פריץ הולינגס
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > חבר הסנאט של ארצות הברית > קריירה מאוחרת יותר בסנאט

ב-24 במרץ 1981, הולינגס הציג חקיקה שאם תתקבל תחזיר את הגיוס הצבאי עם דחיות ופטורים מוגבלים וקבעה שגברים בגילאי 18 עד 22 יידרשו להשקיע תשעה חודשי שירות פעיל לצורך הכשרה בסיסית שעשויה להקדים את שירות המילואים. הצעתו של הולינגס העניקה דחיות "לאנשים בשירות פעיל, במילואים או בלימודים מתקדמים בקורס הכשרה לקצינים במילואים; בנים או אחים ששרדו של מי שנפל במלחמה או נעדר בקרב; סרבני מצפון וכמרים; רופאים ואחרים במקצועות בריאות חיוניים, ושופטים בבתי משפט רשמיים ופוליטיקאים נבחרים". הולינגס הצהיר כי הגיוס לכוחות המזוינים לא עמד בדרישות של כ-23,000 איש בשנת 1979 וכי הוא מאמין שהטיוטה החלה על נשים "צריכה להיות כללית" בשל הנושא שנמשך לדיון בין הציבור לבין בתי המשפט.
בשנת 1981, הולינגס התנצל בפני חברו הדמוקרט הווארד מצנבאום לאחר שהולינגס התייחס אליו כאל "הסנאטור מבני ברית " במליאת הסנאט. מצנבאום, שהיה יהודי, העלה נקודה של זכות אישית ודבריו של הולינגס נמחקו מהפרוטוקול.
במרץ 1985 אישרה ועדת התקציב של הסנאט הצעה בחסות הולינגס להקפיא את ההוצאות הצבאיות בכך שלא תאפשר צמיחה מעל האינפלציה בשנת הכספים 1986 והענקת העלאות של שלושה אחוזים במהלך השנתיים הבאות, הולינגס אמר לאחר ההצבעה כי נוצר דפוס לפעולה דומה בנוגע לפריטים תקציביים אחרים וניבא שוועדת התקציב תתנגד גם לעמדה נוספת של ממשל רייגן, בכך שתשמור על קפיאת העלאות יוקר המחיה של ביטוח לאומי.
ב-1 במאי 1985, ועדת הסנאט למסחר, מדע ותחבורה דחתה תיקון להצעת חוק המאשרת מחדש את ועדת התקשורת הפדרלית האוסרת על תחנות טלוויזיה ציבוריות להחליף ערוצים עם תחנות מסחריות, לאחר מכן הצהיר הולינגס כי ההצבעה הייתה "ויתור טרגי של הקונגרס לאחריותו בת יותר מ-60 שנה להגן על האינטרס של הציבור בשידור".
באוקטובר 1985, הולינגס והרפובליקנים פיל גראם ווורן רודמן יזמו תיקון להקמת תקרת גירעון תקציבי שתתכווץ לאפס עד 1991, שהתווסף לחוק להעלאת תקרת החוב של הממשלה הפדרלית ביותר מ-250 מיליארד דולר. התיקון אושר בהצבעה של 75 מול 24 ונאמר שהוא עשוי להיות הקדמה לתקציב מאוזן תוך חמש שנים ללא העלאת מיסים על ידי שר האוצר ג'יימס בייקר.
במהלך הפריימריז לנשיאות ב-1988, הולינגס תמך בג'סי ג'קסון.
באוקטובר 1989, הודיע הולינגס ממשרדו בוושינגטון כי יבקש ממשרד רואי החשבון הכללי לחקור את מאמצי הסוכנות הפדרלית לניהול חירום לספק סיוע וכספים בזמן לקורבנות הוריקן הוגו חודש קודם לכן. הולינגס האשים את FEMA ב"עיכוב, דאגה ומילוי טפסים" ודרש מהממשלה הפדרלית להיות פעילה יותר בניסיון להקל על האזורים שנחרבו על ידי הוריקן הוגו.
באפריל 1990, הולינגס תכנן להפעיל את ועדת התקציב של הסנאט כדי להצביע על הפחתה במיסי ביטוח לאומי, רעיון שהוצע בתחילת השנה הקודמת על ידי הסנאטור הדמוקרטי דניאל פטריק מויניהאן כדרך לגרום לקונגרס להתמודד עם מה שהוא ראה כבעיה חמורה בניהול קרנות האמון של ביטוח לאומי. הולינגס ביקש להציג נתוני הכנסות שיכללו את הפחתת המיסים בסך 36 מיליארד דולר דרך ביטול העלאת מיסי ביטוח לאומי שתוכננה להיכנס לתוקף ב-1 בינואר, ואישר שהוא יבקש מעמיתיו בוועדת התקציב להסיר את קרנות האמון מחישוב הגירעון התקציבי ולהצביע על תקציב 1991 הכולל גירעון של 300 מיליארד דולר. תוכניתו של הולינגס כללה מס ערך מוסף של חמישה אחוזים על סחורות ושירותים בנוסף לדמי ייבוא נפט בשיעור של עשרה אחוזים, וכן העלאת שיעור מס ההכנסה למדרגה העליונה של שלושים ושלושה אחוזים עבור בעלי ההכנסות הגבוהות ביותר. המטרה נחשבה לקרב קשה, שבו הולינגס עשוי להיתקל במניפולציות פרלמנטריות בוועדה שיביאו למניעת הצבעה ישירה על הפחתת מסי ביטוח לאומי. בהכרה בכך, הולינגס אמר, "הם עשויים לנסות לבלום אותי. אבל אנחנו נמצא הצעת חוק, בשם אלוהים, כדי להוריד את מיסי ביטוח לאומי. תהיה הצבעה".
בינואר 1991 הצטרף הולינגס לרוב הסנאטורים הדמוקרטיים בהצבעה נגד החלטה המאשרת מלחמה נגד עיראק.
ב-1993, הולינגס אמר לעיתונאים שהוא השתתף בסמינרים בינלאומיים כי "לכולם יש רצון ללכת לז'נבה. אני הייתי עושה את זה בשביל כנסי חוק הים והיית מוצא את אותם דיקטטורים מאפריקה, אתה יודע, במקום לאכול אחד את השני, הם פשוט היו באים ומקבלים ארוחה טובה בז'נבה." הולינגס עורר בעבר מחלוקת כשהגיב לפרשנותו של יושיו סקוראוצ'י לפיה האמריקאים עצלנים ואנאלפביתים. הולינגס השיב, "אתה צריך לצייר פטריית פיצוץ ולשים מתחתיה, 'יוצר באמריקה על ידי אמריקאים עצלנים ואנאלפביתיים ונבדק ביפן'."
הולינגס נשאר פופולרי מאוד בקרוליינה הדרומית לאורך השנים, אפילו כשהמדינה הפכה ליותר ויותר ידידותית לרפובליקנים ברמה הלאומית. בשלוש מערכות הבחירות הראשונות שלו לכהונה מלאה, הוא מעולם לא ירד מתחת לשישים אחוז מהקולות. בבחירות 1992, לעומת זאת, הוא התמודד עם מרוץ צמוד באופן בלתי צפוי מול חבר הקונגרס לשעבר טומי הרטנט, במה שהייתה שנה טובה מאוד עבור הדמוקרטים ברמה הלאומית. הארטנט ייצג את אזור צ'ארלסטון בקונגרס מ-1981 עד 1987, ובכך היה בפועל חבר הקונגרס של הולינגס. הפופולריות שלו בחבל השפלה – באופן מסורתי אזור נדנדה ברמת המדינה – גרמו להולינגס לנצח בדוחק עם רק חמישים אחוז מהקולות.
במירוץ האחרון שלו לסנאט ב-1998, התמודד הולינגס מול חבר הקונגרס הרפובליקני בוב אינגליס. אחד הרגעים היותר לוהטים של המירוץ היה ראיון לעיתון שבו התייחס הולינגס לאינגליס כ"בואש ארור". הולינגס נבחר מחדש בהפרש של 52%–45%.
ב-7 בינואר 2003, הולינגס הציג את חוק השירות הלאומי האוניברסלי, אשר יחייב את כל הגברים והנשים בגילאי 18–26 (למעט כמה חריגים) לבצע שנת שירות צבאי.
ב-2003, הולינגס הבין שאף דמוקרט לא יוכל לזכות בתפקיד כלל-מדינתי באקלים הפוליטי הנוכחי של קרוליינה הדרומית - אפילו לא בעל תפקיד מושרש כמוהו. ב-4 באוגוסט 2003 הוא הודיע כי לא יתמודד לבחירה מחדש בנובמבר 2004. הרפובליקני ג'ים דמינט החליף אותו במושב הסנאט.
בקריירה המאוחרת שלו, הולינגס היה מתון מבחינה פוליטית אך תמך בהצעות חוק רבות לזכויות האזרח. הוא הצביע בעד אישור מחדש של חוק זכויות ההצבעה ב-1982. עם זאת, ב-1967 הוא היה אחד מ-11 הסנאטורים שהצביעו נגד אישורו של ת'ורגוד מרשל, שופט בית המשפט העליון השחור הראשון. הולינגס הצביע מאוחר יותר בעד המינוי הלא מוצלח של רוברט בורק וגם בעד המינוי המוצלח של קלרנס תומאס.
בנושאים פיסקאליים, הוא היה שמרן בדרך כלל, והיה אחד ממעניקי החסות העיקריים של חוק גראם-רודמן-הולינגס, ניסיון לאכוף מגבלות על הוצאות הממשלה.
הולינגס והאוול הפלין מאלבמה היו שני הסנאטורים הדמוקרטיים היחידים שהצביעו נגד חוק חופשת המשפחה והרפואה משנת 1993.