stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסיטת קוימברה
מסורת, ספורט ומועדוני ספורט

קיים קשר ישיר בין אוניברסיטה ותיקה זו ובין מוסדות ומסורות אקדמאיות רבות שיש להם השפעה משמעותית על חיי העיר. כדוגמת מעונות הסטודנטים ה-"Republics", וחגיגות מסורתיות שהבולטת בהן היא ה-"Queima das Fitas" (חגיגת סיום הלימודים שבה נוהגים לשרוף סרטים בצבעי הפקולטות השונות), השימוש הנפוץ בלבוש המסורתי, שירת הפאדו של קוימברה שכיום מושמעת רק במופעים מאורגנים ולא כבעבר כסרנדות רחוב מסורתיות, והטקסים האקדמיים (במיוחד חלוקת תוארי הדוקטורט).
הצבעים הרשמיים של הפקולטות באוניברסיטת קוימברה הם:
הפקולטה למשפטים: אדום
הפקולטה לרפואה: צהוב
הפקולטה לכתב: כחול כהה
הפקולטה למדע וטכנולוגיה: כחול בהיר ולבן
הפקולטה לרוקחות: סגול
הפקולטה לכלכלה: אדום ולבן
הפקולטה לפסיכולוגיה ומדעי החינוך: כתום
הפקולטה למדעי הספורט וחינוך גופני: חום
בצבעים אלה נעשה שימוש בסמלי הפקולטה, בטקסי האוניברסיטה בחלוקת תוארי דוקטורט והסטודנטים עושים בהם שימוש בסרטים בצובע התואם לפקולטה בהקשר למסורות אקדמיות (כדוגמת ה-"Queima das Fitas" – "שרפת הסרטים"). הצבע של סמל האוניברסיטה ומשרד הרקטור המסמל את המוסד כולו הוא ירוק כהה. ב-1 במרץ, יום הקמת האוניברסיטה, מונף תמיד דגל אוניברסיטת קוימברה (דגל לבן שבמרכזו הסמל הירוק) מעל למגדל הישן של האוניברסיטה. יום זה מתחיל שבוע מיוחד של דיונים, כנסים, סמינרים ואירועים מיוחדים הקשורים להיבטים שונים של המוסד.
ה-Praxe הוא מונח המתאר את אוסף המנהגים והטקסים המבוססים על מסורות עתיקות (שהחלו כנראה בספרד) שהן חלק חשוב מהחיים האקדמיים בקוימברה ושכל סטודנט נחשף להם. חלק מכוח המשיכה של החיים האקדמיים בקוימברה, מלבד איכותם הידועה היא שיש בהם יותר Praxe, כלומר כוללים טקסים ייחודיים המבדלים את קוימברה ממוסדות אחרים ומעניקים לסטודנטים תחושה מיוחדת של שותפות בטקסים אקדמיים שמקורם מלפני מאות שנים. על אף שחלק מטקסים אלה נראים בעיני רבים כמיושנים, ולעיתים גבלו בטקסי חניכה משפילים הם נחשבים כחלק חשוב בחוויית הלימודים של הסטודנטים בקוימברה. כללי ה-" Praxe" כלולים בספר (קוד ה-Praxe האקדמי) שיוצא לאור על ידי סטודנטים ותיקים של איגוד הסטודנטים ה-AAC. בספר נקבעים כללי התנהגות בפעילויות כגון גיוס, הערכה, קבוצות וטקסי שרפת הסרטים. גם בתוך האיגוד, כארגון סטודנטים מודרני ודמוקרטי, יש קבוצות שהם אנטי-Praxe ואנשים הדורשים רפורמה יסודית בטקסים המסורתיים. תקופת השנה הראשונה ללימודים (שהיא באופן טבעי, בקטגוריה הנמוכה ביותר בהיררכיית ה-Praxe) היא עבור רוב הסטודנטים תקופה טובה של זיכרון שלא יישכח של מאורעות שלא ישובו עוד. אחת המסורות הבולטות היא התלבושת האקדמית של אוניברסיטת קוימברה, חליפה שחורה וכיפה אותה לובשים הסטודנטים באירועים מיוחדים ושאומצה על ידי אוניברסיטאות פורטוגזיות אחרות.
למחלקות הספורט ב-AAC יש חלק משמעותי בחיי הספורט בקוימברה והם מייצגים את העיר בענפי הספורט: רוגבי, כדוריד, כדורסל, בייסבול, אמנויות הלחימה, אתלטיקה, התעמלות ושחייה. כמו בשאר מחלקות התרבות של ה-AAC, כל סטודנט, כולל אתלטים מקצוענים ומקצוענים למחצה יכולים להשתייך אליהם.
קבוצת הכדורגל הראשית של העיר המכונה "אקדמיקה" או "בריוסה" היא לכאורה גוף אוטונומי של ה-AAC הקרוי AAC-OAF, אך למעשה זהו מועדון כדורגל עצמאי, הקשור בצורה רופפת בלבד למוסד האם. קבוצת הכדורגל היא קבוצה חשובה יחסית, במיוחד במספר האוהדים הרב שיש לה בפורטוגל והיא משחקת בליגה הלאומית של פורטוגל והייתה הקבוצה הראשונה שזכתה בגביע הפורטוגזי ב-1939.
מידע נוסף וסטטיסטיקה

באוניברסיטה לומדים סטודנטים מ-70 לאומים שונים. כמעט 10% מהסטודנטים הם נתינים זרים, ובכך מהווה קוימברה את האוניברסיטה הרב־לאומית ביותר בפורטוגל.
ב-2004 היא הייתה בין האוניברסיטאות הראשונות בפורטוגל שהגבילו את אורך התקופה להשגת תואר. ההגבלה כוללת את מינימום ומקסימום הזמן לקבלת התואר. על מנת לקבל תואר של 4 שנים חייבים להשלים את הלימודים 6 שנים מתאריך הרישום. על מנת לקבל תואר של 5 שנים (לדוגמה, רפואה) חייבים להשלים את הלימודים תוך 8 שנים. סטודנטים שלא עמדו ביעד צריכים לשלם את מלוא שכר הלימוד מחדש.
שכר הלימוד לתואר ראשון היה 365 € לשנה בעונת 2002/2003. השכר הועלה ל-880€ ב-2004/2005 ול-901.23€ ב-2005/2006 המקסימום המותר לאוניברסיטאות ציבוריות לגבות על פי החוק.
האוניברסיטה אינה מעבירה שעורים למבוגרים.
חדרי הרצאות צפופים הם תופעה נפוצה בתחומים מסוימים בפקולטות למדע וטכנולוגיה, משפטים וכלכלה. הסטודנטים נאלצים לעמוד בזמן ההרצאה או אפילו להישאר מחוץ לחדר ההרצאות. אחוז הנשירה הגבוה ביותר הוא בפקולטות אלה ומשך הלימודים בהם לקבלת התואר הוא הממושך ביותר.
הלימודים באוניברסיטה מתחילים באוקטובר ומסתיימים ביולי.
שני הבוגרים הידועים ביותר של האוניברסיטה הם אגאש מונייז זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-1949 ואנטוניו סלזר שליט פורטוגל מ-1932 ועד 1968.
אתר מורשת עולמי

ביוני 2013 אונסק"ו הוסיף את האוניברסיטה לרשימת אתרי המורשת העולמיים בקריטריונים 2, 4, 6


פסלו של המלך דיניש באוניברסיטת קוימברה
רחוב רואה לרגה באוניברסיטת קוימברה
קרסטן ניבור

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1733 לידינגוורט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  26 באפריל 1815 (בגיל 82) מלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, קרטוגרפיה, בוטניקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן 
 צאצאים:  ברתולד גאורג ניבור 
 
מנזר סנטה קתרינה בסיני; ציור של קרסטן ניבור מ-1762
קרסטן ניבור (בגרמנית: Carsten Niebuhr;‏ 17 במרץ 1733 – 26 באפריל 1815) היה מתמטיקאי, קרטוגרף ומגלה ארצות גרמני-דני, נודע בזכות השתתפותו במשלחת הדנית למיפוי המזרח התיכון בשנים 1761–1767.
קורות חייו ופועלו

ניבור גדל בחווה קטנה בלידינגוורט (כיום בסקסוניה התחתונה), קיבל מעט מאוד השכלה פורמלית, ובצעירותו עבד כחוואי. עם זאת, רכש הכשרה כמודד והתעניין במתמטיקה.
בשנת 1760 יזם פרדריק החמישי, מלך דנמרק משלחת לחקר המזרח התיכון (בפרט לסוריה, ערב ומצרים). ניבור, שרצה להצטרף למשלחת, למד במשך שנה וחצי מתמטיקה ואף מעט ערבית. המשלחת יצאה ב-4 בינואר 1761 מקופנהגן לאלכסנדריה. במהלך מסע המשלחת ביקר ניבור בהר סיני, ג'דה, מכה, צנעא, מומבאי, מאסקט, בושהר, שיראז, פרספוליס (שם ביצע העתקים מכתובות בכתב יתדות - הראשון שהעתיק בצורה מקיפה ומדויקת טקסטים בכתב זה), בגדאד, מוסול, חלב, קפריסין, ארץ ישראל, חצה את הרי הטאורוס לכיוון בורסה, והגיע בפברואר 1767 לקונסטנטינופול (איסטנבול). בנובמבר אותה שנה, יותר משש שנים אחרי צאתו לדרך, יצא משם בחזרה לקופנהגן. במרבית המסע היה ניבור לבדו, אחרי שחבריו לדרך מתו.
ניבור נישא בשנת 1773 ושירת שנים אחדות בצבא הדני. ב-1776 התקבל כחבר האקדמיה המלכותית השוודית למדעים. ב-1778 קיבל משרה ממשלתית בהולשטיין (שהייתה באותה תקופה בשליטת ממלכת דנמרק) ושם התגורר עד מותו ב-1815.
בשנת 1817 פרסם בנו, ההיסטוריון הגרמני-דני ברתולד גיאורג ניבור, חלק מזיכרונות אביו.
כתביו ומפותיו של ניבור היו במשך שנים רבות מקור המידע המדויק ביותר על גאוגרפיית המזרח התיכון בכלל, ועל עתיקותיו בפרט, והם תורגמו לשפות שונות ונדפסו שוב ושוב.
ראו גם

סרביט אל-ח'אדם
אליזה הרץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בדצמבר 1788 כ"ב בכסלו תקמ"ט פראג
 פטירה:  25 ביולי 1868 (בגיל 79) ז' באב תרכ"ח וינה
 שם לידה:  אליזה למל
 מדינה:  האימפריה האוסטרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בוורינג
 
אליזה הרץ פון למל (בגרמנית: Elise Herz von Lämel; כ"ב בכסלו תקמ"ט, 20 בדצמבר 1788 – ז' באב תרכ"ח, 25 ביולי 1868) הייתה פילנתרופית נדבנית אוסטרית לבית משפחת למל, ילידת פראג. שם הוכתרה לחברת כבוד בקהילה היהודית.
ביוגרפיה

נולדה לסוחר שמעון אדלר למל. היא זכתה לחינוך מכובד, למדה שפות מודרניות, וביניהן גם את השפה הצ'כית, אשר רכשתה מואצלב הנקה (אנ'). היא עסקה בלימודים מדעיים, בעיקר בתחום הבוטניקה, וכן התעמקה במוזיקה ובציור. בתחום הציור הייתה תלמידתו של המאסטר פיפנהאגן (אנ'), שהנחה אותה בדרכה האמנותית. נישאה לבעלה הירש עלקן (Heinrich Eduard Herz). ביתה בפראג היה מרכז אינטלקטואלי, עם זאת, עם מותו של בעלה בשנת 1850, היא עברה לווינה.
תרומתה לקהילה ולחברה

בעקבות השפעתו של אלברט כהן, ששב מארץ ישראל ונשא נאום נרגש בבית הכנסת הגדול בווינה על מצבם של יהודי ארץ ישראל, הקימה בשנת 1856 לזכר אביה את בית מקלט לילדים יתומים בירושלים, בעיקר לילדים יהודים, אך התקבלו בו גם כמה ילדים נוצרים ומוסלמים. לודוויג אוגוסט פרנקל, הוזמן על ידה לארגן אותו וניהל אותו והיה המייסד הראשון של בית הספר למל בשכונת זיכרון משה בירושלים. ובחוזה שערך עם קהילת הספרדים בירושלים, התנה בשם אליזה כי יוזכרה נשמת אביה בהשכבה בימים טובים וביום הכיפורים בכל ארבעת בתי הכנסת של הקהילה.
מלבד קרן נכבדה זו, תרמה האישה האצילה בעבר סכומים משמעותיים נוספים, וביניהם: 6000 פלורינים להבטחת המשך פעילותה של מעון הילדים היהודי בפראג, שניצב בפני סכנת סגירה; 1000 פלורינים לבניית בית מעון הילדים היהודי בווינה; ו-4000 פלורינים לבית החולים לילדים "קיסרית מריה אנה" בווינה. זאת, בנוסף לתרומות שהעניקה ברוחב לב בכל הזדמנות למטרות צדקה ולקידום מוסדות הומניטריים.
אליזה הרץ נפטרה בווינה ביום ז' באב תרכ"ח ונקברה בבית הקברות היהודי בוורינג. ב-1941, בשל כוונת השלטון הנאצי להרוס את בית הקברות, הועברו שרידיה ממקום קבורתה המקורי, עם קברים נוספים מבית הקברות, והיא נטמנה מחדש בחלקה היהודית החדשה בבית הקברות המרכזי בווינה.
ראו גם

בית הספר למל
לקריאה נוספת

ירושלים בין החומות, ירושלים תשל"ז, עמ' 231.
יוחאי בן גדליה, פולמוס למל - עיון מחודש. עבודת גמר לשם קבלת תואר מוסמך, ירושלים תשס"ו
הערות שוליים

↑  לפי יקותיאל צבי זהבי, תולדות הציונות בהונגריה, א, ירושלים תשל"ב, עמ' 128.
↑  יהודה ברגמאן, הצדקה בישראל, ירושלים, עמ' 138.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262788105171  GND: 1023501597  VIAF: 299397467   WorldCat (עם VIAF): 299397467
לאהור

| --- | --- |

פוטומונטז' של לאהור
 מדינה:  פקיסטן פקיסטן
 פרובינציה:  פנג'אב (פקיסטן) פנג'אב
 רשות מחוקקת:  Metropolitan Corporation Lahore 
 שטח:  1,772 קמ"ר
 גובה:  217 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  13,004,135 (2023)
  ‑ במטרופולין:  10,000,000 (2009)
 קואורדינטות:  31°36′00″N 74°18′50″E﻿ / ﻿31.6°N 74.314°E﻿ / 31.6; 74.314
 אזור זמן:  UTC +5
 http://www.lahore.gov.pk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פקיסטן מוגדלת) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערבילאהור(למפת פקיסטן רגילה) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערבילאהור(למפת פנג'אב (פקיסטן) רגילה) פייסלאבאד רוואלפינדי גוג'ראנוואלה מולטאןלאהור(למפת פנג'אב (פקיסטן) מוגדלת) פייסלאבאד רוואלפינדי גוג'ראנוואלה מולטאןלאהור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לאהור (באורדו: لاہور; בפנג'אבי: لہور) היא העיר השנייה בגודלה בפקיסטן (אחרי קראצ'י) ובירת פרובינציית פנג'אב שבמזרחה. בתקופת השלטון הבריטי (עד 1947), הייתה לאהור העיר המרכזית בחבל ארץ זה. העיר היא מרכז מוסלמי מסורתי למן הקמת המאוזולאום לקדוש הסופי, עלי חוג'ווירי (אנ') ב-1077. העיר הפכה למרכז תיירותי, בשל המבנים המוגולים הרבים שבה. זו גם הסיבה לכך שהעיר מכונה לעיתים, "גן המוגולים". לאהור שימשה לאורך ההיסטוריה כבירתן של ממלכות רבות: הממלכה השאהית (אנ') במאה ה-11, השושלת הע'זנווית במאה ה-12, השושלת הע'ורית במאות ה-12 וה-13, האימפריה המוגולית במאה ה-16, האימפריה הסיקית בתחילת המאה ה-19 וכבירת מחוז פנג'ב תחת השלטון הבריטי בהודו ממחצית המאה ה-19 ועד מחצית המאה ה-20. מבנים מוגולים כגון: מסגד באדשאהי, מצודת לאהור, גני שאלימאר, המאוזוליאומים של ג'הנגיר ונור ג'הן הם יעדים תיירותיים פופולריים בעיר. בלאהור גם בולטת המורשת הקולוניאלית הבריטית ובניינים רבים שנבנו בסגנון מוגולי-גותי, כגון: בית המשפט העליון בלאהור, בית הדואר המרכזי, מוזיאון לאהור ומבני עתיקים רבים באוניברסיטאות כולל אוניברסיטת פנג'אב. לאהור נחשבת על ידי רבים כלב התרבותי של פקיסטן מאחר שהיא משמשת כמרכז הפקיסטני העיקרי בתחומי האמנות והקולנוע וחלק גדול מהאינטליגנציה הפקיסטנית יושב בה.
היסטוריה > המאבק עם הטליבאן

כחלק מהעימות בין שלטונות פקיסטן ובין קבוצות המזוהות עם הטליבאן, אירעו בלאהור מספר פיגועי טרור גדולים שרובם בוצעו על ידי קבוצות המזוהות עם הטליבאן.
ב-10 בינואר 2008, נהרגו 22 איש (רובם שוטרים) בפיצוץ של מחבל מתאבד.
ב-9 במרץ 2009, הותקפה נבחרת הקריקט של סרי לנקה על ידי 12 חמושים בפיגוע שבוצע, ככל הנראה, על ידי נמרי השחרור של טאמיל אילם, ארגון טרור טמילי הפועל בסרי לנקה. בפיגוע נהרגו 2 אזרחים ו-6 שוטרים.
ב-30 במרץ 2009, הותקף בית ספר לשוטרים על ידי 12 חמושים; בפיגוע זה נהרגו אזרח ו-7 שוטרים (ו-8 מהחמושים).
ב-26 במאי 2009, נהרגו 35 איש בפיצוץ מכונית תופת בעיר.
ב-12 ביוני 2009, פוצץ עצמו מחבל מתאבד ליד המנהיג הסוני המתון, סרפראז אחמד נעימי (אנ') והביא למותו ולמות ארבעה אזרחים נוספים.
ב-15 באוקטובר 2009, הותקפו שלושה אתרים ברחבי לאהור על ידי קבוצות חמושים שאף לקחו בני ערובה. בהתקפות אלו נהרגו 38 איש.
ב-7 בדצמבר 2009, התפוצצו שתי מכוניות תופת באזור הומה אדם באיקבל טאון. לפחות 54 איש נהרגו בפיגועים אלו.
ב-8 וב-12 במרץ 2010 בוצעו שני פיגועים של מחבלים מתאבדים בהם נהרגו לפחות 72 איש.
ב-28 במאי 2010, הותקפו שני מסגדים אחמדיים בשתי שכונות שונות על ידי שתי קבוצות חמושים שכללו גם מחבלים מתאבדים. בהתקפות אלו נהרגו 86 איש.
ב-1 ביולי 2010, פוצצו עצמם שני מחבלים מתאבדים בקומפלקס של דטה דרבור -מקדש סופי ומאוזולאום עתיק. בהתקפה נהרגו 50 איש.
ב-1 בספטמבר 2010, פוצצו עצמם שלושה מחבלים מתאבדים בשלוש נקודות סמוכות בקרב התקהלויות של חוגגים שיעיים. 38 איש נהרגו בפיגועים.
ב-27 במרץ 2016 התפוצץ מחבל מתאבד בפארק שהיה עמוס נוצרים לרגל חופשת חג הפסחא. ג'מאעת אל-אחראר, ארגון המזוהה עם הטליבאן, קיבל אחריות לפיגוע והודיע שהוא כוון לפגוע בנוצרים, כדי להעביר מסר לראש הממשלה נוואז שריף. בפיגוע נהרגו לפחות 72 איש ונפצעו למעלה מ-300.
גאוגרפיה ואקלים

לאהור שוכנת על גדתו הדרומית של נהר הראווי, אחד מיובליו הגדולים של האינדוס. היא גובלת בצפון ובמערב במחוז שיח'ופורה, עוד במערב היא גובלת במחוז ננקאנה שאהיב ובדרום היא גובלת במחוז קסור. במזרח היא גובלת במדינת פנג'אב שבהודו. האקלים באזור העיר הוא אקלים צחיח למחצה (BSh בשיטת קפן). הוא מתאפיין בקיץ ארוך חם וגשום ובחורף יבש ובעל טמפרטורות נוחות ובתופעות האקלימיות של מונסון וסופות אבק. בחודשים מאי, יוני ויולי מגיעה הטמפרטורה לשיאה והחום מגיע למעל C°‏ 40. החל מסוף יוני ובחודשים יולי ואוגוסט חלה עונת המונסונים בה יורדים גשמים כבדים בכל פרובינציית פנג'אב. הטמפרטורה הגבוהה ביותר בצל שנמדדה בלאהור עומדת על C°‏ 48.3 והיא נמדדה בחודש יוני ב-1921 וב-2007. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה בעיר היא C°‏ 1.1− שנמדדה בינואר 1967. כמות המשקעים הגדולה ביותר במשך 24 שעות היא 221 מילימטר שנמדדו ב-1 באוגוסט 2010 (באירוע שהביא גם לשיטפונות עזים בצפון פקיסטן).
| אקלים בלאהור> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בלאהור> ינואר.19.8.5.9.23.0 | אקלים בלאהור> פברואר.22.0.8.9.28.6 | אקלים בלאהור> מרץ.27.1.14.0.41.2 | אקלים בלאהור> אפריל.33.9.19.6.19.7 | אקלים בלאהור> מאי.38.6.23.7.22.4 | אקלים בלאהור> יוני.40.4.27.4.36.3 | אקלים בלאהור> יולי.36.1.26.9.202.1 | אקלים בלאהור> אוגוסט.35.0.26.4.163.9 | אקלים בלאהור> ספטמבר.35.0.24.4.61.1 | אקלים בלאהור> אוקטובר.32.9.18.2.12.4 | אקלים בלאהור> נובמבר.27.4.11.6.4.2 | אקלים בלאהור> דצמבר.21.6.6.8.13.9 | אקלים בלאהור> שנה...628.8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
מנהל עירוני

בעקבות הרפורמה במבנה המנהלי של פקיסטן, שיצאה אל הפועל ב-2001, נקבע כי לאהור מסווגת כמחוז-עיר והיא חולקה ל-9 ערים מנהליות או רבעים. כל רובע כולל מספר מועצות.
רשימת הרבעים:
ראווי - החלק הצפוני של העיר הגובל בנהר ראווי.
שאלימאר - אחד מחלקי העיר העתיקים. נמצא בחלקה הצפוני של לאהור. נקרא על שם גני שאלימאר המצויים בשטחו.
ואהגה - בחלקה המזרחי של העיר. גובל בגבול הבינלאומי ההודי.
רובע עזיז בהאתי - במזרח העיר, בין הבסיס צבאי של לאהור ובין רובע ואהגה.
דאתא גונג' בח'ש - אחד מחלקי העיר העתיקים. במרכז חלקה הצפוני של העיר. כולל בתוכו מונומנטים עתיקים רבים; ביניהם: העיר העתיקה מוקפת החומה ובה מצודת לאהור.
גוּלבַּרְג - בולט כמרכז עסקי ותרבותי בלאהור. נמצא במרכז העיר.
סמאנאבאד - פיתוחו העיקרי היה בשנות ה-60 וה-70. נמצא בחלקה הצפוני של לאהור.
איקבאל - רובע שהחל להתפתח בשנות ה-70. נמצא בחלק הצפון מערבי של העיר. נקרא על שם המשורר הלאומי, מוחמד איקבאל.
נישתר - בחלקה הדרומי של העיר. בעל שטח נרחב.
בסיס צבאי לאהור (Lahore Cantonment) - אזור נרחב במרכז לאהור ובו בסיסי צבא.
כלכלה

נכון ל-2008, נאמד התוצר המקומי הגולמי של העיר ב-40 מיליארד דולר ושיעור הצמיחה השנתית נאמד ב-5.6% לשנה; כמחצית מהתוצר של העיר הגדולה בפקיסטן, קראצ'י, שכמות האוכלוסייה בה כפולה. תרומת העיר לתוצר הלאומי נאמדת ב-13.2%. אחד מהמרכזים הכלכליים בעיר היא הבורסה של לאהור (LSE) השנייה בגודלה רק לבורסת קראצ'י. בעיר נמצאות שלוחות של החברות הממשלתיות הגדולות: הרשות לפיתוח מים ואנרגיה (WAPDA) והרשות למים ולביוב (WASA). הבסיס הכלכלי של לאהור הוא רחב וכולל תחומים רבים של תעשייה ומסחר. תעשיות מובילות עוסקות בייצור רכב ואופנועים, מוצרים ביתיים, פלדה, טלקומוניקציה, כימיקלים, מוצרים רפואיים ומוצרי הנדסה ובנין. בעשורים האחרונים עוברת העיר תהליך של מעבר מייצור לשירותים. 42% מכוח העבודה בה מועסק בשירותים פיננסיים, בנקאות, נדל"ן, שירותים קהילתיים וסוציאליים ותרבות. יחד עם זאת, ממשיכה לאהור להיות מרכז של בתי מלאכה מסורתיים העוסקים באריגת יד של שטיחים המיוצאים ברחבי העולם ונהנים ממוניטין בינלאומי.
חלק ניכר מעוצמתה הכלכלית של העיר נובע ממיקומה בפרובינציית פנג'ב שהיא המאוכלסת ביותר בפקיסטן. כמו כן, נהנית העיר מתשתית תחבורתית מפותחת באופן יחסי הכוללת כבישים ומסילות ברזל המוליכים לערים המרכזיות ונמל תעופה בינלאומי. גם תשתיות התקשורת, הבריאות והחינוך מפותחות באופן יחסי ועולות על המקובל בפקיסטן. עם הגידול באוכלוסיית העיר קיים תהליך שבו הופכים אזורי המגורים שבמרכז העיר לאזורי מסחר ושירותים בעוד שהאוכלוסייה עוברת לפרברים.
תחבורה

לאהור היא אחת מהערים הפקיסטניות הנהנות מנגישות תחבורתית רבה. בעיר פועלת תחבורה ציבורית ופרטית במשך 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע. תחבורה זו כוללת קווי אוטובוסים, מוניות ואלפי ריקשות ממונעות. חלק ניכר מהרכבים מונעים על ידי גז על מנת להפחית את זיהום האוויר. כ-75% מאוכלוסיית לאהור מחזיקים באמצעי תחבורה משלהם. כבישי העיר מתוחזקים בצורה נאותה ומורחבים במידת הצורך כדי לעמוד בעלייה בנפח התחבורה. בעיר נבנו מספר רב של מעברים תת-קרקעיים שנועדו להקל על לחצי התנועה.
ממשלת פרובינציית פנג'ב היא זו האחראית על הכבישים באזור לאהור, על תכנונם, בנייתם ותחזוקתם. כביש האורך המרכזי הוותיק של פקיסטן, "הדרך הראשית הגדולה" עובר בלאהור. בנוסף אליו, מחוברת לאהור לעריה המרכזיות האחרות של פקיסטן בכבישים מהירים. כביש מהיר נוסף, לסיאלקוט שבצפון, נמצא בבניה. הכביש הטבעתי של לאהור (LRR) נחנך ברוב הדר בסוף 2004. הכביש בעל שלושה נתיבים לכל כיוון, מקיף את העיר ומגיע לאורך של 43 קילומטר. אורכו המיועד הוא 77 ק"מ. הכביש כולל 18 מחלפים ומטרתו היא לענות על הצרכים התחבורתיים של לאהור ולאפשר התפתחות תעשייתית נוספת.
בלאהור נמצאים משרדיה הראשיים של חברת הרכבות הפקיסטנית הלאומית, פקיסטן ריילווייז. תחנת הרכבת המרכזית של לאהור נבנתה באמצע המאה ה-19 בזמן השלטון הבריטי והיא נמצאת בלב העיר. רשת מסילות ברזל מחברת את לאהור עם עריה המרכזיות האחרות של פקיסטן ומסייעת בשינוע נוסעים ומטענים.
מזרחית ללאהור נמצא נמל התעופה הבינלאומי אלמא איקבאל המשמש כבסיס פעולה מרכזי לחברת התעופה הפקיסטנית הלאומית, פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס. זהו נמל התעופה השני בגודלו במדינה. הוא נחנך ב-2003 והחליף את נמל התעופה הישן של לאהור. בנמל התעופה פועלים שלושה מסופים: מסוף אלמה איקבל, מסוף חג' (מיועד לעולי הרגל המקיימים את מצוות החג') ומסוף מטענים.
דמוגרפיה

אוכלוסיית לאהור במפקדי האוכלוסין האחרונים של פקיסטן:
השפה המקובלת בלאהור ובאזור הסובב אותה היא פנג'אבי. האורדו החלה להיות מדוברת אף היא בעיקר עקב היותה השפה הרשמית של פקיסטן. גם האנגלית הופכת לפופולרית עקב היותה אף היא שפת מדינה רשמית והשפה הבינלאומית המקובלת בעסקים. במפקד שנערך ב-1998 מנו דוברי הפנג'אבי 86.2% מהאוכלוסייה, דוברי האורדו 10.2%, דוברי פשטו 3% ו-0.4% דוברי סראיקית.
94% מאוכלוסיית לאהור היא מוסלמית (שיעים וסונים) (על פי המפקד מ-1998). ב-1941, לפני הקמת פקיסטן, עמד שיעור המוסלמים בעיר על 60%. הדת הנוספת בה מחזיק מיעוט משמעותי היא נצרות - 5.8%. מאמינים בדתות אחרות הקיימות בלאהור, בשיעורים מזעריים, הם: בהאיים, הינדים, סיקים וזורואסטרים.
תרבות וחינוך

לאהור נחשבת כמרכז התרבותי החשוב של פקיסטן וכמרכז של השכלה גבוהה. בעיר נמצאת לוליווד, מרכז תעשיית הסרטים הפקיסטני. רוב הסרטים מופקים בשפת אורדו. העיר משמשת כמרכז מוזיקלי הן למוזיקה פקיסטנית מסורתית בסוגות ע'זאל וקאוואלי והן לסוגות של מוזיקת פופ פקיסטנית ורוק דרום אסייתי. והאירועים התרבותיים בעיר קשורים בחלקם במסורות הדתיות והתרבותיות, כגון: חגיגות עיד אל פיטר ועיד אל אדחא ופסטיבל בסאנט הנועד לציין את בוא האביב. בפסטיבל זה נהוג היה להעיף עפיפונים מעל גגות העיר, אך בשנות ה-2000 נאסרה העפת העפיפונים בחג בשל ריבוי הקורבנות בנפש כתוצאה מהתחשמלות ונפילה מגובה. גם ירי שמחה גורם לאבדות בנפש בחגים אלו. אירוע מרכזי נוסף המתקיים באביב הוא פסטיבל שנתי לסוסים ובקר הנערך במשך שבוע באצטדיון וכולל תצוגות של בעלי חיים, כמו גם מופעי פולקלור מכל רחבי המדינה. פסטיבל עולמי של אמנויות הבמה מתקיים מדי שנה במשך 10 ימים בסתיו. כ-80% מהמופיעים בפסטיבל הם אמנים מחוץ לפקיסטן.
לאהור היא העיר בעלת המספר הגדול ביותר של אוניברסיטאות ומכללות בפקיסטן. במיוחד בולטים בה מוסדות ההשכלה בתחומי מדעי הטבע ובתחומים הטכנולוגיים. מרבית מוסדות ההשכלה המובילים הם ציבוריים, אולם, ניכרת מגמה של גידול במספר ובהיקף מוסדות ההשכלה הפרטיים. בעיר נמצאים מוסדות ההשכלה הוותיקים במדינה; "אוניברסיטת המכללה הממשלתית" (Government College University) נוסדה ב-1864; "מכללת פורמן הנוצרית" (Forman Christian College) נוסדה אף היא ב-1864; אוניברסיטת פנג'אב ( University of the Punjab), האוניברסיטה הגדולה בלאהור ואחת הגדולות בפקיסטן, נוסדה ב-1882. רבים ממוסדות ההשכלה הוקמו בזמן השלטון הבריטי וחלקם משמרים את שמם ואת אופיים המקורי, כגון: "אייצ'יסון קולג'" (Aitchison College), "בית הספר סנט אנטוני" (St. Anthony's High School) ו"קולג' קיניירד" לבנות (Kinnaird College).
ערים תאומות

ללאהור ברית ערים תאומות עם הערים:
טורקיה איסטנבול, טורקיה (מ־1975)
קוריאה הצפונית סריוון, קוריאה הצפונית (מ־1988)
הרפובליקה העממית של סין שיאן, הרפובליקה העממית של סין (מ־1992)
בלגיה קורטרייק, בלגיה (מ־1993)
מרוקו פאס, מרוקו (מ־1994)
אוזבקיסטן בוכרה, אוזבקיסטן
אוזבקיסטן סמרקנד, אוזבקיסטן (מ־1995)
איראן אמול (אנ'), איראן (מ־2010)
איראן אספהאן, איראן (מ־2004)
איראן משהד, איראן
אנגליה לונדון, אנגליה
סקוטלנד גלאזגו, סקוטלנד (מ־2006)
ארצות הברית שיקגו, אילינוי, ארצות הברית (מ־2007)
סרביה בלגרד, סרביה (מ־2007)
פולין קראקוב, פולין (מ־2007)
פורטוגל קוימברה, פורטוגל (מ־2007)
טג'יקיסטן דושנבה, טג'יקיסטן
ספרד קורדובה, ספרד
קולומביה בוגוטה, קולומביה
ברזיל ריו דה ז'ניירו, ברזיל (מ־2015)
ראו גם

מצודת לאהור
גני שאלימאר
טקס סגירת הגבול בין הודו לפקיסטן
מינרט פקיסטן
הערות שוליים

1 2  Pakistan: Provinces and Major Cities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
↑  Lahor City, Imperial Gazetteer of India, v. 16, p. 106.
↑  The 'shroud' over Lahore's antiquity, Majid Sheikh, אתר Dawn - עיתון פקיסטני באנגלית, 22 באוגוסט 2004
↑  Glasgow gets a new twin in Lahore, 14 בספטמבר 2006
↑  The City of Lahore, אתר GCU, אוניברסיטת המכללה הממשלתית בלאהור
↑  Edmund Bosworth, Historic Cities of the Islamic World, Brill, 2007, p. 299 Clifford Edmund Bosworth, Historic Cities of the Islamic World, BRILL, 2007-01-01. (באנגלית)
1 2  Bosworth, p.300
↑  Bosworth, p.301
↑  Pakistan suicide blast 'kills 22', אתר BBC, ‏ 10 בינואר 2008
↑  סוכנויות הידיעות, רעולי פנים ירו על אוטובוס שהסיע את שחקני נבחרת הקריקט של סרי לנקה בפקיסטאן, באתר הארץ, 3 במרץ 2009
↑  רויטרס‏, פקיסטן: יותר מ-60 הרוגים ומאות פצועים בפיגוע בפארק, באתר וואלה, 27 במרץ 2016
↑  World Weather Information Service
↑  לשם קנה מידה, בלאהור פועלות שתי חברות אוטובוסים גדולות. הגדולה מביניהן מחזיקה 800 אוטובוסים. דן חברה לתחבורה ציבורית הפועלת בגוש דן, החזיקה בשנת 2008 כ-1,200 אוטובוסים.
| הערים הגדולות בעולם: ערים המונות לפחות חמישה מיליון תושבים |
| --- | --- | --- |
| 20,000,000+ | שאנגחאי • בייג'ינג • סאו פאולו • דלהי |  |
| 10,000,000+ | קראצ'י • לאגוס • איסטנבול • טוקיו • מומבאי • מוסקבה • גואנגג'ואו • פריז • שנג'ן • צ'נגדו • קינשאסה • קהיר • ג'קרטה • לאהור • סוג'ואו |  |
| 5,000,000+ | סיאול • מקסיקו סיטי • לונדון • לימה • דאקה • ניו יורק • בנגלור • בנגקוק • דונגגוואן • צ'ונגצ'ינג • נאנג'ינג • טהראן • שניאנג • בוגוטה • הו צ'י מין סיטי • הונג קונג • בגדאד • צ'נאי • צ'אנגשה • ווהאן • טיינג'ין • היידראבאד • האנוי • ריו דה ז'ניירו • פושאן • סנטיאגו דה צ'ילה • ריאד • אחמדאבאד • שאנטואו • סנקט פטרבורג • ח'רטום  • אנקרה • ג'ינאן • האנגג'ואו • סינגפור • יאנגון • לואנדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548089605171  BNE: XX5747015  BnF: cb150260926 (data)  GND: 4034107-0  LCCN: n79079619  LNB: 000336380  MusicBrainz: 7bf1c64d-569e-4cbf-84b2-bd0e0f2fce69  NARA: 10044411  NKC: ge463335  NSK: 000637937  SUDOC: 06164482X  TDVİA: lahor  VIAF: 130807590   WorldCat (עם VIAF): 130807590 
בנין המשרדים הראשי של חברת התעופה הפקיסטנית, PIA, בלאהור
בית הנתיבות בנמל התעופה הבינלאומי אלמא איקבאל בלאהור
קמפוס עלאמה איקבאל באוניברסיטת פנג'אב
זיאוסודרה

זיאוסודרה (בשומרית: 𒍣𒌓𒋤𒁺. נהגה: זי.אוד.סוד.רה.; ביוונית: Ξίσουθρος‏, קסיסותרוס, "חיים של ימים ארוכים") המלך השומרי האחרון שלפני המבול. מופיע ברשימת המלכים השומרית כגיבור אפוס המבול השומרי, בדומה לגיבורים נוספים דוגמת אתרחסיס האכדי, אותנפישתים ונח, שכולם דמויות ראשיות בסיפורי מבול עתיקים מהמזרח התיכון.
דמותו של זיאוסודרה שהגיע משורופק מופיעה גם בספרות עתיקה נוספת, בכתבים כגון "מותו של גלגמש", ובגרסה מאוחרת של הוראות שורופק.
למרות שלכל גרסה של המבול יש מרכיב ייחודי משלה, ישנם אלמנטים רבים בסיפור שמשותפים לשתיים, שלוש, או ארבע גרסאות.
הגרסה המוקדמת ביותר של סיפור המבול שנמצאה, היא גרסה של בריאת העולם מתוך המיתולוגיה השומרית, כלומר, הגרסה שבה זיאוסודרה הוא גיבור הסיפור, שנשמרה באופן חלקי בכתב יד שומרי, ומתוארכת למאה ה-17 לפני הספירה – תקופת השושלת הראשונה של בבל, שבה שפת הכתיבה והמנהלה עדיין הייתה שומרית. לגרסה זו קווי דמיון רבים לאגדות מבול של עמים שונים במזרח התיכון, וכמו כן, גם לתיאור המקראי של נח.