stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קארה מבודג'י
נבחרת סנגל

מבודג'י היה חלק מההרכב של סנגל באולימפיאדת לונדון ב-2012. הוא נכלל בסגל של סנגל לגביע אפריקה לאומות 2015 ואף הבקיע את שער השוויון מול דרום אפריקה במשחק השני במסגרת שלב הבתים.
תארים

הגביע הבלגי (1): 2012/13
אליפות בלגיה: 2016/2017
קוד האפמן

עץ האפמן שנוצר על פי התדירויות במשפט "this is an example of a huffman tree". למטה נמצאת טבלת השכיחויות והקידוד המתקבל עבור כל תו.
| Char | Freq | Code |
| --- | --- | --- |
| space | 7 | 111 |
| a | 4 | 010 |
| e | 4 | 000 |
| f | 3 | 1101 |
| h | 2 | 1010 |
| i | 2 | 1000 |
| m | 2 | 0111 |
| n | 2 | 0010 |
| s | 2 | 1011 |
| t | 2 | 0110 |
| l | 1 | 11001 |
| o | 1 | 00110 |
| p | 1 | 10011 |
| r | 1 | 11000 |
| u | 1 | 00111 |
| x | 1 | 10010 |
קוד האפמן הוא שיטה לקידוד סימנים, כגון אותיות מאלף בית מסוים, ללא אובדן נתונים.
הקוד שייך למשפחה שימושית של קודים המכונה קודי תחיליות (ראו למטה), ובמשפחה זו הוא הקוד המספק דחיסת נתונים מרבית, כלומר מאחסן את הסימנים במספר מזערי של סיביות, על פי הקריטריון המפורט בהמשך. השיטה מתבססת על הקצאת אורך משתנה לסימנים על פי שכיחותם, כך שסימן נפוץ יוצג באמצעות מספר קטן של סיביות. לרוב ניתן לחסוך באמצעות שיטה זו בין 20% ל-90% משטח האחסון. קוד האפמן הוא גרסה כללית יותר של עקרון קידוד הנקרא "קידוד אנטרופיה".
גילוי הקוד

בשנת 1951, במסגרת לימודיו לתואר שני ב־MIT, למד דייוויד האפמן קורס בתורת האינפורמציה שהייתה אז בחיתוליה. המרצה בקורס רוברט פאנו הציע לתלמידים לבחור בין עבודה מסכמת ובין מבחן מסכם. העבודה שהציע פאנו הייתה בנושא מציאת הקוד הבינארי היעיל ביותר - בעיה שהייתה פתוחה באותו הזמן; הקוד הטוב ביותר שהיה ידוע נקרא קוד שאנון-פאנו. האפמן, שלא הצליח להוכיח שאף אחד מהקודים הקיימים הוא יעיל ביותר, עמד להיכנע ולהתחיל ללמוד לבחינה המסכמת, כאשר עלה במוחו הרעיון להשתמש בעצים בינאריים ממוינים על פי תדירות האותיות, כשבנייתם היא מהעלים כלפי מעלה. במהרה הוכיח כי שיטתו היא היעילה ביותר. האפמן עקף את המגבלה המרכזית בקוד שאנון-פאנו על ידי כך שבנה את העץ מלמטה למעלה, ולא להפך.
רקע

במערכות סימנים מקובלות, כגון קוד ASCII, ניתן אורך אחיד לכל הסימנים במערכת. זו שיטה פשוטה, אך היא אינה יעילה מבחינת נפח האחסון שהיא צורכת: מוטב היה להקצות קוד קצר לסימנים הנפוצים, גם על חשבון הארכה של הקוד המתאים לסימנים הנדירים. יעילות של קוד כזה תלויה רק בשכיחות הסימנים בשפה, ולא בסדר שבו הם מופיעים בטקסט נתון. יישום של גישה זו קיים כבר בקוד מורס לטלגרף אלחוטי. לאות הנפוצה 'ו' משמש בקוד מורס הקוד . ("נקודה"), ואילו לאות 'ע' משמש הקוד · − − − ("נקודה-קו-קו-קו").
נמחיש את יעילותה של גישה זו באמצעות דוגמה פשוטה. נניח שבשפה מסוימת השכיחות של האות א' היא מחצית מכלל האותיות. בקוד ASCII, שבו לכל תו מוקדשות 8 סיביות, מספר הסיביות הנדרש להצגת טקסט באורך n הוא 8n. נקודד כעת את התווים בדרך חדשה: האות א' תסומן בסיבית יחידה שערכה 0, וכל תו אחר יסומן בקוד ה-ASCII הרגיל שלו, שבתחילתו תתווסף הסיבית 1 (תוספת זו הכרחית, כדי שנוכל להבדיל בין סיבית 0 שמציינת את האות א, ובין סיבית 0 באמצע תו כלשהו). אורך הקוד הזה יהיה (בתוחלת) רק 5n, שהם חיסכון של 3/8.
תיאור פורמלי > תיאור הקוד

קוד האפמן הוא קוד תחיליות, כלומר מחרוזת ביטים שמייצגת אות לעולם אינה מהווה תחילית של מחרוזת המייצגת אות אחרת. קוד כזה מבטיח אפשרות יחידה לפיענוח, ויתרה מזאת, הפיענוח מהיר, שכן מספיק לעבור על הרצף המקודד פעם אחת מההתחלה ועד הסוף תוך שמירת מעט מידע.
קוד מסוג זה ניתן לייצג על ידי עץ בינארי, כאשר עלי העץ מייצגים את האותיות המקודדות, וצמתי העץ מסומנים ב-0 או 1. כאשר רוצים לפענח רצף ביטים כלשהו, הולכים על העץ על פי הביטים שנקלטים עד אשר מגיעים לעלה. האות המאוחסנת בעלה היא האות המפוענחת.
כאשר הקוד הוא אופטימלי, העץ יהיה עץ מלא. כלומר, לכל צומת שאינו עלה יהיו בדיוק שני בנים. לדוגמה, נניח כי בקוד כלשהו לשורש של העץ יש רק בן אחד, שאליו מובילה הקשת 0. פירוש הדבר הוא שבקוד לא יהיו כלל אותיות שקידודן מתחיל ב-1, וזהו בזבוז של מקום (כי אפשר היה, לכל הפחות, לתת לאות כלשהי את הקידוד "1", ובכך לחסוך במקום).
תיאור פורמלי > תיאור הבעיה

בהינתן שכיחות התווים בשפה, הבעיה האלגוריתמית היא בניה מהירה של קוד יעיל, הממיר את התווים לרצפים קצרים של סיביות. לאחר שהקוד נבנה, אפשר לבצע קידוד ופענוח במעבר אחד על התווים, ולכן הבעיה המשמעותית היחידה היא במציאת הקוד. היעילות של קוד תלויה כאמור במספר המופעים של כל תו בשפה, ולכן לא קיים קוד אחיד שנותן קידוד אופטימלי לכל קבוצת תווים: אם שכיחות התווים שונה, יש להפעיל את האלגוריתם ולבנות את הקוד המתאים מחדש.
מבחינה פורמלית, הקלט לבעיה הוא אוסף תווים,  \ a_{1},a_{2},\dots ,a_{n}, ומספר הפעמים שכל תו מופיע בקבוצת התווים:  \ c_{1},c_{2},\dots ,c_{n}.
הפלט הצפוי הוא קוד, שהוא אוסף  \ h_{1},h_{2},\dots ,h_{n} של מילים בינאריות. נסמן ב- \ |h_{k}| את אורכה של המילה ה- \ k.
היעד הוא שהקוד שיוחזר יהיה כזה כך ש-  \ \sum _{k=1}^{n}c_{k}\cdot |h_{k}| יהיה מינימלי. הסכום הוא בדיוק מספר הביטים שנדרש לקידוד קבוצת התווים כולה, שכן עבור כל תו, אנו מכפילים את מספר המופעים שלו בקבוצה במספר הביטים שנדרשים כדי לייצג אותו.
תיאור פורמלי > תיאור האלגוריתם

האלגוריתם של האפמן הוא דוגמה לאלגוריתם חמדן. הוא מבצע בכל שלב את הפעולה שנראית, נקודתית, כפעולה המשתלמת ביותר, ומתבסס על כך שפתרון אופטימלי עבור  \ n-1 אותיות יכול להפוך לפתרון אופטימלי עבור  \ n אותיות.
הרעיון באלגוריתם הוא כזה: נבנה את העץ הבינארי של הקוד "מלמטה למעלה". ראשית, נמצא את שתי האותיות שמספר המופעים שלהן מינימלי, וניצור צומת חדש, כך ששתי האותיות הללו יהיו בניו. כעת נתייחס לצומת החדש בתור אות חדשה, שמספר המופעים שלה הוא סכום מספרי המופעים של שתי האותיות שהן בניה. כך קיבלנו צמצום של הבעיה מבעיה ב- \ n אותיות לבעיה ב- \ n-1 אותיות. נחזור על התהליך עד שנישאר עם צומת אחד בלבד - ראש העץ.
לצורך פעולתו, האלגוריתם זקוק למנגנון שיאפשר לו למצוא במהירות את שתי האותיות בעלות המופעים המינימליים. לצורך כך ניתן להיעזר בתור עדיפויות (שניתן לממש על ידי ערימה).
מבחינה פורמלית:
צור תור עדיפויות  \ Q שיכיל צמתים המייצגים את כל האותיות, כאשר העדיפות בתור ניתנת לצומת שמייצג את האות בעלת מספר המופעים הקטן ביותר.
כל עוד בתור העדיפויות יש יותר מצומת אחד, בצע:
צור צומת חדש,  \ z.
הוצא מתור העדיפויות את שני האיברים העליונים,  \ x,y.
הפוך את  \ x,y לבנים הימני והשמאלי של  \ z.
קבע את מספר המופעים של  \ z להיות סכום מספרי המופעים של  \ x ו- \ y.
הכנס את  \ z לתור העדיפויות.
הצומת הבודד שנותר בתור העדיפויות הוא שורש עץ הקוד המבוקש.
קבע את מילת הקוד עבור כל אות, לפי המסלול מהשורש, לעלה שמייצג את האות. אם הקשת ה nית מובילה לבן שמאלי, ערך הביט ה nי יהיה "0". אם היא מובילה לבן ימני, ערכו יהיה "1".
סיבוכיות האלגוריתם היא  \ O(n\log n) פעולות. אם האותיות נתונות בצורה ממוינת, קיים אלגוריתם עם זמן ריצה ליניארי ב- n למציאת קוד האפמן.
תיאור פורמלי > הכללה לקידוד בסיביות מסדר N

עבור סיביות מסדר  N>2 (היכולות לייצג N ערכים), האנטרופיה של הקידוד תהיה  S_{N}=-\sum _{i}{P(i)\cdot \log _{N}{P(i)}}[{\frac {Nbits}{symbol}}] והיא מהווה חסם תחתון נמוך יותר לדחיסה משמרת נתונים של המידע, מאשר שימוש בביטים.
בניית קוד האפמן הפעם תתבצע על ידי יצירת הורה לN הבנים בעלי ההסתברות הקטנה ביותר, והכנסת סכום N ההסתברויות לתור העדיפויות.
תיאור פורמלי > הכללה לקידוד בסיביות מסדר N > דוגמה עבור שימוש בטריטים

עבור מקור אותיות המייצר אותיות בקצב קבוע ובאופן בלתי תלוי, ההסתברות לקבלת כל אות נתונה על ידי:  P(A)=0.1,\quad P(B)=0.2,\quad P(C)=0.25,\quad ,P(D)=0.3,\quad P(E)=0.15. נקודד בעזרת טריטים אשר יכול להכיל את שלושת הסימנים  (+,0,-). אנטרופיית המקור תחושב לפי הנוסחה:  S_{3}=-\sum _{i=A}^{E}{P(i)\log _{3}{P(i)}}\approx 1.406[{\frac {Trits}{symbol}}]. חישוב קוד האפמן יעשה על פי הסכימה הבאה:
כך שהקוד הוא:  C(A)=--\quad ,C(B)=-+\quad ,C(C)=0\quad ,C(D)=+\quad C(E)=-0. קצב שליחת המידע במקרה זה יהיה  R=2\cdot (P(A)+P(B)+P(E))+1\cdot (P(C)+P(D))=1.45[{\frac {Trits}{symbol}}] שאינו רחוק מהאנטרופיה של הקוד, שהיא כאמור החסם התחתון של קצב השידור.
אופטימליות הקוד

ניתן להוכיח כי קוד האפמן מחזיר תמיד קידוד אופטימלי, מבין כל צפני התחיליות. באופן כללי יותר, קוד האפמן נותן אורך ממוצע מינימלי של צופן בהשוואה לכל צפני החד-פענח (Uniquely Decodable). יש להיזהר בשימוש במילה "אופטימלי", שכן קיימים קידודים יעילים יותר במצבים מסוימים. האופטימליות של קוד האפמן פירושה שהוא הקוד היעיל ביותר שבו מייצגים כל אות על ידי רצף קבוע של ביטים, כך שלכל אות בטקסט מותאם רצף שכזה.
הוכחת אופטימליות הקוד אינה מסובכת, ומתבססת על כך שבהינתן קוד אופטימלי כלשהו, ניתן לבנות ממנו קוד אופטימלי חדש על ידי כך שמעבירים את שתי האותיות בעלות מספר המופעים הנמוך ביותר למקום הנמוך ביותר בעץ הקוד. מכיוון שפעולה זו יכולה רק לשפר את עלות הקוד הכוללת, הקוד נותר אופטימלי. כך ניתן באינדוקציה לבנות קוד האפמן מתוך כל קוד אופטימלי ללא הגדלת העלות.
קופי דאנקווה

קופי דאנקווה (נולד ב-17 בספטמבר 1989) הוא כדורגלן ניז'רי יליד-גאנה, המשחק בעמדת הבלם.
קריירה

דאנקווה התחיל את הקריירה שלו במועדון מקומי בניז'ר. בגיל 21 הצטרף לזארזיס מליגת העל התוניסאית. לאחר שבעונתו השלישית במועדון לא קיבל מספיק דקות משחק, עזב את המועדון וחתם בבידווסט ויטס מליגת העל הדרום אפריקאית בה שיחק עונה אחת. בשנת 2014 עזב לראשונה את אפריקה וחתם בספורטינג גואה מליגת העל ההודית בה לא רשם דקות משחק. במהלך חלון העברות של ינואר 2016 חתם בבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית.
בספטמבר 2016 חתם בדילה גורי מליגת העל הגאורגית. בינואר 2017 חזר לישראל וחתם בהפועל נצרת עילית.
ב-31 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניז'ר בהפסד 0–1 לאוגנדה. ב-4 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד דרום אפריקה. בסך הכול הוא שיחק עבור הנבחרת ב-67 משחקים.
פרס נבולה

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  אגודת סופרי המדע הבדיוני והפנטזיה של אמריקה 
 תקופת הפרס:  1966–הווה (כ־58 שנים) 
 nebulas.sfwa.org
 
פרס נבולה (באנגלית: Nebula Award) הוא פרס ספרותי שניתן כל שנה מטעם אגודת סופרי המדע הבדיוני והפנטזיה של אמריקה (SFWA) לכותבי סיפורי המדע הבדיוני הטובים ביותר שפורסמו בארצות הברית במהלך השנתיים שקדמו לחלוקת הפרס.
אין מדובר בפרס כספי, אלא רק בכבוד. עם זאת, המפרסמים של הספרים להוטים לציין שהספרים זכו בפרס זה, שכן העובדה שספר זכה בפרס זה, כמו בפרס הוגו, מביאה לעלייה במכירות הספרים. לעיתים קורה שבאותה שנה ניתנים הן פרס נבולה והן פרס הוגו לאותו הספר.
קטגוריות הפרסים

עם ייסוד הפרס בשנת 1966, פרסי נבולה ניתנו בארבע קטגוריות:
רומן, נובלה, נובלה קצרה, וסיפור קצר.
הקטגוריות מוגדרות כדלקמן:
רומן – מעל 40,000 מילים.
נובלה – בין 17,500 ל-40,000 מילים.
נובלה קצרה – בין 7,500 ל-17,500 מילים.
סיפור קצר – מתחת ל-7,500 מילים.
החל משנת 1974 [(1974–1978)(2000–2009)] ניתן הפרס גם עבור התסריט הטוב ביותר, והחל משנת 2018 ניתן הפרס גם עבור כתיבה למשחקי וידאו ומשחקים שולחניים.
היסטוריה

פרס נבולה ניתן החל משנת 1966. הראשון שזכה בפרס היה פרנק הרברט על ספרו חולית.
| שנה | שם הסופר> ת | שם היצירה |
| --- | --- | --- |
| 2000 | אוקטביה א. באטלר | Parable of the Talents |
| 2001 | גרג בר | Darwin's Radio |
| 2002 | קתרין אסארו | The Quantum Rose |
| 2003 | ניל גיימן | אלים אמריקאים |
| 2004 | אליזבת מון | The Speed of Dark |
| 2005 | לויס מקמסטר בוז'ולד | Paladin of Souls |
| 2006 | ג'ו הולדמן | Camouflage |
| 2007 | ג'ק מקדוויט | Seeker |
| 2008 | מייקל שייבון | The Yiddish Policemen's Union |
| 2009 | אורסולה לה גווין | Powers |
| 2010 | פאולו באצ'יגלופי | The Windup Girl |
| 2011 | קוני ויליס | Blackout/All Clear |
| 2012 | ג'ו וולטון | Among Others |
| 2013 | קים סטנלי רובינסון | 2312 |
| 2014 | אן לקי | Ancillary Justice |
| 2015 | ג'ף ונדרמיר | Farrar, Straus and Giroux |
| 2016 | נעמי נוביק | עקורה |
| 2017 | צ'רלי אן אנדרס | All the Birds in the Sky |
| 2018 | נ. ק. ג'מיסין | The Stone Sky |
| 2019 | מרי רובינט קאוול | The Calculating Stars |
| 2020 | שרה פינסקר | A Song for a New Day |
| 2021 | מרתה ולס | Network Effect |
| 2022 | דקסטר גבריאל | A Master of Djinn |
| 2023 | ר"פ קואנג | Babel, or the Necessity of Violence |
זוכים מפורסמים נוספים בפרס:
אייזק אסימוב, 
אורסון סקוט קארד, 
סמואל ר. דילייני, 
הרלן אליסון, 
ויליאם גיבסון, 
ג'ין וולף,
לארי ניבן, 
פרדריק פול, 
רוברט סילברברג,
תאודור סטרג'ן, 
רוג'ר זילאזני,
דניאל קיז
וארתור סי. קלארק.
פרסים נוספים

פרסים נוספים הניתנים במעמד חלוקת פרסי נובלה, בכל שנה/שנתיים, הם: פרסי כבוד לתרומה בתחום המדע הבדיוני, פרס דיימון נייט עבור  מפעל חיים, פרס אנדרה נורטון (ניתן לראשונה בשנת 2005. קודם לקטגוריה רשמית בשנת 2020) עבור בני נוער וסופרים צעירים ופרס ריי ברדבורי (ניתן לראשונה בשנת 1991. קודם לקטגוריה רשמית בשנת 2020) עבור סרטים או פרקי טלוויזיה דרמטיים.
פרסטג

פרסטג (בהונגרית: Pereszteg) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי פרסטג

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בפרסטג חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 14 | 1,097 |
| 1910 | 5 |  |
| 1920 | 3 |  |
| 1930 | 4 |  |
| 1941 | 3 | 1,286 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת שופרון |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שופרון • אגיאגושסרגן • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטד • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטוסנטמיקלוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אויקר • אונד • ולצ'יי • ז'ירה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קוד הייז

חוברת ההוראות של קוד הייז
קוד הייז (Hays) או קוד ההפקה היה מערכת של הנחיות הנוגעות להפקת סרטי קולנוע, אשר אומצו מרצון על ידי אגודת מפיקי ומפיצי הקולנוע של אמריקה (Motion Pictures Producers and Distributors Association‏ - MPPDA, שהפכה בשלב מאוחר יותר ל"אגודת הקולנוע של אמריקה" - Motion Picture Association of America‏ - MPAA), איגוד רב עוצמה הכולל בתוכו את נציגי אולפני הקולנוע הגדולים. בין השנים 1922 עד 1945 עמד בראש האגודה ויל הייז, עורך דין ששימש כאחראי על שירותי הדואר, וכמנהל מסע הבחירות של הנשיא וורן הרדינג. הייז, השמרן בדעותיו, הוא שעיצב את הקוד, תכניו ומטרותיו, והקוד קרוי על שמו. הקוד היווה מעין צנזורה פנימית של האולפנים הגדולים, אומץ רשמית על ידי האגודה בשנת 1930, ואכיפתו החלה בשנת 1934. בשנת 1967 נפסקה אכיפת הקוד. הקוד קבע במפורש מה נחשב כמקובל מבחינה מוסרית בהפקת סרטי קולנוע בארצות הברית, ומה נחשב כבלתי מקובל, והיווה את אחד הגורמים המרכזיים בעיצוב הקולנוע ההוליוודי של שנות השלושים והארבעים של המאה ה-20, כמו גם בעיצוב האינטראקציה בינו לבין קהל הצופים שלו.
הוראות הקוד

קוד ההפקה כלל את העקרונות הכלליים הבאים:
אף סרט לא יוריד את התקנים המוסריים של צופיו. הסימפתיה של הקהל לא תופנה לצדו של הפשע, החטא או הרשע.
הסרטים יציגו תקנים מוסריים נכונים לחיים, הכפופים אך ורק לדרישות הדרמה והבידור.
החוק, חוק הטבע או חוק האדם, לא יוצג באופן מגוחך, ואהדת הקהל לא תופנה לאלו המפרים אותו.
הגבלות מיוחדות נבעו מ"עקרונות כלליים" אלו:
עירום וריקודים מפתים נאסרו.
לעג לדת נאסר. כהני כל דת לא יוצגו כדמויות קומיות או כנבלים.
לא יוצג שימוש בלתי חוקי בסמים, כמו גם שימוש במשקאות אלכוהוליים "כאשר אינו נדרש לצורכי העלילה או הצגת דמות באופן ראוי".
שיטות של פשיעה (כגון פיצוח כספות, הצתה, הברחה), לא יוצגו במפורש.
התייחסויות ל"סטיות מיניות", ומחלות מין נאסרו, כמו גם הצגתה של לידה.
נאסרו מילים וביטויים הנחשבים ל"פוגענים".
סצנות של רצח יוצגו באופן שיניא את הצופה מלחקותם בחיים, ורציחות אכזריות לא תוצגנה במפורש. אין להצדיק נקמת דם.
קדושת הנישואים וחיי המשפחה תישמר. "הסרטים לא יציגו כי הצורות הנחותות של חיי המין מקובלות". ניאוף ומין לא ראוי, למרות שהם דרושים לעיתים לצורכי העלילה, לא יוצגו במפורש או יוצדקו, ולא יוצגו כאופציה אטרקטיבית.
לא תוצג מערכת יחסים מינית בין אנשים מגזעים שונים.
"סצנות של תשוקה" לא יוצגו כשאינן הכרחיות לקידום העלילה. יש להימנע מ"נשיקות מוגזמות ומלאות תשוקה", כמו גם מכל הצגה שעלולה "לגרות את האלמנטים הנמוכים והבסיסיים ביותר".
דגל ארצות הברית יוצג רק באופן מכובד, כמו גם עמים זרים וההיסטוריה שלהם.
וולגריות, המוגדרת כ"נושאים נחותים, מגעילים, בלתי נעימים, אם כי לאו דווקא מרושעים" חייבת להיות מוצגת באופן התואם את הטעם הטוב. עונש מוות, עינויים, אכזריות לילדים ולבעלי חיים, זנות, וניתוחים יוצגו ברגישות הראויה.
היסטוריה > לפני כניסת הקוד לתוקף

לאחר פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1915, בפסק דין "מיוצ'ואל פילם קורפוריישן נ. ועדת המסחר של אוהיו" כי סרטי הראינוע אינם נכללים בתיקון הראשון לחוקה, ומכאן כי הם כפופים למגבלות על חופש הדיבור, החלו ערים שונות לקבוע מגבלות וחרמות על סרטים "בלתי מוסריים", והאולפנים החלו לחשוש מחקיקה פדרלית בנושא.
בתחילת שנות ה-20 טלטלו את הוליווד שלושה סקנדלים גדולים: משפטי רצח של כוכבים כרוסקו ארבוקל, כוכב קומי שהואשם באחריות למותה של כוכבנית בשם וירג'יניה ראפ במסיבת חשק פרועה; רצח הבמאי ויליאם דזמונד טיילור, פרשה שחשפה את הציבור לאורח החיים של כוכבי הקולנוע; ומותו, הקשור לצריכת סמים, של הכוכב וולאס ריד. סיפורים אלו שאירעו כמעט באותו הזמן, זכו לטיפול סנסציוני בידי העיתונות. נראה כי הם מאשרים את התפיסה שהוליווד היא בבסיסה מקום בלתי מוסרי, "עיר החטאים".
בדיקות סטטיסטיות שנערכו בשנות העשרים בארצות הברית חשפו את הנתונים הבאים: בכל שבוע נמכרו כ־90 מיליון כרטיסי קולנוע ברחבי ארצות הברית. כ־40 מיליון מאותם כרטיסים נמכרו לקטינים, כ־17 מיליון מהם לילדים מתחת לגיל 14. בסוף שנות העשרים הייתה ארצות הברית מבוהלת מההשפעה הסוחפת של הקולנוע על האוכלוסייה הרחבה, ובמיוחד על הנוער שגדל והתחנך לאורו של המדיום החדש. בשנות השלושים ערכו פסיכולוגים וסוציולוגים מחקרים נוספים, אשר איששו את ההנחה שסרטים משפיעים על ילדים ברעיונות חדשים, בדרכם לפירוש העולם והמציאות, ההתנהגות היום-יומית וההתנהגות המינית.
הלחץ הציבורי הביא בשנת 1922 ליצירתה של ה-MPPDA. האולפנים הגדולים, שיזמו את יצירת האגודה, רצו להקרין תדמית חיובית של תעשיית הסרטים. בראש האגודה הועמד עורך הדין השמרן ויל הייז אשר היה בעבר הממונה על שירותי הדואר בארצות הברית, ומנהל מסע הבחירות של הנשיא וורן גמליאל הרדינג. הייז קרא לאכיפת תקן מוסרי על הסרטים המופקים בהוליווד.
במשך שמונה שנים ניסה הייז לאכוף את סמכותו המוסרית על תעשיית הסרטים, אך לשווא. משרדו של הייז הוציא רשימה של "אל תעשו" ו"היזהרו" בשנת 1927, אך רוב המפיקים התעלמו ממנה.
היסטוריה > תקופת הביניים - 1930 - 1934

עם עלייתו של הסרט המדבר בשנת 1927, הורגש צורך בקוד כתוב. קוד ההפקה נכתב בצורה ברורה מראש על מנת לחנך ולתעל את הצופים על פי עקרונות פרוטסטנטיים וקתוליים אשר היו בעלי עוצמה באותן שנים.
הקוד אומץ על ידי ה-MPPDA ב-31 במרץ 1930, אך לא נעשו כל תקנות לאכיפתו. התקופה שבין 1930 ל-1934 נחשבת לתקופת ביניים בה אמנם הקוד היה קיים, אך האולפנים התעלמו מקיומו.
עוד בשנת 1933 לעגו האחים מרקס לקוד בסרטם "מרק ברווז" כאשר הראו חדר שינה של אישה, ובו מושלכות נעלי גבר, ופרסות סוס. המדובר ברמיזה מינית המנוגדת לכל כללי הייז, אך כאשר הראתה המצלמה את המיטה עצמה, הסתבר כי ישן בה הארפו מרקס, ולצידו סוס.
ה-MPDDA הגיב לסרטים האלימים שנוצרו בתקופה זו באמצעות חיזוק הקוד. נוספו לקוד הוראות נוספות, ולצד ה-MPPDA פעל אף "לגיון הצניעות הקתולית" אשר קבע איזה סרטים לא ראוי לקתולים לראות.
היסטוריה > אכיפה

לאחר שאומץ בשנת 1930 לא נקבעה לקוד מסגרת אכיפה מחייבת. תיקון לקוד מ-13 ביוני 1934 הקים את מינהל קוד ההפקה, שדרש כי כל הסרטים המופקים יקבלו את אישורו בטרם יופצו לקהל. למשך עשרים השנה הבאות, כמעט כל הסרטים המופקים בארצות הברית היו כפופים למינהל זה.
הקוד לא נוצר או נאכף על ידי הרשויות הפדרליות, רשויות המדינות או רשויות מקומיות. למעשה הקוד אומץ מרצון על ידי האולפנים הגדולים על מנת להימנע מצנזורה ממשלתית, ולהעדיף את הצנזורה העצמית המבוטאת בקבלת הקוד.
אכיפת הקוד הובילה לביטולם של מוסדות צנזורה קיימים. סרטים שיוצרו מחוץ לארצות הברית, צונזרו על ידי מינהל המכס של ארצות הברית. כך נמנע, בשנת 1932 הייבוא מהונגריה של הסרט "אקסטזי" בכיכובה של הכוכבת שתהיה ידועה כהדי לאמאר, אשר הציג סצנות מיניות, בהן נראית לאמאר בחזה חשוף. ערעור לבית המשפט על פעולת המכס נדחה בשל העובדה כי בית המשפט העליון קבע כי הסרטים אינם מוגנים על ידי התיקון הראשון לחוקה.
בראש מינהל האכיפה הועמד פקיד בשם ג'וזף ברין. תחת הנהגת ברין הונהגו כללי אכיפה נוקשים וידועים לשימצה. ברין נהג לשנות תסריטים באופן שהכעיס כותבים ובמאים. עם זאת, דווקא מסגרת נוקשה זאת הובילה לתחכום קולנועי שהוסיף והשתכלל. הצורך להתגבר על האיסורים חייב לעיתים דמיון רב. בין השורות התפתח המתח בין הגלוי לסמוי שיצר לעיתים סרטים מעניינים ומורכבים דווקא בשל הצורך להערים על הצנזורה.
הפעולה הממשית הראשונה של הצנזורים הייתה בהפקת הסרט "טרזן וזוגתו" משנת 1934, בו הושמטו סצנות עירום קצרצרות, בהן צולמה כפילת גוף לכוכבת מורין או'סאליבן. מקרה נוסף, שהוצג בסרטו של מרטין סקורסזה "הטייס" משנת 2004, הוא הצנזורה על הסרט "פורע החוק" משנת 1943, שהופק על ידי הווארד יוז. המינהל סירב לאשר את הסרט, והסרט לא הוצג במשך שנים, במיוחד בשל העובדה שמסע הפרסום לסרט התמקד בשדיה של השחקנית ג'יין ראסל שהייתה אהובתו של יוז. יוז התעקש, ולבסוף הצליח לשכנע את ברין כי שדיה של ראסל אינם מהווים הפרה של הקוד, ולאפשר את הצגת הסרט ברחבי ארצות הברית. הסרט הוצג לבסוף בשנת 1946 לאחר שלוש שנים אותן בילה יוז בפרסומו, והרצון לצפות בדבר שנאסר על הקהל במשך שלוש שנים הביא להצלחתו הכבירה של הסרט בקופות.