stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנטופרזול
תופעות לוואי > תופעות לוואי בשימוש לטווח ארוך

בשימוש לטווח ארוך, התרופה עלולה לגרום לתופעות לוואי כלליות, כגון כאב בטן (6%), שלשול (9%), גזים (4%), בחילה (7%), והקאה (4%), כאבי ראש (12%), סחרחורת (3%), ולכאבי מפרקים (3%). כמוכן, שימוש ארוך טווח עלול לגרום עצירות, פה יבש, דלקת כבד, לויקופניה, תרומבוציטופניה, תסמונת סטיבנס-ג'ונסון, נמק אפידרמלי רעיל (טוקסי), עלייה ברמת קריאטין קינאז, עלייה ברמות כולסטרול, עלייה באנזימי כבד (AST/ALT), בצקת, ושברים בעצמות, זיהומים, דלקת מעי מקלוסטרידיואידס דיפיצילה, שברים בירך הקשורים לאוסטאופורוזיס, רבדומיוליזה, ועוד.
שימוש ארוך טווח של התרופה נקשר גם עם:
נפריטיס אינטרסטיציאלית, ועוד.
אוסטאופורוזיס ושברים בעצמות נצפו בקרב אנשים הנוטלים מעכבי משאבות פרוטונים במינון גבוה או בשימוש לטווח ארוך (מעל שנה) .
היפומגנזמיה (רמות מגנזיום נמוכות) נצפתה אצל אנשים הנוטלים תרופות כמו פנטופרזול לתקופות ארוכות (בדרך כלל שנה או יותר, אם כי דווחו מקרים גם לאחר שימוש של שלושה חודשים בלבד).
חסרים תזונתיים כמו חוסר בוויטמין B12, חוסר בברזל וחוסר בסידן עשויים להתרחש בשימוש ממושך. חוסר בוויטמין B12 נובע מהשינוי בסביבה החומצית בתוך הקיבה בעקבות שימוש בפנטופרזול, המונע הפעלת פפטידאזות. דבר זה מונע את הפרדת פקטור R מוויטמין B12 ומונע את ספיגתו. שימוש לטווח ארוך עשוי להפחית את הספיגה של רכיבי תזונה, ויטמינים ומינרלים חשובים, כולל תרופות מסוימות, ולגרום לעלייה בסיכון לדלקת ריאות.
היפר-גסטרינמיה חוזרת (עלייה ברמות הגסטרין) עשויה להתרחש עם הפסקת התרופה לאחר שימוש ממושך.
סרטן. במחקרי סרטן שנעשו על מכרסמים, נמצא כי פנטופרזול לטווח ארוך עשוי לגרום לצמיחת גידולים.
התוויות נגד

חומצת הקיבה ממלאת תפקיד חשוב בניטרול חיידקים (פתוגניים) החודרים למערכת העיכול. שימוש בפנטופרזול עשוי להגדיל את הסיכון לפתח זיהומים כמו דלקת ריאות, במיוחד בקרב מטופלים מאושפזים.
בטיחות במהלך הריון והנקה > הריון

במחקרי רבייה שנעשו עם מינונים גבוהים משמעותית מהמינונים המומלצים שנבדקו על חולדות וארנבים, לא נמצא נזק ברור להתפתחות העובר.
כמות מתונה של נתונים על נשים בהריון (בין 300-1000 תוצאות הריון) מצביעות על כך שאין
רעילות או מלפורמציה עוברית/יילוד של פנטופרזול. מחקרים בבעלי חיים הראו רעילות רבייה.
כאמצעי זהירות, עדיף להימנע משימוש בפנטופרזול במהלך ההריון ,יש להתייעץ עם רופא.
בטיחות במהלך הריון והנקה > הנקה

פנטופרזול נמצא שעובר דרך חלב האם. המשמעות הקלינית של ממצא זה אינה ידועה, אך מומלץ לשקול את הסיכונים והיתרונות בקביעת השימוש בטיפול עבור האם והילד.
מחקרים בבעלי חיים הראו הפרשה של פנטופרזול בחלב אם. אין מספיק מידע על
הפרשה של פנטופרזול בחלב אם אך נראה כי יש הפרשה מסוימת לחלב אם. לא ניתן לשלול סיכון לילודים/תינוקות. לכן, בהחלטה אם להפסיק את ההנקה או להפסיק/להימנע מטיפול בפנטופרזול יש לקחת בחשבון את היתרון של הנקה עבור הילד, והיתרון של טיפול Pantoprazole עבור האישה. יש להתייעץ עם רופא.
פרמקולוגיה > פרמקודינמיקה

מנגנון פעולה. פנטופרזול הוא נגזרת של בנזימידזול המעכבת את הפרשת חומצה הידרוכלורית בקיבה באמצעות חסימה ספציפית של משאבות הפרוטונים בתאי הקיבה הפריאטליים.
פנטופרזול מומר לצורתו הפעילה בסביבה החומצית של התאים הפריאטליים, שם הוא מעכב את האנזים Hydrogen potassium ATPase, שהוא השלב הסופי בייצור חומצה הידרוכלורית בקיבה.
העיכוב תלוי מינון ומשפיע הן על ההפרשה הבסיסית והן על ההפרשה המגרה. ברוב המטופלים, הקלה מתסמינים מושגת תוך שבועיים.
בדומה למעכבי משאבות פרוטונים אחרים ולמעכבי קולטני H2, הטיפול בפנטופרזול מפחית את החומציות בקיבה ובכך מגביר את רמות הגסטרין ביחס ישיר לירידה בחומציות.
העלייה בגסטרין הפיכה. מאחר שפנטופרזול נקשר לאנזים במורד רצף ההפעלה התאי, הוא מסוגל לעכב את הפרשת חומצה הידרוכלורית באופן בלתי תלוי בגירוי על ידי חומרים אחרים (אצטילכולין, היסטמין, גסטרין).
ההשפעה זהה בין אם התרופה ניתנת פומית ובין אם דרך הווריד.
השפעות פרמקודינמיות. רמות הגסטרין בצום עולות במהלך טיפול בפנטופרזול. בשימוש קצר טווח, ברוב המקרים, רמות אלו אינן חורגות מגבול הנורמה העליון. במהלך טיפול ממושך, רמות הגסטרין מוכפלות ברוב המקרים, כאשר עלייה מופרזת מתרחשת רק במקרים בודדים.
כתוצאה מכך, עלייה קלה עד בינונית במספר תאי האנדוקרין הספציפיים (ECL) בקיבה נצפית במיעוט המקרים במהלך טיפול ארוך טווח (היפרפלזיה פשוטה עד אדנומטואידית).
עם זאת, לפי מחקרים שבוצעו עד כה, לא נצפתה היווצרות של נגעים קרצינואידיים (היפרפלזיה אטיפית) או קרצינואידים בקיבה כפי שנצפו בניסויים בבעלי חיים.
לא ניתן לשלול לחלוטין השפעה של טיפול ארוך טווח בפנטופרזול, העולה על שנה, על פרמטרים אנדוקריניים של בלוטת התריס, על פי תוצאות ניסויים בבעלי חיים.
במהלך טיפול בתרופות המדכאות הפרשה חומצית, רמות הגסטרין בסרום עולות כתגובה לירידה בהפרשת החומצה. כמו כן, רמות כרומוגרנין A (CgA)
עולות בשל הירידה בחומציות הקיבה.
העלייה ברמת ה-CgA עלולה לשבש בדיקות לזיהוי גידולים נוירואנדוקריניים.
הראיות הזמינות מהספרות מצביעות על כך שיש להפסיק את השימוש במעכבי משאבות פרוטונים בין 5 ימים לשבועיים לפני מדידת רמות CgA,
על מנת לאפשר לרמות ה-CgA שעלולות להיות מוגברות בעקבות טיפול במעכבי משאבות פרוטונים לחזור לטווח הנורמה.
פרמקולוגיה > פרמקוקינטיקה

ספיגה (פרמקולוגיה). פנטופרזול (20 מ"ג ו-40 מ"ג פומי) נספג במהירות והריכוז המרבי בפלזמה יכול להיות מושג במינון פומי יחיד של 20 מ"ג. בממוצע בערך 2.0 שעות - 2.5 שעות לשנייה אחר לקיחת התרופה., הריכוזים המרביים בסרום שמושגים הינם בערך 1-1.5 מיקרוגרם/מ"ל ל-20 מ"ג ול40 מ"ג הריכוזים המרביים המושגים בסרום כ
2-3 מיקרוגרם/מ"ל וערכים אלה נשארים קבועים לאחר מתן מספר מינונים.
בטווח המינון של 10 עד 80 מ"ג, קינטיקה בפלזמה של פנטופרזול היא ליניארית גם לאחר לקיחה פומית וגם במתן תוך ורידי.
נמצא כי הזמינות הביולוגית המוחלטת מהטבליה הייתה כ-77%. לצריכה במקביל של מזון עם לקיחת פנטופרזול פומי לא הייתה השפעה עלAUC (Area Under Curve), ריכוז מקסימלי בסרום ובכך על הזמינות הביולוגית. רק טווח זמן הפיגור תגדל על ידי צריכת מזון במקביל.
פיזור. קשירת חלבון הסרום של פנטופרזול היא כ-98%. נפח הפיזור הוא כ-0.15 ליטר/ק"ג.
מטבוליזם החומר עובר חילוף חומרים כמעט בלעדי בכבד. המסלול המטבולי העיקרי הוא
דה-מתילציה על ידי CYP2C19 עם צימוד סולפט, מסלול מטבולי אחר כולל
חמצון על ידי CYP3A4.
סילוק (אלימינציה). זמן מחצית חיים סופי הוא כשעה אחת והפינוי הוא כ-0.1 ליטר/שעה/ק"ג. היו כמה מקרים של
משתתפים עם אלמינציה מושהה. בגלל הקישור הספציפי של פנטופרזול למשאבות פרוטון של התא הפריאטלי, זמן מחצית החיים של האלימינציה אינו נמצא בקורלציה עם משך הזמן הארוך הרבה יותר של פעולה (עיכוב הפרשת חומצה).
סילוק כליות מייצג את מסלול ההפרשה העיקרי (כ-80%) של המטבוליטים של פנטופרזול, השאר מופרש עם הצואה. המטבוליט העיקרי הן בסרום והן בשתן הוא דסמתילפנטופרזול
(Desmethylpantoprazole) המצומד עם סולפט. זמן מחצית החיים של המטבוליט העיקרי
(בערך 1.5 שעות) אינו ארוך בהרבה מזה של פנטופרזול.
אצל אנשים הנוטלים מעכבי משאבות פרוטונים (PPIs) במשך יותר משישה חודשים, מומלץ להפחית את המינון בהדרגה לפני הפסקת התרופה.
תגובות בין תרופתיות

תרופות שיש להן אינטראקציה עם פנטופרזול:
תרופות לטיפול בווירוס HIV. אטזנוויר ונלפינוויר. פנטופרזול עלולה להפחית את הרמות שלהן בדם ולפגוע ביעילות שלהן. מומלץ להימנע מהשילוב.
תרופות מהמשפחה של TKI לטיפול בסרטן. פנטופרזול עלולה להפחית את הספיגה של התרופות האלה ולהפחית מיעילותן. כמה מהתרופות האלה, כמו ארלוטיניב, מומלץ שלא ליטול עם פנטופרזול.
תרופה נוגדת קרישה. פנטופרזול עלולה להשפיע על רמות הוארפרין בדם. אם נוטלים את שתי התרופות במשולב, יש לעשות בדיקות INR (כדי לעקוב אחרי מידת הקרישיות של הדם).
תרופה לטיפול בדלקת מפרקים, בפסוריאזיס ובסוגים מסוימים של סרטן. השילוב עלול לגרום לרעילות של מתוטרקסט.
תרופות נוגדות פטריות ממשפחת האזולים. כגון:
פוסקונזול - השילוב עם פנטופרזול עלול לגרום לירידה ברמות הפוסקונזול בדם, ולכן רצוי להימנע ממנו.
איטרקונזול וקטוקונזול - השילוב עם פנטופרזול עלול לגרום לירידה ברמות האיטרקונזול והקטוקונזול.
הורמון של בלוטת התריס. השילוב של לבותירוקסין עם פנטופרזול עלול לפגוע ביעילות ההורמון. ניתן לשלב את התרופות, אך יש לעקוב אחרי התפקוד של בלוטת התריס, במיוחד בתחילת הטיפול או לאחר העלאת המינון.
אנטיביוטיקה לשחפת. היעילות של פנטופרזול עלולה להיפגע כתוצאה מנטילתה עם ריפמפיצין.
סנט ג'ון וורט (צמח היפריקום, פרע מחורר) - תרופה ממקור צמחי לטיפול בדיכאון. היעילות של פנטופרזול עלולה להיפגע כתוצאה מנטילתה עם סנט ג'ון וורט.
תכשירי ברזל. פנטופרזול עלולה להפחית את ספיגת הברזל. הרופא עשוי לאשר את השילוב, אך יעקוב אחרי רמות ההמוגלובין ואחרי הרמות של תאי הדם האדומים.
שילוב עם תרופה הגורמת להיפומגנזיה (רמות נמוכות של מגנזיום בדם). יש כמה תרופות שבשילוב עם פנטופרזול מעלות את הסיכון להיפומגנזמיה. מדובר, בין היתר, בתרופות משתנות ממשפחת התיאזידים כמו הידרוכלורותיאזיד ובתרופות משתנות אחרות כמו פורוסמיד.
סטרואידים. שימוש ממושך בסטרואידים כמו פרדניזון מעלה את הסיכון לאוסטאופורוזיס ולשברים.
התרופה במחקר

להלן רשימה של מחקרים עם התרופה.
פנטופרזול לשימוש נגד רעילות כלייתית הנגרמת מציספלטין (Pantoprazole in Cisplatin Nephrotoxicity  ClinicalTrials.gov ID: NCT04217512)
פנטופרזול לשימוש בילדים (Protonix Treatment of Maintenance of Healing in Pediatric Participants Aged 1-11 Years and 12-17 Years ClinicalTrials.gov ID NCT04821310). מטרת מחקר זה היא לבחון את התוצאות, הסבילות והבטיחות של 2 מינונים שונים של פנטופרזול דרך הפה (מינון מלא לריפוי, מינון חצי-ריפוי), הניתנים בהתאם למשקל, לצורך שמירה על ריפוי של דלקת ושט שחיקתית (Erosive Esophagitis) בקרב משתתפים ילדים בגילאי 1 עד 17 שנים עם אבחנה מאושרת אנדוסקופית של דלקת ושט שחיקתית שהחלימה.
היעילות האפשרית של ואונופרזן בהשוואה לפנטופרזול בקרב מטופלים עם מחלת רפלוקס גסטרו-ושטי. (Clinical Study Evaluating The Role of Vonoprazan Versus Pantoprazole in Patients With Gastroesophageal Reflux Disease ClinicalTrials.gov ID NCT06564246). מחקר זה שואף לחקור את היעילות האפשרית של ונופרזן בהשוואה לפנטופרזול בקרב מטופלים עם מחלת רפלוקס גסטרו-ושטי. מחלת רפלוקס גסטרו-ושטי (GERD) מתרחשת כאשר חומצת הקיבה זורמת בחזרה לוושט באופן חוזר ונשנה, עם או בלי שינויים היסטולוגיים. עם זאת, רפלוקס יתר של חומצת קיבה עשוי לגרום לסיבוכים מסוימים, כגון דלקת ושט (אזופגיטיס), היצרות הוושט, סרטן או ושט בארט. GERD מסווג לשתי קטגוריות: מחלת רפלוקס לא-שוחקת (NERD) ו-דלקת ושט שחיקתית (Erosive Esophagitis). NERD מאופיינת בנוכחות תסמינים אופייניים של GERD ללא סימנים נראים של דלקת ושט שחיקתית באנדוסקופיה. לעומת זאת, דלקת ושט שחיקתית מאופיינת בפגיעה ברירית הוושט הנראית באנדוסקופיה. התסמינים העיקריים של GERD כוללים צרבת, רפלוקס חומצי ופגיעה באיכות החיים (QOL) של המטופלים. לכן, שיפור איכות חייהם על ידי הקלה מהירה בתסמינים מהווה מטרה ראשית בטיפול. במשך עשרות שנים, מעכבי משאבות פרוטונים (PPIs) היו קו הטיפול המרכזי בדלקת ושט שחיקתית. כמו כן, מומלץ טיפול אחזקתי ארוך-טווח באמצעות PPIs לשמירה על ריפוי בקרב מטופלים עם דלקת ושט שחיקתית חמורה יותר, משום שהישנות המחלה מתרחשת בכמעט 100% מהמטופלים ללא טיפול. עם זאת, ל-PPIs קיימות מגבלות מבחינת תזמון הנטילה. PPIs הם תרופות פרודרוג (Prodrugs), שהופכות לפעילות רק בסביבה החומצית של התעלות ההפרשה בתאי הפריאטל בקיבה, המהוות המקום היחיד בו פועלות משאבות הפרוטונים. לכן, PPIs מעכבים רק משאבות פרוטונים פעילות. בשל משך הפעילות הקצר שלהן (זמן מחצית חיים של 1-2 שעות), יש ליטול את ה-PPIs 30-60 דקות לפני הארוחה, כך שנוכחותן בתעלות ההפרשה תחפוף לשיא הפעילות שלאחר האכילה. חלופה טיפולית עבור מטופלים שאינם מגיבים ל-PPIs, ושאינה דורשת נטילה סביב הארוחות, עשויה להיות שימושית. חלופה פוטנציאלית כזו היא מעכב חומצה תחרותי לאשלגן (PCAB), סוג חדש של תרופה מעכבת הפרשה, המספקת עיכוב עוצמתי יותר של חומצת קיבה מאשר PPI. ל-PCAB יש התחלה מהירה יותר של השפעה בהשוואה ל-PPIs, והוא מגיע להשפעה מעכבת חומצה מרבית כבר ביום הראשון לאחר תחילת הטיפול, בעוד ש-PPIs דורשים 3-5 ימים. עם זאת, רק מעט מחקרים בדקו האם ההתחלה המהירה של ואונופרזן תורמת להשפעות הקליניות על התסמינים האופייניים של GERD, כגון צרבת ורפלוקס חומצי. הממצאים שהוזכרו לעיל מדגישים את הצורך במחקרים נוספים להערכת תפקידו של ואונופרזן בקרב מטופלים עם מחלת רפלוקס גסטרו-ושטי.
יחסי ישראל–לבנון

| יחסי ישראל–לבנון |
| --- | --- |
ישראל: לבנון


ישראל: לבנון
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 10,400
אוכלוסייה
10,045,600: 5,834,858
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 17,937
תמ"ג לנפש (בדולרים)
50,759: 3,074
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

היחסים בין ישראל ללבנון מעולם לא התקיימו במישור הכלכלי או הדיפלומטי, אף שלבנון הייתה המדינה השנייה בליגה הערבית שהסכימה לחתום על הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות עם ישראל בשנת 1949 (הראשונה הייתה מצרים). לבנון לא השתתפה במלחמת ששת הימים ב-1967 או במלחמת יום כיפור באוקטובר 1973, ועד שנות ה-70 המוקדמות היה גבול ישראל–לבנון הרגוע ביותר מבין גבולותיה של ישראל עם מדינות ערב. קו הגבול בין ישראל ללבנון מכונה "הקו הכחול". בהמשך התרחשו מלחמת לבנון הראשונה, מלחמת לבנון השנייה והחזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל.
ככלל, נוהלו מרבית היחסים של ישראל עם לבנון עם האוכלוסייה הנוצרית בלבנון, וכמעט שלא התקיימו יחסים כלשהם עם האוכלוסייה המוסלמית במדינה.
רקע היסטורי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היחסים בין שתי הארצות הם קדומים מאוד, כאשר הגבול בין הגליל להר הלבנון נע ונד במשך השנים.
לפני תקומת המדינות

עד 1943, עת השיגה לבנון עצמאות, היו שטחי שתי המדינות נתונים תחת מנדט צרפתי ומנדט בריטי, אולם יחסים בין התנועות הלאומיות שבעקבותיהן קמו שתי המדינות התקיימו זמן רב לפני כן.
לפני תקומת המדינות > עד מלחמת העולם השנייה

לתנועה הציונית היו קשרים רבים בלבנון, הן בקרב הקהילה היהודית והן בקרב העדות השונות. בבירות התקיימו בתי ספר של כי"ח, וכן בית ספר עברי-ציוני. עם זאת, בקרב הקהילה היהודית היו פעילים אנטי-ציונים, והשלטון הצרפתי התמיד בלחציו להחלפת העברית בערבית ובצרפתית, אליהם נכנע רב הקהילה שלמה טאג'ר. גם בארץ ישראל היו קהילות מרוניות, כגון בברעם ובגוש חלב.
ההתבססות הציונית בארץ ישראל והתעוררות הלאומיות הלבנונית התחילו ביחסי שלום וידידות בין השתיים. משפחת סורסוק היוונית-אורתודוקסית מכרה אדמות רבות בצפון ארץ ישראל לפעילים וארגונים ציוניים שונים, עליהן הקימו חלוצים יישובים רבים. תלמידים ארץ-ישראליים למדו באוניברסיטה האמריקאית בביירות, וחלקם, כאברהם גרין ואליהו אילת, תרמו לקיום קשרים בין מוסדות הציונות ללבנונים לאומיים, בעיקר נוצרים. בין הציונים והמרונים התקיימו שיתופי פעולה על בסיס תפיסה, שהייתה משותפת למנהיגים משני הצדדים, לפיה ישראל, כבית הלאומי היהודי, ולבנון, כבית הלאומי המרוני, צריכות לשתף ביניהן פעולה על-מנת לחזק את כוח העמידה שלהן אל מול העולם הערבי-מוסלמי הסובב. בין הקשרים הבולטים ניתן למנות את המגעים עם אמיל אֶדֶה וקשרים בין אליהו אילת, ויקטור יעקובסון, משה שרתוק, יוליוס סימון ואחרים מהסוכנות היהודית לשארל קורם ומקורבים אליו לצורך הקמת 'אגודת ארץ ישראל - לבנון' ובנייה משותפת של סכר חשמלי בנהר הליטני, לתועלת שתי המדינות. לבנון השתתפה בתערוכת יריד המזרח בתל אביב. זמן קצר לפני פרסום מסקנות ועדת פיל, נפגש חיים ויצמן עם אמיל אֶדֶה בפריז ומסר לו את דו"ח על חלוקת הארץ והקמת מדינה יהודית הגובלת בלבנון, ואדה השיב ש"יש לו הכבוד לברך את נשיאה הראשון של מדינת היהודים העתידה לקום" וביקש שחוזה הידידות הראשון שלה ייחתם עם לבנון.
עוד בתחילת רדיפת היהודים בגרמניה הנאצית גינה הפטריארך המרוני אנטון ערידה (אנ') את אפליית ורדיפת היהודים, והצהיר שהיהודים הם אחי הנוצרים באנושות והאלוהים בחר בהם לשמירת הדת.
לפני תקומת המדינות > מתחילת מלחמת העולם השנייה ועד פרוץ מלחמת העצמאות

במהלך שנות המלחמה ירד כוחם של תומכי הציונות הלבנונים בשל השתלטות צרפת של וישי ולאחר מכן הכיבוש הבריטי בלבנון, שעודד את ירידת מחנה אמיל אֶדֶה הציוני ועליית מחנה בשארה אל-ח'ורי הפרו-ערבי. עם זאת, המשיכו המגעים להקמת 'אגודת ארץ ישראל - לבנון' ולבניית סכר בליטני. מחנה אל-ח'ורי האמין כי לא ניתן להילחם בערבית ובאסלאם, ולכן יש לנסות לחיות עמם בשלום. לכן התאים עצמו המחנה לעמדה הערבית והתנגד לציונות.
הקהילה היהודית לא נפגעה כלל ממשטר וישי הקצר, והמנהיג הרוחני של יהודי לבנון בן ציון ליכטמן היה פעיל בענייני ארץ ישראל ונפגש ב-1945 עם ראשי המזרחי וראשי אגודת ישראל, הרב יצחק מאיר לוין והרב משה בלוי. הוא תמך בבקשות הרבנים יצחק הרצוג ויהודה לייב מימון לסיוע למוסדות תורניים בישראל, ועל פי דרישתו אספו בני קהילתו כסף לסיוע למעפילים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, המשיך הפטריארך המרוני ערידה לגנות את מעשי הנאצים ביהודים, וכן תמך ביחסים עם הציונות והעניק את חסותו ל'אגודת לבנון - ארץ ישראל'. ב־1944 ביקרו נבחרות ספורט ארץ־ישראליות בלבנון.
ב-1943 קיבלה לבנון עצמאות, ואל-ח'ורי הפן-ערבי נבחר לנשיא לבנון. הדבר קבע את יחסה השלילי של ההנהגה המדינית הלבנונית כלפי ישראל בשנים הבאות.
הכרזת החלוקה והקמת מדינת ישראל המתוכננת איימו על האיזון העדין בין הנוצרים למוסלמים בלבנון, מכמה טעמים: האפשרות שגורמים מרונים יתמכו בישראל ויביאו לקרע עם העולם הערבי, האפשרות שישראל תתחרה כלכלית בלבנון ותביא להתמוטטות המשק הלבנוני, והאפשרות שישראל תאיים טריטוריאלית על לבנון (אפשרות שהפכה מוחשית מאוחר יותר, כשבמבצע חירם כבש צה"ל שטחים עד הליטני). אל-ח'ורי עצמו קרא בעצרת האו"ם לבטל את הצעת החלוקה, כדי שיתאפשר "ליהודים ולערבים לחיות בארץ-ישראל יחדיו בדיוק כפי שיהודים וערבים חיים בלבנון", וייתכן שהאמירה מבטאת חשש, שמא הצלחת החלוקה בארץ ישראל תוביל לחלוקה דומה בין המוסלמים לנוצרים בלבנון.
לעומת אל-ח'ורי, הכמורה המרונית תמכה בציונות. הפטריארך ערידה העיד בוועדת החקירה האנגלו-אמריקאית, וגם ארכיבישוף ביירות איגנאטיוס מובארכּ (אנ') הביע את צערו על שלא עלה בידו להופיע בפני הוועדה, ושלח תזכיר בו טען שהתנגדות השלטונות הלבנוניים לציונות נובעת מלחץ ערבי בלבד, הערבים הם כובשים ופולשים שמנסים לדכא את הזהויות המקוריות בארץ ישראל ובלבנון, הציונות אחראית להפיכת הארץ משוממה וענייה לפורייה ומשגשגת, ושיש צורך להקים בית לאומי יהודי הן מבחינה מוסרית והן מבחינת ההגנה על המיעוטים במזרח התיכון מפני הערבים והאסלאם.
במהלך מלחמת העצמאות הישראלית

לאחר הכרזת העצמאות בעיצומה של מלחמת העצמאות, הכריזו צבאות מדינות ערב מלחמה על ישראל והכינו כוחות ללחום בה. לבנון, תחת שלטון בשארה אל-ח'ורי, לא פלשה בפועל, אך הכריזה על עצמה כצד לוחם. לפי תוכנית החלוקה, רוב הגבול הדרומי של לבנון גובל במדינה הערבית, ולכן לבנון סייעה לצבאות ערב ולצבא ההצלה מדרום לה. צבא לבנון סייע בכיבוש מלכיה, וחמישה חודשים לאחר מכן, במהלך מבצע חירם באוקטובר 1948, כבש צה"ל את כל הגליל וכן 14 כפרים בלבנון, עד נהר הליטאני. צבא לבנון, לעומת זאת, כבש את ראש הנקרה.
במהלך מלחמת העצמאות הישראלית > הסכם שביתת הנשק בין לבנון לבין ישראל

הסכם שביתת הנשק בין לבנון לבין ישראל בתום מלחמת העצמאות היה פשוט יחסית. שלא כמו בהסכמי שביתת הנשק האחרים, לא היה שום סעיף ששרטט את הגבול הבינלאומי עם לבנון, וההסכם המשיך להתייחס לקו הגבול בין המנדט הבריטי לבין המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון כאל הגבול הבינלאומי הקבוע בין המדינות. 14 הכפרים שישראל כבשה וכיבושי לבנון בראש הנקרה פונו, למרות שישראל ביקשה להחזיק בהם על מנת להפעיל לחץ על סוריה שתיסוג מהשטחים שכבשה מעבר לגבול המנדט הבריטי–סוריה. שלא כמו בארצות ערב אחרות, האוכלוסייה היהודית גדלה בלבנון לאחר קום מדינת ישראל.
לאחר מלחמת העצמאות

לאחר הסכמי שביתת הנשק ועד מלחמת האזרחים בלבנון היו יחסי ישראל-לבנון קורקטיים. יהדות לבנון מנתה כ-10,000 יהודים, רובם גרו בביירות, בשכונת ואדי אבו ג'מיל. למשך שנים רבות הותר לאזרחים לבנונים להיכנס לישראל דרך מעבר ראש הנקרה לביקורי משפחות, צליינות ונופש אך היציאה מלבנון נאסרה על אזרחים יהודים. בכירים בכנסייה המרונית ובכנסייה היוונית-קתולית ביקרו בישראל, ביניהם גם קרוב משפחה של בשארה אל-ח'ורי, כדי לבקר את בני עדתם, לפעול למען חזרת עקורי ברעם לכפרם ולהתרשם מההישגים ומהקִדמה במדינת ישראל.
ביוני 1950 הופל מטוס נוסעים של חברת בת של אייר פראנס שטס מביירות לעמאן לאחר שחדר לשטח האווירי הישראלי. על פי ההודעה הרשמית הלבנונית, נהרגו שני נוסעים ונפצעו שבעה.
בתקופת השנים 1949–1956 הצליחו שלטונות לבנון למנוע הסתננות פלסטינית לשטח ישראל, והגבול בין שתי המדינות היה הגבול היחיד של ישראל שלא בוצעה בו בתקופה זאת אף פעולת תגמול ישראלית נרחבת.
ב-1959 דיווח המכון לעניינים יהודיים של הקונגרס היהודי העולמי, כי לבנון היא המדינה היחידה מבין 11 מדינות מוסלמיות במזרח התיכון, שלא הפלתה את היהודים לאחר קום המדינה. יהודים גם יכלו לרכוש קרקעות בכל רחבי המדינה ללא הגבלה.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון ב-1958 תמכה ישראל בממשלת לבנון בראשות כמיל שמעון, וסייעה לו ולתומכיו, באמצעות מטוס מסוג DC-3 דקוטה של חיל האוויר האירָני שהעביר במשך חודש שלל ממלחמת סיני לידי אנשיו של שמעון.
לבנון לא נטלה חלק במלחמת ששת הימים או במלחמת יום הכיפורים. לפני מלחמת ששת הימים, במהלך חודש מאי 1967, פעלה לבנון למנוע את המלחמה בתיווך צרפתי. ב-2 ביוני הודיע לבנון שלא תיכנס לברית הגנה עם מצרים כפי שעשתה ירדן. שבוע לאחר המלחמה העבירה ישראל ללבנון אזהרה שיש כוונה לפגוע בקהילה היהודית בביירות, בעקבות הניצחון הישראלי. וממשלת לבנון שלחה כוחות משטרה להגן על הרובע היהודי. לאחר המלחמה נחשף כי רמטכ"ל צבא לבנון סירב לתקוף את ישראל, למרות פקודה שקיבל מראש הממשלה המוסלמי רשיד כראמי, ושהמנהיגים המרונים פואד שהאב, כמיל שמעון ופייר ג'ומאייל ביקרו בפריז, לונדון ווושינגטון לפני המלחמה, והשיגו ערבות לשלמות הטריטוריאלית של לבנון. בנוסף הועברו מקו הגבול עם ישראל קצינים שהושפעו מהתעמולה הערבית והיו להוטים לתקוף. ב-22 ביוני 1967 הודיעו מנהגי הפלנגות שעל לבנון להיות מדינה נייטרלית. לאחר המלחמה חזרה כלכלת לבנון לשגשג תוך זמן קצר.
בראשית שנות הששים חיו בלבנון כ־9,000 יהודים. עם השנים גברה הגירתם מהמדינה, בעיקר לקנדה, ארצות הברית וברזיל. בשנת 1968 נותרו בלבנון 3,000 יהודים. ב-1971 נחטף בביירות בידי סוכנים סורים מזכיר הקהילה היהודית הלבנונית, פרופסור אלברט אליה, בן ה־69. הוא הוחזק בדמשק, והוצא שם להורג. כשהחלה מלחמת האזרחים בלבנון, ב-1975 נשארו בקהילה היהודית רק כ־1,800 נפש. במהלך הקרבות בין המוסלמים והנוצרים, שכונת ואדי אבו ג'מיל, שהייתה קרובה לאזור החיץ בין האזורים שבשליטת המוסלמים לאזורים שבשליטת הנוצרים, נפגע קשה ורבים מהיהודים נטשו אותה. באפריל 1976 דווח כי נותרו רק 400 יהודים בלבנון.
לאחר הנסיגה

ב-16 ביוני 2000, אימצה מועצת הביטחון של האו"ם את דו"ח המזכ"ל שבדק את קצב הנסיגה הישראלית. בחודש אוגוסט 2000, ממשלת לבנון פרסה יותר מ-1,000 שוטרים וחיילים באזור רצועת הביטחון לשעבר, אבל גם חזבאללה שמר על עמדות תצפית וסיורים שנערכו לאורך הקו הכחול. בעוד לבנון וסוריה הסכימו לכבד את הקו הכחול, נרשמו התנגדויות וטענות מתמשכות כי ישראל לא נסוגה באופן מלא מאדמת לבנון. כאשר המתח האזורי הסלים עם האינתיפאדה בספטמבר 2000, דווח כי חזבאללה חטף ב-7 באוקטובר שלושה חיילים ישראלים בשבי באזור המכונה חוות שבעא. זה שטח מיושב שברובו תחת שליטה ישראלית לאורך הגבול בין לבנון לסוריה כפי שנטען על ידי לבנון, למרות זאת האו"ם ורוב הקהילה הבינלאומית, כולל ישראל, הסכימו כי חוות שבעא היא חלק מסוריה. החזבאללה ביקש להשתמש בשבויים הישראלים כמנוף לשחרור אסירים לבנונים.
בשנת 2003 נהרג נער בשלומי כתוצאה מירי של חזבאללה.
מאז תחילת מהפכת הארזים, בישראל היו תקוות גבוהות באשר להסכם השלום עם לבנון. בשנת 2005 התראיין סעד חרירי ואמר:
”אנחנו רוצים לעשות שלום עם ישראל. אנחנו לא רוצים מלחמות. אנו מקווים כי תהליך השלום יוליך קדימה אותנו, את הסורים ואת כל מדינות ערב”, אבל הוא הוסיף כי לבנון לא תחתום על הסכם שלום נפרד כמו שירדן ומצרים עשו. מנהיגים לבנונים אחרים ציירו אפילו קו נוקשה יותר.
לאחר הנסיגה > מלחמת לבנון השנייה

ראש ממשלת לבנון, פואד סניורה, אמר באוגוסט 2006 כי לבנון תהיה "המדינה הערבית האחרונה לעשות שלום עם ישראל" בשל המספר הגדול של אזרחים שנהרגו במלחמת לבנון 2006. השיח' חסן נסראללה, מנהיג חזבאללה, הכריז "מוות לישראל" והבטחות ל"שחרור" ירושלים. אין זה סביר כי לבנון תחתום על הסכם שלום עם ישראל לפני סוריה, כיוון שהשפעתה של סוריה על הפוליטיקה הלבנונית היא עדיין חזקה.
במהלך המלחמה צה"ל הפציץ בסיסים רבים של צבא לבנון, אך לא היו קרבות בין שני הצבאות. כך למשל, בשנת 2008, נחשף באמצעות ויקיליקס, שגריר ארצות הברית לשעבר בלבנון מישל סיסון, כי שר ההגנה הלבנוני שלח מסרים לישראל דרך ארצות הברית וקבע כי צבא לבנון יימנע ממעורבות בעימות עתידי בין ישראל לחזבאללה, וכי הצבא, כפי שצוטט בכבלים "יעביר מזון מעמדה ראשית, כסף, מים עם יחידות אלה, כך שיוכלו להישאר בבסיסיהם, כאשר ישראל תפגע בחזבאללה. בדיסקרטיות, הוא הוסיף כי הוא מייעץ לישראל להבטיח לא "לפוצץ גשרים ותשתיות באזורים נוצריים".