stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מזרקת התמימים
ההיסטוריה של המזרקה > המאה ה-21

ב-2017 נפסקה הזרימה למזרקה בעקבות תזוזות בצנרת העתיקה המזינה אותה. נזק זה הצטרף לשורה של פגעים סביבתיים, כמו מזג אוויר, עשן מכוניות וזיהום אוויר, שגרמו לקורוזיה של מבנה.
ב-2019 פרסמה מחלקת המורשת של עיריית פריז על הכוונה לתקן את זרימת המים ולערוך שיפוץ מקיף במזרקה בתקציב של כחמישה מיליון יורו כשתהליך השיפוץ והשימור תוכנן לפי פרוטוקול שימור מחמיר.
השיפוץ עצמו החל ביוני 2023 והסתיים עד פתיחת אולימפיאדת פריז. במסגרת הפרויקט נוקו האבנים, תוקנה צנרת הזנת המים, הוחלפו פסלי הנימפות בפסלים עשויים מתערובת שרף ואבקת אבן, הותקנה מערכת טיהור מים מבוססת אור אולטרה-סגול והותקנה תאורה חדשה.
גלריה

מרכז המזרקה הנוכחית בו מוצב אגן ברונזה ממנו נובעים המים. משני צידי הקשת פסלי הנימפות
חלקה העליון של המזרקה
ציור של המזרקה לפני השינוי במאה ה-19
תחריט של המזרקה הראשונה
לקריאה נוספת

Ministère de l'Instruction publique et des Beaux-Arts, Inventaire général des richesses d'art de la France, Tome 1, E. Plon et Cie, Paris, 1879..
Jacques Hillairet et Pascal Payen-Appenzeller, Dictionnaire historique des rues de Paris, Éditions de minuit, Paris, 1985 (ISBN 2-707-310549).
La Fontaine des Innocents est aussi un roman de Max Gallo, Livre de Poche, 1993, (ISBN 225306405X).
Marie-Hélène Levadé (photogr. Hughes Marcouyeau), Les Fontaines de Paris : L'eau pour le plaisir, Paris et Bruxelles, Éditions Chapitre Douze, 2006, 592 p. (ISBN 978-2-915345-05-6).
Dominique Massounie (dir.), Pauline Prévost-Marcilhacy (dir.) et Daniel Rabreau (dir.), Paris et ses fontaines : De la Renaissance à nos jours, Paris, Délégation à l'action artistique de la ville de Paris, coll. « Paris et son patrimoine », 1995, 318 p. (ISBN 2-905-118-80-6).
Valérie Guillaume (dir.), Véronique Milande (dir.), Emmanuelle Philippe (dir.), Sophie Picot-Bocquillon (dir.) et Juliette Tanré-Szewczyk (dir.), La fontaine des Innocents : Histoires d'un chef-d'oeuvre parisien (exposition, Paris, musée Carnavalet, 24 avril – 25 août 2024), Paris, Paris Musées et Conservation des œuvres d'art religieuses et civiles (COARC) de la Ville de Paris, 2024, 207 p. (ISBN 978-2-7596-0581-1).
Elsa Ricaud, Marion Del Sant et Mathieu Rousset-Perrier, « La restauration de la fontaine des Innocents à Paris », In Situ. Revue des patrimoines, no 51, 25 septembre 2023 (ISSN 1630-7305, DOI 10.4000/insitu.39083, lire en ligne
Philippe Lorentz et Dany Sandron, Atlas de Paris au Moyen-Âge, Parigramme, octobre 2006, 240 p. (ISBN 2 8409 6402 3), p. 219.
ביאורים

↑  הדרך מריימס לפריז עברה בבזיליקת סן-דני והסתיימה בארמון המלך (צר') או בקתדרלת נוטרדאם
↑  בגלל הקרבה למים ניזוקו גילופים אלו ולבסוף פורקו והועברו למוזיאון הלובר
↑  שוק לה אל הועבר לשוק הבין-לאומי של רנז'יס בדרום מזרח פריז
↑  פסלי הנאיאדות המקוריים הועברו למוזיאון
המאה ה-1

המאה ה-1 היא התקופה שהחלה בשנת 1 לספירה, והסתיימה בשנת 100.
אירועים בולטים בעולם

6 – מפקד אוכלוסין של קוויריניוס
9 – ארמיניוס השמיד כ-20 אלף רומאים בקרב יער טויטובורג
9 – שושלת שין עולה לשלטון בסין
29 – צליבת ישו; ראשיתה של הנצרות
43 – מתחיל כיבוש בריטניה בידי האימפריה הרומית
52 – הגעת תומאס הקדוש להודו
18 ביולי 64: השרפה הגדולה של רומא
66–73: המרד הגדול של היהודים באימפריה הרומית
70: בית המקדש השני נחרב.
אוגוסט 79: פומפיי והרקולנאום חרבו בהתפרצות הר הגעש וזוב.
79: התפרצות חמורה של מלריה גרמה לנטישת אזורים חקלאיים פוריים באימפריה הרומית. אזורים אלו יישארו דלילים עד לחיסול המלריה באזור במאה ה-20.
נזירים בודהיסטים בסרי לנקה כתבו לראשונה את משנתו של בודהה, ויצרו את פאלי, שפת האסכולה הבודהיסטית.
הבודהיזם הגיע לסין.
"דרך המשי" חיברה לראשונה את סין ומרכז אירופה. תנועת מוצרי יוקרה הגיעה מסין לאירופה. המשי הופיע ברומא.
הגותים מתיישבים בצפון פולין.
צליבת ישו. ציור מאת ג'נבטיסטה טייפולו מאמצע המאה ה-18
18 ביולי 64: השרפה הגדולה של רומא. ציור משנת 1861
חורבן בית שני. ציור משנת 1850 מאת דוד רוברטס
אוגוסט 79: פומפיי והרקולנאום נחרבות בהתפרצות הר הגעש וזוב.
ערים חדשות

20 – טבריה
46 – לונדון
50 – קלן
פרנקפורט
מנצ'סטר
לסטר
אישים משמעותיים

ישו – הדמות המרכזית בנצרות. באמונה הנוצרית הוא נחשב כבנו של אלוהים.
יוחנן המטביל – קרוב משפחתו של ישו ודמות מרכזית בברית החדשה.
פאולוס – נחשב בנצרות כשליחו החשוב ביותר של ישו, וכדמות החשובה ביותר בהתפתחותה, מלבד ישו עצמו
קלמנס הראשון – האפיפיור הרביעי ונחשב אחד מהאבות האפוסטלים.
טקיטוס – היסטוריון רומאי, אחד ההיסטוריונים הגדולים של העת העתיקה.
פליניוס הזקן – סופר, חוקר טבע ומפקד צבא וצי רומאי.
פונטיוס פילאטוס – נציב יהודה, על פי הברית החדשה השגיח פילאטוס על משפטו של ישו, ונתן את ההוראה לצליבתו
סנקה – פילוסוף, מדינאי, ומחזאי רומאי
יוסף בן מתתיהו (פלאוויוס יוספוס) – היסטוריון, סופר ומצביא יהודי בתקופת המרד הגדול
ארמיניוס – ראש שבט החרוסקי הגרמני העתיק, ניצח בקרב טויטובורג.
בודיקיאה – הנהיגה מרד נגד השלטון הרומאי ששלט באי הבריטי.
הרון מאלכסנדריה – ממציא, מהנדס, מתמטיקאי ופיזיקאי.
פילון האלכסנדרוני – פילוסוף יהודי הלניסטי.
סטראבון – גאוגרף היסטוריון ופילוסוף יווני
ליו שין – אסטרונום סיני
אישים משמעותיים > קיסרי רומא

אוגוסטוס קיסר (63 לפנה"ס – 14 לספירה) – מייסד השושלת היוליו-קלאודית וראשון קיסרי רומא ובעיני רבים גם החשוב שבהם.
אותו (32–69 לספירה)
אספסיאנוס (9–79 לספירה) – מדכא המרד הגדול של היהודים.
גלבה (3 לפנה"ס – 69 לספירה)
דומיטיאנוס (51–96 לספירה)
ויטליוס (15–69 לספירה)
נירון קיסר (37–68 לספירה)
נרווה (30–98 לספירה)
טיבריוס (42 לפנה"ס – 37 לספירה)
טיטוס (39–81 לספירה) – בנו של אספסיאנוס. מטיל המצור על ירושלים ומחריב בית המקדש השני.
טראיאנוס (53–117 לספירה) – תחת שלטונו הגיעה האימפריה לשיא התרחבותה הטריטוריאלית. מדכא ביד רמה של מרד התפוצות היהודי.
קלאודיוס (10 לפנה"ס – 54 לספירה)
קליגולה (12–41 לספירה)
אישים משמעותיים > אישים בולטים ביהדות

אלישע בן אבויה – אחד מהתנאים ש"שנה ופירש".
הלל הזקן – נשיא הסנהדרין האחרון בתקופת הזוגות.
רבי אליעזר בן הורקנוס
רבי יהושע בן חנניה
רבן גמליאל דיבנה – נשיא הסנהדרין.
רבי אלעזר בן עזריה – נשיא הסנהדרין לתקופה קצרה.
רבי עקיבא – מגדולי התנאים ומגדולי חכמי ישראל בכל הדורות.
תגליות והמצאות

קודקס, הגרסה הראשונה של הספר המודרני, מופיעה באימפריה הרומית.
שנת 30 – נכתב ספרו של קורנליוס קלסוס, De Medicina (אנ'), המסכם את עיקרי התובנות היווניות בנושא רפואה. הספר לא זכה להצלחה רבה בתקופתו, אולם זכה להכרה והשפעה בתקופת הרנסאנס.
שנת 78 – תחילתה של מערכת לוח השנה הדרום אסיאתית סקה ארה.
המצאות שונות של הרון מאלכסנדריה, כולל מנוע הקיטור, מזרקת הרון, נוסחת הרון, דלת הנפתחת ללא מגע יד אדם.
שיפורים בתנור רם והמצאת משאבת שרשרת בסין.
אסטרונום סיני, ליו שין, מפרסם שיטה אסטרונומית חדשה.
תרבות ואמנות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
באזורים שונים במזרח הרחוק בכלל ובהודו בפרט, חל שינוי באמנות הבודהיסטית, האמנים החלו לייצר את דמותו של בודהה כאדם, במקום סימבולים של תקופות קודמות כמו טביעות רגל או כיסא ריק. בתקופה זו בולטות השפעות הלניסטיות על היצירה באזור הודו.
בסין של תחילת המאה התחלפו הסימבולים הנפוצים ביותר ממפלצות ויצורי אלמוות לדמויות של חיות וחיות מיתולוגיות.
הערות שוליים

↑  A Brief History of Malaria, NCBI
1 2  היסטוריה של האמנות הסינית, באתר New World Encyclopedia
↑  Peter Vanham, A brief history of globalization, World Economic Forum, ‏Jan 17, 2019
↑  The Silkroad Foundation's silk road chronology
↑  היסטוריה של הרפואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  Buddhism and Buddhist Art, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
שנים במאה ה-1
| ___ | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| 30 | 31 | 32 | 33 | 34 | 35 | 36 | 37 | 38 | 39 |
| 40 | 41 | 42 | 43 | 44 | 45 | 46 | 47 | 48 | 49 |
| 50 | 51 | 52 | 53 | 54 | 55 | 56 | 57 | 58 | 59 |
| 60 | 61 | 62 | 63 | 64 | 65 | 66 | 67 | 68 | 69 |
| 70 | 71 | 72 | 73 | 74 | 75 | 76 | 77 | 78 | 79 |
| 80 | 81 | 82 | 83 | 84 | 85 | 86 | 87 | 88 | 89 |
| 90 | 91 | 92 | 93 | 94 | 95 | 96 | 97 | 98 | 99 |
100: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119938537 (data)  NKC: ch460539
אפקט מילר

באלקטרוניקה, אפקט מילר מתייחס לעלייה בקיבול השקול בכניסה למגבר מהפך מתח בשל הגדלת השפעתו של הקיבול המחובר בין צומתי הכניסה והיציאה של המגבר. קיבול הכניסה המוגבר יינתן על פי הנוסחה  C_{M}=C(1+A_{v})\,, כאשר  A_{v} הוא גודל הגבר המגבר,  C הוא הקיבול שמחובר בין צומתי הכניסה והיציאה, ו־ C_{M} הוא קיבול הכניסה השקול.
על אף שלרוב נעשה שימוש באפקט מילר לצורך חישוב קיבול שקול בכניסה, הוא נכון לכל עכבה המחוברת בין הכניסה ליציאה של מגבר מהפך מתח, וגם עכבות של רכיבים אלקטרוניים אחרים ניתן "לשקף" לכניסה בעזרת אפקט מילר, באופן שישפיע על עכבת הכניסה של המגבר. תכונות אלו של אפקט מילר מוכללות במשפט מילר.
היסטוריה

אפקט מילר קרוי על שמו של מהנדס החשמל והפיזיקאי האמריקאי ג'ון מילטון מילר (John Milton Miller). מילר פרסם את מסקנותיו באשר לתופעה ב-1920, עת עסק ברכיבים אלקטרוניים מסוג טריודה (שפופרת ריק בעלת שלוש אלקטרודות) וגילה קיבול טפילי, אך התאוריה שפיתח לגבי טריודות תקפה גם לגבי רכיבים אלקטרוניים שנעשה בהם שימוש כיום, כמו טרנזיסטור ביפולרי וטרנזיסטור MOSFET.
הסבר

נניח שישנו מגבר מהפך מתח אידיאלי בעל הגבר שגודלו  A_{v} עם עכבה  Z המחוברת בין צומתי הכניסה והיציאה שלו. אם מתח הכניסה שלו הוא  V_{i}, מתח היציאה שלו הוא  V_{o}=-A_{v}V_{i}. בהנחה שכל זרם הכניסה  I_{i} עובר דרך  Z (כלומר לכניסת המגבר לא נכנס זרם), מתקבל על פי חוק אוהם כי  I_{i}={\frac {V_{i}-V_{o}}{Z}}={\frac {V_{i}(1+A_{v})}{Z}}. לכן עכבת הכניסה של המעגל היא  Z_{in}={\frac {V_{i}}{I_{i}}}={\frac {Z}{1+A_{v}}}.
אם  Z מייצג קבל, בעל עכבה  Z={\frac {1}{sC}}, עכבת הכניסה שתתקבל תהיה  Z_{in}={\frac {1}{sC_{M}}} כאשר  C_{M}=C(1+A_{v}). כלומר הקיבול האפקטיבי בכניסה, או קיבול מילר,  C_{M}, יהיה הקיבול הפיזי  C מוכפל בגורם  (1+A_{v}).
הערות שוליים

↑  John M. Miller, "Dependence of the input impedance of a three-electrode vacuum tube upon the load in the plate circuit", Scientific Papers of the Bureau of Standards, vol. 15, no. 351, pages 367-368 (1920)‎.
זמין ברשת בכתובת http://web.mit.edu/klund/www/papers/jmiller.pdf
מגבר מהפך מתח אידיאלי עם עכבה המחוברת בין הכניסה ליציאה של המגבר
המאה ה-9

המאה ה-9 היא התקופה שהחלה בשנת 801 והסתיימה בשנת 900 (בין התאריכים 1 בינואר 801 ל-31 בדצמבר 900). היא המאה התשיעית של האלף הראשון.
אירועים בולטים בעולם

האפוס ביאוולף חובר במאה זו או במאה ה-8.
שלטון קרל הגדול באימפריה הפרנקית. תקופת הרנסאנס הקרולינגי.
מתחילה מתקפת הוויקינגים באירופה.
המגיארים מגיעים להונגריה, ומצליחים לנצח את כוחות הבולגרים והסרבים.
עליית הטולטקים במרכז מקסיקו.
הטוקולר מתיישבים בעמק נהר סנגל.
מוסלמים משתקעים בצפון מערב ודרום מזרח מדגסקר.
תקופה של פשיטות ימיות ערביות על חופי הים הטירני והים האדריאטי.
תקופת שלטון של האע'לבים בצפון אפריקה.
ההתיישבות הנורווגית הראשונה באיסלנד.
תקופה של קרע בין הכנסייה המערבית והמזרחית.
בולגריה משתרעת ממוצא הדנובה ועד לבוסניה ואפירוס.
הממלכה החמרית בקמבודיה מאוחדת תחת שלטונו של המלך ג'יאווארמאן השני.
השפעתן של "דתות חיצוניות" לסין, כמו הבודהיזם והנצרות, פחתה בסין לאחר שווזונג, קיסר שושלת טאנג, הוציא אותן מחוץ לחוק.
זרמים טנטרים התפשטו באופן נרחב בדרום מזרח אסיה בתקופה זו.
התקופה האיקונוקלאסטית השנייה באימפריה הביזנטית.
ממלכות מוסלמיות הפכו דומיננטיות בסחר הימי הן בים התיכון והן באוקיינוס ההודי.
ערים חדשות

בנגלור
אישים בולטים

אלפרד הגדול
ארנולף מקרינתיה
קרל הגדול
לואי האדוק
שנקרה
הארון אל-ראשיד
כהן צדק בן איבומאי גאון – ראש ישיבת סורא.
רב עמרם גאון – ראש ישיבת סורא.
רב אבא גאון – ראש ישיבת פומבדיתא.
אלדד הדני – נוסע יהודי מאפריקה (סביבות אתיופיה-תימן).
עוזיאל בן מלכיאל – מלך ממלכת הגדעונים היהודית, אתיופיה.
תגליות והמצאות

המצאת אבק השרפה בסין.
סידור התפילה היהודי הראשון, סדר רב עמרם גאון.
אל ראזי, פילוסוף וחוקר מפרס, כתב כ-200 ספרים, ובהם פרסם בין השאר תוצאות של ניסויים ותצפיות שערך בכימיה, ואת הספר, כיתאב-אל-האווי, שעסק באבחון מחלות, והשפיע רבות על אירופה במאות השנים שלאחר מכן.
תרבות ואמנות

תקופת הזוהר של אמנות השאן שוי (אנ'), אמנות ציור נוף סינית קלאסית, שמתפתחת לאורך המאה.
תור הזהב של האסלאם. בתקופה זו פרחה בארצות המוסלמיות, בין היתר, אמנויות של שירה ופרוזה, לצד התפתחות בתחומים כמו פילוסופיה, תאולוגיה ומדע. במאה זו התאפיינה הספרות האסלאמית במספר סגנונות שכללו בין היתר ספרות בעלת מטרות חברתיות חינוכיות לצד פריחה חדשה של ספרות יפה, ראשיתו של זרם הספרות הגאוגרפית שכלל רישומי מסעות והתפתחותן של מורכבויות במלודיות המוזיקליות. בראשית המאה הגיעה מסין לארצות האסלאם טכנולוגיה זולה של ייצור נייר, וזו הגדילה מאוד את תפוצת הספרות באזור. בין היתר תורגמו לאורך המאה כתבים שונים מיוון העתיקה ואלו השפיעו על התרבות הערבית באופן כללי ועל התפתחויות בסגנונות המוזיקה בפרט. באמצע המאה החלו להיבנות ברחבי ארצות האסלאם מדרסות. בתקופה זו שלט במבני הדת של ארצות האסלאם סגנון שמושפע מהיפוסטילים וממאפיינים רומים אחרים, והאדריכלות החילונית החלה להתפתח ולצבור השראה ממגוון סגנונות מהודו ועד ספרד, שבאו במגע עם אצילי המזרח התיכון. באמצע המאה ארמונות ארצות האסלאם התאפיינו בתכנון "עיר ארמון", בו הארמון מוקף חומה ובתוכה מתחם שהוא למעשה עיר שלמה. ערים אלו קושטו במלוא הדר ופאר כאשר הגיע אל הארמון אורח חשוב והיו חלק מקבלת הפנים שחלקו לו. מאפיין בנייה זו, של עיר מרשימה מוקפת חומה מסוגרת אליה פשוטי העם אינם יכולים להיכנס, יצר אגדות ומיתוסים בני התקופה אודות סיפורי מסתורין הסובבים ארמונות אלו.
מיקומה של ספרד כנקודת מפגש תרבותית בין תרבות האסלאם לתרבות האירופית הפך אותה בתקופה זו למרכז תרבותי חשוב במוזיקה במשך מאות שנים. במאה זו הייתה ספרד באחת מנקודות השיא של חשיבותה התרבותית.
הערות שוליים

↑  Wu-tsung, oxford reference
↑  היסטוריה של האמנות הסינית, באתר New World Encyclopedia
↑  היסטוריה של ההינדואיזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  Peter Vanham, A brief history of globalization, World Economic Forum, ‏Jan 17, 2019
↑  The Comprehensive Book on Medicine, World Digital Library
↑  היסטוריה של הרפואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  היסטוריה של אמנות סין, באתר New World Encyclopedia
↑  אמנות אסלאמית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  אמנות אסלאמית - מבנים דתיים מוקדמים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  אמנות אסלאמית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
שנים במאה ה-9
| ___ | 801 | 802 | 803 | 804 | 805 | 806 | 807 | 808 | 809 |
| 810 | 811 | 812 | 813 | 814 | 815 | 816 | 817 | 818 | 819 |
| 820 | 821 | 822 | 823 | 824 | 825 | 826 | 827 | 828 | 829 |
| 830 | 831 | 832 | 833 | 834 | 835 | 836 | 837 | 838 | 839 |
| 840 | 841 | 842 | 843 | 844 | 845 | 846 | 847 | 848 | 849 |
| 850 | 851 | 852 | 853 | 854 | 855 | 856 | 857 | 858 | 859 |
| 860 | 861 | 862 | 863 | 864 | 865 | 866 | 867 | 868 | 869 |
| 870 | 871 | 872 | 873 | 874 | 875 | 876 | 877 | 878 | 879 |
| 880 | 881 | 882 | 883 | 884 | 885 | 886 | 887 | 888 | 889 |
| 890 | 891 | 892 | 893 | 894 | 895 | 896 | 897 | 898 | 899 |
900: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292843505171  BnF: cb119938835 (data)  LCCN: sh00008480  NKC: ch460547
אורי שרגא קלרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באפריל 1925 י"ג בניסן תרפ"ה פרנקפורט דמיין גרמניה גרמניה
 פטירה:  25 במאי 1993 (בגיל 68) ה' בסיוון תשנ"ג
 מקום קבורה:  בית העלמין כפר חסידים
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פוניבז' 
 מקום פעילות:  רכסים ישראל ישראל
 השתייכות:  חרדים, ליטאים
 תחומי עיסוק:  חינוך
 רבותיו:  הרב יוסף שלמה כהנמן הרב שמואל רוזובסקי
 חיבוריו:  אור לישרים הודפס לאחר פטירתו
 
הרב אורי שרגא הלוי קלרמן (י"ג בניסן ה'תרפ"ה, 7 באפריל 1925 – ה' בסיוון ה'תשנ"ג, 25 במאי 1993) היה ר"מ בישיבת כנסת חזקיהו שבכפר חסידים דברי תורתו כונסו בסדרת ספרים בשם "אור לישרים".
ביוגרפיה

נולד בפרנקפורט דמיין לשמואל חיים קלרמן. לאחר ליל הבדולח, בהיותו כבן 13, נלקח אביו למחנה ריכוז, ושוחרר רק לאחר שהצליח להשיג אשרת כניסה להולנד והתחייב לעזוב את גרמניה בתוך שבועיים. המשפחה עלתה לארץ ישראל ובחודש שבט תרצ"ט הגיעה לרעננה. בהמלצת רבם מגרמניה שלימים היה לחמיו, הרב חיים יוסף יעקובוביץ שכבר שהה בירושלים נשלח אורי ללמוד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. בלומז'ה התקרב לרב שמואל רוזובסקי שלמד בחברותא בתשלום עם הבחור חיים פרידלנדר, כדי להצטרף ללימוד הציע שיגיש להם את הספרים הדרושים מן הארון.
עם הקמת ישיבת פוניבז' על ידי הרב יוסף שלמה כהנמן, בשנת ה'תש"ד, עבר הרב שמואל רוזובסקי לבני ברק, ולקח עמו כמה מתלמידיו וקלרמן ביניהם. אורי קלרמן היה אחד משבעה הבחורים הראשונים של הישיבה במשכנה הזמני בבית הכנסת הליגמן. בתקופת לימודיו בבני ברק התקרב לרב אברהם ישעיהו קרליץ (ה"חזון איש"). נישא בשנת תשי"ב.
בראשית אייר ה'תשט"ו החל לכהן כר"מ בישיבת כנסת חזקיהו ברכסים. משרה שבה נשא עד לפטירתו בה' בסיוון ה'תשנ"ג, 25 במאי 1993 ונקבר בבית העלמין בכפר חסידים.
משפחתו

נישא ללאה, בתו של הרב חיים יוסף יעקבוביץ, ששימשה מורה במשך שנים ומסרה הרצאות.
הרב שמואל - משגיח קטן בישיבת בית מדרש עליון.
מרים - נישאה לרב אלחנן אילן מילר, בעבר ר"מ בישיבות שונות ומחבר ספרים.
ברוריה - נישאה לרב אברהם יצחק מישקובסקי, חבר מועצת רכסים, ור"מ בישיבה בכרמיאל[דרושה הבהרה].
הרב יחיאל קלרמן - אחד מראשי ישיבת ארחות תורה.
אלישבע - נישאה לרב יצחק שכטר רב שכונת בנה ביתך ברכסים וחבר בית הדין של הרב נסים קרליץ.
הרב ישראל - סגן ראש עיריית ירושלים
הרב אליהו אליעזר - משגיח בישיבת פוניבז'
הרב יחזקאל - משגיח בישיבת תורת חיים לצעירים בבית שמש
דינה - נשאה לרב אברהם שמעון ליפשיץ, רב בקהילה החרדית בקריית אתא, ר"מ ומנהל רוחני בישיבה לצעירים המקומית.
לקריאה נוספת

הקדמת המו"ל לספר אור לישרים - מאמרי מוסר
הספדים בנספח לספר אור לישרים על מסכת בבא בתרא
הערות שוליים

↑  עדה המצבה
↑  ישראל כהן, הרבנית לאה קלרמן, באתר כיכר השבת
↑  לאחר פטירתה בתש"ן, נכתבה עליה הביוגרפיה "אשת חיל", שהתפרסמה במספר שפות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308120105171  ISNI: 0000 0000 6696 9739  LCCN: n97096401  VIAF: 73145304   WorldCat (עם VIAF): 73145304
מאיר שיף

| --- | --- |

מהרם שיף
 לידה:  1605 ה'שס"ה האימפריה הרומית הקדושה פרנקפורט, העיר החופשית פרנקפורט
 פטירה:  1641  (בגיל 36 בערך) כ"א באדר ה'ת"א האימפריה הרומית הקדושה פראג, ממלכת בוהמיה
 מקום פעילות:  גרמניה
 תקופת הפעילות:  ?–1644 
 תחומי עיסוק:  רב וראש ישיבה ופרשן התלמוד
 רבותיו:  אביו רבי יעקב הכהן, רבי חיים כ"ץ, רבי ישעיה הלוי איש הורביץ, בעל השל"ה
 תלמידיו:  רבי יהודה מילר רויטליגן מחבר ספר שבות יהודה
 בני דורו:  מהר"ם מלובלין, מהרש"א מאוסטרהא
 חיבוריו:  חידושי הלכות, דרושים נחמדים
 בת זוג:  מרת שפרינץ
 צאצאים:  שמואל זאנוויל, הינלה הנדלן
הרב מאיר בן יעקב הכהן שיף (נודע בכינוי מהר"ם שיף; ה'שס"ה, 1605 – כ"א באדר ה'ת"א, 2 במרץ 1641) היה רב, ראש ישיבה, ופרשן תלמוד בגרמניה. הוא התפרסם בחריפותו הרבה. כתב חיבורים בתלמוד, בהלכה, ובקבלה, אך רובם נשרפו או אבדו. חיבורו הידוע ביותר הוא "חידושי מהר"ם שיף" המודפסים בסוף כל מסכת מהתלמוד הבבלי בדפוס האלמנה והאחים ראם.
ביוגרפיה

נולד לרבי יעקב הכהן שיף, ראש ישיבה ואב בית הדין בפרנקפורט דמיין, ולגוטל. על תאריך לידתו יש מסורות חולקות, אך נראה שנולד בשנת 1608 בשנת 1622 התמנה לרב וראש ישיבה בפולדה, שם יצא שמו ברחבי אירופה ומאות תלמידים למדו בישיבתו. לפני מותו נתמנה לכהן כרבה של פראג, אך נפטר בפתאומיות בגיל צעיר, בכ' באדר ה'ת"א. הוא הותיר בן יחיד, שנפטר ללא צאצאים, ובת.
תמצית משיעוריו על כל התלמוד שמסר לבני תלמידי הישיבה כתב, ושרידיהם הם חידושיו שנדפסו על חלק מ-11 מסכתות בתלמוד בבלי בתוך מהדורות התלמוד הבבלי הנפוצות, בשם חידושי מהר"ם שיף. על הספר נכתב פירוש מאת הרב מרדכי מארדוש מפוריצק. רבים מחיבוריו נשמרו בכתב יד בפרנקפורט, ונשרפו בשרפה שפרצה שם בכ"ד בטבת ה'תע"א.
ביאורים

↑  עה"ת כת"י. ושם מביא דרוש ממנו.
↑  מהר"מ שיף מזכירו בחידושיו כמה פעמים בשם ושמעתי ממוהר"ש.
הערות שוליים

↑  מאיר שיף, דרושים נחמדים, עמ' 33.
↑  מאיר וונדר, חלק ה', מאורי גליציה: אנציקלופדיה לחכמי גליציה, עמ' 241 וישנן דעות נוספות.
↑  מבוא לספר דרושים נחמדים, עמ' 32.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308187305171  GND: 120156040  ISNI: 0000 0000 6695 1432  LCCN: no92033586  NTA: 263426203  VIAF: 66039717   WorldCat (עם VIAF): 66039717 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה זלמן גייגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  יוני 1792 כ"ד בסיוון ה'תקנ"ב  העיר החופשית פרנקפורט, האימפריה הרומית הקדושה
 פטירה:  ספטמבר 1878  (בגיל 86) ח' באלול ה'תרל"ח ממלכת פרוסיה (1803-1892) פרנקפורט, ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  ? – 4 בספטמבר 1878 
 השתייכות:  יהדות גרמניה, יהדות אורתודוקסית
 חיבוריו:  דברי קהלת
 אב:  אהרן יחיאל מיכל גייגר 
 צאצאים:  לצרוס גייגר 
 
רבי שלמה זלמן גייגר (כ"ד בסיוון ה'תקנ"ב, יוני 1792, פרנקפורט – ו' באלול ה'תרל"ח, 4 בספטמבר 1878, פרנקפורט) היה דיין ומורה הוראה בפרנקפורט דמיין. נודע בעיקר בשל חיבורו "דברי קְהִלֹּת", המפרט את מנהגי קהילתו פרנקפורט, ומשמש מקור מרכזי באשר למנהג האשכנזי בכלל.
ביוגרפיה

נולד בפרנקפורט לר' אהרן יחיאל מיכל גייגר, בן למשפחה ותיקה בקהילה ששימש שליח ציבור. אמו (אשתו השנייה של אביו) הייתה בתו של רבי אליעזר הלוי ואלוי, שהיה ראש בית דין בפרנקפורט ומתלמידי רבי נתן אדלר. הוא נקרא על שם סבו של אביו, מחבר ספר הדרשות 'כרם שלמה'.
בצעירותו היה רבו של אחיו הצעיר אברהם גייגר, וכן לימד תורה לתלמידים נוספים. אולם, אחרי שכמה מהם "יצאו לתרבות רעה", ובהם אחיו, חדל מללמד תלמידים והתמסר ללימוד תורה עצמי. כיהן כדיין בבית הדין של פרנקפורט, וכן שימש כשליח ציבור בבית המדרש בעיר. כמו כן, היה חבר בחברה קדישא למעלה מחמשים שנה. נחשב לבר סמכא בענייני הלכות תפילה ומנהגים.
לאחר הגעתו של רש"ר הירש לפרנקפורט והקמת הקהילה הנפרדת עדת ישורון, נמנה עם המתנגדים לפרישה מן הקהילה, ונותר דיין בבית הדין של הקהילה הכללית. היה בין המתנגדים הקולניים של רש"ר הירש, ובספרו הוא תקף אותו על שינויים שונים שהנהיג במנהגי הקהילה, כגון הקפות בליל שמחת תורה. כפי שכתב: "אף אם החנווני מקיף, כל הישר הולך לא ילך אחריו להקיף".
נפטר בו' באלול ה'תרל"ח ונקבר יומים לאחר מכן. הספיד אותו רבי מרדכי הורוויץ, שהגיע באותו שבוע לכהן כרב האורתודוקסי של הקהילה הכללית.
ביוגרפיה > משפחתו

בנו היה הפילולוג אליעזר (לצרוס) גייגר, שנפטר בצעירותו בחיי אביו. בספרו "דברי קהלת" מביא ר' שלמה זלמן גייגר דברים שונים בשם בנו. ר' שלמה הביא לדפוס את ההספד שאמר עליו.
אחיו הצעיר היה אברהם גייגר, שהיה מאנשי חכמת ישראל וממנהיגי התנועה הרפורמית בגרמניה.
עגנון מספר אנקדוטה מעניינת על עובדת היותם אחים:
”סיפר לי הרב יעקב דוד וילהלם בשם ר' לוי גינצברג. בזמן שהיה אברהם גייגר רב ומטיף בפרנקפורט עיר מולדתו שימש אחיו הגדול ר' זלמן גייגר דיין של הקהלה. פעם אחת נפלה שאלה בתרנגולת. שלחה בעלת הבית את המשרתת אצל הרב גייגר לשאול שאלה. לאחר שעה קלה חזרה המשרתת ואמרה, הטריף הרב את העוף. אמרה בעלת הבית למשרתת, מה זה מהרת לבוא? אמרה לה, הלוא הוא דר בשכנות. הבינה בעלת הבית שהיא באה מביתו של הדוקטור גייגר שהוא שכנה ואותו שאלה על העוף. הרימה קול צעקה ואמרה, אוי לי אצל אפיקורס זה היית, אצל פושע ישראל זה הלכת. קחי את העוף ולכי אצל הדיין רבי זלמן גייגר ושאלי אותו. הלכה המשרתת אצל ר' זלמן גייגר. בדק ר' זלמן את העוף ואמר, כשר כשר. נשמע הדבר בעיר. אמרו חבריו של אברהם גייגר לאברהם גייגר, אתה שאתה מזלזל במצוות מה ראית שהטרפת את העוף, והרי אחיך שהוא מדקדק במצוות הכשיר את העוף. ענה אברהם גייגר ואמר, מוטב שלא ירבו האורטודוכסים באכילת בשר.”
חיבוריו

פרסם קונטרס בשם "אגרת מלאכת מחשבת" ובו הערות על ספרו של רבי יצחק דוב הלוי במברגר "מלאכת שמים" בהלכות כתיבת סת"ם. כן פרסם מאמרים בכתבי עת, ובהם ביקר את סגנונות הכתיבה המליצית של דורו. אולם, חיבורו החשוב ביותר, שעל שמו נתפרסם, הוא "דברי קהלת", על מנהגי עירו פרנקפורט.
חיבוריו > דברי קהלת

.
הספר "דברי קְהִלֹּת" עוסק בפרוטרוט ובהרחבה במנהגי התפילה בעיר פרנקפורט ובטעמיהם. הספר יצא לאור בשתים עשרה חוברות נפרדות, החל מיום הולדתו השבעים של המחבר בשנת ה'תרכ"ב (1862).
באופן ייחודי, הספר סודר לפי ימיה של שנה אחת, כך שעל כל יום ויום נכתבים המנהגים השייכים בו, החל מכ"ד בסיוון ה'תקע"ח עד שבת פרשת קרח ה'תקע"ט. הספר יצא לאור שנים רבות לאחר מכן, אך הוא כותב בהקדמתו שבחר לסדר את המנהגים לפי השנה הזו, משום שזו הייתה השנה האחרונה שבה אביו היה בחיים והוא יכול היה לראות את מנהגיו. גם סבו היה בחיים עדין בשנה זו. נראה, שכתיבת החיבור החלה בשנה זו, כשתיעד את מנהגי אביו וסבו.
למרות ספרים קודמים שנכתבו כדי לתעד את מנהגיה של פרנקפורט (כגון 'יוסף אומץ' לרבי יוסף יוזפא האן נוירלינגן), הספר מתייחד בדגש המושם בו על פירוט מנהגי כל יום ויום, לרבות הניגונים השונים ודקדוקי נוסח התפילה. כן מקפיד המחבר לספק טעמים וסיבות למנהגים שבהם מנהג פרנקפורט שונה ממנהג שאר הקהילות. ייחוד נוסף בספר הוא בדגש המושם בו על ענייני דקדוק. במקומות רבים הקפידו בפרנקפורט על שימור הנוסח הישן גם כאשר הוא שונה משיקולים לשוניים בידי מדקדקים כר' שבתי סופר, ר' זלמן הענא או רוו"ה. במקרים כאלה, דן הספר בהבדלים בין הנסוח הישן והנוסח המתוקן ומביע את דעתו בשאלה הלשונית. משום כך, מהווה הספר מקור חשוב לא רק בחקר המנהג האשכנזי אלא גם בחקר דקדוק לשון התפילה ומסורות הלשון האשכנזיות.
לקריאה נוספת

גצל קרסל, עברית במערב, תל אביב תש"א, עמ' 31–35.
אילת קמינצקי, ענייני תצורה בספר "דברי קהלת" לר' שלמה זלמן גייגר, עבודה לתואר מוסמך, אוניברסיטת תל אביב תשע"א.