stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של נבחרת רוסיה בכדורגל
תקופת קארפין: שילוב צעירים בסגל

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים | שערים | שערים |  |   |   |   |   |   |   |
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש |  |   |   |   |   |   |   |
|  קרואטיה | 23 | 10 | 7 | 2 | 1 | 21 | 4 | 17 |  | — | 1 – 0 | 2 – 2 | 3 – 0 | 1 – 0 | 3 – 0 |
|  רוסיה | 22 | 10 | 7 | 1 | 2 | 19 | 6 | 13 |  | 0 – 0 | — | 1 – 0 | 2 – 1 | 6 – 0 | 2 – 0 |
|  סלובקיה | 14 | 10 | 3 | 5 | 2 | 17 | 10 | 7 |  | 0 – 1 | 2 – 1 | — | 2 – 2 | 2 – 0 | 2 – 2 |
|  סלובניה | 14 | 10 | 4 | 2 | 4 | 13 | 12 | 1 |  | 1 – 0 | 1 – 2 | 1 – 1 | — | 2 – 1 | 1 – 0 |
|  קפריסין | 5 | 10 | 1 | 2 | 7 | 4 | 21 | -17 |  | 0 – 3 | 0 – 2 | 0 – 0 | 1 – 0 | — | 2 – 2 |
|  מלטה | 5 | 10 | 1 | 2 | 7 | 9 | 30 | -21 |  | 1 – 7 | 1 – 3 | 0 – 6 | 0 – 4 | 3 – 0 | — |
ב־23 ביולי 2021 מונה ואלרי קרפין למאמן הנבחרת. לחוזה עד 31 בדצמבר 2021 עם אופציה להארכה במקרה של העפלה למונדיאל 2022. ב-1 בספטמבר 2021, רוסיה שיחקה את משחק הבית הראשון שלה תחת המאמן החדש וחילצה תיקו 0:0 מול נבחרת קרואטיה בטורניר מוקדמות מונדיאל 2022, במשחק שבו ארסן זכריאן הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של נבחרת רוסיה, כשעלה לכר הדשא בגיל 18 שנים, 3 חודשים ו־5 ימים. בכך, הוא עקף את אלאן דזאגוייב, שהחזיק בשיא קודם, אבל לא שבר את השיא של כל הזמנים — איגור אקינפייב ערך את הופעת הבכורה בנבחרת בגיל 18 שנים ו־20 יום. שלושה ימים לאחר מכן, זכה קרפין בניצחונו הראשון כמאמן נבחרת רוסיה, כשחניכיו ניצחו את נבחרת קפריסין. באופן דומה, במשחק הבא ניצחה הנבחרת הלאומית את מלטה, אך הפסידה את המקום הראשון לקרואטים, שניצחו את יריבתם עם ניקוד גדול יותר.
תחת קרפין, שולבו צעירים רבים בסגל הנבחרת במקביל לעזיבת שחקנים ותיקים, כאשר בספטמבר 2021, הודיע המתאזרח ואחד ממצטייני מונדיאל 2018, מריו פרננדס, על פרישתו מהנבחרת בשל פציעה מתמשכת. לראשונה זומנו שחקנים צעירים כמו מקסים מוחין, קונסטנטין טיוקאווין, דניל קרוגובוי, אנדריי מוסטובוי, איוואן סרגייב, דניל פומין וריפאט ז'מלדטדינוב, בעוד החלוץ ארטיום דזיובה בן ה־33, לא נקרא לסגל. עם זאת, הנבחרת סיימה את מוקדמות מונדיאל 2022 במקום השני בבית המוקדמות, כשקרואטיה העפילה ישירות על חשבונה למונדיאל בעוד היא עצמה עברה להתמודד במשחקי פלייאוף מול פולין.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, רוסיה הורחקה מהשתתפות בטורנירי אופ"א ופיפ"א והנבחרת חדלה להשתתף במשחקי ליגת האומות ומוקדמות מונדיאל 2022. בתקופה זו מספר שחקנים ותיקים פרשו מהנבחרת כמו פיודור קודריאשוב, מריו פרננדס וארטיום דזיובה.
בעקבות נישולה מהשתתפות בטורנירים הבינלאומיים, הנבחרת ערכה משחקי ידידות מול שכנותיה קירגיזסטן (ניצחון 2:1), אוזבקיסטן וטג'יקיסטן (שוויונות מאופסים), משחקים שהתאפיינו בשילוב שחקנים צעירים רבים בסגל כמו אלכסנדר סליאנוב בן ה־21 וסרגיי פינאייב, שהיה לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של הנבחרת, כשעלה למגרש במדי הנבחרת בגיל 18 ו-15 יום, צעיר יותר מאיגור אקינפייב שהחזיק בשיא, כשעלה לראשונה בהרכב הנבחרת בגיל 18 ו-20 יום.
שיאים ונקודות ציון

בסך הכל מאז 30 ביוני 1912 ועד 2019 הנבחרת הרוסית ערכה 699 משחקים, על כלל נגזרותיה הן הנבחרת האימפריה הרוסית, נבחרת רוסיה הסובייטית, נבחרת ברית המועצות והנבחרת המודרנית. בזמן זה, לנבחרת היה מאזן של 364 ניצחונות, 179 תוצאות שוויון ו־156 הפסדים. הפרש השערים של הנבחרת הוא 1222–682.
מתוך שבעת טורנירי הגמר של אליפות העולם ואירופה, בהם השתתפה נבחרת רוסיה, היא הייתה ארבע פעמים באותו בית עם נבחרות שזכו בהמשך בטורניר: במונדיאל 1994 פגשה את ברזיל, ביורו 1996 — גרמניה, באליפות אירופה 2004 — יוון וביורו 2008 — ספרד. במקביל, היא אף ניצחה את נבחרת יוון ביורו 2004, אך זה עדיין לא איפשר לרוסים להעפיל מהבית. באליפות אירופה 2008 רוסיה, להפך, הפסידה לספרד ועלתה לפלייאוף ובחצי הגמר הפסידה שוב לאותה נבחרת, כאשר שתי התבוסות היו בהפרש של שלושה שערים (1:4 ו־0:3).
רוסיה נפגשה גם שלוש פעמים באותו בית עם מארחות הטורניר: במונדיאל 2002 — עם יפן, ביורו 2004 — עם פורטוגל ובאליפות אירופה 2012 – עם פולין. באף אחת מהפעמים היא לא הצליחה לנצח אותם — המשחקים עם יפן ופורטוגל הסתיימו בתבוסות, והמשחק מול פולין הסתיים בתיקו.
נבחרת רוסיה, לא פגשה את סן מרינו במשך 24 שנים ויום אחד (היא פגשה אותה לראשונה ב־7 ביוני 1995 ולאחר מכן רק ב־8 ביוני 2019).
חמש פעמים מתוך שישה טורנירי מוקדמות מונדיאל, נבחרת רוסיה נכנסה לאותו בית עם לוקסמבורג (למעט מוקדמות מונדיאל 2010). איתה יש לרוסיה את נתוני המשחק הטובים ביותר: 10 ניצחונות, ללא תיקו וללא הפסדים, 35 שערים שנכבשו ו־3 שערים שנספגו.
בכל טורנירי המוקדמות של אליפות העולם ואירופה, החל מההעפלה לאליפות אירופה 2004, נבחרת רוסיה נפגשה בהכרח באותו בית עם אחת הנבחרות מהרפובליקות לשעבר של ברית המועצות: עם גאורגיה לפני יורו 2004, עם אסטוניה ולטביה לפני מונדיאל 2006, שוב עם אסטוניה לפני יורו 2008, עם אזרבייג'ן לפני מונדיאל 2010, עם ארמניה לפני יורו 2012, שוב עם אזרבייג'ן לפני מונדיאל 2014, עם מולדובה לפני יורו 2016 ועם קזחסטן לפני יורו 2020 (במונדיאל 2018, נבחרת רוסיה הייתה מארחת הטורניר).
במהלך כל ההיסטוריה המודרנית, נבחרת רוסיה הפסידה רק שש פעמים בבית במשחקים רשמיים: בשנת 1998 — צרפת (2:3), בשנת 2009 — גרמניה (0:1), בשנת 2010 — סלובקיה (0:1), בשנת 2015 _ אוסטריה (0:1), בשנת 2017 — פורטוגל (0:1) ומקסיקו (1:2). שתי התבוסות האחרונות התרחשו בגביע הקונפדרציות 2017 בגזפרום ארנה.
8 ביוני 2019 — סן מרינו — 9:0, משחק מוקדמות יורו 2020 (מורדוביה ארנה — סרנסק)
| --- | --- |
 :  ראו גם – מוקדמות יורו 2020
13 באוקטובר 2004 — פורטוגל — 1:7, משחק מוקדמות מונדיאל 2006 (ליסבון)
| --- | --- |
 :  ראו גם – מוקדמות מונדיאל 2006
לקריאה נוספת

И. Рабинер. Наша футбольная RUSSIA. Издательство: ОЛМА Медиа Групп, 2008
ЛУКАШИН Ю. С. Сборная России по футболу 1911 - 2002: Игры, голы, игроки, тренеры. Москва: ООО «Издательство Астрель», 2002.
Справочник "Сборная СССР" Ю. Ландер, Н. Травкин; Издательство "Харкiв" 1991 г.
Справочник "Игры сборной команды СССР по футболу" О. Кучеренко, Н. Травкин; "Советский спорт" 1989 г.
Ежегодные календари-справочники Ю. Ландера 1-7 выпуски (1984-1990 гг); "Соцiалiстична Харкiвщина".
Л. Б. ГОРЯНОВ. Под флагом Родины. Предисловие Б. Федосова. Москва: «Физкультура и спорт», 1978.
ראו גם

רשימת כדורגלני נבחרת רוסיה שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית
הערות שוליים

↑  אז זו הייתה נבחרת האימפריה הגרמנית
↑  באותה עת פינלנד הייתה מדינת חסות של רוסיה וכנסיכות פינלנד השתמשה בדגל הרוסי, מאחר שדגלה קיבל מעמד רשמי רק עם הכרזת העצמאות ב-1918
↑  "Валерий Карпин — новый главный тренер сборной России". championat.com (ברוסית).
↑  "Контракт с Карпиным будет продлён, если сборная попадет в стыковые матчи отбора ЧМ-2022". ТАСС. נבדק ב-2021-07-26.
↑  Россия не смогла обыграть Хорватию в первом матче под руководством Карпина
↑  Сборная России обыграла Кипр, одержав первую победу при Карпине
↑  https://www.sport-express.ru/football/rusteam/news/sergey-pinyaev-stanet-samym-molodym-futbolistom-v-istorii-sbornoy-rossii-1999370/
↑  Матчи 2019 года — официальный реестр РФС — Сборная России по футболу
| כדורגל ברוסיה רוסיה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | איגוד כדורגל רוסי • הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל • ליגת הכדורגל הלאומית • התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות • מבנה מערך הליגות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • הליגה הראשונה • הליגה השנייה • הליגה החובבנית • הליגה האזורית |  |
| תחרויות ליגה נוספות | ליגת הנוער • ליגת הצעירים • ליגת הנשים • ליגת הנערות בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הלאומי • הסופר קאפ •  הגביע בכדורגל נשים |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית (היסטוריה) • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 17 • נבחרת רוסיה בכדורגל נשים |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע הליגה הרוסית • גביע ליגת הכדורגל המקצוענית • גביע ליגת הכדורגל הלאומית |  |
| משחקי דרבי מרכזיים | דרבי ערי הבירה (זניט-ספרטק • זניט-צסק"א • זניט-לוקומוטיב) • זניט-קרסנודאר • הדרבי של מוסקבה (הדרבי הוותיק • ספרטק-צסק"א • לוקומוטיב-ספרטק) • דרבי המזרח הרחוק • הדרבי של סנקט פטרבורג • הדרבי של קרסנודאר • הדרבי של רוסטוב |  |
| רוסיה במפעלים האירופיים | אלניה • אנז'י • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א • רובין • קרסנודאר • רוטור • רוסטוב |  |
| ראו גם | כדורגל נשים ברוסיה |  |
הנבחרת הרוסית באולימפיאדת הקיץ 1912
נבחרת ברית המועצות 1924.
אולג רומנצב
גאורגי יארצב
חוס הידינק במהלך ההכנות ליורו 2008.
שחקני הנבחרת לקראת יורו 2008.
שחקני רוסיה לקראת המפגש מול פולין במהלך יורו 2012.
פאביו קאפלו.
שחקני רוסיה, 2014.
צ'רצ'סוב, 2018.
יורי ז'ירקוב במהלך המשחק מול פורטוגל במסגרת גביע הקונפדרציות 2017.
שחקני נבחרת רוסיה במונדיאל 2018, לקראת משחקם מול מצרים.
מי יפיל את המאסטר

| --- | --- |

לוגו התוכנית
 סוגה:  תוכנית בידור
 מנחים:  אלי יצפאן 
 משתתפים:  מקס מייבן
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  7 
 הפקה
 אורך פרק:  שעה
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (רשת)
 
מי יפיל את המאסטר היא תוכנית בידור ישראלית ששודרה בערוץ 2 על ידי רשת בהנחיית אלי יצפאן. התוכנית מבוססת על הפורמט הבריטי, "עבדו עלינו" (אנ') בכיכובם של זוג הקוסמים פן וטלר.
הפרק הראשון בסדרה הישראלית עלה ב-30 ביוני 2012.
התוכנית

במסגרת התוכנית, קוסמים ישראלים מציגים את כישרונותיהם בתחום הקסמים כאשר מטרתם היא "להפיל" את הקוסם מקס מייבן, כלומר, להציג קסם, אשר מייבן אינו יודע כיצד הוא נעשה. אם הקוסם אכן הצליח בכך, הוא עובר לשלב הגמר. למייבן ניחוש אחד בלבד לנסות לפצח את אשר מאחורי הקסם. המנצח בשלב הגמר זוכה בהופעה במג'יק קאסל שבלוס אנג'לס. בכל תוכנית יועץ הקסמים שימי אטיאס ומנטור המתמודדים מלמד ומאמן ידוען קסם, שעימו הוא מופיע על הבמה. בסוף כל פרק מציג מייבן קסם בפני הקהל. זוכה העונה הראשונה של התוכנית הוא אמן החושים ערן בידרמן.
הערות שוליים

↑  מי יפיל את המאסטר?, באתר www.ishim.co.il
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפלגת העצמאות הפוארטוריקנית

| --- | --- |

 מדינה:  פוארטו ריקו, ארצות הברית
 מנהיגים:  Rubén Berríos 
 תקופת הפעילות:  1946–הווה (כ־79 שנים)
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה
 מטה:  סן חואן
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל- מרכז
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הסוציאליסטי
 צבעים רשמיים:  ירוק, לבן
 נציגויות בפרלמנטים
 הסנאט של פוארטו ריקו:  1 / 30
 בית הנבחרים של פוארטו ריקו:  1 / 51
 
 www.independencia.net
 
מפלגת העצמאות הפוארטוריקנית (בספרדית: Partido Independentista Puertorriqueño, PIP) היא מפלגה הפועלת למען עצמאותה של פוארטו ריקו מארצות הברית והקמתה של מדינה ריבונית פוארטוריקנית. המפלגה נוסדה ב-20 באוקטובר 1946 על ידי חילברטו קונספסיון דה גרסיה (1909-1968), והיא אחת משלוש המפלגות העיקריות בפוארטו ריקו (יחד עם המפלגה הפופולר-דמוקרטית והמפלגה הפרוגרסיבית החדשה). המפלגה דוגלת במאבק אלקטורלי ואזרחי (כולל אי ציות אזרחי) להשגת העצמאות מארצות הברית וכן בכלכלה סוציאל-דמוקרטית.
המפלגה זוכה לתמיכה רחבה של אישים מוכרים ברמה בינלאומית, פוליטיקאים ואמנים שונים, ביניהם - מרטין טוריחוס, גבריאל גארסיה מארקס, מריו בנדטי, ארנסטו סאבטו ואחרים, וכן לתמיכה של ארגונים בינלאומיים שונים כגון האינטרנציונל הסוציאליסטי.
הערות שוליים

↑  "Panama requests Latin America to support Puerto Rican independence"; Dominican Today; November 19, 2006
↑  "Prominentes figuras de América Latina apoyan la independencia de Puerto Rico - Escritores y artistas declaran su adhesión a la Proclama de Panamá" www.independencia.net/topicos/panama/cpi_panama_nov06.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 2150 5348  LCCN: n81003236  VIAF: 146761057   WorldCat (עם VIAF): 146761057 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מפלגות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקסימיליאן שכמן

מקסימיליאן שכמן (בגרמנית: Maximilian Schachmann; נולד ב-9 בינואר 1994) הוא רוכב אופני כביש גרמני בקבוצת סודאל קוויק סטפ. שכמן הוא אלוף גרמניה לשנת 2019 ומנצח פריז - ניס ב-2020 ו-2021.
ביוגרפיה

שכמן נולד ב-9 בינואר 1994 בברלין.
ב-2013 הוא רכב בקבוצת ת'ורינגה אנרג'י, וב-2014 הוא רכב בקבוצת הפיתוח של סאנווב. באותה השנה הוא סיים במקום ה-5 באליפות העולם עד גיל 23 בנגד השעון. ב-2015 הוא רכב בקבוצת AWT-GreenWay הצ'כית, באותה שנה זכה במדליית הארד באליפות העולם עד גיל 23 בריצ'מונד בנגד השעון, כשמאדס וורץ שמידט מקדים אותו ב-12 שניות וזוכה בזהב. ב-2016 הוא עבר לקבוצת קליין–קונסטנטיה ושיחזר את ההישג מ-2015, כשזכה שוב במדליית כסף בנגד השעון, כשבן מדינתו, מרקו מאת'יס מקדים אותו.
ביוגרפיה > קוויק סטפ (2017–2018)

ב-2017 הוא חתם בקבוצת קוויק סטפ הבלגית מדרג ה-וורלד טור. הוא סיים רביעי באליפות גרמניה בנגד השעון וחמישי במרוץ הכביש.
ב-2018 השתתף בגרנד טור הראשון בחייו, כשנבחר לג'ירו ד'איטליה 2018 שיצא מישראל. הוא סיים במקום השמיני בקטע הראשון שהיה נגד השעון ונערך בירושלים, עקב כך, הוביל את דירוג הצעירים ולבש את החולצה הלבנה עד הקטע ה-6, בו איבד את ההובלה בקטגוריה לריצ'רד קאראפאס. שכמן ניצח את הקטע ה-18 במרוץ, כשהוא גובר על רובן פלאזה במאוץ אל קו הסיום, שכמן סיים במקום ה-31 הכללי במרוץ. שכמן סיים רביעי באליפות גרמניה בנגד השעון, וזכה במדליית ארד באליפות אירופה בנגד השעון, 28 שניות אחרי ויקטור קמפנרטס המנצח. שכמן סיים רביעי בבינקבנק טור ושלישי בטור של גרמניה, כשהוא גם מנצח את הקטע השני. הוא היה חלק מסגל קוויק סטפ לאליפות העולם בנגד השעון הקבוצתי, ולבסוף זכה איתם במדליית זהב.
ביוגרפיה > בורה–הנסגרוהה (2019–היום)

ב-2019 עבר שכמן לקבוצת בורה–הנסגרוהה הגרמנית, הוא ניצח את גרנד פרי אינדוסטריה-ארטיאנאטו. בנוסף לכך, ניצח קטע בוולטה אה קטלוניה וסיים במקום ה-12 הכללי. בטור של חבל הבסקים, ניצח שכמן שלושה קטעים, את קטגוריית הנקודות וסיים במקום ה-10. הוא רשם השתתפויות ראשונות בכמה מקלאסיקות האביב, והתמודד בהם בהצלחה כאשר הוא מסיים חמישי בלה פלש ואלון ובמרוץ אמסטל גולד. שכמן אף סיים במקום השלישי במונומנט לייז'–בסטון–לייז'. הוא סיים עשירי בטור של קליפורניה וניצח את אליפות גרמניה, שכמן ערך הופעת בכורה בטור דה פראנס אך נאלץ לפרוש לפני הקטע ה-14, לאחר ששבר את האצבע בקטע נגד השעון יום קודם.
ב-2020, פתח שכמן את העונה בפורטוגל כשהתחרה בוולטה או אלגארבה, שכמן סיים את המרוץ במקום השני, 38 שניות מרמקו אוונפול המנצח. לאחר ששכמן סיים את המרוץ שני בקטע השני ורביעי בשני הקטעים האחרונים. הוא ניצח את הקטע הראשון בפריז - ניס, לאחר שגבר על דילן טונס, טיש בנוט וז'וליאן אלאפיליפ בספרינט הסיום ועבר להוביל את המרוץ, שכמן שמר על ההובלה במרוץ גם בקטע השני והשלישי. בקטע הרביעי במרוץ שהיה נגד השעון, שכמן סיים שני, 6 שניות אחרי סורן קראג אנדרסן, אבל הגדיל את הפער שלו בפסגה. שכמן הצליח לשמור על ההובלה עד סוף המרוץ וניצח אותו, כשהוא הופך למנצח הגרמני הראשון במרוץ מזה 9 שנים (מאז טוני מרטין). לאחר תום פגרת הקורונה חזר שכמן להתחרות בסטראדה ביאנקה וסיים שלישי את המרוץ, 34 שניות אחרי ווט ואן ארט המנצח ו-2 שניות מדווידה פורמולו שסיים שני.
שכמן פתח את עונת 2021 בפריז - ניס, אותו מרוץ שניצח בעונה הקודמת ובא להגן על תוארו. אך במרוץ עצמו, פרימוש רוגליץ' (יומבו–ויסמה) היה גולת הכותרת. הסלובני ניצח שלושה קטעים, כשבראשון מביניהם (הקטע ה-4), סיים שכמן שני, לאחר שחצה את קו הסיום 12 שניות אחרי רוגליץ'. גם את קטעים 6 ו-7 ניצח רוגליץ' ולקראת הקטע ה-8 והאחרון במרוץ, הוביל על שכמן ב-52 שניות. אך באותו קטע אחרון, התרסק רוגליץ' פעמיים, בנפילה הראשונה שלו פרק את הכתף, אך עדיין היה מסוגל לחזור אל הפלוטון, בניגוד לפעם השנייה, שאחריה הוא כבר לא חזר וסיים את הקטע במקום ה-56, 3:08 דקות ממנצח הקטע מגנוס קורט. שכמן, שסיים בזמן מנצח ובמקום העשירי את הקטע, השלים ניצחון בדירוג הכללי בפעם השנייה ברציפות, מקדים את אלכסנדר ולאסוב ב-19 שניות ואת יון איסאגירה ב-23 שניות, שניהם מאסטנה.
הערות שוליים

↑  Giro d'italia 2018 | Stage 18, procyclingstats.com
בייק אוף ישראל

| --- | --- |

 מבוסס על:  The Great British Baking Show 
 סוגה:  תוכנית מציאות
 בימוי:  במאי ועורך ראשי: זיו שמש מושיק מיימון ע' במאי: תמי לב
 מנחים:  פאולה רוזנברג ואיה קרמרמן (עונה 1)   קורין גדעון (עונה 2)
 שופטים:  קרין גורן (עונות 1-2) רן שמואלי (עונה 1) עודד ברנר (עונה 1) מאיר אדוני (עונה 2) אסטלה מושקוביץ' בלפר (עונה 2)
 זוכים:  ניצן ושי (עונה 1) תומר אומנסקי (עונה 2)
 ארץ מקור:  ישראל ישראל בריטניה בריטניה (פורמט)
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  29
 הפקה
 מפיק:  מפיק ועורך אחראי: עמי גלאם אלי אוחנה
 מפיקים בפועל:  שרה אמדו
 עורכים:  עורכת בפועל: דנה וולפה איתי מנשהפור יובל סיבוני
 צלמים:  צלם ראשי: אבי קסמן
 שידור
 רשת שידור:  שידורי קשת, ערוץ 2 (עונה 1) קשת 12 (עונה 2 ואילך)
 תקופת שידור מקורית:  9 באפריל 2016 – 7 במאי 2018
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בייק אוף ישראל הייתה תוכנית מציאות ישראלית העוסקת באפייה, שמבוססת על התוכנית הבריטית המצליחה "The Great British Bake Off" שמשודרת ב-BBC משנת 2010. ישראל הצטרפה ל-19 מדינות שהחלו לשדר גרסה משלהן לפורמט, ביניהן צרפת, דנמרק, הולנד וטורקיה.
העונה הראשונה שודרה מה-9 באפריל 2016 עד ה-9 ביוני 2016 בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת, והמנחות היו פאולה רוזנברג ואיה קרמרמן. העונה השנייה שודרה בקשת 12 מה-4 בפברואר 2018 עד 7 במאי 2018, בהנחיית קורין גדעון.
מבנה התוכנית > בעונה הראשונה

בעונה הראשונה התחרות הייתה בין צוותים, שבכל אחד מהם שני מתמודדים. הצוותים ביצעו בכל פרק משימות שונות, וקיבלו ציונים משלושת השופטים.
בשלב הראשון: לאחר מיונים רבים נבחרו 14 זוגות המתמודדים האחד בשני. כאשר כל זוג קיבל שתי משימות. בסיום כל תוכנית השופטים בחרו את הזוג המצטיין ואת הזוג המודח מהתוכנית. בשלב זה הנבחרת פוצלה לשתי קבוצות כאשר בכל תוכנית השתתפו רק חצי מהנבחרת ולא כולה.
בשלב השני: השלב השני זהו שלב הנבחרת בו כל הנבחרת התמודדה יחד. אל שלב זה הגיעו עשרה זוגות. אולם חוקי הפורמט נשארו כמו בשלב הראשון.
מבנה התוכנית > בעונה השנייה

התחרות היא בין יחידים, ולא בין צוותים.
באודישנים יש שני שלבים. השלב הראשון, טעימה עיוורת, שבו כל מתמודד מביא מנה שהכין בביתו. שלושת השופטים טועמים את המנות בלי לדעת מי הכין אותן, ומחליטים אם מי שהכין את המנה עובר לשלב השני, אודישן אפייה, שבו כל מתמודד מכין מנה תוך שעתיים ומגיש בעצמו את המנה שהכין לשלושת שופטים.
השופטים

קרין גורן (עונות 1–2) - שף קונדיטורית, מחברת ספרי בישול וספרי אפייה, עיתונאית ומנחת תוכניות בישול בטלוויזיה.
עודד ברנר (עונה 1) - קונדיטור ושוקולטייר, ממקימי ובעלי מותג השוקולד מקס ברנר.
רן שמואלי (עונה 1) - היה שף ראשי במסעדת "רוטשילד". מנהל עם גרושתו את קייטרינג "רן שמואלי".
מאיר אדוני (עונה 2) - שף, מבעלי המסעדות "כתית", "מזללה", "בלו סקיי" ו"לומינה", כולן בתל אביב. שופט לשעבר בתוכנית "משחקי השף".
אסטלה מושקוביץ' בלפר (עונה 2) - שף קונדיטורית, שוקולטיירית עילית ובעלת בית הספר הגבוה לאפייה וקונדיטוריה.
העונה הראשונה > מתמודדי העונה הראשונה

| הצוות | הוצגו כ: | הדחה/מקום בגמר |
| --- | --- | --- |
| ניצן ושי | הגרפיקאים | זוכי העונה הראשונה |
| חן ואלון | בעל ואישה | פיינליסטים, המקום ה-2 בגמר |
| יוני וגל | חברים טובים | הדחה שביעית, חזרו בגלגל הצלה, פיינליסטים, המקום ה-3 בגמר |
| ליאור ויובל | חברים לאפייה | הדחה שתים עשרה |
| שירן וליאן | חברות מצוות בידור | הדחה אחת עשרה |
| מור ונדב | בוסית ועובד לשעבר | הדחה עשירית |
| אביגיל ואלה | אחיות | הדחה תשיעית |
| ליאור וגל | שוטרים | הדחה שמינית |
| שלי והרצל | אבא ובת | הדחה שישית |
| עדן וליאנה | אמא ובת | הדחה חמישית |
| צבי ויובל | הייטקיסטים | הדחה רביעית |
| רבקה ויחיאל | אמא ובן | הדחה שלישית |
| מארי וקייט | אחיות | הדחה שנייה |
| טל ועומרי | חברים דרך האישה | הדחה ראשונה |
העונה הראשונה > משימות התוכנית בעונה הראשונה > שלב 2 הקבוצות

עוגת גבינה, עוגת יום הולדת.
עוגת שוקולד, עוגת חתונה.
קינוחי כוסות, קינוח שנראה כמו מנה מלוחה.
קינוחי מקלות, עוגת עיצוב חבוי.
העונה הראשונה > משימות התוכנית בעונה הראשונה > שלב הנבחרת

קינוח הר געש (אתגר המתכון הזהה), מבנים מרחבי העולם מג'ינג'ר ברד.
קינוח קלאסי, גרסה מודרנית לקינוח הקלאסי.
סלסלת לחמניות, כדור לוטוס נפתח (אתגר המתכון הזהה).
מילפיי מודרני (אתגר המתכון הזהה), קינוח הגשה לשולחן.
טארטלטים, פתי בר.
שלושה קרמבואי (אתגר המתכון הזהה), פטיפורים.
סופגניות וקינוחי חג (גלגל הצלה).
חצי גמר: מרתון שלושה קינוחים בצלחות בגודל גדל וכמות מרכיבים עולה.
גמר: קפקיקס ועוגיות ברמת גמר, עוגת ויטרינה ועוגת גמר.
העונה השנייה

בעונה זו שעלתה לשידור ב-4 בפברואר 2018 לא מתחרים זוגות, אלא יחידים, ומשודר גם שלב האודישנים. את העונה הנחתה קורין גדעון, שהחליפה את רוזנברג וקרמרמן, שהנחו את העונה הראשונה. אל השופטת קרין גורן הצטרפו כשופטים השף מאיר אדוני והקונדיטורית אסטלה מושקוביץ' בלפר.
| המתמודד | הדחה / מקום בגמר |
| --- | --- |
תומר אומנסקי: המקום הראשון, זוכה העונה השנייה
תום יצחקי: המקום ה-2 בגמר
עידן שחר: המקום ה-3 בגמר
סמדר שחר: המקום ה-4 בגמר
אור שפיץ: הדחה עשירית
אלירן ראובן: הדחה תשיעית
שחר שמשון: הדחה שביעית / שמינית
אושרי אוחיון: הדחה שביעית / שמינית
שני קידר כהן: הדחה שישית
נסרה כחיל: הדחה חמישית
אליאור שחוח: הדחה רביעית
מנאר זידאן: הדחה שלישית
רוז סנטל: הדחה שנייה
ורד אזרואל: הדחה ראשונה
הערות שוליים

↑  אופיר ארצי, ‏הפורנו של העוגות: "בייק אוף ישראל" הולכת לשנות את כל מה שחשבתם על אפייה, באתר ‏מאקו‏, 4 באפריל 2016
↑  גם אופה: קורין גדעון תנחה את העונה החדשה של "בייק אוף ישראל", באתר ‏מאקו‏, 20 באפריל 2017
↑  מערכת תכניות קשת, ‏אסטלה תצטרף לצוות השופטים של "בייק אוף ישראל", באתר ‏מאקו‏, 28 במאי 2017
חוק בית הספר החקלאי מקוה ישראל

| --- | --- |

 פרטי החוק
 מדינה:  ישראל 
 תאריך חקיקה:  1 ביולי 1976
 תאריך חקיקה עברי:  ג' בתמוז תשל"ו
 גוף מחוקק:  הכנסת השמינית
 שטחים שעליהם חל החוק:  ישראל 
 מטרת החוק:  הסדרת פעילותו של בית הספר החקלאי מקוה ישראל
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד הפנים, משרד החינוך
 מספר תיקונים:  2
 נוסח מלא:  חוק בית הספר החקלאי מקוה ישראל
 
חוק בית הספר החקלאי מקוה ישראל, התשל"ו-1976 הוא חוק המסדיר את פעילותו של מקוה ישראל. החוק החליף את הרישיון של האימפריה העות'מאנית להפעלת בית הספר החקלאי, שמכוחו פעל המוסד עד אז, בנוסף להסכם בין חברת "כל ישראל חברים" וממשלת ישראל לניהול משותף של בית הספר החקלאי שנחתם בשנת 1956.
היסטוריה חקיקתית

ב-15 ביוני 1970, בישיבת מליאת הכנסת לציון מאה שנים למקוה ישראל, הכריז שר החקלאות דאז חיים גבתי בשם ממשלת ישראל על הכוונה לחוקק חוק מיוחד לשימור מקוה ישראל.
"חברי הכנסת, בהתאם להחלטת ועדה משותפת של ועדת החינוך והתרבות וועדת הפנים תונח בקרוב על שולחן הכנסת הצעת חוק מיוחד על מקוה ישראל, שבו ייקבעו גבולות מקוה ישראל הקיימים ואשר יבטיח שלא ייעשה כל שינוי בייעודן של אדמות אלו ללא החלטת הכנסת. יהיה זה ביטוי להערכה הרבה שהעם כולו רוחש לבית­ הספר החקלאי הראשון שהוקם לפני מאה שנה, ויהיה זה השי שאנו מגישים לו ביום חגו"
הצעת חוק בית הספר החקלאי מקוה ישראל הוגשה לראשונה מטעם הממשלה לכנסת השביעית ביולי 1971. לאחר דיונים בוועדות הכנסת הוגשה ההצעה מחדש לכנסת השמינית, בגרסה משופרת, ביולי 1976.
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את המניע לחקיקתו:
במלאת מאה שנה ליסוד בית הספר החקלאי מקוה ישראל ולשם ציון מאורע חגיגי זה מוצע לקבוע בחוק מעמד מיוחד לבית הספר ולהבטיח את המשך פעילותו הכרוכה במקומו כיום. הצעת חוק זו מוגשת בהמלצת ועדה משותפת של ועדת החינוך והתרבות וועדת הפנים של הכנסת השישית, אשר הוקמה מפני מגמות שהסתמנו להעביר את בית הספר למקום אחר ולהפוך אדמותיו לגן ציבורי.
החוק אושר ב-21 ביוני 1976.
לחוק נחקקו, נכון ל-2022, שני תיקונים, הראשון ב-2009 (תיקון טכני), והשני ב-2018 תיקון של סעיף 4, כאמור להלן.
תיקון נוסף, שלישי במספר, מוצע על ידי משרד האוצר במסגרת התוכנית הכלכלית לשנת 2025. עניינו של התיקון המוצע הוא הוספת אלפי יחידות דיור בלב אזורי הביקוש באמצעות ייעול השימוש בקרקע, ולצורך כך מוצע "לתקן את חוק בית הספר החקלאי מקוה ישראל, התשל"ו- 1976, כך שיצומצם שטח כפר הנוער מקווה ישראל (להלן – כפר הנוער) והשימוש בו, וזאת לצורך פיתוח האזור והגדלה משמעותית של היצע הדירות בלב אזורי הביקוש."
יש לציין שהמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל אשר הוקמה בשנות ה-80 בעקבות פגיעה באתרי מורשת, שוכנת בשטח מקוה ישראל. כמו כן באופן סמלי, כזכר לטעות המרה שבהריסת אתר בעל חשיבות בראשיתית רבה, בחרה לעצמה המועצה את דמות חזית בנין הגימנסיה העברית הרצליה לסמל הרשמי שלה, (מוסד חינוך עברי שהוקם 35 שנה אחרי מקוה ישראל ונהרס כבר בסוף שנות ה-50).
הוראות החוק

החוק קובע כי מקוה ישראל יוסיף לפעול כבית ספר חקלאי לקידום מטרותיו, כמו כן, החוק מעגן את מטרותיו של בית הספר שהן "לחנך נוער בישראל לחיי חקלאות ולהתיישבות, ולהקנות לו השכלה כללית, וכן תרבות יהודית וחינוך עברי בהתאם למורשת ישראל, כמקובל במוסדות החינוך במדינה."
החוק כולל גם סעיף שאומר כי שינויים בתזכיר ההתאגדות ובתקנות ההתאגדות של החברה "מקוה ישראל – כל ישראל חברים" המנהלת את בית הספר, טעונים אישור הממשלה וועדה משותפת של ועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.
סעיף 4 לחוק קובע כי המקרקעין בבית הספר מיועדים לשימוש בית הספר ואין לשנות את יעודם זה אלא לפי יוזמת שר ובאישור שרי החינוך, החקלאות ופיתוח הכפר והפנים, וועדה משותפת של ועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

בתיקון לחוק, שנועד לקדם סלילת מסילת רכבת רביעית בנחל איילון, הוגמשה הגבלה זו ונקבעו מטרות שלמענן מותר לשנות יעוד של מקרקעין בבית הספר:
שר הפנים ושר החינוך והתרבות ממונים על ביצוע חוק זה ורשאים, בהסכמת שר החקלאות, להתקין תקנות לשם ביצועו. השרים לא מימשו סמכותם זו.