stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיקים
מקור השם

זיקים הם ניצוצות. פרופ' מיכאל הרסגור העניק לקיבוץ את שמו "זיקים", ציטוט מתשובת ה"הדֶקַבְּרִיסְטִים" למכתבו של אלכסנדר פושקין אליהם, האומר (בתרגום לעברית): "מזיקים - תצא להבה".
גרסה אחרת, סוברת ששם זה מסמן את השפעת התרבות הקומוניסטית אף בקרב יהודים בארץ ישראל שעלו ממזרח-אירופה הדיי רחוקה, וכי השם הוא תרגום עבר לעיתונו ברוסית של לנין - "זיקים".
בתנ"ך, המילה ׳זיקים׳ מופיעה בספר תהילים ”לֶאְסֹר מַלְכֵיהֶם בְּזִקִּים וְנִכְבְּדֵיהֶם בְּכַבְלֵי בַרְזֶל” (ספר תהלים, פרק קמ"ט, פסוק ח') ובספר משלי ”כְּמִתְלַהְלֵהַּ הַיֹּרֶה זִקִּים חִצִּים וָמָוֶת” (ספר משלי, פרק כ"ו, פסוק י"ח).
אוכלוסייה

לאורך השנים היו גלי הצטרפות מרובים מארצות שונות, ביניהן: רומניה, אנגליה, ישראל, ברזיל, ארגנטינה ואורוגוואי.
בשנת 2008 הוחל בבניית "שכונת הרחבה קהילתית" בסמוך לבתי החברים בקיבוץ.
מערכת חינוך

מערכת החינוך בקיבוץ מפעילה בית תינוקות, פעוטון, גנון צעיר וגן חובה. החל מכיתה א' עד יב' לומדים הילדים בבתי ספר אזוריים ביד מרדכי. מערכת החינוך בזיקים פעילה כל ימות השנה הן עבור הילדים המתגוררים בזיקים והן עבור ילדי הסביבה.
היסטוריה

קיבוץ זיקים נוסד ב-1 בינואר 1944 בהחלטת הסמינריון הראשון של תנועת השומר הצעיר ברומניה לאחר שחרורה מידי הנאצים על ידי הצבא האדום. שנה וחצי לאחר ייסוד הקיבוץ בבוקרשט, ב-1 ביולי 1945 יצאה לדרכה לארץ הפלוגה הראשונה וב-1 באוגוסט אותה שנה, יצאה הפלוגה השנייה. שתי הקבוצות הללו היטלטלו בדרכי אירופה בגנבת גבולות ולאחר חצי שנת נדודים בדרכים, הגיעו שמונה מהם, על סיפון ספינת המעפילים "חנה סנש", לחוף נהריה, ב-25 בדצמבר 1945. השמונה נשלחו לקיבוץ שמיר להכשרה. ב-14 במאי 1946 הגיעו ארצה 30 חברי זיקים על סיפונה של ספינת המעפילים, מקס נורדאו. אלה הצטרפו לקבוצה הראשונה בשמיר ובכך, למעשה, נוסד הגרעין הראשון של קיבוץ זיקים בארץ ישראל. ב-29 ביולי 1946 הגיעו 30 חברים נוספים על סיפונה של אוניית המעפילים "הגנה". היו אלה המעפילים האחרונים שלא גורשו לקפריסין והם נשלחו לקיבוץ עמיר והצטרפו למעפילים הקודמים להם אשר ישבו בשמיר השכן. בראשית 1947 המצב הוא כדלהלן: שני גרעינים נמצאים בקיבוצים "שמיר" ו"עמיר", גרעין אחד במחנה עתלית וגרעין נוסף בגירוש קפריסין. בנוסף, בתקופה זו עדיין שהו ברומניה כ-70 חברים, בעבודת התנועה ובהנהגתה. במאי 1947 יצאו ראשוני החברים, כמקובל באותם ימים, להתיישבות במושבה – ברחובות. במקביל נשלחה קבוצה לעזרת קיבוץ רוחמה. לאט החלו להתרכז מרבית חברי הקיבוץ ברחובות כולל חברי הגרעין שגורשו למחנות המעצר בקפריסין והועלו משם.
ב-20 ביוני 1948, הם עלו להתיישב בחוות שפון יחד עם אנשי קיבוץ נצר סרני. אולם עלייה זאת לא נסתייעה ובהמשך 1948 הקיבוץ היה ברחובות.
ב-15 בפברואר 1949, ט"ו בשבט התש"ט, עלה קיבוץ זיקים על הקרקע על אדמותיה של משפחת עלמי (בכפר הרביא שנחרב 3 חודשים קודם בנובמבר 1948, בנקודה בה הצטלב גבולה הדרומי של מדינת ישראל עם חוף הים התיכון.
עוד בתקופת הישיבה ברחובות וכן לאחר העלייה על הקרקע ובמקביל בקבוצת ההכשרה במשמר העמק, סבל הקיבוץ מפילוג רעיוני מצד קבוצת מיעוט קומוניסטית. לאחר מאבק פנימי, גורשו מהקיבוץ ומקבוצת משמר העמק כ-29 חברי מק"י, וחברים רבים נוספים העדיפו לעזוב את הקיבוץ. למעשה החל בקיבוץ תהליך של התפוררות חברתית. על מנת "להציל את המצב" החליט "הקיבוץ-הארצי" לשלוח לקיבוץ גרעין של יוצאי תנועת "השומר הצעיר" באנגליה. גרעין זה החל להתרכז בזיקים לאחר תקופת הכשרה בקיבוץ "עין החורש" במחצית השנייה של שנות החמישים. במקביל הוחלט ב"קיבוץ הארצי" להפנות לזיקים גם גרעין ישראלי גדול – גרעין "שומריה", אשר כדרך אותם ימים, היה מחולק לשני גרעינים, א' ו- ב'. ראשוני גרעין "שומריה" החלו להגיע לזיקים בשנת 1954. במקביל נמשכה עזיבת רבים מהמייסדים ועד מהרה היה צורך להוסיף השלמות לקיבוץ. במחצית הראשונה של שנות השישים הגיע גרעין "עינת", אף הוא גרעין ישראלי ופחות או יותר באותה תקופה החלה קליטת יוצאי תנועת "השומר הצעיר" ותנועות קרובות לה מארצות דרום-אמריקה. ראשונים היו הברזילאים ובעקבותיהם חברים מארגנטינה ואורוגוואי.
ביטחון

מיקומו של הקיבוץ על גבול רצועת עזה, יוצר בעיות ביטחון במשך שנים רבות. בעיות כגון חדירות תושבי האזור הקודמים לצורך גנבות יבול, משאבות וציוד חקלאי בתקופות הפדאיון של שנות ה-50, ואילו בשנים 2007–2008 תקיפות באמצעות רקטות קסאם ופצמ"רים. במסגרת מאבקי ביטחון אלה, נפל בימיו הראשונים של הקיבוץ, המא"ז אריה גולדשטיין, כאשר עלה על מוקש שהוא עצמו טמן.
בראשית שנות ה-2000 התמודד הקיבוץ עם בעיות הביטחון על ידי גידור משוכלל, שמירה ומיגון בתי הילדים ובתי החברים והתושבים. בשנת 2018 הוקם גם המכשול הימי בגבול רצועת עזה.
ביטחון > טבח שבעה באוקטובר

במהלך טבח שבעה באוקטובר 2023, תקפו את הקיבוץ שישה מחבלים שהגיעו ברכב סוואנה. כיתת כוננות שנערכה מראש ניהלה איתם קרב שנמשך כשעה והצליחה להרוג ארבעה מהם, לאחר שאחד מחברי כיתת הכוננות הצליח לאגף את המחבלים, והשאר ברחו. שני חברי קיבוץ נפצעו. בהמשך פונו חברי הקיבוץ לקיבוץ מעלה החמישה.
כלכלה

כלכלת זיקים מבוססת על שני תחומים עיקריים: תעשייה – מפעל "פולירון" המייצר מזרנים אורתופדיים ומוצרי שינה; מפעל "פולירית" המייצר מוצרים מפוליאוריטן בטכנולוגיית הזרקה, וחקלאות – רפת גדולה ומודרנית; מטע אבוקדו ומטע סברס; גידולי שדה בשותפות עם מושבי הנגב. בנוסף, לזיקים מרכז לרפואה משלימה הנקרא "היפר טבע", המצוי באשקלון; מוסך לטיפול בכל סוגי הרכב ועוד מספר ענפים קטנים.
כלכלת זיקים עברה תהפוכות רבות. לאחר מספר שנים לא פשוטות בראשית שנות ה-2000, בהן התמודד הקיבוץ עם עומס חוב אדיר שהכביד מאוד על הניהול השוטף של המשק והקהילה, הצליחו בעזרת התגייסות של כלל האוכלוסייה ובשילוב עם עסקאות שהניבו תמורות כספיות משמעותיות להגעה להסדרים כספיים המאפשרים את מחיקת מרבית החובות.
אטרקציות

שמורת טבע חוף זיקים.
שמורת כורכר גברעם
שביל הנגב המערבי מתחיל בחוף הים הסמוך לקיבוץ.
שמורת כרמיה
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  אביבה לורי, בגיל 85, פרופ' מיכאל הרסגור מתפנה לדבר על ההיסטוריה הפרטית והמרתקת שלו, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2009
↑  מקום בלב (משמעויות שמות ישובים בקווי העימות), באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2 3  זיקים:אתר הבית
↑  יום גדול לעלייה לארץ, משמר, 15 במאי 1946
↑  שמעון נוי, רק בנים יכולים לעשות זאת לאמם האדמה, משמר, 3 בינואר 1947
↑  2 קיבוצים עלו הבוקר להתיישבות באדמות הדרום, יום יום (עיתון ערב), 18 ביוני 1948
↑  שני יישובים חדשים קמו בדרום, על המשמר, 21 ביוני 1948
↑  שבתי קפלן, מ"זיקים" לאש תמיד, על המשמר, 2 באפריל 1954
↑  רוצים לקנות אוטו, על המשמר, 14 בספטמבר 1948
↑  נסתיימה המועצה הכ"ז לקיבוץ הארצי השוה"צ, על המשמר, 14 בדצמבר 1948
↑  שודדים שהסתננו מעבר לקווי האוייב גנבו פרדות מ"זיקים", על המשמר, 7 בינואר 1949
↑  קיבוץ זיקים נאחז בקרקע, על המשמר, 15 בפברואר 1949
↑  הקומוניסטים חברי "זיקים" - להתישבות קיבוצית, קול העם, 20 ביוני 1949
↑  גבורת הלוחמים: "קובי וחברי כיתת הכוננות הצילו את הקיבוץ", באתר ערוץ 7, 8 באוקטובר 2023
↑  ישי פורת, המפגש בין תושבי זיקים ללוחמי חיל הים שהצילו אותם: "צדנו מחבלים", באתר חדשות 13, 28 בנובמבר 2023
↑  שלומי הלר‏, תושב זיקים: מה שעברתי ב-4 הימים האחרונים - דורש שינוי פאזה מוחלט במדינה, באתר וואלה, 10 באוקטובר 2023
↑  שמורת טבע חוף זיקים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469713305171 
הקיבוץ בשנת 1956
שביל אופייני בקיבוץ לפנות ערב
ילדי קיבוץ זיקים שפונו מהקיבוץ, במסיק זיתים עם יצחק הרצוג נשיא מדינת ישראל, 2 בנובמבר 2023
רוזמרי קזאלס

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1948 (בת 76) סן פרנסיסקו, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 גובה:  159
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוענית:  1968–1985 (כ־17 שנים)
 סה"כ פרסים שצברה:  1,364,955 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  325-595
 דירוג שיא:  3 (1970)
 זכיות בטורנירים:  - (טורנירי גראנד סלאם)
 זוגות
 מאזן קריירה:  214-508
 זכיות בטורנירים:  12 (טורנירי גראנד סלאם)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 12 (9 בזוגות נשים, 3 בזוגות מעורבים)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  חצי גמר (1967)
 אליפות צרפת הפתוחה:  רבע גמר (1969, 1970)
 וימבלדון:  חצי גמר (1967, 1969,1970,1972)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  גמר (1970, 1971)
 
רוזמרי קזאלס (באנגלית: Rosemary "Rosie" Casals;‏ נולדה ב-16 בספטמבר 1948) היא טניסאית עבר אמריקאית. אחת הטניסאיות הבולטות בעולם בשנות ה-70, דורגה במקום השלישי בעולם בשנת 1970. היא זכתה ב-12 תוארי גראנד סלאם, מהן 9 זכיות בזוגות נשים ו-3 זכיות בזוגות מעורבים.
ביוגרפיה

רוזמרי קזאלס נולדה בסן פרנסיסקו למשפחת מהגרים ענייה מאל סלוודור. כאשר היא הייתה בת שנה, משפחתה החליטה שלא יכולה לעמוד בהוצאות הכספיות והעבירה אותה ואת האחותה הגדולה לקרובי משפחה שגידלו אותן.
היא התחילה לשחק טניס בהיותה ילדה, כאשר כבר בגיל התבגרות רצתה לשחק נגד טניסאיות שבוגרות ממנה.
לצד בילי ג'ין קינג היא הייתה בין הטניסאיות הבולטות שלחמו לשוויון נשים בטניס העולמי.
במסגרת טורנירי גראנד סלאם ליחידים היא השתתפה בשתי משחקי גמר אך לא הצליחה לנצח. במסגרת טורנירי גראנד סלאם לזוגות נשים היא השתתפה ב-21 משחקי גמר וניצחה 9 פעמים (מהם 7 עם בילי ג'ין קינג. במסגרת טורנירי גראנד סלאם לזוגות מעורבים היא השתתפה ב-6 משחקי גמר וניצחה 3 פעמים (מהם 2 עם איליה נסטסה).
היא הייתה שותפה לזכיית נבחרת גביע הפדרציה של ארצות הברית 7 פעמים.
לאחר הפרישה היא עסקה בניהול וקידום תחרויות טניס למבוגרים.
בתרבות

בסרט "קרב המינים" נעשה שימוש בדמותה כטניסאית, כשמגלמת אותה השחקנית נטלי מוראלס.
בתרבות > גמרי גראנד סלאם יחידות

| תוצאה | שנה | טורניר | יריבה בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סגנית | 1970 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | אוסטרליה מרגרט קורט | 2–6, 6–2, 1–6 |
| סגנית | 1971 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | ארצות הברית בילי ג'ין קינג | 4–6, 6–7 |
סיכום השתתפות בגראנד סלאם זוגות נשים

| תחרות | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 19771 | 19772 | 1978 | 1979 | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה | - | 1/4 | 1/2 | גמר | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | 1/2 | 1/2 | 1/4 | - | - | - | - | - | - | - | 0 / 6 |
| אליפות צרפת הפתוחה | - | - | גמר | 1/4 | גמר | - | סיבוב שלישי | - | - | - | - | - | - | - | 1/4 | - | סיבוב שני | גמר | 1/4 | - | - | - | - | סיבוב שני | - | 0 / 9 |
| אליפות וימבלדון | - | זכייה | זכייה | סיבוב שלישי | זכייה | זכייה | 1/2 | זכייה | 1/4 | 1/2 | 1/4 | סיבוב שני | סיבוב שני | - | 1/4 | גמר | סיבוב שני | 1/2 | גמר | - | סיבוב ראשון | - | - | סיבוב ראשון | סיבוב שני | 5 / 19 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה | גמר | זכייה | גמר | 1/2 | גמר | זכייה | 1/2 | גמר | זכייה | גמר | 1/4 | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון | - | 1/2 | 1/4 | גמר | זכייה | 1/4 | סיבוב שלישי | סיבוב שני | סיבוב שני | - | סיבוב ראשון | סיבוב שני | 4 / 22 |

הערה: בשנת 1977 אליפות אוסטרליה הפתוחה נערכה פעמיים.
יום ראשון העקוב מדם (1905)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שביתה, ירי המוני 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מיקום:  סנקט פטרבורג 
 תאריך:  9 בינואר 1905 
 
חיילי הצאר יורים על מפגינים במהלך יום ראשון העקוב מדם
יום ראשון העקוב מדם (ברוסית: Кровавое воскресенье) אירע ב-9 בינואר 1905 והתחיל את מהפכת 1905 הרוסית. מפגינים בלתי-חמושים החלו לצעוד לעבר ארמון החורף של הצאר הרוסי בסנט פטרבורג. יום קודם לכך, בישיבה בראשות שר הפנים פיוטר סביאטופולק-מירסקי סוכם לא-לתת למפגינים להגיע לכיכר הארמון. חיילי המשמר המלכותי של הצאר ניקולאי השני (קיסר רוסיה) ירו במפגינים. מארגן האירוע היה גאורגי גפון, איש דת, סוכן שתול לשעבר של המשטרה החשאית הצארית, ומנהיג תנועת פועלים פופולרית.
יום ראשון העקוב מדם

בתחילת ינואר 1905 ארבעה פועלים של מפעל פוטילוב פוטרו. כולם היו חברים בארגון הפועלים של גאורגי גפון שפעילותו אושרה על ידי השלטונות. לגפון דווח על האירוע ולאחר לימוד הנושא הוא הגיע למסקנה שהפיטורים אינם מוצדקים והארגון החליט על שביתה. השביתה החלה ב-16 בינואר ולמחרת הצטרפו לשביתה מפעלים נוספים בעיר. ב-21 בינואר מספר השובתים הגיע ל-150 אלף.
ב-19 בינואר, במקביל לשביתה, גפון הציע לכתוב פנייה ישירה לצאר. כמו כן, הציע שביום ראשון המפגינים יגיעו מלווים במשפחותיהם לכיכר ליד ארמון החורף להעברת הפנייה לצאר.
באותם הימים הצאר לא היה בבירה ושהה בארמון הקיץ בפרבר הבירה בכפר הילדים. בישיבה שהתקיימה בערב 21 בינואר בראשות שר הפנים פיוטר סביאטופולק-מירסקי סוכם לא לאפשר למפגינים להגיע לקרבת ארמון החורף. בהתאם לעדות שר האוצר ולדימיר קוקובצוב שהשתתף בישיבה, לכל משתתפי הדיון היה ברור שלא תהיה שפיכות דמים והמפגינים יתפזרו לאחר שיקבלו את ההוראה לעשות כן מהצבא. סוכם לעצור את גאורגי גפון, אך המשטרה לא הצליחה לבצע את המעצר. באותו ערב משלחת של 10 אנשי רוח בראשות מקסים גורקי הגיעה למשרד הפנים. הם ביקשו להיפגש עם השר אך הוא נעדר מהמשרד. בנוסף דווח להם שהשר מודע לנעשה והשלטונות נערכים להפגנה.
ביום שבת, התארגנו פועלים (חלקם ממפעל פוטילוב) ובני משפחותיהם לקראת האירוע הקרב. התוכנית הייתה לתפוס 6 נקודות מפתח ברחבי העיר. הם נשאו איקונינים (סמלי דת), שרו מזמורים וצעדו לעבר ארמון החורף של הצאר.
ב-11:30 התקרבו המפגינים, וביניהם גאורגי גפון, למקום בו הוצבו החיילים. גפון קרא למפגינים לפרוץ את המחסום. בסך הכול החיילים ירו 4 פעמים. באירוע זה נהרגו כ-40 מפגינים. גאורגי גפון בעצמו הוסתר על ידי פנחס רוטנברג בדירתו של מקסים גורקי.
אירועים דומים התרחשו בכל מקום אחר בו מפגינים התקרבו למחסומי הצבא.
יום ראשון העקוב מדם > הרוגים

הגרסה הרשמית הראשונה הייתה שנהרגו 96 איש ו-333 נפצעו, אשר בהמשך עודכנה ל-130 הרוגים ו-299 פצועים. המחקר שנערך בתחילת התקופה הסובייטית קבע שהיו 150–200 הרוגים כ-450–800 פצועים. ולדימיר לנין במאמרו שפורסם ב-31 בינואר 1905 ציין 4600 הרוגים ופצועים. למספר זה אין בסיס באף מספר היסטורי. השמועות דיברו על כך שלבתי החולים של העיר הובאו 1216 הרוגים ומעל 5000 פצועים. אין לכך עדות במסמכי בתי החולים ועדויות הרופאים שפורסמו בתקופה הסובייטית תמכו במניין הנפגעים הרשמי.
יום ראשון העקוב מדם > לאחר האירוע

הצאר, שבאותו יום לא היה בסנקט פטרבורג, תיאר אותו כ"כאוב", אולם דיווחים שונים שטפו את העיר והיו הפרות סדר ובזיזות. ההתארגנות של גפון הסתיימה באותו היום והוא עזב במהירות את רוסיה. הוא חזר לרוסיה באוקטובר אותה שנה והיה ניסיון לגייסו שוב מצד המשטרה החשאית. פנחס רוטנברג (מאוחר יותר מייסד חברת החשמל בארץ ישראל), שותף לפעילותיו של גפון במהפכת 1905, דיווח על מגעיו של גפון עם המשטרה לאנשי מפלגתו לשעבר, ואלו דנו אותו למוות. היה זה ככל הנראה רוטנברג עצמו שתלה אותו באפריל 1906.
יום ראשון העקוב מדם > תוכנית אפשרית להרוג את הצאר

היו שמועות שבמהלך יום ראשון העקוב מדם, הייתה תוכנית לרציחת הצאר. ראש המשטרה החשאית בסנקט פטרסבורג תיאר תוכנית זו על בסיס מידע שקיבל על שיחה שהתקיימה בין גאורגי גפון לבין מהפכן אחר, פיוטר רצ'נקובסקי. "פתאום שאלתי את גפון, אם יש תוכנית אפשרית להרוג את הצאר. גפון השיב: 'כן, זאת אמת. זו הייתה תוכנית של רוטנברג, לא שלי. נודע לי על כך מאוחר יותר".
אומנם אין לכך סימוכין משום מקור אחר, אך לפי התוכנית של גפון, הצאר לא היה אמור לצאת מהארמון, הוא רק היה צריך להסכים להיפגש עם משלחת הפועלים כשגפון בראשה. אם הצאר היה יוצא מהארמון לכיוון המפגינים, נבחר צוות מפגינים שתפקידו היה להגן על הצאר מכל אפשרות לפגיעה. גפון כתב שהוא בטוח שאם הצאר היה יוצא למפגינים לא היה קורה לו דבר.
הערות שוליים

↑  כך על פי הלוח היוליאני, שהיה נהוג ברוסיה באותה עת; לפי הלוח הגרגוריאני זהו 22 בינואר
|  סנקט פטרבורג |
| --- | --- | --- |
| תולדות סנקט פטרבורג | היסטוריה של סנקט פטרבורג • הדומה העירונית • יום ראשון העקוב מדם (1905) • הסובייט של פטרבורג • סובייט פטרוגרד • המצור על לנינגרד |  |
| ממשל ופוליטיקה | מושל סנקט פטרבורג (בחירות: 1991 1996 • 2000 • 2003 • 2014 • 2019 • 2024) • האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג (בחירות: 1994 • 1998 • 2002 • 2007 • 2011 • 2016 • 2021 • 2026) • ממשלת סנקט פטרבורג |  |
| סנקט פטרבורג רבתי, שכונות ונפות העיר | האדמירליות • האי וסילי • ויבורג • קלינין • קירוב • קולפינו • המשמר האדום • קראסנוסלסקי • קרונשטאדט • הנופש • מוסקבה • נבסקי • פטרוגרד • ארמונות פיוטר הגדול • פרימורסקי • פושקין • פרונזה • המרכזי |  |
| ארמונות ואתרים חשובים בעיר | ארמון החורף • ארמיטאז' • המרכז ההיסטורי • פטרהוף (מוזיאון פטרהוף עם הארמון הגדול בפטרהוף ומתחם הארמונות והגנים בפטרהוף) • המוזיאון הרוסי • מבצר פטרופבלובסקיה • ארמון יקטרינה • ארמון אלכסנדר • כיכר הארמון • ארמון מרינסקי • ארמון קונסטנטין • טירת מיכאילובסקי • ארמון טבריצ'סקי • הספרייה הלאומית הרוסית • גן הקיץ • שדרת נבסקי • בניין האדמירליות • מצפה הכוכבים פולקובו • עמוד אלכסנדר • ללנינגרד, העיר הגיבורה • הבניינים הגבוהים בסנקט פטרבורג • ספריית האקדמיה הרוסית למדעים |  |
| מבני דת | קתדרלת קאזאן • קתדרלת איסק הקדוש • קתדרלת פטרופבלובסקיה • מנזר אלכסנדר נבסקי • כנסיית הגואל שעל הדם • בית הכנסת הכוראלי הגדול • מסגד סנקט פטרבורג • כנסיית צ'סמה |  |
| השכלה ותרבות | האוניברסיטה הממלכתית • התזמורת הפילהרמונית • תיאטרון מריאינסקי |  |
| כלכלה | פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה • הבורסה ההיסטורית • בורסת סנקט פטרבורג (1991) • בורסת סנקט פטרבורג (1997) • מפעל קירוב |  |
| תחבורה | כביש הטבעת של סנקט פטרבורג • המטרו של סנקט פטרבורג • הרכבת הקלה • נמל סנקט פטרבורג • נמל התעופה הבינלאומי פולקובו • תחנת האוטובוסים • ספסאן |  |
| ספורט | זניט סנקט פטרבורג • זניט (כדורסל) • סק"א סנקט פטרבורג • אצטדיון קירוב • אצטדיון קרסטובסקי • מונדיאל 2018 • אליפות העולם בהוקי קרח 2016 • St. Petersburg Open |  |
| אחר | משטרת סנקט פטרבורג • פרש הנחושת • נייבה • תעלת גריבוידוב • בית הקברות פיסקריובסקויה לזכר הנופלים • מרכז לאחטה |  |
ממן אוויאיישן

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־51 שנים)
 חברת אם:  ממן - מסופי מטען וניטול
 ענפי תעשייה:  תעופה
  
 ‏mamanaviation.co.il
 
ממן אוויאיישן היא חברה בת של קבוצת ממ"ן אשר הוקמה בשנת 2003. היא מייצגת יותר מ-20 חברות תעופה בתחום הנוסעים והמטען בישראל, בהן:
תחום הנוסעים קובאנה ווייטנאם איירליינס (בעבר גם ג'ט איירווייז)
תחום המטען אייר פראנס-KLM וקניה קרגו (בעבר גם ג'ט איירווייז קרגו)
בנוסף ממן אוויאיישן מייצגת בישראל את חברות הרכבת האירופאיות Renfe הספרדית ו-טרנאיטליה (Trenitalia) האיטלקית. ממן אוויאיישן מעניקה שירותי קרקע מלאים במרכז ודרום אמריקה, הודו, סין, ודרום-מזרח אסיה.
שאלת חכם

.
שאלת חכם הוא מושג בהלכה האומר שבשאלות המתעוררות אצל אדם בהן אין לו יכולת להכריע בעצמו, יש לפנות לפוסק.
בהלכה

אף לאחר שנתחברו ספרי הלכה רבים, עדיין לעיתים מתעורר צורך לפנות למורה הוראה על מנת לקבל תשובה לשאלה. בדרך כלל הסיבה לכך היא כאשר המציאות אינה ברורה דיה, או כאשר הנושא הוא סבוך או מורכב, ובספרי ההלכה אין מענה ברור למקרה זה.
רבים מהשאלות בהן נעשה שימוש ב'מורה הוראה' הוא בנושאי הלכות נדה, ובעיקר לצורך זיהוי כתמים, דבר הדורש ידע ומסורת, כך שלעיתים קרובות קשה לשואל לדעת את הדין ללא פנייה לרב הבקיא בדינים אלו. כמו כן פנייה לרב נפוצה בנושאים בהם לאדם מהשורה אין ידע מספק כגון בענייני איסור והיתר, וכדומה.
כמו כן נפוץ השימוש בשאלת חכם בשאלת כשרותם של ארבעת המינים, בעיקר והדבר דורש ידע נוסף מלבד הידע ההלכתי. כיום נפוץ לראות רבנים ומורי הוראה שנוכחים במכירות שונות של ארבעת המינים, על מנת להקל על ציבור הקונים. בדרך כלל השאלה העומדת על הפרק אינה הכשרות של ארבעת המינים אלא רמת הידורם. במקרה שהרב יפסוק שהאתרוג או הלולב אינו ברמת כשרות מהודרת שבגינה הוא נקנה, המוכר מתחייב להחליפו בחדש או לחלופין לבטל את הרכישה ולהחזיר את הכסף.
מלבד בענייני כתמים או ארבעת המינים, ברבות מהשאלות אין צורך טכני להגיע לרב, וכיום ישנם בתי הוראה רבים המאפשרים מענה הלכתי בטלפון וכדומה, לעיתים אף ישנם בתי הוראה בהם המענה הוא 24 שעות ביממה. ישנם אף אתרי אינטרנט המאפשרים שליחת שאלות הלכתיות.
לעיתים הפנייה לרב נעשית לוודא האם המקרה מוגדר כ'שעת הדחק' כגון במקרה של הפסד גדול או צורך אחר נחוץ, במקרים אלו למרות הדין המופיע בהלכה, ישנה אפשרות להקל כאשר מצטרפות סיבות נוספות.
החכם העונה

על זהותו של החכם המשיב, אין בהלכה הגדרה כלשהי על ההכשרה הנצרכת על מנת שיוכל לענות על שאלות, ובאופן עקרוני כל אדם יכול לענות על השאלה, והדבר תלוי בשואל האם אם סומך על שיקול דעתו ועל הסמכתו.
בתקופת חז"ל היה צורך ברשות מיוחדת על מנת להיחשב כדיין ולדון דיני נפשות ודיני קנסות ולקדש חודשים ועוד דינים שצריך בהם דיין מוסמך. סמיכה זו נפסקה במהלך הדורות ולא קיימת כיום. בתחילת ימי חז"ל לא היה צורך בסמיכה כדי לפסוק הלכה בדיני איסור והיתר וטומאה וטהרה, וכל מי שידע את ההלכה יכול היה לפסוק. בזמנו של רבי יהודה הנשיא גזרו שתלמיד בחיי רבו אל יורה בכל דבר לאחרים אלא אם כן נטל רשות מרבו. בסוף תקופת הראשונים התחילו לכנות את נטילת הרשות הזאת סמיכה, והיו אף שחידשו אז שמי שאינו סמוך אינו רשאי להתעסק עם גיטין וחליצה.
למרות שסמיכה במשמעותה ההלכתית לא קיימת כיום, נהוגה במקומות רבים סמיכת רב את תלמידו כדי לתת לו רשות להורות הלכה ולכהן כרב או דיין בעצמו. במדינת ישראל, מלבד סמיכה שסומכים רבנים את תלמידיהם באופן פרטי, לרבנות הראשית בישראל סמכות להעניק סמיכות לרבנות והיא עורכת לשם כך מבחני הסמכה.
ועשית ככל אשר יורך

בספרי מוני המצוות מנו כחלק מתרי"ג המצוות את המצווה "לשמוע דברי חכמים". מצווה זו נזכרה בתורה בפרשת שכאשר ישנו ספק בדין, יש לפנות אל הכהנים והשופטים שבדור, ויש לנהוג ככל שיורו. התורה מצווה להישמע לפסיקת ההלכה של אותה סמכות, ואף מתריעה בעונש מיתה על מי שיערער על פסיקת הלכה זו:
כִּי יִפָּלֵא מִמְּךָ דָבָר לַמִּשְׁפָּט – בֵּין דָּם לְדָם, בֵּין דִּין לְדִין, וּבֵין נֶגַע לָנֶגַע, דִּבְרֵי רִיבֹת בִּשְׁעָרֶיךָ – וְקַמְתָּ וְעָלִיתָ אֶל הַמָּקוֹם אֲשֶׁר יִבְחַר ה' אֱלֹהֶיךָ בּוֹ.
וּבָאתָ אֶל הַכֹּהֲנִים הַלְוִיִּם וְאֶל הַשֹּׁפֵט אֲשֶׁר יִהְיֶה בַּיָּמִים הָהֵם, וְדָרַשְׁתָּ וְהִגִּידוּ לְךָ אֵת דְּבַר הַמִּשְׁפָּט.
וְעָשִׂיתָ עַל פִּי הַדָּבָר אֲשֶׁר יַגִּידוּ לְךָ מִן הַמָּקוֹם הַהוּא אֲשֶׁר יִבְחַר ה' וְשָׁמַרְתָּ לַעֲשׂוֹת כְּכֹל אֲשֶׁר יוֹרוּךָ.
עַל פִּי הַתּוֹרָה אֲשֶׁר יוֹרוּךָ וְעַל הַמִּשְׁפָּט אֲשֶׁר יֹאמְרוּ לְךָ תַּעֲשֶׂה, לֹא תָסוּר מִן הַדָּבָר אֲשֶׁר יַגִּידוּ לְךָ יָמִין וּשְׂמֹאל.
וְהָאִישׁ אֲשֶׁר יַעֲשֶׂה בְזָדוֹן לְבִלְתִּי שְׁמֹעַ אֶל הַכֹּהֵן הָעֹמֵד לְשָׁרֶת שָׁם אֶת ה' אֱלֹהֶיךָ אוֹ אֶל הַשֹּׁפֵט, וּמֵת הָאִישׁ הַהוּא וּבִעַרְתָּ הָרָע מִיִּשְׂרָאֵל.
וְכָל הָעָם יִשְׁמְעוּ וְיִרָאוּ וְלֹא יְזִידוּן עוֹד.
בראשונים נחלקו אל איזה סמכות התכוונה התורה בציווי זה. ישנן שלוש שיטות עקריות בראשונים:
לדעת הראב"ד, המצווה כוללת חייב לציית אפליו לרב המקומי, ה"מרא דאתרא". הרשב"א הרחיב את המצווה לכדי חיוב לציית לגדולי הדורות המפורסמים; כאשר הוא נשאל האם מותר לחכם לפסוק כפי דעתו בניגוד לספרי הפסיקה המקובלים של הראשונים, השיב הרשב"א שהדבר אסור בגלל המצווה לשמוע לדברי חכמים. הרחבה נוספת יש בספר החינוך שבדבריו על מצווה זו מאריך לכתוב על חובת הציות לרבנים הגדולים שבכל דור, ולדבריו חובה זו מהווה מצווה יסודית ביהדות.
ריה"ל בספר הכוזרי מסביר שמברכים ברכת "אשר קדשנו במצוותיו וציוונו" רק על קיום מצוות דרבנן שתוקנו על ידי הסנהדרין שבירושלים שאליהם יש חובה לציית, ואילו על תקנות חכמים מתקופות מאוחרות יותר אין מברכים. גם הרמב"ם בהקדמתו לספר משנה תורה כותב שמצוות אלו נאמרו רק לגבי בית הדין הגדול שבירושלים, ומשום כך בהיעדר סנהדרין אין מחויבות לקבל את פסקי הגאונים, וכל חכם יכול לפסוק לפי מה שדעתו נוטה. הרמב"ן הגביל עוד יותר את תחולת המצווה לציית לסנהדרין, וכתב שהיא קיימת רק כאשר מתמלאים תנאים ספציפיים המפורטים בתלמוד לגבי "זקן ממרא".
דעת ביניים נמצאת בדרשות הר"ן, שכותב שאמנם מצוות "לא תסור" מתייחסת רק לסנהדרין בירושלים, אך הוא מחדש שבכל זאת מצווה לשמוע לדברי החכמים בתקופות מאוחרות יותר בגלל מצווה אחרת: "אחרי רבים להטות", שהיקפה מוגבל יותר.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ה', עמוד ב'
↑  מובא בחידושי הריטב"א, מסכת שבת, דף קל עמוד א
↑  שו"ת הרשב"א, חלק ב, סימן שכב
↑  ספר החינוך, מצווה תצה
↑  ספר הכוזרי, מאמר ג, סימן לט
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות ממרים, פרק א'
↑  השגת הרמב"ן על ספר המצוות לרמב"ם, שורש א, בפסקה "והנה"
↑  דרשות הר"ן, הדרוש השנים עשר
מלון המרכז

ערך זה עוסק במלון חרדי בירושלים. אם התכוונתם למלון אמדורסקי ההיסטורי (כיום מלון פטרה), ראו .
| --- | --- |

המלון בשנת 2016
 מיקום:  ירושלים
 סוג המלון:  מלון חרדי
 בעלות:  מלונות פרימה
 שמות קודמים:  מלון המרכז (ידוע בשם זה)
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1968
 קואורדינטות:  31°47′08″N 35°12′56″E﻿ / ﻿31.78562°N 35.21543°E﻿ / 31.78562; 35.21543
 אתר המלון
  (למפת ירושלים מוגדלת) מלון המרכז(למפת ירושלים רגילה) מלון המרכז(למפת הרי ירושלים רגילה) מלון המרכז(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מלון המרכז
 
מלון המרכז (כיום פרימה פאלאס) הוא בית מלון בירושלים המאופיין בקהל חרדי. המלון שוכן סמוך לכיכר הדוידקה ולמרכז כלל, ומהווה מקום מפגש ידוע לפוליטיקאים ועסקנים חרדים.