stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ארצות הברית – ערב הסעודית
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

בית סעוד בראשותו של המלך אבן סעוד, מייסד ערב הסעודית בשנת 1901 היה בעל מערכת יחסים מצוינת עם הממלכה המאוחדת שהגנה על ערב הסעודית מפני האימפריה העות'מאנית. נוסף על קשריו עם הממלכה המאוחדת, הוא פיתח קשרים קרובים עוד יותר עם ארצות הברית לאחר איחוד ארצו. ב-28 בספטמבר 1928, אבן סעוד החל לקבל הכרה לאומית בסעודיה. בריטניה הייתה המדינה הראשונה שהכירה בסעודיה כמדינה עצמאית, שכן הבריטים סיפקו הגנה על השטחים הסעודים מהטורקים במשך שנים רבות. סעוד גם קיווה שמדינתו תוכר בידי ארצות הברית, שבאותו זמן לא היה לה עניין בסעודיה. תחילה דחו האמריקאים את מאמציו של אבן סעוד להכרתה של ארצות הברית בסעודיה, אך בסופו של דבר בוושינגטון הבירה נענו לבקשותיו של המלך אבן סעוד. במאי 1931 הכירה ארצות הברית באופן רשמי בסעודיה על ידי מתן הכרה דיפלומטית מלאה.
בנובמבר 1931 נחתם לראשונה הסכם בין שתי המדינות. היחסים אז היו עדיין חלשים, שכן לאמריקה לא היה אינטרס בהקמת נציגות דיפלומטית בסעודיה; אז עסקו האמריקאים עסקו בענייני ערב הסעודית דרך נציגותיהם בקהיר שבמצרים וארצות הברית לא שלחה שגריר תושב בערב הסעודית עד 1943.
היסטוריה > הקמת עראמקו

במאי 1933 העניק שליט ערב הסעודית, אבן סעוד, לחברת "סטנדרד אויל של קליפורניה" (סוקאל, באנגלית: Standard Oil Company of California, בראשי תיבות Socal, לימים "שברון" Chevron) זיכיון בן 60 שנה להפיק נפט על שטח של 961,567 קמ"ר בחבליה המזרחיים של הממלכה, מרביתו באזור אל-חסא. בסוף 1933 הקימה סוקאל חברת בת בשם "חברת הנפט סטנדרד הערבית של קליפורניה" (קזוק, California Arabian Standard Oil Company או בראשי תיבות Casoc), וזו קיבלה לידיה את הזיכיון. קזוק הייתה רשומה במדינת דלאוור שבארצות הברית בהון רשום של 700,000 דולרים, הון שסופק כולו על ידי חברת האם.
בשנת 1936 מכרה קזוק מחצית מן הזיכיון לחברת הנפט של טקסס (טקסקו, Texaco, לימים "שברון" לאחר המיזוג) תמורת 21 מיליון דולר. במרץ 1938 גילו שתי החברות לראשונה נפט בבאר דמאם מס' 7 (הנפט הראשון בממלכה) בתחומי הזיכיון שבבעלותן. ובעקבות הצלחתו של שדה הנפט הוגדל שטח הזיכיון ל-1,139,595 קמ"ר שכלל גם את חלקה של ערב הסעודית באזורים הנייטרליים שבין הממלכה לבין כווית ובין הממלכה לבין עיראק. בשנת 1944 שינתה החברה את שמה, והיא נתכנתה מעתה "חברת הנפט הערבית-אמריקאית" – עראמקו; Arabian-American Oil Company או בראשי תיבות Aramco, עראמקו).
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

לאחר כניעת גרמניה הנאצית ותבוסתן של מדינות הציר במערכה במזרח התיכון במלחמת העולם השנייה התהדקו יחסי ארצות הברית-ערב הסעודית. במהלך מלחמת העולם השנייה נטתה ערב הסעודית באופן ברור לטובת בעלות הברית ואף התירה לארצות הברית להקים בסיס צבאי גדול בדהראן (1943), אך לא הצטרפה לבעלות הברית.
ככל שהיחסים בין ארצות הברית לסעודיה התהדקו לאט, מלחמת העולם השנייה הייתה המדרגה הראשונה לחימום היחסים. ארצות הברית הייתה מעורבת באופן עמוק במלחמה לאחר המתקפה על פרל הארבור וכתוצאה מכך היחסים בין שתי המדינות נשמרו עַל אֵשׁ קְטַנָּה. הזנחה זו של היחסים הותירה את סעודיה פגיעה להתקפה מצד מדינות הציר. איטליה הפשיסטית הפציצה מתקן נפט של עראמקו בדהראן, מה שהשהה את קצב ייצור הנפט של ערב הסעודית. לאחר התקפה זו נלחם המלך בן סעוד למצוא כוח חיצוני שיגן על המדינה, מחשש למתקפות נוספות שיפסיקו ככל הנראה את ייצור הנפט של המדינה ואת זרימת העלייה לרגל לעיר מכה לכבוד החג'.
עם התקדמות מלחמת העולם השנייה החלה ארצות הברית להאמין כי הנפט הסעודי הוא בעל חשיבות אסטרטגית. כתוצאה מכך ארצות הברית החלה לדחוף לשליטה רבה יותר על עראמקו. ב-16 בפברואר 1943 הכריז הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט כי "הגנה על ערב הסעודית חיונית להגנת ארצות הברית", ובכך אפשרה ארצות הברית את השמת חוק "השאל-החכר" (Lend-Lease) שנחקק באפריל 1940 גם על ערב הסעודית. מאוחר יותר באותה שנה, הנשיא אישר את הקמתה של חברת נפט בבעלות המדינה מתוך כוונה כי חברה זו תרכוש את כל המניות של עראמקו ובכך להשיג שליטה על עתודות הנפט המוכחות של ערב הסעודית באזור. עם זאת, התוכנית להקמת החברה נתקלה בהתנגדות, ובסופו של דבר נכשלה. רוזוולט המשיך לחזר אחרי ממשלת ערב הסעודית, וב-14 בפברואר 1945, מיד לאחר סיום ועידת יאלטה הוא נפגש באגם המר הגדול עם המלך אבן סעוד על סיפון אניית "קווינסי", סיירת מלחמה אמריקאית. שם רוזוולט דן עם המלך אבן סעוד בנושאים כגון יחסי הביטחון של המדינות והפגין אהדה להתנגדותו הנחרצת של אבן סעוד להקמת מדינה יהודית במנדט הבריטי.
ב-1943 הפך הסיוע הכלכלי של ארצות הברית לערב הסעודית ממוסד ורשמי. נפתחה צירות קבע אמריקאית בעיר ג'דה ובני המלוכה הסעודית נסעו לביקורים בוושינגטון. נוסף על כך, המלך אבן סעוד אישר בקשת ארצות הברית להקמת בסיס צבאי בערב הסעודית עבר חיל האוויר של ארצות הברית בדהראן.
שגרירים

שגרירי ערב הסעודית בארצות הברית: בנדר אבן סולטן (1985 עד 2005), טורקי אל-פייסל
ראו גם

יחסי ארצות הברית–ישראל
יחסי ישראל–ערב הסעודית
נואה אמריך

| --- | --- |

נוח אמריך בפסטיבל קאן, 2013
 לידה:  27 בפברואר 1965 (בן 59) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Noah Nicholas Emmerich 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל 
 בת זוג:  מליסה פיצג'רלד (1998–2003)  מרי רג'נסי בויאס (2014–הווה)
 פרופיל ב-IMDb
 
נואה ניקולס אמריך (באנגלית: Noah Nicholas Emmerich; ‏נולד ב-27 בפברואר 1965) הוא שחקן קולנוע יהודי-אמריקאי.
שיחק בסרטים "המופע של טרומן", "ילדים קטנים" "לחישות מלחמה" ו"נס הנחישות" ובסדרות הטלוויזיה המתים המהלכים, "האמריקאים" ואלי (The spy).
ביוגרפיה

אמריך נולד בניו יורק למשפחה יהודית, בנם של הפסנתרנית קונסטנס ושל סוחר האמנות אנדרה אמריך. אחיו הבכור הוא עורך הדין הניו יורקי אדם אמריך, נשיא אגודת ידידי רשות העתיקות ויו"ר אגודת ידידי בית החולים רמב"ם בחיפה. אחיו האמצעי הוא המפיק והתסריטאי טובי אמריך המשמש גם כנשיא אולפני "ניו סינמה ליין".
אמריך סיים בהצטיינות את לימודיו באוניברסיטת ייל. באוניברסיטה היה חבר ב-"The Spizzwinks", קבוצת שירה בסגנון א-קפלה, יחד עם השחקן ג'ושוע מלינה.
קריירת משחק

אמריך החל את דרכו כשחקן בתפקיד קטן בסרט הפעולה "אחרון גיבורי הפעולה" ובתפקידי משנה בדרמו "בחורות יפות" בתור מנהל המפעל מייקל מוריס ו" קופלנד" בתור השוטר ביל גייסלר.
בסוף שנות ה-90 התפרסם אמריך בדרמת הריאלטי "המופע של טרומן" כשגילם את מרלון חברו הטוב ביותר של טרומן ברבנק (ג'ים קארי) ובקומדיה "מאסר עולם" בתפקיד הסוהר סטן בלוקר.
בשנת 2000 שיחק אמריך בהפקה של אחיו טובי "תדר גבוה" שגם כתב את תסריט הסרט ולאמריך את דמות גורדו הרסץ' החבר הטוב של גיבור הסרט של ג'ון סאליבן (ג'יימס קאביזל).
ב-2002 גילם את טוראי המארינס הגזען צ'יק אשר סולד מקשר היחידה האינדיאני ממוצא נאוואחו בן יאזי (אדם ביץ) בסרט "לחישות מלחמה".
שיחקן באותה השנה גם לצד אנג'לינה ג'ולי וקלייב אואן בדרמה של מרטין קמפבל "הצלה מעבר לגבול".
ב-2004 הופיע בדמות שחקן ההוקי האמריקאי קרייג פטריק בדרמת הספורט "נס הנחישות", גרסה קולנועית למשחק ההוקי קרח ההיסטורי "נס על הקרח".
השתתף גם במותחן הפשע "סלולר" בתור הבלש ג'ק טאנר.
ב-2006 שיחק בדרמה הספרותית "ילדים קטנים" בתור השוטר הביישן בדימוס לארי הדג'ס חברו של בראד אדמסון (פטריק וילסון).
ב-2008 גילם את שוטר משטרת ניו יורק פרנסיס טירני אחיהם של השוטרים ריי טירני (אדוארד נורטון) וג'ימי אגן (קולין פארל) בסרט הפשע "גאווה ותהילה".
מחוץ לקולנוע התפרסם אמריך בסדרת הדרמה "צווארון לבן" בתור הסוכן המיוחד גארט פאולר ובסדרת הזומבים של פרנק דרבונט "המתים המהלכים" בתור המדען ד"ר אדווין ג'נר.
מ-2013 עד 2018 גילם, באחד התפקידים הראשיים בסדרה, את דמותו של סוכן ה-FBI סטן בימן בסדרה "האמריקאים".
בשנת 2019 גילם את דמותו של דן פלג – מפעילו מטעם המוסד של אלי כהן בסדרת הטלוויזיה אלי (The spy) שבהפקת נטפליקס.
בספטמבר 2024, אמריך הופיע בסרט "האחות הטובה" לצד ג'סיקה צ'סטיין ואדי רדמיין. באוקטובר 2024, פורסם כי אמריך הצטרף לעיבוד קולנועי של ספר המתח המשפטי "The Up and Comer" מאת האוורד ראופן.
חיים אישיים

היה נשוי במשך חמש שנים לשחקנית מליסה פיצג'רלד. בשנת 2014 נישא לשחקנית והמפיקה מרי רג'נסי בויאס.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

אחרון גיבורי הפעולה (1993)
בחורות יפות (1996)
קופלנד (1997)
Monument Ave.‏ (1998)
המופע של טרומן (1998)
מאסר עולם (1999)
תדר גבוה (2000)
אהבה וסקס (2000)
ג'ולי ג'ונסון (2002)
לחישות מלחמה (2002)
הצלה מעבר לגבול (2003)
נס הנחישות (2004)
סלולר (2004)
לפעמים באפריל (2005) - סרט טלוויזיה של HBO
ילדים קטנים (2006)
גאווה ותהילה (2008)
משחק הוגן (2010)
סימפתיה למתוק (2010)
סופר 8 (2011)
הלוחם (2011)
לג'יין יש אקדח (2016)
החתונה (2017)
האחות הטובה (2022)
The Up and Comer‏ (TBA)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

ארץ הפלאות (2000)
האמריקאים (2018-2013)
מומחה לכלום (2015)
אלי (2019)
האזור החם (2019)
כוח החלל (2020-הווה)
Dark Winds‏ (2022)
Suspicion‏ (2022-הווה)
הסיגר הגדול (אנ') (2024)
הערות שוליים

↑  "Josh Malina". The Yale Spizzwinks(?). נבדק ב-18 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anthony D'Alessandro, Rebecca De Mornay, Noah Emmerich, Kunal Nayyar & Sarah Bolger Board Legal Thriller ‘The Up And Comer’, Deadline, ‏2024-10-14 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449505405171  PLWABN: 9810682327005606  BnF: cb14175160p (data)  GND: 173732119  ISNI: 0000 0001 1937 0456  LCCN: no99063905  NKC: xx0059375  NTA: 381085902  SUDOC: 112132499  VIAF: 85683458   WorldCat (עם VIAF): 85683458
היי את (שיר של איתי לוי)

היי את הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי איתי לוי. השיר יצא לאור ב-23 בינואר 2017, כסינגל השמיני מתוך אלבומו השלישי של לוי, שורדים אהבה, על ידי חברת התקליטים ליאם הפקות.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי נתנאל ששון, והופק על ידי דולי ופן. השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו את סגנון הים-תיכונית.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי עוזי ג'ורג' והועלה לערוץ היוטיוב של לוי ב-23 בינואר 2017, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לאוגוסט 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-10 מיליון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 7 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | מאקו וערוץ 24 | 13 |  |
הערות שוליים

1 2   איתי לוי - היי את Itay Levi - Hey At, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:56)
| איתי לוי |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | מה עובר עלייך • כל העיר יודעת • שורדים אהבה • שתישרף האהבה |  |
| מיני-אלבומים | הולכת יחפה • סופה של חול |  |
| ערכים קשורים | ליאם הפקות • "הכוכב הבא" |  |
| איתי לוי - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| מה עובר עלייך | "כמעט שיר אהבה" • "מה עובר עלייך" • "בלילות קרים" • "ילדות של פעם" • "נשב ונדבר" • "אף אחת אחרת" |  |
| כל העיר יודעת | "יום שני" • "חוטים ומיקרופונים" • "5 מילים" • "כל העיר יודעת" • "שריקות" • "בשעות המתות" |  |
| שורדים אהבה | "מסיבה בחיפה" • "הפוך" • "היי את" • "פרח בשממה" • "ג'סטה" |  |
| שתישרף האהבה | "שתישרף האהבה" • "מאמו" • "אחרי הכל מתגעגע" • "פתאום אהבה" • "מסיבת רווקים" • "כמעט שנתיים" • "הנה זה בא" • "קירות" • "חיוך קטן" • "קעקוע על הלב" • "השמחה שלנו" • "טכנו" • "בואי לתמיד" • "הזמן שלנו" • "NYC" |  |
| הולכת יחפה | "הולכת יחפה" |  |
| סינגלים אחרים | "עוד יום" • "גיבורים" • "ליום הזה חיכיתי" • "חיכיתי חיכיתי" • "הלו מאמי" • "לקחת את המפתחות" • "קפה אצל ברטה" • "חצי בשבילי" • "רק בנות" • "שן ילד שן" • "אם העולם יגמר" • "את יודעת אמא" • "בסוף תמיד חוזר" |  |
פטרו שלסט

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1908 (יוליאני) Andriivka, Balakliia Raion, אוקראינה 
 פטירה:  22 בינואר 1996 (בגיל 87) מוסקבה, רוסיה 
 מדינה:  הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, האימפריה הרוסית, ברית המועצות, המדינה האוקראינית, הרפובליקה הרוסית, הרפובליקה העממית של אוקראינה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות בייקובה 
 השכלה:  State Higher Education Institution “Pryazovskyi State Technical University” 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של אוקראינה (ברית המועצות), המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות 
 פרסים והוקרה
 עיטור לנין  מדליה על גבורת העמל  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  עיטור הכוכב האדום  גיבור העמל הסוציאליסטי  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  מדליית ותיק העמל 
 
 חתימה:   
 
פטרו יוחימוביץ' שלסט (באוקראינית: Петро Юхимович Шелест ; ברוסית: Пётр Ефи́мович Ше́лест;‏ 14 בפברואר 1908 – 22 בינואר 1996) היה איש ציבור אוקראיני-סובייטי, המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית באוקראינה בשנים 1963–1972. כאישיות הפוליטית הבכירה ברפובליקה, נהנה שלסט מעצמאות יחסית שאפשרה לו לטפח את הלאומיות והשפה האוקראינית. הוא הודח על ידי ברז'נייב כשזה ביסס את שלטונו.
תחילת הקריירה

שלסט נולד במשפחת איכר אוקראיני בכפר בסביבת חרקיב (אז בתחומי האימפריה הרוסית, היום באוקראינה). לאחר סיום בית הספר היסודי עבד במשרד הדואר ואחר כך במסילת רכבת המקומית. בשנת 1923 שלסט נכנס לקומסומול והחל משנת 1926 עבד במנגנון הארגון. לאחר השלמת הלימודים בשנת 1930 החל ללמוד הנדסה במכון למשק בחרקוב. במקביל ללימודי הנדסה היה עורך של עיתון. בשנת 1932 שלסט החל לעבוד במפעל לייצור ברזל בעיר מריאופול ובערבים המשיך בלימודי הנדסה בטכניון המקומי. לאחר סיום הלימודים, בשנים 1936–1937 שירת שלסט בצבא האדום ועם סיום השרות השתחרר בדרגת סגן.
בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 כיהן שלסט כמנהל במספר מפעלים של התעשייה הכבדה בברית המועצות ובתפקידי ניהול בממסד המפלגתי. בשנת 1954 שלסט עבר סופית לעבודה במנגנון המפלגתי והתמנה לתפקיד בכיר במחוז קייב של המפלגה. לאחר פטירת יוסיף סטלין היה שלסט יושב ראש ועדה לטיהור אנשים שהואשמו ללא סיבה בתקופת סטלין במחוז קייב ובמחוז ויניצה.
ראש אוקראינה הסובייטית

בהתאם להוראה ישירה של ניקיטה חרושצ'וב, ב-2 ביולי 1963 התמנה שלסט למזכיר הראשון של המפלגה באוקראינה הסובייטית. אולם משלא הצליח להגדיל את התפוקה החקלאית באוקראינה חטף ביקורת של כרושצ'וב. בהשפעת ניקולאי פודגורני וליאוניד ברז'נייב פעל להדחת כרושצ'וב מתפקידו ובמהלך ישיבה מכרעת בשנת 1964 היה ראשון הנואמים בגנות כרושצ'וב. לאחר הדחתו של כרושצ'וב צורף כחבר מלא לנשיאות המפלגה הקומוניסטית.
שלסט היה בין מובילי הקו הניצי בפוליטבירו. הוא תמך במתקפה נגד ישראל במלחמת ששת הימים והתנגד להתרת עלייה. בקיץ 1968 דחף לפלישה סובייטית לצ'כוסלובקיה והחלפת השלטון במדינה זו. שלסט הזהיר את חבריו בפוליטבירו מהתגברות רוחות לאומניים אנטי-סובייטיים באוקראינה אם השינויים בצ'כוסלובקיה לא ידוכאו. לימים נטען שלצורך כך חיבר שלסט דו"ח כוזב שהטעה את חברי הפוליטבירו. במרץ 1969 התבטא בחריפות נגד סין. בשנת 1972 התנגד לפגישה בין ברז'נייב וניקסון.
במהלך כהונתו תמך בפיתוח ומחקר התרבות האוקראינית, הקמת מוזיאונים מקומיים וכתיבת סדרת ספרים על ההיסטוריה של ערי אוקראינה. הוא תמך והגן על מספר פעילים אוקראינים שהואשמו בלאומנות. בהיותו ראש הממסד האוקראיני שלסט פעל לקבלת אוטונומיה כלכלית לאוקראינה הסובייטית ודאג לכך שהחלטות עקרוניות בנושא אוקראינה יתקבלו במוסקבה רק לאחר תאום איתו. כתוצאה מכל זה החלו חיכוכים עם הממסד במוסקבה וליאוניד ברז'נייב החל לבדוק אפשרויות להדחת שלסט מהתפקיד.
ב-19 במאי 1972 שלסט הועבר למוסקבה תוך קידום פורמלי לתפקיד סגן ראש ממשלת ברית המועצות, אך פורש כסילוק מתפקידו באוקראינה. באפריל 1973 פורסמה ביקורת פומבית נגדו בעיתון אוקראיני, בצעד שפורש ככוונה להדיחו. באופן רשמי שלסט ביקש לצאת לגמלאות ועזב את כל תפקידיו במנגנון המפלגתי. בשנים 1974–1984 שלסט היה מנהל של משרד תכנון של אחד ממפעלי התעופה במחוז מוסקבה. בכל התקופה הסובייטית לא הותר לו לבקר בקייב.
בשנת 1991 הוא תמך בהכרזת עצמאות על ידי אוקראינה ובשנת 1993 לאחר הפסקה ארוכה ביקר בקייב.
שלסט נפטר ב-13 ביוני 1996 בקרבת מוסקבה והוטמן בבית העלמין בקייב.
עבור פעילותו הוענק לו תואר גיבור העמל הסוציאליסטי (1968), עיטור לנין (3 פעמים), עיטור הכוכב האדום ועיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה.
החל משנת 1953 שלסט ערך רישום של פעילותו ופגישותיו ובשנת 1995 פרסם את ספר זיכרונות שהתבסס על רישום זה.
הערות שוליים

↑  ח. שפיר, כל אנשי חרושצוב ילכו, חרות, 8 בדצמבר 1964
↑  יהושע גלבוע, ה"אוקטובר" של 1964 לא יחזיר הסטאליניזם, מעריב, 25 באוקטובר 1964
↑  דברי התקפה על מדיניות חרושצ'וב פורסמו במוסקוה, דבר, 9 בספטמבר 1965
↑  לפני הדחות כלליות במוסקבה?, מעריב, 13 ביולי 1965
↑  פיוטר שלסט מראשי הנצים, מעריב, 26 באפריל 1973
↑  אחרי צ'כיה - צפויים שינויים מרחיקי לכת, מעריב, 19 באוגוסט 1968
פיליפ בן, הניצים בקרמל שנסוגו במלחמת ששת הימים, מעריב, 23 באוגוסט 1968
↑  אנאטול שוב, המטוטלת הסובייטית - להיכן תנוע?, מעריב, 5 בספטמבר 1968
↑  הנצים במוסקבה, מעריב, 6 בספטמבר 1968
↑  המארשאלים של הצבא הסובייטי - כנראה השליטים האמיתיים של ברית־המועצות, מעריב, 24 ביוני 1969
↑  חשש מבדלנות אוקראינית דחף את הרוסים לפלוש, מעריב, 25 באוגוסט 1968
↑  לסינים היו יותר מ-500 הרוגים, מעריב, 26 במרץ 1969
↑  דו"ח כוזב גרם הפלישה לצ'כיה, דבר, 26 בדצמבר 1972
↑  שלסט - סגן ראש ממשלת ברה"מ, דבר, 21 במאי 1972
↑  שלסט סולק מראשות המפלגה באוקראינה, דבר, 26 במאי 1972
↑  צפויה הדחת פיוטר שלסט, דבר, 24 באפריל 1973
↑  החילופים בקרמל חיזקו את ברז'נייב בהתקרבותו למערב, דבר, 29 באפריל 1973
| ראשי אוקראינה |
| --- | --- | --- |
| בתקופה הסובייטית | גאורגי פיאטקוב (1919) • סטניסלב קוסיאור (1919–1920, 1928–1938) • ויאצ'סלב מולוטוב (1920–1921) • דמיטרי מנואילסקי (1921–1923) • עמנואל קווירלינג (1923–1925) • לזר קגנוביץ' (1925–1928, 1947) • ניקיטה חרושצ'וב (1938–1947, 1947–1949) •לאוניד מלניקוב (1949–1953) • אלכסיי קיריצ'נקו  (1953–1957) • ניקולאי פודגורני (1957–1963) • פיוטר שלסט (1963–1972) • ולדימיר שצ'רביצקי (1972–1989) • ולדימיר איוואשקו (1989–1990) • סטאניסלב גורנקו (1990–1991) |  |
| נשיאי אוקראינה | ליאוניד קרבצ'וק (1991–1994) • ליאוניד קוצ'מה (1994–2005) • ויקטור יושצ'נקו (2005–2010) • ויקטור ינוקוביץ' (2010–2014) • אולכסנדר טורצ'ינוב (2014) • פטרו פורושנקו (2014–2019) • וולודימיר זלנסקי (2019 ואילך) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810685852405606  GND: 122080572  ISNI: 0000 0001 0939 127X  LCCN: n87866108  NKC: js2011666159  SUDOC: 191197653  VIAF: 118204480   WorldCat (עם VIAF): 118204480
מי יבכה כשתמות

| --- | --- |

עטיפת הספר "מי יבכה כשתמות" בתרגום לעברית
 מידע כללי
 מאת:  רובין שארמה 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  עזרה עצמית
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1999 
 
מי יבכה כשתמות (באנגלית: Who Will Cry When You Die) הוא ספר עזרה עצמית מאת הסופר הקנדי רובין שארמה אשר יצא לאור לראשונה ב-1999.
הספר מורכב מאוסף של פרקים קצרים, שכל אחד מהם מספק תובנות ועצות מעשיות שנועדו לעודד את הקוראים לחיות חיים מספקים יותר, לאמץ הרגלים חיוביים, ולבצע שינויים משמעותיים בחייהם.
שארמה מדגיש בספר את החשיבות של מציאת שלווה פנימית, העלאת המודעות העצמית, ולהקפיד על הכרת תודה. שארמה טוען שבמסגרת המרדף אחר האושר וההצלחה בחיים לא צריך להתמקד רק בעושר חומרי או הישגים חיצוניים, אלא במקום זאת צריך להתמקד בהתפתחות האישית, ובמערכות היחסים המשמעותיות בחיים של האדם. הספר מתייחס להיבטים שונים של החיים, כולל בריאות, קריירה, מערכות יחסים ורוחניות, ומספק לקוראים עצות מעשיות לשיפור כל אחד מהתחומים הללו. באמצעות התובנות הללו, שארמה מעודד את הקוראים לפתח הרגלים טובים יותר אשר מסייעים להגשים את המטרות האישיות של האדם ומסייעים להגדיל את תחושת הסיפוק הפנימי של האדם.
בנוסף, שארמה מעודד את הקוראים גם להרהר במורשת שהם ישאירו אחרי שהם ימותו, ולהתחיל לחשוב כיצד הם יכולים לחיות בצורה שתשפיע לטובה גם על אנשים אחרים.
ראו גם

הנזיר שמכר את הפרארי שלו
הערות שוליים

↑  "Who Will Cry When You Die". The Times of India. 21 בספטמבר 2008. נבדק ב-29 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "7 life-changing questions to ask before financial planning". נבדק ב-29 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Now Indian writers pen for the masses". The Hindu. 7 באפריל 2014. נבדק ב-29 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דנטה באסקו

| --- | --- |
באסקו, ספטמבר 2017
באסקו, ספטמבר 2017
 לידה:  29 באוגוסט 1975 (בן 49) פיטסבורג, קליפורניה, ארצות הברית
 שם במה:  Dante Basco 
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 עיסוק:  שחקן, מדבב
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות אורנג' קאונטי
 פרופיל ב-IMDb
 
באסקו עם מעריץ הלבוש בדמותו של צוקו, אוגוסט 2014
באסקו וג'נט וארני נואמים בתערוכת המדיה והקומיקס, לגבי "אווטאר: כשף האוויר האחרון", ו"האגדה של קורה", באוקטובר 2014, במרכז הכנסים במסה, אריזונה
באסקו בקומיקס פרדייז סיטי, דצמבר 2016
בכנס "Nan Desu Kan", ספטמבר 2017
בכנס "Raleigh Supercon", יולי 2018
בכנס "Nan Desu Kan", אוגוסט 2019
באסקו נואם בכנס "Avatar: Braving the Elements Live Podcast" לשנת 2021 (נובמבר), במרכז הכנסים של סן דייגו, שבקליפורניה
דנטה באסקו (באנגלית: Dante Basco; נולד ב-29 באוגוסט 1975) הוא שחקן ומדבב אמריקאי ממוצא פיליפיני.
באסקו התפרסם בעיקר בשל גילום דמותו של רופיו, מנהיג הנערים האבודים בסרט "הוק" של סטיבן ספילברג. בנוסף, דיבב מספר דמויות מפורסמות, ביניהן דמותו של הנסיך צוקו מסדרת הטלוויזיה "אווטאר: כשף האוויר האחרון".
ביוגרפיה

נולד ב-29 באוגוסט 1975 בעיר פיטסבורג שבקליפורניה להורים ממוצא פיליפיני. בצעירותו למד לימודי קולנוע באוניברסיטת דרום קליפורניה, סיים את לימודיו בשנת 1993.
בנערותו, באסקו היה חבר בלהקת ברייקדאנס. בשנת 1991 לוהק לסרטו של סטיבן ספילברג, "הוק", לתפקיד רופיו, שנחשב כפריצתו הגדולה. כמחווה לדמותו, נקראה להקת הפאנק שהקים בשם "רופיו" - על שמה של הדמות.
בין 2005 ל-2008 דיבב את דמותו של הנסיך צוקו מסדרת הטלוויזיה המצליחה "אווטאר: כשף האוויר האחרון". בין 2012 ל-2014 דיבב את דמותו של גנרל אירו בסדרת ההמשך, "האגדה של קורה".
משפחתו

לבאסקו ארבעה אחים, כאשר שניים מתוכם התפרסמו בתחום הקולנוע;
דיון באסקו - שחקן קולנוע
אלה ג'יי באסקו - שחקנית, זמרת וכותבת שירים
פילמוגרפיה > סרטים

|  שנה |  סרט |  תפקיד |  הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | סהרורי | רומיאו | סרט מוזיקלי |
| 1989 | הקוסם | חבר של קורי | קומדיה |
| 1990 | מרק כלבים קר | ילד סיני |  |
| 1991 | הוק | רופיו |  |
| 1991 | הנשק המושלם | ג'ימי הו |  |
| 1995 | גופי: הסרט | חנון בחולצת מסע בין כוכבים כחולה/סטודנט עם 10 אדום על החולצה | של חברת וולט דיסני |
| 1995 | אגרוף כוכב הצפון | 'עטלף' |  |
| 1996 | גנגסטרז | מריו |  |
| 1997 | Fakin' Da Funk | ג'וליאן לי |  |
| 1998 | סינבד: קרב האבירים האפלים | הנסיך הונג |  |
| 1999 | אבל אני מעודדת | דולף |  |
| 2000 | הבכורה | בן מרקאדו |  |
| 2000 | להשתולל | ג'יי הון |  |
| 2001 | ימים אקסטרים | קורי נג |  |
| 2003 | אהבה לא עולה דבר | אמן ספוקן וורד |  |
| 2003 | האופנוען בויז | פילי |  |
| 2003 | גברים חומים עירומים | דנטה |  |
| 2006 | לקחת את ההובלה | דנטה |  |
| 2008 | החיים האלה | אלכס |  |
| 2008 | סיפורי לילה: הסרט | ג'רארד |  |
| 2009 | הבחוץ | אינדו |  |
| 2009 | דם ועצם | פינבול |  |
| 2010 | נהר הדם | צ'אק |  |
| 2010 | נושא: אני אוהב אותך | ניקי |  |
| 2011 | גן עדן שבור | קרן |  |
| 2012 | תלוי רופף | דנטה |  |
| 2014 | תחת רעים | האייסתי |  |
| 2014 | אניטה הו | טיילור באוטיסטה |  |
| 2014 | JLA Adventures: Trapped in Time | קראטה קיד (דיבוב) |  |
| 2014 | רצח101 | ד. פיליפס |  |
| 2016 | ג'ראהד 3: המצור | בלייק לוריאנו |  |
| 2021 | האחים הפיליפינים המופלאים | דוכס | גם במאי |
| 2021 | צייד המפלצות: אגדות הגלידה | איידן (דיבוב) |  |