על הדרך עץ עומד
הערות שוליים

↑  לשמו המקורי של השיר ראו פרסום השיר והתקבלותו להלן.
↑  לדברי לאה גרפינקל, השיר היה יקר לרבים "שעזבו מבעוד מועד את אירופה והותירו מאחוריהם את העולם הישן. למחרת החורבן, התברר כמובן שהעולם הישן אבד. [השיר] קיבל מעתה משמעות חדשה ומצמררת בעבור אלה שהתייסרו על שהשאירו את ההורים הזקנים לבדם ועזבו מי לאמריקה, מי לארץ-ישראל ומי למקומות אחרים." (לאה גרפינקל, שבע אמהות, תל אביב: לייוויק פארלאג; אגודת סופרי ועיתונאי יידיש בישראל, 2007 (להלן: "גרפינקל, "שבע אמהות"), עמ' 14).
↑  ש"מ גינזבורג ופ"ש מארק (ליקטו, ערכו והקדימו מבוא), Еврейскія народныя пѣсни въ Россіи / יידישע פאלקסלידער אין רוסלאנד, סנקט פטרבורג: ווסחוד, 1901, עמ' 14.
↑  עדות מעניינת על כך שהשיר הושר בוורשה בין השנים 1911–1913 השתמרה בספר זיכרונותיו של אלחנן צייטלין, "אין אַ ליטעראַרישער שטוב" (בבַּית ספרותי; ורשה 1937). צייטלין (1902–1942), לימים עיתונאי ידוע ביידיש שנספה בשואה, היה אז כבן עשר, אך זכר היטב את המסיבה הספרותית שערכו תלמידותיו ה'קוּרְסִיסְטִיוֹת' של המחנך יצחק אלתרמן. במהלך הסעודה, שבה השתתפו בין השאר אביו-שלו (הסופר והוגה הדעות הלל צייטלין) וגם הסופר י"ל פרץ, החל אחד המורים לשיר את השיר על העץ הכפוף. כך תרגם את דבריו דן מירון:
איזה מורה עברי – שאת שמו איני זוכר אבל אני זוכר את מראהו: גבוה, צנום, עם פנים שחומים-חולניים ועיני מזרח חמות-בוערות – החל לשיר בקול שקט-חמים:
על אם הדרך עץ עומד / כפוף הוא ושחוי / נוסע יהודי לארץ ישראל / קדורני ובכוי. // אוי, ריבונו של העולם, / הבה נתפלל מנחה. /כשיהודים יסעו לארץ ישראל / רבה תהיה השמחה.
הסתכלתי בפרץ – הוא היה עצוב. עיניו נצצו בלחות, הביטו לאי-שם, למרחוק. הוא הימהם משהו מתחת לשפמות. לפתע הניע את ראשו הגדול באחת, כאילו התעורר משינה, או כאילו נזכר במשהו. לאט קם מעם השולחן, לא אמר דבר, ניגש אל החלון והחל לתופף על השמשה, שחשכת הלילה נשקפה בעדה. אז פנה אל הדלת ויצא והקורסיסטיות בעקבותיו. (דן מירון, פרפר מן התולעת: נתן אלתרמן הצעיר – אישיותו ויצירתו – מחזורי שיחות, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשס"א 2001, עמ' 25–26; ובמקור: אלחנן צייטלין, אין א ליטערארישער שטוב: (בילדער, באגעגענישן, עפיזאדן), בואנוס איירס: צענטראל-פארבאנד פון פוילישע יידן אין ארגענטינע ('דאס פוילישע יידנטום'), 1946, עמ' 65).
בהמשך (עמ' 138) כתב אלחנן צייטלין על השערה רווחת, שמחבר השיר המפורסם 'אויפֿן באַרג שטייט אַ בוים' הוא פעיל ציוני צעיר ונלהב ושמו מאיר דוד יונגשטיין (~1882–1929), סגן יו"ר ההסתדרות הציונית באוטבוצק (קברו של מאיר דוד יונגשטיין במאגר המידע של בתי הקברות היהודיים בפולין; מאיר דוד יונגשטיין, היינט, מודעת אבל, 18 באוגוסט 1929; ענטהילונג פון א מצבה אויפ'ן קבר פון פערשטארבענעם ציוניסטישען עסקן מאיר דוד יונגשטיין ז"ל, היינט, 7 באוגוסט 1930). דב סדן דחה את "הסברה הקוריוזית הזאת", וגרס כי מדובר בשיר-עם עתיק יומין שמחברו אינו ידוע (סדן, "על אם הדרך: לדרכו של שיר עם ושלוחותיו", בספרו בצאתך ובאהלך: מנין חקרי-ספרות, תל אביב: אגודת הסופרים בישראל ליד הוצאת מסדה, 1966 (להלן: "סדן, בצאתך ובאהלך"), עמ' 76). סדן גם התפלמס עם הדעה הרואה בשיר זה "שיר ציוני", וטען כי אין קשר בין השיר לבין הציונות או אפילו חיבת ציון, אלא בסך הכול מדובר כאן על "נסיעת יהודי לארץ ישראל וייחולם של שאינם-נוסעים שיסעו גם הם, והוא דבר שכל תאריך מוקדם שנקבע לו, יש מוקדם ממנו" (עמ' 77).
 אנקדוטה מעניינת סיפר המוזיקולוג והמלחין מנשה רבינא, שבשנת 1959 הוזמן לפולין הקומוניסטית להרצות על השיר היהודי העממי. העסקנים היהודים הקומוניסטים, שנכחו בהרצאתו הראשונה בוורשה, מחו בתוקף על שהוא כלל בהרצאתו את השיר 'אויפֿן וועג שטייט אַ בוים', משום שראו במילים "נוסע יהודי לארץ ישראל" תעמולה ציונית נסתרת. הם פסלו כמעט כל שיר שרבינא השתמש בו, בין משום שנרמזו בו געגועים למולדת, בין משום שנזכר בו שמו של הקדוש ברוך הוא, בין מחשש להעלבת ה'גוי'. אבל דווקא השיר הפרודי, על היהודי שמטליא מכנסיים בארץ ישראל, הוכשר בעיניהם, משום שראו בו שיר בונדיסטי אנטי-ציוני (מנשה רבינא, "נוסע יהודי לארץ ישראל", הפועל הצעיר, נב, 39 (י' בסיוון תשי"ט), עמ' 22–23; הקטע מובא ב חלק א' של רשימתו של דוד אסף).
↑  זיוה שמיר, בין כנות להתחכמות – על שיר-העם של ביאליק "תרזה יפה", מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי יח (תשנ"ו), 110, ב-JSTOR‏ (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  השיר פורסם לראשונה בעיתון הצפירה (ז. שניאור, על אם הדרך: (משירי עם), הצפירה, עמ' 6, 24 במאי 1917), אך בהדפסה זו נשמטו שני בתים, אשר נדפסו מאוחר יותר במהדורות השונות של שירי שניאור, כגון: שירי ז. שניאור, כרך א: "שירים, תרס"א–תש"ה", תל אביב: עם עובד, תשי"א, עמ' קע–קעא (לטקסט המלא ראו: מילות השיר "על אם הדרך עומד עץ" והאזנה לו, באתר זמרשת).
↑  סדן, בצאתך ובאהלך (1966), עמ' 82.
↑  ח"א פרידלנד, שירי עם: (מעזבונו); הקדמה: ישראל אפרת; מבוא והבאה לדפוס: חיים אורלן, תל אביב: מ' ניומן; הוצאת עֹגֶן שליד ההסתדרות העברית באמריקה; לשכת החינוך היהודי בקליבלנד, 1963, עמ' 27.
1 2 3 4 5 6  לטקסט המלא ראו: דוד אסף‏, מסע מן הכורסא: בעקבות 'על הדרך עץ עומד' (ג), בבלוג "עונג שבת", 29 במאי 2014.
↑  לטקסט המלא ראו: מילות השיר "על השביל עץ עומד" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  מילות השיר "על אם הדרך (עממי יידי)" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  לתרגומים ושילובים נוספים ראו סדן במאמרו שלעיל, בתוך בצאתך ובאהלך (1966), עמ' 79 ואילך.
↑  בן-ציון תומר, ילדי הצל: מחזה בשתי מערכות, תל אביב: עמיקם, 1963, 43.
↑  בהמשך כונס בספרו בצאתך ובאהלך: מנין חקרי-ספרות, תל אביב: אגודת הסופרים בישראל ליד הוצאת מסדה, 1966, עמ' 74–97.
↑  השיר כונס בספרו של ז. שניאור, ‏פֿערציק יאָר: לידער און פּאָעמען, 1903–1944, ניו יורק: יידישער נאציאָנאלער ארבעטער-פארבאנד, תש"ה 1945, עמ' 141, בארכיון האינטרנט.
↑  מרדכי סברדליק, 'על אם הדרך', דבר, 23 בדצמבר 1938.
↑  אברהם שלונסקי, 'לֵךְ-לְךָ', הַשִּׁלֹּחַ מו, א (ניסן תרפ"ו), עמ' 75–76.
↑  אברהם שלונסקי, "לך לך...", בַּגַּלְגַּל: שירים ופואימות, תל אביב: דבר, תרפ"ז, עמ' קס–קסא.
↑  מילות השיר "שיר על עץ" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  מאיר נוי, מעיני הזמר: השפעות לחנים יהודיים ממזרח אירופה על הזמר העברי, [תל אביב?]: אם אין אני לי מי לי, תשנ"ט, עמ' 132.
↑  נתן א., הטור השביעי | על אם הדרך, דבר, 4 באפריל 1947. וראו את שכתב חיים גורי על השיר: ח–גי, מה אומרים | "על אם הדרך", דבר, 13 בינואר 1972 (מובא אצל: דוד אסף‏, מסע מן הכורסא: בעקבות 'על הדרך עץ עומד' (ג), בבלוג "עונג שבת", 29 במאי 2014).
↑  וראו יעקב בר-און, ‏"על אם הדרך": חיה ארד על השיר שעיצב את חייה, באתר מעריב אונליין, 26 בנובמבר 2014.
1 2  Efrat Gal-Ed, Niemandssprache. Itzik Manger – ein europäischer Dichter, Berlin: Jüdischer Verlag im Suhrkamp Verlag, 2016, p. 375.
1 2 3  איציק מאנגער, "דער גורל פון א ליד", דער וועקער (ניו יורק), 1 בפברואר 1960. כונס בכל כתביו: איציק מאנגער, אויסגעקליבענע שריפטן: לידער, פּראָזע, עסייען, מעמוארן, בואנוס איירס: ליטעראטור געזעלשאפט ביים ייוואָ ('מוסטערווערק פון דער יידישער ליטעראטור'), תש"ל, עמ' 339–349 (ונדפס שוב בתוך: איציק מאנגער, שריפטן אין פראזע, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תש"ם 1980, עמ' 390–396). בתרגום עברי: איציק מאנגר, גלגולו של שיר, מעריב, 17 בפברואר 1960.
↑  איציק מאנגער, "ליד", די צוקונפֿט 43, גיליון 5, יוני 1938, עמ' 322.
↑  איציק מאנגער, ‏אויפן וועג שטייט א בוים, וואלקענס איבערן דאך: (ליד און באַלאַדע), צ'רנוביץ – ורשה – לונדון: אליינעניו, 1942, עמ' 19–20, בארכיון האינטרנט.
↑  מאנגר אמנם מכנה את ההוצאה 'אַליינעניו' (צורת חיבה של 'אליין', לבד) – כך נהג כבר בוורשה כשהוציא את ספריו לאור בעצמו – אולם בלונדון הספר הופק ונדפס על ידי בנציון מרגוליס (אביה של אליס שלוי). הפקת הספר הייתה חלק ממאמציו של מרגוליס לעודד את מאנגר, שלא מצא בלונדון סביבה יידישאית והסתובב חסר פרוטה ומיואש. מרגוליס שילם את כל ההוצאות של ההפקה היקרה (כריכת פשתן עם הטבעת זהב) ותמך במאנגר שנים ארוכות (Gal-Ed, Niemandssprache (2016), p. 483; וראו גם שם, עמ' 375–376).
↑  איציק מאנגער, ‏אויפן וועג שטייט א בוים, ליד און באַלאַדע, ניו יורק: איציק-מאנגער-קאָמיטעט, 1952, עמ' 369–370, בארכיון האינטרנט.
1 2  Gal-Ed, Niemandssprache (2016), p. 694.
↑  איציק מאנגר קורא את שירו "אויפן וועג שטייט א בוים", מתוך התקליט "איציק מאנגער לייענט איציק מאנגער" (איציק מאנגער קורא איציק מאנגער), תל אביב: סי.בי.אס., 1966, באתר YouTube.
1 2  Seth L. Wolitz with Zilla Jane Goodman, “Jewish Warsaw,” in: Marcel Cornis-Pope, John Neubauer (eds.), History of the Literary Cultures of East-central Europe: Junctures and Disjunctures in the 19th and 20th Centuries, Vol. II, Amsterdam - Philadelphia: John Benjamins Pub Co., 2010, p. 210.
↑  וכך סיפר למאנגר בפולין שלאחר המלחמה מארק אדלמן, ממנהיגי מרד גטו ורשה:
גטו ורשה לחם וגסס. כדי להכריע את לוחמי הגטו התחילו הגרמנים להטיל פצצות תבערה אל הבתים. החום היה ללא נשוא. אלפי יהודים נשרפו בבתים, הנשק והתחמושת נתמעטו. רבים מאנשי מגיני אזור המברשות כבר נפלו בקרב. לאחרונים ששרדו היה מוצא לצאת מן הבונקרים להבקיע אל ביבי השפכים ולצאת דרכם אל הצד הפולני.
בצאתם מן הבונקרים נבוכו לרגעים. להבות הבתים עלו מעברים, כל הגטו היה גוש אש אחד. כך היה בוודאי מראה ירושלים כאשר הציתוה הרומאים. כך בוודאי היה מראה רומא כאשר הציתה נירון.
והנה דקלמה אחת הבחורות שבקבוצתנו את שירך: "אויפן וועג שטייט א בום, שטייט ער איינגעבויגן, אלע פייגל פונם בוים, זיינען זיך צעפלויגן..."
דקלמה? לא. לא דקלמה. בקושי, בקושי מלמלה – אך הכל שמעו. כל אשר בקבוצה חשו, כי הציפורים שעפו התפזרו מן העץ. לא סתם ציפורים הן, אלא אבא, אמא, אחים ואחיות, חברים וידידים. היפות שבציפורי יהדות פולין.
הבקיעו את הביבים. לא כל אנשי הקבוצה הגיעו, רבים נפלו בדרך.
והיא, הבחורה? מן הראשונים היתה בנופלים. היא לא הגיעה. באותו שיר נפרדה מאיתנו. מן העולם. אלע פייגעל פונם בוים זיינען זיך צעפלוייגן...
מאנגר הגדיר אנקדוטה זו "מעשה שהסעירני והתמיהני [...] הסיפור הפאתטי [=מלא פאתוס] ביותר ששמעתי מימי בקשר לשיר", והעיר: "השיר עצמו שייך עתה לאותה בחורה יהודייה אלמונית מגטו ורשה. היא קידשה אותו ברגעיה האחרונים, לאור להבות הגטו. הבחורה היהודייה והשיר היהודי." (איציק מאנגר, גלגולו של שיר, מעריב, 17 בפברואר 1960).
↑  Gila Flam, Singing for Survival: Songs of the Lodz Ghetto, 1940-1945, Ann Arbor, Mich.: U.M.I., 1992, p. 174.
↑  לאה גרפינקל, "על שלושה דיאלוגים עם אם", מראה: כתב עת לספרות, אמנות והגות יהודית, 9 (תשרי תשע"ה, ספטמבר 2014) (להלן: "גרפינקל, על שלושה דיאלוגים"), 65.
↑  בתרגומיהם העבריים של יעקב אורלנד ונעמי שמר, וכן בחלק מהביצועים בשפת המקור, מסתיים השיר בחזרה על בית א', כלומר שנים-עשר בתים בסך הכול.
↑  הציפורים בשיר נדדו מן הצפון האירופי הקר: שלוש מהן עפו לכיוון מזרח, שלוש לכיוון מערב, והיתר – הרוב, כנראה – דרומה.
1 2  י"ח בילצקי, הפרק "בעקבי השיר העממי", איציק מאנגר: פרקי מסה, תל אביב: ישראל בוך, תשל"ו 1976 (להלן: "בילצקי, איציק מאנגר"), עמ' 275 (נדפס שוב בספרו פרוזדור וטרקלין בבית יידיש: מסות, תל אביב: פפירוס, תשמ"ח 1988, עמ' 69–70).
1 2  יצחק בקון, צופה הייתי בעינו של עולם: שירת ביאליק מרזי לילה (תרנ"ט) עד הקיץ גוע (תרס"ה), ירושלים: כרמל, תשס"ד 2004 (להלן: "בקון, צופה הייתי"), עמ' 146.
↑  לאה גרפינקל מזהה יסוד אדיפלי נוסף בדיאלוג, בצירוף "איציק קרוין" (איציק עטרת ראשי) שהאם פונה בו לבנה. בהמשך. "קְרוֹיְן", שפירושו כתר, הוא שם חיבה ביידיש, אך גרפינקל מציעה כי "השימוש בו גם מרמז על הדיאלוג האדיפלי בו התחיל הגוזל. אדיפוס, כזכור, חבש את הכתר לראשו ונשאר עם אימו עד לסוף המר" (גרפינקל, "על שלושה דיאלוגים" (2014), 65–66).
↑  גרפינקל, "על שלושה דיאלוגים" (2014), 65–66).
↑  "לימים כאמור, קיבלו סופות אלו את משמעותן הנוראה: הן אלה שהחריבו את העולם הישן ואיש לא נותר בו כדי להגן עליו" (שם, שם).
↑  גרפינקל, שבע אמהות (2007), עמ' 14–15.
↑  גרפינקל, "על שלושה דיאלוגים" (2014), 66.
↑  גרפינקל, שבע אמהות (2007), עמ' 64.
1 2  גרפינקל, שבע אמהות (2007), עמ' 48.
↑  מובא אצל: נתן יונתן, בין פאתוס לאירוניה: הערות אחדות על מאנגער ושירתו, 'מאזנים' נז, 4 (תשמ"ד), 29, באתר JSTOR (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  איציק מאנגער, ‏פעלקער זינגען, ורשה: ח. בזשאָזא, 1936, בארכיון האינטרנט.
↑  נתן יונתן, בין פאתוס לאירוניה: הערות אחדות על מאנגער ושירתו, 'מאזנים' נז, 4 (תשמ"ד), 29–30, באתר JSTOR (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  Ruth R. Wisse, “Itsik Manger: Poet of the Jewish Folk,” Jewish Heritage, 12 (29) (Spring 1970), pp. 30, 35.
↑  בילצקי, איציק מאנגר (1976), עמ' 272.
↑  לדיון נרחב במוטיב הציפור של מאנגר ראו:
Sigrid Jørgensen, “Itzik Manger und seine Vögel,” in: Walter Röll und Simon Neuberg (Hrsg.), Jiddische Philologie. Festschrift für Erika Timm, Tübingen: Max Niemeyer, 1999, pp. 273-284.
↑  חיים שלמה קאזדאן, ‏די לעצטע תקופה אין איציק מאנגערס לעבן און שאפן: (1939–1969), מקסיקו סיטי: שלמה מענדעלסאָן פאנד ביי דער געזעלשאפט פאר הילף און קולטור ('Ensayos literarios'),‏ 1973, עמ' 151, בארכיון האינטרנט; מובא אצל שלמה נש, "איציק מאנגר, פויגלמן ושאלת האנטי-גיבור", בתוך: אבנר הולצמן (עורך), ממרכזים למרכז : ספר נורית גוברין, תל אביב: מכון כץ לחקר הספרות העברית – בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג – אוניברסיטת תל אביב, תשס"ה 2005 (להלן: "נש, איציק מאנגר"), עמ' 474).
↑  "מטווס הזהב המפורסם מערש ילדותו עד התמונה המלבבת של שנות הנעורים (בשיר "קינדער יאָרן"), אשר בניסוח המקורי הבלתי נשכח "קליינע יידישע יינגלאך / בארוויס און אָפּגעריסן, / זיי פייפן ווי די פייגל, / און ווילן פון גאָרניט וויסן" ובתרגום: "ילדים יהודים קטנים, / יחפים ובבגד בלוי, / מציצים כמו עפרונים, / לא רוצים לדעת מכלום."" (נש, "איציק מאנגר" (2005), עמ' 475).
↑  נש, "איציק מאנגר" (2005), עמ' 474.
↑  נש, "איציק מאנגר" (2005), עמ' 475–476. "עַל חָרְבוֹתֶיהָ שֶל פּוֹלִין / רוֹחֶפֶת צִפּוֹר עֲנָקִית / יוֹשֶבֶת 'שִבְעָה' בַּשָמַיִם / וְאֵבֶל-כְּנָפֶיהַ מַרְתִּית." (איציק מאנגר, משירי טוָּס הזהב; בתרגומו של יעקב אורלנד, ירושלים: כרמל, תשנ"ו 1995, עמ' 44.
↑  לדברי נש, "ציפורו המפורסמת ביותר של מאנגר, טווס הזהב (די גאָלדענע פאווע) אוצרת בתוכה את רוח הנוסטלגיה של "ימי האתמול" ("די נעכטיקע טעג"), אולם אין זו נוסטלגיה עקרה גרידא. טווס הזהב מגלם בתוכו את כוח האלמוות שביהדות, את סוד הקיום ואת הוד האנושיות הנשגבה באופטימיותה גם על סף הכיליון." (נש, "איציק מאנגר" (2005), עמ' 476).
↑  גרפינקל, שבע אמהות (2007), עמ' 14.
↑  חיים נחמן ביאליק, לבדי, תמוז תרס"ב, בפרויקט בן-יהודה. גם אצל ביאליק ניתן למצוא ציפורים פיוטיות רבות, כמו בשירו הראשון שפורסם, "אל הציפור", וב"טווס זהבי" (המקביל ל"טווס הזהב" של מאנגר).
1 2  בקון, צופה הייתי (2004), עמ' 147.
↑  למידע נוסף עליו ראו זלמן זילבערצווייג (עורך), לעקסיקאָן פֿון ייִדישן טעאַטער, כרך ב', ורשה 1934, עמ' 1004.
1 2 3 4  לטקסט המלא ראו: דוד אסף‏, מסע מן הכורסא: בעקבות 'על הדרך עץ עומד' (ב), בבלוג "עונג שבת", 16 במאי 2014.
↑  התרגום נדפס בספרה של נעמי שמר ספר גימל; עיצוב ועריכה: עמוס רודנר, תל אביב: לולב, 1982, שיר מס' 34; ושוב בספרה סימני דרך: 121 שירים נבחרים, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, תשס"ג 2003, עמ' 115.
↑  על פי: רב הלילה רב שירנו: משירי הזמר של יעקב אורלנד; עריכה והנחיה: נחומי הרציון; כתב וארגון: אילנה האי, בני שמעון: מועדון הזמר האזורי (מס' 66), תשנ"ג 1992, בהתאם ל רשומה זו בקטלוג הספרייה הלאומית.
↑  נדפס בתוך: היו לילות: שירי הזמר של יעקב אורלנד, תל אביב: תמוז, 1985, עמ' 76; ושוב בתוך: איציק מאנגר, משירי טוָּס הזהב; בתרגומו של יעקב אורלנד; איורים: אודרי ברגנר, ירושלים: כרמל, תשנ"ו 1995, עמ' 53–55.
↑  מילות השיר "על הדרך עץ עומד (תרגום בנימין טנא)" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  איציק מאנגר, על הדרך עץ עומד, מעריב, עברית: בנימין טנא (מוסף של חג, פסח תשכ"ה), 16 באפריל 1965; איציק מאנגר, "על אם הדרך עץ עומד"; תרגם: ב. טנא, על המשמר, 20 באוקטובר 1967; נדפס שוב בכרך תרגומיו לשיריו של איציק מאנגר, שירים ובלדות; עברית: בנימין טנא, תל אביב: על המשמר, תשכ"ט 1968, עמ' 219–221.
↑  איציק מאנגר, "על הדרך עץ עומד"; תרגם: נתן יונתן, מוספי חג פסח תשמ"ג של מעריב ועל המשמר, 28 במרץ 1983 (על פי מרדכי (מוטי) נייגר, מוספי הספרות ועיצוב התרבות הישראלית: מוספי הספרות בעיתונות היומית הישראלית 1948–1995 כיוצרי תמורות וכמשקפי תופעות בתרבות, בחברה, בעיתונות ובספרות עבודת דוקטור, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1999, עמ' 224). בהמשך נדפס בתוך: איציק מאנגער, מבחר שירים; תרגם מיידיש: נתן יונתן, ירושלים: כתר ('שירה'), 1986, עמ' 58–60; וכן בתוך: איציק מאנגר, האור והזהב; מיידיש: נתן יונתן, תל אביב: קשב לשירה, תש"ע 2010, עמ' 50–51.
↑  נדפס בתוך: איציק מאנגר, לְבָנָה אֲדֻמָּה עַל גַּג מַכְסִיף; תרגם, כתב ואייר: מרדכי אמיתי, תל אביב: המנורה, תשל"ה, עמ' 15–16.
↑  איציק מאנגר, על אם דרך עץ עומד, דבר, עברית: מ. סבר (מוסף לספרות ולאמנות), 29 בספטמבר 1961.
↑  הובא בתוך מאמרו של אידוב כהן, "כלי-זמר אחרון של נשמת היידיש, היום, 21 במרץ 1969.
↑  על פי דוד לאזר, סלונימסקי תרגם את השיר "לפי תרגום מילולי בפרוזה [...] ותירגם אותו כפי שרק משורר גדול מסוגל לתרגם משורר גדול אחר" (דוד לאזר, מסה ומריבה: פיליטונים ספרותיים, תל אביב: המנורה, תשל"א 1971, עמ' 167). ועל תרגום זה לפולנית ראו עוד דבריו של מאנגר עצמו: איציק מאנגר, גלגולו של שיר, מעריב, 17 בפברואר 1960.
↑  “On The Way There is a Tree”; translated from the Yiddish by Marie B. Jaffe, Poet Lore, 60,4 (1965), 370.
↑  “On the Road There Stands a Tree”; translated by Stephen Garrin, in: Howard Schwartz and Anthony Rudolf (eds.), Voices within the Ark, New York: Avon, 1980, p. 307.
↑  אנתולוגיה לשירי עם ביידיש, ירושלים: מאגנס, (כרך ב, תשמ"ד, עמ' 112; כרך ז, תשס"ד, עמ' 5.
↑  “A Tree Stands on the Road,” in: Itche Goldberg (ed.), לאָמיר קינדער זינגען / Let's Sing a Yiddish Song; illustrated by Herbert Kruckman, 2nd rev. ed., New York, N.Y.: Kinderbuch Publications, 1985, pp. 216-218.
↑  “There is a Tree That Stands,” in: Irwing Howe, Ruth R.Wisse, and Khone Shmeruk (eds.), The Penguin Book of Modern Yiddish Verse, New York: Viking, 1987, pp. 588-590; נדפס שוב בתוך: The World According to Itzik: Selected Poetry and Prose; translated and edited by Leonard Wolf, New Haven, CT: Yale University Press, 2002, pp. 102-104.
↑  Steht ein Baum auf dem Weg, באתר Neue Sirene.
↑  “Dicht am Weg steht ein Baum,” in: Itzik Manger, Ich, der Troubadour. Lieder, Balladen und Prosa; aus dem Jiddischen von Andrej Jendrusch, Alfred Margul-Sperber und Hubert Witt, Berlin: Edition Dodo, 1999.
↑  “Auf dem Weg steht ein Baum,” in: איציק מאַנגער, טונקל-גאָלד: לידער / Itzik Manger, Dunkelgold: Gedichte: Jiddisch und deutsch; herausgegeben, aus dem Jiddischen übersetzt und mit einem Nachwort versehen von Efrat Gal-Ed; mit Umschrift des Jiddischen, Dritte, durchgesehene und erweiterte Aufl., Berlin: Jüdischer Verlag im Suhrkamp Verlag, 2016, pp. 242-245 (מהדורה ראשונה: 2004).
↑  Itsik Manger, “Sur la route un arbre”, inL Charles Dobzynski (ed.), Le miroir d’un peuple :anthologie de la poésie yidich, 1870-1970, Paris: Gallimard, 1971, pp. 357-358.
↑  The Bent Tree, National Center for Jewish Film.
| חוה אלברשטיין |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | "האבן מיר א ניגונדל" • "שירי עם ביידיש" • "בשירים עבריים" • "צעצועיה של אסנת" • "מות הפרפר" • "שירי רחל" • "אנדנדינו" • "מארגאריטקעלעך" • "מירדף" • "משירי ארץ אהבתי" • "לאט, לאט, לאט..." • "חוה ועודד בארץ הקסמים" • "לו יהי" • "חוה אלברשטיין והפלטינה" • "כמו צמח בר" • "טיקיליטון" • "צוללת צברית" • "הלילה הוא שירים" • "התבהרות" • "מה קרה בארץ מי" • "אני הולכת אלי" • "חוה זינגט יידיש" • "שיר במתנה" • "קולות" • "שירו אחרי" • "נמל בית" • "מהגרים" • "עוד שירים ביידיש" • "הצורך במילה, הצורך בשתיקה" • "לונדון" • "האהבה מאלתרת" • The Man I Love • "מארגאריטקעלעך" • "דירה אחת" • "יונת האהבה" • The Well‏ • Foreign letters • "מוצאי חג" • "קוקוס" • "לעמעלע" • "שביל החלב – שירי ערש" • "טבע האדם" • "ברוך הבא" • "ילדת טבע" • "ואיך אצלך" • "סרנדה" • "בוא המורה" • "ערב אחר" |  |
| מיני-אלבומים | "חוה אלברשטיין בשירי נחום היימן" • "אין יידישע פאלקס-לידער" • "צעצועיה של אסנת" • "ירושלים של זהב" • "טוביה ושבע בנותיו" • "הבובה ימימה" |  |
| אלבומי אוסף | "להיטי זהב" • "משירי ארץ אהבתי – האוסף הראשון" • "החיטה צומחת שוב – האוסף השני" • "אדבר איתך" • Crazy Flower: A Collection‏ • Yiddish Songs • "תיכף אשוב" • "סיפור אינטימי" • "עץ הכוכבים" • "סיפור חיים – אנתולוגיית שירי משוררים" |  |
| אלבומי הופעה | "בתוכנית יחיד – חלק א'" • "בתוכנית יחיד – חלק ב'" • "חוה והגיטרה – הופעה חיה בצוותא" • "בהופעה חיה – מבחר שירים מתוך המופע "לונדון"" • "בהופעה" • "חוה שרה ושלומי מנגן – בהופעה (Live)" |  |
| מארזי תקליטורים | "האוסף" • "חוה אלברשטיין שרה לילדים" • "השנים הראשונות" |  |
| חוה אלברשטיין – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1960 | "בא אלי נער" • "מירדף" |  |
| שנות ה-1970 | "עץ הכוכבים" • "משירי ארץ אהבתי" • "שחמט" • "אליעזר בן-יהודה" • "שבע" • "לו יהי" • "שיר משמר" • "בלדה על סוס עם כתם על המצח" • "אדבר איתך" • "האומנם (את תלכי בשדה)" • "ימי בנימינה" • "כמו צמח בר" • "ציפור השיר" • "הלילה הוא שירים" • "סינדרלה מקומית" • "התבהרות חלקית" • "לפעמים זו אהבה" • "פרח משוגע" • "אני הולכת אלי" |  |
שנות ה-1980: 
שנות ה-1990: 
שנות ה-2000: 
שנות ה-2010: 
שנות ה-2020: 
| סינגלים אחרים | "נחל התנינים" • "נשים רוקדות" • "ליידי גודייבה" • "הנביא" • "שיר לאוהבים הנבונים" • "לא ידע איש מי היא" • "נפט" • "אמא אל תהיי עצובה" • "לו ידעת" • "ספינתנו" • "תרגיל בהתעוררות" • "אין לך זכות חנינה בעולם" |  |
| שירים | "רבנו תם" • "מקהלה עליזה" • "פרח הלילך" • "כנרת" • "פנס בודד" • "פרחי זהב" • "מה שיש לי לומר לך" • "ירושלים של זהב" • "מות הפרפר" • "חיוכים" • "כפל" • "בשביל אל הבריכות" • "רק על עצמי" • "בגני נטעתיך" • "עקרה" • "אני" • "זמר נוגה" • "אל ארצי" • "מתי" • "ספר שירי" • "שי" • "הבובה ימימה" • "ילדי איננו ילד עוד" • "אישה באבטיח" • "הליכה לקיסריה" • "לכל איש יש שם" • "פגישה לאין קץ" • "חופים הם לפעמים" • "אחרי מותי" • "לדוד משה הייתה חווה" • "צוללת צברית" • "יוסי, ילד שלי מוצלח" • "החליל" • "במדינת הגמדים" • "שיעור מולדת" • "בובה זהבה" • "רוזלינדה" • "שיר ערש" • "אהבה בת עשרים" • "חלומות שמורים" • "מאיה" • "זמר אהבה לים" • "שיר תשרי" • "הכרתי פעם איש" • "החול יזכור" • "שיר אהבה ישן" • "זמר לבני" • "עוד חוזר הניגון" • "שדרות בגשם" • "אויפ'ן וועג שטייט א בוים" |  |
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
השיר כפי שנדפס לראשונה, בעיתון "נײַע פֿאָלקסצײַטונג", 21 באפריל 1938 (בתים א'–ב'), תחת הכותרת המקורית: "איציק מאנגער – א פויגל" (איציק מאנגר – ציפור)
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
השיר כפי שהתפרסם בכתב העת הספרותי הניו-יורקי "די צוקונפֿט", יוני 1938 (בתים א'–ד')
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.