stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Just Show Me How to Love You
גרסת 2020 > הוצאה

בסמוך להכרזה על אלבום האוסף, הכריזה ברייטמן על צאתו הרשמית של השיר כסינגל הראשון מתוכו. ב-5 בנובמבר 2020, העלתה לערוץ היוטיוב הרשמי שלה את האודיו הרשמי של השיר, המציג בתוכו את עטיפתו המחודשת, שנושאת את שמם של ברייטמן ופאני. העטיפה נוצרה בהשראת עטיפת הלהיט של ברייטמן "Harem", משנת 2003.
עטיפה נוספת של הסינגל, פורסמה בפייסבוק ב-6 בנובמבר 2020.
גרסת 2020 > וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר צולם בטירת שנטילי בשנת 2020, והופץ בפלטפורמות הדיגיטליות של בלגיה וצרפת בלבד והיה חסום לצפייה בשאר רחבי העולם. עם זאת, ב-18 בנובמבר 2020 עלה השיר לערוץ היוטיוב הבינלאומי של ברייטמן, מה שאפשר לשאר רחבי העולם לצפות בו.
גרסת 2020 > היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 6 בנובמבר 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | דקה |  |
בית הכנסת "ויז'ניצר קלויז" בסיגט

| --- | --- |

צילום מ-2007
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  רחוב Basarabiei 10
 מיקום:  סיגט
 מדינה:  רומניה 
 בעלים:  פדרציית הקהילות היהודיות ברומניה
 זרם:  קהילות הסטטוס קוו אנטה, חסידות ויז'ניץ
 רב בית הכנסת:  שמואל בנימין דנציג (1944-1906) ראש הקהל = ישראל איזידור קסנר (נספה ב-1944 בשואה)
 נוסח תפילה:  נוסח ספרד
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1896–1902 (כ־6 שנים)
 חומרי בנייה:  לבנים
 סגנון אדריכלי:  אקלקטי - נאו-מורי, נאו-בארוקי, נאו-רומנסקי, איטלקי
 מידות
 קומות:  שתיים
 
 קואורדינטות:  47°55′47″N 23°53′28″E﻿ / ﻿47.929690462365°N 23.8912389596°E﻿ / 47.929690462365; 23.8912389596
 he
 
בית הכנסת "ויז'ניצר קלויז" בסיגט (Templul Vijnițer Kloiz) הוא בית כנסת בעיר סיגטו מרמאציאי במחוז מרמורוש בצפון רומניה. בית הכנסת נחנך בשנת 1902 על ידי קהילת חסידות ויז'ניץ שהיוותה רוב בין יהודי סיגט . בית הכנסת שופץ מאז פעמים רבות. עד שנת 2021, עת נחנך בית הכנסת הגדול החדש של חסידי סאטמר, הוא היה בית הכנסת הפעיל היחיד בעיר והוא עומד לרשות הקהילה היהודית הקטנה המתגוררת בעיר. בית כנסת זה ידוע גם בכינוי "בית הכנסת הספרדי החדש" או בית הכנסת כָהָן - על שם משפת כהנא הלר, משפחת רבנים ואנשי עסקים בעלת מעמד מרכזי בקרב קהילת חסידות ויז'ניץ.
התפתחות הקהילה היהודית בסיגט

על פי המסורת, היהודים הראשונים הגיעו לסיגט כבר בשנת 1640. בשנת 1648 הגיעו לסיגט יהודים שברחו מהפרעות ומעשי הטבח בפולין ובאוקראינה. יהודים המשיכו להגיע מגליציה ומהאימפריה הרוסית לאחר חלוקת פולין בשנת 1772 וסיפוח גליציה לממלכת הבסבורג . בקבוצה זאת נכלל הרב צבי בן משה אברהם, שנודע כהירש אברהמוביץ', שכיהן כרב הקהילה הקטנה בין השנים 1759–1771.
בשנת 1773 יהודי סיגט ביקשו מהקיסר האוסטרי יוזף השני רשות לבנות בית כנסת. בקשתם נענתה בשנת 1788. בין השנים 1802–1819 כיהן בסיגט הרב יהודה כהנא הלר, מחבר הספר "קונטרס הספיקות". הוא הותיר אחריו שבעה בנים ובת, להם צאצאים רבים שהתפרסמו כתלמידי חכמים, רבנים, ראשי קהילות ופרנסים. בשנת 1830 חיו בסיגט 300 יהודים ורבם היה מנחם מנדל שטרן מחבר הספר "דרך אמונה" (בין השנים 1819–1834) .באותה תקופה יהודי סיגט הצטרפו יחד עם הרב שטרן לחסידות קוסוב שפעלה במזרח גליציה ובבוקובינה. מנהיגה של חסידות זאת, בין השנים 1802 – 1825 היה האדמו"ר מנחם מנדל הגר (קוסוב) בעל ה"אהבת שלום". שלושה עשורים לאחר פטירתו, בשנת 1854 ייסד בנו מנחם מנדל מוויז'ניץ בעל ה"צמח צדיק" את חסידות ויז'ניץ. אז יהודי סיגט רבים בחרו להצטרף לחסידות ויז'ניץ.
בשנת 1858 נבחר לרב העיר סיגט הרב יהודה יקותיאל טייטלבוים המכונה "ייטב לב", על שם ספרו, והוא הקים את חצר חסידות סיגט.. ממנה התפצלה בשנת 1905 חסידות סאטמר (על שם העיר סאטמר, ברומנית סאטו מארה) ובראשה הרב יואל טייטלבוים . חסידות קוסוב וחסידות ויז'ניץ היו ידועות בפשטות ובתום לב, בלבביות, במתינות, באורח חייה ובהנהגה העממיים. לעומתן החסידויות סיגט וסאטמר היו יותר לוחמניות וקנאיות. הרבנים הראשיים של סיגט במאה ה-20 נבחרו מקרב הזרם סיגט-סאטמר, ממשפחת הרבנים טייטלבוים. בסיגט פעלו גם מוסדות של תנועות חסידיות חדשות – זידיטשוב, קרטשניף (מיסודו של הרב מאיר רוזנבוים, 1890) וספינקה (מיסודו של הרב יוסף מאיר וייס, 1880).
בשנת 1920 הגיע מספר היהודים בסיגט ל-11,561, הם היוו 45% ממספר התושבים והיוו את הקבוצה האתנית הגדולה בעיר.
בשנת 1930 גרו בסיגט 10,609 יהודים שהיוו 38% ממספר התושבים. .רובם היו סוחרים, בעלי מלאכה, יזמים, אבל היו גם גדולים בתורה, מורים ואנשי רוח . העיר הייתה גם מרכז חשוב לתרבות היידיש, והתקיימה בה גם פעילות ציונית.
לאחר כניסת צבא גרמניה הנאצית להונגריה, באביב-קיץ 1944, תחת השלטון ההונגרי, הוקם בסיגט גטו בו רוכזו 13,000 יהודים מסיגט והסביבה. הצפיפות הרבה ותנאיי התברואה הירודים גרמו למגפת טיפוס שקטלה חיים רבים. בגטו זה נכלא גם חתן פרס נובל אלי ויזל ומשפחתו. בחודש מאי 1944 יצאו מסיגט בכיוון אושוויץ 4 רכבות ובהן קרוב ל-9,500 יהודים. אחרי השואה שרדו כאלפיים איש. כיום מונה קהילת סיגט כ-50 אנשים, רוב רובם במשפחות מעורבות.
התפתחות הקהילה היהודית בסיגט > תולדות בית הכנסת

בין השנים 1869 – 1871, תקופה בה העיר סיגט הייתה שייכת לממלכת הונגריה, חל פילוג ממסדי בין קהילות האורתודוקסים, הנאולוגים והסטטוס קוו אנטה בהונגריה. כתוצאה מכך, קהילת חסידי ויז'ניץ בסיגט, בהנהגת משפחת כהנא-הלר והרב יהודה מודרן, ראש ישיבה ידוע, מאסכולת חתם סופר, החליטה לפרוש מחצרו של הרב טייטלבוים, המזוהה עם הקהילה ה"אורתודוקסית", ולהכריז על השתייכותה לזרם הסטטוס קוו אנטה, תוך הקמת קהילה נפרדת בשם "העדה הספרדית", שהתפללה בנוסח ספרד.. העדה בנתה בין השנים 1885–1886 ברחוב הנקרא כיום "בסראביה" מבנה שכונה בשם "קלויז ויז'ניצר-אוטיניה" על שם חסידות ויז'ניץ וחסידות אוטיניה (יישוב השוכן כ-70 ק"מ צפונית מוויז'ניץ בו האדמו"ר חיים הגר נכדו של מנחם מנדל מוויז'ניץ "צמח צדיק", הקים את חצרו). הבניין נבנה מתרומות משפחת כהנא במטרה לשמש בית תפילה ותלמוד תורה. הוא היה בשימוש עד שנת 1900 כאשר הוסב לשימושים אחרים (משרדים, מחסן, חדר, בית מטבחיים כשר). בימי שלטונו של ניקולאה צ'אושסקו בתחילת שנות 1970 נהרס ובמקומו נבנתה שכונת מגורים.
במקביל הוחל בשנת 1900 בבניית בית כנסת גדול יותר, שוב בעזרת תרומות משפחת כהנא הלר, אשר נחנך בשנת 1902. כרב של העדה החל משנת 1906 נבחר ד"ר שמואל בנימין דנציג, רב אורתודוקסי ציוני בעל השכלה תורנית ובוגר אוניברסיטה בפרנקפורט, גרמניה.
בית הכנסת החדש נודע כ"טמפל ויז'ניצר קלויז" או "בית הכנסת הספרדי החדש". לקהילת בית הכנסת הצטרפו גם הרבה יהודים בעלי גישה מודרנית, משתלבת בתרבות המדינה ושדקדקו פחות בשמירת המצוות בחיי היום יום. לכן בשלב מסוים חלק גדול מבני משפחת כהנא עזבן ושבו אל בתי הכנסת החסידיים. באגף הצפוני של בית הכנסת נבנה מבנה קטן ששימש כ"תלמוד תורה".
בית הכנסת ניזוק בעת פשיטה של חיילים רוסים בימי מלחמת העולם הראשונה. ב-1918 העיר עברה לשליטת רומניה.
בשנת 1936 בית הכנסת עבר עבודות שיפוץ. ב-1940 חזרה סיגט לשליטת הונגריה תחת משטר הורטי. בימי מלחמת העולם השנייה בה השתתפה הונגריה החל מיוני 1941, בית הכנסת שימש את הקהילה כמחסן ללבנים, לשמיכות פוך, כריות, שקי נוצות, וכו'.
אחרי כליאתם בגטו, נשלחו היהודים לאושוויץ. הרב דנציג, כמו רוב יהודי העיר נספה באושוויץ.
אחרי העלמות היהודים, בית הכנסת נפרץ ונשדד. בסוף שנת 1944 חזרה העיר תחת שליטה רומנית. אחרי המלחמה, בזמן השלטון הקומוניסטי נעשו עבודות שיפוץ חוזרות ב-1950, 1970 ו-1981. בינתיים רוב בני הקהילה שחזרו לגור בסיגט היגרו או עלו לישראל. אחרי נפילת השלטון הקומוניסטי בשנים 2002–2004 שוקם בית הכנסת בצורה יסודית בעזרת תורמים מהולנד (סיירק ואן דר סה). גם לואי כהנא מטולסה, אוקלהומה, צאצא למשפחת כהנא הלר נודע כתורם לשיפוץ בית הכנסת.
תקופה ארוכה בית כנסת זה נשאר היחיד בסיגט והוכר כאתר מורשת היסטורית.
בהמשך הוא הוכרז כמבנה היסטורי. עד לחנוכת בית הכנסת הגדול של חסידות סאטמר בשנת 2021 בית הכנסת הספרדי החדש היה בית הכנסת הפעיל היחידי בסיגט.
אדריכלות וקישוטים

בית הכנסת נמצא בקו הרחוב. הוא נבנה בסגנון אלקלקטי המתאפיין ביסודות נאו-בארוקיים למשל עקמומיות הטימפנונים בקירות הצדדיים, אלמנטים נאו-מורים כגון שלישיית חלונות, קשת פרסה, שילוב דקורטיבי של צבעי לבן, אפרסק וצבע לבנים המזכיר אבלק ויסודות רומנסקים כגון הטימפנון הראשי הזוויתי, הכניסה הראשית החצי-קשתית וקרניזים שנועדו להדגיש את הקו האופקי של הבניין וליצור מעין משחק חזיתי בין הקווים האנכיים והאופקיים. החזית היא צבועה בצבע אפרסק בשילוב אריחי טרקוטה .מוצגים עליה לוחות הברית עם עשרת הדברות. מעל הכניסה רשום בעברית פסוק מספר בראשית:
אין זה כי אם בית אלהים וזה שער השמים
פנים הבניין מתאפיין בהשפעות בארוקיות ורומנטיות. מומחים אחדים רואים בו יסודות של סגנון המושפע על ידי הרנסאנס האיטלקי. הקישוט הפנימי הוא יחסית פשוט, מאופק ומתרכז בעיקר בבימה ובארון הקודש הנמצאים על אותו כן מוארך. הקירות נצבעו בצבעים בהירים - בצהוב, תכלת, לבן ואדום, על רקע צהוב. הגלריות של עזרת הנשים נשענות על עמודים מתכתיים דקים. לתקרות האופקיות יש קשתות דקות, מעוצבות בסגנון תחרה. הקירות והרצפות מקושטים בעבודות עץ.
ארון הקודש מפואר,צבוע בלבן, ומשני צדיו עמודים בעלי כותרות קורינתיות
לארון הקודש חלקים מוזהבים, ובחלק העליון מוצגים לוחות הברית, על רקע כחול ומעליהם יש חלון עגול עם מגן דוד.
הפרגוד המכסה את ארון הקודש עשוי קטיפה בצבע אדמדם, עם רקמות מוזהבות. מעל ארון הקודש כתוב בעברית:
מִמִּזְרַח שֶׁמֶשׁ עַד מְבוֹאוֹ מְהֻלָּל שֵׁם יְהוָה
ראו גם

קהילת יהודי סיגט
סיגט
לקריאה נוספת

Eva Szmuk, Vera Szigmund, Hary Kuller- cap.Evreii așchenazi și sefarzi în localități din urban în Nicolae Cajal, Harry Kuller (coord.) Contributia evreilor din România la cultură și civilizație
Arh.Aristide Streja, arh.Lucian Schwarz - Sinagoga în România, Editura Hasefer, București, 2009
arga E. Árpád: Erdély etnikai és felekezeti statisztikája. II. Bihar, Máramaros, Szatmár és Szilágy megye. Népszámlálási adatok 1850/1869-1992 között. Csíkszereda, 1999, Pro-Print. 878 p., [7] t., 5 t.fol.
הערות שוליים

↑  Sighet Menachem Keren Kratz סיגט בקרן תרבות. גישה ב-10 בנובמבר 2020
1 2 3  ש. גרוס, י. כהן
1 2  Szmuk,V.Szigmund H.Kuller
עמ' 815
↑  2018 הבלוג סיגט שלנו בפייסבוק /photos/a.1443473179242634/2045529342370345/?type=3
↑  יוכבד קלאוסנר - ספר יזכור
↑  A.Streja, L.Schwarz עמ' 182-181
↑  A.Streja, L.Schwarz עמ' 182
מילט ואגנר

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1963 (בן 61) קמדן, ארצות הברית 
 עמדה:  רכז, קלע 
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  20, 25
 מכללה:  אוניברסיטת לואיוויל (1981–1986)
 דראפט:  בחירה 35, 1986 דאלאס מאבריקס
 קבוצות כשחקן
 1986–1987 1987 1987–1988 1988–1989 1989–1990 1990 1990–1991 1991 1992–1993 1993–1994 1994–1995 1995–1997 1997–1998 1998–1999:  רוקפורד לייטנינג לה קרוס קטבירדס לוס אנג'לס לייקרס רפיד סיטי ת'רילרס מכבי רמת גן מיאמי היט קוואד סיטי ת'אנדר לואיוויל שוטרס ראסינג פריז בית"ר רמת גן הפועל תל אביב הפועל חולון באייר ג'איינטס לברקוזן אספה בסקט שלון-א-שמפיין
 הישגים כשחקן
 אליפות ה-NBA‏ (1988) אליפות ה-NCAA‏ (1986)‏ גביע הליגה במדי מכבי רמת גן (1990)
 קבוצות כמאמן
 2006–2010 2010–2014:  אוניברסיטת טקסס באל פאסו (ע. מאמן) אוניברסיטת אובורן (ע. מאמן)
 
מילטון "מילט" ואגנר (באנגלית: Milton "Milt" Wagner; נולד ב-20 בפברואר 1963) הוא כדורסלן עבר אמריקאי בליגת ה-NBA. בעבר היה גם עוזר המאמן של אוניברסיטת אובורן.
בתור תלמיד תיכון שיחק ואגנר כדורסל בקבוצת הכדורסל של תיכון קמדן, שבו למד.
מילטון ואגנר, רכז/קלע בגובה 1.96 מטרים, הוביל את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לואיוויל לזכייה באליפות ליגת המכללות בשנת 1986 לצד שלוש הגעות ל"ארבעת האחרונות" (1982, 1983, 1986), והגעה לשלב ה"סוויט סיקסטין" בשנת 1984. בתור שחקן לואיוויל, הגיעה הקבוצה למאזן כולל של 32–113, והם זכו בשלוש אליפויות ליגת מטרו בעונה הסדירה ובשתי אליפויות טורניר מטרו במהלך הקריירה במכללה. הוא לא שיחק במהלך עונת 1985, בשל רגל שבורה.
הוא נבחר שלוש פעמים לחמישיית העונה בליגת מטרו, ומדורג חמישי (היה רביעי כשסיים את קריירת המכללות) בתולדות האוניברסיטה עם 1,836 נקודות בקריירה, עם ממוצע נקודות של 12.7, לצד 3.0 אסיסטים ו-2.5 ריבאונדים. הוא שיחק ב-144 משחקים, המספר השני בכל הזמנים בלואיוויל, ופתח ב-111 המשחקים האחרונים שבהם שיחק. הוא מדורג שישי באסיסטים בקריירה (432), ושביעי באחוזי עונשין (80.8%).
ואגנר נבחר בסיבוב השני של דראפט ה-NBA לשנת 1986. הוא החל את קריירת המשחק המקצוענית שלו בליגת ה-CBA, ולאחר מכן שיחק בלוס אנג'לס לייקרס, במדיה זכה באליפות ה-NBA בשנת 1988. ואגנר הוא אחד מכמה שחקנים שזכו בתארים לאומיים בתיכון, במכללות וב-NBA, וזכה בכולן מלבד אליפות ה-NBA בתור חברו לקבוצה של בילי תומפסון (תומפסון זכה באליפות ה-NBA שנה לפני שוואגנר זכה בה). לאחר הזכייה באליפות שב לזמן קצר ל-CBA, ולאחר מכן שיחק עונה אחת במדי מכבי רמת גן עימה זכה בגביע הליגה ואז במיאמי היט. לאחר מיאמי שב ל-CBA, ושיחק גם בליגת ה-GBA, לפני שעבר לצרפת, בקבוצת ראסינג פריז. בתום עונת משחק בקבוצה הפריזאית עבר לישראל, ושיחק בה בקבוצות בית"ר רמת גן, הפועל תל אביב והפועל חולון. לאחר מכן שיחק בבאייר לברקוזן הגרמנית, וסיים את קריירת המשחק באספה בסקט שלון-א-שמפיין.
ואגנר הוא אביו של שחקן ה-NBA לשעבר דחואן ואגנר. הוא שימש כעוזר מאמן הכדורסל של אוניברסיטת טקסס באל פאסו תחת טוני בארבי. מאוחר יותר הוא עבר לאוניברסיטת אובורן כחלק מצוותו של בארבי שם.
הערות שוליים

↑  "Milt Wagner Assistant Coach". Auburn University. אורכב מ-המקור ב-2016-09-15. נבדק ב-2018-08-19.
↑  Strauss, Robert. "IN PERSON; Hoop Dreams Revisit Camden", The New York Times, February 13, 2000. Accessed April 6, 2008. "Legends have grown up around its stars, from the Sunkett brothers and Itchy Smith in the 1960s to Billy Thompson and Milt Wagner, teammates in the early 1980s, both of whom went on to play for the Los Angeles Lakers.
↑  מילטון ואגנר באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל.
↑  http://utepathletics.cstv.com/sports/m-baskbl/mtt/wagner_milt00.html
יוסי דורה

יוסי דורה (נולד ב-25 באוגוסט 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי ומזוהה בעיקר עם קבוצת הפועל חיפה בה גדל ושיחק במשך רוב הקריירה.
קריירה

דורה, בוגר מחלקת הנוער של הפועל חיפה, ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של הפועל חיפה בעונת 1999/2000 במשחק מול מ.ס. אשדוד. בעונת 2000/2001 הושאל להפועל צפרירים חולון ששיחקה אז בליגת העל, אך ירד איתה בסיום העונה לליגה הלאומית. לאחר מכן שיחק גם בבני סכנין ובבני יהודה.
בעונת 2005/2006 היה דורה שותף לעלייתה של הכח עמידר רמת גן לליגת העל. את עונת 2006/2007 פתח בקבוצת הפועל פתח תקווה, ובינואר 2007 עבר לעירוני קריית שמונה, איתה עלה בסיום העונה לליגת העל לראשונה בתולדות המועדון.
ביוני 2008 חזר דורה להפועל חיפה ועלה איתה לליגת העל. בעונת 2012/2013 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו. בקיץ 2014 חתם בהפועל עכו, ולאחר עונה אחת במדי הקבוצה חזר להפועל חיפה.
בנובמבר 2016, בשלבי הפתיחה של עונת 2016/2017 בה הספיק לערוך שתי הופעות ליגה בלבד, נפצע בצורה קשה. הוא סבל משלושה שברים בכתף וקרע ברצועות, שהשביתו אותו עד לתום העונה. לאחר שלא הצליח להתאושש מהפציעה, ב-12 בספטמבר 2017 הודיע דורה על פרישה ממשחק פעיל בגיל 35.
חיים אישיים

דורה הוא אחיו של המאמן שלומי דורה, תחתיו שיחק בהפועל חיפה ובהפועל עכו, ובן דודו של המאמן טל בנין. נשוי לאירית, ולזוג יש שני ילדים, בן ובת.
הערות שוליים

↑  עינת הירש, ‏יוסי דורה פרש: הכדורגל היה כמעט כל חיי, באתר ערוץ הספורט, 12 בספטמבר 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גלעד אברמוב

גלעד אברמוב (נולד ב-30 במרץ 2000) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בהפועל חדרה.
קריירת מועדונים

אברמוב נולד בחדרה שבישראל. גדל בקבוצות הילדים והנערים של בית"ר טוברוק נתניה, ממנה עבר לקבוצת הנוער של בית"ר ירושלים וכעבור כשנה הצטרף לזו של הפועל חדרה.
ב-14 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל חדרה, בהפסד 2–3 לבני יהודה תל אביב במסגרת עונת 2018/2019 בליגת העל. עד לתום עונה זו ערך שתי הופעות ליגה נוספות במדי המועדון.
ב-3 ביוני 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הפועל חדרה, בתוספת הזמן בתיקו 2–2 מול סקציה נס ציונה במסגרת עונת 2019/2020 בליגת העל. בעונה זו ערך 18 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. בעונת 2020/2021 ערך 23 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-4 ביולי 2023 חתם לשתי עונות בגבאלה מליגת העל של אזרבייג'ן.
ב-7 בנובמבר 2024 חזר להפועל חדרה.
נבחרות ישראל

בשנים 2015–2016 שיחק בנבחרות הנערים של ישראל עד גיל 16 ועד גיל 17.
הערות שוליים

↑  יגאל גולדשטיין, רשמי: גלעד אברמוב חתם בהפועל חדרה, באתר ערוץ הספורט, ‏7 בנובמבר 2024
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל - שחקני נבחרת - גלעד אברמוב, באתר www.football.org.il
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גלעד אברמוב".
עומר סניור

עומר סניור (נולד ב-23 בפברואר 2003) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת קשר הכנף בהפועל חדרה מליגת העל.
קריירת מועדונים

סניור נולד בתל אביב-יפו וגדל במחלקות הנוער של מכבי תל אביב ושל הפועל תל אביב. ב-14 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, בהפסד 0–1 למכבי חיפה במסגרת המחזור העשירי בליגת העל לעונת 2020/2021.
ב-12 בספטמבר 2024 חתם לשלוש שנים בהפועל חדרה, אליה עבר מהפועל תל אביב ללא תמורה, תמורת אחוזים ממכירה עתידית.
נבחרות ישראל

סניור החל לשחק בנבחרת ישראל עד גיל 19 בשנת 2021.
נכלל בסגל נבחרת ישראל עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023. ב-27 במאי, במשחק מול יפן כשנבחרת ישראל נשארה בעשרה שחקנים לאחר כרטיס אדום, כבש סניור את שער המהפך בדקה ה-92, מה שסייע לישראל להעפיל לשמינית גמר הטורניר.
הערות שוליים

↑  תומר חבז, ‏עומר סניור עבר להפועל חדרה, חתם לשלוש שנים, באתר ONE‏, 12 בספטמבר 2024
↑  אוסקר גלוך בחוץ: סגל ישראל למונדיאליטו, באתר ערוץ הספורט, 7 במאי 2023
↑  ווינרים: ישראל עלתה לשמינית גמר המונדיאליטו, באתר ערוץ הספורט, ‏28 במאי 2023
איימי ביוקנן

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1993 (בת 31) בוסטון, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  United States Sports Academy  קולג' אנדיקוט 
 ספורט
 ענף ספורט:  החלקה אמנותית 
 
איימי ביוקנן (באנגלית: Aimee Buchanan; נולדה ב-11 ביוני 1993) היא מחליקה אמנותית לשעבר אמריקאית-ישראלית שהתחרתה במקצה היחידות לנשים עבור ישראל. היא זכתה פעמיים באליפות ישראל והתחרתה באירוע הקבוצתי באולימפיאדת החורף 2018.
ביוגרפיה > חייה המוקדמים

ביוקנן נולדה וגדלה בבוסטון, מסצ'וסטס, ולאחר מכן התגוררה בלקסינגטון, מסצ'וסטס, וביוליס, טקסס. אמה של ביוקנן, ונדי, היא יהודייה ממוצא ישראלי, כמו גם סבה וסבתה מצד אמה, וביוקנן מזדהה כיהודייה. היא הלכה לבית הכנסת בחגים ולבית ספר עברי למשך מספר שנים. היא למדה במכללת אנדיקוט ובאקדמיה האמריקאית לספורט. בשנת 2014, היא קיבלה אזרחות ישראלית בנוסף לאזרחות האמריקאית שלה.
ביוגרפיה > קריירת החלקה

ביוקנן החלה להחליק על הקרח בגיל 4, אך לא החלה להתאמן בצורה מקצועית עד גיל 19. בעודה גרה בבוסטון, היא התאמנה במועדון ההחלקה הקולוניאלי בבוקסבורו, מסצ'וסטס, עם המאמנים ג'ולי גרהאם-איבזן וצ'אד ברנן, כאשר תוכניותיה נערכו על ידי האולימפיאנית לשעבר שריל פרנקס. בנובמבר 2013, היא הגיעה למקום השני באליפות האזורית של ניו אינגלנד בהחלקה אמנותית בניוינגטון, קונטיקט.
היא עברה לטקסס כדי להתאמן עם מאמני ההחלקה האמנותית פיטר ודרלין קיין.
ביוקנן ייצגה את ישראל שלוש פעמים באליפות אירופה בהחלקה אמנותית, והייתה אלופת ישראל לנשים בשנת 2016. היא לא השתתפה במוקדמות האולימפיות ליחידות נשים בגרמניה ב-2017, כיוון שהמוקדמות תוכננו להתקיים ביום כיפור.
היא התחרתה עבור ישראל באולימפיאדת החורף 2018 בהחלקה אמנותית קבוצתית בפיונגצ'אנג, דרום קוריאה. ביוקנן הגיעה למקום ה-10 בתוכנית הקצרה לנשים באירוע הקבוצתי עם ציון של 46.30, שיפור של 1.23 נקודות בהשוואה לשיא האישי שלה. ישראל סיימה במקום ה-8, לפני דרום קוריאה וצרפת, ולא עלתה לגמר האירוע הקבוצתי.
ביוקנן הודיעה על פרישתה מתחרויות החלקה ביוני 2019 לאחר שעברה שלושה ניתוחים בקרסול ושתי זריקות לסיוע בפציעות.
תוכניות

| עונה | תוכנית קצרה | החלקה חופשית |
| --- | --- | --- |
| 2017–2018 |  Only Hope   מאת מנדי מור  |  Romantic Rhapsody   מאת אלן לפבר  |
| 2016–2017 |  It's All Coming Back to Me Now   בביצוע סלין דיון  |  Mi Mancherai   בביצוע ג'וש גרובן   Illuminations   מאת Secret Garden  |
| 2015–2016 |  One Moment in Time   מאת וויטני יוסטון  |  Wind Beneath My Wings   בביצוע צ'אריס   Wind Beneath My Wings   בביצוע בט מידלר  |
| 2014–2015 |  קונצ'רטו דה ארנחואס   מאת חואקין רודריגו  |  Phantasia   מאת אנדרו לויד ובר   Music of the Night   מאת אנדרו לויד ובר   בביצוע ג'קי אוונקו   Think of Me   מאת אנדרו לויד ובר   בביצוע ג'קי אוונקו  |
תוצאות > עבור ישראל

| בינלאומי> אירוע | בינלאומי> 2014–2015 | בינלאומי> 2015–2016 | בינלאומי> 2016–2017 | בינלאומי> 2017–2018 | בינלאומי>  | בינלאומי>  | בינלאומי>  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אליפות אירופה |  | 31 | 31 | 38 |  |  |  |  |  |  |  |
| גביע פינלנדיה |  |  | 16 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| גולדן ספין |  |  | 13 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| אתגר הקרח |  | 11 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| קלאסיק ארצות הברית |  | 13 | 8 | 10 |  |  |  |  |  |  |  |
| גביע וולוו | 19 |  | 15 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| אופן בוואריה |  |  | 18 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| הלמוט זייבט |  |  | 14 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| גביע האתגר הבינלאומי |  |  | 15 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| גביע נבלהורן | 16 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| בינלאומי פילדלפיה הקיצי |  | 10 |  | 12 |  |  |  |  |  |  |  |
| גביע טאלין | 11 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| גביע טורון |  | 13 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| גביע וולוו |  |  | 15 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| לאומי | לאומי | לאומי | לאומי | לאומי | לאומי | לאומי | לאומי |  |  |  |  |
אליפות ישראל: 
אירועים קבוצתיים
| אולימפיאדה |  |  |  | 8 ק 10 א |  |  |  |  |  |  |  |
 ק = תוצאה קבוצתית; א = תוצאה אישית.  מדליות מוענקות עבור תוצאה קבוצתית בלבד.
תוצאות > עבור ארצות הברית

| לאומי> אירוע | לאומי> 2011–12 | לאומי>  | לאומי>  |
| --- | --- | --- | --- |
| אליפות ארצות הברית | 19 |  |  |
הערות שוליים

↑  איימי ביוקנן, באתר www.isuresults.com
↑  Jori Epstein, Six Olympians that Texans should keep their eyes on in Pyeongchang, The Dallas Morning News, ‏9 February 2018
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)  |
| --- | --- | --- |
|  החלקה אומנותית | אלכסיי ביצ'נקו • איימי ביוקנן • רוני זילברברג • אדל טנקובה • דניאל סמוכין • פייג' קונרס • יבגני קרסנופולסקי |  |
|  החלקה מהירה במסלול קצר | ולדיסלב ביקנוב |  |
|  מזחלות | אדם אדלמן |  |
|  סקי אלפיני | איתמר בירן |  |
מנהלת לה ליגה

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורגל
 תחום השיפוט:  ספרד ספרד
 השתייכות:  אופ"א
 מיקום המטה:  מדריד, Ciudad Lineal 
 נשיא:  חאבייר טבאס
 יושב ראש:  חאבייר טבאס 
 תאריך ייסוד:  27 ביולי 1984
 מקום ייסוד:  ספרד ספרד
 מספר חברות:  42
 http://www.laliga.es/
 
ליגת הכדורגל המקצועית (בספרדית: Liga de Fútbol Profesional או בקיצור LFP, מוכר גם בשם לה ליגה) הוא הארגון האחראי על כדורגל גברים בספרד. הארגון הוקם בשנת 1984. ה-LFP מפעיל את שתי הליגות העליונות בספרד, הלה ליגה והסגונדה.
תחרויות

42 המועדונים החברים ב-LFP מחולקים לשתי ליגות: הלה ליגה (20 מועדונים) והסגונדה (22 מועדונים). בכל עונה נתונה קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות באותה הליגה פעמיים, פעם באצטדיון הביתי שלה ופעם בזה של יריבתה. בסך הכל, כל קבוצה משחקת 38 משחקים כל העונה בלה ליגה ו-42 משחקים בסגונדה.
עבור ניצחון משיגים שלוש נקודות, אחת בתיקו, ואפס עבור הפסד. בסוף כל עונה, הקבוצה עם הכי הרבה נקודות בלה ליגה היא אלופת ספרד. אם יש שוויון נקודות, קובעים לפי הפרש השערים במפגשים בין שתי הקבוצות באותה העונה בליגה כדי לקבוע מי האלופה. אם עדיין יש שוויון, הפרש השערים ולאחר מכן מספר השערים שכבשה כל קבוצה מכריעים את השוויון. בסגונדה, שתי הקבוצות הראשונות עולות ללה ליגה, עולה נוספת נקבעת בפלייאוף בין הקבוצות שסיימו במקומות 3–6, בעוד שלוש הקבוצות האחרונות בלה ליגה יורדות לסגונדה. ארבע הקבוצות האחרונות בסגונדה יורדות לסגונדה ב', בעוד ארבע קבוצות מהליגה השלישית עולות לסגונדה במקומם.
הליגה חברה מן המניין בארגון הליגות האירופיות.
ארגון > אספה כללית

העצרת הכללית היא ההרכב המחוקק של ה-LFP. היא מורכבת מ-42 מועדוני הכדורגל שמרכיבים את הלה ליגה ואת הסגונדה, וחברות ספורט ציבוריות בע"מ (Sociedad Anonima Deportiva, S.A.D). כל מועדון או חברה בדרך כלל מיוצג על ידי הנשיא שלו.
ארגון > נשיא

הנשיא, יחד עם שאר חברי הוועד הפועל, אחראי על פעילותו היום-יומית של הארגון. הנשיא הנוכחי הוא חבייר טאבס, שנבחר לתפקיד באפריל 2013.
| נשיא | מועדון | שנים בתפקיד |
| --- | --- | --- |
| מנואל וגה-ארנגו אלברה | ספורטינג חיחון | 1983 - 1984 |
| אנטוניו בארו ארמנגול | אספניול | 11 בדצמבר 1984 - 11 בפברואר 2001 |
| פדרו תומאס מרקס | אספניול | 11 בפברואר 2001 - 9 ביוני 2004 |
| חוסה לואיס אסטיאזטראן (זמני) | ריאל סוסיאדד | 9 ביוני 2004 - 22 ביוני 2005 |
| גיירמו קאבלו ואלרו (זמני) | טרסה | 22 ביוני 2005 |
| קרלוס דל קאמפו קולא (זמני) | – | 2005 |
| חוסה לואיס אסטיאזטראן | ריאל סוסיאדד | 15 ביולי 2005 - 26 באפריל 2013 |
| חבייר טאבס מדראנו | ריאל מדריד | 26 באפריל 2013 - הווה |
חסויות

ביום 22 בנובמבר 2013, וואווי הפכה לשותפה העולמית של ה-LFP. יצרנית הכדור הרשמי של ה-LFP היא פומה מאז עונת 2019/2020, כאשר לפני כן זאת הייתה נייקי.
כדור המשחק הרשמי

2002–2000: Nike Geo Merlin I
2004–2002: Nike Geo Merlin II
2006–2004: Nike T90 Aerow I
2008–2006: Nike T90 Aerow II
2008/2009: Nike T90 Omni
2009/2010: Nike T90 Ascente
2010/2011: Nike T90 Tracer
2011/2012: Nike Seitiro
2012/2013: Nike Maxim
2013/2014: Nike Incyte
2014/2015: Nike Ordem 2
2015/2016: Nike Ordem 3
2016/2017: Nike Ordem 4
2017/2018: Nike Ordem 5
2018/2019: Nike Merlin
2019-הווה: Puma
ניקולה טרויץ'

ניקולה טרויץ' (בסרבית: Nikola Trujić; נולד ב-14 באפריל 1992, בור, יוגוסלביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק כחלוץ.
קריירה

הוא בוגר מועדון "בור". ב-2005 הוא עבר לפרטיזן בלגרד ושיחק בהשאלה עבור "טלאופטיק" מהעיר זמון (2010–2011), "סמדרבו" (2011), והפועל עכו (2012). בקיץ 2012 חתם על חוזה ל-4 שנים בחוזה עם פרטיזן והושאל לנפרדאק. באוגוסט 2013 הוא חתם ל-3 שנים על חוזה עם המועדון. ביוני 2015 חזר ל"פרטיזן" ושוב חתם ל-4 שנים. בפברואר 2016, חתם למשך שנתיים וחצי במועדון "וויבודינה".
ב-4 בספטמבר 2017 חתם על חוזה לשנתיים במועדון "טוסנו". אך שוחרר כעבור כשנה בעקבות פירוק הקבוצה.