stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זלמן אברהם וקסמן

| --- | --- |

סלמן וקסמן במעבדה, 1953
 לידה:  22 ביולי 1888 נובה פרילוקה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  16 באוגוסט 1973 (בגיל 85) וודס הול, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביוכימיה, מיקרוביולוגיה 
 מקום מגורים:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות של וודס הול, פלמת', מחוז בארנסטייבל, מסוצ'סטס 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ראטגרס (1915)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1918) 
 מוסדות:  אוניברסיטת ראטגרס  New Jersey Agricultural Experiment Station 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2005)  Gran Cruz de la Orden Civil de Sanidad (1954)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1952)  מדליית לוונהוק (1950)  מדלית ג'ון סקוט (1949)  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1948) 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 גילוי סטרפטומיצין ותרופות אנטיביוטיות רבות אחרות
 
זלמן אברהם וקסמן (אוקראינית/רוסית: Зе́льман Абраха́м Ва́ксман; אנגלית: Selman Abraham Waksman;‏ 22 ביולי 1888 – 16 באוגוסט 1973) היה ביוכימאי ומיקרוביולוג אמריקאי יהודי יליד רוסיה (אוקראינה), פרופסור לביוכימיה ומיקרוביולוגיה באוניברסיטת ראטגרס, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1952 על גילוי הסטרפטומיצין.
קורות חיים

וקסמן נולד למשפחה יהודית בכפר נובה פרילוקה שבדרום-מערב אימפריה הרוסית (כיום במחוז ויניצה באוקראינה). סיים לימודי תיכון בשנת 1910 בעיר אודסה. לאחר שהתקשה, כיהודי, להתקבל לאוניברסיטת אודסה, הוא היגר לארצות הברית, ושם סיים תואר ראשון באוניברסיטת ראטגרס בחקלאות בשנת 1915.
הוא חקר בתחום החיידקים שוכני האדמה בתחנת הניסיונות החקלאית של ניו ג'רזי והשלים לימודי תואר שני בשנת 1916, באותה שנה הוענקה לו אזרחות אמריקאית והוא מונה לעמית מחקר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם אף סיים לימודי דוקטורט בביוכימיה בשנת 1918.
הוא שב לאוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי כמרצה במחלקה לביוכימיה ומיקרוביולוגיה. בעת עבודתו בראטגרס גילה וקסמן כמה תרופות אנטיביוטיות, כולל אקטינומיצין, קלבצין, סטרפטוטריצין, סטרפטומיצין, גריסין, נאומיצין, פרדיצין, קנדיצידין, קנדידין ועוד. שתיים מתרופות אלה, סטרפטומיצין ונאומיצין, מצאו שימוש נרחב כטיפול במחלות דלקתיות שונות. סטרפטומיצין הייתה התרופה הראשונה לטיפול במחלת השחפת. וקסמן הוא זה שטבע את המונח 'אנטיביוטיקה'.
אף שווקסמן היה זה שחקר את הסטרפטומיצין מאז היותו סטודנט לתואר ראשון, הזכויות לגילוי התרופה האנטיביוטית נתבעו על ידי סטודנט מחקר של וקסמן בשם אלברט שץ. מחלוקת זו הובילה לתביעה משפטית שבה זכה שץ לפיצוי נכבד וכן להכרזה רשמית כי הוא חולק עם וקסמן בזכויות על גילוי הסטרפטומיצין. שץ תבע זכויות על גילוי התרופה כיוון שכסטודנט מחקר היה אחראי לביצוע הניסויים במעבדה על הסטרפטומיצין כטיפול בשחפת, תוך נטילת סיכון אישי רב, כל זאת במעבדה של וקסמן ותחת פיקוחו של וקסמן.
התעורר אף ויכוח בשאלה אם לא היה ראוי כי שץ יחלוק אף בפרס נובל שהוענק לווקסמן בשנת 1952. אולם מנימוקי הפרס הובן כי זה הוענק לווקסמן לא רק בזכות גילוי הסטרפטומיצין אלא בעבור גילוי תרופות אנטיביוטיות רבות אחרות.
בשנת 1951 הקים וקסמן על שמו את קרן וקסמן למיקרוביולוגיה, והשקיע בה מחצית מכספי התמלוגים שקיבל על פיתוחיו. מכספי הקרן הוקם מכון למיקרוביולוגיה שאף הוא נושא את שמו של וקסמן.
וקסמן נפטר בשנת 1973. הותיר את אשתו, דבורה (לבית מיטניק), ובנו ביירון וקסמן (Byron H. Waksman;‏ 1919–2012), אימונולוג נודע.
הלוויית חסן נסראללה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  הלוויה 
 מדינה:  לבנון 
 מיקום:  אצטדיון כמיל שמעון ספורט סיטי
 משתתפים:  באצטדיון: 20,000  ברחבי לבנון: 450,000
 תאריך:  23 בפברואר 2025 
 
הלוויית חסן נסראללה היא הלווייתו של מזכ"ל חזבאללה לשעבר חסן נסראללה שהתקיימה ב-23 בפברואר 2025 ברובע הדאחייה בביירות, לאחר שנהרג במבצע סדר חדש על ידי מטוסי חיל האוויר הישראלי ב-27 בספטמבר 2024. באותו מעמד התקיימה הלוויה גם להאשם ספי א-דין ששימש כמזכ"ל חזבאללה אחרי נסראללה, עד להתנקשות בו בידי צה"ל כשבוע לאחר מכן.
רקע

ב-8 באוקטובר 2023 הצטרף ארגון הטרור חזבאללה למערכה שפתחה חמאס נגד ישראל בטבח שבעה באוקטובר. כעבור קרוב לשנה של לחימה בעצימות נמוכה, הגבירה ישראל את תקיפותיה כנגד חזבאללה במבצע חיצי הצפון, ובמסגרת זאת חסן נסראללה, מזכ"ל חזבאללה נהרג ב-27 בספטמבר 2024 במבצע סדר חדש בדאחיה בביירות. גופתו הוחזקה בקירור במשך מספר חודשים, ומועד הלווייתו נקבע ל-23 בפברואר 2025.
ההלוויה

ההיערכות להלווייתו של נסראללה ארכה מספר חודשים. ברשת אל-מנאר פורסם כי על הטקס אחראית ועדה עליונה שמחולקת ל-10 ועדות: ועדת ניהול השטח והקהל, ועדת המדיה והשידור הישיר, ועדה חזותית אומנותית, ועדת הטקסים, ועדת ההיכל והקבורה, ועדת משמעת והגנה, ועדת יחסים בינלאומיים ומשלחות עממיות, ועדת תיעוד וארכיון, ועדת ניהול האירועים הנלווים וועדת חירום ושירותים.
טקס ההלוויה התקיים באצטדיון "עיר הספורט" ע"ש כמיל שמעון בביירות והתחיל בשעה 13:00, שם נאם גם נעים קאסם, מזכ"ל חזבאללה. משם המשיך ההמון לצעוד רגלית לעבר אתר הקבורה בדאחיה בביירות, בקרבת שדה התעופה הבינלאומי של ביירות. נציגים מ-79 מדינות הוזמנו להשתתף בהלווייה[דרושה הבהרה]. לצד ארונו של נסראללה הוצג גם ארונו של האשם ספי א-דין, סגנו ומחליפו שנהרג על ידי ישראל כמה ימים אחריו. הוא נטמן בכפר הולדתו דיר קאנון א-נהר.
במהלך ההלוויה מטוסי F15 ו-F35 של חיל האוויר הישראלי טסו מעל האצטדיון בו נערך טקס ההלווייה, חלק ממטוסים אלו השתתפו בהתנקשות בנסראללה בה נהרג. בנוסף תקפו מטוסי חיל האוויר מטרות טרור בדרום לבנון.
הערות שוליים

↑  Masses of mourners attend the funeral of Hezbollah leader Nasrallah, 5 months after his killing, AP News, ‏2025-02-23 (באנגלית)
1 2  לבנון הכריזה על ימי אבל בעקבות חיסול נסראללה, איראן הצטרפה | עכשיו 14, באתר www.now14.co.il
↑   צה"ל חיסל את ראש המועצה המבצעת של חיזבאללה והיורש של נסראללה, באתר צה"ל, 22 באוקטובר 2024
↑  שמאי צוק, כך נערכים בלבנון לקבורתו של חסן .., באתר כיכר השבת, ‏2025-02-19
↑  שמאי צוק, ‏כך נערכים בלבנון לקבורתו של חסן נסראללה - ביום ראשון, באתר כיכר השבת, 19 בפברואר 2025
↑  אבי אשכנזי, ‏נחשף: כך מתכנן חיזבאללה את הלוויית נסראללה | צפו, באתר מעריב אונליין, 12 בפברואר 2025
↑  Tasnim News Agency, משלחות מ-79 מדינות משתתפות בטקס הלווייתו של השהיד נסראללה, באתר Tasnim News Agency, ‏13 בפברואר 2025
↑  חיזבאללה בתיעוד חדש מההכנות להלוויות נסראללה. צפו, באתר "סרוגים", 17 בפברואר 2025
↑  ליאור בן ארי, מאות אלפים קראו "מוות לישראל!" בהלוויית נסראללה - כשמטוסי חיל האוויר חגו מעליהם, באתר ynet, 23 בפברואר 2025
↑    ישי אלמקייס, ‏שעות לפני הלוויית נסראללה – צה"ל תקף בדרום לבנון, בעיתון מקור ראשון, 23 בפברואר 2025
ארונותיהם של חסן נסראללה והאשם ספי א-דין
מטוסי חיל האוויר חגים בשמי ביירות בזמן הטקס
אלכסיי בטרקוב

אלכסיי אנדרייביץ' בטרקוב (ברוסית: Алексей Андреевич Батраков; נולד ב-9 ביוני 2005 באורחובו-זויבו שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת לוקומוטיב מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת רוסיה.
קריירת מועדונים

בטרקוב גדל במחלקת הנוער של לוקומוטיב מוסקבה. בקיץ 2023 החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של המועדון, וב-29 בדצמבר 2023 חתם על חוזה חדש במועדון עד לשנת 2027. ב-31 במרץ 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בתיקו 1-1 נגד קרסנודאר במסגרת המחזור ה-22 בליגת העל הרוסית לעונת 2023/2024. ב-12 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על אורנבורג במסגרת המחזור ה-28 בליגה. הוא ערך חמש הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שער אחד.
קריירה בין-לאומית

בחודש ספטמבר 2024 זומן בטרקוב לראשונה לסגל נבחרת רוסיה. ב-15 בנובמבר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 11-0 על נבחרת ברוניי במשחק ידידות, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
הערות שוליים

↑  Фанатеет от Иньесты и Модрича и уже зажигает в основе. Что нужно знать о восходящей звезде «Локо», sport-express.ru, ‏2024-01-31 (ברוסית)
↑  Molodjozhnaja Futbolnaja Liga 2023 - Results, fixtures, tables and stats - Global Sports Archive, globalsportsarchive.com
↑  «Локомотив» продлил контракт с Алексеем Батраковым, www.fclm.ru, ‏2023-12-29 (ברוסית)
↑  Тренерский штаб сборной России вызвал 27 футболистов на матчи с Вьетнамом и Таиландом, Российский футбольный союз (ב־)
↑  Матч: Россия 11:0 Бруней, Российский футбольный союз (ב־)
אלבר גלז

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1881 פריז, צרפת 
 פטירה:  23 ביוני 1953 (בגיל 71) סן רמי-דה פרובאנס, צרפת 
 תקופת הפעילות:  1900–1953 (כ־53 שנים) 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית, art theory, ציור, קוביזם, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 זרם באמנות:  Salon Cubism, Section d'Or 
 הושפע על ידי:  פוסט-אימפרסיוניזם, וסילי קנדינסקי, ז'ורז' בראק, פיט מונדריאן, פבלו פיקאסו, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 יצירות ידועות:  Portrait de l’éditeur Eugène Figuière, Harvest Threshing, המתרחצות 
 בן או בת זוג:  ז'ולייט רושה 
 
אלבר ליאון גלז (בצרפתית: Albert Léon Gleizes; 8 בדצמבר 1881 – 23 ביוני 1953) היה צייר, תאורטיקן ופילוסוף צרפתי, ממייסדי זרם הקוביזם ודמות מפתח באסכולת פריז. יחד עם ז'אן מצינגר חיבר את המסה התאורטית הראשונה על קוביזם, "Du Cubisme", בשנת 1912. גלז היה חבר מייסד בקבוצת "Section d'Or", וכן השתתף בתנועת Der Sturm. כתביו התאורטיים זכו להערכה רבה בגרמניה, במיוחד בבאוהאוס, שם זכו להתייחסות מעמיקה.
תחילת חייו

אלבר גלז נולד וגדל בפריז, בן לאב שעבד כמעצב טקסטיל וניהל סדנת עיצוב תעשייתי גדולה. דודו, ליאון קומר, היה צייר פורטרטים מצליח וזוכה Prix de Rome. גלז הצעיר לא גילה עניין בלימודים ולעיתים קרובות הבריז מבית הספר כדי לשוטט בבית העלמין מונמארטר ולכתוב שירה. לאחר סיום לימודיו הצטרף לצבא הצרפתי ושירת ארבע שנים ברגימנט ה-72 לחי"ר בצפון צרפת. בשובו החל להתמקד בציור באופן עצמאי.
בהתחלה צייר בסגנון אימפרסיוניסטי, בהשפעת אלפרד סיסלי וקאמי פיסארו. עם זאת, עבודותיו המוקדמות הראו נטייה לסגנון מובנה ומוצק יותר, בעל קווים גאומטריים מודגשים, קרוב ל־Divisionism.
ב-1902 הציג את ציורו "La Seine à Asnières" ב-Société Nationale des Beaux-Arts. בשנת 1908 הציג במוסקבה ב-Toison d'Or, ובאותה תקופה החל להימשך לפוביזם, מה שהוביל אותו לשימוש בצבעים עזים ובמרקמים סינתטיים.
הקוביזם ופריצתו האמנותית

בשנת 1910 התגבש סביבו חוג אמנים שכלל את ז'אן מצינגר, רובר דלונה, פרנאן לז'ה ואנרי לה פוקונייה. הם נהגו להיפגש בסטודיו של לה פוקונייה בפריז ועסקו בתאוריות חדשות על אמנות מופשטת.
גלז הציג את "Portrait de René Arcos" ואת "L'Arbre" ב-Salon des Indépendants של 1910, שם קיבל סיקור עיתונאי נרחב. המבקר לואי ווסל כינה את הקבוצה "גאומטרים בורים" וציין כי הם "מצמצמים את גוף האדם ואת הנוף לקוביות חיוורות".
בשנת 1911, בתערוכה הקוביסטית המפורסמת ב-Salon des Indépendants, גלז הציג את "La Femme aux Phlox". הצגת הציור, יחד עם יצירות של מצינגר, דלונה ולז'ה, עוררה סערה ציבורית והביאה את הקוביזם לידיעת הציבור הרחב.
התקופה האמריקאית (1915–1917)

במהלך מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הצרפתי. בשנת 1915 שוחרר, היגר לניו יורק יחד עם אשתו ז'ולייט רוש, והתחבר לאמנים ובהם פרנסיס פיקאביה, מרסל דושאן ומאן ריי. בהשפעת העיר וצורות הארכיטקטורה שלה צייר סדרה של יצירות בהשראת גורדי שחקים, שלטי ניאון וגשר ברוקלין.
התאוריה של גלז: תרגום וסיבוב

ב-1922 פרסם את הספר La Peinture et ses lois ("הציור וחוקיו"), שבו פיתח תאוריה מתמטית-אסתטית על תנועות סיבוב ותרגום (translation & rotation) כיסודות מרכזיים בציור מופשט. הוא טען כי "הציור אינו חיקוי של הטבע, אלא מציאות בפני עצמה". התאוריה שלו נחשבה לרדיקלית בזמנה והשפיעה על אמנים בבאוהאוס.
מלחמת העולם הראשונה (1914–1918)

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, אלבר גלז גויס לשירות הצבאי בצבא הצרפתי. אף על פי שהמלחמה עצרה את הפעילות האמנותית של רבים מהאמנים באירופה, גלז המשיך ליצור כאשר התאפשר לו. בשנת 1915, לאחר תקופה של שירות צבאי, הוא שוחרר והיגר לניו יורק יחד עם אשתו, ג'ולייט רוש.
בניו יורק התחבר גלז עם חוגי האמנים המודרניים, כולל מרסל דושאן, פרנסיס פיקביה ומאן ריי. בתקופה זו הוא יצר עבודות שהושפעו מהנוף העירוני ומהאנרגיה הדינמית של העיר, בהן ברוקלין ברידג' (Brooklyn Bridge) וקומפוזיציה עבור ג'אז (Composition for "Jazz"), שניכרת בהן מגמת הפשטה גוברת.
לאחר תום המלחמה, בשנת 1919, שב גלז לצרפת והחל תקופה חדשה של יצירה תאורטית ופרקטית, במהלכה התנתק יותר מהזרמים המרכזיים בפריז והתמקד בפיתוח תיאוריות אמנותיות אישיות.
מלחמת העולם השנייה ואחריה (1939–1953)

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, גלז ואשתו נותרו בצרפת תחת הכיבוש הגרמני. בתקופה זו הוא התרחק מהמרכזים העירוניים ופעל בעיקר באזור הכפרי, שם המשיך ביצירתו האמנותית והפילוסופית.
בשנת 1942 החל בסדרת "תמיכות למדיטציה" (Supports de Contemplation) – יצירות גדולות-ממדים עם דגש על קווים גאומטריים והרמוניה צבעונית. עקב המחסור בחומרי ציור בתקופת המלחמה, השתמש גלז בבדי יוטה גסים, שהדגישו את עוצמת משיכות המכחול שלו.
בזמן מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה, כמה מיצירותיו של גלז נבזזו על ידי הנאצים כחלק ממדיניות החרמת האמנות שהוגדרה כ"אמנות מנוונת". אחת היצירות הבולטות שנבזזו הייתה "הדרך, נוף במדון" (1911), אשר נלקחה מביתו של אספן האמנות היהודי אלפונס קאן על ידי הנאצים. קאהן היה בעל אוסף אמנות חשוב בפריז, ויצירות רבות מאוספו נבזזו על ידי הגסטפו ונמכרו בשוק השחור או עברו לאוספים גרמניים רשמיים.
לאחר המלחמה, מאמצים רבים הושקעו באיתור והשבת יצירות האמנות הגזולות ליורשיהן החוקיים. בשנת 1997, הציור "הדרך, נוף במדון" אותר והוחזר ליורשיו של קאהן. בנוסף, מספר יצירות אחרות של גלז נכללו ברשימת יצירות האמנות שנבזזו ממוזיאונים ומאספנים פרטיים, והן מופיעות כיום במסדי נתונים של יצירות אבודות כמו Rose Valland Musées Nationaux Récupération (MNR).
שנים אחרונות ומותו

בתום המלחמה המשיך גלז לפתח את עקרונותיו על האמנות כריתמית והרמונית. בשנת 1952 יצר את "האוכריסטיה" (Eucharist) – פרסקו לקפלה ישועית בשנטילי, שנחשבת לאחת מיצירותיו האחרונות.
אלבר גלז נפטר ב-23 ביוני 1953 באביניון, ונקבר בקבר משפחת אשתו בעיירה סרייר שבצרפת.
מורשת והשפעה

אלבר גלז נותר אחד התאורטיקנים המשפיעים של הקוביזם. כתביו, ובמיוחד Du Cubisme ו-La Peinture et ses lois, השפיעו רבות על אמנים מודרניים והמשיכו לעורר דיון בקרב חוקרי אמנות.
בשנת 2012, לרגל 100 שנה לפרסום Du Cubisme, נערכה בפריז תערוכה מקיפה של יצירותיו ושל מצינגר.
ממזר

ערך זה עוסק ביהודי שנולד בעקבות גילוי עריות. אם התכוונתם למושג בדתות אחרות, ראו .
| --- | --- |
 מקרא:  ספר דברים, פרק כ"ג, פסוק ג'
 משנה:  מסכת יבמות, פרק ד', משנה י"ג
 משנה תורה:  ספר קדושה, הלכות איסורי ביאה, פרק ט"ו
 שולחן ערוך:  אבן העזר, סימן ד'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו שנ"ד ספר החינוך, מצווה תק"ס
 
ממזר לפי ההלכה הוא יהודי שנולד כתוצאה מיחסי אישות האסורים על פי תורת ישראל באיסור שעונשו הוא מיתת בית דין או כרת (מה שמכונה ביהדות גילוי עריות), הדוגמה הנפוצה ליחסי אישות שכאלו היא אשה נשואה ששכבה עם אדם זר שעונשם הוא מיתה על ידי בית דין, יחסים בין קרובי משפחה בדרגות שונות אסורים גם הם באיסור שעונשו כרת או מיתת בית דין ומשכך וולד שיוולד כתוצאה מיחסים אלו הרי הוא ממזר.
לפי דעת רבי מאיר, מי שאביו אינו-יהודי מוגדר אף הוא כממזר. כמו כן, לדעת רבי עקיבא, גם הנולד מיחסים בין אנשים שאיסורם זה בזה הוא איסור לאו שאין בו כרת, נחשב לממזר. שתי הדעות לא נפסקו, ולהלכה ממזר הוא רק מי שנולד מיחסים אסורים שעונשם כרת.
יוצא הדופן היחיד הוא מי שנולד מיחסי מין שקוימו בשעה שהאישה הייתה נידה. על אף שזוהי עבירה שעונשה כרת, הוולד איננו ממזר, מכיוון שאמו הייתה מותרת באופן כללי לאביו, ואיסור הנידה חולף לאחר הליך הטהרה של האישה.
צאצא שנולד לאב ממזר או לאם ממזרת נחשב אף הוא לממזר. זו אחת הסיבות לכך שהמוסדות הרבניים משתדלים להימנע ככל האפשר מהכרזה על אדם כממזר.
מקור ומשמעות המילה

המושג "ממזר" מופיע בתורה: ”לֹא יָבֹא מַמְזֵר בִּקְהַל ה', גַּם דּוֹר עֲשִׂירִי לֹא יָבֹא לוֹ בִּקְהַל ה'.” (ספר דברים, פרק כ"ג, פסוק ג'), אולם אין אפשרות להבין מתוך הפסוק או מתוך הקשר הפסוקים מיהו "ממזר" ומהם גדריו ההלכתיים. יש מפרשים שמקור השם "ממזר" הוא נוטריקון של המילים מום-זר או המילים מעם-זר ממעי וזר או לשון "מוזר מאחיו". הביטוי "ממזר" משקף את מה שההלכה והצבור רואים בו: מוזר, זר, מום.
נאמנות האב לעניין ממזרות

על פי ההלכה, בגדר דין יכיר יש נאמנות לאב לומר על בנו שהוא ממזר. אולם נאמנות זו מתערערת אם הבעל לא אמר זאת מן הרגע הראשון של ההיריון או מיד אחרי הלידה. זאת, משום שבתי הדין מעמידים מול טענתו של הבעל את החשש שהוא מנסה להשתחרר מחובותיו כלפי הילד.[דרוש מקור]
נישואין וצאצאים > נישואין מותרים

הממזר, כמו גם צאצאיו, אינו רשאי לשאת את מי שעל פי ההלכה קרויה "בת ישראל", אלא רק ממזרת, שפחה או גיורת. אך מכיוון שהאיסור על הממזר לשאת "בת ישראל" הוא רק איסור לאו, אם הממזר מתחתן עם "בת ישראל", הקידושין תופסים, וגירושין חייבים בגט.[דרוש מקור] צאצאיו של הממזר, הן מן הנישואין והן שלא מן הנישואין, ייחשבו לממזרים. אין הבדל בין זכר לנקבה לעניין ממזרות.
נישואין וצאצאים > מקרים בהם הממזרות לא עוברת לדור הבא

ילד שנולד מגילוי עריות בקרב בני משפחה לא יהודים או מניאוף של אשת איש נכריה - יכול להתגייר, ואינו נחשב ממזר.
אם ממזרת התעברה מגוי - הוולד יהודי ולכן הוא ממזר. אם גויה התעברה מממזר, לעומת זאת, בנם נחשב כגוי, והוא יכול להתגייר ולהפוך ליהודי שאין בו פסול ממזרות. אלא שהזיווג בין ממזר ובין לא יהודייה אסור על פי ההלכה.
למעשה הדרך היחידה לבטל את התואר "ממזר" לדור הבא במסגרת ההלכה היא על ידי נישואין מסוג זה בין ממזר לשפחה. ממזר הרוצה שילדיו יהיו כשרים לבוא בקהל צריך להתחתן עם אשה שהתגיירה גיור חלקי - לשם עבדות. בכך היא מקבלת מעמד הלכתי של שפחה. ילדיהם של הממזר והשפחה הם עבדים ולכן אינם מתייחסים אחר האב ואינם ממזרים. בהינתן להם גט שחרור הם הופכים להיות יהודים כשרים. דין זה אינו רלוונטי לתקופתנו, על אף שהועלו רעיונות להפעילו מחדש.[דרוש מקור]
נישואין וצאצאים > פרו ורבו

נחלקו הפוסקים האם בלידת ממזר שנולד מניאוף מקיים האב את מצוות פרו ורבו: רמב"ן רשב"א וריטב"א סוברים שהמצווה מתקיימת למרות החטא. וכך פסק הרמ"א. לעומתם, הרדב"ז והחיד"א סוברים שלא ניתן לצאת ידי חובת המצווה באמצעות עבירה של ניאוף.
נחלקו האחרונים האם ממזר עצמו חייב לקיים מצוות פרו ורבו: היעב"ץ והרב עוזיאל סוברים שהממזר חייב בפרו ורבו. ואילו המנחת חינוך סובר שעדיף שהממזר לא יקיים את המצווה, כדי לא להרבות פסולים בישראל.
נישואין וצאצאים > נישואים עם קראים

היו פוסקים שהכריזו על הקראים כספק ממזרים משום שלטענתם קידושיהם כשרים מבחינת ההלכה, אך לא כך גירושיהם. בהתאם לשיטה פסק הרמ"א, ובעקבותיו הלכו פוסקים נוספים. כך גם הייתה עמדת הרבנות הראשית לישראל עד שנות השישים של המאה ה-20. מאז, בעקבות קו שהוביל הרב עובדיה יוסף (שהסתמך גם הוא על פוסק קודם לו, הרדב"ז), הרבנות הראשית לישראל לא רואה בקראים ספק ממזרים ומתירה להם לבוא בקהל, אם יקבלו על עצמם את ההלכה. מאידך, פוסקים אחרים, בעיקר אשכנזים, מחמירים יותר ורואים בקראים ממזרים בהתאם להוראת הרמ"א בהגהותיו לשולחן ערוך.
גם הקראים החשיבו את היהודים הרבניים כספק ממזרים, מאחר שמותרים אצל היהודים נישואי אישה עם אחי אביה, הנחשבים ביהדות הקראית כעריות אסורים.
נישואין וצאצאים > הפריה מלאכותית

שאלה מעמדו של ילד שנולד מהפריה מלאכותית מתחלקת לשתיים: בירור מעמדו של ילד שנולד לאם יהודייה נשואה שהופרתה מזרע של יהודי שאינו בעלה, וכן, בירור מעמדו של ילד שנולד לאם שהופרתה מזרע של ממזר (או שהיא עצמה ממזרה).
דעתם של הרב משה פיינשטיין, הרב עובדיה יוסף, ורבים אחרים היא, שילד שנולד מהפריה מלאכותית לאם יהודייה נשואה מתורם יהודי זר שאינו בעלה, אינו נחשב לממזר, אם כי היו שחלקו עליהם. 
בהקשר זה, החמיר מאוד הרבי מסאטמר, ופסק שאפילו בן שנולד בהפריה מלאכותית לאשת איש מתורם יהודי שאינו בעלה שאינו ממזר, הוא ממזר שכן כחלק מאיסור אשת איש אסור לאשת איש שייכנס בגופה זרע מאדם שאינו בעלה, אך רוב הפוסקים חלקו עליו וגם האוסרים הזרעה מלאכותית, כדוגמת הרב שמואל הלוי ואזנר ורבנים רבים נוספים סבורים כי אף שהדבר אסור אין כאן פסול ממזרות ממש.
לדעתו של הרב משה פיינשטיין גם ילד שנולד להורה ממזר, אך לידתו הייתה בדרך של הפריה מלאכותית - אינו נחשב ממזר.
היחס לממזר בהלכה

מעבר לאיסורי האישות החלים על הממזר (ועל צאצאיו) אין עליו הגבלות נוספות, וההלכה רואה אותו כיהודי רגיל המחויב במצוות לכל דבר. ידועה גם הקביעה: "ממזר תלמיד חכם קודם לכוהן גדול עם הארץ."
נסיבות מקילות בממזרות

ההלכה קבעה מספר כללים וחזקות על מנת למזער את הממזרות. כך למשל נקבע הכלל "רוב בעילות אחר הבעל", שלפיו מניחים כי אישה התעברה מבעלה גם אם הייתה עם איש אחר, ועל כן אפילו אשת איש שיצא עליה קול שהיא מזנה תחת בעלה, אין חוששים לבניה שמא הם ממזרים, אלא אם כן היא פרוצה ביותר. מתירים ולד גם אם האב שהה במדינת הים עד שתים עשרה חודש והאישה ילדה, בטענה שעובר משתהה במעי אמו עד שנים עשר חודשים. וכן נקבע כי האישה עצמה אינה נאמנה להפוך את בנה לממזר.
ממזרות במדינת ישראל

כיוון שבכל הנוגע לנישואים חלים במדינת ישראל דיני ההלכה, ממזר אינו רשאי להתחתן בישראל אלא עם ממזרת או גיורת. למימוש הגבלה זו מנהלת הרבנות הראשית רישום של ממזרים. ואכן, מאז 1976 מנהלת מדינת ישראל מאגר ממוחשב של פסולי חיתון ומעוכבי נישואין, על פי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה דאז אהרן ברק. הרשימה עודכנה בשנת 2003. על פי נתונים שנמסרו מטעם בית הדין הרבני ישנם בין 200 ל-300 אנשים שרשומים ברשימה זו בקטגוריות שונות: "ממזרים", "ספק ממזרים" או "טעוני בירור". אולם יש הסבורים שמספר "מאוימי הממזרות" הוא גדול בהרבה, וכולל אלפי אנשים אשר יש חשש לגביהם שאם יפנו לרבנות על מנת להינשא יישלחו לבירור לגבי מעמדם האישי ויוכללו ברשימת הממזרים. מדובר בעיקר באנשים שאין להם אב רשום בתעודת הזהות, או שהאב הרשום בתעודת הזהות אינו האיש לו הייתה נשואה האם בזמן הלידה או עד 300 יום אחרי גירושין ממנו.
ממזר שיתחתן בנישואים אזרחיים במדינה אחרת יוכל להירשם בישראל כנשוי ולזכות בהטבות ובחובות שמדינת ישראל מעניקה לזוגות נשואים. השאלה האם הרבנות תכיר בנישואין אלו תלויה בשאלה האם נישואין אזרחיים נחשבים כקידושין.
מניעת הכרזה על ממזרים

על פי ההלכה, ממזר שאין יודעים עליו יש לחשוף ולפרסם את היותו ממזר, כדי שלא יטעו ויתערבו בו. אולם, אם הממזר כבר נטמע בתוך משפחות כשרות, אין לפרסם את הממזרות שנתערבה במשפחה, וזאת משום הכלל ההלכתי לפיו משפחה שנטמעה נטמעה. בשל כך, יש מקרים בהם בתי הדין מבקשים לקבל תיק רפואי של האם ונראים הדברים שהם מחפשים לקבוע שילד הוא ממזר.
בעבר קבעו בתי המשפט במדינת ישראל שאין לבצע בדיקת רקמות לקטין לצורך בירור אבהות אם הבדיקה עלולה להביא להכרזתו כממזר. בשנת 2004 פורסמו שני פסקי דין שחרגו מנוהג זה וקבעו שטובת הילד לדעת מי אביו גוברת על חשש הממזרות.בשנת 2008 נחקק תיקון ל"חוק המידע הגנטי" ונקבע מפורשות בחוק שבמקרה של חשש ממזרות אין לערוך בדיקת רקמות לקטין, אלא כאשר "יש צורך בעריכת הבדיקה לשם מניעת סכנה לחיי אדם, או נכות חמורה בלתי הפיכה לאדם". בכל מקרה של חשש לממזרות על בית המשפט לקבל את חוות דעתו של נשיא בית הדין הגדול שיבהיר האם יש חשש ממזרות.
משמעויות נוספות למילה "ממזר"

המילה "ממזר" משמשת, בעיקר בלשון הדיבור, לתיאור אדם חריף וממולח. לעיתים משמשת המילה ככינוי גנאי בהקשר שלילי, לתיאור מי שחריפותו מעוררת תיעוב, ולעיתים משמשת המילה בהקשר חיובי, לתיאור מי שחריפותו מעוררת התפעלות. "המילון החדש" מייחס את מקורה של משמעות זו לתלמוד הירושלמי, בו מובאת אמרה של אבא גוריון בשם אבא שאול – "רוב ממזרין פיקחין".
במשמעות אחרת משמשת המילה לתיאור מה שנוצר מחוץ למסגרת המקובלת, למשל "ממזר לשוני" - מילה שאינה תואמת את כללי הלשון.
המילה "ממזר" היא התרגום המקובל למילה האנגלית bastard (ומקבילותיה בשפות אירופיות אחרות) אף שיש הבדל מהותי בין המשמעות ההלכתית ובין משמעות זו. בתרבויות נוצריות "ממזר" (כלומר bastard) הוא כל ילד שנולד מחוץ למסגרת נישואים. ילד כזה מכונה גם illegitimate child, מונח שמתורגם בדרך-כלל כ"ילד בלתי חוקי", אם כי האקדמיה ללשון העברית ממליצה על התרגום "ילד שלא מנישואים".
המונח "ממזר" מופיע בנבואת זכריה בפרק ט': "וישב ממזר באשדוד והכרתי גאון פלשתים". בין הפרשנים חלוקות הדעות האם הכוונה היא למושג ההלכתי של ממזר או שמדובר על מונח בעל משמעות אחרת, דוגמת חיל מצב, נוכרי, תערובת או חסר מורשת תרבותית.
ראו גם

פסק דין האח והאחות
טיהור ממזר (גט מהרש"ם)
ילד מחוץ לנישואים בנצרות בימי הביניים (ממזר בימי הביניים)
לקריאה נוספת

הרב מרדכי רלב"ג, "ייחוס ולד הנולד על ידי הזרעה מלאכותית", תחומין כ"ד תשס"ד, עמ' 139–146
Susan Weiss, "Women, Divorce and Mamzer Status in the State of Israel", in Love, Marriage and Jewish Families, Paradoxes of a Social Revolution, (Sylvia Barack Fishman, ed.) Waltham, Brandeis Univ. Press, 2015
נורית יעקבס ינון ואמילי ד' בילסקי (עורכות), ממזרים: סימון ומחיקה, ירושלים 2017
רבקה לוביץ, מסוף העולם ועד סופו: מסע הייסורים של נשים בבית הדין הרבני, ידיעות ספרים: תל אביב 2017, עמ' 170–197
ניצן כספי שילוני, "בתי הדין הרבניים - אי של תיאוקרטיה", דעות 85, אלול תשע"ח - תשרי תשע"ט, אוגוסט - ספטמבר 2018