stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצופים העבריים
בוגרי התנועה > רשת הבוגרות והבוגרים של הצופים > הקמת רשת הבוגרים

בשנת 2023, החברה הישראלית עברה שנה מאתגרת במיוחד בעקבות הרפורמה המשפטית השנויה במחלוקת, שהובילה למחאות רחבות היקף ולמלחמת חרבות ברזל. בעקבות האירועים, רבים מהבוגרים והבוגרות של תנועת הצופים פנו לתנועה בבקשה לסייע ולעזור. התנועה ריכזה את הפעילות המקומית באמצעות שבטי התנועה והפעילה את חברי שנת השירות, דרג שכיר, מתנדבים ונוער לטובת יישובי הדרום והצפון.
באוקטובר 2023, התנועה החליטה להקים רשת בוגרות ובוגרים מוסדרת, במקביל לפעילות הצופים בארץ. מטרת הרשת היא לנתב את האנרגיה האזרחית של בוגרי ובוגרות הצופים לטובת מימוש חזון הצופים לחברה ומדינה יהודית ודמוקרטית, ציונית, המעודדת אזרחות פעילה, רוח התנדבות ואהבת הארץ.
בנוסף להקמת רשת הבוגרים, התנועה פועלת באפיקים חינוכיים נוספים בתחומי החינוך הפוליטי והמנהיגות האזרחית, במטרה להצמיח בוגרים עתידיים בעלי כלים משמעותיים יותר למעורבות אזרחית. חזון התוכנית הוא שבוגרי ובוגרות תנועת הצופים ייקחו חלק פעיל בעשייה אזרחית באמצעות הרשת, ויפעלו יחד מתוך הבנת התפקיד והאחריות האזרחית, בכלים של שינוי והשפעה חברתית בזירות השונות והמגוונות של החברה הישראלית.
מחלקות וגופים היסטוריים של התנועה שכבר אינם קיימים > צופי שב"א

הנהגת צופי שב"א (שילוב בני אתיופיה) הוקמה ב־1998 על מנת לתת מענה מטעם תנועת הצופים לצעירי קהילת ביתא ישראל הנקלטים ברחבי הארץ. בשנת 2005 התקבלה החלטה כי הנהגת שב"א תוגדר מחדש כמחלקת שב"א שתפקידה כעת יהיה לתת מענה לכל ההנהגות בהן שבטים הפועלים בקרב בני הקהילה. המעבר מהנהגה למחלקה היה על מנת לוודא כי אכן שילוב בני הקהילה בתנועה מתקיים. כחלק מתהליך שינוי ארגוני שבוצע בתנועת הצופים נסגרה המחלקה והוקמה יחידת "צופים לכל". כיום ישנם מספר שבטים בארץ המשותפים לבני הקהילה ולאלו שאינם בני הקהילה.
מחלקות וגופים היסטוריים של התנועה שכבר אינם קיימים > צופי שב"א > להקת צופים בשב"א נע

להקת צופים בשב"א נע הייתה להקת נוער מקצועית אשר קמה בתנועת הצופים במטרה לגלות ולפתח כישרונות צעירים מקרב חניכי הצופים מהעדה האתיופית וכדי לאפשר להם במה. הלהקה הוקמה במטרה, לחשוף את חניכי התנועה כולם לתרבות האתיופית העשירה ולתחושותיהם וחוויות הקליטה שלהם ושל הוריהם בארץ. הלהקה ייצגה את התנועה באירועים ממלכתיים וחשפה את התרבות והמסורת המיוחדים של קהילת יהודי אתיופיה. בשנותיה האחרונות שם הלהקה שונה ל"להקת צופים לקול" והיא עודדה השתתפות של כל בני הנוער ולא רק את הנוער האתיופי.
הלהקה פעלה והתאמנה בבית פיליפס (המבנה הרשמי של תנועת הצופים בישראל) והופיעה בשלל מקומות בארץ, החל ממחנות קיץ וכלה בטקסים רשמיים של המדינה.
ראו גם

התאחדות הצופים והצופות בישראל
תנועת הצופים העולמית
תנועת הצופים: ארגונים בינלאומיים
המסע בצופים
צופי ים
עדת הצופים
לקריאה נוספת

עידן 13, תנועות הנוער 1920 - 1960, יד יצחק בן-צבי, ירושלים. תנועת הצופים מראשיתה ועד 1960 מאת חמדה אלון
"היֵה נכון"- חמישים שנות צופיות עברית בארץ ישראל 1919 - 1969- חמדה אלון, הוצאת עם הספר בע"מ, תל אביב 1976 (הספר בקטלוג ULI)
"היֵה נכון ב'"- תנועת הצופים מחלוציות לקהילתיות 1970-2005, זאב זיוון, הוצאת המחבר, 2023
"70 שנה לכרמל" 2007-1937, יניר רובינשטיין. תנועת הצופים על רכס הכרמל ושבט כרמל בפרט
שוש סיטון, חינוך ברוח המולדת - התכנית החינוכית של מועצת המורים למען הקק"ל (1953-1925), עמ' 195 - 205, בתוך דור לדור - קבצים לחקר ולתיעוד תולדות החינוך היהודי בישראל ובתפוצות, כרך י"ד, ה'תשנ"ט, 1998, אוניברסיטת תל אביב
איוואקוני

| --- | --- |
דגל איוואקונידגל איוואקוני
גשר קינטאי, הסמל המפורסם ביותר של העיר
גשר קינטאי, הסמל המפורסם ביותר של העיר
 מדינה:  יפן יפן
 חבל:  צ'וגוקו
 מחוז:  ימאגוצ'י (מחוז) ימאגוצ'י
 תאריך ייסוד:  20 במרץ 2006 
 שטח:  873.78 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  128,401 (1 במרץ 2021)
  ‑ צפיפות:  165 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  34°09′57″N 132°13′07″E﻿ / ﻿34.165937°N 132.218714°E﻿ / 34.165937; 132.218714
 אזור זמן:  UTC +9
 www.city.iwakuni.yamaguchi.jp
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט איוואקוני(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט איוואקוני(למפת מחוז ימאגוצ'י רגילה) ימאגוצ'י שימונוסקי שונאן האגי שימאנה הירושימה פוקואוקה ים סטו ים יפןאיוואקוני(למפת מחוז ימאגוצ'י מוגדלת) ימאגוצ'י שימונוסקי שונאן האגי שימאנה הירושימה פוקואוקה ים סטו ים יפןאיוואקוני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
איוואקוני כולל גשר קינטאי
איוואקוני (ביפנית: 岩国市 – איוואקוני-שי) היא עיר ביפן. העיר שוכנת על חוף הים הפנימי סטו במזרח מחוז ימאגוצ'י שבקצה הדרומי של האי הונשו. העיר הורחבה מאוד ב-6 במרץ 2006 שעה שנוספו לה שש עיירות סמוכות וכפר אחד. בעקבות האיחוד נכלל שפך הנהר נישיקי (錦川) בתחומי העיר. נכון למרץ 2010 מתגוררים באיוואקוני 144,225 תושבים על שטח של 873.78 קמ"ר, צפיפות אוכלוסייה של 165 תושבים לקמ"ר.
היסטוריה

איוואקוני הייתה בעבר עיר מבצר של ההאן של איוואקוני שהוקם על ידי האציל הירואי קיקקאווה (Hiroie Kikkawa) לאחר שהוגלה לשם לאחר שתמך בשוגון שהובס. משפחת קיקקאווה שלטה בהאן במהלך תקופת אדו. עושרו של ההאן הוערך בתחילה ב-30,000 קוקו של אורז, ומאוחר יותר ב-60,000 קוקו. האן איוואקוני שגשג במשך 300 שנים עד לרסטורציה של מייג'י. היישוב קיבל מעמד של עיר ב-1 באפריל 1940, ושטחו הורחב מאוד ב-6 במרץ 2006 שעה שנוספו לו שש עיירות סמוכות וכפר אחד.
תחבורה > רכבת

את איוואקוני משרתים כמה קווי רכבות. קו סניו שינקנסן של הרכבת המהירה המכונה שינקנסן עוצר בתחנת שין-איוואקוני (新岩国駅). תחנת איוואקוני על הקו הראשי סניו (山陽本線) המשותף לחברת הרכבות של מערב יפן ולחברת הרכבות של קיושו ושוכנת במרכז העיר, וממנה ניתן להגיע תוך 45 דקות להירושימה. קווי רכבת נוספים כוללים את קו גנטוֹקוּ (岩徳線) של חברת הרכבות של מערב יפן העוצר בשלוש תחנות בעיר ומקשר בין איוואקוני לטוקוימה (徳山), כיום חלק מהעיר שונן (周南), שמדרום לאיוואקוני, ואת קו סיריו של חברת נישקיגאווה (錦川清流線), קו פנימי העובר לאורך הנהר נישיקי ועוצר בשש תחנות בעיר.
תחבורה > כבישים

כביש מהיר סניו מחבר בין איוואקוני ליעדים רחוקים. כבישים לאומים מהירים מספר 2, 187, 188 ו-189 מחברים בין איוואקוני לערים הסמוכות.
תחבורה > שדה תעופה

בבסיס האווירי של חיל הנחתים האמריקני שבעיר (Marine Corps Air Station Iwakuni) מוקם מסוף אזרחי שיושלם בשנת 2012. טיסות אזרחיות סדירות לטוקיו יתחילו לאחר השלמת המסוף.
חינוך ותרבות

בעיר איוואקוני פועלים 39 בתי ספר יסודיים, 19 חטיבות ביניים ותשעה תיכונים. בנוסף יש באיוואקוני שני בתי ספר מקצועיים ומכללה, אך אין בעיר אוניברסיטה.
כלכלה > תעשייה

איוואקוני הוא חלק מאזור התעשייה של הים הפנימי סטו. תעשיית הנפט הוא תעשייה ראשית באזור כשבית הזיקוק מאריפו (Marifu) של חברת ניפון אויל (Nippon Oil) מזקק 127,000 חביות דלק ליום. במפעל של "נייר ניפון" (Nippon Paper) באיוואקוני מופקת עיסת נייר תוך שימוש בתהליך חדש יחסית הקרוי "טיפול בהתססת מתן" (methane fermentation treatment) שכמעט אינו דורש אנרגיה. תעשיות עיקריות נוספות כוללות סיבים וטוויה, תעשייה פטרוכימית ונייר. שורש הלוטוס הקרוי ביפנית רנקון הוא הגידול החקלאי העיקרי והוא גדל בשדות באזור אוזו בסמוך לתחנת הרכבת מינאמי שבאיוואקוני.
כלכלה > תיירות

תיירים זרים ומיפן המבקרים בהירושימה ובמקדש השינטו באיצוקושימה הקרובים לאיוואקוני מטיילים לעיתים קרובות גם באתרי התיירות שבעיר.
האתרים העיקריים בעיר כוללים את:
כלכלה > תיירות > גשר קינטאי

האתר התיירותי הפופולרי ביותר באיוואקוני הוא גשר קינטאי (錦帯橋 - קינטאי-קיו). הגשר, העובר מעל לנהר נישיקי, נבנה לראשונה ב-1673 על ידי הירויושי קיקקאווה. הגשר עמד על מכונו עד 14 בספטמבר 1950 ואז נהרס בטייפון "קיג'יה". שבוע אחר כך הוחל בהקמת הגשר מחדש, והוא הושלם ב-1953. הגשר החדש היה שחזור של הגשר המקורי, והוא נבנה תוך שימוש בטכניקות מסורתיות. מאז השחזור עבר הגשר שיפוץ כמה פעמים. השיפוץ האחרון הושלם ב-2004. חמש הקשתות של הגשר הם הסמל של מערב הונשו. הגשר קרוב לתחנות הרכבת הראשיות של איוואקוני, ומהם יש קווי תחבורה ציבורית לגשר.
בתחילת האביב מתווספת למראה המיוחד של הגשר לווית חן בדמות פריחת עצי הדובדבן לאורך הנהר נישיקי.
כלכלה > תיירות > פארק קיקקו

פארק קיקקו שוכן באחד מצדי גשר קינטאי. בעבר התגוררה במקום משפחת שליטי העיר מבית קיקקאווה. בפארק יש מזרקה גדולה, כמה חנויות ומגוון עצים ופרחים: עצי משמש, אדמוניות, רודודנדרון, אירוס יפני והידרנג'אה. בפארק קיקקו יש גם בית גידול לנחשים לבנים. נחשים ממין זה מצויים באיוואקוני בלבד, והממשלה היפנית הכריזה עליהם אוצר לאומי מיוחד. הנחש הלבן נחשב ביפן כאות למזל טוב. אנשים באים להתפלל לנחשים כדי להצליח בעסקיהם.
כלכלה > תיירות > טירת איוואקוני

טירת איוואקוני (岩国城), כמו גם המבנים והמקדשים השמורים למרגלות הגבעה, מאפשרים הצצה אל יפן העתיקה. הטירה נבנתה במקור ב-1608 על ידי הירואי קיקקאווה, אך היא נהרסה שבע שנים בלבד אחר כך. הטירה שוחזרה ב-1962. טירת איוואקוני שוכנת על פסגת גבעת שירויאמה, וניתן להגיע אליה ברגל או באמצעות רכבל. בתוך הטירה מוזיאון היסטורי הכולל, שריון, כלי נשק וחפצים אחרים של משפחת קיקקאווה. מגג הטירה נשקף נוף של איוואקוני. באזור הטירה יש מספר גדול של שבילים להולכי רגל ועבור מתעמלים.
כלכלה > תיירות > דיג קורמורנים

בקיץ ניתן לצפות בדיג מסורתי באמצעות קורמורנים. הדייגים לובשים לבוש מסורתי הכולל כובע אצילים המכונה "קאזאורה אבושי", סינרים, חצאיות קש, וסנדלי קש. הם משתמשים בשיטת דיג בת 300 שנים. הדייגים שולטים בקורמורנים. לאחר שקורמורן לוכד דג, מחלץ הדיג את השלל מפיו.
כלכלה > תיירות > מקומות נוספים

בית מקאטה – ביתה של משפחת סמוראים מהמעמד הבינוני מהמאה ה-18. מבנה זה הוא בין הבודדים ששרדו מתקופה זו ונחשב נכס לאומי.
פארק האדר מוֹמיג'דאני – היה בעבר גן של מקדש. הפארק שוכן בתחילת שביל ההרים. מבקרים רבים מגיעים לכאן בסתיו על מנת לצפות בעלים הססגוניים של עצי האדר.
שער נאגאימון של בית משפחת קאגאווה – עוד שריד היסטורי שמור. בית הסמוראים נשמר היטב, ונחשב לנכס תרבותי של המחוז.
מוזיאון קיקקאווה – במוזיאון זה מוצגים חפצים נוספים (מעבר למצוי בטירה) של משפחת קיקקאווה
מוזיאון האומנות של איוואקוני – מכיל כלי חרס, שריון, ריהוט וחפצים אחרים שבהם השתמשו השליטים הפיאודליים בעבר.
פסטיבלים

פסטיבל גשר קינטאי – נערך מדי שנה ב-29 באפריל בפארק קיקקו. הפסטיבל כולל מצעד החוצה את הגשר הקרויה "סנקין-קואוטאי" – תהלוכת הלורדים הפיאודלים ובה מקומיים הלבושים בבגדים היסטוריים של סמוראים. מועד פסטיבל זה היה שנוי במחלוקת משום שחל בתאריך יום הולדתו של הקיסר הקודם הירוהיטו, שהפך ממותו של הירוהיטו לחג לאומי ביפן. תחילה בין 1989 (מועד מותו) ועד 2005 היה היום קרוי רשמית "יום החממה", תזכורת עקיפה לחיבה של הקיסר לגננות . ב-2005 הוחלט בהצבעה לאזכר את הקיסר בצורה ישירה יותר ולשנות את השם ל"יום שאווה" (שאווה - 昭和 - הוא שמו של הקיסר הירוהיטו לאחר מותו), למרות החשש מתגובתן של מדינות אחרות כדוגמת סין ומדינות קוריאה, כשבתקופת שלטונו של הקיסר הירוהיטו ביצעו בהם היפנים פשעי מלחמה. אך דוברים מטעם מפלגת השלטון, המפלגה הליברלית-דמוקרטית, טענו כי יום זה "יעודד הרהורים ציבוריים על 63 שנות שלטונו הסוערות של הירוהיטו והוא לא נועד להלל את הקיסר עצמו".
פסטיבל מי הנהר נישיקי – נערך ביום שבת הראשון בכל אוגוסט. במסגרת הפסטיבל יש תצוגה גדולה של זיקוקים ומשתתפים בה אנשים רבים הלבושים בבגדים יפנים מסורתיים כדוגמת קימונו.
המטבח המקומי

בין המאכלים המיוחדים למקום:
גרסה מקומית של סושי המוכן בכמויות גדולות בתבניות מרובעות
שורשים טריים של צמח הלוטוס. השורשים מבושלים בדרכים שונות בהקפצה או בהרתחה.
צ'אגאיו של איוואקוני הוא דייסת אורז בטעם תה שנוצרה במקור לפני 400 שנים על ידי הירואי קיקקאווה כדרך זולה לספק מזון לפקודיו. התה ששימש במקור לתבל את הצ'אגאיו היה קרוי "בנצ'ה".
אוֹהירה היא מנה של בשר עוף עם ירקות מאודים ובתוספת של צמחי בר.
בסיס המרינס באיוואקוני

בשטח איוואקוני שוכן בסיס אווירי של חיל הנחתים האמריקני המכונה "MCAS Iwakuni"‏ (Marine Corps Air Station – מילולית "תחנת אווירייה של חיל הנחתים"). הבסיס הוקם במקור כבסיס צבאי יפני ב-1939. לאחר מלחמת העולם השנייה הוחזק הבסיס על ידי חיל האוויר המלכותי האוסטרלי. ב-1952 הפך הבסיס לבסיס צבאי אמריקני. כיום שותף גם חיל הים היפני בבסיס. על פי דרישת הציבור מוקם בשדה התעופה שבבסיס מסוף אזרחי שיאפשר טיסות סדירות לטוקיו החל מ-2012. ב-2014 מתוכנת העברת כנף של שייטת נושאות המטוסים של ארצות הברית מאצוגי לאיוואקוני, ולכן מתוכננת הגדלה נוספת של הבסיס.
ערים תאומות

לאיוואקוני ברית ערים תאומות עם:
יפן טוטורי, יפן
ארצות הברית אוורט, ארצות הברית
ברזיל ז'ונדיאי (אנ'), ברזיל
הרפובליקה העממית של סין טאיצאנג, הרפובליקה העממית של סין
הערות שוליים

↑  יחידה נפח היסטורית שנועדה למדוד בעיקר אורז, כאשר קוקו של אורז שקל כ-150 ק"ג. עושרו של האן נמדד לפי כמות האורז בשנה שהיה מסוגל לגדל
↑  Japan carrier to offer Iwakuni flights
↑  Nippon Oil to start Marifu CDU maintenance Saturday
↑  Bridge Between Japan and the World. (2005). Kintai-kyo Bridge
↑  Japan names day after Hirohito
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566837105171  CiNii: DA08261460  GND: 7633676-1  LCCN: n81073702  MusicBrainz: 28ab453c-5564-4383-825b-e0987b67f1ad  NARA: 10037724  NDL: 00285057  VIAF: 139564552   WorldCat (עם VIAF): 139564552 
נחש לבן מאיוואקוני
טירת איוואקוני
פסטיבל גשר קינטאי בלילה
מואנה

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  רון קלמנטס, קריס ויליאמס, ג'ון מסקר, דון הול 
 הופק בידי:  אסנת שורר
 תסריט:  טאיקה ואיטיטי, דון הול, פמלה ריבון, אהרון קנדל, קריס ויליאמס, רון קלמנטס, ג'ון מסקר, ג'ורדן קנדל, ג'ארד בוש 
 עריכה:  ג'ף דרהיים
 מדבבים:  אאולי'אי קרוואלהו דוויין ג'ונסון פיליפה סו אלן טודיק טאמורה מוריסון ניקול שרזינגר רייצ'ל האוס ג'מיין קלמנט אוסקר קייטלי טרוי פולמאלו פואנני קרוואלהו לואיס בוש
 מדבבים בעברית:  משי קלינשטיין ערן מור דב רייזר מירי אלוני יובל דור אלין ניסני נסלי זריקוב
 מוזיקה:  לין-מנואל מירנדה מארק מנסינה
 צילום:  רוב דרסל, אדולף לוסינסקי 
 אנימטור:  Adam Green, Daniel Klug, Malcon Pierce, Mack Kablan, Jennifer Hager, אריק גולדברג 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 בנובמבר 2016 ארצות הברית 8 בדצמבר 2016 ישראל
 משך הקרנה:  113 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  הנפשה ממוחשבת
 מקום התרחשות:  אוקיאניה 
 תקציב:  $150,000,000
 הכנסות:  $643,331,111 (27 באפריל 2017)
 הכנסות באתר מוג'ו:   disney1116
 סרט הבא:  מואנה 2 (2024)
 תרגום לעברית:  ישראל אובל
 movies.disney.com/moana
 דף הסרט ב־IMDb
 
מואנה (באנגלית: Moana) הוא הסרט ה־56 בסדרת סרטי האנימציה הקלאסיים של אולפני וולט דיסני. עלילת הסרט מתרחשת בפולינזיה לפני כ־2,000 שנה. העלילה עוקבת אחר סיפורה של מואנה, בתו הצעירה של הצ'יף טו פויה, משושלת ארוכה של נווטים, שבמשך אלף שנים נמנעו מלהפליג מחוץ ללגונה. מואנה יוצאת למסע במטרה למצוא את מאווי, חצי-האל הפולינזי, כדי שיתקן את טעותו שעלולה להביא להשמדת החיים באיי פולינזיה. הסרט זכה לביקורות חיוביות והצלחה בקופות עם הכנסות של מעל 640 מיליון דולר.
ב־27 בנובמבר 2024 יצא סרט ההמשך בשם "מואנה 2".
דמויות ומדבבים

| שם המדבב | שם המדבב בעברית | הדמות | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- | --- |
| אאולי'אי קרוואליו | משי קלינשטיין | מואנה | בת הצ'יף טוי וסינה, תושבת באי מוטונוי, אשר מחליטה לצאת למשימה מסוכנת לחציית האוקיינוס השקט במטרה להציל את בני עמה. |
| לואיז בוש | עלמה לולוי | מואנה | מואנה הפעוטה. |
| דוויין ג'ונסון | ערן מור | מאווי | חצי־אל אגדי (לפי הסרט הוא אל למחצה של הרוח והים) אשר עוזר למואנה במסעותיה בחוסר ברירה ורצון. הוא יכול לשנות צורה בזכות קרס שקיבל מהאלים לאחר שאימצו אותו, והקעקועים שמצוירים עליו יכולים לזוז. הקעקועים שמצוירים עליו מספרים על חייו: על כך שהוא קשר את השמש כדי להאריך את הימים, גנב את האש בשביל בני האדם, נזרק על ידי הוריו בני האדם לים כשנולד ועוד. |
| אלן טודיק |  | היי־היי | תרנגול המחמד של מואנה. היי־היי הוא תרנגול טיפש וכמעט חסר מודעות לסביבתו. מלבד היי־היי, טודיק דיבב דמות נוספת של תושב אי. |
| טאמוארה מוריסון | דב רייזר | צ'יף טוי | בעלה של סינה ואביה של מואנה. מתנגד להחלטתה של מואנה לצאת להפלגה לאוקיינוס השקט. |
| ניקול שרזינגר | מונה מור | סינה | אשתו של צ'יף טאווי ואמה של מואנה. |
| רייצ'ל האוס | מירי אלוני | טאלה | סבתה של מואנה, המעודדת את מואנה לצאת לאוקיינוס, למלא את השליחות ולהחזיר לטה־פיטי את הלב שלה. נפטרה במהלך הסרט אך נשמתה מתגלגלת לדג בכדי להדריך את מואנה במסעה. |
| ג'מיין קלמנט | יובל דור | הסרטן טאמאטואה | סרטן קוקוס ענקי וחובב תכשיטים נוצצים. |
הפקה > פיתוח

רון קלמנטס וג'ון מוסקר שעבדו בעבר על סרטי אנימציה רבים מתקופת הרנסאנס הראשון של דיסני, בהם "בת הים הקטנה", "אלאדין" ו"הרקולס" ועל הסרט שהחל את הרנסאנס השני של דיסני, "הנסיכה והצפרדע", חשבו בתחילה לעבד את הספר "תרועת מוות" של הסופר טרי פראצ'ט. בעיות בנושא זכויות יוצרים מנעו מהם להמשיך בפרויקט. על מנת להימנע מבעיות דומות החליטו להגיש שלוש הצעות חדשות, מהן נבחרה אחת המתבססת על רעיון מקורי. העבודה על הסרט החלה בשנת 2011.
הפקה > מראה ותצוגה

מואנה הוא הסרט הראשון של קלמנטס ומוסקר שנעשה כולו בהנפשה ממוחשבת, והראשון שבו מופיעה נסיכה ממוצא פולינזי. בתחילה גרסו שמועות שונות כי בסרט ייעשה שימוש בטכנולוגיה שתשלב אנימציית מחשב בעלת מראה של אנימציה קלאסית, בדומה לטכנולוגיה שהוצגה בסרט הקצר "Paperman", אך מוסקר סיפר שהטכנולוגיה הזו לא בשלה עדיין ליישום בסרט באורך מלא ובצבע. התוצר הסופי הוא סרט שעשוי באנימציה ממוחשבת, אך חלקים ממנו הונפשו באנימציה מסורתית ששולבה לאחר מכן בתוך האנימציה הממוחשבת. קעקועיו של מאווי, למשל, הונפשו באופן מסורתי ושולבו לאחר מכן על גופו.
הפקה > פרסומים

ב־20 באוקטובר 2014 הודיעה חברת דיסני שהסרט ייצא לאקרנים לקראת סוף שנת 2016.
בנובמבר 2014 אושר כי דוויין ג'ונסון, בעצמו נצר למשפחת המלוכה הסמואית מצד אמו, ידבב את האל למחצה, מאווי, שמצטרף למואנה בהרפתקאותיה.
ב־8 באפריל 2015 פורסם כי דיסני חתמה עם תאגיד IMAX על הסכם להקרנת חלק מסרטיה עד לשנת 2017, אך הסרט מואנה לא נכלל בסרטים שיוקרנו על מסכים אלו.
ב־7 באוקטובר פרסמה חברת דיסני כי לאחר שבחנה כ־2,000 מועמדות לתפקיד, בחרה באאולי'אי קרוואלהו, בת ה־14, תושבת האי אואהו שבהוואי לתפקיד מואנה. לקרוולאהו לא היה ניסיון קודם כשחקנית, אך היא חברה במקהלת בית הספר שלה.
ברוב מדינות אירופה שוּנה שם הדמות הראשית, ובהתאם לכך גם שם הסרט, ל־Vaiana, מאחר שהשם "Moana" הוא סימן מסחר רשום במדינות אלה. באיטליה ייקרא הסרט Oceania ושם הגיבורה יהיה Vaiana מאחר שהשם "מואנה" מזוהה באיטליה עם כוכבת פורנו מקומית בשם מואנה פוזי, שסיפור מותה עורר הדים בשנות התשעים.
את הסרט ליווה הסרט המונפש הקצר "עבודות פנימיות" שהוקרן לפניו.
הפקה > ייצוג התרבות הפולינזית

עם צאת הסרט "לשבור את הקרח" נשמעה ביקורת רבה על חברת דיסני שעבורה היה זה הסרט השלישי ברצף שבו הייתה דמות הנסיכה לבנה (ובנוסף הסרט "אמיצה" של פיקסאר שאף הוא הוסיף לזיכיון הנסיכות נסיכה לבנה) לאחר רצף של שלושה סרטי נסיכות שהציגו נסיכות מתרבויות שונות, אינדיאנית, סינית ושחורה. "לשבור את הקרח" ספג ביקורת מסיבה נוספת. הסרט הציג את התרבות הסקנדינבית במאפיינים כמו מוזיקה ולבוש, אך מבלי להציג דמויות של בני הסאמי. חלק מהביקורת על הסרט הייתה בערוץ טאמבלר שבו הציגו גולשים את דמויות הסרט כבני תרבויות אחרות, בין השאר אינואיטים. ההכרזה על מואנה, הנסיכה הפולינזית הראשונה, עוררה אם כן התרגשות רבה. דיסני הציגו בעבר סרט שעלילתו מתרחשת בהוואי, "לילו וסטיץ'", שהצליח לייצג את התרבות ההוואית באופן אמין ולתפוס את רוח המקום. לקראת "מואנה" למדו מוסקר וקלמנטס את התרבות הפולינזית העתיקה. ”למדנו איך הים והאדמה הם אחד. איך האנשים הללו רואים בים כדבר מה שמאחד את האיים, ולא משהו שמפריד ביניהם” סיפר קלמנטס בריאיון להאפינגטון פוסט. נוסף על כך שכרה דיסני את הבמאי הניו זילנדי טאיקה ואיטיטי, בעצמו בן לאחד השבטים הפולינזים העתיקים, ככותב שותף למוסקר וקלמנטס, במטרה לוודא שהתרבות הפולינזית תוצג בצורה נכונה. מהלך זה מזכיר מהלך דומה שבו נקטה דיסני בסרט "הנסיכה והצפרדע" שזכה לביקורות עזות על ייצוג לא הולם של שחורים בזמן תהליך הפיתוח, מה שהביא את החברה לשכור את שירותיה של אופרה וינפרי כיועצת.
עוד טרם צאתו לאקרנים זכה הסרט לביקורת על כך שדמותו של מאווי מוצגת באופן הנחשב פולינזי סטריאוטיפי, כבעלת משקל עודף. תחפושת בדמותו של מאווי שהפיצה דיסני לקראת ליל כל הקדושים זכתה גם היא לביקורת בטענה שתחפושת המדמה עור של אדם מתרבות אחרת היא פוגענית כלפי אותה תרבות, עד שלבסוף הודיעה החברה כי הסירה את התחפושות מהמדפים.
דוויין ג'ונסון הגיב לפרסומים השליליים השונים באומרו "לדעתי הפולינזים יהיו גאים" באופן שבו מוצגת דמותו של מאווי. גם אאולי'אי קרוואלהו, המדובבת את דמותה של מואנה, ציינה כי חששה מסרט שיציג את התרבות שלה, אך ציינה כי היא מרוצה מהתוצאה הסופית ואמרה ש"דיסני עשו עבודה נפלאה".
אזכורים תרבותיים

שם התרנגול HeiHei והמשפט בתחילת הסרט: "there's a lot more to HeiHei than meets the eye", הם מחווה לשירו של ניל יאנג Hey Hey, My My.
השיר "Shiny" של הסרטן טאמאטואה, בביצוע ג'מיין קלמנט נכנס לסרט בשלב מאוחר יחסית, לאחר מותו של דייוויד בואי. השיר נכתב בסגנונו הייחודי של בואי, כמחווה.
הסצנה שבה נמלטים מואנה ומאווי מספינות הקאקאמורה שרודפות אחריהן מהווה מחווה לסרט "מקס הזועם: כביש הזעם".
כמו בסרטים אחרים של דיסני, גם ב"מואנה" מוצגות לא מעט ביצי פסחא המרמזות על סרטים אחרים של החברה. בין השאר הסבתא אומרת שהיא תמשיך להיות עם מואנה ואכן באה לתת לה מוטיבציה, במילים דומות מאוד לשל מופסה ב"מלך האריות", בנוסף ניתן למצוא בסרט את דמויותיהם של ביימקס מהסרט "6 גיבורים", את סבסטיאן הסרטן מהסרט "בת הים הקטנה", את סוון אייל הצפון מהסרט "לשבור את הקרח", את דמותו של ראלף ההורס, פרח לב הזהב מהסרט "פלונטר" ועוד.
בנוסף, באמצע הסרט מאווי מוסיף עקיצה פרודית שמופנית לכל הסרטים של דיסני: "אם את לובשת שמלה, ויש לך בעל חיים כשותף, את נסיכה".
הפצה

עם צאתו לאקרנים זכה הסרט לביקורות חיוביות במיוחד, כולל ציון 96% באתר Rotten Tomatoes והסכמה לפיה "עם גיבורה תלת־ממדית כמו האנימציה העשירה שלה וסיפור שמוסיף נופך רענן לנוסחה המוכחת של דיסני, מואנה הוא הרפתקה לכל המשפחה לדורות". באתר IMDb קיבל הסרט ציון של 8.1.
הסרט יצא לאקרנים ביום רביעי שלפני חג ההודיה. כבר בערב הראשון להקרנה גרף הסרט 15.68 מיליון דולר ושבר בכך את שיא ההכנסות ליום הראשון להקרנה של סרט של דיסני שהיה שייך עד אז ל"לשבור את הקרח" (15.5 מיליון דולר).
פרסים

הסרט הועמד לפרס אנני לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, אך בשתי המועמדויות הפסיד לסרט "זוטרופוליס".
סרט המשך

בפברואר 2024, הוכרז כי סרט המשך בשם "מואנה 2" צפוי לצאת ב־27 בנובמבר 2024 באותה שנה. במקור, זה היה אמור להיות סדרת טלוויזיה בדיסני+.
15 במרץ

15 במרץ הוא היום ה־74 בשנה (75 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 291 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

44 לפנה"ס – הדיקטטור, יוליוס קיסר, נרצח על ידי קבוצת סנטורים באידו של מארס
1493 – כריסטופר קולומבוס חוזר ממסעו הראשון לאמריקה
1820 – מדינת מיין מצטרפת לארצות הברית
1848 – פרוץ מהפכת 1848 בהונגריה
1892 – נוסד מועדון הכדורגל האנגלי ליברפול
1903 – בריטניה כובשת את ניגריה הצפונית
1906 – ייסוד חברת רולס-רויס
1913 – נשיא ארצות הברית וודרו וילסון עורך את מסיבת העיתונאים הראשונה בבית הלבן
1916 – ארצות הברית שולחת 12,000 חיילים מעבר לגבול המקסיקני במרדף אחרי פנצ'ו וייה
1917 – הצאר ניקולאי השני מודח מכס השלטון באימפריה הרוסית
1922 – מצרים מקבלת עצמאות להלכה מבריטניה, אך הצבא הבריטי נשאר על אדמתה
1937 – בנק הדם הראשון מוקם בארצות הברית
1939 – גרמניה הנאצית משלימה את כיבוש צ'כוסלובקיה
1943 – מלחמת העולם השנייה: הוורמאכט כובש את חרקוב בפעם השלישית
1944 – מלחמת העולם השנייה: חנה סנש וצנחנים נוספים צונחים בקרואטיה
1944 – מלחמת העולם השנייה: הצבא האדום נכנס לטרנסניסטריה
1959 – ניגריה הצפונית עוברת לשלטון עצמי
1961 – דרום אפריקה פורשת מחבר העמים הבריטי
1964 – ראש הממשלה לוי אשכול התיר להעלות את עצמות בני הזוג ז'בוטינסקי לקבורה במדינת ישראל
1972 – הסרט הסנדק עולה לאקרנים
1990 – ממשלת יצחק שמיר נופלת בהצבעת אי אמון בכנסת, במסגרת "התרגיל המסריח"
1990 – מיכאיל גורבצ'וב נבחר לנשיא ברית המועצות
1991 – גרמניה זוכה לעצמאות מוחלטת לאחר שארבע המדינות ששלטו בה החל מסיום מלחמת העולם השנייה (צרפת, בריטניה, ארצות הברית וברית המועצות), נסוגות מכל שטחה
1999 – נחתם סופית פרוטוקול קיוטו
2004 – נשיא צרפת, ז'אק שיראק, חותם על "חוק הרעלה"
2010 – נחנך בית הכנסת החורבה ברובע היהודי בירושלים
2011 – מלחמת האזרחים בסוריה פורצת
2016 – האפיפיור פרנציסקוס הכריז על האם תרזה כקדושה נוצרית
2019 – הטבח בקרייסטצ'רץ': רוצח אוסטרלי רצח 50 מתפללים מוסלמים בשני מסגדים בקרייסטצ'רץ' שבניו זילנד