stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרחון סטיגול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  24 ק"מ 
 קואורדינטות:  85°38′00″S 161°54′00″W﻿ / ﻿85.6333°S 161.9°W﻿ / -85.6333; -161.9
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סטיגול(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סטיגול
 
קרחון סטיגול או קרחון סטיגל (באנגלית: Steagall Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את המדרונות המזרחיים של מישור רוסון, שבין הר אליס גייד והר דירדרוף.
הקרחון זורם לכיוון צפון, ונשפך לקרחון באומן.
אורכו של הקרחון 24 קילומטרים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה על ידי אדמירל משנה ריצ'רד בירד, במהלך טיסתו אל הקוטב הדרומי שנערכה ב-28 - 29 בנובמבר 1929.
הקרחון מופה לראשונה על ידי משלחת ריצ'רד בירד (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1928–1929.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של ג'ק סטיגול (Jack Steagall), שהיה מטאורולוג בתחנת הקוטב הדרומי, בעונת החורף האנטארקטי 1961.
קרון מתים

| --- | --- |

קרון מתים של היצרנית קאדילק, הנושא את ארונו של נשיא ארצות הברית לשעבר רונלד רייגן. וושינגטון די סי, ארצות הברית
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  מכונית לוויות
 סיווג:  מכונית
קרון מתים היא מכונית לוויות המותאמת להנעה ושינוע של ארונות מתים. נהוג להשתמש במכוניות אלה לשינוע המתים ממקום הימצאם (מקום המוות, בית חולים או אגף נתיחה שלאחר המוות) אל מקום קבורתם או שרפתם.
היסטוריה

קרון המתים התפתח לראשונה ככל הנראה בימי הביניים, כאשר הובלת המתים בארון שכזה לקבורה הייתה פריווילגיה יוצאת דופן. עם השנים החל הדבר להיות נגיש יותר, וכך התפתח המנהג של הסעת המתים למקום הקבורה בעזרת הקרון (בעיקר בנצרות, אך גם ביהדות). קרון המתים היה במקור קופסת עץ או מתכת, שעמדה על שלושה או ארבעה גלגלים. לקופסה חוברו "דוקרנים" רבים ששימשו להחזקת נרות או לפידים. הדוקרנים דמו מאוד לשיניים של משדדה, ועל כן נקרא אז במילה הלטינית herpex, שמשמעותה "זוועה". בתחילה היו בני המשפחה והקרובים שסחבו וגררו את הקרון אל עבר מקום הקבורה, אך משנת 1650 בערך החל הארון להיות מקושט ויוקרתי יותר, ובכך גם כבד יותר, ועם הזמן החלו מארגני הלוויה להשתמש בסוסים לשינוע הקרון. בראשית המאה העשרים הוצג לראשונה קרון מתים ממונע. משנת 1907 החל קרון המתים הממונע להיות מקובל יותר, אך עדיין לא נפוץ עקב מחירו היקר. רק בשנות ה-20 המאוחרות החל שימוש רחב בקרון מתים העובד על מנוע בעירה פנימית. מאז כניסתם של קרונות המתים הממונעים לשוק, החלו להיווצר דגמים ייחודיים שכיום כמעט שאין דגמים שלא נראים ככה: לרוב מכסה המנוע, "הפרונט", הוא ארוך ודק, והבגאז' של הקרון הוא ארוך מאוד. פנים המכונית ריק מלבד כיסא הנהג, וישנם כמה "תופסנים" על קירות המכונית המאפשרים לכידה של ארון הקבורה ובכך למנוע ממנו להטלטל.
גלריה

פנים הקרון
קרון מתים ידני
קרון מתים המונע על ידי בנזין
קרון מתים מעוצב
קרון מתים מהמאה התשע עשרה, המונע בידיי סוסים
קרון מתים מעוצב
הערות שוליים

↑  Tenebrae Hearse, Catholic Encyclopedia Volume 7
↑  How Hearses Work, HowStuffWorks, ‏2009-03-30 (באנגלית)
↑  Justin Nobel, A history of hearses, plus the tale of the man who set Elvis’s hearse on fire, Digital Dying, ‏2012-03-03 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553152505171  BnF: cb13537084m (data)  GND: 4195947-4  LCCN: sh85059630  NDL: 00576035
רוטב פלפל

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  רוטב, רוטב לבן 
 מוצא:  צרפת 
 
רוטב פלפל (בצרפתית: Sauce au poivre; באנגלית: Peppercorn sauce) הוא רוטב שמנת קולינרי שמוכן עם גרגיר פלפל.
מאפיינים

את הרוטב מכינים באמצעות צמצום השמנת בתהליך הבישול. ניתן להשתמש בסוגים שונים של גרגירי פלפל בהכנתו, כמו שחור, ירוק וורוד, בין היתר. ניתן להגיש רוטב פלפל עם סטייק בקר כגון פילה מיניון ושאר נתחי פילה כמו כן עם כבש, עוף ומנות דגים, כגון אלה שהוכנו מטונה ומסלמון.
חלק מהגרסאות משתמש בכמה סוגים של גרגירי פלפל בהכנת הרוטב וחלקן עשויות להשתמש במרכיבים הדומים בטעמם לגרגרי פלפל, כגון sansho (מהמטבח היפני והקוריאני), אך אינם מסווגים כגרגרי פלפל. ניתן להשתמש ברוטב פלפל על מנות המוגשות במסעדות ביסטרו צרפתיות. גרסאות מסוימות של אומצה מפולפלת (steak au poivre) משתמשות ברוטב פלפל בהכנתן.
מרכיבים

המרכיבים העיקריים הם בדרך כלל גרגירי פלפל ושמנת. מרכיבים נוספים עשויים לכלול חמאה, יין, ברנדי, כגון קוניאק, שאלוט, שום ותבלינים נוספים, כגון עלה דפנה, כוכב אניס, טרגון ומלח בישול. גרסאות מסוימות עשויות לכלול משקאות חריפים נוספים כגון וויסקי.
סטייק בקר מוגש עם רוטב פלפל מוכן מחמישה סוגי פלפלים
רוטב סלסה

| --- | --- |
סלסה רוחה וסלסה ורדה
סלסה רוחה וסלסה ורדה
 
 מאכלים
 סוג:  hot sauce 
 מוצא:  מקסיקו 
 מרכיבים עיקריים:  פלפלת צ'ילי 
 
רוטב סלסה הוא רוטב חריף, הכולל בדרך-כלל עגבניות ופלפל צ'ילי. הוא רוטב טיפוסי למטבח המקסיקני, במיוחד הסוגים המשמשים כמטבלים. בספרדית או באיטלקית, Salsa הוא כל סוג של רוטב, אך באנגלית פירוש המושג הוא הרוטב הספציפי.
מקור המילה הוא מלטינית - מלח הוא sal וsalsa פירושו מלוח.
סוגי רוטבי סלסה

רוטבי סלסה מקסיקניים יוצרו באופן מסורתי על ידי המולקאחטה (molcajete), הגרסה המקסיקנית של עלי ומכתש. עם זאת, כיום מיוצרים רוב הרטבים על ידי בלנדר. רוטבי סלסה ידועים הם:
סלסה רוֹחָה (salsa roja, "רוטב אדום") - משמש כתבלין במטבח המקסיקני ובאמריקני הדרום-מערבי. נעשה בדרך-כלל מעגבניות מבושלות, צ'ילי, בצל, שום וכוסברה.
סלסה קרוּדָה (salsa cruda, "סלסה גסה") - ידועה גם כ"פּיקוֹ זה גאיוֹ" (pico de gallo, "מקור התרנגול"), סלסה קצוצה (salsa picada), סלסה מקסיקנית (salsa mexicana) או סלסה טרייה (salsa fresca): נעשה עם עגבניות חיות קצוצות, מיץ ליים, צ'ילי, בצל, עלי כוסברה, ועוד מספר רכיבים קצוצים בגסות.
סלסה וֶרְדֶה (salsa verde, "רוטב ירוק") - הגרסה המקסיקנית עשויה עם טומטיו, שהן עגבניות ירוקות, בדרך-כלל מבושלות. הגרסה האיטלקית עשויה עם עשבים.
סלסה טָקֶרַה (salsa taquera, "סלסה לטאקו") - עשוי מצ'ילי "מוריטה" ומטומטיו.
סלסה רַנְצֶ'רָה (salsa ranchera, "סלסה בסגנון חווה") - עשוי מעגבניות, צ'ילי ותבלינים. בדרך כלל מוגש חם, ויש לו אופי סמיך ומרקי. יש לו טעם אופייני המזכיר פלפל שחור, למרות שאין בו כלל פלפל כזה.
סלסה בְּרַאוָה (salsa brava, "רוטב בר") - רוטב קצת חריף, בדרך כלל כולל פפריקה. יחד עם חתיכות תפוחי אדמה משולשות, הרוטב יוצר את המאכל patatas bravas, האופייני לטאפס בר בספרד.
גואקמולה (guacamole) - סלט אבוקדו הכולל גם עגבניות, פלפל חריף וכוסברה.
מוֹלֶה (mole, בספרדית מקסיקנית "רוטב") - רוטב מקסיקני העשוי מפלפל צ'ילי, תבלינים, קקאו, שקדים ומרכיבים אחרים.
ישנם עוד סוגי סלסה רבים, חלקם ישנם וחלקים "נוּבוֹ" - חדשים, כגון רטבים עם מנטה, אננס או מנגו.
רוטב סלסה נעשה פופולרי בארצות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה, בשל מדיניות קיצוב שהקשתה על ייצור קטשופ.
סלסה מסוגים שונים בתפזורת בקליפורניה
חמישה סוגי סלסה, מוגשים עם חטיפי צ'יפס
מוצרי סלסה תעשייתיים בחנות בארצות הברית
סלסה מנגו
רחוב השלשלת

| --- | --- |

קצה רחוב השלשלת במבט משער השלשלת והר הבית, 1925
 מידע כללי
 על שם:  כיפת השלשלת שעל הר הבית
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 רובע:  הרובע המוסלמי
 קואורדינטות:  31°46′37″N 35°13′56″E﻿ / ﻿31.776805555556°N 35.23225°E﻿ / 31.776805555556; 35.23225
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) רחוב השלשלת(למפת ירושלים העתיקה רגילה) רחוב השלשלת(למפת ירושלים רגילה) רחוב השלשלת(למפת ירושלים מוגדלת) רחוב השלשלת  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שלט רחוב שער השלשלת
מפת העיר העתיקה
תוואי רחוב השלשלת בכתב יד מצויר מהמאה ה-13
רחוב השלשלת, או רחוב שער השלשלת (בערבית: شارع باب السلسلة; נהגה "שארע באב א-סילסילה"), בעיר העתיקה בירושלים, עובר בתוואי נחל צולב. הוא מתחיל במערב ברחוב דוד, ומסתיים במזרח בשער השלשלת. הרחוב נקרא על שם השער, שבקצהו המזרחי.
 מקור שם השער - "שער השלשלת", בכיפת השלשלת שעל הר הבית. יש גם סברות אחרות למקור השם.
היסטוריה

רחוב השלשלת בנוי מעל גשר קדום שהוליך בתקופת בית שני להר הבית. הרחוב נמצא בחלקו המזרחי של נחל צולב, שעליו נבנה בירושלים בתקופה הרומית דקומנוס, כפי הנהוג בערים הרומיות המתוכננות וקרוי על שם שער השלשלת המוביל להר הבית. הדקומנוס נחצה לשניים: רחוב דוד המתחיל במערב בשער יפו ומסתיים במרכז השווקים, ולאחריו, מזרחה, רחוב השלשלת. הרחוב שימש מאז התקופה הערבית הקדומה ומשמש עד היום נתיב מרכזי ממגדל דוד ושער יפו להר הבית.
מיד בתחילת הרחוב, בקצהו המערבי נמצא חאן אל-סולטאן שהוקם בשנות ה-80 של מאה ה-14 על ידי הסולטאן ברקוק. ברחוב נמצאות לפחות שתי טורבות (קברי נכבדים מוסלמים) עתיקות, טורבת ברכת חאן (במבנה ספריית ח'אלדיה, מיד לאחר צומת רחוב השלשלת ורחוב משגב לדך) וטורבת טורקאן ח'תון. בתקופה הממלוכית נבנו ברחוב מדרסות רבות פאר בהן אל-מדרסה א-טשתמוריה, הסעידיה, הקילאניה, הג'קיליה, ומדרסת תנכזיה. גם ספריית אל-בודיירי שוכנת ברחוב זה.
במאה ה-19 נקרא הרחוב בערבית בשם "שארע אל-בזאר" (شارع البازار; רחוב השוק). לאחר מכן שונה שמו ל"שארע באב א-סילסילה" ("רחוב שער השלשלת"). ברחוב פעלו כ-85 חנויות ובתי מלאכה, רובן בבעלות מוסלמים, וכרבע מהן בבעלות יהודית. ברחוב התגוררו שמעון אגסי (ממקימי ההגנה) ויהושע ילין ומשפחתו. בית הספר למל הוקם במבנה בסמוך לרחוב "ברחוב העולה מרחוב השלשלת למיידאן", בפינה הצפונית מזרחית של הרובע היהודי בשנת 1856.
בשנת 1905 ערכו הטורקים מפקד רשמי של תושבי העיר העתיקה. על פי המפקד חיו באזור רחוב השלשלת 1259 משפחות, מתוכן 711 משפחות יהודיות ו-548 משפחות מוסלמיות. אוכלוסיית היהודים הורכבה מ-400 משפחות ספרדיות, 229 משפחות אשכנזיות, ו-82 משפחות מעולי המגרב.
באוקטובר 1971 זרק מחבל רימון יד על קבוצת הולכי רגל, בהם יהודים, שצעדו לכותל. במרץ 1991 נדקר קשיש יהודי שצעד ברחוב בדרכו אל הכותל המערבי. בתגובה אישר מפקד המחוז חיים אלבלדס לעמותת עטרת כהנים לפתוח ברחוב ארבע חנויות יהודיות.
בנובמבר 2021 ביצע מחבל במקום פיגוע ירי, ממנו נרצח אזרח ישראלי בדרכו אל הכותל המערבי, נפצעו 2 אזרחים ו-2 שוטרי מג"ב.
לקריאה נוספת

שבתי זכריה, יהודים ומוסדות יהודיים ב"רחוב השלשלת" בירושלים העתיקה, ירושלים, הוצאת צור אות, 1995.
גד פרומקין, דרך שופט בירושלים, תל אביב: הוצאת דביר, תשט"ו-1955, עמ' 36-35.
יהושע בן-אריה, ‏עיר בראי תקופה - ירושלים במאה התשע-עשרה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, באתר "כותר"
הערות שוליים

↑  יהושע בן-אריה, עיר בראי תקופה - ירושלים במאה התשע-עשרה, עמ' 37: "מערך העיר הרומית נשתמר עדיין במאה ה-19, וכן גם היום, לפחות במהלך שני הרחובות הראשיים של העיר העתיקה"; עמ' 183-182: חקירת הרחוב נערכה לראשונה באמצע המאה ה-19.
↑  יוסף דרורי, ירושלים בתקופה הממלוכית; אדריכלות ממלוכית בירושלים, בתוך: אלי שילר (עורך), תולדות ירושלים מחורבן בית שני ועד לתקופה העות'מאנית, אריאל 83-84, 1992. עמ' 206-169.
↑  שבתי זכריה, סוחרים ובעלי מלאכה יהודים בעיר העתיקה, ירושלים 2002, עמ' 149.
↑  יהושע בן-אריה, עיר בראי תקופה - ירושלים במאה התשע-עשרה, עמ' 432.
↑  שבתי זכריה, יהודים ומוסדות יהודיים ב"רחוב השלשלת" בירושלים העתיקה, ירושלים, הוצאת צור אות, 1995, עמוד 28
↑  שבתי זכריה, יהודים ומוסדות יהודיים ב"רחוב השלשלת" בירושלים העתיקה, ירושלים, הוצאת צור אות, 1995, עמוד 18
↑  יהושע בן-אריה, עיר בראי תקופה - ירושלים במאה התשע-עשרה, עמ' 386.
↑  שבתי זכריה, יהודים ומוסדות יהודיים ב"רחוב השלשלת" בירושלים העתיקה, ירושלים, הוצאת צור אות, 1995, עמוד 29-31
↑  ישראל 50 בעמוד על שנת 1971
↑  נדב שרגאי, הר המריבה – המאבק על הר הבית, יהודים ומוסלמים, דת ופוליטיקה, כתר, 1995. ISBN 9650705155. עמוד 205
| רחובות מרכזיים בעיר העתיקה  |
| --- | --- | --- |
| הרובע הארמני | רחוב הפטריארכיה הארמנית • רחוב סנט ג'יימס •  רחוב אררט • רחוב הארמנים |  |
| הרובע היהודי | רחוב היהודים • רחוב הקארדו • רחוב משגב לדך • רחוב תפארת ישראל • רחוב בתי מחסה • רחוב חב"ד |  |
| הרובע המוסלמי | רחוב הגיא • רחוב שער האריות •  רחוב שער הפרחים • רחוב השלשלת • ויה דולורוזה  • מעלות המדרשה • רחוב בית הבד |  |
| הרובע הנוצרי | רחוב דוד • רחוב השער החדש • רחוב הבורסקאים • רחוב הפטריארכיה הלטינית • רחוב הנוצרים |  |
| אתרי הרובע המוסלמי |
| --- | --- | --- |
| שכונות | באב אל חוטה |  |
| רחובות ושערים | שער האריות • שער הפרחים • שער שכם • הקארדו (ירושלים) • רחוב השלשלת • ויה דולורוזה (רחוב) • רחוב הגיא • רחוב שער האריות • שער השלשלת • שער הכותנה • שער הברזל |  |
| אתרים ארכיאולגיים | מערת צדקיהו • בריכת הסטרותיון • קשת וילסון • מנהרות הכותל • שער וורן • בריכות הצאן |  |
| אתרים מוסלמיים | רבאט אל-מנצורי • מסגד הצריח האדום • רבאט אל-בציר • ספריית ח'אלדיה • ספריית אל-בודיירי • אל-מדרסה א-תנכיזיה |  |
| אתרים נוצריים | ויה דולורוזה • קפלת ההלקאה • קפלת ההרשעה וכפיית הצלב • מנזר האחיות ציון (העיר העתיקה) • כנסיית סנטה אנה • האכסניה האוסטרית • אכסניית סנט פאולוס • כנסיית גבירתנו הדואבת |  |
| אתרים יהודיים | הכותל הקטן • ישיבת עטרת ירושלים • בית המערבים • ישיבת אדרת אליהו • ישיבת שובו בנים • בית הכנסת ע"ש הרב גץ • בית הכנסת אוהל יצחק • ישיבת חיי עולם • ישיבת תורת חיים • בית הכנסת ציון המצוינת |  |
| מבני מגורים יהודיים | חצר רייסין • חצר גליציה • בית המערבים • מתחם שער הפרחים • בית ויטנברג • בית הצלם • חצר ראנד • בית חזון • בית דנון • חצר דיסקין |  |
| שונות | מוזיאון הכיכר הרומית • שוק הכותנה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520621005171
קרחון סלדג'רס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  71°26′00″S 162°48′00″E﻿ / ﻿71.43333333°S 162.8°E﻿ / -71.43333333; 162.8
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סלדג'רס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סלדג'רס
 
קרחון סלדג'רס או קרחון סלדג'רז (באנגלית: Sledgers Glacier; מילולית: קרחון גוררי המזחלות) הוא קרחון יובלי בהרי באוורס שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את האזורים ממעבר האסקי ועד החלק הצפוני של רכס לאנטרמן.
באמצעו של הקרחון מצוי מפל הקרח סלדג'רס.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב ונשפך לתוך קרחון רניק בין מצוק קארנס והר גואו.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד.
השם ניתן לזכרם של החוקרים האנטארקטיים, אשר חקרו אזורים אלה ברגל, כשהם גוררים בעצמם מזחלות (באנגלית sledgers - "גוררי מזחלות"); ובייחוד לזכרם של חוקרי משלחת הסקר הגאולוגי של ניו זילנד אשר חקרו את האזור בתנאי מזג אוויר קשים במיוחד.
לקריאה נוספת

• International Symposium on Antarctic Earth Sciences 5th: 1987, , Cambridge, England
• M. G. Laird (1981), , Journal of the Royal Society of New Zealand, 11:4, 425-438, DOI: 10.1080/03036758.1981.10423332
קרחון סיקורסקי (ארץ אלזוורת')

ערך זה עוסק בקרחון בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  71°49′00″S 98°24′00″W﻿ / ﻿71.8167°S 98.4°W﻿ / -71.8167; -98.4
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סיקורסקי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סיקורסקי
 
תצלום לוויין של האי ת'רסטון
קרחון סיקורסקי (באנגלית: Sikorski Glacier) הוא קרחון קטן בצפון-מזרח חצי האי נוביל, באי ת'רסטון בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ונשפך אל ים בלינגסהאוזן בין הר פאלמר והר פיורי.
הקרחון ממוקם בשטח של אזור ציפורים מוגן מיוחד (סוג של אזור אנטארקטי מוגן במיוחד) בשל מושבת הפנגווין הקיסרי באזור.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי צי ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה, בין השנים 1946–1947.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של סטיבן סיקורסקי (Stephen Sikorski), טכנאי אלקטרוניקה באוניית צי ארצות הברית גליישר (USS Glacier), אשר סייע בהקמת תחנת מזג האוויר האוטומטית באי ת'רסטון, במהלך משלחת ים בלינגסהאוזן של צי ארצות הברית בפברואר 1960.
רוטב צדפות

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  רוטב 
 מרכיבים עיקריים:  אויסטר 
 
רוטב צדפות הוא רוטב כהה וסמיך הנפוץ במטבח הדרום סיני והפיליפיני. הרוטב מוכן מצדפות המבושלות במי מלח, מונוסודיום גלוטמט וחומרי שימור. השימוש הנפוץ ברוטב הוא להעשרת טעם של תבשילים שונים כירקות מאודים או מוקפצים.
היסטוריה

הרוטב הומצא בשנת 1888 על ידי לי קם שונג, בעל דוכן מזון בכפר נאם שוי בפרובינציית גואנגדונג. הוא בישל מרק צדפות ושכח אותו על האש, עד שגילה כשחזר שהמרק הצטמצם לרוטב חום, עשיר וריחני. שונג החל לייצר את הרוטב מסחרית, עבר למקאו וממנה להונג קונג, וחברת הרטבים שלו "לי קום קי" מייצרת שם רוטב צדפות ורטבים אסיאתיים אחרים עד היום.
הכנה

רוטב צדפות איכותי מוכן על ידי צמצום ציר צדפות על ידי בישול ואידוי המים עד להגעה לסמיכות הרצויה. אין להוסיף תבלינים כלשהם, ואף לא מלח, משום שהצדפות צריכות לתת את הטעם כולו. הרוטב אמור להיות ריחני ובעל טעם אוממי עז. שיטה זו היא ממושכת ויקרה ולכן מיעוט זעום של יצרני רוטב הצדפות פועלים לפיה.
רוטבי צדפות תעשייתיים הם בדרך כלל מי בישול צדפות שעובו בעמילן, הוכהו בקרמל ונוספו להם משמרים שונים. בחלקם שיעור מרכיב הצדפות זעום או לא קיים כלל, בין היתר בשל הגבלות על ייבוא מזון מפירות ים. קיימת גם גרסה צמחונית לרוטב המופקת בעיקרה מפטריות.
רדשקוביצ'י

רדשקוביצ'י (בבלארוסית: Радашко́вічы; בפולנית: Radoszkowicze, רדושקוביצ'ה) היא עיירה במחוז מינסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1447, ובשנת 1569 הוענקו לה זכויות מגדבורג. בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, בהתאם להסכם ריגה, נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי רדשקוביצ'י

בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,519 יהודים, רוב תושביה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, תוך קיום בתי ספר עבריים. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
ב-25 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה מגיל 13.
ב-11 במרץ 1942 נערכה בעיירה אקציה, במסגרתה נורו החולים והקשישים בבתיהם, וכ-1,200 היהודים הנותרים הוצעדו אל מחוץ לעיירה, ונורו יחד עם יהודי הכפר הסמוך אודרנקה. בשלב זה ניסו להימלט מהטבח יהודים רבים, אך הגרמנים ערכו אחריהם מצוד ביערות הסביבה.
כ-110 יהודים בעלי מלאכה שעברו סלקציה, וניצלו מהטבח, הוחזרו לעיירה, ורוכזו בה בגטו מגודר בין שני בתים, אליו צורפו כ-110 יהודים נוספים שאותרו במקומות מסתור בסביבת העיירה. בגטו זה סבלו היהודים מרעב כבד, בשל אספקת מזון זעומה אליו.
ב-10 באוקטובר 1942 פשטו הגרמנים על הגטו שבעיירה, ולאחר שירו לתוכו, ריכזו את כל יושביו, וחייבו אותם בענידת לוחיות זיהוי ממוספרות על בגדיהם. בחודשים שלאחר מכן הצליחו להימלט מהגטו 35 צעירים. בעקבות זאת, אספו הגרמנים את כ-260 היהודים שנותרו בגטו ביום 7 במרץ 1943, ושרפו את כולם חיים באסם. שלוש נשים יהודיות וארבעה ילדים יהודים שנתגלו למחרת בהריסות הגטו נרצחו במקום. מתוך 22 עובדי כפייה יהודים שעוד הושארו בגטו, חמישה נורו כעבור מספר ימים, ו-17 הנוספים הצליחו להימלט מהגטו, ולחבור ליחידות פרטיזנים.
בעיירה התגוררה אולגה קולינה שקיבלה הכרה כחסיד אומות העולם.
אנדרטה לזכר קורבנות האקציה ב-11 במרץ 1942
קורן (להקה)

| --- | --- |

קורן ב-2019. משמאל לימין: בריאן "הד" וולץ, ריי לוזייר,ג'ונתן דייוויס, רג'ינלד "פילדי" ארויזו וג'יימס "מנקי" שייפר.
 מקום הקמה:  בייקרספילד 
 מוקד פעילות:  בייקרספילד, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 סוגה:  נו-מטאל
 חברת תקליטים:  Roadrunner Records  Sony BMG  Music Entertainment/Epic Records   EMI/Virgin Records
 kornofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'ונתן דייוויס  בריאן "הד" וולץ'  ג'יימס "מנקי" שייפר   רג'ינלד "פילדי" ארויזו   ריי לוזייר
 חברים לשעבר
 דייוויד סילווריה
 
קורן (באנגלית: Korn, ולעיתים נכתב KoЯn) היא להקת נו-מטאל מבייקרספילד שבמדינת קליפורניה בארצות הברית.
הלהקה היא מחלוצות ז'אנר הנו-מטאל והשפיעה על להקות נו-מטאל, ראפ מטאל ומטאל אלטרנטיבי רבות באמצע שנות ה-90 ובתחילת שנות ה-2000, בהן: לימפ ביזקיט (אותה גילו חברי קורן), אינקיובס, סליפנוט, דיסטרבד וסטיינד.
מכירות אלבומיהם של קורן מוערכות בכ-40 מיליון עותקים ברחבי העולם.
היסטוריה

קורן התחילה כלהקה בשם "(L.A.P.D. (band" אך התפרקה משום שסולן הלהקה היה מכור לסמים. לאחר זמן מה, שני הגיטריסטים של הלהקה, ג'יימס "מנקי" שייפר ובריאן "הד" (ראש) וולץ' שמעו את ג'ונתן דייוויס עם להקתו הקודמת, "סקס-ארט", והציעו לו להצטרף ללהקתם כסולן. בתחילה דחה דייוויס את הצעה, אך לאחר שהתייעץ עם מגדת עתידות, הסכים דייוויס והצטרף ללהקה. ב-1993 הלהקה שינתה את שמה לקורן (Korn) והוציאה אלבום דמו שנקרא Neidermeyer's Mind. אלבום זה הכיל ארבעה שירים ונמשך לפרק זמן של 17 דקות ו-13 שניות בלבד. שלושה מהשירים באלבום זה הוקלטו מחדש באלבום הבכורה, ואילו השיר הרביעי הוקלט מחדש רק באלבום השישי. שנה לאחר מכן הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה שקרוי על שם הלהקה.
היסטוריה > 1994–1997: הפריצה

ב-11 באוקטובר 1994 הוציאה לאור הלהקה את אלבום הבכורה שלה שקרוי על שם הלהקה. אלבום זה נחשב לאלבום הנו-מטאל הראשון בהיסטוריה. בשבוע הראשון להוצאתו מכר האלבום 1,100 עותקים והגיע למקום ה-74 במצעד המכירות השבועי. האלבום גרף הצלחה מפתיעה ומכר למעלה מ-2 מיליון עותקים בארצות הברית ו-6 מיליון בכל העולם.
מבחינה מוזיקלית, סגנון האלבום הוא שילוב של הבי מטאל עם נגיעות של פּאנק רוק ופאנק. האלבום כולל גם אלמנטים ייחודיים לקורן, כמו שירת הסקאט המהירה (למשל בשיר "Ball Tongue") ושימוש בחמת חלילים (למשל בשיר "Shoots and Ladders") שהפכו סמליים ללהקה.
רוב מילות השירים נכתבו על ידי ג'ונתן דייוויס ומבוססות על חייו. הבולטים מביניהם הם השירים "Faget" ו-"Clown", שנכתבו על חוויותיו של דייוויס מבית הספר, ו-"Daddy", שנכתב על הטרדה מינית לה היה קורבן מידי שכן או קרוב משפחה (ולא אביו, כפי ששוגים לחשוב, אך גם דייוויס וגם אביו אמרו שזו הייתה אישה).
ב-15 באוקטובר 1996 יצא האלבום השני של הלהקה, Life is Peachy. האלבום דורג במקום השלישי בבילבורד והשיג הצלחה דומה במכירותיו לאלבום הראשון.
השירים הבולטים מהאלבום שיצאו לאור גם כסינגלים הם: "A.D.I.D.A.S", "No Place To Hide" ו-"Good God".
האלבום דומה בסגנונו לאלבום הראשון. כאשר האווירה באלבום היא אפלה, ורוב השירים נכתבו על חוויות חייו של סולן הלהקה, ג'ונתן דייוויס. השיר הפותח את האלבום, "Twist", הוא שיר המורכב משירת סקאט בלבד, אחד האלמנטים הייחודיים ללהקה. גרסת א-קפלה של אותו שיר מופיעה כשיר חבוי הסוגר את האלבום.
בסוף 1997 הקימה הלהקה את הלייבל הפרטי שלהם, Elementree Records. הלהקה הראשונה שהוציאה אלבום בלייבל היא Orgy, עם האלבום Candyass שהגיע למעמד של אלבום פלטינה. לאחר מכן הצטרפו עוד אמנים רבים ללייבל, ביניהם Martz, דיאדיסי ו-Videodrone.
היסטוריה > 1998–2002: שיא ההצלחה והפסקה

ב-1998 נכנסה הלהקה לאולפן בפעם השלישית, על מנת להקליט את אלבומם הבא, Follow the Leader. במהלך ההקלטות נהגו חברי הלהקה לשתות ולחגוג יותר מאשר לעסוק בכתיבה ויצירה. על פי גיטריסט הלהקה, ג'יימס "מנקי" שייפר, יותר מ-27,000 דולר בוזבזו על שתייה בלבד ("אך זה בסדר", טען מנקי, "זה על חשבון ההפקה"). ג'ונתן דייוויס נאלץ להקליט מספר שירים פעמים רבות כתוצאה מהיותו שיכור. לאחר סיום ההקלטות, עבר דייוויס גמילה מאלכוהול. מתופף הלהקה דייוויד סילווריה אמר עם סיום ההקלטות: "מזל שיצאו לנו בסופו של דבר שירים טובים מכל הבלאגן הזה".
ב-18 באוגוסט של אותה שנה, Follow the Leader יצא לאור. האלבום מכר 268,000 עותקים בשבוע הראשון לאחר יציאתו והוא האלבום הראשון של קורן שדורג ראשון בבילבורד. אלבום זה הוא אלבומה המצליח ביותר של הלהקה עם מכירות של למעלה מ-5 מיליון עותקים בארצות הברית ולמעה מ-13 מיליון עותקים בכל העולם. אלבום זה הוא השני במכירות אלבומי נו מטאל לאחר "Hybrid Theory" של לינקין פארק.
האלבום היה שונה בסגנונו משני אלבומיה הקודמים של הלהקה. השירים באלבום זה היו קליטים יותר, והלהקה עברה לסגנון מיינסטרים. האווירה האפלה של האלבומים הקודמים נעלמה, ובמקומה נכנסו אלמנטים של ראפ והיפ הופ. הראפר אייס קיוב, וסולן להקת לימפ ביזקיט, פרד דורסט, השתתפו כאורחים בחלק משירי האלבום.
השיר "Freak on a Leash" מתוך האלבום היה מועמד לשני פרסי גראמי וזכה באחד מהם. כמו כן, השיר הפך ללהיט הגדול ביותר של הלהקה ותרם רבות לחשיפתה באותן שנים.
על מנת לקדם את האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות "Family Values Tour", בו שיתפו פעולה עם לימפ ביזקיט, רמשטיין, אייס קיוב, אינקיובס ו-Orgy.
ב-1999 הופיעה הלהקה בפסטיבל וודסטוק שנערך בניו יורק. הופעתה זכתה לשבחים רבים ונחשבה לאחת מההופעות הטובות ביותר של הפסטיבל באותה שנה.
ב-16 בנובמבר 1999 יצא לאור אלבומה הרביעי של הלהקה Issues. יום לפני יציאתו של האלבום, ערכה הלהקה הופעה באולם אפולו שבהארלם ניו יורק. בהופעה זו ניגנה הלהקה את כל השירים מ-Issues, ההופעה הועברה בשידור ישיר לרדיו.
לאחר הקפיצה למיינסטרים ב-"Follow The Leader", הסגנון ב-Issues היה שונה לחלוטין והזכיר יותר את אלבומה הראשון של הלהקה. הראפ וההיפ הופ נעלמו, ושירתו של ג'ונתן דייוויס חזרה להיות טעונה ברגש. כמו כן האלבום הכיל בתוכו אווירה קודרת, בניגוד לאווירה ה"שמחה" יותר ב-"Follow The Leader".
האלבום המשיך את ההצלחה של קודמו עם מקום ראשון בבילבורד ומכירות של 573,000 עותקים בשבוע הראשון לאחר יציאתו. אלבום זה הוא האלבום השני הכי מצליח של קורן עם מכירות של למעלה מ-4 מיליון עותקים בארצות הברית ולמעלה מ-9 מיליון עותקים בכל העולם.
הסינגלים שיצאו מהאלבום הם: "Falling Away from Me", "Make Me Bad" ו-"Somebody Someone".
לאחר יציאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות המצליח ביותר שלה - "Sick And Twisted Tour". לרוע המזל, מתופף הלהקה דייוויד סילווריה נפצע בשורש כף היד והלהקה נאלצה לבטל חלק מהופעותיה. כתוצאה מכך, מתופף להקת פיית' נו מור, מייק בורדין, החליף את סילווריה עד שהחלים.
באמצע שנת 2000 יצאה הלהקה להפסקה זמנית, לאחר שבע שנים רצופות של פעילות. בתחילת שנת 2002 חזרה הלהקה להופיע.