stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנסיכה מעמק הרוחות

| --- | --- |

כרזת הסרט המקורית
 מבוסס על:  Nausicaä of the Valley of the Wind 
 בימוי:  הייאו מיאזאקי
 הופק בידי:  איסהו טאקאהאטה
 תסריט:  הייאו מיאזאקי
 מדבבים:  סומי שימאמוטו (Nausicaä) Jōji Yanami (Gikkuri) Kōhei Miyauchi (Goru) Mugihito (Pejite mayor) Rihoko Yoshida (Teto) Akiko Tsuboi (Rastel's mother) Mahito Tsujimura (Muzu, Jhil) Miina Tominaga (Rastel) Hisako Kyōda (Obaba) Gorō Naya (Yupa) Ichirō Nagai (Mito) Yoshiko Sakakibara (Kushana) מאטסודה יוג'י (Asbel) Iemasa Kayumi (Kurotowa) Takeki Nakamura Takako Ohta Nomura Shinji Masako Sugaya Tarako צ'יקה סאקאמוטו Tetsuo Mizutori 
 מוזיקה:  ג'ו היסאישי
 אנימטור:  הידאקי אנו 
 מדינה:  יפן יפן
 חברת הפקה:  Topcraft
 חברה מפיצה:  מוקפ, אייטונס, נטפליקס, HBO Max 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הורדה דיגיטלית 
 הקרנת בכורה:  11 במרץ 1984
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  יפנית
 סוגה:  אנימת מדע בדיוני, סרט פוסט-אפוקליפטי, אנימת אקשן, אנימה הרפתקאות, אנימה פנטזיה, סרט הרפתקאות, אנימה ומאנגה מסוגת הפנטזיה, אנימה ומאנגה של הרפתקאות, סרט פנטזיה, סרט אנטי־מלחמתי 
 פרסים:  פרס אופוג'י נובורו 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנסיכה מעמק הרוחות (ביפנית: 風の谷のナウシカ; בתעתיק Kaze no Tani no Naushika, בתרגום מילולי: נאוסיקה מעמק הרוחות) הוא סרט אנימה יפני משנת 1984, אשר בוים על ידי הייאו מיאזאקי. הסרט מבוסס על מאנגה משנת 1982 שכתב מיאזאקי. הוא משתייך לסוגת המדע הבדיוני והפנטזיה ועלילתו מתארת עולם פוסט אפוקליפטי שבו מנסה נסיכה צעירה להשכין שלום בעיצומו של מאבק בין מספר ממלכות אשר מביא להרס סביבתי.
זהו אחד הסרטים הראשונים של מיאזאקי כבמאי והצלחתו תרמה במידה רבה להקמת אולפני ג'יבלי. הסרט נחשב על ידי מבקרים לאחד מסרטי האנימה הטובים בכל הזמנים.
עלילת הסרט

מלחמה גרעינית הידועה בכינוי "שבעת ימי האש" הביאה לחורבן כמעט גמור של האנושות ולהרס סביבתי אדיר. אלף שנים לאחר מכן, מעט השורדים חיים במספר ממלכות קטנות שנאבקות על הישרדותן בעולם מזוהם. אחת מתוצאות המלחמה היא היווצרותו של יער רעיל, ממנו נפלטים גזים המסכנים את בני האדם. ביער התפתחו גם חרקי ענק בשם אוהמו (Ohmu), המאיימים על תושבי הממלכה. מעט האנשים שנכנסים ליער נדרשים לעטות מסיכות מיוחדות.
אחת מאותם בודדים היא הנסיכה נאוסיקה, בתו של שליט ממלכת הרוחות. היא יוצאת לגיחות אל היער ומביאה משם אספקה וחומרי גלם לשימוש תושבי הממלכה.
ספינת תובלה מממלכת טולמקיה היריבה מתרסקת בעמק הרוחות. נאוסיקה מגלה כי במטען הספינה שמור שריד ללוחמי הענק הקטלניים ששימשו לתחילת מלחמת ימי האש. כוחות צבא מממלכת טולמקיה פולשים אל העמק כדי להחזיר אליהם את המטען שאבד, מתוך שאיפה להשתמש בו כדי להשמיד את יער הרעל. קושאנה, מנהיגת הכוחות, מורה על חיסולו של שליט ממלכת הרוחות, אביה של נאוסיקה, ולאחר מכן לוקחת את נאוסיקה כשבויה.
במהלך מסעם, טייס בשם אסבל מפיל את כלי הטיס של הכוחות הטולמקים. המטוסים נוחתים נחיתת אונס ביער, מה שמעורר את חמתם של חרקי הענק. נאוסיקה נמלטת ויוצאת לחלץ את הטייס אסבל. השניים מוצאים את דרכם לאזור תת-קרקעי ביער, שבו האוויר נקי ואינו מסוכן. הם מגלים כי צמחי היער מטהרים את אדמת היער מן הזיהום שיצרו בני האדם לפני שנים רבות, וכך יכולים להיווצר שוב אוויר ומים נקיים. הם מבינים גם כי עצי היער אינם מהווים איום כפי שחשבו, אלא דווקא יכולים לסייע לאנושות להציל את העולם הגוסס ולטהר את הזיהום.
בשובם לממלכה עדים השניים לפלישה המונית של חרקי הענק. מורדים אנטי-טולמקים חבריו של אסבל מושכים את החרקים על ידי שביית אחד מצאצאיהם, מתוך תקווה כי הפלישה תבריח את החיילים הטולמקים מהעמק ותאפשר להם להשתלט על הטיטאן. נאוסיקה משחררת את צאצא האוהם ומנסה לעצור את הנחיל הזועם הפולש לעמק, אולם נפגעת במהלך הניסיון. חרקי הענק נרגעים למראה מאמציה ומסייעים להחיות את נאוסיקה הגוססת. לאחר מכן עוזבים כוחות הצבא את העמק ותושביו מתגייסים כולם לשקם את ההריסות. בסיום הסרט, נראים צמחים חדשים ובריאים צומחים במעמקי היער הרעיל.
הפקת הסרט

לאחר הצלחת סרטו הראשון של מיאזאקי כבמאי, לופן ה-III: טירתו של קליוסטרו, הציע טושיו סוזוקי עורך המגזין Animage למיאזאקי לביים סרט נוסף. לאחר שמספר רעיונות שהעלה מיאזאקי לסרטים נדחו, החל בכתיבת סדרת המאנגה "נאוסיקה מעמק הרוחות" בשנת 1979.
בעת כתיבת המאנגה, קיבל מיאזאקי השראה לדמותה של נאוסיקה ממספר מקורות, כגון דמותה של נאוסיקה בת מלך הפאיאקים מתוך האודיסיאה של הומרוס, וכן מדמות הנסיכה מהאגדה היפנית המסורתית מן המאה ה-12 "הנסיכה שאהבה חרקים". בשני המקרים, נמשך מיאזאקי לרעיון היותן של שתי הדמויות נשים חופשיות ויוצאות דופן, אשר מסרבות להיכנע לתכתיבי החברה.
המאנגה הפכה במהרה למצליחה במיוחד ומייסדי המגזין עודדו את מיאזאקי לעבד אותה לסרט אנימציה. מיאזאקי הסכים בתנאי שיוכל גם לביים את הסרט ובשנת 1983 החל את העבודה עליו.
פסקול הסרט הולחן על ידי ג'ו היסאישי, שהמשיך לצדו של מיאזאקי גם ברבים מסרטיו הבאים של הבמאי. בין אמני האנימציה הרבים שלקחו חלק בהפקה זו נכלל גם הידאקי אנו, שלימים התפרסם בעקבות יצירת סדרת האנימה נאון ג'נסיס אוונגליון.
תגובות ופרסים

הסרט יצא לאקרנים ביפן ב-11 במרץ 1984. הכנסותיו בקופות ביפן נאמדות בכ-1.48 מיליארד ין יפני. הסרט זכה להצלחה גם מעבר לים והוקרן באותה שנה במדינות רבות באירופה ובארצות הברית.
הסרט זכה במספר פרסים, בהם פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סרטי הפנטזיה האיטלקי Fantafestival בשנת 1985, ובפרס אופוג'י נובורו (大藤信郎賞) לסרטי אנימציה ביפן באותה שנה.
להצלחתו של הסרט והביקורות החיוביות שלהן זכה היו תרומה משמעותית להקמת אולפני ג'יבלי, חברת ההפקות של מיאזאקי.
הקרן העולמית לשימור חיות הבר (WWF) הביעה תמיכה בסרט בעת צאתו לאקרנים, בעקבות תרומתו להפצת מסרים של שמירת הסביבה. בתחילת הקרנת הסרט בבתי הקולנוע הוצג לוגו הפנדה של הארגון הסביבתי כסמל של הזדהות עם המסרים שמופיעים בו.
הסרט נכלל ברשימות דירוג סרטי האנימה הטובים בכל הזמנים וזכה לשבחים ממבקרים רבים לאורך השנים.
הערות שוליים

1 2  Miyazaki, Hayao, תרגום: Cary, Beth and Schodt, Frederik L., Starting Point 1979 – 1969, Viz Media, 1996, עמ' 283-284
1 2  Carl Broughton, 'Nausicaä of the Valley of the Wind': Celebrating Miyazaki's First Anti-War Film, Film School Rejects, ‏June 21 2019
↑  Nausicaä of the Valley of the Wind (1984) Awards, Imdb (באנגלית)
↑  Nathaniel Heggins Bryant, [https://muse.jhu.edu/article/614503 Neutering the Monster, Pruning the Green
The Ecological Evolutions of Nausicaä of the Valley of the Wind], Resilience: A Journal of the Environmental Humanities Volume 2, Number 3, Fall 2015, University of Nebraska Press, עמ' 120-126
↑  Thomas M. Coar, [https://scholarcommons.sc.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1139&context=senior_theses A Study of Apocalyptic Themes in Japanese
Popular Culture], University of South Carolina Scholar Commons, 2017
↑  Daisuke Akimoto, Learning peace and coexistence with nature through animation: Nausicaä of the Valley of the Wind, 2014, עמ' 54-63
↑  Eve Watling, Ranked: The 50 Best Anima Movies, According to Critics, Newsweek.com, ‏June 11 2018
↑  Toussaint Egan and Jason DeMarco, The 100 Best Anime Movies of All Time, Paste Magazine, ‏August 10 2019
| הייאו מיאזאקי |
| --- | --- | --- |
| סרטים: תסריט ובימוי | לופן ה-III: טירתו של קליוסטרו • הנסיכה מעמק הרוחות • הטירה המרחפת • השכן הקסום שלי טוטורו • שירות המשלוחים של קיקי • חזיר באוויר • הנסיכה מונונוקי • המסע המופלא • הטירה הנעה • פוניו על הצוק ליד הים • הרוח העולה • הילד והאנפה |  |
| סרטים: תסריט | לחישת הלב • הלקחנים – עולמה הסודי של ארייטי • תצפית על גבעת הפרגים |  |
| סדרות טלוויזיה בבימויו או בהשתתפותו: | קונאן ילד העתיד • האסופית • לופן השלישי |  |
| מאנגה | הנסיכה מעמק הרוחות • עידן הספינות המעופפות • המסע של שונה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400391705171  BNE: XX4990626  BnF: cb155724958 (data)  LCCN: n2009062458  NDL: 01240842  SUDOC: 180215914  VIAF: 180810991   WorldCat (עם VIAF): 180810991 
עמוד מתוך המנגה
הנשמה במצרים העתיקה

שקילת הלב (איב) לאחר המוות. הלב מונח על כף המאזניים השמאלית, ונוצת המע'ת על הכף הימנית. הפרסונה/אישיות (בה) מוצגת כציפור עם ראש אדם, ניצבת משמאל על מקדש קטן ומחכה לראות את שיעלה בגורלה. הדמות הגדולה עם ראש התן היא אנוביס, האחראי על השקילה. מתוך ספר המתים המצרי, פפירוס אני
על פי ההגות הדתית-פסיכולוגית  במצרים העתיקה, הנשמה האנושית מורכבת ממספר חלקים: הרן, הבה, הקה, השעות, האקה, והאיב. בנוסף לחלקים אלה קיים גם הגוף האנושי (הקרוי הא).
קה (כוח החיים)

הקה היה כח החיים, ההבדל בין אדם מת לחי, והמוות אירע כאשר הקה עזב את האדם. הקה נוצר על ידי האל חנום על אובניים של קדרים, או שהועבר לילדים דרך הזרע של אביהם.
המצרים האמינו גם שהקה מחוזק בעזרת מאכל ומשתה. לפיכך ניתנו למתים מנחות של מאכל ומשתה, למרות שהקה שבתוך המנחות, ולא המנחות עצמן, הוא שנאכל. הקה לעיתים קרובות הוצג באיקונוגרפיה המצרית כדמות שנייה של האדם.
בא (נשמה/אישיות)

הבא הוא כנראה המושג הקרוב ביותר למושג ה"נשמה" ביהדות או בתרבות המערבית, אך הוא גם מייצג את כל מה שמייחד את האדם, ולכן דומה למושג האישיות (במובן זה, גם לחפצים דוממים היה יכול להיות 'בא', מאפיין ייחודי, ולפעמים פירמידות בממלכה הקדומה נחשבו ל'בא' של בעליהן). כמו הנשמה, הבה הוא חלק מאדם שחי לאחר מות הגוף, והוא לפעמים מיוצג כציפור בעלת ראש אדם שעפה מתוך הקבר על מנת להצטרף ל'קה' בחיים שלאחר המוות.
המילה 'באו' (ריבוי של 'בא') מבוססת על מושג זה. פירושה הוא משהו הדומה ל'כוח' או 'מוניטין', ובדרך כלל היא מאפיינת אלוהות. כאשר אלוהות התערבה בענייני בני האדם, נאמר שה'באו' של האל פועלים. במובן זה, המלך נחשב ל'בא' של האל, או שאל אחד נחשב לפעמים כ'בא' של אל אחר.
רן (שם)

שמו של אדם (רן במצרית) ניתן לו בלידה והוא יתקיים כל עוד יאמרו אותו, דבר שמסביר מדוע ניסו להגן עליו, ושמו אותו במספר רב של כתבים. למשל, מטרתו של חלק מספר הנשימות, שהתפתח מתוך ספר המתים, היה להבטיח את המשך קיומו של השם. לעיתים קרובות שמו כרטוש (חבל קסום) סביב לשם כדי להגן עליו. לחלופין, שמותיהם של אויבי המדינה, כמו אחנתון, נמחקו מתוך אנדרטאות ומונומנטים. לפעמים הם הוסרו על מנת לפנות מקום לשמו של אדם אחר, וכך לחסוך את הצורך בבניית מונומנט חדש.
שְׁעוּת (צל)

צילו של האדם, ה"שְׁעוּת" שלו, תמיד היה נוכח. אדם אינו קיים ללא צל, וגם לא הצל ללא האדם, ולפיכך הניחו המצרים שהצל כולל בתוכו משהו מהאדם אותו הוא מייצג. מסיבה זאת, לעיתים התייחסו המצרים לפסלים של אנשים או אלים כצל שלהם.
הצל בדרך כלל הוצג כדמות אנושית קטנה, שחורה לחלוטין, וכן כדימוי למוות, או כמשרת של אנוביס.
אקה (התבונה)

המושג אקה ("הקסום" או "היעיל") היה מושג שהשתנה לאורך ההיסטוריה הארוכה של האמונה המצרית העתיקה. בחיים שלאחר המוות ייצג אקה את המנוח, שלעיתים קרובות זוהה עם אור.
המושג היה קשור למחשבה, אך לא כפעולה של הנפש; אלא האינטלקט כישות חיה. האקה מילא תפקיד גם בחיים שלאחר המוות. לאחר מותו של הגוף הפיזי, התאחדו הבא והקא כדי לחדש את האקה. הדבר היה אפשרי רק אם טקסי ההלוויה היו מבוצעים כראוי ובעקבותיהם ניתנו מנחות בצורה מתמדת. הטקס נקרא סאקה "להפוך (אדם מת) לחי". במובן זה, הוא אפילו התפתח למעין רוח רפאים. במהלך השושלת העשרים נחשב האקה ככוח שבנסיבות מסוימות יכול להזיק או להועיל לאנשים שעדיין חיים ולגרום לסיוטים, רגשות אשם, מחלה וכו'. ניתן להפעיל אותו על ידי תפילות או מכתבים כתובים שהושארו בקבר על מנת גם לעזור לבני משפחה חיים, למשל, על ידי התערבות בסכסוכים, על ידי פנייה לאנשים מתים או אלוהים אחרים בעלי סמכות כלשהי להשפיע לטובה על הדברים על פני האדמה, אך גם להטיל עונשים.
איב (לב)

החלק החשוב ביותר היה האיב, שזהה במשמעותו ל"לב" בעברית. לדעת המצרים הקדמונים, הלב הוא שהיה מושב הרגש והמחשבה, ולא המוח. הלב נחשב למפתח לחיים שלאחר המוות. לאחר המוות, אנוביס ואלים אחרים בדקו את לבו של האדם, בטקס שקילת הלב. אם הלב היה כבד יותר מ"נוצתה של מאע'ת", אז הוא נאכל בידי השד אמות.
רמז חיצוני ליחס המצרי אל הלב ניתן ללמוד מהתורה בעת המאורעות שהובילו ליציאת מצרים. ה' מצווה את משה ללכת אל פרעה ולדרוש את שחרור עם ישראל, כאשר ה' מציין שהוא "חיזק" את לב פרעה:
ניתן להבין מכאן שהמושג "להקשות לב" מכוון להקשחת עמדתו של פרעה. בהמשך פרעה כבר יוזם בעצמו הקשחה נוספת, ואז נעשה שימוש במושג אחר: ”וַיֹּאמֶר יְהוָה אֶל-מֹשֶׁה, כָּבֵד לֵב פַּרְעֹה; מֵאֵן לְשַׁלַּח הָעָם” (שם פסוק י"ד). בשלב זה פרעה מיוזמתו "מכביד" את ליבו, כלומר, המושג מכוון לא רק לעקשנות אלא גם לרשעות - שזה בדיוק היחס המצרי לשקילת הלב. ניתן לשער שמחברי התורה שלטו במובן מה בלשון מצרים, ולכן שאלו מהם מושגים תרבותיים.
הנשמה בחיים שלאחר המוות

המצרים האמינו כי המוות מתרחש כשהקה עוזב את האדם. מטרתם של טקסים שנערכו על ידי הכהנים לאחר המוות, למשל "פתיחת הפה", הייתה לא רק להשיב את יכולותיו הפיזיות של האדם במוות, אלא גם לשחרר את הקשר של הבה עם הגוף. שחרור זה איפשר לבה להתאחד עם הקה בחיים שלאחר המוות, ואז נוצרה ישות הקרויה "אח".
לאחר המוות, היה קיום שדומה למדי לקיום הפיזי הרגיל. המודל לקיום חדש זה היה המסע של השמש. בלילה השמש ירדה אל הדואט (עולם המתים). השמש פגשה שם את גופו החנוטה של אוסיריס. אוסיריס והשמש, שמחזקים זה את זה, עולים לחיים חדשים ליום נוסף. עבור המתים, הגוף והקבר שלהם היה האוסיריס והדואט האישי שלהם. מסיבה זו מתייחסים אליהם לעיתים קרובות כ"אוסיריס". כדי שתהליך זה יפעל, יש צורך בשמירה על הגוף כדי שבה יוכל לשוב המשך הלילה ולעלות לחיים חדשים ביום.
"ספר המתים", אוסף הלחשים שעזרו לאדם בחיים שלאחר המוות, נקרא במצרית "ספר העלייה ביום". הלחשים עזרו לאנשים להימנע מסכנות החיים שלאחר המוות וגם עזרו להם ש"לא למות בפעם השנייה בעולם המתים", וכדי "לתת זיכרון תמיד" לאדם.
לסאנה דיארה

לסאנה דיארה (בצרפתית: Lassana Diarra; נולד ב-10 במרץ 1985) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה

ביולי 2005 עבר מלה האבר הצרפתית לצ'לסי תמורת ארבעה מיליון לירות שטרלינג.
בעונת 2007/2008 עבר דיארה ליריבתה הלונדונית של צ'לסי, ארסנל. דיארה לא מצא מקומו בקבוצה ובינואר 2008 עבר לפורטסמות'. עם פורטסמות' זכה בגביע ה-FA. בחלון ההעברות של ינואר 2009 עבר לריאל מדריד, שם תפס את מקומו של מהמאדו דיארה הפצוע.
ב-1 בספטמבר 2012 חתם חוזה ל-3 שנים באנז'י מחצ'קלה.
לאחר הפחתה משמעותית בשכר השחקנים, דיארה חתם ב-20 באוגוסט 2013 בשורות לוקומוטיב מוסקבה. באוגוסט 2014, לוקומוטיב מוסקבה ביטלה את חוזהו של הצרפתי ודרשה ממנו פיצוי של 20 מיליון אירו. פיפ"א התערבה וקבעה כי על דיארה לפצות את המועדון הרוסי ב-10 מיליון אירו. עקב כך, הצרפתי לא באמת הוגדר כשחקן חופשי, כשהרוסים דרשו מהקבוצות שהתעניינו בשירותיו פיצויים, מה שבסופו של דבר מנע ממנו לעבור לשרלרואה הבלגית, שרצתה ערבות מפיפ”א, אליה בארגון לא הסכימו, ובכך הושפע המשך הקריירה שלו. בית הדין לבוררות בספורט פסק על השעיית דיארה ומתן הפיצויים ללוקומוטיב מוסקבה. דיארה פנה לבית הדין האירופי לצדק אשר פסק שכללים המשפיעים על הדרך בה שחקן יכול להשתחרר מחוזהו, לא היו חוקיים והיו מנוגדים לחוקי האיחוד האירופי. בשנת 2015 חתם בקבוצה הצרפתית אולימפיק דה מארסיי. בפברואר 2017 שוחרר מהקבוצה.
ב-23 בינואר 2018 חתם דיארה בפריז סן ז'רמן לשנה וחצי. סיים את הקריירה שלו בפריז סן ז'רמן ב-2019.
חיים אישיים

בת דודתו של דיארה נהרגה בפיגועי טרור אשר התרחשו ב-13 בנובמבר 2015. באותה העת, שיחק דיארה עבור נבחרתו במסגרת משחק הידידות מול נבחרת גרמניה.
תארים

גביע ה-FA:‏ 2006/2007
גביע הפוטבול ליג: 2006/2007
גביע ה-FA:‏ 2007/2008
אליפות ספרד: 2011/2012
גביע המלך הספרדי: 2010/2011
הסופר קאפ הספרדי: 2012
אליפות צרפת: 2017/2018
גביע הליגה הצרפתית: 2017/2018
הגביע הצרפתי: 2017/2018
הערות שוליים

1 2  דרמה בכדורגל האירופי: פסיקה היסטורית "תשנה את שוק ההעברות", באתר ynet, 4 באוקטובר 2024
↑  רעידת אדמה? פסיקת האיחוד האירופי נגד פיפ"א, באתר ONE‏, 4 באוקטובר 2024
↑  Lassana Diarra se prend 10 millions d'euros d'amende par le TAS, www.20minutes.fr, ‏2016-05-28
↑  שוק ההעברות ישתנה? החלטת האיחוד האירופי, באתר ‏מאקו‏, 4 באוקטובר 2024
↑  Diarra case: Some FIFA transfer rules breach EU law – DW – 10/04/2024, dw.com
↑  MacInnes, Paul (2024-10-03). "The Lassana Diarra case: what is it and will it change football like Bosman?". The Guardian. ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-10-04.
| נבחרת צרפת – יורו 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 מנדנדה •  2 בומסונג •  3 אבידל •  4 ויירה •  5 גאלאס •  6 מאקללה •  7 מאלודה •  8 אנלקה •  9 בנזמה •  10 גובו •   11 נאסרי •  12 הנרי • 13 אברה •  14 קלרק • 15 תוראם • 16 פריי • 17 סקילאצ'י • 18 גומיס • 19 סניול • 20 טולאלאן • 21 דיארה • 22 ריברי • 23 קופה • מאמן: דומאנק |  1 מנדנדה •  2 בומסונג •  3 אבידל •  4 ויירה •  5 גאלאס •  6 מאקללה •  7 מאלודה •  8 אנלקה •  9 בנזמה •  10 גובו •   11 נאסרי •  12 הנרי • 13 אברה •  14 קלרק • 15 תוראם • 16 פריי • 17 סקילאצ'י • 18 גומיס • 19 סניול • 20 טולאלאן • 21 דיארה • 22 ריברי • 23 קופה • מאמן: דומאנק | צרפת |
| נבחרת צרפת – יורו 2016 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 ז'אלה •  3 אברה •  4 ראמי •  5 קאנטה •  6 קבאי •  7 גריזמן •  8 פאייה •  9 ז'ירו •  10 ז'יניאק •   11 מרסיאל •  12 שניידרלין • 13 מנגאלה •  14 מטווידי • 15 פוגבה • 16 מנדנדה • 17 דין • 18 סיסוקו • 19 סאניה • 20 קומאן • 21 קוסיילני • 22 אומטיטי • 23 קוסטיל • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 ז'אלה •  3 אברה •  4 ראמי •  5 קאנטה •  6 קבאי •  7 גריזמן •  8 פאייה •  9 ז'ירו •  10 ז'יניאק •   11 מרסיאל •  12 שניידרלין • 13 מנגאלה •  14 מטווידי • 15 פוגבה • 16 מנדנדה • 17 דין • 18 סיסוקו • 19 סאניה • 20 קומאן • 21 קוסיילני • 22 אומטיטי • 23 קוסטיל • מאמן: דשאן | צרפת |
רות ניקולס

| --- | --- |
רות ניקולס ליד המטוס שלה 19 במרץ 1929
רות ניקולס ליד המטוס שלה 19 במרץ 1929
 לידה:  23 בפברואר 1901 ניו יורק
 התאבדה:  25 בספטמבר 1960 (בגיל 59) ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  Woodlawn Cemetery (Bronx, New York)
 פעילות בולטת:  טייסת
 השכלה:  מכללת ולסלי  בית ספר מאסטרס 
 תקופת הפעילות:  1925–1959 (כ־34 שנים)
 מקצוע:  טייסת
 תפקיד:  קברניט טיסה
 תואר:  מוסמך בסיעוד מטעם מכללת ולסלי
 פרסים והוקרה:  בשנת 1992 לאחר מותה הוכנסה להיכל התהילה הלאומי לתעופה של ארצות הברית
 
רות ניקולס, צילום מהארכיב הלאומי של ברזיל
רות ניקולס 15 בפברואר 1932
רות רולנד ניקולס (באנגלית: Ruth Rowland Nichols, ‏23 בפברואר 1901 – 25 בספטמבר 1960) הייתה חלוצת תעופה אמריקאית. היא האישה היחידה שהחזיקה ב-3 שיאי עולם בו-זמנית לנשים/טייסות בקטגוריות מהירות, גובה ומרחק טיסה.
ביוגרפיה

ניקולס נולדה בניו יורק לאריקסון נורמן ניקולס ואדית' קורליס היינס. אביה היה חבר בבורסה לניירות ערך בניו יורק, ושירת ביחידת המתנדבים הראשונה של חיל הפרשים של צבא ארצות הברית שנקראה "Rough Riders" של טדי רוזוולט (הידועה באופן רשמי בשם "The 1st United States Volunteer Cavalry"). רות למדה בבית ספר מאסטרס (אנ'), שהיה בית ספר תיכון ומכינה פרטית לבנות ונשים צעירות. בשנת 1919 עם סיום לימודיה בבית הספר התיכון, אביה העניק לה כמתנת סיום הלימודים, טיסה במטוס עם אדי סטינסון ג'וניור, מחברת סטינסון (אנ'). טיסה זו עוררה בה את העניין להיות טייסת. בשנת 1924 היא סיימה את לימודיה לתואר מוסמך בקדם רפואה (סיעוד), בקולג' ולסלי.
ביוגרפיה > תוכנית נשים בחלל

ב-1959, בזמן שתוכנית מרקורי של נאס"א התכוננה לטוס למשימות על הירח, ניקולס עברה את אותם מבחני בידוד, צנטריפוגות וחוסר משקל שבחנו את המועמדים להיות אסטרונאוטים. הבדיקות נערכו במרכז הפיתוח האווירי של רייט (אנ') בדייטון, אוהיו, על ידי בריגדיר גנרל של ארצות הברית דון פליקינגר. אף על פי שלתוכנית מרקורי של נאס"א היה עניין במחקר על התאמתן של נשים כאסטרונאוטיות, ניקולס לא עברה את הבדיקות. למרות זאת היא דחקה במדעני חיל האוויר לכלול נשים בתוכניות הטיסה שלהם לחלל.  בסופו של דבר רק ג'רי קוב הצליחה להשלים את כל שלושת שלבי הבדיקות לפני שנאס"א הפסיקה את התוכנית באופן רשמי.
מוות

ניקולס סבלה מדיכאון חמור לפני מותה, היא נפטרה ממנת יתר של ברביטורטים, בביתה בניו יורק ב-25 בספטמבר 1960. מותה נקבע כהתאבדות.  ניקולס נקברה בבית הקברות וודלאון (אנ') בברונקס, ניו יורק.
מורשת

במהלך הקריירה שלה, ניקולס הטיסה את כל סוגי המטוסים שהיו מוכרים בימי חייה, כגון: ספינות אוויר, דאונים, אוטוגירו, מטוסי ים, מטוסים דו-כנפיים, משולשי כנפיים, מטוסי תובלה ומטוס על-קולי. ניקולס הוכנסה לאחר מותה להיכל התהילה הלאומי לתעופה של ארצות הברית (אנ') בשנת 1992.  מדחף ממטוס הלוקהיד וגה שלה משנות ה-30 מוצג בגלריה של המוזיאון האוויר והחלל הלאומי הנמצא בוושינגטון בירת ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Women in Aviation and Space History: Ruth Nichols, web.archive.org, ‏2012-02-05
↑  Rob V, The Woman Who Dared the Skies - Aviation History - Century of Flight, ‏2019-11-04 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  O'Brien, Keith (2018-08-19). "The Daredevil Fly Girl Who Challenged Amelia Earhart". The Daily Beast (באנגלית). נבדק ב-2024-04-27.
↑  Chicago Tribune, p.12, June 23, 1931
↑  Associated Press, "Ruth Nichols Unhurt When Plane Crashes", The San Bernardino Daily Sun, San Bernardino, California, Thursday 3 November 1932, Volume 39, page 1.
↑  The Woman Engineer Vol 4
↑  Sarasota Herald-Tribune, October 22, 1935, pg. 8, col. 5
↑  Accident Douglas C-54A-DO (DC-4) N79998,, aviation-safety.net
↑  Stephanie Nolen. Promised The Moon: The Untold Story of the First Women in the Space Race. Penguin Canada, Toronto, 2002. p. 88.
↑  "DEATH RULED SUICIDE; Tests Show Ruth Nichols Took Barbitautes, Examiner Says". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1960-10-20. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-04-27.
↑  The Age - Google News Archive Search, news.google.com
↑  Women's History | Woodlawn Cemetery • Crematory • Conservancy, www.woodlawn.org
↑  National Aviation Hall of Fame, web.archive.org, ‏2016-04-22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17763965c (data)  GND: 1172395632  ISNI: 0000 0000 2961 6619  LCCN: n90689731  SNAC: w6vx1kxd  VIAF: 65635319   WorldCat (עם VIAF): 65635319
דפנה פוזננסקי בן-חמו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביוני 1950 (בת 74) אוראן, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  אוניברסיטת ניס סופיה אנטיפוליס  אוניברסיטת בורגון 
 תפקיד:  חברת האספה הלאומית הצרפתית (20 ביוני 2012–15 בפברואר 2013) 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית 
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר ההצטיינות הלאומי  אבירה בלגיון הצרפתי 
 
דפנה פוזננסקי-בן חמו (בצרפתית: Daphna Poznanski-Benhamou; נולדה ב-3 ביוני 1950) היא פוליטיקאית צרפתית שייצגה את אזור הבחירה השמיני עבור תושבי צרפת מעבר לים באספה הלאומית בין השנים 2012 ל-2013.  בעקבות מערכת בחירות של שנת 2013 היא הוחלפה על ידי מאיר חביב.
ראשית חייה

פוזננסקי בן-חמו נולדה באוראן שבאלג'יריה למשפחה בת יהדות אלג'יריה, וברחה למרסיי עם אמה לאחר מלחמת אלג'יריה.
הערות שוליים

↑  "Mme Daphna Poznanski-Benhamou - Mandat clos - Français établis hors de France (8e circonscription) - Assemblée nationale". www2.assemblee-nationale.fr. נבדק ב-2021-02-14.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דפנה פוזננסקי בן-חמו".
אלי כהן (קוקוס)

ערך זה עוסק בכדורגלן ששיחק בהפועל תל אביב. אם התכוונתם לאנשים אחרים ששמם אלי כהן, ראו .
אלי כהן (נולד ב-27 בינואר 1960 ביפו), הידוע בכינוי קוקוס, הוא כדורגלן ומאמן עבר ישראלי, קפטן קבוצת הפועל תל אביב ושחקן נבחרת ישראל בשנות ה-80.
קריירה

אלי כהן נולד לאב שעלה ממרוקו, ולאם שנולדה בלוב וגדלה באיטליה. הוא גדל ביפו ושיחק בקבוצות הנוער של הפועל קריית שלום ושל הפועל תל אביב, במדיה שיחק מאז שעלה לבוגרים עד פרישתו. ב-6 במרץ 1982 כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 1-3 על הפועל באר שבע בחוץ. במהלך שנות השמונים הוביל כהן את קישור הקבוצה יחד עם רפעת טורק ומשה סיני. כהן שיחק בקישור האחורי והיה ידוע כשחקן קשוח ואגרסיבי, אך יחד עם זאת היה פעיל מאוד גם בחלק ההתקפי.
כהן זכה עם הפועל תל אביב באליפות בעונת 1980/1981, לאחר 12 שנים בהן לא זכתה הקבוצה בתואר. בשנת 1983 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה. בעונת 1985/1986 זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, ובעונת 1987/1988 הציג את עונת השיא שלו: לאחר שכוכב הפועל תל אביב, משה סיני, עבר לשחק בבלגיה, נטל כהן את המושכות של הקבוצה והוביל אותה לאליפות השלישית באותו עשור, שבסופה זכה בתואר כדורגלן העונה בישראל מטעם עיתון מעריב. שנה לאחר מכן ירד עם הפועל תל אביב לליגה השנייה בפעם הראשונה בתולדותיה, אך למרות שהיה שחקן נבחרת בחר כהן להישאר בקבוצה ותרם רבות להעפלתה לליגה הבכירה אחרי עונה אחת. בסך הכל רשם כהן 275 הופעות במדי הפועל תל אביב, בהן כבש 46 שערים בליגה, ובסך הכל 65 שערים בכל המסגרות. בשנת 1993 פרש ממשחק פעיל.
ב-30 באוקטובר 1983 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, במשחק מול נבחרת פורטוגל. במשחק זה כבש את שערו הראשון בנבחרת, והפך לשחקן סגל קבוע לאורך שנות השמונים. משחקו האחרון היה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990, מול נבחרת אוסטרליה. בסך הכל רשם במדי הנבחרת 20 הופעות, בהן כבש 3 שערים.
לאחר הפרישה

לאחר פרישתו אימן את מכבי יפו שעמה עלה ליגה, את הפועל בת ים ואת מכבי יבנה. כמו כן שימש כסוכן שחקנים.
ב-15 במאי 2007 הורשע בהטיית 11 משחקי כדורגל, במסגרת פרשת שופטים באדום, וב-2 בספטמבר במשפטו נגזר דינו לשלוש שנות מאסר בפועל, שנתיים מאסר על תנאי וקנס בסך 25,000 ש"ח. בגזר דינו קבע בית המשפט:
ב-12 בספטמבר 2011 שוחרר כהן ממאסרו.
חיים אישיים

כהן אב לשלושה ילדים והוא מתגורר שכונת נחלת יהודה בראשון לציון.
תארים

אליפויות: 1980/1981, 1985/1986, 1987/1988
גביע המדינה: 1982/1983
כדורגלן העונה בישראל: 1987/1988
הערות שוליים

↑  אשר גולדברג‏, "מה שעשו לי יותר גרוע ממה שעושים עכשיו לביבי", באתר וואלה, 21 ביולי 2023
↑  שופטים באדום: אלי כהן הורשע, באתר ערוץ 7, 15 במאי 2007
↑  משה גוזגל, "3 מורשעים נוספים ב'שופטים באדום'", באתר ערוץ הספורט, 15 במאי 2007
↑  פ 4477/04 מדינת ישראל נגד אבי חודדה ואחרים
↑  עידן חגי, ‏אלי 'קוקוס' כהן ישוחרר היום ממאסר, באתר ערוץ הספורט, 12 בספטמבר 2011
↑  אשר גולדברג‏, "מה שעשו לי יותר גרוע ממה שעושים עכשיו לביבי", באתר וואלה, 21 ביולי 2023
↑  גידי ליפקין, "קוקוס נשבר", עיתון תל אביב, 4 בינואר 2002
ריצ'רד דוטרואל

ריצ'רד פיליפ דוטרואל (בצרפתית: Richard Philippe Dutruel, נולד ב-24 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת השוער. במהלך קריירת המשחק שלו, שהחלה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 והסתיימה באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, שיחק במספר קבוצות בצרפת ובספרד, ובהן פריז סן-ז'רמן, סלטה ויגו וברצלונה. דוטרואל ערך הופעה אחת במדי נבחרת צרפת.