stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיין סקרלט
הערות שוליים

↑  Planet Football, Everything you need to know about Spurs record breaker Dane Scarlett, Planet Football, ‏2020-11-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rob Guest, Alfie Devine and Dane Scarlett have the perfect Tottenham mentor, Football.London, ‏2020-08-29 (באנגלית)
↑  Jose Mourinho admits he had no idea Dane Scarlett would become Tottenham's youngest ever player, The Boot Room, ‏2020-11-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Mourinho praises 'team player' Alli". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-06-14.
↑  Carlos Vinicius nets twice as Tottenham ease to victory over Ludogorets, BT Group (באנגלית)
↑  Hunter, Andy (2021-01-10). "Carlos Vinícius's hat-trick for Tottenham ends Marine's adventure". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-06-14.
↑  Dan Kilpatrick, Mourinho reveals hopes for Tottenham youngster Scarlett after debut, Evening Standard, ‏2021-02-07 (באנגלית)
↑  New contract for Scarlett, Tottenham Hotspur (באנגלית)
↑  Pompey loan for Dane, Tottenham Hotspur (באנגלית)
↑  Port Vale 0 Pompey 1, portsmouthfc (באנגלית בריטית)
↑  UEFA.com, Israel 1-3 England (aet): Chukwuemeka and Ramsey the extra-time heroes as Young Lions fight back, UEFA.com, ‏2022-07-01 (באנגלית)
↑  The Football Association, England U19s 3-1 Israel (באנגלית)
↑  The Football Association, England MU20s squad named for World Cup (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דיין סקרלט".
דוקטרינת אייזנהאואר

לאחר מלחמת סיני היה נשיא ארצות הברית, דווייט אייזנהאואר, מעוניין בהכנסת כוח צבאי וכלכלי אמריקני למזרח התיכון כדי למנוע חדירה של הגוש הקומוניסטי או צרפת ובריטניה לאזורים הנוחים להשפעה חיצונית.
ב-1956, אחרי התחזקות הקומוניזם בסוריה והתקרבות סוריה לגוש המזרחי, ניסו ארצות הברית,  בריטניה ועיראק להפיל את המשטר בסוריה - ונכשלו, במקביל הוביל נאצר, כחלק מגוש המדינות הבלתי מזדהות, מדיניות שלכאורה הייתה נייטרלית מבחינה גושית אך בפועל גילתה אהדה לגוש הקומוניסטי תוך קבלת סיוע, יועצים ונשק מהגוש הקומוניסטי, סיוע שהחל בעסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית ונמשך באספקת נשק ישירה מברית המועצות.
ב-5 בינואר 1957, במקביל לפינוי הכוחות הישראליים מסיני, במסגרת "הודעה מיוחדת לקונגרס על המצב במזרח התיכון", פרסם אייזנהאור יחד עם מזכיר המדינה, ג'ון פוסטר דאלס, תוכנית לשמירת עצמאות מדינות המזרח התיכון בשיתוף עם האו"ם, תוכנית זו נודעה בשם "דוקטרינת אייזנהאואר", מטרתה של התוכנית הייתה למנוע את התפשטות הקומוניזם במזרח התיכון.
התוכנית הסמיכה את נשיא ארצות הברית לשלוח כוחות מזוינים לעזרתה של כל מדינה במזרח התיכון שתבקש את עזרת ארצות הברית כנגד הקומוניזם הבינלאומי (כלומר שתרצה להתגונן מפני מדינה בה שולט הקומוניזם), אך הייתה כלכלית בעיקרה (היקפה היה תמיכה לפיתוח במזרח התיכון בסכומים של 200 מיליון דולר בשנה). התוכנית למעשה חידשה את דוקטרינת טרומן, שמטרתה הייתה למנוע התפשטות השפעה של ברית המועצות על ידי תמיכה כלכלית וערבות צבאית.
התוכנית לא כללה סעיף של התערבות צבאית למען ישראל, ככל הנראה כדי לא לסכל את חתימתן של מדינות האזור האחרות על התוכנית. עם זאת אייזנהאור הצהיר שישראל היא עובדה קיימת שאין לערער על קיומה. ישראל הצטרפה לתוכנית זו, על אף התנגדויות פנימיות מתוך חשש שהדבר יפגע ביחסי ישראל עם ברית המועצות.
מיד עם פרסום התוכנית, הודיעו מדינות "הברית הנגדית" (ברית נגדית לברית בגדאד - מצרים, סוריה וסעודיה) שהן מתנגדות לדוקטרינה וכי יש להניח למדינות האזור לשמור על עצמאותן בלי התערבות חיצונית. פרסום דוקטרינת אייזנהאואר דחף את סוריה לאיחוד עם מצרים. מיד אחרי פרסום הדוקטרינה נסע שוכרי אל-קוותלי למצרים, הצהיר על רצונו לאיחוד בין סוריה למצרים, ומינה משלחת למשא ומתן על האיחוד. משא ומתן שיצר את הרפובליקה הערבית המאוחדת.
לבנון אימצה את הדוקטרינה במארס 1957 וכמיל שמעון פנה לארצות הברית בבקשת עזרה ביולי 1957. ארצות הברית שלחה את אוניות הצי השישי לחופי לבנון והחיילים האמריקאים נשארו שם כשנה.
הערות שוליים

↑  ישיבה 300 של הכנסת השלישית, 3 ביוני 1957, ישיבה 301 של הכנסת השלישית, 6 ביוני 1957.
| ברית המועצות (1955–1980) המלחמה הקרה ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו | ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו |  |
| שנות ה-40 | מבצע מהדק נייר • ההתנגדות האנטי-קומוניסטית בפולין • שיטת הסלמי • משבר איראן • מלחמת האזרחים הסינית • מלחמת הודו-סין הראשונה • מלחמת האזרחים ביוון • מצב החירום המלאי • הפיצול היוגוסלבי-סובייטי • הסגר על ברלין • בריחת המוחות מגרמניה המזרחית |  |
| שנות ה-50 | מלחמת קוריאה • בהלת הלבנדר • המרד המזרח גרמני • משפטי פראג • הפיצול האלבני–סובייטי • המרד ההונגרי • משבר סואץ • משבר הספוטניק • משבר ברלין השני • ויכוח המטבח • הפיצול הסיני-סובייטי • מלחמת וייטנאם |  |
| שנות ה-60 | משבר קונגו • משבר מטוס הריגול U-2 • מלחמת האזרחים בגואטמלה • הפלישה למפרץ החזירים • משבר הטילים בקובה • מלחמת האזרחים של צפון תימן • האביב של פראג • הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה |  |
| שנות ה-70 | ביקור ניקסון בסין • מלחמת יום הכיפורים • משבר האנרגיה העולמי • מבצע מוקינגברד • המהפכה האתיופית • מלחמת האזרחים באנגולה • מבצע קונדור • מבצע טוקאן • מלחמת האזרחים במוזמביק • מלחמת אוגדן • סכסוך לוב–צ'אד • מלחמת אפגניסטן |  |
| שנות ה-80 | החרם על אולימפיאדת מוסקבה • החרם על אולימפיאדת לוס אנג'לס • יוזמת ההגנה האסטרטגית • אייבל ארצ'ר 83 • תקרית הנגיחות בים השחור • אירועי כיכר טיין-אן-מן • סתיו העמים • נפילת חומת ברלין • מהפכת הקטיפה • המהפכה הרומנית • הפיקניק הפאן-אירופי |  |
| שנות ה-90 | איחוד גרמניה מחדש • איחוד תימן • התפרקות צ'כוסלובקיה • התפרקות ברית המועצות • התפרקות יוגוסלביה • תקרית הטיל הנורווגי |  |
| מושגי יסוד | הגוש המזרחי • הגוש המערבי • מסך הברזל • קומוניזם • קפיטליזם • מרוץ חימוש • המרוץ לחלל • מלחמה גרעינית • השמדה הדדית מובטחת • הקו החם מוסקבה-וושינגטון • המלחמה הקרה השנייה |  |
| מדיניות | דוקטרינת טרומן • תורת הבלימה • מקארתיזם • דוקטרינת אולבריכט • דוקטרינת הלשטיין • דוקטרינת ברז'נייב • דוקטרינת אייזנהאואר • דטאנט • אוסטפוליטיק • דוקטרינת רייגן • גלאסנוסט • פרסטרויקה • דוקטרינת סינטרה |  |
| דיפלומטיה | פגישות בין מנהיגי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה • ועידת טהראן • ועידת יאלטה • ועידת פוטסדאם • הסכמי פריז ולונדון • הסכמי הלסינקי • סאל"ט • האמנה למניעת ניסויים גרעיניים • פסגת מלטה |  |
| כלכלה | תוכנית מרשל • קומקון • הנס הכלכלי בגרמניה • הקהילה הכלכלית האירופית |  |
| ארגונים | נאט"ו • ברית ורשה • CIA • ק.ג.ב. • שטאזי • ברית בגדאד • המדינות הבלתי-מזדהות • תנועת "סולידריות" בפולין |  |
| גרמניה | חומת ברלין • ברלין המערבית • ברלין המזרחית • הגבול בין גרמניה המערבית לגרמניה המזרחית • צ'ק פוינט צ'ארלי • מחנה המעבר מריינפלדה • אני ברלינאי • מר גורבצ'וב, הפל חומה זו! |  |
| רשימת ערכים מלאה | רשימת ערכים מלאה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10637510
גרבטקה-לטניסקו

| --- | --- |

כנסייה בגרבטקה-לטניסקו
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 מחוז:  קוז'יניצה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,802 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°29′36″N 21°37′55″E﻿ / ﻿51.493333333333°N 21.631944444444°E﻿ / 51.493333333333; 21.631944444444 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיגרבטקה-לטניסקו(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיגרבטקה-לטניסקו(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהגרבטקה-לטניסקו(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהגרבטקה-לטניסקו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גרבטקה-לטניסקו (בפולנית: Garbatka-Letnisko), או בקיצור גרבטקה, הוא כפר במחוז קוז'יניצה בפרובינציית מזוביה, במרחק של כ-69 ק"מ מלובלין שבפולין. בכפר מתגוררים 3,163 תושבים (נכון ל-2011).
היסטוריה

האזכור הראשון של גרבטקה במקורות כתובים היה ב-1449, באותה תקופה גרבטקה הייתה תחת שליטתה של משפחת סליז אשר שלטה במקום. בין המאה ה-15 למאה ה-16 עבר הכפר לבעלות משפחת קוחנובסקי. בשנת 1787 חיו בגרבטקה 253 תושבים, ובשנת 1881 חיו בה 715 תושבים.
בין השנים 1795–1809 נמצאה גרבטקה תחת שלטו האימפריה האוסטרית בעוד שבשנים 1815–1915 היא הייתה תחת שלטון האימפריה הרוסית. השנים החשובות ביותר בהיסטוריה של גרבטקה היו בין שתי מלחמות העולם. בשנים אלו גרבטקה התפרסמה ככפר נופש. תיירים רבים ביקרו בה, בעיקר מראדום, לובלין וורשה. בשנת 1921 הגיעו מספר התושבים במקום ל-1,739.
הקהילה היהודית בגרבטקה

היהודים הראשונים הגיעו לגרבטקה בראשית המאה ה-19, כשאוכלוסיית הכפר מנתה כ-461 נפשות. יהודי גרבטקה השתייכו לקהילה היהודית של העיירה הסמוכה גנייבושוב, שם הם גם קברו את מתיהם. בשנות השמונים של המאה ה-19 אוכלוסיית הכפר גדלה לכ-750 אנשים, מהם כ-50 יהודים. בשנת 1921 הקהילה היהודית בגרבטקה חיו במקום כ־111 יהודים מכלל אוכלוסיית העיירה שמנתה אז כ־1,739 נפשות. יהודי הכפר התפרנסו ממלאכה, מרוכלות ובעיקר מן השוק השבועי, שמשך לגרבטקה את איכרי הסביבה.
ערב מלחמת העולם השנייה נמנו בכפר כ-300 יהודים, שהיו כ-8.5% מכלל האוכלוסייה.
הקהילה היהודית בגרבטקה > הקהילה בתקופת מלחמת העולם השנייה

הכפר נכבש ב-8 בספטמבר 1939. יהודי גרבטקה נותרו במקומם, אך נשלחו לעבודות כפייה. ב-1940 הוקם בכפר יודנרט בראשותו של ינקל פרלשטיין (Yankel Perlstein), וכן הוקם שירות סדר יהודי בפיקודו של איציק צימרמן (Zimmerman). באותם ימים הוטל על יהודי גרבטקה תשלום כופר, ובסוף 1940 הם נצטוו לשאת את הטלאי הצהוב.
עד הקמת הגטו נמשכה שגרת חייהם של יהודי המקום, והם הוסיפו לעסוק במסחר ובהשגת מזון. יחס הגרמנים והאוכלוסייה הפולנית אליהם היה הוגן למדי, מה שהוביל פליטים יהודים מפיאסצ'נו, מגורה קלוואריה ומגרוייץ אל המקום והם נקלטו היטב בקהילה. בשלבים מאוחרים ב-1941 הגיע מספר היהודים בגרבטקה ל-1,300. בקיץ 1941 רוכזו כל היהודים במקום איסוף וגברים אחדים נבחרו מביניהם ונשלחו למחנה העבודה בפיונקי. באותה שנה החלה להתפשט בגרבטקה מגפת הטיפוס, ואף שמספר המתים היה קטן מאוד, נטען שהיהודים הם מפיצי המחלה. לפיכך הורה הממונה הגרמני לפליטים היהודים שבאו לגרבטקה מיזמתם לעזוב את המקום.
הגירוש לגטו היה פתאומי, מהיר ואלים. הגטו נסגר ב-30 בדצמבר 1941. לגטו הובאו יהודים מכפרי הסביבה ובסך הכול היו בו כ-100 משפחות. בגטו עברה דרך לשימושם של יהודים ופולנים כאחד, והתנהל בה מסחר בין הצדדים. על הגטו הופקדה שמירה של שירות הסדר היהודי.
ביוני 1942 ערכו הגרמנים רישום של כל היהודים מבני 16 ומעלה ושלחו כ-100 צעירים וצעירות נוספים לפיונקי. באמצע יולי 1942 נלקחו כ-100 יהודים אל מחוץ לכפר, נרצחו ונקברו שם. אחרוני היהודים בכפר הועברו לגנייבושוב ומשם גורשו יחד עם היהודים המקומיים לטרבלינקה.
הקהילה היהודית בגרבטקה > בתי עלמין

יהודי גרבטקה נקברו בשני בתי עלמין, הראשון ברחוב לובלסקה (Lubelska) שבמרכז העיר גנייבושוב, שיהודי גרבטקה היו כפופים לקהילתה. השני היה ברחוב אולקסובסקה (Oleksowska). שני בתי הקברות הללו הוחרבו לחלוטין על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה, וכיום הם אינם פעילים כלל.
הערות שוליים

1 2  גרבטקה-לטניסקו באתר Polska w liczbach (בפולנית).
1 2  פנקס הקהילות פולין, כרך 7, מחוזות לובלין קיילצה, יד ושם, 1969 - 2007
1 2  סבסטיאן פיונטקובסקי (פול') ומרטין דין (אנ'), גרבטקה-לטניסקו, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 220–221), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
1 2  גרבטקה (Garbatka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7716206-7  VIAF: 234400776   WorldCat (עם VIAF): 234400776
דוב המשקפיים

| דוב המשקפיים |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
תת־משפחה:: טרמרקטיים
סוג:: טרמרקטוס
מין:: דוב המשקפיים
שם מדעי
 Tremarctos ornatus ‏קיוויה, 1825
תחום תפוצה


דוב המשקפיים הקרוי גם דוב האנדים, אוּקוקו, ג'וקומארי, או אוקומארי (שם מדעי: Tremarctos ornatus) הוא מין של יונק ממשפחת הדוביים והמין היחיד ששרד בסוג טרמרקטוס (Tremarctos). זהו הדוב היחיד בעולם החי באמריקה הדרומית והיחיד שחי בחצי הכדור הדרומי.
מאפיינים

דוב המשקפיים נפוץ בדרום אמריקה בהרי האנדים בוונצואלה, בקולומביה, באקוודור, בבוליביה ובפרו. זהו המין היחיד במשפחה הדוביים שאנדמי לאמריקה הדרומית, ואחד משני המינים עם התפוצתם  המגיעה דרומית לקו המשווה.
דוב המשקפיים במצב שימור פגיע בעיקר בגלל פגיעה באזורי המחיה שלו ומעריכים כי נותרו פחות מ-2,000 פריטים בבר. הוא גם ניצוד בשל פרוותו ובשרו ומשתמשים בחלקי גופו ל"רפואה מסורתית".
משך חייו של דוב משקפיים בשבי יכול להגיע ל-25 שנה.
זכרים בוגרים שוקלים 100–155 ק"ג ונקבות בוגרות 64–82 ק"ג.
דוב המשקפיים הוא קטן ושעיר. יש לו סימנים לבנים צהבהבים הדומים למשקפיים סביב עיניו ועד לבית החזה. סימנים אלו מיוחדים במינם לכל אחד. שאר פרוותם עשויה להיות בצבע חום כהה עד שחור. לו חוש ריח חד ואף גדול למציאת מזון בחרכי קרקע קטנים ועל עצים גבוהים. כמו כן יש לו טפרים חדים וארוכים לחפירת מערכות שורשים ועקירת צמחים.
דובי המשקפיים פעילים בלילה ובין הערביים. הם אוכלי כול, אך צמחים מהווים את עיקר מזונם. המזון המועדף עליהם הוא פירות, אך הם ניזונים ממגוון גדול של מזונות כגון עשבים ודבש. הם יכולים גם להסתפק במכרסמים קטנים, עופות וחרקים.
הם מפזרים זרעים ובכך תורמים תרומה ישירה לצמיחת היערות שבהם הם חיים.
ההזדווגות נעשית בדרך כלל בין אפריל ליוני. הזוג נשאר ביחד במשך מספר ימים במהלך עונת הרבייה ומזדווג פעמים רבות. הזכר אינו משתתף בגידול הגורים. אחד עד שלושה גורים נולדים בין נובמבר לפברואר. משך ההיריון בשבי הוא בסביבות 8 חודשים. בלידה הגורים עיוורים ושוקלים 300 עד 360 גרם. האם שומרת על גוריה ולאחר כחודש הגורים מסוגלים לחפש אוכל יחד עם אמם. לאחר 6–8 חודשים הם יכולים להסתדר בעצמם.
על אף שהם נוטים להתבודד אחד מהשני כדי להימנע מתחרות, הם אינם טריטוריאליים.
כאשר נפגשים בבני אדם או בדובי משקפיים אחרים, הם יגיבו בצייתנות אבל באופן זהיר, אלא אם כן בן האדם נראה כאיום או כמסכן את גורי האם. אמהות תועדו תוקפות ציידים באופן ברוטלי ביותר, אך שום מיתה לא תועדה על ידי ממשלות דרום אמריקה.
הערות שוליים

↑  דוב המשקפיים באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565725605171
דוקטרינת ברז'נייב

דוקטרינת ברז'נייב (נקראת גם דוקטרינת העצמאות המוגבלת) פורסמה בנובמבר 1968 בוועידה החמישית של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית בנאום של מנהיג ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב, לאחר הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה. פלישה זו נעשתה כדי לשים קץ ל"אביב העמים של פראג" (מהחשש שנשיאה, אלכסנדר דובצ'ק, יביא פתיחות לקראת המערב ובכך להתרחקות מהגוש הקומוניסטי). בישיבת מדינות ברית ורשה ב -3 באוגוסט 1968 הציג ברז'נייב לראשונה את משנתו, המחייבת את כל המדינות הסוציאליסטיות לתמוך ולהגן על יתרונות הסוציאליזם. דוקטרינת ברז'נייב הוצגה באופן רשמי יותר במסמך רשמי - המכונה "ריבונות וחובותיהן הבינלאומיות של מדינות סוציאליסטיות" - אשר פורסם בספטמבר 1968 ב"פרבדה", העיתון של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. עיקר הדוקטרינה היא שכאשר איומים פנימיים וחיצוניים עוינים את הסוציאליזם, קיימת סכנה לביטחון המדינה הסוציאליסטית כולה ולכן המדינות הקומוניסטיות יתערבו וידכאו כוחות אלו, על מנת למנוע זאת. מנהיגי ברית המועצות דגלו בדוקטרינה זו עד החלפתה בדוקטרינת סינטרה בשנות ה-80.
הגוש המזרחי
בפועל, הדוקטרינה התירה עצמאות מוגבלת למפלגות הקומוניסטיות במדינות הגרורות ואסרה על כל מדינה שהיא לסכן את הלכידות של הגוש המזרחי בכל דרך שהיא. כלומר, אף מדינה לא הייתה יכולה לעזוב את ברית ורשה או לערער את המונופול של המפלגה הקומוניסטית על כוח השלטון. בדוקטרינה נרמז כי ההנהגה של ברית המועצות שמרה לעצמה את הסמכות להגדיר "סוציאליזם" ו"קפיטליזם" מהם. לאחר פרסום הדוקטרינה, נחתמו מספר בריתות בין ברית המועצות למדינות הגרורות שלה על מנת לאשרר את תוכן הדוקטרינה ולהבטיח המשך שיתוף פעולה בין-מדינתי. עיקרי הדוקטרינה היו כה נרחבים, עד שהסובייטים השתמשו בהם על מנת להצדיק את מעורבותם הצבאית באפגניסטן ב-1979.
ב- 1989 דוקטרינת ברז'נייב הוחלפה בדוקטרינת סינטרה, שנקראה על שם שירו המפורסם של פרנק סינטרה "בדרכי שלי". על פי הדוקטרינה החדשה, ברית המועצות לא תתערב בענייניהן הפנימיים של ארצות מזרח אירופה. בעקבות השינוי, כאשר נערכו ב-1989 בפולין בחירות חופשיות ותנועת סולידריות הביסה את השלטון הקומוניסטי, מיכאיל גורבצ'וב סירב להשתמש בכוח צבאי וברית המועצות לא התערבה בנעשה בפולין.
הערות שוליים

↑  דוקטרינת ברז'נייב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
| ברית המועצות (1955–1980) המלחמה הקרה ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו | ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו |  |
| שנות ה-40 | מבצע מהדק נייר • ההתנגדות האנטי-קומוניסטית בפולין • שיטת הסלמי • משבר איראן • מלחמת האזרחים הסינית • מלחמת הודו-סין הראשונה • מלחמת האזרחים ביוון • מצב החירום המלאי • הפיצול היוגוסלבי-סובייטי • הסגר על ברלין • בריחת המוחות מגרמניה המזרחית |  |
| שנות ה-50 | מלחמת קוריאה • בהלת הלבנדר • המרד המזרח גרמני • משפטי פראג • הפיצול האלבני–סובייטי • המרד ההונגרי • משבר סואץ • משבר הספוטניק • משבר ברלין השני • ויכוח המטבח • הפיצול הסיני-סובייטי • מלחמת וייטנאם |  |
| שנות ה-60 | משבר קונגו • משבר מטוס הריגול U-2 • מלחמת האזרחים בגואטמלה • הפלישה למפרץ החזירים • משבר הטילים בקובה • מלחמת האזרחים של צפון תימן • האביב של פראג • הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה |  |
| שנות ה-70 | ביקור ניקסון בסין • מלחמת יום הכיפורים • משבר האנרגיה העולמי • מבצע מוקינגברד • המהפכה האתיופית • מלחמת האזרחים באנגולה • מבצע קונדור • מבצע טוקאן • מלחמת האזרחים במוזמביק • מלחמת אוגדן • סכסוך לוב–צ'אד • מלחמת אפגניסטן |  |
| שנות ה-80 | החרם על אולימפיאדת מוסקבה • החרם על אולימפיאדת לוס אנג'לס • יוזמת ההגנה האסטרטגית • אייבל ארצ'ר 83 • תקרית הנגיחות בים השחור • אירועי כיכר טיין-אן-מן • סתיו העמים • נפילת חומת ברלין • מהפכת הקטיפה • המהפכה הרומנית • הפיקניק הפאן-אירופי |  |
| שנות ה-90 | איחוד גרמניה מחדש • איחוד תימן • התפרקות צ'כוסלובקיה • התפרקות ברית המועצות • התפרקות יוגוסלביה • תקרית הטיל הנורווגי |  |
| מושגי יסוד | הגוש המזרחי • הגוש המערבי • מסך הברזל • קומוניזם • קפיטליזם • מרוץ חימוש • המרוץ לחלל • מלחמה גרעינית • השמדה הדדית מובטחת • הקו החם מוסקבה-וושינגטון • המלחמה הקרה השנייה |  |
| מדיניות | דוקטרינת טרומן • תורת הבלימה • מקארתיזם • דוקטרינת אולבריכט • דוקטרינת הלשטיין • דוקטרינת ברז'נייב • דוקטרינת אייזנהאואר • דטאנט • אוסטפוליטיק • דוקטרינת רייגן • גלאסנוסט • פרסטרויקה • דוקטרינת סינטרה |  |
| דיפלומטיה | פגישות בין מנהיגי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה • ועידת טהראן • ועידת יאלטה • ועידת פוטסדאם • הסכמי פריז ולונדון • הסכמי הלסינקי • סאל"ט • האמנה למניעת ניסויים גרעיניים • פסגת מלטה |  |
| כלכלה | תוכנית מרשל • קומקון • הנס הכלכלי בגרמניה • הקהילה הכלכלית האירופית |  |
| ארגונים | נאט"ו • ברית ורשה • CIA • ק.ג.ב. • שטאזי • ברית בגדאד • המדינות הבלתי-מזדהות • תנועת "סולידריות" בפולין |  |
| גרמניה | חומת ברלין • ברלין המערבית • ברלין המזרחית • הגבול בין גרמניה המערבית לגרמניה המזרחית • צ'ק פוינט צ'ארלי • מחנה המעבר מריינפלדה • אני ברלינאי • מר גורבצ'וב, הפל חומה זו! |  |
| רשימת ערכים מלאה | רשימת ערכים מלאה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דאדא קמודן דיווקר

| --- | --- |
 לידה:  1777
 פטירה:  2 באפריל 1846 (בגיל 69 בערך)
 
דאדא קמודן (1777 - 2 באפריל 1846) נולד בשם דויד בן יצחק דיווקר קמודן מוכאדם, נחשב למנהיג המפורסם ביותר של קהילת בני ישראל (הודו). החזיק בתואר נשיא הקהילה במשך 50 שנים עד לפטירתו. זוהי תקופת השלטון הארוכה ביותר המתועדת אצל מנהיגי קהילת בני-ישראל מהודו.
מוצאו

דויד נודע בכמה שמות כגון: דאדא קמודן, דאוד קפטאן, דויד מוכאדם, דאודג'י ודויד סאמאג'י. הוא נולד בשנת 1777 בעיר בומביי (היום מומבאי), שם אביו היה הסובידאר קומנדאנט יצחק יחזקאל דיווקר (1735 לערך-1810 לערך) הנודע גם בשם איסאג'י האסאג'י דיווקר, שם דודו ואביו המאמץ היה שמואל יחזקאל דיווקר, הקמודן מוכאדם הראשון.
סבו יחזקאל (נולד 1700) ואבי סבו משה בן בנימין דיווקר (נולד 1665). משפחתו עזבה את אחוזתם ואדמותיהם באזור ההבסאן ג'נג'ירה עקב התנכלות המצביא ומלך מייסור לעתיד חיידר עלי, אביו של טיפו סולטאן. בשנת 1749 משפחתו הגיעה לעיר בומביי והתיישבה שם.
לדויד היו שני אחים נוספים: אברהם ואבא סאהיב. הוא נמסר לאימוץ לדודו שמואל יחזקאל דיווקר היות שהיה אב לבנות בלבד וגודל על ידי נשות דודו, ראג'ובאי וראהאמנבאי (רחומה).
משפחתו הייתה ממובילי הקהילה דודו שמואל ואביו הביולוגי יצחק בנו את בית הכנסת המודרני הראשון מה שיקרא לעתיד בית הכנסת שער הרחמים בשנת 1796.
שלטונו

דודו שמואל נרצח על ידי סוכנים של טיפו סולטאן ב-3 בדצמבר 1796 בזמן ביקורו בעיר אירנקולם והבאת ספר תורה מקהילת יהדות קוצ'ין, ודויד נבחר כיורשו, ובכך בגיל 19 עלה על כס הקמודן מוכאדם והפך לנשיא קהילת בני ישראל (הודו).
דאדא קמודן עלה לשלטון בתקופת התחייה הרוחנית אותה החל דודו שמואל, תקופה זו חפפה עם חדירת הפעילות המסיונרית הנוצרית אל אזור בומביי והסביבה וניסיונות לנצר את חברי הקהילה, ניסיונות אלו לא צלחו ולהפך, חלק מהמיסיונרים כגון הכומר מהכנסייה הסקוטית ג'ון וילסון נדהמו מהקהילה היהודית העתיקה ואף תרגמו את התנ"ך למראטהית ופתחו בתי ספר לעברית. פעילות רבה למניעת המרות הדת הונהגה על ידי דאדא קמודן כמו גם הפעילות לקירוב הקהילה לקהילות יהודיות אחרות כגון הקוצ'ינים והבגדאדים בהודו.
דאדא קמודן בהיותו נשיא הקהילה איגד תחתיו את הנושאים החילוניים והדתיים גם יחד, שילב ואיזן ביניהם. הוא נודע בתור מנהיג שוויוני מאוד בנוגע למעמד האישה ונודע בשליטתו ביד חזקה מאוד. הוא ראה בעין לא טובה לקיחת נשים בעלות מוצא מעורב (יהודי ומקומי או מגוירות) בברית נישואין ואף התנגד לכך כשאחד מבניו עשה זאת.
עם השנים מוסר התנהגותו הגבוהה והנוקשה עורר זעם בחלק מחברי הקהילה וכתוצאה מכך בשנת 1823 נוצר פלג פורש בראשות הסובידאר סולומון באפוג'י סנקר. פלג זה התמוסס לאחר רציחתו של הסובידאר עקב סכסוך משפחתי. התקוממות נוספת הגיעה מצדו של אדם בשם שמואל יעקב דיווקר מאייסטרי אשר דאדא קמודן פסק לטובת אשתו של אותו שמואל בסכסוך משפחתי שהובא למועצת הקמודן מוכאדם. אותו שמואל אסף את האלמנטים ממתנגדי דאדא קמודן ויחדיו בנו את בית הכנסת "שערי רצון" בשנת 1843.
כאשר פרצה מגפת הכולרה בעיר בומביי והפילה חללים רבים מקרב בני הקהילה, רבים עזבו את העיר, דאדא קמודן ומשפחתו החליטו להישאר ולשמש דוגמה פתחו ביתם לנזקקים וארגנו את הלוויות הרבות, טיפלו בחולים תוך סיכון הידבקות בעצמם, לאחר זאת רבים אף מחוץ לקהילה העריכוהו מאוד.
רבים מקהילת בני ישראל (הודו) הגיעו לעיתים ממקומות מרוחקים מהכפרים הבני ישראליים בעמק הקונאקן ומעבר, בכדי להביא נושאים קהילתיים לבוררותו בנושאים רבים ומגוונים, בזמנו ירד כוחם של מנהיגי הדת הבני-ישראליים, הקאג'י אשר הונהגו על ידי 3 משפחות מהקהילה במשך דורות: משפחת ראג'פורקר, משפחת ג'היראדקר ומשפחת שאפורקר.
פטירתו

ב-2 באפריל 1846 נפטר דאדא קמודן בגיל 69 ונקבר בבית העלמין היהודי גראנט רואד בבומביי.
מותו גרם לזעזוע בקרב הקהילה לאחר שלטון יחיד רב שנים, רבים לא הכירו שלטון אחר ונוצר בלבול רב בקרב הקהילה.
סכסוכי הירושה

לאחר פטירתו של דאדא קמודן נפתח קרב ירושה בין בניו לבין בניו של אחיו אברהם כאשר אחייניו חסקאל אברהם דיווקר ואהרון אברהם דיווקר לקחו את השלטון ונידו את בניו של דאדא קמודן מסדר הירושה ואף הכחישו את רוב צאצאיהם.
סכסוכים אלו גרמו לפילוג במשפחה ב-30 באפריל 1848 ולבסוף בהדחתם של חסקאל ואחיו אהרון בשנת 1872 והקמת סיעה פורשת על ידם ועלייתו לשלטון של נכדו של דאדא קמודן, דויד חיים דיווקר אך כאשר קיבל לידיו את משרת הקמודן מוכאדם סמכויותיו היו מוגבלות מאוד ולמעשה לאחר פטירתו בשנת 1889 בוטל מוסד נשיאות הקהילה ורשמית בשנת 1906 עם בנו של חסקאל, אברהם שפרש מהנהגת הסיעה הפורשת ואיחד אותה עם שאר הקהילה.
התואר קמודן מוכאדם הפך לשיוך משפחתי בלבד מאז וכיום נמצא בשימוש בעיקר בענף אור עקיבא של המשפחה אף על פי שישנם מספר צאצאים נוספים אשר מודעים לתואר.
משפחה וצאצאים

לדאדא קמודן היו 3 נשים במקביל ושמותיהן:
שרה באי, באסובאי ואישה נוספת.
נולדו לו 11 ילדים, 6 בנים ו-5 בנות אשר מתוכן ידועים:
חיים (1800–1854)
מוזס היראצ'אנד
שמואל באבאג'י (נפטר 1856)
ג'ייקוב (נפטר 1854)
דניאל ליהאריי
יצחק (1820 לערך-1899 לערך)
מרים באי (1820-06.10.1905)
לדאדא קמודן צאצאים רבים הן מבניו והן מבנותיו.
המחזאי דויד חיים דיווקר הוא נכדו, צאצאו הישיר הוא הסופר הישראלי אליעז ראובן-דנדקר, ענף בנו יצחק אשר נמנה בין מקימי העיר אור עקיבא עודנו משתמש בתואר קמודן מוכאדם כתואר משפחתי העובר בשושלות הגבריות והנשיות כאחד.
מחקר על דמותו

דאדא קמודן מוזכר בכתבים רבים ובספרים מהמאה ה-19 עד ימינו. בספרו של הרב יעקב אבן ספיר הלוי (יעקב ספיר) מאמצע המאה ה-19 נכתב על דאדא קמודן בהרחבה ועל משפחתו, צווים חתומים על ידו נמצאים בארכיון העיר מומבאי ובמסמכי בית הכנסת "שער הרחמים" ברחוב שמואל אשר נמצאים בסכנת השמדה בשל עיזבון. חיים שמואל קהימקר כותב עליו בצורה נרחבת בספרו על ההיסטוריה של בני-ישראל מהודו.
בשנת 1962 הרבנות הראשית לישראל הוציאה ספר בנושא קהילת בני-ישראל מהודו ושם גם ישנו פרק המרחיב על פועלו של דאדא קמודן.
בשנת 1984 יצא ספר קהילתי על ידי חברי קהילת בני-ישראל בהודו ושם מתועדים משפטים וצווים רבים הקשורים אליו.
בשנת 2016 צאצאו של דאדא קמודן הסופר הישראלי אליעז ראובן-דנדקר הוציא ספר נרחב על משפחת הקמודן מוכאדם (נשיאי הקהילה), שם מתועד מחקר מאוד מעמיק על דמותו ופעילותו.
ראו גם

בני ישראל (הודו)
שמואל יחזקאל דיווקר
דויד חיים דיווקר
חיים שמואל קהימקר
יעקב ספיר
אליעז ראובן-דנדקר