stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק להגנה על השקעות הציבור בישראל בנכסים פיננסיים
תמצית החוק

סעיף 2 לחוק מפרט את ההגנה שהוא מעניק:
(א) הממשלה לא תפקיע השקעות ציבור שנוצרו לפני תחילתו של חוק זה ולא תשנה לרעה את התנאים שנקבעו להן לפני תחילתו.

(ב) הממשלה לא תפקיע השקעות ציבור שייווצרו לאחר תחילתו של חוק זה ולא תשנה לרעה את התנאים שיהיו קבועים להן בעת שייווצרו, בין שיהיו זהים לתנאים הקבועים להשקעות ציבור מאותו סוג ערב תחילתו של חוק זה ובין שיהיו שוגים.

(ג) בסעיף זה, "תנאים" ­

(1) סכום הפרעון או הפדיון;

(2) מועד הפרעון או הפדיון;

(3) שיעור הריבית ומועד תשלומה;

(4) בסיס ההצמדה ושיעורה;

(5) שיעור המס החל;

הכל לפי העניין.
התוספת לחוק מפרטת את ההשקעות המוגנות:
1. פקדון שחל עליו צו לפי סעיף 5(א)(2) לחוק עידוד החסכון, הנחות ממס הכנסה וערבות למילוות, תשט"ז-1956 (להלן – חוק עידוד החסכון);

2. איגרות חוב סחירות שאינן ניתנות להמרה במניות, שחל עליהן צו לפי סעיף 5(א)(3) לחוק עידוד החסכון;

3. איגרות חוב או תעודות מילווה של המדינה, שהוצאו על פי חוק;

4. ניירות ערך שחלה עליהם הודעה בדבר הסדרים לרכישת ניירות ערך בנקאיים;

5. פקדון תושב או פקדון תושב (פיצויים) כמשמעותם בהיתר הפיקוח על המטבע, תשל"ח-1978;

6. זכויות עמית בקופת גמל כהגדרתה בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל), התשס"ה-2005;

7. פוליסת ביטוח חיים שהוצאה בישראל.
שינוי בחוק וגריעה מהתוספת ייעשה רק ברוב של חברי הכנסת (כלומר לפחות 61 חברי הכנסת). זהו חוק יחיד שאינו חוק יסוד שזוכה לשריון. הוספת השקעה לתוספת היא בסמכות שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת.
פסיקה

בבג"ץ שגיא עתרו חבר הכנסת גדעון שגיא ואחרים נגד החלטתה של ממשלת ישראל מ-29 במרץ 1995, להרע את התנאים הניתנים לעמיתים חדשים בקרנות הפנסיה, ולהחיל הרעה זו גם על עמיתים חדשים שהצטרפו לקרנות מתחילת השנה. בנימוקי העותרים נכללה הטענה שהחלטה זו מנוגדת לחוק להגנה על השקעות הציבור בישראל בנכסים פיננסיים. העתירה התקבלה, ונפסק "כי ההחלטה לתת לתנאי התוכנית תחולה למפרע מתבטלת. פירושו של דבר, שהעמיתים החדשים, אשר הצטרפו לקרנות פנסיה מיום 1.1.1995 ועד יום החלטת הממשלה ביום 29.3.1995, יורשו להישאר כעמיתים בקרנות הפנסיה שאליהן הצטרפו, בתנאים שחלו עליהם שעה שהצטרפו כעמיתים בקרן."
עתירה נוספת לבג"ץ עסקה בביטולו של הסכם רציפות, שעסק בתנאי הפנסיה של עובדים שהיו מבוטחים בקרן פנסיה ועברו להיות מבוטחים בפנסיה תקציבית, בעקבות תיקונו של חוק הפיקוח על הביטוח בשנת 2003 והתקנתו של התקנון האחיד מכוחו. פסק הדין, שביטל צעד זה וחייב להמשיך במימושו של הסכם הרציפות, הסתמך גם על החוק להגנה על השקעות הציבור בישראל בנכסים פיננסיים:
הערות שוליים

1 2  חוק להגנה על השקעות הציבור בישראל בנכסים פיננסיים, התשמ"ד­-1984, ס"ח 1691 מ-26 ביוני 1984
1 2  הישיבה השלוש–מאות–ותשע–עשרה של הכנסת העשירית, ב' בתמוז התשמ"ד (2 ביולי 1984), דברי הכנסת
↑  שחר אילן, שריון חוקים רגילים ייפסל כנראה בבג"ץ, באתר הארץ, 18 ביולי 2001
↑  בג"ץ 7691/95 ח"כ שגיא ואחרים נגד ממשלת ישראל ואחרים, ניתן ב-22 בדצמבר 1998
↑  בג"ץ 2944/10 אברהם קוריצקי ואחרים נ' בית הדין הארצי לעבודה ואחרים, ניתן ב־13 באוקטובר 2015
חולדת אורז גלאפגוס

| חולדת אורז גלאפגוס |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: אוגריים
שבט:: Oryzomyini
סוג:: Aegialomys
מין:: חולדת אורז גלאפגוס
שם מדעי
 Aegialomys galapagoensis ‏וטרהאוס, 1839

איור של החולדה
חולדת אורז גלאפגוס (שם מדעי: Aegialomys galapagoensis) הוא מין של מכרסם קטן אנדמי לאיי גלאפגוס ומצוי בסכנת הכחדה. החולדה שייכת לשבט אוריזומיני (Oryzomyini) באזור המין אוגר יער הררי, המכונה גם חולדת אורז, וקרובו היחיד לסוג הוא המין Aegialomys xanthaeolus, החי באקוודור ופרו.
מאפיינים

זו חולדה קטנה שאורכה עד 15 ס"מ, החיה בערבות ושיחיות טרופיות וסובטרופיות ואין לה פחד מבני אדם. הם חיים בכמה איים כמו סנטה פה ופרננדינה וסן קריסטובל ונחשבו בעבר למינים נכחדים עד שהתגלו מחדש.
לחולדה זו פרווה אפורה כהה, אוזניים גדולות וחוטם מוארך עם שערות חישה העוזרות לה לחוש את סביבתה. היא יוצאת בעיקר בלילות וניזונה מצמחים שונים, זרעים ויצורים קטנים ובהם חרקים, ביצים וחולייתנים קטנים. מקור השם "חולדת אורז" הוא כאמור בשבט אליו משתייכת החולדה ולא בתזונתה.
החולדה נמצאת בסכנה עקב מינים פולשים ובהם חתולים וכלבים וכן חולדות אמיתיות שפלשו לאיים ומאיימים עליהן. האוכלוסייה שלהם אינה גדולה ונחשבת פגיעה.
אחד מתת-המינים A. g. galapagoensis נכחד, בעיקר עקב האוכלוסיות המבודדות מדי שלו.
הערות שוליים

↑  חולדת אורז גלאפגוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
זהריר הילדברנדט

| זהריר הילדברנדט |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: זרזיריים
סוג:: זהריר
מין:: זרזיר הילדברנדט
שם מדעי
 Lamprotornis hildebrandti ‏קבאניס, 1878

זהריר הילדברנדט (שם מדעי: Lamprotornis hildebrandti) הוא מין בסוג זהריר במשפחת הזרזיריים מסדרת ציפורי שיר המצוי באפריקה וקרוב משפחתו של הזרזיר ההדור. הוא קרוי על שם החוקר שגילה אותו ג'ונתן הילדברנדט (1847–1881).
זרזיר זה מגיע לאורך 18 ס"מ ולמשקל 50–69 גרם. הם מקושטים בצבעים עזים כחולים הנוצרים מפיגמנטים מיוחדים בנוצות. הכנפיים בצבעי ברונזה ירוקים, החזה סגול, הבטן כתומה וביניהם פס גדול לבן. הראש כחול כהה עם עיניים אדומות ומקור שחור קטן. שני המינים דומים במראם אך הצעירים כהים יותר.
הזרזירים חיים בסוואנה האפריקנית בעיקר בקניה וטנזניה ומצוי גם בחורשים, גדות נהר, ביצות ואזורי תת-מדבריים. הוא לא נפוץ ביותר אבל גם לא בסכנה וחי בלהקות קטנות.
כמו שאר הזרזירים הוא מחפש חרקים כמו חגבים וחיפושיות וכן זחלים, בתוספת זרעים של צמחים ופירות. הם מלקטים את מזונם מהקרקע ולעיתים הולכים אחרי פרסתנים גדולים וחוטפים את החרקים הנחשפים מתחת לרגליהם.
הוא מקנן על עצים פזורים בסוואנה כמו השיטה וכן בחורים טבעיים או שנעשו על ידי נקרים. לא ידוע על הרגלי הרבייה שלו, אך ידוע שהם מטילים 3–4 ביצים, ושני ההורים מטפלים בגוזלים. לעיתים הם סובלים מהיטפלות של קוקייה מצויצת.
הערות שוליים

↑  זהריר הילדברנדט באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוסה פרננדו קוואדראדו

חוסה פרננדו קוואדראדו רומרו (בספרדית: José Fernando Cuadrado) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בתפקיד השוער בקבוצת אתלטיקו נסיונל וכן משתייך לנבחרת קולומביה.
קריירת מועדונים > מיונאריוס

קוואדראדו החל את דרכו במחלקת הנוער של קבוצת מיונאריוס ונחשב לאחד מההבטחות של המועדון לעתיד. הוא התאמן לצד אחד מגדולי השוערים של מיונאריוס בכל הזמנים, האורוגוואי הקטור בורגס. עלה לסגל הבוגר של הקבוצה בשנת 2005 על ידי המאמן היוגוסלבי, דראגן מיראנוביץ', אם כי היה זה פרננדו קסטרו שנתן לו את ההזדמנות לערוך את הופעת הבכורה בטורניר הקלאוסורה של 2005. הופעותיו הטובות בקבוצה גרמו לכך שמאמן הנבחרת, חורחה לואיס פינטו, זימן אותו למשחק ידידות מול ונצואלה ב-2008. בסך הכל שיחק קוואדראדו 80 משחקים במדי הקבוצה הבוגרת לאורך 5 שנים, אך לא זכה עימה בשום תואר.
קריירת מועדונים > דפורטיבו קאלי

בשנת 2010 עבר לקבוצת דפורטיבו קאלי אך לא נלקח בחשבון על ידי המאמן חיימה דה לה פאבה ושימש כשוער משנה לאורוגוואי הבינלאומי חואן קסטיו. הוא שיחק בסך הכל שישה משחקים לאורך העונה כולה ורשם זכייה בקופה קולומביה.
קריירת מועדונים > דפורטיבו פאסטו

ב-2011 עבר קוואדראדו לשחק בקבוצת דפורטיבו פאסטו ששיחקה באותו הזמן בליגת המשנה. הוא תפס את המקום הראשון בהרכב הקבוצה מהר מאוד. הוא הפך לשוער המצטיין בליגה בכך שספג את הכי מעט שערים, עצר הכי הרבה בעיטות לשערו במהלך אותה עונה (67 הדיפות) והיה אחד הגורמים העיקריים לעלייתה של פאסטו באותה שנה לליגה הבכירה לאחר שפאסטו גברה על פטריוטס בויאקה 0-2 בדו-קרב פנדלים, כאשר קוואדראדו עצר שלוש בעיטות. ב-13 באפריל 2011 כבש את שערו היחיד כמקצוען מהנקודה הלבנה בניצחון של פאסטו על קורטולואה 4-0.
קריירת מועדונים > אונסה קלדס

ב-2013 עבר קוואדראדו לשחק באונסה קלדס. לא לקח לו יותר מדי זמן כדי להתבלט ולתפוס את המקום הראשון בהרכב. ב-2017 הפך לאחד השוערים המצטיינים בליגה, מה שפתח לו את הדלת בחזרה לנבחרת הלאומית לאחר תקופה מאוד ארוכה.
קריירת מועדונים > אתלטיקו נסיונל

בינואר 2019 חתם קוואדרדו באתלטיקו נסיונל.
נבחרת לאומית

קוואדראדו זומן לראשונה לנבחרת על ידי המאמן חורחה לואיס פינטו ב-2008 לקראת משחק הידידות מול ונצואלה. תודות להופעותיו הטובות במדי אונסה קלדס, זימן אותו חוסה פקרמן ב-3 באוקטובר 2014 לקראת משחקי הידידות נגד אל סלבדור וקנדה. את הופעתו היחידה בנבחרת רשם ב-14 בנובמבר 2017 במשחק הידידות מול סין, משחק שבו ניצחה קולומביה 0–4. ב-4 ביוני 2018 נכלל בסגל הסופי שמנה 23 שחקנים למונדיאל 2018 ברוסיה, אך שימש כשוער שלישי אחרי דויד אוספינה וקאמילו ורגאס ולא שיחק.
תארים והישגים

קופה קולומביה עם דפורטיבו קאלי (2010)
אליפות הליגה השנייה עם דפורטיבו פאסטו (2011)
הערות שוליים

↑  Colombiareports.com, 4.6.18 Colombia names final squad for World Cup in Russia
| נבחרת קולומביה – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 אוספינה •  2 ספאטה •  3 מוריו •  4 אריאס •  5 בריוס •  6 ק. סאנצ'ס •  7 באקה •  8 אגילאר •  9 פלקאו •  10 חאמס •   11 ח. ג. קוואדראדו •  12 ורגאס • 13 מינה •  14 מוריאל • 15 אוריבה • 16 לרמה • 17 מוחיקה • 18 דיאס • 19 בורחה • 20 קינטרו • 21 איסקיירדו • 22 ח. פ. קוואדראדו • 23 ד. סאנצ'ס • מאמן: פקרמן |  1 אוספינה •  2 ספאטה •  3 מוריו •  4 אריאס •  5 בריוס •  6 ק. סאנצ'ס •  7 באקה •  8 אגילאר •  9 פלקאו •  10 חאמס •   11 ח. ג. קוואדראדו •  12 ורגאס • 13 מינה •  14 מוריאל • 15 אוריבה • 16 לרמה • 17 מוחיקה • 18 דיאס • 19 בורחה • 20 קינטרו • 21 איסקיירדו • 22 ח. פ. קוואדראדו • 23 ד. סאנצ'ס • מאמן: פקרמן | קולומביה |
חולדיים

| חולדיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: חולדיים
תת-משפחות
 Spalacinae  Myospalacinae  Rhizomyinae
שם מדעי
 Spalacidae ‏גריי, 1821

Spalax leucodon
חולדיים (שם מדעי: Spalacidae) הם משפחת מכרסמים שוכני אדמה הקרובים לעכבריים. החולדים מצויים ברחבי אפריקה, מזרח אסיה, המזרח התיכון ודרום אירופה.
מאפיינים

החולדיים מהווים קבוצה פרימיטיבית מבין בני קבוצת ה-Muroidea ורוב בני המשפחה הם מכרסמים תת-קרקעיים שיוצאים החוצה לאדמה רק בשעות החשיכה.
דומים לעכברים מוארכים, בעלי פרווה אפורה ועם שיניים גדולות ובולטות ועיניים קטנות. מתבססים בעיקר על חוש הריח.
בישראל מצויים ארבעה מיני חולד ארץ ישראלי מהסוג חולד.
מיון

Spalacinae
חולד (Spalax) - בו 16 מינים
Myospalacinae
Eospalax - בו 3 מינים
אוגר חולדי (Myospalax) - בו 3 מינים
Rhizomyinae
חולדת חזרן (Rhizomys) - בו 3 מינים
סוג ומין יחיד חולדת חזרן קטנה (Cannomys badius)
חולד עכברי (Tachyoryctes) - בו 13 מינים. בו המין חולד גדול-ראש
חולדת המים

| חולדת המים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: עכבריים
סוג:: Hydromys
מין:: חולדת המים
שם מדעי
 Hydromys chrysogaster ‏סנט-אילר, 1804
תחום תפוצה


חולדת המים הידועה גם בשל רקָאלִי (שם מדעי: Hydromys chrysogaster) היא מין של מכרסם ממשפחת העכבריים החיה רק בצפון ובמזרח אוסטרליה, באי טסמניה ובגינאה החדשה.
מאפיינים

חולדה זו היא מהגדולות שבבני משפחתה, גדולה בהרבה מחולדה מצויה, ואורכה 231–370 מ"מ, אורך הזנב 242–345 מ"מ ומשקלה 340–1,275 גרם בממוצע. חולדת המים בעלת פרווה חומה כהה, סנטר ולחיים צהובות בהירות וזנב ארו ושחור למעט בקצה הלבן שלו.
חולדה זו היא יונק מיימי וגופה בעל התאמה לתנאי שחייה וצלילה עם רגליים עבות בעלות קרומי שחייה, זנב רחב בו מעט שיער, הפרווה דוחה מים וגולגולת ארוכה ושטוחה עם זיפי שפם ארוכים ועיניים ואוזניים קטנות. החולדה היא חיה פעילת לילה, אז היא מסתובבת בין הבריכות, הביצות, האגמים והמנגרובים האוסטרליים ומחפשת טרף של צדפות, סרטני נהרות (המזון החביב עליה), סרטנים נוספים, חרקי מים, דגים וצפרדעים ולעיתים היא תטרוף גם טרף גדול יותר כמו עכברים אחרים או עופות מים קטנים. בחורפים קשים הם יאכלו גם צמחים, אך מדובר במין טורף.
החולדה חיה בגפה באזורים טריטוריאליים ותתקוף באגרסיביות מסיגי גבול. חולדות רבות מראות סימני נשיכה עם זנבותיהם לאחר מאבקים כאלה. החולדות מסתובבות בין קני סוף וצמחיית על גדות המים להגנה מטורפים. בימים הם נחים בחורים באדמה או מתחת גזעים. בחורף החולדות הרגישות לשינויים במזג האוויר יעדיפו לאכול על היבשה. אשר חמים יותר הם ישחו עד 4 ק"מ בכל לילה בחיפוש מזון. עם זאת הם עלולים להיטרף בידי נחשים, תנינים ודגים גדולים וגם בידי עופות דורסים, שועלים וחתולים.
בעבר צדו את חולדה זו כדי להשתמש בפרוותה וגם מפני שהיא מזיקה לצינורות השקיה, אותם היא נושכת בשיניה הגדולות. כיום זהו מין מוגן ואסור לציד. החולדה נחשבת למין חשוב אשר מדביר את אוכלוסיית סרטני הנהרות האוסטרליים. היא מהטורפים הבודדים היודעים לטרוף מבלי להיפגע את קרפדת הקנים, מין פולש באוסטרליה, בעל בלוטות רעל על עורו. כדי להימנע מחשיפה לעור הרעיל, החולדה תוקפת את הקרפדה באזור החזה, שם הרעל שלה חלש יותר, יוצרת חתכים קטנים בעורה בעזרת טפריה מבלי להשתמש בשיניים, ומוציאה את איבריה הפנימיים. לא ברור אם התנהגות זו היא מולדת, ושימשה את החולדות לציד מינים מקומיים של צפרדעים רעילות לפני הגעת קרפדת הקנים, או שזו התנהגות נלמדת.
החולדות מטפלות בגוריהן ארבעה שבועות לאחר שסיימו לינוק, ואפשר שבתקופה זו הן מלמדות אותם שיטות צייד.
הערות שוליים

↑  חולדת המים באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  יונת אשחר, חולדות מים אוסטרליות משתמשות בשיטות ציד מתוחכמות כדי לטרוף קרפדות קנים, כשהן נמנעות ממגע עם הרעל בעורן, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 17 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291975205171  LCCN: sh00007679 
חולדה שוחה במים
חסן בן משיח

החכם חסן בן משיח (שיש ההוגים את שמו הפרטי גם כ"חסון") היה חכם קראי שחי בבגדאד במאה העשירית. הוא נזכר גם בשם בן משיח סתם אצל החכם סהל בן מצליח הכהן ואצל אברהם אבן עזרא בהקדמתו לפירושו על התורה.
הוא ידוע כאחד המתפלמסים החריפים כנגד היהדות הרבנית, ושל רס"ג, שהיה בן דורו. הוא נהג להתפלמס כנגדו יחד עם החכם סלמון בן ירוחם וחכמים קראים נוספים. באחד מבין הפולמוסים הידועים ביותר שלו, חסן בן משיח הביא את הרס"ג חדר בחדר כדי להתווכח עמו, ומאן בזה והרחיקהו ממנו[דרושה הבהרה]. אולם לאחר שנפל אחד מספריו של סעדיה בידו כתב תשובה עליו, שנשתמרה עד ימינו.
יצירותיו

חלק מחיבוריו הידועים לנו כיום:
ספר המצות.
ספר הדתות.
ספר הנעימות או זיכרון הדתות.
שער הצדק.
כתאב אלתמייז.
כתאב אלתורה.
קופת הרוכלים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זיזי ז'נמייר

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1924 הרובע הארבעה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  17 ביולי 2020 (בגיל 96) טולושנה, וו, שווייץ 
 שם לידה:  Renée Marcelle Jeanmaire 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 מקום מגורים:  ז'נבה 
 השכלה:  בלט האופרה של פריז 
 תקופת הפעילות:  1933–2003 (כ־70 שנה) 
 בן או בת זוג:  רולן פטי (1954–2011) 
 פרסים והוקרה:  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 אתר רשמי
 
רנה מרסל "זיזי" ז'נמייר (בצרפתית: Renée Marcelle "Zizi" Jeanmaire; ‏ 29 באפריל 1924 – 17 ביולי 2020) הייתה רקדנית בלט, שחקנית וזמרת צרפתייה. היא התפרסמה בשנות ה-50' אחרי ששיחקה בתפקיד הראשי בבלט "כרמן", שהופק בלונדון ב-1949, ובהמשך הופיעה בכמה סרטים הוליוודיים ובהצגות רביו פריזאיות. ז'נמייר הייתה אשתו של הרקדן והכוריאוגרף רולאן פטי, שיצר בשבילה בלטים ומופעי רביו.
ביוגרפיה

רנה מרסל ז'נמייר נולדה בפריז לאולגה רנה (לשעבר ברונוס) ומרסל ז'נמייר. לאחר שנים כתבה באוטוביוגרפיה שלה: "כשהייתי קטנה, אמי קראה לי, מון ז'זו', שהתגלגל ל, מון זיזי'."
קריירה

ז'נמייר פגשה את בעלה ושותפה לעבודה בהמשך שנים רבות, רולאן פטי, בבלט האופרה של פריז, כששניהם היו בני תשע. היא רקדה ב-1944 ב"ערבית של מחול" בתיאטרון שרה ברנרד. ב-1946 הייתה לבלרינה של "הבלט החדש של מונטה קרלו", ורקדה לאורך העונה האחרונה של בלט רוס דה מונטה קרלו של קולונל דה באזיל ב-1947 בלונדון. מ-1949, הייתה לכוכב "הבלטים של פריז" בניהולו של פטי, שם נודעה במרצה ובהתלהבותה. היא יצרה את תפקידה המפורסם ביותר, "כרמן", למוזיקה של ביזה לאופרה כרמן. לצורך התפקיד, גזזה את שערה לתספורת נער קצרה, שהועתקה על ידי נשים רבות . הצגת הבכורה של הבלט התקיימה בתיאטרון הנסיך בלונדון ב-21 בפברואר 1949, ובהספד שלה בהגרדיאן נאמר, "דבר חושני כמו הדואטים שפטי יצר לנאהבים לא נראה מעולם על במות לונדון." ההצגה יצאה למסע הופעות ממושך בברודוויי, וחזרה בעונה שלאחריה.
ז'נמייר הופיעה לראשונה כזמרת שנסונים ב"Croqueuse de diamants" של פטי ב-1950. שאנסון שחיבר ריימונד שנו זכה ב"גראן פרי דה דיסק". בהוליווד, הופיעה בסרט המוזיקלי הנס כריסטיאן אנדרסן ב-1952, עם דני קיי ופארלי גריינג'ר. ב-1954 חזרה לככב בברודוויי, במחזמר "הנערה בטייטס הוורודים". היא חזרה לפריז ובאותה שנה נישאה לפטי. בתם ולנטין נולדה כעבור שנה; גם היא תהיה לרקדנית ושחקנית.
ז'נמייר הופיעה שוב בסרט קולנוע בשנת 1956, הפעם ב-"Anything Goes" של קול פורטר, עם בינג קרוסבי, אבל פרט לכך התמקדה בריקוד, לרבות "שושנת הרוחות" ("La Rose des vents") ב-1958 ו"סיראנו דה ברז'ראק" ב-1959, שניהם של פטי. החל ב-1961, פיתחה קריירה בהצגות רביו בתיאטרון אלהמברה, בלהיטים כמו "Mon truc en plumes". היא ביצעה את השיר כשהיא בשמלה שעיצב איב סן-לורן, שהיה למעצב הראשי שלה לתלבושות בימה ולביגוד פרטי, ואף לידיד. השיר, עם תריסר בחורים המחזיקים מניפות נוצות ורודות, היה לנעימת ההיכר הקבועה שלה וחזר בהצגות רביו אחרות של פטי, שהפיק למעלה מ-60 הצגות איתה.
ז'נמייר מתה בשווייץ ב-17 ביולי 2020.
אזכורים בתרבות

ז'נמייר מוזכרת במילות השיר של פיטר סארסטדט, "Where Do You Go To (My Lovely?" בשורה הראשונה: "את מדברת כמו מרלן דיטריך, ורוקדת כמו זיזי ז'נמייר/את כל בגדייך מעצב פייר בלמיין ובשערך יהלומים ופנינים". היא מוזכרת גם בשיר "Nothing Is Sacred". של סטיב הארלי.
פילמוגרפיה

Hans Christian Andersen (film)" (1952)"
'Anything Goes" (1956 film)|Anything Goes' (1956)< /> as Gaby Duval"|Folies-Bergère (film)|fr|Folies-Bergère (film, 1957)|lt=Folies-Bergère (1956) as Claudie
Too Many Lovers (film)|fr|"Charmants Garçons|lt="Charmants Garçons" (1957) as Lulu Natier
Guinguette (film) (1959) as Renée dit 'Guinguette'
Black Tights" (1961) as The Gold Digger / Carmen"
בתיאטרון

'The Girl in Pink Tights", Mark Hellinger Theatre (1954)"
Patron" Théâtre Sarah-Bernhardt (1956)"
La Dame de chez Maxim, Théâtre du Palais-Royal(1965)"
'Can-Can", Minskoff Theatre (1981)"
Marcel et la Belle Excentrique", Théâtre Montparnasse (1992)"-->
הערות שוליים

↑   Roland Petit (Obituary), The Telegraph, 12 July 2011
↑  הספד לזיזי ז'נמייר בניו יורק טיימס 21 ביולי 2020
↑  מטרוליריקס, המילים לשיר "Where Do You Go To / My Lovely" הוצאת CBS אינטראקטיב
↑  Steve Harley Nothing is Sacred Lyrics metrolyrics.com מטרוליריקס, "מילים ל-"Nothing is Sacred" של סטיב הארלי
↑  Charmants Garçons (1957) senscritique.com
↑  Guinguette (1959) senscritique.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429571205171  BIBSYS: 5059193  BNE: XX1177417  BnF: cb138956131 (data)  CiNii: DA12732469  GND: 128600373  ISNI: 0000 0001 1446 0129  LCCN: n86041302  MusicBrainz: dc12d3c8-4110-420c-8c83-5e40050c1a76  NLK: KAC2020N4478  NTA: 071236058  RERO: 02-A003422673  SNAC: w6rz0q91  SUDOC: 077712625  VIAF: 62604340   WorldCat (עם VIAF): 62604340
זיכרון מודחק

זיכרון מודחק (או זיכרון מודחק-משוחזר) הוא שם שניתן לשכחה לכאורה של חוויות שהיו טראומתיות מדי, והן לא נשכחו אלא הודחקו מהתודעה.
מקורו של המושג  בתיאוריה הפסיכואנליטית, שלפיה הדחקה היא מנגנון הגנה מפני זכרונות מכאיבים ודחפים לא רצויים. הטענה היא שטראומות בעבר, אף שהודחקו, משפיעות על מצבו הנפשי של האדם בהווה, וכדי לעזור למטופל צריך להציף זיכרונות אלה. רעיון הזיכרון המודחק קנה אחיזה והיה פופולרי בעיקר בשנות ה-90 של המאה ה-20, אך התמיכה המחקרית בו חלשה, ורוב הראיות מצביעות על כך שהתופעה אינה שונה משכחה רגילה.
לטענת התומכים ברעיון, הזיכרון המודחק יכול להפוך לזיכרון משוחזר (recovered memory) ולהיות נגיש למודעות. המתנגדים לרעיון טוענים שאם זיכרון מופיע לראשונה לאחר תקופה ארוכה, במיוחד אם הדבר קורה לאחר טיפול פסיכולוגי, הוא ככל הנראה זיכרון שווא.
חלק מהמטפלים שאפו לגרום למטופל לשחזר זיכרונות מודחקים מתוך אמונה שהצפת זכרונות אלה תביא לריפוי, אולם במקום להציף זיכרון אמיתי, ניסיונות אלה נטעו במטופל זיכרונות כוזבים. האשמות המבוססות על זיכרונות כוזבים כאלה הובילו בעבר להאשמת אנשים בפשע, ולעיתים הביאו להרשעות ולשנות מאסר.
בעקבות המחלוקת בנוגע לאמיתות התופעה, הוחלף המושג זיכרון מודחק במונח אמנזיה דיסוציאטיבית (dissociative amnesia), המתפתחת בעקבות אירועי טראומה או דחק טריים. בדומה למושג זיכרון מודחק, גם המושג אמנזיה דיסוציאטיבית נתון במחלוקת.
היקף הדיווח על התופעה

בשנות ה-90, רעיון הזיכרון המודחק היה נחלתם הבלעדית של פסיכולוגים קליניים. גם במקרים בהם פציינטים לא זכרו טראומה, כמו פגיעה מינית, היו מטפלים שחשבו שהטראומה אולי הודחקה. מטפלים רבים ראו בסימפטומים כמו חרדה, דיכאון, הפרעות אישיות והפרעות אכילה סימנים לזיכרונות מודחקים של התעללות. המטפלים השתמשו גם בשיטות כמו פירוש חלומות והיפנוזה כדי לעודד את "שחזור" הזיכרונות הללו, והעלאתם למודע. כתוצאה מהטיפולים הללו, מטופלים ומטופלות החלו לשחזר זיכרונות "מודחקים" של התעללות, במיוחד התעללות מינית, וחלקם גם הגישו תביעות משפטיות כנגד מי שפגע בהם, לכאורה.
מחקרים מהשנים 2010–2020 מראים שרוב הפסיכולוגים הקליניים (60-90%) מצדדים ברעיון של זיכרון מודחק, וחושבים שניתן לשחזר זיכרונות מודחקים שכאלה. אחוזי תמיכה דומים קיימים גם בקרב סטודנטים וסטודנטיות לפסיכולוגיה ובקרב הציבור הכללי. במחקר אחד נמצא שבקרב 75% מהסטודנטים, מקור הידע לגבי זיכרונות מודחקים היו תוכניות טלוויזיה. במחקר על הציבור הכללי, 40% (800 איש) האמינו שאדם שביצע רצח יכול להדחיק את זיכרון המאורע.
במחקר על כ-3,300 צרפתים, 905 דיווחו על כך שהם זוכרים שעברו התעללות בילדותם (27%). מתוכם, 82 (9%) דיווחו על זיכרון מודחק, כלומר שהם נזכרו בהתעללות לאחר שלא ידעו כלל על קיומה. רוב הזיכרונות המודחקים עסקו בהתעללות מינית. שחזור הזיכרונות הללו הוביל במיעוט מהמקרים להתנתקות מהמשפחה. הטריגרים העיקריים לשחזור הזיכרון המודחק היו חשיפה להתעללות בכלי התקשורת ושיחה עם אנשים על התעללות בילדים. בקרב 550 אנשים שעברו טיפול פסיכולוגי, 33 (6%) דיווחו על כך שהם שחזרו זיכרונות מודחקים של התעללות במהלך הטיפול.
המחלוקת סביב קיומם של זיכרונות מודחקים-משוחזרים

האפשרות שאירועים טראומטיים יודחקו עד כדי שכחה ויצופו מחדש, שנויה במחלוקת בקרב פסיכולוגים. מחד, מרבית העוסקים בטיפול פסיכולוגי סבורים שהתופעה אכן קיימת ואף נפוצה למדי. מנגד, מרבית החוקרים המדעיים סבורים שאין לתאוריה אישוש, וכי תחושות זיכרון אלו מבוססות על זיכרון שגוי, כוזב או בדוי (קוֹנְפַבּוּלַצְיָָה). המחלוקת החלה בשנות ה-90, וממשיכה נכון לשנת 2019, וזכתה לכינוי "מלחמות הזיכרון" (memory wars)‏. חוקרים משני צדי המתרס מנסים להציג בעיות מתודולוגיות ופרשנות לקויה של ממצאים במחקרים של הצד השני.
המחלוקת סביב קיומם של זיכרונות מודחקים-משוחזרים > תמיכה בזיכרונות מודחקים

מקור הרעיון של זיכרון מודחק נמצא בתורה הפסיכואנליטית של זיגמונד פרויד, שהושפעה ממהפנטים כמו ז'אן-מרטין שרקו שפעלו בסוף המאה ה-19. לפי גישה זו, אירועים טראומתיים יכולים להיות קשים מדי להתמודדות, ולכן האדם מפעיל מנגנוני הגנה כדי להתמודד איתם. אחד המנגנונים הללו הוא הדחקה של הזיכרון ללא מודע, הגורמת לאדם לשכוח את המאורע הטראומתי. לפי המצדדים בגישה, תהליך ההדחקה אינו בריא ועלול לגרום למחלות נפשיות וגופניות. מטרת הטיפול הפסיכולוגי, לכן, היא להפוך את הזיכרון המודחק למודע. פרויד סבר בתחילה כי זיכרונות טראומטיים העולים בטיפול מבוססים על התת-מודע, אולם בהמשך שינה עמדתו וגרס כי זיכרונות אלו הם פרי הדמיון. [דרוש מקור: מוסמך].
מספר גופים הביעו את תמיכתם ברעיון הזיכרון המודחק-משוחזר. לפי החברה הבינלאומית למחקרים על דחק טראומטי, זיכרונות מודחקים עלולים להתרחש, אך הם אינם בהכרח מדויקים. ב"אנציקלופדיה של מוח האדם" משנת 2002 נטען בסיכום שזיכרונות משוחזרים יכולים לנוע בטווח רחב של דיוק, ממדויקים מאוד ועד לכוזבים לחלוטין.
חלו גם שינויים לאורך השנים ביחס לשאלה של זיכרונות מודחקים. לדוגמה, בשנת 1994 קבעה החברה הבריטית לפסיכולוגיה (BPS) כי אובדן זיכרון של התעללות בילדות הוא תופעה שכיחה, כמו גם שחזור הזיכרונות הללו, וכי כל זיכרונות הילדות (הן הרציפים והן המשוחזרים) יכולים לכלול טעויות. אך במאה ה-21 יצא מאמר של צוות עבודה בריטי שהגיע למסקנה שכאשר זיכרונות "משוחזרים" לאחר תקופה ארוכה של שיכחה, קיימת סבירות גבוהה לכך שהזיכרונות הללו הם כוזבים, כלומר, שהאירוע לא התרחש.
בעקבות "מלחמות הזיכרון", ירד השימוש במושג הדחקה בספרות המדעית, ובמקומו הופיע המונח אמנזיה דיסוציאטיבית. המונח מוגדר בספר האבחנות הפסיכיאטרי DSM-5 כחוסר היכולת להיזכר במידע אוטוביוגרפי שהוא בדרך-כלל בעל אופי טראומתי או מלחיץ, לא מתאים לשכחה רגילה, לא נגרם מסמים או בעיה נוירולוגית ויכול להיות משוחזר. הכנסת המושג לתוך ספר האבחנות הפסיכיאטרי מהווה הכרה בו, ולמרות זאת, הוא התקבל בביקורת רבה על-ידי הקהילה המדעית.