stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירון אזרחי
מחקריו > פוליטיקה ותרבות ישראלית

Rubber Bullets: Power and Conscience in Modern Israel
ספרו זה של אזרחי (כדורי גומי: כוח ומצפון בישראל המודרנית) ראה אור בניו יורק ב-1997 ומהדורה שנייה ראתה אור בהוצאת אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1998. הספר התפרסם גם בגרמנית.
הספר זכה בפרס הספר היהודי הלאומי בקטגוריית ספרים להיסטוריה ולפוליטיקה ציונית. בספר חוקר אזרחי את הקשר בין התפתחות האינדיבידואליזם בישראל, בעיקר החל משנות השמונים, והשלכותיה על עמדות ישראלים ביחס לשימוש בכוח בקונפליקט הישראלי פלסטיני. הוא טוען שבאינתיפאדה הראשונה התקיים הניסיון הראשון בתולדות מדינת ישראל למתן את השימוש בכוח ובנשק קטלני וליישם אמצעים משטרתיים של פיזור הפגנות ככדורי גומי. אזרחי משתמש לכן במושג "כדורי גומי" כמטפורה לניסיון ראשון להגדיר את הקונפליקט במונחים אזרחיים יותר של סכסוך קשה בין שכנים. מגמה זו, שהייתה קשורה אף בשינויים עמוקים בחברה ובתרבות הישראלית משנות השמונים, נקטעה בין שאר הגורמים על ידי רצח ראש הממשלה יצחק רבין, כישלון שיחות אוסלו, הרחבת והעמקת ההתנחלויות בשטחים הכבושים ומתקפות הטרור שהתפשטו במהלך האינתיפאדה השנייה. בחלק גדול מהספר עוסק אזרחי גם במגמות שינוי במשקל היחסי של קולקטיביזם לעומת אינדיבידואליזם בתרבות הפוליטית הישראלית והתפוררות הסיפור האפי–הרואי של הגשמת החזון הציוני.
מאמרו של פרופסור אזרחי "The Political Effects of the occupation on the Israeli Democracy", אשר פורסם ב-2013, מלמד כיצד הכיבוש גרם לעיוות התהליך החוקתי בישראל, איפשר דפוסי אלימות שאינם עומדים לבקרה משפטית אפקטיבית, פגע במעמדו ודימויו של הצבא כצבא העם העומד מעל הפוליטיקה, החריף בצורה דרמטית את היחסים בין אזרחיה היהודים והערבים של ישראל וכן פגע ביסודות החינוך לדמוקרטיה בישראל ובמעמדה הדמוקרטי הנאור בעולם.
מחקריו > כתבים בעברית

אזרחי פרסם מדי פעם מאמרים בעיתון "הארץ". הוא פרסם כמו כן כ-25 מאמרים פובליציסטיים בכתב העת "העין השביעית", שחלקם התפרסמו בספר "איפה טעינו: עיתונאים מתבוננים על עצמם" בעריכת עוזי בנזימן. במאמריו אלה בחן אזרחי באופן ביקורתי את יחסי הגומלין בין התקשורת ודפוסי הפוליטיקה והתרבות הפוליטית בישראל. הביקורת של אזרחי על ריכוז הכוח והשליטה הכלכלית בתקשורת במימון מסחרי וחשיבות השידור הציבורי לדמוקרטיה מופיעה בספרו: "בעלות צולבת – שליטה ותחרות בשוק התקשורת הישראלי" שנכתב בהשתתפות זוהר גושן ושמואל לשם, בהוצאת המכון הישראלי לדמוקרטיה ב-2003.
לאחר רצח תלמידו אמיל גרינצויג בהפגנת שלום עכשיו ב-1983 תרם אזרחי לסיפרון לזכרו מטעם האוניברסיטה העברית את המאמר "קול היחיד וקול הרבים". הסיפרון בשם "אמת, ויכוח חופשי ודמוקרטיה" יצא בהוצאת מגנס סמוך לזמן הרצח.
אזרחי סבר שחינוך לדמוקרטיה צריך להתרכז בשני מישורים:
ביכולות לחיות במצבי אי-ודאות, מבלי לחפש פתרונות מוחלטים ומכריעים למצבים אלה.
בפיתוחה של תפישת פשרה עם קבוצות אחרות בחברה כערך, כאידיאל ולא כפשיטת רגל של עקרונות והתנוונות ערכית. לדעתו בחברה שסועה כמו ישראל אין עתיד לדמוקרטיה בלי ראיית הפשרה כערך.
כמו כן כתב פרופסור אזרחי מאמר נוסף על אסתטיקה וחינוך לאזרחות בדמוקרטיה בספר בשם "בית, ספר" העוסק בביטוי המרחב הציבורי בבתי ספר ממלכתיים. הספר, בו מופיעים צילומים של בתי ספר מאת אסנת בר-אור, פורסם בהוצאת הקיבוץ המאוחד, סדרת קו-אדום, בשנת 2002.
אזרחי כתב הקדמה למסה "על החירות" של ג'ון סטיוארט מיל שיצאה בתרגום עברי על ידי הוצאת שלם ב-2006.
במאמר "כיצד העצמי יוצר את עצמו", בכתב העת "זמנים", עוסק אזרחי בשורשיו של האינדיבידואליזם המודרני כפי שבא לידי ביטוי במשטרים הדמוקרטיים במערב. הוא טוען שדימוי הישות הפנימית העצמאית של האדם, שהתפתח מאז הרנסאנס בתחומי האמנות, הספרות והפילוסופיה, התנוון בעידן הקפיטליזם הנאו-ליברלי. כתוצאה מחדירה עמוקה של ערכים קפיטליסטים לחברה ולתרבות הישראלית השתרש הדימוי של האינדיבידואל כמצבור של אינטרסים ותשוקות ולא כבעל עולם פנימי עשיר וכמוקד של מצפון אנושי וחברתי.
מאמר הביקורת של ירון אזרחי על השיח הפוסטקולוניאלי הישראלי פורסם ב"קתרסיס", כתב עת לביקורת במדעי הרוח והחברה, אביב תשס"ט (2009).
פרופסור ירון אזרחי וזוגתו, פרופסור רות הכהן-פינצ'ובר, חקרו לעומק את יחסי הגומלין בין מוזיקה ופוליטיקה. תוצאת מחקרם היא הספר להלחין כוח, לשיר חירות: קשרים גלויים וסמויים בין מוזיקה לפוליטיקה במערב שיצא לאור בשנת 2017 בהוצאת מכון ון ליר בירושלים.
מחקריו > עבודתו בתקופה האחרונה לחייו

אזרחי עסק בחקר דפוסי השימוש באלימות, בתיאטרליות ובסמכות המדעית כאסטרטגיות לגיטימציה של כוח שלטוני. כמו כן עסק רבות בשאלת אפשרות הדמוקרטיה בת ימינו לצלוח את המשברים שהיא נתונה בהם, מתוך בחינה אפיסטמולוגית וקוסמולוגית רחבה.
ספרים שכתב

ירון אזרחי ורות הכהן-פינצ'ובר, להלחין כוח, לשיר חירות: קשרים גלויים וסמויים בין מוזיקה לפוליטיקה במערב. ירושלים ותל אביב: מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד, 2017
בעלות צולבת - שליטה ותחרות בשוק התקשורת הישראלי: היבטים כלכליים ומשפטיים והשלכותיהם על הדמוקרטיה הישראלית (עם זוהר גושן ושמואל לשם) ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2003
ישראל לקראת דמוקרטיה חוקתית: עקרונות לתיקון מדינה ומשטר (עם מרדכי קרמניצר) ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2001
Imagined Democracies: Necessary Political Fictions (New York: Cambridge University Press, 2012)
Rubber Bullets: Power and Conscience in Modern Israel (New York: Farrar, Straus and Giroux, 1997; paperback:, Berkeley: University of California Press, 1998).
The Descent of Icarus: Science and the transformation of Contemporary Democracy Harvard University Press, 1990
ספר שערך

Yaron Ezrahi, Everett Mendelson and Howard Segal (eds.): Technology, Pessimism and Postmodernism (Kluwer Academic Publishers, 1993).
כ"א באלול

כ"א באלול הוא היום העשרים ואחד בחודש השנים עשר 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ואחד בחודש השישי 
למניין החודשים מניסן. כ"א באלול לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדו".
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"א אלול היא לרוב פרשת נצבים-וילך. אבל אם בר המצווה חל בשנה בה פסח הוא ביום ראשון (שנים מקביעויות השא, החא וזחא), פרשת בר המצווה היא פרשת נצבים בלבד. אם בר המצווה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הוא בשבת (שנים מקביעויות בשז, גכז, הכז), אז פרשת בר המצווה היא פרשת כי תבא.
חגים ומועדים

כאשר יום זה חל ביום ראשון, האשכנזים מתחילים לומר סליחות.
אירועים היסטוריים ביום זה

ה'תשס"א – פיגוע התאבדות של החמאס בתחנת הרכבת בנהריה; שלושה נהרגו, המחבל היה ישראלי
ה'תשס"ו – השופטת דורית ביניש מתמנה לנשיאת בית המשפט העליון ובכך הופכת לאישה הראשונה בתפקיד
נולדו

ה'תשכ"א – גיא מרוז, עיתונאי ותסריטאי ישראלי. בעלה של אורלי וילנאי
ה'תשכ"א – הרב דוד פנדל ראש מוסדות 'לפיד - אפיקי דעת' וראש ישיבת ההסדר אפיקי דעת בשדרות
ה'תשכ"ב – מודי בר-און, מנחה טלוויזיה ויוצר טלוויזיה ישראלי. (נפטר בה'תשפ"ב)
ה'תשכ"ט – שר שלום ג'רבי, ראש רשות השירות הלאומי-אזרחי ומנכ"ל מפלגת הבית היהודי לשעבר
נפטרו

ה'תקכ"ד – רבי יהונתן אייבשיץ, בעל "יערות דבש" (נולד ה'ת"ן)
ה'תק"ע – רבי רפאל יצחק מאיו, רבה של אזמיר.
ה'תש"ע – הרב אברהם יעקב זלזניק, ראש ישיבת עץ חיים בירושלים, וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
כ' באלול – כ"ב באלול
אלול
הערות שוליים

↑  כשראש השנה חל ביום שלישי (כ-11.5% מכלל השנים.)
כרטא מרינה

הכרטא מרינה
הכרטא מרינה (בלטינית: Carta marina, "מפת הים") היא מפה משנת 1539 מעשה ידי הקרטוגרף השוודי אולאוס מגנוס. מפה זו היא המפה הקדומה ביותר של הארצות הנורדיות שבה מפורטים שמות אתרים.
המפה צוירה ברומא בעת שהותו של מגנוס בעיר. מגנוס הגיע לעיר כדיפלומט מטעם הממשלה השוודית לחצר האפיפיור, ונשאר בה בשל מחלוקת שפרצה בין אחיו יוהנס מגנוס לבין גוסטב הראשון, מלך שוודיה.
הביאורים של המפה נכתבו בלטינית, ובהמשך תורגמו לאיטלקית ולגרמנית על ידי מגנוס.
מגנוס שקד על המפה במשך 12 שנים, והיא הודפסה לראשונה בשנת 1539 בוונציה בעזרת תשע גלופות עץ במידות 55 על 40 ס"מ כל אחד. גודלה הכולל של המפה - 1.7 מטרים על 1.25 מטרים. המפה נוצרה כחלק מספרו של מגנוס "ההיסטוריה של העמים הצפוניים" (Historia de gentibus septentrionalibus) שיצא לאור ברומא בשנת 1555.
בשנת 1572 הועתקה המפה על ידי אנטואן לפררי.
כל העתקי המפה המקוריים אבדו קודם לשנת 1574, אולם בשנת 1886 גילה אוסקר ברנר העתק של המפה במינכן שבגרמניה, ובשנת 1961 התגלה העתק נוסף בשווייץ (העתק זה הועבר לספריית אוניברסיטת אופסלה שבשוודיה).
הערות שוליים

↑  ידועות שתי מפות קדומות יותר של סקנדינביה, אולם באלה לא מפרטים שמות אתרים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4827288-7  LCCN: no2013053687  VIAF: 182627479   WorldCat (עם VIAF): 182627479
כנסיית סנט אולאב הארט סטריט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 על שם:  אולף השני, מלך נורווגיה 
 מיקום:  הסיטי של לונדון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־13
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־13 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית 
 קואורדינטות:  51°30′39″N 0°04′47″W﻿ / ﻿51.510844444444°N 0.079688888888889°W﻿ / 51.510844444444; -0.079688888888889
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסכנסיית סנט אולאב הארט סטריט(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסכנסיית סנט אולאב הארט סטריט(למפת הסיטי של לונדון רגילה) כנסיית סנט אולאב הארט סטריט(למפת הסיטי של לונדון מוגדלת) כנסיית סנט אולאב הארט סטריט
 
כנסיית סנט אולאב שברחוב הארט או סנט אולאב הארט סטריט (באנגלית: St Olave Hart Street) היא כנסייה אנגליקנית בסיטי של לונדון, ברחוב הארט בקרבת תחנת הרכבת רחוב פנצ'רץ'.
היסטוריה

הכנסייה היא אחת הקטנות בסיטי, ואחת מהבודדות שנבנו בימי הביניים ששרדו את השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666. הכנסייה מוקדשת לקדוש של נורווגיה, המלך אולף השני שנלחם בשנת 1014 לצד המלך האנגלו-סקסי אתלרד הבלתי מוכן כנגד הדנים בקרב גשר לונדון. לאחר מותו הפך מלך נורווגיה לקדוש נוצרי והכנסייה נבנתה לזכרו במקום שבו נערך הקרב. מסיבה זו נהג מלך נורווגיה, האאקון השביעי, להתפלל בכנסייה בעת שהותו בגלות בלונדון במהלך מלחמת העולם השנייה.
הכנסייה נזכרת לראשונה במאה ה-13 בשם "כנסיית אולאב בקרבת המצודה" (St Olave-towards-the-Tower). הכנסייה הייתה מבנה אבן שהחליף כנסיית עץ שקדמה לו. המבנה הנוכחי נבנה ב-1450. בשל מאמצי סר ויליאם פן, אביו של ויליאם פן מייסד פנסילבניה, ניצלה הכנסייה מהשרפה הגדולה של לונדון. פן הרס את מבני העץ סביב הכנסייה וכך מנע מהאש להתקרב אליה.
הכנסייה ניזוקה קשה במהלך הבליץ בשנת 1941. רוב פנים הכנסייה לא שרד את ההפצצות מלבד דוכן המטיף מעשה ידי גרינלינג גיבונס, ומצבה לזכרה של אליזבת פיפס. הכנסייה שוקמה ונחנכה מחדש בשנת 1954. המלך האאקון נכח בטקס החנוכה.
מבנה הכנסייה

הכנסייה בנויה בסגנון גותי. מבנה הכנסייה מלבן, ובקצה מגדל מרובע עשוי לבנים. המגדל נבנה ב-1732. שער הכנסייה עוטר בעבר בגולגולות מחייכות, ומסיבה זו כינה אותה צ'ארלס דיקנס "החיוך הקדוש המבהיל" ("St Ghastly Grim").
בכנסייה קבור סמיואל פיפס, שנהג להתפלל בכנסייה, ואשתו.
ימים יפים

"ימים יפים" הוא אלבום האולפן השני של ההרכב המוזיקלי הישראלי מועדון הקצב של אביהו פנחסוב. האלבום יצא לאור ב-18 ביולי 2017 תחת הוצאת חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט.
קידום

הסינגל "ימים יפים" יצא ב-22 בספטמבר 2016 והיה שיר הנושא של העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "תאג"ד" ב-2016.
ב-26 ביולי 2017 התקיים אירוע השקת האלבום בהאנגר 11. בסקירה של השבועון "מקור ראשון", פנחסוב תואר כ"פרפורמר בלב" ו"איש במה בכל רמ"ח איבריו", וצוין כי הוא בולט בהופעות הפיזיות שלו, כולל שימוש ברתמה מיוחדת והשלכת נצנצים. במופע הופיעו גם חברי הלהקה וכוכבי אורח, ביניהם קרולינה וישראל ברייט מלהקת "השמחות".
רשימת רצועות

| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | ימים יפים  | אביהו לנדוור ומארק פנחסוב | 3:01 |
| 2. | מתעתעת  | פנחסוב | 3:25 |
| 3. | כל מה שאני צריך (בהשתתפות טריפונס)   | פנחסוב | 3:54 |
| 4. | שמח שעזבת (בהשתתפות קרולינה)   | קרן אברץ ופנחסוב | 4:38 |
| 5. | לא חסר לי כלום  | לנדוור ופנחסוב | 3:26 |
| 6. | פירורים  | פנחסוב | 3:53 |
| 7. | טיפה קטנה של אמונה (בהשתתפות גיא מר וחיים משה)   | לנדוור, גיא מרגלית ופנחסוב | 4:20 |
| 8. | באתי אלייך  | פנחסוב וזוהר זביב | 3:27 |
| 9. | Sweet Child O' Mine  | אקסל רוז, איזי סטראדלין וסלאש | 3:58 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 34:07 |
הערות שוליים

↑  מועדון הקצב של אביהו פנחסוב - מי אתם?, באתר EuroMix, ‏2024-08-07
↑    ערן איצקוביץ', ‏מועדון הקצב של אביהו פנחסוב: חפלה, נצנצים ואכילת ראשים, בעיתון מקור ראשון, 27 ביולי 2017
לאו מקארי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  3 באוקטובר 1898 לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 פטירה:  5 ביולי 1969 (בגיל 70) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הולי קרוס 
 שם לידה:  Thomas Leo McCarey 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  בית ספר למשפטים ע"ש גולד 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (1937)  פרס האוסקר לסיפור הטוב ביותר (1944)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (1944)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס לאו מקארי (באנגלית: Leo McCarey;‏ 3 באוקטובר 1898 – 5 ביולי 1969) היה במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק אמריקאי, זוכה ארבעה פרסי אוסקר. במהלך הקריירה שלו היה מעורב ביצירת קרוב ל-200 סרטים, בעיקר קומדיות, בו הוא הציג את האלגנטיות וחוש ההומור המעודן שלו. הבמאי הצרפתי, ז'אן רנואר אמר פעם כי "אין במאי הוליוודי שמבין באנשים יותר מלאו מקארי".
מקארי נולד בלוס אנג'לס ונכנס לתחום הראינוע כעוזר במאי של טוד ברואנינג ב-1920. אך התמקצע באולפנים של האל רואץ' עד לסוף העשור. רואץ' שכר את מקארי ב-1923. בתחילה כתב לסדרת הסרטים "הכנופיה שלנו" ועוד כמה אחרים, ומשם התקדם לבימוי והפקה של עשרות סרטים קצרים עד לסוף העשור. רואץ' היה זה שצִיווֵת את מקארי ללורל והארדי, כשאלה רק החלו לעבוד ביחד כצמד (1927). הוא ביים רק שלושה סרטים עם לורל והארדי, אולם כתב חלק גדול מן התסריטים. ב־1929 התמנה לסגן מנהל מחלקת ההפקה באולפניו של רואץ'.
בעידן הסרט המדבר החל בעבודה על סרטים באורך מלא, לאור ניסיונו הרב בסרטים קצרים, והוא זכה לעבוד עם גדולי הכישרונות הקומיים האמריקאים של זמנו, כמו אדי קאנטור, האחים מרקס, להם ביים את הסרט שנחשב לטוב שבסרטיהם - "מרק ברווז", וו. סי. פילדס, מיי וסט והרולד לויד. הוא זכה בפרס האוסקר הראשון שלו בקטגוריית בימוי על הקומדיה הרומנטית "האמת האיומה" (1937) בכיכובו של קרי גרנט, בה הציג גרנט את אישיותו הססגונית, שתלווה אותו בהמשך סרטיו. סרט זה נחשב לגדול סרטי ה- "screwball comedy" ז'אנר של קומדיה המבוססת על עלילה מהירה ומפותלת, וחילופי דברים שנונים, שהיה נפוץ באותה התקופה. ב-1940 הפיק והשתתף בכתיבת התסריט לסרט "אשתי המועדפת" עם קרי גרנט ואיירין דאן.
מעבר לחיבתו לקומדיות, מקארי היה נוצרי קתולי אדוק, והתייחס ברצינות רבה לבעיות חברתיות. במהלך שנות ה-40 עבודתו נהייתה לרצינית יותר - מקארי דאג מההשלכות של מלחמת העולם השנייה על העולם. ב-1944 הוא ביים את הדרמה הקומית "הולך בדרכי". הסרט עסק בכומר בעל יוזמה, האב הצעיר פרנק צ'אק או'מלי בגילומו של בינג קרוסבי וביחסיו עם כומר בכיר ממנו. סרט זה היה המצליח ביותר באותה שנה בארצות הברית, אשר בעקבותיו מקארי ביים וכתב סרט המשך, "פעמוני סנט מרי", שיצא לאקרנים שנה אחר כך. "הולך בדרכי" זכה ב-7 פרסי אוסקר, כשלראשונה זוכה אדם אחד בשלושה פרסי אוסקר בשנה אחת: מקארי, שהיה על תקן במאי, תסריטאי ומפיק זכה על שלושתם באוסקר.
קהל הצופים הגיב בשליליות לגבי כמה מסרטיו של מקארי לאחר מלחמת קוריאה (1950–1953). לדוגמה, סרטו האנטי קומוניסטי "בני, ג'ון" (1952), נכשל בקופות. אולם חמש שנים אחר כך חזר להצליח, כשביים את הקומדייה הרומנטית "רומן בלתי נשכח", בכיכובם של קארי גרנט ודברה קר, שהיה לגרסה מחודשת לסרט "סיפור אהבה" משנת 1939, שגם אותו כתב וביים מקארי. בעקבות הצלחת "רומן בלתי נשכח" המשיך מקארי באותו כיוון, כששנה אחר כך ביים את הקומדייה "Rally 'Round the Flag, Boys!", בכיכובו של פול ניומן. סרטו הבא הוא גם סרטו האחרון, היה דרמה בשם "השטן לעולם אינו ישן", על פי הרומן של פרל בק.
כרזת יום השואה

בעקבות כרזת יום העצמאות, החל משנת ה'תש"ע החל יד ושם תחרות עיצוב כרזה לזכר השואה. התחרות נקראת "מעצבים זיכרון". הכרזה נבחרת לקראת יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
לרשות המתמודדים עומד אוסף החפצים והתמונות של יד ושם. על הכרזה מופיע דימוי חזותי המתקשר למושגי השואה, ובנוסף הכתובת "יום הזיכרון לשואה ולגבורה X" כאשר X היא השנה העברית וסמליל יד ושם ומשרד ההסברה.
בסיום התחרות נקבעים גם מקומות שני ושלישי ולעיתים גם כאלו הראויות לשבח.
הכרזות

כרזת יום השואה ה'תש"ע-2010
עיצוב: נמרוד בר - און
כרזת יום השואה ה'תשע"א-2011
עיצוב: אדווה לוטטי
כרזת יום השואה ה'תשע"ב-2012
עיצוב: דוריאל רימר
כרזת יום השואה ה'תשע"ג-2013
עיצוב: דעה גלעדי
כרזת יום השואה ה'תשע"ד-2014
כרזת יום השואה ה'תשע"ה-2015
כרזת יום השואה ה'תשע"ו-2016
כרזת יום השואה ה'תשע"ז-2017
כרזת יום השואה ה'תשע"ח-2018
כרזת יום השואה ה'תשע"ט-2019
כרזת יום השואה ה'תש"ף-2020
ראו גם

כרזת יום העצמאות
כבדהו וחשדהו

כבדהו וחשדהו הוא פתגם עברי המבוסס על דברי חז"ל, לפיהם יש לנהוג בבני אדם ביחס דו-ערכי: מחד, יש לנהוג בהם כבוד, ומאידך אין לתת בהם אמון בלתי מוגבל, אלא יש לנקוט אמצעי זהירות מפניהם, כדי שלא יגרמו לפגיעה או לנזק.
מקור הביטוי

כך נאמר במסכת דרך ארץ: ”לעולם יהיו כל בני אדם חשובין לפניך כלסטים, והוי מכבדן כרבן גמליאל. ומעשה ברבי יהושע שהשכים אצלו אדם, ונתן לו אכילה ושתייה, והעלהו לגג לשכב, ונטל סולם מתחתיו. מה עשה אותו האיש, עמד בחצי הלילה ונטל את הכלים וכרכן בטליתו, וכיון שביקש לירד נפל מן הגג ונשברה מפרקתו. לשחרית השכים רבי יהושע ובא מצאו כשהוא נופל, אמר לו: ריקה, כך עושין בני אדם שכמותך. אמר לו: רבי לא הייתי יודע שנטלת את הסולם מתחתי. אמר לו: ריקה, אי אתה יודע שמאמש היינו זהירין בך. מכאן אמר רבי יהושע: לעולם יהיו כל בני אדם בעיניך כלסטים, והוי מכבדן כרבן גמליאל".”
הביטוי המקוצר "כבדהו וחשדהו" רווח בפי הציבור, בכתב ובעל-פה, במאות השנים האחרונות.
ביחס ל"לדון לכף זכות"

סייג לכלל זה אנו מוצאים בדברי ספר חרדים בשם רבי יוסף יעבץ. לדבריו לאחר מעשה יש לדון לכף זכות, והחשד נועד רק להתגוננות לפני מעשה:
”ומה שאמרו יהיה כל אדם בעיניך כלסטים ומכבדו כרבן גמליאל היינו קודם מעשה, להישמר ממנו כדי שלא תבוא לידי חשדא, אבל אם חסר חפץ מביתך תתלה באבידה או בהעלמה, וכן כל כיוצא בזה.”
לקריאה נוספת

Trust, but verify, בוויקיפדיה האנגלית
הערות שוליים

↑  דרך ארץ רבה ה.
↑  לדעת בעל שו"ת אבני חפץ יש לפתור את ראשי התיבות: כריש גלותא.
↑  ראו את דברי הרב אהרן לוין בשו"ת אבני חפץ, באתר היברובוקס.
↑  ספר חרדים מצוות עשה פרק א.
ימים טובים (אלבום של דודו אהרון)

ימים טובים הוא אלבומו השישי של הזמר דודו אהרון. האלבום יצא לאור ב-11 בספטמבר 2013 כשנה לאחר אלבומו הקודם גיבור, על ידי חברת התקליטים פליי רקורדס.
אהרון כתב והלחין את חלק משירי האלבום. האלבום כולל גרסת כיסוי של דודו אהרון לשיר "קרוסלה" אותו כתב והלחין בן ארצי. כמו כן, האלבום כולל את שיר הנושא של העונה השנייה של סדרת הריאליטי "הרווק" בכיכובו של אהרון, אשר שידורה הסתיים בסמוך ליציאת האלבום ואת השיר "לא מאוחר לשנינו" אותו הלחין הזמר אייל גולן למילים של יוסי גיספן.
כמה חודשים לאחר צאתו, זכה האלבום במעמד "אלבום זהב".
סינגלים

ב-29 בנובמבר 2012 יצא הסינגל "אבא סלח לי" המוקדש לאביו למילים ולחן של אהרון.
ב-12 בפברואר 2013 יצא הסינגל "תהיי שלו" למילים של יוסי גיספן ולחן של אהרון.
ב-27 במאי 2013 יצא הסינגל "האוטו שלי היופי שלך", שכתב והלחין יחד עם אבישי ספיר לעיבוד והפקה מוזיקלית של יעקב למאי. בקליפ שיצא עם השיר השתתפה שיר אלמליח.
ב-7 ביולי 2013 הוציאו אהרון וג'ולייטה את הסינגל המשותף "לילה מסובך" שכתב דורון מדלי והלחין קונסטנטינוס פאנזיס, הפקה מוזיקלית ביצע יעקב למאי.
שירי האלבום

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ימים טובים  | דודו אהרון | דודו אהרון | 4:18 |
| 2. | לעשות לך טוב  | דודו אהרון | דודו אהרון | 4:18 |
| 3. | הלב  | רמי לב | דודו אהרון | 4:02 |
| 4. | ביום שניפגש  | דודו אהרון | דודו אהרון | 4:19 |
| 5. | מה עשית לי  | דודו אהרון | דודו אהרון | 3:35 |
| 6. | יכול ללכת  | רמי לב | דודו אהרון | 4:10 |
| 7. | בואי הלילה  | דודו אהרון ואבישי ספיר | דודו אהרון ואבישי ספיר | 3:58 |
| 8. | זוכר  | דודו אהרון | דודו אהרון | 4:36 |
| 9. | כמוך לא אמצא  | דודו אהרון | דודו אהרון | 4:00 |
| 10. | אם רק תחזרי  | ירון כהן | ירון כהן | 4:12 |
| 11. | אחרייך  | נועם חורב | תומר הדדי | 4:01 |
| 12. | לא מאוחר לשנינו  | יוסי גיספן | אייל גולן | 4:46 |
| 13. | האוטו שלי היופי שלך  | דודו אהרון ואבישי ספיר | דודו אהרון ואבישי ספיר | 3:52 |
| 14. | לילה מסובך (עם ג'ולייטה)  | דודו אהרון | Konstantinos Pantzis | 4:23 |
| 15. | תהיי שלו  | יוסי גיספן | דודו אהרון | 4:20 |
| 16. | דודו יאללה יאללה  | דורון מדלי | דורון מדלי | 2:44 |
| 17. | קרוסלה (עם בן ארצי)  | בן ארצי | בן ארצי | 4:14 |
| 18. | אבא, סלח לי  | דודו אהרון | דודו אהרון | 4:20 |
הערות שוליים

↑  מוזיקה - דודו אהרון חוגג יום הולדת 29 ומקבל אלבום זהב - ראיון מיוחד, באתר פרוגי, ‏2013-12-12
↑   האוטו שלי היופי שלך, בביצוע דודו אהרון, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב
| דודו אהרון |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אהבה ראשונה • הכל זה מלמעלה • מילים פשוטות • אין כמו אהבה • גיבור • ימים טובים • טרמינל 3 • השמחה שלנו |  |
| אלבומי הופעה | הכל זה מלמעלה - בהיכל התרבות • בקיסריה |  |
| אלבומי אוסף | 20 הלהיטים הגדולים שלי |  |
| ערכים קשורים | הרווק |  |
| דודו אהרון - שירים |
| --- | --- | --- |
| אהבה ראשונה | "היחידה שלי" • "מרגיש כמו מלך" • "אהבה ראשונה" |  |
| הכל זה מלמעלה | "לא דומה" • "נוצה ברוח" • "הכל זה מלמעלה" |  |
| מילים פשוטות | "הלב יודע" • "לא מוותר" • "תגידו לה" • "כסף ואלכוהול" • "מילים פשוטות" • "אהבה ללא גבולות" • "בחור רגיש" |  |
| אין כמו אהבה | "לא יפרידו בנינו" • "את אשתי" • "Beautiful" • "אמא יקרה" • "כמה אושר" • "רומנטי או סימפתי" • "בואי נדבר" • "אין כמו אהבה" • "ביני לבינך" |  |
| גיבור | "תהיי איתי" • "הנה היא נכנסת" • "אל תסגרי לי ת'דלת" • "דובדבן" • "כשאלך" |  |
| ימים טובים | "אבא סלח לי" • "תהיי שלו" • "האוטו שלי, היופי שלך" • "לילה מסובך" • "ביום שניפגש" • "ימים טובים" |  |
| טרמינל 3 | "נתתי לך ללכת" • "משהו קורה פה" • "עוברת מולי" • "משהו טוב" • "ואם היינו יחד" • "טרמינל 3" • "תביני" • "הגורל הזה" |  |
| השמחה שלנו | "שם טבעת עליה" • "ירוק ודבש" • "מזל מאזניים" • "השיר שלך" • "מעליות" • "חגיגה בישראל" • "כל הבנות" • "הכל בגלל הגעגוע" • "חושב עליה" • "רק אהבה מדברת" • "הכי יפה" • "הלב שלך בממתינה" • "חתונה של השמחות" • "הלב שלי על מאתיים" • "24 שעות" • "השמחה שלנו" • "התרחקנו" |  |
| שירים אחרים | "ממכרת" • "קצפת עם תות" • "בייבי" • "אלוקים ישמור עלינו" • "אהבה ממבט ראשון" • "מבול" • "הכוכבים בוכים בלילה" • "סליחה" • "בחלומות שלנו" • "לכה דודי" • "לא אחד של אחרות" • "למה זה נגמר" • "היא האישה שלך" • "חלון לים" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: fd371ece-da7e-46dc-b8f2-04a39046c581
ירון אילתי

ירון אילתי (נולד ב-9 בנובמבר 1962) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהשתתף באליפות העולם בשחייה (גואיאקיל 1982) במדי נבחרת ישראל. החזיק בשיא הישראלי במשחה ל-200 מטר פרפר כ-14 שנים. בעל שלוש מדליות מהמכביה.
ביוגרפיה

ירון אילתי נולד וגדל בקיבוץ כפר סאלד. הוא התאמן בקבוצת השחייה של הפועל גליל עליון, תחת הדרכתם של המאמנים מיכה שטראוס וחנן גלעד. בשנת 1980 נסע לקליפורניה, שם התאמן בקבוצת השחייה דיאנזה, תחת הדרכתו של המאמן ג'ורג' היינס, עד שנת 1981.
ביוגרפיה > 1978

באליפות ישראל שנערכה בסוף יולי 1978 זכה אילתי במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:07.37 דקות, אחרי יורם כוכבי (4:50.10 דקות) ואמיר גניאל (5:04.10 דקות), שניהם ממכבי תל אביב.
ביוגרפיה > 1979

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף אוגוסט 1979 זכה אילתי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.61 דקות, אחרי יורם כוכבי שקבע שיא ישראלי חדש של 2:08.30 דקות ולפני בועז שעשוע מהפועל חולון/בת ים (2:14.91 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:56.74, אחרי כוכבי שקבע שיא ישראלי חדש של 4:40.32 דקות ורון קרמן ממכבי חיפה (4:45.42 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:01.11 דקות.
ביוגרפיה > 1981

בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי 1981 סיים אילתי במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.72 שניות, במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב יחד עם יורם כוכבי, רון קרמן וזוהר וייס, בתוצאה של 4:07.40 דקות, ובמקום שמיני במשחה ל-4x200 מטר חופשי ביחד עם וייס, יוחאי ליפשיץ וכוכבי בתוצאה של 8:18.61 דקות.
ביוגרפיה > 1981 > המכביה ה-11

בתחרויות השחייה של המכביה ה-11, שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב מספר ימים לאחר מכן, זכה אילתי בשלוש מדליות, שתי מדליות כסף ומדליית ארד. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי ראשון של 58.01 שניות, מאית השנייה לאט יותר ממייקל ספיר מארצות הברית (58.00 שניות); במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.02 דקות, אחרי כוכבי שקבע שיא ישראלי ושיא מכביה חדש (2:05.74 דקות). מדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם כוכבי, קרמן וניר שמיר בשיא ישראלי חדש של 4:01.55 דקות.
ביוגרפיה > 1981 > אליפות השיא

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף אוגוסט 1981, זכה אילתי בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 57.61 שניות, לפני ירון כוכבי שאף הוא שיפר את השיא הישראלי (57.94 שניות) ונדב שנל מהפועל גליל עליון (1:00.16 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש נוסף של 2:03.58 דקות, לפני כוכבי, שגם הוא שיפר אף הוא את שיאו הישראלי (2:03.79 דקות) ויובל רותם מהפועל גש"ם (2:09.52 דקות) שיאו זה של אילתי החזיק מעמד 14 שנים עד שנישבר על ידי יואב מאירי מהפועל ירושלים.
ביוגרפיה > 1982 > אליפות העולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 קבע אילתי במשחה ל-100 מטר פרפר תוצאה של 58.02 שניות וסיים במקום ה-33, במשחה ל-200 מטר פרפר תוצאה של 2:04.98 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, יחד עם כוכבי, קרמן, ושמיר, תוצאה של 4:01.98 דקות, סיימה הנבחרת במקום ה-14 והלפני אחרון.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכה אילתי ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד והיה לשחיין המצטיין באליפות, בעל התוצאה האיכותית ביותר. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 57.57 שניות, לפני נדב שנל (58.02 שניות) וכוכבי (58.12 שניות), ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.98 דקות, לפני כוכבי (2:05.75 דקות) ויובל רותם (2:10.37 דקות); ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.25 דקות, אחרי ליפשיץ (2:12.37 דקות) וכוכבי (2:12.98 דקות).