stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל ירושלמי
פילנתרופיה וניהול תרבות

בשנת 1980 הצטרף ירושלמי לקבוצת יוצרים, שחקנים ובמאים בראשותם של עודד קוטלר ונועה צ'לטון שהקימו את המרכז התיאטרוני בנווה צדק. יעודו של המרכז היה להקים את ה"אוף ברודוויי" הראשון בישראל, תיאטרון שוליים, פרינג', ששם לעצמו למטרה להביא לקהלים הרבים והשונים את המושג תיאטרון חברתי. בשנים 1983–1989 היה יו"ר הוועד המנהל קבוצת התיאטרון נווה צדק. על חורבות בית הספר הראשון לבנות בשכונת נווה צדק, בניין שניטש ונעזב בתחילת שנות החמישים של המאה הקודמת והיה מקום מושבם של נרקומנים וחסרי בית, הקימה ושיפצה משפחת ירושלמי בתחילת שנות התשעים אולם הצגות וחדרי חזרות. הבניין נקרא על שם הצנחן ירון ירושלמי, אחיו, שנהרג במלחמת ההתשה. .במשך השנים, שיפצה משפחת ירושלמי את הבניין והאולם מספר פעמים. החל משנת 1993 ועד שנת 2016 שימשו האולם וחדרי החזרות את תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער בפעילותו השוטפת.
פילנתרופיה וניהול תרבות > תיאטרון אורנה פורת

תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער הוקם ב-1970 על ידי השחקנית אורנה פורת בשיתוף עם שר החינוך יגאל אלון במטרה לקרב את הילדים והנוער לעולם התרבות והתיאטרון. בראשית שנות ה-90 פשט התיאטרון את הרגל וסגר את שעריו. ירושלמי צורף להנהלה ציבורית חדשה אשר מטרתה הייתה לשקם ולהקים את התיאטרון. ב-1995 נבחר ירושלמי לכהן כיו"ר ההנהלה הציבורית, ובתפקיד זה הוא מכהן עד היום (2023).
בתקופה כהונת ירושלמי בתפקיד, עבר עולם התיאטרון לילדים מהפך. תיאטרון אורנה פורת היה הראשון שהעביר את הצגות הילדים מאולמי התעמלות להיכלי תרבות עם תפאורה, תאורה ועולם תיאטרוני מלא. התיאטרון גדל במשך השנים ומקיים סדנאות ומפעל מנויים. התיאטרון מעלה מדי שנה כ-3000 הצגות, וזכה בפרסים להצגות ילדים.
ירושלמי ומשפחתו תורמים מדי שנה לקיומם של שני פסטיבלים גדולים שהפכו למסורת בפורים ובסוכות, על שם הצנחן ירון ירושלמי. כמו כן הם תורמים מדי שנה מלגות לעידוד יוצרים צעירים.
תפקידים בתחום התרבות

במהלך השנים כיהן ירושלמי, בין השאר, בתפקידים הבאים:
1990–2000 חבר הוועד הפועל רשת אורט
1990 ואילך - חבר בהנהלה הציבורית מרכז סוזן דלל
1993 ואילך - יו"ר ההנהלה הציבורית תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער
1995 ואילך - מ"מ יו"ר קרן תל אביב לפיתוח
1995 ואילך - יו"ר הוועדה לאמנות אחרת במשכן לאמנויות הבמה תל אביב
1995 ואילך - יו"ר ועדת הכספים בקרן המשאלות של גילה אלמגור
1995–2010 - יו"ר המועצה הציבורית המרכז האתני תאטרון מחול ענבל
1996–2015 יו"ר ועדת הכספים סינמטק תל אביב
2008–2012 יו"ר ועדת התרבות ב"שותפות תל אביב לוס אנג'לס"
2003–2015 - יו"ר ועדת הכספים במשכן לאמנויות הבמה תל אביב
יו"ר "בית צבי" ברמת גן
חבר המועצה הציבורית של להקת בת שבע.
הוקרה

בשנת 2018 זכה ירושלמי בתואר יקיר העיר תל אביב.
בשנת 2022 זכה ירושלמי בפרס מפעל חיים של איגוד אמני ישראל – אמ"י.
פעילות ציבורית

ב-2007 זכה בפרס מפעל חיים בטקס פרסי הבמה לילדים ונוער, על פועלו למען קידום נושאי תרבות בכלל ותרבות לילדים בפרט.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  עירית תל-אביב, יקירי העיר תל-אביב-יפו תשע"ח 2018
1 2 3 4   מיקי ירושלמי מקבל פרס מפעל חיים מטעם א.מ.י - איגוד אמני ישראל, סרטון בערוץ "תיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער", באתר יוטיוב (אורך: 06:42)
1 2 3 4 5  תמי פרנפס, מיכאל(מיקי) ירושלמי ביוגרפיה, ‏4.4.2023
1 2  קורות החיים של ירון ירושלמי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
↑  ירושלמי – מחברים קצוות
↑  צבי זרחיה, בן זוגה של לימור לבנת תורם לשלי יחימוביץ', באתר TheMarker‏, 12 ביוני 2011
↑  נורית דברת, ‏לימור לבנת טורקת את הדלת בראיון פרישה זועם, באתר גלובס, 3 ביוני 2015
↑   מיקי ירושלמי וחנה לויט | אנחנו יוצרים תיאטרון ילדים, סרטון בערוץ "תיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער", באתר יוטיוב (אורך: 02:05)
↑  רדיו מהות החיים, לקראת פסטיבל ירון ירושלמי ה-9, ‏6.10.2014
1 2  שרת התרבות והספורט, הגב' לימור לבנת –חוות דעת בעניין חשש לניגוד עניינים, משרד המשפטים
↑  וועד המנהל ומועצת הקרן, ‏2021
↑  מערכת עכבר און-ליין, פרס מפעל חיים לישראל גוריון, באתר עכבר העיר
ליגת המשנה השוודית

| --- | --- |

 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל השוודית
 מדינות:  שוודיה שוודיה
 קבוצות:  16
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־25 שנים)
 אלופה נוכחית:  דגרפורס (2024)
 מפעל גבוה:  אָלְסְוֵנְסְקָאן
 מפעל מקביל:  הגביע השוודי
 מפעל נמוך:  הליגה השלישית
 http://www.superettan.se
סוּפֵּרֵטָאן (בשוודית: Superettan), היא ליגת המשנה בכדורגל בשוודיה. הליגה נוסדה כליגת-משנה בשנת 2000, ולפני הקמתה היו הליגות דיוויז'ון 2 (1928–1986) ודיוויז'ון 1 (1987–1999) ליגות-המשנה בשוודיה. על ארגון הליגה אחרית התאחדות הכדורגל השוודית.
מהלך העונה

הסופרטאן מכילה 16 קבוצות מכל רחבי שוודיה. במהלך העונה (שלא כבשאר אירופה, מתחילה בחודש אפריל ונגמרת באוקטובר) נפגשת כל קבוצה פעמיים עם כל אחת מהיריבות שלה, פעם בבית ובפעם בחוץ, בסך הכל 30 משחקים. בסיום העונה, שתי הקבוצות שסיימו בשני המקומות הראשונים עולות לליגה הבכירה, כאשר הקבוצה שבמקום השלישי משחקת במשחקי פלייאוף כנגד השלישית לפני אחרונה בליגה הבכירה על הזכות לשחק בשנה שאחרי בליגת העל השוודית (מלבד בשנת 2007, אז שתי הקבוצות, השלישית הטובה ביותר בליגת המשנה והשלישית הגרועה ביותר בליגת העל "עלו אוטומטית" לליגת העל, זאת מאחר שהיא הורחבה מ-14 ל-16 קבוצות).
קבורת איברים

קבורת איברים הוא נידון הלכתי בדין חיוב קבורת איברי האדם שנפרדו מגופו. לדעת רוב הפוסקים אין חיוב הלכתי לקבור את איברי האדם שנפרדו ממנו בחייו, אך נהוג לקבור אותם כדי להציל את הכהנים שלא ייטמאו מהאיברים. איברים שהופרדו מהמת לאחר מותו, חייבים בקבורה כמו המת עצמו.
איברי המת

קבורת המת היא מצווה שעל פיה חובה לקבור מתים בקרקע. יסוד המצווה הוא מהתורה. איברי המת שהופרדו ממנו לאחר מותו, אף אותם יש לקבור עם המת עצמו.
איברי החי

איברים שהופרדו מאדם בחייו, נחלקו אחרונים בדינו: יש סוברים שיש חובה לקבור אותם, וכן גם בשר שהופרד מאדם בחייו,
אך רוב האחרונים סוברים שמעיקר הדין אין חיוב קבורה בשום איבר שנחתך מן החי, אלא שנהגו לקבור את האיברים כדי להציל את הכהנים שלא ייטמאו מהאיברים, ועל פי מנהג זה, כל עוד לא נקבר האיבר, יש לשים אותו בחדר מיוחד שאין הכהנים נכנסים אליו, לפי שאיבר מן החי מטמא
ויש מי שכתבו לחלק בין איברים שיש בהם בשר גידים ועצמות, שחייבים בקבורה, משום שיש בהם טומאת איבר מן החי; לבין איברים שאין בהם עצמות, או שחסר מעט מהעצם, שאין צריך לקבור אותם (אלא מחמת המנהג).
איברי החי > שליה

שליה, נחלקו בה אחרונים לעניין קבורתה:
יש שכתבו שנכון לקבור אותה, ויש מי שכתב שאין זה חיוב מן הדין, אלא הנהגה טובה וסגולה לאריכות ימים.
יש מי שכתב ששק שפיר ושליה כשאין בהם עדיין צורת ולד, אין צריך לקבור אותם.
יש מי שכתב שאם היא שליה מהפלה, חייבת היא בקבורה כמו נפל, וייתכן שגם אסורה בהנאה, ואין להשתמש בה לצרכים תעשייתיים.
יש מי שכתב שלא ראה שנוהגים לקבור שליה כלל.
איברי החי > רקמה ניתוחית

בניתוחים (או פרוצדורות רפואיות פולשניות אחרות) להסרת רקמות, מוסרות רקמות חולות, מעוותות או ממאירות. במהלך הניתוח כורתים את הרקמה החולנית עם שוליים בריאים, ושולחים את הרקמה לאבחנה פתולוגית. לצורך האבחון הנחוץ לחולה, יש צורך בכמות קטנה של הרקמה. האבחון נעשה על דגימות של רקמות טריות, או על דגימות של רקמות המקובעות בבלוקים של פרפין, או על דגימות המקובעות על זכוכיות-נושא, אשר לעיתים עוברות צביעות מיוחדות לאיתור מחלות מיוחדות ומוגדרות. חומר זה חייב להישמר למקרה שיהא צורך באבחון חוזר אם תתגלינה עובדות חדשות, או להשוואה אם בעתיד יחזור התהליך הפתולוגי וכיוצא באלו.
מרבית הרקמות הנלקחות במהלך ניתוח מוסכם ומאושר[דרושה הבהרה], הן עודפי רקמות כירורגיות, שיש צורך להסיר אותן על פי ההוראה הרפואית, ואשר אינן נחוצות לצורכי אבחון וטיפול בחולה. בישראל, עודפי רקמות כאלו נקברים בהתאם לתקנות משרד הבריאות.
מבחינת ההלכה אין מניעה לשמר דגימות קטנות מרקמות שנכרתו מגופו של חולה לצורכי מחקר, הוראה, או בקרת איכות, גם ללא הסכמתו המפורשת של החולה, ובתנאי שמדובר בדגימה שהיא פחותה מכזית, והחיסיון רפואי כלפי החולה נשמר בלא שנפגעת האנונימיות שלו, לפי שטעם קבורת איברים הוא רק כדי להציל את הכהנים מטומאה, דבר שאינו שייך בדגימת רקמה (שהיא אינה בשר, גידים או עצמות), ובפרט אם היא בשיעור של פחות מכזית.
איברי המת שהופרדו ממנו בחייו

איברים שנכרתו מאדם בחייו, נהגו לקבור אותם עמו לאחר מותו, ויש בזה נחת רוח לנפטר שנקברים עמו כל חלקי גופו. יש מי שכתב שאף מותר לשם כך לפתוח את הקבר - עד מקום הלבנים שלמעלה מגוף הנפטר, ולהניח שם את אותו האיבר, עם בקשת המחילה מהנפטר בעת פתיחת הקבר.
ראו גם

קבורה
תרומת איברים
אברהם אבוקרט

אברהם אבוקרט (נולד ב-14 בפברואר 1960) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק במכבי חיפה בעמדת הקשר האחורי.
קריירה

אבוקרט נולד בשכונת ואדי סאליב בחיפה, ארבע שנים אחרי שהוריו עלו מרוקו. בהיותו בן 9 התגלה אבוקרט על ידי צייד כישרונות של מחלקת הנוער של מכבי חיפה, והצטרף לקבוצת הילדים של המועדון. הוא התקדם בהמשך גם לקבוצת הנערים ולקבוצת הנוער. בצעירותו שיחק אבוקרט בעמדת הקשר ההתקפי, והבקיע שערים רבים.
ב-1 בינואר 1977 ערך אבוקרט את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה במשחק מול הפועל עכו, בטרם מלאו לו 17, תחת המאמן שמעון שנהר שהיה גם מאמנו בקבוצת הנערים. עם זאת, בהמשך העונה הוחלף שנהר בידי אלי פוקס, שלא שיתף את אבוקרט הצעיר והעדיף להסתמך על השחקנים הוותיקים בקבוצה. מכבי חיפה ירדה באותה עונה לליגת המשנה, ונשארה בה למשך ארבע עונות. לאחר מספר עונות בהן מיעט לקבל דקות משחק החל אבוקרט להשתלב בקביעות בקבוצה הבוגרת בעונת 1980/1981, וסייע לה להעפיל בחזרה לליגה הבכירה, תוך שהוא משחק לרוב כקשר אחורי.
תחת המאמן ג'ק מנסל שיחק אבוקרט לרוב כקיצוני, אך שלמה שרף, שהגיע לאמן את מכבי חיפה ב-1983, החזיר אותו לעמדתו כקשר אחורי. בעונת 1983/1984 הוא סייע לקבוצה לזכות באליפות ישראל הראשונה בתולדותיה, ואף נבחר על ידי שרף לשחקן העונה של המועדון, יחד עם איתן אהרוני. הוא זכה עם הקבוצה באליפויות נוספות ב-1985 ו-1989, ובעונת 1990/1991 זכה עם עמה בדאבל הראשון בתולדותיה. בשנים אלו הוא הפגין יעילות רבה בחוליית הקישור, וארגן בהצטיינות את המשחק של קבוצתו.
בסך הכול שיחק אבוקרט ב-396 משחקים עבור מכבי חיפה, וכבש תשעה שערים. הוא החזיק בשיא ההופעות של מכבי חיפה במשחקי הליגה ובמשחקי גביע המדינה (63 הופעות), עד שלימים נשברו שיאים אלו על ידי אלון חרזי. הוא שיחק גם 14 פעמים במסגרת גביע האינטרטוטו.
לאחר פרישתו ממשחק ב-1993, החל אבוקרט לשמש כעוזר המאמן לגיורא שפיגל, והחזיק בתפקיד עד לעזיבתו של שפיגל, ב-1998 ומונה למאמנה של הפועל בית שאן, עד המחזור ה-10 של העונה. לאחר סיום דרכו בקבוצה הבוגרת החל אבוקרט לאמן את קבוצת הנשים של מכבי חיפה, ובהמשך אימן את קבוצות הנערים השונות של המועדון. בשנת 2012 מונה למאמן קבוצת הנוער של המועדון, ובעונתו הראשונה זכה עמה בדאבל.
חיים אישיים

אבוקרט מתגורר בשכונת קריית חיים, והוא אב לשתי בנות ובן. בנו, רן, היה כדורגלן גם הוא.
כיום הוא עובד בעיריית חיפה כמנהל של מספר אולמות ספורט בעיר.
תארים

כשחקן מכבי חיפה:
אליפויות: 1983/1984, 1984/1985, 1988/1989, 1990/1991
גביע המדינה: 1990/1991
כמאמן הנוער של מכבי חיפה:
אליפות: 2012/2013, 2013/2014
גביע: 2012/2013, 2013/2014
הערות שוליים

1 2 3  אשר גולדברג‏, "אי אפשר היה לשחק כדורגל. אנשי בית"ר עשו בלגן", באתר וואלה, 27 באפריל 2023
הילה להב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 במרץ 1985 (בת 39) זכרון יעקב, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
הילה להב (נולדה ב-2 במרץ 1985) היא משוררת ונגנית חלילית ישראלית.
ביוגרפיה

להב נולדה בזכרון יעקב. החלה לכתוב בגיל צעיר מאוד, ובגיל 18 פרסמה לראשונה משיריה בכתב העת מטעם בעריכת יצחק לאור, בו המשיכה לפרסם עד לסגירתו בשנת 2011. שיריה התפרסמו בהמשך גם בכתב העת הו!.
בשנת 2012 יצא לאור ספרה הראשון, "יחידה", במסגרת סדרת ריתמוס לשירה בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בשנת 2014 יצא לאור ספרה השני "עד הבֹקר", גם הוא בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר ערוך כפואמה בהשראת סיפור פילגש בגבעה, וזכה לשבחי המבקרים על מקוריותו ועוצמתו.
בשנת 2019 יצא לאור ספרה השלישי "גג עץ", אף הוא בסדרת ריתמוס לשירה.
הערות שוליים

↑   דוד 'ניאו' בוחבוט, "עד־הבֹּקֶר": שירה שמתכתבת עם סיפור פילגש בגבעה, באתר הארץ, 19 באפריל 2015
↑  אלי הירש, הילה להב, עד הבוקר, באתר אלי הירש קורא שירה, ‏פורסם במקור במדור הספרות של ידיעות אחרונות, מוסף 7 לילות ב-6 בפברואר 2015
↑  ורד זינגר, סוגת הלב העקור, באתר יקום תרבות, ‏7 במרץ 2015
↑  גג עץ, באתר הוצאת הקיבוץ המאוחד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298900205171  BnF: cb166432004 (data)  GND: 122099376X  ISNI: 0000 0003 6668 2772  LCCN: no2012039547  VIAF: 232868284   WorldCat (עם VIAF): 232868284
ילקוט הכזבים

| --- | --- |

עטיפת המהדורה המקורית; האיור מאת ז'אן דוד
 מידע כללי
 מאת:  דן בן אמוץ, חיים חפר 
 איורים:  ז'אן דוד 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  אוסף סיפורים קצרים 
 נושא:  פלמ"ח 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד 
 תאריך הוצאה:  1956
 מספר עמודים:  144 
 
ילקוט הכזבים הוא אוסף סיפורים שנערך על ידי דן בן אמוץ וחיים חפר ופורסם בשנת 1956 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
האוסף זכה להצלחה גדולה ונחשב לאחד ממייצגיה החשובים ביותר של תרבות הפלמ"ח.
על הספר

"ילקוט הכזבים" מבוסס על מדור בשם זה מאת חיים חפר דן ובן אמוץ, שהופיע במאי 1953 בכתב-העת "משא", ושהפך ב-1954 למוסף הספרותי של עיתון "למרחב".
הספר כולל 167 סיפורים, שנבחרו מתוך קרוב ל-400, אשר "הושמעו ליד המדורה ומעל ספלי קפה בחברת אנשי שם שלא כאן המקום להזכיר שמם". לבד מחפר ובן אמוץ, תרמו לילקוט גם חיים לבקוב שתואר כאלוף מספרי הכזבים בארץ, וכן שאול ביבר (תחת הכינוי "עופר"), ירוחם כהן, חיים זינגר, מוסה פינקל ואחרים.
בהקדמה מציין בן אמוץ את הקשר בין כזב וצ'יזבט (האחרון ננטש, כאשר "ותיקי ההסתדרות וכותבי מאמרים ראשיים, החלו פתאום להשתמש בו בפזרנות מדאיגה, בחוסר דייקנות ובהפקרות") ומסביר את ההבדל בין שקר, מתיחה וכזב: "שקר הוא כשאיש אינו יודע את האמת פרט למספר עצמו. מתיחה היא שכולם יודעים את האמת, פרט לקורבן המתיחה. כזב הוא כשכולם יודעים שהסיפור אינו אלא שקר ובכל-זאת מוכנים לחזור ולשמוע אותו שוב ושוב".
עיקר הספר עוסק בהווי הפלמ"ח ובישראל של שנות ה-40 של המאה ה-20. גיבוריו, בהם ג'ורי (חיים גורי), עבד (עובד מיכאלי), פלח ואבו ליש, מתאמנים, מתעמתים עם הבריטים והערבים, חיים בגרעינים, מחזרים אחר בחורות, מתחככים באושיות היישוב ומציקים זה לזה. עם זאת, חלק מהסיפורים עוסקים גם בצה"ל הצעיר.
הספר יצא לאור בפורמט קטן, כמעיין פנקס (18.5 על 10 ס"מ). כותרות הסיפורים השונים הודפסו בכתב רש"י. איוריו של ז'אן דוד, ששובצו בספר כויניטות, מתארים את חיי השטח והשדאות של הפלמ"ח, לצד דימויים אוריינטליסטים של עצי דקל, ערבי על חמור או שתייה קפה בפינג'אן.
המהדורה הראשונה של הספר נמכרה תוך כשבוע. ההדפסה השלישית, שיצאה באזור חודש מרץ 1956 מנתה 4,200 ספרים.. עד אוקטובר נמכרו 30,000 עותקים בשש הדפסות. בשנת 1975 הודפסה מהדורת הספר בפעם העשירית.
מהדורה שנייה של הספר ראתה אור בשת 1979 ובה נוספו 30 סיפורים נוספים. מהדורה שלישית ראתה אור בשנת 2009 בפורמט אלבומי ועם איורים מאת דני קרמן.
השפעה תרבותית

ילקוט הכזבים נחשב לאחד מתוצריו התרבותיים המובהקים של הפלמ"ח, מה גם ששני עורכי הספר שירתו בו. הספר מציג חלק ממה שכונה על ידי חיים גורי "תרבות המעגל", ישיבה סביב מדורה תוך שירה וחזרה אינסופית על אותם צ'יזבטים, כשאלו מתייחסים לחוויותיהם וליחסים ביניהם.
ציטוטים מהספר נכנסו לשיח הישראלי, ובהם "אתם נוער אתם? אתם חרא!" (אברהם שפירא ב-"נאום קצר"), "אני מתקלח פעם בחורף, אם צריך או לא צריך" ("כיתת המלוכלכים") ורבים נוספים.
בשירו של יהונתן גפן, "יכול להיות שזה נגמר", מוזכר ילקוט הכזבים כאחד מסמלי דור הפלמ"ח.
בשירו של דני סנדרסון, "היא חולה", מוזכר ילקוט הכזבים כאחד הניסיונות של החולה להתעודד.
גלריה

קופסאות שימורים (1956), איור מאת ז'אן דוד
ג'יפ (1956), איור מאת ז'אן דוד
קומזיץ (1956), איור מאת ז'אן דוד
הערות שוליים

↑  ראו: בשבע עיניים, על המשמר, 19 במאי 1953
↑  ילקוט הכזבים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956, עמ' 8
↑  ילקוט הכזבים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956, עמ' 137
↑  ילקוט הכזבים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956, עמ' 6
↑  ראו: דן וחיים, ילקט הכזבים - כרך ב', מעריב, 5 באוקטובר 1956
↑  ראו: "ילקוט הכזבים" נדפס בנגב, למרחב, 18 במרץ 1956
↑  ראו: דן וחיים, ילקט הכזבים - כרך ב', מעריב, 5 באוקטובר 1956
↑  מילים לשיר "יכול להיות שזה נגמר" של אריק איינשטיין, באתר שירונט
↑  מילים לשיר "היא חולה" של דני סנדרסון, באתר שירונט
יוסף ברוך אפשטיין

| --- | --- |
 לידה:  ה'תקנ"ב (בערך)
 פטירה:  ה'תרכ"ז
 רבותיו:  החוזה מלובלין, מנחם מנדל מרימנוב, רבי נפתלי צבי מרופשיץ, רבי צבי הירש מרימנוב, רבי מאיר מפרמישלאן ורבי יחזקאל מקוזמיר
 אב:  קלונימוס קלמן הלוי מקרקא
 אם:  למילכה ראדל
 צאצאים:  רבי קלונימוס קלמן
 
רבי יוסף ברוך הלוי אפשטיין מניישטאט (ה'תקנ"ב - י' באדר ה'תרכ"ז), היה אדמו"ר חסידי. מכונה "דער גוטער איד" (היהודי הטוב).
תולדות חייו

נולד לרבי קלונימוס קלמן הלוי מקרקא מחבר הספר "מאור ושמש", מחשובי אדמו"רי פולין ולמילכה ראדל. היה חסידו של אביו שלקחו עמו לרבותיו החוזה מלובלין ורבי מנחם מנדל מרימנוב. כמו כן נסע לרבי נפתלי צבי מרופשיץ, הסבא קדישא מראדושיץ, רבי צבי הירש מרימנוב, השרף ממוגלינצא, רבי מאיר מפרמישלאן, רבי יחזקאל מקוזמיר ורבי אלעזר מקוז'ניץ. אחרי ההסתלקות הצדיקים הנ"ל היה נוסע לרבי חיים מצאנז.
לאחר נישואיו החל לעסוק במסחר, אך בהמשך מונה לרבה של ניישטאט ("עיר חדש"), והחל לנהוג באדמו"רות. התפרסם בשל מנהגו להרבות באמירת תהילים, ונודע כבעל מופת ופועל ישועות. לאחר פטירת רבי ישכר בער מראדושיץ, פנו אליו חסידים רבים. הוא נהג לחלק קמיעות בהם מופיע שמו ושם אמו. בדרך כלל נהג לומר רק מדברי תורתו של אביו, והסתיר את כוחו בתורה. עם זאת זכה להערצתם של צדיקים שנודעו גם כגאונים בתורה מלבד צדקתם כמו הצמח צדק ורבי חיים מצאנז.
בנו רבי קלונימוס קלמן מילא את מקומו. חתניו היו רבי אליעזר הורוויץ נכדו של החוזה מלובלין ורבי משה אבא בער מליטוביסק. נכדו רבי חיים שמואל הורוויץ מחנטשין, היה מגדולי אדמו"רי פולין בתקופתו. בין צאצאיו, אדמו"רי חסידות אוז'רוב ורבי קלונימוס קלמיש שפירא מפיאסצנא.
בזבוז אירופי

| בזבוז אירופי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
משפחה:: פרושיים
סוג:: בזבוז
מין:: בזבוז אירופי
שם מדעי
 Serinus serinus ‏לינאוס, 1766
תחום תפוצה


בזבוז במרוקו.
Serinus serinus
בזבוז אירופי (שם מדעי: Serinus serinus) הוא מין ממשפחת הפרושיים. הבזבוז האירופי הוא הקטן מבין הפרושיים האירופיים והארץ ישראלים.
תיאור

מידות: אורך גופו של הבזבוז האירופי 11–13 ס"מ, אורך כנפו 6.6–7.3 ס"מ ומשקלו 8–11 גרם. גודל ביצתו 16 על 12 מ"מ ומשקלה בין 10 ל-14 גרם.
צבעו של הבזבוז האירופי ירקרק-אפרפר, והעכוז, שצבעו צהוב עז, נראה למרחוק. לזכר ראש וחזה בגוון צהוב, גב צהבהב-זיתני-מפוספס ובטן צהובה ששוליה מפוספסים בפספוס חום עדין. צבעיו, ובעיקר פס מעל לעין וקדמת הראש, נעשים בולטים יותר במהלך האביב כתוצאה משפשוף קצותיהן של הנוצות במהלך החורף. לנקבה גוונים צהובים-חומים וגחונה מחוספס.
אזור תפוצה

מוצאו של הבזבוז האירופי בצפון הים התיכון, וזה היה אזור התפוצה שלו עד 1800 בערך. מאז הוא התפשט וב-1960 הוא דגר גם ברוסיה ובדרום שוודיה.
הערות שוליים

↑  בזבוז אירופי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  "בזבוז אירופי" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 6 – "עופות", בעריכת עזי פז, הוצאת משרד הביטחון, 1986, עמ' 444
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531745305171  BnF: cb13506486j (data)  GND: 4157368-7  LCCN: sh85120253
שמעונה גינצבורג

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1947 (בת 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פילוסופיה של הביולוגיה 
 מקום מגורים:  קריית היובל 
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת אוקספורד 
 מוסדות:  האוניברסיטה הפתוחה 
 מספר צאצאים:  2 
 
שמעונה (מונצי) גינצבורג (באנגלית: Simona Ginsburg, נולדה ב-19 בספטמבר 1947) היא חוקרת בתחומי הנוירוביולוגיה והפילוסופיה של הביולוגיה ופרופסור חבר בגמלאות במחלקה למדעי הטבע והחיים באוניברסיטה הפתוחה.
ביוגרפיה

נולדה בניו יורק, ארצות הברית. הוריה חמדה ודוד גינצבורג, פרופסור לכימיה בטכניון וחתן פרס ישראל למדעים מדויקים (1972). סבה מצד אביה היה המשורר והסופר שמעון גינצבורג (שאֶחַיו היו המתרגם פסח גינזבורג והפרופסור למתמטיקה יקותיאל גינצבורג). לגינצבורג אחות אחת, יונינה אלסטר.
עלתה לארץ כתינוקת עם משפחתה בשנת 1948, לאחר שאביה הצטרף כחוקר למכון ויצמן למדע. המשפחה התגוררה ברחובות עד שעברה בשנת 1954 לחיפה בעקבות הזמנתו של אביה להקים פקולטה לכימיה בטכניון.
סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר הריאלי בחיפה. בשנת 1969 סיימה בהצטיינות תואר ראשון בכימיה בטכניון. בשנת 1974 סיימה תואר שלישי בפיזיולוגיה באוניברסיטת אוקספורד.
במקביל ללימודיה עבדה כמתרגלת בסומרוויל קולג', אוקספורד (אנ') וכמרצה בבייליול קולג'.
עם חזרתה לארץ, החלה לעבוד באוניברסיטה הפתוחה בשנת 1975. תחילה כמרצה בכירה ומשנת 1990 התמנתה לפרופסור חבר.
בשנת 1998 הקימה את התוכנית לתואר שני במחשבה הביולוגית באוניברסיטה הפתוחה ובשנים 1998–2013 עמדה בראש התוכנית. התוכנית משלבת בין ביולוגיה תאורטית, פילוסופיה של הביולוגיה, וביואתיקה.
בשנת 2013 פרשה לגמלאות, אך היא ממשיכה לחקור ולפרסם.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אלמנה. הייתה נשואה ליעל גבעון (1956–2023) עד למותה. להן שני ילדים: אביעד גבעון-סרנה ודפנה.
התגוררה שנים רבות בשכונת קטמון וכיום (2024) מתגוררת בשכונת קריית היובל בירושלים.
מחקר

תחומי מחקרה העיקריים של גינצבורג הם: ממברנות מלאכותיות, נוירוביולוגיה של סינפסות, תהליכים סטוכסטיים בפעילות של תעלות יונים, האבולוציה של מערכת העצבים בבעלי חיים, האבולוציה של התודעה, פילוסופיה של הביולוגיה. בעבודתה הניסיונית בנוירוביולוגיה חקרה את דרכי החדירה של יונים וחומרים שונים דרך ממברנות מלאכותיות וביולוגיות, ובהשפעת תהליכים אלה על העברת האותות החשמליים והכימיים בתאי עצב. במחקריה על אבולוציה של התודעה, שנעשו בשיתוף עם חוה יבלונקה מאוניברסיטת תל אביב, בנתה מסגרת תאורטית להבנת הבסיס הביולוגי לאבולוציה של התודעה הבסיסית בבעלי חיים ולהתפתחותן של תודעות נוספות לרבות תודעת האדם. הספר שכתבו גינצבורג ויבלונקה בשנת 2022 בנושא זה, צוין על ידי מבקרי כתב העת Nature כאחד מעשרת הספרים המדעיים המומלצים לקריאה ולעיון בקיץ 2024.
פרסומיה > ספר בעברית

שמעונה גינצבורג וחוה יבלונקה, מראה הנפש: התודעה בראי האבולוציה, תל אביב-יפו, ספרי עליית הגג, ראשון לציון, משכל-הוצאה לאור מייסודן של ידיעות אחרונות וספרי חמד, 2023
פרסומיה > ספרים באנגלית

Ginsburg, S. and Jablonka, E. (2019), The Evolution of the Sensitive Soul: Learning and the Origins of Consciousness, The MIT Press, Cambridge, MA.
Ginsburg, S. and Jablonka, E. (2022), Picturing the Mind: Consciousness through the Lens of Evolution, The MIT Press, Cambridge, MA.
פרסומיה > מאמרים נבחרים

גינצבורג פרסמה יותר מ-60 מאמרים מדעיים ופרקים בספרים ערוכים. להלן מבחר מהם:
פרסומיה > מאמרים נבחרים > בעברית

זוהר ברונפמן, שמעונה גינצבורג, חוה יבלונקה, המינים שעלינו לייחס להם תודעה, הזמן הזה − מגזין למחשבה פוליטית, תרבות ומדע  מבית מכון ון ליר בירושלים, 2018
חוה יבלונקה, שמעונה גינצבורג, ענת זליגובסקי, תוכים, תיקנים, תמנונים: האם הם מרגישים?, Frontiers for Young Minds, 2022
פרסומיה > מאמרים נבחרים > באנגלית

Ginsburg, S.; Rahamimoff, R. (1983). "Is extracellular calcium buffering involved in regulation of transmitter release at the  euromuscular junction?". Nature. 306: 62–64.
Birch, J.; Ginsburg, S.; Jablonca, E. (2020). "Unlimited associative learning and the origins of consciousness: A primer and some predictions". Biology and Philosophy. 35. doi:10.1007/s10539-020-09772-0.
Ginsburg, S.; Jablonca, E. (2020). "Consciousness as a mode of being". Journal of Consciousness Studies. 27(9-10): 148–162.
Bronfman, Z.; Ginsburg, S.; Jablonka, E. (2021). "When will robots be sentient?". Journal of Artificial Intelligence and Consciousness. 8(2): 183–203. doi:10.1142/S2705078521500168.
Jablonka, E.; Ginsburg, S. (2023). "Sentience as a System Property: Learning complexity and the evolution of consciousness". Biological Theory. 18: 191–196. doi:10.1007/s13752-022-00414-0.
פיתוח קורסים באוניברסיטה הפתוחה

גינצבורג פיתחה, בשיתוף עם עמיתיה לעבודה, קורסים רבים בתחומי מדעי הטבע והחיים באוניברסיטה הפתוחה. ביניהם:
אבינעם אדם ושמעונה גינצבורג, מבוא למדעי החיים, 1977/1984
גד פרוידנטל (מחבר) ושמעונה גינצבורג (עורכת), פילוסופיה של המדע, 1980
דוד גינצבורג ושמעונה גינצבורג, סימטריה בכימיה, 1984
שמעונה גינצבורג, סימטריה בביולוגיה, 1984
שמעונה גינצבורג, מערכת העצבים בחולייתנים, 1986
שמעונה גינצבורג, תאי עצב: מבוא לנוירוביולוגיה, 1988
שמעונה גינצבורג, תעלות יונים, 1990
שמעונה גינצבורג, שרה ויסנברג ורויטל לביא, מקראה: פיזיולוגיה של האדם, 1998
שמעונה גינצבורג, הקדמה לבעיית הגוף-והנפש, 1999
שמעונה גינצבורג, הקדמה לרפואה אלטרנטיבית במבט ביקורתי, 2001
שמעונה גינצבורג, הקדמה לניסויים בבעלי חיים, 2001
שמעונה גינצבורג, הקדמה למאזן האקולוגי ושמירת הסביבה, 2001
בנוסף היא הכינה וערכה, בין השנים 2002–2010, מקראות לעשרה קורסים בתואר השני במחשבה הביולוגית ועוד שלושה מדריכים לסטודנטים בתוכנית זו.
עיסוקים נוספים

גינצבורג היא חובבת בישול ויין. בסוף שנות השמונים כתבה מדור ביקורת מסעדות במוסף של עיתון הארץ.
הערות שוליים

↑  שם המשפחה גינצבורג (עם האות "צדי") מופיע לעיתים בכתובים גם כגינזבורג (עם האות "ז"). שמעונה גינצבורג מקפידה להדגיש כי גם היא וגם אביה, עמדו על כך ששם משפחתם בעברית ייכתב עם האות "צ".
↑  Harini Nagendra et al., Could crabs be conscious, can you beat hypochondria and more: top reads for summer, Nature, 22 July 2024
↑  מאמר זה תורגם והותאם מהמאמר באנגלית:Jablonka E, Ginsburg S and Zeligowski A (2022) Parrots, Cockroaches, Octopuses: Are They Conscious?. Front. Young Minds. doi: 10.3389/frym.2021.744555
↑  שמעונה גינצבורג, כיצד אכתוב עבודה סמינריונית במדעי החיים?, 2002. שמעונה גינצבורג, כיצד אכתוב עבודה מסכמת במחשבה הביולוגית?, 2004. שמעונה גינצבורג ועדו יצחקי, מקראה לעבודת שדה אינטגרטיבית, 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 20152501067910680702   WorldCat (עם VIAF): 20152501067910680702