הוצאה פרטית, עמ' 49
↑  מתוך עדות של יוסף קונפורטי מארכיון יד ושם מתאריך 30.12.1963
↑  Nell'albergo Savoia, salvarono la vita ad un gruppo di ebrei, Gariwo
↑  באומינגר אריה, חסידי אומות עולם, עם עובד, 1978, עמ' 32
↑  Wartime Saviour of Band of Yugoslav Jews Comes for Visit, Jerusalem Post, 16.6.64
↑  מתוך הבקשה למתן הכרה כחסיד אומות העולם מארכיון יד ושם, 26.9.1963
↑  מתוך בקשה למתן אות הוקרה לאצ'יו ג'ורג'טי מארכיון יד ושם 26.9.1963
↑  מתוך תעודת הוקרה של יד ושם, ארכיון יד ושם 17.6.1964
↑  BELLARIA-IGEA MARINA - A BELLARIA DUE QUERCE PER I GIUSTI, Gariwo - La Foresta dei Giusti, ‏25.4.2004 (באיטלקית)
↑  תיק חסיד אומות עולם - אצ'יו ג'ורג'טי, באתר יד ושם (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293435805171  ISNI: 0000 0003 7128 5966  LCCN: n2012037276  VIAF: 250852335   WorldCat (עם VIAF): 250852335 
העץ שניטע לכבוד אציו ג'ורג'טי בשדרת חסידי אומות העולם ביד ושם
קינטיקה אנזימטית

שינוי קצב הראקציה כתלות בריכוז הסובסטרט. הקינטיקה המתוארת בגרף היא קינטיקת מיכאליס-מנטן
קינטיקה אנזימטית היא מחקר של תגובות כימיות שמזורזות על ידי אנזימים, בדגש על קצב הזירוז שלהן. חקר הקינטיקה של האנזימים מאפשר להבין את מנגנון הפעולה של האנזים, תפקידו במטבוליזם, את הבקרה על פעילותו בתא ואת האופן שבו ניתן לעכבו באמצעות רעל או תרופה.
אנזימים הם חלבונים אשר משפיעים על מולקולות אחרות שמהוות את המצע שלהם – הסובסטרט. מולקולות המצע נקשרות אל האנזים, בחלק הנקרא האתר הפעיל של האנזים, ונהפכות לתוצר במספר שלבים במכניזם האנזימטי. ישנם אנזימים אשר קושרים סובסטרט יחיד וישנם אנזימים אשר קושרים סובסטרטים רבים.
אנזימים שקושרים סובסטרט יחיד, כגון טריוז פוספט איזומראז וביספוספוגליצראט מוטאז, שואפים לאפיניות (זיקה) גבוהה מאוד לסובסטרט כך שהאנזים יקשור את הסובסטרט בקצב מהיר יותר. כאשר אנזים קושר מספר סובסטרטים כגון דיהידרופולאט רדוקטאז (dihydrofolate reductase) בחינת הקינטיקה של האנזים יכולה להראות את רצף שבו נקשרים הסובסטרטים השונים וכן את הרצף שבו משחרר האנזים תוצרים.
דוגמה לאנזימים אשר קושרים סובסטרט יחיד ומשחררים תוצרים אחדים היא אנזימים מפרקים, הנקראים פרוטאזות, ואשר מבקעים את הסובסטרט החלבוני לשני פוליפפטידים. אנזימים אחרים מקשרים בין סובסטרטים שונים, כגון DNA פולימראז (DNA polymerase) המחבר נוקלאוטידים ליצירת DNA. על אף העובדה שישנם מספר שלבים במערכת, ישנו רק שלב אחד שקובע את מהירות התגובה, שלב זה יכול להיות ראקציה כימית או שינוי קונפורמציה של האנזים או הסובסטרט. זהו למעשה השלב האיטי ביותר של התהליך ועל כן הוא קובע את קצב הראקציה.
ידיעת מבנה האנזים מסייעת להסביר את נתוני הקינטיקה. לדוגמה, המבנה של האתר הפעיל יכול להסביר איך הסובסטרט והתוצר קשורים במהלך הקטליזה, מה משתנה במהלך הריאקציה ואפילו את התפקיד הספציפי של שיירי חומצות אמינו שנמצאים במערכת. חלק מהאנזימים משנים את צורתם באופן משמעותי במנגנון ובמקרים כאלו ניתן לקבוע את צורת האנזים עם וללא קישור הסובסטרט, באמצעות אנלוג של סובסטרט אשר נקשר אך אינו מושפע מהאנזים בראקציה.
לא כל הזרזים הביולוגיים הם אנזימים חלבוניים, למשל ריבוזומים וריבוזימים שמבוססים על RNA, נחוצים לתפקודים שונים בתא כגון שחבור ותרגום. ההבדל העיקרי בין ריבוזימים לאנזימים הוא שריבוזימים מורכבים מבסיסים חנקניים בעוד שאנזימים מורכבים מחומצות אמינו. כמו כן ריבוזימים מעורבים במספר מצומצם של ריאקציות, אף על פי שמנגנוני הפעולה שלהם והקינטיקה שלהם ניתנת לחקירה ולסיווג באמצעות אותן השיטות המשמשות לאנזימים.
עקרונות כללים ומנגנונים

קצב הראקציה יעלה כאשר ריכוז הסובסטרט יעלה אך בשלב מסוים יגיע לרוויה כאשר כל האתרים יהיו תפוסים על ידי סובסטרט ואז הוספת סובסטרט לא תשפיע על העלייה בקצב הראקציה.
האנזימים אינם משנים את שיווי המשקל בין התוצרים והמגיבים, הם מזרזים את קצב הראקציה. ככל שנוסיף יותר סובסטרט הקצב יעלה עד לנקודת המקסימום.
שתי תכונות חשובות מאוד לקינטיקה של אנזים הן המהירות שבה האנזים הופך רווי במגע עם סובסטרט מסוים – כלומר מהירות קשירה של אנזים לסובסטרט ספציפי והקצב המקסימלי אליו הוא יכול להגיע.
קינטיקת מיכאליס מנטן – מתארת את הקינטיקה של אנזימים רבים. היא קרויה על שמם של החוקרים לאונור מיכאליס ומוד מנטן. מודל קינטי זה תקף רק כאשר ריכוז האנזים קטן בהרבה מריכוזו של המצע (הסובסטרט) ורק כאשר האנזים הוא לא אלוסטרי.
קינטיקה שונה ממיכאליס מנטן – עקום סיגמואידי משקף בדרך כלל את התנהגותו של קישור קואופרטיבי של הסובסטרט לאתר הפעיל – קישור של מולקולה אחת משפיע על הקישור של מולקולות נוספות. דוגמה מוכרת היא ההמוגלובין.
קואופרטיות שלילית – קשירה של סובסטרט מורידה את האפיניות לקישור מולקולה נוספת, כדוגמת האנזים אספרטט טראנסקרבמוילאז.
קואופרטיביות חיובית – קישור של סובסטרט מעלה את האפיניות לקישור מולקולה נוספת, לדוגמה האנזים פוספופרוקטוקינאז.
מנגנון הפינג פונג – מנגנון שבו סובסטרט אחד נקשר והופך לתוצר אחד, רק לאחר שהוא משתחרר יכול סובסטרט שני להיקשר, וחוזר חלילה.
קצב הראקציה יעלה כאשר ריכוז הסובסטרט יעלה עד להגעה למצב רוויה
קונרד הארדר

קונרד הארדר וייבל שאנדורף (בדנית: Conrad Harder Weibel Schandorf; נולד ב-7 באפריל 2005 בהולטה שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.
קריירת מועדונים

הארדר גדל במחלקות הנוער של BSV, פ.צ. קופנהגן ונורשלן. בשנת 2023 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של נורשלן במסגרת ליגת העל הדנית, ובסך הכל ערך 31 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים.
ב-2 בספטמבר 2024 חתם הארדר על חוזה לחמש שנים בספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית. ב-17 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על ליל במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות לעונת 2024/2025. ב-22 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–3 על אבש פוטבול במסגרת המחזור השישי לעונת 2024/2025, בו הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
הערות שוליים

↑  DBU, KB - FC Roskilde, DBU (בדנית)
↑  Ole Hoffskov, Ny stjerne på vej i FCN? Han sparker på alt!, Tipsbladet.dk, ‏2023-06-30
↑  Sporting oficializa Harder e revela todos os detalhes do negócio, www.record.pt (ב־European Portuguese)
↑  Conrad Harder reforça ataque verde e branco, www.sporting.pt, ‏2024-09-02 (ב־European Portuguese)
↑  Gyökeres mostrou-se à Europa e Debast fez as pazes com as bancadas, Diário de Notícias (בפורטוגזית)
↑  Abola.pt, Vídeo: Golo nórdico em Alvalade… mas não foi Gyokeres, foi Harder! | Abola.pt, Abola.pt, ‏2024-09-22 (בפורטוגזית)
נקמת הפטיש העברי

| --- | --- |
 מבוסס על:  The Hebrew Hammer 
 בימוי:  ג'ונתן קסלמן 
 הופק בידי:  ליסה פרגנר ג'ונתן קסלמן סופיה סונדרמן אדוארד ר. פרסמן
 תסריט:  ג'ונתן קסלמן
 עריכה:  דין הולנד
 שחקנים ראשיים:  אדם גולדברג ג'ודי גריר מריו ואן פיבלס נורה דאן פיטר קויוטי ריצ'רד ריהלי שון וויילן טוני קוקס אנדי דיק
 מוזיקה:  מייקל כהן
 צילום:  קורט בראבי
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  ContentFilm Intrinsic Value Films
 חברה מפיצה:  Comedy Central Films (TV) Strand Releasing (Theatrical)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 בינואר 2003 סאנדנס   8 בדצמבר 2003 בטלוויזיה   19 בדצמבר 2003 בקולנוע
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקופת התרחשות:  חנוכה, תקופת חג המולד 
 תקציב:  1.3 מיליון דולר (מוערך)
 הכנסות:  82,157 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hebrewhammer
 דף הסרט ב־IMDb
 
נקמת הפטיש העברי הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת שיצא בשנת 2003. נכתב ובוים על ידי ג'ונתן קסלמן. בסרט מככבים אדם גולדברג, ג'ודי גריר, אנדי דיק, מריו ואן פיבלס, ופיטר קויוטי. העלילה עוסקת בלוחם פשע יהודי בלקספלוטייני הידוע בשם הפטיש העברי, שחייב להציל את חג החנוכה מידיו של בנו הרשע של סנטה קלאוס, שרוצה להרוס את חנוכה ואת הקוואנזה, ולהכריח את כולם לחגוג את חג המולד.
הסרט הוא פרודיה לסרטי בלקספלוטיישן, ומופיע בו מלווין ואן פיבלס בהופעת קאמו בתור "סוויטבאק".