stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עע"א חנניה גולן נגד שירות בתי הסוהר
הערות שוליים

↑  בג"ץ 73/53 חברת קול העם נ' שר הפנים
↑  אהרן ברק, חופש הביטוי ומגבלותיו, הפרקליט מ, חוברת א'
↑  בג"ץ 4636/04 רופאים לזכויות אדם נגד השר לביטחון פנים
↑  בג"ץ 355/79 קטלן נגד שירות בתי הסוהר
↑  אודות שב"ס דבר הנציב, באתר ips.gov.il
↑  סעיף 62 א' לפקודת בתי הסוהר תשל"ב 1927
↑  בג"ץ 144/74 - רמי לבנה נ' נציבות שירות בתי הסוהר
↑  בג"ץ 355/79 קטלן ני שיירות בתי-הסוהר, פ"ד לד 298,294
↑  בג"ץ 4634/04 רופאים לזכויות אדם נגד השר לביטחון פנים
↑  הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר, מס' 43' תנאי מאסר, התשע"ב-298 2012
פביאנו סנטקרוצ'ה

פביאנו סנטקרוצ'ה (באיטלקית: Fabiano Santacroce; נולד ב־24 באוגוסט 1986 בקמאסארי, ברזיל) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת וירטוס ורנה מהליגה השלישית באיטליה. סנטקרוצ'ה הוא בן לאב איטלקי ואם ברזילאית.
קריירה

סנטקרוצ'ה החל לשחק במסגרת מקצוענית בקבוצת קומו ושיחק בשורותיה שתי עונות. בשנת 2005 עבר לברשה. בעונתו הראשונה שיחק רק 2 משחקים אך בעונתו השנייה בברשה הפך לשחקן הרכב חשוב. יכולתו הגבוהה הביאה לצירופו לנבחרת עד גיל 21 של איטליה ולרכישת כרטיס השחקן שלו בינואר 2008 על ידי נאפולי תמורת 5.5 מיליון אירו. הוא הצטרף למארק האמשיק ודניאלה מאניני שעברו גם הם מברשה לנאפולי באותה העונה. בתחילת עונת 2011/2012 הושאל לקבוצת פארמה ושימש כמגן. בעונת 2012/2013 נרכש על ידי הקבוצה באופן קבוע ושוחרר מנאפולי. בעונת 2013/2014 הושאל לפדובה מהסרייה ב' ובתום העונה שב לפארמה, וממנה שוחרר בתום עונת 2014/2015.
קריירה > נאפולי

סנקרוצ'ה הובא לקבוצה כדי לפתור את בעיית ההגנה ממנה סבלה נאפולי וכחלק מבניית סגל של שחקנים צעירים כדוגמת אסקיאל לאבסי ומארק האמסיק. סנטקרוצ'ה הפך לשחקן הרכב משמעותי ואף כונה "אלסנדרו נסטה הבא".
קריירה > נבחרת

סנטקרוצ'ה שיחק בנבחרות הצעירות של איטליה. ב-5 באוקטובר 2008 זומן בפעם הראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת יחד עם חברו לקבוצה כריסטיאן מאג'ו.
עסקת חילופי האסירים בין ארצות הברית לרוסיה ובנות בריתן

אמריקאים משוחררים בטיסתם חזרה לארצות הברית
נשיא ארצות הברית ביידן ובני משפחתם של האמריקנים המשוחררים משוחחים עם האסירים בטלפון בחדר הסגלגל, לאחר שחרור האסירים האמריקנים.
עסקת חילופי האסירים עם רוסיה ב-1 באוגוסט 2024 הייתה עסקה דיפלומטית בין רוסיה ובלארוס מצד אחד, לבין ארצות הברית, טורקיה, גרמניה, פולין, סלובניה ונורווגיה מצד שני. העסקה הייתה עסקת חילופי השבויים הגדולה ביותר מאז תום המלחמה הקרה, וכללה שחרור של עשרים ושישה בני אדם.
במסגרת העסקה רוסיה ובלארוס שחררו 16 עצורים בעוד שארצות הברית, טורקיה, גרמניה, פולין, סלובניה ונורווגיה שחררו ביחד 10 עצורים.
בין המשוחררים היו אוון גרשקוביץ', כתב ב"וול סטריט ג'ורנל", ופול וילן, חייל מארינס אמריקאי לשעבר, שנידון לשש עשרה שנות מאסר בגין ריגול.
חילופי השבויים התרחשו בנמל התעופה הבין-לאומי אנקרה אסנבואה בטורקיה. עשרה אסירים הועברו לרוסיה, שלושה עשר הועברו לגרמניה ושלושה הועברו לארצות הברית. חלק מהמשוחררים מרוסיה היו אסירים פוליטיים בעלי אזרחות רוסית, שנשפטו על בגדיה, ריגול או הפצת מידע שקרי כביכול על מלחמת אוקראינה–רוסיה.
רקע

סגנית נשיא ארצות הברית קמאלה האריס נפגשה עם קנצלר גרמניה אולף שולץ ועם ראש ממשלת סלובניה רוברט גולוב בנפרד במהלך ועידת מינכן לביטחון בפברואר 2024 כדי לדון במשא ומתן. במהלך נסיעתו של שולץ בפברואר 2024 לוושינגטון די. סי., ממשלות גרמניה ואמריקה החלו לעבוד על משא ומתן על הסכם שיכלול את שחרורו של מנהיג האופוזיציה הרוסי אלכסיי נבלני. לאחר מותו של נבלני מאוחר יותר באותו חודש, המשא ומתן התמקד באסירים אחרים.
ב-21 ביולי התקשר הנשיא האמריקני ג'ו ביידן לראש ממשלת סלובניה, רוברט גולוב, כדי להבטיח את החנינות הנדרשות לשני מרגלים רוסים שהוחזקו במדינה, שהיו אמורים להכלל במסגרת העסקה.
בימים שקדמו לעסקה, הועברו שלושה רוסים ממתקנים שהופעלו על ידי לשכת בתי הכלא הפדרלית לשירות המרשלים של ארצות הברית.
טורקיה שימשה כמתווכת.
חילופי שבויים > אנשים ששוחררו

שוחררו 26 אנשים, כולל שני קטינים שלפי החשד הם ילדיהם של שני המרגלים הרוסים בסלובניה. מארק פוגל (אנ') וקסניה קרלינה (אנ') לא נכללו בעסקה. האסירים הרוסים שוחררו ממדינות שונות: ארצות הברית, גרמניה, סלובניה, פולין ונורווגיה.
חילופי שבויים > אנשים ששוחררו > תושבי ארצות הברית

ב-29 במרץ 2023, מחלקת המודיעין הנגדי (אנ') של שירות הביטחון הפדרלי עיכבה את גרשקוביץ' ביקטרינבורג בזמן שהיה בטיול, בטענה למסירת מידע על "מפעל הגנה רוסי". לפי גורמים אמריקאים, נהגו של גרשקוביץ' הוריד אותו במסעדת סטייקים בשעה 16:00 ושעתיים לאחר מכן, הטלפון שלו כבה. הוול סטריט ג'ורנל שכר עורך דין שלא הצליח לאתר אותו במטה שירות הביטחון הפדרלי. הקרמלין אישר את מעצרו שעות לאחר מכן. דמיטרי פסקוב אמר כי הוא "נתפס על חם", אך אינו יכול לספק פרטים נוספים. הוא הועבר למוסקבה שם בית משפט מחוזי עצר אותו רשמית עד 29 במאי. לאחר מכן הוא נלקח לכלא לפורטובו. הוא הואשם רשמית ב-7 באפריל. שגרירת ארצות הברית ברוסיה, לין מ. טרייסי (אנ'), נפגשה עם גרשקוביץ' ב-17 באפריל וכתבה כי הוא "במצב בריאותי טוב ונשאר חזק".
גרשקוביץ' ערער על מעצרו ב-3 באפריל. שופט דחה את ערעורו ודחה את הצעתו של מו"ל הוול סטריט ג'ורנל, דאו ג'ונס להפקיד ערבות בסך ₽50,000,000 (600,000 דולר אמריקאי). עורכי דינו של גרשקוביץ' אמרו שהוא קורא את "מלחמה ושלום" של ליאו טולסטוי (1869) וצופה בתוכניות בישול. במכתב בכתב יד מ-5 באפריל שהגיע לידי הוול סטריט ג'ורנל, גרשקוביץ' אמר שהוא "לא מאבד תקווה". הוא הופיע בבית המשפט העירוני של מוסקבה ב-18 באפריל כדי לערער על מעצרו לפני המשפט. בית המשפט במוסקבה האריך את מעצרו ל-30 באוגוסט ב-23 במאי, שם פגשו אותו הוריו של גרשקוביץ'. הוא ערער על הארכה ב-26 במאי; בית משפט במוסקבה דחה את הערעור ב-22 ביוני. טרייסי נפגשה עם גרשקוביץ' ב-3 ביולי.
אוון גרשקוביץ'
פול וילן
אלסו קורמשבע (אנ')
ולדימיר קארה-מורזה
חילופי שבויים > אנשים ששוחררו > נתינים גרמנים

דמורי/דיטר וורונין
קווין ליק
ריקו קריגר
פטריק שובל
גרמן מוייזס
חילופי שבויים > אנשים ששוחררו > אסירים פוליטיים רוסים

איליה יאשין
ליליה חנישבע (אנ')
קסניה פאדייבה
ואדים אוסטנין
אנדריי פיבובארוב (אנ')
אולג אורלוב (אנ')
סשה סקוצ'ילנקו (אנ')
חילופי שבויים > אנשים ששוחררו > רוסים

ארטם דולצב
אנה דולצבה
מיכאיל מיקושין (אנ')
פאבל רובצוב (אנ')
רומן סלזנב (אנ')
ולדיסלב קליושין (אנ')
ואדים קונושצ'נוק
ואדים קרסיקוב (אנ')
חילופי שבויים > אנשים ששוחררו > אזרחים ספרדים

פבלו גונזלס
תגובות > ארצות הברית

בארצות הברית, הנציג הרפובליקני מייקל מקאול, יו"ר ועדת החוץ של בית הנבחרים שיבח את שחרור האסירים האמריקאים, והצהיר כי הוא נותר מודאג מכך שהמשך הסחר באמריקנים חפים מפשע בפושעים רוסים בפועל המוחזקים בארצות הברית ובמקומות אחרים שולח מסר מסוכן לפוטין שרק מעודד לקיחת בני ערובה נוספת".
תגובות > ארגונים

עיתונאים ללא גבולות מסר כי גרשקוביץ' "מעולם לא היה צריך לבלות יום אחד בכלא הרוסי". רבקה וינסנט (אנ') כתבה כי מעצרו היה "שערורייתי".
פיגוע הירי באל פאסו

| חלק מירי המוני בארצות הברית |
| --- | --- |

 תאריך:  3 באוגוסט 2019 
 מקום:  ארצות הברית אל פאסו, טקסס, ארצות הברית
 מטרה:  היספנים ולטינים אמריקאים 
 קואורדינטות:  31°46′54″N 106°23′28″W﻿ / ﻿31.781593°N 106.390984°W﻿ / 31.781593; -106.390984
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  WASR-10 (רובה סער רומני דמוי קלאצ'ניקוב)
 הרוגים:  23 
 פצועים:  23 
 מבצע:  פטריק קרוזיוס 
 מספר מפגעים:  1 
 he
 
פיגוע הירי באל פאסו היה טבח שהתרחש ב-3 באוגוסט 2019 בסביבות השעה 11:00 בבוקר בסניף וולמארט בעיר אל פאסו, טקסס שבארצות הברית. באירוע נרצחו 22 איש, ונפצעו 24.
היורה, שתואר כגבר בן 21, בשם פטריק ווד קרוזיוס, נעצר זמן קצר לאחר תחילת הירי והואשם ברצח. לפני מסע ההרג, פרסם קרוזיוס באתר שבו יוצאים לאור גם פרסומים אנטישמיים, רשומה בת ארבעה עמודים ובה כתב כי הוא מאמין שכוחות הביטחון יהרגו אותו, וכי החליט לנקוט את הצעד במחאה כנגד ההגירה של היספנים לארצות הברית, אותה הגדיר במונח "פלישה". עוד כתב כי הוא קיבל השראה מצילומי הטבח בכרייסטצ'רץ' והתייחס לתאורית הקשר על רצח עם של האדם הלבן.
12 שעות לאחר מכן בוצע עוד אירוע ירי המוני בו נרצחו תשעה בני אדם בעיר דייטון, אוהיו.
הערות שוליים

↑  20 בני אדם נרצחו ו-26 נפצעו בטבח באל פאסו, באתר מעריב אונליין, 3 באוגוסט 2019
↑  הרוגים ופצועים קשה בירי בקניון בטקסס, באתר ynet, 3 באוגוסט 2019
↑  ארה"ב: 20 הרוגים מירי במרכז קניות באל פאסו שבטקסס, באתר וואלה, 4 באוגוסט 2019
↑  Carly Read, El Paso shooting: Gunman shoots dead 22 in Walmart massacre - suspect detained, Express.co.uk, ‏2019-08-03 (באנגלית)
↑  נתן גוטמן וגיא בריצמן, הטבח בארה"ב: מספר ההרוגים באירוע בקניון עלה ל-20, באתר כאן, ‏3 באוגוסט 2019
↑  ynet, עוד ירי המוני בארה"ב: 9 נרצחו בבר באוהיו, באתר ynet, 4 באוגוסט 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית ובנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פביאן רידר

פביאן רידר (בגרמנית: Fabian Rieder; נולד ב-16 בפברואר 2002 בקופיגן שבשווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת שטוטגרט ובנבחרת שווייץ.
קריירת מועדונים

רידר גדל במחלקות הנוער של קופיגן, פ.צ. זולותורן ויאנג בויז ברן. ב-17 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של יאנג בויז ברן, בתיקו 0-0 נגד סרבט ז'נבה במסגרת המחזור הרביעי בליגת העל השווייצרית לעונת 2020/2021.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל נבחרת שווייץ לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת שווייץ ליורו 2024.
תארים

אליפות שווייץ (2): 2020/2021, 2022/2023
הערות שוליים

↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת שווייץ, 9 בנובמבר 2022
↑  Ryan DabbsContributions from Matthew Walthert last updated, Switzerland Euro 2024 squad: Murat Yakin's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-10-03 (באנגלית)
| נבחרת שווייץ – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 זומר •  2 פרננדס •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 ספארוביץ' •  10 ג'אקה •   11 שטפן •  12 אומלין • 13 רודריגס •  14 אייבישר • 15 סואו • 16 פאסנאכט • 17 ורגאס • 18 ג'ומרט • 19 אוקפור • 20 פריי • 21 קובל • 22 שר • 23 שאקירי • 24 קון • 25 רידר • 26 ישארי • מאמן: יאקין |  1 זומר •  2 פרננדס •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 ספארוביץ' •  10 ג'אקה •   11 שטפן •  12 אומלין • 13 רודריגס •  14 אייבישר • 15 סואו • 16 פאסנאכט • 17 ורגאס • 18 ג'ומרט • 19 אוקפור • 20 פריי • 21 קובל • 22 שר • 23 שאקירי • 24 קון • 25 רידר • 26 ישארי • מאמן: יאקין | שווייץ |
| נבחרת שווייץ – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 זומר •  2 סטרגיו •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 אוקפור •  10 ג'אקה •   11 שטפן •  12 מבוגו • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 זסיגר • 16 סיירו • 17 ורגאס • 18 דואה • 19 אנדוייה • 20 אייבישר • 21 קובל • 22 שר • 23 שאקירי • 24 ישארי • 25 אמדוני • 26 רידר • מאמן: יאקין |  1 זומר •  2 סטרגיו •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 אוקפור •  10 ג'אקה •   11 שטפן •  12 מבוגו • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 זסיגר • 16 סיירו • 17 ורגאס • 18 דואה • 19 אנדוייה • 20 אייבישר • 21 קובל • 22 שר • 23 שאקירי • 24 ישארי • 25 אמדוני • 26 רידר • מאמן: יאקין | שווייץ |
פורטובלו

ערך זה עוסק בעיר בפנמה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פורטובלו (מספרדית Portobelo; מילולית: נמל יפה) היא עיירת נמל השוכנת לחופו הדרומי של מפרץ בים הקריבי, ממזרח לפתחה של תעלת פנמה בצפון פנמה. כיום מתגוררים במקום פחות מ-3,000 תושבים, אך בעבר שכנה במקום אחת הערים החשובות באמריקה בתקופתה הקולוניאלית, והספרדים ניצלו את הנמל הטבעי בצפונו של מצר פנמה, כדי לשלוח לאירופה את אוצרותיה של אמריקה הדרומית.
היסטוריה

מפרץ פורטובלו התגלה על ידי כריסטופר קולומבוס ב-2 בנובמבר 1502 במהלך מסעו הרביעי. בשל יופיו של המקום העניק לו קולומבוס את שמו שמשמעותו "מפרץ יפה" (באיטלקית Porto Bello).
העיירה נוסדה ב-20 במרץ 1597 על ידי פרנסיסקו ולארדה אי מרקאדו (Francisco Velarde y Mercado) אשר העניק לה את השם סן פיליפה דה פורטובלו (San Felipe de Portobelo) לכבודו של מלך ספרד פליפה השני. החל מהקמתה ועד המאה ה-18 שימשה העיר כאחד מנמליו החשובים ביותר של צי האינדיאס והייתה נקודת ייצוא חשובה של כסף וזהב מאמריקה לספרד. הסחורה הועברה על גבי אתונות מחוף האוקיינוס השקט בדרומה של פנמה, ושונעה בסירות קטנות בנהר צ'ארגס (Charges) הסמוך. בפורטובלו היא הועברה לספינות המטען של הצי ונשלחה לאירופה. החל בתחילת המאה ה-17 ועד שנת 1739 נערכו בעיר ירידים ידועים שנמשכו עד ארבעים יום.
בשל הסחורה הרבה שעברה דרך העיר ואוחסנה בה, היא בוצרה כבר מימיה הראשונים. הביצורים נבנו בסגנון האדריכלות הצבאית הספרדית שהוכתב על ידי האדריכל האיטלקי באוטיסטה אנטונלי (Bautista Antonelli). אך ביצורים אלה לא עמדו לפורטובלו בשנת 1668, עת הנרי מורגן כבש ובזז אותה משך 14 ימים. במלחמת אוזנו של ג'נקינס נכבש המקום שוב ביום 21 בנובמבר 1739, הפעם בידי אדוארד ורנון. המחאה שנוצרה ברחבי האימפריה הבריטית בעקבות מלחמה זו, הביאה, בין היתר, לקריאת מספר מקומות באיים הבריטים ובשלוש עשרה המושבות על שמה של פורטובלו, ובהם רחוב פורטובלו בלונדון. בניית הביצורים ותחזוקתם נמשכו גם לאחר מכן, ובאמצע המאה ה-18 אופיין סגנון הבנייה במקום באדריכלות נאו-קלאסית. עם זאת, תוצאה נוספת של המלחמה ב-1739 הייתה שינוי במנהגי הסחר של הספרדים, שהחלו להשתמש בנתיב הימי סביב כף הורן, וכלכלת העיר נפגעה. העיר החלה מתאוששת רק לאחר פתיחתה של תעלת פנמה. ביצוריה של העיר הוכרזו בשנת 1980 כאתר מורשת עולמית, יחד עם מצודת סן לורנסו שממערב לה.
אתרי העיר

בין המבנים שהשתמרו בעיר נמנים מצודת "סנטיאגו דה לה גלוריה" (Fuerte de Santiago de la Gloria), מצודת "היירונימוס הקדוש" (Fuerte de San Jerónimo), מצודת "פרננדו הקדוש" (Fuerte de San Fernando) ומצודת "פרננדינו הקדוש" (Fuerte de San Fernandino). עוד שוכנים בעיר "כנסיית סן חואן דה דיוס" (Iglesia de San Juan de Dios - "כנסיית חואן הקדוש של האל") ומנזר "מסדר הבתולה המבורכת מריה" (Convento de los Padres Mercedarios). בניין המכס (La Aduana) נבנה בין 1630 ל-1634 בסגנון אדריכלות הרנסאנס. הוא שימש לא רק לגביית המכס, אלא גם כמחסן וכמקום מגוריהם של המושל ושל פקידי המלך. כיום הוא משמש כמוזיאון.
העיר ידועה בפולחנו של פסל שחור של ישו שגובהו 1.6 מטר השמור בה, והמכונה "ישו השחור מפורטובלו" (Cristo Negro de Portobelo). הרקע לתחילת הפולחן אינו ידוע בבירור, אך לפי המסורת הופיע הפסל בעיר ביום 21 באוקטובר 1658. לפי אחת המסורות הוא הופיע כדי להילחם בדבר שפשט באזור, ולפי מסורת אחרת, נקלעה הספינה שהובילה אותו לקרטחנה למזג אוויר רע, והיא לא הייתה יכולה לעזוב את פורטובלו עד שהפסל נותר בעיר. ה-21 באוקטובר הוא יום פולחנו של ישו השחור מפורטובלו, וביום זה פוקדים את העיר עשרות אלפי מאמינים.
גלריה

הפצצת פורטובלו על ידי ורנון ב-1739
פסל ישו השחור
מפרץ פורטובלו נשקף מחרכי הירי של ביצורי העיירה
בניין המכס
על חוף צ'זיל

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  איאן מקיואן
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  סינית, יוונית, טורקית, פינית, הולנדית, גרמנית ועברית
 סוגה:  רומן
 נושא:  Sex 
 מקום התרחשות:  דורסט 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-60 של המאה ה-20 
 הוצאה
 הוצאה:  Jonathan Cape
 תאריך הוצאה:  2007
 מספר עמודים:  165
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עם עובד
 סדרה
 הספר הבא:  סולאר 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002578458
 
על חוף צ'זיל הוא רומן מאת הסופר הבריטי איאן מקיואן שיצא לאור בשנת 2007. הרומן מתרחש בשנת 1962, ומתמקד בליל הכלולות של זוג אנגלים בני 22.
הספר היה מועמד לפרס בוקר לשנת 2007. בשנת 2018 עובד לסרט בשם "על חוף צ'סיל", בבימויו של דומיניק קוק.
תמצית העלילה

אדוארד מייהיו ופלורנס פונטינג הם שני אנגלים צעירים, בני 22, שנישאו זה עתה, ויצאו לבלות את ירח הדבש בפונדק בחוף צ'זיל שבדרום אנגליה. משפט הפתיחה של הספר מתאר את מצבם: "הם היו צעירים, משכילים ובתולים שניהם בלילה ההוא, ליל כלולותיהם, והם חיו בזמן ששיחה על קשיים מיניים לא הייתה אפשרית בשום אופן". השניים מאוהבים זה בזה, אף שהם מרקע חברתי שונה: אדוארד הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה, בן למשפחה ענייה, של מנהל בית ספר ואם פגועת מוח. פלורנס היא מוזיקאית מחוננת, בת לתעשיין עשיר ומרצה לפילוסופיה באוניברסיטת אוקספורד.
במהלך הערב, כל אחד מהשניים נזכר בקורות חייו וחושב על עתידו. אדוארד להוט למגע מיני ראשון עם פלורנס. פלורנס, לעומתו, מסויגת מקשר גופני. נשיקותיו של אדוארד מעיקות עליה, אך היא נחושה לקיים את חובתה כאשת איש. לא הייתה זו משימה פשוטה, כפי שמתאר המספר: "ומה עמד בדרכם? האישיות שלהם ועברם, בורותם ופחדם, חיישנות, אנינות מופרזת, היעדר הרגשה שמגיע להם, או היעדר ניסיון וחירות הליכות, וגם קצה זנבו של איסור דתי, האנגליות שלהם ומעמדם, וההיסטוריה עצמה." השניים לא משתפים זה את זה בפחדיהם וברצונותיהם, והתוצאה הרת אסון: ניסיונו של אדוארד לשכב עם פלורנס מסתיים בשפיכה מוקדמת, וזרעו ניתז על גופה ומעורר בה סלידה עזה. פלורנס בורחת לחוף, וכעבור זמן מה אדוארד יוצא בעקבותיה. בין השניים מתפתחת מריבה, שבסופה פלורנס עוזבת את הפונדק וחוזרת לבית הוריה. פלורנס ואדוארד מתגרשים, וחיי כל אחד מהם נמשכים במסלול נפרד, אך מפעם לפעם כל אחד מהם חש געגוע לאהובו וחרטה על האובדן. דוגמה לכך הן מחשבותיו של אדוארד, המסיימות את הספר:
כתיבת הספר

חוף צ'זיל מתאפיין בחלוקי אבן מיוחדים, המסודרים בו באופן טבעי לפי גודלם, מצפון לדרום. בראיון רדיו ל-BBC סיפר מקיואן שבעת כתיבת הספר החזיק על שולחנו חלוקי אבן אחדים שלקח מחוף צ'זיל. מחאות של אנשי הגנת הסביבה ואיום של הרשות המקומית להטיל עליו קנס של 2,000 ליש"ט גרמו למקיואן להחזיר את האבנים למקומן.
תרגומים

הספר תורגם לשפות אחדות: סינית, יוונית, טורקית, פינית, הולנדית, גרמנית ועברית. התרגום לעברית, בידי סמדר מילוא, יצא לאור בסדרת "פרוזה אחרת" של הוצאת עם עובד.
פרשנות > ממד הזמן של הספר

עיקר הספר הוא תיאור מדוקדק של ליל כלולותיהם של אדוארד ופלורנס. מנקודת מוצא זו מקדיש הספר מקום נרחב לזכרונות ילדותם ונעוריהם של שני גיבורי הספר. ששת עמודיו האחרונים של הספר מוקדשים לתיאור דחוס של ארבעים שנות החיים הבאות של גיבוריו (ובעיקר אלה של אדוארד). מיכאל הנדלזלץ התייחס למבנה זה: "בניגוד לעמודים הרבים שבהם האריך לתאר רגעים קצרים, כאן מקיואן עושה "טלסקופיזציה" של זמן וסוקר את יתר 40 השנים בחייו של אדוארד. המשחק הזה במתיחת הזמן וכיווצו מחריף עוד יותר את התחושה של החמצת הרגע שבה עוסקת נובלה זו."
פרשנות > האם פלורנס נוצלה מינית בידי אביה?

בעת שאדוארד מתפשט ופלורנס ממתינה לו על המיטה, היא נזכרת בשיט ביכטה עם אביה: "היא בת שתים-עשרה ושוכבת בלי נוע כמו שהיא שוכבת עכשיו, ממתינה, רועדת על הדרגש הצר שדופנותיו עץ מהגוני מבריק. במוחה חלל ריק, והיא מלאת בושה. ... השעה שעת ערב מאוחרת, ואביה פוסע לכאן ולכאן בתא החשוך הצפוף ומתפשט, כמו אדוארד עכשיו".
תיאור קצר זה, שאין לו המשך בספר, העלה אצל מבקרים את ההשערה שפלורנס נוצלה מינית בידי אביה. מיכאל הנדלזלץ, למשל, כתב: "אם יש ברקע מעשה של התעללות מינית, הוא מעולם לא נכתב במפורש אך קשה להבין אחרת מדוע ברגע הקשה של ההתעלסות המסורבלת הראשונה, נזכרת פלורנס בעצמה [בתיאור הנ"ל]". מקיואן התייחס לכך בראיון שבו אמר: "בגרסה הסופית זה נמצא שם כעובדה מעורפלת שהקוראים יוכלו לעשות בה כרצונם. לא רציתי להיות חד-משמעי מדי בעניין זה. קוראים רבים עלולים להחמיץ זאת כליל, וזה בסדר מבחינתי".
הערות שוליים

↑   אורי קליין, לא לדבר על מין: "על חוף צ'סיל" מתחיל מאופק ונגמר מגוחך, באתר הארץ, 1 ביולי 2018
↑  על חוף צ'זיל, עמ' 9
↑  על חוף צ'זיל, עמ' 99
↑  על חוף צ'זיל, עמ' 164
↑  Maev Kennedy, McEwan's pebbles back on beach, The Guardian, 6 April 2007
1 2  מיכאל הנדלזלץ, רגע אחד בחיים, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2007
↑  על חוף צ'זיל, עמ' 102
↑  מצוטט בספר: Mary Ward, The Literature of Love, Cambridge University Press, p. 61
| כתבי איאן מקיואן |
| --- | --- | --- |
| רומנים | גן הבטון • נחמת זרים • הילדים שבזמן • התמים • כלבים שחורים • אהבה עיקשת • אמסטרדם • כפרה • שבת • על חוף צ'זיל • סולאר • דברי מתיקה • טובת הילד • קליפת אגוז • מכונות כמוני • הג'וק • שיעורים |  |
| קובצי סיפורים | First Love, Last Rites • In Between the Sheets |  |
| ספרי ילדים | Rose Blanche • The Daydreamer (1994) |  |
| מחזות טלוויזיה | Jack Flea's Birthday Celebration • משחק החיקוי • Solid Geometry |  |
| תסריטים | The Ploughman's Lunch • Soursweet • The Good Son • התמים • על חוף צ'זיל • טובת הילד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1043164219  VIAF: 305322677   WorldCat (עם VIAF): 305322677
פארק ריוורסייד

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1874 
 נתונים ומידות
 שטח:  253.17 אקר
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  מנהטן 
 קואורדינטות:  40°48′14″N 73°58′12″W﻿ / ﻿40.804°N 73.97°W﻿ / 40.804; -73.97
 אתר רשמי
  (למפת מנהטן מוגדלת) פארק ריוורסייד(למפת מנהטן רגילה) פארק ריוורסייד
 
הפארק באביב.
פארק ריוורסייד (באנגלית: Riverside Park - "ריוורסייד פארק" - פארק גדת הנהר) הוא פארק ציבורי באזור האפר וסט סייד של רובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הפארק מתוחזק ומנוהל על ידי רשות הגנים והפנאי של עיריית ניו יורק.
היסטוריה

הקמת הפארק החלה בשנות ה-80 של המאה ה-19 על פי תכנונו של פרדריק לו אולמסטד (אשר תכנן את סנטרל פארק הסמוך). הקמת הפארק בהתאם לתכנונו של אולמסטד הסתיימה בשנת 1910.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 שופץ הפארק על פי תכנונו של רוברט מוס. מצבו של הפארק היה קשה בשל מגורים של חסרי בית רבים בפארק. במסגרת תוכניתו של מוזס הורד קו הרכבת ניו יורק סנטרל אל מתחת לפני הקרקע - בטרם הורדה זו הפרידה מסילת הברזל בין הפארק ליתר חלקי העיר ואפשרה את התדרדרותו. במסגרת הפרויקט הוקמה גם דרך הנרי הדסון. עלות השיקום, הסתרת מסילת הברזל ובניית הדרך הגיעה ל-100 מיליון דולרים
בשנות ה-90 של המאה ה-20, במסגרת תוכנית נדל"ן, הקים דונלד טראמפ ומשקיעים מהונג קונג שכונת מגורים הנקראת טרמפ פלייס בסמוך לפארק, שהורחב דרומה מרחוב 72 ועד רחוב 59. אזור זה מכונה "פארק ריוורסייד דרום" (Riverside Park South) והיה בעבר שייך לחברת הרכבות פן סנטרל.
הרחבת הפארק איפשרה את קישורו לפארק נהר ההדסון שמדרום ולאזור הוסט סייד הייוויי מצפון, וכיום קיימת שדרת ירק לכל אורכה של גדת נהר ההדסון של האי מנהטן.
גאוגרפיה

הפארק ממוקם בין נהר ההדסון לבין דרך ריוורסייד, ובין רחוב 72 ורחוב 125. חלקו הדרומי של הפארק (המכונה "פארק ריוורסייד דרום") ממוקם בין רחוב 72 ורחוב 59, באזור בו היה בעבר מגרשי רכבת פן (וכיום מוצגים באתר קרונות ישנים).
אנדרטאות

בפארק ממוקמות מספר אנדרטאות:
אנדרטת אלינור רוזוולט ברחוב 72, מעשה ידי הפסלת פנלופי ג'נקס;
אנדרטת החיילים והמלחים ברחוב 89.
אנדרטת ז'אן ד'ארק ברחוב 93, מעשה ידי הפסלת אנה הייאט הנטינגטון
אנדרטה ללוחמי מרד גטו ורשה ולשואה - אנדרטה זו נמצאת ברחוב 84, והוצבה ב-19 באוקטובר 1947.
כמו כן ממוקם בפארק קבר גרנט - מאוזוליאום לנשיא ארצות הברית יוליסס ס. גרנט.
מתקני ספורט

בפארק מגרשי ספורט רבים: טניס, כדורעף, כדורגל, כדורסל וכן מסלולי הליכה ומסלולי רכיבה על אופניים. בשנת 1995 הוקם בפארק, למול רחוב 108 מגרש החלקה על גלגיליות.
כמו כן תוכננה הקמת גן שעשועים לילדים על ידי האדריכל לואי קאהן והפסל איסאמו נאגוצ'י. חמש תוכניות הוגשו בין השנים 1961–1966 אולם בשל התנגדות תושבי הסביבה לתוכניות לא נבנה גן השעשועים.
אזכורים תרבותיים

בשנת 1974 צולמה בפארק סצנת קרב היריות מהסרט "Death Wish". כמו כן הפארק שימש רקע לסצנות בסרט "The Warriors" משנת 1979, ולסרטם של טום הנקס ומג ראיין משנת 1998 "יש לך הודעה".
הפארק שימש רקע לפרק "The Frogger" מסדרת הטלוויזיה סיינפלד.
קרן פארק ריוורסייד

תחזוקת הפארק ממומנת בחלקה על ידי קרן פארק ריוורדסייד - קרן שהוקמה בשנת 1970 בשל מצבו הקשה של הפארק. בקרן חברים כ-4,000 חברים האוספים כ-2 מיליון דולרים בשנייה לשיפור הפארק.
מעבורת רחוב 69 אפשרה מעבר כלי רכב אל מעבר לנהר ההדסון.
מנהרות הרכבת הורדו אל מתחת לפני הפארק ואפשרו הרחבת הפארק וקישורו לעיר - בתמונה- חלקי הפארק שמעל מסילת הברזל.
טראמפ פלייס - מבנים שהוקמו בסמוך לשטח המרוחב של הפארק.
פז'מיסל

ערך זה עוסק בנסיך בוהמי אגדי. אם התכוונתם לעיר בגליציה, פולין, ראו .
פסל המנציח את פז'מיסל וליבושה בוישהראד בפראג
פז'מיסל (בצ'כית: ‏Přemysl Oráčקובץ:Cs-Premysl.ogg‏Ⓘ‏, פז'מיסל החורש), לפי אגדת העם הצ'כית, הוא מייסד שושלת פז'מיסל של מלכי בוהמיה (צ'כיה), בעלה של הנסיכה האגדית ליבושה.
צאצאיו של פז'מיסל שלטו באדמות הכתר הבוהמי החל משנת 873, או אף קודם לכן, ועד שנת 1306, שבה נרצח ואצלב השלישי, אחרון מלכי בוהמיה שהיה בן לשושלת זו.