stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול קרוגר
ראשית חייו > ההתיישבות בחבל נטאל

לאחר שוך קרב וגופ, במהלך שנת 1837 עזבה משפחת קרוגר את המשלחת של פוטכיטר והחלה לנוע מזרחה אל עבר חבל נטאל. הסברה הייתה שהאזור הוא האידיאלי ביותר להקמת רפובליקה אפריקאנרית עצמאית (כפי שלימים אכן יהיה, עם הקמת רפובליקת נטאליה כעבור שלוש שנים). משפחת קרוגר הגיע לנטאל בעקבות משלחת אפריקאנרית בראשות פיט רטיף, אשר התיישבה במקום באותה התקופה. ההתיישבות האפריקאנרית בחבל נטאל הייתה תולדה של משא ומתן בין המהגרים לבין מלך הזולו דינגאנה (אחיו למחצה של שאקה אשר מת זה מכבר), אשר הסכים להתיישבות אפריקאנרית בשטחי ממלכתו בהתאם למגבלות מסוימות. משפחתו של קרוגר השתקעה בנטאל ובאותן השנים היה פול קרוגר כבר בן 12. בנטאל פגש קרוגר במיסיונר אמריקני בשם דניאל לינדלי, אשר העניק לקרוגר השכלה דתית נוספת על זו שהייתה לו, ומה שהוא יגדיר לימים בתור "התרגשות רוחנית".
בחודשים ינואר ופברואר 1838 המתיחות בין הזולו לאפריקאנרים גברה, והסתיימה לבסוף בשורה של אירועים עקובים מדם. במה שיכונה לימים טבח משלחת רטיף, טבחו אנשי הזולו בכמאה חברי קבוצה אפריקאנרית בראשות מנהיגם רטיף אשר באה אל ארמונו של דינגאנה מלך הזולו במטרה להיוועד עמו. בין ההרוגים היה גם פיט רטיף עצמו. מייד לאחר הטבח, הורה דינגאנה להוציא להורג גם את כל האפריקאנרים שהתיישבו בעצת רטיף בתחומי ממלכתו, וכן להחרים את רכושם. 534 אנשים נהרגו, לרבות 185 ילדים ו-56 נשים.
כשלצידם כמה מאות בודדות של אפריקאנרים בלבד, שרדה משפחת קרוגר את הטבח. פול קרוגר תיאר לימים את מראות הטבח כאשר כתב כי בתום הטבח היה אפשר להבחין "בילדים המשופדים על שדי אמותיהם באמצעות חניתות, וילדים שמוחם היה מנופץ על גלגלים של קרון". לאחר הטבח נקמו האפריקאנרים בזולו, ובסופו של קרב נהר הדם (Bloedrivier) אשר פרץ בין הצדדים הניצים בדצמבר 1838, מאות בודדות של לוחמים אפריקאנרים נחושים ומצוידים בנשק חם הביסו בצורה מכרעת כוח זולו עצום בגודלו של כעשרים אלף לוחמים מצוידים בחניתות ומסודרים במערכי אימפי. באופן לא מפתיע, ראו האפריקאנרים את ניצחונם בקרב כאות מבשר מהאל אל נכונות צעדיהם. הניצחון על הזולו, אשר הידיעות אודותיו התפשטו ברוב שטחי דרום אפריקה של ימינו, הביא לביסוס תדמיתם של האפריקאנרים כעם נחוש ובלתי מנוצח, אשר מהווה את הכוח הדומיננטי היחיד בטריטוריות שמחוץ לתחומי המושבה הבריטית. קרוגר תיאר את האירועים בהתלהבות רבה, וקבע כי למרות הטבח המזעזע שנערך באפריקאנרים בחבל נטאל, "אלוהים שמע את תפילתנו... אצנו בעקבותיהם וירינו בהם במנוסתם, עד שהסבנו להם יותר הרוגים מאשר מספר ההרוגים מקרבנו שספגנו בהתקפה שלהם".
ראשית חייו > ההתבססות בטרנסוואל

עוד קודם קרב נהר הדם, עזב קרוגר את חבל נטאל ונע יחד עם משפחתו מערבה אל שטחי המדינה החופשית של ימינו. לאחר שמשפחת קרוגר הייתה עדה לקרבות של אפריקאנרים באזורים אלו כנגד שבטים ילידיים שונים, התיישבה המשפחה בקרבת רסטנבורג של ימינו, כחמישים קילומטרים מצפון לנהר הוואל. הגעת המשפחה לאזור סימנה את חזרתה לשגרת חיים מסודרת לראשונה מזה שנים. בני המשפחה בנו את ביתם והחלו לעבד את הקרקע באזור. בשנת 1841, בהגיעו של פול קרוגר לגיל 16, עזב קרוגר את משפחתו כארבעים קילומטר מזרחה ושם הקים את ביתו בכפר חדש בשם וואטקלוף, אשר קם באזור שהוא היום צפון העיר פרטוריה. בוואטקלוף פגש קרוגר הצעיר את מריה פלרסיס, בתו של מנהיג אפריקארני מקומי, ומייד החליט להתחתן עמה. בנישואיהם היה קרוגר בן 17 ומריה הייתה בת 14 בלבד. טקס החתונה נערך בשנת 1842 בפוצ'פסטרום, אשר היה היישוב האפריקאנרי הגדול ביותר באזור באותן השנים.
בשנים הבאות, קרוגר הצעיר ידע חיל ושמו הלך לפניו למרחקים. הוא התגורר יחד עם רעייתו בוואטקלוף, ועל אף גילו הצעיר מונה לתפקד בתור "פֶלְדְקוׂרְנֶט" (veldkornet) – משרה אשר באותה התקופה של טרם הקמתה של מדינה אפריקאנרית פורמלית תיארה קצין צבא זוטר אשר תפקד גם כשופט מקומי וכמו כן עסק בנושאים מנהליים שונים. הוא נהג לסייר רכוב על סוס ברחבי הארץ לאורכה ולרוחבה במשך שבועות וחודשים. הוא עסק בציד וטען גם כי ירה פעם למוות באריה. מפעם לפעם נקלע קרוגר לא אחת לסכנה, בה כמעט מצא את מותו. קרוגר התגאה באותן השנים כי בנוסף להולנדית והאפריקאנס השגורים על לשונו, הוא ידע להפגין ידע ובקיאות באנגלית ובשפות אפריקניות מקומיות. קרוגר עבר מכפר לכפר, התרועע אם אנשים שונים וכך צבר מעמד ויוקרה בקרב החברה האפריקאנרית.
קומאנדמנאט בצבא (1853–1863)

אף על פי שקרוגר מונה לדרגת פֶלְדְקוׂרְנֶט כבר בשנת 1842, היה זה מינוי זמני בלבד והפך לחייל בדרגה פעילה מלאה רק בשנת 1852. בתפקיד זה היה מעורב במשלחת בראשות אנדריאס פרטוריוס לעבר נהר סאנד (אנ'), איפה שפרטוריוס היה מעורב בוועידה עם נציגים מטעם מושבת הכף הבריטית. הממונה למושל מושבת הכף הבריטית משנת 1847, סר הארי סמית', פעל בתחילה בניסיון להחזיר את הסמכות הבריטית על האפריקנרים שנעו צפונה ומזרחה במהלך הטרק הגדול. ההבנה הבריטית שמדיניות כזו עשויה להוביל לסכסוכים ממושכים עם האפריקנרים אילצה את סמית' לשקול מחדש את דרכי פעילותו ומטרותיו ולאשר את ועידת נהר סאנד שבמהלכה בריטניה הכירה בעצמאותם של הבורים המתגוררים מצפון לנהר ואל. בשנת 1849 מונה הנדריק פוטכיטר למושל הכללי בטרנסוואל, אך בהמשך, כדי למנוע מאבקים פנימיים, סמכויות ההנהגה חולקו בין פוטכיטר ועוד שני אנשים, בהם פרטוריוס שהפך למושל על אזור וואטקלוף שבו התגורר קרוגר.
בהמשך שנת 1852 היה קרוגר מעורב במערכה צבאית נגד שבטי ילידים. הצ'יף סצ'ילי של בני טְסְוָאנָה החביא בשורותיו צ'יף נוסף בשם מוסלאלה, שהיה מעורב במספר התנקשויות בתושבים אפריקנרים. המאבק נגד הטְסְוָאנָה פרץ כאשר סצ'ילי סירב להסגיר את מוסלאלה לסמכויות האפריקאנרים. כוח קומנדו שבמסגרתו היה קרוגר מעורב הגיע למושב השבט של סצ'ילי איפה שמוסלאלה טען כי אין הם יכולים להילחם מכיוון שהיה זה יום ראשון (יום המנוחה לפי הנצרות). ביום שני החל הקרב ולפי עדותו האישית קרוגר היה מעורב בהפלת מספר אנשי שבט. במהלך הקרב נורה כדור לראשו של קרוגר והוא איבד הכרה. חייל אפריקנרי נוסף רץ לתמוך בו וקשר בגד מסביב לראשו כדי לעצור את הדימום. קרוגר התעורר תוך מספר דקות, בעוד הקרב ממשיך. כוחות הטְסְוָאנָה נסוגו בסופו של הקרב אך לא לפני שקרוגר נפצע פעם נוספת כאשר כדור נורה לעבר החזה שלו ופילח את הג'קט שלו מצד לצד. לאחר הקרב נשלח קרוגר לביתו של מיסיונר אנגלי שטיפל בפצעיו. במהלך כל חייו שמר קרוגר על טינה כלפי הילידים השחורים וטען כי לדרום אפריקה יש מקום רק לתרבות אחת, וכי זאת התרבות של האדם הלבן.
קרוגר המשיך בפעילותו הצבאית נגד הילידים השחורים. כאשר הייתה מתקפה של שבט על יישוב אפריקנרי, קרוגר צלח בפיקוד על הברחת האזרחים (לערך 180 נשים וילדים) והחבאתם במערה. בהמשך השנה מונה קרוגר לפיקוד על קומנדו. מספר פעמים התחקה קרוגר אחר שבטים ונע בתוך שטח אויב, בעיקר בלילות, כדי לברוח מגילויו. בדצמבר 1853, לאחר מארב, הצליח קרוגר, ביחד עם 40 איש תחתיו, לחתוף עדר פרות מידי שבט ילידים. עם עדר הפרות היו מספר ילדים שחורים אשר השגיחו עליהם, תחילה חתפו כוחות הקומנדו תחת פיקודו גם את הילדים, אך ביום למחרת, במשא ומתן עם השבט, החליט קרוגר להשיב את הילדים למשפחותיהם.
קומאנדמנאט בצבא (1853–1863) > בורר ומתווך

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קומאנדמנאט בצבא (1853–1863) > פעילות דתית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המפקד הכללי (1863–1873)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המפקד הכללי (1863–1873) > מלחמת האזרחים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הדרך לנשיאות (1873–1880)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הדרך לנשיאות (1873–1880) > סגן הנשיא בורחס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הדרך לנשיאות (1873–1880) > הסיפוח הבריטי והמשלחות ללונדון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הדרך לנשיאות (1873–1880) > חידוש עצמאות הרפובליקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חבר הטריומווירט (1880–1883)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חבר הטריומווירט (1880–1883) > מלחמת הבורים הראשונה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חבר הטריומווירט (1880–1883) > אמנת פרטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נשיא הרפובליקה (1883–1900)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נשיא הרפובליקה (1883–1900) > המשלחת השלישית ללונדון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נשיא הרפובליקה (1883–1900) > הבהלה לזהב והמאבק נגד הזרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נשיא הרפובליקה (1883–1900) > שנות ה-90 המוקדמות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נשיא הרפובליקה (1883–1900) > מתיחות, פשיטות ורפורמיסטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נשיא הרפובליקה (1883–1900) > תחייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נשיא הרפובליקה (1883–1900) > הדרך למלחמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נשיא הרפובליקה (1883–1900) > מלחמת הבורים השנייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שנותיו בגלות (1900–1904)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מורשת והנצחה

מטבע זהב משנת 1898 של הרפובליקה הדרום אפריקאית הנושא את פניו של פול קרוגר
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פסל פול קרוגר, כיכר הכנסייה, פרטוריה
פסל פול קרוגר, הפארק הלאומי קרוגר
ראו גם

הפארק הלאומי קרוגר
מברק קרוגר
מרטינוס פרטוריוס
הטרק הגדול
הרפובליקה הדרום אפריקאית
מלחמת הבורים הראשונה
מלחמת הבורים השנייה
לקריאה נוספת

Fisher, John (1974). Paul Kruger: His Life and Times. London: Secker & Warburg. ISBN 978-0436157035. (באנגלית)
Krüger, D W (1961). Paul Kruger, Volume 1: 1825–83. Johannesburg: Dagbreek-Boekhandel. OCLC 8384883. (באפריקאנס)
Krüger, D W (1963). Paul Kruger, Volume 2: 1883–1904. Johannesburg: Dagbreek-Boekhandel. OCLC 8384883. (באפריקאנס)
Nathan, Manfred (1941). Paul Kruger, His Life and Times. Durban: Knox. OCLC 222482253. (באנגלית)
Scobie, John; Abercrombie, H R (1900). The Rise and Fall of Krugerism. London: Heinemann. OCLC 9145335. (באנגלית)
Smit, F P (1951). Die Staatsopvattinge van Paul Kruger. Pretoria: J L van Schaik. OCLC 35091695. (באפריקאנס)
Statham, Francis Reginald (1898). Paul Kruger and His Times. London: Fisher Unwin. OCLC 2538117. (באנגלית)
Van Oordt, Johan Frederik (1898). Paul Kruger en de Opkomst van de Zuid-Afrikaansche Republiek. Amsterdam: Dusseau. OCLC 10634821. (בהולנדית)
ראסט (משחק מחשב)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  8 בפברואר 2018 
 סוגה:  משחק הישרדות
 פיתוח:  Facepunch Studios
 הוצאה לאור:  Facepunch Studios
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית, הולנדית, פינית, דנית, צ'כית, ערבית, יוונית, פורטוגזית ברזילאית, נורווגית, שוודית, ספרדית, סינית מסורתית, טורקית, פולנית, גרמנית, ספרדית, איטלקית, צרפתית, פורטוגזית, יפנית, רוסית, קוריאנית, אוקראינית, סינית מפושטת, וייטנאמית 
 הפצה:  Facepunch Studios
 דרישות תוכנה
 גרסה:  Unity3D
 מנוע משחק:  DirectX
 מצבי משחק:  משחק מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  Windows, OS Mac X, SteamOS+Linux
 המשחק הבא:  Rust 2 
 rust.facepunch.com
 
ראסט (באנגלית: Rust) הוא משחק מחשב מבית Facepunch Studios שהוא סטודיו קטן לבניית משחקים. המשחק יצא לאור לראשונה כגרסת אלפא סגורה בשנת 2013, באוקטובר 2013 החלה מכירה של הגרסה המוקדמת של המשחק ונכון לאפריל 2014 הוא מכר למעלה ממיליון עותקים.[דרוש מקור]
מטרתו העיקרית של השחקן במשחק היא לשרוד. השחקן מתחיל כדמות ללא ציוד עם לפיד ואבן, שאיתם הוא חוצב חומרים שונים, כמו למשל עצים, אבנים, מתכת ועוד. עם החומרים הוא יוצר כלים טובים יותר אפשר גם למצוא אותם במקומות כמו "Oil Rig" וכדומה..., כלי נשק ובגדים. בעזרת העצים האבנים והמתכת הוא יכול לבנות מקלט, בית, מבצר או בסיס. במשחק ניתן לשחק באופן שיתופי דרך האינטרנט, לחלוק בתים עם שחקנים, להצטרף לשרתם ולהילחם נגדם. בנוסף לכך, השחקן יכול לקדם את עצמו על ידי פריצה לבסיסים עם חומר נפץ, כדי לבזוזם. ישנם כמה סוגים של שרתים (Servers) של המשחק עצמו, ושל אנשים פרטיים.
|  | מינימום | מומלץ |
| --- | --- | --- |
מערכת הפעלה: Microsoft Windows, macOS
| גרסת מערכת | Windows 8.1 64-BIt, OS X El Capitan 10.11 | Windows 11 64bit, OS X El Capitan 10.11 |
| מעבד | Intel Core i7-3770 / AMD FX-9590 or better | Intel Core i7-4790K / AMD Ryzen 5 1600 |
| זיכרון | 10GB RAM | 16GB RAM |
מקום במחשב: 25GB של מקום פנוי
| סוג כונן | כונן HDD | כונן SSD |
| חומרת גרפיקה | GTX 670 2GB / AMD R9 280 better | GTX 980 / AMD R9 Fury |
רשת: פס רחב נדרש על מנת לשחק.
קרחון דנמן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  66°45′S 99°30′E﻿ / ﻿66.75°S 99.5°E﻿ / -66.75; 99.5
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דנמן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דנמן
 
קרחון דנמן (באנגלית: Denman Glacier) הוא קרחון הנשפך אל מדף הקרח שקלטון, בארץ המלכה מרי, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 130 קילומטרים, ורוחבו בין 13 ל-19 קילומטרים.
במסגרת מיזם BedMachine Antarctica (שנערך על ידי אוניברסיטת קליפורניה, באירווין, בקליפורניה שבארצות הברית) התגלה כי תחתית הקרחון היא המקום הקרחוני הנמוך ביותר מתחת לפני הים (3,500 מטרים מתחת לפני הים).
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון התגלה בנובמבר 1912 על ידי המשלחת המערבית של המשלחת האוסטרלאסיה לאנטארקטיקה בפיקודו של סר דאגלס מוסון.
היסטוריה > מקור השם

מוסון קרא לקרחון על שמו של הלורד דנמן, המושל הכללי של אוסטרליה בשנת 1911 (בעת גילוי הקרחון).
רובר דו פארק

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1889 קלגנפורט, אוסטריה 
 פטירה:  22 בספטמבר 1979 (בגיל 90) מראנו, איטליה 
 שם לידה:  Graf Robert du Parc-Locmaria 
 לאום:  איטלקי
 תקופת הפעילות:  1915–1979 (כ־64 שנים)
 תחום יצירה:  ציור, פיסול
 זרם באמנות:  סימבוליזם
 
רובר דו פארק, הידוע גם בשם הרוזן רובר דו פארק-לוקמריה (27 באפריל 1889, קלגנפורט
- 22 בספטמבר 1979, מראנו), הוא צייר צרפתי ואיטלקי. צייר מדרום טירול, שרטט, מעצב גרפי ופסל, שייך לתנועת הסמליות המאוחרת. בתור אוטודידקט, הוא נחשב לאחד האמנים החזותיים הדרום טירוליים החשובים ביותר.
ביוגרפיה

דו פארק הוא בנם של הרוזן קמיל דו פארק-לוקמריה והרוזנת אן, לבית פון בוכולץ-אסבורג, אלמנתו של וולף-מטרניך, וגדל בטירת רוביין במרנו, היום באיטליה. משפחת פארק-לוקמריה היא אחת ממשפחות האצולה הברטוניות-צרפתיות הוותיקות ביותר. רובר דו פארק החל להתעניין בציור וברישום, כמו גם באמנות ובמוזיקה מוקדם מאוד. הוא קשור קשר הדוק לMeraner Künstlerbund שנוסד ב-1906, שם ליאו פוץ, אדואר תוני, פרנץ דפרגר, תומאס ריס ואורציו גייגר ריכזו את ההשפעות שאספו במהלך לימודיהם מסעות על אמנות אירופית איגוד אמני דרום טירול: הצייר רובר דו פארק 1889–1979, בוזן 1996, אתזיה ורלאג. בשנת 1927 נסע דו פארק למסע לימודי בצרפת, שם התרשם מאוד מיצירותיו של פול סזאן. נסיעות אחרות לקחו אותו לאיטליה, שם התאמן ככנר בפירנצה. מכאן ואילך צייר דו פארק בסטודיו שלו במגדל טירת רוביין, שם ביקרו אותו אמנים כמו הצייר הנס וובר-טיול, המנצח גילברט גראף גרווין ומספר הסיפורים פריץ פון הרצמנובסקי-אורלנד. במהלך קונצרט במראנו, פגש דו פארק את הפסנתרן לילו מרטין. ב-1944 נישא דו פארק ללילה מרטין (1908–1986), המודל לכמה מציוריו. לזוג נולדה בת, אליאן דו פארק, שלימים הפכה לבעלים
של טירת גימניך.
יצירות אמנות

דו פארק הוא אחד הנציגים העיקריים של ציור הנוף המאוחר סימבוליסטית ודרום טירול, שנפרד מהציור האקדמי הדומיננטי ונטורליזם. הוא נכנס ללקסיקון הכללי של אמני סאור בשנת 2021. שמונה הגרסאות של טווסים לבנים הם בין היצירות החשובות ביותר של האמן. מוטיב הציור הוא כנראה לא רק המפורסם ביותר של האמן, אלא גם בעל השפעה מגוונת ומתמשכת מאוד, שהמיסטיקה הסמלית העמוקה שלו נותחה על ידי מחברים שונים.
דו פארק מוקסם מהמשמעות המיתולוגית של טווסים, סמליה של אלת הירח הרה, מגינת הנשים והמשפחה. דו פארק ידוע גם בציוריו של נופים מיסטיים, כמו הציור "טירת רובין בערפל". כמה מציורי הנוף המוקדמים שלו הושמדו על ידי האמן עצמו במהלך שלב מדוכא בחייו.
בשנת 1926 השתתף דו פארק בביאנלה השלישית לאמנות טריידנטית בוונציה. בשנת 2006 נערכה ב-Kurhaus אחת מתערוכות הציור הגדולות ביותר במרנו המוקדשת ליצירותיו של רובר דו פארק. התערוכה "טווסים לבנים לאור הירח" מתוכננת לשנת 2025 בטירת רוביין.
לאשתו השנייה של וילהלם השני, הקיסר הגרמני האחרון, הרמין, הנסיכה רויס היו כמה ציורים של דו פארק בחדר האורחים שלה בטירת סאבור בשלזיה התחתית. עם זאת, ציורים אלה נחשבים לאבודים מכיוון שהנסיכה ברחה מכוחות רוסים ומביזת הטירה. בשנת 2023, מחקר המקור הראשון נערך בטירת סאבור, בפולין של היום, אך טרם סיפק מידע על מיקומם הנוכחי של הציורים.
לקריאה נוספת

Hans Rectanus: Margrit Hügel, Maria Dombrowsky und Lilo Martin – Drei Komponistinnen in Hans Pfitzners Berliner und Münchner Meisterklassen. In: Studien zur Musikgeschichte. Festschrift für Ludwig Finscher. Kassel 1995, S. 750–758.
Oscar COOMANS DE BRACHÈNE, État présent de la noblesse belge, Annuaire 1995, Brussel, 1995.
Südtiroler Künstlerbund: Der Maler Robert du Parc 1889–1979, Bozen 1996, Athesia Verlag, ISBN 88-7014-643-X.
Carl Kraus: Du Parc (du Parc-Locmariá), Robert. In: Allgemeines Künstlerlexikon. Die Bildenden Künstler aller Zeiten und Völker (AKL). Band 31, Saur, München u. a. 2001, ISBN 3-598-22771-X, S. 35.
ספרות

I. Hosp, E. Steingräber, J. Unterer, Verlagsanstalt Athesia, Bozen, 1991.
Hans Rectanus:'Margrit Hügel, Maria Dombrowsky und Lilo Martin – Drei Komponistinnen in Berliner und Münchner Meisterklassen של Hans Pfitzner. in: Studien zur Musikgeschichte. Festschrift für Ludwig Finscher. Kassel 1995, S. 750–758
Oscar Coomans de Brachène: État présent de la noblesse belge, Bruxelles, 1995.|nature ouvrage=annuaire|année=1995.
J.F. van Agt (1962): De Nederlandse monuments van gescheidis en art. Deel V, 3rd stuk: Zuid-Limburg uitgezonderd Maastricht, pp. Staatsdrukkerij - en Uitgeverijbedrijf
Du Parc und der Kulturkreis Meran: Monographie Taschenbuch, Südtiroler Künstlerbund (Herausgeber), Merano 1.9.1991, ISBN 887014643X.
הערות שוליים

↑  
 I. Hosp, E. Steingräber, J. Unterer, Verlagsanstalt Athesia, Bozen, 1991, ISBN 887014643X.
↑  Oscar Coomans de Brachène:État présent de la noblesse belge, Bruxelles, 1995.|nature ouvrage=annuaire|année=1995.
J.F. van Agt (1962): De Nederlandse monuments van gescheidis en art. Deel V, 3rd stuk: Zuid-Limburg uitgezonderd Maastricht, pp. Staatsdrukkerij - en Uitgeverijbedrij
↑  
Hans Rectanus: Margrit Hügel, Maria Dombrowsky und Lilo Martin – Drei Komponistinnen in Berliner und Münchner Meisterklassen של Hans Pfitzner. בתוך: Studien zur Musikgeschichte. Festschrift für Ludwig Finscher. Kassel 1995, S. 750–758
1 2  Carl Kraus: Du Parc (du Parc-Locmariá), Robert. In: Allgemeines Künstlerlexikon. Die Bildenden Künstler aller Zeiten und Völker (AKL). Band 31, Saur, München u. a. 2001, ISBN 3-598-22771-X, S. 35
↑  . Steingräber, J. Unterer, Verlagsanstalt Athesia, Bozen, 1991.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119040751  ISNI: 0000 0000 3133 6245  LCCN: n93017474  VIAF: 47562999   WorldCat (עם VIAF): 47562999
צפלין

צפלין (מגרמנית: Zeppelin) הוא סוג של ספינת אוויר קשיחה אך קלה מהאוויר אשר פותחה על ידי הרוזן הגרמני פרדיננד פון צפלין בפרידריכסהאפן בתחילת המאה ה-20 ומבוססת בחלקה על דגם מוקדם יותר של דויד שוורץ. הודות להצלחתה של ספינת האוויר שפיתח, השם "צפלין" דבק בכלי הטיס ומשמש היום ככינוי לכל ספינות האוויר הקשיחות הקלות מן האוויר.
LZ127 "גראף צפלין", אחת משתי ספינות צפלין שהטיסה נוסעים בין גרמניה לארצות הברית, התמונה צולמה ב-1930.
בצפלינים נעשה שימוש כאמצעי תחבורה אזרחית וכן לצרכים צבאיים. חברת DELAG ‏ (Deutsche Luftschiffahrts-AG), אשר ניתן לכנותה חברת התעופה המסחרית הראשונה, הפעילה טיסות סדירות בצפלינים עוד לפני מלחמת העולם הראשונה. לאחר פרוץ המלחמה השתמש הצבא הגרמני בצפלינים באופן נרחב, הן לצורך הפצצה והן לצורך תצפית.
תבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה עצרה באופן זמני את פיתוח הצפלין, אולם תחת הנהגתו של הוגו אקנר, אשר המשיך את דרכו של הרוזן צפלין, שב הצפלין ופרח בשנות ה-20 של המאה ה-20. שיא פעולתו של הצפלין היה בשנות ה-30 של המאה ה-20, כאשר ספינות האוויר LZ127, Graf Zeppelin, LZ129 Hindenburg פעלו באופן קבוע בטיסות טרנס-אטלנטיות מגרמניה לצפון אמריקה ולדרומה. אסון ההינדנבורג בשנת 1937 סימן את קץ עידן "הענקים במרומים", אף על פי שגם גורמים אחרים תרמו לירידת השימוש בצפלין.
מאפיינים עיקריים

המאפיין החשוב ביותר בעיצוב הצפלין הוא שלד אלומיניום קשיח ממנו הוא בנוי, העשוי מטבעות רוחב וצלעות אורך. היתרון בצורת עיצוב זו הוא שניתן לבנות ספינות גדולות, המאפשרות הרמת מטענים כבדים יותר וניתן לצייד את הספינה במנועים חזקים יותר, זאת לעומת ספינות האוויר שאינן קשיחות ואשר לחץ הגז בתוכן מקנה להן את צורת המבנה.
הצורה הכללית של הצפלינים הראשונים הייתה גליל עם קצוות מעוגלים וזנב המורכב ממספר משטחי היגוי. בזמן מלחמת העולם הראשונה, כתוצאה משיפורים מוצלחים בעיצוב שנעשו על ידי חברת Schutte-Lanz Luftschiffbau עיצוב הצפלין השתנה לצורה הדקה והחלקה יותר המוכרת לנו, עם זנב בצורת צלב המופיע כמעט בכל סוגי הצפלינים עד היום. בתוך מסגרת הגוף הותאמו מספר בלונים נפרדים, "תאים", אשר הכילו גז קל מן האוויר, מימן. בספינות אוויר שאינן קשיחות קיים תא בודד של גז הממלא למעשה את רוב חלל הספינה. כוח ההנעה של הצפלין בא ממספר מנועי בעירה פנימית אשר הותקנו על זיזים בולטים ואשר חוברו אל השלד. היגוי הספינה נעשה על ידי שינוי פעולת מנוע אחד לעומת אחר וכן על ידי ההגה והכנפונים.
בתחתית השלד נבנה תא קטן יחסית לנוסעים ולצוות, אולם אף בתוך חלל הספינה היו מקומות בהם אוחסן ציוד ואף היו מגורי צוות.
היסטוריה של הצפלין > ספינות הצפלין הראשונות > הצפלין הראשון

הרוזן פרדיננד פון צפלין החל מתעניין בכדורים פורחים לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871, שם ראה שימוש של כדורים פורחים צרפתיים בעת המצור על פריז. אף בשנת 1863 הוא ראה שימוש צבאי בכדורים פורחים במלחמת האזרחים האמריקנית כאשר צפה במלחמה כמשקיף צבאי בצד כוחות האיחוד.
הרוזן היה משוכנע בפוטנציאל של ספינת האוויר, והחל לנסות מספר עיצובים מיד לאחר שסיים את שירותו הצבאי, בשנת 1890, בהיותו בגיל 52.
צפלין הציג את תוכניותיו לוועדת מומחים בשנת 1894, אולם זו הראתה עניין מועט בלבד ברעיון. באותה השנה הוא ייסד את "החברה לקידום טיסות בספינות אוויר" (גרמנית: Gesellschaft zur Förderung der Luftschiffahrt). הון המניות של החברה היה בסך 800 אלף גולדמארק, ובו יותר ממחצית מכספו הפרטי של הרוזן. את התכנון הטכני הוא הותיר למהנדס תאודור קובלר ומאוחר יותר למהנדס לודוויג דור.
ב-31 באוגוסט 1895, הוא רשם פטנט על ספינת האוויר ובו נכללו כבר רוב מאפייני ספינות הצפלין. אחד מן הרעיונות של צפלין, אשר נרשם כפטנט אולם מעולם לא התממש, היה לחבר מספר ספינות אוויר, האחת אחר האחרת, במעין "רכבת אווירית", כותרת הפטנט הייתה Lenkbarer Luftfahrzug (גרמנית "רכבת שטה באוויר הניתנת לניווט").
לבסוף הוא רכש את הזכויות על העיצוב של הממציא הקרואטי היהודי, דויד שוורץ, זאת לאחר מותו של האחרון. ספינת האוויר הראשונה שבנה הייתה מבוססת ברובה על העיצוב של שוורץ.
בשנת 1899 החלה בניית ספינת האוויר צפלין. העבודה נעשתה במפעל הרכבה צף על פני מימי ימת קונסטנץ במפרץ מנצל, בעיירה פרידריכסהאפן, בדרום גרמניה. המיקום למפעל ההרכבה נבחר מתוך התחשבות בקשיי ההמראה של הספינה. הודות לעובדה כי אולם ההרכבה צף על המים, ניתן היה לכוון את פתחיו בהתאם לכיוון הרוח. הדגם הניסיוני הראשון LZ1 (ראשי תיבות ל-Luftschiff Zeppelin "ספינת האוויר צפלין") היה באורך 128 מטר ומצויד בשני מנועים מתוצרת דיימלר של 14.2 כ"ס (10.6 קילוואט) האחד, איזון הספינה הושג על ידי הסטת משקולת בין שני זיזי המנועים.
הטיסה הראשונה של הצפלין הייתה ביום 2 ביולי 1900 במסלול מעל ימת קונסטנץ. משך הטיסה היה 18 דקות בלבד וזאת לאחר שנשבר המנגנון שנועד להסטת המשקולת המאזנת. לאחר תיקון המנגנון, הוכחה יעילותה של הספינה לטיסות ארוכות יותר. בטיסה השלישית של הספינה, ביום 24 באוקטובר 1900, טסה הספינה במהירות 6 מטר לשנייה ושברה את שיא המהירות לספינות אוויר, 3 מטר לשנייה, אשר הוחזק עד אותה עת על ידי ספינת האוויר הצרפתית, לה פרנס. אולם למרות ביצועים אלה לא השתכנעו משקיעים נוספים להשקיע במיזם של הרוזן צפלין. לאור קשיים כספיים בהמשך מימון המפעל, נאלץ הרוזן צפלין לפרק את הדגם הניסיוני ולמוכרו כגרוטאות ולסגור את החברה.