stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'רי סלואן
קריירה כשחקן

סלואן גדל באילינוי כאחד מעשרה ילדים לאם חד הורית. עם סיום לימודיו בתיכון הוא החל ללמוד באוניברסיטת אילינוי, אך עקב געגועים לביתו, עזב ועבר לאוניברסיטת אוונסוויל הנמצאת מעט קרוב יותר. הוא החל לשחק במדי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, ובמקביל עבד בייצור מקררים עבור חברת וירפול לפרנסתו. סלואן הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה לשתי אליפויות ליגת המשנה של ה-NCAA, בהן מאזן מושלם של 29 ניצחונות ללא הפסד בעונת 1964/1965, עונתו האחרונה בקבוצה.
סלואן נבחר בסיבוב הראשון של הדראפט בשנת 1965 על ידי בולטימור בולטס. בעונת הרוקי שלו הוא שותף ב-59 משחקים, בהם קיבל 16.1 דקות משחק ותרם 5.7 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים בממוצע למשחק. בשלב הפלייאוף שותף סלואן בשני משחקים בלבד, בהם תרם 6.5 נקודות, 8.0 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.
בטרם עונת 1966/1967 עבר סלואן לקבוצת שיקגו בולס, שנערכה לקראת עונתה הראשונה בליגה, שבחרה בו בדראפט ההרחבה. הוא היה השחקן הראשון בו בחרה הקבוצה בדראפט, ובשל כך כונה על ידי האוהדים "The Original Bull". כבר בעונתו הראשונה בקבוצה שותף סלואן ב-80 משחקים בעונה הסדירה בהם רשם 17.4 נקודות, היה לקוטף הריבאונדים המצטיין של הקבוצה עם שיא קריירה של 9.1 למשחק ונבחר לראשונה להשתתף במשחק האולסטאר. הוא הצליח לעזור לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף על אף מאזנה השלילי, אך הקבוצה הודחה בסוויפ בשלושה משחקים מול סנט לואיס הוקס בחצי הגמר האזורי.
גם בעונה העוקבת הצליחה שיקגו להעפיל למשחקי הפלייאוף, על אף מאזן של 29 ניצחונות בלבד מול 53 הפסדים. סלואן, שתרם בעונה הסדירה 13.3 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק, לא הצליח לעזור לקבוצה להעפיל אל מעבר לחצי הגמר האזורי בו הודחה מול לוס אנג'לס לייקרס. בעונת 1968/1969 לא הצליחה שיקגו להעפיל למשחקי הפלייאוף לראשונה. עם זאת סלואן חווה עונה אישית טובה כשרשם 16.8 נקודות למשחק עליהם הוסיף 7.9 ריבאונדים ושיא קריירה של 3.5 אסיסטים. הוא נבחר בפעם השנייה למשחק האולסטאר, ולראשונה לחמישיית ההגנה הראשונה.
סלואן המשיך לשחק במדי הבולס עד לפרישתו ממשחק פעיל בסיום עונת 1975/1976. לאורך השנים הוא נבחר לחמישיית ההגנה הראשונה שלוש פעמים נוספות, ופעמיים לחמישיית ההגנה השנייה. הוא רשם לאורך הקריירה טריפל דאבל בשני משחקים, ומדורג במקום ה-11 בכל הזמנים בממוצע חטיפות למשחק. כצעד של כבוד כלפיו, הודיעה שיקגו בולס כי המספר 4 יפרוש ביחד איתו, וכי שחקנים בעתיד לא יוכלו ללבוש את המספר בקבוצה.
קריירת האימון

עם פרישתו ממשחק פעיל בשנת 1976, קיבל סלואן את הצעתה של אוניברסיטת איוונסוויל בה למד לאמן את קבוצת הכדורסל. הוא החליט להתפטר מתפקידו חמישה ימים בלבד לאחר מינויו, החלטה שבדיעבד הצילה את חייו. בהמשך אותה העונה התרסק המטוס בו טסה הקבוצה, ו-29 מנוסעיו, כולל מאמן הקבוצה, נהרגו.
בשנת 1979 מונה סלואן למאמנה של שיקגו בולס שבעונה טרם הגעתו סיימה במאזן הגרוע ביותר במזרח עם 31 ניצחונות בלבד. סלואן הוביל את הקבוצה ל-30 ניצחונות בלבד, בהנהגתו של רג'י תיוס עם 20.2 נקודות למשחק. בעונת 1980/1981 הצליח סלואן להוביל את שיקגו ל-45 ניצחונות בעונה הסדירה מול 37 הפסדים ולעלייה למשחקי הפלייאוף, לראשונה מזה ארבע שנים. בסיבוב המשחקים הראשון עקפו הבולס את ניו יורק ניקס עם ניצחון חלק של 0–2 בסדרה, ובסיבוב השני הודחו בסוויפ של 0–4 מול בוסטון סלטיקס. לאחר 51 משחקים בעונת 1981/1982 בהם הצליח להשיג 19 ניצחונות בלבד, פוטר סלואן מהקבוצה בשל הישגיו הנמוכים.
בשנת 1983 הצטרף סלואן לצוות המקצועי של יוטה ג'אז כסקאוט. הוא עזב את המועדון בשנת 1984 על מנת לאמן את קבוצת איוונסוויל ת'אנר מליגת ה-CBA ולאחר מכן חזר ליוטה ומונה תפקיד עוזר המאמן של פרנק ליידן. לאחר פרישתו של ליידן מאימון, בדצמבר 1988, מונה סלואן למאמן הקבוצה. ב-65 המשחקים שנותרו לסיום העונה הוא רשם 40 ניצחונות, והוביל את הקבוצה למאזן השני בטיבו במערב. קארל מלון, ג'ון סטוקטון ומארק איטון נבחרו למשחק האולסטאר, ואיטון אף נבחר בפעם השנייה בקריירה לשחקן ההגנה של העונה. הקבוצה פגשה בסיבוב הראשון את גולדן סטייט ווריורס, והודחה בסוויפ מפתיע של 0–3.
עונות השיא שלו במועדון הגיעו בשנים 1997 ו-1998 שבהן הגיע עם המועדון עד לגמר ה-NBA. בשתי סדרות הגמר הפסידה יוטה לשיקגו בולס בהנהגתו של מייקל ג'ורדן. לאחר מכן הוא הוביל את יוטה לחצי גמר המערב שנתיים ברציפות, ולאחריהם הפסיד בסיבוב הראשון במשך שלוש עונות ברציפות.
בטרם עונת 2010/2011 חתם סלואן על חוזה חדש שישאיר אותו בקבוצה עד לסיומה של עונת 2011/2012. ב-10 בפברואר 2011, בסיום משחק בו הפסידה יוטה לשיקגו בולס, שהיה הפסד עשירי ב-14 משחקים ליוטה, ולאחר ויכוח סוער עם כוכב הקבוצה דרן ויליאמס במחצית המשחק, הודיעו סלואן ופיל ג'ונסון, אחד מעוזרי המאמן, על התפטרותם המיידית מהקבוצה.
נפטר ב-22 במאי 2020 בעקבות מחלה קשה.
ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות ה־NBA.
תארים והישגים > כשחקן

בחירה לחמישיית ההגנה של העונה ב-NBA:
החמישייה הראשונה: 1968/1969, 1971/1972, 1973/1974, 1974/1975
החמישייה השנייה: 1969/1970, 1970/1971
הופעות במשחק האולסטאר של ה-NBA:‏ 1967, 1969
תארים והישגים > כמאמן

אליפות האזור המערבי: 1996/1997, 1997/1998
אליפות הבית המערב-תיכוני: 1988/1989, 1991/1992, 1996/1997, 1997/1998, 1999/2000
אליפות הבית הצפון מערבי: 2006/2007, 2007/2008
הערות שוליים

↑  Utah Jazz coach Jerry Sloan resigns באתר ESPN
1 2  Sloan's secret: 'Put the best effort in' באתר ESPN
1 2  10 Things You Need To Know about Utah Jazz Coach Jerry Sloan. מספר 8
↑  בליגת ה-NBA נערך דראפט נוסף בהתהוותה של קבוצה חדשה. לקראת עונתה הראשונה בוחרת הקבוצה הטריה שחקנים מסגל הקבוצות הקיימות. הקבוצות הוותיקות בליגה יכולות להגן על שחקני המפתח שלהן שלא יילקחו
↑  עד שנת 1970 בשל מיעוט הקבוצות בליגה, החלו משחקי הפלייאוף בשלב חצי הגמר האזורי, כיום הסיבוב השני. בשנת 1967 בשיטת הטוב מ-5, ובשנים 1968–1970 בשיטת הטוב מ-7
↑  ALL-TIME STATISTICS באתר NBA.com
↑  בין השנים 1977 ל-1984 השתתפו 12 קבוצות במשחקי הפלייאוף של ה-NBA, כאשר שתי הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר במזרח, ושתי הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר במערב העפילו אוטומטית אל הסיבוב השני. הסיבוב הראשון התקיים באותן השנים בשיטת הטוב מ-3, ויתר הסיבובים בשיטת הטוב מ-7
↑  Coach Jerry Sloan: biography, tactics and achievements
↑  Sloan Signs One-Year Extension
↑  ערן סלע, זה לא רק יוטה ג'אז שנשארה בלי ג'רי סלואן, באתר ynet, 21 באפריל 2011
↑  Hall of Fame coach Jerry Sloan passes away at 78, NBA.com, ‏22 במאי 2020 (באנגלית)
ג'ונת'ן היוורד

| --- | --- |

 לידה:  1992  (בן 32 בערך) דרום קרולינה, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  בולטימור
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של בוסטון  האקדמיה המלכותית למוזיקה
 עיסוק:  מנצח, צ'לן
 סוגה:  מוזיקה קלאסית
 כלי נגינה:  צ'לו 
 jonathonheyward.com
 
ג'ונת'ן היוורד (באנגלית: Jonathon Heyward; נולד ב-1992) הוא מנצח וצ'לן אמריקאי. משנת 2016 היה עוזר המנצח של תזמורת האלה ומנהל מוזיקלי של תזמורת הנוער האלה. הוא היה המנצח הראשי של הפילהרמונית של צפון מערב גרמניה משנת 2021. בשנת 2022 הודיעה תזמורת בולטימור כי מינתה את היוורד למנהל המוזיקלי הבא שלה.
ביוגרפיה

הייוורד גדל בדרום קרולינה, ארצות הברית, במשפחה ללא חשיפה למוזיקה קלאסית; אביו התגורר בהארלם, ולאמו היו הורים מרוסיה ויוגוסלביה. הוא הוכשר לראשונה כצ'לן, ולמד נגינה בצ'לו אצל טימותי אומאלי. ההזדמנות הראשונה שלו לניצוח בפומבי התקיימה ב-2009 במסגרת תזמורת הנוער של פסטיבל מוצרט בדרום צ'ארלסטון למוזיקה קאמרית.
הייוורד למד ניצוח בקונסרבטוריון של בוסטון אצל אנדרו אלטנבך, ולאחר מכן היה עוזר מנצח הן במחלקת האופרה של הקונסרבטוריון והן בשיתוף הפעולה באופרה של בוסטון, שם עבד על הפקות של "לה בוהם" של פוצ'יני, "חליל הקסם" של מוצרט ו"האנס מלוקרטיה" של בריטן. הוא השלים לימודי תואר שני באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון עם סיאן אדוארדס ב-2016.
הייוורד היה עוזר מנצח בחברת האופרה של המפסטד גארדן משנת 2013. הוא זכה בתחרות בזאנסון הבינלאומית לשנת 2015 למנצחים צעירים. כשעזב את האקדמיה, הוא הפך לעוזר המנצח של תזמורת האלה, ומנהל מוזיקלי של תזמורת הנוער האלה. הוא היה המנצח הראשי של הפילהרמונית של צפון מערב גרמניה משנת 2021.
הוא ניצח על תזמורת הנוער הלאומית של בריטניה ברויאל אלברט הול בלונדון בקונצרט של הפרומס ב-2021 ביצירה חדשה של לורה ג'ורד, הקונצ'רטו השני לכינור של פרוקופייב עם הסולנית ניקולה בנדטי, והסימפוניה השלישית של בטהובן. המבקר של "הגרדיאן" ציין כי הוא הוביל "מהזיכרון - ביצוע מהיר וחסר פחד של סימפוניה אירואיקה של בטהובן, שבו אקורדים חזקים התפוצצו, חוזרים כמו זיקוקים בכיפת האולם, והקטעים השקטים ביותר בקושי נרשמו. זה היה חומר שופע ומלהיב".
ג'יי אדי פק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באוקטובר 1958 (בן 65) לינצ'בורג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  Missouri Southern State University 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון אדוארד פק (באנגלית: J. Eddie Peck; נולד ב-10 באוקטובר 1958) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

פק נולד בלינצ'בורג ולאחר מכן עבר למיזורי. בתיכון היה חבר בנבחרת הטניס של בית הספר. הוא סיים תואר בשיווק באוניברסיטה הדרומית של מיזורי (Missouri Southern State University).
בתחילת עבודתו כשחקן הופיע במספר סדרות טלוויזיה וביניהן הדרך לגן העדן ואביר על גלגלים.
ב-1986 שיחק בסרט הפעולה "Dangerously Close" לצד קארי לוול.
בשנים 1988–1989 גילם את אחד המאהבים של אלקסיס באופרת הסבון שושלת.
ב-1987 הופיע בסרט "Breaking Home Ties", אשר לקח השראה מציור באותו שם של נורמן רוקוול.
ב-1990 גילם מורה בבוורלי הילס בסרט "Lambada" לצד מלורה הארדין, אותו ביים יואל זילברג והפיק יורם גלובוס.
בשנים 1991–1992 שיחק באופרת הסבון ימי חיינו.
ב-1992 שיחק בסרט הטלוויזיה "To Grandmother's House We Go", כשליח המתאהב באמם של מרי קייט ואשלי אולסן.
הוא הנחה את תחרות מיס ארצות הברית 1998.
בשנים 2000–2003 שיחק בתפקיד מרכזי בכל ילדיי.
בשנים 2006–2008 שיחק בסדרת המדע הבדיוני קייל XY.
ב-2009 גילם מאמן בפרק של ג'ורדן וזהו.
חיים אישיים

ב-1989 נישא ולו שני בנים.
ג'יי אדגר

| --- | --- |

 בימוי:  קלינט איסטווד 
 הופק בידי:  קלינט איסטווד, בריאן גרייזר, רוברט לורנז, רון הווארד 
 תסריט:  דסטין לאנס בלאק 
 עריכה:  גרי רוץ', ג'ואל קוקס 
 שחקנים ראשיים:  לאונרדו דיקפריו   ארמי האמר   נעמי ווטס   דיימון הארימן   ג'פרי דונובן   ג'ודי דנץ'   אד וסטוויק   ג'וש לוקאס
 מוזיקה:  קלינט איסטווד 
 צילום:  טום סטרן 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Imagine Entertainment, Malpaso Productions 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 בנובמבר 2011
 משך הקרנה:  137 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט פלאשבק, סרט דרמה, סרט להט"בי 
 תקציב:  $35,000,000
 הכנסות:  $84,606,030
 הכנסות באתר מוג'ו:   jedgar
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 jedgarmovie.warnerbros.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'יי אדגר הוא סרט אמריקאי שיצא בנובמבר 2011 והוא סרט דרמה ביוגרפי בבימויו של קלינט איסטווד ובכיכובו של לאונרדו דיקפריו. הסרט מתמקד בקריירה של ג'ון (ג'יי) אדגר הובר, ראש הלשכה לחקירות פדרליות (ה-FBI) משנת 1924 ועד מותו בשנת 1972.
תקציר

הסרט, הנע בין תקופות שונות בחייו של הובר, מתאר את הדרכים שבהן פעל תחת נשיאים רבים, להפוך את הלשכה לכלי מרכזי באכיפת החוק בארצות הברית, את נחישותו להגנה על ארצו, וגישתו, על פיה ביטחון המולדת הוא "בכל מחיר", אף אם מדובר בדרכים מפוקפקות. הסרט מתמקד גם ביחסיו הקרובים של הובר עם סגנו בראשות הסוכנות, קלייד טולסון (מגולם בידי ארמי האמר) ומזכירתו הלן גאנדי (נעמי ווטס).
שחקנים

לאונרדו דיקפריו - ג'ון אדגר הובר
ארמי האמר - קלייד טולסטון
נעמי ווטס - הלן גנדי
ג'וש לוקאס - צ'ארלס לינדברג
ג'ודי דנץ' - אן מארי, אימו של הובר
דיימון הרימן - ברונו האופטמן
ג'פרי דונובן - רוברט קנדי
אד וסטוויק - הסוכן סמית', כותב הביוגרפיה של הובר
קן הווארד - הארלן פ. סטון
סטפן רוט - ארתור קוהלר
דניס או'הרה - אלברט ס. אוסבורן
ג'ף פירסון - אלכסנדר מיטשל פאלמר
ליה תומפסון - ג'ינג'ר רוג'רס
גאנר רייט - דווייט אייזנהאואר
אמילי אלין לינד - שירלי טמפל
גדעון לנגמן

| --- | --- |

הרב גדעון לנגמן עם תא"ל רפי מילוא
 לידה:  1941 (בן 83 בערך) בני ברק, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל   משטרת ישראל  מגן דוד אדום
 דרגה:    סגן-אלוף   ניצב משנה מיוחד   רב מתן בכיר
 תפקידים בשירות
 חובש קרבי  רב חטיבה 8
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה   מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן
 תפקידים אזרחיים
 סגן ראש המועצה בנתיבות  מנהל תיכון  מייסד תחנת המשמר אזרחי בנתיבות  מנהל בית הספר העל-יסודי אווילנה דה-רוטשילד בירושלים
 
הרב גדעון לנגמן (נולד ב-1941) הוא רב, איש חינוך ואיש ציבור ישראלי.
ביוגרפיה

הרב גדעון לנגמן נולד בבני ברק. בשנת 1960 החל ללמוד בישיבת חברון בירושלים. בשנת 1963 קיבל הסמכה לרבנות. עם סיום לימודיו החל ללמד בתיכון האזורי בקרית חינוך עזתה. היה מורה, סגן מנהל ומנהל התיכון. לאחר מכן מונה למפקח על החינוך הדתי של מחוז דרום במשרד החינוך. בשנת 1974 מונה לסגן ראש המועצה בנתיבות, בנוסף היה גם חבר המועצה הדתית. בשנים 1977–2003 ניהל את בית הספר העל-יסודי אווילנה דה-רוטשילד בירושלים. בשנת 2003 יצא לגמלאות.
לנגמן החל מתנדב מצעירותו בארגונים רבים בהם; מגן דוד אדום, המשמר האזרחי, צה"ל, זק"א וחברה קדישא קהילת ירושלים.
לנגמן ייסד בנתיבות את בסיס המשמר האזרחי והיה מפקדה. לאחר חזרתו לירושלים המשיך להתנדב במשך 33 שנים והגיע עד דרגת ניצב-משנה מיוחד. בשנת ה'תשמ"ז הוענק לו אות הנשיא למתנדב על פעילותו.
במקביל הקים את תחנה מגן דוד אדום בנתיבות וניהל אותה בהתנדבות. לאחר חזרתו לירושלים המשיך בהתנדבותו והיה לחבר הנהלת הסניף במקביל להיותו כונן. לנגמן הוא המתנדב הוותיק ביותר במגן דוד אדום ודרגתו היא רב-מתן בכיר, הדרגה הגבוהה ביותר שמתנדב יכול להגיע אליה.
לנגמן שירת במילואים בחטיבת הזקן (חטיבה 8). במלחמת ששת הימים לחם בגזרת צפון רמת הגולן כחובש קרבי בפלחה"ן. במהלך הקרבות לנגמן הציל את חייו של סגן מפקד הפלוגה שנפצע קשה. בהמשך מונה לתפקיד רב חטיבה 8. בשנת 2017 השתתף בשחזור הקרב של שחרור רמת הגולן ובמסדר הסיום במפקדה בקוניטרה שנערך על ידי חטיבה 8 לרגל 50 שנה למלחמה. לנגמן שירת 51 שנים במילואים והשתחרר בדרגת סגן אלוף.
פרסים

אות הנשיא למתנדב (ה'תשמ"ז)
עיטור יקיר ירושלים לשנת ה'תשע"א (2011)
פרס חינוך
פרס מפעל חיים מצה"ל לשנת עבודה 2016
הערות שוליים

↑  צו המועצות המקומיות (ב), תשי׳יג-1953 הודעה בדבר בחירת סגני ראש מועצה
↑  "השיריונר בן ה-73 לא מפספס אף אימון: "מסרבים לשחרר אותי"". אורכב מ-המקור ב-2018-02-10. נבדק ב-2018-02-09.
↑  הרב גדעון לנגמן, באתר האתר הרשמי של עיריית ירושלים
ג'ייסון ניוסטד

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1963 (בן 61) באטל קריק, ארצות הברית 
 שם במה:  Jasonic 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  תיכון גאל לייק 
 סוגה:  הבי מטאל, פרוגרסיב מטאל, ת'ראש מטאל, מטאל קלאסי, הארד רוק 
 כלי נגינה:  גיטרה בס 
 newstedheavymetal.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייסון ניוסטד, 2013
ג'ייסון קרטיס ניוסטד (Jason Newsted, נולד ב-4 במרץ 1963 בבאטל קריק, מישיגן, ארצות הברית) הוא הבסיסט של להקת הת'ראש מטאל וויבוד (Voivod), אך ידוע בעיקר כבסיסט לשעבר של להקת מטאליקה.
ביוגרפיה

ניוסטד הצטרף אל מטאליקה ב-1986 לאחר שנפרד מלהקתו הקודמת, Flotsam and Jetsam, כשהוא מחליף את קליף ברטון שמת בנסיבות טרגיות. סולן מטאליקה ג'יימס הטפילד טוען כי מבחני הקבלה לבסיסט החדש נערכו ביום שלאחר הלווייתו של ברטון. הפופולריות של הלהקה הייתה גבוהה מאי פעם באותה התקופה, בזמן שלאחר צאת האלבום Master of Puppets. מיד לאחר החתמו של ניוסטד הקליטה הלהקה את המיני-אלבום Garage Days Re-Revisited, מחווה לז'אנר הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי. למרות שרק קירק האמט היה מבוגר יותר ממנו מבין חברי הלהקה, דבק בניוסטד הכינוי "Jason Newkid" ("הבחור החדש"). במשך השנתיים שבהן קידמה הלהקה את אלבומה הראשון עם ניוסטד, ‎...And Justice for All, הוא היה קורבן למתיחות רבות מצידם של חברי הלהקה הוותיקים. רבים מן המעריצים של ניוסטד חשים ששאר חברי מטאליקה מעולם לא קיבלו אותו באמת כאחד מהם. ניוסטד הודה בכך בעצמו מאוחר יותר.
ג'ייסון ניוסטד זכור בזכות קולות הרקע שביצע לשירי מטאליקה בהופעות חיות. הוא אף ביצע בהזדמנויות אחדות את השירים Seek and Destroy ו-Whiplash במלואם כסולן מוביל.
ניוסטד נפרד ממטאליקה ב-2001 לאחר 15 שנים בלהקה מסיבות אישיות והצטרף אל הלהקה הקנדית וויבוד ב-2002. בסרט Some Kind of Monster התבטא ניוסטד נגד שתלטנותו של הטפילד וסירובו לכך שניוסטד יפעל במסגרת פרויקטי-הצד שלו, Echobrain ו-IR8.
הבסיסט של אוזי אוסבורן לשעבר, רוברט טרוחיו, החליף את ניוסטד במטאליקה, כאשר ניוסטד תופס את מקומו של טרוחיו בעמדת הבסיסט של אוסבורן עד לסיום פסטיבל האוזפסט 2003. לאחר מכן עזב ניוסטד את אוסבורן על מנת להתרכז בפעילותו בוויבוד.
ג'ייסון, יחד עם הגיטריסט הקודם של Guns N' Roses, גילבי קלארק והמתופף של להקת מוטלי קרו טומי לי, הקימו את להקת "סופרנובה" עם סולנם החדש לוקאס רוסי שנבחר בתוכנית המציאות "רוקסטאר: סופרנובה" (Rockstar: Supernova). הלהקה הוציאה לאור אלבום אחד.
ג'יי. סי. צ'נדור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בנובמבר 1973 (בן 50) מוריסטאון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  מכללת ווסטר 
 פרסים והוקרה:  פרס מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית לסרט הטוב ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'פרי "ג'יי. סי." מקדונלד צ'נדור (באנגלית: Jeffrey McDonald "J. C." Chandor; נולד ב-24 בנובמבר 1973) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי. כתב וביים את הסרטים "התמוטטות", "הכל אבוד", "שנה קשוחה מאוד" ו"משולש הגבולות".
ביוגרפיה

צ'נדור נולד וגדל בניו ג'רזי ובלונדון, אביו היה בנקאי השקעות בחברת מריל לינץ' ואמו יועצת אמנות. ב-1996 סיים תואר ראשון בלימודי תרבות וקולנוע במכללת ווסטר באוהיו, תואר שבנה בעצמו הוא למד הפקת קולנוע באוניברסיטת ניו יורק. עבד בצילום פרסומות טלוויזיה וסרטים דוקומנטריים, בהם סדרה בת שישה חלקים המתעדת הופעות של הזמרים סטינג, אלטון ג'ון, רד הוט צ'ילי פפרז. כמו כן עבד כמתווך נדל"ן ובחברת אנרגיית רוח. ב-2004 כתב, הפיק וביים את הסרט הקצר Despacito.
הוא כתב וביים את הסרט "התמוטטות" שיצא ב-2011. הסרט עוסק בעובדים בבנק השקעות במהלך המשבר הכלכלי העולמי. בסרט הופיעו שחקנים מנוסים בהם קווין ספייסי, ג'רמי איירונס, פול בטאני, דמי מור, סיימון בייקר, פן בדג'לי, מרי מקדונל, סטנלי טוצ'י וזאכרי קווינטו. הסרט התאפיין בכך שהתנהל בעיקר באמצעות שיחות בין גיבוריו. צ'נדור היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר וזכה בפרסים לסרט הבכורה הטוב ביותר מטעם איגוד מבקרי הקולנוע ואינדפנדנט ספיריט.
סרטו הבא שכתב וביים, "הכל אבוד", היה שונה בתכלית. הסרט שיצא ב-2013 בכיכובו של רוברט רדפורד, כלל רק שחקן אחד וכלל לא הכיל דיאלוגים. הסרט זכה לשבחים, היה מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לסרט הטוב ביותר וצ'נדור היה מועמד לפרס הבמאי הטוב ביותר.
ב-2014 יצא סרטו השלישי שכתב וביים, "שנה קשוחה מאוד", סרט פשע בכיכובם של אוסקר אייזק וג'סיקה צ'סטיין. הסרט זכה בפרס איגוד מבקרי הקולנוע.
בשנת 2018 הפיק את הסרט "הבריטים באים" שביים וכתב ג'יימס אוקלי ומככבים בו אומה תורמן, טים רות' וסופיה ורגרה.
הוא החל לכתוב ולביים סרט העוסק בשעות האחרונות של עובדי אסדת הקידוח Deepwater Horizon לפני שקיעתה במצולות, אך עזב את ההפקה בטרם הושלמה.
ב-2019 ייצא לאקרנים סרט הפשע "משולש הגבולות" שבבימויו, שיופץ בשיתוף פעולה עם נטפליקס.
בסוף 2024 עתיד לצאת סרטו "קרייבן הצייד"; סרט גיבורי על המבוסס על דמות באותו שם מבית מארוול קומיקס.
הערות שוליים

↑  J.C. Chandor '96
↑  אורי קליין, התמוטטות: מצמרר ואפקטיבי, באתר הארץ, 27 בינואר 2012
אורון שמיר, עכבר העיר, "התמוטטות": יש מישהו עם תואר בכלכלה באולם?, באתר הארץ, 19 בינואר 2012
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, "הכל אבוד": הפאדיחה של רוברט רדפורד, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2013
↑  אורי קליין, "שנה קשוחה מאוד" חושף את קרביה של השיטה הקפיטליסטית, באתר הארץ, 26 במרץ 2015
↑  Peter Berg In Talks To Replace JC Chandor On ‘Deepwater Horizon’ – Update, אתר deadline.com‏ 30 בינואר 2015
↑  אור סיגולי, ‏"משולש הגבולות" מספק את האקשן הוא הטוב ביותר שראינו מאז "משימה בלתי אפשרית: התרסקות", באתר גלובס, 29 במרץ 2019
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: – | פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה – התסריט הטוב ביותר   2012: ג'יי. סי. צ'נדור – התמוטטות / ג'ורג' קלוני, גרנט הסלוב ובו ווילימון – משחקי שלטון  | הבא: 2013: קוונטין טרנטינו – ג'אנגו ללא מעצורים |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581122705171  PLWABN: 9810541732205606  BNE: XX5198484  BnF: cb16770754h (data)  GND: 102016221X  ISNI: 0000 0003 6103 3001  LCCN: no2011192271  NKC: xx0161954  NLK: KAC201521452  NTA: 339651628  SUDOC: 164790403  VIAF: 221229053   WorldCat (עם VIAF): 221229053
ג'ונפיי טאקיגוצ'י

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באפריל 1931 פונאבאשי, יפן
 פטירה:  29 באוגוסט 2011 (בגיל 80) טוקיו, יפן
 שם במה:  ג'ונפיי טאקיגוצ'י
 מדינה:  האימפריה היפנית, יפן 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 פרסים והוקרה:  Seiyu Awards Lifetime Achievement Award (21 בפברואר 2012) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קוהיי טאקיגוצ'י (ביפנית: 滝口順平‏ 17 באפריל 1931 – 29 באוגוסט 2011), אשר ידוע בשם הבמה שלו ג'ונפיי טאקיגוצ'י, היה שחקן, מדבב (סאייו) וקריין ותיק ופופולרי ביפן.
ביוגרפיה

טאקיגוצ'י נחשב לאחד מחלוצי המדבבים ביפן בשל קולו המיוחד[דרוש מקור]. הוא החל לדבב בגיל 25 בתוכנית "הבוקר ג'י-מן", שם דיבב את כל הדמויות לבדו, כולל הדמויות הנשיות. עבודתו החשובה ביותר של טאקיגוצ'י הייתה הדיבוב של דוקורובה מ"יאטאמן". הוא דיבב גם את "פלפלון" ב"המפחידנים", ד"ר לוטון ב"מטרופוליס" (גרסת אנימה באורך מלא למטרופוליס של פריץ לאנג), ואת "הקוסמת באבא", הזקן הגדול של כוכב נאמק (גורו) ופורונגה, כולם מדרגון בול זי. כמו כן, דיבב ליפנית את הדמות של אביו של הומר סימפסון, אברהם ג'יי סימפסון ממשפחת סימפסון והשתתף בסרטים רבים נוספים.
בסוף ספטמבר 2007, הודה טאקיגוצ'י שכדי לשמר את איכות קולו, הוא צריך לעשן 50 פעם ביום.
עד גיל 80, ג'ונפיי קריין בתוכנית הרדיו הוותיקה בנושא טיולים, ודיבב פעם נוספת את דוקורובה מהגרסה החדשה של "יאטאמן". כמו כן, הוא חזר לדבב את הגורו של כוכב נאמק ב"דרגון בול קאי" ונשאר עד הופעתו האחרונה של הגורו.
ג'ונפיי נפטר בגיל 80 מסרטן הקיבה, בתאריך 29 באוגוסט 2011.
הערות שוליים

↑  Voice Actor/Narrator Junpei Takiguchi Passes Away, Anime News Network (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e6abc59d-b0eb-44a8-88e5-7a34154fe361
גונורינצ'יים

| גונורינצ'יים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: גונורינצ'יים
שם מדעי
 Gonorynchiformes ‏ברג, 1940

גונורינצ'יים (שם מדעי: Gonorynchiformes) היא סדרת דגי גרם ממחלקת מקריני סנפיר שחלקם חיים במים מתוקים ואחרים בים. רבים מהם הם דגי מאכל נפוצים.
דגים אלה בעלי חוליות לצד הראשים, מה שכנראה עוזר להם לשמוע. הם בעלי פיות קטנים וחסרי שיניים והם קרוביהם של הקרפיונים.
הסדרה מכילה ארבע משפחות ושבעה סוגים.
מיון

סדרה גונורינצ'יים (Gonorynchiformes)
משפחה אַכְנָסִיִּים (Chanidae)
סוג ומין יחיד אכנס כסוף (Chanos chanos)
משפחה Gonorynchidae
סוג Gonorynchus
משפחה קנרידיים (Kneriidae)
סוג Cromeria
סוג ומין יחיד Grasseichthys gabonensis
סוג Kneria
סוג Parakneria
משפחה Phractolaemidae
סוג ומין יחיד Phractolaemus ansorgii
גונזלו פוג'סרבר רומה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במרץ 1924 אליקנטה, הרסטורציה הספרדית הרסטורציה הספרדית
 פטירה:  20 בפברואר 2012 (בגיל 87) מדריד, ספרד ספרד
 מדינה:  ספרד 
 השתייכות:   חיל האוויר הספרדי
 תקופת הפעילות:  1945–1996 (כ־51 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל אוויר
 תפקידים בשירות
 ראש מטה ההגנה
 עיטורים
 הצלב הגדול של ההצטיינות הצבאית – עיטור לבן (1984) 
 
גונזלו פוג'סרבר רומה (בספרדית: Gonzalo Puigcerver Romá; 14 במרץ 1924 - 20 בפברואר 2012) היה גנרל בחיל האוויר הספרדי אשר כיהן כראש מטה ההגנה בין השנים 1986–1990.
ביוגרפיה

רומה נולד באליקנטה ב-14 במרץ 1924. במהלך מלחמת האזרחים בספרד, התפנתה משפחתו לפלמה דה מיורקה, ורומה למד בבית ספר תיכון בעיר. ב-1945 הוא התגייס לחיל האוויר הספרדי ולמד באקדמיה הצבאית האווירית. ב-1949 הוא סיים את לימודיו והחל לשרת כלוטננט. ב-1953 הוא עבר הסמכה כטייס קרבי. ב-1957 הוא מונה למפקד טייסת, וב-1969 מונה למפקד כנף קרב. ב-1976 הוא מונה לראש אגף הכוננות והבקרה של חיל האוויר. ב-1979 הוא הועבר לשמש כראש אגף המבצעים. ב-1982 הוא מונה לסגן מפקד חיל האוויר. ב-1984 הוא מונה למפקד הפיקוד האווירי של האיים הקנריים. ב-1985 הוא מונה לשלישו הצבאי של חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד. ב-31 באוקטובר 1986 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-18 במאי 1990 הוא סיים את תפקידו ועזב את הצבא. הוא נפטר במדריד ב-20 בפברואר 2012.
גדעון מאיר

| --- | --- |

מאיר בעת ביקור הרמטכ"ל גבי אשכנזי באיטליה, 2010
 לידה:  8 בינואר 1947 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  15 בפברואר 2021 (בגיל 74)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תפקיד:  שגריר ישראל באיטליה
 
גדעון חיים מאיר (8 בינואר 1947 – 15 בפברואר 2021) היה דיפלומט ישראלי. כיהן כשגריר ישראל באיטליה.
ביוגרפיה

נולד בירושלים. בין השנים 1967–1965 שירת בצה"ל. את שירותו במשרד החוץ החל כקצין מינהלה וקונסול בשגרירות ישראל בוושינגטון וכדיפלומט בשגרירות ישראל בלונדון ובאוטווה. היה שותף במשא ומתן להסכם שלום עם מצרים, ולאחר מכן היה מנהל חטיבת ההדרכה במשרד החוץ, סמנכ"ל תקשורת והסברה במשרד ויועץ שר החוץ לעניינים בין-דתיים, וחבר בוועדת נאמן בנושא הגיור.
בשנת 2006 מונה לשגריר ישראל באיטליה, המואמן גם למלטה ולסן מרינו, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2011. בנוסף היה נציג ישראל לארגון המזון והחקלאות של האו"ם, שמושבו ברומא. לאחר סיום שליחותו ברומא מונה למשנה למנכ"ל משרד החוץ ולראש המערך לדיפלומטיה ציבורית.
מאיר היה בעל תואר ראשון בגאוגרפיה ובמדעי המדינה ותואר שני במינהל ציבורי מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בשנת 2013 נבחר לחבר מועצת מבשרת ציון מטעם "סיעת מבשרת ברמה אחרת".
נפטר ממחלת הסרטן ב-15 בפברואר 2021.
חיים אישיים

היה נשוי לאמירה, פרופסור וראש מחלקה במכללה האקדמית בית ברל ומרצה בהיברו יוניון קולג', ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  אלוף בן, גדעון מאיר מונה לשגריר באיטליה, באתר הארץ, 7 ביולי 2006
↑  מינויים לשירות החוץ | מספר החלטה 280, באתר GOV.IL
↑  Ministry has internal reshuffle, באתר ג'רוזלם פוסט, 29 ביולי 2011
↑  עדו בן פורת, השגריר לשעבר גדעון מאיר הלך לעולמו, באתר ערוץ 7, ‏15 בפברואר 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.