stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תל"י (תוכנית חינוכית)
היסטוריה

ראשית התוכנית בשנת 1976, בהקמת בית הספר הראשון בגבעה הצרפתית בירושלים, ביוזמתה וניהולה של ברברה לוין; יחד עם קבוצת הורים ירושלמיים, רובם יהודים קונסרבטיבים עולים חדשים ממדינות דוברות אנגלית, שביקשה ליצור מסגרת חינוכית חדשה לחינוך ילדיהם, מסגרת שנועדה לשמש כאלטרנטיבה לשתי מסגרות החינוך האחרות שעמדו אז לפניהם - מערכת החינוך הממלכתי הכללית ומערכת החינוך הממלכתי-דתי. הקבוצה נתקלה בהתנגדות הן מצד עיריית ירושלים, שלא רצתה תחילה להתחייב למימון המיזם, והן מצד מפלגת המפד"ל ששלטה אז במערכת החינוך הממלכתי-דתי. בשנים הראשונות פעל בית הספר בצריפים, כבית ספר יסודי ובהמשך גם כחטיבת ביניים; והעירייה סרבה להקים לו בניין. ברברה לוין נסעה לארצות־הברית וגייסה תרומה מבני הזוג סמואל וג'ין פרנקל להקמת בניין עבורו, ומאז בית הספר נקרא על שמם.
בית הספר זכה להצלחה והביקוש לו בקרב ציבור ההורים בירושלים היה גדול מעבר למספר המקומות הזמינים, לפיכך החליט שר החינוך זבולון המר לתמוך ביוזמה ולשלבה בתוך החינוך הממלכתי, תחת השם "תגבור לימודי יהדות" (תל"י), החל משנת הלימודים ה'תשמ"ה, בניהולו של דניאל טרופר. כך החלה תוכנית תל"י להיות משולבת בבתי ספר ממלכתיים קיימים, הראשון בהם היה בית ספר יסודי בשכונת גילה בירושלים. שנה אחר כך גם בשכונת רמות אלון, ובהמשך גם בשכונות נוספות. בשנת הלימודים ה'תשנ"א פעלה התוכנית כבר ב-12 בתי ספר ו-6 גני ילדים, גם מחוץ לירושלים.
בשנת 1986 הפיצו הרבנים־הראשיים לישראל, אברהם אלקנה כהנא שפירא ומרדכי אליהו, והרבנים הראשיים לירושלים, שלום משאש ויצחק קוליץ איגרת נגד הפרויקט, בה נכתב:”הננו להודיע שאסור למסור ילדים לחינוך ולימוד בבית־ספר קונסרבטיבי, כי השקפותיהם, דעותיהם ומעשיהם של אלו, הם בניגוד גמור למה שנצטווינו בתורתנו הקדושה, וחינוכם הוא לכפירה בקודשי ישראל, והמוסר ילדו לבתי־ספר אלו מנתקו מתורת ישראל המסורה לנו מדור לדור, ממשה בסיני”. בדצמבר 1990⁩ נפרץ והושחת בית הספר פרנקל ונכתבו בו כתובות הנאצה: "טמאים צאו מפה, עד מתי תשתיתו את הילדים״, ו״ארוריס טמאים, יומכם קרב ובא, וזה הסוף שלכם. אתם מחריבים את התורה הקדושה, והלוואי שנזכה לגמור אותכם מהר".
בשנת 1987 הוקמה "קרן החינוך למען בתי-ספר תל"י", גוף ארגוני-חינוכי, שתפקידו להעניק סיוע כלכלי ופדגוגי לבתי-ספר שביוזמה.
בשנת 1988 הוקם לראשונה במסגרת התוכנית בית ספר תיכון, בידי ד"ר אבי לבסקי, שהיה גם מנהלו במשך 22 שנים. "התיכון המסורתי ע״ש ז׳ול בראונשוויג" הוקם בשיתוף ארגון "כל ישראל חברים" ופעל תחילה בבנין ההיסטורי של בית הספר אליאנס שברחוב כי"ח, ליד שוק מחנה יהודה. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 עבר למבנה חדש שנבנה עבורו בשכונת תלפיות, אז הוחלט לקרוא לו על שם ז'ול בראונשוויג, שתמך בהקמת בית הספר והיה בעצמו פעיל בתנועת היהדות הקונסרבטיבית העולמית.
אידאולוגיה חינוכית

שורשיו האידאולוגיים של חינוך תל"י נעוצים בהגות החינוכית של משפחות קונסרבטיביות שיזמו ופעלו להקמת בית ספר תל"י הראשון בירושלים. חזונם החינוכי שילב הקניית הרגלים של קיום מצוות (כגון ברכות, תפילות, מצוות בין אדם לחברו) בגילאים הצעירים, לימוד ביקורתי של המקורות בגילאים בוגרים יותר ויצירת הווי ואקלים בית-ספרי המזמנים חוויות רוחניות, אסתטיות ודתיות רבות משולבות עם חינוך למעורבות חברתית ועיסוק במצוות בין אדם לחברו. במהלך השנים, המגע עם אוכלוסיות שונות ומגוונות והרצון להפוך לתנועה חינוכית רחבה ומשפיעה יותר הביאו את חינוך תל"י לנסות התנתק מהזיקה התנועתית, להיפתח לביטויים נוספים של זהות יהודית ולאמץ גישה חינוכית "מכוונת קהילה", המציעה כלים לעיצוב זהות יהודית-ישראלית-מודרנית, עבור קבוצות המחפשות "שביל זהב" בין אורתודוקסיה דתית לחילוניות אידאולוגית נטולת מטען יהודי משמעותי.
אידאולוגיה חינוכית > זהות יהודית-ישראלית

חינוך תל"י מעמיד את העיסוק בזהות היהודית-הישראלית של תלמידיו, כאחת הקדימויות במוסדות החינוך. עיסוק זה משתקף בכלל העשייה החינוכית בגן ובבית הספר.
אידאולוגיה חינוכית > חינוך לערכים

חינוך תל"י שם דגש על ערכים יהודיים, הומניסטיים ואוניברסליים, המתייחסים למידות האדם, ליחסים שבין אדם לחברו, לכבוד האדם, להטמעת חשיבה מגזרית בלימודי היהדות ולתיקון עולם.
אידאולוגיה חינוכית > פלורליזם וסולידריות

חינוך תל"י שואף לפתח תפיסת עולם פלורליסטית מתוך הכרה בערך של ריבוי דעות ואורחות חיים, הן בתוך היהדות הן מחוצה לה. הוא מבקש לחזק רגשי קרבה, אחווה ושותפות בין כל חלקי העם והעצמת הערבות ההדדית עם העם היהודי בארץ ובתפוצות לזרמיו ולעדותיו השונות.
אידאולוגיה חינוכית > אוריינות יהודית

חינוך תל"י שואף להקנות לתלמידיו אוריינות יהודית על ידי חשיפתם לנכסי צאן ברזל של היצירה התרבותית והרוחנית של עמנו לדורותיה. חינוך תל"י מזמין אותם לראות את עצמם כחלק מתהליך היצירה היהודית המתמשכת ומתחדשת בכל דור ודור. בכך מבקש חינוך תל"י לטפח שפה יהודית עשירה ושיח יהודי מושכל בין חלקיה השונים של החברה.
אידאולוגיה חינוכית > חינוך חווייתי

חינוך תל"י דוגל ביצירת חוויות יהודיות לימודיות, רגשיות ורוחניות. בתי ספר תל"י וגני תל"י יוצרים חוויות אלו באמצעות התנסויות שונות כגון: דרכי הוראה מגוונות, לימוד בחברותא, סדנאות, טקסים ומעמדי תפילה.
אידאולוגיה חינוכית > דמוקרטיה

חינוך תל"י מבקש להטמיע בקרב תלמידיו את ערכי הדמוקרטיה ולחנכם לאזרחות פעילה ומעורבות חברתית תוך הכרת החוק במדינת ישראל וכיבודו.
אידאולוגיה חינוכית > ציונות

חינוך תל"י שם דגש על חינוך להכרת ארץ ישראל ועם ישראל בעבר ובהווה מתוך תחושת שייכות ואהבה, וכן מדגיש את מרכזיותה של מדינת ישראל בעיצוב דרכו של העם היהודי.
אידאולוגיה חינוכית > מסורת וביקורת

חינוך תל"י מבקש לטפח לומדים המכירים, מכבדים ואוהבים את מורשתם, ועם זאת בעלי חשיבה ביקורתית כלפיה. בכך, מאפשר חינוך תל"י לתלמידיו לחוש עצמם כממשיכי המסורת ומחדשיה.
הערות שוליים

1 2  יעל קרת, חינוך לזהות יהודית תרבותית רב גונית, באתר הארץ, 29 ביוני 2022
1 2 3 4  תום שגב, בית ספר ביוזמה פרטית, כותרת ראשית, 7 במאי 1986
↑  תגבור לימודי יהדות בבתי"ס ממלכתיים - כנס הורים !מחנכים, כל העיר, 15 ביוני 1984
↑  אריה דיין, המימד המרכזי, כל העיר, 10 ביוני 1988
↑  צבי זרחיה, תלי האינטגרציה, כל העיר, 13 ביולי 1984
צבי זרחיה, בכל זאת תל" י, כל העיר, 24 באוגוסט 1984
↑  בית ספר תל"י ברמות בשנת הלימודים תשנ"ו, כל העיר, 14 בדצמבר 1984
↑  הורים פעילים למען: מסלול תל"י (תיגבור לימודי יהדות) בחינוך הממלכתי באזורים: בית־יהכרם, רמת-שרת, קרית משה, בית וגן, קרית יובל והסביבה, כל העיר, 10 ביוני 1988
↑  לקראת ההרשמה לשנת הלימודים תשנ"א ומודיעים להורים כי ניתן לרשום תלמידים לבתי-ספר ומסלולי מל"י במקומות הבאים, כל העיר, 16 בפברואר 1990
↑  נורית וורגפט, ונדליזם בבית־הספר המסורתי, כל העיר, 28 בדצמבר 1990
↑  רועי אלמן, ד"ר אבי לבסקי, המנהל המיתולוגי והמייסד של תיכון המסורתי בירושלים, הלך לעולמו, באתר mynet‏ ירושלים, 7 באוקטובר 2024
↑  World Convention of Conservative Synagogues Opens in Mexico Today, Jewish Telegraphic Agency, ‏20 July 1964
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462392405171
התפוצצות מכלית הדלק בג'ובה

| --- | --- |
 תאריך:  17 בספטמבר 2015
 הרוגים:  193
 
התפוצצות מכלית הדלק בג'ובה הוא אסון שאירע ב-17 בספטמבר 2015 בעיר ג'ובה, בירת דרום סודאן. בפיצוץ מכלית הדלק נהרגו לפחות 193 אנשים ונפצעו רבים נוספים.
מכלית הדלק, שהייתה בדרכה לצאת מעיר הבירה, סטתה מהכביש והתהפכה אך טרם התפוצצה. בעת שהנהג נסע לעיירה הסמוכה להזעיק עזרה, תושבים מקומיים הגיעו אל המשאית והחלו לשאוב ולגנוב ממנה דלק במכלים שנשאו עימם.
התפוצצות המכלית אירעה מסיבה שאינה ברורה. רוב הנפגעים והקורבנות היו מבין אלו שעסקו בשאיבת הדלק. מקורות רשמיים מסרו כי הפיצוץ אירע בשל סיגריה דולקת, אך רבים מהניצולים טענו כי הפיצוץ אירע בשל ירי של חיילים ושוטרים שניסו להרחיק את התושבים מהמכלית.
בתי החולים המקומיים הוצפו בנפגעים, ופקידי המדינה פנו לבקשת עזרה מהצלב האדום ומכוחות האומות המאוחדות.
ההערכות הראשונות היו כי ישנם כ-170 הרוגים, אך לאחר מכן המספר עלה ל-193 הרוגים. מספר הפצועים איננו ידוע, מכיוון שרבים מהם נמלטו מזירת האסון מחשש שייענשו על גניבת הדלק.
הערות שוליים

↑  "South Sudan oil tanker blast 'kills 170'". BBC News (באנגלית בריטית). 2015-09-17. נבדק ב-2021-11-11.
↑  Death toll rises to 183 in South Sudan fuel tanker explosion, Orange County Register, ‏2015-09-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Deutsche Welle (www.dw.com), Death toll rises in South Sudan tanker blast | DW | 19.09.2015, DW.COM (באנגלית בריטית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא דרום סודאן ובנושא אסונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ואסיל קריצ'בסקי

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 1872 (יוליאני) Vorozhba, אוקראינה 
 פטירה:  15 בנובמבר 1952 (בגיל 79) קראקס, ונצואלה 
 מקום קבורה:  Saint Andrew Cemetery 
 תחום יצירה:  אדריכלות, סצנוגרפיה, הוראת האמנויות, ארכאולוגיה, אמנות שימושית, גרפיקה, עיצוב ספרים, ציור, אתנוגרפיה 
 הושפע על ידי:  Alexei Beketov 
 יצירות ידועות:  Poltava Zemstvo building, 8a Tarasa Shevchenka Lane 
 פרסים והוקרה:  Honored Art Worker of the USSR (9 במאי 1940) 
 
ואסיל קריצ'בסקי (באוקראינית: Василь Кричевський;‏  12 בינואר 1873 – 15 בנובמבר 1952) היה צייר אוקראיני, ממוצא יהודי. חוקר קולנוע, ארכיטקט, מורה לאמנות שימושית ודקורטיבית. הוא המעצב של סמל אוקראינה משנת 1918, חותמות מדינה, שטרות כסף. הוא היה אחיו של הצייר האוקראיני פדיר קריצ'בסקי.
קורות חיים

ואסיל קריצ'בסקי נולד בכפר וורוז'בה, ליד לבדין, למשפחה בת שמונה ילדים בה היה הבכור. אביו יקימוביץ' קריצ'בסקי היה רופא ממלכתי מחוזי ממוצא יהודי שהמיר את דתו לנצרות אורתודוקסית והתחתן עם אישה אוקראינית.
לקריצ'בסקי הייתה השכלה פורמלית מעטה, אך היה לו עניין עמוק בפולקלור ובהיסטוריה של האמנות האוקראינית. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא היה ממייסדי האקדמיה הממלכתית האוקראינית לאמנויות. בשנות ה-20 לימד במכון קייב לאמנויות פלסטיות, המכון לאדריכלות קייב. לאחר מכן לימד בבית הספר לאמנות באודסה ושימש במחלקה לאדריכלות של המכון הלאומי לאמנות קייב עד 1941.
קריצ'בסקי עבר ללבוב ב-1943, שם מונה לרקטור של בית ספר חדש לאמנות אוקראיני, שהפך בסופו של דבר לאקדמיה הלאומית לאמנויות של לבוב. לאחר מלחמת העולם השנייה, הוא התגורר זמן קצר בפריז לפני שהיגר לדרום אמריקה ב-1948.
הוא מת בקראקס, בירת ונצואלה ב-15 בנובמבר 1952.
קריירה אמנותית

קריצ'בסקי זכה לראשונה להכרה ציבורית בשנת 1903 כאשר זכה בתחרות האדריכלות לבניית בניין המוזיאון ללימודים אזוריים של פולטבה. עיצוב המבנה שלו התבסס על מסורות האדריכלות העממית האוקראינית.
כצייר, הוא יצר בסך הכל כ-3000 ציורים, רישומים, עיצובי נוי, כריכות ספרים. עבודתו הושפעה מהאימפרסיוניזם הצרפתי.
לבקשת הנשיא מיכאילו חרשבסקי עיצב קריצ'בסקי את סמלי המדינה והחותמות של הרפובליקה העממית האוקראינית וכן את שטרות הכסף של הרפובליקה. קריצ'בסקי היה אספן ותלמיד לאמנות עממית אוקראינית, וקידם עבודות יד כאלה בקרב אנשים פשוטים.
מ-1907 עד 1910 עיצב קריצ'בסקי תפאורות ותלבושות ליותר מ-15 מחזות ואופרות, כולל בוגדן חמלניצקי מאת מיכאילו סטרצקי. מ-1917 עד 18 עבד עם התיאטרון הלאומי האוקראיני.
מכלול העבודות הגדול ביותר שלו נמצא במוזיאון האוקראיני בניו יורק.
גלריה

סמל אוקראינה
שטר כסף, 1918
בניין המוזאון בפולטבה
הערות שוליים

1 2  Krychevsky, Vasyl H., www.encyclopediaofukraine.com
↑  Bilokin, Serhii (1993). "Ukrainian State Academy of Arts". Encyclopedia of Ukraine.
↑  Hordynsky, Sviatoslav; Vadym Pavlovsky (1989). "Vasyl Krychevsky". Encyclopedia of Ukraine.
↑  Hamm, Michael F. (1993). Kiev: A Portrait, 1800-1917. Princeton University Press. p. 114.
↑  Hordynsky, Sviatoslav. "Impressionalism". Encyclopedia of Ukraine.
↑  Zhukovsky, Arkadii (1993). "Trident". Encyclopedia of Ukraine.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810606313805606  GND: 1024794660  ISNI: 0000 0000 7105 404X  LCCN: nr94018869  NKC: js2017955105  SNAC: w62c0ws9  ULAN: 500056123  VIAF: 96056176   WorldCat (עם VIAF): 96056176
השקעות דיסקונט

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  דסקש
 מייסדים:  משפחת רקנאטי ודן טולקובסקי
 תקופת הפעילות:  1961–הווה (כ־64 שנים)
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  מגדלי תוצרת הארץ, תל אביב
 מוצרים עיקריים:  השקעה והחזקות
 שווי שוק:  742 מיליון ש"ח (3 במרץ 2025)
 הכנסות:  1.19 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  300 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 932 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  7.28 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  29.4 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  צחי נחמיאס
 מנכ"ל:  נטלי משען -זכאי
 עובדים:  25 (2020)
  
 www.dic.co.il
 
סמליל החברה עד 2017
חברת השקעות דיסקונט בע"מ, הקרויה בקיצור דסק"ש (ראשי התיבות של שמה הקודם "דיסקונט השקעות") היא חברת החזקות ישראלית. ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
על רקע ירידת שווי החזקות מרכזיות של החברה (בפרט סלקום, שופרסל, וקרדיט סוויס) נסחרו האג"חים של החברה (באוגוסט 2012) בתשואה לפדיון של בין 20% ל-25% אשר שיקפו חשש מהותי לחדלות פירעון של החברה.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1961. מקור שמה הוא בתקופה בה בעלי השליטה בחברה ובקבוצת אי די בי היו בני משפחת רקנאטי, שהיו גם בעלי בנק דיסקונט. בעבר הייתה שותפה בחברות ישקר ובטמבור.
בשנים 1985–1999 היה מנכ"ל החברה דב תדמור, שהוביל את החברה לצמיחה ניכרת - עם כניסתו לחברה היה שווי השוק שלה 50 מיליון דולר, ועם פרישתו הגיע שווי השוק שלה ל-1.4 מיליארד דולר.
במאי 2003 רכשה חברת גנדן השקעות שבשליטת נוחי דנקנר, יחד עם משפחות מנור ולבנת, ממשפחות רקנאטי וקרסו, את השליטה באי די בי חברה לפיתוח, בעלת השליטה ב"השקעות דיסקונט". בשנת 2005 רכשה "דיסקונט השקעות" את חלקיהן של מתחרותיה בסלקום. ביוני 2011 רכשה חברת "דיסקונט השקעות" כ-61% ממניות "מעריב החזקות" בהשקעה כוללת של 147 מיליון ש"ח. רכישה זו גרמה הפסדים ל"דיסקונט השקעות", וב-20 בספטמבר 2012 נחתם הסכם למכירת "מעריב" (יחד עם יתר כתבי העת של הקבוצה ואתר האינטרנט nrg מעריב) למו"ל שלמה בן-צבי. תביעה שהוגשה נגד 13 הדירקטורים של "דיסקונט השקעות", בעיקר על רקע רכישת "מעריב", הסתיימה בפשרה שבה התחייבו הדירקטורים לשלם ל"דיסקונט השקעות" 100 מיליון ש"ח. ב-17 בדצמבר 2013 איבד דנקנר את השליטה באידיבי פיתוח.
תחומי פעילות

נדל"ן: חברה לנכסים ולבנין (76.45%), שהיא החברה האם של חברת גב-ים לקרקעות.
תקשורת: סלקום (35.6%). נמכרה במאי 2024 לקבוצה בראשות קרן פורטיסימו קפיטל.
השקעות: אלרון (50.32%)
מהדרין בע"מ - חברה העוסקת בנטיעה, עיבוד, אריזה ושיווק של מטעים ופרי הדר, נכסים מניבים ומתן שירותי אחסנה בקירור.
שוק ההון - אפסילון בית השקעות (68.75%)
בעלי עניין

כ-29.9% ממניות החברה מוחזקות על ידי החברה הציבורית מגה אור החזקות שבשליטת איש העסקים צחי נחמיאס. 29.8% ממניות החברה הנוספות מוחזקות על ידי קבוצת אלקו שבשליטת האחים זלקינד. ועוד 10.8% מהמניות מוחזקות על ידי רשת המרכולים רמי לוי שיווק השקמה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  השקעות דיסקונט בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  שירי דובר, ‏נפטר איש העסקים דב תדמור, באתר גלובס, 12 ביוני 2017
↑  נחתמה מכירת העיתון "מעריב", הודעה לבורסה של חברת "מעריב החזקות", 20 בספטמבר 2012
↑   יסמין גואטה, ביהמ"ש אישר את הפשרה בעקבות עסקת מעריב הכושלת: הדירקטורים ישלמו 100 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2018
↑  גולן חזני, העסקה הושלמה: השליטה בסלקום עברה לפורטיסימו תמורת 936 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 15 במאי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305641905171  GND: 278952-8  LCCN: n98108663  VIAF: 133142157   WorldCat (עם VIAF): 133142157
ליאור שילת

ליאור שילת (לשעבר: שוינקלשטיין; נולד ב-21 בדצמבר 1978) הוא איש ציבור ישראלי. לשעבר מנכ"ל משרד האנרגיה, מנכ"ל מכון ירושלים למחקרי מדיניות ועוזרו של ראש הממשלה אריאל שרון.
ביוגרפיה

שילת נולד בהרצליה בשם ליאור שוינקלשטיין. שני סביו היו לוחמים באצ"ל. בצעירותו היה פעיל פוליטי במפלגת צומת וחניך בתנועת הנוער העובד והלומד. בשירותו הצבאי התגייס לנח"ל כחלק מגרעין של תנועת הנוער בית"ר. לימים אימץ את שם הגרעין, ראשי תיבות של "שנית יהודה לא תיפול", כשם משפחתו.
לשילת תואר בוגר בגאוגרפיה ויהדות מהאוניברסיטה העברית בירושלים ושני תוארי מוסמך – הראשון ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת טאפטס בארצות הברית, והשני בתוכנית המשותפת לאנרגיה וגאופוליטיקה של בתי הספר סיינס פו ו-IFP בפריז.
נשוי לבתו של יוסי היימן.
פעילות ציבורית

בשנת 2000, לאחר שחרורו מהצבא, החל לעבוד בלשכת ראש האופוזיציה, אריאל שרון. לאחר שנבחר שרון לראשות הממשלה הצטרף אליו שילת ושימש לאורך כל תקופת כהונתו (2001-2006) כעוזרו וככותב נאומיו. במסגרת זו טיפל בנושאים שהיו קרובים לליבו של שרון, כגון גדר הביטחון, גיור וירושלים, והיה ממקימי פרויקט 'מסע' לחיזוק הקשר בין ישראל לתפוצות.
בשנת 2006, בעת כהונתו של אולמרט כראש הממשלה, מונה שילת לראש אגף תיאום, מעקב ובקרה (כיום אגף פנים, תכנון ופיתוח) במשרד ראש הממשלה.
החל משנת 2007 שימש במגוון תפקידים ציבוריים בישראל ומחוצה לה, ביניהם מנהל בצוות ההיגוי של ועידת נשיא ישראל: פונים אל המחר, איש הקשר למוסדות הפיננסיים הבין לאומיים בשגרירות ישראל בוושינגטון, חבר ועד מנהל בעמותת רוח חדשה, בנתיב - המרכז הלאומי ללימודי יהדות וגיור ובאריק - עמותת אריאל שרון למנהיגות וחבר בוועדות ציבוריות כגון הוועדה לבחירת יקיר ירושלים. בנוסף, כיהן שילת כדירקטור במספר חברות סטארט-אפ ישראליות, ביניהן חברת Secure Islands, שנמכרה למיקרוסופט בשנת 2015.
בשנים 2016–2021 היה מנכ"ל מכון ירושלים למחקרי מדיניות.
באוקטובר 2021 נכנס לתפקידו כמנכ"ל משרד האנרגיה, לאחר שנבחר לתפקיד על ידי השרה קארין אלהרר. אחיו, יניב שוינקלשטיין, הוא מנהל בחברת רפק אנרגיה, ולכן שילת נדרש לחתום על הסכם ניגוד עניינים לפיו יזדקק לאישור יועץ משפטי כדי לעסוק ב"כל עניין שיש לו השפעה מיוחדת על תחום ייצור החשמל מגז טבעי על ידי יצרנים פרטיים".
בתקופת כהונתו פותח שדה הגז כריש ויצא ההליך הרביעי לחיפושי גז טבעי במים הכלכליים של ישראל.
שילת שם דגש על נושא האנרגיות המתחדשות ובתקופת כהונתו חל גידול משמעותי בחיבור מתקנים של אנרגיות מתחדשות לרשת החשמל. במקביל תמך בקידום השימוש באנרגיה גרעינית לייצור חשמל בישראל. הוא הוביל את המשא ומתן בין ישראל למצרים ולאיחוד האירופי על הסכם הגז המשולש שנחתם בקהיר ביוני 2022, והיה יושב ראש ועדת ההיגוי להסכם השגשוג (״חשמל תמורת מים״) בין ישראל, ירדן ואיחוד האמירויות.
בספטמבר 2022 החליף את אודי אדירי בראש צוות המשא ומתן לשיחות בין ישראל לבין לבנון לקביעת גבול המים הכלכליים ביניהן. במסגרת זו הוביל את המשלחת הישראלית לטקס החתימה על ההסכם בנקורה. כמהלך משלים להסכם עם לבנון ניהל את המשא ומתן עם חברות טוטאל הצרפתית ואני האיטלקית כדי להבטיח את קבלת חלקה של ישראל בשדה הגז שנמצא משני עברי הגבול הכלכלי.
בינואר 2023, לאחר השבעת הממשלה ה-37, סיים את תפקידו במשרד האנרגיה, ובמקומו מונה לתפקיד קובי בליטשטיין.
בשנים 2023–2024 הוביל יחד עם אהוד פראוור את פרויקט "עתידים לישראל: החממה לפיתוח הצעות לסדר חברתי-ממשלי חדש". לחממה נבחרו ארבע יוזמות אשר ביקשו להציע מתווה רעיוני ומעשי למבנה הממשל בישראל ולסמכויותיו, ליחסי הקבוצות המרכיבות את ישראל ול"סיפור הישראלי" החדש. הספר המסכם את הפרויקט יצא לאור בשנת 2024 בעריכת פראוור ושילת וזכה להד ציבורי נרחב.
בספטמבר 2024 דורג שילת במקום ה-73 ברשימת '100 המשפיעים 2024' של עיתון דה-מרקר.
הערות שוליים

↑  "אריק פגש את כולם, אהב ושנא אותם", באתר ynet, 26 ביוני 2008
1 2  נאוה צוריאל, נערי אריק, באתר nrg‏, 12 ביוני 2005
↑  צוות המכון: ליאור שילת, באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  אטילה שומפלבי, אולמרט קרא ליהודים מהתפוצות: בואו הביתה, באתר ynet, 16 ביוני 2005
↑  הודעות דוברות: מינוי ליאור שילת לתפקיד ראש אגף תיאום, מעקב ובקרה, באתר gov.il, ‏7 ביוני 2006
↑  אורה קורן, "לא מטרידים את הנשיא בפרטים", באתר הארץ, 22 באוקטובר 2009
↑  רנית נחום-הלוי, הצעירים ניצחו את מחירי הנדל"ן בירושלים: יציעו דירות 4 חדרים ב-1.2 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2010
↑  נתיב - המרכז הלאומי ללימודי יהדות, זהות וגיור בע"מ (חל"צ)
↑  אריק - עמותת אריאל שרון למנהיגות (ע"ר)
↑  הוענקו אותות "יקירי ירושלים" לשנת תשע"ט 2019, באתר ערוץ 7, ‏3 ביוני 2019
↑  Secure Islands Technologies - Board of Directors
↑  הודעות דוברות: מנכ"ל חדש למשרד האנרגיה, ליאור שילת, אושר היום בישיבת הממשלה, ‏24 באוקטובר 2021
↑  הסדר למניעת ניגוד עניינים
↑  הודעות דוברות: משרד האנרגיה מפרסם את ההליך התחרותי הרביעי לקבלת רישיונות לחיפושי גז טבעי במימי ישראל, באתר משרד האנרגיה, ‏13 בדצמבר 2022
↑   ישראל פישר, מנכ"ל משרד האנרגיה היוצא: "חייבים לבחון את נושא הגרעין – צריך להסיר ממנו את הווטו", באתר TheMarker‏, 3 בינואר 2023
↑  אריאל כהנא, מסתמן: אירופה תקנה גז מישראל כדי להשתחרר מהתלות ברוסיה, באתר ישראל היום, ‏21 במאי 2022
↑  עדיאל איתן מוסטקי, אחרי ההסכם עם לבנון: ישראל חתמה על הסכם עקרונות עם טוטאל ו-ENI לפיתוח מאגר קאנא, באתר כלכליסט, 15 בנובמבר 2022
↑  הודעות דוברות: טקס חילופי מנכ"לים במשרד האנרגיה: קובי בליטשטיין נכנס לתפקיד מנכ"ל המשרד, באתר משרד האנרגיה, ‏15 בינואר 2023
↑  אהוד פראוור וליאור שילת (עורכים), עתידים לישראל: ארבע הצעות לסדר חברתי-ממשלי חדש, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2024
↑  שאול אמסטרדמסקי, תוכנית עתידים, באתר כלכליסט, 18 ביולי 2024
↑   מירב ארלוזורוב, אהוד פראוור וליאור שילת, מיכל טביביאן מזרחי, עמיחי דנינו, יואב הלר, ישראל פיקרש, באתר TheMarker‏, 25 בספטמבר 2024
↑  הנימוק:

"שילת ופראוור פרסמו ספר, 'עתידים לישראל – ארבע הצעות לסדר חברתי-ממשלי חדש', ובו כמה מטובי המוחות שפועלים בישראל מציעים פתרונות להצלת המדינה מעצמה [...] הספר [...] הוא אחד התוצרים הבולטים של זעזועי השנתיים האחרונות: שורה של ניסיונות לאחות את הקרעים הפנימיים והחיצוניים, באמצעות הצעת מודלים חדשים לניהולה של ישראל".
גיא צרפתי

גיא צרפתי (נולד ב-28 באפריל 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר וכיום מאמן נבחרת ישראל נוער ב' ופרשן בערוץ ONE.
קריירה

צרפתי, בנו של הכדורגלן סמי צרפתי ואחיו של הכדורגלן ג'קי צרפתי, החל את קריירת המשחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וכבש כבר בהופעת הבכורה שלו בבוגרים, נגד עירוני ראשון לציון בעונת 1996/1997. במדי הנבחרת הצעירה של ישראל ערך צרפתי 15 הופעות וכבש שלושה שערים. בעונת 2000/2001 היה שותף לזכייתה של מכבי תל אביב בגביע המדינה, תחת הדרכתו של ניר לוין. באמצע העונה שלאחר מכן עבר למכבי נתניה, שם שיחק שתיים וחצי עונות.
יכולתו בנתניה הובילו לזימונו לנבחרת ישראל, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-20 באוגוסט 2003, במשחק מול נבחרת רוסיה, במהלך השנה שלאחר מכן ערך בסך הכול ארבע הופעות במדי הנבחרת, כולם במשחקי ידידות.
לקראת עונת 2004/2005 עבר להפועל תל אביב. במחזור השמיני של העונה הוא בישל בדקה ה-89 את שער השוויון של אסי דומב מול בני סכנין, וכעבור שתי דקות כבש את שער הניצחון (3–2), שהיה לשערו היחיד במדי הפועל תל אביב. המאמן שהביאו לקבוצה, גילי לנדאו, פוטר במהלך העונה, והמאמן החדש שייע פייגנבוים הודיע לו כי אינו נמצא בתוכניותיו, וביקש ממנו לעזוב לעירוני קריית שמונה, שהביעה בו עניין, אך שיחקה בזמנו בליגה הלאומית. משסירב צרפתי הוא הוקפא, והוחזר לסגל רק לקראת סיום העונה, עקב פציעות בסגל.
בסיום אותה עונה בהפועל תל אביב עבר לעירוני קריית שמונה, ששיחקה בליגה הלאומית, והיה שותף מרכזי בהעפלתה לליגת העל. הוא היה מלך הבישולים של הקבוצה בארבע השנים בהן שיחק בקבוצה, לפני שעבר להפועל פתח תקווה בשנת 2009. בעונתו האחרונה בפתח תקווה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. לקראת עונת 2012/2013 חתם צרפתי לעונה אחת בהפועל חיפה.
בעונת 2013/2014 שיחק במועדון ספורט אשדוד תחת הדרכתו של המאמן ניר קלינגר, ובתום העונה הודיע על פרישה ממשחק פעיל ומונה לעוזר המאמן בקבוצה. בתחילת עונת 2015/2016 מונה לעוזר מאמן מכבי נתניה, שלומי דורה, ולאחר פיטוריו של דורה המשיך בקבוצה תחת המאמן החדש, ראובן עטר. לאחר פיטוריו של עטר בינואר 2016 שימש צרפתי כמאמן זמני עד למינויו של מנחם קורצקי לתפקיד, ולאחר מכן מונה לראשונה בקריירה למאמן ראשי, בקבוצת הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית. בספטמבר 2016 מונה למאמנה של קבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
ביוני 2019 מונה לעוזרו של ברק בכר, מאמן הפועל באר שבע. וכשבכר עבר למכבי חיפה בשנת 2020 הוא עבר יחד איתו.
ב-19 במאי 2023 עבר לכוכב האדום בלגרד יחד עם ברק בכר. ב-21 בדצמבר פוטר יחד עם ברק בכר מהכוכב האדום בלגרד וב-24 בדצמבר מונה למאמן מכבי נתניה. ב-1 באפריל 2024 פוטר מתפקידו. 24 ביוני 2024 מונה למאמן נבחרת ישראל נוער ב'.
תארים > כעוזר מאמן

מכבי חיפה
אליפות המדינה (3): 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023 אלוף האלופים 22 /21 גביע הטוטו  21/22
הערות שוליים

↑  מערכת וואלה! חדשות‏, הפועל חיפה: גיא צרפתי חתם לעונה אחת, באתר וואלה, 5 ביולי 2012
↑  יגאל ברמן, ‏גיא צרפתי פרש: הגשמתי את כל החלומות שלי, באתר ONE‏, 10 ביוני 2014
↑  רשמית: גיא צרפתי חתם כמאמן מכבי נתניה, באתר חדשות 0404, ‏24 בדצמבר 2023
↑  מוטי פשכצקי, ‏רשמי: גיא צרפתי סיים את דרכו במכבי נתניה, באתר ערוץ הספורט, 1 באפריל 2024
↑  מערכת וואלה ספורט‏, גיא צרפתי ימונה למאמן נבחרת הנוער ב', בנאדו לנערים, באתר וואלה, 24 ביוני 2024
תעלת קייפ קוד

| --- | --- |
תעלת קייפ קוד (מימין לה מפרץ קייפ קוד(אנ') ומשמאל לה מפרץ בוזארדס)
תעלת קייפ קוד (מימין לה מפרץ קייפ קוד(אנ') ומשמאל לה מפרץ בוזארדס)
 מידע כללי
 מיקום:  מדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית
 סוג:  תעלה מלאכותית
 מידות
 אורך מרבי:  11.9 ק"מ
 רוחב מרבי:  0.15 ק"מ
 ‏עומק ממוצע:  9.8 מטר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית 
 קואורדינטות:  41°45′51″N 70°34′6″W
 he
 
תעלת קייפ קוד (באנגלית: Cape Cod Canal) היא נתיב מים מלאכותי במסצ'וסטס, ארצות הברית המחבר בין מפרץ קייפ קוד(אנ') בצפון מזרח, למפרץ בוזארדס בדרום מערב, והוא חלק מנתיב המים האטלנטי התוך חופי. התעלה באורך של כ-11.9 ק"מ, חוצה את צוואר היבשה המחבר את קייפ קוד ליבשת המדינה. התעלה מושפעת מתופעת הגאות והשפל, רוחבה 150 מ', ועומקה 9.8 מ' במים נמוכים ממוצעים. התעלה מקצרת עד 217 קילומטרים מהמסע סביב הכֵּף עבור יותר מ-14,000 המשתמשים (כלי שיט) השנתיים שלו.
מועדי הגאות והשפל בתעלת קייפ קוד ב-22 ספט' 2024 שהוצגו במרכז המבקרים.
רוב התעלה ממוקמת בעיירה בורן(אנ'), אך הקצה הצפון מזרחי שלה נמצא בעיירה סנדוויץ'(אנ'). שמורת המדינה סקוסט ביץ'(אנ'), שוכנת ליד הכניסה הצפון-מזרחית של התעלה, והאקדמיה הימית של מסצ'וסטס(אנ') נמצאת בסמוך לכניסה הדרום-מערבית. הזרם בתעלה משנה כיוון כל שש שעות, בהתאם לשינויים בגאות ובשפל - 4 פעמים ביממה - ויכול להגיע למהירות של 8.4 קמ"ש במהלך שיא הגאות.