רעידת האדמה בסן פרנסיסקו (1906)
לאחר הרעידה > דוח לוסון

עד רעידת האדמה של 1906, המחקר הסייסמולוגי בארצות הברית פיגר באופן משמעותי אחרי המחקרים ביפן ובאירופה. הסייסמוגרפים הראשונים שם הותקנו בשני אתרים בקליפורניה: במצפה הכוכבים ליק שבהר המילטון ובאוניברסיטת קליפורניה ברקלי, ולאחר מכן בעוד 9 אתרים (כולל אחת בפיליפינים), ו-2 אתרים בקנדה.
כמעט כל המדענים בקליפורניה החלו מיד לאסוף תצפיות על תוצאות הרעידה. פרופסור אנדרו סי. לוסון(אנ'), יו"ר המחלקה לגאולוגיה באוניברסיטת ברקלי, נקט את הצעדים הראשונים שהובילו למינויו על ידי מושל קליפורניה, ג'ורג' סי פרדי(אנ'), שלושה ימים בלבד לאחר הרעידה העיקרית, כיו"ר של "ועדת חקירה ממלכתית של רעידת האדמה", כדי לאחד את עבודת החקירות המדעיות שהיו אז, תחת קורת גג אחת.
בראש הוועדה עמד כאמור פרופסור אנדרו לוסון. חברי הוועדה האחרים היו: ג'יי סי בראנר(אנ'), פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת סטנפורד; צ'ארלס בורקהאלטר(אנ'), מנהל מצפה הכוכבים צ'בוט באוקלנד; וו. וו. קמפבל(אנ'), מנהל מצפה הכוכבים ליק; ג'ורג' דיווידסון(אנ'), פרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת קליפורניה; ג'יי. קיי. ג'י גילברט(אנ'), גאולוג של המכון הגאולוגי של ארצות הברית; איי. או. לושנר(אנ'), פרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת קליפורניה; ו-H.F. ריד(אנ'), פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. למעט גילברט וריד, אף אחד מחברי הוועדה לא היה ידוע אז כמומחה בחקר רעידות אדמה. אף על פי כן, הם היו קבוצה מכובדת ומוכשרת מאוד של מדענים שניים מהגאולוגים ושניים מהאסטרונומים היו אז חברים באקדמיה הלאומית למדעים ושלושה אחרים הפכו לאחר מכן לחברים בגוף זה.
המדינה חָסְרה משאבים להקצות כספים למחקר עבור "הוועדה לחקירת רעידת האדמה של מדינת קליפורניה", ובמקום זאת הוועדה מומנה על ידי מכון קרנגי למדע.
בישיבתה הראשונה, שלושה ימים לאחר מינויהּ, התארגנה הוועדה לשתי ועדות משנה. אחת בראשות לוסון, הייתה לקבוע שינויים פני השטח הקשורים לרעידת האדמה, ולאסוף נתונים על העוצמה הסייסמית באתרים שונים. השנייה, עם לושנר כיו"ר, הוטל איסוף הנתונים על זמני ההגעה של הגלים הסייסמיים בתחנות הסייסמוגרפיות השונות. כמה שבועות לאחר מכן, כאשר נודעו המאפיינים העיקריים של רעידת האדמה, מונתה ועדה שלישית, בראשות ריד, שתבחן בעיות של הגאופיזיקה של רעידת האדמה. שלוש הוועדות כללו את חברי הוועדה ועוד 21 מדענים נוספים, שרבים מהם - כמו פוסאקיצ'י אומורי(אנ'), פרופסור לסייסמולוגיה באוניברסיטה האימפריאלית בטוקיו ואחד מגדולי הסיסמולוגים של יפן - כבר היה ידוע בעולם, ורבים אחרים, אשר מאוחר יותר נודעו בעולם כמובילים בגאולוגיה, מתמטיקה, מטאורולוגיה ותחומי מדע אחרים.
הוועדה הגישה דוח ראשוני בן עשרים עמודים למושל פרדי ב-31 במאי 1906. לקראת הדוח הסופי רואיינו מאות אנשים, ונאספו ממצאים מכל אזור פגוע, וכן סייסמוגרמות מתחנות ברחבי העולם. לוסון בילה את החורף של 1906-1907 בוושינגטון הבירה, באיסוף ועריכה של דוחות בודדים של יותר מעשרים מדענים שהשתתפו במחקר, כדי להפוך אותם לדוח אחד שלם. הדוח כולל מבוא על הגאולוגיה של רכסי החופים, עם הסברים והערות שוליים לרוב. כרך א', חלקים 1 ו-2, ואטלס הפוליו הנלווה אליו, פורסמו ב-1908 על ידי מכון קרנגי בוושינגטון. כרך זה ייסד מודל של חקירה ודיווח של רעידת אדמה שזכתה מאז למעקב נרחב. התיעוד המפורט שלו, מאפשר להשוות שינויים טקטוניים וגאולוגיים אחרים מאז 1906.
דוח סופי זה של הוועדה (כיום מכונה בדרך כלל דו"ח לוסון), הוא אוסף ממצה של דוחות מפורטים של יותר מעשרים מדענים תורמים ממוסדות מחקר שונים, על: נזקי רעידת האדמה, התנועה היחסית לאורך העתק סן אנדראס, תיעוד הסייסמוגרמות של הרעידה מתחנות ברחבי העולם והגאולוגיה הבסיסית בצפון קליפורניה. המכון הגאולוגי של ארצות הברית מכנה את הדוח הזה כראשיתה של מהפיכה מדעית בתחום. אם לציין מאפיין אחד יחידי, שחשוב יותר מהאחרים, הוא עוצמת הרעד, שהיה מִתְּאָם ברור של העוצמה הסייסמית עם התנאים הגאולוגיים הבסיסיים. אזורים הנמצאים בעמקים מלאֵי משקעים, סבלו מזעזועים חזקים יותר מאתרי סלע סמוכים, והזעזועים החזקים ביותר התרחשו באזורים שבהם אָדְמַת מילוי, שנחפרה ממפרץ סן פרנסיסקו, שימשה תשתית עליה נבנוּ מבנים. פרקטיקה מודרנית של אִזוּר סייסמי (Seismic microzonation)(אנ') מסבירה את ההבדלים בסכנה הסיסמית, הנובעת מתנאים גאולוגיים משתנים, קרי; תופעות של תגובת אתר סייסמית.
כרך ב', המכניקה של רעידת האדמה, שחיבר H. F. Reid(אנ'), פורסם בשנת 1910. ההצגה של ריד את תאוריית הריבאונד האלסטי של רעידות אדמה בכרך זה, נותרה כיום ההסבר המשכנע לאחד המנגנונים החשובים ביותר של פעילות סיסמית.
דו"ח לוסון נותר המחקר החשוב ביותר של רעידת אדמה בודדת.