stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראש השנה
טיבו של ראש השנה

אופיו של החג כפי שהוא מופיע במקרא לא מוזכר במפורש אך משתמע מלשון הכתוב. התורה מציינת במספר מקומות כי החודש השביעי (תשרי) הוא החודש הפותח את השנה "וחג האסיף בצאת השנה", "וחג האסיף תקופת השנה", וכן כי השנה מתחילה בתשרי ומתקדשת לעיתים על ידי תקיעת שופר "והעברת שופר תרועה בחודש השביעי בעשור לחודש, ביום הכיפורים, וקידשתם את שנת החמישים שנה". במקום אחר אומר הכתוב על ארץ ישראל כי היא "לא כארץ מצרים...והארץ אשר אתם באים...ארץ אשר ה' אלוהיך דורש אותה תמיד, מראשית שנה ועד אחרית שנה", כאשר משתמע מכך שאת שאר הארצות האל דורש רק בראשית השנה. דרישה זו היא משפט והחלטה כמה גשמים ויבול יהיו השנה, כמובא מייד לאחר מכן "והיה אם שמוע תשמעו אל מצוותי... ונתתי מטר ארצכם בעיתו, יורה ומלקוש".
התורה מציינת את ראש השנה כיום "זיכרון תרועה" כאשר במקום אחר מציינת כי תרועה בכלי באה כדי שישראל ייזכרו לפני האל וייושעו "והרעותם בחצוצרות, ונזכרתם לפני ה' ונושעתם", "ותקעתם בחצוצרות, והיו לזיכרון לפני אלוהיכם". בזאת משתמע שהתרועה בשופר בראש השנה נועדה להיזכר לטובה לפני האל במשפט אשר הוא עושה ב"ראשית השנה".
על פי מקורות מאוחרים יותר, לראש השנה יש מספר היבטים נוספים, אשר להם נמצאו מקבילות בתרבויות הקדומות שהיו באזור בבל העתיקה.
טיבו של ראש השנה > המלכת אלוהים על העולם

ראש השנה נחשב ליום שבו ממליך עם ישראל את האלוהים עליו. זהו אחד ההסברים לתרועה ולשמחה המאפיינים את החג, בהיותם תואמים את הנהוג בטקסי הכתרה שבהם קבלת המלך נעשית בלבוש חגיגי, בשמחה ובתרועת חצוצרות. כפי שמופיע בפיוט ונתנה תוקף:
מוטיב זה חוזר פעמים רבות בתפילות ראש השנה, ובפרט בברכת מלכויות בתפילת מלכויות זכרונות ושופרות הנאמרת בתפילת מוסף. רעיון זה מתקשר לדברי המדרש, ויקרא רבה, פרשה כ"ט, פסקה א', שראש השנה הוא התאריך שבו נבראו אדם וחוה, ועל כן זהו היום הראשון שבו מלך האל על בני האדם.
טיבו של ראש השנה > יום דין לכל בני האדם

ראש השנה נחשב ליום שבו דן האלוהים את כל באי העולם אודות מעשיהם בשנה שעברה וכפועל יוצא מה יקרה בשנה הבאה. קביעה זו מקורה בספרות חז"ל:
התלמוד מבסס את הרעיון שכל מאורעות השנה נקבעות בראשיתה, על הפסוק ”עיני ה' אלוהיך בה מרשית השנה ועד אחרית שנה.” (דברים י"א, י"ב) התלמוד מקשר זאת גם לפסוק בתהילים: ”תקעו בחודש שופר, בכסה ליום חגנו, כי חוק לישראל הוא משפט לאלוהי יעקב”. הרמב"ן מבאר שקביעת אופיו של ראש השנה בתור יום דין כבר נרמז במקרא כאשר החג נקרא "יום זיכרון" ובכך שהוא חל סמוך ליום הכיפורים.
רעיון זה מוזכר בכמה מן הפיוטים הנאמרים בתפילות ראש השנה, וכן מוזכר בתפילת מלכויות זכרונות ושופרות הנאמרת בתפילת מוסף: ”ועל המדינות בו יאמר איזו לחרב איזו לשלום, איזו לרעב איזו לשבע, ובריות בו יפקדו להזכירם לחיים ולמוות.” עיקר הפיוט ונתנה תוקף עוסק בהיבט זה: ”אֱמֶת כִּי אַתָּה הוּא דַיָּן וּמוֹכִיחַ וְיוֹדֵעַ וָעֵד וְכוֹתֵב וְחוֹתֵם וְסוֹפֵר וּמוֹנֶה. וְתִזְכֹּר כָּל הַנִּשְׁכָּחוֹת וְתִפְתַּח אֶת סֵפֶר הַזִּכְרוֹנוֹת. וּמֵאֵלָיו יִקָּרֵא וְחוֹתָם יַד כָּל אָדָם בּו...”.
בתלמוד הבבלי מסופר על שלשה ספרים הנפתחים לקראת ראש השנה אשר רש"י מפרשם כ"ספרי זיכרון של מעשה הבריות". הבריות נכתבות כל אחת לאחד מן הספרים האלה כמסופר:
על כן, מראש השנה ועד ליום הכיפורים נהוג לאחל: "גמר חתימה טובה".
הוגים רבים עמדו על הסתירה לכאורה שבין אופיו הרציני של היום בתור יום דין, לבין האופי החגיגי והשמח שלו כיום מועד. בתלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה,  פרק א' מוסבר שהשמחה בראש השנה מבטאת את הביטחון של עם ישראל באל, שלא יאונה לו כל רע בדין. התייחסות ראשונה לעניין ניתן לראות בציוויו של נחמיה לגבי אופיו של היום:
הַיּוֹם קָדֹשׁ הוּא לַה' אֱלֹהֵיכֶם, אַל תִּתְאַבְּלוּ וְאַל תִּבְכּוּ; כִּי בוֹכִים כָּל הָעָם כְּשָׁמְעָם אֶת דִּבְרֵי הַתּוֹרָה. וַיֹּאמֶר לָהֶם: לְכוּ אִכְלוּ מַשְׁמַנִּים וּשְׁתוּ מַמְתַקִּים וְשִׁלְחוּ מָנוֹת לְאֵין נָכוֹן לוֹ, כִּי קָדוֹשׁ הַיּוֹם לַאֲדֹנֵינוּ, וְאַל תֵּעָצֵבוּ, כִּי חֶדְוַת ה' הִיא מָעֻזְּכֶם.
קיימת אי בהירות כלפי הזמן המדויק בו נידונים בראש השנה, האם זה בלילה הפותח את היום או בבוקרו של יום. בתלמוד ירושלמי מובאת גם הדעה שכל אחד נדון בראש השנה אך גזר דינו יחתם במועד כלשהו ולאו דווקא בראש השנה:
”אית תניי תני כולהם נידונין בראש השנה וגזר דינו של כל אחד ואחד מתחתם בזמנו.” (תלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה,  פרק א', הלכה ג' (דפוס וילנא: דף ז', עמוד א'))
טיבו של ראש השנה > תחילת השנה

בספרות חז"ל נקרא החג לראשונה "ראש השנה" ונקבע תפקידו כתאריך קובע למניין שנה חדשה: ”באחד בתשרי ראש השנה לשנים ולשמיטין וליובלות, לנטיעה ולירקות.” (משנה, מסכת ראש השנה פרק א')
בתורה לא מופיעה אמירה מפורשת על כך שיום זה הוא תחילתה של שנה חדשה, ונכתב במפורש שהחודש הראשון הוא חודש ניסן, ואילו חודש תשרי הוא החודש השביעי. אמנם, ישנם כמה פסוקים שמשתמע מהם שהשנה מתחילה בתשרי: הרמב"ן בדרשתו לראש השנה מציע להבחין בין תחילת השנה, שהיא בתשרי, לבין תחילת מניין החודשים, שהיא בניסן כזכר ליציאת מצרים. הוא מוצא הד לכך במה שכתוב במקרא לגבי חג הסוכות: ”...וחג האסיף בצאת השנה...” (שמות, כ"ג, ט"ז), כלומר לאחר שיצאה והסתיימה השנה הקודמת. פסוקים נוספים המראים שהשנה מתחילה בתשרי הם "וחג האסיף תקופת (הקפת) השנה", והפסוק "בחודש השביעי בעשור לחודש תעבירו שופר וקידשתם את שנת החמישים שנה".
כבר בלוח גזר מופיעים "ירחי האסיף" ("ירחו אספ"), שהם כנראה תשרי וחשוון, כשני חודשי השנה הראשונים. עם זאת, לוח גזר כתוב כלוח חקלאי ולאו דווקא בהקשר דתי או לאומי. נראה שכבר בתקופות מוקדמות הייתה נהוגה שנה חקלאית שהחלה בסתיו.
טיבו של ראש השנה > בריאת האדם ועקידת יצחק

בתלמוד הבבלי מובאת מחלוקת בין התנאים רבי אליעזר ורבי יהושע בנוגע לזמן בריאת העולם. לדעת רבי אליעזר העולם נברא בתשרי, ולדעת רבי יהושע בניסן. במדרשים פירשו שלדעת רבי אליעזר הייתה זו בריאת האדם שחלה בראש השנה, כך שלמעשה בריאת העולם החלה בכ"ה באלול. בנוסף מובאים שלושה אירועים שהתקיימו בתשרי לדעת שניהם: פקידתן של העקרות, שרה, רחל וחנה; שחרורו של יוסף מבית האסורים; וביטול עבודתם של בני ישראל במצרים. לדעת רבי אליעזר, גם הגאולה העתידית תתקיים בתשרי.
לפי פסיקתא רבתי, עקידת יצחק הייתה בראש השנה, ולכן קוראים בתורה את פרשה זו בראש השנה, אם כי רוב האחרונים מביאים שהעקידה אירעה ביום הכיפורים. כמו כן, אחד הפיוטים הבולטים ביותר של ראש השנה במסורת הספרדים ועדות המזרח הוא עת שערי רצון להיפתח, העוסק כולו בסיפור עקידת יצחק ונאמר לפני תקיעות השופר בבוקר ראש השנה. הבית הפותח והבית החותם את הפיוט מבארים את הקשר בין העקידה לראש השנה, וחתימת הפיוט רומזת גם לדעתו של רבי אליעזר על ביאת המשיח:
עֵת שַׁעֲרֵי רָצוֹן לְהִפָּתֵחַ;

יוֹם אֶהְיֶה כַפַּי לְאֵל שׁוֹטֵחַ;

אָנָּא זְכֹר נָא לִי בְּיוֹם הוֹכֵחַ;

עוֹקֵד וְהַנֶּעְקָד וְהַמִּזְבֵּחַ;

...

וּשְׁמַע תְּקִיעָה תּוֹקְעָה וּתְרוּעָה;

וֶאְמֹר לְצִיּוֹן בָּא זְמַן הַיְשׁוּעָה;

יִנּוֹן וְאֵלִיָּה אֲנִי שׁוֹלֵחַ;

עוֹקֵד וְהַנֶּעְקָד וְהַמִּזְבֵּחַ;
מרכיבים שונים מימי האבות, הברית שכרת ה' עם אברהם, יצחק ויעקב ויציאת מצרים, מופיעים בברכת זכרונות בתפילת מלכויות זכרונות ושופרות.
תקיעת שופר

בתורה מכונה החג "יום תרועה" או "זיכרון תרועה" אך הקשר בין כינויים אלו לתקיעת שופר אינו מופיע באופן מפורש. המונח תרועה מופיע במקרא גם בהקשר של תקיעה בחצוצרות. במועדים מסוימים נהגו לתקוע במשכן ובמקדש בחצוצרה באופן הבא: ביום שהציווי בו הוא לתקוע בשופר (כמו בראש השנה) - התקיעה לוותה בחצוצרות, ובתעניות, שבהן המצווה היא תקיעה בחצוצרות - השופר ליוה את החצוצרה.
טעמים רבים נאמרו בהסבר מצוות התקיעה בשופר, וביניהם: המלכת האל, התחברות אל המימד הרוחני שבמציאות, זכירת מעמד הר סיני, התעוררות לתשובה בעקבות קול התרועה המכניס מורך ללב וכן בלבול השטן. הרמב"ם מבאר בהלכות תשובה:
התלמוד הבבלי במסכת ראש השנה מבאר מדוע יש דווקא להשתמש בקרנו של איל לקיום מצוות תקיעת שופר:
תקיעת שופר > קיום המצווה

לתקיעת שופר יש צלילים שונים:
תקיעה היא תקיעה אחת ארוכה וממושכת;
שברים הם רצף איטי של שלוש תקיעות קצרות (המכונות בתלמוד גם גניחות);
תרועה היא רצף מהיר של תשע תקיעות קצרות מאוד (המכונות בתלמוד גם יללות).
כדי לצאת ידי חובת תקיעות נפסק שיש לשמוע שלושים קולות: שלוש פעמים "תקיעה, שברים, תרועה, תקיעה", שלוש פעמים "תקיעה, שברים, תקיעה", ושלוש פעמים "תקיעה, תרועה, תקיעה". בנוסף, מוזכר [דרוש מקור] שתוקעים סדר זה פעמיים: פעם אחת "כשהן יושבין" ופעם נוספת "כשהן עומדין", והטעם שניתן לדבר הוא "כדי לערבב את השטן". יש שביארו[דרושה הבהרה] שמשמעות הדבר היא שריבוי התקיעות מורה על חיבוב המצווה ומוסיף לזכויותיהם של עם ישראל.
למעשה נהוג לתקוע בבית הכנסת לפחות מאה או מאה ואחת תקיעות. יש שכתבו שמספר זה מכוון כנגד מאה יבבות שיבבה אמו של סיסרא על פי המסורת. התקיעות מתבצעות לפני תפילת מוסף ובמהלכה, כשהסדר המדויק מצוי בחילוקי מנהגים בין העדות השונות. הספרדים תוקעים את חלק מהתקיעות תוך כדי תפילת הלחש, בעוד אצל רבים מקהילות האשכנזים לא נוהגים כן, אלא תוקעים רק בחזרת הש"ץ ולאחריה.
חז"ל גזרו שאין תוקעים בשופר ביום ראש השנה שחל בשבת, מחשש שהתוקע שלא יידע לתקוע היטב ילך לבקי בדבר והשופר יטולטל ברשות הרבים, דבר המהווה חילול שבת. גם בראש השנה שחל בחול קיים איסור מדברי חכמים לתקוע בשופר שלא לצורך קיום המצווה, כשם שנאסרה השמעת קול בשאר כלי זמר בשבתות ומועדים.
תפילות ראש השנה

בראש השנה נהוג להרבות בתפילות, לפי מנהג האשכנזים לכל הפחות עד חצות היום, ולמנהג הספרדים מסיימים לפני חצות היום כדי שלא ייחשב כצום. תפילות שחרית ומוסף הן ארוכות וחגיגיות במיוחד, וכוללות פיוטים רבים. הדגש בתפילות ובפיוטים הוא על המלכת האל ועל העמידה לפניו בדין. בתוך תפילת העמידה של מוסף נאמרות שלוש חטיבות תפילה מיוחדות, מלכויות זכרונות ושופרות, הכוללות פסוקים המבטאים את שלושת הנושאים האלו.
הפיוטים משתנים בין העדות וכך גם הלחנים. הפיוט הפותח את תפילות החג, לפי מנהג הספרדים, הוא "אחות קטנה" שנאמר עם שקיעת החמה ותחילתה של השנה החדשה. פיוט מפורסם הנכלל בנוסח התפילה (בעיקר האשכנזי), הוא ונתנה תוקף המיוחס לרבי אמנון ממגנצא, כנראה דמות אגדית. לפני תקיעת שופר נהגו קהילות ספרד לשיר את הפיוט "עת שערי רצון להפתח". פיוט זה חובר על ידי יהודה שמואל אבן עבאש, ותוכנו סיפור עקידת יצחק.
בקריאת התורה, קוראים ביום הראשון את סיפור לידת יצחק וגירושם של הגר וישמעאל, אשר מלאך אלוהים הצילם מגוויעה בצמא, ומפטירים בשמואל א', א', א' עד ב', י' (בנוסח רומניא הפטירו בב', א'–כ"א). ביום השני קוראים את פרשת עקידת יצחק, ומפטירים בירמיהו, ל"א, א'–י"ט (בנוסח רומניא הפטירו בל"א, י"ט עד ל"א, כ"ט). אצל האשכנזים נוהגים לקרוא את הקריאה בניגון מיוחד ומרטיט.
מנהגים

התרת נדרים: בערב ראש השנה נהוג לערוך טקסי התרת נדרים, כשכל אדם מבקש התרה בפני שלושה אנשים שמהווים מעין בית דין, שבכוחו לשחרר את האדם מהבטחותיו.
איחולים וכרטיסי ברכה: נהוג לאחל בליל ראש השנה "כתיבה וחתימה טובה" או "לשנה טובה תיכתבו ותיחתמו" ויש המוסיפים "לאלתר לחיים טובים". החל מהמאה ה-14 נהגו לשלוח איחולים כאלה בכתב לפני ראש השנה. מסוף המאה ה-19, לאחר המצאת גלויות הדואר, נפוץ מאוד מנהג שליחת כרטיסי ברכה שהוכנו עבור החג. מסוף המאה ה-20 דעך השימוש בכרטיסי נייר והוחלף בברכות טלפוניות ובשיגור ברכות בדואר אלקטרוני ובפלטפורמות לשיתוף ולהעברת מסרים מיידיים.
תשליך: ביום הראשון של ראש השנה (או ביומו השני במקרה שהיום הראשון חל בשבת לפי מנהג האשכנזים, ויהודי גאורגיה), הולכים אחרי הצהריים למקור מים ואומרים בו את תפילת תשליך, שהיא בקשה להשלכת העבירות אל "מצולות ים". במקומות שבהם לא היו מקווי מים קרובים נהגו לעלות למקום גבוה שממנו צופים עליהם. מקובל לנער את שולי הבגדים כסמל להתנערות מהעוונות יש שהתנגדו למנהג זה.
הימנעות משינה ביום: יש הנוהגים להימנע משינה ביומו של ראש השנה, על פי דברי התלמוד הירושלמי שהובאו אצל הפוסקים, שהישן בראש השנה ישן מזלו.
ארוחת החג

בליל החג נהוג לערוך סעודה חגיגית בסדר אכילה מיוחד הכולל אכילת מאכלים סימבוליים המכונים "סימנים" ואמירת תפילות לפני אכילת אותם המאכלים אשר דומה מבחינת הצליל לשם המאכל.
מקור המנהג בדברי האמורא אביי בתלמוד, המציין שיש לאכול "קרא" (דלעת או קישוא), "רוביא" (מין שעועית, או חילבה), "כרתי" (כרישה), "סלקא" (סלק, תרד או עלי מנגולד) ו"תמרי" (תמרים). בתקופת הגאונים מוזכרת גם אכילת דבש, בשר שמן וראש כבש. היסוד לאכילת מזונות שמנים ומתוקים קדום מאוד, וכבר בספר נחמיה מוזכר שעזרא ונחמיה הורו לעם בראש השנה "לְכוּ אִכְלוּ מַשְׁמַנִּים וּשְׁתוּ מַמְתַקִּים וְשִׁלְחוּ מָנוֹת לְאֵין נָכוֹן לוֹ כִּי קָדוֹשׁ הַיּוֹם לַאֲדֹנֵינוּ וְאַל תֵּעָצֵבוּ כִּי חֶדְוַת ה' הִיא מָעֻזְּכֶם" (ספר נחמיה, פרק ח', פסוק י').
בתקופת הראשונים הוזכרה גם אכילה של רימון, תפוח ודגים. רק בסוף תקופת הראשונים אוחד בקרב יהדות אשכנז המנהג של אכילת הדבש עם מנהג אכילת התפוח למנהג המפורסם של אכילת תפוח בדבש, שהתפשט גם במקומות אחרים. בעקבות מנהג זה התפשט הנוהג לאכול גם עוגת דבש במהלך החג. מאכלים רבים נוספו במרוצת הדורות, אשר שונים לעיתים בקרב עדות ישראל השונות.
בקהילות מסוימות אוכלים תמר בראש השנה שמשמעותו תם מר. כלומר תסתיים המרירות ותתחיל המתיקות.
ארוחת החג > הימנעות מאכילת מאכלים מסוימים

מנהג קדום מתקופת הגאונים הוא להימנע מאכילת מאכלים חמוצים. מנהג נוסף שמקורו ביהודי אשכנז הוא הימנעות מאכילת אגוזים מחמת שני טעמים: האחד, שהאגוזים מרבים ליחה, וקיים חשש שיטרידו את המתפללים בזמן התפילות; ונימוק נוסף הוא כיוון שאגוז הוא בגימטריה "חטא" (בלי האות "א" שאינה נשמעת בקריאה), ומן הראוי להימנע בראש השנה מכל דבר המזכיר חטא. המילה חטא מופיעה באיות "חט" בהרבה מכתבי יד של ספרות חז"ל, ובמיוחד בכתבי היד שהיו בידי הראשונים המאוחרים שבאשכנז, דבר שמסביר ללא דוחק את הגימטריה. יש נמנעים מאכילת מאכלים שחורים.
ראו גם

תחילת שנה חדשה - על ראש השנה בתרבויות העולם
בראש השנה - שיר מאת נעמי שמר
מניין השנים בלוח העברי
לקריאה נוספת

ש"י עגנון, ימים נוראים, הוצאת שוקן, 1998, "ספר ראשון והוא ספר ראש השנה", עמודים טו-קלט.
הרב משה הררי, מקראי קודש - הלכות ראש השנה.
כוורת - הופעה חיה, קיץ 1984

כוורת - הופעה חיה, קיץ 1984 הוא אלבום כפול של להקת כוורת שיצא לאחר שבקיץ 1984 הלהקה התאחדה לסיבוב הופעות. ההופעה המוקלטת בתקליט היא הופעה שהתקיימה בהיכל התרבות בתל אביב. ההופעה הייתה בסדר גודל שלא נראה עד אז.
סיבוב ההופעות זכה להצלחה רבה, להופעות הגיעו מעריצים שהיו ילדים קטנים בשנים שלפני הפירוק. מלבד השירים הישנים של הלהקה, בוצעו גם שירים מקריירות הסולו של חברי הלהקה, לרבות מחרוזת הומוריסטית בשם "כוורת און 45", מעין פארודיה על אוסף הדיסקו "Stars On 45" שהיה פופולרי באותה תקופה. בנוסף, כתב אלון אולארצ'יק לכבוד האיחוד את השיר "מאיר ואלון" שמדבר על חייו עם מאיר פניגשטיין בארצות הברית.
האלבום יצא באופן רשמי על גבי תקליטים וקלטות בלבד. עם העברת הקטלוג של כוורת לדיסקים ב-1989, אלבום זה לא הודפס מחדש עקב מחלוקת על זכויות ההקלטה, אותן חלקו הד ארצי ו-NMC (אשר נקראה בזמנו CBS). ב-1998, כחלק מקידום מופע האיחוד של אותה שנה, חלק מלהיטי האלבום הופצו לראשונה על דיסק שלא יועד למכירה, אותו ניתן היה להשיג כחלק ממבצע של חברת תנובה. הדיסק כלל עטיפה חדשה, שנשאה תמונה עדכנית של חברי הלהקה.
באותו סיבוב הופעות של קיץ 84, הופיעה הלהקה גם בתיאטרון קיסריה - הופעה זו תועדה אף היא והופצה לזמן קצר על גבי קלטת וידאו בצבע. מופע הסיום, שסגר את סיבוב ההופעות, נערך בפארק הירקון והיה פתוח לקהל הרחב ובחינם. בהופעה נכחו, להערכות המשטרה, כחצי מיליון איש והיא נחשבת להופעה שהביאה את כמות הקהל הגדולה ביותר להופעה בישראל. ההופעה שודרה גם בגלי צה"ל. לכבוד הופעת הפרידה הוסיפה הלהקה שירים רבים אשר לא בוצעו בשאר ההופעות בסיבוב, חלקם גם לא בוצעו מאז.
רשימת השירים במהדורת התקליט

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון (למעט היכן שמצוין אחרת).
| כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - תקליט> מס' | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - תקליט> שם | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - תקליט> מילים | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - תקליט> לחן | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - תקליט> משך | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - תקליט>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - תקליט>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - תקליט>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - תקליט>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - תקליט>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פתיחה - למרות הכל  |   |   | 02:23 |  |  |  |  |  |
| 2. | נתתי לה חיי  | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון |   | 02:57 |  |  |  |  |  |
| 3. | היא כל כך יפה  | דני סנדרסון | יצחק קלפטר | 02:50 |  |  |  |  |  |
| 4. | סיפורי פוגי  |   |   | 00:47 |  |  |  |  |  |
| 5. | סיפור המכולת  |   |   | 05:08 |  |  |  |  |  |
| 6. | שיר המכולת  |   |   | 03:53 |  |  |  |  |  |
| 7. | מעבר ברוך  |   |   | 00:24 |  |  |  |  |  |
| 8. | המגפיים של ברוך  | אלון אולארצ'יק, דני סנדרסון ומנחם זילברמן |   | 04:14 |  |  |  |  |  |
| 9. | שיר מלחים  |   | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון | 03:14 |  |  |  |  |  |
| 10. | התמנון האיטר  |   |   | 04:46 |  |  |  |  |  |
| 11. | ילד מזדקן  | אלון אולארצ'יק |   | 03:33 |  |  |  |  |  |
| 12. | לו לו  | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון | 03:53 |  |  |  |  |  |
| 13. | מדינה קטנה  |   | דני סנדרסון ויוני רכטר | 03:14 |  |  |  |  |  |
| 14. | גוליית  | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון |   | 03:34 |  |  |  |  |  |
| 15. | סוכר בתה  |   |   | 02:46 |  |  |  |  |  |
| 16. | צליל מכוון  | יצחק קלפטר | יצחק קלפטר | 04:10 |  |  |  |  |  |
| 17. | שיר נבואי קוסמי עליז  | עלי מוהר | יוני רכטר | 03:35 |  |  |  |  |  |
| 18. | הגלשן שלי  |   |   | 03:30 |  |  |  |  |  |
| 19. | כלים שלובים  | אהוד מנור | יוני רכטר | 03:52 |  |  |  |  |  |
| 20. | חבר בחברת עצמי  | אפרים שמיר | אפרים שמיר | 04:34 |  |  |  |  |  |
| 21. | מעבר מאיר ואלון  |   |   | 00:40 |  |  |  |  |  |
| 22. | מאיר ואלון  | אלון אולארצ'יק | אלון אולארצ'יק | 03:28 |  |  |  |  |  |
| 23. | איזה ראיון  |   |   | 00:54 |  |  |  |  |  |
| 24. | הוותיק  | גידי גוב ודני סנדרסון |   | 09:06 |  |  |  |  |  |
| 25. | פה קבור הכלב  |   |   | 02:43 |  |  |  |  |  |
| 26. | הורה היאחזות  | יחיאל מוהר | דובי זלצר | 03:47 |  |  |  |  |  |
| 27. | כוורת און 45 ( 1."עטור מצחך" 2."שיר אהבה בדואי" 3."זמר לספינה" 4."שיעור מולדת" 5."סיבה לחיות" 6."מאיר ואלון")   | 1.אברהם חלפי 2.איציק ויינגרטן 3.חיים חפר 4.עלי מוהר 5.דני סנדרסון 6.אלון אולארצ'יק | 1.יוני רכטר 2.יצחק קלפטר 3.דוד זהבי 4.אפרים שמיר 5.דני סנדרסון 6.אלון אולארצ'יק | 05:35 |  |  |  |  |  |
| 28. | יו יה  | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון | דני סנדרסון ויצחק קלפטר | 05:21 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 1:38:51 |  |  |  |  |  |
רשימת השירים במהדורת הדיסק

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון (למעט היכן שמצוין אחרת).
| כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד א'> מס' | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד א'> שם | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד א'> מילים | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד א'> לחן | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד א'> משך | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד א'>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד א'>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד א'>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד א'>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פתיחה - למרות הכל  |   |   | 02:23 |  |  |  |  |  |
| 2. | נתתי לה חיי  | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון |   | 02:57 |  |  |  |  |  |
| 3. | היא כל כך יפה  | דני סנדרסון | יצחק קלפטר | 02:50 |  |  |  |  |  |
| 4. | סיפורי פוגי  |   |   | 00:47 |  |  |  |  |  |
| 5. | סיפור המכולת  |   |   | 05:08 |  |  |  |  |  |
| 6. | שיר המכולת  |   |   | 03:53 |  |  |  |  |  |
| 7. | מעבר ברוך  |   |   | 00:24 |  |  |  |  |  |
| 8. | המגפיים של ברוך  | אלון אולארצ'יק, דני סנדרסון ומנחם זילברמן |   | 04:14 |  |  |  |  |  |
| כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד ב'> מס' | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד ב'> שם | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד ב'> מילים | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד ב'> לחן | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד ב'> משך | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד ב'>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד ב'>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד ב'>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד ב'>  | כוורת בהופעה חיה, קיץ 1984 - מהדורת הדיסק המקוצרת - צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 9. | שיר מלחים  |   | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון | 03:14 |  |  |  |  |  |
| 10. | ילד מזדקן  | אלון אולארצ'יק |   | 03:33 |  |  |  |  |  |
| 11. | פה קבור הכלב  |   |   | 02:43 |  |  |  |  |  |
| 12. | גוליית  | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון |   | 03:34 |  |  |  |  |  |
| 13. | יו יה  | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון | דני סנדרסון ויצחק קלפטר | 05:21 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 41:01 |  |  |  |  |  |
משתתפים

גידי גוב - שירה
דני סנדרסון - גיטרה, שירה
אפרים שמיר - גיטרה, תופים, שירה
יצחק קלפטר - גיטרה, שירה
יוני רכטר - קלידים, שירה
אלון אולארצ'יק - גיטרה בס, שירה
מאיר פניגשטיין - תופים, שירה
הערות שוליים

↑  דניאל זילברברג‏, חצי מיליון איש וכוורת אחת, באתר וואלה, 12 באוגוסט 2009
סיציליאנית

| --- | --- |
 מדינות:  איטליה
 אזורים:  סיציליה, קלבריה, קמפניה, פוליה
 דוברים:  4.83 מיליון
 שפת אם:  4.83 מיליון
 כתב:  אלפבית לטיני
 משפחה:  הודו-אירופית איטאלית רומאנית איטאלית מערבית דלמטיאנית סיציליאנית
 לאום:  אינה מוכרת כשפה רשמית
 מוסד:  אין
 קוד שפה:  scn 
 קוד ISO 639-2:  scn 
 קוד ISO 639-3:  scn 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
תפוצה השפה וחלוקה לניבים
סיציליאנית (בסיציליאנית: lu sicilianu, איטלקית: lingua siciliana, ידועה גם כ-Siculu או Calabro-Sicilian) היא שפה רומאנית. סיציליאנית מדוברת באי סיציליה (כולל באיים הליפאריים ובאי פנטלריה), בדרום ובמרכז קלבריה, בדרום פוליה ובדרום קמפניה.
סיציליאנית מדוברת כיום על ידי רוב תושבי האי סיציליה ועל ידי אוכלוסיות מהגרים ברחבי העולם, שהגרה בעיקר לארצות הברית, אוסטרליה, ארגנטינה ולקנדה בראשית המאה ה-20. סיציליאנית אינה נחשבת לשפה רשמית בשום מקום וגם לא בסיציליה עצמה. עם זאת, אתר המידע הבלשני אתנולוג מתאר את הסיציליאנית כ"נבדלת מספיק מאיטלקית סטנדרטית כדי להיחשב כשפה נפרדת", והיא מוכרת כשפת מיעוט על ידי אונסק"ו.
לסיציליאנית מספר ניבים – "סיציליאנו" בסיציליה עצמה (שבעה ניבי משנה), "קלברזה" בקלבריה (שני ניבי משנה), "סלנטינו" בדרום פוליה (שלושה ניבי משנה), וניב בודד בדרום קמפניה.
הערות שוליים

↑  להלן באתר אתנולוג
↑  UNESCO list of endangered Languages: Sicilian classified as “Vulnerable”
| שפות הודו-אירופיות |
| --- | --- | --- |
| שפות רומאניות | צרפתית • מונגאסקית • ארפיטנית • ולונית • אוקסיטנית • גסקונית • אראנית • קטלאנית • ספרדית • לאדינו • חכיתיה • גליסית-פורטוגזית • פורטוגזית • גליסית • אסטור-לאונית • אסטורית • לאונית • מירנדזית • איטלקית • קורסיקאית • ליגורית • נפוליטנית • סיציליאנית • סרדינית • איסטרית • פריאולית • לדינית • רומאנש • דלמטית • רומנית • מולדובנית • ארומנית • איסטרו-רומנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות גרמאניות | אלמאנית • אלזסית • גרמנית שווייצרית • גרמנית • לוקסמבורגית • בווארית • ריפוארית • סקסונית עילית • יידיש • הולנדית • אפריקאנס • לימבורגית • סקסונית • זיילנדית • פריזית • סקוטית • אנגלית • דנית • שוודית • נורווגית ספרותית • איסלנדית • פארואזית • נורווגית חדשה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות סלאביות | אוקראינית • בלארוסית • רוסית • רוסינית • סלובקית • צ'כית • פולנית • פומרנית • קשובית • סורבית עילית • סורבית תחתית • בולגרית • מקדונית • סרבית • קרואטית • סלובנית • בוסנית • שלזית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות קלטיות | ברטונית • ולשית • קורנית • גאלית סקוטית • אירית • שלטה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות הודו-איראניות | סנסקריט • אסאמית • בנגלית • גוג'ראטית • הינדי • מאיטהילית • מראטהית • נפאלית • אורייה • פאלי • פנג'אבי • רומאני • סינדית • סינהלית • אורדו • דיבהי • דאמלי • דומאקי • גאוואר-באטי • קאלאשה • קשמירית • חוואר • קוהיסטנית • ניגאלאמית • פאשאי • פאלורה • שינה (שפה) • שומשתי • אשקום • קמוירי • קאטי (באשגלי) • פרסואנית (ווסי-וורי) • טרגמי • וואיגלית (קאלאשה-אלה) • פרסית • פאהלוי ("פרסית תיכונה") • פשטו • דארי של אפגניסטן • טג'יקית • אוסטית • כורדית • באלוצ'י • טאליש • טאטית • ג'והורי • ג'יהדי • דארי של זורואסטריאן • יאגנובי | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות בלטיות | לטבית • ליטאית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| אחר | יוונית • אלבנית • ארמנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012430907205171