stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האחים וורנר

| --- | --- |


אולפני האחים וורנר בברבנק
 נתונים כלליים
 מייסדים:  האחים הארי, אלברט, סם וג'ק וורנר
 תקופת הפעילות:  4 באפריל 1923 – הווה (101 שנים) 
 חברת אם:  וורנר מדיה 
 חברות בנות:  ניו ליין סינמה  קאסל רוק אנטרטיינמנט  Regency Enterprises  האחים וורנר אינטרקטיב אנטרטיימנט  וורנר מיוזיק גרופ  האחים וורנר טלוויזיה  האנה-ברברה  Franchise Pictures  DC קומיקס  האחים וורנר הנפשה  טלפיקצ'רס  DC Studios  The Ladd Company  Warner Bros. Home Entertainment  אולפני ההנפשה של קרטון נטוורק  Metro-Goldwyn-Mayer cartoon studio  אולפני האחים וורנר 
 מיקום המטה:  ברבנק 
 ענפי תעשייה:  בידור, יצירת קולנוע, תעשיית משחקי וידאו 
 מוצרים עיקריים:  סרט, קומיקס 
 מנכ"ל:  בארי מאייר 
  
 www.warnerbros.com
 
לוגו האחים וורנר בעבר
האחים וורנר (קיצור של האחים וורנר בידור – Warner Bros. Entertainment) היא חברה אמריקאית העוסקת בתעשיית הבידור, בעיקר בהפקת סרטי קולנוע. הארגון היה חלק מתאגיד וורנר מדיה עד למיזוגו עם חברת דיסקברי בשנת 2022, וכעת הוא חברה בת של תאגיד "האחים וורנר-דיסקברי". מטה החברה שוכן בברבנק, קליפורניה שבארצות הברית.
האחים וורנר היא אחת מהחברות הגדולות והחשובות ביותר בתעשיית הקולנוע האמריקאית. בנוסף לסרטי קולנוע, החברה עוסקת גם בהפקת סדרות טלוויזיה, הנפשה ומשחקי וידאו.
היסטוריה

ארבעת האחים היהודים – הארי וורנר, אלברט וורנר, סם וורנר וג'ק וורנר ייסדו לראשונה בשנת 1923 את "אולפני האחים וורנר", לימים אחת מחברות התאגיד.
הכוכב הראשון של האולפנים היה כלב – "רין טין טין", שאיתו יצר האולפן 26 סרטים.
חטיבת אולפני האנימציה של האחים וורנר נוסדה בשנת 1930 כחברה עצמאית בבעלות לאון שלסינגר. חלק מהאנימטורים שלה הגיעו מחברת וולט דיסני. אולפנים אלה הפיקו סדרה של סרטונים מצוירים. האחים וורנר קנו את החברה בשנת 1944, ובעשורים הבאים חברת האחים וורנר זוהתה עם דמויות האנימציה שיצרה חטיבת אולפני האנימציה, חבורת הלוני טונס ובכללם באגס באני ודאפי דאק.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 האחים וורנר נהיו מוכרים בעיקר בגלל סרטי הפשע האפלים שהפיקו בתקופה זו. בנוסף, הם הפיקו בתקופה זו גם סרטי פעולה והרפתקאות. ב-1927 האחים וורנר לקחו סיכון פיננסי – הם השקיעו בטכנולוגיה החדשה של הקול, והפיקו את הסרט זמר הג'אז, שהפך ללהיט וסימן את המעבר מראינוע לקולנוע. על סרט זה זכו בפרס אוסקר לשם כבוד. ב-1948 האחים וורנר היו הראשונים להציג יומן חדשות צבעוני.
בשנת 1967, בעקבות הפסדים כספיים, נרכשה החברה בידי חברת "Seven arts productions" ושמה שונה ל-"Warner Bros.-Seven arts". בתקופה זו יצא הסרט בוני וקלייד שהחזיר את החברה לרווחיות. שנתיים מאוחר יותר, החברה נמכרה בשנית לידי "Kinney National company" ושמה חזר להיות "Warner Bros.". בראש אולפן הסרטים הועמד טד אשלי, מטעם החברה החדשה.
פעילות

ב-1995 האחים וורנר השיקו את רשת WB Network לקהל יעד של בני נוער. בין תוכניות הטלוויזיה של הרשת היו "באפי ציידת הערפדים", "הרקיע השביעי" ו"דוסון קריק".
לקראת סוף שנות ה-90, קיבלו האחים וורנר את הזכויות להפיק את סרטי "הארי פוטר" והפיצו את הראשון ב-2001, השני ב-2002, השלישי ב-2004, הרביעי ב-2005, החמישי ב-2007, השישי ב-2009, וחלק א' של הסרט השביעי ב-2010 וחלקו השני ב-2011.
ב-2006 האחים וורנר סגרו את רשת הטלוויזיה The WB, והקימו ביחד עם CBS Corporation את ערוץ The CW. במאי 2011 רכשה חברת וורנר את האתר Rotten Tomatoes ואת חברת המדיה פליקסטר (Flixter). הרכישה העניקה לוורנר גישה לכ-25 מיליון מבקרים בחודש, וקהל פוטנציאלי גדול לשיווק מוצריה.
בשנת 2020 הודיעה החברה כי כל סרטי הקולנוע המתוכננים לשנת 2021, בהם הסרטים וונדר וומן 1984, מטריקס: התחייה וחולית, יופצו במקביל בבתי הקולנוע ובשירות הסטרימינג HBO Max.
פעילות > חטיבת ההנפשה

| --- | --- |
 :  ראו גם – האחים וורנר הנפשה
בשנות ה-90 של המאה ה-20, אחרי הפקה מוצלחת ביותר של הסרט "באטמן", החלה חברת ההפקה האחים וורנר הנפשה, בשיתוף עם חברת הקומיקס DC קומיקס, ליצור סדרות אנימציה המבוססות על DC קומיקס.
בשנת 1992 עלתה למסכים סדרת ההנפשה "באטמן: איש העטלף" שזכתה להצלחה רבה וביקורות נלהבות עקב טכניקת האנימציה החדשנית והעלילה הבוגרת, המתוחכמת והגותית שנתנה כבוד לצופים ולמורשת העטלף. בעקבות הצלחות סדרה זו נוצרו לה 3 סדרות המשך ("באטמן ורובין", "באטמן – הסדרה החדשה" ו"באטמן 2000") וכן סדרות נוספות על גיבורי DC: סופרמן וליגת הצדק. בשנת 2000 יצאה גם הסדרה "באטמן: הדור הבא" המתארת את קורותיו של באטמן בעתיד הרחוק בגות'אם סיטי כאשר ברוס ויין יצא לגמלאות ומדריך את טרי מקגינס (אנ') שיתפוס את מקומו.
כמו כן, במהלך אותן שנים, הפיקו וורנר מספר סדרות אנימציה היתוליות בשיתוף עם סטיבן ספילברג. הסדרות הללו היו "עלילות טייני טון", "אנימניאקס", "פריקזויד" ו"פינקי והמוח" – סדרה על זוג עכברי מעבדה שמנסים להשתלט על העולם ונהפכה לסדרת קאלט.
חברות בנות

לאולפני האחים וורנר יש מספר חברות בת:
אולפני האחים וורנר הנפשה
קאסל רוק אנטרטיינמנט
האנה-ברברה
Cartoon Network
ניו ליין סינמה
DC קומיקס
אולפני האחים וורנר, ליבסדן – אולפני הצילום של סרטי הארי פוטר, ליד לונדון
לוגו אולפני וורנר, וריאציות שונות של הסמליל משמשות חטיבות אחרות בחברה
לוגו אולפני וורנר בעבר
רינת מטטוב

| --- | --- |

 לידה:  6 באוגוסט 1981 (בת 43) קוקנד, ברה"מ 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 פרסים והוקרה:  האקדמיה לתיאטרון
 פרופיל ב-IMDb
 
רינת מטטוב (נולדה ב-6 באוגוסט 1981) היא שחקנית ישראלית. זוכת פרס האקדמיה לתיאטרון.
ביוגרפיה

מטטוב נולדה בקוקאנד שבאוזבקיסטן (אז חלק מברית המועצות) לאבא מהנדס בניין ואמא אחות, בשנת 1990 עלתה משפחת מטטוב ארצה ומתגוררת במרכזה עד היום.
את לימודי המשחק הראשונים חוותה מטטוב במגמת תיאטרון בגימנסיה למדעים ואמנויות ע"ש חיים הרצוג בחולון.
בתום לימודיה התגייסה מטטוב לנח"ל כבת גרעין ולאחר סיום הפרק הצבאי החלה בלימודי משחק מקצועיים בבית הספר למשחק מייסודו של יורם לוינשטיין.
בין חבריה לכיתה היו רותם זיסמן-כהן, שני כהן, טלי שרון וטלי רובין.
מיד עם תום לימודי המשחק קיבלה מטטוב את תפקידה הראשון בקולנוע בסרט "מישהו לרוץ איתו" על פי ספרו של דויד גרוסמן.
מטטוב זכתה בתואר "שחקנית מבטיחה" לשנת 2009 בטקס פרסי התיאטרון הישראלי על תפקידה בהצגה "משוגעת" בתיאטרון הבימה.
מטטוב זכתה בפרס הבמה לילדים ונוער לשנת 2011 כשחקנית המשנה של השנה על תפקידה בהצגה "ילדה טובה" בתיאטרון השעה.
מטטוב זכתה בפרס השחקנית המצטיינת של פסטיבל חיפה לשנת 2013 על תפקידה בהצגה "התשמע קולי" בתיאטרון השעה.
תיאטרון

-
| שנה | הצגה | תפקיד   | תיאטרון | במאי   |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024|   | מרי סטיואט  | האנה קנדי  | הבימה  | אלדר גוהר גרויסמן  |
| 2016  | לבד בברלין  | אווה קלוגה הדוורית  | הבימה  | אילן רונן  |
| החטיפה מן המנזר  | גיתה  | השעה  | רועי שגב  |  |
| אישה בורחת מבשורה  | איבתיסאם  | הקאמרי/הבימה  | חנן שניר  |  |
| 2014  | הקמצן  | אליז  | הבימה  | אילן רונן  |
| 2013  | אם הבית  | אתי  | הבימה  | אלון אופיר  |
| 2013  | התשמע קולי  | אנה  | השעה  | גדי צדקה  |
| 2012  | הסוחר מוונציה  | נריסה  | הבימה  | אילן רונן  |
| 2011  | ילדה טובה  | תמי  | השעה  | תום שוורצברג  |
| 2010  | לרקוד ולעוף  | אלה  | הבימה  | אלון אופיר  |
| 2009  | אוגוסט מחוז אוסייג'  | ג'ונה  | הבימה  | אילן רונן  |
| 2008  | משוגעת  | יאנה  | הבימה  | יעלי רונן  |
| 2008  | המחלוקת  | אגלה  | הבימה  | סיגל אבין  |
| 2007  | אל עצמי  | בתיה  | הקיבוץ  | ניר ארז  |
| 2007  | רומיאו ויוליה  | יוליה  | תמונע  | דפנה רובינשטיין, טל ברנר, עידו שקד  |
| 2006  | כישוף  | אלמונית  | הקאמרי  | יעלי רונן  |
| 2005  | שנה טובה לחקלאים בצפון  | מרינה  | בית ציוני אמריקה  | יעלי רונן  |
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | תפקיד | במאי | תסריט |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | מישהו לרוץ איתו | שלי | עודד דוידוף | נח סטולמן |
| 2007 | ביקור התזמורת | יולה | ערן קולירין | ערן קולירין |
| 2010 | המשוטט | השידוך | אבישי סיון | אבישי סיון |
| 2011 | עדות | הכלה | שלומי אלקבץ | שלומי אלקבץ |
פילמוגרפיה > סדרות

| שנה | סדרה | תפקיד | במאי | תסריט |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | האלופה | ענבל | שי קפון | סיגל אבין, דרור נובלמן |
| 2007 | מסכים | אוזי | איתן ענר | אלדד זיו |
| 2008 | תמרות עשן | מעיין | עודד דוידוף | נח סטולמן |
| 2010 | בלו נטלי | דנה | עודד לוטן | גיא סידס, אבנר ברנהיימר |
| 2016 | יום האם | עופר | איתן צור | דניאלה לונדון דקל |
פרסים

2013 זוכה בתואר "שחקנית השנה" בטקס פסטיבל חיפה להצגות ילדים
2012 זוכה בתואר "שחקנית המשנה" בטקס פרס הבמה לילדים ונוער
2009 זוכה בתואר "שחקנית מבטיחה" בטקס פרס התיאטרון הישראלי
2008 מועמדת בפרס אופיר כשחקנית משנה בסרט "ביקור התזמורת"
2007 מועמדת בפרס אופיר כשחקנית משנה בסרט "מישהו לרוץ איתו"
סדנאות

2015 "The Alchemy Of Perception" בהנחייתם של SLAVA KOKORIN and ZOYA ZADOROZHNAYA, טכניקת משחק המבוססת על יסודות התיאטרון ע"פ מייקל צ'כוב, רוסיה.
2013 "להק את עצמך" בהנחייתה של אורית אזולאי, ישראל.
2011 "משחק ע"פ שיטת לי שטרסברג" בהנחיית עודד קוטלר ואמנון מסקין, ישראל.
2009 "שיטת צ'בק למשחק", כוחו של שחקן" בהנחיית איוונה צ'בק, ישראל.
2005 משחק מול מצלמה בהנחייתה של רות דייכס, ישראל.
מוניר אל-ג'אע'וב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באפריל 1976 (בן 48) ביתא, מדינה פלסטינית 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 השכלה:  אוניברסיטת א-נג'אח  אוניברסיטת אל-קודס 
 מפלגה:  פת"ח 
 
מוניר ראדי אל-ג'אע'וב (בערבית: منير راضي الجاغوب, בתעתיק מדויק: מֻנִיר רָאצִ'י אַלגָ'אע'וּבּ; נולד ב-23 באפריל 1976) הוא פוליטיקאי פלסטיני ואיש תנועת פת"ח. משמש כראש המשרד התקשורתי של נציבות הגיוס והארגון בתנועת פת"ח.
ביוגרפיה

אל-ג'אע'וב נולד בכפר ביתא שמדרום-מזרח לשכם. הוא בעל תואר שני בלימודים אזוריים בהתמחות בלימודי ישראל מאוניברסיטת אל-קודס, ודוקטורנט למדע המדינה.
בשנת 1994 שב עם משפחתו ליהודה ושומרון והחל את פעילותו בתנועת פת"ח במסגרת תנועת הנוער הסטודנטיאלית באוניברסיטת א-נג'אח. בשנת 1999 מונה למתאם הוועדה העליונה בהנהגת תנועת הנוער באוניברסיטה, ולאחר מכן שימש כדובר ארגון הנוער של פת"ח ביהודה ושומרון.
תפקידים

בשנת 2011 מונה על ידי מחמוד אל-עאלול לראש הוועדה התקשורתית בנציבות הגיוס והארגון של פת"ח. הוא כיהן בתפקיד זה עד לכינוס הוועידה השביעית של התנועה, בה היה חבר. ב-2017 מונה על ידי ד"ר ג'מאל מוחייסן, חבר הוועד המרכזי של פת"ח, לראש המשרד התקשורתי של נציבות הגיוס והארגון.
אמקה (רובוט)

אמקה (באנגלית: Ameca) הוא רובוט דמוי אדם שפותח בשנת 2021 על ידי חברת Engineered Arts.
הדור הראשון של אמקה
היסטוריה

פיתוח הדור הראשון של אמקה החל בפברואר 2021 במטה Engineered Arts בעיירה פאלמות' שבבריטניה. הרובוט נחשף לראשונה בפומבי בסרטון שפורסם ב-1 בדצמבר 2021.
אמקה עורר עניין רב ברשתות החברתיות, כולל טוויטר ו-TikTok, טרם הצגתו הפומבית הראשונה בתערוכת CES 2022. בתערוכה, הרובוט זכה לסיקור נרחב מגופי תקשורת שונים, ביניהם CNET,ואמצעי חדשות אחרים.
בשנת 2022, אמקה היה חלק מ"הודעת חג המולד האלטרנטיבית" של ערוץ 4 הבריטי. (מסורת שנתית בה מוצגת ברכה חלופית לברכת חג המולד המסורתית של מלך אנגליה.)  כיום, אמקה מוצג באגף הרובוטים של מוזיאון העתיד (אנ') בדובאי, שם מבקרים יכולים לקיים אינטראקציה עם הרובוט.
תכונות

אמקה תוכנן בעיקר כפלטפורמה לפיתוח וניסוי של טכנולוגיות רובוטיות מתקדמות, במיוחד בתחום האינטראקציה בין בני אדם לרובוטים.  הרובוט מצויד במערכת חישה מתקדמת הכוללת מיקרופונים מובנים, מצלמות סטריאוסקופיות בעיניים, מצלמת חזה ותוכנת זיהוי פנים. אלה מאפשרים לו לקיים אינטראקציה מורכבת עם הסביבה. האינטראקציות מתופעלות על ידי מערכת בינה מלאכותית מבוססת GPT-3 או על ידי מפעיל אנושי מרחוק. בנוסף, אמקה מצויד במערכות הנעה מדויקות בזרועות, אצבעות, צוואר ותווי פנים, המאפשרות תנועות מורכבות ומדויקות.
עיצובו החיצוני של אמקה מתאפיין בציפוי גומי אפור על הפנים והידיים. העיצוב נבחר במכוון כדי להעניק לרובוט מראה נייטרלי מבחינה מגדרית וגזעית.
הערות שוליים

↑  "Ameca Humanoid Robot AI Platform". YouTube.com (באנגלית). Engineered Arts Ltd.
↑  "Marques Brownlee". Twitter (באנגלית). נבדק ב-2 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Reilly, Claire. "Ameca the humanoid robot is real, and I'm not ready for the future". CNET (באנגלית). נבדק ב-2 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The robot is designed to be #gender and race-neutral and is made for #..." TikTok (באנגלית). נבדק ב-2 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Watch Robot Reject Man Hitting on Her in the Most Hilarious Way". Newsweek (באנגלית). 14 בינואר 2022. נבדק ב-2 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Лучшие технологические новинки на выставке CES в Лас-Вегасе" (ברוסית). נבדק ב-2 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Creepy meets cool in humanoid robots at CES tech show | AFP" (באנגלית). AFP News Agency. נבדק ב-2 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Channel 4's Alternative Christmas Message to be generated by Artificial Intelligence". Channel 4 (באנגלית). נבדק ב-11 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "AI-powered humanoid robot 'Ameca' joins Dubai's Museum of the Future". Arabian Business. 10 באוקטובר 2022. נבדק ב-1 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ameca: The Future Face Of Robots". Engineered Arts Limited (באנגלית). נבדק ב-2 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ameca Humanoid Robot Puts AI In A Gender-Neutral, 'Non-Threatening' Body". Slash Gear (באנגלית). 6 בדצמבר 2021. נבדק ב-11 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קסנתי

| --- | --- |
העיר העתיקה בקסנתי
העיר העתיקה בקסנתי
 מדינה:  יוון יוון
 מחוז:  קסנתי
 חבל ארץ:  מזרח מקדוניה ותראקיה
 ראש העיר:  מיכאיליס סטיליאנידיס
 שטח:  153.116 קמ"ר
 גובה:  80 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  58,760 (2021)
  ‑ צפיפות:  412 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  41°08′00″N 24°53′00″E﻿ / ﻿41.133333333333°N 24.883333333333°E﻿ / 41.133333333333; 24.883333333333 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.cityofxanthi.gr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקסנתי(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקסנתי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מגדל השעון
אחד ממחסני הטבק הישנים בהם נכלאו יהודי העיר טרום גרושם
בית העלמין היהודי החרב בעיר קסנתי
קְסָנְתִי (ביוונית: Ξάνθη) היא עיר בצפון מזרח יוון בחבל מזרח מקדוניה ותראקיה ובירת מחוז קסנתי. העיר שוכנת 121 ק"מ מערבית מאלכסנדרופולי ו-40 ק"מ מקוואלה. קסנתי ידועה כעיר בה נולד ופעל המשורר הנודע מאנוס חג'ידאקיס.
היסטוריה

התיישבות אנושית מאורגנת באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה, עידן הממלכה התראקית. התיעוד הכתוב הראשון ליישוב הוא מתעודות ביזנטיות משנת 1347, שציינו את דבר מותם של מרבית תושבי העיר במגפת דבר. העות'מאנים כבשו את האזור בשלהי המאה ה-14, שינו את שמה לאִיסְקֶץ' ומתחילת המאה ה-18 נודעה בתעשיית גידול ועיבוד הטבק בשטחה. ב-1829 חרבה העיר כליל בשתי רעידות אדמה ושיקום הנזקים ארך מספר שנים.
ב-1912 פרצה מלחמת הבלקן הראשונה, העיר נכבשה מידי העות'מאנים על ידי צבא ממלכת בולגריה ומספר חודשים לאחר מכן עם פרוץ מלחמת הבלקן השנייה, נכבשה על ידי הצבא היווני. במסגרת הסכם בוקרשט אשר סיים את מלחמות הבלקן, נמסרה העיר לבולגרים ונותרה בחזקתם עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרפה בולגריה למדינות הציר בחותמה על ההסכם התלת-צדדי. ב-6 באפריל 1941 פלשו הגרמנים ליוון דרך בולגריה וממלכת יוגוסלביה, כבשו אותה בנקל וחילקו את השטח הכבוש לשלושה אזורי שליטה. אזור בשליטה גרמנית שכלל את מקדוניה המרכזית והמזרחית ובכלל זה העיר סלוניקי והאי כרתים. אזור שני היה בשליטה איטלקית ובו הבירה אתונה, הפלופונס ושטחים נוספים בחוף המערבי. האזור השלישי שכלל את שטחי תראקיה המערבית ומקדוניה המזרחית ובו נכללה העיר קסנתי, הועבר לחזקת הבולגרים. רשמית המשיכה יוון לשמור על עצמאותה והוקמה בה ממשלה של משתפי פעולה בראשות הגנרל גיאורגיוס טסולאקוגלו. לאחר המלחמה הוחזרה העיר ליוונים.
תחבורה

בקסנתי קיימת תחנת רכבת הממוקמת על תוואי הקו בין סלוניקי לאלכסנדרופולי וכן קווי אוטובוס בין עירוניים הפועלים באותו הקו. כ-35 ק"מ מהעיר, בסמוך לעיר קוואלה מצוי נמל התעופה הבינלאומי "אלכסנדר הגדול".
אקלים

בעיר שורר אקלים ים תיכוני בעל השפעות מסוימות של אקלים ממוזג. ערכי הטמפרטורה הממוצעים נעים מ-30oc בחודש יולי ועד 2oc בחודש ינואר. טמפרטורת המים נעה מ-12oc בינואר ועד 25oc באוגוסט.
הקהילה היהודית

קהילה ספרדית מאורגנת בעיר קסנתי נוסדה בראשית המאה ה-20 עת הגיעו לעיר משפחות מאדירנה, דידימוטיכו וסלוניקי. ב-1926 הוקם בית הכנסת של הקהילה ואוכלוסייתה מנתה כ-1,300 נפשות. לאחר מלחמת העולם הראשונה עזבו יהודים רבים את העיר ומספר בני הקהילה ירד לכדי 350 נפשות. פליטים רבים שהגיעו לעיר לאחר מלחמת יוון–טורקיה, העלו את מספר בני הקהילה ל-700 בראשית שנות ה-30. מרבית היהודים נתונים היו במצב כלכלי קשה והתגוררו בשכונת פּוּרְנָלִי ורק מתי מעט התגוררו בעיר העילית שכונתה אָנוֹ פּוֹלִי. במהלך שנות ה-30 נפתח בית ספר יסודי יהודי. בפרוץ מלחמת איטליה–יוון מנתה הקהילה 1,100 נפשות, אך משפחות רבות עזבו את העיר מחמת הקרבות.
עם העברת השליטה באזור לידי ממלכת בולגריה מנתה הקהילה 660 נפשות. ב-22 בפברואר 1943 נחתם הסכם בין ממשלת בולגריה לגרמניה, אשר השלב הראשון בו היה שילוח 12,000 יהודי תראקיה ומקדוניה הוארדארית אל מחנות ההשמדה.
ב-4 במרץ 1943 אחר חצות נערכה אקציה בעיר קסנתי. בשלב ראשון ריכזו השוטרים הבולגרים 538 מבני הקהילה במחסני טבק ריקים, הפשיטו אותם וביצעו חיפוש גופני משפיל בכולם. למחרת היום אחר חצות העמיסו השוטרים הבולגרים את יהודי העיר על רכבות משא פתוחות, אשר עשו דרכן באיטיות במשך שלוש יממות גשומות אל עבר בולגריה. ליד העיר סימיטלי שבבולגריה עצרו הנוסעים להחליף רכבות והוטל על קבוצת רופאים ואחיות יהודים לבודקם. אחת האחיות תארה את המראות:
” ראינו נשים, ילדים וזקנים ערומים ורועדים מקור. החיילים והשוטרים הבולגרים הטרידו את הנשים, נגעו ובעטו בהן ובעת העלייה לרכבות הצליפו בעולים בשוטים והכו אותם בקתות רוביהם”.
בהגיע הרכבות ליעדן נכלאו בני הקהילה במחסני טבק שהיו ריקים בעונה זו של השנה, מרביתם בעיר בלגואבגרד ומקצתם בעיר דופניצה. ראש העיר קסנתי פֶּטֶב שלח מכתב תודה לשר הפנים הבולגרי פטר גברובסקי בו הביע את שמחת כל תושבי העיר על הפתרון הסופי לבעיית יהודי עירו.
לאחר 10 ימים, הועלו היהודים באכזריות על רכבות משא פתוחות שנסעו לכוון העיר לום שעל גדת הדנובה. בנמל לום הועלו בני הקהילה על 4 מעבורות אשר הפליגו לכיוון העיר וינה. לפי חלק מהגרסאות, מעבורת אחת טובעה על ידי הגרמנים, תוך שהחיילים הגרמנים יורים אל עבר הניצולים וכל נוסעיה נהרגו. נוסעי שלוש המעבורות הנותרות הועלו לרכבות משא לכוון העיר קטוביץ וממנה למחנה טרבלינקה. יהודי קסנתי נרצחו ביום הגעתם למחנה טרבלינקה.
כ-40 יהודים מקרב עצורי תראקיה ובתוכם 6 יהודים מקסנתי, ניצלו מהגירוש לטרבלינקה מאחר שנשלחו לעבודות כפייה בבולגריה והם עלו למדינת ישראל. בסמוך לעיר עדיין קיים בית עלמין יהודי אשר אינו מתוחזק עוד.
ערים תאומות

טורקיה ביגה, טורקיה
טורקיה בורסה, טורקיה
גרמניה גיפהורן, גרמניה
בולגריה סמוליאן, בולגריה
סרביה נובי בלגרד, סרביה
לקריאה נוספת

ברכה ריבלין, "קסנתי", בתוך: הנ"ל (עורכת), פנקס הקהילות: (10) יוון, ירושלים: יד ושם, תשנ"ט 1998, עמ' 381–388.
אבירמה גולן, סימני חיים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007.
הערות שוליים

1 2  תקציר-יהדות יוון במלחמת העולם השנייה, "שואת יהודי יוון", באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית.
↑  הקהילה היהודית בקסנתי, "סקירה היסטורית", באתר "הספרייה היהודית המקוונת" (באנגלית).
↑  שמחה סיאני, " יהודי יוון", חוברת "מדי חודש בחודשו"-גיליון 177, עמוד 32, באתר משרד החינוך.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 86. שאר בני הקהילה נמלטו לשטח הנתון לשליטת האיטלקים וחלקם גורשו למחנות ההשמדה מאוחר יותר.
↑  מיכאל בר-זוהר, עמוד 85.
↑  מיכאל בר-זוהר, עמודים 91-88.
↑  משה מוסק, "כפשע בינם לבין המוות - יהודי בולגריה", באתר "יד ושם".
↑  מיכאל בר-זוהר, עמוד 93.
↑  נסים יושע, "השועל הבלקני – על חלקה של בולגריה בהשמדת יהודים", באתר "יד ושם".
↑  קסנתי, באתר מסעות יוון-בעקבות הקהילות היהודיות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555452005171  GND: 4235372-5  NKC: xx0035675
מוג'ו

| --- | --- |

 תדירות:  חודשי
 סוגה:  מגזין מוזיקה
 מו"ל:  באואר מדיה גרופ 
 בעלים:  באואר מדיה גרופ 
 תאריכי הופעה:  נובמבר 1993 – הווה (כ־31 שנים)
 שפה:  אנגלית
 תפוצה:  62,733
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 ISSN:  1351-0193
 www.mojo4music.com
 
מוג'ו (מעוצב: MOJO) הוא כתב עת למוזיקה פופולרית המתפרסם מדי חודש בממלכה המאוחדת, בהתחלה בידי Emap (אנ'), ומאז ינואר 2008 בידי באואר (אנ'). בעקבות הצלחת כתב העת Q, המוציאים לאור מ-Emap חיפשו כותר שיספק את העניין הגובר במוזיקת רוק קלאסית. כתב העת יועד לקבוצת הגיל 30 עד 45 פלוס, או דור הבייבי בום. מוג'ו פורסם לראשונה ב-15 באוקטובר 1993. בהתאם לאסתטיקת הרוק הקלאסית שלו, בגיליון הראשון כיכבו בוב דילן וג'ון לנון. הוא נודע בסיקור המעמיק שלו אודות אמנים פופולריים ופולחניים כאחד, הוא שימש כהשראה ל-Blender ו-Uncut. מבקרי מוזיקה ידועים רבים כתבו עבורו, כולל צ'ארלס שער מורי, גריל מרקוס, ניק קנת', דייוויד פריק, ג'ון סבאג' ומיק וול. עורך ההשקה של מוג'ו היה פול דו נויר, וממשיכיו כללו את מאט סנואו, פול טרינקה, פט גילברט ופיל אלכסנדר. העורך הנוכחי הוא ג'ון מולווי.
רדיו מוג'ו

החברה המספקת את הוצאת המגזין, באואר, הנפיקה גם תחנת רדיו דיגיטלית.
הוכרז ב-5 בנובמבר 2008 שרדיו מוג'ו יפסיק לשדר ב-30 בנובמבר 2008, כדי לחסוך לבאואר את ההוצאה הכספית.
Mojo Rocks

לעורך הראשי הנוכחי של המגזין, פיל אלכסנדר, יש תוכנית קבועה בתחנת הרדיו הדיגיטלית Planet Rock בממלכה המאוחדת בשם Mojo Rocks.
הערות שוליים

↑  Mojo, Mojo, ‏2023
↑  "Q team targets oldies market". Music Week. 14 August 1993. p. 7.
↑  About Mojo Magazine, Mojo
1 2  A Brief History Of MOJO, Mojo (באנגלית בריטית)
1 2  Mojo in the Morning - Channel 955, Mojo in the Morning (באנגלית)
↑  Mojo Rocks, mojorocks.lypswitch.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: af9bd0f1-e994-434e-8a7c-d9303a23f32c
מירזא באשיר אחמד

מירזא בשיר אחמד (באורדו: ميرزا بشير الدين محموداحمد) או הח'ליפה השני (בערבית: الخليفة الثاني; 20 באפריל 1893 – 2 בספטמבר 1963) היה המנהיג השני של התנועה האחמדית, חכם דת וסופר מוסלמי מהתנועה האחמדית, ובנו של מירזא ע'ולאם אחמד אל-קאדיאני, מייסד התנועה האחמדית.
ביוגרפיה

מירזא בשיר אחמד נולד ב-1893 בקאדיאן שבהודו, תחת השלטון הבריטי. הוא בנה הראשון של נוסרת ג'האן ביגום, אשתו השנייה של ע'ולאם אחמד. ב-1916 הוא השיג תואר מוסמך אוניברסיטה בשפה הערבית.
בכתביו של אביו הוא תואר בשם "ירח הנביאים".
במהלך חייו היה נשוי לשבע נשים, אך לא יותר מארבע נשים בכל פעם (בהתאם לחוקי הנישואים באסלאם). נולדו לו כשלושים ילדים, אך לא כולם הגיעו לבגרות.
מירזא בשיר אחמד נפטר ב-1963 בלאהור שבפקיסטן.
הח'ליפה האחמדי השני

לאחר מותו של חכים נור א-דין, הח'ליפה הראשון של התנועה האחמדית, נבחר מירזא בשיר אחמד לשמש כח'ליפה השני של התנועה. הוא שימש בתפקיד מ-14 במרץ 1914 למשך כעשרים וחמש שנה. במהלך כהונתו הוא ביסס את התנועה האחמדית, הרחיב את תפוצתה ופיתח את מנגנוני המנהל שלה. הוא כתב ספרים רבים, ביניהם ספרי פרשנות, אפולוגטיקה, היסטוריה ופוליטיקה.
חיבוריו

להלן רשימה חלקית של חיבוריו:
תפסיר-י כביר
תפסיר-י זריר
חקיקת א-נבווה
סיר-י רוחאני
פצ'איל אל-קוראן
חיאת מוחמד
הערות שוליים

↑  Hazrat Mirza Bashir Ahmad, Islam Ahmadiyya (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007368406605171  GND: 10923846X  ISNI: 0000 0000 8055 269X  LCCN: n50018433  VIAF: 100380030   WorldCat (עם VIAF): 100380030 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב ההר הלבן

קרב ההר הלבן (בצ'כית: Bitva na Bílé hoře, בגרמנית: Schlacht am Weißen Berg) היה קרב חשוב בשלבים המוקדמים של מלחמת שלושים השנים, שהתרחש ב-8 בנובמבר 1620.
בקרב צבא של 15,000 בוהמים ושכירי חרב תחת פיקודו של כריסטיאן מאנהלט הובס על ידי 27,000 חיילים של הכוחות המשולבים של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בראשות הרוזן בוקואה הגרמני והליגה הקתולית תחת פיקודו של יוהאן ט'סרקלס פון טילי ב-Bílé hoře ("ההר הלבן") בקרבת פראג. כיום האתר הוא חלק מהעיר פראג.
הקרב סימן את סוף המרד הבוהמי במלחמת שלושים השנים והשפיע על גורלה של צ'כיה במשך 300 שנים. כתוצאה מהקרב השתנה באופן דרסטי הנוף הדתי של כתר בוהמיה, ולאחר שתי מאות של שליטה הוסיטית, השתלטה הנצרות הקתולית על רוב הנחלות הצ'כיות עד שלהי המאה ה-20.
רקע

בתחילת המאה ה-17 התגוררה ברוב הנחלות הבוהמיות, שהיו תחת שלטון האימפריה הרומית הקדושה הקתולית, אוכלוסייה פרוטסטנטית גדולה, להם הוענקו זכויות והגנות והתאפשר להם דרגות שונות של חירות פוליטית. 
עיקר עניינם של השליטים לבית הבסבורג היה בשימור עוצמתם ברחבי היבשת ובהגדלתה. מסיבה זו נכונו לעיתים לשתף פעולה עם הפרוטסטנטים, במה שרק העצים את המתיחות בין הפלגים השונים. רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ויורשו מתיאס, לא החזיקו בזהות קתולית איתנה ולא לחמו בשמה, שכן ביקשו בעיקר להעצים את בסיס כוחו של בית הבסבורג. בנוסף, קיסרים אלה הצטיינו בסובלנותם, במה שאפשר התפשטותן של הדתות השונות והעצמת המתיחות הבין-דתית. שוודיה ודנמרק היו לותרניות בעיקרן.
המתיחות הבין-דתית הוסלמה לכלל מעשי אלימות בעיר הגרמנית דונאוורת (Donauwörth) בשנת 1606. הרוב הלותרני מנע מהתושבים הקתולים לקיים תהלוכה בעיר והציתו בכך מהומות אלימות בין הפלגים. הדבר גרם לדוכס בוואריה, מקסימיליאן הראשון (1573–1651), להתערב לטובת הקתולים. לאחר ששככו מעשי האיבה בעיר, הקלוויניסטים ברחבי גרמניה (שהיו בשלב זה מיעוט זניח) חשו מאוימים מפני התעמרות קתולית, ולכן בחרו להתאגד בחבר האיחוד האוונגלי תחת הנהגתו של פרידריך הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1583–1610). מדינתו, אשר שכנה לאורך נהר הריין, נמנתה עם הנסיכויות שאותן שאפה ספרד להשיג. צעד זה של הקלוויניסטים עורר תגובת נגד של הקתולים, אשר התאגדו בליגה הקתולית (נוסדה בשנת 1609) תחת הנהגתו של הדוכס מקסימיליאן הראשון.
מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומלך בוהמיה, מת בשנת 1619 מבלי שהותיר אחריו יורש ביולוגי. בן דודו, פרדיננד משטיריה, ירש אותו כמלך בוהמיה והיה לקיסר פרדיננד השני. הלה היה קתולי אדוק, אשר התחנך על ברכי הישועים, ושאף להחזיר את הקתוליות לגדולתה. משום כך היה בלתי אהוד על ידי תושבי בוהמיה, שהיו קלוויניסטים ברובם. התנגדותם של תושבי בוהמיה למלכם החדש הייתה הניצוץ שחולל את מלחמת שלושים השנים.