stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'רד טרוויטיק
ביוגרפיה > קריירה > פרויקטים באמריקה הלטינית

שמע יכולתן של משאבות המבוססות על מנועי לחץ גבוה, לנקז מים ממכרות גם בגבהים ניכרים, פרי פיתוחיו של טרווית'יק, הגיע לפרו, וב-1814 תשע מכונות כאלה אכן נמכרו והושטו ללימה. ב-20 באוקטובר 1816, לאחר שבשנים הקודמות פרואנים דרשו בעצתו המקצועית, טרווית'יק עצמו, מונע על ידי התקווה להתעשר מכריית שפע המחצבים באנדים, הפליג לפרו. תחילה יעץ לבעלי מכרות ובהמשך קיבל מן הממשלה זיכיונות לכרייה. בהיעדר אמצעים כספיים, כמו גם בשל מלחמות העצמאות של דרום אמריקה, עסקי המכרות בהם שלח ידו לא עלו יפה, והוא עזב לבסוף את פרו. טרווית'יק עשה דרכו לקוסטה ריקה דרך אקוודור ובוגוטה והגיע אליה ב-1822. בהיותו באמריקה המרכזית, ערך מסע הרה סכנות, לרוחב מיצר היבשה, בניסיון למציאת דרך מעשית להוביל עופרות מן המכרות שבאזור וציוד אליהן. לבסוף, עשה דרכו לקרטחנה (קולומביה) וב-1827, חסר פרוטה, חזר לאנגליה.
ביוגרפיה > שנותיו האחרונות באנגליה

עם חזרתו, טרווית'יק פנה לפרלמנט בבקשה לפנסיה ממשלתית, אותה קיווה לקבל עבור המצאותיו. אולם, בפברואר 1828, למרות שג'ורג' סטיבנסון העיד כי נסיונותיו המוקדמים בקטרים תרמו משמעותית לפיתוח התחום, בקשתו נדחתה. גם לאחר חזרתו, טרווית'יק המשיך בהמצאותיו ובניסיונותיו. אלה כללו הנעת ספינת קיטור על ידי גלגל ספירלי בחרטום, עגלת תותחים סופגת רתע, מתקן חימום נייד ביתי ועוד. לכל אלה טרווית'יק לא הצליח להשיג מימון. ב-1832 טרווית'יק הוזמן לבצע כמה שיפורים במנוע קיטור של אוניה. במהלך עבודתו על אותם שיפורים, התגורר בדרטפורד שבקנט. לאחר כשנה בה שהה בדרטפורד, טרווית'יק חלה בדלקת ריאות, ולאחר כשבוע, הלך לעולמו בעודו חסר כל, וכאשר עזבונו לא איפשר אפילו לוויה. עם זאת, קבוצת הפועלים אשר עמם עבד, גייסה כסף שדי היה בו ללוויה מכובדת.
לקריאה נוספת

Burton, Anthony (2000). Richard Trevithick: Giant of Steam. London: Aurum Press. ISBN 1-85410-878-6.
Hodge, James (2003), Richard Trevithick (Lifelines; 6.) Princes Risborough, Buckinghamshire HP27 9AA: Shire Publications
Kirby, Richard Shelton; Withington, S.; Darling, A. B.; Kilgour, F. G. (August 1990). Engineering in History. New York: Dover Publications Inc. ISBN 0-486-26412-2.
Lowe, James W. (1975), British Steam Locomotive Builders. Cambridge: Goose ISBN 0-900404-21-3 (reissued in 1989 by Guild Publishing)
Rogers, Col. H. C. (1961), Turnpike to Iron Road London: Seeley, Service & Co.; pp. 40–44
Trevithick, Francis: Life of Richard
Trevithick, with an account of his inventions, 2 volumes, London / New York, 1872 (to be found in the library of the Institution of Mechanical Engineers, IMechE, London).
שחזור נסיעת 'השטן המתנשף', 2017, בעזרת דגם שנבנה בימינו
כתובת בקמבורן לציון נסיעתו הראשונה של 'השטן המתנשף'
שרטוט ששרד של קטר קולברוקדייל
מרכבת הקיטור הלונדונית
שחזור של קטר פנידארן במוזיאון בסוונסי
ציור של "מי יכול לתפוס אותי" מתוך כרטיס שהונפק בקיץ 1808 לנסיעה באותו קטר
קרב ורשה (1920)

קרב ורשה (בפולנית: Bitwa warszawska; כונה גם הנס על הוויסלה, Cud nad Wisłą), היה הקרב המסיים של המלחמה הפולנית-סובייטית, והתנהל בין 13 ל-25 באוגוסט 1920. הקרב הסתיים במפלה של הכוחות הסובייטיים וחתימת הסכם ריגה ב-18 במרץ 1921.
רקע היסטורי

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה והקמת פולין העצמאית שאפו הפולנים לחזור לגבולות לפני חלוקת פולין ב-1795 ולהקים פדרציה עם אוקראינה, ליטא ובלארוס. זו הייתה הסיבה שבגללה פתח יוזף פילסודסקי בשיתוף מנהיג האוקראינים סימון פטליורה במלחמה נגד הבולשביקים. המלחמה החלה במרץ 1919 ובתחילתה קצרו הפולנים הצלחה היות שהבולשביקים ובראשם ולדימיר לנין היו עסוקים במלחמת האזרחים ברוסיה. ב-7 במאי 1919 נכבשה קייב.
כאשר נראה היה שהובטח הניצחון במלחמת האזרחים הפנה לנין את מאמציו לעבר פולין בכוונה לכבוש אותה, להשליט בה משטר קומוניסטי שבעקבותיו יתעוררו מהפכות קומוניסטיות בארצות אירופה ובעיקר בגרמניה.
ב-24 במאי 1920 פתחו הרוסים במתקפת שבראשה עמד סמיון בודיוני ודיוויזיית הפרשים שלו. הפולנים פתחו בנסיגה וב-13 ביוני נטשו את קייב. ב-4 ביולי פתח מיכאיל טוכאצ'בסקי במתקפה רחבה והפולנים נסוגו נסיגה מהירה שהגיעה עד 30 ק"מ ליום. ב-13 ביולי חצו יחידות פרשים סובייטיות את נהר הויסלה כדי ללכוד את ורשה בתנועת מלקחיים. נראה היה שוורשה עומדת בפני כיבוש ושהפולנים ניצבים בפני תבוסה בטוחה.
הקרב

הקרב החל ב-12 באוגוסט 1920 בהתקפה של הצבא האדום על רדזימין, 23 ק"מ מזרחית לוורשה, כבש אותה ב-14 באוגוסט ובתגובה עזבו כל השגרירים את ורשה, למעט שגריר הותיקן. פילסודסקי החליט להגיש כתב התפטרות מכל תפקידיו המדיניים ולהתרכז רק בפעולות הצבאיות. סיבה נוספת הייתה שאם ייפול פילסודסקי בקרב לא תהיה הפרעה בהמשך השלטון. פילסודסקי ביקר בחזית והעלה את מורל החיילים. ב-14 באוגוסט פתח ולדיסלב שיקורסקי בראש הארמייה הפולנית ה-5 במתקפת נגד ותוך מספר ימים הצליח להדוף את הסובייטים.
ב-16 באוגוסט פתח פילסודסקי במתקפה נגד בודיוני, תוך ניצול החולשה בנקודת החיבור שבין הארמיות של בודיוני מדרום וטוכאצ'בסקי מצפון. תוך מספר ימים הצליחו הפולנים לכתר את הסובייטים. רק בשלב מאוחר הבחין טוכאצ'בסקי בחומרת המצב ונתן פקודת נסיגה. הצבא נסוג באנדרלמוסיה כאשר הפולנים שהיו מצוידים גם ברכב משוריין נעים במהירות של 30 ק"מ ליום.
תוצאות

באמצע אוקטובר 1920 הגיעו הפולנים לקו ממנו גורשו שנה קודם. הפסקת אש נכנסה לתוקפה ב-18 באוקטובר של אותה שנה וגבולות פולין נקבעו ל-20 שנה בהסכם ריגה ב-18 במרץ 1921.
הביטוי "הנס על הוויסלה" הוטבע על ידי חבר הסיים ולדיסלב סטרונסקי שהתנגד ל"הרפתקה האוקראינית" של פילסודסקי. רק לאחר מכן הפך הביטוי למטבע לשון של פטריוטיות פולנית.
הצרפתים, שחששו מניצחון הבולשביקים, שלחו משלחת צבאית בראשות גנרל מקסים וייגאן לייעץ לצבא הפולני. פילסודסקי התייחס אליו בזלזול ושאל אותו "כמה דיוויזיות אתה מביא"? גם הרמטכ"ל הפולני לא התייחס אליו ברצינות. וייגאן נפגע מיחסו של פילסודסקי והחליט לעזוב. ב-25 באוגוסט 1920 קיבל וייגאן את אות הכבוד הפולני ובשובו לפריז התקבל כגיבור לאומי וזכה לאות לגיון הכבוד. שנים רבות היה קיים המיתוס המוטעה כאילו הוא הציל את ורשה.
ישיבת נחלת ישראל

| --- | --- |

סמל הישיבה
 ישיבה
 השתייכות:  הציבור הדתי לאומי
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־23 שנים) 
 מייסדים:  הרב שניאור קץ והרב מאיר קץ
 מגמות:  ביולוגיה, פיזיקה, לימודי ארץ ישראל, ישיבה קטנה
 שכבות לימוד:  ז' - י"ב
 מספר כיתות:  2
 בעלי תפקידים
 נשיא:  הרב שמחה שטטנר
 מנהל:  הרב מאיר קץ
 מנכ"ל:  בעז גלעדי
 ראש הישיבה התיכונית:  הרב שניאור קץ
 צוות:  הרב מאיר קץ, הרב דניאל ציוני, הרב אליכל בן דוד, הרב מלכיאל טולדנו, הרב יעקב מלכא, הרב משה יהודה שוורץ, הרב ישראל קטרי
 תלמידים
 :  250
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°40′24″N 35°15′20″E﻿ / ﻿32.673265631587°N 35.255594541189°E﻿ / 32.673265631587; 35.255594541189
 https://yni613.org/
  (למפת הכרמל מוגדלת) ישיבת נחלת ישראל(למפת הכרמל רגילה) ישיבת נחלת ישראל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת נחלת ישראל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת נחלת ישראל
 
הישיבה התיכונית נחלת ישראל היא חלק ממוסדות נחלת ישראל שהוקמו על ידי הרב שניאור קץ. הישיבה נמצאת במגדל העמק ועוסקת בחינוך לתורה ויראת שמיים. הישיבה מונה כ-190 תלמידים מכיתות ט'-י"ב. עיקר הלימוד בישיבה עוסק בגמרא, ובנוסף על כך לומדים תנ"ך, הלכה, אמונה חסידות ומוסר. אחר הצהריים לומדים לימודי ליבה ומגמות לבגרות.
הישיבה מתייגת את עצמה בהשתייכות לתנועת החסידות ובנוסף בהשתייכות לציבור הדתי לאומי, ובפרט לתורתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
היסטוריה

הישיבה קמה בשנת ה'תשס"ג כנתיב תורני בתוך כפר הנוער הדתי כפר חסידים, המשתייך לחינוך ההתיישבותי במשרד החינוך. מנכ"לית הכפר דאז, הגב' רחל סילבצקי שתח', לקחה על עצמה את מלאכת ההקמה וקיום הישיבה, על אף קשיים כלכליים ואחרים.
בתחילת שנת ה'תשע"ד הישיבה עברה למשכנה החדש במגדל העמק.
בוגרי הישיבה

בוגרי הישיבה ממשיכים לישיבות גבוהות או ישיבות הסדר. בשנת ה'תשע"א הוקמה הישיבה הגבוהה 'נחלת ישראל' שמהווה המשך לבוגרים המעוניינים להמשיך בדרכה של הישיבה.
בוגרי הישיבה משרתים בצה"ל במסלולי הסדר, מסלולי חרדים או שירות צבאי רגיל.
התפילה בישיבה

ישיבת נחלת ישראל רואה בתפילה עניין בסיסי ששייך לסדר היום של הישיבה, בישיבה ניתן דגש מיוחד על אופי התפילה עצמו: תפילה בקול, עניית אמן ואמן יהא שמיה רבא בקול, התפילה מלווה בשירה ובריקודים בחלק מקטעי התפילה.
תוכניות לימוד מיוחדות

הישיבה, מלבד מסגרת הלימוד הרגילה, מעודדת תלמידים לחבור לתוכנית לימוד נוספת, אשר מגדלות אותם בתורה. תוכניות אלו מגובות הן בכיבוד והן בפרסים תקופתיים:
הדף היומי – בישיבה קבוצה גדולה הלומדת דף יומי.
"חבורות" – בכל ערב מתקיימות מספר קבוצות לימוד בשמירת הלשון, חסידות, משניות ועוד. הלימוד מתקיים בליווי כיבוד, כאשר קבוצות הלימוד מונחות ומאורגנות על ידי תלמידים מהכיתות הגבוהות או מארגונים חיצוניים.
שיעורים מיוחדים והתוועדויות – הישיבה מקיימת שיעורים נוספים בערבים הניתנים על ידי הצוות עצמו באמונה ובחסידות. במשך השנה משתדלת הישיבה להביא גם רבנים שיתנו שיעורים חד-פעמיים בנושאים שונים. בתאריכים בעלי משמעות בחסידות, כדוגמת י"ט כסלו, מביאה הישיבה רבנים שיערכו התוועדות.
חינוך חברתי

כבכל מסגרת פנימייתית, ישנם מדריכים שתפקידם ללוות את התלמידים בשעות הפנימייה, תוך קיום שיחות, פעילויות מדריך, משחקי ספורט וחוגים. הישיבה מקיימת מספר שבתות מיוחדות בנוסף לשבתות הישיבה, ביניהן:
שבת חסידות – פעם בשנה הולכת הישיבה לשבת בחצר חסידית על מנת לחזק את הקשר של התלמידים לתנועת החסידות בימינו.
שבת כיתה – באחד ממקומות היישוב של התלמידים, לגיבוש המחזור.
שבת חברון – על מנת לחזוק קשר התלמידים עם היישוב היהודי בחברון.
שבת ארץ ישראל – בחורי הישיבה בעידוד הרבנים נוהגים לעשות שבת באחד המאחזים ביהודה ושומרון.
קרן "נר למאה"

לע"נ בוגרי הישיבה: אלחנן קליין הי"ד, נריה בן דוד הי"ד, עמיחי שמעון רובין הי"ד ועז ישעיה גרובר הי"ד
מטרת הקרן - חיזוק לימוד התורה במוסדות נחלת ישראל והרמת קרן תורת הישיבה במגדל העמק.
הקרן הוקמה בשנת ה'תשפ"ד על ידי ראש הישיבה הרב שניאור קץ לעילוי נשמת בוגרי הישיבה שנהרגו במלחמת חרבות ברזל.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011662571105171 
קרן נר למאה - פוסטר הקרן
גבגליה

גֶבְגֶלְיָה (במקדונית: ‏Гевгелијаקובץ:Mk-Gevgelija.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר בדרום מזרח מקדוניה הצפונית, בירת מחוז גבגליה, הסמוכה לגבול יוון, שוכנת לגדות הנהר וארדאר, 165 קילמוטרים מהבירה סקופיה ו-70 קילומטרים מסלוניקי.
היסטוריה

גבגליה התפתחה לכדי יישוב עירוני החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1873, תקופת שלטונו של הסולטאן העות'מאני אבדילאזיז, נבנתה מסילת רכבת בין סלוניקי לסקופיה אשר עברה דרך גבגליה, דבר שהאיץ את התפתחותה. לפי תעודות עות'מאניות מ-1878 עולה, כי בגבגליה התגוררו 1,191 תושבים ב-248 בתי אב. 1,056 מהם היו בולגרים, 108 היו מוסלמים סונים ו-27 בני רומה. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נותרה גבגליה בחזקת העות'מאנים מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיר על ידי הצבא הבולגרי ובמהלך מלחמת הבלקן השנייה על ידי הצבא היווני. לאחר המלחמה נכללה גבגליה בשטח ממלכת סרביה מתוקף הסכם בוקרשט.
ב-15 בנובמבר 1915, בשלהי המערכה על סרביה במלחמת העולם הראשונה, נכבשה גבגליה שוב על ידי הבולגרים ובהמשך היה האזור זירת לחימה במסגרת החזית המקדונית. לאחר תבוסת בולגריה במלחמה הוחזרה העיר לחזקת ממלכת יוגוסלביה מתוקף חוזה ניי. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה גבגליה על ידי גרמניה הנאצית, ולאחר הכיבוש הועברה על ידי הגרמנים לחזקת בעלי בריתם הבולגרים ששלטו באזור עד ספטמבר 1944. לאחר המלחמה נכללה העיר בשטח יוגוסלביה ומ-1991 נכללת בשטח מקדוניה.
דמוגרפיה

לאחר תום מלחמת העולם השנייה הוחל בפיתוח כלכלי של האזור שהוביל לגידול מואץ גם בכמות האוכלוסין בגבגליה. בין 1953 ל-1961 גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור של 26.9 אחוזים ובין 1961 ל-1981 בשיעור של 28.3 אחוזים. תהליך התפרקותה של יוגוסלביה ובהמשך עצמאותה של מקדוניה, לווה במשבר כלכלי אשר מיתן את קצב גידול האוכלוסין. בין 1991 ל-2002 גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור של 4.28 אחוזים. שיעור הילודה גדול ב-1.05 אחוזים משיעור התמותה. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי 96.22 אחוזים הם מוצא מקדוני.
אקלים

בגבגליה שורר אקלים ממוזג עם השפעות ממתנות מכיוון הנהר וארדאר והים האגאי המעניקות מאפיינים מסוימים של אקלים ים תיכוני. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 14.3oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-3.2oc בינואר ועד 25.7oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 745 מילימטרים.
יהודי גבגליה

ב-1 במרץ 1941 הצטרפה ממלכת בולגריה להסכם התלת-צדדי והפכה לבעלת בריתה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. בו ביום נכנס הוורמאכט לשטחי בולגריה ובהמשך השתמש באדמת בולגריה כבסיס יציאה לכיבוש ממלכת יוגוסלביה. לאחר הכיבוש העבירו הגרמנים לחזקת בולגריה את שטחי מקדוניה הווארדארית ובכלל זה העיר גבגליה והבולגרים מנעו מיהודי החבל אזרחות בולגרית באמצעות חקיקה מיוחדת. לפי נתוני משרד הפנים הבולגרי התגוררו בגבגליה במועד זה 30 יהודים, אשר כפי הנראה הגיעו לעיר בראשית המאה ה-20 כפליטי מלחמות הבלקן ומלחמת העולם הראשונה. ב-22 בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב בשם ממשלת בולגריה הסכם עם תיאודור דנקר בשם גרמניה הנאצית על גירוש 20,000 יהודים משטחי תראקיה ומקדוניה אל מחנות ההשמדה.
ב-11 במרץ 1943 ביצעו שוטרים וחיילים בולגרים אקציה בכל רחבי מקדוניה ועצרו אלפי יהודים. לפי נתוני משרד הפנים הבולגרי 26 מהעצורים היו תושבי גבגליה, וראניה, ולס וסטרומיצה. העצורים הובלו למחנה המעצר מונופול שבסקופיה ומאוחר יותר גורשו אל מותם במחנה טרבלינקה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 התגורר בגבגליה יהודי אחד.
ערים תאומות

בולגריה סבליאבו, בולגריה
פינלנד קוטקה, פינלנד
סרביה אינדז'יה, סרביה
סלובניה סז'נה, סלובניה
בוסניה והרצגובינה יבלניצה, בוסניה והרצגובינה
הערות שוליים

↑  דמוגרפיה של גבגליה, באתר הרשות המקומית גבגליה (באנגלית).
↑  ג'ני לבל, שואת יהודי יוגוסלאביה - הקהילות במאקדוניה, פירוט וחבל קוסובו, פורסם ב"פעמים", 27, תשמ"ו 1986, עמוד 65. חוברת שהוקדשה לנושא יהדות ספרד והמזרח בתקופת השואה. באתר מה-יא"ה.
↑  חיים קשלס, תעודות ומסמכים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 848.
↑  Yale Strom, The Expulsion of the Jews: Five Hundred Years of Exodus , עמוד 18, באתר גוגל ספרים (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562438105171  LCCN: n86092782  MusicBrainz: 39eaccb6-0b75-4023-a99b-77b52e665ff1  VIAF: 131433449   WorldCat (עם VIAF): 131433449
כתובת בלעם

כתובת בלעם
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
תעתוק של כתובת בלעם
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
כתובת בלעם בן בְּעור היא כתובת עתיקה (המתוארכת ל־840–760 לפנה"ס) שנמצאה בתל דיר עלא שבירדן. יש המזהים אותו עם היישוב המקראי סוכות, מצפון-מזרח למפגש נחל יבוק עם נהר הירדן.
גילויה והרקע לכתיבתה

בשנת 1967 חשף צוות חפירות הולנדי מבנה של מקדש בתל דיר עלא שבירדן, כ־8 ק"מ מנהר הירדן, בקרבת נחל יבוק. על קירות המקדש נמצאו חרוטות על גבי סיד שטויח, כמה כתובות במצב השתמרות קשה ביותר. עד היום פיענוחן שרוי במחלוקת. למרות קשיי הפיענוח הצליחו החוקרים לפענח מספר שורות, והן זיכו את אסופּת הכתובות שנמצאו באתר בשם "כתובת בלעם".
הכתובת מזכירה אדם ושמו "בלעם ברבער" (=בן בעור), וכוללת שני "צירופים" שמכילים נבואות אפוקליפטיות וסיפורי בלהות על השאול. הכתובת נכתבה בדיו שחורה ואדומה על קיר מטויח, גובהה מטר, רוחבה 31 ס"מ ובה כ-55 שורות. מאחר שמצבה קשה ביותר, היה צריך לשחזרה ככל האפשר. רובה של הכתובת כתובה בלשון שירית.
החוקרים חלוקים באיזו שפה נכתבה הכתובת; חלקם טוענים כי היא נכתבה בענף של לשון כנענית עם ארמית וכי היא מספרת על החוזה בלעם בן בעור, על נבואותיו ועל קללותיו. אפשר לזהות בה קרבה לשונית לסיפור המקראי בפרשת בלק, ויש בה כדי לאשש את קיומו של הנביא המיתולוגי.
הכתובת משמשת מקור חשוב לחקר הבלשנות, המקרא והדתות. באמצעות פחמן-14 תוארכה הכתובת לטווח השנים 880–760 לפנה"ס, כלומר, לפני זמנם של נביאי ישראל, או לכל הפחות במקביל אליהם. לטענת ויפרט, גילוֹ של הקיר שעליו נמצאה הכתובת עשוי להיות צעיר בהרבה מגילה של המסורת שנכתבה עליו, והתגלית בתל דיר עלא עשויה לפתוח צוהר אל מסורת עתיקה ביותר, שמקדימה את הספרות המקראית המוכרת לנו כיום במאות שנים.
הכתובת

הכתובת ידועה בסימון KAI 312.
[זנה .] ספר [. ב]לעם [. בר בע]ר . אש . חזה . אלהן [.] הא [.] ויאתו . אלוה . אלהן . בלילה [.ויאמרו . ל]ה

כמשא . אל . ויאמרו ל[בלע]ם . בר בער . כה . יפעל [--]א אחראה . אש . ל[---------]עת

ויקם . בלעם . מן . מחר[--------]ל . ימן . [----------]ה . ול יכ[ל . אכל . ויצ]ם [.] ובכ

ה . יבכה . ויעל . עמה . אלוה . וי[אמרו .] לבלעם . בר בער . למ . תצם [. ול]מ . תבכה . ויא

מר . להם . שבו . אחוכם . מה . שד[ין ----- .] ולכו . ראו . פעלת אלהן . אל[ה]ן . אתיחדו

ונצבו . שדין . מועד . ואמרו לש[מש .] תפקי . סכרי . שמין . בעבכי . שמ חשך . ואל . נ

גה . עטם . ואל [.] סמרכי . תהבי . חת . [בע]ב . חשך . ואל . תהגי . עד . עלם . כי . סס עגר . חר

פת . נשר . וק[ן] . רח[מ]ן . יענה . ח[סד . ---- .] בני . נצץ . וצדה . אפרחי . אנפה . דרר . נשרת .

יון . וצפר[-----]ין . ו[------]מטה . באשר . רחלן . ייבל . חטר . ארנבן . אכלו

[ע]שב . חפש[--------------]ן . שתיו . חמר . וקבען . שמעו . מוסר [.] גרי . ש

[-----------------------------]לחכמן . יקחך . ועניה . וקחת . מר [.] וכהנה

[------------------------------]לנשא . אזר . קרן . חשב . חשב . וחשב ח

[שב . ----------------------------------------]ושמעו . חרשן [.] מן . רחק

[-------------------------------------------] וכל . חזו . קקן . שגר . ועשתר . ל

[--------------------------------------------]לנמר . חניץ . הקרקת . בנ

[י . ---------------------------------------------------]שן . אבדן . ועין

...
תוכנהּ

תמציתה של הכתובת היא נבואת פורענות וחורבן, במה שנראה כמשפט אחרית הימים. בכתובת מסופר על בלעם בן בעור, איש חוזה האלוהים ("איש חזה אלהן"). מסופר שם כי האלים פקדו אותו בלילה וסיפרו לו על פעולתו של בלע באחרית הימים. בתגובה צם בלעם ובכה בבוקר, וכאשר שאלו אותו בני עדתו למהות מעשיו, סיפר לשומעיו על החיזיון שראה.
בחזיונו של בלעם נתאחדו שדים על האלה שגר והורו לה לסגור ולתפור את השמים, דבר שגרם לחושך בעולם ולהשממתו. עופות השמים ידורו במקומות שהיו בהם בני אדם, ובני אדם יביאו מקוננות שיקוננו ויתאבלו על אשר נעשה, במקום לשתות יין. אף חירשים ישמעו מרחוק את מצוקת אלות הפִּריון שגר ועשתרת, לא יבואו אורחים ולא יתחתנו, הרימה תכה את הקבר בשל תאוות בני האדם, ואף תהיה כרית לראשו של המת; נשים רבות יאלצו לחלוק בגד אחד לכולן, והמוות יפקוד תינוקות צעירים "עולי רחם". בחלקה השני של הכתובת מסופר על מותו של בלעם ועל ירידתו שאולה ונמסר תיאור מפורט של הרפתקאותיו שם.
את התגלות אל לבלעם ניתן להשוות להתגלות האל במקרא לאבות (כמו בחלום יעקב) בחלומות והתגלות אל לכרת בחלומו בשירה האוגריתית; בלעם במקרא הוא חולם החלומות היחיד מחוץ לספר בראשית, ומתואר כ"שֹמע אִמרֵי אל" ו"מחזה שדי יחזה".
פרופסור ברוך מרגלית משער כי הכתובת היא קללה או נבואת חורבן שנכתבה על ידי מתיישבים ממוצא ארמי נגד מתיישבים ממוצא ישראלי בעמק סוכות, בדומה לנבואות זעם אחרות המוכרות מהמקרא.
ראו גם

רשימת ממצאים מרכזיים בארכאולוגיה מקראית
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
לקריאה נוספת

אלכסנדר רופא, ספר בלעם (במדבר כ"ב ב – כ"ד כה): עיון בשיטות הביקורת ובתולדות הספרות והאמונה במקרא עם נספח: בלעם בכתובת דיר עלא, ירושלים: הוצאת סימור, תש"ם–1980.
משה ויינפלד, 'נבואת בלעם מדיר עלא', שנתון למקרא ולחקר המזרח הקדום ה-ו, תשמ"ב–1982, עמ' 141–147.
ברוך אברהם לוין, 'כתובות בלעם מדיר עלא', קדמוניות 110, (1995), עמ' 90–96.
שלום רוזנברג "ביקורת החזון הטהור" מוסף שבת מקור ראשון טו אדר תשע"ב.
Dijkstra, Meindert, 'Is Balaam Also Among the Prophets?', Journal of Biblical Literature 114/1 (1995), pp. 43-64.
Hackett, Jo Ann, 'The Balaam Text from Deir 'Alla', HSM 31 (Chico, CA: Scholars, 1984)
Hoftijzer, J. and G. van der Kooij, G., Aramaic Texts from Deir ‘Alla, Leiden: Brill, 1976
Hoftijzer, J. and G. van der Kooij, G., ed., The Balaam Text from Deir 'Alla Re-evaluated: Proceedings of the International Symposium Held at Leiden, 21-24 August 1989, (Leiden: Brill, 1991).
Puech, E. 'L'inscription sur pl tre de Tell Deir Alla', in Biblical Archaeology Today: Proceedings of the International Congress on Biblical Archaeology Jerusalem, April 1984, ed. by J. Amitai (Jerusalem: IES, 1985), pp. 354-65.
McCarter Jr., P. Kyle, 'The Balaam Texts from Deir 'Alla: The First Combination', Bulletin of the Schools of Oriental Research 237 (1980), pp. 49-60
Naveh, J. 'The Date of the Deir 'Alla Inscription in Aramaic Script', Israel Exploration Journal 17 (1967), pp. 236-38.
הערות שוליים

1 2 3  ברוך אברהם לוין, כתובות בלעם מדיר עלא, קדמוניות 110, 1995, עמ' 90–96
↑  Dijkstra, Meindert, 'Is Balaam Also Among the Prophets?', Journal of Biblical Literature, 114/1 (1995), pp. 43-64
↑  Weippert, M. The Balaam Text from Deir 'Alla and the study of the Old Testament, in: The Balaam Text From Deir 'Alla re-evaluated, Proceedings of the Symposium held at Leiden 21-24 August 1989, Edited by: J Hoftijzer & G. Van-der Kooij published by E.J Brill, Leiden, pp. 151-184
↑  ברוך מרגלית, לסוגית "יהוה ואשרתו", בית מקרא מ, 1995, עמ' 382
↑  ברוך מרגלית, עלילות בלעם בר-בעור מעמק סוכות
רגדול (חתול)

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  קליפורניה
 מיון
 משפחה:  חתוליים
 מין:  חתול בר
רגדול (באנגלית: Ragdoll) הוא גזע חתולי בית שנוצר על ידי בני אדם, בשנות ה-60 במדינת קליפורניה שבארצות הברית.
היסטוריה של הגזע

אם הגזע הייתה חתולת אנגורה לבנה בשם ג'וזפין, שבעליה פרופסור באוניברסיטת קורנל זיווג אותה עם זכר מגזע בירמן. בתקופת ההיריון נפגעה ג'וזפין בתאונת דרכים, הווטרינר הציע לבעליה להפסיק את ההיריון, אך הוא התנגד, לקח אותה לווטרינר של האוניברסיטה שטיפל בה, ולאחר זמן קצר נולדו ארבעה גורים יוצאי דופן. הם היו גדולים מהרגיל, שקטים יותר מהמקובל ובעלי תכונה מוזרה נוספת: הם נהגו לישון על הגב, בשונה מחתולים אחרים.
מארבעת הגורים הללו נוצר הגזע TRADITIONAL RAGDOLL המתאפיין בגודלו, יופיו, ובעיקר באופיו המיוחד. תוך כדי זיווג מבוקר נוצרו שלוש דוגמאות פרווה:
"בי-קולור" - דו גוני בעלי משולש לבן על הפנים: לבן בבטן וברגליים
"מיטד" - שחום חודים: בעלי כפות לבנות, פנים כהות, עם סנטר לבן, ופס לבן בבטן
"קלור פוינט" - שחום לגמרי ללא לבן.
גווני הפרווה של הרגדול: חום כהה (סיל), אפור כחול, שוקולד ולילך.
לישראל הובאו הרגדולים הראשונים בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 בידי מיקי דיאמנט, אשר התמחה בגזע חתולים זה והוא מגדל אותם עד היום.
מבנה כללי

הרגדולים הם חתולים בעלי גוף שרירי ומראה מוצק. הם מגיעים לשיא גודלם רק אחרי שלוש או ארבע שנים, והם גדולים יותר מרוב גזעי החתולים. משקלם של הזכרים מגיע ל-10 ק"ג, הנקבות קטנות יותר. פרוותו נחשבת לבינונית, סמיכה מאוד, אך מחייבת פחות תחזוקה וסירוק. עיניהם של כל הרגדולים כחולות.
אופי

הרגדולים הם חתולים בעלי אופי רגוע ושקט, מתאימים לחיים בדירה ולא מחוץ לבית. הם חברותיים לבני אדם ולכלבים, אינם מפחדים מזרים ואינם תוקפניים. שמם נגזר מהרפיון בשריריהם כאשר מרימים אותם, מה שמקנה להם מראה דמוי "בובת סמרטוטים" (Rag-Doll). ניתן ללמד אותם טריקים ופעולות שונות. קולם ייחודי ודומה לבכי של תינוק, והם ממעטים להשמיע קול. בעבר סברו בטעות שאינם חשים כאב, אך התברר שהם פשוט אינם מביעים זאת בקול.[דרוש מקור]
בריאות

מחקר אחד, תוך שימוש בנתוני ביטוח שוודי, הראה כי מבין גזעי החתולים הנפוצים, לראגדול ולסיאמי יש את שיעור ההישרדות הנמוך ביותר. עם סיכויי הישרדות של 78% עד 10 שנים. בסקירה של למעלה מ-5,000 מקרים של urolithiasis של urate, ל-Ragdoll היה ייצוג יתר, ביחס סיכויים של 5.14.
מחירו של חתול רגדול מגיע למאות דולרים, מה שהופך אותו לסמל סטטוס. למרות מחירו הגבוה, התחבב הגזע על רבים והוא מבוקש בעולם וגם בישראל. בארץ קיימים מספר בתי גידול מקצועיים המגדלים חתולי רגדול.
הערות שוליים

↑  לשם השוואה, משקלו הממוצע של חתול הבית הוא 4 ק"ג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549345105171  BnF: cb15057754f (data)  LCCN: sh98006900