stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קטכיזם

קטכיזם (מיוונית: κατηχισμός, ובהמשך מלטינית של ימי־הביניים: catechismus) הוא מדריך אמונה בזרמים השונים של הדת הנוצרית, הבנוי במתכונת של שאלות ותשובות. מטרתו העיקרית של הקטכיזם היא להדריך את המאמינים בתורת הדת, לשכנע את המפקפקים ולהציג את עיקרי האמונה הדתית.
מדריכי אמונה נוצרו כבר בימי אבות הכנסייה כמו האנכירידיון של אוגוסטינוס מהיפו (אנ'), יוחנן כריסוסטומוס וקירילוס מירושלים. על בסיס אלו, ובתוספות שונות, נוצרו מדריכי אמונה רבים נוספים בימי הביניים, בהם תפס מקום מרכזי הדיון המשולש באמונה (הקרדו, הסימבולום אפוסטולורום), תקווה (תפילת פאטר נוסטר) והאהבה או החסד (עשרת הדיברות). במדריכי האמונה המאוחרים יותר יש גם דיונים בנושאים אלו ובנושאים נוספים.
הקטכיזם קיבל חשיבות רבה הרבה יותר אחרי התפשטות השימוש בדפוס במהלך המאה ה-16, כאשר הזרמים השונים בפרוטסטנטיות ובכנסייה הקתולית הוציאו שורה של קטכיזמים המבוססים על מדריכי האמונה מימי־הביניים, שמצידם הלכו בעקבות כתבי אבות הכנסייה, ובמיוחד אוגוסטינוס.
הקטכיזם החשוב ביותר של תקופת הרפורמציה במאה ה-16 היה הקטכיזם הקטן (בגרמנית: Der Kleine Katechismus) של מרטין לותר (1529). בקטכיזם זה נוספו לדיון בעשרת הדיברות, הקרדו ותפילת האדון גם דיונים בטבילה, הוידוי והאוכריסטיה (Sakrament des Altars). לותר כתב גם קטכיזם גדול (Der Große Katechismus), שיועד בעיקר לאנשי דת ולא לציבור הרחב.
קטכיזם ביהדות

ביהדות גרמניה במאה ה-19 ראו אור מספר ספרי קטכיזם יהודי, להוראת יסודות הדת היהודית. ספרי הקטכיזם ראו אור הן בזרם הנאו-אורתודוקסיה והן ביהדות הרפורמית. הקטכיזם היהודי התבסס על עשרת הדיברות, על שלושה עשר העיקרים של הרמב"ם ועל שלושת העיקרים של ר' יוסף אלבו. סידור חליפי של ספרי הקטכיזם היו חלוקה משולשת של חובות האדם כלפי האל, חובותיו כלפי עצמו וכלפי הזולת. החובות לזולת מדגישות את הנאמנות לחברה ולמדינה ואת חוסר הסתירה שבין נאמנות זו לבין עיקרי הדת היהודית. בין מחברי ספרי הקטכיזם היהודי נמנו שאול אשר וישראל קליי.
הערות שוליים

↑  ה-Catecheses שנשמר באופן לא שלם. מידע נוסף נמצא כאן
↑  מיכאל מאיר, צמיחת היהודי המודרני, ירושלים 1990, עמ' 143-142
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400263905171  BNE: XX526161  BnF: cb11956965d (data)  GND: 4131748-8  HDS: 011509  LCCN: sh99001904  LNB: 000136449  NDL: 00565178  NKC: ph138473 
ערך זה הוא קצרמרבנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוברט ספנסר, הרוזן השני מסנדרלנד

רוברט ספנסר, הרוזן השני מסנדרלנד
רוברט ספנסר, הרוזן השני מסנדרלנד (באנגלית: Robert Spencer, 2nd Earl of Sunderland‏; 5 בספטמבר 1641 - 28 בספטמבר 1702) היה מדינאי ואציל אנגלי.
ספנסר נולד בפריז להנרי ספנסר, הרוזן הראשון מסנדרלנד. כשהיה גיל שלוש נפטר אביו, והפעוט ירש את תוארי האצולה של אביו והפך לברון ספנסר מוורמלייטון ורוזן סנדרלנד. כשבגר הצטרף לצבא הבריטי, והגיע לדרגת קפטן ברגימנט הפרשים "הנסיך רופרט". ב-10 ביוני 1665 הוא נישא לאן דיגבי (מתה ב-1715), בתו של לורד בריסטול. מהנישואים נולדו ארבעה ילדים:
רוברט ספנסר (1666–1688)
אן ספנסר (1667–1690): נישאה לג'יימס דאגלס, הדוכס הרביעי מהמילטון
אליזבת ספנסר (1671–1704): נישאה לדונו מקארתי, הרוזן הרביעי מקלאנקארטי
צ'ארלס ספנסר (1674 בקירוב - 1722): ירש את תואר הרוזנות של אביו.
לאחר נישואיו עבד בשירות החוץ האנגלי וכיהן כשגריר במדריד (1671–1672), בפריז (1672 - 1673) וברפובליקה ההולנדית (1673). הוא כיהן בתפקיד השמש האישי של המלך (Gentleman of the Bedchamber) בין 1673 ל-1679, אז הושבע כחבר במועצה המלכותית ומונה לכהן כמזכיר המדינה למחלקה הצפונית; באותה תקופה כיהן גם כשגריר הכללי לפריז, שתפקידו היה לקיים קשרים גם עם מדינות נוספות מלבד צרפת.
לורד סנדרלנד כיהן גם כלורד לוטננט של סטפורדשייר עד שלורד שרוסברי הפך לבגיר מבחינת החוק ב-1681. באותה שנה הוא פוטר על ידי צ'ארלס השני כיוון שהתנגד לכך שדוכס יורק יירש את הכתר, אך זכה מחדש באמון המלך באמצעות קשריו עם פילגשו, הדוכסית מפורטסמות'. בין 1682 ל-1688 מילא את תפקידי מזכיר המדינה למחלקה הדרומית, לורד לוטננט של ווריקשייר והלורד נשיא המועצה. ב-1687 הפך לקתולי על מנת לרצות את המלך, ובאותה שנה הוענק לו תואר אבירות במסדר הבירית. אולם, בתקופה זו הוא חש חוסר נוחות הולך וגובר תחת המלך החדש ג'יימס השני, ובאוקטובר 1688 פוטר מתפקידיו.
סנדרלנד ברח לאוטרכט שבארצות השפלה, וכתב לסר ג'ון צ'רצ'יל, מדינאי אנגלי בולט, וביקש את עזרתו. בהתחלה התנגד המלך ויליאם השלישי להכללתו של סנדרלנד בחוק החנינה של 1690, אך ב-1691 התרצה והתיר לו לשוב למדינה. סנדרלנד החל לכהן בבית הלורדים וזמן קצר לאחר מכן ביקר אותו המלך באחוזת הבית שלו, אלת'ורפ, על מנת לדון בנושאים ציבוריים. סנדרלנד ייעץ למלך לבחור את כל שריו ממפלגה יחידה, והביא בסופו של דבר לפיוס בין המלך לבין גיסתו, לימים המלכה אן. הוא היה אחד היועצים הדומיננטיים בתקופת ויליאם, והשפיע עליו לקבל רק ויגים לממשלתו.
הוא התמנה ללורד צ'מברלין של משק הבית באפריל 1697, ולשופט ערעורים למשך תקופה קצרה. אולם, האווירה החשדנית כלפיו הרתיעה אותו, ובדצמבר אותה שנה הוא פרש לחיים בבדידות באחוזת אלת'ורפ. ב-1702 הוא מת באחוזה, ומי שירש אותו היה בנו היחיד ששרד, צ'ארלס.
קורנליה פונקה

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1958 (בת 65) דורשטן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 סוגה:  פנטזיה 
 יצירות בולטות:  לב של דיו 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 הושפעה מ:  גרהם גרין 
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2008)  Wildweibchenpreis (2000)  Phantastik-Preis der Stadt Wetzlar (2004)  חרט הכסף (2004)  פרס רוסויטה (2008)  פרס אנטה פון דרוסטה-הילסהוף (2015)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 corneliafunke.com
 
קורנליה פונקה (בגרמנית: Cornelia Funke; נולדה ב-10 בדצמבר 1958) היא סופרת ילדים גרמנייה עטורת פרסים. ידועה בעיקר בשל הספרים מלך הגנבים וטרילוגיית לב של דיו. מתמקדת בעיקר בסוגות הפנטזיה וההרפתקאות. רבים מספריה תורגמו לשפות רבות והיו לרבי מכר, ומעל 20 מיליון עותקים מהם נמכרו ברחבי העולם.
קורות חיים

פונקה נולדה בשנת 1958 במחוז וסטפאליה שבגרמניה. בילדותה, רצתה להיות אסטרונאוטית או טייסת, אבל החליטה ללמוד פדגוגיה באוניברסיטת המבורג. לאחר שסיימה את לימודיה עבדה פונקה במשך שלוש שנים כעובדת סוציאלית, במהלכן התמקדה בעבודה עם ילדים שחוו בעברם מצוקה. היא עסקה במידה מועטה באיור ספרים, אך עד מהרה עברה לכתיבת ספרים משלה. השראתה באה לה מסוג הספרים אשר עניינו את ילדי המצוקה עימם עבדה. במהלך סוף שנות ה-80 ושנות ה-90, פונקה ביססה את עצמה כסופרת בגרמניה עם שתי סדרות ספרי-ילדים, סדרת הפנטזיה Gespensterjäger וסדרת Wilde Hühner. פונקה כונתה ה"ג'יי קיי רולינג של גרמניה", אך למרות הצלחתה בגרמניה תורגמה לאנגלית לראשונה רק בשנת 2002, עם הספר Herr der Diebe. הספר תורגם כמלך הגנבים והגיע למקום השני ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס. הספר Drachenreiter, אשר תורגם לאנגלית כDragon Rider בשנת 2004, נשאר ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס במשך 78 שבועות.
בהמשך להצלחת ספרים אלו, תורגם הספר Tintenherz - לב של דיו, אשר זכה בפרס ספרותי לספרות ילדים. הצלחת הספר הובילה לתרגום המשך הסדרה, כשף של דיו (אשר זכה גם הוא בפרס ספרותי) ומוות של דיו. פונקה עבדה כמפיקה בסרט "לב של דיו", אשר התבסס על ספרה באותו השם.
רוב ספריה של פונקה לא תורגמו עד כה לעברית.
פונקה חיה כיום בלוס אנג'לס, קליפורניה, עם בעלה ושני ילדיה.
ספריה שיצאו לאור בעברית

2006 - מלך הגנבים
2007 - מיק וגורי במערב הפרוע
2007 - החברות הכי טובות בעולם
2008 - לב של דיו
2009 - הנסיכה האבירה
2011 - כשף של דיו
2012 - מוות של דיו
2012 - איגריין האמיצה
2012 - רוכב הדרקונים
2013 - אדם האבן
הערות שוליים

↑  קורנליה פונקה, אתר כנרת זמורה ביתן דביר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303293005171  PLWABN: 9810532818605606  BIBSYS: 90971535  BNC: 000688781  BNE: XX934873  BnF: cb144733321 (data)  CANTIC: a11116006  CiNii: DA13531531  GND: 119523604  ISNI: 0000 0001 2103 5139  LCCN: no2016056047  LNB: 000023774  MusicBrainz: 5ca3f366-96ef-4be1-aa66-426b7ec98ce6  NDL: 00882571  NKC: xx0012087  NLA: 40476572  NLG: 181514  NLK: KAC200205758  NSK: 000335140  NTA: 074244744  RERO: 02-A003269690  RKD: 461246  SELIBR: 327248  SUDOC: 085821233  Trove: 1447304  ULAN: 500459801  VIAF: 102395980   WorldCat (עם VIAF): 102395980 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוקוט

רוקוט (ברוסית:Ро́кот, רעש) הוא משגר לוויינים וחלליות רב־שלבי בעל מנוע דלק נוזלי, אשר שימש את רוסיה לשיגור לוויינים. המשגר מבוסס על טיל בליסטי UR-100N שפותח במרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל וייצורם החל בשנת 1974. רוב הטילים שנבנו יצאו משימוש צבאי.
השיגורים לטיסה תת-מסלולית החלו בסוף 1990 מקוסמודרום בייקונור. בשנת 1994 בוצע שיגור ראשון שכלל לוויין. בשנת 2000 השיגורים עברו לקוסמודרום פלסצק מכן שיגור משופץ שהיה מנוצל בעבר למשגרים מדגם "קוסמוס".
כל השיגורים בוצעו עם מאיץ מדגם "Briz" בגרסאות שונות. בהתאם לכך שונתה גם גרסת המשגר.
בשנת 1995 מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל הקים בשותפות עם מרצדס-בנץ AG חברה שעסקה בשיגורים מסחריים. לצורך כך נרכשו 45 טילים בליסטיים. בשנת 2000 החברה נרכשה על ידי חברה שבבעלות Arianespace. חברה זו קיבלה 51% מהמניות.
בשנת 2019 אוקראינה אסרה על אספקת מערכות בקרה למשגר. בעקבות כך השיגורים הופסקו. בשנת 2020 פורסם ש"מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל" רכש טילים בליסטים נוספים ובכוונתו לפתח מערכת בקרה חדשה. השיגור הראשון של "רוקוט M" היה תוכנן לשנת 2022. ייצור המשגר הראשון החל באפריל 2023 ושיגור מתוכנן לשנת 2024.
בסך הכול בוצעו 34 שיגורים מהם רק שיגור בודד נכשל. חלק מהשיגורים היו לוויינים רוסים והיתר של מדינות אחרות.
קטמון מועדון אוהדים

| --- | --- |
 פעילות:  ניהול והפעלת מועדון הכדורגל הפועל ירושלים ופעילויות ספורט חברתיות
 תחום:  ספורט ופעילות חברתית
 שפה רשמית:  עברית וערבית
 מדינה:  ישראל ישראל
 מטה הארגון:  ירושלים
 מקום פעילות:  ירושלים והסביבה
 חברים:  1,187 (2021)
 יושב ראש:  יותם כרמון
 מנכ"ל:  אורי שרצקי
 עובדים:  92 (2021)
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־15 שנים)
 https://www.hapoeljerusalem.co.il
 
"קטמון מועדון אוהדים" (בשמה המלא: "קטמון מועדון אוהדים - איחוד אוהדי הפועל ירושלים") היא עמותה ישראלית אשר מאגדת את אוהדי הפועל ירושלים בכדורגל כחברי עמותה. העמותה מחזיקה בבעלות ובזכויות הניהול של הפועל ירושלים בכדורגל.
העמותה מנוהלת על ידי ועד מנהל המונה שבעה חברים, מתוכם ארבעה הם נציגי האוהדים, אשר נבחרים מדי שנה בבחירות דמוקרטיות בין כלל חברי עמותת קטמון מועדון אוהדים, ומתוכם בוחר הוועד את היו"ר. אל שלושת המקומות הנותרים העמותה יכולה להזמין גורמים אשר תורמים לקבוצה למשך אותה עונת משחקים.
העמותה, שהוקמה בשנת 2009 הקימה את קבוצת הכדורגל "הפועל קטמון ירושלים" כאות מחאה על ניהולה הכושל של הפועל ירושלים. בכך הוקמה למעשה קבוצת הכדורגל הראשונה בישראל בבעלות אוהדיה. בשנת 2020 רכשה מידי המפרק שמונה על ידי בית משפט את השם "הפועל ירושלים" ושינתה את שם קבוצת הכדורגל מ-"הפועל קטמון ירושלים" ל-"הפועל ירושלים". למרות שינוי השם, לא השתנה דבר באופן ניהול המועדון.
כיום, העמותה מנהלת את מועדון הכדורגל הפועל ירושלים. המועדון כולל קבוצת כדורגל בוגרת כמו גם מספר רב של פעילויות פעילויות קהילתיות וחינוכיות דרך כדורגל. זאת לרבות הדרכה וחינוך ילדים בתחומי הכדורגל, עידוד ספורטאים צעירים מוכשרים ופעילויות לטובת הקהילה.
העמותה זכתה להכרה רבה אודות הפרוייקים החברתיים אותם היא מפעילה.
כדורגל מקצועני

העמותה הוקמה בשנת 2009 על מנת לקנות את הפועל ירושלים. כאשר לא הצליחה בכך, הקימה את "הפועל קטמון ירושלים" בליגה ג'. וזאת במחאה על הניהול של הפועל ירושלים. מועדון הכדורגל הפועל קטמון ירושלים פעל תחת שם זה עד שנת 2020 (ועוד שנתיים לפני כן בפורמט מעט אחר). זאת כאשר עד 2019 היא פעלה במקביל להפועל ירושלים אשר פורקה בשנה זו. כשנה לאחר מכן, העמותה רכשה את הזכויות והמוניטין בשם "הפועל ירושלים" ושינתה את שמו של המועדון לשם זה.
מרבית פעילויות העמותה השונות, הן הפעילויות החברתיות והן הפעילויות הסופרטיביות-מקצועיות התחילו את דרכן בתקופה בה המועדון נקרא "הפועל קטמון ירושלים". כולן המשיכו לפעול לאחר החלפת השם.
בשנת 2021 עלתה קבוצת הבוגרים לליגת העל.
מחלקת ילדות ונערות הוקמה כבר ב-2011 אך קבוצת בוגרות הוקמה רק בשנת 2020. בשתי עונותיה הראשונות עלתה קבוצת הבוגרות שתי ליגות והחל מעונת 2022/23 משחקת הקבוצה בליגת העל.
פעילות חברתית

בעת ייסוד הפועל קטמון ירושלים בשנת 2007 הכריזו אוהדי הקבוצה וראשי העמותה על עקרונות של מאבק בגזענות ובאלימות, ובפעילות שנקראה בתחילה "היוזמה החברתית", במסגרתה החלו להתנדב כחונכים בבתי ספר בקטמונים ובתלפיות. בשנת 2015 החלו אוהדי והנהלת הקבוצה גם להדגיש את מאבקם בהומופוביה במגרשי הכדורגל
עם האיחוד בין הפועל קטמון להפועל ירושלים, בשנת 2020, המשיכו לפעול כל הפעילויות החברתיות תחת הקבוצה המאוחדת. הפעילויות החברתיות, מחלקות הנוער, הנערות והנשים המשיכו לפעול תחת השם "הפועל קטמון ירושלים", כאשר הסמל הוא סמל המועדון, אליו התווספה המילה "קטמון". מבין פעילויות המועדון הרבות, קבוצת הגברים הבוגרת היא היחידה המשחקת ללא המילה "קטמון" על סמלה.
פעילות חברתית > ליגת השכונות

בשנה השנייה לפעילות היא הורחבה גם ללימוד עברית בקרב ישראלים יוצאי אתיופיה ולבית הספר הדו-לשוני "יד ביד". לאחר מכן, הפרויקט התרחב משמעותית כאשר העמותה ואוהדי הפועל קטמון החלו להפעיל את פרויקט "ליגת השכונות", בו קבוצות בנים ובנות מירושלים ערבים ויהודים מתאמנות מדי שבוע ומגיעות אחת לחודש לטורניר המנוהל על ידי אנשי ואוהדי הקבוצה. בעונת 2015/2016 השתתפו בפרויקט מעל 1,000 ילדות וילדים.
במסגרת פרויקט "ליגת השכונות" משתתפות כמה עשרות קבוצות מרקעים שונים. קבוצות יהודיות וערביות ממערב וממזרח ירושלים ומרקעים דתי וחילוני. במסגרת הפרויקט פועלות קבוצות לבנות וקבוצות לבנים. הפעילות במהלך השנה כוללת שני מפגשים בשבוע לאימון כדורגל ולמרכז למידה - ופעם בחודש לטורניר עם שאר הקבוצות בעיר מאותו מגדר ואותה שכברת גיל.
קבוצות ליגת השכונות מחולקות לקבוצות "אחיות" יהודית וערבית, אשר במסגרת פרויקט "אחד על אחד" הן נפגשות זו עם זו במהלך השנה.
פעילות חברתית > פעילויות נוספות

לפני משחקי הקבוצה הבוגרת, מקיימת העמותה אירועים בשם "פאן-זון" בהם מתקיימות שלל פעילויות לילדים ולמבוגרים בזמן שלפני המשחק.
מדי שנה תומכת הקבוצה בטורניר אוהדים בשם "טורניר כובשי קטמון", המאורגן על ידי "בריגדה מלחה" (ארגון האוהדים במקור של קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים). בטורניר הראשון נטלו חלק קבוצות קטנות של אוהדי הקבוצה, ילדים ומבוגרים, ערבים ויהודים, וכן חניכי "היוזמה החברתית" ושחקנים ותיקים, חלקם מסגל הפועל ירושלים שזכה בגביע המדינה ההיסטורי של המועדון ב-1973. הקבוצה שזכתה בטורניר הראשון הורכבה מנציגי האוהדים בהנהלה ושחקנים נוספים. חלק גדול מהקהל מורכב ממשפחות אוהדים (בהם נשים וילדים) אשר חלקם הם חברי העמותה.
פעילות חברתית > רשימת הפעילויות המתקיימות על ידי העמותה

קבוצת הבוגרים של הפועל ירושלים
קבוצת הבוגרות של הפועל קטמון ירושלים - אשר הוקמה ב-2020 ועלתה שתי ליגות בשתי עונותיה הראשונות לליגת העל.
מחלקת נוער - כוללת קבוצות ב-8 שכבות גיל.
מחלקת נערות - כוללת קבוצות ב-3 שכבות גיל.
אקדמיה לכדורגל - פרויקט בתנאי פנימייה לשחקני קבוצות הנוער המצטיינים, בשיתוף עם חוות הנוער הציוני.
בית ספר לכדורגל, הכולל 3 שלוחות
ליגת נשים חובבניות
ליגת השכונות
פרויקט "אחד על אחד"
קבוצות משולבות - קבוצות המשלבות אוהדים ומתמודדים עם מוגבוליות
פרויקט קריית יערים - קבוצות כדורגל לילדים בסיכון בכפר הנוער קריית יערים
כדורגל לכולם - בית ספר לכדורגל המשלב ילדי חינוך מיוחד ובעלי צרכים מיוחדים
פרסים קהילתיים

בשנת 2016 הוכרז על הענקת פרס ירושלים לאחדות ישראל למועדון הפועל קטמון, המנוהל על ידי העמותה, על פעילותו. בנימוקי הפרס נכתב כי הוא מוענק למועדון בשל קיום פעילויות נוער "ממגוון אוכלוסיות – יהודים וערבים, בנים ובנות, דתיים וחילוניים ועוד".
באותה שנה הוכרז על הענקת פרס אומ"ץ למופת בספורט לקטמון בשל פעילותו נגד גזענות ואלימות.
עוד באותה שנה זכה המועדון בפרס זוסמן של הג'וינט. בפרסום הפרס נכתב: "הקבוצה מחנכת לסובלנות, מצוינות וקבלת האחר והשונה באמצעות פעילויות חברתיות ויוזמות בקהילה המשלבות כדורגל וחינוך..."
בעונת 2017/18 העניק נשיא המדינה למועדון את פרס "מגן הכבוד-הדור הבא" על פעילות מחלקת הנוער שלו. בנימוקי הוועדה נכתב: "מחלקת הנוער של מועדון הפועל קטמון ירושלים משמשת כמנוע קהילתי המקדם שוויון הזדמנויות, צמצום פערים וחיבור בין קבוצות אוכלוסייה שונות ומגוונות בעיר..."
הערות שוליים

↑  ynet ספורט, קטמון נגד הומופוביה: דגל גאווה בנקודת הקרן, באתר ynet, 18 באפריל 2015
↑  הקבוצה הבוגרת, באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  קבוצת הנשים של הפועל ירושלים, באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  מחלקת הנוער של הפועל ירושלים, באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  מחלקת הנערות של הפועל ירושלים, באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  האקדמיה לכדורגל של הפועל ירושלים, באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  בית הספר לכדורגל של הפועל ירושלים, באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  ליגת הנשים החובבות של הפועל ירושלים, באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  ליגת השכונות של הפועל ירושלים, באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  "אחד על אחד", באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  הקבוצות המשולבות, באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  פרויקט קרית יערים, באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  כדורגל לכולם, באתר מועדון האוהדים הפועל ירושלים
↑  אסף קלנר, ‏זוכת פרס אחדות ישראל תשע"ו: הפועל קטמון, באתר "סרוגים", 17 במאי 2016
↑  תנועת אומ"ץ העניקה את אות המופת בספורט, באתר ‏מאקו‏, 27 בספטמבר 2016
↑  http://www2.jdc.org.il/he/press-page?year=2016&page=3 הוכרזו שלושה זוכי פרס זוסמן-ג'וינט לשנת 2016 הפרס החברתי המשמעותי בישראל, באתר הג'וינט
↑  http://www.football.co.il/article/91758 נשיא המדינה העניק את "מגן הכבוד–תקווה ישראלית" לעונת 17/18, באתר מנהלת הליגות לכדורגל
לוגו "ליגת השכונות", כאחד מפרויקטי הדגל של העמותה.
רוקו פרקצ'ין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בנובמבר 2002 (בן 21) זאגרב, קרואטיה 
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.04 מטרים
 מספר:  17
 קבוצות כשחקן
 2018–   2018–2019:  ציבונה זאגרב   ← ק.ק. רודס
 הישגים כשחקן
 אליפות הליגה הקרואטית (2019)   אליפות הליגה האדריאטית לנוער (2019)   השחקן המצטיין בליגה האדריאטית לנוער (2019)
 
רוקו פרקצ'ין (בקרואטית: Roko Prkačin; נולד ב-26 בנובמבר 2002) הוא כדורסלן קרואטי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בציבונה זאגרב.
קריירה

פרקצ'ין הוא בנו של כדורסלן העבר, ניקולה פרקצ'ין.
פרקצ'ין גדל במערכת הנוער של ציבונה זאגרב. בגיל צעיר מאוד החל להתבלט מעל חבריו לקבוצה. בשנת 2017, הוביל פרקצ'ין את קבוצת הנוער של ציבונה עד גיל 16 לזכייה בטורניר אליפות אירופה. פרקצ'ין סיים כקלע המוביל בטורניר וזכה בתואר השחקן המצטיין. בעונות 2017/2018 ו-2018/2019, השתתף פרקצ'ין עם קבוצת הנוער של ציבונה בליגה האדריאטית לנוער, שם שיחק מול שחקנים אשר היו גדולים ממנו בשלוש שנים.
באוגוסט 2018, ציבונה השאילה את פרקצ'ין לק.ק. רודס מהליגה הקרואטית השנייה. בעקבות יכולתו הטובה חזר פרקצ'ין בינואר 2019 לציבונה. ב-12 בינואר 2019, ערך פרקצ'ין את הופעת הבכורה שלו בליגה האדריאטית בהפסד 68–89 לצדביטה זאגרב, כשהוא קולע 6 נקודות ומוריד 6 ריבאונדים. במהלך 5 משחקיו בליגה האדריאטית בעונת 2018/2019, העמיד פרקצ'ין ממוצעים של 2.2 נקודות, 2.0 ריבאונדים ו-0.4 אסיסטים למשחק. ב-24 בספטמבר 2020, מונה פרקצ'ין לקפטן הקבוצה, והיה לקפטן הצעיר ביותר בתולדות קבוצות הכדורסל, בגיל 17 ועשרה חודשים.
קריירה > קריירה בינלאומית

פרקצ'ין היה חלק מנבחרת קרואטיה עד גיל 17 שסיימה שביעית בגביע העולם עד גיל 17. בטורניר זה הוא העמיד ממוצעים של 12.3 נקודות, 10.9 ריבאונדים ו-1.9 חסימות למשחק.
יותר מאוחר בקיץ 2018, שיחק פרקצ'ין עם נבחרת קרואטיה עד גיל 16 שזכתה במדליית הזהב באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה בנובי סאד. במהלך שבעה המשחקים בטורניר, העמיד פרקצ'ין ממוצעים של 18.6 נקודות, 10.9 ריבאונדים, 3.7 אסיסטים ו-2.0 חסימות למשחק וזכה בתואר השחקן המצטיין ונכנס לחמישייה הראשונה של הטורניר.
ב-27 בנובמבר 2020, יום אחד לאחר יום הולדתו ה-18, פרקצ'ין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה במוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 2022, בניצחון 62–79 על נבחרת טורקיה, כשקלע 6 נקודות והוריד ריבאונד אחד.
רוברט ואייט

| --- | --- |

רוברט ואייט בלונדון, אפריל 2006
 לידה:  28 בינואר 1945 (בן 79) בריסטול, אנגליה
 שם לידה:  Robert Wyatt Ellidge 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1963
 מקום לימודים:  Simon Langton Grammar School for Boys 
 סוגה:  סצנת קנטרברי, ג'אז-פיוז'ן, רוק מתקדם
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  שירה, תופים, כלי הקשה, פסנתר, קלידים, גיטרה, חצוצרה
 חברת תקליטים:  וירג'ין רקורדס, דומינו רקורדינג קומפני 
 בן או בת זוג:  Alfreda Benge (26 ביוני 1974–?) 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לייז' (2009)  MOJO Awards 
 www.strongcomet.com/wyatt/
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט ואייט (באנגלית: Robert Wyatt, נולד בשם רוברט ואייט-אלידג' ב-28 בינואר 1945) הוא מוזיקאי ורב נגן בריטי וממייסדי להקת סופט מאשין, מהחשובות בסצנת קנטרברי.
שנותיו הראשונות

אימו של רוברט ואייט הייתה עיתונאית אשר עבדה בשביל ה-BBC, ואביו היה פסיכולוג ארגוני, אשר הצטרף למשפחה רק כשרוברט היה בן 6. כנער מתבגר, ואייט חי עם הוריו בעיירה לידן, שם נגן הג'אז האמריקאי ג'ורג' ניידורף לימד אותו לתופף.

בשנת 1962, עברו ואייט וניידורף למאיורקה שם הם חיו ליד המשורר רוברט גרייבס. בשנה שלאחר מכן, ואייט חזר לאנגליה והצטרף ל"Daevid Allen Trio" עם דייוויד אלן ויו הופר. אחרי שאלן עבר לצרפת, ייסדו ואייט והופר את להקת "The Wilde Flowers" עם קווין איירס, ריצ'רד סינקלייר ובריאן הופר. בתחילה היה ואייט המתופף בלבד, אך עם עזיבתו של איירס הוא הפך גם לזמר.
סופט מאשין ומאצ'ינג מול

בשנת 1966, להקת The Wilde Flowers התפרקה. ואייט ומייק רטלייג' ייסדו את להקת סופט מאשין עם קווין איירס ודייוויד אלן. ואייט היה הזמר והמתופף, צירוף בלתי רגיל ללהקת רוק.
ב-1970, לאחר סיבוב הופעות, שלושה אלבומים ועימותים פנימיים הולכים וגוברים בלהקה, ואייט הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו "The End of an Ear".
שנה לאחר מכן עזב רוברט ואייט את סופט מאשין, והקים להקה חדשה, "מאצ'ינג מול" (משחק מילים על השם סופט מאשין בצרפתית). לאחר שני אלבומים ועל סף תחילת העבודה על השלישי, ב-1 ביוני 1973, כשהוא שיכור כלוט במהלך מסיבה לכבוד גילי סמית' וג'ון קמפבל קרמר (הידוע גם כ- Lady June) מלהקת גונג, נפל ואייט מחלון הקומה הרביעית. הוא נותר משותק בפלג גופו התחתון ורותק לכסא גלגלים. ב-4 בנובמבר באותה השנה, פינק פלויד נתנו שתי הופעות באותו היום שהכנסותיהן נועדו לעזור לוואייט, ב-Rainbow Theatre בלונדון, בתמיכה של סופט מאשין ובהנחייתו של ג'ון פיל. ההופעות גייסו סכום של 10,000 ליש"ט עבור ואייט.
קריירת סולו

הפציעה גרמה לוואייט לנטוש את פרויקט מאצ'ינג מול ואת התיפוף. הוא החליט להתמקד בקריירת הסולו, ובעזרת חברים מוזיקאים (כולל מייק אולדפילד, המשורר איבור קולטר וגיטריסט להקת Henry Cow, פרד פירת') הוא הוציא את האלבום Rock Bottom אשר זכה לשבחים רבים. מאוחר יותר באותה השנה הוציא ואייט סינגל, גרסת כיסוי לשיר "I'm a Believer" . שניהם בהפקתו של מתופף להקת פינק פלויד, ניק מייסון, לאחר מכן ואייט הקליט את הקולות המרכזיים באלבום הסולו הראשון של מייסון "Fictitious Sports" בשנת 1981. לקראת הופעתו של וייאט בתוכנית "Top of the Pops" התגלע ויכוח בין וייאט לבין מפיקי התוכנית לגבי כיסאו. מפיקי התוכנית חשבו שאין זה מן הראוי להראות אדם מרותק לכיסא גלגלים בתוכנית המיועדת לכל המשפחה ורצו שווייאט יישב בכיסא רגיל, בסופו של דבר ניצח וייאט והופיע בכיסא הגלגלים שלו, אך הופעתו אכזבה.

אלבום הסולו הבא שלו "Ruth Is Stranger Than Richard" היה מעט יותר בסגנון ג'אזי עם השפעות של ג'אז חופשי ומוזיקה אפריקאית. מוזיקאים אורחים אשר השתתפו בהקלטות האלבום כללו את בריאן אינו על גיטרה, וסינטיסייזר.
בהמשך שנות ה-70 הופיע וייאט עם אמנים מגוונים, כולל Henry Cow,Hattfield and the north, גיטריסט רוקסי מיוזיק, פיל מנזנרה ועוד. בשנות ה-80 המאוחרות לאחר שיתופי פעולה עם אמנים רבים נוספים יצא וייאט עם אשתו אלפרדה בנג' לשבתון בספרד.
בשנת 1991 חזר וייאט עם האלבום Dondestan, אשר נחשב בעיני רבים כאלבומו הטוב ביותר שלו מאז Rock Bottom. שבחים רבים הורעפו גם על האלבום Shleep משנת 1997. 

בשנת 1999 שיתף וייאט פעולה עם הזמרת האיטלקית כריסטינה דונה באלבומה השני Nido.
השנים המאוחרות

ביוני 2001, וייאט היה אוצר של פסטיבל מלטדאון, ושר עם דייוויד גילמור את השיר Comfortably Numb, הביצוע תועד ב-DVD של גילמור David Gilmour in Concert. 
 וייאט גם הזמין את אביתר בנאי להופיע בפסטיבל.
בינואר 2003, ערוץ 4 של ה-BBC שידר תוכנית תחת הכותרת Free Will and Testament המתעדת הופעות של ואייט עם מוזיקאים שונים כמו איאן מיידמן וליאם גרוצקי ביחד עם ראיונות עם ג'ון פיל, בריאן אינו, אנני וויטהד, אלפי ורוברט ואייט עצמו.
לקראת סוף שנת 2003 הוציא ואייט את האלבום Cuckooland שהיה מועמד לפרס אלבום השנה הבריטי.
באוקטובר 2007 הוציא את האלבום Comicopera. בנובמבר 2010 הוציא ביחד עם רוס סטפן וגלעד עצמון את האלבום For the Ghosts Within.
השפעתו על אמנים אחרים

השיר "I Believe" של להקת Tears for Fears (מתוך האלבום Songs from the Big Chair מ-1985) הוקדש לרוברט וייאט, בקטע הווידאו, נראה רונלד אורזבל כשהוא ישוב בכורסה, כחיקוי לשיתוקו של ואייט. בחלקו השני של הסינגל אורזבל מבצע גרסת כיסוי לשיר Sea Song. גם ברי סחרוף ביצע גרסת כיסוי לשיר זה באלבום ההופעה שלו.
אלבומי סולו

1970 - The End of an Ear
1974 - Rock Bottom
1975 - Ruth Is Stranger Than Richard
1982 - Nothing Can Stop Us (ההוצאה האוסטרלית מ-83' כוללת את השיר "Shipbuilding")
1982 - The Animals Film (פס-קול)
1985 - Old Rottenhat
1991 - Dondestan
1994 - Flotsam Jetsam
1996 - A Short Break
1997 - Shleep
1998 - (Dondestan (Revisited
2003 - Solar Flares Burn for You
2003 - Cuckooland
2005 - Theatre Royal Drury Lane 8 September 1974
2007 - Comicopera
2010 - For the Ghosts Within
הערות שוליים

↑  קוטנר רוק.נט: רוברט ווייט, יואב קוטנר, 4 בנובמבר 2010
ואייט בהופעה, ספטמבר 1967
קולוברה

| --- | --- |

מראה של קולוברה בעיר ולייבו
 מידע כללי
 אורך:  123 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  31 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  3638 קמ"ר
 מוצא:  התמזגות של הנחלות אובליצה ויאבלניצה בעיר ולייבו
 גובה מוצא הנהר:  193 מטרים
 יובלים:  Gradac, Jablanica, Tamnava 
 שפך:  סאווה, על יד אוברנובאץ
 מדינות באגן הניקוז:  סרביה
 
 
קוׂלוּבַּרה או קולובארה (בסרבית: Колубара או Kolubara) הוא נהר באורך 123 ק"מ במערבה של סרביה, יובל ימני של הנהר סאווה.
הוא היובל החשוב האחרון של סאווה, המרוחק כ־27 ק"מ מבלגרד.