stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ירו אימובילה
סטטיסטיקות קריירה > קריירת מועדונים

מעודכן ל-10 בנובמבר 2022
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | סופר קאפ> הופעות | סופר קאפ> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יובנטוס | 2008/2009 | סרייה א' | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | 1 | 0 |
| יובנטוס | 2009/2010 | סרייה א' | 2 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | — | — | 4 | 0 |
| יובנטוס | סה"כ | סה"כ | 3 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 5 | 0 |
| סיינה (השאלה) | 2010/2011 | סרייה ב' | 4 | 1 | 2 | 1 | — | — | — | — | 6 | 2 |
| פ.צ גרוסטו (השאלה) | 2010/2011 | סרייה ב' | 16 | 1 | 0 | 0 | — | — | — | — | 16 | 1 |
| פסקארה (השאלה) | 2011/2012 | סרייה ב' | 37 | 28 | 0 | 0 | — | — | — | — | 37 | 28 |
| גנואה | 2012/2013 | סרייה א' | 33 | 5 | 1 | 0 | — | — | — | — | 34 | 5 |
| טורינו | 2013/2014 | סרייה א' | 33 | 22 | 1 | 1 | — | — | — | — | 34 | 23 |
| בורוסיה דורטמונד | 2014/2015 | בונדסליגה | 24 | 3 | 3 | 3 | 6 | 4 | 1 | 0 | 34 | 10 |
| סביליה (השאלה) | 2015/2016 | לה ליגה | 8 | 2 | 3 | 2 | 3 | 0 | 1 | 0 | 15 | 4 |
| טורינו (השאלה) | 2015/2016 | סרייה א' | 14 | 5 | 0 | 0 | — | — | — | — | 14 | 5 |
| לאציו | 2016/2017 | סרייה א' | 36 | 23 | 5 | 3 | — | — | — | — | 41 | 26 |
| לאציו | 2017/2018 | סרייה א' | 33 | 29 | 4 | 2 | 9 | 8 | 1 | 2 | 47 | 41 |
| לאציו | 2018/2019 | סרייה א' | 36 | 15 | 5 | 3 | 5 | 1 | — | — | 46 | 19 |
| לאציו | 2019/2020 | סרייה א' | 37 | 36 | 2 | 1 | 4 | 2 | 1 | 0 | 44 | 39 |
| לאציו | 2020/2021 | סרייה א' | 35 | 20 | 1 | 0 | 5 | 5 | — | — | 41 | 25 |
| לאציו | 2021/2022 | סרייה א' | 31 | 27 | 2 | 1 | 7 | 4 | — | — | 40 | 32 |
| לאציו | 2022/2023 | סרייה א' | 11 | 6 | 0 | 0 | 4 | 1 | 0 | 0 | 15 | 7 |
| לאציו | 2023/2024 | סרייה א' | 31 | 7 | 3 | 0 | 8 | 4 |  |  | 42 | 11 |
| לאציו | סה"כ | סה"כ | 250 | 163 | 22 | 0 | 42 | 25 | 2 | 2 | 316 | 200 |
| סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | 422 | 230 | 33 | 17 | 52 | 29 | 5 | 2 | 512 | 278 |
סטטיסטיקות קריירה > נבחרת איטליה

מעודכן ל-29 במאי 2022
| איטליה> שנה | איטליה> הופעות | איטליה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 2014 | 9 | 1 |
| 2015 | 3 | 0 |
| 2016 | 8 | 4 |
| 2017 | 10 | 2 |
| 2018 | 5 | 0 |
| 2019 | 4 | 3 |
| 2020 | 3 | 0 |
| 2021 | 12 | 5 |
| 2022 | 1 | 0 |
| סה"כ | 55 | 15 |
תארים > קבוצתיים

פסקארה
סרייה ב': 2011/2012
בורוסיה דורטמונד
הסופר קאפ הגרמני: 2014
לאציו
קופה איטליה: 2018/2019
הסופר קאפ האיטלקי : 2017, 2019
תארים > קבוצתיים > נבחרת איטליה

אליפות אירופה: יורו 2020
תארים > אישיים

שחקן השנה בסרייה ב': 2012
מלך השערים בסרייה ב': 2011/2012
מלך השערים בסרייה א' (3): 2013/2014, 2017/2018, 2019/2020
נבחרת העונה בסרייה א' (3): 2013/2014, 2017/2018, 2019/2020
מלך השערים בליגה האירופית: 2017/2018
נבחרת העונה בליגה האירופית: 2017/2018
שחקן החודש בסרייה א': אוקטובר 2019
נעל הזהב האירופית: 2019/2020
ספורטאי השנה באיטליה: 2020
איוואנגורוד

איוואנגורוד (ברוסית: Ивангород, מילולית: "עירו של איוואן"; באסטונית: Jaanilinn, מבוטא יאאנילין; בווֹדית: Jaanilidna, מבוטא יאנילידנה) היא עיר בצפון-מערב רוסיה, חלק מהמחוז העירוני קינגיסֶפּ, מחוז לנינגרד.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת בגדה הימנית (מזרחית) של נהר נרבה מול העיר האסטונית נרבה, 147 קילומטר מערבית לסנקט פטרבורג.
נמצאת בתחום אזור הגבול ולכן כל מעבר אל העיר נרבה עובר דרך כניסה מגודרת ומחייב רישום דרכון בעת מעבר.
היסטוריה

העיירה הוקמה לראשונה בשנת 1492 כמבצר, בתקופת שלטונו של איוואן הרביעי וממנו היא נטלה את שמה ("עירו של איוואן"). בשנים 1581, 1590 ומ-1612 עד 1704 האזור היה בשליטת שוודיה. ב-1617 רוסיה ושוודיה חתמו על חוזה סטולבובו, במסגרתו האזור הועבר לריבונות שוודית. רוסיה כבשה מחדש את השטח במהלך מלחמת הצפון ב-1704. למרות שינויים טריטוריאליים ושינוי ריבונות איוואנגורוד הו הוגדרה כחלק מהנרבה מ-1649 עד 1945. ב-1780 העיר, יחד עם נרבה נכללה במחוז נרבה של פלך סנקט פטרבורג. ב-1796 המחוז פורק ומוזג אל תוך מחוז יאמבורג.
במהלך מלחמת העצמאות האסטונית (1918 - 1920), הרפובליקה האסטונית שאך הוקמה השתלטה על אזור הנרבה, כולל איוואנגורוד בינואר 1919, צעד שרוסיה הסובייטית הכירה בו במסגרת חוזה טרטו משנת 1920.
במהלך השואה בשנת 1942 נלקחו יהודי האזור, ביניהם יהודי העיירה אולכסנדריבקה ונרצחו על ידי אנשי ס"ס ליד העיר.
בינואר 1945 הרשויות הסובייטיות הגדירו את נהר הנרבה כקו גבול בין אסטוניה הסובייטית לרוסיה הסובייטית וכתוצאה מכך הנהלת העיר עברה למחוז המשנה קינגיספ. עם הגידול באוכלוסייתה איוואנגורוד הוכרזה כעיר ב-28 באוקטובר 1954.
לאחר עצמאות אסטוניה באוגוסט 1991 היו כמה חילוקי דעות באשר לגבול האסטוני-רוסי באזור הנרבה וחוקת אסטוניה (שאומצה ב-1992) הכירה בחוזה טרטו כמסמך קובע לקו הגבול. ברם, הפדרציה הרוסית רואה באסטוניה כיורשת לאסטוניה הסובייטית ועל כן קו הגבול הוא זה שהוגדר בין הרפובליקות בשנת 1945. רשמית, לאסטוניה אין תביעה טריטוריאלית על האזור, לאחר שאושרר הסכם גבול בין המדינות והותיר את איוואנגורוד בשטח רוסיה. אף ששרי החוץ של שתי המדינות חתמו על הסכם גבול בשנת 2005 ההסכם לא אושרר בשל מתיחות פוליטית בין המדינות.
דמוגרפיה

בעיר מתגוררים 9861 תושבים (2021). על פי מפקד אוכלוסין כלל רוסי שנערך בשנת 2010, נמצא כי בעיר מתגוררים בני יותר מ-30 לאומים, וביניהם: רוסים (84.7%), אוקראינים (2.7%), בלארוסים (1.5%), טטרים (0.52%) וארמנים (0.50%). כ-7.5% מהתושבים לא הגדירו את השתייכותם האתנית.
כלכלה > תעשייה

איוואנגורוד היא מרכז של תעשיית טקסטיל, מזון. בעיר פועלים מפעלי מתכות ותחנת כוח הידרו-אלקטרית, הממוקמת בקצה העיר.
כלכלה > תחבורה

לעיר חיבור מסילת ברזל עם סנקט פטרבורג, העיר הגדולה ביותר הסמוכה אליה, והיא צומת תחבורתי בין העיר טאלין שבאסטוניה לסנקט פטרבורג. כביש A180 מחבר את סנקט פטרבורג עם איוואנגורוד ומחבר את העיר עם כביש E20 האירופי המוביל לטאלין ולנמל התעופה שאנון.
חינוך ומדע

בעיר פועל המכון הטכני-הומניטארי של איוואנגורוד (Ивангородский гуманитарно-технический институт), שמהווה סניף של אוניברסיטת סנקט פטרבורג לרכיבי אוויר וחלל והוא המוסד להשכלה גבוהה היחיד בעיר. בצמוד לו פועלת מכללה, "המכללה הטכנית-הומניטרית של איוואנגורוד" (Ивангородский гуманитарно-технический колледж).
אתרים ראויים לציון

מבצר איוואנגורוד
אחוזת פנטלייב (כיום מאכלסת גלריה לאמנויות)
הבית האדום, בית מכס הצאר (כיום מאכלס מוזיאון)
תעלת המים של תחנת הכוח ההידרו-אלקטרית (אורכה 2123.8 מארים)
בית השעון על האי קאמפרהולם
ערים תאומות

לאיוואנגורוד 3 ערים תאומות:
שוודיה קארלסקוגה, שוודיה
אסטוניה נרבה, אסטוניה
הערות שוליים

↑  Коммерческие организации города (ברוסית). Ivangorod official website. נבדק ב-7 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| מחוז לנינגרד |
| --- | --- | --- |
| מרכז אדמיניסטרטיבי | גטצ'ינה |   |
| ערים | אוטראדנויה • איוואנגורוד • בוקסיטוגורסק • גטצ'ינה • וולוסובו • וולחוב • ויבורג • ויסוצק • וסוולוז'סק • טוסנו • טיחווין • לוגה • לודיינויה פולה • לומונוסוב • ליובאן • מורינו •נוביה לדוגה • ניקולסקויה • סבטוגורסק • סוסנובי בור • סיאסטרוי • סלאנצי • סרטולובו • פודפורוז'יה • פיקאליובו • פריאוזרסק • פרימורסק • קאמנוגורסק • קומונר • קינגיספ • קירובסק • קירישי • שליסלבורג |   |
| מחוזות משנה | בוקסיטוגורסק • גטצ'ינה • ויבורג • וולוסובו • וולחוב • וסוולוז'סק • טוסנו • טיחווין • לוגה •  לודיינויה פולה • לומונוסוב • סוסנובי בור • סלאנצי • פריאוזרסק • פרימורסק • קאמנוגורסק • קומונר • קינגיספ • קירובסק • קירישי |   |
| מושלים | אלכסנדר בליאקוב • ואדים גוסטוב • ולרי סרדיוקוב • אלכסנדר דרוזדנקו |   |
| שונות | סמל • דגל • חלוקה מנהלית • האספה המחוקקת • הממשלה |   |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4579356-6  NKC: ge563578  VIAF: 144399424   WorldCat (עם VIAF): 144399424 
גשר הגבול
התחנה ההידרו-אלקטרית של נרבה
בר אוגר מצוי

| בר אוגר מצוי |
| --- | --- |
 בר אוגר מצוי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: אוגריים
סוג:: בר אוגר
מין:: בר אוגר מצוי
שם מדעי
 Cricetulus migratorius ‏פאלאס, 1773

בר אוגר מצוי, בר אוגר נודד או אוגר אפור ננסי (שם מדעי: Cricetulus migratorius) הוא מין של מכרסם במשפחת האוגריים. תפוצתו כוללת את מזרח אירופה, המזרח התיכון, רוסיה, מרכז אסיה, מונגוליה ומערב סין. לבר האוגר פרווה אפורה, מבנה גלילי ואורך גופו נע בין 8.5 ל-12 סנטימטרים. איגוד השימור העולמי מגדיר את מצב שימור המין "ללא חשש". זהו הקטן בבני משפחת האוגריים, והיחיד מבני המשפחה המצוי בטבע בישראל.
מאפיינים

לבר האוגר אורך כולל של עד 16 סנטימטרים, כאשר רבע מאורכו מהווה לרוב זנבו הפרוותי. משקלו נע בין 31 ל-58 גרם. פרוותו נעה בין צבע אפור לחום בהיר, והיא צפופה ועדינה. לאורך הגב נמתח פס שחור. לבר האוגר כיסי אגירה בלחייו, בשעת האכילה אוגר מזון בכיסים אלו, ופורק אותו מאוחר יותר במחילתו באמצעות לחיצה ברגליו הקדמיות על הכיסים.
תפוצה

בר האוגר נפוץ בחלקים של מזרח אירופה ואסיה, כולל אפגניסטן, ארמניה, בולגריה, סין, איראן, עיראק, ישראל, ירדן, קזחסטן, לבנון, מולדובה, מונגוליה, פקיסטן, רומניה, רוסיה, טורקיה, אוקראינה. בעבר אותרו פרטים ביוון, אך לא התקבל דיווח על הימצאות המין במדינה זו מאז 1970. לרוב מצוי בגבהים של מעל ל-3,300 מטר מעל פני הים. בר האוגר נמצא לרוב בערבות עשב ואזורי ספר המדבר, אך התפשט לתוך אדמות מעובדות, גנים, ולעיתים אף מתגורר בתוך בניינים. בישראל, נחשב לנדיר למדי ברוב חלקי הארץ, וניתן למצוא אוכלוסיות גדולות ויציבות רק במקומות בודדים, בחורשות אלונים עתיקים במורדות החרמון ובמרום גולן.
התנהגות

בר האוגר פעיל בשעות בין הערביים ובלילה, אולם באקלים קריר פעיל גם בשעות היום. אורח חייו הוא יחידאי. הוא נוהג לחפור מחילות מורכבות, בהן מעברים צדדים, חדרים לאחסון מזון ולשיכון גורים. הוא ניזון בעיקר משורשים, חלקים ירוקים של צמחים, זרעים, וחרקים. בר האוגר לא ישן שנת חורף, אך הרבייה מתרחשת בעיקר בקיץ, כאשר בהמלטה ממוצעת נולדים שישה- שבעה גורים והנקבה מסוגלת להמליט עד שלוש פעמים בשנה. ההיריון נמשך בין 16 ל-19 יום. תוחלת חיים המקסימלית בשבי היא חמש שנים.
הערות שוליים

↑  בר אוגר מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 7, משרד הביטחון, 1983
↑  אבי ארבל, המדריך השלם ליונקי ארץ ישראל, מפה, 2008
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
שביט וילט-2

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  שביט
 תאריך גילוי:  1978
 מגלה:  פאול וילט 
 על שם:  פאול וילט 
 שיטת גילוי:  טלסקופ שמידט 40 ס"מ
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  3.449644944218386±0.000000091859 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.5384
 זמן הקפה:  6.408 שנה ימים
 נטיית מסלול:  3.2394°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  4.0 קילומטר
 בהירות מוחלטת:  9.8 
 
השביט 81P/Wild, הידוע גם בשם וילט-2, הוא שביט שנקרא על שם האסטרונום השווייצרי פאול וילט, שגילה אותו ב-6 בינואר 1978, באמצעות טלסקופ שמידט 40 ס"מ .
במשך רוב חייו, מאז נוצר לפני כ-4.5 מיליארד שנה, נע וילט-2 על מסלול מרוחק יותר מהשמש ומעגלי יותר. בספטמבר 1974 הוא חלף במרחק של כמיליון קילומטרים מכוכב הלכת צדק. כוח הכבידה של צדק היטה את מסלולו של השביט והכניס אותו לאזורים הפנימיים של מערכת השמש. זמן המחזור שלו השתנה מ-43 שנים לכ-6 שנים, והפריהליון שלו הוא כעת במרחק של כ-1.59 יחידות אסטרונומיות מהשמש.
גשושית סטארדאסט של נאס"א חלפה בסמוך לוילט-2, אספה דגימות של חלקיקים מהשביט וצילמה את גרעין השביט ממרחק של 237 ק"מ.
מאפייני גרעין השביט

מידות: אורך 5.5 קילומטרים (3.4 מיל), רוחב 4.0 קילומטרים (2.5 מיל), עומק 3.3 קילומטרים (2.1 מיל).
צפיפות: 0.6 גרם לסמ״ק.
מסה: ‎2.3×1013‎ ק"ג.
מחקר

ב-2 בינואר 2004, חלפה הגשושית סטארדאסט של נאס"א בסמוך לוילט-2 ואספה דגימות חלקיקים מההילה של השביט. הדגימות הוחזרו לכדור הארץ יחד עם אבק בין-כוכבי, שאספה הגשושית במהלך המסע. סטארדאסט צילמה שבעים ושניים צילומי תקריב של וילט-2. הם חשפו משטח רצוף שקעים שטוחים עם קירות תלולים ואובייקטים בגדלים שונים. הדעה המקובלת היא שאובייקטים אלה נוצרו ממכתשי פגיעה או פתחי גז. במהלך הטיסה של סטארדאסט, לפחות 10 פתחי גז היו פעילים. קוטר השביט עצמו הוא 5 קילומטרים.
המכל שבו אוחסנו הדגימות שאספה סטארדאסט היה במצב מצוין כשנחתה ביוטה, ב-15 בינואר 2006. צוות של נאס"א ניתח את תאי לכידת החלקיקים ומצא גרגרים בודדים של שביט ואבק בין כוכבי.
תוצאות המחקר, שדווח בגיליון ה-19 בספטמבר 2008 של כתב העת Science, חשפו חתימה של איזוטופ חמצן באבק המצביע על ערבוב בלתי צפוי של חומר סלעי מהמרכז ומהשוליים של מערכת השמש. למרות לידתו של השביט באזורים הקפואים של החלל החיצון מעבר לפלוטו, נראה שגבישים זעירים שנאספו מההילה שלו נוצרו בחלקה הפנימי החם יותר של מערכת השמש.
באפריל 2011 התגלו עדויות לנוכחות מים נוזליים על ידי מדענים מאוניברסיטת אריזונה. הם מצאו מינרלים גופרתיים של ברזל ונחושת, שנוצרו בוודאות בנוכחות מים. התגלית עומדת בסתירה לתפיסה הקיימת, לפיה שביטים לעולם אינם מתחממים מספיק כדי להתיך את חלקם הקפוא. התנגשויות או חימום רדיוגני עשויות לספק את מקור האנרגיה הדרוש.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הנדידה פנימה של וילט-2
| שנה | חצי ציר ראשי (AU) | פריהליון (AU) | אפהליון (AU) |  |  |  |  |
| 1965 | 13 | 4.95 | 21 |  |  |  |  |
| 1978 | 3.36 | 1.49 | 5.24 |  |  |  |  |
גלריה

צילום שצולם על ידי חללית סטארדאסט
תמונה בחשיפת יתר המדגישה את סילוני חומר הנפלטים מהשביט
אנגליף 3D אדום/ירוק
וילט-2 - ממרחק של 237 ק"מ
הערות שוליים

↑  "Comet 81P/Wild 2". The Planetary Society. אורכב מ-המקור ב-6 בינואר 2009. נבדק ב-16 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Britt, D. T.; Consol-magno SJ, G. J.; Merline, W. J. (2006). "Small Body Density and Porosity: New Data, New Insights" (PDF). Lunar and Planetary Science XXXVII. אורכב מ-המקור (PDF) ב-17 בדצמבר 2008. נבדק ב-16 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  המסה מוערכת באמצעות מכפלת אומדני הנפח והצפיפות
↑  Hope A. Ishii, John P. Bradley, Zu Rong Dai, Miaofang Chi, Anton T. Kearsley, Mark J. Burchell, Nigel D. Browning, Frank Molster, Comparison of Comet 81P/Wild 2 Dust with Interplanetary Dust from Comets, Science 319, 2008-01-25, עמ' 447–450 doi: 10.1126/science.1150683
↑  University of Wisconsin-Madison (15 בספטמבר 2008). "Comet Dust Reveals Unexpected Mixing of Solar System". Newswise. נבדק ב-18 בספטמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Richard A. Kerr, Stardust Reveals Comets Were Once Wet, science, 2011
↑  LeBlanc, Cecile (7 באפריל 2011). "Evidence for liquid water on the surface of Comet Wild-2". ארכיון מ-12 במאי 2011. נבדק ב-7 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
וילט-2 מכדור הארץ
אנימציה של המסלול של סטארדאסט מ-7 בפברואר 1999 עד 7 באפריל 2011

     סטארדאסט ·      וילט-2 
     כדור הארץ ·      5535 Annefrank ·      טמפל 1
בית וזן

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  שכם
 גובה:  534 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,120 (2006)
 קואורדינטות:  32°13′53″N 35°12′57″E﻿ / ﻿32.231388888889°N 35.215833333333°E﻿ / 32.231388888889; 35.215833333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) בית וזן(למפת צפון השומרון רגילה) בית וזן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית וזן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית וזן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית וַזַן (בערבית: بيت وزن) היא עיירה פלסטינית בשומרון, השייכת לנפת שכם. בגובה ממוצע של כ- 520 מטר מעל פני הים. בית וזן ממוקמת בפאתי שכם, כ- 4 קילומטרים מערבית למרכז העיר, ליד השכונות רפידיה וגֻ'נֵייד, על הכביש הראשי שמוליך לקלקיליה. על אף שמדובר ביישוב נפרד, כיום יש רצף בניה  בין היישובים.
מקור השם

יש כמה סברות למקור השם:
א. היישוב נמצא במקום שבו היה היישוב הקדום בית זין. לפי המסורת השומרונית גרו ביישוב הקדום שבע משפחות שומרוניות שנאלצו להתאסלם ומכאן שמו של היישוב (זין פירושו שבע).
ב. בשנת 1881 נקרא הכפר בשם: "בית אוּדֶן"  (Beit Udhen), או: בית אוּזֶן "Beit Uzen",
ג. לפי מועצת הכפר, "וָזֶן" הייתה אשתו של ראש שבט שגר כאן בעבר.
ד. יש תושבים שסבורים כי השם הנוכחי הוא שיבוש של המלה אווזים בערבית (وزين אוּזִין)
היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על עקבות של התיישבות צלבנית בבית וואזן במאה ה-12.
במפקד של האימפריה העות'מאנית בשנת 1517, ובמפקד של 1596 הופיע הכפר תחת השם Bayt Awzan, במחוז משנה של סנג'אק שכם. התושבים, כולם מוסלמים, שילמו מס קבוע של 33.3% על תוצרת חקלאית, בנוסף להכנסות מזדמנות, בסך של 13,000 אקצ'ה.
במאה ה-17 הגיעו לאזור, אנשים משבט בני ע'אזי מעבר הירדן. מתוך המגיעים, בני משפחת קאסם התמקמו בכפר וכן בדיר איסתיא, ככפרים המרכזיים שלהם ושלטו  בנפת ג'מאעין של סנג'אק שכם  . במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון, או מצודה ושלטו על האזור. בבית וזן, בנתה משפחת קאסם, בשנת 1820 ארמון מבוצר. (ראה להלן - אתרים). ראש המשפחה השיח' קאסם אל-אחמד (قاسم الأحمد), היה המפקד המוביל של מרד האיכרים בשנת 1834 וכאשר אברהים פאשה כבש את האזור הוא תלה את קאסם ואת שני בניו.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין
| שנה | תושבים | מקור |
| 1922 | 270 |  |
| 1931 | 253 |  |
| 1945 | 310 |  |
| 1961 | 372 |  |
| 1982 | 358 |  |
| 1987 | 717 |  |
| 1997 | 837 |  |
| 2006 | 1,120 |  |
| 2007 | 1,057 |  |
בשנת 1882נקרא הכפר בית אודן (אודן או אוזן) ותואר כ"כפר קטן למדי מבית איבא, השוכן על המדרון שמעליו. הייתה לו באר בצד המזרחי, ומעיין בצלע הגבעה ממערב."
שתי המשפחות הגדולות ביותר בבית וואזאן כיום הן משפחות אבו אשה ועבד אל-חק .
אדמות, חקלאות ומים

בסקר קרקעות משנת 1945, היה שטח הכפר 3,711 דונם אדמה. מתוכם 730 דונם היו מטעים ואדמות עם השקיה, 1,864 שימשו לדגנים ועל 22 דונם - שטח בנוי.
לאחר הסכמי אוסלו בשנת 1995, סווגו 81% מאדמות הכפר כשטח A, ו 19% הנותרים סווגו כשטח B.
מעל מעיין המים שבכפר נבנה מכל וממנו מסתעפת רשת המים לבתי התושבים (1995). מי כמה מעיינות בשולי הכפר משמשים לחקלאות (שופעים רק בחורף)
אתרים

ארמון משפחת קאסם: נבנה בשנת 1820. ב 1927 ניזוק קשה, מרעידת אדמה ונותר נטוש, שנים רבות. הארמון שופץ, בסיוע הממשלה השוודית  והוחכר לאוניברסיטת א-נג'אח משכם. במקום נמצא מרכז הפיתוח העירוני והאזורי באוניברסיטה.
מוסדות

בשנת 1997 הוקמה מועצה מקומית לניהול מאוחד של הכפרים: בית וזן, בית איבא וזאוואתא.
28 אנשי פאנפילוב

| --- | --- |

 בימוי:  אנדריי שלופה, קים דרוז'ינין 
 הופק בידי:  אנדריי שלופה 
 תסריט:  אנדריי שלופה
 שחקנים ראשיים:  אלכסנדר אוסטיוגוב (Ivan Vasilyevich Moskalenko) Dmitry Murashev (Grigory Konkin) Dmitry Girev (Yakov Bondarenko) Aleksey Longin (Q16640770) Azamat Nigmanov (Musabek Sengirbayev) קים דרוז'ינין (Daniil Kozhubergenov) אולג פיודרוב (Grigory Shemyakin) אלכסיי מורוזוב (Vasily Klochkov) Amadu Mamadakov (Älikbaý Qosayev) Yakov Kucherevsky (Ivan Dobrobabin) אנדריי שלופה Azamat Nigmanov 
 מוזיקה:  מיכאיל קוסטילב
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  28 אנשי פאנפילוב Gaijin Entertainment
 הקרנת בכורה:  24 בנובמבר 2016 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  מוסקבה, מחוז וולוקולמסקי 
 תקציב:  $1,700,000
 28panfilovcev.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
28 אנשי פאנפילוב הוא סרט מלחמה רוסי משנת 2016, המבוסס על אגדת תעמולה סובייטית על קבוצת חיילים - עשרים ושמונה אנשי המשמר של פאנפילוב - שעצרו בגבורה את הטנקים הגרמניים שנעו לכיוון מוסקבה. העלילה מתרחשת בחזית המזרחית של מלחמת העולם השנייה ומכסה את פעולות גדוד משמר הרובאים השמיני במהלך קרב מוסקבה בשנת 1941.
את הסרט ביימו קים דרוז'ינין ואנדריי שאלופה, בהפקת אולפני "28 אנשי פאנפילוב" וחברת Gaijin Entertainment (אנ'). בתחילה הסרט השתמש במימון המונים, מאוחר יותר הוא נתמך כלכלית על ידי ממשלות קזחסטן ורוסיה וחברת פיתוח משחקי המחשב Gaijin. הקרנת הבכורה התקיימה בווולוקולאמסק ב-16 בנובמבר 2016 ובבתי הקולנוע ברוסיה ב-24 בנובמבר 2016.
העלילה נכתבה על ידי אנדריי שלופה בשנת 2009, וצוות ההפקה לקח את טריילר הטיזר שלהם לסרט כרקע למימון המונים באתר בומסטארטר וחיפש מימון. קמפיין מימון ההמונים הצליח, והסרט גייס 3 מיליון רובל מתוך 300,000 רובל מתוכננים. בזמן הבכורה גייס הסרט 34,746 מיליון רובל נוספים.
במאי 2014 Gaijin Entertainment, חברת פיתוח משחקים רוסית הידועה במשחקה War Thunder הצטרפה למימון ההפקה. בדצמבר 2014 זכה הסרט במענק של 30 מיליון רובל ממשרד התרבות הרוסי, ובהמשך הוסיף משרד התרבות והספורט של קזחסטן עוד 287 אלף דולר.
לאיסוף הכסף, להפקה ולהשכרת הסרט התלווה דיון נמרץ ופעיל על האותנטיות ההיסטורית של האירועים בבלוגוספירה ובתקשורת. עם זאת, הסרט התקבל יפה על ידי הצופים, לאחר שהרוויח בחבר המדינות 384 מיליון רובל והפך לסרט הטוב ביותר השנה על פי תוצאות סקר של מכון VTsIOM.
עלילה

ברית המועצות, סוף נובמבר 1941. בהתבסס על החשבון על ידי הכתב וסילי Koroteev שהופיע הצבא האדום עיתון של, Krasnaya Zvezda, זמן קצר לאחר הקרב על מוסקבה, זהו הסיפור של עשרים ושמונה של Panifilov, קבוצה של עשרים ושמונה חיילים של הצבא האדום של 316 דיוויזיית הרובים בפיקודו של הגנרל איוואן פנפילוב, עצרה את התקדמותו על מוסקבה של טור של חמישים וארבעה טנקים גרמניים של דיוויזיית הפאנצר ה-11 למשך מספר ימים. אף על פי שהם חמושים רק ברובי חי"ר של מוסין, נגנט ומכונות ירייה DP ו-PM-M1910, כולם חסרי תועלת נגד טנקים, ועם רימוני נ"ט RPG-40 לחלוטין וריחי נ"ט PTRD-41, הם נלחמים ללא לאות ובהתרסה, באומץ נדיר ובמסירות בלתי מעורערת, להגן על מוסקבה ומולדתם.
הפקה

בתהליך הצילומים השתמשו המפיקים בתסריט ובשולחן צילום ותוכנית קרב של טנקים. תוכנית הקרב הכילה את המיקום המדויק של הטנקים והמצלמה בזמנים שונים, ובשולחן הצילום תוארה באיזו טכניקה להשתמש באילו סצנות. הכנה קפדנית שכזו אפשרה לצוות לעבוד בתנאי חורף ועם מעט אור יום.
הבמאים רצו להשתמש במינימום אנימציה בתלת מימד ולקחת כמה שיותר אפקטים על המצלמה. הניסויים הראשונים שערכו, העברת מכלי צעצוע פרימיטיביים בגודל של קופסת גפרורים על הסדינים בעזרת חבלים. ניסויים אלו הראו כי שימוש במודלים מוקטנים של טנקים ייצור רמה נכונה של ריאליזם.
כקבלן ליצירת אפקטים מיוחדים, נבחר סטודיו Scandinava, שהתמחה בעבר בפרסומות וללא ניסיון עם סרטים גדולים. מומחים מסקנדינביה ביצעו ניסויים בצילום במהירות גבוהה והתעניינו בדרוז'ינין ושלופה בקליפ שלו "שמן", בו הסתובב ונדלק עמוד של נוזל דליק ללא שימוש באנימציה תלת־ממדית. כדי לעבוד על הסרט הרחיב האולפן את הצוות משישה ל-28 אנשים.
כדי ליצור כוח אדם עם טנקים, מומחי האולפן השתמשו בטכנולוגיה הישנה של שילוב צילומים עם אפקטים מיוחדים. בשטח השתמשו בדגמי עץ בגודל מלא, מכוסים בבד ירוק, שהעובדים העבירו סביב השדה במזחלת. ואז המודדים ביצעו מדידות נוף, באולפן בוצע שחזור שדה הקרב בקנה מידה של 1:16 באולפן וצילמו את כל הסצנות עם דגמים מפורטים של טנקים, שהוקטנו לפי 16. כדי ליצור אווירה חורפית בסרט (שלג, סופת שלגים, השמים המשתנים בדרמה של הסרט), השלכות ההתקפות (כמו עשן, אפר), וכדי להגביר יריות אקדח ופיצוצים, החליטה החברה שלא להשתמש בגישה המסורתית. באמצעות CGI (תמונות שנוצרו על ידי מחשב), במקום לקחת השפעות טבעיות של ממש על המצלמה. הצילומים בטבע, הטנקים וההשפעות הטבעיות נאספו על ידי שכבות במחשב בתמונה אחת.
לצילומי תקריב נבנה דגם בגודל מלא של טנק ה-PzKpfw IV שתא הנוסעים שלו נוצר מחדש בלנפילם כקפסולה נפרדת במעיינות, מה שאפשר להשיג התנדנדות מציאותית במהלך הצילומים. מאוחר יותר, הדגם נשמר במוזיאון האיסטמוס הקרלי בוויבורג.
כל הסרט צולם במצלמה ארי אלקסה רוסית, למעט טנקים, שם בגלל הגודל נדרש המנגנון של חברת רד. האופטומטריה השתמשה בעדשה כדורית Illumina של המפעל המצלמות הפטרבורגי "LOMO".