stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1921 ברוסיה
אירועים בולטים

ינואר - משבר שלטוני על רקע מאבקים פנימיים בתוך המפלגה ומשבר חברתי כללי.
פברואר - הפגנות המוניות נגד השלטון במוסקבה, סנקט פטרבורג וחרקוב
8 בפברואר – נפטר פיוטר קרופוטקין. הפגנה אחרונה של האנרכיסטים ברוסיה
2 בפברואר – חתימת חוזה טרטו עם אסטוניה.
16 בפברואר – תחילת פלישת הצבא האדום לגאורגיה העצמאית
21 בפברואר – תחילת הוצאה לאור של עיתון "טרוד" שהיה העיתון הרשמי של האיגודים המקצועים.
22 בפברואר – הקמת מוסד לתכנון כללי של הכלכלה הארצית - גוספלאן.
25 בפברואר – כיבוש טביליסי על ידי הצבא האדום.
26 בפברואר – חתימת חוזה שלום עם איראן
28 בפברואר – תחילת התקוממות של הימיים והפועלים בקרונשטאדט. דיכוי המרד הצליח רק כעבור חודש.
8 במרץ – תחילת ישיבות של ועידת המפלגה ה-10. ולדימיר לנין מכריז על תחילת מדיניות כלכלית חדשה. תחילת טיהור המפלגה ממתנגדי הקו המרכזי.
16 במרץ – חתימה חוזה מסחרי עם בריטניה
16 במרץ – חתימה הסכם ידידות עם טורקיה
18 במרץ – דיכוי מרד קרונשטאדט על ידי מיכאיל טוכאצ'בסקי
18 במרץ – חתימת הסכם ריגה בין פולין לבין רוסיה.
מרץ - קרבות באזור מונגוליה
1 במאי פתיחת קו טיסות סדירות ראשון במסלול מוסקבה - חרקוב. הטיסות שימשו להעברת דואר ונוסעים.
10 במאי – בעקבות התנגשות בין אוניית נוסעים לבין גשר באזור נובוסיבירסק נהרגו כ-300 אנשים.
26 במאי – בעקבות הפיכה השלטון ברפובליקת המזרח הרחוק עבר למתנגדי הסובייטים. הקמת ממשלה חדשה בולדיווסטוק
22 ביוני – תחילת ישיבות של ועידת הקומינטרן השלישית
27 ביוני – הצבא האדום נכנס לשטח מונגוליה ונלחם נגד כוחות הצבא הלבן תוך תמיכה בקומוניסטים מקומיים.
5 ביולי – פרסום צו על אפשרות השכרת מפעלים ממשלתיים ליזמים פרטיים.
27 ביולי – בעיתון פראבדה פורסמה החלטה על תחילת טיהור של שורות מפלגת הבולשביקים. בעוד שנה פורסם שמספר חברי המפלגה קטן מ-732 אלף ל-410 אלף חברים.
10 באוקטובר – תחילת פעילות המחודשת של הבנק המרכזי
13 באוקטובר – חתימת הסכם קארס בין טורקיה לבין רוסיה, גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן
18 באוקטובר – הקמת רפובליקה אוטונומית בחצי האי קרים כחלק של רוסיה
5 בנובמבר – חתימת הסכם שלום בין רוסיה לבין מונגוליה
22 בדצמבר – הצבא הלבן נכנס לחברובסק
27 בדצמבר – חתימת חוזה מסחרי עם איטליה
אירועים בולטים > ללא מועד

הקמת בתי כלא מיוחדים לחברי המפלגות והתנועות מתנגדות למשטר ("פוליטיזוליאטור" - פרוש הדבר מוסד לבידוד פוליטי)
הקמת מכון למטמתיקה ופיזיקה של אקדמיה רוסית למדעים בסנקט פטרבורג. המכון היה קיים עד לשנת 1934 ובשנה זו פוצל למספר מכוני מחקר.
במהלך אביב 1921 החל רעב ברוסיה שהתרכז במיוחד באזור הוולגה והרי אורל ונמשך גם בשנת 1922. בעקבות הרעב נפטרו כ-5 מיליון אנשים.
נולדו

22 בינואר – ארנו בבדז'ניאן, מלחין סובייטי ממוצא ארמני (נפטר ב-1983)
31 בינואר – ולאדיסלב סטרז'לצ'יק שחקן סובייטי (נפטר ב-1995)
18 בפברואר – אוסקר פלצמן - מלחין סובייטי ממוצא יהודי (נפטר ב-2013)
23 במאי – גרגורי צ'וכראי, במאי סרטים סובייטי (נפטר ב-2001)
24 במרץ – וסילי סמיסלוב שחמטאי סובייטי (נפטר ב-2010)
15 באפריל – גאורגי ברגובוי, קוסמונאוט סובייטי (נפטר ב-1995)
21 במאי – אנדריי סחרוב, פיזיקאי סובייטי, דיסידנט חתן פרס נובל (נפטר ב-1989)
15 ביוני – גבריל איליזרוב רופא מנתח סובייטי ממוצא יהודי (נפטר ב-1992)
5 ביולי – ויקטור קוליקוב, מרשל ברית המועצות (נפטר ב-2013)
9 בנובמבר – ויקטור צ'וקרין מתעמל סובייטי זכה ב-11 מדליות אולימפיות (מהם 5 זהב) (נפטר ב-1984)
19 בנובמבר – אמיל ברגינסקי מחזאי ותסריטאי סובייטי (נפטר ב-1998)
18 בדצמבר – יורי ניקולין שחקן סובייטי (נפטר ב-1997)
נפטרו

17 במרץ – ניקולאי ז'וקובסקי, מדען מחלוצי התעופה, (נולד ב-1847)
7 באוגוסט – אלכסנדר בלוק, משורר רוסי, (נולד ב-1880)
25 באוגוסט – ניקולאי גומיליוב, משורר רוסי, (נולד ב-1886)
25 בדצמבר – ולדימיר קורולנקו, סופר רוסי, (נולד ב-1880)
25 בפברואר: הצבא האדום כובש את טביליסי.
מרד קרונשטאדט: חיילי הצבא האדום מסתערים בקרונשטט
אלכסנדר בלוק
ועידת העשוקים

כרזת ההפגנה בשנת 2004
ועידת העשוקים או בשמה הרשמי "הוועידה לצדק חברתי", היא הפגנה הנערכת מדי שנה (מאז שנת 2000) מול מלון "דייוויד אינטרקונטיננטל" בתל אביב בעת שנערכת בו "ועידת העסקים" של העיתון גלובס. המפגינים מוחים על המפגש של פוליטיקאים ואנשי עסקים המתרחש בוועידה ללא כל התייחסות לנושא העוני בישראל. ועידת העשוקים מאורגנת על ידי השומר הצעיר והפורום למאבק באבטלה אך מגיעים אליה מפגינים גם מתנועות נוער וארגונים חברתיים אחרים (בעיקר מהנוער העובד והלומד ומברית הנוער הקומוניסטי הישראלי).
ההפגנה, בניגוד להפגנות חברתיות אחרות, מתאפיינת באופי הומוריסטי המשלב מערכונים של חניכי השומר הצעיר המבקרים את מפגש ההון והשלטון. בנוסף למערכונים, ישנם מספר נואמים מתנועות הנוער, מהתנועה הקיבוצית ומההסתדרות.
פעמים רבות במהלך ההפגנה מנסים חלק מהמפגינים להיכנס למלון, כדי להפריע לקיום הוועידה ולמשוך תשומת לב. במהלך ההפגנה בשנת 2003 נכנסו שלושה ממארגני ההפגנה והפריעו לנאומו של שר האוצר דאז, בנימין נתניהו.
הערות שוליים

↑  מפגינים קטעו נאום נתניהו בוועידת העסקים
ימי בין המצרים

.
יהודים מתאבלים על חורבן בית המקדש הראשון, באיור של גוסטב דורה למגילת איכה.
יְמֵי בֵּין הַמְּצָרִים הם שלושת השבועות שבין צום שבעה עשר בתמוז (היום שבו הובקעה חומת ירושלים בחורבן בית שני) לצום תשעה באב (היום שבו חרבו שני בתי המקדש). ימים אלה מציינים את ימי הצרה והמצוקה הקשורים לחורבן בית המקדש הראשון והשני, וחלים בהם מנהגי אבלות ההולכים ומחמירים ככל שקרבים לתשעה באב.
בשלוש השבתות של ימי בין המצרים קוראים לאחר קריאת התורה שלוש הפטרות העוסקות בפורענות ובעונשים שיבואו על חטאי העם. הפטרות אלו מכונות "תלת דפורענותא".
מקור הביטוי

הביטוי "בין הַמְּצָרִים" מופיע במגילת איכה, המתארת את חורבן הבית הראשון ואת מצבה של ממלכת יהודה בעקבות החורבן: ”גָּלְתָה יְהוּדָה מֵעֹנִי וּמֵרֹב עֲבֹדָה, הִיא יָשְׁבָה בַגּוֹיִם, לֹא מָצְאָה מָנוֹחַ; כָּל רֹדְפֶיהָ הִשִּׂיגוּהָ בֵּין הַמְּצָרִים” (מגילת איכה, פרק א', פסוק ג'). המדרש מפרש: בין המצרים "ביומין דעקא [=בימי הצרות] משבעה עשר בתמוז עד תשעה באב, שבהם קטב מרירי מצוי".
אירועי בין המצרים

תשעה בתמוז: על פי ספר ירמיהו, נפרצה חומת ירושלים ביום זה לפני חורבן בית המקדש הראשון.
שבעה עשר בתמוז: נפרצה חומת ירושלים לפני חורבן בית המקדש השני, ולחלק מהדעות גם בבית הראשון. ביום זה מתקיימת תענית ומתחילים מנהגי האבלות.
ראש חודש אב: בחודש אב נחרבו שני בתי המקדש, ולכן מתחילתו של החודש מרבים במנהגי האבלות.
שבוע שחל בו: בצאת השבת האחרונה שלפני תשעה באב, נכנסים לשבוע שבו נחרבו שני בתי המקדש, ולכן מרבים עוד יותר המנהגי האבלות.
ערב תשעה באב: בשעות האחרונות של יום שמונה באב, מתכוננים לתענית בארוחה דלה במיוחד. לפי המקורות, ביום זה כבר החלו נוכרים לטמא ולהרוס את פנים בית המקדש.
תשעה באב: ביום זה נחרבו בתי המקדש, ולכן מקיימים תענית מלאה במשך יממה שלמה, משקיעה ועד לצאת הכוכבים.
עשרה באב: האש שהחריבה את בתי המקדש המשיכה לבעור גם ביום זה, ולכן מקיימים גם בו מנהגי אבלות מעטים. לאחר יום זה נגמרת תקופת בין המצרים.
בספר ירמיהו נאמר שנבוזראדן שרף את בית המקדש בי' באב: ”בחודש החמישי בעשור לחודש”. בעקבות זאת,
הגמרא מביאה ברייתא המסבירה כיצד הוחלט על התאריך תשעה באב כיום חורבן בית המקדש הראשון, לאור המקורות הסותרים המציינים את יום החורבן כז' באב וכי' באב:
אי אפשר לומר בשבעה שהרי כבר נאמר בעשור, ואי אפשר לומר בעשור שהרי כבר נאמר בשבעה.
הא כיצד: בשבעה נכנסו נכרים להיכל, ואכלו וקלקלו בו שביעי שמיני, ותשיעי סמוך לחשכה הציתו בו את האור, והיה דולק והולך כל היום כולו.
התלמוד מביא אף את מימרתו של רבי יוחנן, שאמר: ”אלמלי הייתי באותו הדור, לא קבעתיו אלא בעשירי, מפני שרובו של היכל בו נשרף”.
מנהגי אבלות > שלושת השבועות

איסורים מעטים הונהגו בכל תקופת בין המצרים, מתענית שבעה עשר בתמוז לתענית תשעה באב. על פי המדרש אין ללכת בימים אלו יחידי (ברחוב ריק) בצהרי היום, ואין להכות בהם את התלמידים מחשש לסכנת השד קטב מרירי. חששות אלו הובאו בספרי ההלכה.
במשך הדורות נוספו לימים אלו מנהגים נוספים שהתקבלו בקרב רוב העדות:
ברכת שהחיינו: בספר חסידים מובא מנהג חסידי ולפיו נמנעו בתקופתו מלאכול פירות חדשים וכדומה כדי להימנע מברכת שהחיינו בכל ימי בין המצרים, הרב יעקב מולין התיר לברך שהחיינו בפדיון הבן או בברית מחשש ביטול הברכה, ודבריהם הובאו בשולחן ערוך. גם בשבתות יש מתירים לברך, אך בשם האר"י כתבו שאף בשבת יש להימנע מלברך שהחיינו, ומכל מקום, המקלים בשבת, יכולים לברך שהחיינו אף בראש חדש.
שמיעת מוזיקה: הרב אברהם אבלי הלוי גומבינר כתב שאין לעשות ריקודים ומחולות בימים אלו, על סמך דבריו נהוג כיום שלא לשמוע מוזיקה בימים אלו זולת בסעודות מצווה.
איסור תספורת: ביהדות אשכנז וביהדות צפון אפריקה נוהגים להימנע מתספורת וגילוח בכל ימי בין המצרים.
איסור נישואין: ברוב העדות אין עורכים נישואין בכל ימי בין המצרים, ובכל העדות אוסרים זאת בשבוע שחל בו תשעה באב. במקרה שבו החתן לא קיים עדיין מצוות פריה ורבייה (כלומר לא נולדו לו בן ובת) יש דעות מקלות, אך נהגו ברוב הקהילות להחמיר ולדחות את החתונה לאחר תשעה באב. מותר להתארס ללא סעודה.
אמירת תיקון חצות: יש שנהגו על פי האר"י לקרוא תיקון רחל מתוך תיקון חצות בצהרי ימי החול בכל תקופת ימי בין המצרים (פרט לימי שישי ושבת, ופרט לערב ר"ח ור"ח וכן פרט לתשעה באב עצמו).
מנהגי אבלות > תשעת הימים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר פירוט על מקלחת במים קרים ושלא לשם תענוג.
תשעת הימים הוא כינוי לימים שמתחילים בראש חודש אב ומסתיימים במוצאי תשעה באב. חז"ל קבעו כי: ”משנכנס אב ממעטין בשמחה”. בין האיסורים שנכנסים לתוקף החל מראש חודש אב:
מיעוט שמחה ומסחר: בימים אלו אסור לבנות בניין של שמחה, ובכלל זה לסייד או לצבוע את הבית או לשפץ דבר שאין בו צורך דחוף. כמו כן אסרו חז"ל לעסוק במקח וממכר של שמחה, כגון קניית רהיטים חדשים או בגדים חדשים, אלא אם כן יש חשש להפסד ממון או לצורך גדול. בימים אלו נוהגים גם לדחות דיונים משפטיים עם גוי עד לאחר עשרה באב.
רחצה: ישנם מבני עדות אשכנז שאינם מתרחצים בתשעת הימים. ולא להתרחץ רחיצה של תענוג, וכן נהגו יהודי מרוקו. דוגמאות לרחיצה שאינה של תענוג: רחיצה במים חמים לאדם זקן או מצונן וכדומה.
בגדים נקיים: כמו כן נהגו האשכנזים שלא ללבוש בגדים מכובסים בימים אלו, וכן שלא ללבוש בגדים חדשים אפילו בשבת, גם אם הבגדים נקנו לפני ראש חודש אב. וכן נהגו שלא לכבס או לגהץ בגדים.
בשר ויין: במשנה נכתב שרק בערב תשעה באב, בסעודה המפסקת, אסור לאכול בשר ולשתות יין. עם זאת, בדורות האחרונים התקבל המנהג שלא לאכול בשר ולשתות יין בכל תשעת הימים, והמהדרים אף נמנעים משתיית מיץ ענבים.
מנהגי אבלות > שבוע שחל בו תשעה באב

שבוע שחל בו תשעה באב הוא כינוי לימים שבין מוצאי השבת שלפני תשעה באב, הנקראת שבת חזון, לבין י' באב בחצות היום. בימים אלו אסור מצד תקנת חכמים להסתפר ולכבס בגדים. גם עדות שלא נהגו באיסורים אלו במהלך כל תשעת הימים או כל ימי בין המצרים, כמו רוב קהילות הספרדים והתימנים, נוהגים בהם בשבוע שחל בו תשעה באב מיום ראשון. כמו כן נהגו להחמיר שלא ללבוש בגדים מכובסים ולא להתרחץ רחיצה של תענוג. בשנים בו חל תשעה באב בשבת ונדחה למחרת, ישנן דעות הסוברות שאין את מנהגי "שבוע שחל בו".
מנהגי אבלות > תשעה באב

תשעה באב הוא יום תענית לזכר חורבן שני בתי המקדש ביום זה. תשעה באב הוא יום האבל הגדול ביותר של תקופת ימי בין המצרים, והחמור שבין ארבע התעניות לזכר החורבן לאורך השנה. תענית תשעה באב היא היחידה שגם כיום נהוגים בה חמשת העינויים כביום כיפור:
אכילה ושתייה,
רחיצה,
סיכה,
נעילת הסנדל,
תשמיש המיטה.
כמו כן, תשעה באב הוא היום היחיד בשנה שבו אסור ללמוד תורה (מלבד לימוד של דברי אבלות ועצב). בניגוד לשאר התעניות, תענית זו נמשכת יממה שלמה, מהשקיעה עד צאת הכוכבים למחרת.
מנהגי אבלות > עשרה באב

בתלמוד הירושלמי מסופר על כמה אמוראים שצמו יומיים: בתשעה באב ובעשרה בו, או בתשעה באב ובליל י' באב. הפוסקים קבעו ש"אנו בזמן הזה - תש כוחנו" ולכן לא ניתן לצום יומיים. אך עם זאת מנהג ראוי הוא להמשיך את מקצת מנהגי האבלות בעשרה באב. היישום המעשי של מנהגי אבלות אלה שנוי במחלוקת בין הפוסקים. לדעת השולחן ערוך אין לאכול בשר ולשתות יין בכל יום עשרה באב (וכך נוהגים בני עדות המזרח), בעוד שלדעת הרמ"א מנהגי אבלות אלה אינם נוהגים אלא עד חצות היום (וכך נוהגים בני אשכנז). כמה פוסקים אשכנזים מאוחרים יותר קבעו כי יש לנהוג גם במנהגי אבלות אחרים (איסור תספורת, כביסה ורחיצה) בעשירי באב, וכך נוהגים בני אשכנז, בעוד שבקרב בני עדות המזרח הדעות חלוקות.
כאשר תשעה באב חל בשבת והצום נדחה ליום ראשון, אין נוהגים מנהגי אבלות אלה, משום שבצאת הצום כבר עבר י' באב. עם זאת, לדעת הרמ"א יש להימנע מלאכול בשר ולשתות יין במוצאי הצום, כהמשך האבלות שנהגה במהלך היום. גם כאשר תשעה באב חל ביום חמישי מקלים בכמה ממנהגי האבלות (כגון תספורת וכיבוס), כדי שלא לפגוע בהכנות לשבת.
תלת דפורענותא

שלוש השבתות החלות בימי בין המצרים מכונות "תלת דפורענותא" ("שלוש של פורענות"). בשבתות אלה נוהגים (ברוב העדות) לקרוא הפטרות הלקוחות מנבואות התוכחה של ישעיהו וירמיהו, המנבאות את החורבן הקרב אם עם ישראל לא יחדל מחטאיו.
לפי רוב המנהגים, שלוש הפטרות הפורענות הן:
שבת דברי: הראשונה לאחר שבעה עשר בתמוז
שבת שמעו: חלה סמוך לראש חודש אב
שבת חזון: הקודמת לתשעה באב
בשבתות אלה מתקיימים מנהגים מיוחדים לזכר החורבן, אף על פי שאבלות ממש אסורה בשבת. יש נוהגים לומר פיוטים לזכר החורבן ולקרוא בתורה ובנביאים בנעימה עצובה.
כנגד שלוש שבתות אלה, עומדות לאחר תשעה באב שבתות "שבע דנחמתא" ("שבע של נחמה"), המתקיימות בשבע השבתות שבין תשעה באב לראש השנה.
איסור אכילת בשר ושתיית יין

איסור על אכילת בשר ושתיית יין מופיע במשנה רק לגבי הסעודה המפסקת בערב תשעה באב. אולם ברוב עדות ישראל הרחיבו איסור זה חל גם על ימים הקודמים לתשעה באב.
ביהדות אשכנז ועדות נוספות נהגו שלא לאכול בשר ולא לשתות יין בכל תשעת הימים פרט לסעודות שבת וסעודות מצווה אחרות (כגון ברית מילה).
רוב עדות המזרח נוהגים באיסור זה החל מב' באב (לאחר ראש חודש אב עצמו), וחלקם רק בשבוע בו חל תשעה באב. בכמה קהילות ספרדיות לא קבלו את החומרה שלא לשתות יין ומקפידים רק על אכילת בשר. יש מקלים לאכול בשר שנשאר מסעודות שבת גם בשבוע שחל בו תשעה באב, ובפרט לחולים או בסעודת מלווה מלכה. בקרב קהילות גאורגיה, יש שנהגו להחמיר ולהימנע מאכילת בשר, כבר מראש חודש (כגון קהילת יהודי העיר כותאיסי). ויש שנהגו להקל ולאכול בשר, בראש חודש עצמו, ולאחריו ואילך להימנע מאכילת בשר (כגון קהילת קולאשי).
אצל רוב התימנים (ההולכים בדרך כלל לפי שיטת הרמב"ם) לא התקבל המנהג להחמיר, והולכים לפי עיקר הדין ואין אוכלים בשר ושותים יין רק בסעודה המפסקת, על אף שהרמב"ם עצמו כן מזכיר את המנהג: "וכבר נהגו ישראל שלא לאכול בשר בשבת זו (=שבוע זה, דהיינו שבוע שחל בו תשעה באב), ולא ייכנסו למרחץ, עד שיעבור התענית. ויש מקומות שנהגו לבטל השחיטה מראש החודש, עד התענית".
קיום סיומי מסכתות

מנהג הרבה מהחסידים לעשות בתשעת הימים שמראש חודש אב ועד תשעה באב ("תשעת הימים") סיומי מסכת. מפיצי המנהג, אשר נקשר בשמם, הם חסידי חב"ד, הנוהגים אף לקיים סיומי מסכת משודרים ברדיו. הדבר נומק על ידי הרב מנחם מנדל שניאורסון בטעם של הוספת שמחה של מצווה המותרת בימים אלו שממעטין בהם בשמחה. הרב שניאורסון אף הוסיף במקום אחר בדבריו "וגם כאשר יבוא משיח צדקנו קודם תשעת הימים, יעשו את ה'סיומים', ויזכו להתחיל ולסיים ספרים אחרים בתורתו של משיח".
נימוק נוסף למנהג מובא על ידי רבי יצחק מאיר אלתר, בעל "חידושי הרי"מ", האדמו"ר הראשון של חסידות גור, שקבע לערוך סיומי מסכת כדי להרבות באהבת חברים, אהבת חינם, כנגד שנאת חינם שהחריבה את בית המקדש. על פי נימוק זה סיימו אדמו"רי גור מסכת בכל יום מ"תשעת הימים".
היו שהתירו לאכול בשר ולשתות יין בסעודות סיומי המסכת, אך היו מן הפוסקים שקבעו שלגבי בשר ויין בשבוע שחל בו תשעה באב (ולנוהגים מראש חודש אב – אזי כבר מראש חודש), אסור להזמין לסעודה אלא למניין מצומצם, מלבד הקרובים ובעל המצווה ואשתו ובניו, והשאר – יאכלו מאכלי חלב.
האדמו"ר החמישי של חב"ד, רבי שלום דובער שניאורסון, שהנהיג את הדבר בחסידות חב"ד, היה נוהג לעשות סיומי מסכתות בכל יום מ"תשעת הימים", אף בלא סעודה בבשר ויין לאחריהם, ואכן בחב"ד לא אוכלים בשר ולא שותים יין בסיום המסכת.
קיום סיומי מסכתות > המנהג בחסידויות השונות

בתשעת הימים:
חסידות צאנז (שנהגו לסיים רק עד ז' באב, שהוא היום בו נכנסו הגויים להיכל)
חסידות בעלז (שנוהגים לערוך סיום רק פעם אחת במהלך "תשעת הימים")
חסידות טולנא (שנהגו אף לסיים מסכת משניות שאין עליה גמרא, שהיא כמסכת שלמה)
חסידות בויאן (שנהגו לסיים את מסכת מכות, על שם סיומה המדבר בבנין בית המקדש ובנחמתו של רבי עקיבא "עקיבא ניחמתנו").
חסידות רוז'ין (שנהגו לערוך סיום ביום ה' באב, שבו חל ההילולא של האר"י)
ביום תשעה באב ובמוצאי היום:
רבי ישראל אלתר, בעל "בית ישראל" מגור, נהג לסיים את מסכת תענית בתשעה באב סמוך לצאת הכוכבים
חסידי חב"ד נהגו לסיים את מסכת מועד קטן.
רבי ישראל יהושע מקוטנא נהג לסיים את מגילת איכה בתשעה באב, ולאכול במוצאי תשעה באב בשר על סמך סיום זה.
חסידי חב"ד נוהגים לעשות "סיום" אף במוצאי תשעה באב.
לאחר תשעה באב:
יש מן החסידויות שנהגו לסיים מסכתות במוצאי תשעה באב, וביום י' באב, שבהם נמשכת עדיין האבלות על החורבן.
הרבי מליובאוויטש קרא להמשיך ולערוך סיומי מסכת גם במהלך הימים עד ט"ו באב.
ראו גם

אגדות החורבן
המצור על ירושלים (588 לפנה"ס)
המצור על ירושלים (70)
לקריאה נוספת

מרדכי גנוט, לוח דבר בעתו (יוצא בכל שנה מאז ה'תשמ"ו, בכתיבה השתמשתי בלוח לשנת ה'תשס"ו, שם בעמ' 1000, 1010–1012, 1030)
הרב יוסף שמחה גינזבורג, לוח השבוע – הלכות ומנהגי חב"ד, בתוך "התקשרות", גליונות 626 (כ"ה בתמוז ה'תשס"ו), 627 (ג' באב ה'תשס"ו), 628 (י' במנחם-אב ה'תשס"ו) ועוד גליונות. יצא לאור בספר, קיץ 2014.
הרב משה הררי, מקראי קודש - הלכות שלש התעניות בין המצרים ותשעה באב.
סטיב ארווין

| --- | --- |

צילום מ-2005 ב- Australia Zoo
 לידה:  22 בפברואר 1962 ויקטוריה, אוסטרליה 
 פטירה:  4 בספטמבר 2006 (בגיל 44) חופי קווינסלנד, אוסטרליה 
 שם לידה:  Stephen Robert Irwin 
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מקום קבורה:  גן החיות אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  1991 – 4 בספטמבר 2006 (כ־15 שנים) 
 מקצוע:  חובב טבע, בעל גן חיות, במאי סרטים למטרות חינוך לאהבת ולשמירה על הטבע
 בת זוג:  טרי ארווין
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  איש השנה האוסטרלי מקווינסלנד (2004)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 חתימה:   
 www.crocodilehunter.com
 
סטיבן ("סטיב") רוברט ארווין (באנגלית: Stephen Robert Irwin, ידוע גם בכינויו "צייד התנינים"; 22 בפברואר 1962 – 4 בספטמבר 2006) היה חובב טבע אוסטרלי, מומחה לחיות בר ולתנינים בפרט, המוכר בין השאר בשל תוכנית הטלוויזיה "צייד התנינים" (The Crocodile Hunter) - תוכנית טבע-דוקומנטרית שאותה הנחה יחד עם אשתו טרי ארווין ואשר שודרה בכל העולם. הצמד היו הבעלים של גן החיות אוסטרליה (Australia Zoo) שבקווינסלנד.
ארווין, שבצעירותו עבד כלוכד תנינים בגן החיות של אביו, פיתח קריירת טלוויזיה בינלאומית, זכה בסרט קולנוע באורך מלא העוסק בחייו וכן לתהילה וכבוד בארצו אוסטרליה בזכות מאמציו לשימור חיות הבר ביבשת, מודעותו הסביבתית ומאמציו לקידום התיירות בה. על אף התדמית המאצ'ואיסטית שהוצמדה לו, כאחד שמתעסק עם בעלי חיים מסוכנים וגדולים, ארווין דגל בשימור משאבי הטבע ושמירה עליו. אף על פי כן, דמותו ה"ספק יהירה"-"ספק מתלהבת" כפי שהשתקפה בהתנהגותו בתוכניות הטלוויזיה בהשתתפותו הביאה עליו ביקורת לא מעטה, במיוחד בנוגע למקרה אחד בו החזיק את בנו התינוק בעודו מאכיל את אחד התנינים בגן החיות שבבעלותו.
ארווין נהרג ב-2006 סמוך לחופי פורט דאגלס שבקווינסלנד בשעה שצילם סרט דוקומנטרי תת-ימי: טריגון קצר-זנב מתח את עוקצו בשעה שארווין שחה בקרבתו; העוקץ ננעץ בליבו של ארווין, דבר שגרם למותו מדום לב. רבים באוסטרליה התאבלו על מותו, בהם ראש ממשלת אוסטרליה ג'ון הווארד.
ראו גם

קרוקודיל דנדי
הערות שוליים

↑  "צייד התנינים" האוסטרלי נהרג מעקיצת דג, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007364663905171  PLWABN: 9810558754405606  BIBSYS: 7021875  BNE: XX1646179  BnF: cb14543028h (data)  GND: 130503398  ISNI: 0000 0001 1020 1330  LCCN: n2010012634  MusicBrainz: a2abcdbe-74ac-4385-bbc3-e7f580362f5f  NKC: xx0058025  NLA: 40850307  NLK: KAC2020N7126  NTA: 248207555  Trove: 642933  VIAF: 2708932   WorldCat (עם VIAF): 2708932
מגיסטריום
לקריאה נוספת

Anthony J. Figueiredo, The Magisterium-Theology Relationship: Contemporary Theological Conceptions, Pontifica Universita Gregoriana, 2001.
Michael A. Fahey SJ, Magisterium, בתוך: The Routledge Companion to the Christian Church, Routledge, 2007. עמ' 524-536.
תאופאנס המודה

| --- | --- |

 לידה:  758 קונסטנטינופול
 פטירה:  12 במרץ 818  (בגיל 60 בערך) סמותראקה
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית והכנסייה היוונית אורתודוקסית
 חג:  12 במרץ
תֵּאוֹפאנֶס המודה (יוונית: Θεοφάνης Ὁμολογητής; ‏758 או 760 – 12 במרץ 817 או 818) היה אריסטוקרט ביזנטי שהפך לנזיר והיסטוריון.
קורות חייו

תאופאנס נולד בקונסטנטינופול למשפחת אצולה ביזנטית. אביו איסאק (יצחק) היה מושל אימפריאלי של איי הים השחור; אמו תאודורה הייתה בת אצולה ביזנטית, אך דבר לא ידוע על משפחתה. תאופאנס היה בן 3 כאשר אביו מת, והילד עבר לחסותו של קונסטנטינוס החמישי, קיסר האימפריה הביזנטית, שדאג לחינוכו של תאופאנס בחצר הקיסרית. משהגיע לבגרות מילא תאופאנס תפקידים שונים בשירות פטרונו הקיסר.
תאופאנס התחתן בגיל 12, ושכנע את אשתו לקיים אורח חיים של פרישות. בשנת 799, לאחר מות חותנו, התגרשו בני הזוג ונשבעו לנהל אורח חיים המוקדש לדת הנוצרית. אשתו של תאופאנס בחרה לפרוש למנזר בסמוך לקונסטנטינופול, ותאופאנס עצמו פרש למנזר בשם פוליכרוניוס שבסמוך לעיר העתיקה קיזיקוס.
לאחר מספר שנים שימש תאופאנס כאב מנזר שייסד בסמוך לקיזיקוס, ומתוקף מעמדו השתתף בוועידת ניקיאה השנייה, הוועידה האקומנית השביעית של הכנסייה. הוועידה התכנסה בשנת 787 בעיר ניקאה, היא איזניק של ימינו בטורקיה, החזירה את מנהג כיבוד האיקונין אשר בוטל וגונה בוועידת האיקונוקלסטים בשנת 754, וסיימה את מלחמת האיקונין (איקונוקלאזמוס) הראשונה. ועידת ניקיאה השנייה היא הוועידה האקומנית האחרונה המקובלת הן על הנצרות האורתודוקסית והן על הנצרות הקתולית.
המחצית הראשונה של המאה התשיעית הייתה סוערת וקשה עבור תושבי האימפריה הביזנטית, קיסרים התחלפו בתדירות גבוהה וכך גם המדיניות הדתית של האימפריה. עלייתו של לאון החמישי, קיסר האימפריה הביזנטית בשנת 813 סימנה את נפילתו של תאופאנס. הקיסר חידש את רדיפת האיקונות והביא את תאופאנס לקונסטנטינופול על מנת לשכנע אותו לחזור בו מתמיכתו בהחלטות ועידת ניקאה השנייה. משסירב תאופאנס למצוות הקיסר, הוא נאסר ועונה. שנתיים לאחר מכן, משעמד תאופאנס בסירובו, הוא הוגלה לאי סמותראקה (אנ') בשנת 817 ושם נפטר שבועיים לאחר מכן - ב-12 במרץ (על פי המסורת הנוצרית). על פי המסופר, תאופאנס ביצע מעשי נסים רבים לאחר מותו.
הכרונוגרפיה

על פי בקשתו ועידודו של ידידו גאורגיוס סינקלוס החל תאופאנס לכתוב את יצירתו הגדולה - ה"כרונוגרפיה" (בלטינית: Chronica, מיוונית: χρονικά עברית: קורות) - ההיסטוריה של האימפריה הביזנטית. היצירה נכתבה בין השנים 813 עד 815, ושולבו בה כתבים של היסטוריונים קודמים ובהם גאורגיוס סינקלוס, סוקרטס מקונסטנטינופול, סוזומנוס וסופרים ביזנטיים אחרים. היא משמרת לא רק את ההיסטוריה של האימפריה אלא גם את הכתבים של סופרים והיסטוריונים מוקדמים שעבודתם הייתה אובדת לנצח לולא השתמרה בכרוניקה.
הכרוניקה, הכתובה בשפה המסמנת את המעבר הסגנוני בין יוונית קוינה הארכאית של ספרי הקודש לבין יוונית ביזנטית ששימשה את האימפריה הביזנטית, מספרת את ההיסטוריה של העולם הביזנטי החל מההכתרה של הקיסר דיוקלטיאנוס בשנת 284 עד לנפילתו של מיכאל הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית בשנת 813. התיאור עד לסוף תקופתו של יוסטינוס השני (578) מסתמך על מקורות קודמים וקדומים.
הכרוניקה מחולקת לשניים. בחלק הראשון מתועדת ההיסטוריה לפי כרונולוגיה של שנים, ואף על פי שאין בו ניתוח ביקורתי וככל הנראה הוא לוקה גם במידה של חוסר דיוק היסטורי, יש בו שיפור ניכר לעומת הבעיתיות של ההיסטוריוגרפיה הביזנטית המוקדמת. בחלק השני מתועדת ההיסטוריה בטבלאות בהן מופיעות שגיאות וסתירות מרובות. חוקרים מודרניים מעלים את הסברה כי תאופאנס כתב רק חלק מהטבלאות והותיר מקטעים ריקים ללא תאריכים, ומידע זה הושלם במועד מאוחר יותר בטבלאות מופיעים שנות השלטון של הקיסרים הרומיים, המלכים הפרסים והח'ליפים המוסלמים. כמו כן מופיע מידע על חמשת הפטריארכים של קונסטנטינופול.
הערות שוליים

↑  Gibbon's Decline and Fall of the West (ed. Bury), v. p. 500
↑  C. Krumbacher, Geschichte der byzantinischen Litteratur (1897) Royal Bavarian Academy of Sciences page 342
↑  Hugo von Hurter, Nomenclator literarius recentioris I, Innsbruck, 1903, page 735
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268989005171  PLWABN: 9810598450705606  BIBSYS: 90590898  BNE: XX1764264  BnF: cb119855154 (data)  CiNii: DA04282312  GND: 118801864  ICCU: SBLV320517  ISNI: 0000 0001 1646 3892  LCCN: n82037655  NKC: jx20070131008  NLG: 45670  NSK: 000133755  NTA: 073801194  RERO: 02-A012324860  SELIBR: 200020  SUDOC: 027915158  VcBA: 495/19624  VIAF: 54944687   WorldCat (עם VIAF): 54944687
מדד תל אביב SME60

מדד תל אביב SME60 הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של 60 המניות בעלות שווי השוק הגבוה ביותר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, מבין אלו שאינן נכללות במדד תל אביב 125, ואשר עומדות בתנאי הסף של המדד. הוא החליף את "מדד תל אביב יתר 50" ב-2017.
המדד התפרסם לראשונה כמדד יתר-30 על ידי הבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-2 בינואר 2005 בשווי של 538.59 נקודות. המדד הורחב למדד יתר-50 ב-1 ביולי 2007 לפי שווי בסיס של 735.55 נקודות (זהה למדד יתר-30 בסוף יום ה-28 ביוני 2007). משקלן היחסי של המניות במדד מתעדכן מדי יום על פי שווי השוק שלהן בטרם פתיחת יום המסחר. ערך המדד מחושב ומפורסם על ידי הבורסה בזמן המסחר מדי 15 שניות. ב-9 בפברואר 2017 הוחלף מדד תל אביב יתר 50 למדד תל אביב SME60, המכיל את 60 המניות של החברות הגדולות ביותר שאינן כלולות במדד תל אביב 125, עם מגבלת משקל של 3% למניה.
הרכב המדד מתעדכן פעמיים בשנה: ב-15 ביוני וב-15 בדצמבר.
הערות שוליים

↑  יוסי פינק, זה מתקרב: הבורסה חושפת את המבנה של "רפורמת המדדים" - ויש שינוי דרמטי, באתר ביזפורטל, 27 בינואר 2016
↑  הודעה לעיתונות: המדדים החדשים של תל אביב – החל מפברואר 2017, באתר הבורסה, 10 באוגוסט 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.