stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זר דפנה
הערות שוליים

↑  Liddell, Henry George; Scott, Robert (1843). A Greek-English Lexicon (1 ed.). Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-864226-8. נבדק ב-13 בפברואר 2019. κότι^νος {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "look to one's laurels". Oxford: Oxford University Press. נבדק ב-13 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Paulson, Ronald; Eisenman, Peter (2007). Sin and Evil: Moral Values in Literature. Yale University Press. ISBN 978-0300120141.
↑  Alighieri, Dante (29 באוקטובר 2007). "Dante Alighieri". Dante Alighieri. נבדק ב-23 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Commencement Traditions". Connecticut College. נבדק ב-13 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Loomer, Jennifer. "Traditions: Laurel Parade". Mount Holyoke Historical Atlas: Traditions of Mount Holyoke College. Mount Holyoke College. נבדק ב-28 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brown, Richard (1841). Domestic architecture: containing a history of the science, and the principles of designing public edifices, private dwelling-houses. G. Virtue. p. 200.
↑  "Heraldic Meanings". American College of Heraldry. נבדק ב-13 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Baron, Bruce. "Wreath". Dictionary. Mistholme. נבדק ב-2019-09-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4725126-8 
אפולו ודפנה
שחקנית בהצגה, עונדת זר דפנה ועומדת לפני פסל של אישה מהמאוזוליאום בהליקרנסוס. חדר 21, המוזיאון הבריטי, לונדון
אובידיוס עונד זר דפנה, הנפוץ אצל משוררים רומים
סבכה בגן אלכסנדר במוסקבה
זר דפנה בסמל איגוד העובדים הספרדי, CNT
טורקי (אנגליה)

| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  אנגליה אנגליה
 אזור:  דרום-מערב אנגליה
 מחוז:  דבון
 שטח:  12.41 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  48,563 (2021)
 קואורדינטות:  50°28′45″N 3°31′50″W﻿ / ﻿50.4792°N 3.5305°W﻿ / 50.4792; -3.5305
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים טורקי(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים טורקי(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי טורקי(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי טורקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טוֹרְקִי (באנגלית: Torquay) היא עיירה במחוז דבון שבאנגליה. העיירה שוכנת 26 קילומטרים דרומית לעיר אקסטר, ליד הכביש A380. במאה ה-19 הפכה העיירה לעיירת נופש ימית, ובשל האקלים הנעים שלה, קיבלה את שם החיבה "הריביירה האנגלית".
העיירה התפרסמה במיוחד בזכות תוכנית הטלוויזיה המצליחה "המלון של פולטי" שעלילתה התרחשה בה (אם כי הסדרה לא צולמה בה בפועל). לעיר קבוצת כדורגל הנקראת טורקי יונייטד, אשר משחקת בנשיונל ליגה, הליגה החמישית באנגליה.
תחבורה

לטורקי יש שתי תחנות רכבת. תחנת הרכבת טורקי ממוקמת ליד הים, קרוב לטורה אביי סנדס. תחנת הרכבת של טורה ממוקמת קצת בפנים הארץ בצמוד לכביש המוביל לניוטון אבוט. לא כל הרכבות עוצרות בטורה. החל משנת 2013, היו תוכניות לשיפורי תחנות בטורקי ובטורה (ובפיינטון) ולבניית תחנה חדשה באדגינסוול.
טורקי מחובר לרשת הכבישים המהירים בבריטניה על ידי כביש A380.
קו האוטובוס הראשי המופעל על ידי Stagecoach Devon עובר דרך טורקי – שירות "Hop 12" מספר 12 בין ניוטון אבוט לבריקסהם – בעוד ש-10 קווים אחרים פועלים בתוך העיר.
ראו גם

טורקי יונייטד – קבוצת הכדורגל המקומית
תחנת הרכבת של טורקי
טוקסיק אטרקשן

| טוקסיק אטרקשן> קבוצה |
| --- | --- | --- |
חברי הקבוצה: מנדי רוז (מנהיגה) ג'יג'י דולין ג'ייסי ג'יין
שם/שמות: טוקסיק אטרקשן
גבהים: רוז: 1.63 מטר דולין: 1.65 מטר ג'יין: 1.68 מטר
תאריך הקמה: 31 באוגוסט 2021
תאריך פירוק: 7 בפברואר 2023
שנות פעילות: 2021–2023
טוקסיק אטרקשן (באנגלית: Toxic Attraction; בתרגום לעברית: משיכה רעילה) הייתה קבוצת היאבקות מקצועית נשית המופיעה בארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE במותג NXT אשר הורכב ממנדי רוז, ג'יג'י דולין וג'ייסי ג'יין. לאחר שרוז שוחררה מהחוזה שלה בארגון בדצמבר 2022, טוקסיק אטרקשן הפכו לצמד של דולין וג'יין, עד שהשתיים נפרדו בפברואר 2023, צעד שהוביל לקץ הקבוצה.
הקבוצה הוקמה באוגוסט 2021, במהלך תקופת קיומה, רוז החזיקה פעם אחת באליפות הנשים של NXT במשך 413 ימים ואף איחדה את אליפות הנשים של NXT UK לאליפות הנשים של NXT, בעוד שדולין וג'יין החזיקו פעמיים באליפות זוגות הנשים של NXT.
רקע

מנדי רוז חתמה בארגון ההיאבקות ה-WWE בשנת 2015, כשערכה את הבכורה שלה במותג NXT בשנת 2017. לאחר מכן, היא עברה למותג Raw של הרוסטר הראשי והקימה ביחד עם פייג' וסוניה דוויל את קבוצת אבסולושן. תקופת הפעילות של הקבוצה הגיעה לקיצה בשנת 2018, אף על פי שרוז ודוויל המשיכו להתאבק כצמד עד שנת 2020.
ג'יג'י דולין השתתפה בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג של שנת 2018 תחת שם הבמה פריסילה קלי עד שהוחתמה לחוזה בסופו של דבר שלוש שנים מאוחר יותר. ג'ייסי ג'יין חתמה על חוזה בארגון בשנת 2020. שתי הנשים הופיעו קודם לכן בזירות של ארגוני ההיאבקות העצמאיים.
אליפויות והישגים

הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
PWI דירג את רוז במקום ה-21 מתוך 150 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2022
PWI דירג את דולין במקום ה-48 מתוך 150 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2022
PWI דירג את ג'יין במקום ה-49 מתוך 150 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2022
PWI דירג את דולין וג'יין במקום ה-14 מתוך 100 הזוגות הטובים ביותר לשנת 2022
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment – WWE
אליפות הנשים של NXT (פעם אחת) – רוז
אליפות זוגות הנשים של NXT (פעמיים) – דולין וג'יין
הערות שוליים

↑  מנדי רוז מפוטרת מה-WWE לאחר פרסום בלתי הולם באתרה הפרטי
חוק מפרי

חוק מפרי הוא חוק הגורס כי "בבואך לכתוב דבר מה שיש בו מן התיקון, הביקורת או ההגהה, תהיה במה שכתבת טעות מסוג כלשהו". שם החוק הוא במכוון טעות איות של חוק מרפי.
היסטוריה

ג'ון בנגסונד, מאגודת העורכים באוסטרליה, התייחס למונח חוק מפרי כמקרה פרטי של חוק מרפי הידוע יותר, בתחום העריכה, וטבע אותו במרץ 1992 בטורו בניוזלטר של אגודת העורכים באוסטרליה. החוק על פי בנגסונד גורס כי:
אם תכתוב דבר מה שיש בו מן התיקון, הביקורת או ההגהה, תהיה במה שכתבת טעות מסוג כלשהו.
אם סופר מודה לך בספרו על עריכתך או הגהתך, יהיו טעויות בספר.
ככל שהבעת הרגש ב-(1) וב-(2) תהיה גדולה יותר, כך תהיה הטעות גדולה יותר.
כל ספר שמוקדש לעריכה או עיצוב, יהיה לא עקבי.
בנובמבר 2003, הוסיפו ב-Canberra Editor את ההסבר הבא: חוק מפרי גם גורס שאם הטעות שלך ברורה מאוד, כולם מלבדך יוכלו לראות אותה. הקוראים שלך תמיד יבחינו בטעויות בכותרת, בפסקה הראשונה ובשורות הראשונות בכל עמוד. אלה המקומות שבהם הכי סביר שסופרים, עורכים ומגיהים יעשו טעויות.
בנגסונד לא היה הראשון שהצביע על כך שבהבעת ביקורת על עריכה תימצא בדרך כלל טעות. בשנת 1989, פול דיקסון ציטט את העורך ג'וזף א. אומהופר באמירתו ש"מאמרים על עריכה כתובים בעצמם באופן לא מוצלח" ואמר ש"אומהופר היה כנראה הראשון שניסח את זה באופן פומבי, אך ככל הנראה רבים אחרים חשבו על זה קודם".
התייחסות מוקדמת יותר לרעיון של חוק מפרי נמצאת בספר של אמברוז בירס על כתיבה משנת 1909.
דוגמאות

בשנת 2009, ראש ממשלת בריטניה דאז, גורדון בראון כתב בכתב ידו מכתב ניחומים לאם ששכלה את בנה באפגניסטן, ובו הוא שגה באיות שמו של הבן. במערכת עיתון הסאן הבריטי, כתבו מאמר נוקב, המבקר את בראון על חוסר רגישותו, אך במאמר טעו בעצמם באיות שם החייל ונאלצו לפרסם על כך התנצלות.
הערות שוליים

1 2  ג'ון בנגסונד, Scenes of editorial life: Muphry's law, ‏מרץ 1992
↑  Muphry's law, The Canberra Editor, Volume 12, Number 10, November 2003. Canberra Society of Editors Newsletter., ‏נובמבר 2003
↑  Zimmer, Benjamin, Bierce's law, Language Log, ‏12 בנובמבר 2005
↑  גורדון בראון כותב בשגיאות כתיב ומתנצל, באתר וואלה, 9 בנובמבר 2009
↑  מארק סוויני, Sun apologises for misspelling name of soldier's mother on website, הגרדיאן, ‏13 בנובמבר 2009
חנווני על פנקסו

חנווני על פנקסו הוא כינוי לנאמנותו של חנווני לגבי רישומים בפנקסו אודות חובות שחייבים לו.
כאשר מתגלע ויכוח בין חנווני לבין לקוח בשאלה האם הלקוח שילם על הסחורה או האם החנווני סיפק אותה, נוהג הכלל: "המוציא מחבירו - עליו הראיה", ולפיו הלקוח פטור מלשלם וכן החנווני פטור מלספק את הסחורה עד שימציאו ראיות לדבריהם. אולם במקרים מסוימים קבעו חז"ל, שהחנווני התובע נאמן לקבוע על פי רישומים בפנקסו שהלקוח חייב לו כסף, ואם החנווני מוכן להישבע על כך - יישבע ויקבל את תביעתו.
מדין זה למדו פוסקי ההלכה גם לגבי מקרים אחרים, שלעיתים ניתן להתייחס לרישומים פרטיים כאל ראיה בעלת משקל מסוים.
מקור הדין ופירושו

מקור הדין במשנה במסכת שבועות (משניות א-ה):
כל הנשבעין שבתורה - נשבעין ולא משלמין ואלו נשבעין ונוטלין... והחנוני על פנקסו... כיצד? לא שיאמר לו: כתוב על פנקסי שאתה חייב לי מאתים זוז, אלא אמר לו: תן לבני סאתים חטין, תן לפועלי בסלע מעות, הוא אומר: נתתי, והן אומרים: לא נטלנו, הוא נשבע ונוטל והן נשבעין ונוטלין.
פירוש הדברים: מוסכם בין הצדדים שהנתבע ביקש מן החנווני התובע לספק סחורה מסוימת לצד שלישי על חשבון הנתבע, ויש ויכוח בין החנווני לבין הצד השלישי האם הסחורה סופקה או לא. במקרה זה החנווני נאמן לקבוע שעל פי רישומיו בפנקסו הוא אכן מסר את הסחורה וזכאי לקבל את תמורתה מן הנתבע. הסיבה לכך היא, שעצם הבקשה מראש מהחנווני להעביר את הסחורה לצד שלישי שלא בנוכחות זה שמשלם או עדים מטעמו מהווה הוכחה שהתובע האמין לחנווני וסמך עליו, ולכן החנווני אינו צריך להפסיד בגלל הכחשתו של הצד השלישי. לעומת זאת, במקרה רגיל של רישום בפנקסו של החנווני אין כל הוכחה שהלקוח האמין לחנווני, ולכן תביעת החנווני על סמך רישומיו נחשבת כתביעה ללא כל ראיה.
ההבחנה בין המקרים נדונה בפסקי דין רבניים (חלק ד עמ' 317), בהרכב הדיינים: הרב אליעזר ולדנברג, הרב עובדיה יוסף והרב יוסף קאפח, שכתבו בהכרעת דינם:
שלא נתנו בסתם נאמנות לחנווני על פנקסו שיוכל תמיד לטעון: כך כתוב וחתום על פנקסו, והלוקח שמוכרח לקחת אצלו בהקפה, בגלל חוסר בכסף מזומן, יהא מסור בידו כחומר ביד היוצר לתובעו בכל כמה שירצה. שאם כן אתה פותח דלת לחנוונים רמאים, שיוכלו לתבוע מלקוחותיהם ככל אשר יעלה על לבם לרשום בפנקסיהם! אלא צריך שיהא רגליים לדבר שהלוקח נתן לו נאמנות על כך, בדומה לבעל הבית שמודה שאמר לחנוני: תן לבני סאתים חטין, ונתן לו נאמנות שיהא נאמן לומר: נתתי.
אמינות הרשום בפנקס פרטי

הרא"ש (שו"ת הרא"ש, כלל פו סימן א) מדייק מלשון המשנה, שאפילו אם החנווני אינו טוען שהוא זוכר בוודאות שמסר את הסחורה, אלא הוא מראה שכך רשום בפנקסו - הרי זה נאמן. על פי זה הסיק שיש לתת מהימנות לרשום בפנקסו של אדם שמת, כאשר ניכר שהנפטר ניהל רישום מסודר של עסקיו, ומצאו כתוב בפנקסו שהוא חייב כסף למישהו. דין זה נפסק להלכה בשולחן ערוך (חושן משפט סימן צא סעיף ה).
לעומת זאת, אם רשום בפנקסו של הנפטר שאחרים חייבים לו כסף - אין זו ראיה מספקת לחייב אותם לשלם. מכל מקום, זוהי עילה מספקת להחשיב את תביעתם של היורשים כתביעה ודאית, ולפיכך הנתבע חייב להישבע על צדקת טענותיו.
על פי זה נפסק להלכה, שכאשר יש מחלוקת בין עובד ומעביד על מספר שעות העבודה שנעשו, רישום הנוכחות שנעשה על ידי מזכירה שתפקידה לעשות זאת הוא ראיה מספקת לחייב שבועה.
בימינו, במקרים בהם הנתבע חייב שבועה, כגון אלו, בית הדין אינו משביע, אלא קובע פשרה מסוימת בין הצדדים.
הערות שוליים

↑  לדעת התנא שמעון בן ננס אין לחייב את הצדדים שבועה במקרה זה, מאחר שמישהו מהם בוודאי ישבע שבועת שקר, אלא ייקחו בלא שבועה.
↑  פירוש: השבועות המוזכרות במקרא הן שבועותיו של הנתבע, ועל ידי שבועתו הוא נפטר מלשלם, כאשר בידי התובע אין עדות מספקת על תביעתו.
↑  פסקי דין ירושלים, חלק ב עמ' צו
חורבת גבול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הביזנטית בארץ ישראל 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°34′12″N 35°30′33″E﻿ / ﻿32.569888888889°N 35.509194444444°E﻿ / 32.569888888889; 35.509194444444
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) חורבת גבול(למפת עמק בית שאן רגילה) חורבת גבול(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת גבול(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת גבול
 
חורבת גבול (ח'רבת ג'בול במקור) הוא אתר ארכאולוגי בדרום־מזרח הגליל התחתון, כשלושה קילומטרים מדרום לכוכב הירדן, ומעל נחל גבול וגדתו הצפונית של נחל יששכר.
היישוב הקדום "גבול" נזכר עוד בראשית המאה ה-14 בידי החוקר אשתורי הפרחי, בתיאור הדרך מבית שאן לטבריה, ולפי הסברה כאן היה מקום מוצאו של האמורא יעקב גבולאי הנזכר בתלמוד הירושלמי (חלה, נט, ע"א).
בחורבה נתגלו שרידים מהתקופה הביזנטית, וכן שני לוחות אבן עם חריטה מעוצבת של מנורת שבעת הקנים לצד מחתה, שופר וארבעת המינים.
כמו כן, נתגלו בחורבה שרידי מבנה ציבורי גדול, ובו אבני גזית, לוח שיש, אבן מזוזה ואבני פסיפס, אשר אופייניים לבתי כנסת קדומים באזור.
לקריאה נוספת

א' שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי כנסת קדומים בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, 75-73.
חנוך אטקין

אין תמונה חופשית
הרב חנוך הניך אֶטקין (1863 – 16 בנובמבר 1937) היה רבה של לוגה בשנים 1895 – 1924 ורב בלנינגרד בשנים 1924 - 1937.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1863 בווילקוביץ שברוסיה (ליטא) לרב יהואש אבא ורשבסקי, שכיהן כראש הישיבה בסובאלק, ולשפרה בת הרב משה פלצ'ינסקי.
הרב אטקין היה חניך ישיבת תנועת המוסר בסלבודקה שבליטא, "משגיח רוחני" בישיבת לומז'ה, ומ"עמודי התווך" של ישיבת נובהרדוק.
הרב אטקין נישא לפרדל כ"ץ, בת הרב זכריה מנדל כ"ץ, רבה של ראדין. בשנת 1895 נשלח על ידי החפץ חיים לכהן כרבה של העיירה לוגה, דרומית ללנינגרד (היום סנקט פטרבורג) שברוסיה. יותר מ-25 שנה היה הרב של לוגה (1895–1924), והחל משנת 1924 תחת שלטון הקומוניזם, כיהן כרב בלנינגראד.
בנוסף לרבנות, התפרנס מעמל כפיו (כורך ספרים) ולכן, לפי רוח אותם הזמנים, התקבל ברצון על ידי השלטון הקומוניסטי שרדף ואסר אנשי דת. בזכות יחס חיובי זה לא נרדף והצליח להושיט עזרה ולהציל ממאסר במחנות עבודת כפייה (גולאג) נפשות רבות מקהילתו ומכל הפונים אליו. בין האנשים שהציל מרדיפת השלטון היה הרב מנחם מנדל שניאורסון (לימים הרבי מלובביץ), שהסתתר כשנה בביתו כאשר היה נתון בסכנה.
בניגוד למרבית הרבנים באותם הימים, הרב אטקין לא התנגד לציונות ואף עודד ותמך בילדיו לעלות לארץ הקודש.
מתוך שבעת ילדיו, שלושה עלו ארצה: הבן הבכור יוסף אטקין, שרה אטקין אשת הרב דוד כהן "הנזיר", וזכריה מנדל אטקין.
הרב חנוך אטקין נפטר בלנינגרד ביום ג', י"ב כסלו תרצ"ח, בגיל 74. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בעיר. גם אשתו פרדל שנפטרה לפניו ב-1934, קבורה באותו בית הקברות.
לקריאה נוספת

הרב דב כ"ץ, תנועת המוסר - תולדותיה, אישיה ושיטותיה, כרך ה' עמוד 131 הערה 2, הוצאת ספרים פלדהיים ירושלים 1996.
הערות שוליים

↑  יסוד ישיבת נאווארידוק - הרב י.ל. נעקריטש
↑  משנת הנזיר עמ' 25
↑  ספר ימי מלך - פרקים במסכת חייו ופעליו של נשיא דורנו, הוד כ"ק אדמו"ר רבי מנחם מענדל שליט"א שניאורסון מליובאוויטש, כרך ראשון עמוד 213, הוצאת אוצר החסידים
↑  האנציקלופדיה העברית כרך כח, 'ציונות' עמוד 600, 'האורטודוכסיה והרפורמה'.
↑  מצבת הרב חנוך אטקין באתר "עדה המצבה"
↑  מצבת פרדל אטקין בבית הקברות היהודי בסנקט פטרבורג
טוקסיקודנדרון גריפיתי

| טוקסיקודנדרון גריפיתי> מיון מדעי |
| --- | --- |
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סבוננאים
משפחה:: אלתיים
סוג:: Toxicodendron
מין:: טוקסיקודנדרון גריפיתי
שם מדעי
 Toxicodendron griffithii ‏Kuntze, 1891

טוקסיקודנדרון גריפיתי (שם מדעי: Toxicodendron griffithii, בכתב סיני 裂果漆, בפין-יין: Lièguǒ qī), הוא מין צמח השייך למשפחת האלתיים. זהו עץ קטן, הגדל ברפובליקה העממית של סין.
תיאור

טוקסיקודנדרון גריפיתי הוא עץ קטן. הענפים חשופים או מכוסים בפלומה קצרה.
אורך פטוטרת העלים 5.5–9 סנטימטרים והיא חשופה. הטרף הוא עלה המורכב מ-7–11 עלעלים נוגדים. פטוטרת העלעלים קצרה, אורכה 2–3 מילימטרים, והטרף שלהם מלבני מוארך ומרקמו דמוי עור. אורכו 9–25 סנטימטרים, ורוחבו 4–8 סנטימטרים. בסיס העלעלים דמוי יתד עד מעט מעוגל, ושולי העלעלים ישרים. בכל צד יש בין 15 ל-20 זוגות עורקים משניים המתחברים לעורק המרכזי.
התפרחת באורך 13–22 סנטימטרים. אורך עוקץ התפרחת 5–6. השחלה כדורית, מכוסה בפלומה צפופה. הפרי הוא בית גלעין תת-כדורי שקוטרו 8–10 מילימטרים. צבעו צהוב בהיר מכוסה פלומה זעירה. הקליפה מחורצת כשהפרי בשל. המעטפת עבה דמוית שעווה עם תעלות שרף אורכיות ומעטפת הגלעין דחוסה בעובי 3 × 5 מילימטרים.
תפוצה

הצמח גדל ביערות ובסבך שיחים הרריים בגובה בין 1,400 ל-2,500 מטרים מעל גובה פני הים במחוזות סין העממית בדרום-מערב גוויג'ואו ויונאן וגם בדרג'ילינג בהודו.
טקסונומיה

העץ תואר לראשונה על ידי הבוטנאי האנגלי ג'וזף דלטון הוקר (Joseph Dalton Hooker). את השם המדעי קבע הבוטנאי הגרמני אוטו קונצה (Carl Ernst Otto Kuntze).
טקסונומיה > תת-מינים

לטוקסיקודנדרון גריפיתי יש שני תת-מינים:
T. g. Barbatum
T. g. Microcarpum
הערות שוליים

↑  השם העברי הוא תעתיק השם המדעי
1 2 3 4  Toxicodendron griffithii, Flora of china  Vol. 11 Page 348, 349
חנות קטנה ומטריפה (מחזמר)

| --- | --- |

כרזת המחזמר המקורי משנת 1982, במרכז עטיפת אלבום הפסקול של המחזמר המקורי
 בימוי:  הווארד אשמן
 כתיבה:  הווארד אשמן
 מילות השירים:  הווארד אשמן
 מבוסס על:  סרט הקולנוע "חנות קטנה ומטריפה"
 ליברטיסט:  הווארד אשמן
 מוזיקה:  אלן מנקן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הצגת בכורה:  1982
 שפה:  אנגלית
חנות קטנה ומטריפה (באנגלית: Little Shop of Horrors) הוא מחזמר קומדיית-אימה שכתב הווארד אשמן והלחין אלן מנקן, אודות עובד חנות פרחים אומלל שמגדל צמח הניזון מדם בני-אדם. המחזמר מבוסס על סרט קולנוע דל תקציב בשם זה משנת 1960 - קומדיה שחורה בבימויו של רוג'ר קורמן. המוזיקה, שחוברה על ידי מנקן בסגנונות ה-רוק אנד רול, דו-וופ ו-מוטאון, כוללת מספר שירים ידועים, ביניהם "Little Shop of Horrors",‏ "Skid Row‏ (Downtown)"‏, "Somewhere That's Green" ו-"Suddenly, Seymour".
הצגת הבכורה של המחזמר התקיימה בשנת 1982 על בימת אוף אוף ברודוויי, לפני שההפקה עברה אל תיאטרון האוף ברודוויי Orpheum Theatre, שם רצה במשך חמש שנים. מאוחר יותר נוצרו הפקות נוספות בארצות הברית ובחו"ל, וכן הפקה שהועלתה בברודוויי. מאחר שלהצגה צוות שחקנים מצומצם, ושירים פשוטים לביצוע באופן יחסי, הצגה זו הפכה לפופולרית בקרב תיאטראות קהילתיים, בתי-ספר וקבוצות חובבים אחרות. בשנת 1986 עובד המחזמר לסרט קולנוע באותו השם, בבימויו של פרנק אוז.
בשנות השמונים עלתה בישראל גרסה  עברית של המחזמר בשם "זוועות חמודות". בהצגה כיכבו גדי יגיל (סימור), סמדר ברנר (אודרי) אריה מוסקונה (רופא השיניים), שמעון ישראלי (מר מושניק) ודני ליטני (קולו של הצמח).
ב-1993 הפיק אברהם דשא (פשנל) גרסה נוספת של המחזמר בעברית, שבו כיכבו שירילי דשא (שגם ביימה) ועידן אלתרמן (שהשתתף בכתיבה).
בספטמבר 2019 עלתה גרסה מחודשת של המחזמר בתיאטרון האוף ברודוויי Westside, בכיכובם של ג'ונתן גרוף, כריסטיאן בורל ותמי בלאנצ'רד.
צוות השחקנים

| תפקיד | סרט הקולנוע חנות קטנה ומטריפה 1960 | הפקת אוף ברודוויי המקורית 1982 | סרט הקולנוע חנות קטנה ומטריפה 1986 |
| --- | --- | --- | --- |
| סימור קרלבורן | ג'ונתן הייז | לי ווילקוף | ריק מוראניס |
| אודרי | ג'קי ג'וזף | אלן גרין | אלן גרין |
| מר מושניק | מל וולס | היי אנזל | וינסנט גרדניה |
| שיפון |  | מרלן דניאל / ליליני ג'ונס | טישה קמפבל |
| קריסטל |  | ג'ניפר לי וורן | טיצ'יניה ארנולד |
| רונט |  | שילה קיי דייוויס | מישל ויקס |
| אודרי 2 (קול) | צ'ארלס ב. גריפית | רון טיילור | לוי סטאבס (ארבע הפסגות) |
| אודרי 2 (הפעלה) |  | מרטין פ. רובינסון |  |
| שיכור #1 |  | מרטין פ. רובינסון |  |
| רופא השיניים | ג'ון שאנר | פרנק לוז | סטיב מרטין |
| מספר | וואלי קמפו | פרנק לוז | סטן ג'ונס |
| שיכור #2 |  | פרנק לוז |  |
| לקוח |  | פרנק לוז | כריסטופר גסט |
| שדר רדיו |  | פרנק לוז | ג'ון קנדי |
| ברנשטיין |  | פרנק לוז |  |
| גב' לוס |  | פרנק לוז |  |
| סקיפ סניפ |  | פרנק לוז |  |
| פאטריק מרטין |  | פרנק לוז | ג'ים בלושי |
| לקוח מזוכיסט במרפאת השיניים | ג'ק ניקולסון |  | ביל מארי |
הערות שוליים

↑  TIME magazine reported in its May 26, 2008 issue, p. 51, that this musical ranked as the most frequently produced musical by U.S. high schools in 2007.
↑  מאיר שניצר, סרט  -  פרחים הם לפעמים, חדשות, 30 במרץ 1987
↑  שוש אביגל, תיאטרון / יעקב כהן הוא היסטוריה - "חנות קטנה ומטריפה" קובעת סטנדרט חדש בבידור, חדשות, 27 באוקטובר 1993
| חנות קטנה ומטריפה |
| --- | --- | --- |
| רוג'ר קורמן • צ'ארלס ב. גריפית' | רוג'ר קורמן • צ'ארלס ב. גריפית' |  |
| קולנוע | חנות קטנה ומטריפה (1960) • חנות קטנה ומטריפה (1986) |  |
| תיאטרון | חנות קטנה ומטריפה |  |
| טלוויזיה | חנות קטנה ומטריפה (1991) |  |
| הווארד אשמן |
| --- | --- | --- |
| מחזות זמר | יברך אותך אלוהים, אדון רוזווטר (1979) ‏•‏‏ חנות קטנה ומטריפה (1982) ‏•‏‏ חיוך (1986) ‏•‏‏ היפה והחיה (1994) ‏•‏‏ בת הים הקטנה (2007) ‏•‏‏ אלאדין (2014) |  |
| סרטים מוזיקליים | חנות קטנה ומטריפה (1986) ‏•‏‏ אוליבר וחבורתו (1988) ‏•‏‏ בת הים הקטנה (1989) ‏•‏‏ היפה והחיה (1991) ‏•‏‏ אלאדין (1992) ‏•‏‏ היפה והחיה (2017) ‏•‏‏ אלאדין (2019) ‏•‏‏ בת הים הקטנה (2023) |  |
| אלבומי פסקול | The Little Mermaid (1989) ‏•‏‏ Beauty and the Beast (1991) ‏•‏‏ Aladdin (1992) ‏•‏‏ Beauty and the Beast (2017) ‏•‏‏ Aladdin (2019) |  |
| כותב | Part of Your World ‏•‏‏ Under the Sea ‏•‏‏ Kiss the Girl ‏•‏‏ Belle ‏•‏‏ Be Our Guest ‏•‏‏ Beauty and the Beast ‏•‏‏ Friend Like Me |  |
| ערכים קשורים | אלן מנקן ‏•‏‏ המוזיקה של הווארד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 300321953  MusicBrainz work: 09e3ddd5-c8f2-45eb-808e-6ce572be68cf
חנות פופ-אפ

חנות פופ-אפ למכירת מוצרי להקת הביטלס בניו יורק, שהוקמה על אוטובוס דו-קומתי ב-2012
חנות פופ-אפ זמנית שפתחה Google Store בניו יורק בסוף 2016
חנות פופ-אפ או קמעונאות פופ-אפ (בארצות הברית קרויה "pop-up store" בממלכה המאוחדת, אוסטרליה ואירלנד "pop-up shop"), היא מגמה של פתיחת שטחי מכירות לטווח קצר שנמשכים ימים עד חודשים ספורים בלבד, לעיתים קרובות לנצל אופנה שיש לה פופולריות זמנית או אירוע מתוכנן. הטרנד המודרני של קמעונאות פופ-אפ החל בלוס אנג'לס בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, והפך לתופעה נפוצה ברחבי העולם. תופעת קמעונאות הפופ-אפ גברה בעשור השני של המאה ה-21, לאחר המשבר הכלכלי, כפתרון זול להקמת חנות ללא התחייבות לטווח ארוך. בשנת 2018 תעשיית חנויות הפופ-אפ הוערכה בשווי של 50 מיליארד דולר בשנה.
היסטוריה

מיזמים קמעונאיים זמניים מתועדים לפחות מאז שנת 1298, בה החל מנהג של שוק חודש דצמבר בעיר וינה, ואחריו פרח מנהג שוק חג המולד בכל רחבי אירופה. שוקי איכרים עונתיים, דוכני זיקוקי דינור לחגים, חנויות תחפושות לליל כל הקדושים בארצות הברית, תערוכות לצרכנים וזיכיונות ספציפיים לאירועים הם דוגמאות נוספות לקמעונאות זמנית.
"The Ritual Expo" היה אחד המיזמים הראשונים של חנות הפופ-אפ המודרנית. שנערך לראשונה בלוס אנג'לס ב-1997 ומאוחר יותר זכה לכינוי "הקניון ההיפסטרי האולטימטיבי" ליום אחד. האירוע תפס במהירות את עיניהם של מותגים גדולים, שראו את הפוטנציאל שלו ליצירת חוויות קנייה לטווח קצר, כדי לקדם את המוצרים שלהם לקהלי יעד מסוימים.
התופעה התפתחה גם כסוג של פרסום חוצות, בעקבות הירידה באפקטיביות של פרסום בטלוויזיה, מותגים חיפשו דרכים חדשות להיחשף לקהל חדש. החנות לא בהכרח תמיד מוכרת מוצרים, אלא מתפקדת כמעין שלט חוצות תלת-ממדי, שלא ניתן להתעלם ממנו במיקום בולט, לעיתים היא משמשת להדגמת מוצר או שירות (לדוגמה של מותגי אלקטרוניקה או של שירות באינטרנט). טרנד נוסף שהתפתח בניו יורק הוא מסעדות פופ-אפ, מסעדות ארעיות שנפתחות לזמן מוגבל בעלות הקמה נמוכה לעומת מסעדה קבועה.
בסוף עשור הראשון של המאה ה-21 הגיעה התופעה גם לישראל. עם החברות הראשונות שהשיקו "חנות פופ-אפ" היו: מותג החיתולים "האגיס", שהקים במסגרת ההשקה של מוצר חדש חנות אופנה לתינוקות בתל אביב שפעלה במשך כמה שבועות. חברת "שטראוס גרופ" שהקימה חנות פופ-אפ לגלידות מגנום בנמל תל אביב, חברת האופנה "קסטרו מודל" שפתחה חנות פופ-אפ בקניון עזריאלי, מכיוון שחיפשה חלל קמעוני נוסף רגע לפני מכירות סוף העונה, והחנות הקרובה הייתה ריקה ומוכנה להשכרה. בחברה לא רצו לשפץ את החנות ולכן פתחו חנות זמנית שפעלה במשך כחצי שנה. בינואר 2008 חברת "לוריאל" ישראל, השיקה חנות פופ אפ של המותג "לנקום", אשר פעלה למשך 10 ימים בקניון רמת אביב. בדצמבר 2009 רשת צומת ספרים הקימה לקראת חנוכה חנות פופ-אפ עם היצע של 80 אלף ספרים בנמל תל אביב, שפעלה חודש אחד בלבד.
ביולי 2010 זכה משרד הפרסום אדלר חומסקי & ורשבסקי בפרס בתחרות אפי, על הקמת חנות פופ-אפ בגני התערוכה בתל אביב עבור חברת פלאפון תקשורת.
החל משנת 2014 הקים מותג האופנה "עדיקה", הפועל כאתר אינטרנט למסחר אלקטרוני, חנויות פופ-אפ במקומות שונים בישראל, בהמשך גם בארצות הברית.
בעקבות מגפת הקורונה מודל "חנות פופ-אפ" תפס תאוצה בישראל ובעולם. בין השאר הוקמה חברת הזנק ישראלית בשם "ספוטנגו", שמחזיקה בחנויות פופ-אפ, אותן היא משכירה לשוכרים לתקופות קצרות. "ספוטנגו" מוזגה לתוך שלד בורסאי בשם  "נלה דיגיטל קומרס" (לשעבר שפע ימים) הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בנוסף בתקופת המגפה הקימה קבוצת "פוקס-ויזל" חנויות פופ-אפ ברחובות הערים, כדי לעוקף את המגבלות שהוטלו על פתיחת הקניונים.
במהלך 2021 פעלה חנות פופ-אפ של חברת הרכב "טסלה" בקניון רמת אביב.