stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האורהי סודאקוב
תארים

אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2023 - מקום שלישי
אליפות אוקראינה:2022/2023, 2023/2024
הגביע האוקראיני: 2023/2024
כדורגלן השנה באוקראינה:2023, 2024
הערות שוליים

↑  Сергій Ребров оголосив склад національної команди України на підготовчий збір і товариські матчі перед Євро-2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האוקראינית, 16 במאי 2024 (באוקראינית)
| נבחרת אוקראינה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 בושצ'אן •  2 סובול •  3 סודאקוב •  4 קריבצוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 שפרנקו •   11 מרלוס •  12 פיאטוב • 13 זבארני •  14 מקרנקו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 בזוס • 19 בסדין • 20 זובקוב • 21 קרוואייב • 22 מטוויינקו • 23 טרובין • 24 טימצ'יק • 25 פופוב • 26 דובביק • מאמן: שבצ'נקו |  1 בושצ'אן •  2 סובול •  3 סודאקוב •  4 קריבצוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 שפרנקו •   11 מרלוס •  12 פיאטוב • 13 זבארני •  14 מקרנקו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 בזוס • 19 בסדין • 20 זובקוב • 21 קרוואייב • 22 מטוויינקו • 23 טרובין • 24 טימצ'יק • 25 פופוב • 26 דובביק • מאמן: שבצ'נקו | אוקראינה |
| נבחרת אוקראינה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 בושצ'אן •  2 קונופליה •  3 סבאטוק •  4 טלוברוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 מודריק •   11 דובביק •  12 טרובין • 13 זבארני •  14 בראז'קו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 שפרנקו • 19 בונדר • 20 זובקוב • 21 סודאקוב • 22 מטוויינקו • 23 לונין • 24 ואנאט • 25 טימצ'יק • 26 מיכאילצ'נקו • מאמן: רברוב |  1 בושצ'אן •  2 קונופליה •  3 סבאטוק •  4 טלוברוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 מודריק •   11 דובביק •  12 טרובין • 13 זבארני •  14 בראז'קו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 שפרנקו • 19 בונדר • 20 זובקוב • 21 סודאקוב • 22 מטוויינקו • 23 לונין • 24 ואנאט • 25 טימצ'יק • 26 מיכאילצ'נקו • מאמן: רברוב | אוקראינה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ארטם דובביק | כדורגלן השנה באוקראינה  2023, 2024 | הבא: - |
אדוארד היקס

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1780 לנגהורן, ארצות הברית 
 פטירה:  23 באוגוסט 1849 (בגיל 69) ניוטון, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  ניוטון 
 לאום:  אמריקאים לבנים 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אמנות נאיבית 
 יצירות ידועות:  חוות קורנל 
 
אדוארד היקס (באנגלית: Edward Hicks;‏ 4 באפריל 1780 – 23 באוגוסט 1849) היה צייר אמריקאי וכומר של הקווקרים. הוא הפך לאייקון של הקווקרים בגלל ציוריו.
ביוגרפיה

אדוארד היקס נולד באחוזת סבו באטלבורו (לנגהורן), במחוז באקס, פנסילבניה. הוריו היו אנגליקנים. אייזיק היקס, אביו, נותר ללא הון לאחר התבוסה הבריטית במלחמת העצמאות. לאחר שאמו של אדוארד נפטרה כשהיה בן שמונה-עשר חודשים, אליזבת טווינינג - חברה קרובה של אמו - גידלה אותו כאחד הילדים שלה בחווה שלהם, המכונה חוות טווינינג. ככל הנראה הוא התגורר גם בחוות דייוויד ליידום. היא לימדה אותו גם את האמונות של הקווייקרים, שהשפיעו רבות על שארית חייו.
בגיל שלוש עשרה היקס החל התמחות בחברת כרכרות אצל ויליאם והנרי טומלינסון. הוא שהה איתם שבע שנים, במהלכן למד את מלאכת הציור. בשנת 1800 עזב את חברת טומלינסון כדי להתפרנס באופן עצמאי כצייר בית, ובשנת 1801 עבר למילפורד לעבוד אצל ג'ושוע סי קנבי.
בשלב זה של חייו היקס היה, כפי שכתב אחר כך בזיכרונותיו, " צעיר חלש וסורר ... מאוד אהב לשיר, לרקוד, לעשות שעשועי הבל, ולהיות בחברת צעירים, וגם לעיתים קרובות לקלל". הוא לא היה מרוצה מחייו, והתחיל להשתתף בקביעות בפגישות של קוואקרים, בשנת 1803 התקבל לחברות בכנסייה. מאוחר יותר באותה שנה הוא התחתן עם אישה קווקרית בשם שרה וורסטל.
קריירת ועבודה

בשנת 1812 הוא מתועד ככומר, ובשנת 1813 החל לנסוע ברחבי פילדלפיה כמטיף של הקוויקרים. כדי לעמוד בהוצאות הנסיעה, ולתמיכה במשפחתו הגדלה, היקס החליט להרחיב את סחרו בצביעת חפצים ביתיים וציוד חקלאי וכן לצייר שלטי פרסום. סחר השלטים שלו היה משתלם, אבל הוא הרגיז חלק מקהילת הקוויקרים, משום שהוא סתר את המנהגים הפשוטים שהם כיבדו. בשנת 1815 היקס ויתר לזמן קצר על הציורים וניסה לפרנס את משפחתו מחקלאות, תוך שהוא ממשיך בציור פשוט של שכניו הקווייקרים. הקשיים הכלכליים שלו רק גברו, מכיוון שהציור הזה היה פחות משתלם, והיקס לא היה בעל הניסיון הדרוש לעיבוד האדמה, או לנהל חווה לבדו.
בשנת 1816 כשאשתו ציפתה לילד החמישי, היקס חזר לציור דקורטיבי. תפנית זו הצילה את היקס מאסון כלכלי ושמרה על פרנסתו לא ככומר קוואקרי אלא כאמן קוואקרי. בסביבות 1820 עשה היקס את הראשון מציוריו הרבים של "ממלכה השלווה". ציורי היקס יוצרו לעיתים קרובות עבור בני משפחה וחברים, ולא היו למכירה, וציור דקורטיבי נותר מקור ההכנסה העיקרי שלו.
ציור

האמונות של הקוואקרים אסרו על חיים מפוארים או על כמות מוגזמת של חפצים או חומרים. הוא לא הצליח לשמור על עבודתו כמטיף וצייר בו זמנית, היקס בחר בחיי ציור, והשתמש בציורי הקנבס שלו כדי להעביר את אמונותיו. הוא לא היה מוגבל על ידי כללי קהילתו, והיה מסוגל לבטא באופן חופשי את מה שהדת לא יכולה לתאר כל כך טוב בדרשות .
אף על פי שהיא אינה נחשבת לדימוי דתי, "ממלכת השלום השלווה" שצייר היקס מדגימה את האידיאלים הקווייקרים. היקס צייר 62 גרסאות לרעיון זה. החיות והילדים נלקחו מישעיהו כולל האריה שאוכל קש עם השור. היקס השתמש בציוריו כדרך להגדיר את הרעיון המרכזי שלו, שהיה מסע אחר לגאולת הנפש. נושא זה היה גם אחת מאמונותיו התאולוגיות.
עבודתו של היקס הושפעה מאמונה ספציפית של הקוואקרים המכונה 'האור הפנימי'. ג'ורג' פוקס (מייסד תנועת קוואקרים) ומייסדים אחרים הקימו והטיפו את תורת האור הפנימי. היקס הסביר כי יחד עם הידע הכתוב, אנשים רבים משיגים ישועה על ידי כניעת מרצון עצמי לכוח האלוהי של ישו ול"ישו שבפנים". היקס תיאר בני אדם ובעלי חיים כדי לייצג את הרעיון של האור הפנימי ולשבור מחסומים פיזיים (של הבדל בין שני פרטים) לעבודה ולחיים משותפים בשלום. רבים מציוריו מדגימים עוד יותר את המושג הזה עם תיאורים של אינדיאנים שפגשו את מתיישבי פנסילבניה, ובולט בהם ויליאם פן.
היקס העריץ את פן כמתנגד לשלטון הבריטי באמריקה, והוא קיווה שפן יכול להבטיח רפורמה. כמו פן, היקס התנגד לשלטון של בריטניה. היקס העריך ביותר את פן על כינון חוזה פנסילבניה עם האינדיאנים, מכיוון שזו הייתה מדינה שטיפחה מאוד את קהילת הקווייקרים.
התערוכה הגדולה הראשונה של אדוארד היקס התקיימה בשנת 1860 בוויליאמסבורג, וירג'יניה. הוא קיבל ביקורות מעורבות בשל הרגלו לחזור על פרטים שונים שוב ושוב. הצגת העבודות המוקדמת ביותר של היקס הייתה בשנת 1826. היקס השתמש בפן ובאינדיאנים כדי לנסח מחדש את נבואתו של ישעיהו במלואה (ו"גר זאב עם כבש")
עבודתו התמקדה לעיתים קרובות בנושא דתי תוך שימוש באירועים אקטואליים כדי לתאר אותם. היקס העביר משמעות באמצעות סמלים, ותיאר טורפים (כמו אריות) וטרף (כגון כבשים) חיים זה ליד זה כדי להדגים את נושא השלום.
אף על פי שאף אחד מציוריו אינו זהה לחלוטין, ישנם מבנים ודפוסי קומפוזיציה מסוימים שהיקס חוזר עליהם בכל עבודותיו. אף שהחלל עשוי להיראות רדוד במישור התמונה בציורים אלה, העומק נוצר באמצעות גודל האובייקטים והחפצים, ועל ידי אור וצל. החזית, האמצע והרקע מוגדרים על ידי חפצים, בעלי חיים, נוף, בני אדם וקווים.
היקס כמעט תמיד צייר סצנות חוץ, בהן מקור האור הוא השמש או השמיים. ערכות הצבעים של עבודותיו אינן מסובכות, ובתוך ציור כמו "ממלכת שלום" רבים מהצבעים בעלי גוון חום. זו דרך נוספת בה היקס ניסה לשדר "אחידות" או שלום. רוב הציורים הללו מאוזנים בצורה א-סימטרית, כדי לשקף פעולות המתרחשות בין קבוצות אנשים ובעלי חיים בתוך היצירה.
גלריה

וושינגטון בדלוור
ממלכת השלום והשלווה
ממלכת השלום והשלווה
תיבת נוח
חוזה פן
חוות קורנל
הערות שוליים

↑  Hicks, Edward, Memoirs of the Life and Religious Labors of Edward Hicks. Applewood Books, 2009
↑  Hicks, Edward, Memoirs of the Life and Religious Labors of Edward Hicks. Applewood Books, 2009 p.37-40
↑  Miller and Mather. Edward Hicks, His Peaceable Kingdoms and Other Paintings. Newark: 1983.
↑  Saliner, Sharon. To Serve Well and Faithfully. London: 1862.
1 2  Hicks, E., & Mather, E. P. Edward Hicks: A gentle spirit. New York: Andrew Crispo Gallery Inc., 1975.
↑  Vlach, John. Quaker Tradition and the Paintings of Edward A Strategy for the Study of Folk Art, JSTOR. New York: American Folk Society,1981.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450137405171  BnF: cb14969079z (data)  GND: 11921881X  ICCU: VEAV557081  ISNI: 0000 0000 8389 0256  LCCN: n50035078  NKC: ola2003192318  NTA: 183286936  RKD: 38327  SNAC: w68w3qrz  SUDOC: 058412107  ULAN: 500022183  VIAF: 64278895   WorldCat (עם VIAF): 64278895
נתנאל קורייר

| --- | --- |

 לידה:  27 במרץ 1813 רוקסברי, ארצות הברית 
 פטירה:  20 בנובמבר 1888 (בגיל 75) אייסמסבורי, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרינווד 
 תחום יצירה:  הדפס-אבן 
 הושפע על ידי:  ג'ון ב. פנדלטון 
 
נתנאל קורייר (באנגלית: Nathaniel Currier‏; 27 במרץ 1813 - 20 בנובמבר 1888) היה ליתוגרף אמריקאי. הוא עמד בראש חברת Currier & Ives יחד עם ג'יימס איבס.
שנים מוקדמות

קורייר נולד ברוקסברי, מסצ'וסטס, לנתנאל וחנה קורייר. הוא למד בבית ספר ציבורי עד גיל חמש עשרה, ועשה חניכות בבית הדפוס בבוסטון של ויליאם וג'ון פנדלון. בית הדפוס הזה היה מהליטוגרפים המצליחים הראשונים בארצות הברית, שהביאו את הליתוגרפיה מאירופה. קורייר למד את התהליך בעסק שלהם. לאחר מכן הוא עבר לעבוד אצל מ.ד. בראון בפילדלפיה, בשנת 1833. בשנה שלאחר מכן עבר קורייר לעיר ניו יורק, שם היה אמור לפתוח עסק חדש עם ג'ון פנדלטון. פנדלון התחרט, והחברה החדשה הפכה לקורייר אנד סטודארט, שפעלה שנה אחת בלבד.
קורייר ואיבס

בשנת 1835, קורייר פתח עסק ליתוגרפי משלו כבעל יחיד. בתחילה עסק בתחומים ליתוגרפיים סטנדרטיים של הדפסת תווי מוזיקה, נייר מכתבים, הצעות מחיר וכו'.
עם זאת, עד מהרה לקח את עבודתו לכיוון חדש, ויצר תמונות של האירועים בימיו. בסוף שנת 1835 הוציא הדפס המדגים שרפה שהייתה בניו יורק. התחריט הזה - חורבות בורסת הסוחרים ניו יורק לאחר השרפה של 16 ו-17 בדצמבר 1835 פורסמה על ידי עיתון "הסאן ניו יורק", ארבעה ימים בלבד לאחר השרפה, והייתה דוגמה מוקדמת לחדשות מאוירות. בשנת 1840 החל קורייר להתרחק מהדפסת עבודות ופרסום דפוס עצמאי. באותה שנה פרסם את "התפוצצות של אוניית הקיטור לקסינגטון בלונג איילנד", אסון שניספו בו מעל 100 איש. היה זה תיעוד נוסף של אירוע חדשותי, שלושה ימים לאחר התרחש. ההדפס נמכר באלפי עותקים.
בשנת 1846 הוא יצר ליטוגרפיה "התקדמותו של השיכור".
בשנת 1850 הגיע ג'יימס איבס לעבוד בחברת קורייר כמנהל חשבונות. כישוריו של איבס כאיש עסקים ומשווק תרמו באופן משמעותי לצמיחת החברה; בשנת 1857 הוא הפך לשותף מלא, והחברה נודעה בשם Currier & Ives.
קורייר ואיבס ידועים בעיקר כיוצרים של הדפסי אמנות פופולריים, כגון סצנות חג המולד, נופים, או תיאורים של נוף עירוני ויקטוריאני. עם זאת, הפיקה החברה גם כרזות פוליטיות, סצנות היסטוריות חשובות ואיורים מאירועים אקטואליים. במשך עשרות שנים יצרה החברה כ-7,500 תמונות.
קורייר פרש ממשרדו בשנת 1880, והעביר את העסק לבנו אדוארד.
חיים אישיים ומוות

קורייר התחתן עם אליזה וסט פרנסוורת' בשנת 1840. לזוג נולד ילד אחד, אדוארד וסט קורייר. אליזה נפטרה בשנת 1843. בשנת 1847 התחתן קורייר עם לורה אורמסבי.
קורייר אהב סוסים. הוא החזיק כמה סוסים בבית מגוריו במסצ'וסטס באורווה שרכש, והעביר לאחוזתו.
הוא נפטר שמונה שנים לאחר פרישתו, ב-20 בנובמבר 1888, בביתו ונקבר בבית העלמין גרין ווד בברוקלין, ניו יורק.
גלריה

שריפת הבורסה בניו-יורק
סנטרל פארק בחורף, ניו-יורק
פסל החירות
נוף חורפי
ציידי הלויתנים
ג'וזפין
מרגרט
אמיליה
הערות שוליים

↑  Currier, Nathaniel (1813-1888), lithographer and founder of the firm Currier & Ives, American National Biography (באנגלית)
↑  Lane, Jim (May 15, 2000). "Nathaniel Currier". Humanities Web.
↑  Eliza West Farnsworth, www.americansilversmiths.org
↑  Edward West Currier, www.americansilversmiths.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278544305171  BIBSYS: 90200757  BNE: XX931268  BnF: cb16168256h (data)  CiNii: DA06262994  GND: 1057488577  ISNI: 0000 0000 8388 2969  KulturNav: ac7ef302-7f00-4a7f-a4b4-548fe5ed85f7  LCCN: n81090785  LNB: 000329412  NLA: 35032737  NSK: 000537944  NTA: 071350446  RERO: 02-A017524792  RKD: 19432  SNAC: w6ks76hw  SUDOC: 153611871  Trove: 805369  ULAN: 500115501  VIAF: 1559149198247974940005   WorldCat (עם VIAF): 1559149198247974940005
סת' איסטמן

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1808 ברונסוויק, ארצות הברית 
 פטירה:  31 באוגוסט 1875 (בגיל 67) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית 
 תחום יצירה:  האינדיאנים בארצות הברית 
 בן או בת זוג:  מרי ה. איסטמן (1835–1875) 
 צאצאים:  מרי "וינונה" ננסי ואקאנטנקווין אוטה 
 
סת' איסטמן (באנגלית: Seth Eastman;‏ 24 בינואר 1808 – 31 באוגוסט 1875) היה אמן ובוגר ווסט פוינט, ששירת בצבא ארצות הברית, תחילה כמייצר מפות ומאייר, והמשיך וצייר מאות ציורים מחיי האינדיאנים למחקר שיזם הקונגרס האמריקאי, בזמן שירותו הצבאי.
ראשית חייו

סת' איסטמן נולד ב־24 בינואר 1808 בברונסוויק, מיין, הבכור מבין 13 ילדיהם של רוברט ושרה לי איסטמן. הוא היה בן שש עשרה כשנכנס לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט בשנת 1824. הוא סיים את לימודיו בשנת 1829 ונכנס לצבא כסגן שני בגדוד החי"ר הראשון.
קריירה

איסטמן עשה את הקריירה שלו בצבא ארצות הברית. הוא הפך לאמן מוכשר והשתמש בכישוריו בייצור מפות ותיעוד פעילויות הצבא. בשנת 1830 הוצב לפורט סנלינג ליד מיניאפוליס במינסוטה של ימינו. זה היה בסיס צבאי גדול עם 20 קצינים ועד 300 חיילים. המצודה הייתה עמוק בתוך השטח האינדיאני על נהר המיסיסיפי העליון. בעודו שוהה שם במשך שלוש שנים, למד איסטמן את שפת שבט הסיו וצייר סצנות רבות מחיי הילידים האמריקאים בשטח.
בשנים 1833 עד 1840 הוצב איסטמן בווסט פוינט, שם לימד רישום לצורך ייצור מפות. בשנת 1841 התמנה איסטמן למפקד פורט סנלינג וחזר למינסוטה. כשהיה שם מספר שנים עם אשתו השנייה ומשפחתה, המשיך לחקור ולצייר את חיי הילידים. בנם פרנק נולד בשנת 1844, הבת וירג'יניה בשנת 1847, ובנם ג'ון בשנת 1849. הוא צייר ושרטט תמונות של הכפרים האינדיאנים.
מששמע שהקונגרס אישר לחקור את האינדיאנים לחוקר הנרי סקולקראפט, ביקש איסטמן להתמנות למאייר של פרסום הממצאים. לבסוף בשנת 1849 בגיל 41, הייתה לו ההזדמנות לכך. קפטן איסטמן ומשפחתו עברו לוושינגטון, שם נולד בנם הארי בשנת 1854.
איסטמן החל לעבוד על מה שיהיו מאות תמונות להמחשת המחקר המסיבי של סקולקרפט, שפורסם בשישה כרכים בין השנים 1851–1857.
זו הייתה יצירה מונומנטלית שעבורה עבד איסטמן חמש שנים. באותה תקופה השלים כ־275 עמודי איורים המלווים את ששת הכרכים של סקולקראפט בדבר ההיסטוריה, התנאים ואפשרויות של השבטים הילידים בארצות הברית. כאשר כרך הראשון יצא לאור בתחילת 1851, איסטמן יכול היה להתגאות בהישגיו. איוריו המדויקים והביצועים להפליא של חיי הילידים, שצוירו כמעט לחלוטין משרטוטי השדה שלו, הוכיחו שהוא היה הבחירה הנכונה לבצע את העבודה האפית הזו.
עבודתו של איסטמן, השלימה את עבודתם של ציירי הנוף של אסכולת נהר הדסון בתקופתו, שהמחישו בעזרת תמונות הנוף את הרחבת בניית האימפריה של ארצות הברית.
לקראת סוף הקריירה שלו, בדרגת סגן אלוף, הוזמן איסטמן על ידי הוועדה לענייני צבא לצייר תמונות של שבע עשרה מבצרים חשובים. הוא השלים את הציורים הללו בין השנים 1870–1875.
ספרים

סת' איסטמן, רישום טופוגרפי, ניו יורק: ויילי ופוטנאם, 1837. ספר לימוד על טכניקות ליצירת מפות וקריאת מפות שהיה ספר חובה בכל שיעורי הטופוגרפיה בווסט פוינט. איסטמן יצר סמלים לשימוש בכל המפות, והסביר כיצד לייצג גובה, רוחב ועומק על דף נייר דו־ממדי.
הנרי סקולקראפט, מידע היסטורי וסטטיסטי אודות ההיסטוריה, התנאים והסיכויים של שבטי האינדיאנים של ארצות הברית (שישה כרכים), מאויר על ידי סת איסטמן, פילדלפיה, פנסילבניה: ג'יי.בי ליפינקוט ושות', 1851–1857.
זיכרונותיו של הגנרל סת' איסטמן, צבא ארצות הברית, וושינגטון, 1875. תיאור חייו בצבא, על אמנותו, על אשתו השנייה מרי וילדיהם. הוא לא הזכיר את אשתו הראשונה סטנד סקרד, בתו של מפקד דקוטה, או את בתם וינונה, אותם עזב כאשר הוצב מחדש.
נישואין ומשפחה

במהלך הצבתו הראשונה בפורט סנלינג, סת׳ איסטמן בשנת 1830 התחתן עם וואקאן אינאג'ין-ווין, בתו בת החמש עשרה של ראש שבט אינדיאני דקוטה. בשנת 1832, זמן קצר לאחר לידת בתם ווינונה. הוא הכריז שנישואיו הסתיימו כאשר הוצב מחדש, כפי שהיה אופייני לגברים אירופאים-אמריקאים רבים שנטשו נשים אינדיאניות וילדיהן. בתו וינונה הייתה ידועה גם כמרי ננסי איסטמן.
בשנת 1835, בעת שהותו בווסט פוינט, התחתן סת' איסטמן בפעם השנייה, עם מרי הנדרסון, בתם של רופאים מהדרום. היא ומשפחתה היו מוורנטון, וירג'יניה. לבני הזוג נולדו חמישה ילדים, חלקם נולדו במהלך המשימה המורחבת של איסטמן במערב כשחזר לפורט סנלינג במשך שבע שנים כמפקד המצודה. שני בני הזוג התעניינו בתרבות דקוטה. מרי איסטמן אספה סיפורים ואגדות מסורתיים במהלך שהותם בפורט סנלינג, כהכנה לספר מאוחר יותר שאייר בעלה.
גלריה

צייד בופלו
איש רפואה
שחקני כדור
סיוק משחקים בכדור
מבצר דלוואר
מבצר מקינאק
מבצר טרומבול
מבצר סנלינג
הערות שוליים

↑  "West Point, New York by Seth Eastman", www.senate.gov
1 2  Seth Eastman: Painting the Dakota . The Soldier Artist | PBS, www.pbs.org
↑  Prints & Posters - The Eastman Forts, history.army.mil
↑  "Seth Eastman"
↑  Alfred L. Brophy, "Property and Progress: Antebellum Landscape Art and Property," McGeorge Law Review 40 (2009) 601-59.
↑  A. LaVonne Brown Ruoff, "Eastman's Maternal Ancestry", Studies in American Indian Literature, Series 2, Vol. 17, No.2, Summer 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436595605171  GND: 119497298  ISNI: 0000 0000 8150 1448  LCCN: n82066493  NARA: 10569639  NTA: 119601524  PIC: 313842  RKD: 25326  SUDOC: 163755353  ULAN: 500029332  VIAF: 69740425   WorldCat (עם VIAF): 69740425
שאנגחאי (סרט, 2010)

| --- | --- |

 בימוי:  מיקאל האפסטרום 
 הופק בידי:  מייק מדבוי, בארי מנדל, David U. Lee, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תסריט:  חוסיין אמיני 
 עריכה:  פיטר בוייל 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון קיוזאק ניקולס רואו כריסטופר בוכהולץ יו בונוויל מייקל קולקין דניאל לאפיין Eilidh MacQueen Tohoru Masamune Ly Nha Ky ג'מה צ'אן בנדיקט וונג צ'או יון-פאט ג'פרי דין מורגן דייוויד מורס גונג לי רינקו קיקוצ'י קן ואטאנבה פרנקה פוטנטה וולף קהלר 
 מוזיקה:  קלאוס בדלט
 צילום:  בנויט דלום 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  חברת ויינסטין, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 בספטמבר 2011 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  נאו-נואר, סרט דרמה, סרט בלשי, סרט רומנטי 
 מקום התרחשות:  תאילנד, שאנגחאי 
 תקציב:  50 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   shanghai
 shanghai.gaga.ne.jp
 דף הסרט ב־IMDb
 
שאנגחאי (באנגלית: Shanghai) הוא סרט מתח פוליטי, נאו-נואר אמריקאי, משנת 2010, בבימויו של מיקאל הופסטרום, בכיכובם של ג'ון קוזאק וגונג לי. הסרט יצא בסין ב-17 ביוני 2010. הסרט יצא מהדורה מוגבלת בארצות הברית ב-2 באוקטובר 2015, אך קיבל ביקורות שליליות ולא הרוויח יפה בקופות כשהכניס 9.2 מיליון דולר בלבד לעומת תקציב הפקה של 50 מיליון דולר.
עלילה

בדצמבר 1941, רגע לפני כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, סוכן אמריקני ממשרד מודיעין הצי מגיע לשנגחאי כדי למצוא את חברו קונר שאך זה נרצח כנראה על ידי הטריאדה בהוראת הרשויות היפניות. נחוש לגלות מי הרג את קונר ומדוע, הוא מתחיל לעבוד בעיתון שנגחאי הראלד תחת זהות העיתונאי פול סואמס, שאוהד את הנאצי והיה סיפור הכיסוי שלו גם בעת שהותו בברלין. הוא פוגש את אנתוני לאן-טינג, אדון פשע רב השפעה, ואת קפטן טנאקה, מהצבא היפני, בשגרירות גרמניה בשנגחאי, במהלך אירוע למוזמנים בלבד. מאוחר יותר הוא מתיידד עם אנתוני כשהוא מציל אותו במהלך התקפה על הקצינים היפניים על ידי ההתנגדות הסינית במועדון לילה.
פול מבין שאשתו של אנתוני, אנה, ארגנה את ההתקפה והיא מנהיגת ההתנגדות. לאחר מכן הוא מחליט לעזור לה להעביר הודעות. לאחר שנפגש סוף סוף עם איש הקשר של קונר בקונסוליה היפנית, פול מגלה כי קונר ניהל רומן עם נערה יפנית בשם סומיקו ולאחר חיפוש בביתה, חושף תמונות רבות שצילם קונר בחדר חשוך סמוך. חלק מהתמונות כוללות את קפטן טנאקה, קצינים יפניים אחרים ואת נושאת המטוסים קאגה.
לא משוכנע שסומיקו בגדה בקונר, הוא קובע למצוא אותה ולקבל תשובות. לאחר כמה מפגשים נוספים עם אנה, אנתוני, קפטן טנאקה, וחקירת בית אופיום, פול מבין שסומיקו הייתה אהובתו של קפטן טנאקה, שקונר שידל אותה לרגל עבורו. סיפור הכיסוי של פול נחשף כשאיש הקשר של קונר נעצר, ופול נחקר על ידי קפטן טנאקה בנוגע למקום הימצאה של סומיקו, שאת מיקומה הוא אינו יודע. לאחר ששוחררה, אנה לוקחת את פול לבית בטוח שם הסתירה את סומיקו, שנמצאת על סף מוות בשל חשיפה לאופיום ומחלות אחרות.
אנתוני נותן לקפטן טנאקה את מיקום הבית הבטוח כדי להציל את אנה ממעצר; בתוך הבית הבטוח, טנאקה מודיע לפול שהצי היפני החל לתקוף את פרל הארבור שעה קודם וכי גם הפלישה לשנגחאי בעיצומה. טנאקה מודה בהריגת קונר, אך רק מתוך קנאה כשנודע לו על הרומן שלו עם סומיקו. טנאקה מוטרד מבקש אז את עזרתו של פול במתן תרופות כדי להקל על סומיקו. לאחר שסומיקו מתה, כולם מתכוננים לעזוב, אך טנאקה רוצה לחקור את אנה מה שמכעיס את אנתוני וגורם לו להפיל את שומרי הראש של טנאקה ולפצוע את טאנקה עצמו באופן קשה. לפני שהוא מצליח להרוג את טנאקה, אנתוני נפצע אנושות משומר ראש גוסס.
כשהוא משאיר אחריו את טנאקה הפצוע, פול מסיע את לאני-טינג ורעייתו ברחובותיה הבוערים של שנגחאי ובמילותיו האחרונות מבקש אנתוני מפול להוציא את אנה משנגחאי. לפני שעלו על ספינה העוזבת את העיר, פול ואנה נתקלים בטנאקה פעם נוספת, אך טנאקה לא מזהה אותם. מאוחר יותר מתגלה כי גם פול וגם אנה חזרו בשלב מסוים לשנגחאי.
שחקנים ודמויות

ג'ון קיוזאק בתפקיד פול סומס
גונג לי בתפקיד אנה לאן-טינג
צ'או יון-פאט בתפקיד אנתוני לאן-טינג
ג'פרי דין מורגן בתפקיד קונר
קן ווטאנאבה בתפקיד קפטן טנאקה
רינקו קיקוצ'י בתפקיד סומיקו
דייוויד מורס בתפקיד ריצ'רד אסטור
פרנקה פוטנטה בתפקיד לני מולר
יו בונוויל בתפקיד בן סנגר
אנדי און בתפקיד יום
רייס וונג בתפקיד רקדנית קברט
רוזאן וונג בתפקיד רקדנית קברט
ג'מה צ'אן בתפקיד שין שין
בנדיקט וונג בתפקיד ג'וסו קיטה
כריסטופר בוכולץ בתפקיד קארל מולר
רונאן ויברט בתפקיד מייקי
ניקולס רואו בתפקיד ראלף
דון טאי בתפקיד שומר הראש של לאן טינג
דין אלכסנדרו בתפקיד בעל מבולבל
הפקה

במקור צילומי הסרט תוכננו להיערך בשאנגחאי . עם זאת, לאחר מחלוקת שנבעה מהסצנות המיניות הגרפיות בסרטו של אנג לי, Lust, Caution, שאך זה צולם בעיר והתרחש באותה תקופה, האישורים שחברת וינשטיין קיבלה בוטלו על ידי ממשלת סין באפריל 2008, לאחר שהושלמו כבר שלושה חודשים של עבודות הכנה בשנגחאי ורק שבוע לפני תחילת הצילומים. לפיכך, צוות הסרט נאלץ לעבור לבריטניה לצילומי פנים ולבנגקוק, תאילנד, שם הוקם סט המורכב משני בלוקים.
הערות שוליים

↑  "Shanghai (2010) Budget". IMDb. נבדק ב-19 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "World War II-set Neo-noir Shanghai Finally Gets U.S. Release". 30 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Weinstein Co. Pushes Shanghai Back Again". 20 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Billington, Alex (27 בנובמבר 2007). "John Cusack and Mikael Hafstrom Together Again in Shanghai". FirstShowing.net. נבדק ב-5 ביוני 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://pagesix.com/2008/04/02/weinsteins-asian-persuasion/
↑  zhanglin (6 במאי 2010). "Shanghai to Hit Chinese Screens in June". CRIEnglish.com. נבדק ב-7 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
קורדליה וילסון

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1873 
 פטירה:  7 ביוני 1953 (בגיל 79) סיאטל, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Lake View Cemetery 
 
קורדליה וילסון (באנגלית: Cordelia Wilson 28 בנובמבר 1873 - 7 ביוני 1953) הייתה ציירת שציירה בעיקר את נופי ניו מקסיקו ודרום מערב ארצות הברית.
ביוגרפיה

קורדליה נולדה במחוז קליר קריק, קולורדו. היא הייתה בתם היחידה של תומאס ואמה קרי. הוריה התגרשו כשהייתה בת ארבע, והיא גדלה על ידי אמה יחד עם אחיה החורגים בוינפילד, קנזס וקולורדו.
קורדליה התחתנה עם וילארד וילקינסון בבולדר, קולורדו, בשנת 1897 וילדה את ילדתה היחידה, לואיז בשנה שלאחר מכן. עם זאת, לאחר תקופה של פרידה, התגרשו בני הזוג בשנת 1910. קורדליה הכירה את ג'ון הנרי וילסון והם התחתנו בוויקטוריה, קולומביה הבריטית בשנת 1911, וחזרו לקולורדו זמן קצר לאחר מכן.
לאחר מכן החלה קורדליה לפתח ברצינות את כישוריה כאמנית המונעת על ידי המגמות האחרונות בריאליזם האמריקאי בראשות רוברט אנרי. ההכשרה האקדמית שלה שמה דגש על פיתוח טכניקת הציור בחוץ, מה שעורר בה השראה לייצר עבודות אימפסטו נועזות במהירות. היא החלה לערוך נסיעות לניו מקסיקו והתיידדה עם ציירים בחברת האמנים טאוס ובמושבת האמנות של סנטה פה. רישומי שמן שלה וציורים מקומיים של נופים מחוספסים משכו את תשומת ליבם של סוחרי אמנות.
היא, בעלה ובתה התיישבו בדנוור, קולורדו, ליד גלריית ג'יי גיבסון סמית' שהציגה ומכרה את יצירותיה. רבים מציוריה הם במסגרות שגולפו בעבודת יד בסגנון אמנותי כפרי, ומוזהבים ביריעות של עלי זהב.
בשנת 1917 זכתה קורדליה וילסון לכבוד בכך ששני ציורים שלה נבחרו לתערוכת הפתיחה של המוזיאון החדש לאמנות בניו מקסיקו בסנטה פה. בתערוכה הוצגו עבודות ציור של ג'ורג' בלווז, רוברט אנרי ואחרים, שעבדו באותה תקופה בדרום מערב. יחד עם חברים אחרים באגודת אמני טאוס. אחד מציוריה שהוצגו בתערוכה, "בית מקסיקני", שוחזר בגיליון ינואר -פברואר 1918 של כתב העת Art and Archaeology ובו מאמר על פתיחת המוזיאון.
בין הנופים הגדולים ביותר של קורדליה וילסון ניתן למצוא ציור גדול שנועד לתרומה לצבא במלחמת העולם הראשונה. הוא הוצג בסנטה פה בשנת 1917 עם ציורים של גוסטב באומן, ולטר אופר, לאון גספארד ואחרים. הם הוזמנו על ידי מועדון בניו יורק, שחבריו רצו לתרום תרומה מיוחדת למאמץ המלחמתי של אמריקה.
ג'ון וילסון, בעלה, לקה בשחפת בשנת 1921 בערך. בני הזוג עברו לסיאטל לצורך טיפול בבית מרפא, שם הוא נפטר בשנה שלאחר מכן. בשנת 1923 נישאה קורדליה בפעם השלישית לג'ון פאנשטוק, אך נישואים אלה הסתיימו בגירושין בשנת 1928. קורדליה המשיכה להתגורר בצפון מערב ארצות הברית, והפיקה ציורי טבע דומם, פרחים וסצנות של האזור. היא הציגה את עבדותיה בדרום מערב.
קורדליה וילסון מתה בגיל 79 והיא קבורה בחלקה המשפחתית של וילסון בבית הקברות לייק וויו בסיאטל.