stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוביאס ג'סו ג'וניור
ביוגרפיה

לאחר שחי וניגן בס בלוס אנג'לס במשך 4 שנים, ג'סו חזר לביתו בצפון ונקובר. הוא החל לנגן בפסנתר בזמנו הפנוי בזמן שעבד בחברת הובלות. בתקופה זו הוא כתב את שירו הראשון, "Just a Dream". ג'סו כתב יחד עם אדל את השירים "When We Were Young" ו-"Lay Me Down" שנכללו באלבומה 25 משנת 2015.
הדמו הראשון של ג'סו יצא לאור באוגוסט 2013 לאחר פרידה כואבת ואבחון מחלת הסרטן של אמו. ג'יי. אר. וייט, יחד עם פטריק קרני מלהקת The Black Keys עזרו להפיק את אלבום הבכורה של ג'סו בשם Goon. השיר שלו, "How Could You Babe", זכה לתשומת לב לאחר שאדל ואלנה חיים צייצו עליו. הוא שיתף פעולה עם סיה ואדל בשיר "Alive".
המוזיקה של ג'סו הושוותה לזמרים/כותבים של שנות ה-60 וה-70, מרנדי ניומן להארי נילסון. הוא ציין את ניומן כאחד האמנים האהובים עליו. למרות שהוא היה בסיסט וגיטריסט במשך שנים, המוזיקה החדשה שלו נכתבת על פסנתר - כלי שהחל לנגן בו בגיל 27.
ג'סו התחתן עם המוזיקאית האוסטרלית אמה לואיז בינואר 2019; מאז נולד להם ילד.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2015: Goon
הערות שוליים

↑  אדל: האלבום החדש בנובמבר עם שיר של טוביאס ג'סו ג'וניור - יוסמיוסיק, באתר yosmusic.com, ‏29 באוגוסט 2015
↑  גיא חג'ג', האהבה חופשית, וגם המוזיקה, באתר ynet, 1 במאי 2015
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: – | פרס גראמי לפזמונאי השנה, לא קלאסי  2023: טוביאס ג'סו ג'וניור  | הבא: 2024: ת'רון תומאס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1068226404  ISNI: 0000 0004 4614 4181  LCCN: no2015039022  MusicBrainz: 7ad6a9ce-6970-42e8-bd6a-094500c3914d  SUDOC: 193536307  VIAF: 314891593   WorldCat (עם VIAF): 314891593
ולדימיר פרל

| --- | --- |

 לידה:  24 באוגוסט 1928 יקטרינבורג, ברה"מ 
 פטירה:  11 באוקטובר 2007 (בגיל 79) סנקט פטרבורג, רוסיה 
 ענף מדעי:  פיזיקה תאורטית 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפיזיקה באוני' סנט פטרבורג 
 מנחה לדוקטורט:  ולדימיר פוק 
 מוסדות:  מכון יופה  המכון האלקטרוטכני בסנקט פטרבורג 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית 
 
ולדימיר פרל (ברוסית: Владимир Иделевич Перель‏; 24 באוגוסט 1928 - 11 באוקטובר 2007) היה פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא התמחה בתחום פיזיקה של מצב מוצק חקר פלסמה וחקר מוליך למחצה.
קורות חיים

ולדימיר פרל נולד בשנת 1928 בסברדלובסק למשפחת יהודית. אביו עבד במערכת החינוך העירונית והוצא להורג בשנת 1937. אמו הייתה מורה למתמטיקה.
בשנת 1950 פרל סיים לימודי פיזיקה באוניברסיטת לנינגרד. למרות שהוא היה סטודנט מצטיין בגלל המאבק נגד קוסמופוליטיות הוא נשלח לעבוד כמורה לבית ספר בקרליה. לאחר פטירת יוסיף סטלין הוא התחיל לעבוד באוניברסיטה בפטרוזבודסק וסיים לימודי תואר שלישי. בתקופה זו הוא עבד ביחד עם יורי קגן.
בשנת 1956 פרל החל לשתף פעולה עם לב גורביץ' ממכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה, בשנת 1958 הוא החל לעבוד במכון ועבד בו עד סוף חייו. בשנת 1966 פרל סיים עבודת פוסט דוקטורט.
במקביל לעבודה ב"מכון יופה" פרל היה מלמד באקדמיה להנדסה צבאית ובמכון לאלקטרוטכניקה בה כיהן בדרגת פרופסור.
בשנת 1981 פרל נבחר לאקדמיה למדעים של ברית המועצות כחבר בהתכתבות. בשנת 1994 שודרג למעמד של חבר בפועל.
פרל התמחה בתחום פיזיקה של מצב מוצק חקר פלסמה וחקר מוליך למחצה. בשנת 1976 הוא קיבל פרס ברית המועצות.
ולדימיר פרל פרסם כ-200 מאמרים.
פרל נפטר בשנת 2007 בסנקט פטבורג מהתקף לב.
גנריך קוזלוב

| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1901 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 בספטמבר 1981 (בגיל 80) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום לימודים:  מכון הפרופסורים האדומים 
 מוסדות:  האוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב 
 פרסים והוקרה:  עיטור מהפכת אוקטובר  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  עיטור הידידות בין העמים  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור אות הכבוד  מדליה להנצחת 50 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות 
 
גנריך קוזלוב  (ברוסית: Генрих Абрамович Козлов‏; 4 בפברואר 1901 - 24 בספטמבר 1981) היה כלכלן סובייטי ממוצא יהודי.
קורות חיים

גנריך קוזלוב נולד בשנת 1901 בוילנה (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בליטה) למשפחה יהודית. לאחר מספר שנים המשפחה עברה לאוריול. באוריול גנריך קוזלוב השתתף בפעילות מהפכנים סוציאליסיטים. בשנת 1918 הוא סיים גימנסיה ובאותה שנה המשפחה חזרה לוילנה.
בהיותו בווילנה קוזלוב השתתף בפעילות פוליטית ובשנת 1920 התקבל לשורות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. הוא נשלח למינסק בה פעל במנגנון המפלגתי ושל הקומסומול.
בשנת 1923 קוזלוב עבר למוסקבה ולמד ב"מכון לפרופסורים אדומים". הוא סיים את הלימודים והחל ללמד כלכלה פוליטית במוסדות להשכלה גבוהה עד לשנת 1926. בשנת 1926 הוא עבר לחרקיב והיה מלמד במכון למרקסיזם בדרגת פרופסור.
בשנת 1928 קוזלוב חזר למוסקבה ועבד בגוספלאן. במקביל הוא היה מלמד כלכלה במוסדות להשכלה גבוהה. בשנים 1938-1941 הוא היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב. בשנת 1939 הוענק לו תואר "דוקטור למדעים".
בשנים 1946-1978 קוזלוב היה ראש קתדרה בבית ספר גבוה של המפלגה. משנת 1956 ועד ל-1981 קוזלוב היה חבר מערכת של כתב עת בנושא כלכלה.
על פעילות בחקר כלכלה פוליטית לקוזלוב הוענקו מספר עיטורים. בשנת 1968 הוא התקבל במעמד חבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בהכנת הרפורמה המוניטרית בברית המועצות שבוצע בשנת 1947 קוזלוב היה יועץ חיצוני.
קוזלוב נפטר במוסקבה בשנת 1981.
ולדיסלב קוזקייביץ'

ולדיסלב קוזקייביץ' (בפולנית: Władysław Kozakiewicz; נולד ב-8 בדצמבר 1953) הוא אתלט פולני בעבר, אלוף אולימפי (מוסקבה 1980) ושיאן עולם בקפיצה במוט בראשית שנות ה-80.
ביוגרפיה

קוזקייביץ' נולד בשלצ'ינינקאי שבליטא למשפחה ממוצא פולני, ששבה לארצה בהמשך. ב-1977 הגיע להישג המשמעותי הראשון שלו, כשזכה באליפות אירופה באולם. ב-1979 שחזר את הישגו. ב-11 במאי 1980 שבר לראשונה את שיא העולם בקפיצה במוט. הוא קפץ לגובה של 5.72 מ' בתחרות במילאנו, ושבר את שיאו בן ארבע השנים של האמריקני דייוויד רוברטס. שיאו החזיק מעמד 3 שבועות בלבד, בטרם קפץ הצרפתי תיירי ויניירון לגובה של 5.75 מ'.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) נערך מאבק צמוד בין קוזקייביץ' לבין הקופץ הסובייטי קונסטנטין וולקוב. הקהל באצטדיון קרא קריאות בוז ושרק לעברו של קוזקייביץ', כדי להוציאו מריכוז. אף על פי כן ניצח קוזקייביץ', תוך כדי קביעת שיא עולם חדש של 5.78 מ'. מיד לאחר הקפיצה ביצע תנועה מגונה לעבר הקהל. עד היום מכונה תנועה זו בפולין "מחוות קוזקייביץ'" (gest Kozakiewicza). לאחר האירועים דרש השגריר הסובייטי בוורשה מממשלת פולין לשלול מקוזקייביץ' את המדליה, בשל "העלבת העם הסובייטי". בתגובה, טענו הפולנים כי מדובר בתנועה בלתי רצונית שנבעה מהמאמץ שהפעיל. במדליית הכסף זכו בצוותא האלוף האולימפי היוצא אף הוא מפולין תדיאוש שלוסרסקי ווולקוב.
שיאו של קוזקייביץ' החזיק מעמד כ-11 חודשים, בטרם נשבר על ידי תיירי ויניירון שקפץ לגובה של 5.80 מ'. בשנת 1984 ערק קוזקייביץ' למערב גרמניה וזכה באליפות המדינה בשנים 1986 ו-1987.
הערות שוליים

לעבר הקהל לאחר שניצח את וולקוב באולימפיאדת מוסקבה. התנועה מכונה מאז בפולין על שמו ""gest Kozakiewicza" (מחוות קוזקייביץ').
↑  לעבר הקהל לאחר שניצח את וולקוב באולימפיאדת מוסקבה. התנועה מכונה מאז בפולין על שמו ""gest Kozakiewicza" (מחוות קוזקייביץ').
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810623202205606  World Athletics: 14350661  ISNI: 0000 0001 1221 3511  LCCN: nb2008015620  NKC: js2012695225  VIAF: 163421539   WorldCat (עם VIAF): 163421539
דריוש ווש

דריוש ווש (בפולנית: Dariusz Wosz, נולד ב-8 ביוני 1969 בפיקארי שלסקי שבפולין) הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא פולני ששיחק בעיקר בבוכום ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר. כיום ווש הוא המנהל הטכני של בוכום.
קריירת מועדונים

ווש היגר עם משפחתו כילד מפולין לעיר האלה שבגרמניה המזרחית, והחל לשחק במועדוני נוער שונים בעירו בשנת 1980. בשנת 1986 החל לשחק בקבוצת הבוגרים של כמי האלה ששיחקה אז בליגה המזרח גרמנית השנייה. באותה עונה העפיל עם הקבוצה אל ליגת העל המזרח-גרמנית, ונשאר בקבוצה עונה נוספת לאחר איחוד גרמניה, כאשר זו שינתה את שמה לפ.צ. האלשר והוצבה בבונדסליגה השנייה.
בפגרת החורף של עונת 1991/92 עבר ווש לבוכום, שהפכה עם השנים להיות המועדון המזוהה עמו ביותר. ווש החל אז את הקדנציה הראשונה שלו בקבוצה, שנמשכה שש וחצי עונות. בתקופה זו ווש ירד ליגה עם בוכום בעונת 1992/93, והעפיל בחזרה לבונדסליגה כעבור עונה אחת בלבד, מהמקום הראשון. ווש נשאר במועדון עד לשנת 1998, כאשר בכל עונה שיחק לפחות ב-31 משחקי ליגה. בעונתו האחרונה בקבוצה הוביל ווש את בוכום לסיבוב השלישי של גביע אופ"א, שם הודחה על ידי אייאקס אמסטרדם.
בקיץ 1998 חתם ווש בהרטה ברלין המתחדשת, שכללה אז שחקנים כמיכאל פריץ ומרקו רהמר. זו הייתה תקופת שיא של ווש בקריירה, כאשר הצלחתו בהרטה ברלין זיכתה אותו בכרטיס לסגל נבחרת גרמניה לגביע הקונפדרציות 1999 וליורו 2000. בשנת 2000 הגיע ווש עם הקבוצה לגמר גביע הליגה הגרמנית, שם הובסה הרטה ברלין בתוצאה 1–5 על ידי באיירן מינכן, במשחק בו ווש שיחק 90 דקות. בשנת 2001, הרטה ברלין זכתה בגביע זה, לאחר ניצחון 1–4 על שאלקה 04 בגמר, ממנו ווש נעדר. בתום עונת 2001 עזב ווש את הרטה ברלין לאחר שלוש עונות, לאחר שהבקיע 11 שערים ב-85 משחקים, וחזר לבוכום.
את הקדנציה השנייה של ווש בבוכום, הוא החל בבונדסליגה השנייה, ועלה עם הקבוצה תוך עונה אחת בחזרה לבונדסליגה. ווש הפך במהרה לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, וסייע לה לסיים במקום החמישי בעונת 2003/04 בבונדסליגה, שזיכה את הקבוצה במקום בגביע אופ"א בעונת 2004/05, ממנו הודחה בוכום בשלבי המוקדמות על ידי סטנדרד לייז'. בתום עונת 2004/05 ירד ווש עם בוכום לבונדסליגה השנייה, ובעונת 2005/06 עלה בחזרה לבונדסליגה עם בוכום מהמקום הראשון. עלייה זו הייתה השלישית של ווש עם בוכום. בעונת 2006/07, שיחק ווש משחק אחד בלבד, בעונה שהייתה מיועדת להיות עונת הפרישה שלו. במשחק זה נכנס ווש כמחליפו של זואזדאן מיסימוביץ' בדקה ה-70, והבקיע שער מול בורוסיה מנשנגלדבך שהיה האחרון שלו כשחקן מקצוען, כאשר הוא המשיך לשחק כדורגל לאחר מכן במועדון החובבים אוניון ברגן. ווש סיים בעונת 2006/07 קריירה מפוארת בבוכום, שכללה שתי קדנציות ושתים עשרה עונות וחצי, בהן הופיע ב-346 משחקים והבקיע 41 שערים במדי בוכום בשתי הליגות העליונות של גרמניה, מתוכם 239 הופעות בבונדסליגה, נתון המציב את ווש במקום השישי בטבלת שיאני ההופעות של בוכום בבונדסליגה בכל הזמנים
קריירה בינלאומית

לווש שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המזרחית. הראשונה בשנת 1989 במשחק ידידות מול נבחרת פינלנד שהסתיים בתיקו 1-1. הופעתו השביעית והאחרונה במדי נבחרת גרמניה המזרחית הייתה בניצחון 1–2 על נבחרת בלגיה בספטמבר 1990. בפברואר 1997 ערך ווש בכורה מחודשת במדים לאומיים, הפעם במדי נבחרת גרמניה, בניצחון 0–1 על נבחרת ישראל באצטדיון רמת גן. ווש כבש את שער הניצחון לגרמנים. בהמשך זומן על ידי המאמן אריך ריבק לגביע הקונפדרציות 1999 וליורו 2000, כאשר בשני הטורנירים כשלה גרמניה והודחה בשלב הבתים, ואילו ווש לא קיבל את ההזדמנות. הופעתו האחרונה של ווש במדי נבחרת גרמניה הייתה בהפסד 1–2 לנבחרת דנמרק בנובמבר 2000. לווש 17 הופעות במדי נבחרת גרמניה, בהן הבקיע שער אחד.
לאחר הפרישה

ווש השתלב במערך האימון של בוכום, ואימן את קבוצת הנוער עד גיל 19 של המועדון בין השנים 2007 ו-2015 למעט הפסקה קצרה, בה אימן את קבוצת המילואים. במקביל, עסק גם בתפקיד עוזר המאמן והמנהל הטכני. לתקופה קצרה בעונת 2009/10 אימן ווש את הקבוצה הבכירה של בוכום לאחר פיטורי המאמן הייקו הרליך, אך לא הצליח למנוע את נשירתה של הקבוצה לבונדסליגה השנייה.
תארים

עם בוכום:
אליפות הבונדסליגה השנייה (2): 1993/94, 2005/06
עם הרטה ברלין:
גביע הליגה הגרמנית: 2001
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני ההופעות של בוכום בבונדסליגה באתר worldfootball.net
| נבחרת גרמניה – יורו 2000 |
| --- | --- | --- |
|  1 קאן •  2 באבל •  3 רהמר •  4 לינקה •  5 בודה •  6 נובוטני •  7 שול •  8 הסלר •  9 קירסטן •  10 מתאוס •   11 רינק •  12 להמן • 13 באלאק •  14 האמאן • 15 ווש • 16 ירמיס • 17 ציגה • 18 דייסלר • 19 יאנקר • 20 בירהוף • 21 ראמלו • 22 בוט • מאמן: ריבק |  1 קאן •  2 באבל •  3 רהמר •  4 לינקה •  5 בודה •  6 נובוטני •  7 שול •  8 הסלר •  9 קירסטן •  10 מתאוס •   11 רינק •  12 להמן • 13 באלאק •  14 האמאן • 15 ווש • 16 ירמיס • 17 ציגה • 18 דייסלר • 19 יאנקר • 20 בירהוף • 21 ראמלו • 22 בוט • מאמן: ריבק | גרמניה |
ד'אנדרה ידלין

ד'אנדרה רוסל ידלין (באנגלית: DeAndre Roselle Yedlin; נולד ב-9 ביולי 1993) הוא כדורגלן אמריקאי-לטבי-יהודי המשחק בעמדת המגן הימני בסינסינטי מה-MLS.
ביוגרפיה

ידלין נולד בסיאטל בירת מדינת וושינגטון שבארצות הברית, לאב אפרו-אמריקאי עם שורשים אינדיאנים, ולאם יהודייה ממוצא לטבי. גדל עם אחותו הצעירה ג'ני בחיק אמו, רבקה ידלין, ביחד עם סבו מצד אמו, אירה ניית'ן ידלין, וסבתו-החורגת, ויקי וולטון. סיפר שאביו מעולם לא-היה חלק מחייו.
קריירת מועדונים

התחיל לשחק כדורגל כבר כאשר היה בן 4 כאשר שיחק באקדמיה של מדינת וושינגטון ושיחק במקביל בקבוצת הכדורגל של התיכון בו למד. בשנת 2010 הצטרף לקבוצת הנוער של סיאטל סאונדרס. ב-8 בפברואר 2011 הצטרף לקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת אקרון.
ב-11 בינואר 2013 חתם לשתי עונות בסיאטל סאונדרס. ב-2 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 למונטריאול אימפקט. באותו שבוע, נכלל בנבחרת השבוע והפך לרוקי הראשון שעושה את זה בהופעת הבכורה שלו. ב-12 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1-3 נגד טיגרס במסגרת ליגת האלופות של אמריקה הצפונית. ב-15 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו נכלל בנבחרת האולסטאר של ה-MLS לקראת משחק ידידות נגד רומא והפך לרוקי הראשון שעושה זאת מאז 2005. ב-20 ביולי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו ב-MLS בתיקו 1-1 נגד קולורדו ראפידס.
ב-13 באוגוסט 2014 ידלין חתם לארבע שנים בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג והצטרף לטוטנהאם בינואר 2015. ב-9 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד לאסטון וילה.
ב-1 בספטמבר 2015 הושאל לסנדרלנד עד לסיום העונה. ב-22 בספטמבר ערך ידלין את הופעת הבכורה שלו בסנדרלנד בגביע הליגה האנגלי ובישל את השער היחיד של הקבוצה בהפסד 4-1 למנצ'סטר סיטי.
ב-24 באוגוסט 2016 חתם בניוקאסל יונייטד תמורת 5 מיליון פאונד. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בקבוצה, כשעלה מהספסל מול ברייטון. ב-10 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד דרבי קאונטי. ב-1 בספטמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בליגה בהפסד 2-1 למנצ'סטר סיטי
ב-1 בפברואר 2021 ידלין חתם בגלאטסראיי לשנתיים וחצי הטורקית, אך החוזה הופסק ב-26 בינואר 2022.
ב-2 בפברואר 2022 ידלין חתם לארבע שנים באינטר מיאמי מליגת ה-MLS הצפון-אמריקאית. ב-4 במרץ 2024 עבר לקבוצת סינסינטי מליגת ה-MLS, ששילמה עבורו סכום של כ-173 אלף דולר.
נבחרות ארצות הברית

בעבר, שיחק בנבחרת הנוער של ארצות הברית והשתתף עמה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 (ה"מונדיאליטו") בשנת 2013. ב-1 בפברואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד קוריאה הדרומית. במשחק נגד פרגוואי במסגרת קופה אמריקה 2016 הורחק לאחר שקיבל צהוב שני.
נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית הבוגרת בטורניר מונדיאל 2022 שבקטאר ואף שותף במשחק שלב הבתים מול וויילס ובשמינית הגמר מול הולנד.
תארים

מגן האוהדים: 2014
גביע ארצות הברית הפתוח: 2014
פוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2016/2017
ליגת האומות של CONCACAF: 2019/2020
נבחרת האולסטאר של ה-MLS: 2013, 2014, 2022
הכדורגלן הצעיר האתלטי של השנה: 2014
פסח קוקיס

| --- | --- |

 לידה:  תרס"ג
 פטירה:  י"ב באלול תשמ"א (בגיל 78 בערך)
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 השכלה:  ישיבת כנסת בית יצחק  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 
הרב פסח קוקיס (תרס"ג, 1903 – י"ב באלול תשמ"א, ספטמבר 1981) היה רבה הראשי של בת ים במשך למעלה מארבעים שנה.
תולדותיו

נולד ברוסיה, בנם של זאב ובתיה קוקיס. למד בישיבת כנסת בית יצחק. בשנת תרפ"ה (1925) עלה לארץ ישראל ונמנה עם ראשוני ישיבת חברון בחברון. ניצל מטבח חברון במאורעות תרפ"ט, והעיד במשפטו של אחד הפורעים.
בשנת תר"ץ (1930) נישא לאילה, בתו של הרב רפאל קצנלבוגן. זמן קצר לאחר נשואיו נמנה עם קבוצת בוגרי ישיבת חברון שהקימה את ישיבת היכל התלמוד בתל אביב. באמצע שנות ה-30 התמנה לרבה של בת ים וכיהן בתפקידו עד מותו. הקים את ישיבת בת ים ושימש כנשיאה.
נפטר בשנת תשמ"א, ונקבר בהר הזיתים בירושלים. על שמו קרוי רחוב במערב בת ים. לאחר פטירתו הוציאו בניו את כתביו לאור.
צאצאיו

בנו הבכור מרדכי - (חתנו של הרב אליהו מאיר קובנר, ראש ישיבת פורת יוסף ברחובות) מחבר הספר "שיח מרדכי" - מאמרי הגות ומוסר על סדר פרשיות התורה. פרסם מאמרים וביוגרפיות תחת שם העט מרדכי בן פסח.
זאב - מבני ברק.
רחל - אשת ד"ר חיים פוברסקי, בנו של הרב דוד פוברסקי.
בלהה - אשת נפתלי חדש, בנו של הרב מאיר חדש ומשגיח בישיבת אור אלחנן.
רות - אשת יעקב שחר מרחובות.
ספריו

ברכת פסח – על התלמוד
ברכת פסח – מאמרי מוסר ודרשות על סדר פרשיות התורה
הערות שוליים

↑  משפט הרצח בבית קאפילוטו, הארץ, 30 באפריל 1930
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307418005171  ISNI: 0000 0000 7911 5388  LCCN: nr92013553  VIAF: 73716691   WorldCat (עם VIAF): 73716691
רודיון שצ'דרין

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1932 (בן 91) מוסקבה, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ליטא, רוסיה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה, בית הספר המרכזי למוזיקה במוסקבה 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה, בלט 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  מאיה פליסצקאיה (1958–2015) 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות (1972)  פרס לנין (1984)  אמן העם של ברית המועצות (1981)  פרס הפדרציה הרוסית (1992)  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  מסדר ההצטיינות הליטאי  מסכת הזהב  עיטור מסדר המולדת דרגה ראשונה  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית  עיטור אות הכבוד  מדליית ההצטיינות לתרבות  מדליית זהב להצטיינות בתרבות  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  העיטור על השירות למען המולדת דרגה שנייה  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור לנין  אות מסדר אנה הקדושה 
 www.shchedrin.de
 פרופיל ב-IMDb
 
רודיון שצ'דרין ואשתו, מאיה פליסצקאיה, ב-2009
רודיון קונסטנטינוביץ' שצ'דרין (ברוסית: Родион Константинович Щедрин; נולד ב-16 בדצמבר 1932) הוא מלחין רוסי. שצ'דרין היה בין המלחינים הסובייטים הראשונים במעלה וכיהן כיושב ראש של איגוד המלחינים הרוסים מ-1973 עד 1990. בשנת 1992 הוענק לו פרס הפדרציה הרוסית.
חייו ויצירתו

שצ'דרין נולד במוסקבה למשפחה מוזיקלית - אביו היה מלחין ומורה לתאוריה של המוזיקה. הוא למד בבית הספר למקהלה ובקונסרבטוריון של מוסקבה אצל יורי שאפורין וניקולאי מיאסקובסקי וסיים את לימודיו בשנת 1955. מאז 1958 היה נשוי לפרימה בלרינה אסולוטה מאיה פליסצקאיה.
המוזיקה המוקדמת של שצ'דרין היא טונאלית, ססגונית בתזמורה וכוללת במקרים רבים קטעי מוזיקה עממית. חלק מיצירותיו המאוחרות יותר עושות שימוש במוזיקה אליאטורית ובטכניקה סדרתית. המוזיקה של שצ'דרין זוכה לפופולריות במערב בעיקר הודות למסטיסלב רוסטרופוביץ', שהוציא כמה הקלטות מוצלחות שלה.
בין יצירותיו הבלט "הסוסון בעל הדבשת" (1955), "סוויטת כרמן" (1967), המבוססת על האופרה כרמן מאת ז'ורז' ביזה (מיזם ששוסטקוביץ' וחאצ'טוריאן דחו שניהם), "אנה קרנינה" (1971, על פי הרומן של לב טולסטוי), ו"גברת עם כלבלב" (1985, על פי סיפור של אנטון צ'כוב); האופרות "לא על האהבה לבדה" (1961) ו"נפשות מתות" (1976, על פי הרומן של ניקולאי גוגול); קונצ'רטי לפסנתר, סימפוניות, מוזיקה קאמרית, יצירות לפסנתר,  "המחברת הפוליפונית" ועוד. שצ'דרין חיבר גם 24 פרלודים ופוגות לאחר ששמע את אלה של שוסטקוביץ'.
שצ'דרין כתב שלושה קונצ'רטי לתזמורת: הראשון, המתורגם באופנים שונים, כ"חמשירי קונדס" או "פזמוני עם שובבים" (אף לא אחד מאלה מוסר בשלמות את המשמעות ברוסית, המתכוונת ל"צ'סטושקה" (часту́шка), שיר עם המתאפיין בקלות-ראש וסאטירה) הוא המפורסם בהם והביא לפרסומו הבינלאומי.
לצד קריירת הלחנה מכובדת (שהקנתה לו חברות באקדמיה לאמנויות של ברלין ב-1989 ואת פרס רוסיה מידי הנשיא בוריס ילצין ב-1992), שצ'דרין הוא פסנתרן ונגן עוגב וירטואוז, שניגן בעצמו את תפקיד הסולו בנגינת הבכורה של שלושת הראשונים בששת הקונצ'רטי שלו לפסנתר. בקונצרט מ-15 במאי 1974 ניגן שצ'דרין כסולן את כל שלושת הקונצ'רטי שהושלמו עד אז בזה אחר זה. הקונצרט, עם התזמורת הסימפונית הממלכתית של ברית המועצות בניצוחו של יבגני סבטלנוב, הוקלט ויצא כתקליט אריך נגן ובהמשך כתקליטור. לאחר נפילת השלטון הסובייטי ניצל שצ'דרין את האפשרויות שנפתחו לפניו למסעות בעולם ולשיתוף פעולה מוזיקלי, ועכשיו הוא חולק את זמנו בעיקר בין מינכן למוסקבה.
ב-11 עד 14 ביוני 2008 התקיימו "ימי שצ'דרין" בארמניה בהשתתפות שצ'דרין ומיה פליסצקאיה כאורחי כבוד.
יצירותיו > אופרות

"לא על האהבה לבדה" (Не только любовь)
"בויאריניה מורוזובה" (Боярыня Морозова)
"נודד קסום" (Очарованный странник)
"לוליטה" (Лолита)
"נפשות מתות" (Мервые души)
"אורטוריית לנין" (Оратория Ленина)
יצירותיו > באלטים

"הסוסון בעל הדבשת" 1955
"כרמן", 1967
"אנה קרנינה", 1968
"בת שחף", 1979
"גברת עם כלבלב", 1985
יצירותיו > יצירות תזמורתיות

סימפוניה מס' 1, 1958
"לא על האהבה לבדה" (סוויטה סימפונית מתוך האופרה), 1964
סימפוניה מס' 2,"עשרים וחמישה פרלודים לתזמורת", 1965
"פתיחה חגיגית", 1982
"סוויטת השחף", 1984
"סטיהירה", "מזמור במלאת אלף שנים להבאת הנצרות לרוסיה", 1987
יצירותיו > קונצ'רטי ויצירות קונצרטנטיות

קונצ'רטו לפסנתר מס' 1, 1954
קונצ'רטו לתזמורת מס' 1, "חמשירי קונדס", 1963
קונצ'רטו לפסנתר מס' 2, 1966
קונצ'רטו לתזמורת מס' 2, "המצילות", 1968
קונצ'רטו לפסנתר מס' 3, 1973
קונצ'רטו לתזמורת מס' 3, "מוזיקת קרקס רוסית נושנה", 1988
קונצ'רטו לפסנתר מס' 4, 1991
קונצ'רטו לצ'לו "סוטו ווצ'ה", 1994
קונצ'רטו לוויולה, "קונצ'רטו דולצ'ה", 1997
קונצ'רטו לכינור, "קונצ'רטו קנטאבילה", 1998
קונצ'רטו לפסנתר מס' 5, 1999
קונצ'רטו לפסנתר מס' 6, 2003
יצירותיו > יצירות ליטורגיות

"המלאך החתום" (מוזיקה כוראלית על פי ניקולאי לסקוב), 1988
יצירותיו > הרכב קאמרי

"מנחה מוזיקלית" ל-3 חלילים, 3 בסונים, 3 טרומבונים ועוגב, 1983
יצירותיו > פסנתר סולו

קטעים לפסנתר (1952-1961)
פואמה;
ארבעה קטעים מתוך הבלט "הסוסון בעל הדבשת";
הומורסקה;
חיקוי לאלבניס;
טרויקה;
שני קטעים פוליפוניים (אינוונציה בשני קולות ובסו אוסטינאטו)
סונאטה לפסנתר, 1962
עשרים וארבעה פרלודים ופוגות, 1964-1970
מחברת פוליפונית, עשרים וחמישה פרלודים, 1972
סונאטה לפסנתר מס' 2, 1997
"יומן", שבעה קטעים, 2002
סונאטינה קונצ'רטנטה, 2005
"א לה פיציקטו", 2005
יצירותיו > כינור סולו

"סונאטת ההד", אופוס 69 1984
"בסגנון אלבניס", אופוס 53 1973
הערות שוליים

↑  Concerto for Orchestra No. 1, "Naughty Limericks"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267935805171  PLWABN: 9810607718905606  BNE: XX1214937  BnF: cb13931297r (data)  CiNii: DA09694907  GND: 118795481  ICCU: LO1V193162  ISNI: 0000 0001 1487 6124  LCCN: n80107200  LNB: 000039456  MusicBrainz: 09deb4a5-8746-47f8-b020-cde50023841d  NDL: 01040711  NKC: jn20000605244  NTA: 072674571  SELIBR: 207280  SNAC: w6db836z  SUDOC: 127339140  VIAF: 10036622   WorldCat (עם VIAF): 10036622
יוסיף רייבסקי

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1901 אורנבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 בספטמבר 1972 (בגיל 71) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרדלקינו 
 שם לידה:  יוסיף גראדוס
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של ברית המועצות (1968)  עיטור הדגל האדום של העמל (1940)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית (26 באוקטובר 1948)  עיטור אות הכבוד (26 באוקטובר 1938)  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה (1954)  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הסוציליסטית הבלרוסית (1955)  עיטור הדגל האדום של העמל (26 באוקטובר 1948) 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוסיף רייבסקי (ברוסית: Иосиф Моисеевич Раевский‏; 7 בינואר 1901 - 23 בספטמבר 1972) היה שחקן, במאי תיאטרון ומורה למשחק סובייטי ממוצא יהודי. בשנת 1968 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות.
קורות חיים

יוסיף רייבסקי (גראדוס) נולד בשנת 1902 באורנבורג למשפחה יהודית. הוא התחיל לשחק בתיאטרון בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה. בשנים 1922-1925 הוא למד משחק בבית ספר פרטי שאורגן על ידי שחקנים של התיאטרון האמנותי של מוסקבה. הוא סיים את הלימודים בשנת 1925, אך כבר משנת 1922 שיחק על במת התיאטרון.
בשנת 1932 רייבסקי החל לביים בתיאטרון האמנותי. בנוסף הוא היה מביים בתיאטראות נוספות במיוחד בבלארוס הסובייטית (על בימוי של הצגות במינסק הוא קיבל עיטור הדגל האדום של העמל).
חלק מהצגות של רייבסקי צולמו עבוד הטלוויזיה והוקרנו.
רייבסקי שיחק בבמת "תיאטרון אמנותי" עד לשנת 1968 וביים עד לשנת 1970.
רייבסקי היה מלמד באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון החל משנת 1932. בשנת 1939 הוא מונה לפרופסור ובשנת 1946 לראש קתדרה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא היה מנהל האקדמיה ומנהל אמנותי של תיאטרון האקדמיה שנתן הצגות בחזית הלחימה. בין תלמידי רייבסקי היה מארק זכרוב ואלכסנדר אבדולוב.
על פעילותו רייבסקי קיבל מספר עיטורים. בשנת 1968 הוענק לו תואר אמן העם של ברית המועצות.
רייבסקי נפטר בשנת 1972 במוסקבה ונטמן בפרדלקינו.
מארק פרודקין

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1898 קלין, רוסיה 
 פטירה:  24 בספטמבר 1994 (בגיל 96) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  הפקולטה למשפטים באוניברסיטת מוסקבה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין, דרגה 1 (1946)  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945 (1946)  פרס סטלין, דרגה 1 (1949)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית (1933)  פרס סטלין, דרגה 1 (1947)  Stanislavsky State Prize of the RSFSR (1974)  עיטור אות הכבוד (1937)  מדליית ההגנה על מוסקבה (1946)  עיטור הידידות בין העמים (1983)  גיבור העמל הסוציאליסטי (1989)  עיטור לנין (1948)  עיטור הדגל האדום של העמל (1973)  עיטור לנין (1989)  עיטור מהפכת אוקטובר (1978)  אמן העם של ברית המועצות (1961)  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  מדליית ותיק העמל  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה 
 פרופיל ב-IMDb
 
מארק פרודקין (ברוסית: Марк Исаакович Прудкин‏; 13 בספטמבר 1898 – 24 בספטמבר 1994) היה שחקן קולנוע ותיאטרון סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. בשנת 1961 הוא זכה בתואר אמן העם של ברית המועצות.