stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחוז אקמולה
חלוקה מנהלית

| שם הנפה | מרכז מנהלי |
| --- | --- |
נפת אקקול: אקקול
נפת ארשלי: ארשלי
נפת אסטרחן: אסטרחנקה
נפת אטבסר: אטבסר
נפת בירג'ן סל: סטפניאק
נפת בלואנדי: מקינסק
נפת בורבאי: שצ'וצ'ינסק
נפת אגינדיקול: אגינדיקול
נפת אריימנטאו: אריימנטאו
נפת אסיל: אסיל
נפת קורגלז'ין: קורגלז'ין
נפת סנדיקטאו: בלקשינו
נפת שורטאנדי: שורטאנדי
נפת טסלינוגרד: אקמול
נפת זרנדי: זרנדי
נפת ז'קסי: ז'קסי
נפת ז'רקאין: דרז'בינסק
רשימת אקימים

אנדריי גיאורגייביץ' בראון (1992–1997)
ז'נבק סלימוביץ' קריבז'נוב (יולי–דצמבר 1997)
ולדימיר קרלוביץ' גרטמן (דצמבר 1997–ספטמבר 1998)
סרגיי ויטלביץ' קולגין (ספטמבר 1998–מרץ 2004)
מז'יט טולאובקוביץ' אסנבאב (מרץ 2004–ינואר 2008)
אלברט פבלוביץ' ראו (23 בינואר 2008–13 במרץ 2010)
סרגיי אלכסנדרוביץ' דיאצ'נקו (13 במרץ 2010–ינואר 2012)
קירט פרנשוביץ' קוז'מז'רוב (21 בינואר 2012–21 בינואר 2013)
קוסמן קאירטאביץ' אייטמיזמטוב (ינואר 2013–מאי 2014)
סרגיי ויטלביץ' קולגין (27 במאי 2014–14 במרץ 2017)
מליק קנסבאביץ' מורזלין (14 במרץ 2017–19 במרץ 2019)
ארמק בורנבאביץ' מרז'יקפאב (מאז 19 במרץ 2019)
אנשים מפורסמים

דייוויד ריג'רט (אנ'), מרים משקולות, אלוף אולימפי, 6 פעמים אלוף העולם (משקל כבד, משקל כמעט-כבד), 65 שיאים.
הערות שוליים

1 2  https://tengrinews.kz/kazakhstan_news/ermek-marjikpaev-naznachen-akimom-akmolinskoy-oblasti-365373/
↑  https://web.archive.org/web/20,080,119,093,548/http://www.akmo.kz/content/territoria_oblasti
↑  http://www.stat.kz/digital/naselsenie/2012/2013/март/01_2012_Э-14-05-М.xls
↑  http://stat.gov.kz/api/getFile/?docId=ESTAT306055
↑  http://www.akorda.kz/ru/legal_acts/decrees/o-naznachenii-murzalina-mk-akimom-akmolinskoi-oblasti
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: fae29ecd-634f-4356-a77e-0fc27fd28c5b 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של קזחסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפארק הלאומי בורבאי
איווט ניקול בראון

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1971 (בת 53) ארצות הברית אוהיו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Yvette Nicole Brown 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אקרון  תיכון וורנסוויל הייטס 
 פרופיל ב-IMDb
 
איווט ניקול בראון (באנגלית: Yvette Nicole Brown; נולדה ב-12 באוגוסט 1971) היא שחקנית, מדבבת, קומיקאית ומנחת טלוויזיה אמריקאית. היא גילמה את שירלי בנט בסדרה "קומיוניטי" ואת הלן דובואה בסדרות "דרייק וג'וש" ו"ויקטוריוס".
ראשית חייה

בראון נולדה ב-איסט קליבלנד (אנ'), אוהיו. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון Warrensville Heights בשנת 1989.
קריירה

בראון הופיעה לראשונה בפרסומות לפני שהחלה לשחק בסדרות טלוויזיה. היא הופיעה בסדרות כגון טירוף בבית(אנ'), מלקולם באמצע, כל כך רייבן, והגרסה האמריקאית של המשרד. היא שיחקה את מנהלת בתי הקולנוע הלן דובואה בסיטקום דרייק וג'וש של ניקלודיאון ושבה לשחק דמות זו בפרק של העונה השנייה של "ויקטוריוס". היא גם דיבבה את קוקי בסדרה כלבי מכלאה.
בשנת 2009 בראון החלה לככב כשירלי בנט בסדרה הקומית קומיוניטי. ב־30 בספטמבר 2014 הודיעה שהיא תעזוב את התוכנית אחרי חמש עונות על מנת לטפל באביה החולה.
בראון הופיעה בפרקים של Thrilling Adventure Hour בתור "The Troubleshooter" בסדרת הניצוצות נבדה, מרשל על מאדים.
בשנת 2014 דווח כי בראון אמורה לחזור לסדרות ברשת האמריקאית USA (ערוץ טלוויזיה). זמן קצר לאחר שעזבה את קומיוניטי, הדמות של דני, אותה גילמה בסיטקום של רשת CBS, "הזוג המוזר", הפכה לדמות קבועה. היא גם הייתה אורחת קבועה ב-Talking Dead של AMC. היא מארחת נכון לעכשיו את סדרת הקוספליי Cosplay Melee של ערוץ Syfy.
ביולי 2018, החליפה בראון באופן זמני את כריס הארדוויק כמארחת של Talking Dead.
בשנת 2019 כתבה בראון את הקומדיה הרומנטית Always A Bridesmaid. בסרט מככבים ג'ורדן קאלוויי וג'ביסיה לסלי.
בשנת 2021 השתתפה בסרט "החבובות: האחוזה הרדופה" שעלה בדיסני+, כמו כן החלה לדבב בסדרה "צוות תרנגול".
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | His Woman, His Wife |  |  |
| 2004 | יומן האקסיות | עוזרת הפקה |  |
| 2005 | איילנד | אחות |  |
| 2005 | הילד ואני | באני |  |
| 2006 | נערות החלומות | המזכירה של קרטיס |  |
| 2007 | The Neighbor | פקידת קבלה |  |
| 2008 | לפגוש את דייב | אשת מכירות |  |
| 2008 | רעם טרופי | ויויקה |  |
| 2009 | בית מלון לכלבים | גברת קאמוול |  |
| 2009 | 500 ימים עם סאמר | מזכירה חדשה |  |
| 2009 | האמת המכוערת | דורי |  |
| 2010 | המעקלים | רודאסיה |  |
| 2013 | פרסי ג'קסון וים המפלצות | אחות אפורה |  |
| 2014 | לעוף על זה(אנ') | אשת חרק | דיבוב |
| 2017 | חכמולוגית | השוטרת ניסי |  |
| 2019 | הנוקמים: סוף המשחק | סוכנת ש.י.ל.ד |  |
| 2019 | Always a Bridesmaid | כומרת אלתהאה ברודי | גם תסריטאית ומפיקה בפועל |
| 2019 | היפהפייה והיחפן | אונט שרה |  |
| 2021 | יהלומים שבורים | קוקי |  |
| 2021 | החבובות: האחוזה הרדופה | נהגת |  |
| 2022 | מכושפת 2 | רוזלין |  |
| 2025 | Code 3 | שאניס |  |
הערות שוליים

↑  "2011 Gracie Awards Winners". Alliance for Women in Media. אורכב מ-המקור ב-6 באוקטובר 2014. נבדק ב-2 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yvette Nicole Brown". Behind The Voice Actors. נבדק ב-15 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403020705171  BNE: XX5522701  ISNI: 0000 0003 5698 913X  LCCN: no2011164116  MusicBrainz: 7ad8ea97-e16f-409f-a827-f67760ee40c9  VIAF: 187077401   WorldCat (עם VIAF): 187077401
פיראס אבו עקל

פיראס אבו עקל (בערבית: فراس ابو عقل; נולד ב-8 בפברואר 1997) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי, המשחק בעמדת הקשר האחורי בעירוני טבריה.
קריירה

אבו עקל נולד באום אל-פחם, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית.
אבו עקל החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי ברקאי. בגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של בית"ר טוברוק.
בקיץ 2017, אבו עקל חתם בהפועל אום אל-פחם מליגה א' צפון. ב-8 בספטמבר, אבו עקל ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 להפועל רובי שפירא חיפה. ב-16 במרץ 2018, אבו עקל הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד מ.ס. טירה.
בקיץ 2018, אבו עקל חתם בהפועל אכסאל מהליגה הלאומית. אבו עקל, רשם במדי הקבוצה 29 הופעות, ללא שערים. בסיום העונה, אכסאל ירדה לליגה א'.
ביולי 2019, אבו עקל נבחן במ.ס. אשדוד מליגת העל וב-8 באוגוסט 2019, אבו עקל חתם בקבוצה. ב-24 באוגוסט, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 1-1 נגד הפועל חדרה.
ב-5 ביולי 2022 חתם בקבוצת גבאלה מהליגה באזרבייג'ן.
ב-10 ביוני 2024 חתם בקבוצת עירוני טבריה מליגת העל הישראלית.
הערות שוליים

↑  עמית קרקו, ‏הקשר האחורי פיראס אבו עקל חתם באשדוד, באתר ONE‏, 8 באוגוסט 2019
יונתן טפר

יונתן טפר (נולד ב-31 באוקטובר 2000) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בעירוני טבריה.
קריירה

טפר התחיל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים מקומיות ובהן: הפועל פרדסיה, הפועל רעננה, מכבי הרצליה, מכבי נתניה עד שבגיל 17 הצטרף לבית"ר טוברוק. בקיץ 2020 חתם בהפועל כפר שלם מהליגה הלאומית. ב-10 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הפועל ראשון לציון.
בקיץ 2021 חתם בהפועל מרמורק מליגה א' דרום. ב-24 בספטמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-2 נגד מכבי הרצליה. עד סיום העונה רשם 7 שערים ב-31 משחקי ליגה.
בקיץ 2022 חזר לליגה הלאומית וחתם בהפועל עכו.
בקיץ 2023 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל. ב-26 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הפועל ירושלים. ב-30 במאי 2024 זכה עם מכבי פתח תקווה בגביע המדינה, לאחר ניצחון 1:0 בגמר הגביע על הפועל באר שבע.
ב-9 בספטמבר 2024 חתם בעירוני טבריה.
חיים אישיים

אביו הוא מנכ"ל ההתאחדות לכדורגל בישראל, יריב טפר.
הערות שוליים

↑  מערכת ONE, ‏טפר חתם בהפועל עכו, דניאל מור יוסף האריך חוזה, באתר ONE‏, 3 ביולי 2022
↑  אופיר סער‏, שעות אחרי שעזב את מכבי פתח תקוה: יונתן טפר חתם בטבריה, באתר וואלה, 9 בספטמבר 2024
↑  יריב טפר ימונה למנכל ההתאחדות לכדורגל - ערוץ הספורט, באתר Sport5.co.il - אתר ערוץ הספורט, ‏2025-02-07
אלי בלילתי

אליהו בלילתי (נולד ב-23 בפברואר 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בעירוני טבריה.
קריירה

בלילתי החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל עפולה. בגיל 16 הצטרף למכבי נתניה, וכעבור שנה אחת עבר לעירוני קריית שמונה.
בקיץ 2014 הושאל להפועל עפולה. ב-2 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד עירוני קריית גת במסגרת גביע הטוטו לאומית. שישה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 1-1 מול הפועל ראשון לציון. עד לסיום העונה ערך 33 הופעות בליגה ועוד חמש בגביע המדינה.
בתחילת עונת 2015/2016 חזר לעירוני קריית שמונה. ב-2 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–1 על הפועל עכו במסגרת גביע הטוטו. ב-12 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–3 על בני סכנין. שלושה ימים לאחר מכן זכה עם הקבוצה באלוף האלופים, לאחר שבמשחק הגמר כבש את שער הניצחון בבעיטות ההכרעה מול מכבי תל אביב. ב-28 בנובמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–2 לבני סכנין.
בינואר 2016 הושאל פעם נוספת להפועל עפולה. בסיום העונה חזר לקריית שמונה, אך בינואר 2017 הושאל בשלישית לעפולה עד לסיום העונה.
ב-10 ביולי 2017 חתם לשלוש שנים בבני יהודה תל אביב. ב-30 ביולי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 0–2 למכבי תל אביב.
ב-19 באוגוסט 2018 חזר לליגה הלאומית כאשר חתם בהפועל נוף הגליל.
ב-26 ביוני 2019 חתם בהפועל חיפה. ב-25 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 על הפועל כפר סבא, בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה ובליגת העל. ב-2 בספטמבר 2020 חזר לקדנציה שנייה בהפועל נוף הגליל. ב-3 ביוני 2022 חתם בעירוני טבריה. בסיום עונת 2023/2024 העפיל עם הקבוצה לליגת העל.
לזכותו של בלילתי שלוש הופעות בנבחרת הצעירה.
תארים

אלוף האלופים: 2015/2016
עירוני טבריה
גביע הטוטו לליגה הלאומית: 2023/2024
הערות שוליים

↑  עמית גולדשטיין‏, בני יהודה: אלי בלילתי חתם לשלוש שנים, באתר וואלה, 10 ביולי 2017
↑  יוסי וקנין, להוכנבוים יש מגן שמאלי: אלי בלילתי חתם בנצרת עילית, באתר mynet העמק, 19 באוגוסט 2018
↑  דורון בן דור, ‏כץ ובן בסט טרם הגיעו לפשרה בנוגע לשכר הדירה, באתר ONE‏, 26 ביוני 2019
↑  אלי בלילתי חתם בטבריה, רוטשטיין ברמת גן, באתר דאבל פס, 3 ביוני 2022
הקרב על נפח

המצב בגולן, צהרי 7 באוקטובר
הקרב על נפח היה קרב שריון גדול, שנערך ב-7 באוקטובר 1973, במסגרת המערכה בחזית הסורית במלחמת יום כיפור. במהלך הקרב ניסתה הדיוויזיה המשוריינת הראשונה של צבא סוריה לכבוש את צומת נפח, צומת דרכים אסטרטגי במרכז רמת הגולן, אשר סמוך לו שכנה מפקדת אוגדה 36, האוגדה הישראלית הסדירה שהגנה על רמת הגולן. מול הכוחות הסורים ניצבו כוחות מאולתרים מחטיבה 188, כוחות קטנים מחטיבה 7 ומחטיבה 179 וכן חטיבה 679, חטיבת המילואים של אוגדה 36.
על אף שספגו אבדות כבדות, הצליחו כוחות השריון הישראלים להדוף את המתקפה הסורית עד תום יום הלחימה ב-7 באוקטובר, אך השליטה על הרכסים השולטים על צומת נפח ממזרח, נותרה בידי הסורים. ביומיים הבאים ביצע הצבא הסורי מספר ניסיונות נוספים לכבוש את מרחב נפח, אך הכוחות הישראליים הצליחו להדוף אותם ואף לצאת להתקפות נגד. ב-9 באוקטובר נשברה המתקפה הסורית והכוחות הסוריים במרכז הרמה נדחקו חזרה לאזור חושניה, וב-10 באוקטובר נסוגו הכוחות הסורים אל מעבר לקו הסגול ברמת הגולן.
הקרב על נפח היה אחד הקרבות המכריעים במסגרת קרבות הבלימה שניהלו כוחות צה"ל נגד כוחות סוריים עדיפים. כתוצאה מהקרב חדלה חטיבה 188 להתקיים כמסגרת חטיבתית, לאחר שמפקדה יצחק בן-שהם, סגנו דוד ישראלי וקצין האג"ם של החטיבה נהרגו במהלכו. בהיסטוריוגרפיה הסורית הקרב נחשב לקרב המרכזי במערכה מול ישראל.
רקע

במלחמת ששת הימים כבש צה"ל את שטח רמת הגולן מידי סוריה. לאחר המלחמה נותרה רמת הגולן בידי ישראל והוקמו בה מספר יישובים. צה"ל נערך בשורת מוצבים לאורך קו הפסקת האש, הקו הסגול, שעבר ממזרח לקו התילים. בשנים שלאחר מלחמת ששת הימים אירעו תקריות ו"ימי קרב" רבים בין ישראל לסוריה. במקביל, החלו מנהיגי סוריה ומצרים לתכנן מתקפה מתואמת, בשתי חזיתות, על ישראל.
רקע > חשיבות אסטרטגית

רמת הגולן ב-1973 ובמידה מסוימת עד היום, לא הייתה משופעת בדרכים סלולות או כבושות רבות. הקרקע הסלעית והטרשית של הרמה, הקשתה על תנועת כוחות ממונעים. כוח שרצה להגיע במהירות מנקודה לנקודה, היה מוגבל לתנועה על גבי מספר מצומצם של צירי אורך ורוחב, מה גם שאזורים רבים ברמה היו ממוקשים בצפיפות, עובדה שסיכנה כלי רכב היורדים מצירי התנועה. מחנה נפח הוקם בצומת דרכים בעל חשיבות אסטרטגית במרכז רמת הגולן, בנקודת המפגש בין ציר הנפט לבין ציר האורך החשוב (כיום כביש 91), היורד מהעיר קוניטרה לגשר בנות יעקב.
מטרת תוכנית המלחמה הסורית הייתה השלמת כיבוש רמת הגולן בתוך פחות מ-24 שעות. הסורים הכירו היטב את רמת הגולן, שהייתה בשליטתם עד שנכבשה על ידי ישראל בשנת 1967, והבינו שכיבוש צומת נפח הוא שלב חיוני בהשתלטות על מרכז רמת הגולן ובהגעה מהירה לקו נהר הירדן. נתיב הגישה המהיר ביותר לצומת נפח, היה דרך פיתחת קוניטרה דרום, אך הפיקוד הסורי ידע, שכיבוש פיתחת כודנה ומרחב חושנייה, יאפשר לכוחותיו גישה נוחה מכיוון דרום לצומת, דרך ציר הנפט.
רקע > התוכנית הסורית

על פי תוכנית המלחמה הסורית, שכונתה מבצע משרוע 110, שלוש דיוויזיות סוריות - הדיוויזיה ה-5, ה-7 וה-9 - היו אמורות להבקיע את מערך ההגנה הישראלי ברמת הגולן, להשלים את כיבוש הרמה, ולהיערך להגנה עליה תוך כ-16 שעות מתחילת המלחמה. שתי דיוויזיות השריון של סוריה (ה-1 וה-3), נשמרו בעתודה, ונועדו לשמש ככוח לניצול ההצלחה. שלוש הדיוויזיות, שנועדו להשתתף בשלב הראשון של המתקפה הסורית, תוגברו עד שכללו כ-700 טנקים בשלב הפתיחה של המלחמה.
רקע > הבקעת הקו הישראלי ב-6 באוקטובר

בשעה 14:00 פתח צבא סוריה במתקפת פתע על כוחות צה"ל ברמת הגולן. הכוחות הישראליים, שלא היו ערוכים ומוכנים למלחמה כוללת נגד סוריה, הופתעו הן במישור הטקטי והן במישור האסטרטגי. גיוס המילואים החל רק שעות מספר לפני פרוץ המלחמה. בגזרת רמת הגולן נערכה חטיבת שריון אחת, חטיבה 188, וחטיבה שנייה, חטיבה 7, נועדה לשמש עתודה אוגדתית. סך הכול, עמדו לרשות צה"ל ברמת הגולן 177 טנקים. זמן קצר לאחר פתיחת המתקפה הסורית, נשלחה חטיבה 7 לתגבר את הגזרה הצפונית של רמת הגולן, כיוון שבפיקוד הצפון העריכו שהמאמץ הסורי העיקרי יתרכז בגזרה זו. רק גדוד אחד של החטיבה (גדוד 82) הוקצה לתגבר את גדוד 53 של חטיבה 188, שהגן על דרום ומרכז הרמה.
גדוד 74 מחטיבה 188, שהיה ערוך בצפון רמת הגולן, הועבר בשעות אחר הצהריים תחת פיקוד חטיבה 7; במקביל, הועבר גדוד 82 מחטיבה 7 תחת פיקוד חטיבה 188.
בשעות הערב, ובעיקר לאחר רדת החשיכה, הצליחו חטיבות הדרג השני של הדיוויזיות ה-5 וה-9, שלרשותן עמדו אמצעי ראיית לילה יעילים (בניגוד לצד הישראלי), להבקיע במספר צירים את קו ההגנה הישראלי הדק באזור פיתחת כודנה (בין תל שעף א-סינדיין לתל חזקה) וכן בשטח בין הר פרס לתל סאקי ולהתקדם לעומק של מספר קילומטרים. חטיבת שריון 51 של דיוויזיה 9 חדרה ללא הפרעה לשטח בשליטת ישראל מדרום למוצב 111, השתלטה על מרחב חושנייה כבר בשעות הלילה המוקדמות, וכוחות החלוץ שלה תפסו את צומת משתא, וחסמו שם את התנועה על ציר הנפט. חטיבות הדרג השני של דיוויזיה 5 ניצלו את ההצלחה כדי לחדור לעומק שטח רמת הגולן, ולנוע דרומה ומערבה כמעט ללא הפרעה, על הצירים היורדים מדרום הרמה לבקעת כינרות.
רקע > הלחימה בשעות הלילה

לאחר הבקעת קו ההגנה הישראלי בגזרה הדרומית של רמת הגולן, ביצע הצבא הסורי מספר ניסיונות להתקדם לעומק השטח הישראלי במרכז הרמה בליל 7/6 באוקטובר. כוח בסד"כ גדודי מחטיבה ממוכנת 43 של הדיוויזיה ה-9 התקדם צפונה על ציר "רשת" (כביש 98 של ימינו), בניסיון לאגף את הכוח הישראלי, שבלם את המתקפה הסורית בפיתחת קוניטרה דרום, אך נתקל במארב של כוח טייגר, שגרם לו אבדות כבדות. חטיבת שריון 51 התקדמה דרך חושניה לצומת משתא, הקימה שם עמדת חסימה על ציר הנפט, ובכך ניתקה את ציר האספקה העיקרי של כוחות חטיבה 188 בגזרה הדרומית של רמת הגולן. כוחות קטנים של החטיבה התקדמו צפונה על "ציר הנפט" לכיוון מחנה יצחק וצומת נפח, ומערבה על ציר "כביש" (כביש 87) לכיוון גשר אריק. הכוח שנע על ציר הנפט, נתקל במספר טנקים מחטיבה 188 ומחטיבת המילואים 179 (שזכו מאוחר יותר לכינוי כוח צביקה), שבלמו את התקדמותו במרחק קצר מצומת משתא. הכוח שנע על "ציר כביש", נתקל בכוח חלוץ קטן מחטיבת המילואים 679, שבלם את התקדמותו מדרום לצומת קצביה.
הכוחות היריבים > סוריה

על אף הצלחת הכוחות הסוריים להבקיע את קו ההגנה הישראלי בדרום ובמרכז רמת הגולן בלילה שבין 6 ל-7 באוקטובר, ספגו הכוחות התוקפים אבדות כבדות בציוד ובנפש במהלך קרב ההבקעה. על פי תוכנית המערכה הסורית המקורית, עד שעות הבוקר המוקדמות של 7 באוקטובר, כוחותיהם היו אמורים להשתלט על רוב שטח רמת הגולן, להגיע אל המצוק שמעל נהר הירדן ולהיערך עליו להגנה מפני התקפת הנגד הצפויה של כוחות המילואים הישראליים. אולם הלחימה העיקשת של הכוחות הסדירים הישראלים, שהגנו על קו המגע, גרמה לעיכוב גדול בלוח הזמנים של המתקפה הסורית, ולשחיקה משמעותית של הכוחות הניידים של שלוש הדיוויזיות הסוריות שהשתתפו במתקפה.
מצד שני, יחידות העתודה הסוריות, דיוויזיות השריון ה-1 וה-3, עדיין לא הוטלו ברובן למערכה, ולכן היו רעננות ובתקן מלא. במהלך הלילה קודמו יחידות החלוץ של דיוויזיית השריון ה-1 לקרבת קו החזית ברמת הגולן, והיו מוכנות לנצל את פריצת קו ההגנה הישראלי, לצורך התקדמות לעומק שטח רמת הגולן. עובדות אלו השפיעו לחיוב על המוכנות המבצעית ועל התפקוד של הדיוויזיה, שהוטלה למערכה במרחב חושנייה-נפח בבוקר 7 באוקטובר.
הכוחות הסורים העיקריים, שהשתתפו בהתקפה על נפח, השתייכו לחטיבת שריון 51 של הדיוויזיה ה-9 ולחטיבת שריון 91 של הדיוויזיה ה-1.
הכוחות היריבים > ישראל

בשעות הבוקר של 7 באוקטובר היה מצב הכוחות הישראלים בדרום ומרכז רמת הגולן קריטי. שני הגדודים הסדירים, שלחמו תחת פיקוד חטיבה 188 בגזרה הדרומית של רמת הגולן ספגו אבדות כבדות וסבלו ממחסור חמור בתחמושת. גדוד 53 נותר עם פחות מעשרים טנקים מבצעיים, שרובם נותקו על ידי התקדמות הכוחות הסוריים. אחת משלוש פלוגות הטנקים של גדוד 82 הושמדה במהלך הלחימה בשעות הלילה, פלוגה ב' לחמה באזור מוצב 111 בעורף הכוחות הסוריים, ואילו פלוגה א' נסוגה במהלך הלילה לתל יוסיפון לצורך תיספוק מחדש.
כוחות קטנים ומאולתרים בסד"כ מחלקתי ופלוגתי מחטיבות המילואים 179 ו-679, החלו להגיע ב"טפטופים" אל רמת הגולן במהלך שעות הלילה. אולם עקב מצב החירום, שנוצר עקב התמוטטות מערך ההגנה בגזרה הדרומית של הרמה, וחוסר מוכנות למלחמה של מחסני החירום של יחידות המילואים, הטנקים של המסגרות שעלו לרמת הגולן סבלו ממחסור חמור בציוד חיוני ובתחמושת, לחמו עם צוותים לא אורגניים, וחלקם אפילו לא ביצעו תיאום כוונות לפני שנכנסו ללחימה. עובדות אילו פגעו ביעילות ובמוכנות המבצעית של יחידות המילואים שהשתתפו בקרב נפח. פלוגה ראשונה מגדוד 266 מחטיבה 179 (חטיבת הגיוס המהיר של פיקוד צפון) הגיעה לאזור נפח סביב חצות הלילה. היא נעה על ציר הנפט לכיוון חושניה במגמה לחבור לכוח צביקה, אך הושמדה תוך זמן קצר, לאחר שנקלעה למארב סורי סמוך לצומת משתא. שתי הפלוגות האחרות של הגדוד הגיעו לנפח בשעות הלילה המאוחרות. מח"ט 188 שלח פלוגה אחת (8 טנקים) בפיקוד איז'ו ריבנבך, להצטרף לכוח שלחם על ציר הנפט, ואילו הפלוגה השנייה (7 טנקים), בפיקוד הסמג"ד ברוך לנצ'נר, קיבלה הוראה לנוע לכיוון חושניה על ציר "פלא" דרך סינדיאנה.
הפיקוד הישראלי איבד את השליטה על היחידות השונות, שלחמו בגזרה הדרומית בשעות הבוקר של 7 באוקטובר, והם לחמו באופן מפוזר ובלתי מתואם. הלוחמים עצמם היו, רובם ככולם, מותשים ועייפים, לאחר לילה ללא שינה.
בקרב על נפח נטלו חלק כוחות מארבע חטיבות שריון - שרידי חטיבה 188, חטיבת מילואים 679 וכן חלקים מגדוד 82 של חטיבה 7 ומגדוד 266 של חטיבה 179. אולם מבין הכוחות הישראליים הרבים שהשתתפו בקרב, רק שניים היו בסדר כוחות משמעותי, ולחמו במסגרת גדודית ומעלה: כוח מח"ט 679 (25-22 טנקים), שכלל חלקים משני גדודים של החטיבה, והגיע לאזור נפח בבוקר 7 באוקטובר (אך הצטרף ללחימה במרחב נפח רק בשעות הצהריים המאוחרות), ובמידה פחותה, כוח רן גוטפריד, גדוד 93 המוקטן של החטיבה, שהצטרף ללחימה באזור נפח בשעות הצהריים. כוחות אלו היו ערוכים ללחימה יותר מכוחות המילואים הקטנים, שהגיעו למרחב נפח בשעות הלילה, אך עדיין היו רחוקים מלהיות במוכנות קרבית מלאה.
מהלך הקרב > שעות הבוקר

בשעות הבוקר של 7 באוקטובר חידשו כוחות מחטיבת שריון 51 את התקדמותם צפונה על ציר הנפט, אך בשעה 07:00 נתקלו באזור עין אל קורה בכוח ישראלי מאולתר - שכלל פלוגה מגדוד 266 ומספר טנקים, שתוקנו בסדנה של מחנה נפח, בפיקוד דוד ישראלי, סמח"ט חטיבה 188 - שהקים עמדת חסימה על הציר, והתקדמותם נבלמה. במקביל, התקדם גדוד 96 של חטיבה 179 על ציר "כביש", וכבש לאחר קרב את תל צבאח.
בשעה 07:30 בבוקר החליט פיקוד אוגדה 36 לפנות את מחנה נפח, כתוצאה מדיווחים בדבר חדירה סורית לעומק השטח בשליטת ישראל במרכז הרמה במהלך הערב והלילה הקודמים. בשעה 10:15 חזר רפאל איתן, מפקד האוגדה, לאייש את המחנה לאחר שהתברר שעדיין אין עליו איום סורי מיידי.
בשעה 08:00 הורה המטה הכללי הסורי לדיוויזיה המשוריינת ה-1, שהייתה דיוויזיית עתודה, לנוע מאזור חושנייה, שנכבש על ידי הכוחות הסוריים בשעות הלילה, במטרה לכבוש את צומת נפח ואת השטחים השולטים ממזרח לו, ואולי גם לאגף את כוחות צה"ל בצפון הרמה. מפקד הדיוויזיה, תופיק ג'האני, הורה לחטיבה 91 להתקדם צפונה, על ציר "פלא". בשעה 09:00 החלו כוחות החטיבה להיערך באזור חושניה.
בשעה 09:00 יצא מפקד חטיבה 188, יצחק בן-שהם, ממחנה נפח דרומה, ולקראת 09:30 חבר לכוח הסמח"ט על כביש הנפט. הכוח שעמד לרשותו כלל 16 טנקים משרידי חטיבתו, ומחטיבה 179. במקביל, נערכה בציר "פלא" מצפון לתילי רמתניה, פלוגה ג' מגדוד 266 (שנותרה עם 5 טנקים בלבד עקב תקלות מכניות שונות), אליה חברה בשעות הבוקר פלוגה א' מגדוד 82 בפיקוד המג"ד חיים ברק. פלוגה ב' של הגדוד נמצאה בתהליך מילוי מחדש של דלק ותחמושת למרגלות תל יוסיפון.
לאורך שעות הבוקר המשיכה הלחימה בין כוח מח"ט 188 לבין הכוחות הסוריים על ציר הנפט, והצלחת כוח המח"ט בבלימת ההתקדמות הסורית יצרה תמונת מצב של הצלחה יחסית.
בינתיים הגיע הכוח העיקרי של חטיבה 679, שמנה כ-25 טנקים, אל אזור נפח בשעות הבוקר. בשעה 07:00 הורה רפול לאורי אור, מפקד החטיבה והכוח, לנוע לכיוון פתחת קוניטרה דרום, ולאבטח את התפר בין חטיבה 7 לחטיבה 188. הכוח נערך באזור עין זיוון, על ציר "רשת".
מהלך הקרב > המתקפה הסורית

בשעה 11:15 סיימו כוחות חטיבה 91 את היערכותם בקו שבין הר יוסיפון לחושניה, והחלו להתקדם צפונה על ציר "פלא". כוח צה"ל שניצב מולם כלל 9 טנקים מפלוגה א' של גדוד 82 ומגדוד מילואים 266, בפיקוד חיים ברק, מג"ד 82. הכוח לא הצליח לבלום את התקדמות הכוחות הסוריים העדיפים. ברק נפצע ומ"פ א', אלי גבע, לקח את הפיקוד על הכוח. בסביבות השעה 11:30, לאחר שהבין כי מצבו נואש, ניסה גבע לדווח בקשר למפקדיו (סמח"ט 188, מח"ט 188 ומפקד אוגדה 36) על מצבו, אולם לא הצליח ליצור עמם קשר. לבסוף, הוא עלה ברשת הקשר מול אביגדור בן-גל, מח"ט 7 ומפקדו האורגני, אשר הורה לו לסגת צפונה ולחבור אל כוחות החטיבה בצפון הרמה. 17 הטנקים שנותרו לגדוד 82 נעו צפון-מזרחה לכיוון צומת ווסט, ובכך פתחו את הדרך להמשך ההתקדמות של חטיבה 91 על ציר "פלא" לכיוון צומת נפח. מח"ט 188 ומפקד האוגדה לא עודכנו בנסיגת הכוח, ולא ידעו כי ציר "פלא" נותר ללא הגנה. שני הטנקים האחרונים, שנותרו מהכוח מגדוד 266 שלחם בציר "פלא", הבינו שלא יוכלו לבלום לבדם את הכוח הסורי. הם נסוגו לכיוון ציר הנפט, ובשלב מאוחר יותר הצטרפו ללחימה באזור המחצבה מצפון-מזרח למחנה נפח.
במקביל לכך, התקדמה חטיבה 51 על כביש הנפט, אולם נבלמה על ידי כוח מח"ט 188. בשעה 12:00 שלח מח"ט 51 גדוד לאגף ממערב את החסימה הישראלית על ציר הנפט, ולתקוף את מחנה נפח מכיוון דרום. כוח מח"ט 188 לא זיהה את תנועת האיגוף של הגדוד הסורי, ולא היה מודע לכך שכוח סורי הגיע לעורפו.
בשעה 12:00 הגיע כוח נוסף מחטיבה 679, בפיקוד רן גוטפריד, מג"ד 93 של החטיבה, לאזור מחנה נפח. גוטפריד, שהיה בדרכו לחבור לכוח המח"ט באזור קונטרה, נלקח אל חמ"ל האוגדה שם הורה לו מפקד האוגדה, רפול, לנוע לכיוון דרום-מזרח על ציר "פלא", במטרה לתגבר את כוח מח"ט 188 בחושניה. סביב שעה 12:30 חידש כוח גוטפריד, שכלל בשלב זה 12-9 טנקים (לפי עדותו של גוטפריד. לפי מקורות אחרים כלל הכוח 22 טנקים), את תנועתו, הגיע אל צומת "פלא"-"יבשה" ופנה דרומה על ציר פלא לכיוון חושניה. הכוח התקדם בתנועה מאובטחת משני צידי הציר, וכשהגיע לרכס נמוך מדרום למחצבה של כפר גלעדי, נתקל מטווח כמה מאות מטרים בעשרות טנקים סוריים מחטיבה 91, שהיו בתנועה מסינדיאנה לכיוון צומת נפח. הכוח הישראלי, שהופתע מנוכחות כוחות סוריים במרחק קצר כל כך מנפח, פתח באש ראשון והשמיד מספר טנקים סוריים. אולם הסורים המשיכו להתקדם לעברו במהירות, כשהם יורים תוך כדי תנועה, ותוך זמן קצר נפגעו מרבית הטנקים של הכוח, וגוטפריד עצמו נפצע ואיבד את הכרתו. הטנקים הסוריים שטפו את הכוח הישראלי, השתלטו על קו הרכס שמעל המחצבה, ומשם שלטו באש על כביש נפח-קונטרה.מסיבה לא ברורה (אולי כתוצאה מהאבדות שספגו במהלך הקרב נגד כוח גוטפריד) עצרו הסורים, לפחות באופן זמני, את המשך התקדמותם צפונה בגזרה זו
בשעה 12:45 נתקל כוח בן ארבעה טנקים, בפיקוד סמג"ד 82 דן פסח, בכוח המאגף מחטיבה 51 הסורית (מצפון לכוח מח"ט 188). ארבעת טנקי הכוח הושמדו והסמג"ד נהרג, אולם הם הספיקו לדווח על האיגוף הסורי.
בסביבות השעה 13:20 פתחו טנקים מחטיבה 91 הסורית באש על מפקדת אוגדה 36 במחנה נפח. כוח אחד של החטיבה אף חצה את ציר "יבשה" ותפס עמדות על רכס דלווה, סמוך לקיבוץ אורטל. תמונת המצב החמורה החלה להתבהר במפקדת האוגדה, ורפול הורה לכל הכוחות הזמינים בגזרה לנוע במהירות לכיוון צומת נפח כדי למנוע את כיבוש הצומת החיוני ואת התמוטטות מערך ההגנה הישראלי במרכז רמת הגולן. הוא עצמו התעקש בתחילה להישאר במחנה, אך בשעה 13:30 החליט לפנות אותו בשנית, והעביר את חפ"ק האוגדה לעליקה, מספר קילומטרים מצפון למחנה. במחנה נותרו מספר טנקים וחוליות נ"ט, שניהלו אש מול הטנקים הסורים ומנעו מהם לבסס את שליטתם במחנה.