stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב טראסימנוס
הקרב > מהלך הקרב

הצבא הרומאי הגיע סמוך לאגם טראסמינו בשעות הערב של 20 ביולי, והקים שם את מחנהו. למחרת עם שחר החל צבאו של פלאמיניוס לנוע דרך המעבר הצר, שהוליך לחופי האגם, מבלי לשלוח סיירים לפניו, ביום בו שרר ערפל סמיך בשעות הבוקר. התנועה דרך המעבר הצר אילצה את הכוח הרומאי לנוע בשדרת מסע ארוכה, ולא אפשרה לו להתפרס כהלכה. כאשר כל הצבא הרומאי נכנס לתוך המישור הצר, בו טמן חניבעל את המלכודת שלו, הוא הורה לצבאו להסתער על הטור הרומאי. הרומאים, שהופתעו לחלוטין, ושהיו מוקפים בערפל סמיך שהיקשה מאוד על הראות, לא הספיקו להתארגן ולהיערך במבנה קרבי לפני שהותקפו על ידי צבאו של חניבעל משלושה עברים. האגפים וראש הטור הרומאי הותקפו ראשונים. הקונסול פלאמיניוס ניסה נואשות לארגן מחדש את כוחותיו, אך בבלבול ובהמולה של שדה הקרב, פקודותיו לא הגיעו לחייליו, ורבים מהם נטבחו עוד לפני שהצליחו לשלוף את נשקם, או איבדו את דרכם ואת יחידותיהם בערפל ובכאוס ששרר בשדה הקרב. לפי ליוויוס, הערפל שעלה מהאגם היה סמיך יותר בגובה נמוך, והפריע פחות לכוחותיו של חניבעל, שמוקמו בשטח הגבוה, על הגבעות שמצפון לאגם, ולכן היחידות השונות של צבאו יכלו לראות זה את זה, ולתאם את פעולותיהם ביתר יעילות, בעוד הרומאים לא יכלו לראות את הכוחות התוקפים אותם, ולכן התקשו להתגונן מפניהם.
תוך זמן קצר פוצל הצבא הרומאי לשלושה חלקים, החלק המערבי ביותר, כוח המאסף הרומי, הותקף על ידי הפרשים של חניבעל, שניתקו את נתיב נסיגתו ודחקו אותו אל תוך מימי אגם טראסימנו, שם טבעו חיילים רבים עקב משקל הציוד שנשאו עליהם. הכוח המרכזי, תחת פיקודו של פלאמיניוס, הצליח להציב התנגדות לכוחות שתקפו אותו, אך התקשה להילחם ביעילות בצפיפות ובכאוס של שדה הקרב. לפי המקורות הרומיים, שתיארו את הקרב, נדרשו לקרתגנים כשלוש שעות של לחימה קשה להשלים את השמדת כוח זה. הקונסול פלאמיניוס נהרג על ידי פרש אינסוברי בשם דוקאריס. לאחר מותו נשברה התנגדות חייליו ורבים מהם ניסו להימלט משדה הקרב, אך טבעו למוות או נפלו קורבן לפרשים הקרתגיים.
כוח החלוץ הרומי ספג אבדות קלות יחסית במהלך הקרב. כ-6000 ליגיונרים הצליחו לפרוץ דרך כוח החסימה הקרתגני ולהחלץ משדה הקרב. לפי המקורות הראשוניים, עקב הערפל הסמיך, כוח החלוץ לא היה מודע לגורלו של שאר הצבא הרומאי, ולכן לא ניסה לשוב על עקבותיו ולבוא לעזרתו. רק כשהגיעו לשטח הגבוה, המשקיף על האגם, והערפל החל להתפזר, הם הבינו את גודל התבוסה, אך בשלב זה כבר היה מאוחר מכדי להתערב בקרב. כוח החלוץ ניסה להתרחק ככל הניתן מזירת התבוסה הרומית, אך הוא נע ברגל והפרשים הקרתגנים בפיקוד מהרבעל, שניהלו מרדף אחריו, הצליחו להדביק אותו לקראת רדת הלילה, ולכתר אותו. לפי טיטוס ליוויוס ופוליביוס, מהרבעל הבטיח לחיילים המכותרים מעבר בטוח אם יכנעו וימסרו את נשקם, אך חניבעל לקח בשבי את החיילים לאחר שנכנעו, בטענה שמהרבעל לא היה מוסמך להבטיח להם את חירותם.
צבאו של פלאמיניוס הושמד כמעט לחלוטין, ולפי ליוויוס רק כעשרת אלפים חיילים הצליחו להימלט משדה הקרב, והשאר נהרגו, או נפלו בשבי. ליוויוס ופוליביוס מסכימים, שבמהלך הקרב נהרגו כ-15 אלף חיילים רומים, ולפי פוליביוס למעלה מ-15 אלף חיילים נפלו בשבי הקרתגנים. אפיאנוס נוקב במספרים שונים מעט, 20 אלף הרוגים ועשרת אלפים שבויים. חניבעל התייחס לשבויים בהתאם למדיניותו הקבועה. הוא שחרר את השבויים מקרב בעלות הברית האיטלקיות (במסגרת ניסיונו ליצור נתק בינן לבין רומא), ומכר לעבדות את השבויים אזרחי רומא.
הקונסול השני גנאיוס סרוויליוס גמינוס שלא ידע על התבוסה שיגר 4,000 פרשים לעזרת עמיתו. בהתנגשות עם הצבא הקרתגי כותר הכוח הרומי ונלקח בשבי.
תוצאות

חניבעל, זכה בניצחון גדול נוסף על הצבא הרומי, לאחר שתכנן וביצע בהצלחה את המארב הגדול ביותר בהיסטוריה העתיקה. החדשות בדבר התבוסה המכריעה (לאחר שורת התבוסות שנחלו הצבאות הרומיים בצפון איטליה בשנה הקודמת) גרמו לפאניקה ברומא. קוינטוס פאביוס מאקסימוס נבחר למשרת הדיקטאטור על ידי הסנאט הרומאי, ואימץ אסטרטגיה, שכונתה על שמו "האסטרטגיה הפביאנית", שעיקרה הימנעות מעימות צבאי ישיר עם צבאו של חניבעל, וניהול מלחמת התשה והטרדה כנגדו, עד אשר רומא תוכל לבנות מחדש את כוחה הצבאי. חניבעל קיבל חופש תנועה ופעולה רחב, וצבאו החריב את אזור פוליה במהלך שנת 217 לפנה"ס, עד אשר הרומאים החליטו לבטל את סמכויות החרום שניתנו לפאביוס, ובחרו את פאולוס ווארו כקונסולים של השנה הבאה. התוצאה הייתה קרב קאנאי בשנת 216 לפנה"ס, התבוסה הגדולה ביותר שספגו הרומאים במהלך המלחמה הפונית השנייה.
בעקבות הקרב הוחלט לבנות מקדש לאלה מנס.
לקריאה נוספת

טיטוס ליוויוס, תולדות רומא. תרגמה מרומית שרה דבורצקי. הקדים מבוא דוד אשרי והוסיף הערות ישראל שצמן. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב.
תאודור מומזן, דברי ימי רומא. תרגמו צ’ ויסלבסקי, דוד קלעי, צ’ רודי. עורכים: פ. לחובר, צ’ וויסלבסקי. תל אביב, הוצאת מסדה, 1952. 4 כרכים.
הערות שוליים

↑  טיטוס ליוויוס מצטט בספרו "תולדות רומא" XXII.7.2-4, את ההיסטוריון קווינטוס פאביוס פיקטור, שנלחם במלחמה וכתב אודותיה
↑  ליוויוס XXII.7.3-4, מצטט את פיקטור
↑  בעיירה ובסביבתה מוזיאון פתוח המתאר את מהלך הקרב, הכולל מרכז דוקומנטציה והמחשה תיאטרלית בחודשי הקיץ
↑  ליוויוס XXI.64
↑  ליוויוס 21.63
↑  ליוויוס, כ"ב, 212
↑  באזיל לידל הארט אסטרטגיה (ניו יורק, 1967)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546096905171  LCCN: sh85137131  NKC: ph779406
תורולד רוג'רס

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1823 וסט מיאון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  14 באוקטובר 1890 (בגיל 67) אוקספורד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 שם לידה:  James Edwin Thorold Rogers 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנט ספולקר 
 השכלה:  קינגס קולג' לונדון 
 מעסיק:  קינגס קולג' לונדון 
 תפקיד:  חבר הפרלמנט ה־23 של הממלכה המאוחדת (24 בנובמבר 1885–26 ביוני 1886)  חבר הפרלמנט ה־22 של הממלכה המאוחדת (31 במרץ 1880–18 בנובמבר 1885) 
 מפלגה:  המפלגה הליברלית 
 
גֵ'ימְס אֶדְוִין תוֹרוֹלְד רוֹגֶ'רְס (באנגלית: James Edwin Thorold Rogers; 23 במרץ 1823 –  14 באוקטובר 1890), הידוע כתורולד רוג'רס, היה כלכלן אנגלי, היסטוריון ופוליטיקאי ליברלי שישב בבית הנבחרים הבריטי מ-1880 עד 1886. הוא השתמש בשיטות היסטוריות וסטטיסטיות כדי לנתח כמה מהשאלות הכלכליות והחברתיות המרכזיות באנגליה הוויקטוריאנית. כתומך של סחר חופשי וצדק חברתי הוא הבדיל את עצמו מכמה אחרים באסכולה האנגלית ההיסטורית של הכלכלה (אנ').
רקע ושנים מכוננות

רוג'רס נולד בווסט מיאון (אנ') במחוז המפשייר, בנם של ג'ורג' ונינג רוג'רס ואשתו מרי אן בליית', בתו של ג'ון בליית'. הוא למד בקינגס קולג' לונדון ובמגדלן הול (אנ') באוניברסיטת אוקספורד. לאחר שקיבל תואר ראשון ב-1846, הוא קיבל תואר שני ב-1849 ממגדלן והוסמך ככומר. איש הכנסייה הגבוהה, הוא היה אוצר של סנט פול באוקספורד, ופעל בהתנדבות כעוזר אוצר בהדינגטון מ-1854 עד 1858, עד שדעותיו השתנו והוא פנה לפוליטיקה. רוג'רס היה גורם מרכזי בחקיקת חוק "Clerical Disabilities Act" של 1870, ממנו הוא היה הנהנה הראשון, והפך לאדם הראשון שחזר בו באופן חוקי מנדרי הכמורה שלו ב-1870.
במשך זמן מה היו הלימודים הקלאסיים תחום פעילותו העיקרי. הוא הקדיש את עצמו ללימודים קלאסיים ופילוסופיים באוקספורד בהצלחה, ופרסומיו כללו מהדורה של האתיקה של אריסטו (ב-1865).
כלכלה פוליטית

במקביל לעיסוקים אלו הוא למד כלכלה. הוא הפך לפרופסור הראשון של טוק לסטטיסטיקה ולמדעי הכלכלה בקינגס קולג' לונדון, מ-1859 ועד מותו. במהלך תקופה זו הוא גם מונה ל"פרופסור לכלכלה פוליטית על שם דראמונד" באול סולס קולג' באוקספורד בין השנים 1862 ו-1867, כאשר בונמי פרייס (אנ') נבחר במקומו. בכך הפך לחבר וחסיד של ריצ'רד קובדן, תומך בסחר חופשי, אי-התערבות באירופה והפסקת ההתפשטות האימפריאלית, אותו פגש במהלך כהונתו הראשונה כפרופסור דראמונד. רוג'רס אמר על קובדן, "הוא ידע ש... כלכלה פוליטית... היא, או צריכה להיות, אינדוקטיבית במיוחד, ושכלכלן ללא עובדות הוא כמו מהנדס ללא חומרים או כלים." לרוג'רס היה עושר של עובדות העומדות לרשותו: יצירותיו המשפיעות ביותר היו ההיסטוריה בת 6 הכרכים של "החקלאות והמחירים באנגליה מ-1259 עד 1795" ו"שש מאות שנים של עבודה ושכר"; הוא השקיע 20 שנה באיסוף עובדות לעבודה האחרונה.
הוא כיהן כנשיא של היום הראשון של קונגרס הקואופרטיבים (אנ') ב-1875. הוא נבחר לחבר הפרלמנט מטעם המפלגה הליברלית עבור מחוז הבחירה של סאות'וורק בדרום לונדון ב-1880 והיה חבר פרלמנט מטעם מחוז בחירה זה עד שהמחוז חולק לפי חוק ההפצה מחדש של המושבים מ-1885. בבחירות הכלליות בבריטניה ב-1885 הוא נבחר לחבר פרלמנט עבור מחוז הבחירה של ברמונדזי והיה חבר פרלמנט עד 1886. רוג'רס גם הרצה על כלכלה פוליטית בווסטר קולג' (אנ'), באוקספורד ב-1883 ונבחר מחדש לפרופסור דראמונד ב-1888.
כתביו

A History of Agriculture and Prices in England from 1259 to 1793 (1866–1902), 7 vols. I, II (1866), III, IV (1882), V, VI (1887), VII, Part I, VII, Part II (1902)
Speeches on questions of public policy by John Bright, M.P. Preface by James E. Thorold Rogers, editor. 2 vols. London: Macmillan and Co. (1868)
Adam Smith, An Inquiry into the Nature and Causes of the Wealth of Nations, editor. 2 vols. (1869); revised edition (1880); on line at Osmania University, Digital Library of India, Internet Archive. Preface by Thorold Rogers pp. v–xxx1x and v. II (1869)
Historical Gleanings, A Series of Sketches (Montagu, Walpole, Adam Smith, Cobbett), London : Macmillan (1869)
Speeches on Questions of Public Policy by Richard Cobden, M.P., Edited by John Bright and James E. Thorold Rogers, London, T. Fisher Unwin (1870). Preface by Thorold Rogers. v. 1 ISBN 1-84702-915-9 v. 2 ISBN 1-4254-9223-1; third ed. (1908) on line at Library of Economics and Liberty
Cobden and Modern Political Opinion. Essays on certain political topics, London, Macmillan (1873) on line. (אורכב 05.06.2011 בארכיון Wayback Machine)
A Complete Collection of the Protests of the Lords: With Historical Introductions, Vol. 1 1624–1741. Oxford, Clarendon Press; London, Macmillan & Co. (1875) On line. vol. 2. 1741–1825; vol. 3. 1826–1874.
Public Addresses by John Bright, M.P., ed. James E. Thorold Rogers, Preface by Thorold Rogers, pp. v–xi. 2nd ed., revised. London, Macmillan (1879) On line.
Six Centuries of Work and Wages: The History of English Labour 2 vols. London, Swan Sonnenschein (1884) ISBN 0-415-38229-7 – McMaster. On line.
The First Nine Years of the Bank of England, London, Macmillan (1887) Internet Archive, on line.
The Relations of Economic Science to Social and Political Action. London: Swan Sonnenschein (1888).
The Economic Interpretation of History London, G.P. Putnam's Sons (1888); T. Fisher Unwin (1909).
Holland. London, T. Fisher Unwin (1888); New York, G.P. Putnam's Sons (1889)
The Industrial and Commercial History of England: Lectures Delivered to the University of Oxford, ed. Arthur G. L. Rogers. New York, G. P. Putnam, 1892. Google Books, on line.
משפחה

בין דצמבר 1850 לינואר 1853 (תאריך מותה), הוא היה נשוי לאנה, בתו היחידה של ויליאם פסקט, מנתח, מפטרספילד, בהמפשייר. רוג'רס התחתן עם אן סוזנה שרלוט ריינולדס, בתו של הנרי רוול ריינולדס, פרקליט משרד האוצר, בדצמבר 1854. הייתה להם בת אחת, אני מרי אן הנלי רוג'רס (אנ'), שהייתה תומכת פעילה של המפלגה הליברלית, השכלה גבוהה לנשים וזכויות בחירה לנשים.
ביאורים

↑  כנסייה המשתמשת במספר מנהגי פולחן המזוהים עם הקתוליות ואורתודוקסיה המזרחית
↑  Clerical Disabilities Act 1870 חוק המאפשר לנושא משרה בכנסייה האנגליקנית לפרוש ממנה
↑  שמבוססת על תהליך האינדוקציה
הערות שוליים

↑  (אורכב 17.04.2009 בארכיון Wayback Machine)
1 2  Rogers, James Edwin Thorold, Dictionary of National Biography, 1885-1900
1 2  "Debrett's House of Commons". Archive.org. 1867.
1 2 3  Rogers, James Edwin Thorold 1911 Encyclopædia Britannica
↑  N. B. DeMarchi. "On the Early Dangers of Being Too Political an Economist". Oxford Economic Papers. 28: 364–380. doi:10.1093/oxfordjournals.oep.a041349.
↑  Salim Rashid (ביולי 1978). "The Price-Rogers Election; Politics or Religion?". Oxford Economic Papers. 30 (2): 310–312. doi:10.1093/oxfordjournals.oep.a041416. JSTOR 2662895. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Literary Gossip". The Week: A Canadian Journal of Politics, Literature, Science and Arts. 1 (15): 238. 13 במרץ 1884. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Congress Presidents 1869–2002" (PDF). Archive.co-op.ac.uk. בפברואר 2002. אורכב מ-המקור (PDF) ב-28 במאי 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277466705171  PLWABN: 9810530947705606  BNE: XX1422215  BnF: cb12347168c (data)  GND: 127860894  ISNI: 0000 0001 1991 7554  LCCN: n88071294  LNB: 000340603  NDL: 00767464  NKC: js2018977026  NLA: 35835670  NLG: 155440  NTA: 071237313  SNAC: w6000vc3  SUDOC: 032442491  Trove: 1109046  VcBA: 495/246856  VIAF: 12659238   WorldCat (עם VIAF): 12659238 
קריקטורה של רוג'רס מאת לסלי וורד בוואניטי פייר
בית הספר השש שנתי אחד העם

| --- | --- |
סמליל בית הספרסמליל בית הספר

חטיבת אחד העם, 2022
 בית ספר תיכון
 על שם:  אחד העם
 מוטו:  "אחד העם" בשביל כולם
 תקופת הפעילות:  1959–הווה (כ־65 שנים)
 בעלי תפקידים
 באחריות:  משרד החינוך ועיריית פתח תקווה
 מיקום
 מיקום:   פתח תקווה
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°06′00″N 34°52′19″E﻿ / ﻿32.1001°N 34.872°E﻿ / 32.1001; 34.872
 1haam-pt.mashov.info
  (למפת גוש דן מוגדלת) בית הספר השש שנתי אחד העם(למפת גוש דן רגילה) בית הספר השש שנתי אחד העם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הספר השש שנתי אחד העם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הספר השש שנתי אחד העם
 בית הספר השש־שנתי אחד העם
 
בית הספר השש שנתי ע"ש אחד העם הוא מוסד חינוכי שש שנתי ועל יסודי הפועל בעיר פתח תקווה.
היסטוריה

תיכון אחד העם הוקם ב-1959 בפתח תקווה ושמו הראשון היה "תיכון עירוני ב'". ב-1960 הוחלף שמו של בית הספר ל"תיכון אחד העם" על שמו של אשר גינצבורג.
ב-4 בפברואר 1963 קיבל בית הספר אישור ממשרד החינוך על הצטרפות תיכון אחד העם כמוסד השייך למשרד החינוך ולחוק חינוך חובה חינם. בספטמבר 1997, התיכון עבר למבנה חדש בשכונת אם המושבות בפתח תקווה.
מעל 20 שנה, תיכון אחד העם הוא בית ספר שבו קיימות גם כיתות מחוננים, כיתות שבהן מסיימים המחוננים את מסלול המחוננים בפתח תקווה.
ב-2021, בעקבות סגירת חטיבת הביניים רשיש, הועברו כיתות המחוננים ממנה, אל חטיבת הביניים ע"ש אחד העם.
ב-1 בספטמבר 2013 נחנך מבנה החטיבה על שם אחד העם, בו לומדים תלמידי כיתות ז' עד ט' ולאחר סיומה, רובם ממשיכים לתיכון אחד העם.
נכון לשנת הלימודים תשפ"ה, שהחלה ב-1 בספטמבר 2024, מנהלת בית הספר השש־שנתי בכללותו ומנהלת התיכון, היא שולמית בר, ומנהלת חטיבת הביניים היא ורדינה אוס.
פרטים נוספים

המבנה הנוכחי של בית הספר נמצא ברחוב זכרון יעקב 52 בפתח תקווה ובנייתו החלה ב-1995, עם תחילת בניית שכונת שכונת אם המושבות. בתיכון לומדים תלמידים בכיתות י' עד י"ב, רובם בוגרי חטיבת הביניים אחד העם הסמוכה לתיכון. בתיכון יש 10 מגמות שאותן התלמידים יכולים לבחור – בכיתה המיועדת לבגרות מורחבת, חובה ללמוד שתי מגמות. בכיתה המיועדת לבגרות רגילה, חובה ללמוד מגמה אחת, שאותה לומדת כל הכיתה. בין המגמות שיש בתיכון אחד העם: קולנוע, תיאטרון, מדעי המחשב, כימיה, פיזיקה, מדעי הטבע (ביולוגיה), ספורט וחינוך גופני, ערבית ומזרחנות.
ראו גם

רשימת בוגרי ובוגרות בית הספר
הערות שוליים

↑  לא רק אחד העם רמת ורבר: חטיבת ביניים נוספת בעיר עשויה להיסגר בסוף השנה, באתר מלאבס פתח תקווה, ‏2020-12-10
↑  חילופי הנהלה באחד העם, באתר "פת עכשיו", 2 באוגוסט 2024
↑  דבר מנהלת חטיבת הביניים – ורדינה אוס, באתר בית הספר, נכון לשנת הלימודים תשפ"ה 2024–2025
אשר צבי גינצבורג (אחד העם)
Eternal Atake 2

Eternal Atake 2 הוא אלבום האולפן הרביעי של הראפר והזמר האמריקאי ליל עוזי ורט. הוא יצא לאור ב-1 בנובמבר 2024, בהוצאת חברות התקליטים ג'נריישן נאו ואטלנטיק רקורדס. האלבום נחשב להמשך של אלבום האולפן השני שלו, Eternal Atake‏ (2020).
רקע והכרזה

לאחר צאת אלבום האולפן השלישי שלו Pink Tape, עוזי חשף שיוציא את המיקסטייפ החמישי שלו Barter 16; זאת לאחר שהבטיח שאם הוא יגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200. ב-16 באוגוסט 2023, חשף את עטיפת המיקסטייפ בעמוד האינסטגרם שלו, שנראית דומה לזו של מיקסטייפ הבכורה של יאנג ת'אג Barter 6 (2015). ב-19 באוגוסט 2023, שירים רבים מ-Barter 16 הודלפו לאינטרנט, מה שהוביל בסופו של דבר לביטולו. בעקבות כך, החליט עוזי להתמקד ב-Luv Is Rage 3.
ב-23 באוקטובר 2024, הוציא עוזי את "Uzi The Earthling! (Theme TV Show)" ללא קידום או הודעה מוקדמת, כאשר עטיפת השיר מציגה חור מפתח בצבע לבן עם המונח "EA2", קיצור של Eternal Atake 2. מאוחר יותר באותו יום, הפרסומים של עוזי בשירותי הסטרימינג עודכנו בהתאמה. באותו לילה, עוזי הפעיל מחדש את חשבונות הטוויטר והאינסטגרם שלו, שבאמצעותם פורסם הטריילר של האלבום. תאריך היציאה שלו, כמו גם רשימת הרצועות שלו בת שישה-עשר השירים, נחשפה זמן קצר לאחר מכן דרך אפל מיוזיק.
רשימת רצועות

| Eternal Atake 2> מס' | Eternal Atake 2> שם | Eternal Atake 2> משך | Eternal Atake 2>  | Eternal Atake 2>  | Eternal Atake 2>  | Eternal Atake 2>  | Eternal Atake 2>  | Eternal Atake 2>  | Eternal Atake 2>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | We Good  | 2:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Light Year (Practice)  | 2:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Meteor Man  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Paars in the Mars  | 3:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Rush (בהשתתפות ביג טיים ראש)   | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Not an Option  | 2:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | She Stank  | 2:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Mr Chow  | 2:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Lyft Em Up  | 2:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Chips and Dip  | 2:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Black Hole  | 2:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Chill Bae  | 2:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Goddard Song  | 2:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | PerkySex  | 2:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Conceited  | 3:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Space High  | 2:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 43:19 |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט (ים) | חברת תקליטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 1 בנובמבר 2024 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור | ג'נריישן נאו • אטלנטיק |  |
הערות שוליים

↑  "Lil Uzi Vert Ramps Up 'Barter 16' Rollout By Dressing Up As Young Thug". HipHopDX (באנגלית). 2023-07-17. נבדק ב-2023-08-15.
↑  "Lil Uzi Vert Announces 'Barter 16' Mixtape". Hypebeast. 2023-07-12. נבדק ב-2023-08-15.
↑  "Lil Uzi Vert posts Barter 16 cover on IG | ktt2". ktt2.com (באנגלית). 2023-08-17. נבדק ב-2023-08-17.
↑  "Multiple Songs from Lil Uzi Vert's "Barter 16" Leak Online". HNHH. 19 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rossignol, Derrick (23 באוקטובר 2024). "Lil Uzi Vert Just Dropped A New Song And It's… A '50s-Style TV Theme Song". Uproxx. נבדק ב-23 באוקטובר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑ Release formats for Eternal Atake 2 on October 23, 2024:
"Eternal Atake 2". Apple Music (US). 23 באוקטובר 2024. נבדק ב-23 באוקטובר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Eternal Atake 2 by Lil Uzi Vert on Apple Music (באנגלית אמריקאית), 2024-11-01, נבדק ב-2024-11-01
↑  "Eternal Atake 2 Standard CD". Lil Uzi Vert (באנגלית). נבדק ב-2024-11-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: ba869de3-196f-4ccb-8458-a35912f17516
אברהם שושנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1940 (בן 84 בערך)
 תאריך עלייה:  1964
 
הרב אברהם שושנה (באנגלית: Abraham Shoshana) (נולד ב-1940) הוא סופר, חוקר ועורך תורני אמריקאי יליד מרוקו. מהדיר ספרות הראשונים, מייסד "מכון אופק".
ביוגרפיה

נולד בשנת 1940 במרוקו לרב זבולון שושנה, שהיה ראש ישיבה במרקש ובקזבלנקה שבמרוקו, עד עלותו לישראל בשנת 1964; ולפריחה בת ר' משה ונכדת המקובל הרב סעיד אבירג'יל ממראקש. למד בישיבת טלז בקליבלנד, אוהיו. חידושיו מתקופה זו מוזכרים לעיתים בספרו של ראש הישיבה הרב ברוך סורוצקין. נישא לדבורה עטא.
בראשית דרכו בתחום המחקר התורני הוציא מהדורות מוגהות ומוערות של ספרי ראשונים מכתב יד: "חידושי רבינו דוד" מרבי דוד בונפיד, על מסכת פסחים (1974); "חידושי הרמ"ה ושיטות הקדמונים" על מסכת גיטין; ו"חידושי הר"א" על מסכת נידה" (ירושלים: הוצאת פלדהיים, 1972). הוא היה גם עורכו הראשי של ספר הזיכרון לרב ברוך סורוצקין (ירושלים 1982) במסגרת מכון ירושלים.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הקים את "מכון אופק" לההדרת ומחקר ספרות תורנית. במסגרת המכון פרסם שושנה בשנת 1988 את פירושו לספר שופטים, "דרך בינה", שזכה להערכות חיוביות.[דרוש מקור] את "חידושי הרמ"ה" על מסכת קידושין, וגרסה מוקדמת של "מסילת ישרים" לרמח"ל המסודרת בצורת דיאלוג.
מראשית שנות ה-90 החל המכון לפרסם מהדורה מוגהת ומוערת של "תורת כהנים" ושל כתבי הראשונים מפרשי החיבור, בעריכת הרב שושנה ובנו הרב נועם שושנה, שעתידה להתפרס על עשרה כרכים.
מיד עם התמוטטות השלטון הקומוניסטי בברית המועצות, פעל להשגת זיכיון לההדרת כתבי יד שהיו במשך השנים מעבר למסך הברזל. בשנת 1992 חתם על הסכם כזה וקיבל צילומים של כתבי יד רבים מאוסף גינצבורג במוסקבה, מהם ההדיר רבים מחידושיהם ותשובותיהם ההלכתיות של הראשונים. מהדורותיו לשיטה מקובצת למסכת חולין, ל"תוספות הרא"ש" (למסכתות פסחים וחגיגה) ולתוספות ר"י הזקן (למסכת שבת), נערכו בשיתוף עם בנו, הרב יהודה אמיתי שושנה, במסגרת מכון אופק. עוד ההדיר את חידושיו של רבינו תם על ספר איוב, פירושי רבי יוסף חיון לספר יחזקאל; ועוד
מלבד מחקריו אלו, פרסם הרב שושנה במשך השנים מחידושי תורתו בכתבי העת "הדרום" של הסתדרות הרבנים באמריקה, "עם התורה" ו"מוריה". הוא היה עורך הסדרה החדשה של כתב העת "פרי עץ חיים" מפרי עטם של תלמידי כולל האברכים של ישיבת טלז בארצות הברית, שראתה אור החל מסוף שנות ה-70.
לאחר פטירת רבו, ראש ישיבת טלז בארצות הברית, הרב מרדכי גיפטר, ערך והוציא לאור את חידושיו וכתביו על כמה מן המסכתות הנלמדות בישיבות, בשם "נתיבות מרדכי".
הערות שוליים

↑  ראו: חידושי מרן הגר"ב סורוצקין, נשים ב', ויקליף אוהיו תשנ"ג, עמ' שצג.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267995505171  BnF: cb16626651f (data)  GND: 1067905855  ISNI: 0000 0000 6694 9295  LCCN: n86066802  NLA: 35090701  NTA: 271351314  VIAF: 58097061   WorldCat (עם VIAF): 58097061
גלעד ברנע

| --- | --- |

 לידה:  1964 (בן 60 בערך) ירושלים ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית (תואר ראשון במשפטים)
 השתייכות:  רשימת "לתכלית ראויה"
 תפקידים בולטים:  חבר מועצת עיריית ירושלים, היועץ המשפטי של ארגון ידיד, סנגור קהילתי
 
גלעד ברנע (נולד ב-1964) הוא משפטן, פעיל פוליטי ופעיל בהגנה על זכויות האדם וצדק חברתי ישראלי, העוסק בייצוג והופעה בבית המשפט הגבוה לצדק ובבית המשפט לעניינים מנהליים בתיקים בעלי היבטים חוקתיים או השלכות עקרוניות בתחום זכויות היסוד. פועל לקידום וניסוח חקיקה וחקיקת משנה, בצד פעילותו כעורך דין פרטי המייצג ומייעץ ללקוחות עסקיים ומוסדיים ועוסק באופן פעיל בתחומי המשפט החוקתי והמנהלי ובמיסוי. חבר הנהלת "בצלם" וכיהן כיו"ר הנהלת "בצלם" בשנים 2011 ו-2012.
חייו ופועלו

נולד בשנת 1964 בירושלים. בעל תואר ראשון במדעי הרפואה ובוגר הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים (1994). את התמחותו עשה במחלקה הפיסקאלית בפרקליטות המדינה ובמשרד יגאל ארנון ושות'. בעבודתו שילב עבודה במשרדים פרטיים עם ייעוץ משפטי וייצוג של גופים ציבוריים. בשנים 1996-1995 היה היועץ המשפטי של חברת העובדים וקרן ההסתדרות הכללית, וכן של עמותת סינגור קהילתי ועמותת "ידיד".
פעל במשך כשש שנים בהתנדבות בייצוג עמותת הבית הפתוח בירושלים לגאווה וסובלנות בכל הקשור לקיום אירועי מצעד הגאווה והסובלנות בירושלים וכן במאבק כנגד הפליית הבית הפתוח וקהילת הלהט"ב על ידי עיריית ירושלים.
פעילות ציבורית

ברנע עמד בראש אגודת הסטודנטים לרפואה ומאוחר יותר בראש אגודת הסטודנטים למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא כיהן כחבר מועצת עיריית ירושלים בשנים 2001–2002 מטעם "ירושלים עכשיו" – רשימה בלתי מפלגתית בראשות ארנן יקותיאלי. בשנות כהונתו נאבק ופעל כנגד ראש העירייה, אהוד אולמרט. בתקופה זו ניהל מספר עתירות עקרוניות אותן הגיש כחבר מועצת העירייה בנושאים של שוויון ושקיפות בתקצוב מוסדות חינוך וכספי תמיכה, ומנהל תקין של העירייה וחברות הקשורות בה.
ב-2011 הקים, יחד עם עורכי דין הפעילים בעשייה למען צדק חברתי וזכויות אדם, את רשימת "לתכלית ראויה", שהתמודדה ביוני 2011 בבחירות למוסדות לשכת עורכי הדין. ברנע נבחר כחבר המועצה הארצית של הלשכה.
בשנת 2011 זכה ב"פרס הרמן שוורץ למשפט וצדק חברתי" המוענק על ידי הקרן החדשה לישראל.
חבר הנהלת "בצלם" וכיהן כיו"ר הנהלת "בצלם" בשנים 2011 ו-2012.