stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תיירי בורקאר
ביוגרפיה

בורקאר נולד ב-30 ביולי 1964 בעיר דל (אנ'), שם היה אביו מורה בבית ספר מקצועי. הוא למד באקול פוליטקניק ואז במכינה הצבאית בלה מאן ובבית הספר הצבאי של אקס-אן-פרובאנס. בשנים 1985–1988 למד באקדמיה הצבאית סן-סיר ואז בבית הספר לחי"ר במונפלייה. ב-1989 הוצב ברגימנט הצנחנים השני של לגיון הזרים הצרפתי. הוא השתתף במשימות השכנת שלום בעיראק, יוגוסלביה, צ'אד וגבון. בין 2002–2004 הוא היה ראש חטיבת המבצעים של הצבא הצרפתי בגיאנה הצרפתית. ב-2005 הוא הוצב במטה הכללי. ב-2006 הוא השתתף במבצע ליקורן (אנ') בחוף השנהב, ובין 2007–2008 השתתף בשתי משימות באפגניסטן.
ב-2008 הוא מונה למפקד הבריגדה השלישית של לגיון הזרים בג'יבוטי, וב-2010 החל למלא תפקידי מטה בכירים במטה הכללי, וב-2018 מונה למפקח של כוחות היבשה. מינויו עורר שערורייה קטנה מכיוון שהוכרז בהפתעה בנאום של שרת ההגנה פלורנס פרלי בלי שיצאה על כך הודעה רשמית לפני כן. ב-30 בנובמבר 2019 הוא חולל שערורייה נוספת כאשר פרסם מכתב גינוי נגד ריס (אנ'), מנהל ההוצאה לאור של העיתון הסאטירי "שרלי הבדו", אשר פרסם קריקטורות שלעגו למותם של 13 חיילים צרפתים בהתנגשות שני מסוקים במאלי במהלך מבצע ברקאן (אנ') נגד המדינה האסלאמית.
ב-22 ביולי 2021 מונה לראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) במקומו של פרנסואה לקואנטר.
בורקאר נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  Le général Thierry Burkhard, nouveau chef d’état-major de l’armée de terre
↑  Lettre ouverte au directeur de la publication de Charlie Hebdo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 260703303  VIAF: 3776159478257827990002   WorldCat (עם VIAF): 3776159478257827990002
תרז מלאכי

תרז מלאכי
תרז מלאכי-קרול (בצרפתית: Therese Malachy Krol), (נולדה ב-1935) היא חוקרת תיאטרון ופרופסור חבר בגמלאות בחוג ללימודי התיאטרון ובחוג לספרות צרפתית באוניברסיטה העברית. מחקריה עוסקים בקומדיה הצרפתית הקלאסית, בתיאטרון המודרני הצרפתי ובמקומו של התיאטרון בהיסטוריה של הרעיונות.
ביוגרפיה

תרז מלאכי נולדה בלודז' שבפולין למשפחת רבנים ידועי שם מחסידות גור. אביה, אברהם קרול, נולד בלודז' ב-1912, ואמה נולדה בוורשה ב-1913. תרז שרדה את מלחמת העולם השנייה בוורשה עם הוריה, ובפברואר 1947 עברה המשפחה לצרפת. תרז גדלה בפריז, שם סיימה את בית הספר התיכון.
בסוף 1958 הגיעה בגפה לישראל. היא התגוררה בירושלים ולמדה בחוג לצרפתית ובחוג לאנגלית באוניברסיטה העברית. בישראל פגשה את יונה מלאכי-אנגלרד, יליד פרנקפורט ב-1930, שהיה דוקטור למשפט בינלאומי פומבי, עובד מדינה וחוקר עד למותו ב-1972. הם נישאו ב-15 בספטמבר 1959, בשווייץ. ב-1962 נולדה בתם היחידה, דפנה.
תרז מלאכי סיימה תארים ראשון ושני באוניברסיטה העברית, ואת הדוקטורט קיבלה מאוניברסיטת סורבון, פריז. היא לימדה מעל ארבעים שנה בחוג לצרפתית ובחוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית. בנוסף למחקריה, היא ביימה מחזות במסגרת האוניברסיטה: 'בדלתיים סגורות' מאת ז'אן-פול סארטר (1985), 'הרופא בעל כורחו' מאת מולייר, 'סלסטינה' מאת פרננדו דה רוחאס (1990), 'האורח' מאת אריק-מנואל שמיט (1995).
בשנת 2006 יצא ספרה האוטוביוגרפי  "בין המילים" (ENTRE LES MOTS) שתורגם לעברית על ידי עידו בסוק בהוצאת כרמל, המספר על ילדותה ונעוריה באירופה בצל השואה.
תרז מלאכי היא בעלת עיטור ממשלת צרפת (LES PALMES ACADEMIQUES).
מספריה

בין המילים, תרז מלאכי-קרול, תרגום: עידו בסוק, ירושלים, הוצאת כרמל, 2006
Entre les mots :Paris,Le Manuscrit-
Le théâtre dans la Cité,: Nizet, 2008
La Comédie classique: l’Altérité en procès, Paris: L'Harmattan, 2005
Molière, les métamorphoses du carnaval, Paris: Nizet, 1987
La mort en situation dans le théâtre contemporain, Paris: Nizet, 1982
J. Anouilh: les problèmes de l' existence dans un théâtre de marionettes, Paris: Nizet, 1978
תניית Take or Pay

תניית Take or Pay היא סעיף המופיע בחוזה בין לקוח לספק, לפיו הלקוח מתחייב לרכישה בהיקף מסוים מהספק, ואם ירכוש בפחות מהיקף זה, ישלם פיצוי בגין הרכישה החסרה. הפיצוי המוסכם הוא בגובה מחיר הרכישה או נמוך ממנו. הסכם מסוג זה מבטיח לספק תזרים מזומנים יציב, והוא נפוץ בתעשיית האנרגיה, ובפרט במכירה של גז טבעי.
ההסכם מקנה יתרון לספק, על חשבונו של הלקוח, שעלול לשלם גם תמורת סחורה שלא רכש. קיומו של מונופול מאפשר לספק להכתיב תנאי זה. התנאי פוגע בתחרות, משום שבתקופת קיומו של החוזה לא יוכל מתחרה לפתות את הלקוח בהצעה למחיר נמוך יותר.
תניית Take or Pay מופיעה גם בהסכמים שנחתמו בין השותפות במאגר הגז "תמר" ובין לקוחותיהם. הממונה על ההגבלים העסקיים התייחס לבעייתיות שבתנאי זה:
בטיוטת מתווה הגז נקבע שצרכן שבחוזה שלו נקבעה תניית Take or Pay והוא ניצל את מלוא הכמות שהתחייב לה, הוא יוכל למכור את העודף במכירה משנית, ובכך יוכל לצמצם את נזקיו.
הערות שוליים

↑  החלטה בדבר מתן פטור בתנאים מאישור הסדר כובל בין השותפות במאגר הגז 'תמר' ובין דליה אנרגיות כח בע"מ, באתר של רשות ההגבלים העסקיים, 14 ביוני 2012
↑  טיוטת המתווה בעניין הגדלת כמות הגז הטבעי המופקת משדה הגז הטבעי "תמר" ופיתוח מהיר של שדות הגז הטבעי "לוויתן", "כריש" ו"תנין" ושדות גז נוספים, באתר של משרד האנרגיה והמים, עמ' 8
תיקוני הזוהר

שער מהדורה חדשה של ספר תיקוני הזוהר
תיקוני הזוהר (מימין) כחלק ממהדורת הזוהר המנוקדת עם פירוש מתוק מדבש
תיקוני הזוהר, הוא חיבור קבלי המהווה חלק נפרד מספר הזוהר ומשתייך לזרם המרכזי של הקבלה.
הוא מורכב ממדרשים על ספר בראשית. הוצאת הדפוס הראשונה של הספר הודפסה לראשונה במנטובה בשנת ה'שי"ח (1558).
הספר ומבנהו

גופו של ספר תיקוני הזוהר בנוי משבעים דרשות על דרך הקבלה, והמיוחסות ברובן לרבי שמעון בר יוחאי (רשב"י) וחבורתו. מאידך גיסא, יש הסבורים שספר תיקוני הזוהר נכתב על ידי מחבר אחר, מכיוון שכתיבתו של המחבר האנונימי מאופיינת באסוציאטיביות רבה, שפתו דלה משפת הזוהר והתיאוסופיה שלו שונה בהיבטים מסוימים מהתיאוסופיה של בעל הזוהר.
שפת הספר רובה ככולה בארמית, אך לרוב מצוטטים בה פסוקים מהתורה, הנביאים והכתובים כדי לבאר את הדרשה עליה המחבר מדבר.
הדרשות בספר תיקוני הזוהר מתייחסות בדרך כלל לפסוק הראשון בספר בראשית, ומעניקים לקורא כ-70 צירופים ופירושים שונים למילה -'בראשית' לבדה (לדוגמה: בראשית- ברית אש, בראשית- בית ראש וכו'...).
בהקדמת תיקוני הזוהר מובא (בשינויים קלים) הסיפור הידוע על רשב"י ובנו: רבי שמעון נחבא עם רבי אלעזר בנו, מפני מלכות רומי שרצו להורגו, מכיוון שגינה את מלכות רומי. על פי הכתוב התחבאו שניהם לבדם במערה ב"מדברא דלוד" (תרגום מארמית: "מדבר של לוד"- ע"פ הכתוב דף א' ע"א), וקרה להם נס בו יצא אילן חרובים ונבע מעיין של מים.
בהקדמה השנייה, מופיעה דרשה אותה נושא אליהו הנביא בפני רשב"י וחבריו, הידועה בכינויה פתיחת אליהו הנביא.
בזוהר חדש (פרשת כי תבוא דף ע"ג ע"א) נאמר כי מכיוון שאיש לא ידע היכן מקום מחבואם, ה"חבריא קדישא" (תרגום מארמית: החברים הקדושים) היו שולחים אליו פתקים עם שאלותיהם בעזרת יונה, והוא היה משיב להם באותה דרך עם אותה יונה. רבי שמעון הצטער על כך שאין מי שיגלה לחבריא קדישא את סודות התורה, ולפיכך כשיצא מן המערה התחיל לגלות להם את סודות התורה שחלק מהם הוא ספר תיקוני הזוהר.
דמויות נוספות אחרות הנזכרות בספר הן אליהו הנביא, אשר מסופר כי היה בא אליהם שתי פעמים ביום ולמד עמם את סודות התורה, ואף גילה להם סתרי תורה, משה רבנו, המכונה בכינוי "רעיא מהימנא" (הרועה הנאמן), ונשמות צדיקים אשר לפי הספר באו מגן העדן לגלות את סודות התורה לרבי שמעון ולחבריו.
חיבור ספר תיקוני הזוהר

הדעות חלוקות אודות זהות מחבר ספר תיקוני הזוהר כמו גם ספר הזוהר עצמו. על פי הגישה המסורתית "תיקוני הזוהר" חובר על ידי רבי שמעון בר יוחאי (רשב"י) שחי בארץ ישראל במאה השנייה לספירה. על פי קביעה זו הקבלה היהודית היא קדומה. רבי יצחק אייזיק יחיאל מקומרנה כותב על עורך ספר התיקונים: "בסוף ימי רבנן סבוראי תחילת הגאונים היה איש קדוש אחד שהיה בו נשמת משה רבינו ממש ... ונתגלו אליו כל החבריא רשב"י עם חביריו ... והוא חיבר ספר רעיא מהימנא ... וגם סידר ספר התיקונים ... והוסיף בו כמה דברים מהזוהר וגם דבריו וחידושיו". ואכן יש דמיון לשוני, מושגי ולוגי רב בין הספר "רעיא מהימנא" לספר התיקונים. אולם יש גורסים שספר תיקוני הזוהר חובר רק בסוף המאה ה-13 על ידי המקובל הספרדי ר' משה בן שם-טוב די-ליאון (רמד"ל) יותר מאלף שנה מאוחר יותר, כך סובר רבי יעקב עמדין בספר מטפחת ספרים.
פרופסור אפרים גוטליב זיהה חיבורים נוספים בעברית שמחברם היה המקובל האנונימי שכתב את 'תיקוני זהר' ואת 'רעיא מהימנא'.
חיבור ספר תיקוני הזוהר > שפת כתיבת תיקוני הזוהר

תיקוני הזוהר נכתב בארמית. מדובר בארמית שונה מהארמית של התלמוד ומסוגננת בשונה מספר הזוהר.
כיום קיימים מספר תרגומים וביאורים לספר תיקוני הזוהר כמו גם לספר הזוהר עצמו. אחד מהם ומהמפורסמים שבהם הוא הספר מתוק מדבש של המקובל הירושלמי רבי דניאל פריש, מראשי ישיבת שער השמים ותלמידו המובהק של האדמו"ר רבי אהרן ראטה. הספר המופיע בסדרה מרובת כרכים כתרגום מתחת ללשון הזוהר, כתוב בשפה עממית יותר ובהסברים קבליים פשטניים, מתוך מטרה להביא את הספר לקהל הרחב. פירוש נפוץ נוסף הוא "מלאכת הסולם" על תיקוני הזוהר שכתב המקובל הרב מרדכי שיינברגר.
חיבור ספר תיקוני הזוהר > מנהגים ללמוד בספר

יש מנהג ללמוד ולקרוא את ספר תיקוני הזוהר בחודש אלול ובימים הנוראים (מערב ראש חודש אלול ועד יום הכפורים), שכן לפי המקובלים (ביניהם המהר"ם פאפירש, האר"י והרב פנחס רפאל די סיגורה), וספרי חסידות רבים, ספר תיקוני הזוהר מתקן את הנפש ומטהר את הגוף והנשמה. כמו כן, לפי המסורת בימים אלו הנקראים ימי תשובה, התיקון של המעשים גדול יותר.
בספרים המודפסים קיימת חלוקה לפי ימי החודש. לפי חלוקה זו, בימים מסוימים קוראים מעט ובאחרים הרבה, אך היא אינה מחייבת. מקובל להתחיל בראש חדש אלול ולסיים ביום הכיפורים את שבעים התיקונים.
בקהילות חסידיות היה מקובל לפרסם רשימות בדבר השבחים במנהג זה, ולחלק אותו לקהילות בכל ערב ראש חודש אלול[דרוש מקור].
דפוסי הספר

הספר עלה לדפוס לראשונה במנטובה בשנת ה'שי"ח (1558), ובשנית בקושטא בשנת התע"ט על ידי רבי חיים אלפנדרי, שהגיה את הספר מתוך כתבי היד של רבי חיים ויטאל כפי שקיבל מרבו האר"י, אותם מסרו לו רבני מצרים, שפתחו בפניו את הבית בו גר מהרח"ו במצרים. מהדורה זו חפה מהצנזורה שפשתה בדפוס הראשון של הספר במנטובה, כמבואר מהסכמתם של רבני קושטא וביניהם רבי יהודה רוזאניס, רבי שמואל הלוי למהדורה השלישית של הספר שיצאה גם היא בקושטא בשנת ה'ת"ק.
מהדורות מקוונות של ספר תיקוני הזוהר

ספר הזוהר מנוקד ומוגה, עם תיקוני זוהר וזוהר חדש, באתר הזוהר.נט
ספר תיקוני הזוהר מחולק, עם לשון הקודש, באתר ha-zohar.com
לימוד יומי של תיקוני הזוהר, באתר הלימוד היומי של תיקוני הזוהר
ספר תיקוני הזוהר -- עם פרוש כיסא מלך
ספר תיקוני הזוהר -- עם פירוש הסולם
לקריאה נוספת

ביטי רואי, אהבת השכינה: מיסטיקה ופואטיקה בתיקוני הזוהר, רמת-גן: הוצאת אוני' בר-אילן, תשע"ז
יהודה ליבס, 'הזוהר והתיקונים – מרנסאנס למהפכה', בתוך חידושי זוהר: מחקרים חדשים בספרות הזוהר, אוניברסיטת תל אביב, תשס"ז
עמוס גולדרייך, 'בירורים בראייתו העצמית של בעל תיקוני זוהר', בתוך משואות: מחקרים בספרות הקבלה ובמחשבת ישראל מוקדשים לזכרו של פרופ' אפרים גוטליב ז"ל ירושלים תשנ"ד, עמ' 496-459.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, לג', עמוד ב'.
↑  רבי יעקב עמדין, מטפחת ספרים, חלק ראשון, פרק שישי.
↑  הכתבים העבריים של בעל תקוני זהר ורעיא מהימנא, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
↑  כעדותו בהקדמה לתקוני הזהר דפוס קושטא
| ספר הזוהר |
| --- | --- | --- |
| חלקי הספר | רעיא מהימנא • תיקוני הזוהר • זוהר חדש • אדרא • אדרא רבא • אדרא זוטא • ספרא דצניעותא |  |
| דמויות | רבי שמעון בר יוחאי • רבי אלעזר ברבי שמעון • רב המנונא סבא • רבי חזקיה • הינוקא מכפר סכנין |  |
| חיבור ספר הזוהר | רבי משה די לאון‎ • מטפחת ספרים • רבי יצחק דמן עכו |  |
| פירושים | כתם פז • הסולם • מתוק מדבש |  |
| שונות | כגוונא • בריך שמיה • פתיחת אליהו הנביא • פרישי מדברא • עולימתא שפירתא |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289816405171 
שער תקוני הזהר בדפוס מנטובה שי"ח
תחנת הרכבת קולפינו

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1847 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  59°44′59″N 30°36′52″E﻿ / ﻿59.749722222222°N 30.614583333333°E﻿ / 59.749722222222; 30.614583333333
 תחנות סמוכות:  Popovka, Izhorsky Zavod railway platform 
 מידע על התחנה
 בעלים:  רכבת אוקטובר 
 רציפים:  2 
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) תחנת הרכבת קולפינו(למפת סנקט פטרבורג רגילה) תחנת הרכבת קולפינו
 
תחנת הרכבת קולפינו היא תחנת רכבת הממוקמת בעיר קולפינו(אנ'), בנפת קולפינו בסנקט פטרבורג, רוסיה. התחנה ממוקמת במרחק 24 ק"מ מתחנת הרכבת מוסקבה. התחנה משרתת רכבות פרבריות מסנקט פטרסבורג, מלאיה וישארה, שאפקי, וליקי נובגורוד. רכבות חשמליות כמו לסטוצ'קה ES1, ‏ED4M, ET2M ו־ER2T נוסעות מקולפינו. רכבות למרחקים ארוכים לא עוצרות בתחנת קולפינו. התחנה ניצבת במרחק של כ־1.2 ק"מ ממרכז קולפינו.
היסטוריה

תחנת קולפינו נפתחה ב־9 במאי 1843 עם הקמת הרכבת הראשונה באימפריה הרוסית וקו הרכבת פטרבורג – מוסקבה. בניין התחנה הראשון היה בן קומה אחת ועשוי עץ. התחנה נבנתה מחדש בראשית שנות 1890 ונפתחה מחדש ב־1 בספטמבר 1893. החלק המרכזי היה מקושט בגילוף מעץ. היו הרחבות, שבהן שכנו חדרי ההמתנה של המחלקה הראשונה והשנייה והמשרד של מנהל התחנה. תחנת הטלגרף תפסה את אחד החדרים.
בניין התחנה נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה. התוכנית להקמת קולפינו לאחר המלחמה, כולל תחנת הרכבת, פותחה בוועדת התכנון העירונית. הפרויקט של הרכב התחנות נוצר בבית המלאכה של האדריכל מ. קלימנטוב בשנת 1949. ההרכב של כיכר פריבוקזלניה שתוכנן על ידי קלימנטוב לא מומש במלואו. בניין התחנה החדש לא נבנה לבסוף בשל ההחלטה שלא לממש תוכניות גרנדיוזיות מתקופת סטלין בשנת 1953. במקום הבנייה המתוכננת נבנה בית תחנות עץ קטן בן קומה אחת. בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, הוקמו שני בנייני אבן משני צידי פסי הרכבת עם משרדי כרטיסים, חדר המתנה ושירותים. במהלך השיפוץ האחרון הם פורקו.
בתקופת ברית המועצות, משנת 1932 ועד אמצע שנות השישים של המאה העשרים, התקיים קו רכבת ייעודי בין תחנת קולפינו לתחנת הרכבת ההיסטורית בפושקין השכנה. לקו הייתה תחנה אחת באמצע, ומטרתה העיקרית הייתה הובלת פועלים למתחם התעשייה של מפעל איז'ורה של קולפינו. הקו פורק זמנית במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה.
גלריה

תחנת הרכבת קולפינו, 2017.
נוף לתחנה מככר פריבוקזלניה
קטר חשמלי מדגם סקודה CHS2T-1044 עם רכבת פרברית בקולפינו
רכבת חשמלית ET2M מגיעה לתחנת קולפינו
חצר מטענים המחברת את התחנה לרשת הרכבות של מפעל איז'ורה
הערות שוליים

↑  "Расписание электричек по вокзалу Колпино" (ברוסית). Яндекс-расписания. נבדק ב-2018-07-01.
↑  "История города Колпино" (ברוסית). Колпино Ru. נבדק ב-2018-07-04.
↑  "Кто лишил колпинцев вокзала? Вначале — Хрущёв, затем Октябрьская дорога..." (ברוסית). Колпино-сити. נבדק ב-2018-07-04.
תיירי אמברוז

תיירי וינסטון ז'ורדן אמברוז (בצרפתית: Thierry Winston Jordan Ambrose; נולד ב-28 במרץ 1997 בסנס שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-גוואדלופי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אוסטנדה מליגת העל הבלגית ובנבחרת גוואדלופ.
קריירת מועדונים

אמברוז גדל במחלקות הנוער של אוסר ומנצ'סטר סיטי, ושיחק בקבוצות הבוגרות של מנצ'סטר סיטי, נאק ברדה, לאנס ומץ.
ב-24 ביולי 2021 חתם באוסטנדה מליגת העל הבלגית.
קריירה בינלאומית

ב-23 במרץ 2022 ערך אמברוז את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גוואדלופ, בהפסד 2-0 לנבחרת כף ורדה במשחק ידידות. ב-26 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 4-3 לנבחרת מרטיניק במשחק ידידות.
תיירי ז'ונקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בינואר 1954 פריז, צרפת 
 פטירה:  9 באוגוסט 2009 (בגיל 55) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  תיכון שארלמיין, Paris 12 University 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 www.thierryjonquet.fr
 
תיירי ז'ונקה (בצרפתית: Thierry Jonquet; ‏19 בינואר 1954 - 9 באוגוסט 2009) היה סופר צרפתי שהתמחה בספרי פשע המשלבים סאטירה פוליטית וביקורת חברתית.
ז'ונקה, יליד פריז, הושפע בילדותו מהקולנוע. למד פילוסופיה באוניברסיטת קרטיי, ועבד בין היתר בתחום הגריאטריה. כשהמוות נוכח בכל מקום הוא החל לכתוב בשנת 1982 את ספרו הראשון, כדי לספר על המראות הקשים וכמחווה לפנסיונר שאיתו התיידד. הרומן האחרון והמוכר ביותר שלו מחוץ לצרפת היה "מיגל" (Mygale, ‏2003), שיצא לאור בשפה האנגלית ב-2005 תחת השם "טרנטולה". ספרו זה עובד לסרט קולנוע בשם "העור בו אני חי" על ידי הבמאי הספרדי פדרו אלמודובר, ונכנס במאי 2011 לתחרות בפסטיבל הקולנוע בקאן. כתב מעל 20 ספרים בצרפתית, ובכללם "Le bal des débris",‏ "Moloch"‏, ו"Rouge c'est la vie".
ז'ונקה מת בגיל 55 בבית חולים בפריז.
מספריו

Mon vieux (2005)
Comedia (2005)
Mygale (2003)
Jours tranquilles à Belleville (2003)
Le manoir des immortelles (2003)
Ad vitam aeternam (2002)
Le bal des débris (2000)
Rouge c'est la vie (1998)
הערות שוליים

↑  Thierry Jonquet est mort
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271134805171  PLWABN: 9810671684505606  BIBSYS: 7042770  BNE: XX867663  BnF: cb119089875 (data)  CANTIC: a1138167x  CiNii: DA15196722  GND: 124337368  ICCU: RAVV080122  ISNI: 0000 0001 2102 8318  LCCN: n91057496  NDL: 00959457  NKC: xx0036307  NLA: 42239697  NLG: 135944  NLK: KAC201110708  NTA: 09718375X  RERO: 02-A003430365  SUDOC: 026940175  Trove: 1457239  VIAF: 85526059   WorldCat (עם VIAF): 85526059
תנין בורנאו

תנין בורנאו (שם מדעי: Crocodylus raninus) הוא מין של זוחל מהסוג תנין שבמשפחת התניניים החי בטבע רק באי בורנאו שבדרום-מזרח אסיה. ישנה מחלוקת על קיומו של מין זה כאשר חלק מהחוקרים רואים בפרטים ממין זה כשייכים למינים תנין הים, תנין סיאמי או תנין גינאה החדשה.
המין קיבל שמות מדעיים כבר ב-1844 אך שמות אלה נחשבו לשמות נרדפים לתנין הים. משמעות שמו המדעי של התנין C. raninus הוא "צפרדע" (Rana). מספר מדענים הציגו שורה של הבדלים בין תניני בורנאו לתניני הים שעל פיהם צריך להפרידו למין עצמאי.
לא ידוע על תנין זה הרבה, למעט שהוא אנדמי לבורנאו, שם הוא חי במים מתוקים.
הערות שוליים

↑  Biological Society of Washington., Biological Society of Washington, Biological Society of Washington, Biological Society of Washington, Proceedings of the Biological Society of Washington, כרך 103, Washington,: Biological Society of Washington, 1990
תקיפות הכרישים בשארם א-שייח'

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  1 בדצמבר 2010 
 תאריך סיום:  5 בדצמבר 2010 
 משך האסון:  1 בדצמבר 2010 – 5 בדצמבר 2010 (5 ימים) 
 הרוגים:  1 
 פצועים:  4 
 קואורדינטות:  27°54′44″N 34°19′47″E﻿ / ﻿27.912222°N 34.329722°E﻿ / 27.912222; 34.329722
 he
 
תקיפות הכרישים בשארם א-שייח' הייתה סדרה של תקיפות כרישים, שנגרמו בידי כרישים לאורך חופי הים האדום, סמוך לעיירת הנופש המצרית, שארם א-שייח' בשנת 2010. תקיפות אלה גרמו למותה של אשה אחת ולשלושה נפגעים.
ב-1 בדצמבר 2010 נפצעו שלושה תיירים רוסים ואוקראיניים באופן קשה בהפרש של מספר דקות זה מזה, ב-5 בדצמבר 2010 נהרגה אישה גרמנייה. המתקפות תוארו כ"חסרות תקדים" על ידי מספר מומחי כרישים.
בתגובה לתקיפות, החופים באתר התיירות הפופולרי היו סגורים במשך למעלה משבוע וכאמצעי מניעה לתקיפות נוספות הוחלט להרוג עשרות כרישים ששהו באזור. בנוסף לכך הממשלה המקומית פרסמה כללים חדשים האוסרים על האכלת כרישים והנחיות על הגבלת שחייה באזורים מסוימים. מגוון תיאוריות הועלו כדי להסביר את התקיפות, הנפוצות שבהם היו האכלה לא חוקית של כרישים יותר מדי קרוב לחוף, בעוד שאחרים טענו שהסיבה היא פגרי כבשים שהושלכו לחופים כחלק מהפסטיבל המקומי שנערך בחג הקורבן.
היסטוריה

התקיפות הראשונות התרחשו ב-1 בדצמבר ב-2010 כאשר ארבעה בני אדם הותקפו תוך מספר דקות זה מזה, המבוגרת שבהם הייתה לודמילה סטוליארובה בת ה-70 שכתוצאה מהתקיפה איבדה את ידה הימנית ואת רגלה השמאלית ונאלצה לקטוע חלקית את איבריה, מלבד סטוליארובה הותקף גם יבגני טרישקין בן ה-54 שסבל מפצעים חמורים ברגלו ונאלץ גם הוא לקטוע חלקית את איבריו, גם ויקטור קוליי בן ה-46 נפצע ברגלו אך החלים ושוחרר מבית החולים יום לאחר תחילת טיפולו, עדים רבים לתקיפות בהם בני משפחותיהם של הנפגעים ועוברי אורח ניסו לחלץ או להזהיר את המותקפים אך לשווא.
לאחר התקיפה גורמיים רשמיים החליטו לסגור את החופים ופעילות הצלילה והספורט הימי באזור לאלתר, מומחים ממשרד הסביבה המצרי הוזעקו על מנת לחקור את האירועים ומצאו כי כריש ארך-גף בגודל 2.25 מטרים ובמשקל של 150 קילוגרם היה אחראי לתקיפות, הכריש גם זוהה על ידי צוללן מקומי שטען כי זיהה אותו על פי הסנפיר הפגוע שלו, חשוד נוסף לתקיפה היה זכר עמלץ כחול באורך 2.5 מטרים ומשקל 250 ק"ג שנצפה באזור. שני המינים ידועים בתקיפות אנשים, אם כי לא לעיתים קרובות.
לתקיפות הייתה השפעה דרסטית על ענף התיירות המקומי. מוחמד רשאד, ברמן במסעדת החוף אל-בהר שעבד בזמן האירוע, אמר: "כל האנשים ברחו חזרה למלון, איש לא רצה להישאר על החוף. עכשיו שקט מאוד. אנשים מפחדים להגיע לחוף הים. הם פשוט מגיעים לבר לשתות משהו. הם אפילו לא רוצים להישאר על מיטות השיזוף, הרשויות המקומיות דאגו שהדבר יפגע בתיירות במקום שאמורה להגיעה לעונת השיא שלה לקראת חג המולד ולכן החליטה הממשלה המצרית להעניק לתיירים הרוסים פיצוי בשווי של 50 אלף דולר.
שבועיים לאחר מכן פרסם צוות המומחים שמונה כדי לבחון את סדרת התקפות הכרישים את המלצתו, צוות המומחים המליץ על החלת איסור האכלת הדגים באזור, איסור על השלכת נבלות של חיות לים, הפעלת סיורים על החופים שיזהירו תיירים והקמת מגדלי תצפית בחופים.
תאוריית קונספירציה על מעורבות ישראלית

ההתקפות עוררו גם תיאוריות קונספירציה בנוגע למעורבות ישראלית אפשרית. בטלוויזיה המצרית רואיין מושל דרום סיני, מוחמד עבדול פאדיל שושה, בראיון טען פאדיל-שושה כי צוללנים ישראלים באו מכיוון העיר אילת, שהגיעו לאזור עיירת הנופש לכדו כריש והניחו עליו צ'יפ GPS שהושתל על גבו. עם זאת רבים חלקו על טענות אלו, אחד מהם היה פרופסור מחמוד הנאפי מאוניברסיטת תעלת סואץ אשר תיאר את התיאוריה כ"עצובה" וטען כי ציפ'ים של GPS יכולים לשמש למעקב אחרי כרישים בלבד ולא ניתן לשלוט על הכרישים מרחוק בעזרתם.
ראו גם

תקיפות הכרישים בניו ג'רזי (1916)
הערות שוליים

↑  AFP, כריש שוב תקף בחופי סיני: תיירת בת 70 נהרגה, באתר ynet, 5 בדצמבר 2010
↑  AFP, נלכד הכריש בסיני - תקף "בשל פגרי כבשים", באתר ynet, 2 בדצמבר 2010
↑  AP, אימה בסיני: ארבעה תיירים נפצעו אנושות מכריש, באתר ynet, 1 בדצמבר 2010
↑  "Russians injured by sharks in stable condition". ITAR-TASS, 3 December 2010
↑  "Russian tourists lose arms and legs in shark attack in Egypt". Pravda, 3 December 2010
↑  "Ukrainian attacked by shark in Egypt discharged from hospital". Kyiv Post, 2 December 2010
↑  ניר יהב‏, מלתעות בים האדום: כריש נשך 5 תיירים בשארם, באתר וואלה, 5 בדצמבר 2010
↑  "Egyptian killer shark caught after mauling four tourists in Red Sea resort". RIA-Novosti, 2 December 2010
↑  Sherwood, Harriet. "Sharm el-Sheikh shark attacks leave beaches deserted". The Guardian, 3 December 2010
↑  דורון פסקין, מצרים: כל תייר שהותקף על ידי כריש יקבל 50 אלף דולר, באתר כלכליסט, 9 בדצמבר 2010
↑  המלצת מומחי הכרישים בסיני: לא להאכיל הדגים, באתר וואלה, 13 בדצמבר 2010
↑  רויטרס, תאוריות קונספירציה בסיני: המוסד שחרר הכריש, באתר ynet, 6 בדצמבר 2010
↑  Yasmine Fathi (6 בדצמבר 2010). "Expert shoots down conspiracy theory blaming Israel for shark attacks". Al Ahram. נבדק ב-30 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Yolande Knell (7 בדצמבר 2010). "Shark attacks not linked to Mossad says Israel". BBC News. אורכב מ-המקור ב-16 בדצמבר 2010. נבדק ב-26 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
תיירי טזאמטה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע אישי
 לידה:  13 באוקטובר 1982 (בן 41) דואלה, קמרון 
 גובה:  1.79 מטרים
 עמדה:  חלוץ 
 
תיירי פיג'ו טזאמטה (בצרפתית: Thierry Fidjeu Tazemeta; נולד ב-13 באוקטובר 1982) הוא כדורגלן עבר מגינאה המשוונית ממוצא קמרוני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

טזאמטה נולד בדואלה בירת קמרון, התחיל את הקריירה שלו במועדונים מקומיים. בקיץ 2003 הצטרף לקסוויקה טיגרס המלטזית. במהלך הקריירה שלו שיחק טזמאטה בהורן, שוונאנסטאדט, פאשינג ואוסטריה קרנטן האוסטריות. בינואר 2008 הגיע לישראל כדי לחותם במכבי נתניה והוא עזר לה להגיע למקום השני בסיום העונה שמוביל למוקדמות גביע אופ"א. ב-26 בינואר 2009 קיבל כרטיס אדום בהפסד 2-1 נגד הפועל תל אביב ולאחר המשחק שוחרר מהמועדון לאחר קיבל כרטיס אדום שגם במשחק מול מכבי חיפה שאירע חודש קודם לכם. לאחר מכן הספיק לשחק עבור דיארבקירספור, קוניאספור, אוסטריה קלגנפורט, פורט וסנט-קולומבן לוסימנסה לפני שחתם בוולטה. בינואר 2016 חתם בהרטברג אומגבונג מהליגה הרביעית באוסטריה.
בצעירותו שיחק טזאמטה בנבחרת הנוער של קמרון, ובשנת 2011 החליט לשחק עבור נבחרת גינאה המשוונית. ב-8 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק ידידות נגד צ'אד. ב-29 במרץ 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד גמביה. הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2012.
הערות שוליים

↑  תומר גנור, מכבי נתניה: השחרור של קיויו הגיע, באתר ynet, 28 בינואר 2008
↑  מיקי ג'אן, ‏תיירי טזאמטה קרוב לסיכום בדיארבקרספור, באתר ONE‏, 15 באוגוסט 2009
תקיפה גלובלית מיידית

תקיפה גלובלית מיידית (באנגלית: Prompt Global Strike או PGS) הוא שם קוד למאמץ צבאי אמריקאי לפיתוח מערכת המסוגלת לבצע התקפה קונבנציונלית מדויקת בכל מקום בעולם בתוך שעה בודדת, בדומה לטיל בליסטי בין-יבשתי (ICBM).
באפריל 1999 ציין גנרל ההאחראי ג'יימס קארטרייט כי: "כיום אם אתה מעוניין להימנע מפעולה גרעינית, זמן תגובה קונבנציונלית צבאית הוא ימים, אולי שבועות". מערכת PGS יכולה להיות יעילה בעת עימות גרעיני, ויכולה להחליף את פעולת הנשק הגרעיני עבור כ־30% מהמטרות. PGS מכילה מגוון רב של טכנולוגיות כולל רקטות המשוגרות מהקרקע וטילים שגא-קוליים (Hypersonic - מהירות של מעל 5 מאך) המשוגרים מהאוויר אולם אף אחת מהטכנולוגיות עדיין לא הגיעה לבשלות מבצעית.
המערכת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > תגובה רוסית

בדצמבר 2010 מומחים בצבא הרוסי הודיעו כי המערכת המתוכננת להגנה מפני טילים, S-500, תכלול הגנה מפני טילים שגא-קוליים. בדצמבר 2012 אמר סרגיי קראקייב ראש מערך הטילים האסטרטגיים של רוסיה כי המערכת שתחליף את R-36M2 Voevoda ICBM תאפשר לרוסיה "לממש הזדמנויות כמו יצירת נשק אסטרטגי מדויק עם ראש קרב קונבנציונלי וטווח פרקטי חובק עולם. רוסיה תוכל לממש נשק לא אטומי מדויק מבוסס על רקטות בין-יבשתיות במקרה שארצות הברית תשאף לתכנן נשק כזה.
ראו גם

סארמאט
DF-ZF
תיירי גייל

תיירי גייל (באנגלית: Thierry Gale; נולד ב-1 במאי 2002 בברידג'טאון שבברבדוס) הוא כדורגלן ברבדוסי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ראפיד וינה מליגת העל האוסטרית ובנבחרת ברבדוס.