stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וזף וורד
מנהיג האופוזיציה

בכל אופן, ב-11 בספטמבר 1913 הסכים לבסוף וורד לקבל על עצמו שוב את תפקיד מנהיג המפלגה הליברלית. הוא השיג כמה ויתורים חשובים מהמפלגה. הוא עמד על כך שתהיה לו רמה גבוהה של שליטה אישית. הוא חש שחוסר המזל של המפלגה בעבר נגרם בעיקר עקב כישלונו. הוא פעל גם לבנות ברית עם תנועת העבודה שהתפתחה אז והעמידה לבחירה מתמודדים רבים.
ב-12 באוגוסט 1915, עקב מלחמת העולם הראשונה, קיבל וורד הצעה מראש הממשלה ויליאם מאסי, מנהיג המפלגה הרפורמיסטית, להצטרף לממשלת אחדות. וורד מונה להיות סגנו של מאסי ושר האוצר. היחסים בין השניים לא היו טובים. בנוסף להבדלים הפוליטיים ביניהם, וורד היה אירי קתולי ומאסי היה אירי פרוטסטנטי. השותפות באה לקיצה ב-21 באוגוסט 1919.
בבחירות של 1919 איבד וורד את מושבו מטעם מחוז הבחירה של אוורואה ועזב את הפרלמנט. ב-1923 הוא התמודד בבחירות ביניים במחוז הבחירה של טאורנגה, אך הובס על ידי נציג המפלגה הרפורמיסטית, צ'ארלס מקמילן. ב-1925 הוא הצליח להיבחר מחדש לפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של אינברקרגיל. הוא התמודד מטעם המפלגה הליברלית, למרות ששרידיה של המפלגה קראו כבר לעצמם בשמות שונים. מתנגדיו ראו אותו כמי שחי בעבר וכמי שמנסה לנהל את אותם מאבקים שוב ושוב. בריאותו של וורד הייתה אז גם בשפל.
ב-1928 התאחדו שרידי המפלגה הליברלית כמפלגה חדשה בשם "המפלגה המאוחדת" סביב מנהיגותם של ג'ורג' פורבס וביל ויטץ', שהיו מנהיגי פלגים שונים במפלגה הליברלית ושל אלברט דווי, שהיה ממנהיגה של המפלגה הרפורמיסטית. הן פורבס והן ויטץ' שאפו להיות מנהיגי המפלגה החדשה ואף אחד מהם לא הצליח לרשום לזכותו יתרון ברור. דווי הזמין את וורד כמועמד של פשרה, מתוך תקווה שמעמדו של וורד כראש ממשלה לשעבר ילכד את השורות.
כהונה שנייה כראש הממשלה

וורד נעתר להצעה ונבחר להיות מנהיג המפלגה המאוחדת החדשה. עם זאת, בריאותו הייתה עדיין רופפת והמשימה הייתה קשה עבורו. במסע הבחירות של 1928, הוא הבטיח להפתעת תומכיו, שהוא ישיג הלוואות בהיקף של 70 מיליון ליש"ט כדי להחיות את הכלכלה. בבחירות זכתה המפלגה במספר דומה של מושבים כמו אלו של המפלגה הרפורמיסטית. בתמיכתה של מפלגת הלייבור של ניו זילנד נבחר וורד להיות ראש ממשלה בפעם השנייה, יותר מ-16 שנים לאחר תום תקופת כהונתו הקודמת בתפקיד.
מצב בריאותו של וורד המשיך להתדרדר. הוא סבל משורה של התקפי לב ועד מהרה היה זה פורבס שניהל למעשה את ענייני הממשלה. וורד היה נחוש בדעתו לא להתפטר והוא המשיך לכהן בתפקידו גם לאחר שכבר לא הייתה לו את היכולת לעשות כן. ב-28 במאי 1930 הוא נכנע ללחצים מצד עמיתיו ומצד משפחתו והתפטר מתפקידו לטובתו של פורבס.
זמן קצר לאחר מכן, ב-8 ביולי 1930 מת ג'וזף וורד. לאחר שנערך לו טקס אשכבה ממלכתי בבזיליקת הלב הקדוש בוולינגטון, הוא נקבר בבאלף.
הערות שוליים

↑  Bassett, Michael. "Ward, Joseph George". Dictionary of New Zealand Biography. Ministry for Culture and Heritage. Retrieved 26 November 2011.
↑  The London Gazette: no. 27325. p. 4182. 21 June 1901.
↑  Bassett, Michael. "Ward, Joseph George". Te Ara Encyclopedia of New Zealand. Ministry for Culture and Heritage. Retrieved 29 March 2013.
↑  Joseph Ward proclaims Dominion status 26 September 1907, New Zealand History online
↑  The London Gazette: no. 28577. p. 797. 2 February 1912. Retrieved 15 July 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119237210  ISNI: 0000 0000 3513 1757  LCCN: n94020528  NTA: 146349652  SUDOC: 136066313  TePapa: 35366  VIAF: 20486328   WorldCat (עם VIAF): 20486328
ג'יי ג'ונסון

ג'יי צ'ארלס ג'ונסון (באנגלית: Jeh Charles Johnson; נולד ב-11 בספטמבר 1957) הוא פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי שכיהן כמזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית בקבינט של נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
ביוגרפיה

ג'ונסון נולד בניו יורק, בנם של ג'יי ונורמה. כמו אביו הוא קרוי על שמו של מנהיג שבט אפריקאי שפגש סבו בליבריה. הוא בעל תואר ראשון ממכללת מורהאוס באטלנטה ותואר במשפטים מאוניברסיטת קולומביה. עבד בפירמת עורכי הדין Paul, Weiss, Rifkind, Wharton & Garrison בניו יורק ובשנים 1989 עד 1991 כעוזר התובע במחוז הדרומי של ניו יורק. לאחר מכן חזר לפירמת עורכי הדין והתמנה לשותף ב-1994.
באוקטובר 1998 מונה ליועץ המשפטי של חיל האוויר האמריקאי, בתקופה זו עסק בהשלכות המשפטיות של מבצע כוח מאוחד שכללו הפצצות רבות היקף על הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. שירת בתפקיד עד 2001, על שירותו זכה בעיטור השירות האזרחי המצוין.
בפברואר 2009 מונה על ידי הנשיא ברק אובמה ליועץ המשפטי של מחלקת ההגנה. בתפקיד זה היה ממובילי מדיניות ארצות הברית בתחום הלוחמה בטרור שכללה שימוש נרחב בסיכולים ממוקדים, בעיקר מהאוויר. כמו כן היה יושב ראש משותף של צוות לבחינת השפעות החוק לביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר.
באוקטובר 2013 אושר מינויו למזכיר ביטחון המולדת והוא נכנס לתפקידו בדצמבר 2013.
הערות שוליים

↑  Obama to Nominate Ex-Pentagon Lawyer for Homeland Security Post, וול סטריט ג'ורנל, 17 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1183003781  LCCN: no2009138673  SNAC: w6h8150p  VIAF: 100745337   WorldCat (עם VIAF): 100745337
ג'ינו קולאוסי

ג'ינו קולאוסי (באיטלקית: Gino Colaussi;‏ 4 במרץ 1914 – 27 ביולי 1991) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת החלוץ. זכה עם נבחרת איטליה במונדיאל 1938.
ביוגרפיה

קולאוסי נולד ב-4 במרץ 1914, בגראדיסקה ד'אונזו שבאיטליה.
הוא שיחק את רוב הקריירה שלו בקבוצה טריאסטינה האיטלקית. לאחר מכן שיחק בכמה קבוצות, ביניהן יובנטוס, איתה זכה בגביע האיטלקי. קולאוסי שיחק גם בסרייה ב', הליגה השנייה באיטליה, במועדון פאדובה.
קולאוסי ערך בנבחרת איטליה 26 הופעות בהן כבש 15 שערים בין השנים 1935–1940. במונדיאל 1938 היה חלק מסגל הנבחרת שזכה במונדיאל תוך כדי שהוא כובש שער ברבע הגמר נגד צרפת, המארחת של אותו טורניר, ושער נוסף בניצחון על ברזיל בחצי הגמר. בגמר מונדיאל 1938 כבש צמד שערים נגד הונגריה בניצחון 2–4 ועזר לאיטליה לזכות במונדיאל שני ברציפות. בסיום הטורניר כבש 4 שערים ובכך זכה בנעל הארד, ונבחר להיות בנבחרת המצטיינת.
קולאוסי נפטר ב-27 ביולי 1991, בטריאסטה שבאיטליה, בגיל 77.
תארים

הגביע האיטלקי: 1941/1942
גביע העולם: 1938
גביע מרכז אירופה: 35–1933
נעל הארד בגביע העולם: 1938
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1938
קולאוסי כובש שער בגמר מונדיאל 1938 נגד הונגריה
בתיה גור

| --- | --- |

בתיה גור בשנת 2003
 לידה:  20 בינואר 1947 אחוזת בית, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  19 במאי 2005 (בגיל 58) ירושלים 
 שם לידה:  בתיה מאן 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 עיסוק:  סופרת, מבקרת ספרות, מורה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית
 סוגה:  ספרי מתח, רומנים, עיון
 יצירות בולטות:  רצח בשבת בבוקר, מוות בחוג לספרות, מכביש הרעב שמאלה, אבן תחת אבן
 תקופת הפעילות:  מ-1970
 
בתיה גור (1 בספטמבר 1947 – 19 במאי 2005) הייתה סופרת ישראלית ומבקרת ספרות. כתבה בעיקר ספרות בלשית. ספריה של בתיה גור זכו להצלחה רבה בישראל ובעולם. היו שכינו אותה "אגתה כריסטי הישראלית". גור העלתה לתודעה את ז'אנר ספרי המתח באופן שלא נעשה קודם לכן בספרות העברית.
ביוגרפיה

נולדה ב-1947 כבתיה מן בתל אביב, גדלה ברמת גן, ושבה ללמוד בתל אביב בתיכון חדש. בצבא שירתה כמורה חיילת באופקים. אחרי השחרור למדה באוניברסיטה ספרות והיסטוריה, וקיבלה תעודת הוראה. היא נישאה לפסיכולוג עמוס גור, איתו ילדה במהלך השנים שלושה ילדים. היא נסעה עימו לארצות הברית לשלוש שנים, כשעשה שם דוקטורט. כשחזרה, לימדה במשך שנה אחת בבית ספר בויאר, ולאחר מכן עברה ללמד ספרות בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה, שם לימדה שנים ארוכות.
חיים אישיים

גור נולדה בתל אביב, אך התגוררה מרבית שנות חייה בירושלים. בספריה היטיבה לתאר את הוויית חיי היום יום בעיר הבירה על שלל הקבוצות והמתחים המאפיינים אותה. גור הצהירה על עצמה כבעלת רגישות חברתית ופוליטית. בספטמבר 2003 נכנסה לוויכוח עם שוטרות משמר הגבול, ברחוב עמק רפאים בירושלים. השוטרות עיכבו זקן פלסטיני כבן 70. בתגובה נעצרה באשמת הפרעה לשוטר בעת מילוי תפקידו.
גור גילתה כי היא חולה בסרטן הריאה כשנה לפני מותה. היא נאבקה במחלה ובמקביל המשיכה בעבודתה. בריאיון עיתונאי שהעניקה אמרה: "אני תופסת את החיים כמו מסע חניכה אל המוות. אדם יחיה, יסבול וימות. כל השאר זה חסד - אהבה זה חסד ולכתוב זה חסד".
נקברה בהר המנוחות בירושלים.
יצירותיה > סדרת ספרי "מיכאל אוחיון"

רצח בשבת בבוקר (כתר ספרים, 1988) (הספר בקטלוג ULI) - עובד לסרט טלוויזיה בשנת 1991
מוות בחוג לספרות (כתר, 1989) (הספר בקטלוג ULI)
לינה משותפת (כתר, 1991) (הספר בקטלוג ULI)
המרחק הנכון (כתר, 1996) (הספר בקטלוג ULI)
רצח בדרך בית לחם (כתר, 2001) (הספר בקטלוג ULI)
רצח, מצלמים (כתר, 2004) (הספר בקטלוג ULI) (לפי תסריט שכתבה גור עבור סדרת טלוויזיה בשם זה, שביים רם לוי בשנת 2000)
יצירותיה > רומנים נוספים

לא כך תיארתי לי (כתר, 1994) (הספר בקטלוג ULI)
אבן תחת אבן (כתר, 1998) (הספר בקטלוג ULI): רומן שנכתב בעקבות פרשת רולטת הרשת, ובפרט מאבקה של שולמית מלט, אמו של החייל שנהרג באירוע זה. על יצירת הרומן כתבה בתיה גור בהערה בסופו:
יצירותיה > ספרי נוער

מרגל בתוך הבית (כתר, 2000) (הספר בקטלוג ULI)
יצירותיה > ספרי עיון

מכביש הרעב שמאלה (כתר, 1990) (הספר בקטלוג ULI)
מבלי דלג על דף, בעריכת פוני בז'ז'ינסקי ואריאל הירשפלד (כתר, 2008) (הספר בקטלוג ULI)
יצירותיה > ספרים שערכה

עושים את זה - סיפורים קצרים (כתר, 2003) (הספר בקטלוג ULI)
סדרת קלאסי כיס - אמנות לעם (עם עובד, 1997)
הערות שוליים

↑  רן יגיל, "אגתה כריסטי שלנו", מעריב, סוף שבוע, 1 בינואר 2010, עמ' 33
1 2  מיקי שושן, ספרים - רצח בתחום חשבת - בתיה גור, מורה בתיכון ליד האוניברסיטה, מחברת מותחנים המתרחשים בין מגרש־הרוסים לטלביה - בהוצאת כתר ייצא בתחילת השבוע הבא הספר "רצח בשבת בבוקר", כל העיר, 19 בפברואר 1988
1 2  איילת נגב, "בתיה גור: הבלש אוחיון עובר לקיבוץ" בפרויקט בן-יהודה
↑  רון מיברג, טלוויזיה / משעמם, טרחני וכושל, חדשות, 11 בפברואר 1992
↑  הגר רם, צדוק ישחק בשיטת חדד, חדשות, 30 באפריל 1991
↑  אבי כצמן, פסיכיאטרים על הספה, כותרת ראשית, 23 במרץ 1988
↑  שירי לב-ארי, נשק חכם למלחמת הקיום, באתר הארץ, 19 במאי 2008
↑  סקירות של הספר:
אבי כץ, בין הספרות והחיים, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2008
 אבי גרפינקל, מה עם קצת ביקורת שלילית? (על בתיה גור ובני ציפר), בלוג באתר "רשימות", 30 במאי 2008
↑  בתיה גור, קצהו המנצנץ של המגף, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2003
↑  שירי לב ארי, הסופרת והמבקרת בתיה גור מתה בגיל 57, באתר הארץ, 20 במאי 2005
↑  שירי לב-ארי, מעשה בעולם, באתר הארץ, 22 במאי 2005
↑  אריאנה מלמד, קוראת ספרים - בלש - רצח בקיבוץ, חדשות, 7 ביוני 1991
↑  גלית ברונשטיין, כולם היו בנינו? שיח שכולים ושיקולי השכול, המשפט, ח', תשס"ג, עמ' 183–238
↑  בתיה גור, אבן תחת אבן, עם עובד, 1998, עמ' 248
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261998505171  PLWABN: 9810704386705606  BIBSYS: 98079135  BNE: XX1309099  BnF: cb12351492t (data)  CiNii: DA06901040  GND: 120480433  ICCU: RAVV083643  ISNI: 0000 0001 1022 8074  LCCN: nr88006107  NDL: 00513514  NLG: 84570  NTA: 134626133  RERO: 02-A003311538  SUDOC: 032496206  VIAF: 24676903   WorldCat (עם VIAF): 24676903 
בערוב ימיה התגוררה גור בבית גארבאדיאן ברחוב עמק רפאים בירושלים
ברהובה

מייסד העיר הדוכס למפרט
בֶרֶהוֹבה (בֶרֶהוֹבוֹ) או בֶרֶגְסַס (באוקראינית: Берегове, בהונגרית: Beregszász, ביידיש: בערעגסאס, בערגסאז, אנגלית: Berehove) היא עיר במערב מחוז זקרפטיה הידוע גם בשמות טרנסקרפטיה (Transkarpathia) סאבקרפטיה וקרפטורוסיה שבאוקראינה, סמוך לגבול המדינה עם הונגריה. היא יושבת על צומת רכבות ועל גדות נהר קטן בשם ורקה (Verke) ולמרגלות הרים שעל מדרונותיהם נטועים כרמים.
היסטוריה

ברהובה נוסדה במאה ה-11 כמושבה סכסונית. מייסד העיר היה הדוכס למפרט (Duke Lampert), אחיינו של המלך אנדרי ה-I ביילה (Endre I Bejla). בשנת 1247, העניק המלך ביילה הרביעי (Bejla IV) לעיר מעמד של עיר מלוכה. והיא שגשגה בתקופת מלכותם של המלך לודוויג הגדול (Liudvig the Great) והמלכה ארז׳בט (Erzhebet).
במסמכים משנת 1504 היא מוזכרת בשם ברגסס, ונחשבת כעיר מחוז מרכזית במחוז ברגובסקי (Beregovskij area).
בעקבות חוזה סן-ז'רמן, הפכה ברהובה להיות חלק מצ'כוסלובקיה, ולפני מלחמת העולם השנייה, הועברה למחוז ברג (Bereg) אשר בהונגריה. בשנת 1945, עברו המחוז והעיר בתוכו להיות חלק מאוקראינה.
מידע כללי > שם העיר

בשנת 1910, נערך משאל עם מקומי לשינוי שם העיר לברגסס (Beregszasz), הואיל ושמה נקרא כך בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית. אולם בשנת 1920, שונה בחזרה שם העיר לברהובה.  משנת 1946, שם העיר הוא ברגובו.
מידע כללי > דמוגרפיה

בשנת 1910 חיו בעיר כ־12,933 תושבים שהתפלגו להונגרים, רותנים, גרמנים ואחרים לפי שפת אם. לפני מלחמת העולם השנייה, כ-10% מתושביה היו אוקראינים תחת שלטון צ׳כוסלובקיה, ונכון לשנת 2013 חיו בעיר כ-25,000 תושבים, מחציתם בעלי זהות אתנית הונגרית, והיתר אוקראינים, צוענים ורוסים. ברהובה היא העיר היחידה במחוז שבה התושבים מהווים רוב הונגרי.
השפה הרשמית במשרדי הממשל בעיר היא הונגרית, על יסוד חוק שחוקק בשנת 2012.
מידע כללי > חינוך

בברהובה קיימים מוסדות חינוך שונים: בית ספר תיכון רוסי, שני בתי ספר תיכון אוקראינים, בית ספר תיכון הונגרי, בית ספר מקצועי, ובית ספר לרפואה. בנוסף, קיימים בעיר מכון פדגוגי הונגרי, שני תיאטראות: תיאטרון מקצועי ותיאטרון לחובבים, והפעילות התרבותית בעיר נעשית על ידי בית הספר לאומנויות. כמו כן, מצויים בעיר ארגוני תרבות אזוריים במיוחד של התרבות ההונגרית. ברהובה היא המרכז התרבותי של המיעוט ההונגרי באוקראינה.
מידע כללי > תעשייה

בעיר קיימים מספר סוגי תעשייה: תעשיית עץ, מפעלי רהיטים, קרמיקה, ביגוד ומזון, וכן תעשיית יין המתבססת על הכרמים באזור. העיר ידועה במסורת של גידול ענבים וייצור יין.
מידע כללי > אקלים

האקלים בעיר הוא אקלים ימי.
אישים מפורסמים

סר אלכס סנדור אלכסנדר (Sir Alex Sandor Alexander) תעשיין, איש כספים ויו״ר של חברות בריטיות רבות
אנדריאה בוסקור (Andrea Bocskor) חברת הפרלמנט האירופי מטעם הונגריה
ד״ר עמליה בראון (Dr. Amalia Braun) הרופאה הראשונה באזור הקרפטים ובברגסס, השתתפה בקונגרס הציוני הראשון עם בנימין זאב הרצל
הרב גבריאל הוגו גריין (Gryn Hugo Gabriel) שדרן מוכר וידוע בבריטניה
ד"ר קאג' ג'ן הרטמן (Dr. Kaj Jene Hartmann) רופא, זכה לאחר מותו בפרס פיתוח העיר (Prize Pro Urbe)
ננדור ״קונסי״ וייס (Nandor "Cunci" Weiss) היה אחד מאנשי המפתח של הקהילה היהודית בעיר לאחר המלחמה
מיכאל יוסיפוביץ׳ (Michael Iosipovics) חבר נבחרת הכדוריד הלאומית של אוקראינה ואחר כך חבר נבחרת הפועל בישראל
ארנקה סיגל (Aranka Siegal) סופרת ניצולת שואה
הוריו של הכלכלן מילטון פרידמן
גזה קאלוסי (Géza Kalocsay) שחקן כדורגל הונגרי ובינלאומי, שיחק עבור הונגריה וצ׳כוסלובקיהבית הכנסת הגדול בעיר ששופץ והפך למרכז תרבות
ד״ר ברתולומיאו קובט (Bartholomew Kubat) מנתח ידוע, פליט מצ׳כוסלובקיה וניצול שואה
מירוסלב קובט (Miroslav Kubat) בתקופת הרפובליקה הראשונה של צ׳כוסלובקיה (1938-1918), עסק בעריכת דין ולאחר מכן שירת כקצין בצבא הצ׳כוסלובקי במלחמת העולם השנייה, לאחר המלחמה חזר לעסוק בעריכת דין ועבר לעיר ניו יורק
ג׳ודי קסאב (Judy Casaab) אומנית, ציירת פורטרטים, שרטטת ואומנית נוף מוערכת. אחרי המלחמה עברה להתגורר באוסטרליה. זכתה במספר פרסים: פעמיים בפרס ארצ׳יבלד (Archibald Prize), בפרס ווין (Wynne Prize) ובפרס הזהב של הונגריה
נינה רומניבנה (Nina Romanivna Lobova) שחקנית כדוריד סובייטית-אוקראינית, השתתפה באולימפיאדת הקיץ בשנת 1976 וזכתה במדליית זהב עם נבחרת ברית המועצות
ערים תאומות

פשבורסק (Przeworsk) - פולין פולין
סאטו מארה (Satu Mare) - רומניה רומניה
תולדות הקהילה היהודית

היישוב היהודי בעיר שנקראה אז ברגסס, הוקם בשנת 1768 והוא כלל ארבע משפחות יהודיות, שרובן הגיעו מפולין. במחצית השנייה של המאה ה-18, החלו היהודים במקום להתגבש ולארגן את מוסדותיהם שהיו מרוכזים במרכז העיר: בית כנסת, בית מדרש, מקווה, משרדי הקהילה, חברה קדישא ועוד.
חוק שוויון הזכויות כלפי היהודים שחוקק במונרכיה האוסטרו-הונגרית בשנת 1867, ומשמעותו הסרת ההגבלות מעליהם הביא לשגשוגה של הקהילה, ועד ראשית מלחמת העולם השנייה הם היוו את עמוד התווך של חיי המסחר והכלכלה בעיר. היהודים עסקו במסחר ומלאכה, אך גם במקצועות חופשיים כמו רפואה, ועריכת דין. בנוסף היו בבעלותם בנקים, מפעלים וטחנות קמח. הם דאגו להקמת מוסדות חינוך יהודיים ותלמודי תורה, ולפעילות של רוב תנועות הנוער הציוניות. ערב מלחמת העולם השנייה (1938), מנתה הקהילה היהודית כ־8,000 איש.
תולדות הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1938, אחרי בוררות וינה הראשונה, הועברה העיר משליטת צ׳כוסלובקיה לשליטת הונגריה, שהייתה בת בריתה של גרמניה הנאצית וחלק ממדינות הציר. הסיפוח להונגריה הביא להטלת גזרות על היהודים, שנועדו להשפיל ולרושש אותם מנכסיהם, ובהמשך בשנת 1941 החלה השמדתם. בתחילה גורשו לפולין מאות יהודים שלא הוכח שהם אזרחי הונגריה, ובשנת 1942 גויסו כמעט כל הגברים היהודים לעבודות כפייה עבור הצבא ההונגרי. רובם נספו במהלך שירותם כתוצאה מעינויים, קור ורעב. בחודש מרץ שנת 1944, כבשה גרמניה את הונגריה, ובסוף החודש נכנס הגסטאפו לעיר והטיל על הנשארים שהיו בעיקר נשים, זקנים וילדים, גזרות רבות ביניהן עוצר, ענידת הטלאי הצהוב ועוד. חודשיים לאחר מכן (בחודש מאי), גורשו לבית החרושת ללבנים סמוך לתחנת הרכבת, שם הוחזקו בתנאים תת-אנושיים ובאמצע החודש נשלחו 12,000 היהודים, בשלושה משלוחים אל מחנה ההשמדה אושוויץ, שם נִסְפּוּ רובם. רק כ-1,000 יהודים מתושבי העיר, שרדו את השואה.
תולדות הקהילה היהודית > לאחר מלחמת העולם השנייה

נכון לשנת 2010 חיים בעיר מעט מאוד יהודים.
ראו גם

קהילת יהודי ברהובה
לקריאה נוספת

סוזן מ. פאפ, ברגסאס, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 318–319), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

1 2 3 4  חובר ע"י חוקרים של אנו מוזיאון העם היהודי, קהילת יהודי ברגובו - ברהובו - ברגסאס, באתר אנו, מוזיאון העם היהודי
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  History, City of Berghovo official Website (English Version) (באנגלית)
1 2 3 4  Berehove, Internet Encyclopedia of Ukraine (באנגלית)
↑  ברגסס (Beregszász), באתר יד ושם, המכון הבין-לאומי לחקר השואה, האנציקלופדיה של הגיטאות
↑  Fedir Shandor, Berehovo in Zakarpattia renamed into Beregszasz, http://www.nrcu.gov.ua/, רדיו אוקראינה, ‏5 נובמבר 2010 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Marshall J. KATZ, Berehove, Ukraine, JewishGen, ‏26 יוני 2011 (באנגלית)
↑  Interfax-Ukraine, Romanian becomes regional language in Bila Tserkva in Zakarpattia region, kyivpost- ukraine's global voice, פרסום הידיעה, ‏24 ספטמבר 2012 (באנגלית)
↑  Berehove Climate (Ukraine), climate-data.org (באנגלית)
↑  (Andrea) Bocskor, https://www.eumonitor.eu/ (באנגלית)
↑  Andrea BOCSKOR, eppgroup.eu (באנגלית)
↑  Albert Friedlander, Gryn Hugo Gabriel, Oxford Dictionary of National Biography, ‏23 ספטמבר 2010 (באנגלית)
↑  כדור-יד, באתר ארכיון מורשת הפועל
↑  About the Author, Aranka Siegal, https://us.macmillan.com/ (באנגלית)
↑  Milton Friedman, Facts, https://www.nobelprize.org/, ‏1976 (באנגלית)
↑  Judy Cassab, https://www.artgallery.nsw.gov.au/, פרס ארצ׳יבלד (באנגלית)
1 2  Sister cities of Berehove, http://en.sistercity.info/ (באנגלית)
1 2 3 4 5  יהושע הלוי, יהושע הלוי (ע), יהדות ברהובו-ברגסס בתמונות, תל אביב נתניה: ארגון יוצאי ברהובו-ברגסס והסביבה, תשמ״ט-1989
↑  בנק, באתר google.map
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552860205171  BnF: cb11966422z (data)  GND: 4688216-9  LCCN: no2016171812  NKC: ge646627  VIAF: 151281828   WorldCat (עם VIAF): 151281828 
רחוב בברהובה
בית הכנסת הגדול בברהובה
מקווה יהודי בברהובה, היום משמש כבנק
ברוך לאנר

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1949 (בן 74) ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידוע בשל:  הרשעה בהתעללות מינית בילדים
 השקפה דתית:  יהדות 
 
ברוך לאנר (באנגלית: Baruch Lanner; נולד ב-20 באוקטובר 1949) הוא רב אורתודוקסי אמריקאי, שהורשע בהתעללות מינית בילדים.
קריירה

לאנר עבד כמנהל בית ספר תיכון ישיבת הילל באושיין, ניו ג'רזי (אנ') ובהמשך היה נציג מטעם איחוד האורתודוקסים (OU) בוועידת נוער בתי הכנסת הארצית (אנ').
מעשיו

בשנת 2000 פורסם תחקיר בעיתון הקהילתי ג'ואיש ויק, ממנו עלה לאנר התעלל והטריד מינית ילדים במשך עשרות שנים. לאנר התפטר יום למחרת הפרסום. התחקיר, בשם "תמימות גנובה" ("Stolen Innocence"), זכה מאוחר יותר בפרס עבור "עיתונות ראויה לשבח".
כתוצאה מפרסום התחקיר, איחוד האורתודוקסים (OU) הקים ועדת חקירה בראשותו של הנשיא רי'צארד ג'ואל (אנ'). עלות הוועדה הייתה מעל מיליון דולר, היא ראיינה מעל 140 איש ולבסוף פרסמה דו"ח שהתפרס על פני 330 עמודים המגולל את מסכת ההתעללות וההטרדות של לאנר. בדו"ח פורסם כי החל משנת 1970, התעלל לאנר פיזית ונפשית בעשרות בני נוער, בנים ובנות, ובין היתר נגע בחלקם באזורים מוצנעים. כן הדו"ח כלל ביקורת על סגן נשיא איחוד האורתודוקסים, הרב רפאל באטלר על כך שלא שלא עשה די לברר תלונות שהוגשו. לאחר פרסום הדו"ח התפטר באטלר מתפקידו.
בשנת 2002 הורשע לאנר בהתעללות מינית בשתי נערות מתבגרות שלמדו בבית הספר הדתי בו ניהל ונידון לשבע שנות מאסר. בשנת 2005 ביטל בית המשפט לערעורים את אחד מסעיפי האישום.
אחרית דבר

בשנת 2001 פורסם דו"ח נוסף של איחוד האורתודוקסים ממנו עלו ליקויים קשים בהתנהלות של האיחוד בפרשה וכי התעלם מתלונות על לאנר במשך עשרות שנים. המקרה תואר בתקשורת האורתודוקסית האמריקאית כ"קו פרשת המים לאופן שבו הקהילה מטפלת בהתעללות מינית".
בשנת 2003 הרבנים מרדכי ויליג, יוסף בלאו (אנ') ואהרון לוין אשר חקרו תלונות קודמות נגד לאנר בשנת 1989, התנצלו בפני הקורבנות על כך שלא פעלו לעצור את ההתעללות.
ב-10 בינואר 2008 שוחרר לאנר מהכלא.
ב-5 ביולי 2022, פורסם בגרסה האנגלית של ״הארץ״ ובעיתונים נוספים כולל ״ישראל היום״, שלאנר קיבל ויזה A-5, המקנה לו שהייה זמנית בארץ. אושרה עלייתה של אשתו השנייה, אבל בקשתו של לאנר נדחתה בגלל עברו הפלילי.
הערות שוליים

1 2  רונלד סמות'רס, Rabbi Convicted of Sexual Abuse Is Freed on Bail Pending Appeal, הניו יורק טיימס, 12 באוקטובר 2002
↑  רוזנבלט גארי, Stolen Innocence: RABBI BARUCH LANNER, the charismatic magnet of NCSY, was revered in the Orthodox Union youth group, despite longtime reports of abuse of teens, ג'ואיש ויק, 23 ביוני 2000
↑  אנדרו ג'ייקובס, "Orthodox Group Details Accusations That New Jersey Rabbi Abused Teenagers,‏ הניו יורק טיימס, 27 בדצמבר 2000
1 2  גארי רוזנלבט, Lanner To Be Released From Jail Next Week, ג'ואיש ויק, 9 בינואר 2008
↑  "Israel Grants Residency Status to Rabbi Convicted of Child Sex Abuse". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2022-07-10.
↑  רב מניו ג'רזי שהורשע בתקיפה מינית - קיבל ויזת מגורים זמנית בישראל | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il
ג'ורג' אלקוק

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1912 פטרבורו, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  15 בדצמבר 2000 (בגיל 88) 
 פרסים והוקרה:  מדליית ג'קסון-גווית (1963)  חבר במסדר האימפריה הבריטית 
 
ג'ורג' אלקוק (באנגלית: George Alcock‏; נולד ב-28 באוגוסט 1912 – 15 בדצמבר 2000) היה אסטרונום שידוע בגילוי גופי שמיים מסוג נובה ושביט
ג'ורג' אלקוק נולד בעיירה פטרבורו שבקיימברידג'שייר. ג'ורג' אלקוק החל להתעניין באסטרונומיה בעקבות ליקוי חמה של שנת 1921. בשנת 1935 הוא הצטרף לאיגור האסטרונומיה הבריטי. בשנת 1953 אלקוק החליט להתרכז בגילי כוכבי שביט חדשים ובהמשך גם נובה. הטכניקה שלו מתבססת על ניתוח אלפי צילומים.
בשנת 1959 הוא גילה שביט C/1959 Q1, השביט הראשון שהתגלה על ידי אסטרונום בריטי מאז 1894. תוך מספר ימים הוא גילה שביט נוסף C/1959 Q2. בשנת 1967 הוא גילה נובה HR Delphini. בהמשך הוא גילה כוכבי נובה נוספים לרבות גילוי V838 בהרקולס בשנת 1991. בסך הכול הוא גילה חמש כוכבי שביט וחמש נובה.
על פעילותו בתחום האסטרונומיה הוא קיבל מדליה של החברה האסטרונומית המלכותית בשנת 1963 ובשנת 1979 התקבל למסדר האימפריה הבריטית. אסטרואיד 3174 שהתגלה בשנת 1984 נקרא על שמו.
ג'ורג' אלקוק התחתן בשנת 1936 ואשתו חלקה אתו התעננות באסטרונומיה. החל משנת 1947 הם התגוררו בכפר בו בנו ביית בשם "אנטארס".
בריאן ליץ'

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1968 (בן 56) קורפוס כריסטי, טקסס, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בוסטון קולג'  Cheshire High School  Avon Old Farms School 
 משקל:  84 ק"ג 
 גובה:  1.83 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  הוקי קרח 
 הישגים
 פרסים והוקרה:  גביע לסטר פטריק (2007)  גביע נוריס (1997)  גביע קון סמיית' (1994)  גביע נוריס (1992)  גביע קאלדר (1989)  היכל התהילה של ההוקי קרח  גביע סטנלי 
 
בריאן ג'וזף ליץ' (באנגלית: Brian Joseph Leetch; נולד ב-3 במרץ 1968) הוא שחקן הוקי קרח אמריקאי מקצועני לשעבר בעמדת מגן. ליץ' שיחק בליגת ה־NHL שמונה עשרה שנים, לרוב בניו יורק ריינג'רס. בין היתר, קבוצתו זכתה בגביע סטנלי בשנת 1994.
ליץ' שימש כקפטן לקבוצה בשנים 1997–2000. הוא זכה כרוקי בגביע קאלדר, ובגביע נוריס למגן הטוב ביותר בשנים 1992 ו־1997. בשנת 1998 דורג על ידי ההוקי ניוז כאחד ממאה השחקנים הטובים ביותר בהיסטוריית ה־NHL. הוא היה בין שלושה ילידי ארצות הברית לזכות בכבוד, ובין 14 השחקנים הפעילים בעת הדירוג. לאחר סיומו בליגה, מספר חולצתו, 2, הוצא לגמלאות על ידי הריינג'רס. הוא נכנס להיכל התהילה של ההוקי קרח בשנת 2008.
ביוגרפיה

ליץ' נולד בקורפוס כריסטי, טקסס, ולאחר זמן קצר עברה משפחתו להתגורר במדינת קונטיקט. אביו של בריאן ניהל היכל קרח, שם בריאן התאמן. בבית הספר התיכון, ליץ' התגלה כמוכשר בבייסבול והוקי קרח. הוא קיבל הצעה מניו יורק ריינג'רס כששיחק בקצות בית הספר התיכון. בשנת 1986 התקבל לבוסטון קולג'. בשנת 1988, לפני כניסתו ל־NHL, ליץ' הצטרף לנבחרת האולימפית של ארצות הברית בהוקי קרח, ולאחר סיום המשחקים האולימפיים התחיל את דרכו בניו יורק ריינג'רס.
בשנת 1992 הפך ליץ' למגן השישי בהיסטוריה, והראשון מארצות הברית, שצבר מעל 100 נקודות בעונה. נכון לסוף 2019, הוא גם האחרון בליגה שהגיע להישג זה. הוא זכה באותה עונה בפעם הראשונה בגביע נוריס. בשנת 1994 זכתה קבוצתו בגביע הנשיאים ובגביע סטנלי, אליפות היסטורית שהריינג'רס זכו בה לאחר 54 שנות בצורת . ליץ' זכה בגביע קון סמיית' כ-MVP של הפלייאוף. עם הזכייה, הפך ליץ' לשחקן היחיד מלבד בובי אור שזכה במהלך הקריירה בגביע קאלדר, גביע נוריס וגביע קון סמיית'.