stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
JimJam
תוכניות

JimJam משדר תוכניות לילדים בכל הגילאים, כמו גם תוכניות משפחתיות באנגלית וברוסית. מילים מודגשות מוגדרות במילון המונחים.
פוקויו (משודר בעברית  בערוץ בייבי, הופ! ולולי)
בוב הבנאי (Bob the Builder -משודר בעברית ב-הופ!)
החברים של ברני (Barney & Friends)
אנטוני הנמלה
הרעיון של הוגו (What's the Big Idea? - משודר בעברית ב-לוגי)
תומס הקטר (Thomas & Friends - הסדרה הקלאסית והריבוט משודרות בעברית ב-הופ! ו-BIGI)
איגלו גלו
נחש כמה אני אוהב אותך (משודר בעברית בערוץ הופ! ופלא)
עיר הקטרים / עיר הקטרים חפש את המטמון (Chuggington) (משודר בעברית ב-הופ!)
אנג'לינה בלרינה (Angelina Ballerina) (משודר בעברית בטלוויזיה החינוכית)
דייזי ועולי
כל הכבוד לנמרוד (משודר בעברית ב-הופ!)
זוזו וביפ (Woozle & Pip)
בילי וגלי
פיבי הדוב (משודר בעברית ב-הופ! ולולי)
קיפר (Kipper) )משודר בעברית בערוץ הופ! וערוץ הילדים)
בינג (משודר בעברית ב-הופ! ולולי)
חברים מציירים (משודר בעברית ב-הופ!)
טימי הטלה (משודר בעברית ב-הופ! ולולי)
פליפר ולופקה (משודר בעברית ב-ג'וניור)
הרפתקאות מסי ואוקידו
סיימון/בוריבון (משודר בעברית בערוץ הופ!)
טבע בצבע
טיגה וטוגה (משודר בערוץ הופ! ולולי)
ציף ציף
דני ודדי דואט / דני ודדי (משודר בעברית בערוץ בייבי)
פינגו (Pingu) (משודר בערוץ הופ!, חינוכית וערוץ הילדים)
ראבדאברס (משודר בעברית בערוץ הופ!)
דוט (משודר בעברית בערוץ הופ! וכאן חינוכית)
מדברים אנגלית עם נאדי/ נאדי בארץ הצעצועים 2009/ פנו דרך לנאדי (משודר בעברית ב-הופ!)
גיבורי העיר/גיבורים מתגלגלים (משודר בעברית ב-הופ!)
גורי הכלביה/כלבי מכלאה (משודר בעברית ב-ערוץ הילדים)
כוכבים (ג'רמיס)
באדאנמו / צוות באדאנמו
בלאגן בכוורת
דרגון (Dragon)
תותית (Strawberry Shortcake / Strawberry Shortcake's Berry Bitty Adventures) (משודר בעברית ב-הופ! ובערבית בערוץ מכאן 33)
ליאו השומר של חיות בר
אינוי
סמי הכבאי (Fireman Sam) (משודר בעברית ב-הופ! ובערבית בערוץ מכאן 33)
רובי לב הקשת
קאיו (Caillou) (משודר בעברית ב-הופ! ולולי)
רוני (משודר בעברית בערוץ הופ!)
עמית המשאית (משודר בעברית ב-הופ!)
מיו מאו (משודר בערוץ בייבי וצופי בארצות הברית)
דובי חום קטן (משודר בעברית ב-הופ! ולולי)
נוני התמנון (Oswald) (משודר בערוץ ניק ג'וניור וניקלודיאון בארצות הברית וחינוכית)
ארי והדלי הדינוזאורים (משודר בעברית ב-הופ! וערוץ 1)
יש לנחש עם חן (Guess with Jess) (משודר בעברית ב-הופ!)
ברק ומכוניות המרוץ (Roary the Racing Car) (משודר בעברית ב-הופ!)
פטסון ופינדוס
דר הדוור שירות המשלוחים (משודר בעברית בערוץ הופ וחינוכית)
קייט ומים מים (משודר בעברית ב-דיסני ג'וניור)
עכשיו אתה יודע
שעת המשחקים
קוני העגלה (משודר בעברית בערוץ הופ!)
מיילו (סדרת טלוויזיה, 2021) (Milo - משודר בעברית בערוץ יויו)
רובו אוטו פולי / זהירות בדרכים עם פולי (זמין גם בעברית בערוץ ניק ג'וניור)
ממפי (סדרת טלוויזיה, 2021) (Memphis)
ראף-ראף, טוויט ודייב (Ruff-Ruff, Tweet and Dave) (אנ')
ריקי זום
גריסו
שיר וחברים הרפתקאות חווים 2007 (זמין גם בעברית בערוץ הופ! ילדות ישראלית ולולי)
דוקטור פנדה (משודר בעברית בערוץ הופ! ופלא)
טילדה חרצנית התפוח
פיפי והניצנים (משודר בעברית בערוץ הופ!)
השלישייה
בוריבון הדובון
ראו גם

ערוץ הילדים
ערוץ הופ!
דיסני XD
לוגי
הערות שוליים

1 2  Jean K. Chalaby, Transnational Television in Europe: Reconfiguring Global Communications Networks, I.B.Tauris, 2009-02-19. (באנגלית)
↑  "Hit pulls out of JimJam JV". Digital TV Europe (באנגלית בריטית). 2010-10-22. נבדק ב-2018-03-24.
1 2  JimJam, HOT
↑  Mattel Videos - Home | Mattel Videos, mattel (באנגלית)
↑  עוד תוכן ילדים: סלקום TV העלתה את ערוץ הפעוטות JIM JAM, באתר אייס, 25 באוקטובר 2017
טקס פרסי אופיר לשנת 2020

| --- | --- |

 תאריך:  13 בנובמבר 2020 (בתוכנית "סוכן תרבות")
 מנחים:  קובי מידן
 רשת שידור:  כאן 11
 זכייה במספר הפרסים הרב:  "אסיה" (9)
 מספר המועמדויות הרב:  "אסיה" (13)
 אתר הפרס
 →2019 2021← פרס אופיר
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-31 להענקת פרסי אופיר מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה התקיים ב-13 בנובמבר 2020, ובעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל, הוענק הפרס בטקס שונה מהטקס המקובל כאשר שולב לראשונה בתוכנית "סוכן תרבות" בהנחיית קובי מידן ב-13 בנובמבר 2020 והזוכים התארחו באמצעות ועידת וידאו.
הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
בפרס הסרט הטוב ביותר זכה "אסיה" שביימה רותי פרי-בר.
זוכים ומועמדים

רשימת המועמדים בתחרות פורסמה ב-22 בספטמבר 2020, הסרט אסיה בבימויה של רותי פרי-בר זכה למירב המועמדויות כשהועמד ב-13 קטגוריות שונות. אחריו עם 12 מועמדויות, הסרטים "המתים של יפו" ו"שאיפה לחיים", "הנה אנחנו" (10) ו"אפריקה" (5).
הזוכים רשומים ראשונים ומודגשים בכתב מודגש:
| הסרט הטוב ביותר | הבימוי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 "אסיה" "אפריקה"  "המתים של יפו"  "הנה אנחנו"  "שאיפה לחיים":  ניר ברגמן - "הנה אנחנו" אורן גרנר - "אפריקה"  מתן גוגנהיים ואסף אבירי - "שאיפה לחיים"  רותי פרי בר - "אסיה"  רם לוי - "המתים של יפו"
השחקן הראשי הטוב ביותר: השחקנית הראשית הטובה ביותר
 שי אביבי - "הנה אנחנו" יוסף אבו ורדה - "המתים של יפו"  מאיר גרנר - "אפריקה"  שאדי מרעי - "הלילה הזה"  שלמה בראבא - "שאיפה לחיים":  אלונה איב - "אסיה" ג'וי ריגר - "שאיפה לחיים"  נלי תגר - "בוטיק פריז"  נעמה פרייס - "אלוהי הפסנתר"  רובא בלאל עספור - "המתים של יפו"
שחקן המשנה הטוב ביותר: שחקנית המשנה הטובה ביותר
 נועם אימבר - "הנה אנחנו" גדי יגיל - "שאיפה לחיים"  דב גליקמן - "שאיפה לחיים"  מוריס כהן - "בוטיק פריז"  סלים דאו - "המתים של יפו":  שירה האס - "אסיה" אפרת בן צור - "הנה אנחנו"  בת אל מוסרי - "בוטיק פריז"  לאורה ריבלין - "אלוהי הפסנתר"  מאיה גרנר - "אפריקה"
התסריט המקורי הטוב ביותר: העריכה הטובה ביותר
 דנה אידיסיס - "הנה אנחנו" אורן גרנר - "אפריקה"  גלעד עברון ועלא חליחל - "המתים של יפו"  מתן גוגנהיים ואסף אבירי - "שאיפה לחיים"  רותי פרי-בר - "אסיה":  נטע דבורקיס - "אסיה" איל סיבי, יצחק צחייק ורועי רינת - "המוסד"  אילה בנגד - "הנה אנחנו"  גיל וסלי - "אפריקה"  דורי טפר - "שאיפה לחיים"  אסתר אלקיים - "שתיים"  נטע בראון - "המתים של יפו"
הסרט התיעודי הטוב ביותר: הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר
 "לאה צמל, עורכת דין" "גולדה"  "החבר דב"  "להאיר את יוסי"  "מאיר אריאל, שיר כאב":  "גשם בעיניים" "אנדרגראונד בלט"  "הדווקאים"  "החוף הנפרד"  "תמונת ניצחון"
הליהוק הטוב ביותר: הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר
 אסתר קלינג - "אסיה" אורית אזולאי - "הנה אנחנו"  אייל זוסמן וירדן שטרסברג - "שאיפה לחיים"  אלה צדקה - "אפריקה"  ג'ייריס קופטי וגיא שובל - "המתים של יפו"  לימור שמילה - "בוטיק פריז":  "ברכה" "אנה"  "לונג דיסטאנס"  "סתמי"  "עין לבנה"
הפסקול הטוב ביותר: המוזיקה המקורית הטובה ביותר
 גיל תורן, עודד רינגל, יוסי אפלבאום ואבי מזרחי - "המחשמלים" אמיר בוברמן, שחף וגשל - "אסיה"  גיל תורן - "עכביש ברשת"  גיל תורן ודרור מנצורה - "מחילה"  רונן נגל - "הנה אנחנו":  קרני פוסטל - "אסיה" יונתן ריקליס - "עכביש ברשת"  רועי שפיגלר, הלל טפליצקי וערן צוירן - "אלוהי הפסנתר"  רן בגנו - "המתים של יפו"  רן בגנו - "שאיפה לחיים"
עיצוב אמנותי הטוב ביותר: הצילום הטוב ביותר
 תמר גדיש - "אסיה" איתן לוי - "הצגת הקולנוע האחרונה בבוקרשט"  נריה בן ארי - "המוסד"  עידו דולב - "הלילה הזה"  שונית אהרוני - ""שאיפה לחיים":  דניאלה נוביץ - "אסיה" דמיאן דופרן - ""בוטיק פריז"  דניאלה נוביץ - "הלילה הזה"  יורם מילוא - "המתים של יפו"  שי גולדמן - "הנה אנחנו"
האיפור הטוב ביותר: עיצוב התלבושות הטוב ביותר
 הילה אלקיים - "אסיה" אורלי רונן - "שאיפה לחיים"  כרמית בוזגלו - "הלילה הזה"  מירב שחר - "המתים של יפו"  שלי סער - "המוסד":  רייצ'ל בן דהן - "המתים של יפו" דני בר שי - "המוסד"  יפעת כנפי - "בוטיק פריז"  ליטל לילו גולדפיין - "המחשמלים"  ענבל שוקי - "אסיה"
הערות שוליים

↑   פרסי אופיר מתארחים ב"סוכן תרבות" יום שישי 13/11 בשעה 15:00 כאן 11, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:25)
↑  מאיה כהן, ואלה שמות: הוכרזו המועמדים לפרס אופיר 2020, באתר ישראל היום, 22 בספטמבר 2020
↑  הזוכים - תחרות פרסי אופיר 2020, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע
↑  התסריט מבוסס על הסיפור "המתים של יפו" מאת גלעד עברון
| פרס אופיר |
| --- | --- | --- |
| פרסי קולנוע | הסרט העלילתי הטוב ביותר • הסרט העלילתי הטוב ביותר מסלול פרינג' • הבימוי הטוב ביותר • התסריט הטוב ביותר • השחקן הראשי הטוב ביותר • השחקנית הראשית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר • הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • הליהוק הטוב ביותר • העיצוב האמנותי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור הטוב ביותר • המוזיקה המקורית הטובה ביותר • הפסקול הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר • הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר • פרס על מפעל חיים • פרס על הישגים מקצועיים בקולנוע • פרס על מצוינות |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| זוכים בעלי ערך | במאים • עורכים • מלהקים • מוזיקאים • מפעל חיים • סרטים • עיצוב אמנותי • עיצוב פסקול • עיצוב תלבושות • צלמי קולנוע • שחקנים בתפקיד ראשי • שחקנים בתפקיד משני • תסריטאים • הישגים מקצועיים |  |
יהדות ברזיל

| --- | --- |

כתובה מברזיל
 אוכלוסייה
 כ-107,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 סאו פאולו, ריו דה ז'ניירו, פורטו אלגרה, ברור חיל
 שפות
 פורטוגזית, עברית
 דת
 יהדות
יהדות ברזיל היא הקהילה היהודית השנייה בגודלה באמריקה הלטינית (אחרי יהדות ארגנטינה), ותחילתה במאה ה-16 באזור מדינת ברזיל של היום.
ליהודים היה חלק עקיף ב"גילוי" ברזיל על ידי האירופים. גילויים ושיפורים טכנולוגיים רבים שנעשו על ידי יהודים מומחים בתחומים של טכנולוגיות שיט ואסטרונומיה (כמו לוי בן גרשום שפיתח כמאתיים שנים קודם מכשירי תצפית אסטרונומיים ואברהם זכות ששיפר את האַצְטְרוֹלָב) הם שאפשרו לפורטוגזי פדרו אלברש קברל לגלות את ברזיל ב-1500. בנוסף, באותה תקופה יהודים שימשו כמתורגמנים ויועצים במסעות לגילוי יבשות חדשות (לדוגמה, פדרו נונס) בגלל הידע של המנהגים של מדינות אחרות וידע במספר שפות. ייתכן מאוד שגם במסעו של קברל בו גילה את ברזיל, היו בצוותו יהודים, אם כי הדבר אינו וודאי.
בברזיל היה עץ שהיה מבוקש מאוד באירופה באותה תקופה (pau-brazil) וסוחרים היו שטים לברזיל כדי להביא ממנו לאירופה. עקב המסעות האלו החלה להיווצר אוכלוסייה של קבע בברזיל. בשנים 1500–1570 מספר היהודים שהיגרו לברזיל היה גדול, ובאופן הדרגתי נוצרה קהילה יהודית. ב-1567 הוחל איסור יציאת אנוסים מפורטוגל שבשנת 1580 (כאשר פורטוגל איבדה את עצמאותה לספרד) הפך לחוק. לכן יציאת יהודים לברזיל הפכה קשה יותר, אך למרות זאת, תמורת תשלום, ההגירה של יהודים לברזיל המשיכה. זו הייתה תחילתה של תקופה קשה לקהילה היהודית, וחבריה נזהרו מאוד מלהבליט את יהדותם. קיימים מספר מיתוסים, לפיהם בין כובשי ברזיל היו יהודים אנוסים.
היסטוריה > הקהילה היהודית-הולנדית ברסיפה

ב-1630 כבש צי של 70 אוניות הולנדיות את מדינת פרנמבוקו באזור הצפון מזרחי של ברזיל. בגלל התנגדות התושבים המקומיים התקופה שבין 1630–1635 הייתה לא יציבה וקשה גם ליהודים, אבל מ-1635 הקהילה היהודית בברזיל שגשגה כלכלית, חברתית ותרבותית. בתקופה זו החלו להגיע לברזיל יהודים גם מהולנד.
יהודי הולנד היו בעיקר יהודים שנמלטו מספרד ומפורטוגל כדי ליהנות מהחופש הדתי ששרר בהולנד בזמן הייסוד מחדש של האינקוויזיציה בפורטוגל וספרד. רבים מיהודים אלו היו סוחרים, בין השאר כיוון שידעו הולנדית וגם פורטוגזית, וחלקם היגר לברזיל. באמסטרדם ובערים הולנדיות נוספות קמו קהילות יהודיות קטנות. למרות זאת, נחסמו בפני היהודים אפשרויות מסחר ואף אפשרויות רבות נוספות. הקהילה הכילה במהרה יותר חברים משיכלה לתמוך בהם. כדי לפתוח בפני היהודים באמסטרדם אפשרויות מסחר וכדי לספק בית ליהודים שלא יכלו לממן זאת, הובילו סוחרים הולנדים משלחת שנועדה להשתלט על ברזיל ומטעי הסוכר שלה מפורטוגל שנחלשה תחת שלטון ספרדי. על אף אזהרות מוקדמות של שנים מפני בלשים, המשלחת ההולנדית השתלטה בקלות על ברזיל וכל רסיפה בקרב השני של גואררפס. במשך עשרים שנה, המושבה שגשגה יחד עם היהודים שבתוכה. למרות הטינה שהופנתה כלפיהם על ידי נוצרים הולנדים ופורטוגזים, היה צורך ביהודים בתהליכי המסחר מפני שהיו היחידים שדיברו הולנדית ופורטוגזית מלכתחילה.
שלא כמו באמסטרדם ובפורטוגל, היהודים ששהו ברסיפה חוו סובלנות דתית יוצאת דופן הכוללת אישור לתהלוכות ציבוריות, ובניית בית כנסת, בתי ספר דתיים ואף מקווה. ב-1640 נפתח בית הכנסת קהל צור ישראל. מלחמת אזרחים שנתמכה על ידי המלכות הספרדית גרמה להרס במושבה בעוד שברזילאים-פורטוגזים, אשר היו נוצרים קתולים, לחמו לסילוק ההולנדים הפרוטסטנטים. בעוד שמלחמת הגרילה פגעה קשות במסחר בסוכר, יהודים רבים שבו לאמסטרדם כשהשאירו חלק מהקהילה מאחוריהם.
המלחמה בין הפורטוגזים להולנדים על ברזיל הגיעה לשיאה בכניעת רסיפה ב־26 בינואר 1654. הסכם הכניעה אפשר תקופה של הנהגה בטוחה למשך שלושה חודשים, עבור הולנדים אשר ביקשו לעזוב את ברזיל. בעוד שביטחון היהודים היה מובטח, הם בוודאי הרגישו לא בנוח כשעין האינקוויזיציה על ראשם וחיילים שוהים בבתי הכנסת שלהם. כיוון ששטח הובלה היה נדיר מאוד, הגנרל הפורטוגזי אשר נחל ניצחון הגדיל את ביטחון הנוצרים והיהודים אשר לא נטבלו טבילה נוצרית מאז שלושת החודשים שנקצבו.[דרושה הבהרה] כשהגיע ה־26 באפריל 1654, נראה היה כי הפורטוגזים גירשו את כל היהודים שגרו בברזיל להולנד, לקולוניות הולנדיות בקריביים או לצפון אמריקה.
היסטוריה > הגירה מרחבי האימפריה העות'מאנית ומאירופה

יהודים שבו לברזיל בעשור הראשון של המאה ה־19, לאחר קבלת עצמאותה וההגירה אליה עלתה במשך המאה ה־19 ותחילת המאה ה־20. מרבית המהגרים בתקופה זו היו יהודים מרחבי האימפריה העות'מאנית, עם התפוררותה של זו. מרבית המהגרים הגיעו מסוריה, טורקיה ולבנון; אך הגיעו גם יהודים מהמגרב ובפרט ממרוקו.
בסוף העשור השמיני של המאה ה־19, חברי התנועה הציונית שקלו ליישב יהודים רבים בברזיל כדי להימלט מהפוגרומים ברוסיה, אך חוקי הגירה נוקשים וסכסוך פוליטי גרמו לנטישת הרעיון. המהגרים שבכל זאת הגיעו לברזיל באו מקהילות יהודיות שונות מכל העולם והפכו את הקהילה היהודית הברזילאית למגוונת מאוד ובדרכים רבות למיקרוקוסמוס של החברה הברזילאית ככלל. בין המהגרים היו גם "סוחרי נשים", אשר הביאו עימם צעירות יהודיות ממזרח אירופה לעבודה בזנות (בדומה להגירה דומה בארגנטינה).
בשנות ה-90 של המאה ה-19 החלה הגירה גדולה של יהודים ממזרח אירופה לברזיל. ברזיל לא הייתה יעד מועדף ליהודים, שהעדיפו את ארצות הברית וארגנטינה. ממשלת ברזיל, ברצותה למשוך מהגרים, חילקה למהגרים כרטיסי נסיעה חינם לברזיל. חלק מהמהגרים המשיכו הלאה לארגנטינה, אולם חלקם נשארו בברזיל. רוב המהגרים היהודים התפרנסו מרוכלות בערי החוף הגדולות של ברזיל. למרות התגברות כמות היהודים בברזיל לא נתכוננו בערים קהילות יהודיות ורוב היהודים לא נתנו לילדיהם חינוך יהודי.
בראשית המאה ה-20 רכשה יק"א שטח של 996.5 קמ"ר בדרום ברזיל לצורך יישוב איכרים יהודים שיעסקו בגידול טבק. בשנת 1910 דווח על 300–400 יהודים, רובם מבסרביה, במושבה "פיליפסון" של יק"א. מהגרים שהגיעו בתחילה למושבה של יק"א עברו בהמשך לערים וכך גדל מספר היהודים בערי ברזיל. בשנת 1910 היו בפורטו אלגרה 15-20 משפחות יהודיות שקיימו פעילות יהודית משותפת.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה חיו בברזיל כ-5,000–7,000 יהודים, מדיניות ההגירה של ברזיל השתנתה לאחר המלחמה והיא הרשתה הגירה של מהגרים המעוניינים לעבוד בחקלאות, בלבד. בשנת 1920 הודיעה ממשלת ברזיל שהיא מוכנה לקלוט 2500 משפחות של פליטים יהודים מאוקראינה וליישבם כחקלאים על חשבונה. בשנת 1924 הרשתה ברזיל הגירה של יהודים המעוניינים לעסוק בחקלאות בלבד תוך דרישה מהארגונים היהודיים להתחייב להשיב לאירופה מהגרים שהממשלה אינה מעוניינת בהם.
המשבר הכלכלי של שנות ה-20' הביא לברזיל כמה אלפי יהודים שהיגרו ממדינות מזרח אירופה, בעיקר פולין, וכן מארץ-ישראל. ג'פרי לסר, חוקר ההגירה היהודית לברזיל, טען כי בשנים 1881–1920 נכנסו לברזיל 18,889 יהודים. ואילו בין השנים 1920–1929 היגרו אליה יותר מ-30,000 יהודים.
באופן כללי, הקהילה עברה רדיפות רבות שכללו החרמת כל ארגוני ההגירה, כולל ארגונים קהילתיים יהודיים על ידי הממשלה למשך תקופה מסוימת במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > יהדות ברזיל לאחר מלחמת העולם השנייה

בשנת 1948 הוקמה הקונפדרציה היהודית של ברזיל. עיתון "המשקיף" ⁩⁩דיווח שגרים בברזיל 108,000 אשכנזים ו-8,000 ספרדים.
לאחר מלחמת העולם השנייה התרחשו מספר גלי הגירה של יהודים לברזיל. כך, נמלטה חלק מיהדות קובה, כמו גם יהודים ממצרים והונגריה לברזיל בעקבות המהפכות במדינות אלו (הונגריה ומצרים בסוף 1956; קובה ב-1959). הייתה גם הגירה פנימית בתוך אמריקה הלטינית, בעיקר מבוליביה ולברזיל היגרו גם יהודים מישראל.
בשנות החמישים והשישים פרחו בברזיל תנועות הנוער הציוניות החלוציות, ומאות צעירים עלו לישראל במסגרת גרעיני התיישבות חלוציים והשתקעו בקיבוצים ברחבי הארץ.
חלק מן התהפוכות הפוליטיות בברזיל פגעו גם ביהודים ושמם של חלק מן המשטרים הימניים (למשל זה של ז'טוליו ורגאס) והצבאיים נקשר גם באנטישמיות.
אף כי לא קיימים נתונים מדויקים על כך, העריך המכון לתכנון מדיניות העם היהודי כי בעשור הראשון של המאה ה-21 חיים בברזיל כ-107,000 יהודים והם מהווים חלק אינטגרלי בכל תחומי החיים במדינה. כמחצית מהיהודים הברזילאים חיים בסאו פאולו וכרבע מהיהודים בריו דה ז'ניירו. כאשר יש נוכחות משמעותית וקהילות פעילות של כמה אלפי יהודים גם בפורטו אלגרה וקוריטיבה. ושאר היהודים מפוזרים בקהילות קטנות של כמה מאות אנשים בממוצע ברחבי ברזיל. הקהילה מקיימת מוסדות חינוך, תרבות ודת. בברזיל פועלים גם ארגונים ציוניים כמו קרן קיימת לישראל ותנועות נוער ציוניות.
הקהילה היהודית בסאו פאולו הקימה את בית החולים היהודי אלברט איינשטיין, הנחשב לטוב במדינה ובאמריקה הלטינית. בית החולים נחנך בשנת 1971.
עולים מברזיל היו מעורבים בפיתוח והקמה של מספר יישובים בישראל, הבולט שבהם הוא קיבוץ ברור חיל, אשר מקיים אירועים ברוח תרבות ברזיל.
בתי כנסת ידועים בברזיל

בית הכנסת קהל צור ישראל ברסיפה הוא בית הכנסת העתיק ביותר בחצי הכדור המערבי
בתי כנסת ידועים בברזיל > בתי כנסת בסאן פאולו

בית הכנסת אשכנזי קהילת מזרחי של הרב אהרן קינדי, באזור "היג'ינופוליס"
בית הכנסת החסידי של רבי זושא בעער האדמו"ר מראצפרט השוכן באזור "בום רטירו".
בית הכנסת החסידי החדש של הרב יצחק דוד הורוויץ גאב"ד ראצפרט השוכן באזור "היג'ינופוליס".
בית הכנסת החסידי של הרב מאיר אברהם אליאוויטש השוכן בשכונת "ז'רדין"
בית הכנסת צא"ח (צעירי אגודת חב"ד) של הרב לייבל זיאנץ השוכן בשכונת "ז'רדין"
בית הכנסת "בני עקיבא" בשכונות "ז'רדין" ו"אז'יענופוליס"
בתי חב"ד בשכונות השונות.
בית הכנסת "מאור התורה - יבנה" של הרב שמואל הבלין השוכן באזור "ז'רדין".
בית הכנסת "אביר יעקב" של הרב ארי פרידמן השוכן באזור "ז'רדין".
בית הכנסת "קירוב אחים" של קהילת "ישמח משה" באזור "מועמא" של הרב ראובן נתן נטע זילברשטיין.
בית הכנסת הספרדי "בית יעקב" של הרבנים דוד ויטמן אפרים לניאדו אברהם כהן שלמה ספרא ואברהם ספרא באזור "היג'ינופוליס".
בית הכנסת הספרדי "מקור חיים" של הרב יצחק דישי באזור "היג'ינופוליס".
בית הכנסת "תפארת ליובאוויטש" של הרב שמאי ענדע באזור "היג'יענופוליס".
בית הכנסת אשכנזי ״כנסת ישראל״ של הרב מוטל מלווני באזור היג׳ינופוליס.
בית הכנסת הספרדי ״מונטה סיני״ של הרב דוד אזולאי.
ספרות היידיש בברזיל

העיתון הראשון ביידיש בברזיל היה 'די מענטשהייט' שיצא בפורטו אלגרה בשנת 1915. שנה אחר כך הופיע בריו דה ז'ניירו העיתון היהודי הראשון בפורטוגזית A columna. מ-1923 החל להופיע בריו דה ז'ניירו 'דאס אידישע וואכנבלאט', אשר שינה את שמו ל-'בראזיליאנער יידשע פרעסע' משנת 1927. עיתונים נוספים שהופיעו בריו דה ז'ניירו הם 'די אידישע פאלקסציינטונג' שהופיע עד 1941 ו'יידישע פרעסע' משנת 1930. בסאו פאולו הופיעו גם שני עיתונים ביידיש מתחילת שנות ה-30. מ-1950 החל להופיע בה העיתון 'דער נייער מאמענט' שנוסד ב-1950. ובמקביל גם עיתונים בפורטוגזית.
הספר היידי הראשון שהודפס בברזיל הוא 'ציון' שיצא בשנת 1925. בשנת 1932 התפרסם ספרו של אדולף קישינובסקי 'נייע היימען' (בתי מולדת חדשים) וספר זה שעוסק בחיי הרוכלים-המהגרים מהווה לדעת דב סדן את ראשית ספרות היידיש שנכתבה בברזיל. כעבור שנתיים התפרסם הספר 'אויסן אלטן ברונעם' (מתוך הבאר הישן) מאת מנשה הלפרן שהיגר לברזיל כתשע שנים לפני כן. אך הספר עוסק בזיכרונות מהמולדת הישנה ולא בהווי של ברזיל. בשנת 1935 יצחק רייזמן פרסם ספר שעוסק בהווי החיים בברזיל. בשנות מלחמת העולם 1941–1945 נאסרה עיתונות בשפות זרות ועיתוני היידיש נסגרו. בשנות ה-50 התחדשה ספרות הפרוזה בברזיל על ידי שלושת הסופרים: רוזה פלאטניק- 'קראשניק-ריא' (1953), הרש שווארץ- 'דער אנהויב' (1954) ומאיר קוטשינסקי-'נוסח ברזיל'. וכן ספר הזיכרונות של הלפרן 'פארמעטן' (1952) וספר שיריו 'לידער' (1959). כן יצאה בתקופה זו אנתולוגיה ראשונה של ספרות היידיש בברזיל 'אודנזער בייטראג' ('תרומתנו', 1956).
מוסדות חינוך ודת יהודיים בברזיל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 1906 נפתח במושבת יק"א פיליפסון בית הספר היהודי המאורגן הראשון, כשלושה מורים לימדו בו כחמישים תלמידים. לאחר ארבע שנים נפתח בפרוטו אלגרה בית הספר השני. בסאו פאולו נפתח ב 1916 'תלמוד תורה' וב 44 תלמידים. ובאותה השנה יש ידיעה על בית ספר בריו דז'ניירו. ב-1929 נערך כינוס ראשון של המורים היהודיים בברזיל. בכינוס השתתפו 32 מורים מ 19 בתי ספר. החשובים בבתי הספר היו: 'מגן דוד (לאחר מכן הגימנסיה העברית-ברזיליאנית 'התחיה') בריו דה ז'ניירו נוסד 1922, בית ספר 'התחיה' בסאו פאלו, נוסד 1923. בשנות ה-60 היו בברזיל מעל 30 מוסדות חינוך יהודיים שלמדו בהם כ 11,000 תלמידים.
בפטרופוליס הוקמה בשנת 1966 הישיבה היהודית הראשונה בברזיל. הישיבה - "מחנה ישראל - חב"ד ליובאוויטש" - בראשותו של הרב חיים בנימיני ובניהולו של בנו הרב אברהם דוד בנימיני. בשנת 1995 הקים הרב שמאי ענדע, בוגר הישיבה בפטרופוליס, ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש במתחם מוסדות החינוך של ליובאוויטש בשכונת בום רטירו שבסאו פאולו.
ישיבה גדולה הקיימת במקום היא ישיבת באר אברהם בראשות הרב ארי פריאדמן. בוגר ישיבות מיר ופוניבז׳.
בקוצ'יה (אזור בפרברי סאו פאולו) קיימת ישיבת אור ישראל אשר הוקמה ב-1990. הישיבה היא ישיבה תיכונית ולומדים בה כשמונים תלמידים מזרמים שונים בקרב יהדות ברזיל: חלבים, ליטאים, חב"ד ועוד. הישיבה שוכנת באזור כפרי, ראש הישיבה ומייסדה הוא הרב רפאל שמאע. בוגר ישיבת פטרופוליס ומרכז הרב.
מערכת כשרות נחשבת היא BKA, אשר עומדת תחת פיקוחו של הרב מאיר אברהם איליאוויטש.[דרוש מקור] מערכת כשרות נוספת וגם נחשבת היא המערכת BDK אשר עומדת תחת פיקוחו של הרב שמואל הבלין.
קיים כולל אברכים באזור ז'רדין בבית המדרש מאור התורה-יבנה. קיים כולל נוסף בקהילת מקור חיים של הרב דישי בוגר ישיבה פטרופוליס באזור היג'ינופוליס. בנוסף הוקמו עוד כמה מסגרות כוללים שאינם קשורים לקהילה מסוימת.
ראו גם

יהודי מנאוס
יהודי האמזונס
לקריאה נוספת

ג'פרי לסר, ברזיל ו'השאלה היהודית' הגירה דיפלומטיה ודעות קדומות, אוניברסיטת תל אביב, תשנח
מנשה האלפערן, פארמעטן- זכרונות און שילדערונגען, סאן פאולא: אלוועלטלעכער אידישער קולטור-קאנגרעס, 1952. עמ' 326–343. ספר זיכרונות של סופר יידי שהיגר לברזיל מרוסיה בשנות העשרים והיה פעיל מרכזי בתנועה הציונית ובעיתונות היידיש בברזיל
יצחק ז רייזמאן, א פערטל יארהונדערט יידישע פרעסא אין בראזיל 1915-1940 (רבע מאה של עיתונות יידיש בברזיל). צפת: המוזיאון לאמנות הדפוס. 1968
אליהו ליפינר, היהודים בברזיל מתקופת הגילוי ועד ימינו, גשר חוברת מס' 3–4 (68-69) דצמבר 1971
הלנה לוין, הכלכלה הנודדת: החדירה של המהגרים היהודים לתהליך היצרני הברזילאי. בתוך: יהדות אמריקה הלטינית-קובץ מאמרים לכבוד חיים אבני, ירושלים: אמיל"ט, 2001. עמ' 80–9
אברהם מילגרם, האם התיישבות יהודית-חקלאית בברזיל בתקופת השואה הייתה אפשרית?, בתוך: יהדות אמריקה הלטינית-קובץ מאמרים לכבוד חיים אבני, ירושלים: אמיל"ט, 2001. עמ' 97–113
.Nachman Fabel, The double Sowrd of Integration: The Jewish community of Brazil. Jerusalem: Istitute of the World Jewish Congress, 2001
Micel Gherman, The beginnings of Brazilian Zionism, in: M Bejarano et al (eds) Jews and Jewish identities in Latin Amerika,Boston: Academic studio press, 2017. pp 190-207
Roney Cytrynowicz, The Yiddish side of Jewish Brazil. in: M Chinski and A Astro (eds), Splendor, Decline, and rediscovery of Yiddish in Latin America, Leiden: brill, 2018. pp 15-41
הערות שוליים

↑  מכתבים מארגנטינה, דואר היום, 25 בינואר 1924
↑  נסיונותיה של יק"א בברזיליה, הצפירה, 18 בינואר 1912
↑  נסיונות ליישוב יהודים על הקרקע בברזיליה, הפועל הצעיר, 21 באוגוסט 1919
↑  היהודים בברזיליה, החרות, 19 בדצמבר 1910
↑  אליהו ליפינר, היהודים בברזיל מתקופת הגילוי ועד ימינו, גשר חוברת מס' 3–4 (68-69) דצמבר 1971. עמ' 62.
↑  ברזיליה מזמינה מהגרים יהודים, הארץ, 17 בדצמבר 1920
↑  בקונגרס ההגירה, הארץ, 25 ביוני 1924
↑  מובא אצל: הלנה לוין, הכלכלה הנודדת: החדירה של המהגרים היהודים לתהליך היצרני הברזילאי. בתוך: יהדות אמריקה הלטינית-קובץ מאמרים לכבוד חיים אבני, ירושלים: אמיל"ט, 2001. עמ' 82.
↑  בתפוצות הגולה, המשקיף, 8 בדצמבר 1948
↑  Dror, ontem e hoje – Site de arquivos da historia do Movimento Juvenil Sionista-Socialista Dror no Brasil, ‏2023-05-25 (ב־Brazilian Portuguese)
↑  ftp://ftp.ibge.gov.br/Censos/Censo_Demografico_2010/Caracteristicas_Gerais_Religiao_Deficiencia/tab1_4.pdf
↑  The Conference on the Future of the Jewish People 2007 Background Policy Documents
↑  אליהו ליפינר, היהודים בברזיל מתקופת הגילוי ועד ימינו, גשר חוברת מס' 3–4 (68-69) דצמבר 1971. עמ' 64-65.
↑  דב סדן, בין קרושניק לריו. בתוך ספרו 'ארחות ושבילים'. עם עובד. עמ' 165.
↑  אליהו ליפינר, היהודים בברזיל מתקופת הגילוי ועד ימינו, גשר חוברת מס' 3–4 (68-69) דצמבר 1971. עמ' 64.
↑  ישיבה של מעלה ביערות ברזיל - סיפורה של ישיבת מחנה ישראל בפטרופוליס, כפר חב"ד, תש"ע, מסת"ב 978156211915.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549838305171  LCCN: sh2008122341 
בית הכנסת "קהל צור ישראל" ברסיפה