stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אזור התעשייה נוה דקלים
היסטוריה

במאי 2001 הודיע צה"ל כי סיכל פיגוע באזור התעשייה בנוה דקלים, על ידי מחבל שבא מכיוון פרוורי חאן יונס ונורה בעת שהלך לכיוון אזור התעשייה.
ב-2 בספטמבר 2001 התרחש במקום קרב יריות בין כוחות צה"ל לפלסטינים אשר שהו בסמוך לאזור התעשייה.
מספר שבועות לאחר מכן, ב-29 סספטמבר 2001 נורו כ-2 ררנ"טים לעבר אזור התעשייה, כמה דקות לאחר האירוע פורסם כי לא היו נפגעים בנפש ואף ככל הנראה גם לא היה נזק לרכוש באזור התעשייה.
בינואר 2005 נאלצו כוחות צה"ל לפנות מספר שוטרים פלסטינים בעקבות כעס שהובע על ידי המתנחלים בנוה דקלים, דבר זה בא לאחר שכ-100 מתושבי הגוש הגיעו למעבר תופאח בסמוך לאזור התעשייה בנוה דקלים, המתנחלים התעמתו עם השוטרים אשר הוצבו בקרבת מקום, מספר מקורות אשר דיווחו כי צה"ל היו מאוד מוטרדים מהאירוע וההתנהגות של המתנחלים באזור התעשייה שהגיעו למקום בעת שהתקיים בו מפגש ביטחוני של קצינים ישראלים ופלסטינים. לטענת צה"ל המתנחלים למעשה "פוצצו" את המפגש בכך שהוציאו את האוויר של הצמיגים של מכניות הקצינים ואף הרעישו כדי להקשות על השיחה בין הצדדים.
בסוף יוני 2005 גילה צה"ל מנהרה אשר נחפרה מאזור חאן יונס לעבר אזור התעשייה של נוה דקלים, מטרתה של המנהרה הייתה ככל הנראה להחדיר מחבלים לאזור או לשמש כמנהרת הברחה לאמצעי לחימה.
אחת הבעיות של עובדי ובעלי המפעלים לקראת ביצועה של תוכנית ההתנתקות הייתה העובדה שחלק מעובדי המפעלים היו פלסטינים דבר אשר יאלץ את מנהלי המפעל לגייס עובדים אחרים, בעיה נוספת אשר הקשה על התעשיינים לא יודעים אפילו היכן יאחסנו את הציוד ואת המכונות בתקופת המעבר בין הפינוי של הגוש ויחד איתו אזור התעשייה עד מציאת מקום קבע לאחסן את הציוד וכן שטח למפעל חדש.
אחד מהפתרונות אשר הוצעו כפיצוי לפינויו של אזור התעשייה היה להעתיק את אזור התעשייה שהיה בנוה דקלים לאזור התעשייה הדרומי של אשקלון וזאת במקביל להעברתם של עוד מבנים מהגוש או בניית חלופות למבנים אשר היו בו (בהם בין בניית מתנ"ס חדש למתיישבים מקוואות ואף הקצאת שטח לרצועת חוף פרטית לטובת המפונים).
הערות שוליים

↑  איציק סבן, בעלי המפעלים בנווה-דקלים בסכנת אבטלה, באתר ynet, 19 באפריל 2005
↑  מופז: מצמצמים את חופש הפעולה של הרשות אך לא ממוטטים אותה, באתר גלובס, 13 במאי 2001
↑  קרב יריות באזור התעשייה נווה דקלים; אין נפגעים, באתר וואלה, 2 בספטמבר 2001
↑  מחבלים ירו 2 רננ\"טים לעבר אזור התעשייה נווה דקלים, באתר ערוץ 7, 23 בספטמבר 2001
↑  חנן גרינברג, "המתנחלים מפריעים למאמצי הרגיעה", באתר ynet, 27 בינואר 2005
↑  חנן גרינברג, מנהרה התגלתה באזור התעשייה של נווה דקלים, באתר ynet, 27 ביוני 2005
↑  תוכנית: חוף פרטי למתנחלים שיתפנו לאשקלון, באתר וואלה, 27 באפריל 2005
|  אזורי תעשייה בישראל |
| --- | --- | --- |
| אזורי תעשייה | מעלות (מעלות-תרשיחא) • מגדל תפן (חבל תפן) • צ.ח.ר (ראש פינה) • צ'ק פוסט (חיפה) • אלון תבור (עמק יזרעאל) • קריית ספיר (נתניה) • הרצליה פיתוח (הרצליה) • כפר סבא • נווה נאמן ׁ(הוד השרון) • פארק שרונים (הוד השרון) • עבר הירקון (תל אביב-יפו) • BBC בני ברק • סגולה (פתח תקווה) • קריית אריה (פתח תקווה) • קריית מטלון (פתח תקווה) • חולון • מתחם האלף (ראשון לציון) • מרכז עינב (מודיעין-מכבים-רעות) • עטרות (ירושלים) • הר חוצבים (ירושלים) • תלפיות (ירושלים) • הר טוב • (מטה יהודה) • עד הלום (אשדוד) • שער הנגב וספירים (מועצה אזורית שער הנגב) • תימורים (קריית מלאכי) • עידן הנגב (רהט) • אופקים • באר שבע • עמק שרה (באר שבע) • קריית יהודית (באר שבע) • אבשלום (חבל שלום) • נאות חובב • דימונה • מישור רותם (מישור ימין) • מצפה רמון |  |
| פארקי תעשייה | רמת דלתון (דלתון) • בר לב (אחיהוד) • משגב • קדמת גליל (טבריה) • ציפורת (נוף הגליל) • שגיא 2000 (מגדל העמק) • מת"ם (חיפה) • צבאים (בית שאן) • יקנעם • מבוא כרמל (רמות מנשה) • קיסריה • עמק חפר • יורופארק (יקום) • לב הארץ (כפר קאסם) • אפק (ראש העין) • עתידים (תל אביב-יפו) • אזורים (פתח תקווה) • חמן (חבל מודיעין) • (נתב"ג) • שורק (ראשון לציון) • פלמחים • קריית ויצמן (נס ציונה) • מודיעין • מלחה (ירושלים) • כנות (גדרה) • ראם (בני עי"ש) • קריית גת • נעם (נתיבות) • גב ים נגב (באר שבע) • עומר  • שחורת (אילת) |  |
| אזורי תעשייה ביהודה ושומרון | שח"ק (גוש שקד) • ניצני שלום (שומרון) • בראון (קדומים) • ברקן • אריאל מערב (אריאל) • שער בנימין (מטה בנימין) • מישור אדומים (מעלה אדומים) |  |
| אזורי ופארקי תעשייה עתידיים | רמת בקע • צומת שוקת • מעבר תרקומיא • עירון • גבעת ברנר • רג"מ • בוסתני חפץ • שער הירדן • שער שומרון |  |
| אזורי תעשייה לשעבר | קריית המלאכה (תל אביב-יפו) • ארז (מעבר ארז) • קרני (מעבר קרני) • נווה דקלים • קטיף • ימית • אופירה |  |
| מרחב עורפי | חוף שמן • איירפורט סיטי |  |
מוזל (אזור יין)

| --- | --- |

כרם תלול המשקיף על נהר המוזל
 סוג:  אזור ייצור יין 
 
אזור היין מוזל (בגרמנית: Mosel (Weinanbaugebiet)) הוא אחד מ-13 אזורי יין גרמניים (Weinbaugebiete) ליינות איכות (Qualitätswein, לשעבר QbA ו-Prädikatswein), ושמו נלקח מנהר המוזל (בצרפתית: Moselle; בלוקסמבורגית: Musel). לפני ה-1 באוגוסט 2007 נקרא האזור Mosel-Sar-Ruwer, אך שונה לשם שנחשב ידידותי יותר לצרכן.  אזור היין הוא השלישי בגודלו בגרמניה מבחינת ייצור, אך יש הרואים בו את האזור המוביל מבחינת יוקרה בינלאומית.
האזור מכסה את העמקים של הנהרות המוזל, הסאר והרואר מסמוך לשפך המוזל לריין בקובלנץ ומעלה הזרם ועד לסביבת טריר שבמדינת ריינלנד-פפאלץ הפדרלית. האזור ידוע במדרונות התלולים של כרמי האזור המשקיפים על הנהר. בשיפוע של 65 מעלות מעלה, הכרם התלול ביותר בעולם הוא כרם קלמונט הממוקם על המוזל ושייך לכפר ברם, ולכן מכונה ברמר קלמונט. אזור המוזל מפורסם בעיקר ביינות העשויים מענבי הריזלינג, אך גם האלבלינג והמילר-תורגאו תורמים לייצור, בין היתר (ביחד כ-80%).
בשני העשורים האחרונים גדל ייצור היין האדום, במיוחד מה- Spätburgunder (פינו נואר), במוזל ובכל אזורי גידול היין הגרמניים והפך לעניין הולך וגובר לקהילת היין הבינלאומית. בגלל המיקום הצפוני של המוזל, יינות הריזלינג הם לעיתים קרובות קלים, נוטים להורדת אחוז אלכוהול, פריכים ובעלי חומציות גבוהה, ולעיתים קרובות מציגים ניחוחות "פרחים" ולא או בנוסף לניחוחות ה"פירותיים". אדמת הכרם הנפוצה ביותר שלו נגזרת בעיקר מסוגים שונים של מרבצי צפחה, אשר נוטים להעניק ליינות פן שקוף, מינרלי, שלעיתים קרובות מפגינים עומק רב של טעם. בעידן הנוכחי של שינויי אקלים נעשתה עבודה רבה כדי לשפר ולהשיג קבלה לריזלינגים יבשים לחלוטין ("טרוקן") באזור זה, כך שרוב היצרנים המפורסמים יותר מצאו קבלת פנים ליינות כאלה, במיוחד באירופה.
היסטוריה

מאמינים שגידול גפנים הובא לאזור זה על ידי הרומאים אשר נטעו כרמים לאורך המוזל והריין כדי לקבל מקור יין מקומי לחיל המצב שלהם. עלות הובלת היין צפונה מחצי האי האפניני או מעבר להרי הווז' והכרמים הרומאים בגאליה הייתה גבוהה מאוד ולא מעשית. הרומאים שקלו לכרות תעלה בין הסון ללבין נהר הריין בטרם החליטו בסופו של דבר לשתול גפנים באזור. טריר (נוסדה בשנת 16 לפנה"ס) הייתה מאחז רומי מרכזי וסביר להניח שכרמי המוזל הראשונים ניטעו בגבעות שמסביב מתישהו במאה ה-2. גידול הגפנים בהחלט פרח באזור עד המאה ה-4 כאשר המשורר הרומי אוסוניוס כתב שיר על יופייה של הארץ בזמן הבציר.
אקלים וגאוגרפיה

באזור היין של מוזל יש אקלים יבשתי צפוני המאופין בטמפרטורות קרירות. אתרי הכרמים המייצרים הטובים ביותר ממוקמים לאורך נהר המוזל ויובלו, שם ניתן למקסם את החום מהשמש על ידי השתקפות מהמים. מדרונות הפונים לדרום ודרום מערב מבוקשים עוד יותר בגלל החשיפה המוגברת לאור שמש ישיר שיכולה לסייע בהבשלת הענבים. אדמת האזור נשלטת על ידי לווחה נקבובית בעלת ניקוז אידיאלי עבור גשמים כבדים באזור ותכונות טובות לשמירה על חום. לרבים מהכרמים הטובים ביותר אין אדמה עליונה כלל, רק לווחה שבורה. במהלך חודשי הקיץ מזג האוויר חם אך לעיתים רחוקות חם עם הטמפרטורות הממוצעות של יולי סביב 18 מעלות צלזיוס.
גידול גפנים

מדרונות גדת הנהר התלולים הפזורים באזור המוזל נחשבים לחלק מהכרמים עתירי העבודה בעולם. קציר מכני אינו מעשי ויש צורך בכמעט פי שבעה יותר שעות אדם במוזל מאשר בשטח שטוח יותר כמו המדוק. גפנים מוצמדות בנפרד לקרקע ללא חיבור חוטים, כך שעובדי הכרמים יכולים לטפל בצמחים העוברים אופקית על פני הכרם ולא אנכית, דבר שיהיה מעייף יותר. בטיחות היא בראש סדר העדיפויות עבור רבים מבעלי כרמי מוזל, כאשר לאזור יש היסטוריה מתועדת של הרוגים בקרב עובדים בזמן טיפול בגפנים. היתרון של כרמי המוזל התלולים הוא שהשיפוע מאפשר לאור שמש ישיר יותר ליצור מגע עם הגפנים. במהלך החורף, גשם גורם לעיתים קרובות לשחיקת קרקע מסוימת, במיוחד של שבבי הצפחה החיוניים הדרושים לתכונותיהם שומרות החום. כרמים רבים יאספו את המשקעים שנשחקו ויישאו אותם בחזרה במעלה הגבעה.
ענב הריזלינג, שגדל על 59.7% משטח הכרם התרבותי של האזור בשנת 2008 נחשב לעינב היין היוקרתי והאיכותי ביותר של המוזל, אך לא ניתן לשתול אותו בכל אתר של כרם בשל קשיים שיש לענב ב מבשיל באקלים קריר במיוחד. לגורמים כמו גובה, היבט וחשיפה לקרינת השמש יכולים להיות השפעה מובהקת לא רק על איכות היין המתקבלת, אלא גם אם ענב הריזלינג יבשיל בכלל. מאפיין חיובי של ענבי הריזלינג הוא שעל אף הבשלות הפחות ממושלמת הוא עדיין יכול ליצור יין של עדינות ואלגנטיות יותר מרוב זני הענבים האחרים.
יינות

יינות המוזל העליון, במיוחד לאורך יובל הסאר והרואר, מאופיינים באחוז אלכוהול נמוך בטווח של 9-6% עם תווים פירותיים עזים וחומציות גבוהה. היינות של המוזל התיכונה נחשבים לדוגמאות השלמות ביותר של יינות גרמניים, כאשר כמה מהדוגמאות הטובות ביותר מסוגלות להתיישן במשך 50–100 שנים. Mosel Rieslings מסתמכים על נוכחות חזקה של חומצה טרטרית כדי לאזן את הסוכר של הענב ולעזור להקנות את תווי הפירות שלו. מאפיין של כל יינות המוזל הוא החומציות הגבוהה בדרך כלל ושקיפותם של טעמים מוגדרים בבירור. היינות של אזור מוזל ארוזים באופן מסורתי בבקבוק יין ארוך בצבע ירוק "בסגנון הוק". מבחינה היסטורית הצבע הירוק הבחין בין יינות המוזל לבין הבקבוקים החומים של אזור היין של הריינהסן.
זני ענבים

זני הענבים המתורבתים ביותר, לפי אזור בשנת 2008, היו:
| --- | --- |
 Riesling, 5,390 ha (59.7%)  Müller-Thurgau, 1,263 ha (14.0%)  Elbling, 567 ha (6.3%)  Kerner, 377 ha (4.2%)  Spätburgunder, 359 ha (4.0%)  Dornfelder, 333 ha (3.7%)  Weißer Burgunder, 248 ha (2.7%):  Bacchus, 84 ha (0.9%)  Grauer Burgunder, 83 ha (0.9%)  Regent, 61 ha (0.7%)  Chardonnay, 35 ha (0.4%)  Auxerrois, 28 ha (0.3%)  Reichensteiner, 26 ha (0.3%)  Ortega, 20 ha (0.2%)
הערות שוליים

↑  The wine-growing region Mosel-Saar-Ruwer had been renamed Mosel on 1 August 2007. .
↑  Winetourism, May 5, 2022: Mosel-Saar-Ruwer shortens name to Mosel.
↑  J. Robinson Jancis Robinson's Wine Course Third Edition, pp. 264-265. Abbeville Press 2003 מסת"ב 0-7892-0883-0.
↑  Der Bremmer Calmont.
↑  K. MacNeil The Wine Bible, pp. 532-535. Workman Publishing 2001 מסת"ב 1-56305-434-5.
↑  Braatz. Dieter et al; Wine Atlas of Germany; Berkeley: University of California Press, 2014, מסת"ב 9780520260672, pp. 43-45.
↑  Pigott, Stuart et al., Wein Spricht Deutsch, Frankfurt: Scherz (part of S. Fischer Verlag), 2007, pp. 419, 442, passim.
↑  H. Johnson Vintage: The Story of Wine pp. 87–95, Simon and Schuster 1989 מסת"ב 0-671-68702-6.
↑  C. Fallis, editor The Encyclopedic Atlas of Wine pp. 258-259, Global Book Publishing 2006 מסת"ב 1-74048-050-3.
↑  J. Robinson (ed) "The Oxford Companion to Wine" Third Edition, pp. 456–458, Oxford University Press 2006 מסת"ב 0-19-860990-6.
↑  "J. Robinson, Mosel wine region".
↑  German Wine Institute: German wine statistics 2009/2010 (אורכב 26.07.2011 בארכיון Wayback Machine)
↑  Landwirtschaftliche Bodennutzung - Rebflächen - Fachserie 3 Reihe 3.1.5 - 2008 [Agricultural land use - Areas under vine]. Wiesbaden, Germany: Statistisches Bundesamt. 2008. אורכב מ-המקור ב-2011-08-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4139841-5  VIAF: 244593941   WorldCat (עם VIAF): 244593941 
פורטה ניגרה הרומית הייתה אחד מארבעת שערי העיר סביב טריר.
נהר המוזל ליד הכפר Kröv
כרמים מדורגים לאורך גדת המוזל בטריטנהיים.
ענבי ריזלינג.
מוזל Spätlese
יפיע (יישוב עתיק)

מצפה
רמון
מצפה
רמון
יפיע היה יישוב בארץ ישראל שהתקיים בתקופת הברונזה המאוחרת, ויישוב יהודי בתקופות הבית השני, המשנה והתלמוד. היישוב שכן על גבול עמק יזרעאל, בתחומי העיירה המודרנית יאפת א-נאצרה (يافة الناصرة). משמעות השם "יפיע" היא מקום בולט בהדרו על פני סביבתו.
היסטוריה

יישוב בשם "יאפו" מוזכר כבר באחד ממכתבי אל-עמארנה מהמאה ה-14 לפנה"ס. על פי המכתב הובאו מהיישוב עובדים לצורך עבודת חריש באדמות עמק יזרעאל. יפיע מוזכרת בספר יהושע בתחום נחלת שבט זבולון: "ויצא אל הדָברת ועלה יָפִיעַ".
היסטוריה > יפיע במרד הגדול על פי יוסף בן-מתתיהו

בסוף ימי הבית השני היה יפיע הכפר הגדול ביותר בגליל. בתקופת המרד הגדול של היהודים ברומי שהתקיים במאה הראשונה, נבנו ביפיע ביצורים בפקודתו של מפקד הגליל יוסף בן מתתיהו, שבתקופה מסוימת אף קבע בו את מושבו. המערכה על יפיע מתוארת בספרו "מלחמת היהודים". אספסיאנוס, מפקד הכוחות הרומאיים שנשלחו לדכא את המרד בארץ ישראל, פקד על מרקוס אולפיוס טראיאנוס מפקד הלגיון העשירי להכניע את יפיע. טראיאנוס יצא לכבוש את יפיע עם אלף רוכבים ואלפי רגלים. עקב הביצורים הטבעיים והמלאכותיים שבנו תושביה, העיר הייתה מוקפת חומה כפולה, טראיאנוס העריך שתפיסתה תהיה קשה. מגיני העיר יצאו לקראתו מוכנים לקרב, ספגו מתקפה וברחו לעבר העיר. הכוחות הרומאים הצליחו לחדור יחד עם המגינים הנסים אל המתחם שבין החומה החיצונה והחומה הפנימית. התושבים הנותרים בעיר הפנימית, סגרו את שערי החומה הפנימית מפחד הרומאים, ולא שעו לתחנוני הלוחמים להכניסם לעיר:
”האנשים עמדו בהמון גדול ודפקו בשערי העיר ונקבו את שמות אחיהם והפצירו בהם למלט את נפשם, ועוד הם מתחננים, והנה נפלו חללים ... ורבים המיתו איש את אחיו או נפלו על חרבם, ורבים כרעו בחרב הרומאים... ומלבד פחד האויבים דיכא בגד אחיהם את נפשם. הם מתו במארה על שפתיהם, ולא את הרומאים קיללו, כי־אם את אחיהם.”
בקרבות שהתנהלו בין החומות נהרגו כ-12,000 נפש. טראיאנוס סבר שכיבוש העיר הפנימית יהיה קל, כיוון שלא נותרו בה כמעט כוחות מגן; ולכן הציע לאספסיאנוס לשלוח את בנו טיטוס לכבוש את העיר. טיטוס הגיע לעיר עם 500 פרשים ו-1,000 רגלים, הוא עמד בראש האגף השמאלי במערכה ואת טראיאנוס הציב באגף הימני. ביום 13 ביולי (כ"ה בסיון) שנת 67 טיפסו הרומאים בעזרת סולמות על החומה, וניטש עליה קרב קצר. כאשר פשטו הרומאים לתוך העיר נלחמו בהם כל תושביה - הבחורים "התנפלו עליהם ברחובות והנשים השליכו עליהם מן הבתים כל דבר אשר בא לידן". הקרבות העקובים מדם בתוך העיר ארכו שש שעות; ובהם נהרגו רוב תושבי העיר, מלבד ילדים ונשים שנמכרו לעבדות. לפי יוסף בן-מתתיהו מספר הנופלים במערכה היה כ-15,000 נפש והשבויים כ-2,130, אולם מספרים אלה לא נתפסים כאמינים. לאחר נפילתה היא נחרבה וננטשה.
לאחר המרד חודש היישוב היהודי ביפיע. היישוב לא מוזכר במקורות ספרותיים מהתקופה, אך בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בכפר נתגלו שרידי בית כנסת עתיק מסוף התקופה הרומית.
על פי מסורת נוצרית מימי הביניים יפיע הייתה מקום מגוריהם של השליחים בני זבדי: יעקב ויוחנן.
ארכאולוגיה

התל הקדום של יפיע העתיקה נמצא באזור הכנסיות של יפיע ושטחו כ-50 דונם. נמצאו בו חרסים מיישובים קדומים בתקופת הברונזה התיכונה, תקופת הברזל ומהתקופה ההלניסטית ואילך.
ארכאולוגיה > בית הכנסת העתיק

בשנת 1921 פרסם לואי-איג ונסאן בכתב העת Revue Biblique מספר אבנים מקושטות ממבנה עתיק בכפר יפיע. הפרסום כלל גם אבן משקוף שנכללה לאחר מכן בשימוש משני בבניין הכנסייה היוונית-קתולית. הפרסום ציין שעל אבן המשקוף יש תבליט של מנורת שבעת הקנים שנמצא בין שני עיגולים שמקורה בבית הכנסת; וכן משקוף ובו חקוקים שני נשרים משני הצדדים ועיגול במרכז.  ונסאן הסיק במאמרו שהאבן הייתה שייכת לבית כנסת עתיק מהמאה ה-4.
בסיור שעשה סוקניק באפריל 1950 בכפר ביחד עם נחמן אביגד הוא הגיע ליפיע והחל לחפש שרידים עתיקים בכפר. ממידע שהתקבל מאנשי הכפר הסתבר שהתגלו אדן של עמוד סמוך לכנסייה וכן חלק מרצפת פסיפס. בעקבות מידע זה החליט סוקניק לחפור בכפר.
בחפירה ארכאולוגית שהתקיימה בחודשים יולי-אוגוסט 1950 על ידי אלעזר ליפא סוקניק נתגלו בסמוך לכנסייה היוונית-אורתודוקסית שרידי בית כנסת מן המאות שלישית-רביעית. הבניין שהתגלה היה הרוס ביותר ורק חלק מרצפת הפסיפס נשאר. בצד דרום התגלה קטע קיר הבנוי אבני גזית  באורך 2.7 מטר ובעובי  65 ס"מ. באולם התפילה ניצבו שרידי אדנים ארבעה אדנים מרובעים בגודל 75X75 ס"מ ואבני יסוד של האדן החמישי. האדנים נמצאו במרחק של 2.9 מטר משרידי הקיר. רוחב האולם היה 15 מטר ואורכו 16.5 מטר. האדנים היו שרידים של טור העמודים הדרומי בבזיליקה.
בתוך שרידי בית הכנסת נמצאו שרידי רצפת פסיפס באורך 15.5 מטר. הרצפה עוטרה בציורי בעלי חיים, נשר פרוש כנפיים מעל סמל האל הליוס (או ראשה של מדוזה, לפי ארווין גודינף וגדעון פרסטר), וכן נמר צועד. מסגרת הפסיפס סובבת עיגול גדול שרק קטע ממנו שרד. קוטר העיגול 3.8 מטר. המעגל הגדול חולק ל-12 עיגולים קטנים משתלבים שבמרכזו מעגל גדול יותר וזאת כמו מעגלי המזלות בבית הכנסת בבית אלפא ובית הכנסת בנערן, אבל לדעת סוקניק הסמלים היו של שבטי ישראל. מתוך העיגולים שרדו שניים שור וראם שהיו סמלי השבטים מנשה ואפרים. מעל סמל הראם שרדה הכתובת '...רים', אולי שריד לשם אפרים. על הצעתו של סוקניק לזהות את הגלגל כגלגל שהכיל את סמלי שנים-עשר שבטי ישראל חלק א' גודינאף, שטען שמדובר בגלגל המזלות.
ייחודו של בית הכנסת היה שכוונו היה ממערב למזרח ולא כמקובל בבתי כנסת גליליים שפנו מכוון צפון לדרום לכוון ירושלים. פרשנותו של סוקניק הייתה שמכיוון שיפיע הייתה כלולה בנחלת שבט זבולון עליו נאמר "זבולון לחוף ימים ישכון", נהגו בבית כנסת זה כמו בבתי כנסת ששכנו על החוף.
ארכאולוגיה > ממצאים במערות

במהלך השנים נתגלו בכפר מספר מערות קבורה ומערות מגורים. כולן התגלו במהלך ביצוע עבודות פיתוח ובוצעו בהן חפירות הצלה.
מערת קבורה רומית - נחפרה בחודש נובמבר 1992. המערה נמצאה במדרון הדרומי-מזרחי של הכפר. המערה במתאר מלבני עם תקרה קמורה כללה שמונה כוכים שגודל 2.0X0.7 מטר ובגובה 1.2 מטר. המערה נשדדה עוד בימי קדם. על אצטבה שסבבה את המערה נמצאו שברי סירי בישול, קנקנים, פכיות וכן נרות חלקו מטיפוס הרודיאניים ושבעה נרות רומיים עגולים. בנוסף נמצאו חרוזים מזכוכית ועוד ממצא קטן. המערה תוארכה למאות הראשונה והשנייה.
מערת מגורים - נחפרה בחודש אוקטובר 1995. המערה כללה שני חדרים ושימשה למגורים. רצפת חדר 1 וקירותיו נמצאו מטויחים. השערת החופרים הייתה שהחדר שימש כמקווה. בחדר נמצאה קרמיקה מהתקופה הממלוכית וכן שני מטבעות אחד מהתקופה הרומית המאוחרת (שנים 206-198) והשני מהמאה ה-19. חדר 2 היה מרוצף באריחי אבן מעובדים שהונחו על גבי סלע האם. מתחת לרצפה נמצאה קרמיקה מהתקופה הערבית הקדומה ומעליה מהתקופה הממלוכית. נמצאו גם שברי קרמיקה אופיינית לגליל מהמאה הרביעית.
מערת קבורה רומית-ביזנטית - נחפרה בחודש אוקטובר 1995. מערה בעלת שישה כוכי קבורה. במערות נמצאו שרידים  של עצמות במצב השתמרות גרוע. מתוכן זוהו שרידים של לפחות 22 בוגרים ו-11 ילדים. הממצאים במערה כללו שברי כלי חרס ושברי נרות. נמצאו גם שברים של כלי זכוכית. הממצאים כללו שני מטבעות מימי קונסטנטיוס השני שנטבעו בקיזיקוס ובאנטיוכיה, מטבע מימיו של קרקלה ומטבע מימיו של אלאגבאלוס. המערה תוארכה למאות השנייה-הרביעית.
מערת מגורים מהתקופה הממלוכית - נחפרה בחודש אוקטובר 1995 - כללה ממצא קרמי מהמאה ה-13 והמאה ה-14.
מערת קבורה רומית - נחפרה בחודש נובמבר 1997. המערה נמצאה במרחק 100 מטר מהמערה שנחפרה בשנת 1992. המערה בעלת 8 כוכי קבורה שהיו בגובה מפלס החדר המרכזי. על פי ממצא כלי החרס תוארכה המערה למאה השלישית.
לקריאה נוספת

גדעון פרסטר, לפסיפסי בית הכנסת ביפיע, ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, ל"א (א-ד), 1967, עמ' 224-218.
הערות שוליים

1 2  זאב וילנאי, הערך: יפיע, אנציקלופדיה אריאל, עמ' 3007.
↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק י"ב
↑  "יפה" בתרגום שמחוני ל"מלחמת היהודים" ובתרגום מנחם שטיין ל"חיי יוסף", ספריו של יוסף בן מתתיהו.
↑  יוסף בן מתתיהו, חיי יוסף (תרגום דניאל שוורץ), פרק מה, סעיף 230.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר ב, פרק כ, פסקה ו.
↑  יוסף בן מתתיהו, חיי יוסף (תרגום דניאל שוורץ), פרק נב, סעיף 270.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר ג, פרק ז, פסקה לא.
↑  ישראל שצמן (עורך), יוסף בן מתתיהו (טיטוס) פלוויוס יוספוס, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ירושלים: הוצאת כרמל, 2009, הערה 305, עמ' 341.
↑  זאב וילנאי, הערך: יפיע, אנציקלופדיה אריאל, עמ' 3008-3007
↑  אליעזר ליפא סוקניק, בית כנסת עתיק בכפר יפיע שבגליל, עלון מחלקת העתיקות של מדינת ישראל, ג', 1951, עמ' 40.
↑  The southernmost panel in the nave,above the circular panel. Photograph of: Japhia synagogue, אוסף המרכז לאמנות יהודית, הספרייה הלאומית
↑  גדעון פרסטר, לפסיפסי בית הכנסת ביפיע, ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, ל"א (א-ד), 1967, עמ' 219-218.
↑  נחמן אביגד, מחקר בתי כנסת עתיקים בארץ, חדשות ארכאולוגיות, ו', 1963, עמ' 8-2.
↑  עבדאללה מוקארי, יפיע (א), חדשות ארכאולוגיות, 110, 1999, עמ' 31-30.
↑  הנא אבו עוקסה, יפיע, חדשות ארכאולוגיות, 108, 1998, עמ' 33.
↑  הנא אבו עוקסה, יפיע, חדשות ארכאולוגיות, 108, 1998, עמ' 34-33.
↑  הנא אבו עוקסה, יפיע, חדשות ארכאולוגיות, 108, 1998, עמ' 34.
↑  דינה שלם, יפיע (ב), חדשות ארכאולוגיות, 110, 1999, עמ' 32.
שרידי בית הכנסת בחפירות פרופ' סוקניק בשנת 1950
פסיפס בית הכנסת ביפיע, המאה הרביעית לספירה
משקוף מנורת שבעת הקנים
סטריאוטיפ

ציור גרמני מן המאה ה-18 המכיל סטריאוטיפים על עמים ולאומים שונים
סְטֵרֵאוֹטִיפּ (מיוונית: στερεός (מוצק) + τύπος (חריתה) – "רושם מוצק") או הֶטְפֵּס, הוא מצב מנטלי שבו מתרחשת הכללה נמהרת של אמונות הנוגעות למאפיינים של קבוצת אנשים מסוימת, והחלתם על כל חברי הקבוצה מבלי להתייחס לסייגים קיימים או אפשריים.
על פי רוב, סטריאוטיפ הוא דימוי סטטוס המורכב מסטטוסים ומתכונות אופי, שמופנה כלפי קבוצה חברתית, בדרך כלל על בסיס אתני או מגדרי. הסטראוטיפ מאפשר התמודדות מהירה מול כמויות גדולות של מידע, ואינו נושא בהכרח אופי שלילי. כלומר, סטראוטיפ יכול להיות אמצעי יעיל להתמודדות עם מצבים של היצף מידע.
עם זאת, סטריאוטיפ עלול להיות בעייתי כאשר הוא הופך לדעה קדומה אשר מוחלת על אנשים בודדים באופן אישי.
הטיה לשונית בין-קבוצתית

הטיה שמסייעת לשימורם של סטריאוטיפים היא ההטיה הלשונית הבין-קבוצתית שהדגימו מאס ואח' (1989). לטענתם, אנשים נוטים לתאר התנהגויות שתואמות את ציפיותיהם במונחים מופשטים, שמבליעים בתוכם היסקים לגבי טבעו של המתנהג (לדוגמה, "גילי נדיבה"), ואילו התנהגויות שאינן תואמות את ציפיותיהם, במונחים קונקרטיים וספצפיים (לדוגמה, "גילי נתנה למאיה סוכריה"). ניסוחים לשוניים מוטים מהסוג הזה הם, לטענתם, אחד המנגגונים שבאמצעותם אנשים משמרים (ומעבירים זה לזה) תפיסות סטריאוטיפיות.
באופן זה, אנשים נמנעים מעריכת היסקים מתוך התנהגויות שמנוגדות לציפיותיהם, אבל נוטים להסיק מסקנות כלליות מתוך התנהגויות שתואמות את ציפיותיהם. להטיה הלשונית הבין-קבוצתית תפקיד חשוב בשימור הסטריאוטיפים, משום שהיא גורמת לאנשים לתאר באוזני זה את זה את המציאות תוך פירושה בהתאם לסטיראוטיפ.
יחסים בין קבוצות כבסיס לסטריאוטיפים

המחיר שמשלמים עבור היתרונות של הסטריאוטיפים (בארגון המידע) הן הטיות בתפיסה, בזיכרונות ובהנחות; הטיות שמוכיחות ראיית עולם גזענית, אתנוצנטרית, מתנשאת ושקרית. כתוצאה מהטיות אלה, הסטריאוטיפים הם אחד מהגורמים המרכזיים לאפליה חברתית. בעוד שקבוצות חברתיות בעלות מעמד חברתי גבוה יכולות להסתדר אל מול סטריאוטיפים שליליים המופנים כלפיהם, קבוצות חברתיות בעלות מעמד חברתי נמוך מתקשות להתמודד עם סטריאוטיפים שליליים. סטריאוטיפים אלה מקשים על הריבוד החברתי, ובמקרים רבים עוזרים להנציח מיקומם החברתי הנמוך של הקבוצות החלשות בחברה.
סטריאוטיפים הנוגעים לקבוצות שונות באוכלוסייה הם חלק מהתרבות שבה אנו חיים. לעיתים, ייווצרו סטריאוטיפים בשל אירועים היסטוריים, לעיתים הם ייווצרו בגלל הבדלי תרבות בין הקבוצות החברתיות ולעיתים מתוך צורך אידאולוגי כדי לשרת את המטרות של קבוצות מסוימות בחברה.
אחת התאוריות השמה דגש על נושא האינטרסים הקבוצתיים היא תאוריית הסכסוך הממשי. על פי תאוריה זו משקפות עמדות והתנהגויות כלפי קבוצות חוץ את האינטרסים של קבוצת הפנים. כשהאינטרסים של קבוצת הפנים והחוץ עולים בקנה אחד, הסטריאוטיפים ייטו להיות חיוביים. לעומת זאת, כשהאינטרסים של שתי הקבוצות יהיו מנוגדים הדבר יתבטא בסטריאוטיפים שליליים. עוצמת הסטריאוטיפים השליליים, הדעות הקדומות וההתנהגות העוינת הם פעמים רבות פועל יוצא של תפיסות איום מפני קבוצות החוץ. סטפן ואח' (2000) פיתחו את "תאוריית האיום המוכלל" לפיה עוצמת הדעה הקדומה היא פועל יוצא של מצרף האיום הנתפס. התאוריה מניחה שקיימים ארבעה מקורות איום המובילים לדעות קדומות כלפי קבוצות חוץ: איום מציאותי המבטא חשש מפני איום על קיומה הפיזי של קבוצת הפנים או על המשאבים העומדים לרשותה. איום סמלי המתעורר כשקיים חשש פן קבוצת החוץ תפגע במערכת הערכים ובצביונה החברתי של קבוצת הפנים. איום בין-אישי שמקורו בחשש מפני תוצאות המפגש הבלתי אמצעי עם חברי קבוצת החוץ ויחסי הגומלין אתם במישור הפסיכולוגי, התנהגותי או חברתי. וסטריאוטיפ כבסיס לציפיות על יחסי הגומלין עם הקבוצה. סטריאוטיפים שליליים מסווים ציפייה לקונפליקטים וליחסים בלתי נעימים עם קבוצת החוץ.
היחסים בין הקבוצות יכולים לנבא לא רק את מידת השליליות/חיוביות של הסטריאוטיפים אלא לעיתים גם את תוכנם. Glick & Fisk טוענים כי ממדים מסוימים במבניות של היחסים בין קבוצות יכולים לנבא תוכן זה. לטענתם, מנבא הסטטוס היחסי של קבוצת החוץ סטריאוטיפים הקשורים ביכולת ואילו רמת שיתוף הפעולה או התחרות הם המנבאים את הסטריאוטיפים הקשורים בנחמדות ובנעימות. קבוצות בעלות סטטוס חברתי גבוה נתפסות כבעלות יכולת גבוהה יותר, ואילו הנחמדות משויכת לרוב לקבוצות בעלות סטטוס חברתי נמוך יותר. תוכנם של הסטריאוטיפים שיופעלו כנגד כל אחת מהקבוצות הללו יהיה שונה. כלפי קבוצות חוץ קומפטנטיות, כלומר בעלות יוקרה וסטטוס חברתי גבוה, יכללו הסטריאוטיפים הערכה ובצדה עוינות ברורה בעוד שכלפי קבוצות חוץ שתיתפסנה כבעלות סטטוס חברתי נמוך יותר יופעלו סטריאוטיפים הכוללים פטרנליזם, ולצדם, אם קיימת תלות בקבוצה או שיתוף פעולה איתה, לעיתים גם חיבה.
סטריאוטיפים יכולים להשתנות בחלוף השנים, בעיקר בשל שינוי במערך היחסים בין הקבוצות השונות. עם זאת, ניתן להניח כי ככל שמספר הממדים המבחינים בין קבוצות בקונפליקט גבוה יותר, הסיכוי לשכך את היריבות ביניהן קטן.