stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואלרי הרפר

| --- | --- |

ואלרי הרפר בשנת 2007
 לידה:  22 באוגוסט 1939 ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  30 באוגוסט 2019 (בגיל 80) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הוליווד פוראבר 
 שם לידה:  Valerie Kathryn Harper 
 מדינה:  ארצות הברית, צרפת 
 תקופת הפעילות:  1956–2019 (כ־63 שנים)
 מקום לימודים:  Lincoln High School 
 בן או בת זוג:  ריצ'רד שאל (1964–1978) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  4 פרסי אמי   פרס גלובוס הזהב
 http://www.valerieharper.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ואלרי קת'רין הרפר (באנגלית: Valerie Kathryn Harper;‏ 22 באוגוסט 1939 – 30 באוגוסט 2019) הייתה שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אמריקאית, זוכת ארבעה פרסי אמי ופרס גלובוס הזהב. ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של רודה מורגנשטרן בקומדיית המצבים המצליחה "המופע של מרי טיילר מור", ולאחר מכן גם בסדרת הספין אוף "רודה".
ביוגרפיה > השנים הראשונות

הרפר נולדה במחוז רוקלנד, ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. אמה איווה, שנולדה בקנדה, הייתה אחות, ואביה, האוורד דונלד הרפר, היה מוכר של מוצרי תאורה. בילדותה משפחתה עברה ממקום למקום מדי כשנתיים, בשל עבודתו של אביה, והתגוררה בניו ג'רזי, קליפורניה, מישיגן ואורגון. בגיל 18 עברה הרפר לניו יורק כדי ללמוד בלט. היו לה אחות גדולה בשם ליאה, אח קטן בשם דון, ואחות למחצה בשם וירג'יניה, מנישואיו השניים של אביה.
ביוגרפיה > קריירה בברודוויי

הרפר החלה להופיע על במות ברודוויי כרקדנית וכנערת מקהלה בסוף שנות החמישים. היא הופיעה במספר מחזות זמר כחלק מהצוות של הכוריאוגרף מייקל קיד, ובין היתר השתתפה במחזות לצדם של לוסיל בול וג'קי גליסון. שותפתה לדירה הכירה לה את תיאטרון האימפרוביזציה "Second City" ואת שחקן האימפרוביזציה ריצ'רד שאל, שהפך לאחר מכן לבעלה הראשון. ביחד עם התיאטרון ועם שאל יצאה לסיבובי הופעות ברחבי ארצות הברית. שנים רבות לאחר מכן, בפברואר 2010, חזרה להופיע על במות ברודוויי, כשגילמה את דמותה של טלולה בנקהד במחזהו של מת'יו לומברדו "Looped" בתיאטרון ליציום.
ביוגרפיה > ההצלחה בטלוויזיה

ב-1970, בעת ששיחקה בתיאטרון קטן בלוס אנג'לס, הוזמנה למבחן בד לתפקיד היהודיה הניו יורקית רודה מורגנשטרן, בקומדיית המצבים המצליחה של רשת CBS "המופע של מרי טיילר מור". הרפר גילמה את דמותה של רודה בסדרה בתפקיד משנה בשנים 1974 - 1970, ולאחר מכן המשיכה וגילמה את דמותה של רודה בתפקיד הראשי בסדרת הספין אוף "רודה", ששודרה ברשת CBS במשך חמש עונות בשנים 1978 - 1974. בשתי העונות הראשונות זכתה הסדרה למדרוג גבוה, כשדורגה במקומות ה-6 וה-8 בהתאמה בדירוג השנתי. על גילום דמותה של רודה זכתה הרפר בארבעה פרסי אמי (והייתה מועמדת לפרס ארבע פעמים נוספות) ובפרס גלובוס הזהב (והייתה מועמדת לפרס שלוש פעמים נוספות).
ב-1986 חזרה להופיע בתפקיד ראשי בקומדיית מצבים, כשגילמה את דמותה של ואלרי הוגאן בסדרה של רשת NBC "ואלרי". בעקבות מחלוקת בינה ובין הרשת וחברת ההפקה "לורימר" בנוגע לשכרה, היא פוטרה מן הסדרה ב-1987, בתום העונה השנייה, והסדרה המשיכה בלעדיה עוד מספר עונות בשם החדש "משפחת הוגאן", כשלצופים נמסר שהדמות שגילמה נפטרה. הרפר תבעה את NBC ואת "לורימר" על הפרת חוזה, וחבר המושבעים קבע שהיא פוטרה שלא כדין ופסק לה פיצויים של 1.4 מיליון דולר ו-12.5% מרווחי הסדרה.
הרפר הרבתה להופיע בטלוויזיה ובתיאטרון ומיעטה להופיע בקולנוע, אך היו לה שני תפקידי משנה משמעותיים על המסך הגדול: בסרטו של ניל סיימון "פרק ב'" ב-1979, תפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב, ובסרטו של סטנלי דונן "בגידות בריו" ב-1984, לצדו של מייקל קיין. ב-1974 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע על משחקה בסרט "המשטרה משתוללת" לצידו של אלן ארקין.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת

הרפר הייתה חברה פעילה בגילדת שחקני המסך וכיהנה במועצת המנהלים שלה. ב-2001 התמודדה על תפקיד נשיאת הגילדה, אך הפסידה למליסה גילברט.
בשנים 2006–2005 הופיעה ברחבי ארצות הברית עם הצגת היחיד "המרפסת של גולדה", שסיפרה את סיפור חייה של ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר. המחזה הוסרט והפך לסרט קולנוע ב-2007.
בשנים 2008–2010 גילמה את דמותה של טלולה בנקהד במחזהו של מת'יו לומברדו "Looped". המחזה הוצג בקליפורניה, בוושינגטון די. סי. ובמשך כשלושה חודשים גם בברודוויי. על תפקידה זה הייתה מועמדת ב-2010 לפרס טוני בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר במחזה.
ביוגרפיה > חייה האישיים

ב-1964 הרפר נישאה לשחקן ריצ'רד שאל (אנ'). השניים התגרשו בינואר 1978. ב-8 באפריל 1987 נישאה בשנית, לשחקן והמפיק טוני קקיוטי, אותו פגשה כשהפיק את הסדרה "ואלרי" בכיכובה. בני הזוג אימצו בת בשם כריסטינה, שנולדה ב-1983, אף היא שחקנית. בתה החורגת הייתה השחקנית ונדי שאל (אנ').
נפטרה ב-30 באוגוסט 2019.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

המשטרה משתוללת (1974)
פרק ב' (1979)
The Last Married Couple in America ‏(1980)
בגידות בריו (1984)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

המופע של מרי טיילר מור (1970-1974)
רודה (1974-1978)
ואלרי (1986–1987)
מרי ורודה (2000) - סרט טלוויזיה
שלוש אחיות (2001)
פחות ממושלמת (2004-2003)
מכתבי אהבה (2014)
ליזה על פי דרישה (2018)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה > תפקידי אורח בולטים

סקס והעיר הגדולה (פרק אחד, 1999)
מופע שנות ה-70 (פרק אחד, 2001)
עקרות בית נואשות (פרק אחד, 2011)
הרפר באירוע צדקה בשנת 2010
התארכות היממה

מחקרים המתבססים על נתונים ההיסטוריים שנאספו לאורך 2,700 השנים האחרונות מראים שהיממה מתארכת בכ־1.70 מילי-שניות במאה שנים. ישנם מספר הערכות לגורמים לתופה זו. לתופעה זו אין השפעה מעשית כל שהיא שכן השפעתה תורגש בצורה משמעותית רק בעוד כמה אלפי שנים.
התופעה

נתונים ההיסטוריים שנאספו לאורך 2,700 השנים האחרונות מראים שהיממה מתארכת בכ־1.70 מילי-שניות במאה שנים (עם סטיית תקן של 0.05 מילי-שניות). מדידות אלה מתאימות היטב להשפעות המנוגדות של הגאות וכיפות הקרח.
אם כך, לפני c מאות שנים הייתה היממה קצרה יותר ב-1.7c מילי-שניות. מדידה של  \ 365\cdot 100c היממות שחלפו מאז על-פי השעון הקבוע, לעומת זמן היממה הממוצעת לאורך התקופה, סוטה ב-  \ \ {\frac {1}{2}}1.7\cdot 365\cdot 100c מילי-שניות, שהן כ-  \ \Delta T=31c^{2} שניות. אחת ההשלכות של התארכות היממה, היא על הכנת לוחות אסטרונומיים. כך למשל, לוח שנה מדויק לחלוטין שהוכן לפני 2,000 שנה ולא לקח בחשבון את התארכות היממה, יהיה נגוע בימינו בסטייה מצטברת של כ-3.5 שעות.
הגורמים לתופעה

הגורם בעל ההשפעה הגדולה ביותר על אורך היממה באופן מצטבר, הוא האטת הגאות. עליית וירידת פני המים, פעמיים בכל יממה סביב כדור הארץ כולו, מפעילה חיכוך הבולם את הסיבוב בהדרגה. על-פי השינויים הנצפים במסלול הירח (אותם ניתן לחשב בדייקנות, בעזרת מדידת מרחקים באמצעות קרן לייזר המוחזרת ממראות פינתיות שהושארו על הירח במשימות אפולו), אפשר לחשב שהגאות והשפל גורמים להארכת היממה ב-2.3 מילי-שניות במאה שנים. לדוגמה, לפני מיליון שנה הייתה היממה קצרה מזו של היום ב-23 שניות, ובקמבריון, לפני כ-500 מיליון שנה, היו ביממה רק 21 שעות (כאורכן היום).
גורם ארוך טווח נוסף, הוא השינוי בפחיסות כדור הארץ. כידוע, כדור הארץ אינו כדורי באופן מושלם, אלא אליפסואידי, סיבובו על צירו גורם למתיחה בכיוון התנועה, שבגללה היקפו בקו המשווה גדול מן ההיקף במסלול מקוטב לקוטב. בעידן הקרח, הצטברו בכיפות הקרח שבקטבים מסות קרח אדירות, שתחת לחצן גברה פחיסותו של הכדור. מחקרים גורסים כי הקרח החל לימס לפני כ-10,000 שנה, אבל קרום כדור הארץ אינו מגיב להפחתת הלחץ באלסטיות מושלמת, ומעריכים שדרושות לו עוד כ-4,000 שנה לפני שיגיע לשיווי משקל הידרוסטטי. התהליך מביא להפחתת הרדיוס בקו המשווה, המרוחק מציר הסיבוב, והתנע הזוויתי הקבוע מתרגם את ההפחתה להאצה של הסיבוב. מעריכים שאפקט זה מקצר את היממה בכ־0.6 מילי-שניות במאה שנים, בקורלציה מושהית עם תקופות הקרח השונות.
הערות שוליים

↑  F.R. Stephenson (1997): Historical Eclipses and Earth's Rotation. Cambridge Univ.Press.
חדית' א-נאס

חדית' א-נאס (בערבית: حديث الناس, מילולית: "שיח ההמון") הוא שבועון ישראלי בשפה הערבית הרואה אור מאז 1999 בנצרת. בפינת סקירת העיתונות שלו בתוכניתו של רזי ברקאי "מה בוער" ציין אחמד טיבי שהשבועון הוא הביטאון המרכזי של העילית האינטלקטואלית של ערביי ישראל, בעיקר בצפון הארץ. עורכו הראשי הוא העיתונאי זכריא חסן.
לעיתון יש אתר אינטרנט www.annas.app שעלה לאוויר בסוף שנת 2020.
הערות שוליים

↑  עיתונות, תקשורת וספרות ערבית בישראל עמ' 7, אתר קרן אברהם
↑  בתוכנית מראשית מאי 2014
| דגל ישראל שבועונים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | מעריב סופהשבוע • זו הדרך • בראשית |  |
| בידור ופנאי | לאשה |  |
| המגזר החרדי | משפחה • בקהילה • שעה טובה • יום ליום • הדרך • העדה • כפר חב"ד • בית משיח • המחנה החרדי • החומה |  |
| התנועה הקיבוצית | הזמן הירוק • ידיעות הקיבוץ |  |
| המגזר הדתי-לאומי | בשבע • מקור ראשון (מוצש) • שביעי |  |
| ילדים ונוער | מעריב לנוער • מעריב לילדים • אותיות וילדים • זרקור |  |
| רשתות מקומונים | רשת שוקן • ידיעות תקשורת • קו עיתונות (דתי-חרדי) • השקמה |  |
| מקומונים | העיר • כל העיר (ירושלים ומודיעין) • Time Out תל אביב • כלבו – חיפה והצפון • ערב ערב באילת • השבוע באשדוד • צומת השרון • מלאבס – פתח תקווה |  |
| בערבית | כל אל-ערב • א-סנארה • אלמיתאק • אח'באר א-נקב • פנורמה • חדית' א-נאס |  |
| בשפות אחרות | נובוסטי נדלי (רוסית) • אוי קלט (הונגרית) |  |
| שבועונים מהעבר | הארץ שלנו • דבר השבוע • דבר לילדים • העולם הזה • הפועל הצעיר • להיטון • כולנו • משמר לילדים • עיתון מיוחד • פנים אל פנים • קונטרס • רימון  • שישי  • עולמו של דיסני • רייטינג • ראש אחד • במחנה • פנאי פלוס • צוהר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא עיתונים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
התמימים

ערך זה עוסק בספר מתח מאת הרלן קובן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עטיפת המהדורה העברית
 מידע כללי
 מאת:  הרלן קובן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מתח
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2005
 מספר עמודים:  462
 הוצאה בעברית
 תאריך:  ידיעות ספרים
 תרגום:  ירון פריד
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-2-84011-760-5
 הספרייה הלאומית:  002595218
התמימים (אנגלית: The Innocent) הוא ספר מתח ה-14 במספר של הרלן קובן. הספר הוגדר כרב-מכר עולמי.
זהו ספרו החמישי של קובן שתורגם לעברית על ידי ירון פריד. הספר בעברית יצא לאור על ידי "ידיעות ספרים" במאי 2006.
הספר עובד למיני-סדרה טלוויזיונית ספרדית בשם "התמימים", שעלתה בנטפליקס באפריל 2021.
עלילה

מאט האנטר הוא סטודנט פשוט שיוצא למסיבה עם חברו הטוב ביותר. בזמן המסיבה, בעודם שיכורים, חברו של מאט נקלע לקטטה ומאט מתערב על מנת לעזור. ללא כל כוונה, אחד מהמתקוטטים נוחת בחוזקה על המדרכה וגולגולתו נשברת.
אחרי מספר שנים בכלא, מאט בונה לעצמו חיים חדשים, מתחתן ומוצא חברים חדשים. עד שיום אחד, שיחה אחת מחזירה אותו לאותו לילה שבו איבד את התמימות שלו.
מאט יוצא לחקירה פרטית שלוקחת אותו הרחק. צמוד לחקירתו של מאט, מתחוללת החקירה של לורן מיוז המנסה לפתור פרשת רצח מוזרה עם נזירה בעלת שדי סיליקון ואט אט מגלה את הקשר הישיר של הפרשה אל מאט האנטר שעד אז חוצה את ארצות הברית.
השיטפון בתמזה (1928)

| --- | --- |
 תאריך התרחשות:  7 בינואר 1928 
 תאריך התחלה:  7 בינואר 1928 
 הרוגים:  14
 חסרי קורת גג:  אלפים
 קואורדינטות:  51°29′02″N 0°09′43″W﻿ / ﻿51.484°N 0.162°W﻿ / 51.484; -0.162
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסהשיטפון בתמזה(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסהשיטפון בתמזה(למפת קנזינגטון וצ'לסי רגילה) השיטפון בתמזה(למפת קנזינגטון וצ'לסי מוגדלת) השיטפון בתמזה
 
לוחיות סימון על גדת התמזה בגריניץ' למפלס המים בשיטפונות שפקדו את האזור. הלוחית המתייחסת לשיטפון 1928 נראית מימין
השיטפון בתמזה היה אירוע שהתרחש בליל ה-7 בינואר 1928, כאשר נהר התמזה במרכז לונדון עלה על גדותיו והציף בה אזורים נרחבים. כתוצאה מן ההצפות נספו 14 בני אדם, אלפים איבדו את בתיהם ונגרם נזק כבד. היה זה השיטפון הגדול האחרון שפקד את מרכז לונדון עד כה.
הגורמים לשיטפון

בחג המולד 1927 ירד שלג כבד בגבעות הקוטסוולד שבדרום-מערב אנגליה, במקום בו נובעים מקורות נהר התמזה. בערב השנה החדשה חלה הפשרה פתאומית של השלג ולאחריה ירד גשם כבד. מאורעות אלו הביאו להכפלת נפח המים שזרמו במורד התמזה. במקביל, עקב גאות ונחשול סערה שהגיע מן הים הצפוני עלה מפלס המים בשפך הנהר ב-1.5 מטרים מעל למפלס הרגיל. זרימת המים במורד הנהר ממערב למזרח העלתה את המפלס בו עוד יותר.
מצב ההצפה בנהר הוחמר עוד יותר כתוצאה מעבודות חפירה באפיק הנהר, שנערכו מאז 1909 והעמיקו אותו בשני מטרים במטרה לאפשר לאוניות בעלות שוקע נמוך להגיע אל נמל לונדון. תוצאת הלוואי של העמקת האפיק הייתה שלמי ים קל היה יותר לזרום במעלה הנהר במהלך גאות, באופן שמפלס המים בו במהלכה עלה ב-70 סנטימטרים.
השיטפון

כתוצאה מפעולת הגורמים שנמנו עלה מפלס המים בנהר לשיא של כל הזמנים מאז החל התיעוד שלו. בשעה 01:30 בליל ה-7 בינואר הגיע המפלס ל-5.55 מטרים מעל קו האפס. התוצאה הייתה הצפות נרחבות של גדות הנהר לאורך כ-12 קילומטרים במרכז לונדון, מפאטני והמרסמית' במערב לונדון, דרך אזור הסיטי של לונדון, ועד הרובע המלכותי של גריניץ' שבמזרח לונדון ואף מזרחה ממנו לכיוון שפך הנהר.
התוצאה החמורה ביותר של השיטפון הייתה באזור מילבנק, שבו התמוטט קטע של 25 מטרים ברציף צ'לסי ושילח גל של מים על בתי העניים באזור. 14 איש טבעו שם בבתיהם – בעיקר מרתפים - בטרם הספיקו להיחלץ מהם. 4,000 איש הפכו לחסרי בית לאחר שמפלס המים ברחובות עלה לגובה של 1.2 מטרים. גלריית טייט הוצפה במים שהגיעו לגובה של עד 2.8 מטרים וגרמו נזק חמור לאוספיה. הוצפו גם חלקים מארמון וסטמינסטר והפרלמנט הבריטי שבו, וכן קווים ותחנות של הרכבת התחתית של לונדון. החפיר של מצודת לונדון התמלא מים לראשונה מזה יותר מ-80 שנה. הוצפו גם מנהרות רות'רהית' ובלאקוול.
עד צאת היום אמנם ירד מפלס המים לרמתו הרגילה, אך זמן רב בהרבה נדרש על מנת לשאוב את המים מן המנהרות והמרתפים הרבים שהוצפו.
לאחר השיטפון

תיקון נזקי השיטפון ארך מספר שנים. המבנים באזור שנפגע במילבנק נהרסו ברובם וניבנו מחדש. בין המבנים החדשים שניבנו שם בעקבות השיטפון היה בית התמזה, לימים מטה שירות הביטחון הבריטי. גשר למבת' נבנה מחדש, רציפי הנהר הוגבהו וחוזקו לאורך קטעים ארוכים של הנהר.
השיטפון, ביחד עם שיטפון הים הצפוני ב-1953 ועליית מפלס המים בנהר ב-1947 וב-1959, הביאו לעליית המודעות לצורך בהתגוננות מפני סכנת ההצפה של מטרופולין לונדון. אי הרצון להגביל את גודל האוניות שיוכלו לגשת אל נמל לונדון עיכב בשנים רבות את הקמתה של מערכת מגן נגד הצפות. בעקבות העתקת מרבית הפעילות לנמל טילברי שבמזרח התמזה הוקמה המערכת לבסוף והגיעה לשיאה ב-1984 עם חנוכת מחסום התמזה.
הערות שוליים

↑  שיטפון הים הצפוני ב-1953 הציף מספר אזורים נמוכים בעיר והעלה את מפלס המים בתמזה עד למילימטרים בודדים משפות הרציפים באזורים אחרים.
חבורת פואנקרה

חבורת פואנקרה היא חבורת האיזומטריות של מרחב מינקובסקי. במילים אחרות, חבורת פואנקרה היא אוסף הטרנספורמציות המעבירות בין מערכות ייחוס שקולות מבחינת תורת היחסות הפרטית, כלומר אוסף כל הטרנספורמציות במרחב-זמן  \ (t,x,y,z) שאינן משנות את המטריקה  ds^{2}=dt^{2}-dx^{2}-dy^{2}-dz^{2}.
החבורה קרויה על שמו של המדען הצרפתי אנרי פואנקרה.
חבורת פואנקרה היא חבורת לי לא קומפקטית מממד 10. לחבורת פואנקרה יש שתי תת־חבורות חשובות:
חבורת ההזזות (אנ') – חבורה אבלית מממד 4 הכוללת הזזות בזמן ובמרחב.
חבורת לורנץ (אנ') – חבורה מממד 6 הכוללת סיבובים וטרנספורמציות לורנץ. בנוסף חבורה זו כוללת טרנספורמציות דיסקרטיות של שיקוף בזמן ובמרחב. הטרנספורמציות הדיסקרטיות מחלקות את החבורה לארבעה רכיבי קשירות.
חבורת פואנקרה היא מכפלה חצי ישרה של החבורות הנ"ל.
לחקר ההצגות של חבורת פואנקרה יש חשיבות רבה בתחום פיזיקת החלקיקים. האופן בו טרנספורמציית פואנקרה משפיעה על חלקיק נקבעת על פי ההצגות של החבורה. באופן זה ניתן להסיק קיום תכונות שונות, דוגמת מסה וספין, בעזרתן ניתן לאפיין את החלקיקים.
ראו גם

חבורת לורנץ
החבורה האוקלידית
הערות שוליים

↑  ביחידות בהן מהירות האור c=1
זה בטו

ז'וזה אלברטו טיישיירה פרייריניה (בפורטוגזית: José Alberto Teixeira Ferreirinha ‏ 21 בפברואר 1960 – 4 בפברואר 1990), הידוע בקיצור כזה בטו, היה כדורגלן פורטוגזי ששיחק בעמדת השוער בפורטו, בביירה מאר ובנבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים

זה בטו נולד במטוסיניוס שבפורטוגל. הוא הגיע למחלקת הנוער של פורטו בגיל 17, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית שנתיים לאחר מכן, בעונת ספורט בביירה מאר. לאחר שלוש שנים נוספות על הספסל של פורטו, הוא החל לשמש כשוער הראשון של הקבוצה בעונת 1983/1984. הוא פתח בהרכב בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע 1983/1984 בו הפסידה פורטו ליובנטוס בתוצאה 2-1 ולקח חלק באירוע שנוי במחלוקות: תוך איבוד עשתונותיו, תקף את קוון המשחק עם דגלו שלו. הוא הורחק על ידי אופ"א לתקופה של שנה. בשנים הבאות נאבק זה בטו עם יוזף מילנארצ'יק על חולצת השוער הראשון, עד שבסופו של דבר הפסיד בקרב, ואיבד גם את מקומו כשוער השני לאחר פריצתו של ויטור באיה בן ה-18.
ב-4 בפברואר 1990, 17 ימים לפני יום הולדתו ה-30, נהרג זה בטו בתאונת דרכים בפורטו.
קריירה בינלאומית

ב-12 באוקטובר 1986 ערך זה בטו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד נבחרת שוודיה במסגרת מוקדמות יורו 1988. בסך הכל ערך זה בטו 3 הופעות בנבחרת פורטוגל.
הערות שוליים

↑  Estrelas do FCP: Zé Beto
זה אני (אלבום)

"זה אני" הוא אלבומו ה-12 של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-9 במרץ 2009. כעבור חודש וחצי הגיע האלבום למעמד אלבום פלטינה מרובעת על מכירות של למעלה מ-150,000 עותקים בנקודות מכירה בישראל.
מתוך האלבום יצאו הסינגלים "זה אני", "יפיופה", "לנצח בני", "למות מקנאה" ו"מטורף". "לנצח בני" הוא גרסת כיסוי לשירה של אביבה אבידן, שכתבה נורית בת שחר-צפריר והלחין עוזי חיטמן. השיר הושמע רבות בתקופת מבצע עופרת יצוקה. באלבום נכלל גם חידוש לשירו של שימי רון "שעת פרידה". השיר "זה אני" נבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' ובעוד שלושה מצעדים שונים.
ההפקה המוזיקלית והעיבודים של שירי האלבום נחלקו בין תמיר צור ודודו קומה.
רשימת רצועות

| זה אני> מס' | זה אני> שם | זה אני> מילים | זה אני> לחן | זה אני> משך | זה אני>  | זה אני>  | זה אני>  | זה אני>  | זה אני>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | זה אני  | יוסי גיספן | Kiriakos Papadopulus | 3:51 |  |  |  |  |  |
| 2. | למות מקנאה  | יוסי גיספן | עדי לאון | 3:57 |  |  |  |  |  |
| 3. | רוצה שתחזרי  | גילי זכאי | גילי זכאי | 3:41 |  |  |  |  |  |
| 4. | אישה שלי  | ליאור פרחי | רביב בן מנחם | 3:41 |  |  |  |  |  |
| 5. | לנצח בני  | נ.בת שחר צפריר | עוזי חיטמן | 4:15 |  |  |  |  |  |
| 6. | מאושרת  | רמי לב | דורון אלימלך | 3:31 |  |  |  |  |  |
| 7. | שומרני אל  | יוסי גיספן | עדי לאון | 4:28 |  |  |  |  |  |
| 8. | מטורף  | רמי לב | יוסי בן דוד | 3:26 |  |  |  |  |  |
| 9. | אישה וגם ילדה  | יוסי גיספן | עדי לאון | 3:42 |  |  |  |  |  |
| 10. | יפיופה  | יוסי גיספן | עדי לאון | 3:21 |  |  |  |  |  |
| 11. | מותק של אישה  | רמי לב | אריק זנטי | 3:47 |  |  |  |  |  |
| 12. | שעת פרידה  | אבי רן טוויג | אלי קניאל | 4:27 |  |  |  |  |  |
| 13. | טוב בלב  | ברק לידני | אריק זנטי | 2:57 |  |  |  |  |  |
חבורת פופיק

| --- | --- |

 
 ספרי הסדרה
 פופיק וחבורת גשר הזהב חבורת פופיק והמיליונר הקטן פופיק על גדות האמזונס חבורת פופיק והמטוס החטוף חבורת פופיק באלסקה חבורת פופיק בארץ האבודה חבורת פופיק ותעלומת היהלומים חבורת פופיק בתעלומת הבית הבודד חבורת פופיק בהוליבוד
 מידע כללי
 מאת:  ארנונה גדות
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספרי ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת עופר
 תאריך הוצאה:  1975-1967
 סדרה
 מספר ספרים:  9
חבורת פופיק היא סדרת ספרי ילדים שיצאה לאור בשנים 1975-1967 בהוצאת עופר. את הספרים כתבה ארנונה גדות, סופרת תל אביבית, שפרסמה גם סדרות נוספות לילדים, דוגמת עופר ועופריקו, שלומצי ופוק וחבורת צ'ופצ'יק. בשנות השבעים ספרי הסדרה נקראו בעיקר על ידי ילדים בגילאי בית הספר היסודי. החל מאמצע שנות השמונים דעכה הפופולריות שלה.
בניגוד לסיפורי חבורות אחרים שנכתבו על ידי סופרים ישראלים, סיפורי "חבורת פופיק" אינם מתרחשים בישראל כי אם על אדמת ארצות הברית. כל חבריה מתגוררים בעיר סן פרנסיסקו שבקליפורניה. בראש החבורה עומד מייסדה, המכונה פופיק (שמו האמיתי וכן שם משפחתו אינם ידועים), ואליו מצטרפים חבריו המתגוררים בשכנות לדירתו - תומאס (תום) רובסון, שירלי בל, פיט אשלי ואליזבט אשלי (אחותו של פיט). עם היווסדה מחליטים בני החבורה ששמה הרשמי יהיה "חבורת גשר שער הזהב", על שם המונומנט המסמל את עירם, אך בהמשך מתפרסמות הרפתקאותיהם תחת השם "חבורת פופיק".
לאורך כל עלילות הסדרה בולטת מנהיגותו של פופיק. ילדי החבורה מקבלים אותה ללא עוררין ואף אינם מתנגדים שחבורתם תזוהה בשמו ולא בשמה המקורי. החבורה מגלה אומץ ותושיה רבים ואינה נמנעת מהתמודדות עם קשיים פיזיים משמעותיים. בעקבות הצלחותיהם בפתרון תעלומות ובהתמודדות עם עבריינים מתוחכמים זוכה החבורה אף להערכה ציבורית ותקשורתית.
ספרי הסדרה

בסדרת ספרי חבורת פופיק יצאו לאור הספרים הבאים:
"פופיק וחבורת גשר הזהב", בו מצילים בני החבורה מכרה יהלומים מידי כנופיית נוכלים; 1967, 85 עמודים.
"חבורת פופיק והמיליונר הקטן", בו יוצאים הילדים לאיתור בנו הקטן של איש עסקים עשיר שנחטף למטרות כופר; 1969, 86 עמודים.
"פופיק על גדות האמזונס", בו נחלצת החבורה לסייע לבתו הכלואה של שליט מדינה דרום אמריקאית שהודח ונרצח על ידי יריביו הפוליטיים; 1968, 90 עמודים.
"חבורת פופיק והמטוס החטוף", בו נלחמת החבורה בפושעים שחטפו חבורת אנשי עסקים במהלך טיסת בכורה; 1972, 77 עמודים.
"חבורת פופיק באלסקה", בו יוצאים הילדים לאתר משלחת מדעית בינלאומית שמטוסה אבד בערבות הקרח; 1968, 90 עמודים.
"חבורת פופיק בארץ האבודה", בה מגלים הילדים מדינה נטושה מתחת לשדות הקרח של הצפון הרחוק, שנבנתה על ידי עם קדום שנכחד מהעולם; 1975, 84 עמודים.
"חבורת פופיק ותעלומת היהלומים", 1969, 88 עמודים.
"חבורת פופיק בתעלומת הבית הבודד", 1974, 84 עמודים.
"חבורת פופיק בהוליבוד", 1968, 89 עמודים.
ראו גם

החמישייה הסודית
השביעייה הסודית
חסמבה
כס"ח
חדירת הצוללת הצפון קוריאנית לחוף גאנגנונג

הצוללת
פנים הצוללת
חדירת הצוללת הצפון קוריאנית לחוף גאנגנונג התרחשה ב-18 בספטמבר 1996. במהלך התקרית, נאלץ צוות הצוללת, שעסק בפעולת ביון בקוריאה הדרומית, לנטוש אותה בשטח קוריאה הדרומית, ובמהלך השבועות שלאחר מכן ערך צבא קוריאה הדרומית מצוד אחריו.
השתלשלות האירועים

ב-15 בספטמבר 1996 הנחיתה צוללת צפון קוריאנית מדגם סאנג-או שלושה אנשי מודיעין בחוף בסמוך לעיר גאנגנונג שבצפון-מזרח קוריאה הדרומית, לשם איסוף מודיעין על בסיסי חיל הים הדרום קוריאני. ב-17 בספטמבר הגיעה הצוללת, שהמתינה במימי ים יפן, כדי לאסוף את השלושה, אך לא הצליחה בכך. ב-18 בספטמבר ניסתה הצוללת לאספם בשנית, אך נתקעה בקרקעית הים, ולא הצליחה להיחלץ. צוות הצוללת התחיל בהשמדת ציוד רגיש, נטש את הצוללת, והחל לעשות דרכו לכיוון האזור המפורז בין שתי המדינות. עוד קודם לכן הוצאו להורג 11 מאנשי הצוות, בשל אחריותם למחדל. יתר 14 אנשי הצוות התפצלו לקבוצות קטנות.
על אף מאמצי הצוות להסוות עצמו, אזרח ערני הבחין בו, והזעיק את הרשויות, שהחלו בביצוע סריקות. בשעות אחר הצהריים הצליחה המשטרה המקומית ללכוד את אחד מאנשי הצוות. 7 אנשי צוות נוספים נהרגו למחרת בחילופי אש עם כוחות צבא קוריאה הדרומית. אנשי צוות נוספים נהרגו ב-21 בספטמבר, ב-22 בספטמבר, ב-28 בספטמבר וב-30 בספטמבר. שני אנשי צוות נוספים שהו בשטח קוריאה הדרומית 48 ימים, בטרם התגלו ב-5 בנובמבר, וזוהו. איש צוות אחד לא נתפס מעולם, ולפי ההערכות, הוא הצליח לשוב חזרה לקוריאה הצפונית. במהלך חילופי האש עם אנשי הצוות השונים, נהרגו 8 חיילים דרום קוריאנים ו-4 אזרחים, ו-27 חיילים דרום קוריאנים נפצעו. 4 חיילים נוספים נהרגו בתאונה במהלך החיפושים.
תוצאות האירועים

ב-1 באוקטובר 1996 נרצח הקונסול הדרום קוריאני בוולדיבוסטוק, צ'וי דוק-גון, בזריקת רעל. על פי ההערכות, צ'וי נרצח כנקמה על מותם של החיילים הצפון קוריאנים, אף שממשלת קוריאה הצפונית לא הודתה בכך.
איש הצוות היחיד שנלכד, לי קוואנג סו, סירב בתחילה לשתף פעולה עם חוקריו, אך בסופו של דבר סיפק מידע על פעילותו של הצוות, ואף גויס מאוחר יותר לחיל הים הדרום קוריאני.
קוריאה הצפונית הכחישה בתחילה כי הצוללת עסקה במשימת ריגול, וטענה כי נסחפה לחוף עקב תקלה טכנית. עם זאת, ב-29 בדצמבר פרסמה התנצלות על התקרית. ביום שלמחרת הוחזרו לקוריאה הצפונית גופותיהם של אנשי הצוות.
הצוללת נמשתה מהמים בידי חיל הים של קוריאה הדרומית, והועברה לאחד מבסיסיו. כיום מוצגת הצוללת לראווה ב"פארק האיחוד" שמדרום לגאנגנונג, והיא פתוחה למבקרים.
ויליאם ברנדון (מושל אלבמה)

ויליאם וודוורד ברנדון (באנגלית: William Woodward Brandon;‏ 5 ביוני 1868 –  7 בדצמבר 1934) היה פוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלבמה ה-37 בשנים 1923–1927.
ראשית חייו

ויליאם ברנדון נולד בטלדיגה, אלבמה, כבנם של הכומר פרנק ט. ג'. ברנדון ושל רעייתו קארי (וודוורד) ברנדון. הוא גדל בטסקלוסה, אלבמה. הוא התחנך במכון סידר בלאף ובבית הספר התיכון של סטקלוסה, ולמד משפטים באוניברסיטת אלבמה בשנים 1891–1892. בעת לימודיו הוא נבחר כפקיד העירוני של טסקלוסה. לאחר סיום לימודיו הוא פתח משרד עורכי דין בטסקלוסה ובאותה שנה מונה כשופט שלום. ברנדון היה מתודיסט באמונתו. הוא האמין שארצות הברית צריכה לשמור על "יחסים חמים וקרובים" עם הממלכה המאוחדת. הוא נודע כאחד הנואמים הרהוטים והמבריקים במערכות הבחירות באלבמה. ב-1892 הוא פרסם בטסקלוסה עלון צבאי בשם "האזרח החייל" (The Citizen Soldier).
כאיש המשמר הלאומי החל מ-1886, הגיע בסופו של דבר ברנדון לפקד על יחידה בצבא ארצות הברית כקצין בדרגת מייג'ור במלחמת ארצות הברית-ספרד. ב-1899 הוא מונה כשליש הראשי של המשמר הלאומי של אלבמה על ידי המושל ויליאם סמפורד, ובהמשך חודש מינוי זה על ידי המושל ויליאם ג'לקס.
ראשית הקריירה הפוליטית

בשנים 1896–1901 היה ברנדון חבר בית הנבחרים של אלבמה. ב-1906 הוא נבחר כמבקר המדינה של אלבמה. בשנים 1911–1923 הוא כיהן כשופט שלון במחוז טסקלוסה.