stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ת'רו טאל
היסטוריה > שנות השישים (התחלת הדרך וביסוס סגנון הלהקה)

ג'ת'רו טאל השתייכה בתחילת דרכה לזרם הבלוז הבריטי של סוף שנות השישים. סולן הלהקה איאן אנדרסון (יליד אדינבורו, סקוטלנד), עבר להתגורר בגיל צעיר בעיר הבריטית בלקפול. בנעוריו ניגן יחד עם אחד מחבריה הראשונים של ג'ת'רו טאל, ג'ון אוונס, בלהקת בלוז וג'אז בשם "הלהבים" (The Blades). הלהקה השתייכה לסצנת המועדונים שפרחה באותה תקופה בצפון אנגליה. הלהקה החליפה את שמה מספר פעמים, ונקראה גם The John Evan Band, ו-The John Evan Smash. (אוונס השמיט בכוונה את האות S משם משפחתו). בסוף שנת 1967 החליף הבסיסט גלן קורניק את נגן הבס הקודם, וההרכב התפרק. אנדרסון וקורניק פגשו את הגיטריסט מיק אברמס ואת המתופף קלייב באנקר שניגנו קודם לכן יחדיו במספר הרכבים. הרביעייה החלה לנגן יחדיו, תחת שמות שונים, ולבסוף בחרו בשם ג'ת'רו טאל, על שמו של חוואי וממציא מן המאה ה-18. ג'ת'רו טאל הופיעו בתחילת דרכם במועדון מרקי (Marquee Club) בלונדון, שם הפכו פופולריים.
בתחילת דרכה, התחבטו חבריה ומנהליה על הסגנון והדרך העתידיים. חלקם סברו כי אין לשלב כלל את חלילו של אנדרסון בסצנת הבלוז, והעדיפו כי הגיטריסט, מיק אברמס, שהיה חובב בלוז מובהק, יתפוס את עמדת המפתח בקדמת הבמה. לבסוף הוחלט כי אברמס ואנדרסון ישתפו פעולה במידה שווה, נוסחה שהוכיחה את עצמה. אנדרסון בהופעתו האקסצנטרית שכללה לבוש בבלויי סחבות ועמידה על רגל אחת תוך כדי נגינה, הצליח למשוך את תשומת לבו של הקהל, וגם של התקשורת שהחלה להביע עניין בלהקה.
ב-29 ביוני 1968, הופיעה ג'ת'רו טאל כלהקת החימום לפינק פלויד, במופע חינם שהתקיים בהייד פארק בלונדון. בסופו של אותו קיץ, חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים Island, ובאוקטובר יצא אלבומם הראשון, This Was. איאן אנדרסון הפך לדמות הדומיננטית בלהקה, ומיד לאחר צאת האלבום הראשון, עקב חילוקי דעות מקצועיים, עזב אותה הגיטריסט מיק אברמס שהוחלף במרטין באר. בספטמבר 1969 שחררה הלהקה את אלבומה השני, Stand Up. אלבום זה סימן את תחילת פרסומה של הלהקה מחוץ לגבולות בריטניה, והתקבל בהתלהבות על ידי הקהל האמריקאי. אלבום זה כלל גרסה של הלהקה ליצירה מאת יוהאן סבסטיאן באך בשם Bouree .בקיץ 1969 ניגנה הלהקה במספר פסטיבלים, ביניהם פסטיבל הג'אז של ניופורט. בנובמבר אותה שנה הוציאה הלהקה לאור את הסינגל Sweet Dream, שהיה הסינגל הראשון שפורסם ב-Chrysalis, חברת התקליטים החדשה שהקימו מנהלי הלהקה, טרי אליס וכריס רייט.
היסטוריה > שנות השמונים (רוק אלקטרוני והארד רוק)

באוגוסט 1980, הוציא איאן אנדרסון אלבום סולו בשם A. בסופו של דבר יצא האלבום בשם ג'ת'רו טאל, עובדה שלא סייעה להצלחתו. לצורך הפקת האלבום, נעזר אנדרסון באדי ג'ובסון, מוזיקאי רב תחומי שעבד בעבר עם רוקסי מיוזיק ועם קינג קרימזון. כשהיא חמושה בהרכב חדש, יצאה הלהקה שוב לסיבוב הופעות. באפריל 1982 שחררה הלהקה את אלבומה הבא, The Broadsword and the Beast. האלבום התאפיין בשימוש נרחב בסינטיסייזר ובמוזיקה אלקטרונית, וזכה להצלחה רבה בגרמניה. ב-1983 הוציא אנדרסון אלבום סולו, Walk Into Light, שהיה לראשונה כולו שלו, הפעם ללא עזרת הלהקה. באלבום בלט שוב צליל הסינטסייזר המנוכר, בניגוד לצליל הפולק החם שכה התחבב על אנדרסון בשנים הקודמות. האלבום לא זכה להצלחה יוצאת דופן.
בספטמבר 1984, הוציא אנדרסון, הפעם עם ג'ת'רו טאל את האלבום Under Wraps, שנחשב לאלבומה הכושל ביותר של הלהקה אי פעם בחנויות התקליטים ובמצעדים. האלבום הגיע למקום ה-76 בלבד במצעד האמריקאי. אחת הסיבות לכישלון האלבום הייתה דלקת גרון חריפה בה לקה אנדרסון באותה תקופה, שהשפיעה קשות על יכולתו הווקאלית. עקב כך נאלצה הלהקה לבטל חלק ניכר מהופעותיה המתוכננות, וכמו כן נדחו פרויקטים חדשים של הלהקה שכללו הפקת אלבום חדש. עקב הנסיבות, וכדי למלא את החלל שנוצר עקב חוסר פעילותה של הלהקה בתקופה זו, הוציאה חברת התקליטים Chrysalis בנובמבר 1985 אלבום אוסף של הלהקה, Original Masters. בפברואר אותה שנה יצא אלבום ייחודי ומעניין, A Classic Case, בו ניגנה הלהקה מיצירותיה במשותף עם התזמורת הסימפונית של לונדון. הלהקה חזרה לפעילות ב-1987, ובספטמבר אותה שנה יצא אלבומה הבא, Crest of the Knave, שהתקבל בחום הן על ידי המעריצים והן על ידי המבקרים. האלבום הגיע למקום ה-19 במצעד האנגלי, ולמקום ה-32 בארצות הברית, ולווה במסע הופעות עולמי. ב-Crest of the Knave היה הצד הרוקיסטי של הלהקה הדומיננטי באלבום, ולווה גם בעוצמת נגינה רבה יותר מבכל אלבום אחר של ג'ת'רו טאל בעבר. בפברואר 1989 זכתה הלהקה בפרס גראמי היוקרתי עבור אלבום זה בקטגוריות הרוק הכבד והמטאל.
הלהקה שקיבעה עתה את מעמדה בהצלחה לא מבוטלת בנישה החדשה של הרוק הכבד, רכבה על גל ההצלחה הרוקיסטי והוציאה באוגוסט 1989 אלבום בעל מתכונת זהה למדי, Rock Island, שהגיע למקום ה-18 בבריטניה ולמקום ה-56 בארצות הברית.
היסטוריה > שנות התשעים וההווה (השפעות של מוזיקת עולם)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפרק נגמר בשנת 93, ואין התייחסות לכל מה שקרה מאז.
בספטמבר 1991 הוציאה הלהקה את אלבומה הבא, Catfish Rising, שזכה להצלחה מוגבלת ולביקורות בינוניות, זאת לאחר שני אלבומים מוצלחים שביססו מחדש את מעמדה בצמרת הרוק העולמי.
בקיץ 1992 הקליטה הלהקה את האלבום A Little Light Music, שהוקלט בהופעה חיה בגרסה אקוסטית (Unplugged). למרות ירידת מה בערכה של הלהקה, עקב האלבום Catfish Rising הבינוני, המשיכו חברי ג'ת'רו טאל להקליט ולהופיע בתדירות גבוהה, ובאפריל 1993 שחררה Chrysalis קופסה מהודרת שכללה 4 דיסקים המכילים גרסאות ערוכות (Remixed) של להיטי הלהקה מכל הזמנים, הופעות חיות, וחומרים חדשים שכתבה הלהקה. איאן אנדרסון ממשיך לכתוב ולהופיע עד עצם היום הזה, ואף קיים מספר הופעות בישראל. הלהקה הודיעה על רפורמציה שלהם בספטמבר 2017 ומתכננת סיור וגם מתכננת לשחרר אלבום חדש בשנת 2018 כדי לציין את יום השנה החמישים הראשון שלהם, זה היה (1968).
הופעות בישראל

ג'ת'רו טאל הופיעו בישראל עשר פעמים. הופעתם הראשונה נערכה ב-30 ביוני 1986 בפארק הירקון בתל אביב כחלק מאוסף של מופעי קיץ בפארק הירקון. הלהקה שבה לישראל ב-1992 לשלושה הופעות ב-19 במאי בבריכת הסולטן בירושלים, ב-20 במאי באוניברסיטת בן-גוריון וב-23 במאי באמפיתיאטרון קיסריה.
ביקורם השלישי התרחש בנובמבר 2000, וכלל שלוש הופעות נוספות בסינרמה ב-10 ו-12 בנובמבר, ובאודיטוריום חיפה ב-11 בנובמבר. ב-2004 הופיע הלהקה בקיסריה ב-30 באוגוסט.
הביקור החמישי, באוגוסט 2007, כלל הופעות במתחם הרכבת הישנה בירושלים ב-23 באוגוסט, אמפי שוני בבנימינה ב-24 באוגוסט ואמפי קיסריה. באוגוסט 2010 הופיעו שוב באמפי שוני ב-6 באוגוסט, ב-7 באוגוסט באמפי קיסריה ובמתחם הרכבת הישנה ב-9 באוגוסט, שם הופיעו יחד עם שלמה גרוניך. בספטמבר 2012 ביקרו בפעם השביעית לשלושה הופעות במתחם הרכבת הישנה ב-6 בספטמבר, במרכז הקונגרסים בחיפה ב-7 בספטמבר וב-8 בספטמבר בהאנגר 11 בנמל תל אביב, שבמקור תוכנן להיות באמפיתיאטרון בפארק רעננה.
בפברואר 2016 ערכו שלוש הופעות בהיכל התרבות בתל אביב ב-24 ו-25 בפברואר, ובמרכז הקונגרסים בחיפה ב-26 בפברואר. באוקטובר 2018 הופיעו בפעם התשיעית במרכז הקונגרסים בחיפה ב-25 באוקטובר, 26 ו-27 באוקטובר היכל התרבות בתל אביב ובבנייני האומה בירושלים ב-28 באוקטובר. הופעתם העשירית והאחרונה שלהם התקיימה באפריל 2022 במרכז הקונגרסים בחיפה ב-19 באפריל, וב-20 באפריל בהיכל התרבות בתל אביב.
דיסקוגרפיה

This Was‏ (1968)
Stand Up‏ (1969)
Benefit‏ (1970)
Aqualung‏ (1971)
Thick as a Brick‏ (1972)
A Passion Play‏ (1973)
War Child‏ (1974)
Minstrel in the Gallery‏ (1975)
Too Old to Rock 'n' Roll: Too Young to Die!‏ (1976)
Songs From The Wood‏ (1977)
Heavy Horses‏ (1978)
Stormwatch‏ (1979)
A‏ (1980)
The Broadsword and the Beast‏ (1982)
Under Wraps‏ (1984)
Crest of a Knave‏ (1987)
Rock Island‏ (1989)
Catfish Rising‏ (1991)
Roots to Branches‏ (1995)
J-Tull Dot Com‏ (1999)
The Jethro Tull Christmas Album‏ (2003)
The Zealot Gene‏ (2022)
RökFlöte‏ (2023)
Curious Ruminant‏ (2025)
הערות שוליים

↑  ⁨"רק 4000 כרטיסים נמכרו רק ל"ג'טרו טול"; ⁨⁨מעריב⁩ 19 יוני 1986⁩; הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים, באתר www.nli.org.il, ‏19 ביוני 1986
↑  ⁨להקת הרוק "ג׳טרו טול" תגיע במאי ל־3 הופעות⁩ - ⁨⁨חדשות⁩ 5 אפריל 1992⁩ - הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים, באתר www.nli.org.il, ‏5 באפריל 1992
↑  אהרון מורג, פנאי פלוס, סיפורי אנדרסון, באתר ynet, 9 בנובמבר 2000
↑  אביב רון, רוק בבית האבות, באתר ynet, 11 בנובמבר 2000
↑  שגיא בן נון, "ג'תרו טאל" תופיע בקיסריה, באתר הארץ, 28 ביולי 2004
↑  רז שכניק, ג'טרו טאל מגיעה לקיסריה, באתר ynet, 28 ביולי 2004
↑  אור ברנע, הוא פשוט אוהב אותנו, באתר ynet, 9 באוגוסט 2007
↑  בן שלו, ג'תרו טאל בבנימינה: הקול של אנדרסון כבר לא במיטבו, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2010
↑  ג'טרו טאל בישראל אוגוסט 2010 - בנימינה, קיסריה, ירושלים, באתר www.mitkadem.co.il
↑  ג'טרו טאל בישראל ספטמבר 2012 - תל אביב, ירושלים, חיפה, באתר www.mitkadem.co.il
↑  שי להב, ג'ת'רו טאל זקנים מדי לרוקנ'רול, כבר 40 שנה, באתר ynet, 22 בדצמבר 2015
↑  שי להב, ג'ת'רו טאל: כנס תמיכה בגורו מזדקן, באתר ynet, 25 בפברואר 2016
↑  דודי פטימר, ‏סולן ג'תרו טאל: "כל פעם שאני מגיע לישראל, אני המום מהתמיכה שלכם אחד בשני", באתר מעריב אונליין, 17 באוקטובר 2018
↑  דודי פטימר, ‏"בכל פעם שהופעתי אצלכם קרה משהו - פיגוע או טילים", באתר מעריב אונליין, 11 באפריל 2022
| ג'ת'רו טאל |
| --- | --- | --- |
איאן אנדרסון • קלייב באנקר • גלן קורניק • ג'ון אוואן • מרטין באר • ג'פרי האמונד • בארימור בארלו
| אלבומי אולפן | This Was • Stand Up • Benefit • Aqualung • Thick as a Brick • A Passion Play‏ • War Child • Songs From The Wood • Heavy Horses‏ • Roots to Branches |  |
| סינגלים | Hymn 43 • Locomotive Breath • Bungle in the Jungle • Too Old to Rock 'n' Roll: Too Young to Die |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007345708305171  BIBSYS: 9006161  BNE: XX123515  BnF: cb13904227p (data)  GND: 2127328-5  ISNI: 0000 0001 2337 4070  LCCN: n88661101  MusicBrainz: ece57992-dc2e-4f67-a269-fa43626c1a3d  NKC: kn20010710500  NLA: 35798354  NSK: 000064208  SELIBR: 226794  SUDOC: 073009830  Trove: 1092254  VIAF: 153722667   WorldCat (עם VIAF): 153722667 
הלהקה בהופעה בשנת 1973
איאן אנדרסון, סולן הלהקה, במהלך הופעה של הלהקה בשנת 1978
הלהקה בהופעה בשנת 2007
תרכיז

מכל ובו תרכיז של וניל
תרכיז הוא מאכל או משקה שרוב הנוזלים הוצאו ממנו. לרוב, תרכיז הוא תמיסה או תערובת שהנוזלים מוצו ממנה, למשל הרחקת המים ממיץ פירות תותיר תרכיז של המיץ. אחד היתרונות של תרכיזים הוא חיסכון בשטח אחסון. את התרכיז ניתן לדחוס בשטח קטן ובעת הצורך להוסיף לו נוזלים וליצור מחדש מיץ למשל שתופס נפח גדול יותר.
תרכיזי משקאות קלים

הכנת תרכיז של מיץ תפוזים נרשמה כפטנט בשנת 1948. במקור, החלו להכין תרכיזי מיץ תפוזים כדי לספק לחיילים במלחמת העולם השנייה אספקה נוחה וסדירה של ויטמין C. כיום, רוב מיצי התפוזים בשוק אינם מכילים תפוזים סחוטים טריים, אלא תרכיזי מיץ אותם מוהלים במים ולהם מוסיפים חומרים נוספים.
מרבית משקאות הסודה והמשקאות הקלים מיוצרים מתרכיזי סירופ, מדללים אותם לתוך מי סודה לפני תהליך הבקבוק. לעיתים, תרכיזי סירופ אלה נמכרים ישירות לצרכן, כדי שהוא יכין מהם משקאות בריכוז ובמתיקות בהתאמה אישית. חלב מרוכז אינו אלא תרכיז של חלב. לחלב זה יש חיי מדף ארוכים, וניתן לסחור בכמויות גדולות יותר של חלב הודות להיעדר הנוזלים התופסים נפח ושטח אחסון.
על פי רוב, לתרכיזי מיצים וסודה יהיה אורך חיי מדף ארוך יותר מאשר של המיצים מהם נוצרו. זאת, עקב הוספת סוכר וחומרים משמרים לתרכיז.
הערות שוליים

↑  http://www.crec.ifas.ufl.edu/about/History/PDF/McDowellpatent.pdf
↑  http://americanhistory.si.edu/collections/search/object/nmah_1417782
↑  http://www.crec.ifas.ufl.edu/about/History/frozenconcentrate.shtml
אודו מוראנל רויטר

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1850 טורקו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  2 בספטמבר 1913 (בגיל 63) טורקו, האימפריה הרוסית 
 ענף מדעי:  זואולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הלסינקי 
 מוסדות:  אוניברסיטת הלסינקי 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
אודו מורנאל רויטר (בשוודית: Odo Morannal Reuter;‏ 1850–1913) היה אנטומולוג ומשורר שוודי-פיני.
ביוגרפיה

נולד בטורקו ב-28 באפריל 1850, ושם גם נפטר ב-2 בספטמבר 1913. רויטר החל את לימודיו כסטודנט באוניברסיטת הלסינקי ב-1867. קיבל את התואר השני שלו ב-1873, ואחריו תואר דוקטור ב-1877, בהיותו פרופסור חבר לזואולוגיה.
ביוגרפיה > קריירה

רויטר התמחה במשפחת החרקים רכנפיים, והפך בזמנו למומחה המוביל בעולם בקבוצה זו. הוא טבע את המונח "פרזיטואידים" כדי לתאר את אורח חייהם של מינים, כמו צרעות רבות, הניזונות מהמארח אך לא הורגות באופן מידי.
ביוגרפיה > פרישה

הוא פרש רשמית בשנת 1910 עקב בעיות בריאות אך התלהבותו נותרה בעינה, ובשנת 1911, למרות עיוורונו, פרסם את Nattens sånger (שירי לילה) המתאר את חוויות שנותיו האחרונות. נפטר ב-2 בספטמבר 1913 בטורקו.
עבודותיו

הפרסומים הרבים של רויטר בנושא אנטומולוגיה כוללים:
Revisio critica Capsinarum praecipue Scandinaviae et Fenniae, väitöskirja. 1875
Hemiptera Gymnoceratae Europae IV. 1878–1896
Ad cognitionem Reduviidarum. 1881
Monographia Anthocoridarum orbis terrestris. 1885
Nya rön om myrornas omtviflade medlidande och hjälpsamhet. 1888 (in Swedish)
Revisio synonymica Heteropterarum palearcticarum. 1888
Corrodentia Fennica. 1892
Ängsmasken, dess härjningar i Finland och medlen till deras bekämpande. Finska Hushållningssällskapet, Åbo 1892 (in Swedish)
Monographia Ceratocombidarum orbis terrestris. 1893
Monographia generis Holotrichius Burm. 1893
Monographia generis Reduvius Fabr., Lam. 1893
Ängsmasken 2, Berättelse öfver en på K. Finska hushållningssällskapets bekostnad sommaren 1892 företagen resa i och för studium af ängsmasken och de naturenliga medlen till dess utrotande. Finska Hushållningssällskapet, Åbo 1893 (in Swedish)
Ängsmasken 3,Berättelse öfver på K. Finska hushållningssällskapet bekostnad sommaren 1893 företagna undersökningar om ängsmasken och medlen till dess utrotande. Finska Hushållningssällskapet, Åbo 1894 (in Swedish)
Neuroptera fennica : רשימה och beskrifning öfver Finlands Neuropterer. 1894 (in Swedish)
Species palæarcticae generis Acanthia Fabr., Latr. 1895
Species palaearcticae generis Acanthia Fabr., Latr. dispositae. 1896
Skadeinsekter i våra fruktträdgårdar. 1897 (in Swedish)
Monographia generis Heteropterorum Phimodera Germ. Cum tabulis duabus. 1908
Monographia Nabidarum orbis terrestris : pars prior : cum tabula colorata. 1910 (B. Poppiuksen kanssa)
Insekternas levnadsvanor och instinkter intill gryningen av de sociala instinkterna. 1913 (in Swedish)
הערות שוליים

↑  Reuter, Odo Morannal. Nordisk Familjebok (בשוודית) (2nd ed.). 1916.
↑  "Obituary". The Entomologist's Monthly Magazine. 49: 230–231. 1913. נבדק ב-26 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Gordh, G; Headrick, D. H. (2003). "Reuter, Odo Morannal". A Dictionary of Entomology (1 ed.). CABI. p. 1170.
↑  Reuter, O.M. (1913). Lebensgewohnheiten und Instinkte der Insekten (Berlin: Friendlander).
1 2  Reuter, Odo Morannal. Nordisk Familjebok (בשוודית) (2nd ed.). 1916.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1041833  CiNii: DA14111054  DSI: 10221  GND: 130836567  ISNI: 0000 0001 0950 9346  LCCN: no2011192870  NTA: 242139051  SELIBR: 260381  SUDOC: 197952224  VIAF: 6048655   WorldCat (עם VIAF): 6048655
בצרה (מחוז)

מחוז בצרה (מבוטא בסרה, בערבית: محافظة البصرة) הוא מחוז בדרום עיראק. המחוז גובל בכווית בדרום ובאיראן בצפון-מזרח. עיר הבירה של המחוז היא בצרה, שעל שמה נקרא המחוז.
היסטוריה

בשנת 1920, לאחר תבוסתה של האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה, השתלטה בריטניה על עיראק. בזמן המנדט הבריטי על מסופוטמיה חלוקתה הפנימית של עיראק אורגנה מחדש ובכך נוצר המחוז במתכונתו הראשונה. השלטון הבריטי נמשך עד שנת 1932, כאשר הוקם בית המלוכה העיראקי.
הציבור השיעי בבצרה ובמדינה כולה סבל מאוד תחת שלטונו של סדאם חוסיין בשנים 1979-2003. בזמן מלחמת המפרץ החל מרד בעיר בצרה, לאחר שהובטח למורדים סיוע מארצות הברית. בסופו של דבר אכן פרץ מרד עממי אלים, אך הסיוע האמריקאי לא הגיע. מורדים הצליחו לכבוש את העיר לימים ספורים, עד שהשלטון שב וכבש את העיר. בסופו של דבר, רבים מהמורדים הוצאו להורג ברחובות.
בשנת 2003 הפך המחוז למוקד לחימה מרכזי במלחמת עיראק. באזור התקיימו קרבות רבים בין כוחות בריטיים לכוחותיו של הגנרל העיראקי עלי חסן אל-מג'יד. בקיץ 2006 פרצו מהומות אלימות בין עיראקים חילוניים למוסלמים שיעים. מספטמבר ועד דצמבר 2007 נסוגו הכוחות הבריטיים מהמחוז.
רוב הנפט בעיראק מופק בשטח המחוז.
נמל אום קאסר הוא נמל מים עמוקים היחיד בעיראק והוא השני בחשיבותו לאחר נמל בצרה.
שייטת הטרפדות

| --- | --- |
 טרפדות במסדר חזיתי, 1967
טרפדות במסדר חזיתי, 1967
 אנשי הברזל על ספינות העץ
 פרטים
 כינוי:  "השייטת הקטנה", "שייטת 5"
 מדינה:  ישראל
 שיוך:  חיל הים הישראלי
 סוג:  יחידת לחימה ימית
 בסיס האם:  בסיס חיפה  בסיס אילת
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  נובמבר 1949 – 1969 (כ־19 שנים)
 מלחמות:  מלחמת סיני  מלחמת ששת הימים  מלחמת ההתשה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  כ-200 לוחמים וקצינים
 ציוד עיקרי:  ספינות משמר וטרפדות  חימוש – טורפדו, תותחי 40 מ"מ, תותחי 20 מ"מ ומקלעים
 פיקוד
 דרגת המפקד:  בחיפה – קצין ים בדרגת סא"ל  באילת – קצין ים בדרגת רס"ן
 מפקדים:  מפקדי הטרפדות – קציני ים בדרגת סרן
ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון על סיפון הטרפדת הראשונה אח"י נץ (ט-15).
שייטת הטרפדות הוא שם כולל למספר יחידות של חיל הים הישראלי, שהפעילו ספינות טורפדו. ספינות אלו כונו בחיל הים הישראלי "טרפדות" או "סט"רים" (ראשי תיבות של "ספינות טורפדו"). היו אלה כלי שיט קטנים ומהירים שקיבלו את שמם מנשק הטורפדו שאותו נשאו. ספינות אלו הופעלו במשך קרוב ל-20 שנה, בשנים 1950–1969.
הקמת היחידה

הטרפדות החליפו את ספינות המשמר שהוצאו מהשירות. הן אורגנו תחילה במסגרת של שייטת: "השייטת הקטנה", ואחר כך "שייטת 5" ו"שייטת 15". בהמשך אורגנו הטרפדות בפלגות: "פלגה 912", "פלגה 914" ו"פלגה 915". הספינות הוצבו בבסיסי חיל הים בחיפה ובאילת ובהמשך גם בבסיס חיל הים באשדוד.
מומחים ימיים, יוצאי הצי המלכותי הבריטי וצי ארצות הברית, יעצו לראש הממשלה דוד בן-גוריון לרכוש כלי שיט קטנים ומהירים. הטרפדות נרכשו בארצות הברית, בבריטניה ובצרפת והגיעו לישראל החל משנת 1950. בהמשך נרכשו טרפדות גם באיטליה והיוו מרכיב חשוב בסדר הכוחות של חיל הים. הטרפדות פעלו לצד הקורבטות והפריגטות שהיו בשייטת הגדולה, ובהמשך לצד שייטת המשחתות במלחמת סיני, במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה, במשימות ביטחון שוטף ובמבצעים חשאיים.
צוותה של טרפדת מנה 12 – 15 איש, ומהירותה המרבית הגיעה לכ-40 קשר (כ-74 קמ"ש).
הטרפדות

במשך כל שנות הפעלת הטרפדות בחיל הים הישראלי (1950–1969), שירתו בזמנים שונים 18 ספינות טורפדו לפי הפירוט הבא:
טרפדת אחת מתוצרת חברת "אנאפוליס מרילנד"(Anapolis Maryland) מארצות הברית
שמונה טרפדות בריטיות מעודפי מלחמת העולם השנייה: ארבע מתוצרת ווספר (Vosper) וארבע מתוצרת בריטיש פאואר בואט (Power Boat)
ארבע טרפדות צרפתיות שיוצרו במיוחד עבור חיל הים הישראלי במספנת מולה (Meulan) בצרפת, כל אחת מונעת בארבעה מנועי בנזין. ספינות אלה כונו "הבנזיניות".
שתי טרפדות צרפתיות נוספות מתוצרת מולה, מונעות בשני מנועי דיזל.
שלוש טרפדות איטלקיות בייצור מיוחד עבור חיל הים הישראלי במספנת בגלייאטו (Baglietto), מונעות באמצעות שני מנועי בנזין. טרפדות אלה יועדו לזירת ים סוף ולכן הוגבל אורכן ל-16 מטר.
טרפדת ט-206 נבנתה עם הנעת בנזין אך הוסבה במספנת מולה להנעת דיזל, לאחר שרפה שאירעה בחדר המכונות שלה.
רוב הטרפדות (13 מתוך 18), נרכשו בשנים 1949 – 1950 בצרפת ובבריטניה, בעת כהונת מפקד חיל הים אלוף שלמה שמיר. לדבריו, רכש הטרפדות, שהתבסס בעיקרו על עודפי מלחמת העולם השנייה, בוצע בין השאר מטעמים של חולשה שנבעה ממשאבים כלכליים דלים ומאי זמינות רכש חדש. צוותים של חיל הים יצאו ב-1950 לצרפת להתאמן ולהיערך לקראת קליטתן. לטרפדות בים התיכון ניתנו שמות של עופות דורסים, והן החליפו בהדרגה את ספינות המשמר והוסיפו לחיל הים מהירות ועוצמת אש. הטרפדות היו כלי השיט המתקדמים ביותר של חיל הים בתקופת הפריגטות, במחצית הראשונה של שנות ה-50 של המאה ה-20.
הטרפדות > דגמי הטרפדות

| יצרן | טרפדות | סוג | תחילת בנייה | הדחק (טון) | אורך (מטר) | רוחב (מטר) | שוקע (מטר) | מהירות | צוות | טווח שיוט | הנעה | חימוש ואמצעי גילוי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית ארצות הברית אנאפוליס מרילנד (ווספר) | אח"י נץ ט-15 (ט-200) | בנזין |  | 43 | 21.3 | 5.79 | 1.52 | 40 קשר | 16 | 600 מייל במהירות של 15 קשר | 3 מנועים של פקארד |  שני צינורות טורפדו  שני תותחי אורליקון 20 מ"מ |
| בריטניה בריטניה ווספר |  נשר (ט-201)  אח"י עיט (ט-202)  אח"י דיה (ט-204)  אח"י תנשמת (ט-212) | בנזין |  | 43 | 22.10 | 5.79 | 1.52 | 40 קשר (74 קמ"ש) | 15 | 500 מייל (800 ק"מ) במהירות 15 קשר (28 קמ"ש) |  3 מנועים של פאקרד  1,350 כוח סוס  3 מדחפים |  2 טורפדות 18 אינץ'  3 תותחים 20 מ"מ  ללא מכ"ם |
| בריטניה בריטניה פאואר בואוט |  אח"י איה (ט-203)  אח"י שלדג (ט-209)  אח"י לילית (ט-210)  אח"י ינשוף (ט-211)  | בנזין | 1943 | 43 | 22.10 | 5.79 | 1.52 | 40 קשר (74 קמ"ש) | 15 | 500 מייל (800 ק"מ) במהירות 15 קשר (28 קמ"ש) | 3 מנועים של פאקרד, 1,350 כוח סוס 3 מדחפים |  2 טורפדות 18 אינץ'  3 תותחים 20 מ"מ או תותח 57 מ"מ ושני תותחים 20 מ"מ  ללא מכ"ם |
| צרפת צרפת מולה |  אחי" בז (ט-205)  אח"י תחמס (ט-206)  אח"י פרס (ט-207)  אח"י יסעור (ט-208) | בנזין | 1950 | 44 (ריק) 62 (מעמס מלא) | 26.5 | 6.31 | 1.52 | 40 קשר (78 קמ"ש) | 15 | 965 ק"מ במהירות 29 קשר (53 קמ"ש) | 4 מנועי יונקרס יומו |  2 צינורות טורפדו  3 תותחים 20 מ"מ  מכ"ם דקא 2 |
| צרפת צרפת מולה |  אח"י איה (ט-203)  אח"י דיה (ט-204) | דיזל | 1956 | 44 (ריק) 62 (מעמס מלא) | 26.5 | 6.31 | 1.52 | 38 קשר (70 קמ"ש) | 15 | 965 ק"מ במהירות 29 קשר (53 קמ"ש) | 2 מנועי נפייר דלטיק  2 מדחפים |  2 צינורות טורפדו  תותח 40 מ"מ  תותח 20 מ"מ  2 מקלעים 0.5 אינץ'  מכ"ם קלווין יוז |
| איטליה איטליה בגלייטו |  אח"י אופיר (ט-150)  אח"י שבא (ט-151)  אח"י תרשיש (ט-152) | בנזין | 1955 |  ? | 16 | 5 | 1.20 | 40 קשר (74 קמ"ש) | 12 | 800 ק"מ | 2 מנועים פקארד 71 2 מדחפים |  2 טורפדו  תותח 40 מ"מ  תותח 20 מ"מ או 2 תותחי 20 מ"מ  2 מקלעי 0.5 אינץ'  מכ"ם דקא |
הטרפדות > טרפדות ראשונות

הטרפדת ראשונה, אח"י נץ ט-15, שסימונה הוסב לט-200, נרכשה בארצות הברית ב-1949 והגיעה לארץ עם שלטים ברוסית שהעידו כי במקור הייתה מתוכננת להימסר לברית המועצות במסגרת הסכם השאל-החכר, שבמסגרתו בין השאר נבנו – בעיקר בארצות הברית – עשרות ספינות טורפדו עבור הרוסים .
הטרפדת נבנתה על ידי חברת אנאפוליס מרילנד.על פי תוכניות של חברת ווספר. טרפדת זו התאפיינה במבנה גשר, שקעים ומגרעות בסיפון החרטום שאפשרו ירי טורפדו קדימה, שהיה אופייני לספינות טורפדו בריטיות (בספינות הבריטיות, השקעים היו מעוגלים, בספינות היגנס – כנראה לצורך פשטות היצור – השקעים התאפיינו בקווים ישרים). מאידך, השינויים שביצעו האמריקאים, כגון הזזת מבנה גשר לעמדה קדמית יחסית לשאר ספינות הטורפדו (מדגמי ווספר, אלקו, פאואר בואוט), אפשרו התקנת שני צריחי מקלעים עגולים משני צדי הגשר ומעט מאחוריו, דבר שאפיין את התכנון הבסיסי המקורי של ספינות מתוצרת היגינס.
ההנעה הייתה באמצעות שלושה מנועי בנזין אמריקאים מתוצרת 'פקארד' (Packard), שהניעו שלושה מדחפים. מאפיין נוסף לספינה שייחד טרפדות אמריקאיות היו ששת המפלטים בדף הירכתיים, שאפשרו הפניית גזי הפליטה אל מתחת לקו המים לצורך הפלגה שקטה.
בדומה לספינות שהגיעו לארץ כעודפי מלחמה, גם ט-200 הגיעה ללא חימוש, ובשלב מאוחר יותר חומשה בשני צינורות טורפדו ושני תותחי אורליקון 20 מ"מ.
טרפדת נוספת שנרכשה בארצות הברית יצאה תחילה לקובה ומשם הפליגה, ב-12 באוגוסט 1948, כשהיא נגררת אחרי אוניית משא. ב-5 בינואר 1949 היא נקלעה לסערה ליד חוף סיציליה וטבעה.
היו דיווחים לפיהם טרפדת גרמנית נרכשה עבור חיל הים על ידי רב החובל זאב הים, אך היא טבעה בדרכה לארץ.
הטרפדות > הטרפדות הבריטיות

שמונה טרפדות מעודפי מלחמת העולם השנייה נרכשו בבריטניה. אורכן היה כ-22 מטר  הספינות נבנו על ידי שני יצרנים: ווספר ובריטיש פאואר בואט. שמותיהן היו: אח"י נשר (ט-201), אח"י עיט (ט-202), אח"י איה (ט-203), אח"י דיה (ט-204), אח"י שלדג (ט-209), אח"י לילית (ט-210), אח"י ינשוף (ט-211) ואח"י תנשמת (ט-212).
גופי הספינות נשמרו בבריכות בוץ מיום הוצאת הספינות הבריטיות משירות בצי הבריטי ועד מכירתן לישראל, שיטה שהייתה מקובלת להאטת תהליך התיישנות וריקבון העץ. עם הוצאתן משימור, הותקנו בהן מנועי בנזין אמריקאיים חדשים מתוצרת פקארד. מערכת הנעה זו, שהייתה בטרפדות בריטיות מסוג זה בתקופת מלחמת העולם השנייה, צברה ניסיון תפעולי רב והייתה אמינה, לעומת הכשירות הטכנית הנמוכה של הספינות הצרפתיות בשנת פעילותן הראשונה. בסוף שנת 1951 הספינות היחידות שניתן היה לצאת עימן לים היו הטרפדות וספינות המשמר הבריטיות.
עם זאת, אף על פי שמנועי הטרפדות הבריטיות היו טובים ומערכת ההנעה שלהן, שהייתה בת שלושה מדחפים, הייתה איכותית, גוף העץ של הספינות היה בתהליך ריקבון. ט-209 טבעה במהלך הפלגה והאחרות הוצאו משירות מוקדם מהצפוי. עד מערכת סיני באוקטובר 1956 מרביתן הוצאו מהשירות. לקראת המערכה ביצעה השייטת מטווחים על טרפדת בריטית שיצאה משימוש.
הטרפדות > הטרפדות הבריטיות > טרפדות מתוצרת "ווספר"

התכנון המקורי של הטרפדות מתוצרת ווספר התבסס על סירות שירות מהירות למטוסי ים וסירות מרוץ מהירות שחברת ווספר התמחתה בבנייתן בתקופה שבין מלחמות העולם. החברה ייצרה סירות מרוץ שוברות שיאים כמו הבלו בירד K4(Blue Bird K4), שהגיעה למהירות 228 קמ"ש באוגוסט 1939.
התכנון של ווספר התבסס על גוף גלישה עם מדרגה בגחון (Stepped Hall), לצורך הקטנת ההתנגדות והעלאת המהירות המרבית. ערב המלחמה העדיפה האדמירליות הבריטית את תכנון ספינות הטורפדו של חברת בריטיש פאואר בואוט, אך מנהלי חברת ווספר לחצו על האדמירליות לרכוש טרפדות מתוצרתה ואפילו לקבלן ללא תמורה. חברת ווספר הצליחה לקבל הזמנה לסדרה ראשונה של ספינות טורפדו, שהיו באורך 68 רגל (כ-21 מטר), ועם הזמן הוארכו הספינות לאורך של 72 רגל (כ-22 מטר). משיקולים של חוזק מבנה ופשטות הייצור ויתרו מהנדסי ווספר על המדרגה בגחון והעדיפו גוף קונבנציונלי. 

ערב המלחמה היו הטרפדות מתוצרת ווספר מצוידות במנועי בנזין מתוצרת איטליה מדגם איסוטה פרשיני (Isotta Fraschini), שהפיקו כ-1,500 כוח סוס והיו בעלי יחס כוח/משקל מהטובים ביותר. כאשר נכנסה איטליה למלחמה לצד גרמניה פסקה אספקת המנועים האיטלקיים. ווספר נאלצה לצייד את סדרות ההמשך במנועים בריטים, חלשים יותר, תוך ירידה משמעותית בביצועים. רק עם הגעת מנועי פקארד האמריקאיים (1,350 כ"ס), נבנו סדרות נוספות של טרפדות מהירות יותר. טרפדות ווספר ששירתו בחיל הים היו באורך 72.5 רגל והונעו כאמור על ידי שלושה מנועי בנזין מתוצרת פקארד. כל מנוע הניע מדחף אחד. הפיקוד על המנועים התבצע באמצעות מצערות שנשלטו ישירות מגשר הפיקוד.

הטרפדות נרכשו לישראל היו במצב טכני ומבני ירוד. אחת מהן אח"י לילית (ט-209) שקעה בעת הפלגה וטבעה. הצוות נאסף על ידי טרפדת אחרת.