stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ערוץ STB

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  אוקראינה 
 תאריך השקה:  2 ביוני 1997 
 בעלות:  StarLight Media 
 משרד ראשי:  קייב 
 www.stb.ua/ua/
 
ערוץ STB (באוקראינית: СТБ, ראשי תיבות למילים Світ телебачення, "עולם הטלוויזיה" ) הוא ערוץ של הטלוויזיה הלאומית האוקראינית, בבעלות בתאגיד התקשורת StarLightMedia.
היסטוריה

הערוץ נוסד ביוזמת חברות אמריקאיות ואוקראיניות: International Media Center, Shachar Enterprises, Inc., Internews Netouron והושק ב-2 ביוני 1997 ומשנת הקמתו נמצא בבעלות האוליגרך וולודימיר סיבקוביץ'.
בשנת 1999 הערוץ היה נתון להשפעת קבוצת לוקאויל, כשנציג החברה אלכסיי פדון כיהן כמנכ"ל הערוץ.
בשנת 2000 החלה עלייה בפופולריות של הערוץ כשמהדורת החדשות "חלונות" (Вікна) הפכה למהדורה החדשותית הפופולרית במדינה ושם התוכנית נרשם כסמל מסחרי.
ב-2002 נערכו שינויים בהנהלת הערוץ וב-2004 לוקאויל מכרה את החזקותיה בערוץ והערוץ נרכש על ידי ויקטור פינצ'וק.
ב-2007 הערוץ הוכתר לערוץ השלישי בגודלו במדינה.
מדיניות שפה

זהו אחד הערוצים הבודדים באוקראינה שמשתמש בהגייה ישנה של השפה, שאומצה בחרקוב ב-1927, שימוש שסופג ביקורת רבה מהצופים, שחלק גדול מהם אינו יכול להבין את הגיית חרקוב. על רקע המתיחות בין אוקראינה לרוסיה ספג ביקורת על כך שהערוץ משדר 54% מהתוכן שלו בשפה הרוסית.
גלריה

סמל הערוץ בשנים 1997-1999
סמל הערוץ בשנים 1999-2000
סמל הערוץ בשנים 2000-2001
סמל הערוץ מאז 2013
הערות שוליים

↑  "СТБ | StarLightMedia|accessdate=2018-02-15|publisher=slm.ua".
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עבד א-רחמאן פאוזי

עבד א-רחמאן פאוזי (בערבית: عبد الرحمن فوزي; ‏11 באוגוסט 1909 – 16 באוקטובר 1988) היה כדורגלן ומאמן מצרי, ששיחק בעמדת הכנף בקישור.
ביוגרפיה

פאוזי נולד ב-11 באוגוסט 1909 בפורט סעיד שבמצרים. במהלך הקריירה שיחק בקבוצות אל מאסריי וא-זמאלכ. לאחר פרישה היה למאמן נבחרת ערב הסעודית.
במדי הנבחרת המצרית שיחק במונדיאל 1934 כשהוא עזר להם לעלות לטורניר לאחר שלקח חלק בניצחון 1–4 על ישראל במגרש תמרים שבתל אביב בשלב המוקדמות. בטורניר עצמו כבש צמד כולל שער שנפסל נגד הונגריה בשלב שמינית הגמר, שלא עזר ונבחרתו הפסידה בסיום המשחק 4–2. בתגובה לפסילת השער של פאוזי התלונן שוער נבחרתו באותו זמן, מוסטפא מנסור, כשאמר: "כשהמשחק היה בתוצאה 2–2 חבר נבחרתי פאוזי לקח את הכדור ממרכז המגרש ועבר את כל השחקנים ההונגרים בשביל לכבוש את השער השלישי והיתרון, אך השופט פסל את השער בטענת נבדל!". עם שערים אילו היה לכדורגלן האפריקאי הראשון לכבוש בגביע העולם.
פוליונקס

| פוליונקס> תקופה |
| --- | --- |
קרטיקון עליון, 66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרטופסים
משפחה:: צרטופסיים
סוג:: פוליונקס
מין:: Polyonax mortuarius
שם מדעי
 Polyonax

פוליונקס (שם מדעי: Polyonax; משמעות השם: "מאסטר מעל רבים") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים, שחי בסוף הקרטיקון העליון במאסטריכט לפני 66 מיליון שנה - הזמן בו נכחדו אחרוני הדינוזאורים. כיום מעריכים שסוג זה מוטל בספק.
סוג זה התגלה בתצורות דנבר (אנ') בקולורדו שבארצות הברית בשנת 1873 בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ. הממצאים היו חלקיים ושבורים וכללו 3 חוליות, כמה עצמות גפיים וחלקי קרן ארוכה. הסוג נקבע בידי קופ ב-1874. מאובנים אלה הועברו למוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע.
מאובנים אלה השתייכו לפרט צעיר והתערבבו עם עצמות הדרוזאוריים, אולי מהסוג המבוטל טרכודון, אשר חי בסמוך. חלק מהחוקרים משייכים את הממצאים למאובני אגתאומס או אף לטריצרטופס.
בצורתו דינוזאור זה דמה כנראה לטריצרטופס אך היה קטן יותר ובעל קרניים מעל העיניים ומעל החוטם. הוא היה ארבע-רגלי, בעל מקור קרני אשר ניזון מצמחייה קרקעית.
ע

ע' היא האות ה-16 באלפבית העברי. שמה עי"ן (עַיִן). בפי יהודי תימן שמה עאן.
הגייה

מבחינה פונולוגית מייצגת האות ע' עיצור לועי, חוכך, קולי (IPA: ‏/ʕ/). היא נהגית כ-א' בדחיקה בלוע, הגייה הדומה לאות עין (ع) הערבית. הגייתה הלועית נשתמרה בישראל בעיקר בפי בני עדות המזרח, ובפרט בפי יוצאי תימן.
כיום רוב דוברי העברית בישראל משתמשים בהיגוי הסדקי (ה"אשכנזי"), המיוצג על ידי הסמל /ʔ/.
בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, ע' נמנית עם ארבע האותיות הגרוניות: אהח"ע.
בשפת היידיש, הנכתבת אף היא באותיות עבריות, משמשת האות ע' אות תנועה המקבילה לאות e באנגלית בשפות הלטיניות. לדוגמה, המילה "קינדר" (Kinder) תיכתב ביידיש "קינדער".
ייצוג האות ע'

שם האות עי"ן נובע מצורתה, צורת עין (האיבר), בכתב העברי הקדום.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| ע' (עֶן) באלפבית הפרוטו-כנעני | ע' באלפבית הפיניקי | ע' באלפבית הארמי |
בקוד ASCII מיוצגת האות ע' בערך F2, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05E2.
בקוד מורס מיוצגת האות ע' באמצעות הרצף (משמאל לימין): .--- (קו קו קו נקודה). סימן ארוך במיוחד זה משקף את תפוצתה הנמוכה של האות ע' בטקסטים עבריים.
הוא ייצוגה של האות ע' בכתב ברייל.



באלפבית צלילי מיוצגת האות ע' באמצעות המילה "עין".
באיתות בדגלי סמפור ע' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה מערבה (שמאלה) ודגל שני הפונה צפון-מזרחה.
שימושים

בגימטריה ערכה 70, מספר טיפולוגי המשמש בביטויים רבים כמו שבעים לשון, שבעים חכמי הסנהדרין, וגיל שבעים הוא גיל הזקנה והחוכמה.
בשפה העברית המודרנית, שכיחות השימוש באות ע' היא כ־2.97% מכלל אותיות האלפבית העברי.
עין הפועל (בראשי תיבות: עה"פ) הוא כינויה של האות השנייה בשורש דקדוקי בן שלוש אותיות, על שם האות ע', שהיא האות השנייה במילה פֹּעַל. מכאן גם המונח גזרת עין-עין, שהוא שם אחר לגזרת הכפולים – פעלים שבהם האות השנייה נכפלת, כגון גזז. כך גם המונח גזרת נחי עי"ו (נחי עין-יוד-ויו) שבו העיצור במקומו של עה"פ אינו נכתב בחלק מהבניינים, וגם כשהוא נכתב, הוא עדיין אינו מושמע אלא הופך לתנועה ארוכה, לדוגמה במילה משורש שי"ר: שר בבניין קל עבר יחיד, ישיר באותו בניין, מספר ומין, אך בהטיה לעתיד. עוד דוגמה, המילה משורש קו"מ: קם בבניין קל עבר יחיד, יקום בהטיה לעתיד. בשני המקרים, אות השורש האמצעית חסרה לחלוטין בזמן עבר, ואילו בזמן עתיד, למרות שהאות קיימת, היא לא נשמעת אלא מסמנת תנועה גדולה (חיריק מלא, ושורוק).
בעגה הצבאית שאומצה גם לעברית החדשה, ע' (המבוטאת כשם האות: עין) משמשת במשמעות עוזר או עוזרת, לדוגמה: "כעת, ע' הרמטכ"ל ממונה על ההיערכות."
ראו גם

ع – האות עין בערבית
غ – האות ע'ין בערבית
האות ע' מוצגת בגופנים הבאים (מימין לשמאל): פרנק-ריהל, אריאל, דוד, כתב רש"י, כתב סת"ם, כתב, חיים
ערוץ אנימה

"ערוץ אנימה" או "AGN Anime Channel" (ידוע גם כ-"yes Anime" או "HOT Anime") היה שמו של ערוץ טלוויזיה ישראלי ששידר סדרות וסרטי אנימה.
היסטוריה

ערוץ אנימה היה בבעלות משותפת של חברת הטלוויזיה הבינלאומית SPI International (אנ') וחברת AGN ‏(Assis Global Networks) והיזם דרור לביא שפעל גם כמנהל הערוץ.
הערוץ החל את שידוריו מ-7 בדצמבר 2004 בחברת הלוויין yes (אפיק 28) וכשנה לאחר מכן גם בחברת הכבלים HOT (אפיק 85), וסיים את שידוריו ב-1 בינואר 2008 ב-HOT וב־15 בינואר 2008 ב-yes.
סמליל הערוץ ב-HOT וב-yes הושפע מדגל יפן, שבו מעגל אדום על רקע לבן. ב-yes מופיע עיגול אדום בצד שמאל וב-HOT ריבוע מעוגל אדום במרכז.
הערוץ שידר אוסף של סדרות אנימה בדיבוב היפני המקורי, בליווי כתוביות בעברית וברוסית. הסדרות היו בנות כמה שנים או אף יותר מעשור, רובן הגדול לא היו פופולריות בעולם והיו כמעט אנונימיות בקהילה הישראלית לפני שידורן, מה שגרע מהרלוונטיות של הערוץ.
קישורי חיצוניים

אתר האינטרנט הרשמי של הערוץ, בארכיון האינטרנט כפי שנראה ב-9 בפברואר 2008
ראו גם

טלמאניה
ספריית האנימה
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עמנואל מנדל

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1839 בולסלבייץ, רפובליקת פולין 
 פטירה:  23 ביוני 1907 (בגיל 67) פנקו, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  נוירולוגיה, פסיכיאטריה 
 מקום קבורה:  Urnenfriedhof Gerichtstraße 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורוצלב 
 מוסדות:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תלמידי דוקטורט:  Shunichi Shimamura 
 
עמנואל מנדל (בגרמנית: Emanuel Mendel;‏ 28 באוקטובר 1839 – 23 ביוני 1907) היה נוירולוג ופסיכיאטר יהודי-גרמני, פרופסור באוניברסיטת ברלין, מנהל בית החולים הכללי בברלין ופוליטיקאי, חבר הרייכסטאג של הקיסרות הגרמנית.
חייו

עמנואל מנדל נולד בשנת 1839 בבּוּנצלאוּ שבשלזיה תחתית (כיום בולסלבייץ בפולין).
למד רפואה בברסלאו ובברלין. את תואר הדוקטור שלו קיבל ב-1860 בנושא אפילפסיה. בתחילה עבד כרופא מיילד. לאחר קבלת התואר עבד במרפאה של אדוארד היימן. בעקבות מחלה קשה של ד"ר היימן החל ב-1864 לנהל את המרפאה, וב-1868 הקים מרפאה פסיכיאטרית ברובע פנקו בברלין. בהמשך התמחה בנוירולוגיה ובפסיכיאטריה וקיבל את ההסמכה כמרצה באוניברסיטה ב-1873.
מ-1884 לימד פסיכיאטריה באוניברסיטת ברלין וכן פסיכיאטריה משפטית, והתמנה למנהלה של המרפאה הפסיכיאטרית. ב-1885 התפטר מניהול המרפאה, ועשר שנים מאוחר יותר מכר אותה לגוסטב שולינוס (Scholinus). ב-1882 ייסד מנדל את כתב העת "כתב העת המרכזי לנוירולוגיה" (Neurologisches Centralblatt), שאותו ערך עד מותו. בכתב עת זה פרסם גם פרויד.
עמנואל מנדל היה חבר במפלגת הקדמה הגרמנית. ביוזמתו נבנה ב-1905 בית חולים ברובע פנקו בברלין. קהילת פנקו העמידה לזכרו ב-1911 פסל בדמותו בגן בית החולים; בשנת 1935 סילקו הנאצים את הפסל, ומאז נעלם.
מנדל היה חבר ברייכסטאג (הפרלמנט הגרמני) מ-1877 עד 1881 והיה מעורב בחקיקה בנושאי בריאות.
עבודתו

תחומי ההתעניינות של מנדל היו שיתוק מתקדם, מאניה ואפילפסיה. הוא דגל בסינתזה של פסיכיאטריה ונוירולוגיה. ב-1893 החל להשתמש בתמצית של Duboisia myoporoides, מין עץ הגדל באוסטרליה, לטיפול במחלת פרקינסון. המרפאה והמעבדה שניהל היו קשורים (אך לא שייכים) לאוניברסיטה.
אחד מחיבוריו היה ספר לימוד לפסיכיאטריה לתלמידי רפואה (Leitfaden der Psychiatrie für Studirende der Medicin)
כתביו

De operationibus ad sanandam epilepsiam adhibitis: Adjectis duabus observationibus]. Berlin 1860.
Die progressive Paralyse der Irren. Berlin 1880.
Die Manie. Eine Monographie. Wien 1881. Nachdruck: VDM, Müller, Saarbrücken 2007, ISBN 978-3-8364-1899-7.
Der Hypnotismus. Hamburg 1889.
Die hereditäre Syphilis in ihren Beziehungen zur Entwicklung von Krankheiten des Nervensystems. Berlin 1896.
Leitfaden der Psychiatrie für Studirende der Medicin. Enke, Stuttgart 1902. Machdruck: VDM, Müller, Saarbrücken 2006, ISBN 978-3-86550-935-2.
לקריאה נוספת

Uta Fleckner: Emanuel Mendel (1839–1907). Leben und Werk eines Psychiaters im Deutschland der Jahrhundertwende. Dissertation, Freie Universität Berlin, 1994.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה של עמנואל מנדל (בגרמנית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504410005171  PLWABN: 9810562236205606  BnF: cb12566496z (data)  GND: 119269112  ICCU: PUVV331577  ISNI: 0000 0000 8148 7834  LCCN: no2013069815  NKC: nlk20010098832  NTA: 075222280  SUDOC: 034970460  VIAF: 69047451   WorldCat (עם VIAF): 69047451
ספרי נופוס

דוגמה של אחד מספרי הנופוס של מפקדי ארץ ישראל. טבלת המידע נפרשת על שני עמודים עוקבים. רובם הגדול של הספרים כתוב בשפה הטורקית ובאותיות ערביות
ספרי נופוס (נפוס) הם ספרים בהם נרשמו מפקדי אוכלוסין שנערכו בארץ ישראל בתקופת השלטון העות'מאני בארץ. 5 מפקדים נערכו בשנים 1884–1915 והמידע שנאסף במהלכם נרשם ב-461 ספרים שרובם הגדול כתוב בשפה הטורקית אך באותיות ערביות. הספרים נשמרים בארכיון המדינה וזמינים לעיון באינטרנט.
רקע

התקופה העות'מאנית היא תקופה בת כ-400 שנה בתולדות ארץ ישראל בה נשלטה על ידי האימפריה העות'מאנית. התקופה התחילה עם כיבוש הארץ בידי הסולטאן סלים הראשון בשנת 1516, והסתיימה בשנת 1918, עם כיבוש הארץ בידי הגנרל הבריטי אדמונד אלנבי במלחמת העולם הראשונה.
במהלך שנות שלטונו ערך השלטון העות'מאני מספר רב של מפקדי אוכלוסין ברחבי האימפריה וזאת כחלק מהצעדים שנקט כדי לשלוט בנתינים ולייעל את אופן גביית המיסים. מטרה נוספת הייתה של המפקדים הייתה להגדיר כח אדם פוטנציאלי לשירות בצבא הטורקי.
בגלל גודל האימפריה נערכו מפקדים אלו במדינות שונות בזמנים שונים כשתדירות המפקדים הייתה גבוהה יותר באזורים עשירים ומיושבים בצפיפות. על פי גישה זו לא בוצעו מפקדים בארץ ישראל אלא לאחר שהחלה הארץ להתפתח בשלהי המאה ה-19 כשתשומת לב מיוחדת ניתנת לירושלים שהפכה לעיר גדולה (יחסית) וכנקודת משיכה לעולי רגל ותיירים.
המידע שנאסף במהלך מפקדים אלו נרשם בספרים שנקראו נופוס (nüfus) שמשמעותו בטורקית "אוכלוסייה/אנשים" (population). יש הרואים במילה זו שיבוש של השם עברי "נפש" ולכן בחלק מהמקורות נקראים ספרי המפקדים "ספרי נפשות".
במהלך המאה ה-19 הוסדר תהליך הרישום של המשתתפים במפקדים על ידי יצירת טפסים סטנדרטים. ספרי הנופוס נחלקו למספר סוגים:
ספרי טיוטה - אלו היו הספרים אותם מילאו בכתב יד בזמן המפקד עצמו. קיימים שני סוגי ספרי טיוטה:
"סג'ל נפוס דפתרי" - היו בשימוש עד 1905 ומאופיינים במידע חלקי.
"מסודה דפתרי" - היו בשימוש לאחר 1905 וכוללים מידע יותר מלא.
ספרי יסוד ("אסאס דפתר") - שכללו פרטים מלאים על משתתפי הסקר. מידע זה הועתק לספרים אלו מספרי הטיוטה. בספרי אלו הושארו שורות רווח בהם עודכנו שינויים שאירעו לאחר הסקר כפי שנרשם ביומן האירועים.
ספרי סיכום ("אג'מאל") - שכללו סיכומי ספרי היסוד לפי יישובים ולפי התפלגות דתית ועדתית.
יומני אירועים ("יומיה וקועאת") - שכלל רישומים של לידות, פטירות, שינויים אישיים ושינויים הקשורים לשירות הצבאי.
המפקדים התמקדו בעיקר בבעלי האזרחות הטורקית משתי סיבות:
אחת ממטרות המפקד היה לרשום בעלי פוטנציאל לשירות צבאי שהיה פתוח רק לאזרחים טורקים.
בעלי האזרחות הזרה היו מוגנים, בדרך כלל, על ידי ממשלותיהם לפי חוקיה הקפיטולציות.
מפקדי העו'תמאנים בארץ ישראל > תאריכי המפקדים

משלהי המאה ה-19 ועד כיבוש הארץ על ידי הבריטים ב-1917 וסיום השלטון הטורקי נערכו בארץ שלושה מפקדים עיקריים ושני מפקדי השלמה:
ב-1884 נערך המפקד הראשון של תושבי ירושלים העתיקה (כולל תושבי הר ציון).
ב-1905 נערך המפקד השני שהיה המקיף ביותר מבחינת כמות החומר שנאסף בו. קדמו לו הנחיות שהופצו בארץ.
ב-1911 נערך המפקד השלישי (השלמה למפקד 1905).
ב-1912 נערך המפקד הרביעי (השלמה למפקד 1905).
ב-1915 נערך המפקד החמישי בו השתתפו היהודים מחוץ לחומות ירושלים.
ממשלתנו הרוממה פקחה אף היא את עיניה לטוב, ותוציא צו כי כל יושבי הארץ החוסים בצלה ייכתבו בספר הפיקודים, למען תדע ותכיר את מספר יושביה
מפקדי העו'תמאנים בארץ ישראל > ניהול המפקדים

לצורך ניהול המפקדים חולקה הארץ ל-10 נפות כשבמרכז כל נפה עיר גדולה. לכל נפה הגיע ועדה שכללה יושב ראש, פקיד רישום ולבלר. הוועדות עברו מיישוב ליישוב ובכל ישוב התכנסו במבנה מרכזי אליו הגיעו ראשי המשפחות ביישוב ודווחו על בני משפחתם. בכל ועדה כזו השתתף גם ראש הקהילה (המוכתאר) של אותו ישוב. את המידע שמסרו ראשי במשפיה רשמו חברי הוועדה בספרי הטיוטה. בסיום עדכונו של ספר כזה חתמו חברי הוועדה וראש הקהילה בסופו של הספר והצהירו שהם מאשרים את מהימנות תוכנו.
בסיום הסקר היו הפקידים אמורים להעתיק את תוכן "ספרי הטיוטה" ל"ספרי היסוד" אולם במקרים רבים הדבר לא נעשה וספרי הטיוטה הפכו לספרי יסוד.
על ספרי הנופוס

המידע של כל המפקדים נאסף ל-461 ספרים שנשמרים בארכיון המדינה. הספרים נחלקים כדלקמן:
147 ספרי טיוטה.
231 ספרי יסוד.
47 יומני רישום אירועים בהם נרשמו אירועים כמו חתונות, גירושין, לידות, פטירות, שינויי כתובת ועוד. שאיפת הטורקים הייתה להעלות את הרישום הזה לספרי היסוד אולם זה התבצע באופן חלקי בלבד.
10 ספרי זרים - על אף המגמה לא לפקוד זרים נרשם בספרים אלו מידע על נתינים בעלי אזרחות לא טורקית וכן על אזרחים טורקים שאינם תושבי קבע (פקידי ממשל, אנשי דת וכו').
17 ספרי צבא בהם נרשמו פרטים של גברים ששירתו בצבא הטורקי לפני ובמהלך מלחמת העולם הראשונה. רישום זה כולל גם את מתגייסי היישוב לצבא העות'מאני.
בנוסף כולל האוסף 9 ספרי מוכתאר. ספרים אלו נכתבו ונוהלו על ידי המוכתארים של היישובים ולא היו מסמכים מוכרים על ידי השלטונות. במקרים מסוימים העתיקו המוכתרים את המידע מתוך ספרי הטיוטה ולפעמים עשו רישום מקביל.
המידע על כל אחד מהפקודים נרשם לרוחב כל הספר (2 דפים) ומולא בסדר הבא:
שם הנפה.
שם היישוב.
רובע/שכונה (רק בערים גדולות).
שם הרחוב.
שם משפחה - כל משפחה קיבלה מספר סידורי (שנקרא "ח'אנה") שלפעמים היה מספר הבית והחלקה.
שמות בני המשפחה - תחילה נרשמו הגברים לפי דורות (ראש המשפחה - בני הדור הבוגר - בני הדור השני וכן הלאה) ואחר כך הנשים. ליד כל פקוד נרשם הקשר המשפחתי שלו (בנו של אב המשפחה, אשתו של האח וכו').
מצב משפחתי של כל פקוד - נשוי / פנוי (כולל רווקים, אלמנים וגרושים).
מידע נוסף כמו סוג המבנה בו גרה המשפחה (אבן, עץ, בקתה וכו'), מקצוע, תואר, דת, עדה, תכונות חיצוניות (גובה, צבע עיניים, צבע עור), סימנים מיוחדים (נכויות, צלקות בולטות).
מידע על שירות צבאי (דרגה, תפקיד).
תאריך ביצוע הרישום - התאריכים נרשמו לפי המניין הטורקי האדמיניסטרטיבי ("מאלי") ולא לפי הלוח המוסלמי הרגיל (הג'רה).
גלגולם של ספרים

בתקופת השלטון העות'מאני היו הספרים פזורים במשרדי רישום אזוריים ונשארו שם גם לאחר כיבוש הארץ על ידי הבריטים ב-1918. רק ב-1924, לאחר תחילת המנדט הבריטי, יצאה הוראה לאיסוף הספרים למחלקת הבריאות הממשלתית בירושלים. מכיוון שב-1922 ערכו הבריטים מפקד משלהם איבדו הספרים מעט מחשיבותם.
ב-1948 נמסרו הספרים למשרד העלייה והמרשם של ממשלת ישראל. לאחר עריכת מפקד באותה שנה איבדו הספרים ערך לניהול אדמיניסארטיבי אך נשארו כמסמכים היסטוריים חשובים והועברו לארכיון המדינה. במוסד זה החל תהליך שיקום ושימור הספרים. בשנים הראשונות של המדינה נשמר עותק של הספרים במיקרופילם ובשנים האחרונות הועלו הספרים לאינטרנט.
כיסוי ודיוק

חלק מספרי הנופוס, שהיה ידוע על קיומם בתקופה העות'מאנים, לא נאספו בתקופת המנדט. היקף הספרים החסרים גדול במיוחד בנפות של צפון הארץ (ג'נין, שכם, טולכרם, עכו ואחרים) וההנחה היא שנפות אלו היו שייכות לאזור השליטה הצרפתי שמרכזו היה בביירות ונראה שהספרים נאספו לשם.
לגבי איכות הרשום בספרים קיימת הסכמה בין החוקרים שישנם אי דיוקים ברשום בספרים. אי דיוקים אלו נבעו, מצד אחד, מהתחמקות מכוונת של אנשים להתפקד (לדוגמה כדי לא להתגייס) ומצד שני בגלל שינויי אוכלוסין תדירה שהמפקדים לא נתנו להם מענה (מעבר מקומות, לידות ופטירות וכו').
ראו גם

מפקדי אוכלוסין בישראל
התקופה העות'מאנית בארץ ישראל - מונחים
ספרי המוכתאר
לקריאה נוספת

נתן שור, מסע אל העבר - לתולדות התקופות הממלוכית והעות'מאנית בארץ ישראל, הוצאת אריאל, 1998
הערות שוליים

↑  למעט מספר מועט של ספרים שנכתבו בעברית
↑  למעט שנת 1874 אז תוכנן מפקד מקיף לכל רחבי האימפריה שנדחה, בסופו של דבר, ל-1881
↑  בספרו של פגיס נאמר שמפקד זה נערך ב-1883
↑  חוקי מפקד הנשמות, החדשים, חבצלת, 14 בינואר 1901
↑  נוסח ההצהרה היה: "כל הפרטים הנקובים לעיל נכונים ולא העלימו כל נפש מנפשות המקום או העדה, וכי הם מקבלים עליהם את כל האחריות והעונש הכרוכים בדבר"
↑  בגלל שינויים גאוגרפים שחלו עם השנים הטשטשו הגבולות בין השכונות
פוריות הקרקע

פוריות הקרקע הוא מונח המתייחס ליכולת של האדמה לספק סביבת גידול לצמחים, ולהניב תשואה מתמשכת ובאיכות גבוהה באופן עקבי לצורכי חקלאות.
קרקע פורייה כוללת את המאפיינים הבאים:
היכולת של הקרקע לספק חומרי הזנה חיוניים ומים בכמויות נאותות.
היעדר חומרים רעילים אשר עלולים לעכב את צמיחת הצמח.
המאפיינים הבאים תורמים לפוריות הקרקע ברוב המקרים:
הקרקע מספיק עמוקה בשביל השורשים של הצמחים ועל מנת שתהיה הצטברות של מים.
רמת החומציות של הקרקע היא בטווח של 5.5 עד 7.0.
ריכוזים נאותים של חומרי הזנה חיוניים.
הימצאות של מגוון מיקרואורגניזמים המסייעים לצמיחת צמחים.
בקרקעות המשמשות לחקלאות בדרך כלל נדרשים החקלאים לבצע פעולות שונות על מנת לשמור על פוריות הקרקע.
ראו גם

דשן
זיהום קרקע
עבד א-רחים וכילי

עַבְּד א-רַחִים וַכִּילִי (בערבית: عبد الرحيم الوكيلي; בתעתיק מדויק: עבד אלרחים אלוכילי, 12 בדצמבר 1970 – 18 בדצמבר 2023) היה כדורגלן מרוקאי ששיחק במיינץ 05, מינכן 1860, קרלסרוהה ונבחרת מרוקו בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים

וכילי נולד ברבאט שבמרוקו. הוא החל את הקריירה האירופית שלו במועדון החובבים יונגסהיים מגרמניה. בשנת 1994 החל לשחק במיינץ 05, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק במועדון שלוש עונות וחצי, אך לא הצליח להעפיל עם המועדון לבונדסליגה, וסיים לרוב במרכז הטבלה. בעונתו השלישית בקבוצה, 1996/97, הבקיע וכילי 12 שערים והיה לאחד השחקנים החשובים בקבוצתו. וכילי פתח את עונת 1997/98 במיינץ, ובחצי העונה הראשון הבקיע עשרה שערים. יכולת זו גררה התעניינות מקבוצות הבונדסליגה, ובפגרת החורף של אותה עונה חתם במינכן 1860 מהבונדסליגה, אך הוסיף רק עוד שלושה שערים עד לתום העונה. וכילי נשאר עונה נוספת במינכן 1860, והבקיע שלושה שערים בעונה זו. בתום עונה וחצי במינכן 1860, עזב וכילי את הקבוצה, ועבר לטניס בורוסיה ברלין מהבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק בקבוצה עונה אחת, בה הבקיע שבעה שערים. בקיץ 2000 חזר למיינץ 05, שעדיין הייתה בבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק במועדון עונה אחת, בה מיעט להופיע והבקיע חמישה שערים. לאחר מכן חתם בסקודה קסנתי מליגת העל היוונית, שם היה לשחקן משמעותי בקבוצה, ובעונה וחצי הבקיע 14 שערים, וסייע לקבוצה להתמקם בחלק העליון של הטבלה. בפגרת החורף של עונת 2002/03 חתם וכילי בקרלסרוהה, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק במועדון שתי עונות וחצי, אך לא הצליח להעפיל איתו לבונדסליגה, ומיעט להבקיע. בתום עונת 2004/05 פרש וכילי ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

לווכילי היו 11 הופעות במדי נבחרת מרוקו, בהן הבקיע שני שערים. וכילי השתתף עם נבחרת מרוקו בגביע אפריקה לאומות 1998, בו הודחה מרוקו ברבע הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת דרום אפריקה, ובמונדיאל 1998, בו הודחה מרוקו בשלב הבתים. בטורניר זה וכילי היה חלק מהסגל המרוקאי, אך לא שותף לדקה. לאחר מונדיאל 1998, וכילי לא זומן עוד לנבחרת.
נפטר ב-18 בדצמבר 2023.
פוליופטילים

| פוליופטילים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: פוליופטילים
שם מדעי
 Polioptilidae ‏ברד, 1858
תחום תפוצה


פוליופטילים (שם מדעי: Polioptilidae) היא משפחת ציפורי שיר, הנפוצה באמריקה הדרומית ובאמריקה הצפונית, רובם באזורים הטרופיים והסובטרופיים, למעט המין Polioptila caerulea החי בקנדה ונודד דרומה בחורף.
ציפורים קטנות ועדינות אלה מזכירות במראם את הגדרוניים או את סבכי העולם החדש. הם נחשבים כמשפחה עצמאית. צבעם העיקרי אפור עם ראשים שחורים, והמקורים עדינים ודקים אשר מותאמים לחטיפת חרקים מהאוויר או לצורך נקירת עצים. לחלקם יש זנב ארוך ומפוספס בשחור-לבן, ולחלק מהמינים גוף חום וזנבות קצרים יחסית.
רבים מהם חיים בחופות היערות של דרום אמריקה (למעט באזור הרי האנדים), וחיים גם ביערות, אזורים לחים, ערבות שיחים וחורשים, שם הם נפוצים בעיקר בצפון אמריקה.
מיון

משפחה פוליופטילים (Polioptilidae)
סוג Microbates - בו 2 מינים
סוג ומין יחיד Ramphocaenus melanurus
סוג חטפית יתושים (Polioptila) - בו 13 מינים
עבד א-רחים אל-כיב

עבד א-רחים אל-כיב (בערבית: عبد الرحيم عبد الحفيظ الكيب; השם המלא בתעתיק מדויק: עבד אלרחים עבד אלחפיט' אלכיב;‏ 2 במרץ 1950 – 21 באפריל 2020) היה פוליטיקאי לובי, פרופסור להנדסת חשמל, ויזם. כיהן כראש הממשלה של מועצת המעבר הלאומית מנובמבר 2011 עד אוקטובר 2012.
אל-כיב מונה לראש הממשלה על ידי מועצת המעבר הלאומית לאחר התפטרותו של מחמוד ג'יבריל. הוא המשיך בתפקיד גם לאחר שהקונגרס הלאומי הכללי בראשות מוחמד מגריף נבחר באוגוסט 2012. באוקטובר 2012 הוא סיים את תפקידו והוחלף בעלי זידאן.
ביוגרפיה

עזב את לוב בשנת 1976 על מנת להצטרף לאופוזיציה הלובית. עבר ללוס אנג'לס שבארצות הברית, שם עשה תואר שני בהנדסת חשמל באוניברסיטת דרום קליפורניה. לאחר מכן עבר לראלי שבקרוליינה הצפונית. בשנת 1984 סיים את הדוקטורט. בשנת 1985 הצטרף לאוניברסיטת אלבמה ושם הפך לפרופסור בשנת 1996.
חיבר מחקרים רבים ועמד בראש פרויקטים אוניברסיטאיים רבים בכל רחבי העולם.
מת מהתקף לב ב-21 באפריל 2020.
הערות שוליים

↑  Hatem Mohareb, Former Libyan Premier El-Keib Dead After Heart Attack, בלומברג, ‏21 באפריל 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עבודות עפר

דחפור D10N עובד בשטח: הוא גורף עפר, דוחף אותו ולבסוף שופך אותו לערימה. הדחפור מכין את השטח לסלילת כביש 431.
דחפור די-9 בשירות צה"ל מבצע עבודות עפר והערמת סוללות.
מחפר חופר באדמה.
עבודות עפר הן עבודות הנדסה הכוללות הזזה או העברה של כמויות גדולות של עפר, אדמה, סלעים, חצץ, חול וכדומה. עבודות כאלה נעשות בדרך כלל באמצעות ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) כגון דחפורים, מגרדות, מחפרים, שופלים ומשאיות עפר.
עבודות עפר כוללות פריצת דרכים, סלילת כבישים והנחת מסילות רכבת, בניית סכרים, הקמת סוללות עפר, חפירת תעלות, יישור שטח ועוד.
בהנדסה צבאית, משמשות עבודות עפר גם לבניית ביצורים כגון עמדות מגנן כנגד אש תותחים (כחלק מביצורי קבע כנגד ארטילריה שהתפתחו בעקבות המצאת התותח והעלמות החומות הגבוהות המסורתיות) וטילים נגד טנקים (עבור עמדות מגנן לטנקים ורכב קרבי משוריין), בניית חפירים, חפירת תעלות נ"ט ושוחות והקמת חסימות עפר. כמו כן, נעשה שימוש בעבודות עפר כדי להתגבר על ביצורי האויב על ידי מילוי תעלות, פריצת צירים, הריסת סוללות וכו'.
עבודות עפר דורשות ידע בהנדסה גאוטכנית (כגון נוזליות עפר וחיכוך) וכן הערכת כמויות כדי להבטיח שנפח העפר באזור ה-cut (האזור ממנו מפנים את העפר) יתאים לזה שב-fill (האזור אליו מפנים את העפר), תוך כדי מזעור מרחק התזוזה. בעבר, נעשו חישובים אלה על ידי סרגל חישוב ושיטות כמו חוק סימפסון. כיום ניתן לבצעם באמצעות מחשב ותוכנה ייעודית, כולל אופטימיזציה עבור עלויות הגרירה/דחיפה ולא עבור מרחק הגרירה/דחיפה (שכן העלות לא עומדת ביחס ישר למרחק).
בגלל הכמויות הגדולות של חומר שנדרש להזזה - שיכולות להגיע אף למיליוני מטר מעוקב במקרים של בניית סכרים גדולים - נדרש ציוד מכני הנדסי כבד וגדול כדי לבצע את העבודה ביעילות. ואכן, תחום עבודות העפר עבר מהפכה עם המצאת מגרדת פרזנו והטרקטור ומאוחר יותר כלי הצמ"ה שנגזרו מהם: דחפור, מגרדת, יעה אופני, מחפר, מפלסת, מחפרון, משאיות עפר ומכונות חפירה גדולות.