stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חינוך
אנשי חינוך

לרוב החינוך נעשה על ידי הורים, מורים, אנשי דת, מנהיגים, אחים גדולים וכדומה.
חינוך יכול להיעשות גם על ידי קבוצת אנשים או ארגון. לדוגמה: משרד פרסום, בית ספר, בית משפט ומדינה.
קשה להגדיר אילו פעולות גורמות לחינוך שכן מחנך פורמלי בבית ספר עשוי לחנך, מנהל בעבודה עשוי להוביל תהליכים חינוכיים תוך ארגוניים, ואף סוהר בבית הסוהר עשוי להוות דמות מחנכת עבור האסירים. בנוסף, בראשית המאה ה-21 יש המדגישים את הפן הניהולי או מנהיגותי בחינוך - מנהיגות חינוכית. דהיינו, כיצד אנשים או גופים משפיעים על תהליכים חינוכיים או על מדיניות חינוך בעיר, מדינה, או אף בעולם כולו (כגון ארגון האומות המאוחדות), כך שהגדרת המעשה החינוכי רחבה מאוד.
מוסדות חינוך

מערכת החינוך היא מן המפעלים המורכבים והאוניברסליים של החברה המודרנית.
במדינות מפותחות רבות החינוך נעשה במסגרת ממסדית.
משרד החינוך הוא אחד ממשרדי הממשלה בישראל, אשר אחראי על מערכת החינוך בישראל בהתאם לחוק לימוד חובה.
מערכת החינוך נחלקת לשני תחומים עיקריים:
חינוך פורמלי, הכולל: גנים, בתי ספר (בתי ספר יסודיים, חטיבות ביניים ותיכונים), השכלה גבוהה (אוניברסיטה, מכללה).
חינוך בלתי פורמלי
משרד החינוך אחראי במקרה הצורך גם על מתן שירות פסיכולוגי ייעוצי על ידי יועץ חינוכי.
חינוך מיוחד מיועד לתלמידים עם לקויות הפוגעות בתפקוד באופן משמעותי וגם הוא נמצא תחת אחריותו של משרד החינוך. החינוך המיוחד נעשה במסגרות נפרדות או ברמות שונות של שילוב במערכת החינוך הרגילה. סוג המסגרת ומידת השילוב נבחרים בהתאם למאפיינים ולצרכים הייחודיים של כל תלמיד.
מוסדות חינוך > פיקוח במוסדות חינוך

משרד החינוך מפקח על בתי הספר באמצעות מפקחים ומורים בתפקידי הדרכה.
המועצה להשכלה גבוהה אחראית על המוסדות להשכלה גבוהה. הוועדה לתכנון ולתקצוב הפועלת מטעם המל"ג אחראית על חלוקת תקציב המדינה המוקדש להשכלה גבוהה.
מטרות מסגרת חינוכית בישראל

מטרת העל של החינוך כפי שהוא מתבטא במסגרת קבועה של בתי ספר, מכללות ועוד - היא להביא להצלחת התלמיד.
פרופ' צבי לם מזהה שלוש מטרות בנושא חינוך. הוא טוען כי החינוך מונע בערות נרחבת בחברה.
מבחינה חברתית מטרת החינוך היא לגדל אנשים בוגרים הראויים להשתלב בחברה שבה הם חיים. לכן השאיפה היא להכשיר את הדור הצעיר כך שיוכל למלא תפקידים ולשאת באחריות.
בהתאם לכך, מטרתו של משרד החינוך היא לראות בתלמיד לומד עצמאי, אשר מכוון את עצמו.
יכולת החשיבה היא חיוניות לתפקודו של האדם בחברה המשתנה של עידן המידע, לכן יש לטפח את ההיכרות של התלמידים עם מיומנויות חשיבה מסדר גבוה ואת היכולת שלהם להפעילן באופן יעיל בהקשרים מגוונים.
ההתפתחויות בטכנולוגיות מידע ותקשורת מובילות להיצף מידע הנגיש וזמין לכל באמצעות האינטרנט באופן בלתי מבוקר. אחת ממטרות החינוך היא להקנות לתלמידים את היכולת להפיק תועלת מהפיכת המידע באופן בטוח. לצורך כך, יש לפתח את המיומנויות שיאפשרו להם לאתר את המידע הרצוי, לוודא את אמינותו, לארגן ולעבד אותו, להפיק ממנו מידע חדש ולהציגו בדרך בהירה ומשכנעת. אוריינות מדיה מאפשרת שימוש יעיל באמצעי תקשורת שונים, לצורך קליטה, הבנה ומסירת מידע.
החינוך גם שואף להנחיל את המורשת התרבותית של החברה כדי לשמר ולפתח את ההון התרבותי שלה. מסיבה זו מטרות החינוך משתנות מחברה לחברה ומתקופה לתקופה.
למשל, הממד האינסטרומנטלי בא לידי ביטוי במצב של אי ודאות כלכלית, בו החינוך נתפס בעיקר כאמצעי לפיתוח מיומנויות שערכן רב בשוק העבודה, אשר יכולות להבטיח רמת קיום סבירה.
בתרבות האוריינית היכולת לקרוא ולכתוב היא תנאי הכרחי אך לא מספיק לחיברות. זאת משום שכדי לקחת חלק בחיים החברתיים והאזרחיים של תרבותו, האדם האורייני נזקק לדרכי חשיבה ביקורתיים בפרשנות טקסטים שונים, כמו גם לכלים לשוניים המאפשרים ניסוח מורחב ומפורש של רגשות, בעיות ועמדות.
כמו כן, בתקופה המודרני שבה הפנאי הולך ותופס מקום מרכזי, בית הספר נדרש לא להכשיר תלמידים שבבגרותם יהיו לכוח עבודה יעיל ותורם, אלא גם להכשיר את תלמידיו גם למיצוי מרבי של שעות הפנאי. חינוך לפנאי משתלב במעגל החיים כתהליך מתמשך, שבו האדם מפתח מודעות לצרכיו ולרצונותיו מתוך הבנה של האפשרויות העומדות לרשותו.
בהתאם לכך, לפי צבי לם החינוך נועד לשרת את החברה, הפרט והתרבות:
החברה: החינוך בא להכשיר את התלמיד למלא את התפקידים החיוניים לחברה שבה הוא חי.
הפרט: חינוך בא לעזור לפרט להגשים מימוש העצמי המתחשב בנטיותיו והתפתחותו של היחיד.
התרבות: מטרת החינוך להנחיל את הידע והמסורת התרבותית של התרבות אליה משתייך התלמיד.
תיאור מטרות חינוכיות - תהליך חינוכי ניזון ממטרת על כללית בעלת מסר ערכי. מטרות כלליות המציינות באופן ברור מהן תוצאות הלמידה שמצפה המחנך להשיג מחניכו. ויעדים אופרטיביים המגדירים מה יוכל הלומד לבצע עם סיום תהליך החינוך והלמידה. על יעד כזה להיות ניתן לצפייה.
אחת התאוריות המרכזיות בנושא תיאור מטרות החינוך היא הטקסונומיה של בלום, מיון מטרות החינוך בתחום הקוגניטיבי: ידע, הבנה, יישום, אנליזה, סינתזה, הערכה.
טכנולוגיה בחינוך

הטכנולוגיה, ובפרט טכנולוגיית מידע, היא כלי רב עוצמה שיכול לתרום רבות תהליכי חינוך והוראה.
בהתאם לכך, בתקופה המודרנית החל להיעשות שימוש בטכנולוגיה לצרכים חינוכיים.
טכנולוגיית המידע והתקשורת על פניה הרבות, תופסת מקום הולך וגדל בבתי הספר.
האמצעים הטכנולוגיים העומדים לרשות המורים והתלמידים מתפתחים עם הזמן, והם רבים ומגוונים: מחשב, חיבור לאינטרנט, רמקולים, מקרן, לוח חכם ועוד.
אחד השימושים העיקריים של טכנולוגיה בחינוך הוא בלמידה משולבת מחשב, הכוללת למידה מקוונת ולמידת חקר מבוססת מחשב: הטכנולוגיה מאפשרת נגישות למקורות מידע, הרחבה של סביבת הלמידה, המחשה ויזואלית ודינאמית של מושגים ותהליכים, שמירה והפצה של מערכי השיעור, אינטראקטיביות, הגברת הגיוון והעניין בשיעור ואיתם הגברת המוטיבציה ללמידה. בנוסף, נטען כי לטכנולוגיות המידע יש פוטנציאל אדיר לפיתוח חשיבה מסדר גבוה ומטא-קוגניציה.
הנגישות למקורות מידע, בעיקר באמצעות רשת האינטרנט, מאפשרת גישה לאינספור מקורות אשר יכולים לסייע לא רק ללמידה, אלא גם להוראה: מורה המחפש דרכים לשפר את מערכי השיעור שלו יכול למצוא ברשת במאגרי מידע, סרטונים, הפעלות אינטראקטיביות, אתרים לימודיים ועוד. אחת הדוגמאות לכך בישראל הוא הפורום הגדול למורים וגננות.
בנוסף לכל אלו, טכנולוגיה מסייעת לשילוב לימודי ושיפור התפקוד של אנשים עם מוגבלות, הבא לידי ביטוי בפן האקדמי ותורמת לשילוב שלהם. כמו כן, השימוש באפליקציות בקרב תלמידי החינוך המיוחד משפר את תחושת הביטחון העצמי שלהם ומטפח אצלם תחושת קהילה. מתוך כך, הטכנולוגיה מעלה את המוטיבציה שלהם ללמידה. זאת ועוד, כדי לשפר את חוויית הלמידה של לתלמידים מהחינוך המיוחד, יש לשלב בהוראה יותר טכנולוגיות חושיות שמאפשרות מישוש, הצגה חזותית והצגה שמיעתית.
טכנולוגיה בחינוך > אימוץ טכנולוגיה בקרב מורים

מחקרים רבים עוסקים בגורמים המסייעים לשילוב הטכנולוגיה בכיתה, זאת, כי חרף היתרונות החינוכיים של הטכנולוגיה, השקעה ההולכת וגדלה בתוכנה ובחומרה וזמינות הטכנולוגיה בעקבות התפתחות ה-וב 2.0, מורים עדיין נוטים לשלב טכנולוגיה בהוראתם בצורה מוגבלת בלבד. מחקרם של איאן ולאוטר אשר בחן את ההשפעות הישירות ובלתי ישירות של מאפייני המורים (שנות הוראה, גיל, מיומנויות מחשב ומוכנות המורים) וגורמים הקשורים לסביבת בית הספר (זמינות מחשבים, תמיכה טכנית ותמיכה כוללת), על שילוב הטכנולוגיה בהוראה העלה כי שילוב הטכנולוגיה בהוראת המורים הוא תהליך מורכב, שמושפע הן ממאפייני המורים עצמם והן מתפיסתם את סביבת בית הספר. התוצאות של המחקר היו:
הגורם בעל ההשפעה המשמעותית ביותר על שילוב הטכנולוגיה בהוראה, היה מוכנותם של המורים לשלב טכנולוגיה בהוראה: מורים שמרגישים מוכנים ובטוחים לשלב טכנולוגיה ישתמשו בה בשכיחות רבה יותר בהוראתם בכיתה.
הגורמים הבאים שצוינו כבעלי חשיבות והשפעה כוללת על שילוב הטכנולוגיה בהוראה היו: התמיכה הכוללת, מיומנויות המחשב של המורים ולאחר מכן אמונת המורים .
נתונים דמוגרפיים של המורים השפיעו על מיומנויות המחשב שלהם: ככל שגילם של המורים ושנות ניסיון ההוראה שלהם גדלו, מיומנויות המחשב שלהם פחתו.
סביבת בית הספר, כלומר, תמיכה בטכנולוגיה ובשילובה מצד בית הספר, השפיעה בצורה משמעותית על מיומנויות המחשב של המורים.
מחקר של אלדונט ונוסבאום בחן את תהליך האימוץ הטכנולוגי בקרב מורים ואת הקשר שבין הגישה לטכנולוגיה וסוג הטכנולוגיה ומורכבותה. הממצאים העיקריים שעלו מתוך המחקר, היו:
קל יותר לאמץ טכנולוגיה פשוטה וקלה ביחס לטכנולוגיה מורכבת.
מורים המשקיעים חלק נכבד מזמנם לשילוב טכנולוגיה חינוכית בהוראתם מפגינים סבירות גבוהה יותר של אימוץ טכנולוגיה, באופן כמעט בלתי תלוי במידת המורכבות של הטכנולוגיה.
ככל שהמורה חדשן (מאמץ ואוהב טכנולוגיה) הוא ירצה לאמץ טכנולוגיה גם אם היא מורכבת יותר. ככל שהוא פחות חדשן הוא פחות ירצה לאמץ טכנולוגיה גם אם היא מורכבת פחות.
טכנולוגיה בחינוך > קשיים

לצד היתרונות הרבים השילוב של הטכנולוגיה בהוראה מעורר גם מספר קשיים. קשיים טכניים: הצורך בלימוד הטכנולוגיה החדשה הדורש השקעה של זמן ומאמץ, בעיות טכניות המתרחשות במהלך הלמידה ויצירת תלות באמצעים כגון רשת החשמל, האינטרנט ועוד. בנוסף על הקשיים הטכניים ישנן בעיות עקרוניות של ניוון יכולות יכולות האדם למשל בתחום ההקשבה[דרוש מקור], הקריאה[דרוש מקור] והחשיבה[דרוש מקור], העמקת הבדידות אצל בני נוער והתגברות בעיות חברתיות, תפקיד המורה נראה לעיתים מיותר[דרוש מקור] ועלול לגרום לזלזול במורים[דרוש מקור] ושימוש בכלים הטכנולוגיים על ידי התלמידים שלא לצורכי הלימוד.
לאור היתרונות והחסרונות של הטכנולוגיה יש מקום לשלב אותה באופן מאוזן, רק במקומות שבהם היא יכולה לתרום באופן משמעותי. גם בעידן המחשבים הפדגוגיה היא עדיין לב התהליך החינוכי, כאשר המורים עומדים במרכז תהליך ההוראה והתלמידים במרכז תהליך הלמידה. הטכנולוגיה לא יוצרת תורה חינוכית חדשה, אלא מאפשרת להעצים את החוויה הלימודית ואת האפקטיביות של הלמידה. לכן על המורים להכיר את הכלים הטכנולוגיים העומדים לרשותם ולמצוא את הדרך לשלבם בצורה היעילה ביותר בתהליך ההוראה.
רמות חינוך

החינוך הפשוט ביותר הוא החינוך הישיר: הגורם המחנך מעביר, בתקשורת ישירה, מסר שאותו הוא רוצה להעביר, לאדם המחונך. לדוגמה: הורה המסביר לילדו על דרכו של העולם.
חינוך אחר הוא חינוך באמצעות יצירת מצב, שבו האינטרס של האדם המחונך הוא להתנהג בצורה שהגורם המחנך מעוניין בה, והגעה של המחונך להבנה לגבי זאת. לדוגמה: מערכת אכיפת החוק ההופכת את הפשע ללא משתלם, ודואגת להסביר זאת לכלל האזרחים.
חינוך מורכב יותר הוא חינוך המייצר תודעה מסוימת באדם המחונך, על ידי השפעה על השפה, על קוד החשיבה ועל תרבותו של האדם. שיטת חינוך זו מורכבת יחסית, ולרוב אינה נעשית באופן מודע, אלא היא סטיכיה. לדוגמה: בית-ספר המחנך את התלמידים להישגיות בכך שהוא יוצר תודעת ציון אינדיבידואלי, חברה המחנכת לפטריוטיות על ידי שימוש בהסמלה לאומית, או הורה הנותן מודל חיקוי לילדיו וכו'.
חינוך הוא דרכה של תרבות לשמר את עצמה, שכן תרבות היא מאפיין חיצוני של תודעת האדם, והחינוך עוסק בעיצוב תודעה זו. החינוך והתרבות יוצרים זה את זה, ומהווים מקשה אחת בה מתקיים העולם הרוחני של האדם והחברה. מובן כי לכל תרבות דרך חינוך משלה, הנוצרת מתרבות זו ויוצרת אותה. הדבר נכון גם כאשר אין מודעות לתהליך זה.
דילמות בחינוך

היות שהחינוך הוא מאפיין קבוע של האנושות הקיים בכל חברותיה, קיימים סוגי חינוך רבים, השונים זה מזה במאפיינים רבים. ישנם מספר צירי מתח עליהם ניתן לאפיין צורת חינוך מסוימת.
דילמות בחינוך > ריחוק המחנך והמחונך

סוגיה נפוצה אחרת היא הפער התודעתי הנוצר בין המחנך למחונך. בקצה אחד של המתח ניתן לצייר דמות מרוחקת, שאינה ידועה למחונך, ושהשפעתה קבועה ומוחלטת (מפקד בסיס טירונות, מנהל בית ספר וכו'), ובקצהו האחר דמות המחנך היא אדם קרוב, מבין ומגלה מעורבות, שהשפעתו דינמית ומותאמת למצב היחסים (אח, מדריך וכו').
לרוב, ככל שחולף הזמן, הפער הולך ומצטמצם, אם כי נדיר ביטולו. לרוב מזוהה פער גדול עם חינוך שמרני, ופער קטן עם חינוך ליברלי.
דילמות בחינוך > חינוך ואוטונומיה

מידת האחיזה של המחנך בחיי המחונך משמשת אף היא מגדיר מרכזי של העשייה החינוכית. בסוגיה זו ניתן להבחין בכמה תהליכים תאורטיים:
אחיזה חזקה של המחנך בחיי המחונך, וזאת על ידי כך שהמחנך קובע ישירות את התנהגות המחונך בלא שלאחרון תהיה השפעה אקטיבית על חייו. בתהליך זה המחנך שולט בפועל במעשיו של המחונך, ואינו מותיר למחונך ביטוי להכרעה עצמית. מקובל כי בגילים צעירים ביותר זקוק כל אדם לאחיזה מסוג זה על ידי דמות הורית או מחליפה.
נסיגה באחיזת המחנך בחיי המחונך, וצמצום החינוך המכוון בחיי המחונך. בתהליך זה המחנך מסיר מעצמו את האחריות לחיי המחונך, ומניח למחונך לקיים את החלטותיו בכוחות עצמו. לרוב, מלווה תהליך זה בהתנהגות קוטבית של המחונך להתנהגות אותה ניסה המחנך להשריש. בעיני רבים תהליך זה של נסיגת הנוכחות החינוכית הוא מאפיין תרבותי של העולם המודרני, המועצם מדור לדור.
האצלת האחריות של המחנך למחונך, בדרך בה מקבל המחונך את דרכי המחנך ומיישמן בעצמו. בתהליך זה המחנך מקרב אליו את המחונך (בניגוד לקודם, המאופיין בהתרחקות), ובכך מאפשר למחונך לקיים את חייו מתוך העמדה המחנכת, שהתקיימה לפני כן במחנך בלבד.
חינוך יהודי

הדילמות המרכזיות בחינוך היהודי נוגעות לשאלות ומתחים בהוראת יהדות. למשל: היחס בין מסורת לחידוש, בין מצווה לאוטונומיה, מהו מעמד המקרא כטקסט קאנוני, מה היחס בין השקפתו הפרשנית של המורה לבין המעשה החינוכי ועוד. על הדמויות המרכזיות בחינוך היהודי בעידן הנוכחי ניתן למנות את פרופ' מיכאל (מייק) רוזנק, פרופ' ברי (Barry) הולץ, פרופ' יונתן כהן ועוד. בתוך תחום החינוך היהודי ניתן להצביע על שני זרמים מרכזיים: חינוך יהודי שמרני וחינוך יהודי פלורליסטי.
היסטוריה של החינוך

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בחברות קדומות ההורים וזקני השבט הכשירו את הצעירים לתפקידיהם כמבוגרים בחברה. הם לימדו אותם את המיומנויות המעשיות הנחוצות לחיים היום יום ואת כללי ההתנהגות, המוסר והאמונות הדתיות של תרבותם. החינוך נעשה בעיקר על ידי התבוננות, חיקוי והשתתפות בפעולות של המבוגרים.
בעקבות המצאת הכתב נוצרו מוסדות מיוחדים לחינוך.
כאמור, מטרות החינוך משתנות בהתאם למאפיינים הייחודים של כל תרבות בכל תקופה.
באתונה העתיקה שאפו לחנך ולעצב אדם חופשי, באירופה של ימי הביניים הכשירו אבירים, ביהדות המסורתית שאפו לגדל תלמיד חכם, והציונות שאפה לחנך חלוצים. בעולם המודרני החינוך מסייע ברכישת המימניות הנדרשות להשתלבות בחברה ובעולם התעסוקה, מרחיב את הידע וההבנה לגבי העולם ועוזר להסתגל לשנויים המהירים המתרחשים בו.
היסטוריה של החינוך > היסטוריה של החינוך המערבי

במחצית השנייה של המאה ה-19 החלו כל ממשלות אירופה להקצות תקציבים עבור מערכות חינוך ציבוריות המיועדות לכל האזרחים, הן בכפר והן בעיר.
בעקבות תהליך החילון שעברה אירופה בתקופה זו, מערכת החינוך החלה להתפתח תחת פיקוח המדינה וללא תלות בכנסייה.
כתוצאה מכך החל להצטמצם מספר האנאלפביתים ומעגל האנשים המשכילים היודעים קרוא וכתוב הלך והתרחב.
מצב זה העמיק את המעורבות של הציבור בפוליטיקה והגביר את כוחה של דעת הקהל במדינה.
בעולם המערבי התבסס במאה זו זרם מרכזי של שיטת חינוך, אולם לאורך המאה אותגר הזרם המרכזי על ידי זרמי חינוך פרוגרסיביים השואפים להיות אלטרנטיבה. זרמים אלו התמקדו באופן כללי במתן חופש למידה אינדבודאלי לתלמידים, מתוך נקודת מוצא לפיה מערכת החינוך של הזרם המרכזי מדכאת אותם.
פילוסופיה של החינוך

הפילוסופיה של החינוך היא תחום בפילוסופיה, שהעוסק בחינוך, מטרותיו ודרכי הפעולה שלו. חלק מהפילוסופים הידועים ביותר, כגון אפלטון, אריסטו, רוסו ולוק, העלו רעיונות ודעות בקשר לחינוך. ההפרדה בין חקר החינוך לפילוסופיה של החינוך אינה ברורה, ויש הטוענים שכל איש חינוך עוסק בפילוסופיה במסגרת עבודתו.
גישות בחינוך

הגישה המריטוקרטית בחינוך טוענת שיש לקדם מצוינות בקרב תלמידים המסוגלים לכך.
קונסטרוקטיביזם (או הבניתיות) טוען כי כל פעילות מנטלית היא בנייתית. התלמידים אינם מקבלים את הידע מהמורה או מתוך ספר הלימוד באופן פסיבי, אלא הם בונים את הידע שלהם בעצמם. בשנים האחרונות נידונה הגישה ההבניתית בהרחבה כבסיס לרפורמה בדרכי ההוראה. ארבע תפיסות יסוד מאפיינות את הגישה בנייתית ללמידה: אין קיום לידע במנותק מהיודע; למידה היא פעילות הבנייתית; למידה היא פעילות ממוקמת בהקשר; למידה היא פעילות חברתית.
הגישה המשלבת מתייחסת לשילוב ההוראה של מיומנויות חשיבה בכל מקצועות הלימוד, מתוך מטרה לעודד למידה מעמיקה של התכנים וליצור הזדמנויות לחשיבה מעמיקה על בסיס ידע עשיר.
למידת חקר היא דוגמה לדרך בה ניתן לפתח מיומנויות חשיבה במסגרת של למידה פעילה.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: חינוך
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
פילוסופיה של החינוך
חינוך מיוחד
תורת ההוראה
חינוך בישראל
לקריאה נוספת

רונית בוגלר ואורלי טנא-גזית, מנהיגות בחינוך, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2021.
רונית בוגלר, יצחק ברקוביץ ועמרי רוזנקרנץ, סוציולוגיה של החינוך, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2021.
אדמיאל קוסמן: נפש החינוך – ממאמרו של אדמיאל קוסמן (אורכב 10.08.2012 בארכיון Wayback Machine) חינוך – מהות ורוח ספר על ליבת החינוך בהוצאת מכון מופ"ת, יולי 19, 2012.
חינוך בעידן של אי-ודאות בעריכת יהודית וינברגר: הוצאת רסלינג, 2016.
ערן אלדר, מערכת החינוך בתל אביב במעבר ממנדט לעצמאות - שינוי והתמדה, אופקים בגאוגרפיה 90, 2016, עמ' 27–47
ניר מיכאלי, "חינוך ופוליטיקה במערכת החינוך הישראלית",ביטאון מכון מופ"ת, 54, 15-10.
קרמניצר, מ' (2014). "החינוך הפוליטי איננו נייטרלי", ביטאון מכון מופ"ת, 54, 4-3.
Aldunate, R., & Nussbaum, M. (2013). Teacher adoption of technology. "Computers in Human Behavior", 29(3), 519-524.
Inan, F. A., & Lowther, D. L. (2010). Factors affecting technology integration in K-12 classrooms: A path model. "Educational Technology Research and Development, 58"(2), 137-154.
דיאן ריי, אי שיוון בחינוך
ג'וליה רסניק, השפעת גלובליזציה על חינוך
ברנדון אגילרה

ברנדון אגילרה סאמורה (בספרדית: Brandon Aguilera Zamora; נולד ב-28 ביוני 2003 בנאראנחו שבקוסטה ריקה) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת ריו אבה מליגת העל הפורטוגלית, ובנבחרת קוסטה ריקה.
קריירת מועדונים

אגילרה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקרמליטה מליגת העל של קוסטה ריקה, במדיה ערך ארבע הופעות ליגה והבקיע שער אחד. בשנת 2019 חתם באלחואלנסה מליגת העל של קוסטה ריקה, במדיה ערך 40 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. בעונת 2021/2022 הושאל לגואנאקאסטקה מליגת העל של קוסטה ריקה.
ב-17 ביולי 2022 חתם אגילרה בנוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג, והושאל פעם נוספת לגואנאקאסטקה מליגת העל של קוסטה ריקה.
קריירה בינלאומית

ב-30 במרץ 2022 ערך אגילרה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסטה ריקה, בניצחון 2-0 על נבחרת ארצות הברית במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קוסטה ריקה לטורניר קופה אמריקה 2024.
תארים

אליפות קוסטה ריקה (1): אפרטורה 2020
ליגת CONCACAF ‏ (1): 2020
הערות שוליים

↑  https://www.crhoy.com/deportes/oficial-los-26-jugadores-de-la-sele-para-la-copa-mundial-catar-2022/ באתר CRHoy, ‏ 3 בנובמבר 2022 (בספרדית)
| נבחרת קוסטה ריקה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 נבאס •  2 צ'אקון •  3 ורגאס •  4 פולר •  5 בורחס •  6 דוארטה •  7 קונטררס •  8 אוביידו •  9 בנט •  10 רואיס •   11 ונגאס •  12 קמפבל • 13 טורס •  14 סאלאס • 15 קלבו • 16 מרטינס • 17 טחדה • 18 אלברדו • 19 ווטסון • 20 אגילרה • 21 לופס • 22 מטאריטה • 23 סקיירה • 24 וילסון • 25 הרננדס • 26 סאמורה • מאמן: סוארס |  1 נבאס •  2 צ'אקון •  3 ורגאס •  4 פולר •  5 בורחס •  6 דוארטה •  7 קונטררס •  8 אוביידו •  9 בנט •  10 רואיס •   11 ונגאס •  12 קמפבל • 13 טורס •  14 סאלאס • 15 קלבו • 16 מרטינס • 17 טחדה • 18 אלברדו • 19 ווטסון • 20 אגילרה • 21 לופס • 22 מטאריטה • 23 סקיירה • 24 וילסון • 25 הרננדס • 26 סאמורה • מאמן: סוארס | קוסטה ריקה |
| נבחרת קוסטה ריקה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 צ'אמורו •  2 טיילור •  3 מיצ'ל •  4 ח. ורגאס •  5 פארון •  6 קסקאנטה •  7 קונטררס •  8 מורה •  9 אוגלדה •  10 אגילרה •   11 לסיטר •  12 קמפבל • 13 ברנס •  14 גאלו • 15 קאלבו • 16 בראן • 17 מדריגל • 18 קרוס • 19 ק. ורגאס • 20 אלקוסר • 21 סאמורה • 22 קירוס • 23 פ. סקיירה • 24 רוחאס • 25 מולינה • 26 ד. סקיירה • מאמן: אלפרו |  1 צ'אמורו •  2 טיילור •  3 מיצ'ל •  4 ח. ורגאס •  5 פארון •  6 קסקאנטה •  7 קונטררס •  8 מורה •  9 אוגלדה •  10 אגילרה •   11 לסיטר •  12 קמפבל • 13 ברנס •  14 גאלו • 15 קאלבו • 16 בראן • 17 מדריגל • 18 קרוס • 19 ק. ורגאס • 20 אלקוסר • 21 סאמורה • 22 קירוס • 23 פ. סקיירה • 24 רוחאס • 25 מולינה • 26 ד. סקיירה • מאמן: אלפרו | קוסטה ריקה |
דלת אוטומטית

דלת אוטומטית ביציאה מתחנת רכבת בברמינגהאם
דלת אוטומטית היא דלת בעלת מנגנון פתיחה שאינו דורש הפעלת כוח לפתיחתה על ידי מי שעובר בה. כיום מנגנוני הפתיחה מופעלים על ידי מנועים חשמליים.
הפעלת מנגנון הפתיחה

הפקודה לפתיחת דלת אוטומטית יכולה להינתן במספר אמצעים:
על ידי חיישן המגלה תנועה המתקרבת לדלת.
על ידי חיישן המזהה לחץ כתוצאה מדריכה.
הפעלה ידנית באמצעות מתג/מערכת זיהוי/מרחוק.
פתיחה וסגירה לזמן קצוב, על ידי אלגוריתם בקרה (למשל דלת מעלית)
זיהוי לחץ על הדלת בכיוון הפתיחה (מקובל מאוד בדלתות מסתובבות אוטומטיות)
תכונות מיוחדות

מעבר למנגנון הפתיחה, על ידי דלתות אוטומטיות ניתן להשיג תכונות שלא תמיד קיימות בדלתות רגילות:
נגישות.
היות שברירת המחדל של הדלת היא מצב סגור, דלת אוטומטית מפרידה ביעילות חללים, ועל ידי כך שומרת על יציבות הטמפרטורה בתוך החלל אליו מובילה הדלת על ידי צימצום מעבר אוויר בין פנים המבנה והסביבה החיצונית, ובכך עשויה גם לחסוך באנרגיה.
אין מגע יד אדם בדלת, מה שמונע ליכלוך (נכון בעיקר לדלתות מזכוכית).
מאותה הסיבה, הקטנה משמעותית של העברת נגיפים - במיוחד באתרים הומי אדם.
נוחות משמעותית בתפעול, למשל כאשר הידיים אינן פנויות, או כאשר הדלת היא לחניון.
יתרונות מסחריים כמו כניסה הנתפשת כמזמינה ו/או יוקרתית.
דלת טלסקופית ניתנת לביצוע רק כדלת אוטומטית. דלת כזו מכילה מספר כנפות שמקופלות זו בתוך זו (כמו בטלסקופ מתקפל - ומכאן השם). זהו פתרון טוב לדלת הזזה עבור פתחים צרים מאוד אשר מסיבות טכניות כנף דלת אחת נאלצת לחסום חלק מהפתח - למשל במעליות צרות במיוחד.
בטיחות

דלתות אוטומטיות רבות כוללות חיישנים המונעים מהן להיסגר כל עוד קיים בקו הסגירה חפץ כלשהו. מערכת זו באה למנוע סגירת דלתות על בני אדם ובעלי חיים.

על מנת למנוע מצב בו דלתות אוטומטיות יישארו במצב סגור בעת הפסקת חשמל, מצוידות חלק מהדלתות בסוללות גיבוי או במנגנון קפיצי שפותח אותן בזמן הפסקת חשמל. אפשרות נוספת שקיימת היא מנגנון הקרוי "דלת קורסת" - אלו הן דלתות אוטומטיות אשר בעת חירום (למשל מנוסת בהלה) משנות את כיוון פתיחתן ו/או נפתחות בקלות לכיוון המנוסה.
היסטוריה

במאה ה-1 לספירה המציא הרון מאלכסנדריה דלת הנפתחת ללא הפעלת כח אדם או בעל חיים. המנגנון התבסס על חימום מים ליצירת קיטור. לאחר כמה שעות נבנה לחץ בכלי פליז שגרם לו לשאוב מים לתוך מיכלים סמוכים. מיכלים אלה פעלו כמשקולות אשר, באמצעות סדרה של חבלים וגלגלות, היו פותחים את דלתות המקדש בערך בזמן שאנשים היו מגיעים לתפילה.
בשנת 1931, פיתחו המהנדסים הוראס ה. ריימונד ושלדון אס. רובי מחברת ייצור כלי החומרה סטנלי וורקס את הדגם הראשון של דלת אוטומטית המופעלת באמצעות מכשיר אופטי. על ההמצאה נרשם פטנט, והדלת הראשונה הותקנה במסעדת "וילקוקס פייר" בווסט הייבן, קונטיקט (אנ') עבור מלצרים שנשאו מזון ומשקאות. עלות המערכת כולל ההתקנה הייתה 100 דולר.
ב־1954 המציאו די הורטון ולו יואיט את הדלת ההזזה האוטומטית הראשונה, שהופעלה על ידי לחץ דריכה. בשנת 1960 הם ייסדו את חברת הורטון אוטומטיקס בע"מ אשר הייתה הראשונה להתקין דלתות הזזה אוטומטיות.
הערות שוליים

↑  10 Things We Wouldn't Have Without Ancient Greece: #1: Maps, Hellenic News of America, ‏2016-07-25 (באנגלית אמריקאית)
↑  looknbackward, The Magic-Eye Sliding Doors, Looking Backward, ‏2010-06-29 (באנגלית)
↑  https://www.theneweconomy.com/technology/10-inventions-that-began-life-as-science-fiction
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01119173 
דגם מוקטן של הדלת שהומצאה על ידי הרון מאלכסנדריה, מוזיאון הטכנולוגיה, סלוניקי
ועדת המשנה למודיעין ולשירותים החשאיים

ועדת המשנה למודיעין ולשירותים החשאיים (לשעבר: ועדת המשנה למודיעין ולשירותי ביטחון) היא ועדת משנה של ועדת החוץ והביטחון בכנסת, העוסקת בפיקוח על גופי המודיעין והשירותים החשאיים של ישראל. הוועדה מונה שישה חברים לכל היותר, ובראשה עומד יו"ר ועדת החוץ והביטחון. הוועדה מתכנסת בחשאיות, פרוטוקולי דיוניה אינם מתפרסמים ברשומות, וכל דיווח על פעולותיה טעון אישור מראש של הצנזורה הצבאית.
הקמה וסמכויות

תקנון הכנסת מסמיך את ועדת החוץ והביטחון לדון ב"מדיניות החוץ של המדינה, כוחותיה המזוינים וביטחונה". בשנת 1982, בעקבות הדלפות מהוועדה, החליט יו"ר הוועדה דאז להקים "כמה ועדות משנה, בהרכב מוגבל, כדי לדון ביתר פירוט ועומק בסוגיות רגישות הנתונות לאחריותה של הוועדה". אחת מהן כונתה "ועדת המשנה למודיעין ושירותי ביטחון", והיא נועדה לקיים דיונים מקיפים ופתוחים עם שירותי המודיעין באופן שיקיים את הפיקוח הפרלמנטרי על גופים אלה מבלי לסכן את ביטחון המדינה באמצעות פרסום מידע סודי. ב-2002, עם אישורו בכנסת של חוק שירות הביטחון הכללי, קיבלה ועדת המשנה מעמד סטטוטורי כגוף הפיקוח הפרלמנטרי על השב"כ. על פי הנוהג, ניתן ייצוג שווה יחסית לקואליציה ולאופוזיציה ומוענקת עדיפות למינוי חברי כנסת עם ידע ביטחוני מוקדם, משירות או מכהונה מיניסטריאלית.
עבודת הוועדה

כללי ועדת החוץ והביטחון מסמיכים את הוועדה "לחוקק חוקים, תקנות וכללים ולבצע בקרה, פיקוח ואישור תוכניות עבודה ותקציבים של כלל גופי המודיעין ושל נושאים רגישים אחרים שלהם נגיעה מודיעינית".
הגופים שבפיקוח ועדת המשנה:
המוסד (כולל אישור תקציבים)
השב"כ (כולל אישור תקציבים)
אמ"ן (כולל למד"ן, מד"ן, חיל מודיעין וכלל התקציבים)
חיל האיסוף הקרבי בזרוע היבשה
המלמ"ב
היבטים מודיעיניים של המטה לביטחון לאומי
המרכז למחקר מדיני במשרד החוץ
היועץ לענייני ערבים במפקדת תיאום הפעולות בשטחים
המזכיר המודיעיני לראש הממשלה
בין הנושאים שבפיקוח ועדת המשנה: הערכות מודיעין, ביטחון מידע וצנזורה, שבויים ונעדרים, תוכניות לאיסוף מידע ופערים באיסוף מידע.
כללי ועדת החוץ והביטחון מחייבים קיומן של לפחות 32 פגישות בשנה, לרבות פגישה אחת עם ראש הממשלה, 4 סיורים במוסד ובשב"כ, 4 פגישות עם ראש המוסד או עובדיו הבכירים, ועוד. חברי כנסת דיווחו בעבר כי בוועדת המשנה קיים פורום מצומצם עוד יותר, הקרוי "הוועדה הקטנה", בהשתתפות יו"ר הוועדה, נציג קואליציה ונציג אופוזיציה, אולם לוועדה כזו אין אזכור באתר הוועדה.
הרכב הוועדה

| שם | מפלגה |
| --- | --- |
יולי אדלשטיין (יו"ר הוועדה): הליכוד
גדעון סער: הימין הממלכתי
ינון אזולאי: ש"ס
גדי איזנקוט: המחנה הממלכתי
רם בן-ברק: יש עתיד
שרון ניר: ישראל ביתנו
חה"כ דני דנון היה חבר בוועדה עד יולי 2024.
בכנסת ה-24 היו חברי הוועדה חה״כ רם בן ברק (יו"ר), איתן גינזבורג, יוסי שיין, מיכל רוזין וצבי האוזר.
בכנסת ה-20 היו חברי הוועדה חה״כ צחי הנגבי (יו"ר), יאיר לפיד, אביגדור ליברמן, מוטי יוגב, אבי דיכטר, עמר בר-לב ואמיר אוחנה.
בכנסת ה-19 היו חברי הוועדה חה״כ אביגדור ליברמן (יו"ר), צחי הנגבי, בנימין בן-אליעזר, אריה דרעי ועפר שלח. זאב אלקין שימש כיו"ר הוועדה מחודש מאי 2014, תשעה חודשים לאחר שליברמן פרש ממנה וחזר לכהן כשר החוץ.