stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוויר (מגזין)

| --- | --- |

 תדירות:  חודשי
 סוגה:  מגזין להט"בי
 פורמט:  דפוס (ספטמבר 2003 - דצמבר 2012) מקוון (ינואר 2013 - הווה)
 מו"ל:  gay.ru 
 עורך ראשי:  ולדימיר וולושין
 תאריכי הופעה:  ספטמבר 2003 – הווה (כ־21 שנים) 
 שפה:  רוסית 
 מדינה:  רוסיה 
 www.kvir.ru
 
קוויר (ברוסית: Квир) הוא מגזין לייף סטייל להט"בי רוסי, שמנוהל על ידי המרכז הגאה "ביחד". המגזין הוא פרויקט ללא מטרות רווח שנועד לספק לחברה הרוסית מידע נכון ומגוון על הומוסקסואליות, להגביר את הסובלנות הציבורית כלפי הומוסקסואלים, וכמו כן לתמוך ולאחד את הקהילה הגאה ברוסיה. המגזין נועד גם להעלות קבלה עצמית בקהילה הגאה ברוסיה. שמו של המגזין (Квир) נובע מהמילה האנגלית "queer".
היסטוריה

הגיליון הראשון של המגזין פורסם בספטמבר 2003. נכון ל-2009, המגזין הוציא 33,000 גליונות בשנה. בספטמבר 2004 ובספטמבר 2006, המגזין נכנס לחמשת "[ה]מגזינים לגברים" הנמכרים ביותר במוסקבה על פי דירוג SIRPP - איגוד המו"לים והמפיצים של מוצרי הדפוס ברוסיה. הפרסום הפיזי נפסק בדצמבר 2012 לאחר פרסום המהדורה ה-113. כיום, המגזין פועל בפורמט דיגיטלי, ומשמש כמגזין מקוון.
בית הוצאה לאור

בנוסף למגזין, ב-2005 הקומה הוצאת הספרים "קוויר" עם הספר "69. הומואים רוסים, לסביות, ביסקסואלים וטרנססקסואלים" (ברוסית: 69. Русские геи, лесбиянки, бисексуалы и транссексуалы). מאז פתיחת בית ההוצאה לאור, יצאו יותר מ-30 אוספי פרוזה ושירה שנכתבו על ידי סופרים מרחבי העולם. בית הוצאה לאור מפרסם מיני אנתולוגיות "פרוזה גיי רוסית" ו-"פרוזה לסבית" מדי שנה. כיום, "קוויר" הוא הפרויקט הוותיק ביותר של להט"בים ברוסיה.
הערות שוליים

↑  "KVIR monthly periodical, the only Russian magazine for gays and bisexuals has been launched in Russia". ארכיון מ-2020-08-08. נבדק ב-10 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Гей-журнал «Квир» возглавил рейтинг продаж мужских журналов в Москве
↑  "Perceptions: KVIR". Library. 28 בינואר 2004. ארכיון מ-2017-11-19. נבדק ב-10 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "йбхп - яРЮРЭХ". Kvir. 20 באוקטובר 2013. ארכיון מ-2020-11-20. נבדק ב-10 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
קוויקסילבר (קומיקס)

| --- | --- |

קוויקסילבר, כפי שהוא מופיע על עטיפת החוברת Avengers #677 מינואר 2018. אמנות מאת מארק ברוקס
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  X-Men #4 (מרץ 1964)
 יוצרים:  סטן לי ג'ק קירבי
 גילום הדמות:  אהרון ג'ונסון (על-אנושי; "קפטן אמריקה: חייל החורף", "הנוקמים: עידן אולטרון") אוון פיטרס (מוטאנט; "אקס-מן: העתיד שהיה", "אקס-מן: אפוקליפסה", "אקס-מן: הפניקס האפלה", "וונדה-ויז'ן")
 מידע
 שם אמיתי:  פייטרו מקסימוף
 כינויים:  פייטרו פרנק, מתיאו מקסימוף, כתון
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  Mount Wundagore 
 גזע:  מוטאנט
 מין:  זכר
 מקצוע:  גיבור-על, טרוריסט, נבל-על
 כוחות:  מהירות על-אנושית, יכולת לחזור בזמן, וריפוי על
 חבר בקבוצה:  האוונג'רס, שבט רומאני
 חבר לשעבר בקבוצה:  אחוות המוטאנטים אקס פקטור (סוכנות ממשלתית) אקס-פקטור החדשים חטיבת האוונג'רס המאוחדים האוונג'רס העוצמתיים אקדמיית האוונג'רס משפחת המלוכה של הבלתי אנושיים (חבר לא רשמי) אבירי וונדגור האוונג'רס מהחוף המערבי
 אזרחות:  Transia, ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  נטליה מקסימוף (אם ביולוגית, מתה) אריק ומגדה לנשר (הורים מאמצים) ג'נגו מקסימוף (דוד ואב מאמץ, מת) מריה מקסימוף (דודה ואם מאמצת, מתה) ונדה מקסימוף (אחות) לורנה דיין (אחות חורגת) ויז'ן (גיס לשעבר) ויליאם קפלן ותומאס שפרד (גלגולים של אחיינים) קריסטליה אמקוולין (גרושה) לונה מקסימוף (בת)
 
קוויקסילבר (באנגלית: Quicksilver, השם הארכאי לכספית) הוא דמות בדיונית של גיבור-על שמופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The X-Men #4 ממרץ 1964 ונוצרה בידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
קוויקסילבר הוא האלטר אגו של פייטרו מקסימוף - בנו לכאורה של מגנטו, אחיה של מכשפת השני ואחיה למחצה של פולאריס. הדמות, שהוצגה בתור הכסף של הקומיקס, הופיעה בהמשכיות מארוול בעקביות במשך השנים והייתה חברה בקבוצות האוונג'רס ואחוות המוטאנטים. כוח-העל של קוויקסילבר הוא מהירות על-אנושית. בשנת 2015, מקור כוחותיו של פייטרו ואחותו השתנה מכוח מוטאנטי לתוצאה של ניסויים שעברו בידי הוד התפתחותו. זהותה של אמם התגלתה באירועי "מארוול החדשה והשונה".
בשנת 2006, אתר IGN מיקם את קוויקסילבר במקום ה-23 ברשימת "25 חברי האקס-מן הגדולים של כל הזמנים", בציינו כי "קוויקסילבר הוא הדוגמה המובהקת לנבל אשר חזר למוטב". דמותו של קוויקסילבר מופיעה בסדרות האנימציה אקס-מן: סדרת האנימציה, אקס-מן: הדור הבא ווולברין והאקס-מן. את גרסתו המוטאנטית של קוויקסילבר ביקום הקולנועי של האקס-מן, ובפרט בסרטי הלייב אקשן "אקס-מן: העתיד שהיה", "אקס-מן: אפוקליפסה" ו"אקס-מן: הפניקס האפלה", גילם השחקן אוון פיטרס, שגם הופיע בקמע ללא קרדיט ב"דדפול 2", בעוד את גרסתו העל-אנושית ביקום הקולנועי של מארוול, ובפרט בסרטי הלייב אקשן "קפטן אמריקה: חייל החורף" ו"הנוקמים: עידן אולטרון", גילם השחקן אהרון ג'ונסון. פיטרס שב לגלם גרסה נוספת של פייטרו מקסימוף בסדרת הלייב אקשן "וונדה-ויז'ן", המשודרת בשירות הסטרימינג דיסני+.
ראו גם

מקס מרקורי ופלאש - דמויות דומות של חברת DC קומיקס המתחרה, כשכינויו הקודם של מרקורי היה "קוויקסילבר".
הערות שוליים

↑  The Top 25 X-Men, May 15th 2006
| אקס-מן |
| --- | --- | --- |
| גיבורי-על | אומגה סנטינל • אורורה • אייסמן • אינק • איש אקס • אליקסיר • אם • אנג'ל • אנול • ארמור • באנשי • בולט • בום-בום • בישופ • בלינג! • בלינק • בטסי בראדוק • ג'ובילי • ג'ין גריי • גמביט • דאזלר • דאסט • דרווין • דומינו • האבוק • האסק • הליון • המשוכפל • וולפסביין • וורפאת' • חיה • חפציבה • לונגשוט • מאגמה • מארוול גירל • מג'יק • דניאל מונסטאר • ליילה מילר • מסווה ופגיון • מרקורי • נורת'סטאר • נייטקרולר • הופ סאמרס • סאן-ספוט • סאנפייר • סברה • סורג' • סטורם • סטרונג גאי • סייג' • סייפר • סייקלופס • סיירין • פולאריס • פורג' • פיקסי • פנטומאקס • פרודיג'י • פרופסור אקס • אמה פרוסט • קיטי פרייד • פרנזי • צ'יימבר • קאנונבול • קארמה • קוואנון • קולוסוס • קוקיות סטפורד • קייבל • רוג • רוקסלייד • ריקטור • שאטרסטאר • ת'אנדרבירד |  |
| נבלי-על | אוולאנש • אומגה • אונסלוט • אפוקליפס • אקסודוס • באסטיון • בלה דונה בודרו • בלוב • ג'אגרנוט • דארק ביסט • הוד התפתחותו • ויד'ר • וולקן • טואד • לגיון • מאסטרמיינד • מגנטו • מימיק • מיסטיק • מיסטר סיניסטר • מכשפת השני • מלך הצללים • סאורון • סטרייף • סלנה • עזאזל • פיירו • מדלין פריור • טום קאסידי השחור • קוויקסילבר • קיווי בלאק • מיקאיל רספוטין • סבסטיאן שו |  |
| קבוצות גיבורי-על | אקס-מן החדשים (2004) • אקס-מן החדשים (2012) • אקס פורס • אקס פקטור • אקסקליבר • ג'נריישן אקס • המוטאנטים החדשים • אקס-טרמינייטורז |  |
| קבוצות נבלי-על | אחוות המוטאנטים • אקס-מן האפלים • הבוזזים • המטהרים • המשוטטים • השוליות • מועדון הלפייר • זקיפי הסנטינל • פלנקס • פרשי אפוקליפס |  |
| סיפורים ביקום אקס-מן | סאגת הפניקס האפלה • ימי עבר עתידי • האל אוהב, האדם הורג • טבח המוטאנטים • נפילת המוטאנטים • אג'נדת ההכחדה • שירת התליין • משיכות קטלניות • אמנת הפלנקס • עלייתו של אפוקליפס • עידן אפוקליפס • מבצע אפס סובלנות • התריסר • ערב ההשמדה • בית אם • עשירית • זן בסכנת הכחדה • תסביך משיח • אנו עומדים מופרדים • הייעוד הגלוי • מלחמת המשיח •  אוטופיה • אומת אקס • הביאה השנייה • פילוג • בריאה מחדש • אוונג'רס נגד אקס-מן • קרב האטום • מותו של וולברין • אוונג'רס ואקס-מן: הציר • מותו של אקס • הבלתי אנושיים נגד אקס-מן • המצוד אחר וולברין • אקס-מן: השמדה • שובו של וולברין • עידן איש האקס • בית אקס וכוחות אקס • אקס של חרבות • גאלת הלפייר • החיים והמיתות של וולברין • יום הדין • החטאים של סיניסטר |  |
| שונות | אדמנטיום • אימפריית השי'אר • החוק לרישום המוטאנטים • וירוס הירושה • כוח הפניקס • מוטאנטים • מורלוקים • משפחת סאמרס • נשק אקס • סטארג'אמרס |  |
| וולברין | ג'ון ריית' • לוגאן הזקן • לורה קיני • מאווריק (•) אומגה רד • גורגון • דאקן • הסמוראי הכסוף • ויילד צ'יילד • ליידי דת'סטרייק • סייברטות' |  |
| דדפול | אאוטלו • אלתיאה העיוורת • בוב, סוכן הידרה • ילדת הסנאי • סוכן אקס • סמור • קופיקאט (•) אג'קס • ברבור שחור |  |
| סרטי אקס-מן | אקס-מן • אקס-מן 2 • אקס-מן 3: המפלט האחרון • אקס-מן המקור: וולברין • אקס-מן: ההתחלה • וולברין • אקס-מן: העתיד שהיה • דדפול • אקס-מן: אפוקליפסה • לוגאן - וולברין • דדפול 2 • אקס-מן: הפניקס האפלה • המוטנטים החדשים |  |
| סדרות טלוויזיה | אקס-מן: סדרת האנימציה • אקס-מן: הדור הבא • וולברין והאקס-מן • לגיון • בעלי היכולות • אקס-מן 97 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב לסנאיה

קרב לסנאיה היה קרב שהתרחש ב-9 באוקטובר 1708 בין הכוחות של רוסיה הצארית לבין כוח שוודי כחלק של מלחמת הצפון הגדולה. הקרב הסתיים בניצחון רוסי, לפי דבריו של פיוטר הגדול, ניצחון זה היה שלב חשוב לקראת הניצחון הרוסי המכריע בקרב פולטבה.
רקע

הגנרל אדם לודוויג לוונהאופט היה מפקד של יחידה צבאית משמעותית שבסיסה היה בריגה. בקיץ 1708 הוא קיבל פקודה מקרל השנים עשר, מלך שוודיה לצאת דרומה ולחבור לכוח העיקרי בפיקוד המלך. על לוונהאופט הוטל להביא לכוח העיקרי אספקת חדשה של מזון ותחמושת לקראת המתקפה הכללית על מוסקבה.
מערך ההכנות התארך מעבר לצפוי וב-26 בספטמבר קרל השנים עשר החליט לשנות את התוכנית המקורית, עזב את המחנה שלו והחל בתנועה דרומה לכיוון אוקראינה במטרה לחזק את כוחותיו של הטמאן איוואן מזפה ולעבור את החורף בתנאים טובים.
פיוטר הגדול ידע על תוכניותיהם של השוודים והחליט לתקוף את הכוח של לוונהאופט עוד לפני שהלה יצליח להתחבר עם הכוח העיקרי. יחידה בפיקוד של אלכסנדר מנשיקוב החלה לנוע לכיוון השוודים. במהלך 8 שנות המלחמה, הרוסים לא הצליחו לנצח את השוודים בקרב ולכן הפיקוד השוודי לא התרשם מהמהלך.
מהלך הקרב

שני הצדדים סבלו מאבידות משמעותיות במהלך הקרב. לקראת הערב החל לרדת שלג. לוונהאופט החליט על נסיגה במטרה להבטיח שלמות קרונות אספקה שהיו במחנה. חלק מהקרונות שימשו את השוודים לבניית מכשולים שהיו צפויים לעכב את הכוח הרוסי. הניסיון היה מוצלח ובהמשך השוודים הצליחו להעביר את כל הקרונות מעבר לנהר אבל כ-700 חיילים שוודים נהרגו במהלך זה. במטרה להתחבר לכוח העיקרי במהירות המרבית, לוונהאופט החליט לנטוש את התותחים ורוב אספקת המזון שהייתה בקרונות. החיילים החלו בביזת הקרונות וכ-1,000 מהם השתכרו. כאשר, ב-19 באוקטובר לוונהאופט הצליח להתחבר לכוח העיקרי, הוא הביא איתו רק כמחצית הכוח (כ-6,000) ולמעשה ללא אספקת תחמושת ומזון. הדבר רק הגביר את הבעיות הלוגיסטיות של קרל השנים עשר.
בנוסף לכך, הקרב לימד את הרוסים שהם מסוגלים להתמודד בשדה הקרב מול הכוח השוודי. הדבר היה חשוב מאוד להעלאת היכולת והמורל של החיילים לקראת קרב פולטבה שהתרחש 9 חודשים מאוחר יותר.
קורט ויטריך

| --- | --- |

ויטריך בישיבות פרס נובל בלינדאו (2002).
 לידה:  4 באוקטובר 1938 (בן 86) ט' בתשרי ה'תרצ"ט שווייץ ארברג, שווייץ
 ענף מדעי:  כימיה, ביופיזיקה
 מקום מגורים:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברן, אוניברסיטת בזל, אוניברסיטת קליפורניה
 מנחה לדוקטורט:  סילביו פאלאב
 מוסדות:  מוסד סקריפס למחקר, המכון הטכנולוגי של ציריך, אוניברסיטת שנגחאיטק
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה (2002)  פרס לואי-ז'נטה לרפואה (1993)  חבר זר של החברה המלכותית (2010)  Bijvoet Medal (2008)  מדליית אוטו ורבורג (1999)  פרס לואיזה גרוס הורביץ (1991)  פרס קיוטו לטכנולוגיה מתקדמת (1998)  פרס מרסל בנואה (1991)  Oesper Award (2010)  חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 פיתח שיטה שמשתמשת בתהודות מגנטיות גרעיניות לחקירת מקרומולקולות.
 
קורט ויטריך (בגרמנית: Kurt Wüthrich; נולד ב-4 באוקטובר 1938) הוא כימאי וביופיזיקאי שווייצרי, המתגורר בשאנגחאי שבסין, וידוע כזוכה פרס נובל לכימיה על שפיתח שיטה המשתמשת בתהודות מגנטיות גרעיניות כדי לחקור מקרומולקולות.
ביוגרפיה > נעורים

ויטריך נולד בארברג שבברן ב-4 אוקטובר 1938. בילדותו גר בליס (אנ'), שהיה יישוב כפרי. לאמו הייתה מסעדה ומאפייה, ואביו היה רואה חשבון. התעניינותו בביולוגיה הושפעה מסבו שהיה חקלאי ובעל חווה, שהכילה צמחים ובעלי חיים. בנוסף, ערך תצפיות בנהר על טרוטות שמהן למד על התנהגות של בעלי חיים מימיים והדבר השפיע על התעניינותו בבעלי חיים. בנעוריו, ויטריך רצה להיות מהנדס יערות וכיום הוא מטפל ביער ששייך למשפחתו.
ביוגרפיה > הכשרה

ויטריך התחיל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת ברן שם למד כימיה, פיזיקה ומתמטיקה. לאחר מכן המשיך לאוניברסיטת בזל שם עשה את הדוקטורט שלו בכימיה, בפיקוח של פרופסור סילביו פאלאב. את ההכשרה הפוסט-דוקטורנטית שלו עשה באוניברסיטת בזל תחת השגחת פאלאב ובאוניברסיטת קליפורניה תחת השגחת רוברט אלוול קוניק. בתואר השני הוא חקר ספקטרוסקופיית תהודות מגנטיות אלקטרוניות ובפוסט-הדוקטורט חקר ספקטרוסקופיית תהודות מגנטיות גרעיניות.
ביוגרפיה > ביקורו בישראל

ב-2008 הגיע ויטריך לאירוע הצדעה לשישים שנות מדע שהתקיים בטכניון לכבוד יום העצמאות ה-60 למדינת ישראל. ויטריך גם שתל עץ בגן לוקי בטכניון, כנהוג אצל זוכי פרס נובל שביקרו בטכניון.
קריירה

לאחר שסיים את ההכשרה הפוסט-דוקטורנטית, ויטריך עבד עם רוברט גרסון שולמן במעבדות נוקיה בל במארי שבניו ג'רזי מ-1967 עד 1969. עם סיום עבודתו, חזר ויטריך לשווייץ ושם עבד במכון הטכנולוגי של ציריך, ובשנת 1980 מונה לפרופסור לביופיזיקה. ויטריך חבר ב-IUPAB (ראשי תיבות באנגלית: International Union of Pure and Applied Biohysics, האיגוד הבינלאומי לביופיזיקה טהורה ויישומית) ובמועצה הבינלאומית למדע ופועל כפרופסור אורח באוניברסיטת אדינבורו ובאוניברסיטה הסינית של הונג קונג (אנ'). בבעלותו מעבדות במכון הטכנולוגי של ציריך, במוסד סקריפס למחקר (אנ') ובמכון אייהומאן באוניברסיטת שנגחאיטק (אנ'). ב-2 באפריל 2018, ויטריך הפך לתושב קבע בסין.
הישגים בולטים

ויטריך זכה ב-17 תוארי דוקטור לשם כבוד וב-30 פרסים, הבולט מביניהם הוא פרס נובל לכימיה לשנת 2002.
ויטריך פיתח את ניסויי התהודה המגנטית הגרעינית הדו-ממדיים הראשונים, והיה הראשון שהשתמש בתהודות מגנטיות גרעיניות חד-ממדיות בתור דרך נוחה למדוד מרחק בתוך מקרומולקולות. המחקר הוביל, בין היתר, לפיתוח הקצאה מלאה של התהודות לחלבונים, שהקנה לויטריך את פרס נובל לכימיה לשנת 2002 ואת פרס לואי ז'אנטה לרפואה לשנת 1993.
קליאו (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  מותחן ריגול ופעולה
 כותבים:  Richard Kropf, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 בימוי:  Viviane Andereggen 
 שחקנים:  ילה האסה  Alessija Lause  Thandi Sebe  Jürgen Heinrich  Steffi Kühnert  Marta Sroka  Vladimir Burlakov  Vincent Redetzki  Dimitrij Schaad  Julius Feldmeier  Yun Huang 
 ארץ מקור:  גרמניה 
 שפות:  גרמנית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 חברת הפקה:  Zeitsprung Pictures
 הפצה:  נטפליקס 
 אתר צילומים:  ברלין
 אורך פרק:  48 דקות
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס 
 תקופת שידור מקורית:  19 באוגוסט 2022
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
קליאו (בגרמנית: Kleo) היא סדרת מתח קומית גרמנית שהופקה על ידי האנו האקפורט, ריצ'רד קרופף, בוב קונרד ואלנה סנפט עם חברת Zeitsprung Pictures עבור נטפליקס. הדמות הראשית בסדרה היא קליאו שטראוב, מתנקשת לשעבר בשירות הביון המזרח גרמני, שמגולמת על ידי ילה האס. לאחר ביצוע משימה בגרמניה המערבית, קליאו נעצרה ונאלצה לבלות שלוש שנים בכלא עד נפילת חומת ברלין ואיחוד גרמניה. לאחר שחרורה קליאו מתחילה במסע נקמה שיעלה בחייהם של רבים מהמעורבים במאסרה.
עלילה

קליאו שטראוב מבצעת משימות עבור השטאזי המזרח גרמני כמתנקשת לא רשומה בחטיבה 18 של מינהל הביון הכללי. לאחר ביצוע התנקשות ב-1987 במועדון "ביג עדן" במערב ברלין, היא הואשמה בבגידה במולדת במסגרת מלכודת שהטמין השטאזי, היא נעצרה ונכלאה. בכלא היא נתונה לאלימות אכזרית. היא נפצעת כל כך קשה שהיא מאבדת את ילדה שטרם נולד. לאחר שלוש שנים היא משתחררת עקב החנינה הכללית שהוכרזה על אסירים פוליטיים עם נפילת חומת ברלין.
קליאו מחליטה לברר מי הכניס אותה לכלא ומאילו סיבות הוחלט להשביתה על ידי השטאזי. עם התקדמות חקירתה, היא יורדת לעומקה של קונספירציה מודיעינית שמסתבכים בה בכירים מערב גרמניים. מסע הנקמה שלה גובה קורבנות רבים והיא הופכת את עצמה ליעד לאנשים שונים שרודפים אותה. אחד מהם הוא בלש כושל במשטרת ברלין, סוון פצולד, שראה את קליאו במהלך המבצע שלה במועדון "ביג עדן" והיה היחיד שזיהה את מקרה ההתנקשות כרצח למרות שבכיריו מאמינים כי היה מדובר במנת יתר. הוא מקווה לעשות קפיצת מדרגה בקריירה על ידי פתרון המקרה ועוקב אחרי קליאו מברלין, דרך מיורקה לצ'ילה.
שחקנים ודמויות

ילה האס – קליאו ג'ניפר שטראוב, מתנקשת לשעבר בשירות השטאזי, המשטרה החשאית המזרח גרמנית
רוזה וורטץ – קליאו הצעירה
דמיטרי שאד – סוון פצולד, בלש ממשטרת ברלין
יוליוס פלדמאייר – תילו
ולדימיר בורלאקוב – אנדי וולף
וינסנט רדטצקי – אווה מיטיג, סוכן ביון
מרתה סרוקה – רמונה "אניה" ברנדט
אלסיה לאוסה – אן גייקה
תנדי סבה – ג'ני שניידר
יורגן היינריך – אוטו שטראוב, גנרל במשרד הפנים של גרמניה המזרחית, סבה של קליאו
סטפי קינרט – מרגוט הונקר
יון הואנג – מין סון
אלכסנדר הירב – קולונל לודגר וישורק, מפקדה של קליאו מהשטאזי
טנר סהינטירק – פרדי למבך
גונר הלם – אריך מילקה
הארי שאפר – אלכסנדר בלוב, איש הק.ג.ב. לשעבר
הפקה > פיתוח

הרעיון לסדרה הגיע מהאנו האקפורט, ריצ'רד קרופף ובוב קונרד, הידוע ומהתסריטאית אלנה סנפט. הסדרה משבצת בעלילה תערובת של אלמנטים אמיתיים ופיקטיביים מההיסטוריה של גרמניה המזרחית. למשל, המזוודה הסודית האדומה הקיימת האמיתית של ראש השטאזי, אריך מילקה, משחקת תפקיד חשוב בסדרה, מצד שני מדובר ברצח הפיקטיבי של מילקה, אירוע שאינו מבוסס על אירועים אמיתיים, מאחר שמילקה לא נרצח. דוגמאות נוספות כוללות את ביקורה של קליאו אצל מרגוט הונקר בצ'ילה לאחר נפילת חומת ברלין. הסוף הפתוח של העונה הראשונה מעיד על המשך הסיפור. בספטמבר 2022 חידשה נטפליקס את הסדרה לעונה שנייה.
סקירת סדרה

| עונה | פרקים | שידור פרק בכורה | שידור פרק סיום |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8 | 19 באוגוסט 2022 | 19 באוגוסט 2022 |
הערות שוליים

↑  Max Goldbart, Max Goldbart, Netflix Renews German Spy Thriller ‘Kleo’ For Season Two, Deadline, ‏29 בספטמבר 2022 (באנגלית)
קליאון

קליאון (נפטר בשנת 422 לפנה"ס) היה מצביא (סטראטגוס) אתונאי בעת מלחמת הפלופונסוס. הוא הנציג המובהק הראשון של שכבת הסוחרים בחיי המדינה האתונאיים, על אף שבעצמו היה אריסטוקרט.
קליאון היה בנו של קְלֵאַיְנֶטוֹס, איש האריסטוקרטיה, וירש ממנו עסק בורסקאות משגשג.
חייו הציבוריים > התנגדות לפריקלס

בראשית פרסומו היה כבר בר פלוגתא של פריקלס, עת שיתף פעולה עם האריסטוקרטים, שהתנגדו לפריקלס וחששו ממנו. הוא הוביל את המתנגדים למשטר פריקלס בתקופת המשבר של שנת 430, לאחר המסע הכושל של פריקלס אל הפלופונסוס, כשהעיר נפגעה קשות במגפה. קליאון האשים את פריקלס במעילה בכספי ציבור, והצליח להביא להרשעתו בדין. אף על פי כן, זמן קצר לאחר מכן, נטתה דעת הקהל שוב אל פריקלס, והוא שב לעמוד בראש המדינה האתונאית, וקליאון נסוג מחיי הציבור לזמן מה.
חייו הציבוריים > צבירת אהדה

מות פריקלס בשנת 429 הותיר הזדמנות לחילופי גברי בהנהגת אתונה. בעוד שעד אז שימש קליאון אופוזיציונר חריף וקטגור של פקידי מדינה, עתה התיימר להוביל את המחנה הדמוקרטי, והודות לבינוניות יריביו, היה ללא ספק האדם הבולט ביותר באתונה במשך כמה שנים. על אף סגנונו המחוספס, ניחן ברהיטות ובקול חזק, וידע לפרוט על נימי נפשם של שומעיו. בין היתר, חיזק את אחיזתו בקרב בני המעמד הנמוך בכך שתיקן תקנה ששילשה את השכר היומי ששולם לשופטים-מושבעים, שסייע לעניים רבים להתפרנס בקלות.
חיבתם הידועה של האתונאים לתביעות משפטיות חיזקה אותו, ומנהגם של המלעיזים (סִיקוֹפַאנְטֶס) -- המעלים האשמות שווא -- אפשר לו לסלק מחיי הציבור את מי שאיימו על מעמדו. בשנת 426 הגיש קליאון תביעה נגד לאכס, בגין פיקודו על הפלישה הראשונה והכושלת לסיקיליה; באופן נדיר בתולדות משפטי המצביאים באתונה, לאכס זוּכָּה. משלא מצא בהם עוד תועלת, התנתק קליאון ממרעיו האריסטוקרטים, ומיד החל לתקוף את החבורות הסודיות והאוליגרכיות שבהן פעלו רובם. לא ברור אם הטיל מס רכוש לצורכי צבא, או אם החזיק במשרה רמה שקשורה לאוצר המדינה.
חייו הציבוריים > במלחמה נגד ספרטה; מותו

קליאון דגל בשנאת עולם לאצולה, ושנאה זהה לספרטה. הוא האחראי העיקרי לטירפוד היוזמה לחתימה על הסכם שלום מכובד בשנת 425 לאחר הניצחון האתונאי בקרב פילוס, ובנחישותו להשפיל את ספרטה הוליך שולל את העם בעניין משאביה ועוצמתה של אתונה, וסימא את עיני העם בהבטחות על רווחים בעתיד.
בשנת 427 זכה קליאון למוניטין אכזריים, בהציעו להרוג לפי חרב את כל הגברים במיטילנה, המדינה שהובילה מרד באתונאים. על אף שהצעתו התקבלה תחילה, היא נהפכה זמן קצר לאחר מכן, על אף שבכל זאת הוצאו להורג כאלף מהגברים הבולטים במיטילנה. בשנת 425, העפיל קליאון לשיא תהילתו כאשר לכד והביא לאתונה את הספרטנים שהיו נתונים במצור בקרב ספאקטריה. הרבה מן התהילה ודאי מגיעה לדמוסתנס שותפו של קליאון בפיקוד על המבצע, אך נחישותו של קליאון היא זו ששכנעה את אספת העם לשלוח את התגבורת ההכרחית.
כמעט ודאי הוא שקליאון אחראי להכפלת המס שנאלצו להעלות "בעלות הברית" (האטית-דלית) בשנת 425. בשנת 422 נשלח קליאון לכבוש מחדש את אמפיפוליס, אך המצביא הספרטני בראסידאס גבר עליו. עם זאת, שני המצביאים נהרגו בקרב, ובמותם הסירו את המכשול העיקרי לשלום. כך הבשילו התנאים לחתימה על שלום ניקיאס בשנת 421.
קליאון בכתבי אריסטופאנס ותוקידידס

דמותו של קליאון מוצגת בכתבי אריסטופאנס ותוקידידס באור שלילי ביותר; עם זאת, את שני המחברים אין להחשיב נטולי משוא-פנים. אריסטופאנס רחש טינה לקליאון, אולי משום שזה האשים את המחזאי בפני המועצה על שלעג (במחזהו האבוד "הבבלים") למדיניות ולמוסדות המדינה בנוכחות זרים ובעת מלחמה קשה. תוקידידס, בעל דעות דמוקרטיות והומניסטיות מובהקות, כפי שהראה אורויון במחקרו[דרוש מקור], אף הוא נתבע על כישלון צבאי והוגלה על פי תקנה שתיקן קליאון. לכן ייתכן שנעשה עוול לקליאון בדמותו כפי שהיא מצטיירת משני המקורות הללו, אף שהיו בני הזמן.
לקריאה נוספת

פלוטארכוס. חיי אישים - אנשי יוון. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תתל"א.
תוקידידס. תולדות מלחמת פילופוניס. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. הקדים מבוא אלכסנדר פוקס. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט (1959).
קנגס דה אוניס

קנגס דה אוניס (בספרדית: Cangas de Onís; באסטורית: Cangues d'Onís) היא עיירה ורשות מקומית (אנ') בקהילה האוטונומית אסטוריאס שבספרד. היא שוכנת 178 ק"מ מערבית לבילבאו ו-282 ק"מ צפונית מזרחית לסנטיאגו דה קומפוסטלה.
היסטוריה

קנגס דה אוניס הייתה בירת ממלכת אסטוריאס מהקמתה ב-722 ועד 774. בשנת 737 נבנתה שם כנסיית סנטה קרוס דה קנגס דה אוניס (Santa Cruz de Cangas de Onís) שהייתה הכנסייה הראשונה שנבנתה בספרד "המשוחררת".
אתרים מעניינים

כנסיית סנטה מריה דה קנגס דה אוניס (Iglesia de Santa María de Cangas de Onís) בעלת המבנה במיוחד.
קפלת סנטה קרוס דה קנגס דה אוניס (Santa Cruz de Cangas de Onís) אשר נבנתה בשנת 737 במקומה של כנסייה קודמת שנבנתה במאה ה-4. זו האחרונה נבנתה מעל דולמן פרהיסטורי.
הגשר המכונה "הגשר הרומי" נבנה במחצית הראשונה של המאה ה-14, אבל ייתכן שאכן שחזר גשר רומי קדום.
גלריה

כנסיית סנטה מריה דה קנגס דה אוניס.
קפלת סנטה קרוס דה קנגס דה אוניס.
הדולמן הנשקף מתחת לרצפת הקפלה.
ה"גשר הרומי".
בית העירייה.
קלימוביץ' (מחוז משנה)

מחוז משנה קלימוביץ' (בבלארוסית: Клімавіцкі раён; ברוסית: Климовичский район) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז מוהילב שבמזרח בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר קלימוביץ'.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קלימוביץ' 28,523 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 25,280 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 94.25% בלארוסים, 4.34% רוסים ו-1.41% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (64.19%) ורוסית (34.81%).
קרל פון בלאס

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1815 Nauders, אוסטריה 
 פטירה:  19 במרץ 1894 (בגיל 78) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות יפות בוונציה 
 הושפע על ידי:  יוהאן פרידריך אוברבק 
 
קרל פון בלאס (בגרמנית: Karl von Blaas;‏  28 באפריל 1815 – 19 במרץ 1894) היה צייר אוסטרי, שנודע בזכות דיוקנאותיו וציוריו הדתיים.
ביוגרפיה

קרל פון בלאס נולד למשפחת איכרים בטירול ב־28 באפריל 1815. הוא ידוע בעיקר כצייר היסטוריה וצייר דיוקנאות. שיעורי האמנות הראשונים שלו היו באינסברוק, שם קיבל השכלה כסופר. אבל הוא התעניין יותר באמנות, וכך, כמו ציירים רבים באותה תקופה, הוא שאף לבקר באיטליה כדי לממש את מטרתו לחינוך אמנותי מעמיק.
דודו, שופט בוורונה, זיהה את כישרונו ונתן לו תמיכה כספית ללימודים בוונציה בשנת 1832. הוא היה סטודנט באקדמיה בוונציה בין השנים 1832–1837 וזכה בפרסים רבים והחל לקבל עמלות מפורטרטים. בשנת 1837 הוא קיבל את מלגה מהאקדמיה הוונציאנית, שאפשרה לו ללמוד ברומא במשך חמש שנים. הוא נסע לשם ובמהלך ביקורו בא במגע עם הצייר המוביל בתנועת הנצרתיים, האמן הגרמני יוהאן פרידריך אוברבק וחוגו, שהשפיעו עליו בדרכים רבות.
עם זאת, הוא לא הסכים איתם אמנותית והבין שאמנותו מכוונת לקומפוזיציות חזקות ומציאותיות יותר. בהיותו באיטליה נסע רבות, למד והעתיק ציורי מאסטרים ישנים רבים. לאחר מכן התמסר לאמנות כנסייתית ולסצנות ז'אנריות בעלות אופי פולחני, וקיבל עמלות רבות כולל כמה בהוראתו של האפיפיור פיוס התשיעי עימו היה בקשר אישי כתוצאה מעיטורו בקתדרלת אלבנו. הוא למד גם במינכן במשך שנתיים ואז צייר עבודות מוזמנות לכנסיות בפריז, לונדון, איטליה הונגריה ורוסיה.
בשנת 1842 התחתן פון בלאס עם אישה איטלקית, אגנזינה אג'ודה, אותה הכיר באלבנו בשנת 1840.
בשנת 1850 הוא מונה לאקדמיה של וינה, וצייר כמה ציורי קיר בכנסיית אלט לרצנפלד. בשנת 1855 הוא קיבל פרס בתערוכת פריז וכן היה מועמד לפרופסור באקדמיה בוונציה באותה שנה. הוא היה פרופסור באקדמיה בוונציה בין השנים 1856–1866.
בשנת 1866 שב לווינה. האוטוביוגרפיה שלו פורסמה בווינה בשנת 1876.
הוא התפרסם בחוגים החברתיים של וינה וצייר את בן הקיסר פרנץ יוזף בשנת 1853. כעבור כמה שנים החל לבצע ארבעים ציורי היסטוריה כפרסקו לטובת ארסנל וינה. ציורי פרסקו אלה, העסיקו אותו במשך אחת עשרה שנים. ציורים אלה נחשבים בין יצירותיו הגדולות.
הוא אביו של צייר הז'אנר יוג'נה דה בלאס (1843–1942), שהמוניטין שלו האפיל על זה של אביו, ויוליוס פון בלאס (1845–1923), גם הוא צייר.
הוא נפטר בווינה בשנת 1894.
הערות שוליים

1 2  Selbstbiographie des Malers Karl Blaas, 1815 - 1876. Wien, Gerold's Sohn, 1876
↑  Wild, Barbara, Carl von Blaas 1815-1894. Wurdigung des Historienmalers, [Appreciation of a History Painter] Wien, Osterreichische Galerie, Oberen Belvedere, 1985.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810631593005606  GND: 119038560  ISNI: 0000 0000 6675 9010  LCCN: nr88000025  NKC: js20020923001  RKD: 8724  ULAN: 500003906  VIAF: 25403968   WorldCat (עם VIAF): 25403968