stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קווין סונדרסון
תחילת חייו

קווין מוריס סונדרסון נולד ב-5 בספטמבר 1964 בברוקלין, ניו יורק. את שנות חייו הראשונות הוא בילה בברוקלין לפני שעבר בסביבות גיל 12 לבלוויל, מישיגן, עיירה כפרית במרחק 30 מייל מדטרויט. סונדרסון פגש לראשונה את דריק מיי כשהשניים היו בני ארבע עשרה.
במהלך התיכון, סונדרסון וחברו לכיתה חואן אטקינס היו מעריצים של התקליטן DJ Charles " The Electrifying Mojo" Johnson. אטקינס ומיי היו רציניים לגבי עריכת מיקסים של מוזיקה של אחרים ויצירת מוזיקה משלהם, אבל לסונדרסון היו תוכניות אחרות והוא הלך ללמוד טלקומוניקציה ולשחק פוטבול באוניברסיטת מזרח מישיגן. אטקינס החל להקליט עם Cybotron ב-1981; מיי וסונדרסון התרכזו תחילה בתיקלוט. ב-1986 סונדרסון הקים את הלייבל שלו בשם KMS.
Inner City

Inner City הוא שיתוף פעולה של סונדרסון שנוצר "במקרה". ב-1987 סונדרסון הקליט רצועה באולפן הביתי שלו, אבל היה זקוק למילים ולסולנית. חברו, טרי 'האוסמאסטר' בולדווין, מפיק האוס משיקגו, הציע את פאריס גריי. "פאריס הסכימה, טסה לדטרויט, המציאה מילים וכך נולד השיר 'Big Fun'". סונדרסון תחילה שכח מההקלטה, עד שחודשים לאחר מכן, ניל רשטון מהלייבל הבריטי וירג'ין רקורדס הגיע לדטרויט בחיפוש אחר מוזיקה לאלבום אוסף בשם "Techno - The New Dance Sound Of Detroit"‏. "Big Fun" נכלל באלבום, וזמן קצר לאחר מכן יצא כסינגל והפך ללהיט עולמי. הסינגל הבא של Inner City בשם "Good Life" הצליח אף יותר. אחריו יצא לאור אלבום בכורה, "Paradise". במהלך השנים, ואחרי שלושה אלבומים, היו ל-Inner City היו תשעה להיטי טופ 40 בבריטניה ושני אלבומים שהגיעו לפחות למקום ה-20, עם מכירות משולבות של יותר משישה מיליון.
E-Dancer

בפרויקט E-Dancer יצר סונדרסון מוזיקה יותר מחתרתית. האלבום הראשון "Heavenly", יצא ב-1998 וזכה לשבחי המבקרים; המגזין ספין כינה אותו "אחד מעשרת האלבומים הטובים ביותר שמעולם לא שמעתם".
Reese bass

ליין הבס של הרצועה "Just Want Another Chance" של סונדרסון מ-1988 (שיצא לאור תחת השם "Reese" ב-Incognito Records), הפך למשפיע מאוד בז'אנר מוזיקת הג'ונגל והדראם אנד בייס. הבס עצמו בוצע על ידי Casio CZ-5000 באמצעות סינתזת עיוות פאזה.
פעילויות מאוחרות יותר

סונדרסון המשיך לפתח את חברת התקליטים שלו KMS. הוא גם נותן חסות לקבוצות נוער של בייסבול, ועוזר לאמן ולנהל את אחת מהקבוצות הללו, המטרו דטרויט דודג'רס.
שמות

סונדרסון עבד תחת מספר שמות, כולל השמות הבאים:
E-dancer
Esseray
Inner City
Kaos
Keynotes
Kreem
KS Experience
Reese
Reese & Santonio
The Reese Project
Tronikhouse
The Elevator
הערות שוליים

1 2 3 4  All Music Guide to Electronica: The Definitive Guide to Electronic Music. San Francisco: Backbeat Books. 2001. p. 445. ISBN 0-87930-628-9. OCLC 46456357.
↑  Larkin, Colin, ed. (1998). The Encyclopedia of Popular Music. Vol. 4 (3d ed.). London. p. 2696. ISBN 1-56159-237-4. OCLC 39837948.
1 2 3 4  DJ Kevin Saunderson, DJGuide party site (באנגלית)
↑  "Reese - Just Want Another Chance". Discogs. 1988.
↑  "5 Ways to Make a Killer Bass Line". אורכב מ-המקור ב-2013-12-02. נבדק ב-2013-11-26.
↑  Jamieson, Ali (30 במרץ 2015). "Reese's Pieces: How to Create Kevin Saunderson's Legendary Bass Patch". Zeroes and Ones. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kevin Maurice Saunderson & Family + KMS Records Special Feature - The Groove - 2013-06-22". CKCU.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13998122h (data)  GND: 134708482  ISNI: 0000 0001 1655 6212  LCCN: no2010083723  MusicBrainz: bf259ecd-fe89-4738-82fc-ecdd67de1fcc  NKC: xx0060930  VIAF: 61742202   WorldCat (עם VIAF): 61742202
קלברי

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה המערבית אוסטרליה המערבית
 שטח:  142.3 קמ"ר
 גובה:  13 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,478 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  27°42′40″S 114°10′12″E﻿ / ﻿27.711°S 114.17°E﻿ / -27.711; 114.17 
 אזור זמן:  UTC +8:45
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןקלברי(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןקלברי(למפת אוסטרליה המערבית רגילה) פרת' פורט הדלנד אלבני בנברי ג'רלדטון קלגורלי בסלטון קראטה קרנרבון ברום פורנולולו ה ט ה צ פ ו נ י ת  א ו ה ד ר ו מ י ת  האוקיינוס ההודי קלברי(למפת אוסטרליה המערבית מוגדלת) פרת' פורט הדלנד אלבני בנברי ג'רלדטון קלגורלי בסלטון קראטה קרנרבון ברום פורנולולו ה ט ה צ פ ו נ י ת  א ו ה ד ר ו מ י ת  האוקיינוס ההודי קלברי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קלברי (באנגלית: Kalbarri) היא עיירה באוסטרליה המערבית כ-592 ק"מ מפרת'.
העיירה נמצאת באזור אקלים ים-תיכוני.
היישוב ממוקם בשטחי שבט ננדה. השם "קלברי" הוא שמו של איש שהיה מתגורר בשטח העיירה הנוכחית. התיישבות של יוצאי אירופה באזור החלה עוד במהלך המאה ה-17, כאשר מספר ימאים מהספינה של חברת הודו המזרחית ההולנדית הורדו מהספינה.
במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20 האזור הפך למקום תיירות ודייג. האזור ליד העיר הוכרז כ"פארק לאומי". כל שנה כ-200 אלף תיירים מגיעים לאזור. בעבר עיירה סבלה מאמינות אפזרת חשמל ירודה. בשנת 2019 הופעלה יחידת מצברים בהספק של 5 מגוו"ט לאבטחת אמינות חשמל אמינה לצרכני האזור.
באפריל 2021 בעקבות סופה טרופית שעברה באזור, סבלה העיירה מנזק משמעותי.
הערות שוליים

↑  Sophie Vorrath, Western Australia's first big battery delivered to Kalbarri microgrid, One Step Off The Grid, ‏17 בדצמבר 2019 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567188505171  GND: 4821765-7  LCCN: n84112361  VIAF: 167925223   WorldCat (עם VIAF): 167925223
פרשת קבורת תרזה אנגלוביץ

קבר תרזה אנגלוביץ בבית הקברות החדש בשיכון גורדון, ראשון לציון, 2021
פרשת קבורת תרזה אנגלוביץ הוא כינוי לאירוע שהתרחש בשנת 1984, בו הוציאו חרדים מקברה בבית הקברות החדש בראשון לציון את גופתה של אשה לא יהודייה שנקברה שם והשליכו אותה ללא קבורה בבית קברות מוסלמי. הגופה הוחזרה לקברה לאחר מכן ובקשת חברה קדישא להעבירה שוב ממקומה לא התמלאה. האירוע גרר סערה ציבורית גדולה ועורר מחלוקת חריפה בין דתיים וחילונים בישראל.
רקע

תרזה אנגלוביץ נולדה ברומניה. היא לא נולדה כיהודיה ומעולם לא התגיירה. היא נישאה ליוסף אנגלוביץ, שהיה יהודי. הם התגוררו בעיר בראשוב ונולדו להם שתי בנות. בשנות השישים עלו לישראל והתיישבו בשכונת רמת אליהו בראשון לציון. אחת מבנות הזוג אנגלוביץ מתה בבגרותה (בתחילת שנות ה-70) והוריה גידלו מאז את בנה בן החמש, נכדם, אשר אביו נטש אותו. ביתה של אנגלוביץ התנהל כבית יהודי ונכדם חגג את חגיגת בר המצווה שלו. בעת האירוע ב-1984 שירת הנכד בצה"ל.
בסוף שנת 1982 נפטרה אנגלוביץ, בגיל 70, והובאה לקבורה בבית הקברות היהודי החדש בשיכון גורדון שבראשון לציון.
מספר חודשים לאחר הקבורה דרשה חברה קדישא המקומית להוציא את גופת אנגלוביץ מקברה ולהעביר אותה לחלקה המיועדת לקבורת מי שיהדותם מוטלת בספק. טעמה לכך היה שהיא לא הייתה יהודייה, ולראיה נרשם בתעודת הזהות שלה כי הייתה נוצרייה. חברה קדישא טענה כי בתה של אנגלוביץ, עדינה הרפז, הוליכה אותם שולל והסתירה את העובדה כי לא הייתה יהודייה. שר הפנים יוסף בורג נתן אישור להעביר את הגופה. משפחתה של אנגלוביץ לעומת זאת התנגדה להעברה. רב העיר ראשון לציון, יהודה דוד וולפא, פסק כי אם הגופה לא תועבר ממקומה יש לפנות את כל הקברים סביבה עד למרחק של שמונה אמות (כ-3.5 מטרים). משפחתה של אנגלוביץ עתרה לבג"ץ כנגד העברת הגופה וזה הוציא צו ביניים, שאסר על העברתה עד להכרעה בעתירה.
הוצאת הגופה מקברה

ב-3 במרץ 1984 גילו ילדים משחקים שלד אדם בבית הקברות המוסלמי ברמלה. העצמות היו נתונות בשקית פלסטיק, אשר הונחה בתוך שוחה רדודה בשטח בית הקברות, כלומר ללא קבורה. המשטרה הוזעקה והעבירה את העצמות לבדיקה למכון לרפואה משפטית. שם, לפי פרטים פיזיים שמסרה משפחת אנגלוביץ, הן זוהו כעצמותיה של תרזה אנגלוביץ. אפשר שהעצמות הונחו שם כבר חודשים לפני כן, שכן בריאיון לעיתון שנתן הרב וולפא ב-30 בדצמבר הוא אמר כי "יש שמועות בעיר שהיא כבר אינה קבורה שם".
בעקבות מציאת העצמות ביקשה המשטרה וקיבלה צו שופט לפתיחת קברה של אנגלוביץ בראשון לציון, אשר היה סגור. הקבר נפתח ב-5 במרץ ונמצא ריק. באותו מועד נתגלו על גבי המצבה שעל הקבר כתובות נאצה, שנכתבו עליו בגיר לבן, כנראה לאחר פרסום דבר השלכת הגופה ברמלה.
ביום בו נפתח קבר אמה הגישה בתה עדינה הרפז עתירה לבג"ץ שיורה לחברה קדישא להחזיר את גופת אמה לקברה בראשון לציון. היא גם ביקשה להוציא צו ביניים שימנע מהחברה קדישא עד להכרעה בעתירה לקבוע עובדות שימנעו את החזרת הגופה לקברה (כמו קבורת אדם אחר באותו קבר).
ב-6 במרץ הורה נשיא בית המשפט העליון מאיר שמגר למשרד הבריאות להחזיר את גופת אנגלוביץ לקברה בראשון לציון. הצו מולא בו ביום והמשטרה אבטחה את הקבורה. הודעה על כך לא נמסרה למשפחתה של אנגלוביץ, אשר למדה על קבורתה מחדש מהאזנה לרדיו.
תגובות ופולמוס בציבור

הוצאת הגופה בחשאי מקברה והשלכתה בבית הקברות המוסלמי עוררו תגובות רבות של מחאה וגינוי מפי אישי ציבור ואזרחים מהציבור הרחב, והעצימו את המתח בין דתיים וחילונים בישראל. הדוברים החילונים התמקדו בדבריהם בחילול כבודה של אנגלוביץ. חלק מן הדוברים הדתיים התמקדו בטענה כי היא נקברה בבית קברות יהודי על בסיס מעשה מירמה וכי מדובר בגזל של מקום קבורה.
בין מגני הוצאת הגופה מקברה היו יושב ראש הכנסת מנחם סבידור ואלי קולס, יושב ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט. גינו את המעשה גם שר הפנים בורג, שר המשפטים משה נסים ושופט בית המשפט העליון מנחם אלון. מאמרי גינוי שונים למעשה התפרסמו בעיתונות.
יושב ראש הכנסת סבידור דחה את דיון הכנסת בתקציב המדינה שנקבע ל-5 במרץ ובמקומו דנה מליאת הכנסת באירוע. ח"כים מכל סיעות הבית, למעט אגודת ישראל, גינו את הוצאת הגופה מקברה וקראו להחזירה למקומה, אך לא התקבלה החלטה רשמית של המליאה בנדון.
אצל בני משפחתה של אנגלוביץ התקבלו מכתבי אהדה ותמיכה רבים מכל חוגי הציבור, לרבות הצעות מקיבוצים שונים לקבור את יקירתם בשטחם, אם יעלה הצורך בכך. יחד עם זאת סבלו מאז ומאילך גם מאיומים, השמצות וגידופים שהגיעו אליהם.
משפט מוציאי הגופה מקברה

המשטרה מינתה צוות חקירה מיוחד לשם חקירת הוצאת הגופה מקברה והשלכתה ברמלה. ב-7 במרץ עצרה המשטרה שני חשודים במעשה – דוד ארנפלד, עובד החברה קדישא בראשון לציון, ומאיר אגסי. שניהם היו בשנות השלושים לחייהם ובני העדה החרדית. ב-14 במרץ הוגש נגד החשודים כתב אישום שייחס להם העברת גופה מקברה ללא היתר וחילול כבוד המת. כעבור יומיים הורה שופט בית המשפט השלום אדמונד לוי על מעצרם עד תום ההליכים המשפטיים נגדם. ב-12 באפריל הם שוחררו מהמעצר בערבות ובתנאים מגבילים.
משפטם של ארנפלד ואגסי נערך בבית משפט השלום ברחובות לפני הרכב של שלושה שופטים. הם הודו בהוצאת הגופה מקברה והנחתה בבית הקברות המוסלמי ברמלה. הם טענו כי סברו שזהו בית קברות נוצרי, שכן בקרבתו היו מספר כנסיות. הם כפרו באישום של חילול כבוד המת. לטענתם ביקרו אצלם לאחר שנעצרו עשרות רבנים ואדמו"רים, אשר הצדיקו את המעשה שעשו. הם טענו כי עשו מעשה אנושי על פי צו ההלכה ולא פגעו בכבוד המת.
ב-31 באוקטובר 1984 הורשעו ארנפלד ואגסי בעבירות המיוחסות להם. ארנפלד נדון לשלושה חודשי מאסר בפועל ושישה חודשי מאסר על תנאי.
במקביל, מתחו השופטים ביקורת חריפה על בתה של המנוחה, על שטענה שאמה יהודייה, "הצהרתה השקרית של הבת, כי אמה יהודייה, היא זו שהביאה לפרשה...בכך היא פגעה ברגשות הציבור הדתי בכלל והעם היהודי בפרט. היא הפרה חוק באופן בוטה ולא אמרה אמת".
בעקבות ערעור שהגישה המדינה החמיר בית המשפט המחוזי במרץ 1985 בעונשו של ארנפלד והעמידו על שנת מאסר אחת בפועל ושנה אחת על תנאי. בספטמבר 1985 המתיק נשיא המדינה חיים הרצוג את עונשו, באופן שהוא שוחרר לאחר מאסר בפועל של שישה חודשים ושלושה ימים.
בשנת 1991 נקבע ארנפלד כמועמד מטעם שר הדתות לכהן במועצה הדתית בראשון לציון. מועצת עיריית ראשון לציון עתרה לבג"ץ נגד מועמדותו בנימוק שהוא פסול לכהונה זו על פי דיני הרשויות המקומיות עקב הרשעתו ומאסרו. בית המשפט העליון החליט לדחות את העתירה, אגב מתיחת ביקורת על עצם הצבת ארנפלד כמועמד לכהן במועצה.
ניסיון שני להעתיק את הקבר ממקומו

חברה קדישא בראשון לציון לא השלימה עם החזרת גופת אנגלוביץ לקברה וביקשה להעבירה לחלקה אחרת, שנועדה לאלו שיהדותם מוטלת בספק. משפחתה של אנגלוביץ התנגדה להעברה. מנכ"ל משרד הבריאות פרופ' דן מיכאלי סירב לתת אישור להעברת הגופה, שבלעדיו לא הייתה ההעברה אפשרית. הוא נסמך בהחלטתו על נסיבות המקרה ובראשן חילול גופת המנוחה וקברה.
חברה קדישא הגישה עתירה לבג"ץ כנגד החלטת מנכ"ל משרד הבריאות. ב-10 בספטמבר 1986 החליט בג"ץ (בהרכב השופטים שמגר, שלמה לוין ושושנה נתניהו) לדחות את העתירה, והעברת הגופה בוטלה. ב-15 בספטמבר מחתה מועצת הרבנות הראשית על פסק הדין באומרה כי הוא פוגע ביהודים הקבורים בבית העלמין בראשון לציון.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 5328/91 מועצת עיריית ראשון לציון נגד שר הדתות ואח'.
↑  בג"ץ 637/85 חברה קדישא גחש"א נגד מנכ"ל משרד הבריאות ואח'.
קזואריניים

| קזואריניים |
| --- | --- |
 Casuarina equisetifolia
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אלונאים
משפחה:: קזואריניים
שם מדעי
 Casuarinaceae ‏בראון, 1814
תחום תפוצה


קזואריניים (שם מדעי: Casuarinaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת אלונאים, בדומה לאלוניים. היא כוללת ארבעה סוגים של כ-90 עד 95 מינים של עצים ושיחים ירוקי עד. כל המינים במשפחה שויכו בעבר לסוג קזוארינה (Casuarina).
מיני הצמחים של משפחה זו נפוצים באזורים הטרופיים של העולם הישן מהארכיפלג המלאי ועד הודו, אוסטרליה ואיים באוקיינוס השקט. לרוב המינים אין שם מבוסס בעברית.
תיאור

כל המינים הם עצים או שיחים ירוקי עד. הם נראים מאוד דומים למחטניים מסוימים, אבל הם צמחים בעלי פרחים. למינים רבים יש ענפים קטנים דמויי מוטות המתפקדים כעלים. העלים האמיתיים, לעומת זאת, מצטמצמים לקשקשים משולשים קטנים. העלים הקשקשים הם בדורים של ארבעה עד 16. אין עלי לוואי.
מיני הצמחים הם חד-ביתיים או דו-ביתיים מזוויגים נפרדים. התפרחות נראות לרוב כמו חרוטים קטנים. הפרחים החד מיניים מצומצמים מאוד. חסרים עלי עטיף. הפרחים הזכריים מורכבים מאבקן אחד בלבד. בפרחים הנקביים, שני עלי שחלה (שחלילים) מתמזגים לשחלה עליונה; עמוד העלי מסתיים בשתי צלקות. ההאבקה היא על ידי הרוח (אנמופיליה).
הפירות הוא אגוזים, הזרעים ברובם בעלי כנפיים.
לשורשי המינים במשפחה יש סימביוזה עם החיידקים מהסוג פרנקיה (Frankia) המקבעים חנקן.
סיווג ומיון

מאז שהבוטנאי האוסטרלי לורנס ג'ונסון (אנ') פיצל את הסוג קזוארינה במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 מסווגים במשפחת הקזואריניים ארבעה סוגים עם כ-95 מינים:
Allocasuarina (אנ'): כ-61 המינים נמצאים באוסטרליה.
Ceuthostoma (אנ'): שני מינים בלבד, האחד בפיליפינים והשני בבורנאו ומערב גינאה החדשה.
Gymnostoma (אנ') (שם נרדף Quadrangula): כ-14 המינים נמצאים מהאזור הביוגאוגרפי של מלזיה (אנ') ועד לאיים בדרום-מערב האוקיינוס השקט.
קזוארינה: 14 המינים נמצאים באוסטרליה ובאיים שמצפון לה.
מיני קזואריניים בארץ ישראל

עצי קזוארינה הובאו לארץ ישראל מאוסטרליה מראשית תקופת המנדט הבריטי ומשמשים כצמחי תרבות בגנים ובשדרות.
מיני קזואריניים בארץ ישראל > בין המינים הנפוצים בארץ

קזוארינה שבטבטית (C. equisetifolia)
קזוארינה דקיקה (C. cunnunghamiana)
קזוארינה מכחילה (C. glauca)
קזוארינה אשונה (C. stricta)
אלקזוארינת לומן (A. leuhmanni)
הערות שוליים

↑  L.A.S. Johnson, Notes on Casuarinaceae III: The new genus Ceuthostoma
1 2 3 4 5  Family Casuarinaceae R. Br., nom. cons., United States Department of Agriculture
↑  World Checklist of Selected Plant Families (WCSP), The Board of Trustees of the Royal Botanic Gardens, Kew
↑  מין זה הוא אלרגני לפי הספרות הבוטנית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284865505171 
קזוארינה דקיקה ביער אילנות
קזימיר וקרולינה

קזימיר וקרולינה (מגרמנית: Kasimir und Karoline) הוא מחזה מאת אדן פון הורבאט המתרחש בשנות ה-30 של המאה העשרים.
המחזה מתרחש כולו בלונה פארק ומדבר על יחסים מול מעמדות בחברה (יחסים, כסף ומה שביניהם).
בסוף המחזה, קזימיר וקרולינה, שהגיעו ללונה פארק כזוג, נפרדים וכל אחד מוצא בן או בת זוג אחר/ת.
המחזה מלווה בקטעי מוזיקה ידועים והומור.
הדמויות במחזה > קזימיר

קזימיר הוא הדמות הראשית במחזה. הוא חשדן, אך למרות זאת, הוא דמות בעלת מצפון פנימי גדול, ומתנהג בהיגיון יחסי לשאר הדמויות. לרוב הוא מגזים בתגובותיו.
רוצה לקבל את מעמדו בחברה (לפחות זה מה שהוא מפגין).
הדמויות במחזה > קרולינה

לרוב מרוכזת בעצמה ומתנהגת באימפולסיביות. הולכת אחר רגשותיה. במהלך המחזה משנה את דעותיה בקצב די מהיר. בניסיון להרגיז את קזימיר- כמעט בתמימות-הולכת אחר אחד הזקנים מהפארק במחשבה שיעזור לה ויעלה את מעמדה בחברה, אם תעניק לו את אהבתה (הזקן כמובן מעוניין רק בתענוגות החיים).
לבסוף, לאחר שהתנהגה באגואיסטיות כלפי קזימיר, היא מנסה לחזור אליו אך הוא מסרב.
תרגום לעברית והעלאת המחזה בישראל

המחזה תורגם על ידי עידו ריקלין והועלה לראשונה בתרגום זה ב"בית צבי" בשנת 2002. בשנת 2017 הועלה המחזה בחוג לאומנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב, לאחר שהתרגום של ריקלין נערך ועובד על ידי ליאת פסברג בסגנון נגיש ועכשווי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4123400-5  VIAF: 191636167   WorldCat (עם VIAF): 191636167
קזחסטן במשחקים הפאראלימפיים

קזחסטן השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באטלנטה (1996), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף משתתפת קזחסטן מאז המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994).
היסטוריה

מאז קיבלה קזחסטן את עצמאותה, בדצמבר 1991, החמיצה המדינה רק את המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) שהתקיימה כתשעה חודשים לאחר מכן. ומאז משחקי החורף שנערכו בלילהאמר בשנת 1994 שלחה המדינה משלחת הן למשחקי הקיץ והן למשחקי החורף.
במדליות הפאראלימפיות הראשונות בתולדותיה במשחקי הקיץ, זכתה קזחסטן במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) כשהשחיינית זולפיה גבידולינה זכתה במדליית הזהב במשחה ל-100 מטרים חופשי (קטגוריה S3) כשהיא קובעת שיא עולם בקטגוריה עם תוצאה של 1:30.07 דקות. גם ראושן קוישיבייבה שהתחרתה בהרמת כוח זכתה במדליית הכסף, כשהרימה 113 ק"ג ונכנעה רק לשיא עולם של טאן יו'ג'יאו הסינית שהרימה 135 קילוגרם.
המשלחת הראשונה שנשלחה למשחקי החורף הצליחה לזכות במדליית כסף פאראלימפית אחת, כשלובוב ורובייבה זכתה באחת מתחרויות הסקי למרחקים לעשרה קילומטרים (קטגוריה B2) עם תוצאה של 54:39.3 דקות.
ראו גם

קזחסטן במשחקים האולימפיים
קזחסטן במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  Women's 100m Freestyle - S3
↑  Women's -67 kg
↑  Lillehammer 1994 Paralympic Winter Games Women's 10 km Classical Technique B2 באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
פרשת ציצית

פרשת ציצית (מכונה גם: וַיֹּאמֶר) היא פרשיה מפרשת שלח לך בספר במדבר. היא אחת משלוש פרשיות "קריאת שמע" הנאמרות בתפילות שחרית וערבית.
תוכן > ל"ז-ל"ח

הפרשיה נפתחת בפניית אלוהים למשה שיגיד לבני ישראל לעשות ציצית בכנפות בגדיהם עד סוף הדורות ומפרט מעט על הציצית:
"דַּבֵּר אֶל בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וְאָמַרְתָּ אֲלֵהֶם וְעָשׂוּ לָהֶם צִיצִת עַל כַּנְפֵי בִגְדֵיהֶם לְדֹרֹתָם וְנָתְנוּ עַל צִיצִת הַכָּנָף פְּתִיל תְּכֵלֶת" במדבר ט"ו, ל"ח
תוכן > ל"ט-מ"א

טעמה של מצווה זו כתוב בתוך ציוויה והוא:
בחלקה השני של הפרשיה מסביר אלוהים למשה את טעמה של מצוות הציצית, שתזכיר לבני ישראל את חובת האדם להיזכר במצוות ולא לתור אחרי הלב והעיניים, כפי שעשו המרגלים ('התרים' בלשון המקרא) שתרו את הארץ אחר מראה עיניהם, דבר שגרם להם לזנות מאחרי ה', ולא זכרו את מצוות ה':
"וְהָיָה לָכֶם לְצִיצִת וּרְאִיתֶם אֹתוֹ וּזְכַרְתֶּם אֶת כָּל מִצְו‍ֹת יְהוָה וַעֲשִׂיתֶם אֹתָם וְלֹא תָתֻרוּ אַחֲרֵי לְבַבְכֶם וְאַחֲרֵי עֵינֵיכֶם אֲשֶׁר אַתֶּם זֹנִים אַחֲרֵיהֶם.
לְמַעַן תִּזְכְּרוּ וַעֲשִׂיתֶם אֶת כָּל מִצְו‍ֹתָי וִהְיִיתֶם קְדֹשִׁים לֵאלֹהֵיכֶם" במדבר ט"ו, ל"ט-מ'
הפרשיה נחתמת בחזרה על עיקרון האמונה באלוהים, וזיכרון יציאת מצרים:
"אֲנִי יְהוָה אֱלֹהֵיכֶם אֲשֶׁר הוֹצֵאתִי אֶתְכֶם מֵאֶרֶץ מִצְרַיִם לִהְיוֹת לָכֶם לֵאלֹהִים אֲנִי יְהוָה אֱלֹהֵיכֶם" במדבר ט"ו, מ"א
בקריאת שמע

"פרשת ציצית" היא הפרשיה השלישית משלוש הפרשיות של קריאת שמע:
שמע ישראל
והיה אם שמוע
פרשת ציצית
"פרשת ציצית" היא השלישית בקריאת שמע. פרשית שמע ישראל ראשונה מפני שיש בה ייחוד ה', אחריה והיה אם שמוע שיש בה ציווי על זכירת שאר כל המצוות, ואחר כך פרשת ציצית שנכתב בה על יציאת מצרים. לדעת רבי אריה לייב גינצבורג, חובת קריאת שמע מדאורייתא כוללת רק את פרשיית שמע, ואילו פרשיות "והיה אם שמוע" ו"פרשת ציצית" צורפו לקריאת שמע מתקנת חכמים.
בקריאת שמע > בקריאת שמע על המיטה

בקריאת שמע על המיטה, בטרם השינה, מעיקר הדין יש צורך לקרוא רק את פרשית "שמע ישראל".
אולם, יש מן האחרונים הסבורים, בעקבות האר"י, שראוי לקרוא את קריאת שמע במלואה, לרבות הפרשיות האחרות, משום שבקריאת שמע במלואה (עם אמירת "אל מלך נאמן") יש 248 מילים, כנגד 248 איברי הגוף.
ראו גם

קריאת שמע
קריאת שמע על המיטה
לא תתורו
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת ברכות, פרק ב', משנה ב'; משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות קריאת שמע, פרק א', הלכה ב'. בתלמוד תבנית:תלמוד נאמר שבני ארץ ישראל בערבית, היו קוראים בהתחלה עד "ואמרת אליהם", ואת הפסוק האחרון.
↑  כלשון הפסוק: ”וּבְנֵיכֶם יִהְיוּ רֹעִים בַּמִּדְבָּר אַרְבָּעִים שָׁנָה וְנָשְׂאוּ אֶת זְנוּתֵיכֶם” (ספר במדבר, פרק י"ד, פסוק ל"ג).
↑  שו"ת שאגת אריה, שאגת אריה סימן ב'.
↑  שו"ת שאגת אריה, שם.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס', עמוד ב'; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רל"ט, סעיף א'
↑  משנה ברורה, סימן רל"ט, סעיף קטן א'
| ספר במדבר |
| --- | --- | --- |
| פרשת במדבר | נשיאי השבטים • מפקד בני ישראל במדבר סיני • מחנה ישראל • פדיון בכורות • משא המשכן |  |
| פרשת נשא | שילוח טמאים • אשם גזלות וגזל הגר • פרשת סוטה • פרשת הנזיר • ברכת כהנים • נשיאת ארון הברית בכתף • קורבנות הנשיאים |  |
| פרשת בהעלותך | הדלקת הנרות במקדש • טהרת הלויים • פסח שני • חצוצרות הכסף ותקיעת הכהנים בחצוצרות • עמוד הענן • מסע המחנות • חובב בן רעואל • פרשת ויהי בנסוע • חטא המתאוננים • קברות התאווה • שבעים הזקנים ואלדד ומידד • צרעת מרים |  |
| פרשת שלח לך | חטא המרגלים • חטא המעפילים • נסכים • הפרשת חלה • חטאת עבודה זרה • המקושש • פרשת ציצית • ציצית • לא תתורו |  |
| פרשת קרח | מחלוקת קורח ועדתו • פריחת מטה אהרן • שמירת המקדש • מתנות כהונה |  |
| פרשת חקת | פרה אדומה • מי מריבה • מות אהרון הכהן • מלחמת מלך ערד • נחש הנחושת • שירת הבאר • מלחמת סיחון • מלחמת עוג |  |
| פרשת בלק | משלחת בלק אל בלעם • אתונו של בלעם • משלי בלעם • חטא בעל פעור |  |
| פרשת פינחס | מפקד בני ישראל בערבות מואב • בנות צלפחד • מינוי יהושע • קורבן התמיד • קורבן מוסף • מוסף ראש חודש |  |
| פרשת מטות | פרשת נדרים • הפרת נדרים • מלחמת מדין • הכשרת כלים • טבילת כלים • פרשת בני גד ובני ראובן |  |
| פרשת מסעי | נדודי בני ישראל במדבר • גבולות הארץ • נשיאי השבטים • ערי הלויים • ערי מקלט • רוצח בשגגה |  |
| דמויות מרכזיות | משה • אהרן • גרשון • קהת ומררי • אליצפן בן עוזיאל • אלעזר ואיתמר • האישה הכושית • מרים הנביאה • קרח בן יצהר • דתן ואבירם • און בן פלת • סיחון מלך האמורי • עוג מלך הבשן • בלק • בלעם בן בעור • כזבי בת צור • זמרי בן סלוא • פינחס • חמשת מלכי מדין • יהושע בן נון • כלב בן יפונה |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| קריאת שמע |
| --- | --- | --- |
| פרשיות קריאת שמע | שמע ישראל • שמע ישראל (פרשיה) • והיה אם שמוע • פרשת ציצית |  |
| ברכות קריאת שמע | ברכות קריאת שמע • ברכת יוצר • ברכת מעריב • ברכת אהבה • ברכת הגאולה • ברכת השכיבנו |  |
| זמני קריאת שמע | תפילת שחרית • תפילת ערבית • תחילת זמן קריאת שמע • סוף זמן קריאת שמע • קריאת שמע על המיטה |  |
| שונות | אל מלך נאמן • ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד • ברכת ברוך ה' לעולם • המלאך הגואל • תפילת ותיקין • משיכיר • שעות זמניות |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
קיריל, נסיך בולגריה

קיריל, נסיך בולגריה (בבולגרית: Кирил, български княз‏; 17 בנובמבר 1895, סופיה, נסיכות בולגריה - 1 בפברואר 1945, סופיה, ממלכת בולגריה) היה קניאז (עוצר המלוכה) בבולגריה מ-28 באוגוסט 1943, מועד פטירתו של אחיו בוריס השלישי, ועד 9 בספטמבר 1944.
ביוגרפיה

קיריל היה בנם השני של פרדיננד הראשון, נסיך בולגריה ורעייתו מריה לואיזה. בשל הפרש הגילאים הקטן, הפך קיריל לחברו הקרוב של אחיו הבכור בוריס. ב-28 באוגוסט 1943 מת המלך בוריס השלישי במפתיע. יורש העצר בן ה-6 הפך למלך סימאון השני ומונתה מועצת עוצרים בראשות הנסיך קיריל שזכה לתואר קניאז וראש הממשלה בוגדאן פילוב. קיריל ניהל את טקס הלווייתו של בוריס השלישי. בהמשך, החל לקיים מגעים עם בעלות הברית המערביות במטרה למקסם רווחים לקראת סיומה המסתמן של מלחמת העולם השנייה.
ב-9 בספטמבר 1944 כבש הצבא האדום את סופיה ובמקביל התחוללה בממלכה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת. הגנרל קימון גאורגייב הפך לראש הממשלה ומשרד הפנים הועבר לידי אנטון יוגוב הקומוניסט. חברי מנגנון המשטר הקודם נעצרו והוקם בית דין מיוחד לשפיטתם. הנסיך קיריל הועמד לדין בעוון שיתוף פעולה עם הנאצים ופשעים נגד העם הבולגרי, נמצא אשם ונידון למוות. ב-1 בפברואר 1945 הוצאו להורג בירייה, בשטח בית העלמין של סופיה 180 בני אדם ובכללם עוצרי המלוכה, 25 שרים, 68 חברי פרלמנט, עיתונאים ואנשי צבא. כל המוצאים להורג הושלכו לקבר אחים בתוך מכתש סמוך שנותר כתוצאה מהפצצה במהלך המלחמה. המכתש כוסה בעפר ולא שולט. בהמשך שימש המקום כשטח קבורה בתוך בית העלמין. מאוחר יותר, נשפטו והוצאו להורג כ-3,000 אזרחים נוספים.
ב-1995 הוקמה אנדרטה לזכר הנסיך קיריל בשטח בית העלמין בסופיה. ב-26 באוגוסט 1996 ביטל בית המשפט העליון הבולגרי את הרשעתו של הנסיך קיריל בבית הדין המיוחד.
הערות שוליים

↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמודים 242, 254.
↑  The Soviet Occupation, באתר ספריית הקונגרס (באנגלית), אוחזר ב-10 במאי 2015.
| מנהיגי מדינות הציר ובנות בריתם במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית | אדולף היטלר |  |
| איטליה הפשיסטית איטליה הפשיסטית | בניטו מוסוליני |  |
| האימפריה היפנית האימפריה היפנית | הירוהיטו |  |
|  ממלכת הונגריה | מיקלוש הורטי |  |
| רומניה ממלכת רומניה | יון אנטונסקו |  |
|  הרפובליקה הסלובקית הראשונה | יוזף טיסו |  |
| בולגריה ממלכת בולגריה | בוריס השלישי • קיריל |  |
|  המדינה העצמאית של קרואטיה | אנטה פאבליץ' |  |
| תאילנד תאילנד | פלק פיבונסונגרם |  |
| פינלנד פינלנד | ריסטו רייטי |  |
|  ממלכת יוגוסלביה | פאבלה, נסיך יוגוסלביה |  |
|  ממלכת עיראק | רשיד עאלי אל-כילאני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16643743s (data)  GND: 119126737  ISNI: 0000 0000 4788 967X  LCCN: nr91043763  SUDOC: 140823239  VIAF: 5734277   WorldCat (עם VIAF): 5734277