stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניות המערכה מסדרת קניג
היסטוריה מבצעית: מלחמת העולם הראשונה > תנועת הצי הגרמני ב-18 – 19 באוגוסט > מבצע אלביון

בתחילת ספטמבר 1917 כבש הצבא הגרמני המתקדם את נמל ריגה. על הצי הגרמני הוטלה המשימה לטהר את מפרץ ריגה מהכוחות הימיים הרוסיים שעדיין החזיקו בו. הפיקוד העליון הגרמני החליט על מבצע משולב של כוחות ימיים ויבשתיים למטרה זו; המבצע נועד להשתלט על ארכיפלג מונסונד, שני איים בפתח מפרץ ריגה, ובמיוחד על סוללות התותחים הרוסיות שהיו מוצבות על חצי האי שוורבה (Sworbe), בדרום האי סארמאה (האי הדרומי ביותר בארכיפלג). הפקודה למבצע המשולב הוצאה ב-18 בספטמבר. הכוח הימי מנה את אוניית הדגל מולטקה, בראש שייטת המערכה השלישית של צי הים הפתוח. הפלגה החמישית של השייטת כללה את ארבע האוניות מסדרת קניג ואת אוניית המערכה החדישה באיירן, והפלגה השישית כללה את חמש האוניות מסדרת קייזר. אל אוניות המערכה נלוו תשע סיירות קלות, שלוש שייטות של ספינות טורפדו, ושולות מוקשים רבות. הכוח הימי מנה כ-300 אוניות, והסתייע בלמעלה ממאה מטוסים ושישה צפלינים. הכוח היבשתי מנה כ-24,600 קצינים וחיילים. מול הגרמנים היו לרוסים שתי אוניות מערכה, אחת מהן פרה-דרדנוט, שלוש סיירות משוריינות, 26 משחתות, כמה ספינות טורפדו וספינות תותחים. הכוח היבשתי הרוסי מנה כ-14,000 איש, בסיוע תותחי חוף.
המבצע החל ב-12 באוקטובר, בהפגזת סוללות התותחים על חצי האי שוורבה על ידי אוניות המערכה מסדרת קייזר. במקביל הפגיזו אוניות המערכה מולטקה, באיירן והאוניות מסדרת קניג את סוללות החוף הרוסיות במפרץ טאגה (Tagga). "גרוסר קורפרסט" ו"באיירן" נפגעו ממוקשים ימיים כאשר תמרנו כדי להגיע לעמדת ירי טובה. הנזק ל"גרוסר קורפרסט" היה שולי, אך "באיירן" נפגעה ונאלצה לשוב לנמל לתיקונים.
ב-16 באוקטובר נשלחו קניג ו"קרונפרינץ" עם שתי סיירות אל מיצר סונד, כדי לטהר אותו מן הכוחות הרוסיים שהיו בו. השייטת הגרמנית הגיעה למקום בבוקר 17 באוקטובר, אך שדה מוקשים ימיים שהניחו הרוסים עיכב מאוד את התקדמותה. לגרמנים ציפתה הפתעה לא נעימה, כאשר גילו שטווח תותחי החוף הרוסיים גדול מטווח תותחי האוניות הגרמניות, והגרמנים לא היו יכולים להשיב באש. ואולם במשך הבוקר הצליחו שולות מוקשים גרמניות לפנות נתיב בשדה המוקשים, והאוניות הגרמניות הצליחו לחדור אל תוך המפרץ ולתקוף את האוניות הרוסיות. "קניג" פגעה קשות באוניית המערכה הרוסית פרה-דרדנוט סלאבה, עד כדי כך שלצוותה לא הייתה ברירה אלא להטביע אותה. שאר האוניות הגרמניות הביאו לנסיגתן של שאר האוניות הרוסיות. עד 20 באוקטובר הושלם המבצע הגרמני בהצלחה. ואולם, בשעת הנסיגה נפגעה "מארקגראף" ממוקש.
היסטוריה מבצעית: מלחמת העולם הראשונה > הטבעה

לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק ב-11 בנובמבר 1918, הורו בעלות הברית המנצחות לאוניות הצי הגרמני להפליג לבסיס הצי המלכותי הבריטי בסקפה פלו. הצי הגרמני נותר שם במשמורת במהלך הדיונים על הסכם שלום, שנחתם בסופו של דבר ב-28 ביוני 1919, ונקרא חוזה ורסאי. בעלות הברית התכוונו לחלק ביניהן את האוניות הגרמניות, כשלל מלחמה. כאשר התקרבו הדיונים לשלבי סיום, העריך מפקד הצי הגרמני העצור, אדמירל משנה לודוויג פון רויטר, שהבריטים עומדים להשתלט על אוניותיו. ב-21 ביוני בבוקר יצאו אוניות הצי הבריטי לאימונים בים; בהיעדרן, הורה רויטר לאוניותיו, באמצעות איתות דגלים, להטביע עצמן, על פי תוכנית שגובשה מראש.
קרונפרינץ הייתה האונייה הראשונה מאוניות הסדרה שהוטבעה. היא שקעה בשעה 13:15. "גרוסר קורפרסט" טבעה 15 דקות מאוחר יותר, ו"קניג" בשעה 14:00. "מארקגראף" שקעה רק מאוחר יותר, בשעה 16:45. בתוך חמש שעות טבעו במימי המעגן בסקפה פלו 10 אוניות מערכה ובכללן ארבע האוניות מסדרת קניג, וכן 5 סיירות מערכה, 4 סיירות קלות ו-32 ספינות טורפדו. אוניית המערכה "באדן" (SMS Baden), ארבע הסיירות הקלות "אמדן" (SMS Emden), "נירנברג" (SMS Nürnberg), "פרנקפורט" (SMS Frankfurt) ו"ברמזה" (SMS Bremse) ועוד 14 ספינות טורפדו הועלו על החוף, אך הבריטים מיהרו להגיע אליהן ולגררן למים רדודים. רק ארבע ספינות טורפדו נותרו שלמות. תשעה אנשי צוות גרמנים נהרגו, מהם שטבעו ואחרים נורו למוות כשניסו לחמוק בסירות ההצלה. היו אלה החללים הגרמנים האחרונים של מלחמת העולם הראשונה.
"גרוסר קורפרסט" נמשתה ב-29 באפריל 1938, נגררה לנמל רוזית' (Rosyth) ושם פורקה לגרוטאות. שאר האוניות נותרו על קרקע הים, אם כי בשנת 1962 נמכרו האוניות הטבועות לבריטניה.
לקריאה נוספת

Breyer, Siegfried (1973). Battleships and Battlecruisers 1905–1970: Historical Development of the Capital Ship. Garden City: Doubleday and Company.
Gardiner, Robert; Gray, Randal, eds (1984). Conway's All the World's Fighting Ships: 1906–1922. Annapolis: Naval Institute Press.
Gröner, Erich (1990). German Warships: 1815–1945. Annapolis: Naval Institute Press.
Halpern, Paul G. (1995). A Naval History of World War I. Annapolis: Naval Institute Press.
Herwig, Holger (1980). "Luxury" Fleet: The Imperial German Navy 1888–1918. Amherst, New York: Humanity Books.
Massie, Robert K. (2003). Castles of Steel. New York City: Ballantine Books.
Tarrant, V. E. (1995). Jutland: The German Perspective. Cassell Military Paperbacks.
הערות שוליים

↑  Herwig, Holger (1980). "Luxury" Fleet: The Imperial German Navy 1888–1918. Amherst, New York: Humanity Books., עמ' 62
↑  Herwig, עמ' 63.
↑  אוניות גרמניות הוזמנו תמיד תחת שמות זמניים. אונייה שנועדה להחליף אונייה קיימת שאמורה לצאת משירות נקראה "ארזאץ" (תחליף), ואונייה חדשה בסדר הכוחות של הצי נקראה באות בודדת, במקרה זה S.
↑  Gröner, Erich (1990). German Warships: 1815–1945. Annapolis: Naval Institute Press.. עמ' 27.
↑  Tarrant, V. E. (1995). Jutland: The German Perspective. Cassell Military Paperbacks., עמ' 286.
↑  Tarrant, שם.
↑  Breyer, Siegfried (1973). Battleships and Battlecruisers 1905–1970: Historical Development of the Capital Ship. Garden City: Doubleday and Company. עמ' 276.
↑  Gardiner, Robert; Gray, Randal, eds (1984). Conway's All the World's Fighting Ships: 1906–1922. Annapolis: Naval Institute Press., עמ' 147 – 148.
1 2 3  Gröner, שם.
1 2  Gröner, עמ' 28.
↑  Gröner, שם
↑  Gardinr & Gray, עמ' 140.
↑  שם, עמ' 147.
↑  על פי אתר navweaps.com
↑  על פי אתר navweaps.com.
↑  על פי אתר navweaps.com.
↑  על פי אתר navweaps.com.
↑  ב-27 ביוני 1918 הורה הקיסר על החלפת שמה של האונייה ל"Kronprinz Wilhelm", לכבוד נסיך הכתר. Preston, Anthony (1972). Battleships of World War I; An Illustrated Encyclopedia of the Battleships of all Nations, 1914-1918. Harrisburg: Stackpole Books, עמ' 80.
↑  Groner, עמ' 27 - 28.
↑  Tarrant, V. E. (2001) [1995]. Jutland: The German Perspective. London: Cassell Military Paperbacks. עמ' 31.
↑  Tarrant, עמ' 12.
↑  Tarrant, עמ' 31 – 32.
↑  Tarrant, עמ' 54.
↑  Tarrant, עמ' 286.
↑  אליהן הצטרפה אוניית המערכה הסן מסדרת בראונשווייג
↑  לפי שעון בריטניה השעה הייתה מעט לפני 15:00. הזמנים המוזכרים להלן הם לפי השעון הגרמני.
1 2  למקורות ומפה של שלב זה ראו בערך קרב יוטלנד.
↑  Tarrant, עמ' 110 - 116.
↑  Tarrant, עמ' 137 – 140.
↑  הנתונים על פי Campbell, John: "Jutland: An Analysis of the Fighting". Lyons Press.
↑  על פי האתר worldwar1.co.uk.
↑  Massie, Robert K. (2003). Castles of Steel: Britain, Germany, and the Winning of the Great War at Sea. Random House. עמ' 682 – 683.
↑  Halpern, Paul G. (1995). A Naval History of World War I. Annapolis: Naval Institute Press., עמ' 213.
↑  Halpern, עמ' 214 – 215.
1 2  Halpern, עמ' 215.
↑  Halpern, עמ' 217 - 219.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599841905171  LCCN: sh2010013300 
הצריחים האחוריים של "גרוסר קורפרסט"
אלבורוזי

| --- | --- |
אלבורוזי מופיע בפסטיבל "רוהר רגאיי סאמר" המתקיים במילהיים, גרמניה, יולי 2014
אלבורוזי מופיע בפסטיבל "רוהר רגאיי סאמר" המתקיים במילהיים, גרמניה, יולי 2014
 לידה:  4 ביולי 1977 (בן 47) מרסלה, סיציליה, איטליה
 שם לידה:  אלברטו דאסקולה
 שם במה:  Stena 
 מוקד פעילות:  איטליה, ג'מייקה 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 עיסוק:  זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  רגאיי, דאנסהול
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  תופים, גיטרה, קלידים, בס
 חברת תקליטים:  גרינסליבס רקורדס (Greensleeves Records)
 שיתופי פעולה בולטים:  קי-מאני מארלי, האביסיניאנס, ג'נטלמן
 www.alborosie.com
 nm5761321/ פרופיל ב-IMDb
 
אלברטו דאסקולה (באיטלקית: Alberto D'Ascola; נולד ב-4 ביולי 1977) הידוע בשם הבמה אלבורוזי (Alborosie), הוא זמר רגאיי ג'מייקני ממוצא איטלקי.
ביוגרפיה

נולד וגדל בעיר מרסלה שבסיציליה, אביו היה שוטר ואמו עקרת בית. בילדותו עקרה משפחתו לצפון איטליה, תחילה למילאנו, ולאחר מכן לבולטיארה (Boltiere) שבברגמו, לומברדיה.
בשנת 1993 כשהוא בן 15, הקים יחד עם הגיטריסט פאביו "סר" מריגו, את להקת "Reggae National Tickets". הלהקה הושפעה מלהקות רגאיי איטלקיות שפעלו באותה העת כפיטורה פרסקה (Pitura Freska), אפריקה יונייט (Africa Unite) ופוסה 99 (99 Posse), ומאמנים ג'מייקנים כבוב מארלי והוויילרס.
להקת Reggae National Tickets הוציאה חמישה אלבומים, השתתפה בפסטיבל רגאיי סאמפסט, מפסטיבלי הרגאיי החשובים בעולם המתקיים מדי שנה במונטיגו ביי, ובפסטיבל רוטוטום סאנספלאש ‏(Rototom Sunsplash) המתקיים בבניקאסים (Benicàssim) ספרד.
בשנת 2000 עזב אלבורוזי את להקת "רגאיי נשיונל טיקט", בשנה שלאחר מכן עקר לקינגסטון, ג'מייקה, והחל לעבוד כמהנדס סאונד וכמפיק.
בשנת 2008 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו: "Soul Pirate" ובשנת 2009 הוציא את אלבומו השני: "Escape From Babylon".
את שם הבמה שלו בחר אלברטו לאחר שהמקומיים כינו אותו "Borosie" שמשמעותו אידיוט, הוא החליט להפוך את כינוי הגנאי לחיובי, הוסיף את תחילת שמו "אלברטו" לבורוזי, וכך נולד הכינוי "אלבורוזי".
בין להיטיו הגדולים השירים: "Rastafari Anthem"‏, "Kingston Town", ו-"Call Up Jah". בשנת 2011 היה אלבורוזי לאמן הלבן הראשון שזכה במקום הראשון בפרס M.O.B.O.‏ (Music of Black Origin), בקטגוריית זמר הרגאיי הטוב ביותר.
ביולי 2013 הופיע אלבורוזי בישראל כחלק ממסע ההופעות האירופי שלו.
דיסקוגרפיה

רשימת אלבומי הסולו של אלבורוזי:
Soul Pirate‏ (2008)
Escape From Babylon‏ (2009)
Escape From Babylon to the Kingdom of Zion‏ (2010)
Dub Clash‏ (2010)
Specialist & Friends‏ (2010)
2 Times Revolution‏ (2011)
Sound the System‏ (2013)
Dub the System‏ (2013)
Specialist Presents Alborosie & Friends‏ (2014)
Soul Pirate Deluxe Remastered Edition‏ (2015)
הערות שוליים

↑  אור ברנע, זמר הרגאיי אלבורוזי יופיע בישראל, באתר ynet, 23 ביוני 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15755638n (data)  GND: 1058726102  ISNI: 0000 0000 0529 9735  LCCN: n2014002900  MusicBrainz: dad904da-8bd7-46b2-b202-f9a9ecd6bbab  SUDOC: 158361695  VIAF: 39708827   WorldCat (עם VIAF): 39708827
אנדרטת הכוחות הפולנים במלחמת העולם השנייה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטת מלחמה, פסל 
 על שם:  התרומה והקורבן של אנשי הכוחות המזוינים הפולנים במלחמת העולם השנייה
 מיקום:  משתלת הזיכרון הלאומית, סטפורדשייר, בריטניה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2009
 תאריך פתיחה רשמי:  2009 
 יוצר:  רוברט סובוצ'ינסקי
 קואורדינטות:  52°43′28″N 1°43′34″W﻿ / ﻿52.7245°N 1.72616°W﻿ / 52.7245; -1.72616
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אנדרטת הכוחות הפולנים במלחמת העולם השנייה(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אנדרטת הכוחות הפולנים במלחמת העולם השנייה
 
אנדרטת הכוחות הפולנים במלחמת העולם השנייה, הניצבת במשתלת הזיכרון הלאומית בסטפורדשייר שבבריטניה, מנציחה את תרומתם ואת קורבנם של אנשי הכוחות המזוינים הפולנים במלחמה זו, בפולין ובחזיתות המלחמה האחרות. היא האנדרטה השנייה בגודלה במשתלה (אחרי אנדרטת הכוחות המזוינים).
האנדרטה, המצופה שיש אפור, ניצבת על גבי משטח עגול בקוטר של 18 מטרים בליבה של רחבת דשא ועצים. בהיקפו של המשטח העגול ניצבים ארבעה כותלי שיש קשתיים, שפתחים נקבעו ביניהם, ולמרגלותיהם ספסלי ישיבה.
במרכז המשטח ניצב כן מרובע ועליו ארבע דמויות הפונות לארבע פאות הכן: טייס, חייל, מלח ואשת מחתרת פולנים. מעל ארבע הדמויות מתנשא עיט הפורש את כנפיו - סמלה של פולין.
בנוסף להיותה אתר זיכרון משמשת האנדרטה כמכשיר חינוכי אודות תרומת פולין במלחמה: על גבי הכתלים בהיקפו של משטח האנדרטה חרותים 16 טקסטים המספרים על עוצבות וארגונים פולנים שהשתתפו במלחמה ועל אירועים פולנים מרכזיים בה:
המערכה בפולין
המדינה הפולנית במחתרת
מרד ורשה
פיצוח קוד מכונת האניגמה
חטיבת הצנחנים הפולנית העצמאית ה-1
סוכני המבצעים המיוחדים הפולנים
הנשים הפולניות במלחמה
הצבא הפולני בחזית המזרחית
הגיס הפולני הראשון
הגיס הפולני השני
הצי הפולני
חיל האוויר הפולני
הדיוויזיה המשוריינת הפולנית הראשונה
שירות המודיעין הפולני
הפולנים במערכה בנורווגיה ובמערכה על צרפת
חטיבת הרובאים הפולנית הקרפטית
האנדרטה נבנתה על פי עיצוב מאת הפסל הפולני רוברט סובוצ'ינסקי (Robert Sobociński). היא נחנכה ב-19 בספטמבר 2009, זמן קצר לאחר יום השנה ה-70 לפרוץ מלחמת העולם השנייה.
ראו גם

אנדרטת הטייסים הפולנים בלונדון
אליפות העולם בראלי-קרוס

| --- | --- |


 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  2014
 ארגון מפעיל:  FIA
 זוכה:  נהגים: יוהאן כריסטופרסון   קבוצות: PSRX פולקסווגן שוודיה
 הכי הרבה זכיות:  נהגים: פטר סולברג (2)   יוהאן כריסטופרסון   קבוצות: EKS RX (2)   PSRX פולקסווגן שוודיה
 אתר רשמי
 
אליפות העולם בראלי-קרוס (באנגלית: FIA World Rallycross Championship או WRX) היא סבב מרוצים בסגנון ראלי-קרוס המאורגן על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) ומתקיים מאז שנת 2014 ובסיומה מוכתר אלוף העולם.
מבנה התחרות

עונת האליפות מורכבת מ-12 אירועים, כאשר כל אירוע מתפרס על פני יומיים רצופים. התחרויות מתקיימות במסלול סגור, אשר כולל נהיגה על אספלט, עפר והתמודדות עם מכשולים. כל אירוע מורכב משלושה שלבים:
מקצי הדירוג - בכל אירוע מתקיימים 4 מקצי דירוג. בכל מקצה נדרשים הנהגים לבצע 4 הקפות של המסלול. 4 הנהגים המהירים בכל מקצה מוכתרים כזוכים במקצה. הנהגים מדורגים בהתאם לזמנים שהשיגו, כאשר 12 הנהגים בעלי הזמן המהיר ביותר עולים לשלב חצי הגמר.
חצי הגמר - הנהגים שעלו לחצי הגמר מחולקים לשני מקצים נפרדים, שישה נהגים בכל מקצה. בחצי הגמר מבצעים הנהגים 6 הקפות של המסלול. שלושת הנהגים המהירים בכל מקצה עולים לשלב הגמר.
גמר - בדומה לחצי הגמר, גם בגמר מבצעים הנהגים 6 הקפות של המסלול. המנצח במקצה מוכרז כזוכה באירוע.
בכל תחרות ישנה הקפה המכונה "הקפת ג'וקר" (Joker lap) בה ישנה הארכה של המסלול. כל מתמודד מחויב לבצע הקפת ג'וקר אחת בכל תחרות. במידה ולא מבצע את ההקפה מתווספות 30 שניות לתוצאת המקצה של אותו נהג.
מבנה התחרות > שיטת הניקוד

הניקוד בכל שלב מוענק בהתאם לפירוט הבא:
| נקודות | מיקום> 1 | מיקום> 2 | מיקום> 3 | מיקום> 4 | מיקום> 5 | מיקום> 6 | מיקום> 7 | מיקום> 8 | מיקום> 9 | מיקום> 10 | מיקום> 11 | מיקום> 12 | מיקום> 13 | מיקום> 14 | מיקום> 15 | מיקום> 16 | מיקום>  | מיקום>  | מיקום>  | מיקום>  | מיקום>  | מיקום>  | מיקום>  | מיקום>  | מיקום>  | מיקום>  | מיקום>  | מיקום>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שלב המקצים | 16 | 15 | 14 | 13 | 12 | 11 | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| חצי גמר | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| גמר | 8 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
הנהגים הממוקמים במקומות המסומנים בצבע לא ממשיכים לשלב הבא.
הערות שוליים

↑  בשנת 2015 התקיימו 13 אירועים במהלך העונה
↑  כללי התחרות באתר הרשמי
פטר סולברג - הזוכה באליפות בשתי העונות הראשונות
אינגואה

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  איי בהאמה איי בהאמה
 מושל:  קנארד רול
 בירת המחוז:  Matthew Town 
 תאריך ייסוד:  1800 
 שטח:  1,679 קמ"ר
 גובה:  33 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  856 (2022)
 קואורדינטות:  21°08′N 73°09′W﻿ / ﻿21.13°N 73.15°W﻿ / 21.13; -73.15
 אזור זמן:  UTC -5
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת איי בהאמה מוגדלת) נסאו פריפורט קופרס טאון  אנדרוס טאון  קלרנס טאון  א ר ה ב  קובה איי טרקס וקייקוס  האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי אינגואה(למפת איי בהאמה רגילה) נסאו פריפורט קופרס טאון  אנדרוס טאון  קלרנס טאון  א ר ה ב  קובה איי טרקס וקייקוס  האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי אינגואה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אינגואה (באנגלית: Inagua) הוא המחוז הדרומי ביותר באיי בהאמה, והוא מורכב משני איים קטנים - אינגואה הגדולה ואינגואה הקטנה. מטה מועצת המחוז שוכן במת'יו טאון על-שם הפוליטיקאי ומושל איי הבהאמה ג'ורג' באקלי מת'יו.
היסטוריה

המתיישבים הראשונים באינגואה היו הלוקיאנים, שהגיעו בין שנת 500 לשנת 800 לספירת הנוצרים וחצו בעזרת קאנו חפור את ההיספניולה או קובה לעבר איי הבהאמה.
האי הגדול יותר נקרא במקור הניאגואה, ביטוי ספרדי שמשמעו "מים נמצאים כאן". הספרדים השתמשו בשני שמות ממקור לוקיאני כדי להתייחס לאינגואה הגדולה - אינגואה (שמשמעו "אי מזרחי קטן") ו"באנאק" (שמשמעו "אי מים גדולים").
בין השנים 1500 ל-1825, אוניות רבות שתועדו כמלאות באוצר הושמדו בשוניות האי, ביניהן שתי אוניות גליאון ספרדיות יקרות ערך - ה"סנטה רוזה" בשנת 1599 ו"האינפנטה" בשנת 1788. אוניות אחרות שתועדו כבעלות ערך היו האונייה הצרפתית "לה קאונט דה פיי" (1713), אוניית הוד מלכותו הבריטית לואוסטוף (1801) ואוניית הוד מלכותו הבריטית סטאטירה (1815).
עם תחילת המאה ה-17 החלה הפקת מלח בישול ושליחתו לקולוניות הספרדיות, כאשר עד לשנת 1803 הפך לעסק רווחי באזור.
בשנת 1918, אחרי סיומה של מלחמת העולם הראשונה, מחירי המלח הנמוכים והתחרותיות בענף דחפו את העסקים הקטנים מחוץ לאינגואה הגדולה, ועסקי הפקת המלח ננטשו לחלוטין למעט מקרים בודדים.
בשנת 1935, האחים אריקסון ממסצ'וסטס ייסדו את חברת הכימיקלים באיי הודו המערבית ורכשו את עסקי המלח הנטושים מהממשלה הבריטית אולם, הקמתם של המשרדים באינגואה נתקלה בהתנגדות המקומיים, והחלה מהומה שגבתה את חייו של עובד החברה, והאחים אריקסון אולצו לעזוב. בהמשך הם חזרו לאזור, והחלה תנופה נרחבת בעסקים.
איים > אינגואה הגדולה

אינגואה הגדולה הוא האי השני בגודלו באיי הבהאמה ואורכו 1544 ק"מ, כשהוא ממוקם כ-89 ק"מ מהקצה המזרחי של קובה. גודלו של האי הוא כ-89 ק"מ לאורך על כ-31 ק"מ לרוחב, והוא שטחי ברובו עם כמה גבעות חול, כאשר הנקודות הגבוהות ביותר הן איסט היל (40 מטרים), סאלט פונד היל (31 מטרים) וג'יימס היל (27 מטרים). באי קיימים מספר אגמים, ביניהם אגם וינדזור, המשתרע על פני כ-19 ק"מ - כרבע משטחו של האי. נכון לשנת 2010, האוכלוסייה של אינגואה מונה כ-913 אנשים.
עיר הבירה והנמל היחידי באינגואה הגדולה היא מת'יו טאון, שקרויה על שמו של מושל איי הבהאמה מהמאה ה-19 ג'ורג' באקלי מת'יו. בעיירה זו נמצא המתקן הראשי של חברת מלחי מורטון, שמפיקה כמיליון טונות מלחי ים בשנה.
האי משמש כמקום מחסה לכ-80 אלף ציפורי פלמינגו אמריקני וזנים אחרים, ביניהם תוכים אדומי-חזה, קוליבריים מקומיים, ברווז לבן-לחיים, שקנאי חום, לבנית לואיזיאנה, אנפית השלג, לבנית אדמדמה, דמויי-דרור מזן Western spindalis, קורמורן מצויץ, קורמורן נאוטרופי, כפן ורוד, בז אמריקאי וכוס המחילות.
איים > אינגואה הקטנה

האי השכן, אינגואה הקטנה, נמצא בצד הצפון-מזרחי של אינגואה וקוטרו כשמונה ק"מ. הוא אינו מיושב וכולל פארק לאומי ימי ויבשתי, בגודל 78 ק"מ, וכולל חמורי ועיזי פרא בנוסף לצבי ים בסכנת הכחדה.
גלריית תמונות

מבט עילי על אינגואה הגדולה ואינגואה הקטנה מתחנת החלל הבינלאומית.
החוף הסלעי הצפוני של אינגואה הגדולה שחושף אבני שונית מתקופת פליסטוקן.
חלק ממתקני המלח מורטון בחוף הצפוני של אינגואה הגדולה.
חנות מכולת במת'יו טאון, אינגואה הגדולה.
תחנת משטרה מודרנית במת'יו טאון, אינגואה הגדולה.
חלון בכלא העתיק שבמת'יו טאון, אינגואה הגדולה.
הכלא העתיק והנטוש שבמת'יו טאון, אינגואה הגדולה.
מרכז העיר מת'יו טאון, אינגואה הגדולה.
בית ההארחה הראשי במת'יו טאון, אינגואה הגדולה.
הערות שוליים

↑  The people who discovered Columbus : the prehistory of the Bahamas, William Keegan, 1992, Jay I. Kislak Reference Collection. Gainesville: University Press of Florida
↑  Saunders, Gail (1993). The Bahamas: A Family of Islands (second ed.). London: Macmillan. p. 180. ISBN 978-0-333-59212-0
↑  Julian Granberry and Gary S. Vescelius. (2004) Languages of the Pre-Columbian Antilles. The University of Alabama Press. ISBN 0-8173-5123-X p. 83
↑  Naming the Bahamas Islands: History and Folk Etymology, Wolfgang Ahrens, 2015, Onomastica Canadiana. 94 (2): 101. ISSN 2816-7015
↑  Brooks, Baylus C. (2016). Quest for Blackbeard: The True Story of Edward Thache and His World. Lake City, Florida: Lulu. pp. 225–226. ISBN 978-1-365-32821-3. citing "America and West Indies: July 1716," Calendar of State Papers; "Journal, July 1716: Journal Book S," Journals of the Board of Trade and Plantations, Volme 3; March 1715 – October 1718 (1924), pp. 159–173
↑  Goodwin, Peter (2002). Nelson's Ships: A History of the Vessels in which he Served: 1771–1805. Mechanicsburg, Pennsylvania: Stackpole Books. p. 63. ISBN 978-0-8117-1007-7
↑  Colledge, J. J.; Warlow, Ben (2006) [1969]. Ships of the Royal Navy: The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy (Rev. ed.). London: Chatham Publishing. p. 205. ISBN 978-1-86176-281-8
↑  Pavlidis, Stephen J. (2002). On and off the beaten path: The central and southern Bahamas guide from south Florida to the Turks and Caicos (second ed.). Port Washington, Wisconsin: Seaworthy Publications. p. 300. ISBN 978-0-9639566-9-9
↑  Erickson, Margery O. (1987). Great Inagua. Garrison, New York: Capriole Press. OCLC 16662171
↑  One Slain, 15 exiled in Great Inagua Riot, The New York Times, August 15th 1937
↑  Morton Salt Factory, The Bahamas Ministry of Tourism
↑  Inagua Population by Settlement and Total Number of Occupied Dwellings: 2010 Census
↑  Ecotourism In Inagua, The Bahamas Ministry of Tourism
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 1995

| --- | --- |
 מארחת:  התקיים במספר מדינות בשיטת בית-חוץ
 תקופת התחרות:  5 בנובמבר 1994 – 18 במרץ 1995 (134 ימים) 
 מספר משתתפות:  8
 הזוכה:  ניגריה ניגריה
 מספר משחקים:  10
 מספר שערים:  55 (5.5 בממוצע למשחק)
 → 19911998 ←
 
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 1995, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים השנייה שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בשיטת בית-חוץ מ-5 בנובמבר 1994 עד ה-18 במרץ 1995. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם 1995, שנערך באותה שנה בשוודיה. שמונה נבחרות היו אמורות להשתתף באליפות, אך שתיים מהן פרשו (גינאה וקמרון), מה שגרם לכך שרק שש נבחרות התחרו על הזכות לייצג את אפריקה בגביע העולם.
במפגש הגמר הכפול נפגשו דרום אפריקה (בפעם הראשונה בתולדותיה) והאלופה המכהנת ניגריה. בסיכום שני המשחקים, ניצחה ניגריה 11–2, וזכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות. בעקבות זכייתה היא העפילה לגביע העולם כנציגה היחידה של קונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
טורניר הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   גאנה |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   גאנה |   |   |   | ינואר 1995 | ינואר 1995 |   |   |  |  |
|  |   גינאה (פרשה) |   |   |   | ינואר 1995 | ינואר 1995 |   |   |  |  |
|  |   גינאה (פרשה) |   |   |   |   גאנה |  0 |   |   |  |  |
|  | נובמבר 1994 | נובמבר 1994 |   |   |   גאנה |  0 |   |   |  |  |
|  | נובמבר 1994 | נובמבר 1994 |   |   |   ניגריה |  5 |   |   |  |  |
|  |   ניגריה |  11 |   |   |   ניגריה |  5 |   |   |  |  |
|  |   ניגריה |  11 |   |   |  |  |   |   | מרץ 1995 | מרץ 1995 |
|  |   סיירה לאון |  0 |   |   |  |  |   |   | מרץ 1995 | מרץ 1995 |
|  |   סיירה לאון |  0 |   |   |  |  |   |   |   ניגריה |  11 |
|  | נובמבר 1994 | נובמבר 1994 |   |   |  |  |   |   |   ניגריה |  11 |
|  | נובמבר 1994 | נובמבר 1994 |   |   |  |  |   |   |   דרום אפריקה |  2 |
|  |   דרום אפריקה |  11 |   |   |  |  |   |   |   דרום אפריקה |  2 |
|  |   דרום אפריקה |  11 |   |   | ינואר 1995 | ינואר 1995 |   |   |  |  |
|  |   זמביה |  5 |   |   | ינואר 1995 | ינואר 1995 |   |   |  |  |
|  |   זמביה |  5 |   |   |   דרום אפריקה |  6 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |   דרום אפריקה |  6 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |   אנגולה |  4 |   |   |  |  |
|  |   אנגולה |   |   |   |   אנגולה |  4 |   |   |  |  |
|  |   אנגולה |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   קמרון (פרשה) |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   קמרון (פרשה) |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
אליפות ברזיל בכדורגל 2006

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  15 באפריל 2006 – 3 בדצמבר 2006 (233 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  סאו פאולו
 מספר משחקים:  380
 מספר שערים:  1030 (2.71 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  4,587,234 (12,072 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  17 - סואוזה, גויאס
 → 20052007 ←
 
אליפות ברזיל בכדורגל 2006  הייתה הפעם ה-50 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-15 באפריל 2006 והסתיימו ב-3 בדצמבר 2006.
בתחרות השתתפו 20 קבוצות. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו גרמיו וסנטה קרוז.
המשחקים התקיימו בשיטת ליגה תוך מפגש כפול בין הקבוצות. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תיקו.
בסוף העונה ארבע קבוצות ירדו לליגת משנה.
סאו פאולו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הרביעית בתולדות המועדון.
בסיום העונה לליגת משנה ירדו פונטה פרטה, פורטלזה, סאו קייטנו וסנטה קרוז. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו אתלטיקו מיניירו, נאוטיקו, אמריקה ורסיפה.