stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דת באיראן
הערות שוליים

↑  ספר העובדות של ה-CIA
↑  ספר העובדות של ה-CIA - איראן
↑  מחלקת המדינה של ארצות הברית - איראן
↑  הקרן לקידום לימודי ותרבות יהדות ספרד
↑  דו"ח זכויות אדם של הממלכה המאוחדת העוסק בעניין
↑  Akhavi, Shahrough (1980). Religion and Politics in Contemporary Iran: clergy-state relations in the Pahlavi period. Albany, New York: SUNY Press
↑  Tavakoli-Targhi, Mohamed (2001). "Anti-Bahá'ísm and Islamism in Iran, 1941-1955". Iran-Nameh 19 (1): 79–124.
↑  International Crisis Group. The Shiite Question in Saudi Arabia, Middle East Report No. 45, 19 September 2005.
↑  Daftary, Farhad (1998). A Short History of the Ismailis. Edinburgh, UK: Edinburgh University Press. pp. 196–199
↑  מחלקת המדינה של ארצות הברית - איראן
1 2  ספר העובדות העולמי של ה-CIA
↑  מפקד אוכלוסין באיראן:8,700 יהודים בלבד, באתר nrg‏, 29 ביולי 2012
↑  Iran, web.archive.org, ‏2009-10-29
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560431305171  LCCN: sh85067915  LNB: 000342785
דלקת שריר הלב

| --- | --- |

תמונה היסטופתולוגית של דלקת ויראלית בשריר הלב בניתוח שלאחר המוות בחולה
 תחום:  קרדיולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  156330 
 MeSH:  D009205
 סיווגים
 ICD-11:  BC42 
 
דלקת שריר הלב (בלעז: מיוקרדיטיס, Myocarditis) היא מחלה המתאפיינת בכניסה של תאי דלקת לתוך תאי שריר הלב (המיוקרד) ותהליך אכילתם והריסתם של תאי השריר (בלעז: Myocytes) על ידי תאי הדלקת. לאחר מכן הופכים המיוציטים להיות נמקיים, ולא ניתן לזהות בהם את גרעיני התא. התא מתפרק ומשחרר את תכולתו לנוזל החוץ תאי. ברוב המקרים המצב הקליני מסתיים ללא כל סיבוכים, והדלקת אף אינה מאובחנת. במקרים אחרים המחלה קשה, ואף מסתיימת במוות.
המחלה היא תוצאה של שני תהליכים: פגיעה ישירה של פתוגן בתאי שריר הלב ופגיעה בתאי שריר הלב על ידי תגובה של מערכת החיסון. יש כמה סיבות להימצאות דלקת שריר הלב, כמו: מחלות סיסטמיות, מחלות זיהומיות וחשיפה לתרופות ולרעלים.
היסטופתולוגיה

דלקת שריר הלב מתחלקת למספר סוגים בעלי מופע קליני, תמונה היסטופתולוגית ואטיולוגיה שונים. חלוקה זו היא אמנם לא אופטימלית מבחינה אבחנתית, אך היא משחקת תפקיד חשוב בפרקטיקה הקלינית הנוהגת כיום ובהבנה שלנו את המחלה.
מבחינה היסטופתולוגית ניתן לחלק את דלקת שריר הלב למספר סוגים: לימופוציטית, לימפוהיסטוציטית (LMH), של תאים גדולים (GCM), אאוזינופילית ונויטרופילית.
היסטופתולוגיה > מיוקרדיטיס לימפוציטית

מיוקרדיטיס לימפוציטית (Lymphocytic myocarditis) היא הצורה השכיחה ביותר של דלקת שריר הלב,המתווכת בעיקר על ידי לימפוציטים. כאשר נתבונן בתמונה היסטופתולוגית של הרקמה לא יהיה ניתן לראות כלל תאי ענק וגרנולומות, ורק לעיתים רחוקות אאוזינופילים ונויטרופילים. קיימת שונות גדולה במידת החדירות של הלימפוציטים ברקמה הדלקתית, והיא נעה בין חדירות באתרים מיקרוסקופיים בודדים לבין מעורבות דיפוזית של רוב רקמת הלב. לרוב מיוקרדיטיס לימפוציטית תהיה גבולית (borderline), כלומר חדירות לימפוציטית ללא נזק לתאי שריר הלב. מיוקרדיטיס לימפוציטית היא הכי פחות ספציפית מבחינת אטיולוגיה ומהלך קליני. בעבר חשבו שדלקת זו נגרמת על ידי זיהום ויראלי או פוסט-ויראלי בצורה בלעדית, אך כיום ידוע שתיתכן גם אטיולוגיה אוטואימונית, חיידקית או אידיופתית.
דלקת זו לרוב אינה אחידה בפיזורה ברקמה, מערבת רק חלק קטן משריר הלב וללא נטייה למיקום אנטומי ייחודי על פני השריר. מאפיין זה מקשה מאוד על האבחון הנשען גם כיום במידה רבה על ביופסיה, שכן הסיכויים לדגום דווקא את הרקמה הדלקתית הם נמוכים כך שהתועלת האבחנתית (diagnostic yield) עומדת על כ-30-35% לביופסיה אופיינית בה דוגמים 3–4 פיסות רקמה, ומגיעה ל-85% רק בביופסיה בה דוגמים 18 פיסות רקמה. שיפור של יכולת האבחון במקרים מסוג זה נעשה באמצעות ביופסיה מוכוונת (targeted biopsy); ביופסיה זו נשענת על עזרים טכנולוגיים דוגמת תמונה פונקציונלית באמצעות PET-CT או MRI, או על מיפוי אלקטרופיזיולוגי של אזורים עם הפרעות קצב. כך הביופסיה אינה נלקחת באופן אקראי, אלא מהרקמה שזוהתה כבעלת דלקת פעילה.
התמונה ההיסטולוגית של מיוקרדיטיס לימפוציטית היא זהה לזו של דחיית שתל חריפה הנצפית לעיתים לאחר השתלת לב אורתוטופית, ועל כן, אבחנה מבדלת בין מיוקרדיטיס לימפוציטית לדחיית שתל חריפה אינה אפשרית לפי התמונה ההיסטולוגית.
היסטופתולוגיה > מיוקרדיטיס לימפוהיסטוציטית

מיוקרדיטיס לימפוהיסטוציטית (Lymphohistiocytic Myocarditis ובקיצור LHM) היא צורה נדירה של דלקת שריר הלב, המאופיינת על ידי נוכחות הן של לימפוציטים והן של מאקרופאג'ים (המכונים גם היסטוציטים, ומכאן המונח), ולעיתים גם של תאי ענק. סוג זה כונה גם "מיוקרדיטיס גרנולומטי" (granulomatous myocarditis), כהפניה לתערובת התאים המאפיינת גרנולומות. האבחנה של מיוקרדיטיס לימפוהיסטוציטית תיעשה במקרים מעורפלים בהם המאפיינים הקליניים הם אינם חד משמעיים, למשל במקרים בהם יש מופעים היסטולוגיים שאינם אופייניים, רגישות יתר לתרופות או זיהום לא רגיל.
ביטוי קליני

למחלה יש טווח גדול של ביטוי קליני. יכול להיות שהמחלה תהיה לא מורגשת ולא תגרום לסיבוכים, אבל יכול להיות גם שהמחלה תהיה קשה ותגרום למוות תוך כמה ימים. לעיתים קרובות דלקת שריר הלב עלולה לגרום למוות פתאומי.
התסמינים העיקריים שהחולים מדווחים עליהם הם קוצר נשימה, חולשה כללית, פעמת ולפעמים כאבים בחזה. חלק מהחולים סבלו מתסמינים הדומים לתסמיני שפעת בימים הקודמים לאבחנתם, שכוללים חום, שיעול, צמרמורות, כאבי מפרקים ושרירים.
חולים עם מיוקרדיטיס מציגים בבדיקות המעבדה בדרך כלל לויקוציטוזיס, שקיעת דם מוחשת, רמות CRP גבוהות, וכן אנזימי לב מוגברים.
תרשים האק"ג בחולים האלה אינו ספציפי ויכול להראות פתולוגיות שונות, הפרעות הולכה והפרעות בקצב הלב.
בדיקת אולטרסאונד של הלב (אקוקרדיוגרפיה) יכולה להראות הפרעות מסוגים שונים בתפקוד חדרי הלב, כולל הפרעה אזורית בהתכווצות ולעיתים נוזל פרקרדיאלי.
שיטות אבחנה

האבחנה הסטנדרטית של מיוקרדיטיס מתבצעת בעזרת בדיקת רקמת לב בפתולוגיה.
בשנים האחרונות יש חשיבות רבה לאבחנת המחלה על ידי הדמיית הלב בעזרת MRI :הספציפיות של MRI באבחנת מיוקרדיטיס היא גבוהה למדי ובסביבות 95%, והרגישות היא כ-86%.
טיפול

הטיפול בחולי מיוקרדיטיס מותאם לביטוי הקליני של המחלה. הטיפול יכול להיות תומך בלבד או יכול לכלול שימוש בשילוב הטיפול התרופתי האופייני לחולי אי ספיקת לב בשלב המתקדם ביותר.
ראו גם

מחלות של מערכת הדם
לב האדם
דלקת
דלקת קרום הלב
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Seidman, M. A., and B. M. McManus. "Myocarditis." Cardiovascular pathology. Academic Press, 2016. 341-359.
1 2  Ganji, Maedeh, Jose Ruiz-Morales, and Saif Ibrahim.
"Acute lymphocytic myocarditis.", Journal of geriatric cardiology: JGC 15.7 (2018): 517.
↑  Alon Nevet, Acute myocarditis associated with anti-COVID-19 vaccination, Clinical and Experimental Vaccine Research 10, 2021, עמ' 196 doi: 10.7774/cevr.2021.10.2.196
↑  Shaw, Manish, et al. "Lymphohistiocytic myocarditis: A rare case with imaging and pathological finding." Journal of the Practice of Cardiovascular Sciences 6.1 (2020): 84.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01221996 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דיספוריה מגדרית

| --- | --- |

 תחום:  פסיכיאטריה 
 טיפול:  פסיכותרפיית התאמה מגדרית  ניתוח להתאמה מגדרית 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  F64.2)
 MedlinePlus:  001527
 סיווגים
 DSM-5:  302.6 (F64.2) 
 ICD-10:  F64.9, F64.8
 ICD-11:  HA60, HA61, HA6Z 
 
דיספוריה מגדרית (באנגלית: Gender Dysphoria) מתארת מצוקה נפשית הנובעת מקונפליקט בין המין הביולוגי או המיוחס לאדם, לבין המגדר שאיתו הוא מזדהה. מתמודדים עם דיספוריה מגדרית עלולים להרגיש תחושה חזקה של אי-נוחות, אומללות או מצוקה ביחס למגדר אליו סווגו, שלפעמים קשורה לאי-נוחות ביחס לגוף שלהם (במיוחד התפתחות בזמן הבגרות המינית) או לאי-נוחות ביחס לתפקידים המגדריים שמצופים מהם. האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית, שאחראית לפרסום "המדריך לאבחון וסטטיסטיקה של הפרעות נפשיות" (DSM-5: Diagnostic and Statistical Manual), מבהיר כי "נון־קונפורמיזם מגדרי אינו כשלעצמו הפרעה נפשית. האלמנט הקריטי של דיספוריה מגדרית הוא מצוקה משמעותית קלינית הנלווית למצב זה".
המונח דיספוריה מגדרית הופיע לראשונה כקטגוריה אבחונית ב-DSM-5, לאחר דיון ממושך בקרב הקהילה הקלינית והמחקרית בתחומי הרפואה והפסיכולוגיה. הדיון במונח זה התרחש לאור הביקורת, שהגיעה מהקהילה הטרנסג'נדרית ומאנשי טיפול ומחקר מסוימים, על האבחנה שהופיעה במהדורה הקודמת של ה-DSM, ה-DSM-IV-TR, הפרעת זהות מגדרית (באנגלית: Gender identity disorder, בראשי תיבות: GID), לפיה מצוקות שנובעות מחוויית המגדר מוגדרות כהפרעות נפשיות. למרות השינוי שחל ב-DSM, "הפרעת זהות מגדרית" עדיין מופיעה במדריך האבחנות הנפשיות של ארגון הבריאות העולמי (ICD-10: international classification of diseases).
מאפיינים

אנשים בגילים שונים עשויים לחוות דיספוריה מגדרית כאשר המין הביולוגי שאליו שויכו בלידתם אינו משקף את חוויית המגדר שלהם או את ה"פרפורמנס" המגדרי (באנגלית: gender performance) שלהם (המושג "פרפורמנס" מתייחס במקרה זה לאופן שבו אנשים מבטאים את הזהות המגדרית שלהם). עם זאת, לא כל אדם שחש אי התאמה בין המין שאליו שויך בלידה ובין החוויה או המבע המגדרי שלו, ירגיש בהכרח מצוקה נפשית או יחווה קשיים רגשיים. אחד הגורמים החשובים שמשפיעים על מידת המצוקה הנחווית הוא מידת הקבלה של הסביבה וקיומה של רשת תמיכה חברתית נגישה ופעילה. מי שמתמודדים עם דיספוריה מגדרית, עשויים להזדקק לנטילת הורמונים או להתערבויות כירורגיות שונות כדי להקל על מצוקתם הנפשית.
בהשוואה לקטגוריה האבחונית שהייתה נהוגה בעבר ("הפרעת זהות מגדרית"), הקטגוריה החדשה ("דיספוריה מגדרית") שמה דגש גדול יותר על ההיבטים התיאוריים של התופעה ועל המצוקה והקשיים הפסיכולוגיים. כמו כן, בניגוד לאבחנה הקודמת, "דיספוריה מגדרית" נתפשת כבעיה קלינית ולא כבעיה בזהות הנחווית או המוצגת כלפי חוץ. מדובר בשינוי גישה של הממסד הרפואי והקליני כלפי אנשים שחוויית המגדר שלהם שונה מזו שנחשבת למקובלת חברתית (קרי, "גבר" או "אישה"), מעמדה שרואה בעצם החוויה השונה בעיה או "הפרעה", לעמדה מקבלת יותר, שמכירה במגוון של חוויות מגדר ושאינה רואה בכך פסיכופתולוגיה.
ניתן לקבל את האבחנה על פי המדריך DSM-5, למתבגרים או למבוגרים, כאשר מתקיימים הקריטריונים הבאים:
קריטריון A: חוסר התאמה בין השיוך המיני בלידה (זכר או נקבה) ובין החוויה או הפרפורמנס המגדריים של האדם. תחושה זו של אי התאמה צריכה להימשך לפחות שישה חודשים ולבוא לידי ביטוי לפחות בשניים מתוך ששת תת-הסעיפים של קריטריון A (תת-סעיפים אלה דומים לאלו שמפורטים בחלק המתייחס לאבחנה של ילדים, אך אינם זהים וגם הם מופיעים ב-DSM-5).
קריטריון B: מצוקה נפשית ניכרת שקשורה לחוסר ההתאמה בין חוויית המגדר של האדם ובין המגדר הנתפש או המיוחס לו או לה על ידי הסביבה, או פגיעה בתפקוד החברתי, התעסוקתי, האקדמי או בתחומי חיים משמעותיים אחרים.
מאפיינים > דיספוריה מגדרית בילדות

דיספוריה מגדרית בילדות היא מצב בו ילדים חשים אי נוחות משמעותית מהמין הביולוגי שלהם, המגדר שלהם או עם שניהם, והיא נבדלת באבחנתה מדיספוריה מגדרית אצל מבוגרים.
אפידמיולוגיה

בעבר היה קושי להעריך את שכיחות התופעה, ולרוב היא הייתה מוערכת על פי אחוז המעוניינים בהליך להתאמה מגדרית. הקריטריונים העדכניים מקיפים יותר וניתנים לאבחון מוקדם יותר, ומאידך אצל רוב המאובחנים בדיספוריה מגדרית בילדותם, תדעך התופעה עד הגיעם לבגרות.
גורמים משוערים

גורמים ביולוגיים - טענות מסוימות, שמקורן בחקר התנהגויות מיניות של חיות, ובפרט של חולדות מעבדה, גורסות כי מצב זה נגרם בעקבות השפעות שונות של הורמוני המין על ההתנהגות. כך למשל כמות גדולה של ההורמון טסטוסטרון (ההורמון ה"זכרי") אצל נשים מגבירה התנהגויות "זכריות", כגון אסטרטיביות, ואילו עודף באסטרוגן (ההורמון ה"נקבי") אצל גברים מפחית התנהגויות מסוג זה. מחקרים על תאומים מצביעים על כך שדיספוריה מגדרית תלויה גם בגורמים גנטיים. טענות בדבר ההשפעות הביולוגיות נחשבות שנויות במחלוקת, שכן ההתנהגות האנושית היא מורכבת מאוד ומושפעת מגורמים רבים הקשורים זה בזה. לכן הקביעה שההורמונים הם הגורם העיקרי ל-GID היא פשטנית למדי ואינה יכולה להסביר לבדה את התופעה.
גורמים פסיכו–חברתיים - תאוריות מסוימות גורסות כי שילוב בין גורמים מורכבים, כגון תכונות המורשות גנטית מההורים, אופן גידול הילדים, המזג שהאדם נולד איתו, והציפיות התרבותיות-חברתיות לגבי תפקידי המגדר, עשוי להשפיע על התפתחותה של GID.
טיפול

הטיפול המקובל הוא טיפול פסיכולוגי, שמטרתו לרוב היא לתמוך באדם ובהתמודדותו עם תחושותיו, ללא ביקורת ושיפוטיות, לעזור לו לחוש בנוח עם הזהות המינית המגדרית הרצויה, וכן ללוות אותו ולתמוך בו במקרה של החלטה על טיפול בבלוקרים (אנ'), טיפול הורמונלי וניתוח להתאמה מגדרית.
ראו גם

המחלוקת סביב התפרצות מהירה של דיספוריה מגדרית
הערות שוליים

↑  What Is Gender Dysphoria?, The American Psychiatric Association
↑  Gender Dysphoria,  American Psychiatric Publishing
↑  במחקרי עוקבה שונים נמצאו שיעורים של בין 61% ל-98%. ראו:Ristori, Jiska; Steensma, Thomas D. (2016-01-02). "Gender dysphoria in childhood". International Review of Psychiatry (באנגלית). 28 (1): 13–20. doi:10.3109/09540261.2015.1115754. ISSN 0954-0261. PMID 26754056.
↑  Heylens G, De Cuypere G, Zucker KJ, Schelfaut C, Elaut E, Vanden Bossche H, De Baere E, T'Sjoen G (March 2012). "Gender identity disorder in twins: a review of the case report literature". The Journal of Sexual Medicine. 9 (3) 751–7. doi:10.1111/j.1743-6109.2011.02567.x. PMID 22146048.
↑  משרד הבריאות, אגף לבריאות הנפש, הנגשה תרבותית של שירותי בריאות נפש לאנשים על הקשת הטרנסית, באתר מעברים לקשת הטרנסית, ‏1 בינואר 2021
| טרנסג'נדריוּת  |
| --- | --- | --- |
| זהות מגדרית | א-בינארי/ג'נדרקוויר (אג'נדר • ביג'נדר • טריג'נדר • פאנג'נדר) • אנדרוגיני • טרנסג'נדר (אישה טרנסית, גבר טרנס, נוער טרנסג'נדרי) • טרנסקסואליות • מגדר שלישי (בורנשה • נזילות מגדרית • היג'רה • ח'נית' • Two-spirit) • סיסג'נדר • קתואי • פאפאפין |  |
| היסטוריה | מהומות סטונוול • מהומות קפיטריית קומפטון (ארצות הברית) |  |
| בריאות | דיספוריה מגדרית (בילדים) • היריון טרנסג'נדרי • הסרת שיער • התאמה מגדרית (טיפול הורמונלי להתאמה מגדרית • ניתוח להתאמה מגדרית) • ייעוד מגדרי |  |
| זכויות ומשפט | הצהרת האו"ם בדבר נטייה מינית וזהות מגדרית • טרנספוביה (טרנסמיזוגניה • TERF) • אלימות (אלימות נגד להט"ב • Trans panic) |  |
| חברה ותרבות | אירועים (יום הזיכרון הטרנסג'נדרי • יום הנראות הטרנסג'נדרית הבין-לאומי • מצעד הטרנס • שבוע המודעות הטרנסג'נדרי) • אנשים (א-בינארים) • התאבדויות בני נוער • דת (יהדות) • הדגל הטרנסג'נדרי • חרטה • ייצוג במדיה • ספורט |  |
| גישות ותאוריות | ביטוי מגדרי • בינאריות מגדרית • דדניימינג • זהות מגדרית • טרנסמיזוגניה • טרנס-פמיניזם • נון-קונפורמיות מגדרית • סיסג'נדריות • קרוס-דרסינג |  |
| ראו גם | אינטרסקס • מגדר • לימודי מגדר • להט"ב • מין (ייעוד מגדרי) • נטייה מינית |  |
לקטגוריה • לפורטל להט"ב 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562798805171  BNE: XX4418957  BnF: cb12386467f (data)  GND: 7586903-2  LCCN: sh85053731  NDL: 00844164 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דוקטור ווטסון

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  חקירה בשני 
 יוצרים:  ארתור קונאן דויל 
 גילום הדמות:  נייג'ל ברוס, מרטין פרימן, איאן הארט, רוברט דובאל, פטריק מקני, Alan Cox, ג'וד לאו, בן קינגסלי, Ernst Romanov, רולנד יאנג, ג'יימס מייסון, Lev Krugly, ויטאלי סולומין, אנדריי פאנין 
 מידע
 תאריך לידה:  1852
 מקצוע:  רופא, כירורג, איש צבא, רופא צבאי
 אזרחות:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום מגורים:  רחוב בייקר 221 ב' 
 דמויות קשורות
 אויבים:  פרופסור מוריארטי 
 
דוקטור ג'ון ה. ווטסון (באנגלית: Dr. John H. Watson) הוא הדמות המשנית העיקרית בספרי שרלוק הולמס, שכתב סר ארתור קונן דויל. ווטסון הוא רופא. בספרים, רוב הפעמים ווטסון הוא מספר הסיפור.
ביוגרפיה דמיונית

ווטסון היה קצין ורופא בצבא הבריטי. הוא עבר הכשרה כלוחם וקצין ושירת בחיל הרגלים ברגימנט הרובאים המלכותי של נורת'אמברלנד. הוא לחם באפגניסטן במלחמה האנגלו-אפגנית השנייה. ב-27 ביולי שנת 1880, בעת שסופח לרגימנט חיל רגלים אחר, רגימנט ברקשייר המלכותי, נפצע ווטסון בקרב מייוונד, ועדיין יש בגופו קליע שלא הוצא.
בשנת 1887 נשא ווטסון לאישה את מרי מורסטן, ושכר לעצמו מרפאה יחד עם רופא נוסף. בעקבות כך פחתה תדירות מפגשיו עם הולמס והרפתקאותיו עמו, למרות שהוא הקפיד לבוא לבקר את הולמס מדי פעם. בהמשך, ככל הנראה בתקופת 'מותו' של שרלוק הולמס, מתאלמן ווטסון, והוא התייחס לכך בעקיפין: "באיזשהו אופן כבר נודע לו על השכול שפקד אותי, ואת השתתפותו בצערי הביע בהתנהגותו יותר מאשר בדבריו."
היכרות עם הולמס

בספר הראשון בסדרה, "חקירה בשני", מכיר ווטסון את שרלוק הולמס דרך מכר משותף. ווטסון מגלה התעניינות בתחומי עבודתו של הולמס ובשל היותו רווק, מחליט לשכור יחד עם הולמס חדרי מגורים ברחוב בייקר 221 ב', ושם הם גרו בשותפות עד לנישואיו של ווטסון.
ספרי הפרשיות

ווטסון מעלה על הכתב עשרות פרשיות שחקר שרלוק הולמס, ומוציא אותם לאור בתור קובצי סיפורים קטנים. לא תמיד מרשה הולמס לווטסון לפרסם סיפור. למשל, כשעסק בפרשיית בית המלוכה ההולנדי, הולמס לא הרשה לו לכתוב דבר על המעשה, ויתרה מכך גם לא גילה לו על כך דבר.
ב"בעיה הסופית", הסיפור בו לכאורה "מת" שרלוק הולמס, משאיר הולמס לווטסון מכתב, בו הוא אוסר עליו לפרסם פרטים על אופן "מותו", ומנחה אותו כיצד להרשיע את הפושע שעמו הוא מתעמת, פרופסור מוריארטי. ווטסון מגדיר את הולמס כ"אדם המצוין והחכם ביותר שהכרתי מעודי". לפי הסיפור נראה שבינו לבין הבלש ישנה חברות עמוקה מאוד, ושניהם מעריכים מאוד איש את רעהו.
אזכורים בספרות

סופרים ויוצרים רבים שאבו השראה מדמותו של שרלוק הולמס והעזר כנגדו ד"ר ג'ון ווטסון. הסופר ג'ון לה קארה, למשל, העיד כי את ההשראה לדמותם של גיבורו ג'ורג' סמיילי ושותפו פיטר גוילאם שאב מגיבוריו של קונאן דויל.
הערות שוליים

↑  ארתור קונן דויל, "שרלוק הולמס - כל הסיפורים חלק א'", "תעלומת עמק בוסקומב", הוצאת מחברות לספרות, 2010, עמוד 78
↑  ארתור קונן דויל, "שרלוק הולמס - כל הסיפורים חלק א'", "הטקס של בני מסגרייב", הוצאת מחברות לספרות, 2010, עמוד 335
↑  ארתור קונן דויל, "שובו של שרלוק הולמס - כל הסיפורים חלק ב'", "הרפתקת הבית הריק", הוצאת מחברות לספרות, 2010, עמוד 14.
↑  ג'ון לה קארה, "הקדמה:אחד ממספרי הסיפורים הגדולים בעולם, או למה אנחנו אוהבים את קולו של ווטסון", מתוך הספר "כלבם של בני בסקרוויל, ועוד סיפורים", מאת ארתור קונן דויל, הוצאת אריה ניר, 2008, עמוד 7
↑  ארתור קונן דויל, "שרלוק הולמס - כל הסיפורים חלק א'", "הבעיה הסופית", הוצאת מחברות לספרות, 2010, עמוד 463.
↑  ארתור קונן דויל, "שרלוק הולמס - כל הסיפורים חלק א'", "שערורייה בבוהמיה", הוצאת מחברות לספרות, 2010, עמוד 21
↑  ג'ון לה קארה, "הקדמה: אחד ממספרי הסיפורים הגדולים בעולם, או למה אנחנו אוהבים את קולו של ווטסון", מתוך הספר "כלבם של בני בסקרוויל, ועוד סיפורים", מאת ארתור קונן דויל, הוצאת אריה ניר, 2008, עמודים 8-9
| סדרת שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל |
| --- | --- | --- |
| ספרים | חקירה בשני • חותם הארבעה • כלבם של בני בסקרוויל • עמק הפחד |  |
| אוספי סיפורים קצרים | הרפתקאותיו של שרלוק הולמס • זיכרונותיו של שרלוק הולמס • שובו של שרלוק הולמס • הקידה האחרונה • ספר הפרשיות של שרלוק הולמס |  |
| דמויות | שרלוק הולמס • מייקרופט הולמס • דוקטור ווטסון • המפקח לסטרייד • פרופסור מוריארטי |  |
| דמויות משנה | איירין אדלר • סבסטיאן מורן • מרי מורסטן • דמויות נוספות |  |
| שונות | רחוב בייקר 221 ב' • מוזיאון שרלוק הולמס |  |
| עיבודים נבחרים | סרטים: שרלוק הולמס ותעלומת גרבי המשי • שרלוק הולמס והפרחחים מרחוב בייקר • טום וג'רי פוגשים את שרלוק הולמס • מר הולמס • הולמס & ווטסון • אנולה הולמס • אנולה הולמס 2 • אנולה הולמס 3   סדרות: זיכרונות על שרלוק הולמס • שרלוק • אלמנטרי • שרלוק הולמס (2013) • מיס שרלוק • שרלוק ברוסיה • הפרחחים • הולמס וסילי ליוואנוב: הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון (הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון • שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון • הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: המאה העשרים מתחילה • הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: כלבם של בני בסקרוויל • הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: אוצר אגרא)   רוברט דאוני ג'וניור: שרלוק הולמס (סרט, 2009) • שרלוק הולמס: משחק הצללים • שרלוק הולמס 3   משחקי וידאו: שרלוק הולמס: התעוררות • שרלוק הולמס נגד ארסן לופין • שרלוק הולמס נגד ג'ק המרטש |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007323559905171  BnF: cb16607023c (data)  CANTIC: a1966221x  GND: 119430886  ISNI: 0000 0003 5939 9872  LCCN: no2014068518  NKC: jo2017970840  NTA: 202839044  SUDOC: 162483988  VIAF: 90776671   WorldCat (עם VIAF): 90776671
האזור הפלארקטי

האזור הפלארקטי
הסטפה הרוסית - אחד האזורים הגדולים ביותר לאורך האזור הפלארקטי.
פנדה אדומה, המין היחיד במשפחה פנדות אדומות שהתפתחו באזור הפלארקטי. כיום היא מצויה רק במזרח אסיה.
האזור הפלארקטי הוא אחד משמונת האזורים הביוגאוגרפיים המחלקים את שטח כדור הארץ והוא השטח הגדול ביותר כששטחו כולל 54.1 מיליון קמ"ר. הוא כולל את כל אירופה, אסיה שמצפון להימלאיה, צפון אפריקה, חלק מהמזרח התיכון לרבות ישראל וחלקים מצפון ומרכז חצי האי ערב.
האזור הוא חלק מהאזור ההולארקטי הקשור גם לאזור הנארקטי ומכיל מספר מינים קרובים שאף חיים לאורך כל האזור, זאת עקב מיצר ברינג ממנו היגרו מינים רבים בגשר יבשתי.
אזור זה כולל ערבות עשב, מדבריות, הרים ויערות ממוזגים ויש בו מספר אקלימים ואזורים אקולוגים שונים אחד מהשני. חלק מאזורים אלה כוללים טונדרות ואזורי אקלים קוטבי ואקלים תת-ארקטי לאורך צפון אירופה ורוסיה, בעוד שאזורים אחרים בעלי אקלים ממוזג לאורך רוב אירופה ואסיה, אקלים ים תיכוני לאורך האזור הים תיכוני, אקלים סובטרופי ואקלים צחיח במזרח התיכון וצפון אפריקה הכוללים את הסהרה, המדבר החם ביותר.
פלורה ופאונה

אזור זה דומה מאוד לאזור הנארקטי עם צמחייה מותאמת לאקלימים קרים עד ממוזגים. באזור ישנם הרבה יערות הן מחטניים כמו הטייגה והן יערות נשירים ויערות אחרים, אשר מכילים עצים דומים לעצי אמריקה הצפונית.
גם בעלי חיים מהאזור בעלי קירבה לבעלי חיים נארקטים או שחיים בשני האזורים, ביניהם הביזונים, אייל אציל וקנדי, זאב אפור, שועלים, דוב חום, מכרסמים רבים ומספר עופות הקיימות רק באזור ההולארקטי כמו האלקיים, צוללנאים, שכווים, ציצניתיים וסתריים. כך גם המשפחות עכברים אוגריים, פיקתיים ופנדות אדומות.
ראו גם

האזור האפרוטרופי
האזורים ההיסטוריים של קיונגג'ו

האזורים ההיסטוריים של קיונגג'ו בקוריאה הדרומית הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2000. באזורים המוגנים הללו שוכנים הריסותיהם של מקדשים וארמונות, פגודות ופסלים, וחפצי עתיקות אחרים מתקופת ממלכת שילה. העיר קיונגג'ו היא עיר חוף השוכנת בקצה הדרום-מזרחי של מחוז צפון קיונגסאנג.
היסטוריה

האזור שבו ממוקמת קיונגג'ו היה מיושב כבר בפרהיסטוריה. בשנת 57 לפנה"ס עבר האזור לשליטתו של בני שבט שילה, אשר הפכו את העיר לבירתם. באותה עת נודעה העיר בשם קיונגג'ו. במשך מאות השנים הראשונות לספירה התחוללו מאבקים רבים באזור, עד שבמאה ה-7 הביסה ממלכת שילה את יריביה באמצעות סיוע משושלת טאנג הסינית. בעקבות כך הפכה שושלת שילה לכח החזק ביותר באזור, ושמרה על מעמד זה עד תחילת המאה ה-10. שליטי ממלכת שילה הקימו בבירתם מבני ציבור רבים, מבצרים, מקדשים וארמונות, והם עצמם נקברו באזורים הסמוכים לעיר.
ממלכת שילה אימצה את זרם המהאיאנה הבודהיסטי, שהתפשט אל קוריאה מסין במהלך המאה ה-7. הר נאמסאן נחשב כאתר מקודש בעיני תושבי האזור עוד לפני התבססות הבודהיזם, ולאחריה הוא הפך לאתר בודהיסטי מקודש שזכה לכבוד ולהשקעה רבים שבאו לידי ביטוי בהקמת מקדשים ומנזרים יוקרתיים. לאחר נפילתה של ממלכת שילה נכנסה קוריאה לתקופה של מאבקים, שהסתיימו רק עם עלייתה לשלטון של שושלת ג'וסון בשלהי המאה ה-14. השושלת שלטה בקוריאה עד שזו סופחה ליפן ב-1910, אך סבלה מפלישת יפן עוד בשלהי המאה ה-16 ומפלישת המנצ'ורים כעבור כ-200 שנים. לאורך כל תקופת שלטונה של שושלת ג'וסאון שמרה קיונגג'ו על מעמדה כעיר, אך המבנים העיקריים שבה ספגו נזקים רבים.
האשטאג

בעקבות חטיפת שלושת הנערים, הושק מסע פרסום על גבי אוטובוסים בישראל, ובו המסר: "השיבו את ילדינו"; שכלל האשטאג עם מסר זהה.
הַאשְׁטָאג (מאנגלית: Hashtag, בהמלצת האקדמיה ללשון העברית: תַּג הַקְבָּצָה) הוא מחרוזת טקסט המשמשת לסימון וקטלוג נושאים ברשתות חברתיות ובאתרים נוספים ברחבי האינטרנט. זוהי דרך מהירה ופשוטה לתייג פוסט, תגובה, תמונה או "ציוץ" (כך נקראת הודעה בטוויטר) ולקשרו לנושא מסוים. תהליך התיוג מתבצע על ידי הוספת סולמית (#) לפני שם הנושא.
האשטאג הוצג לראשונה בשנת 2007 על ידי כריס מסינה בשירות המיקרו-בלוגינג טוויטר. טוויטר אימצה את הקונספט ושילבה אותו בפלטפורמה כאמצעי ארגון מידע. ביוני 2013 הוסיפה פייסבוק את השימוש בהאשטאג לתיוג פוסטים.
מבנה ההאשטאג

ההאשטאג נכתב כמחרוזת אחת ללא מרווחים, שמתחילה בתו הסולמית (#) (באנגלית: Hash ("האש") ומכאן השם "האשטאג" – בתרגום לעברית: "תגית-האש" / "תגית-סולמית" / "תגית-#") לחיצה על ההאשטאג תוביל לחיפוש כל הציוצים או הפוסטים שהוא כלול בהם.
הכלי נמצא בשימוש ברשתות החברתיות טוויטר (לתיוג ציוצים בנושא מסוים), אינסטגרם (לתיוג תמונות בנושא מסוים), ב-Google+, בטלגרם, בלינקדאין ובפייסבוק (שם הוא משמש בעיקר לתיוג נושא).
מבנה ההאשטאג > דוגמאות

בוטנים ← #בוטנים
לחם אחיד ← #לחם_אחיד
האקדמיה ללשון העברית ← #האקדמיה_ללשון_העברית
Students exchange program → #students_exchange_program / #StudentsExchangeProgram (זוהי דוגמה לשימוש בקאמל קייס)
מיקום ההאשטאג

אין חובה למקם את ההאשטאג במקום מסוים (למשל, בסוף הטקסט או בתחילתו), והוא יכול להיות משולב גם בתוך הטקסט עצמו, כחלק ממנו. למשל:
| טקסט | נושאים | Theme | Text |
| --- | --- | --- | --- |
| לא. אין לי #כלב וגם אין לי זמן לגדל כלב, עם כל-כך הרבה #חוגים שאני הולך אליהם אחרי בית הספר. | כלב, חוגים | dog, classes | No. I don't have a #dog and I also don't have time to raise a dog, with so many #classes I go to after school. |
שימושים נוספים

שימוש בהאשטאג נעשה גם למטרות שונות מתיוג – למשל, לצורך הוספת רבדים נוספים לטקסט (סאבטקסט).
האשטאג משמש גם בצורות אחרות, ולא רק בפוסטים (למשל: דוא"ל, הודעות ומסרונים).
במקלדות וירטואליות של מכשירים סלולריים, הגישה לקו התחתון (_) פחות נוחה, ובהם הוא פחות בשימוש.
הערות שוליים

↑  צבי קצבורג, ‏רשמית: ההאשטאג(#) הגיע לפייסבוק, באתר ‏מאקו‏, 12 ביוני 2013
↑  כמילה אחת, או ככמה מילים המופרדות על ידי קו תחתון בין מילה למילה או בעזרת שימוש באות רישית (באותיות לטיניות) בראש כל תיבה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012402012405171  GND: 1164034995  LCCN: sh2017005172  LNB: 000263588