ח'ווארזם
היסטוריה > ח'אנות חיווה (1511–1920) > התקופה הרוסית (1873–1920)

כבר ב-1717, הצאר פטר הגדול ביצע את הניסיון הראשון לפלוש לחיווה בעקבות שמועות על מציאת זהב בנהרותיה. הוא שלח משלחת מסחרית חמושה תחת פיקודו של אלכסנדר ברקוביץ' צ'רקבסקי, גאוגרף שיצא לאזור בעבר על מנת למפות את נתיב האמו-דריה (והוכיח שאינו נשפך לימת ארל). מטרתו הייתה להעניק חסות לחיווה בתמורה לפיתוח דרכי מסחר להודו ולבניית מבצרים אסטרטגיים בשטחה. הוא התקדם לחיווה עם כוח של כ-2000 חיילים. באמתלת צפיפות בבירה, שיר ע'אזי ח'אן, שכנע אותם להתפזר בין כפרי האזור. שם הוא רצח את כולם (כולל את אלכסנדר ברקוביץ'), פרט ל-10 שנשלחו חזרה לרוסיה לספר את הנעשה. פטר הגדול, שהיה עסוק באותו זמן במאבקים אחרים לא הגיב.
בשנות ה-30 של המאה ה-19 הפכה חיווה למושא של "המשחק הגדול", היריבות בין בריטניה לרוסיה על דומיננטיות מסחרית ואסטרטגית במרכז אסיה. ב-1839 צעד הגנרל וסילי אלכסייביץ' פרובסקי, מפקד חיל המצב באורניבורג, לקזחסטן של ימינו ומשם לחיווה בראש פלוגה של כ-5,000 איש, 10,000 גמלים ו-2,000 סוסים. מטרתו הייתה להרחיב את גבולותיה של רוסיה בתקופה שבה בריטניה הסתבכה בסכסוך שנודע כמלחמת אפגניסטן הראשונה (1839 - 1840). המהלך הסתיים בכישלון: בגלל תנאי מזג אויר קיצוניים, מבלי להילחם ולו קרב אחד, נאלצה הפלוגה לסגת בתחילת פברואר 1840. פרובסקי הגיע חזרה לאורניבורג במאי, לאחר שאיבד 1,000 חיילים ואת רוב גמליו לקור ולמחלות. ב-1842 נפתחה השגרירות הרוסית הראשונה בחיווה ונחתם הסכם ראשון בין המדינות.
כתוצאה מהמיקום האסטרטגי של הח'אנות על מסלול המסחר בין רוסיה ומרכז אסיה, ומכישלון של שתי המשלחות הצבאיות הרוסיות כנגדם במאה ה-18 ובמאה ה-19, ברוסיה התפתחה הכרה שהח'אנות היא יריב מסוכן. הצארים הרוסים, אלכסנדר השני ואלכסנדר השלישי עשו מאמצים רציניים לספח את האזור. אחד הנימוקים העיקריים של המשלחות הצבאיות הרוסיות לחיווה היה שחרר עבדים רוסים שנלקחו לח'אנות ומניעת תפיסת וסחר בעבדים נוספים בעתיד. במקביל, הח'אנות של חיווה הצטמצמה בהדרגה בעקבות ההתפשטות הרוסית בטורקיסטן (כולל ח'ווארזם).
שליט חיווה באותו הזמן היה מוחמד רחים ח'אן השני (אנ') (היה איש רוח, משורר שייבא את טכנולוגית הדפוס לחיווה ב-1874. הוא מת ב-1910). בשנת 1873 לאחר מערכה בראשות קונסטנטין פון קאופמן, שמונה למושל טשקנט, חתם מוחמד רחים ח'אן השני הסכם שלום עם רוסיה שקבע את חיווה כמדינת חסות רוסית עצמאית למחצה. חלק ממנה סופח ונוהל ב"מחלקת אמו-דריה של אזור טורקיסטן".
בשנים הראשונות, רוסיה לא התערבה בעניינים הפנימיים של הח'אנות. הח'אן קיבל במידה רבה יד חופשית, כך שעבור התושבים השתנה מעט מאוד, למעט צמצום הצבא וביטול העבדות. שינוי נוסף שהתרחש, היה התגברות הסכסוכים על מדיניות המים, שכן העניין הרוסי בהרחבת גידול הכותנה וגידולים מסחריים אחרים גרר את האימפריה לעימותים עם הח'אנים על השליטה בקו פרשת המים של אמו דריה.
תנועות פוליטיות עממיות: במשך השנים השתלטה רוסיה על אזורים נרחבים בין הוולגה לאוראל. כתוצאה מהשתלטות זו, עמים טורקיים רבים בעלי דת מוסלמית נמצאו בשליטתה. בין העמים הטורקיים שהיו תחת שלטון האימפריה הרוסית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 התפתחה תנועת הג'דיזם, תנועה פוליטית, דתית ותרבותית של רפורמטורים מודרניסטים מוסלמים. התנועה דגלה ברפורמציה חברתית ותרבותית אסלאמית באמצעות החייאת אמונות ותורות אסלאמיות טהורות, ובה בעת לעסוק במודרנה. הם טענו כי העמים הטורקיים ברוסיה הצארית נכנסו לתקופה של ריקבון מוסרי וחברתי שניתן לתקן רק על ידי רכישת סוג חדש של ידע ורפורמה תרבותית מודרניסטית במודל אירופי. תנועת חיווה הצעירה, הייתה תנועה פוליטית תרבותית של רפורמטורים מודרניסטים מוסלמים, שצמחה בשנים 1905–1907 בקרב האוזבקים של ח'אנות חיווה, במסגרת הג'דיזם. בראשית הדרך הם התמקדו בענייני חינוך ותרבות בלבד.
בשנים 1910–1913, היה ניסיון לבצע רפורמות אדמיניסטרטיביות לבקשת ממשלת רוסיה. בשנת 1912 מנתה ח'אנות חיווה 440 בתי ספר ועד 65 מדרסות עם 22,500 תלמידים.
השפעה של מלחמת העולם הראשונה על האימפריה הרוסית גרמה בעקיפין לטלטלה בחיווה. עקב העלאת המיסים והחרפת המצב הכלכלי, התפתח מרד של טורקמנים בפיקודו של ג'וניד ח'אן שכבש את חיווה בשנת 1916 והדיח לזמן קצר את הח'אן מהשושלת הח'ונגירדית. הח'אנות, שסופחה על ידי רוסיה בשנת 1873, הכריזה על עצמאות ב-13 בפברואר 1917. השלטונות הרוסיים דיכאו מרד זה באותה תקופה, אך באביב 1918, בעקבות התמוטטות השלטון הרוסי, נפלה שוב הח'אנות לידיו של ג'וניד ח'אן, ששלט הפעם באמצעות הח'אן הח'ונגירדי איספנדיאר ואז החלה תקופה של אנרכיה.
לאחר מהפכת אוקטובר ברוסיה והתבססות השלטון שם, בינואר 1920 פלשו כוחות בולשביקים לח'אנות, ואילצו את ג'וניד ח'אן לברוח. ב-2 בפברואר 1920 התפטר הח'אן האחרון של השושלת הח'ונגירדית. בסוף ב-26 באפריל 1920 הוכרזה הח'אנות כרפובליקה הסובייטית העממית של ח'ווארזם, ובכך הסתיימה ההיסטוריה של ח'אנות חיווה.