stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואאל א-דחדוח
הערות שוליים

↑  "Israel wants to control media output from Gaza, but can't". 15 ביוני 2021. ארכיון מ-28 ביוני 2021. נבדק ב-28 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Malik, Nesrine (31 באוקטובר 2024). "'I couldn't cry over my children like everyone else': the tragedy of Palestinian journalist Wael al-Dahdouh". The Guardian. נבדק ב-1 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  National Press Club, Al Jazeera's Wael Al-Dahdouh is the National Press Club's 2024 International John Aubuchon Award Winner, www.prnewswire.com (באנגלית)
↑  יואב זיתון, עינב חלבי, צה"ל: שני "עיתונאים" שחוסלו ברפיח - פעילי חמאס והג'יהאד האיסלאמי, באתר ynet, 10 בינואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130773619X  VIAF: 3814169929785869380008   WorldCat (עם VIAF): 3814169929785869380008
אלכס מוני

אלכסנדר חאבייר מוני (באנגלית: Alexander Xavier Mooney; נולד ב-31 בינואר 1972) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת וירג'יניה המערבית. מוני, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג מחוז קונגרס זה – הכולל בתוכו את עיר הבירה צ'ארלסטון – בבית הנבחרים מאז 2015. במקור מוני ממרילנד, שם היה חבר הסנאט המדינתי ויושב ראש המפלגה הרפובליקנית במדינה.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  Republicans Outnumber Dems Running for GOP Rep's Maryland Seat, באתר פוקס ניוז, 11 בנובמבר 2011 (באנגלית)
↑  בן פרשינג, State GOP Chair Alex Mooney won’t challenge Bartlett in primary, באתר וושינגטון פוסט, 10 בינואר 2012 (באנגלית)
↑  בן פרשינג, State GOP head Mooney may have broken ethics rules by working for Bartlett, באתר וושינגטון פוסט, 20 בספטמבר 2012 (באנגלית)
↑  West Virginia, the nation's least Hispanic state, elects its first Latino congressman, באתר פוקס ניוז, 4 בנובמבר 2014 (באנגלית)
↑  דניאל דיאז וכריסטין וילסון, 14 House Republicans vote against a measure condemning military coup in Myanmar, באתר CNN‏, 20 במרץ 2021 (באנגלית)
↑  אלי מאטניק, Redistricting forces two GOP incumbents together in West Virginia, באתר פוליטיקו, 14 באוקטובר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w67q9q44  US Congress: M001195
זירעין

| --- | --- |

זירעין, 1949
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  שומרון
 נפה:  ג'נין
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  23,920 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  28 במאי 1948
 יישובים יורשים:  קיבוץ יזרעאל
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  1,420 (1945)
 קואורדינטות:  32°33′27″N 35°19′40″E﻿ / ﻿32.5575°N 35.3278°E﻿ / 32.5575; 35.3278 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) זירעין(למפת עמק בית שאן רגילה) זירעין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זירעין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זירעין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מצודת זרעין ב-1881 ציורו של הארי פן; פורסם בסדרת  ארץ ישראל הציורית
מבנה של הכפר משמש כאורווה של קיבוץ יזרעאל, 1949
זירעין או זרעין (בערבית: زرعين) היה כפר ערבי גדול בעמק חרוד, החלק המזרחי של עמק יזרעאל. הכפר היה ממוקם סמוך לכביש מעפולה לג'נין כ־7 קילומטרים דרומית לעפולה בגובה 110 מטרים מעל פני הים על אחת משלוחות הגלבוע. הכפר חלש על הדרכים המובילות ממזרח למערב ועל הדרך דרומה לכיוון ג'נין. טרום מלחמת העצמאות התרוקן הכפר מתושביו שפונו מרצון על ידי לוחמים ערביים מסוריה ועיראק, והכפר הפך למעין מוצב צבאי. ובמלחמת העצמאות נכבש בקרבות מול אותם לוחמים.
היסטוריה

הכפר שימר את שם העיר יזרעאל שהייתה בירתו של המלך אחאב. 
בתקופת הצלבנים הייתה במקום עיירה קטנה שנקראה "Parvum Gerinum" או בשם הצרפתי "Le Petit Gérin" בהשוואה לג'נין הסמוכה שנקראה "Le Grand Gérin".
הנוסע רבי בנימין מטודלה מספר כי "זרעין היא יזרעאל ושם מעין גדול ובה יהודה [יהודי] אחד והוא צבע". אשתורי הפרחי ביקר במקום בראשית המאה ה־14 וכתב: "יזרעאל של יששכר וקורין לו זרעין". בשנת 1632 עבר בארץ נזיר צרפתי והוא מספר שבמקום יושבים ערבים ומעט יהודים: "ובה כעת כמאה וחמישים בתים של מאורים (מוסלמים) ושל יהודים... ועוסקים התושבים בשוד כמו הערבים ולפיכך אין לבוא אליה בהרגשה של ביטחון".
ב־1830 הושיב אבראהים פאשא בכפר משפחות מצריות שקיבלו כ־25,000 דונם לחקלאות. ב־1858 השתלטו במרמה על רוב אדמות הכפר בני חמולת "עבד אל־האדי" מהכפר עראבה שבשומרון והושיבו במקום אריסים מכפרם.
היסטוריה > תקופת המנדט ומלחמת העצמאות

בתקופת המאורעות התנכלו בני הכפר לתחבורה היהודית באזור ולכפרי העמק.
הכפר היה שייך לנפת ג'נין מחוז שומרון, על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שטחי אדמותיו היו 23,920 דונם ובשנת 1945 מנה 1,420 נפשות. את מי השתייה לכפר סיפק מעיין עין יזרעאל שהורחב ושופץ על ידי הבריטים בתקופת המנדט.
בתחילת מלחמת העצמאות התבססה בזירעין יחידה צבאית של צבא ההצלה שהטרידה באש את התחבורה היהודית ואת יישובי עמק חרוד. הנשים והילדים פונו והכפר כולו הפך למשלט מבוצר של אנשי הכנופיות. קרבתו של הכפר לכביש ועליונותו הטופוגרפית היוותה איום קשה על היישובים. התנועה בכביש העמק התנהלה בכלי רכב משוריינים. ב־20 באפריל 1948 נעשה ניסיון ראשון לכיבוש הכפר על ידי כוח גדול של "גדוד העמק" (הגדוד הראשון) מחטיבת יפתח של הפלמ"ח בשיתוף תגבורת מגולני ואלכסנדרוני. בקרב הקשה בין הצדדים פוצצו בניין בית הספר ונהרגו למעלה מ־20 ערבים, אך הכוחות נסוגו לאחר שנתקלו בהתנגדות חזקה, דבר שמנע מהם להשלים את כיבוש הכפר לפני עלות השחר. מבין אנשי ההגנה נהרגו שישה לוחמים.
בליל ה־28/29 במאי כבש כוח של חטיבת גולני את זירעין בקרב קל יחסית, והדף את התקפת הנגד שבאה מכיוון ג'נין למחרת.
על אדמות הכפר הקימו משוחררי הפלמ"ח שלחמו בזירעין את קיבוץ יזרעאל. על תל יזרעאל, במקום הצופה על העמק, הוקמה אנדרטה ללוחמי הפלמ"ח שנפלו בקרב בזירעין ובסביבה. בראשית שנות ה־50 פעלה במקום מעברה בשם מעברת זרעים (זרעין).
לקריאה נוספת

צבי אילן, 78 טיולים ברחבי ישראל (יזרעאל הקדומה), הוצאת עם עובד, 1975
זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, הוצאת עם עובד, 1976
הערות שוליים

↑  חנה ודוד עמית (עורכים), מראי מקום: לטייל עם המקורות בצפון הארץ, יד יצחק בן-צבי, 2004, עמ' 35
↑  עוקרים עצים, דבר, 23 בפברואר 1937 
 גנבות בגוש עפולה, דבר, 7 באפריל 1937 
 קנס קיבוצי על כפר זרעין, דבר, 19 באפריל 1937 
 בכפר (כפר יחזקאל), דבר, 8 בספטמבר 1937 
 לאחר היריות על שומרי מרחביה אחד המתנקשים נהרג, דבר, 11 במרץ 1938 
 העקבות הוליכו אל כפר זרעין, דבר, 18 במאי 1938
↑  נגה קדמן, בצדי הדרך ובשולי התודעה, ספרי נובמבר, 2008, עמ' 148.
↑  יריות על ישוב יהודי בעמק, דבר, 14 במרץ 1948 
 כפר זרעין בעמק תחנת רכבת לכנופיות, דבר, 18 במרץ 1948 
 תבוסה לכנופיה ערבית בגוש- חרוד, דבר, 26 במרץ 1948 
 נוקשו מכוניות בגוש חרוד, דבר, 30 במרץ 1948
↑  אבידות כבדות מאוד לפורעי זרעין, דבר, 22 באפריל 1948 
 פעולת העונשין של ההגנה בזרעין, דבר, 23 באפריל 1948 
 קרב זרעין, אתר הפלמ"ח
↑  בחזית המרכז, דבר, 30 במאי 1948 
 כך נכבש קן פורעים בכביש העמק המזרחי, דבר, 31 במאי 1948 
 עם נפילת מבצרי הכנופיות בעמק, דבר, 2 ביוני 1948
↑  אלי אלון, בית הקברות בו קבורים מתי מעברת העולים זרעין, בלוג באתר News1, ינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542606405171  LCCN: n97053317  VIAF: 138547601   WorldCat (עם VIAF): 138547601
דאלאס

ערך זה עוסק בעיר בטקסס, ארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דאלאס (באנגלית: Dallas) היא עיר במדינת טקסס בארצות הברית. היא העיר התשיעית בגודלה בארצות הברית, ולפי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2020 מתגוררים בעיר 1,304,379 תושבים. במטרופולין דאלאס - פורט וורת' - ארלינגטון מתגוררים כ-7.6 מיליון אנשים.
דאלאס נוסדה בשנת 1841 והוכרזה רשמית כעיר ב-2 בפברואר 1956 והיא נקראת, כפי הנראה, על שמו של ג'ורג' מ. דאלאס, שהיה סגן נשיא ארצות הברית באותה התקופה ותמך בסיפוחה של טקסס לארצות הברית.
דאלאס סובלת מאחוז פשיעה גבוה, והייתה העיר בעלת אחוז הפשיעה הגבוה ביותר בארצות הברית בין השנים 1998–2003. אומנם רוב האזורים שלווים, אך ישנן שכונות שאינן בטוחות לאחר החשיכה.
העיר מונה אוכלוסיות מרובות מרקעים אתניים שונים. יש בה קהילה היספנית וקהילה שחורה גדולה. מבחינה דתית רוב האוכלוסייה היא נוצרית פרוטסטנטית וקתולית.
היסטוריה

דאלאס נוסדה בשנת 1841 והוכרזה רשמית כעיר ב-2 בפברואר 1956 והיא נקראת, כפי הנראה, על שמו של ג'ורג' מ. דאלאס, שהיה סגן נשיא ארצות הברית באותה התקופה ותמך בסיפוחה של טקסס לארצות הברית, אם כי ישנה מחלוקת אם העיר נקראת על שמו או על שם אחד מבני משפחתו. תיאוריה נוספת טוענת שמקור השם הוא בכפר דאלאס שבסקוטלנד בדומה למקור שמה של יוסטון.
עם הקמת מסילות הברזל בסוף המאה ה-19 דאלאס הפכה למרכז מסחר ועסקים ומשכה אליה עובדים רבים ממדינת טקסס.
ב-22 בנובמבר 1963 נרצח נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי בעיר בעת שנסע ברכבו יחד עם אשתו ומושל טקסס ג'ון קנולי. רצח קנדי נחשב בעיני רבים לאחד מהרגעים הדרמטיים שאירעו במאה ה-20.
ב-7 ביולי 2016 נערכה בעיר מחאה שקטה כנגד המשטרה בגין רצח שני גברים שחורים יומיים קודם לכן על ידי המשטרה במינסוטה, בשעה 8:58 אזרח בשם מיכה חאבייר ג'ונסון פתח באש כנגד השוטרים, הרג חמישה ופצע תשעה, כמו כן פצע שני אזרחים. זה היה היום הקטלני ביותר כנגד אכיפת החוק בארצות הברית מאז פיגועי 11 בספטמבר. ג'ונסון ברח מיד למכללת אל סנטרו הסמוכה וניהל עם המשטרה משא ומתן במהלכה אמר שרצה לנקום בלבנים, בעיקר בשוטרים לבנים על ההרג שאירע על ידם יומיים קודם לכן, לאחר שעות הכניסה המשטרה פצצה שהוצמדה לרובוט בסמוך לג'ונסון והרגה אותו. זו הייתה הפעם הראשונה בה אכיפת החוק האמריקנית משתמשת ברובוט על מנת להרוג חשוד.
גאוגרפיה ואקלים

על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של ארצות הברית, שטחה של דאלאס הוא 997.1 קמ"ר, 887.2 קמ"ר מתוכם יבשה, והיתר מים. 11.03% משטחה של דאלאס הם מקווי מים.
דאלאס, כמו האזורים הסמוכים לה, היא ברובה מישורית, ומצויה בגובה שבין 135 ל-165 מטרים מעל לפני הים, כאשר ישנן שכונות בדרום דאלאס המצויות עוד כשישים מטרים מעל לגובה זה.
הנהר טריניטי עובר בצפון-מערב העיר, בדרכו דרום-מזרחה ליוסטון. הנהר מחופה משני צידיו בסוללת עפר שגובהה 15 מ', המונעת אותו מלהציף את העיר. מספר גשרים חוצים את הנהר ומחברים את דרום דאלאס לצפונה. אינטרסים עסקיים גרמו להקמת גשר בעלות של מיליוני דולרים מעל הנהר, ולהפיכת חלק מהנהר לאזור פארק, עם שירותים מסחריים סמוכים, בדומה לטיילת הנהר בעיר סן אנטוניו או אוסטין. יש הטוענים[דרושה הבהרה] כי התפתחות זו תביא לדרום דאלאס, מוכה העוני והפשע, מעט יותר עסקים והכנסה, בעוד שאחרים סבורים כי המדובר במימוש אינטרסים של בעלי הון. העבודה על הפרויקט טרם הושלמה.
מקור מים משמעותי אחר הוא אגם רוק לייק. האגם והפארק הצמוד אליו הם יעד פופולרי לטיולים ולפעילויות ספורט מים ומחנאות. על גדת האגם מצוי אף גן בוטני גדול.
דאלאס שוכנת בקצהו של אזור סופות טורנדו המצויות בערבות המערב התיכון. באביב, חזיתות קרות הנעות מקנדה מתנגשות עם אוויר חם ולח המגיע מאזור המפרץ. כאשר מפגש זה מתרחש מעל דאלאס, מתרחשות סערות היוצרות מראות מרהיבים של ברקים, גשמים עזים, ולעיתים סופות טורנדו.
בדאלאס יורדים כ-762 מ"מ של גשם מדי שנה, רובם באביב. האקלים בדאלאס מסווג כאקלים סובטרופי גשום, אך עם זאת, חלק זה של טקסס נוטה לרוחות חמות ויבשות מן הצפון ומן המערב בקיץ. בחורף הרוחות קרות, ולעיתים הטמפרטורה יורדת מתחת לאפס. כ-2.5 מ"מ של שלג ליום יורדים במשך כיום או יומיים מדי חורף, ואחת לכמה שנים יורד ברד כבד, המשתק את העיר. החורפים הם מתונים בהשוואה לשאר "ידית" טקסס והמדינות שלצפונה. החורפים בדאלאס מלווים לעיתים בקיץ אינדיאני.
האביב והסתיו נעימים אך קצרים, ומעלות החום מתונות. בעונות אלו ישנה פריחה של פרחי בר, ופרחים הנשתלים על ידי עיריית דאלאס לצידי הכבישים. באביב מזג האוויר יכול להשתנות באופן קיצוני תוך מספר דקות. הקלישה המקובלת על התושבים באשר למזג האוויר בעונה זו היא "אם אינך אוהב את מזג האוויר - חכה כמה דקות". הסתיו, בחודשים ספטמבר ואוקטובר, נחשב לזמן הטוב ביותר לבקר בעיר. ביוני 1980 נקבע שיא הטמפרטורות בעיר המכונה "גל החום של 1980" ובו נמדדו ב-27 בחודש כ-45 מעלות. בינואר 1930 נמדדה בעיר הטמפרטורה הנמוכה ביותר- מינוס 19 מעלות.
כלכלה

אזור דאלאס ופורט וורת' נקרא "עמק הסיליקון של טקסס". ישנם יותר 40,000 אנשים המועסקים בתעשיית הטלקומוניקציה ב"מסדרון הטלקום" בו מצויות חברות מהמובילות בעולם בתעשייה זו. מרכז דאלאס הוא בעל תשתית של למעלה מ-160 ק"מ של סיבים אופטיים. על פי אגודת הנשים בדאלאס, יותר מ-81,000 מהעסקים בדאלאס הם בבעלות נשים.
אף על פי שתעשיית הטלקומוניקציה נפגעה קשה במיתון לאחרונה, הקהילה העסקית בדאלאס תיפקדה יותר טוב בממוצע מכלכלות מקומיות אחרות.
חברות בינלאומיות וחברות ענק רבות קבעו את המטה שלהן בדאלאס ובפרבריה, ובהן רשת המרכולים "Eleven-7", "פיצה האט", חברת המוליכים למחצה "טקסס אינסטרומנטס", רשת "בלוקבאסטר וידאו", חברת המחשבים EDS וחברות רבות נוספות.
תחבורה > נמלי תעופה

את דאלאס משרתים שני נמלי תעופה מסחריים: נמל התעופה הבינלאומי דאלאס/פורט וורת' (הידוע בכינוי DFW), ונמל התעופה דאלאס לאב. בנוסף לכך ישנו שדה התעופה למנהלים (הידוע בשמו הקודם רדבירד), שהוא נמל תעופה לטיסות למיניהן המצוי בתחומי העיר, ושדה התעופה אדיסון שמצוי בפרבר אדיסון. שני נמלי תעופה נוספים מצויים בפרבר מק'קיני המצוי מחוץ לתחומי העיר. כמו כן בעיר פורט וורת' ישנו נמל תעופה נוסף.
נמל התעופה DFW ממוקם בפרברים הצפונים של דאלאס והוא במרחק שווה ממרכזה של דאלאס וממרכזה של פורט וורת'. במונחים של גודל המדובר בנמל התעופה הגדול בטקסס, השני בגודלו בארצות הברית, והשלישי בגודלו בעולם. מבחינת תעבורה DFW הוא העמוס במדינה, הרביעי מבחינת עומס בארצות הברית, והשישי מבחינת עומס בעולם. DFW הוא נמל הבית של חברת אמריקן איירליינס, אחת מחברות התעופה הגדולות בעולם.
"לאב פילד" ממוקם בתוך גבולות העיר דאלאס, כעשרה ק"מ צפונית מערבית למרכז העיר, והוא אחד מנמלי הבית של חברת התעופה "סאות'ווסט איירליינס" על פי כללי התעופה האמריקניים אף מטוס סילון עם תפוסה מעל 56 נוסעים אינו מורשה לטוס מלאב פילד לכל נקודה מחוץ לטקסס, לואיזיאנה, ארקנסו, אוקלהומה, ניו מקסיקו, קנזס, מיסיסיפי, מיזורי ואלבמה. מכיוון שכך, חברת סאות'ווסט וחברת קונטיננטל אקספרס הן היחידות המשתמשות בנמל תעופה זה. מאמצים להקל בתקנות אלו נכשלו.
תחבורה > אוטובוסים ורכבות

חברת Dallas Area Rapid Transit) DART) היא חברת התחבורה הציבורית של אזור דאלאס, המספקת קווי אוטובוסים ורכבות. DART החלה להפעיל את מערכת הרכבות הקלות הראשונה בטקסס (ובדרום-מערב ארצות הברית) בשנת 1996 וממשיכה להרחיב את הכיסוי התעבורתי של האזור. מערכת זו נותרה היחידה באזור עד שיוסטון פתחה מערכת משלה בשנת 2004. מערכת התחבורה הציבורית הקטנה יותר של פורט וורת' קשורה לזו של דאלאס במסילה המקשרת בין מרכז העיר דאלאס ומרכז העיר פורט וורת'. עם כל זאת, רוב האנשים במטרופולין מעדיפים את השימוש ברכבם הפרטי על פני השימוש בתחבורה הציבורית.
חינוך והשכלה

בדאלאס שוכנים מוסדות ההשכלה הבאים: מכון האומנות של דאלאס, האוניברסיטה הבפטיסטית של דאלאס, הקולג' הנוצרי של דאלאס, הסמינר התאולוגי של דאלאס, אוניברסיטת דה-וריי (DeVry), קולג' אל סנטרו, קולג' מאונטיין וויו, קולג' ריצ'לנד, אוניברסיטת המתודיסטים הדרומיים, האוניברסיטה של דאלאס, אוניברסיטת טקסס שבדאלאס והמרכז האוניברסיטאי הדרום-מערבי לרפואה של טקסס בדאלאס.
תרבות בדאלאס

הפעילות התרבותית בדאלאס כוללת את המרכז הסימפוני על שם מורטון ה. מיירסון, מוזיאון האומנות של דאלאס, שלושה קולנועי IMAX תלת־ממדיים, המוזיאון האפרו-אמריקני, המרכז התרבותי הלטינו-אמריקני, ומרכזים רבים נוספים. בדאלאס גם שוכנת התזמורת הסימפונית של דאלאס.
עם הסרטים והסדרות שצולמו בדאלאס, נמנים "בוני וקלייד", "דאלאס", "רובוקופ", "נולד בארבעה ביולי", "JFK תיק פתוח", "ווקר - טקסס ריינג'ר" ו"באטמן ורובין".
דמוגרפיה

על פי המפקד בשנת 2009 ישנם 1,299,543 תושבים בדאלאס, המרכיבים 451,833 משקי בית, צפיפות האוכלוסין היא 1,427.38 אנשים לקמ"ר, ישנן 484,117 יחידות דיור, בצפיפות ממוצעת של 545.7 יחידות לקמ"ר. ההכנסה הממוצעת למשק בית, נכון ל-2018 היא 52,210 דולר.
מקסיקנים רבים מגיעים לעיר דרך לרדו וסן אנטוניו. המפקד של שנת 2000 היה הראשון בו עברה האוכלוסייה ההיספנית של העיר במספרה את האוכלוסייה האפרו אמריקנית, וההיספנים כיום הם המיעוט הגדול ביותר בדאלאס.
פוליטיקה וממשל

ב-2019 נבחר אריק ג'ונסון הדמוקרטי לראשות העיר. בעיר 14 חברי מועצה המייצגים 14 מחוזות בעיר.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית העיר נוטה באופן גורף לדמוקרטים. 66% מהעיר תמכו בהילרי קלינטון לנשיאות, בפרברי העיר ובצפון העיר הרפובליקנים מקבלים יותר קולות בניגוד למרכז העיר. ב-2004 כ־57% תמכו בג'ון קרי ולא בנשיא הנבחר ג'ורג' ווקר בוש. ב-2008 וב-2012 57% תמכו בנשיא הדמוקרטי הנבחר ברק אובמה.
דת

דאלאס היא מרכזה של "רצועת התנ"ך", וישנה בה השפעה של הנוצרים הפרוטסטנטים. מקומות רבים אינם מגישים משקאות חריפים, וישנן כנסיות בפטיסטיות רבות. סימני דגים (סימן נוצרי מובהק) נראים על סטיקרים על מכוניות, ותחנות רדיו וטלוויזיה נוצריות רבות פועלות בתחומי העיר. תושבים החפצים לשתות אלכוהול צריכים להצטייד ב"יוניקארד". למרות כל אלו, שיעור הגירושין בעיר הוא למעלה מ 50%, גבוה מהממוצע בארצות הברית. כבכל עיר גדולה בארצות הברית, יימצאו בדאלאס קתולים, יהודים, מוסלמים, וקבוצות דתיות נוספות.
להט"ב

מטרופולין דאלאס- פורט וורת' מוכר כמי שיש בה את אחת מריכוזי הלהט"ב הגדולים בארצות הברית, לאורך השנה מתקיימים בעיר אירועים רבים המשויכים לקהילה הגאה, מצעד הגאווה בחודש יוני בעיר מונה לפחות 50,000 משתתפים מדי שנה. מצעד הגאווה הרשמי הראשון התקיים בעיר ב-1980. בעיר ישנם אפילו מצעדים ואירועים מיוחדים ללטינים מהקהילה, שחורים וקהילת הדובים.
בעיר ישנו מרכז של הקהילה שנבנה ב-2016 בעלות של 8.7 מיליון דולר והוא אחד המרכזים הגדולים במדינה. ליד מרכז דאלאס מתקיים מדי שבוע ביוזמת אוניברסיטת קליפורניה תוכנית לבדיקות ומודעות ל- HIV מפגשים המיועדים בעיקר לקהילה הגאה השחורה בעיר, המפגשים כוללים בדיקות מחלות מין בחינם, מפגשי קפה ומוזיקה, פיקניקים ותצוגות אופנה וזאת בשל ריבוי מקרי ההדבקה בעיר בעיקר בקרב גברים שחורים. בשנת 2004 נבחרה לראשונה אישה לסבית לטינית, לופה ואלדז, לתפקיד מושל העיר, ב-2008 היא נבחרה לכהונה נוספת.
בעיר אף יוצא עיתון בשם "קול דאלאס" המיועד לקהילה, פורסם לראשונה ב-1984. ב-2011 עלתה תוכנית ריאליטי של הומואים שבסיסה בדאלאס ושמה The A-List.
ספורט

דאלאס היא ביתן של מספר קבוצות ספורט. הדאלאס דספרדוס - קבוצת פוטבול מליגת "Arena Football League", דאלאס מאבריקס - קבוצת כדורסל מליגת ה-NBA ודאלאס סטארס - קבוצת הוקי קרח מליגת "National Hockey League". קבוצות אלו משחקות באצטדיונים ב"אמריקן איירליינס סנט"". מועדון כדורגל דאלאס (לשעבר דאלאס ברן (Burn)) - קבוצת כדורגל מליגת "Major League Soccer" וכן דאלאס סיידקיקס - קבוצת כדורגל מליגת הכדורגל לאולמות.
כמו כן, משויכות לדאלאס הקבוצות הבאות: קבוצת "דאלאס קאובויס" היא קבוצת פוטבול מליגת "National Football League" אך היא אינה משחקת בדאלאס אלא בעיר השכנה ארלינגטון. קבוצת "דאלאס דיאמונדס" משחקת בליגת הפוטבול לנשים ומרכזה בשכונת ריצ'מונד הילס הסמוכה לדאלאס וקבוצת "דאלאס רבולושן" היא קבוצת פוטבול מליגת הפוטבול העצמאית לנשים ומשחקת בפרבר מק'קיני הסמוך לדאלאס.
בדאלאס שוכנים 232 מגרשי משחקים, 173 מגרשי כדורסל, 112 מגרשי כדורעף, 258 מגרשי טניס, 258 אזורי פיקניק, 6 מגרשי גולף של 18 גומחות, שני מסלולי מרוצים למכוניות, גן חיות ענק, ו 477 מגרשי אתלטיקה קלה.
אירועים היסטוריים בדאלאס

19 באוקטובר 1917 - ייסודו של נמל התעופה "לאב פילד".
1927 - נמל התעופה לאב פילד נפתח לשימוש מסחרי.
1927 - חנות המרכול (Convenience Store) הראשונה בעולם נפתחת בדאלאס על ידי חברת "סאות'לנד אייס קומפני" אשר תהפוך לאחר מכן לתאגיד הענק "סבן אילבן".
1930 - ס.מ. ג'ויינר מוצא נפט 160 ק"מ צפונית מזרחית לדאלאס, והופך את דאלאס למרכזה של תעשיית הנפט.
1930 - השודדים הרומנטיים המפורסמים בוני פארקר וקלייד בארו נפגשים בשכונת אוק קליף, ומתחילים את מסע הפשע שלהם. השניים הונצחו בסרט בוני וקלייד של הבמאי ארתור פן בכיכובם של וורן בייטי ופיי דאנאוויי.
1934 - בוני וקלייד נקברים בדאלאס לאחר שנהרגו על ידי המשטרה בלואיזיאנה.
1958 - בעת שעבד עבור חברת טקסס אינסטרומנטס, ג'ק קילבי יצר את המעגל המשולב הראשון ובכך יצר מהפכה אלקטרונית ששינתה את העולם, ובסיס לשוק גלובלי חדש.
22 בנובמבר 1963 - הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי נרצח בעת שנסע בשיירת מכוניות בדאלאס. האירוע מונצח בדאלאס ב"מרכז קנדי" הסמוך למקום הרצח, ובמוזיאון "הקומה השישית" בבניין ששימש את הרוצח לי הארווי אוסוואלד, ובעבר היה מחסן הספרים של עיריית דאלאס.
1974 - פתיחת נמל התעופה טקסס/פורט וורת'.
1976 - מושלמת בניית "כיכר ההודייה" במרכז העיר דאלאס.
1996 - חברת DART מפעילה את קו הרכבת הקלה הראשון בטקסס.
2000 - חברת DART פותחת את תחנת הרכבת התחתית הראשונה בטקסס.
טריוויה

תיאטרון קליטה המפריז אשר תוכנן על ידי הארכיטקט פרנק לויד רייט הוא ביתה של קבוצת התיאטרון "דאלאס תיאטר סנטר" שהיא קבוצת התיאטרון הוותיקה ביותר בארצות הברית הפועלת כיום.
לדאלאס יש את מספר מרכזי הקניות לנפש הגדול ביותר בארצות הברית, וקניון "יוניברסיטי פארק" מרוויח למטר מרובע יותר מכל מרכז מסחרי אחר בארצות הברית.
המרכז הרפואי האוניברסיטאי הדרום-מערבי של טקסס בדאלאס הוא בית ספר לרפואה ומרכז למחקר המסונף לבית החולים פארקלנד, משמש כביתם של שלושה זוכי פרס נובל - שלושה ברפואה (פסיכולוגיה) ואחד בכימיה.
האומנות בדאלאס תורמת 500 מיליון דולר לשנה לכלכלה המקומית, והתקציב הממוצע לצורכי אומנות לנפש עומד על 7.23$.
תוכנית לטווח ארוך מבטיחה את צריכת המים השוטפת לדאלאס עד לשנת 2050.
רעיון כרטיס האשראי נוצר מהתקשרות בין שלושה מרכזי קניות בדאלאס שחיפשו דרך לאפשר ללקוחות לרכוש מוצרים באמצעות כרטיס שיהיה משותף לשלושתם.
דאלאס היא משכנו של פסל הקאובוי הגדול בעולם, שגובהו 17 מטר לערך.
הספרייה העירונית של דאלאס היא בעלת האוסף הגדול בארצות הברית של ספרי ילדים.
מרכז "דאלאס מרקט סנטר" הוא המרכז הקמעונאי הגדול בעולם.
רשת החנויות "ניימן מרכוס" החלה מחנות אחת בפינת רח' אלם ומרפי במרכז העיר דאלאס.
מלון אדולפוס בדאלאס היה הראשון בעולם שהפעיל בחדריו מיזוג אוויר.
ערים תאומות

צ'כיה ברנו, צ'כיה
צרפת דיז'ון, צרפת
מקסיקו מונטריי, מקסיקו
לטביה ריגה, לטביה
רוסיה סראטוב, רוסיה
הרפובליקה הסינית טאיפיי, הרפובליקה הסינית
ערים ידידות:
יפן סנדאי, יפן
הרפובליקה העממית של סין טיינג'ין, הרפובליקה העממית של סין
הרפובליקה העממית של סין צ'ינגדאו, הרפובליקה העממית של סין
הרפובליקה העממית של סין דאליין, הרפובליקה העממית של סין
הרפובליקה העממית של סין נאנג'ינג, הרפובליקה העממית של סין
המרוץ אל הים

המסלול של המרוץ אל הים עם סימונים של תאריכים ומקומות בהם היו היתקלויות וקרבות חשובים.
המרוץ אל הים הוא כינוי לפרק זמן בתחילת מלחמת העולם הראשונה במהלכו ניהלו הצדדים בחזית המערבית עדיין לוחמה ניידת. אחרי שההתקדמות הגרמנית נבלמה בקרב הראשון על המארן ניסו הצדדים הלוחמים לאגף האחד את השני בהתמדה בחלקה הצפון מזרחי של צרפת. בעקבות כך כוחות של מדינות ההסכמה התייצבו בחוף המערבי של בלגיה, לחופו של הים הצפוני, תחת הדרכה של האדמירליות, הצי המלכותי של הממלכה המאוחדת. אופי הלחימה השתנה למלחמת חפירות ולמצור בקנה מידה גדול. נבנו ביצורים לאורכו של כל הגבול בין השטח שנשלט על ידי צרפת לשטח שנשלט על ידי מדינות המרכז מהגבול עם שווייץ ועד לחוף. המרוץ אל הים נמשך עד לסוף שנת 1914.
מהלך המרוץ

המרוץ עצמו החל בסוף חודש ספטמבר 1914 במחוז שמפאן, בתום ההתקדמות הגרמנית לתוך שטח צרפת. בתום הקרב הראשון על האן ומתקפת הנגד הכושלת של מדינות ההסכמה נגד הגרמנים שנעצרו בקרב הראשון על המארן. ממחוז שמפן המשיך המרוץ צפונה, לכיוון הים, שם הוא הסתיים בנובמבר של אותה שנה. בקרבות שנערכו בפיקרדי, ארטואה, ופלנדריה לא הצליחו שני הצדדים להגיע ליתרון ולאגף את האויב. עם הניסיונות החוזרים לאגף אחד את השני המשיך קו הביצורים להיבנות עד החוף. המושג "המרוץ אל הים"  מתייחס לכוחות שהחלו בתנועה ממחוז שמפן, אך כוחות נוספים הגיעו מכיוונים אחרים. כוח משמעותי של הגרמנים הגיע מבלגיה אחרי נפילת אנטוורפן, ואילו הכוח הבריטי הגיע דרך הגבול הימי בין בריטניה לצרפת.
לאורך רובו של המסלול היו מסילות רכבת זמינות לשני הצדדים שניידו כוחות בעזרתן. הצרפתים דרך אמיין והגרמנים דרך ליל. ב"קו הסיום" עצמו היו כוחות משני הצדדים עוד לפני סוף המרוץ. הצבא הבלגי שקיבל מאוחר יותר סיוע מהדיוויזיה ה-63 של הצי הבריטי היה תחת מצור. העיר אנטוורפן עליה צרו הגרמנים נפלה לבסוף ב-10 באוקטובר. הכוחות הבריטיים והבלגיים נסוגו לבסוף לנהר איזר שנשפך לים הצפוני בסמוך לניופורט, בלגיה.
הקרבות העיקריים

הארמייה העשירית של הצבא הצרפתי החלה להתאסף באמיין החל מאמצע ספטמבר. החל מ-25 בספטמבר החלו הכוחות לנוע מזרחה. הארמייה השישית של הקיסרות הגרמנית הגיעה לבאפום שמצפון לאמיין ב-26 בספטמבר. משם, למחרת, הם המשיכו לטיפואל דרך המקום שעתיד להיות שדה הקרב העתידי בקרב על הסום בשנת 1916. מטרת הגרמנים הייתה להמשיך מערבה עד לתעלת למאנש כדי להשתלט על שטחים תעשייתיים וחקלאיים בצפון צרפת וכדי לנתק את צרפת מהאספקה והתגבורת שהגיעו מהממלכה המאוחדת דרך הים. כמו כן הם רצו לבודד את בלגיה.
ההתקדמות של הארמייה השישית הגרמנית מצפון לסום נבלמה בין 1 ל-6 באוקטובר על ידי הכוחות הצרפתיים בפיקודו של הגנרל פרדיננד פוש. חיל הפרשים הגרמני נתקל בגיס ה-21 של צרפת ליד ליל, שם הם נבלמו גם כן. המקום האחרון בו נותר מרווח על הציר היה באזור פלנדריה עם כוחות בלגיים שניצבו בצפון, על גדת נהר האיזר, וכוחות צרפתיים בדרום, בפיקרדי.
עיקר התנועה התרכזה במחוזות פלנדריה וארטואה. הכוחות הבריטיים החלו להתפרש כדי לקצר את נתיב האספקה שלהם בבולון וקאלה. הגרמנים הגיעו לליל ב-13 באוקטובר, ואילו הבריטים הגיעו לבל ביום שלמחרת. בסופו של דבר נקבע קו פריסת הכוחות בקרב לה-באסה בין הגרמנים לבריטים שנמשך מ-12 באוקטובר עד 27 באוקטובר. הבריטים התמקמו באראס ואילו הגרמנים בלאנס.
באותו זמן בפלנדריה התניידה הדיוויזיה הבריטית ה-7 לאיפר והגיעה לשם ב-14 באוקטובר. הגרמנים שלטו בעיר עוד ב-3 באוקטובר בעזרת שלוחה קטנה מאחת היחידות שלהם אך נסוגו. הבריטים התכוונו להגיע למנן שמדרום מערב לאיפר אך נבלמו על ידי כוח גרמני עדיף בכוחו. ב-21 באוקטובר, במהלך הקרב על האיזר, הורה אלברט הראשון, מלך הבלגים, על פתיחת הסכרים בניופורט ויצר בכך שיטפון שחסם את השטח למעבר דרומה, עד לדיקסמאודה.
אחרי מהלכים אלה, התמקד הניסיון הגרמני להגיע להישגים אסטרטגיים ולהתקדם באיפר. זה הפך במהרה לקרב איפר הראשון, שהחל במתקפה גרמנית ב-21 באוקטובר. הלחימה נמשכה לתוך חודש נובמבר, והכוחות הבריטיים נמתחו עד קצה גבול יכולתם. אף על פי כן, לא הצליחו הגרמנים לפרוץ ולהשיג התקדמות בשטח במהלך הקרב.
בחודש נובמבר עיקר הלחימה במרוץ אל הים הופסקה, אך עדיין היו מרווחים על ציר המרוץ שנותרו חופשיים. המרווחים נסתמו מאוחר יותר, בתחילת שנת 1915.