stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אין חבוש מתיר עצמו מבית האסורים
תפילת החולה על עצמו

במדרש רבה מובא שתפילת החולה על עצמו יפה מתפילת אחרים עליו. הקשו על כך כמה ראשונים ואחרונים, הרי בגמרא בברכות נאמר שהחולה אינו יכול להועיל לרפואתו כמו מה שאחרים יכולים לעשות עבורו. החזקוני ורבי אליהו מזרחי תרצו שבדרך כלל אין החולה יכול להתכוון כראוי, ולכן עדיפה תפילת אחרים עליו, אך במקרה בו החולה מצליח לכוון כראוי, תפילתו עדיפה.
לעומת זאת המהר"ל והט"ז מחלקים בין עזרה רגילה וסגולה, בה כוחו של אחר יפה מכוחו של החולה, ואילו בתפילה, בה הסיוע מגיע ממרום ולא מכוחו של המתפלל, תפילתו של החולה עדיפה על תפילת אחרים.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ה', עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף ז', עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ה, עמוד א'.
↑  פרשת וירא, פרשה נג יז-יח, מובא בפירוש רש"י על התורה ספר בראשית פרק כא פסוק יז.
↑  חזקוני בראשית פרק כא פסוק יז, ופירוש הרא"ם שם.
↑  גור אריה בראשית פרק כא פסוק יז, דברי דוד שם.
אולקניק

| --- | --- |
סמל אולקניקסמל אולקניק

בית הכנסת באולקניק (מתוך יברייסקיה אנציקלופדיה)
 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  מחוז אליטא
 מחוז משנה:  וריאנה
 תאריך ייסוד:  1387 (אזכור ראשון)
 גובה:  128 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  229 (2011)
 קואורדינטות:  54°21′30″N 24°50′30″E﻿ / ﻿54.358333333333°N 24.841666666667°E﻿ / 54.358333333333; 24.841666666667 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד אולקניק(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד אולקניק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אוֹלקֶניק (מיידיש: אָלקעניק, מפולנית: Olkieniki; אולקִייֶניקי; בליטאית: Valkininkai, ואלקינינקאי; בבלארוסית: Алькенікі, אַלקניקי) היא עיירה במחוז משנה וריאנה במחוז אליטא שבדרום ליטא, על מפגש הנחלים מרקיס (אנ') ושלצ'ה (אנ').
היסטוריה

ראשיתה של העיירה כפי הנראה בעיר מבצר ששכנה באזור במאות ה-12 וה-13. במאה ה-16 עלה קרנה של העיירה כשזיגמונט הראשון וזיגמונט השני אוגוסט מלכי פולין בנו בה את ארמונותיהם.
אחר כך הייתה העיירה נחלתם של משפחת הנסיכים ספייהה (אנ') (במאה ה-17) ושל משפחת האצילים גרנובסקי (במאה ה-18).
בשנת 1795 עברה העיירה במסגרת חלוקת פולין השלישית לידי האימפריה הרוסית.
התעשייה המקומית ששגשגה בזכות חיבורה של העיירה לקו מסילת הברזל וילנה-ורשה, נהרסה כליל בימי מלחמת העולם הראשונה בידי הצבא הרוסי הנסוג ובידי הגרמנים הכובשים. היא שוקמה אחרי המלחמה.
בראשית מלחמת העולם השנייה עברה השליטה באזור חליפות בין הצבא האדום לליטא, עד הכיבוש הגרמני ביומו השני של מבצע ברברוסה. העיירה שבה ושוחררה בידי הצבא האדום רק בקיץ 1944, וכמעט כל יהודיה נרצחו בידי הגרמנים ואנשי משטרת העזר הליטאית.
יהודי אולקניק

ההתיישבות היהודית באולקניק החלה בראשית המאה ה-16, ומצבות מתקופה זו קיימות בבית הקברות היהודי הישן בעיירה. הקהילה היהודית נוסדה בידי יהודים מגרודנה ולכן הייתה קשורה עם קהילת יהודי גרודנה, לפי החלטת ועד מדינת ליטא שהתכנס בעיירה ב-1695 הוכפפה הקהילה המקומית למוסדות הקהילה בווילנה.
אנשי הקהילה היו שומרי מצוות ורבו בה מוסדות תורה וחסד. ישיבת "בית יוסף" מרשת ישיבות נובהרדוק פעלה בעיירה עד השואה בראשות הרב יצחק לייזרובסקי, הוא נספה בשואה. בראשית המאה ה-20 נוסדה בעיירה לראשונה ספרייה כללית ובה ספרים חילוניים ביידיש, עברית ורוסית. זמן מה אחר כך נוסד בעיירה גם בית ספר יסודי עברי בשם "התחיה".
הקהילה הגיעה לשיא התפתחותה במחצית השנייה של המאה ה-19 אז גרו בה למעלה מ-1,100 יהודים, ושמרה על כמות דומה גם ב-1897, אז מתוך אוכלוסייה כללית של כ-2,600 איש. האוכלוסייה היהודית התדלדלה עם גלי ההגירה הגדולים לחו"ל במפנה המאה העשרים.
בעת מלחמת העולם השנייה נרצחו יהודי העיירה יחד עם יהודי העיירה איישישוק, כשבראשם רבני שתי העיירות, בבורות ירי ליד בית הקברות הישן של איישישוק, בעשרת ימי תשובה ה'תש"ב, 24–25 בספטמבר 1941, לאחר שנכלאו והורעבו במשך למעלה משלוש יממות.
יהודי אולקניק > רבני הקהילה

רבני קהילת אולקניק היו רבנים חשובים בליטא כולה, בין רבני העיירה נודעו:
רבי ישראל ב"ר חיים הלפרין
רבי שמואל ב"ר חיים - כיהן בעיירה כרב צעיר, לאחר מכן היה ראש ישיבה במינסק ונפטר בצעירותו
רבי צבי הירש סלנט - אביו של רבי שמואל סלנט שנולד באולקניק ולימים כיהן כרבה של ירושלים
רבי אבא יוסף טריווש - מחבר "חבל יוסף", הוא היה רב משכיל ולאחר שפרנסי הקהילה העלילו עליו שאכל טרפה, עבר להתגורר בווילנה
רבי יעקב ב"ר שמריה הכהן לוין - כיהן כרב העיירה במשך 60 שנה, ועלה לארץ ישראל ב-1925
רבי אברהם אהרן ולדשן - הרב האחרון, נספה בשואה עם יהודי הקהילה
לקריאה נוספת

שלמה פרבר (עורך), העיירה בלהבות: ספר זיכרון לקהילת אולקניק, פלך וילנה, תל אביב: ועד יוצאי אולקניק והסביבה, תשכ"ב (זמין לקריאה בספרייה הדיגיטלית של ספריית העיר ניו יורק)
רחל גרוסבאום-פסטרנק, "אולקניק", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק,  ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 94–99.
קלמן פרבר, שער אולקוניקי, יומנו של בן תורה בשואה, ירושלים, ה'תשס"ז, עמ' 50-12, (מופיע באתר תחת הכותר 'אולקניקי ראדין וילנא'), באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
הערות שוליים

↑  אולקניקי ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388604805171  GND: 4496808-5  LCCN: n2005039441  VIAF: 140929820   WorldCat (עם VIAF): 140929820 
ואלקינינקי, 2015
אופיר שחם

לקראת תרגיל החישוק בתחרות מהסבב העולמי בסופיה ב-2024, בה זכתה הנבחרת במדליית הזהב
אופיר שחם (נולדה ב-23 בנובמבר 2004) היא מתעמלת אומנותית ישראלית וחברה בנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית. היא אלופת העולם (ולנסיה 2023) וסגנית האלופה האולימפית מפריז 2024 בקרב רב קבוצתי.
קריירה

שחם גדלה בזכרון יעקב והחלה להתאמן בהתעמלות אומנותית בגיל 9 במועדון הפועל זכרון יעקב תחת המאמנת אילנה ברנר, ובהמשך עברה למועדון עירוני נתניה. היא למדה בתיכון המושבה שבזכרון יעקב. החל מהמחזור האולימפי לקראת אולימפיאדת פריז 2024, היא חברת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (לצידן של רומי פריצקי, שני בקנוב, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן וליזה בנצ'וק) ומתאמנת תחת הדרכתה של איילת זוסמן.
במרץ 2022 היא נכללה יחד עם נבחרת ההתעמלות החדשה בתחרות מהסבב העולמי אשר נערכה באתונה שביוון. תחרות זו הייתה הראשונה של הנבחרת החדשה כחלק מהמחזור האולימפי החדש. בתחרות זו היא זכתה עם הנבחרת בשתי מדליות זהב בתרגיל החישוקים ובתרגיל הסרטים והכדורים.
באליפות העולם 2022 שנערכה בסופיה שבבולגריה, זכתה שחם יחד עם הנבחרת במדליית הכסף בתחרות הקרב-רב קבוצתי לאחר שסיימו במקום השני עם ציון משוקלל של 64.650, אחרי בולגריה שבמקום הראשון (66.600) וספרד שבמקום השלישי (63.200). הייתה זו הפעם הראשונה שנבחרת ישראל בהתעמלות אומנותית זוכה במדליה באליפות העולם בקטגוריית הקרב-רב הקבוצתי. הישג זה הבטיח להן את הכרטיס למשחקים האולימפיים בפריז 2024. בהמשך התחרות הן זכו במדליית כסף נוספת, בתרגיל החישוקים.
באליפות אירופה באותה השנה אשר נערכה בתל אביב, היא זכתה יחד עם הנבחרת במדליית זהב בתחרות הקרב-רב קבוצתי לאחר שסיימו במקום הראשון עם ציון משוקלל של 69.950, לפני איטליה (69.650) ואזרבייג'ן (65.400). עוד הן זכו במדליית כסף בתרגיל החישוקים ובמדליית הארד בקטגוריית הנבחרות אשר כוללת שקלול של כלל ההישגים לפי מדינות.
באליפות העולם 2023 אשר נערכה בולנסיה שבספרד, זכתה שחם עם הנבחרת לראשונה במדליית הזהב בתחרות הקרב-רב הקבוצתי, כאשר הן סיימו במקום הראשון עם ציון משוקלל של 70.800, לפני סין במקום השני (70.050) וספרד במקום השלישי (68.600). זו הייתה מדליית הזהב הראשונה של ישראל באליפויות העולם בהתעמלות אומנותית. בהמשך התחרות הן זכו במדליית זהב נוספת, בתרגיל הסרטים והכדורים.
באליפות אירופה 2023 שנערכה בבאקו שבאזרבייג'ן, היא זכתה עם הנבחרת במדליית הכסף בתחרות הקרב-רב הקבוצתי כאשר הן סיימו במקום השני עם ציון משוקלל של 67.300, אחרי בולגריה במקום הראשון (68.050) ולפני אזרבייג'ן שבמקום השלישי (65.400). עוד באותה האליפות הן זכו במדליית זהב בתרגיל החישוקים, מדליית כסף בתרגיל הסרטים והכדורים ובמדליית ארד בקטגוריית הנבחרות אשר כוללת שקלול של כלל ההישגים לפי מדינות.
עוד בשנת 2023 היא זכתה בין היתר במדליות בתחרויות בסבב העולמי וביניהן מדליית זהב יחד עם הנבחרת בתחרות הקרב-רב הקבוצתי בתחרות שנערכה באתונה שביוון, ובשלוש מדליות כסף נוספות בתחרות הקרב-רב הקבוצתי בתחרויות מהסבב העולמי שנערכו בסופיה שבבולגריה, בבאקו שבאזרבייג'ן, ובמילאנו שבאיטליה.
באליפות אירופה 2024 שנערכה בבודפשט שבהונגריה, היא סיימה יחד עם הנבחרת במקום החמישי בתחרות הקרב-רב הקבוצתי, אך עדיין הן סיימו עם מדליית כסף בתרגיל הסרטים והכדורים, מדליית ארד בתרגיל החישוקים ומדליית ארד בקטגוריית הנבחרות אשר כוללת שקלול של כלל ההישגים לפי מדינות. בתחרויות מהסבב העולמי באותה השנה, היא זכתה עם הנבחרת במדליות זהב בתחרות הקרב-רב הקבוצתי בתחרויות שנערכו באתונה שביוון ובסופיה שבבולגריה.
באולימפיאדת פריז 2024, זכתה שחם עם הנבחרת במדליית הכסף בתחרות הקרב-רב הקבוצתי כשסיימו במקום השני עם ציון משוקלל של 68.850 נקודות אחרי נבחרת סין במקום הראשון (69.800) ולפני איטליה במקום השלישי (68.100). לגמר הן עלו מהמקום השישי במוקדמות עם ציון משוקלל של 67.150 נקודות. הייתה זו המדליה האולימפית הראשונה של ישראל בתחרות הקבוצתית בהתעמלות אומנותית.
הערות שוליים

↑  מיכל כהן אלדן, "דייט עם אופיר שחם זוכת אליפות אירופה 2022 בהתעמלות אומנותית", 22 יוני 2022, גפן - מגזין המושבות
↑  נבחרת ישראל החדשה בהתעמלות אומנותית, זכתה היום בשתי מדליות זהב בגביע העולם באתונה, מרץ 2022, אתר הוועד האולימפי בישראל
↑  סתיו איפרגן, נבחרת ישראל זכתה במדליית כסף בקרב-רב באליפות העולם בהתעמלות אמנותית, באתר ynet, 16 בספטמבר 2022
↑   עידו רקובסקי, דריה אטמנוב זכתה באליפות אירופה, זהב לישראל גם בתחרות הקבוצתית, באתר הארץ, 18 ביוני 2022
↑   עידו רקובסקי, נבחרת ישראל זכתה במדליית הזהב באליפות העולם בהתעמלות אמנותית, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2023
↑  רותם פלדברג, ‏היסטוריה: זהב לנבחרת ההתעמלות האמנותית, באתר ערוץ הספורט, 25 באוגוסט 2023
↑  מדהימות! צפו: מדליית כסף לנבחרת ישראל בהתעמלות אומנותית, באתר ערוץ הספורט, 11 באוגוסט 2024
| ישראלים זוכי מדליות אולימפיות  |
| --- | --- | --- |
| זוכי מדליית זהב  |   גל פרידמן (2004) •  ארטיום דולגופיאט (2020) •   לינוי אשרם (2020) •   תום ראובני (2024) |  |
| זוכי מדליית כסף  |  יעל ארד (1992) •  ענבר לניר (2024) •  רז הרשקו (2024) •   שרון קנטור (2024) •  ארטיום דולגופיאט (2024) •   נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (2024) |  |
| זוכי מדליית ארד  |  אורן סמדג'ה (1992) •   גל פרידמן (1996) •  מיכאל קולגנוב (2000) •  אריק זאבי (2004)‏ •   שחר צוברי (2008) •  ירדן ג'רבי (2016) •  אורי ששון (2016) •   אבישג סמברג (2020)‏ •  נבחרת ישראל בג'ודו (2020) •  פיטר פלצ'יק (2024) |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פריז (2024)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | איתמר איינהורן • רותם גפינוביץ • תומר זלצמן • מיכאל יעקובלב |  |
|  אתלטיקה | גשאו איילה • גירמה אמרה • בלסינג אפריפה • מאור טיורי • מארו טפרי • לונה צ'מטאי-סלפטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טוהר בוטבול • מאיה גושן •  רז הרשקו • ים וולצ'ק •   ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי •  פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר   נבחרת ישראל בג'ודו (טוהר בוטבול • מאיה גושן • רז הרשקו • ים וולצ'ק • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  התעמלות אמנותית | דריה אטמנוב    נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (שני בקנוב, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן, רומי פריצקי, אופיר שחם) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז |  |
|  טאקוונדו | אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (מוחמד אבו ניל, איתן אזולאי, ניב אליאסי, נועם בן הרוש, עמרי גאנדלמן, שון גולדברג, אוסקר גלוך, אושר דוידה, עדי יונה, אור ישראלוב, סתיו למקין, אלעד מדמון, עומר ניראון, ליאל עבדה, עיליי פיינגולד, איינאו פרדה, רוי רביבו, עידו שחר, דור תורג'מן) |  |
|  סיף | יובל פרייליך |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתן בן שטרית • דריה גולובטי • אנסטסיה גורבנקו • אלכסיי גליבינסקי • דוד גרצ'יק • מירון חרותי • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • אנדראה מורז • אדם מראענה • בר סולובייצ'יק • איילה ספיץ • לאה פולונסקי • רון פולונסקי • תומר פרנקל • מרטין קרטאבי |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • אריאל נשיא |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | רועי דרור • מיכאלה משה |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל בלומן • רובין מוהר • איזבלה רוסקוף |  |
|  שיט | עומר ורד וילנצ'יק • דור זרקה • ניתאי חסון • נועה לסרי • גל צוקרמן •  שרון קנטור •  תום ראובני • שי קקון |  |
אחילוף הגליל

| אחילוף הגליל |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: כף צפרדע
משפחה:: לופיים
סוג:: אחילוף
מין:: אחילוף הגליל
שם מדעי
 Biarum Pyrami ‏אנגלר, 1879
אחילוף הגליל (שם מדעי: Biarum Pyrami) הוא גאופיט בעל פקעת גדולה ממשפחת הלופיים. עלי אחילוף הגליל מופיעים בחורף רק אחרי הפריחה. הפרח מזכיר את צורתו של הלוף הוא נראה כעלה בעל צבע סגול כהה. עלה זה עוטף מעין מקל בצבע דומה. בישראל הוא פורח בחודשים: ינואר, אוקטובר, נובמבר ודצמבר.
אחילוף הגליל - עלים
אייברי פישר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 במרץ 1906 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  26 בפברואר 1994 (בגיל 87) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ניו יורק  תיכון דוויט קלינטון 
 
אייברי רוברט פישר (באנגלית: Avery Robert Fisher;‏ 4 במרץ 1906 - 26 בפברואר 1994) היה כנר חובב, חלוץ בתחום שיעתוק צליל היי פידליטי, מייסד חברת הרדיו הפילהרמונית ו"פישר אלקטרוניקה", ופילנתרופ יהודי אמריקאי, שתרם מיליוני דולארים לארגוני אמנויות ולאוניברסיטאות.
קורות חיים > ילדות ונעורים

אייברי פישר נולד בברוקלין, מדינת ניו יורק, הצעיר בששת ילדיהם של צ'ארלס (אנשל) (1946-1868) ומרי (מרים) (בייראך מנעוריה) (1945-1869). הוריו היו יהודים, שהיגרו לארצות הברית מקייב, אז חלק מרוסיה בשנת 1903, שלוש שנים לפני הולדתו.
פישר סיפר, שמשיכתו למוזיקה החלה באוסף הגדול של גלילי הקלטה של אביו וכי כל אחד במשפחתו נדרש ללמוד לנגן. "נולדתי למשפחה מוזיקלית. כל אחד מילדיהם של הורי נהנה מהזדמנות ללמוד נגינה. אבא עבר מאחד לשני: כינור, פסנתר, כינור, פסנתר, כינור"
פישר למד בתיכון דוויט קלנינטון, סיים את אוניברסיטת ניו יורק בתואר ראשון להנדסה בשנת 1929 ולאחר זאת עבד במשך שש שנים בהוצאת ספרים ועיצובם. במשך הזמן הזה החל פישר, כנר חובב, לערוך ניסויים בעיצוב שמע ואקוסטיקה. הוא רצה לבנות רדיו שהמוזיקה שישמיע תהיה כמו נגינה של תזמורת חיה - רדיו שישיג הפקת היי פידליטי של הצליל המקורי.
ראשית קריירה

פישר הסביר את רצונו לעזוב את ההוצאה לאור ולעבור לעיצוב שמע במילים אלה, "כך התחלתי להתפרנס למחייתי כשסיימתי את הקולג'. עבדתי עם בית הוצאה לאור, דוֹד, מִיד ושות' - שלהם אני חייב הכל, אם לרדת לשורש הדברים. עבדתי בבית ההוצאה אצל האדם היחיד האכזרי ביותר שפגשתי בחיי - ואינני מגזים. האיש הזה היה מבוגר ממני רק בשנה. הוא היה בנו של הבוס, ואני חושב שהוא זיהה את החשש שלי בנושא עבודה, כל עבודה שהיא. התחלתי לעבוד שם בשנת 1933, אחרי שעבדתי בסוכנות הפרסום שטיפלה בחשבון שלהם. הסוכנות הזאת נסגרה כשהבנקים נסגרו באותה שנה, ואני נשארתי מובטל למשך כשישה חודשים. בסתיו של אותה שנה, פניתי אל "דוד ומיד" לשאול, אם יוכלו להיעזר בשירותי, והם שכרו אותי ב-$18 לשבוע. אחרי כשישה חודשים, אולי מתוך רגש אשמה או משהו, נתנו לי תוספת של שני דולר. עשיתי שם אותה עבודה שעשיתי בשבילם בסוכנות, והסוכנות גבתה מהם $100 לעיצוב עלון קידום מכירות. הייתי מוציא שניים או שלושה עלונים כאלה בשבוע, ועדיין קיבלתי רק 18 או 20 דולר.
פישר המשיך, "ב-1937 שמתי לב, שמחלקת הפרסום של דוד ומיד קונה את תחריטי הצילום שלהם ממקור אחד ומחלקת ייצור הספרים קונה ממקור אחר. אם יאחדו את שתי הקניות האלה ויקנו ממקור אחד, יוכלו לחסוך, הודות להנחת הכמות שיקבלו, כמעט 10,000 דולר לשנה. הלכתי לממונה עלי, אד דוד, ואמרתי לו את זה. הוא אמר, ,זה רעיון מעולה, פישר.' הוא מעולם לא קרא לי בשמי הפרטי - תמיד בשם המשפחה, כמו נער סיפון. הוא אמר, אני חושב שאעשה משהו בעניין מזה,' וכך עשו. ואני אמרתי, ,דרך אגב, אעריך זאת מאד אם אוכל לקבל תוספת של חמישה דולר לשכרי.' הוא היה יכול להגיד, ,טוב, לא ברגע זה.' אבל מה שהוא אמר היה, ,מה, לא. קרוב לוודאי שנוכל להשיג איזה בחור מייל לעשות את העבודה שלך בפחות ממה שאנו משלמים לך.' אותו יום אמרתי לעצמי, ,אני צריך להסתלק מכאן כך או אחרת,' והתחלתי להרכיב מכשירי רדיו-פונוגרף לחברים. עשיתי זאת כעבודה נוספת, והמשכתי בכך במשך שנים אחדות עד שהייתי בעמדה שאפשרה לי להתפטר ולהקדיש את כל זמני לעבודה הזאת. עד 1943, כבר הבאתי את החברה שלי, פילהרמוניק רדיו, לנקודה שבה יכולתי להוציא ממנה די כסף למחייתי. אז כבר היו לי אישה וילד. מכאן שאני חייב להם (דוד ומיד) הכל, כי באמת אהבתי את עבודתי כמעצב ספרים, והוצאתי מתחת ידי כמה דברים משובחים, שזכו בפרסים. אחד הספרים שעיצבתי נקרא Grassroot Jungles, שהיה לאחד מ-50 הספרים המצטיינים של השנה לעיצוב גרפי - מבין 40,000 כותרים - ואד דוד לא הרשה לי מעולם לציין את שמי בספר כאחראי לעיצוב. אם כן, הרי לך תשובה ארוכה לשאלתך הפשוטה, מה הביא אותי לעסוק בהיי-פיי. זה היה מעשה של יאוש - וגם של אהבה, משום שבאמת נהניתי מהאזנה לציוד טוב."
עבודה למען הקהילה ופילנתרופיה

פישר, פילנתרופ לאורך שנים, ישב במועצות המנהלים של מרכז לינקולן לאמנויות הבמה, הפילהרמונית של ניו יורק, האגודה למוזיקה קאמרית של מרכז לינקולן ובית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו. כמו כן יצר בשנת 1974 את תוכנית אייברי פישר לאמנים, הכוללת את פרס אייברי פישר ומלגות אייברי פישר לפיתוח קריירה.
פרס אייברי פישר

אייברי פישר הוא שיזם תוכנית זו ב-1974.
זוכה "פרס אייברי פישר" עמנואל אקס אמר על הפרס, "אחת הבעיות שניצבת לפני מוזיקאים היא, שאנחנו כל הזמן עומדים למשפט. ניסיתי לא להסתמך על דעה חיצונית, משום שאם אתה עושה זאת, אתה עלול לצאת מדעתך, והסוף הוא, שאינך יכול לבטוח בשיפוט שלך עצמך. באופן כללי, גם אינני מאמין בפרסים. הגמול מצוי בתוכך פנימה. אבל "פרס אייברי פישר" היא הכרה מיוחדת במינה, ומה שגורם לסיפוק הכביר שהוא מעניק היא העובדה, שהוא מגיע מן השווים לך, שממליצים עליך לקבלתו - שאומרים, ,הוא מנגן היטב, הוא עושה דברים טובים והוא ראוי להיות פסנתרן אמריקאי.' אינני חושב, שהמטרה היא בהכרח לקדם את הקריירות שלנו. זה יותר כמו פרס פוליצר או פרס נובל, בכך שהוא מכיר בעובדה, שהשגת משהו ראוי לשמו."
מרכז אייברי פישר למוזיקה ומדיה

מרכז אייברי פישר למוזיקה ומדיה (שנקרא במקור "חדר ההאזנה של אייברי פישר") בספריית אלמר הולמס בובסט של אוניברסיטת ניו יורק נוסד בשנת 1987 בעזרת קרן אייברי וג'אנט פישר. פישר הסביר את הסיבה לתרומתו למחלקת הספריות של אוניברסיטת ניו יורק, "הייתי בוגר אוניברסיטת ניו יורק," אמר, "ואני חייב להם הרבה מאוד, משום שלמדתי שם במלגת עובד."
תרומות נוספות ממשפחת פישר עזרו למרכז אייברי פישר לרכוש ציוד חדש בשנת 20017.
מרכז אייברי פישר למוזיקה ומדיה, מערכת של 8 ספריות ו-6 מיליון ספרים, הוא אחד ממרכז המדיה האקדמיים הגדולים בעולם. המרכז ממוקם בקומה השביעית של ספריית בובסט באוניברסיטת ניו יורק. אוסף הווידאו של מרכז פישר, הכולל DVD, בלו-ריי וקלטות ודאו מכיל מגוון רחב של יצירות קלאסיות ובנות-זמננו, הן אמריקאיות והן מרחבי העולם. סדרות טלוויזיה, מופעי במה וקונצרטים, סרטי תעודה וסרטים אמנותיים כלולים באוסף הספרייה. מתקני מרכז אייברי פישר כוללים חדרי מדיה שיתופיים, כמו גם חדר לריכוז, מצויד בשיא השכלול והחדשנות. כאחד ממרכזי המדיה האקדמיים הגדולים בעולם, הואט מכיל יותר מ-100 תאים להאזנה ולצפייה בווידאו ו-3 חדרי כיתות מועשרים במדיה. סטודנטים וחוקרים משתמשים בשנה ביותר מ-100,000 הקלטות שמע ווידאו במרכז אייברי פישר.
הערות שוליים

↑  דייוויד לנדר, מגזין היסטוריה עולמית של הרדיו, "אייברי פישר - מתת המוזיקה" ספטמבר 1990
↑  אלאן קוזין, ניו יורק טיימס, "אייברי פישר, פילנתרופ, מת בגיל 87 27 בפברואר 1994
↑  דייב מארש, מגזין רולינג סטון, שיחה עם אייברי פישר 23 בספטמבר 1976
↑  מתת המוזיקה
↑  הספד לאייברי פישר
↑  ניו יורק, "על אודות אייברי רוברט פישר"
↑  מרכז אייברי פישר למוזיקה ומדיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1197667199  SNAC: w644864r
אופיר שהם

| --- | --- |

 לידה:  1963 (בן 61 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1980–2010 (כ־30 שנה)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 רמ"ח מאל"א במפא"ת  רמ"ח תקציבים וכלכלה בחיל הים  עוזר ראש אג"ת לתכנון  מפקד יחידת לוטם
 תפקידים אזרחיים
 ראש מפא"ת
 
אופיר שהם (נולד ב-1963) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, כיהן כראש מפא"ת (המנהל למחקר ופיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית במשרד הביטחון).
ביוגרפיה

שהם התגייס לצה"ל ב-1980 והוא בוגר המחזור השני של תוכנית תלפיות, במסגרתה למד לתואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה שימושית (הוא סיים גם לימודי תואר שני בפיזיקה שימושית). בין השנים 1989–1993 עבר מסלול מבצעי בחיל הים, אשר כלל קורס חובלים. הוא ביצע תפקידי פיקוד והדרכה, ושימש כמפקד סטי"ל אח"י עצמאות (סער 4). ב-1994 מונה לראש ענף גילוי ואופטרוניקה (גל"א) במפקדת חיל-הים. ב-1995 מונה לראש ענף מערכות ל"א (מל"א). ב-1997 מונה לראש מחלקת מאל"א (מערכות אלקטרוניות ולוחמה אלקטרונית) במפא"ת, בדרגת אלוף-משנה. ב-2000 מונה לראש מחלקת תקציבים וכלכלה במפקדת חיל הים.
ביוני 2002 הועלה שהם לדרגת תת-אלוף ומונה לעוזר ראש אגף התכנון. בכך היה לבוגר תלפיות בעל הדרגה הבכירה ביותר מאז נוסדה. לאחר מכן כיהן כמפקד יחידת לוטם (היחידה לתקשוב ולטכנולוגיות המידע) באגף התקשוב בין השנים 2005–2010.
במרץ 2010 מונה לראש מפא"ת וכיהן בתפקיד עד יוני 2016.
חיים אישיים

שהם נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑   עמוס הראל, שליחות קטלנית בשטח האויב, באתר הארץ, 12 באפריל 2013.
↑  אמיר אורן, במשקפיים של יעלון, באתר הארץ, 12 ביולי 2002.
↑  סיון בראימן, תא"ל אופיר שוהם מונה לראש מפא"ת, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 בינואר 2010
אושר לאומי גולמי

אושר לאומי גולמי או בקיצור אל"ג (באנגלית: Gross national happiness או בקיצור GNH) הוא מדד של רווחת אזרחי המדינה, המבוסס על מגוון של מדדי אושר, בניגוד למדדים המסורתיים המודדים את התוצר (תמ"ג ותל"ג). בניגוד לאומדן התוצר, אין דרך פשוטה למדוד את האל"ג של מדינה, והוא מורכב בדרך כלל משילוב של פרמטרים כמו תוחלת חיים, יציבות חברתית, גישה לטיפול רפואי, ממשל תקין, שוויון כלכלי ואמון חברתי.
לפי אגדה אורבנית, נטבע המונח על ידי מלך בהוטן ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק בשנת 1972 כתגובה לביקורת מתמדת על כך שהכלכלה של בהוטן גורמת לעוני כאשר המלך הדגיש את מחויבותו לייסד כלכלה אשר תסתגל לתרבות הייחודית של בהוטן אשר מבוססת על הערכים הרוחניים של הבודהיזם.
בעוד שמודל הפיתוח המסורתי נוהג לשים דגש על כך שהצמיחה הכלכלית תהיה המטרה העיקרית, המושג של אל"ג מבוסס על ההנחה כי פיתוח נכון של החברה האנושית יתרחש רק כאשר הפיתוח החומרי וההתפתחות הרוחנית יתקיימו זה לצד זה וכאשר הם משלימים ומחזקים אחד את השני. ארבעת היסודות של האושר הלאומי הגולמי הם צמיחה חברתית וכלכלית הוגנת ובת קיימא, שימור וקידום התרבות, שימור הסביבה הטבעית וממשל תקין ואחראי.
הדלאי לאמה הנוכחי, טנזין גיאטסו, הוא תומך נלהב של קונספט האל"ג. בהקשר זה, הוא ציין כי:
"בתור בודהיסט, אני משוכנע כי המטרה העיקרית בחיינו היא להתגבר על הסבל ולטפח את האושר. האושר עליו אני מדבר איננו עונג זמני הנובע מנוחיות חומרית בלבד. אני חושב שאושר מתמשך נובע רק בעקבות שינוי תפיסה מוחלט, וניתן להשיג אותו על ידי טיפוח תכונות כגון חמלה, סבלנות וחוכמה. במקביל, ברמה הלאומית וברמה הגלובלית אנו זקוקים למערכת כלכלית אשר תסייע לנו לרדוף אחר האושר האמיתי. מטרת הפיתוח הכלכלי צריכה לסייע ולא להכשיל מטרה זו."
ראו גם

מדד האושר העולמי
מדד הפיתוח האנושי
הערות שוליים

↑  הפודקאסט עוד יום - למה הישראלים כל כך מאושרים - https://open.spotify.com/episode/1PkAZJFfAjL1307upnb0gm?si=JSqEm1DwR4e1SbuiTe4WCg
↑  DALAI LAMA'S VISA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7612185-9 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אולקסנדריה

ערך זה עוסק בעיר במחוז קירובגרד באוקראינה. אם התכוונתם לעיירה במחוז רובנו, ראו .
אולקסנדריה (אוקראינית: Олександрія) היא עיר במחוז קירובוגרד שבאוקראינה.
היסטוריה

ב-1855 העבירו דרך העיר קו טלגרף שחיבר את אודסה עם סנקט פטרבורג. בתחילת המאה ה-20 התחילה בעיר התפתחות תעשייתית, אז גם בקרבת העיר התגלו מצבורי ליגניט גדולים.
ב-1904 נפתחה בעיר גימנזיה לבנים, וב-1910 סמינר למורים. בין 1917–1920, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, השליטה על העיר עברה מיד ליד עד שהצבא האדום הצליח לדכא את המרד.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-6 באוגוסט 1941, ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-6 בדצמבר 1943. בתקופת הכיבוש הגרמני נרצחו בסמוך אליה כ-1,500 יהודיה, כ-1,000 יהודים מעיירות אחרות וכן כ-5,500 שבויי מלחמה סובייטיים.
אוכלוסייה

ההרכב הלאומי של אוכלוסיית אולקסנדריה לאורך השנים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לאום | 1862 (%) | 1886 (%) | 1897 (%) | 1989 (%) | 2001 (%) |
| אוקראינים |  | 33,47 | 54,7 | 79 | 83,7 |
| יהודים | 32,53 | 41,38 | 26,3 |  |  |
| רוסים |  | 20,88 | 16,8 | 18,7 | 11 |
| פולנים |  | 2,49 | 1,24 |  |  |
| גרמנים |  | 0,37 | 0,5 |  |  |
| מולדבים |  | 0,78 | 0,09 | 0,2 | 0,1 |
| יוונים |  |  | 0,07 | 0,3 | 0,2 |
| בלארוסים |  |  | 0,05 | 0,8 | 0,5 |
| ארמנים |  |  |  | 0,1 | 0,1 |
תושבים מפורסמים

לאוניד פופוב - טייס חלל סובייטי.
שלום סקונדה - מלחין יהודי.
ערים תאומות

פולין ירוצ'ין, פולין
הערות שוליים

↑  http://www.ukrstat.gov.ua/
↑  אולקסנדריה בפרויקט "The Untold Stories" - מחקר אתרי הרצח בשטחי ברית המועצות לשעבר, באתר יד ושם (באנגלית)
↑  אולקסנדריה בפרויקט "The Untold Stories" - מחקר אתרי הרצח בשטחי ברית המועצות לשעבר, באתר יד ושם (באנגלית)
↑  «Материалы для составления предположений об улучшении общественного управления в городах. Экономическое состояние городских поселений в европейской части России в 1861–1862 годах, Часть вторая, С-Пб, 1863» Безпосереднє джерело — стаття «Мещанская Александрия» в газеті «Городской курьер» № 38 16.09.2010, стр. 5.
↑  Виписка з подвірного перепису 1886
↑  http://www.ukrcensus.gov.ua/results/general/nationality/kirovograd/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: cf51394d-4f44-41fb-aef9-cda81e5c1429  NKC: ge1179481