stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ophiocordyceps unilateralis
תיאור

כמו חלק מהפטריות הפתוגניות לחרקים, גם פטריה זו משנה את התנהגות האורגניזם המארח (מניפולציה של הטפיל), כשהיא גורמת לנמלה להתנהגות לא אופיינית לנמלים, אך כזו שמשרתת את הפטריה.
2-3 שבועות לאחר כניסת הפטרייה לגוף, הנמלה הנגועה עוזבת את המושבה שלה, מטפסת לגובה של כ-30 ס"מ מהחלק הצפוני של הצמח ומתקבעת על העלה, נועצת את לסתותיה בווריד-הפטריות כדי לספק את העמדה הטובה ביותר להתפשטות נבגים. לאחר מותה של הנמלה נובטת הפטרייה בכל גופה, ומראשה צומח גוף פרי אדום-חום. נמלים מתות ממשיכות להפיץ נבגים של הפטרייה. יתרה מכך, הפטרייה גדלה פי שניים מאורך הנמלה, ולאחר מכן היא ממשיכה לרבייה מינית. לצורך מניפולציה כזו של התנהגות, הפטרייה יוצרת רשת תאים מורכבת בגופה של הנמלה, אשר קולעת את כל האיברים הפנימיים ושולטת כימית בכל פינה בגופה, אך, באופן מעניין, אינה חודרת למערכת העצבים המרכזית של המארח עד השלב האחרון בו היא מובילה את הנמלה להתמקם במקום גבוה. פטריות טפיליות ממין זה שלטו בהתנהגות הנמלים לפני 48 מיליון שנה, כפי שמעיד מאובן שנמצא בשטח מחצבה בעמק הריין שבגרמניה.
השפעה

נמלה מתחילה להיהפך לזומבי כשפטריית Ophiocordyceps מפזרת עליה נבגים. הפטרייה הטפילית משתלטת בהדרגה על מוח הנמלה ומובילה אותה למיקום לח וקריר. כשהיא מגיעה לשם הפטרייה הורגת את הנמלה, וגופי רבייה פורצים מראש החרק ומפיצים נבגים נוספים.
ידוע כי Ophiocordyceps unilateralis ומינים קשורים עוסקים במטבוליזם משני פעיל, בין היתר, לייצור חומרים הפעילים כסוכנים אנטיבקטריאליים המגינים על המערכת האקולוגית של הפטרייה-מארחת מפני פתוגנזה נוספת במהלך רבייה פטרייתית. בגלל חילוף החומרים המשני הזה, כימאים של מוצרים טבעיים, התעניינו במין זה עם גילוי מקביל של סוכני מולקולות קטנות (למשל ממשפחת הפוליקטידים) בעלי עניין פוטנציאלי לשימוש כסוכנים אימונומודולטורים, אנטי זיהומיים ואנטי סרטניים.
בתרבות

במשחק הווידאו האחרונים מבינינו (ובסדרת הטלוויזיה המבוססת עליו), נידונה האפשרות שפטריה כזו מצליחה לעבור לבני אדם ולהופכם לזומבים.
בספר הנערה עם כל המתנות יש גם כן פטריה מסוג זה אשר השתלטה על האנושות
הערות שוליים

↑   אסף רונאל, סרט אימה בג'ונגל: החוקרים גילו איך עובדת אחיזת המוות של נמלת הזומבי, באתר הארץ, 25 ביולי 2019
↑  אסף גולן, הפטרייה שהופכת את מי שאוכל אותה לזומבי, באתר ישראל היום, 15 בנובמבר 2017
↑  Kate Larkin, Attack of the ancient 'zombie' ants, Nature, 2010-08-17 doi: 10.1038/news.2010.415
↑  זומבי ביערות ברזיל: הנמלה שהפכה לפטרייה, באתר ynet, 15 בנובמבר 2017
↑  וינרב, גלי (2011-03-06). "נמלים צועדות אל מותן". Globes. נבדק ב-2023-01-25.
2013 בספרות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2013  בספרות |  |
< · 2011 · 2012 – 2013 – 2014 · 2015 · >
כל ערכי השנים בספרות במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספרות במאה ה-21 · פורטל הספרות
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2013 ונוגעים לתחום הספרות.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
7 במרץ – יום הספר העולמי הופך לאירוע רשמי של אונסק"ו.
אפריל – ג'יי קיי רולינג מוציאה לשווקים את הרומן הבלשי קריאת הקוקייה תחת שם העט רוברט גלבריית'. שלושה חודשים לאחר מכן נחשפה בתקשורת הזהות האמיתית של האדם שכתב בפועל את הספר.
28 בנובמבר – שלוש יצירות מאת ג'יי די סלינג'ר, אשר מעולם לא פורסמו, דולפות לאינטרנט.
ספרים חדשים נבחרים > סיפורת

צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה – אמריקנה
דן בראון – התופת
ניל גיימן – אוקיינוס בקצה המשעול
סטיבן קינג – דוקטור סליפ
הרוקי מורקמי – צקורו טזאקי חסר הצבע ושנות העלייה לרגל שלו
ריק ריירדן – בית האדס
ג'יי קיי רולינג (תחת שם העט רוברט גלבריית') – קריאת הקוקייה
דונה טארט – החוחית
ספרים חדשים נבחרים > ספרי ילדים ונוער

אנתוני הורוביץ – רולטה רוסית
נפטרו

20 בינואר – טויו שיבטה, משוררת יפנית (נולד ב-1911)
8 בפברואר – אלן שארפ, סופר ותסריטאי סקוטי (נולד ב-1934)
24 בפברואר – סטפן הסל, סופר ודיפלומט צרפתי יליד גרמניה (נולד ב-1917)
23 ביוני – ריצ'רד מת'סון, סופר אמריקאי ותסריטאי, בעיקר בפנטזיה, ספרות אימה, ומדע בדיוני. (נולד ב-1926)
2 בספטמבר – פרדריק פול, סופר ועורך מדע בדיוני אמריקני (נולד ב-1919)
18 בספטמבר – מרסל רייך-רניצקי, פובליציסט ומבקר ספרות גרמני ממוצא יהודי (נולד ב-1920)
1 באוקטובר – טום קלנסי, סופר אמריקאי (נולד ב-1947)
פרסים

פרס דייוויד כהן: הילרי מנטל
פרס מאן בוקר: המאורות מאת אלינור קטון
פרס נובל לספרות: אליס מונרו
פרס לסיפורת מאת נשים: "May We Be Forgiven" מאת א. מ. הומס
טום קלנסי
מלאכת דש

איכר מכה אלומות על מנת להפריד את גרעיני התבואה מהפסולת
חקלאי דש בעזרת סוס
מְלֶאכֶת הַדָּשׁ היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת, שמהותה פירוק תבואה מקליפתה. הדרך המסורתית להפרדת גרגרי הדגן, החיטים והשעורים, מקליפתם (דישה), הייתה בשטיחת אלומות התבואה על האדמה, והעברת בהמת משא הרתומה למורג על שכבות התבואה, ובכך גרמו להפרדת המוץ מגרגרי הדגן, החיטים או השעורים. מלאכת מפרק היא תולדה של מלאכת דש. דוגמה למלאכות שאסורות משום מפרק: חובל כאשר הוא צריך לדם, משום פירוק הדם מהרקמה, חולב משום פירוק החלב מהדד, וסחיטת פירות משום פירוק המיץ מהפרי.
דברים האסורים משום מלאכת דש

פירוק קליפת קטניות יבשים אסורה משום מלאכת דש. יש אומרים שאסורה אף בשינוי.
פיצוח אגוזים בשבת לצורך אכילתם מיידית, מותר. למרות שלכאורה פיצוח האגוזים הוא דישה, שהרי הוא מפרק את האוכל מתוך הקליפה, מ"מ אין בזה איסור ‘דש’. מפני שמלאכת ‘דש’ היא מלאכה שעיקרה נעשית בשדה, ולא לקראת האכילה, כדוגמת הוצאת גרגירי התבואה מן השיבולים לקראת מכירתם או הבאתם לטחינה. וכן הוצאת שעועית או אפונים מתוך תרמיליהן לקראת שיווקם לרבים. לכן, אגוזים, שהם פרי שאין רגילים להוציאו מקליפתו בגמר תהליך איסופו, אלא בשעת אכילתו, אין בו מלאכת ‘דש’. מסיבה זו, אגוזים שרגילים לפצחם לקראת האוכל, אין בפיצוחם איסור ‘דש’. כמו כן, מותר לקלף בוטנים מקליפתם העבה ומקליפתם האדומה הדקה, על מנת לאוכלם באופן מיידי.
שקדים גדלים עם שתי קליפות, החיצונית ירוקה, והפנימית קשה. רגילים למכור את השקדים כשהקליפה הקשה עדיין עליהן, אך לאחר שהסירו מהם את הקליפה הירוקה. מסיבה זו, אם השקדים מקולפים מקליפתם הירוקה לפני השבת, מותר לקלף בשבת שקדים מקליפתם הקשה כדי לאוכלם, סמוך לאכילתם. אבל אם השקדים נותרו גם עם קליפתם הירוקה, אסור להסירה מפני איסור ‘דש’ (רמ”א שיט, ו, מ”ב כד). יש שכתבו שמותר לקלף שקד אחד ולאוכלו, ואח”כ לקלף שקד נוסף ולאוכלו, שהואיל והוא מקלף בכל פעם שקד אחד בלבד ואוכלו, אין קילופם כדרך מלאכת ‘דש’ אלא כדרך אכילה (כלכלת שבת).
איסור סחיטה - מתולדות דש

סחיטת זיתים וענבים, נחשבת לתולדה של מלאכת דש, מכיוון שהיא דומה למלאכה זו, שהיא - פירוק התבואה שהיא אוכל מהפסולת שהיא השבולת, ומהותה - פירוק שני דברים חלוקים זה מזה ומדובקים זה בזה, האחד מתוך חבירו המכסה עליו.
איסור סחיטה - מתולדות דש > זיתים וענבים

החילוק בין זיתים וענבים לשאר פירות הוא, מפני שבעבר רק שמן ויין היו המשקים הנעשים מפירות, ולכן רק להם יש שם משקה, אבל מיץ של שאר פירות לא היה נחשב כמשקה, ולכן ייצור משקה כזה היא כהפרדת אוכל מאוכל.
איסור סחיטה - מתולדות דש > סחיטת תותים ורימונים

למרות זאת אסרו חז"ל לסחוט גם פירות נוספים, כתותים ורימונים, מכיוון שיש אנשים שיש להם פירות כאלו בשפע ולכן הם סוחטים אותם, ומכיוון שגם שאר האנשים היו עושים כן לולא המחיר היקר של הפירות, לא שייך לומר בטלה דעתו אצל כל אדם, מכיוון שדעתם של שאר האנשים אינם מתנגדת לכך.
איסור סחיטה - מתולדות דש > פירות שאין דרך לסוחטן

למרות זאת, שאר הפירות שאין הדרך כלל לסחוט אותם לשם משקה לצמאון מותר לסחוט, אך במקום שדרכם של רוב בני המקום לעשות כך, אסור לסחוט אותם מדרבנן.
אך יש האוסרים לסחוט גם בכל הפירות מדרבנן, ולכתחילה יש להחמיר כדבריהם. כך למשל, תלוי דין סחיטת לימון בין שתי הדעות, לפי הדעה הראשונה היא מותרת מכיוון שהלימון נסחט לרוב לשם אוכל, וגם כשהוא נסחט לשם משקה הוא לא משמש כמשקה לבדו אלא כטעם למשקה אחר, ולפי הדעה השנייה היא אסורה. לפיכך יש הסבורים שבזמנינו היא אסורה ויש בזה חשש דאורייתא, ויש המקילים
.
כיום שיש פירות רבים המשמשים בקביעות לסחיטה כמו תפוחים ותפוזים, יש הסבורים שיש איסור גמור לסחוט את הפירות לשם משקה גם לא בשינוי.
איסור סחיטה - מתולדות דש > היתרים

סחיטת פירות לתוך אוכל היא דבר המותר, מכיוון שהמשקה נסחט לתוך אוכל ונהפך לחלק ממנו, והרי זה כמפריד אוכל מאוכל. גם אם סוחט את הפירות כדי לתקן את הפירות ולא לשם משקה, מותר לסחוט[דרוש מקור].
שלא בגידולי קרקע

במסכת שבת חלוקים רבי יהודה וחכמים בדין הפוצע חילזון. רבי יהודה סבור שעובר בכך על מלאכת דש, שכן פציעת בעל חיים הגורמת לחלק מדמו שיצא ממנו, היא תולדה של מלאכת דש הגורמת לגרגרי הדגן להיפרד מהמוץ. לעומתו חכמים טוענים ש”אין דישה אלא בגידולי קרקע”. הרמב"ם פוסק כרבי יהודה, שפציעת בעל חיים היא תולדה של איסור דש, ומאידך, באותו סעיף עצמו הוא פוסק כחכמים, שאין מלאכת דש אלא בגידולי קרקע. מפרשי הרמב"ם מתייגעים לפרש את הסתירה שבדבריו. לדעת רבי אברהם בן הרמב"ם החילוק הוא בין האב, מלאכת דש, בו "אין דישה אלא בגידולי קרקע", לבין תולדתו, המפרק, שישנה גם שלא בגידולי קרקע. ולדעת המגיד משנה החילוק הוא בין חילזון שנחשב לעניין זה שלא כגידולי קרקע, לבין בהמה, שנחשבת לעניין זה כגידולי קרקע.
שלא בגידולי קרקע > סחיטת בגדים

בסחיטת בגדים ישנם מקרים בהם נחשב הדבר למלאכת דש, וישנם מקרים בהם נחשב הדבר לאיסור כיבוס.
מפרק, איסור חליבה בשבת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לפי רש"י, איסור מפרק גם הוא תולדה של מלאכת דש, שהדש, גם הוא מפרק את שיבולי התבואה מקניהם, ולכן אסור לחלוב בשבת משום שהוא מפרק משקה מאוכל, והחזון איש אסר גם לסחוט לתוך אוכל.
איסורי דרבנן > ריסוק קרח והמסתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
חכמים אסרו לשבר קרח לחתיכות קטנות, משום 'סרך מלאכה' כלומר, משום שזה דומה למלאכת סוחט נאסר ריסוק קרח גזרה שמא יסחוט פירות העומדין למשקין, וגם משום שזה דומה למלאכה, שבורא את המים הללו. אבל מותר לשקע את חתיכות הקרח בתוך כוס של מים או יין.
הערות שוליים

↑  לאחר שהשיבלים הופרדו מקני החיטים, היו זורקים את התבואה כלפי מעלה, ואז נפלו השיבלים - הכבדים יותר - כלפי מטה, והופרדו מקניהם. פעולה זו היא מלאכת זורה.
↑  כך הדבר לפי דעת הרמב"ם הלכות שבת ח, ז
↑  שולחן ערוך הרב בפסקי הסדור.
↑  בספר 'פניני הלכה' פרק יא, אות יח.
↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קמ"ג, עמוד ב'.
↑  ראו תוספות לתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף צ"ב, עמוד ב' דיבור המתחיל ואת"ל.
↑  שולחן ערוך הרב סימן ש"כ.
↑  משקה הנסחט לרפואה אינו נקרא בשם משקה.
↑  שולחן ערוך סימן ש"כ.
↑  רבי חיים נאה ב"מסגרת השולחן"[דרושה הבהרה] ועוד.
↑  הרב יצחק יוסף, ילקוט יוסף קש"ע, סימן שכ' דין סחיטת לימון, ס"ק יג'
↑  משנה ברורה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קמ"ד, עמוד ב', לפי פירוש הרי"ף ש"סוחט לקדרה" הוא לתוך אוכל.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק ח', הלכה ז'.
↑  ראו כסף משנה שם, ופרשנים נוספים.
↑  ראו תוספות לתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"א, עמוד ב'.
↑  ראו משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק ט', הלכה י"א.
↑  חידושי הרשב"א(נא, ד"ה הא). אך ראה בעל התרומה שחולק.
↑  גמרא שבת נא עמוד ב
| הלכות ואיסורי שבת |
| --- | --- | --- |
| כללים | מזיד עם התראה • מזיד • שוגג • דבר שאינו מתכוון • פסיק רישא • מלאכה שאינה צריכה לגופה • מלאכת מחשבת • שניים שעשאוה • שינוי • גרמא בשבת • מקלקל • מתעסק • חצי שיעור • מסייע אין בו ממש • פיקוח נפש דוחה שבת. |  |
| מוקצה | מוקצה מחמת גופו • מוקצה מחמת איסור • מוקצה מחמת חסרון כיס • מוקצה מחמת מיאוס • מוקצה מחמת מצווה • כלי שמלאכתו לאיסור • ביטול כלי מהיכנו • בסיס לדבר האסור • נולד • טלטול על ידי דבר אחר • מיגו דאתקצאי • גרף של רעי |  |
| שבות | שבות דשבות • אמירה לנוכרי • עובדין דחול • מראית עין • ממצוא חפצך • ודבר דבר • הכנה משבת לחול • טרחא יתירה • מקח וממכר בשבת • שכר שבת • שטרי הדיוטות • מוליד • רחיצה בשבת • רדיית הפת • גזירת סנדל המסומר |  |
| עונשים | סקילה • כרת • קורבן חטאת • מלקות • מעשה שבת |  |
| שונות | מחמר • תחום שבת • שביתת כלים • שביתת בהמתו |  |
| מלאכות שבת | מלאכות שבת |  |
| צביעת יריעות המשכן | זורע • חורש • קוצר • מעמר • דש • זורה • בורר • טוחן • מרקד • לש • מבשל |  |
| הכנת היריעות | גוזז • מלבן • מנפץ • צובע • טווה • מיסך • שתי בתי נירין • אורג • פוצע • קושר • מתיר • תופר • קורע |  |
| הכנת כיסויי עורות | צד • שוחט • מפשיט • מעבד • ממחק • משרטט • מחתך |  |
| הקמת המשכן | כותב • מוחק • בונה • סותר • מכבה • מבעיר • מכה בפטיש • הוצאה מרשות לרשות |  |
| תולדות מלאכות שבת | מפרק • השקיה • הגבנה • חליבה בשבת |  |
| הלכות עירובין | הלכות עירובין |  |
| רשויות השבת | רשות הרבים • רשות היחיד • כרמלית • מקום פטור • (מדרבנן: קרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה) |  |
| המלאכה והאיסורים | עקירה והנחה • הוצאה מרשות לרשות • טלטול ארבע אמות ברשות הרבים • איסור טלטול בין רשויות היחיד • איסור טלטול בין רשויות היחיד |  |
| תיקוני החצר והמבוי | עירוב (על ידי צורת הפתח, לחי או קורה) • תיקון חצרות ומבואות • עירוב חצירות • שיתוף מבואות • פסי ביראות • ביטול רשות • חילוק רשויות |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
סחיטת לימונים היא דוגמה למחלוקת בנוגע לתולדות מלאכת דש. הלימון נסחט לרוב לשם אוכל ולכן כביכול יש בסיס להקל בו, אך מכיוון שכיום מקובל לסחוט פירות רבים למשקה, יש הסבורים שראוי להימנע מכך לחלוטין.
דיספפסיה תפקודית

דיספפסיה תפקודית (באנגלית: Functional dyspepsia) היא תסמונת נפוצה בדרכי העיכול העליונות המוגדרת על ידי תסמינים דיספפטיים שאינם מוסברים על ידי מחלות אורגניות, מערכתיות או מטבוליות. התסמינים כוללים כאב ואי נוחות בבטן העליונה, תחושת שריפה, הרגשת שובע ומלאות גם לאחר ארוחה קלה. דיספפסיה תפקודית נחלקת לשני סוגים: האחד מתבטא בעיקר בתחושת אי נוחות לאחר ארוחה (PDS) והשני מתבטא בעיקר בכאב בבטן העליונה (EPS).
הגורם לדיספפסיה תפקודית אינו ידוע, אולם הועלו תיאוריות רבות לגבי המנגנונים, ביניהן תנועתיות לקויה של הקיבה והתריסריון, רגישות של הקיבה והתריסריון, מיקרוביוטה של המעי, תפקוד לקוי של מערכת החיסון, תפקוד לקוי של ציר המעי-מוח, אי-סדירות בקצב החשמלי של הקיבה, ותפקוד לקוי של מערכת העצבים האוטונומית או מערכת העצבים המרכזית.
בין גורמי הסיכון להתפתחות דיספפסיה תפקודית נמנים זיהומים במערכת העיכול, שימוש בתרופות נוגדות דלקת שאינן סטרואידיות וייתכן שגם עישון. נשים נמצאות בסיכון גבוה יותר.
סיווג ותסמינים

דיספפסיה תפקודית נחלקת לשני סוגים, אשר לעיתים יש ביניהם חפיפה:
Postprandial Distress Syndrome - PDS - סוג זה מתאפיין בכאבים עזים או בתחושת מלאות קיצונית לאחר ארוחה שהיא חמורה מספיק להשפיע על פעילויות יומיומיות ותחושת שובע מוקדמת שלא מאפשרת לסיים ארוחה בגודל רגיל.
Epigastric Pain Syndrome - EPS - סוג זה מתאפיין בכאב ותחושת צריבה בבטן העליונה (אפיגסטריום) שהם חמורים מספיק כדי להשפיע על פעילויות יומיומיות. הכאב עלול להגרם מאכילת ארוחה, להיות מוקל על ידי ארוחה או להופיע בזמן צום.
על-פי הקריטריונים של ועדת רומא IV, אבחנת PDS מתאימה ל-57% מהמטופלים, EPS ל-8% מהמטופלים, ואצל 35% מהמטופלים התסמינים חופפים. תסמינים נוספים שיכולים להופיע הם כאב או צריבה בבטן העליונה לאחר ארוחה, נפיחות בבטן העליונה, גיהוקים מוגזמים, בחילה, הקאות וצרבת. במקרים רבים ישנה גם ירידה במשקל, המקושרת בעיקר לשובע המוקדם ולכאב הבטן. עד 80% מהחולים מדווחים שהתסמינים מתעוררים לאחר ארוחה.
גורמי סיכון

מחקרים זיהו מספר גורמי סיכון להתפתחות דיספפסיה תפקודית. זיהומים חריפים במערכת העיכול, כגון אלה הנגרמים על ידי נורווירוס, ג'יארדיה למבליה, סלמונלה, אשריכיה קולי O157 וקמפילובקטר, קשורים לסיכון מוגבר. שימוש בתרופות נוגדות דלקת שאינן סטרואידיות (NSAIDS) עלול גם הוא להגביר את הסיכון. הקשר בין עישון לבין הסיכון להתפתחות דיספפסיה תפקודית שנוי במחלוקת, עם ממצאים סותרים במחקרים שונים.
תפקידו של המזון בהתפתחות התסמונת אינו ברור לחלוטין, למרות הקשר המדווח על ידי כ-80% מהחולים בין הופעת התסמינים לארוחות. מאכלים עתירי שומן עשויים לגרום ליותר תסמינים בהשוואה לתזונה עתירת פחמימות, ובאסיה נמצא קשר בין צריכה גבוהה של צ'ילי לדיספפסיה תפקודית.
גורמים פסיכולוגיים, במיוחד חרדה, נמצאו קשורים לדיספפסיה תפקודית, אם כי הקשר עם דיכאון שנוי במחלוקת. הקשר בין מעמד חברתי-כלכלי לדיספפסיה תפקודית אינו חד-משמעי, עם ממצאים סותרים בין מחקרים במערב למחקרים באסיה. לנשים סיכון גבוה יותר לחלות בדיספפסיה תפקודית מאשר גברים.
גורמים אפשריים

מכיוון שתסמיני הדיספפסיה התפקודית מורכבים ומשתנים, הפתופיזיולוגיה הבסיסית של ההפרעה אינה ידועה במלואה. הגורמים לתסמינים הדיספפטיים יוחסו למספר תהליכים פתופיזיולוגיים, ביניהם הפרעות בתנועתיות הקיבה והתריסריון, רגישות של הקיבה והתריסריון, מיקרוביוטה של המעי, תפקוד לקוי של מערכת החיסון, תפקוד לקוי של ציר המעי-מוח, אי-סדירות בקצב החשמלי של הקיבה, ותפקוד לקוי של מערכת העצבים האוטונומית או מערכת העצבים המרכזית.
גורמים אפשריים > תנועתיות הקיבה והתריסריון

לעיתים קרובות סובלים חולים בדיספפסיה תפקודית מבעיות בפעולת הקיבה והתריסריון. כ-40% מהחולים בדיספפסיה תפקודית סובלים מעיכוב בהסתגלות הקיבה, כלומר מצב בו הקיבה לא מסוגלת להתרחב ולהתכווץ בהתאם לכמות המזון שנכנס אליה. במחקרים שונים נמצא שהחלק העליון של הקיבה, המשמש כמאגר, אינו מגיע להרפיה בצורה תקינה לאחר ארוחה, מה שגורם לעלייה בלחץ התוך-קיבתי. מחקרים אחרים הראו ירידה בתנועתיות בחלק התחתון של הקיבה בשכיחות גבוהה בקרב החולים, אם כי משמעות ממצאים אלו לא ברורה.
מנגנון אפשרי נוסף הוא עיכוב בהתרוקנות הקיבה, כאשר הקיבה לא מצליחה לשחרר את המזון שלה אל התריסריון בצורה תקינה; מצב זה נמצא אצל 20% עד 50% מהחולים. תופעות נוספות שדווחו הן שינויים בתנועתיות המעי הדק, בדרך כלל תנועתיות יתר עם התפרצויות של פעילות, ותנועות שריריות לא תקינות של התריסריון שגורמות לתוכן המעי לנוע בכיוון ההפוך אל הקיבה, אם כי לא היה מתאם ברור לתסמינים.
גורמים אפשריים > רגישות הקיבה והתריסריון

בדיספפסיה תפקודית, הקיבה מגיבה בצורה שונה למזון וללחץ הפיזי שנוצר בתוך הקיבה כאשר היא מתמלאת. החולים חשים אי-נוחות עזה ולעיתים כאבים קשים כאשר הקיבה מתמלאת ומתרחבת. לעיתים ההתרחבות הזו בעצמה לא תקינה, מה שיכול להחמיר עוד יותר את התסמינים.
גורמים אפשריים > מיקרוביוטה של המעי

המיקרוביוטה של המעי הדק הוכרה כגורם אפשרי לדיספפסיה תפקודית. באחד המחקרים נמצא כי עלייה בעומס הבקטריאלי ברקמה הרירית של התריסריון מקושרת הפוך עם איכות החיים ומתואמת עם תסמינים הקשורים לארוחות במהלך מבחן אתגר תזונתי, אם כי השפעת העומס הבקטריאלי היחסי במעי הדק קשה לפרשנות.
שינויים במיקרוביום עלולים לגרום לשינויים במלחי המרה, מה שיכול להשפיע על המגוון המיקרוביאלי של המעי הדק. ירידה ברמות מלחי המרה הראשוניים עשויה לעודד את התרבותם של חיידקים פרו-דלקתיים ודלקת בדרגה נמוכה, שתיהן עלולות להוביל לפגיעה במחסום האפיתלי. שינוי ביחס בין מלחי מרה ראשוניים למלחי מרה משניים וירידה בכמות הכוללת של מלחי המרה אצל חלק מהחולים עם דיספפסיה תפקודית במהלך צום, מצביעים גם הם על מעורבות מיקרוביאלית של מערכת העיכול.
גורמים אפשריים > תפקוד לקוי של מערכת החיסון

דיספפסיה תפקודית מקושרת להפרעות במערכת החיסונית, במיוחד ברמת הדלקת והתגובה החיסונית. מחקרים מצאו דלקת קלה ברירית מערכת העיכול ועלייה בכמות של תאים מסוימים של מערכת החיסון. תאים אלה, כולל לימפוציטים אינטראפיתליים (אחד מתאי הדם לבנים) ותאי מאסט, נמצאו במצב פעיל יותר מהרגיל.
שינויים נוספים שנמצאו קשורים לחלבונים מסוימים על פני התאים, מסוג FAS ו-HLA-DRA, שמשפיעים על תפקוד מערכת החיסון. FAS (אנ') מעורב במוות מתוכנן של תאים ובשמירת איזון של הלימפוציטים, בעוד שהחלבון HLA-DRA (אנ') מעורב בהתרבות של לימפוציטים מסוג תאי B. ירידה בביטוי שלהם נחשבת כמשקפת שינויים באוכלוסיית הלימפוציטים בתריסריון ונמצאה קשורה לדיספפסיה תפקודית.
בנוסף, נמצא קשר בין עלייה במספר של סוג אחר של תאי דם לבנים (אאוזינופילים) בתריסריון לתסמינים של דיספפסיה תפקודית מסוג PDS.
גורמים אפשריים > תפקוד לקוי של ציר המעי-מוח

בחלק מהמקרים של דיספפסיה תפקודית נמצאו שינויים בציר המעי-מוח. ציר המעי-מוח הוא מערכת תקשורת מורכבת בין המעיים למוח, דרך מערכת העצבים, מערכת החיסון והורמונים. שינויים במערכות אלו יכולים להשפיע על תקשורת זו ולשנות את תגובת הגוף לגירויים ואת הפעלת מערכת העיכול. גם שינויים בחיידקי המעיים (המיקרוביום) ובחומצות המרה יכולים להשפיע על חומרים כימיים במוח ולשנות את האופן שבו המוח מווסת את פעילות מערכת העיכול.
בנוסף, מחקרים הראו כי אצל חלק מחולי דיספפסיה יש שינויים באזורי מוח האחראים על עיבוד מידע המגיע מאיברים פנימיים. מידע זה כולל תחושות מהקיבה והמעיים כמו מלאות, כאב או אי-נוחות.
גורמים אפשריים > חריגות בפעילות החשמלית של הקיבה

מחקרים הראו שכיחות גבוהה יותר של פעילות חשמלית לא תקינה בקיבה בקרב מטופלים עם דיספפסיה תפקודית. הפעילות החשמלית הזו אחראית לקצב ולתיאום של התכווצויות השרירים במערכת העיכול, שתפקידן להניע את המזון. חריגות בפעילות החשמלית בקיבה מקושרות לעיכוב בהתרוקנות הקיבה ולתסמינים הדיספפטיים. בבדיקת אלקטרוגסטרוגרפיה (EGG), המודדת את הפעילות החשמלית בקיבה, נמצאו חריגות בעד שני שלישים מהמטופלים עם התסמונת. נמצא שלמטופלים המציגים שילוב של חריגות חשמלית בבדיקה ועיכוב בהתרוקנות הקיבה יש תסמינים חמורים יותר של דיספפסיה.
גורמים אפשריים > תפקוד לקוי של מערכת העצבים האוטונומית/המרכזית

הוצע כי חלק מהחולים עם דיספפסיה תפקודית עשויים לסבול מחריגות (אנומליות) במערכת העצבים האוטונומית. תפקוד לקוי של עצב הואגוס נצפה במספר מחקרים והוצע כי הוא עשוי להיות מנגנון אפשרי המוביל לתנועתיות ירודה בקיבה (היפומוטיליות אנטרלית) ולחוסר הסתגלות לארוחה. בנוסף, ישנן הוכחות לקיום קשר בין פסיכופתולוגיה לדיספפסיה תפקודית, ובין גורמים פסיכולוגיים לתפקוד הקיבתי ולתסמיני דיספפסיה תפקודית, כאשר פעילות נמוכה של עצב הואגוס הוצעה כמנגנון המתווך בקשרים אלו.
אבחנה

האבחנה של דיספפסיה תפקודית מתבססת על הקריטריונים שנקבעו על ידי ועדת רומא IV, לפיהם על המטופל לחוות אחד או יותר מהתסמינים הבאים: תחושת מלאות מציקה לאחר ארוחה, תחושת שובע מוקדמת מציקה, כאב מציק בבטן העליונה, או צריבה מציקה בבטן העליונה. בנוסף, חשוב שלא תהיה עדות למחלה מבנית (כולל בבדיקת אנדוסקופיה עליונה) שסביר שתסביר את התסמינים. לצורך אבחנה, על התסמינים להתקיים במשך לפחות שלושה חודשים, כאשר תחילתם הייתה לפחות שישה חודשים לפני האבחון. התדירות הנדרשת של התסמינים משתנה בהתאם לסוג הדיספפסיה התפקודית. עבור Postprandial Distress Syndrome (PDS), על התסמינים להופיע לפחות שלושה ימים בשבוע, בעוד שעבור Epigastric Pain Syndrome (EPS), התסמינים צריכים להופיע לפחות יום אחד בשבוע. כאשר מטופלים מציגים תסמינים המשויכים לשני הסוגים, האבחנה תתבסס על התסמינים הדומיננטיים ותדירותם.
בהיעדר ביומרקר אמין שיכול לסייע באבחון או אלגוריתם אבחוני מתוקף, הבחירה אילו בדיקות לערוך נתונה בידי הרופא ותלויה במצב ובתסמינים. בדיקות נערכות קודם כל כדי לאתר מחלות אורגניות, מערכתיות או מטבוליות שיכולות להסביר את התסמינים, ורק לאחר שאלה נשללות מגיעים לאבחנת דיספפסיה תפקודית.
ראשית נלקחת היסטוריה רפואית מקיפה הכוללת את כל התסמינים הרלוונטיים, ובדיקה גופנית. בדיקות דם שונות ילקחו בהתאם לחשד של הגורם לתסמינים. בעוד שאנדוסקופיה שלילית נחוצה באופן מחמיר כדי לאמת אבחנה של דיספפסיה תפקודית, דווח כי ל-80% מחולי הדיספפסיה אין חריגות אורגניות באנדוסקופיה ולכן ההנחיות העדכניות ביותר ממליצות על אנדוסקופיה רק במטופלים מעל גיל 60 או צעירים יותר המציגים סימני אזהרה (למשל חשד לממאירות). אין המלצה גורפת על אולטראסאונד, טומוגרפיה ממוחשבת (CT), בדיקת התרוקנות קיבה, או ניטור pH בושט. ניתן לבדוק הימצאות הליקובקטר פילורי בבדיקה לא פולשנית, ולטפל בו במקרים שהתוצאה חיובית.
מעל 70% מהחווים תסמינים דיספפטיים מתאימים בסופו של דבר לאבחנת דיספפסיה תפקודית. במקרים רבים, במקביל לאבחנה של דיספפסיה תפקודית, מאובחנת גם תסמונת המעי הרגיז.
טיפול

ניהול דיספפסיה תפקודית כולל הסבר על התסמונת ועל הפתופיזיולוגיה שלה וטיפול המכוון לתסמינים הדומיננטיים, תוך דיון ריאלי על מגבלות הטיפולים הזמינים לתיאום ציפיות.
טיפול > טיפול לא תרופתי

ישנן ראיות מועטות לכך ששינויים באורח חיים או פעילות גופנית מביאים לשיפור בתסמינים. על אף שכמה מזונות נקשרו להיווצרות תסמינים, חסרים ניסויים קליניים מבוקרים על השפעת שינויים בתזונה על דיספפסיה תפקודית. ההמלצות המקובלות הן לאכול ארוחות קטנות בתדירות תכופה יותר ולהימנע ממזונות עתירי שומן, אם כי הראיות המדעיות לכך מוגבלות.
טיפול > טיפול תרופתי

ישנן מספר משפחות תרופות המשמשות לטיפול בדיספפסיה תפקודית, אם כי יעילותן מוגבלת:
טיפול נגד הליקובקטר פילורי - חיסול החידק הזה עשוי לסייע בשיפור התסמינים בחלק מהמקרים, ובנוסף הוא מוריד את הסיכון לפתח סרטן קיבה וכיב קיבה.
מעכבי משאבות פרוטונים - תרופות אלו נועדו להפחית את ייצור החומצה בקיבה. מספר הנחיות ממליצות על תרופות אלה כטיפול קו ראשון לדיספפסיה תפקודית שתסמיניהם נשארים לאחר חיסול ה. פילורי או שהם שליליים לחידק זה. מטא-אנליזה עדכנית לא מצאה הבדלים משמעותיים בין מינונים שונים וסוגי שונים בתוך משפחת התרופות הזו. תרופות אלה יעילות ב-PDS, אך בניסויים קליניים לא נמצא יתרון לתרופות ב-EPS.
תרופות פרוקינטיות - תרופות אלו נועדו לשפר את תנועתיות הקיבה. ההגיון מאחורי הטיפול הוא נוכחות של הפרעות מוטוריות כגון ריקון קיבה מושהה. מטא-אנליזה עדכנית הראתה השפעה משמעותית של משפחת תרופות זו בהפחתת תסמינים דיספפטיים במקרים בהם התסמינים הללו מתמשכים, אך בשל תופעות לוואי אפשריות הן מוגבלות לטיפול קו שני.
נוגדי דיכאון טריציקליים - נמצאו כיעילים בעיקר בשיפור כאב הבטן, ובטוחים יותר מתרופות פרוקינטיות. היעילות ירדה כאשר הייתה מעורבות של עיכוב בריקון קיבה. תרופות נוגדות דיכאון כמו מירטזאפין נמצאו מועילות לחולים עם ירידה במשקל, שיפרו את התסמינים והעלו את משקל הגוף. לגבי יעילות תרופות פסיכוטרופיות מסוג SSRI בדיספפסיה תפקודית, הדעות חלוקות.
טיפול > טיפול פסיכולוגי

מחקרים שונים הראו יתרון סטטיסטי מובהק של טיפולים פסיכולוגיים במטופלים עם דיספפסיה תפקודית בהשוואה למטופלים עם התסמונת שלא עברו טיפול פסיכולוגי. המידע על סוגי הטיפולים הפסיכולוגיים משתנה. מחקר קליני מבוקר אחד דיווח על תועלת מטיפול בהיפנוזה ושני מחקרים הראו השפעות חיוביות בטווח הקצר בטיפול קוגניטיבי-התנהגותי (CBT).
טיפול > רפואה משלימה

מטא-אנליזה של מחקרים קטנים באיכות נמוכה הראתה שדיקור סיני ידני וחשמלי עשויים להיות יעילים בטיפול בתסמיני דיספפסיה תפקודית. מטא-אנליזה דומה של מחקרים על תרופות צמחיות סיניות שונות הראו ששילוב תרופות צמחיות עם תרופות פרוקינטיות עשוי להיות יעיל יותר לעומת טיפול בתרופות פרוקינטיות בלבד בהשפעה על התסמינים.