stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סומלילנד
לקריאה נוספת

Eggers, A. K. (2007). When is a state a state the case for recognition of Somaliland. Boston College International and Comparative Law Review 30(1), 211–222
Poore, B. (2009). Somaliland: Shackled to failed state. Stanford Journal of International Law 45(1), 117–150
Farley, B. R. (2010). Calling a State a State: Somaliland and International. Emory International Law Review 24(2), 777–820
Arieff, A. (2008). De facto statehood the strange case of Somaliland. Yale Journal of International Affairs 3(2), 60–79
Kibble, S. (2001). Somaliland: Surviving without Recognition; Somalia: Recognized but Failing? International Relations, 15(5), 5–25
הערות שוליים

↑  סיומה ביוברמן, נשיאי אתיופיה וסומלילנד חתמו על מזכר הבנות ביניהם שקובע שאתיופיה תזכה לקבל גישה לחופי הים באדמת סומלילנד ובתמורה אתיופיה תכיר בעצמאותה של סומלילנד, באתר טוויטר (X), ‏1.1.2024
↑  Alison, Eggers K. (2007). When is a state a state: the case for recognition of Somaliland. Boston College International and Comparative Law Review. pp. 212
↑  Alexis, Arieff (2008). De facto statehood the strange case of Somaliland. Yale Journal of International Affairs. pp. 64–67
↑  Alison, Eggers K. (2007). When is a state a state: the case for recognition of Somaliland. Boston College International and Comparative Law Review. pp. 215
↑  1. Benjamin, Farley (2010) Calling a State a State: Somaliland and International Recognition. Emory International Law Review. pp. 777–778
↑  Alexis, Arieff (2008). De facto statehood the strange case of Somaliland. Yale Journal of International Affairs. pp. 66
↑  "Somaliland: AU Mission to Somaliland Says Recognition Overdue". UNPO. Retrieved 1 March 2006
↑  "Somaliland". UNPO. Retrieved 1 February 2017
↑  Alexis, Arieff (2008). De facto statehood the strange case of Somaliland. Yale Journal of International Affairs. pp. 69
↑  דניאל גרינפילד, ‏חשיבה מחוץ לקופסה: טראמפ רוצה להעביר עזתים לסומליה, בעיתון מקור ראשון, 6 בפברואר 2025.
↑  Alexis, Arieff (2008). De facto statehood the strange case of Somaliland. Yale Journal of International Affairs. pp. 70
↑  Benjamin, Farley (2010) Calling a State a State: Somaliland and International Recognition. Emory International Law Review. pp. 812.
↑  ,Mosalski, Ruth (26 March 2015) "Cardiff becomes only second UK council to recognize the Republic of Somaliland". walesonline.co.uk. Retrieved 21 March 2017
↑  חלוקה מנהלית של סומלילנד
| מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ  "לא מוכרים" | סומלילנד • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית |  |
| שטחים תלויים | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי • סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה • האיים הקנריים • סאוטה • מלייה • מדיירה • מיוט • ראוניון • סוקוטרה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7723745-6  MusicBrainz: 74048d0e-2cca-40c1-9531-7a2ef74f3616  NKC: ge793599  VIAF: 248793117   WorldCat (עם VIAF): 248793117 
מפת סומליה עם חלוקה לאזורי שליטה נכון לאפריל 2017. השטח עליו שולטת סומלילנד צבוע בצהוב
שטר של 100 שילינג של סומלילנד
שגרירות ישראל בברלין

| --- | --- |

מבנה השגרירות
 מידע כללי
 כתובת:  רחוב אוגוסטה ויקטוריה (Auguste Viktoria Straße) מס' 74–76
 עיר:  ברלין
 קואורדינטות:  52°28′59″N 13°17′21″E﻿ / ﻿52.48306°N 13.28917°E﻿ / 52.48306; 13.28917
 מיקום קודם:  קלן, בון
 תאריך פתיחה:  1965
 מתקפות:  תקיפת הקונסוליה הישראלית בברלין (1999)
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי גרמניה–ישראל
 שגריר:  רון פרושאור
 שטח האמנה:  גרמניה גרמניה גרמניה המערבית גרמניה המערבית (1956-1991)
 מדינה מיוצגת:  ישראל ישראל
 
 http://embassies.gov.il/berlin
  (למפת ברלין מוגדלת) שגרירות ישראל בברלין(למפת ברלין רגילה) שגרירות ישראל בברלין
 
שגרירות ישראל בברלין היא הנציגות הדיפלומטית העיקרית של מדינת ישראל בגרמניה ואחת משגרירויות ישראל הגדולות בעולם. היא נמצאת ברחוב אוגוסטה ויקטוריה 74–76 בברלין. השגרירות הוקמה ב-1965 בעקבות כינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לגרמניה המערבית. מקום השגרירות עם פתיחתה היה תחילה בעיר קלן. בשנת 1966 עברה השגרירות לבירת גרמניה המערבית, בון, שם היה מקום מושבה עד שנת 2000. בעקבות איחוד גרמניה והעברת הבירה לברלין, פתחה ישראל ב-1991 קונסוליה כללית בברלין ובשנת 2000 הועתקה לשם השגרירות.
היסטוריה > הקמת השגרירות

עם כינון היחסים הדיפלומטיים בין מדינת ישראל למערב גרמניה ב-1965 נבחר אשר בן נתן כשגריר הישראלי הראשון בגרמניה. בין השיקולים לבחירתו לתפקיד ההיסטורי, שנשא את המטען הכבד של זיכרון השואה, היו בקיאותו בשפה הגרמנית וכן היותו איש מערכת הביטחון, שנתפס כסמל לכוחה ומעמדה של ישראל. בעיתונות התקופה נאמר גם, כי אחד השיקולים היה גם הופעתו הנאה והמרשימה של בן נתן, השונה מן הסטריאוטיפ של היהודי עליו חונך דור שלם של גרמנים בתקופה הנאצית.
עם הקמתה, שוכנה השגרירות באופן זמני בבניין ששימש את הקונסוליה של ישראל בקלן. השגרירות נחנכה רשמית ב-24 באוגוסט 1965, מיד לאחר שבן נתן הגיש את כתב האמנתו לנשיא הבונדסטאג, גאורג אוגוסט צין (בהיעדרו של נשיא גרמניה, ששהה בחופשה). בטקס החנוכה הקצר הניפו קבוצת ילדים את דגלי ישראל בחזית הבניין, והאורחים שרו את התקווה והרימו כוסות לחיי מדינת ישראל.
בינתיים, החלו העבודות להכשיר שני בניינים שרכשה מדינת ישראל בעיר בון, ששימשה אז כבירת גרמניה המערבית, כדי שישמשו לשגרירות החדשה ולמעון השגריר. ב-10 באוגוסט 1966 הושלמו ההכנות והשגרירות הועברה לבון, למעט המדור הקונסולרי ונספחות כלכלית שנותרו בקלן.
היסטוריה > מעבר השגרירות לברלין

בשנת 1991, בעקבות איחודה של גרמניה והחלטת ממשלת גרמניה על העברת עיר הבירה חזרה מבון לברלין, פתחה ישראל קונסוליה כללית בברלין.
ב-17 בפברואר 1999, בעקבות לכידתו של מנהיג ארגון ה-PKK עבדוללה אג'לאן בידי טורקיה, הסתערו עשרות פעילי PKK על הקונסוליה, תוך האשמת ארגון המוסד בסיוע לממשל הטורקי ללכוד את אג'לאן, כוחות הביטחון הישראלי פתחו באש לעבר התוקפים, הרגו שלושה מהם ופצעו שלושה, כ-30 פעילים נעצרו על ידי המשטרה הגרמנית.
בשנת 1999 הועברו מוסדות הממשל הגרמני לברלין ובשנת 2000 עברה לשם גם שגרירות ישראל. ביום העצמאות ה-53 של ישראל, ב-9 במאי 2001 נחנך בניין חדש לשגרירות ישראל בברלין. טקס חנוכת השגרירות נערך בהשתתפות שר החוץ שמעון פרס, שר החוץ הגרמני יושקה פישר, שגריר ישראל לגרמניה שמעון שטיין וכ-2,000 מוזמנים, בהם פוליטיקאים, אנשי תרבות ורוח, עיתונאים ונכבדים נוספים.
מבנה השגרירות

השגרירות משתרעת על שטח של 9 דונם בשכונת וילמרסדורף בברלין, שלפני מלחמת העולם השנייה התגוררה בה הבורגנות היהודית של העיר. היא שוכנת לא הרחק מאתר ההנצחה "רציף 17" בתחנת הרכבת גרונוולד, ששימש כאחת הנקודות הראשיות לגירוש יהודי ברלין בשואה, דבר המקנה לו סמליות נוספת. התכנון הייחודי של מבנה השגרירות, שנעשה על ידי האדריכלית הישראלית אורית וילנברג-גלעדי, מייצג ומסמל את מערכת היחסים המורכבת של ישראל וגרמניה ואת ישראל המתחדשת.
בניין השגרירות מצופה אבן ירושלמית ומעוטר בגג המזכיר מבנה של ספינה. בחזית הבניין שישה עמודים רחבים בעלי אלמנטים חזותיים שונים, המסמלים את שישה מיליון היהודים שנרצחו בשואה, כשביניהם משטחי זכוכית שנועדו להעניק ממד של פתיחות לקשרים בין המדינות.
בתוך מתחם השגרירות שולב גם בניין לשימור – וילה שנבנתה עבור איש העסקים היהודי-גרמני הרמן שונדורף בשנת 1929. המבנה נרכש, שופץ והוסב לשימוש כבית השגריר.
בעלי תפקידים ומחלקות

שגריר ישראל בגרמניה הוא ראש הנציגות. מגיש את כתב האמנתו לנשיא גרמניה. עקב חשיבותם ואופיים של יחסי גרמניה–ישראל למדינת ישראל, נחשב התפקיד לאחד הבכירים ביותר בשירות החוץ הישראלי.
הציר הוא ממלא מקום השגריר בהיעדרו ומשמש כמנהל הנציגות בפועל, האחראי לתיאום בין כל המחלקות והנספחים בשגרירות. התפקיד מאויש על ידי דיפלומט מקצועי מקרב הסגל הבכיר של משרד החוץ.
המחלקה המדינית – כפופה לשגריר ולסגנו. אחראית על ניהול הקשר בין ממשלת ישראל לבין ממשלת גרמניה, ארגון ביקורים רשמיים וחתימה על הסכמים מדיניים.
מחלקת עיתונות, תקשורת ודיפלומטיה ציבורית – מקדמת את סדר היום הישראלי במגוון תחומים בתקשורת הגרמנית ובקרב הציבור הרחב.
מחלקת אקדמיה – אחראית על חתימה ויישום של הסכמים בין המדינות בתחום האקדמיה, יצירת קשר בין מוסדות אקדמיים, חילופי סטודנטים ומלגות לימודים.
מחלקת תרבות – אחראית על חתימה ויישום של הסכמי תרבות בין המדינות, חשיפת קהלים גרמנים לתרבות ישראלית ועידוד קשרים בין מוסדות תרבות בשתי המדינות.
נספח כלכלה וסחר
נספחות צה"ל
נספח משטרה
המחלקה הקונסולרית.
ראשי הנציגות לדורותיהם

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | שם | תקופת כהונה | הערות |
שגרירי ישראל בבון
|  | אשר בן נתן | 1965–1970 | שגריר ישראל הראשון בגרמניה |
|  | אלישיב בן חורין | 1970–1974 | בתחילת כהונתו ארעה התקפת מחבלים על מטוס חברת אל על במינכן בה נהרג ישראלי אחד ונפצעו חמישה. כיהן בתפקיד בזמן טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972. |
|  | יוחנן מרוז | 1974–1981 |  |
|  | יצחק בן ארי | 1981–1989 |  |
|  | בנימין נבון | 1989–1993 | שירת בתפקיד בזמן איחוד גרמניה ב-1990. |
|  | אבי פרימור | 1993–1999 |  |
בשנים 1999–2000 התפקיד לא היה מאויש
שגרירי ישראל בברלין
|  | שמעון שטיין | 2001–2007 |  |
|  | יורם בן-זאב | 2007–2012 |  |
|  | יעקב הדס-הנדלסמן | 2012–2017 |  |
|  | ג'רמי יששכרוף | 2017–2022 |  |
|  | רון פרושאור | 2022–מכהן |  |
ראו גם

שגרירות גרמניה בישראל
נציגויות דיפלומטיות של ישראל בעולם
יחסי גרמניה–ישראל
משרד החוץ
הערות שוליים

↑  א. דויטשקרון, בטקס שגרתי שערך 10 דקות נפתחה שגרירות ישראל בגרמניה, מעריב, 25 באוגוסט 1965
↑  שגרירות ישראל בגרמניה לבניין חדש בבאד גודסברג, מעריב, 4 באוגוסט 1966
↑  עמיחי אלפרוביץ', פרס ופישר יחנכו היום את שגרירות ישראל בגרמניה, באתר הארץ, 9 במאי 2001
↑  נאומים, דוח מבקר המדינה (51ב) - משרד החוץ, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 באפריל 2001
| נציגויות דיפלומטיות של ישראל ישראל |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • בחריין • טורקיה • ירדן • מצרים • (מרוקו) |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • הפיליפינים • הודו (בנגלור • מומבאי) • (הונג קונג) • וייטנאם • טורקמניסטן • יפן • מיאנמר • נפאל • סין • סינגפור • קוריאה הדרומית • קזחסטן • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • אירלנד • אלבניה • בולגריה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לטביה • ליטא • נורווגיה • סלובקיה • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת • קפריסין •  קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אנגולה • אתיופיה • גאנה • דרום אפריקה • חוף השנהב • ניגריה • סנגל • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • אקוודור • ארגנטינה • ארצות הברית (סן פרנסיסקו) • ברזיל • גואטמלה • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • מקסיקו • פנמה • פרו • צ'ילה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| נציגויות שנסגרו | איראן • (לבנון) • מאוריטניה |  |
מתקפות נגד נציגויות דיפלומטיות של ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262990605171  GND: 5275060-7  LCCN: n89641341  VIAF: 139681918   WorldCat (עם VIAF): 139681918
מערכת העיכול

| --- | --- |

 שיוך:  גוף האדם 
 תיאור ב:  אנציקלופדיה בריטניקה 
 מזהים
 לטינית (TA98):  systema digestorium 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A05.0.00.000 
 TA2 (2019):  2773 
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H3.04 
 FMA:  7152 
 קוד MeSH:  A03 
 מזהה MeSH:  D004064 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0012240 
 
מערכת העיכול היא מערכת איברים בגוף בעלי חיים אשר קולטת מזון, מפרקת חלק ממנו ופולטת את השאריות כפסולת מוצקה.
במרבית בעלי החיים בנויה מערכת העיכול כצינור הכולל מספר רב של קטעים ובו פתח כניסה אחד למזון בדמות הפה, ופתח יציאה אחד לפסולת בדמות פי טבעת ביונקים או פתח ביב בעופות. אולם קיימים גם בעלי חיים פשוטים שבהם מערכת העיכול בנויה רק ממספר קטן של רקמות מסוגים שונים וקיים בה פתח יחיד המשמש הן לקליטת המזון והן לפליטת הפסולת, כמו בעלי חיים ממחלקת ההידרתים.
מלבד צינור העיכול בו מתעכל המזון, שייכים למערכת העיכול גם איברים אחרים שתפקידם להפריש לתוך צינור העיכול חומרים המשתתפים בתהליך העיכול, למשל הכבד, כיס המרה והלבלב.
מערכת העיכול שונה אצל בעלי חיים שונים בהתאם להרכב התזונה של בעל החיים. כך, לדוגמה, אצל בעלי חיים שתזונתם מורכבת מחומרים בעלי תכולה גבוהה של תאית, מצויים מספר קיבות ומספר מעיים עיוורים מפותחים, המאפשרים פירוק של תאית, ואילו בבעלי חיים טורפים מצויה קיבה בעלת קיבולת קטנה ביחס לגוף, ומעיים עיוורים מנוונים.
מערכת העיכול באדם > מצבים פתולוגיים של מערכת העיכול באדם

(רשימה חלקית)
מחלת קרוהן – מחלת מעיים דלקתית. לרוב ממוקמת באזור הסופי של המעי הדק, באזור המעבר בינו למעי הגס
עצירות – שינוי בהרגל היציאות. מתאפיינת בצורך להפעיל מאמץ בזמן היציאה, ובדרך ככל הצואה היא קשה או גושית.
ריפלוקס קיבתי-ושטי (GERDׂׂ) – הפרעה שבה תוכן חומצי עולה מהקיבה לוושט וגורם לכוויה במעטפת הפנימית של הוושט.
צרבת – אחד התסמינים של רפלוקס קיבתי-וושטי. נגרמת על ידי היחלשות של שריר הסוגר התחתון (השוער). במצב רגיל, בזמן בליעת המזון השריר רפוי ומאפשר מעבר מזון מהוושט אל הקיבה. לאחר תהליך הבליעה, השוער חוזר למצבו המכווץ. בסוגר רפוי שלב הסגירה נפגע.
בקע סרעפתי – מתרחש כאשר חלק מהקיבה עולה דרך הפתח בסרעפת אל חלל בית החזה
אולקוס (כיב קיבה או קיב התריסריון) – זהו פצע ברירית המצפה את הקיבה ואת התריסריון. הכיב קשור לדלקת הנגרמת על ידי החיידק הליקובקטר פילורי, המאפשרת פגיעה על ידי החומצה המלחית המופרשת על ידי הקיבה.
שלשול – זו תופעה של צואה מימית או נוזלית, המלווה בכאבי בטן כתוצאה מכיווצים של המעיים. נגיפים, חיידקים או טפילים הם הגורמים העיקריים לשלשולים, ואז מדובר בדרכו של הגוף להיפטר בצורה טבעית ממחוללי מחלות. סיבות אחרות לשלשול הן: תרופות מסוימות, רגישות לסוגי מזון מסוימים ולאלכוהול. הסיבה הישירה לתופעה היא שתוצרי העיכול של המזון עוברים מהר מדי במעי כך שאין לגוף זמן לספוג חזרה את המים שבעיסת המזון וההפרשות נשארות מימיות.
על פי סיפרה של ג'וליה אנדרס (לקריאה נוספת) יש בתוך גוף האדם כ-100 טריליון חיידקים ומשקלם למעלה משני קילוגרם. הרוב המכריע של החיידקים איננו מזיק, אפילו מועיל, ואפילו חיוניים לגוף האדם. החיידקים הם בתי חרושת זעירים המייצרים עבור גוף האדם חומרים חיוניים
מערכת העיכול באדם > מערכת העיכול אצל מעלי גירה

אצל מעלי הגירה הקיבה מחולקת לארבעה מדורים: הכרס, בית הכוסות, ההמסס ("קיבת העלעלים"), והקיבה האמיתית ("קיבת המיצים"). מבנה זה נועד להבטיח פירוק מרבי של המזון הצמחי וניצול תוצרי העיכול.
ראו גם

העיכול
מטבוליזם
חומציות
אמביאזיס
לקריאה נוספת

ג'וליה אנדרס, תחושת בטן: הסיפור המדהים של מערכת העיכול, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016
הערות שוליים

↑  Shahid Zainab, Bracken Burns, Anatomy, Abdomen and Pelvis, Treasure Island (FL): StatPearls, 2023
↑  רעיה אילן, חילוף חומרים בתא וגלגולי אנרגיה בעולם החי והצומח, ירושלים: יפתח, 1996, עמ' 173-174
↑  BOWEL FUNCTION ANATOMY, מחלקת הבריאות של אוניברסיטת מישיגן
↑  רופאים מומחים, בעיות ומחלות במערכת העיכול, באתר שרותי בריאות כללית, ‏2020-2023
↑  קנוט שמידט-נילסן, הפיסיולוגיה של בעלי החיים, תל אביב: יחדיו וספרית הפועלים, 1982, עמ' 18-20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294083505171  BNE: XX525162  GND: 4078786-2  NDL: 00572083  TA98: A05.0.00.000  The TH id H3.04 is not valid. 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.


שכבות המעי
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2003

| --- | --- |

האצטדיון על שם ארתור אש
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  25 באוגוסט 2003 – 7 בספטמבר 2003 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  123 
 עיר מארחת:  ניו יורק
 אצטדיון:  מרכז הטניס הלאומי
 זוכה:  גברים:אנדי רודיק (ארצות הברית)   נשים:ז'וסטין הנין (בלגיה)   זוגות גברים:יונס ביורקמן (שוודיה)/טוד וודברידג' (אוסטרליה)   זוגות נשים:וירחיניה רואנו פסקואל (ספרד)/פאולה סוארס (ארגנטינה)   זוגות מעורבים:קטרינה סרבוטניק (סלובניה)/בוב בריאן (ארצות הברית)
 www.usopen.org
 
 → אליפות ארצות הברית הפתוחה 2002 אליפות ארצות הברית הפתוחה 2004 ← 
 
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2003 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-25 באוגוסט והסתיימו ב-7 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-123 מאז ייסודה.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מאהש בהופאטי (הודו הודו) ומקס מירני (בלארוס בלארוס), מנצחי תחרות 2002, הודחו ברבע הגמר
בוב ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
מארק נוולס (איי בהאמה איי בהאמה) ודניאל נסטור (קנדה קנדה), הודחו בחצי הגמר
יונס ביורקמן (שוודיה שוודיה) וטוד וודברידג' (אוסטרליה אוסטרליה), ניצחו בתחרות
ויין ארטורס ופול הנלי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
מיכאל לודרה ופבריס סנטורו (צרפת צרפת), הודחו בחצי הגמר
יבגני קפלניקוב (רוסיה רוסיה) ודוד ריקל (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב הראשון
מרטין דם וסיריל סוק (צ'כיה צ'כיה), הודחו ברבע הגמר
ויין בלאק וקווין אוליאט (זימבבואה זימבבואה), מנצחי תחרות 2001, הודחו בסיבוב השלישי
ג'וש איגל (אוסטרליה אוסטרליה) וג'ארד פלמר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
גסטון אטליס ומרטין רודריגס (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בסיבוב הראשון
תומאש ציבולק ופבל ויזנר (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השני
כריס הגארד (דרום אפריקה דרום אפריקה) ודונלד ג'ונסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
פרנטישק צ'רמאק ולאוש פרידל (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השלישי
יבגני קפלניקוב (רוסיה רוסיה) ופול הרהאריאוס (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
לוקס ארנולד קר ומריאנו הוד (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בסיבוב השלישי
יז'י נובק וראדק שטפנק (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השני
מנצחי תחרות 2002 מאהש בוהפאטי (הודו הודו) ומקס מירני (בלארוס בלארוס) הודחו ברבע הגמר. יונס ביורקמן (שוודיה) וטוד וודברידג' (אוסטרליה אוסטרליה) נפגשו במשחק הגמר עם בוב ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו ב-3 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
קים קלייסטרס (בלגיה בלגיה) ואי סוגיאמה (יפן יפן), פרשו בסיבוב השני
וירחיניה רואנו פסקואל (ספרד ספרד) ופאולה סוארס (ארגנטינה ארגנטינה), מנצחות תחרות 2002, ניצחו בתחרות
קארה בלאק (זימבבואה זימבבואה) וילנה ליחובצבה (רוסיה רוסיה), הודחו בחצי הגמר
סבטלנה קוזנצובה (רוסיה רוסיה) ומרטינה נברטילובה (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
ילנה בובינה (רוסיה רוסיה) ורנה סטאבס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
ילנה דמנטייבה ולינה קרסנורוצקאיה (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השלישי
ז'אנט הוסרובה (סלובקיה סלובקיה) וקונצ'יטה מרטינס (ספרד ספרד), הודחו ברבע הגמר
ליזל הובר (דרום אפריקה דרום אפריקה) ומגדלנה מלייבה (בולגריה בולגריה), הודחו ברבע הגמר
פטרה מנדולה (הונגריה הונגריה) ופטריסיה וארטוש (אוסטריה אוסטריה), הודחו בסיבוב השלישי
נדיה פטרובה (רוסיה רוסיה) ומרי פירס (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב השלישי
עמנואל גליארדי (שווייץ שווייץ) ומייגן שונסי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
דניאלה האנטוקובה (סלובקיה סלובקיה) וצ'אנדה רובין (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
מריה ונטו-קאבצ'י (ונצואלה ונצואלה) ואנז'ליק וידאיה (אינדונזיה אינדונזיה), הודחו ברבע הגמר
שינובו אזאגויה ונאנה מיאגי (יפן יפן), הודחו בסיבוב השני
טינה קריז'ן וקטרינה סרבוטניק (סלובניה סלובניה), הודחו בסיבוב השלישי
ג'נט לי (טאיוואן טאיוואן) וויינה פרקוסיה (אינדונזיה אינדונזיה), הודחו בסיבוב הראשון
מנצחות תחרות 2002 וירחיניה רואנו פסקואל (ספרד ספרד) ופאולה סוארס (ארגנטינה ארגנטינה) נפגשו במשחק הגמר עם סבטלנה קוזנצובה (רוסיה רוסיה) ומרטינה נברטילובה (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
פאולה סוארס (ארגנטינה ארגנטינה) ומאהש בהופאטי (הודו הודו), פרשו בסיבוב השני
ליזה ריימונד (ארצות הברית ארצות הברית) ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 2002, הודחו ברבע הגמר
וירחיניה רואנו פסקואל (ספרד ספרד) ומארק נוולס (איי הבהאמה איי הבהאמה), הודחו ברבע הגמר
ילנה ליחובצבה (רוסיה רוסיה) וטוד וודברידג' (אוסטרליה אוסטרליה), פרשו בסיבוב השני
לינה קרסנורוצ'קאיה (רוסיה רוסיה) ודניאל נסטור (קנדה קנדה), הפסידו במשחק הגמר
ז'אנט הוסרובה (סלובקיה סלובקיה) ולאוש פרידל (צ'כיה צ'כיה), הודחו בחצי הגמר
קארה בלאק וויין בלאק (זימבבואה זימבבואה), הודחו בחצי הגמר
קטרינה סרבוטניק (סלובניה סלובניה) ובוב בריאן (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
מנצחי תחרות 2002 ליזה ריימונד (ארצות הברית ארצות הברית) ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית) הודחו ברבע הגמר. קטרינה סרבוטניק (סלובניה סלובניה) ובוב בריאן (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשו במשחק הגמר עם לינה קרסנורוצ'קאיה (רוסיה רוסיה) ודניאל נסטור (קנדה קנדה) וניצחו אותם ב-3 מערכות.
ישראל בתחרות

אנדי רם ויוני ארליך השתתפו בתחרות זוגות גברים והודחו בסיבוב הראשון.
אנה סמשנובה השתתפה בתחרות הנשים והייתה מדורגת במקום ה-21. היא הודחה בסיבוב הראשון.
אנה סמשנובה השתתפה גם בתחרות זוגות מעורבים לצד ג'ף קוצי מדרום אפריקה. הם הודחו בסיבוב הראשון.
אנדי רודיק, מנצח התחרות
ז'וסטין הנין, מנצחת התחרות
קרנבל בנח"ל

| --- | --- |
 סינגל בביצוע להקת הנח"ל
 יצא לאור:  1968 
 שפה:  עברית 
 אורך:  3.43 דק' 
 כתיבה:  לאה נאור 
 לחן:  יאיר רוזנבלום 
 
"קרנבל בנח"ל" הוא פזמון שכתבה לאה נאור, הלחין יאיר רוזנבלום וביצעה להקת הנח"ל כחלק מן התוכנית ה-21 של הלהקה בשנת 1968.
רקע

השיר נכלל בתוכנית ה-21 של להקת הנח"ל, שהייתה אמורה להקרא בשם זה, אך בשל מלחמת ההתשה שונה לה השם לשם "כמו פעם". בתוכנית זו השתתפו בין היתר אופירה גלוסקא, אלי מגן, מוטי פליישר, דני סנדרסון, מאיר פניגשטיין, ומירי אלוני, שלראשונה קיבלה לשיר שורות סולו.
לאה נאור התבקשה לכתוב שיר ללהקה לכבוד יום הולדתו ה־20 של הנח"ל. נאור ששירתה בצה"ל בנח"ל, כתבה שיר שסיכם את פעילות הנח"ל וכלל שמות של האחזויות נח"ל מאותה תקופה.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת התשכ"ט (1969) דורג השיר במקום התשיעי.
בשנת 2001 חידשה שרית חדד את השיר במסגרת השירותרום של גלי צה"ל. גרסתה לשיר נכללה באלבומה "ילדה של אהבה", שיצא ב־2002.
הערות שוליים

1 2  קרנבל בנח"ל, באתר האינטרנט של לאה נאור
↑  תוכנית 21 - להקת הנח"ל בתוכניתה ה-21, באתר שרים במדים
↑  קרנבל בנח"ל, באתר האינטרנט של יאיר רוזנבלום
↑  חזי שייאר, כוכבת מדליקה (נר), באתר ynet, 22 במאי 2002
ישיבת רנה של תורה

| --- | --- |


 ישיבה
 השתייכות:  חרדים ליטאים
 תקופת הפעילות:  כ"ה באדר ה'תשע"א – הווה
 מייסדים:  הרב אהרן יהודה לייב שטינמן
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב אברהם סטוארט
 משגיח:  הרב שמעון עמנואל, הרב אהרון איראם, הרב יהודה רוט והרב יוסף פלונצ'ק
 תלמידים
 :  כ-500
 מיקום
 מיקום:  כרמיאל
 קואורדינטות:  32°55′04″N 35°18′27″E﻿ / ﻿32.9178241°N 35.3075483°E﻿ / 32.9178241; 35.3075483
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) ישיבת רינה של תורה(למפת הגליל המערבי רגילה) ישיבת רינה של תורה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת רינה של תורה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת רינה של תורה
ישיבת רנה של תורה (מכונה גם "ארחות - כרמיאל", או בראשי התיבות רש"ת) היא ישיבה גדולה חרדית ליטאית בכרמיאל שהוקמה על ידי הרב אהרן יהודה ליב שטינמן כסניף לישיבת "ארחות תורה". ראש הישיבה ומייסדה הוא הרב אברהם סטוארט.
הקמת הישיבה

בכ"ה אדר תשע"א נערך כנס היסוד בבית הרב שטינמן. באותו מעמד מונה הרב אברהם סטוארט לעמוד בראשות הישיבה. עם תחילת זמן קיץ תשע"א, ראש חודש אייר, הגיעו לישיבה 35 תלמידים שהיוו את גרעין היסוד של הישיבה. הישיבה נכנסה למבנה בית ספר הפלמ"ח לשעבר ברחוב הזית 10 בכרמיאל ושוכנת שם עד היום.
צוות הישיבה

ראש הישיבה הוא הרב אברהם סטוארט (חתנו של הרב אליעזר דינר) וראש הקיבוץ הוא הרב ראובן אברמוביץ. המשגיחים הם הרב שמעון עמנואל, הרב אהרון איראם, הרב יהודה רוט והרב יוסף פלונצ'ק. הר"מים הם הרב משה בונים שכטר, הרב אליקים געציל גולדווסר (חתנו של הרב חיים קלופט) והרב יקותיאל פישל (חתנו של הרב יעקב אדלשטיין). הישיבה מנוהלת על ידי הרב יעקב וירז'בינסקי.
התפתחות הישיבה

בהקמת הישיבה למדו בה 35 תלמידים. שנתיים לאחר מכן כבר מנתה הישיבה כמאה תלמידים. נכון ל-2022 לומדים בישיבה כ-500 תלמידים והיא הישיבה השנייה בגודלה בפריפריה, אחרי ישיבת תושיה תפרח.
לישיבה מיוחס חלק גדול מההתפתחות החרדית בכרמיאל. בראיון ל"יתד השבוע" אמר רבה של העיר, הרב אברהם צבי מרגלית "הישיבה חוללה שינוי אדיר בעיר". הרב פנחס סירוקה, סגן ראש העיר כרמיאל אמר בראיון למוסף סוכות של יתד: "הישיבה היא העוגן של הקהילה".
בתשע"ח ועדת ההקצאות של עיריית כרמיאל הורתה לישיבה לפנות את הבניין, בעקבות כך תושב העיר פתח בעצומה נגד המהלך, בדבריו אמר כי "הישיבה הורידה את רמת האלימות בשכונה והפכה אותה משכונת עוני ופשע לשכונה שאפשר להתהלך בה בביטחון". ביוני 2020 התקיים דיון משפטי שבמהלכו נקבע כי מועד הפינוי ידחה בשנתיים. ביולי 2023 ערכה עיריית כרמיאל מכרז על השימוש בבניין הישיבה. במכרז זכתה עמותת אורחות תורה שאליה שייכת הישיבה.
קהילת הישיבה

מהישיבה הסתעפה קהילה המורכבת ברובה מבוגרי הישיבה ומונה כ-100 משפחות. מוסדות הקהילה הם כולל אברכים בו לומדים אברכי הקהילה, בית כנסת "תורה ותפילה", תלמוד תורה "כאייל תערוג" ובית ספר "משכנות תמר". רב הקהילה הוא הרב יקותיאל פישל, אחד מהרמי"ם בישיבה.