stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
DivX

DivX הוא אלגוריתם לקידוד ודחיסה מאבדת נתונים (lossy compression) של אות וידאו. DivX משתמש בדחיסת MPEG-4 חלק 2, שמתפשרת על איכות הווידאו כדי לקבל דחיסה טובה יותר (כלומר צריכת הזיכרון פחותה).
היתרון ביחס לפורמט DVD המבוסס על דחיסת MPEG-2 שאף היא מאבדת נתונים הוא בגודל תוצר הווידאו המכווץ. לפיכך ניתן להשתמש בקידוד זה לשמירת סרטים בצורה יעילה, ולהעברת מידע באינטרנט או ברשתות אלחוטיות אחרות בשימוש חסכוני יותר ברוחב פס.
הדחיסה המשופרת, מאפשרת לאחסן סרט עלילתי סטנדרטי, על CD בגודל 700MB, באיכות טובה. ואכן רוב הסרטים המופצים באינטרנט תחת פורמט זה מותאמים לאחסון על CD.
קיימת גרסה חופשית דומה לפורמט זה שנקראת XviD. מבחני איכות שנעשו באתר Doom9.org בשנים 2003-2005 העלו ש-XviD עולה בביצועיו על DivX[דרוש מקור].
דוקטור ז'יוואגו (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  דוקטור ז'יוואגו מאת בוריס פסטרנק
 בימוי:  דייוויד לין 
 הופק בידי:  קרלו פונטי 
 תסריט:  רוברט בולט 
 עריכה:  נורמן סבייג' 
 שחקנים ראשיים:  עומר שריף ג'ולי כריסטי ג'רלדין צ'פלין רוד שטייגר אלק גינס
 מוזיקה:  מוריס ז'אר
 צילום:  פרדי יאנג, ניקולס רוג 
 מדינה:  ארצות הברית, איטליה 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בדצמבר 1965
 משך הקרנה:  197 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית רוסית
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט מלחמה, סרט דרמה, מלודרמה 
 מקום התרחשות:  ברית המועצות, האימפריה הרוסית 
 תקציב:  $11,000,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   doctorzhivago
 פרסים:  5 פרסי אוסקר   3 פרסי גלובוס הזהב
 דף הסרט ב־IMDb
 
דוקטור ז'יוואגו (באנגלית: Doctor Zhivago) הוא סרט קולנוע משנת 1965 בבימוי דייוויד לין המבוסס באופן כללי על רומן הנושא את אותו השם מאת בוריס פסטרנק. הספר מבוסס על יסודות ביוגרפיים. הסרט המשיך להצליח עשרות שנים לאחר שנוצר, ונכון לשנת 2019 הוא הסרט התשיעי ברשימת הסרטים המצליחים ביותר קופתית בכל הזמנים לאחר תיקון הנתונים לאור האינפלציה.
שחקנים

עומר שריף בתפקיד ד"ר יורי אנדרייביץ' ז'יוואגו.
ג'ולי כריסטי בתפקיד לארה אנטיפובה.
ג'רלדין צ'פלין בתפקיד טוניה גרומקו.
רוד שטייגר בתפקיד ויקטור קומרובסקי.
אלק גינס בתפקיד גנרל יבגרף ז'יוואגו.
טום קורטני בתפקיד פאשה אנטיפוב/סטרלניקוב.
סיבהן מק'קינה בתפקיד אנה גרומקו.
רלף ריצ'רדסון בתפקיד אלכסנדר גרומקו.
ריטה טושינגהאם בתפקיד טוניה קומרובה "הנערה", שגנרל יבגרף ז'יוואגו, חושבה לאחייניתו וכביתם של יורי ז'יוואגו ולארה אנטיפובה.
קלאוס קינסקי בתפקיד קוסטוייב אמורסקי.
ג'רלד טישי בתפקיד ליבריוס.
נואל וילמן בתפקיד קומיסר רזין.
ג'פרי קין בתפקיד פרופסור בוריס קורט.
ברנרד קיי בתפקיד קוריל, הבולשביק.
ג'ק מק'גוראן בתפקיד פטיה, השומר.
רקע

סרטו של דייוויד לין נוצר ממספר סיבות. הרומן של פסטרנק זכה להצלחה בינלאומית, והמפיק קרלו פונטי היה מעוניין בעיבוד הסיפור לקולנוע כדי שישמש בין היתר לקידומה המקצועי של אשתו, סופיה לורן. לין, שנחל הצלחה אדירה עם הסרט לורנס איש ערב, ביקש לביים סרט אינטימי ורומנטי יותר, כדי לאזן את עבודתו בסרט הפעולה שזה עתה סיים עליו את עבודתו. אחד השחקנים הראשונים שהוחתמו על חוזה הופעה בסרט היה עומר שריף, אשר שיחק בתפקיד שריף עלי, יד ימינו של לורנס איש ערב. שריף אהב את הסיפור, וכאשר שמע שלין הוא הבמאי לעיבוד הקולנועי, הוא ביקש לשחק בסרט בתפקיד פאשה. שריף הופתע כאשר לין הציע שישחק בתפקיד ז'יוואגו. פיטר או'טול, שהיה הבחירה הראשונה של לין לתפקיד הראשי, סירב להצעה. לתפקיד הראשי נשקלו גם השחקנים מקס פון סידוב ופול ניומן. מייקל קיין מספר בספרו האוטוביוגרפי כי גם הוא התבקש לקרוא את התסריט לסרט, אולם הוא שהציע כי עומר שריף ישחק את התפקיד הראשי. רוד שטייגר נבחר לתפקיד קומרובסקי לאחר שמרלון ברנדו וג'יימס מייסון סירבו לתפקיד. מועמדותה של אודרי הפבורן נשקלה לתפקיד טוניה, בעוד רוברט בולט הציע כי אלברט פיני ישחק את פאשה. לין הצליח לשכנע את פונטי כי סופיה לורן אינה מתאימה לתפקיד לארה, וטען שהיא גבוהה מדי. לבסוף נבחרה ג'ולי כריסטי לתפקיד, לאחר המלצה של ג'ון פורד שביים את הסרט קסידי הצעיר בהשתתפותה.
מכיוון שהספר נאסר להפצה בברית המועצות, עיקר העבודה על הסרט נעשתה בספרד במשך עשרה חודשים, וכל תפאורת העיר מוסקבה נבנה מן היסוד מחוץ לעיר מדריד. קטעי הסרט העוסקים בשירותם של ז'יוואגו ולארה במלחמת העולם הראשונה צולמו בסוריה, כך גם אחוזת ואריקינו. חלק מקטעי הסרט בחורף, בעיקר מראות נוף והימלטות יורי מן הפרטיזנים, צולמו בפינלנד. מראות חורף של המשפחה בדרכה ליוריאטין צולמו בקנדה.
"ארמון הקרח" בואריקינו צולם אף הוא בספרד, כמו גם הסתערות הפרטיזנים על האגם הקפוא. לוח פלדה הושם על קרקעית ואדי, ושלג מלאכותי (בעיקר גרגרי שיש) פוזר ממעל. רוב קטעי החורף בסרט צולמו בטמפרטורות גבוהות, לעיתים אף 30 מעלות.
הבדלים בין הסרט לספר

עלילת הסרט דוקטור ז'יוואגו נאמנה לרומן רק באופן כללי. העלילה הבסיסית זהה, והסיפור המסופר בסרט סוטה רק לעיתים רחוקות מן הרומן של פסטרנק. אולם, רבות מעלילות המשנה - במיוחד אלה הנוגעות להיבטים ההיסטוריים/מדיניים של הרומן - קוצצו מן הסרט, או נסקרו ברפרוף. כמעט מחצית מן הדמויות שבספר לא מופיעות בסרט, בעוד שאחרות נוטלות חלק קטן בהרבה (באופן מיוחד אנה גרומקו, פאשה, וליבריוס). דמויות אחרות נוצרו כאמלגם של מספר דמויות בספר שאינן מופיעות בסרט (במיוחד קוריל, העריק הבולשוויקי, קומיסר רזין, ופטיה שומר היערות). מבקרים רבים מתחו ביקורת על התסריט שהפחית את תיאור מלחמת העולם הראשונה לחמש דקות בלבד מפי המספר, ובאותה דרך טיפל התסריט בשירותו של ז'יוואגו בפרטיזנים, תיאור המתפרס על פני כשבעה עמודים בספר.
רוב השינויים הללו נעשו על ידי דייוויד לין או לבקשתו. התסריט המקורי של רוברט בולט תיאר באופן נרחב יותר את ההיבטים המדיניים/היסטוריים המופיעים בספר. בתסריט המקורי תמונות משירותו של יורי בפרטיזנים כוללות תמונות בהן ליבריוס הורג פרטיזנים שנפצעו קשה. סוסו של ז'יוואגו, לאחר ההימלטות, מומת ומשמש מזון לקבוצת ילדים חסרי-בית, וז'יוואגו נתקל בקבוצת ילדים אשר, כך נרמז, אכלו את גופות הוריהם.
בספר, פאשה הוא אומן חובב מהפכני ומנהיג צבאי חסר השתייכות פוליטית, נפילתו באה לאחר שאינו נמצא בולשביק אמיתי. בסרט התסריטאי בולט תארו כמתנגד לקו הבולשביקי הנוקשה מן הרגע הראשון. במהלך העלילה הוא הופך לאדם חסר עקבות. בולט רצה לכלול בתסריט את התמונה שבה סטרלניקוב המושפל חוזר לואריקינו, פוגש את ז'יוואגו, ואז מתאבד. לין לעומתו בחר שלא לכלול השתלשלות זו בסרט, וגורלו של סטרלניקוב נודע לצופה מדבריו של קומרובסקי.
ההשתלשלות בסרט המתרחשת בזמן הווה, עשרות שנים לאחר האירועים העיקריים בעלילת הסרט, בה יבגרף מופיע בתפקיד המספר לנערה ולמעשה לצופים בסרט, נוספה לתסריט כאמצעי לקידום העלילה. עומר שריף התבדח לאחר עשיית הסרט כי אמצעי זה נוסף כדי להבטיח לצופים כי יורי ולארה נפגשים לבסוף, אף על פי שהצופים יאלצו להמתין כשעתיים עד שהדבר מתרחש בעלילה.
עלילת הסרט אף משמיטה אירועים משמעותיים בחיי דוקטור ז'יוואגו לאחר שנפרד מלארה, כאשר הוא שב למוסקבה, נוטש את מקצוע הרפואה, מתמקד בכתיבה, מפתח יחסים רומנטיים עם אישה שלישית (מרינה) שהיא אם לשתי בנותיו, בעוד חייו מתדרדרים והוא מוצא עצמו חסר כל. בסרט, התקף הלב של ז'יוואגו בטראם מתרחש לאחר שהוא רואה את לארה, ברומן זוהי האחות השווייצרית המבוגרת שלה הצועדת במדרכה.
התגובות לסרט

הסרט הופיע בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1966.
אף שזכה בהצלחה קופתית גדולה, דוקטור ז'יוואגו קיבל ביקורות נוקבות, במיוחד נמתחה ביקורת על אורך הסרט ועל האופן שבו תוארו בו היחסים הרומנטיים בין ז'יוואגו ללארה. הגרסה הראשונית שהוקרנה למבקרים הייתה באורך 220 דקות, ולאחר הביקורת על אורך הסרט וקצב האירועים האיטי, לין קיצץ 17 דקות מן הסרט בטרם שוחרר לבתי הקולנוע. הקטעים שקוצצו אבדו ולא נמצאו עד היום. לין נפגע באופן אישי מן הביקורות על הסרט, וטען באותה עת כי לא יביים סרט נוסף בחייו. אולם, מבקרים רבים גם הגנו על הסרט, וההצלחה המסחרית הרבה שהסרט זכה לה איפשרו ללין להמשיך ולביים. בשנת 1970 ביים את "בתו של ריאן", ובשנת 1984 את "המעבר להודו".
הסרט הותיר חותם משמעותי בתרבות העממית ובאופנה, ונותר אחד הסרטים האהודים ביותר עד היום. הפסקול לסרט, אותו כתב מוריס ז'אר, הוא אחד הידועים בהיסטוריה של הקולנוע.
כמו הספר, אף הסרט נאסר להקרנה בברית המועצות, שם הוקרן לראשונה בשנת 1994.
פרסים

הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר והיה מועמד לחמישה פרסים נוספים:
פרסים > זכיות באוסקר

ארט דיירקטור
צילום קולנועי
תסריט
עיצוב תלבושות
פסקול
פרסים > מועמדויות

הסרט הטוב ביותר
שחקן בתפקיד משנה
במאי
עריכה
סאונד
אופליה לוביבונד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בפברואר 1986 (בת 38) לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סאסקס  תיכון לטימר 
 פרופיל ב-IMDb
 
אופליה לוסי לוביבונד (באנגלית: Ophelia Lovibond, נולדה ב־19 בפברואר 1986) היא שחקנית אנגלייה שידועה בעיקר בשל תפקידה בתור קיטי וינטר בסדרת הטלוויזיה "אלמנטרי".
ביוגרפיה

אופליה לוביבונד גדלה בשפרדס בוש בלונדון, במשפחה חד-הורית. אמה עבדה בתור יועצת בכלא וורמווד סקרבס. יש לה שני אחים.
לוביבונד הייתה סטודנטית עם מלגה בבית הספר לטימר. היא גם השתתפה בחוג התיאטרון לצעירים "יאנג בלאד" בהאמרסמית.
היא למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת סאסקס, וסיימה את לימודיה בשנת 2005.
קריירה > טלוויזיה

ההופעה הראשונה של לוביבונד בטלוויזיה הייתה בגיל 12 בסדרה "וילסון" בערוץ ITV. על פי עדותה היא שיקרה לגבי הגיל שלה כדי לקבל את התפקיד.
היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה FM. בתוכנית הסאטירה W1A ב־BBC היא שיחקה את הדמות של איזי גולד.
לוביבונד שיחקה תפקיד קבוע בעונה השלישית של "אלמנטרי", בתור המתמחה החדשה של שרלוק, קיטי וינטר.
ב־2016 היא שיחקה את התפקיד של ליידי אלכס לינדו-פרקר בסדרה "הוטן והליידי" בערוץ Sky1. ב-2019 שיחקה בסדרה של ABC "וויסקי קוואליר" ל-3 פרקים את אמה דייוויס.
בשנת 2020 גילמה את בינקי בסדרת הטלוויזיה "מיי וג'ורג'". בשנת 2021 לוהקה לסדרת הטלוויזיה "מינקס" של רשת HBO Max, לצדם של ג'ייק ג'ונסון ומייקל אנגרנו. הסדרה בוטלה בשנת 2023 לאחר 2 עונות.
קריירה > קולנוע

לוביבונד שיחקה לראשונה בקולנוע בסרט "אוליבר טוויסט" של רומן פולנסקי ב־2005. היא שיחקה בנער משום מקום, סרט ביוגרפי על ג'ון לנון. היא שיחקה תפקיד ראשי בסרט 4.3.2.1, וכן בסרטים "שדרות לונדון", "קשר לא מחייב", "יריית אחת" ו-"מר פופר והפינגווינים". היא שיחקה את קארינה, השפחה של האספן בסרט "שומרי הגלקסיה" ב־2014.
ב-2016 שיחקה בסרטים "הנתיחה של האלמונית" ו-"Tommy's Honour".
בשנת 2020 שיחקה בסרטו של טום מקארתי "טימי פיילייר: טעויות קורות".
בשנת 2024 שיחקה בסרט הדרמה האמריקאי "כאן ולתמיד" של הבמאי רוברט זמקיס.
קריירה > תיאטרון

ב־2016 היא שיחקה את אליזבת' בארי בהצגה "The Libertine" של סטיבן ג'פריס בתיאטרון היימרקט.
הערות שוליים

1 2 3  Gilbert, Gerard (16 בפברואר 2015). "Ophelia Lovibond on Elementary, schooldays and living with that name". The Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cole, Olivia (18 במרץ 2011). "FROM HAMMERSMITH TO HOLLYWOOD; Who Needs Hoity-Toity RADA When an Unpretentious Drama Club Is Offering a One-Way Ticket to Stardom?". The Evening Standard. נבדק ב-21 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wilson, Benji (4 במאי 2014). "Meet the glam queen of comedy: Why actress Ophelia Lovibond is set to take the romcom crown". Daily Mail Online. נבדק ב-10 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Joe Otterson, ‘Minx’ Canceled at Starz After Network Rescued Show From Max, Variety, ‏2024-01-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Clair, Stephanie (28 במאי 2014). "Ophelia Lovibond – a flower child for today". The Glass Magazine. נבדק ב-10 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Review: 'Nowhere Boy'". Variety.
↑  Empire's 4.3.2.1 Movie Review
↑  Kit, Borys (22 באפריל 2013). "'Guardians of the Galaxy' Adds One More to Cast (Exclusive)". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-2013-04-22. נבדק ב-22 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Blackmon, Joe (8 בנובמבר 2013). "Thor: The Dark World After The Credits Detailed Explanation". Comicbook.com. נבדק ב-10 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5086093  GND: 1019014350  ISNI: 0000 0001 1990 6177  LCCN: no2012076362  SUDOC: 21983749X  VIAF: 170917769   WorldCat (עם VIAF): 170917769
אוליבר! (סרט)

ערך זה עוסק בסרט קולנוע משנת 1968. אם התכוונתם למחזמר משנת 1960, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזמר "אוליבר!" (1960) הרומן "אוליבר טוויסט" (1838)
 בימוי:  קרול ריד 
 הופק בידי:  ג'ון וולף
 תסריט:  ורנון האריס
 עריכה:  ראלף קמפלן 
 שחקנים ראשיים:  רון מודי אוליבר ריד הארי סקומבה שאני וואליס מארק לסטר ג'ק ויילד
 מוזיקה:  ליונל בארט ג'וני גרין אריק רוג'רס אונה ווייט
 צילום:  אוסוואלד מוריס 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Romulus Films Shepperton Studios
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בספטמבר 1968
 משך הקרנה:  146 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה, מוזיקלי
 מקום התרחשות:  אנגליה, לונדון 
 תקופת התרחשות:  התקופה הוויקטוריאנית 
 תקציב:  $10,000,000
 הכנסות:  $77,402,877
 פרסים:  זוכה 6 פרסי אוסקר זוכה 2 פרסי גלובוס הזהב
 דף הסרט ב־IMDb
 
אוליבר! הוא דרמה מוזיקלית בריטית משנת 1968 בבימויו של קרול ריד, המבוססת על מחזמר באותו השם משנת 1960 מאת ליונל בארט. התסריט לסרט נכתב על ידי ורנון האריס.
הן הסרט והן המחזמר מבוססים על "אוליבר טוויסט" – רומן מאת צ'ארלס דיקנס משנת 1838. הסרט כולל מספר שירים, בהם "Food, Glorious Food",‏ "Consider Yourself"‏, "As Long as He Needs Me",‏ "You've Got to Pick a Pocket or Two"‏ ו-"?‏Where Is Love".
הסרט צולם באולפני Shepperton Studios שבסארי, אנגליה, הופק על ידי Romulus Films והופץ על ידי סרטי קולומביה.
בטקס פרסי האוסקר ה-41 שהתקיים ב-14 באפריל 1969 הסרט קיבל 10 מועמדויות, מתוכן זכה ב-6 פרסים, בהם פרס הסרט הטוב ביותר ופרס הבמאי הטוב ביותר, שהוענק לקרול ריד. בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-26 שהתקיים ב-24 בפברואר 1969 זכה הסרט בפרס הסרט הטוב ביותר – קומדיה או מוזיקלי, והשחקן רון מודי זכה בפרס השחקן הטוב ביותר – קומדיה או מוזיקלי.
שחקנים ודמויות

| הדמות | שם השחקן/ית | הערות |
| --- | --- | --- |
| פייגין | רון מודי |  |
| ביל סייקס | אוליבר ריד |  |
| מר באמבל | הארי סקומבה |  |
| ננסי | שאני וואליס |  |
| אוליבר טוויסט | מארק לסטר | השירים מדובבים על ידי קאת'י גרין |
| ג'ק "דודג'ר" דוקינס | ג'ק ויילד |  |
| השופט | יו גריפית' |  |
| מר בראונלו | ג'וזף או'קונור |  |
| גב' באמבל | פגי מאונט |  |
| מר סאוורברי | ליאונרד רוזיטר |  |
| גב' סאוורברי | הילדה בייקר |  |
| נח קלייפול | קנת' קרנהאם |  |
| גב' בדווין | מגס ג'נקינס |  |
| בט | שילה וייט |  |
| ד"ר גרימוויג | וסלי פיטי |  |
ובהשתתפות רוברט ברטלט, גרהם באטרוז, ג'פרי צ'נדלר, קירק קלאגסטון, דמפסי קוק, כריסטופר דאף, נייג'ל גרייס, רוני ג'ונסון, נייג'ל קינגסלי, רוברט לנגלי, בריאן ויד, פיטר נעילה, קלייב מוס, איאן רמזי, פיטר רן, בילי סמית, קים סמית', פרדי סטיד, ריימונד וורד וג'ון ווטרס כילדיו של פייגין.
שירים

| מס' | שם השיר | ביצוע |
| --- | --- | --- |
| 1 | Food, Glorious Food | אוליבר והילדים |
| 2 | Oliver | מר וגב' באמבל |
| 3 | Boy for Sale | מר באמבל |
| 4 | ?‏Where is Love | אוליבר |
| 5 | Consider Yourself | דודג'ר, אוליבר והלהקה |
| 6 | Pick a Pocket or Two | פייגין והילדים |
| 7 | It's a Fine Life | ננסי, בט |
| 8 | I'd Do Anything | דודג'ר, אוליבר, ננסי, בט, פייגין והילדים |
| 9 | Be Back Soon | דודג'ר, אוליבר, פייגין והילדים |
| 10 | ?‏Who Will Buy | אוליבר והלהקה |
| 11 | As Long As He Needs Me | ננסי |
| 12 | Reviewing the Situation | פייגין |
| 13 | Oom-Pah-Pah | ננסי והלהקה |
| 14 | (reprise) ‏Reviewing the Situation | פייגין, דודג'ר |
| 15 | (reprise) ‏Consider Yourself | הלהקה |
הפקה > ליהוק

בסרט נעשה שימוש בעיקר בשחקנים צעירים ולא מוכרים, דוגמת מארק לסטר (אוליבר), שאני וואליס (ננסי) וג'ק ויילד (דודג'ר); יחד עם זאת, משתתף בסרט בהופעת קמאו יו גריפית', שחקן זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בסרט "בן חור", בתפקיד השופט. הארי סקומבה, שגילם את דמותו של מר באמבל, היה שחקן ידוע בבריטניה, אך לא בארצות הברית, ואילו אוליבר ריד, שגילם את דמותו של ביל סייקס, היה רק בראשית דרכו המקצועית. רון מודי, שגם הוא היה ידוע בבריטניה בלבד, אך לא בארצות הברית, שב לגלם את דמותו של פייגין, אותה ביצע בעבר על במות תיאטרון לונדון, וזאת לאחר שפיטר סלרס, דיק ואן דייק ופיטר או'טול דחו את התפקיד, כך על פי דיווחים.
כמו כן, אליזבת טיילור דחתה את התפקיד של ננסי. ג'ולי אנדרוז נשקלה גם כן לתפקיד זה. הבמאי קרול ריד שקל ללהק לתפקיד את הזמרת הוולשית שירלי באסי, אבל הבחירה שלו נפסלה על ידי מנהלי האולפן ההוליוודי, שחשו כי הציבור האמריקאי עדיין לא היה מוכן לננסי שחורה. השחקן קלאסי ג'וזף או'קונור, שהיה לא ידוע בארצות הברית, לוהק לתפקיד מר בראונלו.
הצילומים באולפני Shepperton Studios, שבסארי, אנגליה, החלו ב-23 ביוני 1967.‏
הפקה > כתיבת התסריט

התסריט עובד הן על פי הרומן של דיקנס והן על פי המחזמר של ליונל בארט (Lionel Bart),התסריט נכתב על ידי ורנון האריס, ואת הסרט ביים סר קרול ריד, שהוא דודו של אוליבר ריד. במספר שירים אשר הופיעו בהפקה הבימתית של המחזמר לא נעשה שימוש בסרט, למרות שחלק מהם, בגרסה אינסטרומנטלית בלבד, משולבים במהלך הסרט. לדוגמה, המוזיקה של שירו של ביל סייקס "My Name" נשמעת ברקע, כאשר הדמות מופיעה לראשונה על המסך, ולאחר מכן נשמעת שוב, מספר פעמים, בכל פעם שהוא עומד לבצע מעשה נפשע.
הפקה > מוזיקה

השירים נכתבו, מילים ולחן, על ידי המוזיקאי הבריטי ממוצא יהודי ליונל בארט, ששילב בשיריו של הנוכל היהודי פייגין מוטיבים של מוזיקה יהודית.
אחד משירי המחזמר, המבוצע על ידי מר במאבל והאלמנה קורני, שני תפקידים גדולים יותר במחזמר מאשר בסרט, הושמט מהסרט, כמו גם כמעט כל החזרות על שירים (reprises) הקיימות במחזמר, כך שלמחצית השנייה של הסרט ניתן טון רציני וקודר יותר, לעומת הפקת המקור הבימתית, למעט השיר האופטימי "?‏Who Will Buy" והשיר הקומי "(reprise)‏ Reviewing the Situation".
בסרט, השירים "Food, Glorious Food" ו-"Consider Yourself" מבוצעים על ידי מקהלת ילדים לונדונית, בניצוחו של סר ג'ורג' ת'אלבן-בול.
הפקה > שונות

הפתיחה של הרומן של דיקנס, שבה אוליבר נולד בבית מחסה לעניים, לא צולמה, למרות שישנן ראיות לכך שכן הייתה כוונה לצלם סיקוונס זה. צילומי סטילס של הסצנה קיימים בספר הילדים "אוליבר!", שפורסם בשנת 1968.
באותו ספר, ננסי, לאחר שהוכתה נמרצות על ידי ביל סייקס, משתנקת ומספיקה לומר את מילותיה האחרונות למר בראונלו, אבל אין שום ראיה כי קטע זה צולם, כך שייתכן ונוסף רק עבור ספר זה, על מנת להעצים את הדרמטיות של מותה של ננסי. עם זאת, כאשר בראונלו רץ במורד המדרגות של גשר לונדון לננסי, היא בבירור עדיין בחיים – רגליה נראות כנעות. הסרט, במקום להמשיך עם הסצנה, חותך משם לסצנה אחרת, המראה את סייקס מנסה להרוג את הכלב שלו, מחשש שהכלב יוביל את המשטרה אליו, וכאשר הסרט חוזר שוב לבראונלו, ננסי כבר מתה.
ביקורות

הסרט הכניס 10,500,000 $ בצפון אמריקה (בקופות הכרטיסים ובהשכרה בארצות הברית ובקנדה) וכן 77,402,877 $ ברחבי העולם, ובכך הפך להיות סרט הקולנוע השביעי הרווחי ביותר בשנת 1968.
הסרט זכה לשבחים חיוביים מאוד, הן מצד המבקרים והן מצד הקהל. פאולין קייל, בסקירתה בעיתון "הניו יורקר", הכתירה את הסרט כאחת מהדוגמאות הבודדות של סרט מוזיקלי שהוא עיבוד קולנועי העולה על המחזמר הבימתי המקורי. "הקטעים המוזיקליים בסרט נובעים מתוך הסיפור עם חן שכמעט שלא נראה כדוגמתו מאז מחזות הזמר של רנה קלייר".
רוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס זיכה הסרט בארבעה כוכבים מתוך ארבעה, והיה נלהב מאוד כלפי הסרט, וכתב ” "אוליבר!" של סר קרול ריד הוא אוצר של סרט. זהו בידור אוניברסלי כמעט, אחד מהסרטים הנדירים אשר, כמו "הקוסם מארץ עוץ", קוסם בדרכים רבות לכל מיני אנשים. הסרט יהיה מסעיר עבור ילדים באופן מיידי, אני חושב, בגלל הסיפור והדמויות הבלתי נשכחות של דיקנס. מבוגרים יאהבו את הסרט בשל ההפקה המלהיבה. וכיצירת אמנות פופולרית, אני מניח שהסרט הזה יעמוד במבחן הזמן. הוא עשוי היטב.” איברט הביע הערכה רבה לעבודתו של קרול ריד עם הילדים בסרט: ”אפילו לא לרגע אחד, אני סבור, ריד לא התייחס אל הילדים בצוות כאל ילדים. הם שותפים שווים בהרפתקה הגדולה, והם צריכים לדאוג לעצמם או לפנות את הדרך. זה לא סרט מתוק. יש בו עוקץ ורשעות, יחד עם הומור ורומנטיקה.” הוא הצהיר כי הפצת הסרט המקורית היוותה בעיה קלה עבור ילדים, שאינם רגילים לצפייה בסרטים ארוכים כל כך, עם זאת הוא אהב את העיצוב האמנותי, העיבוד המוזיקלי, הליהוק והמשחק, במיוחד של רון מודי וג'ק ויילד. איברט הגיע למסקנה כי ” "אוליבר!" מצליח לבסוף בגלל טעמו. הוא אף פעם לא עוצר בשביל אפקטים זולים ולא מעליב את האינטליגנציה שלנו. ומכיוון שאנחנו יכולים לבטוח בו, אנחנו יכולים להרשות לעצמנו לזרום איתו, וכך אנו עושים. זוהי חוויה נפלאה.” מאוחר יותר הוא דירג את הסרט בתור הסרט השביעי הטוב ביותר של שנת 1968,‏ אחרי "הקרב על אלג'יר", "אודיסיאה בחלל", "המפיקים" ועוד.
משחקו של אוליבר ריד הוגדר על ידי דאג ווקר כאחד מאחד עשר התפקידים המפחידים ביותר והוא דורג במקום ה-11.
מועמדויות וזכיות בפרסים

| שנה | אירוע הפרס | קטגוריה | מקבל/ת הפרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1968 | פרס אוסקר | הסרט הטוב ביותר | ג'ון וולף | זכייה |
| 1968 | פרס אוסקר | הבמאי הטוב ביותר | קרול ריד | זכייה |
| 1968 | פרס אוסקר | השחקן הטוב ביותר | רון מודי | מועמדות |
| 1968 | פרס אוסקר | שחקן המשנה הטוב ביותר | ג'ק ויילד | מועמדות |
| 1968 | פרס אוסקר | התסריט המעובד הטוב ביותר | ורנון האריס | מועמדות |
| 1968 | פרס אוסקר | הצילום הטוב ביותר | אוסוולד מוריס | מועמדות |
| 1968 | פרס אוסקר | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | ג'וני גרין | זכייה |
| 1968 | פרס אוסקר | העיצוב האמנותי הטוב ביותר | ג'ון בוקס וטראנס מארס | זכייה |
| 1968 | פרס אוסקר | הסאונד הטוב ביותר | אסטר אמבלר, ג'ון קוקס, ג'ים גרום, בוב ג'ונס וטוני דוויי | זכייה |
| 1968 | פרס אוסקר | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | פיליפ דלטון | מועמדות |
| 1968 | פרס אוסקר | העריכה הטובה ביותר | ראלף קמפלן | מועמדות |
| 1968 | פרס אוסקר | פרס האקדמיה לשם כבוד | אונה ווייט "על הישגיה המבריקים באמנות הכוריאוגרפיה בסרט אוליבר!" | זכייה |
| 1968 | פרס גלובוס הזהב | הסרט הטוב ביותר – קומדיה או מוזיקלי |  | זכייה |
| 1968 | פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר – סרט קולנוע | קרול ריד | מועמדות |
| 1968 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר – קומדיה או מוזיקלי | רון מודי | זכייה |
| 1968 | פרס גלובוס הזהב | שחקן המשנה הטוב ביותר – סרט קולנוע | יו גריפית' | מועמדות |
| 1968 | פרס גלובוס הזהב | הכוכב החדש של השנה – שחקן | ג'ק ויילד | מועמדות |
| 1969 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה | פרס מיוחד | קרול ריד | זכייה |
| 1969 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה | השחקן הטוב ביותר | רון מודי | זכייה |
אדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה

| --- | --- |

אדוואלה אקינואויה אגבאג'ה, 2013
 לידה:  22 באוגוסט 1967 (בן 57) לונדון, אנגליה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 מקום לימודים:  קינגס קולג' לונדון 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת שחקני המסך למשחק מצוין לאנסמבל שחקנים בסדרת דרמה (2006) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה (באנגלית: Adewale Akinnuoye Agbaje; נולד ב-22 באוגוסט 1967) הוא שחקן, במאי קולנוע ודוגמן עבר אנגלי. מוכר בשל תפקידו כסיימון אדביסי בסדרת הדרמה "אוז" ברשת HBO, כמר אקו בסדרה "אבודים" ברשת ABC, ובשל השתתפותו בסרטים "המומיה חוזרת", "זהות כפולה", "תור: העולם האפל" ו"יחידת המתאבדים" בתור קילר קרוק.
ביוגרפיה

אדוואלה נולד בלונדון, אנגליה, בנם של סטודנטים ניגרים שלמדו במדינה. פירוש שמו הוא כדלהלן: אדי = הכתר; וולה = שב הביתה; אקין = לוחם; נויה = מראשות השבט; אגבאג'ה = רווחה ושגשוג. הוריו, כמו שוהים זמניים רבים אחרים מאפריקה, העבירו את ילדיהם לחזקת משפחות אומנה עד לסיום לימודיהם. אגבאג'ה גדל בטילברי עד גיל שמונה, ואז הוריו נטלו אותו בחזרה ושבו לארצם. הוא התקשה להתאקלם חזרה בניגריה והושב לטילברי. במהלך נעוריו, סיפר שספג התעללות גזענית מגלוחי-ראש מקומיים, אליהם הצטרף לבסוף מתוך שנאה עצמית.
הוא דובר מספר שפות, בהן אנגלית, איטלקית, יורובה (שפת השבט אליו משתייכים הוריו) וסוואהילי. הוא בעל תואר שני במשפטים מטעם אוניברסיטת לונדון. בנוסף, הוא בודהיסט מאמין.
בעבר נעצר על ידי משטרת הוואי בשל נהיגה ללא רישיון ותקיפת שוטר.
קריירה

אגבאג'ה החל את דרכו בקליפ של זמרת ג'מייקנית. הוא התפרסם כשגילם את הפושע סיימון אדביסי בסדרת הדרמה "אוז" (בהפקת HBO), וכן בתור לוק נא בסרט "המומיה חוזרת" משנת 2001. גילם את מר אקו בעונתה השנייה של דרמת ההישרדות "אבודים" (בהפקת ABC).
בשנת 2005 שיחק בסרט הביוגרפי של ג'ים שרידן "תתעשר או תמות בדרך" בכיכובו של 50 סנט.
ב-2013 אגבאג'ה גילם את הנבל אלגרים החזק, סגנו של מלקית' הארור בסרט "תור: העולם האפל".
בשנת 2018 ביים את סרטו הראשון "Farming" בו גם השתתף כשחקן לצדם של קייט בקינסייל, ג'ון דגליש וגוגו אמבתה-רו.
חיים אישיים

אקינואויה אגבאג'ה מתגורר כיום בלוס אנג'לס. הוא מאמין בזרם הבודהיסטי ניצ'ירן, וחבר באגודה הבודהיסטית הבינלאומית סוקה גאקאי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | קונגו | ק'אגה |  |
| 1995 | Delta of Venus | מגד עתידות |  |
| 1995 | אייס ונטורה: בלש פראי | היטו |  |
| 1996 | The Deadly Voyage | עמנואל |  |
| 1998 | לגיונר | לות'ר |  |
| 2001 | המומיה חוזרת | לוק-נא |  |
| 2001 | Lip Service | סבסטיאן |  |
| 2002 | זהות כפולה | נייקוואנה אמבוסי |  |
| 2004 | תשע נשמות | הסוכן ג'ונד |  |
| 2005 | אדונית התבלינים | קווסי |  |
| 2005 | On the One (Preaching to the Choir) | בול שארקי |  |
| 2005 | תתעשר או תמות בדרך | מג'סטיק |  |
| 2009 | ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ | הבי דיוטי |  |
| 2010 | מהיר יותר | האוונגליסט |  |
| 2011 | יחידת עילית | הסוכן |  |
| 2011 | היצור | דרק ג'יימסון |  |
| 2012 | Best Laid Plans | ג'וזף |  |
| 2013 | כדור בראש | רוברט מוקאל |  |
| 2013 | תור: העולם האפל | אלגרים |  |
| 2013 | תבוסה בלתי נמנעת של מיסטר ופיט | פייק |  |
| 2014 | פומפיי | אטיקוס |  |
| 2014 | אנני | נאש |  |
| 2015 | טרמבו | ירג'יל ברוקס |  |
| 2015 | בלתי הפיך | דייב דירסון |  |
| 2016 | בילאל | בילאל אבן רבאח | דיבוב |
| 2016 | יחידת המתאבדים | קילר קרוק |  |
| 2017 | Wetlands ‏ | הבלש ג'ונסון |  |
| 2018 | Farming | פאמי | גם במאי |
| 2023 | תעלומת הבלונדינית שחורת העיניים (אנ') | סדריק |  |
| 2024 | האיגוד (אנ') | פרנק פייפר |  |
| TBA | Late in Summer |  |  |