stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החברה הלטבית לאורניתולוגיה

| --- | --- |
 תחום:  איכות הסביבה
 שפה רשמית:  לטבית, אנגלית
 מדינה:  לטביה לטביה
 משרד ראשי:  רחוב סקולאס 3, ריגה, לטביה
 סינוף בינלאומי:  BirdLife International
 מקום פעילות:  לטביה
 חברים:  588 (נכון ל-2019)
 נשיא:  אנטרה סטפנייס
 יושב ראש:  וייסטורס קיירוס
 תקופת הפעילות:  27 באפריל 1993 – הווה (31 שנים) 
 lob.lv
 קואורדינטות:  56°57′23″N 24°06′57″E﻿ / ﻿56.956355°N 24.11587°E﻿ / 56.956355; 24.11587
 he
 
החברה הלטבית לאורניתולוגיה (בלטבית: Latvijas Ornitoloģijas biedrība, ראשי תיבות: LOB) היא ארגון מחקר והגנת טבע ציבורי לטבי שנוסד ב-1985 ומונה כ-600 חברים. החברה הלטבית לאורניתולוגיה מנוהלת על ידי מועצה המורכבת מתשעה חברים שנבחרים באספה הכללית ובראשם נשיא הארגון. כספי החברה מורכבים ממימון שנמשך לביצוע פרויקטים, תרומות ודמי חבר. מאז 1994, החברה הלטבית לאורניתולוגיה מייצגת את BirdLife International, התאחדות בין־לאומית של ארגונים להגנת ציפורים, בלטביה, והיא שותפה מלאה ב-BirdLife משנת 2001. החברה הלטבית לאורניתולוגיה עורכת פרויקטים ואירועים למחקר ושימור ציפורי בר, כמו גם לחינוך החברים והציבור הרחב, ומפרסמת את המגזין התלת-חודשי בעל ביקורת עמיתים "Putni dabā" (מלטבית: ציפורים בטבע) מאז 1987. החברה הלטבית לאורניתולוגיה היא הארגון הלא-ממשלתי הגדול ביותר לשימור הטבע בלטביה שפועלת להגנה על ציפורים ובתי גידול על מנת לשמור על המספרים, המגוון והתפוצה הגאוגרפית של אתרים, מינים ובתי גידול חשובים בלטביה.
נשיאת החברה היא אנטרה סטפנייס, חוקרת במכון לביולוגיה של אוניברסיטת לטביה. לפניה, נשיא החברה היה יאניס פריידנייקס, פרופסור חבר בפקולטה לביולוגיה של אוניברסיטת לטביה. הנשיא הקודם היה אוטרס אופרמניס, מומחה בכיר לטבע ומגוון ביולוגי במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע. יאניס ויקסנה, פרופסור בפקולטה לביולוגיה של אוניברסיטת לטביה, היה הנשיא הראשון והמייסד של החברה הלטבית לאורניתולוגיה. על סמל החברה נמצא הנחליאלי הלבן, הציפור הלאומית של לטביה.
החברה הלטבית לאורניתולוגיה מקדמת את הצפייה בציפורים כתחביב, שהולך ונעשה נפוץ יותר ויותר בלטביה. מדי שנה מתקיימות מספר פעילויות צפרות, כמו ימי ציפורים שנתיים, ספירות שונות וטיולים. אחת מהפעילויות הללו היא תחרות צפרות "קרבות מגדלים", שבה קבוצות מתחרות ברישום כמה שיותר מיני ציפורים ביום של תצפית ממגדל ציפורים שמוגרל מראש. החברה הלטבית לאורניתולוגיה הייתה הארגון שהחל את מסורת סמל השנה בטבע הלטבי, כשבשנת 1996 נבחר המלכישליו החלודי לציפור השנה הראשונה בלטביה. החברה ארגנה ואספה חומר ליצירתם של שני אטלסי עופות מקיפים ועוד מספר אטלסי עופות של אזורים מוגנים בלטביה, ואיסוף חומר לטובת אטלס העופות המקננים של אירופה, מחקר הציפורים הגדול ביותר שנערך נכון ל-2016 בלטביה מבחינת מספר המשתתפים, השטח המכוסה, כמות המידע שהושג ומשך המחקר. בשיתוף עם גופים נוספים לשימור ומחקר בלטביה, החברה פעלה במספר תוכניות מחקר ושימור של מיני עופות, בהם חסידה שחורה, קיווית מצוייצת ודוכיפת. מאז 1987 מיושם תיעוד של נדידת האביב של ציפורים. מחקרים במסגרת התוכנית הממלכתית לניטור המגוון הביולוגי החלו בשנת 2003 והחברה הלטבית לאורניתולוגיה מבצעת ניטור של כמה מיני ציפורים מקננות בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

1 2 3  דו"ח החברה לשנת 2019, החברה הלטבית לאורניתולוגיה.
1 2  LOB, LOB STATŪTI, lob.lv, תקנון איגוד הצפרות הלטבי (בלטבית) (ארכיון)
↑  Par LOB, lob.lv, על האיגוד (בלטבית)
↑  LOB, Žurnāls "Putni dabā", lob.lv, על המגזין (בלטבית) (ארכיון)
↑  Birdlife International, Latvia - Latvian Ornithological Society (LOB), birdlife.org, דף החברה הלטבית לאורניתולוגיה (באנגלית)
↑  LOB Padome, lob.lv, מועצת LOB (בלטבית)
↑  LOB, LOB padome, lob.lv, מועצת איגוד הצפרות הלטבי 2020 (בלטבית) (ארכיון)
↑  LOB, LOB padome, lob.lv, מועצת איגוד הצפרות הלטבי 2011 (בלטבית) (ארכיון)
↑  Saulius Švažas, Professor Janis Viksne (1936–2015), Zoology and Ecology 25:2, 25 Mar 2015., עמ' 179 doi: 10.1080/21658005.2015.1024992
↑  Symbols, Latvia.eu, סמלי לטביה, ‏2015-01-13 (באנגלית)
↑  LOB, Nedēļas nogalē diennakts garumā sacentīsies putnu vērošanā no torņiem, lob.lv, "בסוף השבוע תתקיים תחרות צפרות בת 24 שעות מהמגדלים", ‏2011 (בלטבית) (ארכיון)
↑  אינגה מלברגה. "No stāvkrasta līdz zebrzirneklim",  Diena, Dienas mediji, Ltd, 21 בפברואר 2021. Retrieved on 23 ביוני 2022. (written in lv)
↑  פעילות החברה 1985–2005, Sugas, עמ' 7–32.
↑  פעילות החברה 1985–2005, English Summary, עמ' 80–88.
המדינה זה אני

לואי ה-14 בשנת 1654
"המדינה, זה אני" (מצרפתית: "L'Etat, c'est moi") הוא ביטוי המיוחס ללואי הארבעה עשר, מלך צרפת ומסמל אבסולוטיזם מלוכני. על פי ההשערה, המשפט נאמר בפני הפרלמנט ב-13 באפריל 1655, כתגובה לסמכויות שהפרלמנט נטל לעצמו ב-20 במרץ 1655. בכך הוא בא לבטא תפיסה של עליונות המלוכה על הפרלמנט.
האמירה לא מופיעה במסמכי הפרלמנט. לכן מספר היסטוריונים מפקפקים בעצם אמירתה, או בייחוס שלה ללואי ה-14.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ההורות

| --- | --- |
 בימוי:  קרייג ג'ונסון 
 הופק בידי:  כריס בנדר ג'ייק ויינר
 תסריט:  קנט סאבלט
 עריכה:  הילרי ספרה
 שחקנים ראשיים:  בריאן קוקס אידי פאלקו ליסה קודרו דין נוריס ניק דודאני ברנדון פלין פארקר פוזי
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני האחים וורנר ניו ליין סינמה Good Fear Content
 חברה מפיצה:  Max
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיית אימה
 דף הסרט ב־IMDb
 
ההורות (באנגלית: The Parenting) הוא סרט קומדיית אימה אמריקאית בבימויו של קרייג ג'ונסון, ותסריט מאת קנט סאבלט. בסרט מככבים בריאן קוקס, אידי פאלקו, ליסה קודרו, דין נוריס, ניק דודאני, ברנדון פלין ופארקר פוזי.
תקציר העלילה

זוג להטב"ים, רוהאן וג'וש, נופשים בחופשה עם הוריהם. בזמן שנופשים, הם מגלים ישות אפלה בת 400.
צוות השחקנים

בריאן קוקס
אידי פאלקו
ליסה קודרו
דין נוריס
ניק דודאני
ברנדון פלין
פארקר פוזי
הפקה

ב-26 בינואר 2021, פיתח "ניו ליין סינמה" פרויקט של סרט קומדיית אימה. במרץ 2022, הוכרז צוות השחקנים. צילומי סרט החלו ב-25 במרץ 2022, במסצ'וסטס.
הפצה

הסרט עתיד לעלות לשידור בספק שירות הזרמת המדיה "Max".
הערות שוליים

1 2 3 4  Kit, Borys (March 24, 2022).
"Parker Posey Joins New Line Comedy The Parenting (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved March 25, 2022.
↑  Kit, Borys (January 26, 2021). "SNL Co-Head Writer, Alex Strangelove Filmmaker Team for Horror Comedy (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved March 25, 2022.
↑  Kit, Borys (March 16, 2022).
"Brian Cox, Edie Falco, Lisa Kudrow and Dean Norris Join New Line Comedy The Parenting". The Hollywood Reporter. Retrieved March 25, 2022.
↑  Kit, Borys (March 21, 2022).
"Nik Dodani, Brandon Flynn Join New Line Comedy The Parenting (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved March 25, 2022.
↑  D'Alessandro, Anthony (March 31, 2022).
"White Rabbit's Vivian Bang Joins New Line's The Parenting For HBO Max". Deadline Hollywood. Retrieved March 31, 2022.
↑  @goodfearcontent (April 1, 2022).
"BTS from The Parenting!". Retrieved April 2, 2022 – via Instagram.
החברה המאוחדת לפרסומים והדפסות

החברה המאוחדת לפרסומים והדפסות הייתה חברה בשליטת מפא"י שהוציאה לאור בישראל עיתונים במגוון שפות.
היסטוריה

מפא"י הוציאה לאור עיתונים בשפות זרות מראשית ימי המדינה. שבתאי הימלפרב, יזם שהיה מקושר להנהגת מפא"י, ניהל החל משנות החמישים בית-דפוס גדול ברחוב הרכבת 52 בתל אביב, שקיבל את הכינוי "דפוס מפא"י". הוא גם עמד בראש "החברה המאוחדת לפרסומים והדפסות", ויזם רכישה של יומונים, שבועונים ותקופונים בשפות לועזיות.
בשנת 1967 הוציאה החברה את העיתונים "ויאצה נוסטרה" ברומנית ו-"L'information d'Israel" בצרפתית ואת השבועון "פקלע" ברומנית. כן הייתה החברה שותפה ב-50% בעיתון "לעצטע נייעס" ביידיש וב"נובינה קורייר" בפולנית וב-41% ב"אוי קלט" שיצא בהונגרית. בשנת 1968 הוחל בהוצאת "נאשה סטראנה" ברוסית כשבועון. בבעלות החברה היה גם דפוס מפא"י בו הודפסו העיתון הכלכלי "שער" וביטאון פא"י, "שערים".
בשנת 1971 נסגר העיתון בצרפתית, בגלל שהיה הפסדי.
באפריל 1973 רכשה החברה את הדפוס וההוצאה לאור של הוצאת א. לוין אפשטיין. עסקי ההוצאה לאור נמכרו תוך מספר חודשים לעודד מודן והדפוס המשיך להתנהל תחת החברה.
החל מ-1 בינואר 1974 החברה התחילה להפעיל עיתון בגרמנית בשם ״חדשות ישראל״, לאחר סגירת העיתון היומי ״ידיעות חדשות״ בגרמנית, שפעל בין השנים 1935 ועד 31 בדצמבר 1973[דרוש מקור].
כל מניות החברה, למעט מנייה אחת על שם מאיר ארגוב, היו בידי מפא"י. החברה הייתה רווחית.
בשנות ה-70 היה שיתוף פעולה בין החברה לבין לוח מעריב, ומודעות לוח מעריב פורסמו במקביל בעיתוני החברה.
בשנות ה-80 כללה רשת העיתונים של החברה עשרה שבועונים ועיתונים יומיים, בשפות רומנית, רוסית, גרמנית ויידיש. שבתאי הימלפרב שימש בו־זמנית מנכ״ל, יו״ר ההנהלה שלהם ועורכם הראשי.
בשנת 1994 נמכרו עיתוני החברה לאיש העסקים ג'ורג' אדרי. אחר כך הם נסגרו בהדרגה עקב הפסדים וירידה במספר הקוראים. העיתון האחרון שנסגר היה "אוי קלט" ב-2015.
בשנת 2006 מכרה מפלגת העבודה את המבנה של "דפוס מפא"י" ברחוב הרכבת 52 בתל אביב, ששימש גם כמטה החברה. לאחר שעמד נטוש במשך מספר שנים. הבניין שהיה צמוד ל"דפוס מפא"י" גם שימש כבית דפוס, בשם "גרפוליט", שהיה שייך למשפחת מוזס בעלי "ידיעות אחרונות". הבניין שימש גם למערכת המגזין "לאשה".
הערות שוליים

↑  י. אבן חן, העיתונות הלועזית בישראל, הצופה, 9 בינואר 1951
↑  מרדכי נאור, התקשורת בעשור השלישי
↑  ל. אשכול ביקר בדפוס מפא"י, דבר, 25 בינואר 1967
1 2  נכסי מפא"י מצפים לביקורת, מעריב, 13 באוגוסט 1970
↑  דפוס מפא"י רכש את לוין־אפשטיין, דבר, 29 באפריל 1973
↑  משה מייזלס, עם הפנים לבחירות, עם היד למגביות, מעריב, 18 באפריל 1980
↑  לוח 8 לוח מעריב, דבר, 15 באוקטובר 1976
↑  זאב אופרי, "העובדים ברשת העיתונים של הימלפרב הם עבדים", חדשות, 29 בדצמבר 1986
↑   רועי צ'יקי ארד, אחרי 97 שנים, העיתון של קסטנר, קישון וטומי לפיד עומד להיסגר, באתר הארץ, 23 ביולי 2015
↑  יצחק דנון, ‏יזמית המקרקעין סוטרא היא הזוכה במכרז לרכישת דפוס מפא"י בת"א - ב-1.1 מיליון דולר, באתר גלובס, 8 באוגוסט 2006
↑  גיא ימין, ‏מפלגת העבודה ממשיכה בהליך מכירת דפוס מפא"י: מבקשת הצעות מחיר לקנייתו או לשכירת הבניין כולו, באתר גלובס, 26 בפברואר 2006
↑   גילי מלניצקי, עסקת ענק למשפחת מוזס: מוכרת את שטח בית הדפוס בת"א בכרבע מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 19 בנובמבר 2019
אריק מירובסקי, ‏כלל ביטוח חברה לאלייד נדל"ן לרכישת הקרקע של בית הדפוס גרפוליט, באתר גלובס, 12 בינואר 2020
המדינות הבלטיות

3 המדינות הבלטיות:
ליטא ליטא
לטביה לטביה
אסטוניה אסטוניה
המדינות הבלטיות הן 3 מדינות השוכנות לחופו של הים הבלטי: ליטא, לטביה ואסטוניה. יש מדינות נוספות השוכנות לחופי הים הבלטי, אך השם "המדינות הבלטיות" ייחודי למדינות אלה בלבד. לפני מלחמת העולם השנייה התייחסה ברית המועצות אל פינלנד כאל המדינה הבלטית הרביעית (שמאוחר יותר קובצה לה ביחד עם שאר המדינות הנורדיות).
במאה ה-19 היו המדינות הבלטיות חלק מהאימפריה הרוסית. בשנת 1918, בתום מלחמת העולם הראשונה, זכו שלוש המדינות בעצמאות. בשנת 1940, בהתאם לפרוטוקולים הסודיים של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, שנחתם ב-23 באוגוסט 1939 בין גרמניה הנאצית לבין ברית המועצות, סיפחה ברית המועצות את המדינות הבלטיות וחלק משטחה של פינלנד. בשנת 1941 כבשה גרמניה את המדינות הללו, ובשנת 1944 הן חזרו לשליטתה של ברית המועצות, והפכו ל"רפובליקות סוציאליסטיות סובייטיות" במסגרתה.
באוגוסט 1991, חודשים אחדים לפני קריסתה של ברית המועצות, הכריזה כל אחת מהמדינות הבלטיות על חידוש עצמאותה, והן הוכרו על ידי ברית המועצות ומדינות המערב.
בשנת 2002 החלו המדינות הבלטיות לפעול להגשמת תוכניתן להצטרף למערב אירופה. ב-29 במרץ 2004 התקבלו המדינות הבלטיות כחברות בנאט"ו, וב-1 במאי 2004 הן התקבלו כחברות באיחוד האירופי. בשנת 2007 הצטרפו המדינות הבלטיות לאמנת שנגן ובכך בוטלה למעשה ביקורת הדרכונים במעברי הגבולות של המדינות הבלטיות עם שאר המדינות החתומות על אמנת שנגן.
המדינה העממית רויס

המדינה העממית רויס (בגרמנית: Volksstaat Reuß) הייתה מדינה קטנה ברפובליקת ויימאר, שהתקיימה תקופה קצרה עד למיזוגה במדינת תורינגיה.
היסטוריה

לאחר תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה ופרוץ המהפכה הגרמנית, נאלצו היינריך העשרים וארבעה, נסיך רויס-גרייץ והיינריך העשרים ושבעה, נסיך רויס הקו הצעיר להתפטר, וב-4 באפריל 1919 הוקמה בתחומי הנסיכויות המדינה העממית של רויס. ב-1 במאי 1920 התאחדה המדינה יחד עם עוד כמה מדינות קטנות, ובכך הוקמה מדינת תורינגיה.
הדיוויזיה ה-88 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 1915 – 24 בינואר 1919 (כ־3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-88 (בגרמנית: 88. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1915 מדיוויזיית "מנגס" המאולתרת. בתחילה היא כללה יחידות פרוסיות שבסיסן בברסלאו ויחידות סקסוניות. הדיוויזיה נפרסה בחזית המזרחית עד תחילת דצמבר 1917 ובעקבות שביתת הנשק שם עברה בסוף החודש לחזית המערבית. במסגרת התארגנויות שונות הועברו הכוחות הסקסונים ב-1917, ומאז הדיוויזיה הייתה יחידה פרוסית גרידא.
החל מינואר 1918, הדיוויזיה התרעננה ואומנה בסדאן לקראת מתקפת האביב הגרמנית. ב-21 במרץ היא השתתפה בקרבות ההגנה המוצלחים ליד אולנון על האן. היא ספגה אבדות כבדות בקרבות מ-27 במרץ עד ה-2 באפריל דרומית מזרחית לאמיין. ב-12 באפריל היא הוחלפה על ידי דיוויזיית הרגלים ה-11 מדרום לרוברו, וב-25 באפריל על ידי דיוויזיית המילואים ה-33 על מנת להתרענן שוב. מה-13 ביולי היא השתתפה בגזרת טאור ממערב למיקום הקודם וספגה אבדות כבדות במתקפה הלא מוצלחת שבאה לאחר מכן מפגזי גז רעיל. לאחר התרעננות נוספת ברת'ל ב-4 בספטמבר, הדיוויזיה נפרסה מצפון ל-Thiaucourt ב-23 בספטמבר, והוחלפה בדיוויזיית הרגלים ה-224 ה-224 ב-16 עד 17 באוקטובר. מ-21 באוקטובר ועד שביתת הנשק של קומפיין היא נפרסה ב-Cunel מצפון למונפאוקון. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-24 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

גנרל-לויטננט וילהלם פון מנגס (27 בינואר 1915 – 2 במרץ 1916)
גנרל חיל הרגלים הרמן קלאוזיוס (3 במרץ 1916 – 18 בספטמבר 1916)
גנרל-לויטננט אלפרד פון בודנברוק (19 בספטמבר 1916 – 11 בדצמבר 1917)
גנרל-מיור וילהלם פון בצווארשובסקי (12 בדצמבר 1917 – 24 בינואר 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הדיוויזיה ה-86 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – 3 בנובמבר 1943 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-86 (בגרמנית: 86. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, והועמדה תחת פיקוד יואכים ויטהפט. במהלך המערכה בפולין שהתה הדיוויזיה בחזית המערבית, כחלק ממפקדת הכוחות בהרי אייפל במסגרת הארמייה החמישית, ובמהלך המערכה על צרפת היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-50 בעתודת קבוצת ארמיות צפון, ובמהלך הקרב על מוסקבה היא לחמה כחלק מיחידות שונות במסגרת הארמייה התשיעית. לאחר מכן נשארה הדיוויזיה בגזרה המרכזית, ולחמה בקרב רז'ב הראשון ובקרב רז'ב השני, ובקיץ 1943 השתתפה בקרב קורסק, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-41 במסגרת הארמייה התשיעית. לאחר מכן היא השתתפה בנסיגה לעבר הדניפר, ובנובמבר 1943 פורקה הדיוויזיה, וחלק מיחידותיה נשלחו לדנמרק, על מנת להוות את הבסיס להקמת הדיוויזיה ה-361.
מפקדים

יואכים ויטהפט (26 באוגוסט 1939 – 1 בינואר 1942)
הלמוט ויידלינג (1 בינואר 1942 – 3 בנובמבר 1943)
הערות שוליים

↑  ב-18 בספטמבר 1939 הפך הקורפוס לקורפוס ה-23.
| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוורמאכט ורמאכט |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות חי"ר | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 38 • 39 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 52 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 • 62 • 64 • 65 • 68 • 71 • 72 • 73 • 75 • 76 • 78 • 79 • 81 • 82 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 • 100 • 101 • 102 • 111 • 112 • 113 • 121 • 122 • 123 • 125 • 126 • 129 • 131 • 132 • 134 • 137 • 141 • 148 • מילואים 148 • 151 • 153 • מילואים 153 • 157 • 158 • 161 • 162 • טורקסטנית 162 • 163 • 164 • 167 • 168 • 169 • 170 • 176 • 177 • 179 • 180 • 182 • 183 • 187 • 189 • 193 • 196 • 197 • 198 • 203 • 205 • 206 • 207 • 208 • 209 • 211 • 212 • 213 • 214 • 215 • 216 • 217 • 218 • 221 • 223 • 225 • 227 • 228 • 232 • 239 • 240 • 242 • 243 • 244 • 246 • 250 • 251 • 252 • 253 • 254 • 255 • 256 • 257 • 258 • 260 • 262 • 263 • 267 • 268 • 269 • 272 • 275 • 276 • 277 • 282 • 286 • 290 • 291 • 292 • 293 • 294 • 295 • 296 • 297 • 298 • 299 • 300 • 301 • 302 • 303 • 305 • 306 • 319 • 320 • 326 • 327 • 329 • 332 • 333 • 334 • 335 • 336 • 337 • 339 • 340 • 342 • 344 • 345 • 346 • 347 • 352 • 353 • 355 • 356 • 357 • 359 • 362 • 363 • 370 • 371 • 376 • 383 • 384 • 385 • 387 • 389 • 390 • 404 • 462 • 463 • 490 • 526 • 554 • 604 • 707 • 708 • 709 • 710 • 711 • 712 • 714 • 715 • 716 • 717 • 718 • 719 • 999 |  |
| דיוויזיות חי"ר הרריות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 157 • 188 • סקי 1 |  |
| דיוויזיות חי"ר גרנדיר | 6 • 31 • 36 • 45 • 78 • 153 • 552 • 553 • 560 • 561 |  |
| דיוויזיות חי"ר פולקסגרנדיר | 6 • 9 • 12 • 16 • 18 • 19 • 22 • 26 • 31 • 36 •  46 • 47 • 61 • 62 • 167 • 183 • 211 • 212 • 246 • 256 • 257 • 272 • 276 • 277 • 320 • 326 • 337 • 340 • 347 • 352 • 363 • 462 • 553 • 560 • 561 • 564 • 565 • 566 • 568 • 570 • 571 • 572 • 573 • 574 • 575 • 577 • 578 • 579 • 580 • 581 • 582 • 583 • 586 • 587 • 588 • 708 |  |
| דיוויזיות חי"ר פאנצרגרנדיר | 3 • 10 • 15 • 16 • 18 • 20 • 25 • 29 • 60 • 90 • 233 • גרוסדויטשלנד |  |
| דיוויזיות שריון | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 116 • 178 • 232 • 233 • הולשטיין • טטרה • להר • פלדהרנהאלה • פלדהרנהאלה 2 • קורמארק • קלאוזביץ |  |
| דיוויזיות שריון מילואים | 155 • 179 • 233 |  |
| דיוויזיות שריון מוצנחות | 1 • 2 |  |
| דיוויזיות צנחנים | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 |  |
| דיוויזיות יגר | 5 • 8 • 28 • 42 • 97 • 100 • 101 • 114 • 117 • 118 |  |
| דיוויזיות אבטחה | 52 • 203 • 207 • 213 • 221 • 286 • 390 |  |
| דיוויזיות השדה של הלופטוואפה | 3 • 4 • 6 • 7 • 9 • 10 • 12 • 13 • 16 • 20 • 21 |  |
| דיוויזיות פרשים | 1 |  |
| דיוויזיות נ"מ | 9 • 19 |  |
| דיוויזיות ארטילריה | 18 |  |
| דיוויזיות אימונים | 286 • 404 |  |
הופה (שבט)

| --- | --- |

בן הופה מאת אדוארד קרטיס, בערך. 1923
 אוכלוסייה
 3,139 (נכון ל-2013)
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 ארצות הברית ארצות הברית (קליפורניה קליפורניה)
 שפות
 הופה ואנגלית
 דת
 ילידית, נצרות
 קבוצות אתניות קשורות
 צ'ילולה, ויליקוט
ריקוד עור האייל הלבן של בני ההופה
בקתת הזעה של בני ההופה
שמאנית מבני ההופה, מאת אדוארד קרטיס
מיקום שמורת האינדיאנים עמק הופה
הופה (ביורוק: Huep'oolaa, מילולית: "אנשי הופה") היא קבוצה אתנית של ילידים בארצות הברית דוברי שפה ממשפחות השפות אתבסקה החיים בצפון-מערב קליפורניה. השם שבו הם מכנים את עצמם (אנדונים) הוא Natinixwe, המאוית גם כ-Natinook-wa שפירושו "האנשים של המקום אליו השביל חוזר" בני הקארוק כינו אותם Kishakeevra שפירושו "אנשי ההופה (הנהר טריניטי)". רוב בני השבט רשומים תחת "שבט עמק ההופה" (Hoopa Valley Tribe) המוכר הפדרלית.
היסטוריה

בני ההופה היגרו מהצפון לצפון קליפורניה בסביבות שנת 1000 לספירה והתיישבו בעמק הופה (אנ') בקליפורניה (בשפת הופה: Natinook). השפה המסורתית שלהם היא הופה (אנ'), שהיא בת למשפחת שפות האתבסקה. אדמתם השתרעה מהיובל סאות פורק של הנהר טריניטי לעמק הופה ועד לנהר קלאמת בקליפורניה. בתיהם הבנויים מלוחות ארז אדום מערבי, סירות הקאנו, כובעי הקש ומרכיבים רבים מהספרות שבעל-פה (אנ') שלהם מזהים אותם עם מוצאם הצפוני; עם זאת, חלק מהמנהגים שלהם, כמו השימוש בבקתת הזעה (אנ') לטקסים וייצור לחם בלוטים, אומצו מעמי הילידים של קליפורניה (אנ') שבסביבתם הקרובה. עמים הקשורים קרובים - הן בשפה והן במנהגים – היו ועודם הצנונגווה (אנ'), הצ'ילולה (אנ') והווילקוט (אנ').
לאנשי ההופה היה מגע מוגבל עם זרים שאינם ילידים עד שהבהלה לזהב של 1849 הביאה זרם של כורים לאדמותיהם. בשנת 1864 חתמה ממשלת ארצות הברית על אמנה שהכירה בריבונות שבט ההופה על אדמתם. ארצות הברית כינתה את השמורה שמורת האינדיאנים של עמק הופה (Hoopa Valley Indian Reservation, ממוקמת ב-41°05′57″N 123°40′21″W﻿ / ﻿41.099167°N 123.6725°W﻿ / 41.099167; -123.6725), שבה מתגוררים כיום בני ההופה, אחד השבטים הבודדים בקליפורניה שלא נאלצו לעקור ממולדתם. השמורה נמצאת בסמוך לטריטוריה של היורוק במפגש הנהרות קלמאת וטריניטי בצפון-מזרח מחוז המבולדט. השמורה משתרעת על שטח של 365.41 קילומטרים רבועים.
תרבות

בני ההופה מצטיינים בקליעת סלים ובגילוף קרני איילים לכפות. מאז המאה ה-17, הם יצרו פטרוגליפים מופשטים.
באופן מסורתי, אנשי ההופה השתמשו בבלוטים של מין האלון Notholithocarpus densiflorus (אנ') להכנת ארוחה, ממנה הם היו מכינים דיסה, לחם, ביסקוויטים, פנקייק ועוגות. הם גם צולים את הבלוטים ואוכלים אותם. הם גם משתמשים בעלים השסועים הצבועים של מין השרך Woodwardia radicans (אנ') עבור קליעת סלים. הם גם משתמשים בצמח Xerophyllum tenax (אנ') כדי ליצור תבניות גבולות בסלים הקלועים.
דיג

ההופה, כמו שבטים רבים באזור, דגים אלתית בנהרות קלאמת וטריניטי. אחת השיטות שבהן השתמשו פעם ללכידת דגים הייתה סכר מלכודת דגים (אנ'), שבני השבט היו מתחזקים. ההופה חולקים את כל שיטות הדיג שלהם עם שבט היורוק השכן. דייגי שבט ההופה ומשפחותיהם מסתמכים על נדידת האביב והסתיו של האלתית הגמלונית. בלוטים, שפעם היו בשפע, היו מצרך עיקרי עד שהם הפכו נדירים. מכיוון שהופה לא היו ממוקמים קרוב לים כמו שבט היורוק השכן שלהם, הם סחרו איתם באספקה, כמו מלח תמורת סלים, או בלוטים עבור סירות קאנו.
ההופה היו מעורבים בשיחות להסרת סכרים הידרואלקטרים לאורך הנהרות קלאמת וטריניטי (אנ'), והיו צד לתביעה נגד לשכת הטיוב של ארצות הברית ושירות הדיג הימי הלאומי (סוכנות השייכת למנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי). ב-8 בפברואר 2017 פסק שופט בית המשפט המחוזי הפדרלי לטובת שבט עמק הופה, שלושת שבטי הדייגים האחרים של נהר קלאמת ובעלי עניין נוספים. השופט הסכים לתוכניות שתכננו מדעני השבטים להפחתת התפרצויות של מחלת דגים קטלנית שהדביקה 90% מדגיגי האלתית ב-2014 וב-2015.
אוכלוסייה

ההערכות עבור האוכלוסיות לפני המגע עם האירופאים של רוב הקבוצות הילידים בקליפורניה השתנו במידה ניכרת. אלפרד קרובר חשב שאוכלוסיית הופה בשנת 1770 הייתה 1,000 וכי הצ'ילולה והווילקוט מהווים עוד 1,000. קרובר העריך את אוכלוסיית הופה ב-1910 כ-500. בשנת 1943 העריך הפיזיולוג האמריקני שרבורן קוק (אנ') את גודל האוכלוסייה הילידית ב-1,000 בני הופה ו-600 עבור בני צ'ילולה. לאחר מכן, הוא העריך את גודל האוכלוסייה של ההופה בלבד בכ-2,900 נפשות. ויליאם ג'. ואלאס (William J. Wallace) חשב שההערכה האחרונה הייתה "הרבה יותר מדי גבוהה", וכללה 1,000 בני הופה, 500–600 בני צ'ילולה ו-500 בני וילקוט. שמורת האינדיאנים בעמק הופה מונה אוכלוסייה של 2,633 נפשות לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000. ב-2013 התפקדו לשבט 3,139 נפשות.
שמורות

צאצאי ההופה שולבו מאז בעיקר בשמורת האינדיאנים בעמק הופה ובשבטים נוספים:
שבט עמק הופה (הופה (אנ') במחוז המבולדט, אוכלוסיית 2013: 3,139) (הופה, צנונגווה, צ'ימלקווה, צ'ילולה, וילקוט)
הקהילה האינדיאנית צ'ר-אה הייטס של טרינידד רנצ'ריה (אנ') (טרינידד (אנ'), מחוז המבולדט, אוכלוסייה 2011: 154) (יורוק, ויוט, טולווה סוויי צ'טקו, הופה וקארוק)
בלו לייק רנצ'ריה (אנ') (בלו לייק (אנ'), מחוז המבולדט, אוכלוסייה 2010: 58) (ויוט, יורוק, הופה, וילקוט)
לקריאה נוספת

Cook, Sherburne F. (1956). The Aboriginal Population of the North Coast of California. Anthropological Records. Vol. 16. Berkeley, California: University of California, Berkeley. pp. 81–130.
Cook, Sherburne F. (1976). The Conflict between the California Indian and White Civilization. Berkeley: University of California Press.
Goddard, Pliny Earle (1903). Life and Culture of the Hupa. University of California Publications in American Archaeology and Ethnology. Vol. 1. The University Press. pp. 1–88.
Kroeber, A. L. (1925). Handbook of the Indians of California. Bureau of American Ethnology Bulletin. Washington, D.C.
Merriam, C. Hart (1966). Ethnographic Notes on California Indian Tribes. Berkeley, California: University of California Archaeological Research Facility. p. 200.
Murphey, Edith Van Allen (1990) [1959]. Indian Uses of Native Plants. Glenwood, Illinois: Meyerbooks.
Pritzker, Barry M. (2000). A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-513877-1.
Wallace, William J. (1978).  Heizer, Robert F.; Sturtevant, William C. (eds.). Hupa, Chilula, and Whilkut. In California. Handbook of North American Indians. Vol. 8. Washington, D.C.: Smithsonian Institution. pp. 91–98.
הערות שוליים

1 2  "TWO RIVERS TRIBUNE ~ ONLINE - Hoopa Tribe Enrolls 22 New Members". www.tworiverstribune.com. ארכיון מ-13 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Barry Pritzker, 	A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples, Oxford University Press, 2000, ISBN 9780195138979
↑  kishákeevar / kishakeevra
↑  "On the Water - Fishing for a Living, 1840-1920: The Salmon Coast". americanhistory.si.edu. ארכיון מ-2016-03-07.
↑  Hoopa Valley Tribe Wins Court Case to Protect Salmon
↑  Sherburne Friend Cook, The Conflict Between the California Indian and White Civilization
↑  "The Hoopa Valley Tribe's Official Website". Hoopa Valley Tribe.
↑  "Trinidad Rancheria – Yesterday, Today, Tomorrow".
↑  "Home".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533752905171  LCCN: sh85063161