stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וילהלם היינריך ריל
הערות שוליים

↑  Wilhelm-Heinrich-von-Riehl-Schule
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276665705171  PLWABN: 9810561643005606  BIBSYS: 90359279  BNE: XX966788  BnF: cb119482365 (data)  CiNii: DA03059688  GND: 118600850  ISNI: 0000 0001 1029 6026  LCCN: n80113406  LNB: 000188289  NDL: 00478983  NKC: jn20000720249  NLA: 35699928  NLG: 158154  NTA: 069252211  RERO: 02-A003745843  SNAC: w6w38qxr  SUDOC: 075448009  Trove: 1048190  VcBA: 495/250376  VIAF: 74645673   WorldCat (עם VIAF): 74645673 
ראשי דמויות מוזיקליות, מהדורה שביעית, שטוטגרט 1899 (כריכת בד עם מוטיבים בסגנון אר-נובו)
ויליאם ניקולסון (אדמירל)

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1863 
 פטירה:  9 בינואר 1932 (בגיל 68) 
 מקום קבורה:  Aller 
 השכלה:  Stubbington House School 
 השתייכות:  הצי המלכותי הבריטי 
 דרגה:   אדמירל
 תפקידים בשירות
 מפקד אה"מ קנדה  מפקד שייטת אוניות המערכה השנייה  מפקד שייטת אוניות המערכה הראשונה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 אביר מפקד במסדר האמבט 
 
אדמירל סר ויליאם קולדינגהאם מאסטרס ניקולסון, KCB (באנגלית: Sir William Coldingham Masters Nicholson;‏ 28 באוקטובר 1863 – 9 בינואר 1932) היה קצין הצי המלכותי שהיה לאחר מכן לורד הים השלישי ובקר הצי.
קריירה ימית

ויליאם ניקולסון נולד ב-28 באוקטובר 1863 והתחנך בבית הספר סטאבינגטון האוס. בהיותו קומנדר בצי המלכותי, הוא מונה ב-10 בספטמבר 1902 לפיקוד על סירת התותחים נושאת טורפדות אה"מ אנטלופ, ששירתה במי הבית.
הוא שירת במלחמת העולם הראשונה וכקפטן אה"מ קנדה השתתף בקרב יוטלנד ב-1916. בהמשך הוא הועלה לדרגת אדמירל משנה, ומונה לסגן מפקד שייטת אוניות המערכה הראשונה מאוחר יותר באותה שנה. הוא מונה ללורד הים השלישי ובקר הצי ב-1919 וקיבל את הפיקוד על שייטת אוניות המערכה השנייה באוקטובר 1920. לאחר מכן מונה למפקד שייטת אוניות המערכה הראשונה במאי 1921.
הוא התגורר בווינצ'קומב בגלוסטרשייר עד מותו ב-9 בינואר 1932.
הערות שוליים

↑  "Admiral Sir William Nicholson". The Times. London. 11 בינואר 1932. p. 14. נבדק ב-2 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה) (נדרשת הרשמה)
↑  Battle of Jutland Naval History
↑  Navy List, November 1917
↑  Royal Navy Flag Officers 1904-1945
↑  Army & Navy Evening Post, 1920
↑  "Senior Royal Navy appointments" (PDF). נבדק ב-4 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reginald Wodehouse James Pringle-Nicholson
ולריאן גפרינדשווילי

| --- | --- |

 לידה:  21 בדצמבר 1888 (יוליאני) כותאיסי, פלך כותאיסי, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  31 בינואר 1941 (בגיל 52) טביליסי, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  פנתאון דידובה 
 מקום לימודים:  Kutaisi classical gymnasium, הפקולטה למשפטים באוניברסיטת מוסקבה 
 שפות היצירה:  גאורגית 
 תקופת הפעילות:  מ-1914 
 פרסים והוקרה:  עיטור אות הכבוד 
 
ולריאן גַפּרינדַשווילי (בגאורגית: ვალერიან გაფრინდაშვილი;‏ 2 בינואר 1889 – 31 בינואר 1941) היה משורר ומתרגם גאורגי.
ביוגרפיה

ולריאן גפרינדשווילי נולד בשנת 1889 בכותאיסי שבחבל אימרתי, גאורגיה (שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית). אחרי סיום לימודיו בגימנסיה של כותאיסי, גפרינדשווילי נסע ללימודים אקדמיים ברוסיה. בשנת 1914 סיים את הפקולטה למשפטים באוניברסיטת מוסקבה וחזר לכותאיסי.
גפרינדשווילי התחיל לכתוב שירים ברוסית בשנות לימודיו במוסקבה. הוא פרסם את שירו הגאורגי הראשון בשנת 1915 בעיתון "מֵגוֹבַּרי".
בשנת 1918 עבר גפרינדשווילי לגור בטביליסי. בשנת 1919 ראה אור אוסף ראשון של שיריו: "שקיעות", שבו ניכרת השפעת האסתטיקה של שארל בודלר ופול ואלרי והמנייריזם של הסימבוליסטים הרוסים. בשנים 1924-1919 גפרינדשווילי ערך את כתב העת "מֵאוֹצנֵבֵּה ניאמוֹרֵבּי" (שהיה אחד הביטאונים של "הקרניים התכולות" - קבוצת משוררים וסופרים סימבוליסטים גאורגים).
בשנת 1923 פרסם גפרינדשווילי כספר את תרגומיו לרוסית של שירי המשורר הגאורגי ניקולוז ברתשווילי. בשנת 1924 התחילה תקופה יצירתית חדשה של גפרינדשווילי, שבה  הוא התרחק מהזרם הסימבוליסטי תחת הלחצים האידאולוגיים של השלטון הקומוניסטי. שיריו החדשים פורסמו בשני אוספים (1926, 1937).
גפרינדשווילי פרסם מאמרים על יצירותיהם של המשוררים הגאורגים שותא רוסתוולי, דוד גורמישווילי וניקולוז ברתשווילי. גפרינדשווילי תרגם לגאורגית את יצירותיהם של יוהאן וולפגנג פון גתה, אלכסנדר פושקין, היינריך היינה, מיכאיל לרמונטוב, אדגר אלן פו, ויקטור הוגו, אז'ן פוטייה, אלכסנדר בלוק וולדימיר מאיאקובסקי.
גפרינדשווילי היה יו"ר מחלקת התרגומים של התאחדות הסופרים הגאורגית; בנוסף, הוא ערך את מדור הספרות והאמנות של העיתון "זריה ווסטוקה", שהיה הביטאון בשפה הרוסית של השלטון הקומוניסטי בגאורגיה.
גפרינדשווילי מת בשנת 1941 ונקבר בפנתאון דידובה שבטביליסי.
בשנת 1956 התפרסם הספר "המובחרים" של אוסף שירי גפרינדשווילי. בשנת 1990 יצא לאור "האוסף", שבו מלבד שיריו נכנסו שירים שתרגם, מאסות מפרי עיטו ומכתביו מארכיונו האישי.
ויליאם נורמן הרברט

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1880 פילונגלי, ווריקשייר, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פטירה:  26 באפריל 1949 (בגיל 68) צ'לטנהאם, גלוסטרשייר, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  הצבא הבריטי 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1900–1940 (כ־40 שנה)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-50 מפקד הדיוויזיה ה-23
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הבורים מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  אות השירות המצוין 
 
ויליאם נורמן הרברט (באנגלית: William Norman Herbert;‏ 26 באוגוסט 1880 - 26 באפריל 1949) היה קצין בכיר צבא הבריטי, שפיקד על הדיוויזיה ה-23 (נורת'מבריה) בקרב על צרפת במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

הרברט נולד ב-26 באוגוסט 1880 בפילונגלי, ווריקשייר. הוא נכנס למכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט והוסמך כקצין הצבא הבריטי ברגימנט קלעי נורת'מברלנד ב-11 באוגוסט 1900. הוא שירת במהלך מלחמת הבורים השנייה מאוחר יותר באותה שנה, והועלה לדרגת לוטננט ב-12 בדצמבר 1901.  לאחר תום המלחמה ביוני 1902, הוא חזר לבריטניה באונייה "אירופה" שהגיעה לסאות'המפטון בתחילת ספטמבר.
הוא שירת במלחמת העולם הראשונה כמפקד הגדוד ה-1, קלעי נורת'מברלנד, ובמהלך הקרבות הוא תפס עמדת אויב יחד עם חמישים ותשעה שבויים, ועל כך הוענק לו אות השירות המצוין בינואר 1919.
לאחר שהשתתף במכללה לפיקוד ומטה, קימברלי,  הוא הפך לקצין מטה בפיקוד הצפון בשנת 1930,  מפקד חטיבה 10 במרץ 1932 ומפקד הדיוויזיה ה-50 (נורת'מבריה) בפברואר 1935.  הוא קיבל את תואר עמית מסדר האמבט ב-1 בינואר 1935 ולקולונל הכבוד של רגימנט קלעי נורת'מברלנד ב-5 ביולי 1935.
אף על פי שפרש בפברואר 1939 מהצבא, הוא מונה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה למפקד הדיוויזיה ה-23 (נורת'מבריה), שהייתה חלק מחיל המשלוח הבריטי (BEF) ופיקד עליה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה במאי 1940. הוא פרש בפעם השנייה כשפורקה הדיוויזיה ב-30 ביוני 1940.
לאחר שחרורו הוא התיישב בווסטרשייר, וומונה לסגן לוטננט המחוז משנת 1946 ועד מותו שלוש שנים אחר כך ב-26 באפריל 1949.
הערות שוליים

↑  Hart's Army list, 1903
↑  Smart, p. 149
↑  "William Norman Herbert". Generals.dk. נבדק ב-7 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Senior Army Commands" (PDF). נבדק ב-7 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Colonels". British Empire. נבדק ב-6 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "23rd (Northumbrian) Division". Unit Histories. נבדק ב-7 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ולרי קורזון

| --- | --- |
ולרי קורזון, 2001
ולרי קורזון, 2001
 לידה:  5 במרץ 1953 (בן 71) מחוז רוסטוב, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות רוסקוסמוס
 לאום:  ברית המועצות ברית המועצות/רוסיה רוסיה
 השכלה:  Kacha Higher Military Aviation School of Pilots (1974) 
 תקופת השירות:  1987–2008 (כ־21 שנים)
 דרגה:  מייג'ור גנרל
 זמן שהייה בחלל:  381 ימים, 16 שעות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  4
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  18 שעות, 19 דקות
 משימות
 סויוז TM-24, ‏STS-111/STS-113
 עיטורים
    אביר בלגיון הכבוד
 
ולרי קורזון (ברוסית: Валерий Григорьевич Корзун; ‏נולד ב־5 במרץ 1953) הוא קוסמונאוט רוסי שטס לחלל מספר פעמים והיה חבר צוות של תחנת החלל מיר ותחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

ולרי קורזון נולד בכפר במחוז רוסטוב ברוסיה הסובייטית. לאחר סיום בית ספר הוא התחיל ללמוד בבית ספר לטייסי קרב וסיים אותו בשנת 1974. עד לשנת 1987 קורזון שירת ביחידות שונות של חיל האוויר הסובייטי. בשנת 1987 הוא סיים לימודים באקדמיה צבאית עם התמחות כקצין מטה.
בשנת 1987 קורזון התחיל הכנות לטיסות חלל במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר טיסות. בשנת 1996 הוא היה מפקד צוות של חללית סויוז TM-24 שהתחברה לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 21 בפיקוד יורי אונופריינקו. לאחר העברת אחריות ועזיבת הצוות הוותיק משלחת מס' 22 החלה בפעילות הסדירה. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 196 ימי טיסה ו-2 פעילויות חוץ רכביות. במהלך הטיסה צוות ביצע מספר ניסוים ופעולות תחזוקה של תחנת החלל.
בשנת 2002 קורזון הוא טס לתחנת החלל הבין-לאומית במעבורת החלל אנדוור במשימה STS-111. קורזון היה מפקד משלחת מס' 5 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 184 ימים וביצוע 2 פעולות חוץ רכביות. הוא חזר לכדור הארץ בטיסה STS-113.
קורזון עזב את יחידת הקוסמונאוטים בשנת 2008 עבר לעבודה במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא כיהן במספר תפקידים ניהוליים במרכז.
הנחלה (סדרת טלוויזיה ישראלית)

| --- | --- |
 שיר הנושא:  "סוף שבוע בכפר" בביצוע דורי בן זאב
 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  אסף בייזר   נטלי מרכוס   ארז שלם
 כותבים:  אסף בייזר   נטלי מרכוס   ארז שלם
 בימוי:  רועי פלורנטין
 שחקנים:  שלמה בראבא   שני כהן   נלי תגר   משה אשכנזי   מנשה נוי   ארז שלם   פטר קנולר   לואי נופי
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  19
 הפקה
 מפיק:  יואב גרוס
 מפיקים בפועל:  קובי אוזינג'י
 חברת הפקה:  יואב גרוס הפקות
 עורכים:  ניר נחום
 צלמים:  מקסים סטולבוב, עופר דורי, עמיקם שילה
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  קשת 12
 תקופת שידור מקורית:  20 בנובמבר 2020 – 29 בינואר 2021
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הנחלה היא סדרת קומדיה ישראלית שעלתה לשידור ב-20 בנובמבר 2020, ומשודרת בקשת 12. את הסדרה יצרו וכתבו אסף בייזר, נטלי מרכוס וארז שלם, שגם משתתף בה.
סקירת סדרה

הסדרה עלתה לשידור בקשת 12 ב-20 בנובמבר 2020.
| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 19 | 19 | 20 בנובמבר 2020 | 29 בינואר 2021 |
עלילה

אריק (שלמה בראבא) הוא חקלאי ומושבניק, שהתאלמן ונכנס לחובות בגלל דעיכת ענף החקלאות בארץ. בנוסף, הוא צריך להתמודד עם שלושת ילדיו, דפנה (שני כהן), שירי (נלי תגר) וגבע (משה אשכנזי), שחוזרים לגור אצלו במושב ונתמכים כלכלית על ידו. הסדרה עוסקת במשפחתו של אריק, שמנסה בכל דרך לשרוד במציאות הכלכלית והפוליטית של היום.
דמויות > דמויות ראשיות

אריק פיילוט (שלמה בראבא) – חקלאי אלמן שייסד את המושב הפיקטיבי מעלה השלושה בגליל, ולו שלושה ילדים בוגרים שחזרו לגור אצלו. נשוי בשנית, לוויקי. בהמשך גילה שהוא נכד של רב. לאשתו הראשונה קראו לילי שממנה התאלמן.
דפנה פיילוט (שני כהן) – בתו הבכורה של אריק. אם חד-הורית מפונקת, שלא ממש מצליחה להחזיק מעמד בשום עבודה יציבה. במהלך הסדרה היא מנסה למצוא את מזלה בעבודות שונות.
שירי פיילוט (נלי תגר) – בתו האמצעית של אריק. חוזרת למשק כדי להציל אותו מקריסה, יחד עם בן זוגה ארז. פמיניסטית ומאמינה בפוליטיקלי קורקט. נוטה להגות תוכניות (שנכשלות בסופו של דבר) כדי להכניס כסף למשק.
גבע פיילוט (משה אשכנזי) – בנו הצעיר של אריק. מעולם לא עזב את המושב וגר בתוך קרוואן. לא חכם במיוחד. עבר באחד הפרקים לתל אביב בעקבות סכסוך עם אריק.
ארז (ארז שלם) – בן זוגה של שירי. סופר במקצועו. תושבי המושב רואים בו נטע זר. מנסה ללא הרף למצוא חן בעיני אריק.
ויקי פיילוט (לוטוס אתרוג) - זוגתו של אריק, בהמשך הופכת לאשתו השנייה. ממוצא פיליפיני השוהה באופן לא חוקי. בת למשפחה מרובת ילדים. אביה עבד בקרקס. במקור הייתה המטפלת של אשתו הראשונה של אריק, לילי.
נחת פיילוט (פטר קנולר) - בנה של דפנה ונכדו היחיד של אריק.
דמויות > דמויות משניות

יגאל גבאי (מנשה נוי) – מזכיר המושב. הוא ואריק ביריבות רבת שנים. נוהג לישון בבית העם לאחר שהוא רב עם אשתו.
בלה גבאי (פלורנס בלוך) - נשואה לגבאי.
מונייה (אבי כהן) – אחד החברים של אריק וחבר במושב.
שכנייה אטינגר (צבי שיסל) – אחד החברים של אריק, מתגורר במושב. גר לבדו מאז מות אשתו.
פאדי ג'אברי (לואי נופי) – חבר של משפחת פיילוט, ערבי-ישראלי. מאוהב בדפנה, ונשבע להינשא לה טרם ישוב לכפר שלו. באחד הפרקים ארז שידך לו ידידה ערביה שלו. מעריץ של הזמר יזהר אשדות.
קאדי ג'אברי (לוטוף נוסייר) – אביו של פאדי, גר בכפר הערבי סומסומיה, הסמוך למעלה השלושה.
שירין (לינא מח'ול) - בת זוגו של פאדי. ארז שידך ביניהם. סופרת במקצועה. בהמשך נפרדת ממנו, אחרי שהוא הבריז לה פעמים רבות בגלל דפנה.
דמויות > דמויות אורחות

פאלי (אייל רוזלס) – חייב כסף לאריק.
כרמית (נעמה אמית) – אמא של ילד אלים בשם נטע, שמתגלה שהיא בעצמה אלימה.
מוטי (פיני קידרון) - בעלים של חברת שיווק של פירות וירקות שאריק עובד אתו.
אופק (עומר גולדמן) - שותפתו של גבע בדירתו בתל אביב. צמחונית ופעילה פוליטית.
נציג הרשות לאתרי מורשת (איציק סיידוף) - נציג שנשלח על מנת לבדוק את המורשת ההיסטורית של בית משפחת פיילוט.
מורדי () - תושב המושב שויקי הייתה צריכה לסעוד אותו על מנת שלא יגרשוה.
מיכל (נטלי פרץ) - עובדת סוציאלית שנשלחה על מנת לסקור את הנכות של אריק.
איש סודה (אלדד כהן) - מתקין תמי 4 שיש בו סודה.
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקוריישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | חומוס ארז | 20 בנובמבר 2020 |
| 2 | 2 | אחד מהחבר'ה | 20 בנובמבר 2020 |
| 3 | 3 | מה רוצה התולעת | 27 בנובמבר 2020 |
| 4 | 4 | פרוטקשן | 27 בנובמבר 2020 |
| 5 | 5 | סיירת מטכ"ל | 4 בדצמבר 2020 |
| 6 | 6 | סיפור שנגמר בלוויה של נחש | 4 בדצמבר 2020 |
| 7 | 7 | ואז הגיעה תמי | 11 בדצמבר 2020 |
| 8 | 8 | דוד גבע | 11 בדצמבר 2020 |
| 9 | 9 | נחת הולך לאיבוד | 18 בדצמבר 2020 |
| 10 | 10 | מעלה השלושה | 18 בדצמבר 2020 |
| 11 | 11 | אהבה אסורה | 25 בדצמבר 2020 |
| 12 | 12 | הקרב הגדול | 25 בדצמבר 2020 |
| 13 | 13 | החרם | 1 בינואר 2021 |
| 14 | 14 | השומר הזקן | 1 בינואר 2021 |
| 15 | 15 | הרב פיילוט חלק א' | 8 בינואר 2021 |
| 16 | 16 | הרב פיילוט חלק ב' | 8 בינואר 2021 |
| 17 | 17 | השבעה של אריק | 15 בינואר 2021 |
| 18 | 18 | בלדה לעוזב המושב | 22 בינואר 2021 |
| 19 | 19 | מגרשים את ויקי | 29 בינואר 2021 |
ראו גם

רמזור
צומת מילר
וורן הייסטינגס

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1732 צ'רציל, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 באוגוסט 1818 (בגיל 85) דיילספורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  דיילספורד 
 השכלה:  בית הספר וסטמינסטר 
 תפקיד:  מושל הודו (20 באוקטובר 1773–8 בפברואר 1785)  חבר המועצה המלכותית 
 בן או בת זוג:  Marian Hastings 
 
וורן הייסטינגס (באנגלית: Warren Hastings;‏ 6 בדצמבר 1732 – 22 באוגוסט 1818) היה מושל הודו הראשון של הודו הבריטית.
חייו

הייסטינגס נולד למשפחה ממוצא צנוע שירדה מנכסיה. הוריו נפטרו בהיותו צעיר והוא גודל על ידי קרובי משפחה בעיירה האנגלית צ'רציל ולמד בבית הספר ווסטמינסטר. הייסטינגס הצטרף לחברת הודו המזרחית הבריטית בשנת 1750 והחל את הקריירה שלו בחברה בתור פקיד. במהרה, הפך למנהל תחנת מסחר בבנגל. בשנת 1757 הפך לאחראי הבריטי על העיר ההודית מורשידבד (Murshidabad) שנמצאת במערב בנגל, ובשנת 1761 מונה למועצת כלכותה. בתקופה בה הייסטינגס הגיע להודו, בריטים הגיעו לשם במטרה להתעשר מהשירות בחברת הודו המזרחית. בגלל הסיכון הרב שבשירות שם (בעיקר מסיבות אקלים ומחלות), אנשים שהעזו להגיע מהמערב ולשרת בהודו זכו לתנאי מחיה ושכר גבוהים.
הייסטינגס עזב את כלכותה ואת הודו בשנת 1764, אך חזר אליה בשנית בשנת 1769 ושימש בתור חבר מועצת מדרס (Madras). בשנת 1772 מונה למושל בנגל. במהלך כהונתו בתור מושל בנגל החל הייסטינגס ברפורמה כלכלית ומשפטית מקיפה, שכללה כתיבת חוקים וקודיפיקציה של המערכת המשפטית וכן ייסוד מערכת מסחר. פעולותיו אלו של הייסטינגס היו הבסיס לייסוד השלטון הבריטי בהודו בהמשך. בשנת 1773 נחקק חוק בפרלמנט הבריטי - חוק הסדרת הפעילות של חברת הודו המזרחית. החוק קבע שעל החברה ליצור תפקיד חדש – את תפקיד המושל הכללי. אף כי שליטתו הישירה של המושל הכללי היא רק על פורט ויליאם, אחת הסמכויות שלו היא גם לפקח על שאר מושלי הפרובינציות בהודו. כמו כן, החוק קבע שתיווצר מועצת שלטון עליונה בהודו בראשות ארבעה חברים. בעקבות החוק מונה הייסטינגס למושל הכללי בהודו בשנת 1784.
שירות בתור המושל הכללי הראשון

שנות פעולתו בתור המושל הכללי היו פוריות ביותר. הייסטינגס רצה ליצור חוק שיקיף את כל תושבי הודו, אך החוק אותו הוא רצה ליצור אמור היה להיות מושתת על עקרונות הינדואים (החוק הבריטי שהיה מוחל בהודו בעקבות החקיקה של 1773 התייחס בעיקר לאזרחים הבריטיים בהודו, ולא להודים). לשם כך, הביא הייסטינגס מספר בלשנים שיעסקו בתרגום ספרי חוקים הינדואים מוקדמים שנכתבו בשפת הסנסקריט לשפה האנגלית, בין המפורסמים שבהם היו סיר ויליאם ג'ונס וצ'ארלס וילקינס. בעזרת תמיכתו והשפעתו של הייסטינגס יסדו ג'ונס ווילקינס את "האגודה האסיאתית של בנגל", שמטרתה הראשית הייתה לימודי התרבות האוריינטלית.
הייסטינגס כיבד מאוד את המנהגים המקומיים ואת התרבות ההינדואית. הוא שילב יועצים ברהמנים בעבודת כתיבת המשפט וניסוח קודקס החוקים ההודי. הייסטינגס ידע מספר שפות מקומיות, ביניהן בנגלית והינדו. כמו כן, בגלל מגבלות שפה וכוח אדם חמורים, נאלץ הייסטינגס לגייס למנגנון השלטון בהודו אנשים מקומיים לצורך גביית מיסים וקשר עם האוכלוסייה המקומית. הדבר היה לא לרוחה של מועצת השלטון העליונה, אך כן לרוחו של הייסטינגס שתמך בכך שהמקומיים ישלטו על עצמם במידה רבה, והתנגד למוסר הרופף שאפיין בריטים רבים שהגיעו להודו לצורך עבודה בחברת הודו המזרחית.
ההדחה והמשפט

האופוזיציה הראשית לפעולותיו של הייסטינגס הייתה במועצת השלטון העליונה שהוא עמד בראשה. המתנגד הראשי לפעולותיו היה סיר פיליפ פרנסיס. פרנסיס האשים את הייסטינגס בכך שהאחרון קיבל שוחד ממהראג'ה הודי. הייסטינגס התעמת איתו על כך ואפילו נערך ביניהם דו-קרב, בו פיליפס נפצע ונאלץ לחזור לאנגליה. לאחר חזרתו לאנגליה המשיך פרנסיס להפיץ את טענותיו על השוחד ומעשי המירמה אותם ביצע לכאורה הייסטינגס, ויחד עם אדמונד ברק תבע את חזרתו לאנגליה והעמדתו למשפט. בעקבות השערורייה שנוצרה באנגליה, אולץ הייסטינגס לוותר על מעמדו בתור המושל הכללי של הודו בשנת 1784, ולהפליג חזרה לאנגליה שם עמד למשפט על פשעיו לכאורה שבין היתר כללו את פרשת השוחד של הראג' של בנראס (Benares), השכרת חיילים בריטים לנוואב (nawab) של אוד (Oudh) לשם לחימה ברוהילס (Rohillas) ורציחתו של הסוחר הודי נאדקומאר (Nandkumar) שהייסטינג היה לכאורה אחראי לה משפטית מתוקף היותו המושל הכללי.
משפטו החל בשנת 1788, והסתיים לבסוף עם זיכויו המלא בשנת 1795. את כל ההון הרב אותו צבר בתקופת שהייתו בהודו, בזבז הייסטינגס על ההגנה במשפטו, ואף ששמו טוהר הוא נותר כמעט חסר כול. חברת הודו המזרחית הבריטית סייעה לו לאחר זיכויו בכספים, ועם הגידול בפופולריות שלו הוא הפך ליועץ למלך הבריטי בשנת 1814. הייסטינגס מת בשנת 1818.
הערות שוליים

↑  D. B. Horn and Mary Ransome, eds., English Historical Documents, 1714-1783 (London: Eyre and Spottiswoode, 1957), pp. 811-812.
↑  M. E. Monckton-Jones, Warren Hastings in Bengal, 1772-4, (Oxford:Clarendon Press, 1918).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262466405171  PLWABN: 9810660531705606  BIBSYS: 90157016  BnF: cb121499870 (data)  CiNii: DA00651891  GND: 118709011  ICCU: TO0V460750  ISNI: 0000 0000 8108 2597  LCCN: n84108880  NDL: 00795035  NKC: hka2010587329  NLA: 35178027  NTA: 070537321  RERO: 02-A022770405  SNAC: w6qp6xz7  SUDOC: 029991501  Trove: 853395  ULAN: 500033781  VcBA: 495/141150  VIAF: 29571391   WorldCat (עם VIAF): 29571391
ויליאם צ'רצ'יל

| --- | --- |

איור של ויליאם צ'רצ'יל מהעיתון
 לידה:  5 באוקטובר 1859 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  9 בספטמבר 1920 (בגיל 60) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פילולוגיה ואתנוגרפיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית, פולינזיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל 
 תרומות עיקריות
 מחקרים באיי פולינזיה
 
ויליאם צ'רצ'יל (באנגלית: William Churchill‏; 1852 - 13 בפברואר 1911) היה מגלה ארצות, פילולוג ואתנולוג אמריקני.
ביוגרפיה

צ'רצ'יל נולד בברוקלין, ב-1881 נרשם לאוניברסיטת ייל, אך הפסיק את לימודיו עקב מצב בריאותו. הוא חזר לייל ב-1882 והצטיין בחיבור וביכולת הנאום. צ'רצ'יל תרם מאמרים לעיתונים של האוניברסיטה ופעל במסגרת האגודה לתולדות הטבע של ייל. במשך שנה לאחר סיום לימודיו לימד בבית ספר באינדיאנפוליס, ואז ערך מסע ארוך באיי דרום האוקיינוס השקט. לאחר שהות ארוכה בסמואה שבה למד את השפה המקומית, הוא ביקר באוסטרליה, ניו זילנד ופיג'י, שבה ניהל עסק.
לאחר ששב לארצות הברית הוא עסק בעיתונאות באזור סן פרנסיסקו. במשך זמן מה היה כתב ועורך משנה של האוקלנד טיימס (Oakland Times) והיה הספרן באקדמיה למדעים של סן פרנסיסקו ובמסגרת זו הרצה על הילידים של דרום האוקיינוס השקט. הוא עבר למזרח ארצות הברית והמשיך לתרום מאמרים לעיתונים. ב-1891 הוא התמנה לעורך הספרותי של הברוקלין טיימס עד יוני 1896, שאז מינה אותו נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד לקונסול כללי בסמואה, ב-1897 הורחב המינוי והוא כלל גם את טונגה.
הוא שב לארצות הברית ב-1898 ושב לעסוק בעיתונות, ומונה לעורך הספרות בעיתון סאן (Sun) של ניו יורק. ב-1915 עקר לוושינגטון די. סי. כעמית מחקר במכון קרנגי למדע (Carnegie Institution for Science) בתחום הפילולוגיה הפרימיטיבית. בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא הצטרף לוועדה למידע לציבור (Committee on Public Information), והיה אחראי על הצנזורה על החדשות וניהל את המחלקה של הפרסומים בשפות זרות. במסגרת תפקידו זה הוכה וגולגולתו נסדקה על ידי מי שהוגדר בהספד עליו כ"מרגל של האויב". ב-1920 קיבל את אות מסדר לאופולד השני (Ordre de Leopold II), על שירותו לבלגיה במלחמה.
ויליאם צ'רצ'יל מת מדלקת ריאות, לאחר שסבל מהמחלה קרוב לשנה, ב-9 ביוני 1920.
ויליאם צ'רצ'יל הרבה לכתוב, ועבודתו כוללת מאמרים מדעיים, כתבות למגזינים וביקורות, כמו גם ספרים על החיים והמנהגים של ילידי איי האוקיינוס השקט. הוא התמחה בשפות ואסף אגדות עם. הוא הכין מילון של שפת סמואה. כחוקר ארצות הוא שיפר את המפות של איי הדרום. היה חבר במספר רב של ארגוני מדע כדוגמת האגודה האנתרופולוגית המלכותית של בריטניה הגדולה ואירלנד (Royal Anthropological Institute of Great Britain and Ireland), והאגודה האמריקאית לקידום המדע (American Association for the Advancement of Science).
מספריו

A Princess of Fiji (1892)
The Polynesian Wanderings, Tracks of the Migration Deduced from an Examination of the Proto-Samoan Content of Efaté and other Languages of Melanesia (1910)
Beach-la-Mar, the Jargon or Trade Speech of the Western Pacific (1911)
Easter Island, Rapanui Speech and the Peopling of Southeast Polynesia (1912)
The Subanu, Studies of a Sub-Visayan Mountain Folk of Mindanao (1913)
הערות שוליים

↑  גוף עצמאי של ממשל ארצות הברית שעסק בתעמולה שנועדה לשכנע את הציבור האמריקני להצטרף למלחמה
↑  כל הפרטים לערך זה נלקחו מההספד עליו באוניברסיטת ייל, Obituary Record of Yale Graduates 1919-1920 עמ' 1425
↑  William Churchill (1892) A Princess of Fiji, Dodd, Mead and Company, New York (Google eBook)
↑  William Churchill (1911) The Polynesian Wanderings, Carnegie institution of Washington (Google eBook)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293108705171  PLWABN: 9810661478605606  BnF: cb12370701p (data)  GND: 173072771  ISNI: 0000 0000 8151 1953  LCCN: nr2002013873  NKC: jx20121004005  NLA: 35028369  NTA: 106970070  SNAC: w6mc966s  SUDOC: 032733437  Trove: 801736  VcBA: 495/175037  VIAF: 71470301   WorldCat (עם VIAF): 71470301
וולטר קוהן

| --- | --- |
וולטר קוהן, 2012
וולטר קוהן, 2012
 לידה:  9 במרץ 1923 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  19 באפריל 2016 (בגיל 93) סנטה ברברה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה תאורטית
 מקום מגורים:  אוסטריה, ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טורונטו  אוניברסיטת הרווארד  Akademisches Gymnasium 
 מנחה לדוקטורט:  ג'וליאן שווינגר 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 תלמידי דוקטורט:  Vinay Ambegaokar, M. Lawrence Glasser, Joseph Rudnick, M. Lawrence Glasser, Michael Geller 
 פרסים והוקרה:  פרסים ותוארי כבוד
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 פיתוח תאוריית הצפיפות הפונקציונלית.
 חתימה:   
 
וולטר קוהן (באנגלית: Walter Kohn‏; 9 במרץ 1923 –  19 באפריל 2016) היה פיזיקאי וכימאי יהודי-אמריקאי, יליד אוסטריה, שזכה (לצד ג'ון פופל) בפרס נובל בכימיה לשנת 1998 על פיתוח תורת פונקציונל הצפיפות.
קורות חיים

קוהן נולד בווינה, אוסטריה ב-1923 להוריו היהודים, סלומון וגיטל קוהן. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה על ידי היטלר (אנשלוס), הגיע לאנגליה במסגרת ה"קינדר-טרנספורט". ב- 1940 נשלח לקוויבק, קנדה, ומשם למחנה. למד באוניברסיטת טורונטו. כבעל אזרחות גרמנית, נמנעה ממנו הכניסה לפקולטה לכימיה, ולכן למד פיזיקה ומתמטיקה. קיבל תואר ראשון ב-1945 ותואר שני ב-1946. ב-1948 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד, שם למד אצל ג'וליאן שווינגר. בין 1950 ל-1960 לימד באוניברסיטת קרנגי מלון. ב-1960 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, שם עמד בראש החוג לפיזיקה. באותה תקופה הוא פיתח תורת הקירוב המקומית של הצפיפות. ב- 1984 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
בשנת 1998 זכה קוהן בפרס נובל לכימיה על פיתוח תורת פונקציונל הצפיפות. האקדמיה השוודית המלכותית למדעים ציינה שפרופ' קוהן הרים "תרומה חלוצית לפיתוח שיטות הניתנות ליישום במחקרים תאורטיים של תכונות המולקולות ושל התהליכים הכימיים שהן מעורבות בהם".
בהרצאה שנשא במאי 2009 באוניברסיטת בר-אילן, לרגל קבלת תואר דוקטור לשם כבוד, תיאר חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1998, פרופ' וולטר קוהן, את המצב וקרא להפסיק את השיעבוד לנפט שהולך להגמר, לפחם שמזהם ולאנרגיה הגרעינית שעלולה ליפול בידי משטרים לא טובים, ולהתמקד באנרגיית השמש ואנרגיית הרוח: ”קרינת השמש שנופלת על כדור הארץ בשעה, יכולה להספיק לכל התצרוכת השנתית של כל האנושות.”
עבודתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.