stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ולייט שטרן
פעילותה בזמן המלחמה

בשנת 1941, לבקשת הנאצים הוקם ארגון אוז'י"ף (בצרפתית: UGIF, ראשי התיבות של Union générale des israélites de France).
מטרת הארגון הרשמית הייתה להבטיח את ייצוגם של היהודים לפני הרשויות הציבוריות, בענייני סעד, רווחה ומעמד חברתי אך מטרתו העיקרית הייתה לרכז את כל הארגונים היהודיים תחת קורת גג אחת ולפקח על פעילות היהודים ועל ענייניהם הקהילתיים. שטרן מונתה להיות אחת החברות בארגון ולקחה על עצמה את ניהול מוקד מספר 5 שלו.
צפונית לפריז בעיר דראנסי, הוקם מחנה ריכוז וחלק מהילדים שהגיעו למחנה נמסרו לאוז'י"ף שבו הייתה ג'ולייט, שם שיכנו אותם באחד מהמעונות שהיה ברשותם. את הילדים היה אסור להעביר למיקומים אחרים, מכיוון שהם יועדו לחזור למחנה הריכוז ולהיות מגורשים. במקום להגדיל את כמות הילדים שהמעונות יכלו להכיל, ג'ולייט החליטה להעביר את הילדים למשפחות לא יהודיות ולמוסדות שונים. בעזרת ארגון ויצו, נמצאו מקומות מסתור שהבטיחו את ביטחונם של הילדים. פעולות אלו נעשו בסודיות ושטרן השתמשה בכספי הארגון בחשאי כדי לעמוד בהוצאות. אחד הבכירים במשרד לענייני יהודים חשד בפעולותיה של ג'ולייט שטרן ובשנת 1943 פנה לגסטפו בבקשה שיחקרו את המקרה. במקום לעשות זאת, הגסטפו עצרו את העובדים במוקד 5 של האוז'י"ף, הובילו לגירושם והם נרצחו.
בזמן המעצר ג'ולייט נכחה בהלוויה ולאחר מכן היא שיתפה פעולה עם חברי המחתרת היהודית, ויחד הם תכננו את "החטיפה" של הילדים שנשארו במעונות האוז'י"ף. ארגון ויצו היה אחראי להצלתם של יותר מאלף ילדים, וגם אלו שנותרו במעונות ניצלו על ידי המחתרת היהודית.
הערות שוליים

↑  Juliette Stern: Bringing to Light an Important French Zionist and Heroine, The Jewish Teacher Project, ‏27 במאי 2014 (באנגלית)
1 2  Joëlle Hanse, Juliette Stern (1893-1963)
A Jewish Woman in Search of Her People
1 2 3  Resistance, Jewish Organizations in France: 1940-1944, Jewish Women's Archive (באנגלית)
בריאנסק

ערך זה עוסק בעיר ברוסיה. אם התכוונתם לעיר בפולין, ראו .

בריאנסק (ברוסית: Брянск) היא עיר ברוסיה, בירת מחוז בריאנסק, הממוקמת על שפת נהר דסנה וכוללת ארבעה אזורים עירוניים.
היסטוריה

העיר מוזכרת בכתובים לראשונה בשנת 1146, אולם חפירות ארכאולוגיות מוכיחות שהתקיים יישוב במקום כבר בסוף המאה ה-10. העיר הייתה חלק מנסיכות צ'רניגוב. בשנת 1246 הוקמה נסיכות עצמאית. בשנים 1346–1500 נשלטה העיר על ידי הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1500 האזור סופח לנסיכות מוסקבה.
במהלך המאה ה-16 הייתה השליטה על העיר במחלוקת בין רוסיה לבין פולין.
במהלך המאה ה-19 הורגשה תנופת פיתוח תעשייה בעיר והוקמו מספר מפעלים גדולים. בעיר קיימים ארבעה מוסדות להשכלה גבוהה.
הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

בריאנסק (מפעל רכבים)
גאלה גאולו

גאלה גאולו (באיטלקית: Galla Gaulo) או גאלה לופאניו (Galla Lupanio) היה החמישי מבין דוכסי העיר ונציה. גאולו שלט בעיר בין השנים 755–756.
גאולו נבחר לכס הדוג'ה לאחר שהדיח ועיוור את קודמו תאודאטו איפאטו. בתקופה זו התקיים מאבק בוונציה בין מספר סיעות - תומכי ההישארות באימפריה הביזנטית, תומכי ההתקרבות לגאליה (שלוונציה הייתה ברית עימם למול הלומברדים והיוונים) והרפובליקנים, שתמכו בעצמאות מלאה של העיר.
גאולו היה ככל הנראה פרו - גאלי, ולכן זמן קצר לאחר שעלה לשלטון הודח בעצמו, עוור, נשלח לגלות.
משפחת בארוצי הוונציאנית (ממשפחות האצולה של העיר), טענה להיותה מצאצאיו של גאולו.
ג'נאנדראה נוזדה

| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1964 (בן 60) מילאנו, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מילאנו 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית 
 www.gianandreanoseda.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גָ'נְאָנְדְרֵאָה נוֹזֶדָה (באיטלקית: Gianandrea Noseda, נולד ב-23 באפריל 1964) הוא מנצח איטלקי.
ביוגרפיה

נוזדה למד נגינה בפסנתר ובמקביל גם למד הלחנה וניצוח במילאנו. בהמשך השתלם בניצוח אצל דונאטו רנצטי, מיונג-וון צ'ונג וואלרי גרגייב.
ב-1994 זכה נוזדה בתחרות הבינלאומית של קאדאקואז לניצוח על תזמורת ובאותה שנה התמנה למנצח הראשי של תזמורת קאדאקואז. הוא היה למנצח אורח ראשי בתיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג בשנת 1997. כמו כן כיהן כמנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם וכמנהל אמנותי של פסטיבל Settimane Musicali di Stresa e del Lago Maggiore באיטליה. בשנת 2001 היה למנהל האמנותי של פסטיבל סטרזה באיטליה. ב-2007 התמנה למנהל מוזיקלי של תאטרו רג'ו די טורינו.
בדצמבר 2001 הוכרז על מינוי נוזדה למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של ה-BBC, משרה שאליה נכנס בספטמבר 2002. ביולי 2003 האריך את החוזה שלו עם התזמורת עד 2008. הוא השתתף עם התזמורת הפילהרמונית של  ה-BBC במיזם של רדיו BBC 3, שקיים במנצ'סטר קונצרטים חיים של תשע הסימפוניות של בטהובן. הוא פרש מהתפקיד בשנת 2011, וכיום הוא משמש שם כמנצח כבוד של התזמורת.
נוזדה משמש כמנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון וכמו כן הוא גם מנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית מאז מאי 2011, והוזכר כאחד מארבעה שעשויים להחליף את זובין מהטה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית באוקטובר 2019.
מאז שנת 2017 הוא משמש כמנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  https://www.theguardian.com/media/2001/dec/20/broadcasting.uknews דייוויד וורד, הגרדיאן, "מאסטרו איטלקי ינצח על הפילהרמונית של ה-BBC", ‏ 20 בדצמבר 2001
↑  https://www.theguardian.com/uk/2003/jul/23/arts.artsnews  דייוויד וורד, "מנצח BBC חותם עד 2008, הגרדיאן, 23 ביולי 2007
↑  https://www.theguardian.com/music/2005/jun/01/classicalmusicandopera1 טים אשלי, הגרדיאן, "הפילהרמונית של ה-BBC/נוזדה", 25 ביוני 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446489205171  PLWABN: 9810585992405606  BIBSYS: 2043705  BNE: XX1090569  BnF: cb13982467n (data)  CiNii: DA11722415  GND: 124295398  ICCU: UBOV686459  ISNI: 0000 0001 2026 6760  LCCN: n97029675  LNB: 000100664  MusicBrainz: 7bf70168-f9e0-4adc-a04f-de84b1cf1c8a  NKC: xx0134820  NLK: KAC201505619  SUDOC: 08066833X  VIAF: 59278139   WorldCat (עם VIAF): 59278139
ג'יימס מקברייד

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1957 (בן 67) ברוקלין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  נגן סקסופון, סופר, עיתונאי
 מקום לימודים:  אוברלין קולג', אוניברסיטת קולומביה 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  The Color of Water 
 פרסים והוקרה:  פרס הספר הלאומי לספרות בדיונית (2013)  פרס אניספילד-וולף (1997)  המדליה הלאומית למדעי הרוח (2015) 
 אתר באנגלית
 חתימה:  
 
ג'יימס מקברייד (באנגלית: James McBride; נולד ב-11 בספטמבר 1957) הוא סופר, עיתונאי ומוזיקאי אמריקאי-יהודי, זוכה פרס הספר הלאומי על ספרו "ציפור אלוהים שבשמים" משנת 2013.
קורות חייו

מקברייד גדל בשכונת עוני בברוקלין, ניו יורק. אביו של מקברייד היה כומר אפרו-אמריקאי בשם אנדרו מקברייד ומת מסרטן ריאות בגיל 45 בטרם נולד ג'יימס. אמו (נולדה בשם רוחל זילסקה מאוחר יותר שינתה שמה לרחל דבורה שילסקי מאוחר יותר שינתה לרות מקברייד ג'ורדן, אפריל 1921 - ינואר 2010) הייתה יהודיה שמוצא משפחתה בפולין.
ג'יימס היה הצעיר שבילדי רות מנישואיה הראשונים לכומר אנדרו, והילד השמיני מבין 12 ילדיה.
"אני גאה בהיסטוריה היהודית שלי" הוא מספר "מבחינה טכנית אני מניח שאפשר לומר שאני יהודי מאחר שאימי יהודייה... אך היא התנצרה כך שכעת השאלה היא בידי תאולוגים... אני פשוט קם בבוקר ושמח שאני חי". ספרו "צבע המים" עוסק בהיסטוריה המשפחתית שלו ושל אמו.

מקברייד בוגר לימודי תואר ראשון בהלחנה מקולג' אוברליין משנת 1979 ותואר שני בעיתונאות מאוניברסיטת קולומביה.
מקברייד מתגורר בניו יורק ובפנסילבניה, נשוי ואב לשלושה ילדים.
בשנת 2024, מקברייד נכלל ברשימת טיים 100 כהוקרה על תרומתו יוצאת הדופן לספרות.
קריירה עיתונאית

בתור עיתונאי, עסק בכתיבה למספר רב של עיתונים וכתבי-עת פופולרים, בהם "הבוסטון גלוב", "וושינגטון פוסט", כתב העת "פיפל", "רולינג סטון", "שיקגו טריביון" ועוד.
ספריו

ספרו הידוע ביותר הוא האוטוביוגרפיה "צבע המים" שיצא לאור בשנת 1996 ומתאר את חייו במשפחה גדולה, אפרו-אמריקנית וענייה המונהגת על ידי אמא לבנה דתייה אדוקה המחנכת על ברכי הנצרות. הספר מתאר את חייה של אמו כבת לרב דרשן ואת תהליך המרתה את דתה לנצרות בזמן נישואיה הראשונים.
"חשבתי שזה יתקבל גם בקהילה השחורה אבל זה נמכר הרבה יותר טוב בקהילה היהודית הלבנה" מספר ג'יימס על הספר "רוב הקוראות שלי הן נשים יהודיות לבנות בגיל העמידה".
ספר זיכרונות זה נמצא היה למעלה משנתיים ברשימות רבי המכר של הניו יורק טיימס וכיום הוא חלק מתוכנית הלימודים בתיכונים ובאוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית. על הספר זכה בפרס אניספילד-וולף בשנת 1997.
בשנת 2002 פרסם את רומן המלחמה "נס בסנטה אנה" הסוקר את קורותיהם של ארבעה חיילים אמריקאים-אפריקאים באיטליה מאמצע 1944 עד אפריל 1945. הספר עובד לסרט קולנוע בבימויו של ספייק לי ויצא לאקרנים בשנת 2008.
בשנת 2008, פרסם מקברייד את הרומן "שיר שעוד יושר" המבוסס על אירועים אמיתיים שהתרחשו במלחמת האזרחים האמריקנית.
בשנת 2013 פרסם את הנובלה הקומית "ציפור אלוהים שבשמים", יצירה שמספרת על חיו של מתנגד העבדות הידוע לשמצה ג'ון בראון. הוא זכה בפרס הספר הלאומי האמריקאי לשנת 2013.
קריירה מוזיקלית

מקברייד הוא נגן סקסופון, הטנור של להקת "שאריות רוק בוטום", וחיבר שירים עבור אניטה בייקר, גרובר וושינגטון ג'וניור, פורה פה וגארי ברטון.
כמו כן, קיבל מספר פרסים ואותות הוקרה על פעילותו המוזיקלית.
הערות שוליים

↑  אית'ן הוק, James McBride: The 100 Most Influential People of 2024, TIME, ‏2024-04-17 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265268105171  PLWABN: 9810554257505606  BnF: cb13168032j (data)  GND: 120857588  ISNI: 0000 0001 2148 5295  LCCN: n95073727  NKC: xx0010508  NLK: KAC201007230  NTA: 170645908  SNAC: w69w36qm  SUDOC: 139073426  VIAF: 116053682   WorldCat (עם VIAF): 116053682
ג'יי וייט

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1992 (בן 31) אוקלנד, חבל אוקלנד, ניו זילנד
 שם במה:  ג'יי וייט
 כינוי:  Switchblade
 משקל:  100 ק"ג
 גובה:  1.86 מטר
 לאום:  ניו זילנדי
 קריירה מקצוענית:  19 בפברואר 2013 – הווה (11 שנים)
 מאמנים:  The UK Kid NJPW דוג'ו
 ליגות:  NJPW
 תרגילי סיום:  Blade Runner
 
ג'יי וייט (באנגלית: Jay White; נולד ב-9 באוקטובר 1992) הוא מתאבק ניו זילנדי, המופיע בארגון ההיאבקות New Japan Pro-Wrestling. לאחר שהחל את הקריירה שלו בשנת 2013, וייט הצטרף שנה מאוחר יותר לארגון NJPW. בחודש יוני של שנת 2016, וייט עזב כדי ללמוד תרבויות אחרות של היאבקות וביניהן היה ניתן למצוא את ארגון Ring of Honor האמריקאי ואת ארגון Revolution Pro Wrestling הבריטי. וייט חזר ל-NJPW בנובמבר 2017.
קריירת היאבקות מקצועית > קריירה מוקדמת (2013–2014)

בתחילת שנת 2013, וייט החל להתאמן תחת הדרכתו של תומאס ג'ונס (שהוכר יותר בשם הבמה: The UK Kid) בארגון Varsity Pro Wrestling. את קרב הבכורה שלו בקריירה ערך בארגון זה ב-19 בפברואר. בתחילת שנת 2014, וייט התאבק לצד מתאבק הארגון New Japan Pro Wrestling דאז, פרינס דוויט, בקרב זוגות. זמן קצר לאחר קרב זה, המתאבק באד לאק פאלה יצר קשר עם וייט ואמר לו שדוויט דיבר עם הנהלת NJPW ואמר לו שבמידה וירצה לעבור לארגון, יהיה לו מקום במתחם הדוג'ו שלהם. מספר חודשים לאחר מכן, וייט נפגש עם פאלה, דוויט ושינסקה נקאמורה בלונדון, שם וייט נענה להצעה בחיוב.
קריירת היאבקות מקצועית > New Japan Pro-Wrestling‏ (2015–2016)

וייט עזב ליפן בערב השנה האזרחית 2014 והחל להתאמן במעמד של מתאבק טירון. את קרב הבכורה שלו בארגון ערך ב-30 בינואר 2015 בהפסד לאלכס שלי. וייט הפסיד את כל שמונת הקרבות שלו בשנה זו, דבר שנפוץ מאוד למתאבק שנחשב טירון ב-NJPW. שנה לאחר מכן, וייט החל לצבור עוד ועוד ניצחונות וב-27 במרץ הוא רשם את הניצחון הגדול ביותר בקריירה שלו על האלוף הבין יבשתי של NJPW באותה התקופה, קני אומגה, בקרב שאינו היה על התואר. הקרב האחרון של וייט ב-NJPW התרחש ב-19 ביוני, כשהוא חבר לצד דייוויד פינלי ג'וניור וג'וס רובינסון בהפסדם לסאטושי קוג'ימה, הירושי טנזאן ומנאבו נאקאנישי. במהלך שבוע זה וייט עזב לטובת שהייה בארצות הברית.
קריירת היאבקות מקצועית > המעבר לארצות הברית (2016–2017)

כשעבר לארצות הברית, וייט התבסס בניו ג'רזי, לפני שעבר לדטרויט, לגור ביחד עם אלכס שלי. וייט ערך את קרב הבכורה שלו בארגון Ring of Honor ב-25 ביוני לאחר שניצח בפסילה את קמיטאצ'י. לאחר מכן, הוא הצטוות לשורות מוטור סיטי מאשין גאנז (אלכס שלי וכריס סייבן) בניצחונם על קמיטאצ'י, כריסטופר דניאלס ופרנקי קאזריאן. וייט והמוטור סיטי מאשין גאנז הקימו צוות שנקרא "Search and Destroy" ביחד עם ג'ונתן גרישם וליאו ראש. ב-8 ביולי, וייט גבר על ליאו ראש.
ב-12 באוגוסט 2016, וייט ערך את קרב הבכורה שלו בארגון הבריטי Revolution Pro Wrestling לאחר שניצח את ג'וש בודום. שבוע לאחר מכן, הוא התחרה בקרב מרובע נגד קמיטאצ'י, ליאו ראש ודונובן דיג'אק, שבו דיג'אק יצא עם ידו על העליונה. לילה לאחר מכן, וייט וראש הפסידו בקרב זוגות לאחים בריסקו. ב-26 באוגוסט, וייט ניצח את מארק האסקינס. ב-30 בספטמבר, וייט חבר לשורות קושידה ו-ACH בניצחונם על האחים בריסקו וטורו יאנו במסגרת קרב רבע הגמר של טורניר אליפות השלישיות של ROH. בחצי הגמר, השלושה ניצחו את רת' טייטוס, קני קינג וקפריס קולמן. בשלב הגמר של הטורניר הם הפסידו למאט טייבן, ויני מרסליה ו-TK אוריאן.
וייט חזר לארגון ההיאבקות RPW ב-21 בינואר 2017 בניצחון על מרטין סטון. ב-6 ביוני, וייט ניצח בקרב באטל רויאל וכתוצאה מכך קיבל את ההזדמנות הגדולה ביותר בקריירה שלו, כשהתחרה נגד כריסטופר דניאלס על אליפות העולם של ROH, אך לא הצליח לנצח אותו.
קריירת היאבקות מקצועית > החזרה ל-NJPW‏ (2017–היום) > Chaos‏ (2017–2018)

ב-5 בנובמבר 2017, וייט חזר ל-NJPW כדמות המסתורית שנקראה Switchblade (שפירושו אולר קפיצית). הוא איתגר את הירושי טנהאשי לקרב באירוע הגדול של השנה, רסלקינגדום 12, על האליפות הבין יבשתית של IWGP. בקרב זה ביניהם שנערך ב-4 בינואר 2018, וייט הפסיד לטנהאשי. לילה לאחר מכן, וייט יצר ציפייה לכך שהוא מצטרף ל-Bullet Club, אך כל זה היה מתוכנן כדי לתקוף את קני אומגה. ב-6 בינואר, הוא הצטרף לקבוצת Chaos במטרה שיהיה לו תגבורת נגד קני אומגה וה-Bullet Club.
ב-28 בינואר, וייט ניצח את אומגה והפך לאלוף ארצות הברית של IWGP. ב-25 במרץ, הוא הגן בהצלחה על התואר נגד האנגמן פייג'. לאחר מכן, הוא הגן בהצלחה על התואר נגד דייוויד פינלי ופאנישמנט מרטינז בשני קרבות שונים. ב-7 ביולי, וייט הפסיד את האליפות לג'וס רובינסון. לאחר מכן, הוא התחרה בטורניר ה-G1 Climax של הארגון, שבו סיים במקום השלישי עם שישה ניצחונות ושלושה הפסדים. בין הניצחונות שרשם, היה ניתן למצוא את המנהיג של Chaos, קאזוצ'יקה אוקאדה, ואת הירושי טנהאשי, שסיים כמנצח בטורניר וההפסד היחיד שלו בכל הטורניר היה לוייט.
קריירת היאבקות מקצועית > החזרה ל-NJPW‏ (2017–היום) > Bullet Club‏ (2018–היום)

באירוע  Destruction In Kobe, שנערך ב-23 בספטמבר 2018, וייט תקף את הירושי טנהאשי לאחר קרב ההגנה שלו על מזוודת ה-G1. לאחר מכן, וייט תקף את קאזוצ'יקה אוקאדה עד שהמנג'ר הקודם של אוקאדה, גדו, הגיע ונחלץ לעזרתו. לעומת זאת, גדו בגד באוקאדה לאחר שהכה אותו בעזרת כיסא, וכתוצאה מכך חבר לשורות וייט. ב-8 באוקטובר, וייט נוצח על ידי טנהאשי. לאחר הקרב, וייט וגדו תקפו את טנהאשי עד שאוקאדה הגיע ועצר את תקיפתם. כעבור זמן מה, וייט וגדו הצטרפו לקבוצת ה-Bullet Club, כשוייט הוא זה שמשמש כמנהיג הקבוצה. באירוע Power Struggle, שנערך ב-3 בנובמבר, וייט הציב בפני אוקאדה אתגר לקרב באירוע הגדול של הארגון, רסלקינגדום 13, ב-4 בינואר 2019. בקרב זה, וייט גבר על אוקאדה. באירוע New Year Dash!! שנערך יממה לאחר מכן, וייט הצמיד את טנהאשי לניצחון במהלך קרב שלושה נגד שלושה ובעקבות כך זכה לאתגר את טנהאשי לקרב על האליפות במשקל כבד של IWGP. קרב זה ביניהם התקיים באירוע The New Beginning in Osaka, שנערך ב-11 בפברואר, ובו וייט גבר על טנהאשי וזכה באליפות במשקל כבד של IWGP בפעם הראשונה בקריירה שלו, והפך למתאבק הרביעי הכי צעיר (בן 26 באותו זמן) שזכה באליפות זו, ולמתאבק הכי צעיר שמוצאו הוא לא יפני שזה באליפות זו. באירוע G1 Supercard, שנערך ב-6 באפריל, וייט הפסיד את התואר לאוקאדה.
ב-12 באוגוסט, הגיע וייט לגמר ה-G1 Climax של שנת 2019, כאשר סיים במקום הראשון בבית שלו, עם שישה ניצחונות ושלושה הפסדים. וייט הפסיד בגמר לקוטה איבושי שזכה בטורניר, אך במהלך הטורניר, אחד מניצחונותיו היה כאשר הצמיד את טטסויה נאיטו, האלוף הבין יבשתי של IWGP באותו הזמן, וכתוצאה מכך זכה לאתגר אותו לקרב על אותה אליפות ב-22 בספטמבר, באירוע Destruction In Kobe. וייט הצמיד את נאיטו באותו אירוע ובכך זכה באליפות הבין יבשתית של IWGP, ובכך רשם עוד הישג: המתאבק השני בהיסטוריה שזכה באליפויות משקל כבד, ארצות הברית והבין יבשתית של ה-IWGP (הראשון שעשה זאת היה קני אומגה). וייט הגן בהצלחה על התואר ב-3 בנובמבר נגד הירוקי גוטו. אחרי אותו ניצחון הוא אותגר על ידי טטסויה נאיטו שהפסיד לו חודש וחצי לפני לקרב על האליפות באירוע הגדול של הארגון, Wrestle Kingdom, ב-4 בינואר 2020. באירוע זה, וייט הפסיד בחזרה את האליפות לנאיטו, אך לילה לאחר מכן, ניצח את קוטה איבושי. ב-9 בפברואר, וייט ניצח את סאנאדה באירוע New Beginning In Osaka. ב-12 ביוני 2022, וייט ניצח את אוקאדה והפך לאלוף העולם במשקל כבד של IWGP.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling – AEW
אליפות השלשות של AEW (פעם אחת)  - עם אוסטין גאן וקולטן גאן
הישגים בארגון ההיאבקות New Japan Pro Wrestling - NJPW
אליפות העולם במשקל כבד של IWGP (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של IWGP (פעם אחת)
האליפות הבין יבשתית של IWGP (פעם אחת)
אליפות ארצות הברית במשקל כבד של IWGP (פעם אחת)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג אותו במקום ה-12 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2019
וייט כאלוף ארצות הברית במשקל כבד של IWGP בשנת 2018
גבריאל אדלר

הרב גבריאל הכהן אדלר (תקמ"ט-תר"כ; 1788-1859) היה אב בית דין בערים מירינגן (Mühringen) שבגרמניה, ואוברדורף (Oberdorf) שבשווייץ.
ביוגרפיה

נולד בגרמניה לרב מרדכי הכהן אדלר אב בית דין של מדינת הנובר. אחיו הוא הרב נתן אדלר, רבה של אנגליה.
הרב גבריאל הוציא לאור את הספר "לשון זהב" - חידושי דודו הרב דוד טבלי הכהן שיף, שהיה אב בית הדין בלונדון ורבה של אנגליה, ובסופו הוסיף קונטרס "כנפי נשרים" הכולל את חידושי אביו הרב מרדכי.
כתב מאמרים רבים בכתב-העת התורני-גרמני שומר ציון הנאמן שהוציא לאור הרב יעקב אטלינגר, בעל ערוך לנר.
משפחתו

אביו, הרב מרדכי הכהן אדלר, היה אב בית הדין של הנובר.
אחיו, הרב נתן הכהן אדלר, היה רבה הראשי של האימפריה הבריטית ובעל "נתינה לגר".
אחיו, הרב בער הכהן אדלר, היה דיין בפרנקפורט.
גולדה בנצ'יק

| --- | --- |

גולדה בנצ'יק  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  10 במאי 1912 קישינב, האימפריה הרוסית 
 הוצאה להורג:  10 במאי 1944 (בגיל 32) שטוטגרט, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  רומניה 
 מקום קבורה:  קרלסרוהה
 מקום מגורים:  קישינב
 כינויים נוספים:  אולגה בנצ'יק
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית הרומנית 
 בן זוג:  אלכסנדרו ז'ר
 
גולדה "אולגה" בנצ'יק (ברומנית: Golda "Olga" Bancic; ‏10 במאי 1912 - 10 במאי 1944) הייתה קומוניסטית יהודיה ולוחמת בתנועת ההתנגדות הצרפתית. היא הייתה אשתו של אלכסנדרו ז'ר.
חייה

גולדה בנצ'יק נולדה בקישינב, האימפריה הרוסית וכעבור כמה שנים, ב-1918 החבל (בסרביה) סופח לרומניה. גולדה או בשם הרוסי "אולגה", שנולדה במשפחה של יהודים עניים, עבדה בבית מלאכה לתפירת מזרנים ובגיל 12 נעצרה לראשונה באשמת השתתפות בשביתה. למרות גילה הצעיר הוכתה ונכלאה. היא המשיכה לפעול במסגרת ארגוני העובדים ולהשתתף בשביתות והפגנות. היא נישאה למשורר הקומוניסטי אלכסנדרו ז'ר ויחד פעלו במסגרות של פועלים. בשנת 1933 נעצרה במהלך הפגנה אנטי פשיסטית ונידונה לכמה חודשי מאסר. לאחר שחרורה החליטו השניים לעזוב את רומניה ובשנת 1938 עברו לצרפת, שם פעלה במתן סיוע לפליטים הרפובליקנים של מלחמת האזרחים בספרד (בעלה נלחם שם לצד הרפובליקנים) ובהעברת נשק לצד הרפובליקני.
בשנת 1939 ילדה את בתה, דולורס, הקרויה על שם הלוחמת הקומוניסטית הספרדייה, דולורס איברורי שכונתה La Pasionaria. לאחר כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית הצטרפה לתנועת ההתנגדות הצרפתית ופעלה באזור פריז במסגרת הקבוצה המפורסמת של מיסאק מנושיאן, F.T.P. – M.O.I. - Francs-Tireurs Partisans שפעלה במסגרת Main d’Oeuvre Immigrée, הגלגול החדש של מה שהיה Mouvement Ouvrier International עם אותם ראשי תיבות.
הקבוצה כללה מעט יותר מעשרים לוחמים, מרביתם מהגרים וכמחציתם יהודים. במסגרת תפקידיה בקבוצה, גולדה בנצ'יק, במסווה שם הקוד Pierrette, הרכיבה פצצות והעבירה חומרי נפץ וכלי נשק ממקום למקום, לפי הצרכים המבצעיים. הקבוצה ביצעה במהלך 20 חודשים 229 פעולות מזוינות, כולל חיסולו של גנרל אס אס יוליוס ריטר, הממונה על עבודות הכפייה. במהלך התקופה הזאת מסרה גולדה את בתה למשפחה כפרית והייתה מבקרת אותה רק בשבתות.
בנובמבר 1942 נעצרו על ידי הגסטפו 23 מפעילי הקבוצה ובהם גם גולדה בנצ'יק שנעצרה בשעה שנפגשה עם אחד מראשי הקבוצה, מרסל ראימן (Marcel Rayman). אחרי משפט מהיר הוצאו להורג ביריה כל הגברים. על פי חוקי צרפת לא היה עונש מוות לנשים, לכן אולגה הועברה לשלטונות גרמניה הנאצית בשטוטגרט, ששפטו אותה מחדש ודנו אותה למוות. גם אחרי שנידונה למוות נמשכו חקירותיה בעינויים, אך היא לא הלשינה על חבריה. בעמוד 103 של המדריך למשפט פלילי של הוורמכט נכתב:[דרושה הבהרה]
...חולי נפש ונשים בהריון לא יכולים להיות נידונים למוות; ביום גזר הדין השופט קובע את השעה והמקום של ביצוע גזר הדין ומוסר אותם למעוניינים בכך, אך לא לנידונים: ביצוע גזר הדין של הגברים נעשה בירי ושל הנשים בעריפה.
ב-20 במרץ 1944 היא הועברה לקארלסרוהה לתא מואר יום ולילה. לגולדה נודע על גזר דינה מכך שארוחותיה שופרו וניתנו לה סיגריות ואלכוהול באופן חופשי. ביום הולדתה ה-32, בשעה 5:00 בבוקר, הוצאה להורג באמצעות גיליוטינה. לפני מותה היא כתבה מכתב פרידה לבתה הפעוטה, מכתב שהשתמר למרות הגלגולים שעבר ולבסוף הצלב האדום העביר אותו לידי הבת.
רומניה הקומוניסטית התגאתה בה ופיארה אותה ורחובות נקראו על שמה, אך לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי שונו שמות הרחובות, הלוחות עם שמה נעקרו ממקומם והיא אינה מוזכרת עוד.
ג'נאנדראה גאוואצני

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1909 ברגמו, איטליה 
 פטירה:  5 בפברואר 1996 (בגיל 86) ברגמו, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה, ממלכת איטליה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מילאנו 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Denia Mazzola 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'אנאנדראה גאוואצני (באיטלקית: Gianandrea Gavazzeni ‏ 25 ביולי 1909 - 5 בפברואר 1996) היה פסנתרן, מנצח (בעיקר של אופרה), מלחין ומוזיקולוג איטלקי.
ביוגרפיה

גאוואצני נולד בברגמו. אביו היה עורך דין. גאוואצני קיבל את השכלתו המוזיקלית בקונסרבטוריון סנטה ססיליה    ברומא (1921–1924) ולאחר מכן בקונסרבטוריון של מילאנו (1925–1931), ממנו סיים את לימודיו כפסנתרן בהדרכת רנצו לורנזוני וכמלחין בהדרכת אילדבראנדו פיצטי. בתחילת הקריירה, הוא עסק בעיקר בהלחנה, וניצח רק על ביצוע יצירותיו שלו. בזמן זה הוא עבד בתיאטרון קומונלה בבולוניה.
במשך קרוב ל-50 שנה, החל משנת 1948, שימש מנצח ראשי בתיאטרון האופרה המפורסם, לה סקאלה, מילאנו, ובין השנים 1968-1966 כיהן כמנהל מוזיקלי ואמנותי בתיאטרון.
הופעתו הראשונה במטרופוליטן אופרה כלשהו הייתה ב-11 באוקטובר 1976. הוא ניצח שם על שמונה הפקות של האופרה איל טרובטורה מאת מלחין האופרות האיטלקי, ג'וזפה ורדי.
רבות מביצועיו כמנצח הוקלטו. בהשתתפותו, ההקלטות הראשונות היו של הניצוח על האופרה לה סונמבולה מאת בליני. אותה ביצע בתפקיד ראשי זמר האופרה ניקולאי גדה בשנת 1954. עוד אופרה שהוקלטה ועליה ניצח היא הלומברדים במסע הצלב הראשון מאת ורדי שבוצע על ידו בשנת 1984.
בין יצירותיו היו קונצ'רטי, וביניהן "קונצ'רטו ברגמסקו", "השיר של אלכסנדר הקדוש" וסונאטות.
אשתו האחרונה הייתה זמרת הסופרן דניה מאצולה-גאוואצני. בינואר 1993, בגיל 83, ניצח על האופרה "אסקלארמונדה" של המלחין הצרפתי ז'יל מאסנה בתיאטרו מאסימו בפלרמו, כשאשתו בתפקיד הראשי. הייתה זו הפעם הראשונה בה ניצח על אופרה זו.
ג'נאנדראה גאוואצני מת ב-5 בפברואר 1996.
הערות שוליים

↑  MetOpera database  ארכיוני המטרופוליטן אופרה
↑  Denia Mazzola Website האתר של דניה מאצולה
↑  Remembering G. Gavazzeni: Interview with Denia Mazzola by Stephen Hastings (in Italian), Musica, 04/01 סטיבן הייסטינגס,"מוזיקה", "זוכרים את ג'. גאוואצני: ריאיון עם דניה מאצולה"                                           באיטלקית אפריל 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459448405171  PLWABN: 9810603530205606  BIBSYS: 3071593  BNE: XX945175  BnF: cb12091983j (data)  CANTIC: a12215004  CiNii: DA0410003X  GND: 11890079X  ICCU: RAVV012075  ISNI: 0000 0001 1031 2284  LCCN: n81108857  LNB: 000101646  MusicBrainz: a4b16487-b95e-42b8-9b3d-44bd1f021114  NKC: xx0013327  NLA: 35781363  NSK: 000260856  NTA: 073026751  RERO: 02-A003284083  SELIBR: 213627  SNAC: w6f80g80  SUDOC: 029253926  Trove: 1084449  VcBA: 495/118376  VIAF: 93372116   WorldCat (עם VIAF): 93372116
ג'ולייט דניאל

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1980 (בת 43) פורט סמית', טקסס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  2002–2018 (כ־16 שנים)
 יצירות בולטות:  החדר
 בן זוג:  ג'ו קלארק (2017–)
 https://juliettedanielle.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ולייט דניאל ורדן (באנגלית: Juliette Danielle Worden;‏ נולדה ב-8 בדצמבר 1980) היא שחקנית אמריקאית המוכרת בזכות גילום דמותה של ליסה, מושא אהבתו של ג'וני בסרט "החדר".
קריירת משחק > החדר

דניאל הייתה השחקנית הראשית, יחד עם טומי ויזו בסרט הפולחן "החדר", בו היא גילמה את דמותה של ליסה, ארוסתו של ג'וני (ויזו). במקור, היא נבחנה לדמותה של מישל.
הסרט היווה כישלון ביציאתו: הוא נקטל בביקורות ונחשב לכישלון מסחרי. זמן מה לאחר צילומי "החדר", דניאל פרשה ממשחק במטרה להתמקד בקריירה אחרת. למרות זאת, במהלך השנים הסרט זכה למעמד של סרט פולחן לאור הקרנתו החוזרת והנשנית בהקרנות ליליות. בדומה לשחקנים אחרים ששיחקו בסרט, כגון טומי ויזו וגרג ססטרו, דניאל אימצה את ההצלחה שהסרט צבר ולעיתים הגיעה לאותן הקרנות. דניאל פתחה חשבון פייסבוק בו היא מתקשרת עם מעריציה.
השורה האהובה עליה מהסרט היא "תשאיר את התגובות הטיפשיות שלך בכיס שלך" ("Leave your stupid comments in your pocket").
קריירת משחק > חזרה למשחק

בשנת 2012 דניאל חזרה לעסוק במשחק. היא שיחקה בסרטים "Dead Kansas (אנ')",‏ "Ghost Shark 2: Urban Jaws (אנ')"‏ ו-"Till Morning".
חיים אישיים

מרבית ילדותה, דניאל גדלה בשוגר לאנד, טקסס (אנ'), פרוור של יוסטון. בהמשך היא עברה יחד עם אמה ואחותה ללוס אנג'לס בתחילת שנות ה-2000 ושם החליטה להתמקד בקריירת משחק. בשנת 2017, דניאל עברה לסן אנטוניו כדי להיות קרובה למשפחתה.
ב-7 ביולי 2017, דניאל התחתנה עם ג'ו קלארק.
גילומה ב-"חי בסרט"

הסרט "חי בסרט" משנת 2017 בכיכובו של ג'יימס פרנקו, מתאר את יצירת הסרט "החדר" ומבוסס על ספרו של השחקן גרג ססטרו. את דמותה של דניאל גילמה השחקנית ארי גריינור (אנ'), למרות שבריטני ספירס נשקלה לגילום התפקיד.