stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Joe Rogan Experience
אורחים

בשנת 2019 רוגן אירח שלושה מועמדים לנשיאות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית - את אנדרו יאנג, טולסי גבארד, ואת ברני סנדרס. לפחות ארבעה מועמדים אחרים ביקשו להתארח בתוכנית אך לא התקבלו.
תחומי העיסוק והעניין של רוגן משפיעים על בחירת אורחיו, ולכן נוהג לארח סטנדאפיסטים, אמני לחימה, ספורטאים באליפות הלחימה האולטימטיבית ואושיות כושר וקומדיה נוספות.
רוגן אירח גם מספר אורחים המשויכים לארגונים המזוהים עם הימין הרדיקלי ושהביעו דעות גזעניות, הומופוביות, וטרנספוביות, ביניהם אלכס ג'ונס, גאווין מקאינס ועוד, וזכה לביקורת בשל כך. בנוסף זכה לביקורת על כך שאירח טועני תאוריות קשר והפיץ מידע כוזב, הן בתחום המגפת הקורונה והן בתחום קיומם של חייזרים, הכחשת משבר האקלים, ועוד. על חלק מאמירות אלו רוגן התנצל בעקבות ביקורת מידי אנתוני פאוצ'י, והצהיר כי אין להתייחס אליו לפודקאסט כמקור מידע רפואי אמין.
הערות שוליים

↑  Eadicicco, Lisa (9 בדצמבר 2015). "The 10 Most Popular Podcasts of 2015". Time. נבדק ב-24 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Spangler, Todd (19 במאי 2020). "Joe Rogan Will Bring His Podcast Exclusively to Spotify". Variety. נבדק ב-19 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stock Alert: Spotify Shares Up 7%". Nasdaq. 20 במאי 2020. נבדק ב-20 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hayley Prokos (8 ביולי 2019). "Joe Rogan Praised by Twitter After Bernie Sanders Appears On Podcast to Debate Health Care, Gun Laws and Aliens". Newsweek. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  MacDonald, Tyler (19 בינואר 2020). "Joe Rogan says Biden, Warren and Buttigieg have requested appearances on his podcast". Inquisitr. נבדק ב-24 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
גרמפוס אפור

| גרמפוס אפור |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: דולפיניים
סוג:: גרמפוס
מין:: גרמפוס אפור
שם מדעי
 Grampus griseus ‏קיווייה, 1812
תחום תפוצה


גרמפוס אפור בהופעה
גרמפוס אפור (שם מדעי: Grampus griseus), הוא דולפין והוא מין יחיד בסוג גרמפוס (Grampus). המין תואר לראשונה על ידי ז'ורז' קיווייה ב-1812.
זהו דולפין גדול יחסית היכול להגיע לאורך 2.5-3.5 ולמשקל של 250–500 ק"ג. צבעו אפור עד לבן והוא בעל צלקות לבנות על רוב גופו. הסנפיר הגבי דומה לסנפיר הדולפינן.
תפוצה

הגרמפוס האפור נפוץ בכל העולם באזורים בעלי אקלים ממוזג או טרופי, לרוב במים עמוקים ולא קרוב לחוף. ניתן למצוא אותו באזורים הטרופיים של האוקיינוס ההודי, האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי, כמו גם בים התיכון ובים האדום. עם זאת, הוא אינו חי בים השחור. התנאים המועדפים עליהם הם אזורים בקרבת המדף היבשתי עם שיפועים תלולים, אשר עומקם נע בין 400 ל-1,000 מטרים, ואשר טמפרטורת המים בהם היא מעל 10 (רצוי מעל 15) מעלות צלזיוס.
אוכלוסיית הגרמפוסים האפורים, שחיה בקרבת המדף היבשתי של ארצות הברית, תועדה והגיעה לגודל של כ-60,000 פרטים. תיעוד שבוצע באוקיינוס השקט הצביע על כ-175,000 פרטים באזור הטרופי המזרחי ועל כ-85,000 פרטים במערבי.
גרמפוס אפור בישראל

אוכלוסיית הגרמפוס האפור נחקרה מעט מעבר למדף היבשת הישראלי בים התיכון. בכל סקרי מחמל"י אשר בוצעו מעבר למדף היבשת, תועדו להקות ממין זה ולכן ההנחה היא שהאוכלוסייה קבועה במדרון היבשת, מערבית לחוף ישראל. בשלושה מקרים הגיעו אל החוף פרטים חולים או פצועים. בשני מקרים הם מתו במרכז האישוש של מחמל"י תוך כ-18 שעות ובמקרה השלישי הושב הגרמפוס הצעיר לים.
במפרץ אילת ישנן תצפיות רבות של מין זה, הנחשב נפוץ בים סוף.
הערות שוליים

↑  גרמפוס אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
  
| דולפיניים |
| --- | --- | --- |
| לווייתן דלוע-ראש (סוג ומין יחיד) | לווייתן דלוע-ראש |     |
| קטלן (סוג ומין יחיד) | קטלן |     |
| קטלן גמדי (סוג ומין יחיד) | קטלן גמדי |     |
| עבשן קטלני (סוג ומין יחיד) | עבשן קטלני |     |
| נתב | נתב גדול-סנפיר • נתב קטן-סנפיר |     |
| דולפין מצוי | דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפין מצוי ארוך-חוטם |     |
| דולפין לווייתני | דולפין לווייתני צפוני • דולפין לווייתני דרומי |     |
| דולפין הנהרות | טוקוקסי • דולפין גיאנה |     |
| סוסא | סוסא גיבן • סוסא הודי • סוסא אטלנטי • סוסא אוסטרלי |     |
| סטנלה | סטנלה מפוספסת • סטנלה ארוכת-חרטום • סטנלת קליימן • סטנלה פאנטרופית • סטנלה אטלנטית |     |
| דולפין תלום-שן (סוג ומין יחיד) | דולפין תלום-שן |  |
| דולפינן | דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • דולפינן אוסטרלי |  |
| דולפין קטן | דולפין צ'יליאני • דולפין דרום-אפריקאי • דולפין לבן-ראש • דולפין קומרסון |  |
| גרמפוס אפור (סוג ומין יחיד) | גרמפוס אפור |  |
| דולפין פראסר (סוג ומין יחיד) | דולפין פראסר |  |
| דולפין בקבוקי | דולפין פסיפי לבן-צד • דולפין מזנק • דולפין וילסון • דולפין שחור-סנטר • דולפין לבן-גב • דולפין אטלנטי לבן-צד |  |
| דולפין סלוד-סנפיר | דולפין איראוואדי • דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547136905171
550-559 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 559 - 550 לפנה"ס
אירועים ומגמות

559 לפנה"ס - מלך פרס כנבוזי הראשון מת ומוחלף על ידי בנו כורש הגדול.
556 לפנה"ס - פייסיסטראטוס מגורש מאתונה לאביה.
556 לפנה"ס - לבאשי-מרדוך מומלך לאחר מות אביו, נרגל שראצר, למלך בבל.
556 לפנה"ס - נבונאיד מתמנה למלך בבל לאחר רציחתו של לבאשי-מרדך.
550 לפנה"ס - יישוב יוון בידי היוונים מסתיים.
550 לפנה"ס - אבדרה נחרבת על ידי תראקיה.
550 לפנה"ס - מושלמת בניית מקדש ארטמיס באפסוס.
550 לפנה"ס - כורש הגדול מדיח את אסטיאגס מלך מדי, ייסוד האימפריה הפרסית.
550 לפנה"ס - מקדש הרה בפאסטום, איטליה, נבנה בשנה זו.
550 לפנה"ס - גאוטמה בודהה מייסד את הבודהיזם בצפון הודו לאחר 6 שנים של תרגול שלווה ומדיטציה.
קרתגו כובשת את סיציליה סרדיניה וקורסיקה.
אנשים משמעותיים

558 לפנה"ס - מותו של סולון, מדינאי, משורר, ומחוקק אתונאי.
556 לפנה"ס - לבאשי-מרדוך מלך בבל למשך תשעה חודשים עד הירצחו.
556 לפנה"ס - נבונאיד מתמנה למלך בבל.
556 לפנה"ס - לידתו של סימונידאס איש קיאוס.
28 בספטמבר 551 לפנה"ס - לידתו של קונפוציוס.
551 לפנה"ס - מותו של זרתוסטרה מייסד הזורואסטריות.
550 לפנה"ס - לידתו של אפיכרמוס, מחזאי יווני (מת ב-460 לפנה"ס).
רות בורשטיין

| --- | --- |

 לידה:  9 בספטמבר 1945 (בת 79) 
 
רות בורשטיין (נולדה ב-9 בספטמבר 1945) היא בלשנית עברית. עוסקת בתחביר עברית המקרא והעברית החדשה; בחקר השיח; בחקר הדיאלוג; בלשון, תרבות וחברה; בניסוח ועריכה; בחינוך לשוני ובפיתוח החשיבה באמצעות הוראת הלשון.
ביוגרפיה

בורשטיין נולדה בתל אביב, דור שביעי בארץ, בת למנוחה (לבית סלונים; ילידת חברון) ואברהם אפשטיין, ממייסדי חברת 'הכרם' בת"א. למדה בתיכון עירוני ד' במגמה מתמטית-פיזיקלית. קיבלה תואר ראשון בהצטיינות בלשון העברית ובמקרא, ותואר שני בהצטיינות בלשון העברית מאוניברסיטת תל אביב. בורשטיין עשתה את הדוקטורט שלה באוניברסיטת בר-אילן, בהנחיית פרופ' מאיה פרוכטמן.
בעת לימודיה לתואר שני ואף אחרי כן, לימדה בחוג ללשון עברית בסמינר הקיבוצים.
בשנים 1975–1984 עבדה ברשות השידור עם אבא בנדויד ורות אלמגור-רמון בקורסי הדרכה בעברית לקריינים, שדרים, עורכים וכתבים.
משנת 1976 עד 2017 לימדה המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין. בשנת 1984 הייתה יו"ר הוועדה להתוויית הנחיות לכתיבת 'עבודה סמינריונית בחינוך' במכללה. בשנים 1995 – 2008 הייתה ראש החוג ללשון העברית. משנת 1997 עד שנת 2005 הייתה חברה בוועד המנהל של עמותת המכללה. משנת 1997 חברה בעמותה של המכללה.
בשנת 1997 חברה בוועדה לבדיקת מעמדה של הלשון העברית במכללות השונות ולחיבור תוכנית לימודים בלשון למכללות. משנת 1995 עד 2008 חברה בפורום רכזי הלשון העברית במכללות של מכון מופ"ת.
בשנת 2000 ייסדה את המגמה לעריכת לשון במכללה והיא עמדה בראשה עד 2017. משנת 2000 עד 2019 הייתה חברה בוועדת המקצוע – לשון עברית – במשרד החינוך וחברה במועצת איל"ש (האגודה הישראלית לבלשנות שימושית).
בשנים שניהל איתי זמרן את המכללה (1988–2003) הייתה שותפה לכמה תוכניות לימוד חדשניות, ניסוין וגיבושן: (א) השיעור הפתוח – ניסוי בדידקטיקה חלופית; (ב) טיפ"ה בים (טיפוח פרחי הוראה בירושלים) – למידת חקר שבבסיסה העניין האישי; (ג) סמינריון רפלקטיבי בגישה מחקרית. על תוצאות ניסויים אלו כתבו ב-2003 איתי זמרן, נתן גובר, רות בורשטיין, חוה גיא ודורון נידרלנד את "אפשר גם אחרת – פדגוגיה ביקורתית ופדגוגיה המחנכת לביקורת", סדרת ניירות דיון בעריכת ורדה שרוני, מכון מופ"ת, תל אביב.
בשנים 2001–2011 הייתה יועצת מדעית של האתר "לשונט" של משרד החינוך באינטרנט.
בשנים 2003 - 2006 הייתה יו"ר פורום רכזי הלשון במכללות במכון מופ"ת של משרד החינוך. במסגרת פעילות זו ייסדה מסורת של ימי עיון בלשון העברית של המרצים במכללות להכשרת מורים. מסורת זו נשמרת עד היום.
בשנים 2005 - 2006 הייתה חברה בוועדת היגוי (בראשות פרופ' רפאל ניר) מטעם המרכז לבחינות והערכה – מיסודן של האוניברסיטאות – לחיבור מבחן מיון בלשון (מבחן לש"ם) למתעתדים ללמוד במכללות להוראה.
בשנים 2005 - 2013 הייתה חברה במערכת האתר 'אוריינות ושפה' במרשתת.
בשנים 2005 - 2011 ערכה את כתב העת 'חלקת לשון' לבלשנות עיונית ושימושית מטעם האגודה הישראלית לבלשנות שימושית בשיתוף המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין .
בשנים 2007–2010 הייתה מזכירה-גזברית של החוג הישראלי לבלשנות ע"ש חיים רוזן.
משנת 2008 חברה בצוות החשיבה – כתיבה אקדמית – של מכון מופ"ת.
משנת 2014 חברת מערכת בעיתון JOKOPOST ומובילת תחום החינוך בו.
כתבה עשרות מאמרים שפורסמו בכתבי עת מוכרים ובספרי יובל לחוקרי לשון וחינוך וחיברה שני ערכים (אחד על משפטי שאלה ואחד על כינויי שאלה) the Encyclopedia of Hebrew Language and Linguistics.
חברה במערכת כתבי העת "חלקת לשון" ו"ספרות ילדים ונוער".
נשואה לאברהם בורשטיין ואם לשתי בנות.
ספרים שערכה

'ספר איתי זמרן' לכבודו של ד"ר איתי זמרן עם צאתו לגמלאות (2005). המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין, ירושלים. הספר כולל 32 מאמרים; 630 עמודים.
שער קובץ מאמרים לזכרו של פרופ' שלמה מורג (2003 (בתוך 'במכללה' 14–15, המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין, ירושלים. עמ' 7–132.
אסופת מאמרים לזכרו של ד"ר ראובן סיוון (1996). 'במכללה' 8, המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין, ירושלים.
ספר לכבודו של ד"ר יצחק שלזינגר "חלקת לשון" 38-37.
ספר לכבוד פרופ' חוה בת־זאב שילדקרוט "חלקת לשון 43–44.
רשימת פרסומיה

ראו בAcademia.edu
באוקטובר 2021 יצא לאור ספרה "משפטי השאלה ומשפטי התשובה בעברית בת־ימינו" בהוצאת מכון מופ"ת. הספר הוא המשך לעבודת הד"ר, 460 עמודים.
סאוטה

.
סאוטה (בספרדית: Ceuta – "סֶ֫אוּטָה"; בערבית: سبتة – "סַ֫בְּתַה") היא מובלעת ספרדית בצפון אפריקה הממוקמת בקצה הצפוני של המגרב במרוקו לחוף הים התיכון ומצר גיברלטר. מיקומה האסטרטגי, המהווה מעבר הכרחי בין האוקיינוס האטלנטי לים התיכון, עשה אותה לצומת מסחרי חשוב, ולאורך הדורות היא הייתה מיושבת ברציפות על ידי עמים שונים. כיום מרוקו טוענת לריבונות על השטח, ותובעת את העברתו לשליטתה, אולם הקהילה הבין-לאומית מכירה בו כחלק מספרד.
היסטוריה

בתחילת האלף הראשון לפני הספירה הפיניקים הקימו מאחז באזור והפכו את המעגנים בסביבתו לנמלים שבהם התנהל מסחר ימי. במאה ה-5 לפנה"ס השתלטו על האזור אנשי קרתחדשת (קרתגו) שכינו את העיר "אבילה" או "אבן-חק" (אנ'). לאחר חורבן קרתגו במלחמות הפוניות, רוב צפון מערב אפריקה נשאר בשליטתן של מדינות קליינטיות של רומא, נומידיה ומאורטניה, אולם התרבות הפונית המשיכה לשגשג במקום גם לאחר הכיבוש.
האימפריה הרומית כבשה את העיר מידי הקרתגנים בשנת 42 לספירה, והפכה אותה לנמל צבאי. באותה תקופה היא נקראה "ספטם" (Septem), וזהו, כנראה, מקור שמה הנוכחי, סאותה. כעבור 400 שנה נפלה העיר לידיהם של הוונדלים, ולאחר מכן השתלטו עליה ויזיגותים מאזור ספרד (היספניה), והאימפריה הביזנטית.
בשנת 710, עם התקדמות המוסלמים לעבר ספרד, החליט יוליאנוס (אנ'), השליט הוויזיגותי של העיר להחליף את נאמנותו למלך הוויזיגותי רודריק, ולשתף פעולה עם המוסלמים, שפעלו להשלמת הכיבוש המוסלמי של ספרד. לאחר מותו עברה העיר לשליטה ישירה הערבים המוסלמים, דבר שעורר את התנגדותם של השבטים הבֶּרְבֶּרִים ששכנו באזור. בשנת 740 התחולל מרד של ברברים מעדת ח'וארג' (עדה שפרשה מן האסלאם), שבמהלכו חרבה העיר. במאה ה-9 נבנתה העיר מחדש בידי הברברים.
בשנת 1309 נכבשה העיר בידי ממלכת פאס בסיועה של אראגון. בשנת 1415 כבשו הפורטוגזים את העיר בניסיון לדחוק את רגלי המוסלמים ולהשתלט על נתיבי הסחר. בשנת 1580 אוחדו כתרי פורטוגל וספרד. בשנת 1640 הפכה פורטוגל שוב לעצמאית, ונכנסה למלחמה עם ספרד. בתקופה זו כבר היו רוב תושבי סאוטה ספרדים, והתייצבו לצד ספרד במלחמה. ב-1 בינואר 1668 הכירה פורטוגל בבעלות מלך ספרד על העיר במסגרת אמנת ליסבון. בראשית המאה ה-20 נמצאה סאוטה בלב הטריטוריה שכונתה מרוקו הספרדית, שטח שהיה נתון לשלטון קולוניאלי ספרדי לפי אמנת פאס משנת 1912. ב-1956 הכירה ספרד בעצמאות מרוקו, והעבירה את "מרוקו הספרדית" לידי ממלכת מרוקו, אולם הערים סאוטה ומלייה נותרו בידי ספרד כיוון שנחשבו לחלק בלתי-נפרד ממנה. סאוטה נחשבה בעבר לחלק ממחוז קדיס, אולם כיום היא נחשבת לעיר אוטונומית.
מרוקו תובעת את העברת הערים סאוטה ומלייה לריבונותה. ממשלת מרוקו אף השוותה את מעמדן של הערים למעמדה של גיברלטר, טריטוריה בריטית שספרד תובעת ריבונות עליה. ספרד מצידה טוענת כי השלטון המוסלמי בעיר במהלך ההיסטוריה היה קצר יחסית, ולפיכך אין בסיס לתביעתה של מרוקו.
לאחר שנים של הסתננויות יחידים סבלה המובלעת החל מספטמבר 2005 מניסיונות הסתננות המונית של מהגרים אפריקאים שמשתמשים בה (ובמלייה) כדרך להיכנס לאיחוד האירופי שספרד חברה בו. אף על פי שכבר ב־1992 נחתמה אמנה בין ספרד למרוקו המסדירה את החזרת המהגרים הבלתי חוקיים למרוקו, אמנה זו אינה ממומשת, ובפועל אפריקאים המסתננים לתוך המובלעת (למעט מרוקאים) זוכים בסופו של דבר למעמד של פליטים. התגברות ההגירה הביאה את השלטונות הספרדיים להקמת גדר ההפרדה של סאוטה. היו גם מקרים של ירי לעבר המהגרים, שספרד ומרוקו מאשימות בו זו את זו.
באוגוסט 2024, למרות המשך בניית גדר ההפרדה סביב סאוטה, דווחו מקרים של ניסיונות הגירה בשחייה בים מצד מהגרים, במטרה להיכנס לאיחוד האירופי דרך המובלעת הספרדית.
ערים תאומות

לסוטו מסרו, לסוטו
ראו גם

הר אצ'ו
בית הדרקונים
מלייה
איסלה פרחיל
מרוקו הספרדית
| --- | --- |
פסל עמודי הרקולס בכניסה לנמל סאוטה: בית הדרקונים
הערות שוליים

↑  Six killed near Spain's enclave, BBC News, ‏6 באוקטובר 2005
↑  דיווחים המוניים היום על הסתננות של מאות מוסלמים ממרוקו לספרד, באתר Investify, ‏26 באוגוסט 2024
| הקהילות האוטונומיות של ספרד |
| --- | --- | --- |
| קהילות אוטונומיות | אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • מורסיה • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |  |
| ערים אוטונומיות | סאוטה • מלייה |  |
| סמל האימפריה הפורטוגזית |
| --- | --- | --- |
| צפון אפריקה | אגוז (1506–1525) • אל קאסר אס-סגיר (1458–1550) • ארזילה (1471–1550, 1577–1589) • אזמור (1513–1541) • סאוטה (1415–1640) • מזאגאן (1485–1550, 1506–1769) • אסואירה (1506–1525) • ספים (1488–1541) • אגאדיר (1505–1769) • טנג'יר (1471–1662) • ואדאן (1487–אמצע המאה ה–16) |  |
| אפריקה שמדרום לסהרה | אקרה (1557–1578) • אנגולה (1575–1975) • אנובון (1474–1778) • ארגן (1455–1633) • קבינדה (1883–1975) • כף ורדה (1642–1975) • סאו ז'ורז'ה דה מינה (1482–1637) • ביוקו (1478–1778) • חוף הזהב הפורטוגזי (1482–1642) • גינאה ביסאו (1879–1974) • מלינדה (1500–1630) • מומבסה (1593–1698, 1728–1729) • מוזמביק (1501–1975) • קילווה קיסיוואני וסונגו מנארה (1505–1512) • טירת סאו זואו בפטיסטה דה אז'ודה (1680–1961) • סאו טומה ופרינסיפה 1753–1975 • סוקוטרה (1506–1511) • זנזיבר (1503–1698) • זיגינשור (1645–1888) |  |
| מערב אסיה | בחריין (1521–1602) • הורמוז (1515–1622) • מסקט (1515–1650) • בנדר עבאס (1506–1615) |  |
| תת-היבשת ההודית | ציילון הפורטוגזית (1518–1658) • לקשאדוויפ (1498–1545) • האיים המלדיביים (1518–1521, 1558–1573) • וסאי-ויראר (1535–1739); מומבאי (1534–1661); קז'יקוד (1512–1525); קנאנור (1502–1663); צ'אול (1521–1740); צ'יטגונג (1528–1666); קוצ'י (1500–1663); קאנור (1536–1662); דאדרה ונאגר הבלי (1779–1954); דאמאן (1559–1962); דיו (1535–1962); גואה וגואה העתיקה (1510–1962); הוגלי (1579–1632); נגפטינאם (1507–1657); פוליקאט (1518–1619); פאליפורם (1502–1661); סלסט (1534–1737); מצ'יליפטנאם (1598–1610); מנגלור (1568–1659); סוראט (1540–1612); טהואוטהוקודי (1548–1658); סן תומא דה מליאפור (1523–1662; 1687–1749) |  |
| מזרח ודרום מזרח אסיה | איי בנדה (המאה ה-16 עד המאה ה-18) • פלורס (המאה ה–16 עד המאה ה–19) • מקאו (1557–1999) • מקאסאר (1512–1665) • מלאקה (1511–1641) • איי מאלוקו (אמבון 1576–1605, טרנאטה 1522–1575, טידורה 1578–1650) • נגסאקי (1571–1639) • טימור הפורטוגזית (1702–1975) |  |
| אמריקה הצפונית | ניופאונדלנד (1501–1570?) • לברדור (1501–1570?) נובה סקוטיה (1519–1570?) |  |
| אמריקה המרכזית והדרומית | ברזיל (1500–1822) • ברבדוס (1536–1620) • הפרובינציה הציספלאטינית (1808–1822) • גיאנה הצרפתית (1809–1817) • קולוניה דל סקרמנטו (1680–1777) |  |
| מדיירה והאיים האזוריים | שתי קבוצות איים אלה היוו חלק מהאימפריה הפורטוגזית החל במאה ה-15, וב-1976 היו למחוזות אוטונומיים. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564226305171  BNE: XX4659610  BnF: cb12243542n (data)  GND: 4085201-5  LCCN: n80038188  MusicBrainz: 381524a3-718f-4a22-837e-e3bc698a45ef  NARA: 10044582  NKC: ge128911  SUDOC: 031167772  UKPARL: zV9TVfkr  VIAF: 5748169639245696580002   WorldCat (עם VIAF): 5748169639245696580002
פרסי ג'קסון וגביע האלים

| --- | --- |

כריכת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  ריק ריירדן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  דיסני היפריון
 תאריך הוצאה:  2023
 מספר עמודים:  256
 הוצאה בעברית
 תרגום:  יעל אכמון
 סדרה
 סדרת ספרים:  פרסי ג'קסון והאולימפיים
 ספר קודם:  פרסי ג'קסון ותקוות האולימפוס
 הספר הבא:  פרסי ג'קסון וזעם האלה המשולשת
פרסי ג'קסון וגביע האלים (באנגלית: The Chalice of the Gods) הוא רומן פנטזיה המבוסס על המיתולוגיה היוונית מאת ריק ריירדן. הוא יצא לאור ב-26 בספטמבר 2023 על ידי דיסני היפריון. זהו הספר השישי בסדרת פרסי ג'קסון והאולימפיים, והוא משמש כהמשך לחמשת הספרים המקוריים, העלילה מתרחשת לאחר אירועי הסדרה גיבורי האולימפוס ולפני הסדרה גורלו של אפולו.
עלילה

פוסידון מודיע לפרסי ג'קסון כי מכיוון שהוא מעולם לא היה אמור להתקיים (עקב השבועה לאחר מלחמת העולם השנייה על כך ששלושת הגדולים לא יולידו חצויים נוספים), פרסי אינו כשיר לאוניברסיטת רומא החדשה. עם זאת זאוס הסכים לאפשר לפרסי להתקבל בתנאי שישלים שלושה מסעות חיפושים חדשים עבור האלים ויקבל מכתב המלצה אחד מכל אל. פוסידון עוזר לפרסי לפרסם מודעה עבור שירותיו תוך שהוא מקצה נימפת ים להיות היועצת של פרסי בבית הספר כסיוע נוסף. חברתו של פרסי אנבת' צ'ייס וחברו הטוב גרובר אנדרווד מתנדבים לעזור לפרסי להשלים את המסעות.
נושא הספל של זאוס, גנימדס, מגיב למודעה, זקוק לעזרה כי הגביע שלו נגנב וגנימדס צריך למצוא אותו לפני שהאלים האחרים יגלו. פרסי וחבריו חוקרים את אלות נוספות כחשודות פוטנציאליות, ונאלצים לעקוף את לוח הזמנים של בית הספר של פרסי. למרות ששתי האלות נוקו מכל עוול, בתמורה לניקוי מטה הכרוז הקסום שלה, האלה איריס חושפת את האשם האמיתי - אל הזקנה גראס, ועוזרת לפרסי, אנבת' וגרובר לאתר אותו. פרסי מאותגר על ידי האל בקרב האבקות.
עם זאת, פרסי, אנבת' וגרובר מקבלים קריאת מצוקה מגנימדס שזאוס עורך בראנץ' פתאומי לאמו ריה, כלומר שגנימדס צריך את הגביע מיד בחזרה
אחרי קרב ההאבקות, שבסופו פרסי משיג את הגביע, הוא מצליח בעזרת כובע ההיעלמות של אנבת' להיכנס לאולימפוס ולהביא לגנימדס את הגביע. בסופו של דבר הוא משיג את מכתב ההמלצה מגנימדס. אך משימתו לא הושלמה כי הוא צריך להשלים עוד שני מסעות חיפושים שכנראה הם יהיו בספר הבא בסדרה.
דמויות > דמויות ראשיות

פרסי ג'קסון – בנו של פוסידון ובן זוגה של אנבת'. במהלך הספר הוא מנסה למצוא את גביע האלים לאחר שהוא נגנב.
אנבת' צ'ייס – בתה של אתנה ובת זוגו של פרסי. במהלך הספר היא עוזרת לפרסי למצוא את גביע האלים לאחר שהוא נגנב.
גרובר אנדרווד – סאטיר וחבר טוב של פרסי ואנבת'. במהלך הספר הוא עוזר לפרסי למצוא את גביע האלים לאחר שהוא נגנב.
דמויות > אלים

זאוס – אל השמיים ומלך האלים. הוא אחיו של פוסידון ודודו של פרסי. הוא נשוי להרה, אך הוא בוגד בה עם גנימדס. במהלך הספר זאוס עורך בראנץ' באולימפוס לכבוד אמו ריַה.
הרה – אלת הנישואים ואשתו של זאוס. היא שונאת את גנימדס מכיוון שהוא מנהל רומן עם בעלה זאוס, ולכן היא נחשדת בכך שהיא גנבה את הגביע מגנימדס. במהלך הספר היא משתתפת בבראנץ' שזאוס עורך באולימפוס לכבוד ריַה.
גנימדס – אל אהבה ונושא גביע האלים. הוא מנהל רומן עם זאוס למרות נישואיו להרה, ולכן הרה שונאת אותו. במהלך הספר הוא מבקש מפרסי שיחזיר עבורו את הגביע לאחר שהוא נגנב ממנו, ופרסי מצליח בעזרת אתנה להחזיר לו את הגביע במהלך הבראנץ' שזאוס עורך באולימפוס לכבוד ריַה.
פוסידון – אל הים. הוא אחיו של זאוס ואביו של פרסי. במהלך הספר פוסידון נמנע מלהשתתף בבראנץ' שזאוס עורך באולימפוס לכבוד ריַה, והוא קורא לבנו פרסי אמיץ על כך שהוא התגנב לבראנץ' כדי להחזיר את הגביע לגנימדס.
אתנה – אלת החוכמה. היא בתו של זאוס ואמה של אנבת'. במהלך הספר היא משתתפת בבראנץ' שזאוס עורך באולימפוס לכבוד ריַה, ובמהלכו היא עוזרת לפרסי להחזיר את הגביע לגנימדס.
הבה – אלת הנעורים ונושאת גביע האלים לפני גנימדס. היא בתם של זאוס והרה. הבה עזבה את תפקיד נשיאת הגביע לאחר שהיא נישאה להרקולס, ולכן גנימדס החליף אותה בתפקיד, ומכיוון שהתפקיד היה שלה בעבר, היא נחשדת בכך שהיא גנבה את הגביע מגנימדס.
איריס – אלת הקשת. היא הייתה נושאת גביע האלים לפני הבה, ומכיוון שהתפקיד היה שלה בעבר, היא נחשדת בכך שהיא גנבה את הגביע מגנימדס, אך היא אומרת שהיא אינה מעוניינת בתפקיד הזה יותר, אלא היא מעוניינת בתפקיד שליחת האלים שגם היה שלה בעבר לפני הרמס.
גֶראס – אל הזקנה. במהלך הספר מתגלה שהוא זה שגנב את הגביע מגנימדס, אך פרסי מצליח לקחת ממנו את הגביע ולהחזיר אותו לגנימדס.
דמטר – אלת התבואה. במהלך הספר היא משתתפת בבראנץ' שזאוס עורך באולימפוס לכבוד ריאה.
הרמס – שליח האלים ובנו של זאוס. במהלך הספר הוא משתתף בבראנץ' שזאוס עורך באולימפוס לכבוד ריאה.
דמויות > טיטאנים

קרונוס – אל הזמן ומלך הטיטאנים לשעבר. הוא בעלה של ריאה ואביהם של זאוס ופוסידון. הוא נהג לבלוע את ילדיו ישר כשהם נולדו, אך כאשר הגיע תורו של זאוס, ריאה נתנה לקרונוס אבן במקום זאוס, וכך זאוס ניצל. כשזאוס גדל הוא שם לקרונוס שיקוי הקאה במשקה שלו, וכך קרונוס הקיא את כל בניו ובנותיו. קרונוס הובס על ידי פרסי בספר הקודם, ובספר הזה הוא מוזכר על ידי זאוס במהלך הבראנץ' באולימפוס לכבוד ריאה.
ריַאה – אלת האמהות. היא אשתו של קרונוס ואמם של זאוס ופוסידון. קרונוס נהג לבלוע את ילדיו ישר כשהם נולדו, אך כאשר הגיע תורו של זאוס, ריאה נתנה לקרונוס אבן במקום זאוס, וכך זאוס ניצל. במהלך הספר זאוס עורך בראנץ' באולימפוס לכבוד ריאה.
דמויות > דמויות משניות

סאלי ג'קסון – אמו של פרסי ואשתו של פול.
פול בלופיס – בעלה של סאלי ואביו החורג של פרסי.
רקע

פרסי ג'קסון וגביע האלים הוכרז ב-18 באוקטובר 2022. ב-24 בפברואר 2023, אמנות העטיפה הוכרזה לצד תאריך היציאה הסופי של הפרויקט. אמנות העטיפה נעשתה על ידי ויקטו נגאי, ותאריך השחרור היה 26 בספטמבר 2023.
ספרי המשך

הספר הבא והשביעי בסדרה ייקרא "פרסי ג'קסון וזעם האלה המשולשת", והוא צפוי לצאת בשנת 2024.
הערות שוליים

↑  ג'ונס, מייקל (18 באוקטובר 2022). "Rick Riordan to Return to Percy Jackson Next Fall". Publishers Weekly. נבדק ב-30 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ריירדן, ריק (24 בפברואר 2023). "Chalice of the Gods cover reveal!". ריק ריירדן. נבדק ב-30 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  חולוב, כריסטיאן (24 בפברואר 2023). "Rick Riordan unveils the cover for Percy Jackson and the Chalice of the Gods, teases new adventure". Entertainment Weekly. נבדק ב-30 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
מאמס מייבלי

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1894 דרום קרוליינה
 פטירה:  23 במאי 1975 (בגיל 81) וייט פליינס, ניו יורק
 מקום קבורה:  בית הקברות פרנקליף 
 שם לידה:  לורטה מרי אייקן
 סוגה מועדפת:  קומדיה, וודוויל, סאטירה, קולנוע
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1919–1975 (כ־56 שנים)
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'קי "מאמס" מייבלי (באנגלית: Jackie "Moms" Mabley; נולדה בשם לורטה מרי אייקן, Loretta Mary Aiken‏ 19 במרץ 1894 – 23 במאי 1975) הייתה קומיקאית, זמרת, ואמנית וודוויל שהופיעה במעגלי המופעים השחורים של תקופת ההפרדה הגזעית בארצות הברית. מאוחר יותר בחייה היא הופיעה גם בתוכניות בידור בטלוויזיה, כמו אלה של אד סאליבן, הארי בלפונטה והאחים סמאת'רס. היא הייתה ידועה בעיקר בשל ההומר ה"גס" שלה, וזכתה לפופולריות רבה בקרב קהלים שחורים במשך חצי מאה, עד שגם קהלים לבנים החלו להכירה בשנות ה-60.