stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
להפסיק לאכול עוגות
סינגלים

| התחרות האולימפית |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: מרץ 2006 |  |  |
|  | אורך: 3:39 |  |  |
|  | מפיק: יובל שפריר |  |  |
|  | פזמונאי: יובל מנדלסון |  |  |
מלחין: יובל מנדלסון: 

| המילים הכי יפות |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: אוקטובר 2006 | מקום 7 ברשת ג' |  |
|  | אורך: 3:48 | מקום 7 ברשת ג' |  |
|  | מפיק: יובל שפריר | מקום 7 ברשת ג' |  |
|  | פזמונאי: יובל מנדלסון | מקום 7 ברשת ג' |  |
| מלחין: יובל מנדלסון |  | מקום 7 ברשת ג' |  |

| אם את בעניין |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: ינואר 2007 |  |  |
|  | אורך: 3:12 |  |  |
|  | מפיק: יובל שפריר |  |  |
|  | פזמונאי: יובל מנדלסון |  |  |
מלחין: יובל מנדלסון: 

| לא בא לה |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: מרץ 2007 |  |  |
|  | אורך: 3:32 |  |  |
|  | מפיק: יובל שפריר |  |  |
|  | פזמונאי: יובל מנדלסון |  |  |
מלחין: יובל מנדלסון:
הערות שוליים

1 2  עכבר העיר, אם אין עוגות, תאכלו לחם, באתר הארץ, 1 במרץ 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 812725f7-3c91-4976-a64f-eb966e9f741e
לונה 1

| --- | --- |

 מידע כללי
 מפעיל:  תאגיד הטילים והחלל אנרגיה 
 יצרן:  תאגיד הטילים והחלל אנרגיה 
 תאריך שיגור:  2 בינואר 1959 
 משגר:  לונה 
 אתר שיגור:  כן שיגור גגארין 
 משימה
 מסלול:  מסלול הליוצנטרי 
 נטייה:  0.01 מעלה 
 זמן הקפה:  450 יממה 
 משך המשימה הכולל:  2 בינואר 1959 – הווה (65 שנים) 
 מידע טכני
 משקל:  361 ק"ג 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  00112
 מאגר המידע הלאומי:  1959-012A
 
לונה 1 (ברוסית: Луна-1) הייתה הגשושית הסובייטית הראשונה בתוכנית לונה אשר נשלחה לעבר הירח (שמה המקורי של החללית היה מכתה).
שיגורה של לונה 1 נעשה לציון הקונגרס ה־25 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ב־27 בינואר.
לונה 1 שוגרה ב־2 בינואר 1959 ומטרותיה היו לפגוע בקו המשווה של הירח 60 שעות לאחר השיגור, ולשדר לכדור הארץ מידע שנאסף במשך הטיסה.
משקל הגשושית היה 1833 ק"ג, כאשר 361 ק"ג מתוכו שקל תא המכשירים.
הגשושית נעה במהירות של 40,000 קמ"ש.
בשל סטייה זעירה ממסלול הטיסה, הגשושית "החטיאה" את הירח ב־5955 ק"מ, והמשיכה במסעה אל החלל, עד שנלכדה בידי כוח המשיכה של השמש. לונה 1 נכנסה למסלול אליפטי סביב השמש . כל הקפה של השמש נמשכה 477 ימים. החללית שידרה את הנתונים, עד שהגיעה למרחק של 600,000 ק"מ מכדור הארץ.
ראו גם

תוכנית לונה
לווטובי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,703 מ' 
 מדינה:  אינדונזיה 
 מיקום:  East Flores, אינדונזיהאינדונזיה
 קואורדינטות:  8°32′00″S 122°46′00″E﻿ / ﻿8.5333333333333°S 122.76666666667°E﻿ / -8.5333333333333; 122.76666666667
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פלווטובי(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פלווטובי
 
לְווֹטוֹבִּי (באינדונזית: Gunung Lewotobi) הוא הר געש כפול פעיל, בעל פסגות חרוטיות תאומות, הממוקם בחלק הדרום מזרחי של האי פלורס, שבאינדונזיה. הוא מורכב מהרי הגעש לווטובי לאקילאקי (לווטובי-זכר) ולווטובי פרמפואן (לווטובי-נקבה).
צורות ישנות יותר של שמו כוללות את לובטאבי, לובוטיבו ולובי טובי.
התפרצות

בהר הגעש ההתפרצות מתמשכת מאז 23 בדצמבר 2023 בפסגת לווטובי-זכר "לווטובי לאקילאקי".
הערות שוליים

↑  "Flores", Encyclopaedia Britannica, vol. IX (9th ed.), 1878, p. 337.
כף ברנאקי

| --- | --- |

מפת אזור האי רוס. כף ברניקי ממוקם   בפינה הימנית התחתונה של הרביע השני משמאל   בשורה השנייה מלמעלה של רביעי המפה.
 מידע כללי
 על שם:  לואיס ברנאקי 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  77°29′00″S 163°51′00″E﻿ / ﻿77.4833°S 163.85°E﻿ / -77.4833; 163.85
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ברנאקי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ברנאקי
 
כף בראנקי (באנגלית: Cape Bernacchi) היא לשון יבשה סלעית, בחוף סקוט, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מפרידה בין מפרץ ברנאקי ומפרץ ניו הרבור.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנקודה

הנקודה התגלתה ומופתה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
היסטוריה > מקור השם

סקוט קרא לכף על שמו של לואיס ברנאקי, פיזיקאי חבר המשלחת.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
כף ג'ונס (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בלשון יבשה באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  ים רוס 
 קואורדינטות:  73°17′00″S 169°13′01″E﻿ / ﻿73.2833°S 169.217°E﻿ / -73.2833; 169.217
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ג'ונס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ג'ונס
 
כף ג'ונס (באנגלית: Cape Jones) היא לשון יבשה, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הכף מהווה את הקצה הדרומי של חצי האי דניאל.
הכף ממוקמת בסמוך מדרום להר לאבוק.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הכף

הכף התגלתה בינואר 1841 על ידי סר ג'יימס קלארק רוס.
היסטוריה > מקור השם

רוס קרא לחצי האי על שמו של קפטן ויליאם ג'ונס (William Jones), מהצי המלכותי הבריטי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
לונה 17

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  תוכנית החלל הסובייטית
 יצרן:  לבוצ'קין
 תאריך שיגור:  10 בנובמבר 1970, 14:44:01 UTC
 משגר:  פרוטון K
 אתר שיגור:  קוסמודרום בייקונור
 משימה
 סוג משימה:  נחתת
 גרם שמיים:  הירח
 אתר נחיתה:  ים הגשמים
 תאריך נחיתה:  17 בנובמבר 1970 (נחיתה בירח)
 משך המשימה הכולל:  10 בנובמבר 1970 – 17 בנובמבר 1970 (8 ימים) 
 סיבת סיום משימה:  סיום התוכנית
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  5,600 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  04691
 מאגר המידע הלאומי:  1970-095A
לונה 17(ברוסית: Луна-17) הייתה גשושית לחקר הירח ששוגרה על ידי ברית המועצות כחלק מתוכנית לונה. הגשושית שוגרה ב-10 בנובמבר 1970 ונחתה על הירח ב-17 בנובמבר. מספר שעות אחרי הנחיתה ממנה ירד רכב חלל לונוחוד 1.
מהלך המשימה

הגשושית כללה יחידת נחיתה על הירח עליה הורכב רכב חלל, טיל ירח-כדור הארץ. הגשושית נבנתה במשרד לאבוצ'קין.
השיגור המוצלח בוצע בעזרת משגר פרוטון K ב-10 בנובמבר. במהלך טיסה לירח פעמיים בוצע עדכון מסלול. ב-15 בנובמבר היא הגיע למסלול סביב הירח וביצע מספר הקפות. ב-17 בנובמבר בוצה נחיתה רכה באזור ים הגשמים. שעתיים וחצי לאחר הנחיתה מיחידת נחיתה ירד רכב חלל לונוחוד 1 והחל בביצוע תוכנית מחקרית. הוא פעל במשך כ-11 חודשים.
בשנת 2010 יחידת נחיתה ורכב חלל התגלו בצילומי מקפת לסקר הירח.
לוטפי משעור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 ראמה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  22 ביוני 2006 (בגיל 59 בערך) ישראל 
 מקום קבורה:  ראמה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  2 
 
לוטפי כרם משעור (בערבית: لطفي كرم مشعور; 1947 - 22 ביוני 2006) היה עיתונאי ערבי-ישראלי.
חייו

משעור נולד בכפר ראמה. הוא למד בגימנסיה כרמיה (בבניין בית הספר אליאנס, שהפך מאוחר יותר לבית הספר רנה קסין) בירושלים, סיים לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת חיפה ולמד עיתונאות במכללה בתל אביב.
בשנת 1970 ייסד את "משרד הפרסום של נצרת", משרד הפרסום הראשון במגזר הערבי, באותה שנה נישא לוידא חזינה-משעור מהעיר בית לחם. בשנות השבעים פרסם כתבות ורשימות ב"העולם הזה" ובעיתונים שונים בעברית ובערבית. בשנת 1983 ייסד והחל להוציא לאור את העיתון "א-סנארה". במקביל הגיש לוטפי פינות בקול ישראל בערבית, בגלי צה"ל ובערוץ 2, וכן בערוצים הקהילתיים של חברת הוט. בשנת 2000 ייסד והוציא לאור את הירחון "לילכ" שהיה לירחון הראשון במגזר הערבי, ויזם את הקמתה של תחנת הרדיו הפרטית הראשונה במגזר הערבי, "רדיו 2000".
בפברואר 2004 הוזמן משעור ללוות את מסעו של הנשיא משה קצב לצרפת כעיתונאי. בנמל התעופה בן-גוריון הופרד משעור משאר חברי המשלחת ועבר בדיקה ביטחונית שאותה תיאר כ"משפילה". להבנתו, עבר בדיקה זו בשל היותו ערבי. כתוצאה מכך משעור ביטל את נסיעתו וחזר לביתו. הנשיא משה קצב וראש השב"כ אבי דיכטר התנצלו בפניו לאחר מכן.
משעור הלך לעולמו ב-2006 לאחר מחלה קשה. לאחר פטירתו החליפה אותו אלמנתו וידא משעור כעורכת ראשית של העיתון עד לפטירתה ב-2023. לזוג נולדו שתי בנות והם נקברו בבית הקברות בכפר ראמה.
הערות שוליים

↑  נינה פוקס, העיתונאית וידא משעור הלכה לעולמה בגיל 70, באתר ynet, 17 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307927205171  ISNI: 0000 0004 0255 2044  VIAF: 298267227   WorldCat (עם VIAF): 298267227
לונה 21

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  תוכנית החלל הסובייטית
 יצרן:  לבוצ'קין
 תאריך שיגור:  8 בינואר 1973, 06:55:38 UTC
 משגר:  פרוטון K
 אתר שיגור:  קוסמודרום בייקונור
 אתר רשמי
 משימה
 סוג משימה:  נחתת
 גרם שמיים:  הירח
 תאריך נחיתה:  15 בינואר 1973
 משך המשימה הכולל:  8 בינואר 1973 – מאי 1973 (כ־114 ימים) 
 סיבת סיום משימה:  איבוד קשר
 משך המשימה:  4 חודשים
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  5,700 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  06333
 מאגר המידע הלאומי:  1973-001A
 
לונה 21 הייתה גשושית לחקר הירח ששוגרה על ידי ברית המועצות כחלק מתוכנית לונה. הגשושית שוגרה לחלל ב-8 בינואר 1973 ונחתה על הירח ב-15 בינואר 1973. היחידה שנחתה כללה רכב (רובר) לונוחוד 2 שפעל כ-4 חודשים ועבר מרחק של כ-40 ק"מ. הגשושית ומרבית תכולתה תוכננו ונבנו על ידי חברת לאבוצ'קין.
מהלך המשימה

השיגור בוצע מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר פרוטון K ב-8 בינואר 1973. ב-12 בינואר הגשושית הגיע למסלול סביב הירח. ב-15 בינואר בוצע נחיתה באזור ים הרוגע. כ-3 שעות לאחר הנחיתה שוחרר רכב לונוחוד 2. משקל הרכב היה כ-840 ק"ג. הוא היה מצויד ב-3 מצלמות, ציוד מדעי ומערכת היגוי משופרת לעומת לונוחוד 1. תוך זמן קצר הרכב עבר מרחק גדול יותר מ"לונוחוד 1" כי היה ניתן לנייד אותו במהירות גבוהה יותר.
פעילות מדעית נמשכה רק במהלך "יום הירח", במהלך הלילה הרכב היה נכנס למצב המתנה. ב-9 במאי הרכב נכנס בטעות לתוך מכתש ואבק כיסה את הפאנלים הסולאריים והרדיאטורים שלו, והפריע לטמפרטורות ברכב. הניסיונות להציל את הרובר כשלו, וב-3 ביוני הודיעה סוכנות הידיעות הסובייטית שמשימתה הסתיימה.
במהלך העבודה רכב עבר כ-40 ק"מ ושידר מעל ל-80 אלף תמונות ו-86 צילומים פנורמיים. כמו כן בוצעו בדיקת קרקע.
בשנת 1993 נחתת ורכב נמכרו לריצ'רד גריאט, בנו של אוון גאריוט (הנחתת והרכב נמצאים על הירח).
לונה 3

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  ברית המועצות
 מפעיל:  ברית המועצות 
 יצרן:  תאגיד הטילים והחלל אנרגיה
 תאריך שיגור:  4 באוקטובר 1959
 משגר:  לונה
 אתר שיגור:  קוסמודרום בייקונור
 משימה
 סוג משימה:  ביצוע יעף ירחי
 מסלול:  circumlunar trajectory 
 נטייה:  55 מעלה 
 זמן הקפה:  15 יממה 
 משך המשימה הכולל:  4 באוקטובר 1959 – הווה (65 שנים) 
 משך המשימה:  18 ימים (מיום השיגור עד אות התקשורת האחרונה)
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  278.5 ק"ג
 משקל:  278.5 ק"ג 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  00021
 מאגר המידע הלאומי:  1959-008A
 
לונה 3 (ברוסית: Луна-3) הייתה גשושית סובייטית אשר שוגרה לחלל בשנת 1959 כחלק מתוכנית לונה. זו הייתה המשימה הראשונה שצילמה את הצד הרחוק של הירח באמצעות מערכת ההדמיה ייניסיי־2 (Енисей-2) לצילום טלוויזיה והגשושית הסובייטית השלישית, ששוגרה בהצלחה אל עבר הירח. על אף שהגשושית החזירה תמונות באיכות נמוכה למדי, גרמו התמונות ההיסטוריות והראשונות של הצד הרחוק של הירח להתלהבות ועניין רב כאשר פורסמו ברחבי העולם.
במרחק של כ־65,500 ק"מ מהירח, ב־7 באוקטובר, מצלמות החללית החלו לצלם את הראשונה מבין 29 התמונות של הצד הרחוק של הירח. לאחר מכן החללית פיתחה, קיבעה וייבשה את הסרט החשוף באופן אוטומטי, ולאחר מכן קרן אור מיוחדת של עד 1,000 קווים לתמונה סרקה את הסרט להעברה לכדור הארץ. מהתמונות ניתן היה לראות שטחים הרריים, בשונה מאוד מהצד הקרוב. בצד זה נראו שני מכתשים נמוכים וחשוכים, אשר קיבלו את השמות "ים מוסקבה" (Mare Moscoviense) ו"ים החלומות" (Mare Desiderii).
לאחר שעברה וצילמה את הצד הרחוק של הירח, החלה החללית את מסעה אל עבר כדור הארץ. ב־22 באוקטובר 1959, 18 ימים לאחר שיגורה, אבד הקשר עם החללית, והיא ככל הנראה נשרפה בכניסתה לאטמוספירה.
הערות שוליים

↑  Luna 03, solarsystem.nasa.gov
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל ובנושא ברית המועצות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לונה 20

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  תוכנית החלל הסובייטית
 יצרן:  לבוצ'קין
 תאריך שיגור:  14 בפברואר 1972, 03:27:58 UTC
 משגר:  פרוטון K
 אתר שיגור:  קוסמודרום בייקונור
 משימה
 סוג משימה:  נחתת
 גרם שמיים:  הירח
 תאריך נחיתה:  21 בפברואר 1972 (נחיתה בירח)
 משך המשימה הכולל:  14 בפברואר 1972 – 25 בפברואר 1972 (נחיתה בכדור הארץ) 
 סיבת סיום משימה:  סיום התוכנית
 משך המשימה:  12 ימים
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  5,725 ק"ג
 משקל:  5,600 ק"ג 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  05835
 מאגר המידע הלאומי:  1972-007A
 
לונה 20 הייתה גשושית לחקר הירח ששוגרה על ידי ברית המועצות כחלק מתוכנית לונה. הגשושית שוגרה ב-14 בפברואר 1972, נחתה על הירח ב-21 בפברואר וחזרה לכדור הארץ ב-25 בפברואר. בקפסולה שחזרה לכדור הארץ היו דגימות מקרקעית הירח (55 גרם).
מהלך המשימה

הגשושית כללה יחידת נחיתה על הירח, טיל ירח-כדור הארץ וקפסולת חזרה. הגשושית נבנתה במשרד לאבוצ'קין.
השיגור המוצלח בעזרת משגר פרוטון K בוצע ב-14 בפברואר. ב-18 בפברואר היא הגיע למסלול סביב הירח וביצע הקפות במשך 3 ימים במסלול בגובה של כ-100 ק"מ. ב-21 בפברואר בוצעה נחיתה רכה באזור ים הפוריות. לאחר הנחיתה הועברו תמונות של האזור ובוצעה לקיחת דוגמה מהקרקע של הירח שהועברה לקפסולת חזרה. ב-22 בפברואר בוצע שיגור מהירח. מסת הטיל עם קפסולת חזרה היה 512 ק"ג. קפסולת נחיתה על כדור הארץ הייתה במשקל 35 ק"ג וכללה ציוד שידור, אנטנות ומצנח. הנחיתה עברה בהצלחה כמתוכנן בשטח קזחסטן של כיום.
כמו דגימות קרקע שהגיעו עם לונה 16, חלקם עבר למדענים בארצות הברית, צרפת ובריטניה.
מאזדה 5

| --- | --- |

מאזדה 5 – דור שלישי
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Mazda Premacy
 יצרן:  מאזדה
 שנות ייצור:  1999–2015
 מודל קודם:  מאזדה קפלה 
 מודל אחריו:  מאזדה CX-9 
 סיווג:  מיניוואן
 מרכב:  5 דלתות מיניוואן
 פלטפורמה:  7 מושבים
 אורך:  4,295 מ"מ 
 רוחב:  1,705 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,670 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
מאזדה 5 (Mazda 5) הוא מיניוואן קומפקטי שיוצר בין השנים 1999–2015 על ידי יצרנית הרכב מאזדה.
הוצג בעולם כרכב לחמישה נוסעים + שני מושבים קטנים יותר, ונועד להתחרות בעיקר בשוק הרכב האירופאי, ברכבים כמו רנו גרנד סניק מיצובישי גרנדיס אופל זאפירה ומיניוואנים אירופאיים אחרים.
גרסאות

(1999–2004) דור ראשון
(2005–2010) דור שני
(2010–2015) דור שלישי
| תמונה | שנות ייצור | מנוע | אורך | רוחב | גובה | בסיס גלגלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ‏1999–2004 | 1,800 עד 2,000 סמ"ק | 1999–2002: 4,295 מ"מ 2002–2004: 4,305 מ"מ | 1999–2002: 1,695 מ"מ 2002–2004: 1,705 מ"מ | 1999–2002: 1,590 מ"מ 2002–2004: 1,600 מ"מ | 2,670 מ"מ |
|  | ‏2005–2010 | 1,800 עד 2,300 סמ"ק | 4,610 מ"מ | 1,755 מ"מ | 1,631 מ"מ | 2,750 מ"מ |
|  | 2010–2015 | 1,800 עד 2,500 סמ"ק | 4,585 מ"מ | 1,750 מ"מ | 1,615 מ"מ | 2,751 מ"מ |
לפרויג

| --- | --- |
  
מזקקת לפרויג
 סוג:  ויסקי מהאי איילה
 אחוז אלכוהול:  40
 מוצא:  סקוטלנד סקוטלנד
 מועד הכנה ראשוני:  1815
 צבע:  חום
לפרויג או לאפרויג (באנגלית: Laphroaig) הוא ויסקי סינגל מאלט המיוצר באי איילה שנמצא במערב סקוטלנד.
בתהליך הייצור, שלב ההלתתה מופסק באמצעות עשן. בדומה לסוגים אחרים של ויסקי מהאי איילה, מוסיפים לחומרי הבעירה של האש כבול מקומי מהאי, אשר נותן את הטעם האופייני של כבול עשיר במלח ויוד מאצות ים. הלפרויג הוא אחד מסוגי הוויסקי בהם טעמו של הכבול עשיר ביותר ביוד ומלח ים, וכנראה שהוא גם הוויסקי המעושן ביותר. בעבר היה יישון הוויסקי בחביות מתבצע בקרבה לים, זאת כי נאמר שסביבה זו מוסיפה לטעם ולארומה של הוויסקי מעין מליחות ים. למרות זאת, כמו רוב מותגי הוויסקי באי איילה בימינו, מתיישן הוויסקי במחסנים ביבשת ולא על האי. הטעמים המיוחדים מגיעים מהעישון הכבד של הלתת ומהמים העשירים שבהם עושים שימוש במזקקה, לאחר שזרמו דרך מרבצי הכבול העשירים שמצפון למפרץ המזקקה.
ויסקי זה הוא ככל הנראה הוויסקי הסקוטי המעושן ביותר (כ-60 חלקים למיליון) ואיתו באותה נשימה נספרים בדרך כלל שכניו לחוף וגם לרמת העישון המאלטים של מזקקות לגבולין וארדבג ברמות עישון דומות ובעלות טעם כבול ייחודי לאיילה.
בשל טעם היוד החזק במשקה, הוא שווק כבעל תכונות רפואיות והיה הוויסקי היחידי שיובא ונמכר חוקית בתקופת היובש בארצות הברית.
היסטוריה

מזקקת לפרויג (משמעות השם לפרויג בגאלית סקוטית היא "החלל היפהפה ליד המפרץ הרחב") נפתחה לראשונה בשנת 1815 על ידי האחים אלכס ודונלד ג'ונסטון. האחים ג'ונסטון היו מומחי ערבוב ויסקי (או בקיצור McCrae's) השייכים לשבט מקדונלד. האחים ג'ונסטון שינו את שמם לאחר כישלון המרד היעקוביטי והתיישבו על האי איילה. המזקקה נוהלה על ידי משפחת ג'ונסטון עד לשנת 1887 ולאחר מכן הועברה הבעלות על המזקקה למשפחת הנטר. משפחת הנטר ניהלה את המזקקה עד לשנת 1954 על ידי לן הנטר. לאחר מותו של לן הנטר (שלא היו לו ילדים), הבעלות על המזקקה הועברה לאחד ממנהליה, בסי ויליאמסון.
לאחר מכן המזקקה נמכרה לארגון ללונג ג'ון ב-1960 והפכה לחלק מתאגיד ענק, "אלייד דומיק" (Allied Domecq). בשנת 2005 נרכשה החברה שוב על ידי תאגיד הענק "פורצ'ן ברנס".
מאז 1994 היה לפרויג הוויסקי הראשון בעל התוית "Royal Warrant" (בתרגום חופשי: יקיר המלך) שקיבל באצולה מהנסיך מוויילס אשר הכריז כי לפרויג 15 הוא המשקה האהוב עליו מכל, במהלך סיורו במזקקה. מזקקות אחרות שזכו לתוארי כבוד כגון "by royal appointment" גם הוסיפו את התואר לשמן (רויאל בראקלה ורויאל לוכנגר).
מותגים נמכרים

לפרויג 10 (Laphroaig 10 Years Old) - ויסקי אשר יושן בחביות עץ אלון במשך 10 שנים וטעמו מעושן, כבול וקצת מלוח יחסית לגילו. [40% אלכוהול]. בשנת 2005 אחוז האלכוהול של המותג לפרויג 10 ירד מ-43% אלכוהול ל-40%, כנראה מטעמים מסחריים.
לפרויג 10 חוזק חבית (Laphroaing 10 YO - original cask strength) - ויסקי אשר יושן בחביות עץ אלון במשך 10 שנים. מה שמיוחד בוויסקי זה שלפני הבְקבוק אין מוהלים אותו במים כדי לדלל את כמות אלכוהול אלא מבקבקים אותו כפי שהוא, מה ששומר על הטעם הגולמי של הוויסקי ונותן ארומטיות ועישון כבד וטעם כבול דומיננטי. [55.7% אלכוהול]
לפרויג 15 (Laphroaig 15 Years Old) - ויסקי אשר יושן בחביות עץ אלון במשך 15 שנים וטעמו מתקתק ומועשן וכבול וגם כן קצת מלוח. [43% אלכוהול]
לפרויג חבית 'רבע' (Laphroaig Quarter Cask) - ויסקי זה יושן בחביות קטנות במיוחד כדי לקבל יותר מטעם העץ השרוף. הוא מבוקבק ב-48% אלכוהול, ולא מצוין על הבקבוק "חוזק חבית" או שנות יישון. מדובר בוויסקי המשלב כמה סוגי לפרויג ביישון שונה שמקבלים את הגימור הרצוי ביישון בחבית רבע, בה שטח הפנים שנפגש עם הכהיל גבוה בהרבה. כמו ויסקי בחוזק חבית, ויסקי זה אינו עובר סינון בקירור. מותג זה מופק במטרה לשחזר את טעמו של הוויסקי כפי שייוצר בתחילת המאה ה-20.
מותגים לאספנים

לפרויג 30 "נדיר מאוד" (Laphroaig 30 YO "Extremely Rare") - ויסקי אשר יושן בחביות עץ אלון במשך 30 שנים וגם כן לא נמהל במים (חוזק חבית). [48.7% אלכוהול]
לפרויג 40 (Laphroaig 40 YO) - ויסקי אשר יושן בחביות עץ אלון במשך 40 שנה ולא נמהל במים (חוזק חבית). עד כה לפרויג 40 הוא הוויסקי הזקן ביותר שנוצר על ידי מזקקת לפרויג. [42.2% אלכוהול]
ראו גם

ויסקי מהאי איילה
בוומור
ארדבג
בקבוקי חבית 'רבע' וחבית עץ משולש
כתב ברייל עברי

כתב ברייל עברי
כתב ברייל עברי הוא אלפבית הברייל בעברית. קוד הברייל העברי נמצא בשימוש נרחב. הוא נכתב בשנות ה-30 והושלם ב-1944. הוא מבוסס על נורמות בינלאומיות (אנ'), עם אותיות נוספות שנוצרו כדי להתאים את ההבדלים בין ברייל אנגלי (אנ') לאלפבית העברי. בניגוד לעברית, אך בהתאם לאלפבית ברייל אחרים, ברייל עברי נקרא משמאל לימין במקום מימין לשמאל, ובניגוד לברייל באנגלית, כתיבתו היא אבג'ד, כאשר כל האותיות מייצגות עיצורים.
היסטוריה

לפני שנות ה-30 היו כמה וריאציות של ברייל עברי, אך לא מערכת אוניברסלית. בשנת 1930, מכון הברייל היהודי של אמריקה (אנ'), בהנחיית מועצת בית הכנסת של אמריקה (אנ'), כינס ועדה בינלאומית במטרה לייצר ברייל עברי מאוחד שישמש עוורים יהודיים ברחבי העולם. חברי הוועדה כללו את יצחק מלץ, ד"ר מקס גפנר, ליאופולד דובוב והרב הארי ברוויס. הרב ברוויס, שאיבד את ראייתו באמצע שנות ה-20 לחייו, ופיתח מערכת ברייל עברית לשימושו האישי כסטודנט, מונה ליושב ראש הוועדה. ליאופולד דובוב מונה למזכיר הוועדה. בשנת 1933, הוועדה אישרה את אימוץ קוד הברייל העברי הבינלאומי. בין האתגרים הגדולים יותר איתם התמודדה הוועדה הייתה התאמה של נקודות התנועה העברית. בשנת 1936 יצא לאור ספר הברייל העברי הראשון בחסות ספריית הקונגרס: כרך של קטעים מהתלמוד וממקורות נוספים. הקוד עבר שכלולים נוספים עד להשלמתו ב-1944.
אלפבית בסיסי

מכיוון שמקורו של הברייל עברי הוא הברייל אנגלי, אין התאמה בין אותיות דפוס עבריות לברייל. לארבעה עיצורים עם דגש בדפוס יש אותיות נפרדות בברייל, אך לשלושה אחרים יש קידומת : בברייל. המיקומים השונים של הנקודה על האות המודפסת תואמים גם לשתי אותיות שונות בברייל.
כתב ברייל העברי מבוסס על כתב ברייל האנגלי ולכן הוא נכתב משמאל לימין כמו באנגלית. סימני האותיות האנגליות הוגדרו כסימני אותיות עבריות על פי דמיון צליל. חלק מהסימנים שמשמשים בתור אותיות התנועות באנגלית משמשים כסימני תנועות גדולות (סימני התנועות המכילים י' או ו') בעברית. ברייל עברי נכתב תמיד עם סימני התנועות הגדולות. סימן האות O בברייל האנגלי משמש לסימן החוֹלם המלא (וֹ) בברייל העברי. סימן U בברייל האנגלי משמש לשורוק (וּ) בברייל העברי. סימן I משמש לחיריק המלא (ִי) בברייל העברי. י' שאינו חלק מחיריק מלא מסומן בסימן ה-J האנגלי ו-ו' שאינו חלק מחוֹלם או שורוק מסומן בסימן ה-W האנגלי. סימן האות A הוגדר בברייל עברי בתור א' ולא כסימן ניקוד. סימון האות E לא נכלל בין האותיות וסימני הניקוד העבריים. לב' ו-בּ', כ' ו-כּ', פ' ו-פּ' ו-שׁ' ו-שׂ' יש סימנים שונים בברייל העברי.
מלבד לסימן ה – E, גם לסימנים של C ושל Y לא הותאמו בעברית סימנים של אותיות או של ניקוד. סימן הצירוף TH בברייל האנגלי משמש לאות ת'. הסימן ל-SH משמש לשׁ' ימנית והסימן ל-WH משמש ל-שֹׂ השמאלית. הסימן ל-CH משמש כסימן לכ' רפה. סימן הקיצור למילה the משמש ל-צ'. הסימן לצירוף ED משמש ל-ע'.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
סימני כתב ברייל העברי והשוואת משמעותם לברייל האנגלי  להגדלת התמונות שבטבלה השתמשו בתוכנת ההגדלה המצויה בכל מחשב, בין אביזרי הנגישות
| א | בּ | ב | ג | ד | ה | ו | וֹ | וּ | ז | ח | ט | י | ִי | כּ | כ | ל | מ | נ | ס | ע | פּ | פ | צ | ק | ר | שׂ | שׁ | ת |

| A | B | V | G | D | H | W | O | U | Z | X | T | J | I | K | ch | L | M | N | S | ed | P | F | the | Q | R | wh | sh | th |
הערות שוליים

1 2 3  Okin, Tessie (15 באוגוסט 1952). "I Shall Light a Candle". Canadian Jewish Chronicle. נבדק ב-19 באוקטובר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Blumenthal, Walter Hart (1969). Bookmen's Bedlam: an Olio of Literary Oddities. Ayer Publishing. p. 175. ISBN 978-0-8369-1022-3.
↑  כתב ברייל, רמי אריאלי, מכון ויצמן
↑  The English Braille Alphabet, DeafBlind
לוויין גאוסינכרוני

לוויינים במסלול גאוסינכרוני
מסלול בצורת אנלמה מסורטט על גלובוס
לוויין גאוסינכרוני הוא לוויין במסלול גאוסינכרוני, עם זמן מחזור של הקפה השווה למחזור סיבוב כדור הארץ סביב עצמו. לוויין כזה יגיע לאותו מיקום אחרי יום שלם, לאחר ביצוע מסלול שהוא וריאציה של אנלמה (analemma).
היסטוריה

הרעיון הוצע לראשונה על ידי הרמן פוטוצ'יק (Herman Potočnik) בשנת 1928 והפך פופולרי לאור השימוש שעשה בו סופר המדע הבדיוני ארתור סי. קלארק בפרסום שנקרא בזמנו "עולם אלחוטי ב-1945" (Wireless World in 1945). קלארק תיאר שלוש חלליות ענק מאוישות הנעות סביב כדור הארץ. הוא חי טרם פיתוח תורת האלקטרוניקה של מצב מוצק. כיום הלוויינים רבים, אינם מאוישים, ואינם גדולים במיוחד.
ידוע כיום כ"אבי הלוויינים הגיאוסינכרוניים", הרולד רוזן (Harold Rosen), מהנדס יהודי בחברת "Hughes Aircraft Company", המציא את הלוויין הסינכרוני הראשון, Syncom 2. הוא שוגר על רקטת Delta מ Cape Canaveral ביולי 1963. כמה חדשים לאחר מכן נעשתה שיחת הטלפון הראשונה בעזרת תקשורת לוויינית היא הייתה בין נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי וראש ממשלת ניגריה אבובכר טפאווה בלווה.
מקרים פרטיים נפוצים

מקרה מיוחד של לוויין גאוסינכרוני הוא לוויין גאוסטציונרי שמסלולו גאוסינכרוני בדיוק מעל קו המשווה. סוג נוסף של מסלול גאוסינכרוני בשימוש על ידי לוויינים הוא הקפה טונדרה אליפטית.
ראו גם

EGNOS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565448205171  LCCN: sh85054259
כף בלו (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בחצי אי בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  66°18′00″S 65°53′00″W﻿ / ﻿66.3°S 65.8833°W﻿ / -66.3; -65.8833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכף בלו(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכף בלו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף בלו(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף בלו
 
כף בלו או קייפ בלו (באנגלית: Cape Bellue) היא לשון יבשה, בחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
הכף מהווה את הצד הצפוני של הכניסה למפרץ דארבל, המהווה את הקצה המערבי של חצי האי סטרשר.
הכף מפרידה בין חוף גרהאם, שמצפון מזרח לכף, לבין חוף לובה, שמדרום מערב לכף.