ספרות השואה
יומנים אישיים

מבין סוגי הכתיבה השונים שנכתבו על תקופת השואה, מהווים היומנים כלי תיעודי בעל חשיבות ראשונה במעלה. היומנים נוגעים באופן ישיר ובלתי מעובד במציאות האימתנית.
בתקופת הכיבוש הנאצי, כשהוגבלה האפשרות לחופש הביטוי, והידיעות על המתרחש בתוך הגטאות בשואה היו מצומצמות ומקוטעות, הפכו היומנים למכשיר מרכזי בשחזור ובהבנת עולמו של הפרט היהודי הסגור בגטו. היומן האישי מהווה כלי ביטוי חשוב בעולמם של בני נוער כמו גם מבוגרים באותם ימים. הוא שימש ערוץ פרטי ונאמן וגילוי חוויות ומראות, לפורקן רגשי נוכח הסבל ודרך נוספת לתאר את תעתועיו האכזריים תחת עול של דיכוי ורדיפה. בדיעבד, הפך לתעודה היסטורית המנציחה בדרך אותנטית את עולמם של היהודים על סף רציחתם.
מספר יומנים נודעים נכתבו בזמן השואה, רובם על ידי נערות:
יומנה של אנה פרנק מהולנד, מתאר את חייה של נערה החיה בדירת מסתור עם בני משפחתה ובני משפחה נוספת באמסטרדם.
יומנה של מרי ברג, שנכנסה לגטו ורשה בעודה נערה בת 15 ושהתה בו קרוב לשנתיים, עד שהועברה לכלא פאוויאק הסמוך לגטו, וזכתה להינצל ולצאת מפולין בראשית 1943. ביומנה של מרי ברג ניכרות היטב התמורות שחלו בחייהם של בני הנוער בגטאות. אף על פי שמרי ובני משפחתה הצליחו להיות מוחלפים בנתינים גרמנים, היא מצליחה לתאר את תהליך ההתפרקות של בני הנוער ממסגרות החיים המוכרות של טרם מלחמה. אחת המסגרות הבולטות בהן התחוללו שינויים היא המשפחה ומעמדו של הנער בתוכה.
הסופרת והמחזאית הרומנית, אנה נובק, ששרדה כנערה את מחנה ההשמדה אושוויץ ומחנות ריכוז נוספים, פרסמה יומן שכתבה בעת שהותה במחנות אלו.
יומנה של אווה היימן נכתב בשנת 1944, בתקופת שואת יהודי הונגריה.
יומנה של מאשה רולניק, נערה מגטו וילנה ששרדה את השואה. יצא לאור בעברית ב-1965 בשם "אני חייבת לספר".
הספר "יומנו של דוד רובינוביץ" (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1964), הוא יומנו של נער שנספה בטרבלינקה יחד עם כל יהודי עיירתו בודזנטין שבאזור קילצה שבפולין. היומן מתאר את הכיבוש הגרמני.
יומנו של הנער יצחק רודאשבסקי. הנער יצחק, שתיאר בלשון דוויה ורבת רגש את קורותיו בגטו, נספה בפונאר לאחר שחוסל הגטו בווילנה בחודש ספטמבר 1943.
יומנה של תמרה לזרסון מגטו קובנה. תמרה שבאה מבית יהודי מתבולל מתארת באמונה את התהליך האישי שעברה עם גילוי זהותה היהודית נוכח החורבן והרדיפות בגטו. שרדה את השואה.
יומנה של הלגה דן נערה יהודיה הולנדית, שסיפור ימיה האחרונים תחת השלטון הנאצי, נכתב ביומנה בשנת 1943 ונתגלה רק ב-19 באוקטובר 2004.
יומנו של הנער משה זאב פלינקר המגולל את מחשבותיו של נער יהודי דתי הרואה את רדיפות העם היהודי על ידי הנאצים באור דתי-היסטורי. משפחתו של משה ברחה מהולנד לבלגיה והיומן נכתב בתקופה זו. לאחר שהוסגרו לנאצים נשלחו לאושוויץ. כל בני המשפחה ניצלו פרט למשה.
יומנה של הנערה רותקה לסקר נתגלה רק ב-2005. היומן, שיצא לאור בעברית בשם "דפי רותקה", מתאר שלושה חודשים מחייה בגטו בנדין בטרם גורשה עם משפחתה לאושוויץ, שם נספתה.
הנערה הצרפתיה-יהודייה, הלן בר, שנספתה בברגן-בלזן, תיעדה ביומן את חוויותיה מתקופת הכיבוש הנאצי בצרפת בשנים 1942–1944. היומן ראה אור בשנת 2007, והפך לאחד הסמלים החשובים ביותר של השואה בצרפת.
יומנה של מרים חַשצֶ'בַאצקי (Chaszczewacki), נערה בת 15, בעת שהותה בגטו ראדומסק בשנים 1939–1942, פורסם בשם נערה בגיטו: יומן מתקופת השואה. העדה נספתה ומורתה מסרה את היומן ליד ושם בירושלים בשנת 1970. יש בו לבטי נעורים, תנועת נוער, צימאון אדיר ללימודים, ידידות ואהבה, התנאים בגטו, ובשלב האחרון מורגשים הרהורי הסוף המתקרב הבלתי נמנע.
בקרקוב התגלה יומנה של הנערה אירנה גליק מגטו קרקוב. אירנה גליק בת ה-15, בתו של רופא, מתארת ביומן את חייה בתקופת הגטו. היומן נמצא לאחר חיסול הגטו על ידי אזרח פולני שהסתירו בביתו, ונתגלה רק לאחר שהוצא למכירה על ידי בנו של אותו אזרח. היומן נמצא כעת בתהליך מחקר על ידי הספרייה הלאומית של פולין, ועם סיום המחקר יפורסם ברבים, בשלב הראשון, בשפה הפולנית.[דרוש מקור]
יומנה של רבקה ליפשיץ, נערה מתבגרת יהודייה פולנייה, שכתבה יומן אישי בעת שהותה גטו לודז' בשואה בפולין.