stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוח משמרות 996
הפגנות מקוונות > קמפיין GitHub 996.ICU

ב-26 במרץ 2019,מאגר ואתר 996.ICU נוצרו. המאגר מסביר כי השם "996.icu" מתייחס לאופן שבו מפתחים שעובדים תחת מערכת 996 היו מסתכנים בבריאות לקויה ושהייה אפשרית ביחידה לטיפול נמרץ (ICU). סיסמת התנועה היא "Developers' Lives Matter" (בתרגום מילולי: חיי מפתחים חשובים, כפרפראזה על "Black Lives Matter").
יומיים לאחר מכן, המאגר כבר קיבל 50 אלף כוכבים, ו-100 אלף כוכבים ב-30 במרץ 2019, מה שהפך אותו למאגר המוביל ב-GitHub. המאגר הגיע ל-120 אלף כוכבים ב-31 במרץ 2019 ול-200 אלף כוכבים ב-9 באפריל 2019, מה שהופך אותו למאגר השני בכמות הכוכבים ב- GitHub. שטף הפעילות הוביל לכך שדף "הבעיות" של המאגר הוצף בדואר זבל ונסגר, דבר שנדון בלהט ברשתות Zhihu, Weibo ו-WeChat.
מטרתו המקורית של המאגר הייתה לכלול את החברות המשתמשות במערכת 996, אך הוא התפתח עד מהרה לתנועה - Anti 996 Licence (反996许可证) - הקורת לאסור מפורשות על חברות המשתמשות במערכת 996 להשתמש בקוד פתוח ב-GitHub. (רישיון כזה לא יענה על רוב ההגדרות של תוכנת קוד פתוח, כגון הגדרת הקוד הפתוח, שכן הדרת 996 נחשבת למגבלה על מטרת השימוש).
הפגנות מקוונות > קמפיין GitHub 996.ICU > חסימה בדפדפנים

ב-2 באפריל 2019 דווח באופן נרחב כי דפדפן QQ ו-WeChat (מוצרים של Tencent), דפדפן UC (מוצר של Alibaba), דפדפן 360 (מוצר של Qihoo 360) ועוד דפדפנים סינים רבים מבוססי כרומיום חסמו את 996.icu ותיארו אותו כ"אתר הונאה בלתי חוקי".
הפגנות מקוונות > קמפיין GitHub 996.ICU > תמיכה על ידי עובדי מיקרוסופט

ב-18 באפריל 2019, עובדי במיקרוסופט ו-GitHub יצרו מאגר GitHub בשם "support.996.ICU" לתמיכה בקמפיין נגד ה-ICU.996, שלדעתם עלול להיות בסכנת צנזורה של ממשלת סין.
עמדות > תומכים

ג'ק מא הצהיר כי העובדים צריכים לראות ב-996 "ברכה עצומה" מכיוון שאין שום דרך "להשיג את ההצלחה שרוצים מבלי לשלם בעוד מאמץ וזמן".
ריצ'רד ליו, מייסד JD.com: "בטלנים הם לא אחים שלי!"
ג'ייסון קלקניס, יזם ומשקיע אנג'ל, מתאר את 996 כ"אותו מוסר עבודה שבנה את אמריקה".
עמדות > מתנגדים

Xin Shi Ping מסוכנות הידיעות שינחואה: "מערכת שעות העבודה של 996 מנוגדת לחוקי העבודה. היא מעמיסה יתר על הבריאות והעתיד. היא גורמת נזק לעובדים החרוצים והיא אי הבנה של הרוח החרוצה".
יומון העם: "תמיכה ב'עבודה קשה' אין פירושה פנייה להשלטת מערכת 996".
China News Service: "אין צורך להחליף את החיים בכסף". המאמר הודפס מחדש על ידי יומון העם.
בייג'ינג דיילי: "ג'ק מא וריצ'רד ליו פשוט 'מתהדרים' בלוח המשמרות של 996, במטרה להסוות הפחתה בשכר או פיטורים". המאמר הודפס מחדש ביומון העם.
וואנג שיניה, שכתב עבור Banyuetan, הצהיר כי חלק מהיזמים מתעלמים מהחוק ומקשרים 996 לעבודה קשה, וכינו אותו מרק עוף "רעיל". הוא קבע כי למערכת 996 אין שום קשר לשקדנות של עובדים, אלא יש לה קשר רק לאינטרסים של החברה.
גידו ואן רוסום העיר כי 996 הוא "לא אנושי".
בשנת 2021 לחצו חוקרים סינים על קובעי המדיניות כי "יש צורך ברפורמה במדיניות העבודה כדי לממש את הורדת זמן העבודה לכל עובד בסין (וגם לרסן את תרבויות העבודה המוגזמות כמו 996)." הם טענו, כי בלי יוזמות כאלה מדיניות הסירקולציה הדואלית נידונה להיכשל.
ראו גם

קארושי
יום עבודה בן 8 שעות
שעות עבודה
חיים פשוטים
מוחמד בן ת'אני

מוחמד בן ת'אני (בערבית: محمد بن ثاني) היה השליט הראשון של קטר. אביו ת'אני בן מוחמד היה מייסד קטר כשהגיע מאזור ריאד לחצי האי קטר. מוחמד ידוע בכך שהדף את הצבא העות'מאני במחצית הראשונה של המאה ה-19 ובכך שבנו הראשון הוא ג'אסם בן מוחמד, המחייה של קטר ואמירה הראשון.
ביוגרפיה

שייח' מוחמד בן ת'אני נולד בפוואירית' שבקטר. הוא היה הבן השני לאביו אך משום שהוא נולד מהאישה המועדפת על אביו הוא הוכתר להיות שליט קטר בעתיד.
היו לו ארבעה אחים:
שייח' סמיר בן ת'אני
שייח' הד בן ת'אני
שייח' עלי בן ת'אני
שייח' אחמד בן ת'אני
בחייו המוקדמים, מוחמד חי בפוואירית' ובגיל 59 התחיל לנדוד דרומה לדוחה, המשפחה החלה בנדידתה בשנת 1847. אביו מת בשנת 1860 ועד שנת 1865 מוחמד הפך לדמות החשובה והדומיננטית ביותר במפרץ הפרסי כולו. בשנת 1878 ויתר מוחמד על השליטה בקטר והעביר אותה לבנו שפיתח תואר חדש "אמיר קטר". מוחמד מת באותה השנה שבה הוא העביר את כל סמכויותיו לבנו (1878) ונקבר בדוחה.
ילדיו

ג'אסם בן מוחמד אאל ת'אני
אחמד בן מוחמד אאל ת'אני
פהד בן מוחמד אאל ת'אני
הד בן מוחמד אאל ת'אני
ג'אבר בן מוחמד אאל ת'אני
סמיר בן מוחמד אאל ת'אני
... בנת מוחמד אאל ת'אני
... בנת מוחמד אאל ת'אני
הערות שוליים

↑  אתר על בית ת'אני
↑  אתר קטרי
מוזיקה אזרית

מוזיקה אזרית או המוזיקה של אזרבייג'ן (סאזרית: Azərbaycan musiqisi) היא המוזיקה העממית של האזרים (אנ') ומדינת אזרבייג'ן. מקורה של המוזיקה היא מצפון איראן ומדינת אזרבייג'ן. עדויות ראשונות אודותיה מגיעות מסוף האלף הראשון לספירה.
במשך מאות שנים, התפתחה המוזיקה האזרית כווריאציות שונות של מוזיקה מונודית, הכוללת מקצבים שונים ומגוונים. בדומה למוזיקה של עמים טורקיים אחרים, במוזיקה האזרית נפוצה מודאליות וכרומטיות.
מוזיקת עם אזרית

מוזיקת העם האזרית משלבת מסורות שהתגבשו במשך מאות שנים באזרבייג'ן והמחוז ההיסטורי אזרבייג'ן האיראנית. רוב השירים של מוזיקת העם האזרית קשורים באופן ישיר לפולקלור האזרי ולאפוסים של מגוון יוצרים מקומיים ידועים.
הדמויות שעליהם מתבסס הפולקלור האזרי נע בין דמויות היסטוריות אמיתיות ומומצאות, יצורים על אנושיים ואלמנטים שנלקחו ממיתולוגיות של אזור המזרח התיכון, כמו המיתולוגיה הפרסית והמיתולוגיה הטורקית (אנ').
בין הכלים הנפוצים במוזיקה האזרית ניתן לכלול כלי מיתר דמויי לירה, ביניהם הסאז, צנג (נבל טורקי) (אנ'), קומוז, טאר (אנ'), עוד, קאנון וקמנצ'ה.
האשיקים (Ashiqs) הם משוררים נודדים וטרובדורים אשר מנגנים על הטאר (אנ') תוך כדי אלתור על שירים מוכרים. האשיקים נחשבים להסמלים המובהקים של התרבות האזרית ושל השפה האזרית.
מוזיקה קלאסית אזרית

עם הקמתן של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן ושל האקדמיה למוזיקה של באקו (אנ') בשנת 1920, חלה עלייה בפופולריות של מוזיקה קלאסית, ובוצעו שילובים בין מוזיקה קלאסית ומוזיקה עם.
בתקופה זו (של העשור הראשון והעשור השני של המאה ה-20) נכתבו אופרות מוגאם (Mugham) (אנ') רבות ששילבו אלמנטים עממיים אזרים ורוסים, עם שילוב מתוחכם של מודוסים שונים.
מוזיקה פופולרית

לאחר נפילת ברית המועצות, החלה אזרבייג'ן בתהליכי התמערבות ומודרניזציה. אם עד נפילת ברית המועצות, רוב ההשפעות הגיעו מרוסיה או טורקיה, הרי שהיום הגלובליזציה יצרה שילוב מרתק בין אלמנטים מקומיים ובינלאומיים.
אזרבייג'ן משתתפת בתחרות האירוויזיון החל משנת 2008, והגיעה להישג השיא שלה בשנת 2011, בה הצמד אל וניקי זכו במקום הראשון והעניקו לבאקו עיר הבירה את האירוח בשנה שלאחר מכן.
תחום הג'אז נפוץ ופופולרי באזרבייג'ן, ובמיוחד הפיוז'ן שמשלב אלמנטים מקומיים. בין האמנים הבולטים בתחום: עזיזה מוסטפא זאדה, איספר סאראבסקי (אנ'), סלמן גאמבארוב (אנ') וראין סולטנוב (אנ').
הערות שוליים

↑  AZERBAİJANİ MUSİC, minestry of culture of azerbaijan
מונופולי

מונופולי (איטלקית: Monopoli) היא עיר נמל על שפת הים האדריאטי בנפת בארי שבמחוז פוליה, איטליה. העיר שוכנת בחצי הדרך בין ברינדיזי לבין בארי.
בראשית המאה ה-16 נכבשה העיר, על ידי הרפובליקה של ונציה. בשנת 1496 התיישב בעיר רבי יצחק אברבנאל מממגורשי יהדות ספרד, ושם כתב חלק מספריו.
על העיר

מונופולי שוכנת 43 ק"מ דרום-מזרח לבארי. היא מצויה באזור הפורה של מחוז פוליה. נמלה נחשב בין הנמלים הפעילים במחוז. חזית הנמל כלפי הים נשמרה בצורה האופיינית לתקופת ימי הביניים.
מצפונה מצויה העיר אלברובלו המפורסמת בשל מבני הטרולי (Trulli, יחיד Trullo) הייחודיים שבה. מבני הטרולי באלברובלו הם חלק מאתר מורשת עולמית שהוכרז על ידי אונסק"ו ב-1996. אתר חשוב הקרוב לעיר הוא מערות קאסטלאנה (Grotte di Castellana).
תולדות העיר

בעת העתיקה, הקימו היוונים במקום עיר בשם אגנטיה (Egnatia). מונופולי הייתה כפר קטן ליד העיר. בשנת 545 נהרסה העיר על ידי האוסטרוגותים ותושביה נסו לכפר מונופולי, שפרוש שמו "העיר היחידה". השליטה על המקום עברה בין: האימפריה הביזנטית, האיטלו-נורמדים (Italo-Norman) ובית הוהנשטאופן
(Hohenstaufen). הנמל שימש ליציאת מסעות הצלבנים לארץ הקודש. שלטו בה לורדים פאודלים מבתי מלוכה צרפתים אנגווין (Angevin) ומ"בית ארגון"
בשנת 1484 נכבשה העיר על ידי ונציה ומאז זכתה לפריחה כלכלית, בתור עיר הנמל בים האדריאטי. בשנת 1545 נכבשה על ידי ספרד וכונתה "נמל חופשי". החל משנת 1860 העיר היא חלק מאיטליה.
דון יצחק אברבנאל

דון יצחק אברבנאל גר בעיר בין השנים 1496–1503. היה זה לאחר שגורש מספרד ונקלט בנאפולי בחצרו של המלך הספרדי בשנת 1492. ב-1494 עם הכיבוש הצרפתי, נס לסיציליה ואחר-כך לאי קורפו, ומשם חזר לאיטליה לעיר מונופולי. בעיר זו סיים את כתיבת פירושו לספר דברים וחידש את פעילותו הספרותית. אברבנאל חש שהגיע העת לספר על כוח הסבל של היהודים, וחיבר את ספרו "ימות עולם", בו תיאר את כוחו של העם היהודי. מכאן עבר לעסוק בשאלת הגאולה וחיבר את פירושו להגדה של פסח, "זבח פסח". הוא המשיך בכתיבת פירוש למסכת אבות בשם "נחלת אבות". הוא כתב זאת לבקשת בן זקוניו, שמואל, שהיה בסלוניקי. בפירוש הוא עמד על הירידה המוסרית שחלה בין מגורשי ספרד.
כן היה עסוק בחיבורו "מעייני הישועה" - טרילוגיה משיחית. בחלק הראשון חיווה דעתו כי שנת 1503 תהיה שנת הגאולה. בשני כרכים נוספים: "ישועות משיחו" ו"משמיע ישועה" הוא מפרש את פסוקי התנ"ך שבהם רמזים לגאולה. בעזרתם ניסה לבסס את ההשקפות והתחזיות שהשמיע ב"מעייני הישועה". בשנת 1498 סיים את הטרילוגיה המשיחית.
בשנת 1503, חזרה השליטה על ממלכת נאפולי לספרד. בנו, יהודה אברבנאל, היה לרופא המלך וחזר לעיר, אבל דון יצחק אברבנאל החליט לעבור צפונה לוונציה.
גלריה

העיר העתיקה
חזית הנמל
מארס פאת'פיינדר

| --- | --- |

המחשת אמן של תחנת המחקר והרובר על מאדים
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  נאס"א
 מפעיל:  JPL
 תאריך שיגור:  4 בדצמבר 1996
 משגר:  דלתא II
 אתר שיגור:  SLC-17B, קייפ קנוורל
 מארס פאת'פיינדר
 משימה
 סוג משימה:  נחתת, רובר
 גרם שמיים:  מאדים
 אתר נחיתה:  19°08′N 33°13′W﻿ / ﻿19.13°N 33.22°W﻿ / 19.13; -33.22
 תאריך נחיתה:  4 ביולי 1997
 משך המשימה הכולל:  4 בדצמבר 1996 – הווה (27 שנים) 
 משך המשימה:  חודשיים ו־23  ימים
 מידע טכני
 משקל:  נחתת: 264 ק"ג רובר: 10.5 ק"ג
 כוח:  נחתת: 35 ואט רובר: 13 ואט
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  24667
 מאגר המידע הלאומי:  1996-068A
הרובר של פאת'פיינדר (הקטן ביותר) לעומת הרוברים של מארס רובר (הבינוני, שוגר ב-2003) ודגם של המארס סיינס לברטורי ששוגר בהצלחה ב-26 בנובמבר 2011
הרובר סוג'ורנר
מארס פאת'פיינדר (באנגלית: Mars Pathfinder) הייתה גשושית אמריקאית שהנחיתה תחנת מחקר ורובר על מאדים ב-1997. הגשושית כללה נחתת שנקראה Carl Sagan Memorial Station ורובר רובוטי קטן (10.6 ק"ג) שנקרא Sojourner (סוג'ורנר), על שמה של סוג'ורנר טרות' שפעלה במאה ה-19 למען זכויות שחורים וזכויות נשים.
הגשושית שוגרה על ידי נאס"א ב-4 בדצמבר 1996 על גבי משגר דלתא 2 חודש אחרי שיגור מארס גלובל סורבייר, ונחתה ב-4 ביולי 1997 במאדים, באזור שנקרא Chryse Planitia בOxia Palus quadrangle. אחרי הנחיתה הנחתת נפרשה ושחררה את הרובר שערך מספר ניסויים על פני השטח של מאדים. המשימה כללה מכשורים מדעיים לבחינת האטמוספירה, האקלים, הגאולוגיה ואת הרכב הסלעים והאדמה במאדים. התוכנית הייתה חלק מתוכנית דיסקברי של נאס"א שקידמה את השימוש בחלליות זולות ושיגורים תכופים תחת המוטו "זול יותר, מהיר יותר ויעיל יותר" ("cheaper, faster and better") שאותה קידם מנהל נאס"א דניאל גולדין. התוכנית נוהלה על ידי המעבדה להנעה סילונית, מחלקה של המכון הטכנולוגי של קליפורניה שניהלה עבור נאס"א את תוכנית המחקר במאדים.
המשימה הייתה הנחיתה המוצלחת הראשונה מאז גשושיות הוויקינג שנחתו על מאדים ב-1976. אף על פי שברית המועצות שלחה רוברים אל הירח במסגרת תוכנית לונחוד, ניסיונותיה להנחית רוברים על מאדים מעולם לא הצליחו.
מלבד היעדים המדעיים שהוצבו לרובר ולנחתת, במשימה נבחנו מספר אמצעים טכנולוגיים, כגון נחיתה באמצעות כריות אוויר ומערכות בקרה שאחר כך שימשו בתוכנית המארס רובר ב-2003.
מטרות המשימה > במישור העסקי

להוכיח את יעילות ונכונות המוטו "זול יותר, מהיר יותר ויעיל יותר" (תכנון המשימה ובניית הגשושית לקחו רק 3 שנים ובמחיר של פחות מ-150 מיליון דולר).
להוכיח שאפשר לשלוח מספר רב של מכשורים מדעיים לכוכבי לכת בעזרת מערכת פשוטה מאוד (לשם השוואה, תוכנית ויקינג עלתה 935 מיליון דולר, כ-3.5 מיליארד בדולרים של 1997).
להדגים את התחייבות נאס"א למשימות זולות למחקר כוכבי לכת על ידי סיום התוכנית עם הוצאות של 280 מיליון דולר כולל רקטת השיגור והפעלת התוכנית מכדור הארץ.
מטרות המשימה > במישור המדעי

הפאת'פיינדר ביצע מספר חקירות מדעיות על אדמת מאדים. הבדיקות בוצעו על ידי הנחתת ועל ידי הרובר:
מטרות המשימה > במישור המדעי > הנחתת

מצלמה תלת־ממדית.
מערכות אטמוספיריות ומטאורולוגיות לבחינת לחצים, טמפרטורות ורוחות במאדים.
מטרות המשימה > במישור המדעי > הרובר

ספקטרומטר אופטי קרני-X לבחינת חלקיקי אלפא (Alpha particle X-ray spectrometer) - שימש לניתוח אבנים ואדמה על מאדים.
שתי מצלמות שחור-לבן ומצלמת צבע אחת לבחינת המבנה הגאולוגי והגאוכימי של מאדים.
בנוסף לאמצעים אלו, הרובר שימש לבדיקת דברים נוספים כמו בחינת יעילות גלגלי הרובר ובחינת החומרים שממנו הורכב הרובר (לשימוש במשימות שיבואו לאחר מכן). הרובר כלל גם מצלמות ולייזרים שאיפשרו לו לנוע בלי להתנגש בשום דבר.
אתר הנחיתה

שטח הנחיתה של הפאת'פיינדר היה אזור שיטפון עתיק בחצי הכדור הצפוני של מאדים, באזור שנקרא "ארס ואליס" ("Ares Vallis") - עמק ארס - על שם האל היווני המקביל לאל הרומי מארס. אזור זה הוא אחד האזורים הסלעיים ביותר על פני מאדים, מה שהיווה את אחת הסיבות העיקריות לבחירתו, יחד עם היותו בטוח יחסית לנחיתה. לאחר שהנחיתה ב19°08′N 33°13′W﻿ / ﻿19.13°N 33.22°W﻿ / 19.13; -33.22 הושלמה בהצלחה, האזור נקרא The Carl Sagan Memorial Station - תחנת הנצחה לקארל סייגן, שהיה אסטרונום ומדען מוביל בתחום חקר החלל באמצעות רובוטים.
תמונה פנורמית של אתר הנחיתה שצולמה על ידי הנחתת. ניתן לראות את הרובר באמצע התמונה בוחן את אחד הסלעים
מהלך המשימה מהשיגור ועד לנחיתה

פאת'פיינדר שוגר מ-LC-17B מנמל החלל קייפ קנוורל ב-4 בדצמבר 1996, 06:58:07 (זמן מקומי) על גבי משגר דלתא 2. הגשושית שייטה בחלל אל עבר מאדים ונחתה עליו ב-4 ביולי 1997, במהלך המסע בוצעו מספר תיקוני מסלול מתוכננים מראש. הגשושית חדרה לאטמוספירת מאדים במהירות של 6.1 ק"מ לשנייה בתוך קפסולה דומה מאוד לקפסולות ששימשו את תוכנית ויקינג. הקפסולה הייתה מורכבת ממגן חום קדמי ומגן אחורי. במהלך החדירה הואטה הגשושית למהירות של 370 מטר לשנייה אז נפרש מצנח שהאט את הגשושית למהירות של 68 מטר לשנייה. 20 שניות לאחר מכן מגן החום הושלך ולאחר 20 שניות נוספות הנחתת ובתוכה הרובר השתלשלה לאורך רצועה באורך של 20 מטרים. בגובה של 1.6 ק"מ מעל פני הקרקע הופעל מכ"ם שהיה אחראי למתן הפקודות עבור תהליכי הנחיתה בהמשך.
ברגע שהנחתת הגיעה לגובה של 355 מטר מעל פני הקרקע התנפחו כריות אוויר שמולאו תוך פחות משנייה. לפאת'פיינדר היו ארבע כריות אוויר (כרית בכל צלע של הארבעון), כאשר כל כרית מורכבת משישה בלונים כדוריים מחוברים העשויים חומר חזק במיוחד. הכריות תוכננו לעמוד בפגיעה במהירות של 15 מטרים לשנייה ולכן שלושה מנועים רקטיים קטנים הורכבו על המגן האחורי והופעלו בגובה של כ-98 מטרים מעל פני הקרקע והאטו את הנחתת עד לעצירה מוחלטת בגובה של בין 15 ל-20 מטרים, אז נחתכה הרצועה שחיברה את הנחתת והנחתת נפלה אל פני הקרקע של מאדים מוגנת על ידי כריות האוויר. הרקטות שעדיין פעלו הרימו את המצנח והמגן האחורי והרחיקו אותם מהנחתת כך שלא יפגעו בהם כשהם יפגעו בקרקע. הנחתת, מכוסה בבלוני האוויר, פגעה במאדים במהירות של 14 מטרים לשנייה כך שהתאוטה הייתה 18 G. כריות האוויר גרמו לנחתת לקפץ. הקפיצה הראשונה הייתה לגובה של 15.7 מטר ואחריו באו לפחות עוד 15 קיפוצים, אחריהם מד התאוצה של הנחתת הפסיק את המדידות.
מתחילת החדירה לאטמוספירת מאדים ועד לנגיעה בקרקע עברו ארבע דקות.
כשהפסיקה הנחתת לקפץ ולהתגלגל, החלו כריות האוויר לשחרר את הגז שהיה בהן כך שהנחתת, שהייתה בצורת ארבעון, תתייצב ותעמוד בסופו של דבר על בסיסה, גם אם נחתה במקור על אחד הבסיסים האחרים. 74 דקות לאחר הנחיתה, נפרסו צלעות הנחתת והלוחות הסולאריים החלו לייצר חשמל. פאת'פיינדר נחתה במאדים בלילה והייתה צריכה לחכות לזריחת השמש כדי שתוכל לשלוח אותות ראשונים ותמונות לכדור הארץ. במהלך יומה הראשון על מאדים ביצעה הנחתת מדידות מטאורולוגיות וצילמה תמונות. כשהגיעו התמונות לכדור הארץ הבחינו הטכנאים כי אחת מכריות האוויר לא התרוקנה במלואה ויכלה לגרום לבעיות בהורדת הרמפה של הרובר. כדי לפתור את הבעיה, הורו הטכנאים לנחתת להרים את אחת מצלעתיה ולבצע ריקון נוסף לכריות האוויר. התהליך הושלם ביום המאדים השני והרובר "סוג'ורנר" ירד מהנחתת.
בתוכנית מארס רובר השתמשו באותה צורת נחיתה עם שיפורים מסוימים ועם מערכות דומות לאלו שהיו על ה"סוג'ורנר'".
פעולות פאת'פיינדר על מאדים > פעולות הרובר

הסוג'ורנר היה הרובר השני שנחת על גרם שמים אחר (אחרי הנחתת הרוברים על הירח במסגרת תוכנית לונחוד, ללא ספירת רכב הנדידה הירחי) והרובר הראשון שנחת על מאדים. הרובר ירד מהנחתת ביום המאדים השני לנחיתתם. באותו יום הוא התקדם לעבר אבנים קרובות שכונו על ידי המדענים בשמות כמו Barnacle Bill ,Yogi Rock ו-Scooby-Doo על שם כוכבי סרטים מצוירים מפורסמים. הרובר ביצע מדידות ובדיקות על האבנים ועל האדמה בעוד הנחתת מצלמת אותו ואת השטח סביבם, יחד עם מדידות מטאורולוגיות.
הרובר היה ברוחב 48 ס"מ, גובה 30 ס"מ, באורך 60 ס"מ, שקל 10.5 ק"ג והיה בעל שישה גלגלים ולכל גלגל הייתה הנעה משלו. מהירותו המקסימלית הייתה סנטימטר לשנייה. מהלך 83 ימי המאדים שבהם פעל שלח הרובר 550 תמונות וניתח את המאפיינים הכימיים של 16 אזורים בסביבת הנחתת.
לרובר היה מחשב שהיה מבוסס על מעבד Intel 8085 בעל מהירות של 100 קילו-הרץ, 15 קילו-בית RAM ו-176 קילו-בית זיכרון פלאש.
פעולות פאת'פיינדר על מאדים > הישגי הנחתת

הנחתת שלחה יותר מ-16,500 תמונות וביצעה יותר מ-8.5 מיליון מדידות של לחץ אטמוספירי, טמפרטורה ומהירות רוח.
סיום המשימה

על אף שהמשימה תוכננה להימשך רק בין שבוע לחודש, המשימה המשיכה לאורך שלושה חודשים. התקשורת האחרונה עם פאת'פיינדר הייתה ב-27 בספטמבר 1997. הטכנאים ניסו ליצור שוב קשר למשך חמשת החודשים הבאים עד לסיום המשימה המוצלחת ב-10 במרץ 1998. הלוויין MRO ראה את המארס פאת'פיינדר בינואר 2007.
מתן השם לרובר

השם סוג'ורנר נבחר במסגרת תחרות שנמשכה שנה, בה תלמידים עד גיל 18 נדרשו לבחור שם של גיבור היסטורי ולכתוב חיבור על הישגיו. התלמידים נתבקשו גם להסביר כיצד הישגיו של הגיבור שבחרו מתחברים עם סביבת המחקר ותפקידו של הרובר.
הזוכה הייתה וואלרי אמברויס, בת 12 מברידג'פורט, קונטיקט, שכתבה חיבור על סוג'ורנר טרות' (Sojourner Truth), אפרו-אמריקאית שחיה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית. השם נבחר גם כי המילה Sojourner באנגלית משמעותה "מטייל".
סך הכל התקבלו במסגרת הפרויקט 3,500 עבודות מכל רחבי העולם, כולל תלמידים מקנדה, הודו, ישראל, יפן, מקסיקו, פולין ורוסיה. כ-1,700 חיבורים נכתבו על ידי תלמידים בגילאי חמש עד 18.
הוקרה

ב-1997 קיבל צוות סוג'ורנר אות הוקרה מהמעבדה להנעה סילונית על מצוינות טכנית.
ב-21 באוקטובר 1997, באספה השנתית של האגודה הגאולוגית של אמריקה, הוענקה לסוג'ורנר חברות בהיכל ההוקרה של האגודה.
ב-2003 הוכנס סוג'ורנר להיכל התהילה הרובוטי.
צילומי הנחיתה של הפאת'פיינדר שימשו בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז".
בסרט "להציל את מארק וואטני" מ-2015, האסטרונאוט מארק וואטני, שננטש במאדים, נעזר בפאת'פיינדר על מנת ליצור קשר עם נאס"א.
ראו גם

מארס רובר
תוכנית ויקינג
תוכנית דיסקברי
הערות שוליים

↑  מארס פאת'פיינדר ניצפה על ידי MRO
↑  http://www.sojournertruth.org/Library/Archive/SojournerProbe.htm
| תוכנית דיסקברי |
| --- | --- | --- |
| פעילים | ASPERA-3‏ (רכיב במארס אקספרס) • לוסי • פסיכה |  |
| מתוכננים | VERITAS ‏• ‏DAVINCI |  |
| הושלמו | NEAR Shoemaker • מארס פאת'פיינדר • לונר פרוספקטור • סטארדאסט / NExT • ג'נסיס •  MESSENGER • פגיעה עמוקה / EPOXI  • ‏Moon Mineralogy Mapper •‏ GRAIL ‏ • Dawn • טלסקופ החלל קפלר • InSight |  |
| נכשלו | CONTOUR |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4494478-0 
מסלולו הפרבולי של פאת'פיינדר מכדור הארץ אל מאדים
תהליך הנחיתה במלואו
מונופיזיטיזם

| --- | --- |

 שורשים, סיווג והנהגה
 התפלג מ:  נצרות של המאה ה-5
 
המונופיזיטיזם (מיוונית: מונוס=אחד, פיזיס=טבע/מהות) הוא השקפה כריסטולוגית לפיה הטבעים האנושי והאלוהי של ישו התאחדו לאחד בו. המונופיזיטיזם הוכרז כמינות הן על ידי הנצרות האורתודוקסית והן על ידי הנצרות הקתולית, עוד לפני שהתפלגו.
מהות הוויכוח

המונופיזיטיות צמחה והתפתחה בעת המחלוקות הכריסטולוגיות הגדולות שזעזעו את הכנסייה בין ועידת ניקיאה ב-325 לוועידת כלקדון ב-451. לאחר שהתקבל סופית עקרון השילוש הקדוש בניקיאה, נפנו הוגי הנצרות לעסוק באינספור הבעיות התאולוגיות והפילוסופיות שנבעו ממנו. נקבע אמנם שישו היה אנושי וגם אלוהי, אך היחס בין טבעיו עורר קושיות כבדות משקל. הדגשת האופן בו התמזג האל לתוך הבריאה הייתה, בעיני החוששים מכך, פתח לראייתו כנתון לשינוי ותמורה מצד יצירתו וחילול הקודש, במיוחד בסוגיה אם גם האל סבל על הצלב וכיצד. המחנה שתפס כך את הדברים יוצג בעיקר על ידי אסכולת אנטיוכיה והקפיד על כך שהצד האנושי היה שלם, מלא ומתפקד בזכות עצמו ולכן נשמתו ובשרו יכלו לסבול ולחוות הכל, בעוד שזה האלוהי פעל אמנם בתיאום גמור עמו אך היה גם מנותק במידת-מה. הקוטב השני יוצג על ידי האסכולה האלכסנדרונית שדאגה יותר מכך שפירוד בין הטבעים המעיט באלוהיות ישו וגם איים על אפשרות הגאולה, שהייתה מותנית בכך שעבר את כל חוויות בני-האדם ובכך רומם את האנושי כולו מן החטא הקדמון. בניגוד לאנטיוכים, הם החשיבו דווקא את האחדות והרצף בין שני הטבעים. לשני המחנות היו הוגים קיצוניים שהפתרונות שהציעו הוקעו כמינות. האלכסנדרונים הצמיחו לדוגמה את האפולינריזם, שגרס כי גופו של ישו בלבד היה אנושי ונשמתו ושכלו אלוהיים; האנטיוכי נסטוריוס גיבש את הנסטוריאניזם, ששלל ממרים, אם ישו את התואר "מולידת האל" בטענה כי ילדה רק את צדו האנושי. מצדדי שתי הפילוסופיות נודו והוכרזו ככופרים.
המונופיזיטיות פותחה על ידי אוטיכס ראש המנזר בקונסטנטינופול, כריאקציה לנסטוריאניות. כנגד הדעה כי לישו היו שני טבעים, טבע אלוהי וטבע אנושי, השקפה דיאופיזיטית כדעת פלביאנוס, פטריארך קונסטנטינופול. פלאבינוס כינס בשנת 448 סינוד שגינה את אוטיכס, האשים אותו בכפירה מונופיזיטית (חד-גשמית) ונידה אותו. אך אוטיכס חזר על דעתו וערער בפני הפטריארכים דיוסקורוס מאלכסנדריה (אנ') וסוורוס מאנטיוכיה. בתמיכתם, כינס הקיסר הביזנטי תאודוסיוס השני (408–450) בשנת 449 ועידה אקומנית באפסוס (שכונתה אחר־כך "לטרוקיניום" - ועידת גזלנים) ובה זוכה אוטיכס ואילו פלביאנוס גונה, וזמן קצר אחר־כך מת. תוצאת החלטה זו הייתה שהכנסייה כולה אימצה את ההשקפה המונופיזיטית/מיאפיזיטית.
ברם, האפיפיור לאו הראשון לא הכיר בהחלטות ועידת אפסוס השנייה (אנ') (בשנת 449) ולכן בשנת 451 כונסה ועידת כלקדון, ובה תמכו ההגמונים באפיפיור לאו ואישרו את ההשקפה הדיאופיזיטית, שעל פיה היה ישו בחייו משיח בעל שני טבעים שלמים שלא התמזגו לאחד, אף שנמצאו בגוף אחד. על פי השקפה זו ישו היה בעת בעונה אחת גם אל וגם אדם מושלם. כן הוציאה הוועידה מחוץ לכנסייה את אוטיכס, סוורוס ודיוסקורוס.
ועידת קונסטנטינופול השנייה ב-553 התנערה באופן סופי ומוחלט מהתאולוגיה המונופיזיטית/מיאפיזיטית וכתוצאה מכך נוצרה היררכיה חליפית בכנסיות המזרחיות המונופיזיטיות. כך נוצר מצב בו  היו ערים בהן היו שני בישופים, האחד מונופיזיטי והשני דיאפיזיטי.
המיאפיזיטיזם

עם השנים, נושא המונופיזיטיזם הפך מוויכוח תאולוגי גרידא לעניין פוליטי, ומחוזות אשר רצו בעצמאות מהאימפריה הביזנטית אימצו את ההשקפה הזו; בנוסף לכך, גם כמה מהקיסרים הביזנטיים תמכו בה בתקופות מסוימות, ובראשית המאה ה-7 אף היה ניסיון לאחד את המונופיזיטיות והדיופיזיטיות באמצעות המונותליטיזם. בסופו של דבר מספר מחוזות כנסייתיים במזרח אימצו דוקטרינה כמעט זהה למונופיזיטיות, הגישה המיאפיזיטית (Miaphysitism)‏ (ביוונית: μία, אחת), הגורסת כי לישו היו שני טבעים שהתאחדו לאחד; כאמור, ההשקפה הדיאפיזיטית טוענת שלישו היו שני טבעים שלא התאחדו, אך התקיימו זה לצד זה בגוף אחד. כנסיות מיאפיזיטיות אלו נקראות היום בשם הכוללני נצרות אוריינטלית אורתודוקסית וגם הן מגנות את המונופיזיטיזם הקיצוני של אוטיכס.
על פי ההשקפה הכריסטולוגית-המונופיזיטית, טבעו האלוהי של ישו הוא החשוב ולכן חג ההתגלות היה עבורם החג החשוב ולא חג המולד.
הערות שוליים

↑  μόνος, מונוס; φύσις, פיסיס.
1 2  Frend, W.H.C. (William Hugh Clifford), kerkhistoricus, 1916-2005., The rise of the Monophysite movement : chapters in the history of the church in the fifth and sixth centuries, Cambridge University Press, 1972, ISBN 0-521-08130-0
↑  The Age of Justinian, Routledge, 2002-01-04, עמ' 110–196, ISBN 978-0-203-13303-3
↑  Gregory, Timothy E.. Auteur., A history of Byzantium, 306-1453, Blackwell Pub, 2005, ISBN 0-631-23512-4
↑  Potter, D. S. (David Stone), 1957- author., Theodora : actress, empress, saint, ISBN 978-0-19-939239-1
| תאולוגיה נוצרית |
| --- | --- | --- |
| האלוהות | השילוש הקדוש • האל האב • ישו • רוח הקודש • קרדו • ומן הבן • אריאניות • הסבליאניות • המקדוניות | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| כריסטולוגיה | לוגוס • אינקרנציה • דיופיזיטיות • מונופיזיטיזם/מיאפיזיטיות • דונאטיזם • מונותליטיזם • נסטוריאניזם • לידת הבתולין • עליית ישו • הביאה השנייה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| האדם והאל | החטא הקדמון • כפרה • פלגיאניזם • חטא • שבעת החטאים • חסד • גאולה • פרדסטינציה • יוסטיפיקציה • קדוש (קדוש מגן) • הסקרמנטים • טרנסובסטנציאציה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| תאולוגים חשובים | טרטוליאנוס • אוריגנס • פוליקרפוס • אתנסיוס • בסיליוס הגדול • גרגוריוס מנזיאנזוס • הירונימוס • אמברוזיוס • אוגוסטינוס • יוחנן כריסוסטומוס • קירילוס האלכסנדרוני • ברנאר מקלרבו • תומאס אקווינס • אנסלם • לותר • צווינגלי • קלווין • וסלי | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
פורטל נצרות • מושגים בנצרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543540605171  BNE: XX542555  BnF: cb11990877h (data)  GND: 4170477-0  LCCN: sh85086960  NKC: ph752661
מוחמד דאוד

מוחמד דאוד אל עבאסי (בערבית: محمد داود; 1914–1972) היה איש צבא ירדני ממוצא פלסטיני, ששימש עשרה ימים כראש ממשלת ירדן בעיצומם של אירועי ספטמבר השחור.