stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבליץ על ליברפול
הערות שוליים

↑  The Liverpool Blitz at liverpool museums.org
1 2 3  The Liverpool Blitz at liverpool museums.org
↑  "Liverpool May Blitz remembered with parade and ceremony". Liverpool Echo. 2011-04-30. Retrieved 2013-08-22.
| הבליץ |
| --- | --- | --- |
| קרבות | באת' • בדקר • בריסטול • ברמינגהאם • ליברפול • מנצ'סטר • קובנטרי |  |
| ערכים נוספים | אנדרטת הכבאים הלאומית • השרפה הגדולה השנייה של לונדון • להפציץ את אנגליה • מגילת הכבוד לאזרחי בריטניה חללי מלחמת העולם השנייה • סנט פול שורדת |  |
מראה פנורמי של נזקי ההפצצה על ליברפול. בחזית התמונה: אנדרטת ויקטוריה. במחצית המרחק: חורבותיו השרופות של בית המכס
מראה פנורמי נוסף של ההרס לכוון נהר המרזי
שרידי המעטפת החיצונית של כנסיית סנט לוקס
הבלש המזמר

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  סרט אפל
 יוצרים:  דניס פוטר
 כותבים:  דניס פוטר 
 בימוי:  ג'ון אמייל 
 שחקנים:  מייקל גמבון ג'ים קרטר לינדון דייוויס פטריק מאלאהייד ביל פטרסון אליסון סטדמן ג'נט סוזמן ג'ואן וולי ג'נט הנפריי
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיק:  קנית' טרוד ג'ון האריס
 מפיקים בפועל:  ריק מקאלום
 הפצה:  1986
 עורכים:  Bill Wright 
 מוזיקה:  סטנלי מיירס 
 אורך פרק:  סך הכל: 6 שעות ו-42 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC1
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה הישראלית
 תקופת שידור מקורית:  16 בנובמבר 1986 – 21 בדצמבר 1986
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הבלש המזמר (באנגלית: The Singing Detective) היא מיני סדרת דרמה של ה-BBC מאת דניס פוטר, בכיכובו של מייקל גמבון, ובבימויו של ג'ון אמיאל. הסדרה כוללת שישה פרקים והם: "עור", "חום", "ימים יפים", "רמזים", "פיטר פאטר", ו"מי עשה זאת". 
הסדרה "הבלש המזמר" כוללת קווי עלילה המתרחשים בשנות ה-40. סדרה קודמת של פוטר, "מטבעות מן השמיים" (1978), מתרחשת בשנות ה-30 ובעקבות שתי הסדרות הללו יצר פוטר סדרה שלישית בשם "שפתון על צווארונך", המתרחשת בשנות ה-50.
הסדרה "הבלש המזמר" שודרה לראשונה בממלכה המאוחדת בערוץ BBC One בלילות ראשון מ-16 בנובמבר עד 21 בדצמבר בשנת 1986 ושודרה גם בארצות הברית ברשת PBS ובטלוויזיה בכבלים וגם בישראל. ב-1989 זכתה הסדרה בפרס פיבודי. "הבלש המזמר" מדורגת במקום ה-20 ברשימת 100 תוכניות הטלוויזיה הבריטיות הגדולות של מכון הסרטים הבריטי שנערכה בשנת 2000. 
ב-1992 נכללה הסדרה בתערוכת הרטרוספקטיבית של דניס פוטר במוזיאון הרדיו והטלוויזיה, והייתה לחלק מאוסף המוזיאון בניו יורק ובלוס אנג'לס.
צוות השחקנים

מייקל גמבון – פיליפ מרלו
פטריק מאלאהייד – מארק ביני / ריימונד / מארק פיני
ג'ואן וולי – האחות מילס
דייוויד ריאול – מר הול
ג'רארד הורן – רג'ינלד
רון קוק – איש מסתורין ראשון
ג'ורג' רוסי – איש מסתורין שני
לינדון דייוויס – פיליפ בגיל 10
ג'נט סוזמן – ניקולה
אליסון סטדמן – אמו של הילד פיליפ מרלו
ג'ים קרטר – אביו של הילד פיליפ מרלו
אימלדה סטונטון – האחות וייט
ג'נט הנפריי – מורה בבית הספר
ביל פטרסון – ד"ר גיבון, פסיכיאטר בבית החולים
סיימון צ'נדלר – דוקטור פינלי
קן סטוט – הדוד ג'ון
הפקה

בתסריט המקורי של פוטר, תוכנן לצלם את סצנות בית החולים במצלמת טלוויזיה (וידאו), ואת סצנות הסרט האפל במצלמת קולנוע, כשאת תקופת הילדות בצילום בשחור-לבן. בסופו של דבר כל הסצנות צולמו במצלמת קולנוע בניגוד לרצונו של פוטר. פוטר רצה שבסצנות בית החולים ישמרו המוסכמות של צילומי סיטקום. לא בכוונה חלק מהדמויות משמרות רעיון זה. למשל מר הול ורג'ינלד, המיועדים לשמש כמקהלה יוונית מדומה לפעילות המתרחשת בבית החולים.
השפעה

על אף שנתוני הצפייה של "הבלש המזמר" לא היו מרשימים, הייתה לו השפעה על תעשיית הטלוויזיה. הסדרה זכתה לשבחי הביקורת בארצות הברית. לדברי סטיבן בוצ'קו הסדרה הייתה ההשראה לסדרת הדרמה המשטרתית המוזיקלית "Cop Rock" משנת 1990. שלא כמו בסדרה "הבלש המזמר" הדרמה של בוצ'קו כללה מוזיקה שנכתבה במיוחד עבורה ולא יצירות קיימות.
ב-2003 יצא לאקרנים סרט קולנוע אמריקאי, עיבוד של הסדרה בכיכובם של רוברט דאוני ג'וניור ומל גיבסון, כשמקום ההתרחשות הוא לארצות הברית.
להקת הרוק הבריטית Elbow (מרפק) בחרה את שמה משורה בסדרה בה מרלו אומר שהמילה Elbow היא "המילה היפה ביותר בשפה האנגלית".
מוזיקה

הסדרה ידועה גם בזכות השימוש במוזיקה משנות הארבעים של המאה העשרים, שלעיתים משולבת במצבים סוריאליסטים. פוטר השתמש במוזיקה גם בסדרה הקודמת שלו "מטבעות מן הרקיע". נעימת הנושא היא "Peg o' My Heart" מתוך שיגיונות זיגפלד.
"Peg o' My Heart" – מקס האריס וטריו נובלטי (שיר הנושא; קטע אינסטרומנטלי)
"I've Got You Under My Skin" – תזמורת הריקודים של ה-BBC בניצוחו של הנרי הול
"Blues in the Night" – אן שלטון
"Dry Bones" – פרד וורינג והפנסילבניאנס
"Rockin' in Rhythm" – כ The Jungle Band (דיוק אלינגטון ותזמורתו)
"Cruising Down the River" – התזמורת של לו פריגר
"Don't Fence Me In" – בינג קרוסבי והאחיות אנדרוז
"It Might as Well Be Spring" – דיק היימס
"Frühlingsrauschen (Rustle of Spring) Op. 32 No. 3" – כריסטיאן סינדינג
"Bird Song at Eventide" – רוני רונלד
"Paper Doll" – האחים מילס
"ביי מיר ביסטו שיין" – אל באולי ותזמורת ריי נובל
"לילי מרלן" – לאלה אנדרסן
"I Get Along Without You Very Well" – לו סטון בנד
"Do I Worry?" – The Ink Spots
"Ac-Cent-Tchu-Ate the Positive" – בינג קרוסבי והאחיות אנדרוז
"The Umbrella Man" – סמי קיי ותזמורתו
"You Always Hurt the One You Love" – האחים מילס
"After You've Gone" – אל ג'ולסון עם התזמורת של מטי מלנק ו-The Four Hits and a Miss
"It's a Lovely Day Tomorrow" – ג'ק פיין ותזמורתו
"Into Each Life Some Rain Must Fall" – אלה פיצג'רלד ו-The Ink Spots
"The Very Thought of You" – אל באולי והתזמורת של ריי נובל
"The Teddy Bear's Picnic" – התזמורת של הנרי הול
"We'll Meet Again" – ורה לין
לקריאה נוספת

Mundy, John (2006). "Singing Detected: Blackpool and the Strange Case of the Missing Television Musical Dramas". Journal of British Cinema and Television. Edinburgh University Press. 3 (1): 59–71. doi:10.3366/JBCTV.2006.3.1.59.
הערות שוליים

1 2 3  The Singing Detective (supplementary audio track by Jon Amiel and Kenith Trodd). DVD. Disc 1. Prod. BBC; dist. BBC Video, 2002.
↑  Arena:Dennis Potter, bbc.co.uk
↑  Lynskey, Dorian (11 בספטמבר 2008). "Better late than never". The Guardian. London. נבדק ב-30 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
הגישה המדעית למיתוס

הגישה, או התאוריה המדעית של המיתוס, מתייחסת למספר תאוריות הנוגעות לחקר המיתוס ולאופן בו הוא מתפקד כהסבר לתופעות מדעיות. המיתוס, על פי חלק מן החוקרים (כגון טיילור ותומכיו), היה קודמו של המדע. לעומת זאת, חוקרים מאוחרים יותר (כגון פרייזר, מלינובסקי, בולטמן), מתנגדים להקבלה הזאת שבראשה עמד טיילור, ומציעים הקבלות שונות במקומה. הנושאים העיקריים עליהם דנו חוקרי הגישה הם שהמיתוס עונה על צורך אנושי להכרת והסברת העולם. הוא עושה זאת באופן הנחשב פרימיטיבי ופחות מובנה ולוגי (כפי שניתן לראות זאת במיתוסים רבים: ניגודים ופרטים שלא מתיישבים זה עם זה, הנחות ללא ביסוס ועוד) לעומת המדע המודרני. המיתוס לפיכך הוא שלב התפתחותי בהיסטוריה האנושית. למיתוסים מודרניים הנוצרים כיום ניתן תפקיד חדש, ייעוד שונה לעומת המיתוס הקדום.
האנליזה המדעית של המיתוס מציעה תובנות לגבי אופן היווצרות המיתוס, הנוגעות לתרבות, היסטוריה, פסיכולוגיה ותחומים נוספים. החוקרים הראשוניים היו אנתרופולוגיים והיסטוריונים. החוקרים המרכזיים שדנו בנושא הם: אדוארד ב' טיילור, ג'יימס ג'ורג' פרייזר, רודולף בולטמן(אנ') והנס יונאס, הנרי פרנקפורט, וברוניסלב מלינובסקי. ראשית החקר המדעי של המיתוס היה במאה ה-19, לאחר גילויים חדשניים בתחום הארכאולוגיה והאנתרופולוגיה. חוקרים כגון טיילור, פרייזר ואחרים תרמו להבנת המיתוס באופן מדעי. מאוחר יותר, התקדמויות משמעותיות בתחומי חקר האדם הקדום (פסיכולוגיה, ארכאולוגיה, בלשנות ועוד) הובילו לשינוי גם בתפיסת המיתוס.
המיתוס כמקבילה פרימיטיבית למדע תאורטי

אדוארד טיילור מכליל את המיתוס כחלק מן הדת, ואת הדת והמדע כחלק מהפילוסופיה. טיילור משתמש במושג פילוסופיה במובנו הרחב כשיא החוכמה האנושית, לוגיקה טהורה. את הפילוסופיה הוא מחלק לפילוסופיה פרימיטיבית ולפילוסופיה מודרנית. את הפילוסופיה הפרימיטיבית הוא מזהה עם הדת הפרימיטיבית. מדע פרימיטיבי לא קיים. את הפילוסופיה המודרנית הוא מחלק לדת מודרנית ולמדע מודרני. המדע המודרני והדת הפרימיטיבית מקבילים זה לזה בתפקודם, והדת הפרימיטיבית משמשת כמחליפתו הפרימיטיבית של המדע המודרני. הדת המודרנית מורכבת משני יסודות: מטאפיזיקה ואתיקה. הדת הקדומה נעדרת את שניהם. אתיקה קיימת בתרבות הקדומה, אך לא בדת הקדומה.
בהסבר זה מציג טיילור את גישתו לגבי המיתוס; הדת הפרימיטיבית, ובכללה המיתוס, מלאו תפקוד זהה לזה של המדע המודרני- הסברת תופעות הטבע בהן נתקל האדם הקדום. המיתוס על פי טיילור נחשב פרימיטיבי ואף שגוי לעומת המדע המודרני. הוא נוצר על מנת לענות על הצורך ה"מדעי" של האדם הקדום. כאשר צורך זה נענה על ידי המדע, אין צורך במיתוס, ולכן, על פי טיילור, הוא אינו קיים היום. שמירתו היום נעשה מסיבות פולקלוריסטיות ותרבויות, כאוצר תרבותי ולאומי. אף תפקוד הדת השתנה. דת אכן קיימת היום, אך בתפקוד חדש. תפקודה החדש של הדת הוא למטרות מוסר והכרת החיים הקדמונים.
טיילור מתנגד לקריאת המיתוס בצורה סמלית, מטפורית או אנליטית. טיילור טוען כי הקדמונים תפסו את המיתוס כפשוטו, הסבר פשטני לתופעות הטבע. ועל כן קריאה מטפורית וסמלית של המיתוס אינה מתאימה להבנת אורח החיים הקדום. תורתו של טיילור משנה וקובעת את תפקודו של המיתוס על מנת להתמודד עם הלימת המיתוס והמדע. טיילור מבסס את אופן הבנת הנושא של המיתוס על הבנת תפקוד המיתוס.
חוקרים מאוחרים יותר (כגון פרייזר, בולטמן ומלינובסקי) מתנגדים לתורתו של טיילור מסיבות שונות: לטענתם התורה אינה מדויקת וניזונה מחוסר נתונים והכללות שונות. חוקרים אלו חולקים על דעתו של טיילור לגבי הקשר בין המיתוס והדת. הם מפרידים בין המיתוס הקדום שאכן מילא תפקיד דתי, ובין המיתוס המודרני שאינו קשור לדת. בעיני חוקרים אלה הגדרת המיתוס עצמה שונה מזו של טיילור, ולפיה המיתוס הוא מדד תרבותי חברתי המייצג את הפנים ההיסטוריים, התרבותיים, הדמוגרפיים והאנתרופולוגיים של האדם ותרבותו. על פי הגדרה זו המיתוס קיים אף היום. הוא לא נועד לענות על צורך, הוא תופעה תרבותית רחבה, שתפקידה מאפיין חברה. אף המטרה והתפקוד של הדת המודרנית והפרימיטיבית נתון למחלוקות רבות. אחרים טענו כי המוח האנושי מתוכנת ליצור מיתוסים ולחפש נרטיבים ומשמעות, תכונה הקיימת מן הסתם גם היום, שכן האדם ודרכי חשיבתו נותרים בעינם.
המיתוס כמקבילה של הטכנולוגיה

ג'יימס ג'ורג' פרייזר בספרו "ענף הזהב" (The Golden Bough: A Study in Comparative Religion) (אנ') מסכים עם חלוקתו של טיילור לגבי המיתוס כמקבילו הפרימיטיבי של המדע ותפקודו החדש של המיתוס כחלק מהדת המודרנית. עם זאת, פרייזר אינו רואה במיתוס אמצעי להסבר תאורטי של תופעות שונות, אלא כריטואל (מעשה, פולחן) שתפקידו טכנולוגי: השגת מטרות שימושיות. במובן זה מקביל פרייזר את המיתוס למדע שימושי. טיילור מתייחס למיתוס כאל טקסט אוטונומי, אך פרייזר קושר אותו לריטואל או למעשה.
בספרו "ענף הזהב" מחלק פרייזר תרבות לשלושה שלבים: מאגיה, דת ומדע. על פי חלוקה זו המיתוס הוא סוג של שלב ביניים במעבר בין מאגיה לדת: תפקידו על פי פרייזר הוא לסייע לאדם לשלוט בעולם מסביבו. הוא מסביר את העולם ואת תפקודו על מנת לאפשר שליטה של האדם בטבע. כלומר מהות המיתוס היא טכנית: הענקת "כוח" לשליטה בתופעות הטבע באמצעות הבנתן. על פי פרייזר, המיתוס נקרא באופן מילולי כיוון שהיווה הסבר ומדריך לפעולות מסוימות. הקדמונים ממציאי המיתוס ראו בו ציווי למעשה כל שהוא.
המיתוס כייצוג החוויה האנושית של העולם

רודולף בולטמן מתנגד למספר הנחות יסוד והכללות ב"גישה הטיילוריאנית" לגבי המיתוס. הוא מתנגד להקבלה של טיילור של המיתוס למדע תאורטי, והוא אף מתנגד לתורתו של פרייזר לגבי כך שהמיתוס מקביל למדע שימושי ולטכנולוגיה. על פי בולטמן המיתוס הוא צוהר לחוויה האנושית של העולם. בולטמן מכנה את גישתו כ"דה-מיתולוגיזציה". הוא טוען שאין לתפוס את המיתוס כהסבר מדעי טהור, אלא יש לראותו כראייה סוביקטיבית תרבותית של תופעות הטבע. לכן, יש לקרוא את המיתוס מתוך ראיה תרבותית, ובקריאה סמלית. המיתוס אינו טקסט אוטונומי, אלא קשור ותלוי תרבות.
המיתוס של בולטמן מהווה תשובה לביקורת על המיתוס הנובעת כתוצאה מאי התיישבותו עם המדע המודרני. בולטמן עונה בפני מבקרי המיתוס שאין לקרוא את המיתוס כהסבר קוסמולוגי, יש לקרוא אותו באופן אנתרופולוגי. בכך משנה בולטמן את תפקוד המיתוס ואת הנושא שלו: המיתוס אינו מדעי, אלא מתאר האופן בו נתפס העולם בחוויה האנושית. בולטמן מתמודד עם שאלת ההלימה של מיתוס ומדע מכיוון שהמיתוס והמדע לא מילאו את אותו תפקוד. המיתוס קיים לפיכך גם היום.
מיתוס כביטוי של החשיבה המיתו-פואטית

תורתו של טיילור מתייחסת לשינויים מחשבתיים בין האדם המודרני לבין האדם הקדום. בעיקר באופן הסברת התופעות. אך היא אינה מסבירה מדוע התרחשו שינויים אלה. הנרי פרנקפורט היה מזרחן ואגיפטולוג הולנדי. פרנקפורט התעסק בשאלה עליה טיילור לא עונה- "במה נבדלת החשיבה הפרימיטיבית לעומת החשיבה המודרנית?". פרנקפורט עונה על שאלה זאת על ידי השוואת הסברים מדעיים שונים למקביליהם המיתולוגיים. ממחקריהם של פרנקפורט וממשיכיו עולה מסקנה לגבי צורת החשיבה הפרימיטיבית, או כפי שהם מעדיפים לקרוא לה, החשיבה המיתו-פואטית.
החשיבה המיתו-פואטית היא סוג החשיבה של בני העולם הקדום. על פי פרנקפורט, החשיבה המיתו פואטית התבטאה באופנים רבים, ביניהם אף המיתוס. ניתן ללמוד מתוך המיתוס על החשיבה המיתו פואטית והחשיבה המודרנית. החשיבה המיתו-פואטית התאפיינה בפרסונליות ובחוסר יכולת להבחין בין האובייקטיבי לבין הסובייקטיבי. לעומת זאת ההסבר המדעי הוא אימפרסונלי במהותו. האדם התקשה להבחין בין האנושי ללא-אנושי, בין תכונותיו לתכונות האחר. כפי שניסח זאת מרטין בובר, "אני והוא" ו"אני וזה". האדם הקדום חווה את העולם כמישהו, כאשר האדם המודרני חווה את העולם כמשהו. אי יכולת ההפרדה הזאת נובעת, על פי פרנקפורט, כתוצאה מהתרבות ההומניסטית והאגוצנטרית הקדומה. על פי פרנקפורט, כפי שהם כותבים בספר המפתח שלהם ("Before Philosophy"), ההתפתחות מחשיבה מיתו-פואטית לחשיבה מדעית התרחשה בתרבות היהודית, כיוון שזו מניחה את קיומו של אל יחיד, או כוח לא פרסונלי.
חוקר המיתוסים בן זמננו, רוברט סגל, מוצא בעיות רבות בתזה של הנרי פרנקפורט. ראשית, הוא אינו מוצא חדשנות בתאוריה של פרנקפורט. הוא אינו מוצא הבדל בין התאוריה של פרנקפורט לבין האנימיזם של טיילור. שנית, ניתן לחוות כל תופעה גם כמשהו וגם כמישהו. שלישית, אין תרבות היכולה להתייחס לטבע כאל "אתה" ובו בזמן להיות מרוחקת דיה ממנו על מנת לגדל יבול, לדוגמה. רביעית, אפיון התרבות והדת היהודית והיוונית הקדומה כלא מיתו- פואטיים הם פשטניים עד מאוד וחסרי כל יסוד.
המיתוס כמקבץ תשובות לשאלות קיומיות

ברוניסלב מלינובסקי אינו מקבל את הגדרת תפקוד המיתוס של טיילור ופרייזר. בעיניו כל הקבלה של מיתוס למדע מכל סוג, תאורטי ושימושי אינה נכונה. מלינובסקי טוען שהאדם פונה ראשית למדע לצורך מתן הסברים לתופעות טבעיות. כשהמדע אינו יכול להסביר תופעה כל שהיא, פונה האדם לדת. כאשר אף הדת נכשלת בהסברה, האדם פונה אל המיתוס כמוצא אחרון על מנת להסביר את שאינו יכול להסביר. לכן מיתוסים הם הסברים לתופעות בהן האדם לא יכול לשלוט, המיתוס נועד לתעד ולהביע את אי היכולת לשלוט. לכן מרבית הנושאים של המיתוס מתארים נושאים פילוסופיים רחבים ועמוקים.
ראו גם

מיתוס
מיתולוגיה
הגישה הפילוסופית למיתוס
לקריאה נוספת

"Robert segal, "Myth: A Very Short Introduction
"Tylor, "Primitive Culture
"Malinowsky, "Magic, Science And Religion
"Malinowsky, "Myth In Primitive Culture
"Henri Frankfurt, "Before Philosophy
"Bultmann, "new Testament And Mythology
"Jonas,"The Gnostic Religion
"Frazer,"The Golden Bough: A Study In Comparative Religion
המחלקה הדתית בפלמ"ח

סמל הפלמ"ח וסמל בני עקיבא במצודת ביריה
פסל המחלקה הדתית במערת הפלמ"ח במשמר העמק
המחלקה הדתית הייתה אחת ממחלקות הפלמ"ח, שנודעה בשל חלקה באירוע ההיסטורי המכונה העלייה לביריה בשנת 1946.
המחלקה הוקמה בשנת 1942 ועם הקמתה ישבה בקיבוץ גן יבנה. באוקטובר 1942 עברה המחלקה ל"משק הפועלות הגדול" בעיינות - (כיום - כפר הנוער עיינות).
חניכי המחלקה עבדו בימים בשדות משק הפועלות ובלילות התאמנו יצאו לסיורים רגליים להכרת הסביבה ולאיסוף חומר על הכפרים הערבים שמסביב. עיינות שימשה כמקום לאימוני נשק וירי. הנשק הוסתר בסליק ברפת, בתוך בור התחמיץ או בבור החליבה.
בשנת 1944 מונה למפקד המחלקה יהודה ניצן (בלום), אשר לאחר הקמת צה"ל הגיע לדרגת אלוף-משנה, ושימש בתפקיד היועץ הכספי לרמטכ"ל. תחת פיקודו של בלום עלתה המחלקה בינואר 1945 אל הגליל העליון, והקימה את היישוב ביריה, במסגרת מבצע שנועד להקים נקודות יישוב במקומות מבודדים בגליל, הן על מנת לסייע ליישובים כצפת בה היו היהודים מיעוט בעיר ערבית, והן על מנת לסכל את המגבלות על ההתיישבות שהטיל הספר הלבן וחקיקת הקרקעות המפלה שנחקקה בעקבותיו.
אנשי המחלקה שהתיישבו בביריה לא ראו את ייעודם בהתיישבות, אלא ראו ביישוב המקום מטרה צבאית. במקום הוקמה מצודה, במתכונת הדומה למצודות שהוקמו ברמות נפתלי וחוקוק. את זמנם העבירו בני המחלקה הדתית בביריה באימונים, סיורים, ועבודות ייעור מטעם הקרן הקיימת לישראל. כן היוותה ביריה נקודה בדרכם של המעפילים הבלתי חוקיים שהגיעו דרך סוריה, בשיירות שלוו על ידי אנשי הפלמ"ח.
ב-6 בפברואר 1946 השתתפו כמה מבני המחלקה הדתית במתקפה על משטרת הר כנען, מכיוון שסברו כי 11 חברי הפלמ"ח שנעצרו כמה ימים לפני כן בעת שהתכוונו לסייע למעפילים נמצאים במעצר במקום. בעקבות המתקפה הוטמן נשק רב בסליק בביריה, ולאחר מתקפה נוספת שביצע הפלמ"ח, על מחנה הלגיון הערבי בהר כנען, נערך במקום חיפוש, ב-28 בפברואר 1946, ומשנמצאו שני סליקים ובהם כמות רבה של נשק ותחמושת, וכן מסמכים הקושרים את התושבים אל תנועת המרי העברי, נעצרו כל 24 תושבי ביריה.
לאחר מעצרם של אנשי המחלקה הדתית הכריז הצבא הבריטי על ביריה כשטח כבוש, ואסר על מגורי יהודים ביישוב. בתגובה לכך, בליל י"א באדר התש"ו, הוא 14 במרץ 1946, עלו אלפי צעירים אל היישוב, ולאחר מאבק בבריטים הצליחו להביא להסכמה על מגורי קבע של יהודים בביריה.
אנשי המחלקה הדתית שנעצרו עברו עינויים ואף שבתו שביתת רעב במחאה על היחס הברוטאלי שקיבלו מהמשטרה הבריטית. ב-30 במאי 1946 התקיים משפטם בפני בית דין צבאי בריטי באשמה של החזקת נשק בלתי חוקית. על העצורים לימד סנגוריה הרב מאיר בר-אילן, שהופיע בפני השופטים והסביר את זכות תושבי הנקודות המבודדות בגליל להגנה עצמית. לאחר מכן הודו כל הנאשמים באשמות המיוחסות להם. רובם נדונו לארבע שנות מאסר, ומיעוטם, שהיו קטינים, נדונו לשנה או לשנתיים מאסר.
בסופו של דבר, ריצו חברי ביריה שנה ורבע מתקופת המאסר שהוקצבה להם. ב-11 ביוני 1947 שוחררו 22 האסירים שעדיין נותרו כלואים בעקבות חנינה לרגל "יום הולדתו של המלך". יחד עמם שוחררו 8 מחברי קיבוץ בית הערבה שנאסרו במסגרת אירועי השבת השחורה. שחרורם של אסירי ביריה היה תוצאה של פניותיהם של חוגים נרחבים בציבור היהודי. לאחר השחרור צורפו אנשי המחלקה הדתית כיחידים ל'רזרבה' (מילואים) של הפלמ"ח.
יוצאי המחלקה הדתית, הן בוגרי אירועי ביריה, והן כאלו שפרשו ממנה בטרם אירעו האירועים, סייעו בהתיישבות במקומות נוספים בארץ, כמושב תקומה, כפר עציון ועין צורים שבגוש עציון.
הערות שוליים

↑  צביקה דרור, המסתערבים של הפלמ"ח, הוצאת משרד הביטחון, 1986, עמ' 125
הונג קונג במשחקים הפאראלימפיים

הונג קונג השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בהיידלברג (1972) ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה הונג קונג חלק מעולם.
היסטוריה

המשלחת הראשונה אותה שלחה הונג קונג למשחקים הפאראלימפיים הייתה בשנת 1972. הונג קונג שלחה משלחת של עשרה ספורטאים, גברים כולם, המשלחת זכתה במדליית הארד הקבוצתית בטניס שולחן (קטגוריה 2) ואילו לזלי לאם היה לספורטאי הראשון שזוכה במדליה אישית עם מדליית הכסף בטניס שולחן באותה הקטגוריה.
המשלחת הצליחה לזכות במדליות פאראלימפיות נוספות בטניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976). המדינה שלחה למשחקים משלחת של 11 ספורטאים, גם הפעם גברים בלבד, שהצליחו לזכות בשתי מדליות כאשר שיק קאו ונג זכה במדליית הכסף, ואילו יין ביו ונג זכה במדליית הארד (קטגוריה C) שיק קאו ונג אף זכה במדליית ארד באתלטיקה כאשר בתחרות הקפיצה לגובה (קטגוריה C) השיג תוצאה של 1.30 מטרים.
במדליית הזהב הפאראלימפית הראשונה זכתה המשלחת שנשלחה אל המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). המשלחת כללה 25 ספורטאים והייתה למשלחת הראשונה של המדינה שכללה גם ספורטאים משני המינים, עם 14 גברים ו-11 נשים. המשלחת זכתה בשלוש מדליות זהב פאראלימפיות, כולן במקצי הנשים. באתלטיקה זכתה המשלחת במדליית זהב קבוצתית במרוץ שליחים 4X100 עם תוצאה של 6:06.67 דקות, ובמרוץ ל-1,500 מטרים, ואילו הסייפת יואט ווה פונג גברה על שתי מתחרות צרפתיות בדרך למדליית זהב נוספת במקצה האישי בסגנון רומח.
הטורניר המוצלח ביותר של המשלחת של הונג קונג הגיע במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004). המשלחת הצליחה לזכות ב-19 מדליות פאראלימפיות, מהן 11 מדליות מזהב.
מדליות לפי אולימפיאדה

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) | 0 | 1 | 1 | 2 |
| המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) | 0 | 1 | 2 | 3 |
| המשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) | 0 | 1 | 2 | 3 |
| המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) | 3 | 5 | 9 | 17 |
| המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) | 0 | 2 | 7 | 9 |
| המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) | 3 | 4 | 4 | 11 |
| המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) | 5 | 5 | 5 | 15 |
| המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) | 8 | 3 | 7 | 18 |
| המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) | 11 | 7 | 1 | 19 |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 5 | 3 | 3 | 11 |
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 3 | 3 | 6 | 12 |
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 2 | 2 | 2 | 6 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 0 | 2 | 3 | 5 |
| סה"כ | 40 | 39 | 52 | 131 |
ראו גם

הונג קונג במשחקים האולימפיים
הונג קונג במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  המשתתפים במשחקים 1972
↑  Heidelberg 1972 Paralympic Games Table Tennis Men's Teams 2
↑  Heidelberg 1972 Paralympic Games Table Tennis Men's Singles 2
↑  המשתתפים במשחקים 1976
↑  Toronto 1976 Paralympic Games Table Tennis Men's Singles C
↑  Toronto 1976 Paralympic Games Athletics Men's High Jump C
↑  המשתתפים במשחקים 1984
↑  New York / Stoke Mandeville 1984 Paralympic Games Athletics Women's 4x400 m Relay 2-5
↑  New York / Stoke Mandeville 1984 Paralympic Games Athletics Women's 1,500 m 3
↑  New York / Stoke Mandeville 1984 Paralympic Games Wheelchair Fencing Women's Foil Individual 4-5
הונג קונג במשחקים האולימפיים

הונג קונג משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת הלסינקי (1952). מאז נעדרה מהמשחקים רק פעם אחת, כשהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980), בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. אף שהונג קונג אינה מדינה עצמאית (עד 1997 הייתה מושבה בריטית ומאותה שנה היא אזור מנהלי מיוחד ברפובליקה העממית של סין), יש לה ועד אולימפי נפרד, ולכן שלחה גם משלחת נפרדת, שלא הייתה חלק מהמשלחת הבריטית או מהמשלחת הסינית.
הספורטאית ההונג קונגית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית הייתה השייטת לי לאי שאן, שזכתה במדליית זהב באולימפיאדת אטלנטה (1996) בתחרויות בדגם מיסטרל. בטקס חלוקת המדליות נוגן ההמנון הבריטי. באולימפיאדת סידני (2000) הסתפקה לי במקום השישי, ובאולימפיאדת אתונה (2004) במקום הרביעי. באתונה בלטו ספורטאים הונג קונגים אחרים, טניסאי השולחן קו ליי צ'ק ולי צ'ינג, שזכו במדליית כסף.
תחרויות הרכיבה של אולימפיאדת בייג'ינג (2008) נערכו בהונג קונג, אך הרוכבים ההונג קונגים לא הגיעו להישגים גבוהים. להישג הגבוה ביותר במשחקים אלה הגיע הגולש צ'אן קינג יין, שהתחרה בדגם ניל פרייד, וסיים במקום השישי. באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה רוכבת האופניים לי ואי-סזה במדליית ארד בקיירין. נבחרת הגברים בטניס שולחן סיימה במקום הרביעי במשחקים אלה. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה לי ואי-סזה במקום השישי בספרינט ובמקום השביעי בקיירין. גולש הניל פרייד צ'ון לאונג מייקל צ'נג סיים במקום השמיני ונבחרות הטניס שולחן הודחו שתיהן ברבע הגמר.
הונג קונג משתתפת גם באולימפיאדות החורף מאז אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002), אך לא הגיעה בהן להישגים משמעותיים.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת הלסינקי (1952): 0
אולימפיאדת מלבורן (1956): 0
אולימפיאדת רומא (1960): 0
אולימפיאדת טוקיו (1964): 0
אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968): 0
אולימפיאדת מינכן (1972): 0
אולימפיאדת מונטריאול (1976): 0
אולימפיאדת מוסקבה (1980): לא השתתפה
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984): 0
אולימפיאדת סיאול (1988): 0
אולימפיאדת ברצלונה (1992): 0
| אולימפיאדת אטלנטה (1996) | 1 | 0 | 0 | 1 |
אולימפיאדת סידני (2000): 0
| אולימפיאדת אתונה (2004) | 0 | 1 | 0 | 1 |
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): 0
| אולימפיאדת לונדון (2012) | 0 | 0 | 1 | 1 |
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): 0
| אולימפיאדת טוקיו (2020) | 1 | 2 | 3 | 6 |
| אולימיפאדת פריז (2024) | 2 | 0 | 0 | 2 |
| סך הכל | 2 | 3 | 4 | 9 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  סיף | 3 | 0 | 0 | 1 |
|  שיט | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  שחייה | 0 | 2 | 0 | 2 |
|  טניס שולחן | 0 | 1 | 1 | 2 |
|  אופניים | 0 | 0 | 2 | 2 |
|  קראטה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | 2 | 3 | 4 | 9 |
ראו גם

הונג קונג במשחקים הפאראלימפיים
הונג קונג במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-26 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-26 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)