stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן מונה
השנים הראשונות

מונה נולד בעיר קוניאק שבצרפת למשפחה של סוחרי קוניאק. בהיותו בן 16 זנח את חוק לימודיו ועבר ללונדון. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוכיח מונה כישרון בתחום ניהול האספקה. לשיטתו, הדרך היחידה של מדינות ההסכמה לפתור את המצב שאליו נקלעו הייתה לשתף פעולה בתחום האספקה בצורה נרחבת. בזכות הצלחתו בעניין, עם תום המלחמה נתמנה לסגן מזכ"ל ארגון "חבר הלאומים" שקדם לאו"ם והוקם על ידי ראש ממשלת צרפת ז'ורז' קלמנסו ושר החוץ הבריטי ארתור ג'יימס בלפור. הוא החזיק בתפקיד זה עד 1923, אז נקרא לסייע להציל את העסק המשפחתי אשר נקלע לקשיים כלכליים.
מאוחר יותר, במהלכן של שנות ה-20 של המאה ה-20, מיצב את מעמדו ככלכלן בינלאומי. ככזה, פעל והצליח לקדם את כלכלתן של מדינות רבות במרכזה ובמזרחה של אירופה (פולין, רומניה וכו'). בתוך כך, בזכות ניסיונו בתחום היחסים הכלכליים הבינלאומיים נתמנה ב-1929 למנהל בנק בסן פרנסיסקו. בשנות השלושים עבר לסין בעקבות הזמנתו של צ'יאנג קאי שק לסין, על-מנת לשדרג את ארגון הרכבות במדינה המתפתחת.
שנות מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה פעל מונה למען איחודן של צרפת ובריטניה כדי לעמוד נוכח האיום הנאצי. לאחר נפילת צרפת בידי גרמניה הנאצית, נקרא מונה לסייע לבריטים בניהול האספקה לצורכי המלחמה. תפקיד זה ביצע מארצות הברית, שם נתמנה ליועץ לנשיא רוזוולט בעניין הסיוע האמריקאי לבריטניה. טרם כניסתה של ארצות הברית למלחמה, ייסד מונה רכבת משומנת של אספקה שוטפת לבריטניה כדי לעמוד מול הורמאכט. כמו כן מיוחסת לו האימרה שרוזוולט השתמש בה כדי לתרץ את עזרתה של ארצות הברית לבריטניה ולמעורבותה במלחמה באירופה: "ארצות הברית היא ארסנל של דמוקרטיה". בכך העמיד אינטרס טרנס-אטלנטי סולידרי למען דמוקרטיה באירופה, כנגד משטר הדיכוי של היטלר.
ב-1943 הצטרף למועצת השחרור הלאומית שפעלה לשחרור צרפת מאדמת אלג'יר. שם התייחס לצורך האדיר של מדינות אירופה להתאחד על-מנת להבטיח שגשוג ורווחה כלכלית:
לא יהיה שלום באירופה, אם מדינות יוקמו מחדש על בסיס שלטון לאום... מדינות אירופה קטנות מדי מכדי להבטיח לעמיהן את השגשוג והתפתחות החברתית הנדרשים. המדינות האירופיות צריכות לקום יחד כפדרציה...
המקור באנגלית
There will be no peace in Europe, if the states are reconstituted on the basis of national sovereignty... The countries of Europe are too small to guarantee their peoples the necessary prosperity and social development. The European states must constitute themselves into a federation...
יצירת השוק האירופי המשותף

מיד לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הציע מונה את "תוכנית מונה", שהתקבלה על ידי שארל דה גול, לפיה תקבל צרפת את השליטה הכלכלית על חבלי כרית הפחם בגרמניה, חבל הרוהר וחבל הסאר. בשנת 1947 קיבלה צרפת, בסיוע ארצות הברית את השליטה על חבל הסאר, תוך יצירת הפרוטקטורט של חבל הסאר, שהתקיים עד 1956. צרפת הייתה זכאית לתוצרת כריית הפחם מן החבל עד 1981.
בד בבד עם המשאים ומתנים על הסכם הרוהר שהגדיר את מחויבויותיה הכלכליות העתידיות של מערב גרמניה, הגיעו מונה ושר החוץ הצרפתי, רובר שומאן, לרעיון של הקמת קהילה אירופית כלכלית משותפת לניצול יעיל והדדי של משאבי הפחם והברזל לתעשיית פלדה אירופית משותפת, שיהיה בכוחה ללכד את מערב אירופה כנגד הסכנה הקומוניסטית ולמנוע התלקחות מלחמה נוספת באירופה. ב-9 במאי 1950 ובהסכמתו של קנצלר גרמניה, קונראד אדנאואר, פרסם שומאן את הצהרת ממשלת צרפת (שנוסחה על ידי מונה) לפיה יאוחדו תעשיות הפחם והפלדה של גרמניה וצרפת, ומדינות מערב-אירופיות אחרות החפצות להצטרף, תחת מועצה מנהלת אחת. כך נוסדה ב-1951 קהילת הפחם והפלדה האירופית, שאיגדה את תעשיות הפחם והפלדה של צרפת, גרמניה, איטליה, הולנד, בלגיה ולוקסמבורג. מונה נבחר לנשיא הקהילה הראשון, תפקיד בו נשא עד 1955.
מונה לא הסתפק בקהילה וביקש לייצר תשתית כלכלית ליצירת "ארצות הברית של אירופה המערבית", בהתאם לדו"ח ספאק. הרעיון קרם עור גידים והגיע לבשלות בהסכם רומא, שיצר את הקהילה הכלכלית האירופית בשנת 1957.
ב-1963 הוענקה למונה מדליית החירות הנשיאותית.
חיים פרטיים

מונה היה נשוי לגרושה איטלקייה, קתולית כמותו, אשר היה לה בן מנישואים קודמים. לזוג היה ילד משותף אחד.
מורשת

בשנת 1988 הועברה גופתו לקבורה בפנתאון של פריז.
שמעון פרס התייחס מספר פעמים לתרומתו של מונה לצרפת ולאירופה וטוען כי הוא הצרפתי החשוב בעת המודרנית, אף יותר מדה גול ומנפוליאון.
הערות שוליים

↑  עקיבא אלדר, שמעון פרס: פתאום נהייתי פופולרי, ממש כוכב נולד, באתר TheMarker‏, 13 בספטמבר 2007
↑  על פי ציטוט של מריו מונטי בריאיון עם דנה ויס ב"פגוש את העיתונות" ב-27 באוקטובר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462808905171  PLWABN: 9810570964005606  BIBSYS: 90109253  BNE: XX1036294  BnF: cb12074393h (data)  BPN: 46253739  CANTIC: a12086770  CiNii: DA01415908  GND: 118583506  ICCU: DDSV241777  ISNI: 0000 0001 1447 562X  LCCN: n50003782  LNB: 000043297  NARA: 10582728  NDL: 00450335  NKC: jn20000701256  NLG: 65467  NLK: KAC200903273  SELIBR: 278382  SNAC: w64f2t24  SUDOC: 027522695  VcBA: 495/235290  VIAF: 71414292   WorldCat (עם VIAF): 71414292
חיים דוד זילבר-מרגליות

אין תמונה חופשית
הרב חיים דוד זילבר־מרגליות (תרכ"ד- כ' בכסלו תש"א) היה רבה של קויל בפולין.
תולדותיו

נולד בזליחוב לרב נפתלי צבי נכדו של רבי אלכסנדר מרגליות, מחבר הספר תורת הרא"ם וצאצאו של רבי אלכסנדר סנדר שור. אביו היה חסידו של רבי יהודה לייב איגר ותלמידו של רבי יצחק מאיר אלתר מגור ואמו עסקה במסחר. בגיל 16 נישא לצירל דבורה בתו של הרב אביגדור יהודה לייביש לוינטל רבה של קויל (הסמוכה לקאליש). קיבל היתר הוראה מרבי שניאור זלמן מלובלין, רבי יהושע מקוטנא ומרבי אברהם בורנשטיין, ה"אבני נזר" מסוכטשוב. רבי יהושע מקוטנא כתב בכתב הסמיכה, שהוא בקי בארבעת חלקי השולחן ערוך. היה חסידו רבי לייב איגר ולאחר פטירתו היה לחסידו של רבי יהודה אריה לייב אלתר, ה"שפת אמת" מגור ושל בנו רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת".
לאחר פטירת חמיו בשנת תרנ"ג, התבקש על ידי בני הקהילה למלא את מקומו. רבי חיים דוד סירב אך נענה למכתב שהביאו בני הקהילה ממספר רבנים. בתחילת כהונתו אסר את השחיטה בעיר לשלוש שנים עד שהקצבים הסכימו לקבלו את סמכותו בהכרעת הטרפת בהמות. עקב זאת חי בדחקות גדולה, מכיוון שפרנסת רב העיר הייתה מדמי שחיטה. כמו כן סגר את החדרים הפרטיים שקיבלו רק בני עשירים ופתח תלמוד תורה כללי בשם "עץ חיים" בו קיבלו את כל ילדי העיר והתשלום היה לפי יכולת ההורים. היה חבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל והיה בעל דעות חריפות נגד הציונות. הוא חסך כסף על מנת לעלות לארץ ישראל, אך במלחמת העולם הראשונה איבד כספו את ערכו, ותוכניתו ירדה לטמיון.
בשנת תרצ"ט נמלט מקויל ללובלין, ללא מטלטלין. בלובלין התארח אצל בתו אך נחלש ונפטר בערב שבת וישב, כ' בכסלו תש"א. נקבר בחלקת הרבנים בבית הקברות של לובלין. חיבר את הספר "דבר ישרים" על התורה.
בנו רבי נפתלי צבי, כיהן כרבה של בארנוב. נרצח בשואה. חתנו היה רבי משה ברוך מורגנשטרן, האדמו"ר מליקוב ורבה של ולודאבה, נרצח במחנה ההשמדה סוביבור. ארבע בנותיו ובעליהן, נרצחו בשואה. בן נוסף, אלכסנדר, עלה לארץ ישראל. הדפיס את ספרו של אביו מחדש.
חולית 7

חולית 7 הוא כינוי לשני ספרים ביקום חולית מאת בריאן הרברט וקווין ג'יי. אנדרסון הממשיכים ישירות את סדרת חולית מאת פרנק הרברט. הספרים מבוססים על הערות ורשומות שפרנק הרברט השאיר לפני מותו.
הספר האחרון בסדרת חולית המקורית (מאת פרנק הרברט), בית הלשכה חולית, הסתיים בסוף פתוח המחכה להמשך. פרנק הרברט אכן תכנן לכתוב המשכים, אך הוא מת ב-1986, שנה לאחר שהספר פורסם.
חולית 7 מכיל את צמד הספרים הבאים:
ציידי חולית – יצא לאור באנגלית באוגוסט 2006 ותורגם לעברית על ידי ליאור בן-דוב.
עקלתוני חולית – יצא לאור באנגלית באוגוסט 2007 ותורגם לעברית על ידי ליאור בן-דוב. עקלתוני חולית סוגר את סדרת חולית המקורית.
| סדרת חולית המלאה |
| --- | --- | --- |
| מאת פרנק הרברט | מאת פרנק הרברט |  |
| ספרי הסדרה המקורית | חולית • משיח חולית • ילדי חולית • הקיסר האל של חולית • כופרי חולית • בית הלשכה חולית |  |
| מאת בריאן הרברט וקווין ג'יי. אנדרסון | מאת בריאן הרברט וקווין ג'יי. אנדרסון |  |
| פרלוד לחולית | חולית בית אטריידס • חולית בית הארקונן • חולית בית קורינו |  |
| אגדות חולית | חולית הג'יהאד הבטלרייאני • חולית אדם נגד מכונה • חולית קרב קורין |  |
| חולית 7 | ציידי חולית • עקלתוני חולית (הערה: שני הספרים האלו מהווים המשך לסדרה המקורית והושלמו לפי טיוטות של פרנק הרברט) |  |
| גיבורי חולית | פול איש חולית • ג'סיקה אשת חולית • אירולן אשת חולית |  |
| עיבודים נוספים | עיבודים נוספים |  |
| עיבודים נוספים | חולית (1984) • חולית: המיני-סדרה • ילדי חולית: המיני-סדרה • חולית: משחקי המחשב (Dune II, Dune 2000) • חולית של חודורובסקי • חולית (2021)  • חולית: חלק שני • חולית: האחיות |  |
| מושגים ביקום חולית | מושגים ביקום חולית |  |
| מושגים | אראקיס • בנות גשרית • גילדת נווטי החלל • דררים • הג'יהאד הבאטלריאני • מרקוח • עקלתון • קפיצת הדרך |  |
| בתים ועמים | בית אטריידס • בית קורינו • בית הארקונן • בנות גשרית • הדררים • האייקסים • הטליילאסו • המטרונות הכבודות |  |
| דמויות מרכזיות | פול-מואד'דיב אטריידס • הגבירה ג'סיקה • האם הנערצה גאיוס הלן מוהיאם • הדוכס לטו • הקיסר האל לטו השני • עאלייה • הברון ולדימיר הארקונן • פייד ראותה • הפאדישח שאדאם הרביעי • הנסיכה אירולן • דנקן איידהו • סקייטל |  |
חבת

חבת (רוכבת על נמר) ותשוב בתבליט הסלע ביזיליקיאה
חֶבָּת (בחורית: 𒀭𒄭𒁁,‏ DHe-pát; באוגריתית: 𐎃𐎁𐎚, חֿבת; מוכרת גם בשמות חֵפָה, חֵפָאת, חֱבָּה) היא אלת אם בדת החורית והחתית וזוגתו של בכיר האלים החורי, תֱשוּבּ. פירוש שמה הוא "הגבירה, מלכת השמים".
קשרי משפחה מיתולוגיים

במיתולוגיה החורית והחתית נחשבת חבת כזוגתו של בכיר האלים ואל הסער, תשוב ושניהם הם הוריו של אל ההרים החורי סֶרוּמַה.
על פי מיתוס הדרקון אִילוּיָאנְקַה החתי, חבת היא בתו של בן התמותה אַרָם. אפשר שתיאור זה בסיפור מתייחס למקור הפולחן של חבת באזור ארם, או למקורה של גרסה זו של הסיפור. 
במיתוס זה מסופר על מאבקו של תשוב בדרקון אילויאנקה. לאחר תבוסה ראשונית של תשוב ופציעה קשה, נושא תשוב את חבת לאשה כדי להוליד את אל ההרים סרומה. סרומה, התחתן עם בתו של הדרקון, ושכנע את אביה להחזיר לתשוב את האיברים שנטל ממנו. בעקבות זאת, הצליח תשוב להילחם שוב באילויאנקה ולהרגו. כששמע סרומה על כך שהוא נולד רק לשם הריגת חמו, דרש מאביו להורגו גם כן, ותשוב הורג את שניהם בסערת גשמים שיצר.
בפנתאון האלים החתי, כפי שמופיע בתבליטי הסלע ביָזֲילֲיקַאיָה, מתוארת חבת גם כאמה של אַלָנזו – אלה חורית שמוקד פולחנה היה בעיר כיזוּוָאתְנַה (אנ') והיא נחשבת להתגלמותו הנשית של סארומה. לעיתים בטקסי הפולחן החתי אוזכרו חבת ואלנזו ביחד כדגם של זוג אלות – אם וביתה.
בתבליט זה מופיעה בת נוספת של חבת – קוּנְזִישֶאלִי.
פמליה

בסיפורי המיתולוגיה החתית וכפי שבא לידי ביטוי מוחשי בתבליטי הסלע באתר יזיליקאיה, לחבת פמליה קבועה למדי של אלים משרתים:
טַקֲיטִי: משרתת של חבת – מופיעה במיתוס החורי של העיר קוּמָארְבִי.
חוּטָלוּרַה וחוּתָנַה: אלות גורל המשמשות בפמליה של חבת. לעיתים מופיעות יחד עם אלת גורל נוספת, גוּלְשֵש, אשר בשלב מאוחר יותר החליפה את שתיהן גם יחד.
פוּדוּחֶפה: משרתת נוספת של חבת. תרגום שמה הוא "חפה יצרה אותי" ותבליט של השתיים מופיע גם בתבליט פירקטין.
צאצאיה – סארומה, אלנזו וקונזישאלי, כפי שמופיע בתבליט יזיליקאיאה.
בטקסים פולחניים מופיעה חבת לעיתים קרובות בצמדים עם צאצאיה – חבת-אלנזו, חבת-סארומה וחבת-קונזישלי.
מקורות ופולחן

כאלים מרכזיים אחרים בהיסטוריה של המזרח הקדום, גם מעמדה של חבת במיתולוגיה החורית והחתית השתנה עם השנים. על אף השינויים הללו ניתן להגדיר אותה באופן קבוע, בווריאציות שונות, כזוגתו של אל הסער, המקומי או האימפריאלי. כבתרבויות אחרות במזרח הקרוב הקדום, אל הסער מופיע, לרוב, כבכיר האלים או "מלך האלים" (להבדיל מ"אב האלים" או "זקן האלים"). לדוגמה, בעל הפיניקי, הדד הצפון סורי, אנליל השומרי ומרדוך הבבלי) . זוגתו של בכיר האלים נמצאת במעמד מקביל כ"גבירת האלים" או "גבירת השמיים", למעשה האלה הבכירה בפנתאון.
עם התחזקות מעמדה של חבת, ניכסה דמותה תפקידים נוספים שהיו בעבר לאלות בכירות כמוה, כגון "אלה אם" ו"אלת שמש". עם זאת, נראה שתפקידים נוספים אלה לא באו לידי ביטוי קונקרטי בתפקיד שמילאה במיתולוגיה החורית, או החתית.
האזכור הקדום ביותר המיוחס במחקר לחבת הוא מאמצע האלף השלישי לפנה"ס, בתעודות מהעיר אבלה. תעודות אלה מתייחסות לפולחן זוג אלים – אל הסער הָדַה וזוגתו חַלָבְתוּ ("הגבירה מחאלב"). מוקד פולחנם של זוג אלים זה היה בעיר חלב. חוקרים סוברים שזוג אלים אלה יהפכו בתרבות החורית, שתשלוט באזור, לזוג תשוב-חבת.
באלף השני לפנה"ס, עם התפשטות ההשפעה החורית בדרום אנטוליה וצפון הלבנט, ובעיקר בממלכה החורית, מיתני, התרחב גם הפולחן של תשוב, חבת וסארומה כשלישייה. מעבר למוקד המוכר בחאלב, התפתחו מוקדי פולחן גם בעיר קוּמָאנְי (Kummanni) בממלכת כיזוואתנה (Kizzuwatna) בדרום אנטוליה (קפדוקיה) ובערים אללח' ואוגרית.
מהמאה ה-15 לפנה"ס, עם השתלטות האימפריה החתית על המרחב האנטולי וצפון הלבנט, ספגו המלכים החתיים מרכיבים רבים מהדת החורית. במסגרת זו, נוצר גם צורך למזג ולשלב אלוהויות מקומיות של ערי ממלכה עצמאיות לשעבר למסגרת פולחן אימפריאלי רשמי. בתהליך שילוב אלים זה, חלה התמרה בדת של שליטי הממלכה מדומיננטיות של אל השמש (על התגלמותו הזכרית, shaushka והנקבית Arinna) להובלה של זוג האלים תשוב-חבת. ביטוי לכך מצאו חוקרים ברשימות האלים ששימשו עדים בהסכמים משפטיים ומדיניים בממלכה החתית. ברשימות אלה נראית התפשטות פולחן תשוב-חבת ועליה בולטת במעמדם ובמקומם בראשי הרשימות. גם הופעתם הבולטת של תשוב וחבת בתבליטי הסלע באתר יזיליקיאה מבטא מעמד זה.
בעקבות תהליכים גאו פוליטיים של הגירת חורים לאזורים שונים במזרח הקרוב הקדום לאחר התמוטטות ממלכת מיתני, ניכר גם הפצה של הפולחן של חבת לאזורים אחרים בהם שכנו חורים, כולל ארץ כנען.
זיהויה של חבת עם אלות אחרות

תהליכי סינקרטיזם אלילי ומיזוג פולחן אלים ניכרים בכל תקופת המזרח הקדום, בדרך כלל, בעקבות שינויים גאו פוליטיים של השתלטות ערי ממלכה על ערים אחרות, צמיחתן ושקיעתן של ממלכות. כל שינוי גאו-פוליטי כזה, יצר גם שינוי במיתולוגיה האלילית ובפולחן באופן שיתאים למצב החדש. במסגרת זו זוהתה האלה חבת עם אלות אחרות באזור צפון הלבנט ואנטוליה, בדרך כלל במעמד בכיר:
אַרינַה, אלת השמש החתית/חורית: תהליך מיזוגו של פולחן ארינה לפולחן של חבת התרחש עם התבססות האימפריה החתית, בתקופת שופילוליומש הראשון במאה ה-14. בתקופה זה התחולל שינוי בדת החתית ומעבר מהתמקדות הפולחן באל השמש, לפולחן אל הסער החורי. כתוצאה מכך, הפולחן של ארינה, שזכתה עד אז למעמד הבכיר ביותר מבית האלות בתרבות החתית, התמזג עם זה של חבת. על רקע זה, כנראה, היו שזיהו את חבת גם כאלת שמש, או כאספקט שלה, אם כי לא הופיעה כך בטקסטים מהתקופה.
אישְתַר בעיר נוזי: כבנות זוג אחרות של בכירי האלים בתרבויות המזרח הקדום, זוהתה חבת גם עם ונוס ועם אשתר, לדוגמה, בעיר החורית נוזי, כונתה חבת, בשם אשתר.
פַדְרָיוּ (או פַדְרָיַ) הפיניקית: בעיר אוגרית זוהתה חבת עם פדרי, בתו של האל בעל, אשר בעצמה זוהתה עם האלה אישתר. הזיהוי מבוסס בין היתר על הופעתה של חבת בטקסטים חוריים באוגרית במאה ה-14, העוסקים בנישואי האלה הפיניקית למלך העיר. גם בתעודה אכדית מהתקופה, הופיעו פדריי וחבת ברשימת אלים, כמקבילות, או זהות. קישור הזהות בין השתיים העלה שאלה מחקרית באשר למעמדה של פדריי בפנתאון הפיניקי, בעיקר השאלה אם היא בתו של בעל או זוגתו (כפי שחבת היא זוגתו של בכיר האלים).
חָוַת הפיניקית מקרתגו: יש חוקרים הגורסים שחבת קשורה, או אף הייתה השראה לאלה שמית המוכרת מהמושבה הפיניקית בקרתגו, חות. ייתכן שאלה זו קשורה לדמותה של חוה מהמקרא.
קוּבָבַה: האלה הפטרונית של העיר כרכמיש. עיר זו הפכה לדומיננטית כבר בימים האימפריה החתית וביתר שאת בתקופה הנאו-חתית. העלייה בחשיבות העיר וריכוז מוסדות שלטון חתיים בה דרש שילוב הפולחן המקומי עם פולחן המלוכה החתית וקובבה הפכה בטקסים המקומיים לחבת.
חָנַאחָנַה: אלת אם חורית וחתית. במסגרת עלית מעמדה של חבת בתרבות החתית התחילו להתייחס אליה גם כאלת אם וכחלק מתהליך זה זוהתה חבת עם חנאחנה. למעשה, החליפה אותה.
חבת בירושלים ובמקרא

בין המאות ה-16-14 לפנה"ס הקרינו השינויים הדרמטיים של עליית הממלכות מיתני והחתים והתמוטטותן על כל המזרח הקרוב. אחת התופעות הבולטות היא הופעה של חורים וחתים במרחב הכנעני. בכלל זה, מעריכים חוקרים שמקורם של רוב עמי כנען המוזכרים במקרא (חורי, חתי, יבוסי, חווי, גרגשי) הוא בהגירה מצפון ללבנט. 
הדמות הבולטת ביותר במחקר בהקשר זה הוא מלך ירושלים במאה ה-14 לפנה"ס, עבדיחבה, שהופיע במכתבי אל-עמארנה. חוקרים העלו את האפשרות שמקור שמו חורי והוא מתורגם כעבד האלה חבת. אפשר שזיהוי אתני זה של מלך ירושלים מתקשר גם לקישור שעשו חוקרים בין מושגים רבים הקשורים למסכת השתלטות דוד המלך על העיר לבין מושגים מהשפות חורית וחתית.
ייתכן ששמה של חבת מופיע כמרכיב תאופורי בשמות אחרים הקשורים לממלכת יהודה. בכלל אלה נמצאים אֶלְיַחְבָּא הַשַּׁעַלְבֹנִי, אחד מלוחמיו של דוד המלך, והשם חביה ממשפחת הכהנים שעלו בשיבת ציון עם זרובבל. שמות אלה מצטרפים לדמויות אחרות מתקופת דוד המלך שניכר בהם מוצא אנטולי, כגון אוריה החתי.
ראו גם

אל הסער האנטולי
הדד
עבדיחבה
חורים
חתים
יבוסים
הערות שוליים

↑  UT 35, 61
↑  Piotr Taracha, Religions of Second Millennium Anatolia, Harrassowitz Verlag, Wiesbaden, 2009, p. 94.
↑  Hans Guterbock, "The Hittite Version of the Hurrian Kumarbi Myths: Oriental Forerunners of Hesiod", American Journal of Archaeology, Vol. 52, No. 1, Jan. - Mar., 1948, p. 128
↑  Alfonso Archi, "Hadda of Haleb and his temple in the ebla period", Iraq, Vol. 72, January 2010, p. 9
↑  Alfonso Archi, "Formation of the west Hurrien pantheon: The case of ishara", Recent developments in Hittite archeology and history, Yaner & Hoffner, 2002, p. 32
↑  Van der Toorn, Becking, Van der Horst (ed.), Dictionary of Deities and Demons in the Bible, Brill, 1999, pp. 391-392
↑  Gwendolyn Leick, A Dictionary of ancient near eastern mythology, Routledge, 1991, pp. 80-81
↑  Piotr Taracha, Religions of Second Millennium Anatolia, Harrassowitz Verlag, Wiesbaden, 2009, pp. 80-127.
↑  Piotr Taracha, Religions of Second Millennium Anatolia, Harrassowitz Verlag, Wiesbaden, 2009, pp. 84-92.
↑  Alfonso Archi, "The Anatolian fate goddesses and their different traditions", in Diversity and standardization, Cancik-Krischbaum & Muller (ed.), Academie Verlag, 2013, p. 13.
↑  Piotr Taracha, Religions of Second Millennium Anatolia, Harrassowitz Verlag, Wiesbaden, 2009, p. 97.
↑  Hennie Marsman, Women in Ugarit & Israel, Brill, 2003, p. 530
↑  Van der Toorn, Becking, Van der Horst (ed.), Dictionary of Deities and Demons in the Bible, Brill, 1999, p, 307
↑  Piotr Taracha, Religions of Second Millennium Anatolia, Harrassowitz Verlag, Wiesbaden, 2009, p. 96.
↑  Gwendolyn Leick, A Dictionary of ancient near eastern mythology, Routledge, 1991, p. 120
↑  ספר שמואל ב', פרק כ"ג, פסוק ל"ב; ספר דברי הימים א', פרק י"א, פסוק ל"ג
↑  ספר עזרא, פרק ב', פסוק נ"א; ספר נחמיה, פרק ז', פסוק נ"ג
↑  משה דוד קאסוטו (עורך), אנציקלופדיה מקראית, ירושלים, מוסד ביאליק, 1950, הערך "אליחבא"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13747852r (data)  GND: 121484335  SUDOC: 078614651  VIAF: 870774   WorldCat (עם VIAF): 870774 
משפחתה של חבת כפי שמופיעה בתבליט הסלע ביזיליקיאה: תשוב(42), חבת(43), סארומה(44), אלנזו(45), קונזיסאלי(46).
חבת והמשרתת שלה, פודוחפה, בתבליט פירקטין
צלמית זהב של "אלת השמש של ארינה" מתוארך למאה ה-15 עד המאה ה-13 לפנה"ס. אוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
אורושלֵם (ú-ru-sa-lim) במכתבי אל-עמארנה, המאה ה-14 לפני הספירה. מכתב 287, מאת עַבְּדִ-חֶבָּה מלך ירושלים, שורה 61
זלדקניים

| זלדקניים |
| --- | --- |
 בְּרוֹטוּלָה רַב-בִּינִית (Brotula multibarbata)
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: צלופחי-קושק
משפחה:: זלדקניים
שם מדעי
 Ophidiidae ‏רפינסק, 1810

Ophidion barbatum
זַלְדְּקָנִיִּים (שם מדעי: Ophidiidae) היא משפחת דגי גרם מהסדרה צלופחי-קושק. דגים אלה חיים בכל האוקיינוסים הטרופיים והממוזגים ואצל כמה מינים הם צוללים עד עומק 8,300 מ' מתחת לפני בים. הם חיים גם בעומקים רדודים יותר.
דגים אלה מזכירים במראם צלופחים והם יכולים להגיע עד לאורך 2 מ' והם בעלי גוף בצורת נקניק, עם זנב מחודד, סנפירים מועטים וזוג בינים מתחת לסנטרם. הם בעלי לסתות גדולות ועיניים גדולות העוזרות להם להבחין גם באור מועט בחושך. צבעיהם אפורים עד חומים וחלקם חסרי צבע לחלוטין.
מיון

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  תת-משפחה בְּרוֹטוּלִים (Brotulinae) סוג ברוטולה (Brotula)  תת-משפחה Brotulotaenilinae סוג Brotulotaenia  תת-משפחה Neobythitinae סוג Abyssobrotula  סוג ומין יחיד Acanthonus armatus  סוג Alcockia  סוג Apagesoma  סוג Barathrites  סוג Barathrodemus  סוג ומין יחיד Bassogigas gillii  סוג Bassozetus  סוג Bathyonus  סוג Benthocometes  סוג ומין יחיד Dannevigia tusca  סוג Dicrolene  סוג Enchelybrotula  סוג ומין יחיד Epetriodus freddyi |  סוג ומין יחיד Eretmichthys pinnatus  סוג Glyptophidium  סוג Holcomycteronus  סוג ומין יחיד Homostolus acer  סוג Hoplobrotula  סוג ומין יחיד Hypopleuron caninum  סוג Lamprogrammus  סוג ומין יחיד Leptobrotula breviventralis  סוג Leucicorus  סוג Luciobrotula  סוג ומין יחיד Mastigopterus imperator  סוג Monomitopus  סוג Neobythites  סוג ומין יחיד Neobythitoides serratus  סוג Penopus  סוג Petrotyx  סוג Porogadus |  סוג Pycnocraspedum  סוג ומין יחיד Selachophidium guentheri  סוג Sirembo  סוג Spectrunculus  סוג Spottobrotula  סוג ומין יחיד Tauredophidium hextii  סוג ומין יחיד Typhlonus nasus  סוג ומין יחיד Ventichthys biospeedoi  סוג ומין יחיד Xyelacyba myersi  תת-משפחה Ophidiinae סוג ומין יחיד Cherublemma emmelas  סוג ומין יחיד Chilara taylori  סוג Genypterus  סוג Lepophidium  סוג ומין יחיד Menziesichthys bacescui  סוג Ophidion  סוג Otophidium  סוג Parophidion  סוג ומין יחיד Raneya brasiliensis |  |
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548423305171  NKC: ph241627
זאב ערבי

| זאב ערבי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: כלב
מין:: זאב מצוי
תת־מין:: זאב ערבי
שם מדעי
 Canis lupus arabs ‏פוקוק, 1934
תחום תפוצה
 תפוצת הזאב הערבי (בכחול)

זאב ערבי בגן חיות במצרים.
זאב ערבי בלילה בערבה
זאב ערבי (שם מדעי: Canis lupus arabs) הוא תת-מין של זאב מצוי מהסוג כלב. זאב זה הוא אחד משני התת-מינים החיים בישראל ומצוי ברחבי חצי האי ערב ומערבה עד לסיני וצפון מצרים.
הזאב הערבי הוא תת-המין הקטן ביותר הידוע של הזאב האפור, והוא בעל התאמה גדולה למדבר בכך שהוא חי בקבוצות קטנות והוא אוכל-כול, כמו גם פגרים ופסולת וכן טרף קטן עד בינוני.
טקסונומיה

בעבר חשבו שהזאב הערבי שייך לתת-המין של הזאב ההודי, אך בשנת 1934 הזואולוג הבריטי רג'ינלד אינס פוקוק, ציין את הגולגולת הקטנה יותר וכך גם את גופו הקטן יותר של הזאב הערבי ביחס לזאב ההודי. במהדורה השלישית של "מיני יונקים בעולם" שפורסם בשנת 2005, הממלוג כריסטופר ווזנקראפט (Christopher Wozencraft) פירט וציין את הזאב הערבי כתת-מין ייחודי של הזאב האפור בשם המדעי Canis lupus arabs.
מחקר שנערך בשנת 2014 מראה כי מבחינה גנטית הזאב הערבי קרוב יותר לזאב אירואסייתי מאשר לזאב הודי. בנוסף, ישנם בני כלאיים של זאבים ערביים עם כלבי בית, אך לא ברור אם זו הסיבה שהזאב הערבי קרוב גנטית לזאב האירואסייתי. ההכלאות בין הזאבים לכלבים מעלות חשש ל"הכחדה שקטה" של תכונות המייחדות את הזאב.
בישראל, מעצם היות הזאב מין שחוצה את המדבריות הגדולים ומעצם העובדה שזאב בודד נע כ40–50 קילומטר בלילה, וזאת בנוסף להיותה גבול תפוצה של שני תת-המינים, ההודי והערבי – קיים גרדיאנט גנטי ולא ניתן להצביע על אף קבוצה כמשתייכת לתת-מין ספציפי. לראיה ניתן להבחין כי תכונות גנוטיפיות אשר מתקיימות בבירור במרכזי אזורי התפוצה של כל תת-מין אינן מתקיימות באופן קבוע בזאבי ארץ ישראל, לדוגמה איחוי אצבעות 2 ו-3 אשר אינו קיים בזאב ההודי אך מתקיים (בצורה לא עקבית) לכל אורכה ורוחבה של ישראל.
ככלל, החלוקה לתת-מינים בישראל נעשתה בטרם עידן המחקר הגנטי והתבססה ברובה על רשמיו של היינריך מנדלסון שהתאפיינו בחלוקה לפי מאפיינים פיזיולוגיים וללא הבחנה בין גנוטיפ ל פנוטיפ. עקב כך לא ניתן להתייחס אליהם מעבר לחלוקה שרירותית.
רגל קידמית של זאבה צפונית בת שלוש – ניתן לראות איחוד בין האצבעות 2 ו-3
רגל קידמית של זאב צפוני בן חצי שנה, ניתן לראות הפרדה מוחלטת של האצבעות 2 ו-3
תיאור

הזאב הערבי קטן בגודלו ביחס לשאר תת-המינים של הזאב האפור, ועומד על גובה ממוצע עד הכתף של 64–66 ס"מ, ובוגרים שוקלים בממוצע כ-20 ק"ג. אורך גולגולת ממוצע של זאב ערבי בוגר הוא כ-200 מ"מ, שהוא קטן יותר משל רוב הזאבים. יחד עם הזאב ההודי, תת-מינים אלה קטנים יותר מזאבים אחרים, כדי להסתגל טוב יותר לאקלים חם ויבש.
גודלו של הזאב הערבי הוא דוגמה לכלל ברגמן, שבו גודל היונקים משתנה על ידי אקלים הסביבה שלהם. האוזניים של הזאב הערבי גדולות יחסית לגופם בהשוואה לתת-מינים אחרים של הזאב האפור, הסתגלות שהתפתחה ככל הנראה כדי לסייע בפיזור חום הגוף (כלל אלן). זאבים אלה לרוב אינם חיים בלהקות גדולות, ובמקום זאת צדים בזוגות או בקבוצות של שלושה או ארבעה פרטים.
הזאבים הערביים בעלי פרווה דקה וקצרה שהיא בדרך כלל בצבע אפור בז', ולדברי הזואולוג רג'ינלד אינס פוקוק: "תערובת של שחור עם מעט אפור". בדומה לכלבים אחרים, אין לזאב הערבי בלוטות זיעה, ולכן הוא חייב לשלוט בטמפרטורת הגוף על ידי התנשמות מהירה, מה שגורם לאידוי מהריאות. לעיתים אצבעות 2 ו-3 של הזאב הערבי מאוחות זו עם זו, תכונה שמבדילה את עקבותיו מאלו של כלב הבית.
תזונה

הזאבים הערביים הם בעיקר טורפים אך גם אוכלי-כול, ותזונתם תלויה במידה רבה בפסולת אדם. תזונתם מורכבת בין השאר מארנבות, מכרסמים, פרסתנים, חתולים, פירות מתוקים ונבלות. בנוסף במצבים קשים הם יכולים לאכול גם בבונים, חיות קטנות, דגים וחלזונות. הזאבים הערביים תוקפים גם חיות משק כמו עגלים, כבשים ועזים, ולכן בדואים וחקלאים שונים נוקטים בפעולות שונות נגדם כמו: יריות, הרעלות ומלכודות.
תפוצה ושימור

בעבר תפוצתו של הזאב הערבי כללה את חצי האי ערב, אך כיום הוא חי באזורים קטנים בדרום ישראל, דרום ומערב עיראק, עומאן, תימן, ירדן, סעודיה וחלקים מסיני במצרים. לכל אורך תפוצתו נדיר לראותו עקב הרדיפה האנושית, אך אוכלוסיות הזאבים בעומאן עשויות להגדיל את עצמן במקומות מסוימים בתוך טווח תפוצה קרוב יחסית לתפוצה המקורית עקב האיסור על ציד הזאבים שם.
תפוצה ושימור > בישראל

בישראל, הזאב הערבי הוא אחד משני תת-המינים של הזאב האפור שחיים בארץ (השני הוא הזאב ההודי שחי בצפון הארץ). בישראל נמצאים כ-150 זאבים בנגב ובערבה. ונוסף לכך, לאיחוד האמירויות הערביות ומצרים יש גם תוכנית ריבוי בשבי, וזאבים אלה מוגנים בעומאן ובישראל אבל במקומות אחרים עתיד האוכלוסיות אינו ברור. לעומת זאת, בסעודיה הזאבים מוגנים באזורים מסוימים שבהם האוכלוסיות דלילות.