stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליעזר גורדון
דרך לימודו והנהגתו

הרב גורדון ריכז את עיקר מאמציו בתפקידו כראש ישיבה. נודע כאחד מאבות "שיטת ההבנה" בלימוד הגמרא, אשר התרכזה בהבנת היסודות והסברות בסוגיות התלמוד. התמקד בלימוד ספרי הראשונים, הרמב"ן, הרשב"א והריטב"א וקצת מן האחרונים שאחזו בשיטת ההבנה כקצות החושן, נתיבות המשפט ורבי עקיבא איגר.
הרב גורדון היה הראשון שנתן שיעורים לפי נושאים ולא על סדר הגמרא.
נהג לדקדק בדברי הראשונים עד הש"ך והמגן אברהם[דרושה הבהרה], ועד בכלל, ומעולם לא פקפק בהם. על האחרונים חלק לעיתים, מלבד על רבי עקיבא איגר.
הרב גורדון חילק את ישיבתו לארבע כיתות שנקראו "שיעורים" לפי ידיעותיהם גילם וכישרונותיהם. תלמידים מצטיינים עלו במהירות לשיעור גבוה יותר. לאחר שעבר תלמיד דרך כל ארבעת השיעורים היה נכנס לשיעורו של הרב גורדון. מלבד היכולת ללמד כל קבוצת תלמידים לפי רמתה, המריצה מערכת זו את התלמידים להצטיין כדי לעלות לשיעור גבוה יותר. בין הר"מים היו חתנו הרב יוסף יהודה לייב בלוך והרב שמעון שקאפ.
הרב גורדון הדגיש את חשיבות המשא ומתן בין הרב והתלמיד במהלך השיעור ודרש מתלמידיו להשתתף במשא ומתן זה, שבו הייתה נמדדת רמת התלמיד. הוא בלט בהתלהבותו בשעת הלימוד, ופעם שבר את אצבעו של תלמידו הרב יוסף שלמה כהנמן, ללא שימת לב.
צאצאיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  לא מצוינות בנותיו.
בנו: שמואל גורדון. חתניו: הרב יוסף יהודה לייב בלוך, הרב יצחק אייזיק הירשוביץ, הרב זלמן סורוצקין.
ספריו

לאחר מותו פורסמו תשובותיו בספר תשובות רבי אליעזר. בסוף הכרך השני מופיעים מעט מחידושיו על מסכתות הש"ס.
לקריאה נוספת

יעקב מרק, במחיצתם של גדולי הדור, הוצ' 'גויל', ירושלים תשי"ח, עמ' 22–30
הרב דב כ"ץ, תנועת המוסר, הוצ' פלדהיים, ירושלים תשס"א, כרך ב' עמ' 346–354
אהרן סורסקי, מרביצי תורה ומוסר, כרך ראשון, ע' ריז-רמא, ארץ-ישראל תשל"ו.
הערות שוליים

↑  הגאון רבי אליעזר גורדון -חייו ופעליו, זאב אריה רבינר, עמוד לג
↑  לימים סיפר חתנו הרב זלמן סורוצקין כי סיבת סירובו הייתה התנגדותו הנחרצת של חמיו של הרב גורדון לאפשר לו לקבל את המשרות בתואנה שרק בזכות גדלותו בתורה יש לו אפשרות לפרנס אותו ואת ביתו, לעומת חותנתו שסברה שעליו לקבל את המשרה כי הוא מהווה עליהם נטל כלכלי, בעלה השיב לה על טיעון זה: "אינך יודעת מי מחזיק את מי!". אף כשהוצעה לו רבנות סלובודקה חמיו ביקש שלא ייטול את המשרה אולם בלחץ חותנתו הסכים לכך, וביום בו הוא הוכתר לרבה של סלובודקה התמוטט חמיו בשובו מבית הכנסת ונפטר (מובא ב"הגאון רבי אליעזר גורדון - חייו ופועליו")
↑  ש. המר, מקרוב ומרחוק: מות צדיקים, המצפה, 25 בפברואר 1910
↑  ברוסיה, העולם, 17 בפברואר 1910
↑  המבשר, מוסף שבת, י' בשבט תשע"ד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307973305171  ISNI: 0000 0000 4706 4002  LCCN: nr00005629  VIAF: 58917136   WorldCat (עם VIAF): 58917136
איה כורם

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1980 (בת 44) נצרת עילית, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 סוגה:  פופ רוק
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  עננה, עצמאית
 האתר של איה כורם
 פרופיל ב-IMDb
 
איה כורם (נולדה ב-7 בינואר 1980) היא זמרת, מלחינה ופזמונאית ישראלית.
קורות חייה

כורם נולדה וגדלה בנצרת עילית לאם קצינת משטרה, שלומית כורם (המפקדת הראשונה של תחנת משטרה בישראל, תחנת מגדל העמק) ואב מהנדס. בתום לימודיה בבית הספר "יגאל אלון" בנצרת עילית, שירתה בצה"ל כמדריכת שריון, ולאחר מכן למדה ב"רימון".
עוד לפני שהתפרסמה כורם כזמרת, כתבה והלחינה שירים לסדרות טלוויזיה ולזמרים אחרים. המוכרת מביניהם היא מירי מסיקה.
קורות חייה > תחילת הדרך

בשנת 2006 הוציאה כורם את אלבומה הראשון, "איה כורם", בהפקתו של אורי זך. מהאלבום יצאו לרדיו הסינגלים "קיץ", "שיר אהבה פשוט", "קליפה", "יונתן שפירא", "בסוף הלילה", "אתה זורם אצלי בדם" ו"השיר של איתי". השירים, שאת כולם כתבה והלחינה כורם פרט לאחרון, זכו להשמעות רבות, ולכמה מתוכם צולמו וידאו קליפים. האלבום זכה להצלחה רבה והגיע למעמד אלבום זהב. הסינגל "קיץ" אף הגיע למקום הראשון בתחנת רדיו נורווגית. במצעדי סוף השנה של תחנות הרדיו השונות, הגיעו השירים למקומות הגבוהים וכורם זכתה בתואר "זמרת השנה". לפי אקו"ם, "שיר אהבה פשוט" היה השיר המושמע ביותר בישראל בשנת 2006.
במאי 2006 פתחה כורם בסיבוב הופעות ארוך עם שירי האלבום ובלוויית להקה. אחרי שהפיקה הופעה חדשה עבור פסטיבל הפסנתר, המשיכה בסבב הופעות אקוסטי, בלווית פסנתר וצ'לו בלבד.
ב-28 בפברואר 2008 הוציאה כורם את אלבומה השני, "שפה זרה", גם הוא בהפקתו של אורי זך. הסינגל הראשון מתוכו, "הסוף של הסיפור" שכתבה יחד עם אריק ברמן, יצא בדצמבר 2007. אחריו יצאו הסינגלים "אל תאמיני", שנכתב בהשראת השיר Stars של ג'ניס איאן, "אוטוביוגרפיה" ו"עכשיו כזאת" שכתבה כורם והלחין עילי בוטנר. האלבום כולל גם שיר שכתבה כורם בשם "זהב שחור", כתשובה נשית לשירו של אברהם חלפי "עטור מצחך". את השיר הלחין יוני רכטר, שהלחין גם את "עטור מצחך". האלבום לא זכה להצלחה מסחרית דומה כשל הראשון, אולם סימן שינוי כיוון עבור הזמרת, מהפופי אל האישי ומספר הסיפורים. האלבום נמכר ביותר מ-15,000 עותקים ונחשב למצליח אם כי לא כמו האלבום הראשון.
בשנים 2008–2010 הקליטה כורם גרסת כיסוי לשירם של כרמלה גרוס ואגנר "ערב ב' כסלו" עבור הפרויקט "עבודה עברית", כתבה שירים לזמרים אחרים וביניהם מירי מסיקה ונורית גלרון והפיקה מוזיקלית ערב מחווה נשי ללהקת כוורת בהשתתפותן של תמר אייזנמן, אפרת גוש, אמילי קרפל ואניה בוקשטיין.
כיכבה בתפקיד הראשי במחזמר "אנה ומלך סיאם" (עיבוד למחזמר הידוע המלך ואני). בנוסף הנחתה במשך שתי עונות, יחד עם דני רובס, את התוכנית "דואט ישראלי" בטלוויזיה החינוכית, בה אירחו את מיטב המוזיקאים הישראלים ושרו משיריהם.
ב-2009 הצטרפה להרכב מוזיקלי הנקרא "My Favorite Enemy", שיתוף פעולה בין מוזיקאים ידועים ישראלים, פלסטינים, ירדנים ואירופאים. ההרכב כתב יחד עשרות שירים, הקליט אלבום בכורה והופיע מאז ברחבי העולם, בין היתר הופיע ההרכב ב-National Prayer Breakfast מול הקונגרס האמריקאי, באו"ם, מול נשיא ארצות הברית ברק אובמה ועוד.
קורות חייה > המאבק בחברת התקליטים

בשנת 2010 יצאה כורם למאבק משפטי נגד חברת התקליטים "עננה" במטרה להשתחרר מחוזה למשך 18 שנה עליו הייתה חתומה החל מ-2005. בשנת 2013 דחה בית המשפט המחוזי את תביעת כורם. בדיון הערעור שהתקיים באוקטובר 2014 הפנה בית המשפט העליון את הצדדים לגישור ולסיים את ההתקשרות עם חברת התקליטים תוך 90 יום ובינואר 2015 תם הליך הגישור בין הצדדים כך שכורם שוחררה ממחויבותה לחוזה מעתה והלאה.
בעקבות מאבקה האישי יזמה כורם, בשיתוף חברי הכנסת דב חנין ועמרם מצנע, הצעת חוק שתגביל חוזים בתעשיית המוזיקה לפרק זמן של שבע שנים. החוק זכה לכינוי "חוק איה כורם" וההצעה עברה בקריאה ראשונה בדצמבר 2014. ב-13 בפברואר 2017 החוק עבר בקריאה שנייה ושלישית בתמיכתם של 47 חברי כנסת וללא מתנגדים.
דיסקוגרפיה > אלבומים אולפן

איה כורם (2006) - אלבום זהב
שפה זרה (2008) - אלבום זהב
לאלף את הסוסים (2011)
הלב הזה, המשומש (2015)
אלפיים עשרים ושלוש. (2016)
הכוכבת של נצרת עילית (2021)
איה כורם 2022 (2022)
לחסד וגאולה המשך ישר (2024)
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

שלך, א. כורם (אלבום הופעה, 2024)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

שלך, א. כורם (מיני-אלבום, 2019)
ביצועים נוספים

קאבר ל-Still Alive - שיר הסיום של המשחק פורטל
קאבר ל-Want you gone - שיר הסיום של המשחק פורטל 2
איה כורם בלחן לשיר של דליה רביקוביץ, לזכר הנשים שנרצחו בידי בני זוגן, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, 13.01.2019
חיים אישיים

מ-2011 היא בזוגיות עם המוזיקאי אדם בן אמיתי ולהם בת שנולדה ב-2017, ובמרץ 2021 נולד להם בן. מתגוררת ביפו.
הערות שוליים

↑  אור ברנע, אלבום זהב לאיה כורם, באתר ynet, 7 בינואר 2007
↑  נועה הרשקוביץ‏, נדחתה תביעתה של איה כורם נגד עננה, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2013
↑  חיים הר־זהב, הצמיתה מהפלייליסט, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 2 באוקטובר 2014
↑  שגיא בן נון‏, פרסום ראשון: תם הסכסוך בין איה כורם ליניב דוידסון; כורם בתגובה ראשונה: "קשה לי לעכל שאני ממש חופשיה", באתר וואלה, 4 בינואר 2015
↑  נועה הרשקוביץ‏, "אמרגן תופס אמן צעיר ומחתים אותו לעשור. מה אכפת לאמרגן?", באתר וואלה, 29 במאי 2014
↑  שגיא בן נון‏, החוק להגנה על זכויות מוזיקאים עבר בקריאה ראשונה, באתר וואלה, 9 בדצמבר 2014
↑  יהונתן ליס, אושר "חוק איה כורם" למניעת חוזים משעבדים למוזיקאים, באתר הארץ, 13 בפברואר 2017
↑  אנה בורד, איה כורם משחקת אותה מהנדסת מחשבים בשיר חדש, באתר הארץ, 9 במאי 2013
↑   בן שלו, אלבום עם סיפור: למה הפופ העלילתי פורח פתאום, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2016
↑  רן בוקר, חופשייה: האזנה ראשונה לפרויקט של איה כורם, באתר ynet, 28 באוגוסט 2016
↑  לירון זייד, ‏איה כורם עם אלבום עצמאי ראשון, באתר ‏מאקו‏, 11 בספטמבר 2016
↑  פרסי אקו"ם, באתר אקו"ם
↑  וואלה! תרבות‏, חוזרת עם שיר רומנטי: צפו בדואט של איה כורם עם בן זוגה, באתר וואלה, 11 בפברואר 2020
↑  הכתבות של איה כורם, באתר ישראל היום
↑  יובל אראל, אמני ישראל – כתונת פסים 2023, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 17 באוגוסט 2023
↑  יובל אראל‏, איה כורם – למה אהובי, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 24 במרץ 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300233405171  ISNI: 0000 0000 7910 9893  LCCN: no2008122791  MusicBrainz: cd61b287-37ef-403e-9cdd-f0d40f1170cf  SNAC: w6w09sfn  VIAF: 78598351   WorldCat (עם VIAF): 78598351 
איה כורם בהופעה בתל אביב - 2015
רפאל ברויאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בפברואר 1881 פאפה, הונגריה 
 פטירה:  9 בינואר 1932 (בגיל 50) אשאפנבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  ? – 9 בינואר 1932 
 אב:  שלמה זלמן ברויאר 
 
הרב רפאל ברויאר (בכתיב יידי: ברייער; בכתב לטיני: Breuer; י"ב באדר א' ה'תרמ"א, 11 בפברואר 1881, פאפה – א' בשבט ה'תרצ"ב, 9 בינואר 1932, אשפנבורג) היה רב קהילה בגרמניה ופרשן תנ"ך.
ביוגרפיה

בנם של הרב שלמה זלמן ברויאר רבה של פרנקפורט, וציפורה, בתו של הרב שמשון רפאל הירש. אחיהם הגדול של יוסף ברויאר ויצחק ברויאר ואחרים.
בצעירותו למד בישיבתו של אביו בפרנקפורט, ובמקביל למד בגימנסיה. באוניברסיטאות גיסן מאיינץ ושטרסבורג הוא למד היסטוריה, ואת עבודת הדוקטורט שלו כתב על גזרות ההוגנוטים במאה ה-16 בצרפת.
בשנת 1909 החל לשמש כרבה של אשפנבורג. בשנת 1924, ביקש אביו למנותו כרב-עוזר שלו בתפקידו כרבה של קהל עדת ישורון בפרנקפורט. בקשה זו סורבה על ידי ועד הקהילה. לאחר שנפטר אביו ביולי 1926 התעורר פולמוס קשה על ירושתו את משרת אביו. פולמוס זה נמשך כשלוש שנים עד שהפסיד הרב רפאל בבחירות שנערכו בתוך הקהילה, ולאחר מכן התמנה הרב יוסף יונה צבי הורוביץ לרבה של הקהילה.
חיבוריו

הרב רפאל תרגם ופירש חלקים מהתנ"ך בשפה הגרמנית. חיבוריו על חמשת המגילות נדפסו בין השנים 1912-1908 וחיבורו על ספר יהושע נדפס בשנת 1913 (ושוב בגרמנית בשנת 2014) וספר שופטים בשנת 1922. תרגום ופירוש של הספרים עזרא ונחמיה פורסמו לאחר פטירתו, בשנים 1938-1933. למגילת שיר השירים כתב הרב רפאל שני פירושים, אחד על דרך הפשט (נדפס בשנת 1912) ואחד על דרך הדרש (בשנת 1923). פירושו על דרך הפשט עורר ביקורת רבה, אשר הייתה אחד מהגורמים להתנגדות למינויו לרבה של פרנקפורט. פירושיו למגילות תורגמו לעברית וראו אור בשנים תשנ"ה-תשנ"ו בהוצאת 'קורן'. תרגומם לאנגלית ראה אור בשנת 2021 בהוצאת פלדהיים. פירושיו לספרים יהושע ושופטים תורגמו לאנגלית ונדפסו בשנת 2022 בהוצאת פלדהיים.
בנוסף, במהלך השנים פרסם חיבורים קצרים בתחומים שונים, תאולוגיים, פוליטיים והלכתיים. בין השאר הביע בחיבורים אלו את התנגדותו לציונות.
משפחתו

הרב רפאל נשא לאישה את מינה לבית גולדברגר ובשנת 1915 נולד בנם היחיד, יעקב ברויאר, שלימים היה מורה לאנגלית ותנ"ך במספר מוסדות תיכוניים ועל-תיכוניים בישראל, ובנוסף היה ממייסדי הישיבה התיכונית שעלבים ומנהלה החינוכי הראשון. בניו הוציאו ספר של דברי תורה שמסר לנכדיו בהזדמנויות שונות.
לקריאה נוספת

י' בן-אבנר, 'לפולמוס על הרבנות בעדת ישורון דק"ק פפד"ם בשנות העשרים', סיני קו (תש"נ), עמ' עב-עט
מתיאס מורגנשטרן, 'הרב רפאל ברויאר ופירושו לשיר השירים (1912)', ראה: כתב עת לחקר העברית באירופה 9 (2003), עמ' 103–109
מלך שפירא, 'המחלוקת על הרבנות בפרנקפורט: מבט מבפנים', מלין חביבין ג (תשס"ז), עמ' כו–לג
הערות שוליים

↑  יעקב ברויאר, אמת ליעקב, ירושלים תש"ף, עמ' 3
↑  יעקב ברויאר, אמת ליעקב, ירושלים תש"ף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259052805171  GND: 126233195  ISNI: 0000 0001 0814 2108  LCCN: no93024199  NKC: zmp2016919598  NTA: 129966436  SUDOC: 161188915  VIAF: 35442344   WorldCat (עם VIAF): 35442344
מונדיאל 1978
שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  איטליה | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 2 | 4 |
|  ארגנטינה | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 4 | 3 | 1 |
|  צרפת | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 5 | 5 | 0 |
|  הונגריה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 8 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איטליה | 2 – 1 | צרפת   |
|  ארגנטינה | 2 – 1 | הונגריה   |
|  איטליה | 3 – 1 | הונגריה   |
|  ארגנטינה | 2 – 1 | צרפת   |
|  צרפת | 3 – 1 | הונגריה   |
|  איטליה | 1 – 0 | ארגנטינה   |
שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פולין | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 4 | 1 | 3 |
|  גרמניה המערבית | 4 | 3 | 1 | 2 | 0 | 6 | 0 | 6 |
|  תוניסיה | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 2 | 1 |
|  מקסיקו | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 12 | -10 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  גרמניה המערבית | 0 – 0 | פולין   |
|  תוניסיה | 3 – 1 | מקסיקו   |
|  גרמניה המערבית | 6 – 0 | מקסיקו   |
|  פולין | 1 – 0 | תוניסיה   |
|  גרמניה המערבית | 0 – 0 | תוניסיה   |
|  פולין | 3 – 1 | מקסיקו   |
שלב הבתים > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 3 | 2 | 1 |
|  ברזיל | 4 | 3 | 1 | 2 | 0 | 2 | 1 | 1 |
|  ספרד | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 |
|  שוודיה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 3 | -2 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | 2 – 1 | ספרד   |
|  ברזיל | 1 – 1 | שוודיה   |
|  אוסטריה | 1 – 0 | שוודיה   |
|  ברזיל | 0 – 0 | ספרד   |
|  ספרד | 1 – 0 | שוודיה   |
|  ברזיל | 1 – 0 | אוסטריה   |
שלב הבתים > בית ד'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פרו | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 7 | 2 | 5 |
|  הולנד | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 3 | 2 |
|  סקוטלנד | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 6 | -1 |
|  איראן | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 8 | -6 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  פרו | 3 – 1 | סקוטלנד   |
|  הולנד | 3 – 0 | איראן   |
|  סקוטלנד | 1 – 1 | איראן   |
|  פרו | 0 – 0 | הולנד   |
|  פרו | 4 – 1 | איראן   |
|  סקוטלנד | 3 – 2 | הולנד   |
שלב הבתים השני > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  הולנד | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 9 | 4 | 5 |
|  איטליה | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 |
|  גרמניה המערבית | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 4 | 5 | -1 |
|  אוסטריה | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 8 | -4 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  הולנד | 5 – 1 | אוסטריה   |
|  איטליה | 0 – 0 | גרמניה המערבית   |
|  הולנד | 2 – 2 | גרמניה המערבית   |
|  איטליה | 1 – 0 | אוסטריה   |
|  אוסטריה | 3 – 2 | גרמניה המערבית   |
|  הולנד | 2 – 1 | איטליה   |
שלב הבתים השני > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ארגנטינה | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 8 | 0 | 8 |
|  ברזיל | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 6 | 1 | 5 |
|  פולין | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 5 | -3 |
|  פרו | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 10 | -10 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ברזיל | 3 – 0 | פרו   |
|  ארגנטינה | 2 – 0 | פולין   |
|  פולין | 1 – 0 | פרו   |
|  ארגנטינה | 0 – 0 | ברזיל   |
|  ברזיל | 3 – 1 | פולין   |
|  ארגנטינה | 6 – 0 | פרו   |
מקומות 3-4

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 ביוני 1978 |  ברזיל | 2 - 1 |  איטליה | אצטדיון המונומנטל, בואנוס איירס, ארגנטינה צופים: 69,659 שיפוט: ישראל אברהם קליין |
| 24 ביוני 1978 | נליניו  64'   דירסאו  71' |  | קאוזיו  38' | אצטדיון המונומנטל, בואנוס איירס, ארגנטינה צופים: 69,659 שיפוט: ישראל אברהם קליין |
גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 ביוני 1978 |  ארגנטינה | 3 - 1‏ה |  הולנד | אצטדיון המונומנטל, בואנוס איירס, ארגנטינה צופים: 71,483 שיפוט: איטליה סרג'ו גונלה |
| 25 ביוני 1978 | מריו קמפס  105', 38'   דניאל ברטוני  115' | (סיקור) | דיק נאנינחה  82' | אצטדיון המונומנטל, בואנוס איירס, ארגנטינה צופים: 71,483 שיפוט: איטליה סרג'ו גונלה |
כובשי השערים

| דירוג | שחקן | מס' שערים |
| --- | --- | --- |
| 1 | ארגנטינה מריו קמפס | 6 |
| 2 | פרו תיאופילו קוביאס | 5 |
| 2 | הולנד רוב רנסנברינק | 5 |
| 4 | אוסטריה הנס קרנקל | 4 |
| 4 | ארגנטינה לאופולדו לוקה | 4 |
מצטיינים

| כדור הזהב | כדור הכסף | כדור הארד |
| --- | --- | --- |
| ארגנטינה מריו קמפס | איטליה פאולו רוסי | ברזיל דירסאו |

| נעל הזהב | נעל הכסף | נעל הארד |
| ארגנטינה מריו קמפס | פרו תיאופילו קוביאס | הולנד רוב רנסנברינק |
כפפת הזהב
ארגנטינה אובלדו פיליול
השחקן הצעיר המצטיין
איטליה אנטוניו קבריני
הנבחרת ההוגנת של הטורניר
ארגנטינה ארגנטינה
נבחרת הטורניר:
| שוער | הגנה | קישור | התקפה |
| --- | --- | --- | --- |
| ארגנטינה אובלדו פיליול | גרמניה ברטי פוגטס     הולנד רוד קרול     ארגנטינה דניאל פסארלה     ארגנטינה אלברטו טרנטיני | ברזיל דירסאו     פרו תיאופילו קוביאס     הולנד רוב רנסנברינק | איטליה רוברטו בטגה     איטליה פאולו רוסי     ארגנטינה מריו קמפס |
הערות שוליים

↑  דני בלר, מונדיאל הדמים: פליטי הדיקטטורה בארגנטינה שהגיעו לארץ לא שוכחים, באתר "שיחה מקומית", 10 ביוני 2014
| גביע העולם בכדורגל |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | אורוגוואי 1930 • איטליה 1934 • צרפת 1938 • ברזיל 1950 • שווייץ 1954 • שוודיה 1958 • צ'ילה 1962 • אנגליה 1966 • מקסיקו 1970 • גרמניה המערבית 1974 • ארגנטינה 1978 • ספרד 1982 • מקסיקו 1986 • איטליה 1990 • ארצות הברית 1994 • צרפת 1998 • יפן וקוריאה הדרומית 2002 • גרמניה 2006 • דרום אפריקה 2010 • ברזיל 2014 • רוסיה 2018 • קטר 2022 • קנדה, מקסיקו וארצות הברית 2026 • ספרד, פורטוגל, מרוקו, ארגנטינה, אורוגוואי ופרגוואי 2030 • ערב הסעודית 2034 |  |
| משחקי גמר | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010 • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010  • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012469347305171  GND: 4018985-5  LCCN: no2013080017  NKC: kn20040310001  VIAF: 305043294   WorldCat (עם VIAF): 305043294
בן ציון מיכאלי

בן ציון מיכאלי (מרץ 1995-1902) היה ראש מועצת הרצליה בשנים 1943‏-1959 ולאחר מכן נבחר לשמש כיושב ראש מרכז השלטון המקומי. הוא יסד את בנק אוצר השלטון המקומי ושימש כיושב ראש ההנהלה שלו.
שלט הנצחה לבן ציון מיכאלי בהרצליה
תחילת דרכו

מיכאלי נולד ליצחק מיכאלוביץ וחנה רחל לבית פודחלבניק בעיירה קולו (Koło), פלך קאליש, שבפולין, אז חלק מן האימפריה הרוסית.
במשפחה היו שבעה ילדים. שלושה מתו בילדותם ונותרו שלושה בנים ובת זקונים. אמו באה ממשפחת סוחרים אמידה ופתחה עם אביו חנות לממכר סידקית. האב היה פעיל ציוני והמשפחה הייתה מסורתית. מיכאלי למד בילדותו ב"חדר" ואחר כך בבית ספר עברי.
אביו יצחק עלה לבדו לארץ ישראל ב-1906, בעקבות הבטחת חברת יק"א שיקבל נחלה להתיישב בה. אמו עלתה עם ילדיה לארץ בקיץ 1908 והמשפחה השתקעה במושבה מנחמיה. האב עבד כפועל שכיר, יק"א לא קיימה את הבטחתה והמשפחה התקיימה בדוחק רב. בעקבות מותה של הבת שפרה בקדחת ורצון האם לשוב לפולין עברה המשפחה ליפו ושם פגש האב ביצחק וילקנסקי, אז מנהל חוות בן-שמן, שהחליט להעסיק את האב בחווה כמדריך לפועלים חדשים. כאשר התברר לאביו שיק"א לא יכולה ליישבו הוא החליט בשנת 1910 לנסוע לארגנטינה ולחסוך שם כספים בעבודה על מנת לרכוש קרקע בארץ ישראל. האם חזרה עם ילדיה לפולין ופתחה שם שוב חנות לדברי סידקית. הבן הבכור הצטרף לאביו בארגנטינה.
באביב 1913 חזרו האב והבן הבכור לארץ ישראל, וחברת יק"א הסכימה ליישבם כאיכרים במושבה סג'רה שבגליל. בדצמבר אותה שנה הגיעה גם האם וילדיה לסג'רה. בצעירותו ארגן מיכאלי את בני הנוער בגליל במטרה לייעל את שיטות העבודה במשקים וכן לנסות ולהשתלב בהנהגת הוועדים במושבות. ב-1920 נטל חלק בוועידת היסוד של ההסתדרות וכן עבד בסלילת הכביש מחיפה לטבעון ולנהלל בראשית שנות ה-20. ב-1923 נבחר לוועד המושבה סג'רה ושימש כחבר הנהלת התאחדות האכרים בגליל התחתון.
בסתיו 1926 עזב מיכאלי את סג'רה ונשלח כחבר "הפועל הצעיר" לרחובות להדריך עולים חדשים.
ב-1927 הצטרף מיכאלי למייסדי מושב כפר יהושע וסייע בקידוח בארות המים שם. במאורעות תרפ"ט סייע בהגנת המושב במסגרת ההגנה. מאוחר יותר נבחר לשמש כמזכיר מועצת הפועלים בבנימינה.
פועלו בהרצליה

באביב 1931 עבר להתגורר בהרצליה, שימש כמזכיר לשכת העבודה המקומית ויזם את הקמתה של אגודת הצרכנים. ב-1933 נמנה עם מייסדי קופת מלווה וחיסכון של העובדים אותה גם ניהל במשך 15 שנים. כמו כן הקים את לשכת בני ברית בעיר ושימש כנשיאה.
מיכאלי נבחר כחבר המועצה המקומית בהרצליה עם כינונה בשנת 1936. מאוחר יותר נבחר לשמש כסגן ראש המועצה (התפקיד נקרא אז "סגן נשיא") ומשנת 1943 נבחר לשמש כראש המועצה.
זמן קצר לפני הכרזת העצמאות בשנת 1948, כאשר לא היה ברור עדיין אם ירושלים תשמש כבירת המדינה (כיוון שלפי תוכנית החלוקה לא נכללה בשטח המדינה היהודית), פנה מיכאלי במכתב לדוד בן-גוריון והציע לו שהרצליה תשמש כעיר הבירה של מדינת ישראל. נימוקיו לכך היו:
הרצליה נמצאת במרכז הארץ וקרובה לתל אביב.
העיר רחוקה יחסית מגבולות האזורים שעתידים להמסר למדינה הערבית.
הרצליה שמרה תמיד על יחסים טובים עם הערבים.
הרצליה היא העיר היחידה שנושאת את שמו של חוזה המדינה - בנימין זאב הרצל.
הדיון בהצעתו של מיכאלי נדחה למועד מאוחר יותר, שישה ימים לאחר שנשלח, תגובתו של בן-גוריון במכתב התשובה הייתה: "קראתי תזכירכם בעיון, לפי שעה אין עדיין מוסד מוסמך להחליט בשאלה שעוררתם. כשיוקם מוסד כזה – יובא בפניו תזכירכם לעיון והחלטה".
בשלב ראשון הוקמו משרדי הממשלה בשרונה (כיום-הקריה בתל אביב) ובסוף 1949 עברה הממשלה למערב ירושלים.
מיכאלי יזם את איחוד אזוריה השונים של הרצליה לישות מוניציפלית אחת והצליח להגדיל את שטח השיפוט העירוני עד לים. בתקופת כהונתו הוקם אזור התעשייה, נסללו כבישים פנימיים ומדרכות, חוף הים הוכשר לשימוש המתרחצים והחלה הקמתם של בתי מלון. האוכלוסייה גדלה בלמעלה מ-20,000 תושבים ובעקבות כך נוספו בתי ספר יסודיים, תיכוניים וגני ילדים.
מיכאלי נמנה עם מייסדי מרכז השלטון המקומי ושימש כיושב ראש שלו בשנים 1954–1955. כמו כן שימש כיושב ראש הנהלת אוצר השלטון המקומי, שגם אותו סייע להקים.
לאחר שהתפטר מראשות מועצת הרצליה ומהמועצה עצמה ביולי 1959 שימש כמנהל קופת הקואופרטיבים במרכז הקואופרציה ושימש גם כחבר הנהלת מפעל הפיס.
במהלך השנים כתב מיכאלי מאמרים וספרים רבים על נושאי השלטון המקומי וההסתדרות.
בן ציון מיכאלי הלך לעולמו בשנת 1995 ונטמן בבית העלמין בעיר מגוריו הרצליה. מיכאלי נשא לאשה את חנה לבית צפת ב-1942 ונולדו להם שני ילדים - רחל וישראל.
עיריית הרצליה קראה שדרה בעיר על שמו.
ספריו

איחוד מוניציפלי, 1946.
הרשות המקומית ובריאות הציבור, 1947.
מקרא חודש, 1970.
ראשי הרשויות המקומית בישראל, חמישים שנות השלטון המקומי בישראל, הוצאת מרכז השלטון המקומי בישראל, 1971.
סג'רה תולדותיה ואישיה - סיפורה של אגודה, הוצאת עם עובד, 1974.
משולחן העירייה, הוצאת מלוא, 1975.
החוות החקלאיות - ראשית ההתיישבות הלאומית בארץ ישראל 1899-1914, הוצאת מלוא, 1977.
אבות השלטון המקומי בארץ ישראל, 1978.
יישובים שניטשו:בשלושה משטרים מדיניים- בשלהי המשטר הטורקי, בשנות המנדט הבריטי, במדינת ישראל, הוצאת מלוא, 1980.
יישובים שאוחדו, הוצאת מלוא, 1981.
כך זה התחיל, הוצאת מלוא, 1985.
יצחק גבירץ-איש שפיים, הוצאת קיבוץ שפיים, 1986.
דוד בן-גוריון בסג'רה והאיכר רוגצ'בסקי, הוצאת משרד הביטחון, 1991.
הגברת הראשונה: רחל ינאית - רעיית הנשיא בן-צבי, הוצאת מלוא, 1992.
ספריו > ספריו על הרצליה

דור ההגנה בהרצליה, הוצאת מלוא, 1979.
הלוואה וחסכון הרצליה, הוצאת אגודת ותיקי הרצליה, 1981.
הרצליה-ראשיתה והתפתחותה, הוצאת מלוא, 1989.
לקריאה נוספת

נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך ב', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 340–350 (על יצחק מיכאלוביץ - מיכאלי)
הערות שוליים

↑  חבר ההסתדרות בראש מועצת הרצליה, משמר, 1 בדצמבר 1943
| ראשי מועצת ועיריית הרצליה |
| --- | --- | --- |
| ראשי מועצה | אברהם הירש (1937-1938) • שמעון זאב לוין (1938-1943) • בן ציון מיכאלי (1943-1959) • פסח יפהר (1959-1960) |  |
| ראשי העיר | פסח יפהר (1959-1960) • נתן רוזנטל (1966-1967) • משולם לנגרמן, וועדה קרואה (1967-1969) • יוסף נבו (1969-1983) • אלי לנדאו (1983-199) • יעל גרמן  (1998-2013) • יהונתן יסעור  (2013) • משה פדלון (2013-2024) • יריב פישר (2024-מכהן) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308110205171  ISNI: 0000 0000 0378 3697  LCCN: n84182067  VIAF: 57022489   WorldCat (עם VIAF): 57022489
קררו

| קררו |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יונאים
משפחה:: יוניים
סוג:: Hemiphaga
מין:: קררו
שם מדעי
 Hemiphaga novaeseelandiae ‏גמלין, 1789
תחום תפוצה


קֶרֶרוּ (שם מדעי: Hemiphaga novaeseelandiae) היא מין של יונה האנדמית לניו זילנד.