stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דומיניון ניו אינגלנד
המהפכה המהוללת ופירוק הדומיניון > מסצ'וסטס ופלימות'

פירוק השלטון הציב בעיות משפטיות עבור מסצ'וסטס ופלימות'. לפלימות' מעולם לא הייתה אמנה מלכותית, והאמנה של מסצ'וסטס בוטלה. כתוצאה מכך, חסרו לממשלות המחודשות יסודות משפטיים לקיומן, סוגיה שהועלתה על ידי המתנגדים הפוליטיים של ההנהגה. זה היה בעייתי במיוחד במסצ'וסטס, שגבולה הארוך עם צרפת החדשה הביא להחזרת מגיניה לאחר המרד; אזור זה היה חשוף לפשיטות צרפתיות ואינדיאניות לאחר פרוץ מלחמת המלך ויליאם ב-1689. עלות ההגנה הקולוניאלית הביאה לנטל מס כבד, והמלחמה גם הקשתה על שיקום הסחר של המושבה.
סוכנים של שתי המושבות עבדו באנגליה כדי לתקן את בעיות האמנה, כאשר אינקריס מת'ר פנה ללורדים של הסחר לשיקום אמנת מסצ'וסטס הישנה. המלך ויליאם התבשר שהדבר יביא לחזרה של הממשלה הפוריטנית, והוא רצה למנוע זאת, ולכן החליטו הלורדים של הסחר לפתור את הנושא על ידי שילוב שתי המושבות. פרובינציית מפרץ מסצ'וסטס שהוקמה שילבה את השטחים של מסצ'וסטס ופלימות' יחד עם מרתה'ס ויניארד, ננטקט ואיי אליזבת שהיו חלק ממחוז דיוקס בפרובינציית ניו יורק.
לקריאה נוספת

סמיואל מוריסון, ההיסטוריה של ארצות-הברית כרך א', הוצאת זמורה-ביתן, 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560038505171  LCCN: n85313484  VIAF: 157179803   WorldCat (עם VIAF): 157179803 
המלך ג'יימס השני
ג'וזף דאדלי
סר אדמונד אנדרוס
פרנסיס ניקולסון
תחריט המתאר את אנדרוס עצור
Class (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

פתיח הסדרה
 מבוסס על:  דוקטור הו 
 שיר הנושא:  "Up All Night" מאת אלכס קלייר
 סוגה:  דרמת נעורים   מדע בדיוני   מתח
 יוצרים:  פטריק נס
 שחקנים:  קתרין קלי   גרג אוסטין   סופי הופקינס   פאדי אלסייד   ויויאן אופארה
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיקים בפועל:  פטריק נס   סטיבן מופאט   בריאן מינצ'ין
 מוזיקה:  בלייר מואט
 אורך פרק:  50 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  BBC3
 תקופת שידור מקורית:  22 באוקטובר – 3 בדצמבר 2016
 קישורים חיצוניים
 www.bbc.co.uk/class
 דף התוכנית ב-IMDb
 
Class (בתרגום חופשי: כיתה) היא ספין אוף לתוכנית הטלוויזיה הבריטית "דוקטור הו". הסדרה שודרה בערוץ הדיגיטלי BBC3 ומאוחר יותר בשידורים חוזרים בערוץ המרכזי, BBC1. הסדרה פנתה לבני הנוער והתמקדה בקבוצת תלמידים בבית ספר תיכון שנלחמים בחייזרים שונים.
התוכנית שודרה למשך עונה אחת. בשנת 2018, "ביג פיניש"(אנ') הפיקו תסכיתי אודיו שהמשיכו את עלילות הסדרה בכיכובם של השחקנים המקוריים. בשנת 2020 יצאה עונה שנייה לתסכיתים, אך קתרין קלי הוחלפה בדרוולה קירוואן ו-ויויאן אופארה(אנ') הוחלפה בג'ואנה מק'גיבון.
תקציר העלילה

עלילת הסדרה ממוקמת בבית הספר "קואל היל"(אנ'), מוסד חינוכי שהופיע לסירוגין ב"דוקטור הו" החל מהפרק הראשון בשנת 1963. הדמויות הראשיות הם ארבעה תלמידים ומורה בבית הספר.
לארבעת התלמידים יש רצונות וסודות משלהם. הם כולם מתמודדים עם חיי היום-יום כנערים מתבגרים, בעיות עם חברים, מורים, הורים, בית ספר, סקס ועוד. כשמתברר שהדוקטור, בעקבות הביקורים התדירים שלו במקום, "שחק" את גבולות החלל והזמן, הם נאלצים להתחיל להתמודד גם עם מפלצות ואיומים שונים שמגיעים לפתח ביתם.
דמויות > דמויות ראשיות

צ'רלי סמית (גרג אוסטין) - חייזר המעמיד פנים שהוא נער אנושי ולומד בתיכון "קואל היל". הוא נסיך מהכוכב רודיה והאחרון מבני מינו. אחרי שהדוקטור הציל אותו מהשמדת הכוכב שלו בידי השאדו קין, הוא שינה את גופו שייראה אנושי והשתקע באנגליה כנער בן 17.
ראם סינג (פאדי אלסייד) - תלמיד בתיכון "קואל היל". הוא קשוח, פופולרי וכדורגלן מוכשר. הוא מאבד את רגלו בפרק הראשון ומקבל רגל תותבת מהדוקטור.
טניה אדיאולה (ויויאן אופארה(אנ')) - ילדת פלא שקפצה שלוש כיתות והחלה ללמוד בתיכון "קואל היל". ילידת ניגריה.
אפריל מקלין (סופי הופקינס (אנ')) - תלמידה בתיכון "קואל היל". היא ביישנית ולא מיוחדת בשום צורה אך חייה משתנים לעד כשהיא פוגשת במלך של השאדו קין.
אנדראה קוויל (קתרין קלי) - המורה לפיזיקה בתיכון "קואל היל". כמו צ'רלי, היא למעשה חוצנית והאחרונה מבני מינה, הקוויל. הגזע שלה היה במלחמה עם הגזע של צ'רלי אך שני הגזעים הושמדו בידי השאדו קין. היא ניצלה ממוות בעזרת הדוקטור וכעונש על תפקידה במלחמה בין שני הגזעים, על קוויל לשמש כמגינה של צ'רלי.
דמויות > דמויות משניות

מתאוס אנדזווסקי (ג'ורדן רנזו) - מושא האהבה של צ'רלי, ומאוחר יותר בן זוגו. יליד פולין.
קורקינוס (פול מארק דייוויס(אנ')) - המלך של השאדו קין, האנטגוניסט הראשי.
פרנסיס ארמיטג' (נייג'ל בטס(אנ')) - מנהל תיכון "קואל היל". הופיע בסדרת האם "דוקטור הו" בשלושה פרקים בעונה 8.
דורות'יאה איימס (פוקי קווסנל) - המנהלת החדשה של תיכון "קואל היל".
ג'קי מקלין (שאנון מוריי(אנ')) - אמא של אפריל. נעזרת בכיסא גלגלים.
וורון סינג (ארון ניל) - אבא של ראם.
ויויאן אדיאולה (נטשה גורדון (אנ')) - אמא של טניה.
דמויות > דמויות אורחות

הדוקטור (פיטר קפלדי) - הדמות הראשית ב"דוקטור הו" בהתגלמות ה-12.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 22 באוקטובר 2016 | 3 בדצמבר 2016 |
הערות שוליים

↑  על אף העובדה שמעולם לא הופיע בכתוביות הפתיחה, פרסומים שונים של ה-BBC התייחסו אל הדמות כדמות ראשית.
| דוקטור הו |
| --- | --- | --- |
| שחקנים שגילמו את הדוקטור | ויליאם הארטנל • פטריק טרוטון • ג'ון פרטווי • טום בייקר • פיטר דייוויסון • קולין בייקר • סילבסטר מקוי • פול מקגאן • ג'ון הרט • כריסטופר אקלסטון • דייוויד טננט • מאט סמית • פיטר קפלדי • ג'ודי ויטאקר • שוטי גטווה |  |
| שחקנים בולטים שגילמו את המלווים | קרול אן פורד • ג'ין מארש •  דבורה ווטלינג •  אליזבת סליידן • ללה וורד • ג'נט פילדינג • סופי אלדרד • בילי פייפר • ג'ון בארומן • נואל קלארק • קתרין טייט • פרימה אג'ימן • קיילי מינוג • ברנרד קריבינס • קארן גילאן • ארתור דארוויל • אלכס קינגסטון • ג'נה קולמן • מאט לוקאס • פרל מקי • ברדלי וולש |  |
| דמויות | הדוקטור • המלווים • האויבים (דאלקים • המאסטר • סונטארים) |  |
| מושגים | טארדיס • מברג קולי • אדוני הזמן • גאליפריי |  |
| פרקים | הסדרה הקלאסית • הסדרה המחודשת |  |
| ספין-אוף | טורצ'ווד • הרפתקאות שרה ג'יין • Class |  |
הדמויות הראשיות. מימין לשמאל: ראם (פאדי אלסייד), אפריל (סופי הופקינס), מיס קוויל (קתרין קלי), צ'רלי (גרג אוסטין) וטניה (ויויאן אופארה).
יו סבאג מונטיפיורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במרץ 1955 (בן 69) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  מודלין קולג' (קיימברידג'), בית הספר הארו 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 אתר רשמי
 
יו סבאג מונטיפיורי (באנגלית: Hugh Sebag-Montefiore; נולד ב-5 במרץ 1955) הוא סופר והיסטוריון יהודי-בריטי.
קורות חיים

אביו של יו, רופא במקצועו, הוא נצר לשושלת ספרדית עשירה של יהודים שפעלו כדיפלומטים וכבנקאים בכל רחבי אירופה. בראשית המאה ה-19, סר משה מונטיפיורי, סב-דודו של יו, סחר בשווקים בהתבסס על ידע מודיעיני אודות קרב ווטרלו ונעשה שותף בעסקי הבנקאות של חברת הבנקאות של משפחת רוטשילד. בניגוד לכך, אמו של יו, אפריל, סופרת במשלח ידה, הגיעה ממשפחה ענייה של מלומדים יהודים ליטאים. אביה נס מהאימפריה הרוסית בראשית המאה ה-20. הוא רכש למשפחתו כרטיסים להפלגה לעיר ניו יורק, אך הם רומו והורדו בקורק, אירלנד. במהלך חרם לימריק ב-1904 הם עזבו את אירלנד ועברו לניוקאסל, אנגליה. משפחתו של סבאג מונטיפיורי התגוררה בבלצ'לי פארק, עד שהם מכרו את ביתם לממשלה הבריטית ב-1937.
יו סבאג מונטיפיורי למד עריכת דין לפני שנעשה עתונאי וסופר של ספרות תעודית.
אחיו הוא סיימון סבאג מונטיפיורי, סופר והיסטוריון בעצמו.
ספריו

ספרו הראשון, "אניגמה - סיפור הקרב על הצופן" יצא לאור בשנת 2000 וראה אור בהוצאת יבנה בשנת 2003. הספר מספר על פענוח מכונת ההצפנה הגרמנית אניגמה בבלצ'לי פארק בזמן מלחמת העולם השנייה.
ספרו השני "דנקרק - לחימה עד האיש האחרון" ראה אור ב-2006 ותורגם לעברית והתפרסם בהוצאת דביר בשנת 2010. הספר מתאר את מבצע הפינוי הימי של מאות אלפי חיילים בריטים וצרפתים מדנקרק הנצורה שבצפון צרפת, אל חופי בריטניה, במסגרת קרב דנקרק במלחמת העולם השנייה במסגרת מבצע דינמו.
ספרו השלישי יצא ב-2016 אודות הקרב על הסום.
מסורת פרי

מסורת פרי (Feri) היא דת כישוף ופולחני מסתורין נאו-פגנית, אשר נוסדה בשנות ה-40 על ידי ויקטור אנדרסון ואשתו קורה בקליפורניה, ארצות הברית.
הגדרה

מסורת פרי היא דת כישוף. חסידי המסורת משתמשים בטכניקות של מאגיה עממית, מאגיה טקסית, טראנס ושמאניזם כדי להתפתח מבחינה רוחנית, להשפיע על הסביבה, ולעבוד את האלים.
מסורת פרי היא דת אקסטטית. בניגוד לדתות כישוף המדגישות מיניות לשם פריון כמו ויקה, מבוססת מסורת פרי סביב החוויה החושנית והתודעה המינית של המכשפה. פרי ידועה בפתיחות שלה ובקבלה של כל צורת חוויה מיסטית ארוטית, כולל חוויות לא הטרוסקסואליות. היא שואבת השפעות ממגוון דתות ואמונות כולל קלטיות, פנתאיזם, ויקה, הונה (כישוף ילידי שמקורו בהוואי), מאגיה גבוהה ושמאניזם.
מסורת פרי היא פוליתאיסטית ומאמינה בקיומם של אלים מרובים, המצויים במקומות שונים ובתקופות זמן שונות. האלוהות המרכזית של מסורת פרי, היא אלת הכוכב, וריאציה של האלה האם המטריארכלית.
אלים

חברי פרי מאמינים בפנתאון פוליתאיסטי ייחודי, הכולל שלושה אלים ושלוש אלות, שהם אספקטים של אלת הכוכב. לכל אל יש תאומים, או פנים אחרות. על פי הפרי, טיבם של האלים במסורת הוא כפול ופרדוקסלי. חלק מן האלים של הפרי הם היסטוריים ומקורם בפנתאון הוולשי, האגדה היהודית, ודת האי הוואי. אחרים הם אלים מודרניים וחדשים לגמרי. כמו כן קיימת אמונה במספר ישויות רוחניות ספציפיות, שאינן אלים.
מנהגים

המנהגים המרכזיים של הפרי הם ייצוב שלוש הנפשות, עבודה עם פנטכל הברזל ופנטכל הפנינה, לב התמימות השחור, עבודה עם אנרגיה כחולה, עבודה עם הצל, וכן טכניקות טראנס ואקסטזה שונות. האתיקה של הפרי מדגישה אחריות אישית ואי-עידוד חולשה פנימית או אצל אחרים.
פרי היא דת כישוף, החולקת מאפיינים רבים עם דתות כישוף מודרניות אחרות כמו ויקה. כמו ברוב דתות הכישוף, גם הפרי מטילים מעגל קסם, משתמשים בכישוף להעצמה אישית, חוגגים את גלגל השנה ומקיימים טקסי פולחני מסתורין והכנסה בסוד. לפרי יש דרגת חניכה אחת בטקסי ההכנסה בסוד. דרגות נוספות מתקבלות בשיטה של מטות. המטה הירוק ניתן לכל מכשפה במעמד טקס החניכה. מטה לבן ניתן למכשפה שלמדה שירה טקסית, מיתולוגיה או צורות הבעה אמנותית אחרות. מטה שחור מסמל את הדרגה הגבוהה ביותר ומוענק למי ששולט בטכניקות טראנס ואקסטזה.
היסטוריה

ויקטור אנדרסון נולד בשנת 1917 בניו מקסיקו, ארצות הברית. בילדותו עברה משפחתו למדינת אורגון, שם עבר חוויה מיסטית עמוקה ולמד מנהגי כישוף עממי מקבוצת מהגרים מאזור אפאלצ'יה.
בשנת 1944 נשא ויקטור לאשה את קורה, ילידת אלבמה, ארצות הברית. קורה הגיעה ממשפחה נוצרית אדוקה, בעלת היסטוריה של שימוש במאגיה עממית נוצרית. יחד עם קורה, החל ויקטור להתעניין בדתות כישוף. הוא יצר קשר עם מכשפות באיטליה ובהוואי ואף התרשם מעבודתו של ג׳רלד גרדנר, מייסד ויקה.
בשנות החמישים והשישים פגשו ויקטור וקורה נער צעיר בשם טום דלונג. יחד עם דלונג, שאימץ את הפסבדונים גידיון פנדרוון הם פיתחו את מסורת פרי.
בדומה למסורת הדיאנית הפמיניסטית, גם מסורת פרי הושפעה במידה רבה מן המהפכה החברתית והפוליטית שהתרחשה בארצות הברית בשנות השישים. מקליפורניה התפשטה מסורת פרי למקומות נוספים בארצות הברית, ואף למדינות כמו גרמניה ובריטניה.
בשנות השבעים פגשו בני הזוג אנדרסון את רוב האישים שלימים יפתחו את מסורת פרי, ילמדו אותה, ויפיצו אותה בעולם: אליסון הארלו, גבריאל קארילו ואחרים.
התלמידה המפורסמת ביותר של ויקטור אנדרסון, שזכתה אף לכינוי "המכשפה המפורסמת ביותר בעולם" היא סטארהוק. סטארהוק עברה טקס חניכה למסורת פרי בשנות השבעים והקימה את אספת המכשפות קומפוסט, שלימים תהפוך למסורת כישוף בפני עצמה: ריקליימינג.
ראו גם

פגניות
ויקה
מכשפה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012575050305171  LCCN: sh2017004663
ליפוט קלוג

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1854 ג'נג'ש, הונגריה 
 פטירה:  24 במרץ 1945 (בגיל 91) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1874) 
 
קברו הלא מטופח בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט מאחורי קברו של לאסלו קאבוש. שמו בקושי נראה על לוח האבן הקטן השקוע באדמה.
ליפוט קלוג (בהונגרית: Klug Lipót; ג'נג'ש, 22 בינואר 1854 – בודפשט, 24 במרץ 1945) היה מתמטיקאי, יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה נספה בשואה בגיל 91. הוא היה בין עשרות המדענים היהודים שלא התנצרו כדי לקבל תואר פרופסור.
ביוגרפיה

ליפוט קלוג נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה קלוג ושל יוהאנה נויפלד. הוא היה סטודנט באוניברסיטה לטכנולוגיה של בודפשט (1870–1872) ולאחר מכן בבית הספר להכשרת מורים (1872–1974). בשנת 1874 קיבל תואר בהוראת גאומטריה ומתמטיקה. הוא לימד בברטיסלבה עד 1893, ואחר כך בבודפשט בבית הספר הריאלי הראשי של רובע 2. בשנת 1882 קיבל את הדוקטורט. משנת 1897 היה מורה לגאומטריה תיאורית באוניברסיטת קלוז'-נאפוקה. מחלקה זו הוקמה עבור קלוג ופעלה עד לפרישתו בשנת 1917. מטעמי חיסכון, תפקידו זה אוייש רק לאחר שהאוניברסיטה העתיקה את מושבה לסגד. (לאחר מלחמת העולם הראשונה, עקב חוזה טריאנון קלוז'-נאפוקה הועברה לרומניה).
הפיזיקאי הנודע בעל השם העולמי אדוארד טלר הזדמן לפגוש את ליפוט קלוג כנער בגיל 14 וכתב עליו שהוא היה המבוגר הראשון שפגש שאהב במה שהוא עסק, מכיוון שכולם סביבו הרגישו את העבודה כעול.
בעת פרישתו, קלוג הקים קרן ממשכורת של שנה לתמיכה במתמטיקאים צעירים ומוכשרים, אך הקרן לא חילקה מלגות עד 1943. הזוכים אז היו: פרנץ ציגאני ולאסלו פייש-טוט. עשרת אלפים פנגה הונגרי נתרמו על ידו לאוניברסיטה שלו לשעבר, לפקולטה למתמטיקה ומדע של אוניברסיטת פרנץ יוזף בקלוז'-נאפוקה, כדי לתמוך כלכלית בסטודנטים מוכשרים.
ההנחות שהוא נעלם בסתיו 1944, בעת התגברות רדיפת היהודים בעקבות עליית מפלגת צלב החץ לשלטון בהונגריה, התבררו כשגויות. ליפוט קלוג הסתתר והגיח ממחבואו בינואר 1945 ומת במרץ בגיל 91. הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט (חלקה 5B, שורה 10, קבר 13).
אשתו הייתה שרולטה גוטמן (1857–1941). היא הייתה בתם של ליפוט גוטמן ומריה בראש, אותה נשא לאישה בג'נג'ש בינואר 1878.
עבודתו

תחומי המחקר שלו היו: גאומטריה השלכתית וגאומטריה פרויקטיבית וסינתטית. הוא היה אחד המתמטיקאים ההונגרים המשפיעים והפורים ביותר בתחום זה.
עבודתו > ספריו

גאומטריה השלכתית, יצא לאור בתמיכה כספית של האקדמיה ההונגרית למדעים, בודפשט, 1903.
אלמנטים של גאומטריה השלכתית (בשיטה סינתטית-גאומטרית), בעזרת האקדמיה ההונגרית למדעים, אגודת פרנקלין, 1892.
תצורה של המשושים במשפט פסקל (משפט בגאומטריה של המישור, העוסק בנקודות המפגש של שתי שלשות של נקודות. את המשפט הוכיח בלז פסקל ב-1639.), קלוז'-נאפוקה, 1898.
גאומטריה תיאורית, בתי הספר הריאליים לכיתות י'-יב' על פי תוכנית הלימודים. בודפשט, 1900.
תיאור משטחים מעוקלים פשוטים, קלוז'-נאפוקה, 1909
עבודות אחרות

על פרספקטיבות, בודפשט, 1882.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי
John J. O'Connor és Edmund F. Robertson - ליפוט קלוג
מאגר בית קברות היהודי ברחוב קוזמה
רוברט אולאה-גאל : ליפוט קלוג (1854–1945), דפי מתמטיקה 18, (2012) 11–25.
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929 ליפוט קלוג
חומרים דיגיטליים של EMT
Oláh-Gál Róbert: The Most Cited Hungarian Geometer of the Geometric Institution of the Technical University of Wien, VISMATH, Electronic journal, Published by Mathematical Institute, Belgrade.
מתמטיקאים של אוניברסיטת פרנץ יוזף בקלוז'-נאפוקה
אוניברסיטת פרנץ יוזף ההונגרי מלכותית בקלוז'-נאפוקה
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a gyöngyösi izraelita hitközség születési akv. 6/1854. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 1984/1945. folyószáma alatt".
↑  Edward Teller Interview(הקישור אינו פעיל, 2018-11)
↑  Siklós Albert visszaemlékezése(הקישור אינו פעיל, 2018-11)
↑  Előfordul Gutman alakban is.
↑  "Klug Lipótné halotti bejegyzése a Budapest XIV. kerületi polgári halotti akv. 129/1941. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a gyöngyösi izraelita hitközség esketési akv. 4/1878. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116240814  ISNI: 0000 0001 0954 0204  VIAF: 10592230   WorldCat (עם VIAF): 10592230
והיד אלייב

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1969 (בן 55) באקו, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן 
 מדינה:  אזרבייג'ן 
 השכלה:  Jamshid Nakhchivanski Military Lyceum  האקדמיה לביון חוץ  Faculty of Law of Baku State University  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה
 1st degree "For Service to the Fatherland" order (18 באפריל 2019) 
 
והיד אלייב (באזרית: Vahid Əliyev; נולד ב-19 באפריל 1969) הוא לוטננט גנרל בכוחות המזוינים של אזרבייג'ן.
ראשית חייו

אלייב נולד ב-19 באפריל 1969 בבאקו, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן. בשנים 1983–1986 למד במכללה הצבאית ג'משיד נחצ'יבנסקי, ולאחר מכן סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי-פוליטי הגבוה להגנה אווירית על שם יורי אנדרופוב בלנינגרד והפקולטה למשפטים של האוניברסיטה הממלכתית של אזרבייג'ן.
קריירה

בשנים 1990–1991 שירת אלייב בספצנאז, בין השנים 1991–1996 שימש כנציב המבצעים במחלקה מיוחדת תחת נשיא אזרבייג'ן היידר אלייב, ששימש כראש המחלקה; ומחודש מרץ עד נובמבר 1996 עמד בראש המחלקה המיוחדת בנחצ'יבאן. בשנים 1996–1997 שימש כסגן השר לביטחון לאומי של הרפובליקה האוטונומית נחצ'יבאן, ובשנים 1997–2002 כשר לביטחון לאומי של הרפובליקה האוטונומית נחצ'יוואן.
באפריל 2002 מונה לעוזרו של נשיא אזרבייג'ן היידר אלייב.
הערות שוליים

1 2  "Azərbaycan Prezidentinin Rəsmi internet səhifəsi - ADMİNİSTRASİYA » Struktur » Vahid Əliyev". 2016-01-28. אורכב מ-המקור ב-2016-01-28. נבדק ב-2023-11-05.
↑  "V. Ə. Əliyevin Azərbaycan Respublikası Prezidentinin köməkçisi təyin edilməsi haqqında AZƏRBAYCAN RESPUBLİKASI PREZİDENTİNİN SƏRƏNCAMI". 2002-04-12.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "והיד אלייב".
תיאטר אן דר וין

| --- | --- |

תיאטר אן דר וין, שער פאפאגנו
 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון 
 על שם:  נהר וינה 
 כתובת:  Linke Wienzeile 6 
 מיקום:  וינה/מריהילף 
 מדינה:  אוסטריה 
 בעלים:  Vereinigte Bühnen Wien 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1801
 תאריך פתיחה רשמי:  1801 
 
 קואורדינטות:  48°11′59″N 16°21′50″E﻿ / ﻿48.199680555556°N 16.363930555556°E﻿ / 48.199680555556; 16.363930555556
  (למפת וינה מוגדלת) תיאטר אן דר וין(למפת וינה רגילה) תיאטר אן דר וין
 
תיאטר אן דר וין (בגרמנית: Theater an der Wien), "התיאטרון על נהר וינה", הוא תיאטרון היסטורי בווינה שתוכנן במקור בסגנון הקיסרות. הקים אותו אמרגן התיאטרון הווינאי עמנואל שיקאנדר, שנודע בעיקר כליבריתן ושותפו של מוצרט ביצירת האופרה "חליל הקסם", שהצגת הבכורה שלה הייתה ב-1791. התיאטרון נפתח ב-13 ביוני 1801 בפרולוג שכתב שיקאנדר ואחריו הצגת האופרה "אלכסנדר" מאת אלכסנדר טייבר.
נהר וין, שזרם לפנים ליד אתר התיאטרון, אינו נראה עוד לעין במקום זה. הזרם כוסה ומעליו נבנה ה-Naschmarkt, שוק פתוח.
שיקאנדר קיבל בשנת 1786 כתב הרשאה קיסרי לבניית תיאטרון חדש, אבל רק ב-1798 הרגיש שביכולתו לממש את ההיתר. את הבניין תכנן האדריכל פרנץ ייגר, והבנייה הסתיימה בשנת 1801. הבניין תואר במילים "התיאטרון המפואר ביותר באביזריו ואחד הגדולים בדורו.".
רק חלק מן הבניין המקורי קיים עדיין: "שער פאפאגנו" הוא יד זיכרון לשיקאנדר, המתואר בו כשהוא משחק בתפקיד פאפאגנו ב"חליל הקסם", תפקיד שכתב לעצמו. הוא מוצג שם עם שלושת ילדיו, המגלמים את שלושת הנערים באופרה.
הצגות בכורה בתיאטרון

כתיאטרון חשוב בעיר שוקקת חיי תרבות ואמנות, התיאטר אן דר וין משמש בית להצגות בכורה של יצירות דרמה ומוזיקה רבות, עד עצם היום הזה, ביניהן:
20 בנובמבר 1805 - האופרה "פידליו" של לודוויג ואן בטהובן. בטהובן התגורר בפועל בחדרים שבתוך התיאטרון, בהזמנת שיקאנדר, במשך חלק מתהליך חיבור האופרה.
עוד ביצועי בכורה של בטהובן:
5 בנובמבר 1803, הסימפוניה השנייה של בטהובן
7 באפריל 1805, הסימפוניה השלישית של בטהובן
23 בדצמבר 1806, הקונצ'רטו לכינור
22 בדצמבר 1808, קונצרט בטהובן, 1808: בכורות הסימפוניות החמישית והשישית, הפנטזיה הכוראלית והקונצ'רטו הרביעי לפסנתר.
1817, פרנץ גרילפרצר, Die Ahnfrau
"רוזמונדה, נסיכת קפריסין", מחזה של וילהלמינה פון שזי, 1823. על פי מקור אחד, "נורא מעבר לכל דמיון" ונשכח כיום לחלוטין, מלבד המוזיקה הנלווית, שחיבר פרנץ שוברט.
5 באפריל 1874, "העטלף" מאת יוהאן שטראוס הבן
5 בינואר 1898, "נשף האופרה" מאת ריכרד הויברגר
30 בדצמבר 1908 "האלמנה העליזה" מאת פרנץ להאר
14 בנובמבר 1908, "חייל השוקולד" מאת אוסקר שטראוס
לציירת היהודייה מאלווה שאלק שהתפרנסה כציירת בווינה, היה סטודיו מעל התיאטרון. היא גורשה לאוושויץ ונספתה.
שנות דעיכה וההתחדשות לאחר המלחמה

בשנות ה-20 של המאה ה-20 נפתח במתחם התיאטרון אולם למופעי קברט גרמני.
התיאטרון חווה תור זהב בשנות השגשוג של האופרטה הווינאית, ובין השנים 1945 ל-1955 שימש כאחד הבתים הזמניים של האופרה של וינה, שמשכנה נהרס בהפצצה של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
בשנת 1955 נסגר התיאטר אן דר וין מסיבות בטיחות. הוא עמד ללא שימוש במשך שנים אחדות, ובראשית שנות ה-60 צץ איום על עצם קיומו, כשעלתה הצעה להפוך את האתר לחניון רכב (הייתה זו אותה תקופה של "התחדשות עירונית", שכמעט החריבה את קרנגי הול באמריקה).
בשנת 1962 מצא התיאטרון לעצמו תפקיד חדש ומוצלח כמשכן לתיאטרון מוזיקלי מודרני. הרבה מחזות זמר באנגלית זכו שם להצגות הבכורה שלהם בגרמנית. בשנת 1992 עלה שם בהצגת בכורה המחזמר "אליזבת" (על אליזבת, נסיכת בוואריה, (סיסי) רעיית הקיסר פרנץ יוזף. המחזמר "Cats" של אנדרו לויד ובר הוצג שם במשך שבע שנים.
חזרה לתפקוד כבית אופרה במשרה מלאה

בשנת המאתיים למוצרט הציג התיאטר אן דר וין סדרה של האופרות החשובות של מוצרט, ומאז הוא משמש באופן מלא לביצועי אופרות וצורות אחרות של מוזיקה קלאסית, בניהולו של רולנד גייר. האופרה הראשונה שהוצגה שם הייתה "אידומנאו" של מוצרט.
גייר צוטט כמי שאמר שהוא שואף "להציג במאים פורצי-דרך והפקות מעניינות"
ושלושת התחומים העיקריים שבהם יתמקד יהיו אופרות בארוק, אופרות מודרניות ומוצרט.
הערות שוליים

↑  "Emanuel Schikaneder" in Grove's Dictionary of Music and Musicians
↑  Anne Midgette, "In Mozart's Backyard, A Fraught Rebirth of an Opera House", New York Times, 26 November 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 814199-X  MusicBrainz: 52c16565-eada-4fd1-a286-d35836100db1
צ'וי מיונג-הו

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
צ'וי מיונג-הו (בקוריאנית: 최명호; נולד ב-3 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר צפון קוריאני ששיחק בעמדת הקשר.
ביוגרפיה

צ'וי מיונג-הו נולד וגדל בפיונגיאנג. אמו היא מורה לשעבר. אביו מלמד באוניברסיטה. אחותו הצעירה משרתת בצבא העם.
ביוגרפיה > קריירת מועדונים

לפני שהצטרף לקבוצת קריליה סובייטוב סמרה מהליגה הרוסית, הוא שיחק באליפות צפון קוריאה בקבוצת קיונהונגול, המייצגת את משרד התעשייה הקלה במדינה. בשנת 2006 עבר לסמרה.
ב-27 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב קריליה במשחק הגביע נגד קאמאז. ב-2 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו באליפות רוסיה במסגרת המחזור השמיני מול אמקר, במשחק שהסתיים בניצחון 0:2 של סמרה. אחרי שצ'וי נכנס למגרש בדקות האחרונות של המשחק, בהרכב סמרה שיחקו כדורגלנים מצפון ומדרום קוריאה. כתוצאה מכך, שני המשחקים האלה עבור סמרה היו היחידים בהם הוא שיחק; הוא הועבר לקבוצת המילואים של סמרה ושיחק בה בשנים 2006–2008, בהן הופיע ב-39 משחקים וכבש 7 שערים. הוא לא נכלל בסגל לעונת 2009.
בשנת 2016, יחד עם קים קיונג האן, הוא עבר לליגת העל הקמבודית בקבוצת "משרד ההגנה הלאומית" והצטיין במיוחד בהרכב הקבוצה. בסוף העונה הוא הפך לאחד ממלכי השערים באליפות קמבודיה כשכבש 19 שערים ב-17 משחקים.
הערות שוליים

↑  צ'ו מיונג-הו, National-Football-Teams.com
↑  Профиль на официальном сайте ФК «Крылья Советов»
↑  NORTH KOREAN STAR CHOE MYONG-HO INCLUDED IN CAMBODIA ALL STAR SQUAD TO FACE LAOS ALL STAR
תיאטר אם קרנטנרטור

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון, בית אופרה 
 על שם:  Kärntnertor 
 מיקום:  וינה 
 מדינה:  אוסטריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1766
 תאריך פתיחה רשמי:  1766 
 תאריך פירוק:  1870 
 אדריכל:  Antonio Beduzzi 
 
 קואורדינטות:  48°12′14″N 16°22′10″E﻿ / ﻿48.2039°N 16.3694°E﻿ / 48.2039; 16.3694
  (למפת וינה מוגדלת) תיאטר אם קרנטנרטור(למפת וינה רגילה) תיאטר אם קרנטנרטור
 
תיאטר-אם-קרנטנרטור כ"בימת ההצגות הגרמנית של וינה" במאה ה-18
תיאטר-אם-קרנטנרטור
פרנץ קסאפר שטויבר: התזמורת בקרנטנרטור-תיאטר, "כתב עת וינאי לאמנות, ספרות, תיאטרון ואופנה" (1821)
קרנטנטור-תיאטר בווינה
תֵיאַטֶר אָם קֵרְנְטֶנְרְטוֹר (בגרמנית: Kärntnertortheater; באופן מילולי: תיאטרון שער קרינתיה) היה תיאטרון יוקרתי בווינה במהלך המאה ה-18 וה-19. שמו הרשמי היה "תיאטרון החצר הקיסרית והמלכותית של וינה".
היסטוריה

התיאטרון נבנה ב-1709 על פי תוכניות של אנטוניו בדוצי, על מגרש סמוך לשער הקארינתי לשעבר, בשטח של מלון זאכר הנוכחי. בהוצאות בניית התיאטרון נשאה עיריית וינה, והוא יועד "לשמש את אוכלוסיית וינה מכל המעמדות". עם זאת, בהוראת הקיסר, ההצגות הראשונות היו של אופרות איטלקיות, צורת בידור לבני המעמדות העליונים. בשנת 1711, שונה ייעודו של התיאטרון למלא את תכליתו המקורית, כשיוזף סטראניצקי התמנה למנהלו והעלה מגוון מופעי בידור, שהציגו לא פעם גרסה גרמנית של הקומדיה דל'ארטה האיטלקית.
בשנת 1728 התמנו אמני החצר בורוסיני וזלירס, שהופיעו באינטרמצו הן בגרמנית והן באיטלקית, למנהלי התיאטרון. משנת 1742 עד 1750 הוחכר התיאטרון לזלירס לבדו. ואולם, ב-1752 ביטלה מריה תרזה את החסות הקיסרית, והעמידה את התיאטרון תחת פיקוחם הישיר של שופטי בית משפט השלום הווינאי.
התיאטרון הראשון עלה באש בשנת 1761 ונבנה מחדש בתכנונו של אדריכל החצר ניקולו פאקאסי; כעבור שנתיים נפתח התיאטרון מחדש, גם הפעם מוגן בחסות, כתיאטרון החצר הקיסרית והמלכותית של וינה (Kaiserliches und Königliches Hoftheater zu Wien). מראשית המאה ה-19, נוספו בלטים לרפרטואר, כמו גם אופרות איטלקיות וגרמניות. משנת 1811 עד 1814, כיהן איגנץ פרנץ קסטלי כמשורר תיאטרון החצר (Hoftheaterdichter). מ-1821, צירף האמרגן האיטלקי דומניקו בארבאיה את האולם לשרשרת התיאטראות שבניהולו והציג בו אופרות איטלקיות. ב-1861 החלה בניית בית האופרה של החצר הווינאית (כיום האופרה של וינה) על החלקה השכנה; הבנייה הסתיימה ב-1869 וב-1870 נהרס התיאטרון הקודם עד יסודותיו ובמקומו נבנה בית הדירות, שהיה למלון זאכר. הקברט של גרהרד ברונר, stadtTheater walfischgasse, השתמש בשם "התיאטרון החדש ליד קרנטנרטור" (Neues Theater am Kärntnertor) בין 1959 ל-1973, לפני שאימץ את שמו הנוכחי.