stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביג מאמא

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  ראג'ה גוסנל 
 הופק בידי:  דייוויד טי. פרנדלי מייקל גרין
 תסריט:  דריל קוורלס
 עריכה:  קנט ביידה ברוס גרין
 שחקנים ראשיים:  מרטין לורנס  פול ג'יאמטי  ניה לונג יאשה וושינגטון
 מוזיקה:  ריצ'רד גיבס 
 צילום:  מייקל ד. אושאה
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20, Regency Enterprises, Friendly Productions 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  31 במאי 2000 (ארצות הברית) 11 באוגוסט 2000 (ישראל)
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  $30,000,000
 הכנסות:  $173,959,438
 הכנסות באתר מוג'ו:   bigmommashouse
 סרט הבא:  ביג מאמא 2 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ביג מאמא (באנגלית: Big Momma's House) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2000. הסרט עוסק בסוכן FBI המתחזה לאישה מבוגרת המכונה "ביג מאמא" במטרה ללכוד פושע נמלט.
עלילה

הסרט נפתח בזירת קרבות כלבים לא חוקית בקוריאה, כאשר סוכן ה-FBI ג'ון מקסוול נתפס. מלקולם טרנר, סוכן FBI המתמחה בהסוואה, יוצא לעזרתו של ג'ון בעוד סוכני FBI נכנסים לאזור.
בינתיים, לסטר וסקו, פושע במאסר עולם המואשם בשוד מזוין ורצח, נמלט בהצלחה מהכלא.
ג'ון ומלקולם, במסגרת משימה ללכידת לסטר, מגיעים לעיירה בג'ורג'יה, מתוך הציפייה שלסטר יבוא לבקר את בת-זוגו לשעבר שרי, שככל הנראה סייעה לו בשוד בכך שנתנה לו מפתח לכספת, ובנה טרנט.
מלקולם וג'ון משקיפים על ביתה של אישה דרומית גדולת ממדים, האטי מיי פירס, המוכרת יותר בכינוייה ביג-מאמא", שעל פי הציפיות תארח את שרי בביתה. להפתעתם, ביג-מאמא עוזבת בפתאומיות את העיירה. כדי להמשיך במשימה, מלקולם מחליט להתחזות לביג-מאמא, ולארח במקומה את שרי ובנה.
במהלך המשימה, מלקולם בטעות נפגש עם שרי ללא תחפושת. כדי לא לעורר חשד, הוא מעמיד פנים שהוא חשמלאי. הוא אף מתיידד עם שרי וטרנט, בתור עצמו, והולך איתם לדוג באחד מהימים.
בהמשך, מכרים של ביג-מאמא מארגנים לה מסיבת יום הולדת בהפתעה, בזמן שביג-מאמא האמיתית חוזרת מוקדם מהצפוי. במהלך המסיבה, מלקולם מבחין בכסף גנוב המושתל במזוודתו של טרנט. שרי, שנמצאת במקום, מבינה שלסטר השתיל את הכסף ללא ידיעתה, ובא עבורו. היא בנוסף מספרת למלקולם את מה שבאמת קרה בשוד: היא לא נתנה ללסטר את המפתח לכספת, אלא הוא גנב אותו ממנה. שרי, שפחדה שתפוטר מעבודתה עקב איבוד המפתח, לא סיפרה כלום.
מאוחר יותר, לסטר מגיע לביתה של ביג-מאמא. הוא לוקח איתו את שרי וטרנט, אך נתפס על ידי ג'ון ומלקולם לפני שמספיק לעזוב. בנוסף, התחפושת של מלקולם נהרסת בזמן התקרית, כאשר ביג-מאמא האמיתית ושרי עדים. שרי כועסת עליו שהתחזה לביג-מאמא, אך הוא מצליח לגשר איתה.
שחקנים

| שחקן/ית | תפקיד |
| --- | --- |
מרטין לורנס: מלקולם טרנר
פול ג'יאמטי: ג'ון מקסוול
ניה לונג: שרי פירס
יאשה וושינגטון: טרנט פירס
טרנס הווארד: לסטר וסקו
אנתוני אנדרסון: נולאן
אלה מיטשל: האטי מיי "ביג מאמא" פירס
סרטי המשך

ביג מאמא 2
ביג מאמא 3: הבן כמו האבא (אנ')
הערות שוליים

↑  Big Momma's House, באתר IMDb
בילי מילן

ויליאם "בילי" מילן (אנגלית: William "Billy" Milne;‏ 25 בנובמבר 1895 - יולי 1975) היה כדורגלן סקוטי ששיחק עבור ארסנל, ולאחר פרישתו שימש במשך זמן רב חבר צוות במועדון.
קריירה

מילן נולד בעיירה באקי שבבאנפשייר, והחל את הקריירה במועדון המקומי באקי ת'יסל. הקריירה שלו נקטעה כבר בתחילתה בעקבות פריצת מלחמת העולם הראשונה. בזמן המלחמה שירת עם הסיפורת' היילנדרס בצרפת, וב-1918 זכה במדליית ההתנהגות המכובדת (Distinguished Conduct Medal). לאחר המלחמה חזר לבאקי, וזכה למוניטין כקשר מרכזי נמרץ.
בספטמבר 1921 הוא דרומה והצטרף למועדון הלונדוני ארסנל. מילן ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול קארדיף סיטי ב-27 בדצמבר, והשתתף בארבעה משחקים נוספים בלבד באותה עונה. אולם, בעונה שלאחר מכן הוא ביסס את מקומו בהרכב, בעמדת הקשר הימני, והמשיך לשחק במועדון במשך ארבע עונות נוספות. לאחר הגעת אלף בייקר הוא הודח מההרכב; מילן המשיך לשחק באופן חלקי בשתי העונות הבאות, אך במשחק שבר את רגלו במשחק מול האדרספילד טאון ב-2 באפריל 1927, ובכך סיים את קריירת הכדורגל שלו באופן מעשי. הוא השתתף ב-124 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שלושה שערים.
הרברט צ'פמן, שאימן את ארסנל באותה תקופה, היה מרוצה מכישוריו ויכולותיו של מילן, ומינה אותו לעוזר מאמן לצידו של טום ויטאקר. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא הוצב בתחנת התרעה מפני פשיטות אוויריות באצטדיון הייבורי, והיה נוכח בלילה שבו הופגז האצטדיון בפצצת תבערה; מילן סייע לכבות את האש והציל את האצטדיון מנזק חמור.
הוא המשיך להחזיק במשרתו עד שוויטאקר התמנה לתפקיד המאמן ב-1947, אז קודם לתפקיד מאמן הכושר הבכיר ומאוחר יותר החל לעבוד כפיזיותרפיסט של המועדון; הוא עבד בסגל של נבחרת אנגליה בתפקידים דומים. מילן פרש מתחום הכדורגל ב-1960, והוחלף על ידי ברטי מיי שהוביל את ארסנל לזכייה בדאבל.
לקריאה נוספת

ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
ביורג למברכט

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1997 גנט, בלגיה בלגיה
 פטירה:  5 באוגוסט 2019 (בגיל 22) ריבניק, פולין
 גובה:  168 ס״מ 
 תחום:  כביש
 התמחות:  רב גוני
 הישגי שיא:   - קטגוריית הרוכב הצעיר בדופינה ליברה (2019)   מקום 5 בחץ ברבנט (2019)  מדליית כסף באליפות העולם עד גיל 23 (2018)  מקום 4 בלה פלש ואלון (2019)  מקום 6 במרוץ אמסטל גולד (2019)
 
למברכט (משמאל בתמונה) על הפודיום של אליפות העולם עד גיל 23, לצד יאקו האייננן הפיני (מימין) ומארק הירשי השווייצרי (במרכז)
ביורג למברכט (בצרפתית: Bjorg Lambrecht;‏ 2 באפריל 1997 – 5 באוגוסט 2019) היה רוכב אופניים בלגי מקצועי בקבוצת לוטו–סודאל.
נהרג לאחר שהתרסק לתוך תעלת בטון במהלך הטור של פולין.
קריירה

ב-2015 זכה למברכט באליפות בלגיה לג'וניור. באליפות העולם לג'וניור, הגיע במקום ה-22.
בטור של פלנדריה לג'וניורס, סיים במקום ה-10. ב-2016 המשיך למברכט להתקדם, וניצח את מרוץ הרונדה דה איסאר ואת כל הקטגוריות בו. ובאליפות אירופה עד גיל 23, הגיע במקום ה-2 אחרי אלכסנדר ריאבושנקו. ב-2017 זכה למברכט במירוץ הלייז'–בסטון–לייז' עד גיל 23. וגם במירוץ הגראנד פרי פריסיניטץ ספא. בטור דה ל'אווניר, מרוץ שנחשב לטור דה פראנס לרוכבים הצעירים, הגיע שני אחרי איגן ברנל.
ב-2018 חתם למברכט על חוזה מקצועני ראשון עם קבוצת לוטו סודאל הבלגית, ובאוגוסט נבחר לראשונה להתחרות בגראנד טור כאשר נבחר לסגל קבוצתו בוואלטה אספנייה, אך לא זינק לקטע ה15 ובכך פרש מהמירוץ. באליפות העולם עד גיל 23, וסיים שני. ב-2019, זכה למברכט בדירוג הצעירים של דופינה ליברה וסיים במקום ה-12 הכללי.
מותו

במהלך הקטע השלישי בטור של פולין 2019 התרסק למברכט לתוך תעלת בטון. הוא הובא לבית חולים והוכנס לניתוח אך מת במהלכו.
הערות שוליים

↑  Riley Missel, 22-Year-Old WorldTour Rider Dies After Crash at the Tour of Poland
↑  https://www.procyclingstats.com/race/nc-belgium-mj/2015
↑  https://www.procyclingstats.com/race/ronde-de-l-isard/2016
↑  https://www.procyclingstats.com/race/european-championships/2016
↑  https://www.procyclingstats.com/race/liege-bastogne-liege-u23/2017
↑  https://www.procyclingstats.com/race/course-de-la-paix-u23/2017
↑  https://www.procyclingstats.com/race/tour-de-l-avenir/2017/gc
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2021036344  VIAF: 3554162547233943740004   WorldCat (עם VIAF): 3554162547233943740004
בילי מק'קולו

ויליאם ג'יימס "בילי" מק'קולו (באנגלית: William James "Billy" McCullough;‏ נולד ב-27 ביולי 1935 בקאריפרגוס) הוא כדורגלן עבר צפון אירי.
ביוגרפיה

מק'קולו החל את הקריירה שלו במועדון פורטאדאון, וב-1958 הוחתם על ידי ארסנל. הוא שיחק בעמדת הבלם השמאלי, וערך את הופעת הבכורה בארסנל במשחק נגד לוטון טאון ב-26 בדצמבר 1958. באותה עונה הוא שיחק רק בעשרה משחקים, מק'קולו הפך לבלם השמאלי הקבוע לאחר שלן וילס עבר לעמדת הבלם הימני בתחילת עונת 1959/1960.
מק'קולו התפרסם בזכות העקביות וכושרו הגופני. הוא לבש את החולצה מס' 3 של ארסנל במשך שש העונות הבאות, והחמיץ בהן משחקים ספורים בלבד. בעונה הראשונה של מק'קולו המועדון סיים במקום השלישי, אך בשאר העונות סיים רק במרכז הטבלה ולא הצליח להתחרות על התארים השונים.
הוא הופיע לראשונה במדי נבחרת צפון אירלנד במשחק ידידות נגד נבחרת איטליה ב-25 באפריל 1961, שהסתיים בניצחון 3 - 2 לטובת איטליה. מק'קולו הופיע במדי נבחרתו בעשרה משחקים שבהם לא כבש, והאחרון שבהם היה בהפסד 0 - 2 לנבחרת אנגליה ב-22 בדצמבר 1966.
בעונת 1965/1966 נאלץ מק'קולו להתחרות על מקומו בהרכב עם פיטר סטורי הצעיר. כאשר ברטי מיי החל לאמן את ארסנל בסיום אותה עונה הוא שאף לבנות סגל צעיר, והכניס את מק'קולו לרשימת ההעברות של ארסנל לאחר סוף העונה. מק'קולו שיחק ב-268 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 4 שערים. הוא הועבר למילוול באוגוסט 1966, ולאחר מכן שיחק תקופות קצרות בבדפורד טאון, קורק סלטיק ודרי סיטי.
לקריאה נוספת

Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4
בית האלוהים

בית האלוהים (The House of God) הוא ספר מאת סמיואל שם (שם עט של הפסיכיאטר היהודי סטפן ברגמן), יצא לאור בשנת 1978 באנגלית.
הספר מתאר את הנזק הפסיכולוגי שנעשה למתמחים תוך כדי התמחותם ברפואה בשנות ה-70 המוקדמות בשל המפגש המתמיד עם מוות וכאב.
הספר מכניס את הקורא אל החוויה הזו של המתמחה שמנסה לעשות את הדברים לפי הספר ובצורה הכי מקצועית שניתן, ומגלה לבסוף פרקטיקה חדה וצינית שבבוא היום תהפוך אותו לרופא מקצועי.
בית האלוהים היווה השראה לסדרה הקומית סקראבס שמדגימה את ההתרחשות בספר - שילוב של סיפורים אנושיים עם הומור שחור של מתמחים ורופאים.
מושג מפתח בספר: GOMER = Get Out of My Emergency Room או בעברית עחמ"ש ("עוף מחדר המיון שלי"), משמש את הרופאים הצעירים לתיאור חולים במחלות שאינן ניתנות לריפוי המתאשפזים לעיתים קרובות בשל סיבוכים שכיחים.
מושג נוסף הוא ״שפץ והקפץ״ שמתאר את הטיפול המינימלי שמספיק להעביר חולה למחלקה אחרת.
ההתמודדות של המתמחים עם כל הכאב שנגלה לעיניהם וההבנה שרק הצעירים באמת מתים ואילו העחמ"שים תמיד נשארים בחיים כדי לקלל ולהאריך את המשמרות, גורמת להם לפתח אדישות כלפי הנושא ולברוח יותר ויותר אל עולם רווי יצרים ותשוקות שמחפה על הצורך הנואש לברוח ולמצוא נחמה רגעית.
הספר תורגם לעברית על ידי שרית פרקול ויצא בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1987.
הערות שוליים

↑  שאלות תכופות, באתר scrubs
↑  אתר הבית של שרית פרקול
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בסטן B30

| --- | --- |

Besturn B30
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Besturn (אנ')
 שנות ייצור:  2015 - היום
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 חברת אם:  FAW Group (אנ') (בסינית: 第一汽车集团, שם רשמי: FAW Group Corporation)
 סיווג:  מכונית משפחתית גדולה
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה קדמית
 אורך:  4,625 מ"מ
 רוחב:  1,790 מ"מ
 גובה:  1,500 מ"מ
 משקל:  1,230-1,270 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,630 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 1,598 סמ"ק המפיק 109 כ"ס ב-5,500 סל"ד (מנוע בנזין)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות  תמסורת ידנית - 6 מהירויות
 מהירות מרבית:  175 קמ"ש (בדגם גרסת מנוע בנזין)  140 קמ"ש (בגרסת מנוע חשמלי)
 צריכת דלק:  6.0-6.4 ליטר ל-100 ק"מ (משולב, בגרסת מנוע בנזין)
בסטן B30 (באנגלית: Besturn B30) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Besturn (אנ') חברת בת של החברה הממשלתית FAW Group (אנ') (בסינית: 第一汽车集团, שם רשמי: FAW Group Corporation) אשר מיוצרת משנת 2015 ועד היום.
המוצרים העיקריים של FAW Group הם כלי רכב, אוטובוסים, ומשאיות קלות, בינוניות וכבדות.
"בסטן B30"

4 דלתות.
5 נוסעים.
מנוע קדמי.
סוגי מנועים: מנוע בנזין, מנוע חשמלי.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
קיבולת מכל דלק - 50 ליטר (דגם 1.6 ליטר מנוע בנזין).
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 11.9 שניות (דגם 1.6 ליטר מנוע בנזין).
מחיר היחידה מדגמי "בסטן B30" נע בין 72,800-92,800 רנמינבי (נובמבר 2015, בסין).
"בסטן B30" > דגמים

"1.6" - מנובמבר 2015, מנוע בנזין.
"B30 EV" - מאוקטובר 2017, מנוע חשמלי עם סוללה חשמלית בעלת הספק של 24.8 קילוואט, טווח של 230 ק"מ במהירות שיוט של 60 קמ"ש. המהירות המרבית הגיעה ל-140 קמ"ש.
תמונות

"בסטן B30"
"בסטן B30"
"בסטן B30"
"בסטן B30"
ראו גם

קרוסאובר
בסטן T77
בסטן X40
בסטן X80
הערות שוליים

↑  "בסטן B30" סדאן עבור סין carnewschina.com/2015/10/22/this-is-the-besturn-b30-sedan-for-china
↑  "בסטן B30" carnewschina.com/2015/11/25/faw-besturn-b30-hits-the-chinese-car-market
↑  "בסטן B30" faw.com/fawen/ppycp7968/passenger_cars
↑  "בסטן B30" - תמונות chinamobil.ru/eng/faw/besturn-B30
↑  "בסטן B30" car.info/en-se/besturn/b30/b30-2017
↑  דגם "B30 EV" carnewschina.com/2017/10/24/new-besturn-b30-ev
בית האלמנה הבוכייה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מונומנט מורשת אדריכלי 
 כתובת:  вул. Лютеранська, 23 
 מיקום:  קייב 
 מדינה:  אוקראינה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1907
 תאריך פתיחה רשמי:  1907 
 אדריכל:  אדוארד-פרדיננד ברדטמן 
 סגנון אדריכלי:  אר נובו 
 קואורדינטות:  50°26′37″N 30°31′40″E﻿ / ﻿50.443611111111°N 30.527777777778°E﻿ / 50.443611111111; 30.527777777778
  (למפת קייב מוגדלת) בית האלמנה הבוכייה(למפת קייב רגילה) בית האלמנה הבוכייה
 
בית האלמנה הבוכייה (באוקראינית: Будинок вдови, що плаче) או אחוזת ארשבסקי הוא מבנה בקייב, אנדרטה ארכיטקטונית מקומית, שנמצאת ברחוב  לוטראנסקה 23 (פינת רחוב הבנק). המעון משמש את הנשיא לקבל את פניהם של נתינים זרים. הוא נבנה ב-1907 על ידי האדריכל אדוארד ברדטמן. שם הבניין נובע מכך שבימי החורף, כשהגשמים מכים על פני פסל האישה שבחזית, מפלי המים הזורמים מעיניה נדמים כדמעות.
היסטוריה

הבניין נבנה בקיץ 1908 על פי פרויקט של האדריכל אדוארד ברדטמן בסגנון מודרניסטי מוקדם עבור סוחר מפולטבה מהגילדה השנייה סרגיי ארשבסקי. הבעלים הראשון עדיין נזכר במונוגרמה "SA" בחזית הבניין. תוכנית הקומה הייתה דירה נפרדת בת 10 חדרים. הבתים כוללים: מטבח, מזנון, מרתף יין, מקרר, חדר כביסה. בתחילה היה לאחוזה גינה סמוכה בגודל 569 מ"ר.
מאז שנת 1913 נרכשה האחוזה על ידי הסוחר מקייב מהגילדה הראשונה טובי אפשטיין. במקרה, ראשי התיבות של בני אפשטיין (שלמה ושמואל) חפפו במקביל למונוגרמה המקורית "SA".
בשנת 1918 הוחרם המבנה על ידי הממשלה הסובייטית (במהלך הלאמת הרכוש הלאומי). איגוד הקבוצות הזרות תחת הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הוקם בבניין זה, שאכלס גם חטיבה מיוחדת של הצבא ואת האיחוד המקצועי של הרכבת הדרום-מערבית במערך מסילות הברזל של אוקראינה הסובייטית.
שלוש שנים לאחר שקיבלה אוקראינה עצמאות, מאז 1994 הפכה האחוזה לאחת מבתי המגורים הרשמיים של נשיא אוקראינה. הבניין אירח את פסגת אוקראינה-האיחוד האירופי.
בלטו (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סיימון וולס
 הופק בידי:  סטיב היקנר
 תסריט:  קליף רובי אלנה לסר דייוויד סטיבן כהן רוג'ר ס. ה. שולמן
 עריכה:  רני אדוארדס ניק פלצ'ר סים אוון-ג'ונס
 מדבבים:  קווין בייקון ברידג'ט פונדה פיל קולינס בוב הוסקינס
 מוזיקה:  דניס מ. האניגן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אמבלין אנטרטיינמנט Amblimation
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 22 בדצמבר 1995
 משך הקרנה:  77 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט לכל המשפחה, סרט הרפתקאות 
 הכנסות באתר מוג'ו:   balto
 דף הסרט ב־IMDb
 
בלטו (באנגלית: Balto) הוא סרט הנפשה/לייב אקשן אמריקאי בהפקת אמבלין אנטרטיינמנט ו-Amblimation שהופץ בשנת 1995. הסרט בוים על ידי סיימון וולס, הופק על ידי סטיב היקנר והולחן על ידי ג'יימס הורנר, כשהוא מספר את סיפורו של בלטו הכלב ההאסקי סיבירי. בסרט מדבבים בין היתר: קווין בייקון, ברידג'ט פונדה, פיל קולינס ובוב הוסקינס. הסרט עצמו, ושני סרטי ההמשך שיצאו לווידאו, לא דובבו לעברית.
עלילה

בשנת 1995, בעיר ניו יורק, אשה זקנה, נכדתה והכלב בלייז, טיילו בסנטרל פארק, והסתכלו באנדרטה. כאשר ישבו לנוח, האשה ספרה לנכדתה את סיפורו של בלטו אשר התרחש בנום לפני 70 שנה בחורף 1925, כאשר הוביל צוות של כלבי מזחלת במסע ההצלה במזחלות הכלבים באלסקה. הסרט מתחלף מלייב אקשן להנפשה.
בלטו, כלב זאב צעיר, חי בנום יחד עם אביו המאמץ בוריס, אווז צפון, ושני דובי הקוטב מוק ולוק. בהיותו חצי כלב חצי זאב, בלטו לא זכה להערכה מהכלבים ובני האדם יחד. היחידות שהעריכו אותו הייתה ג'נה, כלבת האסקי אשר בלטו מאוהב בה, והילדה שלה, רוזי. הוא היה מושא ללעג כלפי סטיל, כלב מזחלות אלוף וחסר פחד, אשר חיבב גם הוא את ג'נה.
ערב אחד, כל הילדים, כולל רוזי, חלו בדיפתריה ולרופא לא היה נוגדן. בעקבות מזג האוויר החורפי החמור, לא יכלו להביא מג'ונו תרופות מהאוויר אל הים, והדרך הקרובה היא אל נננה. מזחלת כלבים נאלצה לבחור את הכלבים הטובים ביותר להנהגה על מנת להביא את התרופה. בלטו נרשם וניצח, אולם סטיל חשף על חציו הזאב של בלטו וגרם לפסילתו. הצוות עזב הלילה עם סטיל בראש המזחלת והביא את התרופה בהצלחה, אולם בדרך חזרה, הם נתקעו בבסיס של קרח והיו בחוסר הכרה.
כשהחדשות הגיעו אל נום, בלטו התכונן למצוא אותם יחד עם בוריס, מוק ולוק. בדרכם דוב גריזלי התקיף אותם, אולם ג'נה, אשר עקבה אחריהם, התערבה. הדוב רדף אחרי בלטו מחוץ לאגם הקפוא, שם הדוב נפל למים וטבע, בעוד שמוק ולוק הצילו את בלטו מאותו גורל. אולם, ג'נה נפצעה ולא יכלה להמשיך. בלטו אמר לבוריס ולדובי הקוטב לקחת אותה הביתה בעוד שהוא ממשיך הלאה. ג'נה נתנה לבלטו את הבנדנה שלה ללבוש. בלטו הצליח למצוא את הצוות, אולם סטיל סירב לעזור ותקף את בלטו, כדי ליפול מהצוק. בלטו הנהיג את הצוות, אולם סטיל חיבל בסימנים של בלטו והצוות שוב איבד את הדרך. כאשר ניסה להציל את התרופות שנפלו מהצוק, גם בלטו נפל.
בחזרה לנום, ג'נה הסבירה על המשימה של בלטו לכלבים האחרים בעוד סטיל חזר ושיקר לכולם שכל הכלבים, כולל בלטו, מתו, והביא את הבנדנה של ג'נה כהוכחה מזויפת. אולם ג'נה ידעה שהוא משקר ואמרה שבלטו יחזור עם התרופות. השתמשה בשיטה שבלטו לימד אותה, היא הניחה בקבוקים צבעוניים בפרוורים בעיר והאירה מנורות אשר דמו לזוהר הקוטב, קיוותה שזה יעזור לבלטו לחזור הביתה בשלום. כאשר בלטו חזר להכרתו, הוא היה מוכן להתייאש, לפתע כאשר זאב הגיע ובולט גילה את ארגז התרופות שנמצא בצד, הוא הבין את חציו הזאב המסמל כוח ולא חולשה. בלטו לקח את התרופות בחזרה לצוק אל הצוות. השתמש בחושים המפותחים שלו, בלטו זיהה את שהסמלים שסטיל עשה מזויפים וסינן אותם.
לאחר מקרים רבים, ואיבוד בקבוק אחד, בלטו ושאר הכלבים במזחלת הצליחו להגיע לנום בהצלחה. סטיל נחשף בתור שקרן, והכלבים האחרים עמדו נגדו וכבודו של סטיל נהרס. התאחד עם חבריו, בלטו הפך לגיבור וקיבל את כבודו מפני כל הכלבים והאנשים יחד. הוא ביקר את רוזי הבריאה, והיא הודתה לו על שהציל אותה. בחזרה להווה, האישה, נכדתה ובלייז סוף סוף מצאו את האנדרטה של בלטו והיא הסבירה על המזחלת שבלטו הנהיג את הצוות שלה. האישה, אשר נחשפה בתור רוזי המבוגרת אמרה "תודה לך, בלטו. אני הייתי אבודה לולא אתה", לפני שהלכה עם נכדתה ועם בלייז. הפסל של בלטו עמד בגאווה באור השמש.
שחקנים ומדבבים > שחקנים

מרים מרגוליס - סבתא רוזי, מספרת לנכדתה את סיפורו של בלטו
לולה באטס-קאמפבל - נכדתה של רוזי
שחקנים ומדבבים > מדבבים

קווין בייקון - בלטו, כלב זאב מבוגר מעורב עם האסקי סיבירי.
ברידג'ט פונדה - ג'נה, כלבה האסקית-סיבירית, מושא אהבתו של בלטו, כלבתה של רוזי.
פיל קולינס - מוק ולוק, צמד דובי קוטב.
בוב הוסקינס - בוריס גוסינוף, אווז שלג, אביו המאמץ של בלטו.
ג'ולייט ברוור - רוזי, ילדתה של ג'נה, הילדה היחידה אשר ראתה את הטוב שבבלטו, בניגוד לשאר בני האדם.
ג'ים קאמינגס - סטיל, יריבו של בלטו
ביוקנן (ליבריה)

| --- | --- |

נמל ביוקנן
 מדינה:  ליבריה ליבריה
 מחוז:  גרנד בסה גרנד בסה
 תאריך ייסוד:  1835
 על שם:  Thomas Buchanan 
 גובה:  77 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  34,270 (2008)
 קואורדינטות:  05°52′51″N 10°02′48″W﻿ / ﻿5.88083°N 10.04667°W﻿ / 5.88083; -10.04667
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליבריה מוגדלת) מונרוביה גרינוויל סיירה לאון גינאה חוף השנהב האוקיינוס האטלנטיביוקנן(למפת ליבריה רגילה) מונרוביה גרינוויל סיירה לאון גינאה חוף השנהב האוקיינוס האטלנטיביוקנן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ביוקנן (באנגלית: Buchanan, בבסה: Gbezohn) היא בירת מחוז גראנד בסה בליבריה. העיר שוכנת על חוף האוקיינוס האטלנטי, בקרבת המקום בו נשפך אליו נהר סנט ג'ון, במרחק של כ-110 קילומטרים דרום-מזרחית למונרוביה, בירת ליבריה. בעיר מתגוררים 34,270 תושבים (נכון ל-2008), מה שהופך אותה לעיר השלישית מבחינת גודל אוכלוסייה בליבריה.
היסטוריה

בדצמבר 1832 נוסדה המושבה "פורט קרסון" (Port Cresson) במקום בו נמצאת העיר היום על ידי אפרו-אמריקאים ממדינות ניו יורק ופנסילבניה בארצות הברית שהגיעו להתיישב באזור במסגרת תנועת החזרה לאפריקה. המושבה נקראה על שמו של אליוט קרסון, סוחר מפילדלפיה שמימן את המסע שלהם לאפריקה. ביוני 1835 בני שבט הבסה המקומי החריבו את המושבה.
כעבור חודש הגיעו מתיישבים חדשים מפנסילבניה שהקימו מושבה בשם "בסה קוב" (Bassa Cove). בשלב מסוים בהמשך המאה ה-19 שם העיר שונה לביוקנן, על שמו של תומאס ביוקנן, אחיינו של נשיא ארצות הברית ג'יימס ביוקנן ומושל ליבריה.
כלכלה

הכלכלה המקומית מסתמכת על דיג וכן על הנמל של העיר. הנמל המייצא בעיקר עפרות ברזל שנכרות באזור העיירה יקפה (Yekepa) במחוז נימבה ומועברות ברכבת לביוקנן.
ערים תאומות

ארצות הברית וינסטון סיילם, ארצות הברית
הערות שוליים

1 2  תוצאות ראשוניות של מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי 2008, מכון ליבריה לסטטיסטיקה ושירותים גאו-אינפורמטיים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540117405171  LCCN: no90005512  MusicBrainz: 91fb463e-ab24-4589-9ad8-5b47bd900ac2  NARA: 10038349  VIAF: 125767722   WorldCat (עם VIAF): 125767722
בלט שטוטגרט

האופרה הממלכתית, משכן הבלט של שטוטגרט
בלט שטוטגרט (בגרמנית: Stuttgarter Ballett) היא להקת בלט מן השורה הראשונה בגרמניה. ראשיתה בשנת 1609, כבלט החצר של הדוכס מווירטמברג. את הלהקה המודרנית ייסד ג'ון קרנקו והיא נודעת בבלטים עלילתיים באורך מלא. בשנת 1981 קיבלה הלהקה את פרס לורנס אוליבייה על הישג יוצא דופן במחול.
היסטוריה

בלט שטוטגרט התפתח מבלט החצר של דוכס וירטמברג, שנוצר בשנת 1609. את הלהקה המודרנית ייסד ב-1961 הרקדן הבריטי יליד דרום אפריקה ג'ון קרנקו, שעיצב אותה ל"קבוצה בעלת סגנון מסעיר וכובש מבחינה חזותית". הוא יצר בלטים עלילתיים באורך מלא, בהם "רומיאו ויוליה", "אונייגין" ו"אילוף הסוררת". ג'ון נימאייר יצר בשביל הלהקה את "הגברת עם הקמליות", ו"חשמלית ושמה תשוקה". סיור ההופעות הראשון של הלהקה בארצות הברית בשנת 1969 קצר הצלחה וזכה לפרסום בינלאומי.
רקדנים שיצאו מן הלהקה היו לכוריאוגרפים ידועי שם, בהם נימאייר, ויליאם פורסיית', יז'י קיליאן ורנאטו זאנלה.
ממשיכיו של קרנקו בהנהלה היו גלן טטלי (1976-1974) ומרשה היידי (1996-1976). ריד אנדרסון הוא המנהל האמנותי מאז 1996. הכוריאולוגיסטית ז'ורז'ט צינקירידס מתעדת את כל הבלטים החשובים של קרנקו וקנת מקמילן בכתב התנועה של בנש והיא מלמדת יצירות אלה לכמה דורות של להקות בלט בינלאומיות.
הלהקה קיבלה את פרס לורנס אוליבייה על הישג יוצא דופן במחול בשנת 1981.
ביולי 2019 התמנה מיכאיל ארגסט למנצח הראשי של בלט שטוטגרט. הוא פוטר בסוף 2021. הנהלת הבלט סירבה לספק לתקשורת סיבות או פרטים לפיטורין.
בית הספר ג'ון קרנקו

המנהל הנוכחי של בית הספר לבלט ע"ש ג'ון קרנקו הוא טדאוש מאטאץ'.
רקדנים נודעים בלהקה

פטר מרגהרט
ריצ'רד קרייגן
אגון מדסן
טריסטן סימפסון
הערות שוליים

↑  Germany's Stuttgart Ballet Announces New Principal Conductor "ערוץ הכינור" 15 ביולי 2019
↑  Verrohung im vornehmen Opernbetrieb גיזלה זוננבורג, טלפוליס 29 בדצמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421214405171  BnF: cb12418905g (data)  GND: 2053806-6  LCCN: n82047753  NKC: ko2015896508  SUDOC: 033309965  VIAF: 268149196296674790995   WorldCat (עם VIAF): 268149196296674790995
ג'אנלוקה באזילה

ג'אנלוקה באזילה (באיטלקית: Gianluca Basile; נולד ב-24 בינואר 1975) הוא כדורסלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקלעי.
באזילה בעבר היה קפטן נבחרת איטליה, עימה זכה במדליית כסף באולימפיאדת אתונה ב-2004.
קריירה

באזילה החל לשחק בפלקנסטרו רג'אנה בגיל 16 ואחרי כשנתיים החל את הקריירה המקצוענית שלו כשעלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. לאחר מכן עבר לשחק בפורטיטודו בולוניה וכבר בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות איטליה. ב-2004 הגיע עם בולוניה לגמר הפיינל פור של היורוליג שנערך אז בתל אביב, משחק בו הפסידה בולוניה 118-74 למכבי תל אביב. בעונה שלאחר מכן, השביעית שלו במדי בולוניה, זכה עם קבוצתו באליפות שנייה אך בסיום העונה עזב באזילה לברצלונה. גם בעת ששיחק בברצלונה הוא הצליח לסייע לקבוצתו להעפיל לפיינל פור האירופי, ב-2006 וב-2009, כאשר בשתי הפעמים הפסידה ברצלונה לצסק"א מוסקבה בחצי הגמר. בעונת 2006/07 זכה עם ברצלונה בגביע הספרדי וב-2008/09 באליפות ספרד. עונה לאחר מכן, 2009/10, זכתה ברצלונה בגביע נוסף וכן הוכתרה כאלופת אירופה לאחר שגברה בגמר היורוליג על אולימפיאקוס 86:68. בעונת 2010/11 זכתה ברצלונה בדאבל, אך באזילה לא שיחק משום שהיה פצוע לאורך העונה. בסוף עונה זו שוחרר מברצלונה וחתם בקאנטו מארץ מולדתו. בקיץ 2012 עבר לשחק בשורות אולימפיה מילאנו ובתום עונת 2012/13 חתם באורלנדיה בסקט.
באזילה נחשב לאחד השחקנים האיטלקים הטובים ביותר של שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21. מלבד המקום השני באולימפיאדת אתונה, הוביל באזילה את נבחרת איטליה לזכייה באליפות אירופה ב-1999 ובמקום השלישי ב-2003.
באזילה ידוע גם בשל סגנון הזריקות המיוחד שסיגל לעצמו וכינה בשם "איגנורנט שוט" - זריקות ממצבים קשים כאשר היריב לא מצפה להן.
בית האיגודים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה ציבורי
 כתובת:  רחוב בולשאיה דמיטרובקה 1
 מיקום:  מוסקבה
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1780
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־80 של המאה ה־18 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 קואורדינטות:  55°45′32″N 37°36′59″E﻿ / ﻿55.7589°N 37.6164°E﻿ / 55.7589; 37.6164
 domsojuzov.ru
 he
 
בית האיגודים (ברוסית: Дом Союзов) הוא בניין ציבורי בפינת הרחובות אוחוטני ריאד ובולשאיה דמיטרובקה במרכז מוסקבה. אנדרטה לקלאסיציזם של סוף המאה ה-18.
נכון לשנת 2022 באולם העמודים בבניין מתקיימים קונצרטים הלוויות, אירועים חגיגיים, כנסים וסמינרים.
אולם העמודים של בית האיגודים הוא מקום פרידה ממדינאים ואנשי תרבות שנפטרו. מסורת זו התחילה מפברואר 1921 לאחר טקס אזכרה אזרחי למהפכן פיטר קרופוטקין.