stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רזי יהל
הערות שוליים

↑  מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול – קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007, עמוד 40.
↑  מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול – קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007, עמוד 147.
↑  עיטור המופת שהוענק לסגן רזיאל יהל, באתר הגבורה, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה".
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוחב פס

ערך זה עוסק בכמות הנתונים שניתן להעביר בקו תקשורת בזמן נתון. אם התכוונתם לרוחב תחום תדרים, ראו .
רוחב פס (באנגלית: Bandwidth) הוא כמות הנתונים שניתן להעביר בקו תקשורת בזמן נתון.
רוחב הפס נמדד בסיביות לשנייה (bps – bits per second), ובכפולות המקובלות: קילו – Kbps מגה – Mbps וגיגה – Gbps. בשנים הראשונות לשימוש הנרחב באינטרנט הפך רוחב הפס לבעיה העיקרית של האינטרנט, עם המעבר הגובר מדפים טקסטואליים לדפי מולטימדיה, הכוללים כמות גדולה מאוד של סיביות. שינויים טכנולוגיים, ובהם החדרת טכנולוגיית ADSL בקווי טלפון רגילים, הפעלה נרחבת של תקשורת נתונים באמצעות סיבים אופטיים ותקשורת לווינית ביתית, הביאו לפריצת המחסום של רוחב הפס.
גידול דרמטי ברוחב הפס משפיע מהותית על כל תחומי הפעילות באינטרנט. רוחב הפס המקובל בקווי טלפון (במודם חיוג) הוא 56Kbps. קו ISDN מגיע לרוחב פס של 128Kbps. קו ADSL ואינטרנט בכבלים  ובמיוחד כבלים אופטיים מציעים רוחב פס שבין 750Kbps ל-1Gbps. לשיפור בקצב העברת הנתונים ורשתות תקשורת מותקן מאיץ תקשורת.
Link Aggregation מאפשר חיבור של מספר כבלי Ethernet במקביל לצורך הגדלת רוחב הפס.
ראו גם

קצב נתונים
רחוב לאפייט

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  המרקיז דה לה פאייט 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1825
 מיקום
 עיר:  מנהטן 
 קואורדינטות:  40°43′20″N 73°59′50″W﻿ / ﻿40.722263888889°N 73.99715°W﻿ / 40.722263888889; -73.99715
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מנהטן מוגדלת) רחוב לאפייט(למפת מנהטן רגילה) רחוב לאפייט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב לאפייט, מבט דרומה
מבנה ברחוב לאפייט
מבנה בסגנון התחייה הרומנטית: בניין שרמרהורן, שנבנה בשנת 1888.
רחוב לאפייט (באנגלית: Lafayette Street) הוא רחוב באזור מנהטן תחתית של רובע מנהטן בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
מוצאו של הרחוב מפגש הרחובות ריד (Reade Street) וסנטר (Centre Street), צפונית לבניית עיריית ניו יורק, והוא חוצה את השכונות צ'יינה טאון, סוהו וגריניץ' וילג' ומסתיים במפגש הרחובות 9 ו-10 עם שדרת פארק.
מתחת לרחוב עובר קו שדרת לקסינגטון של הרכבת התחתית של ניו יורק, ולאורכו של הרחוב שלוש תחנות: תחנת רחוב ספרינג (Spring Street), תחנת רחוב בליקר (Bleecker Street) ותחנת כיכר אסטור (Astor Place).
היסטוריה

הרחוב נבנה על ידי יזם הנדל"ן ג'ון ג'ייקוב אסטור אשר קנה את השטח בשנת 1804 בעבור 45,000 דולרים. אסטר החכיר את השטח ליזם צרפתי בשל דלקרוה אשר הקים במקום אתר נופש וקרא לו "גני ווקסהול של ניו יורק" על שם אתר נופש דומה שנמצא בסמוך ללונדון. עם תום החכירה, בשנת 1825, הקים אסטור רחוב לאורכו של השטח וקרא לו "כיכר לאפייט" על שם גילבר דו מוטייה, מרקיז דה לה פאייט, גיבור מלחמת העצמאות של ארצות הברית. הרחוב היה פופולרי ביותר, והשטחים מצדדיו נמכרו במהירות לאמידי העיר ניו יורק אשר בנו לאורכו של הרחוב בתי טרסה (כגון בתי הקולונייד רו שנבנו בסגנון ניאו קלאסי).
עם השנים ירד מעמדו של הרחוב וחלק מבתי הרחוב נהרסו על מנת להקים במקום מחסנים ומבני תעשייה.
אתרים בעלי חשיבות

ברחוב ממוקם בניין שרמרהורן, ספריית אסטור (מבנה משנת 1864 בו ממוקם כיום "התיאטרון הציבורי" של ניו יורק), וכן בניין שרמרהורן שנבנה בשנת 1888 במקום בו עמדה אחוזת שרמרהורן.
רבי אבא בר פפי

רבי אבא או רבי בא בר פַּפַּי (נפטר בשנת 375) היה אמורא ארץ ישראלי בדור הרביעי, חי ופעל במאה ה-4.
רבותיו וחבריו

רבי אבא בר פפי מוזכר רק בתלמוד הירושלמי ובמדרשים הנובעים ממנו, והם המקור לידיעות אודותיו.
בענייני אגדה היה תלמידו של רבי לוי ועמיתו של רבי יהושע דסכנין. מימרות רבות משל רבי לוי מובאות בתלמוד הירושלמי ובמדרשים הנובעים ממנו בשם שניהם. הוא גם מסר דברי הלכה בשם רבי חמא בר חנינא, רבו של רבי לוי.
למד עם רבי יודן ורבי מנא מפי רבי יוסי בר זבידא. והיה גם חברם של רבי אבא מרי ורבי יצחק בר נחמן.
מובאים בשמו מאמרי הלכה ואגדה במקומו במקומות שונים בתלמוד הירושלמי.
זיהויים נוספים

יש המשערים שהוא רבי אבא הכהן בר פפא, שנהג להימנע מללכת בדרך על יד קבוצות גדולות של בני אדם בדרך כדי לא להטריחם לקום מפניו, ורבי יוסי בר זבידא אמר לו שעדיף לו לעבור בפניהם ולא ללכת בדרך אחרת כדי להביא אותם ביראת שמים בקימתם מפניו. הרב הימן מונה את רבי אבא הכהן בר פפא כאמורא בפני עצמו.
הרב אהרן הימן דוחה את האפשרות שהיה בנו של רב פפי, כי רבי אבא פעל בתקופת פריחה של ישיבות ארץ ישראל, ואילו בימי רב פפי כבר חרבו ישיבות ארץ ישראל, והמרכז התורני כולו עבר לבבל.
לקריאה נוספת

שלום (בן יחזקאל) אלבק, ר' אבא בר פפא, משפחות סופרים, ורשא תרס"ג, עמ' 96–97, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
הרב אהרן הימן, "ר' אבא בריה דר' פפי", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט
יחיאל מיכל גוטמן ודוד יוסף בורנשטיין, "אַבָּא בְּרֵיהּ דְּרַבִּי פַּפֵּי", אשכול - אנציקלופדיה ישראלית, כרך א', בעריכת יעקב קלצקין, הוצאת אשכול, ברלין-ירושלים 1929, עמ' 44, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
מרדכי מרגליות (עורך), "ר' אבא בריה דר' פפי", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א, עמ' 6
הרב יהודה אדרי, "ר' אַבָּא בְּרֵיהּ דר' פַּפַּי", בנתיב האמוראים, ירושלים תש"מ, עמ' 27, באתר אוצר החכמה
ביאורים

↑  לא ייתכן שמדובר ברבי אבא בר פפא בן הדור השלישי כיוון שרבי יוסי בר זבידא חי בדור החמישי
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת עירובין,  פרק ז'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת גיטין,  פרק ה', הלכה א'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת עירובין,  פרק ג', הלכה ג'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת עירובין,  פרק ה', הלכה ז'.
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
רגעים של אמת

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  שלמה קאלו
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  סיפור קצר
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת דע"ת
 תאריך הוצאה:  1995
 מספר עמודים:  182
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001722942
רגעים של אמת הוא ספר מאת שלמה קאלו, שיצא לאור בשנת 1995.
תוכן

ספר זה כולל שמונה סיפורים קצרים. הסופר חוזר ואומר מספר פעמים כי כל הסיפורים מבוססים על אמת לאמיתה. שמות הסיפורים הם: על לא עוול בכפו, המנצח, עמק הוורדים, הנמלט, חסד מופלא, כובשי עולם, הצופי הגדול, המתפלל המושלם.
המתפללים תמיד

הספר מסתיים בסיפור משה רבנו אשר היה "המתפלל המושלם", כהגדרתו של הכותב. קאלו מדגיש אצל משה רבנו את ענוותו. ואף משווה ענווה זו לאי-ענוותו של רבי שמעון בר-יוחאי, (עמוד 182). עיקר יכולתו של משה רבנו ממוקדת בפסוק אחד: "והאיש משה ענו מאוד מכל האדם אשר על פני האדמה" (במדבר, פרק 12 פס' 3), כלומר, כדי להיות המתפלל המושלם, צריך אדם להגיע לדרגת הענווה (עמוד 173), לאותה דרגה של ביטול האגו, המודגש בכתביו של קאלו.
בפרק "הצופי הגדול" (עמוד 154), עוסק הכותב בדמותו של אבו חמיד אל-גזאלי (עמוד 157) שהיה ככל הנראה אחד מראשוני הצופים (או הסופים). הסופר מתאר את התמודדותו של אל-גזאלי עם אהבתו לאלוהיו והתמסרותו המוחלטת אליו. אל-גזאלי חוכך בדעתו האם לעזוב הכול, לפרוש מעולמו מלא השמחות, לעזוב את ביתו, עושרו, אוצרותיו, משרתיו, משפחתו, ילדיו. דילמה זו גוררת אחריה בכי וכאב בסביבתו למשך כחצי שנה. עד לרגע שבו בוקע האור הגדול. המשנה את חייו לעד. על שירו הקצר של אל-גזאלי, אומר קאלו (עמוד 158): "מעטות הן יצירות הפיוט, ההגות והרוח שיוכלו להתחרות בו":
מזגת רוחך ברוחי / כיין הנמהל במים זכים / ובנגוע בך דבר - נגע בי / כי אנוכי אתה בכול הזמנים".
מתפללים לרגע

בפרק "כובשי עולם" (עמוד 137) מסופר על מלחמת טאמרלאן (או טימור או טימורלאנק), בנסיך הרוסי וואסילי, על גדת הנהר אוקה. בסיפור מתאר המחבר את חולשתו של הנסיך הרוסי אל מול כוחו הרב וצבאו העצום, בעל התחושות העזות והביטחון המוחלט בניצחון המובטח. כאן נחשפת בפנינו התיזה של קאלו, אף כי המחבר אינו מביא את מקורותיו, בכוחה של אמונה, כוחה של תפילת המונים, לנצח צבא חמוש היטב, מסודר כראוי, מאורגן למלחמה.
סיפור "הנמלט" (עמוד 93) הוא סיפורו של מנהיג האימפריה הבריטית, וינסטון צ'רצ'יל. קאלו מתאר בקצרה קורות חייו של האיש, קשייו הרבים בבתי הספר השונים שאליהם נשלח על ידי משפחתו. כישלונותיו הרבים בעיקר בתחום המתמטיקה. מסלול חייו הצבאי החל בלימודיו הצבאיים בבית מדרשם של הפרשים. בו צ'רצ'יל החל להוכיח יכולותיו, ועד נסיעתו להודו ונפילתו בשבי.
בהקדמה לספר, המחבר מדגיש בפני קוראיו: "העומדים במרכזם של אירועים אלה, משתייכים לקבוצות שונות של מתפללים ובחלקם, ניתן לכנותם "מתפללים של רגע" (עמ' 7). דהיינו משה רבנו איננו משתייך לקבוצה זו, וגם לא הצופי, אל-גזארי. לעומת זאת צ'רצ'יל ניחן בכישרון זה. ברגע של אמת, ברגע של חסד אלוהי הוא יאמר תפילה עמוקה שתביא לשינוי מכריע בחייו. אך הדבר לא ישנה את מהלך חייו ואולי אף ישתכח מליבו כאירוע מכונן. או כדברי המחבר בפתיח לספר: "לרגע קל, בשעת מצוקה ואבדן דרך ומכוחה של אותה מצוקה, ניתק אותו 'מתפלל של רגע' מן הספק ותפילתו, ככל תפילת-אמת, נענית. הענות זו מוגדרת כאירוע חריג, מהמם, 'נס', שלעיתים יחולל מהפך עמוק במערכי-נפשם של הזוכים בו וישנה מן היסוד את אורח-חייהם ולעיתים, לא לעיתים רחוקות, לא יוסיף דבר ולא יגרע מאומה וכמו מעולם לא אירע." (עמ' 7).
סיפור מתח

"על לא עוול בכפו", זהו הסיפור הראשון בספר, (עמ' 11). המתאר תהליך בלתי אפשרי, סיפור מציאותי, שבו אדם נופל קורבן לטעויות אנוש מוצדקות. כריסטופר עמנואל באלאסטרו הוא נגן קונטרבס ניו יורקי, הנעצר, נכלא ומואשם במספר אירועים של שוד ותקיפה בחנויות שונות בעיר. האיש זכאי לחלוטין, אך שרשרת החוק הולכת וחונקת אותו ואת בני משפחתו. אשתו מאבדת כל תקווה לניצחונו במשפט, ונכנסת לבית חולים פסיכיאטרי. עדים שהיו אמורים לתת לו אליבי, מתים באופן מפתיע לפני הגעתו אליהם. עורך הדין הצעיר שאמור להגן עליו, מקבל רגלים קרות מול עורך הדין רב-ניסיון, מטעם הפרקליטות ולכן מנסה לדחות את העימות.
וכאן מתערבת יד הגורל, באמצעות התפילה. אמו דורשות ממנו להתפלל. עמנואל מתעלם תחילה. לאחר מכן מתחיל בתפילותיו ומבקש עזרה מאלוהיו. אך אמו אומרת לו לבקש "כוח". ובמפגש יוצא דופן עם אייקונה הקבועה בקיר (עמ' 50), בלי לתת לעצמו דין וחשבון, פונה אל האיקונה בקיר, "וממלמל דברי תפילה היוצאים היישר מן הלב, שבאותו רגע מופלא אחד ואין בלתו, נקי מכל שמץ של ספק. תפילת-אמת היא זו, היינו, תפילה שלעולם תענה, שתמיד היא נענית". זוהי אמונתו העיקרית של קאלו בספר זה. אמונה המבוססת על אמת, על רגע של חסד, דברים היוצאים מן הלב, בתפילה טהורה אל האלוהים, יזכו לא רק להענות האלוהים, אלא לשינוי אמיתי במציאות החיים על פני האדמה.
רוחב חצי מקסימום

רוחב חצי מקסימום של פונקציה בעלת התפלגות נורמלית
בעיבוד אותות, רוחב חצי מקסימום (FWHM קיצור של Full width at half maximum) של פונקציה (או של בליטה מקומית שלה) הוא ההפרש בין ערכי המקור (ציר x) של שתי הנקודות שבהן ערך הפונקציה הוא חצי מערך המקסימום שלה. רוחב חצי מקסימום משמש בתורת הגלים, באופטיקה, בתקשורת אופטית ובאלקטרומגנטיות להגדרת רוחב הסרט של חבילת גלים, כלומר תחום התדרים הכלולים בה או כפרמטר אופייני לשם השוואות רוחב.
פונקציה בעלת התפלגות נורמלית, עם סטיית תקן  \ \sigma  סביב הנקודה  \ x_{0}:
בפונקציה כזו רוחב חצי המקסימום כתלות בסטיית התקן הוא
עבור גלים סוליטוניים עם התפלגות סקאנט היפרבולי עם קבוע  \ c
כאשר הפונקציה arcsech היא ההופכית לפונקציה סקאנט היפרבולי.
ועבור לורנציאן סביב  x_{0} המוגדר ע"י
הרוחב בחצי גובה הוא  \Gamma . ערך זה הוא ההופכי של קבוע הזמן האופייני עבור דעיכה אקספוננציאלית במישור הזמן במידה והלורנציין הוא הצגתה במישור התדר.
הערות שוליים

↑  Gaussian Function - from Wolfram MathWorld
רחוב ליברטי 28

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 כתובת:  מנהטן/מחוז המסחר 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  קבוצת פוסון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1961
 תאריך פתיחה רשמי:  1961 
 אדריכל:  סקידמור, אווינגס ומריל 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 גובה:  247.8 מ' (architectural height) 
 קומות:  60 
 קואורדינטות:  40°42′28″N 74°00′32″W﻿ / ﻿40.707777777778°N 74.008888888889°W﻿ / 40.707777777778; -74.008888888889
 28liberty.com
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזירחוב ליברטי 28(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזירחוב ליברטי 28(למפת מנהטן רגילה) רחוב ליברטי 28(למפת מנהטן מוגדלת) רחוב ליברטי 28
 
רחוב ליברטי 28 (באנגלית: 28 Liberty Street; לשעבר: צ'ייס מנהטן פלאזה 1, באנגלית: One Chase Manhattan Plaza) הוא גורד שחקים המצוי בדאונטאון מנהטן - חלקו הדרומי של רובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
היסטוריה ותאור המבנה

המבנה הוקם בשנת 1961. גובהו 248 מטרים ויש בו 60 קומות (וכן 4 קומות מרתף). המבנה הוא ה-10 בגובהו בעיר ניו יורק, ה-36 בגובהו בארצות הברית וה-94 בגובהו בעולם.
המבנה, שנבנה בסגנון מודרני (הסגנון הבינלאומי) ולו חזית זכוכית ופלדה לבנה ושחורה, תוכנן על ידי גורדון בנשפט מחברת האדריכלים סקידמור, אווינגס ומריל.
לאחר הקמתו שימש המבנה את בנק צ'ייס מנהטן, ובו שכן משרדו של דייוויד רוקפלר. כיום משמש המבנה את חברת ג'יי פי מורגן צ'ייס.
המבנה נראה מרחוק מגושם ביחס למבנים הסמוכים לו - שנבנו בתקופה מוקדמת יותר, וזאת בעיקר בשל השתקפות מבני הלבנים שסביבו בחלונות הזכוכית של גורד השחקים. המגדל מצופה אלומיניום - מתכת זולה יותר, וזאת על מנת לחסוך בעלויות (ולא להשתמש בפלדת אל חלד היקרה יותר).
ראו גם

גורדי שחקים בניו יורק
לקריאה נוספת

The Chase: The Chase Manhattan Bank, N.A., 1945-1985, John Donald Wilson, Boston: Harvard Business School Press, 1986.
שאנדור ולאדר

שאנדור ולאדר (בהונגרית: Wladár Sándor; נולד ב-19 ביולי 1963), הוא שחיין ושחקן כדורמים עבר הונגרי. אלוף אולימפי, סגן אלוף עולם ואלוף אירופה במשחה ל-200 מטר גב.
ביוגרפיה

ולאדר נולד בבודפשט. הוא התאמן תחת הדרכתו של המאמן תמאש סצ'י.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 סיים ולאדר במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.32 דקות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה ולאדר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.93 דקות, לפני חברו לנבחרת זולטאן וראסטו (2:02.40 דקות) ומארק קרי מאוסטרליה (2:03.14 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.84 שניות, המנצח במשחה זה היה בנט בארון משוודיה (56.53 דקות) ובמקום שישי במשחה שליחים 4X100 מטר מעורב בתוצאה של 3:50.29 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 57.30 שניות (תוצאה שהייתה מקנה לו מדליית ארד).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בספליט, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1981, זכה ולאדר בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.72 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.80 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 זכה ולאדר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.31 דקות, אחרי ריק קארי מארצות הברית שקבע שיא תחרות חדש של 2:00.82 דקות ולפני פרנק באלטרש ממזרח גרמניה	(2:01.51 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.85 שניות
באליפות אירופה בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1983, זכה ולאדר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.61 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.16 שניות, במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:24.38 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:05.06 דקות.
בשנים 1985–1987 שיחק ולאדר כדורמים. לאחר פרישתו הוא פתח עם אחיו זולטן מרפאה וטרינרית.
תארים והישגים

בשנת 1981 זכה ולאדר בתואר ספורטאי השנה בהונגריה.
בשנת 1981 זכה ולאדר בתואר שחיין השנה באירופה.
שאנדור וג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במאי 1912 קלוז'-נאפוקה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 בינואר 1997 (בגיל 84) זלצבורג, אוסטריה 
 מוקד פעילות:  צרפת, הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  כינור 
 צאצאים:  Xandra Vegh 
 
שאנדור וג (בהונגרית: Végh Sándor;‏ 17 במאי 1912 – 17 בינואר 1997) היה כנר ומנצח הונגרי, שהיה לאזרח צרפת. בעיקר נודע כאחד מגדולי הכנרים במוזיקה קאמרית במאה ה-20.
ביוגרפיה

שאנדור וג נולד בקולוז'וואר, טרנסילבניה, שהייתה אז בשליטת הקיסרות האוסטרו-הונגרית. מאז 1920 שייכת קלוז'-נאפוקה לרומניה. הוא החל ללמוד נגינה בפסנתר בגיל שש. בשנת 1924 החל ללמוד נגינה בכינור באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, אצל ינו הובאי והלחנה אצל זולטאן קודאי. הוא החל קריירה של כנר סולן וב-1927 ניגן יצירה של ריכרד שטראוס בניצוח המלחין. בשנת 1930 סיים את הקונסרבטוריון, לאחר שזכה בפרס הובאי ובפרס מטעם המוסד בשנת 1927.
עם התפתחותו כסולן, הצטרף וג לשלישייה הונגרית עם הפסנתרנית אילונקה קראוס והצ'לן לסלו וינצה. בשנת 1934 היה לאחד החברים המייסדים של רביעיית המיתרים ההונגרית. בתחילה ניגן בכינור הראשון, אבל העביר את התפקיד לזולטאן סקלי ועבר לכיסא הכנר השני. עם הרביעייה ההונגרית ניגן את רביעיית המיתרים מס' 5 של בלה בארטוק בביצוע בכורה.
בשנת 1940 עזב וג את הרביעייה ההונגרית והקים רביעייה משלו, רביעיית וג. באותה עונה התמנה לפרופסור באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. הוא עזב עם הרביעייה את הונגריה ב-1946. הרביעייה המשיכה להופיע בקונצרטים עד אמצע שנות ה-70'; וג המשיך גם להופיע ככנר סולן. בשנת 1953 קיבל אזרחות צרפתית.
בשנת 1952 פגש את הצ'לן פבלו קזאלס, שהזמין אותו להצטרף אליו בסמינר קיץ בצרמט שבשווייץ, (1962-1953) ולהופיע מדי שנה בפסטיבל קזאלס בפראדס שבהרי הפירינאים (1969-1953). הוא מצא שההוראה מתאימה לאופיו, ולאחר זאת לימד בקונסרבטוריון של בזל (1963-1953), בפרייבורג (1962-1954), בדיסלדורף (1969-1962) ובאוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג (1997-1971)
וג ייסד את הפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בצ'רבו ב-1962 והרבה לנצח שם. הוא ייסד את התזמורת הקאמרית שאנדור וג וניצח עליה למשך תקופה שנמשכה מ-1968 עד 1971. בשנים 1977-1974 ניצח על תזמורת פסטיבל מרלבורו. בשנת 1972, בהמשך להזמנה מהילרי טונסטול-בהרנס לבקר בקורנוול, ייסד וג את סמינר מפרץ פרוסיה הבינלאומי למוזיקאים http://www.i-m-s.org.uk/. ב-1978 התמנה למנצח של קאמרטה אקדמיקה זלצבורג שבאוניברסיטת מוצרטיאום. עם תזמורת זו הקליט את הדיבטימנטי והסרנדות, של מוצרט, הקלטה שזכתה בגראן פרי דו דיסק ב-1989.
פרסים ואותות הוקרה

תואר אביר לגיון הכבוד הצרפתי ב-1986
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ווֹרְוִויק ומאוניברסיטת אֶקְזֶטֶר ב-1987
מדליית זהב של זלצבורג ב-1987
מינוי כבוד כמפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) ב-1988
לאחר מחלה קצרה, בשנת 1997, מת שאנדור וג בבית חולים בפריילאסינג, מעבר לגבול מול זלצבורג
רדמונד (וושינגטון)

| --- | --- |

אחד המבנים המרכזיים במתחם הנהלת חברת מיקרוסופט ברדמונד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:   וושינגטון
 מחוז:  קינג
 תאריך ייסוד:  1870 
 שטח:  43.87 קמ"ר
 גובה:  13 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  73,256 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  1,284.1 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  47°40′10″N 122°07′26″W﻿ / ﻿47.669444444444°N 122.12388888889°W﻿ / 47.669444444444; -122.12388888889 
 אזור זמן:  UTC-8
 www.redmond.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה רדמונד(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה רדמונד(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט רדמונד(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט רדמונד    מיקום העיר רדמונד במחוז קינג, במדינת וושינגטון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רדמונד (באנגלית: Redmond) היא עיר במחוז קינג במדינת וושינגטון, ארצות הברית, הממוקמת כ-26 קילומטרים מזרחית לעיר סיאטל. אוכלוסיית העיר מונה 54,144 (נכון ל-2010). העיר ידועה בעיקר במתחם משרדי הנהלת חברת התוכנה הגדולה בעולם, מיקרוסופט, השוכן בתוכה.
בעיר קיימת מסורת המתמקדת ברכיבת אופניים, ובשל כך היא מכונה "בירת האופניים של צפון-מערב ארצות הברית". מדי שנה נערך מרוץ אופניים ברחובותיה, וממוקם בה הוולודרום היחיד במדינה, בו מתקיימים מרוצי אופני מסלול.
היסטוריה

באזור רדמונד התגוררו ילידים אמריקאים לאורך אלפי שנים. המתיישבים האירופאים הראשונים הגיעו לאזור בשנות ה-1870. לוק מק'רדמונד (Luke McRedmond) התיישב על קרקע באזור ב-1870, ושנה לאחר מכן התיישב וורן פריגו על אדמות שכנות אליו. הנהרות בסביבה זו שפעו דגי סלמון, ולכן ההתיישבות נקראה תחילה "סלמונברג" (Salmonberg). לאחר שהצטרפו מתיישבים נוספים, ונפתח סניף הדואר הראשון ב-1881, שונה שם היישוב ל"מלרוז" (Melrose), על שם הפונדק המצליח של משפחת פריגו. הדבר הכעיס את מק'רדמונד, וכשהוא הפך למנהל סניף הדואר, הוא שינה באופן רשמי את שם היישוב ל"רדמונד", ב-1882.
חוטבי עצים רבים החלו לעבוד ביערות של רדמונד, ודייגים רבים דגו בנהרותיה, וכך גדל היישוב ועלה הביקוש לסחורות ושירותים שונים. תעשיית העצים התפתחה מאוד ב-1889, לאחר שנפתחה תחנת רכבת ביישוב. כאשר הגיעה אוכלוסיית היישוב למינימום הנדרש של 300 איש, נוסדה העיירה באופן רשמי, ב-31 בדצמבר 1912.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 סבלה העיירה מקשיים כלכליים, בעקבות תקופת היובש שהביאה לסגירת פאבים וירידה בהכנסות העיר ממיסים, וכן סגירת מנסרות רבות לאחר הידלדלות העצים ביערות בשל כריתה מוגברת שלהם. אך השטחים שהתרוקנו מעצים לאחר הכריתה המסיבית נמצאו מתאימים לחקלאות, וכך הפכה החקלאות למקור הפרנסה העיקרי ברדמונד, במיוחד במהלך תקופת השפל הגדול.
לאחר מלחמת העולם השנייה זינקה אוכלוסיית העיר ושטחה, במיוחד לאחר סיום הקמת הגשר הצף הארוך בעולם לרוחב אגם וושינגטון הסמוך ב-1963, מה שקיצר מאוד את הדרך לעיר הגדולה סיאטל והפך את רדמונד למעין פרבר שלה. החל משנות ה-70 הקימו חברות טכנולוגיה רבות את משרדיהן בעיר. ב-1986 הקימה בה חברת מיקרוסופט את משרדי ההנהלה שלה.
בשנות ה-90 גברה הפעילות המסחרית בעיר, וב-1997 נפתח בה מרכז קניות אזורי גדול, הכולל מסלול גולף ארוך. כיום מתמודדת העיר עם בעיית פקקי תנועה משמעותית אל העיר וממנה, בשל הגידול באוכלוסיית האנשים המתגוררים ועובדים בה, ומתוכננים מספר פרויקטים לשיפור התחבורה בעיר.
אתרים

בעיר 23 פארקים וגנים ציבוריים, הגדול שבהן הוא פארק מחוז קינג, שמשתרע על פני 2.3 קמ"ר. פארק מרימור הפופולרי כולל בתוכו סלע לטיפוס, שדה לאימוני טיסנאות, מגרשי ספורט ומגרשי משחקים, וכן ולודרום למרוצי אופני מסלול. בעיר מוסדרים 27 קילומטרים של שבילים להליכה, רכיבה על אופניים ורכיבה על סוסים, במיוחד לאורך נהר סמאמיש.
הערות שוליים

↑  Comprehensive Plan - Redmond 2030, עמוד 40, באתר הרשמי של העיר
↑  Redmond -- Thumbnail History, HistoryLink
| דגל וושינגטון מדינת וושינגטון |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | אולימפיה |  |
| אזורים גאוגרפיים | חצי האי קיטסאפ • חצי האי לונג ביץ' • חצי האי אולימפיק • איי סן חואן • רכס הרי הקסקייד • נהר קולומביה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | סיאטל • ספוקיין • טקומה • ונקובר • בלוויו • קנט • אוורט • רנטון • יאקימה • פדראל וואיי • ספוקיין וואלי • קירקלנד • בלינגהאם • קנוויק • אובורן • פאסקו • מריסוויל • לייקווד • רדמונד • שורליין |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות וושינגטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552809505171  GND: 4303123-7  LCCN: n82157687  MusicBrainz: a61caae4-4e2c-4ee0-916b-7b4482d9d230  VIAF: 128741611   WorldCat (עם VIAF): 128741611