stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריק גונזלס
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | F / X |  | פרק: "ספאניש הארלם" |
| 2000 | חוק וסדר: מדור מיוחד | אלפונסו | פרק: "הבחור השלישי" |
| 2000 | מגע של מלאכים | רמון | פרק: "לחיות את שארית חיי" |
| 2000–2001 | בוסטון פאבליק | חואן פיגיס | 4 פרקים |
| 2001 | נאש ברידג'ס | הקטור | פרק: "סלאם דאנק" |
| 2001 | ER | חורחה אסקאלונה | פרק: "קוו ואדיס?" |
| 2002 | המגן | לוקאס | פרק "שלם בכאב" |
| 2002 | באפי ציידת הערפדים | תומאס | פרק: "עזרה" |
| 2006 | CSI | מרקוס | פרק: "Poppin 'Tags" |
| 2006 | CSI: מיאמי | הקטור ריברה | פרק: "Backstabbers" |
| 2007–2009 | מלאך המוות | בן גונזלס | תפקיד ראשי (2 עונות); 31 פרקם |
| 2009 | מדיום | חואן אספינוזה | פרק: "העתיד כה בהיר" |
| 2010 | קאסל | מיקי קרלסון | פרק: "האיש השלישי" |
| 2010 | פשע מן העבר | תות '82 | פרק: "מפציצים" |
| 2010 | שקר לי | ראול קמפוס | פרק: "Headlock" |
| 2010 | כחול כהה | מני אגילר | פרק: "מקלט הטובים ביותר" |
| 2010 | "כל האמת" | רוני סוטו | פרק: "קייס קר" |
| 2011 | רמזור | צ'רלי | פרק: "אין מעשה טוב" |
| 2011 | המגן | ג'יימי סוסה | פרק: "עזרה" |
| 2011 | המפענחת | ברונו פרס | פרק אחד |
| 2011 | בונז | ריק קורטז | פרק: "הנסיך בפלסטיק" |
| 2012–2014 | "נביא אפל" | די.ג'יי ראשנו | 2 פרקים |
| 2013 | "דם כחול" | ריקי | פרק: "הסוף המר" |
| 2013 | "Ironside" |  | פרק: "רציחות באפטאון" |
| 2013 | NCIS | לני מצ'צ'ה | פרק: "שמן ומים" |
| 2014 | למהר | מני מקווי |  |
| 2015 | קרב קריק | עומר | פרק: "פיילוט" |
| 2015 | מר רובוט | אייזק ורה | 2 פרקים |
| 2016–2020 | החץ | רנה רמירז / כלב הבר | סדרה רגילה (עונה 5–8) |
| 2017, 2020 | אגדות המחר | רנה רמירז / כלב הבר | 2 פרקים |
| 2021 | הסמל האבוד | אלפונסו נונז | תפקיד ראשי; 9 פרקים |
| 2022- הווה | חוק וסדר: פשע מאורגן | בובי רייס |  |
הערות שוליים

↑  TV Guide
↑  Arispe, Rudy. "New World Man", San Antonio Express-News, June 30, 2005. Accessed June 8, 2009. "I'm from Bushwick (an area of Brooklyn)..." (הקישור אינו פעיל, July 2011)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446850005171  BNE: XX4670255  ISNI: 0000 0001 1556 9775  LCCN: no2005087875  VIAF: 45149106003568490488   WorldCat (עם VIAF): 45149106003568490488 
גונזלס בשנת 2005
רלף קדוורת

| --- | --- |

 לידה:  1617 Aller, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 ביוני 1688 (בגיל 71 בערך) קיימברידג', ממלכת אנגליה 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום לימודים:  קולג' עמנואל 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 הושפע מ:  אפלטון 
 בן או בת זוג:  Damaris Cradock 
 צאצאים:  דמאריס מאשם, Charles Cudworth, John Cudworth, Thomas Cudworth 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 
רלף קדוורת (באנגלית: Ralph Cudworth; ‏1617 – 26 ביוני 1688) היה קלאסיציסט, תאולוג ופילוסוף אנגלי בן המאה ה-17, מראשי קבוצת הפלאטוניסטים של קיימברידג' (אנ').
ב-1639 החל ללמד בקולג' עמנואל שבאוניברסיטת קיימברידג' (אנ') שם גם למד. ב-1645 התמנה כפרופסור רגיוס לעברית בקיימברידג', משרה שבא נשא עד יום מותו. במקביל הרצה גם בקולג' קלר (אנ') בין השנים 1645–1654 ובקולג' הישועי (אנ') מ-1654 ועד מותו.
ספרו העיקרי הוא "The True Intellectual System of the Universe" (בתרגום חופשי: המערכת התבונית האמיתית של היקום) שראה אור בשנת 1678, ובו תקף את יריבו העיקרי, תומאס הובס, והרעיון המטריאליסטי.
בתו הייתה ליידי דאמריס מאשם.
רגשון

סמיילי כפי שמוצגים בצורה סמלית פשוטה ובצורה טקסטואלית (בתווי מחשב).
הרגשונים נכתבים כך שהם נטויים על צידם
רִגְשׁוֹן (על פי האקדמיה ללשון העברית: פרצוּפוֹן; בלועזית: אֵמוֹטִיקוֹן (Emoticon) ולעיתים סמיילי, כ"שם גנרי") הוא חלק משפת האינטרנט. הרגשון משמש להבעת רגשות בעת שיחה בכתב.
הרגשונים הם חלק בלתי נפרד מתרבות האינטרנט. מטרתם להביע רגשות, הבעות פנים ומסרים מופשטים (כגון הטון בו נאמר המשפט), שבשיחת פנים אל פנים מועברים באופן לא מילולי. הדבר נעשה על ידי הצגת פרצוף בעל הבעת הפנים הרצויה, המורכב מצירופים של תווי מחשב.
היסטוריה

בשנת 1912, בעידן מכונות הכתיבה, הציע הסופר אמברוז בירס את הסימן /__\!, לצורך סימול של בדיחות.
האזכור הראשון הידוע לרגשונים בעידן המחשוב מיוחס לסקוט פאלמן, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת קרנגי מלון, ומתוארך לספטמבר 1982. ההצעה הועלתה לאחר שבדיחה על מעליות שפורסמה, פורשה כאזהרה בטיחותית.
דוגמאות לרגשונים נפוצים

שמח: (:
עצוב: ):
מדוכא: \:
חורץ לשון: P:
קורץ: (;
מופתע: O:
נשיקה: *-: או xoxo
צחוק: XD
מחייך: (: או (-:
בוכה: )': או  ;-;
מבולבל: S:
לב: 3>
לב שבור: 3/>
חיוך גדול: D:
UWU
סגנונות שונים של רגשונים

ישנם מספר סגנונות לכתיבת רגשונים. למשל, קאומוג'י הוא סגנון יפני, הנכתב באופן אנכי ומאופיין בהדגשת העיניים.
ראו גם

אימוג'י
סלנג באינטרנט
סמיילי
צ'אט
אמנות ASCII - ציור תמונות על ידי תווי ASCII בלבד
הערות שוליים

↑  ההצעה נשלפה מקלטות גיבוי ב-2002, כ-20 שנים לאחר מכן, וניתן לצפות בה באתר האוניברסיטה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4366346-1 
סגנונות שונים של רגשונים
רולף לאסגורד

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1955 (בן 69) אסטרסונד, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס גולדבאג לשחקן הטוב ביותר (1992)  פרס גולדבאג לשחקן הטוב ביותר (2015) 
 פרופיל ב-IMDb
 
רולף לאסגורד (בשוודית: Rolf Holger Lassgård; נולד ב-29 במרץ 1955) הוא שחקן קולנוע שוודי, שזכה מספר פעמים בפרס גולדבאג. הוא שיחק ביותר מ-30 סרטים וסדרות טלוויזיה.
ביוגרפיה

רולף לאסגורד נולד וגדל באסטרסונד. בצעירותו הוא היה שחקן הוקי קרח. בשנים 1975–1978 הוא למד משחק בבית הספר במלמה. אחרי סיומה הוא נקלט בתיאטרון בלנדסקורנה שבדרום שוודיה.
בשנת 1980 רולף לאסגורד לראשונה השתתף בסרט טלוויזיה. בשנת 1982 הוא התחיל לשחק בתיאטרון בעיר יבלה. בשנת 1991 על תפקידו בסרט "Önskas" הוא היה מועמד לקבלת פרס גולדבאג, אך זכה בו רק בשנת 1992 עבור תפקיד בסרט "Min store tjocke far" וזכה בפרס נוסף בשנת 1993.
החל משנת 1993 רולף לאסגורד שיחק בסדרות טלוויזיה בלשיות שזכו להצלחה.
בשנת 2015 הוא שיחק תפקיד ראשי בסרט "A Man Called Ove" על פי ספר של פרדריק בקמן וזכה בפרס גולדבאג על תפקיד הראשי.
בשנת 2016 שיחק בסרט הנורווגי "The Lion Woman" המבוסס על רומן באותו שם מאת הסופר אריק פוסנס הנסן.
בשנת 2017 השתתף בסרט האמריקאי "לחיות בקטן" מאת הבמאי זוכה פרס האוסקר אלכסנדר פיין.
בשנת 2020 שיחק בסדרה "החקירה" דרמת מתח המבוססת על סיפור אמיתי; בבימויו של הבמאי הדני מועמד פרס האוסקר טוביאס לינדהולם (אנ'). הסדרה שודרה בערוץ TV 2 הדני וברשת HBO האמריקאית.
הוא נשוי משנת 1982 ואב לשלושה ילדים.
קרול אדמס

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בת 73 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת רוצ'סטר 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 www.caroljadams.com
 
קרול אדמס (באנגלית: Carol Adams; נולדה ב-1951) היא סופרת אמריקאית טבעונית, תאורטיקנית אקו-פמיניסטית ופעילה לזכויות בעלי חיים. אף על פי שנשים פמיניסטיות עסקו בקשר בין דיכוי האישה לדיכוי בעלי חיים עוד במאה ה-19, הייתה זו אדמס שפרסמה בשנת 1975 את המאמר השיטתי הראשון שהצביע על הקשר בין סקסיזם לסוגנות. הוציאה לאור תשעה עשר ספרים, בהם "The Sexual Politics of Meat".
עבודתה עוסקת בעיקר בקשר בין דיכוי האישה לדיכוי בעלי החיים.
אדמס פרסמה עשרות מאמרים העוסקים באקו-פמיניזם, צמחונות וטבעונות, זכויות בעלי חיים, אלימות במשפחה והתעללות מינית. בשנת 2011 נבחרה להיכנס להיכל התהילה האמריקאי לזכויות בעלי חיים מטעם הוועידה הלאומית לזכויות בעלי חיים בארצות הברית.
הגות

(The Sexual Politics of Meat (1990 – ספרה 'הפוליטיקה המינית של הבשר' עוסק בקשר בין פמיניזם, צמחונות, פטריארכיה ואוכלי בשר. מושג מרכזי בספר הוא ה'רפרנט הנעדר' - מושג זה מתאר מנגנון שמטרתו לגרום לאוכלי הבשר לריחוק תודעתי בין המנה שהם אוכלים לבין החיה שמנה זו הייתה. אחד הכלים של מנגנון זה הוא מכבסת מילים – שימוש במילה 'בשר' במקום במילה 'גופה'. ברגע שהחיה הופכת למוצר צריכה, מנגנון 'הרפרנט הנעדר' מאפשר לשכוח את עובדת היותה אינדיבידואל. עוד היא טוענת בספרה כי אכילת בשר קשורה מבחינה תרבותית לגבריות, וכי הנקבות בתעשיית משק החי חוות דיכוי משולב מעצם היותן נקבות: הן במהלך חייהן כמכונות לייצור ביצים וחלב וכמכונות רבייה, והן במותן עבור צריכת בשרן. בשנת 2010, כאשר הספר יצא לאור במהדורה מחודשת לציון 20 שנה לפרסומו, הכתיר אותו הניו יורק טיימס כ"תנ"ך של הקהילה הטבעונית".
(The Pornography of Meat (2003 – ספרה 'הפורנוגרפיה של הבשר' חוקר, על ידי ניתוח תוכן מילולי וחזותי, את האופן בו נשים ובעלי חיים בתרבות המערב מתמזגים לכדי קבוצה אחת, וזאת כדי לשמר את המקום של שתי קבוצות אלו בתחתית ההיררכיה.
בשנת 1991, להקת Consolidated שחררה את השיר "The Sexual Politics of Meat" המורכב כולו ממשפטים שנלקחו מספרה הנושא את אותו השם.
ביבליוגרפיה חלקית

The Sexual Politics of Meat: A Feminist-Vegetarian Critical Theory, 1990
Ecofeminism and the Sacred. New York: Continuum International, 1993
Neither Man nor Beast: Feminism and the Defense of Animals. New York: Continuum International, 1994
Woman-Battering. Minneapolis: Fortress Press, 1994. Creative Pastoral Care and Counseling Series, 1994
The Pornography of Meat. New York: Continuum International, 2003
ראו גם

אקופמיניזם
מרטי קיל
זכויות בעלי חיים
טבעונות
סוגנות
סקסיזם
הערות שוליים

↑  1975 - The Oedible Complex: Feminism and Vegetarianism
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429270905171  BnF: cb16573338j (data)  GND: 1035533944  ISNI: 0000 0000 8282 2200  LCCN: n88231464  LNB: 000243918  NKC: jo2014852523  NLK: KAC201507314  NTA: 089732898  SUDOC: 076493946  VIAF: 94541328   WorldCat (עם VIAF): 94541328
ריצ'רד קוראנט

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1888 לובליניק, רפובליקת פולין 
 פטירה:  27 בינואר 1972 (בגיל 84) ניו רושל, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אנליזה מתמטית, פיזיקה מתמטית, חשבון וריאציות, פיזיקה, מתמטיקה, משוואה דיפרנציאלית חלקית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורוצלב (1907)  אוניברסיטת גטינגן (1910) 
 מנחה לדוקטורט:  דויד הילברט 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק (1934–1964)  אוניברסיטת גטינגן (1912–1933)  אוניברסיטת קיימברידג' (1933–1934) 
 תלמידי דוקטורט:  Martin David Kruskal, Charles Raymond De Prima, האנס פיטינג, Leifur Ásgeirsson, Reinhold Baer, Max Shiffman, Harold Grad, Werner von Koppenfels, Horst Herrmann, Hans Georg Münzner, Donald Ludwig, Klaus Zweiling, Ingeborg Seynsche, אוטו נוגבאוור, ויליאם פלר, Kurt Otto Friedrichs, Herbert Busemann, פרנץ רליך, Fritz John, Mary Taylor Slow, Edgar Krahn, Joseph Keller, Hans Lewy, Anneli Cahn Lax, Margaret (Young) Woodbridge, Jennie Post Kormes, Abraham Miller, Isaac Lucius Battin, Yu Why Chen, Antonie Stern, Leifur Ásgeirsson, Klaus Zweiling, Hans Späth, Norman Davids, Irving F. Ritter, Paul Merrill Bailyn, Hans Georg Münzner, Avron Douglis, Shuo-Min Jiang, Bella Manel, Herbert C. Kranzer, Claire Fisher Adler, Hanan Rubin, Alan David Solomon, Arthur Sylvester Peters, Philip Cooperman 
 פרסים והוקרה:  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 צאצאים:  Ernest Courant 
 מספר צאצאים:  4 
 
ריצ'רד קוראנט (בגרמנית: Richard Courant;‏ 8 בינואר 1888 – 27 בינואר 1972) היה מתמטיקאי אמריקאי גרמני ממוצא יהודי. הוא ידוע בעיקר בזכות הספר "מהי מתמטיקה?", שנכתב בשיתוף עם הרברט רובינס (אנ').
חיים וקריירה

קוראנט נולד בלובליניץ, בפרובינציית שלזיה בפרוסיה. הוריו היו זיגמונד קוראנט ומרתה קוראנט לבית פרוינד מאולשניצה. אדית שטיין הייתה בת דודתו של ריצ'רד מצד אביו. בתקופת נעוריו עברו הוריו לעיתים קרובות, כולל לקלודצקו, לאחר מכן לורוצלב וב-1905 לברלין. הוא נשאר בוורוצלב ולמד באוניברסיטת ורוצלב, ואז המשיך את לימודיו באוניברסיטת ציריך ובאוניברסיטת גטינגן. הוא הפך לעוזרו של דויד הילברט בגטינגן והשיג שם את הדוקטורט בשנת 1910. הוא חויב לשרת במלחמת העולם הראשונה, אך נפצע זמן קצר לאחר שהתגייס ולכן פוטר מהצבא. קוראנט עזב את אוניברסיטת מינסטר בשנת 1921 כדי להחליף אריך אקה באוניברסיטת גטינגן. בגטינגן הקים את המכון המתמטי, שבראשו עמד משנת 1928 עד 1933.
קוראנט עזב את גרמניה בשנת 1933. הוא לא איבד את מעמדו בגלל היותו יהודי, שכן שירותו הקודם כחייל חזית פטר אותו עם זאת, חברותו בציבור במפלגה הסוציאל-דמוקרטי הייתה סיבה מספקת (עבור הנאצים) לפיטורים.
בשנת 1936, לאחר שנה באוניברסיטת קיימברידג', קיבל קוראנט דרגת פרופסורבאוניברסיטת ניו יורק בניו יורק. שם הקים מכון ללימודי תואר שני במתמטיקה שימושית. מכון קוראנט למדעי המתמטיקה (כפי ששמו שונה בשנת 1964) הוא אחד ממרכזי המחקר המוערכים ביותר במתמטיקה שימושית.
קוראנט ודויד הילברט חיברו את ספר הלימוד המשפיע "Methoden der mathematischen Physik", שמהדורותיו המתוקנות עדיין עדכניות ונמצאות בשימוש נרחב מאז פרסומו בשנת 1924. עם הרברט רובינס הוא כתב יחד סקירה פופולרית של מתמטיקה גבוהה יותר, המיועדת לקהל הרחב, שכותרתה "מהי מתמטיקה?". יחד עם פריץ ג'ון הוא היה שותף לחיבור של שני הכרכים "מבוא לחשבון וניתוח", שפורסם לראשונה בשנת 1965.
שמו של קוראנט מצורף גם לשיטת האלמנטים הסופיים, עם הטיפול המספרי שלו בבעיית הפיתול הרגילה בתחומים מחוברים מרובים, שפורסם בשנת 1943. שיטה זו היא כעת אחת הדרכים לפתור משוואות דיפרנציאליות חלקיות באופן מספרי. שמו ניתן  לתנאי קוראנט-פרידריך-לוי ונוסחת קוראנט מינימקס קרויה על שמו.
קוראנט נפטר משבץ מוחי בניו רושל ניו יורק, ב-27 בינואר 1972.
חיים אישיים

בשנת 1912 התחתן עם נלי נוימן, אשר סיימה את הדוקטורט בוורוצלב בגאומטריה סינתטית בשנת 1909. הם גרו יחד בגטינגן עד שהתגרשו ב-1916. היא נרצחה במינסק על ידי הנאצים בשנת 1942 בגלל היותה יהודייה.
בשנת 1919 התחתן קוראנט עם נרינה (נינה) רונגה (1891–1991), בתו של פרופסור מגטינגן למתמטיקה שימושית, קרל רונגה (שיטת רונגה-קוטה).
לריצ'רד ונרינה נולדו ארבעה ילדים: ארנסט, פיזיקאי חלקיקים וחדשן במאיצי חלקיקים; גרטרוד (1922–2014), ביולוגית דוקטורט ואשתו של המתמטיקאי יורגן מוסר (1928–1999); הנס, פיזיקאי שהשתתף בפרויקט מנהטן; ולאונור (המכונה "לורי", 1928–2015), כנרת מקצועית ואשתו של המתמטיקאי ג'רום ברקוביץ' (1928–1998) ובהמשך אשתו של המתמטיקאי פיטר לאקס עד מותה.
הערות שוליים

↑  Bergmann, Birgit (2012-10-22). Transcending Tradition: Jewish Mathematicians in German Speaking Academic Culture. Springer Science & Business Media. ISBN 978-3-642-22464-5.
↑  Schappacher, Norbert (1991). "Edmund Landau's Göttingen: From the Life and Death of a Great Mathematical Center" (PDF). The Mathematical Intelligencer. 13 (4): 12–18. doi:10.1007/bf03028334.
↑  "Best Applied Math Programs". U.S.News.
↑  Giuseppe Pelosi (2007). "The finite-element method, Part I: R. L. Courant: Historical Corner". IEEE Antennas and Propagation Magazine. 49 (2): 180–182. doi:10.1109/MAP.2007.376627.
↑  
Courant, Richard (1943). "Variational methods for the solution of problems of equilibrium and vibrations". Bulletin of the American Mathematical Society. 49: 1–24. doi:10.1090/s0002-9904-1943-07818-4free{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
↑  NY Times Obituary "Dr. Richard Courant Dies at 84; Influential Mathematics Scholar; Organizer and Ex. Direcgor of Institute at N.Y.U. Aided Research and Teaching"
↑  "Nelly Neumann". Jewish Women's Archive. 1 במרץ 2009. נבדק ב-7 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Leonore Marianne Courant Berkowitz 1950 In Memoriam Reed Magazine". בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278237205171  PLWABN: 9810597857805606  BIBSYS: 90323767  BNE: XX896718  BnF: cb12298811f (data)  CANTIC: a1007031x  CiNii: DA0004099X  GND: 118522442  ICCU: RAVV051310  ISNI: 0000 0000 8383 3139  LCCN: n50058686  LNB: 000056967  MGP: 7378  NDL: 00436746  NKC: ola2002159025  NLA: 35031612  NLK: KAC201869557  NSK: 000222107  NTA: 070405298  RERO: 02-A003139856  SELIBR: 182321  SNAC: w6ff3tmg  SUDOC: 031849261  Trove: 804367  VIAF: 54212371   WorldCat (עם VIAF): 54212371
רולף הוכהוט

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1931 אשווגה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  13 במאי 2020 (בגיל 89) ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  חצר הכנסייה הישנה סנט מתאוס 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 פרסים והוקרה:  פרס האחים שול (1980)  Elisabeth Langgässer Literature Award (1991)  פרס ציצרו-רדנר (2002) 
 www.rolf-hochhuth.de
 
רולף הוכהוט, 1966
רולף הוכהוט (בגרמנית: Rolf Hochhuth‏; 1 באפריל 1931 – 13 במאי 2020) היה מחזאי גרמני. מחזהו המוכר ביותר הוא המחזה "ממלא המקום" העוסק בסיפורו של קורט גרשטיין. פועלו כמחזאי וכאיש רוח הקנה לו מעמד של מוכיח בשער בסוגיות מוסר, ויצירתו עסקה רבות בהתמודדות הגרמנית עם פשעי הנאצים.
הערות שוליים

↑  נחום אורלנד, פרשת פיליבינגר מסעירה את גרמניה, דבר, 17 במאי 1978
↑  Süddeutsche Zeitung, Literatur - Dramatiker Rolf Hochhuth ist tot, Süddeutsche.de, ‏14 במאי 2020 (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262630705171  PLWABN: 9810643359905606  BIBSYS: 90115916  BNE: XX864440  BnF: cb11907595f (data)  CiNii: DA03663398  GND: 118551736  HDS: 011954  ISNI: 0000 0001 2130 9267  LCCN: n80030459  LNB: 000059307  NDL: 00443470  NKC: jn19990003600  NTA: 068461429  SELIBR: 227216  SNAC: w6xk9hvw  SUDOC: 026923025  TLS: Rolf_Hochhuth  VIAF: 46762505   WorldCat (עם VIAF): 46762505
רולף נוסקווית'

| --- | --- |

 לידה:  19 ביוני 1919 קמניץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  3 בינואר 2017 (בגיל 97) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  טריניטי קולג'  כרייסט'ס קולג' 
 תקופת הפעילות:  מ-1941 
 מספר צאצאים:  1 
 
רולף נוסקווית' (באנגלית: Rolf Noskwith; ‏19 ביוני 1919 – 3 בינואר 2017) היה מתמטיקאי, תעשיין ואיש עסקים יהודי-בריטי יליד גרמניה, שבמלחמת העולם השנייה נמנה עם הצוות שעסק בפיצוח האניגמה בבלצ'לי פארק.
קורות חיים

רולף נוסקווית' נולד ב-1919 בקמניץ שבגרמניה. הוריו, חיים ומלכה נוסקוביץ', נולדו בלודז' שבפולין והיגרו לגרמניה, שם הקימו מפעל טקסטיל. עם החמרת המצב הפוליטי והכלכלי ברפובליקת ויימאר מכרו הוריו את נכסיהם בגרמניה ובשנת 1932 היגרו עם ילדיהם, רולף ואלכסנדרה, לאנגליה והתיישבו בנוטינגהאם. בשנת 1936 הקים אביו מפעל טקסטיל בשם צ'רנוס (Charnos), באילקסטון שבמחוז דרבישייר.
נוסקווית' למד מתמטיקה בטריניטי קולג' של אוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1939 נפסל לשירות צבאי מחמת בריאותו. כעבור שנה נבחנה שנית מועמדותו לשירות צבאי, הפעם כבלשן ומפענח צפנים, אך הוא נדחה מחמת מוצאו הגרמני. בניסיון גיוס שלישי, שבו ראיינו אותו צ'ארלס פרסי סנואו ויו אלכסנדר הוא גויס ביוני 1941 לבלצ'לי פארק. הוא עבד ב"צריף 8", שבראשו עמד אלן טיורינג, והתמקד במכונת ההצפנה "אניגמה", ופענח תשדורות מוצפנות של הקריגסמרינה וגורמים נוספים עד 1945. בין השאר נודע בכישרונו לשימוש בטכניקת התקפת גלוי-ידוע. הוא נשאר בבלצ'לי פארק גם לאחר המלחמה, והמשיך לעסוק בפענוח צפנים.
ביוני 1946 פרש מבלצ'לי פארק והצטרף למפעל הטקסטיל שייסד אביו, וב-1952 מונה ליושב ראש החברה. בסביבות שנת 2000 הפך ליו"ר לא פעיל.
נוסקווית' התחתן עם אנטה גרינבאום, שהגיעה מגרמניה לבריטניה במסגרת הקינדר-טרנספורט, ולהם בן אחד.
רולף נוסקווית' נפטר ב-3 בינואר 2017, בגיל 97.
הערות שוליים

↑  Charnos Celebrates 75 years, באתר של חברת צ'רנוס
↑  עופר אדרת, היהודי שפיצח את האניגמה הנאצית, באתר הארץ, 2 בפברואר 2017
קרב אספרן-אסלינג

קרב אספרן-אסלינג (בגרמנית: Aspern-Essling) נערך במסגרת מלחמת הקואליציה החמישית בין האימפריה האוסטרית לאימפריה הצרפתית ב-21 וב-22 במאי 1809, בין ובתחומי שני הכפרים אספרן ואסלינג, אשר על גדתו הצפונית של הדנובה, לא הרחק מווינה. בקרב זה הכה הצבא האוסטרי, בפיקודו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן את הצבא הצרפתי בפיקודו של נפוליאון. בקרב זה יצא נפוליאון וידו על התחתונה, לראשונה מאז המצור על עכו. עם זאת, רק חלק קטן יחסית של הצבא הצרפתי הוכה, דבר שלא מנע מנפוליאון לצאת מנצח בסופו של אותו מסע מלחמה.
רקע

הצבא האוסטרי, אשר ספג מהלומות חוזרות ונשנות מן הצרפתים ברובן הגדול של ההתמודדויות ביניהם, ערך רפורמה בשורותיו בשנות השקט היחסי שקדמו ל-1809 (אוסטריה לא נטלה חלק בקרבות הקואליציה הרביעית), וכעת נראה היה כי המדובר בצבא טוב יותר. עקב הסתבכותה של צרפת במלחמת חצי האי, נאלץ נפוליאון להוציא מספר ניכר של חיילים ממרכז אירופה. האימפריה האוסטרית חשה כי ביכולתה לנצל את ההזדמנות לחדש את השפעתה בגרמניה, וב-9 באפריל 1809 פלשה לבוואריה, אשר הייתה בעלת ברית של צרפת. נפוליאון פנה כנגד הכוחות האוסטריים, הביסם במספר קרבות, וב-12 במאי 1809, נכנס לווינה. נפילת וינה לא מנעה מהארכידוכס קרל מלהמשיך בקרב. בעת שווינה נפלה בידי הצרפתים, נהרסו הגשרים שעל הדנובה, והצבא האוסטרי התרכז בביזמברג (Bisamberg), מספר ק"מ צפונה מערבה מווינה, בגדה השמאלית, הצפונית, של הדנובה. ב-13 לחודש, ניסו הצרפתים לחצות את הדנובה בשוורצלקנאו (Schwarzlackenau), לא הרחק מביזמברג. ניסיון זה נהדף, תוך שהצרפתים סובלים כ-700 אבדות. כיוון שכך, הצרפתים פנו ללובאו (Lobau, בימינו מצפון לכביש שבין העיר וינה לנמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט, שממזרח לה), מקום שם ישנו אי המחלק את הנהר לתעלות צרות. בלילה שבין 19 ל-20 בחודש הם תפסו את הגשרים שבין הגדה הימנית (הדרומית) של הדנובה לבין האי, וכבשו אותו ללא התנגדות. ב-20 לחודש בערב, הצרפתים גישרו בין האי לבין הגדה השמאלית, והחלו לחצות את הנהר צפונה. תוך כדי כך הם גירשו משמרות אוסטריים קטנים. עד לבוקר המחרת חצו את הנהר כ-40,000 חיילים, והחצייה נמשכה כל אותו היום ובמשך הלילה. כללית, הארכידוכס קרל לא גילה התנגדות מול הכוח החוצה. למעשה, הארכידוכס העדיף להכות בצרפתים לאחר חציית הנהר של כוח גדול דיו, אך לפני שיתר הצבא הצרפתי יחוש לעזרה.
השטח

האי לובאו, כאמור, מחלק את הדנובה לתעלות צרות. ממש מצפון לאי, מקום שם מתחיל המרכפלד (Marchfeld), מישור רחב ידיים, שהוא חלק מאגן ההיקוות של המורווה (בגרמנית: מרך, March), נמצאים שני הכפרים אספרן, ממערב, ואסלינג, ממזרח. אזור זה היה ועודנו מעובד בחלקו הגדול.
הכוחות המשתתפים

הכוחות הצרפתיים נערכו כאשר פניהם צפונה וגבם אל הגשרים, כאשר הכפרים אספרן ואסלינג מהווים את אגפיהם. אלה מנו כ-67,000 חיילים רגלים, כ-10,000 פרשים ו-152 תותחים. כוח זה כלל שני גייסות (קורפוסים) רגליים, בפיקודם של המרשלים ז'אן לאן ואנדרה מסנה, כן כלל הכוח את המשמר הקיסרי, וגייס פרשים, בפיקודו של ז'אן-בטיסט בסייר (Bessières) כעתודה. הצבא האוסטרי, בפיקודו של הארכידוכס קרל, היה מאורגן בחמישה טורים, בעוצמה של ארבעה גייסות (אחד הגייסות פוצל לשניים), ועוד ארבע אוגדות פרשים, בפיקודו של יוהאן הראשון יוזף, נסיך ליכטנשטיין, כעתודה. הכוח האוסטרי היה גדול יותר, ומנה כ-84,000 רגלים, כ-14,250 פרשים ו-288 תותחים.
שלושה טורים, בפיקוד יוהאן פון הילר (von Hiller), היינריך פון בלגרד (von Bellegarde) והנסיך הוהנצולרן-הכינגן (Hohenzollern-Hechingen), נועדו לתקוף את אספרן. טור אחד, המורכב משתי אוגדות בפיקודו של פרנץ סרף פון אורזיני-רוזנברג (von Orsini-Rosrenberg), את אסלינג. טור נוסף, בפיקודו של יוהאן הראשון יוזף, נסיך ליכטנשטיין, נותר במרכז, מוכן לנוע לאן שיתבקש לאור המצב.
הקרב > היום הראשון

הקרב נפתח עת גיס אוסטרי בפיקודו של יוהאן פון הילר תקף וכבש את אספרן. אלא שגיס צרפתי, בפיקודו של המרשל אנדרה מסנה, שב וכבש את המקום. הגיס בפיקודו של מסנה נותר להחזיק במקום בעקשנות, במשך כל הקרב, לנוכח התקפות אוסטריות עזות. גם כאשר הצטרפו שני הגייסות האוסטריים הנוספים, אשר נועדו למקד את התקפתם באספרן, לא עלה בידם אלא לכבוש כמחציתו של הכפר. עם זאת, חיל הרגלים הצרפתי, אשר נפרס בין הכפרים ומעבר לגשרים, עמד בסכנת איגוף. נפוליאון, אשר הבחין בזאת, שיגר כהסחה את כוח הפרשים שלו לתקוף את הארטילריה האוסטרית, אשר הפגיזה את אספרן. התקפת הפרשים הראשונה נהדפה על ידי האוסטרים. ההתקפה השנייה, אשר כללה כוח ניכר של קירסירים, הגיעה עד לקרבת התותחים, וכן מסביבו למערך הריבוע (צבא) של גיס אוסטרי בפיקודו של הוהנצולרן-הכינגן, והתכתשו עם כוח הפרשים בפיקודו של ליכטנשטיין. בזאת הגיעו הפרשים הצרפתים עד לקצה גבול יכולתם, ונסוגו.
במקביל, נערך קרב עז גם באסלינג, אותו תקף טור אוסטרי, בפיקודו של אורזיני-רוזנברג. הקירסירים הצרפתים תקפו את אגפו של רוזנברג, וכך עכבו מבעדו להסתער. בלילה פסקו הקרבות, ונפוליאון הזרים במהלכו עוד כוחות לתגבור הגדה הצפונית של הדנובה.
הקרב > היום השני

עם שחר היום השני, פתח מסנה בהתקפה ובמהלכה הצליחו הצרפתים לעקור את האוסטרים מאחיזתם באספרן. אלא שהאוסטרים פתחו בגזרה זו בהתקפת נגד, באמצעות הטורים של הילר ובלגרד, הדפו מחדש את הצרפתים, ובהמשך אף כבשו לבסוף את אספרן. במקביל, חידשו האוסטרים את התקפתם על אסלינג, אלא שכוחותיו של המרשל לאן עמדו נגדם בעוז.
בעוד הקרבות ניטשים בכפרים שבשני האגפים, הנחית נפוליאון התקפה על מרכז המערך האוסטרי באמצעות הגייס של לאן, כאשר הפרשים הצרפתים בקו השני. המערך האוסטרי נפרץ, בין הטורים של הוהנצולרן ואורזיני-רוזנברג, וכוחות הפרשים הצרפתיים, בפיקודו של בסייר, החלו לנהור לעבר הפער.
הארכידוכס קרל, אישית, אשר חנה מספר קילומטרים בעורף כוחותיו, הוביל כוח עתודה על מנת לסתום את הפער, ובעמל רב, הצליח לבלום את תנופת ההתקפה הצרפתית. האוסטרים, בנוסף, שיגרו במורד זרם הדנובה ארבות כבדות, ואלה חיבלו בגשרים שבעורף הכוחות הצרפתיים שמצפון לנהר. כיוון שכך, פקד נפוליאון להפסיק את ההתקפה. בשלב זה, הצליח הטור של אורזיני-רוזנברג לכבוש את אסלינג, אולם נעקר משם בהתקפת נגד צרפתית. כיוון שכך, ניסה רוזנברג, ללא הצלחה, לאגף את מרכז המערך הצרפתי, בעוד הצרפתים מתחילים בנסיגה אל הגשרים החבולים, ובמקביל, נעשו מאמצים מוצלחים לתקנם. כללית, תוך אבדות כבדות, הצרפתים הצליחו לשמור על סדר יחסי ומערכם לא התמוטט. תוך כדי קרבות אלה, נפצע המרשל לאן אנושות מכדור תותח אוסטרי. סן-הילר (Saint-Hilaire), אחד ממפקדי האוגדות בגיס של לאן, נפצע אף הוא אנושות מכדור תותח אוסטרי, ואיבד את רגלו השמאלית. לבסוף דעך הקרב עקב תשישות כללית של שני הצדדים.
אחרית דבר

אם כי הקרב הסתיים בניצחון אוסטרי, ניצחון ראשון מזה כעשור על הצרפתים, לא היה זה ניצחון מכריע, וגם האבדות, כ-46,000, התחלקו באופן שווה, לערך, בין הצדדים. אבדות הצבא האוסטרי היו כ-6,200 הרוגים ונעדרים, כ-800 שבויים וכ-16,300 פצועים. אבדות הצרפתים היו כ-7,000 הרוגים (ביניהם המרשל לאן, שמת מפצעיו ב-31 במאי, וסנט-הילר, שמת כתוצאה מנמק ב-5 ביוני) וכ-16,000 פצועים. עד 22 במאי בלילה הסתיים תיקון הגשרים, ואו אז הושלמה הנסיגה ללובאו. הצבא הצרפתי התאושש במהירות יחסית, ריכז כוחות בלובאו, אשר שימש לו כבסיס מוגן ומוצק, ובתחילת יולי הביס את האוסטרים בקרב וגראם, תבוסה שהביאה להתפוררות הקואליציה האנטי-צרפתית החמישית.