stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיו לוי
ביוגרפיה

לוי הוא בנם של רותי ושמעיה לוי ואחיו הצעיר של רן לוי, שאף הוא שירת כקצין בדרגת תת-אלוף בחיל האוויר. ב-1983 התגייס לצה"ל, סיים קורס טיס ושירת כטייס קרב בחיל האוויר, בין היתר על מטוסי סקייהוק ו-F-16, את עיקר שירותו עשה בטייסת 105 ("העקרב"). לאחר 10 שנות שירות השתחרר ועבד במשך שמונה שנים בחברות הייטק, בהם כמנהל פיתוח עסקי בחברת BVR מערכות וכמנכ"ל חברת CTV בשנים 1999 עד 2001. לאחר שחזר לשירות הקבע פיקד בשנים 2003 עד 2006 על טייסת 105 שהפכה בתקופה זו מטייסת המפעילה מטוסי "ברק" (F-16) דו וחד-מושביים לטייסת המפעילה מטוסי F-16D דו-מושביים בלבד. לאחר לימודי תואר שני באוניברסיטת הרווארד במסגרת תוכנית קרן וקסנר, מונה ב-2007 למפקד בסיס רמון. ב-2010 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד בסיס חצרים, תפקיד בו שירת עד 2012, ואז פרש מצה"ל.
לאחר שחרורו ייסד עם אחיו את חברת SkyRails העוסקת במערכות לניהול אוטומטי של מרחב אווירי בו פועלים כלי טיס בלתי מאוישים.
ביוני 2023 הודיע למפקד חיל האוויר על הפסקת שירותו בהתנדבות במטה חיל האוויר בעקבות הרפורמה המשפטית.
ללוי תואר שני במנהל ציבורי (MC-MPA) מאוניברסיטת הרווארד.
נשוי ליעל ואב לשני בנים.
הערות שוליים

↑  יובל אזולאי, 3 קצינים בכירים בחיל האוויר לא יתנדבו יותר למילואים – "מעולם לא פקפקתי בהחלטות הממשלה. לא עוד!", באתר כלכליסט, 19 ביולי 2023
וולוו דואט

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו 
 מודל אחריו:  וולוו 144 
 אורך:  4,400 מ"מ 
 רוחב:  1,600 מ"מ 
 גובה:  1,700 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,600 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע וולוו B18 
 
וולוו PV445, שנת 1960
וולוו PV445
וולוו PV445
וולוו PV445, טנדר
וולוו PV445, שנת 1957
וולוו PV445
וולוו דואט היא מכונית מסחרית שיוצרה על ידי יצרנית הרכב השוודית וולוו בין השנים 1953–1969. נקראה גם "וולוו PV445".
גוף הוולוו דואט התבסס על הדגם וולוו PV444.
השם "דואט" סימל את רעיון הכפילות של וולוו: "שתי מכוניות באחת, אחת לעבודה ואחת למנוחה". (מכונית שיכולה לשמש רכב אספקה במהלך השבוע וסדאן נוח למשפחה בסוף השבוע).
דגם הוולוו דואט שווק בארצות הברית.
היסטוריה

סדרת המכוניות הראשונה שייצרה וולוו, נקראה ÖV4 ("עגלה פתוחה - 4 צילינדרים") והושקה ב-14 באפריל 1927. מ-1927 עד 1929 ייצרה וולוו רק 996 מכוניות. סדרת ÖV4 הוחלפה על ידי הדגם PV651 באפריל 1929. ההצלחה הראשונה של וולוו בייצור מכוניות היה הדגם PV444, שהושק בספטמבר 1944. יוצרו כ-440,000 יחידות משני הדגמים.
במהלך מלחמת העולם השנייה החליטה חברת וולוו על תכנון מכונית חדשה וקטנה, בעלת צריכת דלק טובה שיבטיח את עתיד החברה, ובשנת 1947 התחילה לשווק את הוולוו PV444. בשנת 1953 יצרה את הוולוו Duett) ,PV444), ומשנת 1958 את ה-PV544.
גרסאות

סטיישן
מסחרית
ואן
(תצורת Pickup) (טנדר)
גרסאות > דגמים

PV 445 B
DS PV 445 (ואן)
PV 445 DH (איסוף)
וPV 445 PH (משולבת)
מפרט טכני ומידות

מנוע 4 צילינדרים, 1,414 סמ"ק, 44 כ"ס
מנוע 4 צילינדרים, 1,778 סמ"ק
תמסורת ידנית - 4 מהירויות
מתלים "קפיצי עלה" - תומכות אחוריות
אורך הרכב - 4,400 מ"מ
רוחב - 1,600 מ"מ
גובה - 1,700 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,600 מ"מ
2 דלתות מקדימה, ודלת אחורית מתפצלת לימין ולשמאל
שמשה קדמית - מחולקת לשתי שמשות שטוחות
לקריאה נוספת

וולוו שנת 1955
המועדון וולוו - בעלים (היסטוריה)
תמונות של דגמי וולוו PV445 / PV544 / PV444
זיכרונות אהבה מפירנצה

| --- | --- |

 מבוסס על:  חדר עם נוף מאת א.מ. פורסטר
 בימוי:  ג'יימס אייבורי 
 הופק בידי:  איסמעיל מרצ'נט, מרצ'נט ואייבורי הפקות
 תסריט:  רות פראוור-ג'אבוולה
 עריכה:  המפרי דיקסון 
 שחקנים ראשיים:  מגי סמית'   הלנה בונהם קרטר   דנהולם אליוט   ג'ודי דנץ'
 מוזיקה:  ריצ'רד רובינס 
 צילום:  טוני פירס-רוברטס 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  מרצ'נט ואייבורי הפקות, Goldcrest Films, Film4 Productions 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  דצמבר 1985
 משך הקרנה:  116 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  3,000,000‏$
 הכנסות:  20,966,644‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   roomwithaview
 פרסים:  פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (רות פראוור-ג'אבוולה)  פרס איגוד התסריטאים האמריקאי לתסריט המעובד הטוב ביותר (רות פראוור-ג'אבוולה)  פרס אוסקר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר (Brian Savegar)  פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר (מגי סמית')  פרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ודי דנץ')  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (מגי סמית')  פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (Jenny Beavan, John Bright)  פרס אינדפנדנט ספיריט לסרט הזר (ג'יימס אייבורי)  פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר (ג'יימס אייבורי)  פרס מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית לסרט הטוב ביותר (ג'יימס אייבורי)  פרס חוג מבקרי הסרטים של לונדון לסרט השנה (ג'יימס אייבורי)  פרס דוד דה דונטלו לבמאי הזר (ג'יימס אייבורי)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
זיכרונות אהבה מפירנצה (באנגלית: A Room with a View, בתרגום לעברית: "חדר עם נוף") הוא סרט קולנוע בריטי נושא פרסים משנת 1986, אשר עובד למסך על ידי רות פראוור-ג'אבוולה על פי רומן בעל אותו השם באנגלית, חדר עם נוף מאת א.מ. פורסטר. הסרט הופק על ידי איסמעיל מרצ'נט, בוים על ידי ג'יימס אייבורי, וכיכבו בו מגי סמית' (שרלוט בארטלט), הלנה בונהם קרטר (לוסי האניצ'רץ'), דנהולם אליוט (מר אמרסון), ג'וליאן סנדס (ג'ורג' אמרסון), סיימון קאלו (מר ביב), ג'ודי דנץ' (אלינור לאביש), דניאל דיי-לואיס (ססיל וייז) ורבים אחרים.
עלילה

הסרט מספר על אישה צעירה הנאבקת על עצמאותה בתרבות האדוארדית המגבילה של אנגליה בתחילת המאה ה-20, ובאהבתה לבחור צעיר ותימהוני בעל רוח חופשית. הסיפור מתחיל בפירנצה וממשיך באנגליה.
צוות השחקנים

הלנה בונהם קרטר - לוסי הניצ'רץ'
ג'וליאן סנדס - ג'ורג' אמרסון
מגי סמית' - שרלוט ברטלט
דנהולם אליוט - מר אמרסון
דניאל דיי-לואיס - ססיל ויזי
סיימון קאלו - מר ביב
רוזמרי ליץ' - גברת הניצ'רץ', אמא של לוסי
רופרט גרייבס - פרדי הניצ'רץ', אח של לוסי
פטריק גודפרי - מר איגר
ג'ודי דנץ' - אלינור לאביש, סופרת
פביה דרייק - מיס קתרין אלאן
פרסים

הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר עבור עיצוב תפאורה, עיצוב תלבושות ותסריט מעובד. כמו כן היה מועמד לאוסקר עבור קטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבמאי, שחקן המשנה (דנהולם אליוט), שחקנית המשנה (מגי סמית') ועבור הצילום הטוב ביותר.
מגי סמית' זכתה בפרס גלובוס הזהב על תפקידה.
זיו יחזקאל

| --- | --- |

 לידה:  1985 (בן 39 בערך) קריית אונו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  מוזיקה ערבית קלאסית
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  עוד
 שיתופי פעולה בולטים:  תזמורת נצרת
 האתר הרשמי
 
זיו יחזקאל (נולד ב-1985) הוא מוזיקאי המבצע ומחדש מוזיקה ערבית קלאסית (דוגמת אום כולתום, עבד אלווהאב, עבד אלחלים) ומשמש כסולן של תזמורת נצרת. הופיע כסולן עם התזמורת האנדלוסית אשקלון במופעי מחווה לאום כולתום, וכסולן עם תזמורת אלמוגרביה במופעי מחווה למוחמד עבד אל ווהאב. ביצועיו פופולריים בקרב המגזר הערבי, הרשות הפלסטינית וערבים מרחבי העולם.
ביוגרפיה

נולד בקריית אונו לתמי ועזרא. בילדותו הוריו חזרו בתשובה. מגיל 13 נשלח לפייט בבית הכנסת והיה קורא את התורה בהגייה העיראקית המסורתית. הפיוטים בנוסח עיראק הם שלמעשה הובילו אותו להתחקות אחר המקורות של המוזיקה הערבית. נשלח לישיבת "זיכרון דוד" בבני ברק ולאחר מכן ל"מסילות התורה" בירושלים. בשנים אלו, על פי עדותו, התאהב במוזיקה ערבית ובניגון על עוד ולימד את עצמו את השפה הערבית – קרוא וכתוב ומוזיקה. רכש קלטות של גדולי הזמרים בעולם הערבי דוגמת פיירוז ופריד אל אטרש והתאמן לחקות אותם ולשיר בערבית במבטא מושלם.
הוציא שני אלבומים של הופעותיו החיות "הופעה חיה בנצרת עם נסיך הטראב, זיו יחזקאל" (2013) ו"נסיך הטראב, זיו יחזקאל, בהופעה חיה בלונדון" (2014).
הוא מתמחה בתורת המקאמים של המוזיקה הערבית, ובנוסף לקריירה כזמר-פייטן ונגן, הוא מרצה בתחום ומנהל את בית הספר למוזיקה ערבית, "המקאם".
משמש כסולן תזמורת נצרת ומשתף פעולה גם עם התזמורת האנדלוסית בירושלים, ומופיע בפני קהל יהודי וערבי.
בשנת 2016 התראיין לערוץ פלסטין 48 ברמאללה, במהלך הנסיעה הייתה תקרית של זריקת אבנים לעבר מכוניתו, לאחר הראיון נשלח אליו מייל התנצלות מאבו מאזן והוא הוזמן להיפגש איתו
יחזקאל מגדיר את עצמו כ"יהודי-ערבי". סמי שלום שטרית כתב עליו: ”זיו יחזקאל הוא המשיח שלי... לא רק בזכות השירה הערבית המושלמת שלו. ולא רק בזכות זה שהוא חוצה קווים ושובר קירות. גם בזכות כל אלה, כמובן, אבל בעיקר משום שהוא עצמו התקווה היחידה שאני רואה לתחילתו של חזון במקום החבוט הזה.” ( סמי שלום שטרית, אם תרצו: החזון הוא יהודי ערבי, באתר הארץ, 25 בפברואר 2016)
יחזקאל התחתן בדצמבר 2016,  אל חתונתו הגיעה משלחת מהרשות הפלסטינית
הערות שוליים

↑  רפי נתיב, מרענן: בית ספר 'המקאם' פתח במחזור שלישי, באתר בחדרי חרדים, 24 בדצמבר 2015
↑   בן שלו, זיו יחזקאל מרים את המזרח התיכון, באתר הארץ, 23 באפריל 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008910989605171
הרחקות הנידה

| --- | --- |
 מקרא:  ספר ויקרא, פרק כ', פסוק י"ח
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף י"ג, עמוד א'
 משנה תורה:  משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות איסורי ביאה, פרק כ"א, הלכה א'.
 שולחן ערוך:  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן קצ"ה
 ספרי מניין המצוות:  ספר החינוך, מצווה קפ"ח
 
הרחקות הנידה הן חלק מדיני טהרת המשפחה שבהלכות נידה, המגדירים את ההרחקות שאיש ואישה צריכים לנהוג בהן כל זמן שהאישה נידה. ההרחקות נועדו למנוע מצב של קרבה שיכול לגרום למשכב עם הנידה, דבר האסור מהתורה.
רק מקצת מהרחקות נאסרו מהתורה, אך חז"ל בתלמוד הוסיפו וגזרו איסורים נוספים שיכולים לגרום לקרבה ולהגיע למצב של קיום יחסי מין עם אשתו בזמן שהיא נידה.כמו כן בראשונים ובאחרונים הוסיפו עוד הרחקות שונות.
כאמור, ההרחקות נועדו ליצור ריחוק בין האיש לאישה בעיקר ממעשים שיש בהם חיבה או קרבה, או חשש נגיעה של אחד בשני, מחשש שמא הדבר יגרום להם להיכשל בתשמיש בזמן שהאישה נידה.
חיוב ההרחקות, הוא כל זמן שהאישה טמאה בטומאת נידה, היינו משעה שראתה דם או אפילו כתם, ועד לאחר שתספור שבעה ימים נקיים שלא תראה בהם דם ותטבול במקווה. אך כל זמן שלא טבלה, אסורה בכל ההרחקות הנזכרות, אף שעבר זמן רב משעת ראייתה, כיוון שאינה נטהרת מטומאתה עד שתספור ותטבול.
רקע

מהתורה נאסר במפורש רק קיום יחסי מין עם אישה בזמן נידתה: ”וְאֶל אִשָּׁה בְּנִדַּת טֻמְאָתָהּ לֹא תִקְרַב לְגַלּוֹת עֶרְוָתָהּ.” העונש לעובר על איסור זה (במזיד) הוא כרת: ”וְאִישׁ אֲשֶׁר יִשְׁכַּב אֶת אִשָּׁה דָּוָה וְגִלָּה אֶת עֶרְוָתָהּ אֶת מְקֹרָהּ הֶעֱרָה וְהִיא גִּלְּתָה אֶת מְקוֹר דָּמֶיהָ וְנִכְרְתוּ שְׁנֵיהֶם מִקֶּרֶב עַמָּם.” (ספר ויקרא, פרק כ', פסוק י"ח).
בתורה מבואר כי מלבד איסור ביאה בזמן שהאישה נידה, ישנה אף טומאה הנוצרת על ידי מגע בין הגבר לאישה הנידה אשר מטמאת את הגבר.
אמנם מהמילים ”לֹא תִקְרַב” למדו חז"ל שלא רק אסור לאיש ולאשתו לקיים יחסי אישות בזמן שהאישה נידה, אלא גם אסור לאיש לגעת "נגיעה של חיבה" באישה נידה. הרמב"ם והרמב"ן נחלקו בגדר האיסור זה של חיבוק ונישוק לנידה, לדעת הרמב"ם האיסור הוא מהתורה וחייבים עליו מלקות, אך לדעת הרמב"ן איסור זה הוא מדרבנן, והפסוק הוא אסמכתא.
סוגי ההרחקות ודיניהם

כאמור, לדעת חלק מהראשונים מהתורה נאסרו רק קיום יחסי אישות עם אשה נידה, אך לדעת רוב הראשונים כמו הרמב"ם אף חיבוק ונשיקה נאסר מהתורה. מוסכם ששאר ההרחקות אסורות רק מדרבנן.
בתלמוד הוסיפו איסורים וסייגים נוספים על מנת למנוע מצב של קרבה שיכולה לגרום לקיום יחסים האסורים מדאורייתא, איסורים אלו נקראים בפוסקים 'הרחקות הנידה'. חלק מהאיסורים הם רק על הבעל, וחלקם אף על האישה.
לפי ספר החינוך, על אף שחז"ל פירטו מהן ההרחקות הנדרשות, כל אדם צריך לראות בעצמו האם ישנם מצבים או מעשים מסוימים שגורמים לו לקירוב הדעת ולהרגל דבר, ובאם ישנם כאלו - עליו להימנע מהם, כדין שאר דיני הרחקות. אמנם אותן הרחקות שמנו חז"ל אין להקל בהן אף אם לדעתו אין הדבר גורם לו לקרבה, מאחר שהדבר נאסר באופן מוחלט על כולם.
סוגי ההרחקות ודיניהם > נגיעה > גדר האיסור

כאמור, יש שכתבו שנגיעה של חיבה כגון חיבוק ונשיקה אסורה מהתורה. בכל מקרה אסרו חכמים לגעת באשתו נידה אפילו באצבע קטנה, ואפילו במגע שאינו לשם חיבה. על בסיס איסור מסירה מיד ליד מחשש שתגרם נגיעה בטעות, יש מהאחרונים שהרחיבו חשש זה לעוד מקרים:
מגע בגדי בני הזוג זה בזה.
נשיקה לתינוק או משחק עימו בשעה שהוא מוחזק בידי הנידה.
הדלקת סיגריה מנר שבידיה.
קריאה משותפת בספר אחד.
סוגי ההרחקות ודיניהם > מסירה מיד ליד > מקור האיסור

איסור מסירה מיד ליד נזכר לראשונה בשמם של תלמידי רש"י כדוגמת רבי שמעיה ורבי שמחה מוויטרי, שהעידו שכך היה מנהגו של רש"י שלא מסר מפתח מידו ליד אשתו. בראשונים האריכו לבאר מהו המקור התלמודי לאסור זה. בראשונים נחלקו על איסור זה ולדעתם יש לאסור רק מסירת כוס יין - הדבר הגורם חיבה.
להלכה נפסק האיסור בשולחן ערוך:
ולא יושיט מידו לידה שום דבר ולא יקבלנו מידה, שמא יגע בבשרה
בטעם איסור מסירה, כתב השולחן ערוך שהוא משום חשש שמא יבוא לגעת בטעות זה בזה. אמנם לדעת הרשב"א שכתבו שהוא מטעם 'הרגל דבר' - שמא הדבר יגרום לחיבה ולביאה אסורה בזמן נידותה.
בספרי ההלכה נדונה השאלה כאשר בני הזוג אסורים ונמצאים במקום ציבורי - האם ניתן להקל בכך ולמסור מיד ליד. יש שהקלו בזה, מפני שבשעת הדחק ניתן לסמוך על הראשונים הסוברים שאין איסור בהושטה. ויש שהחמירו אף במקום בושה ואי נעימות.
סוגי ההרחקות ודיניהם > מסירה מיד ליד > פרטי דינים

יש שכתבו שאף בחפץ ארוך יש להחמיר. ויש שהקלו.
אף אם מוסר את החפץ בשינוי כגון ביד שמאל אסור.
יש שכתבו להתיר להושיט תינוק שיוצא מעצמו מחיקה ונמשך לאביו. אך בתינוק קטן אסור. ומטעם זה כתבו האחרונים שיש לאסור לאיש ואישה להיות קוואטר בברית מילה בזמן שהאישה נידה.
סוגי ההרחקות ודיניהם > אכילה על שולחן אחד > מקור האיסור

מקור הרחקה זו נכתב בתלמוד לעניין הרחקת זב וזבה בזמן אכילתם:
לא יאכל הזב עם הזבה מפני הרגל עבירה
סוגי ההרחקות ודיניהם > אכילה על שולחן אחד > פרטי דינים

בראשונים נחלקו מהם המקרים הכלולים באיסור אכילה על שולחן אחד:
לדעת הרמב"ם איסור זה הוא רק כאשר בני הזוג אוכלים מתוך קערה אחת.
לדעת הרא"ש האיסור הוא אף כאשר אוכלים על שולחן אחד, אך רק בזמן התלמוד, שהדרך שלכל אדם ישנו שולחן בנפרד, במקרה כזה כאשר יושבים שני בני הזוג יחדיו גורם הדבר לחיבה ולחשש שהדבר יגרום לביאה אסורה, אך בשולחנות של ימינו לא נאסר לאכול יחד.
ראשונים אחרים סבורים שאיסור אכילה על שולחן אחד הוא גם בשלחנות גדולים הנוהגים בזמנינו.
חז"ל התירו אכילה משותפת על שולחן אחד כאשר נעשה היכר בזמן אכילתם, שיזכיר להם שהם אסורים בביאה, בפוסקים נמנו אפשריות שונות של היכר:
להניח ביניהם חפץ שאין דרכו להיות מונח שם בדרך כלל. בדינים אלו ישנם פרטים שונים כגון זהות החפץ, מקומו וגובהו, וכן האם על שני בני הזוג להכיר בשינוי או שדי באחד מהם.
אפשרות נוספת היא שאחד מבני הזוג יפרוש מפה מתחת לצלחתו.
אכילה בחברת אנשים - בראשונים נחלקו האם אף במקרה שאיש ואישה אוכלים בשולחן עליו מסובים אנשים נוספים מחייב היכר או לא. לדעת הרשב"א תמיד נצרך היכר, לדעת הרא"ה יש להקל כאשר אותם אנשים יושבים ביניהם. ויש שכתבו להקל אף במקרה שאינם יושבים ביניהם.
סוגי ההרחקות ודיניהם > קערה אחת

מלבד איסור אכילה בשולחן אחד, ישנו איסור נוסף לאכול מקערה או צלחת אחת, אף כאשר אינם יושבים ואוכלים בשולחן אחד, או אפילו במקרה שהותר להם לאכול על שולחן אחד כגון שעשו היכר או בחברת אנשים.
איסור אכילה מקערה אחת הוא למנוע מצב של 'הרגל דבר' שיבואו לידי איסור. איסור זה הוא הן על הבעל והן על האישה.
בפוסקים כתבו מספר אופני היתר לאכול מקערה אחת:
אם לוקחים מהקערה ומניחים לפניהם בצלחת, מותר.
דברים גדולים, כגון פרוסת לחם, מותר לאכול מאותה קערה.
מותרים שניהם לקחת מאותו ממרח, ולא נחשב קערה אחת.
סוגי ההרחקות ודיניהם > שיירי מאכלה

איסור נוסף הנזכר בפוסקים, הא איסור אכילה ממאכל ששיירה אשתו הנידה. איסור זה הוא רק על הבעל, אך לאישה מותר לאכול משייריה בעלה.
בפוסקים כתבו כמה אופנים שבהם מותר לאכול משייריה, מאחר שבמקרים אלו אין חשש חיבה והרגל דבר:
אם היה לפניה כמה חתיכות גדולות, ואכלה רק אחת מהם, רק אותה שאכלה נחשבת שייריה.
מאכל שמיועד לאנשים רבים כגון ככר לחם, אף אם לקחה ממנו, אין השאר נחשב כשייריה.
טעימה אינה נחשבת לאסור את שאר התבשיל כדין שיריים.
כאשר אוכל את מה ששיירה שלא בפניה מותר, ויכול אף לבקש ממנה שתצא מהחדר.
אם העביר את המאכל והמשקה אל כלי אחר מותר, אפילו אם לאחר מכן החזירו לכלי הראשון שהונח בו.
כאשר הבעל אינו יודע שאכלה מאותו מאכל, אין האישה צריכה להודיעו.
במקרה שאדם אחר אכל מהמאכל אחריה, מותר לבעל לאוכלו לאחר מכן.
סוגי ההרחקות ודיניהם > שלוש מלאכות שאישה עושה לבעלה

בתלמוד נאמר שאף אישה שיש לה שפחות רבות, ישנם שלוש מלאכות שהיא חייבת לעשות בעצמה לבעלה: "הצעת המיטה מזיגת הכוס ורחיצת פניו ידיו ורגליו", משום שמלאכות אלו נועדו להגביר את החיבה שבין בני הזוג. אמנם במקרה והאישה נידה ישנו איסור לעשות אף פעולות אלו:
אמר רב יצחק בר חנניא אמר רב הונא כל מלאכות שהאשה עושה לבעלה נדה עושה לבעלה חוץ ממזיגת הכוס והצעת המטה והרחצת פניו ידיו ורגליו והצעת המטה
סוגי ההרחקות ודיניהם > שלוש מלאכות שאישה עושה לבעלה > מזיגת הכוס

איסור על האישה בזמן נידתה למזוג כוס לבעלה כוס, מאחר שהדבר יכול לגרום להרגל דבר, איסור זה הוא אף על הבעל למזוג לאשתו בזמן נידתה.
סוגי ההרחקות ודיניהם > שלוש מלאכות שאישה עושה לבעלה > מזיגת הכוס > גדר האיסור

בפרטי דיני איסור מזגית הכוס רבו הפרטים והמחלוקות. להלן הובאו עיקרי השיטות שנאמרו להלכה.
להלכה נקטו רבים מהפוסקים שאיסור מזיגת הכוס נאמר לא רק על יין אלא הוא הדין על כל שאר המשקים מלבד מים, וכל כל המאכלים.
אסור לאישה נידה למזוג לבעלה בכוס שמונחת לפניו, או להגיש לו כוס שנמזגה זה מכבר. אמנם מותרת למלאות כוסו כשאינה לפניו ובלבד שלא תגיש לו.
גם בהרחקה זו ישנם מקרים בהם הותרה מזיגת הכוס:
כאשר הדבר מיועד לאנשים נוספים, ולא לבעל בלבד.
כאשר נעשה הדבר שלא בפניו - מותר.
כאשר נעשה שינוי או היכר:
ביד שמאל - בתלמוד הוזכר שאשתו של שמואל הגישה לו כוס יין ביד שמאל.
להניח במקום רחוק - כאשר אינה מניחה את המשקה או המאכל סמוך אליו במקום הרגיל, מותר.
סוגי ההרחקות ודיניהם > שלוש מלאכות שאישה עושה לבעלה > מזיגת הכוס > שילוח כוס יין

מלבד איסור מזיגת הכוס, ישנו איסור נוסף על הבעל לשלוח לאשתו כוס יין, אפילו הוא כוס של מצווה כגון של קידוש וכדומה. בהרחקה זו לא מועיל שינוי בהגשה, ואפילו שלא בפניה כל זמן שיודעת שנשלח מבעלה. אמנם יכול להניח הכוס ותיקח בעצמה. כאמור איסור זה הוא רק על הבעל, אך האישה מותרת לשלוח לאיש כוס יין.
סוגי ההרחקות ודיניהם > שלוש מלאכות שאישה עושה לבעלה > הצעת המיטה

נאסר על האישה או על הבעל להציע את המיטה לבן הזוג, מאחר שהדבר יכול גרום ל'הרגל דבר' היינו לגרור לתשמיש, שאסור עליהם בזמן נידותה.
מקרים בהן אין איסור זה:
שלא בפניו - מותר להציע את המיטה כאשר אין הבעל או האישה רואים, אף אם לאחר מכן ידעו שהדבר נעשה על ידם.
פעולות שיש בהן טורח - רק פעולות שהן של חיבה נאסרו, אך פעולות שיש בהם טורח כגון בהזזת המיטה או סידור המזרן, מותר.
סוגי ההרחקות ודיניהם > שלוש מלאכות שאישה עושה לבעלה > רחיצת פניו ידיו ורגליו

נאסר על האיש או האישה לרחוץ את פניו ידיו ורגליו של הבן זוג, בראשונים מבואר שאיסור זה כולל שפיכת מים על ידיו ורגליו או להביא לפניו כלי עם מים לצורך רחיצה, שהרי נגיעה אסורה אף ללא רחיצה.
סוגי ההרחקות ודיניהם > שכיבה וישיבה על מיטתה

נאסר על האיש לשכב או לשבת על מיטתה אפילו שאין אשתו רואה.
אמנם לאישה אסור לשכב על מיטתו רק בפני בעלה, אך לשבת על מיטתו מותר אפילו בפניו.
סוגי ההרחקות ודיניהם > שכיבה וישיבה על מיטתה > מקור האיסור

איסור זה לא נזכר בתלמוד, אך בראשונים למדו כן מק"ו מאיסור הצעת המיטה שגורם הרהור, וודאי שישיבה או שכיבה על מיטת האישה יגרום הרהור.
סוגי ההרחקות ודיניהם > שכיבה על מיטה אחת

בתלמוד הסתפקו מהו לישן איש ואישה על בזמן נידותה על מיטה אחת. למסקנת הסוגיה הדבר אסור אפילו שניהם לבושים בבגדיהם.
בזמן שהאישה אינה במיטתה מותר לאיש לשכב על מיטתו אף כשהיא מחוברת למיטתה.
לדעת הרמ"א שכשם שאסור לישן במיטה אחת, כמו כן נאסר לישון כשהמיטות נוגעות זו בזו. לא נתבאר בפוסקים האם יש מרחק מסוים שצריך להפריד, ומעיקר הדין נראה שדי בכך שהמיטות אינן נוגעות. ויש שכתבו שיש צורך להרחיק כמרחק הושטת יד. בתקנה שנעשתה בעיר לבוב תיקנו שהמרחק בין המיטות יהיה לפחות אמה (60 ס"מ).
המנהג היום הוא שלכל אחד מבני הזוג מיטה משלו (מיטה יהודית), כך שניתן להרחיקן כשהאישה נידה.
איסורים נוספים > ייחוד

על אף שישנו איסור ייחוד עם כל העריות, מכל מקום באשתו נידה דרשו בתלמוד להתיר ייחוד:
והיינו דאמר ליה ההוא מינא לרב כהנא אמריתו נדה שרי לייחודי בהדי גברא אפשר אש בנעורת ואינה מהבהבת אמר ליה התורה העידה עלינו סוגה בשושנים שאפילו כסוגה בשושנים לא יפרצו בהן פרצות
בטעם הדבר שלא נאסר ייחוד בנידה מהתורה, אף שהיא אסורה לו כעת בביאה, כתבו התוספות, שלא נאסר ייחוד אלא רק בערווה שאסורה לו לעולם ואין היתר לאיסורה, אבל בנידה מאחר שהיא תהיה מותרת לו לאחר זמן אינה אסורה בייחוד.
על אף שמדאורייתא לא נאסר ייחוד, תהו הראשונים מדוע חז"ל לא מצאו לנכון לאסור ייחוד כשם שאסרו את שאר ההרחקות. יש שכתבו שחז"ל העדיפו לא לאסור יחוד של איש עם אשתו, ובמקום זאת העדיפו לתקן ולחייב 'דיני הרחקות', דבר שיזכיר להם כל העת שהם אסורים בביאה.
אמנם מבואר בבגמרא, שכל ההיתר להתייחד עם אשתו כשהיא נידה, הוא רק במקרה שכבר קיימו יחסי אישות פעם אחת, אבל במקרה שעדיין לא בעל אותה כלל, אסורים בייחוד מאחר שיצרו תוקפו.
איסורים נוספים > הסתכלות ושמיעת קול

רבים מהראשונים אוסרים להסתכל באיברים מוצנעים שבגוף האישה שבדרך כלל מכוסים בבגדים, בשעה שהיא נידה. אמנם באבריה המגולים מותר, על אף שנהנה בראייתה. יש אחרונים שסוברים שההגדרה של מקומות המכוסים היא כמו בדיני צניעות הכלליים, ולכן האישה צריכה להתלבש בביתה בעת שהיא נידה כמו שהיא מתלבשת ברשות הרבים, כולל כיסוי השיער. ויש אחרונים שסוברים שרק איברים שהיא רגילה לכסות בביתה בימי טהרתה אסורים בהסתכלות, אבל איברים שהיא רגילה לגלות בעת שהיא בביתה בימי טהרתה - מותר לה לגלות גם כשהיא נידה, ולכן אינה צריכה לכסות שיערה וכדומה, כל אישה כפי הרגלה.
יש מהאחרונים שכתבו שאין לשמוע קול זמר של אשתו בזמן שהיא נידה. ויש מקילים, כי האדם רגיל בזמר אשתו, ואין זה בכלל מקומות המכוסים.
איסורים נוספים > לבישת בגדים מיוחדים

בראשונים כתבו להוכיח מהתלמוד שבזמנם נהגו שאישה נידה תלבש בגדים שיהיו מיוחדים רק לימי נידותה, על מנת שהבעל יזכור כל העת שהיא נידה ואסורה בביאה. לדעת הט"ז די בלבישת בגד אחד שמיוחד לימי נידותה.
כיום רבים אינם נוהגים לייחד בגדים לימי נידות, וכתבו בפוסקים שיש להם על מה לסמוך.
לקריאה נוספת

מראה כהן, תשנ"ו, יצחק מרדכי רובין
הערך "הרחקות מאשתו נדה", באתר ויקישיבה
הערות שוליים

↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות איסורי ביאה, פרק כ"א, הלכה א'.
↑  השגות על ספר המצוות, מצווה שנג.
↑  ספר החינוך, מצווה קפ"ח.
↑  שולחן ערוך יורה דעה קצה – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  דרכי תשובה.
↑  מראה כהן ה יג.
↑  תורת הבית הקצר.
↑  הרב מרדכי אליהו, דרכי טהרה פרק ה
↑  הרב אליעזר מלמד, פניני הלכה טהרת המשפחה ג,ז
↑  הרב עובדיה יוסף, טהרת הבית ב,צא הערה 8
↑  ש"ך קצה ג.
↑  הרב אליעזר וולדינברג, צי"א יב,נח
↑  ב"ח.
↑  שו"ת התשב"ץ, מובא בפתחי תשובה קצ"ה ג, בתשב"ץ הזכיר בדבריו שטעם ההיתר הוא משום ש'החי נושא את עצמו', ובאחרונים האריכו בביאור כוונתו.
↑  מראה כהן ה ח.
↑  יש שכתבו שבמקרה זה לא מועיל לעשות הכיר ושינוי, עיין ספר סדרי טהרה.
↑  כתובות סא א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  אמנם יש מהראשונים שנקטו שכל האיסור הוא האישה היא זו שמזגה את הכוס, וכעת מוסרת לו אותה, אך אין איסור במזיגת הכוס או בהגשת הכוס לחוד.
↑  הרב עובדיה יוסף, חלק ב עמוד קנד
↑  הרב מרדכי אליהו, דרכי טהרה ה,ז
↑  קובץ בית ועד לחכמים תרפ"ח 'הנה אף שכל ישראל בחזקת כשרים, אמנם מסיבת המלחמה נפרצו הרבה פרצות בחומת דת תוה"ק והוקלו הרבה דברים בעיני ההמון, מחמת שעל ידי המלחמה נכשלו בהם הרבה פעמים וכמאמר רז"ל עבר ושנה נעשה לו כהיתר, וכן עתה שהרחיב השי"ת לנו ונתן לנו מנוחה צריכים אנו לתת לב לתקן כל הפרצות ולעשות גדרים ומשמרת למשמרת', ואחר כך באו שם י"ז תקנות בעניינים שונים, ובאות ה' כתבו וז"ל: צריך הרב להוכיח ולהודיע, שיש איסור גדול בקרבות המטות זה לזה הנהוג בעוה"ר, וזה מביא לידי מכשול גדול, ולכל הפחות להרחיק אמה אחת ביניהם.
↑  על פי התלמוד במסכת תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף כ', עמוד א'.
↑  הרב ניסים קרליץ, חוט שני קצה, ט
↑  הרב משה פיינשטיין, אג”מ יו”ד ב, עה
↑  ג – הסתכלות ושירה – פניני הלכה
↑  שו"ת אגרות משה יו"ד ח"ב עה.
↑  פרדס רימונים, סימן קצה, משב"ז סוף אות ח. וכן פסק הרב עובדיה יוסף בספרו טהרת הבית
↑  הרב אברהם שיף, תועפות רא"ם סימן כו אות קל
↑  ט"ז שולחן ערוך יורה דעה א כב.
↑  ראו שיעורי טהרה, רבי מרדכי גרוס, פרק ז, עמ' קפח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554971305171
חואנג שיאנפאן

| --- | --- |

黃現璠
 לידה:  13 בנובמבר 1899 Fusui County, הרפובליקה העממית של סין 
 פטירה:  18 בינואר 1982 (בגיל 82) גווילין, הרפובליקה העממית של סין 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הנורמלית של בייג'ינג, אוניברסיטת טוקיו 
 מוסדות:  אוניברסיטת סון יאט-סן 
 זרם:  החדיש היסטוריה
 תחומי עניין:  אנתרופולוגיה, היסטוריה, אתנולוגיה, בלשנות
 עיסוק:  אנתרופולוג, מחנך, מרצה באוניברסיטה, פולקלוריסט, היסטוריון, אתנולוג, פוליטיקאי 
 הושפע מ:  גו תינגלין (顧亭林) ג'אנג בינגלין (章炳麟)
 השפיע על:  פיי שיאותונג (費孝通 )
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין, שושלת צ'ינג 
 יצירות ידועות:  General History of the Zhuang 
 בן או בת זוג:  Liu Lihua 
 
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
חואנג שיאנפאן (במנדרינית תקנית: 黄现璠, בפין-יין: Huáng Xiànfán;‏ 13 בנובמבר 1899 – 18 בינואר 1982) היה היסטוריון, חוקר תרבות, אנתרופולוג, אתנולוג ובלשן סיני. בתחומי ההיסטוריה והתרבות שיאנפאן התמקד בחקר ילִידי הג'ואנג ומכונה "אבי ההיסטוריה של ג'ואנג".
ביוגרפיה

חואנג שיאנפאן נולד למשפחת איכרים סינית בכפר פוסוי, כיום במחוז גואנגשי הדרומי. סיים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה בקולג' בנאן-נינג. ב-1926, החל ללמוד באוניברסיטה בבייג'ינג, כתלמידו של חן יואן, ובהמשך קיבל מאסטר בהיסטוריה בשנת 1935.
לאחר מכן עבר חואנג ליפן, שם למד באוניברסיטת טוקיו. לאחר פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה ב-1937, הוא חזר לסין, והרצה באוניברסיטה גואנגשי, בה מונה לפרופסור חבר להיסטוריה ולאחר מכן ראש המחלקה לספרות. ב-1941 התמנה כפרופסור להיסטוריה סינית באוניברסיטת סון יאט-סן בגואנגדונג. בשנים 1953–1982 היה פרופסור לתולדות סין באוניברסיטה גואנגשי. במהלך השנים פרסם חואנג עשרות מאמרים וספרים ונחשב למומחה החשוב ביותר לנושא ההיסטוריה הסינית ואנתרופולוגיה. בשנות חייו המאוחרות יותר עסק בג'ואנג ופרסם מספר ספרים ומאמרים בנושא. חואנג הלך לעולמו בגואנגשי בגיל 83 ונקבר בחלקת הקבר הממשלתית בבית הקברות של נַאנִּינְג בגואנגשי.
וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה

וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה (13 בנובמבר 1493 – 7 במרץ 1550) היה דוכס בוואריה בין השנים 1508–1550.