stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליזבת ארדן
ביוגרפיה > הקמת חברת אליזבת ארדן

ארדן עזבה את קנדה הצטרפה לאחיה הבכור במנהטן, שם עבדה לתקופה קצרה כמנהלת חשבונות בחברת תרופות. ארדן למדה במעבדות החברה רקיחת חומרים. בהמשך עבדה בחברת קוסמטיקה אלינור אדייר. לאחר שצברה מספיק ניסיון עזבה והחליטה להקים סלון קוסמטיקה. בשנת 1909, ארדן הקימה שותפות עם אליזבת האברד. אך השותפות החזיקה מעמד שישה חודשים. גראהם, שרצתה שם מסחרי לעסק שלה לא ישתנה למרות פירוק השותפות, בחרה להשאיר את "אליזבת" כדי לחסוך כסף על השילוט בסלון ובחרה להוסיף את שם המשפחה, "ארדן". כך נוצר השם המסחרי "אליזבת ארדן". ארדן הקימה, ב-1910, את סלון הדלת האדומה בשדרה החמישית במנהטן, אשר נשאר מזוהה עם השם שלה, מאז. ב-1914 היא שכרה כימאים להפיק קרם פנים ותחלבים. אלו היו המוצרים הראשונים שהחברה ייצרה שהתרחבו לסדרה של 300 מוצרי טיפוח שונים. ב-1915 פעילות החברה התרחבה מעבר לגבולות ארצות הברית והחלו להיפתח מכוני יופי ברחבי העולם: אירופה, דרום אמריקה ואוסטרליה.
ארדן לא רק שיווקה ומכרה מוצרי קוסמטיקה וטיפוח, בגישתה היא כללה הדרכה לשימוש במוצרים בצורה מיטבית לנשים. אליזבת ארדן אחראית, במידה רבה, לשינוי בגישה לאיפור. היא הפכה את האיפור למרכיב חשוב ואף הכרחי בהופעתה של אשה בעלת מראה נשי. כאשר לפני כן האיפור היה, לעיתים קרובות, מזוהה עם המעמדות הנמוכים ונשים שעסקו בזנות. היא שיווקה את האיפור כמוצר שמבטיח נעורים ומראה נאה והתמקדה בפלח השוק של בגיל נשים בגיל העמידה. לימים כונתה ארדן "מלכת הקוסמטיקה האמריקאית".
בשנת 1930, "קרם הפלא 8 השעות" הושק על ידי החברה לטיפול בפגמים בעור והפך למוצר הנמכר ביותר של המותג מזה למעלה מ-70 שנה.
ב-1962, ממשלת צרפת העניקה ארדן את אות לגיון הכבוד כהוקרה על תרומתה של תעשיית הקוסמטיקה.
הערות שוליים

↑  ארדן הסתירה את גילה ובמקורות שונים מוזכרים שנים שונות כשנת הלידה שלה. אולם תעודת לידה שהונפק על פי עדות אחיה ביוני 1933, מציין את השנה 1881. תעודה זאת תואמת את הרישומים במפקד האוכלוסין של קנדה בשנת 1891 בה מצוינת גילה כ-9.ראו 1891 census of Canada
1 2 3 4 5  Elizabeth Arden, Biography (באנגלית)
↑  Arden, Elizabeth, Notable American Women: The Modern Period : a Biographical Dictionary, page 32
1 2  "Elizabeth Arden Biography: Cosmetics & Beauty Executive". ThoughtCo. נבדק ב-2017-03-30.
1 2 3 4  "Elizabeth Arden | American businesswoman". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2017-03-30.
↑  הוד מעלתו הסוס האנגלי, מעריב, 20 בדצמבר 1954
↑  מתה אליזבת ארדן, דבר, 19 באוקטובר 1966
↑  cosmeticsandskin@gmail.com, Cosmetics and Skin: Eleanor Adair, www.cosmeticsandskin.com (באנגלית)
↑  About Elizabeth Arden, www.elizabetharden.com (באנגלית)
↑  McMillan, Susan (13 ביוני 2014). "Former Elizabeth Arden estate on Long Pond for sale". Kennebec Journal. Augusta, Maine. נבדק ב-2014-06-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ראיון מיוחד עם מלכת הקוסמטיקה, חרות, 9 בפברואר 1959
↑  Eight Hour® Cream Skin Protectant, Elizabeth Arden (באנגלית אמריקאית)
↑  Jone Johnson Lewis Jone Johnson Lewis has a Master of Divinity, Is a Humanist Clergy Member, certified transformational coach She has been involved in the women's movement since the late 1960s, Biography of Elizabeth Arden, Cosmetics and Beauty Executive, ThoughtCo (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257981705171  PLWABN: 9810592812105606  GND: 118947710  ISNI: 0000 0000 6679 0413  LCCN: n79054990  NDL: 00971223  SELIBR: 355391  SUDOC: 233971726  VIAF: 77115120   WorldCat (עם VIAF): 77115120 
המצבה שלה של אליזבת ארדן.
אישטוואן ברטה (מהנדס)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במאי 1910 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  10 באפריל 1978 (בגיל 67) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של קרלסרוהה (1933) 
 פרסים והוקרה:  Puskás Tivadar Award (1960, 1976)  פרס קושוט (1957) 
 
אישטוואן ברטה (במקור פוכס; בהונגרית: Barta István; בודפשט, 22 במאי 1910 – בודפשט, 10 באפריל 1978) היה מהנדס חשמל יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (הפרס הממשלתי גבוה בהונגריה, המקביל לפרס ישראל), פרופסור באוניברסיטה, חבר מלא באקדמיה ההונגרית למדעים. תחום מחקרו העיקרי היה עיקרון הפעולה של מקלטי רדיו וטלוויזיה וכן ונושאים אלקטרואקוסטיים. הישגיו בפיתוח טכנולוגיית שידור תמונות הטלוויזיה היו משמעותיים במיוחד. גם עבודתו כמארגן תוכניות חינוך ומדעים משמעותית: הוא היה ראש המחלקה לטלקומוניקציה באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה (1949–1972), חבר מייסד ונשיא (1953–1974) של "האגודה למדעי הטלקומוניקציה בהונגריה".
קורות חיים

אישטוואן פוכס (ברטה) נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור ברטה (פוכס) מהנדס, קבלן ויזם בנייה ושל יוזפה בֶּנֶדֶק. הוא עבר את בחינות הבגרות שלו בבית הספר התיכון הריאלי הראשי בויאי ברובע חמש של בודפשט בשנת 1928 ואז החל את השכלתו הגבוהה והיה סטודנט באוניברסיטאות הטכניות של וינה, ברנו וקרלסרוהה. הוא השיג את התואר שלו בהנדסת חשמל ב-1933 ואת הדוקטורט בהנדסה ב-1934 ממכון קרלסרוהה לטכנולוגיה. מ-1934 עד 1938 הוא היה מהנדס תכנון באריקסון הונגריה. אז אריקסון השוודית סגרה את פעילותה בהונגריה וברטה עבר ב-1938 לחברת נורות ליבון וחשמל מאוחדת כמנהל הפיתוח של מעבדת המחקר בתחום הטלוויזיה. לא מצוין דבר על קורותיו בשואה, אלא שמשנת 1945 (אחרי מלחמת העולם השנייה) מונה למנהל המחלקה לתדירויות גבוהות. בין השנים 1948–1949 כיהן כבר בתפקיד המנהל הטכני של חברת הרדיו והחשמל אוריון (באנגלית: Orion Electronics), ובין השנים 1949–1952 היה ראש המחלקה של המכון לחקר התקשורת. הוא גם מונה כמרצה בכיר באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה ב-1949, שם לימד משנת 1952 עד 1972 והיה ראש המחלקה לטכנולוגיית תקשורת אלחוטית. בין השנים 1957–1960 היה דקאן הפקולטה להנדסת חשמל באוניברסיטה, ובין השנים 1960–1963 היה סגן הרקטור. לאחר מסירת הקתדרה לתקשורת שלו, מ-1972 ועד פרישתו לגמלאות בדצמבר 1974, הוביל את עבודת המחקר במכון החדש לתקשורת אלקטרוניקה כמנהל מייסד של המחלקה לאלקטרוניקה וטלקומוניקציה.
עבודותיו

ברטה עסק בעיקר בעקרון הפעולה ובהיבטים אלקטרואקוסטיים של מקלטי רדיו וטלוויזיה, בנושאים האלקטרוניים של טלוויזיה צבעונית, בפיתוח מגברים ומכשירים חשמליים ובבעיות של טכנולוגיית פולסים.
במהלך שנות לימודיו באוניברסיטה בקרסלרוהה, הוא חקר את הרטט המאולץ החולף (עירור) של מיקרופונים. כמהנדס אריקסון היה מעורב בעיקר בפיתוח של מקלטי רדיו וציוד למדידת תדרי רדיו בשנות ה-30. ביישום של "נורות ליבון וחשמל מאוחדת" היה הראשון בהונגריה שבנה רשת טלוויזיה במעגל סגור והשתתף בפיתוח עקרון הפעולה של שפופרות ריק בגלים אולטרה-קצרים ושל מיקרוגלים. מאוחר יותר, ב-1946, משימתו העיקרית הייתה לקחת חלק בניסויי חברת נורות ליבון וחשמל מאוחדת בהשתקפות הירח בראשות זולטן באי, במהלכם נבנה מכ"ם כדי לפלוט ולקלוט אותות שהוחזרו מהירח. בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה תרם תרומה משמעותית ליצירת תעשיית המכשירים החשמליים ההונגרים ולפיתוח הרדיו הציבורי ללא מאתר תחנות (1949). בהמשך הקריירה שלו חקר את סוגיות המעגלים החשמליים של ציוד טלוויזיה, פיתח מקלטי טלוויזיה בשחור-לבן עם שפופרות ואימת בניסוי את התפשטות השידור מעבר לאופק. הוא היה מעורב בהתחלת הייצור התעשייתי של ציוד טלוויזיה ומשנות ה-60 ואילך חקר לעומק את סוגיות האלקטרוניקה של הטלוויזיה הצבעונית.
עבודותיו > חבריות והכרה

בשנת 1949 נבחר כחבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים, בשנת 1976 נבחר לחבר מלא מן המניין והשתתף בעבודת ועדת ההסמכה המדעית, הוא היה יושב ראש המחלקה האלקטרוטכנית וחבר בוועדות המכשור והטלקומוניקציה. בשנת 1949 היה אחד המארגנים והחברים המייסדים הראשיים של האגודה למדעי הטלקומוניקציה, שבפעילותה היה נשיאה בשנים 1953 עד 1974, ולאחר 1974 היה נשיא כבוד. הוא גם לקח חלק בנשיאות התאחדות האגודות הטכניות ומדעי הטבע. בשנת 1967 נבחר כחבר חיצוני של האקדמיה הפולנית למדעים.
פרסים

הדרג השני פרס קושוט ב-1957 על ספר הלימוד שלו, מכשירי רדיו ומגברים, שפורסם ב-1956.
זכה פעמיים בפרס טיבדאר פושקאש עם ההכרה הטכנית הגבוהה ביותר (1960, 1975).
העובד המצטיין (1948),
עובד המצטיין בחינוך (1959)
דרגת הזהב של הצטיינות בעבודה (1965, 1970).
פרסים > כתביו העיקריים

Elektroncsövek: A Budapesti Műszaki Egyetem villamosmérnökhallg. részére. Budapest: Tankönyvkiadó. 1951.
Rádióvételtechnika. Budapest: Tankönyvkiadó. 1951.
Televízió. Budapest: Tankönyvkiadó. 1951.
Bevezetés a gyengeáramú mérésekbe. Budapest: Tankönyvkiadó. 1951.
A távolbalátás alapjai I–III. Budapest: Felsőoktatási Jegyzetellátó. 1953. (עם זולטאן בראט)
Központi televíziós jelkeltő generátor: Szinkrongenerátor. Budapest: Mérnöki Továbbképző Intézet. 1954.
Képfelvevő és képvisszaadó katódsugárcsövek. Budapest: Mérnöki Továbbképző Intézet. 1954.
Rádiókészülékek és erősítők: Egyetemi tankönyv. Budapest: Tankönyvkiadó. 1956.
Híradástechnika. Budapest: Terra. 1964. 512 o. (עם לאסלו קוזמה)
הנצחה

פסל חזה שלו נחנך בנובמבר 2010 בבניין ה-IT של אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה.
לקריאה נוספת

Ki kicsoda: Életrajzi lexikon magyar és külföldi személyiségekről, kortársainkról. Budapest: Kossuth. 1975. 51. o. (מהו מי? לקסיקון ביוגרפי)
Dr. Barta István. Híradástechnika, 6. sz. (1978) 2. o. (טכניקת קומוניקציה)
Bognár Géza: Barta István 1910–1978. Magyar Tudomány, LXXXV. évf. 10. sz. (1978) 786–787. o. (המדע ההונגרי - ד"ר אישטוואן ברטה)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. 54. o. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש כרך השלמה. 1981)
Kossuth-díjasok és Állami Díjasok almanachja 1948–1985. Szerk. Darvas Pálné, Klement Tamás, Terjék József. Budapest: Akadémiai. 1988. 280. o. ISBN 963-05-4420-2 (האלמנך של זוכי פרס קושוט ופרס המדינה)
Magyar nagylexikon III. (Bah–Bij). Főszerk. Élesztős László, Rostás Sándor. Budapest: Akadémiai. 1994. 310. o. ISBN 963-05-6821-7 (הלקסיקון ההונגרי הגדול)
Magyarország a XX. században IV.: Tudomány – Műszaki és természettudományok. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 1999. 59., 102., 267., 270. o. (הונגריה במאה ה-20)
Új magyar életrajzi lexikon I. (A–Cs). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2001. 457. o. ISBN 963-547-414-8 (לקסיקון ביוגרפי חדש)
A Magyar Tudományos Akadémia tagjai 1825–2002 I. (A–H). Főszerk. Glatz Ferenc. Budapest: MTA Társadalomkutató Központ. 2003. 100–101. o. (חברי האקדמיה ההונגרית למדעים 1825–2002)
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. V. kerületi polgári házassági akv. 229/1908. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb114540976 (data)  ISNI: 0000 0001 0853 8356  SUDOC: 227142586  VIAF: 161071463   WorldCat (עם VIAF): 161071463
סכן

| --- | --- |
כתובת בנחדש מפיראוס – כתובת הקדשה פיניקית לאל "אסכן אדר" (סכן האדיר) על מזבח שנמצא בפיראוס
כתובת בנחדש מפיראוס – כתובת הקדשה פיניקית לאל "אסכן אדר" (סכן האדיר) על מזבח שנמצא בפיראוס
 תרבות:  פיניקים, מיתולוגיה פיניקית, הדת הפיניקית 
 
סכן (בפיניקית: 𐤎𐤊𐤍) הוא אל פיניקי. הוא ידוע בעיקר משמות תאופוריים כגון סכניתן וגרסכן. נכון ל־1940, התיעוד האפיגרפי המוקדם ביותר לאל זה הוא במאה ה־5 לפנה"ס.
קיים קונצנזוס בקרב חוקרים, לפיו: הווקליזציה של שם האל היא *Sakkun (סַכֻּן), סכן היה ה"מנהל" או ה"מפקח" של האלים, וסכן הקביל לאל היווני הרמס. החוקר אלברט באומגרטנר מטיל ספק בשלוש הטענות: הוא טוען – על סמך השוואה לניקוד המסורה לשם אכיש, לתעתיקים לטיניים לשם האל (CIL VIII 698, 5099) ולגרסאות בכתבי אוסביוס מקיסריה על סכניתן – שהשחזורים *Sakun, *Sakkon ו־*Sakon אפשריים גם כן; הוא מראה שהקשר האטימולוגי בין שם האל "סכן" למלה הכנענית "סכן" (משוחזרת בשלבים מוקדמים של הלשון *sākinu, לאחר המעתק הכנעני *sōkinu, ובעברית מודרנית "סוֹכֵן") חלש עד לא קיים; והוא טוען ששתי הטענות המבססות את הזיהוי להרמס – אחת היא האפיתט Σωκος ‏(Sōkos) להרמס באיליאדה (20, 72), והשנייה היא כתובת פיניקית על מזבח שנמצאה בפיראוס בסמיכות למזבח אחד שהוקדש להרמס ומזבח נוסף שהוקדש לזאוס "סוטר" (ΣΩΤΗΡ) (שלוש הכתובות הוצעו בעבר להיקרא ככתובת דו־לשונית) – שגויות: האפיתט כנראה נובע מהפועל היווני σωκέω, ואין כל סיבה לקרוא את הכתובות ככתובת דו־לשונית. פילון מגבל, שהקבלותיו בין אלים פיניקיים ליווניים (Interpretatio graeca) אמינות, מזהה את הרמס עם Τάαυτος (תחות).
הערות שוליים

↑  KAI 58 = CIS I 118 (p. 145)
1 2 3  Frank L. Benz, Personal Names in the Phoenician and Punic Inscriptions, Gregorian Biblical BookShop, 1972, עמ' 365
↑  KAI 58 = CIS I 118 (p. 145)
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 62
↑  James Barr, Philo of Bylos and his "Phoenician History, Bulletin of the John Rylands University Library 57, 1974, עמ' 36
↑  William Foxwell Albright, From the Stone Age to Christianity, The Johns Hopkins Press, 1940, עמ' 243
↑  Herbert Donner, Wolfgang Röllig, Kanaanäische und aramäische Inschriften, Band II: Kommentar, Otto Harrassowitz, 1964, עמ' 72
↑  הוצע אצל Paul Schröder, Die Phönizische Sprache, Verlag der Buchhandlung des Waisenhauses, 1869, עמ' 197; והתקבל על־ידי George Albert Cook, Text-book of North-Semitic Inscriptions (NSI): Moabite, Hebrew, Phoenician, Aramaic, Nabataean, Palmyrene, Jewish, Clarendon Press, 1903, עמ' 100
↑  Albert I. Baumgartner, The Phoenician History of Philo of Byblos: A Commentary, Brill, 1981, עמ' 42–45
| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- | --- | --- |
| מפחרת האלים | אל (אל קונה ארץ) • אשרה • בעל־הדֻּ/הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח  • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואב • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • סכן • צדק (אנ') • מישור (אנ') • שלמן • גד • רפאים |  |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |  |
| ספרוּת | שירה אוגריתית: עלילות בעל וענת ‧ עלילת אקהת ‧ עלילת כרת ‧ הולדת שחר ושלם ‧ חתונת ירח ונכל ‧ לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש • כתבי סכניתן |  |
| פולחן | במות • מרזח • פסלים מצבות • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • תרפים • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות, זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • העלאה באוב |  |
כתובת המזבח מגבל

הכתובת למזבח גבל, שנמצאה ב-1923 על ידי פיר מונטה
כתובת מזבח גבל היא כתובת פיניקית על שבר מזבח מאזור מקדשי גבל. הכתובת התגלתה בסביבות 1923 במהלך החפירות של פייר מונטה באזור המקדשים בעיר, מחוץ למקדשים ולקברים, כמה מטרים מהיפוקאוסט (אנ'), בחומה מודרנית.
הכתובת, הידועה בסימון KAI 12, חקוקה על פאת המזבח, ותוכנה הוא:
החנוטם אל פעלת

אנכ עבדאשמן בנה

בן אסעא לאדנן ולסמל

בעל יברכ ויחוו
משמעות הכתובת היא: ”ה"חנוטם" האלה פעלתי אנכי עבדאשמן הבנאי בן אסעא לאדוננו ולסמל בעל. יברהו ויחיהו.” – "חנוטם" הן "מסיכות", מהמלה היוונית χωνευτός (המופיעה בתרגום השבעים כתרגום למלה המקראית "מסיכה"), והם מוזכרים גם בכתובת פיניקית מסרדיניה (אנ'); "אסעא" הוא שם מקוצר, אולי מקוצר מ"אסעמס" – "איסיס נשאה/העמיסה"; "אדוננו" הוא אל כלשהו, ו"סמל בעל" הוא צלם בעל.
צורת חלק מהאותיות, בפרט האותיות ה' וט', שונה מכל הכתובות הפיניקיות שנמצאו בפיניקיה עד אותה עת וקרובה יותר לנאו־פונית, ולכן הכתובת תוארכה במקור לתקופה הרומית. מאוחר יותר התארוך דויק למאה ה־2 לפנה"ס.
ראו גם

רשימת כתובות כנעניות וארמיות
הערות שוליים

↑  Lidzbarski, Mark. "Zu den phönizischen Inschriften von Byblos" Orientalistische Literaturzeitung, vol. 30, 1927, pp. 454-458. https://doi.org/10.1524/olzg.1927.30.16.229 and https://doi.org/10.1524/olzg.1927.30.16.231
1 2  C. R. KRAHMALKOV, THE BYBLIAN PHOENICIAN INSCRIPTION OF ‘BD’ŠMN: A CRITICAL NOTE ON BYBLIAN GRAMMAR, Journal of Semitic Studies, Volume XXXVIII, Issue 1, SPRING 1993, Pages 25–32, https://doi.org/10.1093/jss/XXXVIII.1.25
↑  Montet, Pierre, BAH 11 - Byblos et l'Egypte Quatre Campagnes de Fouilles à Gebeil 1921-1922-1923-1924 (1928), p.258, item: 1020: OBJETS TROUVÉS HORS DU TEMPLE ET DES TOMBEAUX: 1020. — Un autel de pierre portant une inscription phénicienne (pl. CLV). — Hauteur actuelle : 0 m 36. — Trouvé à quelques mètres des hypocaustes, dans un mur moderne. Une inscription phénicienne de quatre lignes est gravée sur une face.
↑  Montet, Pierre, BAH 11 - Byblos et l'Egypte Quatre Campagnes de Fouilles à Gebeil 1921-1922-1923-1924 (1928), p.258, item: 1020
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 132–134
↑  Herbert Donner, Wolfgang Röllig, Kanaanäische und aramäische Inschriften, Band II: Kommentar, Otto Harrassowitz, 1964, עמ' 16–17
↑  Peckham, B. (2019). The Development of the Late Phoenican Scripts. Harvard Semitic Studies. Brill. ISBN 978-90-04-38578-8. נבדק ב-2022-01-12.
אלוהה וונדרוול

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1906 ויניפג
 פטירה:  4 ביוני 1996  (בגיל 89) ניופורט ביץ', ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  Walter Wanderwell (5 באפריל 1925–5 בדצמבר 1932) 
 תקופת הפעילות:  ? – 4 ביוני 1996 
 
אלוהה וונדרוול-בייקר (באנגלית: Aloha Wanderwell-Baker, 13 באוקטובר 1906 - 4 ביוני 1996) הייתה קולנוענית, ומגלת ארצות קנדית-אמריקאית שנודעה כאישה הראשונה שנסעה במכונית מסביב לעולם.
ביוגרפיה > ראשית חייה

וונדרוול נולדה בשם אידריס גלסיה וולש, ב-13 באוקטובר 1906 בעיר וויניפג. הוריה היו רוברט וולש ומרגרט הדלי. כשהייתה בת שנתיים נפטר או נעלם אביה (אין רישומים למה קרה לו). ב-1909 התחתנה אמה עם הרברט הול, ובעכבות כך אידריס החלה להיקרא אידריס הול. השלושה עברו לעיירה בשם קוואליקום ביץ׳ באי ונקובר ושם נולדה אחותה של אידריס, שנקראה בשם אמה, מרגרט.
לאחר שהרברט נהרג ב-1917 בעיר איפר שבבלגיה במלחמת העולם הראשונה, עברו מרגרט האם ומרגרט הבת לאירופה ואידריס נשארה בפנימייה בוויקטוריה, קנדה. ב-1919, אידריס נסעה לבדה מקנדה לאנגליה ונפגשה עם אמה ואחותה. הן עברו לעיר ניס שבצרפת, שם אידריס למדה בבית ספר לנזירות.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1922, כשהייתה בת 16, אידריס נתקלה במודעה אותה פרסם וולטר וונדרוול, שהוציא משלחת למסע מסביב לעולם בפורד מודל T משנת 1918. במודעה, חיפש וונדרוול אישה צעירה שתצטרף למשלחת ותלמד לעבוד כבמאית, שחקנית וצלמת. אידריס הצטרפה למשלחת ואימצה לעצמה את השם אלוהה.
בין אוקטובר 1922 לדצמבר 1923 אלוהה נסעה עם המשלחת ברחבי אירופה, אך בעקבות ויכוח בינה לבין לוולטר עזבה את המשלחת לכמה חודשים אך שבה אליה במצרים במרץ 1924. הם המשיכו למזרח התיכון ומשם הפליגו לפקיסטן, הודו ומלזיה. המשלחת המשיכה לנסוע באסיה ומשם הפליגה לצפון אמריקה דרך הוואי. ב-1925 הציע וולטר נישואין לאלוהה והם התחתנו בקליפורניה באפריל של אותה שנה. במהלך 1926 המשיך הזוג לנסוע באמריקה הצפונית והדרומית ומשם בהפלגה לדרום אפריקה, בה התאחדה וונדרוול עם אמה ואחותה. אלוהה ווולטר התחילו את נסיעת הסיום של המשלחת במזרח אפריקה וב-1927 סיימו רשמית את המסע בצרפת. הם מימנו את מסעם בכך שהעבירו הרצאות בתשלום, תוך הקרנת צילומים ממסעם.
ב-1930 טסו השניים לברזיל, במטרה לאתר את הארכאולוג הנעדר פרסי פוסט. כשהיו במעמקי יער האמזונס, בסמוך לטריטוריה של שבט הבורורו נאלצו לעשות נחיתת חירום. במשך כחודש תיעדה ולמדה וונדרוול את מנהגי שבט הבורורו, בזמן שוולטר חיפש חלקי חילוף למטוס. הם חזרו לארצות הברית ב-1931.
בדצמבר 1932 נרצח וולטר בלונג ביץ׳ בזמן ששהה ביאכטה. זו נשארה אחת מתעלומות הרצח הלא פתורות הגדולות בחוף המערבי של ארצות הברית.
וונדרוול המשיכה בקריירה שלה כהרפתקנית, יוצרת סרטים ומרצה. בחייה המאוחרים, וונדרוול דאגה וסידרה את אוספי התמונות, הסרטים והיומנים שלה כדי להציגם במוזיאונים ברחבי ארצות הברית.
ביוגרפיה > משפחה

בדצמבר 1925, כשהיה הזוג וונדרוול בפלורידה נולדה בתם הראשונה, ולרי. באפריל 1927, כששהו וולטר ואלוהה בדרום אפריקה, ילדה וונדרוול את בנה השני ניל. אלוהה נישאה בשנית ב-1933 לוולטר בייקר, צלם לשעבר במשלחת, לאחר שוולטר וונדרוול נרצח. היא נפטרה בניופורט ביץ‘ שבקליפורניה ב-4 ביוני 1996.
עבודותה > עבודות מרכזיות

אלוהה הוציאה 12 סרטים המתעדים את מסעותיה בעולם וחלקם זכו להצלחה
With Car and Camera Around the World (1929) - סרט המתעד את משלחת וונדרוול מסביב לעולם במכונית פורד מודל T.
River of Death ו- Flight to the Stone Age (1934) - סרטים המתעדים את ימיהם בשבט הבורורו בברזיל בזמן שאלוהה למדה את מסורותיהם והצטרפה אליהם למסעות הציד. זה התיעוד הוויזואלי הראשון של שבט זה.
סרטיה של וונדרוול הם סרטים תיעודיים שלעיתים חושפים מקומות ותרבויות לראשונה במצלמה.
עבודותה > פילמוגרפיה

River of Death
Car Camera around the world
Cape to Cairo
Last of the Bororos
Flight to the Stone Age
Australia Now
Victory in the Pacific
My Hawaii
Magic of Mexico
To See the World by Car
India Now
Explorers of the Purple Sage
הערות שוליים

↑  Dave Obee, Fearless young adventurer had roots on the Island, Times Colonist, 2016
1 2 3  ALOHA WANDEWELL BIOGRAPHY, Aloha Wanderwell official website
↑  Carrie Rickey, Overlooked No More: Aloha Wanderwell, Explorer and Filmmaker, New York Times, 2019
1 2 3 4  Aloha Wanderwell Baker, the World’s Most Widely Traveled Girl, the Henry Ford, ‏1.3.2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1263806511  ISNI: 0000 0004 9773 275X  LCCN: no2016139787  SNAC: w6k46msh  VIAF: 18146635496241980181   WorldCat (עם VIAF): 18146635496241980181
קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים

| --- | --- |
כרזת הסרט בישראל
כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  "מלחמת אזרחים" (קומיקס)
 בימוי:  אנתוני רוסו, ג'ו רוסו 
 הופק בידי:  קווין פייגי
 תסריט:  כריסטופר מרכוס, סטפן מקפילי 
 עריכה:  ג'פרי פורד ומתיו שמידט
 שחקנים ראשיים:  כריס אוונס רוברט דאוני ג'וניור סקרלט ג'והנסון סבסטיאן סטן אנתוני מאקי דון צ'ידל אליזבת אולסן פול בטאני צ'דוויק בוזמן ג'רמי רנר פול ראד טום הולנד אמילי ואן קאמפ דניאל בריהל
 מדבבים:  אן רוסו (Zemo's Wife) קרי קונדון 
 מוזיקה:  הנרי ג'קמן
 צילום:  טרנט אופלך
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני מארוול
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ישראל 27 באפריל 2016 ארצות הברית 6 במאי 2016
 משך הקרנה:  147 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט גיבורי-על 
 מקום התרחשות:  Wakanda, קליבלנד, וינה, ברלין, קווינס, בוקרשט, סיביר, נמל התעופה לייפציג, לאגוס, לונדון 
 תקציב:  250 מיליון דולר
 הכנסות:  1.153 מיליארד דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   marvel2016
 פרסים:  Teen Choice Award for Choice Movie - Sci-Fi/Fantasy  Teen Choice Award for Choice Movie Actor - Sci-Fi/Fantasy (כריס אוונס) 
 סרט קודם:  כרונולוגית (MCU): "אנטמן" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "קפטן אמריקה: חייל החורף"
 סרט הבא:  כרונולוגית (MCU): "דוקטור סטריינג'" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק", "הפלקון וחייל החורף"
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים (באנגלית: Captain America: Civil War, כלומר "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים") הוא סרט גיבורי-על אמריקאי בלייב אקשן של אולפני מארוול מ-2016. הסרט בוים על ידי צמד האחים אנתוני וג'ו רוסו, ואת התסריט כתבו צמד התסריטאים כריסטופר מרקוס וסטיבן מק'פילי. הסרט מבוסס באופן רופף על הקומיקס "מלחמת אזרחים" של מארק מילר וסטיב מקניבן מ-2006 בהוצאת חברת ההוצאה לאור מארוול קומיקס, והוא מהווה חלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
עלילת הסרט מציגה את צוות גיבורי-העל "הנוקמים" כשנה לאחר מאורעות "הנוקמים: עידן אולטרון". הצוות מונה כעת את ונדה מקסימוף/מכשפת השני, סאם וילסון/פלקון, ג'יימס רודס/וור משין וויז'ן. הצוות נתון בפיקודו של סטיב רוג'רס/קפטן אמריקה המחליף את טוני סטארק/איירון מן בשל פרישתו. לאחר שפעולה של הצוות בניגריה גורמת למספר לא מבוטל של הרוגים ולנזק רב, המערכת הפוליטית העולמית קמה ומתאחדת כנגד הצוות ויוזמת בוועידה של האומות המאוחדות חוק לרישום על-אנושיים ("הסכמי סוקוביה") שמטרתו לפקח על פעולות גיבורי-העל. רוג'רס מביע התנגדות חריפה לחוק ולתוכנו, יחד עם מקסימוף ווילסון (ובהמשך גם קלינט בארטון/הוקאיי וסקוט לאנג/איש הנמלה), בעוד סטארק חוזר לפעולה ומביע בו תמיכה יחד עם רומנוף, רודס וויז'ן (ובהמשך גם טצ'אלה/הפנתר השחור ופיטר פארקר/ספיידרמן). הצוות נקרע לשניים ובין הצדדים מפתח מאבק ממשי, כשברקע ג'יימס בארנס/חייל החורף מגיח בחזרה לחיים ואויב חדש בשם הלמוט זמו קם.
"קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" זכה להצלחה רבה, וגרף בקופות ברחבי העולם הכנסות של $1,153,332,891, דבר ההופך אותו לסרט המכניס ביותר לשנת 2016 וכן גם כסרט החמישי בגודל הכנסותיו בזיכיון היקום הקולנועי של מארוול, וגם הסרט החמישי בגודל הכנסתו מכל סרטי גיבורי העל בכל הזמן. נכון ל-2019 הסרט נמצא במקום ה-20 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים. בנוסף להצלחה מסחרית זו, הסרט זכה גם לביקורות חיוביות, וכך לדוגמה באתרי הסקירה "Rotten Tomatoes" ו-"Metacritic" הוא זכה לציונים של 90% ו-75, בהתאמה.