stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוסיתא (אתר ארכאולוגי)
היסטוריה > התקופה הרומית

בשנת 63 לפנה"ס כבש המצביא הרומי פומפיוס את אזור סוריה ויהודה ובכך סיים את שלטון בית חשמונאי. סוסיתא נודעה בתקופה זו כאחת מהדקאפוליס (עשר הערים), עשר ערים יווניות באזור סוריה, ישראל ובעיקר ירדן של היום, שהתאפיינו בתרבותן ההלניסטית־רומית. בתקופה זו נהנתה סוסיתא מאוטונומיה יחסית, ואף הטביעה מטבעות מקומיים עם הטבעה של סוס לכבוד שם העיר.
סוסיתא הועברה על ידי הרומאים להורדוס בשנת 37 לפנה"ס, ולאחר מותו בשנת 4 לפנה"ס הועברה לפרובינקיה של סוריה. על פי יוספוס פלביוס הייתה סוסיתא עיר פגנית ונחשבה ליריבתה המושבעת של העיר היהודית טבריה שהוקמה בערך באותה תקופה (שנות ה־20 של המאה ה-1 לספירה). בעיר התגורר מיעוט יהודי ויוספוס פלביוס מספר שבתקופת המרד הגדול, רצחו תושבי העיר את תושביה היהודים וכן ידוע שיהודים מהעיר השתתפו בתקיפת העיר מגדל.
לאחר הכנעת היהודים במרד בר כוכבא בשנת 135 והפיכת יהודה לפרובינקיה פלשתינה, המשיכה פריחתה של העיר. סוסיתא תוכננה כעיר רומית אופיינית; רחובה הראשי, הדקומנוס מקסימוס, חוצה אותה מלוא אורכה ממזרח למערב ועמו מצטלבים רחובות קטנים בזווית ישרה - קרדינס. הרחוב הראשי היה רחוב עמודים, בדומה למרבית ערי המזרח הרומי. עמודי בזלת הכתירו משני צדיו, כאשר הכיכר העירונית (הפורום) במרכז העיר, עוטרה בעמודי גרניט שיובאו ממצרים. העיר הוקפה בחומות ובדרומה נבנה בסטיון (מערך הגנה מעובה עבור מכונות השיגור של המגינים), אך הביצורים חדלו לתפקד כבר במאה ה-2 לספירה כחלק מ"השלום הרומאי" ולאחר דיכוי המרד בגליל. מפעל הבנייה המרכזי במאה ה-1 לספירה היה בניית שתי אמות מים מקבילות שהובילו מים לעיר באורך כולל של כ-24 ק"מ, מאזור המפל השחור שבנחל אל על ברמת הגולן עד העיר.
מחוץ לחומותיה של העיר נבנה במאה ה-2 לספירה מתחם פולחני בחלקו הצפוני-מערבי של האוכף. המתחם כלל שער מבוא מפואר שהתנשא לגובה של כשישה וחצי מטרים, בית מרחץ ציבורי באורך של כ-70 מטרים ותיאטרון רומי, שרק מקצתו נחשף עד כה.
היסטוריה > התקופה הביזנטית

עם החלוקה מחדש של הקיסר דיוקלטיאנוס בתקופה הביזנטית, הפכה העיר לחלק מפרובינקיה פלשתינה סקונדה שכללה את הגליל ואת רמת הגולן. עם הפיכת הנצרות לדת הרשמית של הקיסרות, הפכה הפרובינקיה למוקד בניית כנסיות ומנזרים, ועולי רגל החלו להגיע לאזור.
אין עדויות על נוצרים בעיר לפני שנת 300 לספירה. מצבה פגאנית שהתגלתה ליד חומות העיר (לאדם בשם הרמס), מעידה על הופעה מאוחרת של הנצרות בעיר. בשנת 359 לספירה הפכה העיר למקום מושבו של הבישוף (יש עדות על בישוף בשם 'שמעון מסוסיתא' בכתבים הנוצריים) ויש עדות לפחות ל־7 כנסיות שהתקיימו בעיר בתקופה הביזנטית. ברעידת האדמה ב־363 לספירה חרבה העיר, וחלפו כעשרים שנה עד שנבנתה מחדש.
עם שקיעתה הכללית של האימפריה הביזנטית במאה ה־6, התחילה גם שקיעתה של סוסיתא.
היסטוריה > אזכורים בתלמוד של סוסיתא וסביבתה

בתלמוד הירושלמי נזכרת סוסיתא כעיר הפטורה מתרומות ומעשרות בשל היותה עיר נוכרית, והמשויכת לחבל ארץ המוזכר בשופטים, י"א, ג' בשם "ארץ טוב" (המחוז אליו ברח יפתח הגלעדי מפני אחיו). בנוסף, נזכרת סוסיתא כעיר של גויים ושל עבודה זרה:
שנַים שיצאו מעיר אחת שרובה גוים כגון הדא סוסיתא. אחד הכל מכירין אותו שהוא ישראל ואחד אין אדם מכירו (אבל) חבירו מכירו, מהו שיעשה כאחד מן השוק להעיד עליו?
סוסיתא גם מוזכרת בדברים "ר' אימי מל על פי נשים דאמרן שמשא הוות על סוסיתה". הדברים הוסברו על ידי הרב שמואל אריאל בכך שבטבריה השמש כבר לא נראית זמן רב לפני השקיעה בגלל ישיבתה בצל ההר, ועל כן את הקביעה שילד נולד ביום ולא בלילה נעשתה על פי עדות של נשים שהיו בלידה וראו את אור השמש על סוסיתא.
הן בתוספתא, הן בתלמוד הירושלמי והן בפסיפס כתובת רחוב נזכרות "העיירות האסורות" ב"תחום סוסיתה". הכוונה לעיירות, שבשל ריבוי תושביהן היהודים באותה עת, חויבו בקיום המצוות התלויות בארץ, למרות היותה של סוסיתה עיר נכרית.
בין עיירות אלה נמנות במקורות האמורים העיירות הבאות: נוב (שמה השתמר בשם "נאב", נוב של ימינו), חספייה (שמה השתמר בשם "ח'ספין", חיספין של ימינו), כפר יחרוב (שמו השתמר בשם "כפר חרב", כפר חרוב של ימינו), כפר צמח (ייתכן צמח של ימינו, שהשתמר בשם "סמח'"), עינוש (לפי הסברה שימור השם – "עין עוואניש" שלמרגלות מצפה אופיר), וכן עיון (ככל הנראה "ח'רבת עיון" שמעל חמת גדר).
היסטוריה > התקופה האיסלמית הקדומה

בית אומיה פלשו לפלשתינה במאה ה־7, והשלימו את כיבושה בשנת 641. השליטים הערביים התירו לתושבי סוסיתא הנוצריים להמשיך ולדבוק בנצרות, אך העיר המשיכה להידרדר. בחודש ינואר של שנת 749, בעקבות רעידת אדמה שהרסה את העיר, היא ניטשה ולא יושבה מחדש.
היסטוריה > התקופה הישראלית

במלחמת העצמאות פלש הצבא הסורי למדינת ישראל ובין היתר השתלט על פסגת הסוסיתא ממנו חלש בתצפית ואש על עין גב המנותקת, למעט קשר ימי, למרגלותיו ודרום מזרח הכנרת. בלילה שבין ה־17 וה־18 ביולי 1948, במהלך קרבות עשרת הימים, נכבש המקום על ידי מחלקת לוחמים, חברי קיבוץ עין גב ותושבי עמק הירדן, אשר יצאו מעין גב. במקום הוקמה עמדה קדמית של צה"ל שניצלה את המבנה הטופוגרפי השולט של סוסיתא. עמדה קדמית זו שימשה את צה"ל עד מלחמת ששת הימים. במלחמה עצמה אייש את הפסגה גדוד מרגמות כבדות 120 מ"מ 336 שב-10 ביוני סייע באש ארטילרית לחטיבה 80 המוסקת בכיבוש דרום מזרח רמת הגולן. בתחילת שנות ה־50 נסללה למקום דרך ג'יפים והוקם במקום רכבל, לצורך העברת אספקה לחיילים. עד היום עדיין ניתן לראות בחלקה הצפוני-מערבי של העיר את הרכבל שנבנה על ידי סא"ל דוד לסקוב. כמו כן יש על ההר גם שרידים רבים של תעלות קשר ועמדות ירי שהיו חלק מהמוצב של צה"ל במקום. ביום העצמאות ה־19 של מדינת ישראל, ה' אייר תשכ"ז, נהרג מפקד המוצב סגן רמי זית. האנדרטה לזכרו נמצאת בקצה המערבי של ההר ולידה נטועים שני עצי זית.
בשנת 1956 סללה מע"צ כביש גישה להר עבור תיירים.
חפירות ארכאולוגיות

המחקר הארכאולוגי בסוסיתא נערך במסגרת סקריו של החוקר־מהנדס הרכבות הגרמני גוטליב שומאכר בשנת 1885. בתקופה זו ולאחריה זוהה האתר בטעות עם גמלא העתיקה. מנדל נון, חבר קיבוץ עין־גב, היה בין הראשונים לסקור את סביבת הר סוסיתא ובעיקר חקר את המעגנים הקדומים שלשפת הכנרת. החפירות הראשונות באתר נערכו במסגרת חפירות הצלה של אגף העתיקות בין השנים 1950–1954 עת הוקם על ההר מוצב קדמי של צה"ל אל מול הגבול הסורי, שחייליו חפרו לשם ביצורים ואיסוף עתיקות. החפירות נערכו בידי הארכאולוגים הישראלים: רות עמירן, מיכאל אבי־יונה, עמנואל דמתי וקלר אפשטין. עיקר הממצא מחפירות אלה כלל כנסייה ביזנטית, שכונתה הקתדרלה של סוסיתא, שכן הייתה ככל הנראה מקום מושבו של האפיסקופוס. כן נחשפו אזור שער העיר המזרחי וחלקים מהדקומנוס מקסימוס.
החפירות בסוסיתא חודשו בשנת 2000 בראשות הארכאולוגים ארתור סג"ל ומיכאל איזנברג מטעם המכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן, אוניברסיטת חיפה והן כללו גם משלחות חפירה מחוץ לישראל. האחת, מטעם האקדמיה הפולנית למדעים, ורשה שפעלה בין השנים 2000–2009 ומשלחת נוספת מטעם אוניברסיטת קונקורדיה מסיינט פול מינסוטה, ארצות הברית. ב-2012 נפתחה העונה השלוש־עשרה והחלה סדרה חדשה של עונות חפירה בראשותו של ד"ר מיכאל איזנברג, אליו לניהול המשלחת הצטרפה ד"ר ארלטה קובלבסקה בשנת 2016.
במהלך תריסר העונות הראשונות נחפר בעיקר המרכז העירוני של סוסיתא ונחשפו בין היתר מכלולי הבנייה הבאים: הפורום של העיר, חלקו המערבי של הדקומנוס מקסימוס החוצה העיר, המקדש לקיסרי רומי (קליבה), הטמנוס (מתחם הלניסטי מקודש), שער העיר המזרחי מהתקופה הרומית, בסטיון על המצוק הדרומי, אודיאון (תיאטרון קטן) רומי, בסיליקה מן התקופה הרומית, מערך ביצורים מן התקופה הרומית, שלוש כנסיות ביזנטיות ובית המרחץ הדרומי. במקביל לסקרים הנערכים באזור סוסיתא נערכת חפירה מצומצמת במצודת טל, הממוקמת כ־350 מטרים דרום־מערבית לאוכף סוסיתא.
בשנים האחרונות מתמקדת משלחת חפירות סוסיתא בחשיפת רחובות העיר, 'הכנסייה השרופה' במערב העיר, במתחם הפולחני באוכף הכולל שער מבוא מפואר, בית מרחץ ציבורי ותיאטרון רומי, ובבית קברות האוכף. בזה האחרון נחשפו שני מבני קבר מפוארים: מאוזוליאום האריה ומאוזוליאום הפרחים וכן סרקופגים וסדרת מסדי קבורה ייחודית לעולם הרומי.
בינואר 2017 פורסם כי באתר התגלה תיאטרון רומי מהמאה השנייה לספירה. חפירת שרידי התיאטרון היא בתחילתה.
לקריאה נוספת

M. Eisenberg, Hippos (Sussita) of the Decapolis: The First Twelve Seasons of Excavations (2000-2011), Volume II, The Zinman Institute of Archaeology, University of Haifa, Haifa 2018
A. Segal, M. Eisenberg, J. Młynarczyk, M. Burdajewicz, M. Schuler, Hippos (Sussita) of the Decapolis: The First Twelve Seasons of Excavations (2000-2011), Volume I, The Zinman Institute of Archaeology, University of Haifa, Haifa 2014
גוטליב שומכר, הגולן: סקר, תיאור ומיפוי, ירושלים: הוצאת אריאל, 1998, עמ' 135
ארתור סג"ל, ואחרים, סוסיתא – עונת החפירות החמישית (ספטמבר-אוקטובר 2004) וסיכום חמש עונות החפירה (2004-2000), חיפה 2004
ארתור סג"ל ואחרים, סוסיתא – דוחות עונות חפירה: עונת החפירות השישית (יולי 2005), חיפה 2005, השביעית (יולי 2006), חיפה 2006, השמינית, (יולי 2007), חיפה 2007, התשיעית, (יולי 2008), חיפה 2008
מיכאל איזנברג, ארכיטקטורה צבאית במרחב הדקפוליס ובצפון ארץ־ישראל בתקופות ההלניסטית והרומית הקדומה, עבודת דוקטור, אוניברסיטת חיפה, חיפה 2008
מנחם מרקוס, מדריך ישראל החדש, כרך 2: החרמון והגולן, ירושלים: הוצאת כתר, עמ' 183
מ' גפן וג' גל (עורכים), ספר הכנרת, 1992, עמ' 200–207
חיים בן דוד, מפעל המים של סוסיתא, אמות מים קדומות בארץ ישראל – קובץ מאמרים, בעריכת דוד עמית, יזהר הירשפלד ויוסף פטריך, ירושלים: הוצאת יד בן צבי, 1989, עמ' 133–140
הערות שוליים

↑  איתי בלומנטל, מסכת אל יווני בת 2,000 שנה נמצאה בצפון, באתר ynet, 15 במרץ 2015
↑  מנחם שטרן, ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך 3, חלק א: ארץ ישראל בתקופה ההלניסטית, עמ' 88
↑  אוניברסיטת חיפה, ‏שלד אישה שנלכדה ברעידת אדמה ועליו תליון זהב בצורת יונה, באתר "הידען", ‏30 בספטמבר 2014
↑  מסכת שביעית,  פרק ו', הלכה א'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה,  פרק ב', הלכה א'
↑  דוגמה יפה על חשיבות הכרת הריאליה לשם הבנת המקורות – הרב שמואל אריאל, אתר מטמוני ארץ, 15 בפברואר 2015
↑  תוספתא במסכת שביעית, פ"ד, י'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת דמאי,  פרק ב', הלכה א'
↑  כתובת רחוב, שורות 9-10.
1 2  Hartal -History from Land of Ituraen מאמר
בעמ' 345.
↑  עוד הבוקר נמשכו הקרבות, מעריב, 19 ביולי 1948
↑  יהודה נחשוני, ליד הגבול הסורי, שערים, 14 במאי 1952
↑  כביש לסוסיתא, שערים, 26 באפריל 1956
↑  בעין גב וסוסיתא שמעבר לכנרת, הארץ, 8 באוקטובר 1948
↑  מפעולות מחלקת העתיקות, סוסיתא, הצופה, 18 באוקטובר 1951
↑  שרידי העיר סוסיתא מתקופת הבית השני, הצופה, 16 בנובמבר 1952
↑  איתי בלומנטל, התגלה תיאטרון רומי בסוסיתא שברמת הגולן, באתר ynet, 10 בינואר 2017
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556308905171  GND: 4587230-2  LCCN: sh95006634  VIAF: 315170204   WorldCat (עם VIAF): 315170204 
פסל ראש גבר עשוי בזלת. נמצא בתוך קבר בסוסיתא. מתוארך למאות ה־3 ועד ה־5 לספירה. מוצג בתערוכה על חפירות סוסיתא במוזיאון הכט בחיפה.
דאר עברי

בול "דאר עברי" בערך נקוב של 50 מיל. בבול השתמשו ב-16 במאי 1948, ז' באייר ה'תש"ח (לפי החותמת שעליו), שעות ספורות לאחר קום המדינה
סדרת בולי דואר עברי (או "דאר עברי", כפי שנכתב עליהם בכתיב חסר שהיה נהוג בעת הנפקתם) היא סדרת הבולים הראשונה שהנפיקה מדינת ישראל, במבצע שנשמר בסודיות מוחלטת, ערב הכרזת העצמאות. הסדרה הוכנה בפעילות קדחתנית בתנאי מחתרת, בבית נטוש במושבה שרונה על ידי אנשי דפוס, והיא בת תשעה בולים שונים בעריכים שונים ובשני גדלים שונים. מאחר שבזמן הדפסת הבולים עדיין לא נקבע שמה של מדינת ישראל, הוחלט שהם יישאו את הכיתוב "דאר עברי". את הבולים עיצב אוטה וליש.
נושא הסדרה הוא מטבעות יהודיים שנטבעו בעת העתיקה, בין השנים 129 לפנה"ס-135 לספירה, מתקופת ממלכת החשמונאים עד דיכוי מרד בר כוכבא. מטבעות אלו מסמלים את הלחימה של העם היהודי למען אוטונומיה לאומית, למען ריבונות בארץ ישראל ולמען חופש של עם ישראל. נושא זה של הבולים מהווה סגירת מעגל, שכן בעיני רבים אותה לחימה הגיעה אל סופה עם הקמת מדינת ישראל - בית לאומי בארץ ישראל לעם היהודי, 1900 שנה מאז שלילת החופש והריבונות.
כיוון שהכיתוב על גבי המטבעות הוטבע בטיפוגרפיה עתיקה שהייתה בשימוש בתקופת בית המקדש הראשון, אשר אינה מובנת לרוב הציבור, הוחלט בדואר שזה עתה קם, כי יש לצרף הבהרה לכיתוב זה. לפיכך סוכם כי לכל בול תצורף בתחתיתו פיסת נייר שבה יצוין תרגום בעברית בת-זמננו של הכיתוב על המטבע. פיסת נייר נוספת זו, המכונה שובל, הפכה למסורת, ומהווה תוספת קבועה בכל בולי ישראל. ישראל היא המדינה היחידה ששירותי הדואר שלה מנפיקים לאורך כל השנים את בוליהם עם שבלים (מדינות אחרות נוהגות לצרף שבלים מדי פעם, אולם הדבר אינו הכרח כבישראל).
את בולי הדואר העברי הקדימו בולי קק"ל, ששימשו בולים זמניים בין 2 במאי ל-14 במאי.
כ-2.5 מיליון בולים נמכרו ביום הראשון לפתיחת הדואר העברי, כמחצית הבולים העבריים מהסדרה הראשונה. תורים ארוכים השתרכו ליד סניפי הדואר, וטקס קצר וחגיגי התקיים לרגל פתיחת משרדי "הדואר העברי".
בולי "דואר עברי" נמכרו עד שנת 1950. כיום סדרת בולי "דואר עברי" שלמה, ללא החתמות, היא הסדרה היקרה ביותר בישראל. מחירו של חומר בולאי מאותה תקופה עשוי להגיע למאות אלפי שקלים.
צמודות הגלופה של בולי המטבע מסדרת "דואר עברי" שהודפסו בשנים 1948–1949 הם בין צמודות הגלופה היקרות בבולי ישראל. הגם שהסדרה מונה רק 9 ערכים (3, 5,10, 15, 20, 50, 250, 500 ו-1,000 מיל) בקטלוגים ובספרות הבולאית נמנו יותר ממאתיים סוגים שונים של צמודות גלופה, למשל קטלוג Bale מבחין בין 155 קבוצות עיקריות שונות (מקוטלגות במספרים 1–157 אך תוך דילוג על מספרים 17 ו-19 כך שבפועל ישנן רק 155 קבוצות עיקריות) וכן 70 קבוצות משנה, כך שלפי קטלוג זה אוסף מושלם של צמודות הגלופה של סדרת דואר עברי מונה לכל הפחות 225 פריטים שונים וזאת לפני שמוסיפים פריטים מיוחדים דוגמת צמודות הכוללות שגיאות בהדפסה, בחיתוך או בניקוב.
צמודות הגלופה של דואר עברי מזוהות בעזרת 3 סימנים עיקריים, הראשון הוא מספר הגלופה מספר המודפס בתוך משולש בשוליים העליונים של הצמדה. מספרי הגלופה בדואר עברי הם 1,2 ו-3 בלבד. השני הוא סימן הספרן, כאשר קיימים בסדרות אלו 4 סימני ספרן והם כוכב לימין (SR) כוכב לשמאל (SL), ריבוע (SLUG) ו-.NO (סימן הקיים רק בערך של 15 מיל). הסימן השלישי הוא מספר הגיליון המסמן את כמות ההדפסה המסוימת. בנוסף קיימים הבדלים הנובעים מסוגים שונים של ניר ומסוגים שונים של ניקוב. איסופם של צמודות הגלופה של בולי דואר עברי הוא מרתק, יקר ואתגרי במיוחד.
הבולים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הערות שוליים

↑  רודי-שמואל אהרונסון, "הדפסתי את הבולים הראשונים של מדינת ישראל" - בולים, באתר www.collect.co.il
מיי ג'מיסון

| --- | --- |
מיי ג'מיסון ביולי 1992
מיי ג'מיסון ביולי 1992
 לידה:  17 באוקטובר 1956 (בת 68) דיקייטר, אלבמה, ארצות הברית
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוטית בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת סטנפורד (1977)  הקולג' לרפואה ויל קורנל (1981)  בית הספר להנדסה של אוניברסיטת סטנפורד  Morgan Park High School 
 תקופת השירות:  1987–1993 (כ־6 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  190 שעות, 30 דקות 23 שניות
 ביוגרפיה בנאס"א:  מיי ג'מיסון
 משימות
 STS-47
 
 עיטורים
 היכל התהילה הבנילאומי של החלל (2004)  עמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע (2021)  מדליית אליזבת בלקוול (2015)  היכל התהילה הלאומי לנשים (1993)  פרס רייצ'ל קרסון (2005)  היכל התהילה לנשים של טקסס  מדליית נאס"א לטיסה בחלל 
 
מיי קרול ג'מיסון (באנגלית: Mae Carol Jemison; נולדה ב-17 באוקטובר 1956) היא אסטרונאוטית, מהנדסת ורופאה אמריקאית. היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שטסה בחלל.
ביוגרפיה

נולדה בדיקייטר, אלבמה, בארצות הברית ב-17 באוקטובר 1956. אביה היה מפקח על התחזוקה של ארגון צדקה, ואמה הייתה מורה למתמטיקה ואנגלית בבית ספר יסודי בשיקגו.
כאשר ג'מיסון הייתה בת שלוש עברה המשפחה לשיקגו שבאילינוי. בראיון עימה אמרה שבילדותה תמיד הניחה שהיא תעבוד בחלל כשתגדל.
בילדותה, התעניינה במדע והוריה תמיד עודדו את סקרנותה. בראיון נוסף היא הסבירה שבעוד שהיא גדלה וההתלהבה מחלל בזמן תקופת אפולו היא מאוד התעצבנה שאין נשים אסטרונאוטיות, ואנשים בסביבתה היו מנסים להסביר לה למה זה לא קורה באותה תקופה. ג'מיסון הושפעה בצעירותה מדבריו ומעשיו של מרטין לותר קינג וכן מהשחקנית נישל ניקולס אשר שיחקה את לוטננט אוהורה בסדרה "מסע בין כוכבים".
בגיל 11 החלה לרקוד, והמשיכה להתאמן ולרקוד לאורך שנות נעוריה.
ג'מיסון סיימה את לימודי התיכון בשנת 1973 והתקבלה לאוניברסיטת סטנפורד בגיל 16. היא סיימה תואר ראשון בהנדסה כימית ב-1977, ובמקביל השלימה את הדרישות לתואר ראשון בלימודים אפרו-אמריקאים. במהלך לימודיה הייתה מעורבת בפעילויות קהילת הסטודנטים האפרו אמריקאים. ונחשפה לאפליה מגדרית והתייחסויות גזעניות.
במהלך לימודי הרפואה נסעה לקובה, לקניה ולתאילנד כדי לספק טיפול רפואי לאנשים החיים שם. ג'מיסון מספרת שבשנתה האחרונה בקולג', היא התלבטה בין לימודי רפואה או להפוך לרקדנית מקצועית. אמא שלה אמרה לה, "את תמיד יכולה לרקוד כשתהיי רופאה, אבל את לא יכולה לרפא אם תהיי רקדנית". ב-1981 השלימה תואר ברפואה באוניברסיטת קורנל. היא עשתה התמחות במרכז הרפואי בלוס אנג'לס ובהמשך עבדה כרופאה כללית עד דצמבר 1982 במקביל ללימודים המשיכה לקחת שיעורי מחול, ומאוחר יותר בנתה סטודיו למחול בביתה, והפיקה מספר מופעים של ג'אז מודרני ומחול אפריקני.
ג'מיסון הצטרפה לחיל השלום בין השנים 1983–1985. במסגרת ההתנדבות הוצבה בליבריה ובסיירה לאון. שם דאגה לטיפול הרפואי וניהול הצוות הרפואי. היא פיתחה נהלים וחוברות הדרכה המשמשות לאימון מתנדבים. במהלך עבודתה שם עבדה בשיתוף עם המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) במחקרים למציאת חיסונים לכלבת ולהפטיטיס B.
לאחר חזרתה, המשיכה לעסוק ברפואה ולמדה לתואר שני בהנדסה כאשר נבחרה להפוך לאסטרונאוטית.
שירות בנאס"א

לאחר טיסתה של סאלי רייד לחלל (האישה האמריקאית הראשונה בחלל) ב-1983, הגישה ג'מיסון בקשה להצטרף לנאס"א. הגיוסים לנאס"א הוקפאו לאחר התפוצצות מעבורת החלל צ'לנג'ר ב-1986, אולם היא הגישה בקשה חוזרת בשנת 1987, והתקבלה, אחת מ-15 שנבחרו מתוך כ-2,000 מועמדים.
במסגרת האימונים וההכנות לפני שיגורה לחלל היא עסקה גם בפעילויות צוות התמיכה הקרקעי במרכז החלל קנדי בפלורידה, ובאימות ובדיקה של תוכנות המעבורת במעבדת האינטרגציה של המעבורת (Shuttle Avionics Integration Laboratory) במרכז החלל ג'ונסון.
ג'מיסון טסה לחלל ב-12 בספטמבר 1992, בתור מומחית משימה על טיסת STS-47. הטיסה, שהתקיימה בין ה-12 ל–20 בספטמבר, הייתה הטיסה ה-50 של מעבורות החלל, כמו גם שיתוף פעולה בין סוכנות החלל היפנית ונאס"א.
על המעבורת היו 43 ניסויים. ג'מיסון הייתה מעורבת בשני ניסויים לחקר תאי העצם במיקרו כבידה. כמו כן בוצעו ניסויים לבחון את השפעת מיקרו כבידה ומחלת נסיעה על כל שבעת משתתפי הטיסה. את משמרותיה הייתה מתחילה בקריאה "ערוצי התקשורת פתוחים" ("Hailing frequencies open") כמחווה לסדרה "מסע בין כוכבים" - משפט אותו נהגה לאמר ניוטה אוהורה, שהייתה קצינת התקשורת בסדרה.
ג'מיסון לקחה עימה לטיסה פוסטר של תיאטרון המחול אלווין איילי כדי לציין את אהבתה לריקוד. כמו כן היא הביאה עימה מספר קטן של חפצי אמנות ממדינות אפריקה המערבית כדי לסמל שהחלל שייך לכל העמים, ולקחה לחלל תמונה של בסי קולמן, שהייתה הטייסת האפרו-אמריקאית הראשונה.
בסך הכול שהתה ג'מיסון בחלל במשך 190 שעות, 30 דקות ו-23 שניות.
בחודש מרץ 1993, הודיעה על פרישתה מנאס"א כדי לראות "איך ניתן לשלב בין טכנולוגיות מתקדמות ומדעי החברה". מצד נאס"א, יש שהביעו צער על פרישתה גם מכיוון שג'מיסון מילאה נישה של ייצוג מיעוטים.
לאחר נאס"א

בין השנים 1995–2002 לימדה כפרופסור ללימודי הסביבה בדארטמות' קולג'.
כיום משמשת כפרופסור באוניברסיטת קורנל.
ב-1993 ייסדה את קבוצת ג'מיסון אשר חוקרת ומפתחת מוצרי מדע וטכנולוגיה לשימוש יום יומי. כמו כן ייסדה את קרן דורות'י ג'מיסון למצוינות על שם אמה. אחד הפרויקטים שהקרן תומכת בהם הוא מחנה קיץ בינלאומי למדע לגילאי 12–16, הנקרא TEWS (ראשי תיבות של The Earth We Share) לעודד חינוך למדע ומעורבות חברתית.
בשנת 1999 ייסדה ג'מיסון את חברת "ביוסנשין" (BioSentient Corp), הפועלת לפתח מכשיר נייד אשר יוכל לנטר פעילויות לא רצוניות של מערכת העצבים. לחברה אישור לפתח מסחרית טכנולוגיה של נאס"א בשם אימון משוב אוטוגני (Autogenic Feedback Training Exercise או AFTE), אשר משמש בטיפול אוטוגני וביופידבק כדי לאפשר לחולים לשלוט ולפקח על מצבם. זאת כחלק מטיפול אפשרי בהפרעות של חרדה ומתח. ביוסנשיין בוחנת אפשרויות טיפול נגד חרדה, בחילות, כאב כרוני והפרעות חרדה.
ב-2006 ייסדה את "Reality Leads Fantasy" כדי לשמר ולתעד מורשת נשים שאינן לבנות (Women of color) בתחומי האווירונאוטיקה והחלל, במציאות ובתרבות.
בשנת 2012 זכתה קרן ג'מיסון ב-500,000 דולר במסגרת מכרז חללית ה-100 שנים (Year starship 100) של DARPA. דרישות המכרז, הן הצורך להעריך מה התשתית הטכנולוגית והארגונית, ומפת הדרכים הנדרשת, כדי להגיע לפרויקט לחללית המסוגלת לבצע מסע בין כוכבי. לאחר המכרז הראשון, הוקם גוף הנקרא "חללית ה-100 שנים" אשר, נכון ל-2016, נוהל על ידי ג'מיסון.
הופעות בטלוויזיה

ג'מיסון הופיעה מספר פעמים בטלוויזיה. ב-1993 הופיעה בפרק של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" בפרק "הזדמנות שנייה". היא האסטרונאוטית האמיתית הראשונה שהופיעה ב"מסע בין כוכבים". לימים הופיעה גם בסרטים התיעודיים "מסע בין כוכבים - 30 שנה" (1996) ו"איך ויליאם שטנר שינה את העולם" (2005).
כמו כן הופיעה כמנחה ויועצת טכנית של סדרת "עולם של פלא" בערוץ דיסקברי.
ג'מיסון מרבה להופיע בציבור כדי לעודד אנשים צעירים להתקדם בתחומי המדע והטכנולוגיה.
פרסים והוקרה

1993: היכל התהילה הלאומי לנשים
1993: פרס קילבי למדע
2004: היכל התהילה הבינלאומי לחלל
2004: מדליית טיסת החלל של נאס"א
על שמה נקראו מספר מוסדות ובתי ספר ברחבי ארצות הברית, ולה תשעה תוארי ד"ר לשם כבוד מאוניברסיטאות שונות.
בשנת 2017, הונצחה דמותה על ידי חברת לגו בסרט "נשות נאס"א", יחד עם סאלי רייד, מרגרט המילטון, קתרין ג'ונסון וננסי גרייס רומן.
מספריה

"למצוא לאן הרוח נושבת: רגעים מחיי" (2001) באנגלית: Find where the wind goes. הוצאת Scholastic. זיהוי מסת"ב  978-0-439-13196-4
"S.E.E.ing the Future: Science, Engineering and Education. Commentary from the Scientific Grassroots. A White Paper on the Issues and Need for Public Funding of Basic Science and Engineering Research." משנת 2001 - דוח סדנה שנערכה במכללת דארטמות'.
סדרת ספרי True Books: Dr. Mae Jemison and 100 Year Starship, משנת 2013, נכתב במשותף עם דנה מיצ'ן ראו. הוצאת Scholastic:
Journey Through Our Solar System מזהה מסת"ב 978-0531240618.
Discovering New Planets מזהה מסת"ב 978-0531240632.
Exploring Our Sun מזהה מסת"ב 978-0531240625.
The 100 Year Starship מזהה מסת"ב 978-0531240601.
במסגרת האנתולוגיה אחוות נשים לנצח: אנתולוגיית נשים לכבוד המילניום החדש, שנערכה על ידי רובין מורגן, היא כתבה את הפרק "Outer Space: The Worldly Frontier" בשנת 2003.
ראו גם

בסי קולמן - האישה האפרו-אמריקאית הראשונה והאישה האינדיאנית הראשונה להחזיק ברישיון טייס.
הערות שוליים

1 2 3 4  Woman in the News; A Determined Breaker of Boundaries - Mae Carol Jemison ניו יורק טיימס, וורן לירי, מתאריך 13 בספטמבר 1992
1 2 3  ריאיון עם מיי ג'מיסון באתר makers.com
1 2  "Mae C. Jemison", Bio.
1 2 3 4 5  ביוגרפיה של מיי ג'מיסון באתר נאס"א
↑  כתבות על ג'מיסון באתר חיל השלום
↑  "Mae C. Jemison", Bio.
↑  "The Dorothy F. Jemison Foundation".
1 2  אודות מיי ג'מיסון באתר המעריצים memory alpha
1 2  Stanford alumna and astronaut Mae Jemison talks about the universe  רובין וונדר עיתון סטנפורד, דצמבר 2014
↑  אתר קרן ג'מיסון, אודות TEWS
↑  "NASA Contributes to Improving Health" מגזין innovation של נאס"א, גיליון 11.2 קיץ 2003
↑  אתר Reality Leads Fantasy
↑  אתר 100 year starship
↑  אודות מיי ג'מיסון באתר קרן דורות'י ג'מיסון
↑  A new LEGO set honors the women of NASA—and it looks pretty awesome, אריק ברגר, אתר arstechnica, מתאריך 18 באוקטובר 2017
1 2  ספרים שנכתבו על ידי מיי ג'מיסון, באתר אמזון
↑  זמין באתר משרד החינוך האמריקאי - מוסד Eric, institute of educational sciences
↑  Sisterhood is forever : the women's anthology for a new millennium תוכן עניינים מלא באתר ספריית אוניברסיטת אילנוי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008116376905171  PLWABN: 9810702377005606  BIBSYS: 1602158143521  CiNii: DA18702915  ISNI: 0000 0000 3551 7940  LCCN: n95004729  SNAC: w6524n3s  VIAF: 33699121   WorldCat (עם VIAF): 33699121 
ג'מיסון על בול דואר מאזרבייג'ן משנת 1996
מיכל פרנקל

| --- | --- |

 לידה:  26 באוקטובר 1966 (בת 58) קריית אונו, ישראל 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה 
 מקום לימודים:  תיכון בן צבי  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מספר צאצאים:  2 
 www.profmichalfrenkel.com
 
מיכל פרנקל (נולדה ב-26 באוקטובר 1966) היא סוציולוגית וחוקרת של ארגונים, פרופסור מן המניין במחלקה לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטה העברית בירושלים.