stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפקולטה למדע והנדסה של חומרים (הטכניון)

| --- | --- |

 פקולטה
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־30 שנה) 
 תלמידים
 :  300 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°46′31″N 35°01′31″E﻿ / ﻿32.775364282188°N 35.025314254674°E﻿ / 32.775364282188; 35.025314254674
 materials.technion.ac.il
  (למפת חיפה מוגדלת) הפקולטה למדע והנדסה של חומרים(למפת חיפה רגילה) הפקולטה למדע והנדסה של חומרים(למפת הגליל המערבי רגילה) הפקולטה למדע והנדסה של חומרים(למפת הגליל המערבי מוגדלת) הפקולטה למדע והנדסה של חומרים
 
בניין הפקולטה למדע והנדסה של חומרים בטכניון
הפקולטה למדע והנדסה של חומרים של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1994, והיא עוסקת במחקר של הנדסת חומרים ובהכשרה של מהנדסי חומרים. דיקאנית הפקולטה היא פרופ' גיטי פריי.
היסטוריה

בתחילת שנות השישים התחילה פעילות בנושא הנדסת חומרים במסגרת הפקולטה להנדסת מכונות. בשנת 1980 הוקמה המחלקה להנדסת חומרים כיחידה עצמאית בטכניון, שהעניקה תארים גבוהים בלבד - תואר שני ודוקטור. בשנת 1994, נפתח מסלול לימודים לתואר ראשון, והמחלקה הפכה לפקולטה להנדסת חומרים.
דן שכטמן, חבר סגל הפקולטה זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 2011. בשנת 2019 התרחשה במעבדת הפקולטה תאונת עבודה בעקבותיה נהרג פרופסור אלעזר גוטמנאס.
הפקולטה כיום

בפקולטה לומדים כיום כ-300 סטודנטים בלימודי לתואר ראשון וכ-100 משתלמים לתארים גבוהים. סגל הפקולטה כולל 15 חברי סגל.
מסלולי לימוד

מסלול משולב כימיה/פיזיקה והנדסת חומרים - תוכנית משותפת עם הפקולטה לפיזיקה והפקולטה לכימיה, התוכנית אורכת כארבע וחצי שנים. לימוד מעמיק של מקצועות היסוד (מתמטיקה, פיזיקה, כימיה ומחשבים). וכן, התמחות באחד מהתחומים הבאים: חומרים אלקטרוניים, פולימרים, מטלורגיה וחומרים קרמיים. התוכנית מעניקה תואר ראשון בכימיה או בפיזיקה ותואר ראשון בהנדסת חומרים: "בוגר למדעים בכימיה" או "בוגר למדעים בפיזיקה" ו"מוסמך למדעים בהנדסת חומרים" (B.Sc.)
הערות שוליים

↑  Message from the Dean, Faculty of Materials Science and Engineering, Technion (באנגלית אמריקאית)
↑  אחיה ראב"ד, מת מפצעיו הפרופסור שנפגע בפיצוץ בטכניון, באתר ynet, 26 באוקטובר 2019
וילטורד, נסיכת בוואריה

וילטורד, נסיכת בוואריה (בגרמנית: Wiltrud von Bayern, ‏10 בנובמבר 1884 - 28 במרץ 1975), הייתה בתו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה ואשתו של וילהלם קרל, דוכס אוראך.
ביוגרפיה

וילטורד נולדה ב-10 בנובמבר 1884 במינכן, ללודוויג, נסיך בוואריה ולמריה תרזה מאוסטריה-אסטה, בתם של פרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה ואליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה. בשנת 1913 עלה אביה לשלטון, לאחר הדחת בן דודו אוטו, מלך בוואריה, והוכתר כלודוויג השלישי, מלך בוואריה, אולם הוא נאלץ להתפטר מתפקידו לאחר מלחמת העולם הראשונה.
ב-26 בנובמבר 1924 התחתנה וילטורד עם וילהלם קרל, דוכס אוראך, שהיה אלמן מאשתו הראשונה אמליה, דוכסית בבוואריה. לבני הזוג לא נולדו ילדים, ובשנת 1928 מת וילהלם. לאחר מותו התגוררה וילטורד באוברסטדורף ולא התחתנה שוב, וב-28 במרץ 1975 היא מתה בביתה.
וילחיבקה

| --- | --- |
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  זקרפטיה זקרפטיה
 שטח:  4.93 קמ"ר
 גובה:  178 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,857 (2001)
 קואורדינטות:  48°15′48″N 23°03′56″E﻿ / ﻿48.263333333333°N 23.065555555556°E﻿ / 48.263333333333; 23.065555555556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםוילחיבקה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםוילחיבקה(למפת זקרפטיה רגילה) אוז'הורוד מוקצ'בו חוסט וינוהרדיב סבליאבה רחיב לבוב איוואנו-פרנקיבסק רומניה הונגריה סלובקיה פוליןוילחיבקה(למפת זקרפטיה מוגדלת) אוז'הורוד מוקצ'בו חוסט וינוהרדיב סבליאבה רחיב לבוב איוואנו-פרנקיבסק רומניה הונגריה סלובקיה פוליןוילחיבקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וילחיבקה (באוקראינית: Вільхівка; בהונגרית: Ölyvös, אֶייְוֶוש; ברוסית: Ольховка, אולחובקה; בצ'כית: Vlachovo, ולחובו; בסלובקית: Oljachova, אוליאחובה; ביידיש: לאכיף) הוא כפר במחוז זקרפטיה שבמערב אוקראינה.
היסטוריה

עד שנת 1918 היה האזור במחוז מרמורש שבממלכת הונגריה, ומשנת 1919 עד 1939 ברפובליקה הצ'כוסלובקית. בימי מלחמת העולם השנייה היה המחוז תחת כיבוש הונגרי ובשנת 1945 סופח לאוקראינה, אז רפובליקה בברית המועצות.
יהודי וילחיבקה

ראשוני היהודים הגיעו למקום בתחילת המאה ה-19 והתפרנסו ברובם מחקלאות.
בשנת 1941 גויסו גברי העיר לעבודות כפייה ובסוף אותה שנה גורשו מהעיר מספר משפחות ללא אזרחות הונגרית. באמצע מאי 1944 שולחו יהודי העיר להשמדה במחנה אושוויץ.
לקריאה נוספת

או'יוו'ש (לאכיף), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 13. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים ברובם על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הקורפוס ה-89 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1942 – אפריל 1945 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס ה-89 (בגרמנית: LXXXIX. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1942, כחלק מהארמייה ה-15, וכמפקדו מונה אלפרד פון הוביקי. ב-9 באוגוסט ניתן לקורפוס השם קבוצת הקרב סכלדה, והוא הוצב באנטוורפן.
בנובמבר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הראשונה, עמה לחם במבצע נורדווינד ובקרבות בגרמניה, ובאפריל 1945 הושמד הקורפוס.
מפקדים

| שם | כהונה |
| --- | --- |
אלפרד פון הוביקי: 2 באוגוסט 1942 - 18 בדצמבר 1942
הוגו הפל: 18 בדצמבר 1942 - אפריל 1943
אלפרד פון הוביקי: אפריל 1943 - 30 ביוני 1943
ורנר פון גילזה: 30 ביוני 1943 - 12 בינואר 1944
פרידריך-וילהלם נוימן: 12 בינואר 1944 - 29 בינואר 1944
ורנר פון גילזה: 29 בינואר 1944 - 23 בנובמבר 1944
גוסטב ההנה: 23 בנובמבר 1944 - אפריל 1945
סדר הכוחות > מבצע נורדווינד

במבצע נורדווינד כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-361
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-256
הדיוויזיה ה-245
וילחיבצי

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  זקרפטיה זקרפטיה
 קואורדינטות:  48°05′57″N 23°44′22″E﻿ / ﻿48.099166666667°N 23.739444444444°E﻿ / 48.099166666667; 23.739444444444 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםוילחיבצי(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםוילחיבצי(למפת זקרפטיה רגילה) אוז'הורוד מוקצ'בו חוסט וינוהרדיב סבליאבה רחיב לבוב איוואנו-פרנקיבסק רומניה הונגריה סלובקיה פוליןוילחיבצי(למפת זקרפטיה מוגדלת) אוז'הורוד מוקצ'בו חוסט וינוהרדיב סבליאבה רחיב לבוב איוואנו-פרנקיבסק רומניה הונגריה סלובקיה פוליןוילחיבצי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וילחיבצי (באוקראינית: Вільхівці; בהונגרית: Irhóc, אירהוץ; ברוסית: Ольхо́вцы, אולחובצי; ביידיש: ווילחאוויץ) הוא כפר במחוז זקרפטיה שבמערב אוקראינה.
היסטוריה

עד שנת 1918 היה האזור במחוז מרמורש שבממלכת הונגריה, ומשנת 1919 עד 1939 ברפובליקה הצ'כוסלובקית. בימי מלחמת העולם השנייה היה המחוז תחת כיבוש הונגרי ובשנת 1945 סופח לאוקראינה, אז הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית בברית המועצות.
יהודי וילחיבצי

יהודים התיישבו במקום בתחילת המאה ה-18 ובשנת 1768 היו בכפר 11 משפחות יהודיות. הקהילה היהודית הוקמה רשמית בשנת 1830 אז גרו בכפר 63 יהודים. לקהילה היו בית כנסת ובית עלמין
בשנת 1941 גורשו מספר משפחות ללא אזרחות הונגרית ונרצחו באזור קמניץ-פודולסקי, בשנת 1944 נשלחו יתר היהודים למחנה ההשמדה אושוויץ.
לקריאה נוספת

אירהוץ (וילחוביץ), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמודים 30–31. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים ברובם על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
בית הקברות היהודי בכפר
הר הארדי (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי טולה 
 קואורדינטות:  66°49′00″S 50°43′00″E﻿ / ﻿66.8167°S 50.7167°E﻿ / -66.8167; 50.7167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הארדי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הארדי
 
הר הארדי (באנגלית: Mount Hardy) הוא הר בחלק הצפון-מערבי של הרי טולה, בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בסמוך ממזרח להר אולדפילד.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו ממטוסי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956 ובשנת 1957.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ק. הארדי (K. Hardy), תצפיתן מזג אוויר בתחנת וילקס בשנת 1959.
לקריאה נוספת

•  EDWARD S. GREW, , American Mineralogist, Volume 65, pages 821-836, 1980, PP 822 - 823
•  EDWARD S. GREW, , American Mineralogist, Volume 67, pages 762-787, 1982, PP 763 - 765
• R. L. Oliver, P. R. James, J. B. Jago, , P 42
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
| הרי טולה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אולדפילד • בונד • בסט • ברטלט • דגרפלדט • דנהאם • דאנג'י • הארדי • הארווי • המפסון • מוריסון • מילר • סוקק • סטורר • פורטאוס • פיתגורס • קייזר • קינג • רודס • ריידר • ריסר-לארסן |  |
| רכסי הרים | פיקוק |  |
| נונאטאקים | הארווי |  |
הקורפוס ה-87 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 בנובמבר 1942 – 1 במאי 1945 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס ה-87 (בגרמנית: LXXXVII. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-5 בנובמבר 1942, כחלק מהארמייה השביעית, וכמפקדו מונה אריך מרקס.
ב-1 באוגוסט 1943 מונה גוסטב-אדולף פון צנגן למפקד הקורפוס, ובדצמבר 1943 הועבר הקורפוס לאיטליה, שם לחם כחלק מהארמייה ה-14. ב-8 ביולי 1944 מונה קורט יאהן למפקד הקורפוס, וב-17 במרץ 1944 הפך הקורפוס לפלגת הארמייה פון צנגן.
מפקדים

אריך מרקס (5 בנובמבר 1942 - 1 באוגוסט 1943)
גוסטב-אדולף פון צנגן (1 באוגוסט 1943 - 8 ביולי 1944)
קורט יאהן (8 ביולי 1944 - 1 במאי 1945)
הר האוורד (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,460 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך אלברט 
 קואורדינטות:  75°40′00″S 161°16′00″E﻿ / ﻿75.66666667°S 161.26666667°E﻿ / -75.66666667; 161.26666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר האוורד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר האוורד
 
הר האוורד (באנגלית: Mount Howard) הוא הר כהה ומעוגל, בהרי הנסיך אלברט, באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,460 מטרים מעל פני הים; הר האוורד הוא ההר ה-3,065 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 15 קילומטרים דרומית-מזרחית להר ג'ויס.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הבריטית (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
היסטוריה > מקור השם

סקוט קרא להר על שמו של לורד האוורד דה וולדן (Lord Howard de Walden), אשר סייע לרוברט סקוט בניסויים שערך עם מזחלות, כהכנה למשלחת החקר שלו.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 195
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 235
• Passchier, S., Verbers, A. L. L. M., Van Der Wateren, F. M., & Vermeulen, F. J. M. (1998), , Provenance, geochemistry and grain-sizes of glacigene sediments, including the Sirius Group, and Late Genozoic Glaciol history of the southern Prince Albert Mountains, Victoria Land, Antarctica
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
↑  לפי מקור אחר הר האוורד הוא ההר ה-1,745 בגובהו באנטארקטיקה.
| אתרים בהרי הנסיך אלברט |
| --- | --- | --- |
| הרים | הר בואן • הר בילינג • הר ג'ויס • הר ג'ורג' מארי • הר האוורד • הר מאליס • הר מארי • הר מוריסון • הר מקינטוש • הר סמית' • הר פריסטלי |  |
| מעברי הרים | אוכף דוגווץ' |  |
| סלעים ומצוקים | סלעי שפרד • סלעי בובי |  |
| גבעות | רייקר |  |
| קרחונים | דייוויד • פראר • פריסטלי |  |
| מקפא קרחוני | פריסטלי |  |
| נונאטאקים | נונאטאקי טריו |  |
הר הארווי (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם ללהר אחר באנטארקטיקה בשם זה ראו פסגת הארווי; להרים אחרים בשם זה, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי טולה 
 קואורדינטות:  66°55′00″S 50°48′00″E﻿ / ﻿66.9167°S 50.8°E﻿ / -66.9167; 50.8
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הארווי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הארווי
 
הר הארווי (באנגלית: Mount Harvey) הוא הר שאינו מכוסה שלג הממוקם מזרחית למפרץ אמונדסן, בהרי טולה בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה. ההר הוא הגבוה מבין ההרים הסמוכים לו.
ההר ממוקם 11 קילומטרים מזרחית - צפון-מזרחית להר גלידל.
ההר ממוקם 9 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית להר אולדפילד.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר נראה לראשונה באוקטובר 1956, על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בפיקודו של פ. וו. קרון (P.W. Crohn).
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ויליאם הארווי (William Harvey) נגר בתחנת מוסון בשנת 1954.
ראו גם

פסגת הארווי - הר בהרי קוק שבאנטארקטיקה
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4  מידע גאוגרפי
| הרי טולה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אולדפילד • בונד • בסט • ברטלט • דגרפלדט • דנהאם • דאנג'י • הארדי • הארווי • המפסון • מוריסון • מילר • סוקק • סטורר • פורטאוס • פיתגורס • קייזר • קינג • רודס • ריידר • ריסר-לארסן |  |
| רכסי הרים | פיקוק |  |
| נונאטאקים | הארווי |  |
הקורפוס ה-83 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 במאי 1942 – 26 באוגוסט 1943 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס ה-83 (בגרמנית: LXXXIII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-25 במאי 1942, על בסיס הקורפוס ה-45, כחלק מהארמייה הראשונה, וכמפקדו מונה הנס פלבר.
ב-14 באוגוסט 1943 מונה גאורג פון זודנשטרן למפקד הקורפוס, וב-26 באוגוסט 1943 הפך הקורפוס לארמייה ה-19.
מפקדים

הנס פלבר (25 במאי 1942 - 14 באוגוסט 1943)
גאורג פון זודנשטרן (14 באוגוסט 1943 - 26 באוגוסט 1943)
הערות שוליים

↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-45 (Höheres Kommando z.b.V.  XXXXV .)
השכל הפועל

השכל הפועל בפילוסופיה, היא ישות תבונית המופיעה בשני מקומות בקודקס האריסטוטלי, ב"על הנפש" וב"מטאפיזיקה". בפילוסופיה של אריסטו, מתפקידו של השכל הפועל הוא "לגשר" בין האינטלקט הפסיבי (האנושי) לבין הנוכחות המתמדת (בפועל) של מושאי ההשכלה על ידי הוספה של שכל אלוהי ש"מעצב" את כל הדברים (מקנה להם צורה) או "חושב" אותם. אריסטו מוכיח את קיומו ב"על הנפש" מתוך מה שנראה בטבע של הזמן שהאדם קודם חושב "בכוח" ורק לאחר מכן "בפועל" (מה שעלול לרמוז שהאפשרות לחשוב היא תנאי לקיום של מושאי החשיבה וזה אבסורד לשיטת אריסטו), ולכן אריסטו טוען שהכרח הוא שיהיה שכל שחושב את כל הדברים (או מעצב את כל הדברים כנחשבים-בפועל ועל-כן קיימים) קודם לפעילות החשיבה האנושית. דבר זה הוא "השכל הפועל" שב"על הנפש" אריסטו אינו מייחס לו חשיבות אלוהית. ב"מטאפיזיקה" אריסטו טוען מהקדימות האונטולוגית של הדברים "בפועל" ומהקדימות המוסרית של החשיבה כטוב העליון לנוכחות של "שכל פועל" שמקבל את כלל הפרדיקטים האלוהיים של אריסטו.
היסטוריה של המושג

בתחילה המושג הופיע בקודקס האריסטוטלי רק בשני מקומות בודדים. לאחר מכן, הפרשנים היוונים ובמיוחד אלכסנדר מאפרודיסיאס הקנו לשכל הפועל מקום הרבה יותר רחב בפילוסופיה האריסטוטלית. בימי הביניים המוקדמים הפרשנים הנאו-פלטוניים איחדו בין פרשנותם לאפלטון ותפיסת האלוהות הנוצרית מחד לבין התפיסה היוונית-מאוחרת לגבי מקום "השכל הפועל" בפילוסופיה האריסטוטלית מאידך. לאחר מכן, לקראת סוף ימי הביניים המוקדמים ולאחר מפעל התרגום המוסלמי אימצו הפילוסופים הערבים את "השכל הפועל" בפרשנותו הנאו-אפלטונית. הרמב"ם אף זיהה אותו עם "שר העולם" המופיע בדברי חז"ל. בתחילת ימי הביניים האמצעיים הסכולסטיקה הנוצרית החלה גם היא לפתח את המושג במקביל. באופן כללי, ניתן להבחין ב"חיצוניות" (טרנסצנדנטיות) של השכל הפועל בקרב הפילוסופים המוסלמים והיהודים על-מנת להבטיח ידע אובייקטיבי שווה לכל לבין ה"פנימיות" (אימננטיות) של השכל הפועל לאנושיות המאפיינת בדרך כלל את הסכולסטיקה הנוצרית. מחלוקת אחרת בפרשנות התיאוריה האריסטוטלית נוגעת לשכל הפסיבי (או: השכל החומרי, שכל-בכח) עליו פועל השכל הפועל לפי משנתו של אריסטו: שעה שאבן רושד פירש את השכל הפסיבי של כל בני האדם כאותו חומר היולי אחד ויחיד, טען תומאס אקווינס הנוצרי כי לכל אדם יש שכל פסיבי עצמאי משלו, אף שהחומר ההיולי הזה דומה בכלל השכלים האנושיים.
הערות שוליים

↑  עיין ב"על הנפש", ספר III, פרק 5, 430a10-25, כמו כן - "מטאפיזיקה" 1072b.
הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון

| --- | --- |

בניין ליידי דייוויס - בניין הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון
 פקולטה
 תקופת הפעילות:  1935–הווה (כ־89 שנים) 
 תלמידים
 :  1,150 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°46′27″N 35°01′21″E﻿ / ﻿32.774107293592°N 35.022635146337°E﻿ / 32.774107293592; 35.022635146337
 meeng.technion.ac.il
  (למפת חיפה מוגדלת) הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון(למפת חיפה רגילה) הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון(למפת הגליל המערבי רגילה) הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון(למפת הגליל המערבי מוגדלת) הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון
 
בניין ליידי דייוויס - הפקולטה להנדסת מכונות
בניין המעבדות "בית דנציגר" בתכנון האדריכל צבי הקר
הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1935, והיא עוסקת בהכשרה של מהנדסי מכונות. דקאן הפקולטה הוא פרופ' אלון וולף.
היסטוריה

הפקולטה הוקמה בשנת 1935, לאחר שתחום הנדסת המכונות פוצל מהפקולטה לטכנולוגיה. לפקולטה כ-8,000 בוגרים, כשבוגרי הפקולטה תופסים עמדות מפתח בתעשייה האזרחית, הביטחונית ובאקדמיה.
הפקולטה כיום

בפקולטה להנדסת מכונות לומדים כיום כ-1,150 סטודנטים לתואר ראשון בהנדסת מכונות, וללימודים מתקדמים. סגל הפקולטה כולל 37 חברי סגל אקדמי בכיר, מרצים נספחים, מומחים מהתעשייה וסגל זוטר המורכב ממשתלמים לתארים גבוהים. בפקולטה מעבדות מחקר והוראה, חוות מחשבים וספריה. הפקולטה כוללת כיום 3 מרכזי מחקר עם למעלה מ-35 מעבדות מחקר, ובנוסף קיים בפקולטה מרכז מצוינות בביו-מכניקה אליו שייכים 21 חברי סגל.
תוכניות לימוד

תואר ראשון בהנדסת מכונות - תוכנית הלימודים היא ארבע שנתית ומובילה לתואר "מוסמך למדעים בהנדסת מכונות". התוכנית משקפת את המגוון הרחב של הנדסת המכונות: חמשת הסמסטרים הראשונים מוקדשים בעיקר למקצועות חובה. הללו כוללים מקצועות יסוד מדעיים כגון: מתמטיקה, פיזיקה, כימיה ומדעי המחשב. כמו כן לומד הסטודנט מקצועות יסוד הנדסיים בתחומים רבים וביניהם: ענפי המכניקה השונים, המדעים התרמיים, מדע החומרים, מערכות חשמל ובקרה. בשלושת הסמסטרים האחרונים מתרכז הסטודנט בקבוצה של מקצועות התמחות בהתאם לבחירתו במסגרת מגמה. המגמות המוצעות הן: מגמת תכן ייצור ותיב"ם, מגמת רבדי"ם (רובוטיקה, בקרה, מערכות דינמיות, מכטרוניקה), מגמת מכניקת חומרים וMEMS, מגמת ביו - מכניקה ומגמת הנדסה אופטית. נוסף ללימודים העיוניים, עובד הסטודנט במעבדות שונות ומשתמש במחשב לחישוב ולתכנון. כמו כן עליו לבצע פרויקטים בהם הוא נקרא ליישם ולשלב את לימודיו במקצועות השונים לשם תכנון מערכות ופתרון בעיות מעשיות בתנאים מציאותיים.
תוכנית ברקים - מסלול ייחודי בתוך העתודה האקדמית אשר מיועד לתלמידים מצטיינים, ומוגבל למספר מצומצם מאוד של מועמדים. המסלול מכשיר תלמידים בעלי סקרנות טכנולוגית השואפים להתקדם בתחומי המחקר והפיתוח, ללימודי תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות בטכניון. עתודאי ברקים זכאים לתנאי עתודה מועדפים ובוגרי המסלול משתבצים לרוב במו"פ (מחקר ופיתוח).
מרכז לרובוטיקה על שם לאומי

בשנת 2011 הוקם בפקולטה מרכז לרובוטיקה על שם לאומי לטיפוח החינוך והידע בתחום הרובוטיקה. מטרות המרכז הם להוות ארגון-גג חינוכי להדרכה והכוונה בתחום הרובוטיקה, ולשמש כתובת לכל העוסקים בתחום זה בארץ. עידוד והחדרת מוטיבציה ללימודי המדעים והטכנולוגיה בקרב בני הנוער, חינוך 
לרובוטיקה דרך תחרויות, עבודה שיתופית של סטודנטים ותלמידי בתי ספר - יתרמו רבות לעידוד בני נוער  להתמחות בתחום גם בשלב לימודיהם האקדמיים .
המרכז מקיים כל שנה כמה תחרויות לבני נוער:
תחרות רובוקאפ - בה מתחרים הקבוצות על הרכבת רובוט שמשחק כדורגל.
תחרות רובונר -  בה מתחרים הקבוצות על הרכבת רובוט שאמור למצוא את דרכו במבוך, לזהות מקור שרפה, ולכבות אותה.
תחרות רובוטראפיק - בה מתחרים הקבוצות על הרכבת רובוט דמוי רכב שאמור לזהות אובייקטים אחרים המשולבים בכביש תוך כדי נסיעה, להגיב על תמרורים, רמזורים ורכב אחר, לשמור על מרחק וכדומה. בתחרות מלמדים נהיגה בטוחה באמצעות תחרות רובוטיקה.
תחרות הרובוטיקה FIRST - תחרות בינלאומית שמתקיימת בארצות הברית למעלה מ-20 שנה, ובישראל כ-10 שנים. הקבוצות בונות רובוטים מחלקים דומים ומתחרות ביניהן.
בוגרים בולטים

דן שכטמן - פרופסור מחקר בפקולטה למדע והנדסה של חומרים בטכניון, מהנדס ישראלי וחוקר מבנה החומר, שגילה והביא להגדרתו של מבנה גבישי חדש של גבישים כמו-מחזוריים (קוואזי-מחזוריים). חתן פרס ישראל לפיזיקה לשנת 1998 ובפרס נובל לכימיה לשנת 2011.
משה קרת - מנכ"ל התעשייה האווירית לישראל לשעבר. זוכה פרס ביטחון ישראל על חלקו בפיתוח מטוס הכפיר.
גיורא שלגי - מהנדס ישראלי ומנכ"ל רפא"ל בשנים 1998 – 2004.
ישראל טילן - מהנדס ישראלי, וחתן פרס ביטחון ישראל לשנת 1970, שידוע כמפתח טנק המרכבה והשוט קל.
חיים דומי - קצין חימוש ראשי (מיל') בצה"ל ועוזר ראש אג"א לתפקידים מיוחדים בדרגת תת-אלוף.
משה קידר -  קצין חימוש ראשי (מיל') בצה"ל.
בן-ציון בן-בשט -  קצין חימוש ראשי (מיל') בצה"ל.
חיים שפיר - הוא סופר ואיש משחקים ישראלי.
ינון עזרוני - קצין חימוש ראשי (מיל') בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. מנכ"ל תעשיות רכב נצרת עילית וחברת אליאנס.
עמי סגיס -  שירת כאלוף  בצה"ל, קצין חימוש ראשי וראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל). מנכ"ל שופרסל, מנכ"ל גרנית הכרמל.
הוד ליפסון -  מהנדס מכונות ישראלי ופרופסור להנדסת מכונות באוניברסיטת קורנל, שם הוא עומד בראש המרכז למחשוב סינתטי.
ראמז ג'ראיסי - ראש עיריית נצרת מאז שנת 1994.
שלמה למפרט - ראש החוג לניהול מערכות בריאות, תיירות והתמחות במשאבי אנוש במכללת הדסה בירושלים.
שמואל עינב - הוא פרופסור מן המניין בהנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת תל אביב
בני פלד - היה מפקד חיל האוויר הישראלי בשנים 1973–1977, בתקופת מלחמת יום הכיפורים ומבצע אנטבה.
ישי דותן - קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין הנדסה ראשי וראש מטה פיקוד העורף. בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת יום הכיפורים.
אלעזר ברק - היה תא"ל בצה"ל, קצין חימוש ראשי בשנים 1973-1978.
עופר וולף - תת-אלוף בצה"ל, ראש מטה אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
עוזי עילם - תת-אלוף בצה"ל, שימש כמנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית במשרד ראש הממשלה וכראש המינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) במשרד הביטחון.
מרדכי פרידמן - היה לוחם צה"ל שזכה בעיטור הגבורה במלחמת ששת הימים.
צביקה אורן - הוא תעשיין ישראלי, יושב ראש לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים ונשיא התאחדות התעשיינים. בשנים 1988–1991 שירת כקצין החימוש הראשי בצה"ל.
יובל נאמן -  היה ראש אגף המודיעין בצה"ל בפועל; מגדולי הפיזיקאים בישראל, חבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ממייסדי החוג לפיזיקה והפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב, פרופסור מן המניין ונשיא האוניברסיטה, חתן פרס רוטשילד, פרס ישראל ופרס א.מ.ת; ממייסדי מפלגת התחיה וראשיה, חבר הכנסת מטעמה ושר המדע, האנרגיה והתשתיות.
יצחק יעקב - היה תת-אלוף בצה"ל, ממייסדי היחידה למחקר ופיתוח של משרד הביטחון. כיהן כמדען הראשי הראשון במשרד המסחר והתעשייה והקים קרן הון סיכון.
אשר פרס - פיזיקאי ישראלי, נחשב לחלוץ בעיבוד אינפורמציה קוונטית תאורטית.
יעקב הרפז - מנכ"ל ישקר.
בן-עמי גוב - מנהל פרויקט המטוס כפיר בחיל האוויר הישראלי ומנכ"ל משרד התקשורת.
הקורפוס ה-85 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  אוקטובר 1943 – 5 במאי 1945 (כשנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה הקרב על הבליטה
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס ה-85 (בגרמנית: LXXXV. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם באוקטובר 1943 בדרום צרפת, כחלק מהארמייה ה-19, וכמפקדו מונה בפטיסט קנייס. הקורפוס לחם במהלך מבצע דרגון, ובדצמבר 1944 לחם במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מהארמייה השביעית. ב-29 במרץ 1945 מונה שמילו פון ליטוויץ למפקד הקורפוס, ופיקד עליו עד סוף המלחמה, וב-5 במאי נכנע עם כוחותיו בפלזן שבצ'כיה לכוחות האמריקניים.