stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאודור קורנציס
הפקות

2004/05 – האופרה אאידה מאת ג'וזפה ורדי' בבימוי דמיטרי צ'רניאקוב
2005/06 – האופרה דידו ואניאס מאת הנרי פרסל עם הקלטה
2006/07 – האופרה "נישואי פיגארו" מאת מוצרט בבימוי טטיאנה גירבאג'ה
2006/07 – האופרה "ליידי מקבת ממצנסק" מאת דמיטרי שוסטקוביץ' בבימוי הנריק ברנובסקי
2007 – הבלט "סינדרלה" מאת סרגיי פרוקופייב
2008/09 – האופרה "מקבת" מאת ורדי בבימוי דמיטרי צ'רניאקוב בתיאטרון לאופרה ולבלט בנובוסיבירסק ובאופרה בסטיליה בפריז
2009/10 – האופרה "ווצק" מאת אלבן ברג בבימוי דמיטרי צ'רניאקוב בתיאטרון בולשוי
2009/10 – האופרה דון ג'ובאני מאת מוצרט בבימוי דמיטרי צ'רניאקוב בתיאטרון בולשוי ובפסטיבל אקס-אן-פרובאנס
2010 – האופרה "הנוסעת" מאת מייצ'יסלב ויינברג ובבימוי דייוויד פורטני בפסטיבל ברגנץ
2010 – הרקוויאם מאת אלכסיי סיומאק בתיאטרון האמנותי של מוסקבה
2011 – האופרה "כך עושות כולן" מאת מוצרט בתיאטרון לאופרה ולבלט בפרם
2012 – האופרה "יולנטה" מאת פיוטר צ'ייקובסקי והאופרה פרספונה מאת איגור סטרווינסקי התיאטרון המלכותי במדריד
2012 – האופרה "מקבת" מאת ורדי באופרה המלכותית הבווארית במינכן
2012 – הבלט "הליצן" מאת פרוקופייב
2013 – האופרה "המלכה האינדיאנית" מאת הנרי פרסל בתיאטרון לאופרה ולבלט בפרם, הפקה משותפת עם התיאטרון המלכותי של מדריד ועם האופרה הלאומית האנגלית בלונדון
2014 – האופרה "נוספרטו" מאת דמיטרי קורליאנדסקי בתיאטרון לאופרה ולבלט בפרם
2014 –
2014 – האופרה "דון ג'ובאני" מאת מוצרט בתיאטרון לאופרה ולבלט בפרם
2015 – האופרה "אורנגו" מאת דמיטרי שוסטקוביץ' בפסטיבל דיאגילב
2016 – האופרה "לה טרוויאטה" מאת ורדי בבימוי רוברט וילסון בתיאטרון לאופרה ולבלט בפרם
2017 – חסדו של טיטוס מאת מוצרט בפסטיבל זלצבורג
2018 – האופרה "ז'אן ד'ארק על המוקד" מאת ארתור הונגר בפסטיבל דיאגילב
2018 – הבלט "סינדרלה" מאת פרוקופייב בתיאטרון לאופרה ולבלט בפרם
2018 – האופרה "קנטוס" מאת אלכסיי סיומאק בתיאטרון לאופרה ולבלט בפרם
יצירות שביצע בבכורה

2014 – האופרה "נוספרטו" מאת דמיטרי קורליאנדסקי
2015 – קונצ'רטו לכינור מאת סרגיי נבסקי
2016 – האופרה המקהלתית "טריסטיה" מאת פיליפ ארסאן
2016 – האופרה "קנטוס" מאת אלכסיי סיומאק
דיסקוגרפיה

2008 – "דידו ואניאס" מאת פרסל – Outhere/Alpha
2011 – רקוויאם מאת מוצרט – Outhere/Alpha
2011 – הסימפוניה 14 מאת שוסטקוביץ' – Outhere/Alpha
2012 – הסונטה מס. 2 לכינור ולפסנתר וקונצ'רטי לפסנתר מאת שוסטקוביץ' – Harmonia mundi
2014 – "נישואי פיגארו" מאת מוצרט – Sony Classical
2014 – The Sound of Light – מוזיקה מאת ז'אן-פיליפ ראמו – Sony Classical
2014 – "כך עושות כולן" מאת מוצרט – Sony Classical
2015 – פולחן האביב מאת סטרבינסקי – Sony Classical
2016 – les Noces מאת סטרבינסקי, קונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי – Sony Classical
2016 – דון ג'ובני מאת מוצרט – Sony Classical
2016 – ויאצ'סלב ארטיומוב – הסימפוניה "Divine Art – "Gentle Emanation
2017 – הסימפוניה השישית של צ'ייקובסקי – Sony Classical
2018 – הסימפוניה השישית מאת מהלר – Sony Classical
2020 – הסימפוניה החמישית של בטהובן – Sony Classical
פעילותו בקולנוע

2009 – שיחק את תפקידו של לב לנדאו בדרמה הקולנועית "דאו" בבימוי איליה חרז'נובסקי
2013 – השתתף בסרט התעודה "Conduction" (ניצוח) של הבמאי אלכסיי לוגינוב
2020 – יחד עם סרגיי נורמאמד הפיק את הסרט "תוכנית ב" – על גורלם של מוזיקאי תזמורת MusicAeterna בתקופת מגפת הקורונה
הערות שוליים

↑  כתבה ב"באדישה צייטונג" Alexander Dick 2011
↑  "Foreigners Scoop Awards at Golden Mask Awards" The Moscow Times, 18 April 2011
↑  Susan Moore (2014-06-20). "Nosferatu, Perm Opera Ballet Theatre, Russia – review". Financial Times. נבדק ב-2017-04-06.
↑  אמיר מנדל – "חדוות הדיסק" – כתבה במוסף  "גלריה שישי" של העיתון "הארץ", 30 בדצמבר 2016, עמ' 43
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007343065705171  PLWABN: 9810577558505606  BnF: cb16020472c (data)  CiNii: DA15392651  GND: 139276645  ISNI: 0000 0000 8619 6905  LCCN: no2009068031  MusicBrainz: a68eae98-e3b3-422f-9c51-932fd1032c0d  NKC: xx0196205  RERO: 02-A017806312  SUDOC: 162411022  VIAF: 119169905   WorldCat (עם VIAF): 119169905 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תאודור קורנציס".
צילום משנת 2015
יוסי בניון

יוסף שי (יוסי) בניון (נולד ב-5 במאי 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
בניון החל את דרכו בהפועל באר שבע. לאחר מכן זכה בשתי אליפויות עם מכבי חיפה ובגיל 21 נבחר לכדורגלן העונה בישראל. את דרכו באירופה החל בראסינג סנטאנדר הספרדית, ולאחר מכן עבר לאנגליה ושיחק בליברפול, צ'לסי, ארסנל, וסטהאם וק.פ.ר. בגיל 34 חזר לליגה הישראלית וזכה בגביע המדינה עם מכבי חיפה, שיחק גם במכבי תל אביב ובמכבי פתח תקווה, ובגיל 39 פרש ממשחק פעיל במדי בית"ר ירושלים, לאחר כ-30 שנות קריירה מקצועית ככדורגלן.
בניון היה קפטן נבחרת ישראל במשך שנים רבות, והוא שיאן ההופעות של הנבחרת עם 102 הופעות, אשר במהלכן כבש 24 שערים. בניון נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים בישראל, וב-2019 אף נבחר על ידי עיתון "הארץ" כגדול כדורגלני ישראל בכל הזמנים. בתקשורת הישראלית זכה בניון בין היתר לכינויים "הילד" ו"היהלום", והיה מזוהה עם המספר 15 איתו שיחק לאורך כל הקריירה.
קריירה > תחילת הדרך

בניון גדל והתחנך בעיר דימונה. בצעירותו שיחק בקבוצת הילדים והנוער של הפועל באר שבע. בגיל 15 הצטרף לאקדמיית הכדורגל של מועדון אייאקס אמסטרדם שבהולנד ושם שיחק עד גיל 16. הוא שב לישראל בעקבות הבדידות והגעגועים שחש למשפחתו.
בגיל 17 עלה לקבוצת הבוגרים של הפועל באר שבע, אך לא הצליח להציל אותה מירידה לליגה הלאומית. משחקו האחרון במדי הפועל באר שבע היה נגד מכבי חיפה במחזור האחרון של עונת 1997/1998, בו ניצחה באר שבע 1–0 כאשר בניון בעט פנדל מכריע בדקה ה-90, שנהדף על ידי ניר דוידוביץ', אך השער הובקע בריבאונד (כדור חוזר). למרות זאת, הניצחון לא מנע את ירידתה של באר שבע, ותמונתו של בניון ממרר בבכי בעקבות זאת הפכה למפורסמת.
קריירה > מכבי חיפה

בסיום אותה עונה עבר בניון למכבי חיפה, כאשר הייתה הבנה בין נשיא מכבי חיפה יעקב שחר לנשיא הפועל באר שבע אלי ז'ינו שבניון יושבח בחיפה ושתי הקבוצות יתחלקו ברווחים על מכירת כרטיסו לאירופה.
בעונת 1998/1999, תחת הדרכתם של דושאן אוהרין ודניאל בריילובסקי, סייע בניון למכבי חיפה להעפיל לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, כאשר כבש את שער השוויון נגד פריס סן ז'רמן וכן כבש נגד ריד האוסטרית. בעונת 1999/2000 הציג עונה מוצלחת (19 שערים ו-16 בישולים) במדי הקבוצה, אך היא כללה גם עימות עם המאמן אלי כהן, שבו בניון לכאורה סירב להתחלף במהלך משחק. אירוע זה, בנוסף לשורת הפסדים, גרם להתפטרותו של כהן ולאכזבה במכבי חיפה.
בעונת 2000/2001, תחת הדרכתו של אברהם גרנט, הוביל בניון את מכבי חיפה לאליפות ראשונה אחרי 7 שנים ונבחר לשחקן העונה, כאשר הוא מסיים את העונה הן כמלך השערים של הקבוצה והן כמבשל המצטיין שלה (13 שערים ו-13 בישולים).
בניון היה פצוע בתחילת עונת 2001/2002, אך כשהחלים תרם רבות למשחקה של מכבי חיפה, שכללה בתקופה זו גם את השחקנים ג'ובאני רוסו, יעקובו איגביני וריימונדאס ז'וטאוטאס, וזכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות. בניון סיים את העונה עם 7 שערים ו-11 בישולים, ובסך הכל שיחק במכבי חיפה במשך ארבע עונות וכבש במדיה 55 שערים, כולל שני משחקים שבהם כבש שלושער.
קריירה > המעבר לאירופה

בעונה שלאחר מכן עבר בניון לשחק בראסינג סנטנדר בליגה הספרדית ונחשב לאחד מכוכבי המועדון. לאחר 3 עונות מוצלחות, שבהן היה ידוע בעיקר בשעריו מול ריאל מדריד, הוצע כרטיסו של בניון למכירה. ראסינג קבעה מחיר גבוה מאוד והיחידה שעמדה במחיר היא הקבוצה הרוסית פ.כ. מוסקבה, שבה סירב בניון לשחק. לאחר הורדת המחיר עלתה ההתעניינות גם מקבוצות אירופאיות נוספות.
ביולי 2005 חתם בניון בקבוצת וסטהאם יונייטד האנגלית, אחרי מרוץ צמוד שניהלו עליו וסטהאם ובולטון וונדררס.
הופעת הבכורה שלו במדי וסטהאם בליגה האנגלית הייתה הצלחה. בניון בישל שני שערים בניצחון 3–1 על בלקברן רוברס במחזור הראשון. את שערו הראשון במדי הקבוצה כבש באפטון פארק בניצחון הביתי 4–0 מול אסטון וילה. ב-13 במאי 2006 שיחק בגמר גביע ה-FA נגד ליברפול באצטדיון המילניום שבקארדיף, ובכך הפך לשחקן הישראלי הראשון במעמד.
קריירה > ליברפול

ב-11 ביולי 2007 עבר בניון מווסטהאם לליברפול, ששילמה עבורו 5 מיליון ליש"ט. הוא השתכר בליברפול כ-45 אלף פאונד לשבוע (כמיליון וחצי שקל בחודש). בעקבות המעבר, בניון הפך לשחקן הישראלי השלישי בליברפול בעשורים האחרונים, אחרי אבי כהן ורוני רוזנטל. בעונתו הראשונה בליברפול לבש בניון את חולצה מספר 11.
ב-25 בספטמבר 2007 הבקיע בניון את שער הבכורה שלו במדי ליברפול, במשחק מול רדינג במסגרת גביע הליגה. ב-29 בספטמבר כבש את שערו הראשון בליגה במדי הקבוצה, במשחק מול ויגאן את'לטיק.
ב-6 בנובמבר 2007 הבקיע בניון את שעריו הראשונים בליגת האלופות כאשר כבש שלושער, שהראשון שבהם הוא השער ה-500 של ליברפול באירופה, והוסיף 2 בישולים בניצחון 8–0 על בשיקטש הטורקית. זה היה גם הניצחון הגבוה ביותר של קבוצה כלשהי במסגרת ליגת האלופות. בסוף המשחק נבחר בניון לשחקן המצטיין של המשחק, ובאופ"א קבעו כי הוא השחקן המצטיין של המחזור במפעל. ב-22 באפריל 2008 רשם בניון הופעה בחצי גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי, שמאמנה אז היה אברהם גרנט. ב-30 באפריל 2008 פתח בגומלין חצי הגמר, ואף בישל שער לפרננדו טורס. עם עזיבתו של פיטר קראוץ' בקיץ שקדם לעונת 2008/2009, שב בניון ללבוש את חולצה מספר 15, עמה שיחק בקבוצות קודמות.
שנת 2009 הייתה שנת הפריצה של בניון בליברפול ובעקבותיה נבחר לספורטאי השנה של מעריב. ב-25 בפברואר כבש את שער הניצחון במשחק שמינית גמר ליגת האלופות מול ריאל מדריד בסנטיאגו ברנבאו. הייתה זו הפעם השנייה בלבד בה קבוצה אנגלית מנצחת את ריאל באצטדיונה. בהמשך העונה כבש בניון שערים חשובים נוספים ונבחר למצטיין בכמה משחקים. את עונת 2008/2009 סיים בניון עם 8 שערים בליגה (ו-9 שערים בכל המסגרות) ו-6 בישולים. בעקבות ביצועיו במהלך שנת 2009, הוארך חוזהו של בניון בליברפול לשנתיים נוספות (עד 2013). ב-12 בספטמבר 2009 כבש בניון שלושער במשחק ליגה נגד ברנלי. כיוון שכבש שלושער במשחק גביע כנגד האוואנט אנד ווטרלוויל, בעונתו הראשונה בליברפול, הפך לשחקן היחידי אי פעם שכבש שלושער גם בליגה, גם בגביע האנגלי וגם בליגת האלופות.
עונת 2009/2010 הייתה עונה לא טובה עבור ליברפול. היחסים בין בניון למנג'ר רפא בניטז התקררו, ובניון שיחק פחות בהרכב הפותח.
קריירה > צ'לסי

בעקבות המשבר הכלכלי אליו נקלעה ליברפול, נמכר בניון למועדון הצמרת האנגלי צ'לסי תמורת 6 מיליון ליש"ט, וב-1 ביולי 2010 הוא חתם על חוזה לארבע שנים במועדון. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך במשחק מגן הקהילה בו הפסידה הקבוצה למנצ'סטר יונייטד. במחזור השני בעונת 2010/2011 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה וקבע את תוצאת הסיום – 6–0 לצ'לסי. ב-22 בספטמבר סבל בניון מקריעה בגיד אכילס וב-18 באוקטובר עבר ניתוח בשוודיה, בעקבותיו נעדר לפרק זמן של כמעט חמישה חודשים, באפריל 2011 חזר ליטול חלק במשחקים רשמיים של הקבוצה. ביולי 2011 השתתף בניון במשחק ידידות של הקבוצה במלזיה, והקהל המוסלמי הפנה לעברו קריאות גזעניות. בעקבות תלונה רשמית של צ'לסי, התנצלה ההתאחדות המלזית בפני בניון והקבוצה. לאחר עונה שבה מיעט לשחק, ובעיקר בשל החתמתו של חואן מאטה בצ'לסי, החליטו בניון והנהלת המועדון לשחררו כדי שיוכל לעבור לקבוצה אחרת.
קריירה > ארסנל

ב-1 בספטמבר הושאל בניון לארסנל למשך עונה אחת, לאחר שיחה עם מאמנה, ארסן ונגר. בניון שיחק במדי ארסנל בפעם הראשונה ב-10 בספטמבר, אז השלים 28 דקות, וסייע לארסנל לנצח 1–0 את סוונסי. את שערו הראשון בניון כבש מול שרוסברי בגביע הליגה, וסייע לארסנל לנצח 3–1 בסיום. ב-6 בדצמבר כבש בניון שער מצמק בהפסדה של ארסנל בליגת האלופות, 1–3 לאולימפיאקוס בפיראוס – היה זה שערו הראשון של השחקן במפעל זה במדי התותחנים. ב-22 בדצמבר 2011 עלה בניון כמחליף בדקה ה-81 של משחק החוץ מול אסטון וילה, וכעבור 5 דקות הבקיע את שער הליגה הראשון שלו במדי ארסנל, שהיה גם שער הניצחון של ארסנל במשחק. במחזור שאחריו פתח בניון בהרכב ובישל בתיקו 1–1 מול וולבס. בחודשים ינואר ופברואר מיעט בניון לשחק במדי ארסנל וישב רבות על הספסל, כשלעיתים קרובות אף לא שולב כמחליף. בסוף פברואר 2012 חזר להרכב של ארסנל, ועזר לה לסיים במקום השלישי תוך כדי הבקעת שלושה שערים.
קריירה > סוף התקופה באנגליה

ב-1 בספטמבר 2012 הושאל בניון לווסטהאם יונייטד, בה החל את הקריירה שלו בפרמייר ליג. ב-1 בינואר 2013 סיים את תקופת ההשאלה שלו בווסטהאם לאחר ששותף ב-6 משחקי ליגה בלבד, וחזר לצ'לסי. באותה עונה שותף בחמישה משחקים במסגרת הליגה האירופית, ובתום העונה זכה בתואר זה עם צ'לסי, על אף שלא שותף במשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון. עם סיום חוזהו שוחרר מהמועדון.
ב-10 בדצמבר 2013 חתם בניון בקווינס פארק ריינג'רס מהצ'מפיונשיפ עד תום עונת 2013/2014 וקיבל את המספר 35. ב-21 בדצמבר 2013, ערך בניון את הופעת הבכורה שלו בק.פ.ר כשעלה כמחליף בדקה ה-68 בהפסד קבוצתו 0–1 ללסטר סיטי. ב-22 במרץ 2014, אחרי שנתיים של בצורת, כבש בניון שער בניצחון של ק.פ.ר 3–1 על מידלסברו. בסך הכל הבקיע עד סוף העונה שלושה שערים ב-16 הופעות, וסייע להעפלתה של הקבוצה לפרמייר ליג.
קריירה > החזרה לישראל

ב-6 ביוני 2014 סיכם בניון את תנאיו לשנתיים במכבי חיפה, תמורת 500 אלף דולר לעונה, ובתום חוזהו יתמנה לתפקיד המנהל הספורטיבי במועדון. בעקבות פרישתו של יניב קטן מונה בניון לקפטן הקבוצה. ב-6 בספטמבר 2014 נפצע בניון במהלך משחק קדם עונה במסגרת גביע הטוטו מול בני סכנין וסבל מקרע חלקי ברצועה הפנימית שהשבית אותו במשך שלושה שבועות. את הופעת הבכורה המחודשת שלו בליגת העל ערך בניון ב-28 בספטמבר 2014, בניצחון קבוצתו 3–1 על הפועל פתח תקווה במסגרת המחזור השלישי של עונת 2014/2015. ב-14 בדצמבר 2014, יותר מ-12 שנים לאחר שערו האחרון בליגה הישראלית, כבש בניון את שער הבכורה שלו לעונה זו, בניצחון 4–0 בדרבי מול הפועל חיפה. בסך הכל כבש בעונה זו 5 שערים ובישל 4 ב-26 הופעות בליגת העל. בעונתו השנייה בחיפה התגלעו חיכוכים בין בניון לקהל, אך בליגה הוא כבש 6 שערים ובישל 4 נוספים. ב-24 במאי 2016 זכה עם מכבי חיפה בגביע המדינה לאחר 18 שנה שבה המועדון לא זכה בתואר. היה זה גם גביע המדינה הראשון והיחיד שבניון זכה בו בישראל. לאחר משחק הגמר, בו ניצחה חיפה עם בניון בהרכב 1-0 את מכבי תל אביב, הודיע כי יעזוב את מכבי חיפה לטובת קבוצה אחרת, עם רמיזה שמדובר במכבי תל אביב, איתה יש לחיפה יריבות ספורטיבית ממושכת, והדבר החריף עוד יותר את הקרע בין בניון לאוהדים.
ב-13 ביוני 2016 חתם בניון במכבי תל אביב לעונה אחת. ב-7 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי מכבי תל אביב וכבש את שער הניצחון (1–0) על גוריצה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעונת 2016/2017 כבש בניון גם שער אחד בליגה, שער אחד בגביע ושער אחד בגביע הטוטו, העפיל עם הקבוצה לגמר הגביע וסיים עמה במקום השני בליגת העל.
ביוני 2017 חתם בניון לעונה אחת בבית"ר ירושלים. ב-29 ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כאשר עלה כמחליף מול ואשאש ההונגרית בסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית. בניון כבש במשחק זה את שערו הראשון במדי בית"ר ירושלים, ובישל שער נוסף מה שהוביל למהפך מ-1–3 ל-4–3 בכ-4 דקות בלבד. ב-15 בנובמבר 2017 קיימה בית"ר משחק אימון נגד מ.ס. דימונה בפגרת הליגה, וכמחווה לעיר ולמועדון בו שיחק כילד, עלה לשחק במדי דימונה במחצית השנייה של המשחק, ואף ענד את סרט הקפטן במדי שתי הקבוצות.
ב-26 בינואר 2018 הודיע בניון על עזיבת בית"ר ירושלים, לאחר שכמעט ולא שותף במשחקי הקבוצה בחודש שקדם לכך והתאכזב מכמות הדקות שקיבל, וב-30 בינואר חתם לעונה וחצי בקבוצת מכבי פתח תקווה. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 3–0 על הפועל אשקלון, בו כבש את שער הבכורה שלו ובישל שער נוסף. עד תום עונת 2017/2018 כבש בניון ארבעה שערי ליגה בעשר הופעות במדי מכבי פתח תקווה. בתחילת עונת 2018/2019 כבש בניון שלושה שערים ב-12 הופעות ליגה, אך ב-12 בדצמבר 2018 שוחרר ממכבי פתח תקווה לאור יחסיו המעורערים עם המאמן אלישע לוי.
ב-1 בינואר 2019 חתם בניון לחצי עונה בבית"ר ירושלים. ב-11 באפריל 2019 הודיע שבסיום העונה יפרוש ממשחק פעיל, והקבוצה הודיעה שיקבל את תפקיד המנהל המקצועי במועדון. ב-4 במאי 2019 ערך בניון את משחקו האחרון בליגת העל, מול מ.ס. אשדוד. לפני המשחק נערך לו טקס פרידה. ב-21 במאי 2019 ערך את הופעתו האחרונה במדי בית"ר ירושלים, במשחק ידידות מול אתלטיקו מדריד, במה שלמעשה היה משחקו האחרון בקריירה, לאחריו הוא פרש - אחרי כ-30 שנות קריירה, בגיל 39 שנים ו-16 ימים.
נבחרת ישראל

בניון ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ישראל ב-18 בנובמבר 1998, במשחק ידידות מול נבחרת פורטוגל. את שער הבכורה בנבחרת כבש ב-5 בספטמבר 1999 מול נבחרת קפריסין, במסגרת מוקדמות יורו 2000.
בניון כבש פעמיים שלושער במדי הנבחרת: ב-8 בספטמבר 1999 מול נבחרת סן מרינו, וב-2 בספטמבר 2010 מול נבחרת מלטה.
במוקדמות מונדיאל 2006 הפך בניון לשחקן בולט בנבחרת, והרבה לכבוש שערים. בין השאר ראויים לציון הצמד אשר כבש בניון נגד נבחרת שווייץ, בתיקו 2–2 בינה לבין ישראל. למרות זאת, הנבחרת לא הצליחה להעפיל למונדיאל. ב-7 באוגוסט 2006 מונה בניון על ידי מאמן הנבחרת, דרור קשטן, לקפטן הנבחרת.
ב-11 בפברואר 2009 הבקיע בניון את שער הניצחון במשחק הידידות מול נבחרת הונגריה, שערו ה-19 בנבחרת, והעפיל למקום השישי בטבלת כובשי השערים של הנבחרת בכל הזמנים. ב-5 בספטמבר, במהלך המשחק המכריע נגד נבחרת לטביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, הוחלף בניון בדקה ה-67 על ידי המאמן דרור קשטן. בניון מחה על החילוף וסינן קללה, בתגובה קילל אותו עוזר המאמן משה סיני, והשניים התעמתו עד ששחקני הספסל הפרידו ביניהם. התקרית גרמה לרוב האוהדים לעזוב את המגרש 20 דקות לפני סיום המשחק ולקרוא לקשטן להתפטר. מאוחר יותר, יישבו בניון, קשטן וסיני את ההדורים ביניהם ובניון פתח במשחק נגד נבחרת לוקסמבורג.
ב-2 בספטמבר 2010 הבקיע יוסי בניון שלושער בניצחון הנבחרת 3–1 על נבחרת מלטה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל 2012 ועלה למקום השלישי בטבלת כובשי השערים של נבחרת ישראל בכל הזמנים בצוותא עם רונן חרזי, כשבמאזנו 23 שערים.
ב-4 ביוני 2011 הבקיע שער נגד נבחרת לטביה, ועלה למקום השני בטבלת כובשי השערים של נבחרת ישראל בכל הזמנים, בצוותא עם שייע פייגנבוים, כשבמאזנו 24 שערים.
ב-29 במאי 2014 שבר את שיא ההופעות של אריק בנדו, כשערך את הופעתו ה-95 במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת מקסיקו. ב-6 ביוני 2017 ערך את הופעתו ה-98 במשחק ידידות מול נבחרת מולדובה, ושבר את השיא לשחקן המבוגר ביותר ששיחק במדי הנבחרת. ב-5 בספטמבר 2017 ערך את הופעתו ה-100 במדי הנבחרת כאשר נכנס בתור מחליף מול נבחרת איטליה, והיה לשחקן הראשון שצבר 100 הופעות במדי הנבחרת.
ב-9 באוקטובר 2017 ערך את הופעתו ה-102 במדי הנבחרת כאשר נכנס בתור מחליף מול נבחרת ספרד, והפך לשחקן המבוגר ביותר ששיחק במדי נבחרת ישראל - בן 37 שנים ו-166 ימים.
אחרי פרישה

ב-11 באפריל 2019 הודיעה בית"ר על מינויו של בניון למנהל המקצועי של המועדון לתקופה של שנתיים. ב-28 באוגוסט 2020 התפטר בניון מתפקידו כמנהל המקצועי של בית"ר ירושלים, אחרי פיטוריו של המאמן רוני לוי, בניגוד לדעתו.
אחרי פרישה > כמנהל מקצועי של נבחרת ישראל

ב-9 במרץ 2022 המליצה ועדת האיתור של נבחרת ישראל על מינויו של בניון למנהל המקצועי של נבחרת ישראל. ב-16 במרץ 2022 מונה בניון מיידית ורשמית למנהל המקצועי של נבחרת ישראל לאחר אישור הוועדה. כבר למחרת המינוי פיטר בניון את מאמן הנבחרת הזמני מרקו בלבול מאימון הנבחרת הבוגרת וגם מתפקידו המקורי בנבחרת הנוער, וזאת בשל חילוקי דעות מקצועיים. במהלך היותו מנהל מקצועי של נבחרת ישראל קיבל החלטות שנויות במחלוקת להשהות שחקנים בשל ענייני משמעת כאשר המקרה הבולט ביותר הוא של ערן זהבי. במהלך היותו מנהל מקצועי הנבחרת כשלה במוקדמות יורו 2024 חרף בית קל יחסית שקיבלה. בעקבות הכישלון בניון סיים את תפקידו כמנהל המקצועי של נבחרות ישראל הבוגרת והצעירות.
סגנון משחק

מאז ילדותו בניון נחשב לעילוי ושחקן וירטואוזי. הוא שיחק בחלק ההתקפי של המגרש בעמדות שונות כגון קשר התקפי מרכזי, קשר התקפי ימני/שמאלי, חלוץ מקשר או "שחקן חופשי" בחלק ההתקפי. בניון היה ידוע ביצירתיות שלו והצטיין הן בהבקעת שערים והן בבישול שערים. בנוסף, בניון לא היה בעל יכולות פיזיות עילאיות אך הוא חיפה על כך בעזרת יכולות כדרור (דריבל) ואחד-על-אחד מצוינות, מיקום טוב, מסירות מדויקות וניהול משחק.
ב-12 ביולי 2011, במהלך משחק ידידות של צ'לסי, הקפיץ בניון את הכדור על העקב שלוש פעמים ואז עוד פעם אחת מעל השוער.
משפחה

בניון נולד ליהודה "דודו" בניון, בלם עבר במדי הפועל דימונה, וזרי לבית בן חיים, שניהם עולים ממרוקו.
בגיל 22 התחתן בניון עם מירית, שהייתה חברתו מזה שבע שנים, אותה הכיר בתיכון בו למדו יחדיו בעיר דימונה. לזוג שלושה בנים ושתי בנות והם מתגוררים ברמת השרון.
יוסי בניון הוא בן דודו מדרגה שנייה של הזמר עמיר בניון.
תארים

אליפות (2): 2000/2001, 2001/2002
גביע המדינה: 2015/2016
הליגה האירופית: 2012/2013
כדורגלן העונה בישראל: 2000/2001
מלך הבישולים של ליגת העל (2): 1999/2000, 2000/2001
הערות שוליים

↑  בניון נבחר בפרויקט מיוחד שערך ידיעות אחרונות לנבחרת ישראל של כל הזמנים
↑   העם הנבחר: 71 הכדורגלנים הגדולים בתולדות המדינה. פרויקט מיוחד, באתר הארץ, 7 במאי 2019
↑  יעקב זיו, יונתן הללי ויניב טוכמן, יוסי בניון בחר בווסטהאם, בולטון מאוכזבת, באתר nrg‏, 15 ביולי 2005
↑  יעקב זיו, "בניטס לחץ עלינו, אני מאושר שהעסקה נסגרה", באתר nrg‏, 10 ביולי 2007
↑  שער ניצחון מבריק לבניון, רק תיקו לגרנט, באתר nrg‏, 29 בספטמבר 2007
↑  nrg מעריב, שלושער ו-2 בישולים לבניון ב-0–8 של ליברפול, באתר nrg‏, 6 בנובמבר 2007
↑  יעקב זיו ודניאל שחק, העיתונות האנגלית בטירוף: יוסי שולט, באתר nrg‏, 7 בנובמבר 2007
↑  nrg מעריב, אנגליה: שלושער לבניון, שער לתמיר כהן, באתר nrg‏, 12 בספטמבר 2009
↑  יוני הללי, רשמית: יוסי בניון חתם בצ'לסי, באתר nrg‏, 2 ביולי 2010
↑  נדב צנציפר, יוסי בניון הודיע סופית: "אני עוזב את צ'לסי", באתר ynet, 29 באוגוסט 2011
↑  שער ניצחון לבניון ב-1:2 על וילה: שמח שזה הגיע, באתר ONE‏, 21 בדצמבר 2011
↑  מוטי פשכצקי, ‏שוב פטיש. בניון עבר לווסטהאם: "מאושר לחזור, זה מועדון אדיר", באתר ערוץ הספורט, 1 בספטמבר 2012
↑  מערכת אתר ערוץ הספורט, ‏יוסי בניון חתם בק.פ.ר: אני כבר לא יכול לחכות, באתר ערוץ הספורט, 10 בדצמבר 2013
↑  אחרי בצורת של שנתיים: יוסי בניון כבש במדי ק.פ.ר, באתר ערוץ הספורט, 22 במרץ 2014
↑  יניב טוכמן‏, יוסי בניון חתם במכבי תל אביב לעונה, באתר וואלה, 13 ביוני 2016
↑  גידי ליפקין, ‏בניון הצטרף לבית"ר: הקבוצה שאהדתי כל חיי, באתר ONE‏, 19 ביוני 2017
↑  נדב צנציפר, בניון הודיע על עזיבה: "ניסיתי לא להגיע למצב הזה", באתר ynet, 26 בינואר 2018
↑  איציק יצחקי‏, "יוסי בניון חתם לעונה וחצי במכבי פתח תקוה, ירוויח כ-180 אלף דולר בעונה", באתר וואלה, 30 בינואר 2018
↑  אופיר סער‏, יוסי בניון עזב את מכבי פתח תקוה אחרי שיחה עם אבי לוזון, באתר וואלה, 12 בדצמבר 2018
↑  אופיר סער‏, בית"ר ירושלים: יוסי בניון חתם רשמית עד לתום העונה, באתר וואלה, 1 בינואר 2019
↑  אופיר סער‏, בית"ר ירושלים הודיעה: יוסי בניון יפרוש וימונה למנהל המקצועי, באתר וואלה, 11 באפריל 2019
↑  אופיר סער‏, יוסי בניון בכה מהתרגשות בטקס הפרישה שלו: "תודה לכדורגל שיחיה בתוכי לנצח", באתר וואלה, 4 במאי 2019
↑  ‏מחושך למאור: בית"ר סיימה עונה קשה עם 1:2 יוקרתי על אתלטיקו מדריד, באתר ספורט1, 21 במאי 2019
↑  גיא בן זיו, ‏יוסי בניון הודיע על סיום תפקידו בבית"ר ירושלים, באתר ONE‏, 28 באוגוסט 2020
↑  יניב טוכמן‏, ועדת האיתור המליצה על יוסי בניון כמנהל מקצועי לנבחרת ישראל, באתר וואלה, 9 במרץ 2022
↑  רשמית: בניון מונה למנהל המקצועי של הנבחרת, באתר ONE‏, 16 במרץ 2022
↑  מוטי פשכצקי, ‏דרמה: בניון שיחרר את בלבול מאימון הנבחרת, באתר ערוץ הספורט, 17 במרץ 2022
↑  קצב: "ערן היה מוכן לשלם על חדר לעצמו", באתר ערוץ הספורט, 15 בספטמבר 2022
↑  גידי ליפקין, ‏רשמית: בניון סיים את תפקידו בנבחרת ישראל, באתר ONE‏, 26 במרץ 2024
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, קליפ היום: השער הגדול של יוסי בניון, באתר וואלה, 13 ביולי 2011
בניון במדי ליברפול, 2009
בניון במדי צ'לסי, 2010
בניון במדי ארסנל, 2011
בניון במדי מכבי חיפה, 2015
קת'י הוקול

קת'לין קורטני הוקול (באנגלית: Kathleen Courtney Hochul; נולדה ב-27 באוגוסט 1958) היא פוליטיקאית אמריקאית ומשפטנית לשעבר המכהנת כמושלת ניו יורק. הוקול הושבעה לתפקידה כמושלת ניו יורק ב-24 באוגוסט 2021, בעקבות התפטרותו של המושל אנדרו קואומו. היא האישה הראשונה בתפקיד המושל.
בשנים 2015–2021 כיהנה כסגנית מושל ניו יורק ובשנים 2011–2013 הייתה חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-26 של ניו יורק.
הוקול הייתה עורכת דין ועוזרת פרלמנטרית בטרם כיהנה כחברת מועצת העיירה המבורג בין השנים 1994–2007. מ-2007 עד 2011 הייתה ראשת מחוז אירי, זאת לאחר שכיהנה כסגנית ראש המחוז בשנים 2003–2007.
במאי 2011 זכתה הוקול בבחירות מיוחדות למילוי מקומו של כריס לי הרפובליקני אחרי שעזב את הקונגרס האמריקאי כנציג מחוז הקונגרס ה-26 של ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית, ובכך נעשתה הוקול לדמוקרטית הראשונה שייצגה את המחוז מזה ארבעים שנה. את תפקיד זה מילאה בשנים 2011–2013 עד להתכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית. הוקול הפסידה בבחירות לתקופת כהונה מלאה ב-2012 לבכיר מחוז אירי לשעבר, כריס קולינס, אחרי שהגבולות וההרכב הדמוגרפי של המחוז השתנו בתהליך החלוקה מחדש של מחוזות הבחירה בניו יורק.
לאחר שעזבה את הקונגרס עבדה כמומחית ליחסי ממשל בבנק M&T שבבאפלו. בבחירות 2014 המושל קואומו בחר בהוקול כעמיתתו למירוץ בבחירות שנערכו באותה השנה לתפקיד המושל. לאחר שניצחו בבחירות, התמנתה הוקול לסגנית המושל. קואומו והוקול נבחרו מחדש בבחירות 2018. לאחר התפטרותו של קואומו בשל שערוריות אחדות, הוקול נכנסה למלא את מקומו החל משלהי אוגוסט 2021. בבחירות 2022, התמודדה על קדנציה מלאה לתפקיד המושל, מול חבר הקונגרס הרפובליקני לי זלדין. היא קיבלה כ-52% מהקולות ונבחרה לקדנציה מלאה ביחד עם אנטוניו דלגאדו כסגנה.
ביוגרפיה > ראשית חייה

הוקול נולדה בשם קת'לין קורטני בבאפלו שבניו יורק, השנייה מבין ששת ילדיהם של ג'ון פ. "ג'ק" קורטני ופטרישיה אן "פט" (רוצ'פורד) קורטני, עקרת בית. בראשית חייה התמודדה משפחתה של הוקול עם קשיים כלכליים והתגוררה במשך תקופה בקרון מגורים (טריילר) בסמוך לבית חרושת לייצור פלדה. עם זאת, כאשר הוקול החלה את לימודיה הגבוהים, החל אביה לעבוד בחברת טכנולוגיות מידע ותקשורת שבהמשך עמד בראשה. משפחתה אירית-קתולית.
כשהייתה סטודנטית באוניברסיטת סירקיוז דבק בהוקול החיידק הפוליטי, ותחילת פעילותה הפוליטית נעוצה בהובלת חרם צרכנים על חנות הספרים של האוניברסיטה בגין גביית מחירים גבוהים ויוזמה כושלת לקרוא לאצטדיון האוניברסיטה על שם הבוגר שדרס את שחקן הפוטבול ארני דייוויס. הוקול ביצעה פעולות שדלנות באוניברסיטה כדי להסיר השקעות לימודיות בדרום אפריקה בשל מדיניות האפרטהייד בה, ובאביב 1979 עיתון הסטודנטים "דיילי אורנג'" העניק לה דירוג "A", וציין את השינויים שהתחוללו בקמפוס בין היתר בזכותה כראיה. בשנת 1980 השלימה לימודי תואר ראשון, ואת התואר השני שלה במשפטים קיבלה מבית הספר למשפט של האוניברסיטה הקתולית של אמריקה.