stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסקוט

| --- | --- |

גן הזיכרון מסקוט, על דרך בוטאני
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס
 פרוור:  הפרוורים המזרחיים
 עיר אם:  סידני
 גובה:  11 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  21,591 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  33°55′54″S 151°11′34″E﻿ / ﻿33.931666666667°S 151.1927778°E﻿ / -33.931666666667; 151.1927778 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סידני מוגדלת) מסקוט(למפת סידני רגילה) מסקוט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מסקוט (באנגלית: Mascot) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay). נסקוט כולל את המרכזים המנהליים של העירייה במשרתת אותו ואת הפרוורים הסובבים אותו, ואת נמל התעופה של סידני.
גאוגרפיה

מסקוט ממוקם בפרוורים המזרחיים של סידני, בערך 7 ק"מ דרום דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. מעבריו מצויים הפרוורים אלכסנדריה וביקונספילד מצפון, סיינט פיטרס וטמפי במערב ורוסברי ובוטאני במזרח. מדרום הפרוור גובל במפרץ בוטאני.
היסטוריה

האדמות הראשונות הוקצו באזור הפרוור בשנת 1835, כשייעוד הקרקע היה חקלאי, לגידול ירקות ופירות. הקרקע הופשרה למגורים באזור 1870, והחלה להיות פרוור עירוני בתחילת המאה ה-20. בשנת 1904 כבר היה בפרוור מסלול מרוצי סוסים, ובשנת 1920 הוחלט להקים במתחם הפרוור שדה תעופה אזרחי, שהחל בטיסות מקומיות ב-1924.
תרבות

מסקוט הוא פרוור הכולל אזורים בנויים, אזורי תעשייה ואזורי בילוי. בפרוור תחנת רכבת על קו שדה התעופה, והאזור סביבה עובר פיתוח מואץ. חלק גדול מהפרוור מוקצה עדיין לטובת שדה התעופה של סידני.
במסקוט בית ספר יסודי ובית ספר תיכון, מספר כנסיות וכן גנים ציבוריים.
מסך הבית (אפל)

מסך הבית ב-אייפון 5 בגרסה iOS 8
הספרינגבורד במכשירי iOS (באנגלית: SpringBoard. מוכר גם כ: Home Screen – מסך הבית), הוא היישום הסטנדרטי שמנהל את מסך הבית. היישומים הבסיסיים שמגיעים עם המכשיר בגרסה iOS 8 הם: הגדרות, תזכורות, הודעות, אנשי קשר, לוח שנה, תמונות, מצלמה, מפות, מזג אוויר, Passbook, פתקים, סרטים, מניות, Game Center, iTunes, App Store, דוכן העיתונים, שעון, מחשבון, מצפן, תזכורות קוליות, מייל, טלפון, Safari (דפדפן), מוזיקה, בריאות, טיפים, iBooks ופודקאסטים.
היסטוריה

בשנת 2008, עם שחרורה של מערכת ההפעלה iOS 1.1.2, מסך הבית עבר כמה שינויים משמעותיים.
לדוגמה כאשר משתמש מקיש על יישום מסוים למשך מספר שניות, כל היישומים על גבי מסך הבית יתחילו להתנועע. במצב זה, "מצב נענוע", המשתמש יכול לסדר מחדש את היישומים במסך הבית, למחוק אותם וליצור דפים נוספים על ידי גרירת יישום לעבר דופן המסך. במצב זה לא ניתן להיכנס לשום יישום. כדי לחזור למצב נורמלי יש ללחוץ על מקש הבית.
בחודש יולי 2008, יישומי צד שלישי הוצגו עם מערכת ההפעלה iOS 2.0. יישומים אלה מותקנים דרך ה-App Store ונמחקים באותה שיטה כמו היישומים הבסיסיים, דרך "מצב נענוע". בחודש יוני 2009, עם יציאת מערכת ההפעלה iOS 3, נוסף למסך הבית "חיפוש Spotlight". אפשרות זו מאפשרת למשתמש לחפש יישומים וקבצים המאוחסנים במכשיר האייפון שלו.
בחודש יוני 2010 שוחררה הגרסה iOS 4 ואיתה נוספו למסך הבית רקעים מותאמים אישית. כמו כן הוכנסו התיקיות, אם גוררים יישום אחד על גבי היישום נוסף ב"מצב נענוע" נוצרת תיקייה. בתיקייה אפשר לאחסן עד 12 יישומים (אולם בפריצות במכשירים ניתן להוריד פיצ'ר אשר מאפשר כמות בלתי-מוגבלת של יישומים בתוך תיקיות). ניתן להוסיף יישומים נוספים על ידי גרירתם אל תוך התיקייה והסרת מהתיקייה על ידי גרירתם מתוך התיקייה אל מסך הבית. ניתן לשנות שמות של תיקיות, וכן כאשר אין שום יישום בתוך תיקייה היא תיעלם.
מכשירים פרוצים > תצוגה של סמלים

על מכשירים פרוצים, יישומים לא-חתומים (כלומר יישומים המותקנים באמצעות "Cydia") לא ניתן למחוק בשיטה המסורתית של החזקת אצבע על היישום ובחירה למחוק. במקום זאת, המשתמש צריך להסיר את היישום דרך "Cydia", אלא אם כן מותקן הפיצ'ר "CyDelete", המאפשר מחיקה ממסך הבית.
לפני גרסת iOS 1.1.3, הפריצה הותקנה במסך הבית ואפשרה הצגה של יישומי צד שלישי. בגרסאות שלאחר גרסת iOS 1.1.3, תיקון זה אינו נדרש עוד, כיוון שנפתחה האפשרות להציג סמלים של יישומי צד שלישי כברירת מחדל. יישומים שהותקנו מהפריצה אוחסנו היכן שהיישומים של אפל, הבסיסיים, אוחסנו.
מכשירים פרוצים > התאמה אישית

מסך הבית במכשירים פרוצים יכול היה להיות מותאם אישית עם ערכות-נושא ורקעים. את ערכות-הנושא מורידים לרוב דרך יישומי צד שלישי (מהמוכרים שביניהם הוא "WinterBoard"), המותקן דרך "Cydia". ערכות-הנושא יכולות להשתנות כאשר ישנם שינויים בהופעתו של האייפון. בנוסף לזאת, ערכות-הנושא משנות גם אלמנטים של ממשק המשתמש. נכון לסוף שנת 2009, מכשירים פרוצים יכולים להחליף גם את הממשק של האייפון באמצעות התוכנה "PogoPlank", אשר משתמשת בגלגל של קטגוריות ולא בעמודים הרגילים עם הסמלים.
שימוש ב-OS X

ה-Mac OS X Lion כלל תכונה חדשה בשם "Launchpad". תכונה זו הייתה מבוססת על תכונת מסך הבית בתוכנת ה-iOS. התוכנה כללה את אותן התכונות (כמו התיקיות), אך לא נראתה כמו מסך הבית, אלא ה-"Dock" (ארבעת היישומים המופיעים בכל דף; בתמונה העליונה: טלפון, מייל, Safari (דפדפן) ומוזיקה) היה ארוך יותר (כמו לוח מחוונים).
לפני כנס המפתחים בו הוצג ה-Mac OS X, ה-"Launchpad" נקראה "ספרינג בורד". אף על פי שהשם שהיה מוצג נשאר זהה, התמונות שפורסמו להפצת ה-Mac OS X עדיין היו בשם "ספרינג בורד".
ה-"Launchpad" (בעבר: מסך הבית) ב-Mac OS X Lion.
ממירי זרם ישר ממותגים

בהנדסת חשמל, ממירי זרם ישר לזרם ישר הם מעגלים חשמליים הממירים מקור של זרם ישר מרמת מתח חשמלי אחת לאחרת.
שימוש

ממירי זרם ישר לזרם ישר משמשים במכשירים אלקטרוניים ניידים כמו טלפונים סלולריים ומחשבים ניידים, המקבלים הזנה עיקרית מסוללה חשמלית. מכשירים אלקטרונים כאלו בדרך כלל מכילים מספר מעגלים משניים, שלפעמים זקוקים למתח שונה ממתח הסוללה, בין אם גבוה יותר או נמוך יותר. בנוסף מתח הסוללה אינו קבוע לאורך הזמן. ממיר זרם ישר לזרם ישר ממותג מאפשר להגביר את המתח כשמתח הסוללה יורד.
ספק מתח יכול לספק מתח מוצא קבוע גם אם ההתנגדות והזרם הנצרך משתנים (עד גבול מסוים כמובן), או לספק זרם קבוע ללא תלות בהתנגדות ובמתח הנדרש (שוב עד גבול מסוים). רוב הממירים עובדים בשיטה הראשונה ומספקים מתח קבוע. ישנם כמה יוצאים מהכלל, כגון ספקים מסוימים לתאורת LED, או ספקים מסוימים לטעינת מצברים וסוללות, המספקים זרם קבוע ומתח המוצא שלהם משתנה בהתאמה (לפעמים אף עד פי 3 מהמתח הנומינאלי).
שיטות המרה > ליניארית

עקרון הפעולה של מסדירים ליניארים הוא שימוש ברכיב מווסת המשנה את התנגדותו כדי לשמר מתח (או לפעמים זרם) קבוע במוצא. מסדירים כאלו אינם יעילים מכיוון שהפרש המתח בין הכניסה למוצא מתבזבז בצורת אנרגיית חום ברכיב המווסת. מסדירים אלו אינם יכולים להעלות מתח.
הרכיב המווסת צריך להיות גדול דיו כדי לעמוד בהספק המתבזבז. החום המבוזבז מהווה בעיה, וחייב להיות מועבר מהמעגל על מנת למנוע עליה בלתי רצויה בטמפרטורה.
בדרך כלל משתמשים בממירים כאלו אם הזרם הנצרך נמוך או שהפרש המתח בין כניסת הממיר למוצא שלו נמוך ואז ההספק המבוזבז הוא קטן. ממירים אלו שימושיים גם בספקי מתח מיוצבים מזרם חילופין (למשל מרשת החשמל הארצית) לזרם ישר: שנאי ממיר את המתח מהרשת למתח נמוך הקרוב למתח הנדרש אך מעט גבוה ממנו, המתח מיושר בגשר דיודות וקבל. הממיר הליניארי מוריד את המתח כנדרש, משכך את האדוות (Ripple) בזרם ומונע רכיב קבוע במתח המוצא שנוצר כתוצאה מהשראויות פרזיטיות בשנאי הכניסה ומזרם העומס.
ממירים ליניארים הם זולים, אמינים כשהמערכת לסילוק החום יעילה ופשוטים בהרבה מממירים ממותגים. לממירים ליניארים רעש נמוך במוצא, והם מתאימים כמקורות למעגלים בעלי רגישות גבוהה לרעש, בעלי הספק נמוך או בעלי תדירות רדיו.
לרכיבים הנפוצים להסדרה ליניארית שלוש רגליים: כניסה, יציאה ובקרה שמקבלת את מתח היציאה דרך מחלק מתח. הרכיב מסדיר את מתח המוצא בהתאם לנוסחה האופיינית לו ותלויה ביחס מחלק המתח.
שיטות המרה > ממירים ממותגים

ממירי זרם ישר לזרם ישר ממותגים ממירים מתח אחד למשנהו על ידי אחסון זמני של אנרגיית הכניסה ואחריו שחרור שלה במתח המוצא. האחסון נעשה ברכיב מאוחסן של שדה מגנטי (סליל,שנאי) או ברכיב מאוחסן של שדה חשמלי (קבל). שיטת המרה זו יעילה בהרבה משיטת ההמרה של ממירים ליניארים (לממירים ממותגים יש בדרך כלל ניצולת של בין 75% ל-97%). במכשירים הפועלים על סוללה חשמלית, אפשר לנצל את היעילות הזו להארכת זמן ההפעלה. מאז שנות ה-80 עלתה היעילות בשל תחילת השימוש בטרנזיסטור אפקט שדה, המסוגלים לבצע מיתוג בקצב גבוה יותר וביעילות גדולה יותר מטרנזיסטורים ביפולארים הזקוקים למעגל דוחף מסובך יותר וסובלים מהפסדי מיתוג גדולים. חדשנות נוספת בתחום הממירים הממותגים היא השימוש במיישר סינכרוני במקום בדיודה, בטרנזיסטור אפקט שדה בעל התנגדות קטנה במצב פתוח המפחית את הפסדי המיתוג.
רוב הממירים מתוכננים לספק הספק בכיוון אחד בלבד, מהכניסה למוצא. אולם, כל הטופולוגיות של הממירים הממותגים יכולים להיות דו כיווניים על ידי החלפת כל הדיודות במיישרים אקטיביים נשלטים בלתי תלויים. ממיר דו כיווני יכול לספק הספק בשני הכיוונים, דבר הנדרש באפליקציות שדורשות ניצול אנרגיה במקום הפיכתה לחום.
חסרונות של ממירים ממותגים כוללים סיבוכיות, רעש חשמלי ומחיר גבוה, אם כי המחיר יורד כל הזמן בשל ההתקדמות בתעשיית השבבים.
ממירי זרם ישר לזרם ישר זמינים כעת כמעגלים משולבים הדורשים מספר מינימלי של רכיבים נוספים. ממירים אלו גם זמינים כמעגל היברידי המוכן לשימוש עם הרכבה חשמלית.
שיטות המרה > מגנטי

בממירי זרם ישר אלו, האנרגיה מאוחסנת זמנית ומשוחררת בשדה מגנטי של משרן או של שנאי, בדרך כלל בטווח תדרים של 300 קילו הרץ ועד ל 10 מגה הרץ. על ידי כוונון זמן פעולת המערכת של המתח הטוען (זאת אומרת, היחס בין מערכת פעילה לכבויה), ניתן לשלוט על סך ההספק המועבר. בדרך כלל השליטה היא על מתח המוצא, למרות שניתן גם לשלוט על זרם הכניסה, זרם המוצא או לשמור על הספק קבוע. ממירים מבוססים על שנאי יכולים לספק בידוד בין מעגל הכניסה למעגל המוצא.
ראו גם

מיישר זרם - מעגל הממיר זרם חילופין לזרם ישר
מהפך - ממיר מ-DC ל-AC
מפרשן (סוג)

| מפרשן |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
משפחה:: מפרשניים
סוג:: מפרשן
מינים
 Istiophorus albicans  Istiophorus platypterus
שם מדעי
 Istiophorus ‏לספד, 1801

מפרשן (שם מדעי: Istiophorus) הוא סוג דג, ממשפחת המפרשניים, הכולל בתוכו 2 מינים שתפוצתם באזורי המים החמימים של כל האוקיינוסים ברחבי העולם.
מאפיינים

צבעם העיקרי הוא כחול או אפור, ומאפיין עיקרי שלהם הוא סנפיר הגב הזקוף דמוי מפרש, שלעיתים תכופות נפרש לכל אורך הגב. מאפיין עיקרי נוסף של המין הוא המקור המאורך, הדומה לזה של דג-החרב ומפרשניים אחרים, לכן בחוגי ספורט הדיג באזור חיותם הם נקראים גם דגי מקור (billfish).
שני המינים של המפרשן גדלים במהרה, ומגיעים לאורך של 1.2–1.5 מטר בשנה הראשונה לחייהם, וניזונים בגובה פני הים או בעומק מדגים פלגיים ודיונונים. מהירות השחייה של פרטים מסוימים נמדדה כשהיא מגיעה ל-110 קמ"ש, שהיא המהירות הגבוהה ביותר שנמדדה לדג, ושדווחה על ידי מקור אמין. המפרשניים הם שחיינים מהירים. בעבר הוערכה המהירות שלהם ב-80–110 קמ"ש (43–59 קשר) עם זאת, מספר מחקרים מודרניים טענו שמהירות כזאת לייצור ימי איננה אפשרית ושמהירותם לא עולה על 50 קמ"ש (27 קשר).
באופן כללי, אורכו של המפרשן אינו עולה על 3 מטרים (9.8 רגל) ולעיתים נדירות שוקל מעל 90 קילוגרם (200 ליברות).
המפרש (סנפיר הגב) נשמר בדרך כלל כשהוא מקופל ונוטה הצידה בעת השחייה, אולם הוא יזדקף בכל עת שהמפרשן יחוש מאוים או כתוצאה מריגוש, וישווה למפרשן מראה גדול יותר מממדיו האמתיים. הטקטיקה הזו נצפתה גם במהלך ציד, כשקבוצת מפרשנים משתמשים במפרשיהם כדי לרעות להק דגים או דיונונים.
בענף ספורט הדיג, דג המפרשן הוא מהנחשקים ביותר וידועים בקפיצותיהם המדהימות מעל המים בניסיון להשתחרר מהקרס. יש להם מופעי צבעים מגוונים, החל בחום ואפור ועד סגול ואפילו כסף. צבעי הגוף שלהם לעיתים תכופות מודגשים באמצעות פסים ססגוניים בצבע כחול וכסף. המפרשן מסוגל לשנות את צבעיו כמעט באופן מיידי - שינוי הנשלט באמצעות מערכת העצבים שלו. המפרשן מסוגל לשנות את צבע גופו במהירות לכחול בהיר עם פסים צהבהבים כתגובה לריגוש, או כדי לבלבל את הטרף שלו לציד קל יותר, תוך כדי איתות למפרשנים אחרים על כוונותיו.
מינים

מפרשן אטלנטי (Istiophorus albicans)
מִפְרְשָׂן כְּלַל-יַמִּי (Istiophorus platypterus)
הערות שוליים

↑  Haulin' Bass - elasmo-research.org. Accessed March 19, 2008
↑  "Sailfish, Istiophorus platypterus". נבדק ב-2011-01-02..
↑  The One Thing Everyone knows about Swordfish is Wrong, BBC Earth
↑   National Geographic Society
| מפרשניים |
| --- | --- | --- |
| מפרשן | מפרשן אטלנטי • מפרשן כלל-ימי |  |
| מפרשן שחור (סוג ומין יחיד) | מפרשן שחור |  |
| מקאירה | מקאירה כחולה • מקאירה הודו-פסיפית |  |
| קלען | קלען החץ • קלען קצר-מקור • קלען עגלגל • קלען ארך-מקור |  |
| מפרשן רצעני | מפרשן מפוספס • מפרשן לבן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551058805171 
מפרשן כלל-ימי בהתנהגות מוחצנת של זקיפת המפרש
מסקט

| --- | --- |
דגל מסקטדגל מסקט
פוטומונטז' של מסקט
פוטומונטז' של מסקט
 מדינה:  עומאן עומאן
 שטח:  3,800 קמ"ר
 גובה:  69 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,302,440 (2020)
  ‑ במטרופולין:  1,560,330 (2017)
  ‑ צפיפות:  342.7 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  23°36′50″N 58°35′32″E﻿ / ﻿23.613888888889°N 58.592222222222°E﻿ / 23.613888888889; 58.592222222222 
 אזור זמן:  UTC +4
 http://www.omanet.om
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עומאן מוגדלת) סיב סלאלה ניזווא סוחאר היימא סור ח'סאב אל-בוריימי איראן איחוד האמירויות הערביות  ערב הסעודית תימן הים הערבי המפרץ הפרסימסקט(למפת עומאן רגילה) סיב סלאלה ניזווא סוחאר היימא סור ח'סאב אל-בוריימי איראן איחוד האמירויות הערביות  ערב הסעודית תימן הים הערבי המפרץ הפרסימסקט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מַסְקַט (בערבית: مسقط) היא בירת עומאן והעיר הגדולה בה. העיר משתרעת על שטח מטרופוליני של כ-3,800 קמ"ר הנחלק לשש רשויות מנהל וממוקמת בצפון-מזרח המדינה על שפת מפרץ עומאן. אוכלוסיית העיר מונה 1,302,440 בני אדם על פי מפקד משנת 2020.
היסטוריה

ישנן עדויות ארכאולוגיות להתיישבות בעיר עוד לפני האלף ה-5 לפנה"ס.
מסקט ידועה עוד מהמאה הראשונה לספירה כעיר נמל שדרכה התנהלה פעילות מסחרית בין המערב והמזרח. זאת לאחר כיבוש העיר בידי האימפריה הסאסאנית, שהייתה תחת שלטונו של שאפור הראשון. לאורך ההיסטוריה שלטו בעיר מגוון שבטים ילידיים וכן מעצמות זרות כגון האימפריה הפרסית והאימפריה הפורטוגזית.
במהלך המאה ה-7 החלה התאסלמות בעיר, וחשיבותה המסחרית של העיר התפתחה במאות השנים שלאחר מכן. החל מהמאה ה-9 ועד למאה ה-11 העיר הייתה תחת שלטון בית עבאס. בימי הביניים המסחר הימי של העיר פרח, כתוצאה מבריתות וקשרי מסחר רבים עם תת-היבשת ההודית.
האדמירל הפורטוגזי אפונסו דה אלבוקרקי כבש את העיר בשנת 1507 ורוב העיר נחרבה במהלך הלחימה ולאחריה. הפורטוגזים שלטו בעיר יותר ממאה שנה, למרות מאבקים רבים עם האימפריה העות'מאנית, שלבסוף כבשה את העיר ב-23 בינואר 1650.
במאה ה-18 הייתה מסקט מעצמה צבאית אזורית, והשפיעה אף באזורים מרוחקים כגון מזרח אפריקה וזנזיבר. כעיירת נמל חשובה במפרץ עומאן, משכה מסקט סוחרים ומתיישבים זרים ממגוון לאומים, בין היתר מפרס, בלוצ'יסטן וגוג'ראט.
מאז עלייתו של הסולטאן קאבוס בן סעיד אאל סעיד לשלטון בשנת 1970, התפתחו התשתיות בעיר בקצב מהיר, וצמחו בה כלכלה תוססת וחברה רב-אתנית. העיר שימשה כבירת התרבות הערבית לשנת 2006.
בשנת 1975 הוקמה בחופי המפרץ שמורת הטבע קארם.
רק 60% מתושבי העיר הם אזרחי עומאן.
אתרים בעיר

ארמון אלעלם - משמש את הסולטאן לקבלות פנים ממלכתיות.
בית האופרה המלכותי של מסקט
המסגד הגדול סולטאן קאבוס
הערות שוליים

↑  https://www.citypopulation.de/en/oman/cities/
↑  Oman: Population by nationality (Omani/ non-Omani) and governorate (administrative region) of residence (2003), ‏2003 (באנגלית).
| סמל האימפריה הפורטוגזית |
| --- | --- | --- |
| צפון אפריקה | אגוז (1506–1525) • אל קאסר אס-סגיר (1458–1550) • ארזילה (1471–1550, 1577–1589) • אזמור (1513–1541) • סאוטה (1415–1640) • מזאגאן (1485–1550, 1506–1769) • אסואירה (1506–1525) • ספים (1488–1541) • אגאדיר (1505–1769) • טנג'יר (1471–1662) • ואדאן (1487–אמצע המאה ה–16) |  |
| אפריקה שמדרום לסהרה | אקרה (1557–1578) • אנגולה (1575–1975) • אנובון (1474–1778) • ארגן (1455–1633) • קבינדה (1883–1975) • כף ורדה (1642–1975) • סאו ז'ורז'ה דה מינה (1482–1637) • ביוקו (1478–1778) • חוף הזהב הפורטוגזי (1482–1642) • גינאה ביסאו (1879–1974) • מלינדה (1500–1630) • מומבסה (1593–1698, 1728–1729) • מוזמביק (1501–1975) • קילווה קיסיוואני וסונגו מנארה (1505–1512) • טירת סאו זואו בפטיסטה דה אז'ודה (1680–1961) • סאו טומה ופרינסיפה 1753–1975 • סוקוטרה (1506–1511) • זנזיבר (1503–1698) • זיגינשור (1645–1888) |  |
| מערב אסיה | בחריין (1521–1602) • הורמוז (1515–1622) • מסקט (1515–1650) • בנדר עבאס (1506–1615) |  |
| תת-היבשת ההודית | ציילון הפורטוגזית (1518–1658) • לקשאדוויפ (1498–1545) • האיים המלדיביים (1518–1521, 1558–1573) • וסאי-ויראר (1535–1739); מומבאי (1534–1661); קז'יקוד (1512–1525); קנאנור (1502–1663); צ'אול (1521–1740); צ'יטגונג (1528–1666); קוצ'י (1500–1663); קאנור (1536–1662); דאדרה ונאגר הבלי (1779–1954); דאמאן (1559–1962); דיו (1535–1962); גואה וגואה העתיקה (1510–1962); הוגלי (1579–1632); נגפטינאם (1507–1657); פוליקאט (1518–1619); פאליפורם (1502–1661); סלסט (1534–1737); מצ'יליפטנאם (1598–1610); מנגלור (1568–1659); סוראט (1540–1612); טהואוטהוקודי (1548–1658); סן תומא דה מליאפור (1523–1662; 1687–1749) |  |
| מזרח ודרום מזרח אסיה | איי בנדה (המאה ה-16 עד המאה ה-18) • פלורס (המאה ה–16 עד המאה ה–19) • מקאו (1557–1999) • מקאסאר (1512–1665) • מלאקה (1511–1641) • איי מאלוקו (אמבון 1576–1605, טרנאטה 1522–1575, טידורה 1578–1650) • נגסאקי (1571–1639) • טימור הפורטוגזית (1702–1975) |  |
| אמריקה הצפונית | ניופאונדלנד (1501–1570?) • לברדור (1501–1570?) נובה סקוטיה (1519–1570?) |  |
| אמריקה המרכזית והדרומית | ברזיל (1500–1822) • ברבדוס (1536–1620) • הפרובינציה הציספלאטינית (1808–1822) • גיאנה הצרפתית (1809–1817) • קולוניה דל סקרמנטו (1680–1777) |  |
| מדיירה והאיים האזוריים | שתי קבוצות איים אלה היוו חלק מהאימפריה הפורטוגזית החל במאה ה-15, וב-1976 היו למחוזות אוטונומיים. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557193305171  BnF: cb12237079c (data)  GND: 4239248-2  LCCN: n81110529  NARA: 10046146  NKC: ge992023  SUDOC: 031085458  VIAF: 130198269   WorldCat (עם VIAF): 130198269 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בעומאן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנזר מלק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר, מוזיאון, מנזר 
 כתובת:  A. B. Dietmayr-Straße 1, u. a. 
 מיקום:  מלק 
 מדינה:  אוסטריה 
 מייסדים:  Leopold II 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1089
 תאריך פתיחה רשמי:  1089 
 אדריכל:  יאקוב פראנדטאואר 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הבארוק 
 קואורדינטות:  48°13′42″N 15°19′52″E﻿ / ﻿48.22843°N 15.33123°E﻿ / 48.22843; 15.33123
 www.stiftmelk.at
  (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהמנזר מלק(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.מנזר מלק(למפת אוסטריה תחתית רגילה) סנקט פלטן וינר נוישטאדט באדן קרמס צ'כיה סלו. הונגריה בורגנלנד שטיריה אוסטריה עילית  וינהמנזר מלק(למפת אוסטריה תחתית מוגדלת) סנקט פלטן וינר נוישטאדט באדן קרמס צ'כיה סלובקיה הונגריה בורגנלנד שטיריה אוסטריה עילית  וינהמנזר מלק
 
המנזר של מלק
מנזר מלק (גרמנית: Stift Melk) הוא מנזר בנדיקטיני הממוקם על צוק מעל העיר מלק במדינת אוסטריה תחתית אשר באוסטריה, וצופה על נהר הדנובה הזורם דרך עמק ואכאו.
במנזר נמצא קברו של הקדוש הקתולי קולומן משטוקראו, ושרידיהם של מספר מלכים מבית באבנברג, שושלת המלוכה הראשונה של אוסטריה.
היסטוריה

המנזר נוסד בשנת 1089 כשלאופולד השני, המרגרייב של אוסטריה, העביר את אחת מהטירות שלו לנזירים ממנזר לאמבאך. במאה ה-12 נוסד במנזר בית ספר לנזירים וספריית המנזר התפרסמה במהרה בזכות אוסף כתבי היד העשיר שבה. הסקריפטוריום במנזר היה המקום העיקרי שבו נוצרו כתבי היד.
במאה ה-15 הפך המנזר למרכזה של תנועת הרפורמות של מלק אשר הפיחה חיים חדשים במנזרי אוסטריה ודרום גרמניה.
מבנה הבארוק הנוכחי של המנזר נבנה בין השנים 1702 ו-1736, לפי עיצובו של האדריכל יאקוב פראנדטאואר. בכנסייה של המנזר שמורות פרסקאות של הצייר יוהאן מיכאל רוטמאיר ועל קירות הספרייה, אשר מכילה בין השאר גם כתבי יד מוזיקליים, מוצגות פרסקאות של פול טרוגר.
בזכות פרסומו ומעמדו האקדמי, הצליח המנזר להינצל מסגירה בתקופת שלטונו של הקיסר יוזף השני, בזמן שמנזרים רבים אחרים באוסטריה הוחרמו ונסגרו בין השנים 1780 ו-1790. המנזר הצליח לשרוד גם בתקופת מלחמות נפוליאון והאנשלוס של אוסטריה בידי הנאצים ב-1938, כאשר בית הספר וחלק גדול מתוך המנזר הוחרמו על ידי המדינה.
בית הספר חזר לרשות המנזר רק לאחר מלחמת העולם השנייה, וכיום לומדים בו 900 תלמידים משני המינים.
החל משנת 1625 המנזר חבר בקהילת המנזרים הבנדיקטיניים של אוסטריה.
אזכורים בתרבות

ברומן הנודע של הסופר האיטלקי אומברטו אקו, "שם הוורד", שמו של אחד הגיבורים הוא "אדסון ממלק", כמחווה למנזר ולספרייה המפורסמת שלו.
המנזר מוזכר גם באוטוביוגרפיה של פטריק לי פרמור כאחד השיאים במסעו באירופה של לפני מלחמת העולם השנייה.
מיכאל פריץ

מיכאל פריץ (בגרמנית: Michael Preetz, נולד ב-17 באוגוסט 1967 בדיסלדורף שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בהרטה ברלין בעמדת החלוץ. פריץ הוא המנהל הספורטיבי בהרטה ברלין.
קריירת מועדונים

פריץ החל את קריירת הבוגרים שלו בפורטונה דיסלדורף בעונת 1986/87. בעונה זו ירד ליגה עם דיסלדורף. בעונת 1988/89 פריץ הבקיע 11 שערים במדי פורטונה דיסלדורף בליגת הבונדסליגה השנייה, והעפיל עם קבוצתו אל הבונדסליגה. בעונת 1989/90 דיסלדורף סיימה במקום התשיעי בבונדסליגה, אך פריץ לא הבקיע ולו שער אחד, ועזב בסיום העונה את פורטונה דיסלדורף, לאחר שהבקיע 20 שערי ליגה ב-88 הופעות, וחתם בפ.צ. זארבריקן ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. פריץ שיחק בזארבריקן שתי עונות, בהן הבקיע 28 שערים ב-70 הופעות והפך לשחקן התקפה דומיננטי. בקיץ 1992 חתם פריץ בדיסבורג ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה, ובעונת 1992/93 עלה ליגה עם הקבוצה, כשהוא מבקיע 17 שערים ב-42 הופעות, ומסיים כמלך השערים של המחוז הדרומי של הבונדסליגה השנייה. בעונת 1993/94 דיסבורג סיימה במקום התשיעי המפתיע בבונדסליגה, אך פריץ לא הצליח לבוא בעונה זו לידי ביטוי והבקיע שני שערים ב-23 הופעות בלבד. בקיץ 1994 עזב פריץ את דיסבורג וחתם אצל היורדת הטרייה מהבונדסליגה, וטנשייד 09. בווטנשייד פריץ שיחק שתי עונות, והבקיע 17 שערים ב-60 הופעות, אך ירד ליגה בתום עונת 1995/96 עם ווטנשייד, ועזב את הקבוצה.
בקיץ 1996 חתם פריץ בהרטה ברלין, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. פריץ הבקיע בעונתו הראשונה בקבוצה תשעה שערים, ועלה עמה לבונדסליגה. בעונתו השלישית בקבוצה, 1998/99, סיים פריץ כמלך השערים של הבונדסליגה, עם 23 הבקעות, וגם בשלוש העונות הבאות הבקיע במספרים דו ספרתיים. בשנת 2000 הגיע עם הרטה ברלין לגמר גביע הליגה הגרמנית, שם הובסה קבוצתו בתוצאה 5-1 על ידי באיירן מינכן. בשנים 2001 ו-2002 זכתה הרטה ברלין בגביע זה, כאשר פעמיים ברציפות הביסה את שאלקה 04 בתוצאה הזהה 4-1. פריץ שיחק בשלושת משחקי הגמר הללו. בדרך לזכייה בתואר בשנת 2002, עברה הרטה ברלין את באיירן מינכן, לאחר שפריץ העלה את הרטה ברלין ל-1-2 במהלך המשחק, וג'ובאני אלבר השווה לבאיירן מינכן כעבור דקה. המשחק הגיע לבעיטות הכרעה, בהן הרטה ניצחה 4-3 על אף שפריץ החטיא את הפנדל שלו. בשנת 2003 פרש פריץ ממשחק פעיל, ונשאר בהרטה ברלין בצוות האימון. פריץ שיחק בהרטה ברלין במשך שבע שנים, בהן הבקיע 93 שערים ב-227 משחקי ליגה, מתוכם 84 שערים הובקעו בבונדסליגה הראשונה, נתון המציב את פריץ כמלך השערים של הרטה ברלין בכל הזמנים בבונדסליגה.
קריירה בינלאומית

לפריץ שתי הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית הצעירה בסוף שנות ה-80. בשנת 1999 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה הבוגרת, כאשר כבר היה בן 32, בהפסד 3-0 במשחק ידידות מול נבחרת ארצות הברית. פריץ השתתף עם נבחרת גרמניה בגביע הקונפדרציות 1999 שנערך במקסיקו, והבקיע בו שער נגד נבחרת ניו זילנד. נבחרת גרמניה הודחה מטורניר זה בשלב הבתים, לאחר שהפסידה את משחקיה מול נבחרת ברזיל ומול נבחרת ארצות הברית. הופעתו האחרונה של פריץ במדים הלאומיים הייתה בפברואר 2000, במשחק מול נבחרת שווייץ, וסך הכול לזכותו שבע הופעות ושלושה שערים בנבחרת.
לאחר הפרישה

עם פרישתו ממשחק פעיל בשנת 2003, פריץ הצטרף לצוות האימון של הרטה ברלין, תחילה כעוזר מאמן, והחל משנת 2009 החליף את דיטר הנס בתפקיד המנהל הכללי.
תארים

עם הרטה ברלין:
גביע הליגה הגרמנית (2): 2001, 2002
תארים אישיים:
מלך השערים של הבונדסליגה: 1998/99
מלך השערים של הבונדסליגה השנייה: 1992/93
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני המבקיעים של הרטה ברלין בבונדסליגה באתר worldfootball.net
מסך הברזל

הקו השחור מסמל את מסך הברזל המפריד בין שני הגושים  מדינות הגוש המזרחי  מדינות הגוש המערבי  מדינות נייטרליות (אוסטריה, אירלנד, פינלנד, שוודיה ושווייץ)  אחרות (יוגוסלביה, שהייתה חברה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות)
"מסך הברזל" (באנגלית: Iron Curtain) הוא כינוי לקו הגבול האידאולוגי אשר חילק את אירופה לשני גושים: הגוש המזרחי שנשלט על ידי ברית המועצות, והגוש המערבי בהנהגת ארצות הברית. המושג זכה לתפוצה רחבה בעקבות השתלטות ברית המועצות על מדינות מזרח אירופה שהתבטאה בהקמת משטרים קומוניסטיים שכונו "דמוקרטיות עממיות", והוא ביטא את הקרע בין שני הגושים ואת תחילתה של המלחמה הקרה.
מקור המושג > מופעים מוקדמים

המונח הופיע בפרסומים שקדמו למלחמה הקרה: בספר משנת 1918 המשיל וסילי רוזנוב את המהפכה הסובייטית למסך ברזל היורד על ההיסטוריה הרוסית. בשנת 1920 סיכמה אתל סנודן (אנ') את קבלת הפנים שציפתה לה בפטרוגרד במילים ”הגענו מעבר ל'מסך הברזל' סוף סוף” (עמוד 32). הביטוי מופיע גם בספרו של ג'ורג' אורוול "חוות החיות" מאוגוסט 1945. במאי 1945 המונח הוצג על ידי לוץ שוורין פון קרוזיק ששאל אותו מנאום אנטי סובייטי של יוזף גבלס.