stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחוזות יוון
מחוזות משנה

עד לשנת 2011 החלוקה המנהלית המשנית של יוון הייתה ל-51 מחוזות משנה מנהליים (νομός, "נומוס" ביחיד; νομοί, "נומי" ברבים). במסגרת רפורמת קליקרטיס, בוטלה החלוקה הישנה למחוזות משנה שהוחלפו ביחידות אזוריות. רוב היחידות האזוריות החדשות זהות בתחום שיפוטם למחוזות המשנה הישנים. השינוי העיקרי היה במסגרת המחוזות של אטיקה ושל דרום הים האגאי, שבהם הרפורמה יצרה 18 יחידות מנהלתיות חדשות. מחוזות המשנה הישנים היו:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מזרח מקדוניה ותראקיה: 1. אברוס  2. רודופי  3. קסנתי  4. דרמה  5. קוולה  מרכז מקדוניה: 6. סרה  7. קיליקיס  8. סלוניקי  9. כלקידיקי  10. פלה  11. אימאתיה  12. פיאריה  מערב מקדוניה: 13. פלורינה  14. קוזני  15. קסטוריה  16. גרוונה  אפירוס: 17. יואנינה  18. תספוריטקון  19. פרוזה  20. ארטה | תסליה:  21. טריקלה  22. קרדיצה  23. לאריסה  24. מגנסיה  מרכז יוון: 25. אביה  26. בויאוטיה  27. פתיאוטיס  28. אבריטניה  29. פוקיס  מערב יוון: 30. אטוליה-אקארנאניה  31. אכאיה  32. אליס  פלופונסוס: 33. קורינתוס  34. ארקאדיה  35. ארגוליס  36. לאקוניה  37. מסיניאה  | האיים היוניים:  38. קורפו  39. לפקדה  40. קפלוניה  41. זקינתוס  כרתים: 42. חניה  43. רתימנון  44.אירקליון  45. לסיטי  צפון הים האגאי: 46. לסבוס  47. כיוס  48. סאמוס דרום הים האגאי: 49. האיים הקיקילאדיים  50. האיים הדודקאנסיים אטיקה: 51. אטיקה הר אתוס: 52. הר אתוס |
הערות שוליים

↑  "STRUCTURE AND OPERATION OF LOCAL AND REGIONAL DEMOCRACY". 2012. p 13.
↑  "Subnational Human Development Index (SD-2019)". Institute for Management Research, Radboud University.
↑  "Regions of Greece", www.geogreece.gr
↑  אטיקה היווה "נומוס על", שמתחתיו הייתה חלוקה נוספת לארבע יחידות משנה: פיראוס, אתונה, מערב אתיקה ומזרח אתיקה.
11 בדצמבר

11 בדצמבר הוא היום ה־345 בשנה (346 בשנה מעוברת), בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה נשארו עוד 20 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1282 – אחרון מלכיה של ויילס, ליוולין האחרון, נהרג
1792 – לואי השישה עשר מלך צרפת מועמד לדין באשמת בגידה
1816 – אינדיאנה מצטרפת לארצות הברית כמדינה ה-19
1886 – זמן קצר לאחר היווסדו עורך מועדון הכדורגל ארסנל (אז דיאל סקוור) את משחקו המתועד הראשון
1917 – טקס הכניעה הרשמי של ירושלים בפני הגנרל אדמונד אלנבי
1936 – המלך אדוארד השמיני מוותר על המלוכה כדי לשאת את ווליס סימפסון, גרושה אמריקאית
1939 – עיתון ידיעות אחרונות יוצא לאור
1941 – גרמניה ואיטליה מכריזות מלחמה על ארצות הברית
1946 – נוסדת יוניסף (UNICEF), סוכנות האו"ם לילדים
1947 – הותקפה שיירת העשרה שנועדה להעביר אספקה לגוש עציון הנצור
1955 – מבצע עלי זית – כוח צה"ל פושט על מוצבים סוריים בחופה המזרחי של הכנרת, בתגובה להתנכלויות סוריות לדייגים בכנרת. 80 חיילים סורים נהרגו ו-30 נשבו. לצה"ל היו 4 הרוגים
1958 – וולטה עילית מכריזה על עצמאותה
1967 – נוסדת החזית העממית לשחרור פלסטין
1972 – אפולו 17, האחרונה בתוכנית אפולו האמריקאית, נוחתת על הירח, ליד הרי הטאורוס
1974 – הפיגוע בקולנוע חן בתל אביב: מחבל זרק פצצות באולם קולנוע חן בתל אביב. 58 צופים נפגעו, ושני צופים נהרגו במקום
1994 – בוריס ילצין מורה לצבא הרוסי לפלוש לרפובליקה הפורשת צ'צ'ניה
1994 – נפתחה שגרירות ישראל בעמאן
1998 – שיגור מקפת האקלים של מאדים, גשושית אמריקאית שהייתה אמורה לחקור את האטמוספירה והאקלים של נאס"א. הגשושית התרסקה עם כניסתה למסלול סביב מאדים עקב טעות בהמרת יחידות
2001 – סין מצטרפת לארגון הסחר העולמי
2007 – אל-קאעידה מבצע שני פיגועים באלג'יר, בירת אלג'יריה האחד ליד בית המשפט העליון והשני ליד משרדי האו"ם. בפיגועים נהרגו כ-70 בני אדם ונפצעו עשרות אנשים
2011 – שיגור לוויין התקשורת עמוס 5 על גבי משגר פרוטון
2016 – בפיגוע משולב של מכונית תופת ומחבל מתאבד באיסטנבול נרצחו 46 אנשים, בהם 36 שוטרים (אנ')
2016 – בפיגוע התאבדות בקתדרלת מרקוס הקדוש בקהיר נרצחו 25 אנשים
2019 – שיגור משגר PSLV עם הרבה לוויינים ובינם דוכיפת 3 המפותח על ידי מרכז המדעים הרצליה, ולוויין ננובה, עם מטעד שפותח על ידי אלביט מערכות
2022 – במסגרת תוכנית ארטמיס של נאס"א, נחיתת משימת ארטמיס 1 לבדיקת משגר הSLS והחללית אוריון, לאחר 25 יום
נולדו

1445 – אברהרד הראשון, דוכס וירטמברג (נפטר ב-1496)
1475 – ליאו העשירי, אפיפיור (נפטר ב-1521)
1803 – הקטור ברליוז, מלחין צרפתי (נפטר ב-1869)
1843 – רוברט קוך, רופא גרמני, בקטריולוג, מגלה מקור מחלת השחפת וחתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1905 (נפטר ב-1910)
1856 – גאורגי פלחנוב, מהפכן רוסי ותאורטיקן מרכסיסטי (נפטר ב-1918)
1863 – אנני ג'אמפ קאנון, אסטרונומית אמריקאית (נפטרה ב-1941)
1868 – עקיבא אריה ויס, אדריכל ומתכנן ערים, יוזם הקמתה של אחוזת בית, הגרעין שממנו התפתחה העיר תל אביב (נפטר ב-1947)
1882 – פיורלו לה גוארדיה, ראש עיריית ניו יורק (נפטר ב-1947)
1882 – מקס בורן, מתמטיקאי ופיזיקאי יהודי-גרמני וחתן פרס נובל לפיזיקה בזכות תרומתו למכניקת הקוואנטים (משוואת שרדינגר) (נפטר ב-1970)
1893 – מריה אראסוריס, חסידת אומות העולם מצ'ילה, הצילה יהודים בפריז בתקופת השואה (נפטרה ב-1972)
1901 – ג'ורג'ה מנדל-מנטלו, איש עסקים, בנקאי, נדבן ודיפלומט יהודי-רומני, יליד טרנסילבניה, מאוחר יותר איטלקי (נפטר ב-1992)
1904 – פליקס נוסבאום, צייר יהודי גרמני (נרצח ב-1944)
1908 – אליוט קרטר, מלחין אמריקאי (נפטר ב-2012)
1911 – נגיב מחפוז, סופר מצרי, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1981 (נפטר ב-2006)
1918 – אלכסנדר סולז'ניצין, סופר רוסי, חתן פרס נובל לספרות 1970 (נפטר ב-2008)
1921 – ליז סמית', שחקנית אופי אנגלייה (נפטרה ב-2016)
1925 – יצחק שניאור, כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי (נפטר ב-2011)
1925 – פול גרינגרד, נוירולוג אמריקאי ממוצא יהודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (נפטר ב-2019)
1925 – נפתלי קדמון, קרטוגרף, חוקר טופונימיה, חבר ועדת השמות הממשלתית ויושב ראש ועדת המשנה לשמות גאוגרפיים (נפטר ב-2022)
1925 – תקוה וינשטוק, עיתונאית ישראלית (נפטרה ב-2022)
1926 – ביג מאמא ת'ורנטון, זמרת-יוצרת אפרו-אמריקאית (נפטרה ב-1984)
1928 – אווה רויין, פסיכולוגית וסופרת נורווגית
1930 – ז'אן-לואי טרנטיניאן, שחקן קולנוע ותיאטרון צרפתי (נפטר ב-2022)
1931 – ריטה מורנו, שחקנית, זמרת ורקדנית פורטוריקנית
1931 – אושו, פילוסוף, סופר ומיסטיקן הודי (נפטר ב-1990)
1935 – פרנב מוקהרג'י, נשיא הודו בשנים 2012 עד 2017 (נפטר ב-2020)
1938 – מק'קוי טיינר, פסנתרן ג'אז אמריקאי (נפטר ב-2020)
1938 – אנריקו מסיאס, זמר צרפתי ממוצא יהודי-אלג'יראי
1943 – ג'ון קרי, מזכיר המדינה של ארצות הברית, סנאטור מטעם מדינת מסצ'וסטס ומועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות 2004
1944 – טרי גאר, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקנית (נפטרה ב-2024)
1954 – אמיל זריהן, זמר ופייטן ישראלי, הסולן הראשי של תזמורת ירושלים מזרח ומערב
1956 – ריקרדו ג'וסטי, כדורגלן ארגנטינאי
1957 – אורלי זילברשץ-בנאי, שחקנית וזמרת ישראלית
1969 – דוית גביש, שחקנית ישראלית זוכת פרס קלצ'קין
1970 – עינת וילף, חברת הכנסת מטעם סיעת עצמאות שפרשה ממפלגת העבודה
1971 – לירית בלבן, שחקנית טלוויזיה וקומיקאית ישראלית
1972 – ז'אן טלסניקוב, כדורגלן ישראלי ממוצא רוסי
1973 – טל ברמן, שדרן רדיו וטלוויזיה ישראלי
1973 – יוקו אוביוצ'י, פוליטיקאית יפנית, שרה בקבינט היפני
1974 – אוסקר גוטיירז, מתאבק מקסיקני, ידוע בכינויו "ריי מיסטריו"
1977 – הילה זיתון, זמרת ושחקנית ישראלית
1980 – עדי קיסר, משוררת ישראלית, מייסדת תנועת "ערס פואטיקה"
1985 – זדנק שטיבר, רוכב סייקלו – קרוס ואופני כביש צ'כי
1992 – שני אביב, שחקנית ישראלית
1996 – היילי סטיינפלד, שחקנית קולנוע, דוגמנית וזמרת אמריקאית
נפטרו

384 – האפיפיור דמסוס הראשון (נולד ב-305)
969 – ניקפורוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית (נולד ב-912)
1098 – אבן רושד, רופא ופילוסוף מוסלמי (נולד ב-1126)
1241 – אוגדיי חאן, החאן השני של האימפריה המונגולית (נולד ב-1186)
1282 – ל'ואלין אפ גריפיד', נסיך הוולשי החוקי האחרון שמלך על נסיכות ויילס (נולד ב-1223)
1474 – אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה (נולד ב-1425)
1582 – פרננדו אלווארז דה טולדו, הדוכס השלישי מאלבה (נולד ב-1507)
1967 – ויקטור דה סאבאטה, מנצח איטלקי (נולד ב-1892)
1997 – אדי צ'פמן, בריטי ששימש סוכן כפול במלחמת העולם השנייה (נולד ב-1914)
2008 – בטי פייג', דוגמנית אמריקאית (נולדה ב-1923)
2012 – ראווי שנקר, מוזיקאי הודי (נולד ב-1920)
2012 – גרשון צפור, אדריכל ישראלי (נולד ב-1931)
2012 – מנדל וינבך, ראש ישיבת אור שמח בירושלים (נולד ב-1933)
2013 – ישראל חליבנר, כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי (נולד ב-1928)
2015 – משה סלנט, ראש ישיבה וראש כולל אברכים ירושלמי (נולד ב-1928)
2016 – אסמה רדזפובה, זמרת ופעילת זכויות אדם מקדונית צוענייה (נולדה ב-1943)
2016 – מריון פריצ'רד, חסידת אומות העולם הולנדית-אמריקאית (נולדה ב-1920)
2019 – אריה שכטר, רב בני ברקי ופעיל בולט בתנועת התשובה (נולד ב-1937)
2020 – ג'יימס פלין, פילוסוף ופסיכולוג חוקר אינטליגנציה אמריקאי (נולד ב-1934)
2021 – אן רייס, סופרת פנטסיה ואימה אמריקאית (נולדה ב-1941)
2022 – הלל מרקמן, רקדן בלט ישראלי (נולד ב-1930)
2023 – אנדרה בראואר, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי (נולד ב-1962)
חגים ואירועים החלים ביום זה

בורקינה פאסו – יום הרפובליקה
בואנוס איירס – יום הטנגו
מדינת אינדיאנה שבארצות הברית – יום אינדיאנה
10 בדצמבר – 12 בדצמבר
דצמבר
לוח אירועים שנתי
אנני ג'אמפ קאנון
ג'ון קרי
אבן רושד
אוגדיי חאן
וסבולוד בוברוב

וסבולוד מיכאילוביץ' בוברוב (רוסית: Всеволод Михайлович Бобров;‏ 1 בדצמבר 1922 - 1 ביולי 1979) היה ספורטאי סובייטי שהתבלט בתחומי הכדורגל, באנדי והוקי קרח.
ביוגרפיה

בשנים 1939-1941 שיחק בקבוצת הנוער של דינמו לנינגרד. לאחר שירותו בצבא האדום במלחמת העולם השנייה הוא הוזמן ב-1945 לשחק במועדון הכדורגל צסק"א מוסקבה, שהיה שייך לצבא. עד 1953 הספיק בוברוב לשחק בצסק"א, VVS, וספרטק, וזכה בשלוש אליפות של ליגת העל הסובייטית. בעונות הללו הוא הבקיע 97 שערים ב-116 משחקים. בוברוב היה מלך השערים של ברית המועצות ב-1945 וב-1947, עם 24 ו-14 שערים בהתאמה. ב-1945 הוא היה שחקן אורח במסע המשחקים של דינמו מוסקבה בממלכה המאוחדת, וזכה לביקורות טובות לאחר שהבקיע שישה שערים במשחקים נגד מועדונים בכירים כגון צ'לסי, ארסנל וגלאזגו ריינג'רס. בוברוב השתתף ב-3 משחקים במדי נבחרת ברית המועצות. הוא הבקיע חמישה שערים במדי הנבחרת, כולל שלושער במשחק נגד נבחרת יוגוסלביה.
ב-1946 החל בוברוב את קריירת ההוקי קרח שלו בצסק"א מוסקבה. הוא המשיך לשחק עד 1957, כאשר בין 1950 ל-1953 הוא משחק בקבוצת VVS מוסקבה. בינואר 1950 הוא איחר למטוס בו התרסקו 11 משחקני קבוצת הוקי קרח. קריירת ההוקי קרח הייתה המוצלחת ביותר מבין התחומים שבהם בוברוב עסק, למרות שהתחום הראשון שבוברוב עסק בו היה כדורגל. הוא הבקיע 254 שערים ב-130 משחקים, וזכה בשבע אליפויות עם הקבוצות שבהן שיחק. בוברוב צורף לסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו ב-1956. בוברוב הוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הזהב, וזכה עמה באליפות העולם ב-1954 וב-1956. לאורך שנותיו בנבחרת הוא הבקיע 89 שערים ב-59 משחקים. הרשימה המכונה "מועדון בוברוב" קרויה על שמו, ונכללים בה שחקני הוקי קרח רוסים שהבקיעו למעלה מ-250 שערים בקריירה שלהם.
בוברוב היה מאמן-שחקן בשתי הקדנציות שלו ב-VVS, ולאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן מספר מועדוני כדורגל והוקי קרח. הוא אימן את נבחרת ברית המועצות בסדרת הפסגה של 1972, ולאחר מכן הוביל אותה לזכייה באליפות העולם ב-1974 וב-1975.
בוברוב מת במוסקבה ב-1979. ב-1979 נכלל שמו בהיכל התהילה של פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית.
אחד מהבתים ב-KHL קרוי על שמו.
פרסי המוזיקה של בילבורד 2018

| --- | --- |
 תאריך:  20 במאי 2018
 מיקום:  לאס וגאס, ארצות הברית
 מנחים:  קלי קלרקסון 
 רשת שידור:  בילבורד
 זכייה במספר הפרסים הרב:  אד שירן וקנדריק לאמאר (6 כל אחד)
 מספר המועמדויות הרב:  קנדריק לאמאר, ברונו מארס ואד שירן (15 כל אחד)
 →2017 2019←
 
טקס פרסי המוזיקה של בילבורד 2018 נערך בלאס וגאס ב-20 במאי 2018. זהו טקס פרסי המוזיקה של בילבורד הראשון ששודר ב-NBC. רשימת המועמדים הוכרזה ב-17 באפריל 2018. הטקס הונחה על ידי קלי קלרקסון ושודר תחת חסותם של Xfinity (אנ'), פפסי, טי-מובייל (אנ'), אובר ו-23andMe.
הופעות

| אמנים | שירים |
| --- | --- |
אריאנה גרנדה: "No Tears Left to Cry"
קלי קלרקסון: מחרוזת: "My Church" "Too Good at Goodbyes" "Humble" "Thunder" "Young Dumb & Broke" "Finesse" "Shape of You" "There's Nothing Holdin' Me Back" "Look What You Made Me Do"
דואה ליפה: "New Rules"
שון מנדס: "In My Blood"
חאליד נורמני: "Love Lies"
ג'ון לג'נד: "A Good Night"
כריסטינה אגילרה דמי לובאטו: "Fall in Line"
אד שירן: "Galway Girl" (שודר מפיניקס פארק באירלנד)
ג'ניפר לופז די ג'יי חאלד קארדי בי (הופעה מוקלטת מראש): "Dinero"
שון מנדס חאליד בית הספר התיכון מרג'ורי סטונמן דאגלס: "Youth"
זד מארן מוריס גריי: "The Middle"
ג'נט ג'קסון: "Nasty" "If" "Throb"
מאקלמור קשה: "Good Old Days" (משודר מחוץ ל-T-Mobile Arena)
קלי קלרקסון: "Whole Lotta Woman"
פארל ויליאמס קמילה קביו: "Sangria Wine" "Havana"
BTS: "Fake Love"
סולט אנ' פפה אן ווג קלי קלרקסון: "Shoop" "Let's Talk About Sex" "Push It" "Whatta Man"
שיאני זכיות ומועמדויות > שיאני מועמדויות

| מועמדויות | אמן |
| --- | --- |
15: קנדריק לאמאר
15: ברונו מארס
15: אד שירן
13: פוסט מאלון
11: אימאג'ין דראגונז
9: דרייק
8: קארדי בי
8: ג'סטין ביבר
7: לואיס פונסי
7: דדי יאנקי
6: הצ'יינסמוקרס
5: 21 סבאג'
5: קולדפליי
5: סאם האנט
5: כריס סטייפלטון
5: טיילור סוויפט
4: קמילה קביו
4: חאליד
4: U2
4: דה ויקנד
3: אנתוני בראון ו-group therAPy
3: קייגו
3: ליל עוזי ורט
3: לינקין פארק
3: דמי לובאטו
3: MercyMe
3: מיגוס
3: קיין בראון
3: אוזונה
3: פלורידה ג'ורג'יה ליין
3: פורטוגל. דה מאן
3: תומאס רט
3: סיזה
3: הילסונג וורשיפ
2: ביונסה
2: טאשה קובס לאונרד
2: לוק קומבס
2: פרנץ' מונטנה
2: Guns N' Roses
2: הלסי
2: קלווין האריס
2: הילסונג יונייטד
2: טמלה מאן
2: ODESZA
2: צ'ארלי פות'
2: קוואבו
2: ריהאנה
2: רומיאו סנטוס
2: סוואה לי
2: זאק ויליאמס
שיאני זכיות ומועמדויות > שיאני זכיות

| זכיות | אמן |
| --- | --- |
6: קנדריק לאמאר
6: אד שירן
5: ג'סטין ביבר
5: לואיס פונסי
5: ברונו מארס
5: דדי יאנקי
4: אימאג'ין דראגונז
3: הצ'יינסמוקרס
3: כריס סטייפלטון
2: טיילור סוויפט
2: אוזונה
2: טאשה קובס לאונרד
2: U2
הערות שוליים

↑  Atkinson, Katie (16 בינואר 2018). "Billboard Music Awards 2018 Date Announced". Billboard. נבדק ב-23 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Billboard Music Awards 2018 Nominations: See the Full List". Billboard. 17 באפריל 2018. נבדק ב-17 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Here Are All the Winners From the 2018 Billboard Music Awards". Billboard. 20 במאי 2018. נבדק ב-20 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| פרסי המוזיקה של בילבורד |
| --- | --- | --- |
| פרסים | האמן המוביל • האמן החדש המוביל • הזמר המוביל • הזמרת המובילה • הלהקה המובילה • אמן סיבוב ההופעות המוביל • אמן הבילבורד 200 המוביל • אלבום הבילבורד 200 המוביל • אמן ההוט 100 המוביל • שיר ההוט 100 המוביל • שיר הרדיו המוביל • השיר הנמכר ביותר • האמן שיאן מכירות השירים • אמן הסטרימינג המוביל • אמן שירי הרדיו המוביל • שיר הסטרימינג המוביל (אודיו) • שיר הסטרימינג המוביל (וידאו) • האמן הנוצרי המוביל • השיר הנוצרי המוביל • האלבום הנוצרי המוביל • אמן הגוספל המוביל • שיר הגוספל המוביל • אלבום הגוספל המוביל • אמן הקאנטרי המוביל • שיר הקאנטרי המוביל • אלבום הקאנטרי המוביל • אמן הדאנס/אלקטרוני המוביל • שיר הדאנס/אלקטרוני המוביל • אלבום הדאנס/אלקטרוני המוביל • האמן הלטיני המוביל • השיר הלטיני המוביל • האלבום הלטיני המוביל • אמן ה-R&B המוביל • שיר ה-R&B המוביל • אלבום ה-R&B המוביל • אמן הראפ המוביל • זמרת הראפ המובילה • שיר הראפ המוביל • אלבום הראפ המוביל • אמן הרוק המוביל • שיר הרוק המוביל • אלבום הרוק המוביל • הפסקול המוביל • האמן החברתי המוביל • הישג המצעדים |  |
| פרסים מיוחדים | פרס אור הזרקורים • פרס האייקון • פרס המילניום |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| ערכים קשורים | אמן סיבוב ההופעות של בילבורד • נשים במוזיקה (בילבורד) • פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד • פרסי המוזיקה היפנית של בילבורד |  |
נמל בית (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ארז תדמור
 הופק בידי:  משה אדרי, לאון אדרי, טליה קליינהנדלר, אסנת הנדלסמן קרן
 תסריט:  ארז תדמור שלמה אפרתי
 עריכה:  עינת גלזר-זרחין
 שחקנים ראשיים:  יורם חטב שמיל בן ארי
 מוזיקה:  אופיר לייבוביץ'
 צילום:  זיו ברקוביץ
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  2016
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
נמל בית הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2016 בבימויו של ארז תדמור, עם יורם חטב ושמיל בן ארי בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ארז תדמור ומשה אפרתי ועוסק במאבקי כוח אלימים בנמל אשדוד בין העובדים ובראשם ראש ועד חזק ואלים ובין הנהלת הנמל ומנהל אחד שרוצה להשליט סדר ולחסל את השחיתויות בנמל.
הצילומים נערכו בנמל אשדוד ובתחנת הכוח אורות רבין.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2016:
פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר – יורם חטב
פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר – שמיל בן ארי
פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר – ארז תדמור ומשה אפרתי
זיו ברקוביץ זכה בפרס על הצילום הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
תקציר העלילה

אהרון אביטן (יורם חטב) חוזר כעבור שנים רבות לנמל אשדוד לאחר ששירת בתפקידים בכירים בצי הסוחר בארצות הברית. החלטתו נעוצה ברצונו לחדש ולטייב את יחסיו עם בתו טלי (לירון בן שלוש) ובעלה רונן (אודי פרסי), להיפגש עם אמו מדלן (דליה בגר) ולהכיר את נכדתו התינוקת, סיון. גם אביו המנוח עבד בנמל ואהרון מכיר טוב את ראש ועד העובדים אזולאי (שמיל בן ארי) ואת מנהל הנמל, בן עמי (שרון אלכסנדר) וסגנו בן בסט (שלום שמואלוב) שהחליטו למנותו לתפקיד מנהל מחלקת ים בנמל שאחראית על הכנסת אניות לנמל והוצאתן ממנו באופן הבטוח והיעיל ביותר.
אזולאי מבהיר לאביטן כי הוא הבוס בנמל ועל פיו יישק דבר, הוא אחראי על כל העובדים כולל אלה שבמחלקת הים. כאשר אזולאי מורה לעובד בשם קרביץ (אייל רוזלס) לשטוף את מכוניתו המהודרת על הרציף בניגוד לנהלים, זורק העובד חפץ מתכתי על המכונית ומנפץ את השמשה.
אביטן רוצה להכניס למחלקה נוהלי עבודה לפיהם נהג בארצות הברית. הוא מורה לשלומי (אייל סלמה) לרדת מהגוררת ולעבור קורס רענון לאחר שלא עשה כן במשך מספר שנים. בכך קורית ההתנגשות הראשונה בינו לאזולאי. אזולאי דורש ממנו גם להעביר מתפקידו את הנתב הוותיק קרביץ שמתנגד לשלטונו של אזולאי.
אביטן נאלץ להיכנע ולוותר על קרביץ לאחר שגם מנהל הנמל מורה לו על כך.
ההנהלה מציבה שעון נוכחות והעובדים מוחים ורוצים להסירו. רונן, חתנו של אביטן מתנגד והעובד פינטו (מיכה אוזין סליאן) משליך אותו מהמדרגות והוא נפגע בכל גופו. בשל כך מנתקת טלי את קשריה עם אביה.
אביטן מכיר את קצינת המכס בנמל, ילנה שוסטר (אנה דוברוביצקי) ומתפתח ביניהם רומן אהבה. ילנה היא אם יחידנית שנאלצה להחזיר את בתה לאוקראינה בגלל מצבה הכלכלי.
אביטן מגלה שבהוראת אזולאי יוצאת בלילות סירה נהוגה בידי אלפסי (יעקב זדה דניאל) אל ספינה זרה העוגנת מחוץ לנמל ומורידה משם סחורה מוברחת של בקבוקי שתייה חריפה ובהעלמת עין של המכס. הסחורה מוברחת לעיר ונמכרת בחצי מחיר.
אביטן מודיע זאת להנהלה ואזולאי מושעה לחקירה. פורצת שביתה כללית בנמל וההנהלה שולחת עובדים חלופיים שמגורשים במכות על ידי השובתים ואז נכנסים שוטרים באלימות ומתגברים על השובתים. השביתה נשברת וההנהלה עומדת להחזיר את אזולאי.
אביטן נפגש אתו ומודיע על התנגדותו לחזרתו לנמל. אזולאי מגלה לו כי גם קצינת המכס ילנה מעורבת במעשה השחיתות הזה וכי אם לא יבטל את התנגדותו, הוא יפרסם זאת בתקשורת. אביטן נשבר ומסיר את התנגדותו. הם נפגשים עם ההנהלה שמודיעה כי הם הולכים להפריט את הנמל ולמכור אותו לחברה פרטית. אביטן נשבר, מחליט לעזוב שוב לארצות הברית ונפרד מילנה שמודה כי שיתפה פעולה רק בגלל מצבה הכלכלי. אזולאי מסכים להישאר ומתקבל בשמחה על ידי העובדים שאינם יודעים על ההפרטה שתגרום לפיטורי רבים מהם.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| יורם חטב | אהרון אביטן | ראש מחלקת ים בנמל |
| שמיל בן ארי | אזולאי | ראש הוועד |
| אנה דוברוביצקי | ילנה שוסטר | מוכסת |
| שרון אלכסנדר | בן עמי | מנהל הנמל |
| אייל רוזלס | קרביץ | עובד נמל |
| לירון לבו | חיים | מלגזן |
| שלום שמואלוב | בן בסט | סגן מנהל |
| אייל סלמה | שלומי | עובד נמל |
| יעקב זדה דניאל | אלפסי | עובד נמל |
| לירון בן שלוש | טלי | בתו של אהרון |
| דליה בגר | מדלן אביטן | אמו של אהרון |
| אודי פרסי | רונן | חתנו של אהרון |
| מיכה אוזין סליאן | פינטו | עובד נמל |
הגהה

הגהה בכתב יד על טקסט מודפס
הגהה ממוחשבת
הגהה היא שלב של עריכת טקסט, לרוב לאחר שהוא גמור. הליך ההגהה כולל בעיקר תיקון טעויות לשוניות, טעויות פיסוק, וכן עיצוב, סידור וגימור של הטקסט.
הגהה יכולה להתבצע עבור טקסט בכל פלטפורמה שהיא, לדוגמה עריכת טקסט דיגיטלי עבור אתר אינטרנט או עריכת טקסט שעתיד להיות מודפס עבור כתבה בעיתון. כל הגהה שכזו בעלת מאפיינים אחרים.
הגהה לקראת הוצאה לאור של יצירה מודפסת

בתהליך ההוצאה לאור של יצירה כתובה שבו עוברת היצירה, לאחר סידורה ועימודה, ישנה קריאה קפדנית שמטרתה איתור שגיאות טכניות שנפלו בה: שגיאות כתיב, טעויות העתקה וטעויות דפוס, כדי לעשותה ראויה לדפוס.
העברת הספר לסדר היישר ממעבד התמלילים של הכותב, כמקובל החל משלהי המאה העשרים, מבטיחה שכמעט לא ייווצרו טעויות העתקה וטעויות דפוס במהלך הסידור. בכל זאת יש לבדוק את הסדר, בין היתר כדי לגלות שיבושים שקרו בתהליך זה, כגון בחירה שגויה של גופן, סידור לא נכון של קטעים מורכבים (כגון טבלאות, נוסחאות, סימנים מיוחדים ועוד). בספר המסודר, שאיכות הדפסתו גבוהה משל מעבד תמלילים מצוי, מתגלות גם טעויות שחמקו מעין המחבר בהגיהו את כתב היד.
עם תום העימוד יש לבצע הגהה נוספת, שבה יש לוודא בעיקר שלא חל שיבוש בעימוד. שיבושי עימוד כוללים:
טעות במספור העמודים
טעות בכותרת ובסיומת של הדף
טעות בסדר העמודים או בסדר הפסקאות
היעלמות של דף או פסקה
לצורך ההגהה מופקת טיוטת הגהה של הספר המסודר. לשם תקשורת תקינה וחד-משמעית בין המגיה לסדר, הוגדרו סימנים מיוחדים לסימון דפי ההגהה: ביטול אותיות, הוספת אותיות וכדומה. ניתן לבטל את הצורך בתקשורת זו כאשר ההגהה נעשית ישירות על הטקסט המעומד המוצג בפורמט WYSIWYG בתוכנת הסידור והעימוד.
חשיבות גדולה במיוחד מיוחסת להגהתם של ספרי התנ"ך, מפאת קדושתם. דוגמה לכך מוצגת בדפוס של חמישה חומשי תורה משנת 1666, שבתחילתם נאמר על המו"ל:
ויואל להדפיס את ספר התורה הזה מזוקק שבעתיים, ולא חסה עינו על כספו וזהבו לקנות לו מגיהים אחר מגיהים אשר תיקנו את כל מעוות הטעויות אשר בקודמים, והכל במתון וביישוב גדול, שלא כדרך שאר המדפיסים שמהירות מלאכתם היא גרמא בנזקי הטעויות. ולא זו בלבד, אלא אחרי הדפסת כל קונטריס וקונטריס שלחו לבית המדרש ליד הבחורים לחקרו ולדרשו ועל כל טעות שימצאו בו נתן להם שכר קצוב.
למרות ההגהות החוזרות ונשנות שעובר הספר עלולות בכל זאת לחמוק שגיאות מעיני המגיה. במהדורה אנגלית של התנ"ך, שנדפסה בשנת 1631, נשמטה המלה "לא" מהדיבר השביעי "לא תנאף". בדרך כלל שגיאות הדפוס קלות יותר, כאלה שלא יפגמו ביכולת הקורא להבין את הטקסט. אף-על-פי-כן אין לזלזל בהן, כפי שאמר מארק טוויין: "הישמר והיזהר כאשר אתה מעלעל בספר העוסק בנושאי בריאות – אתה עלול למות משגיאת דפוס".
ההגהה היא לרוב מלאכה חדגונית, ופעמים רבות נמצאת במקום נמוך בסולם העדיפויות של המו"ל הישראלי. חשיבותה של ההגהה ניכרת בעיקר כאשר היא נכשלת, כפי שעולה מביקורתו של יורם ברונובסקי:
אף שיש לשבח את היוזמה להוציא אסופה של כתבי הברמאס, מלאכת התרגום וההגהה רחוקה מלהלהיב. הרישול פועל כאן פעולה המבטלת כמעט כליל את ערכו של הספר. לפעמים זו אשמת ההגהה, אם הייתה כזאת בכלל. בספר רוב השמות הלועזיים והמושגים הפילוסופיים המוקשים ההגהה חשובה ביותר. כאן הרישול שולט בכל, עד שנדמה שהעורכים לא חשבו כלל על האפשרות שקורא כלשהו יעיין אי-פעם בספר הזה, ואם כך – למה לטרוח?
לצורך ביצוע הגהה מוצלחת בתהליך ההוצאה לאור, אנשי הגהה מתייחסים למסמך בקפידה ובמקצועיות. הם בודקים את המסמך בקפידה כדי לזהות ולתקן בדיוק כל טעות, גם קטנה. מתבצעת הדיקה של כל תו במסמך, כולל השורה השורה לפי השורה. במקביל, נבדק הסדר הכללי של המסמך והשורות שבתוכו ונבדקות סדרי העמודים ונבדק הסדר והמראה של הפריטים החיצוניים במסמך כמו כותרות, פקסים ורשימות. בסיום ההגהה, המסמך משוקלל מחדש ומוכן לשלב ההדפסה.
לתיקון טעויות שחמקו גם בשלב ההגהה משמש דף אראטה המצורף לספר, אם כי השימוש בו אינו נפוץ.
הערות שוליים

↑  חמישה חומשי תורה - תיקון סופרים, באתר "גוגל ספרים"
↑  יורם ברונובסקי, "הארץ", 13 במרץ 1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541259505171  LCCN: sh85107440  NDL: 00566684  NKC: ph414723
מושל פלורידה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  רון דה-סנטיס
 תאריך כניסה לתפקיד:  8 בינואר 2019
 דרכי מינוי:  בחירות ישירות
 תחום שיפוט:  פלורידה פלורידה
 מושב המשרה:   טלהסי, פלורידה
 משך כהונה קצוב:  שמונה שנים לכל היותר
 ייסוד המשרה:  25 ביוני 1845
 איוש ראשון:  ויליאם דן מוזלי
  אתר האינטרנט הרשמי של מושל פלורידה
 
מושל פלורידה (באנגלית: Governor of Florida) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת פלורידה בארצות הברית, והמפקד העליון של הכוחות המזוינים במדינה. על המושל מוטלת החובה לאכוף את חוקי המדינה, ולרשותו עומדת הסמכות לאשר הצעות חוק שהועברו בבית המחוקקים של פלורידה או לחלופין להטיל עליהן וטו. נוסף על כך, ברשותו לכנס את בית המחוקקים ולהעניק חנינה, למעט במקרים בהם מושא החנינה עבר בהצלחה הליך הדחה.
כאשר נרכשה פלורידה לראשונה בידי ארצות הברית ב-1819, כיהן אז אנדרו ג'קסון, לימים נשיא ארצות הברית, כמושל הצבאי של הטריטוריה. טריטוריית פלורידה נוסדה בשנת 1822, וחמישה אנשים מילאו את תפקיד המושל הטריטוריאלי בשש תקופות כהונה שונות. המושל הטריטוריאלי הראשון, ויליאם פופ דובל, כיהן בתפקיד תריסר שנים, וזוהי תקופת הכהונה הארוכה ביותר למושל בפלורידה.
מאז קיבלה פלורידה מעמד של מדינה ב-1845, 45 אישים, כולם גברים, כיהנו כמושלי המדינה במרוצת השנים. ארבעה מושלים כיהנו בתפקידם שתי תקופות כהונה בנות ארבע שנים כל אחת: ויליאם ד. בלוקסהאם (שתי תקופות הכהונה שלו לא היו רצופות); רובין אסקוב, ג'ב בוש וריק סקוט. בוב גרהאם כיהן כמעט שתי קדנציות מלאות, מכיוון שהתפטר שלושה ימים טרם תום כהונתו כדי להישבע לסנאט של ארצות הברית. הקדנציה הקצרה ביותר בתפקיד שייכת לוויין מיקסון, שכיהן שלושה ימים בלבד בעקבות התפטרותו של גרהאם מתפקידו.
המושל הנוכחי הוא רון דה-סנטיס, חבר המפלגה הרפובליקנית שנכנס לתפקידו ב-8 בינואר 2019.