stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי שפיגלר
קריירה > בנבחרת ישראל

שפיגלר זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל בנובמבר 1962 על ידי המאמן גיולה מאנדי למשחקה נגד נבחרת שוודיה. את הופעת הבכורה שלו במשחק רשמי במדי הנבחרת ערך שפיגלר בדצמבר 1963, תחת המאמן ג'ורג' איינסלי, בניצחון 1–0 על נבחרת דרום וייטנאם. את שער הבכורה שלו הבקיע מבעיטת 11 מטרים במשחקו הרשמי השני, בניצחון 3–0 על נבחרת הונג קונג. שפיגלר היה שותף לזכיית נבחרת ישראל בגביע אסיה ב-1964. במהלך משחק נגד נבחרת סקוטלנד ב-1967 שבר אלכס פרגוסון את אפו של שפיגלר.
שפיגלר פתח בהרכב בטורניר הכדורגל באולימפיאדת מקסיקו (1968), שם הצליחה הנבחרת להעפיל עד לרבע הגמר והודחה על ידי נבחרת בולגריה בהגרלה, לאחר שגם לאחר ההארכה נותרה התוצאה 1–1.
בשנת 1968, במשחק ידידות מול נבחרת ארצות הברית, קבע שפיגלר שיא והיה לשחקן היחיד שהבקיע ארבעה שערים במשחק במדי נבחרת ישראל.
שני שערים שהבקיע זכו להיכנס להיסטוריה של הכדורגל הישראלי. הראשון, ב-1969 בסידני, כאשר כבש את שער היתרון לנבחרת ישראל במשחק המכריע מול נבחרת אוסטרליה, במשחק אשר הסתיים בתיקו 1–1 וקבע את עלייתה של נבחרת ישראל למונדיאל. השער השני הובקע בטולוקה במונדיאל 1970, בבעיטה חזקה מ-25 מטר לשערה של נבחרת שוודיה. שער זה הוא היחיד שנבחרתה של ישראל הבקיעה במסגרת זו.
שפיגלר הרבה לשתף פעולה במשחקי הנבחרת עם חברו גיורא שפיגל ושניהם זכו מהעיתונות הישראלית לכינוי "צמד השינים".
לאחר פרישתו > מאמן כדורגל

בתום הקריירה שלו ככדורגלן פעיל עבר לאימון. קריירת האימון שלו נחשבת לפחות מוצלחת. בתחילת עונת 1979/1980 החל את דרכו כמאמן מכבי חיפה במסגרת
הליגה הארצית לאחר שהעונה נפתחה עם שלושה הפסדים רצופים התפטר מתפקידו ועבר החל מהמחזור ה-3 באותה עונה לתפקיד המנג'ר ביריבה העירונית הפועל חיפה במקומו של שמואל פרלמן שסיים את תפקידו בתום שלושה מחזורים.
בתחילת עונת 1981/1980 התמנה למאמן קבוצת בית"ר תל אביב במסגרת הליגה הארצית ובתום העונה עלה עם הקבוצה לליגה הראשונה (הליגה הלאומית) המשיך לאמן את הקבוצה גם במסגרת הליגה הלאומית ובתום עונת 1982/1981 ירד עם הקבוצה חזרה לליגה השנייה הליגה הארצית ונפרד מהקבוצה לאחר שנתיים.
בעונת 1982/1983, חזר בתור מאמן לקבוצת נעוריו מכבי נתניה, בעונה זו זכתה הקבוצה באליפות בפער ניכר ואז טבע שפיגלר את המשפט "זאת קבוצת הכדורגל הטובה ביותר בארץ ויש עוד 15 קבוצות". שפיגלר המשיך לאמן את מכבי נתניה גם בעונת 1984/1983 אך לא הצליח לשחזר את ההצלחה מהעונה הקודמת ועזב את הקבוצה בהמשך העונה.
בקיץ 1984 מונה למאמן הפועל תל אביב, אך פתח את העונה בצורה לא טובה ופוטר לאחר 8 מחזורים.
בתחילת עונת 1988/1987 מונה למאמן בית"ר ירושלים שזכתה בעונה שקדמה לה באליפות הראשונה שלה, אך עקב חוסר שביעות רצון מצד הנהלת הקבוצה ותוצאות לא טובות שהגיעו לשיא בתבוסה 0–4 לבית"ר תל אביב עזב שפיגלר את תפקידו לאחר המחזור ה-14.
במהלך עונת 1990/1989 חזר שפיגלר כמאמן לקדנציה נוספת בקבוצת נעוריו מכבי נתניה כאשר בתור עוזר מאמן מונה שחקן העבר של מכבי תל אביב אבי כהן. שיתוף הפעולה על הקווים של שפיגלר עם אבי כהן כעוזר מאמן במכבי נתניה נמשך עד סיום עונת 1992/1991 בסופה עזבו שניהם את הקבוצה.
במהלך עונת 1995/1994 מונה שפיגלר למאמן קבוצת  הפועל צפרירים חולון, המשיך לאמן את הפועל צפרירים חולון גם בעונת 1996/1995 אך לאחר הפסד למכבי יפו במחזור ה-17 עזב את תפקידו כמאמן הקבוצה. הפועל צפרירים חולון הייתה הקבוצה האחרונה בקריירת האימון של שפיגלר ומאז לא חזר למשרת האימון.
לאחר פרישתו > פרשן כדורגל

לאורך השנים שפיגלר שימש כפרשן כדורגל, בין היתר עבור הערוץ הראשון, ערוץ הספורט וצ'רלטון.
בשנת 2002 שפיגלר השתתף בסרט בית"ר פרובנס בתפקיד עצמו, כפרשן המשחק בין הקבוצה הפיקטיבית בית"ר גבעת צורים לבין מכבי תל אביב. בשנת 2023 השתתף בסרט לרוץ על החול בתפקיד עצמו, כאגדת מכבי נתניה המתארח באירוע חגיגי של הקבוצה ומשוחח עם בעלי הקבוצה בסרט המגולם על ידי צביקה הדר.
חיים אישיים

שפיגלר אב לשלושה ילדים, אחד מהם עמיחי שפיגלר, הוא שדרן ליגת העל בכדורגל בערוץ הספורט ושדרן משחקי נבחרת ישראל בליגת האומות של אופ"א בערוץ הספורט.
תארים > כשחקן

גביע אסיה (1): 1964
אליפות (2): 1970/1971, 1977/1978
גביע המדינה (1): 1977/1978
תארים > כמאמן

אליפות (1): 1982/1983
אלוף האלופים (1): 1983
הישגים בולטים > נבחרת ישראל

המצטיין במשחקי מונדיאל 1970
השתתפות באולימפיאדת מקסיקו סיטי 1968
מלך השערים בכל הזמנים (עד לאוקטובר 2021) - 32 שערים במדי הנבחרת
הישגים בולטים > ליגת העל

מלך השערים (3): 1965/1966 (17 שערים), 1966/1968 (38 שערים), 1968/1969 (25 שערים)
כדורגלן העונה בישראל (4): 1963/1964, 1965/1966, 1969/1970, 1970/1971
פרסים והוקרה

שפיגלר זכה בתואר "כדורגלן היובל" במסגרת סקר יובל למדינה ב-1998.
בשנת 2003, לציון יובל לאופ"א (1953–2003), התבקשה כל התאחדות כדורגל החברה בארגון לבחור נציג בודד לקבלת הפרס על תרומה לכדורגל. שפיגלר נבחר כנציג ההתאחדות לכדורגל בישראל לקבל את תואר "שחקן הזהב" של אופ"א.
בשנת תשס"ד 2004 נמנה בין מדליקי המשואות בחגיגות הממלכתיות לציון יום העצמאות.
בקיץ 2006, עם כניסתו של דניאל יאמר לתפקיד הבעלים של מכבי נתניה, מונה שפיגלר להיות נשיא הכבוד של הקבוצה. שפיגלר משמש גם כחבר ועדת חינוך והסברה מטעם ההתאחדות לכדורגל.
בשנת 2009 נבחר לכדורגלן הישראלי הראשון אשר נכנס להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
שגריר כבוד של פיפ"א בישראל
חתן פרס מפעל חיים של ארגון השחקנים בישראל וידיעות אחרונות
גנבה ספרותית

גנבה ספרותית (בלועזית: פְּלַגְיָאט) היא שימוש לא ראוי או גנבה של מילים, מחשבות, רעיונות וביטויים של אדם אחד והצגתם כשייכים לאחר. לעיתים יש הרואים את תופעת הפלגיאט כשקולה להפרת זכויות יוצרים, אולם השתיים נבדלות זו מזו בשני עקרונות מרכזיים: האחד, בעוד שזכויות יוצרים מגינות על צורת הביטוי ולא על הרעיון עצמו, ביצוע גנבה ספרותית משמעותו שימוש ברעיון גם כאשר צורת הביטוי שונה. השני, זכויות יוצרים חלות לתקופה מוגבלת לאחר מות בעליהן, אך העתקת יצירה על ידי אדם והצגתה כשייכת לו לעולם תיחשב כגנבה ספרותית.
הגנבה הספרותית נפוצה במגוון תחומי היצירה, כגון: מוזיקה, תיאטרון, ספרות, עיתונאות ואקדמיה.
יש מקרים בהם הגנבה הספרותית היא לא מודעת, אצל אנשים הסובלים מקריפטומנזיה, הפרעת זיכרון, שמקשה על הסובלים ממנה להבדיל בין דברים שהגו בעצמם ובין דברים שקראו או שמעו.
הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי הציע ב-1946 תחת המילה פלגיאט את המילה גְּנובֶת (במשקל פסולֶת) – ותחת פלגיאטור גנבר, אולם הצעותיו אלה לא קנו להן אחיזה.
מקור המונח פלגיאט

שורשיו של המונח פלגיאט טמונים במילה הלטינית Plagiarius, אשר משמעותה חוטף. מילה זו שימשה עד שלהי המאה ה-17 לתיאור מעשי חטיפה של ילדים ועבדים
לצד ציון מעשי גנבה ספרותית. לדעת ההיסטוריונים, השוואת פעולת הגנבה הספרותית לגנבת העבד/הילד מלמדת על החשיבות הרבה שיוחסה ליצירה האמנותית וממחישה את תפיסת חומרת המעשה.
גנבה ספרותית במהלך ההיסטוריה > בימי הביניים

בימי הביניים כותבי שירים ופיוטים ניסו להתגבר על תופעה זו, באמצעות הצפנת שמם ביצירה. המקובל ביותר היה שימוש באקרוסטיכון - התחלת כל בית של השיר באות מהשם (לדוגמה - הפיוט לכה דודי).
גנבה ספרותית במהלך ההיסטוריה > ברנסאנס

בתקופת הרנסאנס השתפר מאוד מצבם של המשוררים והסופרים, כיוון שהאמנות עלתה למעמד חדש ועליון. הגנבה הספרותית בתחומים אלו הייתה מאוד לא מקובלת, ונחשבה לבגידה באמון הבסיסי בין אמן ואמנותו. לעומתם, המחזאים סבלו מבעיה קשה עוד יותר, היות שהגנבה הספרותית לא רק שהייתה חוקית אלא גם מקובלת, וכל תיאטרון היה מעלה אילו הצגות שרצה, שחלקן נכתבו על ידי מחזאי הבית, וחלקן נכתבו על ידי מחזאים זרים. להקות רבות לא עסקו בכתיבה כלל אלא רק העתיקו מלהקות אחרות. כדי למנוע העתקות, צריך היה כל מחזאי לכתוב את המחזה כך שיתאים בדיוק ללהקתו, ובכך להקשות על להקות אחרות להציגו. אצל ויליאם שייקספיר לדוגמה, אפשר לראות איך במחזות שונים הדמויות מקבילות זו לזו, ותפקידו של שחקן אחד הותאם לדמויות רבות במחזות שונים. רבים ממחזותיו של שייקספיר, כמו "הסוחר מוונציה", "המלט", ו"הנרי הרביעי" היו נחשבים כיום לגנבה ספרותית, כיוון שישנו שימוש רב בנושאים, בדמויות (ג'ון פלסטף, למשל, ב"המלך הנרי הרביעי", הוא דמות שנגנבה מן המחזאות האיטלקית) ואפילו בטקסטים שנכתבו על ידי מחזאים קודמים.
גנבה ספרותית במהלך ההיסטוריה > בתקופת המהפכה התעשייתית

אחד השינויים העיקריים של המהפכה התעשייתית הוא המצאת זכויות היוצרים. בזמן שהומצא גם הפטנט הומצאו זכות היוצרים על כל קניין רוחני. על כן נעשו אותן גניבות בלתי חוקיות, ועל אף שהן המשיכו להתקיים מספרן קטן בצורה משמעותית. בבריטניה למשל כמעט שלא היו גניבות ספרותיות באותה עת.
גנבה ספרותית בעידן המודרני

בעידן המודרני התופעה חוזרת להתפשט, כיוון שקלות הפרסום וכמות יצירות אדירה מביאים לכך שהסיכוי להיתפס קטן מאוד. רשת האינטרנט מגבירה עוד יותר את זמינות התופעה, מכיוון שבעזרתה ההעתקה נעשית בקלות, ופרסום היצירה נוח מאוד. גם הקושי באכיפת החוק באינטרנט מקל על כך.
גנבה ספרותית בעידן המודרני > קונספירציות ותאוריות קשר

בנוסף, ואולי בגלל הקלות של ההעתקה, נוצרו עשרות קונספירציות בקשר ליצירות מסוימות, בטענה שהן מועתקות. דוגמה בולטת לתופעה זו היא סדרת הספרים "הארי פוטר" של הסופרת ג'יי קיי רולינג. בעבר נטען שהסופרת העתיקה אלמנטים רבים בספרה מספר אחר לא מוכר. כמו כן דובר על דמיון רב בין ספרה לבין סדרת הקומיקס של ניל גיימן (The Books of Magic). ניל גיימן עצמו הכריז שלדעתו הדמיון בין הספרים מקרי.
לקריאה נוספת

אקס ליבריס, מאת: אן פדימן: וידויים של קוראת מצויה, מאנגלית: יואב הלוי ורוני אמיר, אחוזת בית (הוצאה לאור), תשס"ו, עמ' 105–113
גנבה
קניין רוחני
ציטוט
אתיקת מידע
פסאודואפיגרפיה
הערות שוליים

↑  Merriam-Webster's Online Dictionary: Plagiarizing
↑  Snapper, J. W. (1999). On the web, plagiarism matters more than copyright piracy. Ethics and Information Technology, 1, 127-136
↑  יצחק אבינרי, יד הלשון, יזרעאל, 1964, עמ' 465
↑  Online Etymology Dictionary: Plagiarism
↑  Garfield, E. (1980). From citation amnesia to bibliographic plagiarism. Current Contents, 23, 5-9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550800805171  BNE: XX540609  BnF: cb126507442 (data)  GND: 4046196-8  LCCN: sh85102580  NDL: 01158527  NKC: ph569430
הקריה למחקר גרעיני – נגב

.
| --- | --- |

סמל הקריה למחקר גרעיני
 מידע כללי
 סוג:  מכון מחקר, מתקן גרעין, ארגון 
 על שם:  שמעון פרס
 כתובת:  הנגב 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1958
 תאריך פתיחה רשמי:  1958 
 
 קואורדינטות:  31°00′13″N 35°08′48″E﻿ / ﻿31.00361111°N 35.14666667°E﻿ / 31.00361111; 35.14666667
 nrcn.gov.il
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) קריה למחקר גרעיני(למפת צפון הנגב רגילה) קריה למחקר גרעיני(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קריה למחקר גרעיני(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קריה למחקר גרעיני
 
תמונת האתר
הקריה למחקר גרעיני – נגב ע"ש שמעון פרס (בראשי תיבות: קמ"ג) נקראת גם "הכור הגרעיני בדימונה" וממוקמת בלב מישור ימין, דרומית-מזרחית לעיר דימונה, ותכליתה ביצוע מחקר באנרגיה גרעינית, ובכלל זה ייצור נשק גרעיני, אף כי ממשלת ישראל מעולם לא הודתה בכך והיא שומרת באופן רשמי על "עמימות גרעינית". הכור הגרעיני הפועל בקריה הוא הגדול מבין השניים הפועלים בישראל (האחר הוא הכור במרכז למחקר גרעיני - שורק). מערבית למתחם ממוקם מתקן המכ"ם בדימונה.
היסטוריה > ההקמה וראשית הפעילות

הקריה הוקמה בסיוע נרחב של מהנדסים צרפתים באמצע שנות ה-50 כחלק מהסיוע הביטחוני שקיבלה אז ישראל. את הפרויקט הגה ארנסט דוד ברגמן, ראש הוועדה לאנרגיה אטומית, ולקידומו תרם מנכ"ל משרד הביטחון, שמעון פרס, שבין היתר, גייס תרומות לבנייה. אפרים אילין מספר כי פנחס ספיר, שהתנגד להקמת הכור, לחץ לבל יכיר האוצר בכספים אלה כתרומה מזכה לצורך מס הכנסה.
בשנת 1956 נשלחו 3 מהנדסים ישראלים בניהם - שמואל רותם, יוסף טוליפמן, ומהנדס נוסף, ללמוד מהצרפתים הקמה וניהול של כורים גרעיניים.
האדריכל הראשי של הקריה למחקר גרעיני היה אמנון ניב. בתכנון מערך השירותים האזרחי והמבנים הציבוריים השתתפו האדריכלים דן איתן ויצחק ישר. הכור החל לפעול בסוף שנת 1963.
תחילה לא הודתה ישראל בבניית הכור. ביוני 1960 טענה ישראל כי המבנה המוקם הוא "מפעל טקסטיל", ובספטמבר אותה שנה תיארו אישים ישראלים את המבנה ההולך ונבנה כ"תחנת מחקר במטלורגיה". הודעה רשמית על כך שאכן נבנה במקום כור גרעיני נמסרה על ידי ישראל רק לאחר שדו"ח של מחלקת המדינה האמריקנית מ־2 בדצמבר 1960 פורסם על ידי הניו יורק טיימס ב־16 בחודש. ב־21 בדצמבר 1960, בתשובה לשאילתה בכנסת, הודיע ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון כי ישראל מקימה בנגב כור גרעיני מחקרי לצורכי שלום בהספק של 24 מגה-ואט. בפרסומים מחוץ לישראל נטען כי לאחר מכן הוגדל ההספק ל-75 מגה-ואט.
באמצע שנות ה-60 חשף העיתונאי יצחק שתיל שתי פרשיות שחיתות בכור. בפרשה הראשונה, פקיד האחראי על מערכת החשמל בכור גנב ציוד יקר מהכור לביתו, וגם קיבל שוחד מקבלן חיצוני, שהכור העסיק כמהנדס חשמל, ואישר לו דיווחים כוזבים ומנופחים על עבודתו. השניים עשו לכור נזק כלכלי גדול של 350,000 לירות ישראליות. משפטם של השניים נערך בדלתיים סגורות, למרות הפרסום בעיתון.
פרשת השחיתות השנייה עלתה למדינה פי עשרה. בפרשה זו, שלושה פקידים של הכור שוחדו בידי צבעי חיצוני, שקנה להם דירות ומכוניות. הצבעי אמור היה לצבוע מבנים שונים בכור, בשבע שכבות של צבע בולם קרינה מיוחד ויקר, שהכור קנה עבורו. בפועל, הוא צבע רק שתי שכבות, ואת יתרת הצבע גנב. פעולתו זו החלה בשנת 1963 ונחשפה בשנת 1965. בין השנים האלו הוא הפך ממעסיקם של שני פועלים למעסיקם של שישים פועלים. בעקבות החשיפה, המדינה נאלצה להרוס מספר מבנים בכור, ולבנותם מחדש. בניגוד לדרישת ראש הממשלה דאז, לוי אשכול, משפט המעורבים בפרשה זו נערך בדלתיים פתוחות.
ישראל אישרה ביקור ראשון פומבי של מדענים מארצות הברית, בתיאום עם ישראל, בתקופת ממשל קנדי, 1961. מטעם ישראל תיאם את הביקור מרדכי גזית. הביקורים נמשכו עד שנת 1969, אז הושגה "הבנה גרעינית" בין ראש ממשלת ישראל, גולדה מאיר, ונשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, שהביאה לסיום הלחצים האמריקאיים על ישראל לבלימת תוכנית הגרעין.
היסטוריה > חשיפת מרדכי ואנונו

ב־1986 פגש מרדכי ואנונו, טכנאי לשעבר בקמ"ג, בעיתונאי פיטר הונאם מהעיתון הבריטי "סאנדיי טיימס" בסידני שבאוסטרליה. ואנונו מסר לו מודיעין טכנולוגי שהיה ברשותו וסדרה של כ-60 צילומים שצילם בחשאי במהלך עבודתו. המידע שמסר ואנונו נבדק על ידי מומחים ונמצא כמהימן. ב־5 באוקטובר 1986 פרסם העיתון את המידע והצילומים, כולל שרטוט של מבנה הכור שנעשה על פי תיאורו של ואנונו. פרסום זה, לא רק שהיווה הוכחה פומבית ראשונה לכך שבידי ישראל יש נשק גרעיני, כפי שהוערך זמן רב קודם לכן על ידי שירותי מודיעין של ארצות הברית, אלא אף חשף כי היקף התפוקה האמיתי של הקמ"ג גדול הרבה יותר ממה שהוערך בתחילה ומיצב את ישראל כמעצמה גרעינית. ניסיונות השתקתו וחטיפתו של ואנונו היוו חיזוק נוסף לאמינות המידע.
לפי דבריו של מרדכי ואנונו, הועסקו בקמ"ג בתחילת שנות ה-80 2,700 עובדים.
היסטוריה > אוטובוס האמהות

ב־7 במרץ 1988 בוצע פיגוע טרור באוטובוס שהוביל עובדות לקריה ונחטף על ידי מחבלים. בפיגוע נרצחו שלושה מעובדי הקריה, והמחבלים חוסלו על ידי הימ"מ שפרץ לאוטובוס וחיסל את שלושת המחבלים. פיגוע זה זכה לכינוי "אוטובוס האמהות".
היסטוריה > מלחמת המפרץ

בזמן מלחמת המפרץ הראשונה שיגרו העיראקים טילי סקאד לעבר הקמ"ג, אולם טילים אלה לא פגעו במטרתם.
אחד הטילים היה בעל ראש בטון (טילים אלו כונו אל-חיג'ארה, מערבית: האבן).
היסטוריה > המאה ה-21

כיוון שההתראה במקרה של פגיעה בכור גרעיני קצרה ביותר, המליצה מערכת הביטחון בשנת 2002 לחלק לוגול לתושבי היישובים הסמוכים לכורים הגרעיניים, כך שהטבליות יהיו זמינות באופן מיידי בשעת חירום. בהתאם לעוצמתו של הכור בקמ"ג, הוחלט לספק לוגול למתגוררים ברדיוס של 30 ק"מ ממנו.
בקיץ 2013, מל"ט של ארגון הטרור חזבאללה חדר מלבנון דרך הים, לאזור הנגב, טס קרוב לכור, והופל באזור הר חברון. חסן נסראללה, מזכ"ל הארגון דאז, טען שהוא נועד לאסוף מודיעין על הכור וגם הצליח במשימתו.
באוגוסט 2018 נקראה הקריה למחקר גרעיני על שמו של שמעון פרס, מיוזמי הקמתה, אשר נפטר שנתיים טרם לכן.
בפברואר 2021 חשפו צילומי לוויין, אשר פרסומם התאפשר לאחר שינוי תיקון קייל-בינגמן, בנייה חדשה נרחבת במתחם קמ"ג.
מתקנים

מבנה הקריה למחקר גרעיני נשמר בסוד בישראל, אך לפי מידע שמסר המרגל מרדכי ואנונו מורכבת הקריה ממספר מבנים המכונים "מכונים":
מכון 1 – מבנה כיפתי המתנשא לגובה של כ-20 מטרים מעל פני האדמה ומהווה את סימן ההיכר של הקמ"ג. המבנה מכיל כור מים כבדים גרעיני. ההספק המוצהר של הכור הוא 24 מגה-ואט אך הספקו האמיתי גדול יותר ועל-פי הערכות שונות הוא הוגדל לבין 70 ל-150 מגה-ואט. בדו"ח מיזם התפוצה הגרעינית משנת 2002 של קרן קארנגי לשלום בינלאומי שוער כי ישראל הפיקה בין 380 ל-650 ק"ג פלוטוניום ברמת נשק מאז החל לפעול הקמ"ג, כמות המספיקה ל-95 עד 162 פצצות גרעיניות.
מכון 2 – מבנה ארוך בן שתי קומות מעל פני האדמה ללא חלונות ושש קומות תת-קרקעיות. הקומות התת-קרקעיות מאכלסות מפעל להפרדת פלוטוניום. במתקן מיוצרים גם טריטיום, ליתיום ודאוטריום.
מכון 3 – מתקן לייצור מוטות הדלק המניעים את הכור וגם ליתיום-6 המשמש כמרכיב בנשק גרעיני.
מכון 4 – מתקן לטיפול בפסולת הרדיואקטיבית של הקמ"ג לפני שתוטמן באדמה.
מכון 5 – מתקן בו מצופים מוטות הדלק של הכור באלומיניום.
מכון 6 – תחנת הכוח המספקת את החשמל לקמ"ג.
מכון 8 – מעבדה בה מיוצר אורניום מועשר באמצעות צנטריפוגות (סרכזות) גז.
מכון 9 – מתקן בו מיוצר אורניום מועשר תוך שימוש בלייזר.
מכון 10 – מתקן המייצר אורניום מדולדל המשמש כמרכיב לייצור פגזים חודרי שריון.
במסגרת קמ"ג פועל גם בית ספר תיכון תעשייתי. בנוסף לנושאים הרגילים נלמדים בו מקצועות עיבוד שבבי, חריטה, כרסום, ריתוך, מסגרות, מכונאות, חשמל ורכב ועוד, ובוגריו משתלבים בפעילות קמ"ג.
אבטחה

הקמ"ג היא אחד האתרים המוגנים ביותר במדינת ישראל, והיא מסומנת במפות הטיסה הבינלאומיות כאזור איסור טיסה תמידי. סביבתו מגודרת לגובה ומצולמת 24 שעות ביממה. כמעט בכל חשד לחדירה של כלי טיס בלתי מזוהה למרחב האווירי של ישראל מוזנק זוג מטוסי יירוט לאזור הקמ"ג. ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים עשה מטוס אוראגן ישראלי פגוע את דרכו (כשחזר מתקיפה בירדן) ישירות לעבר הקמ"ג. הטייס הפגוע, יורם הרפז, לא הזדהה, מטוסו הופל על ידי סוללת טילי הוק שהגנה על הכור, והטייס נהרג.
הממונה על הביטחון במערכת הביטחון (מלמ"ב) נושא באחריות כוללת לאבטחת הקמ"ג.
בטיחות

במהלך שנות פעולתו של הכור, ידוע על לפחות תאונה אחת במהלכה נהרג עובד הכור. ב-14 בדצמבר 1966 נהרג טכנאי בקמ"ג, אברהם גופר, ונפצעו אחדים בעקבות תאונה שגרמה לפיצוץ. מותו של גופר נגרם כתוצאה ממכה בראשו ולא מקרינה. על פי פרסומים זרים לא מאומתים, התרחשה גם בשנות ה-70 תאונה נוספת בה נהרגו חמישה. בנוסף, מאז שנות ה-90 הוגשו עשרות תביעות של עובדי הקמ"ג לשעבר ובני משפחותיהם בטענה שלקו בסרטן בעקבות קרינה רדיואקטיבית לה נחשפו במהלך עבודתם ובעקבות תאונות שהתרחשו בקריה. ב-1997 פסק בית דין בישראל פיצויים בסך 2.5 מיליוני שקלים לטובת משפחתו של איש אחזקה מכנית לשעבר בכור, חיים איטח, בטענה שמותו ממחלת הסרטן בשנת 1989 נגרם עקב חשיפה לזיהום רדיואקטיבי שנגרם בשלוש תאונות, אשר האחרונה שבהן הייתה בשנת 1980. במהלך תאונות אלה התרחשה דליפת קרינה מקומית שלא חרגה מגבולות הכור הגרעיני עצמו. במהלך המשפט לאחר שהועלו טענות של עובדים לשעבר בכור ומשפחותיהם הודה פקיד בכיר לשעבר בקמ"ג, כי במשפטו של איטח, לא העיד את האמת במלואה בדבר נתוני הקרינה אליה נחשפו עובדי הקריה בין השנים 1988–1994. תקלה בבדיקות הקרינה בתקופה זו לא אפשרו בדיקה מהימנה של הקרינה אליה נחשפו עובדי הכור. בשנת 2017 הושגה פשרה בין מדינת ישראל לעובדים ומשפחות העובדים במסגרתה יקבלו פיצויים בעקבות מחלתם בסרטן ושונו נהלים במתקן המאפשרים תביעות בעתיד, אולם המדינה לא הודתה בקשר הסיבתי בין עבודת התובעים בכור למחלתם.
בשנת 2011 קרא פרופ' עוזי אבן לסגור את הכור הגרעיני משיקולי בטיחות. בשנת 2016 פורסם כי טיפול, שעובר הכור אמור להאריך את חייו עד שנת 2043. עוד פורסם בשנת 2016 כי מדענים גילו 1,537 פגמים בליבת הכור הגרעיני בדימונה. למרות זאת נקבע כי אין בפגמים כדי להעיד על בעיה בליבת הכור. על פי מברק משנת 2007, שנחשף בוויקיליקס, פרופ' אלי אברמוב, אז סמנכ"ל הכור, תדרך את תת-שר החוץ האמריקאי רוברט ג'וזף ואמר לו כי כל מערכות הכור, לרבות מגדלי הקירור שלו, הוחלפו במהלך שנות פעולתו, אולם ליבת הכור אינה ניתנת להחלפה ולכן היא נמצאת בניטור מתמיד באשר למצבה. על אף הטענות בדבר תקלות קרינה בכור והתיישנותו, דוברים רשמיים מטעם הקמ"ג טענו, כי האתר עומד בדרישות הבטיחות הנהוגות בכורים ברחבי העולם ואלה אף השתפרו במהלך שנות פעילותו.
בשנת 2015 יצאו לאקרנים שני סרטים תיעודיים על נושא הבטיחות בקמ"ג והבריאות של העובדים בו. סרט של הבמאית אורנה בן דור, "הסוד האפל של דימונה", ששודר בערוץ 10. והסרט "שם.אב" של הבמאית מיטל אבוקסיס, העוקב אחרי חזרתה של לעיר הולדתה כדי לתעד חולי סרטן שתובעים את הקמ"ג.
מנהלים

1965 שמואל רותם ממקימי הכור, מנהלו הראשון
1965 עמנואל פרת, אחראי על הקמת הכור
1965–1973 יוסף טוליפמן
1973–1986 אברהם סרוסי
1986–1996 גיורא עמיר
1996–2001 מיכה דפט
2001–2008 יצחק גורביץ
2008–2013 אודי אדם
2013–2018 אהוד נצר
2018–מכהן גיל דגן
לקריאה נוספת

סיימור הרש, ברירת שמשון, ידיעות אחרונות, 1992.
אבנר כהן, ישראל והפצצה, שוקן, 2000.
אבנר כהן, הטאבו האחרון - סוד המצב הגרעיני של ישראל ומה צריך לעשות איתו, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2005.
לידת בני יעקב

לידות בני יעקב הן סדרת האירועים המתוארת בתנ"ך במהלכה נולדו אחד עשר בני יעקב ובתו דינה. (בנימין נולד יותר מאוחר, בארץ ישראל) האירועים התרחשו בעת שהותו של יעקב בחרן אצל חמיו לבן, ובמהלך שיבתו לארץ ישראל.
תיאור המאורעות

לאחר נישואי יעקב עם רחל ולאה, ראה ה' כי לאה אינה אהובה כמו רחל ופתח את רחמה. לאה ילדה ארבעה בנים: ראובן, שמעון, לוי ויהודה.
בזמן זה, רחל עדיין לא ילדה כלל. היא נתנה ליעקב את בלהה, שהייתה שפחתה (משרתת אישית שלה). רחל עשתה זאת בדומה למעשה שרה, אשר נתנה את שפחתה הגר לאברהם כדי שתלד לו בנים. בלהה ילדה ליעקב שני בנים: דן ונפתלי.
כשראתה זאת לאה, גם היא נתנה ליעקב את זלפה, שפחתה שלה. זלפה ילדה ליעקב שני בנים: גד ואשר. אחרי כל זאת, החלה לאה ללדת שוב וילדה עוד שני בנים: יששכר וזבולון, ובת בשם דינה.
לבסוף, נפקדה גם רחל וילדה את יוסף. בהמשך, בדרך לארץ ישראל סמוך לבית לחם, ילדה רחל את בנה השני ומתה בלידתו. היא קראה לו בן אוני ("בן צערי"), אך יעקב שינה את שמו לבנימין.
משמעות השמות > בני לאה

ראובן - "כי ראה ה' בעניי כי עתה יאהבני אישי" (בראשית כ"ט, ל"ב). לפי הגמרא, השם מבטא נבואה: "ראו מה בין בני לבן חמי".
שמעון - "כי שמע ה' כי שנואה אנכי" (בראשית כ"ט, ל"ג).
לוי - "הפעם ילווה אישי אלי" (בראשית כ"ט, ל"ד).
יהודה - "הפעם אודה את ה'" (בראשית כ"ט, ל"ה).
יששכר - "נתן אלוהים שכרי" (בראשית ל', י"ח).
זבולון - "הפעם יזבלני (יגור עמי) אישי" (בראשית ל', כ').
משמעות השמות > בני רחל

יוסף - "יֹסֵף ה' לי בן אחר" (בראשית ל', כ"ד). רחל ביקשה שה' יוסיף לה עוד בן.
בנימין - רחל קראה לו "בן אוני" (בן צערי) בגלל צער הלידה, ויעקב שינה את שמו ל"בנימין" (בן הימין, או בן זקונים).
משמעות השמות > בני השפחות

דן - "דנני אלוהים וגם שמע בקולי" (בראשית ל', ו').
נפתלי - "נפתולי אלוהים נפתלתי עם אחותי" (בראשית ל', ח').
גד - "בא גד" (בא מזל) (בראשית ל', י"א).
אשר - "באשרי כי אשרוני בנות" (בראשית ל', י"ג).
תאריכי הלידה לפי המסורת

| שם | תאריך לידה | מקור |
| --- | --- | --- |
| ראובן | י"ד בכסלו | מדרש תדשא פרק ח' |
| שמעון | כ"א בטבת / כ"ח בטבת | מדרש תדשא / ילקוט שמעוני |
| לוי | ט"ז בניסן | מדרש תדשא |
| יהודה | ט"ו בסיוון | מדרש תדשא |
| יששכר | י' באב | מדרש תדשא |
| זבולון | ז' בתשרי | ספר היובלים |
לפי סדר עולם, נולדו אחד עשר השבטים ודינה בהפרשים של שבע שנים זה מזה.
ראו גם

שבטי ישראל
בנות יעקב
הערות שוליים

↑  האירועים מתוארים בספר בראשית פרקים כ"ט:ל"א - ל':כ"ד ול"ה:ט"ז-י"ח
↑  רש"י על בראשית ל', ג': "וְאִבָּנֶה גַם אָנֹכִי – כזקנתך שרה"
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ז', עמוד ב'
↑  בראשית רבה סוף פרק ע"ב: רחל ידעה ברוח הקודש שיעקב אמור ללדת רק שנים עשר בנים, והתפללה שהבן הנוסף יהיה ממנה
↑  בראשית רבה פ"ב ט': בן אוני פירושו בן צערי
↑  פרק שני
| בני יעקב |
| --- | --- | --- |
| בני לאה | ראובן • שמעון • לוי • יהודה • יששכר • זבולון |  |
| בני רחל | יוסף • בנימין |  |
| בני בלהה | דן • נפתלי |  |
| בני זלפה | גד • אשר |  |
| בנות יעקב | דינה (בת לאה) • בנות יעקב |  |
| ערכים קשורים | לידת בני יעקב • שבטי ישראל |  |
| ספר בראשית |
| --- | --- | --- |
| פרשת בראשית | בריאת העולם • תוהו ובוהו • רקיע • המים העליונים • בריאת אדם וחוה • אדם וחוה • פרייה ורבייה • גן עדן • נחש הקדמוני • חטא עץ הדעת • קללת האדם והאשה • עץ החיים • קין והבל • שירת למך • מעשה בני האלוהים |  |
| פרשת נח | תיבת נח • המבול • ברית הקשת • שבע מצוות בני נח • שכרות נח • תולדות בני נח • מגדל בבל |  |
| פרשת לך לך | מסע אברהם לארץ כנען • ירידת אברהם למצרים • פרידת אברהם ולוט • מלחמת ארבעת המלכים את החמישה • מלכי-צדק • ברית בין הבתרים • בריחת הגר ולידת ישמעאל • ברית המילה |  |
| פרשת וירא | ביקור המלאכים באוהל אברהם • מהפכת סדום ועמורה • לוט ובנותיו • ירידת אברהם לגרר • גירוש הגר וישמעאל • ברית אברהם ואבימלך • עקדת יצחק |  |
| פרשת חיי שרה | רכישת מערת המכפלה • מציאת אישה ליצחק • נישואי אברהם וקטורה • תולדות ישמעאל |  |
| פרשת תולדות | לידת יעקב ועשו • מכירת הבכורה • ירידת יצחק לגרר • הריב על הבארות • ברית יצחק ואבימלך • גנבת הברכות • בריחת יעקב מעשו |  |
| פרשת ויצא | חלום יעקב • נישואי יעקב עם רחל ולאה • לידת בני יעקב • מעשה הדודאים • בריחת יעקב מלבן • ברית יעקב ולבן |  |
| פרשת וישלח | מפגש יעקב ועשו • מאבק יעקב והמלאך • מעשה שכם ודינה • מעשה שמעון ולוי • קיום הנדר בבית אל • מות רחל וקבורתה • מעשה ראובן ובלהה • פרשת שמונת מלכי אדום |  |
| פרשת וישב | מכירת יוסף • מעשה יהודה ותמר • לידת פרץ וזרח • יוסף ואשת פוטיפר • חלומות שר המשקים ושר האופים |  |
| פרשת מקץ | חלומות פרעה • ירידת אחי יוסף למצרים |  |
| פרשת ויגש | התוודעות יוסף לאחיו • ירידת יעקב למצרים • מכירת ארץ מצרים לפרעה |  |
| פרשת ויחי | שבועת יוסף ליעקב • ברכת אפרים ומנשה • ברכת יעקב לבניו • מות יעקב וקבורתו |  |
| דמויות מרכזיות | אדם וחוה • קין והבל • נח • אברהם ושרה • לוט • הגר וישמעאל • יצחק ורבקה • עשו • יעקב רחל ולאה • בלהה וזלפה • ראובן • שמעון • לוי • יהודה • תמר • יששכר • זבולון • דן • נפתלי • גד • אשר • יוסף • בנימין |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים