stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ציפי שחרור
ביוגרפיה

שחרור נולדה בעיר רמלה למשפחת בן יאיר. בנעוריה עברה יחד עם משפחתה להתגורר ביפו.
בשנת 1974 הוציאה לאור את ספרה הראשון ומאז הוציאה לאור 40 ספרים ובכללם, ספרי שירה, ספרי פרוזה, וספרים לילדים ונוער.
שחרור עוסקת בין היתר גם בעריכת ספרים ובזכות פועלה הרב לקידום היצירה בקרב צעירים ומבוגרים, יצאו לאור ספרים מובחרים ליוצרים שכוכבם דרך בעידודה.
על פועלה ומאמציה בקידום הספרות העברית, הוענקה לה בשנת 2016, תעודת הוקרה מטעם "קרן נחמה ומיכל פוחצ'בסקי" (נפ"ש). באותה השנה זכתה גם ב"פרס עיריית חולון לספרות יפה" (ע"ש קוגל), על ספרה "לאונרד כהן שר לה".
כמה מספריה תורגמו לשפות זרות: ערבית, צרפתית ואנגלית. כמה משיריה תורגמו אף לספרדית.
ב-2024 מונתה לעורכת האחראית של הוצאת ביתן.
שחרור היא אם לשניים. מתגוררת בתל אביב.
ספריה > שירה

"כשכולם הולכים" הוצאת טרקלין-עקד, 1974
"במזל סרטן" הוצאת ספריית פרוזה, 1979
"בוסתן של נגיעות" עכשיו, 1982
"מרד הציפורים" אל"ף, 1985
"שפה משותפת" ספרית פועלים, 1987
"קשרים" ספריית מעריב, 1990
"קטורת וכישוף" אופיר, 1993
"ברבורים חסרי דאגה" ביתן, 1995
"אהבה פרהיסטורית", עכשיו, 2000
"מסרו ד"ש לקירות הבית" ביתן, 2003
"עונה שנייה לאהבה" עקד, 2006
"לאונרד כהן שר לה", הוצאת פועלים-הקיבוץ המאוחד, 2014
"מעגל המתופפות", ספרא - בית הוצאה לאור, איגוד כללי של סופרים בישראל. 2018
"שיריפוי" - כוחה המרפא של השירה. פוקוס הוצאה לאור. 2021
"משוררת"  עקד. 2023
ספריה > ספרי פרוזה למבוגרים

"הריקוד האחרון" הוצאת ספריית מעריב, 1999
"נשמות תאומות" הוצאת גוונים, 2007
"קליפסו רמלה" הוצאת פרדס, 2012
ספריה > ספרי ילדים ונוער

"בוא נשחק בכאילו" הוצאת סתוית, 1983
"קרוסליה - עלילותיה של ילדת פלא" הוצאת מוטיבים, 1987
"ארמונות גנובים" הוצאת ספרית פועלים, 1989
"אמא היא גם אבא" הוצאת ספרית מעריב, 1990 והוצאת ראשית קריאה - כתר, 2018.
"קרסוליה בחלל" הוצאת ספרית מעריב, 1991
"אהבה ממבט שני" הוצאת מוטיבים, 1992
"ילדה של קיץ" הוצאת מוטיבים, 1994
"הנסיכה השקרנית" הוצאת דני ספרים/ידיעות אחרונות, 1994
"תעלומת הבול הנדיר" הוצאת ידיעות אחרונות, 1996
"עוד סיפור ועוד שיר" מגדלור הוצאה לאור, 1998
"אלימות בשכונה" הוצאת דני ספרים, 1999
"עמבצוציק והכוכב הירוק" מגדלור הוצאה לאור, 1999
"חוות החיות של אופיר" הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2002
"יער הגעגועים" הוצאת דני ספרים, 2003
"מסיבת כיתה - סיפורים לבני הנעורים" הוצאת צפרא, 2010
"החיה שבפנים" הוצאת גוונים, 2012
"הבית של גילי" הוצאת הגר, 2012
"התזמורת של גילי", הוצאת הגר, 2012
"נויה ואגם ומרנדלה פומפרלה" הוצאת ספרי צמרת, 2018
"סבתא על קוקרקינט" הוצאת ביתן, 2025
ספריה > ספרים שתורגמו לשפות זרות

مدينة غريبة ترجمة: حسني شحادة, الرامة : ماريا للطباعة والنش, 1996
Maman est aussi Papa" Stavit, 2001"
Calypso" Contento De Semrik, 2014"
Common Language - Selected Poems" Gvanim, 2016"
ספרים שערכה

"אשה אוהבת" קובץ שירי אהבה של משוררות ישראליות בנות-זמננו, הוצאת סתווית, 1985
"נימפה בג'ינס - סיפורי נשים" הוצאת ספריית מעריב, 1998, יחד עם דורית זילברמן
"הבטיחו סופה", מאת מיה ולנשטיין, הוצאת סער 2000
"קריצת המוזה", מאת דוד לוז הוצאת שחר, 2001
"הילולת העכברים (משל העכברים)", מאת דוד לוז הוצאת שחר, 2001
"אנו מוקסמות ממה שאנו שומעות", מאת דב בנו קסטכר, הוצאה עצמית, 2003
"ציון", מאת שי מזרחי, הוצאת כרמל, 2003
"מי ידע דרך הרוח", מאת עזריאלה זילברשטיין, הוצאה עצמית,2004
"הבודהה של החביתות", מאת עדי אלון הוצאת ביתן, 2004
"צ'צ'ה – ביוגרפיה", מאת אורה פורת, הוצאה עצמית, 2004
"שמים", מאת סימה שינה, הוצאה עצמית,2007
"אין צנזורה לחלומות", מאת נילי קדמון-בלום, הוצאת גוונים, 2007
"לידה מאוחרת", מאת ליה שירר, הוצאת גוונים, 2008
"מי השכיב את אבא לישון", מאת שרית אבני, הוצאה עצמית, 2008
"פערענה", מאת שלום פניגשטיין הוצאת גוונים, 2008
"רובה יורה דמעה", מאת יחזקאל דיין הוצאת גוונים, 2010
"אחרי שהגיבורים הלכו", מאת לאה ברק, הוצאת גוונים, 2011
"ציפור באולם ההמתנה", מאת אורגד ורדימון הוצאת גוונים, 2012
"סדרת גיבור על טבעי", מאת ערן גדות. הוצאת סטימצקי-חממה, 2013
"געגועים טורפים", מאת שרה פלד, הוצאה עצמית, 2013
"הוליווד כבר גרה כאן" אנתולוגיה לשירה ישראלית, הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2014
"עלי תחרה", מאת תמי דינטי, הוצאה עצמית, 2014
"פלופי הדולפין בממלכת הירח", מאת שולמית זילברברג. הוצאת גוונים, 2014
"התמונות שעל הקיר", מאת ציונית פתאל-קופרווסר, הוצאת קוראים, 2015
"איש ללא בית", מאת ליאת לידה סנדומיר הוצאת פרדס, 2016
"אושר חמקמק מדי", מאת עופר ירמינובסקי הוצאת גוונים, 2016
"פרחי המנדולינה", מאת תמי דינטי הוצאת גוונים, 2016
"נסיעה אחרונה" מאת עופר ירמינובסקי הוצאת שולחן כתיבה, 2017
"צפור בחלוף הזמן" - שירים מאת זהבה גרינהיים, ספרי צמרת, 2017
"קפלי הזמן" - שירים מאת אריה רגב, הוצאה עצמית, 2018
תסריטיה

תסריטים היסטוריים למועצה לשימור אתרים
"זאיה", במאי: יונתן פז. תסריט באורך מלא
"ערבי במרתף", במאי: אריק לובצקי. תסריט באורך מלא
תפקידים ספרותיים ואחרים

חברה במועצת המנהלים של הערוץ השני וחברת החדשות בשנים 1995–2000
מייסדת קרן "סנונית" וקרן "ברוש" של הרשות השנייה
חברה באגודת הסופרים העבריים
מנחה סדנאות שירה וכתיבה לנוער ולמבוגרים
עורכת הירחון הספרותי מאזנים בשתי קדנציות, בשנים 1995–1997, ובשנים 2007–2014
עורכת כתבי-עת לילדים ולנוער
מנהלת אמנותית באתר "פואמה" המציג בכל יום שיר אחר
מזה שנים רבות מנחה סדנאות ועורכת מפגשים לילדים ונוער בשיתוף עם סופרים אחרים דרך סל תרבות שטראוס, סל תרבות ארצי ומשרד החינוך
מנחה סדנאות "משוררוקנרול" על שירה עברית מולחנת לתלמידי ז'-יב' יחד עם המוזיקאית והיוצרת ירונה כספי, מטעם סל תרבות ארצי
מנחת מפגשים ספרותיים עם תלמידי בתי ספר יסודיים ותיכוניים במסגרת תוכנית "סופר אורח" מטעם משרד החינוך
העורכת האחראית של הוצאת הספרים ביתן
פרסים והוקרות

כלת "פרס אקו"ם" בשנת 1986
כלת "פרס ראש הממשלה" בשנים 1993 ו-2002
כלת "קרן תל אביב" ע"ש יהושע רבינוביץ בשנת 1987
כלת "פרס אגודת הסופרים ע"ש חומסקי" בשנת 1987
כלת "קרן הנשיא" בשנת 2000 ו-2006
כלת "קרן התמיכה של מפעל הפיס" בשנת 2004
כלת "קרן אקו"ם" בשנת 2014
כלת "קרן נחמה ומיכל פוחצ'בסקי (נפ"ש)" על תרומתה לספרות העברית במאי 2016
כלת "פרס עיריית חולון לספרות יפה (ע"ש קוגל)" ביוני 2016
הערות שוליים

↑  יום הולדת שמח למשוררת, הסופרת והעורכת ציפי שחרור! | ציפי שחרור, ‏2015-07-20
↑  רשימת הפרסומים של ציפי שחרור, בקטלוג הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306959305171  BnF: cb14535497q (data)  GND: 1111586233  ISNI: 0000 0000 6659 1406  LCCN: n84182659  SUDOC: 077130138  VIAF: 78782679   WorldCat (עם VIAF): 78782679
אהל שם (בית ספר)

ערך זה עוסק בבית־ספר ברמת־גן. אם התכוונתם ל-מפעל תרבות בתל אביב, ראו .
תבנית:מוסד לימודי
שלט הסבר על גימנסיה אהל־שם, ליד בית־הספר יהל"ם ברמת־גן
בית־הספר התיכון העירוני "אהל־שם" (יד לישראל ארצי) הוא בית־ספר תיכון עיוני ארבע־שנתי ברמת־גן. בית־הספר מונה כ־1,600 תלמידים, ב־48 כיתות בשכבות ט', י', י"א וי"ב, וכן כ־160 מורים וכ־30 עובדים נוספים.
בית־הספר נמצא בשיכון ותיקים שבצפון רמת גן, סמוך לגדה הדרומית של נחל הירקון, בשטח נרחב שבין הרחובות רוקח וסמדר.
היסטוריה

בית־הספר נוסד כמוסד פרטי בשנת 1934 בעיר רמת־גן על ידי ד"ר אלכסנדר קולר, ששלוש שנים קודם לכן הקים בתל אביב את הגימנסיה הריאלית בלפור. בשנה הראשונה שלו שכן בית הספר במבנה קטן על גבעה ברחוב ביאליק, ולמדו בו ארבעה עשר תלמידים. בתחילה, כלל המוסד גם את כיתות בית־הספר היסודי. ד"ר קולר ניהל את בית־הספר כחמש שנים.
מנהלו השני של אהל־שם היה ד"ר אלימלך רימלט, לימים חבר־כנסת ושר. הוא ניהל את אהל־שם במשך ארבע שנים (1939–1943). בתקופתו, בשנת הלימודים תש"ב – 1941–1942, סיים מחזור בוגריו הראשון את לימודיו.
בשנת הלימודים תש"ד – 1943–1944 עבר בית הספר לבניינו השישי, ברחוב ביאליק מול עיריית רמת־גן. באותה שנה גם חל שינוי במבנה בית־הספר: כיתות היסוד א'–ח' עברו לרשותה של המועצה המקומית כבית־ספר יסודי ואילו בגימנסיה "אהל־שם" נותרו כיתות התיכון ט'–י"ב. בשנת הלימודים תש"ז – 1946–1947 עבר גם בית־הספר התיכון לרשות המועצה המקומית רמת־גן.
בית־הספר נדד בין מבנים שונים עד שעבר למבנהו הנוכחי בשנת 1963. ישראל ארצי ניהל את בית הספר במשך שנים רבות, עד לפטירתו בשנת 1978. לאחר מכן ניהלו אותו ד"ר איזי כהנא (1978–1985), מירה פרידמן חמו (1986–1989), ד"ר דוד זינגר (1989–1994), אדם קניגסברגר (1994–2010), תא"ל במיל. שמואל קינן (2010–2016) ואיריס דורון (2017).
במאי 1992 קיים בית הספר כנס יובל לכינון הגימנסיה "אהל־שם", בו השתתפו רבים מחמשת אלפים בוגריו עד אותה עת, ביניהם חברי כנסת, אנשי תקשורת ואקדמיה.
בשנת 1996 נחנכה ספריית בית־הספר הכוללת פינות מחשבים ופינת שמע. אשכול הפיס למדעים ולאמנויות נחנך בשנת 1998 ומשמש כמעבדות למקצועות מדעיים של התיכון וכמרכז קהילתי בשעות אחר הצהריים שבו מועברים סדנאות וקורסים. בשנת 2009 נחנך היכל ספורט רב תכליתי חדש הכולל חדרי ספח ומגרש עם כ־700 מקומות ישיבה.
במהלך חופשת הפסח של שנת הלימודים תשע"ד (2013) החלה בנייתו של אגף מעבדות חדש בחלל שבין שני בנייני כיתות הלימוד הישנים יותר. האגף כולל מעבדת מחשבים ופיזיקה בחדרים ממוגנים שישמשו כמרחבים מוגנים בשעת הצורך. בנייתו של האגף הסתיימה בנובמבר 2014.
בשנת הלימודים תשס"ז – 2006–2007 הוחלט לראשונה כי הכיתות יהיו 4 שנתיות. כלומר, התלמידים לומדים באותה כיתת אם מכיתה ט' ועד י"ב, ללא חלוקה מחדש לפי מגמות בכיתה י"א, כפי שהיה נהוג עד אז.
החל משנת 1993, מפרסם "אהל־שם" שתיים עד שלוש מהדורות בשנה של עיתון בית הספר, "דוגרי". כל גיליון מכיל כעשרים עמודים. העיתון נכתב, מעוצב ונערך לשונית על ידי התלמידים בלבד.
בפברואר 2025 התעוררה סערה בבבית הספר, בעקבות תקרית שבה מנהל בית הספר החרים תפילין מתלמיד שניסה להניחן במהלך ההפסקה. בסרטון שהופץ ברשת, נראה המנהל כשהוא אומר לתלמיד: ”אין אישור להניח תפילין בתוך בית הספר. הנהלת בית הספר לא מאשרת להניח שולחן עם תפילין בבית הספר”.
בעקבות האירוע, שר החינוך יואב קיש הגיב: "כל עוד אני מוביל את משרד החינוך – הזכות להניח תפילין בכל בית ספר בישראל תישמר". גם ראש עיריית רמת גן, כרמל שאמה הכהן, הבהיר כי "אין כל איסור להניח תפילין בבית הספר", אך הוסיף כי בתחילה הנהלת בית הספר לא אישרה את הקמת העמדה. רק לאחר שהתלמיד שיזם אותה עורר מחאה רחבה, ואף פנה לערוץ 14 ולגורמים ציבוריים, אישרה ההנהלה את פעילות עמדת התפילין.
הסערה התעצמה בעקבות מקרה נוסף שבו תלמיד כיתה ט' התפלל בעמדת התפילין בבית הספר. במהלך התפילה, ניגש אליו מנהל שכבת י', ואמר לו כי "זה כבר לא נהוג בימינו" בהתייחסו להנחת התפילין. לאחר מכן הורה לו לגשת למנהל בית הספר לשיחה, שבסופה הושעה התלמיד מהמוסד החינוכי.
האירוע עורר דיון ציבורי נרחב על חופש הדת במוסדות חינוך והוביל להתייחסות מצד גורמים פוליטיים וחברתיים רבים.
מקצועות הלימוד והמגמות

בבית הספר ישנם מקצועות לימוד מגוונים, הן ריאליים והן הומניים, כגון: פיזיקה, ביולוגיה, גאוגרפיה, תנ"ך, ערבית, צרפתית, רוסית, ספרדית, ספרות, מדעי המחשב, טכ"מ (טכנולוגיות מידע), ביוטכנולוגיה, רובוטיקה, סייבר, משפט עברי ועוד.
בנוסף, קיימים שישה מסלולי לימוד ארבע־שנתיים: מסלול כיתה מדעית־נחשון, מסלול עתודה מדעית־טכנולוגית, תיאטרון, מוזיקה, מחוננים וניהול עסקי (חינוך מיוחד).
הישגים

בשנת 2005 תלמיד בית־הספר רון נוימן זכה באסטרואיד אשר יקרא על שמו בתחרות מחקר עולמית שארגנה נאס"א.
בית־הספר משתתף משנת 2007 במודל האו"ם וזוכה להשגים רבים, ובהם 6 מתוך 7 הפרסים בוועידת האו"ם לנוער של 2010 ופרס "שרה ג'יין שפירא" לבית־הספר המצטיין בשנת 2011 ו־2012.
צוות המורים של בית־הספר זכה בפרס רוטשילד לפרויקט אורייני־בינתחומי בשנת 2009.
בוועידת האו"ם לנוער של שנת 2011 בניו יורק זכתה משלחת בית־הספר בפרס על הסרט הקצר הטוב ביותר.
בשנת 2012 זכה תלמיד בית־הספר מאיר בקשי במקום הראשון בתחרות הארצית "מקנה דעת" של חיל המודיעין בנושאי ערבית ומזרח תיכון.
בשנת 2012 ובשנת 2013 זכה התיכון במקום הראשון באליפות הארץ לדיבייט תיכונים, שאורגנה על ידי "המרכז הישראלי להעצמת האזרח".
ראו גם

בוגרי בית הספר אהל שם
הערות שוליים

↑  "תולדות בית הספר"
↑  אתר הכנסת
↑  נחנך בניין ביה"ס אהל שם ברמת גן, דבר, 11 ביוני 1963
↑  רונית ויס־ברקוביץ, לא מתגעגעים – תיכון אוהל־שם ברמת־גן, בית ספר אליטיסטי, תובעני ונוקשה, חגג השבוע את כנס היובל, חדשות, 29 במאי 1992
↑  אבי יעקב, סערת התפילין: בית הספר כבר הסתבך בעבר באמירות שנויות במחלוקת, באתר "אמס", ‏25 בפברואר 2025
↑  שילֹה פריד, מנהל בי"ס בר"ג החרים תפילין, העירייה: "יש כבר עמדה אחת, החדשה לא אושרה", באתר ynet, 25 בפברואר 2025
↑  ראיון עם התלמיד בכאן מורשת 26 בפברואר 2025
↑  טל איתן, לראשונה: אסטרואיד ייקרא על שמו של תלמיד תיכון ישראלי, באתר ynet, 26 במאי 2005
↑  עמי שרון, מחנכי 'אוהל שם' זכו בפרס 'רוטשילד', אתר RGcity,‏ 8 ביוני 2009
↑  עינת טורס, תלמידי תיכון אהל שם מציגים: כך כבשנו את מטה האו"ם, באתר nrg‏, 27 במרץ 2011
ספריית בית־הספר
אשכול הפיס
מרדכי יוסף ליינר

רבי מרדכי יוסף ליינר מאיזביצה (ה'תק"ס - ז' בטבת ה'תרי"ד; 1800–1854), מחבר ספר "מי השילוח", היה מייסד חסידות איזביצה ראדזין, עמד בראשה משנת 1839 לאחר פרישתו מרבי מנחם מנדל מקוצק ועד לפטירתו בשנת 1854.
קורות חיים

מרדכי יוסף נולד בטומשוב בשנת 1800 לרבי יעקב ליינר, שהיה מתלמידי החוזה מלובלין, ומיוחס עד לרש"י. היה תלמידו של רבי שמחה בונים מפשיסחא. על תקופה זו סיפר נכדו, רבי גרשון חנוך הניך ליינר:
הוא היה אחד המיוחד שבחדרו של רבו אשר עשה כרשב"י ועלתה בידו. עזב כל ענייני עולם הזה ומכר ביתו נחלת אבותיו וכל כלי תשמישו הנשארים לו מאביו וכתת רגליו ללמוד תורה וכלכל עצמו בלחם צר, ולא מנע עצמו מבית מדרשו של רבו תשע שנים רצופות. רק על שבועות אחדים בשנה נסע לביתו. ואף כי היה גבר חלש, תש הכח וידוע חולי, לא הביט כלום לטובת גופו וסבל צער קור וחום, ואף כי מתולדתו היה ענוג מאוד.
אחר פטירת רבי שמחה בונים מפשיסחא בשנת תקפ"ז (1827) הצטרף לקבוצת החסידים שקיבלו עליהם את הנהגתו של רבי מנחם מנדל מקוצק אותו הכיר כבר מילדותו בעיר טומשוב. בתקופה זו סבל מעוני ומדלות רבה. בהיותו בקוצק, היה מנהיג את ההמון שהיו באים לצורכי פרנסה ולצורכי הדרכה בעבודת ה', בהוראת הרבי מקוצק שהיה שולח אליו חסידים שונים כשהוא עצמו היה עסוק מדי מכדי להדריכם. בין תלמידים אלו נמנה תלמידו הקרוב וממשיך דרכו, רבי לייבל'ה איגר, נכדו של רבי עקיבא איגר. עם הסתגרותו של הרבי מקוצק בחדרו והימנעותו מלהיענות לצורכי החסידים, התקבצה סביב רבי מרדכי יוסף קבוצה גדולה של תלמידים, ובד בבד הלכה וגברה מתיחות בינו לבין הרבי מקוצק על רקע חילוקי הדעות בדרך הנהגת התלמידים, בדחייה או בקירוב.
הפרישה מקוצק

בשמחת תורה של שנת ת"ר (1839) פרץ משבר שנסוב סביב עריכת ההקפות. על טיבו המדויק של המשבר נמסרו גרסאות שונות. על פי אחת הגרסאות, בימים שקדמו לשמחת תורה קיבל רבי מרדכי יוסף "פדיונות" מהחסידים, אקט המסמל כהונת אדמו"רות, ובליל שמחת תורה הורה רבי מרדכי יוסף לתלמידיו לערוך את ה"הקפות" במנין נפרד. במניינו של הרבי מקוצק, בהקפה השישית שאותה היה מקבל בדרך כלל רבי מרדכי יוסף, ניגש הרבי מקוצק לזה שהחזיק את ספר התורה ונטלו ממנו, וכשנוכח לראות שאין זה רבי מרדכי יוסף, החזיר לו את ספר התורה. מעשה זה גרם לנתק בין הרבי מקוצק לרבי מרדכי יוסף.
בעקבות מעשה זה פרש רבי מרדכי יוסף מקוצק יחד עם חסידים רבים. רבי מרדכי יוסף שקבע את חצרו בתחילה בטומשוב ומאוחר יותר באיזביצא שליד לובלין. המחלוקת בין חסידי קוצק לחסידי איזביצא הייתה אחת המחלוקות העזות ביותר ונמשכה עוד שנים רבות אחר כך.
רבי מרדכי יוסף נפטר בז' בטבת תרי"ד לאחר 13 שנות הנהגה. את מקומו מילאו בנו רבי יעקב ותלמידו רבי לייבלי איגר.
מי השילוח

רבי מרדכי יוסף עצמו לא כתב את דברי תורתו, אולם לאחר פטירתו ליקט נכדו, האדמו"ר ר' גרשון חנוך הניך ליינר, חלק מדברי התורה והוציא אותם בספר "מי השילוח" בשנת תר"כ, כשש שנים לאחר פטירתו. שם הספר הוא על פי דברי רבו של רבי מרדכי יוסף, רבי שמחה בונים מפשיסחה שאמר עליו שתורתו היא "כמי-השילוח ההולכים לאט לאט אבל חופרים עמוק עמוק". בנוסף לכך ראשי התיבות של שמו יוצרים את המילה "מי".
רבי גרשון חנוך הניך כותב בהקדמה כי "בכמה מקומות יקשו הדברים לאנשים אשר לא הורגלו בדברים כאלה". ואכן פרסום הספר עורר התנגדות עזה בקרב חלק מהציבור. בהקדמה לספר "בית יעקב" הוא כותב על סבו: "ולימד דעת את תלמידיו שיבינו בדברי רבי שמעון בר יוחאי והאר"י כמו שמבינים פשוטי דברי הלכה", "שאין שום דברי תורה שאינם שייכים לכל פרט נפש".
יסוד עיקרי בהגותו של רבי מרדכי יוסף, הוא הפנאנתאיזם הקיצוני שהוא גרס הלכה למעשה, ולפיו המציאות כולה היא אלוהות. בדרשותיו מודגשת המסקנה המוסרית המעשית מן הקביעה התאולוגית ולפיה 'אין עוד מלבדו': גם מעשי האדם אינם באמת שלו, ואין הוא יכול להישפט לפי מעשיו. שהרי כשם שהאדם עצמו אינו קיים כיצור נפרד מהאל היוצר, כך גם רצונותיו והכרעותיו של האדם, אף על פי שהם נראים לו כהכרעות אישיות שלו, לאמיתו של דבר אינם אלא דבר האלוהים.  מכך מתבקשת השקפה דטרמיניסטית, הגורסת שתחושת הבחירה החופשית אינה אמיתית, שהרי אין אדם ועולם קיימים כלל, אלא רק האל לבדו. אשר למהותה של הבחירה החופשית העומדת בבסיס המצוות, קיימים רמזים סותרים בספרי רבי מרדכי יוסף, וההוגים במשנתו הציעו דרכים שונות בביאור העניין.
על פי שיטתו זו גרס רבי מרדכי יוסף עוד, שמעשי חטא שונים המוזכרים בתנ"ך אינם מעשי חטא אמיתיים, והם נראים כך רק לכאורה. כך למשל טען שלפעמים אונסים אדם משמים לעשות מעשה מסוים הנראה כחטא ואינו חטא, ולמעשה לזמרי בן סלוא לא הייתה את האפשרות להתגבר על יצרו מכיוון שלמעשה משמים כיוונו אותו למעשה נטילתו את כזבי, וברוח זו ביאר גם את מעשי יהודה ותמר.
בנוסף כתב רבי מרדכי יוסף, שהמצוות שניתנו בתורה בכל פרטי החוקים הקפדניים שבהם, לא ניתנו אלא לתקופה זו, כאשר היצר הרע בתוקף, ואין ביכולת האדם להבחין מלבו הוא מהם הדברים הראויים ומהם המעשים שאינם ראויים. אך התכלית הנרצית, שתיושם בפועל באחרית הימים, היא שהאדם ידע מלבו הוא את שהוא צריך לעשות בכל רגע נתון, בלי חוקים חיצוניים וכלליים.
ספריו

מי השלוח - שני חלקים, על התנ"ך והתלמוד
ליקוטי מי השלוח - תורתו של רבי מרדכי יוסף מאיזביצה - ליקוט מספרי צאצאיו ותלמידיו
תלמידיו

רבי צדוק הכהן מלובלין - התייחס בהערצה לרבו. במקום אחד אף כתב "וקבלתי ממי שנגלה לו מסוד ה' ליראיו".
רבי יהודה לייב איגר מלובלין
רבי יעקב ליינר מאיזביצא, בנו של בעל "מי השילוח". כתב את הספר "בית יעקב" בו הוא מרחיב ומפתח את שיטת אביו.
רבי גרשון חנוך הניך ליינר, בנו של ה"בית יעקב" ומחדש התכלת.
לקריאה נוספת

אברהם יהושע השל, 'קאצק'
ש.ז. שרגאי וא. ביק, בהיכל איזביצא-לובלין, ירושלים ה'תשל"ז
ש.ז. שרגאי, חסידות הבעל שם טוב בתפיסת איזביצא-רדזין, סיני מ"ז עמ' קסה-קצח
ש.ז. שרגאי, במעייני חסידות איזביצא-ראדזין, ירושלים: מוסד הרב קוק, תש"מ
ש.ז. שרגאי, בנתיבי חסידות איזביצא-ראדזין (שני כרכים), ירושלים "המשוחררת" תשל"ב
יוסף ווייס, תורת הדטרמיניזם הדתי לר' מרדכי יוסף ליינר מאיזביצא, ספר היובל ליצחק בער, ירושלים ה'תשכ"א
רפאל מאהלר, החסידות וההשכלה בגליציה ובפולין הקונגרסאית במחצית הראשונה של המאה התשע עשרה - היסודות הסוציאלים והמדיניים, מרחביה, 1961, (ראו הפניות באינדקס)
רבקה שץ, האוטונומיה של הרוח ותורת משה - עיונים בתורת הרבי מרדכי יוסף מאיזביצא", מולד כא, עמ' 554 - 561
אביעזר כהן, "תודעה עצמית בספר מי השלוח ככלי לקיום הזיקה שבין האל לאדם" (דיסרטציה), אוניברסיטת בן-גוריון, אלול תשס"ו.
אביעזר כהן, "אקסיסטנציאליזם דתי במשנתם של ר' מרדכי יוסף מאיזביצה ופראנץ רוזנצווייג", ספר רבקה עמ' 525–562, הוצאת הספרים אוניברסיטת בן-גוריון, 2007
אביעזר כהן, "האינדיווידואציה ושאלת הסובייקט בספר מי השלוח", בתוך: אל העצמי - תהליכי אינדיבידואליזציה ומעברי חיים (עורכים: ד' נוב וב' כהנא), הוצאת ראובן מס ירושלים תשע"ד, עמ' 335–384.
אביעזר כהן, "רבי צדוק הכהן מלובלין וספר מי השלוח – בין הערצת הרב לדחיית ספרו", מכלול לו (תשפ"ג), עמ' 64-32.
יהודה בן-דור, "עיון במי השלוח לר' מרדכי יוסף מאיז'ביצא" (דיסרטציה), האוניברסיטה העברית, תשרי תשס"ט
יעקב ורשבסקי, עצות ממי השילוח (שני כרכים), ירושלים תשע"ו
זאב קיציס, המורים הגדולים של החסידות, ידיעות ספרים 2023, עמ' 344–365
הערות שוליים

↑  הקדמה לספר "בית יעקב" על ספר בראשית מאת רבי גרשון חנוך הניך ליינר. הקדמה זו נדפסה בשנים האחרונות בנפרד בשם "שער האמונה ויסוד החסידות" ובה מפורטת דרכה של חסידות איז'ביצה.
↑  לגרסאות היותר קיצוניות, ראו יצחק אריגור, "קוצק", עמ' 87-91.
↑  יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות: אישים, כרך ג, עמ' רלח-רמב, מוסד הרב קוק, ירושלים, תשס"ה
↑  הקדמת רבי גרשון חנוך הניך לספר "מי השילוח" ולספר "בית יעקב"
↑  ש.ז שרגאי בנתיבי חסידות איז'ביצא-ראדזין חלק ב' מעמוד 83
↑  מי השילוח חלק א פרשת פינחס, פרשת וישב ועוד
↑  לדוגמה מי השילוח חלק א' משלי כד על הפסוק הכן בחוץ מלאכתך וכו'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264468305171  BnF: cb155548405 (data)  GND: 118934740  ISNI: 0000 0000 6678 8903  LCCN: n88119187  NTA: 079442080  SUDOC: 11317893X  VIAF: 74652399   WorldCat (עם VIAF): 74652399
המועצה הצבאית של א-סווידא

סמליל המועצה
המועצה הצבאית של א-סווידא (בערבית: المجلس العسكري في السويداء. בתעתיק מדויק לעברית: אל-מג'לס אל-עסכרי פי א-סוידאא') היא מועצה צבאית שהוקמה במחוז א-סוידא בדרום סוריה. ובראשה עומד טארק א-שופי. היא הוקמה על רקע נפילת משטר אל-אסד בסוריה בשלהי שנת 2024.
הקמה

החל משנות ה-70 של המאה ה-20 ועד נובמבר 2024 שלטה שושלת משפחת אסד בסוריה. משטר אסד דיכא רבים מיריביו הפוליטיים במדינה, ובהם את הדרוזים בדרום סוריה. עם נפילת משטר אסד בנובמבר 2024, לאחר מתקפת המורדים הסורים, השתלטו המורדים הסורים על השלטון, תחת הנהגתו של אבו מוחמד אל-ג'ולאני. במקביל, יומיים לאחר נפילת משטר אסד, הוקם ארגון דרוזי במחוז א-סווידא שבדרום סוריה, תחילה תחת השם "המועצה הצבאית הזמנית", במטרה למנוע כאוס ולהגן על מחוז א-סווידא, תוך הכרזה כי היא תקבל אחריות על הגנת מוסדות השלטון והצבא לאחר שגורמי המשטר יימלטו מהמחוז. בהמשך שמה הוסב והיא נקראה "המועצה הצבאית של א-סווידא".
ב-23 בפברואר 2025 הכריזו כמה ארגונים דרוזים על הצטרפות למועצה הצבאית של א-סווידא, כשהם מצטלמים על רקע דגל הארגון, לו קווי דמיון לדגלו של ארגון הגג של הכורדים - הכוחות הסוריים הדמוקרטים. זאת במקביל לנאום שנשא ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, בו קרא להשאיר את דרום סוריה כאזור מפורז אליו לא ייכנסו כוחות משטרו של אל-ג'ולאני. למחרת א-שופי אף בירך את נתניהו על דבריו ועמידתו לצאת הדרוזים בדרום סוריה.
חדר המבצעים הדרומי של המורדים הסורים הוציא כרוז בו טען שאינו מכיר במועצה כגוף לגיטימי.
הערות שוליים

↑  سركيس قصارجيان, السويداء تخلط الأوراق في سوريا... ونتنياهو يُفاقم الجدل, النهار, ‏24 בפברואר 2025
↑  נטע בר, מתיחות בדרום סוריה: בהר הדרוזים הכריזו על מיליציה נפרדת מהשלטון בדמשק, באתר ישראל היום, 24 בפברואר 2025
↑  אוריאל לוי, ‏סוריה בדרך לניסוח חוקה חדשה; הכורדים והדרוזים הגיעו להבנות עם הממשלה בדמשק, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 24 בפברואר 2025
↑  لندن- عربي21, الإعلان عن "مجلس عسكري" في السويداء السورية و"الغرفة المشتركة" تحذر من تبعاته, عربي21, ‏23 בפברואר 2025
אואן הארט

| --- | --- |

אוון הארט ב-1998
 לידה:  7 במאי 1965 קלגרי שבקנדה
 פטירה:  23 במאי 1999 (בגיל 34) קנזס סיטי שבמיזורי
 שם במה:  הבלייזר הכחול
 כינוי:  הטיל, הארט השחור
 משקל:  103 קילוגרם
 גובה:  1.78 מטר
 לאום:  קנדה קנדה
 קריירה מקצוענית:  30 במאי 1986 – 23 במאי 1999 (13 שנים)
 מאמנים:  סטו הארט
 ליגות:  WWF, WCW
 מידע אישי
 בן או בת זוג:  Martha Hart (1 ביולי 1989–23 במאי 1999) 
 מספר צאצאים:  2
 
אואן ג'יימס הארט (אנגלית: Owen James Hart; ‏7 במאי 1965 – 23 במאי 1999) היה מתאבק קנדי שעבד עבור מספר ארגונים כמו WWF וWCW. את רוב הצלחתו קיבל ב-WWF, שם התאבק תחת שמו שלו ותחת שמות הזירה "המלאך הכחול" ו"הבלייזר הכחול".
תחילת הקריירה

הארט החל להתאבק קצת לאחר שסיים את בית ספר התיכון. הוא אומן על ידי אביו, סטו הארט, והופיע לראשונה בשנת 1986 בארגון ההיאבקות "סטמפיד רסלינג טריטורי", ארגון היאבקות נחשל, שהיה בבעלות אביו. הארגון היה צפוי להיסגר בתוך שנה, אך הארט ניצל את מעמדו ואת התסריט ויצר לעצמו דמות אהודה ומוצלחת. התסריט הטיב עם הארט ונתן לו לזכות במספר תארים, אף על פי שזו הייתה שנתו הראשונה.
על אף המאמצים, הופעותיו בארגונו של אביו לא הקנו להארט את החשיפה שרצה. הוא המשיך להופיע בדמויות שונות בארגונים שוליים ביפן, שם הפך במהרה לחביב הקהל בזכות כישוריו האקרובטיים.
הקבלה ל-WWF

בשנת 1988 הארט התקבל לארגון ה-WWF. דמותו של הארט הייתה בגדר ייחודית בקרב דמויות המתאבקים האחרות, ששלטו אז בארגון. מבנה גופו הצנום והאתלטי היה מנוגד לכל אותם מתאבקים שריריים וכבדי הגוף אשר היו חביבי הקהל באותה התקופה. הקהל לא חיבב אותו במיוחד והופעותיו של הארט דעכו עד שנעלמו כליל בסוף שנת 1989. ייחוסו המשפחתי, כבן למשפחת מתאבקים (אחיו, ברט הארט, אף גילם דמות אהודה באותו זמן ב-WWF) לא עזר לו והוא נאלץ להמשיך ולנדוד בין ארגונים קטנים ושוליים, למעט הבלחה קצרת מועד בארגון ה-WCW, המתחרה העיקרי ל-WWF.
באוקטובר 1991 חזר הארט ל-WWF ולדמותו ניתנה הזדמנות נוספת. הפעם, בניגוד להופעתו הקודמת, הארט הופיע ללא מסיכה ותחת שמו האמיתי. בכך נחשפה קרבתו המשפחתית לאחיו ברט, והדבר שולב בעלילה כאשר דמותו של אואן עזרה לדמותו של אחיו. דמותו של הארט החלה צוברת פופולריות אט אט, כשאף רשם ניצחון על סקינר ברסלמניה 8.