stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העיר ללא יהודים
עלילה

המפלגה הנוצרית סוציאליסטית תופסת את השלטון באוסטריה, ראש הממשלה החדש הוא אנטישמי קנאי שגורס כי היהודים הם השליטים האמיתיים במדינה. אי לכך, הוא מעביר באספה הלאומית חוק המורה לכל היהודים לעזוב את אוסטריה עד סוף השנה. החוק מתקבל בהתלהבות רבה בקרב ההמונים, והיהודים אכן עוזבים. זמן קצר לאחר יישום החוק מתגלות ההשלכות הבלתי צפויות של עזיבת היהודים - על החיים באוסטריה: חיי התרבות העשירים של וינה הופכים לשממה, בתיאטראות מציגים אך ורק את מחזותיהם של אותם שני מחזאים לא יהודים. מרבית בתי הקפה התרוקנו, או שהוסבו לבתי מרזח לממכר נקניק ובירה. לאחר תקופת גאות קצרה - הכלכלה נופלת, העסקים בבעלות יהודית נסגרים או עוברים לערים אירופיות אחרות - כפראג ובודפשט. האינפלאציה והאבטלה משתוללות.
הדמויות הפוליטיות בספר מתוארות כך שניתן לזהותן עם אישים פוליטיים בני התקופה. בסרט, לעומת זאת, מטושטש הדמיון כדי לעקוף את איסורי הצנזורה. בנוסף למישור הפוליטי, הסרט עוסק גם באהבה שנרקמת בין לוטה, צעירה וינאית טיפוסית, לאמן היהודי ליאו סטראקוש. במקרה, הנערה היא בתו של חבר האספה הלאומית המתנגד ליהודים, שהצביע בעד החוק לגירושם.
לקראת סוף הסרט האספה הלאומית מעוניינת להפוך החלטתה על פיה, ולהשיב את היהודים. למען השגת הרוב הדרוש לשינוי החקיקה, צמד הנאהבים לוטה וליאו (שהתגנב חזרה לאוסטריה באופן בלתי חוקי, עם מסמכים מזויפים של צייר צרפתי) נדרשים לסכל את התנגדותו של חבר האספה האנטישמי ברנרד (השחקן הנס מוזר), ולשם כך הם משכרים ומסממים אותו. הדרמה מגיעה לשיאה כשברנרד, המטושטש עדיין ונתון תחת השפעת האלכוהול והכדורים, נכנס במקרה למוסד פסיכיאטרי; הרופאים, המשוכנעים שמדובר ב"משוגע", מאשפזים אותו בכפייה במוסד. ברנרד נכלא בתא המעוצב בצורה אקספרסיוניסטית, שמדגישה את האסימטריות של המקום, ומשרה תחושה קלאוסטרופובית, בעקבותיה הוא הוזה שהוא נרדף על ידי מגן דוד.
בקטע זה מתגלה החריגה החריפה של עלילת הסרט מהמקור הספרותי, כי בתום הסצנה במוסד הפסיכיאטרי - בסרט, ברנרד מתעורר מחלום, ומתברר לצופים, בדיעבד, שכל הסרט, למעשה, הוא חלומו של ברנרד. העלילה על פי התסריט: "ברגע שיא המתח והחרדה, הציר ברנרד מקיץ מחלומו, מוצא עצמו בבית המרזח בשעת לילה מאוחרת, ואומר: 'תודה לאל שהחלום המטופש הזה חלף – אנחנו כולנו בני אדם, איננו רוצים בשנאה – אנו חפצי חיים ורוצים לחיות ביחד בשלום!'.
ביקורת

במקומות רבים הסרט עוקב אחר עלילת הספר כמעט מילה במילה, מה שמדגיש כי הסוף האוטופי של הסרט אינו אלא ביטוי לפייסנות. בסיום, הקהל המופתע לומד שכל הפעילות הדרמטית התרחשה במסגרת חלום, ועל כן מעולם לא התרחשה. הסוף השמח שעל המסך, המוכתב על ידי פשרנות, לא רק שהוא נוגד את המהות של הספר, אלא גם את המציאות האנטישמית הממשית שהוא מתאר.... המפנה המפתיע הזה בעלילה, הסוטה לחלוטין מהמשמעות הספרותית, ומציג את הדרמה כתוכן חלומי, אינו יכול להיתפס כבחירה דרמטית בלבד, אלא כדוגמה מובהקת ליכולת ההדחקה של הנפש האוסטרית. הניסוי התמים והגולמי הזה מ-1924 יכול להיחשב כגרסה ראשונית למה שיבוא לאחר מלחמת העולם השנייה באוסטריה הארץ ללא תכונות.
הסוגר על שם אודי

| --- | --- |
מראה פנימי של החלק היורד של התריסריון עם האמפולה הגדולה של התריסריון (האמופלה על שם פאטר) שבה נמצא הסוגר על שם אודי. בתמונה נראות צינוריות שהוחדרו לתוך צינור הלבלב ולתוך הצינור המשותף של המרה (הצינור כולדוק)
 שיוך:  חלק מהשכבה השרירית של מערכת המרה, ישות אנטומית מסוימת 
 על שם:  רוג'רו אודי
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. sphincter ampullae 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A05.8.02.018 
 TA2 (2019):  3112 
 FMA:  15077 
 קוד MeSH:  A03.159.183.079.300.950.600 
 מזהה MeSH:  D009803 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0028872 
 
הסוגר על שם אודי ("הסוגר הכבדי-לבלבי" או "הסוגר על שם גליסון") הוא מסתם שרירי המבקר בבעלי חיים מסוימים, כולל בבני אדם, את
זרם ההפרשות של מערכת העיכול (המרה ומיצי לבלב) דרך האמפולה על שם פאטר (פטמת התריסריון הגדולה) אל החלק השני היורד של התריסריון.
הסוגר נקרא על שמו של הרופא האיטלקי רוג'רו אודי מפרוג'ה שתיאר אותו ואת תפקודו בשנים 1887–1888 בעת היותו סטודנט לרפואה. הסוגר נרפה על ידי ההורמון כולציסטוקינין באמצעות VIP (הפפטיד הוואזואקטיבי של המעים) . הסוגר נקרא לפעמים גם על שמו של פרנסיס גליסון, רופא אנגלי שבשנת 1654, מאתיים שנה קודם לכן, שיער את קיומו.
מערכת המרה, הלבלב עם התריסריון והסוגר על שם אודי
המבנה האנטומי

הפעילות המתואמת של מנגנון הסוגר על שם אודי מבוצעת על ידי החלקים האנטומיים הבאים:
שרירים מכווצים את בסיס האמפולה
שרירים המרחיבים את האמפולה
שרירים מכווצים של האמפולה או הסוגר על שם וסטפאל
תפקוד הסוגר

הסוגר על שם אודי מסייע להעלאת הלחץ בצינור המשותף של המרה. הטונוס של הסוגר על שם אודי מוגבר מחוץ לזמן העיכול, מה שמגביל את חדירת המרה לתוך התריסריון. בעת פעילות הקיבה והתריסריון, פועל הסוגר על שם אודי כמשאבה מהירה ומספק זרם מתמשך של מרה למשך שניות אחדות ועד דקה. בשלב המנוחה ממשיכה הזרמה של מרה לתריסריון אבל לעיתים מזדמנות, למשל כ-18 טיפות בדקה. למעשה פועל הסוגר כמעט רוב הזמן תוך תנועות איטיות, כאילו סוחט את המרה ומחדיר אותה לתריסריון כמו באמצעות משאבה איטית.
המנומטריה של הסוגר על שם אודי

השיטה המספקת את המידע החשוב ביותר לגבי תפקוד הסוגר היא המנומטריה. משתמשים בקתטר  המוחדר דרך דואודנוסקופ.  הקצה השני של הקתטר מחובר למכשיר לרישום ולניתוח הנתונים.  הטכנולוגיית המכשירים דומה לזו של המנומטריה האנטרו-דואודנלית.    
הממצאים המנומטריים מצביעים על הטונוס של הסוגר על שם אודי (הלחץ הבסיסי שלו) ועל הפרמטרים של התנועתיות שלו (אמפליטודה, תדירות, משך ההתכווצות של הסוגר וכיוון התפזרות הגלים הפריסטלטיים) . באופן זה ניתן להעריך בדיוק את מצב הסוגר, ולהבחין היצרות (סטנוזה) ודיסקינזיה שלו.
משמעות קלינית

אצל בריאים הלחץ הבסיסי של הסוגר על שם אודי הוא בין 10–40 מ"מ Hg. אם עולה מעל 40 מ"מ מלשב לפתולוגי.
חומרים אופיאטים יכולים לגרום לכיווצים של הסוגר על שם אודי ובדרך זו לעלייה ברמות העמילז בנסיוב.
ההפרעות בעיקריות בתפקוד הסוגר על שם אודי יכולים להתבטא על ידי:
מתארים שלוש קטגוריות של הפרעה בתפקוד של הסוגר
חולים שעברו כריתת כיס המרה נוטים יותר לפתח דיספונקציה של הסוגר על שם אודי, המכונה תכופות במקרה זה "תסמונת בתר-כריתת כיס המרה"  או "פוסט-כולציסטקטומיה".  ההפרעה נפגשת יותר גם נשים בגיל הביניים.
בבעלי חיים

אצל כמה יונקים (לרבות עכברים, שרקנים, כלבים ואופוסום השריר החלק מסביב לאמפולת פאטר אינו יוצר סוגר.
היסטוריה

רוג'רו אודי תיאר את הסוגר ותפקודו במאמרו Di una speciale disposizione a sfintere allo sbocco del coledoco"
שפורסם ביולי 1887 . התיאור בא אחרי מחקר מקיף בפיזיולוגיית הכלבים ובדיקות היסטולוגיות מפורטות אצל בני אדם ומינים אחרים.
לקריאה נוספת

Berne & Levy -  Principles of Physiology, 4th ed., Elsevier-Mosby, Philadephia, USA, 2006.
Колесников Л. Л. Сфинктерный аппарат человека. — С-Пб., 2000. — С. 99 (ברוסית)
(ל.ל. קולסניקוב - מנגנון סוגרי האדם - סנט פטרסבורג, 2000 עמ' 99)
Ch.Stendal Practical Guide to Gastrointestinal Function Testing. Blackwell Science Ltd., 1997, 280 p. ISBN 0-632-04918-9
הערות שוליים

↑  The underestimated role of opiates in patients with suspected sphincter of Oddi dysfunction after cholecystectomy A.Druart -Blazy, A.Pariente, P.Barthelemy  R.Arotçarena Anatomy of the Murine Hepatobiliary System: A Whole-Organ-Level Analysis Using a Transparency Method   2912. 1200-1223 J.Gastroenterol. Clin. Biol dec 2005
↑  [ https://my.clevelandclinic.org/health/diseases/14516-sphincter-of-oddi- באתר cleveland clinic]
↑  H.Higashiyama, H.Sumitomo, A.Ozawa, H.Igarashi, N.Tsunekawa ,M. Kurohmaru, Y.Kanai Anat Rec (Hoboken) vol.299  2  pp.161-172, february 2016
↑  T.Yamada - Textbook of Gastroenterology 2011 p.78 John Wiley & Sons
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A05.8.02.018 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מנומטריה של הסוגר על שם אודי. דוגמה של תרשים
הספר על בימבל, מומינטרול ומאי הקטנה

| --- | --- |

עטיפת הספר בגרסה השוודית המקורית
 מידע כללי
 מאת:  טובה ינסון
 שפת המקור:  שוודית
 סוגה:  ספרות ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  Schildts Förlags Ab
 תאריך הוצאה:  1952
 מספר עמודים:  32
 סדרה
 הספר הבא:  מי יעודד את רשוש?
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 1883211107
 הספרייה הלאומית:  003850212
הספר על בימבל, מומינטרול ומאי הקטנה (בשוודית: Hur gick det sen? Boken om Mymlan, Mumintrollet och Lilla My) הוא ספר תמונות מאת המחברת השוודית-פינית טובה ינסון. הספר, הכתוב כשיר ארוך בחרוז ובמשקל, פורסם לראשונה בשנת 1952 על ידי המוציא לאור "Schildts Förlags Ab". זהו ספר התמונות הראשון בסדרת ספרי התמונות של המומינים. התמונות עשויות בסגנון מגזרת נייר, ובכל כפולת-עמודים גזורים חורים אמתיים המשלבים את הציור עם הציורים בעמודים סמוכים. שילוב זה מקביל לפזמון החוזר בסוף כל עמוד - "מנחשים מה אז קרה?".
בישראל יצא לשווקים לראשונה גרסה עברית של הספר בקיץ 2015 בהוצאת 'קרן' בתרגום דנה כספי ובעריכת צור ארליך.
תקציר העלילה

מומינטרול, אשר נמצא בדרך הביתה לאחר שרכש חלב לאמו, נתקל בבימבל אשר מחפשת אחר אחותה מאי. יחד הם יוצאים למסע הרפתקאות בעקבותיה. בדרכם הם נתקלים ומתנגשים בדמויות כגון המיולין, המכשפה גבסה, פיליפיונקה והסמרמרים. הם חושבים שהצילו את מאי הקטנה, שעה שבעצם היא שמצילה אותם, ומגיעים בשלום.
עיבודים

בשנת 1993 הפיק הבמאי הפיני ויארומיר ווסלי (Jaromir Weseley) סרט אנימציה שוודי בשם "Kuinkas sitten kävikään?" באורך 10:58 דקות המבוסס על עלילת הסיפור.
הערות שוליים

↑  Финские и шведские мультфильмы о муми-троллях | Муми-Тролли
| המומינים |
| --- | --- | --- |
| יוצרים ומפתחים | טובה ינסון • לארס ינסון |  |
| משפחת מומין | מומינטרול • מומינאבא • מומינאמא |  |
| העולם של המומינים | עמק המומינים • בית המומינים • סניף • סנופקין • מאי הקטנה • סנורקה • סנורק • הגרוק • השמנטפים • דמויות נוספות |  |
| ספרי הסדרה | משפחת המומינים והשיטפון הגדול (1945) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (1946) • משפחת המומינים - הסיפור על מגבעת המכשף (1948) • ספר הזכרונות של מומינאבא (1950) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (1954) • משפחת המומינים - חורף קסום (1957) • הילדה הבלתי נראית (1962) • מומינאבא והים (1965) • עמק המומינים בנובמבר (1970) |  |
| ספרי תמונות וקומיקס | הספר על בימבל, מומינטרול ומאי הקטנה (1952) • מי יעודד את רשוש? (1960) • המסע המסוכן (1977) • אורח לא רצוי (1980) • שירים מעמק המומינים (1993) • מומינטרול (קומיקס) (1954 - 1975) |  |
| סרטים וסדרות טלוויזיה | משפחת החיות המוזרות (1973) • המומינים (1977 - 1982) • המומינים (1990 - 1992) • המומינים - כוכב השביט: הסרט (1992) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (2008) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (2010) • עמק המומינים (2019 - הווה) |  |
| שונות | פארק עולם המומינים • Metsä • מוזיאון עמק המומינים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 187034299   WorldCat (עם VIAF): 187034299
הסימפוניה הראשונה של מאהלר

הסימפוניה הראשונה ברה מז'ור של גוסטב מאהלר חוברה ברובה בין סוף 1887 למרץ 1888, אף כי כלולה בה מוזיקה שמאהלר כתב ליצירות קודמות. הסימפוניה חוברה בתקופה שמאהלר היה מנצח משנה באופרה של לייפציג, גרמניה. אף כי במכתביו התייחס מאהלר כמעט תמיד ליצירה כסימפוניה, הרי שני ביצועיה הראשונה תיארו אותה כפואמה סימפונית. היצירה הושמעה בביצוע בכורה באולם הקונצרטים "ויגאדו" בבודפשט בשנת 1889, אך לא התקבלה בחיוב. מאהלר הכניס כמה שינויים ניכרים לקראת ההופעה השנייה, שהתקיימה בהמבורג באוקטובר 1893; שינויים נוספים נעשו בשנים שקדמו להוצאתה לאור לראשונה, בשלהי 1898. כמה ביצועים מודרניים והקלטות מכנים את היצירה "טיטאן", על אף העובדה, שמאהלר השתמש בכינוי זה רק לשני הביצועים המוקדמים, ומעולם לא אחרי שהיצירה הגיעה לצורתה הסופית בת ארבעת הפרקים בשנת 1896.
גוסטב מאהלר
תזמור

הסימפוניה כתובה להרכב של תזמורת גדולה, הכוללת בסביבות 100 נגנים. שלא כמו בסימפוניות הבאות שלו, מאהלר אינו משתמש במלוא הכוחות בכל פרק. כלים אחדים מופיעים רק בפרק האחרון, בעיקר בסקציות כלי הנשיפה מעץ וממתכת.
כלי נשיפה מעץ: 4 חלילים (חלילים מס' 3 ו-4 עוברים לפיקולו (חליל מס' 2 עובר לפיקולו לזמן קצר בפרק 1 ו-4); 4 אבובים (אבוב מס' 3 עובר לקרן אנגלית); 3 קלרינטים בסי במול (בפרק 3 בקצרה, "עוברות לפחות" בפרק 4); 3 בסונים (בסון מס' 3 עובר לקונטרה בסון.
כלי נשיפה ממתכת: 7 קרנות (מחוזקות ב-3 קרנות בפרק האחרון). (במקור הורה מאהלר לצרף קרנות "תגבור" אחדות לסקציית הקרנות ל-76 התיבות האחרונות של הפרק האחרון. ואולם, בתיקון האחרון שלו לפרטיטורה, שונתה הוראה זו לחצוצרה חמישית וטרומבון רביעי. עוד הורה לכל נגני הקרנות לעמוד כדי להשיג את מלוא הצליל האפשרי מכלי הנגינה); 4 חצוצרות בפה (חצוצרות 1 ו-2 מ"מרחק גדול" בפרק הראשון) (חצוצרה מס' 3 עוברת לחצוצרה בסי במול "מרחוק", מאחורי הקלעים, לקטע קצר בראשית הפרק הראשון); 3 טרומבונים, טובה.
כלי הקשה: טימפני, 2 נגני טימפני; מצילתיים, משולש, טם-טם ותוף בס (עם מצילה מחוברת לשימוש אותו נגן בפרק 3).
כלי מיתר: נבל, כינור ראשון, כינור שני, ויולות, צ'לי, קונטרבסים.
מבנה מוזיקלי

הסימפוניה של מאהלר, כפי שהתפרסמה לבסוף, היא בצורה המסורתית של ארבעה פרקים. הפרק הראשון הוא בצורת סונאטה משופצת. השני סקרצו וטריו, המבוססים על לנדלר, ואלס אוסטרי מסורתי. הפרק השלישי הוא מארש אבל איטי וגרוטסקי, והרביעי משמש כפינאלה רחב-יריעה. בתחילה היה גם פרק שני נוסף שנקרא "פרחים" (Blumine) אבל מאהלר הסיר אותו מן ההוצאה הסופית בשנת 1899.
בביצועים הראשונים, התייחסו הערות התוכנייה הבאות לסימפוניה:
חלק I: מימי הנעורים, "פיסות נעורים, פירות וקוצים"
אביב ואין קץ. המבוא האיטי לפרק מתאר את יקיצת הטבע עם הנץ השחר
פרק פריחה (אנדנטה)
ערוך במלוא המפרשים (סקרצו)
חלק II: ‏ Commedia Umana (הקומדיה האנושית, התייחסות לחיבורו המפורסם של דאנטה, "הקומדיה האלוהית")
נטוש ללא מוצא. מארש אבל בסגנון של ז'אק קאלו.
Dall'inferno al Paradiso, כביטוי הפתאומי של לב פצוע אנושות.
הערות התוכנייה הללו הושמטו החל בביצוע של 1896 בברלין, משום שמאהלר לא רצה, שההערות האלה ודו-המשמעויות שבהן יטעו את הקהל.
גרסאות

לסימפוניה יש כמה כתבי-יד, שמתעדים את השינויים שמאהלר ערך ביצירה:
1888 לייפציג - הפרטיטורה המקורית בחתימתו ובכתב-ידו של מאהלר (מקומה אינו ידוע, ייתכן שאינה קיימת עוד),
1889 בודפשט - הנדבך היסודי שנכתב ביד מעתיק זהה ככל הנראה לפרטיטורה החתומה המקורית. מעליו מופיעים תיקונים ושינויים רבים בכתב ידו של מאהלר, ואי-אילו קטעים שלמים נמחקו והוחלפו באחרים, חדשים, כהכנה לביצוע הבכורה בבודפשט ב-20 בנובמבר 1889. הפרטיטורה כרוכה בשני כרכים, כרך 1 מכיל את הפרק הראשון והסקרצו, כרך 2 מכיל את הפרק האחרון; ה"פרחים" ומארש האבל חסרים - למעשה, סתירה במספור הסקרצו, והמידה הקטנה יותר של הנייר שעליו נכתב הפרק "פרחים", מצביעים לכאורה על כך, שפרק ה"פרחים" לא היה במקורו חלק מתפיסת היצירה המקורית של מאהלר, והוא נלקח במלואו מן הפרטיטורה "Trompeter von Säckingen" של 1884 אי-שם בין השלמת הסימפוניה בראשית 1888 לביצוע הבכורה בבודפשט בסוף 1889. הסימפוניה בשלמותה כתובה לתזמורת הסימפונית הסטנדרטית של התקופה, עם 2 מכל אחד מכלי הנשיפה מעץ ו-4 קרנות. בגרסה זו היצירה קרויה "פואמה סימפונית בשני חלקים". (אוניברסיטת מערב אונטריו, אוסף רוז)
1893 המבורג - הנדבך היסודי בכתב ידו של מאהלר מקביל לגרסה הסופית של כתב היד הבודפשטי, וככל הנראה היה כתב היד שמאהלר שלח לשוט כעותק תחריט (Stichvorlage) בשנת 1891 בתקווה להוצאתו לאור, וזו הפעם הראשונה בכותרת "מחיי אדם גלמוד" (Aus dem Leben eines Einsamen). מעל קו יסוד זה מופיעים שינויים רבים וקטעים חדשים (כולל ה"פרחים") שנוספו ב-1893, לקראת הביצוע השני, ב-27 באוקטובר בהמבורג. פרטיטורה זו מכילה את כל חמשת הפרקים; מארש האבל נלקח ככל הנראה בשלמותו מכתב היד של 1889. בתזמורת יש 3 מכל אחד מכלי הנשיפה מעץ. ממש לפני הביצוע בהמבורג, הוסיף מאהלר את הכותרות מתוך "טיטאן". (אוניברסיטת ייל, אוסף אוסבורן).
1894? המבורג - הנדבך היסודי בכתב יד של מעתיק מקביל לגרסה הסופית של כתב היד משנת 1893, עם תיקונים נוספים של מאהלר. כנראה לקראת הביצוע השלישי, ב-3 ביוני בוויימאר. הדפים שהכילו את "פרחים" קופלו לציון מחיקה. בתזמורת רשומים 4 מכלי הנשיפה מעץ ועוד 3 קרנות נוספות. הכותרות מ"טיטאן" עדיין קיימות. (הספרייה הציבורית של ניו יורק, אוסף ברונו ואלטר).
1896? המבורג - הנדבך היסודי בכתב יד של מעתיק, עם תיקונים ושינויים של מאהלר. כנראה לקראת הביצוע הרביעי, ב-16 במרץ בברלין. מכיל 4 פרקים (איננו כולל את "פרחים"). משלב זה ואילך ידועה היצירה כ"סימפוניה מס' 1". (נמכרה במכירה פומבית בבית המכירות סותבי'ס ב-1894, כיום בלתי נגישה).
1898? וינה - כתב-יד זה, שנכתב על ידי מעתיק ומבוסס על הגרסה הסופית של כתב היד מ-1894, הוא עותק התחריט, המשמש כבסיס לפרטיטורה הראשונה שיצאה לאור בבית ההוצאה ויינברגר בפברואר 1899. כנראה לקראת הביצוע החמישי, בפראג.
עיבוד של ברונו ואלטר לפסנתר בארבע ידיים יצא לאור בשנת 1906.
ליד בסימפוניה

אחד הסימנים החשובים ביותר שמאהלר הותיר בסימפוניה בסוגה הוא המיזוג של סוגה חשובה אחרת של המאה ה-19 - הליד הגרמני. בסימפוניה הראשונה שלו, שאל מאהלר חומר ממחזור השירים שלו, שירי שוליה נודד, ובכך חידש את הצורה הסימפונית ואולי אף השיב על שאלות בנושא היסודות התוכניתיים והאישיים במוזיקה.
אף כי כמה מקודמיו הסימפוניים של מאהלר התנסו במוזיקה לירית בסימפוניה, גישתו של מאהלר הרחיקה ראות משלהם. מן השימוש בליד השני של מחזור "שירי שוליה נודד" שלו, "Ging heut' Morgen übers Feld", אנו למדים כיצד מעצב מאהלר את צורת השיר להתאימה לצורת הסימפוניה. במסגרת הפרק הסימפוני, נעימת הליד היא תצוגה מבריקה, בניגוד למבוא האיטי והאפל יותר. אף כי השיר ממלא תפקיד דומה במחזור השירים, כשהוא מוקף בשירים אחרים, קודרים יותר בנושאיהם, מאהלר משנה את סדר הבתים מן בסדר המקורי בשיר. משלושת בתי השיר, הבית השלישי הנינוח יותר מופיע בתחילת התצוגה, ואילו הבית הראשון והשני, הכרומטיים  והפעלתנים יותר במקצביהם, נמצאים בקטע המסיים ותורמים לבניית האנרגיה בסוף התצוגה.
בפרק השלישי של הסימפוניה, הציטוט של הליד Die zwei blauen Augen מציג את הדקות והעידון שבהם משלב מאהלר את שתי הסוגות. בתוך מארש האבל, אנו יכולים לראות את אחדות הצורה והמשמעות של המלחין, וכן יסודות תוכניתיים. בבית האחרון של מחזור השירים, מכיר הדובר בהיעדר הכאב שבמוות באמרו, "[תחת עץ התרזה] לא ידעתי איך צלחו החיים, [שם] שוב היה הכל טוב כמקודם!" הנעימה הזאת מוצגת מול הנושא של אחינו יעקב בבסולם המינורי, אבל הקונטרפונקט שמאהלר משתמש בו חורג מן המוסכמות, ושתי הנעימות לעולם אינן מתמזגות כיאות. הקונטרפונקט הלא-נפתר הזה התפרש כקונפליקט בין ההשלכות הקתוליות של נושא "אחינו יעקב" ואיכויות הכליזמר היהודי של נושא ה"Die zwei blauen Augen", ובכך מרמז לקונפליקט החברתי, שמאהלר היה מודע לו מאוד.
התחבולנות הדקה של המיזוג בין השיר "Gesellen" למארש האבל והמשתמע ממנו מביאים אותנו אל סוגיית התוכנית. מושגי המלחין באשר לתוכן הפרוגרמטי אינם מוצקים. נושא הסובייקטיביות עולה בדיון במשמעויות שמאהלר התכוון להביא באמצעות הלידר אל היצירה התזמורתית. במבט אל התוכניות שסיפר, אפשר לראות קשרים רבים בין מחזור השירים ליסודות התוכניתיים של הסימפוניה, אבל בו בזמן יש גם לזכור, שמאהלר הסיר לאחר זמן את התוכניות. בתוך חוסר הוודאות הזו, ברור שיסודות סיפוריים מסוימים הקשורים במשורר ובמלחין של ליד הועברו ממחזור השירים אל הסימפוניה. העדר המילים מקשה פי כמה על המלחין להיות סובייקטיבי בסימפוניה, כך שהכרחי למצוא מסר אוניברסלי יותר. הערות המלחין על ה"עולם" שהסימפוניה יוצרת מחזקות לכאורה רעיון זה.
הערות שוליים

1 2  פיטר פרנקלין, "גוסטב מאהלר" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  Ute Jung-Kaiser: "Die wahren Bilder und Chiffren 'tragischer Ironie' in Mahlers 'Erster'." In: Günther Weiß (ed.): Neue Mahleriana: Essays in Honour of Henry-Louis de La Grange on his Seventieth Birthday. Lang, Berne etc. 1997, ISBN 3-906756-95-5. pp. 101–152
↑  פאול שטפאן, גוסטב מאהלר, הוצאה רביעית, מינכן, 1912, מעמ' 107 ואילך
↑  הנס רדליך, סימפוניה מס' 1 ברה מז'ור, הוצאת אוילנבורג, מס' 570
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447649105171  BnF: cb13915885z (data)  GND: 300098006  LCCN: n78080134  MusicBrainz work: 5b8cb51a-6b4f-48b7-888d-c7f1e812dfba  SUDOC: 138535418  VIAF: 181843157   WorldCat (עם VIAF): 181843157
הסופר קאפ האירופי 2014

הסופר קאפ האירופי 2014 היה המהדורה ה-39 של הסופר קאפ האירופי, משחק כדורגל שנתי שמאורגן על ידי אופ"א ומשחקות בו האלופות המכהנות של שתי תחרויות המועדונים המובילות באירופה, ליגת האלופות והליגה האירופית. במשחק השתתפו שני המועדונים ריאל מדריד, הזוכה בליגת האלופות 2013/14, וסביליה, אלופת הליגה האירופית 2013/14. הוא שוחק באצטדיון קארדיף סיטי בקארדיף, ויילס, ב-12 באוגוסט 2014.
ריאל מדריד ניצחה במשחק 2–0 וזכתה בתואר הסופר קאפ האירופי השני שלה.
מיקום

אצטדיון קארדיף סיטי הוכרז כמיקום הסופי של הסופר קאפ האירופי 2014 בישיבת הוועד הפועל של אופ"א ב-30 ביוני 2012. זה היה הסופר קאפ האירופי הראשון שהתארח בוויילס.
האצטדיון נפתח ביולי 2009 במקום בו שכן קודם אצטדיון האתלטיקה של קארדיף, והוא האצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל קארדיף סיטי, המשחקת בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. האצטדיון מכיל 33,000 מקומות.
קבוצות

| קבוצה | העפלה | השתתפויות קודמות (מודגש מציין זכייה) |
| --- | --- | --- |
| ספרד ריאל מדריד | הזוכה בליגת האלופות 2013/14 | 3 (1998, 2000, 2002) |
| ספרד סביליה | הזוכה בליגה האירופית 2013/14 | 2 (2006, 2007) |
זה היה הסופר קאפ הראשון מתוך שלושה רצופים שמשתתפות בו רק קבוצות ספרדיות, והשני בסך הכל. הקבוצות נפגשו גם בסופר קאפ האירופי 2016.
משחק > הסגלים למשחק

קשר ריאל מדריד, צ'אבי אלונסו, הושעה לקראת משחק, עקב הפרות התנהגות בגמר ליגת האלופות, שגם ממנו הושעה.
ההחתמות החדשות של ריאל, טוני קרוס וחאמס רודריגס, ערכו את הופעת הבכורה הרשמית שלהם בריאל מדריד. שחקן נוסף שהוחתם באותו קיץ, קיילור נבאס, לא עלה בהרכב ולא שותף. בסביליה ערכו בכורה דניס סוארס, אלש וידאל וגז'גוז' קריכוביאק, כמו גם המחליף יאגו אספס.
משחק > פרטים

הזוכה בליגת האלופות הייתה הקבוצה "הביתית" למטרות אדמיניסטרטיביות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 באוגוסט 2014 | ספרד ריאל מדריד | 2–0 | ספרד סביליה | אצטדיון קארדיף סיטי צופים: 30,854 שיפוט: מארק קלאטנברג |
| 12 באוגוסט 2014 | כריסטיאנו רונאלדו  30'  49' | (סיקור) |   | אצטדיון קארדיף סיטי צופים: 30,854 שיפוט: מארק קלאטנברג |
הערות שוליים

↑  "Cardiff date for Madrid and Sevilla". UEFA.com. Union of European Football Associations. 24 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Strategic talks in Dubrovnik". UEFA.org. Union of European Football Associations. 20 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Super Cup: Cristiano Ronaldo scores twice in Real Madrid win". BBC Sport. 12 באוגוסט 2014. נבדק ב-19 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UEFA EURO 2020, UEFA Super Cup decisions". UEFA.org. Union of European Football Associations. 30 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cardiff to embrace UEFA Super Cup". UEFA.com. Union of European Football Associations. 17 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Alonso one-match ban confirmed for Super Cup". UEFA.com. Union of European Football Associations. 8 באוגוסט 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Henry Winter, ‏Real Madrid 2 Sevilla 0: Cristiano Ronaldo at the double as European Cup winners claim Uefa Super Cup in Cardiff, The Telegraph, 12 August 2014
המשחק נערך באצטדיון קארדיף סיטי בקארדיף, ויילס.
המהפכה הסודאנית

ערך זה עוסק במחאה בסודאן בשנים 2018–2019 ובהפיכה השלטונית שבאה בעקבותיה בשנת 2019. אם התכוונתם להפיכה הצבאית בסודאן בשנת 2021, ראו .
| --- | --- |

 חלק מגל מחאות במדינות ערב
 
 תאריכי המאבק:  19 בדצמבר 2018 – 5 ביולי 2019 (199 ימים)
 מקום:  סודאן סודאן
 עילה:  מדיניות כלכלית כושלת, הכרוכה בעליית מחירי הסחורות הבסיסיות; נקיטת צעדי צנע, לרבות קץ לסובסידיות על חיטה ודלק; פיחות בערך מטבע; אינפלציה גבוהה; והגבלות על משיכות מזומנים אוטומטית  כעס על אוטוקרטיה, שחיתות שלטונית, דיכוי פוליטי ורמיסת זכויות האדם
 מטרה:  הדחת עומר אל-בשיר לצמיתות, הסרת אמצעי הצנע, דמוקרטיזציה, בחירות חופשיות, שמירת זכויות האדם ועריכת רפורמות כלכליות
 שיטת המאבק:  מרי אזרחי, שביתות, מהומות, הצתות
 
המחאות בסודאן, שהתפרסו על פני השנים 2018–2019, הן הפגנות מחאה שהתקיימו בסודאן ושהביאו להדחתו של עומר אל-בשיר בהפיכה צבאית ולהחלפת ממשלתו.
ב-19 בדצמבר 2018 פרצו שורה של הפגנות מחאה בערים אחדות בסודאן, בין היתר כתוצאה מעליית יוקר המחיה, כולל מחסור במוצרים בסיסיים, והתדרדרות התנאים הכלכליים בכל מעמדות החברה הסודאנית. המחאות התרחבו במהרה, ממחאות הדורשות רפורמות כלכליות דחופות למחאות הדוחקות בעומר אל-בשיר - שליט סודאן זה שלושים שנה - להתפטר מתפקידו, ולדמוקרטיזציה ולשינוי פוליטי מקיף במדינה.
ממשלתו של אל-בשיר הגיבה באלימות כלפי אותן ההפגנות הבלתי-אלימות, מה שעורר דאגה בינלאומית. ב-22 בפברואר 2019 הכריז אל-בשיר על מצב חירום, ופיזר את הממשלה הפדרלית לצד הממשלות המקומיות. כמו כן, הוא החליף את קציני הצבא והמודיעין באנשי אמונו. ב-8 במרץ הודיע אל-בשיר כי כל הנשים שנאסרו במסגרת המחאות נגד הממשלה ישוחררו לאלתר. בסוף השבוע של 6–7 באפריל, התקיימו מחאות מסיביות בפעם הראשונה מאז ההכרזה על מצב החירום. ב-10 באפריל, נראו חיילים מגנים על מפגינים מפני כוחות הביטחון של הממשלה. ב-11 באפריל הדיחו הכוחות המזוינים של סודאן את אל-בשיר מהשלטון.
אחרי שהודח אל-באשיר, המשיכו מפגינים, שאורגנו בידי התאחדות המקצוענים הסודאנית וארגוני האופוזיציה הדמוקרטית, להפגין ברחובות סודאן, ולקרוא למועצה הצבאית להתפזר מיד וללא תנאים לטובת ממשלת מעבר אזרחית, ולרפורמות נרחבות בסודאן.