stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לגארט בלאנט
ביוגרפיה

בלאנט נולד בעיירה מדיסון שבפלורידה בנם של גרי וברברה. הוא למד בתיכון מחוז טיילור והצטיין בפוטבול ובאתלטיקה קלה. למד במשך שנתיים במכללה במיסיסיפי בה הצטיין בנבחרת הפוטבול. ב-2008 עבר לאוניברסיטת אורגון ושיחק בקבוצת הפוטבול שלה במשך שתי עונות. בעונתו השנייה הושעה למשך למעלה מחודשיים לאחר שבתום המשחק הראשון של העונה חבט בשחקן יריב והתעמת עם אוהדי הקבוצה היריבה. לאחר שהוחזר מההשעייה לא הצליח להשתלב בהרכב עד למשחק האחרון של העונה.
בלאנט העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NFL של 2010 אך לא נבחר על ידי אף קבוצה. הוא התאמן עם טנסי טייטאנס אך שוחרר לפני פתיחת העונה. הוא הוחתם על ידי טמפה ביי באקנירס ובעונתו הראשונה בקבוצה שותף ב-13 משחקים בהם רשם 1,007 יארד ושישה טאצ'דאונים בריצה והוביל את שחקני השנה הראשונה בליגה בכמות היארדים בריצה. בעונתו השנייה פתח בכל 14 המשחקים בהם שותף והשיג 781 יארד וחמישה טאצ'דאונים בריצה. בעונתו השלישית שימש מחליף בלבד והשיג רק 151 יארד ושני טאצ'דאונים במהלך העונה כולה.
באפריל 2013 הועבר בלאנט לניו אינגלנד פטריוטס, הוא סיים את עונתו הראשונה בקבוצה עם 772 יארד ו-7 טאצ'דאונים, במחזור האחרון של העונה הוביל את הקבוצה לניצחון על באפלו בילס עם 189 יארד בריצה, שני טאצ'דאונים ועוד 145 יארד בהחזרת בעיטות. הוא קבע בכך שיא קבוצתי חדש לסך היארדים במשחק ונבחר לשחקן השבוע ב-NFL. בפלייאוף הצטיין בלאנט בניצחון 43–22 על אינדיאנפוליס קולטס כשהשיג 166 יארד בריצה ו-4 טאצ'דאונים. בגמר ה-AFC הודחה הקבוצה לאחר הפסד לדנוור ברונקוס במשחק בו השיג בלאנט 6 יארד בלבד בריצה.
בתחילת עונת 2014 חתם לשנתיים בפיטסבורג סטילרס, הוא שוחרר מהקבוצה לאחר 11 משחקים בלבד על רקע התנהגותו כשעזב את מגרש ללא אישור לפני תום משחק הקבוצה. מיד לאחר שחרורו חתם שוב בניו אינגלנד פטריוטס ובחמישה המשחקים האחרונים של העונה סייע לקבוצה להשיג את המקום הראשון בחטיבת ה-AFC. בפלייאוף הצטיין בגמר ה-AFC מול אינדיאנפוליס קולטס עם 148 יארד ושלושה טאצ'דאונים בריצה. הוא זכה עם הקבוצה בסופרבול XLIX במהלכו השיג 40 יארד ב-14 ניסיונות ריצה.
את המחזור הראשון של עונת 2015 החמיץ בשל השעיה מהליגה על שימוש במריחואנה. הוא שיחק ב-12 משחקים במהלך העונה בהם השיג 703 יארד ושישה טאצ'דאונים בריצה ועוד 43 יארד וטאצ'דאון אחד בתפסה. בעקבות פציעה ברגלו החמיץ את יתרת העונה מהמחזור ה-14 והילך.
בתחילת עונת 2016 חתם על חוזה לעונה אחת בניו אינגלנד פטריוטס. עונה זו הייתה עונת שיא בקריירה שלו, כשהשיג 1,161 יארד בריצה והוביל את הליגה עם 18 טאצ'דאונים בריצה, שיא קבוצה לרץ אחורי. הוא זכה עם הקבוצה בסופרבול LI.
במאי 2017 הצטרף לקבוצת פילדלפיה איגלס וסייע לה להעפיל לסופרבול LII בו השיג 90 יארד וטאצ'דאון אחד בניצחון מול קבוצתו לשעבר ניו אינגלנד פטריוטס. במרץ 2018 חתם בקבוצת דטרויט ליונס ושיחק בקבוצה במשך עונה אחת.
סטטיסטיקה בולטת

נכון לסוף עונת 2018:
עונה סדירה:
| עונה | עונה> קבוצה | עונה> משחקים | עונה> פתיחות | ריצות> ניסיונות | ריצות> יארדים | ריצות> ממוצע | ריצות> ריצה ארוכה | ריצות> טאצ'דאונים | תפיסות | תפיסות> יארדים | תפיסות> ממוצע | תפיסות> תפיסה ארוכה | תפיסות> טאצ'דאונים | השמטות | השמטות> איבודים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | טמפה ביי באקנירס | 13 | 7 | 201 | 1,007 | 5.0 | 53 | 6 | 5 | 14 | 2.8 | 7 | 0 | 4 | 3 |
| 2011 | טמפה ביי באקנירס | 14 | 14 | 184 | 781 | 4.2 | 54 | 5 | 15 | 148 | 9.9 | 35 | 0 | 5 | 3 |
| 2012 | טמפה ביי באקנירס | 13 | 0 | 41 | 151 | 3.7 | 35 | 2 | 1 | 2 | 2.0 | 2 | 0 | 0 | 0 |
| 2013 | ניו אינגלנד פטריוטס | 16 | 7 | 153 | 772 | 5.0 | 47 | 7 | 2 | 38 | 19.0 | 32 | 0 | 3 | 2 |
| 2014 | פיטסבורג סטילרס | 11 | 0 | 65 | 266 | 4.1 | 50 | 2 | 6 | 36 | 6.0 | 13 | 0 | 1 | 1 |
| 2014 | ניו אינגלנד פטריוטס | 5 | 1 | 60 | 281 | 4.7 | 34 | 3 | 4 | 18 | 4.5 | 11 | 0 | 0 | 0 |
| 2015 | ניו אינגלנד פטריוטס | 12 | 6 | 165 | 703 | 4.3 | 38 | 6 | 6 | 43 | 7.2 | 14 | 1 | 1 | 0 |
| 2016 | ניו אינגלנד פטריוטס | 16 | 8 | 299 | 1,161 | 3.9 | 44 | 18 | 7 | 38 | 5.4 | 16 | 0 | 2 | 1 |
| 2017 | פילדלפיה איגלס | 16 | 11 | 173 | 766 | 4.4 | 68 | 2 | 8 | 50 | 6.3 | 20 | 1 | 1 | 1 |
| 2018 | דטרויט ליונס | 16 | 8 | 154 | 418 | 2.7 | 27 | 5 | 10 | 67 | 6.7 | 23 | 0 | 2 | 1 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 132 | 62 | 1,495 | 6,306 | 4.2 | 68 | 51 | 64 | 454 | 7.2 | 35 | 2 | 19 | 12 |
פלייאוף:
| עונה | עונה> קבוצה | עונה> משחקים | עונה> פתיחות | ריצות> ניסיונות | ריצות> יארדים | ריצות> ממוצע | ריצות> ריצה ארוכה | ריצות> טאצ'דאונים | תפיסות | תפיסות> יארדים | תפיסות> ממוצע | תפיסות> תפיסה ארוכה | תפיסות> טאצ'דאונים | השמטות | השמטות> איבודים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | ניו אינגלנד פטריוטס | 2 | 1 | 29 | 172 | 5.9 | 73 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2014 | ניו אינגלנד פטריוטס | 3 | 0 | 47 | 189 | 4.0 | 22 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2016 | ניו אינגלנד פטריוטס | 3 | 1 | 35 | 109 | 3.1 | 18 | 1 | 1 | 8 | 8.0 | 8 | 0 | 1 | 1 |
| 2017 | פילדלפיה איגלס | 3 | 1 | 29 | 130 | 4.5 | 36 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 11 | 3 | 140 | 600 | 4.4 | 73 | 11 | 1 | 8 | 8.0 | 8 | 0 | 1 | 1 |
ישראל במשחקי אסיה 1974

ישראל השתתפה במשחקי אסיה 1974 שהתקיימו בטהראן, איראן בין 1 ל-16 בספטמבר 1974. הייתה זו ההופעה האחרונה של ישראל במשחקי אסיה, והמשלחת זכתה ב-19 מדליות, כולל שבע מזהב, וסיימה במקום השישי בטבלת המדליות.
במשחקים אלה ספורטאים מארצות ערב, כמו גם מאיראן, פקיסטן, סין וקוריאה הצפונית, סירבו לשחק מול ספורטאים ישראלים בשל סיבות פוליטיות.
הרחקה לאחר המשחקים

ביולי 1976, שנתיים לאחר המשחקים, אסרה פדרציית משחקי אסיה על ישראל להשתתף במשחקי אסיה 1978, כשמתוך 25 המדינות החברות 12 הצביעו נגד השתתפותה והשאר לא השתתפו.
מדליות

| ענף ספורט | סך הכל | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אתלטיקה | 6 | 4 | 1 | 1 |
| הרמת משקולות | 5 | 0 | 1 | 4 |
| טניס | 3 | 1 | 1 | 1 |
| כדורגל | 1 | 0 | 1 | 0 |
| כדורסל | 1 | 1 | 0 | 0 |
| סיף | 1 | 0 | 0 | 1 |
| שחייה | 2 | 1 | 0 | 1 |
| בסך הכל | 19 | 7 | 4 | 8 |
מדליות > אתלטיקה > אתלטיות

אורית אברמוביץ' 
  קפיצה לגובה (1.78 מטר)
אסתר רוט-שחמורוב 
  ריצת 100 מטר (11.90 שניות) 
  ריצת 200 מטר (23.79 שניות) 
  ריצת 100 מטר משוכות (13.31 שניות)
חנה שזיפי 
  ריצת 1500 מטר (4:31.00 דקות)
מדליות > אתלטיקה > אתלטים

יובל וישניצר 
  ריצת 5000 מטר (14:21.50 דקות)
מדליות > הרמת משקולות

שלמה בן לולו 
  הנפה (משקל עד 110 ק"ג) 
  כללי - 302.5 ק"ג (משקל עד 110 ק"ג)
עדי ברנה 
  הנפה (משקל עד 90 ק"ג) 
  דחיקה (משקל עד 90 ק"ג) 
  כללי - 270.0 ק"ג (משקל עד 90 ק"ג)
מדליות > טניס > טניסאיות

פאולינה פלד 
  בטורניר ליחידות
מדליות > טניס > טניסאים

יהושע שלם 
  בטורניר ליחידים
מדליות > טניס > זוגות מעורבים

פאולינה פלד ויאיר ורטהיימר 
  בטורניר זוגות מעורבים
מדליות > כדורגל

(מאמן: דוד שווייצר. שחקנים: משה אוננה, מנחם בלו, גידי דמתי, יצחק ויסוקר, אברהם לב, אלי לוונטל, יואל מסוארי, מאיר נמני, שייע פייגנבוים, צבי רוזן, ישעיהו שווגר, מושיק שווייצר, שלום שוורץ, יצחק שום)
סיבוב ראשון;
סיבוב שני;
גמר;
מדליות > כדורסל

(מאמן: אברהם חמו. שחקנים: שמואל אבישר, ג'ק אייזנר, מוטי ארואסטי, טל ברודי, מיקי ברקוביץ', שמריהו זסלבסקי, בועז ינאי, אביגדור מוסקוביץ', איתמר מרזל, שמואל נחמיאס, חנן קרן, שוקי שוורץ
בתים מוקדמים;
חצי גמר;
גמר;
מדליות > סיף

רומח קבוצתי (נורית כרמי, נילי דרורי, ענבר גיא, אורלי שרייבר)
מדליות > שחייה > שחייניות

נאוה כגן 
 מקום רביעי, 100 מטר חזה (1:21.45 דקות) 
 מקום חמישי, 200 מטר חזה (2:56.15 דקות)
תמר מייסנר 
 מקום חמישי, 200 מעורב אישי (2:43.84 דקות) 
 ממקום שביעי, 100 מטר חזה (1:23.72 דקות) 
 מקום שביעי, 200 מטר חזה (3:03.49 דקות)
מדליות > שחייה > שחיינים

דן ברנר 
  100 מטר חופשי (55.56 שניות) 
  200 מטר חופשי (2:02.61 דקות)
עדי פרג 
 מקום רביעי, 100 מטר פרפר (1:00.81 דקות) 
 מקום רביעי, 200 מטר פרפר (2:12.49 דקות) 
 מקום חמישי, 200 מטר חופשי (2:05.33 דקות) 
 מקום שישי, 100 מטר חופשי (57.56 שניות)
מייק גרינשפן 
 מקום חמישי, 100 מטר פרפר (1:01.14 דקות)
כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית

כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (באנגלית: SOF - Special Operation Forces) הם "אותם כוחות בסדיר ובמילואים בכוחות המזוינים, אשר נקבעו על ידי מזכיר ההגנה כמיועדים ומאורגנים, מאומנים ומצוידים באופן ספציפי לנהל ולתמוך במבצעים מיוחדים".
בראש המערך עומד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (USSOCOM) במחלקת ההגנה של ארצות הברית.
מבצעים מיוחדים

מבצעים מיוחדים (SO) כוללים שימוש במסגרות קטנות בפעולות צבאיות ישירות או עקיפות המתמקדות ביעדים אסטרטגיים או טקטיים, במטרה להשיג יעדים צבאיים, פוליטיים, כלכליים או פסיכולוגיים לאומיים. הם דורשים יחידות עם שילובים של אנשי מקצוע מיומנים, ציוד וטקטיקות העולות על יכולותיהם השגרתיות של כוחות צבא קונבנציונליים. מבצעים מיוחדים מאופיינים בתכונות מסוימות המבדילות אותם באופן מצטבר מפעולות קונבנציונליות. פעולות אלה הן משימות רגישות פוליטית בהן יש לפרוס רק את הכוחות המצוינים והמיומנים ביותר כדי למנוע חשיפה וכישלון משימה אפשרי, העלול לגרום לפגיעה ביוקרה ובאינטרסים של ארצות הברית.
תשע פעילויות הוגדרו כמשימות עיקריות למבצעים מיוחדים:
פעולה ישירה (DA)
מאבק בטרור (CBT)
הגנה פנימית זרה (FID)
לוחמה לא קונבנציונלית (UW)
סיור מיוחד (SR)
לוחמה פסיכולוגית (PSYOP)
עניינים אזרחיים (CA)
פעולות מידע (IO)
פעילויות למניעת שימוש בנשק להשמדה המונית (WMD)
פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (USSOCOM) > פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (JSOC)

כוח דלתא (צבא) - כוחות קומנדו להשתלטות התערבות מהירה.
יחידת פיתוח ללוחמה ימית מיוחדת (DEVGRU) (צי) - קומנדו ימי (לשעבר SEAL Team Six)
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-24 - כוחות טקטים מיוחדים (חיל האוויר)
הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160 (צבא) - טייסת מסוקי צ'ינוק CH-47
פלוגות הסיור של רגימנט הריינג'רס ה-75 (צבא)
פעילות תומכת מודיעין (USAOMS) (צבא) - יחידת מודיעין מיוחדת למלחמה בטרור
היחידה לתקשורת משותפת (JCU) (שירות משותף) - C4I (שליטה, בקרה, תקשורת, מחשבים ואינטראופטיביות)
צבא ארצות הברית > פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית (USASOC)

פיקוד הכוחות המיוחדים ה-1 (ה"כומתות הירוקות")
קבוצת הכוחות המיוחדים (SFG) ה-1 (מוטסת)
קבוצת הכוחות המיוחדים (SFG) ה-3 (מוטסת)
קבוצת הכוחות המיוחדים (SFG) ה-5 (מוטסת)
קבוצת הכוחות המיוחדים (SFG) ה-7 (מוטסת)
קבוצת הכוחות המיוחדים (SFG) ה-10 (מוטסת)
קבוצת הכוחות המיוחדים (SFG) ה-19 (מוטסת - משמר לאומי)
קבוצת הכוחות המיוחדים (SFG) ה-20 (מוטסת - משמר לאומי)
קבוצת לוחמה פסיכולוגית (PSYOP) ה-4 (מוטסת)
קבוצת לוחמה פסיכולוגית ה-8 (מוטסת)
חטיבת יחסים אזרחיים ה-95 (CA) (מוטסת)
רגימנט הריינג'רס ה-75
פיקוד מבצעי אוויר מיוחדים של הצבא (USASOAC)
הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160 מסופח לכוח דלתא בפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (JSOC)
מרכז קנדי - בית הספר ללוחמה מיוחדת (USAJFKSWCS)
חיל האוויר של ארצות הברית > פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר (AFSOC)

כנף מבצעים מיוחדים ה-1
כנף מבצעים מיוחדים ה-24 - כנף הכוחות המיוחדים של חיל האוויר
כנף מבצעים מיוחדים ה-27
כנף מבצעים מיוחדים ה-193 (המשמר הלאומי)
טייסת מבצעים מיוחדים 193
כנף מבצעים מיוחדים ה-919 (מילואים)
כנף מבצעים מיוחדים ה-352
עוצבת מבצעים מיוחדים ה-353
המרכז ללוחמת אוויר במבצעים מיוחדים
חיל הים של ארצות הברית > פיקוד הלוחמה המיוחדת של צי ארצות הברית (NSWC)

קבוצת לוחמה ימית מיוחדת אחת (אריות הים)
קבוצת לוחמה ימית מיוחדת שתיים (אריות הים)
קבוצת לוחמה ימית מיוחדת שלוש (צוותי כלי שיט תת-מימיים)
קבוצת לוחמה ימית מיוחדת ארבע (צוותי סירות)
קבוצת לוחמה ימית מיוחדת עשר (סיוע)
קבוצת לוחמה ימית מיוחדת אחת עשרה (מילואים)
המרכז ללוחמה ימית מיוחדת (בית הספר)
יחידת פיתוח ללוחמה ימית מיוחדת DEVGRU (לשעבר צוות 6) מסופחת לפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (JSOC)
חיל הנחתים של ארצות הברית > פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל הנחתים (MARSOC)

חטיבת פושטי הים
בית הספר למבצעים מיוחדים של חיל הנחתים
מפקדות זירתיות

פיקוד מבצעים מיוחדים אפריקה (SOCAFRICA)
פיקוד מבצעים מיוחדים אירופה (SOCEUR)
פיקוד מבצעים מיוחדים מרכז (SOCCENT)
פיקוד פעולות מיוחדות בפסיפיק (SOCPAC)
פיקוד מבצעים מיוחדים דרום (SOCSOUTH)
פיקוד מבצעים מיוחדים צפון (SOCNORTH)
פיקוד מבצעים מיוחדים קוריאה (SOCKOR)
כלי נשק בשימוש הכוחות המיוחדים

כוח דלתא, ה-SEALs של חיל הים ואנשי הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית מופקדים על מגוון רחב של משימות וכלי הנשק והציוד במשימות אלה יכולים להשתנות.
כלי נשק בשימוש הכוחות המיוחדים > רובים

ה-M4A1 עם שדרוג SOPMOD II לעזרים טקטיים הוא רובה בשימוש פיקוד המבצעים המיוחדים. הוא כולל מגוון אביזרים כגון מסילות, לייזרים, כוונות טלסקופיות וידיות אחיזה. הלוחמים רשאים להתאים את הנשק האישי שלהם כראות עיניהם. ה-MK18 הוא גרסה קצרה יותר של ה-M4 ומיועד ללחימה מטווחים קצרים כגון לחימה בשטח בנוי.
ה-HK416 הוא המועדף על כוח דלתא ועל קבוצת פיתוח לוחמה מיוחדת של חיל הים (DEVGRU), המכונה גם SEAL Team 6. הנשק מתוכנן סביב פלטפורמת AR-15 אך עם כמה שינויים משמעותיים.
ה-FN SCAR תוכנן במיוחד עבור יחידות מיוחדות, אולם הנשק לא הפך פופולרי בגלל העיצוב הלא נוח ונטייתו לתקלות.
כלי נשק בשימוש הכוחות המיוחדים > מקלעים

המקלעים שנבחרו עבור כוחות המבצעים המיוחדים בארצות הברית הם MK46 ו-MK48.
ה-Mk 46 הוא הגרסה הקלה והקומפקטית של מקלע M249 שתוכננה על ידי Fabrique Nationale במיוחד לשימוש על ידי ה-SOF. זהו מקלע קל משקל (LWMG) בקוטר 5.56 המופעל על ידי גז ומקורר אוויר. הוא משמש את כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (SOF) מאז 2003.
ה-Mk 48 הוא גרסה של ה-Mk 46 בקוטר 7.62 בהתאם לדרישות נאט"ו. הוא פותח עבור פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (USSOCOM) כתחליף קל ונייד ל-M60.
ראו גם

יחידות מובחרות בצה"ל
הכוחות המיוחדים של רוסיה
הכוחות המיוחדים של הממלכה המאוחדת
פיקוד המבצעים המיוחדים של צרפת
הערות שוליים

↑  special operations forces. Dtic.mil. Retrieved on 2014-05-24.
1 2  Army Command and General Staff College, INTRODUCTION TO SPECIAL OPERATIONS, Special Operations Command
↑  משרד ההגנה האמריקני הגדיר פעולה ישירה כ"פשיטות קצרות והתקפות בקנה מידה קטן המתבצעות בסביבות עוינות, מוכחשות או רגישות פוליטית, ומפעילות יכולות צבאיות מיוחדות כדי לתפוס, להשמיד, ללכוד, לנצל או לפגוע ביעדים שהוגדרו. פעולה ישירה שונה מפעולות התקפיות קונבנציונליות ברמת הסיכון הפיזי והמדיני, בשיטות הפעולה, וברמת יכולת ההפללה והדיוק הנדרשים כדי להשיג יעדים ספציפיים."
↑  הגנה מפני חתרנות, התקוממות, טרור ואיומים אחרים המאיימים על הביטחון והיציבות הפנימית המקומית.
↑  קשרי ממשל ותרבות עם הממשלה הזרה, צבאה ואוכלוסייתה.
↑  "Joint Communications Unit | JCU | Fort Bragg, NC". www.jcu.mil.
↑  Special Operations Command South (אורכב 20.12.2016 בארכיון Wayback Machine)
↑  U.S. Special Operations Command, North (Provisional Command) > U.S. Northern Command > Article View (אורכב 13.03.2014 בארכיון Wayback Machine). Northcom.mil (2013-05-16). Retrieved on 2014-05-24.
↑  Stavros Atlamazoglou, Here are the weapons and gear that the US military's top special operators never leave home without, Business Insider, ‏Oct 15, 2020
קבוצת הכוחות המיוחדים פורקת את כלי הנשק שלהם לאחר יום אימונים במתחם רכס פאנצר, בובלינגן, גרמניה, 8 בנובמבר 2016.
כוחות מיוחדים במהלך אימונים
אימוני כוחות מיוחדים של חיל האוויר בירדן
אימון שייט
קומנדו ימי במהלך מבצע לילה באפגניסטן
נחתים באימון
M4A1 ארוך ו-MK18 קצר
הקלר וקוך HK416
MK48
לי ראובני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1978 (בת 46 בערך) שער העמקים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת בר-אילן 
 עיסוק:  בעלת טור, פובליציסטית, מרצה ומטפלת מינית
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  lee.bardavid
 www.miniyut.co.il
 
לי ראובני (נולדה ב-1978) היא מרצה, פובליציסטית, פעילה לזכויות להט"ב ומטפלת מינית. כתבה את הספרים "אמא בטן אמא לב" ו"מיטה וחצי - מדריך מיניות למתבגריםות". בעלת הטור "מין זה שאיננו אחד" בהארץ.
לימודים והכשרה

למדה לתואר ראשון ושני בעבודה סוציאלית בבן-גוריון. את התזה כתבה בנושא "מיניות של נשים רווקות בתל אביב". את לימודי הטיפול המיני השלימה באוניברסיטת תל אביב בבה"ס ללימודי רפואה בתוכנית "מין, מיניות ומה שביניהם" והתמחתה במרכז הרפואי "רעות" ביד אליהו תל אביב, ובמרפאה של ד"ר רונית אלוני.
ראובני היא בעלת תואר שני נוסף מבר-אילן בלימודי מגדר.
קורות חיים

נולדה בקיבוץ שער העמקים, לאילה ויובל ראובני (אחיה של הזמרת דורית ראובני).
במשך עשור ענתה על שאלות מתבגרים במגזין ראש אחד בטור "צעירים חסרי מנוח".
במשך ארבע שנים התנדבה בארגון הנוער הגאה. במסגרת ההתנדבות זכתה בפרס אשלים ופרס הכשרה מעשית באוניברסיטת בן-גוריון.
בשנת 2015 הוציאה לאור את הספר אמא בטן אמא לב, הספר העברי הראשון העוסק בשאלה איך מגיעים ילדים לעולם במשפחה של שתי אמהות.
בשנת 2018 הוציאה לאור את הספר "מיטה וחצי: מדריך מיניות למתבגריםות", העוסק במיניות, בתקופת החיים של גיל ההתבגרות.
כיום, לי היא מרצה בתוכנית לטיפול מיני באוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת תל אביב ובר-אילן, ובמסגרות שונות. היא מתראיינת ומפרסמת מאמרים בנושאים מגוונים בתחום המיניות. בנוסף היא עובדת עם יחידים וזוגות בשיטת ה־EFT (טיפול ממוקד רגש) בקליניקה פרטית בפרדס חנה.
זכויות להט"ב

בשנת 2016 זכתה בתביעה נגד ויצו לאחר שבוטלה הרצאה שלה בשל נטייתה המינית.
היא פעילה בנושאי זכויות להט"ב הקשורים להורות להט"בית וב-2021 זכתה בבג"ץ הדן בשאלת תחולתו הרטרואקטיבית של צו הורות פסיקתי, המכונן את הורות בת הזוג של האם בעלת הזיקה הגנטית ליילוד.
לקריאה נוספת

לי ראובני, מיטה וחצי - מדריך מיניות למתבגריםות, הוצאת יובל, תשע"ח 2018
לי ראובני, אמא בטן אמא לב, הוצאת יובל, 2015
הערות שוליים

↑  הספר אמא בטן אמא לב, באתר הספרייה הלאומית
↑  הספר מיטה וחצי - מדריך מיניות למתבגריםות, באתר הספרייה הלאומית
↑  הטור מין זה שאינו אחד, באתר הארץ
↑  דף מידע עליה, באתר הרשמי שלה
↑  ילידי 1978 - לי ראובני / ילידי 1951/52 דורית ראובני / ילידי 1936/37 יובל ראובני, באתר קיבוץ שער העמקים
↑  לי ראובני בר דוד, והלסבית הזאת היא אני, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 27 באוקטובר 2016
↑   אילן ליאור, ארגון ויצו יפצה לסבית שהרצאתה בוטלה בשל נטייתה המינית, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2016
↑  דנה ירקצי‏, ויצו ביטלה הרצאה של מרצה בשל נטייתה המינית  ותפצה ב-25 אלף שקל, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2016
↑  לי ראובני בר דוד, כל המאבקים של הקהילה אומרים את אותו הדבר: אנחנו פה, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 23 ביולי 2018
↑  מתוך הכתבה "זוגות גאים חייבים ללמוד להפרד בכבוד", באתר wdg.co.il
↑  מתוך פסק דין של בית המשפט העליון באותו נושא "צו הורות פסיקתי" ללסביות המשיבות בבע"מ 3162/19 לי ראובני בר דוד, באתר ednakarnaval.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299813205171  VIAF: 297566265   WorldCat (עם VIAF): 297566265
לאנג לאנג

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1982 (בן 42) שניאנג, הרפובליקה העממית של סין 
 מוקד פעילות:  ניו יורק 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מקום לימודים:  מכון קרטיס למוזיקה, הקולג' המלכותי למוזיקה, Central Conservatory of Music 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  סינית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  סוני קלאסיקל, דויטשה גרמופון 
 בן או בת זוג:  Gina Alice Redlinger 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2012)  פרס אקו-קלאסיק: נגן השנה (2010)  פרס אקו-קלאסיק: נגן השנה (2004)  Global Citizen Awards (2017)  פרס אקו-קלאסיק: נגן השנה (2015)  קצין מסדר האמנויות והספרות (2013)  פרס ליפציג הבינלאומי ע״ש מנדלסון (2010)  דוקטור לשם כבוד מהקולג' המלכותי למוזיקה (2011)  פרסי QQ Music  Classic Brit Awards 
 www.langlangofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לַאנְגּ לַאנְגּ (בסינית: 郎朗, פין-יין: Láng Lǎng), הוא פסנתרן סיני שנחשב על ידי אחדים לאחד המוערכים, המקצועיים והמוכשרים בעולם במאה ה-21. עם זאת, קיימים המבקרים את נגינתו, בטענה שהיא מתאפיינת ביכולת טכנית על חשבון עומק ומוזיקליות.
ביוגרפיה

לאנג נולד ב-14 ביוני 1982 בעיר שן-יאנג אשר בסין. משמעות השם "לאנג לאנג" בסינית היא "אדם מבריק". הוא החל ללמוד פסנתר בגיל שלוש תחת הדרכתו של הפרופסור גּ'וּ יַא-פֶן. לאחר המהפכה התרבותית בסין נהייתה המוזיקה הקלאסית פופולרית מאוד. לאנג העיד על עצמו שגר בשכונה ענייה למדי ושכניו בתחילה שנאו אותו על כך שהיה ה"שעון המעורר" שלהם כשהחל לנגן בחמש בבוקר, אך התרגלו עם הזמן. בגיל חמש הוא ניצח בתחרות הפסנתר של שניאנג וניגן את הרסיטל הפומבי הראשון שלו.
בגיל תשע התקבל לקונסרבטוריון למוזיקה המרכזי של בייג'ינג, ולמד תחת הדרכתו של הפרופסור גַּ'או פִּינְגְּווֹ. הוא העיד שהוריו ויתרו על משרות טובות על מנת לעבור איתו לבייג'ינג. בגיל 11, זכה בפרס הראשון על ביצוע אמנותי בתחרות הרביעית לפסנתרנים צעירים בגרמניה.
ב-1995, כשהיה בן 13, ניגן לאנג את כל 24 האטיודים של שופן באולם הקונצרטים של בייג'ינג וזכה בפרס הראשון. בתחרות הבינלאומית ע"ש צ'ייקובסקי למוזיקאים צעירים ביפן, ביצע את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 של שופן עם התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה בקונצרט בשידור חי בטלוויזיית NHK. בגיל 14 היה נגן סולו בקונצרט ההשבעה של הסימפונייה הלאומית של סין, ששודר חי ברשת CCTV שם נכח הנשיא ג'יאנג דזה-מין ובשנה שלאחר מכן הוא החל את לימודיו עם גרי גראפמן במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה.
ביוגרפיה > קריירת ביצוע והקלטה

פריצת הדרך של לאנג לאנג הגיעה ב-1999, כשהיה בן 17, בהחלפה דרמטית של הרגע האחרון (על ידי אייזק שטרן) במקום אנדרה ווטס החולה, ב"גלת המדינה" של פסטיבל רוויניה, שם ניגן את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של צ'ייקובסקי עם התזמורת הסימפונית של שיקגו (בניצוחו של כריסטוף אשנבאך). השיקגו טריביון הכריז עליו ככישרון הקלידים המרגש והגדול ביותר מזה שנים רבות. ב-2001 הופיע לראשונה ב"קרנגי הול" עם יורי טמירקאנוב, לפני אולם מלא מפה לפה, נסע לבייג'ינג עם התזמורת של פילדלפיה במסע בה היא חוגגת 100 שנים להיווסדה, שם ביצע מול קהל של 8,000 איש בהיכל האנשים הגדול. בלונדון ביצע את הופעתו הראשונה בקונצרטי הפרומס. בעקבות כך נכתב בטיימס של לונדון:
בשנת 2003 הוא חזר ל-BBC Proms לקונצרט "הלילה הראשון" עם ליאונרד סלטקין. אחרי הרסיטל הראשון שלו בפילהרמונית של ברלין, ה"ברלינר צייטונג" כתב:
התזמורות והמנצחים עמם הופיע

לאנג לאנג ניגן עם רבות מהתזמורות הגדולות של העולם: הסימפונית של בוסטון, פילהרמונית של ניו יורק, תזמורת קליבלנד, התזמורת הסימפונית של דטרויט, התזמורת הסימפונית של מונטריאול, תזמורת פילדלפיה, הפילהרמונית של לוס אנג'לס, התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, הפילהרמונית של ברלין, הפילהרמונית של לונדון, תזמורת פריז, הפילהרמונית של הונג קונג, הסימפונית של סידני, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, והתזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג.

הוא ניגן עם מנצחים רבים, ביניהם: דניאל בארנבוים, שארל דיטואה, כריסטוף אשנבאך, ואלרי גרגייב, מאריס יאנסונס, ג'יימס לוויין, לורין מאזל, זובין מהטה, סיימון ראטל, וולפגנג זאוואליש, יורי טמירקאנוב, מייקל טילסון תומאס ופרנץ ולזר-מסט.
לאנג לאנג מקליט בלעדית בעבור חברת ההקלטות הנודעת "דויטשה גרמופון".
פרסים

על אף גילו הצעיר זכה לאנג לאנג בפרסים רבים במהלך הקריירה שלו והופיע באולמות רבים, כולל בישראל. הוא הופיע עם גרגייב ועם התזמורת של קירוב באולם הגדול של הקונסרבטוריון של מוסקבה בביצוע ששודר חי בטלוויזיה הלאומית הרוסית. בביצועו ב-2004 עם סר סיימון ראטל והתזמורת הפילהרמונית של ברלין בוולדבוהן נכחו 23,000 איש ושודר בכל העולם בטלוויזיה. בקיץ 2002, הוא היה מקבל הפרס הראשון של מענק ליאונרד ברנשטיין בפסטיבל שלזוויג-הולשטיין, כהוקרה על כישרונו יוצא הדופן במוזיקה.

מלבד הקריירה שלו במוזיקה, הקדיש עצמו לאנג לחלוק מוזיקה עם צעירים והוכר לאחרונה בשל מאמציו על ידי קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים (UNICEF) אשר מינו אותו לשגריר מרצון-טוב הבינלאומי החדש והצעיר ביותר. בתפקיד זה, לאנג לאנג יארגן תמיכה ויתמוך בקרנות להישרדותם ואיכות חייהם של ילדים קטינים בכל העולם.
לגארטו

לגארטו (בפורטוגזית: Lagarto) היא עיר במדינת סרז'יפה בברזיל. נכון ל-2020, אוכלוסייתה של העיר נאמדת ב-105,221 תושבים והיא נמצאת במקום השלישי מבחינת אוכלוסייה במדינה. שטחה הוא 969 קמ"ר וגובהה הוא 183 מטרים מעל פני הים. העיר ממוקמת במרחק של כ-75 קילומטר מבירת המדינה, אראקז'ו.
בעיר ישנו מועדון כדורגל בשם "מועדון הכדורגל לגארטו" שהוקם בשנת 2009.
דמוגרפיה

לפי מפקד שנערך ב-2010, 48.46% מתושבי העיר מתגוררים באזור היותר כפרי שלה, ו-51.54% מתגוררים באזור העירוני, המודרני והמתפתח יותר. כמו כן, מפקד זה הראה ש-49.02% מאוכלוסיית העיר הם גברים ו-50.98% הם נשים.
כלכלה

חלק ניכר מהכלכלה של העיר מבוסס על חקלאות,ובעיקר טבק והדרים. כמו כן, יש מספר רב של בעלי חיים ומסחר בבעלי חיים בעיר.
הערות שוליים

↑  מידע על העיר, באתר cidades.ibge.gov.br
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ליגת העל הפנמית

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגת העל של פנמה בכדורגל
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל הפנמית
 מדינות:  פנמה פנמה
 קונפדרציה:  CONCACAF
 קבוצות:  12
 תקופת הפעילות:  1988–הווה (כ־36 שנים)
 אלופה נוכחית:  טאורו (קלאוסורה 2021)
 מירב הזכיות:  טאורו (16 זכיות)
 מפעל נמוך:  ליגה פרום
 lpf.com.pa
ליגת העל הפנמית או ליגה פנמנייה דה פוטבול (באנגלית: Panamanian Football League; בספרדית: Liga Panameña de Fútbol או בקיצור LPF) היא ליגת הכדורגל הבכירה בפנמה.
הליגה, שנוסדה ב-1988, מנוהלת על ידי "התאחדות הכדורגל הפנמית" (בספרדית: Federación Panameña de Fútbol או בקיצור FEPAFUT), נקראה בין השנים 1988–2009, Asociación Nacional Pro Fútbol או בקיצור (ANAPROF).
הליגה מחולקת כיום לאפרטורה וקלאוסורה: האפרטורה משוחקת בין חודש יולי לדצמבר, והקלאוסורה משוחקת בין ינואר למאי.
קבוצת טאורו (שמקורה בעיר פנמה סיטי, עיר הבירה) היא הקבוצה המצליחה ביותר בפנמה עם 16 אליפויות הליגה. שנייה בדירוג היא אראב יונידו (שמקורה בעיר קולון) עם 15 אליפויות, והם הקבוצות הבולטות ביותר בליגה הפנמית.