stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חמאה
ייצור חמאה ברחבי העולם

תושבי הודו מפיקים וצורכים כמויות עצומות של חמאה, יותר מבכל מדינה אחרת ברחבי בעולם, ומחצית תוצרת החלב השנתית שלה מוקדשת להכנת חמאה או גהי. בשנת 1997, יצרה הודו 1,470,000 טונות חמאה, ותושביה צרכו כמעט את כולן (כקילו וחצי לנפש בשנה). השנייה בכמויות הייצור הייתה ארצות הברית (522,000 טונות), ואחריה צרפת (466,000), גרמניה (442,000) וניו זילנד (307,000). במונחי צריכה, גרמניה הייתה שנייה רק להודו, עם 578,000 טונות חמאה שנצרכו בה במהלך 1997 (כ-7 קילוגרמים לנפש), ולאחריה צרפת (528,000 טון, כ-8.3 קילוגרמים לנפש), רוסיה (514,000 טון, כ-4 קילוגרמים לנפש) וארצות-הברית (505,000, כ-2 קילוגרמים לנפש). רוב המדינות מייצרות וצורכות חמאה מתוצרתן הלאומית. ניו זילנד, אוסטרליה ואוקראינה נמנות עם המדינות המעטות המייצאות חלק ניכר מהחמאה תפוקת ארצן.
סוגים שונים של החמאה רווחים ברחבי העולם. במטבח המזרח-תיכוני קיים שימוש במוצר דומה לגהי הקרוי "סאמנה" (Smen), חמאה צלולה ומתובלת, הנקברת בקרקע ומתיישנת במשך חודשים ואף שנים. חמאת יאק הבית היא מצרך בעל-חשיבות בטיבט; הצאמפה, קמח שעורה המעורבב בחמאת יאק, הוא מרכיב תזונתי עיקרי שם. תה-חמאה נצרך באזורי ההימלאיה של טיבט, בוטאן, נפאל והודו. הוא כולל תה המוגש עם מלח וחמאת יאק מתובלת, או "מעופשת". במדינות מתפתחות באפריקה ובאסיה, החמאה מיוצרת מסורתית מחלב חמוץ ולא משמנת. עשויות לעבור שעות מספר בבישול חלב מותסס בטרם מופקים גרגרי חמאה הניתנים לעיבוד.
ייצור חמאה ברחבי העולם > הר החמאה

בשנת 1962, הונהגה בשוק האירופי המשותף (ה-EEC) "מדיניות חקלאית משותפת" (CAP) - קובץ חוקים וכללים לסבסוד ושימור החקלאות האירופית. מדיניות זו השתמשה בכ-70% מתקציב ארגון השוק האירופי המשותף וביטויה הידוע ביותר הוא המונח החקלאי-פוליטי "הר החמאה": כתוצאה מהסבסוד של יצור החמאה ופעולות נוספות שנועדו למנוע אבטלה של חקלאים בשנים שבהן יש פחות ביקוש לחמאה, ייצרו החקלאים חמאה בכמות שעלתה בהרבה על הביקוש, ונוצר עודף גדול של חמאה שהגיע לשיא של חצי מיליון טון בשנת 1975 ו-1.4 מיליון בשנת 1987.
ניסיונות אירופיים להיפטר מהחמאה על ידי שיווקה לארצות העולם השלישי במחירים נמוכים נתקלו בהתנגדות תקיפה מצד ארצות הברית ששאפה לשמור על רמת מחירים גבוהה בעבור יצואני החמאה שלה. ניסיונות אחרים להתגבר על הבעיה היו במיסוי המרגרינה ובתרומות חמאה לארוחות בבתי הספר ולברית המועצות. בשנת 1985 נחתם הסכם בין מדינות אירופה לארצות הברית שהסדיר הפצה זו. בנוסף, בשנת 1988 הוכנס לשוק האירופי המשותף מנגנון של מייצבי שוק, ואמצעים אלה הצליחו "להמס" את רובו של "הר החמאה", אם כי לא להעלימו כליל, ובמחצית הראשונה של 2002 שוב נערמו כ-120,000 טון חמאה במחסנים, וסובסידיות החקלאות היו כ-42% מתקציב השוק האירופי המשותף.
ייצור חמאה ברחבי העולם > בישראל

בישראל צריכת החמאה השנתית נכון ל-2002 עמדה על כ-800 גרם לנפש, גידול של 43% לעומת הצריכה ב-1996. תחומי הייצור, השיווק והמכירה של החמאה, נמצאים בפיקוח משרד החקלאות. כך, בשנת 2006, עמד מחיר החמאה על כ-2.70 ש"ח ל-100 ג' לצרכן, כ-2 ש"ח לקמעונאי וכ-1.5 ש"ח למשווק, מחיר ששיקף עלות ייצור חקלאי של כ-1.25 ש"ח ל-100 ג' ועלות ייצור תעשייתי נוספת של כ-0.2 ש"ח ל-100 ג'. במרץ 2004 ייצאה ישראל 600 טונות חמאה לארצות-הברית, בשל "עודפי שומן שנוצרו הודות לתכולת השומן הנאה בחלב שמייצרות הפרות בישראל – כ-3.3%", כך מנכ"ל מועצת החלב בישראל.
ייצור חמאה ברחבי העולם > בישראל > מחסור 2019

בשנת 2019 התרחשו אירועים רבים של מחסור בחמאה. על רקע טענת חברת טרה כי ייצור החמאה במחיר מפוקח גורם לה להפסדים, צימצמה החברה את ייצור החמאה, מהלך שהוביל למחסור. לאחר שבמשך כשנה לא נמצא פתרון להסדרת אספקה של חמאה בכמות שתענה על הביקוש בישראל, החליטה הממשלה על הגדלה משמעותית של מכסות הייבוא. הגדלה זו פתרה את המחסור באופן כמעט מיידי ובעת אירועי בהלת קניות עם התפרצות מגפת הקורונה בישראל, לא נצפו מחסורים בחמאה. בנובמבר 2021 החליטו שר האוצר אביגדור ליברמן ושר החקלאות עודד פורר, לבטל זמנית את הפיקוח על מחירי החמאה ולאפשר יבוא חופשי ללא מכס.
שיווק החמאה > בישראל

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בישראל משווקת חמאה בעיקר באריזות של 100 ו-200 גרם ובמידות של 9x5.5 ס"מ בקירוב.
בנוסף לחמאה רגילה, נמכרת גם חמאה קלה, שבה כמחצית מכמות השומן והקלוריות שבחמאה רגילה.
השוק בישראל מתפלג בין תנובה (67%), ארלה פודס (19%), טרה (4.3%) ואלוויר של סיימן (4%). צריכת החמאה בישראל, במיוחד בתחום המרגרינה למריחה, עברה את צריכת המרגרינה, זאת כנראה על רקע הפרסומים אודות נזקיה הבריאותיים של המרגרינה.
שיווק החמאה > בארצות הברית

בארצות הברית, על-פי רוב מיוצרת החמאה ונמכרת במקלות במשקל 4 אונקיות (כ-113.4 גרם); כל מקל עטוף בניר שעווה; 4 מקלות בכל קופסת-קרטון. שורשי מנהג זה נעוצים ככל הנראה בשנת 1907, עת החלה חברת סוויפט ושות' לארוז חמאה בצורה זו לשם הפצה סיטונאית.
בשל הבדלים היסטוריים בממדי תבניות החמאה, מקלות אלה מיוצרים לרוב בשתי צורות שונות:
הצורה הנפוצה ממזרח להרי הרוקי היא האלגין, המכונה גם "האריזה המזרחית". צורה זו היא פרי פיתוח חברת "אלגין באטר טאב", שנוסדה בשנת 1882 באלגין (Elgin) וברוק פולס (Rock Falls) שבאילינוי. מקלות אלה הם 4.75 אינץ' (כ-12.1 ס"מ) באורכם ו-1.25 אינץ' (כ-3.2 ס"מ) ברוחבם; לרוב הם ארוזים 2x2 בקופסה כמעט-קובייתית. עם מכונות-הייצור הראשונות שעשו שימוש בצורה זו נמנה "פורס-החמאה של אלגין באטר".
מערבית להרי הרוקי, פורסי-החמאה התכנסו בחלוף השנים לעבר צורה מקובלת אחרת שכיום נקראת "האריזה המערבית". אורכם של מקלות חמאה אלה הוא 3.125 אינץ' ורוחבם 1.5 אינץ'; לרוב הם ארוזים זה-בצד-זה בקופסה מלבנית שטוחה.
שתי צורות אלה כוללות כמות חמאה זהה, הגם שרוב הסכו"ם והצלחות הנמכרים לצורך אכילת חמאה הם פרי תכנון במיוחד עבור "האריזה המזרחית".
על עטיפתו של מקל-החמאה מסומנות יחידות-נפח — 4 אונקיות נוזלים (כ-118 סמ"ק); אך נפחו המלא כ-½4 אונקיות נוזלים.
ראו גם

נפילת פרוסת לחם מרוחה בחמאה
מרגרינה
קוקוזין
מסלסל חמאה
לקריאה נוספת

McGee, Harold (2004). On Food and Cooking (Revised Edition). Scribner. ISBN 0-684-80001-2. pp 33–39, "Butter and Margarine"
Dalby, Andrew (2003). Food in the Ancient World from A to Z, 65. Google Print. ISBN 0-415-23259-7
Michael Douma (editor). WebExhibits' Butter pages
Crawford, R.J.M. et al (1990). The technology of traditional milk products in developing countries. Food and Agriculture Organization of the United Nations. ISBN 92-5-102899-0. Full text online
Grigg, David B. (Nov 7, 1974). The Agricultural Systems of the World: An Evolutionary Approach, 196-198. Google Print. ISBN 0-521-09843-2
נחל אבן

| --- | --- |

נחל אבן זורם, 2008
 מידע כללי
 אורך:  כ-2 ק"מ
 מוצא:  אחוזה, חיפה
 גובה מוצא הנהר:  280 מטרים
 שפך:  נחל תן, חיפה
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל
  (למפת חיפה מוגדלת) נחל אבן(למפת חיפה רגילה) נחל אבן(למפת הגליל המערבי רגילה) נחל אבן(למפת הגליל המערבי מוגדלת) נחל אבן
נחל אבן הוא נחל בחיפה היורד לנחל תן וממנו לנחל גיבורים באורך 2 קילומטרים.
הנחל

אורכו של הנחל הוא שני ק"מ. נהוג לטייל בו יחד עם נחל תן הממשיך בירידה לנחל גיבורים. הנחל קרוי כך בשל האבנים הרבות והגדולות שנמצאות בו ובשל סלע גדול הנמצא בו אשר שימש כפינת ישיבה בטבע של תושבי שכונת מרכז הכרמל ואחוזה בחיפה.
סימונו של השביל הוא אדום-לבן והוא מתחיל ברחוב שוהם בשכונת ורדיה והוא חולף ליד בית הספר תיכון עירוני ה' בצמוד לרחוב האסיף ומתחת לשכונת ורדיה בחיפה, משם הנחל נשפך לנחל תן בסמוך לשכונה החרדית גאולה, ומשם ממשיך לנחל גיבורים.
הערות שוליים

↑  מסלול טיול: נחל תן-אבן, באתר עיריית חיפה
כל החיים לפניו (סרט, 2020)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  ספר של רומן גארי
 בימוי:  אדוארדו פונטי 
 הופק בידי:  רגינה ק. סקאלי, ניקולא סרה
 תסריט:  אדוארדו פונטי, אוגו קיטי 
 עריכה:  יאקופו קווארדי 
 שחקנים ראשיים:  סופיה לורן  איברהימה גויי
 מוזיקה:  גבריאל יארד 
 צילום:  אנגוס הדסון 
 מדינה:  איטליה איטליה 
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בנובמבר 2020
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  איטלקית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
כל החיים לפניו (באיטלקית: La vita davanti a sé) הוא סרט קולנוע איטלקי משנת 2020 בבימויו של אדוארדו פונטי, עם סופיה לורן ואברהימה גוייה בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן כל החיים לפניו של רומן גארי משנת 1975. העלילה הועברה מפריז לבארי באיטליה.
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט בשפה זרה הטוב ביותר.
סופיה לורן זכתה בפרס דוד די דונטלו לשחקנית הטובה ביותר.
השיר "Io sì (Seen)" (אני כן (רואה)) זכה בפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. לחן: דיאן וורן, מילים: ניקולו אגליארדי, לאורה פאוזיני ודיאן וורן.
תקציר העלילה

מומו/מוחמד (אברהימה גויי), הוא נער מוסלמי שחור עור בן 12, פליט מסנגל. אביו רצח את אמו הפרוצה כשהיה בן שלוש והרופא היהודי ד"ר כהן (רנאטו קרפנטיירי) לקח אותו תחת חסותו. מומו נזרק מבית הסר לאחר שפגע בתלמיד והוא מסתובב ברחובות העיר שם הוא פוגש באישה קשישה, חוטף ממנה שני פמוטות ומנסה למכור אותם ללא הצלחה.
ד"ר כהן מבין שאלה פמוטות גנובים ומביא אותו אל הקשישה שמסתבר שהיא גם פציינטית שלו. האישה היא מאדאם רוזה (סופיה לורן), יהודיה שעברה את זוועות אושוויץ ומספר סידורי מקועקע בזרועה.
רוזה עבדה שנים רבות בזנות וכעת פרשה מהמקצוע ומתפרנסת משמירה על ילדיהם של זונות. מומו מתנצל בפניה אך היא מסרבת לקבל אותו ומסכימה רק לאחר שד"ר כהן מציע לה סכום כסף שמתקבל על דעתה.
בבית נמצא גם נער יהודי, יוסף (יוסיף דייגו פירוו) שרוזה מקפידה שילמד עברית, וילד קטן, באבו שהוא בנה הקטן של לולה (אבריל זמורה) - טרנסג'נרית שעובדת בזנות. מומו שם לב שרוזה נתקפת פתאום בקטטוניה ולעיתים היא נעלמת עד שהוא מוצא אותה במקלט הבית שם היא מרגישה בטוחה יותר. רוזה מבקשת מידידה המוסלמי חמיל (באבאק קאריני) שהוא בעל חנות שטיחים שיקבל לעבודה את מומו שיעזור לו לתקן שטיחים וידידות מתפתחת בין מומו לחמיל.
מומו מתחבר לסוחר סמים (מסימיליאנו רוסי) ומתחיל למכור סמים. הוא מצליח בתפקידו, קונה אופניים ורוכב שמח ברחובות בארי.
הקשר שלו עם רוזה מתהדק. מצבה הרפואי מיתדרדר וד"ר כהן רוצה לאשפז אותה אך היא מסרבת כי אין לה ביטחון ברופאים אחרי מה שעשו לה באושוויץ.
לבסוף מצבה של רוזה מידרדר יותר וד"ר כהן מאשפז אותה בבית חולים.
מומו מבקר אותה, רוצה לחזור למוטב ומנתק את הקשר עם סוחר הסמים. לבסוף הוא מתגנב לבית החולים, מושיב את רוזה בכסא גלגלים ומעביר אותה למקלט בבית, שם הוא יושב לצדה עד שהיא נפטרת.
לבסוף מומו צופה מהצד בקבורה היהודית של מאדאם רוזה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סופיה לורן | מאדאם רוזה |  |
| אברהימה גויי | מומו |  |
| אבריל זמורה | לולה |  |
| באבאק קאריני | חמיל |  |
| רנאטו קרפנטיירי | ד"ר כהו |  |
| מסימיליאנו רוסי | סוחר סמים |  |
| סימון סוריו | באבו |  |
| יוסיף דייגו פירוו | יוסף |  |
כריסטופר לויד (תסריטאי)

| --- | --- |
 לידה:  12 בנובמבר 1960 (בן 63) ווטרברי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 בן או בת זוג:  ארלין סורקין (1995–24 באוגוסט 2023) 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת התסריטאים לטלוויזיה: סדרה בהמשכים (2000)  פרס אמי לתסריט לסדרה קומית (2010)  פרס אמי לתסריט לסדרה קומית (1996)  פרס גילדת התסריטאים לטלוויזיה: סדרה בהמשכים (2009) 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטופר לויד (באנגלית: Christopher Lloyd; נולד ב-18 ביוני 1960) הוא תסריטאי ומפיק טלוויזיה אמריקאי. זכה בתשעה פרסי אמי.
קריירה

עבודת התסריטאות הראשונה של לויד הייתה ארבע העונות הראשונות של הסדרה "בנות הזהב". הוא היה גם הכותב והמפיק של הסדרות "כנפיים", "פרייז'ר", "לא בכושר", "בחזרה אליך" ו"משפחה מודרנית". בסדרה פרייז'ר היה מפיק שותף בכיר בין השנים 1993–1994, ומפיק בפועל בין 1994–2000 ושוב ב-2003–2004.
בהמשך יצר כתסריטאי את סרט האנימציה "חיים בזרם", אשר עליו קיבל את פרס אנני לתסריט הטוב ביותר.
בשנת 2005 יצר וכתב את הסיטקום "טיפול משפחתי" לרשת CBS. לסודרו תוכננו 22 פרקים אך הסדרה בוטלה לאחר 14 פרקים, טרם שודרו כל הפרקים.
ביוגרפיה

אביו של לויד היה כותב הסיטקומים דייוויד לויד (1934-2009).
לויד נשוי לשחקנית והמדבבת ארלין סורקין, שידועה בעיקר בקול של הארלי קווין מבאטמן: איש העטלף. לזוג שני בנים.
יון אאורל קנדריה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בנובמבר 1872 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  15 בספטמבר 1950 (בגיל 77) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Iancu Hecht 
 מדינה:  רומניה 
 השכלה:  המכללה הלאומית "גאורגה לאזר"  סורבון  הפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת בוקרשט  אקול פראטיק דה אוטז אטיד 
 מעסיק:  בית הספר הלאומי לשפות מזרחיות עכשוויות, אוניברסיטת בוקרשט 
 
יוֹן אָאוּרֶל קַנְדְריָה או יון אורל קאנדריה, בשמו בלידה - ינקו הכט (ברומנית: Ion Aurel Candrea, ‏ 7 בנובמבר 1872 בוקרשט - 15 בספטמבר 1950 פריז) היה בלשן, פילולוג, מילונאי ואתנולוג יהודי רומני, כיהן כפרופסור בפקולטה לספרות באוניברסיטת בוקרשט.
נחשב לנציג האסכולה האתנולוגית מסביב העיתון "גראי שי סופלט" (Grai și suflet - שפה ונשמה), חלוץ בחקר הניבים של השפה הרומנית, מחבר מילון אנציקלופדי מהראשונים ברומניה ומילון אטימולוגי של השפה הרומנית יחד עם אוביד דנסושיאנו.
קורות חיים > ילדות וצעירות

קנדריה נולד בשנת 1872 למשפחה יהודית בבוקרשט בשם ינקו הכט (Iancu Hecht). הוריו, מרקו הכט, טכנאי בניין, ורחל הכט, מוצאם היה בגאלאץ.
קנדריה למד בתיכון "גאורגה לזר" בבוקרשט ובשנת 1892 עבר את מבחני הבגרות. אחר כך בשנים 1892–1896 בפקולטה לספרות ולפילוסופיה של אוניברסיטת בוקרשט, בה היה תלמידו של בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו בבלשנות השוואתית. בימי לימודיו באוניברסיטה פרסם את המחקרים " Influenţa ţiganilor asupra literaturii poporane române (1893), (השפעת הצוענים על הספרות העממית הרומנית") ו- Poreclele la români (הכינויים אצל הרומנים), (בהמשך, בשנים 1897–1902 למד שפות רומאניות, מילונאות וגאוגרפיה לשונית באוניברסיטת סורבון בפריז וב"אקול פרטיק דה אוט אטיד" (בית הספר היישומי ללימודים גבוהים) בפריז. בצרפת היה תלמידם של גסטון פארי, אנטואן תומא, פול מאייר, אמיל פיקו וז'ול ז'יליירון.
בשנת 1902 סיים את הדוקטורט עם עבודה על "היסודות הלטינים של השפה הרומנית. הקונסוננטיזם"
אחר כך מילא למשך 3 שנים את מקומו של אמיל פיקו בבית הספר המיוחד לשפות חיות של המזרח (Ecole Speciale des Langues Orientales Vivantes) ולימד במסגרת זו את השפה הרומנית.
בשנותיו בפריז עשה קנדריה היכרות עם הבלשן הרומני סקסטיל פושקריו, והם בילו שעות רבות ביחד בדיונים על סוגיות אטימולוגיות תוך הפריה הדדית. פושקריו, שנודע לימים כבעל גישה אנטישמית מובהקת, מזכיר את קנדריה בזיכרונותיו -"רכוב על שתי תקופות" שהוא כתב בגלות ספרד אחרי מלחמת העולם השנייה והביע את הערכתו כלפי אישיותו וכישוריו.
קורות חיים > המשך פעילותו המדעית והאקדמית

בשובו לרומניה היה מורה לצרפתית בבתי ספר תיכוניים "פראצי בוזשט" ("האחים בוזסקו") בקראיובה וMihai Viteazul (מיכאי האמיץ) בבוקרשט. ב-1913 התמנה למרצה ממלא מקום בקתדרה לפילולוגיה רומאנית באוניברסיטת בוקרשט ווהרצאת הפתיחה שלו ב-13 בנובמבר 1913 בתפקיד זה הייתה על "שכבות תרבות ומשלבי שפה אצל העמים הרומאניים"
אחר כך ב-1916 התמנה למרצה ובשנת 1922 מרצה בכיר קבוע. החל משנת 1927 כיהן כפרופסור, אחד היחידים ברומניה שבין מלחמות העולם. היה ראש הקתדרה לדיאלקטולוגיה ולפולקלור רומאני. בשנת 1938 פרש לגמלאות.
קנדריה פרסם מאמרים במוסף Adevărul literar şi artistic (אדוורול ספרותי ואמנותי), ב-Revista pentru istorie, arheologie şi filologie (כתב העת להיסטוריה, ארכאולוגיה ופילולוגיה), "רומניה", Unirea ("אוניריה"), „Arhiva românească”, ז (הארכיב הרומני), Buletinul Societăţii Filologice (ביטאון החברה הפילולוגית), "Grai şi suflet" (גראי שי סופלט - שפה ונשמה),Junimea literară (ז'ונימיה הספרותית), Curentul (קורנטול - הזרם), Magyar román szemle (כתב העת הרומני הונגרי), Noua revistă română (הכתב העת הרומני החדש), Oltenia (אולטניה),"Printre hotare” (בין הגבולות), Universul (אוניברסול - העולם), Vieaţa nouă (החיים החדשים)
המדען הוסיף מצעירותו לשם המשפחה שלו את השם הרומני קנדריה ובמשך הזמן נודע רק בשם משפחה החדש. הוא התיידד עם הבלשן הרומני אוביד דנסושיאנו, פרופסור באוניברסיטת בוקרשט, שלמד כמוהו בפריז והיה גם הוא תלמידו של גסטון פארי. דנסושיאנו נאבק למענו ועזר לו להתקבל כמרצה באוניברסיטה. השניים שיתפו פעולה בכמה עבודות מקצועיות חשובות.
יחד עם דנסושיאנו, ב-1905 השתתף קנדריה בהקמת החברה הפילולוגית הרומנית, וכן הייסוד הביטאון שלה.
קנדריה עסק בתחומים שונים של הבלשנות - (לקסיקולוגיה, לקסיקוגרפיה, דיאלקטולוגיה (חקר הניבים), טופונימיה, אנטרופונימיה) של הפילולוגיה (בקורת טקסטואלית) ושל הפולקלור.
קורות חיים > המשך פעילותו המדעית והאקדמית > מתרומולתיו לאטימולוגיה הרומנית

תחילה, עוד ממחקרו הראשון - Câteva substrate latine vulgare (כמה סובסטרטים מהלטינית הוולגרית) (1893) התעניין בתחום האטימולוגיה ושחזר לפי השיטה ההיסטורית -ההשוואתית כ-201 אבות טיפוס של מילים רומניות מלטינית וולגרית שלא היו מצויים בטקסטים ושעמדו בבסיס מלים רומניות, למשל allagare (עבור הפועל הרומני a alerga- לרוץ), clagum (עבור cheag הרומני - קריש דם),galleta (עבור הרומני găleată - דלי), glemus (עבור הרומני ghem- פקעת), matia (עבור הרומני maț מעי), vivitia (עבור הרומני viață חיים) וכו', שהתקבלו בספרות המקצועית. המשיך במאמרו Étymologies roumaines (1902)
שבו הוכיח המקור הלטיני של מלים רומניות כמו adăpost adevăr arăta călca deștept flămând mușca אחר כך במאמר Din elementele latinești ale limbii române משנת 1905 ב-Convorbiri literare גם לגבי מלים כמו a dărâma, a adia, anin, mistreț, mesteacăn etc
הייתה לו תרומה מכריעה בחיבור (יחד עם אוביד דנסושיאנו) "מילון אטימולוגי" של השפה הרומנית (1914-1907), שבו הציג גם כן פתרונות מתוחכמים להסבר מוצאן של מלים רומניות ממקור לטיני. המילון נשאר בלתי גמור, מסתיים במילה a putea. המילון שמר את הרלוונטיות שלו עד לימינו, והוצא לאור מחדש במאה ה-21 על ידי גריגורה ברנקוש .
קורות חיים > המשך פעילותו המדעית והאקדמית > המילון האנציקלופדי המאויר

יחד עם דנסושיאנו התחיל לעבוד גם על "המילון הכללי של השפה הרומנית הישנה ושל היום" שנשאר לא גמור אך שימש לו לבסיס ל"לקסיקון האנציקלופדי המאויר" אותו פרסם עם אדמסקו בשנת 1931 בהוצאה לאור Cartea Românească. קנדריה שקד עליו 22 שנים והוא כלל 43,269 מלים עם הרבה תוספות אטימולוגיות. בימי מלחמת העולם הראשונה נהרסו הפתקים שהכין קנדריה לצורך עריכת החלק הלשוני (העיקרי) של המילון (החלק הגאורגפרי היסטורי נכתב אחרי המלחמה על ידי אדמסקו). אשתו עזרה לו לשחזר את החומר ולכתוב אותו מחדש במשך 3 שנים על 425000 פתקים מסודרים בסדר אלפביתי ב-140 קופסאות. הם כללו מובאות לכל מילה ומילה. מתוך אלפי האיורים שבלקסיקון כ-500 צוירו על ידי קנדריה עצמו.
בגלל מוצאו היהודי היו אנשי מדע וראשי מוסדות ברומניה שהשתדלו עד כמה שאפשר לעקוף את המילון של קנדריה, לא לצטט ממנו ולא להמליץ עליו בפני סטודנטים.
קורות חיים > המשך פעילותו המדעית והאקדמית > חקר השפה הרומנית העתיקה

קנדריה תרם תרומה חשובה גם לחקר השפה הרומנית העתיקה מן המאה ה-16- 17 והוא סקר את הטקסטים העיקריים של התקופה. ידוע בתחום זה מחקרו על ספר התהלים Psaltirea scheiană וההשוואה שעשה בינו לספרי תהלים אחרים של אז.
קורות חיים > המשך פעילותו המדעית והאקדמית > מתרומותיו לחקר הניבים והפולקלור

קנדריה הצטיין גם בתחום חקר ניבי השפה הרומנית. ברוח המלצות מורו, ז'ול ז'יליירון, עשה עבודות שטח נרחבות, כולל משאלים ב-250 יישובים ברומניה לפי שאלון שכלל 700 שאלות.
נושא אחר שמשך את התעניינותו היה הפולקלור הרומני. בשנים 1906–1908 הוציא לאור שני כרכים בשם "הדיבור שלנו" יחד עם דנסושיאנו ותאודור ספרנציה.
בשנת 1942 החליט המשטר אנטונסקו שקנדריה יימנה עם כמה עשרות יהודים שישמרו על זכויותיהם גם תחת משטר חוקי הגזע נגדם.
ב-1948 הוא היגר לצרפת. הוא נפטר בפריז בשנת 1950.
כתביו

1890 -Dicționar de rime- מילון חרוזים
1895 - Poreclele la români (הכינויים אצל הרומנים)
1900 - Cours complet de grammaire roumaine (קורס שלם לדקדקוד רומני)
1902 - Les éléments latins de la langue romaine. Le consonantisme (היסודות הלטינים של השפה הרומנית)
190-5 - Cours complet de langue française (קורס שלם לשפה הצרפתית)
1907 - Graiul din Țara Oașului (הניב בארץ אואש) - המונוגרפיה הראשונה של ניב רומני
1944- Folclorul medical român comparat. Privire generală. Medicina magică (הפולקלור הרפואי הרומני ההשוואתי. מבט כללי. הרפואה המאגית)-מהדורה חדשה הוצאת פולירום 1999 ISBN 973-683-182-5
1912 - Dicționar de proverbe și zicători (לקסיקון לפתגמים ולאמרות שפר), מהדורה חדשה בטיפוחו של יון בראטו, טרגובישטה, הוצאת ביבליותקה, 2002 ISBN 973-9426-79-4
1914 - Straturi de cultură și straturi de limbă la popoarele romanice
(שכבות תרבות ומשלבי שפה אצל העמים הרומאנים)
1916 - Psaltirea Scheiană comparată cu celelalte psaltiri din sec. XVI și XVII traduse din slavonește vol. I-II, edițiune critică, București
(ספר התהלים מסקיי - (פסלטיריה סקיאנה) בהשוואה לספרי תהלים אחרים מן המאה ה-16 ו-17 מתורגמים מסלבונית, 2 כרכים, מהדורה בקורתית
Lumea basmelor. Studii și culegeri de folclor românesc
(עולם האגדות. עיונים וקובצי פולקלור רומני) - 2001 - מהדורה בטיפוחה של אנטואנטה אולטיאנו, הוצאה לאור פאידאיה בוקרשט
מסת"ב 973-8064-76-7
Iarba fiarelor. Studii de folclor din datinile și credințele poporului român. Preminte Solomon
Poreclele la români (עשב החיות. עיוני פולקלור על מנהגים ואמונות של העם הרומני. שלמה החכם מכל אדם. הכינויים אצל הרומנים) -2001 - מהדורה בעריכתם של דן הוריה מאזילו, אלכסנדרו דוברה, פטרה פלוריה, Fundația Națională pentru Știință și Artă (הקרן הלאומית למדע ולאמנות), בוקרשט מסת"ב 973-85486-1-6
1914-1907 - Dicționarul etimologic al limbii române. Elementele latine
המילון האטימולוגי של השפה הרומנית. היסודות הלטינים (A - putea) יחד עם אוביד דנסושיאנו, 2003, 2006 - מהדורה בקורתית ומחקר מקדים מאת גריגורה ברנקוש, Editura Paralela 45 (הוצאת קו הרוחב 45) פיטשט
1908-1906 - Graiul nostru. Texte din părțile locuite de români (שפתנו. טקסטים מן האזורים המאוכלסים ברומנים) 2 כרכים. יחד עם אוביד דנסושיאנו ותאודור ד. ספרנציה.
1931-1926 Dicționarul enciclopedic ilustrat Cartea Românească (הלקסיקון האנציקלופדי המאויר "קארטיה רומניאסקה") יחד עם גאורגה אדמסקו, הודפס ב--7,500 עותקים
לקריאה נוספת

א.ב. יפה - בשדות זרים -סופרים יהודים ברומניה 1940–1980, המרכז גולשטיין-גורן, אוניברסיטת תל אביב, 1996
ק.א. ברתיני, א.ב. יפה, דורה ליטמן-ליטאני (עורכים) - שרשים וסער - אנתולוגיה של סופרים יהודים בלשון הרומנית
הערות שוליים

↑  א.ב. יפה עמ' 140–141 עם ציטוט מ-1968 "S.Pușcariu "Călare pe două veacuri
↑  א.ב.יפה עמ' 139
↑  I.Oprișan
1 2  א.ב. יפה עמ' 140
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283684105171  BIBSYS: 6034628  BnF: cb150941019 (data)  GND: 126265828  ISNI: 0000 0001 1874 9878  LCCN: no2003016348  NKC: mzk2009512782  NTA: 07434403X  SUDOC: 172801567  VIAF: 37210691   WorldCat (עם VIAF): 37210691
על חבל דק

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  מיכל בת-אדם
 הופק בידי:  אבי קליינברגר, גידי אמיר
 תסריט:  מיכל בת אדם
 עריכה:  ציון אברהמיאן
 שחקנים ראשיים:  גילה אלמגור אלכס פלג ליאת פנסקי
 מוזיקה:  אלכס כגן
 צילום:  נורית אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  1980
 משך הקרנה:  114 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  10,000,000 ל"י
 הכנסות:  20,600 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
על חבל דק הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1980 בכתיבתה ובבימויה של מיכל בת-אדם, בהשתתפות גילה אלמגור, אלכס פלג וליאת פנסקי בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על מערכת היחסים בין ילדה בת שמונה לאמה ההולכת ומאבדת את שפיותה. גילה אלמגור משחקת את האם הבלתי שפויה ומבחינה זו תפקידה בסרט זה דומה לתפקידה בסרט "הקיץ של אביה" משנת 1988.
הסרט זכה ב-3 פרסי מרכז הסרט הישראלי 1980 ( סרט, בימוי - מיכל בת-אדם, משחק - גילה אלמגור)
וב־3 פרסי כינור דוד 1981 (סרט, בימוי - מיכל בת-אדם, משחק - גילה אלמגור).
תקציר עלילה

במשפחת אלון ארבע נפשות - האם פולה (גילה אלמגור), האב נדב (אלכס פלג), הבת הגדולה מאיה (איה וירוב) והבת הקטנה נילי (ליאת פנסקי).
נדב הוא צלם ובעל חנות צילום ונוהג לצלם את בני המשפחה בהזדמנויות שונות. האם פולה אינה מתפקדת מכל הבחינות: אינה מבשלת, מנקה, או מנהלת משק בית. התנהגותה היא ביזרית - לפעמים היא עליזה וחיונית ולעיתים שקועה בעצמה, לא יוצאת מהמיטה, ממלמלת לעצמה ובוכה, שוכחת אש על הגז, רבה עם אנשים, מתפרצת ועוד.
הבת הבכורה מאיה נשלחת לקיבוץ, ובבית נילי מטפלת באמה במסירות, במעין היפוך תפקידים. בה בעת נדב חסר אונים מהמצב ומבלה שעות רבות בחנות.
רופא המשפחה ד"ר גרבר (אבנר חזקיהו) מצליח לשכנע את נדב לאשפז את פולה במוסד פסיכיאטרי סגור.
נדב שולח בחופשת הקיץ את נילי לקיבוץ בו נמצאת מאיה, ובהיעדרה הוא מביא את פולה למוסד שם מקבלים אותה הרופא (יצחק חביס) והאחות הראשית (מירי פביאן). הרופא מבקש מנדב לא ליצור איתה קשר במשך מספר שבועות.
מצבה הנפשי של פולה מידרדר, והיא מתפרעת ונאלצים לקשור אותה למיטה ולטפל בה בנזעי חשמל. נדב לא מגלה לבנות שפולה במוסד ומספר להן שהיא נחה אצל קרובים בירושלים.
כשנילי חוזרת הביתה מחופשת הקיץ מתברר לה שאמה שהתה כל העת במוסד פסיכיאטרי סגור. אף על פי שנילי מנסה לשמור על אמה ולטפל בה כולל טיפול בכינים שנדבקה בהם במוסד, מצבה של פולה שוב מידרדר, וד"ר גרבר מזריק לה בכוח זריקת טשטוש והיא נשלחת שוב למוסד.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גילה אלמגור | פולה |  |
| אלכס פלג | נדב |  |
| ליאת פנסקי | נילי |  |
| איה וירוב | מאיה |  |
| אבנר חזקיהו | ד"ר גרבר | רופא משפחה |
| יצחק חביס |  | רופא במוסד |
| מירי פביאן |  | אחות במוסד |
ניקומדס הראשון

| --- | --- |

 לידה:  300 לפנה״ס 
 פטירה:  250 לפנה״ס (בגיל 50 בערך) 
 בן או בת זוג:  Ditizele of Bithynia Etazeta of Bithynia 
 
ניקומדס הראשון (ביוונית: Nικoμηδης; 300 לפנה״ס –  250 לפנה״ס) היה מלכה השני של ביתיניה לאחר שירש את אביו זיפיטיס (Zιπoιτης) (או זיוויטיס) (Zιβoιτης) בשנת 278 לפנה"ס.
חייו

עם תחילת מלכותו הוא הוציא להורג שניים משלושת אחיו, והשלישי שנקרא גם הוא זיפיטיס, הצליח לשמר חלק ניכר מהממלכה תחת שליטתו לזמן מה. בעזרתם של 10,000 לוחמים גאלים אותם הזמין מתראקיה בשנת 278 לפנה"ס ניצח ניקומדס את אחיו זיפיטיס, הוציא גם אותו להורג ואיחד את ביתיניה כולה תחת שליטתו. לנגד איומיו של אנטיוכוס הראשון, מלכה של הממלכה הסלאוקית, כרת ניקומדס ברית עם העיר השכנה הראקליאה ועם אנטיגונוס השני גונטס בשנת 275 לפנה"ס, אך הכוחות הסלאוקים לא הסבו נזק של ממש לממלכה ונסוגו זמן קצר לאחר מכן. משלב זה נראה כי שלט בממלכה ללא הפרעה והביא לשגשוגה עד מותו בשנת 255 לפנה"ס.
בשנת 264 לפנה"ס ייסד ניקומדס הראשון את בירתו בניקומדיה (כיום איזמיט בטורקיה) שלחופי ים השיש וקרא לה על שמו. העיר נטלה את הבכורה משכנתה ניקאה (כיום איזניק) והייתה לאחת הערים החשובות בצפון-מערב אסיה הקטנה עד שחרבה בשנת 358 ברעידת אדמה.