stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצעד האביונים
המשך המאבק: מחאת האוהלים בוושינגטון

ראלף אברנתי (אנ') מונה למנהיג התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית לאחר מותו של קינג. הוא ערך כנס באטלנטה ב-16 באפריל בו הוחלט להמשיך בפעילות התנועה, לאור ההצלחה של שביתת עובדי התברואה בממפיס. ההתאחדות הגישה בקשה להיתר למחאת אוהלים במול של וושינגטון די. סי.
ב-16 באפריל פרסם מגזין "לוק (אנ')" מאמר של מרטין לותר קינג שכותרתו "Showdown for Nonviolence", שכתב זמן קצר לפני מותו, במסגרת המערכה למען העניים. המאמר מזהיר מפני התמוטטות חברתית קרובה, ומציע לדרוש חקיקת "חוק זכויות אדם כלכלי" שבאמצעותו יושג שינוי בדרכי שלום.
ב-7 במאי 1968 החלו המשתתפים במחאה לצעוד לכיוון וושינגטון. ב-21 במאי החלה מחאת אוהלים בוושינגטון, שנמשכה כשישה שבועות, בה השתתפו אלפי עניים מרחבי ארצות הברית. מנהיגי ההתאחדות הובילו קבוצות של תושבים לצעדות ומאבקים קטנים בניסיונות להיפגש עם חברי קונגרס. המחאה הייתה קטנה בהרבה מזו שקינג חזה ברוחו.
עצרת סולידריות תוכננה ל-30 במאי, אך נדחתה עקב חילוקי דעות בין אברנתי לבין ביירד רסטין, שפרש מהתנועה עקב המחלוקת. העצרת התקיימה לבסוף ב-19 ביוני והשתתפו בה בין 50,000 ל-100,000 בני אדם, בהם לבנים רבים. בפני ההמון נאמו אברנתי וקורטה סקוט קינג (שדיברה נגד מלחמת וייטנאם), וכן פעילי זכויות אדם היספנים ואינדיאנים, ונציגים של איגודי עובדים. בעצרת נאמו גם מספר פוליטיקאים, בהם יוג'ין מקארתי (שזכה לתשואות) ויוברט האמפרי (שזכה לקריאות בוז).
במחאת האוהלים אירעו גם מספר מקרים אלימים והתנגשויות עם המשטרה. ב-24 ביוני הגיעו למעלה מ-1,000 שוטרים לפנות את מחנה האוהלים, והמשטרה עצרה 288 מפגינים, בהם אברנתי.
דעיכת המאבק

חוק זכויות האדם הכלכלי, שהוצע על ידי קינג, מעולם לא הועבר, ובדיעבד מנהיגי התנועה התחרטו על הדרך בה נוהל המאבק. בכלי התקשורת תוארו המצעד לוושינגטון ומחאת האוהלים באופן שלילי, לעומת המצעד לוושינגטון של 1963, שתואר כמאורגן וחיובי.
עם זאת, המאבק סייע מעט למאבק בעוני והעלה את המודעות לבעיה. נוספו תקציבים לארוחות צהריים בבתי הספר ולתוכניות לפיתוח הקהילה במיסיסיפי ובאלבמה, הורחבה תוכנית בולי המזון, שופרו תנאי הסעד הפדרליים, וגופי ממשל הונחו להעניק תשומת לב רבה יותר להתמודדות עם העוני.
ריצ'רד ניקסון, שהתמודד בשנת 1968 לנשיאות, פגע קשות בפעילות התנועה. בקמפיין שלו הוא נהג לומר שהשחורים תמיד אלימים, הבטיח שיטור יתר בשכונותיהם, סנקציות על המתפרעים וקץ לאינטגרציה בחינוך. על אף זאת, לאחר שניקסון נבחר בשנת 1969 נפגשו איתו מנהיגי המערכה למען העניים, בראשות ראלף אברנתי, וביקשו ממנו לתת מענה לבעיות של רעב ושל תת-תזונה.
בערב שיגור אפולו 11 צעד אברנתי אל השער המערבי של מרכז החלל קנדי עם 25 משפחות שחורות עניות וארבע פרדות מטונפות שמשכו שני קרונות רעועים. הוא הסביר לתקשורת שאין הוא מוחה נגד שיגור החללית, אלא מטיל ספק במה שכינה "סדר העדיפויות הלאומי המעוות", שהותיר חמישית מהאזרחים ללא מזון, בגדים ומגורים. "אני רוצה שהמדענים והמהנדסים של נאס"א ינצלו את כישוריהם להתמודד עם הבעיות הקיימות כיום בחברה", אמר.
הערות שוליים

↑  פיליפ בן, ד"ר קינג קורא להחרים סחורות מתוצרת אלבמה, מעריב, 29 במרץ 1965.
↑  מצעד עניים יעלה על וושינגטון, על המשמר, 6 בדצמבר 1967.
↑  היינץ פכטר, מנהיגם של העניים באמריקה, על המשמר, 31 במאי 1968.
↑  צעדת העניים החלה בארצות הברית, על המשמר, 7 במאי 1968.
↑  שלמה שפיר, שוכך גל המהומות הגזעיות בערי ארה"ב, דבר, 12 באפריל 1968.
↑  שלמה שפיר, מפגן סולידריות עם "מצעד האביונים" בוושינגטון, דבר, 20 ביוני 1968.
↑   ניו יורק טיימס, לא כולם רצו שהאדם יגיע לירח, באתר הארץ, 20 ביולי 2019.
לינדון ג'ונסון חותם על חוק זכויות האזרח, מאחוריו – מרטין לותר קינג.
מרטין לותר קינג, מנהיג התנועה למען העניים בארצות הברית.
נשיא ארצות הברית ברק אובמה בפגישה עם משתתפי שביתת עובדי התברואה בממפיס, בשנת 2011.
מסמכים שנחשפו הודות לחוק לחופש המידע מתארים כיצד ה-FBI הפיץ לעיתונות חדשות כזב אודות חילוקי דעות בין מנהיגי המחאה לבין קבוצת קווייקרים, בניסיון לפורר את התנועה.
מחאת האוהלים בוושינגטון, מאי 1968
דיוקנו של ראלף אברנתי, יורשו של מרטין לותר קינג, שהנהיג את המצעד לוושינגטון ואת עצרת ההמונים שהתקיימה ב-19 ביוני 1968.
סופרבול LVI

סופרבול LVI (סופרבול 56) הוא משחק פוטבול שנערך ב-13 בפברואר 2022 בין אלופת חטיבת ה-NFC לוס אנג'לס ראמס לאלופת חטיבת ה-AFC סינסינטי בנגלס ושימש גמר ליגת ה-NFL. המשחק שוחק באצטדיון SoFi באינגלווד, קליפורניה. זה היה הסופרבול השמיני שמתארח באזור לוס אנג'לס רבתי, כשהאחרון הוא הסופרבול XXVII ב-1993 שנערך ברוז בול, והראשון בעיר אינגלווד. זה היה גם הסופרבול הראשון שהתקיים ביום ראשון השני של פברואר במקום הראשון, כפי שהיה בעבר הקרוב, בשל הרחבת לוח הזמנים הרגיל של העונה מ-16 ל-17 משחקים. המשחק שודר בטלוויזיה ארצית על ידי NBC. במשחק ניצחה לוס אנג'לס ראמס 23–20 וזכתה בפעם השנייה בתולדותיה בסופרבול. מאמנה של הראמס, שון מקווי, הפך למאמן הצעיר ביותר שזוכה בסופרבול, בגיל 36 בלבד.
רקע > בחירת מיקום המשחק

בניגוד לתהליכי הגשת הצעות קודמים בסופרבול, לא התקבלו הצעות לסופרבול LVI. ההצעות לסופרבול LIII, סופרבול LIV וסופרבול LV נבחרו כולן מאותו מאגר מועמדים בפגישה ב-24 במאי 2016. אטלנטה, מיאמי, לוס אנג'לס וטמפה היו ארבעת המועמדים לשלושת המשחקים; אטלנטה קיבלה את הסופרבול LIII, מיאמי קיבלה את הסופרבול LIV, ולוס אנג'לס (שסירבה להציע הצעות לסופרבול LIV ולא הייתה זכאית לסופרבול LIII) קיבלה את סופרבול LV.
ב-18 במאי 2017, הרשויות הודיעו כי פתיחת אצטדיון לוס אנג'לס, שתוכננה במקור לתחילת עונת 2019, נדחתה בשנה נוספת ל-2020. כתוצאה מכך, בפגישות הבעלים של הליגה בשיקגו ב-23 במאי 2017, הליגה העניקה מחדש את הסופרבול LV למועמדת הבודדת שנותרה, טמפה, והעניקה את הסופרבול LVI ללוס אנג'לס.
ב-NFL אמרו שיש להם תוכנית מגירה, ושאם מגבלות הקורונה יגדלו בלוס אנג'לס עד תאריך האירוע, המשחק עשוי להיות מועבר לאצטדיון AT&T בארלינגטון, טקסס, שאירח את הסופרבול XLV ב-2011. ה-NFL אישרה ב-13 בינואר שהמשחק יישאר באצטדיון SoFi.
רקע > עונת 2021 ב-NFL

סופרבול LV חתם את עונת 2021 בליגת ה-NFL. לסופרבול העפילו אלופת חטיבת ה-AFC סינסינטי בנגלס בפעם השלישית בתולדותיה ואלופת חטיבת ה-NFC, לוס אנג'לס ראמס בפעם החמישית בתולדותיה.
רקע > עונת 2021 ב-NFL > סינסינטי בנגלס

הבנגלס סיימו את העונה הסדירה במקום הראשון ב-AFC מזרח, במקום הרביעי ב-AFC ובמקום ה-9 בליגה עם מאזן 7–10 חיובי.
בפלייאוף ניצחה סינסינטי את הלאס וגאס ריידרס 26-19 בסיבוב הווילד-קארד, את טנסי טייטאנס 19-16 בסיבוב הראשון ובגמר החטיבה ניצחה את קנזס סיטי צ'יפס 27-24 בהארכה, משער שדה של אוון מקפרסון וזכתה בפעם השלישית באליפות ה-AFC.
רקע > עונת 2021 ב-NFL > לוס אנג'לס ראמס

הראמס סיימו את העונה הסדירה במקום הראשון ב-NFC מערב, במקום הרביעי ב-NFC ובמקום ה-5 בליגה עם מאזן 5–12 חיובי.
בפלייאוף ניצחו הראמס את אריזונה קרדינלס 34-11 בסיבוב הווילד-קארד, את טמפה ביי באקנירס 30-27 בסיבוב הראשון ובגמר החטיבתי גברו על סן פרנסיסקו 49' 20-17 וזכו בפעם החמישית באליפות ה-NFC.
בידור > מופע מחצית

במופע המחצית הופיעו ד"ר דרה, סנופ דוג, אמינם, מרי ג'יי בלייג', 50 סנט וקנדריק לאמאר. טריילר למופע שוחרר ב-20 בינואר 2022 ובו השירים Still DRE", "The Next Episode", "Rap God ", "Family Affair", "HUMBLE ו-"California Love".
הערות שוליים

↑  McCarriston, Shanna (9 בפברואר 2021). "Super Bowl 2022: Super Bowl LVI logo unveiled in video featuring Snoop Dogg". CBSSports.com (באנגלית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sykes, Mike D. (7 בפברואר 2021). "What is the date of the Super Bowl in 2022?". For the Win. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Super Bowl LV relocated to Tampa; L.A. will host SB LVI". NFL.com. נבדק ב-23 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "AT&T Stadium in Texas could be Super Bowl LVI alternate site". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-01-06.
↑  "NFL, organizers say Super Bowl not moving from SoFi Stadium amid COVID-19 surge in California". ESPN.com (באנגלית). 13 בינואר 2022. נבדק ב-13 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Five Epic Hitmakers Unite for PEPSI Super Bowl LVI Halftime Show". NFL.com. 30 בספטמבר 2021. נבדק ב-30 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
אצטדיון SoFi בנובמבר 2021
סוך

| --- | --- |
 מדינה:  אוזבקיסטן אוזבקיסטן
 מחוז:  פרגנה
 בירת הנפה:  רוואן
 שפה רשמית:  אוזבקית
 תאריך ייסוד:  1942
 שטח:  183.4 קמ"ר
 גובה:  1,085 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  82,067 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  447.5 נפש לקמ"ר (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  39°57′N 71°07′E﻿ / ﻿39.95°N 71.12°E﻿ / 39.95; 71.12 
 אזור זמן:  UTC +5
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מיקומה של נפת סוך במחוז פרגנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת סוך (באוזבקית: Сўх тумани/Soʻx tumani; ברוסית: Сохский район, תעתיק: סוחסקיי ראיון) היא נפה של מחוז פרגנה, המהווה מובלעת של אוזבקיסטן שמוקפת בקירגיזסטן. בירת הנפה היא רוואן, על אף היותה של הנפה חלק משטח אוזבקיסטן, מרבית אוכלוסיית הנפה היא בכלל טג'יקית.
על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית הנפה מונה 82,067 בני אדם.
סוך ידועה גם בתור המובלעת הפנימית הגדולה בעולם לפי שטח.
גאוגרפיה

השטח של סוך מחולק לשני חלקים, שמופרדים אחד מהשני על ידי קירגיזסטן:
החלק הצפוני של סוך שכולל את העיירה צ'ון-קורה, שבעצמה כוללת מובלעת נוספת באותו השם.
החלק הדרומי של סוך שהוא הרבה יותר גדול מהחלק הצפוני. האזור כולל כ-19 יישובים שיותר ממחציתם הם עירוניים.
היסטוריה

יחד עם העיר קוקנד, היה האזור אחד ממרכזי מרד באסמצ'י (אנ') שהתרחש בין השנים 1918–1924.
בשנת 1999 טענה הממשלה האוזבקית כי חמושים מטעם ארגון הטרור, התנועה האסלאמית של אוזבקיסטן שהשתמשו באזור כבסיס לפעילות הארגון ואף לתקיפת אוזבקיסטן וקירגיזסטן. מוקדם יותר באותה שנה נאלצה הבירה האוזבקית טשקנט להתמודד עם סדרת פיגועי תופת המיוחסים ל-IMU. אוזבקיסטן החלה לחזק את הגבולות סביב האזור ובעקבות כך הכעיסה את הקירגיזים שטוענים שאוזבקיסטן הציבה מוקשים בשטחה.
הערות שוליים

↑  Uzbekistan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  "Convoluted borders are hampering Central Asian integration". The Economist. ISSN 0013-0613. נבדק ב-2020-04-15.
↑  Putz, Catherine. "More Trouble on the Kyrgyz-Uzbek Border". thediplomat.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-04-15.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מושל מסצ'וסטס

מושל קהיליית מסצ'וסטס (באנגלית: Governor of the Commonwealth of Massachusetts) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של קהיליית מסצ'וסטס שבארצות הברית. המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה והוא המפקד העליון של הכוחות הצבאיים שלה.
למסצ'וסטס מערכת ממשל רפובליקנית, הדומה למשטר נשיאותי, בו המושל פועל כראש הממשלה בעוד תפקידו נבדל מזה של הרשות המחוקקת. למושל מחויבויות פוליטיות מרחיקות לכת שבין ההיבט הפוליטי לזה הטקסי. בעוד שהוא הנציג הנבחר הבכיר של מסצ'וסטס כמדינה בארצות הברית, הוא גם האחראי על הקבינט, על חתימה על הצעות חוק והפיכתן לחוקים, והוא בעל סמכות וטו. המושל הוא גם חבר במועצת המושל של מסצ'וסטס, מועצה הנבחרת בבחירות כלליות המונה שמונה חברים, ומעניקה ייעוץ והסכמה בכמה סוגיות משפטיות ומינויים.
החל מימיה של חברת מפרץ מסצ'וסטס ב-1629, תפקידו של המושל השתנה לאורך השנים במונחים של סמכות ובחירה ומינוי. הצורה המודרנית של המשרה נוצרה בחוקה שכוננה ב-1780, שנתנה לתפקיד את השם "שופט השלום הביצועי הראשי" (supreme executive magistrate).
מושל מסצ'וסטס נבחר אחת לארבע שנים במסגרת הבחירות המדינתיות, שמתקיימות בשנים הזוגיות שבהן לא מתקיימות הבחירות הכלליות בארצות הברית (בחירות אמצע הכהונה). הבחירות מתקיימות ביום שלישי הראשון שלאחר 1 בנובמבר. המושל הנבחר מושבע ביום שלישי הראשון שלאחר 1 בינואר שלאחר מועד הבחירות. לא קיימת הגבלת כהונה על מספר תקופות הכהונה של המושל.
מושלת מסצ'וסטס הנוכחית היא הדמוקרטית מורה הילי, שהושבעה לתפקידה ב-5 בינואר 2023.
הדרישות לתפקיד

המועמד למשרת מושל מסצ'וסטס חייב לעמוד בדרישות הבאות:
עליו להיות בן 18 לכל הפחות.
עליו להיות מצביע רשום במסצ'וסטס.
עליו להיות תושב מסצ'וסטס במשך שבע השנים טרם היבחרו.
עליו להגיש 10,000 חתימות של מצביעים רשומים.
היסטוריה

תפקיד המושל היה קיים במסצ'וסטס כבר בצ'רטר המלכותי של 1628. תפקידו המקורי של המושל היה למעשה נשיא מועצת המנהלים של חברת המניות, שנקראה "חברת מפרץ מסצ'וסטס". המושל נבחר על ידי בעלי המניות של החברה. אנשים אלו היו ברובם מתיישבים, שענו על דרישות דתיות מסוימות. המושל תפקד כמשנה למלך, ופיקח על הממשל והתפקוד של המושבה. מלכתחילה היו המושלים אמורים להתגורר בלונדון, כפי שהיה במקרה של חברות קולוניאליות אחרות, אם כי נוהל זה הופסק כאשר מונה ג'ון ווינטרופ (אנ') כמושל המושבה. המושל שימש כמנהל המושבה, בתחילה נבחר אחת לשנה, ולצידו עמדה מועצת עוזרים. מועצה זו הייתה קבוצה של שופטי שלום שהחזיקו בתפקידים שיפוטיים, פעלו כבית המשפט העליון, וסיפקו ייעוץ והסכמה למושל. המושלים הראשונים של מושבת מפרץ מסצ'וסטס היו מתיישבים פוריטנים אדוקים, שביקשו ליצור ישות מדינית על פי חוקי הדת.
עם הקמתו של הדומיניון של ניו אינגלנד, היו מושבות ניו אינגלנד משולבות עם פרובינציית ניו יורק, פרובינציית ג'רזי המערבית ופרובינציית ג'רזי המזרחית. בתקופה זו (1689-1686), למסצ'וסטס לא היה מושל משלה. תחת זאת כיהן מושל ממונה על ידי מלך אנגליה, שכיהן על פי רצון המונרך. אף על פי שהתקיימה מועצה שהייתה מעין רשות מחוקקת, הנוהלים לכינוסה היו כה מסורבלים עד כי הדומיניון נשלט על ידי הכתר באמצעות המושל המלכותי. הסיבה ליצירתו של תפקיד כזה הייתה קיומה של עוינות עצומה בין ממלכת אנגליה לבין מתיישבי מפרץ מסצ'וסטס. במאמץ להביא את המתיישבים תחת שליטה הדוקה יותר, פיזר הכתר את האספה הישנה ויצר מערכת של מלכות משנה, שהתבססה על הדוגמה של מלכות המשנה של ספרד החדשה. מודל זה של ממשלה לא היה אהוד כלל וכלל על המתיישבים בכל רחבי אמריקה הצפונית בכלל ובניו אינגלנד בפרט, שם למתיישבים הייתה חשובה השליטה הדמוקרטית והמקומית. ב-1689, לאחר המהפכה המהוללת והמרד בבוסטון (אנ'), פורק הדומיניון.
ב-1691, עם הענקתו של הצ'רטר של מסצ'וסטס, הושב על כנו תפקיד המושל האזרחי במושבה. פרובינציית מפרץ מסצ'וסטס כללה כעת את שטחיהן של מושבת מפרץ מסצ'וסטס, מושבת פלימות' וחלקים של שטחה הנוכחי של מיין. עם זאת, המושל עדיין לא נבחר על ידי ציבור המצביעים, והתפקיד המשיך להיות מינוי מלכותי. כדי להפיג את המתחים בין הרשויות המלכותיות לבין המתיישבים, הוקמה מחדש האספה הכללית (General Court), וניתנו לה סמכויות משמעותיות. מצב זה יצר מרירות בין המושלים לבין האספה הכללית. המושל יכול היה להטיל וטו על כל החלטה של האספה והייתה לו שליטה על המיליציה, אך לאספה הכללית הייתה השליטה על האוצר ועל העניינים הכספיים של המושבה. משמעות הדבר הייתה שהסכמתו או אי הסכמתו של המושל עם החלטות האספה והחוקים שהתקבלו בה גרמו לאיום מצד המועצה שלא לשלם למושל או לשאר בעלי התפקידים המלכותיים.
החל מ-1765, כניסתה של הפרובינציה למשבר פוליטי מקיף רק העצים את המתחים בין המושל לבין תושבי מפרץ מסצ'וסטס. בעקבות העברת חוק הבולים של 1765, נפרץ ונבזז ביתו של המושל תומאס האצ'ינסון. השלבים הראשונים של המהפכה האמריקאית עמדו בסימן של מהומה פוליטית במפרץ מסצ'וסטס. עם העברת חוקי הכפייה, פיזר המושל המלכותי תומאס גייג' את האספה הכללית והחל למשול בפרובינציה על ידי צווים. ב-1774 הוקם הקונגרס הפרובינציאלי של מסצ'וסטס כממשלה מהפכנית חלופית לממשלה המלכותית בבוסטון. במאי 1776 הכריזה מושבת מפרץ מסצ'וסטס על עצמאותה, ואז נותר תפקיד המושל בלתי מאויש למשך ארבע שנים. תפקיד ניהול הפרובינציה באותה תקופה בוצע על ידי מועצת המושל, ועדת הביטחון, ונשיא הקונגרס בכל מושב ומושב.
עם אישור חוקת מסצ'וסטס ב-1780, הושב על כנו תפקיד המושל האזרחי הנבחר. ב-25 באוקטובר נבחר ג'ון הנקוק כמושל הראשון של הקהילייה העצמאית.
בסיס חוקתי

בחלק השני, הפרק השני, פסקה 1, סעיף 1 של חוקת מסצ'וסטס, נכתב:
יהיה שופט שלום ביצועי עליון, שייקרא, מושל קהיליית מסצ'וסטס; תואר הכבוד שלו יהיה - הוד מעלתו.
מושל מסצ'וסטס עומד בראש הרשות המבצעת של מסצ'וסטס, ולסיוע לו עומדים מספר פקידי ממשל כפופים. הוא, כמו רוב פקידי הממשל המדינתיים, הסנאטורים, וחברי בית הנבחרים, נבחרו מלכתחילה אחת לשנה. ב-1918 הוארכה תקופת הכהונה שלו לשנתיים, והחל מ-1966 משך תקופת הכהונה הוא ארבע שנים. לרשות המושל לא עומד מעון רשמי, אך הוא מקבל קצבת דיור שנתית של 65,000 דולר, והוא מתגורר בביתו הפרטי. תואר הכבוד "הוד מעלתו" (His Excellency), מקורו במושלים המלכותיים הממונים של פרובינציית מפרץ מסצ'וסטס. המושל הראשון שעשה שימוש בתואר כבוד זה היה ריצ'רד קוט, רוזן בלומונט הראשון (אנ') ב-1699. בשל העובדה שהוא היה רוזן, היה מקובל לכנות אותו בתואר הכבוד "הוד מעלתך". השימוש בתואר כבוד זה המשיך עד 1742, כאשר המלך ג'ורג' השני אסר לעשות בו שימוש. עם זאת, מנסחי חוקת מסצ'וסטס החיו אותו מחדש, שכן הם מצאו אותו מתאים לכבוד שיינתן למושל.
סדר הירושה

בחוקת מסצ'וסטס נכתב:
בכל מקרה בו מושבו של המושל מתפנה, מסיבת מותו, היעדרותו מהקהילייה, או כל סיבה אחרת, ימלא סגן המושל בינתיים לתקופת התפנות משרת המושל, את כל החובות המוטלות על המושל, ויישא בכל הסמכויות והתפקידים, שעל פי החוקה מסורים למושל, כאשר הוא נוכח באופן אישי.
החוקה לא נוקטת במונח "מושל בפועל" (acting governor), אך הנוהג במסצ'וסטס הוא שסגן המושל ממשיך להחזיק בתפקידו ובתוארו כסגן המושל והופך למושל בפועל, לא למושל. במסמכים רשמיים מכונה סגן המושל כאשר הוא משמש כמושל בפועל כ"סגן המושל, המושל בפועל" ("the lieutenant-governor, acting governor").
על אף טרמינולוגיה זו, בתי המשפט של מסצ'וסטס פסקו שהסמכות המלאה של תפקיד המושל מועברות לסגן המושל עם התפנות משרת המושל, ושאין שום נסיבות במקרה של מוות, התפטרות או הדחה שבהן ישוחרר המושל בפועל מהאחריות המלאה כמושל.
המקרה הראשון של מימוש סעיף סדר הירושה אירע ב-1785, חמש שנים לאחר כינון החוקה, כאשר המושל ג'ון הנקוק התפטר מתפקידו, והותיר את סגן המושל תומאס קאשינג כמושל בפועל. המקרה האחרון בו הופעל סעיף זה היה כאשר ג'יין סוויפט הייתה למושלת בפועל עם התפטרותו ב-2001 של פול סלוצ'י.
כאשר כוננה חוקת מסצ'וסטס, מילאה מועצת המושל את תפקידי המושל במקרה שהן משרת המושל והן משרת סגן המושל התפנו. מצב זה אירע ב-1799, כאשר המושל אינקריז סאמנר נפטר בעת כהונתו ב-7 ביוני 1799, והותיר את סגן המושל מוזס גיל כמושל בפועל. לגיל לא מונה סגן, והוא עצמו נפטר ב-20 במאי 1800, במהלך התקופה שבין הבחירות שנערכו באותה שנה ובין מועד השבעתו של המושל הנבחר קיילב סטרונג. במשך עשרה ימים אלו שימשה מועצת המושל כמנהלת הרשות המבצעת, ויושב ראש המועצה, תומאס דוז, לא נקרא בשום נקודת זמן מושל או מושל בפועל.
בתיקון ה-55 לחוקת מסצ'וסטס, שהתקבל ב-1918, סדר הירושה המלא למושל מסצ'וסטס הוא:
סגן המושל
מזכיר הקהילייה
התובע הכללי
הגזבר
מבקר המדינה
קבינט

המושל עומד בראש קבינט של 10 אנשים, שכל אחד מהם מפקח על חלק מפעילות הממשלה בניהול ישיר (בניגוד לסוכנויות ממשל עצמאיות).
מסורות

הדלתות הראשיות של בית המדינה של מסצ'וסטס (אנ') נפתחות רק כאשר המושל מסיים את כהונתו, כאשר ראש מדינה או נשיא ארצות הברית מגיע לביקור, או כאשר דגלי רגימנטים ממסצ'וסטס מוחזרים בסיומן של מלחמות. מקורה של מסורת זו היא כאשר ב-1884 המושל היוצא בנג'מין באטלר בעט בדלת הקדמית של הבניין ויצא בכוחות עצמו.
כל מושל בוחר בעת כניסתו לתפקידו בתמונה של אחד ממושלי העבר שתיתלה בלשכתו.
מיד לפני השבעתו, מקבל כל מושל נבחר מהמושל היוצא ארבעה פריטים סמליים: מפתח פיוטר טקסי לדלת לשכת המושל, התנ"ך של באטלר, פטיש יושב הראש, ושני כרכים של חוקי מסצו'סטס עם מכתב אישי מהמושל היוצא ליורשו בכריכה האחורית. המושל הנבחר מלווה אז על ידי ראש המשמר (sergeant-at-arms) אל אולם מליאת בית המחוקקים, ומושבע על ידי נשיא הסנאט בישיבה משותפת של בית הנבחרים והסנאט.
מסורות > הצעידה בדד

עם סיום כהונתו, צועד המושל היוצא את מה שקרוי "הצעידה בדד", במורד גרם המדרגות הגדול, דרך אולם הדגלים, אל האולם הדורי, והחוצה דרך הדלתות הראשיות ובמורד המדרגות של בית המדינה של מסצ'וסטס. המושל חוצה אז את הכביש אל הבוסטון קומון, לסמל את הצטרפותו מחדש אל הקהילייה כאזרח פרטי. את המסורת החל בנג'מין באטלר ב-1884. בכמה מצעידות אלו התלוו למושלים היוצאים רעיותיהם, ידידיהם ואנשי צוותם. במהלך הצעידה נורה מטח כבוד של 19 פגזים, ולעיתים קרובות עומדים משני צידי גרם המדרגות ידידיו ותומכיו של המושל היוצא.
ב-1991 צעדה סגנית המושל היוצאת, אוולין מרפי, האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד מדינתי, במורד המדרגות לפני המושל היוצא מייקל דוקאקיס. בינואר 2007, בחריגה מן המסורת, התקיים טקס ההשבעה של המושל דיבאל פטריק יום לאחר שהמושל היוצא מיט רומני קיים את צעידתו האחרונה במורד המדרגות.
מעון המושל

על אף כמה הצעות להקמת מעון רשמי למושל מסצ'וסטס, כולל אחוזת אנדיקוט (אנ'), שנרכשה פעם אחת למטרה זו, בקהיליית מסצ'וסטס לא קיים מעון רשמי למושל.
ב-1955 דחה המושל פוסטר פורקולו הצעה להפוך למעון רשמי את בית שירלי-יוסטיס, שבשכונת רוקסברי שבבוסטון, שנבנה על ידי המושל המלכותי ויליאם שירלי.
המושל ג'ון וולפי קיבל כתרומה את אחוזת אנדיקוט מהיורשים של הנרי ברדפורד אנדיקוט. בכוונתו היה לחדש את האחוזה שנבנתה במאה ה-19 ולהפוך אותה למעון למושל. לאחר שוולפי התפטר כדי להתמנות כמזכיר התחבורה בממשלו של ריצ'רד ניקסון, נזנחה התוכנית על ידי יורשו מתוך שיקולי תקציב ובשל העובדה שהמקום היה רחוק מדי ממרכז העצבים של מסצ'וסטס, בית המדינה בבוסטון.
טרם הריסתם של בית הפרובינציה (Province House) ושל אחוזת הנקוק (Hancock Manor) ב-1922 וב-1863, בהתאמה, הוצע להפוך את כל אחד מהם כמעון המושל הרשמי.
בשל העובדה שלמושל אין מעון רשמי, הביטוי "המשרד הפינתי", ולא "מעון המושל", הוא זה שבשימוש בתקשורת כמטונימיה ללשכת המושל. הכוונה היא ללשכתו של המושל שבקומה השלישית של בית המדינה.
ביאורים

↑  סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת.
↑  התפטר מסיבות בריאותיות.
↑  עד 8 באוקטובר 1794 מושל בפועל.
↑  הפעם היחידה בה משרות המושל וסגן המושל היו פנויות ואת תפקיד המושל מילאה מועצת המושל.
↑  הבחירות בשנת 1831 נערכו פעמיים לצורך העתקת מועד הבחירות לחודש נובמבר, כפי שמתקיים עד היום.
1 2  התפטר כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית.
↑  בחירות ראשונות לתקופת כהונה של שנתיים.
↑  התפטר כדי לכהן כמזכיר התחבורה של ארצות הברית.
↑  בחירות ראשונות לתקופת כהונה של ארבע שנים.
↑  התפטר עקב מועמדותו למשרת שגריר ארצות הברית במקסיקו, שבסופו של דבר לא אושרה.
↑  עד 7  בינואר 1999 מושל בפועל.
↑  התפטר כדי לכהן כשגריר ארצות הברית בקנדה.
הערות שוליים

↑  חוקת מסצ'וסטס, פרק 2, חלק 1, סעיף 1. (באנגלית)
↑  "Term Limits on Governor". U.S. Term Limits.
↑  How to Run for Office in Massachusetts, William Francis Galvin, Secretary of the Commonwealth, Revised Edition, March 2017, p. 14.
↑  Truslow Adams, James (1913). The Founding of New England. Stanford University Library: Atlantic Monthly Press, p.444-445.
↑  Truslow Adams, James (1913). The Founding of New England. Stanford University Library: Atlantic Monthly Press, p.430-445.
↑  Constitution of the Commonwealth of Massachusetts (1780)
↑  פרק 2, חלק, 2 סעיף 3 לחוקת מסצ'וסטס. (באנגלית)
↑  דוגמה למסמך עקיפת וטו שהוטל על ידי מושל בפועל. (באנגלית)
↑  תיקון 35 לחוקת מסצ'וסטס (באנגלית)
↑  "A Tour of the Grounds of the Massachusetts State House". Secretary of the Commonwealth of Massachusetts.
↑  Braun, Stephen (December 3, 2011). "Mitt Romney not alone in destroying records". The Herald News.
1 2  "Romney takes 'lone walk' out of office". Bangor Daily News. January 4, 2007.
↑  "Shirley Eustis House". Archived from the original on September 28, 2007.
↑  Carol Gerwin, Governors Digs, CommonWealth Magazine, Dec 1, 1999.
↑  "State House 3rd Floor information, floor plan, and room listing". The 191st General Court of the Commonwealth of Massachusetts.
| מושלי מדינות ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מושלי מדינות ארצות הברית | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג •  ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| ראו גם | נשיא ארצות הברית • זכויות המדינות בארצות הברית |  |
חזית בית המדינה של מסצ'וסטס, בוסטון.
גביע דייוויס 1954

| --- | --- |

הטניסאים האוסטרליים קן רוזוול ולוו הוד במשחק סבב האתגר של גביע דייוויס 1954 נגד ארצות הברית בווייט סיטי, סידני.
 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  1954 
 מספר תחרות:  43 
 מדינות משתתפות:  30
 עיר מארחת:  סידני (משחק על התואר)
 זוכה:  ארצות הברית (17)
 
 → גביע דייוויס 1953 גביע דייוויס 1955 ← 
 
גביע דייוויס 1954 הייתה התחרות ה-43 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה ומשחק הגמר נערך בסידני, אוסטרליה. לתחרות נרשמו 30 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה", ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.
המשחק על התואר נערך ב-29-27 בדצמבר 1954 בסידני, אוסטרליה. נבחרת אוסטרליה הפסידה לנבחרת ארצות הברית עם תוצאה 2:3. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר בפעם ה-17 בסך הכל.