stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברנהרד יאנצ'ק
קריירת מועדונים

יאנצ'ק נולד בווינה שבאוסטריה. את רוב תקופת ילדותו העביר במחלקת הנוער של אדמירה ואקר מדלינג, ובשנת 2007 עבר למחלקת הנוער של ראפיד וינה. לאחר עונה אחת עבר למחלקת הנוער של בורוסיה מנשנגלדבך. בעונת 2010/2011 החל לשחק בבורוסיה מנשנגלדבך II, קבוצת המילואים של המועדון. הוא שיחק בה במשך 3 עונות, בהן ערך 45 הופעות והבקיע 2 שערים. בחודש יולי 2013 עבר יאנצ'ק בהעברה חופשית לריד מהבונדסליגה האוסטרית. ב-12 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 4-0 על ברגנץ במסגרת הגביע האוסטרי. ב-27 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בניצחון 1-0 על וולפסברג במסגרת המחזור השני. ב-4 במרץ 2015 הבקיע יאנצ'ק את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-56 בניצחון 2-1 על וולפסברג במסגרת המחזור ה-23 לעונת 2014/2015. הוא שיחק במועדון במשך 3 עונות, בהן ערך 74 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-13 ביוני 2016 חתם לעונה אחת במכבי פתח תקווה מליגת העל, אך שוחרר לבקשתו לאחר שבועיים וחתם בדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית.
בעירה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Hallvard Bræin 
 הופק בידי:  John M. Jacobsen, Sveinung Golimo, Marcus B. Brodersen 
 תסריט:  Linn-Jeanethe Kyed, Christopher Grøndahl 
 עריכה:  Per Erik Eriksen 
 שחקנים ראשיים:  אנדרס באסמו כריסטיאנסן Marcelo Galván Ida Husøy Trygve K. Svindland Marie Blokhus Anitra Eriksen Steinar Sagen Zahid Ali Camilla Frey Lars Arentz-Hansen ג'ני סקוולאן הנריק מסטד אוטו ג'ספרסן Sven Nordin טרונד הלבו Oskar Sandven Lundevold 
 מוזיקה:  Magnus Beite 
 צילום:  Askild Vik Edvardsen 
 מדינה:  נורווגיה 
 חברת הפקה:  SF Norge, Filmkameratene 
 חברה מפיצה:  SF Home Entertainment 
 הקרנת בכורה:  13 באוגוסט 2014 
 משך הקרנה:  82 דק' 
 שפת הסרט:  נורווגית 
 סוגה:  סרט פעולה 
 פרסים:  פרס בחירת הקהל של קאנון  פרס סולקלומפן לסרט הנורווגי הטוב ביותר 
 סרט הבא:  Børning 2 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בעירה (בנורווגית: Børning) הוא סרט פעולה וקומדיה נורווגי משנת 2014, המהווה השראה מסרטי מהיר ועצבני. הסרט בוים על ידי הלווארד בריין בהפקת Filmkameratene.
אנדרס באאמסו כריסטיאנסן מגלם את רוי, אדם המוצא עצמו נגרר להשתתף במרוץ המכוניות הלא-חוקי הגדול ביותר בהיסטוריה של נורווגיה. המסע למרוץ לוקח אותו מאוסלו לאורכה של המדינה אל גבול הקוטב הצפוני. רוי נוהג ברכב פורד מוסטנג משנת 1967 המצויד במנוע 302 BOSS. רוי מכנה את המכונית "הצהובה הקטנה" (Lillegul), על שם בתו שחלתה בצהבת כשהייתה קטנה.
הסרט זכה להצלחה במדינתו והופקו לו שני סרטי המשך: בעירה 2 (Børning 2) ובעירה 3: בעירת האספלט (Børning 3 – Asphalt Burning), ששוחררו לאקרנים ב-2016 וב-2020, בהתאמה. לאורך כל סצנות הפעולה בסרט אין כל סמן לאלימות על המסך ולכן לא הייתה שום מגבלת צפייה. בשתי הסרטים הבאים הם הוגבלו לצפייה מגיל 6 ומעלה.
הסרט שוחרר לאקרנים ב-14 באוגוסט 2014.
עלילה

רוי הוא נורווגי חובב רכבים בשנות ה-30 לחייו. אכפת לו רק לנהל את החברה שלו "סטליון חלפים" ולעבוד על הפורד מוסטנג האהובה שלו "הצהובה הקטנה" (Lillegul), שאותה הוא גורר למרוצים מדי פעם. בתו נינה חיה עם אמה בסביבה בורגנית טובה - רחוקה מעולמו של רוי. הסכסוך מתחיל כאשר נינה משום מקום מופיעה כדי לבלות את חופשת הקיץ שלה עם רוי. הוא לא זוכר שהסכים לטפל בה לקראת הקיץ. הדבר היחיד שסומן בלוח השנה שלו הוא מרוץ המכוניות "Street legal".
במהלך טקס הענקת הפרס לאחר המרוץ, בו רוי סומן כפייבוריט אך באופן מפתיע לא זכה בגלל תקלות במנוע, הוא מאותגר על ידי אויבו המושבע TT למירוץ רחוב לא חוקי אל העיירה סינסן. כדי לסיים את ההקנטות, רוי מסכים להתחרות, כל עוד המרוץ יעבור מאוסלו שבדרום לקוטב הצפוני, במרוץ שיחצה את נורווגיה לאורכה.
יהיו רק שני חוקים: 1) הראשון שיגיע יזכה, ו-2) אין חוקים אחרים (חוץ מזה שאי אפשר לנסוע דרך שוודיה).
שחקנים ודמויות

אנדרס באאמסו כריסטיאנסן - רוי
אידה הוסוי - נינה
סוון נורדין - דופן
אוטו ג'ספרסן - ניבאקן
ג'ני סקוולאן - סילביה
הנריק מסטד - פיליפ מירק, קצין משטרת נורווגיה
טרונד הלבו - TT
סרטי המשך ורימייק שוודי

סרט המשך בשם Børning 2 הוכרז בנובמבר 2015, עם תחילת הפקה בפברואר 2016. אחרי שנתיים בכלא על השתתפות במרוץ הרחוב הבלתי חוקי, רוי סוף סוף יוצא מהכלא. הוא מוזמן למרוץ רחוב לא חוקי חדש, הפעם במהלך החורף, ביציאה מברגן לעיר מורמנסק בצפון רוסיה, אך הוא מסרב. זאת עד שהוא שומע שבתו תשתתף במרוץ יחד עם החבר שלה. הבכורה נערכה ב-12 באוקטובר 2016, וזה היה סוף השבוע הבכורה המוצלח ביותר לסרט בנורווגיה, עם למעלה מ-212,000 צופים בחמישה ימים. הסרט היה הסרט השלישי הנצפ ביותר בשנת 2016 במדינה, עם למעלה מ-438,000 צופים. לסרט היה תקציב כולל משוער של $2,500,000. הסרט השלישי, Børning 3, הוכרז בפברואר 2018 והוא אמור היה לצאת לאקרנים ב-12 באוגוסט 2020. בסרט, המסע עובר לגרמניה ומסתיים במירוץ פרוע במסלול המרוצים הידוע בעולם נורבורגרינג. לסרט תקציב כולל משוער של $6,000,000.
הבמאי השוודי אדוורד אף סילן, ביים את הסרט "המרוץ האחרון" (Ett sista race), כעיבוד לסרט הנורווגי, אך כזה שנכתב עבור הקהל בשוודיה. בסרט מככבים מלטה גורדינייר, אלזה אוהרן, מולין אוקרמן, יונאס קארלסון ודויד הלניוס. הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים ב-25 בדצמבר 2023.
ברק זוהר

טנק מרכבה סימן 3ד ב"ז מבצע ירי
ברק זוהר, הידוע בראשי התיבות ב"ז, היא מערכת בקרת ירי תוצרת אלביט מערכות הנמצאת בטנקי מרכבה סימן 3ב ומרכבה סימן 3ד של חיל השריון של צה"ל. שדרוג טנקי המרכבה סימן 3 לסימן 3 ב"ז החל ב-1995 וכיום כמעט כל טנקי הסימן 3 הם סימן 3 ב"ז. גרסה משופרת של המערכת מותקנת בטנקי מרכבה סימן 4.
מפתחי המערכת, שכללו חברים ממנהלת תוכנית טנק המרכבה, חיל החימוש, חיל השריון, והחברות אל-אופ ואלביט מערכות זכו בפרס ביטחון ישראל לשנת 1997.
מאפיינים

כוונות יום ולילה.
הגדלה בכוונת יום עד x12.
הגדלה בכוונת לילה תרמית עד x5.
ייצוב נקודתי על שני צירי הראייה.
בעלת מד טווח לייזר.
ב"ז מסוגלת לבצע ירי מדויק תוך כדי תנועה.
עקיבה אוטומטית אחרי מטרות נעות, לרבות מסוקים.
נעילה מחדש על מטרה אחרי שהוסתרה זמנית.
הן כינון וירי, והן תצפית בלבד.
פועלת הן מעמדת התותחן והן מעמדת מפקד הטנק.
בעל אידיאלי (סרט, 1947)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה "בעל אידיאלי" מאת אוסקר ויילד
 בימוי:  אלכסנדר קורדה 
 הופק בידי:  אלכסנדר קורדה 
 תסריט:  לאײוֹש בירוֹ 
 עריכה:  אוסוולד האפנריכטר
 שחקנים ראשיים:  פולט גודארד מייקל וילדינג דיאנה ויניארד
 מוזיקה:  ארתור בנג'מין 
 צילום:  ז'ורז' פרינאל
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  British Lion פוקס המאה ה-20
 הקרנת בכורה:  13 בנובמבר 1947
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  500,000 ליש"ט
 הכנסות:  241,994 ליש"ט (בממלכה המאוחדת)
 דף הסרט ב־IMDb
 
בעל אידיאלי (באנגלית: An Ideal Husband) הוא סרט טכניקולור משנת 1947, עיבוד למחזה באותו שם מאת אוסקר ויילד. הסרט הופק בחברת "לונדון פילמס", והופץ על ידי British Lion Films בממלכה המאוחדת ועל ידי פוקס המאה ה-20 בארצות הברית. את הסרט הפיק וביים אלכסנדר קורדה, ואת התסריט המבוסס על המחזה כתב לאיוס בירו. פסקול הסרט הוא מאת ארתור בנג'מין. הצלם היה ז'ורז' פרינל, עורך הסרט אוסוולד האפנריכטר ועיצוב התלבושות נעשה בידי ססיל ביטון.
בסרט מככבים פולט גודארד, מייקל וילדינג, דיאנה ויניארד, יו ויליאמס, ס. אוברי סמית', גליניס ג'ונס וקונסטנס קולייר.
תקציר העלילה

אישה מסתורית מנסה לסחוט פוליטיקאי מכובד כדי שבנאום שהוא נושא בפרלמנט יתמוך בעסקים בהן היא מעורבת.
צוות השחקנים

פולט גודארד – גברת לורה צ'יבלי
מייקל וילדינג – ויקונט ארתור גורינג
דיאנה ויניארד – ליידי גרטרוד צ'ילטרן
יו ויליאמס – סר רוברט צ'ילטרן
ס. אוברי סמית' – רוזן קאוורשם, אביו של ארתור גורינג
גליניס ג'ונס – מיס מייבל צ'ילטרן, אחותו של סר רוברט
קונסטנס קולייר – ליידי מרקבי
כריסטי נורדן – גברת מרגרט מרצ'מונט
הארייט ג'ונס – אוליביה, רוזנת בזילדון
מייקל מדווין – דוכס נונסאץ'
מייקל אנתוני – ויקונט דה נאנז'ק
פיטר הובס – מר אדי מונטפורד
ג'ון קליפורד – מר מייסון, הבאטלר של משפחת צ'ילטרן
פרד גרובס – פיפס, הבאטלר של גורינג
מייקל וורד – מר טומי טפורד
הפקה

שביתה של הצוות גרמה לעצירת הצילומים. האיגוד המקצועי התנגד להעסקת הספרית האמריקאית של פולט גודארד, בטענה שאפשר להעסיק ספרית אנגלייה במקומה.
הצילומים נערכו במשך 66 ימים. ברג'ס מרדית', בעלה של גודארד, שיחק באותה עת בסרט "Mine Own Executioner" עבור קורדה. אחרי סיום שני הסרטים הופיעו השניים על הבמה בדבלין במחזה "Winterset".
קורדה השאיל חלק מהתלבושות עבור חתונתם של הנסיכה אליזבת' והנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו.
הסרט היה אחד המצליחים ביותר בקופות בבריטניה בשנת 1948.
הערות שוליים

1 2  "REFUSE TO WORK WITH ALIEN". The Advertiser. Adelaide: National Library of Australia. 27 במרץ 1947. p. 4. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vincent Porter, 'The Robert Clark Account', Historical Journal of Film, Radio and Television, Vol 20 No 4, 2000 p484
↑  ""AN IDEAL HUSBAND" technicolor film of Oscar Wilde's famous play". The Australian Women's Weekly. National Library of Australia. 13 בדצמבר 1947. p. 8. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "KORDA BREAKS TECHNICOLOR RECORD". The Mail. Adelaide: National Library of Australia. 23 באוגוסט 1947. p. 2 Supplement: Magazine. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Film Costumes Used For Royal Wedding". The Mirror. Perth: National Library of Australia. 26 ביוני 1948. p. 14. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "THE STARRY WAY". The Courier-Mail. Brisbane: National Library of Australia. 8 בינואר 1949. p. 2. נבדק ב-11 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
ברנהרד ליכטנברג

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1875 אולאווה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  5 בנובמבר 1943 (בגיל 67) הוף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  קתדרלת הדוויג הקדושה 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 מקצוע:  כומר קתולי, תאולוג, לוחם מחתרת, כהן 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (7 ביולי 2004) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ברנהרד ליכטנברג
 
ברנהרד ליכטנברג (בגרמנית: Bernhard Lichtenberg)‏ (3 בדצמבר 1875 – 5 בנובמבר 1943) היה כומר קתולי ותאולוג גרמני שהתנגד במופגן לרדיפת היהודים על ידי הנאצים והיה בעצמו לקרבנם בעקבות זאת.
ביוגרפיה

ליכטנברג נולד באוחלאו שבשלזיה (בסמיכות לברסלאו, בפולין של היום) ולמד תאולוגיה באינסברוק, אוסטריה. ב-1899 הוסמך לכמורה. מ-1900 שימש ככומר בקהילה בשרלוטנבורג שבברלין.
בימי מלחמת העולם הראשונה היה ליכטנברג כומר צבאי של גדוד חיל רגלים. במקביל נכנס לפוליטיקה המקומית כחבר מועצת העיר מטעם מפלגת המרכז הקתולית.
ליכטנברג סומן כאויב על ידי יוזף גבלס, מי שעתיד היה להיות שר התעמולה של הרייך השלישי, עוד ב-1931, כאשר היה בין הקוראים למאמיני הדת הקתולית ללכת לראות את הסרט במערב אין כל חדש, עיבוד לספרו הפציפיסטי של אריך מריה רמרק על מלחמת העולם הראשונה. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 ערכו שוטרי הגסטפו חיפוש בדירת משפחתו. בשנים שלאחר מכן נערכו בה חיפושים נוספים.
ב-1935 מחה ליכטנברג במכתב רשמי להרמן גרינג על התנאים במחנה הריכוז אסטרווגן. ב-1938 התמנה לכומר הראשי בקתדרלת הדוויג הקדושה בברלין. הבישוף של ברלין הטיל עליו אז לעזור לנוצרים שמוצאם יהודי לעזוב את גרמניה.
לאחר ליל הבדולח הנהיג ליכטנברג תפילה למען היהודים הנרדפים והמגורשים בתפילת הערב בקתדרלה. הוא אף מחה כנגד תוכנית האותנסיה של הנאצים. במכתבו ללאונרדו קונטי, הרופא הראשי של הרייך, יצא נגד רצח חולי הנפש והנכים על ידי המדינה.
הדיקטטורה הנאצית לא נהגה לעבור לסדר היום על התרסות פומביות כגון זו, אף שחששה לעיתים לפגוע באנשי הכנסייה. ב-23 באוקטובר 1941 נעצר ליכטנברג וב-22 במאי 1942 נידון לשתי שנות מאסר. לאחר שנגזר דינו נשאל אם יש לו דבר מה נוסף לומר לפרוטוקול. הוא ניצל הזדמנות זו כדי להצהיר ש"שום נזק לא נגרם למדינה מכך שאזרחים מתפללים למען היהודים". לאחר שסיים לרצות גזר דין זה ב-1943, הציע הגסטפו להניח לו, ובלבד שיתחייב לא להטיף עד תום המלחמה. הוא סירב וביקש במקום זאת להשלח לפולין ולשמש ככומר עבור הנוצרים שגורשו לשם בשל מוצאם היהודי. לבסוף נשלח למחנה הריכוז דכאו, אולם בדרכו לשם חלה ומת.
ב-1965 הובאו עצמותיו לקבורה בקתדרלת הדוויג הקדושה במרכז ברלין. ב-23 ביוני 1996 הכריז האפיפיור יוחנן פאולוס השני בביקורו בברלין עליו כמבורך. תהליך הקאנוניזציה של ליכטנברג כקדוש קתולי נמשך עדיין. ב-7 ביולי 2004 הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם וב-18 במאי 2005 העניק שגריר ישראל בגרמניה שמעון שטיין את תעודת הכבוד והמדליה המוענקות לחסידי אומות העולם לקרדינל גאורג שטרצינסקי, הארכיבישוף של ברלין, שקיבל אותה בשמו של ליכטנברג בטקס שנערך בקתדרלת הדוויג הקדושה.
ראו גם

ההתנגדות הגרמנית לנאציזם
הצלת יהודים במהלך השואה
הערות שוליים

↑  ברנרד ליכטנברג, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007373708605171  PLWABN: 9810626423505606  BnF: cb13511531j (data)  GND: 11857261X  ISNI: 0000 0000 6121 8696  LCCN: no96053738  NKC: ola20181009709  NTA: 12064679X  SUDOC: 223993484  VcBA: 495/435  VIAF: 77108094   WorldCat (עם VIAF): 77108094
ג'אמפ קאט

בצילום אחד השחקנית בקצה הפריים ופתאום בצילום השני היא באמצע הפריים. דבר זה יוצר בעין דבר הדומה ל"קפיצה".
ג'אמפ קאט (באנגלית: Jump cut, מילולי: "חיתוך בקפיצה") היא טכניקה בעריכת סרטים, בה עוברים בין שני קטעי סרט של אותו הנושא, הלקוחים ממיקומי מצלמה שונים במעט, או בחיתוך בעריכה לשוט אחר של אותה הדמות.
טכניקה זו גורמת למעבר בין הקטעים לעבור בצורה לא המשכית ולא נקייה, דבר הנראה בעין כקפיצה (לכן "קפיצה בחיתוך"). מסיבה זו סוג זה של עריכה נחשב הפרה של עריכת המשכיות הקלאסית, אשר נועדה לתת מראה של רצף במרחב ובזמן ולעבור בין שני הקטעים בצורה שאינה מורגשת. לעומת זאת, הג'אמפ קאט מושך את תשומת הלב. אם רוצים להימנע מג'אמפ קאט משתמשים בכלל 30 המעלות.
ז'ורז' מלייס נחשב כאבי הג'אמפ קאט לאחר שגילה אותו במקרה ולאחר מכן השתמש בו כדי לדמות אשליות. בימינו נהוג להשתמש בסגנון עריכה זה בקליפים קצביים או לסמל מעברי זמן חדים בסרטים, כגון טיימר של פצצה הסופר אחורנית ובמקום להתקרב ממרחק באמצעות זום עד הפצצה, חותכים ויוצרים קפיצות מצילום רחוק לבינוני ואז לקרוב, דבר הגורם לאי-נוחות ולמתח.
דוגמה לשימוש נרחב בטכניקת הג'אמפ קאט הוא הסרט "עד כלות הנשימה" של הבמאי הצרפתי ז'אן לוק גודאר. הג'אמפ קאט משמש בסרט הזה, לא רק לטכניקת עריכה, אלא גם כמבע קולנועי ליצירת משמעות של ביקורתיות על הסדר החברתי הקיים.
הערות שוליים

↑  מערכת איי סי ספוט, חוק 30 המעלות, ג'אמפ קאט, קאטאויי, אינסרט, באתר ICinemaSpot, ‏13 באפריל 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בחירות מקדימות

בחירות מקדימות בתנועה הירוקה, דצמבר 2008
בחירות מקדימות (בלעז: פריימריז, מאנגלית: Primary election – בחירות מקדימות) מתקיימות לפני בחירות כלליות לבית הנבחרים או לראשות המדינה (נשיאות או ראשות ממשלה), בתוך המפלגות השונות על פי תקנוניהן.
סוגי בחירות מקדימות

קיימים הבדלים בין השיטות השונות לעריכת בחירות מקדימות. יש להבדיל ביניהן על פי גודל הגוף הבוחר:
אדם אחד – ראש המפלגה (מנהיג פוליטי) או אדם בעל סמכות עליונה, בוחר את רשימת המועמדים.
ועדה מסדרת – גוף המחליט על המועמדים בו משתתפים רק ראשי המפלגה (אחדים מבכירי המפלגה) או מועצת החכמים (גוף דתי עליון).
חברי מפלגה – מרכז מפלגה – גוף מפלגתי בו חברים רק נציגי המפלגה (חברי מרכז) המונה בין עשרות לכמה אלפי נציגים הבוחרים בבחירות גלויות או סמויות את המועמדים.
פריימריז (primaries) – חברי המפלגה (כולם או חלקם) בוחרים את מועמדי המפלגה לבחירות.
פריימריז פתוחים – כל אזרח יכול להשתתף בבחירות פנימיות של אחת המפלגות, גם אם איננו חבר בה.
בישראל

בראשית ימי המדינה, נהגו מרבית המפלגות לבחור את מועמדיהן לכנסת בגוף מצומצם (ועדה מסדרת) שכלל רק אחדים מבכירי המפלגה. בהמשך החלו חלק מהמפלגות, בעיקר המפלגות הגדולות, לעבור לבחירות מקדימות רחבות יותר. למרות זאת, גם כיום חלק מהמפלגות אינן מקיימות בחירות מקדימות, ופועלות לקביעת רשימתן בשיטה הדומה לזו של הוועדה המסדרת. בחלק מהמקרים, כמו ב"ימינה" ב"חוסן לישראל" וב"ישראל ביתנו", הרשימות נקבעות באופן בלעדי על ידי יושב ראש הרשימה. דרך זו מאפיינת מפלגות השואבות את עיקר הפופולריות שלהן מדמותו הבולטת של היושב ראש. במקרים אחרים הרשימות נקבעות על ידי מועצה חיצונית לרשימה כמו ב"מועצת גדולי התורה" של "יהדות התורה" או ב"מועצת חכמי התורה" של מפלגת ש"ס.
נהוג להבדיל בין שלושה סוגים של בחירות מקדימות המתקיימות במפלגות בישראל: סוג אחד, הנפוץ יותר, הוא בחירות בגוף הנבחר של המפלגה המונה בין כמה עשרות ועד אלפי חברים (הגוף הבוחר מכונה ועידה, מרכז או מועצה). הסוג השני הוא בחירות שבהן משתתפים כל החברים שהתפקדו למפלגה. הסוג השלישי הוא "פריימריז פתוחים", בהם כל אזרח יכול לתת את קולו לבחירת רשימת המועמדים של מפלגה אחת לכנסת גם אם אינו מתפקד, שיטה זו הונהגה לראשונה במפלגת "ישראל חזקה" בראשות אפרים סנה לקראת בחירות 2009, ועל ידי מפלגת "זהות" לקראת בחירות אפריל 2019.
בישראל > בחירות בגוף נבחר

אף שחברי מרכז המפלגה עשויים למנות אלפי חברים ואף יותר, הרי זו עדיין אוכלוסייה הקטנה בהרבה מסך המצביעים, וניתן לבצע בה הטיות שקשות לביצוע בממדים גדולים. החל משוחד גלוי (מעשה המהווה עבירה פלילית) ועד להשפעה המונעת מקשרים לבעלי ממון. וכן בדרך זו, איגודי עובדים גדולים יכולים להכניס לרשימת המועמדים, ובעקבותיה לכנסת, אישים המומלצים על ידם. בתהליך ההטיה חברי המרכז הופכים למעין "בעלי הדעה" על נבחריהם, דבר שעשוי לגרור תופעות של מינוי שאינו מבוסס על התאמה לתפקיד או יכולות נדרשות במשרות ממשלתיות שונות, כתנאי לבחירתם של מועמדים למקום גבוה ברשימה.
בשל הטיה זו נוצר צורך לבלום גלי מינויים שנוצרים בעקבות בחירת מועמדי הכנסת כחלק ממרכז מפלגה. למטרה זו חברי הכנסת ניסו לחוקק חוקים בולמים: איסור על חברי מרכז לכהן כדירקטורים בחברות ממשלתיות, איסור על מינויו של מי שיש לו זיקה לשר מסוים לתפקידים ממלכתיים, איסור על נושאי משרה בארבע דרגות ממשלתיות בכירות לכהן כחבר מרכז מפלגה ועוד.
בליכוד רשימת המועמדים לכנסת ה-17 נקבעה על ידי בחירות של חברי מרכז המפלגה, בחירות שיצרו מחלוקת במפלגה כיוון שהועלו טענות כי מספר חברי מרכז מייצגים את מפלגת קדימה היריבה, ופוגעים ברשימת הליכוד. לנוכח המיקום הגבוה שקיבלו ה"טירונים" הפוליטיים משה כחלון וגלעד ארדן לעומת המיקום הנמוך שקיבלו שרי ליכוד לשעבר שהיו בכירים וותיקים, כדוגמת עוזי לנדאו, ישראל כץ ודני נוה. לכן יו"ר המפלגה בנימין נתניהו קבע בתקנון תקנה חדשה, כי הבחירות בעתיד לרשימת המפלגה לכנסת יהיו בחירות בקרב המתפקדים ולא בקרב חברי המרכז.
בישראל > בחירות מקדימות בקרב כלל מתפקדי המפלגה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בבחירות שבהן משתתפים כל חברי המפלגה, הצורך להגיע אל קהל כה גדול דורש משאבים כספיים רבים, דבר שעלול להוביל לפעילות לא חוקית לשם גיוס הכספים. לדוגמה ראשי הממשלה אהוד ברק ואריאל שרון נחשדו בקבלת תרומות בלתי חוקיות לצורך הפריימריז.
תופעה נוספת בבחירות מקדימות שבהן מצביעים כלל מתפקדי המפלגה היא תופעה של התפקדות רק לשם ההצבעה בפריימריז. לעיתים מדובר במצביעים שאין להם זיקה אידאולוגית או רצון אמיתי להיות חלק מהמפלגה, אלא רק רצון להצביע עבור מועמד מסוים ("מתפקדי ארגזים") או לשנות את צביון המפלגה. בתנועת "הליכוד", למשל, נערכו מספר קמפיינים שנויים במחלוקת הקוראים להתפקדות, ביניהם זה של תנועת "מנהיגות יהודית", של "ליכודתי" וכן של "הליכודניקים החדשים".
בישראל > ביקורת על הבחירות המקדימות

קיימות דעות כי לשיטה הנוכחית בישראל יש חסרונות ובהם קבוצות מיעוט המשתלטות על המפלגה, קבלני קולות, כניסת חברי כנסת פופוליסטים ודחיקת מועמדים ראויים מחוץ לשורות המפלגה.
בארצות הברית

בארצות הברית מתקיימות בחירות מקדימות בהן בוחרת כל אחת מהמפלגות את מועמדה לנשיאות. בחירות מקדימות אלה מתקיימות החל משנת 1904, אך הן זוכות לתשומת לב מיוחדת החל משנת 1972, שנה שבה שונו הנהלים, והותר למועמדים רבים יותר להיכנס למירוץ. בבחירות אלה שנערכות החל מחודש ינואר נבחרים צירים לוועידות של המפלגות שנערכות בקיץ, ובוחרות את מועמדי המפלגות לנשיאות.
ראו גם

הבחירות המקדימות במפלגת הליכוד
לקריאה נוספת

גדעון רהט (עורך). "בחירת מועמדים בישראל: המצוי והרצוי", המכון לחקר החברה והכלכלה, 2006.
גדעון רהט, נטע שר-הדר, איך נבחרים חברי הכנסת? בחירת מועמדי המפלגות לרשימה לכנסת ולראשות הממשלה 1995-1997, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 1999.
עליזה בר, פריימריס בחירות מקדימות, ושיטות אחרות, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 1996.
עופר קניג, "שיטת הפריימריז בישראל אחרי עשרים שנה: מאזן ביניים", המרחב הציבורי, גיליון 7, עמ' 131–154.
Rahat, Gideon and Reuven Hazan, "Candidate Selection Methods: An Analytical Framework", Party Politics, Vol 7 (3), pp. 397-322.
Kenig, Ofer, William Cross, Scott Prusyers and Gideon Rahat, "Party Primaries: Towards a Definition and Typology", Representation, 2015.
הערות שוליים

↑  אבישי זוהר, כחלון כבש את הליכוד – השרים נדחקו, באתר nrg‏, 12 בינואר 2006
↑  ארז תדמור, המסע של פייגלין להחרבת הליכוד, באתר nrg‏, 23 בנובמבר 2008
↑   אהוד ברק, לא פריימריז, ולא כוכב נולד, באתר הארץ, 8 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536481205171  BnF: cb13318741r (data)  GND: 4188745-1  LCCN: sh85106662  NARA: 10643281  NKC: ph182353 
שלטי תמיכה מחוץ לקלפי במהלך הבחירות ליו"ר מפלגת העבודה, 2017
בנימין נתניהו מצביע בבחירות המקדימות של הליכוד, דצמבר 2008
ארתור סיימונס

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1918 ארצות הברית
 פטירה:  12 במאי 1979 (בגיל 60) פלורידה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  "הפר" (באנגלית: Bull)
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1941–1971 (כ־30 שנה)
 דרגה:   קולונל
 תפקידים בשירות
 מפקד קבוצת הכוחות המיוחדים השביעית  מפקד קבוצת הכוחות המיוחדים השמינית  מפקד קבוצת המבצעים המיוחדים (SOG)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה: הפשיטה על מחנה השבויים בקבנטואן  מלחמת וייטנאם: מבצע חוף השנהב
 עיטורים
   צלב השירות המצוין   כוכב הכסף   כוכב הארד
 
ארתור ד. סיימונס (אנגלית: Arthur D. Simons; ‏28 ביוני 1918 - 12 במאי 1979) היה קולונל בצבא ארצות הברית. סיימונס פיקד על מבצע חוף השנהב במלחמת וייטנאם
חייו

סיימונס נולד בניו יורק למשפחה יהודית שעברה בהמשך למיזורי. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים למד עיתונאות באוניברסיטת מיזורי ועבר קורס קציני מילואים של צבא ארצות הברית.
חייו > קריירה צבאית

ב-1941 הוסמך סיימונס כקצין ארטילריה בצבא ארצות הברית ושובץ לגדוד תותחני השדה ה-98 (שהעמיס את תותחיו על גבי פרדות). הוא נשלח לפיליפינים. עם הגעתו של המפקד חדש של הגדוד, לוטננט-קולונל הנרי מיוסי, בסוף שנת 1943, פורק גדוד תותחני השדה. מיוסי נפטר מהחיילים שלא התאימו או לא רצו להתנדב ליחידת הקומנדו החדשה (גדוד התותחנים מנה כאלף חייל ומיוסי זרק חצי ממנו), והסב את הגדוד לגדוד הסיירים השישי (ריינג'רס). סיימונס נתמנה לקצין המבצעים של גדוד העילית, ולאחר מכן למפקד פלוגה בגדוד. בין היתר לקח חלק בפשיטה על מחנה השבויים בקבנטואן. על פעולותיו במלחמה הוענק לו עיטור כוכב הכסף.
בהמשך שירותו הוצב בפורט בראג, עבר אימוני צניחה והשתתף בהקמתם של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית. בהמשך פיקד על קבוצת הכוחות המיוחדים השביעית שעסקה בייעוץ צבאי בלאוס, קבוצת הכוחות המיוחדים השמינית שהוצבה בפנמה וקבוצת המבצעים המיוחדים (SOG) שביצעה מבצעים מיוחדים במלחמת וייטנאם. בשנת 1970 שימש סיימונס כסגן מפקד מבצע חוף השנהב שמטרתו הייתה חילוץ שבויי מלחמה אמריקנים ממחנה השבויים סון טאי שבצפון וייטנאם. במהלך המבצע פיקד סיימונס על כוחות הקרקע שביצעו את הפשיטה, והרגו במהלכו כמאתיים חיילים מצבא צפון וייטנאם מבלי שספגו אבדה אחת. המבצע נכשל משום שמידע על דבר הפשיטה הגיע לידי צבא צפון וייטנאם והשבויים הועברו מן המתחם בטרם המבצע. עיטור צלב השירות המצוין הוענק לסיימונס על חלקו במבצע. שנה לאחר מכן שוחרר סיימונס משירות צבאי.
לקריאה נוספת

בנג'מין פ. שמר, "הפשיטה", הוצאת מערכות, 1977.
קן פולט, "על כנפי נשרים" הוצאת מודן, 1985.
הערות שוליים

↑  עדו אמבר, ‏מבצע "יהונתן" מאחורי הקלעים - עשור לפעולת צה"ל באנטבה, מערכות 305, ספטמבר 1986 , עמוד 30.
↑  בנג'מין פ. שמר, "הפשיטה", הוצאת מערכות, 1977, עמודים 75-76.
↑  גל פרל פינקל, לא כל הפשיטות הן אנטבה, אבל הן חשובות לרוח הלחימה, באתר זמן ישראל, 9 באפריל 2021.
↑  בנג'מין פ. שמר, "הפשיטה", הוצאת מערכות, 1977, עמודים 178-179.
↑  בנג'מין פ. שמר, "הפשיטה", הוצאת מערכות, 1977, עמוד 205.
ברפזאורוס

| ברפזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
יורה תחתון, 196.5–183 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
אינפרא־סדרה:: זאורופודה
סוג:: ברפזאורוס
מין:: Barapasaurus tagorei
שם מדעי
 Barapasaurus

ברפזאורוס (שם מדעי: Barapasaurus; מילולית: "לטאה גדולת-רגל") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הזאורופודים אשר חי בתחילת היורה שלפני 196.5 עד 183 מיליון שנה מזמננו בהודו. דינוזאור זה נחשב לפרימיטיבי מאוד והוא קרובו של הרואטוזאורוס האוסטרלי. בעבר שייכו אותו למשפחת הוולקנודוניים, אך עתה הוא מסווג כסוג ללא מקור בקבוצה גרוויזאוריה, הקרוב בעיקר לסוג קוטזאורוס שחי בהודו באותה תקופה.
דינוזאור זה התגלה בתצורת קוטה (אנ') שבטלנגאנה, דרום הודו. הוא אחד מהזאורופודים הקדומים ביותר הידועים ובכלל בין הדינוזאורים האסייתיים והוא נמצא עם שלד כמעט שלם למעט חוליות הצוואר והגולגולת. ידועים לפחות 300 עצמות השייכות לסוג זה. סוג זה הכיל מין בודד - Barapasaurus tagorei, הקרוי על שם המשורר הבנגלי רבינדרנת טאגור.
הברפזאורוס היה זאורופוד פרימיטיבי באורך משוער של 14 מטרים, אך הוא מציג תכונות האופייניות לזאורופודים מאוחרים יותר, ביניהם חוליות צוואר רחם ארוכות ותומכות, המעידות שבעליהם היה נע על ארבע גפיים, הצוואר שלו היה ארוך עם גולגולת קצרה בקצהו ועל עמוד השדרה בלטו מספר זיזים דמוי-קוצים שאולי שימשו להגנה. נמצאו ממנו שיניים מועטות אשר הכילו אמייל ודמו במראם לכפיות. מבנה זה התאים לליחוך עלים מענפי עצים בדומה לזאורופודים אחרים.
הוא היה קרוב לוולקנודון מאפריקה, אך מחקרים מציגים שהיה שייך לקבוצה נפרדת קרובה. ואולם הוא לא השתייך לאאוזאורופודה, בה מרבית הזאורופודים הנפוצים.
הממצאים התגלו באזור טבוע בבוץ מאובן, שסביבו התגלו גזעי עצים רבים. ייתכן שהדבר נגרם עקב שיטפון הרסני שהרג את הדינוזאורים ואת הצמחייה ואולי תקע את הדינוזאורים בבוץ עד מותם. ייתכן שראשם שביצבץ ממעל לא הצליח להתאבן, מה שמסביר את היעלמותו מהמאובנים.
בריט אייר

בריט אייר (צרפתית Brit Air) הייתה חברת תעופה אזורית צרפתית בבעלות חברת התעופה אייר פראנס.
החברה נוסדה בשנת 1973 והחלה לפעול בשנת 1975. בתחילה הפעילה החברה טיסות לאנשי עסקים ממערב צרפת.
בשנת 1979 השיקה החברה קו סדיר אל נמל התעופה לונדון גטוויק. בשנת 1995 החלה החברה לבצע טיסות בעבור אייר פראנס. בשנת 2000 אייר פראנס קנתה את החברה.
החברה חדלה להתקיים בשנת 2013, עת אוחדה עם שתי חברות נוספות לחברת תעופה אזורית חדשה של אייר פראנס, בשם הופ!.