stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלוחת הנסן
היסטוריה

השלוחה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות תצלומי אוויר שערך צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
שמה של השלוחה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והיא נקראת על שם לודוויג הנסן שהיה אחד מחברי הצוות של האונייה Fram שהביאה את משלחת הקוטב הדרומי בראשות רואלד אמונדסן בין השנים של 1910–1912, וזאת לאחר שאמונדסן קרא לאחד ההרים באזור "הר ל. הנסן" אולם לא ברור כיום לאיזה הר.
הערות שוליים

↑  קרוי גם הר הנסן
1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
פארק פרובינציאלי

הפארק הפרובינציאלי איסצ'יגואלסטו
פארק פרובינציאלי (באנגלית: provincial park) או פארק טריטוריאלי (באנגלית: territorial park) הוא פארק או שמורת טבע המנוהלים על ידי אחד הפרובינציות, הטריטוריות או המחוזות של מדינה, בניגוד לפארק לאומי המנוהל ברמה המדינתית.
מדינות בהן יש מחוזות או טריטוריות, ובהתאם פארקים פרובינציאליים הן: ארגנטינה, בלגיה, קנדה, ודרום אפריקה.
ארגנטינה

פארקים פרובינציאליים (בספרדית: Parques Provinciales) בארגנטינה הם:
פארקי פרובינציית מיסיונס הם: הפארק הפרובינציאלי אורוגוו-אי, והפארק הפרובינציאלי אזמרלדה.
בפרובינציית סן חואן מצוי הפארק הפרובינציאלי איסצ'יגואלסטו (המכונה גם "עמק הירח" - "Valle de la Luna", בשל מראהו).
בפרובינציית מנדוסה מצוי הפארק הפרובינציאלי אקונקאגואה.
במחוז בואנוס איירס מצוי הפארק הפרובינציאלי פראירה איראאולה.
בלגיה

הפארקים הפרובינציאליים בבלגיה (בצרפתית: domaines provinciaux) הם הפארק הפרובינציאלי בואה דה רווה (Bois des Rêves), הפארק הפרובינציאלי שבטון (Chevetogne), הפארק הפרובינציאלי הלסין (Hélécine), הפארק הפרובינציאלי פאלון, והפארק הפרובינציאלי וגימון (Wégimont). פארקים אלה כוללים אזורי נופש ופעילויות נופש כגון שחייה, שייט בקאנו, מסלולי הליכה, ואתרי מחנאות, וכן שטחי אזורים מוגנים (המהווים חלק קטן מהפארקים).
קנדה

הפארקים הפרובינציאליים בקנדה (באנגלית: Provincial parks) הם אזורים מוגנים (וכן אזורים תת-מימיים מוגנים), שהוכרזו על ידי ממשלות הפרובינציות כאזורים מוגנים, במטרה להגן על אזורי טבע או אזורים היסטוריים, וכן לאפשר פעילות נופש ופנאי ותיירות.
הפארק הפרובינציאלי הראשון הוכרז בשנת 1885 והוא הפארק הפרובינציאלי המלכה ויקטוריה ליד מפלי הניאגרה.
הגדול בפארקים הפרובינציאלים הוא הפארק הפרובינציאלי דב הקוטב, ששטחו 595,200 דונמים, בסמוך למפרץ הדסון.
למרות מחוזי פארקים בקנדה הם לא זהים לפארקים הלאומיים, המבנים שלהם ומטרותיהם דומות מאוד. לפארקים הפרובינציאליים והטריטוריאליים מספר קטגוריות. פארקים עשויים להיות שמורות טבע בלי מתקנים לשימוש על ידי הציבור הרחב או פארקים המציעים שירותים רבים למבקרים, ובהם: מסלולי אופניים או מסלולי הליכה, או מסלולי רכיבה על אופנועי שטח, שייט בקאנו או קיאק (לעיתים ניתנים להשכרה), אתרי מחנאות, חופי רחצה ואף אתרי צלילה.
דרום אפריקה

הפארק הפרובינציאלי נוואנדי הוא שמורת טבע המצויה בחלקו הצפוני של מחוז לימפופו בדרום אפריקה.
הפארק הפרובינציאלי סכר מוקולו, מקיף את אזור סכר מוקולו על נהר מוקלו, צפונית לפארק הפרובינציאלי לאפאלאלה.
הפארק הפרובינציאלי חוות לטאבה מצוי אף הוא בפרובינציית לימפופו בסמוך לפארק קרוגר ושטחו כ-420,000 דונמים. נהר לטאבה זורם דרך הפארק.
הערות שוליים

↑  עמק הירח
↑  פארק פראיה איראוולה באתר פרובינציית בואנוס איירס
↑  אתר הפארק הפרובינציאלי בואה דה רווה
↑  אתר הפארק הפרובינציאלי הלסין
↑  הפארק הפרובינציאלי פאלון
↑  הפארק הפרובינציאלי וגימון
1 2 3 4  פארקים פרובינציאליים - אתר האנציקלופדיה הקנדית
1 2  אתר התיירות של לימפופו
אזור משחקים בפארק הפרובינציאלי שבטון
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1975

| --- | --- |

האצטדיון בו נערכו משחקי תחרויות היחידים
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  27 באוגוסט 1975 – 8 בספטמבר 1975 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  95 
 עיר מארחת:  ניו יורק
 אצטדיון:  מועדון הטניס וסט סייד
 זוכה:  גברים:מנואל אורנטס (ספרד) נשים:כריס אוורט (ארצות הברית) זוגות גברים:ג'ימי קונורס (ארצות הברית)/איליה נסטסה (רומניה) זוגות נשים:מרגרט קורט (אוסטרליה)/וירג'יניה וייד (הממלכה המאוחדת) זוגות מעורבים:רוזמרי קזאלס/דיק סטוקטון (ארצות הברית)
 www.usopen.org
 
 → אליפות ארצות הברית הפתוחה 1974 אליפות ארצות הברית הפתוחה 1976 ← 
 
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1975 הייתה תחרות טניס שנערכה על משטח חימר במועדון הטניס וסט סייד בקווינס. זו הייתה ליפות ארצות הברית הראשונה שנערכה על מגרשי חימר. התחרויות התחילו ב-27 באוגוסט והסתיימו ב-7 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-95 מאז ייסודה.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
כריס אוורט (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחה בתחרות
וירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה), מנצחת תחרות 1968, הודחה בחצי הגמר
מרטינה נברטילובה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחה בחצי הגמר
איבון גולגונג (אוסטרליה אוסטרליה), הפסידה במשחק הגמר
מרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחת תחרויות 1962, 1965, 1969, 1970 ו-1973, הודחה ברבע הגמר
אולגה מורוזובה (ברית המועצות ברית המועצות), הודחה בסיבוב השני
פרנסואז דיר (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השני
ג'ולי הלדמן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בסיבוב השני
מנצחת תחרות 1974 בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) לא השתתפה. במשחק הגמר כריס אוורט (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשה עם איבון גולגונג (אוסטרליה אוסטרליה) וניצחה בשלוש מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות צרפת הפתוחה. לאיבון גולגונג זה היה הפסד שלישי ברציפות בגמר תחרות הנשים באליפות ארצות הברית הפתוחה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר |  |  | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר |
 
|   |  1 |   ארצות הברית כריס אוורט | 6 | 6 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  - |   אוסטרליה קרי רייד | 2 | 1 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  - |   אוסטרליה קרי רייד | 2 | 1 |   |   |   |  1 |   ארצות הברית כריס אוורט | 6 | 6 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |  1 |   ארצות הברית כריס אוורט | 6 | 6 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |  3 |   צ'כוסלובקיה מרטינה נברטילובה | 4 | 4 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  3 |   צ'כוסלובקיה מרטינה נברטילובה | 6 | 6 |   |   |   |  3 |   צ'כוסלובקיה מרטינה נברטילובה | 4 | 4 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  3 |   צ'כוסלובקיה מרטינה נברטילובה | 6 | 6 |   |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  5 |   אוסטרליה מרגרט קורט | 2 | 4 |   |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  1 |   ארצות הברית כריס אוורט | 5 | 6 | 6 |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  4 |   אוסטרליה איבון גולגונג | 7 | 4 | 2 |
|   |  - |   יפן קזוקו סוואמצו | 6 | 5 |   |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  4 |   אוסטרליה איבון גולגונג | 7 | 7 |   |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  4 |   אוסטרליה איבון גולגונג | 7 | 7 |   |   |   |  4 |   אוסטרליה איבון גולגונג | 7 | 6 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |  4 |   אוסטרליה איבון גולגונג | 7 | 6 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |  2 |   בריטניה וירג'יניה וייד | 5 | 1 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  - |   גרמניה המערבית קטיה אבינגהאוס | 3 | 0 |   |   |   |  2 |   בריטניה וירג'יניה וייד | 5 | 1 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  - |   גרמניה המערבית קטיה אבינגהאוס | 3 | 0 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  2 |   בריטניה וירג'יניה וייד | 6 | 6 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 63 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
בריאן גוטפריד (ארצות הברית ארצות הברית) וראול רמירס (מקסיקו מקסיקו), הודחו בשמינית הגמר
ז'ואן ז'יסברט ומנואל אורנטס (ספרד (1945-1977) ספרד), הודחו בשמינית הגמר
סטן סמית' ובוב לוץ (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרויות 1968 ו-1974, הודחו בסיבוב הראשון
יורגן פסבינדר והאנס-יורגן פומן (מקסיקו מקסיקו), הודחו בשמינית הגמר
.
בוב יואיט ופרו מקמילן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו בסיבוב הראשון
ג'ימי קונורס (ארצות הברית ארצות הברית) ואיליה נסטסה (רומניה (1965-1989) רומניה), ניצחו בתחרות
ויטס גרולייטיס וסנדי מאייר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
מנצחי תחרות 1974 סטן סמית' ובוב לוץ (ארצות הברית ארצות הברית) הודחו בסיבוב הראשון. במשחק הגמר ג'ימי קונורס (ארצות הברית ארצות הברית) ואיליה נסטסה (רומניה (1965-1989) רומניה) נפגשו עם הזוג הלא מדורג טום אוקר (הולנד הולנד) ומרטי ריסן (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו בשתי מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
כריס אוורט (ארצות הברית ארצות הברית)/מרטינה נברטילובה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחו בחצי הגמר
פרנסואז דיר (צרפת צרפת)/בטי שטוב (הולנד הולנד), מנצחות תחרות 1972, הודחו בחצי הגמר
מרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה)/וירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה), ניצחו בתחרות
רוזמרי קזאלס ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות תחרות 1974, הפסידו בגמר
במשחק הגמר מנצחות תחרות 1974 רוזמרי קזאלס ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשו עם מרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה) ווירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה) (מנצחות תחרות 1973) והפסידו בשלוש מערכות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
מרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה) ומרטי ריסן (ארצות הברית ארצות הברית) הודחו בחצי הגמר
בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) ופרד סטולי (אוסטרליה אוסטרליה), הפסידו במשחק הגמר
פם טיגררן (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ף מסטרס (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרות 1974, הודחו ברבע הגמר
רוזמרי קזאלס ודיק סטוקטון (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
מנצחי תחרות 1974 פם טיגררן (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ף מסטרס (אוסטרליה אוסטרליה) הודחו ברבע גמר. במשחק הגמר רוזמרי קזאלס ודיק סטוקטון (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשו עם בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) ופרד סטולי (אוסטרליה אוסטרליה) וניצחו ב-3 מערכות.
מנואל אורנטס, מנצח התחרות
כריס אוורט, מנצחת התחרות
יעל ניברון

| --- | --- |

יעל ניברון
 לידה:  8 באוקטובר 1985 (בת 39) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
יעל ניברון (נולדה ב-8 באוקטובר 1985) היא שחקנית, מחזאית, תסריטאית ובמאית קולנוע ותיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה

יעל ניברון גדלה בתל אביב. בוגרת בהצטיינות של תיכון חדש ע"ש יצחק רבין, בו הרחיבה תיאטרון ופיזיקה.
מגיל צעיר רקדה בלט קלאסי, ובהמשך ג'אז מודרני ובלט מודרני. היא הופיעה עם להקתה בישראל ובצרפת, ובשנת 2003 רקדה באנסמבל להקת "בת-שבע".
בצה"ל שירתה בחיל האוויר כמדריכת סימולטורים (מאמנת טיסה) על מטוס קרב, ולקראת סיום שירותה, פיקדה על קורס מדריכות הסימולטור.
ניברון היא בוגרת בית הספר למשחק הדרך - בית הספר לביטוי בימתי. במסגרת לימודיה, למדה גם משחק מול מצלמה אצל רות דייכס. עם סיום לימודיה, למדה את שיטת איוונה צ'בק (בהנחיית אלון נוימן ושחר רוזן) ומשחק אצל נולה צ'לטון. בהמשך, למדה תסריטאות אצל אבנר ברנהיימר.
יעל ניברון נשואה לגיא מלצר, טייס ויזם במקצועו. ב-2018 נולדה בתם הבכורה וב-2021 נולד בנם השני.
קריירה > כתיבה ובימוי

בשנת 2013 עלה בתיאטרון תמונע המחזה "Melting פות" שיצרה וכתבה ניברון יחד עם שניים מחבריה לכיתת המשחק (עומרי לוי ואוריין גליקסברג פרתם) ויחד עם יהושע סובול ובבימויו. *ובה משחקת כנזכר לעיל.
בשנת 2016 עלה בבכורה בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא, המחזה הקצר "למר וייסברג אין רגל", שכתבה ניברון יחד עם אילה שיפטן. המחזה עלה בבימויו של יאיר שרמן.
סרט הביכורים שלה (תסריטאית ובמאית), הסרט קצר 'בוידעם', בתמיכת קרן מקור ובהפקתו של קובי עזרן, הוקרן בין היתר בפסטיבלי הסרטים בטירנה (אלבניה) ובגאושיונג (טיוואן), 2022.
ב-2022, ביימה את ההצגה "מחכים לציפורים" מאת יהושע סובול, ההצגה רצה בתיאטרון האינקובטור.
ב-2024, עלתה ההצגה "האירוע" שניברון כתבה וביימה בתיאטרון החאן ובתיאטרון הקאמרי. *ובה משחקת כנזכר לעיל.
ב-7 בינואר 2025  הוקרן בבכורה בפסטיבל חיפה, סרטה הקצר השני (תסריטאית ובמאית), "פיל במדבר". הסרט בתמיכת קרן קולנוע נגב וקרן מקור, הופק על ידי קובי מזרחי ועדי נבון. *ובו ניברון משחקת כנזכר לעיל.
הערות שוליים

↑  Melting פות באתר תיאטרון תמונע
↑  שרון שפורר,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'כשהמקורבים של שוטה חובל משתלטים על המרתף, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2012
↑  אנה ואנה באתר תיאטרון תמונע
↑  חתול שחור עבר באתר תיאטרון תמונע
↑  הגולם חי! באתר תיאטרון תמונע
↑  בחוץ לפני הדלת באתר תיאטרון תמונע
1 2  האירוע, באתר החאן - תיאטרון איכות בירושלים, ‏2025-04-03
1 2  האירוע, באתר התיאטרון הקאמרי של תל-אביב, ‏2025-02-11
יומן חוף ברייטון

| --- | --- |
 בימוי:  ג'ין סאקס
 כתיבה:  ניל סיימון
 מקום ההתרחשות:  ברייטון ביץ', ברוקלין, ניו יורק
 תקופת ההתרחשות:  השפל הכלכלי הגדול
 מדינה:  ארצות הברית
 סוגה:  קומדיה
 הצגת בכורה:  10 בדצמבר 1982 בלוס אנג'לס   ברודוויי: 27 במרץ 1983, תיאטרון אלווין, ניו יורק
 שפה:  אנגלית
 
יומן חוף ברייטון (או זכרונות חוף ברייטון; באנגלית: Brighton Beach Memoirs) הוא מחזה קומי מאת המחזאי היהודי-אמריקאי ניל סיימון. זהו המחזה הראשון מטרילוגיית יוג'ין הסמי-אוטוביוגרפית (השני הוא טירונות והשלישי הוא בדרך לברודוויי). ההפקה הראשונה של המחזה בברודוויי עלתה במרץ 1983, רצה עד נובמבר 1986 וזכתה בשני פרסי טוני. המחזה עובד לקולנוע והופק גם על ידי תיאטראות בישראל.
עלילת המחזה

בשנת 1937 משפחה יהודית בברוקלין מנסה להתמודד עם קשיי הקיום על רקע השפל הכלכלי הגדול בארצות הברית. ג'ק, האב, מפרנס בדוחק את משפחתו הכוללת את אשתו קייט, שני בניו יוג'ין וסטנלי וכן את אחות אשתו האלמנה ושתי בנותיה. המחזה מסופר מנקודת מבטו ולבטי התבגרותו של בנו יוג'ין בן ה-15.
הפקת המחזה

המחזה, אותו ביים ג'ין סאקס, הוצג לראשונה בתיאטרון אהמונסון בלוס אנג'לס ב-10 בדצמבר 1982שם רץ במשך מספר שבועות וטרם הצגתו בברודוויי הוצג במשך מספר שבועות בתיאטרון קורן בסן-פרנסיסקו. במרץ 1983 עלתה הצגת טרום-הבכורה הראשונה בברודוויי וב-27 במרץ עלתה הצגת הבכורה בתיאטרון אלווין (שביוני 1983 שונה שמו לתיאטרון ניל סיימון). מת'יו ברודריק גילם את התפקיד הראשי של יוג'ין ג'רום (תפקיד אותו גילם גם במחזה ההמשך טירונות). בפברואר 1985 עבר המחזה להציג בתיאטרון רחוב 46 (אשר ב-1990 שונה שמו לתיאטרון ריצ'רד רוג'רס) שם הציג עד מאי 1986 וירד לאחר 1299 הצגות. ג'ין סאקס ומת'יו ברודריק זכו בהתאמה בפרס הטוני לבמאי ולשחקן הטובים ביותר לשנת 1983.
המחזה הועלה מחדש בברודוויי באוקטובר 2009 אך לא נחל הצלחה וירד מהבמה שבוע בלבד לאחר הבכורה.
עיבוד לקולנוע

המחזה עובד לקולנוע, גם כן בבימויו של סאקס והוקרן לראשונה ב-1986 כאשר ג'ונתן סילברמן מגלם את התפקיד הראשי.
הפקות בישראל

המחזה הופק לראשונה בארץ על ידי תיאטרון הבימה בבימויו של עמית גזית ותרגומו של יהונתן גפן. הבכורה הייתה באוגוסט 1984 והמחזה הוצג 210 פעמים. אבי חדש גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה ליא קניג, רבקה גור, יהודה אפרוני, שמעון כהן, טובה פרדו, ענת הרפזי, דניאלה מילר ואסתר ברעד.
בשנת 2000 הופק המחזה על ידי תיאטרון חיפה בבימויו של עודד קוטלר ותרגומו של יהונתן גפן. גיא מסיקה גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה אברהם סלקטר, נעמה שפירא, רודיה קוזלובסקי, רוני שובל, חגית דסברג ושלי פלדמן.
ב-2006 הופק המחזה על ידי תיאטרון הקאמרי בבימויה ותרגומה של עדנה מזי"א. מיכאל מושונוב גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה מיקי קם, שירי גולן, אוהד שחר, יואב לוי, דינה סנדרסון וחני פירסטנברג.
בקיץ 2012 הועלה המחזה על ידי בית צבי בימויו של מיטקו בוזקוב ובתרגומה של עדנה מזי"א. רביב מדר גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה סיון כהן, נועה צפריר, מעיין עמרני, יעל צ'חנובר, אושר בית הלחמי ואבישי בן גל. ביולי 2019 הועלה המחזה שוב על ידי בית צבי בבימויה של ליאת פישמן לני ובתרגומו של אביהוד תדהר, כאשר תומר יפרח וצח כהן מגלמים את התפקיד הראשי. עוד השתתפו בהצגה: טל שחר, קרינה שניידרמן, נוי בן ברית, שני ורד, מעיין רחימה, דנה כהן, איה חיות, גל שטרית, ירון חנונה, אלון לילייב ורועי הדס.
באפריל 2022 הועלה המחזה שוב על ידי בית צבי כתרגיל סיום שליש בשנה א, בבימויו של יאשה קריגר, כאשר טל לוי ומתן ברדה מגלמים את יוג׳ין. עוד השתתפו בהצגה: ניצן לייבוביץ׳ בתפקיד נורה, ענבר מסחרי וגל מדמוני בתפקיד קייט, יעל כרמל ויהל בירן בתפקיד בלאנש, דור ירדני בתפקיד ג׳ק, גיא גרופר בתפקיד סטנלי ולי בלישה בתפקיד לורי.
בפברואר 2024 הועלה המחזה שוב על ידי תיאטרון בית ליסין בבימיו של רועי שגב ובתרגומה של עדנה מזי"א. טל גרושקה מגלם את יוג'ין. עוד משתתפים בהצגה: יונה אליאן-קשת, מיה דגן, יורם טולדנו, אבירם אביטן, דין הפנר ונאיה פדרמן.
הערות שוליים

↑  יומן חוף ברייטון, באתר תיאטרון הבימה(הקישור אינו פעיל)
↑  A study guide for Neil Simon's "Brighton Beach Memoirs", The Gale Group, 1999, ISBN 0787627550
↑  Brighton Beach Memoirs, Internet Broadway Database
↑  Patrick Healy,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'Neil Simon Flop May Be a Case of the Missing ‘Wow’, The New York Times, ‏Nov 1, 2009
↑  נילי ברקן,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'‏אם רק היו מבצעים אותו היטב, באתר גלובס, 11 ביולי 2000
↑  חיים נוי,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'יומן חוף ברייטון - מרגש ומענג, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 ביולי 2012
↑  יומן חוף ברייטון בבית צבי, באתר הבמה
↑  יומן חוף ברייטון - תוכניית ההצגה, באתר בית ליסין
פסגת הולמס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,875 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס שקלטון 
 קואורדינטות:  80°40′00″S 24°40′00″W﻿ / ﻿80.6667°S 24.6667°W﻿ / -80.6667; -24.6667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת הולמס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת הולמס
 
פסגת הולמס (באנגלית: Holmes Summit) היא פסגה שגובה 1,875 מטרים מעל פני הים, הגבוהה בפסגות הרי ריד, ברכס שקלטון שבאנטארקטיקה.
היסטוריה ומקור השם

הפסגה צולמה לראשונה מן האוויר על ידי צי ארצות הברית בשנת 1967.
הפסגה נסקרה ומופתה על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי בין השנים 1968–1971.
שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1971, על ידי ועדת השמות האנטארקטית של הממלכה המאוחדת, והיא נקראת על שם פרופסור ארתור הולמס (על שמו נקראות גם גבעות הולמס שבארץ פאלמר).
ראו גם

גבעות הולמס
לקריאה נוספת

* William J. Mills, , p. 150
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי ומקור השם
מצוק הורני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  80°09′00″S 159°40′01″E﻿ / ﻿80.15°S 159.667°E﻿ / -80.15; 159.667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק הורני(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק הורני
 
מצוק הורני (באנגלית: Horney Bluff) הוא מצוק שאורכו 30 קילומטרים המשתרע לכיוון מזרח, לצידו הצפוני של קרחון בירד, מקרחון מריק ועד כף קר שבאנטארקטיקה.
היסטוריה

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הקרחון נקרא על שם קפטן הארי רי. הורני (Harry R. Horney), מציוותו של אדמירל ריצ'רד בירד במהלך מבצע קפיצה גבוהה של צי ארצות הברית שנערך בין השנים 1946–1947.
לקריאה נוספת

• Edmund Stump, , P 107
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי והיסטורי
מגומי איגראשי

| --- | --- |

מגומי איגראשי
 לידה:  14 במרץ 1972 (בת 52) יפן 
 מדינה:  יפן 
 כינויים נוספים:  רוקודנאשיקו (ביפנית: ろくでなし子 או 碌でなし子)
 ידועה בשל:  יצירת קיאק בצורת איבר המין שלה
 השכלה:  אוניברסיטת קוקוגקואין 
 מקצוע:  פסלת ואמנית מנגה
 בן או בת זוג:  מייק סקוט (אפריל 2016–?) 
 מספר צאצאים:  1 
 https://6d745.com
 
מגומי איגראשי (ביפנית: Igarashi Megumi; באנגלית: 五十嵐恵), המשתמשת בשם הבדוי רוקודנאשיקו (ביפנית:ろくでなし子 או 碌でなし子, ["ממזר", "לא יצלח"] עם הסיומת קו ["ילד" או "קטן", סיומת נפוצה לשמות יפנים לבנות], היא פסלת ואמנית מאנגה יפנית שזכתה לפרסום בשל עבודותיה המציגות פות. היא שמה לעצמה למטרה לפעול נגד האפליה נגד איבר המין הנשי, שלטענתה מוצנע יתר על המידה.
רקע

בצעירותה מגומי מעולם לא ראתה איברי מין של נשים אחרות, לא ידעה איך הם אמורים להראות, ולכן הייתה מודאגת כי הפות שלה חריג. היא רוצה שנשים ירגישו בנוח לדבר על גופן ומאמינה כי "הפות הוא כמו ידי ורגלי, אין בו דבר גס". לדעתה היחס לפות כאל דבר גס נובע מהצנעת היתר.
היא החלה להשתמש באומנות שלה כמחאה לאחר שקיבלה ביקורת חריפה על יצירת דיורמה של הפות שלה, אף על פי שעשתה זאת כי חשבה שהדבר יהיה מצחיק.
אמנות

מגומי איגראשי יצרה עבודות רבות בצורת פות, מכונית על שלט רחוק, כיסויי פלאפון, גנדאמים, תכשיטים, ועוד עבודות רבות המבוססות על מודל הפות שלה. מרבית עבודותיה הוחרמו על ידי המשטרה, אך עדיין קיימות תמונות שלהם. העבודה המרכזית שהביאה לפרסומה היא קיאק המבוסס על סריקה תלת־ממדית של הפות שלה. היא מימנה את הפרויקט בעזרת קמפיין מימון המונים, ושלחה את קובצי הסריקה לכל מי שתרם 3,000¥ או יותר.
בנוסף, יצרה איגראשי דמות מצוירת בשם מנקו-צ'אן (בתרגום "גברת פות"), בתקווה להפוך אותה לחלק מתרבות הפופ. למנקו-צ'אן מנגה, פסלונים, בובות ממולאות וחליפה המבוססים עליה.
בעיות משפטיות

ביולי 2014, איגראשי נעצרה בשל הפרה של חוקי יפן לתועבה על כך ששלחה בדואר אלקטרוני סריקה תלת־ממדית של הפות שלה לתומכים במימון ההמונים של הקיאק שיצרה. מעל 21 אלף אנשים חתמו על עצומה ברשת לשחרורה, וכעבור שבוע המשטרה שחררה את איגראשי.
ב-3 בדצמבר 2014, איגראשי נעצרה פעם נוספת בחשד להצגת דבר גס. ב-24 בדצמבר 2014, הוגש נגדה כתב אישום בגין "תצוגת תועבה", "תיעוד אלקטרוני גס" ו"תיעוד אלקטרוני גס עם הפצה בינונית". היא שוחררה בערבות ב-26 בדצמבר 2014.
ב-14 באפריל 2015, החל משפט נגדה בבית המחוזי טוקיו. ב-8 במאי 2016 מצא בית המשפט כי היא נמצאה חפה מפשע בכל הקשור לקיאק מכיוון שהקיאק אינו מרמז מיידי על צורה של איבר מין נשי בשל העיטור והצביעה. למרות זאת, היא נמצאה אשמה בכל הקשור לשליחת הסריקה התלת־ממדי ונקנסה ב-400,000¥.
חיים אישיים

איגראשי נשואה למוזיקאי מייק סקוט. ב-2 בפברואר 2017 נולד בנה הראשון.
ראו גם

צנזורה
אמנות פמיניסטית
לקריאה נוספת

מהי תועבה? נקראתי אמנית עצמאית מסת"ב 978-4865720013
הגוף שלי הוא תועבה?!: רק נשים הן טאבו מסת"ב 978-4480815248
הערות שוליים

↑  ろくでなし תרגום, באתר גוגל תרגום
↑  碌でなし תרגום, באתר גוגל תרגום
1 2  אסאי שימבון,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'אמנית מכחישה האשמות בשל גסות "הפות שלי הוא כמו ידי ורגלי", באתר asahi.com, ‏16 ביולי 2014
1 2 3 4  מגומי איגראשי,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'פרופיל, באתר 6d745.com
1 2  אריק טמפסטה,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'אמנית מכינה פסלים מתבנית של איבן מינה, באתר Mail Online
1 2 3  קלי בוסמן,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'בסטודיו עם אמנית פות יפנית שנויה במחלוקת, באתר Broadly, ‏14 באוגוסט 2015
↑  ג'וני,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'אמנית יפנית מגומי איגראשי נעצרה בשל עבודה מודפסת בתלת מימד המבוססת על איבן מינה, באתר Spoon Tamago, ‏14 ביולי 2014
↑  רוט גרהם,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'אמנית יפנית נקנסה בשל הפצת מודל תלת מימדי של איבן מינה, באתר Slate, ‏12 במאי 2016
↑  קיודו,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'תובעים מבקשים לקנוס במשפט את 'אמנית הפות' מגומי איגראשי, באתר The Japan Times, ‏1 בפברואר 2016
1 2  ג'סטין מקקורי,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'סלפי פות לשם הדפסה תלת מימדי מביאה אמנית יפני לצרות, באתר The Guardian, ‏16 ביולי 2014
↑  IANS,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'אמנית הפות היפנית מגומי איגראשי משוחררת אחרי שבוע בכלא, באתר BIHAR, ‏20 ביולי 2014
↑  יפן מאשימה 'אמנית פות' בתועבה, באתר BCC, ‏24 בדצמבר 2014
↑  קריסטי צ'ו,'"`UNIQ--nowiki-0000001C-QINU`"'אמנית קיאק פות, מחכה למשפט בשל האשמות בתועבה, באתר Artnet News, ‏26 באוגוסט 2015
↑  「お酒を飲みたい」保釈されたマンガ家・ろくでなし子氏　自身のキャラクターを並べて記者会見に臨む, otapol, ‏26 בדצמבר 2014
↑  בית המשפט ביפן מותח את הקו בנוגע לקבצי הפות, באתר CBS News, ‏9 במאי 2016
↑  2017年2月2日、元気な男の子を授かりました＼(^-^)／, 6d745.com, ‏2 בפברואר 2017'"`UNIQ--nowiki-00000021-QINU`"'(ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17740768q (data)  CiNii: DA18350920  GND: 115053818X  ISNI: 0000 0004 5501 117X  LCCN: no2015134184  NDL: 001107923  SUDOC: 22884987X  VIAF: 198144647691775707832   WorldCat (עם VIAF): 198144647691775707832
אשרף פהלווי

הנסיכה אַשְׁרַף פהלווי (בפרסית: اشرف‌ پهلوی,‏ 26 באוקטובר 1919 - 7 בינואר 2016) הייתה אחותו התאומה של מוחמד רזא פהלווי, השאה האחרון של איראן. הייתה לבתו המועדפת על אביה, רזא ח'אן, שטען שחבל שמוחמד רזא שאה פהלווי יצא הזכר ולא היא.
פעולותיה בימי שלטונו של אחיה

בשנת 1967, פעלה אשרף כנציגה האיראנית בוועדת האו"ם לזכויות אדם ובמועצה הכלכלית והחברתית. אשרף הייתה תומכת נלהבת בזכויות הנשים באיראן ובעולם. בשנת 1934, הנסיכה אשרף ואחותה הנסיכה שמס, היו לשתי הנשים האיראנית הראשונות שהסירו את הרעלה, שהנשים באיראן נהגו לעטות. אשרף הייתה גם פעילה נלהבת בתוכניתו של אחיה לקידום האוריינות וחיסול האנאלפביתיות, וכיהנה כחברה בוועדה הבינלאומית המייעצת לקידום אוריינות. בזמן ששהתה בבית הקיץ שלה בריביירה הצרפתית בקיץ 1976, אשרף יצאה ללא פגע מניסיון התנקשות מסתורי בחייה, כשארבעה עשר כדורים נורו לצידי מכוניתה.
פעולותיה בימי שלטונו של אחיה > ההפיכה באיראן ב-1953

ישנם הטוענים כי לאשרף היה תפקיד מכריע בהפיכה באיראן ב-1953, וכי היא הייתה זו ששכנעה את אחיה, מוחמד רזא שאה פהלווי, לקבל את הצעתם של ה-CIA וה-MI6 ולהוציא לפועל את תוכניתם. עם זאת ישנם אחרים המערערים על תפיסה זו וטוענים כי לא אשרף ולא השאה היו מודעים למבצע או מטרותיו.
פעולותיה בימי שלטונו של אחיה > פרשיית הסמים

ישנם רבים הטוענים כי אשרף עסקה בייבוא סמים לאיראן באין מפריע בתקופת שלטונו של אחיה, ושמשם הרוויחה את הונה העצום.
לאחר המהפכה האסלאמית

לאחר מהפכת 1979, אשרף ביקשה מדייוויד רוקפלר לסייע לאחיה, מוחמד רזא שאה פהלווי, למצוא מקלט. היא עזבה את איראן לאחר המהפכה ב-1979 ומאז חיה בין בתיה בפריז, ניו יורק ומונטה קרלו. היא נפטרה ב-7 בינואר 2016 בגיל 96.