stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דהנייה
הערות שוליים

↑  משקמים את הבדווים, דבר, 6 בנובמבר 1974
↑  יחיאל אדמוני ממחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית טען טען שבוצעה עסקת חילופין בו נמסרו אדמות דהניה תמורת אדמות בפתחת רפיח. ראו: אריה אבנרי, יתוקן העוול ותמשך ההתיישבות, דבר, 27 באפריל 1975
↑  דני צדקוני, 180 חלקות לבדואים שפונו מהפתחה, דבר, 4 באפריל 1975; המשך
↑  הצעות לקניית עגבניות, דבר, 30 בספטמבר 1975
↑  פרס: ישראל כבר הקציבה 20 מליון ל"י לשיקום 40% ממשפחות הבדואים שפונו מהפתחה, דבר, 9 באפריל 1975
↑  דני צדקוני, עגבניות בדואיות בדהניה, דבר, 19 בנובמבר 1976
↑  שיקום חקלאי לבדואים, דבר, 2 בדצמבר 1976
↑  דני צדקוני, נחנך מושב בדואי ברצועה, דבר, 15 ביוני 1978
דני צדקוני, בדואים נהפכים למושבניקים, דבר, 27 ביוני 1978
↑  דני צדקוני, חלוקת דהנייה, דבר, 31 ביולי 1979
↑  דני צדקוני, ישראל ומצרים הסכימו על מיקומו של מעבר הגבול, דבר, 30 ביולי 1981
↑  דני צדקוני, עזה מחכה לסטודנטים, דבר, 10 באוגוסט 1979
↑  Scott Wilson, Israel's Bedouin 'Spies' Fear Reprisal in Gaza, The Waskington Post, July 5, 2005
1 2  Alex Woolf, Arab-Israeli War Since 1948, page 63
↑  ענת ברשקובסקי, בנגב לא רוצים משת"פים שפונו בהתנתקות, באתר ynet, 1 בספטמבר 2005
↑  אריה דיין, ואז, בתוך חמש דקות, חיברו מים וחשמל, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2005
↑  תושבי הכפר המפונה דהנייה הקימו מחנה בפתחת שלום, באתר וואלה, 4 בספטמבר 2005
↑  בג"ץ 5851/05 עבד אל סמיע חסן סלים אשתיוי ו-73 אחרים נ' מדינת ישראל, ניתן ב־29 באוקטובר 2008
↑  דוח ועדת החקירה הממלכתית בנושא טיפולן של הרשויות המוסמכות במפוני גוש קטיף וצפון השומרון - ועדת מצא, 6 ביוני 2010, עמ' 265-264
ד'תתע"ז

ד'תתע"ז (4877)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-9 בספטמבר 1116 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 29 באוגוסט 1117. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה חמישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
כתובה קראית מחודש אלול ד'תתע"ז (א'תכ"ח למניין השטרות) מפוסטאט שנמצאה בגניזת קהיר (מתוך אוסף הספרייה הבודליאנית באוקספורד, MS Heb. A.3, דף 42a).
היסטוריה של עם ישראל
ד'תתע"ח

ד'תתע"ח (4878)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 באוגוסט 1117 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 18 בספטמבר 1118. שנה מסוג השג, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
ד'תתע"ה

ד'תתע"ה (4875)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-3 בספטמבר 1114 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 20 בספטמבר 1115. שנה מסוג החא, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה שלישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג החא, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר ב' חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ב' ועד יום ראשון ט"ז באדר ב' - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
דהמש

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  המרכז
 נפה:  רמלה
 מועצה אזורית:  שדות דן
 תאריך ייסוד:  1948
 דת:  אסלאם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר בלתי מוכר:  800 (2016)
 קואורדינטות:  31°56′37″N 34°52′01″E﻿ / ﻿31.9437°N 34.8669°E﻿ / 31.9437; 34.8669 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) דהמש(למפת גוש דן רגילה) דהמש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דהמש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דהמש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דהמש ממעוף הציפור, 2022
הריסת בתים בדהמש, 2015
כפר דהמש, מאי 2015
דהמש (בערבית: دهمش) הוא כפר ערבי בלתי מוכר שנמצא בתחום המועצה האזורית שדות דן בסמוך ללוד ורמלה.
הכפר אינו מוכר ולכן תושביו אינם זוכים לשירותים ציבוריים כגון פינוי אשפה, תחבורה ציבורית, ביוב ותברואה. המועצה האזורית מעניקה לתושבים שירותים מינימליים של חינוך ורווחה כמתחייב בחוק. בשנת 2018 גרו בדהמש כ-1,000 תושבים בכ-80 בתי אב.
תולדות הכפר

לטענת נציגות תושבי הכפר, בעתירה לבג"ץ, הבתים הראשונים נבנו עוד בשנות ה-40 של המאה העשרים, מרביתם לאחר שנת 1948, לאחר שמדינת ישראל יישבה בכפר תושבים ערבים שלא יכלו לחזור לכפריהם בתום קרבות מלחמת העצמאות.
רוב תושבי הכפר קיבלו את אדמותיהם בו לאחר מלחמת העצמאות, כפיצוי לאדמות שאיבדו במלחמה. אדמות הכפר הן אדמות חקלאיות המצויות בבעלות פרטית של תושבי הכפר והבנייה עליהן אסורה. עיקר הבנייה בכפר החלה לאחר אמצע שנות ה־90 של המאה העשרים. לאחר מספר שנים החלו פעולות אכיפה שונות נגד הבתים: הריסת בתים והגשת כתבי אישום. בשנת 2015 נהרסו שלושה בתים בכפר.
בשנת 2007 הגישו תושבי הכפר בקשה להכרה בתוכנית מתאר שתסדיר את הבנייה בכפר, אולם בקשתם נדחתה בהיעדר החלטת ממשלה על הכרה ביישוב. בנוסף ביקשו התושבים לקבל שירותים מוניציפליים עד להסדרת מעמד היישוב.
ביולי 2016 הוציא בג"ץ צו על תנאי המורה למדינה לנמק בתוך 90 יום מדוע אינה מסדירה את מעמדו של הכפר כשכונה של לוד או רמלה או כיישוב עצמאי.
במשך מספר שנים בחנו רשויות המדינה את האפשרויות השונות להתמודדות עם הבעיה של הכפר אך לא הצליחו להגיע להסכמות. ועדה שבדקה את הנושא ציינה ארבע חלופות:
הפיכת המתחם ליישוב עצמאי, חלופה שכל גורמי המקצוע מתנגדים לה בגלל המדיניות שלא להקים יישובים נוספים במרכז הארץ;
פינוי מלא של המתחם;
פינוי חלקי של המתחם ללא תוספת של שטחים למגורים וגריעת חלק מהשטח לצורך הקמת תשתיות;
פינוי חלקי של המתחם, גריעת חלק מהשטח לצורך תשתיות ותוספת שטחים בתוך המתחם לצורכי מגורים, תוך סיפוח השטח לעיריית לוד. עם זאת, עיריית לוד מתנגדת לסיפוח בין השאר בגלל העלויות הגבוהות של הקמת תשתיות הנעדרות לחלוטין בכפר.
באפריל 2021 ניתן פסק הדין של בג"ץ בו נאמר כי על מדינת ישראל לקבל החלטה בעניין הכפר. פסק הדין קבע כי עד סוף שנת 2021 מתבקשת ועדת גבולות לתת את המלצותיה באשר למעמד היישוב. בדצמבר אותה שנה החליטה ועדת הגבולות של משרד הפנים כי הכפר לא יסופח לעיר לוד, והמליצה לספח את הכפר למועצה מקומית שדות דן.
במאי 2021, במסגרת מבצע שומר החומות, פגעה בכפר רקטה ששוגרה מרצועת עזה. שני תושבים, אב ובתו, נהרגו.
במאי 2022 החליטה שרת הפנים איילת שקד שהכפר יסופח לרמלה.
פינוי פסולת והטמנת פסולת לא חוקית

בנושא הסדרת פינוי הפסולת מהכפר, התקיימה פגישה ב־21 בינואר 2018 במשרד להגנת הסביבה מחוז מרכז בהשתתפות ראשי הערים והמועצות באזור, בה הוחלט כי המועצה האזורית שדות דן תפנה את הפסולת של 600 הבתים בכפר, ועיריית לוד תיקח את האחריות על 280 הדונמים הגובלים עם שטח שיפוטה.
בינואר 2018, בעקבות פעילות עבריינית של הטמנת פסולת יבשה בכמויות גדולות ושריפות בשטחים פתוחים בכפר, יזמה עיריית לוד הפגנה נגד זיהום האוויר כתוצאה משריפת הזבל, וחייבה את עובדי העירייה להצטרף להפגנה. ב-6 באוקטובר 2018 משטרת לוד בשיתוף עיריית לוד הגישו כתב אישום כנגד בעלי תחנת מעבר ומטמנה לא חוקית לפסולת וחילטו כלים. באוגוסט 2021 חייב בג"ץ את הממשלה לספק שירותי תברואה וסילוק פסולת לכפר.
חינוך

בכפר אין בתי ספר או מוסדות חינוך אחרים וילדי הכפר לומדים בבתי ספר ברמלה.
הערות שוליים

1 2   ג'קי חורי, בג"ץ למדינה: נמקו מדוע לא מוסדר מעמדו של הכפר הערבי דהמש, באתר הארץ, 19 ביולי 2016
1 2  הריסת בתים בכפר דהמאש - דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, 11 בינואר 2007
1 2 3 4  בג"ץ 5435/14 עמותת כפר דהמש ו-32 עותרים נוספים נ' ממשלת ישראל, ניתן ב־28 באפריל 2021
↑  בתים לא מוכרים, זכויות לא מוכרות - סיפור מקרה הכפר דהמש, אמנסטי אינטרנשיונל, 28 במרץ 2015
↑   ג'קי חורי, נהרסו 3 בתים בכפר דהמש ליד לוד – הריסה שלישית בחברה הערבית ב-48 שעות, באתר הארץ, 15 בפברואר 2015
↑  פסק דין עמותת כפר עתיד (דהמש) נגד הוועדה המקומית לתכנון ובניה לודים, יו"ר הוועדה המקומית לתכנון ובנייה לודים, מדינת ישראל, השופטת שרה ברון, 30 בינואר 2008
↑   אור קשתי, תושבי הכפר דהמש עתרו לבג"ץ כדי לקבל הכרה, המדינה ממשיכה לחלק צווי הריסה, באתר הארץ, 27 בפברואר 2015
↑  אמיתי גזית, בג"ץ הורה למדינה להציג פתרון לכפר הלא מוכר דהמש, באתר כלכליסט, 19 ביולי 2016
↑  בג"צ דורש מהמדינה להכיר בקיומו של הכפר הערבי הלא חוקי דהמש, באתר גלובס, 29 באפריל 2021
↑  shishi-bair, המדינה בהחלטה היסטורית שתטיב עם לוד-שישי בעיר חדשות רמלה לוד, באתר שישי בעיר | חדשות רמלה לוד - כל החדשות, כל העדכונים וכל האירועים, ‏2022-01-04
↑  כתבי ynet, מטח לילי כבד למרכז ולדרום, אב ובתו נהרגו ליד לוד, באתר ynet, 12 במאי 2021
↑  אורי סלע‏, אחרי 15 שנה של מאבק: מעמדו של הכפר דהמש יוסדר והוא יסופח לרמלה, באתר וואלה, 11 במאי 2022
↑  ניסים גוזלן - ראש מועצת באר יעקב התערב ותיווך, ונושא השריפות בכפר דהמש הגיע לפתרונו - חדשות מקומיות ברמלוד נט באר יעקב, באתר רמלוד נט
↑  יעל מרום, עיריית לוד חייבה עובדים להפגין נגד הזיהום מהכפר הלא מוכר דהמש, באתר "שיחה מקומית", 22 בינואר 2018
↑  עמית קליין, המלחמה במפגע השריפות מדהמש עולה מדרגה, באתר מקומונט לוד, ‏2018-10-06
↑  בג"ץ 5435/14
↑  28/3/2015 הסעת תלמידי שכונת דהמש ברמלה לבתי הספר, באתר האגודה לזכויות האזרח בישראל, 30 במאי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380745205171  VIAF: 19152199254914281575   WorldCat (עם VIAF): 19152199254914281575
גליקשטאדט

גְלִיקְשְׁטַאדְט (בגרמנית: Glückstadt – מילולית: עיר המזל; בדנית: Lykstad) היא עיירה במחוז שטיינבורג שבמדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה, השוכנת על גדתו הימנית של נהר האלבה התחתון, בשפכו של נהר רין, כ-45 ק"מ צפונית-מזרחית לאלטונה. העיירה נחשבת לחלק מהאזור המטרופוליני של המבורג.
היסטוריה

גליקשטאדט נוסדה בשנת 1617 על אדמות הביצות שלאורך נהר האלבה על ידי דוכס הולשטיין, מלך דנמרק, כריסטיאן הרביעי, אשר בנה שם סוללות וביצורים, כמו גם ארמון דוכסות. מאחר שכריסטיאן הרביעי הבטיח למתיישבים פטור ממסים וחופש דת, הפכה גליקשטאדט עד מהרה למרכז סחר חשוב, שנועד להתחרות בעיר הקיסרית המבורג, הממוקמת במעלה האלבה. בעיירה התיישבו קלוויניסטים, רמונסטרנטים ומנוניטים (אנבפטיסטים) מהולנד, וכן יהודים ספרדים וקתולים.
לאחר שהמלך כריסטיאן הצטרף לנוצרים הפרוטסטנטים במלחמת שלושים השנים, הטילו בתגובה כוחות האימפריה הרומית הקדושה והליגה הקתולית, בפיקודם של אלברכט פון ולנשטיין ויוהאן ט'סרקלס פון טילי, מצור בן 15 שבועות בשנים 1627–1628, אך לא הצליחו לכובשה.
בשנת 1649 העביר בנו של כריסטיאן הרביעי ויורשו, פרדריק השלישי, את מקום מושבו של ממשל הולשטיין לגליקשטאדט, ולאחר מכן נודעה הדוכסות בשם הולשטיין-גליקשטאדט. בשנת 1773 הפכה העיירה לבירת הולשטיין כולה, עת מוזגו אליה שטחי הולשטיין-גוטורפ. במהלך מלחמת הקואליציה השישית, ב-1814, הוטל מצור על גליקשטאדט על ידי כוחות הקואליציה, והעיירה נכנעה תוך שביצוריה הוחרבו. בשנת 1830 הפכה העיירה לנמל חופשי.
הולשטיין-גליקשטאדט נותרה בחזקת הכתר הדני עד לתבוסתו במלחמת שלזוויג השנייה ב-1864. העיירה נכבשה על ידי אוסטריה, אך לבסוף סופחה לפרובינציה הפרוסית שלזוויג-הולשטיין בעקבות מלחמת אוסטרו-פרוסיה ב-1866.
תחבורה

ב-1845 נפתחה תחנת גליקשטאדט על קו רכבת הביצות מאלמסהורן, שב-1857 המשיך עד לאיצהו. כיום רכבות נוסעות מתחנת המבורג-אלטונה לווסטרלנד באי זילט. לגליקשטאדט יש גם שירות מעבורת החוצה את האלבה לוויישהאפן בסקסוניה התחתונה. זוהי תחנת עצירה על כביש המעבורת הגרמני ושביל האופניים אלבה.
גלריה

כיכר השוק בגליקשטאדט
מבט אווירי על גליקשטאדט מצדו השני של האלבה
מחסן המלח לשעבר של גליקשטאדט
הכנסייה לשעבר של הקלוויניסטים, הרמונסטרנטים והמנוניטים
בית הקברות היהודי לשעבר
ד'תתע"ט

ד'תתע"ט (4879)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-19 בספטמבר 1118 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 7 בספטמבר 1119. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנת שמיטה.
אירועים

א' באייר - בלדווין השני מוכתר כמלך ירושלים
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
גאורגיוס הקדוש

.
| --- | --- |

תחריט דמותו של גאורגיוס על מצבת קברו בלוד
 לידה:  270 לערך קפדוקיה, האימפריה הרומית
 הוצאה להורג:  23 באפריל 303 ניקומדיה, האימפריה הרומית
 קדוש עבור:  כל הכנסיות
 מקום פולחן עיקרי:  ישראל כנסיית גאורגיוס הקדוש קוטל הדרקון, לוד
 חג:  23 באפריל, 23 בנובמבר (גאורגיה)
 פטרון של:  אנגליה, אתיופיה, ביירות, גאורגיה, קטלוניה, ג'נובה, ליטא, מונטנגרו, מוסקבה ופרייבורג. בנוסף: חקלאים, קשתים, חרשי שריון וחיילים.
גאורגיוס הקדוש (בין 275 ל-281 – 23 באפריל 303) הוא קדוש נוצרי הנחשב לקדוש החשוב ביותר בנצרות האורתודוקסית, ואחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים.
גאורגיוס הוא הקדוש הפטרון של כמה ארצות: אנגליה, אתיופיה, גאורגיה, מונטנגרו, ליטא וקטלוניה
וכן של כמה ערים, ובהן מוסקבה, ג'נובה ובמברג.
החל מן המאה ה-12 נפוצו אגדות, על-בסיס המסופר בחזון יוחנן (פרק י"ב, 7-9) בברית החדשה, שם מתוארת מלחמתו של שר המלאכים מיכאל בתנין. על-פי האגדה הציל גאורגיוס נערה מידי דרקון אכזר והרגו.
ביוגרפיה

אין מקורות היסטוריים מהימנים המספרים את סיפור חייו של גאורגיוס הקדוש. על פי המסורת והאגדות עליו הוא נולד למשפחה נוצרית בסוף המאה השלישית. אביו היה מקפדוקיה ושירת כקצין צבא. אמו הייתה מלוד ולאחר שאביו נהרג במלחמה חזרה אמו לעיר מולדתה עם בנה, שחינכה בעצמה.
גאורגיוס המשיך את דרכי אביו, הצטרף לצבא ועלה בסולם הדרגות. בסוף שנות העשרים לחייו הוא כבר נשא דרגת קצונה והוצב בניקומדיה כחבר במשמר האישי של הקיסר דיוקלטיאנוס.
לפי סיפורי הקדושים, בשנת 302 פרסם דיוקלטיאנוס צווים המורים לאסור כל חייל נוצרי בצבא ומחייבים כל חייל אחר להשתתף בפולחן הקיסר ולהקריב קורבן לאלים הרומיים. גאורגיוס הקדוש צווה ליטול חלק בדיכוי הנוצרים אך במקום זאת התוודה כי הוא נוצרי וביקר את החלטת הקיסר. דיוקלטיאנוס ניסה להמיר את דתו של גאורגיוס והציע לו כסף ואדמה כדי שישתתף בפולחן הרומי. גאורגיוס סירב והקיסר ציווה על המתתו בעינויים כבוגד. לאחר עינויים קשים נערף ראשו של גאורגיוס על חומת ניקומדיה ב-23 באפריל 303. הקיסרית אלכסנדרה וכוהן הדת אתנסיוס שצפו בסבלו, השתכנעו ממסירות הנפש שלו והתנצרו גם הם, על אף שידעו כי יוצאו להורג. גופתו של גאורגיוס הובאה ללוד, עיר מולדת משפחתו, ושם הוא נקבר כקדוש מעונה.
גאורגיוס הקדוש הוא אחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים.
אגדת גאורגיוס והדרקון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
על פי האגדה, גאורגיוס קטל דרקון שהטיל את חיתתו על עיר בלוב ודרש שיקריבו לו קורבנות, בתחילה בעלי החיים ומאוחר יותר קורבנות אדם. כאשר נבחרה נסיכה להיות מוקרבת לו, הוא הציל אותה, גרר את הדרקון מובס אל העיר ודרש מכל תושביה להתנצר. לאחר שהמלך ותושבי העיר התנצרו הרג גאורגיוס את הדרקון.
קברו בלוד

כנסיית גאורגיוס הקדוש קוטל הדרקון (בערבית: מאר ג'רייאס) היא כנסייה נוצרית אורתודוקסית בלוד. הכנסייה נבנתה בתקופת הקיסר קונסטנטינוס הראשון (306-337) להנצחת קברו של גאורגיוס. על פי ההיסטוריון אוסביוס מקיסריה, שם הקדוש לו הוקדשה לא פורסם בתחילה, מחשש לרדיפות. הכנסייה נהרסה והוקמה מחדש פעמיים (הכנסייה הקיימת בימינו נבנתה בשנת 1872).
מסורת אחרת משייכות את הקבר המקודש בבענה לגאורגיוס הקדוש. במסורת הדרוזית הקבר מזוהה עם אליהו הנביא.
הנצחתו

כנסיות רבות ומנזרים בעולם הנוצרי נקראו על שמו מאתיופיה ועד רוסיה. כנסייה ידועה מאוד היא ביתה גיורגיס בלליבלה, אתיופיה.
הנצחתו > כנסיות ומנזרים על שמו בארץ ישראל

קתדרלת סנט ג'ורג' בדרך שכם. היא הוקמה בשנת 1898 ושייכת לכנסייה האפיסקופלית.
כנסיית סנט ג'ורג' בעיילבון - כנסייה יוונית אורתודוקסית.
כנסיית גאורגיוס הקדוש (כנסיית סנט ג'ורג') ביפו - כנסייה יוונית-אורתודוקסית.
כנסיית גאורגיוס הקדוש ביפיע - כנסייה יוונית-אורתודוקסית, נבנתה (על פי הכיתוב מעל דלתה) ב-1122, הוחלפה ב-2016 בכנסייה חדשה המוקדשת למר סבא (סבאס הקדוש).
כנסיית סנט ג'ורג' בכפר בורקין שבקרבת ג'נין - בכפר חיות רק כ-20 משפחות נוצריות, השאר מוסלמים. כנסייה יוונית-אורתודוקסית, נחשבת כאחת הכנסיות העתיקות בעולם.
מנזר סנט ג'ורג' בעיירה אל-ח'דר בקרבת בית לחם - מנזר וכנסייה יוונית-אורתודוקסית.
כנסייה ג'ורג' הקדוש ברמלה - כנסייה יוונית אורתודוקסית.
כנסיית סנט ג'ורג' בעכו - כנסייה יוונית אותודוקסית.
הנצחתו > גאורגיוס הקדוש בהרלדיקה

גאורגיוס קוטל הדרקון על מגן סמל גאורגיה
סמל העיר מוסקבה
סמל העיר במברג בגרמניה
דגל צלב גאורגיוס הקדוש הוא דגל אנגליה, הערים ג'נובה, מילאנו וערים נוספות
ראו גם

צלב גאורגיוס הקדוש
דן לזר, ‏ג'ורג' קוטל הדרקון- הקדוש החשוב ביותר שלא הכרתם, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 17 בנובמבר 2018
הערות שוליים

↑  לוד, חגיגות גאורגיוס הקדוש בכנסיית סנט ג'ורג' (נובמבר 2019), באתר עמירם במשעולי ישראל, ‏2019-11-17
| תאולוגיה נוצרית |
| --- | --- | --- |
| האלוהות | השילוש הקדוש • האל האב • ישו • רוח הקודש • קרדו • ומן הבן • אריאניות • הסבליאניות • המקדוניות | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| כריסטולוגיה | לוגוס • אינקרנציה • דיופיזיטיות • מונופיזיטיזם/מיאפיזיטיות • דונאטיזם • מונותליטיזם • נסטוריאניזם • לידת הבתולין • עליית ישו • הביאה השנייה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| האדם והאל | החטא הקדמון • כפרה • פלגיאניזם • חטא • שבעת החטאים • חסד • גאולה • פרדסטינציה • יוסטיפיקציה • קדוש (קדוש מגן) • הסקרמנטים • טרנסובסטנציאציה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| תאולוגים חשובים | טרטוליאנוס • אוריגנס • פוליקרפוס • אתנסיוס • בסיליוס הגדול • גרגוריוס מנזיאנזוס • הירונימוס • אמברוזיוס • אוגוסטינוס • יוחנן כריסוסטומוס • קירילוס האלכסנדרוני • ברנאר מקלרבו • תומאס אקווינס • אנסלם • לותר • צווינגלי • קלווין • וסלי | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
פורטל נצרות • מושגים בנצרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90653093  GND: 118538527  ISNI: 0000 0000 1364 2652  NKC: jx20050627004  SELIBR: 345635  SUDOC: 028369149  TePapa: 48891  VIAF: 27862930   WorldCat (עם VIAF): 27862930 
גאורגיוס הקדוש קוטל את הדרקון, ורונה, המאה ה-13
איקונין של גאורגיוס מכנסיית ביתה גיורגיס בלליבלה
דזו

דזו (בטיבטית: མཛོ་; קרוי גם זו, זהו ודזהו), הוא פר מבוית גדול שנוצר מהכלאה בין יאק הבית ובקר הבית, ונעשה בו שימוש בעיקר על ידי ילידים ונוודים במרכז אסיה. הכינוי דזו מתייחס לזכר שנוצר מההכלאה, בעוד שנקבה מכונה דזומו או זהום. בשפה המונגולית, הדזו נקרא חֵינאק (хайнаг). באנגלית יש המכנים אותו יאקאו המהווה הלחם של המילים "יאק" ו"קאו" (פרה), אם כי השם נמצא בשימוש לעיתים רחוקות.
התרחשות ומאפיינים גנטיים

בדרך כלל, רבייה בין יאק לבקר באופן טבעי נדירה יחסית, שכן ההתנהגות שלהם שונה במקצת; הדבר אמור במיוחד במקומות שבהם יש עדרים גדולים הן של בקר והן של יאק, כך שכל אחד יעדיף להתרבות עם מינו. אצל נוודים שמחזיקים מספר מצומצם של ראשי בקר ויאק, תופעת הכלאיים תהיה נפוצה יותר שכן החיות רגילות יותר אחת לשנייה. בעוד שנקבת הדזו פורייה, הזכרים והצאצאים הם עקרים. צאצאי הכלאיים הם גדולים וחזקים יותר מהיאקים ומהבקר בתופעה הידועה כאון כלאיים, והם יעילים יותר מבחינת יצור חלב או בשר. אף על פי שבדזואים נעשה שימוש במשך מאות שנים, במקומות מסוימים הם נדחים מבחינה דתית על ידי השבטים - שכן הגזע שלהם אינו טהור. צאצאי הדזו עשויים לעיתים קרובות להפגין דמיון חיצוני וגנטי לאחד ההורים. במונגוליה, יש כינויים מיוחדים לצאצאי דזו שהתרבו עם יאק טהור או בקר טהור.
הדזואים חיים בעיקר במונגוליה, נפאל וטיבט, שכן במקומות אלו קיימת אוכלוסיית היאקים המבויתים הגדולה בעולם. עקב כך שהם מצויים באזורים קרים, לפרווה העבה והצמרירית שלהם יש תפקיד חשוב בהגנה על הדזו מפני קפיאה, והטמפרטורות באזור צונחות לעיתים קרובות מתחת לאפס. הם ניזונים בעיקר מעשב וצמחייה טרשית דלילה המצויה בערבה האירואסייתית וברמה הטיבטית, ועשויים להיות מאוימים על ידי זאבים טיבטים או נמרי־שלג.
תיאור חיצוני

בעיקרון, הדזו מקבל את המבנה והאנטומיה של היאק, בעוד שדברים מסוימים כמו הפרווה או הראש דומים יותר לבקר. מבנה הגוף שלו רחב וארוך, יש לו דבשת קטנה על הכתף, והראש מוארך וצר בדרך כלל בדומה לבקר. אף על פי שהרגליים קצרות בהשוואה לגוף, הן ארוכות יותר משל היאקים הרגילים. הפרווה עבה מאוד, מדובללת וצמרירית, אך לרוב היא פחות שעירה מפרוות היאק. צבע הפרווה הוא שחור מבריק, שחור אפרפר או אפור, כשבדרך כלל יש כתמים לבנים גדולים על המצח, הגב, החרטום, השפתיים או הרגליים. חוטם ורוד מצביע בדרך כלל על כך שמדובר בבן כלאיים. ההבדל העיקרי בין הדזו ליאק הוא צורת החרטום שארוכה יותר אצל הדזו, וצורת החוטם שדומה לבקר ולא ליאק. הקרניים של הדזו זקופות, עבות וצומחות לכיוון מעלה עם עיקום כלפי קדימה או אחורה, בניגוד לקרני היאק שצומחות לצדדים ומסתיימות בספירלה ייחודית. הדזו גדול, חזק ומוצק יותר מהוריו, ומשקלו כבד יותר בסביבות 30-25%; עם זאת, הדבר אמור בעיקר לגבי יאקים מבויתים, אך יאקים פראיים גדולים וכבדים ממנו. הזנב של הדזו ארוך ושעיר בדומה ליאק, והחצאית שבחלק התחתון של הגוף קטנה יותר ולעיתים קרובות נעדרת. גובה הכתפיים של זכר בוגר 126 ס"מ, אורך הראש והגוף 162 ס"מ, ומשקל הגוף כ-470 ק"ג.
שימושים

הדזו משמש את האדם למגוון דברים בדומה ליאק: בשר, חלב, גזיזת צמר והכנת בגדים מהפרווה העבה. בנוסף הוא משמש לחרישה. לדזו יש מזג נוח ורגוע יותר מהיאק או הבקר, עד כדי כך שגם אדם זר יכול לקחת מהאחו בנקל קבוצת דזואים מבלי שהללו יפגינו התנגדות ועקב כך הם זקוקים לשמירה הדוקה יותר. ניתן להשתמש בו כבהמת משא לנשיאת חבילות כבדות בבתי גידול הרריים וקשים לגישה או בשדות שלג. נקבת הדזו מייצרת חלב בסביבות 40-30% יותר מנקבת היאק, והחלב עשיר בשומן. עם זאת, ניסיונות ליצירת דזו שיפיק כמות חלב זהה לפרה ובו זמנית יהיה בעל אנטומיה של יאק המותאמת למזג אוויר קשה וגם ראוי לנשיאת משאות - טרם הצליחו. תוחלת החיים של הדזו ארוכה יותר משל היאקים.
דזו נושא חבילות סמוך להר אוורסט.
איור פרופיל גוף של דזו זכר.
חרישה בזוג דזואים.
ד'תתע"א

ד'תתע"א (4871)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-17 בספטמבר 1110 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 4 בספטמבר 1111. שנה מסוג זחא, איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
אירועים

ז' בטבת – ממלכת ירושלים הצלבנית כובשת את צידון מידי הפאטמים.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחא, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
דגל תאילנד

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל אזרחי ומדיני, דגל הצי המדיני והאזרחי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  1855
 קבלת מעמד רשמי:  28 בספטמבר 1917
 מוטיבים עיצוביים:  חמישה פסים אופקיים אדום-לבן-כחול-לבן-אדום. עוביו של הפס הכחול כעובי שני פסים.
 גרסאות נוספות:     דגל ימי צבאי
דגל תאילנד, ידוע גם בשם טריירנגה מורכב מחמישה פסים אופקיים בצבעים אדום, לבן, כחול, לבן ואדום. הפס הכחול, המרכזי, כפול בגובהו משאר ארבעת הפסים. שלושת הצבעים אדום-לבן-כחול מסמלים אומה-דת-מלך, מוטו לא רשמי של תאילנד.
לפי גרסה אחרת הפסים האדומים מסמלים את דם חייהם של בני העם, והפסים הלבנים - את טוהר הדת הבודהיסטית.
הדגל הראשון ששימש את סיאם היה ככל הנראה דגל אדום, בו השתמשו לראשונה תחת שלטונו של המלך נראי (1656–1688). לפי מקורות מסוימים, צורפו מאוחר יותר סמלים שונים לבד האדום - צ'קרה לבנה (הגלגל הבודהיסטי), פיל לבן בתוך צ'קרה, או דסקית לבנה שבתוכה השמש.
באופן רשמי הדגל הראשון נוצר בשנת 1855 על ידי המלך מונגקוט ( ראמה הרביעי), ובו פיל לבן (הסמל הקדוש והמלכותי של מלכי תאילנד) על רקע אדום, שכן הדגל האדום הפשוט לא היה בעל סממנים ייחודיים מספיק, שיאפשרו לסיאם להשתמש בו ביחסים בינלאומיים.
בשנת 1916 שונה הדגל לעיצובו הנוכחי, אך הצבע האמצעי היה אדום, כמו בפסים החיצוניים. לפי האגדה, במהלך שיטפון ראה המלך וג'ירוודה (ראמה השישי) את הדגל תלוי הפוך, ואת רגליו של הפיל הקדוש מופנות כלפי מעלה, וכדי למנוע את הישנות המקרה הוא יצר דגל חדש, סימטרי.
בשנת 1917 הוסר סמל הפיל, והצבע האמצעי הוחלף לכחול, כאשר לפי גרסה אחת כחול הוא הצבע של יום שישי, היום בו נולד המלך, ולפי גרסה אחרת הצבע הכחול שימש כמחווה למאבקן של מדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה.
גרסאות היסטוריות

‏1782-1813
‏1817-1855
‏1855-1872
‏1855-1916
‏1916 - 1917
ראו גם

סמל תאילנד
המנון תאילנד
גרג וולדן

גרגורי פול וולדן (באנגלית: Gregory Paul Walden; נולד ב-10 בינואר 1957) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת אורגון בשנים 1999–2021. וולדן, חבר המפלגה הרפובליקנית, נבחר לקונגרס האמריקאי לראשונה בבחירות 1998 אחרי כעשור בבית המחוקקים המדינתי באורגון. באוקטובר 2019 הכריז וולדן כי יפרוש מהחיים הפוליטיים לקראת בחירות 2020.