המפלגה הלאומית ליברלית (רומניה)
היסטוריה > אחרי 1989 "המפלגה הלאומית ליברלית" החדשה

אחרי המהפכה הרומנית בשנת 1989 המפלגה הלאומית ליברלית הוקמה מחדש בראשות ראדו קמפיאנו. עם מייסדיה נמנו דן אמדאו לזרסקו, ניקולאיה אנסקו, סורין בוטז ואחרים. בבחירות ב-20 במאי 1990 היא השיגה 39 מושבים בפרלמנט. בתחילת שנות ה-1990 היא ידעה כמה פילוגים. הפילוג הראשון אירע ב-23 ביולי 1990 כשנפרדה ממנה "המפלגה הלאומית ליברלית - הסיעה הצעירה" שכללה את קלין פופסקו-טריצ'אנו, דינו פטריצ'ו ואחרים. באפריל 1991 סיעה זו חתמה על האמנה לרפורמה ודמוקרטיה ונכנסה לממשלת פטרה רומאן, כשדינו פטריצ'ו קיבל את תיק העבודות הציבוריות.
אחרי נפילת ממשלת רומאן בספטמבר 1991, ב-1991–1992 ה-PNL השתתפה בקואליציה ממשלתית עם חזית ההצלה הלאומית FSN, תחת ראשותו של פוליטיקאי עצמאי, תאודור סטולוז'ן. היא יוצגה בממשלה על ידי 3 שרים ועוד כמה בעלי תפקידים בכירים, בעימות עם חזית ההצלה הלאומית FSN.
בהתמודדותם עם חזית ההצלה הלאומית בשנת 1991 שיתפו הלאומים-ליברלים פעולה עם המפלגה הנוצרית דמוקרטית-לאומית של האיכרים ועם עוד כמה מפלגות קטנות והקימה ברית הקרויה "הקונבנציה הדמוקרטית הרומנית" CD. בשנת 1992 המפלגה עזבה זמנית את הקונבנציה הדמוקרטית, להוציא סיעה בראשות ניקולאיה צ'רווני. אחרי כישלון חרוץ בבחירות בשנת 1993 הוחלף מנהיג המפלגה, ראדו קמפיאנו, במירצ'ה יונסקו-קווינטוס. בהמשך חזרו לקונבנציה הדמוקרטית ושיקמו בבחירות 1996 את מעמדם בדעת הקהל והפרלמנט (17 סנטורים ו-24 חברי בית הנבחרים). במסגרת הקונבנציה הדמוקרטית יחד עם המפלגה הדמוקרטית ועם האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה UDMR הליברלים השתתפו בהרכבת הממשלות בשנים 1996–2000.
בשנת 1998 המפלגה הלאומית ליברלית התמזגה עם מפלגת הברית האזרחית. במרץ 1999 התקבלה כחברה באינטרנציונל הליברלי ויושב הראש שלה נבחר לסגן יושב ראש האינטרנציונל הליברלי.
אחרי התפצלות מאמצע שנות ה-1990 שהביאה להקמת הסיעה הנפרדת "המפלגה הליברלית 1993 בהנהגת דינו פטריצ'ו, הצליחו הליברלים אחרי שנת 2000, תחת הנהגתו של וליריו סטויקה ואחר כך תאודור סטולוז'ן, להתחזק מחדש באמצעות התמזגויות עם סעיות שפרשו בעבר ועם מפלגות קטנות אחרות. בשנת 2000, לקראת הבחירות נטשה המפלגה PNL את הקונבנציה הדמוקרטית שאיבדה בינתיים את אהדת הציבור, והצליחה בנפרד להכניס 30 נציגים לבית הנבחרים ו-13 לסנאט.
אחרי שהמפלגה הנוצרית דמוקרטית לאומית של האיכרים התגמדה לחלוטין ככוח פוליטי, נשארה זמן מה המפלגה הלאומית הליברלית המפלגה ההיסטורית היחידה בעלת נוכחות משמעותית במרכז - ימין. מעמד זה הסתיים בעקבות עליית המגמה הנוצרית דמוקרטית בתוך המפלגה הדמוקרטית.
בשנת 2003 הלאומים ליברלים כרתו ברית חדשה חולפת עם המפלגה הדמוקרטית תחת הסיסמה "צדק ואמת". ב-2004 יו"ר המפלגה סטולוז'אן יצא מן מהמירוץ לנשיאות והתפטר מראשות המפלגה לטובת פופסקו טריצ'אנו. האחרון עמד בהמשך בראש ממשלה עד 2008. בשנת 2006 פרשו את המפלגה המנהיגים לשעבר סטולוזאן וולריו סטויקה כדי להקים סיעה לאומית דמוקרטית שהצטרפה למפלגה הדמוקרטית. בבחירות המקומיות ב-2008 זכתה PNL למקום השלישי בין המפלגות עם 19% מהקולות.
במרץ 2009 קרין אנטונסקו נבחר לראשות המפלגה ואימץ קו התנגדות חריפה לנשיא טראיאן בססקו ולממשלות הנתמכות על ידיו - של אמיל בוק ומיכאי רזבאן אונגוריאנו. בשנת 2012 המפלגה הלאומית ליברלית בראשות אנטונסקו התלכדה עם המפלגה הסוציאלית דמוקרטית בראשות ויקטור פונטה ויצרה את האיחוד הסוציאלי-ליברלי. ברית אלקטורלית זו זכתה בבחירות 2012 והייתה שותפה בממשלת פונטה עד שנת 2014 כשפרץ משבר בין שתי המפלגות. הליברלים עזבו את הממשלה. קרין אנטונסקו התפטר מתפקיד היושב ראש עקב הישגים לא מספקים בבחירות לפרלמנט האירופי ובקונגרס ב-28–29 ביוני 2014 קלאוס יוהאניס נבחר כמנהיג החדש של המפלגה. לאחר שהחל לכהן כנשיא רומניה נבחרו לתפקיד ראש המפלגה אלינה גורגיו ווסילה בלאגה. החל מאפריל 2022 בראש המפלגה עומד ניקולאיה צ'וקה.