אשליית מולר-לייר
הערות שוליים

↑  Müller-Lyer, FC (1894). "Über Kontrast und Konfluxion". Zeitschrift für Psychologie. 9: 1–16.
↑  Brentano, F (1892). "Über ein optisches Paradoxon". Zeitschrift für Psychologie. 3: 349–358.
↑  Müller-Lyer, FC (1889). "Optische Urteilstäuschungen". Archiv für Physiologie Suppl. 1889: 263–270.
↑  Rivers 1901: The measurement of visual illusion Rep. Brit. Ass., p. 818
↑  Rivers, W. H. R. (1901). Vision. In A. C. Haddon (Ed.), Reports of the Cambridge Anthropological Expedition to Torres Straits (pp. 1– 132). Cambridge, UK: Cambridge University Press.
↑  Berry, John W. (1968), "Ecology, perceptual development and the Müller-Lyer illusion", British Journal of Psychology, 59 (3): 205–210, doi:10.1111/j.2044-8295.1968.tb01134.x, PMID 5760069
↑  Cultural Differences in the Perception of Geometric Illusions Author(s): Marshall H. Segall, Donald T. Campbell, Melville J. Herskovits Source: Science, New Series, Vol. 139, No. 3556 (February 22, 1963), pp. 769-771
↑  "APA PsycNet".
↑  
Jahoda, Gustav (1971). "Retinal pigmentation, illusion susceptibility and space perception". International Journal of Psychology. 6: 199–207. doi:10.1080/00207597108246683.
↑  Cole, Michael; Barbara Means;
Comparative Studies of How People Think: An Introduction, 1986. Fatima.S & Kanwal.A
↑  An intra-cultural investigation of susceptibility to "perspective" and "non-perspective" spatial illusions, Br. J. Psychol., 1978, 69, 233-241
↑  Nakamura, Noriyuki;  et al. (2006). "Perception of the Standard and the Reversed Müller-Lyer Figures in Pigeons (Columba livia) and Humans (Homo sapiens)". Journal of Comparative Psychology. Journal of Comparative Psychology. 2006 August Vol 120(3) 252-261. 120 (3): 252–261. doi:10.1037/0735-7036.120.3.252. PMID 16893262.
↑  Pepperberg, Irene;  et al. "The Müller-Lyer illusion is processed by a Grey Parrot (Psittacus erithacus)" (PDF). Perception 37:765-781. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-05-08. נבדק ב-2011-07-30.
↑  Richard L. Gregory, Eye and Brain, McGraw Hill, 1966.
↑  The Müller-Lyer illusion explained by the statistics of image–source relationships Catherine Q. Howe and Dale Purves* PNAS January 25, 2005 vol. 102 no. 4 1234-1239
↑  Whitaker, D., McGraw, P. V., Pacey, I., Barrett, B. T. (1996). Centroid analysis predicts visual localization of first- and second-order stimuli. Vision Research, 36, 2957-2970.
↑  Morgan M.J., Hole G.J., & Glennerster A. (1990). Biases and sensitivities in geometrical illusions. Vision Research, 30, 1793−1810.
↑  Bulatov A., Bertulis A., Mickienė L., Surkys T., Bielevičius A. (2011) Contextual flanks' tilting and magnitude of illusion of extent. Vision Research 51(1), 58−64. https://doi.org/10.1016/j.visres.2010.09.033
אפקט מולר-לייר במצב אי-אשליה
חצי מולר-לייר הקלאסיים (A) ושלושת השינויים (ללא קו מוט) של גרסאות ברנטנו של גירויי אשליה הכוללים "ראשי חץ" שיוצרים הקשרים שונים: נקודות נפרדות (B), סנפירי מולר-לייר (C) וקשתות מעגל (D). בהקשרים השונים, המרחקים בין הנקודות נתפסים כשונים.
הדגמה ויזואלית דינמית של החוקר האיטלקי ג'יאני א. סרקונה (אנ'): הקטעים הכחולים והשחורים של הכוכב שווים באורכם ונשארים תמיד באותו אורך, אם כי בשל האשליה נראה שהם נמתחים ומתכווצים לסירוגין.
גרסה דינמית זו של אשליית מולר-לייר שהוצגה על ידי החוקר האיטלקי ג'יאני א. סרקונה, מראה שאף על פי שהמקטעים הכחולים והאדומים נראים כמתנדנדים למעלה ולמטה, הם תמיד באותו אורך. דבר לא משתנה מלבד החיצים בנקודות הקצה של כל מקטע צבע. אשליה אופטית זו כוללת גם אפקט דינמי של התפשטות צבע ניאון (אנ').
דימויי ברנטנו עם סנפירי מולר-לייר מסתובבים (מסיחים); למעשה, ראשי הסנפירים (נקודות הסיום של הגירוי) נמצאים שלושתם על אותו קו ונמצאים במרווחים שווים זה מזה.