stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שגיאת סגמנטציה
דוגמאות > התייחסות למצביע האפס

בשפת C ושפות הדומות ל-C, מצביעי אפס הם מצביעים אשר מקבלים את הערך NULL ומשמעותם "מצביעים שלא מצביעים לאף אובייקט" ולכן הם משמשים גם לבדיקת שגיאות, שכן גישה למצביע האפס (ניסיון של קריאת הערך או כתיבה לערך שאליו המצביע מצביע) היא שגיאה תכנותית נפוצה. התקן של שפת C לא קובע שמצביע האפס יצביע דווקא על כתובת 0 בזיכרון, אף על פי שברוב המקרים זהו אכן המצב. רוב מערכות ההפעלה ממפות את הכתובת שאליה מצביע האפס מצביע ככה שגישה לכתובת זו תוביל לשגיאת סגמנטציה. התקן של C קובע כי ניסיון לגשת למצביע האפס היא התנהגות בלתי צפויה.
הדוגמה הבאה יוצרת מצביע אפס ואז מנסה לגשת לתוכן שהוא מצביע אליו (לקרוא את הערך). ניסיון להריץ את הקטע קוד הזה יגרום לשגיאת סגמנטציה ברוב מערכות ההפעלה:
int *ptr = NULL;
printf("%d", *ptr);
גישה למצביע האפס ואז כתיבת ערך לתוכו, גם כן תוביל לשגיאת סגמנטציה:
int *ptr = NULL;
*ptr = 1;
הקוד שלמטה כולל גם שורת קוד המנסה לגשת למצביע האפס, אך כאשר התוכנית תקומפל ותרוץ, ברוב המקרים לא תהיה שגיאת סגמנטציה עקב אופטימיזציה של המהדר עצמו שמוחק קטעי קוד לא שמישים:
int *ptr = NULL;
*ptr;
דוגמאות > גלישת חוצץ

הקוד להלן מנסה לגשת למערך התווים s מעבר לגודלו, כלומר לתא שנמצא מחוץ למערך. בהתאם למהדר עצמו ולמעבד, תיתכן שגיאת סגמנטציה:
char s[] = "hello world";
char c = s[20];
דוגמאות > גלישת מחסנית

דוגמה נוספת לרקורסיה ללא מקרה בסיס:
int main(void)
{
    return main();
}
הקוד יגרום למחסנית הקריאות לגלוש, דבר אשר יוביל לשגיאת סגמנטציה. בהתאם לשפה, לאופטימיזציות שונות שמבוצעות על ידי המהדר וכן למבנה הקוד עצמו, לעיתים לא נדרשת רקורסיה אינסופית כדי לגרום לגלישת המחסנית. במקרה זה, ההתנהגות של הקוד שלא ניתן להשגה (פקודת החזרה) לא מוגדרת, לכן המהדר יכול למחוק אותה ולהשתמש במקום ברקורסיית זנב שלעיתים לא משתמשת בכלל במחסנית. אופטימיזציות אחרות כוללות המרת הרקורסיה ללולאה, שעל פי הקוד בדוגמה יגרום לתוכנית להיכנס ללולאה אינסופית, אבל לא לגלישת מחסנית.
דוגמאות > חוסר בפקודת יציאה

כשכותבים תוכנית ישירות באסמבלי, מערכות הפעלה מודרניות דורשות מהתוכנית לצאת בסיום ריצתה. מהדרים בשפות עיליות מוסיפים פקודות אלו באופן אוטומטי בעת הקימפול, אך אם תוכנית מראש נכתבה באסמבלי, באחריות המתכנת לבצע זאת. להלן תוכנית פשוטה באסמבלי nasm, אשר תואמת למעבדי x86-64 ולמשפחת מערכות ההפעלה של לינוקס.
section .data
	hello: db "Hi Mom!", 10		;string to print
	helloLen: equ $-hello		;length of string

section .text
	global _start				;entry point for linker

	_start:
		mov 	rax,1			; sys_write in linux
		mov 	rdi,1			; stdout
		mov 	rsi,hello		; message to write
		mov 	rdx,helloLen	; message length
		syscall 				; call kernel
בניסיון להריץ את התוכנית, נקבל שגיאת סגמנטציה בסופה:
$ ./a.out
Hi Mom!
Segmentation fault (core dump)
השגיאה נובעת מכך שהמעבד אינו יודע מראש מתי התוכנית אמורה להסתיים, והוא מנסה לבצע את הפקודה הבאה בתור, שכבר אינה חלק מזיכרון התוכנית (מקטע הקוד, text). על מנת לתקן זאת, עלינו להוסיף רוטינת יציאה בסוף התוכנית:
; end program
mov 	rax,60		; sys_exit in linux
mov 	rdi,0		; error code 0 (success)
syscall				; call kernel
שגיאת סגמנטציה במסוף סליקת כרטיסי אשראי.
שלמה אלימלך

שלמה (מוני) אלימלך (נולד ב-4 בפברואר 1951) הוא ראש המועצה האזורית גן רווה לשעבר. כיהן בתפקיד בשנים 1991–2024.
ביוגרפיה

שלמה אלימלך מתגורר במושב כפר הנגיד. נבחר לראשונה בשנת 1991 לראשות המועצה האזורית גן רווה, וכיהן ברציפות בראשות המועצה עד 2024. ב-2004 נבחר כמועמד יחיד. ב-2009 ניצח ברוב של 60.7% ב-2013 נבחר כמועמד יחיד. בבחירות ב-2018 ניצח את שלמה שש ותומר עזריה ברוב של 50.66%. בבחירות ב-2024 הוא לא התמודד לכהונה נוספת וסיים את תפקידו.
הערות שוליים

↑  ערוץ 7, באתר www.inn.co.il
↑  הוכרזו המנצחים בבחירות ב-23 רשויות אזוריות, באתר ynet, 21 בינואר 2009
↑  בחירות מוניציפליות בשפֵלה: המועצה האזורית גן-רווה בדרך לעידן חדש לאחר 32 שנים - סיטי ניוז חדשות, באתר סיטי ניוז חדשות, ‏12 בפברואר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שבוע הנראות הביסקסואלי

| --- | --- |

 סוג:  LGBTQIA+ awareness period 
 סיבה:  ביסקסואליות 
 מועד
 תאריך התחלה:  16 בספטמבר
 תאריך סיום:  23 בספטמבר
 
שבוע הנראות הביסקסואלי או שבוע המודעות הביסקסואלית (באנגלית: Bisexual Awareness Week), הידוע גם בשם #BiWeek, הוא שבוע חגיגות שנתי שמתקיים ב-16–23 בספטמבר. השבוע הוא הרחבה ליום הנראות הביסקסואלי, המתקיים מדי שנה ב-23 בספטמבר. החגיגה מקדמת קבלה תרבותית של הקהילה הביסקסואלית, וכן ניסיונות לעודד זכויות ביסקסואליות.
על פי סקר של מרכז המחקר של Pew מ-2013, ביסקסואלים מייצגים כ-40% מהקהילה הגאה. שבוע הנראות הביסקסואלי הוא פלטפורמה לזיהוי תמיכה ביסקסואלית ולהט"בית לאורך ההיסטוריה.
היסטוריה

שבוע הנראות הביסקסואלי נוסד על ידי GLAAD ו-BiNet USA (אנ'), בשביל ללמד אנשים על המכשולים העומדים בפני הקהילה הביסקסואלית, וכן לקבוע מדיניות שתבטיח קבלה ביסקסואלית ושילובם החברתי.
ראו גם

יום הנראות הטרנסג'נדרית הבינלאומי
שבוע המודעות הטרנסג'נדרי
יום הנראות הביסקסואלי
הערות שוליים

↑  "Bisexual Awareness Week". Bicast. ארכיון מ-2019-09-18. נבדק ב-11 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "#BiWeek 2016: Celebrate Bisexuality". GLAAD (באנגלית). 2016-09-01. ארכיון מ-2018-06-12. נבדק ב-2018-06-06.
↑  "A Survey of LGBT Americans". Pew Research Center. Pew Research Center. ארכיון מ-2021-02-09. נבדק ב-17 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "It's Bisexual Awareness Week! Here Are Five Ways To Celebrate". Autostraddle (באנגלית אמריקאית). 2014-09-23. ארכיון מ-2018-06-12. נבדק ב-2018-06-06.
↑  Metzger, Logan (22 בספטמבר 2019). "Bisexual+ Awareness Week celebrates invisible community". Iowa State Daily. ארכיון מ-2020-04-11. נבדק ב-11 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Why Bisexual Awareness Week Matters" (באנגלית). 2016-09-23. ארכיון מ-2018-06-12. נבדק ב-2018-06-06.
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב ובנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיר ילדים

.
שירי ילדים הם שירים שמבוגרים מחברים עבור ילדים ששרים ביניהם באופן מסורתי, למטרות בידור או חינוך.
חוקרי הפולקלור יונה ופיטר אופי (Iona & Peter Opie) מיינו את שירי הילדים לכאלו שמבוגרים מחברים עבורם ומלמדים אותם, כגון שירי ערש, וכאלו שילדים מחברים בעצמם ומלמדים זה את זה.
החוקרים סיווגו בשנות ה-60 וה-70 את שירי הילדים לקטגוריות שונות. בין השאר ציינו שירי ערש, שירי שעשוע (כולל שירים המלווים משחקי ידיים למיניהם), ושירי רחוב, שחלקם מקושרים למשחקים וחלקם נועדו לבידור (כולל שירי בדיחה, משחקי מילים, מוזיקה פופולרית, שירים מקאבריים, ג'ינגלים, סלוגנים, שעשועי לשון כגון משפטים שוברי שיניים ועוד).
שירי ילדים הם שונים בין תרבויות שונות, בחלקן התופעה נפוצה יותר ובחלקן פחות.
ראו גם

שיר משחק
שעשוע ילדים
פסטיבל שירי הילדים
לקריאה נוספת

גיא טנא, ילד, כבש, זנב ושירים, הוצאת סער, 2017.
הערות שוליים

1 2  I. Opie and P. Opie, (1977), The Lore and Language of Schoolchildren, Granada
| זמרה, שירים וכתיבה |
| --- | --- | --- |
| סוגי שיר | שיר תשובה • שיר אמנותי • בלדה (בלדת הוצאה להורג • בלדת רצח • בלדה סנטימנטלית) • שיר מכונית • שיר ילדים (שיר מדורה • שיר מצטבר • שיר שחוזר על עצמו) • מזמור חג המולד (שיר הציפייה) • שיר שתייה • להיט (להיט רדום • להיט קיץ) • שיר רשימה • שיר אהבה (שיר לפידים • שיר פרידה) • שיר גימיק (שיר שטותי) • שיר להג • שיר פשוט (ניגון מזמור) • שיר פוליטי או מהפכני (שיר קמפיין • שיר חופש • שיר מחאה • שיר מלחמה) • שיר מחזמר (שיר "אני רוצה") • שיר חותם • שיר ספורטיבי (שיר קרב • שיר כדורגל) • שיר נושא • שיר טרגדיה • שיר עבודה (שיר מלחים) |  |
| סוגי זמרה | א-קפלה • שירה בחדר הרחצה • טכניקה מורחבת (שירה גרונית • שירת צלילים עיליים) • שירה עילאית • ראפ • שירת סקאט • שירה מתוזמנת • שירה בציבור (קריוקי • ליפ סינק) • כלי הקשה קוליים (ביטבוקס) |  |
| ערכים קשורים | מחזור שיר • מבנה השיר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285655705171  BnF: cb11959092j (data)  GND: 4127870-7  LCCN: sh85023779  NDL: 00561739  NKC: ph119736
שיר ידידות – ר' דוד בוזגלו

| --- | --- |

כרזת הסרט "שיר ידידות - ר' דוד בוזגלו"
 בימוי:  רפאל בלולו
 הופק בידי:  יאיר קדר
 תסריט:  רפאל בלולו
 עריכה:  יעל בדרשי
 צילום:  אביגיל שפרבר
 מדינה:  ישראל
 חברת הפקה:  קרן גשר לקולנוע רב תרבותי
 הקרנת בכורה:  2015
 משך הקרנה:  63 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 פרסים:  פרס "קולנוע פורץ גבולות" מטעם פסטיבל קולנוע דרום
 דף הסרט ב־IMDb
 
שיר יְדִידוֹת – ר' דוד בוזגלו הוא סרט תיעודי על חייו של המשורר והפייטן ר' דוד בוזגלו, בבימויו של רפאל בלולו. זהו הסרט השביעי במסגרת פרויקט "הָעִבְרִים" בהפקתו של יאיר קדר.
אודות הסרט

הסרט הופק בתמיכת הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן אבי חי ושירות הסרטים הישראלי, מפעל הפיס; משרד התרבות והספורט, המועצה הישראלית לקולנוע.
דוד גדג':”כל היוצרים במיזם "העברים" זכו, עוד בחייהם, להוקרה ממסדית ויצירתם התקבלה במרכז התרבותי בישראל. לעומתם, בוזגלו פעל בשולי התרבות הישראלית, וזכה להערכה אך בקרב הדור הראשון והשני לעולי צפון אפריקה. על כן, חשיבות סרטו של בלולו היא בהצבתו של בוזגלו במרכז השיח התרבותי בישראל על ידי יצירת ביוגרפיה אישית, קהילתית ותרבותית עשירה, על אף החוסר בתיעוד... הסרט על רבי דוד בוזגלו מציב במרכז השיח התרבותי בישראל, באיחור של יובל שנים, את תרבות השירה המרוקאית על כל גווניה — תרבות הפיוט העברי, שירה בערבית־יהודית, שירת המטרוּז (שירה המשלבת עברית וערבית) ושירת הנשים.”
הסרט מבוסס על ראיונות שקיים בלולו עם ילדיו של המשורר (ד"ר מאיר בוזגלו, סול בן אברהם, ד"ר רחל סוויסה), תלמידיו (הפייטנים ר' חיים לוק, מני כהן, צבי תורג'מן), המו"ל שלו (הפייטן ר' מאיר אלעזר עטיה), מעריצים וחברים (רפי לוי, משה אוחיון) וחוקרים (פרופ' חביבה פדיה, ד"ר יוסי בן-שבת ופרופ' יוסף שטרית). עליהם מתווספים תצלומים של בוזגלו ושל המקומות בהם חי ופעל (תמונות סטילס שצילם בוריס כרמי בביתו של בוזגלו בשנת 1966 ונשכחו, תמונות ביתיות ממעריציו ואוהדיו, סרט וידאו מחתונה בה השתתף, סלילי 8 מ"מ שלא פותחו מעולם והקלטות פיראטיות), טקסטים שכתב והקלטות נדירות שלו (ביניהן בידי פרופ' חיים זעפרני משנת 1953 ואחרת בסתר בידי תלמידיו, בבית כנסת בהבדלה של שבת).
בלולו מציג את ישראל בסרט כארץ שכוחת אל, ומציבה אל מול מרוקו המפוארת, תוך שימוש בתצלומים של קזבלנקה מהמחצית הראשונה של המאה העשרים. בכך הוא מתאר את יחס המימסד האשכנזי ששיכן את עולי מרוקו בעיירות פיתוח והציב בפניהם קשיי קליטה ובניגוד לאתוס הציוני שהציג את ישראל כארץ מערבית מתקדמת ואת ארצות המזרח כפרימיטיביות.
עיקר הסרט עוסק בעשר השנים בהן חיי בוזגלו בישראל. הסרט נפתח עם עלייתו ב-1965, ממשיך במלחמת ששת הימים שיצרה תקווה גדולה אצל בוזגלו ולאחריה כתב שירי גאולה שמחים וממשיך במלחמת יום הכיפורים שפגעה בו קשות ואחריה לא יצא יותר מהבית, עד למותו ב-1973.
הסרט מציג את בוזגלו כפייטן חדשן, ששלט במקורות, אבל הושפע מהשירה הערבית המודרנית ומהג'אז.
פרסים ופסטיבלים

פרס הפקה מטעם מפעל הפיס
פרס "קולנוע פורץ גבולות" מטעם פסטיבל קולנוע דרום – שדרות
השתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל דוקאביב 2015
צוות

בימוי, תחקיר ותסריטאי – רפאל בלולו
מפיק ראשי ויוצר הסדרה – יאיר קדר
הפקה – מיכל וייץ, גילי נדב
צלמים - אביגיל שפרבר, עידן גליקזליג, ולדימיר בלינסקי
עריכה - יעל בדרשי
עיצוב ואנימציה - ירון שין (jewboy)
קריינות – שלמה בר
הקלטה – שרון לוזון
עיצוב פסקול ומיקס – אביב אלדמע
עריכת אונליין – יואב רז
רוברט ריטנברג

רוברט ריטנברג (באנגלית: Robert Rittenberg; ‏2 בנובמבר 1933 - 21 במאי 2016), הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר, אחד מאצני המשוכות המהירים בארצות הברית בשנות ה-50, אלוף המכביות (הרביעית 1953 והחמישית 1957) בעל 11 מדליות, מהן 5 זהב, 5 כסף ו-1 ארד.
ביוגרפיה

ריטנברג למד באוניברסיטת הרווארד.
ביוגרפיה > אלוף המכביה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בסוף ספטמבר 1953 זכה ריטנברג ב-4 מדליות אישיות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, בריצת 200 מטר משוכות בתוצאה של 24.7 שניות ובקפיצה משולשת בתוצאה של 13.63 מטר, לפני דוד קושניר (13.58 מטר) וברל'ה זילברברג (13.26 מטר), שניהם מישראל. מדליות כסף, בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.9 שניות, אחרי י. גולדברג מארצות הברית (14.9 שניות) ולפני נ. לוריא מדרום אפריקה (15.1 שניות) ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.74 מטר, אחרי דוד קושניר (6.77 מטר) ולפני לוינזון מארצות הברית (6.58 מטר).
ביוגרפיה > 1955

בתחרות בין אוניברסיטת ייל לאוניברסיטת הרווארד שנערכה ב-21 במאי 1955 סייע ריטנברג להרווארד לנצח לאחר שזכה ב-4 תחרויות וסיים שני בשתי תחרויות והביא 26 נקודות.
ביוגרפיה > 1956

בתחרות שנערכה בקומפטון קליפורניה ב-5 ביוני 1956 קבע ריטנברג בריצת 400 מטר משוכות שיא אישי חדש של 51.6 שניות. שלושה שבועות לאחר מכן, במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מלבורן (1956) שנערכו בלוס אנג'לס ב-29 ביוני הוא סיים במקום חמישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 51.9 שניות ולכן הוא לא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים. באליפות ארצות הברית שנערכה בבייקרספילד קליפורניה באותה שנה הוא סיים חמישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.2 שניות.
ביוגרפיה > 1957

בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בשנת 1957 זכה ריטנברג ב-7 מדליות, 3 זהב, 3 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.8 שניות, לפני מייק הרמן מארצות הברית (15.2 שניות), בריצת 200 מטר משוכות בתוצאה של 24.4 שניות, לפני הרי קיין מאנגליה (25.3 שניות) ואלן קליין מארצות הברית (27.0 שניות) ובכך הגן על תוארו ובריצת שליחים 4x400 מטר בשיא מכביה חדש של 3:22.6 דקות, לפני דרום אפריקה (3:23.4 דקות) וישראל (3:35.1 דקות). מדליות כסף, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.8 שניות, אחרי הרי קיין (54.2 שניות), בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.80 מטר, אחרי אריה קלינשטוב-נווה (1.85 מטר) ולפני אריק איינשטיין (1.75 מטר), שניהם מישראל ובקפיצה משולשת בתוצאה של 13.80 מטר, אחרי ב. בורשטיין מאוסטרליה (13.84 מטר) ולפני זאב רייס מישראל (13.54 מטר). מדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.86 מטר, אחרי דוד קושניר (6.97 מטר) ומייק הרמן (6.96 מטר).
שיאים אישיים

ריצת 400 מטר משוכות: 51.6 שניות (1956)
הערות שוליים

↑  ‏Robert Rittenburg, אתר בביטוח לאומי ארצות הברית – רשימת פטירות (SSDI)
↑  אלופי המכביה מארה"ב יגנו על תוארם במכביה החמישית, הצופה, 8 באוגוסט 1957
↑  A Timeline of Tradition - A Day To Remember, באתר Harvard University (באנגלית)
↑  רוברט ריטנברג - המבחנים האמריקאים למשחקים האולימפיים, עמוד 110
↑  רק שלושת האתלטים הראשונים בכל ענף, זכו לייצג את ארצות הברית במשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם זכו האמריקאים בכל שלוש המדליות בריצת 400 מטר משוכות כשהזוכה במדליית הארד קובע תוצאה של 51.6 שניות
שלמה אלמולי

| --- | --- |
 לידה:  1515 איסטנבול, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1542 (בגיל 27 בערך) 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ?–1542 
 
רבי שלמה בן רבי יעקב אלמולי (בערך 1490–1542) נולד בחצי האי האיברי. במקצועו רופא שהתיישב באימפריה העות'מאנית לאחר גירוש ספרד ופעל בעיקר בשלוניקי ובקושטא.
עודד הדפסת ספרים, ודאג להדפסתם לראשונה של ספר השרשים לרד"ק ושל איגרת חי בן מקיץ לרבי אברהם אבן עזרא.
ספריו

הליכות שבא על נושא הדקדוק, נדפס פעם ראשונה בקושטא שנת ה'ר"פ, ופעם שנייה בירושלים שנת ה'תש"ה, מוסד הרב קוק, על ידי חנוך ילון.
מאסף לכל המחנות נדפס בקושטא ה'רצ"ה
פתרון חלומות ומפשר חלמין על פתרון חלומות (נדפס בשנת ה'רצ"ז באמשטרדם על ידי הרב מנשה בן ישראל, ובווארשא שנת ה'תרס"ב. וכן בשם ספר האחלמה, ונדפס בשאלוניקי שנת ה'תרי"ג). הספר נחלק לשלושה חלקים. החלק הראשון – עיוני, להבנת ענייני החלום. החלק השני – מעשי, אוסף פתרוני החלומות שבדברי חז"ל, הגאונים והראשונים ולהבדיל מחכמי האומות. החלק השלישי כולל דיון הלכתי בפסקי דינים בענייני החלום בגמרא ובפוסקים.
שער ה' החדש בנושא מחשבת ישראל, נדפס בשנת ה'רצ"ג ב"קושטנטינה הקריה" – איסטנבול.
שקל הקודש – ספר פואטיקה. בספר זה הבחין בין 3 סוגי חריזה: חרוז עובר, חרוז ראוי וחרוז משובח.
ספר השורשים הגדול, קושטא, [ש"ו 1546]. דפוס אליעזר שונצינו.
הערות שוליים

↑  שמעון בודנהיימר, האנציקלופדיה העברית, כרך שלישי, ירושלים: חברה להוצאת האנציקלופדיות בע"מ, תשכ"ו. (בעברית)
↑  כחתימתו בסוף ספר השרשים לרד"ק, קושטא, רע"ג (לעמוד האחרון באתר היברו בוקס לחצו כאן)
↑  ילון, חנוך., "מה בין ר' שלמה אלמולי לר' אליהו בחור? (כלל יסודי בנטיות השם והפועל).", לשוננו: כתב-עת לחקר הלשון העברית והתחומים הסמוכים לה כז/כח.ג (1964): 225-29. Web.
↑  לספר הסרוק ללא צורך בהורדה מתוך מאגר הספרים הסרוקים של הספריה הלאומית לחצו כאן
↑  יוסף טובי, השירה העברית בארצות המזרח לאחר הגירוש, באתר הזמנה לפיוט
↑  שולמית אליצור, שירת החול העברית בספרד המוסלמית, Volume 3, עמוד 18, האוניברסיטה הפתוחה
↑  דף אוניקום מספר השרשים הגדול – קושטא ש"ו, באתר קדם.
↑  מאתר קדם: "ספר השרשים הגדול של רבי שלמה אלמולי הוא חיבור בלתי ידוע, שלא בא זכרו בכל רושמי ספרי קושטא וספרי רבי שלמה אלמולי.
לפני מספר שנים התגלה באוסף פרטי דף השער של "ספר השרשים הגדול, הנקרא שרשות גבלות. חברו החכם הכולל החכ"ר שלמה אלמולי נר"ו. נדפס פה קושטאנדינה ... בבית צעיר המחוקקים אליעזר בן הח"ר גרשם שונצינו ... שנת רננ"ו צדיקים". על פי דף זה [שצילומו מצורף] נרשם הספר בתקליטור מפעל הביבליוגרפיה רשומה 0325908."
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257684705171  GND: 1089705085  ISNI: 0000 0000 6212 427X  LCCN: n91005501  NKC: ola20241222265  NTA: 097036366  VcBA: 495/5899  VIAF: 66145542615696642163   WorldCat (עם VIAF): 66145542615696642163 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שטפן קרמר

| --- | --- |

 לידה:  1968 (בן 56 בערך) זיגן, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת מרבורג  אוניברסיטת בון 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה 
 
שטפן יואכים קרמר (בגרמנית: Stephan Joachim Kramer, נולד ב-1968) הוא פוליטיקאי יהודי (גר) גרמני, חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית, המכהן מאז 1 בדצמבר 2015 כראש שירותי הביטחון הפנימיים של מדינת תורינגיה (Amt für Verfassungsschutz Thüringen), אחת מ-16 מדינות הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. קודם לכן היה במשך כעשר שנים (2004–2014) המזכיר הכללי של המועצה המרכזית של יהודי גרמניה.
קורות חיים

קרמר נולד ב-1968 בעיר זיגן שבמרכז גרמניה המערבית דאז, להורים נוצרים, אולם מסיבה בלתי ידועה הוא מעולם לא הוטבל לנצרות, ומשהגיע לבגרות, התגייר. הוא למד משפטים, אך לא קיבל רישיון עריכת דין. בעל תואר שני במדעי החברה (חינוך) (עבודת המאסטר שלו הייתה על קליטתם בישראל של העולים מאתיופיה). נשוי ליהודייה אמריקאית, ואב לשתי בנות.
הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כעוזר פרלמנטרי, דווקא אצל חברי הבונדסטאג מטעם מפלגת ה-CDU, מפלגת המרכז-ימין בגרמניה. אחר כך שימש כעוזרו האישי של איגנץ בוביס, נשיאה דאז של המועצה המרכזית של יהודי גרמניה, שהיה חבר המפלגה הליברלית הגרמנית (FDP), ומ-2004 ובמשך כעשר שנים כיהן כמזכירה הכללי של המועצה. בתקופה זו הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית ומאז הוא חבר בה ומכהן כנציגה או לעיתים רק באופן אישי בגופים פוליטיים ויהודיים שונים, לרבות ועידת התביעות, Amcha Deutschland, "המועצה הגרמנית ליחסי חוץ", חבר הנאמנים של הקונגרס היהודי העולמי ועוד.
במהלך שנת 2015 התגלה כי קיים שיתוף פעולה עמוק בין גורמים שונים בשירות הביטחון הפנימי של מדינת תורינגיה לבין גורמים נאו-נאציים במדינה. בעקבות זאת החליט שר הפנים של תורינגיה, איש ה-SDP מפלגתו של קרמר על פיזורו של גוף זה ופירוקו כמעט לחלוטין, ועל מינויו של קרמר לראש השירות, ובעצם, מי שיקים אותו מחדש. ב-1 בדצמבר 2015 נכנס קרמר לתפקיד.
ספריו

Wagnis Zukunft. 60 Jahre Zentralrat der Juden in Deutschland.. Hentrich und Hentrich, Berlin 2011, ISBN 978-3-942271-10-3.
ספרון מאת שטפן קרמר, עם הקדמה מאת ריכרד פון וייצקר, מי שהיה נשיא גרמניה בשנים 1984–1994
Beschneidung: das Zeichen des Bundes in der Kritik. Zur Debatte um das Kölner Urteil. Metropol, Berlin 2012, ISBN 978-3-86331-098-1.
ספר בעריכת שטפן קרמר בשיתוף עם ההיסטוריון יוהנס הייל
ראו גם

איגנץ בוביס
הערות שוליים

↑  "Neuer Verfassungsschutzchef Stephan Kramer: Nicht geeignet für Spitzenamt in Thüringen?", באתר "תורינגר אלגמיינה", 24 בנובמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306572405171  GND: 143786121  ISNI: 0000 0001 1960 0100  LCCN: no2011072536  SUDOC: 172279232  VIAF: 169205248   WorldCat (עם VIAF): 169205248
שלמה אלגאזי

ערך זה עוסק ברב מהמאה ה-17. אם התכוונתם לשלמה יאודה אלגאזי המכונה פרידלנדר, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1610 ה'ש"ע ברוסה, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1683 (בגיל 73 בערך) תמ"ג
 מקום פעילות:  טורקיה, ירושלים
 תקופת הפעילות:  ?–1683 
 תחומי עיסוק:  דיין
 
הרב שלמה אלגאזי (ש"ע, 1610 - תמ"ג, 1683) היה רב בטורקיה ובירושלים ומחבר ספרים רבים. נודע במלחמתו בשבתי צבי ובחסידיו.
ביוגרפיה

נולד בבורסה שבטורקיה. רבותיו היו רבי יוסף ששון, רבי מאיר די בוטון והרב יוסף גאנשו. בהיותו בן 25 עלה לארץ ישראל, ובהמשך מונה לדיין בירושלים. כעשר שנים לאחר מכן חזר לטורקיה לאיזמיר להדפסת ספריו. הוא פתח שם ישיבה וכיהן ברב הקהילה. נלחם בתוקף בשבתי צבי והיה מהראשונים שניסו לעורר את כל רבני הקהילות נגדו. השבתאים הסיתו את ההמון נגדו והוא ברח מטורקיה. בשנת ת"ל חזר לירושלים והיה מחכמי בית המדרש "בית יעקב" שייסד רבי יעקב חגיז.
חתנו היה הרב אהרן לפפה. נכדו נקרא גם הוא שלמה אלגאזי, הוא היה תלמידו של מחבר הספר פרי חדש, וכיהן כרבה של מצרים במאה ה-18.
ספריו

חיבר ספרים כמנין ראשי התיבות של שמו: שמע שלמה, לחם סתרים, מעולפת ספירים, המון רבה, אהבת עולם, תאוה לעיניים, גופי הלכות, אפריון שלמה, זהב שיבה, יבין שמועה.
אהבת עולם, מהדורת דיהרנפורט, תנ"ג, באתר היברובוקס
גופי הלכות, מהדורת איזמיר, תל"ה, באתר היברובוקס
הליכות אלי, מהדורת איזמיר, תכ"ג, באתר היברובוקס
יבין שמועה, מהדורת ויניציאה, שצ"ט, באתר היברובוקס
לחם סתרים - על מסכת עבודה זרה, מהדורת קראקא, תר"ס, באתר היברובוקס
מעולפת ספירים, באתר היברובוקס
רצוף אהבה, מהדורת פרנקפורט, תנ"ב, באתר היברובוקס
שמע שלמה, מהדורת איזמיר, תי"ט, באתר היברובוקס
תאוה לענים, מהדורת זולצבאך, תמ"ז, באתר היברובוקס
זהב שיבה, מהדורת קושטנדינה, תמ"ג, באתר היברובוקס
זקנת שלמה
הערות שוליים

↑  כך לפי המקובל, אמנם י"ש שפיגל, במאמרו לתולדות הרב שלמה אלגזי והדפסת ספריו - והמסתעף מזה, עלי ספר 1977. הראה שעלה לירושלים רק בתל"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308072305171  GND: 129555126  ISNI: 0000 0000 6680 0300  LCCN: nr94006164  NTA: 170906507  SUDOC: 22534596X  VIAF: 6014438   WorldCat (עם VIAF): 6014438
ש. שרברק

ערך זה עוסק בהוצאת ספרים. אם התכוונתם למייסד הוצאת הספרים, ראו .
שלמה שרברק
אלכסנדר יזרעאל
סמליל הוצאת ש. שרברק, המציגה את האות ש' ובתוכה ש' נוספת (=שלמה שרברק)
סמליל הוצאת יזרעאל, המציגה חקלאי זורע ותחתיו ספר שעל גביו הכיתוב "יזרעאל תל-אביב"
ש. שרעבערק (שְׂרֶבֶּרְק; Sreberk), יזרעאל ושלמה שרברק היו הוצאות ספרים עבריות מייסודם של שלמה זנוויל שְׂרֶבֶּרְק (בכתיב יידי: שרעבערק; 1876–1944) וילדיו אלכסנדר יזרעאל (1906–1982) ואידה שרברק (1901–1983), שפעלו מ-1902 בווילנה, בשנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 בוורשה ומ-1933 בארץ ישראל. הוצאת יזרעאל, ההוצאה הארצישראלית מיסודו של ש' שרברק, פעלה בישראל על ידי יורשיו עד שנת 1988.
הוצאת ש. שרעבערק

בשנת 1902 ייסד שלמה שרברק (שרעבערק; 1866–1944) בווילנה הוצאת ספרים בשמו, ש. שרעבערק. בתחילת דרכה התמחתה ההוצאה בספרי לימוד בעברית וספרי עזר ביידיש. בהמשך הוציאה ספרות יפה. להצלחה מיוחדת זכתה סדרת "מקרא מפורש" של ההוצאה, שהחלה לצאת ב-1910 ואשר הגישה חוברות של ספרי התנ"ך עם פרשנות נגישה לכול.
בשנת 1911 היה שרברק בין המו"לים היידיים והעבריים הגדולים באימפריה הרוסית שהחליטו לייסד סינדיקט הוצאה לאור בשם "צענטראַל" (צֶנטרָל; בעברית נקרא גם: "מרכז"). בהוצאת הספרים המאוחדת, שישבה בעיר ורשה, התאגדו הוצאת ש' שרברק, הוצאת ב' שימין, ההוצאה העברית "תושיה" של א"ל שלקוביץ (בן אביגדור), שהיה למנהל המחלקה העברית ב"צנטרל", הוצאת "פּראָגרעס" (פּרוֹגְרֵס) של יעקב לידסקי, שהופקד על מרבית הפרסומים ביידיש (כשהעורך תחתיו הוא דוד קָאסֶל) והוצאת "השחר" של מרדכי קפלן (קאפּלאן), שהתאחדה קודם לכן עם "פּראָגרעס" (כל החמישה ליטאים, וכולם למעט שרברק תושבי ורשה).
ב"צענטראל" ראו אור יצירותיהם של גדולי הסופרים, ההיסטוריונים והפדגוגים העבריים והיידיים, כמו גם סדרת ספרי ילדים, סדרת ספרי נוער וכן ספרי לימוד ומקראות. זו הייתה ההוצאה לאור היהודית הראשונה שקשרה קשרים עם קהילות יהודיות מחוץ לרוסיה (כולל בארצות הברית), והביאה להפצת ספריה ברחבי העולם.
ב-1921 נפטר בן אביגדור, ושרברק רכש את "תושיה" ומיזג אותה לתוך הוצאתו. ב-1922 הגיע לוורשה כשבאמתחתו מבחר פרסומים, בהם כל כתבי ש. אנ-סקי, וההוצאה המאוחדת "צנטרל" והוצאת-הבת "אחיספר" התגבשו מחדש בבעלותם של שימין, קפלן ושרברק.
באמצע שנות ה-20 השקיע שרברק בהוצאת שטיבל, שנקלעה לקשיים.
הוצאת יזרעאל

בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עלה שרברק לארץ ישראל ופתח בתל אביב את הגלגול הארצישראלי של הוצאתו, שעבורה בחר שם עברי: יזרעאל.
לאחר מותו של שרברק ב-1944 המשיך בנו אלכסנדר יזרעאל (שרברק) (1906–1982) את ניהול הוצאת הספרים. לאחר מותו שלו ניהלה את ההוצאה אלמנתו, אדלה יזרעאל.
עיקר פעולה של הוצאת "יזרעאל" היה בתחומי ספרות הילדים והנוער וספרי הלימוד. בהוצאה ראו אור מאות ספרים לנוער, מקוריים ומתורגמים – בפרט ספרי קריאה היסטוריים לנוער, וכן ספרות יפה למבוגרים וספרי מדע במקצועות שונים.
בהוצאה ראו אור כותרים רבים מספרות הילדים הקלאסית של המאה ה-20 – אריך קסטנר ("אמיל והבלשים", "אמיל והתאומים"), מארק טוויין ("תום סויר", "האקלברי פין"), "הקוסם מארץ עוץ" וז'ול ורן, וסדרות של סיפורי האחים גרים, סיפורי האנס כריסטיאן אנדרסן וחכמי חלם.
עוד ראו בה אור ספרי יסוד כגון "משפט האורים" ("מילון התנ"ך") ליהושע שטיינברג, "דברי ימי ישראל" לצבי גרץ (בתרגום עברי חדש) ו"דורות האחרונים" למרטין פיליפסון (תולדות עם ישראל) וספרי היסטוריה כללית; ולצדם ספרי עזר כגון מדריך לידיעת הארץ מאת אפרים ומנחם תלמי, ספרי פסיכולוגיה וספרי משחקים מאת מרגלית עקביא.
"יזרעאל" הוציאה לאור גם את התנ"ך בכרך אחד בהדפסה משובחת ובצורה נאה, וכן המשיכה להוציא את סדרת "מקרא מפורש".
בשנת 1938 הוציאה את "תורת הבריאות" של הד"ר אשר גולדשטיין.
אחד ממפעליה הגדולים של ההוצאה היה הוצאתה של אנציקלופדיה כללית מקיפה. העבודה על האנציקלופדיה החלה בימי חייו של שרברק, ולאחר מותו נמשכה על ידי בנו. ה"אנציקלופדיה כללית יזרעאל" החלה להופיע בשנת תש"י-1950, ועד תשכ"ב-1961 הופיעו 16 כרכיה. דגש מיוחד הושם בה על נושאים יהודיים.