stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היוון
בתורת המימון

בתורת המימון, היוון הוא חישוב הערך העתידי של הכסף (אנ') באחת מהדרכים הבאות:
חישוב הערך הנוכחי של סכום שאמור להתקבל בעתיד, תוך התחשבות ברווחי הריבית הנוצרים בפער שבין הזמנים. בין שמדובר בסכום חד-פעמי ובין שמדובר בסכום המתקבל בתשלומים לאורך זמן.
 לדוגמה, מינהל מקרקעי ישראל מבצע היוון של דמי חכירה שנתיים (או היוון במגורים בקרקע עירונית). בהיוון משלם החוכר בהווה בתשלום חד-פעמי את דמי החכירה עבור כל תקופת החכירה ובכך פטור הוא מלשלם כל שנה את דמי החכירה (ואף אגרות נוספות מסוימות שמטיל המינהל).
חישוב הערך העתידי של סכום קיים בהווה.
 לדוגמה, חישוב סך הרווחים הצפויים להתקבל מהשקעה בהווה במפעל ייצור.
המעבר בין ערך נוכחי לערך עתידי מתבצע באמצעות הכפלה וחלוקה במקדם היוון על כל יחידת זמן, שהוא בעצם 1 ועוד גובה הריבית (לדוגמה, אם הריבית היא 3% לשנה, מקדם ההיוון יהיה 1.03 במונחים שנתיים). מקדם ההיוון מייצג את מחיר הזמן של הכסף, אך גם את הסיכון בהשקעה או בהלוואה, אם יש.
בחשבונאות

היוון בחשבונאות משמעותו אחת מאלה:
הפיכת עתודות כספיות (או קרנות) להון מניות במאזן (לפי שווי שוק).
רישום של הוצאה שוטפת כהוצאה לטווח ארוך או כנכס הוני.
ראו גם

ערך נוכחי
ערך עתידי
לקריאה נוספת

שמואל ילינק, "ההיוון" בתביעות נזיקין ולפי חוק הביטוח הלאומי, הוצאת "דון" תל אביב - (1977, 1979, 1990) שלוש מהדורות.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555302405171  BnF: cb119826866 (data)  LCCN: sh85038353
עופר עיני

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1959 (בן 65) ישראל באר שבע
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  יו"ר הסתדרות העובדים הכללית החדשה  יו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל
 מפלגה:  מפלגת העבודה הישראלית 
 
עופר עיני (נולד ב-24 בינואר 1959) כיהן כיושב ראש הסתדרות העובדים הכללית החדשה מינואר 2006 ועד מאי 2014, ואחר כך כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל בשנים 2014–2018.
ביוגרפיה

עיני נולד וגדל בבאר שבע כשני מבין ארבעה ילדים לשמעון עיני, יליד עיראק, ולולה, ילידת לוב. עיני הוא יועץ מס בהכשרתו. מנישואיו הראשונים לענת, הוא אב לארבעה ילדים. נשוי בשנית מ-2014 לעו"ד רוית דום, אותה מינה ב-2011 למנכ"לית רשת עמל. ב-2018 נולד לשניים בן.
לאחר שחרורו מצה"ל החל לעבוד בנציבות מס הכנסה. שנה לאחר מכן נבחר לוועד העובדים בסניף דרום של נציבות מס הכנסה. זמן קצר לאחר מכן מונה ליושב ראש הוועד. שמונה שנים אחר כך נבחר ליושב ראש ועד עובדי מס הכנסה הארצי.
בשנת 1999 נתמנה על ידי יו"ר ההסתדרות עמיר פרץ ליושב ראש הסתדרות עובדי המדינה. בסוף 2004 מונה ליושב ראש האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות. במסגרת תפקיד זה ניהל עיני משא ומתן עבור עובדי ארגונים שונים, בהם עובדי הנמלים, מע"צ וחברות נוספות.
בשנת 2006 הוא מונה ליו"ר ההסתדרות ובמקומו בהסתדרות עובדי המדינה מונה אריאל יעקבי.
פעילות ציבורית > ההסתדרות

עם בחירתו של עמיר פרץ לראשות מפלגת העבודה והתפטרותו מתפקידו כיו"ר ההסתדרות, מונה עיני להיות ממלא מקומו. לאחר מכן במאי 2012 התמודד בבחירות בראשות רשימת עוגנים מול איתן כבל תחת הסיסמה "הסתדרות בלי פוליטיקה" וזכה ל-66% מקולות הבוחרים.
כיו"ר הסתדרות, עיני הגדיל את מספר העובדים המאוגדים בהסתדרות. ב-2009 הקים את האגף להתאגדות עובדים המלווה התאגדויות חדשות משלב ההתארגנות הראשונית ועד לחתימת ההסכם הקיבוצי. עיני אף קידם חקיקה המגינה ומסייעת לעובדים בשלבי ההתארגנות הראשונים.
בשנת 2007 שימש כמתווך במשא ומתן בין ארגון המורים למשרדי האוצר והחינוך במהלך שביתת המורים הארוכה בחינוך העל-יסודי. לדברי שרת החינוך יולי תמיר, הוביל עיני לפריצת הדרך שאפשרה את חתימת ההסכם בין הצדדים.[דרוש מקור] מתווה נוסף שגיבש הוביל ב-18 בינואר 2008 לסיום שביתת הסגל האקדמי הבכיר שנמשכה שלושה חודשים.
בשנת 2011 חתם על הסכם קיבוצי לקביעת פנסיה חובה מול נשיאות הארגונים העסקיים בראשות שרגא ברוש, ובהמשך נחתם על הסכם זה צו הרחבה שהפך אותו מחייב בכלל המשק. בפברואר 2012 יזם עיני שביתה כללית שנמשכה חמישה שנועדה לצמצם את תופעת עובדי הקבלן ולהשוות את תנאיהם לתנאי העובדים הקבועים. בסיומה חתם עיני עם האוצר הסכם המשפר את תנאי העסקתם של עובדי הקבלן במגזר הציבורי.
בנובמבר 2013 הודיע עיני שהוא פורש מתפקידו כיו"ר ההסתדרות בפברואר 2014, אך המשיך לכהן בתפקיד זה לאחר שהוגשה עתירה לבג"ץ נגד תהליך מינוי מחליפו. עיני פרש מתפקידו במאי 2014.
בפברואר 2022 הודיע עיני על התמודדתו בבחירות ליו"ר ההסתדרות החדשה בסיעת כולנו-סלע בהסתדרות מול יו"ר ההסתדרות המכהן ארנון בר דוד. הבחירות נערכו בחודש מאי ובהן קיבל עיני 22.2%. במרץ 2022 פורסם תחקיר מיזם פייק ריפורטר לפיו רשת של בוטים ופרופילים פיקטיביים פעלה בפייסבוק ובטוויטר כדי לקדם את עיני לקראת הבחירות.
פעילות ציבורית > יושב ראש ההתאחדות לכדורגל

ב-31 ביולי 2014 נבחר עיני ליושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל והחליף בתפקיד את אבי לוזון. הוא כיהן בתפקיד עד 2018.
פעילות עסקית

באוקטובר 2014 החל עיני לשמש כיועץ לבנק דיסקונט בנושאי יחסי עבודה. בקיץ 2017 נשכר לייעץ לחברת בתי הזיקוק אשדוד מקבוצת פז לאור דרישת ועד העובדים לחתימת הסכם קיבוצי חדש. באוקטובר 2019 החל לייעץ לחברת סלקום במשא ומתן מול ועד העובדים. הוא ייעץ גם לחברת אל על בנושא יחסי עבודה.
בשנת 2014 הקים יחד עם יו"ר התאחדות התעשיינים לשעבר שרגא ברוש את חברת עושרד לשיווק גז טבעי ולייצור חשמל מגז.
בינואר 2017 מונה לנשיא קרן הנדל"ן "אינבו".
הערות שוליים

↑  טלי ציפורי ושי ניב, ‏עופר עיני ורוית דום, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2013
↑  ארי ליבסקר, יותר מאלף מוזמנים בחתונתם של עופר עיני ורוית דום, באתר כלכליסט, 20 בספטמבר 2014
↑  תוצאות הבחירות ב-2012 באתר ועדת הבחירות
↑  בילי פרנקל, עופר עיני הודיע: אני פורש ב-1 בפברואר, באתר ynet, 5 בנובמבר 2013
↑  יובל בגנו ומשה כהן, ‏נבחר לכהונה נוספת: ארנון בר-דוד ניצח בבחירות להסתדרות, באתר מעריב אונליין, 25 במאי 2022
↑   איתן לשם, איך הפך עופר עיני לפופולרי כל כך? הוא לא - אלא אם כן מחשיבים בוטים, באתר הארץ, 6 במרץ 2022
↑  נדב צנציפר, הבולדוזר מתחיל לעבוד, באתר ynet, 4 באוגוסט 2014
↑  תומר ורון, חוצה את הקווים: הנהלת דיסקונט שכרה את עופר עיני כיועץ לענייני עובדים, באתר כלכליסט, 2 באוקטובר 2014
1 2   שוקי שדה, עופר עיני ייעץ לחברת פז בהתמודדותה מול ועד העובדים, תמורת חצי מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 18 באפריל 2022
↑  גולן חזני, סלקום מתחמשת בעופר עיני לקראת המו"מ מול העובדים, באתר כלכליסט, 22 באוקטובר 2019
↑  ענת רואה, המספרים מאחורי עסק שיווק הגז של עופר עיני ושרגא ברוש נחשפים, באתר כלכליסט, 1 בדצמבר 2021
↑  אמיתי גזית, עופר עיני מצא עוד ג'וב: נשיא קרן לחסרי ניסיון בנדל"ן, באתר כלכליסט, 23 בינואר 2017
ויקימד השנה

| --- | --- |

עלא נג'אר, הזוכה לשנת 2021
 תיאור:  פרס עבור תרומה יוצאת דופן של ויקיפד או ויקיפדית
 הגוף המעניק:  ג'ימי ויילס 
 תקופת הפרס:  אוגוסט 2011 – הווה (כ־13 שנים) 
 
ויקימד השנה (בין השנים 2011–2017 נקרא ויקיפד השנה) הוא פרס שנתי הניתן כל שנה בכנס ויקימניה על ידי ג'ימי ויילס, ממייסדי ויקיפדיה. הפרס ניתן מאז 2011 על תרומה והישגים יוצאי דופן של ויקיפד או ויקיפדית. הפרס עומד על סך 5,000 דולר. בנוסף לזוכים בפרס, הוכרזו גם ויקיפדים שזכו בציון לשבח. החל משנת 2021 קיימות מספר קטגוריות משנה, הכוללות גם פרס מפעל חיים "חתן פרס ויקימדיה", פרס לוויקיפד החדש של השנה ועוד.
היסטוריית הפרס

ב-2013, שנה וחצי לאחר שהזוכה הראשון בפרס ראואן קנז'חנולי – קזחי שבנה רובוט המסייע לתחזוקת ויקיפדיה, ושמאוחר יותר התברר שמימון חלקי ממשלתי-קזחי עומד מאחוריו – פורסם שהזוכה עוד לא קיבל את סכום הפרס. ויילס עצמו התבטא ואמר ש"אין בכך כל בעיה, מאחר שהוא מלכתחילה התכוון להעניק את הפרס בפועל רק כאשר יגיע בהזדמנות לקזחסטן, וביקור כזה עוד לא יצא לו לעשות". גם הזוכה של 2012 עוד לא קיבל את כספי הפרס, נכון לאפריל 2013.
ביולי 2012, עת הוענק הפרס השני בכנס ויקימניה בוושינגטון די. סי., שם הפרס שונה ל"פרס ג'ימבו" (ג'ימבו – כינויו של ג'ימי ויילס), וקרן ויקימדיה הבהירה שאין לה כל מעורבות בהענקת הפרס, ומדובר ביזמה אישית של ויילס.
הפרס המשיך להיות מוענק בשנים הבאות תחת השם "ויקיפד השנה", כאשר בשנת 2016 הוכרזה לראשונה זכייה משותפת בפרס - שתי ויקיפדיות שזכו בפרס במשותף.
בשנת 2017, כונה הזוכה בפרס מגאנה "ויקימד השנה", כנראה לרמז על פעילות הזוכה בעמותת ויקימדיה, ולאו דווקא בוויקיפדיה עצמה.
החל משנת 2021 קיימות מספר קטגוריות משנה, הכוללות גם ציונים לשבח, פרס לוויקיפד החדש של השנה ועוד. בשנת 2021, לכבוד 20 שנה להיווסדות ויקיפדיה, הוענק לראשונה פרס "זוכה שנת ה-20 של ויקימדיה", לציון תרומה ממושכת רבת שנים. בשנת 2022, הפרס שונה ל"חתן פרס ויקימדיה".
נכון לשנת 2022, דרור לין הוא הזוכה היחיד מוויקיפדיה העברית וויקימדיה ישראל, אשר זכה בקטגוריית חתן פרס ויקימדיה לשנת 2022.
זוכי הפרס > ציון לשבח

| שנה | תמונה | שם הזוכה | מיזם עיקרי | נימוקי השופטים | מקורות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 |  | סוזאנה מקרטצ'יאן (Susanna Mkrtchyan) | ויקיפדיה הארמנית | מקרטצ'יאן היא חברת ועד מנהל של עמותת ויקימדיה הארמנית. היא זכתה בפרס לאור המיזם "ארמני אחד – ערך אחד", מיזם לעידוד עריכות ולהביא עורכים חדשים לוויקיפדיה הארמנית |  |
| 2015 |  | סטדיפ גיל   (Satdeep Gill) | ויקיפדיה בשפת פנג'אבי מזרחית |  |  |
| 2016 |  | מרדטנהה   (Mardetanha) | ויקיפדיה הפרסית |  |  |
| 2016 |  | ואסיה אטנאסובה   (Vassia Atanassova) | ויקיפדיה הבולגרית |  |  |
| 2017 | — | דייגו גומס   (Diego Gómez) | — |  |   |
| 2018 |  | נאהיד סולטן   (Nahid Sultan) | ויקיפדיה הבנגלית |  |   |
| 2018 |  | ג'ס וייד   (Jess Wade) | ויקיפדיה האנגלית |  |    |
| 2021 |  | נדה חוסיין (Netha Hussain) | ויקיפדיה האנגלית וויקיפדיה המלאית |  |  |
| 2021 |  | כרמן אלקאסר   (Carmen Alcázar) | ויקיפדיה הספרדית |  |  |
| 2022 |  | אנה טורס   (Anna Torres) |  |  |  |
זוכי הפרס > פרס למשתמש הפעיל החדש של השנה

פרס זה הוענק לראשונה בשנת 2021
| שנה | תמונה | שם הזוכה | פרויקט עיקרי | נימוקי השופטים | מקורות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 |  | קרמה צ'יטראוואטי   (Carma Citrawati) |  |  |  |
| 2022 |  | (א)נְקֶם אוסיגווה   (Nkem Osuigwe) |  |  |  |
זוכי הפרס > חתן פרס ויקימדיה

בשנת 2021, לכבוד 20 שנה להווסדות ויקיפדיה, הוענק לראשונה פרס "זוכה שנת ה-20 של ויקימדיה", לציון תרומה ממושכת רבת שנים. בשנת 2022, הפרס שונה ל"חתן פרס ויקימדיה".
| שנה | תמונה | שם הזוכה | פרויקט עיקרי | נימוקי השופטים | מקורות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 |  | לודווייק חלאוף   (Lodewijk Gelauff) |  |  |  |
| 2022 |  | אנדרו לי (Andrew Lih) |  |  |  |
| 2022 |  | דרור לין | ויקיפדיה העברית, ויקימניה | דרור הוא עורך משקיע ממייסדי ויקיפדיה העברית וויקימדיה ישראל, כתב למעלה מ-8,600 ערכים שמהווים יותר מ-2% מכלל ויקיפדיה העברית. הוא השתתף ב-11 סבבים של אתגר 100 ימי ויקי, ותרם למעלה מ-34,000 תמונות לוויקישיתוף. הוא אחד מהמארגנים העיקריים של כנסי ויקימניה. |  |
דוד ריינה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1845 ה'תר"ה טבריה
 פטירה:  1910 (בגיל 65 בערך) ה'תר"ע
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בטבריה
 מקום פעילות:  חיפה וטבריה
 תקופת הפעילות:  ?–1910 
 תחומי עיסוק:  קבלה, פעילות ציבורית ורבנות
 
 תפקידים נוספים:  רבה של טבריה
 
הרב דוד (דה לה) ריינה (1845–1910) היה מקובל ואיש ציבור, חבר ועד העדה הספרדית בטבריה ורבה של העיר בסוף ימיו.
ביוגרפיה

נולד לשלמה ריינה בטבריה בשנת 1845 (ה'תר"ה), ובצעירותו התחנך בישיבות רבני העיר.
התגורר במשך מספר שנים בחיפה, ולאחר מכן חזר לטבריה, שם נודע כעסקן ואיש ציבור. ידידיו היו הרבנים מסעוד התשואל ואברהם כהן.
נישא לאסתר, וכפי שהעיד עליו בנו, הרב אליהו ריינה, השתדל להתרחק ממשרה רבנית. אולם בשנים האחרונות לחייו שימש כרבה של העיר.
הלך לעולמו ב-9 בינואר 1910 (כ"ח בטבת ה'תר"ע) ונקבר בבית העלמין הישן בטבריה.
כתבי יד שלו בנושאי שו״ת וחידושים היו שמורים אצל הרב משה חמווי. אחיו היה הרב שם טוב ריינה, מרבני טבריה ומייסד בית ספר בביירות שבלבנון.
הערות שוליים

↑  לעיתים ריינא
↑  כך לפי מצבתו. אולם משה דוד גאון כותב כי תאריך פטירתו הוא א’ בשבט ה’תרע”ה
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אם אשכחך

ערך זה עוסק בשירו של מנחם מנדל דוליצקי. אם התכוונתם לפסוק מספר תהילים שזכה למספר לחנים, ראו .
"אם אשכחך" או "ציון תמתי", הוא שירו של מנחם מנדל דוליצקי. הולחן על ידי היימן כהן, ועובד על ידי גיל אלדמע. עיבוד מוזיקלי נוסף של אריה לבנון. עיבוד מוזיקלי נוסף משויך ליצחק אדל. השיר ומנגינתו נעשו אהודים מאוד בקרב שוחרי התנועה הציונית ברחבי תבל וביישוב היהודי בארץ ישראל. השיר זכה לעיבודים וביצועים רבים במאה ה-20 וה-21. בין המבצעים השונים: יהורם גאון, חבורת שוהם, הגבעטרון, אסנת פז, עוזי מאירי, עירית סנדנר, לואי דנטו.
מילות השיר

| --- | --- |
צִיּוֹן תַּמָּתִי, צִיּוֹן חֶמְדָּתִי  לָךְ נַפְשִׁי מֵרָחוֹק הוֹמִיָּה.  תִּשְׁכַּח יְמִינִי אִם אֶשְׁכָּחֵךְ, יָפָתִי,  עַד תֶּאֱטַר בּוֹר קִבְרִי עָלַי פִּיהָ.   : לֹא אֶשְׁכָּחֵךְ, צִיּוֹן חֶמְדָּתִי!  אַתְּ, כָּל עוֹד אֱחִי, תּוֹחַלְתִּי וְשִׂבְרִי.  עֵת הַכֹּל אֶשְׁכָּחָה - אַתְּ שְׁאֵרִית נִשְׁמָתִי  וְצִיּוּן, אַתְּ - צִיּוֹן, תְּהִי עֲלֵי קִבְרִי!
אמירות ותכנים

נושאי השיר המחורז הכולל שני בתים, הם האהבה והגעגועים לארץ ישראל במשך הדורות וההיצמדות הנחושה אל זכרה של הארץ בכל אתר ואתר, אשר הפכו לעיקר במורשת היהודית לדורותיה ומסד לרעיון הציוני ממחצית המאה ה-19.
המשורר משוחח על שני צירים-קטבים בחיי האדם: האחד, ציר הזיכרון והשיכחה על אודות הארץ, והשני, ציר החיים והמוות. לכאורה קיימת תקבולת בין הזיכרון והחיים מחד, לבין השיכחה והמוות מאידך, אותה מערער המשורר בהכרזותיו על מהותה הנצחית של הארץ, בתודעת הדורות.
בבית הראשון משתמש המשורר בכינויי אהבה: "חֶמְדָּתִי" ו"תַּמָּתִי" הלקוחים משיר השירים. הוא ממשיך את המסורת של דורות רבים, כאשר הוא מתאר את געגועיו העזים לארץ האבות, וייתכן שבהשתמשו במילה "הוֹמִיָּה", התכתב המשורר עם מילות השיר הנודע "תִּקְוָתֵינוּ" (שגרסה מקוצרת ממנו נעשתה להמנון התנועה הציונית ואחר כך להמנון מדינת ישראל, "התקווה") של נ"ה אימבר: "כָּל עוֹד בִּלְבָבוֹ שָׁם פְּנִימָה / נֶפֶשׁ יְהוּדִי הוֹמִיָּה".
בהמשך חוזר המשורר, במילותיו, על שבועת הזיכרון בתנ"ך, בספר תהילים: "אִם אֶשְׁכָּחֵךְ יְרוּשָׁלָםִ תִּשְׁכַּח יְמִינִי תִּדְבַּק לְשׁוֹנִי לְחִכִּי אִם לֹא אֶזְכְּרֵכִי אִם לֹא אַעֲלֶה אֶת יְרוּשָׁלִַם עַל רֹאשׁ שִׂמְחָתִי: ומכריז כי שבועתו תקפה עד מותו, כאשר קברו יכוסה בעפר וייסגר - יאטר, על פי הפסוק בתהילים: "וְאַל-תֶּאְטַר-עָלַי בְּאֵר פִּיהָ".
בבית השני הוא חוזר על השבועה, ומסביר את מהותה, התלויה בתודעתו הלאומית: "אַתְּ, כָּל עוֹד אֱחִי, תּוֹחַלְתִּי וְשִׂבְרִי". ושוב בפעם השלישית, מציין את מרכזיותה של ארץ ישראל בתודעתו ובזכרונו, ואת היותה הסימן והציוּן, לשון נופל על לשון עם אחד משמותיה של הארץ: ציוֹן, שיישאר מחייו, על קברו.
משקלו של השיר, מותאם להגייה היידישאית, בה כל המילים מוטעמות במלעיל.
הערות שוליים

↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך: מנחם מנדל דוליצקי, אריה לבנון, (למקהלה ופסנתר), "שרים במקהלה", 2007, רשות השידור, קול ישראל, עמוד 108
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך: מנחם מנדל דוליצקי, יצחק אדל, "אם אשכחך" מתוך "לשוננו רינה", תל אביב, 1971, עמוד 19
↑  ציון תמתי, באתר זמרשת.
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך: מנחם מנדל דוליצקי, יהורם גאון, "אם אשכחך", 1984, "אמצע הדרך תל אביב", עמוד 36
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך: מנחם מנדל דוליצקי, חבורת שהם, (ציון חמדתי), מעבד מוזיקלי: גיל אלדמע, 2009
↑  ספר תהילים, פרק קל"ז, פסוקים ה'–ו'.
↑  ספר תהילים, פרק ס"ט, פסוק ט"ז.
יצחק אשכנזי (רב)

| --- | --- |

הרב יצחק אשכנזי בשנת 1909 לערך
 לידה:  1859 ה'תרי"ט ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  31 באוגוסט 1915 (בגיל 56 בערך) ה'תרע"ה אלכסנדריה, מצרים 
 מקום פעילות:  ירושלים ומצרים
 תקופת הפעילות:  ? – 31 באוגוסט 1915 
 תחומי עיסוק:  דיינות
 אב:  אברהם אשכנזי 
 
 תפקידים נוספים:  שד"ר
 
הרב יצחק אשכנזי (1859–1915) היה שד"ר ירושלמי, חבר ועד העדה הספרדית בירושלים וחבר בית הדין של העדה, ממייסדי בית החולים משגב לדך.
קורות חיים

נולד בירושלים בשנת 1859 (ה'תרי"ט) לשרה ולראשון לציון הרב אברהם אשכנזי. בצעירותו נישא לרבקה, ויחד נולדו להם חמישה ילדים.
במשך תקופה שימש כמורה לתלמוד בישיבת תפארת ירושלים, ונחשב לדרשן מפורסם בעיר. נמנה עם מייסדי בית החולים משגב לדך, ורכש בעצמו את הקרקע עליה הוקם המבנה. כן יצא לחו"ל כשד"ר בשליחות עבור בית החולים מספר פעמים, וביקר בין היתר באלג'יריה, בהרי הקווקז ובכותאיסי שבגאורגיה. לאחר שחזר ממסעותיו, נבחר לשמש כיו"ר ההנהלה של בית החולים.
בשנת 1900 (ה'תר"ס) שימש כחבר בוועד העדה הספרדית בירושלים, וחבר בית הדין של העדה בעיר. במשך חייו נמנע לשמש בתפקידים רבניים, ולאחר פטירת הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר הוצעה לו משרתו אך סירב.
בחלק מתקופות שהותו של הרב בן ציון אברהם קואינקה בחו"ל, הופקדה מלאכת עריכת כתב העת התורני המאסף בידיו.
במלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר עם משפחתו באלכסנדריה שבמצרים בעקבות היותו אזרח צרפת.
הלך לעולמו באלכסנדריה ב-31 באוגוסט 1915 (כ"א באלול ה'תרע"ה), ונקבר בבית העלמין היהודי בעיר.
בנו שלמה נישא לשמחה, בתו של הרב משה מלכא, והיה איש ציבור וחבר ועד שכונת אהל משה.
חיבוריו

חיבוריו בשו"ת ובפוסקים נשארו בכתבי יד. חלק מתשובותיו הודפסו בספר "מעשי איש", וב"המאסף" בעריכת הרב בן ציון אברהם קואינקה, שנה א'.
לקריאה נוספת

משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב', עמ' (123 - 124)
אולימפיק מרסיי

אולימפיק דה מרסיי (צרפתית: Olympique de Marseille, מבוטא "אולמפיק") היא קבוצת כדורגל מהעיר מרסיי שמשחקת בליגת העל הצרפתית בכדורגל.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-1899 וזכתה ב-9 אליפויות צרפת וב-10 גביעים. הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הצרפתי שמונה פעמים נוספות. הקבוצה הגיעה לשיאה בתחילת שנות התשעים כאשר זכתה בחמש אליפויות רצופות והוסיפה זכייה בליגת האלופות ב-1993, לאחר ניצחון על מילאן בגמר. שנה לאחר הזכייה, בשנת 1994, אולצה הקבוצה לרדת לליגה השנייה בשל פרשת שחיתות, וכן נשללה ממנה האליפות שבה זכתה בליגה.
ב-1996, בעזרתו של בעל חברת אדידס לשעבר, רוברט לואיס-דרייפוס, המועדון עשה את דרכו חזרה לצמרת הליגה הראשונה. מאז העפילה הקבוצה לגמר גביע אופ"א בשנים 1999 ו-2004 והשיבה לעצמה את תואר האליפות בעונת 2009–2010. בעונת 2017/2018 בליגה האירופית העפילה מרסיי עד למשחק הגמר, אך הובסה בו 0–3 על ידי אתלטיקו מדריד.
הקבוצה ממלאת כמעט בכל משחק את אצטדיונה הביתי, סטאד ולודרום, שמכיל 67,394 מקומות. המוטו של הקבוצה הוא "דרואה-או-בו" (Droit Au But), שפירושו "ישר אל השער".
שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

צרפת פטריס אברה
גבון פייר-אמריק אובאמיינג
ארגנטינה לוקאס אוקאמפוס
גאנה אנדרה איו
גאנה ג'ורדן איו
ברזיל סוני אנדרסון
ספרד ססאר אספיליקווטה
איטליה מאריו באלוטלי
צרפת פביאן בארטז
צרפת איברהים בה
חוף השנהב צרפת באזיל בולי
קרואטיה אלן בוקסיץ'
סנגל חביב ביי
צרפת לורן בלאן
מרוקו אל-מהדי בן עטיה
צרפת חאתם בן ערפה
צרפת ויליאם גאלאס
צרפת בפטימבי גומיס
ספרד איוואן דה לה פנייה
צרפת כריסטוף דוגארי
צרפת אבו דיאבי
צרפת לסאנה דיארה
צרפת מרסל דסאי
חוף השנהב דידייה דרוגבה
צרפת דידייה דשאן
ארגנטינה גבריאל היינצה
ליבריה ג'ורג' ואה
בלגיה דניאל ואן בויטן
ספרד רפאל מרטין ואסקס
אנגליה כריס וודל
צרפת סילבן וילטור
צרפת מתייה ולבואנה
פולין פיוטר זווירצווסקי
צרפת אנדרה פייר ז'יניאק
קמרון אנדרה-פרנק זמבו אנגיסה
הולנד בודווין זנדן
מצרים אחמד חוסאם
צרפת מריוס טרזור
צרפת פרנק לבוף
צרפת ביצ'נטה ליזארזו
ספרד פרננדו מוריינטס
פולין ארקדיוש מיליק
אוקראינה רוסלאן מלינובסקי
צרפת בנז'מן מנדי
צרפת סטיב מנדנדה
צרפת קלוד מקאללה
צרפת סמיר נאסרי
יפן יוטו נגטומו
צרפת ויליאם סאליבה
צ'ילה אלכסיס סאנצ'ס
ברזיל פאולו סזאר
יוגוסלביה סרביה דראגן סטויקוביץ'
אנגליה טרבור סטיבן
צרפת ג'יבריל סיסה
רוסיה דמיטרי סיצ'ב
צרפת מורגן סנסון
יוגוסלביה קרואטיה יוסיף סקובלאר
צרפת דימיטרי פאייה
צרפת ז'אן-פייר פאפן
צרפת רובר פירס
גאנה עבדי פלה
צרפת מתייה פלמיני
גרמניה רודי פלר
אורוגוואי אנסו פרנצ'סקולי
אלבניה לוריק צאנה
צרפת אריק קאנטונה
אנגליה אירלנד טוני קאסקארינו
אנגליה לורי קונינגהאם
מאלי סאליף קייטה
קרואטיה פבריציו ראבנלי
קרואטיה ודראן רונייה
צרפת פרנק ריברי
צרפת פלוריאן תובאן
תארים

אליפות צרפת (9)
(1936/37, 1947/48, 1970/71, 1971/72, 1988/89, 1989/90, 1990/91, 1991/92, 2009/10)
אליפות צרפת (הליגה החובבנית) (1)
(1929)
הגביע הצרפתי (10)
(1923/24, 1925/26, 1926/27, 1934/35, 1937/38, 1942/43, 1968/69, 1971/72, 1975/76, 1988/89)
גביע הליגה הצרפתית (3)
(2009/10, 2010/11, 2011/12)
הסופר קאפ הצרפתי (3)
(1971, 2010, 2011)
ליגת האלופות (1)
(1992/1993)
סגנית: (1) (1990/1991)
גביע אופ"א
סגנית: (3) (1998/1999, 2003/2002,2018/2017)
גביע האינטרטוטו (1)
2004/2005
ראו גם

לה קלאסיק
הערות שוליים

↑  Équipes - OM, www.om.fr (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12118399g (data)  GND: 4289742-7  ISNI: 0000 0001 2161 1167  LCCN: n85221715  RERO: 02-A010015089  SUDOC: 027544419  VIAF: 132594104   WorldCat (עם VIAF): 132594104
קומארום

קומארום (בהונגרית: Komárom), באופן לא רשמי העיר נקראת דרום קומארום, עיר בהונגריה, שהיא מרכז תרבותי, תיירותי ומסחרי על הגדה הימנית (הדרומית) של הדנובה. בגדה הצפונית של הדנובה יושבת העיר הסלובקית קומארנו (לא זהה לעיר קומארנו באוקראינה). שתי הערים מחוברות על ידי גשר על הדנובה. במונחי אוכלוסייה, זו העיר הרביעית בגודלה במחוז קומארום-אסטרגום ומרכז נפת קומארום. העיר יושבת במיקום אסטרטגי. היא ממוקמת בקצה המזרחי של המישור ההונגרי הקטן, ומהווה צומת כבישים ומסילות ברזל חשובה. גשר ארז'בט מחבר כאמור את הקומארום ההונגרית עם קומארנו ונובה זמקי, השייכות לסלובקיה. העיר, שנמצאת במרחק שווה מבודפשט ומווינה, מחוברת על ידי הכביש המהיר M1 לכיוון דרום וקו הרכבת הראשי מספר 1 שחוצה את העיר מבודפשט לווינה.
הגדה הימנית של הדנובה הייתה מיושבת מאז התקופה הרומית, ואחת מעיירות הגבול הגדולות של האימפריה הרומית, בריגטיו, עמדה כאן. במהלך הכיבוש הטורקי (הונגריה העות'מאנית) התרוקה הגדה הימנית של הדנובה, וקומארום הפכה למבצר הגבול של "הונגריה המלכותית" (Királyi Magyarország). המצור הטורקי הלא מוצלח על העיר התרחש בשנת 1594, ולאחר מכן החלה הבנייה ההדרגתית של מערכת הביצורים של קומארום. המבצרים שנבנו כדי להגן על יישובי החוף מילאו אז תפקיד חשוב במהפכת 1848 בהונגריה (מכונה שם: מלחמת העצמאות של 1848–1849), במהלכה התנהלו שלושה קרבות בין חיילי מלוכת הבסבורג לבין צבא הונגריה. אבן דרך חשובה בהתפתחות היישוב היא בניית קו הרכבת בודפשט-וינה, שהסתיימה ב-1884.
בתקופת ממלכת הונגריה, שמו של היישוב היה במקור Új-Szőny, אשר אוחד רק ב-1896 עם קומארום על הגדה השמאלית של הדנובה (קומארנו הסלובקית של היום). האטרקציה העיקרית של קומארום היא מערכת הביצורים שמקיפה את העיר והנכללת ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. מבצר מונושטור, השייך למערכת הביצורים, ממלא תפקיד חשוב במיוחד בחיי התרבות של העיר. המרחצאות התרמיות במרכז העיר ופארק הפנאי על קו המים שנבנה בפאתי העיר מושכים מבקרים רבים מדי שנה.
אטימולוגיה

אין עמדה מקובלת הניתנת להוכחה לגבי מקור השם קומארום. הסברים, לעומת זאת, יש יותר. לפי הגרסה הידועה ביותר, השם בא מהמילה הסלובקית קומאר (פירושו יתוש) וקומארום היא "טירת יתושים". הסבר אחר אומר שהשם הלטיני Camarum מגיע מהמילה הלטינית aurum (זהב). הסבר נוסף הוא שהשם התפתח אולי מהשם הלטיני של עם הקומנים (cumanus) והסבר זה מבוסס על אנונימוס. חלק מהתיאוריות קושרות את מקורו לשם של אנשי קבאר שהצטרפו להונגרים. כמו כן הוצע גם ששמה של העיר הוא ממקור גרמני, מה-Komm morgen, (תבואו מחר) שצעקו הנצורים בעיר לחיילים שצרו על העיר (כי לא תכנסו היום).
היסטוריה > העת העתיקה

שבטים קלטים התיישבו בהונגריה בסביבות שנת 300 לפני הספירה. בהתבסס על ממצאים ארכאולוגיים, הם יצרו את בתי המגורים הראשונים באזור. במאה ה-1, בריגטיו, המחנה הצבאי, הנמל והעיר האזרחית החשובה ביותר במחוז פאנוניה, שכן באותו מקום. כבר בתקופת הרומאים, הייתה אפשרות חצייה נוחה של הדנובה בשל דרכי המים בנהר ודרכי התחבורה היבשתיות הסמוכות היה למקום תפקיד מסחרי ואסטרטגי יוצא דופן. בנוסף, היישוב היה גם חלק מהלימס שהקיפו את האימפריה הרומית. המשמעות של העיר כמבצר בריגטיו מוצגת על ידי העובדה שהלגיון הראשון אדיוטריקס הוצב במקום על בסיס קבוע. העיר התהדרה גם במתחם ספא משלה ובאמפיתיאטרון.
היסטוריה > ימי הביניים

לאחר התיישבות המדיארים במרכז אירופה, האזור סביב קומארום הפך לבעלותו של ראש השבט קטל. צאצאיו בנו את המבצר הראשון, טירת עפר באזור שבין הדנובה לבין הואה. שמה הנוכחי של העיר גם הוא מתקופה זו, אם כי מקורה אינו ברור. במאה ה-11 הוקם Rév Komárom, יישוב זעיר שתושביו ביצעו את המשימות סביב המעבורת. הם דאגו למעבר על הדנובה מגדה לגדה, לטירת קומארום והיו אחראים למעבר הבטוח. העיירה מימי הביניים הפכה למרכז מחוז קומארום, שהוקם באותה תקופה. בשל השוק העמוס שלו והנמל בלה הרביעי, מלך הונגריה העניק ליישוב מעמד וזכויות של עיר ב-1 באפריל 1265. במאה ה-15, טירת קומארום הייתה מקום נופש מלכותי פופולרי, בעיקר לנוחות ולבילוי של מתיאש הראשון, מלך הונגריה ואשתו ביאטריקס.
היסטוריה > המאה ה-20

לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1919, כבש הצבא הצ'כוסלובקי את חלקה הצפוני של העיר. ב-30 באפריל עשו כוחות הונגריה ניסיון לא מוצלח לכבוש מחדש את החלק בעיר שנקרע ממנה. חוזה טריאנון קיבע את המצב שנוצר: הגדה השמאלית של הדנובה, החלק הצפוני של קומרום הפך לחלק מהרפובליקה הצ'כוסלובקית תחת השם קומארנו, והחלק הדרומי בשם קומארום הפך למקום מושבו של מחוז קומארום הקטוע, זאת עד 1923. תחת הנהגתו של גאשפאר אלאפי, יועץ ממשלתי ראשי וראש העיר החל פיתוח עירוני מואץ ב-1928 בעזרת הלוואת מדינה. ההחלטה הראשונה של וינה משנת 1938 (2 בנובמבר) סיפחה את כל דרום סלובקיה בחזרה להונגריה, כך ששני הקומארום הפכו שוב לעיר אחת ולמושב המחוז. במהלך מלחמת העולם השנייה, קומארום נפגעה מכמה הפצצות, בעיקר כדי להרוס את חברת הנפט ואת מסילת הברזל והגשרים. ההפצצה הראשונה התרחשה בשני ביולי 1944. מאוקטובר 1944 פגעה בעיר סדרת הפצצות, בין היתר, ב-7 באוקטובר, תחנת הרכבת וסביבתה, ב-14 באוקטובר, גשר הרכבת היה היעד. באביב 1945 הכתה הפצצה נוספת בעיר. בתקופת הכיבוש הגרמני גורשו מהעיר כ-2,000 יהודים רבים נהרגו. ראש עיריית קומארום, גאשפאר אלאפי, שהתנגד לגירוש היהודים נחטף על ידי אנשי מפלגת צלב החץ, גורש ומת גם הוא במחנה הריכוז דכאו.