stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרבות הרדוניה
תוצאות

לחניבעל נודע כי אזרחי העיר היו נכונים להסגיר את העיר לידי הרומאים אילו רק התאפשר להם. הוא החליט להעניש את העיר ולהפוך אותה לדוגמה על מנת להרתיע ערים אחרות מעריקה לצד הרומאי. הוא החריב ושרף את הרדוניה, הגלה את תושביה לערים אחרות בדרום איטליה, והוציא להורג את מנהיגי הסיעה הפרו-רומאית בעיר.
החיילים הרומאיים, ששרדו את התבוסה בקרב הרדוניה השני, נמלטו לסאמיניום. בשנת 209 לפנה"ס הם נאספו בידי קווינטוס פאביוס מקסימוס, והוגלו לסיציליה כעונש על פחדנותם (בדומה לחיילים הרומיים ששרדו מקרב קאנאי). המצביא הרומי מרקוס קלאודיוס מרקלוס ניסה לנקום בחניבעל על התבוסה בקרב נומיסטרו, אולם הקרב הסתיים ללא הכרעה. ניצחונותיו הגדולים של חניבעל בקרבות הרדוניה לא שינו את מצבו האסטרטגי במערכה באיטליה. מאזן הכוחות הצבאי נטה לרעתו והוא נדחק בהדרגה לשטח מצומצם בדרום איטליה, ונאלץ לבסוף לפנות את חצי האי האפניני בשנת 203 לפנה"ס.
לקריאה נוספת

.Caven, Brian, The Punic Wars, Weidenfeld and Nicolson, London 1980
Cottrell, Leonard (1992). Hannibal: Enemy of Rome, Da Capo Press.
הערות שוליים

↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים וחמישה, 21.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושישה, 3.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושבעה, 1.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושבעה, 8.
קלוורסטראט

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  750 מ' 
 מיקום
 ערים ראשיות:  עיריית אמסטרדם 
 קואורדינטות:  52°22′11″N 4°53′28″E﻿ / ﻿52.369722°N 4.891111°E﻿ / 52.369722; 4.891111
 www.kalverstraat.nl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אמסטרדם מוגדלת) קלוורסטראט(למפת אמסטרדם רגילה) קלוורסטראט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מבואו הצפוני של הרחוב
קלוורסטראט (בהולנדית: Kalverstraat) הוא רחוב קניות ועסקים במרכז אמסטרדם שבהולנד. הרחוב נקרא על שם ה"קלוורמארקט" (kalvermarkt) - שוק העגלים שעמד במקום זה עד המאה ה-17. השוק פעל במקום החל משנת 1486 כשוק בקר וצאן שנקרא Ossenmarkt (שוק השוורים) בהמשך, בשנת 1629 שונה שמו.
אורכו של הרחוב כ-750 מטרים, ראשיתו בכיכר דאם, וסיומו במונטורן (מגדל המטבעה).
על פי אמונה נוצרית מקומית, בשנת 1345 נערך במפגש הרחובות קלוורסטראט ורוקין נס, המוזכר עד ימינו בתהלוכה דתית שקטה (סטיל אומגאנג) הנערכת מדי שנה.
בגרסת משחק המונופול ההולנדית, רחוב זה הוא הרחוב היקר ביותר במשחק.
קנגורו חולדתי מדברי

| קנגורו חולדתי מדברי |
| --- | --- |
 קנגורו חולדתי מדברי
מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים חולדתיים
סוג:: Caloprymnus 
מין:: קנגורו חולדתי מדברי
שם מדעי
 Caloprymnus campestris
תחום תפוצה


קנגורו חולדתי מדברי (שם מדעי: Caloprymnus campestris; קרוי גם קנגורו חולדתי מישורי או אולקונטה), הוא מין נכחד של יונק כיס קטן דמוי חולדה שחי באזור מצומצם וצחיח במדבריות של מרכז היבשת אוסטרלית ונכחד מן העולם. הוא היה פעיל בגפו בשעות הלילה, וניזון בעיקר מהצומח ללא צורך בשתיית מים. הוא בנה לעצמו קינים באדמה ששימשו לו למחסה מפני האקלים המדברי. הקנגורו החולדתי היה נדיר יחסית ביבשת האוסטרלית עוד לפני הגעת המתיישבים האירופאים, ונכחד בסביבות שנות ה-30 של המאה ה-20 בעקבות התפשטות השועל האדום. אף על פי כן, מאז ההכחדה שלו היו מספר תצפיות לא מאושרות, וזואולוגים רבים סבורים שייתכן וקיימת עדיין אוכלוסייה קטנה לא ידועה שלו.
גילוי וטקסונומיה

הקנגורו החולדתי המדברי התגלה בראשית שנות ה-40 של המאה ה-19, ותואר מדעית בשנת 1843 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון גולד על בסיס 3 דגימות ששלח אליו ג'ורג' גריי מושל אוסטרליה הדרומית באותה תקופה; גריי ציין שהדגימות נלקחו מהמישוריים הסלעיים והחוליים של דרום אוסטרליה. הקנגורו החולדתי נעלם תקופה קצרה לאחר גילויו, ולא נצפה למשך 90 השנים הבאות עד שגרסו כי הוא נכחד. הוא התגלה מחדש בשנות ה-30 של המאה ה-20.
הקנגורו החולדתי המדברי הוא טקסון מונוטיפי המשויך למשפחת הקנגוריים החולדתיים בסדרת הקנגוראים, ומלבדו קיימים 3 סוגים נוספים במשפחה: הסוג בטונג (6 מינים), הסוג קנגורו חולדתי (4 מינים), והסוג קנגורו חולדתי אדמוני שמהווה אף הוא טקסון מונטיפי. הקנגורו החולדתי המדברי חולק מאפיינים אנטומיים מסוימים עם כל אחד משלושת הסוגים, והוא נחשב לצורת ביניים ביניהם.
החלק הראשון של שמו המדעי (Caloprymnus) מרמז על האלגנטיות של רגליו האחוריות החזקות, והחלק השני (campestris) מתייחס לסביבת המחיה המישורית שלו.
תיאור > מאפיינים פיזיים

הקנגורו החולדתי המדברי היה כיסאי קטן בגודל ארנבון או חולדת החוף, והאנטומיה הייחודית שלו גרמה לדמיון רב בינו לבין בני הסוג וולבי ארנבי ממשפחת הקנגוריים. מבנה גופו היה עדין ואלגנטי, והגולגולת העגולה שלו הייתה רחבה במיוחד ובעלת לוע חרוטי קצר ומוזר בהשוואה לבטונג או לפוטורו. אפו היה ריבועי ועירום משיער ושפתיו העליונות היו גדולות ונפוחות בצורה ייחודית ובלטו מעבר לגבולות האף. העיניים הגדולות והשחורות של הקנגורו בלטו על רקע פניו הבהירות, והן היו מותאמות לראיית לילה. אחד מסימני ההיכר הבולטים של המין היו אוזניו העגולות אשר היו גדולות ורחבות בהרבה משל קרוביו, והן הקנו לו חוש שמיעה מצוין בדומה לבילבי ענק או לירבוע הכיס. מאפיין ייחודי אחר היה כתם עור חשוף משיער בחזה שתפקודו לא נודע.
חוסר הפרופורציונליות בין הגפיים הקדמיות והאחוריות בלט במיוחד אצל הקנגורו החולדתי; הגפיים הקדמיות היו קטנטנות ועדינות עם עצמות במשקל גרם אחד בלבד, בעוד שהגפיים האחוריות היו ארוכות ומסיביות עם עצמות במשקל 12 גרם. חלוקת האצבעות ברגליו הייתה אופיינית לסדרת הקנגוראים: האצבע הראשונה (בוהן) נעדרת, אצבע שנייה בינונית, אצבע שלישית ארוכה וחזקה במיוחד, והאצבעות הרביעית והחמישית מאוחדות ובעלות שני טפרים קטנים. לנקבת הקנגורו החולדתי, היה כיס עם 4 פטמות שנפתח כלפי קדימה. מערכת השיניים הייתה זהה לקנגוראים אחרים, עם טוחנות קטנות יותר. אורך ראשו וגופו של הקנגורו החולדתי המדברי היה 25–28 סנטימטרים, וזנבו הארוך היה גלילי ודקיק, דליל בשיער ללא ציצה בקצהו, והגיע לאורך של 30–37 סנטימטרים. משקלו נע בין 600 גרם לקילו אחד. הנקבות היו כבדות במעט מהזכרים.
תיאור > כסות

הפרווה של הקנגורו החולדתי המדברי הייתה רכה ועדינה, ומורכבת משערות זיפיות צפופות. הפרווה הייתה מותאמת היטב לסביבה המדברית שבה המין היה חי: צבעה נע בין זהוב לאוכרה חיוור עד צהבהב חולי, והיא סיפקה לו הסוואה מושלמת בנוף האוסטרלי הצחיח. בכתפיים, בעורף ובגב, הפרווה התכהתה לרוב לאדמדם או ערמוני חיוור, בדומה לצבע האדמדם של קרקעית החימר ומישורי הגיבר בסביבת המחיה שלו; עם זאת, גם בחלק העליון קצות השערות היו בצבע צהבהב חיוור. בטנו, חזהו וזרועותיו של הקנגורו החולדתי היו בצבע לבן שמנת או צהבהב חיוור. כפות הידיים והרגליים היו בצבע אוכרה או זהוב, והזנב היה צהבהב-אפרפר או אדמדם. מצחו של הקנגורו היה אדמדם, לחייו וחרטומו זהובים, וסנטרו ושפתיו לבנים. אוזניו היו זהובות בצידן החיצוני וצהבהבות חיוורות או לבנבנות בצידן הפנימי.
תפוצה

הקנגורו החולדתי המדברי היה אנדמי למרכז אוסטרליה. טווח התפוצה ההיסטורי שלו נחשב למצומצם מאז ומתמיד, והוא היה מוגבל לדרום-מערב קווינסלנד ולצפון-מזרח אוסטרליה הדרומית (ייתכן שגם היה מצוי בקצה הטריטוריה הצפונית). התפוצה הגאוגרפית של הקנגורו החולדתי הייתה באזור הצחיח ביותר ביבשת האוסטרלית: בעיקר בתחומי רביעיית המדבריות המרכז-אוסטרלים הקטנים: סימפסון, סטרזלצקי, סטורט-סטוני וטיררי, אך גלשה גם לתוך ארץ הערוצים ולשולי שפלת עשב-מיטשל.
בתוך רביעיית המדבריות הצחיחים, בית הגידול היה מורכב מקרקעיות חרסית, דיונות קטנות, גבעות סלעיות ומישורי גיבר (אנ') (קרקע מסולעת ייחודית). הצמחייה בסביבת המחיה שלו הייתה דלילה ביותר וכללה בעיקר עשב מיטשל, מיני לוענית וירבוז, מלוח, כיסים קטנים של הקיאה וכדורי עשב ספיניפיקס.
ביולוגיה

הקנגורו החולדתי המדברי היה פעיל בגפו, להוציא נקבה המגדלת את גורה. הקנגורו נהג לבנות קיני עשב בחורים רדודים באדמה בעומק 10 סנטימטרים ובקוטר 25 סנטימטרים או מתחת לשיחים; את החומרים לבנייה הוא אסף בכפותיו ונשא למקום המיועד באמצעות זנבו. פנים הקן רופד בחומרים רכים, והציפוי החיצוני הורכב מזרדים. הקן אוכלס על ידי קנגורו יחיד. בהתחשב בסביבת המחיה המדברית שלו שהייתה דלילה בצמחייה, לקינים הייתה חשיבות רבה עבורו בתור מקום מפלט מהשמש הקופחת במהלך היום. דווח שמין זה נהג לעיתים לשכב בקן כשראשו מציץ החוצה וסורק את הסביבה. בדומה ליונקים מדבריים אחרים, הקנגורו החולדתי בילה את שעות היום החמות בשינה בקן, ולעת ערב הגיח ממקום מחבואו ויצא לתור אחר מזון עד עלות השחר.
התזונה שלו הייתה צמחונית בעיקרה וכללה עשב, עלווה נמוכה וגבעולים, אך מדי פעם הוא גיוון את תזונתו גם בחרקים ותולעים. סביר להניח שהוא חפר באמצעות טפריו באדמה כדי למצוא שורשים ופקעות. הקנגורו החולדתי היה מותאם היטב לחיים בנוף הצחיח ללא צורך בשתיית מים, עד כדי כך שאפילו לא נגע בצמחים בשרניים ומזונו הרגיל סיפק לו את הנוזלים הדרושים.
לקנגורו החולדתי היו שתי צורות של תנועה: בחיפוש אחר מזון הוא נע על ארבעת הרגליים והזנב בצורה דו-רגלית בדומה לארנב (הגפיים מושכות קדימה את הרגליים והזנב תומך בגוף); במעבר ממקום למקום או בעת הימלטות מסכנה, הקנגורו החולדתי נע בריצה קופצנית אנכית המוגבלת לרגליים האחוריות, כשזנבו הארוך נמתח אחורנית ושימש לאיזון הגוף. בניגוד למינים אחרים, המין המדברי נחת על האדמה כשרגלו הימנית קודמת לשמאלית. חרף גודלו הקטן, הקנגורו החולדתי המדברי היה יונק זריז ומהיר עם סיבולת גבוהה, כשחוקר הטבע הדלי הרברט פינליסון דיווח שרדף אחריו באמצעות סוס למרחק של 20 ק"מ.
הקנגורו החולדתי היה יכול להתרבות לאורך השנה, אך בדרך כלל היו תקופות שיא שהושפעו מתנאים סביבתיים ומרבית הלידות התרחשו בין יוני לדצמבר. מחזור הביוץ של הנקבה ארך כ-3 חודשים, והיא הייתה יכולה להתרבות שוב מיד לאחר שהמליטה. ההריון של הנקבה נמשך 1–2 חודשים, לאחריהם נולד גור זעיר יחיד ולא מפותח. הגור שהה בכיס 2–3 חודשים, ונשאר לצידה של האם חודש נוסף לאחר עזיבת הכיס בטרם הפך לעצמאי. הנקבות הגיעו לבגרות בגיל 11 חודשים, והזכרים בגיל 14 חודשים. היות שהמין כמעט ולא נחקר לפני הכחדתו, מרבית המידע אודות הרבייה ומחזור החיים שלו מושווה לזה של קרובו הקנגורו החולדתי האדמוני.
תוחלת החיים של המין בטבע הייתה כנראה בסביבות 6 שנים, ובשבי עד 13 שנים.
הכחדה

הקנגורו החולדתי המדברי היה מין נדיר למדי עוד לפני הקולוניזציה האירופאית של היבשת. לאחר גילויו בראשית שנות ה-40 של המאה ה-19, הוא לא נצפה בטבע במשך 90 שנה (להוציא דיווח בודד לא מאומת ב-1878) וההערכה הייתה כי הוא נכחד. לאחר משקעים גבוהים בשנת 1930 שהובילו להקלה בתנאי הבצורת במרכז אוסטרליה ולשיפור בית הגידול, תושב מקומי דיווח שצפה בו במדבר סטורט-סטוני בצפון-מזרח אוסטרליה הדרומית, והידיעה המריצה את חוקר הטבע הדלי הרברט פינליסון להגיע למדבר שם הוא אכן מצא בסופו של דבר אוכלוסייה משגשגת של קנגורים חולדתיים. פינליסון ביקר שוב באזור מספר פעמים בשנים הבאות על מנת לחקור את האקולוגיה של המין, ולבסוף נוכח שהאוכלוסייה נעלמה. התיעוד המהימן האחרון של המין היה פרט שנלכד על ידי פינליסון בשנת 1935 באזור אורואובילניה מזרחית לאגם אייר.
הקנגורו החולדתי המדברי היה מותאם היטב לסביבה הצחיחה והקשה במרכז אוסטרליה; עובדה זאת הגנה עליו מפני תחרות על מקורות המזון עם הארנבון המצוי שהובא על ידי האדם ליבשת, או מההשפעות של רעיית צאן ובקר. עם זאת, השועל האדום שהובא אף הוא ליבשת על ידי האדם וערער לחלוטין את המאזן האקולוגי ביבשת, התפשט עד שנות ה-30 של המאה ה-20 לתוך מדבריות מרכז אוסטרליה, והוביל לירידה דרסטית באוכלוסיית הקנגורו החולדתי בדיוק בתקופת ההתאוששות שלה מהבצורת - מה שמסביר את ההעלמות המהירה של האוכלוסייה שנמצאה על ידי הדלי פינליסון למשל. גורמים נוספים שמואשמים בהכחדת המין, הם ציד איטנסיבי של הילידים האבוריג'ינים וטריפה על ידי חתול הבית.
הקנגורו החולדתי המדברי הוכרז כמין נכחד (EX) על ידי הרשימה האדומה של IUCN בשנת 1994, כיון שחלפו 50 שנה ללא תצפית מאומתת. בכך, הוא הפך ליונק היחיד בהיסטוריה שנכחד לאחר שנתגלה מחדש. הקנגורו החולדתי המדברי הוא חלק מקבוצת כיסאים מדבריים שנכחדו במהלך המאה ה-20 כתוצאה מהשפעות האדם ביבשת האוסטרלית, לצד קנגורו חולדתי רחב-פנים, בילבי זוטר, בנדיקוט מדברי, בטונג מדברי, בנדיקוט רגלי-חזיר, וולבי זנב-מסמר סהרוני, והקולווארי. מהקנגורו החולדתי המדברי נותרו מספר פוחלצים, גולגולות ושלדים במוזיאונים, וישנן קומץ תמונות של המין בהיותו בחיים שצולמו על ידי הדלי פינליסון.
קיום אפשרי

בהתחשב בכך שהמין כבר נחשב בעבר למשך תקופה ארוכה כנכחד, ולאור הגילוי מחדש של המין לאחר שנחשב לנכחד במשך 90 שנה, הכחדתו המוחלטת של הקנגורו החולדתי המדברי אינה וודאית; על כן, ישנה התייחסות בכובד ראש לתצפיות לא מאומתות, בניגוד לזאב הטסמני למשל שתצפיות שלו מוגדרות כקריפטוזואולוגיות. מקרים דומים, הם הפוטורו רחב הפנים שנראה בפעם האחרונה בשלהי המאה ה-19 ונחשב מאז לנכחד, פוטורו גילברט שנחשב לנכחד במשך 120 שנה עד לגילויו מחדש בשנת 1994, ופוטורו ארך-רגל שנתגלה למדע רק בשנת 1967.
למרות שמאז 1935 לא היו תיעודים מהימנים של המין, היו מספר תצפיות לא מאומתות בקווינסלנד לאחר עונות הגשמים של 1956 ו-1974. בנוסף, שרידים של הקנגורו החולדתי נמצאו בשנות ה-80 של המאה ה-20 בתוך מערות במדבריות מרכז אוסטרליה, והטילו ספק בהכחדת המין. הזואולוג רונלד נובק מאוניברסיטת קנזס, הצהיר בספרו Walker's Marsupials of the World מ-2005, שממצאי השרידים במערות מעלים את הסבירות לכך שקיימת עדיין אוכלוסייה קטנה לא ידועה שלו, אשר עשויה לגדול בפתאומיות ולהתגלות בהתאם לשיפור בתנאים הסביבתיים במדבריות כפי שהתרחש בשנות ה-30 של המאה ה-20.
במאי של שנת 2011, נראתה חיה לא מזוהה בסמוך לתחנת פיק הממוקמת 100 קילומטרים צפונית ליישוב ויליאם קריק באזור אגם אייר, ועל פי טענת הצופה היא דמתה לפוחלץ של קנגורו חולדתי מדברי שראה במוזיאון. האזור נסקר באוגוסט של אותה שנה, ובמהלך הסקר נמצא קן ישן עם גללים ושבילים שאולי נוצרו על ידי הקנגורו החולדתי. ניתוח DNA של הגללים לא הצליח להניב DNA שמיש, ולא נמצאו שרידים שלו גם בעצמות שהותירו אחריהם דינגואים וחתולי בית באזור. בעקבות זאת, התצפית הוגדרה כלא מאומתת, אך החוקרים טוני רובינסון וטיאנה פורסט שהשתתפו בסקר, סיכמו שישנה אפשרות שפרט בודד מאוכלוסייה קטנה לא ידועה נכח באזור במאי.
ביוני 2018, צוות של 4 זואולוגים אוסטרליים (קארל ורנס, סטיבן ג'קסון, כריסטופר הלגן וטוד אליוט) מאוניברסיטאות ניו אינגלנד, אדלייד וניו-סאות' ויילס, פתחו בפרויקט מימון המונים ליציאת משלחת חיפוש אחר הקנגורו החולדתי המדברי במדבר סטורט-סטוני שבו המין תועד בעבר על ידי הדלי פינליסון. לאחר שגויס הסכום הדרוש, הצוות שהחזיק ברשותו את רשימותיו המדויקות של פינליסון, יצא באוגוסט למסע בין שבועיים למדבר סטורט-סטוני ולמדבר סטרזלצקי הסמוך, ופרס 58 מצלמות נסתרות (מופעלות על ידי תנועת בעל חיים) בנקודות עם בית גידול פוטנציאלי שבהם תועד המין על ידי פינליסון או במקומות שבהם התרחשה תצפית לא מאושרת של המין ב-1988, 1993 ו-2013; בנוסף, הצוות אסף גללי טורפים במטרה לנסות לאתר בהם DNA של הקנגורו החולדתי. לאחר המתנה של 3 חודשים, הצוות יצא שוב למדבר בנובמבר 2018 לאסוף את המצלמות, חזר מהמדבר בדצמבר והחל לנתח ולמיין את 170,000 התמונות שברשותו שצולמו ב-3,000 לילות עד לפברואר 2019. למרות התקוות הגדולות, הפרויקט שהוגדר כסקר הגדול ביותר שבוצע אי פעם בבית הגידול הקנגורו החולדתי המדברי, לא הצליח למצוא כל הוכחה מצולמת לקיומו של המין.
התגלית המפתיעה העיקרית של המשלחת, הייתה נוכחותו של הקווארי הנדיר במדבר סטורט-סטוני, ובתמונות תועדו בין השאר עכבר מקפץ, דונרט, פלניגל, וולארו מצוי, קנגורו אדום, דינגו, ואף מינים פולשים כמו שועל אדום, חתול הבית, חזיר בר, ארנבון מצוי וגמל. למשלחת היו גם ממצאים נוספים שנגעו לתחומים אחרים. בעקבות הפרויקט, המשלחת קיבלה מענק מקרן שימור המינים של מוחמד בן זאיד, והיא החלה לתכנן מסע נוסף למדבריות המרכז-אוסטרלים במטרה לסקור אזורים מרוחקים יותר שבהם הקנגורו החולדתי המדברי עשוי לשרוד.
הערות שוליים

↑  קנגורו חולדתי מדברי באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  ‏ Caloprymnus campestris: INFORMATION - ADW
1 2 3 4  ‏ An expedition in search of one of Australia's most mysterious marsupials, By Karl Vernes, Stephen Jackson, Kristofer Helgen, and Todd F. Elliott
1 2 3 4 5 6 7 8  ‏ Caloprymnus campestris — Desert Rat-kangaroo, Australian Museum Research Institute.
1 2  Finlayson, H. H. "Rediscovery of Caloprymnus campestris (Marsupialia)." Nature 129.3267 (1932): 871.
1 2  Lydekker, Richard. A Hand-book to the Marsupialia and Monotremata. E. Lloyd, 189.
↑  ‏ OCTOBER: Skeleton of a Desert Rat Kangaroo (Caloprymnus campestris)
↑  ‏ An expedition in search of one of Australia's most mysterious marsupials
↑  Nowak, Ronald M. Walker's marsupials of the world. JHU Press, 2005.
↑  Robinson, Tony, and Tiana Forrest. "A possible sighting of the Desert Rat-kangaroo or Oolacunta (Caloprymnus campestris) on the Peake Station, South Australia." South Australian Naturalist, The 86.2: 63.
פוחלץ של קנגורו חולדתי מדברי.
מישור גיבר לצד גבעות חול סלעיות - בית גידול אופייני של הקנגורו החולדתי המדברי.
השועל האדום הוא הגורם העיקרי להכחדת הקנגורו החולדתי המדברי.
אחת הדגימות של קנגורו חולדתי מדברי שנשלחו על ידי ג'ורג' גריי לזואולוג ג'ון גולד.
קרחון צ'מברלין (גרינלנד)

ערך זה עוסק בקרחון בגרינלנד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אוואנאאטה 
 קואורדינטות:  76°43′N 68°26′W﻿ / ﻿76.71°N 68.44°W﻿ / 76.71; -68.44
  (למפת גרינלנד מוגדלת) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור קרחון צ'מברלין(למפת גרינלנד רגילה) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור קרחון צ'מברלין
 
קרחון צ'מברלין (באנגלית: Chamberlin Glacier) הוא קרחון בצפון-מערב גרינלנד.
הקרחון ממוקם מצפון לבסיס האוויר תולה.
הקרחון הוא אחד מארבעת הקרחונים הגדולים המזינים את פיורד וולסטנהולם; (הקרחונים האחרים הם: קרחון סולסברי, קרחון קנוד רסמוסן, וקרחון האראלד מולטקה).
קרחון צ'מברלין הוא הארוך מבין ארבעת הקרחונים - אורכו של קרחון צ'מברלין הוא כ-8 קילומטרים, ורוחבו הוא כ-800 מטרים.
לקריאה נוספת

• Steven J. Mock, , Cold Regions Research and Engineering Laboratory (U.S.), P 2
הערות שוליים

1 2 3  ראו ב"לקריאה נוספת" במאמרו של Steven J. Mock.
קמיל אדמס

נטלי קמיל אדמס (באנגלית: Natalie Cammile Adams; נולדה ב-11 בספטמבר 1991) היא שחיינית אמריקאית, סגנית אלופת העולם (קאזאן 2015), אלופת הפאן פסיפיק (גולד קוסט 2014) ו-4 פעמים אלופת ארצות הברית (2012, 2013, 2014, 2016) במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה

אדמס נולדה ביוסטון, טקסס לאדי, מורה לחינוך גופני ומאמן שחייה וליזה אדמס, סוכנת נדל"ן. יש לה אחות תאומה. היא גדלה בסייפרס (פרבר של יוסטון), טקסס. היא החלה לשחות בגיל 4. היא בוגרת אוניברסיטת טקסס A&M. משנת 2014 היא מתאמנת בהדרכתו של דייוויד מארש במועדון שלו, SwimMAC Carolina.
ביוגרפיה > 2012

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2012 סיימה אדמס במקום ראשון במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.52 דקות ובמקום שלישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:38.62 דקות. במשחקים עצמם היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.78 דקות.
ביוגרפיה > 2013 > אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2013 זכתה אדמס במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.10 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.70 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 סיימה אדמס במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.73 דקות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:06.75 דקות ועלתה שנייה לגמר.
ביוגרפיה > 2014

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2014 הגנה אדמס על תוארה וזכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.12 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.00 דקות.
ביוגרפיה > 2014 > אלופת הפאן פסיפיק

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט, קווינסלנד בשנת 2014 זכתה אדמס במדליית זהב במשחה ל-200 מטר בתוצאה של 2:06.61 דקות. נוסף לכך, היא סיימה בשלב המוקדמות במקום שישי כללי ורביעי מבין השחייניות האמריקאיות (רק שתי שחייניות מכל מדינה עולות לשלב הגמר) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.09 דקות ולכן היא שחתה בגמר ב' בתוצאה של 4:40.41 דקות (שלישית במקצה ולכן דורגה במקום 11 בכללי, עם התוצאה השביעית בטיבה) ובמקום 20 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:17.51 דקות ובמקום 23 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:01.06 דקות.
ביוגרפיה > 2015 > סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכתה אדמס במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.40 דקות, אחרי נצומי הושי מיפן (2:05.56 דקות) ולפני ג'אנג יופיי מסין (2:06.51 דקות).
ביוגרפיה > 2016

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה אדמס במקום ראשון במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.80 דקות, במקום 11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.61 דקות ובמקום 12 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.07 שניות. במשחקים עצמם היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:05.90 דקות.
חייה האישיים

אדמס נשואה לרד ברנן.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

200 מטר פרפר: 2:05.90 דקות (2016)
400 מעורב אישי:4:38.62 דקות (2012)
קרחון קוויטס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  וושינגטון 
 קואורדינטות:  47°46′02″N 123°36′03″W﻿ / ﻿47.7672425°N 123.6008108°W﻿ / 47.7672425; -123.6008108
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחון קוויטס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחון קוויטס(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחון קוויטס(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחון קוויטס
 
קרחון קוויטס (באנגלית: Queets Glacier) הוא קרחון הממוקם על הר קוויטס במרכז רכס הרי אולימפיק בשטח הפארק הלאומי אולימפיק, במדינת וושינגטון, שבארצות הברית.
הקרחון ממוקם בגובה של 1,696 מטרים מעל פני הים (במוצאו), ויורד לכיוון צפון-מערב. אורכו של הקרחון 970 מטרים. בסיומו של הקרחון מצוי מפל קרח, שגובהו 1,500 מטרים מעל פני הים. הקרחון נשפך ומהווה מוצאו של נהר קוויטס.
גדות הקרחון הם שני רכסים מסוג גב חדיד.
עקב התחממות כדור הארץ הקרחון נמצא בנסיגה (בדומה ליתר קרחוני הרי אולימפיק).
לקריאה נוספת

• J.L. Riedel, Steve Wilson, William Baccus, Michael Larrabee, T.J. Fudge, Andrew Fountain, , Journal of Glaciology, Volume 61, Issue 225, 2015, pp. 8-16, DOI: https://doi.org/10.3189/2015JoG14J138
•  Olympic Mountain Rescue, , P 209
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי
↑  מידע גאוגרפי
| קרחוני רכס ההרים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| קרחוני הר אולימפוס | אייס ריוור • בלו • ג'פרז • הו • וייט • יוברט • יומס |  |
| קרחוני הר אנדרסון | איל • אנדרסון • הנגינג |  |
| קרחונים על הרים אחרים ברכס | ליליאן • פיירצ'יילד • קארי • קוויטס • קמרון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315531074   WorldCat (עם VIAF): 315531074
קופיץ

קופיץ מודרני עם ידית מצופה עץ
קופיץ (מכונה גם "סכין קצבים") הוא סכין כבדה עם להב מלבני המזכיר גרזן, המשמשת במיוחד לקיצוב בשר דרך רקמות רכות כסחוס וגידים.
מבנה

שלא כסכיני מטבח אחרות, לקופיץ משקל רב וקשיחות של הלהב המיועד לעמוד בזעזועים ומכות חזקות ולחתוך דרך עצמים קשים כעצמות. עמידות זו מושגת על ידי שימוש בלהב עבה העשוי מפלדה רכה יחסית.
הלהב בנוי בצורה מלבנית. לפי הלהב עיצובים שונים המאפיינים מטבחים שונים: קעור עם חודים (סיני), קעור עם קצוות מעוגלים (יפני), ישר עם חודים (מטבחים אירופאים), ועוד.
לחלק מהקופיצים יש חור בפינה העליונה הרחוקה מפי הלהב שנועד לתלייתו, על מנת להימנע מהנחתו על משטח שעלולה לגרום לעיוות הלהב.
ללהב הקופיץ ידית, שיצוקה כחלק מהלהב. את הידית מצפים בעץ או פלסטיק על מנת לאפשר אחיזה נוחה בקופיץ.
שימושים וטכניקה

השימוש העיקרי של קופיץ הוא לקיצוב וחיתוך בשר, שם תפקידו העיקרי הוא להבקיע דרך רקמות קשות יותר מרקמת השריר. הטכניקה של השימוש בקופיץ היא אחיזתו עם כל היד בידית והנחתתו מלמעלה למטה על נתח המונח על משטח החיתוך. קצב מיומן ינחית את הקופיץ בנקודה המדויקת של חיבור בין עצמות, מקום שם קיימים גידים וסחוסים אך לא עצם. במקרים של עצמות דקות (כבחלק מהעופות) או רכות (כבדגים) ניתן לחתוך בטכניקה זו דרך העצמות לקבלת קיצוב של נתחים כגון אומצות דג.
שימוש מקובל נוסף שמנצל את הלהב הרחב והחזק של הקופיץ הוא למעיכה של מזון (לדוגמה שיני שום וגרגירי פלפל שחור) בטכניקה של הנחת להב הקופיץ לרוחבו על מזון המונח על משטח ולחיצה עליו, וכן לכתיתה - שיטוח על ידי מהלומות של צידו הרחב של הלהב, למשל בהכנת שניצל.
בשל מגוון הטכניקות שניתן להפעיל באמצעותו, טבחים רבים עושים היום בקופיץ שימוש כללי לכל סוגי החיתוך. טבח בעל מיומנות גבוהה יכול לקצץ מזון תוך שימוש בשני קופיצים בשתי ידיו.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
קופיץ הוא אחד הכלים הקדומים ביותר בהם עשה האדם שימוש. קופיצים בני מאות אלפי שנים התגלו כשרידים של התרבות האשלית.
היסטוריה > מקור השם

מקור המילה העברית לקופיץ ממצרית עתיקה, מהמילה ח'ופש.
ייתכן כי המאכלת הנזכרת במקרא היא קופיץ, שכן שימשה לחיתוך נתחי בשר (למשל ספר שופטים, פרק י"ט, פסוק כ"ט), וכן בכתביו שנכתבו יוונית מכנה יוסף בן מתתיהו את הסכין בה הרג מתתיהו החשמונאי את בכחידס "κοπίς" ("קופיס"), שתורגם לעברית ל"מאכלת".
הערות שוליים

↑  מייקל פולן, קיצור תולדות הבישול, הוצאת מודן 2017, תרגום: ניצן לפידות, חלק א': אש
↑  Syed Ramsey / Tools of War: History of Weapons in Ancient Times
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585913905171  LCCN: sh2012001594 
קצב משתמש בקופיץ לקיצוב צלעות חזיר
קרבות איפר

הריסות העיר איפר במהלך המלחמה
קרבות איפר היו סדרה של חמישה קרבות שהתנהלו בין חילות מעצמות המרכז לחילות מדינות ההסכמה בסמוך לעיר איפר שבמערב בלגיה בעת מלחמת העולם הראשונה. בקרבות אלו, שהתנהלו בין אוקטובר 1914 לאוקטובר 1918, נהרגו כמיליון בני אדם בני חמישה עשר לאומים ויותר.