הרמה הסייסמית של העיר ניו יורק וסביבתה
התוכנית להפחתת סיכונים (סייסמיים) בניו יורק > הנחות יסוד ונתונים

הנחת היסוד של התכנית היא, שהגם ש"הסבירות שתתרחש רעידת אדמה חזקה היא בינונית, הסיכון ממנה הוא מוגבר, בגלל צפיפות האוכלוסין של ניו יורק, קנה המידה של הסביבה הבנויה, התלות ההדדית של מערכות התשתית הקריטיות שלה, גיל התשתית שלה, ושיעור המבנים הגבוה שנבנו לפני שהוראות התכנון הסייסמי אומצו בתקני הבנייה של העיר בשנת 1995.
התכנית לוקחת בחשבון שהמפות האחרונות של המכון הגאולוגי של ארצות הברית ה-USGS, שפורסמו בשנת 2023, מראות שיש סיכוי של 5 עד 25 אחוז לרעידת אדמה קלה או מזיקה שתתרחש באזור ניו יורק במשך תקופה של 100 שנים. עוד לוקחת בחשבון התכנית משתנה משמעותי שעלול לתרום להגברת תאוצות הקרקע באזורים שונים של העיר, מכיוון שהם יושבים על אדמת מילוי. לפי התכנית, מאות שנים, שטחים נרחבים בעיר ניו יורק מולאו כדי לכסות משקעים רכים וביצות, על מנת ליצור מרחב חדש לפיתוח ובנייה. לדוגמה: צ'יינה טאון של מנהטן של ימינו נמצאת על אדמה שנוצרה על ידי מילוי של בריכה גדולה; אתר פארק הירידים העולמי בפלשינג, קווינס, נבנה על מזבלה של אפר; ונמל התעופה JFK על החוף הדרומי של ברוקלין נבנה על גבי מילוי חול הידראולי. אזורים אלה דומים לאזור המרינה בסן פרנסיסקו, שספג נזק רב ברעידת האדמה של לומה פריאטה ב-1989, בגלל הגברה של גלים סיסמיים על ידי חומר המילוי ששימש לייבוש קטע הים שם לצורך בניית המרינה. תופעה זו מוכרת כ-תגובת אתר סייסמית, והיא גרמה בעבר להרס רב של מבנים רבים באזורים שהיו מרוחקים מאד ממוקד רעידת האדמה. למשל, בבירת מקסיקו בעת רעידת האדמה במקסיקו סיטי בשנת 1985, שהייתה מרוחקת כ־400 קילומטרים ממוקד רעידת האדמה. הגברת תאוצות הקרקע במקרים כאלה, יכולה להגיע ל-פי 50 ביחס לתאוצות הקרקע שצפויות היו להתרחש באתר, על פי המרחק בלבד.
התכנית מתייחסת לרעידת האדמה שהתרחשה ב-10 באוגוסט 1884 ומוזכרת לעיל. מוקדהּ היה קרוב לעיר, בנקודה כלשהי בין ברוקלין לסנדי הוק, ניו ג'רזי, שבמפרץ ניו יורק התחתון. "בהתבסס על דיווחים עכשוויים על נזקיה, מדענים מעריכים היום (כך כתוב בתוכנית), שזו הייתה רעידת אדמה במגניטודה 5.2, ולמרות שנחשב מתון לפי קנה המידה של היום, הרעידה הזו הורגשה מווירג'יניה ועד מיין, והֵזיקה לארובות ולבנייני לְבֵנים בניו ג'רזי ובניו יורק. בהתחשב בכמות הבנייה והפיתוח לאורך נהר ההדסון ובניו יורק מאז 1884, אם רעידת אדמה באותה מגניטודה תתרחש היום, כמות הנזק לאנשים ולרכוש תהיה גדולה בהרבה. זאת בהתחשב גם בעובדה ההיסטורית, שצ'יינה טאון, פארק הירידים העולמי בפלשינג ונמל התעופה JFK המוזכרים לעיל, לא היו קיימים עדיין על תשתית המילוי המלאכותי דהיום.
נכון לשנת 2019, בברוקלין יש את המספר הגדול ביותר של בנייני לבנים מסורתיים שאינם מחוזקים (165,661), ואחריהם קווינס (108,694), הברונקס (49,734), מנהטן (29,766) וסטטן איילנד (7,041). בין אלה קיימים למעלה מ-100,000 מבני לבנים רב-משפחתיים, ללא חיזוק בעיר ניו יורק כולה, רובם נבנו בין אמצע המאה ה-19 לשנת 1930, כולם בגובה של בין שלוש לשבע קומות.
אם תתרחש רעידת אדמה בעיר ניו יורק, קיים סיכון שהשפעתה תפגע בתשתיות כגון תחבורה, חשמל ומערכות מים/שפכים. כחלק משיפורים שנעשו בעשורים האחרונים חלק מהתשתיות העיליות של העיר ניו יורק, כגון גשרים, הותאמו חלקית כדי לשפר את הביצועים הסיסמיים שלהם. עם זאת, הפגיעות הסיסמית של הרשת המורכבת של תשתיות מקושרות בעיר, נותרה גרועה וקיימת כאזור מדאיג, גם כאשר חלקים מהתשתית עוברים שינוי, שדרוג וחידוש. חלק ממערכות התשתית הקריטיות של ניו יורק פגיעות מכיוון שהזדקנו, ויש להן אתגרי תחזוקה ומחזור חיים. במהלך אירוע רעידת אדמה, תשתית שמתחתיה מי תהום, עלולה לסבול מתופעת התנזלות . זה עלול לגרום לכשל קרקעי בקנה מידה גדול, שפוגע ביסודות הבניינים ומשבש באופן מסיבי את השירותים התת-קרקעיים. אזורים עם מילוי מלאכותי פגיעים במיוחד להתנזלות, וכוללים את קווי החוף של לונג איילנד (ומסביב לשדה התעופה JFK), אזור הירידים העולמיים בפלשינג קווינס, באטרי פארק, וצ'יינה טאון במנהטן. אירוע סיסמי חזק בסמיכות לעיר עלול לגרום למבנים שנבנו על גבי קרקעות שיתנזלו לשקוע. נזק לתשתית תת-קרקעית מתרחש בדרך כלל בכל מקום, שבו צינורות וקווי תמסורת אחרים אינם מסוגלים לעמוד בתנועות דיפרנציאליות בקרקע. נזק לתשתית הקריטית הזו, עלול לגרום להשפעות משניות המהוות סיכון גדול עוד יותר לציבור - זיהום מים, שריפות ופיצוצים פתאומיים וחזקים.