stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וזף גרפטון גול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1928 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  12 בספטמבר 2024 (בגיל 96) 
 ענף מדעי:  ביולוגיה, ביולוגיה של התא 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל 
 מוסדות:  מכון קרנגי למדע (1983)  אוניברסיטת מינסוטה  אוניברסיטת ייל  מכון קרנגי למדע 
 תלמידי דוקטורט:  Mary-Lou Pardue 
 פרסים והוקרה:  פרס לואיזה גרוס הורביץ (2007)  הרצאת קית' ר' פורטר (2008)  פרס הכרה בקריירה בכירה, נשים בביולוגיה תאית (2006)  מדליית וילבור קרוס (1988)  מדליית א. ב. וילסון (1983)  פרס ההישג המיוחד ע"ש אלברט לסקר (2006) 
 
ג'וזף גרפטון גול (באנגלית: Joseph Grafton Gall;‏ 14 באפריל 1928 – 12 בספטמבר 2024) היה ביולוג אמריקאי שנודע בזכות תגליותיו פורצות הדרך בחקר הכרומוזומים ומוכר כ"מייסד הביולוגיה התאית המודרנית". גול סיפק תשובות לשאלות שונות בנושא התפקוד והמבנה של הכרומוזומים, ואף המציא יחד עם ביולוגית נוספת את שיטת ההיברידיזציה באתר המשמשת לאיתור רצפי DNA או RNA מסוימים בכרומוזום. על פועלו המדעי הוא זכה, בין היתר, במדליית א.ב. וילסון לשנת 1983, בפרס אלברט לסקר לשנת 2006 ובפרס לואיזה גרוס הורוויץ לשנת 2007, יחד עם אליזבת בלקברן וקרול גריידר. גול כיהן כנשיא האגודה האמריקאית לביולוגיה תאית והוא פרופסור במכון קרנגי למדע.
ביוגרפיה

ג'וזף גול נולד בשנת 1928 בוושינגטון די.סי. אביו היה עורך דין ואמו הייתה עקרת בית. מגיל צעיר התעניין בעולם החי, בחרקים ובדו-חיים בפרט, ובילה חלק ניכר משעות הפנאי שלו באיסוף ובחקר שלהם. בשנת 1942, כשהיה בן 14, עברה משפחת גול לחווה בצפון וירג'יניה. ג'וזף נשלח ללמוד בפנימייה בשארלוטסוויל. כאשר הצליח לשכנע את הוריו לקנות לו מיקרוסקופ, הפך את חדר השינה שלו למעבדה, בה חקר מכל הבא ליד.
לאחר שלוש שנים של מכינה פרטית לקולג', החל גול את לימודיו באוניברסיטת ייל. בתואר הראשון והשני הוא התמחה בזואולוגיה, ועם הזמן פיתח עניין רב בנושא הכרומוזומים, אותם החל לחקור בעבודת התזה שלו. במחקרו הזדקק למיקרוסקופ מהופך, אשר באותה התקופה לא היה זמין, ויחד עם דודו בנה ועיצב דגם משלו, שהיה מורכב ברובו מהמיקרוסקופ הישן שלו.
לאחר שסיים את עבודת הדוקטורט שלו בשנת 1952, החל לעבוד במחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת מינסוטה שבמיניאפוליס, בעיקר בהוראה. באותה העת יצר לראשונה קשר עם "מיק" קלן, חוקר מבריטניה שחלק איתו תחומי עניין מדעיים. השניים פיתחו מערכת יחסים מקצועית משמעותית למחקרם, שבהמשך הפכה אף חברית. בשנת 1963 חזר גול לאוניברסיטת ייל, אז זכה למשרה קבועה, ובהמשך מונה לפרופסור.
בשנים 1967–1968 כיהן כנשיא האגודה האמריקאית לביולוגיה תאית (ASCB). הוא אף שימש כעורך הגיליון המדעי של האגודה והיה פעיל במועצה ובוועדותיה השונות.
בשנות ה-80, כשהיה בעל תפקיד בכיר באוניברסיטה, הוא ניהל את לימודי התואר השני ותוכנית מענקים לסטודנטים, כל זאת בנוסף לפעילותו כחוקר ומרצה. הוא הרגיש כי העומס מכביד עליו, לכן עבר למכון קרנגי למדע, הפסיק ללמד, התמקד במחקר בלבד והקים מעבדה משלו. ב-1984 זכה בתואר פרופסור לגנטיקה התפתחותית מטעם החברה האמריקאית לסרטן במינוי לכל החיים, ובשנת 1985 כיהן כנשיא האגודה לביולוגיה התפתחותית.
לצד תרומתו המדעית המרשימה, הוא שימש גם כמנחה אקדמי ומורה ידוע, בעיקר בזכות פעילותו למען שילוב נשים במחקר. הוא הנחה מדעניות רבות במהלך קריירת ההוראה הארוכה שלו, ונהג לטפח תלמידים מצטיינים, ללא כל קשר למגדרם. שלוש מתלמידותיו היו נשיאות האגודה האמריקאית לביולוגיה תאית, מספר יוצא דופן. אחת מהן היא אליזבת בלקברן, שתודות לגילויה המבוסס על תגליותיו של גול, זכתה בפרס נובל. בנוסף, גול הוא חבר באגודת רוזלינד פרנקלין, ששמה לה למטרה לטפח את הישגיהן של נשים במדע.
ביוגרפיה > פעילות מחקרית

גול החל את הקריירה המדעית שלו בחקר מבנה הכרומוזומים של תאי ביצה של יצורים דו-חיים, והתמקד בכרומוזום הלאמפבראש (Lampbrush). מדובר בכרומוזום "ענק" (באורך של כחצי מילימטר), תכונה המאפשרת ניסויים ותצפיות שאינם אפשריים בכרומוזומים קטנים יותר. גול ניסה להבין במחקרו מכמה מולקולות DNA מורכב הכרומוזום, דבר שלא היה ידוע באותה התקופה. הוא השתמש באנזים דיאוקסיריבונוקלאיז, או בקיצור DNase, החותך DNA. כאשר מדד את המהירות בה ה-DNA נשבר, הצליח גול להביא ראיות לכך שכל כרומוזום בנוי מסליל כפול אחד של DNA.
בהמשך בחן גול את מעטפת גרעין התא. תוך כדי התבוננות בגרעיני תאי ביצה של דו-חיים תחת עדשת מיקרוסקופ אלקטרונים, הוא הבחין בנקבוביות בקרום, והצליח לגלות את תכונותיהן. זוהי הפעם הראשונה בה אופיינו מבנים אלו, שבהמשך התגלו כאחראיים להכנסת ולהוצאת חומרים מהגרעין.
כשהתמקד במחקרו ב-RNA הריבוזומי, גול גילה שבעת היווצרות הביצית, הגנים המקודדים ל-RNA הריבוזומי משוכפלים מספר פעמים בגרעין, אם כי מחוץ לכרומוזום. על ידי כך הוא מצא את הדוגמה הראשונה להגברת גנים – טכניקה בה תאים מסוג מסוים מייצרים כמויות גדולות של רצף DNA ספציפי, בזמן או בתנאים מסוימים. בנוסף לכך, הצליח לספק בסיס לתאוריה לפיה גנים גרעיניים באיקריוטים מסוגלים להימצא גם מחוץ לכרומוזום.
תצפיות אלו הכשירו את הקרקע לפיתוח שיטת ההיברידיזציה באתר שהמציא גול יחד עם הביולוגית מרי לו פרדו. הם פיתחו RNA ריבוזומי רדיואקטיבי ופיזרו אותו על תאי שחלה, כדי שיצמדו למקטעי ה-DNA המקבילים להם. לאחר מכן, הם שטפו את ה-RNA שלא נצמד ל-DNA והשתמשו בצילום רנטגן. הצילומים הראו בדיוק רב את מיקום הגנים המקודדים ל-RNA הריבוזומי המוגבר. שיטה זו מקובלת עד היום בקהילת המחקר והיא נפוצה מאוד באיתור רצפי DNA או RNA מסוימים.
בהמשך השתמש גול בשיטה הזאת כדי לאתר את ה-DNA הלוויני בכרומוזום של עכבר. יחד עם פרדו הוא מצא כי DNA זה מורכב מרצפים קצרים ורפטטיביים אשר ממוקמים בנקודות מסוימות שנחשבו חסרות גנים. ה-DNA באזורים הללו היה פשוט מכדי לקודד לייצור חלבון. ממצא זה היה הדוגמה הראשונה לכך שאזורים מסוימים בכרומוזום מכילים רצפים חוזרים, והוא סיפק הסבר להיעדר הגנים בהם.
כמו כן, גול עסק ביצור החד תאי טטרהיימנה טרמופיליה, שאף הוא מבצע הגברת DNA. במחקרו יחד עם אליזבת בלקבורן, גול עסק בקצוות הכרומוזומים, וממצאיו הובילו לגילוי האנזים טלומראז, שזיכה את בלקבורן בפרס נובל.
בשנותיו האחרונות חקר גול את גופיף הקג'ל, שנמצא בתוך גרעין התא ותפקידו טרם הובן. ממצאיו מציעים כי גופיף זה הוא אתר לעיבוד RNA שליח, רעיון אשר מלהיב את החוקרים בתחום.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנת 1955 נישא גול לדולורס מ. הוג, ולזוג נולדו שני ילדים. בשנת 1982 נישא בשנית לדיאן מ. דוואיר. תחביביו כללו איסוף ספרים נדירים בנושא ההיסטוריה של הביולוגיה והמיקרוסקופיה.
פרסים והוקרה

על פועלו המשמעותי ורב השנים זכה גול בפרסים רבים, בהם:
מדליית א.ב. וילסון, פרס ההוקרה הגבוה ביותר של האגודה האמריקאית לביולוגיה תאית, לשנת 1983
פרס ה-AAAS (האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים) למנחים אקדמיים יוצאי דופן לשנת 1996
פרס האגודה לביולוגיה התפתחותית למפעל חיים לשנת 2004
פרס אלברט לסקר להישגים יוצאי דופן במדעי הרפואה לשנת 2006
פרס לואיזה גרוס הורוויץ לביולוגיה ולביוכימיה לשנת 2007
ג'וזף גול הוא חבר ב-AAAS ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים מאז 1968, ומאז 1972 הוא חבר באקדמיה הלאומית למדעים,.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  Mark Hofschneider, Founder of modern cell biology, Lasker Foundation (באנגלית)
↑  Sharyn A. Endow, Susan A. Gerbi, Joseph G. Gall, Journal of Cell Science 116, 2003-10-01, עמ' 3849–3850 doi: 10.1242/jcs.00737
↑  Embryology’s Joseph G. Gall Awarded 2007 Horwitz Prize For Work Fundamental To Aging, Cancer, Carnegie Science
1 2 3 4 5 6 7 8  שרין א. אנדו וסוזן א. ג'רבי, Joseph J. Gall, Journal of Cell Science
1 2 3 4  Horwitz Prize Awardees, Columbia University Irving Medical Center
1 2 3 4 5 6 7  ג'וזף ג. גול, Chromosome Odds and Ends, Annual Reviews
1 2 3 4  Shibboleth Authentication Request, login.rproxy.tau.ac.il
1 2  Joseph G. Gall Retirement Celebration
↑  Dr. Joseph Grafton Gall, American Academy of Arts & Sciences
↑  Joseph G. Gall, www.nasonline.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449938305171  BnF: cb12350317j (data)  GND: 1163019240  ISNI: 0000 0001 0881 8905  LCCN: n85276413  NKC: xx0222805  NTA: 069018189  ORCID: 0000-0001-9664-6559  SUDOC: 032481462  VIAF: 27141087   WorldCat (עם VIAF): 27141087
גאורג וילהלם, נסיך הנובר

גאורג וילהלם, נסיך הנובר (בגרמנית: Georg Wilhelm von Hanover; ‏25 במרץ 1915 - 8 בינואר 2006), היה בנו של ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג וגיסו של פיליפ, דוכס אדינבורו, בעלה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה

גאורג וילהלם נולד בבראונשווייג ב-25 במרץ 1915, לארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג ולויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתם של וילהלם השני, קיסר גרמניה ואוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה. טקס הטבילה של גאורג וילהלם נערך ב-10 במאי 1915, וסנדקיו היו מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, אקסל, נסיך דנמרק ואולגה, נסיכת הנובר.
בשנת 1918 התפטר אביו מתפקידו, בעקבות התבוסה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה והמהפכה הגרמנית. בין השנים 1930–1934 למד גאורג וילהלם בבית הספר ארמון זאלם באיברלינגן על גדות אגם קונסטנץ, אשר הוקם בשנת 1920 על ידי קורט האן, חברו הטוב של מקס פון באדן - הקנצלר האחרון של הקיסרות הגרמנית. גאורג וילהלם היה חבר הוועד האולימפי הבינלאומי ואיגוד הספורט האולימפי הגרמני, ובין השנים 1948–1959 עמד בראש בית הספר ארמון זאלם.
ב-23 באפריל 1946 התחתן גאורג וילהלם עם סופיה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג, ואלמנתו של כריסטוף, נסיך הסן, ונולדו להם 3 ילדים.
בשנת 2001 מתה אשתו סופיה, נסיכת יוון ודנמרק, וב-8 בינואר 2006 מת גאורג וילהלם בביתו במינכן.
משפחתו

ב-23 באפריל 1946 התחתן גאורג וילהלם עם סופיה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג, ממנה היו לו 3 ילדים:
ולף ארנסט, נסיך הנובר (1947–1981)
גאורג, נסיך הנובר (נולד ב-1949)
פרדריקה, נסיכת הנובר (נולדה ב-1954)
גרטרוד קליין

גרטרוד "טראוטה / טרודה" קליין / קליינובה (בצ'כית: Gertrude "Traute / Trude" Kleinová;‏ 13 באוגוסט 1918 – 9 באפריל 1976) הייתה שחקנית טניס שולחן אמריקאית ממוצא יהודי-צ'כוסלובקי וניצולת שואה. אלופת עולם, בעלת 3 מדליות זהב מאליפויות העולם בטניס שולחן, אחת בזוגות מעורבים (פראג 1936) ושתיים קבוצתיות (ומבלי 1935 ופראג 1936).
ביוגרפיה

קליינובה נולדה וגדלה בברנו והתאמנה במועדון מכבי ברנו.
באליפות העולם שנערכה בוומבלי בפברואר 1935 היא זכתה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית. בטורניר ליחידות היא הפסידה בשלב רבע הגמר 1–3 במערכות למרסל דלקור מצרפת.
באליפות העולם שנערכה בפראג, במרץ 1936 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית ובטורניר זוגות מעורבים ביחד עם מילוסלב המר(אנ').
בשנת 1939 נישאה קליין ליעקב שלינגר, נשיא ליגת הטניס שולחן. בדצמבר 1941 היא נשלחה על ידי הנאצים יחד עם בעלה ומאמנה אריק פוגל לטרזיינשטט ומשם לאושוויץ. שם נרצח בעלה. היא ומאמנה שרדו ובשנת 1946 הם התחתנו. ב-1948 הם היגרו לארצות הברית.
קליין נפטרה בשנת 1976 מסרטן.
תארים והישגים

בשנת 1994 נבחרה קליין להיכל התהילה של הספורט היהודי
גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט

גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט (בגרמנית: George Victor Fürst zu Waldeck und Pyrmont; 14 בינואר 1831 - 12 במאי 1893), היה נסיך ולדק ופירמונט בין השנים 1845–1893.
ביוגרפיה

גאורג ויקטור נולד ב-14 בינואר 1831 בארולזן לגאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט ואמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, בתם של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג.
בשנת 1845 מת אביו גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט, וגאורג ויקטור עלה לשלטון במקומו, תוך שאמו משמשת כעוצרת הנסיכות בשמו. בשנת 1848 פרצו בנסיכות מרידות כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך נאלץ גאורג ויקטור לתת חוקה חדשה לנסיכות. ב-26 בספטמבר 1853 התחתן פרידריך עם הלנה, נסיכת נסאו, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, ממנה נולדו לו 7 ילדים.
בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות בראשות גאורג ויקטור לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1868 החלה פרוסיה לנהל את הנסיכות, אולם היא שמרה על מעמדה הריבוני. באותה שנה קיבל גאורג ויקטור שהיה גנרל חיל הפרשים בצבא הפרוסי, את עיטור מסדר העיט השחור. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הנסיכות לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1888 מתה אשתו הלנה, נסיכת נסאו, וב-29 באפריל 1891 התחתן גאורג ויקטור עם לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פרידריך, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ואדלהייד, נסיכת שאומבורג-ליפה, ממנה נולד לו ילד אחד.
ב-12 במאי 1893 מת גאורג ויקטור מדלקת ריאות בעת שהותו במארינבאד, ובנו פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-26 בספטמבר 1853 התחתן גאורג ויקטור עם הלנה, נסיכת נסאו, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
סופיה, נסיכת ולדק ופירמונט (1854–1869)
פאולינה, נסיכת ולדק ופירמונט (1855–1925), התחתנה עם אלקסיס, נסיך בנטהיים ושטיינפורט
מריה, נסיכת ולדק ופירמונט (1857–1882), התחתנה עם וילהלם השני, מלך וירטמברג
אמה, נסיכת ולדק ופירמונט (1858–1934), התחתנה עם וילם השלישי, מלך הולנד
הלנה, נסיכת ולדק ופירמונט (1861–1922), התחתנה עם לאופולד, דוכס אולבני
פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט (1865–1946)
אליזבת, נסיכת ולדק ופירמונט (1873–1961), התחתנה עם אלכסנדר, נסיך ארבאך-שנברג
ב-29 באפריל 1891 התחתן גאורג ויקטור עם לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פרידריך, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ואדלהייד, נסיכת שאומבורג-ליפה, ממנה נולד לו ילד אחד:
וולארד, נסיך ולדק ופירמונט (1892–1914)
גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטאדט

גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Georg Wilhelm von Hessen-Darmstadt‏; 11 ביולי 1722 – 21 ביוני 1782), היה בנו של לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט.
ביוגרפיה

גאורג וילהלם נולד ב-11 ביולי 1722 בדרמשטאדט שהשתייכה לרוזנות הסן-דרמשטאדט, ללודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולשארלוטה מהנאו-ליכטנברג, בתם של יוהאן ריינהרד השלישי, רוזן הנאו-ליכטנברג ודורותיאה פרדריקה מברנדנבורג-אנסבך. בשנת 1738 מונה גאורג וילהלם למפקד רגימנט בהסן, ובשנת 1740 מונה בנוסף למפקד רגימנט בצבא הפרוסי, שבו הגיע לדרגת גנרל חיל הפרשים. גאורג וילהלם שימש כיועצו הרשמי של אביו, בעוד אחיו לודוויג הסתמך בעיקר על הדוגמה של פרידריך השני, מלך פרוסיה.
בשנת 1748 התחתן גאורג וילהלם עם מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, בתם של כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים וקתרינה פוליקסיאנה, רוזנת זולמס-רדלהיים, ועם נישואיו קיבל את הנחלות של ברויך, אוברשטיין, אספרמונט, בורגל ורייפולצקירכן. בשנת 1764 קיבל גאורג וילהלם מאביו שהעדיפו על פני אחיו הבכור, את הארמון הישן בדרמשטאדט, בעוד אחיו התגורר בעיקר בפירמזנס.
ב-21 ביוני 1782 מת גאורג וילהלם בעיר דרמשטאדט, והוא בן 60 שנים.
משפחתו

בשנת 1748 התחתן גאורג וילהלם עם מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, בתם של כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים וקתרינה פוליקסיאנה, רוזנת זולמס-רדלהיים. לזוג נולדו 9 ילדים:
לודוויג גאורג קרל (1749–1823)
גאורג פרידריך (1750)
פרדריקה (1752–1782), התחתנה עם קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ
גאורג קרל (1754–1830)
שרלוטה (1755–1785), התחתנה עם קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ
קרל וילהלם גאורג (1757–1797)
פרידריך גאורג אוגוסט (1759–1808)
לואיזה (1761–1829), התחתנה עם לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של הסן
אוגוסטה וילהלמינה (1765–1796), התחתנה עם מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה
גרטרוד קורנפלד

גרטרוד קורנפלד, (4 בדצמבר 1922–2014) הייתה טניסאית ישראלית, מחלוצות הטניס הישראלי לנשים בשנות ה-40. אלופת ישראל בטניס תשע פעמים (1943-1940, 1947-1945, 1949 ו-1951). בעלת שתי מדליות זהב מהמכביה השלישית (1950).
ביוגרפיה

גרטרוד קורנפלד בתה של מרי קורנפלד, אף היא הייתה אלופת ארץ-ישראל בטניס (1938 ו-1939) זכתה לראשונה באליפות ארץ ישראל בשנת 1940 לאחר שניצחה את אמה וירשה אותה כטניסאית הראשונה של ישראל. בשנת 1944 היא שרתה בחיל התעופה ולכן, לא השתתפה באליפות ארץ ישראל. אך באותה העת, היא השתתפה בתחרויות במצרים וזכתה באליפות באלכסנדריה ובתחרויות של צבא המזרח התיכון שנערכו בקהיר.
בשנת 1947 השתתפה גרטרוד בתחרויות באירופה ובין היתר גם באליפות וימבלדון. בסיבוב הראשון היא ניצחה את דניס פריטצ'הרד מבריטניה בשתי מערכות (4-6, 2-6) ובסיבוב השני היא הפסידה לג'וי גאנון מבריטניה בשתי מערכות (6-3, 6-3). אותה שנה היא זכתה באליפות לוצרן שבשווייץ.
בשנת 1949 היא נסעה שוב לתחרויות באירופה. היא השתתפה באליפות צרפת הפתוחה וזכתה בטורניר בבורדו שבצרפת.
בשנת 1950 השתתפה גרטרוד באליפות וימבלדון. היא העפילה לסיבוב השני ללא משחק והפסידה בו בשלוש מערכות ללוצ'יה מנפרדי מאיטליה (6-2, 4-6, 6-3).
הערות שוליים

↑  בספורט, חרות, 18 באוקטובר 1946
↑  אלופת ישראל בטניס, חרות, 21 באוקטובר 1949
↑  שלל שיאים ב"במכביה", על המשמר, 4 באוקטובר 1950
ערך זה הוא קצרמרבנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גזעים וקבוצות אתניות בארצות הברית

מפה המציגה את ארץ המוצא השכיחה ביותר של האוכלוסייה בכל מחוז בארצות הברית
תרשים המתאר את ההכנסה השנתית הממוצעת למשק בית בארצות הברית, בחלוקה לפי גזע ומוצא אתני, בשנים 1967 עד 2008.
רוב תושבי ארצות הברית הם צאצאים של מהגרים שהגיעו ממדינות שונות, לכן אוכלוסיית ארצות הברית מגוונת מבחינה גזעית ואתנית.
הגזעים בארצות הברית נבדלים מהקבוצות האתניות, אם כי יש חפיפה מסוימת.
גזעים

במפקד האוכלוסין של ארצות הברית נמנות שש קטגוריות של גזע:
האדם הלבן - זהו הגזע הנפוץ ביותר בארצות הברית. בדרך כלל מדובר בצאצאים של מהגרים מאירופה. הלבנים מהווים כ-61% מאוכלוסיית ארצות הברית, ללא היספנים. ביחד עם היספנים לבנים הם מהווים כ-77% מהאוכלוסייה.
אפרו-אמריקאים - שחורים, בדרך כלל צאצאיהם של עבדים שהובאו מאפריקה. הם מהווים כ-13% מהאוכלוסייה.
אמריקאים אסייתים - צאצאיהם של מהגרים ממדינות באסיה, בעיקר סין, יפן, הודו, קוריאה הדרומית והפיליפינים. הם מהווים כ-5% מהאוכלוסייה.
אינדיאנים וילידי אלסקה - ילידי אמריקה שחיו בארצות הברית במשך אלפי שנים. כיום הם מהווים פחות מ-1% מהאוכלוסייה.
ילידי הוואי ואיים באוקיינוס השקט.
רבי-גזע: בעלי שני גזעים או יותר (Multiracial Americans).
גזעים אחרים: קטגוריה זו הוגדרה במפקד האוכלוסין עבור גזעים המהווים מיעוט קטן באוכלוסייה.
קבוצות אתניות

הלבנים והאסייתים-אמריקאים בארצות הברית מתחלקים לקבוצות אתניות שונות, בדרך כלל על פי ארצות מוצאם. שאר הגזעים מהווים בדרך כלל קבוצה אתנית אחידה.
הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בארצות הברית היא גרמנים-אמריקאים, צאצאיהם של מהגרים שהגיעו לארצות הברית מגרמניה במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. רובם מתגוררים במערב התיכון ובפנסילבניה. הם מהווים כ-15% מהאוכלוסייה.
אחריה, אפרו-אמריקאים, כ-13%, ולאחר מכן צאצאי מהגרים ממקסיקו, מאירלנד, מאנגליה, מאיטליה ומפולין.
ההיספנים הם קבוצה אתנית, ולא גזע. אלה הם צאצאיהם של מהגרים ממקסיקו וממדינות אחרות באמריקה הלטינית.
קבוצה אתנית חדשה הוגדרה בשנת 2014: "מזרח תיכוני אמריקאי". לקבוצה זו משויכים צאצאיהם של מהגרים ממדינות המזרח התיכון וסביבותיו, בהם ערבים, ארמנים, אשורים,כורדים ועוד. בקבוצה זו מעורבים מהגרים ממדינות שונות, בהן קפריסין, גאורגיה, איראן, טג'יקיסטן וטורקיה.
ראו גם

דמוגרפיה של ארצות הברית
ג'ו ואן פליט

| --- | --- |

ג'ו ואן פליט בסרט "קדמת עדן, (1955)
 לידה:  30 בדצמבר 1915 אוקלנד, קליפורניה
 פטירה:  10 ביוני 1996  (בגיל 80) ג'מייקה, ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1915–1986 (כ־71 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הפסיפיק  בית הספר לתאטרון נייברהוד פלייהאוס  סטודיו אייץ' בי 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1954)  פרס טוני לשחקנית משנה במחזה (1954)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס דונלדסון 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ו ואן פליט בסרט "קדמת עדן", (1955)
ג'ו ואן פליט (באנגלית:  Jo Van Fleet; ‏30 בדצמבר 1915 – 10 ביוני 1996) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע אמריקאית זוכת פרס טוני ופרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1955 על הופעתה בסרט "קדמת עדן".
ביוגרפיה

ואן פליט נולדה בעיר אוקלנד, קליפורניה. למדה השכלה כללית ב"אוניברסיטת הפסיפיק" (אנ') שבעיר סטוקטון, קליפורניה ומשחק ב"סטודיו הרברט ברגהוף" שבגריניץ' וילג', מנהטן.
ואן פליט החלה את דרכה כשחקנית דרמטית בבמות ברודוויי בהצגות "אגדת חורף" ו"המלך ליר". היא זכתה בשנת 1954 בפרס טוני על הופעתה בתפקיד ג'סי מיי ווטס במחזה של הורטון פוט "המסע אל האושר".
הבמאי איליה קזאן שעבד עם ואן פליט בברודוויי במחזות "הטיסה למצרים" ו"קמינו ריאל" בחר בה בשנת 1955 לתפקיד קייט אמו של קאל טראסק (ג'יימס דין) בסרט קדמת עדן שהוא עיבוד קולנועי לרומן "קדמת עדן" של ג'ון סטיינבק. עבור ואן פליט הופעה קולנועית זו הייתה הראשונה שלה בהוליווד, היא זכתה בעבורה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בשנה זו שיחקה ואן פליט גם בסרטיו של דניאל מאן: השושנה המקועקעת, העיבוד הקולנועי המוצלח למחזה "השושנה המקועקעת", בו שיחקה בתפקיד בסי והדרמה המוזיקלית הביוגרפית "מחר אזיל דמעה" בה הופיעה בתור קייטי אמה של הזמרת- שחקנית הצעירה ליליאן רות (סוזן הייוורד).
בהמשך דרכה הופיעה ואן פליט במערבונים "דו-קרב באו. קיי. קוראל" של ג'ון סטורג'ס בתפקיד קייט פישר אשתו של האקדוחן דוק הולידיי (קירק דאגלס), "המלך וארבע המלכות" של ראול וולש, בדרמות "המורד" בתפקיד ארלטה אמו של האסיר לוק (פול ניומן), "נהר פראי" של איליה קזאן ובקומדיה "אני אוהב אותך, אליס ב. טוקאלס" בתור אמו של הארולד פיין (פיטר סלרס).
את תפקידה הזכור האחרון בקולנוע עשתה ואן פליט בשנת 1976 מותחן הפסיכולוגי של רומן פולנסקי "הדייר" בתור מאדאם דיוז. היא המשיכה לשחק בתיאטרון עד לפרישתה בשנת 1986.
לואן פליט היה ילד אחד מנישואיה לוויליאם ביילס.
ואן פליט נפטרה בשכונת ג'מייקה, ניו יורק ב-10 ביוני 1996 כשהיא בת 81. היא נקברה ב"בית הקברות פלושינג" שבשכונת פלושינג, קווינס. על שמה של ואן פליט מונצח כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פילמוגרפיה נבחרת

קדמת עדן (1955)
השושנה המקועקעת (1955)
מחר אזיל דמעה (1955)
המלך וארבע המלכות (1956)
הקרב באו. קיי קוראל (1957)
נהר פראי (1960)
המורד (1967)
אני אוהב אותך, אליס ב. טוקאלס (1968)
הדייר (1976)
גארי שו

גארי שו (באנגלית: Gary Shaw;‏ 21 בינואר 1961 – 16 בספטמבר 2024) היה כדורגלן אנגלי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה

גארי שו נולד בברמינגהאם שבאנגליה בשנת 1961 והחל את דרכו בקבוצת הנוער של אסטון וילה. הוא עלה לקבוצת הבוגרים בעונת 1978/79. בגיל 17, תחת המאמן רון סאונדרס, הוא ערך את הופעת הבכורה בהפסד 1–0 לבריסטול סיטי כשנכנס כמחליף. שו חתם רק כמה ימים לאחר מכן על חוזה מקצועי ראשון, ביום הולדתו ה-18, ובעונת 1979/80 הפך לשחקן הרכב קבוע. את שערו הראשון הבקיע ב-20 באוקטובר 1979 בניצחון 1–3 על דרבי קאונטי, ובסך הכל סיים את העונה כמלך שערי אסטון וילה בליגה עם תשעה שערים ב-28 הופעות. בעונת 1980/81 הצטרף לקבוצה החלוץ פיטר ווית' שזכה גם בתואר מלך שערי הליגה עם 20 שערים. שו הבקיע 18 שערים ושניהם תרמו ביחד יותר ממחצית שערי הקבוצה שכבשה 72 שערים וזכתה במפתיע באליפות. בתום העונה זכה שו בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית.
שו היה שחקן מפתח בעונת 1981/82 בה אסטון וילה זכתה בפעם הראשונה בגביע אירופה לאלופות. בשלב רבע הגמר כבש נגד דינמו קייב ובגמר ניצחה הקבוצה את באיירן מינכן 0–1. בשנת 1982 הוא זכה בפרס בראבו לשחקן הצעיר הטוב ביותר באירופה. אף על פי שבעונת 1982/83 אסטון וילה כבר לא היוותה פקטור לזכייה בליגה, שו המשיך לכבוש ועם 17 שערים עקף את חברו ווית'. התואר האחרון שזכה עימה היה הסופר קאפ האירופי נגד ברצלונה. במשחק החוץ הפסידה לה 1–0 אך במשחק הבית שו הציל אותה מהפסד עם שער שהוביל להארכה, בה ניצחה 0–3.
בהמשך הקריירה שלו הייתה בנסיגה כאשר נפצע קשות בברכו ב-7 בספטמבר 1983 במשחק נגד נוטינגהאם פורסט. מאז מקרה זה למעשה לא הצליח לשחזר את היכולת הטובה שהציג. אף על פי שנשאר באסטון וילה עד תום עונת 1987/88 הוא מיעט לשחק עם 17 משחקי ליגה בלבד בארבע שנים ובעונת 1984/85 לא שותף כלל. שו נאלץ לעבור שישה ניתוחים בברכיים. בפברואר 1988 היה בתקופת השאלה קצרה במועדון בלקפול מהליגה השלישית. ביולי באותה השנה שיחק בקופנהגן בולדקלאב מדנמרק ומשם עבר בקבוצות אוסטריה קלגנפורט, וולסול, קילמרנוק, שרוסברי טאון וארנסט בורל מהונג קונג שם סיים את הקריירה ב-1992.
ביוגרפיה > אנגליה עד גיל 21

לאחר הזכייה באליפות שו היה לתקווה העתידית של נבחרת אנגליה. במשחקו הראשון בנבחרת עד גיל 21 שנערך ב-25 בפברואר 1981 נגד אירלנד כבש את שערו הראשון כעבור שתי דקות בלבד, שער שהיה גם לשער הניצחון במשחק. בעקבות הקמפיין המוצלח בגביע אירופה עם אסטון וילה הוא נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת למונדיאל 1982, אך לבסוף לא השתתף בו.
נפטר ב-16 בספטמבר 2024 כתוצאה מחבלה בראשו עקב נפילה בביתו.
תארים

אליפות אנגליה: 1980/81
גביע אירופה לאלופות: 1981/82
הסופר קאפ האירופי: 1982
פרס בראבו: 1982
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית: 1981
קבוצת השנה בליגה האנגלית: 1980/81
גארי רידג'ווי

| --- | --- |

גארי רידג'וויי בעת מעצרו בשנת 2001
 לידה:  18 בפברואר 1949 (בן 75) סולט לייק סיטי, יוטה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Gary Leon Ridgway 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Tyee Educational Complex 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 השקפה דתית:  פנטקוסטליזם 
 
גארי ליאון רידג'ווי (באנגלית: Gary Leon Ridgway; נולד ב-18 בפברואר 1949) הוא רוצח סדרתי אמריקאי, שנודע בכינויו רוצח הנהר הירוק. רצח עשרות נשים במדינת וושינגטון במהלך שנות ה-80 וה-90. זכה לכינויו בעקבות מציאתן של חמשת קורבנותיו הראשונים באזור הנהר הירוק (אנ') שבמחוז קינג.
על מנת ללכדו נעזרו חוקריו ב'דעתו המקצועית' של טד בנדי, הרוצח הסדרתי שבאותו זמן (1984) ישב בכלא וחיכה למימוש גזר דין מוות, אך חוות דעתו של בנדי לא הועילה.
רידג'ווי נעצר ב-30 בנובמבר 2001 בחשד לרציחתן של ארבע נשים, עת שיצא ממקום עבודתו, מפעל משאיות בעיר רנטון שם הועסק כצבע. הרציחות קושרו אליו באמצעות ראיות DNA.
במסגרת עסקת טיעון, הסכים לחשוף את מיקומן של נעדרות נוספות, וכך נמנע מעונש מוות. קיבל עונש מאסר עולם, ללא אפשרות חנינה. בהודאתו ציין כי בחר לרצוח דווקא זונות, בגלל שהיו טרף קל ומשום ששנא את רובן. הוא הורשע ברציחתן של 49 נשים, הודה ברצח של 71 נשים ועל פי הערכות רצח מעל ל-90 נשים.
גארי רידג'ווי, תמונת מעצר ב-1982
לקריאה נוספת

Keppel, Robert. The Riverman: Ted Bundy and I Hunt for the Green River Killer. 2004, paperback (rev. ed.). 624 pages, ISBN 0-7434-6395-1, OCLC 55110199. Updated after the arrest and confession of Gary Ridgway.
Rule, Ann. Green River, Running Red. Pocket, 2005, paperback. 704 pages, ISBN 0-7434-6050-2.
Guillen, Tomas. Serial Killers: Issues Explored Through the Green River Murders. Pearson Prentice Hall, 2007, paperback. 186 pages.