המחתרת החלוצית בהונגריה בתקופת השואה
משימות ההצלה של המחתרת החלוצית > זיוף תעודות ומסמכים

הפליטים אשר ברחו והוברחו להונגריה ומהונגריה, נדרשו למסמכים מזויפים על-מנת לשרוד. לכן עסקו חברי המחתרת ברכישת וזיוף תעודות, מסמכים ודרכונים. שיטות זיוף התעודות היו מגוונות ויצירתיות. אחת הדרכים העיקריות להחלפת הזהות הייתה ניצול של תור האנשים הארוך שהשתרך בפתחו של משרד הרישום המרכזי בבודפשט. חברי המחתרת הסתננו לתוכו ובזמן ההמתנה הממושך בחנו בחשאי את ספרי הרישום הגדולים, ואיתרו שמות של אזרחים בעלי גיל דומה לפליטים אשר הזדקקו לתעודות. כשמצאו, היו משננים את שם האזרח, את שמות הוריו ואת מקום הולדתו. כשהגיע תורם היו מבקשים תעודת לידה לשם אותו איתרו וכשהייתה בידם התעודה יכלו להזמין באמצעות שירות הדואר את תעודות הלידה של ההורים, דבר שסיפק להם הוכחה להיותם בעלי שורשים הונגריים.
רפי בנשלום מתאר את המצב החדש שנוצר עם הכיבוש "חרף כל ההכנות, גם המחתרת לא הייתה מוכנה די הצורך לשינוי הפתאומי. משימתנו הראשונה הייתה להשיג תעודות נוצריות למאה אחוזים של חברי התנועות. מנחם קליין וויקי פישר היו ראשוני העוסקים בייצור תעודות מזויפות. הם צברו השניים ניסיון מהכנת התעודות לפליטים מסלובקיה. את הטפסים הראשונים לתעודותיהם השיגו עוד לפני הכיבוש, מבעל בית-דפוס, באמצעות הנזי ברנד Hansi Brand והיו כבר מנוסים בצד הטכני ובהוראות הקשורות בהכנת התעודות. ההתחלות האלה הניחו את היסוד למה שהפך מאוחר יותר לבית המלאכה המרכזי, שייצר תעודות עבור כל התנועות.במאי 1944 שכרו פרץ רבס וצבי גולדפרב מרתף ברחוב רוז'ה Rózsa 93. באמצעות קשריהם עם עובדים מהשגרירות האיטלקית, ביקשו השניים רישיון להפעלת המקום כמפעל לייצור מקרונים מגרעיני סויה. במרתף היו שני חדרים. ויקי פישר השיג ספרים רבים הקשורים במינהל ההונגרי ובהם רשימת קודים של היישובים והמחוזות, שמות רחובות, תחנות משטרה - כל המידע שהיה שנדרש לפרטים שהופיעו על גבי התעודה המזויפת, כמו גם סוג החותמת הדרושה. פרץ רבס מתאר: "במעבדה שבמרתף עבדו בנוסף לוויקי, עוד שניים מחברינו: מישו וצלר וברוך אייזינגר שכינויו היה פרי. הוא עסק בחלוקה ובשליחויות נועזות אחרות. רק חברים בודדים מהתנועה של צבי ושלי ידעו היכן נמצא המרתף, ורק שליחים קבועים חילקו את החומר המחתרתי שהוכן בו". בשלב מסוים הצטרפה למעבדה שלישייה מאנשי מעבדת הזיוף של 'השומר הצעיר', ובמהרה הפך דוד גור להיות 'רכז הענף לזיוף התעודות' של המחתרת החלוצית. המעבדה המשיכה להתקיים במסווה של מפעל לעיבוד פולי סויה עד אמצע חודש נובמבר, אז נאלצו אנשיה לנדוד, על ציודם הרב ולחפש מקום מבטחים חדש. באופן הדרגתי החלו פעילים בתנועות השונות לפתח מיומנויות זיוף מקצועיות וכך תוך תיאום עם רכז הענף וקבלת אספקה של טפסים מתאימים, הופצו המסמכים לכל עבר. בדרור הבונים היה זה אשר נכנס לפעולה עם עלותה של מפלגת צלב החץ Nyilaskeresztes Párt לשלטון. ב'נוער הציוני' - צוצה גרינוואלד מצא דרך אל בית דפוס ברחוב אטווש Eötvös, שם הסכימו הפועלים להדפיס תעודות זהות ותעודות לידה. לתנועת בית"ר היה מסייע הונגרי נוצרי בשם ליאו טשול Tscholl Leo אשר ריכז במשרדו פעילות ענפה של הפקת מסמכים שונים. לתנועת בני עקיבא לא היה בית דפוס משלה והיא נעזרה במעבדה המרכזית. האחראים על תחום זה היו זידי, עוזי ודוד פרידמן. דב וייס ולאחריו שאנ'י וייס היו אנשי קשר עם אנשי המחתרת, באמצעותם קיבלה התנועה את מסמכיה המבוקשים. תעודות רבות נוספות זויפו באמצעות שפיוגרף (דף שכפול) אשר קיבלה המחתרת מהנהגת התנועות בסלובקיה. את הטפסים הריקים עליהם הוחתמו החותמות המזויפות, קנו אנשי המחתרת מחבורות פליטים פולנים אשר לעיתים גם מכרו להם תעודות מוכנות מראש.
לאחר כיבוש הנאצים את הונגריה, פעלו להשיג תעודות אריות גם עבור פעילי המחתרת עצמה, כדי לאפשר להם חופש תנועה, תחת האיום המתמיד. התעודה הנכונה, הייתה האמצעי היעיל של מחתרת תנועות הנוער הציוניות ובית המלאכה לתיעוד המזויף היווה את לב העשייה של המחתרת. צוות מוסווה ויעיל ייצר את כמות התעודות היומית עבור מבצעי הצלה של מחתרת תנועות הנוער הציוניות ועבור קבוצות ההתנגדות האנטי-נאציות בהתאם לדרישות המשתנות. דוד גור, צורף לצוות בית המלאכה לניירות מזויפים במארס 1944. שם פעלו כבר דן צימרמן ושרגא וייל. תוך זמן קצר, נעשה דוד גור אחראי להפעלת בית המלאכה, קידם את הייצור למותאם לדרישות הזמן, ולייצור המוני.
בית המלאכה המרכזי של המחתרת, החליף את מיקומו ואת הסוואתו חמש עשרה פעם בפרק זמן של 10 חודשים. בימים שלאחר תפיסת השלטון על ידי צלב החץ, בית המלאכה פעל ברח' בארוש בבניין הספרייה של אגודת הסטודנטים הפשיסטית Csaba Bajtársi Egyesület שהשתייכה לאוניברסיטה ע"ש זמלווייס. הימצאותם היום יומית של צעירים בגילאי הסטודנטים, השתלבו באווירת המקום והוו הסוואה לפעילותם המחתרתית.
מחודש אוגוסט פעל משרד של תנועות הנוער הציוניות בבית הזכוכית בניהולו של רפי בנשלום. במשרד זה חילקו פעילי המחתרת את התעודות המזויפות, קיבלו את משימותיהם, תדרכו את המועמדים לבריחה מעבר לגבול, לשם הגיעו המסרים המוצפנים על הצלחה בגניבת גבול ומשם כיוונו את השליחים-הקשרים למחנות עבודות הכפייה. לבית הזכוכית הגיעו הידיעות על חברי מחתרת שנתפסו ונכלאו ומשם דאגו לפדותם מהשבי. במשרד "החלוץ" התנהלו הדיונים והמשא ומתן עם נציגי קבוצות האנטי גרמניות והאנטי פשיסטיות על שיתוף פעולה – ללא ידיעת הנהלת בית הזכוכית גם ההתייעצויות של הנהגת מחתרת תנועות הנוער הציוניות נערכו עתה בין כותלי בית הזכוכית הבטוחים, במקום במקומות המפגש המזדמנים והמסוכנים בבתי קפה ובפארקים.