stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צפצפת הפרת
מאפיינים

יש עצים זכריים ועצים נקביים. הפריחה באביב. הפירות מופיעים באשכולות. העץ מתנשא לגובה של עד 15 מטר, אך לעיתים רחוקות מופיע כשיח. צבעו של הגזע אפור-חום. העלים איזמליים (בדומה לעלי אקליפטוס) או עגולים כמעט או משולשים. העץ נשיר וצבע השלכת צהוב.
צפצפת הפרת גדלה במישורים ועמקים בגובה שנע מ-200 ועד 2,400 מטר. תפוצתה העולמית היא ממערבה של צפון אפריקה ועד מרכז אסיה וסין, בעיקר באזורי הפרת והחידקל, ומכאן שמה. תפוצתה בארץ ישראל כוללת את אזורי בקעת הירדן וגאון הירדן, וכן ליד נחלים בנגב (בעיקר בעין עבדת). בשנים האחרונות התגלו גם כמה פריטים במישור החוף (נחשולים-דור וניצנים).
ביהדות התקיים דיון לגבי ארבעת המינים והיחס בין ערבה לבין צפצפה. מסקנתו היא כי צפצפה פסולה.
צפצפת הפרת היא צמח מוגן בישראל.
הערות שוליים

↑  צפצפת הפרת באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ל"ד, עמוד א'
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יורי רומר

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1901 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1 בפברואר 1985 (בגיל 83) נובוסיבירסק, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פיזיקה תאורטית, פיזיקה 
 מקום קבורה:  Yuzhnoye Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה 
 מוסדות:  אוניברסיטת נובוסיבירסק 
 תלמידי דוקטורט:  Valery Pokrovsky, Aleksandr Chaplik, אלכסנדר דיכנה 
 פרסים והוקרה:  עיטור אות הכבוד 
 
יורי רומר (ברוסית: Юрий Борисович Румер ‏; 28 באפריל 1901, מוסקבה - 1 בפברואר 1985, נובוסיבירסק) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי, שהתמחה במכניקה קוונטית.
קורות חיים

יורי רומר נולד בשנת 1901 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו היה סוחר. רומר סיים לימודי בית ספר והחל לימודי פיזיקה באוניברסיטת סנקט פטרבורג בשנת 1917. בעקבות אירועי מהפכת אוקטובר בשנת 1918 הוא עבר לאוניברסיטת מוסקבה, אותה סיים בשנת 1924.
בשנת 1926 רומר נשלח להשתלמות בגרמניה ועבר קורסים באוניברסיטת גטינגן. בשנים 1929–1932 שימש כעוזר של מקס בורן, ופרסם מספר מאמרים.
בספטמבר 1932 רומר חזר למוסקבה והחל ללמד באוניברסיטת מוסקבה. בינואר 1933 בהמלצת לאוניד מנדלשטם וארווין שרדינגר הוא קודם לדרגת פרופסור. במקביל לעבודה באוניברסיטה רומר החל לעבוד במכון לבדב לפיזיקה, עד לשנת 1938.
ב-28 באפריל 1938 רומר נעצר ביחד עם לב לנדאו והואשם בפעילות נגד השלטון. בשנת 1940 הוא נשפט ל-10 שנות מעצר.
רומר נשלח למשרד לתכנון מטוסים, בו הועסק בביצוע חישובים. בשנת 1946 הועבר למשרד תכנון אחר עד לסיום מעצרו.
בשנת 1948 רומר שוחרר ממעצר ונשלח לגלות בסיביר. עד לשנת 1950 הוא עבד במכון למורים. בלחץ מדענים שהכירו אותו, רומר קיבל אישור לעבור לנובוסיבירסק, אך לא הצליח למצוא עבודה במקצועו עקב מגבלות תקופת מעצרו. בשנת 1954 הוא קיבל מסמך רשמי שהחלטת בית המשפט משנת 1940 בוטלה והתיק סגור.
רומר החל לעבוד באוניברסיטה למורים בנובוסיבירסק ובשנת 1953 נקלט במכון לפיזיקה של האקדמיה למדעים של ברית המועצות. בהמשך הוא עבד במכונים שונים.
בשנת 1962 רומר החל ללמד באוניברסיטת נובוסיבירסק ועבד בה עד לשנת 1972 כאשר פרש לגמלאות.
רומר פעל בתחום המכניקה הקוונטית והתאוריה של הכול.
קרב ברוויל

הקרב על ברוויל היה קרב בין הדיוויזיה הבריטית המוטסת ה-6 ודיוויזיית הרגלים הגרמנית 346, בין 8 ל-13 ביוני 1944, במהלך השלבים המוקדמים של הפלישה לנורמנדי במלחמת העולם השנייה.
ביוני 1944 כבשו יחידות של דיוויזיית הרגלים 346 את ברוויל-לה-מונטס, כפר על קו פרשת מים בין הנהרות אורן ודיווס. מנקודת תצפית זו יכלו חיילי הדיוויזיה לצפות על עמדות של הדיוויזיה המוטסת השישית שהגנה על גשרי נהר אורן ותעלת קאן ומעבר להם חוף סורד הבריטי באויסטרהאם. בעקבות מספר התקפות גרמניות על עמדות בריטיות מ-Bréville-les-Monts הפכה לכידת הכפר חיונית לצורך אבטחת עמדות הדיוויזיה המוטסת ה-6 ולהגנה על קו החוף של בעלות הברית.
המתקפה הבריטית התרחשה בליל 13 ביוני 1944, כאשר הפעיל מייג'ור-גנרל ריצ'רד גייל את כוחות העתודה היחידים שהיו בפיקודו, גדוד הצנחנים ה-12 (יורקשייר), פלוגה מהגדוד ה-12, רגימנט דבונשייר ופלוגת הצנחנים העצמאית ה-22.
כדי לתמוך במתקפה, הוקצו לדיוויזיה פלוגת טנקים מההוסרים המלכותיים ה-13/18 וחמישה רגימנטים של ארטילריה. במהלך ההסתערות נאלצו הלוחמים להתמודד מול אש ארטילרית הגרמנית וגם אש ידידותית בריטית, שהרגה או פצעה מספר חיילים, כולל כמה קצינים בכירים. בסופו של דבר הגיעו התוקפים ואיבטחו את הכפר. עם זאת, כל קצין או רב-סמל שהשתתף בהתקפה נהרג או נפצע.
לאחר כיבוש ברוויל לא ניסו הגרמנים לפרוץ שוב את קווי הדיוויזיה המוטסת, והסתפקו בירי ארטילריה ופצצות מרגמה. זה נמשך עד 17 באוגוסט, אז החלו הגרמנים לסגת והדיוויזיה המוטסת ה-6 התקדמה לנהר הסן.
רקע

ב-6 ביוני 1944 נחתה הדיוויזיה המוטסת ה-6 בנורמנדי כדי לאבטח את האגף השמאלי של אזור הנחיתה הבריטי. מטרות החטיבה היו ללכוד שלם את גשר תעלת קאן, גשר נהר אורן, להרוס את סוללת התותחים של מרוויל – שהיה בעמדה להפעיל כוחות הנוחתים בחוף סורד הסמוך – והגשרים החוצים את הנהר Dives, האחרונים כדי למנוע מתגבורת גרמנית להתקרב לנחיתות ממזרח.
שתי חטיבות הצנחנים של הדיוויזיה, שנחתו בשעות המוקדמות של 6 ביוני, היו מפוזרות ברחבי השטח במהלך הצניחה. רוב הגדודים יכלו לגייס רק כשישים אחוז או פחות מכוחם הכולל באזורי הירידה (DZ). עם זאת, הם ביצעו את כל המטרות שלהם, לפני הדיוויזיה המוטסת ה-6 הגיעה באמצעות דאונים כדי לתגבר אותם בשעה 21:00.
הדיוויזיה המוטסת ה-6, כעת עם מפקדי חטיבת השירות המיוחד ה-1 בראשו, הייתה צריכה להגן על ראש הגשר אורן. זו לא הייתה משימה קלה שכן היא נאלצה להתמודד עם כוחות של דיוויזיית הפאנצר ה-21 מדרום ודיוויזיות הרגלים ה-346 וה-711 ממזרח.
החטיבות המוטסות של הדיוויזיה התכוננו להחזיק בעמדות שכבשו, כאשר חטיבת הצנחנים ה-5, כמערך העומק של הדיוויזיה, נחפרה במזרח גשר נהר אורן, החטיבה המוטסת ה-6 הייתה בדרום בין Longueval ו-Hérouvillette.
שתי החטיבות הנותרות התחפרו לאורך רכס על הקרקע הגבוהה, שאם אבד, הציע לגרמנים עמדה להשקיף מלמעלה על אזור הנחיתה הבריטי. חטיבת השירות המיוחד הראשון הייתה בצפון בקו מ-Hamo Oger ל-Le Plain, בין הקומנדו לחטיבה המוטסת הייתה חטיבת הצנחנים ה-3.
קו ההגנה שלהם, לעומת זאת, לא היה שלם, שכן הכפר הקטן ברוויל-לה-מונט, בין הקומנדו לבין חטיבת הצנחנים ה-3, הוחזק בידי הגרמנים. ממוקם על קו הרכס הוא נתן לגרמנים תצפית אל רנוויל, בלב העמדה הבריטית, שני הגשרים כבשו ומרחוק חוף סורד.
הקרב > 7–8 ביוני

בשעה 01:30 ב-7 ביוני, גדוד הצנחנים ה-9, עם כתשעים איש בלבד, צעד דרך הכפר הלא כבוש ברוויל, עם הגעתו לעמדת חטיבת הצנחנים השלישית, גדוד 9 התחפר בקצה הצפוני של קו החטיבה, כדי להגן על אזור מ-Château St Come, מעבר לקרחת יער ביער, ועד לבית הידוע בשם Bois de Mont, בחזיתם הייתה רצועת אדמה פתוחה שהובילה ל-Bréville-les-Monts והכביש מאמפרוויל ל-Le Mesnil-les-Monts, מחסור במספרם הותיר פער גדול בין גדוד הצנחנים 9 לקומנדו מס' 6, היחידה הדרומית ביותר בעמדת הגנת הקומנדו, מצפון להם.
דיוויזיית הרגלים הגרמנית ה-346 הגיעה לאזור מהבסיס בלה האבר, ההתקפה הראשונה שלהם, על ידי רגימנט הגרנדירים 744, הייתה נגד חטיבת השירות המיוחד ה-1. כשהם תקפו בעוצמה, הם היו קרובים לפרוץ את הקו כשקומנדו מספר 3 תקף נגד והסיע אותם אחורה, מאוחר יותר בבוקר נקלע קומנדו מספר 6 לירי ארטילריה ופצצות מרגמה מברוויל. הקומנדו תקפו את הכפר מגרמנים, תפסו כמה שבויים, כמה מקלעים וארבעה כלי ארטילריה. אחר כך הם נסוגו לעמדתם המקורית, הגרמנים כבשו מחדש את הכפר ויצרו עמדות הגנה משלהם, מול קו הרכס המוגן על ידי הדיוויזיה המוטסת ה-6, עמדותיהם בודדו גם את גדוד הצנחנים ה-9, שכמעט היה מנותק משאר החטיבה, למחרת סיור מגדוד הצנחנים ה-9 סייר את שאטו סנט קום. הם מצאו אותו נטוש, אבל נוכחותם של ביגוד, ציוד, ארוחה שאכלה למחצה ותשלום שכר שהכיל 50,000 פרנק צרפתי הסגירו את הכיבוש הגרמני האחרון.
יחידות של רגימנט הגרנדירים 857, חלק מדיוויזיית חי"ר ה-346, תקפו בצהריים את עמדת הגדוד. נראה שזו הייתה רק התקפת גישושים, שהודחה בקלות על ידי קבוצה 'A'. מאוחר יותר באותו יום תקפו הגרמנים את קבוצות "A" ו"C". הפעם הם נהדפו מאש מקלעי ויקרס והתקפת נגד על ידי מחלקת הנ"ט של הגדוד, עם קבוצת מקלעי ברן בפיקודו של רס"ר הגדוד.
הקרב > 9 ביוני

המתקפה הגרמנית הבאה הייתה עם שחר ב-9 ביוני, כאשר הפצצת מרגמות כבדה נחתה על עמדות גדוד הצנחנים ה-9 ואז פלוגות 'A' ו-'C' הותקפו בו-זמנית לאחר שספגו אבדות רבות, נסוגו הגרמנים אל היער המקיף את הטירה, שם עשו רפורמה וביצעו עוד התקפה כעבור שעה.
מפקדת החטיבה הותקפה על ידי כוח של גרמנים שחדר דרך היער וסגן אלוף טרנס אוטוויי, מפקד גדוד הצנחנים התשיעי, אסף את פלוגת 'C', צוות המטה שלו וקבוצה קטנה חמושה ברובי MG 42 גרמניים. הם התקרבו לגרמנים מהעורף ולכדו אותם באש צולבת, תשעה עשר נהרגו ואחד נשבה באותו אחר הצהריים תקפו שתי כיתות חי"ר פלוגה א' אך נהדפו בהתקפת נגד מעמדת פלוגה ג'.
בשעה 17:30 תקפה טיסה של מטוסי פוקה-וולף Fw 190 של הלופטוואפה את ראש הגשר של אורן, וגרמה מעט נזק. זמן קצר לאחר מכן, הגיעו מפציצי שורט סטירלינג של חיל האוויר המלכותי לבצע הטלת אספקת מצנחים עבור הדיוויזיה. בצניחה נכללו תותחי נ"ט של 6 פאונד, שעד אז תמיד הונחתו בדאונים כארבעים ואחד מהנעדרים של גדוד הצנחנים התשיעי הגיעו לעמדתם בשעה 21:00, מה שהעלה את כוח הגדוד לכ-200 איש.
הקרב > 10 ביוני

סיירת סיור מגדוד הצנחנים ה-13 דיווחה על התקהלות גדולה של גרמנים בברוויל וחשד כי מתקפה קרובה. בשעה 08:00 נפלה הפצצת ארטילריה ומרגמה מאסיבית לאורך קווי חטיבה 1, בעוד שרגימנט הגרנדירים 857, שהתאסף בכפר, תקף את קומנדו מספר 6. עד השעה 10:30, ההתקפה על קומנדו מס' 6 נהדפה לאחור, אך משמאלם בהאוגר מס' 4 קומנדו נאלצו לנצח בקרב מגע לפני שהגרמנים נסוגו. פעמיים נוספות במהלך היום הותקפו אנשי הקומנדו ללא הצלחה, מסלנלס בצפון ושוב מ-Bréville.
בשעה 09:00 חצה גדוד אחד של רגימנט גרנדירים 857 את מרחב הירידה והתקרב לעמדות חטיבות הצנחנים ה-5. שתי היחידות הקדמיות שלו, גדוד הצנחנים ה-7 וגדוד הצנחנים ה-13, החזיקו באש עד שהגרמנים היו רק 50 יארד (46 מטרים) משם. הניצולים המעטים מההסתערות נמלטו ליער הסמוך.
בתחילת 10 ביוני הגיעה קבוצה נוספת של שלושים ואחד גברים לעמדת גדוד הצנחנים ה-9. נפטרים אלה ואחרים, שהגיעו במהלך הלילה, הביאו את כוח הגדוד לכ-270 איש, בשעה 11:00 הגרמנים תקפו שוב פלוגת 'א', אך הפעם ההתקפה לא הייתה מתואמת ונהדפה בקלות. זמן קצר לאחר מכן הרג הגדוד כחמישים גרמנים, שהחלו לחפור הגנות לעיני העמדה הבריטית. ואז פלוגת א' ארבה לסיירת גרמנית, וגרמה למספר נפגעים. באותו אחר הצהריים כוח חזק של גרמנים כבש את הטירה והשתמש בו כבסיס כדי להתחיל בהתקפה של חיל רגלים ותותח עצמי על הגדוד הבריטי. ללא תחמושת מרגמה, הבריטים נאלצו להשתמש בנשק הנ"ט ובמקלעי הפיאט שלהם כדי לעצור את המתקפה.
המתקפה הגרמנית הבאה הייתה בתוקף, תוך שימוש בגדוד 2, גדוד גרנדיר 857, גדוד 1 ו-2 של גרנדיר 858 וכמה פלוגות של גדוד גרנדיר 744 עם תמיכה בטנקים ומשוריינים. הם ניסו לכפות פער בקווים הבריטיים בין הקומנדו לבין חטיבת הצנחנים השלישית כדי להגיע לרנוויל.
שתי פלוגות חי"ר תקפו את עמדת גדוד צנחנים 9 בפלוגה ב'. ההתקפה הזו הייתה נחושה יותר, אפילו תמיכה בירי ימי לא עצר את המתקפה. כשהגיעו לעמדה הבריטית התפתח קרב יד ביד, שבמהלכו נהרגו רוב הגרמנים, אחד השבויים שנלקחו היה מפקד גדוד 857 בגדוד 857, שהודיע לחוטפיו כי "הגדוד שלו הושמד בלחימה נגד האוגדה המוטסת", שאר המתקפה הגרמנית נתקלה בגדוד הצנחנים הקנדי הראשון, ונבלמה בהפצצה ארטילרית; שני התקפות מאוחרות יותר עליהם ספגו את אותו גורל, מאוחר יותר בשעה 23:00 גדוד הצנחנים ה-9 של פלוגה ג' נלחמו אל הטירה וכבשו אותה, ונלחמו בכמה התקפות קטנות במהלך הלילה.
כששתי חטיבות הצניחה שלו וחטיבת הקומנדו היו מעורבים בכבדות , מייג'ור גנרל ריצ'רד גייל יצר קשר עם הקורפוס הראשון לתמיכה בשריון. הוא החליט לנקות את היער מגרמנים. המטרה ניתנה לגדוד הצנחנים השביעי ולטייסת 'B' 13/18 ההוסרים המלכותיים. הטנקים התקדמו על פני הקרקע הפתוחה, כשהכיסוי היחיד שלהם היה רחפנים שהתנגשו. בינתיים, פלוגות "A" ו-"B" יפנו את היער, בקרב הנפגעים הבריטים היחידים נפצעו עשרה בגדוד הצניחה, אך שמונה גברים מההוסרים נהרגו וארבעה טנקים קלים של שרמן בינוני ושני סטיוארט הושמדו. לגרמנים מגדוד הגרנדירים 857 היו עשרים הרוגים ו-100 איש נכנעו, והם גורשו מהיער.
ההתקפות הגרמניות שכנעו את לוטננט גנרל ג'ון קרוקר, מפקד קורפוס הראשון, לתגבר את הדיוויזיה המוטסת ה-6, ודיוויזיית הרגלים ה-51 (היילנד) קיבלה הוראה להשתלט על הגזרה הדרומית של ראש הגשר אורן, במקביל צורף ה-Black Watch גדוד 5 לחטיבת הצנחנים ה-3. ה-Black Watch הודיעו להתכונן להתקפה כדי לכבוש את ברוויל והתגבשו לחלקו האחורי של גדוד הצנחנים התשיעי, מוכנים להתחיל בהתקפתם למחרת.
הקרב > 11 ביוני

ה-Black Watch תוקף את ברוויל מדרום מערב, אך לפני המתקפה שלח פלוגה להשתלט על ההגנה על הטירה. בשעה 04:30 בתמיכת התותחים והמרגמות של הדיוויזיות המוטסות והגבוהות החלה המתקפה. כדי להגיע לברוויל היה על הגדוד לחצות 250 יארד (230 מטרים) של קרקע פתוחה, וכשהם התקרבו לכפר הפסיקה הארטילריה הבריטית אש. לאחר מכן פתחו הגרמנים באש עם הארטילריה, המרגמות והמקלעים שלהם, פלוגה אחת נמחתה כליל מאש המקלע הגרמני כשהתקדמה מעל הקרקע הפתוחה, נתקל באש מרוכזת כה כבדה, הגדוד ספג 200 נפגעים וההתקפה נהדפה, הניצולים נסוגו לשאטו אך הותקפו מיד על ידי הגדוד השלישי, גדוד חיל הרגלים 858, שסבלו בעצמם אבדות כבדות.
באותו אחר הצהריים נשלחו שלושה חיילים של טנקים מההוסרים המלכותיים ה-13/18 לתגבר את המשמר השחור, אך הם רק החלו לנוע לעבר הטירה כאשר שלושה טנקים הושמדו על ידי תותחים גרמניים מונעים מוסתרים. הטנקים האחרים נסוגו מכיוון שלא יכלו להתפרס באדמה המיוערת סביב הטירה. שאר היום והלילה חלפו ללא התקפה נוספת, אך הגרמנים שלחו סיורים כדי לקבוע את המיקום המדויק של העמדות הבריטיות וניתן היה לשמוע משוריינים גרמניים נעים לחזית במהלך הלילה.
הקרב > 12 ביוני

בצהריים של 12 ביוני כל עמדת חטיבת הצנחנים השלישית ספגה אש ארטילרית ומרגמה לפני תקיפה גדולה שתוכננה להתחיל בשעה 15:00. גדוד גרמני תקף את גדוד הצנחנים הקנדי 1, אחר שנתמך בשישה טנקים ותותחים מתנייעים תקף את גדוד הצנחנים ה-9 ואת ה-Black Watch ה-5. הקרב על הטירה עלה ל-Black Watch תשעה נושאי תותחים של ברן והשמיד את כל תותחי הנ"ט שלהם. משלא יכלו להתאפק הם נאלצו לסגת לבוא דה מונט, והצטרפו לגדוד הצנחנים ה-9, שהותקף על ידי השריון הגרמני. טנק אחד מול פלוגת 'ב' נפגע בשני סבבי PIAT, אך נשאר בפעולה, הטנק הרס שניים מעמודי המקלע של פלוגת 'ב', כאשר הוא נפגע מטיל נ"ט שלישי ונסוג, בהתקפה נהרגו או נפצעו הגברים האחרונים במחלקה של מקלעים ובמחלקה נגד טנקים צומצמה ליחידת PIAT אחת, חיל הרגלים הגרמני היה בסכנת ריצה יתרה של הגדוד, כאשר אוטוויי יצר קשר עם מפקדת החטיבה, והודיע להם שהם לא מסוגלים להחזיק מעמד זמן רב יותר. בריגדיר ג'יימס היל הוביל באופן אישי התקפת נגד של ארבעים איש מהגדוד הקנדי שהדף את הגרמנים עד השעה 20:00 נוקה השטח המוגן על ידי שני הגדודים מכל התנגדות וקו החזית הוחזר.
אחרי הקרב

ההתקפה האחרונה עלתה ב-126 הרוגים בגדוד הצנחנים ה-12, והותירה את שלוש פלוגות הרובים שלו עם שלושים וחמישה איש בלבד ביניהן. לפלוגת דבונשייר ה-12 היו עוד שלושים ושישה הרוגים. בין הנפגעים, כל קצין או קצין צבאי, שנהרג או נפצע. המגינים הגרמנים מגדוד 858 של הגרנדירים, מנו 564 איש לפני ההתקפה הבריטית, עד שהכפר נכבש נותרו רק 146 מהם.
אולם האגף השמאלי של אזור הפלישה היה כעת מאובטח, ב-13 ביוני קיבלה דיוויזיית הרגלים ה-51 (היילנד) אחריות על הגזרה הדרומית של ראש הגשר אורן, ושחררה את חטיבת הנחתת ה-6 לחיזוק עמדת הדיוויזיה המוטסת ה-6 לאורך קו הרכס. החודשיים הבאים היו תקופה של לוחמה סטטית, עד 17 באוגוסט, אז חצתה הדיוויזיה את נהר הדיבס והתקדמה צפונה לאורך החוף הצרפתי. עד 26 באוגוסט הם הגיעו להונפלור בשפך נהר הסיין, לכדו למעלה מ-1,000 אסירים ושחררו 1,000 קילומטרים רבועים (390 מילים רבועים) של צרפת.
מאז נטען כי הקרב על ברוויל היה "אחד הקרבות החשובים ביותר של הפלישה" אילו הפסידה הדיוויזיה בקרב, היו הגרמנים בעמדה לתקוף את חופי הנחיתה, אבל לאחר הקרב, הגרמנים לא ניסו שוב להתקפה רצינית על הדיוויזיה, על ההישג שלהם, ברוויל היה אחד משישה תוארי קרב שהוענקו לגדוד הצנחנים עבור המערכה בנורמנדי.
הערות שוליים

↑  The British later calculated that eighty per cent of all their casualties in Normandy, came from German mortars.
↑  The 5th Battalion Black Watch had 327 casualties in their first week in Normandy, compared to 529 for the whole North African Campaign.
ציטוטים
↑  Cole, pp.79–80
1 2  "The British Airborne Assault". Ministry of Defence (United Kingdom). 30 בינואר 2006. אורכב מ-המקור ב-30 בינואר 2006. נבדק ב-28 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Hastings, p.154
1 2 3  Harclerode, p.327
↑  Harclerode, pp.338–339
↑  Ferguson, p.19
1 2 3  Crookenden, p.247
1 2 3  Harclerode, p.328
1 2  Crookenden, p.248
1 2 3  Crookenden, p.249
↑  Lucas and Barker, p.31
↑  Harclerode, pp.328–329
1 2 3  Harclerode, p.329
1 2  Crookenden, p.253
1 2  Crookenden, p.255
1 2 3 4 5 6 7  Harclerode, p.334
1 2 3 4 5  Harclerode, p.330
↑  Harclerode, p.336
↑  Crookenden, p.250
↑  Harclerode, p.337
1 2  Harclerode, p.331
↑  Barber, p.181
↑  Royal, 1st, 5th and 7th Battalions France and North-West Europe Chapter (no page numbers)
↑  Salmond, p.142
↑  Crookenden, p.265
↑  Harclerode, pp.334–335
↑  Crookenden, p.267
1 2 3  Harclerode, p.335
1 2 3  Crookenden, p.268
↑  Harclerode, pp. 343–344
↑  Harclerode, pp.345–346
1 2 3  Harclerode, p.346
↑  Crookenden, p.275
↑  Crookenden, pp.279 and 279
1 2  Harclerode, p.347
↑  Ferguson, p.20
1 2  "D-Day — The Normandy Landings". Ministry of Defence (United Kingdom). אורכב מ-המקור ב-1 בנובמבר 2006. נבדק ב-28 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gale, p.101
↑  Griffin, p.187
עמדות של הדיוויזיה המוטסת ה-6 מ-7 ביוני 1944
כוחות גרמנים נעים לכיוון החזית
שני חיילים של הדיוויזיה המוטסת השישית מאחזים תעלה ליד כביש קאן ממש מחוץ לרנוויל
סיור גרמני חולף על פני רחפן של וואקו אדריאן שהתרסק
גברים מגדוד הצנחנים ה-9 באמפרוויל ממערב לברוויל
טנק שרמן של ההוסרים המלכותיים ה-13/18 התומכים בדיוויזיה, עם רחפן הורס ברקע
שרמן גחלילית בפאתי הכפר לאחר הקרב
מורטו קסאמה

מורטו מורו קסאמה (בפורטוגזית: Moreto Moro Cassamá; נולד ב-16 בפברואר 1998) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

קסאמה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ספורטינג ליסבון ובגיל 15 הצטרף לפורטו. ב-16 בספטמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון במשחק הליגה נגד נסיונל. ב-31 בינואר 2019 חתם לשלוש וחצי שנים בסטאד ריימס מליגת העל הצרפתית.
ב-23 באוגוסט 2022 חתם באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית.
קריירה בינלאומית

ב-2 ביולי 2019 קסאמה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו בהפסד 2-0 לגאנה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019. השתתף עם הנבחרת פעמיים בגביע אפריקה לאומות.
נכלל בסגל נבחרת גינאה ביסאו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  BACIRO CANDE ANUNCIA LISTA DOS CONVOCADOS COM 14 ESTREIANTES PARA O CAN'2024 בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל של גינאה ביסאו, 22 בדצמבר 2023 (בפורטוגזית)
| נבחרת גינאה ביסאו – גביע אפריקה לאומות 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 י. מנדש •  2 נג'אק •  3 בורה •  4 מרסלו •  5 רודינילסון •  6 ת. דאבו •  7 ז'ז'יניו •  8 ז'אקיטה •  9 רומאריו •  10 פלה •   11 ז'ורז'יניו •  12 ר. דאבי • 13 מנדי •  14 סוארס • 15 ט. סילבה • 16 קסאמה • 17 מאמה באלדה • 18 פיקטי • 19 ג'. מנדש • 20 מאנה • 21 נאנו • 22 מ. קאנדה • 23 סה • מאמן: ב. קאנדה |  1 י. מנדש •  2 נג'אק •  3 בורה •  4 מרסלו •  5 רודינילסון •  6 ת. דאבו •  7 ז'ז'יניו •  8 ז'אקיטה •  9 רומאריו •  10 פלה •   11 ז'ורז'יניו •  12 ר. דאבי • 13 מנדי •  14 סוארס • 15 ט. סילבה • 16 קסאמה • 17 מאמה באלדה • 18 פיקטי • 19 ג'. מנדש • 20 מאנה • 21 נאנו • 22 מ. קאנדה • 23 סה • מאמן: ב. קאנדה | גינאה ביסאו |
| נבחרת גינאה ביסאו – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 י. מנדש •  2 פ. קאנדה •  3 אוצ'ה •  4 ז'וניור •  5 קמארה •  6 בורה •  7 רודריגש •  8 ז'אקיטה •  9 אמברי •  10 פלה •   11 ז'ורז'יניו •  12 גומיס • 13 א. מנדי •  14 פ. מנדי • 15 אנסדה • 16 קסאמה • 17 מאמה באלדה • 18 פיקטי • 19 ג'. מנדש • 20 מאנה • 21 נאנו • 22 סנגאנטה • 23 סמדו • 24 מנואל באלדה • מאמן: ב. קאנדה |  1 י. מנדש •  2 פ. קאנדה •  3 אוצ'ה •  4 ז'וניור •  5 קמארה •  6 בורה •  7 רודריגש •  8 ז'אקיטה •  9 אמברי •  10 פלה •   11 ז'ורז'יניו •  12 גומיס • 13 א. מנדי •  14 פ. מנדי • 15 אנסדה • 16 קסאמה • 17 מאמה באלדה • 18 פיקטי • 19 ג'. מנדש • 20 מאנה • 21 נאנו • 22 סנגאנטה • 23 סמדו • 24 מנואל באלדה • מאמן: ב. קאנדה | גינאה ביסאו |
| נבחרת גינאה ביסאו – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 י. מנדש •  2 קאנדה •  3 פרנקולינו •  4 דיאלו •  5 ה. מנדש •  6 נ. גומש •  7 דלסיו •  8 סמדו •  9 גאנו •  10 ק. מאנה •   11 מרסיאנו •  12 דז'וקו • 13 ק. גומש •  14 רודריגש • 15 אנקדה • 16 קסאמה • 17 באלדה • 18 קיזרה • 19 ביקל • 20 ס. מאנה • 21 נאנו • 22 סנז'נטה • 23 אמבדז'ה • 24 זה טורבו • 25 יה • 26 בנז'אקי • 27 מנדי • מאמן: ב. קאנדה |  1 י. מנדש •  2 קאנדה •  3 פרנקולינו •  4 דיאלו •  5 ה. מנדש •  6 נ. גומש •  7 דלסיו •  8 סמדו •  9 גאנו •  10 ק. מאנה •   11 מרסיאנו •  12 דז'וקו • 13 ק. גומש •  14 רודריגש • 15 אנקדה • 16 קסאמה • 17 באלדה • 18 קיזרה • 19 ביקל • 20 ס. מאנה • 21 נאנו • 22 סנז'נטה • 23 אמבדז'ה • 24 זה טורבו • 25 יה • 26 בנז'אקי • 27 מנדי • מאמן: ב. קאנדה | גינאה ביסאו |
הדיי עפאים

| --- | --- |

צילום: ניקי טרוק
 לידה:  1979 (בן 45 בערך) חיפה, ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
הִדַּיי  עֳפָאִים (נולד בשנת 1979) הוא חקלאי, שף, מסעדן, גבן, עיתונאי, יזם ומחבר ספרי אוכל.
ספריו

רצינו לקרוא לזה אושר (עורך), הוצאת החברה להגנת הטבע, 1998.
אוטואוכל – טעימה מירושלים, מאת הילה אלפרט, אסף גברון והדיי עפאים, הוצאת Lunch Box, 2013.
ספר על אוכל, הוצאתLunch Box, 2015.
ערבה, הוצאת Lunch Box, 2017. הספר זכה להכרה בתחרות הבינלאומית "Gourmand": הספר הגיע למקום השני בקטגוריות מטבח יהודי, למקום השלישי בקטגוריית הצילום ולמקום החמישי בקטגוריית החדשנות.
הערות שוליים

↑  Hedai Offaim, Chief Epicurean Officer, Routes
↑  ריטה גולדשטיין‏, מאחורי הקלעים: לא רוצים להיות מקדונלד'ס, באתר וואלה, 20 באוגוסט 2013
↑  מרכז המבקרים באתר המשק
↑  משק עפאים פתח חנות תוצרת המשק לתושבי אזור מודיעין, אכול ושאטו, 27.6.2015
↑  לין לוי ויהודה נהר, עושים שכונה: מסעדות שכונתיות בירושלים, באתר ynet, 24 במאי 2017
↑  ורדה גלזר‏, סוד הגן הקסום: בית קפה חדש נפתח בבית הנסן בירושלים, באתר וואלה, 10 ביולי 2017
↑  טל גלעדי, ‏100 הדברים הכי טובים בישראל, באתר ‏מאקו‏, 9 בספטמבר 2018
↑  Michael Kaminer, 10 Israeli Restaurants Make The Cut For International ‘Ethical Dining’ Guidebook, Forward, 7.12.2018
↑  רעות סהר‏, אמת, אהבה וסכו"ם נקי: 10 המסעדות הישראליות שנכנסו למגזין אוכל חדש וחסר תקדים, באתר וואלה, 17 באוקטובר 2018
↑  OFAIMME@HANSEN, Gault Millau
↑   ריטה גולדשטיין, ‏יש מקום חדש למשק עפאים בבנימינה, ופראייר מי שלא קופץ אליו, באתר ‏מאקו‏, 16 בינואר 2020
↑  לין לוי, ‏אחרי 7 שנים, משק עפאים מגיע סוף סוף לתל אביב, באתר ‏מאקו‏, 6 בפברואר 2024
↑   איתן לשם, "אני לא יכול לנכס פריקי או חומוס כי הם שלי מזה דורות. אבל הם גם שלהם", באתר הארץ, 5 בפברואר 2024
↑  חיליק גורפינקל, "הזמן שלי בשדה הוא רומנטי. היה יותר זול להביא פועל", באתר כלכליסט, 11 ביוני 2023
↑  הדיי עפאים, קמח פסח: הדיי עפאים מתגבר על מגבלת החמץ, באתר nrg‏, 23 במרץ 2010
↑  הדיי עפאים - מתכונים, הארץ
↑  הדיי עפאים, עבודת שורשים: המדור "אוכל בזמן" חוגג 100 ותולה את הסירים, באתר כלכליסט, 20 בדצמבר 2018
↑  Hedai Offaim, A Seder Meal That Celebrates Its Sources, Forward, 2.4.2015
↑  מה עכשיו? התחלה חדשה. מתכון ברד פודינג לחג. ושיר של מיכה שטרית, באתר טיים אאוט, ‏26 בספטמבר 2021
↑  אפרת ליכטנשטט, שבועות, קצת אחרת: 3 מתכוני גבינה מקוריים, באתר nrg‏, 28 במאי 2017
 רוני קשמין, "ערבה": ספר מסע מסחרר בין ארוחות מן המדבר, באתר הארץ, 10 באפריל 2017
↑  רותם מימון, גיוס ההמונים מגיע גם לעולם האוכל הישראלי, באתר הארץ, 26 במרץ 2015
↑  ערבה, Lunch Box
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524048505171  LCCN: n2017073675  VIAF: 162151352034752601948   WorldCat (עם VIAF): 162151352034752601948
JVC

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  13 בספטמבר 1927 – 1 באוקטובר 2011 (84 שנים) 
 חברת אם:  JVCKenwood 
 חברות בנות:  ויקטור אנטרטיינמנט 
 מיקום המטה:  יפן יוקוהמה, יפן
 ענפי תעשייה:  תעשיית האלקטרוניקה 
 מוצרים עיקריים:  מכשיר טלוויזיה 
  
 www.jvc.net
 
לוגו מותג "ויקטור" בו משתמשת JVC ביפן
JVC (ראשי תיבות באנגלית: Japan Victor Company. ביפנית: 日本ビクター株式会社, Nippon Bikutā Kabushiki-gaisha) היא חברת אלקטרוניקה יפנית. החברה נוסדה ב-1927 כחברה-בת עצמאית של ויקטור טוקינג משין האמריקאית. מטה החברה נמצא ביוקוהמה והיא ידועה במיוחד בשל פיתוח שיטת ה-VHS כסטנדרט לקלטת וידאו ביתית. ביפן החברה משווקת את מוצריה תחת המותג "ויקטור".
היסטוריה

בשנות השלושים ייצרה החברה, כמו מקבילתה האמריקאית, גרמופונים ותקליטים (תחת מותג "His Master's Voice", שבבעלותה ביפן), אולם כבר ב-1932 החלה לייצר מקלטי רדיו. ב-1939, במקביל לחברה-האם שלה בארצות הברית, RCA, הציגה JVC את הטלוויזיה הראשונה תוצרת יפן. במהלך מלחמת העולם השנייה התערערו הקשרים בין JVC לבין RCA האמריקאית ובשנת 1953 נרכשה JVC על ידי תאגיד מצושיטה-פנסוניק ( Matsushita-Panasonic).
בשנות השבעים המציאה JVC ושיווקה בהצלחה בשם המסחרי JVC-videosphere טלוויזיה זעירה ניידת מבוססת CRT, שנמכרה בשילוב עם שעון מעורר בעיצוב חדשני.
ב-1976 הציגה JVC את שיטת ה-VHS החסכונית להקלטה והשמעת וידאו ביתי וניצחה את מתחרותיה (בטא של סוני, וידאו 2000 של פיליפס, לייזרדיסק של MCA ופורמט CED של RCA) כאשר התקבלה השיטה כתקן דה פקטו בשוק הווידאו העולמי. ב-1979 כבר שווקה הטלוויזיה הניידת של JVC משולבת בנגן וידאו.
בראשית שנות השמונים ניסתה JVC להתחרות בסוני גם בשוק נגני השמע הניידים (ווקמן), אך בשוק זה גברה עליה סוני.
ב-1986 הוציאה JVC לשוק מחשב אישי תואם לתקן MSX2 מבוסס מעבד זילוג Z80 עם 64K RAM וכונן דיסקטים של "3.5. אולם המחשב, ששווק ביפן ובאירופה בשם JVC HC-95 היה כישלון מסחרי.
מאז שנת 2000 מתמקדת החברה בייצור מצלמות וידאו דיגיטליות וציוד נלווה ובכללו מכשירי DVD. ב-2005 הייתה חלוצת פיתוח DVD קורא וכותב דו-צדדי (DVD+RW DL).
ב-2001 זכתה JVC בפרס אמי לטכנולוגיה והנדסה על "הישגים טכנולוגיים יוצאים מגדר הרגיל בחלוציות פיתוח מצלמות וידאו לצרכן".
ב-1 באוקטובר 2008 התפצלה JVC מאחזקתה של מצושיטה-פנסוניק תוך מיזוגה לחברת קנווד ויצירת חברת החזקות בשם "JVC-קנווד אחזקות" שהיא בעלת השליטה בשתי חברות אלה.
JVC-videosphere
מצלמת וידאו מקצועית של JVC