התיישבות נתיני המעצמות בחיפה
הערות שוליים

↑  בתחילת המאה ה-20 נפתחה בחיפה סוכנות קונסולארית שהייתה אחראית גם לנפת עכו. ראו מרדכי אליאב, ‏הקונסוליה האוסטרית בירושלים והיישוב היהודי, קתדרה ינואר 1981
↑  מחמוד יזבק, חיפה העות'מאנית: צמיחה דמוגרפית וריבוי עדתי, אופקים בגאוגרפיה, חוברת 73/74, תש"ע–2009
↑  Travels in Palestine p.115
↑  יהושע בן-אריה, ‏שנים-עשר היישובים הגדולים בארץ-ישראל במאה התשע-עשרה, קתדרה 19, אפריל 1981, עמ' 119, על אף שטענה זאת, ככל הנראה, מוגזמת.\
↑  תמיר גורן, חיפה הערבית בתש"ח, הוצאת משרד הביטחון, עמ' 11.
↑  הכנסייה המרונית נמצאת באזור כיכר פריז של ימינו. הקהילה נוסדה בתחילת המאה ה-19.
↑  ראו יואל משה סלומון, יהודה וירושלים
↑  הנזירים היו לאו דווקא צרפתים אלא רק נותנת החסות הייתה צרפת ומאוחר יותר ספרד.
↑  יעקב שורר, לטייל בחיפה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2003, עמ' 180
↑  אתר בית הספר
↑  חיים גורן, מבוא לתעודה "מסע הנזירות לארץ ישראל", אופקים בגאוגרפיה, מס' 29 (1987), אוניברסיטת חיפה, עמ' 84–86
↑  צבי שילוני, ‏מפעָלוֹת הבארון הצרפתי דֶה-פְּיֵילָא בארץ הקודש (1874–1925), קתדרה 72, יוני 1994, עמ' 63–90
↑  עוד על מסעות פיארוטי בארץ בספרו "מנהגים ומסורות בארץ ישראל".
↑  יש להבדיל בינם ובין הטמפלרים חברי מסדר אבירי היכל שלמה
↑  אמנם קדמה לה התיישבות טמפלרית במג'דל כניפס (שריד) וסמוניה (תל שימרון), אך חיפה נחשבת כ"מושבה" הראשונה של הטמפלרים בארץ.
↑  ישראל ברטל ויהושע בן אריה (עורכים), ההיסטוריה של ארץ ישראל שלהי התקופה העות'מאנית, הוצאת יד בן צבי, עמ' 58.
↑  תחנותיהם הראשיות היו ברכבת מזרח ובכיכר חמרה – כיכר פריז של היום.
↑  אלכס כרמל, הקהילה הגרמנית הפרוטסטאנטית בארץ-ישראל, 1840–1914, קתדרה 45, יד בן צבי, ספטמבר 1987
↑  לדוגמה את יקבי כרמל בנו הטמפלרים.
↑  נחום גרוס, DIE DEUTSCHE PALÄSTINA-BANK 1897–1914 EIN FORSCHUNGSFRAGMENT (בגרמנית), Journal of Business History, 1988
↑  הבנקאות בחיפה – בנקים עם אוריינטציה גרמנית, ב"חיפה מבלי לקום מהכורסא"
↑  פרידריך קלר, סגן קונסול פרוסיה בחיפה. כונה לימים "מלך הכרמל" שכן היה מייסד שכונת כרמלהיים על הכרמל.
↑  עלות הבנייה הגיעה ל 40,000 מארק ראו אייל איזלר בחיפה – היסטוריה מקומית בעריכת יוסי בן-ארצי עמ' 57
↑  אלכס כרמל, תולדות חיפה בימי הטורקים חיפה 1969, עמ' 132–134 וראו גם יוסי בן-ארצי (עורך) חיפה – היסטוריה מקומית עמ' 58 ואילך.
↑  אביטל ברוידא, אחרי שנים שעמד נטוש, בית הכומר הטמפלרי הפך למלון "כרמלה", באתר Xnet‏, 9 במאי 2018
↑  יהושע בן-אריה, ירושלים החדשה בראשיתה, הוצאת יד בן צבי, 1979, עמ' 459
↑  מתוך האתר הרשמי
↑  כל זאת במימון "האגודה הגרמנית לארץ הקודש"
↑  כנראה בסביבות 1903–1904
↑  ידוע גם בשמו בית הארחה של הנזירות הבורומיאיות, וכיום הוא נקרא "סנט מקסימוס הוספיס", ושימש את עמותת נדר ששמה לה למטרה לסייע לאנשים חלשים (ראו מרכז הכרמל)
↑  התהליך הסתיים בשנות ה-80 של המאה ה-20
↑  ישעיהו פרידמן, ‏חברת 'עזרה', משרד-החוץ הגרמני והפולמוס הציוני עם הציונים 1901–1918, קתדרה יולי 1981
1 2  נלי מרצ'ינקובסקי-שומאכר, גשם משמיים בהירים, הוצאת החברה להגנת הטבע
↑  גרשון נראל, "מבע חסד": הפינוי של יהודים משיחיים מארץ ישראל בשנת 1948, איגוד: מבחר מאמרים במדעי היהדות, כרך ב': תולדות עם ישראל והחברה היהודית, האיגוד העולמי למדעי היהדות
↑  ראו הערה בבית החסד.
↑  לימים שופץ המבנה על ידי קאמיל ואגנס שחאדה, והללו פתחו במקום את "בית החסד" – מוסד שיקומי לאסירים משוחררים ובית מחסה לנשים נזקקות, מכל הדתות.
↑  ב"ז קדר, מבט ועוד מבט על א"י, הוצאת יד בן צבי עמוד 212.
↑  אתר המעון
↑  רובה המוחלט של המושבה הייתה גרמנית, אך התגוררו בה גם לא-גרמנים כאוליפנט
↑  היא אף קיבלה את תואר יקירת חיפה
↑  הוא מילא את התפקיד עד 1861; בהמשך שימש כקונסול אנגליה בדמשק ואחרי כן בקהיר
↑  אחותו של רוג'רס, מרי אליזה רוג'רס, שליוותה אותו בשנים 1855–1859, פרסמה בשובה לאנגליה ספר ("חיי יום יום בארץ ישראל: מסעות בארץ הקודש") המהווה עד היום בסיס לכל מחקר על א"י במאה ה-19 ובעיקר על חיפה; פרטים על הספר ראו גם ברשומה המצור על חיפה בבלוג "אפלטון" של אורי קציר
1 2  יוסי בן-ארצי, ‏שתי פרשיות מתולדות חיפה במחצית המאה הי"ט, קתדרה 42, ינואר 1987, עמ' 171–183
↑  טומי עמית, הנדבן הנודע והכת הנסתרת – מקורות המימון העלומים לפעילותו של לורנס אוליפנט בארץ ישראל, עת־מול 192
↑  יש לקרוא אַאוּרבך
↑  ספרו "מארץ האב לארץ אבות" (בעברית בהוצאת יד בן צבי ומכון ליאו בק) משמש כמקור עברי לתולדות העיר בתקופה הנדונה.
↑  עוד על הארגון: The medical activities of the London Jews' Society in nineteenth-century Palestine., Yaron Perry and Efraim Lev, Department of Eretz Israel Studies, Haifa University, Haifa באתר NIH (באנגלית)
↑  ד"ר גרשון נראל "בית-הספר לכתבי-הקדש הר הכרמל" בחיפה בימי המנדט
↑  פעילותו של ד"ר אורבך כללה גם הוראת החנ"ג בריאלי ופעילות בוועד הקהילה בחיפה. אמנם הוא נחשב כ'רופא היהודי הראשון', אך גם על פי כתובו קדמה לו ד"ר אסתר גינצבורג-קראוזה (לימים שימקין), אחותו של אחד העם, אך היא עבדה מעט ורק ברפואה פנימית
↑  מקרב תושבי חיפה היו ארבעה מפקדים ביניהם שני יהודים ואורבך ביניהם (לא כולל כאלו, כמו ד"ר בירם, ששירתו בארץ)
↑  1899 – 27 בדצמבר 1982. אחר כך עבר צ'רצ'ר לעבוד במרפאה ברחוב החלוץ פינת שמריהו לוין ובמאי 1977 חזר לאנגליה.
↑  חיפה, עלון העמותה לתולדות חיפה, גיליון 3
↑  שכן רוחבי המסילות היו שונים (ראו גם הרכבת המנדטורית) ולכן היה צורך בהעברת תכולת הרכבות
↑  Walter Williams, palestine is still a land of problems ניו יורק טיימס, 13 במאי 1921 (פורסם בגיליון של 10 ביולי 1921)
↑  אנטי ציונות בבריטניה אז ועכשיו, רורי מילר, באתר קובננט
↑  ראו בהרחבה בכרמלהיים
↑  עוד על עוללות גברת ניוטון בספרה Fifty years in Palestine
↑  שמעון שטרן, התפתחות המערך העירוני של חיפה בשנים 1918–1947 עבודת דוקטורט שהוגשה לסנאט האוניברסיטה העברית, 1974 עמ' 198
↑  ההיסטוריה של ארץ ישראל / שלהי התקופה העות'מאנית (1799–1917), יד בן צבי, עמוד 14
↑  "The london-gazette 6 June 1944"
↑  גם שנים רבות אחר כך משפחת כיאט החזיקה בתואר דיפלומטי מטעם ספרד
↑  ראו ספרו של ד"ר אורבך.
↑  מחמוד יזבק, חיפה במאה התשע-עשרה – תולדות העיר והחברה, אוניברסיטת חיפה, 1998, פרק רביעי
↑  עד 1888, שאז הוקמה וילאייט ביירות וחיפה עברה לשליטתה
↑  עוד על הפרשה ראו גם נויהרדטהוף
↑  מסע הקיסר וילהעלם לארץ ישראל, הצפירה, 27 באוקטובר 1898
↑  הנזירות קיבלו בתדהמה את גודלו של המנזר החדש, שהוא בניגוד לאופיין הצנוע
↑  ראו גם כאן.
↑  לורנס אוליפנט, חיפה כתבות מארץ-ישראל, 1882–1885, הוצאת יד יצחק בן צבי עמ' 354
↑  על תשלום האגרה ראו זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל, תרצ"ה, עמ' 172
↑  מתוך פרש היסטוריה
↑  אלכס כרמל, תולדות חיפה בימי הטורקים, פרק 2.
↑  בית הקונסול שימש במלחמת העולם הראשונה כתחנת רדיו שדרכה נשלחו והתקבלו מסרים צבאיים ואחרים.
↑  א. כרמל עמוד 175
↑  בית הספר קיבל לשורותיו גם ילדים מחוץ למושבה ולימדו בו גם ערבית.
↑  למשל זה שבהדר שהוקם בתחילה ליד רחוב חסן שוקרי וב-1935 על אדמת פיק"א בין רחובות יל"ג והרצל. כיום שוכן במבנה הסניף המרכזי של קופת חולים מכבי והוא מיועד לשימור. הבניין תוכנן על ידי אוראל-זוהר.
↑  דניאל רוזן, התקשורת בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי: דואר, מברקה טלפון ורדיו, העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, 2019
↑  אודותינו / הדואר בראי הזמן / ארץ ישראל במאה ה-19, באתר דואר ישראל
↑  גשר, נמל, חזית עיר והיכל עירייה: תוכניותיו של גוטליב שומאכר לפיתוח חיפה בשנות ה-80 של המאה ה-19 חלק א באתר אוניברסיטת חיפה
↑  המזח נבנה לרגל ביקורו של הקיסר וילהלם השני, ולאחר מכן שימש בעיקר לרחצה.
↑  דניאלה רן, בין ספינה לרציף – תולדות לשכת הספנות הישראלית 1932–1982, הוצאת פרדס, ולשכת הספנות הישראלית
↑  נסים לוי, פרקים בתולדות הרפואה בארץ ישראל 1799–1948, הוצאת הקיבוץ המאוחד עמ' 269 ועמ' 364
↑  סיור רב תרבותיות במושבה הגרמנית בחיפה ופאתיה (או כולם מחפשים את המשיח), ב"חיפה מבלי לקום מהכורסא"
מנזר הכרמליטיות בזעורה
כנסיית אליהו הנביא הרוסית במרכז הכרמל
כרמלהיים ב-1907
בית הכומר שניידר ברחוב התשבי 130 לאחר שיפוצו
בית הארחה הגרמני בדרך יפו 105
בית ספר ומוסד חינוכי הלב הקדוש
הבית ששימש בית החולים של ד"ר אליהו (אליאס) אורבך, ברחוב הגפן 47 א חיפה
ירידת הקיסר בחיפה