stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גשר יוניברסיטי הייטס
תיאור הגשר

הרכיב המרכזי הנייד של הגשר מסתובב סביב מבנה הלבנים המרכזי באמצע הנהר. רכיב נייד זה מתוכנן כגשר Truss ממתכת, בשילוב מסבכי Howe רבים. ומסבכי וורן.
מנועי ההנעה, הבלמים והמכונות האחרות לסיבוב הרכיב הנייד והנפתח של הגשר, ממוקמים על רכיב זה, בתוך הרווח שבין סיפון הכביש לבין קורת התוף העגולה שמהווה את ציר הסיבוב. שולחן הבקרה והבקרות החשמליות למוטת הסיבוב ממוקמים בחדר זה, ממנו מפעילים את פתיחת הגשר (ראו דוגמה בתמונת "הרכיב המרכזי (הנייד) במערכת סיבוב הגשר (הכביש מתחתיו)",שבפרק "גלריה" להלן.
הגשר תוכנן על ידי המהנדס היועץ ויליאם הוברט בּוּר(אנ') שלימים הפך למהנדס יועץ במספר מיזמים אחרים של גשרים ומנהרות, בעיקר באזור העיר ניו יורק. בור תואר לאחר מותו כ"אחד המהנדסים שעזרו להעלות את רמת טכנולוגיית הבנייה האמריקאית למעמד של מדע מדויק". בור גם נתן קרדיט לאלפרד פנקוסט בּולר (אנ'), שהיה אחראי על האסתטיקה של הגשר. בולר היה מעורב בתכנון של כמה גשרים אחרים בנהר הארלם, כולל גשר שדרת מדיסון וגשר סכר מאקומבס, וכן היה מהנדס יועץ או מעצב עבור גשרים רבים אחרים ברחבי העולם. הוא הצהיר ב-1877, כי על ידי הכללת פִרטי נוי בעיצוב גשרים, "המראה של גשר כביש עם מדרכות מתקבל כמשופר מאוד, ובעלות (נוספת) קטנה מאוד".
תחבורה ציבורית

מעל הגשר עוברים קווי האוטובוס המקומיים Bx12 וקווי אוטובוס מהירים (Selected) המופעלים על ידי רשות התחבורה של העיר ניו יורק (אנ'). בין 2000 ל-2014, הגשר נפתח 114 פעמים לכלי שיט.
האתר המקורי

משנת 1895 עד 1905, מבנה הגשר היה ממוקם על תעלת השייט של נהר הארלם צפונה יותר, שבמהלכן הוא נודע כגשר תעלת השייט של הארלם. הגשר נשא את רחוב ברודוויי בין שכונות אינווד ומרבל היל (אנ') של מנהטן. לפני בניית תעלת השייט של נהר הארלם, מארבל היל הייתה חלק מהאי מנהטן, וספייטי דייבל קריק עשה עיקול סביב החוף הצפוני של מארבל היל, וחיבר את נהר ההדסון שבחוף המערבי של האי מנהטן עם נהר הארלם שבחוף המזרחי. שכונת מארבל היל הופרדה מהאי מנהטן, כאשר התעלה נפתחה בשנת 1895.
אורך הגשר מקצה אל קצה היה 168 מ'. הוא נבנה עם ארבעה חלקים הנתמכים על ידי שלושה מבני לבנים. שני החלקים המרכזיים כללו את מוטת הנדנדה (Swing), שהסתובבה סביב מבנה הלבנים שבמרכז התעלה. רוחב הגשר היה 15 מ', עם כביש של 10.2 מ' ושתי מדרכות משני צידיו ברוחב של 2.51 מ' כל אחת.
האתר הנוכחי

הגשר מורכב מחמישה חלקים: הקטע המזרחי ביותר ושני הקטעים המערביים ביותר הם נייחים, בעוד שני הקטעים המרכזיים מהווים את מוטת הנדנדה (Swing) מעל נהר הארלם. אורכו הכולל 477 מ', כולל טווחי הגישה שלו. הגשר נושא ארבעה נתיבים לתנועת כלי רכב ומדרכה בצד הדרומי להולכי רגל. לסיפון היו בעבר שתי מדרכות, כל אחת ברוחב 2 מ'. המדרכה הצפונית בוטלה במהלך השיפוץ 1989–1992 והמדרכה הדרומית התרחבה ל-2.4 מ'.
הקצה המערבי של הגשר נמצא בצומת של רחוב 207 מערב עם השדרה התשיעית. בקצה המזרחי של הגשר, קיים מעבר עילי שחוצה את קו ההדסון (אנ') של הרכבת מטרו-צפון (אנ'), וממנו כניסה לתחנת הרכבת יוניברסיטי הייטס של אותו הקו. המעבר העילי ממשיך כדרך פורדהאם, שמצטלבת עם הכביש המהיר והיציאה של הכביש המהיר 87 (I-87) (אנ') - הכביש המהיר של מייג'ור דיגן.
העברת הגשר מאתרו המקורי לנוכחי

בניית מבנה הלבנים במרכז הנהר באתר הנוכחי ברחוב 207 החלה בנובמבר 1903, והושלמה עשרה חודשים לאחר מכן. הגישה הדרומית של גשר תעלת השייט של הארלם נגררה על ידי דוברות לרחוב 207 במאי 1906, והותקנה מחדש כגישה המערבית של גשר יוניברסיטי הייטס. בחודש שלאחר מכן, הרכיב הנייד והמרכזי של הגשר נגרר ממיקומו ברחוב ברודוויי, והובל אל מבנה הלבנים החדש במרכז הנהר ברחוב 207. בנובמבר 1907, הגישה הצפונית הישנה נגררה לפורדהאם רוֹאְד והותקנה מחדש כגישה המזרחית של גשר יוניברסיטי הייטס. הגשר נפתח מחדש לתנועה ב-8 בינואר 1908.
הערכה ארכיטקטונית

מבקר האדריכלות מונטגומרי סקיילר (אנ') קבע כי גשר סכר מאקומבס וגשר יוניברסיטי הייטס הם "יצירות ראויות להערכה, במובן אמנותי כמו גם במובן מדעי". גשר יוניברסיטי הייטס תואר גם על ידי מגזין ההנדסה (אנ') בשנת 1909 בתור "כנראה היפה מבין הגשרים הנפתחים".
ראו גם

הגשרים לאורך הארלם ריבר
גשר וושינגטון
גשר אלכסנדר המילטון
הגשר הגבוה
גלריה

גשר יוניברסיטי הייטס במבט ממערב, (מהצד של מנהטן)
גשר יוניברסיטי הייטס במבט ממזרח, (מהצד של הברונקס)
מבט דרומה מגשר יוניברסיטי הייטס אל גשר וושינגטון, מאחוריו גשר אלכסנדר המילטון ובסוף הגשר הגבוה (ניו יורק) כשמימין (ממערב) מגדל המים שסמוך לגשר הגבוה
הרכיב המרכזי (הנייד) במערכת סיבוב הגשר (הכביש מתחתיו). בתמונה חדר השליטה והבקרה על סיבוב הגשר בעת פתיחתו.
מבט מצפון על שלושת מבני הלבנים שבנהר (ראו בפתיח של הערך על מבני הלְבֵנִים הללו), כאשר הרכיב הנייד במצב סגור
פרגולות במדרכה להולכי רגל מבצד הדרומי של הגשר
מראה כללי של הגשר מדרום, בדגש על מבני הלְבֵנִים שבתוך הנהר
מראה כללי של הגשר מדרום, אך מקרוב יותר (מהתמונה הקודמת)
ביאורים

↑  לצפייה באיור נע להמחשת גשר נפתח מסתובב, ראו כאן.
↑  מבנים שבסיסם בקרקעית הנהר ונקראים פירים - המבנה המרכזי שמוצב במרכז הנהר, ועליו 2 הרכיבים המסתובבים של הגשר נקרא באנגלית pivot pier - ראו תמונה משמאל לפרקים האחרונים,
וכן התמונה הרלוונטית בפרק גלריה להלן
↑  המינוח באנגלית במקורות לגשר הוא Shelter (מקלט), כנראה מפני הגשם. להמחשה ראו כאן, ובפרק גלריה להלן
↑  לעניין תעלת השייט: כשהגיעו המתיישבים ההולנדים הראשונים. הם מצאו את מי הגאות והשפל של נהר הארלם סוערים וקשים לטיפול. למרות הגאות והשפל שלו, לא היה נתיב מים שניתן לשַיֵיט בו ולחבור באמצעותו אל ראש נהר הארלם אשר זרם במסלול בצורת S מדרום מערב ולאחר מכן צפונה אל האיסט ריבר. צוקים תלולים לאורך המוצא של הספייטי דייבל קריק לנהר הדסון, מנעו שם כל אפשרות להקמת גשר, אך במעלה הזרִם הוא הצטמצם לניקוז סלעי. בשנת 1876, בית המחוקקים של מדינת ניו יורק החליט על בניית תעלת השייט של נהר הארלם. כאשר זו הושלמה בשנת 1895, התעלה ניתקה את שכונת מרבל היל (אנ') שמצפון, ממנהטן, שהפכה לאי עם הספייטי דייבל קריק בהיקף הצפוני שלה. לצפייה במפת אזור השפך להדסון ושכונת מרבל היל, כשהערוץ המקורי של ספייטי דייבל מסומן בקו מקווקו המקיף את שכונת מרבל היל, ראו כאן
↑  גשר Truss הוא גשר שמבנה העל שלו מורכב מאלמנטים מחוברים, היוצרים בדרך כלל יחידות משולשות. האלמנטים המחוברים, בדרך כלל ישרים, עשויים להילחץ ממתח, מדחיסה, או לפעמים משניהם, בתגובה לעומסים דינמיים. סימוכין ראו כאן. דוגמה להמחשה, ראו כאן.
↑  מסבך Howe הוא גשר המורכב מאלמנטים אנכיים ואלכסונים, שהאיברים האנכיים שלהם נמצאים במתיחה, והאיברים האלכסוניים שלהם בדחיסה. סימוכין ראו כאן. דוגמה להמחשה ראו כאן.
↑  בהנדסת מבנים, מסבך וורן, או מסבך שווה-צלעות, הוא סוג של מסבך שמשמש בתכנון שחוסך משקל, המבוסס על משולשים שווי צלעות. סימוכין ראו כאן. דוגמה להמחשה ראו כאן.
↑  בדוח של שנת 2021 - האחרון שזמין במרשתת - אין התייחסות לנתון דומה
↑  ראו על כך ועל הכתוב להלן, גם בביאור לעיל שעוסק בתעלת השייט.
↑  קו ההדסון הוא קו רכבת נוסעים שעובר צפונה מניו יורק, לאורך החוף המזרחי של נהר ההדסון, ומסתיים בתחנת פוקיפסי (אנ')
חיים שלמה דיסקין

| --- | --- |

הרב חיים שלמה דיסקין
 לידה:  6 באוקטובר 1959 (בן 65) ד' בתשרי ה'תש"ך 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  קריית אתא
 השתייכות:  חסידות חב"ד 
 תחומי עיסוק:  רבה הראשי של קריית אתא
 רבותיו:  הרבי מלובביץ
 
הרב חיים שלמה דיסקין (נולד בד' בתשרי ה'תש"ך, 6 באוקטובר 1959) הוא הרב הראשי האשכנזי של קריית אתא, רב קהילת חב"ד בעיר וחבר בבית דין רבני חב"ד.
ביוגרפיה

נולד בבני ברק לחנה ולרב שמעון משה דיסקין. בילדות למד בתלמוד תורה חב"ד בבני ברק, בישיבת תומכי תמימים בלוד וישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד, בח' באלול תשל"ז נשלח על ידי הרב מנחם מנדל פוטרפס ביחד עם עוד חמישה בחורים לפתוח את הישיבה במגדל העמק אותה הקים הרב יצחק דוד גרוסמן, שבוע קודם. בהמשך נקראה הישיבה בשם ישיבת תומכי תמימים, בשנת תש"ם נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בברוקלין שבניו יורק.
בטבת תשמ"ג נישא לרחל בת הרב שלמה קופצ'יק ששימש כשליח חב"ד בקריית אתא. למד בכולל בקריית אתא ובקריות במשך חמש שנים, שם קיבל סמיכה מטעם הרבנות הראשית לישראל.
בשנת תשמ"ז התמנה לרב בית ספר בקריית אתא, כעבור זמן התמנה לרב של כל בתי הספר הממלכתיים בעיר.
בשנת תש"ן, לאחר פטירת חמיו, התמנה הרב דיסקין לשליח חב"ד בקריית אתא. במשך השנים פתח הרב דיסקין גני ילדים, ארבעה בתי חב"ד, ספרייה עם למעלה מאלפיים ספרים וארגון "ארוחה חמה" המספק בכל יום ארוחות חמות למאות נזקקים.
בשנת תשס"ב הוא הקים בקריית אתא בניין בצורת בניין 770.
בשנת תשע"א הוא התמודד בבחירות לרבנות בקריית אתא על פי בקשת הרב שמעון למברגר האדמו"ר ממאקאווא ונבחר בט"ו בשבט תשע"א לרבה האשכנזי של קריית אתא.
בשנת תשע"ד הוא הקים את מרכז 'אור הבית', שייתן מענה מקצועי ומותאם על ידי אנשי מקצוע שומרי תורה ומצוות בנושאי זוגיות וחינוך לקהילת חב"ד ולציבור החרדי והדתי בכלל.
בשלהי שנת תש"פ הוא הקים בקרית אתא סניף של ישיבת "תומכי תמימים", הישיבה מהווה שנת המשך לבחורים לאחר שלמדו שלוש שנים בישיבת "תומכי תמימים ליובאוויטש - מגדל העמק", ולפני שטסים לניו יורק - לשנת לימוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית.
בתמוז תשפ"ד מונה לכהן כחבר בבית דין רבני חב"ד.
חיים אישיים

נשוי לרחל (לבית קופצ'יק) ולהם שני בנים וארבע בנות.
בנו, הרב מנחם מענדל, מכהן כמנכ"ל מוסדות בית רבקה וכפר חב"ד ב'.
אחיו, הרב ישראל מאיר, משמש כשליח חב"ד הראשי בגרמניה ורב במינכן.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  |   |   |   |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   |  |  |  יהושע זליג דיסקין  יהושע זליג דיסקין     |  יהושע זליג דיסקין  יהושע זליג דיסקין     |  יהושע זליג דיסקין  יהושע זליג דיסקין     |  |  |   | עץ משפחת אדלשטיין | עץ משפחת אדלשטיין | עץ משפחת אדלשטיין |  |  |   |  אהרן יעקב דיסקין  אהרן יעקב דיסקין     |  אהרן יעקב דיסקין  אהרן יעקב דיסקין     |  אהרן יעקב דיסקין  אהרן יעקב דיסקין     |
|   |   |  |   |   |     |   |   |  |   |  |   |  |  |  |   |   |   |   |
|   |   |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |   |  הניה רחל  הניה רחל     |  הניה רחל  הניה רחל     |  הניה רחל  הניה רחל     |     |  גרשון אדלשטיין  גרשון אדלשטיין     |  גרשון אדלשטיין  גרשון אדלשטיין     |  גרשון אדלשטיין  גרשון אדלשטיין     |  |  |   |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  מאירה  מאירה     |  מאירה  מאירה     |  מאירה  מאירה     |   |  דוד לוי  דוד לוי     |  דוד לוי  דוד לוי     |  דוד לוי  דוד לוי     |   |  איתמר גרבוז  איתמר גרבוז     |  איתמר גרבוז  איתמר גרבוז     |  איתמר גרבוז  איתמר גרבוז     |   |  שושנה  שושנה     |  שושנה  שושנה     |  שושנה  שושנה     |   |  חיים שלמה דיסקין  חיים שלמה דיסקין     |  חיים שלמה דיסקין  חיים שלמה דיסקין     |  חיים שלמה דיסקין  חיים שלמה דיסקין     |
לקריאה נוספת

לעצור את הסכנה, עיתון כפר חב"ד, גיליון 1324, ז' אייר תשס"ט
משה מרינובסקי, רבנים מזן אחר, עיתון כפר חב"ד, גיליון 1577, חג הסוכות תשע"ה
הערות שוליים

↑  בת הרב שלמה הלברשטאם-טייטלבוים בן הרב מלימנוב וגיסו בזיווג ראשון של רבי שלמה (השני) מבאבוב
↑  "להגדיל את הישיבה עד לסניף של תומכי תמימים" - שטורעם.נט כל חב"ד יודעת, באתר www.shturem.net
↑  אבריימקה אייזנשטיין, הכטמן מגיש: בנין 770 בקרית אתא • תיעוד מיוחד, באתר חב"ד אינפו, ‏2023-03-21
↑  הרב דיסקין חגג את בחירתו לרב העיר ■ וידאו וגלריה - שטורעם.נט כל חב"ד יודעת, באתר www.shturem.net
↑  פרסום ראשון: הרב חיים-שלמה דיסקין נבחר לרבה של קרית-אתא
↑  מי אנחנו, באתר אור הבית קרית אתא
↑  תופעה חדשה? גם בקרית אתא: שיעור ד` יוצא לדרך, באתר חב״ד און ליין
↑  מסמך ההחלטה נחשף: כך מונו 9 הרבנים החדשים לבית הדין, באתר חב״ד און ליין
↑  רבני בית דין רבני חב"ד בארץ הקודש התכנסו - בהרכבם החדש, באתר חב״ד און ליין
↑  הסמינר למורות ובי"ס מקצועי בית רבקה כפר חבד ב' (ע"ר) - בעלי תפקידים, באתר www.guidestar.org.il
חלפנות כספים

חלפנות כספים בישראל, 1983
חלפנות כספים היא מסחר במטבעות של מדינות שונות. העוסק במקצוע זה נקרא חלפן כספים. מקום החלפנות נקרא "חַלְפָנִיָּה", למרות שמשתמשים בעיקר בכינוי הלטיני, צ'ינג'.
החלפניה היא מוסד פיננסי, שנועד לרכישה ומכירה של מטבע חוץ ממדינות שונות. לעיתים המקום קשור לקבוצות פיננסיות גדולות יותר.
החלפניות ממוקמות בדרך כלל במרכזים מסחריים גדולים, או בסמוך לבנקים או סוכנויות נסיעות, וכן בשדות תעופה בינלאומיים, תחנות רכבת וכדומה.
פעילות

רווחיות החלפניות בנויה משני חלקים, א. שער החליפין שבו קונה חלפן כספים במטבע מסוים, נמוך מהשער שבו הוא מוכר מטבע זה, ומההפרש בין השערים נוצרת הכנסתו הישירה של חלפן הכספים מעסקת החליפין. ב. חלפן הכספים מרוויח גם מעמלה שהוא גובה על פעולת החלפנות עצמה.
העמלה נגבית בדרך כלל כאחוז מסכום הכסף שהוחלף, בכפוף לחיוב מינימלי עבור עסקאות בסכום נמוך. חלק מבתי החליפין מפרסמים שאינם לוקחים עמלה, אך בדרך כלל הם מפצים על כך בפרסום שערי חליפין עם מרווח גדול יותר. ברוב החלפניות לא מקבלים מטבעות, אלא רק שטרות.
פעמים רבות החלפת כסף בחלפניה לפני הנסיעה, יקרה יותר מאשר למשוך אותו באמצעות כספומט (באמצעות רשת בינלאומית) במדינת היעד, או מאשר תשלום ישיר באמצעות כרטיס אשראי. וכדאי לבדוק תמיד את כדאיות ההחלפה במדינת המוצא.
בשנת 2002 דיווחו חלפניות רבות באירופה על ירידה משמעותית ברווחיהן, עקב החלפת מטבעות אירופיים רבים באירו.
היסטוריה

מאז המצאת הכסף בעת העתיקה, עסקו סוחרים בחלפנות כספים. מאז ימי הביניים, עסקו בחלפנות כספים גם בנקאים, כחלק מפעילותם העסקית, שעיקרה הלוואת כספים. הבנקים המודרניים כוללים גם החלפת כספים כאחד משירותיהם וממכלול פעילותם הכספית.
בישראל

בעשרות השנים הראשונות לקיום המדינה, עקב המצב הכלכלי הקשה הטיל בנק ישראל הגבלות חמורות על החזקת מטבע זר, במטרה לחזק את הלירה הישראלית, ולכן חלפנות כספים נעשתה רק בבנקים, לאחר הצגת מטרה נאותה. במקביל פעלו חלפנים לא חוקיים, שבדרך כלל המשטרה לא פעלה נגדם. בסוף שנת 1997 הותרה חוקית רכישת מטבע זר מחלפניות פרטיות ("צ'יינג'ים") בסכום מוגבל, והחלו קמים עסקים פרטיים המספקים שירות זה בכל רחבי המדינה.
חוק איסור הלבנת הון משנת 2002 מחייב חלפן כספים לדווח לרשות המיסים על כל המרת מטבע בשווי של 50,000 ש"ח ומעלה, כולל פרטי הזהות של הלקוח שביצע עסקה זו.
בנוסף לעיסוק בהמרת מטבעות, עוסקים חלפני כספים גם במתן הלוואות בריבית בשוק האפור ובנכיון שיקים (תשלום במזומן עבור המחאה עתידית תמורת עמלה, העולה בהתאם לאורך הזמן עד התאריך הנקוב בהמחאה).
שימוש נוסף בחלפנות הכספים נעשה לצורכי הלבנת הון או העלמת מס בסכומים נמוכים (בסכומים גבוהים ישנה חובת רישום לחלפן), לדוגמה פרעון שיק למזומן לאדם המעוניין למנוע רישום של ההכנסה אותה קיבל באמצעות שיק.
ראו גם

בנק
חלפן כספים
הערות שוליים

1 2  באתר "תיירות בלונדון" (באנגלית)
↑   אבי וקסמן, ממירים סכום גדול בצ'יינג'? השם שלכם בדרך לרשות המסים, באתר TheMarker‏, 13 בנובמבר 2018
↑  צבי לביא, המבקר: חלפני כספים או מכשיר להלבנת הון?, באתר ynet, 11 במאי 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00569836 
משרד חליפין בשדה תעופה בתאילנד.
ברחוב זה עסקו בחלפנות כספים עבור העולים שהגיעו דרך נמל יפו
ויליאם לי יואינג

ויליאם לי דייווידסון יואינג (באנגלית: William Lee Davidson Ewing;‏ 31 באוגוסט 1795 –  25 במרץ 1846) היה פוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן תקופות כהונה חלקיות כסגן מושל אילינוי ממרץ 1833 ועד דצמבר 1834, כמושל אילינוי החמישי במשך שבועיים לקראת סוף שנת 1834, וכסנאטור מטעמה בשנים 1835–1837.
ביוגרפיה

ויליאם לי יואינג נולד בפריז, קנטקי. הוא עסק בעריכת דין בשוואניטאון, אילינוי. ב-1820 מינה אותו הנשיא ג'יימס מונרו ככונס נכסי המקרקעין בואנדליה. הוא שירת כקולונל ב"גדוד המרגלים" במהלך מלחמת בלאק הוק (אנ'). ב-1830 הוא נבחר לבית הנבחרים של אילינוי, וכיהן בו כיושב ראש הבית. קודם לכן הוא עבד כפקיד בבית הנבחרים. בשנים 1832–1834 הוא כיהן בסנאט של אילינוי, ובין השאר כיהן בו כנשיא הזמני. ב-1833 הוא גם היה לסגן מושל המדינה בפועל, וב-1834 כיהן כמושל אילינוי במשך 17 ימים, תקופת הכהונה הקצרה ביותר של מושל בתולדות המדינה.
עם מותו של אליאס קיין ב-1835 מונה יואינג על ידי המושל ג'וזף דאנקן כמחליפו של קיין בסנאט של ארצות הברית עד לשארית תקופת כהונתו המתוכננת של זה האחרון. ב-1838 מונה יואינג כנציב לתיאום התביעות של בני התערובת והסוחרים בפורט סנלינג שבדקוטות על פי הסכם הדקוטה של 1837. הוא לא הצליח להיבחר לכהונה שנייה לתפקיד ושב לבית הנבחרים של אילינוי, שם כיהן שוב כיושב ראש הבית.
ויליאם לי יואינג נפטר בספרינגפילד, אילינוי ב-25 במרץ 1846. הוא ניטמן בבית הקברות האצ'ינסון שבעיר.
הערות שוליים

↑  ויליאם לי יואינג, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1188620894  ISNI: 0000 0000 5014 226X  LCCN: nr94039026  SNAC: w63v00w1  US Congress: E000283  VIAF: 76201743   WorldCat (עם VIAF): 76201743
חגורת הביטחון

| --- | --- |

סימוני דרגה של חגורת הביטחון
 אידאולוגיה:  בדלנות
 מנהיגים:  איידרוס אל-זוביידי (אנ')
 חברים:  כ-13,000
 חלק מ:  התנועה הדרומית התנועה הדרומית
 בעלי ברית:  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות  התנגדות תיהמה (אנ')  ההתנגדות הלאומית (אנ') גדודי הענקים (אנ')
 מתנגדים:  חות'ים חות'ים  איסלאח אל-קאעידה בחצי האי ערב אל-קאעידה בחצי האי ערב המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית – מחוז תימן (אנ')
 קרבות:   מלחמת האזרחים בתימן (2014–הווה) מבצע סופה נחרצת 
 
חגורת הביטחון (שם רשמי: כוחות חגורת הביטחון, בערבית: قوات الحزام الأمني) הוא כוח צבאי למחצה שבסיסו בדרום תימן ומשמש כזרוע הצבאית העיקרית של מועצת המעבר הדרומית. הכוח פועל במחוזות עדן, לחג' ואביאן ומאומן ונתמך על ידי הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות. חגורת הביטחון נלחמה נגד איסלאח, אל-קאעידה בחצי האי ערב והמדינה האסלאמית והסניף המקומי שלה (אנ').
בקרב עדן (אנ'), הר חדיד, שהיה בשליטת כוחות בראשות האלוף איידרוס אל-זוביידי (אנ'), מנהיג התנועה, הותקף על ידי כוחות המזוהים עם עבד רבו מנסור האדי. חגורת הביטחון גיבשה את כוחה בעדן, וקבעה את העיר כפיקוד המרכזי שלה.
על פי דיווח של סוכנות הידיעות AP, כוחות חגורת הביטחון מספקים אבטחה לכלא ביר אחמד (אנ') בעדן, שעל פי דיווחים שונים עונו הכלואים בו ובוצעו בו הפרות זכויות אדם.
ראו גם

התנועה הדרומית
מועצת המעבר הדרומית
הערות שוליים

↑  Brothers no more: Yemen's Islah party faces collapse of Aden alliances Middle East Eye, October 21, 2017
↑  "Yemen: UAE Backs Abusive Local Forces". Human Rights Watch. 22 ביוני 2017. נבדק ב-7 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cafiero, Giorgio (21 בנובמבר 2017). "Defeating IS in Yemen". al-Monitor. נבדק ב-7 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "معسكر اللواء 39 مدرع يقصف جبل حديد بالسلاح الثقيل [The 39th Armored Brigade is shelling Iron Mountain with heavy weapons]". alomanaa.net. 29 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  al-Haj, Ahmed; Michael, Maggie (9 ביולי 2018). "Yemen demands Emirates shut down prisons where abuses rife". The Associated Press. But several security officials told the AP there was no change in control of any facilities and that Beir Ahmed remained under the control of the Security Belt, a militia armed and funded by the UAE. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Michael, Maggie (21 ביוני 2018). "Detainees held without charges decry Emiratis' sexual abuses". The Associated Press. {{cite news}}:  (עזרה)
גרעין שביט

הגרעין של השביט טמפל 1 .
גרעין השביט הוא חלקו הפנימי, המוצק של שביט. הגרעין מורכב מסלע, אבק וגזים קפואים, וגודלו בין 1 ק"מ לעשרות ק"מ בודדים. גרעין השביט מורכב מחלקים שווים בערך של קרח נדיף, אבק סיליקט דק וחומרים אורגניים. הקרח מורכב בעיקר מקרח מים (כ-80 אחוז מסך הקרח) אך כולל גם פחמן חד-חמצני, פחמן דו-חמצני, פורמלדהיד ומתנול קפואים.
גודל

ככל הידוע, קוטרם של רוב גרעיני השביט אינו גדול מ-16 קילומטרים. השביטים הגדולים ביותר שהתקרבו לשמש מעבר למסלולו של שבתאי: כיירון (כ-230 ק"מ), C/2002 VQ94 (LINEAR) (כ-100 ק"מ), השביט של 1729 (כ-100 ק"מ), הייל-בופ (כ-60 ק"מ), 29P (כ-60 ק"מ) ו-109P/Swift–Tuttle (כ-26 ק"מ).
לשביט האלי גרעין בצורת תפוח אדמה, שגודלו (15 × 8 × 8 ק"מ) והוא מכיל כמויות שוות בערך של קרח ואבק.
במהלך מסעה בספטמבר 2001, חללית Deep Space 1 צפתה בגרעין של השביט בורלי ומצאה שגודלו כמחצית מגודלו (8×4×4 ק"מ) של גרעין השביט האלי. גם הגרעין של בורלי היה בצורת תפוח אדמה, ושטח הפנים שלו שחור כהה. כמו השביט של האלי, השביט בורלי שחרר גז רק מאזורים מצומצמים שבהם חורים בשטחו החיצוני חשפו את הקרח לאור השמש.
קוטר גרעין השביט הייל-בופ הוערך ב-60 ± 20 ק"מ. הייל-בופ נראה בהיר לעין בלתי מזוינת, מכיוון שהגרעין הגדול במידה חריגה שלו פלט כמויות גדולות של אבק וגז.
קוטרו של הגרעין של P/2007 R5 (אנ') הוא כנראה רק כ-100–200 מטר
קטריהם של הקנטאורים הגדולים ביותר שמסווגים גם כשביטים, מוערכים ב-250 ק"מ עד 300 ק"מ. שלושה מהגדולים ביותר יכללו את צ'ריקלו (כ-258 ק"מ), כיירון (כ-230 ק"מ), ו-(523727) 2014 NW65 (אנ') (כ-220 ק"מ).
לשביטים המוכרים צפיפות ממוצעת של כ-0.6 גרם לסמ"ק. להלן רשימה של מספר שביטים שיש עבורם אומדני גודל, צפיפות ומסה.
| שם | ממדים (ק"מ) | צפיפות (גרם לסמ"ק) | מסה (ק"ג) |
| --- | --- | --- | --- |
| האלי | 15 × 8 × 8 | 0.6 | ‎3×1014‎ |
| טמפל 1 | 7.6×4.9 | 0.62 | ‎7.9×1013‎ |
| בורלי | 8×4×4 | 0.3 | ‎2×1013‎ |
| וילט-2 | 5.5×4.0×3.3 | 0.6 | ‎2.3×1013‎ |
| צ'וריומוב-גרסימנקו |  | 0.4 | ‎1.0×1013‎ |
הרכב

בעבר סברו שהגרעין מורכב בעיקר מקרח מים. על פי מודל זה, אבק נפלט כאשר הקרח מתאדה. בהתאם, כ-80% מהרכב השביט האלי, יהיה קרח מים, ופחמן חד-חמצני קפוא מהווה עוד כ-15%. חלק גדול מהשאר הוא פחמן דו-חמצני, מתאן ואמוניה קפואים. מדענים סבורים שכוכבי שביט אחרים דומים מבחינה כימית לשביט האלי. גם הגרעין של השביט של האלי הוא שחור כהה. מדענים חושבים כי פני השטח של השביט, ואולי רוב השביטים האחרים, מכוסים בקרום שחור של אבק וסלע המכסה את רוב הקרח. שביטים אלה משחררים גז רק כאשר חורים בקרום זה מסתובבים לכיוון השמש, וחושפים את הקרח הפנימי לקרינת השמש.
הנחה זו הוכחה כנאיבית. התברר כי הרכב הקומה, הילת הגז העוטפת את הגרעין, אינו מייצג את הרכב הגרעין, מכיוון שהיא מועשרת בגזים נדיפים, ומדוללת בחומרים אורגניים כבדים. וככל הנראה אחוז החומר הסלעי בגרעין גבוה בהרבה ממה שסברו תחילה;  ההערכות האחרונות מראות כי המים הם אולי רק 20-30% מהמסה בגרעינים טיפוסיים. במקום זאת, שביטים עשויים בעיקר מחומרים אורגניים ומינרלים.
שכיחות הדאוטריום בקרח השביט ניתנת למדידה באמצעות שיטות ספקטרוסקופיות. התגלה כי בשביטים היחס בין שכיחות הדאוטריום למימן גבוה פי 2–3 מהיחס במי האוקיינוסים של כדור הארץ. לפיכך לא סביר שהמים על פני כדור הארץ הגיעו משביטים.
מבנה

בכוכב השביט צ'וריומוב-גרסימנקו חלק מאדי המים הנוצרים עלולים לברוח מהגרעין, אך 80% מהם מתעבים מחדש בשכבות מתחת לפני השטח. תצפית זו מרמזת על כך שהשכבות הדקות העשירות בקרח שנחשפות קרוב לפני השטח עשויות להיות תוצאה של פעילות השביט והאבולוציה, ושהשיכוב לא מתרחש בהכרח בשלב מוקדם בהיסטוריה של היווצרות השביט.
מדידות שבוצעו על ידי הנחתת פיליי על צ'וריומוב-גרסימנקו, מצביעות על כך ששכבת האבק עשויה להיות בעובי של עד 20 ס"מ. מתחת לשכבה זו קרח קשה, או תערובת של קרח ואבק. נראה שהנקבוביות גדלה לכיוון מרכז השביט. בעוד שרוב המדענים חשבו שכל העדויות הצביעו על כך שמבנה הגרעינים של שביטים הוא ערימות שברים של כוכבי לכת קרח קטנים יותר מדור קודם, משימת רוזטה הפריכה את התיאוריה הזו.
מבנה > התפרקות

התאחיזה של גרעין השביט עלולה להיות רופפת, כפי שמתברר ממספר מקרים בהם התפרקו שביטים למספר חלקים. שביטים שהתפרקו כוללים את שביט ביאלה ב-1846,שומייקר לוי 9 ב-1992, ו73P/Schwassmann–Wachmann (אנ') מ-1995 עד 2006. ההיסטוריון היווני אפורוס דיווח על התפצלות של שביט בחורף 372–373 לפני הספירה. שביטים מתפרקים כתוצאה של מתח תרמי, לחץ גז פנימי, כוחות גאות או פגיעה.
השביטים 42P/Neujmin ו-53P/Van Biesbroeck הם ככל הנראה שברים של שביט אב שהתפרק לשניים. ניתוח נומרי של מסלוליהם הראה ששני השביטים חלפו בינואר 1850 בסמוך לצדק, ושלפני 1850 שני המסלולים היו כמעט זהים.
אלבדו

גרעיני שביט הם מהעצמים האפלים ביותר הקיימים במערכת השמש. הגשושית ג'וטו גלתה שגרעין השביט האלי מחזיר כ-4% מהאור הנופל עליו, וחלל עמוק 1 גילה שמשטחו של השביט בורלי מחזיר רק 2.5–3.0% מהאור הנופל עליו; לשם השוואה, אספלט טרי מחזיר כ-7% מהאור הנופל עליו. נהוג לחשוב שתרכובות אורגניות מורכבות מהוות את החומר הכהה על פני גרעין השביט. חימום השמש מאדה תרכובות נדיפות, ומותיר חומרים אורגניים בעלי שרשראות מולקולריות ארוכות, הנוטים להיות כהים מאוד, כמו זפת או נפט גולמי. האלבדו הנמוך של פני השביט מאפשר לו לספוג את החום הדרוש כדי לגרום להמראת הגזים של השביט.
משימות חקר

המשימה הראשונה שהתקרבה לגרעין שביט הייתה הגשושית ג'וטו. ב-1986 חלפה ג'וטו במרחק 596 ק"מ מגרעין השביט האלי. זו הייתה הפעם הראשונה שגרעין שביט צולם מקרבה כזו. הנתונים הראו לראשונה את סילוני הגז הפורצים מגרעין השביט, את פני השטח הכהים ואת התרכובות האורגניות.
במהלך הטיסה, נפגעה ג'וטו לפחות 12,000 פעמים מחלקיקים, כולל פגיעה של שבר של 1 גרם, שגרם לאובדן זמני של התקשורת עם יחידת הבקרה בדרמשטאדט. חישוב מראה כי האלי פולט כשלושה טונות של חומר בשנייה, משבעה סילונים, מה שגורם לו להתנדנד לאורך פרקי זמן ארוכים. בשנת 1990 חלפה ג'וטו במרחק של כ-200 ק"מ מגרעיון השביט גריג-סקילרופ.
הגשושית רוזטה והנחתת פיליי גילו שלגרעין צ'וריומוב-גרסימנקו אין שדה מגנטי, מה שמרמז שייתכן שמגנטיות לא מילאה תפקיד בהיווצרות מוקדמת של פלנטסימלים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| טמפל 1 Deep Impact | טמפל 1 Stardust | בורלי Deep Space 1 | Wild 2 Stardust | הארטלי 2 Deep Impact | CG רוזטה |