stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסוף קניון איילון

| --- | --- |
 מיקום:  רמת גן
 אתרים סמוכים:  קניון איילון, תחנת הרכבת בני ברק
 שירות אוטובוסים:  לגוש דן, ראשון לציון, נס ציונה, רחובות, ירושלים, בית שמש, אשדוד, אשקלון, אופקים, ערד, קריית גת ונתיבות
 קואורדינטות:  32°05′56″N 34°49′32″E﻿ / ﻿32.098888888889°N 34.825555555556°E﻿ / 32.098888888889; 34.825555555556
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מסוף קניון איילון(למפת גוש דן רגילה) מסוף קניון איילון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מסוף קניון איילון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מסוף קניון איילון  he מסוף קניון איילוןhe מסוף קניון איילוןמפת  __ רמת גן  __ גבעתיים [‌למפה דינמית של גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו ממזרח: __ בני ברק, __ גבעת שמואל, __ קריית אונו, __ מחנה דורי מדרום: __ אור יהודה, __ פארק אריאל שרון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מסוף קניון איילון הוא מסוף אוטובוסים, שנמצא בסמוך לקניון איילון ולאזור התעשייה של בני ברק ומשרת את תושבי העיר רמת גן, בני ברק והאזור, מהמסוף יוצאים קווי אוטובוס לרחבי גוש דן, ירושלים, השרון והדרום ובו עוברים מאות נוסעים ביום, המסוף משמש נקודת מוצא לקווי אוטובוס לרחבי גוש דן, ירושלים וקווים בינעירוניים המשרתים בעיקר את המגזר החרדי ליישובים ברחבי הארץ. בנוסף אזור התעשייה הצמוד למסוף החל לשמש גם כתחנת מוצא כתוצאה ממחסור במקום במסוף.
הערות שוליים

↑  עוצר במסוף אלוף שדה בשעות המסומנות בלבד
אהרן פולד

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1790 כ"ה בכסלו תקנ"א האימפריה הרומית הקדושה פרנקפורט, העיר החופשית פרנקפורט 
 פטירה:  22 בדצמבר 1847 (בגיל 57) ט"ז בטבת תר"ח האימפריה הרומית הקדושה פרנקפורט, העיר החופשית פרנקפורט 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי הישן בפרנקפורט 
 השכלה:  ישיבת פרנקפורט
 תקופת הפעילות:  ? – 22 בדצמבר 1847 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית בגרמניה
 רבותיו:  הרבנים צבי הירש הורוויץ, ושלמה זלמן טריר
 תלמידיו:  הרב יוסף אייזיקסון
 בני דורו:  החתם סופר, הרב עקיבא איגר, הרב צבי בנימין אוירבך
 חיבוריו:  ספר בני אהרן, הגהות לדרך חיים, הגהות לשם הגדולים
 
הרב אהרן פולד (בכתיב מיושן: פולדא; בגרמנית: Aharon Fuld; כ"ה בכסלו תקנ"א, 2 בדצמבר 1790 – ט"ז בטבת תר"ח, 23 בדצמבר 1847) היה ראש ישיבה ואספן ספרים בפרנקפורט. לאחר פטירת ר' זלמן טריר נחשב הרב פולד למנהיג הלא-רשמי של המיעוט האורתודוקסי בקהילת פרנקפורט ולסמכות התורנית הגבוהה ביותר בה. ספרייתו הייתה שם דבר והיו בה העתקים של כתבי יד נדירים, היא נמסרה לאחר מותו לספריית פרנקפורט.
ביוגרפיה

משפחת פולד הייתה מהמשפחות המיוחסות בפרנקפורט, היא התיישבה בעיר כנראה במהלך המאה ה־17 ומוצאה מהעיר פולדא. מהמשפחה יצאו תלמידי חכמים רבים, ביניהם ר' משה, אביו של ר' אהרן שנסמך סמיכת "מורנו" על קברו על ידי בעל ההפלאה. ר' אהרן נולד בשנת ה'תקנ"א לאביו ר' משה ולאשתו שרלה בת ר' יוזפא וועטרהאן. כשהיה בן 6 נפטר אביו וגידלו ר' וואלף פולד שהיה מגדולי חכמי העיר. עד שנת ה'תקס"ה למד אצל בעל ההפלאה, ומפטירתו למד אצל בנו ר' צבי הירש הורוויץ, ר' זלמן טריר, ר' אליעזר וואלוי (וואלא) (דיין בפרנקפורט), ר' מרדכי אדלר, ר' מנדל בס, ר' יעקב פוזן ובעיקר אצל ר' וואלף פולד. הוא ניחן בזיכרון פנומנלי, בגיל 11 החל לכתוב את חידושיו והתפרסם כעילוי, ובעקבות דרשת בר המצוה שלו, שבה כנראה התווכח בפלפול עם אחדים מהנוכחים הוענק לו תואר "דיין שמאי" מבית הדין של הרב טרייר. כשהיה בן 16 הגיע לדייץ (אנ'), שם ביקשוהו חכמי הקהילה לדרוש בפניהם. דרשתו שניתנה בעל פה ללא ספרים נכתבה בספרו על פני 6 עמודים.
בהיותו בן 21 נשא את שינכה בת ר' מרדכי שוסטר כ"ץ אשר העניק לו נכסים לסחור בהם בבורסה. מנישואים אלו נולדו לו 15 ילדים. למרות צניעותו והופעתו הפשוטה הוא התפרסם בגאונותו ובמאמר שיצא בגרמנית הוא מתואר כ"אנציקלופדיה חיה לכל חלקי התורה, ויכול היה לצטט בקלות מהמקורות הנידחים ביותר". עם כל זה, כשנתמנה ר' זלמן טריר לרב העיר, למרות היותו מגדולי הלומדים בעיר הוא היה כתלמיד נאמן לפניו. בפרנקפורט היה נהוג מימי קדם שמנהיגי הקהילה הם שבעה: הרב, ושני בתי דין של שלשה. ראש אחד בתי הדין הוא ראש הישיבה והוא התומך של הרב. ר' אהרן פולד וחברו ר' בער אדלר מונו לתומכי הרב עוד לפני שמונו לדיינים מפני גדולתם והם היו שלישייה שייצגה את הרמה התורנית בפרנקפורט, וכך מתאר אותם הרב מרדכי הורוויץ: "האב"ד מהו' זלמן היה ז"ל היה סיני בבקיאותו והרב מהו' בער אדלער ז"ל היה עוקר הרים בחריפותו והרב מהו' אהרן ז"ל היה טוחנן זה בזה בהלכה בשכלו הזך עיניו ירדו אל חדרי ויסודי העניינים ולנוכח הביטו על פני ההלכה אל גדותיה וקצותיה."
ידועים כיום התכתבויות שלו עם גדולי הרבנים, ביניהם: רבי עקיבא איגר, ר' יצחק אייזיק וורמסר מפולדא, ר' יעקב קאפיל במברגר מוורמס, ר' צבי בנימין אוירבך, ר' מנחם מנדל קרגוי מפיורדא, ר' גבריאל אדלר ור' אברהם יוסף ווכסלר משוובאך. עם החתם סופר היה לו קשר מיוחד. התשובה הראשונה שהחת"ס שלח לו נכתבה בתקע"ב, כשר' אהרן היה בן 22, ומאז החת"ס מזכיר דברים בשמו פעמים רבות בתשובותיו וחידושיו. מלבד זה החת"ס היה מבצע דרכו שליחויות רבות לפרנקפורט עיר מולדתו. היחסים ביניהם עלו על שרטון בזמן הפולמוס על הגילוח בחול המועד. בשנת תר"ח האורתודוקסים בקהילה ביקשו להיות כפופים בענייני דת לוועדה שהקימו בת חמישה חברים, ביניהם הרב פולד. בתחילת שנת תר"ח הוא החל לחלות ובכתביו הוא מודה לה' שהחיה אותו מחוליו, אך בט"ז בטבת הוא נפטר. בהלוייתו השתתפו כל בעלי האצולה היהודיים בפרנקפורט מכל החוגים והיא סוקרה בעיתונים כאירוע רב משתתפים. התארים שנכתבו עליו נדירים מאוד בתקופתו ביניהם: "לא היה אדם בדורו שהיה שונה הלכות ומחבר ספרים יותר ממנו", "חכם בתורה מכל בני דורו" ועוד. ספרייתו הגדולה וכתביו נמסרו ברובם לספריית פרנקפורט לרווחת הציבור וזליגמן בר השתמש בהם לפירושו על הסידור. מקצתם נמסרו לרב מרדכי הורוויץ שהוציאם לאור בשם "בני אהרן" והוסיף להם את קורות חייו בשם "תולדות אהרן".
ביוגרפיה > פולמוס הגילוח בחול המועד

בתקופה ההיא רבים מהיהודים גילחו את זקנם בחול המועד, דבר הנחשב אסור לפי ההלכה. ר' אהרן פולד הציע להתיר את הגילוח בחול המועד בטענה שהמציאות שבה חז"ל אסרו את הגילוח היא כשהגילוח הוא דבר נדיר, ולכן לא ייתכן שדווקא בחול המועד אדם יגלח, אבל כיום שמתגלחים מספר פעמים בשבוע- אם הכביד זקנו בחול המועד הדבר מותר. הוא הציע את היתרו בפני גדולי הדור והתנה אותו בהסכמתם. ר' אברהם בינג והחת"ס השיבו לו לאיסור, ור' זלמן טריר ור' בער אדלר הסכימו להיתר. ר' צבי בנימין אוירבך התיר בתנאי שאביו יסכים איתו. בין רבני גרמניה נוצרה מבוכה בעקבות איסור ר' אברהם בינג והחת"ס, והתעוררה מחלוקת אם לפרסם את ההיתר: ר' אהרן פולד ור' בער אדלר לא פרסמו ואילו ר' צבי בנימין אוירבך סבר שיש להפיץ את ההיתר. למרות אי פרסום ההיתר נפוצו שמועות שר' אהרן פולד ור' בער אדלר התירו לגלח בחול המועד והם ספגו על כך ביקורות. ר' צבי הירש להרן שהיה קנאי, שלח תלונה לחת"ס על היתרו של ר' אהרן פולד ואילו ר' אהרן פולד שלח בתגובה הבהרה שלא רק שהוא לא התיר אלא שהוא מתרחק מהוראת הלכה אפילו בתוך ביתו. סביר להניח שמכתבו לא הגיע לחת"ס כי לא נמצאה כל תגובה מצד החת"ס והיחסים ביניהם נותקו כמעט לגמרי מלבד השליחויות הקבועות של החת"ס דרכו, ועל כך החת"ס מתנצל בפני ר' צבי הירש להרן.
פועלו הציבורי

בגלל היותו עשיר הוא פרנס עניים רבים ואלפים נמנו על מקבלי הצדקה שלו. הוא עזר ליהודים בכל המקומות שפנו אליו, וגם קשריו הטובים עם אנשיל רוטשילד סייעו רבות לאלה שפנו אליו לעזרה. ארגון פקוא"מ שלח לו כמה מכתבים כדי להתרימו ליישוב הארץ וגם כדי ליצור קשר עם אנשיל רוטשילד. כמו כן, אפילו מטורקיה הגיעה אליו בקשת עזרה מהרב חיים פלאג'י בעקבות שריפה גדולה שפגעה ביהודים שם. לאחר עליית הרפורמים בפרנקפורט הוא היוה את ההתנגדות היחידה שהייתה להם. כידוע, בפרנקפורט היו "חברות חסד" רבות, והוא השתתף בכמה חברות חסד בפרנקפורט. לאחר עליית הרפורמים הוא פעל רבות להגנה על ברית המילה שהרפורמים ניסו לבטלה, והוא יצר קשר עם ר' עקיבא איגר כדי לארגן מסגרות חינוך לאורתודוקסים בשיטת תורה עם דרך ארץ. בזמנו היו בפרנקפורט 3 ישיבות: הקלויז של ר' יעקב פוזן, ישיבת ר' זלמן טריר והישיבה של ר' אהרן פולד. תלמיד ישיבה בפרנקפורט תיאר אותו כ"גבר יפה תואר, ת"ח גדול שנשא יורשת עשירה והיה הולך כל יום אל בית הבורסה. אצלו למדה קבוצת תלמידים שעתיים לפני לכתו לבורסה, היה לומד איתם את הגמרא על דרך הפשט, מבלי מסקנת ההלכה, אלא בהבנת הרקע המציאותי של ימי חז"ל. תוך שעתיים התקדם בהסברת הפשט כדי 20 עמודים ללא פלפול או משא ומתן. הרב פולד לא הקדיש תשומת לב למפרשים השונים ולא דן בדבריהם, שיעוריו המהירים לא היו שוים לכל נפש." ההיסטוריון יעקב כץ טוען שהרב פולד התרחק מהעיון והעביר שיעורים פשוטים ודרשות פופולריות מידי שבת מתוך השפעת רוח הזמן. לאחר סגירת הישיבה בפיורדא על ידי הרפורמים, רבים מתלמידיה מצאו את מנוחתם בישיבתו.
כתביו

ר' אהרן פולד כתב רבות, אך רק קומץ קטן נדפס. הוא כתב את ספר "בני אהרן": שני חלקים המלאים בחידושי ש"ס ושו"ע ושו"ת. בנוסף לכך כתב חידושים על הנ"ך, על הש"ס ו"מגילת סתרים". כתביו עתידים לצאת על ידי אריה פויכטונגר.
כתביו שנדפסו:
בית אהרן, נדפס על ידי בניו בשנת תר"ן בפרנקפורט. הספר כולל: שו"ת משיבי מלחמה שערה, הגהות וחידושים על הש"ס ומפרשיו, הגהות על ספר הערוך, הגהות על ספר התשבי והגהות על ספר המתורגמן.
בני אהרן על עירובין. חידושיו על מסכת עירובין. נדפס בתוך ירושתנו י"ב עמ' סא- קב, על ידי ר' אריה פויכטונגר.
הגהות לסידור דרך החיים בסידור תפילת ישראל.
"הערות על "שם הגדולים" חלק א", נדפסו לראשונה בתוך: שם הגדולים ב, פרנקפורט, תר"ז, עמ' 276–281, ונמצאות כיום ברוב המהדורות בצורות שונות.
תלמידיו

ר' גבריאל ליפמן, אב"ד אוריך וקיסיניגן.
ר' יוסף אייזיקסון, אב"ד פפד"א, עמדין, רוטרדם ופילנה.
ר' מאיר עטלינגר, דיין באיכנהאוזן.
ר' יצחק הוכהיימר, אב"ד באיכנהאוזן.
ר' יקותיאל קונרויטר, אב"ד ביבליס.
ר' ליבמן אדלר, רב קהילה "אנשי מערב" בשיקגו.
לקריאה נוספת

הרב מרדכי הורוויץ, "תולדות אהרן: קורות חיי ר' אהרן פולד", בית אהרן, פרנקפורט תר"ן, עמ' ג', באתר היברובוקס.
משה המבורגר, "גאון פרנקפורט הנשכח: רבי אהרן פולד וקשריו עם ה'חתם סופר'", ירושתנו יב (תשפ"ג), עמ' שלה ואילך.
אריה ווכטפוינגר, "בני אהרן על מסכת עירובין", ירושתנו יב (תשפ"ג), עמ' נט ואילך.
*.Paul Arnsberg , , Band 3, Biografisches Lexikon, p. 128.
רוני לוביאניקר

רוני לוביאניקר (28 ביוני 1932 – 27 בדצמבר 2024) הייתה אשת חינוך ומתרגמת ישראלית.
ביוגרפיה

רוני לוביאניקר, ביתם של יוסף (מהנדס כימיה) וד"ר נטליה וילנר (רופאה כירורגית), נולדה במוסקבה וגדלה בריגה בירת לטביה. בעקבות הכיבוש הסובייטי של לטביה עלתה עם משפחתה לארץ ישראל בשנת 1940 והשתקעה בתל אביב. מרבית בני משפחתה שנותרו בריגה בזמן הכיבוש הגרמני של העיר נספו בשואה.
בשנות החמישים למדה ספרות ומקרא באוניברסיטה העברית בירושלים. בתום לימודיה החלה לעבוד כמורה בבית הספר "התיכון החדש" בתל אביב. בכך הייתה לבוגרת הראשונה של בית ספר זה שהצטרפה לסגל מוריו. ב"תיכון חדש" מילאה תפקידי מורה לספרות ולשון, מחנכת וסגנית מנהל האחראית על החטיבה העליונה. בשנת 1987 יצאה לפנסיה מוקדמת לאחר כשלושים שנות הוראה.
לאחר סיומו של פרק ההוראה בחייה החלה לעסוק בתרגום ספרותי מגרמנית (שפה שהייתה שגורה בפיה מילדותה) לעברית. היא תרגמה כעשרים ספרי קריאה מגרמנית לעברית, ובהם מספריהם של כמה מהסופרים הנודעים ביותר בלשון זו.
נישאה ב-1959 ליואל לוביאניקר – יזם ואיש עסקים, בנו של הפעיל הציבורי, איש העסקים והנדבן צבי לבון. ביחד הביאו לעולם שני בנים. נפטרה בביתה בתל אביב בדצמבר 2024.
מתרגומיה הבולטים

"נער קריאה" (זמורה ביתן, 1998) מאת ברנהארד שלינק. ספר זה, שמאוחר יותר עובד לסרט קולנוע מצליח, עורר תהודה רבה עם הופעתו בעברית. בעקבותיו תרגמה גם ספר נוסף מאת שלינק – "אהבות מוברחות" (הוצאת כתר 2001).
"סיפורים מלוח השנה" (ספרית פועלים 1989) – אסופת סיפורים קצרים על דמויות היסטוריות ידועות מאת ברטולט ברכט.
"פרשות רצח" מאת מנפרד פרנקה (עם עובד 1990, תרגום משותף עם אילנה המרמן) – ניסיון שחזור על סמך פרוטוקולים משפטיים של אירועי ליל הבדולח בעיר שדה גרמנית קטנה, עובד גם להצגת תיאטרון בשנת 2008.
"קייזרהופשטראסה 12" (בית עימוד 1991) – סיפור אוטוביוגרפי ובמרכזו הסתתרותו בגרמניה בימי מלחמת העולם השנייה של הסופר היהודי ואלנטין זנגר. בעקבות הופעת התרגום בעברית עובד הספר להצגת היחיד "אני (לא) יהודי" בידי השחקן גדעון שמר.
"החבילות החומות" (הוצאה עצמית 1991) – ספרה היחיד שיצא בעברית של הסופרת הישראלית בשפה הגרמנית יני אלוני.
"כתב יד נשי כחלחל" (ספרית פועלים 1992) של פרנץ ורפל.
"קריאת הקרפדה" (זמורה ביתן, 1997) – רומן מאת גינטר גראס.
שניים מספריו של חתן פרס נובל לספרות היינריך בל: "הגנרל עמד על הגבעה – סיפורים מן המלחמה" (זמורה ביתן, 1997) וכן תרגום מחודש של ספרו "הרכבת נהגה לדייק" אשר בתרגום שלה שונה שם הספר ל"הרכבת הגיעה בזמן"(זמורה ביתן, 1999).
"לאן תתגלגל תפוחון?" (עם עובד 1998) – של הסופר היהודי האוסטרי ליאו פרוץ.
"הנערה אנה פרנק: ביוגרפיה" (דביר 2001) – ביוגרפיה עדכנית של הנערה המפורסמת מאת הסופרת הגרמניה מליסה מילר.
"עיר המלאכים או המעיל של ד"ר פרויד" (ספרית פועלים 2013) – תרגומה לספר "עיר המלאכים" של כריסטה וולף קיבל תשבחות מצד העיתונאי עמית מרכוס על כך שהוא משובח וקולח.
הערות שוליים

↑  הצגה חדשה בקבוצת רות קנר: פרשות רצח, באתר הארץ, 2 באפריל 2008
↑  מרב יודילוביץ','"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'על רצח ופרשיות אחרות, באתר ynet, 17 במרץ 2008
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'עמית מרכוס,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'עיר המלאכים כגיהנום עלי אדמות, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312913105171  LCCN: no2002069730  VIAF: 61216337   WorldCat (עם VIAF): 61216337
עדית סולברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במרץ 1969 (בת 55)
 ענף מדעי:  כלכלה. מדיניות מאקרו כלכלית, שוק העבודה, הסדרים פנסיונים ושוק ההון
 מקום מגורים:  אלקנה, ישראל ישראל
 עיסוק:  סגנית הרקטור באוניברסיטת אריאל בשומרון
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 מוסדות:  אוניברסיטת אריאל בשומרון
 בן זוג:  עו"ד שי סולברג
 
עדית סולברג (נולדה ב-15 במרץ 1969) היא פרופסור לכלכלה וסגנית הרקטור באוניברסיטת אריאל בשומרון. כיהנה כראש המחלקה לכלכלה ומנהל עסקים בין השנים 2016 עד 2020. היא משמשת כראש האקדמי של מרכז היזמות והחדשנות האוניברסיטאי. מכהנת גם כחברת הוועדה המייעצת לנתוני אשראי בבנק ישראל, חברת המועצה של האגודה הישראלית לכלכלה ויושבת ראש חברת סולברג ייעוץ בע"מ.
שימשה ככלכלנית בכירה במחלקת המחקר של בנק ישראל במשך 16 שנים וכיהנה כיו"ר ועד העובדים הארצי של בנק ישראל. לשעבר יו"ר קרן ההשתלמות קסם.
ביוגרפיה

סולברג נולדה ב-15 במרץ 1969 ליעל וד"ר שאול יוטב וגדלה בבני ברק. לה שלוש אחיות. בשנים 1985–1986 שירתה במסגרת שירות לאומי בשבי שומרון.
בשנים 1987–1990, למדה כלכלה וסטטיסטיקה וקיבלה תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1993 סיימה לימודי תואר שני בכלכלה באוניברסיטת תל אביב, עם התמחות במימון. את עבודת התיזה כתבה בהנחיית פרופ' אלכס צוקרמן בנושא "אינפלציה יזומה". בשנת 2004, סיימה דוקטורט, בהנחיית פרופ' דניאל צידון, בנושא Technological Changes and the Rise in Wage Inequality.
בשנת 1992 החלה לעבוד ככלכלנית במחלקת המחקר של בנק ישראל ובשנת 2003 התמנתה לכלכלנית בכירה. התמחתה בתחום שוק העבודה ושוק ההון: ההסדרים הפנסיונים והתפתחות השכר. שימשה כיו"ר ועד העובדים הארצי של בנק ישראל בשנים 1998–2002. במהלך תקופה זו השביתה את בנק ישראל תקופה ארוכה .
בשנת 2008 התמנתה למרצה בכירה במסלול המומחים במחלקה לכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת אריאל בשומרון. במהלך התקופה, חקרה ולימדה בתחום התמחותה, וכן המשיכה את פעילותה המקצועית. בשנים 2016 עד 2020 ניהלה את המחלקה לכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטה. באותן שנים פעלה להקמת מרכז היזמות והחדשנות של האוניברסיטה. בשנת 2019 מונתה לפרופסור חבר. ב-2020 מונתה לסגנית הרקטור, פרופ' אלברט פנחסוב.
סולברג מתגוררת באלקנה, נשואה לעו"ד שי סולברג ואם לחמש בנות.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

סולברג היא חברת הסגל הבכיר במחלקה לכלכלה ומנהל עסקים משנת 2008. היא כיהנה כראש המחלקה בשנים 2016 עד 2020 וכיום היא סגנית הרקטור באוניברסיטה. עמדה בראש המרכז לחקר מדיניות כלכלית באוניברסיטה בשנים 2012–2013 (בשיתוף עם ד"ר יעל ברנדר-אילן) וכן עמדה בשנים 2016 עד 2020, בראש המרכז לרווחת הגיל השלישי (בשיתוף עם פרופ' שרה בן דוד). בשנים 2018 עד 2020 פעלה להקמת מרכז היזמות והחדשנות של האוניברסיטה והיא משמשת כראש האקדמי שלו. היא עומדת בראש הוועדה האקדמית של תוכנית Top-Ariel, תוכנית הסטודנטים המצטיינים של האוניברסיטה.
סולברג עוסקת בנושאים הקשורים בהערכה של מדיניות מאקרו כלכלית, היבטים שונים של הגיל השלישי, התפתחות השכר והמגזר הציבורי. מחקריה של סולברג הם אמפיריים ומתמקדים בבחינת המדיניות הכלכלית במשק על היבטיה השונים.
סולברג עסקה בנושא כלכלה בימי קורונה, ההשפעות הקשות של המגפה על המשק ובתי האב, ברמה העולמית והישראלית, ודרכי ההתמודדות של הממשלות השונות עם המשבר הכלכלי.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית

בשנים 1992 עד 2007 הייתה סולברג כלכלנית במחלקת המחקר של בנק ישראל. לאחר עזיבתה את בנק ישראל ובמקביל לעבודתה באוניברסיטה, כיהנה סולברג כיו"ר קרן קסם וכחברת ועדת ההשקעות בקרן. הייתה שותפה לדיונים ולוועדות מקצועיות בתחום החינוך הפיננסי וקרנות מפעליות (משרד האוצר), הוראת כלכלה בתיכונים (משרד החינוך) ועוד[דרוש מקור].
סולברג הקימה בשנת 2011 עם בעלה שי, את חברת סולברג ייעוץ בע"מ, הנותנת ייעוץ כלכלי והנדסי בעיקר למגזר הציבורי, והיא משמשת כיו"ר החברה.
סולברג נתנה מספר חוות דעת עקרוניות בתחום דיני נזיקין, בין היתר לוועדת מצא (משרד המשפטים) בתחום הולדה בעוולה ולוועדת קמיניץ (ועדה בין משרדית) בתחום ריבית ההיוון הראויה בתיקי נזיקין. חוות הדעת העקרונית בתחום ריבית ההיוון הוגשה לבית המשפט העליון והייתה בין הגורמים להרחבת הדיון בנושא. חוות הדעת צוטטה בהרחבה בפס"ד של בית המשפט העליון אך בית המשפט פסק כנגדה.
ב-יולי 2024 מונתה כחברה (נציגת הציבור) בוועדה לבחירת חברי הוועדה המוניטרית של בנק ישראל.
פעילות חברתית וציבורית

ב-2013 מונתה לנציגת ציבור בוועדה הבוחרת את הרבנים הראשיים ואת מועצת הרבנות הראשית לישראל.
סולברג התנדבה כיו"ר הוועד המנהל של המוסד האנתרופוסופי לילדים בפיגור עמוק (בשנים 1998 עד 2003) והיא מרבה להופיע בתקשורת ולתת הרצאות בהתנדבות לקהילות שונות בתחום כלכלת ישראל ובתחום החינוך הפיננסי.
פרסומים

להלן פרסומיה בשנים האחרונות:
Sohlberg I. Pozner, A & Pozner N The discount rate: Ten Principles for Restoring the Status Quo Ante Mishpatim (2019).
Hillman A., Schiffman D., Sohlberg I. & T. Stratmann The Political Economy of Public Policy–Editorial introduction European Journal of Political Economy, 54, 1-4 (2018).
Braw, Y., Brender-Ilan, Y., Cohen, E. and I. Sohlberg Effect of Changes in Longevity on the Modern Workplace: A Call for Establishing a Public Policy for Mitigating the Effects of Dementia Economics & Sociology, 11, 172-187 (2017).
Sohlberg I. and S. Yutav The effect of changes in life expectancy on pension plans in Israel Israel Affairs, 23, 144-166 (2017).
Sohlberg I. Characteristics of the Residents of Local Authorities in Judea and Samaria and their Impact on Regional Government Budget VATAT, 25, 1, 113-134 (2016).
הערות שוליים

↑  הפרופיל של עדית סולברג, באתר אוניברסיטת אריאל בשומרון
↑  רונית ורדי,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'‏"להתייעל - כן. להוריד שכר? זה לא", באתר גלובס, 22 במרץ 2001
↑  הפרופיל של עדית סולברג, באתר סולברג בע"מ
↑  קורות החיים של פרופ' עדית סולברג, באתר אוניברסיטת אריאל
↑  עדית יוטב-סולברג, קסיר (קלינר) ניצה התפתחות השכר ושונותו בעולם של תמרוץ ופקוח, באתר בנק ישראל
↑
גד ליאור,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'עובדי בנק ישראל: הנגיד לא מעוניין בסיום הסכסוך, באתר ynet, 9 במאי 2001
מוטי בסוק,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'ועד עובדי בנק ישראל עשוי להכריע היום לגבי סיום השביתה, באתר הארץ, 24 במאי 2001
מוטי בסוק,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'הסתיימו העיצומים בבנק ישראל, באתר הארץ, 10 ביוני 2001
↑  זאב קליין,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'‏"המגזר הממשלתי הוא קרש קפיצה למגזר העסקי: מנכ"ל מרוויח פי 5", באתר גלובס, 15 באוגוסט 2007
↑  הגבלת שכר הבכירים הייתה כורח המציאות – כל העובדים בענף נהנים מהחוק, באתר משאבים
↑  עדית סולברג,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'תקציב האכזבה, באתר ynet, 13 באוקטובר 2014
↑  חן דרסינובר,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'ד"ר עדית סולברג: "ההחלטה של סילבן שלום בעניין ייצוא הגז התקבלה כנראה על סמך רגשות הציבור בלבד - זו טעות", באתר ביזפורטל, 24 במאי 2013
↑  תקציר השפעת מגפת הקורונה על הכלכלה, באתר mbaarieluniversityתבנית:שבור
↑  פס"ד הפול נ' פלוני
↑  https://rotter.net/forum/scoops1/859042.shtml
↑  מינוי שרים ואישור נציגי השר לשירותי דת ונציגי הרבנים הראשיים לאספה הבוחרת את מועצת הרבנות הראשית לישראל, באתר ממשלת ישראל
↑  עמוד החוקר של סולברג, באתר orcid
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007378207105171  LCCN: no2004027245  VIAF: 63716186   WorldCat (עם VIAF): 63716186
דניאלה טלמור

דניאלה טלמור (נולדה ב-3 באוקטובר 1948) היא אוצרת אמנות עצמאית. בשנים 1994–1997 שימשה כאוצרת מוזיאון חיפה לאמנות ובין השנים 1998–2006 כיהנה בו כאוצרת ראשית.
ביוגרפיה

דניאלה טלמור נולדה בחיפה לשמעון ושושנה זילבר. קיבלה את השכלתה היסודית והתיכונית בגימנסיה ביאליק בחיפה. בשנים 1976–1977 היא שהתה בניו יורק ונחשפה לפעילות המוזיאלית האמנותית שם. עם חזרתה נרשמה ללימודים גבוהים. היא בעלת תואר ראשון בתולדות האמנות וספרות השוואתית מאוניברסיטת חיפה (1982), תואר ראשון באמנות יצירה מאוניברסיטת חיפה, וכן תואר שני בתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב (1985). עבודת הגמר שלה לתואר מוסמך נכתבה בנושא "האמצעים והחומרים של הצייר כנושא ביצירתו של ג'ספר ג'ונס", לצורך ביצוע העבודה טלמור עמדה בקשר ישיר עם ג'ונס עצמו.
טלמור שימשה כמרצה באוניברסיטה הפתוחה לחיפה והצפון (1984–1989) וכמו כן שימשה כמרצה בסדרות של הרצאות שבועיות למבוגרים בתולדות אמנות של המאה ה-20 במקומות שונים ובכללם בלימודי החוץ באוניברסיטת חיפה (1988–1991).
בשנת 1984 החלה לעבוד במוזיאון חיפה לאמנות, בתחילה כראש המחלקה לתערוכות ניידות (1984–1990) ולאחר מכן ניהלה את מחלקת ההפקות של חמשת מוזאוני חיפה (1991–1993). בשנת 1994 מונתה לאוצרת מוזיאון חיפה לאמנות והחל משנת 1998 כיהנה כאוצרת ראשית במוזיאון חיפה לאמנות עד לפרישתה בשנת 2006. משנת 2007 טלמור עובדת כאוצרת עצמאית בתל אביב, חיפה, ירושלים, עין הוד, ופריז ואצרה כ-200 תערוכות עד סוף 2020.
נשואה לישראל שלייפר ואם לשלושה.
כאוצרת

בשנת 2000 יזמה טלמור במוזיאון חיפה לאמנות את הטריאנלה הבינלאומית למיצב בחיפה שהתקיימה פעמיים בלבד. נושא הטריאנלה הראשונה למיצב בחיפה (2000) היה העיר חיפה עצמה ונושא הטריאנלה השנייה (2003) היה "אדם אדמה". הטריאנלות הבינלאומיות התפרשו על פני כל חללי המוזיאון פנימיים וחיצוניים. כמחצית מהאמנים שהשתתפו בתערוכות היו מישראל והשאר היו אמנים אורחים שהגיעו לישראל לשם הקמת מיצביהם.
טלמור שמה דגש על העשרת אוסף מוזיאון חיפה לאמנות והצגתו. לצד תערוכות נושא קבוצתיות כגון, האוונגרד הרוסי והקונסטרוקטיביזם (1998) בסימן ציור (2002) ומחווה לחנוך לוין (2004), אצרה טלמור תערוכות מאוסף המוזיאון ובתקופת ניהולה נוספו לו עשרות רבות של עבודות של אמנים ישראליים וביניהם דוד ריב, פיליפ רנצר, אבנר כץ, מיכל היימן, אמון יריב ועוד, שנתרמו למוזיאון.
כמו כן טלמור יזמה והקימה אוסף של עבודות עיצוב במוזיאון ואצרה מלבד תערוכות אמנות גם תערוכות עיצוב ואדריכלות ביניהן: ארכיטקטורה רעיונית / פרופ' מיכאל בורט (1998), חנן דה לנגה / יעקב קאופמן, מיצב עיצוב (2000) ואת התערוכה הקבוצתית הגדולה מיצב מצב (2005).
בשנים 1996–2004 אצרה טלמור תערוכות אמנות גם במוזיאון הימי הלאומי בחיפה, למשל, יאן ראוכוורגר ומיכאל קובנר / נמל (1996) ונהר סנט לורנס: אמנים קנדיים רב תחומיים (1999).
לאחר שסיימה את עבודתה במוזיאון חיפה לאמנות פנתה טלמור לדרך עצמאית. היא אצרה מספר תערוכות קבוצתיות כמו למשל פיסול בכיכר האקדמיה (2007) או נוף אנושי בצילום (2011), אולם מרבית התערוכות שאצרה הוקדשו לעבודתם של אמנים ואמניות ישראלים. לצד תערוכות ציור ומיצב אצרה טלמור גם תערוכות יחיד לצלמים-אמנים ביניהם מיכה קירשנר, פסי גירש, נוגה שטיינר, דוד גארי, ג'יי אל, רינת שיינה דוידוביץ, אביבית סגל, דבורה ספז וכן ייחסה טלמור חשיבות להצגתם של מעצבים ואדריכלים, כמו למשל, יעקב קאופמן ועזרי טרזי, כשם שעשתה במוזיאון חיפה לאמנות.
בין תערוכות היחיד שאצרה טלמור לאמנים בינלאומיים ניתן לציין את התערוכה שאצרה בשנת 2014 לצייר האיטלקי פאולו טרוילו במוזיאון פרסלר בתל אביב ושהייתה תערוכה ראשונה של אמן זה בישראל, וכן תערוכה לאמנית נוגה שטיינר, ישראלית המתגוררת בברלין, שהוצגה במרכז האקדמי, ויצו חיפה בשנת 2015. בשנת 2018 במסגרת תוכנית התרבות "איטליה, תרבויות, הים התיכון", מטעם משרד החוץ האיטלקי יזמה טלמור בשיתוף עם הגלריסט ארמנו טדסקי פרויקט משותף בבית שאגאל בחיפה. הוצגו שם שתי תערוכות יחיד שקיימו ביניהן דיאלוג, האחת לחוה גילון, אמנית חיפאית והשנייה לאמנית האיטלקייה ברברה נרוטי.