stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רודי להמן
לימודים

בשנת 1912 למד להמן פיסול בחמר, גבס ועץ אצל לודוויג פורדרמאייר (Vordermayer), שהיה ידוע בפסלי החיות שלו. בין השנים 1917–1923 רודי למד מכניקה ועבד בתור שוליית נפח. בשנים 1925-1923 למד בבית הספר לאמנויות בברלין, שם החל לפסל בברזל ובאבן. להמן סיים את המגמה המקצועית לקרמיקה בהדרכתו של הפסל קופש, שם למד פיסול טרקוטה וכיור תבליטים. במקום זה התמחה גם ביצירת כלים ובניית כבשני-יוצר. במהלך לימודיו הכיר את בת זוגו, הדוויג גרוסמן, סטודנטית יהודייה לאמנויות הקרמיקה, אשר בבית מלאכתה עבד בשנים 1930–1933. בשנת 1928 החל להמן לעבוד בבית המלאכה לסתתות של חברת פ. הולצמן בברלין, שם למד מסתת איטלקי את היסודות הראשוניים של עיצוב-נפחים: הכרת חוקי הקוביה, הגליל, הפירמידה, החרוט והכדור. בשנת 1929 עבד להמן בפיסול אבן במוזיאון פרגמון, שהוקם בשנים אלו, ולימד פיסול בבית-הספר לאמנות מודרנית בעיר
בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלו בני הזוג לארץ ישראל. בארץ עברו ממקום למקום בחיפוש אחר אפשרויות יצירה. תחילה השתקעו בקיבוץ יגור ובחיפה, שם הקימו בית מלאכה לקרמיקה בבת גלים משם עברו לקיבוץ יגור ומשם נדדו לירושלים, בה התגוררו מ-1937 עד 1958. ב-1942 היה להמן נתון במעצר כ"נתין אויב", בידי הבריטים.
ידידו יוסף טל הקדיש לו את יצירתו 'שאקונה' לפסנתר (1936).
עם רודי אפשר היה להתווכח בלי מלים, כל מבט של עיניו שאל שאלות והשיב תשובות. בשעות הרבות שבהן צפיתי בו בעת פיסול למדתי על עבודתי, עבודת-הקומפוזיציה, לא פחות מאשר ממורי באקדמיה למוסיקה. הוא היה איש ענק, אבל יותר מכל אהב לגלף דמויות זעירות בעץ, ונפלא היה לראות את אצבעותיו הגדולות והעבות חותכות לתוך החומר עורקים זערערים ברוך ובהקפדה לאין גבול. הוא דיבר מעט ובשקט, אבל בשעת התלהטות היה נתון להתפרצויות כשל הר-געש.
בראשית שנות החמישים היו בני הזוג בין מייסדי כפר האמנים עין-הוד. במהלך שנות החמישים והשישים הרבה להמן ליצור חיתוכי עץ. הדפסים אלו ממשיכים את עיסוקו של להמן בדמויות של חיות. בשנת 1959 אף יצא אלבום ובו מבחר מהדפסיו של להמן בספריית פועלים. בהמשך עברו מעין הוד להתגורר בגבעתיים.
על מנת שלא תבקשו לשווא דמיון כלשהו להעתק הטבע ומידותיו: בעיני חשוב הביטוי החד-משמעי לחוויה החד-פעמית.
אוסף מעזבונו ולוחות ההדפסה של תחריטי העץ שיצר נתרם לסדנת ההדפס ירושלים
רודי נפטר בשנת 1977
יצירתו

רודי להמן היה מינימליסט עקבי ביצירתו. יצירותיו כללו בעיקר חיתוכי עץ ופסלים בעץ, אבן, טרקוטה, ברונזה, ולימים גם באפוקסי. להמן מילא תפקיד חלוצי וראשוני בעיצוב הפיסול המודרני בארץ. הייתה לו השפעה על דור שלם של אמנים ישראלים.
לאחר מלחמת ששת הימים הוא יצר הדפס "קרב החסידה והנשר".
גלריה

ללא כותרת
1955 בקירוב
טרקוטה ואנגוב
מלון דן אכדיה, הרצליה
אשה
1960
עץ
המשכן לאמנות על שם חיים אתר
תבליט קיר
1960(?)
לבנים, חימר ואנגוב
בית אילין, חיפה
למרומים
גבס
השכלה

1912 - פיסול וגילוף בעץ אצל פסל החיות ל. פורדרמאייר, ברלין.
1917 - נפחות וסתתות, ברלין
1922-1924 - גילוף עץ ופיסול עם הרולד איינשטיין, ברלין.
1923 - סיים מגמה לפיסול וקרמיקה, בבית הספר לאמנות של עירית ברלין.
1924-1928 - השכלה פיסול בבית הספר לאמנות מודרנית בברלין.
הוראה

1925–1923 - פיסול, בית הספר לאמנות של עיריית ברלין הוראה
1937 - פיסול ב"בצלאל", ירושלים
1959 - מכון לאמנות לנוער ומבוגרים, גבעתיים.
פרסים

1933 - פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב יפו, תל אביב
1950 - פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב יפו, תל אביב
1953 - פרס דיזנגוף לציור ופיסול, עיריית תל אביב יפו, תל אביב
1966 - פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב יפו, תל אביב.
לקריאה נוספת

הפסל רודולף להמן, תרשיש, ירושלים, 1953.
ר. להמן: חיתוכי עץ, יצא לאור על ידי המדור לאמנות שע"י ספרית פועלים, ערך צבי זהר (1959).
שרה ברייטברג-סמל, רודי להמן 1903-1977, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1978.
יוהנה ניקולאו, מפגש חוזר:רודי להמן ותלמידיו, מוזיאון חיפה לאמנות חדשה, 1989.
אני גולדנברג (אוצרת) ואחרים, רודי להמן: האדם אינו אלא תבנית נוף מולדתו, המוזיאון הפתוח תפן, תשנ"ד 1994.
הלגה קלר, פיסול כמולדת: רודי להמן והדוויג גרוסמן – חייהם ויצירתם (תרגום מאנגלית: יעל לוטן, דורון לבנה), תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשס"ו 2005.
גדעון עפרת, 'הנוכחות הנעדרת של רודי להמן', ביקורי אמנות (תשס"ה 2005), 301–314.
גדעון עפרת, 'פאונה וארוס', מוזה, 3 (ינואר 2001), 38–43.
אירית הדר, 12 אמנים - מבט שני, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2006.
הערות שוליים

↑  ראו אמיתי מנדלסון, "מבע התחושה – יצירתו של רודי להמן", מוזיאון ישראל, ירושלים (בכתובים)
↑  ראו אמיתי מנדלסון, "מבע התחושה – יצירתו של רודי להמן", מוזיאון ישראל, ירושלים (בכתובים)
↑  ראו גדעון עפרת, "חיתוך-העץ והפרימיטיביזם הארצישראלי", וושינגטון חוצה את הירדן, הספרייה הציונית, ירושלים, 2008, עמ' 418.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 280437  NLI: 987007264484805171  BnF: cb15532784m (data)  GND: 13644556X  ISNI: 0000 0000 6688 9608  LCCN: nr2006020935  NLG: 151156  RKD: 462841  SUDOC: 173428533  ULAN: 500484902  VIAF: 73817187   WorldCat (עם VIAF): 73817187
רומא (לסוטו)

| --- | --- |

 מדינה:  לסוטו לסוטו
 מחוז:  מסרו
 תאריך ייסוד:  1862
 גובה:  1,610 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  11,612 (2005)
 קואורדינטות:  29°26′48″S 27°42′29″E﻿ / ﻿29.44666667°S 27.70805556°E﻿ / -29.44666667; 27.70805556 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לסוטו מוגדלת) מסרו טיאטיאננג מפטנג קאצ'ה'ס נק דרום אפריקה רומא(למפת לסוטו רגילה) מסרו טיאטיאננג מפטנג קאצ'ה'ס נק דרום אפריקה רומא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רומא (בלועזית: Roma) היא עיירה במחוז מסרו בלסוטו. נכון לשנת 2005, בעיירה מתגוררים 11,612 תושבים.
היסטוריה

בעיירה וסביבתה נמצאים טביעות רגליים של דינוזאורים.
העיירה נוסדה בשנת 1862 על ידי מיסיונרים קתולים שהגיעו מרומא, בירת מדינת האפיפיור (לאחר איחוד איטליה הפכה לחלק מאיטליה). האזור היה מיושב על ידי בושמנים.
חיל השלום הפעיל בסביבה תוכנית אימונים, והר בסביבה עדיין מכונה על שמו.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת בגובה של כ־1,610 מטרים מעל פני הים, כ־15 קילומטרים מדרום־מזרח לפרוורי מסרו, בירת המדינה. רומא ממוקמת בעמק המוקף במצוקים ובהרים המורכבים מבזלת ומאבן חול.
חינוך

ברומא נמצאת האוניברסיטה הלאומית של לסוטו (אנ'). בנוסף, בעיירה נמצאים מספר בתי ספר, שלושה מהם בתי ספר תיכוניים.
בריאות

בעיר ממוקם בית חולים אשר נפתח בשנת 1937 ומשרת כ־5% מאוכלוסיית המדינה.
הערות שוליים

↑  GTOPO30 via GeoNames. Retrieved 2010-09-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559870505171  VIAF: 146606636   WorldCat (עם VIAF): 146606636 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רנו טייפ A

| --- | --- |
רנו Type A
רנו Type A
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רנו (בצרפתית: Renault)
 שנות ייצור:  1898–1903
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  אין
 מודל אחריו:  רנו Type B, Renault Type Y
 אורך:  1,900 מ"מ
 רוחב:  1,150מ"מ
 גובה:  1,400 מ"מ
 משקל:  כ-250 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,100 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדר 198 סמ"ק המפיק 1 כ"ס, (מהדגם השני: 270 סמ"ק המפיק 1.75 כ"ס) (0.2 - 0.27 ליטר)
 הילוכים:  3 הילוכים ידניים
 מהירות מרבית:  31 קמ"ש
 מעצב:  לואי רנו
 
רנו Type A נהוג על ידי מייסד חברת רנו לואי רנו
רנו טייפ A (בצרפתית: Renault Type A) הוא כלי הרכב הממונע הראשון שפותח על ידי לואי רנו ואחיו בשנת 1898 ויוצר עד שנת 1903.  הדגם יועד ל-2 נוסעים ויוצרו ממנו 71 יחידות.
תמונות

רנו Type A
רנו Type A שנת 1899
שרטוט של דגם רנו Type A
רנו Type A
רנו Type A, שנת 1899
קלארק טרי

| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1920 סנט לואיס, ארצות הברית 
 פטירה:  21 בפברואר 2015 (בגיל 94) פיין בלאף, ארצות הברית 
 שם לידה:  Clark Virgil Terry Jr.
 מקום קבורה:  בית הקברות וודלואן 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-ערך בלתי־ידוע 
 מקום לימודים:  תיכון ואשון 
 סוגה:  הארד בופ, ביבופ, סווינג, ג'אז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  חצוצרה, פלוגלהורן (flugelhorn)
 חברת תקליטים:  אימפולס רקורדס, פרסטיז' רקורדס, קאנדיד רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (2010)  פרס איש המוזיקה צ'ארלס לוטון (1985)  קצין מסדר האמנויות והספרות (2000)  אביר מסדר האמנויות והספרות  פרס פול אקט  אמני הג'אז של NEA  פרס הג'אז של ה-BBC 
 clarkterry.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קלארק וירג'יל טרי ג'וניור (באנגלית: Clark Virgil Terry Jr;‏ 14 בדצמבר 1920 – 21 בפברואר 2015) היה חצוצרן סווינג וביבופ אמריקאי, מחלוצי הפלוגלהורן בג'אז, מלחין ומחנך.
הוא ניגן עם צ'רלי בארנט (1947), קאונט בייסי (1948–1951), דיוק אלינגטון (1951–1959), קווינסי ג'ונס (1960) ואוסקר פיטרסון (1964–1996). הוא היה עם The Tonight Show Band ב-The Tonight Show מ-1962 עד 1972. הקריירה שלו בג'אז נמשכה יותר מ-70 שנה, במהלכן הפך לאחד מנגני הג'אז המוקלטים ביותר, והופיע בלמעלה מ-900 הקלטות. טרי היה מנטור של קווינסי ג'ונס, מיילס דייוויס, הרבי הנקוק, וינטון מרסליס, פט מתיני, דיאן ריבס וטרי לין קרינגטון.
ראשית חייו

טרי נולד לקלארק וירג'יל טרי האב ומרי טרי בסנט לואיס, מיזורי. הוא למד בתיכון ואשון (Vashon) והחל את הקריירה המקצועית שלו בתחילת שנות ה-40, כשניגן במועדונים מקומיים. הוא שירת כחבר להקה בצי ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. הכלי הראשון שלו היה טרומבון שסתום.
עידן הביג בנד

שנותיו של טרי עם בייסי ואלינגטון (שגייס בסתר את טרי מבייסי) בסוף שנות ה-40 וה-50 ביססו את התבלטותו תוך מיזוג הטון של סנט לואיס עם סגנונות בני התקופה. בתקופתו עם אלינגטון השתתף ברבות מהסוויטות של המלחין ורכש מוניטין בזכות מגוון סגנונותיו הרחב (מסווינג עד הארד בופ), תוך שילוב מיומנות טכנית והומור. טרי השפיע על מוזיקאים כולל מיילס דייוויס וקווינסי ג'ונס, שהכירו בהשפעתו בשלבים הראשונים של הקריירה שלהם. טרי לימד באופן לא רשמי את דייוויס כשהיו בסנט לואיס, ואת ג'ונס בביקוריו התכופים של טרי בסיאטל עם סקסטת בייסי.
לאחר שעזב את אלינגטון ב-1959, הקריירה הבין-לאומית של קלארק זינקה כאשר קיבל הצעה מ-NBC להפוך למוזיקאי צוות. הוא הופיע במשך עשר שנים ב-The Tonight Show כחבר בלהקת Tonight Show עד 1972, תחילה בראשות סקיץ' הנדרסון (Skitch Henderson) ומאוחר יותר עם דוק סוורינסן (Doc Severinsen), שם שירת הסקאט שלו "ממלמל" (mumbling) הובילה ללהיט "Mumbles". טרי היה האפרו-אמריקאי הראשון שהפך לחבר קבוע בלהקה ברשת טלוויזיה גדולה בארצות הברית. הוא אמר מאוחר יותר: "היינו צריכים להיות מודלים, כי ידעתי שאנחנו במבחן... לא יכול להיות לנו כתם על המכנסיים, קמט בבגדים או חולצה מלוכלכת."
לטרי הייתה מערכת יחסים עם קווינסי ג'ונס, שכתב את ההקדמה לאוטוביוגרפיה של טרי. ג'ונס ניצח על להקה במחזמר Free and Easy ב-1959, וטרי עזב את תזמורתו של אלינגטון כדי להצטרף אליה בבלגיה.
טרי המשיך לנגן עם מוזיקאים כמו הטרומבוניסט ג'יי ג'יי ג'ונסון והפסנתרן אוסקר פיטרסון, והוביל קבוצה עם נגן כלי השסתומים בוב ברוקמאייר שזכתה להצלחה מסוימת בתחילת שנות ה-60. בפברואר 1965, ברוקמאייר וטרי הופיעו ב-Jazz 625 של BBC2. בשנת 1967, הופיעו במופע של נורמן גרנץ, שהוקלט בבית העירייה של פופלאר (Poplar), בסדרת BBC Jazz at the Philharmonic, לצד ג'יימס מודי, דיזי גילספי, קולמן הוקינס, בני קרטר, טדי וילסון, בוב קרנשו, לואי בלסון וטי-בון ווקר.
בשנות ה-70 טרי התרכז בפלוגלהורן, אותו ניגן בטון מלא. בנוסף לעבודת הסטודיו והוראתו בסדנאות ג'אז, טרי סייר בשנות השמונים עם להקות קטנות (כולל פיטרסון) והופיע כמנהיג ה-Big BAD Band שלו (שנוסדה בערך ב-1970). קשיים כלכליים אילצו אותו לפרק את ה-Big BAD Band, והוא הופיע עם להקות כמו Unifour Jazz Ensemble. ההומור והשליטה שלו בסגנונות חצוצרת ג'אז ניכרים ב"דיאלוגים" שלו עם עצמו, בכלים שונים או באותו כלי, מעומעם ולא מעומעם.
קריירה מאוחרת

משנות ה-70 ועד שנות ה-90, טרי הופיע בקרנגי הול, בניין העירייה ובמרכז לינקולן, סייר עם Newport Jazz All Stars וג'אז בפילהרמונית, והופיע עם תזמורת הפופ של סקיץ' הנדרסון בניו יורק. ב-1998 הקליט טרי את "Let's Call the Whole Thing Off" של ג'ורג' גרשווין עבור אלבום האוסף Red Hot + Rhapsody של ארגון רד הוט, מחווה לג'ורג' גרשווין, אלבום ששימש לגיוס כסף לארגוני צדקה שהוקדשו להגברת המודעות לאיידס וללחימה במחלה.
בנובמבר 1980 היה נגן ראשי יחד עם אניטה או'דיי, ליונל המפטון ורמזי לואיס במהלך מופעי הפתיחה של שבועיים שחגגו את תחייתו קצרת הימים של טרקלין Blue Note במלון מריוט או'הייר ליד שיקגו.
טרי קודם בתחילת הקריירה שלו על ידי בילי טיילור, ועם מילט הינטון הקנה כלים עבור צעירים מתחילים ונתן להם הדרכה. כך החל את זרם הג'אז מובייל בהארלם. המיזם הזה המשיך את אהבתו הגדולה של טרי: שיתוף הנוער בג'אז. משנת 2000 ואילך אירח את "פסטיבלי הג'אז של קלארק טרי" ביבשה ובים, ערך מחנות ג'אז משלו והופיע ביותר מחמישים פסטיבלי ג'אז בשש יבשות. טרי הלחין יותר ממאתיים שירי ג'אז והופיע עבור שמונה נשיאי ארצות הברית.
היו לו גם כמה הקלטות עם קבוצות גדולות, כולל התזמורת הסימפונית של לונדון, תזמורת המטרופול ההולנדית ותזמורת הג'אז של שיקגו, מאות הרכבי תיכון ומכללות, צמדים משלו, שלישיות, רביעיות, חמישיות, סקסטות, אוקטטים ושתי קבוצות גדולות משלו. להקות: ה-Big Bad Band של קלארק טרי ו-Young Titans of Jazz של קלארק טרי.
בפברואר 2004, כיכב טרי בתור עצמו, בסדרת הטלוויזיה לילדים "ביל הקטן". טרי היה תושב שכונות בייסייד וקורונה ברובע קווינס, ניו יורק. לאחר מכן עבר להוורת', ניו ג'רזי, ולאחר מכן לפיין בלאף, ארקנסו.
האוטוביוגרפיה שלו פורסמה בשנת 2011. טיילור הו ביינום כתב ב"ניו יורקר" כי הספר "לוכד את כישרונו לספר סיפורים ואת ההומור היבש שלו, במיוחד בתיאור שנותיו הראשונות בדרכים, עם מאבקים בהפרדה הגזעית ועם הופעות בג'וק ג'וינטים וקרנבלים, תוך פיתוח אחד מקולות האלתור המיוחדים ביותר בתולדות המוזיקה".
The Penguin Guide to Jazz Recordings מציין שטרי מופיע ביותר הקלטות רשומות שלו מכל אמן אחר. לפי אתר האינטרנט שלו, טרי היה "אחד מאמני הג'אז המוקלטים ביותר בהיסטוריה והופיע עבור שמונה נשיאים אמריקאים". הוא היה מיומן בטכניקה המאתגרת של נשימה מחזורית, שבאמצעותה נגן יכול לנגן זמן רב בלי לעצור לנשום, ובשנת 1976 פרסם את "מערכת הנשימה המעגלית של קלארק טרי לכלי נשיפה".
באפריל 2014, הסרט התיעודי Keep on Keepin' On, עקב אחרי טרי במשך ארבע שנים, כדי לתעד את החונכות שלו לילד הפלא העיוור, נגן הפסנתר ג'סטין קאופלין בן ה-23, בזמן שקאופלין התכונן להתחרות בתחרות עילית בין-לאומית.
בדצמבר 2014 תזמורת הג'אז בלינקולן סנטר עם וינטון מרסליס וססיל מקלורן סלבנט ביקרה את טרי, שחגג את יום הולדתו ה-94 ב-14 בדצמבר, במרכז הרפואי האזורי ג'פרסון. הושמע ביצוע תוסס ל"יום הולדת שמח".
מותו ומחוות לזכרו

ב-13 בפברואר 2015 נכנס טרי להוספיס כדי לטפל בסוכרת המתקדמת שלו. הוא נפטר ב-21 בפברואר 2015.
כתב "הניו יורק טיימס", פיטר קיפניוז אמר שטרי "זכה לשבחים בשל המוזיקאיות ללא דופי, היה אהוב בשל רוחו המשחקית ומוערך בשל יכולת ההסתגלות שלו. הצליל שלו בחצוצרה ובפלוגלהורן היה בגוון עגול יותר (מה שעזר לפופולריות של כלי זה בג'אז) והיה מאוד אישי וניתן לזיהוי בקלות, אך טרי הצליח להתאים אותו למגוון רחב של הקשרים מוזיקליים".
מרטין צ'ילטון כתב ב"דיילי טלגרף" הבריטי: "טרי היה מחנך מוזיקה והייתה לו השפעה עמוקה ומתמשכת על מהלך הג'אז. טרי הפך למנטור לדורות של נגני ג'אז, כולל מיילס דייוויס, וינטון מרסליס והמלחין-מעבד קווינסי ג'ונס."
בריאיון עם טרי ב-2005, אמר חברו חצוצרן הג'אז סקוטי ברנהארט שהוא "אחד המוזיקאים המגוונים ביותר שאי פעם חיו... אמן חצוצרות ג'אז שניגן עם השמות הגדולים ביותר בתולדות המוזיקה."
אוניברסיטת דרום מזרח מיזורי מארחת את פסטיבל הג'אז של קלארק טרי / פי מו אלפא, מחווה שנתית למוזיקאי. הפסטיבל החל בשנת 1998, וגדל מדי שנה. הפסטיבל מציג סטודנטים למוזיקאים ואמנים אורחים מצטיינים בקמפוס ריבר של האוניברסיטה.
אוניברסיטת ניו המפשייר מארחת את פסטיבל הג'אז של קלארק טרי מדי שנה; מוצגים מוזיקאי ג'אז בחטיבות הביניים ובתיכון מכל רחבי ניו אינגלנד.
פרסים וכבוד

לטרי מעל 250 פרסים, מדליות ואותות הצטיינות, כולל:
כניסה להיכל התהילה של הג'אז בלינקולן סנטר על שם נסוהי ארטכון (Nesuhi Ertegun) בשנת 2013
פרס גראמי למפעל חיים לשנת 2010, שתי תעודות גראמי, שלוש מועמדויות לגראמי
כניסה להיכל התהילה של דאון ביט
פרס מאסטר הג'אז של הקרן הלאומית לאמנויות (1991)
בשנת 1988 – תואר דוקטור לשם כבוד למוזיקה ממכללת ברקלי למוזיקה
שישה עשר תוארי דוקטור לשם כבוד
מפתחות למספר ערים
שגריר ג'אז לסיורים של מחלקת המדינה של ארצות הברית במזרח התיכון ובאפריקה
תואר אבירות בגרמניה
פרס צ'ארלס א' לוטון איש המוזיקה, מוענק על ידי אחוות פי מו אלפא סינפוניה בשנת 1985. טרי זכה לחברות כבוד באחווה על ידי לשכת בטא זיטה בקולג' של אמפוריה (1968).
חבר כבוד בלשכת Iota Phi של Kappa Kappa Psi, אחוות להקת הכבוד הלאומית (2011), באוניברסיטת ניו המפשייר
מסדר האמנויות והספרת של צרפת (2000)
דמות שעווה בגודל טבעי במוזיאון ההיסטוריה של העולם השחור בסנט לואיס
נכנס לשדרת התהילה של סנט לואיס (1996)
פרס ההצטיינות של NARAS Present לשנת 2005
חצוצרן השנה של איגוד עיתונאי הג'אז (2005)
דיסקוגרפיה > מנהיג / מנהיג שותף

Clark Terry (אנ') (אנ')
The Jazz School with Joe Gordon, Paul Gonsalves (Wing, 1955)
Serenade to a Bus Seat (אנ') (Riverside, 1957)
Duke with a Difference (אנ') (Riverside, 1957)
Out on a Limb with Clark Terry (אנ') (אנ') – recorded in 1957
In Orbit (אנ') with Thelonious Monk (אנ') (Riverside, 1958)
Top and Bottom Brass (אנ') (Riverside, 1959)
Everything's Mellow (אנ') (Prestige/Moodsville, 1961)
Color Changes (אנ') (אנ') – recorded in 1960
Clark Terry Plays the Jazz Version of All American (אנ') (Moodsville, 1962)
Back in Bean's Bag (אנ') (אנ') – recorded in 1962
Tread Ye Lightly (Cameo, 1964)
What Makes Sammy Swing (אנ')
The Happy Horns of Clark Terry (אנ') (אנ')
The Power of Positive Swinging (אנ') with Bob Brookmeyer (אנ') (Mainstream, 1965)
Tonight (אנ') with Bob Brookmeyer (Mainstream, 1965) – recorded in 1964
Gingerbread Men (אנ') with Bob Brookmeyer (Mainstream, 1966)
Mumbles (אנ') (Mainstream, 1966)
Spanish Rice (אנ') with Chico O'Farrill (Impulse!, 1966)
It's What's Happenin' (אנ') (Impulse!, 1967)
Soul Duo (אנ') with Shirley Scott (אנ') (Impulse!, 1967)
At the Montreux Jazz Festival (Polydor, 1970) – recorded in 1969
In Concert: Live (Etoile, 1973)
Previously Unreleased Recordings with Bob Brookmeyer (Verve, 1974)
Clark Terry's Big B-A-D Band Live at the Wichita Jazz Festival (Vanguard, 1975)
Oscar Peterson and Clark Terry (אנ') with Oscar Peterson (אנ') (אנ')
Wham/Live at the Jazz House (MPS, 1976)
Professor Jive (Inner City, 1976)
The Globetrotter (Vanguard, 1977)
Clark After Dark: The Ballad Artistry of Clark Terry (MPS, 1978)
Ain't Misbehavin' (אנ') (Pablo, 1979)
Mother———! Mother———!! (אנ') with Zoot Sims (Pablo, 1980) – recorded in 1979
Memories of Duke (אנ') (Pablo, 1980)
Yes, the Blues (Pablo, 1981)
To Duke and Basie (Enja, 1986)
Live 1964 (Emerald, 1987) – live recorded in 1964
Portraits (Chesky, 1989)
Squeeze Me (Chiaroscuro, 1989)
Having Fun (Delos, 1990)
Live at the Village Gate (Chesky, 1991)
Music in the Garden (Jazz Heritage, 1993)
What a Wonderful World (Red Baron, 1993)
Marian McPartland's Piano Jazz with Guest Clark Terry (Jazz Alliance, 1994)
Mellow Moods (Prestige, 1994)
Big Band Basie with Frank Wess (Reference, 1995)
The Second Set: Recorded Live at the Village Gate (Chesky, 1995)
Clark Terry with Peewee Claybrook and Swing Fever (D'Note, 1995)
Live in Chicago Vol. 1 (Monad, 1995)
Live in Chicago Vol. 2 (Monad, 1995)
Top and Bottom (Chiaroscuro, 1995)
Clark Terry Express (Reference, 1996)
The Songs Ella and Louis Sang with Carol Sloane (Concord Jazz, 1997)
One on One (Chesky, 2000)
The Hymn (Candid, 2001) – live recorded in 1993
Live in Concert (Image, 2001)
Friendship with Max Roach (Columbia, 2002)
Live on QE2 (Chiaroscuro, 2002)
George Gershwin's Porgy and Bess (Americana, 2004)
Live at Marihans (Chiaroscuro, 2005)
Louie and Clark Expedition 2 with Louie Bellson (Percussion Power, 2008)
Carnegie Blues: The Music of Duke Ellington (Squatty Roo, 2015)
רוטמטר

רוטמטר
רוטמטר הוא מד ספיקה המורכב מצינור קוני אשר קוטרו הולך וגדל במעלה הזרימה. הזורם עובר דרך הרוטמטר בכיוון מעלה ובדרך גורר משקולת, בדרך כלל בצורת כדור אך יכולה להיות גם בצורות אחרות, אשר צפיפותה גבוהה מזה של הזורם. כיוון שקוטר הצינור הולך וגדל ומפל הלחץ כמעט ואינו משתנה, מהירות הזורם הולכת וקטנה עד לנקודה בה המשקולת תיעצר ובה סכום כוח הציפה וכוח החיכוך שווה לכוח הכבידה של המשקולת. בגובה זה ניתן לחשב את מהירות הזורם וממנה את הספיקה, לכן הרוטמטר, לאחר כיול, מאפשר לתרגם את גובה המשקולת לספיקת הזורם.
יתרונות המכשיר

1. טוב לזורמים מסוג נוזלים וגזים.
2. מכשיר פשוט וקל לשימוש.
3. מדויק מבין המכשירים המכניים למדידת הספיקה.
חסרונות

1. בעייתי בנוזלים בעלי צמיגות גבוהה.
2. השפופרת אינה עמידה בפני לחצים גבוהים.
רגנאר קלבאן

רגנאר קלבאן (נולד ב-30 באוקטובר 1985; ויליאנדי שבאסטוניה) הוא כדורגלן אסטוני המשחק בקבוצת טאלינה קאלב מליגת העל האסטונית בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

קלבאן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אלבה, בשנת 2001 הוא עלה לקבוצה הבוגרת. עונה לאחר מכן הצטרף לויליאנדי טולאביק, ועונה לאחר מכן עבר לפלורה טאלין. ב-31 באוגוסט 2004 קלבאן הושאל לוולרנגה ל-3 חודשים. ב-19 בספטמבר 2004 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1:4 נגד מולדה. לאחר שהסתיימה תקופת ההשאלה, המועדונים סיכמו שהשחקן יישאר במועדון הנורווגי עד ה-30 בנובמבר 2005. לאחר שהיה שותף רק ב-2 משחקים שוחרר, וב-4 באוגוסט 2005, הוא חתם על חוזה לשלוש שנים בהראקלס אלמלו ההולנדית. חמישה ימים לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד RKSV DCG. ב-31 בדצמבר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 2:2 נגד ויטסה ארנהיים. ב-29 בדצמבר 2007 קלבאן האריך את החוזה שלו בהראקלס עד ה-30 ביוני 2008.
ב-27 בינואר 2009, הושאל לא.ז. אלקמאר עד לסיום העונה עם אופציה לחוזה של 4 שנים. ב-4 בפברואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0:1 נגד רודה. אחרי שהיה שותף עם בזכייה של המועדון באליפות, הקבוצה מימשה את האופציה עליו והוא חתם ל-4 שנים במועדון. ב-29 בספטמבר 2009, ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות בתיקו 1:1 נגד סטנדרד לייז' ובכך הוא הפך לאסטוני הראשון שרושם דקות משחק בליגת האלופות. למרות זאת באותה עונה הוא לא זכה לדקות משחק. לאחר מינויו של גטייאן ורביק קלבאן חזר להרכב. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופאית בסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית, בניצחון 0:2 נגד גטבורג. ב-10 בנובמבר 2010 קלבאן הבקיע בניצחון 0:3 נגד פ.ס.וו. איינדהובן במסגרת הגביע ההולנדי.
ב-2 ביולי 2012, חתם לשנתיים באאוגסבורג. ב-14 בספטמבר 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0:0 נגד וולפסבורג.
ב-20 ביולי 2016 חתם קלבאן בליברפול האנגלית. ב-14 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 3–4 על ארסנל.
ב-17 באוגוסט 2018 חתם קלבאן בקליארי.
ב-1 ביולי 2021 חתם קלאבן בפאידה מליגת העל האסטונית.
קריירה בינלאומית

ב-3 ביולי 2003 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד ליטא במסגרת גביע הים הבלטי. ב-31 במאי 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק ידידות נגד ניו זילנד. ב-29 בפברואר 2012 הוא קיבל לראשונה את סרט הקפטן במשחק ידידות נגד אל סלבדור, מאז הוא נשאר קפטן הנבחרת.
ב-2019 פרש מהמדים הלאומיים.
תארים

פלורה טאלין
אליפות אסטוניה: 2003
הסופר קאפ האסטוני: 2003
אלקמאר
אליפות הולנד: 2008/2009
אישיים
הכדורגלן האסטוני של השנה (7) : 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019
רומנוס

ערך זה עוסק באפיפיור ה-114. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
האפיפיור רומנוס (בלטינית: Romanus; נפטר בנובמבר 897) היה האפיפיור מאוגוסט 897 עד נובמבר אותה שנה.
ביוגרפיה

רומנוס היה ככל הנראה אחיינו של האפיפיור מרינוס הראשון. רומנוס, ששמו הפרטי אינו ידוע, נולד בגאלזה שבאיטליה ליד צ'יביטה קסטלנה, שם נולד גם מרינוס. אביו, קונסטנטין, היה כומר. הוא מונה לחשמן של סן פייטרו אין וינקולי (לטינית: Sanctus Petrus ad Vincula) שברומא לפני בחירתו לאפיפיורות.
רומנוס נבחר להחליף את האפיפיור סטפנוס השישי שנרצח בתקופה שבה נלחמו על האפיפיורות  סיעות איטלקיות שונות. האפיפיור סטפנוס השישי נרצח לאחר שהוציא את גופתו של האפיפיור פורמוסוס לסינוד הגופה שלאחר המוות, שבו שפט סטפנוס השישי את גופתו של "פורמוסוס". רומנוס ביטל את כל המעשים והצווים של קודמו.
במהלך שלטונו הקצר, הוא העניק את מנזר פרפה לוויטאליס והעניק לו פליום (גלימה בכנסייה הקתולית), ומינה את ויטאליס לפטריארך של גראדו. רומנוס גם אישר את רכושם של הבישופים הספרדים של ז'ירונה ואלנה(אנ'). השלטון הקצר שלו נחשב למוסרי על פי ההיסטוריון הפרנקי בן זמנו פלודוארד, אך ההיסטוריון בן המאה ה-15 ברתולומאו פלאטינה תקף אותו בשל ביטול פעולות וצווים של קודמו.
רומנוס נפטר בנובמבר 897 מסיבה לא ידועה, אולם יש המאמינים כי הוא הודח על ידי תומכי קודמו של סטפנוס השישי, שהיה מסיעה מנוגדת.
הערות שוליים

↑  Anura Guruge (16 פבר' 2010). The Next Pope (illustrated ed.). p. 88. ISBN 9780615353722. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3  Mann, Horace. "Pope Romanus." The Catholic Encyclopedia Vol. 13. New York: Robert Appleton Company, 1912. 22 September 2017
1 2 3  Platina, Bartolomeo (1479), The Lives of the Popes From The Time Of Our Saviour Jesus Christ to the Accession of Gregory VII, vol. I, London: Griffith Farran & Co., p. 239, נבדק ב-2013-04-25
1 2  "Romanus". Encyclopædia Britannica. נבדק ב-3 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סטפנוס השישי | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: תאודורוס השני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375757605171  GND: 100959989  ISNI: 0000 0000 0510 6534  LCCN: nb2007020046  VIAF: 32352691   WorldCat (עם VIAF): 32352691
רונדו-סונאטה

רונדו-סונאטה היא צורה מוזיקלית חד פרקית ומרובת חטיבות. כפי ששמה רומז, היא סינתזה של שתי צורות אשר היו קיימות לפניה: הרונדו הוותיק וצורת הסונאטה שהופיעה בצורתה הבשלה רק באמצע המאה ה-18. הרונדו-סונאטה הופיעה אם כן לאחר צורת הסונאטה, בשלהי התקופה הקלאסית (סוף המאה ה-18).