stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2010/2011 בלה ליגה
סטטיסטיקה > פרס זאמורה

| # | שחקן | קבוצה | ספיגות | משחקים | ממוצע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד ויקטור ואלדס | ברצלונה | 16 | 32 | 0.50 |
| 2 | ספרד איקר קסיאס | ריאל מדריד | 32 | 34 | 0.94 |
| 3 | ספרד דניאל ארנזוביה | דפורטיבו לה קורוניה | 36 | 32 | 1.13 |
| 4 | ספרד דייגו לופז | ויאריאל | 44 | 38 | 1.16 |
| 5 | ספרד ריקרדו | אוסאסונה | 46 | 38 | 1.21 |
עונת 2009/2010 בפרמייר ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  15 באוגוסט 2009 – 9 במאי 2010 (268 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  צ'לסי
 מספר משחקים:  380
 מספר שערים:  1053 (2.77 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  12,977,252 (34,151 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  חוף השנהב דידייה דרוגבה   (29 שערים)
 השחקן המצטיין:  אנגליה ויין רוני
 → 2008/20092010/2011 ←
 
עונת 2009/2010 הייתה העונה ה-18 של פרמייר ליג שהיא הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-15 באוגוסט 2009 והסתיימה ב-9 במאי 2010.
הליגה הבכירה כללה 20 קבוצות. וולברהמפטון וונדררס, בירמינגהאם סיטי וברנלי היו הקבוצות שעלו מפוטבול ליג.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
צ'לסי זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לפוטבול ליג ירדו ברנלי, האל סיטי ופורטסמות'. במקומן לליגה הבכירה עלו ניוקאסל יונייטד, וסט ברומיץ' אלביון ובלקפול.
כדורגלנים מצטיינים

דידייה דרוגבה (חוף השנהב חוף השנהב) מצ'לסי כבש 29 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השנייה בקריירה
ויין רוני ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
ויין רוני ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
פטר צ'ך (צ'כיה צ'כיה) מצ'לסי זכה ב"פרס כפפת הזהב" לשוער הטוב של העונה. בפעם השנייה בקריירה.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1. | צ'לסי  | 38 | 27 | 5 | 6 | 103 | 32 | 71 | 86 | זכייה בליגה ובגביע האנגלי  עליה לליגת האלופות |
| 2. | מנצ'סטר יונייטד | 38 | 27 | 4 | 7 | 86 | 28 | 58 | 85 | זכייה בליגה  עליה לליגת האלופות |
| 3. | ארסנל | 38 | 23 | 6 | 9 | 83 | 41 | 42 | 75 | עליה לליגת האלופות |
| 4. | טוטנהאם הוטספר | 38 | 21 | 7 | 10 | 67 | 41 | 26 | 70 | עליה לליגת האלופות |
| 5. | מנצ'סטר סיטי | 38 | 18 | 13 | 7 | 73 | 45 | 28 | 67 | העפלה לליגה האירופית |
| 6. | אסטון וילה | 38 | 17 | 13 | 8 | 52 | 39 | 13 | 64 | העפלה לליגה האירופית |
| 7. | ליברפול | 38 | 18 | 9 | 11 | 61 | 35 | 26 | 63 | העפלה לליגה האירופית |
| 8. | אברטון | 38 | 16 | 13 | 9 | 60 | 49 | 11 | 61 |  |
| 9. | בירמינגהאם סיטי | 38 | 13 | 11 | 14 | 38 | 47 | 9- | 50 |  |
| 10. | בלקברן רוברס | 38 | 13 | 11 | 14 | 41 | 55 | 14- | 50 |  |
| 11. | סטוק סיטי | 38 | 11 | 14 | 13 | 34 | 48 | 14- | 47 |  |
| 12. | פולהאם | 38 | 12 | 10 | 16 | 39 | 46 | 7- | 46 |  |
| 13. | סנדרלנד | 38 | 11 | 11 | 16 | 48 | 56 | 8- | 44 |  |
| 14. | בולטון וונדררס | 38 | 10 | 9 | 19 | 42 | 67 | 25- | 39 |  |
| 15. | וולברהמפטון וונדררס | 38 | 9 | 11 | 18 | 32 | 56 | 24- | 38 |  |
| 16. | ויגאן את'לטיק | 38 | 9 | 9 | 20 | 37 | 79 | 42- | 36 |  |
| 17. | וסטהאם יונייטד | 38 | 8 | 11 | 19 | 47 | 66 | 19- | 35 |  |
| 18. | ברנלי | 38 | 8 | 6 | 24 | 42 | 82 | 40- | 30 | ירדה ליגה |
| 19. | האל סיטי | 38 | 6 | 12 | 20 | 34 | 75 | 41- | 30 | ירדה ליגה |
| 20. | פורטסמות' | 38 | 7 | 7 | 24 | 34 | 66 | 32- | 19 | ירדה ליגה |
↑  תוך הורדת תשע נקודות בעקבות תחילת הליך פשיטת רגל
סטטיסטיקה > שערים

| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | חוף השנהב דידייה דרוגבה | צ'לסי | 29 |
| 2 | אנגליה ויין רוני | מנצ'סטר יונייטד | 26 |
| 3 | אנגליה דארן בנט | סנדרלנד | 24 |
| 4 | ארגנטינה קרלוס טבס | מנצ'סטר סיטי | 23 |
| 5 | אנגליה פרנק למפארד | צ'לסי | 22 |
| 6 | אנגליה ג'רמיין דפו | טוטנהאם הוטספר | 18 |
| 6 | ספרד פרננדו טורס | ליברפול | 18 |
| 8 | ספרד ססק פברגאס | ארסנל | 15 |
| 9 | טוגו עמנואל אדבאיור | מנצ'סטר סיטי | 14 |
| 10 | צרפת לואיס סאהה | אברטון | 13 |
| 10 | אנגליה גבריאל אגבונלהור | אסטון וילה | 13 |
סטטיסטיקה > בישולים

| מיקום | שחקן | קבוצה | בישולים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אנגליה פרנק למפארד | צ'לסי | 14 |
| 2 | ספרד ססק פברגאס | ארסנל | 13 |
| 3 | אנגליה ג'יימס מילנר | אסטון וילה | 12 |
| 4 | חוף השנהב דידייה דרוגבה | צ'לסי | 10 |
| 5 | אנגליה ארון לנון | טוטנהאם הוטספר | 9 |
| 5 | ויילס ראיין גיגס | מנצ'סטר יונייטד | 9 |
| 7 | אנגליה לייטון ביינס | אברטון | 8 |
| 7 | ויילס קרייג בלאמי | מנצ'סטר סיטי | 8 |
| 7 | אנגליה מת'יו את'רינגטון | סטוק סיטי | 8 |
| 7 | צרפת פלורן מאלודה | צ'לסי | 8 |
הערות שוליים

↑  Premier League Player Stats - Goals, www.premierleague.com (באנגלית)
↑  Premier League Player Stats - Assists, www.premierleague.com (באנגלית)
| עונות במפעל הראשון בחשיבותו בכדורגל האנגלי |
| --- | --- | --- |
| הפוטבול ליג | 1888/1889 • 1899/1890 • 1890/1891 • 1891/1892 • 1892/1893 • 1893/1894 • 1894/1895 • 1895/1896 •  1896/1897 • 1897/1898 • 1898/1899 • 1899/1900 • 1900/1901 • 1901/1902 • 1902/1903 • 1903/1904 • 1904/1905 • 1905/1906 •  1906/1907 • 1907/1908 • 1908/1909 • 1909/1910 • 1910/1911 • 1911/1912 • 1912/1913 • 1913/1914 • 1914/1915 • 1919/1920 • 1920/1921 • 1921/1922 • 1922/1923 • 1923/1924 • 1924/1925 • 1925/1926 •  1926/1927 • 1927/1928 • 1928/1929 • 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 •  1936/1937 •  1937/1938 •  1938/1939 •  1939/1940 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 • 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 |  |
| הפרמייר ליג | 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
פאול גש

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1885 שוורין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  22 באוגוסט 1940 (בגיל 54) ברנדנבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 תחום יצירה:  ציור, אדריכלות 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם 
 הושפע על ידי:  שטפן גאורגה 
 
פאול גש (בגרמנית: Paul Goesch‏; 30 באוגוסט 1885 – 22 באוגוסט 1940) היה אמן, אדריכל, ליטוגרף ומעצב גרמני בתחילת המאה העשרים. הוא היה קשור לאלמנטים העיקריים של האקספרסיוניזם הגרמני.
ביוגרפיה

גש נולד בשוורין. הוא סבל מ"פגיעות פיזית ורגשית" לאורך כל חייו, אך בכל זאת שמר על נחישות איתנה ליצור באופן פורה ולהתחבר לאוונגרד של תקופתו. הוא היה בנו של עורך דין ושופט, שגדל בברלין, שם מילא אביו תפקיד הוראה באוניברסיטת ברלין.
גש החל ללמוד במכללה הטכנית בברלין-שרלוטנבורג בשנת 1903 כדי ללמוד אדריכלות. כסטודנט, על פי הדיווחים, הוא פגש גם את זיגמונד פרויד וגם את רודולף שטיינר. הוא פיתח עניין באנתרופוסופיה, גרסתו של שטיינר לתיאוסופיה, ומאוחר יותר סייע בבניית הגותיאנום בשנים 14–1913. הוא סבל נפשית והיה מאושפז בטיפול פסיכיאטרי בגיל מוקדם (1909). למרות זאת הגיע לתואר האקדמי.
הוא למד ציור בסן רמו במשך חצי שנה, ונסע דרך איטליה, צרפת וגרמניה ופגש אמנים אחרים. בשנת 1911 קיבל תפקיד בחלם בפולין, ושימש שם כאדריכל העיר בין השנים 1915–1917.
יצירה

גש החל סדרה של תוכניות ורישומי "אדריכלות פנטזיה" בשנת 1914. הוא סבל מהתקף פסיכוטית בשנת 1917, ואושפז בבית חולים עד שנת 1919. לאחר שחרורו הוא נקשר לקבוצת נובמבר ולארביירטס פאר קונסט והציג עבודות בתערוכות שלהם. גש עבד עם ברונו טאוט במגדבורג על פרויקט שיקום משנת 1920. טאוט פרסם יצירות אמנות ומאמרים מאת גש בכתב העת האקספרסיוניסטי שלו Frühlicht ("אור ראשון").
מבחינה אמנותית, גש היה "מומחה בצבעי מים" אשר יצר מאות תמונות, לרוב בנושאים מיתולוגיים ודתיים (במיוחד מריה הבתולה). הוא גם כתב ואייר אגדות והלחין שירה.
מחלת נפש

בפברואר ובמרץ 1914 עזר גש לבנות את בניין הגותניאום הראשון של שטיינר בדורנאך, ולאחר מכן עבד כמנהל בניין ממשלתי בקלן במשך שלושה חודשים, וקיבל תעודה של "בונה ממשלתי".
בזמן אשפוזו הארוך הוא הכין 29 ציורים, על נייר וכן ספר ציורים שהגיש כתרומה אמנותית למרפאה הפסיכיאטרית של אוניברסיטת היידלברג.
עבודותיו של גש הוצגו רק בתערוכות קבוצתיות משנת 1921 ואילך, סבל גש יותר ויותר מקשיים פסיכולוגיים, והפך לחולה בגטינגן שם גיסו היה ראש המוסד הפסיכיאטרי.
בשנת 1934, תחת המשטר הנאצי, הועבר גש לבית החולים הפסיכיאטרי בברנדנבורג בטאופיץ, שם אסור היה לצייר והוא נאלץ לעבוד בעבודת כפיים.
בשנת 1940 סילקו אנשי הס"ס את גש מטאופיץ ורצחו אותו. כנראה, באוגוסט 1940, בכלא הישן בברנדנבורג. הוא היה אחד מאלפי הקורבנות של פעולת מסע המתת החסד הנאצית.
השילוב של יצירות אמנות ובעיות פסיכיאטריות בביוגרפיה של גש הביא לו תשומת לב מסוימת בהקשר של האמנות הזרה או תנועת "ארט ברוט".
מספר יצירותיו של גש נכללות באוסף של הפסיכיאטר והיסטוריון האמנות הנס פרינהורן המתוחזק כעת באוניברסיטת היידלברג, והוצגו בתערוכת אוסף פרינצ'ורן בשנת 1996.
המרכז הקנדי לאדריכלות מכיל באוסף 234 רישומים של גש.
גלריה

ראש צבעוני
מריה עם חרב בלב
בניין
אדריכלות פנטסטית
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  Anonymous, Paul Gösch, 1885–1940: Aquarelle und Zeichnungen, Berlin, Berlinische Galerie, 1976 (exhibition catalogue).
↑  Paul Goesch - Artists - Moeller Fine Art, web.archive.org, ‏2016-04-30
↑  Canadian Centre for Architecture (CCA), Search, www.cca.qc.ca (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810558689705606  GND: 12842270X  ISNI: 0000 0000 6681 7137  LCCN: no2016096442  NKC: jo20181015307  RKD: 125878  SUDOC: 193835746  ULAN: 500033490  VIAF: 33049650   WorldCat (עם VIAF): 33049650 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאול גש".
פוליניו

פוליניו (באיטלקית: Foligno; בלטינית :Fulginia, Fulginium, Fulginiae;  בניב מקומי: Fulginate) היא העיר השלישית בגודלה במחוז אומבריה והשנייה בגודלה בנפת פרוג'ה.
העיר שוכנת, כמעט במחצית הדרך בין פירנצה - 185 ק"מ לבין רומא - 166 ק"מ. היא מהווה צומת מסילות ברזל חשוב. ליד העיר שדה תעופה.
היא שוכנת בעמק אומברה (Valle Umbra) הנחצה על ידי נהר טופינו (Topino). בתחום שיפוטה חוות חקלאיות, הנפוצות בהרים מסביב. בתחום השיפוט העירוני היו בסוף שנת 2008 57.032 תושבים.
העיר פוליניו היא מרכז מסחרי ותעשייתי עשיר והחשוב של עמק אומברה. העיר סבלה מרעידות אדמה קשות, האחרונות היו בשנים 1832 ו-1997.
ייחודה של העיר

בפוליניו תחנת רכבת חשובה בקו הרוחב הראשי של איטליה המרכזית: רומא - אנקונה. ממנה הסתעפות צפונה לפרוג'ה. היות העיר  מרכז תחזוקה לרכבות, באזור בו התרחשו קרבות כבדים במלחמת העולם השנייה,  הביאה להריסתה בהפצצות בעלות הברית. שיקומה של העיר אחרי המלחמה היה איטי.
מצויים בה מונומנטים מימי הביניים. מתקופת רומא העתיקה נשמר רק התכנון של הרחובות במרכז העיר.
בעיר מרכזי תעשייה בתחומים: זיקוק סוכר, מטלורגיה - הפקת מתכות, טקסטיל, חומרי בנייה, ייצור נייר ועיבוד עצים. היא נמנית עם רשת הערים המייצרות שמן זית באיטליה.
בעקבות לקחי מלחמת העולם השנייה, העיר החדשה נבנתה בפיזור ויש בה שכונות במרחק ממרכזה וכך גם באו לידי פתרון בעיות תחבורה ואיכות הסביבה יחד עם בעיה מקומית קשה: הימצאות אדמות ביצתיות שאינן מתאימות לבנייה.
פיאצה דלה רפובליקה
עמק המארן

| --- | --- |
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  איל-דה-פרנס
 נפות במחוז:  3 רבעים, 49 קנטונים, 47 ערים
 בירת המחוז:  קרטיי
 תאריך ייסוד:  1 בינואר 1968
 על שם:  מארן 
 שטח:  245 קמ"ר
  ‑ הנקודה הגבוהה:  highest point in Val-de-Marne 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,415,367 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  5,419 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  48°46′40″N 02°25′20″E﻿ / ﻿48.77778°N 2.42222°E﻿ / 48.77778; 2.42222
 אזור זמן:  UTC +1
 אתר המחוז
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
עמק המארן (בצרפתית: Val-de-Marne) הוא מחוז בחבל איל-דה-פראנס שבצרפת. המחוז נמצא דרומית-מזרחית לפריז ונקרא על שם נהר המארן שזורם בו ונשפך לנהר הסן. הוא אחד משלושת המחוזות המרכיבים את הטבעת הפנימית שמקיפה את פריז יחד עם רמות הסן וסן-סן-דני. המחוז הוכרז ב-1968.
עמק המארן הוא המחוז העשירי בכמות אוכלוסייה מבין מחוזות צרפת.
פור רויאל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר ציסטרציאני, monastery, מבנה לשעבר 
 כתובת:  route des Granges 
 מיקום:  Magny-les-Hameaux 
 מדינה:  צרפת 
 מייסדים:  Mathilde de Garlande 
 מפעיל:  Service of the Museums of France 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־13
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־13 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית 
 קואורדינטות:  48°44′42″N 2°00′57″E﻿ / ﻿48.745076°N 2.015773°E﻿ / 48.745076; 2.015773
  (למפת איל-דה-פראנס מוגדלת) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מופור רויאל(למפת איל-דה-פראנס רגילה) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מופור רויאל
 
תחריט של פור-רויאל-דה-שאן
הריסות מנזר פור-רויאל-דה-שאן
פור-רויאל-דה-שאן (בצרפתית: Port-Royal-des-Champs; הגייה מדויקת: רוּאָיָאל) היה מנזר שנוסד על ידי המסדר של נזירים ציסטרציאנים כ-25 ק"מ דרומית מערבית לפריז, ובו התקיימו מספר מוסדות תרבותיים חשובים.
היסטוריה

פור-רויאל נוסד ב-1204 כמנזר לנשים. המקום התפרסם כמוסד חינוכי אחרי שנערכה שם רפורמה בתוכנית הלימודים על ידי אם המנזר ז'קלין ארנו ב- 1602. ב-1626 פרצה במקום מגפת קדחת הביצות ורוב הנזירות הועברו למנזר בפריז שנודע בשם פור-רויאל-דה-פרי, בעוד שהמנזר הישן נודע בשם פור-רויאל-דה שאן (פור-רויאל של השדות).
החל משנת 1648 התיישבה בפור-רויאל-דה-שאן קבוצת גברים "מתבודדים" שחפצו להיות נזירים. קבוצה זו כללה אחדים מבני משפחת ארנו (Arnauld), ומספר אנשי אצולה ובהם הדוכס דה לוויין, קלוד לאנסלו והברון דה פונשאטו. הם חפרו תעלות ניקוז וייבשו את הביצות, תקנו את הבניינים וטפחו את המטעים והגנים. ב-1634 ז'אן דו ורז'יה דה אוראן נעשה מנהל המנזר. הוא היה ממצדדי תורתו של התאולוג הקתולי קורנליוס יאנסן, שלפיה האדם מושחת מטבעו בגלל החטא הקדמון והחיים בעולם הזה הם הבל ושווא. מכאן ואילך מנזרי פור-רויאל נמנו עם מצדדיו של יאנסן. ב-1638 "המתבודדים", שכונו "גבירי פור-רויאל", ייסדו את "בתי הספר הקטנים של פור-רויאל" שהתפרסמו בשל רמתם החינוכית הגבוהה, ובעיקר משום שמהם יצאה הבשורה של "דקדוק פור-רויאל" - הדקדוק הצרפתי הקלאסי שהסדיר את חוקי השפה הצרפתית לדורות הבאים. בבתי ספר אלה למדו ילדים בגילים 9 - 10 ובהם ז'אן רסין המחזאי לעתיד. תוכנית הלימודים כללה צרפתית, לטינית, יוונית ותאולוגיה.
המתמטיקאי בלז פסקל ואחותו ז'קלין נהגו להתפלל בפור-רויאל-דה-פרי. ב-1651 הפכה ז'קלין לנזירה בפור-רויאל-דה-שאן, ובדצמבר 1654 הפך בלז פסקל לחבר הקהילה של אותו מוסד, אחרי שעבר חוויה דתית בעקבות תאונה. הוא שהה בפור-רויאל-דה-שאן 15 יום ב-1655 ובמשך ארבע השנים הבאות נהג לבקר שם לעיתים קרובות, ועמד בקשר הדוק עם מצדדיו של יאנסן. פסקל הגן על פור-רויאל נגד התקפתם של הישועים שהתנגדו בכל תוקף ליאנסניזם וראו בו כפירה בדת הקתולית.
ב-1661 נסגרו בתי הספר של פור-רויאל, וב-1666 ראשי קבוצת "המתבודדים" נאסרו בפקודת המלך לואי הארבעה עשר. ב-1679 נאסר על המוסד לקבל חברים חדשים. ב-1708 הכריז האפיפיור קלמנס האחד עשר על ביטולו של פור-רויאל-דה-שאן. ב-29 באוגוסט 1709 הוקף המקום בחיילים שגירשו משם את הנזירות בפקודת המלך לואי הארבעה עשר. ב-1710 נהרסו הבניינים ובכך הקיץ הקץ על פור-רויאל שהתקיים 506 שנה.
פיטר אוזגוד

פיטר לזלי אוזגוד (אנגלית: Peter Leslie Osgood;‏ 20 בפברואר 1947 - 1 במרץ 2006) היה כדורגלן אנגלי בשנות ה-60 וה-70.
קריירת מועדונים

אוזגוד נולד בווינדזור. כנער חתם בצ'לסי וערך את הופעת הבכורה בגיל 17 גביע הליגה כשהבקיע את שני השערים בניצחון 2:0 על וורקינגטון טאון ב-16 בדצמבר 1964. כשחקן בקבוצת המילואים, כבש 30 שערים ב-20 משחקים ולא עבר זמן רב עד שהפך לשחקן הרכב קבוע.
לאחר מחנה אימונים באוסטרליה בו כבש 12 שערים בשמונה משחקים, פתח בהרכב בניצחון 4:1 על רומא ב-22 בספטמבר 1965 בגביע ערי הירידים. הוא כבש עוד שבעה שערים בליגה, אחד מהם היה אחרי ריצה של 60 יארד מול שחקני ברנלי.
הוא שבר את רגלו לאחר התקלות עם אמלין יוז מבלקפול בגביע הליגה ב-6 באוקטובר 1966, מה שעצר את התקדמותו, בעקבות כך גם החמיץ את גמר גביע ה-FA הראשון של צ'לסי ב-20 במאי 1967. בלעדיו, הפסידו "הכחולים" 2:1 לטוטנהאם הוטספר באצטדיון ומבלי.
הייתה זאת אכזבה גדולה לשחקן, למרות זאת התגבר על פציעתו וחזר לשחק. ראיית המשחק שלו ותכונותיו הפיזיות זוהו על ידי המאמן החדש דייב סקסטון שהציב אותו בדרך כלל כקשר.
בסך הכל, שיחק אוזגוד 380 משחקים בצ'לסי וכבש 150 שערים. הוא אחד מתשעה שחקנים בלבד שכבש בכל סיבוב של גביע ה-FA (ונכון להיום, האחרון שעשה זאת), כשעזר לצ'לסי לזכות בגביע ב-1970 לאחר משחק חוזר מול לידס יונייטד. הוא כבש את שער השוויון באולד טראפורד כשקבוצתו ניצחה לבסוף 2-1.
ב-1971 אוזגוד היה חלק מהקבוצה שזכתה בגביע המחזיקות לאחר ניצחון 2-1 על ריאל מדריד בפיראוס, במשחק בו כבש את השער השני והמנצח של צ'לסי. ב-1972, כבש בגמר גביע הליגה, אך צ'לסי הפסידו 2-1 לסטוק סיטי.
לאחר אי-הסכמה עם המגנ'ר דייב סקסטון בהקשר לצורת חייו, אוזגוד, יחד עם כמה שחקנים אחרים, הועברו לרשימת ההעברות ונמכר לסאות'האמפטון במרץ 1974 בסכום שיא של 275,000 לירות שטרלינג. עם סאות'האמפטון, זכה בגביע האנגלי ב-1976 עם ניצחון 1-0 על מנצ'סטר יונייטד. הוא עזב את הקבוצה בנובמבר 1977, תקופה קצרה לאחר שעזר למועדון לעלות ליגה. הוא כבש 36 שערים ב-157 משחקים אצל "הקדושים". לקראת סוף הקריירה שלו, שיחק גם תקופה קצרה בנוריץ' סיטי.
אוזגוד חזר לצ'לסי בדצמבר 1978 אחרי ששיחק מספר משחקים בפילדלפיה פיורי בארצות הברית. הוא חזר לסטאמפורד ברידג' בזמן שהקבוצה הייתה במאבקים נגד הירידה. הוא כבש בבכורה המחודשת שלו בקבוצה, בהפסד 7-2 למידלסברו. הוא נשאר במועדון עד סוף העונה לפני שפרש בדצמבר 1979.
נבחרת אנגליה

אוזגוד עשה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה בפברואר 1970 בניצחון 3-1 על נבחרת בלגיה. הוא היה בסגל במונדיאל 1970, בו שיחק בשני משחקים מול נבחרת צ'כוסלובקיה ונבחרת רומניה כמחליף. הוא שיחק בסך הכול ארבעה משחקים בנבחרות, ללא כיבושים.
חיים פרטיים ומותו

פיטר אוזגוד היה נשוי שלוש פעמים. מאשתו הראשונה נולדו לו שני בנים, ומאשתו השלישית בן נוסף.
הוא נפטר בחודש מרץ של שנת 2006, בגיל 59 בלבד, מהתקף לב.
פייבוריט קו

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 2004 – הווה (כ־20 שנה) 
 מיקום המטה:  שיגה 
  
 www.f-favorite.net
 
פייבוריט קו בע"מ (באנגלית: Favorite Co., Ltd) היא חברה יפנית המייצרת מיניאטורות וצעצועים, בעיקר של דינוזאורים ובעלי חיים אחרים. את הדגמים יוצרת החברה ממגוון חומרים: פולירייזן, מתכת, פלסטיק וויניל. קו המוצרים שלה נע מצעצועים פשוטים ועמידים לילדים ועד לדגמי אספנות ("פסלי שולחן") הנמכרים גם בחנויות של מוזיאוני טבע. החברה הוקמה בשנת 2004 ומעסיקה פסלים ואמנים פלאונטולוגים (בהם מייקל טרצ'יץ' (אנ'), שהשתתף בהכנת דגמי הדינוזאורים בסרט "פארק היורה") שיוצרים דגמים ומיניאטורות לפי הנחיות של פלאונטולוגים מוסמכים.
פוליארני (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כרזת העונה הראשונה, 2019
 סוגה:  דרמת פשע קומדיה שחורה
 שחקנים:  מיכאיל פורצ'נקוב איוואן אוחלוביסטין
 ארץ מקור:  רוסיה 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  30
 הפקה
 מפיק:  יבגני ניקישוב, ואלרי פיודורוביץ' 
 צלמים:  אולוגבג חמרייב 
 אורך פרק:  48-68 דקות
 שידור
 רשת שידור:  THT
 תקופת שידור מקורית:  28 באוקטובר 2019 – הווה
 קישורים חיצוניים
 polyarniy.tnt-online.ru
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פוליארני (ברוסית: Полярный) היא סדרת טלוויזיה רוסית מסוגת דרמת פשע המתרחשת בעיירה מושלגת, בה מסתתר איש העולם התחתון לשעבר הנמלט מזרועות אכיפת החוק ומנסה להתחיל חיים חדשים בצפון הרחוק של רוסיה, אך משימה זו מתבררת כקשה משחשב. בסדרה מככבים מיכאיל פורצ'נקוב, יקטרינה שפיצה ואיוואן אוחלוביסטין בתפקידים הראשיים. פרק הבכורה שודר בערוץ THT ב-28 באוקטובר 2019. העונה השנייה עלתה ב-8 בנובמבר 2021.
עלילה > עונה 1

הסיפור מגולל את קורותיו של ויקטור גרומוב, גנגסטר לשעבר בכינוי ויטה הקצב. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, שמו בלבד גרם לסוחרי מוסקבה לבהלה ויריביו בעסק המסוכן לשמור ממנו מרחק. אך עם הזמן פרש ויקטור ועבר לעיירה פרברית, הרחק מפקקי המטרופולין הסואן והמרדף הבלתי פוסק אחר העושר. הוא חי בחווה האקולוגית עם השור שלו, בראטן.
אך האידיליה הזו מופרת על ידי ביקורו הבלתי צפוי של שותפו לשעבר של ויטיה: ארתור, שהנהיג בעבר את הארגון הפלילי שלהם. ארתור מספר על התעמולה החזקה של גורמי אכיפת החוק הפדרליים ומבקש מוויטיה להחזיק בקרן המשותפת שלהם בחשבון הבנק שלו. ויטיה בכלל לא מתלהב מהסיכון הזה, אבל אין לו זכות לסרב לארתור, מכיוון שהוא חייב לו ורק כך יוכל להימנע ממאסר. ויטיה מכניס את הקרן המשותפת לחשבון הבנק שלו ולבקשתו העקשנית של ארתור מכניס לחשבונו סיסמה שרק הוא יודע.
כמה חודשים אחר כך, ויקטור מקבל את השיחה המיוחלת מארתור. ההמולה שככה. כעת הוא יכול להחזיר את הכסף. אבל בדיוק באותו הרגע, פרסה ענקית שנתלתה בכניסה לחווה נופלת על ראשו של ויטיה. אחרי שוויטיה שב להכרה, הוא מבין שהוא שכח לחלוטין את הסיסמה מחשבון הבנק. מתוך הבנה שאיש לא יאמין לו ומסיבה זו הוא מנסה לברוח. לאחר מספר ימים של נסיעה ברכב דואר, ויטיה יורד בתחנה בשם פוליארני, אי שם הרחק בצפון הרחוק של רוסיה.  בפוליארני, ויקטור לוקח על עצמו את התפקיד של רובין הוד, עוזר למקומיים להילחם באי צדק, ופוגש את אהבתו. בעוד הצרות רודפות אותו גם לשם.
עלילה > עונה 2

ויקטור מוצא עצמו במאבק עם רשויות אכיפת החוק הפדרליות והשוטרת המוסקבאית, ראיסה בוריסובנה ושלטונות העיר שמגבות אותה, אלה החליטו לפתוח על אדמתו את המזבלה הגדולה באירופה. במקביל, מתפתחים שני סיפורי אהבה - ויקטור מתכונן להציע נישואין לפולינה, והברמן סלבה - לליובה, חברתה של פולינה.
שחקנים ודמויות

מיכאיל פורצ'נקוב - ויטיה הקצב
איגור ז'יז'יחין - ארתור
איוואן אוחלוביסטין - "בולט"
יקטרינה שפיצה - פולינה
יאן צפניק - ראש עיריית פוליארני
קרינה זוורבה - אנג'לה
סבטלנה ליסטובה
פיליפ דיאצ'קוב
ולדימיר יפיפאנצב
אנטון בוגדנוב
עמק הטודרה

| --- | --- |
עמק הטודרה וסביבתו
עמק הטודרה וסביבתו
 מידע כללי
 סוג:  עמק 
 נתונים ומידות
 אורך:  50 ק"מ 
 מיקום
 מדינה:  מרוקו מרוקו
 מיקום:  אזור "האטלס הגבוה"
 קואורדינטות:  31°31′12″N 5°31′50″W﻿ / ﻿31.52°N 5.53056°W﻿ / 31.52; -5.53056
  (למפת מרוקו מוגדלת) רבאט קזבלנקה אגאדיר טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתעמק הטודרה(למפת מרוקו רגילה) רבאט קזבלנקה אגאדיר טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתעמק הטודרה
 
עמק הטודרה (בערבית מרוקאית: نهر تودغا, בצרפתית: Vallée du Toudra) הוא עמק במרוקו, המשתרע לאורך נהר באותו השם על פני כחמישים ק"מ ויוצר כך נווה מדבר שבמרכזו העיר טינריר. העמק משתרע למרגלות אזור הרי האטלס הצפוני ("האטלס הגבוה") וזורם מזרחה לעבר מדבר סהרה.
העמק הוא מרכזו של השבט הבֶּרְבֵּרִי טודגה.
בעמק שלושה יישובים עיקריים, בעבר גם שם של שלושה מחוזות, טודגה אל-אולה בצפון, טודגה אל-סופלה בדרום, ועית-איססע-או, מקום מושבו של חלק מהשבט הברברי (של נוודים למחצה) של עית-עתה.
בנוסף, שני המחוזות של טודגה בעצם מורכבים מ-51 כפרים מבוצרים היסטוריים - קסר, אוטונומיים זה מזה, של שבטים שונים, הכוללים מספר מלאח - רבעים יהודים.
בשנות ה-70 של המאה ה-20, שליש מאוכלוסיית העמק קיבלה אישור עבודה במכרות בצפון צרפת, ואחר כך רוב קבוצה זו עברה לעבוד במגזר החקלאי באזור הים התיכון, בעיקר סביב מונפלייה.
עמק מרכז מחוז טינריר.
העמק מפורסם בזכות קניון הטודרה, בו קירות מצוק שגובהם יכול להגיע ל-300 מטרים.
הערות שוליים

1 2  אורלי גנוסר, ‏בין החמור לג'יפ: מרוקו באקסטרים, באתר גלובס, 1 בפברואר 2020
↑  טלי פרקש, אצלנו בכפר טודרא: היהודים האבודים של מרוקו, באתר ynet, 6 בינואר 2015
↑  יוסף ג'קסון, אלף לילה ולילה: טיול במרוקו הקסומה, באתר ynet, 27 באפריל 2015
עופר אוגש, ‏חולמים על החולות, באתר גלובס, 11 בנובמבר 2010
עמעם (חשמל)

עמעם הנפוץ בבתי מגורים עם כפתור הזזה לשינוי עוצמה
עַמְעַם (בלועזית: דִּימֶר) הוא רכיב המאפשר שינוי בשטף האור המופק מ גוף תאורה.
עיקרון פעולה

קיימות מספר שיטות פעולה של עמעמים:
עמעם המכיל מעגל חשמלי המשנה את צורת הגל של המתח החשמלי המגיע לנורה, ובכך מוריד או מעלה את עוצמת התאורה. זהו סוג העמעם הנפוץ מסוף המאה ה-20.
עמעם המוריד ומעלה את המתח החשמלי.
עמעם המבוסס על נגדים משתנים.
לעמעמים המקובלים מאז סוף המאה ה-20 הנצילות החשמלית גבוהה. בעוד שנגד משתנה מאבד אנרגיה בצורת חום (נצילות נמוכה עד 0.5), עמעם הממתג (מכבה ומדליק לסירוגין) את האנרגיה העוברת דרכו, יכול תאורטית להגיע לנצילות הקרובה ל-1.
שימושים

קיימים עמעמים במגוון גדלים - החל ברכיב חשמלי, בגודל של מתג תאורה לשימוש ביתי, וכלה במכשירים להספק גבוה, המשמשים באולמות או בתאורת חוץ (למשל לתאורה בתיאטרון או להארה דקורטיבית של בניינים בלילה). עמעמים לשימוש ביתי שמיועדים לנורות ליבון והלוגן, נשלטים לרוב באופן ישיר (ידני), אם כי קיימות גם מערכות בשליטה מרחוק (למשל X10). עמעמים מקצועיים לתאורה פלאורסצנטית, פריקה (HID) ו-LED, נשלטים בדרך כלל באמצעות מערכות בקרה דיגיטליות (כגון DALI [ראשי תיבות של Digital Addressable Lighting Interface]) או אנלוגיות (0-10V).