stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי הדיונות הגדולות
אקולוגיה > צמחייה

יש מאות מינים של צמחים בפארק הלאומי ושמורת הדיונות החול הגדולות המותאמים לסביבות מגוונות ושונות מטונדרה אלפינית ועד ביצות מים חמימים.
עצים כוללים צפצפה רעדנית, אשוח דאגלס, אורן פיניון (כמה מינים המייצרים צנוברים אכילים), אורן הזפת, מין האורן Pinus aristata (באנגלית Rocky Mountain bristlecone pine) וערער המצוקים (Juniperus scopulorum).
צמחים בעלי פרחים כוללים אוג משולש (Rhus trilobata)‏, Cornus sericea (באנגלית red osier dogwood), מין השלהב phlox condensate (באנגלית alpine phlox), תלתן ננסי (trifolium nanum), זכריני אלפיני (Myosotis alpestris), בכור אביב, גיאון הררי (Geum montanum), קסטייחה, הסוג Pedicularis (באנגלית lousewort)‏, פנסטמון כחול (Penstemon cyaneus)‏, Erigeron speciosu (באנגלית aspen daisy), קסטייחה מערבית (Castilleja occidentalis)‏, Pedicularis groenlandica (באנגלית elephant's head), נורית שלג (Ranunculus nivalis)‏, Draba smithii (באנגלית Smith's draba)‏, Oryzopsis hymenoides (באנגלית Indian ricegrass)‏, Redfieldia flexuosa (באנגלית blowout grass)‏, Helianthus petiolaris (באנגלית prairie sunflower), מין הבאשן cleome serrulata (באנגלית rocky mountain beeplant)‏, ericameria nauseosa (באנגלית rubber rabbitbush)‏, Tripterocalyx micranthus (באנגלית small-flowered sand verbena)‏, Yucca angustissima (באנגלית narrowleaf yucca), מין הצבר opuntia polyacantha (באנגלית prickly pear) ו-muhlenbergia torreyi (באנגלית ring muhly).
אקולוגיה > בעלי חיים

בתחומי הפארק יש לפחות שבעה מינים אנדמיים של חרקים: Cicindela theatina (באנגלית Great Sand Dunes tiger beetle)‏, Eleodes hirtipennis‏ (circus beetle)‏, Amblyderus werneri‏ (Werner's ant-like flower beetle)‏, Amblyderus triplehorni‏ (Amblyderus triplehorni), מין שטרם תועד של הסוג Hypocaccus‏ (clown beetle), מין שטרם תועד של תנשמית ומין שטרם תועד של טרפן (Asilidae).
דגים השוכנים בנחלים בפארק כוללים: תת-מין של טרוטת קלארק (Oncorhynchus clarki virginalis)‏, Catostomus plebeius (באנגלית Rio Grande sucker) ו-Pimephales promelas‏ (fathead minnow).
דו-חיים השוכנים בפארק כוללים: סלמנדרה מנומרת (Ambystoma tigrinum), סוג הצפרדע Pseudacris (באנגלית chorus frog), צפרדע האחו (Lithobates pipiens), חפרית אמריקנית, קרפדת המישורים הגדולים (Anaxyrus cognatus) וקרפדת וודהאוז (Anaxyrus woodhousii).
זוחלים השוכנים בפארק כוללים: איגואנית קצרת-קוצים (Phrynosoma hernandesi), לטאה דוקרנית מערבית (Sceloporus occidentalis), מין החומט Plestiodon multivirgatus, תת-מין של נחש גופר פסיפי Pituophis catenifer sayi‏ (bullsnake) ונחש בירית.
מעל ל-200 מינים של עופות השוכנים בפארק ובהם: מין הפרוש Leucosticte australis (באנגלית brown-capped rosy finch)‏, Sitta Canadensis (מין סיטה הקרוי באנגלית Red-breasted nuthatch), קיכלי הרים כחול (Sialia currucoides), שכווי לבן, בז נודד, כוס המחילות, מין של ינשוף ננסי Glaucidium californicum, עיטם לבן-ראש, עיט זהוב, קוליברים ואנפה כחולה גדולה.
יונקים השוכנים בפארק כוללים: פיקה אמריקאית, כבש גדול-קרניים, דוב שחור אמריקני, פומה צפון-אמריקאית, בונה קנדי, גירית אמריקאית, ביזון אמריקאי, ואנטילוקפרה אמריקנית.
תיירות > גישה לפארק ואתריו

העיר הקרובה ביותר לפארק היא אלאמוסה (Alamosa), אם כי קנון סיטי (Canon City), פואבלו, קולורדו ספרינגס ודנוור בקולורדו ואלבקרקי בניו מקסיקו נמצאות במרחק של כמה שעות נהיגה. הגישה אל הפארק היא מדרום מכביש 150 של קולורדו המסתעף מכביש 160 של ארצות הברית מזרחית לאלאמוסה או ממערב דרך כביש מחוזי 6 (County Road 6) המסתעף מכביש 17 של קולורדו צפונית לאלאמוסה.
הגישה לדיונות ממגרש החניה דורשת חצייה של ערוץ נחל מדאנו (Medano Creek) הרחב והרדוד, הזורם רק מתחילת האביב ועד תחילת הקיץ. מותר לטפס על הדיונות, אבל מבקרים המגיעים מתחילת האביב ועד שלהי הסתיו מוזהרים שלא לעלות על הדיונות יחפים או נעולים בסנדלים. אף שהחול נראה מפתה גוון השוקולד של החול סופג חום. הטמפרטורה של החול ביום עלולה להגיע עד ל-60°C ודריכה על החול תגרום לכוויות. בחורף יורד לעיתים שלג על הדיונות.
מרכז המבקרים משאיל בחינם כיסאות גלגלים בעלי צמיגים רחבים במיוחד המותאמים לחול.
תיירות > אתרים

שדה הדיונות – מותר לשוטט בכל שטח הדיונות, אם כי אין בו שבילים מוסדרים. הזמן המומלץ לסייר בדיונות הוא מוקדם בבוקר או בערב במטרה להימנע מהחול החם מאוד של שעות הצהריים ומסופות רעמים שמקורן במונסון של אמריקה הצפונית המתפתחות אחרי הצהריים. מבקרים רבים מנסים להחליק במורד הדיונות. שירות הפארקים מפרסם מידע על הזמנים הטובים ביותר להחלקה, הציוד המתאים (מגלשי סקי או גלשני שלג אינם מתאימים לחול, אלא אם כן הוא לח מאוד) והיכן ניתן לשכור אותו. מותר גם ללון בכל שטח הדיונות כפוף להוצאת רישיון.
ערוץ נחל מדאנו (Medano Creek) – נחל רדוד מאוד (כמה סנטימטרים) ורחב זורם בגבול המזרחי של הדיונות, קרוב למרכז המבקרים. מקור השם בספרדית "Médano" – "דיונת חול". משום שחול טרי נושר לתוך אפיק הנחל כל הזמן אין לנחל ערוץ קבוע. דיונות חול תת-מימיות קטנות הפועלות כסכרים נוצרות ונשברות כל הזמן, ולכן מי שמשכשך בזרם רואה נחשולי מים שנראים כמו גלים הזורמים במורד הנחל בפרקי זמן החל מכמה שניות ועד דקה או יותר. בעונה שבה יש מים רבים יכולים נחשולים אלו להגיע לגובה 30 סנטימטרים ודומים לגלי ים. כתלות בגובה פני המים המבקרים יכולים להשתעשע בפעילויות מגוונות בנחל: התזה ושכשוך במים, גלישה, גלישה בסקימבורד , שיט (רק ברפסודה קלה או אבוב עבור ילד בשיא הזרימה), בניית ארמונות מהחול בערוץ או פיסול בחול.
שבילים – הפארק מציע שבילים ברמות קושי שונות. ההגעה לתחילת חלק מהשבילים דורשת רכב 4X4. בין השבילים המוצעים: שביל הטבע מונטוויל (Montville Nature Trail), שביל מיוער בקרבה למרכז המבקרים; שביל מעבר מוסקה (Mosca Pass Trail) מוביל אל מעבר מוסקה ברכס סנגרה דה קריסטו; שביל רמפת החול (Sand Ramp Trail), מוביל לאתרי מחנאות שונים לאורך קו הרכס; שביל אגם מדאנו והר הררד (Medano Lake and Mount Herard), שביל למיטבי לכת המוביל לפסגת הררד בגובה 4,052 מטרים שממנה נשקף נוף מרהיב של כל שדה הדיונות; ומעבר מיוזיק, אגמי סנד קריק ואגמים אלפיניים אחרים (Music Pass, Sand Creek Lakes, and Other Alpine Peaks), ההגעה לתחילת השביל דורשת נסיעה מהסתעפות מכביש 69 של קולורדו דרומית לווסטקליף אל מעבר מיוזיק וממנו אפשר לצעוד לאגמים אלפיניים או לפסגות קרובות.
ערבות עשב – רוב שטח הפארק הוא ערבות עשב על גבי חול, אזור המכונה "יריעת החול". ניתן לסייר ואף ללון בשטח זה על פי רישיון. מעט מאוד מבקרים מגיעים לשטח זה שבו אפשר לצפות בחלק מבעלי החיים ובעונות מסוימת בפריחה.
ביצות – מי הנחלים הזורמים מרכס סנגרה דה קריסטו מחלחלים לתוך האקוויפר הגדול שמתחת לקרקעית עמק סן לואיס. המים מגיעים לפני השטח במקומות נמוכים ויוצרים ביצות שהן בתי גידול לצמחים ובעלי חיים, בעיקר דו-חיים ועופות רבים, אם כי אפשר לצפות גם באיילים קנדים ואפילו בדובים המנסים לצוד דגים.
מפלי זפטה (Zapata Falls) – שוכנים דרומית-מזרחית לפארק, ואף שאינם חלק ממנו הם אתר מומלץ למבקרים בפארק בתקופה החמה.
תיירות > פעילויות נוספות

מרכז המבקרים – מציע סרט הסברה, ספרים, תערוכה של ציורים וצילומים מהאזור, שירותים ומכירת חטיפים.
ציד – שלא כמו במרבית הפארקים הלאומיים ב-48 המדינות הרצופות של ארצות הברית מוגדר חלק מהפארק כשמורה (Preserve) שבה מותר לצוד. הציד בתחומי השמורה כפוף לחוקים וכללים האוסרים למשל מרדף אחרי חיה פצועה אם נמלטה מהשמורה לתחומי הפארק או ציד בתחומי הפארק. ציד בחץ וקשת נפוץ בשמורה כשחיית הצייד העיקרית היא שכווי לבן. מותר לצוד פומת ההרים בעזרת כלבים, אבל הכלבים חייבים להיות קשורים עד הנקודה בה הבחינו בפומה.
דיג – מותר בנחל סנד (Sand Creek), שבו יש מינים מיובאים כדוגמת טרוטת עין-הקשת וטרוטה חומה. בערוץ נחל מדאנו אפשר לדוג את תת-המין של טרוטת קלארק, אבל חייבים לשחרר אותו למים.
פעילויות ליליות – האוויר הצלול, הגובה הרב, והעובדה שכמעט ואין זיהום אור באזור מאפשרים לצפות בכוכבים באיכות מעולה. הפארק עצמו מציע תוכניות לצפייה בלילה. מלבד הכוכבים אפשר לצפות בבעלי החיים הפעילים רק בלילה.
צילום – הפארק מציע המלצות למקומות, עונות וזמנים לצילום.
רכיבה על סוסים – מוצעת למי שלן בחוות זפטה בלבד. למעט אזורים מסוימים אפשר לרכב ברוב השבילים וברחבי הפארק.
ביאורים

↑  באנגלית Placer Mining. שיטת כרייה בה מסננים את הזהב מתוך העפר שעל גדות הנהר, השיטה העיקרית למציאת זהב בימים הראשונים של הבהלה לזהב.
↑  אזור שטרם הוכרז פארק לאומי, הכרזה הדורשת אישור של הקונגרס, בעוד שעל מונומנט לאומי יכול להכריז נשיא ארצות הברית. אזור כזה מקבל פחות מימון, וההגנה עליו פחותה יותר
↑  ארגון שמושבו בווירג'יניה, הדואג להגנת אזורי טבע בעיקר בארצות הברית, אם כי הוא פועל גם במדינות נוספות וחברים בו למעלה ממיליון אנשים
↑  באנגלית cementation, מלשון מלט. תהליך גיבוש של מינרלים מסביב לחלקיקי משקע המלכדים אותם יחדיו.
↑  באנגלית skimboard, סוג של גלשן, קצר יותר וללא סנפירים
הערות שוליים

↑  Great Sand Dunes NP & PRES
1 2  National Park Service Land Resources Division Listing of Acreage
1 2  Great Sand Dunes National Park
1 2 3 4 5 6 7  History & Culture
↑  Day, John Chadwick; Nelson, James Gordon; Sportza, Lucy M. (2003), Protected Areas and the Regional Planning Imperative in North America: Integrating Nature Conservation and Sustainable Development, University of Calgary Press, p. 142, ISBN 978-1-55238-084-0
↑  Great Sand Dunes System
1 2  Great Sand Dunes National Park - dune types
1 2  "Plants- Great Sand Dunes National Park and Preserve". National Park Service.
↑  "Insects and Spiders - Great Sand Dunes National Park and Preserve". National Park Service.
↑  "Fish - Great Sand Dunes National Park and Preserve". National Park Service.
↑  "Amphibians - Great Sand Dunes National Park and Preserve". National Park Service.
↑  "Reptiles - Great Sand Dunes National Park and Preserve". National Park Service.
↑  "Birds - Great Sand Dunes National Park and Preserve". National Park Service.
↑  "Mammals - Great Sand Dunes National Park and Preserve". National Park Service.
↑  Accessibility
1 2 3  Hiking and Backpacking
↑  Sandboarding and Sand Sledding
↑  Medano Creek
1 2  Accessing the Park's Grasslands, Shrublands and Wetlands
↑  Nearby Attractions
↑  "Hunting - Great Sand Dunes National Park and Preserve". National Park Service.
↑  Experience the Night
↑  Photography
דיונות החול על רקע חורשות הצפצפה בסתיו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016117966  NARA: 10047302  NKC: ge805183  VIAF: 315530751   WorldCat (עם VIAF): 315530751 
חואן באוטיסטה דה אנסה
אדם רץ על דיונה בשטח הפארק.
צילום אוויר של הדיונות מדרום-מערב, כשמעבר להם רכס סנגרה דה קריסטו (פברואר 2015, חורף יבש)
מבט מדיונת הכוכב, הדיונה הגבוהה ביותר בפארק
מטייל על פסגת דיונה גבוהה
זוג מטייל על דיונה משתנה כאשר בקו הרכס נוצרה התופעה המכונה "חומה סינית"
השלג הראשון על הדיונות בחורף 2006
תלתן ננסי
החיפושית Cicindela theatina, האנדמית לדיונות החול הגדולות
אייל קנדי בנחל ביג ספרינג (Big Spring Creek)
נער מחליק על דיונה
מבקרים משכשכים רגליים בערוץ נחל מדאנו
מפלי זפטה
ויליאם פרנקלין-מילר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במרץ 2004 (בן 20) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם פרנקלין מילר (באנגלית: William Franklyn-Miller; נולד ב-25 במרץ 2004) הוא דוגמן ושחקן בריטי.
ביוגרפיה

פרנקלין-מילר התגלה על ידי סוכנת דוגמנים בלונדון בשנת 2011. בלונדון הוא דגמן לראשונה עבור "Hackett' London". בשנת 2013, עבר פרנקלין-מילר עם משפחתו למלבורן, אוסטרליה. הוא המשיך לדגמן שם עבור חברות אופנה ורשתות שיווק שונות. בשנת 2018 עברה משפחתו לדבלין, אירלנד.
קריירה

פרנקלין-מילר התפרסם בעולם בשנת 2016 לאחר שתלמידת בית ספר יפנית פרסמה את אחת התמונות שלו. התמונה שותפה מאות אלפי פעמים ברשתות החברתיות.
הופעתו הראשונה של פרנקלין-מילר הייתה בשנת 2016 בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "ג'ק אייריש". שנה לאחר מכן הופיע בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "החץ" ובפרק אחד בסדרה "שכנים שכנים".
בשנת 2019 שיחק בסרט הדרמה המשפחתית, "Spring Breakaway".
באותה שנה שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "Chicken Girls" בסרט "Intern-in-Chief" ובתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "מדיצ'י". הוא בילה כ-5 חודשים באיטליה במהלך צילומי הסדרה.
בשנת 2020 שיחק בדרמה המשפחתית "Four Kids and It".
הערות שוליים

1 2  Informationen über William-Franklyn-Miller auf der eigenen Homepage (englisch)
↑  Is this the world's most handsome boy?. Daily Mail, 19. August 2016 (englisch).
1 2  Melbourne schoolboy becomes overnight sensation all across Asia after photo was shared 95,000 times. Herald Sun (Australien), 10. Juli 2016 (englisch)
↑  Harry Onye, William Franklyn Miller’s bio: age, height, career, net worth, family, Movies and TV shows, Kemi Filani News, ‏6 בפברואר 2022
1 2  GMA Entertainment, 'Prima Donnas' star Jillian Ward gets a follow from English actor William Franklyn-Miller | GMA Entertainment, GMA Entertainment, ‏1 בינואר 2022
↑  Patrick Hipes, Deadline, Deadline, ‏6 בפברואר 2019
↑  William Franklyn-Miller shows a different side in Alexander McQueen – Rain, Rain, ‏2 במרץ 2021
↑  Actor William Franklyn-Miller from Four Kids and It shares his life as a young actor and model — A BOOK OF MAGAZINE, A BOOK OF MAGAZINE, ‏2 בספטמבר 2019
הקרן הממלכתית לסרטי קולנוע של הפדרציה הרוסית

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארכיון סרטים, סימן נוף 
 מיקום:  דומודדובו 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1948
 תאריך פתיחה רשמי:  1948 
 קואורדינטות:  55°19′23″N 37°49′47″E﻿ / ﻿55.32304°N 37.82966°E﻿ / 55.32304; 37.82966
 gosfilmofond.ru
 he
 
הקרן הממלכתית לסרטי קולנוע של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Государственный фонд кинофильмов Российской Федерации, Госфильмофонд России, בעבר: Всесоюзный государственный фонд кинофильмов, Госфильмофонд СССР) היא ארכיב הקולנוע הראשי של הפדרציה הרוסית, חבר בפדרציה הבינלאומית לארכיוני קולנוע (FIAF).
זהו מוסד תרבות ממלכתי - שומר על אוסף של סרטים וחומרי קולנוע אחרים, המבצע פעילויות איסוף, יצירה, תרבות-חינוך, מחקר, מתודולוגיה והסברה בתחום הקולנוע.
לקרן אוסף גדול של סרטים, המונה כ-80 אלף כותרים - מסרטים אילמים של סוף המאה ה-19 וכלה ביצירות קולנוע רוסיות וזרות עכשוויות. כמו כן, מאוחסנים כאן כ-450 אלף יחידות של חומרים הקשורים לקולנוע: תסריטים, גיליונות מונטאז', תצלומים, כרזות קולנוע וחומרים אחרים על תולדות הקולנוע.
בשנת 1993, על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית, נכללה קרן הקולנוע הממלכתית בקוד המדינה של חפצים בעלי ערך רב למורשת התרבותית של עמי הפדרציה הרוסית .
בשנת 1998 הפכה הקרן לחברה באיגוד הסינמטקים של אירופה, שממומן על ידי מועצת אירופה. באותה שנה הוא נכלל בספר השיאים של גינס כאחד משלושת ארכיוני הקולנוע הגדולים בעולם.
מיקום

מבנה הקרן ממוקם בפרברי מוסקבה, בעיר דומודדובו, במחוז המשנה העמודים הלבנים. שטחה של קרן הקולנוע הממלכתית הוא 170 דונם, עליהם יש 19 מחסני סרטים ושלושה חדרים לאחסון חומרי נייר ומדיה לאחסון אנלוגי.
מרכז הקולנוע לפסטיבלים ממוקם גם הוא כאן, ומתפקד כקולנוע בסינמטק עם אפשרות להציג סרטים מאוסף הארכיון מסרטים של 35 מ"מ ו-70 מ"מ.
היסטוריה

ב-2 באוקטובר 1935, אימצה הלשכה המארגנת של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הבולשביקית הצעת החלטה על קרן קולנועית, אשר תתפקד לאחסון יצירות כמעט ללא השגחה במפעלי קולנוע והציעה לבנות "מאגר מרכזי של סרטים במוסקבה." בתחילה תוכנן לבנות את המתחם בשטחו של אולפן הקולנוע מוספילם, אולם לאחר מכן הועברה הבנייה לכפר העמודים הלבנים, הסמוך למוסקבה. הבנייה החלה בשנת 1937.
בשנת 1941, עם פתיחת המלחמה הפטריוטית הגדולה, פונה מחסן אחסון הסרטים לאזור וולגה ואז לאורל ולקאזאן, סברדלובסק ונובוסיבירסק. רק מאז 1944, החומר הקולנועי החל לחזור לכפר העמודים הלבנים ליד מוסקבה.
ב-4 באוקטובר 1948 הונפק צו של מועצת השרים של ברית המועצות, לפיה אחסנת הסרטים באיחוד הסרטים של משרד התרבות של ברית המועצות הפך לקרן הקולנוע הראשית של ברית המועצות (Gosfilmofond).
בשנת 1957 הקרן התקבלה כחברה בפדרציה הבינלאומית לארכיוני הקולנוע (FIAF). עם זאת, בשנת 1946, בקונגרס FIAF בפריס, צרפת, הוחלט להכיר בברית המועצות בדמות קרן ארכיוני הקולנוע הממלכתית, כחברה מייסדת של הפדרציה. מנהל הארכיון ויקטור פריבאטו, שהיה ראש קרן הקולנוע הממלכתית מאז 1946, נבחר לסגן נשיא ה-FIAF. בשנים 1964 ו-1973, בהשתתפות קרן הקולנוע הממלכתית במוסקבה, נערכו קונגרסי ה-FIAF XX ו-XXIX.
בשנת 1966 נפתח במוסקבה בית הקולנוע המתמחה "אשליה" כדי להציג סרטים מהקרן.
בשנת 1992 הוחלף שמו של הקרן הממלכתית לסרטי קולנוע של ברית המועצות לקרן הממלכתית לסרטי קולנוע של הפדרציה הרוסית.
בשנת 2018 חגגה קרן הקולנוע 70 שנה להיווסדה.
פעילויות

משימת קרן הקולנוע היא לרשום סרטים, לבדוק את איכותם, את תפוצתם. בארכיונים של הקרן מאחסנים עותקי לסרטים ביתיים שמהם מכינים סרטים לבתי הקולנוע.
בקרן הקולנוע משוחזרים ומונפקים סרטים, מתפרסמים ספרי עיון על תולדות הקולנוע הרוסי והקולנוע הזר.
קרן הקולנוע בוחרת חומרי קולנוע לאולפני קולנוע, טלוויזיה, מוזיאונים וארגונים אחרים, וכן מחליפה סרטים עם מדינות החברות ב-FIAF.
מאז סוף 1950 החלה הקרן לערוך פעילויות בינלאומיות הכוללות החלפת סרטים, תוכניות קולנוע להצגה בבתי קולנוע ארכיוניים, תיעוד מדעי וטכני. הארכיון של הקרן לקולנוע קשור למאה ארכיונים מ -70 מדינות.
ב-18 במרץ 1966 במיוחד לצורך הצגת יצירות מהקרן באחד מגורדי השחקים המפורסמים הסטליניסטים, נפתח בית הקולנוע המיוחד "אשליה". סרט הבכורה היה "אוניית הקרב פוטמקין של סרגיי אייזנשטיין.
באוגוסט 2018, בית הקולנוע נפתח לאחר שיפוץ לקראת תוכנית "ליל הקולנוע". כתוצאה מהעבודה שונו לוח הצבעים העיקרי בפנים, לוחות רצפת האבן הוחלפו בחומר עמיד יותר - גרניט שחור טבעי. בנוסף הוחזר המראה המקורי של הכניסה לקולנוע, כתוצאה ממנו נפתחה הקשת ההיסטורית בחזית גורד השחקים. בנוסף, שוחזר שלט שנעשה בדמותו של זה שהותקן בזמן פתיחת הקולנוע בשנת 1966. כיום, הקולנוע הוא מקום הדגל של קרן הקולנוע עם תוכניות להצגת סרטי ארכיון וכן יצירות מודרניות.
פסטיבל העמודים הלבנים

מאז 1997, הקרן מקיימת את פסטיבל העמודים הלבנים. הפסטיבל מתקיים בכל שנה בשבוע האחרון של ינואר.
המטרה העיקרית של הפסטיבל היא להציג סרטים מהאוסף הממלכתי של הפדרציה הרוסית. הפסטיבל מציג גם חידושים לסרטים שנוצרו על בסיס אוסף הקרן, סרטים המשתמשים בסרטים מאוספים פרטיים וארכיוני קולנוע לאומיים זרים.
בפסטיבל אין חבר מושבעים מיוחד. זוכי הפרס של הפסטיבל נקבעים בהצבעה חשאית של משתתפיו ואורחיהם, כולל באופן מסורתי חברים באגודת מבקרי הקולנוע ומבקרי הקולנוע של רוסיה, היסטוריונים ותאורטיקנים של קולנוע וכתבי קולנוע.
הפרסים נערכים בקטגוריות הבאות:
התאורטיקן / ההיסטוריון של הקולנוע הטוב ביותר
מבקר הקולנוע הטוב ביותר
העיתונאי הקולנועי הטוב ביותר
תוכנית הטלוויזיה הטובה ביותר על קולנוע.
השתתפות בחיי התרבות של רוסיה

קרן הקולנוע משתתפת באופן קבוע בפסטיבלי קולנוע שונים המתקיימים ברוסיה, כמו: פסטיבל מרידיאן, בכורות בלטיות, מוסקבה-טולוז ופסטיבל מלאך התכלת.
עובדי המפעל השתתפו בצביעה של הסרט השחור-לבן "אביב ברחוב זארצ'ניה", "בוא מחר" ואחרים.
הנהלת הקרן עורכת תחרויות בנושאים קולנועיים, בהם כל אחד יכול לקחת חלק. לדוגמה, באביב 2011 הוכרזה תחרות על התסריט הטוב ביותר בנושא מורדוביה.
ב-1 בפברואר 2011 ביקר ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין בארכיוני קרן הקולנוע, התוודע לתוכניות לפיתוח המפעל וקיים ישיבה בנושא פיתוח הפצת הקולנוע ברוסיה.
הנהלת הקרן

מנובמבר 2001 עד דצמבר 2017, כיהן כמנכ"ל קרן הקולנוע ניקולאי בורודאצ'וב.
בסוף 2017 מספר יוצרי קולנוע רוסים שלחו מכתב פתוח לראש ממשלת הפדרציה הרוסית דמיטרי מדבדב בבקשה למנות את ויאצ'סלב טלנוב, ראש קרן הקולנוע, מכיוון שהנהגת קרן הקולנוע ספגה ביקורת "ללא הרף והגינות" על "היעדר הדיאלוג הקונסטרוקטיבי עם יוצרי הסרט ואובדן מומחים מדעיים מרכזיים".
בתחילת 2018 פיטר מדבדב את ראש קרן הקולנוע ניקולאי בורודאצ'וב, שקרובי משפחתו מילאו תפקידים בכירים רבים במחלקות שונות בארגון. בהוראת ראש ממשלת הפדרציה הרוסית מיום 9 בינואר 2018, מונה ויאצ'סלב טלנוב, שבעבר עמד בראש מחלקת הקולנוע במשרד התרבות, לתפקיד המנכ"ל, שהבטיח "לפתח פעילויות ארכיון מגוונות, לשחזר, להעתיק ולבצעהדיגיטציה ולהעלות את דמותה של הקרן כמותג עולמי". הוא תכנן לצמצם את צוות המחלקה המדעית של קרן הקולנוע. בהנהלת הקרן לא היו ארכיונאים ומומחים מוסמכים בתולדות הקולנוע .
ב-25 בפברואר 2019, בהוראת משרד התרבות של רוסיה, מונה ניקולאי מלקוב למנכ"ל הקרן, לאחר שפוטר מתפקידו כסגן שר התרבות, מיד לאחר כניסתו לתפקיד פוטר כל הצוות הבכיר בקרן ובפסטיבל העמודים הלבנים.
פרסים ומועמדויות

בשנת 2003, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי השני לסרטי אמנות בברגמו (איטליה), סדרת סרטים קצרים "רומנטיקה סנטימנטלית 2000" שהכינה קרן הקולנוע לרגל מאה שנה לסרט העלילתי הרוסי הראשון "סטנקה רזין" (פוניזובה וולניצה, 1908), קיבל פרס מיוחד "על העושר הפילולוגי והיכולת לשחזר את קסם הקולנוע, שכבר לא נמצא שם."
בשנת 2016 הוענק למחלקה המדעית של קרן הקולנוע הממלכתית פרס הפיל הלבן על שם מירון צ'רנקו, מאגודת מבקרי הקולנוע - "על תרומתם שלא יסולא בפז לשימור מורשת הקולנוע".
הערות שוליים

↑  "«Ночь кино — 2019». Официальный сайт акции". cinemanight.culture.ru. נבדק ב-2019-02-08.
↑  "Спасибо Мединскому: кинокритики скинулись по две тысячи на «Белого слона»". Московский комсомолец. 25 במרץ 2016. נבדק ב-2016-03-26. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306674605171  SUDOC: 169444392  VIAF: 150963393   WorldCat (עם VIAF): 150963393 
קולנוע "אשליה", 2018
ז'אן באטיסט דאבו

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1742 קנטון לה קוט-סן-אנדרה, צרפת 
 פטירה:  2 בפברואר 1822 (בגיל 79) פריז, צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
ז'אן באטיסט דאבו (בצרפתית: Jean-Baptiste Davaux;‏ 19 ביולי 1742 – 2 בפברואר 1822) היה מלחין וכנר צרפתי.
קורות חייו

דאבו נולד בקוט-סן-אנדרה. הוריו הקנו לו חינוך מוזיקלי וכללי מעולה. בסביבות 1767 יצא לפריז, שם יצא לו תוך זמן קצר שם כמלחין וכנר מחונן. במשך חייו עסק בתחומים חוץ-מוזיקליים, ביניהם שירות אצל בני אצולה רמי דרג וכן, לאחר המהפכה הצרפתית, במשרד המלחמה. משנת 1803 עמד בראש הלשכה הגדולה של לגיון הכבוד, עד לסגירתה בשנת 1815, כאשר פרש מעבודתו בקצבה של 4,000 ליברות. ב-28 בספטמבר 1814 נבחר ללגיון הכבוד כהוקרה על שלושים שנות עבודתו בשירות הממשלה. כמו כן היה דאבו חבר ב"אגודת בני אפולו". בשנת 1816 פרש מחברות פעילה באגודה והיה לחבר של כבוד.
יצירתו

יצירותיו הראשונות של דאבו שיצאו לאור היו הארייטות "קסמי החירות" ו"דיוקן קלימנה" (1768). עיקר יצירתו הייתה אינסטרומנטלית, פרט לכמה יצירות ווקאליות ושתי אופרות קומיות. דאבו ראה עצמו כחובב, אך קהל המאזינים ומבקרי המוזיקה בצרפת שיבחו את יצירתו וראו בו את מלחין הסימפוניות הצרפתי החשוב ביותר, פרט אולי לגוסק. גם מחוץ לצרפת זכה לפרסום ויצירותיו התפרסמו (בדרך כלל ללא זכויות) בהולנד, אנגליה וגרמניה. בשנת 1782 נוגנו רביעיות המיתרים שלו בארצות הברית. הודות לפשטותה, עושר נושאיה הקצרים והנעימים לאוזן ומיעוט הבעיות הטכניות בביצועה, נהנתה המוזיקה של דאבו מפופולריות רבה.
כמלחין מוזיקה קאמרית לכלי קשת, פרסם דאבו שש דואיות, שש שלישיות, לפחות 25 רביעיות וארבע חמישיות. רביעיות המיתרים של דאבו תרמו רבות לתולדות הסוגה ותפסו מקום חשוב בקונצרטים השבועיים שהתקיימו במשך שנים רבות בחודשי החורף בביתו. דאבו נטה לכתוב תפקידים בעלי אופי סולני לכל ארבעת נגני הרביעיות, בייחוד באותן רביעיות שהכתיר בכינוי "קונצ'רטנטה", גישה שהייתה מקובלת יותר בסימפוניה קונצ'רטנטה. כל הרביעיות הקונצרטנטיות אופוס 9 כתובות בשני פרקים (פרק בצורת סונאטה ואחריו רונדו או פרסטו).
לתזמורת כתב דאבו שלוש סימפוניות, ארבעה קונצ'רטי לכינור ו-13 סימפוניות קונצרטנטיות. אלה האחרונות פרסמו ביותר את שמו, בהיותן תחליף חדשני לסימפוניה ולקונצ'רטו, שנתן לנגנים מוכשרים הזדמנות להציג את יכולותיהם ולזכות למעמד ועצמאות כלכלית בלי להסתכן בקשיים הטכניים והמוזיקליים המשמעותיים, העומדים לפני וירטואוזים סולנים. כל פרקי הסימפוניות הקונצרטנטיות כתובים בסולמות מז'וריים, אם כי ביצירותיו המאוחרות ניכר גידול במגוון הלכי הרוח. הראשונה בסימפוניות הקונצרטנטיות יצאה לאור בשנת 1772 והאחרונה בשנת 1800.הסינפוני קונסרטנטה משנת 1794 כוללת שירים פטריוטיים בכל אחד מפרקיה, לרבות המרסייז בפרק הראשון ו"סֶה אירָה" (Ah! ça ira) בשלישי. יצירותיו תפסו מקום מכובד ברפרטואר של הקונסרט ספיריטואל בשנים 1773 עד 1788, כאשר המנהלים החדשים, גוסק, סימון לדוק ופייר גאווינייה, עודדו את ביצוען של יצירות אינסטרומנטליות במקום המוזיקה הווקאלית בטקסטים לטיניים, שהייתה מקובלת עד אז.
ניסיונותיו של דאבו בתחום התיאטרון צלחו פחות. שתי האופרות הקומיות שלו, זכו לשבחים על המוזיקה, אך נחלו כישלון מוחץ בתוכנן הדרמטי.
המטרונום של דאבו

דאבו הציג את מכשיר הכרונומטר שלו בשנת 1784, עם הוצאתן לאור של "שלוש סימפוניות לתזמורת גדולה", אופוס 11 שלו, הרבה לפני מלצל. הוראות ספרתיות בתפקידי הכינור הראשון מציינות את הטמפו המדויק הנדרש לכל אחד מהפרקים. תכליתו ודרך תפעולו של המכשיר הוסברו בז'ורנאל דה פארי (8 במאי 1784) ובמרקור דה פראנס (12 ביוני 1784). פעילות דומה בכיוון זה שהתרחשה בצרפת משלהי המאה ה-17 ובמהלך המאה ה-18. בהשראת דיון בהמצאות כאלה ב"מילון המוזיקה" של ז'אן-ז'אק רוסו, פנה דאבו אל יצרן מכשירים מדעיים בשם ברקה, שהוציא לפועל את הוראותיו. הכרונומטר של דאבו ברקה יצא בעת ובעונה אחת עם הפלקסיכרונומטר שהמציא הנבלן רנודין ועורר דיונים נרחבים בעיתונות.
הערות שוליים

↑  La Société Académique des Enfants d'Apollon  אגודה של מוזיקאים שקמה ב-1741 ונהגה לנגן ביחד פעם בשנה, בעיקר יצירות של מלחינים צרפתיים
↑  בארי ס. ברוק ואחרים, הערך "ז'אן באטיסט דאבו" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  ברוק, שם
↑  ברוק, שם
↑  שיר שהפך להמנונם הבלתי רשמי של המהפכנים בתקופת המהפכה הצרפתית
↑  ברוק,שם
↑  ברוק, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325697505171  BNE: XX1776159  BnF: cb14789130z (data)  GND: 116034793  ISNI: 0000 0000 8366 9308  LCCN: no90002780  MusicBrainz: 2608a247-0e0f-49c8-969c-131dafc02eec  NKC: mzk2012732833  NTA: 166211125  SUDOC: 080006574  VIAF: 27329920   WorldCat (עם VIAF): 27329920