stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדה הגרברג
תארים > תארים אישיים

מלכת השערים של ליגת העל הצרפתית (3): 2016, 2017, 2018
מלכת השערים של ליגת האלופות לנשים (2): 2015/2016, 2017/2018
השחקנית הטובה ביותר בליגת האלופות לנשים: 2018/2019
כדור הזהב הנורווגי (3): 2015, 2016, 2018
כדורגלנית השנה של אופ"א: 2015/2016
כדור הזהב לנשים: 2018
הכדורגלנית הטובה ביותר בעולם של פיפ"א (מקום שלישי): 2018
סגנית כדורגלנית השנה של אופ"א: 2017/2018, 2018/2019
ספורטאי/ת השנה בנורווגיה: 2016
כדורגלנית השנה של ה-BBC‏: 2017, 2019
נבחרת השנה בעולם של הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל: 2018
הערות שוליים

↑  ליון זכתה בליגת האלופות לנשים, אדה הגרברג כיכבה עם שלושער, באתר וואלה, 18 במאי 2019
↑  "Graham Hansen og Hegerberg starter for Norge" (בנורווגית). Dagbladet. Norwegian News Agency. 11 ביולי 2013. נבדק ב-23 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lote, Arve (22 ביולי 2013). "Tom Nordlie: - Dette er et "YouTube-selvmål"" (בנורווגית). NRK. נבדק ב-23 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ytterstad, Matias; Vistnes, Oddbjørn (28 ביולי 2013). "Tok til tårene etter at gullet røk" (בנורווגית). Dagbladet. נבדק ב-23 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  uefa.com. "Women's World Cup - Norway – UEFA.com". UEFA.com. נבדק ב-4 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hegerberg's 2 goals lift Norway past Ivory Coast 3-1". נבדק ב-4 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kadeisha Buchanan, Ada Hegerberg, Tang Jiali nominated for Young Player Award". נבדק ב-4 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fight against inequality is Hegerberg's top priority". uk.sports.yahoo.com.
↑  "Ada Hegerberg takes a step back from international duty: A look at the NFF". VAVEL (באנגלית). 6 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Beaard, Raymond. "Las mejores futbolistas: el Once Mundial - FIFPro World Players' Union". אורכב מ-המקור ב-2017-07-28. נבדק ב-2019-05-20.
↑  Aarons, Ed (4 בדצמבר 2018). "Ada Hegerberg: first women's Ballon d'Or marred as winner is asked to twerk". The Guardian. נבדק ב-2018-12-04. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Luka Modric named best male player and Marta best female player at Fifa awards". BBC News/Sport/Football. 2018-09-24. נבדק ב-2018-09-26.
↑  UEFA.com, The official website for European football, UEFA.com (באנגלית)
↑  "Pernille Harder wins UEFA Women's Player of the Year award". UEFA.
↑  Karla Bustamante del Valle (3 בספטמבר 2018). "Nominadas al premio "The best"" (בספרדית). AS.com. נבדק ב-21 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC Women's Footballer of the Year 2017: Ada Hegerberg wins award". BBC Sport. 30 במאי 2017. נבדק ב-30 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ada Hegerberg named BBC Women's Footballer of the Year 2019" (באנגלית בריטית). 2019-05-22. נבדק ב-2019-05-22.
↑  "IFFHS AWARDS – THE WOMEN WORLD TEAM 2018". IFFHS.de. 1 בדצמבר 2018. נבדק ב-5 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| מלכת השערים של גביע אופ"א וליגת האלופות לנשים |
| --- | --- | --- |
| גביע אופ"א | 2002: אנצ'ה • 2003: יונגברי • 2004: גסטוטנר • 2005: פוהלרס • 2006: וידרסדוטיר • 2007: פליטינג • 2008: דייטל, וידרסדוטיר, פאניקו • 2009: וידרסדוטיר |  |
| ליגת האלופות | 2010: בורקי • 2011: גרינגס • 2012: אבילי ולה סומר • 2013: רוס • 2014: ניקוליץ' • 2015: סאסיץ' • 2016: הגרברג • 2017: מידמה וג'קאבפי • 2018: הגרברג • 2019: הארדר • 2020: מידמה, אוגביאגבה ות'ורואלדסדוטיר • 2021: הרמוסו וקירבי • 2022: פוטיאס • 2023: פייור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1560508703435  GND: 1172769923  VIAF: 1883154441726835460005   WorldCat (עם VIAF): 1883154441726835460005
אוטו קום

| --- | --- |

אוטו קום
 לידה:  1 בנובמבר 1909 המבורג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  23 במרץ 2004  (בגיל 94) אופנבורג, גרמניה גרמניה
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  אס אס ואפן אס אס
 תקופת הפעילות:  1934–1945 (כ־11 שנים)
 דרגה:   בריגדפיהרר
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית האס אס ה-7 מפקד דיוויזיית האס אס ה-1
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 תפקידים אזרחיים
 נשיא ארגון HIAG
 
בריגדפיהרר אוטו קום (בגרמנית: Otto Kumm;‏ נולד ב-1 בנובמבר 1909 בהמבורג, הקיסרות הגרמנית – מת ב-23 במרץ 2004 באופנבורג, גרמניה), היה מפקד בכיר בוואפן אס אס שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, שבמהלכם ביצעו כוחותיו פשעי מלחמה.
לאחר המלחמה לא זו בלבד שלא הועמד לדין אלא היה ממייסדי ארגון HIAG, של חברי אס אס לשעבר שביקש (בין היתר) לשקם את תדמיתו ואת מעמדו החוקי של הוואפן אס אס, וכן לדאוג לזכותם של ותיקיו לפנסיה.
למרות בשנת 1992 החליטה ממשלת מערב גרמניה שהארגון הוא נאו-נאצי ופירקה אותו, השיג קום את מטרתו וותיקי הוואפן אס אס מקבלים פנסיה ממשלת גרמניה עד היום (2019).
ביוגרפיה > תחילת דרכו

קום נולד ב-1 בנובמבר 1909 כבנה של משפחת סוחרים בהמבורג שבקיסרות הגרמנית. הוא עבד בהוראה ולאחר מכן עסק בהדפסה מספר שנים. ב-1 בדצמבר 1931 הצטרף למפלגה הנאצית וב-1 באפריל התגייס לפלגות המערכתיות של האס אס (גוף שקדם לוואפן אס אס). ביולי 1935 הועלה לדרגת אובר-שארפיהרר, ובספטמבר 1936 הועלה לדרגת האופט-שארפיהרר. בדצמבר של אותה שנה הצטרף לרגימנט האס אס "גרמניה".
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

החל ממרץ 1938 קום שימש כמפקד פלוגה ברגימנט האס אס "הפיהרר", ולחם בשורותיו במהלך המערכה בפולין. באפריל 1940 הוא מונה למפקד גדוד, ופיקד עליו במהלך הקרבות בהולנד. ב-1 באוקטובר 1940 קודם לדרגת שטוּרמבאנפיהרר. החל מיוני 1941 הוא לחם בחזית המזרחית. ב-12 ביולי 1941 הוא מונה למפקד רגימנט "הפיהרר" וב-1 באוקטובר של אותה שנה קודם לדרגת אוֹבר-שטורמבאנפיהרר. ב-29 בנובמבר הוענק לו הצלב הגרמני בזהב. בינואר 1942 הרגימנט שלו לחם בעקשנות במשך ארבעה שבועות נגד אויב רוסי עדיף באזור חלם, ועל כך הוענק לו ב-16 בפברואר של אותה שנה צלב האבירים של צלב הברזל.
הרגימנט הוכיח את עצמו שוב במהלך הקרבות סביב חרקוב, וב-6 באפריל 1943 הוספו עלי אלון לצלב האבירים שלו. ב-20 באפריל של אותה שנה הוא הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר. החל מקיץ 1943 הוא שימש כראש המטה של קורפוס אס אס הררי החמישי, וב-30 בינואר 1944 הועלה לדרגת אוֹברפיהרר. מאוחר יותר באותה שנה קיבל את הפיקוד על דיוויזיית האס אס ה-7 ("פרינץ אויגן"), והשתתף עמה בקרבות נגד הפרטיזנים באזור הבלקן במסגרתם ביצעו פשעי מלחמה כנגד אזרחים. ב-9 בנובמבר 1944 הועלה לדרגת בריגדפיהרר, יחד עם הדיוויזיה הוא נסוג מהבלקן להונגריה, ופיקד עליה עד ינואר 1945.
ב-6 בפברואר 1945 קיבל פיקוד על דיוויזיית האס אס ה-1 ("אדולף היטלר"), וב-17 במרץ הוספו חרבות לצלב האבירים עם עלי האלון שלו על הישגיו במהלך הנסיגה מהבלקן. במרץ 1945, לקחה הדיוויזיה שלו חלק במתקפת אגם בלטון - המתקפה הגרמנית האחרונה במלחמה. ההתקפה נכשלה והדיוויזיה נסוגה לעמדות הגנתיות בווינה כדי להגן עליה מפני הצבא האדום. באותם ימים פרסם היטלר את "פקודת הסרט", כיוון שחשב שחייליו לא לחמו "כפי שהמצב דרש", והורה לשים סרט לחרפה על חיילי הדיוויזיה. עם זאת מפקד ארמיית הפאנצר השישית יוזף דיטריך, נמנע מביצוע פקודה זו. ב-20 באפריל הדיוויזיה עברה לפלנסבורג שבצפון גרמניה, שם נכנעה לכוחות הבריטים ב-2 במאי. קום עצמו נכנע לכוחות האמריקניים רק ב-8 במאי.
ביוגרפיה > אחריתו

לאחר המלחמה הפך קום לאיש עסקים. הוא היה בין המייסדים, והראש הראשון של ארגון "HIAG", אשר הוקם בשנת 1951, וביקש לשקם את תדמיתו ואת מעמדו החוקי של הוואפן אס אס, וכן לדאוג לזכותם של ותיקיו לפנסיה. בשנת 1992 החליטה ממשלת מערב גרמניה שהארגון הוא ניאו נאצי ופירקה אותו. קום חי את שארית חייו בעיר אופנבורג עד מותו ב-23 במרץ 2004 בגיל 94.
הערות שוליים

↑  ניסן צור, מי נהנה מ'פנסיית היטלר'?, באתר ערוץ 7, ‏12/03/19
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444534405171  GND: 1024565033  ISNI: 0000 0000 7373 3652  LCCN: n79050967  VIAF: 27636803   WorldCat (עם VIAF): 27636803
אדה אלינגר

| --- | --- |

גב תצלום שצולמה בסטודיו של אדה אלינגר
 לידה:  1846? 
 פטירה:  1915 (בגיל 69 בערך) 
 מדינה:  הונגריה 
 
אדה אלינגר (בהונגרית: Ellinger Ede; פוהורז'ליצה (?) בסביבות 1846 – בין פברואר–ספטמבר 1915) היה צלם חצר קיסרי ומלכותי, צלם דיוקנאות יהודי-הונגרי, חבר מייסד ב"איגוד הצלמים ההונגרים".
עבודתו

בין השנים 1870–1885 פעל הסטודיו שלו בפשט, פינת רחוב אורי ורחוב קורונה. היה לו סטודיו גם בשיופוק, שם הוא היה בעלים של חוילה. אלינגר צילם בתי נופש, בניינים ואזרחים אמידים ליד אגם בלטון. הסטודיו בשיופוק היה פתוח בקיץ, עד סוף הסתיו.
כצלם הפורטרטים המבוקש ביותר בשליש האחרון של המאה ה-19, הוא צילם כמה אנשים מפורסמים: בין היתר פרנץ דיאק, יוז'ף ריפל-רונאי, יאנוש אראן, מור יוקאי, פרנץ ארקל, לאיוש קושוט ופרידייש קארינתי.
אלינגר נפטר בין פברואר לספטמבר 1915. ב-5 בפברואר דיווח העיתון "עלון בודפשט" כי הוא מונה על ידי שר הדת והחינוך הציבורי כחבר בוועדת המומחים של בודפשט לזכויות יוצרים, וב-2 בספטמבר הודיע אותו עיתון כי לאסלו הולנצר מונה להחליף את אדה אלינגר שנפטר.
משפחתו

אלינגר הוא נולד במשפחה יהודית כבנם של משה ורבקה אלינגר. ב-21 ביוני 1868 התחתן עם יוליה קורצווייל בפשט.
יוליה קורצווייל (פשט, 13 באפריל 1846 – בודפשט, 20 בנובמבר 1916) הייתה אחותה של פרידייש קורצווייל (פשט, 22 באפריל 1861 – בודפשט, 7 באפריל 1924), גם הוא היה צלם מפורסם של התקופה, שסדנתו הופיעה לראשונה בפנקסי הכתובות והדיור בבודפשט בשנת 1888 ברחוב דורוטיה 11 ברובע 5 ופעל בפעם האחרונה שם בין השנים 1902–1903. משנת 1905 הוא רשום גם בין "אומני הצילם" בכתובת ובפנקס הדיור של בודפשט. הוא פרסם בכתובת זו מודעה נפרדת לסטודיו צילום בבודפשט בשנת 1909. כמו גיסו, אדה אלינגר, גם הוא ניהל בקיץ סטודיו ליד אגם בלטון. לדוגמה, ישנם מספר מקורות על סטודיו הצילום שלו בבלטונפירד, שנוהל אחרי מותו על ידי אלמנתו. יש גם תיעוד שבנוסף לסדנתו בבודפשט, מופיעים גם שיופוק ולוצ'נץ כ"אולפני הסניפים" רשומים.
בין בני אלינגר שהגיעו עד למאה ה-20 (ז'יגמונד, בלה, קארוי ואמיל) ניתן לציין את הנתונים הבאים:
אמיל אלינגר (1872–1907) פעל כצייר, ולמד בבית הספר לעיצוב בבודפשט בין השנים 1889–1892. הוא הופיע בתערוכות של החברה לאמנויות יפות עם כמה מעבודותיו, כולל בגלריה לאמנות. הוא נפטר צעיר בגיל 35.
לבלה אלינגר (1876–1916) היה מיזם של מפעל לצבע. הוא נפטר כבר בגיל 40, כמעט שנה לאחר מות אביו המפורסם.
גלריית תמונות

פרנץ דיאק בסביבות 1870
מור יוקאי בסביבות 1890
פרנץ קושוט ולאיוש קושוט בטורינו ב-1892
המשורר יאנוש ויידה בשנת 1897
המשורר אמיל אבראני בשנת 1897
ראו גם

תמונות של אדה אלינגר בארכיון התמונות הדיגיטליות (218 תמונות)
תמונות של אדה אלינגר שצולמו בזמנים שונים וגרסאותיהם עם פרטי עסקיו. אתר העתיקות של ארון מרטון בורדה
לקריאה נוספת

שפת האם המתוקה שלנו, אפריל 2017, עמוד 2
אדה אלינגר - ספריית שיופוק היסטוריה מקומית
Geni 1 על אדה אלינגר
Geni 2 על אדוארד אלינגר, אחיו
Geni 3 על פרידייש קורצווייל
הערות שוליים

↑  Ma Petőfi Sándor utca és Régiposta utca.
↑  "Hivatalos rész". Budapesti Közlöny. 1915-02-05. p. 1. נבדק ב-2020-01-26.
↑  "Hivatalos rész". Budapesti Közlöny. 1915-09-02. p. 5. נבדק ב-2020-01-26.
↑  A pesti neológ izr. hitközség házassági anyakönyve, 134/1868. folyószám.
↑  Geni3
↑  Füredi História. Helytörténeti folyóirat, 2015. 4. szám. 25. oldal
↑  1888 és 1902/1903 közötti Budapesti Czim- és Lakásjegyzék
↑  Blaha Lujza férje, báró Splényi Ödön társaságában, 1908. Műterem: Budapest és Balaton-Füred
↑  „Kurzweil Frigyes fényképészeti laboratóriuma. Budapest, VI. ker., Teréz-körút 25. szám. Készít, mint különlegességeket, diapozitivusokat egyszerü és művészies kivitelben mérsékelt árakon. – Több tudományos intézet szállítója.” In: Földrajzi közlemények 1909.V. Társasági ügyek. 1909. dec. 16.
↑  Füredi História. Helytörténeti folyóirat, 2015. 4. szám. 25. és 30. oldal
↑  Rosszul datált felvétel, 1903 előtti lehet.
↑   Budapest, Képzőművészeti Akadémia adatbázis
↑  Műcsarnok, 1898. június 23. 8. szám
↑  Ellinger Ede udvari fényképész fia, Emil, meghalt életének 35-ik évében: Pesti Hírlap, 1907. január 27., 24. szám
↑   Ellinger Béla, czégb. Ellinger Béla, festék és lakk festőeszközök és ecsetek és festékek keverési üzlettulajdonos, Bp., VI, Lázár-u. 13. In: Budapesti Czim- és Lakásjegyzék, 1909, 6. rész
↑  Ellinger Béla festékgyáros, Ellinger Ede cs. és kir. udv. fényképész fia eljegyezte Czoniczer Margitot, Czoniczer Márton dr. fővárosi orvos leányát. Az Ujság, 1908. szeptember 13./220. szám, 11. p.
↑  Gyászhíre: Pesti Hírlap, 1916. augusztus 6. 217. szám
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PIC: 4545  VIAF: 148145542660196641924   WorldCat (עם VIAF): 148145542660196641924
אווה לה גליאן

| --- | --- |

אווה לה גליאן
 לידה:  11 בינואר 1899 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  3 ביוני 1991 (בגיל 92) וסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1914–1984 (כ־70 שנה) 
 בן או בת זוג:  Margaret Webster 
 פרסים והוקרה:  המדליה הלאומית לאומנויות (1986)  פרס מיוחד של עולם התאטרון (1977)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (1978) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אווה לה גליאן (באנגלית: Eva Le Gallienne; ‏11 בינואר 1899 – 3 ביוני 1991) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון, במאית ומפיקה אנגלייה זוכת פרס אמי ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1980 על תפקידה בסרט "התחייה מחדש".
ביוגרפיה

נולדה בלונדון למשורר האנגלי ממוצא צרפתי ריצ'רד לה גליאן ולעיתונאית הדנית ג'ולי נורגארד. לאחר שהוריה נפרדו נאלצה להעביר את זמנה בין פריז ללונדון.
גליאן ערכה את הופעתה הראשונה על במה ב-1914 בגיל 15 במחזה של מוריס מטרלינק "מונה ורנה". הפליגה בשנה לאחר מכן לניו יורק ונסעה לאריזונה וקליפורניה שם הופיעה במספר הפקות תיאטרון. חזרה לאירופה לתקופה קצרה, כשחזרה לארצות הברית הפכה לשחקנית תיאטרון מובילה על בימות ברודוויי, התפרסמה בעיקר בזכות הופעתה במחזהו של פרנץ מולנר האגדי ליליאום". הקימה בשנת 1920 את התיאטרון האזרחי בניו יורק בסיוע חברתה אליס דלמאר כורת פחם עשירה מקולרדו.
גליאן קיבלה את פרס הטוני בשנת 1964 כתואר של כבוד על עבודתה בתחום התיאטרון במשך כ-50 שנה, הועמדה לפרס ב-1981 על הופעתה במחזה "אל הבית של סבתא אנחנו הולכות".
גליאן התפרסמה בקולנוע ב-1959 בסרט "תלמיד השטן" והועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ב-1980 על תפקידה בתור הסבתא פרל בדרמה "התחייה מחדש", הייתה בגיל 81 המועמדת המבוגרת ביותר לפרס עד לשנת 1997 אז הועמדה גלוריה סטיוארט לפרס כשהיא בת 87.
זכתה ב-1978 בפרס אמי על הופעתה בסרט "המשפחה המלכותית", סרט המבוסס על מחזה מצליח בכיכובה של גליאן.
מעולם לא הסתירה את נטיותיה הלסביות בקרב התעשייה ההוליוודית, אך הקפידה לשמור על חשאיות מלאה לגבי חייה הפרטיים.
ניהלה מערכות יחסים עם השחקניות טאולה בנקהאד, ביאטריס לילי ולוראט טיילור. את מערכות היחסים המתוקשרות ביותר שלה ניהלה עם השחקניות אלה נאזימובה וג'וזפין האטצ'ינסון ועם המחזאית מרסדס דה אקוסטה. ניהלה מערכת יחסים הטרוסקסואלית אחת עם השחקן בסיל רת'בון.
גליאן נפטרה ביוני 1991 בביתה שבקונטיקט מנסיבות טבעיות כשהייתה בת 92.
אובליאי

| --- | --- |
סמל אובליאיסמל אובליאי

מבנה טחנת הקמח באובליאי
 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  מחוז פוניבז'
 רשות מקומית:  רוקישקיס
 חבל ארץ:  אוקשטאיטייה
 תאריך ייסוד:  לפני 1519
 גובה:  94 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  814 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  55°56′0″N 25°48′0″E﻿ / ﻿55.93333°N 25.80000°E﻿ / 55.93333; 25.80000
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד אובליאי(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד אובליאי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אובליאי (בליטאית: Obeliai ‏האזנהקובץ:Obeliai.ogg‏Ⓘ‏; ביידיש: אָבּעֶל) היא עיירה ברשות מקומית רוקישקיס, במחוז פוניבז' שבליטא.
סביבת העיירה מלאה ביערות ואגמים, שהקנו לה את השם "שווייצריה הקטנה" של ליטא. שרפה שפרצה בעיירה קצת לפני מלחמת העולם הראשונה כילתה את רוב ככל בתי העיירה.
יהודי העיירה

ב"אבעל" התקיימה קהילה יהודית וותיקה, ובבית הקברות היהודי המקומי ישנן מצבות מן המאה ה-16 וקודם לה.
בשנת 1897 התגוררו בעיירה 652 יהודים, ובראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 מצא בה סקר של הג'וינט 760 יהודים, שהיו 67% מכלל אוכלוסייתה. לפני מלחמת העולם השנייה הגיע מספר היהודים בעיירה לכדי 300 משפחות.
עד מלחמת העולם הראשונה התחנכו ילדי הקהילה ב"חדרים" מסורתיים, ובודדים למדו בבית הספר היסודי הרוסי שבעיירה. אחרי המלחמה הוקם בה בית ספר יהודי של רשת "תרבות" שחלק מחניכיו המשיכו ללימודים תיכוניים מחוץ לעיירה.
1,160 יהודי העיירה וכפרי הסביבה (112 גברים, 627 נשים ו-421 ילדים), נרצחו בידי הצבא הגרמני באוגוסט 1941 בבורות ירי שאולצו לחפור בעצמם ביער אנטנשאי הסמוך.
יהודי העיירה > רבני העיירה

ר' שלמה ב"ר גרשון (סוף המאה ה-18)
ר' חיים ב"ר שלמה מגרודנה
ר' זלמן סגל
הרב שבתי חיים שוחט, מחבר "זהב שחוט"
הרב בונים צמח זילבר (סילבר)
ר' ברל'קה - "הרב הצהוב"
הרב אברהם מאירוביץ (תרפ"ח-תש"א, 1928-1941) - רבה האחרון של העיירה סבו של אהרן ברק
לקריאה נוספת

'אבל (אוביאליאי), מחוז ראקישוק', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא , כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 284 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, ב ספריית העיר ניו יורק, תמונה 1486).
על השמדת יהודי אבל: שם, כרך ד, עמ' 237 (שם, תמונה 1939)
ישראל מייקל-מיכאלעוויץ, אבעל, בתוך: מלך באקאלטשוק-פעלין (עורך), יזכור-בוך פון ראקישאק און אומגעגנט, עמ' 271 ואילך (ספר יזכור לקהילת ראקישאק, בספריית העיר ניו יורק תמונה 277 ואילך) (ביידיש)
"אובליאי", באתר JewishGen (באנגלית)
דף הקהילה באתר "JewishGen"
מרטין דין, אובליאי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1096), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  אזור העיר זרסאי כונה "שווייצריה הליטאית".
| ערי ליטא |
| --- | --- | --- |
| בירות מחוזות ליטא | אוטנה • אליטא • וילנה • טאורגה • טלז • מריאמפולה • פוניבז' • קובנה • קלייפדה • שיאוליאי |  |
| בירות מחוזות משנה של ליטא | אוקמרגה • איגנלינה • אלקטריינאי • אניקשט • בירז' • בירשטונאס • גרגז'דאי • דרוסקינינקאי • וילקובישק • ויסגינס • וריאנה • זרסאי • טרקאי • יאנובה • יורבורג • ינישוק • לזדיי • מולייטאי • מז'ייקיאי • נאויואי אקמנה • נידה • פגייגיאי • פאקרואוייס • פלאנגה • פלונגה • פסווליס • פרינאי • קדאיניאי • קופישוק • קזלו רודה • קאישיאדוריס • קלווריה • קרטינגה • ראסייניאי • רדווילישקיס • רוקישקיס • ריטובה • שאקי • שווינציאן • שלצ'ינינקאי • שילוטה • שיללה • שירווינטוס • שקוד |  |
| שאר ערי ליטא | אובליאי • אוז'וונטיס • אז'רליס • איישישוק • אקמנה • אריוגלה • בלטויי ווקה • גלגאודישקיס • גריגישקס • גרליאבה • דאוגאי • דוסיאט • דוקשטי • ובלנינקס • וייביס • וייסיאי • וילקי • וירבאליס • ונטה • וקשנה • ורניאי • זאגר • ז'ייז'מריאי • טרשקון • יונישקליס • יז'נאס • לינקובה • לנטבאריס • נמנצ'ין • סדה • סובצ'יס • סימנה • סלנט • סמלינינקאי • פבראדה • פנדליס • פנמוני • פרייקולה • ציטוביאן • קודירקוס נאומייסטיס • קוורסקס • קורשן • קיבארט • רודישקס • רמיגלה • שדובה • שוונצ'יונייליאי • שקודוויל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011911574205171  LCCN: no2014082577  VIAF: 309840443   WorldCat (עם VIAF): 309840443
אופק הים

| --- | --- |

המתחמים בין שני צירי האורך, המערבי, רציף הרברט סמואל והמזרחי, רחוב הירקון הנחצים על ידי מספר צירי רוחב, הצפוני, במרכז התמונה, רחוב נחמיה והדרומי לו, רחוב דניאל, והמתחם מצפון לרחוב נחמיה, וממערב לרציף הרברט סמואל ועד לים, מהווים את רוב שטח שכונת אופק הים שחלקה הקטן יותר השתרע ממזרח לרחוב הירקון
 מידע
 עיר:  תל אביב-יפו 
 תאריך ייסוד:  שנות ה־20 של המאה ה־20 
 קואורדינטות:  32°04′09″N 34°45′51″E﻿ / ﻿32.069093472498°N 34.764269059136°E﻿ / 32.069093472498; 34.764269059136
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) אופק הים(למפת תל אביב רגילה) אופק הים(למפת גוש דן רגילה) אופק הים(למפת גוש דן מוגדלת) אופק הים  he אופק היםhe אופק היםמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אופק הים או בשמה האחר שכונת בנק אפ"ק היא שכונה יהודית לחוף ימה של תל אביב שהוקמה בשנות ה-20 של המאה ה-20 על אדמות קרקארה שרכש בנק אנגלו-פלשתינה מדרום לאדמת חברת גאולה. השכונה השתרעה על חלקם המערבי של הרחובות עזרא הסופר, נחמיה ודניאל ועל פי תוכנית החלוקה נועדה להיות בתחומי המדינה היהודית. ממזרח גבלה בשכונת ח'ארת אל טאנק שברובע מנשייה שבצפונה של העיר יפו, כך גם מדרום, במערב, בים, ומצפון הייתה מחוברת לרצף העירוני היהודי של כרם התימנים וכרם קרטון.
בהמשך לדו"ח ועדת פיל יזמו הבריטים את הקמת ועדת וודהד שהציעה להרוס שורת בתים לאורך רחוב דניאל ובהם גם את בית ויצו בגבול מנשייה לשם סלילת תוואי ההפרדה - כביש ברוחב של 30–40 מטר, שישמש ציר לפטרולים בריטים ויהיה גדור מצידו היפואי והתל אביבי, בתוספת שערים שינעלו בתקופות של מתיחות ביטחונית. ההתנגדות לתוכנית בתוספת אמדן של 115,000 לא"י עלויות לתוואי המוצע הביאו לגניזתה.
במאורעות תרפ"ט נרצח בשכונה האברך ברוך רוזין. המון משולהב שיצא ממסגד חסן בק, רוצץ את גולגולתו במוטות ברזל ופצע את שני בניו.
בתחילת מלחמת העצמאות נפגעו קשה חלק מבתי השכונה מירי ערבי מכיוון מנשייה ותושביה היו לפליטים ומצאו מקלט ארעי במתחמים מרוחקים מקו העימות העירוני.
שנים הרבה לאחר הקמתה עדיין סבלה השכונה מדימוי נמוך.
לקריאה נוספת

אור אלכסנדרוביץ', גבולות של נייר: ההיסטוריה המחוקה של שכונת נווה שלום, תיאוריה וביקורת, גיליון 41, קיץ 2013
הערות שוליים

↑  דני רכט, שכונת בנק אפ"ק (אופק הים), באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
↑  קודם לכן יזם הבנק את הקמת שכונת פקידי אפ"ק
↑  שכונת קרטון בשמה העברי, (שרובם המוחלט של תושביה, יהודים, אך מוניציפלית השתייכה לעיר יפו), שעל שיוכה למדינה היהודית או הערבית הייתה אמורה להחליט ועדת הגבולות שאמורה הייתה לקום לצד ועדת היישום של החלטה 181 של האו"ם. לא ברור אם ועדת הגבולות אכן הוקמה, ואם הוקמה אם פעלה על פי המנדט שניתן לה, אבל שכונת קרטון נכללה בתוך החלק היהודי של קו העימות העירוני - חבל ג' של החזית הדרומית של תל אביב
↑  דני רכט, בית ויצ"ו בגבול מנשייה, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
אורקורפטור

| אורקורפטור |
| --- | --- |
 איור משוער של אורקורפטור
תקופה
קרטיקון עליון, 100.5–83.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: Megaraptoridae
סוג:: אורקורפטור
מין:: Orkoraptor burkei
שם מדעי
 Orkoraptor

אורקורפטור (שם מדעי: Orkoraptor) הוא סוג של דינוזאור מקבוצת המגרפטוריים, שחי באמריקה הדרומית במשך תור הקרטיקון לפני 100.5 עד 83.6 מיליון שנה מזמננו בקירוב. המאובנים שלו התגלו בתצורת סרו פורטלסה (אנ') ובתצורת מטה אמרייה (אנ') שבדרום פטגוניה, ארגנטינה. משמעות שמו היא משפת טוולצ'ה, שפת הקבוצה האתנית של הטוולצ'ה שחיו באזור הגילוי ופירושו: "שודד משונן מהנהר", עקב הימצאו בקרבת הנהר לה לאונה. הסוג הכיל מין אחד - Orkoraptor burkei, על שם החוקר קולמן בורק שתמך בגילוי וסיוע לחפירות. ממצאי הדינוזאור כללו עצמות שוקה ושאר עצמות רגליים, כמה שיניים וחוליות זנב.
האורקורפטור היה תרופוד בינוני באורך של 6 מטרים ומשקל של 500 קילוגרם, על פי החוקר גרגורי ס. פאול. הוא היה בעל זרועות ארוכות יחסית לתרופוד, בעל מבנה שיניים מחודדות וחוטם רחב אך מעט נמוך. מבנה גופו עשה אותו דומה לקלורוזאורים, אך הוא היה בעל מאפיינים מעט שונים. במקור הוא שויך לקבוצה מנירפטורים, אך עקב ממדי גופו ומבנה שיניו הרעיון בוטל.
מספר דינוזאורים דומים חיו באזור באותה תקופה, ביניהם המגרפטור, האירוסטאון והמורוסרפטור (Murusraptor). האורקורפטור שויך אליהם למשפחת המגרפטוריים, שמספר חוקרים רואים בה משפחה פוליפילטית. אם ככה הוא נחשב לצעיר ביותר מבין מיני המשפחה, שרובם התקיימו בקרטיקון התחתון.
אדה דונאט

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1865 באנסקה ביסטריצה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  30 באפריל 1945 (בגיל 79) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
אדה דונאט (בהונגרית: Donáth Ede; באנסקה ביסטריצה, 5 במאי 1865 – בודפשט, 30 באפריל 1945) היה מנצח, מלחין יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

אדה דונאט נולד במשפחה יהודית שמוצאה במורביה. אביו מוריץ דונאט (בשמו העברי משה שמואל דונאט, 1824–1909) היה רב ואמו הייתה תרזיה (רֶזִי) שכטר. כישרונו המוזיקלי נתגלה כבר בגיל שתים עשרה, אך אביו רצה שיבחר קריירה של סוחר. הוא למד בסוף בקונסרבטוריון של וינה. תחילה עבד כנגן עוגב בברטיסלאבה ונתן שיעורי פסנתר. משנת 1897 העסיק אותו לאיוש שרלי כמנצח בתיאטרון קישפלודי באובודה. משנת 1910 הפך למנצח "תיאטרון פלד" בווארושליגט (הפארק העירוני של בודפשט). בשנת 1911 יצא לסיור במזרח התיכון, במהלכו אסף שירים בפרסית, בעברית ושירה נוצרית מוקדמת. משנת 1925 ועד מותו היה מנצח על המקהלה בבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני. הוא כתב מוזיקה נלווית למספר יצירות במה. הצלחתו הגדולה ביותר הייתה עם האופרטה "שולמית", יצירה מחודשת מאת אברהם גולדפאדן (1899), שהוצגה כמעט חמש מאות פעמים. היצירה היא סיפור אהבה רומנטי המתרחש במסגרת תנ"כית שמשלב את עולם הצליל האופייני של מחזה עממי הונגרי מסורתי ושל אופרטה עם מוטיבים עבריים. את לברית האופרטה כתב אלברט קבשי. דונאט שרד את הרדיפה הנאצית ההונגרית ושל אנשי מפלגת צלב החץ בגטו בודפשט ומת זמן קצר לאחר שחרור הונגריה במלחמת העולם השנייה, ב-30 באפריל 1945, חמישה ימים לפני יום הולדתו ה-80. אדה דונאט הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
כתבי היד שלו נשמרים על ידי מחלקת המוזיקה של הספרייה הלאומית על שם סצ'ני.
יצירותיו

שולמית, אופרטה.
קושוט, הלברית נכתבה על ידי יוז'ף פקוץ'. בכורה ב-18 בספטמבר 1902. חוג התיאטרון של פארק העיר.
רועה בית לחם, מחזמר. תיאטרון בודפשט, 1907.
בנות בקסרקטין, אופרטה במערכה אחת.
פודסטה, אופרטה במערכה אחת.
נבלים לונדוניים, אופרטה במערכה אחת.
Harb ul Islam (1915) מארש הטורקי, אשר לאחר כתיבתו הפך למארש הרשמי של ההנהגה הצבאית הטורקית דאז.
משפחתו

אשתו הראשונה הייתה האני קרמר (1872–1908) שנפטרה בגיל 36. אשתו השנייה הייתה סלמה ורנר (1871–1929), שאותה נשא ב-15 באפריל 1909, בבודפשט. אחרי שהתאלמן בפעם השנייה, אשתו השלישית הייתה רוזה וגנר (1879–1970), עמה התחתן ב-31 בינואר 1932.