stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משחק השפעת
המשחק

ברבע הראשון קלע ג'ורדן רק 4 נקודות, בעוד יוטה, בהובלת של קארל מלון וג'ון סטוקטון עלתה ליתרון של 16 נקודות (36–20). ברבע השני קלע 17 נקודות וקבוצה הצליחה לצמצם את הפער במחצית ל-4 נקודות בלבד (53–49). הרבע השלישי היה צמוד ויוטה הצליחה להגדיל את היתרון בנקודה אחת (72–67). 46.4 שניות לסיום הייתה התוצאה 85–84 לטובת יוטה. עבירה שבוצעה על ג'ורדן שלחה אותו לשתי זריקות עונשין מהקו. הוא קלע את הראשונה והחמיץ את השנייה. טוני קוקוץ' נגע בכדור והסיט אותו לעבר ג'ורדן, שמסר את הכדור לסקוטי פיפן. בריון ראסל עזב את ג'ורדן ובא לבצע שמירה כפולה על פיפן שהשאירה את ג'ורדן חופשי מעבר לקשת ה-3. הוא קיבל את הכדור מפיפן והעלה את התוצאה ל-85–88, כשנותרו עוד 25 שניות לסיום המשחק. גרג אוסטרטאג הטביע לסל של שיקגו וצמצם את הפער לנקודה. לוק לונגלי החזיר בהטבעה בצד השני של המגרש. שניות לסיום המשחק, לאחר ששיקגו הבטיחה את הניצחון, התמוטט ג'ורדן לזרועותיו של פיפן, שהוביל אותו לעבר ספסל המחליפים, בתמונה שנחשבת אייקונית.
ג'ורדן שיחק 44 דקות, קלע 38 נקודות, לקח 7 ריבאונדים, מסר 5 אסיסטים, חטף 3 פעמים וחסם פעם אחת. יומיים לאחר מכן שניצחה שיקגו את המשחק השישי בסדרה וזכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות. ג'ורדן זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 ביוני 1997 |  יוטה ג'אז | 88 - 90 | שיקגו בולס  | דלתא סנטר, סולט לייק סיטי, יוטה |
|  | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | צופים: 19,911 |
|  | נק': קארל מלון - 19 ריב': גרג אוסטרטאג - 15 אס': קארל מלון - 6 |  | נק': מייקל ג'ורדן - 38 ריב': סקוטי פיפן - 12 אס': ג'ורדן, פיפן - 5 כ"א |  |
לאחר המשחק

המשחק זכה לכינוי "משחק השפעת" בשל התסמינים בהם לקה, שהזכירו את מחלת השפעת. לאורך השנים הועלו השערות שונות בקשר לגורם האמיתי לתסמינים שתקפו את ג'ורדן. טים גרובר, מאמנו האישי של ג'ורדן, שהיה הראשון שהגיע אליו באותו הלילה, טען בשנת 2013 שהאירוע נגרם כתוצאה מהרעלת מזון בה לקה ג'ורדן לאחר שהזמין פיצה מאחת הפיצריות בעיר. לדבריו, חמישה אנשים הגיעו עם הפיצה והוא הביע חשש בפני ג'ורדן מאכילת הפיצה, אך זה ביטל את החשש ואכל. הסיפור קיבל חיזוק כאשר ג'ורדן העלה את הסיפור על הפיצה המורעלת בפרק התשיעי של הסדרה הדוקומנטרית "מייקל ג'ורדן: הריקוד האחרון, שיצאה לאור בשנת 2020. קרייג פיט, שטעון שהוא זה שהכין והביא את הפיצה לג'ורדן, הכחיש כי הפיצה הייתה מורעלת וטען שהחדר של ג'ורדן היה מלא בעשן של סיגרים, אותם נהג ג'ורדן לעשן.
טענות אחרות טענו שכל הסיפור הוא ניסיון להסתיר את העובדה שג'ורדן היה בהנגאובר לאחר שלילה קודם בילה עד שעה מאוחרת בעיר.
המשחק דורג במקומות רבים כאחד מהמשחקים החשובים ומרגעי השיא בקריירה של ג'ורדן. ג'ורדן עצמו אמר ש"ככל הנראה זה היה הדבר הכי קשה שעברתי בקריירה. כמעט התעלפתי תוך כדי משחק כדי לנצח".
נעלי "משחק השפעת"

במהלך המשחק נעל ג'ורדן נעליים מדגם נייק אייר ג'ורדן 12 בצבעי אדום-שחור. בסיום המשחק חתם על הנעליים והעניק אותם לפרסטון טרומן, נער הכדורים של יוטה. טרומן שמר על הנעליים במשך 15 שנים ובשנת 2013 מכר אותם במכירה פומבית תמורת 104,765 דולר, סכום שיא באותו הזמן לנעלי משחק שננעלו. ביוני 2023 הוצעו הנעליים למכירה פומבית פעם נוספת באתר המכירות של "גולדין". מחירם ההתחלתי עמד על 500,000 דולר. בסיום המכירה, לאחר שבועיים, הן נמכרו תמורת 1.38 מיליון דולר.
הערות שוליים

1 2  יובל עוז‏, מחלה מידבקת: חזרה לרגע האגדי בו מייקל ג'ורדן ניצח את הגוף האנושי, באתר וואלה, 11 ביוני 2017
1 2  מערכת וואלה ספורט‏, המאמן של מייקל ג'ורדן חושף: האמת על "משחק השפעת" המיתולוגי, באתר וואלה, 14 במאי 2020
↑  Trainer Says Michael Jordan's Famous 'Flu Game' Was Result of Poisoning, Bleacher Repoert, 17 April 2013
↑  מייקל ג'ורדן: מה באמת קרה לפני "משחק השפעת"?, באתר ערוץ הספורט, 19 במאי 2020
↑  Jalen Rose Reportedly Claims Michael Jordan's 'Flu Game' Was a Hangover Game, Bleacher Report, 5 February 2013
↑  Was Michael Jordan’s Iconic “Flu Game” Secretly Just A Hangover?, Bosshunting.com, 19 June 2023
↑  25 years ago: Michael Jordan added to his legend with the "Flu Game", Sports Illustrated, 17 June 2023
↑  Cook Denies Spiking Michael Jordan's Pizza Ahead of 'Flu Game', Sports Illustrated, 19 May 2020
↑  Michael Jordan 50 Greatest Moments, ESPN
↑  שרון דוידוביץ', 10 הרגעים הגדולים בקריירה של מייקל ג'ורדן, באתר ynet, 17 בפברואר 2013
↑  שחר שוויד, הגדול מכולם: מייקל ג'ורדן חוגג 60, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 22 בפברואר 2023
↑  שרון דוידוביץ', לברון ו-10 ההופעות הגדולות בהיסטוריה, באתר ynet, 4 במרץ 2014
↑  Michael Jordan’s 'Flu Game' Sneakers He Once Traded to Ball Boy Sell for $1.38 Million, People magazine, 15 June 2023
↑  none, ‏כמה עלו נעליו של ג'ורדן מ'משחק החום' ביוטה?, באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2013
↑  Michael Jordan's 'Flu Game' sneakers auctioned for $1.38 million, ESPN, 15 June 2023
↑  מיכאל וייסרמן, מטורף: נעלי מייקל ג'ורדן נמכרו ביותר ממיליון דולר, באתר ביזפורטל, 15 ביוני 2023
יצחק כהן (נשיא בית המשפט העליון)

ערך זה עוסק בנשיא בית המשפט העליון. אם התכוונתם לנשיא בית המשפט המחוזי בנצרת, ראו .
יצחק כַּהן (15 בנובמבר 1913 – 24 באפריל 1985) היה הנשיא השישי של בית המשפט העליון.
ביוגרפיה

כהן נולד בעיר ברודי שבחבל גליציה באימפריה האוסטרו-הונגרית (בתחומי אוקראינה של ימינו), כבן למשפחת הרבנים הענפה משפחת כהנא הלר, ב־15 בנובמבר 1913. היה בעל תארים ראשונים במשפטים, מינהל וכלכלה מאוניברסיטת לבוב. עלה לארץ ישראל בשנת 1935. בשנת 1938 אירע פיצוץ בשוק בחיפה ובו נהרגו 18 ערבים. בעקבות פיצוץ זה, מונתה ועדה בידי ועד המצב של הקהילה היהודית בחיפה. בוועדה כיהנו השופט שמעון אגרנט, שהיה אז עו"ד חיפאי, וכן עו"ד נוסף (זאב ארגמן). למזכיר הוועדה מונה יצחק כהן. מספר חודשים לאחר מכן, עבר כהן את המבחן לעו"ד זרים מטעם ממשלת המנדט. הוא פנה אל השופט אגרנט, והלה קיבלו כמתמחה במשרדו. באותה שנה מונה אגרנט לשופט שלום, וכהן המשיך כמתמחה ולאחר מכן כעו"ד במשרדו של אגרנט, בו היה שותף נוסף (עו"ד יעקב הלוי).
במלחמת העצמאות התנדב לשירות צבאי בשירות המשפטי (לימים הפרקליטות הצבאית של צה"ל). שירת במשך כשנה כסנגור צבאי.
בשנת 1950 מונה לשופט בבית משפט השלום בחיפה. בשנת 1953 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בחיפה.
בשנת 1969, במהלך מלחמת ההתשה, נהרג בנו אליעזר, ששירת בחיל השריון בסיני.
ב־7 באוקטובר 1970 מונה יצחק כהן לכהונת שופט בית המשפט העליון.
בשנת 1974 מונה ליושב-ראש הוועדה להגנה בפני פגיעה בצנעת הפרט. בשנת 1978 היה יושב ראש הוועדה לעניין הפוליגרף.
ב-26 במרץ 1981 מונה כממלא מקום קבוע של נשיא בית המשפט העליון. ב־30 באפריל 1982 מונה לנשיא בית המשפט העליון.
ב־1982 עמד בראש ועדת כהן, אשר חקרה את האירועים במחנות הפליטים סברה ושתילה שבביירות, שבה היו חברים שופט בית המשפט העליון אהרן ברק ואלוף במילואים יונה אפרת. הוועדה פרסמה את מסקנותיה בפברואר 1983, והמליצה כי שר הביטחון, אריאל שרון, יסיים את כהונתו כשר הביטחון.
ב־15 בנובמבר 1983, בהגיעו לגיל שבעים וכשנה וחצי לאחר שמונה לנשיא, פרש לגמלאות. הוא הוחלף על ידי השופט מאיר שמגר.
אחיו היה הרב ד"ר קלמן כהנא, ממנהיגי פועלי אגודת ישראל, מחותמי מגילת העצמאות חבר מועצת העם הזמנית וחבר כנסת מהכנסת הראשונה ועד התשיעית ברציפות וסגן שר החינוך והתרבות בממשלות ישראל.
נכדו הוא ד"ר אורי מאיר-צ'יזיק, חוקר ההיסטוריה של התזונה והרפואה בא"י.
כתב עליו השופט שלמה לוין: "כשם שהיה יצחק שקול בהסקת המסקנות, כך גם היה מתון ומדוד בסגנון אותו נקט. מעולם לא כתב בפסק דין שבעל דין או עד שיקר, או כפי שנמצא לפעמים בפסיקה, שפלוני הוא 'שקרן פתולוגי', ביטויים כאלו לא היו לרוחו של יצחק כהן, ראשית משום שמטבעו היה מתון בדין, ושנית, משום שהוא הכיר במגבלותיה של השפיטה לרדת בביטחון גמור לחקר האמת." בנוסף, בראיון שנערך עם השופט לוין בספר "ללא גלימה", מציין לוין כי לדעתו כהן הוא השופט הטוב ביותר שהיה בבית המשפט העליון אי פעם. הוא מתאר את השופט כהן כשופט רודף צדק, ותיאר מקרה מתקופותו של כהן כנשיא ביהמ"ש העליון. בפני השופט כהן הועלתה בקשת רשות ערעור מאדם שהורשע בהחזקת רכוש גנוב. האדם הורשע בבית המשפט השלום (לאחר שלא יוצג על ידי עו"ד). ערעורו נדחה בבית המשפט המחוזי, ולאחר מכן העלה את בקשת רשות הערעור בפני כהן. בצעד נדיר יחסית, כהן אישר את הבקשה והדבר הובא להרכב של ביהמ"ש העליון. בסופו של דבר, האדם זוכה לאחר שגם פרקליטות המדינה החליטה לחזור בה מכתב האישום. מקרה זה מתאר, ע"פ לוין, את רצונו של כהן לעשות משפט צדק.
הערות שוליים

↑  הודעה על מינוי נשיא בית המשפט העליון, ילקוט הפרסומים 2814, התשמ"ב, 30 באפריל 1982, עמ' 1736
↑  מתוך כתבה בעיתון "תל אביב"
↑  שלמה לוין, קוים לדמותו של יצחק כהן, ספר יצחק כהן, התשמ"ט, עמ' 13, צוטט ביניב ואקי ומאיה רוזנשטיין, בין זיכוי מחמת הספק לזיכוי מחמת הספק הסביר, ספר דייוויד וינר (2009), עמ' 542, הערה 235
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274188505171  BnF: cb155624325 (data)  ISNI: 0000 0004 5303 2663  LCCN: nr90025028  NTA: 131515977  VIAF: 292419986   WorldCat (עם VIAF): 292419986
אודם

ערך זה עוסק באבן חן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Al2O3::Cr
 מערך קריסטלוגרפי:  טריגונלי
 צורת הגביש:  הקסגונלי. פריזמות משושות
 צבע:  אדום, אדום-חום, אדום-סגול
 ברק:  יהלום עד זגוגי
 שקיפות:  שקוף עד אטום
 פצילות:  אין
 שבירה:  דמוית קונכייה
 קשיות:  9 בסולם מוס
 משקל סגולי:  4.1-4.0
 שרטוט:  אין
 מינרלים נלווים:  קלציט, פצלת השדה, נציץ וגארנט.
אֹדֶם (באנגלית: ruby, הגייתה רוּבִּי) היא אבן חן אדומה. אבן האודם היא מן היקרות שבאבני החן. שמה (הן בעברית והן בלועזית) גזור מצבעה האדום (בלטינית: ruber). אין היא נוצצת כיהלום, אולם הזוהר בדוגמאות הטובות שלה כה רב, עד שבעבר רווחה האמונה שלהבה אדומה בוערת בלבהּ.
האודם היא אחד מסוגי המינרל קורונדום (תחמוצת אלומיניום Al2O3), שבעולם המינרלים הוא שני ליהלום בקשיותו. הצבע האדום מקורו ביונים של כרום תלת ערכי Cr+3 המפוזרים בגביש. הנוסחה הכימית נרשמת, בהתאם Al2O3::Cr. הספיר שייך אף הוא לקבוצה זו, וצבעיו נעים לאורך כל הקשת, פרט לאדום. ההבדל היחיד בין אודם לספיר הוא בצבע. למינרל אודם גוונים שונים. הסוג היקר ביותר הוא זה שצבעו כעין "דם-יונה". הגוונים הבהירים שכיחים יותר.
תכונות > תכונות פיזיקליות

קשיות – 9 בסולם מוס
נקודת ההתכה - 2,050 מעלות צלזיוס
צפיפות - כ-4 גרם לסמ"ק
מקדם השבירה - כ-1.77
ספקטרום בליעה: 2 פסי בליעה בכחול ובירוק ופס בליעה צר באורך גל 694nm שהוא גם אורך הגל של לייזר רובי (צבע אדום) ספקטרום ההעברה של רובי ב UV, בנראה ו ב־IR הקרוב
תכונות > תכונות אופטיות

בכל אבני האודם הטבעיות קיימים פגמים, זיהומי צבע ותכלילים הנובעים מחדירת מינרלים זרים אל תוך הגביש במהלך התגבשותו:
מחטי רוטיל הנקראים גם משי
גבישוני ספינל הנראים כאוקטהידרות קטנות
תכלילים מעוגלים לבנבנים של חומרים שונים, דוגמת קלציט
תכלילי הילת זירקון – גביש רדיואקטיבי זעיר של זירקון שגרם לשברים הנראים סביבו כהילה
טביעת אצבע (fingerprint) – טיפות של נוזל השזורות זו בזו אשר חלקן עברו תהליך של גיבוש, ויוצרות מראה של טביעת אצבע
אִיזוּר (zoning) - אזורי צבע מקבילים להתפתחות שכבות הגביש הנובעים משינוי בתמיסה ממנה התגבשה האבן
גבולות תאומי גביש – קווים עדינים ושקופים המייצגים גבולות בין מספר גבישים שצמחו זה על גבי זה
תכלילי כוכב שביט – גביש קטן שאליו צמוד שובל של חומר לבנבן
אסטריזם (כוכביות) של 3 או 6 קרניים - נובע מהחזרת אור של תכלילי הרוטיל, ואבנים שקיימת בהן תופעה זו מלוטשות לקבושון כדי להדגיש אותה
פלאוכרואיזם – שינוי צבע לירוק המופיע באבנים מאוסטרליה – תופעה נדירה באודם
תכלילים ותופעות אלה משמשים גמולוגים על מנת לזהות אבני אודם טבעיות לעומת אבנים סינתטיות, חיקויים ותחליפים, וגם כדי להבדיל בין סוגי אודם שונים ואזור מוצאם עד לרמת המכרה ממנו באו, גורם המשפיע מאוד על ערכם.
לייזר אודם

הלייזר הראשון שנבנה ב-1960 על ידי תיאודור מיימן התבסס על אודם סינתטי כתווך מגביר. כדי ליצור מהוד, הגביש לוטש בקצותיו, צופה במראת כסף (צד אחד מראה מחזירה לחלוטין ובצד השני החזרה חלקית) ונשאב על ידי מנורת הבזק (מנורת קסנון). הלייזר הפיק פולסים שמשכם מילישניות באורך גל 694.3nm - אדום עמוק.
לייזר אודם שימש ברפואה פלסטית להסרת קעקועים. הקרינה המופקת הייתה יעילה בסילוק קעקוקעים שצבעם שחור, כחול כהה וסגול, אך אינו יעיל בהסרת קעקועים שצבעם אדום. כיום משתמשים למטרה זו בלייזרים אחרים (אלכסנדריט וניאודימיום יאג).
סוגים ומקורות

אבני אודם ממקורות שונים נבדלות זו מזו בתכונותיהן, ואף ניתן להבדיל בין אבנים שמוצאן ממכרה מסוים.
בורמה – בורמה היא הספקית הגדולה ביותר בעולם לאודם, כ-90% מן הכרייה העולמית של אבן זו. הסוג היקר ביותר של אודם נכרה בבורמה, בעיקר בעמק מוֹגוֹק, הנקרא גם עמק האודם. צבעו אדום עז עם מעט מאוד ורוד והוא נקרא אדום בורמזי או דם היונה (pigeon blood). אבנים אחרות מבורמה ניחנות בגוונים כהים יותר של אדום.
תאילנד – גם בתאילנד נמצאו אבנים בצבעי דם יונה, אך אלה נדירות מאוד. צבעי האודם האופייניים למקור זה הם גוני אדום עם תוספות של סגול וחום המורידים מערך האבנים, אם כי אבנים אלה צלולות ומבריקות יותר מאשר אבני בורמה.
ציילון – צבען האופייני של אבני ציילון הוא אדום-ורוד, קרוב לצבעו של הספיר הוורוד. אבנים אלה זוכות לליטוש מיוחד הנקרא ליטוש בומביי המדגיש את צבען.
אפריקה – ביבשת זו מספר גדול של מכרות קורונדום, וחלק גדול מן האבנים נמצאו באפיקי נהרות הזורמים בשטחן של כמה מדינות.בנהרות הזורמים ליד הרי המוטבוטו התגלו גבישי אודם הנראים כחלוקי נחל מעוגלים, אשר לוטשו לאבני חן באיכות טובה הדומות בצבען לאבני בורמה.במדגסקר נמצאו גבישי אודם בצבע אדום עז הנקרא גוֹגוֹגוֹגוֹ .לאורך הנהר אוּמבה בטנזניה הוא מקור עשיר לאבני אודם וגם לאבני חן יקרות מסוגים אחרים.לאבני האודם מאפריקה צבעים אופייניים המתחלקים לשני סוגים עיקריים:
בורמה אפריקאי – צבע אדום מעולה הקרוב לדם היונה אך אבנים אלה אטומות ומלאות שברים.
צבע קוניאק – צבעי חום-אדום, חום-כתום וחום-ורדרד באבנים גדולות וצחות. מאחר שאבנים אלה אינן אדומות מספיק, הן נחשבות לסוגים של ספיר.
אמריקה – קיימים מכרות אודם בקולומביה ובארצות הברית, אך אלה אינם עשירים ואינם מפיקים אבנים משובחות.
מקורות נוספים: הודו, וייטנאם, פקיסטן, קשמיר, טג'יקיסטן, לאוס, נפאל ואפגניסטן.
האודם בהיסטוריה

אבן האודם מוזכרת כבר בתנ"ך. בתורה מוזכרת לראשונה אבן האודם המשובצת כאחת מ-12 אבני החושן:
וּמִלֵּאתָ בוֹ מִלֻּאַת אֶבֶן אַרְבָּעָה טוּרִים אָבֶן טוּר אֹדֶם פִּטְדָה וּבָרֶקֶת הַטּוּר הָֽאֶחָֽד
האודם המקראית היא הראשונה באבני החושן של הכהן הגדול (שמות, ל"ט, י'–י"ג).
האבן נזכרת גם בספר יחזקאל:
בְּעֵדֶן גַּן-אֱלֹהִים הָיִיתָ, כָּל-אֶבֶן יְקָרָה מְסֻכָתֶךָ אֹדֶם פִּטְדָה וְיָהֲלֹם תַּרְשִׁישׁ שֹׁהַם וְיָשְׁפֵה, סַפִּיר נֹפֶךְ, וּבָרְקַת וְזָהָב; מְלֶאכֶת תֻּפֶּיךָ וּנְקָבֶיךָ בָּךְ, בְּיוֹם הִבָּרַאֲךָ כּוֹנָנוּ
המסורת מייחסת אבן זו לשבט ראובן. אמנם מקורות שונים מייחסים לאודם המקראית אבני חן ומינרלים שונים, אך בעברית המודרנית נהוג להתייחס אליהן כאל אבן אחת. קיימת גם טענה כי לא ייתכן שהעברים הקדומים הכירו את ה-Ruby.
במשך שנים רבות נחשבה הודו לספקית הגדולה ביותר של אודם. השם קורונדום מקורו בסנסקריט קורובינדה (kuruvinda). השם בסנסקריט לאודם הוא רטנראי (ratnarai) ופירושו "מלך אבני החן".
במזרח הרחוק קיים תיעוד המתוארך לשנת 100 לפני הספירה המספר על מסחר באבני אודם לאורך החלק הצפוני של דרך המשי העוברת בסין.
במשך מאות שנים הורשו רק שליטי המזרח המונגוליים לענוד אבני אודם, והאמונה שהעונד אבן אודם מחוסן בפני כל סכנה מקובלת גם היום בקרב כמה מעמי המזרח. בכמה מסיפורי המזרח, למשל בסיפורי אלף לילה ולילה וב"מסעות מרקו פולו", נזכרות אבני אודם לרוב.
האודם בהיסטוריה > אבנים מיוחדות

מאחר שהאודם נחשבה יקרה ונדירה התהדרו בה שליטים כסמל לעוצמה ולעושר. אחת מאבני האודם הגדולות בעולם משובצת בכתר השאה של איראן.
האודם בהיסטוריה > אבנים מיוחדות > טעויות בזיהוי

בכתר הקיסרי הבריטי, המשמש להכתרת מלכי אנגליה, משובצת אבן אדומה הנקראת "אודם הנסיך השחור". אבן זו - שנחשבה במשך זמן רב לאודם - אינה אלא ספינל שניתן לאדוארד "הנסיך השחור" (בנו של אדוארד השלישי) מידי פדרו האכזר מלך קסטיליה.
כוכבי הקרמלין המוצבים על חניתות מעל הקרמלין במוסקבה נחשבו לאבני אודם שנכרו בסיביר, אך למעשה הם עשויים מזכוכית צבועה.
אבני חן רבות מתהדרות בתוספת "רובי" (אודם) לשמן, אך הן בעצם מינרלים אחרים:
קייפ רוביז (Cape rubies), רובי אוסטרלי (Australian rubies) ורובי אריזונה (Arizona rubies) הן למעשה גארנטים משובחים
רובי סיבירי (Siberian ruby) הוא בעצם רובליט, טורמלין אדום-סגול
רובי בלס (Balas ruby) הוא בעצם ספינל
האודם בהיסטוריה > אמונות

לאודם יוחסו במהלך ההיסטוריה תכונות מאגיות. בכמה מעמי המזרח הרחוק החדירו אודם לחתכים בעור מעל עורקים, מתוך אמונה כי היא תזרים בדמם אומץ ותושייה. בימי הביניים נכללה האודם בין חומרי המרפא. במקומות שונים נחשבת האודם אבן ההולדת של חודש יולי.
ברחבי אסיה זכתה אבן האודם להערכה רבה והן שימשו לקישוט שריון, נדנים ורתמות של אצילים בהודו ובסין. בנוסף לכך הונחו אבני אודם מתחת ליסודות בניינים מתוך אמונה שהאבן תבטיח את מזלם.
ראו גם

לייזר אודם
הערות שוליים

↑  Eric F. Bernstein; Laser treatment of tattoos; Clinics in Dermatology (2006) 24, 43–55
↑  המהדורה המקוונת של אנציקלופדיה בריטניקה
↑  מ' סברדמיש וא' משיח, אבני חן, הוצאת מדע אבנים יקרות, עמ' 64
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546156105171  GND: 4126594-4  LCCN: sh85115689 
לייזר אודם
אודם ממדגסקר
אודם לאחר ליטוש
קרן אבק שרפה מהודו משובצת באבני אודם, מאוסף מוזיאון הלובר
רונית קרק

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1965 (בת 59)
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה
 עיסוק:  מרצה לפסיכולוגיה
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן
 
רונית קרק (נולדה ב-22 בפברואר 1965) היא פרופסור מן המניין בחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, מתמחה בפסיכולוגיה ארגונית ובהיבטים שונים של מגדר.
רונית קרק סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה ובביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1991. בשנת 1994 התקבלה למסלול ישיר לדוקטורט בחוג לפסיכולוגיה בתחום פסיכולוגיה ארגונית בהדרכת פרופסור בועז שמיר, אותו סיימה בשנת 2001. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה מנהיגות, הזדהות ומגדר, והעבודה זיכתה אותה בפרס לוראל-רקנטי.
קרק סיימה השתלמות פוסט-דוקטורט באוניברסיטת מישיגן ובשנת 2002 התקבלה כחברת סגל בחוג לפסיכולוגיה ובחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2007 הועלה לדרגת מרצה בכירה, ובשנת 2015 הועלתה לדרגת פרופסור חבר. קרק היא המייסדת והמנהלת הראשונה של מסלול 'מיגדר בשטח: מתיאוריה לעשייה חברתית', בתוכנית ללימודי מיגדר באוניברסיטת בר-אילן, מסלול לתואר שני לנשים אקטיביסטיות, המשלב תיאוריה ופרקטיקה.
תחומי המחקר של פרופסור קרק הם: מנהיגות ומונהגות בארגונים, זהויות והזדהויות בארגונים, מיגדר בארגונים, מנהיגות של נשים, יחסים חיוביים בארגונים, יחסי חונכות וחניכה.
עבודותיה של קרק התפרסמו בכתבי עת בין-לאומיים רבים והיא גם חברת מערכת במספר כתבי עת מובילים.
פרופסור קרק מייעצת למגוון ארגונים ומנהלים/ות במיגזר הציבורי, הפרטי והשלישי וחברה בהנהלות של גופים שונים שתומכים בקידום נשים ונערות ובצדק חברתי.
רונית קרק היא בתם של ג'רמי קרק, שהיה רופא בצנחנים, ראש ענף בריאות הצבא במנהל ובהמשך רופא ופרופסור לאפידמיולוגיה ורפואה חברתית במרכז הרפואי הדסה בעין כרם ושל פרופסור רות קרק, פרופסור אמריטה בחוג לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
אל-חראסה

ארגון "אל-חראסה" (משמעות בעברית "השמירה") הוא מיליציית שיטור מקומית הפועלת בכפר קאסם תחת חסות הפלג הדרומי של התנועה האיסלאמית ועיריית כפר קאסם. במשטרת ישראל הגדירו את הארגון כ"סוג של משטרה פרטית".
היסטוריה

הארגון נוסד בשנות ה-90 במטרה להגן על תושבי כפר קאסם ולמנוע אלימות, סחר בסמים ופשיעה. במשך הזמן שינה הארגון את יעודו ולקח סמכויות שיטור ללא אישור חוקי ובהמשך החל להתעמת עם משטרת ישראל על סמכויות שמירת החוק בכפר קאסם.
הארגון פועל בחסות העירייה, מתוקצב על ידה ומונחה על ידי אנשי הדת של הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית.
הארגון נחשב למיזם בולט של התנועה האיסלאמית הדרומית. ראשי ציבור ואנשי התנועה, בהם אבראהים צרצור, עאדל בדיר, עבד אל-חכים חאג' יחיא, זיאד עמר, ספוואת פריג', מניר בדיר וחמדאללה טהא, מזוהים כולם כמי שאחראים על הובלת הארגון.
התנועה האסלאמית החלה להשתתף במוסדות השלטון המקומי. ועדות מקומיות לענייני חינוך, בנייה, רווחה וביטחון התפתחו עקב המעורבות, באותו הזמן חלה עלייה בפעילות הארגון.
אנשי הארגון באים מחוגי התנועה האסלאמית, תמכו בעאדל בדיר איש התנ"ס, במסגרת ההתמודדות על ראשות העירייה ובתמורה גייס אותם זמן קצר לאחר מכן לעיריית כפר קאסם והעניק להם תקציב. ב-2013, בעקבות החלטת ראש העירייה, בדיר, להפיכת הארגון למחלקה עירונית, צורפו אנשי הארגון לעיריית כפר קאסם שהחלה לממן את פעילותם.
בשנים הראשונות פעל הארגון בפתרון סכסוכים וכמשמרות מוסר וניסו למנוע הידרדרות לסמים. עם הזמן הפך הארגון למשטרה מוניציפלית, אף שאין בידיו הסמכות החוקית לכך. בתנועה האסלאמית וברשות הפלסטינית מכונה הארגון בשם "כח 17" על שם כוח מיוחד ברשות הפלסטינית.
אנשי "אל-חראסה" אינם לובשים מדים ואינם חמושים בצורה גלויה אך לפי המשטרה הארגון מחזיק בנשק לא חוקי. לרוב מדובר באנשי הפלג הדרומי של התנועה האיסלאמית, מרביתם צעירים ובני "נוער המסגדים". גם עבריינים וצעירים שחזרו למוטב במסגרת פעילותה של התנועה האיסלאמית, הצטרפו לארגון.
היסטוריה > אלימות נגד המשטרה > 2017

באוקטובר 2017, על רקע מהומות שהתרחשו אז בכפר קאסם, המשטרה פירקה מחסומים של הארגון שנועדו ללכידת עבריינים, וביקשה לעצור חברים בארגון. בתגרה בין הצדדים נהרג צעיר בן 17 בידי שומר בחברת אבטחה שעבד בתיאום עם המשטרה. כתגובה פעילי הארגון התפרעו ושרפו ניידות משטרה ונקודת שיטור. שני שוטרים נפצעו קל במהלך העימותים. המהומות הובילו למעצרו של מפקד הארגון, השייח' עבד א-סמיע טאהא, ובכירים נוספים. בעקבות העימותים האלימים זכה הארגון לתמיכה מוועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל, שהכריזה על שביתה בכפר קאסם ודרשה את פיטורי המפכ"ל ומפקד התחנה המקומית. גם הרשימה המשותפת הצטרפה לתמיכה בארגון וביקרה את משטרת ישראל.
היסטוריה > אלימות נגד המשטרה > 2021

ב-2 באוקטובר 2021 הותקפו שוטרים שהגיעו לחלץ אדם שנכלא על ידי אנשי הארגון שניסו למנוע מהשוטרים לחלצו באלימות. ארבעה נעצרו ונגד שלושה הוגשו כתבי אישום. ראש העיר ובכירי הכפר גינו את האלימות. הארגון הוגדר כמיליציה על ידי השר לביטחון הפנים, עמר בר-לב. בשנת 2022 הורשע אחד המעורבים בבית המשפט השלום.
הערות שוליים

1 2  לירן לוי‏, כך הותקפו שוטרים על ידי המיליציה של התנועה האסלאמית בכפר קאסם, באתר וואלה, 2 באוקטובר 2021
↑   יהושע בריינר, שוטרים הותקפו בכפר קאסם; בנט: האלימות בחברה הערבית הפכה בלתי נסבלת, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2021
↑  ערוץ 20 - שרה ב"ק על מיליציית אל-חראסה בכפר קאסם | Facebook, נבדק ב-2021-11-13
↑  גלעד מורג, אישום נגד תוקפי השוטרים בכפר קאסם: "תפיסת עולם שסותרת את ריבונות המדינה", באתר ynet, 10 באוקטובר 2021
↑   יהושע בריינר, שוטרים הותקפו בכפר קאסם; בנט: האלימות בחברה הערבית הפכה בלתי נסבלת, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2021
↑  מערכת עכשיו 14, פועלים בחסות התנועה האיסלאמית | ברוך ידיד על ארגון אל-חראסה, באתר עכשיו 14
↑  شاشة نت | مواطنون من كفر قاسم: رجال الحراسة يحمون المدينة من ظواهر العنف ونستنكر اعتقالهم, shashe.net (בערבית)
↑  قتيل في كفر قاسم: "مسؤولي الشرطة إلى البيت" | تامي ريكلس ويونيت نعمان, اللسعة, ‏2017-06-06 (בערבית)
↑  بقلم طاقم تايمز أوف إسرائيل, مقتل شاب عربي وإحراق مركبات خلال اشتباكات بين سكان كفر قاسم والشرطة, ar.timesofisrael.com (בערבית)
↑  כוח האבטחה של התנועה האסלאמית נחשף, באתר מקור ראשון, ‏2021-10-08
↑  תיעוד: שוטרים הושפלו והוכו בידי "אנשי שמירה" בכפר קאסם, באתר ynet, 2 באוקטובר 2021
↑  פוראת נסאר אור רביד, ‏תיעוד: שוטרים הותקפו בידי עשרות אנשים בכפר קאסם, 4 חשודים נעצרו, באתר ‏מאקו‏, 2 באוקטובר 2021
↑  ירון דורון, חטפו אדם ותקפו באגרופים: כתב אישום נגד שלושת המעורבים בתקיפת השוטרים בכפר קאסם, באתר ישראל היום, 10 באוקטובר 2021
↑  ירון דורון, "אתה רוצה שיהיה דם בכפר, אתה לא תיכנס לכאן": נחשף סרטון ממצלמת הגוף מתקיפת השוטרים בכפר קאסם, באתר ישראל היום, 7 בנובמבר 2021
↑    אסף גבור, ‏כוח האבטחה של התנועה האסלאמית נחשף, בעיתון מקור ראשון, 8 באוקטובר 2021
↑   ציוץ של עמר בר-לב ברשת החברתית אקס (טוויטר), 2 באוקטובר 2021
↑  ירון דורון, עונש קל? 14 חודשי מאסר נגזרו על הנאשם בתקיפת שוטרים בכפר קאסם, באתר ישראל היום, 5 ביולי 2022
אפולודורוס מאתונה

| --- | --- |
 לידה:  180 לפנה"ס לערך אתונה העתיקה 
 פטירה:  לאחר 120 לפנה"ס אתונה העתיקה 
 מדינה:  אתונה העתיקה 
 
אַפּוֹלוֹדוֹרוֹס מאתונה (ביוונית: Ἀπολλόδωρος ὁ Ἀθηναῖος;‏ 180 לפנה"ס לערך – לאחר 120 לפנה"ס) היה מלומד, היסטוריון ומדקדק יווני.
אפולודורוס היה בנו של אסקלפיאדס, ותלמידם של דיוגנס מבבל (אנ'), פנייטיוס (אנ') הסטואי והמדקדק אריסטרכוס מסמותראקי (אנ').
סביב שנת 146 לפנה"ס הוא עזב ואולי ברח מאלכסנדריה, ככל הנראה לפרגמון.
הוא היה פעיל הן באלכסנדריה והן בפרגמון, ולבסוף התיישב באתונה.
עבודתו הספרותית

כרוניקה (Χρονικά) – היסטוריה יוונית בשירה מנפילת טרויה במאה ה-12 לפנה"ס ועד 143 לפנה"ס בערך (מאוחר יותר היא הוארכה עד 109 לפנה"ס), המבוססת על עבודות קודמות מאת ארטוסתנס. התאריכים משוערים על פי האזכורים שבה לארכונים של אתונה (אנ').‏ מאחר שרוב הארכונים כיהנו בתפקידיהם למשך שנה אחת בלבד, חוקרים יכלו לאתר במדויק את השנים שאליהן אפולודורוס התייחס. השיר כתוב בטרימטרים (אנ') קומיים והוא מוקדש למלך פרגמון במאה ה-2 לפנה"ס, אטאלוס השני פילדלפוס (אנ').
על האלים (Περὶ θεῶν) – פרוזה ב-24 ספרים. החיבור אבוד אך ידוע מתוך ציטוטים שהכיל אטימולוגיות של השמות והאפיתטים של האלים שצוטטו על ידי הרומאי רודף התענוגות פילודמוס; קטעים נוספים מופיעים בפפירוס אוקסירינכוס (אנ').
חיבור בן 12 ספרים על קטלוג הספינות (אנ') באיליאדה של הומרוס, שגם הוא התבסס על ארטוסתנס ודמטריוס מסקפסיס (אנ'), ועוסק בגאוגרפיה של הומרוס וכיצד היא השתנתה לאורך המאות. סטראבון הסתמך עליו רבות בכתיבת הספרים 8–10 של חיבורו גאוגרפיקה.
חיבורים אפשריים אחרים כוללים אטימולוגיה (ככל הנראה המוקדמת ביותר שנעשתה על ידי סופר אלכסנדרוני) וניתוח המשוררים אפיכרמוס וסופרון (אנ').
אפולודורוס יצר כתבים דקדוקיים וביקורתיים רבים מאוד אחרים, שלא שרדו.
מעמדו הרם כמלומד עורר מספר חיקויים, זיופים וייחוסים שגויים. האנציקלופדיה של מיתולוגיה יוונית שנקראת "ביבליותקה" או "ספרייה" יוחסה לו באופן מסורתי, אולם היא אינה יכולה להיות שלו, מאחר שהיא מצטטת סופרים שכתבו מאות שנים מאוחר יותר. מחבר הביבליותקה מכונה כיום "פסאודו-אפולודורוס".
עבודתו הספרותית > אפולודורוס על אנטיוכוס ובית המקדש

יוסף בן מתתיהו מציין את אפולודורוס בחיבורו "נגד אפיון" בין הסופרים המפורסמים שטענו בחיבוריהם כי אנטיוכוס אפיפאנס היה זקוק לכסף ולכן הפר את בריתו עם היהודים ושדד את אוצרות בית המקדש בירושלים.
לא סביר שיוספוס נסמך על חיבורו של אפולודורוס באופן ישיר. הוא ככל הנראה ציטט את אזכורו מתוך חיבור של אחד הסופרים האחרים שהוא מזכיר בקשר למדיניותו של אנטיוכוס, כפי הנראה היה זה ניקולאוס איש דמשק או סטראבון.