stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לא רעים בכלל

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית בעברית
 מבוסס על:  "לא רעים בכלל" מאת אארון בליבי
 בימוי:  פייר פריפל
 הופק בידי:  דיימון רוס רבקה האנטלי
 תסריט:  איתן כהן הילרי וינסטון
 עריכה:  ג'ון ונזון
 מדבבים:  סם רוקוול מארק מרון קרייג רובינסון אנתוני ראמוס אקוופינה ריצ'רד איואדי זאזי ביטס לילי סינג אלכס בורסטיין
 מוזיקה:  דניאל פמברטון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  דרימוורקס הנפשה
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, DVD, בלו-ריי 
 הקרנת בכורה:  אוסטרליה 31 במרץ 2022 ארצות הברית 22 באפריל 2022 ישראל 16 במרץ 2022
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פשע, סרט הרפתקאות, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה 
 תקציב:  69-80 מיליון דולר
 הכנסות:  239.5 מיליון דולר (27 ביוני 2022)
 סרט הבא:  לא רעים בכלל 2 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
לא רעים בכלל (באנגלית: The Bad Guys, "החבר'ה הרעים") הוא סרט שוד מונפש משנת 2022 בהפקת דרימוורקס הנפשה, המבוסס על סדרת ספרים בעלת אותו שם מאת אארון בליבי. את הסרט הפיקו דיימון רוס ורבקה האנטלי, ופייר פריפל ביים אותו על פי תסריט של איתן כהן והילרי וינסטון. הסרט מופץ על ידי חברת סרטי יוניברסל.
בשנת 2023 יצא ספיישל חג מולד שמבוסס על הסרט בשם "לא רעים בכלל: חג גרוע במיוחד", ובשנת 2024 יצא ספיישל ליל כל הקדושים שמבוסס על הסרט בשם "לא רעים בכלל: שוד מכושף". הסרטים הופצו ישירות בשירות הסטרימינג נטפליקס. ב-1 באוגוסט 2025 צפוי לצאת לאקרנים סרט המשך בשם "לא רעים בכלל 2".
תקציר העלילה

בעולם בו יש אנשים וחיות מואנשות, ישנה כנופיה של פושעים הכוללת את מר זאב, מר נחש, מר כריש, מר פיראנה וגברת טרנטולה. חברי הכנופיה נחשבים לפושעים הכי מסוכנים בעיר, עד שלפתע מר זאב החל להפוך לטוב-לב עקב שוד שהשתבש.
מדבבים

| דמויות | מדבבים באנגלית | מדבב בעברית | אודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מר זאב | סם רוקוול | צביקה פורמן | זאב אפור שנון, כריזמטי וכייס. מנהיג כנופיית "הרעים", שמתפקד גם כנהג המילוט של החבורה |  |
| מר נחש | מארק מרון | גדי לוי | נחש סרקסטי וציני האחראי על פריצת הכספות. השני בפיקודו וחברו הטוב ביותר של זאב |  |
| מר כריש | קרייג רובינסון | יובל בינדר | כריש ילדותי ורגיש שמשמש כאמן תחפושות |  |
| מר פיראנה | אנתוני ראמוס | גילן שחף | דג פיראניה קצר מזג, בלתי צפוי וחסר מעצורים. "הכוח" של החבורה ובעל נטייה להפליץ |  |
| גברת טרנטולה | אקוופינה | דקלה הדר | טרנטולה חדת לשון, סרקסטית והאקרית מומחית הידועה גם בכינויה "רשת" |  |
| פרופסור בונבון | ריצ'רד איואדי | דן קיזלר | קביה עשיר ונדבן שמציע שהכנופיה של זאב תתחיל לעשות "מעשים טובים", ובחשאי מתכוון לגנוב מארגון הצדקה שלו. באנגלית נקרא פרופסור מרמלדה |  |
| דיאן פוקסינגטון | זאזי ביטס | אלונה אלכסנדר | שועלה אדומה המשמשת כמושלת ומושא אהבתו של זאב. המתגלה כבעלת עבר פלילי כאשר עסקה בתור נוכלת ושודדת בשם "כף הארגמן" |  |
| טיפאני ליטופי | לילי סינג | עדי ביטי | כתבת חדשות מקומית עם הנטייה להגזים בדיווחיה |  |
| המפקחת מרי הצ'יף | אלכס בורסטיין | הדר שחף-מעיין | מפקחת המשטרה חמת המזג שנחושה לעצור את הרעים בכל מחיר |  |
גיא זיידמן היה אחראי על תרגום השיר של הסרט.
בקדימון המדובב לסרט, דיבבו יורם יוספסברג (מר נחש) ושיר כהן (גברת טרנטולה).
הפקה

ב-22 ביולי 2017, העיתון האוסטרלי "The Daily Telegraph" דיווח כי מספר אולפנים מעוניינים להפוך את סדרת הספרים "לא רעים בכלל" מאת אארון בליבי לסרט. במרץ 2018, מגזין וראייטי דיווח כי אולפני דרימוורקס הנפשה יעשו סרט המבוסס על סדרת הספרים ואיתן כהן יכתוב את התסריט. באותה שנה, באוקטובר, נודע כי פייר פריפל יביים את הסרט, וזה יהיה הסרט הראשון בבימויו, וכהן והילרי וינסטון יכתבו את התסריט. הסרט מתואר בתור "טוויסט דומה בסרט פשע בדיוק כמו ששרק עשה בעולם האגדות, וקונג פו פנדה עשה בעולם הקונג-פו". העבודה על הסרט נמשכה גם בתקופת הקורונה.
הפקה > ליהוק

ב-28 ביולי 2021, נודע כי התסריטאי איתן כהן, מחבר הספרים אארון בליבי ופטריק יוז יפיקו בפועל את הסרט, באותו יום, במאי הסרט, פייר פריפל חשף את המדבבים של דמויות הסרט.
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס סטלייט | הסרט הטוב ביותר - אנימציה או מדיה מעורבת | לא רעים בכלל | מועמדות |
סרט המשך

במרץ 2024, דרימוורקס הנפשה הכריזה באופן רשמי על סרט המשך שצפוי לצאת לאקרנים ב-1 באוגוסט 2025.
הערות שוליים

1 2  Rubin, Rebecca (28 ביולי 2021). "Sam Rockwell, Awkwafina and Anthony Ramos to Star in DreamWorks Animation's 'The Bad Guys' (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-28 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Bad Guys: Exclusive Cast Table Read Featurette". IGN. 16 בדצמבר 2021. נבדק ב-16 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Baker, Jordan (2017-07-22). "Aaron's amazing tale picked up by Hollywood". The Daily Telegraph (באנגלית). ארכיון מ-2019-10-08. נבדק ב-2019-12-13.
↑  Kroll, Justin (2018-03-09). "Etan Cohen and DreamWorks Animation Developing 'Bad Guys' Film Adaptation (EXCLUSIVE)". Variety (באנגלית). ארכיון מ-2019-12-20. נבדק ב-2019-12-13.
↑  White, James (2018-03-11). "Writer Etan Cohen Bringing The Bad Guys To DreamWorks Animation". Empire (באנגלית). ארכיון מ-2019-12-14. נבדק ב-2019-12-13.
↑  Vlessing, Etan. "Etan Cohen Adapting 'The Bad Guys' Books for DreamWorks Animation". The Hollywood Reporter (באנגלית). ארכיון מ-2019-10-08. נבדק ב-2019-12-13.
1 2  D'Alessandro, Anthony (2019-10-07). "DreamWorks Animation & Universal To Release 'Spirit Riding Free' & 'The Bad Guys' In 2021". Deadline Hollywood (באנגלית). ארכיון מ-2019-12-05. נבדק ב-2019-12-13.
↑  D'Alessandro, Anthony (2020-05-08). "How Animated Pics Like 'Tom & Jerry', 'SpongeBob Movie', 'Sing 2', Skydance's 'Luck' & More Are Working Through The COVID-19 Crisis". Deadline Hollywood. ארכיון מ-2020-05-13. נבדק ב-2020-06-27.
↑  D'Alessandro, Anthony (26 במרץ 2024). "DreamWorks Animation Sets 'The Bad Guys 2' For Late Summer 2025". Deadline. נבדק ב-26 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
הספרייה הציבורית של בוסטון

| --- | --- |


 תאריך ייסוד:  18 במרץ 1848 
 קואורדינטות:  42°21′36″N 71°03′32″W﻿ / ﻿42.3600825°N 71.0588801°W﻿ / 42.3600825; -71.0588801
 https://www.bpl.org/
  (למפת בוסטון מוגדלת) הספרייה הציבורית של בוסטון(למפת בוסטון רגילה) הספרייה הציבורית של בוסטון he
 
הספרייה הציבורית של בוסטון (באנגלית: Boston Public Library) היא מערכת ספרייה ציבורית עירונית בבוסטון, מסצ'וסטס, שבארצות הברית אשר נוסדה בשנת 1848. הספרייה הציבורית של בוסטון היא גם הספרייה הציבורית הרשמית של מסצ'וסטס. כלומר כל תושבי המדינה הבוגרים זכאים לקבל הרשאות הלוואה ומחקר, והספרייה מקבלת מימון ממשלתי. הספרייה הציבורית של בוסטון מכילה כ-24 מיליון פריטים,  מה שהופך אותה לספרייה הציבורית השלישית בגודלה בארצות הברית לאחר ספריית הקונגרס וספריית העיר ניו יורק. בשנת 2014 החזיקה הספרייה למעלה מ-10,000 תוכניות חינמיות לציבור, והשאילה 3.7 מיליון חומרים.
לספרייה הציבורית של בוסטון יש אוסף של יותר מ-23.7 מיליון פריטים, מה שהופך אותה לאחת הספריות הציבוריות העירוניות הגדולות בארצות הברית. הרוב המכריע של האוסף - למעלה מ-22.7 מיליון כרכים - מוחזק בערימות המחקר במבנה המרכזי. בגלל החוזק והחשיבות של אוסף המחקרים שלה, הספרייה הציבורית של בוסטון חברה באיגוד ספריות המחקר (ARL), ארגון ללא מטרות רווח הכולל את ספריות המחקר של צפון אמריקה. הספרייה הציבורית של ניו יורק היא הספרייה הציבורית הנוספת היחידה שחברה ב-ARL, ויש לה גם הקדש פרטי.
בספרייה מאוחסנים יותר מ-1.7 מיליון ספרים וכתבי יד נדירים, ובהם איקונבולות מימי הביניים, מהדורות מוקדמות של ויליאם שייקספיר (ובהן מהדורת הפוליו הראשונה), אוסף מרכזי של דניאל דפו, תיעודים של בוסטון הקולוניאלית, הספרייה האישית של ג'ון אדמס (כ-3,800 כרכים) ותיעודים רבים ומשמעותיים על סאקו וונצטי. הספרייה מחזיקה באחד האוספים העיקריים של צבעי מים ורישומים מאת תומאס רולנדסון. הספרייה היא מחזיקה גם בארכיונים של אגודת הנדל והיידן, תווים מעיזבונו של סרגיי קוסביצקי, וכתבים השייכים למלחין האמריקאי החשוב וולטר פיסטון.
תשומת לב ראוי לתת לנוכחות פסלי האריות בקומה השנייה של הספרייה ולהשוותם לפסלי האריות שבכניסה לספרייה הציבורית של ניו יורק (ראו התמונה בנשוא זה בפרק "גלריה" להלן); כמו כן לציור ישו הצלוב בקומה השלישית של הספרייה בצד אחד שלה, וממול ציור של משה רבנו עם לוחות הברית, ולצידו נביאים נוספים (ראו בשתי התמונות המוקדשות לכך בפרק "גלריה" להלן).
היסטוריה

ג'ורג' טיקנור, פרופסור באוניברסיטת הרווארד הציע לראשונה להקים ספרייה ציבורית בבוסטון עוד מ-1826, אך לא עורר עניין. בסופו של דבר ולאחר הצעות רבות נוספות, הספרייה הוקמה רשמית בבוסטון על ידי צו עירוני בשנת 1852.  אדוארד קאפן נבחר להיות הספרן הראשון של הספרייה הציבורית של בוסטון.
הספרייה נפתחה באופן רשמי לקהל הרחב ב-20 במרץ 1854. הספרייה גדלה במהירות, ופתחה כ-21 סניפים נוספים בשכונות בוסטון בין השנים 1872 ל-1900.
בשנת 2017 היו בספרייה 3,818,883 מבקרים בכלל הסניפים; 4,933,786 פריטים מושאלים; ו-9,839,461 כניסות לאתר האינטרנט. הספרייה צברה גם 82,911 מחזיקי כרטיסי ספרייה חדשים.
גלריה

2 אריות בקומה מהשנייה של בספרייה. השוו עם האריות שבכניסה מחוץ לספרייה הציבורית של ניו יורק.
ציור של הצלוב בקומה ה-3 מול ציור של משה עם לוחות הברית (ראו להלן).
ציור של משה ולוחות הברית בקומה השלישית של ספריית בוסטון ממול לציור ישו (ראו לעיל).
אולם בייטס בבניין מק'קים בשנת 2013
הערות שוליים

↑  Wayne A. Wiegand; Donald G. Davis (1994). Encyclopedia of Library History. Taylor & Francis. pp. 85–. ISBN 978-0-8240-5787-9.
↑  "Massachusetts Board of Library Commissioners Legislative Agenda". Massachusetts Board of Library Commissioners. אורכב מ-המקור ב-14 בספטמבר 2013. נבדק ב-3 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Declared in 1970 by law.
↑  "BPL By the Numbers: FY2014" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2015-04-12. נבדק ב-2014-10-15.
↑  "BPL - BP by the Numbers". Bpl.org. אורכב מ-המקור ב-2014-12-02. נבדק ב-2014-10-15.
↑  "The Boston Public Library Fact Sheet" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-09-02. נבדק ב-2014-06-24.
↑  Boston Public Library (28 באוקטובר 2021). "Rare Books an Manuscripts". ארכיון מ-2018-06-15. נבדק ב-29 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  For context, see: List of libraries in 19th-century Boston, Massachusetts
↑  International Dictionary of Library Histories, Volume 1
↑  "BPL - History and Description". אורכב מ-המקור ב-2014-06-26. נבדק ב-2014-06-24.
↑  "BPL - BPL by the Numbers". www.bpl.org. אורכב מ-המקור ב-2014-12-02. נבדק ב-2018-04-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597032005171  BIBSYS: 98035961  BNC: 000407418  BnF: cb12179188r (data)  CANTIC: a12296016  CiNii: DA1051538X  GND: 4307349-9  ISNI: 0000 0001 2287 3150  LCCN: n79117036  NDL: 00724905  NKC: kn20060507002  NLA: 36201733  RERO: 02-A012312973  SNAC: w6b09vvw  SUDOC: 030360897  Trove: 1228333  ULAN: 500305150  VcBA: 494/686  VIAF: 133435180   WorldCat (עם VIAF): 133435180
אדי האמל

אדוארד (אדי) האמל (אנגלית: Eddy Hamel;‏ 21 באוקטובר 1902 – 30 באפריל 1943) היה שחקן כדורגל יהודי אמריקאי הולנדי ששיחק בקבוצת הכדורגל אייאקס אמסטרדם וניספה בשואה.
קורות חיים

האמל נולד בניו יורק, והיה בן למהגרים הולנדים בארצות הברית. בשנות נעוריו עבר עם משפחתו לאמסטרדם. האמל הפך לכדורגלן מקצועני והיה השחקן היהודי הראשון שהגיע להרכב הראשון של הקבוצה, שאוהדיה מכנים עצמם "יהודים". האמל שיחק בתפקיד קיצוני ימני, ונחשב לאחד מחביבי אוהדי הקבוצה, והכינוי שלו עצמו היה "The Joden" ("היהודי"). מ-1922 עד 1930 שיחק במדי הקבוצה 125 משחקים ובהם הבקיע 8 שערים.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל, שימש במשך שלוש שנים כמנג'ר של קבוצת הכדורגל אלקמריה ויטריקס, ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת הוותיקים של איאקס.
לאחר כיבוש הולנד על ידי הנאצים נעצר ונשלח לאושוויץ, שם הופרד מאשתו יוהנה האמל-ויינברג וילדיו התאומים רוברט ופאול בני החמש, ונשלח למחנה העבודה בירקנאו ועבד במשך ארבעה חודשים במחנה. האמל נשלח לתאי הגזים במחנה ונרצח ב-30 באפריל 1943.
לקריאה נוספת

סיימון קופר, "איאקס, הולנד והמלחמה - אנטישמיות, יהודים וכדורגל במלחמת העולם השנייה", הוצאת כתר מעריב, 2008.
רובע היהלומים (ניו יורק)

| --- | --- |

רחוב 47 והשדרה החמישית
 מידע
 עיר:  מנהטן 
 קואורדינטות:  40°45′24″N 73°58′44″W﻿ / ﻿40.7568°N 73.9789°W﻿ / 40.7568; -73.9789
 he
 
אזור היהלומים והתכשיטים של ניו יורק ממוקם בחלקו המערבי של רחוב 47, בין השדרה החמישית לשישית. רחוב היהלומים הוא אחד ממרכזי היהלומים החשובים בעולם, כאשר על פי ההערכות כ-90% מהיהלומים המגיעים לארצות הברית - שוק התכשיטים הגדול בעולם - נכנסים למדינה דרך ניו יורק. העסקים ברובע זה מספקים תכשיטים לחנויות רבות בניו יורק וברחבי ארצות הברית.
ברחוב היהלומים ממוקמים משרדים רבים של יהלומנים, חנויות תכשיטים ומועדון סוחרי היהלומים (DDC), המתפקד בפועל כבורסת יהלומים. באזור פועלים כ-2,600 עסקים עצמאיים. כמעט כל בתי העסק הללו סוחרים בתכשיטים או ביהלומים, ופועלים במסגרת אחת מ-25 ה"בורסות" באזור.
המעבר של חנויות וסוחרים לאזור זה החל ב-1941, וקיבל דחיפה משמעותית עם הגירתם לניו יורק של אלפי יהודים מהענף, לאחר פלישת גרמניה הנאצית לאמסטרדם ולאנטוורפן. נציגות מכון היהלומים בניו יורק ממוקמת אף היא בלב רחוב היהלומים. בשל רגישות העסקים באזור, ניכרת בו נוכחות מוגברת של כוחות המשטרה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרווין ג'ונס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בדצמבר 1993 (בן 30) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר, פאוור פורוורד
 גובה:  2.13 מטרים
 מכללה:  מכללת היילנד (2012–2014)   אוניברסיטת קנט סטייט (2015–2016)   אוניברסיטת טקסס סאות'רן (2016–2017)
 דראפט:  לא נבחר, 2017
 קבוצות כשחקן
 2017–2018   2018–2019   2019   2019–2020   2020   2020–2021   2021–2022   2022   2022–:  קולוסוס רודוס   אולימפיה ליובליאנה   פטקים ספור   קרקה נובו מסטו   פרומיתאס פטרס   פריסטרי אתונה   פאוק סלוניקי   לאונס דה פונסה   הפועל חולון
 
מרווין ג'רמיין ג'ונס (באנגלית: Marvin Jermaine Jones; נולד ב-29 בדצמבר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד בבילבאו באסקט.
קריירה

ג'ונס החל לשחק כדורסל במכללת היילנד, ולאחר מכן שיחק גם עבור אוניברסיטת קנט סטייט ואוניברסיטת טקסס סאות'רן.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2017 ב-NBA, חתם ג'ונס בקולוסוס רודוס מליגת העל היוונית, והעמיד בה ממוצעים של 10.4 נקודות, 6.2 ריבאונדים וחסימה אחת למשחק.
ב-15 ביוני 2018 הוא חתם על חוזה לשנתיים עם המועדון הסלובני אולימפיה ליובליאנה. לאחר מכן שיחק בפטקים ספור הטורקית ובקרקה נובו מסטו הסלובנית.
ב-28 בינואר 2020 חזר ליוון וחתם בפרומיתאס פטרס, שמשחקת גם ביורוקאפ. ב-17 ביולי 2020 עבר לפריסטרי אתונה, גם היא מליגת העל היוונית. ב-31 משחקים בקבוצה העמיד ממוצעים של 9.1 נקודות ו-6.9 ריבאונדים למשחק. ב-28 ביולי 2021 חתם בפאוק סלוניקי, קבוצתו הרביעית ביוון, ורשם ממוצעים של 15.7 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק ב-13 משחקים.
ב-19 במרץ 2022 חתם בלאונס דה פונסה מליגת העל הפוארטו ריקנית.
ב-22 ביולי 2022 חתם בהפועל חולון.
הערות שוליים

↑  Connor Whelan, Strapped In: Kent State Signs JUCO PF Marvin Jones, Hustle Belt, ‏2014-04-24 (באנגלית)
↑  Adam Coleman, Second-chance players find home, enjoy new success at Texas Southern, San Antonio Express-News, ‏2017-03-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Nicola Lupo, Marvin Jones signs with Peristeri - Sportando, sportando.basketball (באנגלית אמריקאית)
↑  PAOK picks up Marvin Jones, Eurohoops, ‏2021-07-28 (באנגלית)
↑  El centro Marvin Jones será el segundo refuerzo de los Leones de Ponce, Primera Hora, ‏2022-03-20 (בספרדית)
↑  יעקב מאיר, מרווין ג'ונס חתם בהפועל חולון, באתר ישראל היום, ‏22 ביולי 2022
↑  חיזוק לאלופה: מרווין ג'ונס חתם בחולון, באתר ‏מאקו‏, 22 ביולי 2022
↑  אהרלה ויסברג‏, מחליף לקייזר: הפועל חולון החתימה את הסנטר מרווין ג'ונס, באתר וואלה, 22 ביולי 2022
↑  חיזוק מרשים: מרווין ג'ונס חתם בהפועל חולון, באתר www.one.co.il, ‏2022-07-22
↑  סוף לנדודיי: היכרות עם הסנטר החדש של חולון, באתר www.one.co.il, ‏2022-07-23
בניין חברת הביטוח מנהטן לייף

| --- | --- |

בניין חברת הביטוח מנהטן לייף
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 שימוש:  משרדים
 כתובת:  רחוב ברודוויי 64-70, מנהטן, ניו יורק
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית
 בעלים:  ניו יורק וורלד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1893–1894
 תאריך פתיחה רשמי:  1894 
 תאריך פירוק:  1963 
 אדריכל:  קימבל ותומפסון אדריכלים
 סגנון אדריכלי:  ארכיטקטורת בו-אר 
 מידות
 גובה:  106 מטרים מטר
 קומות:  18 
 קואורדינטות:  40°42′28″N 74°00′42″W﻿ / ﻿40.70778°N 74.01167°W﻿ / 40.70778; -74.01167
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימנהטן לייף(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימנהטן לייף(למפת מנהטן רגילה) מנהטן לייף(למפת מנהטן מוגדלת) מנהטן לייף
 
בניין חברת הביטוח מנהטן לייף (באנגלית: Manhattan Life Insurance Building) היה גורד שחקים ששכן ברחוב ברודוויי 64-70, מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין התנשא לגובה של 106 מטרים והיה בעל 18 קומות. הוא תוכנן על ידי פרנסיס קימבל ותומפסון אדריכלים והיה הבניין הראשון בעיר שעבר בגובהו את 100 המטרים.
בנייתו החלה בשנת 1893 והסתיימה בשנת 1894. עם סיום בנייתו הייתה כתובתו ברודוויי 64-66 ובשנת 1904 הורחב עד ברודוויי 70.
בשנת 1926, נמכר על ידי חברת הביטוח מנהטן לייף לפרדריק בראון, שמכר לאחר מספר שבועות את הבניין ל-Manufacturer's Trust Company. בשנת 1928, נקנה על ידי Central Union Trust Company תמורת סכום שנשמר בסוד. באותה תקופה הערכות שמאיות לבניין עמדו על כ-4 מיליון דולר אמריקאי.
הבניין נהרס בשנת 1963 לטובת הקמת בניין חברת Irving Trust, המוכר כיום בשם וול סטריט 1 ובנייתו הושלמה בשנת 1965.
ראו גם

גורדי שחקים בניו יורק
גורדי שחקים מוקדמים
הערות שוליים

↑  בניין חברת הביטוח מנהטן לייף באתר SkyscraperPage
↑  בניין חברת הביטוח מנהטן לייף באתר Emporis
↑  בניין חברת הביטוח מנהטן לייף באתר Structurae
↑  "66 Broadway Sold; Long A Landmark" New York Times (February 18, 1928)
↑  Korom, Joseph (2008). The American skyscraper, 1850-1940: a celebration of height Branden Books. p. 199. ISBN 978-0-8283-2188-4. "In 1936, the Manhattan Life Insurance Company relocated its offices to One-Hundred-Twenty West 57th Street in midtown Manhattan. Then, catastrophe arrived when the building was only 69 years old; in a 1963 act of utter desecration, the Manhattan Life Insurance Building was demolished."
קרב אייגוסה

שרידי מקדש האלה יוטורנה, שהוקם בשדה מרס שברומא על ידי לוטאטיוס קאטולוס לציון ניצחונו בקרב אייגוסה
קרב אייגוסה הוא קרב ימי שניטש ב-241 לפנה"ס, בשלהי המלחמה הפונית הראשונה, בין הרומאים לקרתגים. אייגוסה (Aegusa), כיום פביניאנה (Favignana), הוא אי בקבוצת האיים האגאדיים במערב סיציליה. הקרב הסתיים בניצחון מוחץ של הרומאים והכריע את גורל המלחמה כולה לטובתם.
רקע היסטורי

ניצחון הקרתגים בקרב דרפאנה (249 לפנה"ס) הכשיל את ניסיון הרומאים לכבוש את אחרוני המאחזים הפוניים בסיציליה ולהביא לסיום המלחמה הארוכה. הסיכויים להכריע את העיר ליליבאיום – הנתונה במצור מאז שנת 250 לפנה"ס – קטנו עקב אובדן הצי הרומאי בקרב. הקרתגים, שנחלו בו את ניצחונם הימי הגדול היחיד משך המלחמה כולה, שלטו שוב בים ויכלו להעביר באוניותיהם אספקה לנצורים באין מפריע. הם תקפו את אוניות הרומאים העוגנות ליד ליליבאיום, חלקן לכדו ואת האחרות העלו באש. וכאילו לא די בכך, שייטת אוניות משא רומאיות, שהובילה בלא ליווי הולם אספקה ותבואה לצבא הצר על ליליבאיום, הותקפה גם היא ומקצת האוניות נתפסו על מטענן. צי המלחמה הרומאי, שנכשל בהגנה על אוניות המשא, לא נחלץ אף הוא ללא פגיעה, נלכד בסערה ליד כף פאכינוס (Pachinus) ואוניותיו נטרפו על סלעי החוף. בעקבות פורענויות אלה נטשו הרומאים את הזירה הימית, ובין השנים 248–243 לפנה"ס ניהלו את מלחמתם בסיציליה ביבשה בלבד ללא כל הכרעה.
בחלוף חמש שנים נמלכו הרומאים שוב בדעתם. הם הבינו כי הניצחון לא יושג אלא באמצעות הצי המלחמתי, ששליטתו בים תנתק את חילות הקרתגים מהאספקה דרך הים, כך שניתן יהיה להכריעם בזמן קצר בקרבות יבשה. היה זה הצי הרביעי שבנו הרומאים משך המלחמה, אך שלא כמו בפעמים הקודמות, בנייתו מומנה מתרומות של אזרחים עשירים ולא מקופת המדינה. זאת ועוד, מאתיים החמש-חתריות שהושקו ב-242 לפנה"ס היו קלות-מבנה, ונבנו על פי דגם האוניות הקרתגיות מהירות התנועה והתמרון. דומה כי הרומאים גמרו אומר לסיים את המלחמה ויהי מה.
ההכנות לקרב

הפיקוד על הצבא והצי נמסר לידי הקונסול גאיוס לוטאטיוס קאטולוס (Gaius Lutatius Catulus), אשר מיד עם הגיעו לסיציליה בראשית קיץ 242 לפנה"ס השתלט על נמל דרפאנה ועל המעגנים ליד ליליבאיום, והחל בהטלת מצור יבשתי על דרפאנה. תוך כדי כך אימן מדי יום את החותרים, המלחים וחיילי הצי, "בזוכרו את הנחת היסוד" – כדברי פוליביוס – "שרק בקרב ים יוכל להשיג הכרעה ניצחת".
שובם של הרומאים לזירה הימית והגעת הצי הרומאי לדרפאנה הפתיעו את הקרתגים. הם מיהרו לכנס צי אוניות מלחמה עמוסות אספקה ותבואה ולשלחן אל חילותיהם שבאריקס (Eryx, בפיניקית "ארך"), מצודה טבעית צפונית לדרפאנה. תוכניתו של חנון, מפקד הצי, הייתה לפרוק את מטען האוניות מתחת לאפם של הרומאים, להעלות עליהן את הטובים שבחיילים השכירים שבאריקס כדי שישמשו חיילי-צי, ולהתמודד בקרב ים עם הצי הרומאי כדי להשמידו. כשהגיעו הידיעות לאוזני לוטאטיוס, העלה את מיטב חייליו על סיפוני האוניות, שט אל האי אייגוסה השוכן מול ליליבאיום, והתכונן ליירט את הצי הקרתגי בעודו בדרך למחרת היום.
תנאי הרוח והגלים בבוקר שלמחרת לא היו נוחים לרומאים. הים החל לרגוש, ולוטאטיוס היסס אם להוציא את אוניותיו אל לב ים. הוא שקל ומצא, כי מוטב להסתכן ולצאת להתנגשות בתנאי ים אלו מאשר להניח לחנון להגיע אל אריקס ולהתאחד עם כוחותיו של חמלקרת ברקה. לשיקוליו נוספו עוד גורמים: אוניותיו היו קלות משקל וצוותי אוניותיו מאומנים יותר בהשוואה לאלו של הקרתגים; שהרי אוניותיו של חנון היו עמוסות אספקה וצוותיהן שנאספו בחופזה לא הספיקו להתכונן כראוי לקרב הימי. אם יחמיץ את ההזדמנות שנפלה לידיו, ייאלץ מאוחר יותר להילחם באוניות שמטענן נפרק והן מהירות-שוט ומאוישות בטובים שבחיילי הצי.
הקרב ותוצאותיו

לוטאטיוס הוציא את אוניותיו לים וערך אותן בשורה חזיתית אל מול נתיב ההתקדמות של אוניות האויב, שעשו דרכן בסיוע מפרשים. עדיפותם של הרומאים במשקל האוניות, ביכולת התמרון ובכושרם של החותרים וחיילי הצי ניכרה כבר בתחילת הקרב. במהלומות ניגוח ובלוחמת סיפונים הצליחו אנשיו של לוטאטיוס להטביע חמישים מאוניות הקרתגים וללכוד שבעים על צוותן. היתר פרשו את מפרשן הקדמי ונמלטו מזירת הקרב בחסדי רוח נוחה.
ניצחון הרומאים בקרב הימי ליד אייגוסה חתם למעשה את המלחמה הארוכה. חילות הקרתגים בסיציליה נותקו מעיר האם שבאפריקה, ולפונים המובסים לא נותרה כל ברירה אלא לחתום על חוזה שלום. רומא, שהמלחמה הממושכת דלדלה את משאביה, רצתה בסיומה במידה שווה. החוזה נחתם בשנת 241 לפנה"ס על ידי חמלקרת ברקה וגאיוס לוטאטיוס.
ראו גם

ספינת מרסלה
לקריאה נוספת

Lazenby, J.F. The First Punic War. Stanford, California, Stanford University Press, 1996.
Tusa Sebastiano and Jeffrey Royal. "The landscape of the naval battle at the Egadi Islands (241 BC)." Journal of Roman Archaeology 25 (2012), pp. 7-48. Digitized copy (אורכב 19.08.2016 בארכיון Wayback Machine)
J.S. Morrison, Greek and Roman Oared Warships, 399-30 B.C. Oxford, Oxbow Books, 1996. pp. 54-55.
הערות שוליים

↑  פוליביוס, ספר ראשון, 59.
1 2  פוליביוס, ספר ראשון, 60.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 61.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 62.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph779402
יואל קרמר

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1933 ניוארק, ארצות הברית 
 פטירה:  11 באוקטובר 2018 (בגיל 85) שיקגו, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ראטגרס  בית המדרש לרבנים באמריקה  אוניברסיטת ייל 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת שיקגו 
 
יואל קרמר (Joel L. Kraemer;‏ 1933 – 11 באוקטובר 2018) היה פרופסור באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת שיקגו, חוקר של העולם האינטלקטואלי והתרבותי של המזרח התיכון המוסלמי בימי הביניים.
ביוגרפיה

יואל קרמר נולד בשנת 1933 בניוארק שבניו ג'רזי וגדל בפטרסון שבניו ג'רזי. בשנת 1954 קיבל תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת ראטגרס במקביל למד בבית המדרש לרבנים באמריקה וקיבל תואר ראשון בספרות עברית.
בשנים 1960–1963 לימד פילוסופיה של הדת בבית המדרש לרבנים באמריקה. בשנת 1963 עבר לאוניברסיטת ייל ובה קיבל בשנת 1967 תואר דוקטור בלימודי המזרח התיכון, על עבודה בהנחייתו של פרופ' פרנץ רוזנטל.
בשנים 1967–1971 לימד בנושאי דת, ערבית ואסלאם באוניברסיטת ייל. בשנת 1971 עלה לישראל עם אשתו, רוברטה ני, והצטרף לסגל האקדמי של החוג ללימודי המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1972–1992 היה ראש התוכנית ללימודי האסלאם, בשנת 1986 מונה לפרופסור מן המניין.
לאחר פטירתה של אשתו עבר לשיקגו ובשנת 1993 מונה לפרופסור ללימודי יהדות בבית הספר לתאולוגיה באוניברסיטת שיקגו, ושימש במשרה זו עד לפרישתו ב-2003. מחקריו התמקדו בעיקר בכתבי הרמב"ם, יהדות ימי הביניים, העולם האינטלקטואלי והתרבותי של המזרח התיכון המוסלמי בימי הביניים, כמו גם של יחסי הגומלין התרבותיים בין אסלאם ויהדות.
נישא לרוברטה ני ולזוג נולדו שלוש בנות המתגוררות בישראל. לאחר פטירתה נישא בשנית.
נפטר בשיקגו ב-11 באוקטובר 2018.
מבין ספריו

Maimonides: The Life and World of One of Civilization’s Greatest Minds
Humanism in the Renaissance of Islam: The Cultural Revival during the Buyid Age, 1986 (2nd rev. ed., 1992)
hilosophy in the Renaissance of Islam: Abū Sulaymān al-Sijistānī and His Circle, 1986
פרסומים לכבודו

Y. Tzvi Langermann and Josef Stern (Editors) Adaptations and Innovations: Studies on the Interaction between Jewish and Islamic Thought and Literature from the Early Middle Ages to the Late Twentieth Century, Paris/Louvain: Peeters, 2007