stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאלה של שפיות

| --- | --- |
כרזת הסרט שאלה של שפיות
כרזת הסרט שאלה של שפיות
 בימוי:  מרטין ריט 
 הופק בידי:  ברברה סטרייסנד 
 תסריט:  מחזה: טום טופור תסריט: טום טופור, דאריל פוריסקן, אלווין סרג'נט
 עריכה:  סידני לוין 
 שחקנים ראשיים:  ברברה סטרייסנד ריצ'רד דרייפוס  מורין סטייפלטון קרל מלדן ג'יימס ויטמור לזלי נילסן רוברט ובר אלי וולך
 מוזיקה:  ברברה סטרייסנד 
 צילום:  אנדז'יי ברטקוביאק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בנובמבר 1987
 משך הקרנה:  116 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט בית משפט 
 תקציב:  25,000,000‏$
 הכנסות:  31,000,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   nuts
 דף הסרט ב־IMDb
 
שאלה של שפיות (באנגלית: Nuts) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1987 בבימוי של מרטין ריט עם ברברה סטרייסנד וריצ'רד דרייפוס בתפקידים הראשיים. סטרייסנד גם הפיקה את הסרט וכתבה את המוזיקה.
התסריט מבוסס על מחזה בשם זה של תום טופור שהועלה בברודוויי ב-1979. טופור השתתף גם בכתיבת התסריט.
המחזה והסרט עוסקים בבעיה של קביעת שפיות וכן בבעיית התעללות מינית. חל מהעלילה מופיע בצורת פלשבק.
הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה.
ברברה סטרייסנד הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
ריצ'רד דרייפוס היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
זו הייתה הופעתם האחרונה בקולנוע של קרל מלדן ורוברט ובר.
תקציר העלילה

קלאודיה דרייפר (ברברה סטרייסנד) היא זונת צמרת הנאשמה ברצח הלקוח שלה אלן גרין (לזלי נילסן). למעשה היא הרגה אותו מתוך הגנה עצמית לאחר שתקף אותה אבל השאלה המשפטית היא האם להכריזה כבלתי שפוייה ולהחזיקה בבית חולים לחולי נפש במשך 17 שנים או להכריז עליה כשפוייה וזכאית למשפט רגיל והוגן.
הוריה רוז קירק (מורין סטייפלטון) ואביה החורג ארתור קירק (קרל מלדן) מעוניינים שתוכרז כבלתי שפוייה כי זה ימנע משפט פומבי ומבייש.
גם רופא בית הסוהר הפסיכיאטר ד"ר הרברט מוריסון (אלי וולך) משוכנע כי לאור התנהגותה בבית הסוהר היא בלתי שפוייה.
לאחר שקלאודיה תוקפת את הסנגור שלה ופוצעת אותו, ממנה בית המשפט את אהרון לוינסקי (ריצ'רד דרייפוס) מהסניגוריה הציבורית, לסניגור בעל כורחו. התובע הוא עורך הדין מקמילן (רוברט ובר).
לוינסקי מתחיל לתחקר את קלאודיה ונתקל בהתחלה בהתנגדות קשה וחוסר שיתוף פעולה אבל עם הזמן היא מתחילה להתרכך ולוינסקי מתחיל להבין את קורות חייה של קלאודיה שהביאו אותה למצב זה.
בבית המשפט נחקרים ד"ר מוריסון והזוג קירק. אמה מספרת שקלאודיה גדלה יפה בבית מהמעמד הבינוני-גבוה אך מגיל שש החל להופיע שינוי בהתנהגותה והיא אינה מבינה למה. קלאודיה עזבה את הבית בגיל צעיר, התחתנה ולאחר שנתיים התגרשה והפכה לזונה.
נקודת המפנה היא כאשר לוינסקי חוקר את האב החורג ומתברר שעד גיל 13 הוא נהג לרחוץ אותה באמבטיה.
השופט סטנלי מרדוק (ג'יימס ויטמור) קובע לבסוף שקלאודיה שפויה ומסוגלת לעמוד לדין.
קלאודיה משתחררת על תנאי, עומדת לדין ומזוכית.
הערות שוליים

1 2  תמר גלבץ, סטרייסנד שראו - "שאלה של שפיות" (ארה"ב, 1987), כל העיר, 20 במאי 1988
ריצ'רד בלמן

| --- | --- |

ריצ'רד בלמן
 לידה:  26 באוגוסט 1920 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  19 במרץ 1984 (בגיל 63) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Richard Ernest Bellman 
 ענף מדעי:  מתמטיקה שימושית, תורת הבקרה, optimization method, מתמטיקה, ביולוגיה מתמטית 
 מקום לימודים:  בית ספר ע"ש אברהם לינקולן (1937)  הסיטי קולג' של ניו יורק (1938)  ברוקלין קולג' (1941)  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (1942)  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון (1943)  אוניברסיטת פרינסטון (1946) 
 מנחה לדוקטורט:  סולומון ליפשיץ 
 מוסדות:  אוניברסיטת דרום קליפורניה (1965–1984)  אוניברסיטת סטנפורד (1948–1952)  אוניברסיטת פרינסטון (1946–1948)  מכון ראנד (1952–1965) 
 תלמידי דוקטורט:  Christine Shoemaker, Kenneth L. Cooke, Edward Stanley Angel, Gopal Krishna Kadekodi, Lorinda Cheng Hu, John L. Casti, Carlos Ford-Livene, Augustine Esogbue 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ון פון נוימן (1976)  פרס דיקסון במדעים (1970)  פרס נורברט וינר למתמטיקה שימושית (1970)  פרס מורשת הבקרה ע"ש ריצ'רד א' בלמן (1984)  מדליית ה-IEEE (1979)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2024) 
 
ריצ'רד ארנסט בלמן (באנגלית: Richard Ernest Bellman; ‏20 באוגוסט 1920 – 19 במרץ 1984) היה מתמטיקאי יהודי-אמריקאי בתחום המתמטיקה השימושית. נודע בזכות המצאת התכנון הדינמי בשנת 1953 ותרומתו החשובה לתחומים נוספים של המתמטיקה.
קורות חיים

בלמן נולד ב-1920 למשפחה יהודית ממוצא פולני ורוסי בעיר ניו יורק שבה אביו ניהל חנות מכולת קטנה ברובע ברוקלין של העיר. בלמן השלים את לימודיו התיכוניים בשנת 1937 בתיכון אברהם לינקולן בעיר. בשנת 1941 קיבל תואר ראשון למתמטיקה מטעם ברוקלין קולג' ומאוחר יותר תואר שני במתמטיקה מטעם אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. במהלך מלחמת העולם השנייה, הצטרף לקבוצת הפיזיקאים התאורטיים של המעבדות הממשלתיות של לוס-אלמוס. בשנת 1946 קיבל תואר דוקטור מטעם אוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1949 הצטרף לתאגיד המחקר הממשלתי RAND ובמהלך תקופה זו פיתח את התכנון הדינמי.
שימש כפרופסור מן המניין באוניברסיטת דרום קליפורניה, פרופסור עמית באקדמיה האמריקנית לאומנויות ומדעים וחבר באקדמיה הלאומית להנדסה.
בשנת 1979 הוענקה לו מדליית הכבוד מטעם IEEE על תרומתו בתחום תהליכי החלטה ותורת הבקרה ובעיקר על פיתוח התכנון הדינמי.
עבודתו המרכזית היא פיתוחן של משוואות בלמן.
תרומותיו העיקריות > משוואות בלמן

משוואות בלמן, הידועות גם כמשוואות התכנון הדינמי, הן תנאי הכרחי לאופטימליות ומשמשות כקו מנחה במהלך הניסיון למצוא מדיניות בקרה אופטימלית. בתחילה נעשה במשוואות בלמן שימוש בעיקר בתורת הבקרה אך עם הזמן הן החלו להופיע גם בתחומים נוספים כמו כלכלה.
תרומותיו העיקריות > משוואת המילטון-ג'קובי-בלמן

משוואות המילטון-ג'קובי-בלמן הן משוואות דיפרנציאליות חלקיות המשמשות למציאת מדיניות בקרה אופטימלית בתחומי זמן רציפים. זוהי למעשה התאמה של משוואות בלמן לתכנון דינמי עבור תחומים רציפים (בעוד משוואות בלמן עוסקות בתחומים בדידים).
תרומותיו העיקריות > מושג בעיית הממדיות

בלמן טבע את המושג בעיית הממדיות (Curse of dimensionality) שמתאר את הגידול המעריכי בזמן הנדרש למציאת פתרון לבעיית בקרה כשמספר המשתנים הנדרש לתיאור מצב של המערכת גדל בצורה בדידה.
תרומותיו העיקריות > אלגוריתם בלמן-פורד

אלגוריתם בתורת הגרפים המשמש למציאת מסלול שיש לו משקל מינימלי מקודקוד מוצא נתון. אלגוריתם דייקסטרה משיג את אותה מטרה בסיבוכיות חישובית נמוכה מזו של אלגוריתם בלמן-פורד אך אינו מסוגל לבצע זאת בצורה נכונה כאשר חלק מהמשקולות של קשתות הגרף הן שליליות.
פרסומיו

לאורך שנות עבודתו פרסם בלמן 619 מאמרים ו-39 ספרים. ב-11 שנות חייו האחרונות פרסם למעלה מ-100 מאמרים למרות שסבל משיתוק עקב ניתוח מוח שנאלץ לעבור. להלן רשימה נבחרת של עבודותיו:
1957. Dynamic Programming
1959. Asymptotic Behavior of Solutions of Differential Equations
1961. An Introduction to Inequalities
1961. Adaptive Control Processes: A Guided Tour
1962. Applied Dynamic Programming
1967. Introduction to the Mathematical Theory of Control Processes
1970. Algorithms, Graphs and Computers
1972. Dynamic Programming and Partial Differential Equations
1982. Mathematical Aspects of Scheduling and Applications
1983. Mathematical Methods in Medicine
1984. Partial Differential Equations
1984. Eye of the Hurricane: An Autobiography, World Scientific Publishing.
1985. Artificial Intelligence
1995. Modern Elementary Differential Equations
1997. Introduction to Matrix Analysis
2003. Dynamic Programming
2003. Perturbation Techniques in Mathematics, Engineering and Physics
2003. Stability Theory of Differential Equations
הערות שוליים

↑  דף ביוגרפיה על בלמן http://www-history.mcs.st-andrews.ac.uk/Biographies/Bellman.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258478005171  PLWABN: 9810530646305606  ACM DL: 81100036190  BNE: XX1203432  BnF: cb12353285g (data)  CANTIC: a11120022  CiNii: DA00121956  dblp: 63/2494  GND: 120476568  ISNI: 0000 0001 2129 7999  LCCN: n80045137  MGP: 12968  NDL: 00432824  NKC: jn20030211017  NTA: 068458258  SELIBR: 177215  SNAC: w622657m  SUDOC: 03251820X  Trove: 880348  VIAF: 41915520   WorldCat (עם VIAF): 41915520
רסס והתפלל

מקלע כבד M2 בראונינג ולצידו תרמילים רבים שנפלטו במהלך ירי אוטומטי רציף.
לרסס ולהתפלל (במקור באנגלית המונח יוצר חרוז: "Spray and pray") הוא מונח מלגלג על ירי מנשק אוטומטי לעבר אויב בצרורות ארוכים, ללא ניסיון לכוון כל ירייה או צרור יריות. פעולה זו רווחת במיוחד בקרב אלה שהם חסרי הכשרה מתאימה לירי. פעולה זו שונה מאש רתק מכיוון שמדובר בירי שמכוון ברישול או שאינו מכוון כלל. מונח זה אינו חל על ירי אוטומטי המתמקד כראוי או אש רתק אמיתית, שהן פעולות מקובלות עבור לוחם מאומן כראוי.
שימוש היסטורי

במלחמת הסבך הרודזי ובמקומות אחרים, המונח לרסס ולהתפלל שימש כדי לתאר ירי בנשק לא מדויק יחסית.
השימוש הגדול באש אוטומטית חל כאשר רובי סער נכנסו לשירות נרחב בצבאות הגדולים, ובייחוד עם תפוצת ה-AK-47 הסובייטי וה-M-16 האמריקאי, שהיו מסוגלים הן לירי בבודדות (חצי-אוטומטי) והן לירי אוטומטי מלא, באמצעות נצרה בוררת.
קולונל ג'ק לואיס, חייל ותיק בדימוס בחיל הנחתים האמריקני ששירת במלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה, מלחמת וייטנאם ולאחר מכן שימש כעורך המגזין "Gun World" נפגש עם פול אקס קלי, מפקד חיל הנחתים. לואיס אמר למפקד כי התוצאה של הקידמה ברובה ה-M16 הייתה ש"ארצות הברית הייתה אמורה להיות ידועה כאומה של הקלעים, עכשיו הפכנו לאומה של מרססים".
החסרונות של ירי אוטומטי בלתי מבוקר הן סבירות נמוכה של ממש להכות ביעד האויב, בזבוז כמויות גדולות של תחמושת מכדי הצורך והסיכון המוגבר לפגיעה מאש ידידותית. בגלל נטייתם של החיילים האמריקאים לרסס ולהתפלל במהלך מלחמת וייטנאם, ארצות הברית החליפה את הגדרת האש האוטומטית הרגילה (ירי רצוף עד שנגמרים הכדורים במחסנית) ב-M16 המקורי בהגדרת אש אוטומטית מוגבלת (בצרור נורות שלוש יריות) ברובי הסער M16A2 ו-M16A4 ובקרבין M4. עם זאת, בקרבין M4A1 פלאט-טופ החזירו את אפשרות הירי האוטומטי המלא עקב שימושיותו ביישומי לוחמה בטרור כאשר נדרש כוח אש מוגבר.
חלופות

שיטות חלופיות להשגת ירי יעיל הן להשתמש ביריות בודדות או בצרורות נשלטים ומכוונים לאחר איתור האויב. צבאות רבים מחזיקים בכלי-נשק עם שני מצבי ירי: ירי של כדור בודד במצב רגיל ובנוסף אפשרות לירות צרור כדורים (בלחיצה רצופה נורה מספר מוגבל של כדורים) או אפילו מצב אוטומטי מלא שבו הנשק מתפקד כמקלע (רובה M16, לדוגמה, הוא נשק שבו קיימים שני מצבי ירי). הצבאות השונים מחזיקים בכלי-נשק כאלה, הנקראים רובי סער, כדי לעודד חיילים להשתמש בטכניקות אש יעילה כאשר ישנה אפשרות כזו.
וריאציות שימוש

המונח "לרסס ולהתפלל" יכול להתייחס גם למי שעומד מאחורי מחסה ויורה בנשק שלו בלי להסתכל לכיוון היעד שלו, בדרך כלל מתוך פחד להיחשף. אלו שעושים זאת "מרססים" תחמושת ו"מתפללים" שהקליעים יפגעו באויב שלהם. טכניקה זו ידועה גם בשם "ירי עיוור".
המונח משמש גם כדי לתאר את השימוש האופייני בנשק אוטומטי בסרטים ותוכניות טלוויזיה, שבהם הדמויות מבזבזות כמויות עצומות של תחמושת בירי בכיוון הכללי של המטרות שלהם, מבלי באמת לפגוע באיש.
המונח מוצג במשחקי וידאו המציגים כלי נשק אוטומטיים, בדרך כלל במשחקי יריות בגוף ראשון (כדוגמת DOOM), בו השחקנים יורים בעיניים עצומות בתקווה לפגוע במטרה. עבור גיימרים קיים מונח דומה בשם "spamming". פעולת לרסס ולהתפלל נפוצה במשחק קאונטר סטרייק ובמשחק ההמשך שלו.
המונח שימש את אסטרטג משרד ההגנה האמריקני, תומאס ניקולס, כדי לתאר השקת מודל מוקדם של משגר טילים בליסטיים מצוללות. ההשקה נעשתה מוקדם מדי כך שאי אפשר היה לכוון את הטילים כראוי עקב קשיים בקביעת המיקום המדויק של הצוללת המשגרת.
המונח שימש גם בתעופה במצב שבו מטוסי האויב היו רחוקים מכדי לכוון אליהם לנקודות ספציפיות במדויק (כמו המנועים או תא הטייס) והירי נועד יותר להסיח את מטוס האויב מהמטוס הידידותי מאשר לגרום נזק למטוס האויב.
מונח זה קשור לעקרון קליעת הרעים (הידוע גם בשם אפקט Stormtrooper), הקובע שבסרטי פעולה האויבים מחטיאים לעיתים קרובות וכמעט שלא פוגעים בדמויות הראשיות (אלא אם הפגיעה תקדם את העלילה). שלא כמו בפעולת לרסס ולהתפלל, האויבים הם חיילים מאומנים שמכוונים כשהם יורים ובכל זאת מחטיאים אלפי יריות באופן עקבי.
שימושים לא צבאיים

המונח עשוי לשמש גם לתיאור גישה תקשורתית, שבה המוני מיילים, שידורים או עלונים מפוזרים בכל מקום בתקווה שכל אחד בקהל היעד יקבל את ההודעה. מונח צבאי נוסף בשימוש דומה הוא "מיקוש פזיר".
חברת וולט דיסני מדברת על כמה ארגונים שמשתמשים ב"לרסס ולהתפלל" בגישה שלהם כלפי אימון. החברות הללו "מרססות" הכשרה ו"מתפללות" שזה יעבוד.
המונח משמש לעיתים בקהילת הצילום כדי לתאר מצב שבו מצלמים תצלומים רבים של נשוא הצילום, ומתפללים שאחד מהם יהיה תמונה טובה.
ראו גם

שַׁגֵּר וּשְׁכָח (Set and Forget) - ביטוי משלים לרסס והתפלל. הכוונה לכלי נשק חכמים המזהים את המטרה ומתכווננים אליה במעוף הפגז.
שוהימרדון

| --- | --- |
 מדינה:  אוזבקיסטן אוזבקיסטן
 שטח:  90 קמ"ר
 גובה:  1,543 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  10,100
 קואורדינטות:  39°58′46″N 71°47′54″E﻿ / ﻿39.979444444444°N 71.798333333333°E﻿ / 39.979444444444; 71.798333333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוזבקיסטן מוגדלת) טשקנט סמרקנד אנדיז'ן פרגנה קרשי נוקוס דז'יזק בוכרה אפגניסטן טורקמניסטן איראן קזחסטן קירגיזסטן טג'יקיסטןשוהימרדון(למפת אוזבקיסטן רגילה) טשקנט סמרקנד אנדיז'ן פרגנה קרשי נוקוס דז'יזק בוכרה אפגניסטן טורקמניסטן איראן קזחסטן קירגיזסטן טג'יקיסטןשוהימרדון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שוהימרדון או שהימרדן או שח'ימרדן (באוזבקית: Шоҳимардон; ברוסית: Шахимардан) היא עיירה קטנה במחוז פרגנה באזור פרגנה במזרח אוזבקיסטן, ולמעשה מובלעת המוקפת כולה בקירגיזסטן, באזור עמק בהרי פמירו-עלי. זוהי אחת מארבע הטריטוריות של אוזבקיסטן המובלעות בתוך שטח קירגיזסטן (בנוסף למובלעות ג'אני-אייל, סוך וצ'ון-קורה) ואחת משש הטריטוריות המובלעות בתוך שטח קירגיזסטן בסך הכל (שתי המובלעות האחרות הן וורוך וקאירגאץ' השייכות לטג'יקיסטן).
שוהימרדון הוא אתר תיירוותי פופולרי עם מספר בתי הבראה, ומקום בולט המשמש גם עלייה לרגל. על פי האגדה, הח'ליף עלי נקבר במקום.
הערות שוליים

↑  "Ferghana Valley enclaves: a travel guide". Caravanistan (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-04-15.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רמת בקע

|  מידע |
| --- | --- |
 מייסדים:  חברת תעש מערכות
 קואורדינטות:  31°06′24″N 34°51′18″E﻿ / ﻿31.106685°N 34.855035°E﻿ / 31.106685; 34.855035
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) רמת בקע(למפת צפון הנגב רגילה) רמת בקע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמת בקע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמת בקע he
 
אזור התעשייה רמת בקע הוא אזור תעשייה מתוכנן מדרום לבאר שבע, סמוך לנאות חובב, ממזרח לכביש 40. אזור התעשייה ישמש להקמת מתחם של מפעלי תעש מערכות שיעברו ממיקומם ברמת השרון למתחם החדש.
היסטוריה

אזור "רמת בקע" משמש כשדה ניסויים של חברת תעש מערכות מאז שנות ה-60, ושטחו כ-52,000 דונם. הוא אינו משויך מוניציפלית ומוגדר כשטח גלילי. מצפון לו ממוקמים מתקן "אפרת" לאחסון דלקים של חברת תשתיות נפט ואנרגיה ותחנת הכוח רמת חובב של חברת החשמל לישראל, המופעלת על ידי גז טבעי.
מתקן "אפרת" (נקרא גם גבעת שמן), הוקם בידי תשתיות נפט ואנרגיה מזרחית לרמת חובב בשנת 1995. מאז הוא משמש לאחסון מוצרי דלק ולניפוקו על פי דרישה.
הקמת תחנת הכוח רמת חובב החלה בראשית שנות ה־90, בעקבות העלייה ממדינות ברית המועצות לשעבר, והעלייה בביקוש לחשמל. זו הייתה תחנת-הכוח הראשונה מסוגה בארץ במחזור משולב והוקמו בה ארבע טורבינות גז תעשייתיות, המוסקות בסולר בהספק כולל של 460 מגוואט. בשנת 1998 פרסמה חברת החשמל מכרז להקמת תחנת הכוח נוספת באתר על ידי יזם פרטי חברת האחים עופר זכתה במכרז, אך בשנת 2003, לאחר שכבר החלה בהקמת התחנה, החליטה לבטל את פרויקט עקב התייקרויות הציוד ואי הוודאות לגבי מועד חיבור התחנה למערכת ההולכה של הגז הטבעי.
בשנת 2004, ועדת גבולות של משרד הפנים המליצה לצרף את מתחם רמת בקע לתחום השיפוט של עיריית באר שבע, אך ההמלצה לא יושמה. ביולי 2014, ועדת חקירה "לגבולות וחלוקת הכנסות משטחים חסרי מעמד מוניציפלי באזור הדרום רמת בקע" החליטה לשייך את שלושת המתקנים: חברת חשמל, תע"ש ומתקן לאחסנת דלק לעיריית באר שבע. אך לחלק את ההכנסות מארנונה בין מספר רשויות מקומיות באזור.
בשנת 2017, אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה דרום להפקדה את תוכנית בניין עיר במתחם שאליו תעבור פעילות הייצור של החברה מרמת השרון. במסגרת התוכנית יפנו כ-1,000 משפחות בדואיות מהאזור.
בשנת 2018, מונה סגן הרמטכ"ל לשעבר, יאיר נוה, לעמוד בראש הפרויקט של מעבר תעש מערכות מרמת השרון לרמת בקע, עבור אלביט מערכות שרכשה את תעש. המעבר יושלם לפי התכנון עד שנת 2022. ב-2 בנובמבר 2020 דחה בית המשפט העליון עתירה של משפחה בדואית שבנתה מבנים בלתי חוקיים בשטח המיועד למפעל, ובכך סלל את הדרך להעברת המפעל לנגב.
בנובמבר 2021 התקיים טקס הנחת אבן הפינה למפעלי תע"ש החדשים ברמת בקע.
המפעל צפוי להיפתח בסוף שנת 2024.
הערות שוליים

↑  דוד חיון, ‏הזוכה במיכרז להקמת תחנת הכוח ברמת חובב ייקבע ב-5 בנובמבר בדירקט' חברת החשמל, באתר גלובס, 18 באוקטובר 1998
↑  אמיר טייג, האחים עופר החליטו לבטל את פרויקט תחנת הכוח ברמת חובב - יפעלו למכור את התחנה לחברת חשמל, באתר TheMarker‏, 2 במרץ 2003
↑  דין וחשבון - ועדת חקירה לגבולות וחלוקת הכנסות משטחים חסרי מעמד מוניציפלי באזור הדרום, יולי 2014
↑   אורה קורן, התוכנית להקמת מפעלי תעש בנגב אושרה להפקדה, באתר TheMarker‏, 26 בספטמבר 2017
↑  יעל מרום, אלף משפחות בדואיות שמעו מהתקשורת שהן בדרך לפינוי, באתר "שיחה מקומית", 14 בינואר 2019
↑  אמיתי גזית, אושרה הקמת אזור תעשייה ביטחונית ברמת בקע, ללא הסכמה עם הבדואים, באתר כלכליסט, 14 בינואר 2019
↑  גולן חזני, יאיר נווה יוביל את מעבר תעש לנגב מטעם אלביט, באתר כלכליסט, 30 באוגוסט 2018
↑  יובל אזולאי, ‏עסקת אלביט תעש צפויה לצאת לדרך בשבוע הבא, ורפאל תהיה הנפגעת העיקרית, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2018
↑  שלומית צור, אור ירוק למעבר תעש לנגב: העליון דוחה עתירת תושבים בדואים, באתר כלכליסט, 2 בנובמבר 2020
↑  עודד בר-מאיר, שר הביטחון גנץ השתתף בטקס הנחת אבן הפינה למפעלי תעש ברמת בקע, באתר mynet‏ באר שבע, 2 בנובמבר 2021
↑  מפעל ״אלביט״ ברמת בקע בנגב ייפתח בסוף השנה בפורטל "רשויות", 8 בפברואר 2024
|  אזורי תעשייה בישראל |
| --- | --- | --- |
| אזורי תעשייה | מעלות (מעלות-תרשיחא) • מגדל תפן (חבל תפן) • צ.ח.ר (ראש פינה) • צ'ק פוסט (חיפה) • אלון תבור (עמק יזרעאל) • קריית ספיר (נתניה) • הרצליה פיתוח (הרצליה) • כפר סבא • נווה נאמן ׁ(הוד השרון) • פארק שרונים (הוד השרון) • עבר הירקון (תל אביב-יפו) • BBC בני ברק • סגולה (פתח תקווה) • קריית אריה (פתח תקווה) • קריית מטלון (פתח תקווה) • חולון • מתחם האלף (ראשון לציון) • מרכז עינב (מודיעין-מכבים-רעות) • עטרות (ירושלים) • הר חוצבים (ירושלים) • תלפיות (ירושלים) • הר טוב • (מטה יהודה) • עד הלום (אשדוד) • שער הנגב וספירים (מועצה אזורית שער הנגב) • תימורים (קריית מלאכי) • עידן הנגב (רהט) • אופקים • באר שבע • עמק שרה (באר שבע) • קריית יהודית (באר שבע) • אבשלום (חבל שלום) • נאות חובב • דימונה • מישור רותם (מישור ימין) • מצפה רמון |  |
| פארקי תעשייה | רמת דלתון (דלתון) • בר לב (אחיהוד) • משגב • קדמת גליל (טבריה) • ציפורת (נוף הגליל) • שגיא 2000 (מגדל העמק) • מת"ם (חיפה) • צבאים (בית שאן) • יקנעם • מבוא כרמל (רמות מנשה) • קיסריה • עמק חפר • יורופארק (יקום) • לב הארץ (כפר קאסם) • אפק (ראש העין) • עתידים (תל אביב-יפו) • אזורים (פתח תקווה) • חמן (חבל מודיעין) • (נתב"ג) • שורק (ראשון לציון) • פלמחים • קריית ויצמן (נס ציונה) • מודיעין • מלחה (ירושלים) • כנות (גדרה) • ראם (בני עי"ש) • קריית גת • נעם (נתיבות) • גב ים נגב (באר שבע) • עומר  • שחורת (אילת) |  |
| אזורי תעשייה ביהודה ושומרון | שח"ק (גוש שקד) • ניצני שלום (שומרון) • בראון (קדומים) • ברקן • אריאל מערב (אריאל) • שער בנימין (מטה בנימין) • מישור אדומים (מעלה אדומים) |  |
| אזורי ופארקי תעשייה עתידיים | רמת בקע • צומת שוקת • מעבר תרקומיא • עירון • גבעת ברנר • רג"מ • בוסתני חפץ • שער הירדן • שער שומרון |  |
| אזורי תעשייה לשעבר | קריית המלאכה (תל אביב-יפו) • ארז (מעבר ארז) • קרני (מעבר קרני) • נווה דקלים • קטיף • ימית • אופירה |  |
| מרחב עורפי | חוף שמן • איירפורט סיטי |  |
שבח אדן

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1914 כ"ח בניסן ה'תרע"ד ניאסוויז', האימפריה הרוסית (בתחומי בלארוס של ימינו) 
 פטירה:  13 במרץ 2015  (בגיל 100) כ"ב באדר ה'תשע"ה ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 תאריך עלייה:  אוקטובר 1937
 פעילות בולטת:  מנהל המרכז לתוכניות הלימודים במשרד החינוך
 תקופת הפעילות:  1937–2015 (כ־78 שנים)
 עיסוק:  מחנך
 
שֶׁבַח אֶדֶן (כ"ח בניסן ה'תרע"ד, 24 באפריל 1914 – כ"ב באדר ה'תשע"ה, 13 במרץ 2015) היה מחנך ישראלי, שכיהן כמנהל המרכז לתוכניות הלימודים במשרד החינוך משנת 1966 עד 1981.
ביוגרפיה

שבח אדן, במקור אייזנבוד מכיוון שסב סבו היה הבעלים של חנות ברזל, גדל בעיר נסביז' שבאימפריה הרוסית (בתחומי בלארוס של ימינו). אביו של אדן, בנימין, היה רופא שיניים, ציוני פעיל, שייסד בית ספר עברי בעיר, ודאג לקיומו של בית הספר במשך כל שנותיו בגולה. אדן ושלוש אחיותיו התחילו את לימודיהם בגן ילדים עברי, למדו בבית הספר היסודי העברי תרבות ובבית ספר תיכון ממשלתי פולני, והיו חברים בתנועת הנוער החלוצית 'גורדוניה'. אדן היה חבר בהנהגתה הראשית של גורדוניה בוורשה. בשנים 1933–1937 למד אדן באוניברסיטת ורשה, והוסמך לתואר ראשון ושני בחינוך. אחרי סיום לימודיו בוורשה עלה לארץ ישראל באוקטובר 1937 ונקלט בגניגר, שם עסק בשנה הראשונה בחקלאות עד 1938, ואחר כך בהוראה.
בגניגר הצטרף אדן להגנה, ובזמן המאורעות ומלחמת העצמאות השתתף בהגנת האזור. בשנת 1944 היה אדן בשנת השתלמות באוניברסיטה העברית בירושלים, בחינוך ובהיסטוריה ישראלית וכללית. בשנת 1950 עִברת את שמו לאדן עם הוצאת ספרו הראשון בקיבוץ גניגר בישראל.
משנת 1951 עד 1955 היה מנהל בית הספר בגניגר. בשנת 1954 נשלח על ידי איחוד הקבוצות והקיבוצים לשנת השתלמות בפסיכולוגיה חינוכית באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, לקראת חזרתו כמנהל בית המדרש למורים וגננות, במדרשה לחינוך משותף בבית ברל. משנת 1955 עד 1959 היה מורה ומנהל בבית ברל. באמצע 1959 עבר לעבוד במשרד החינוך בירושלים, כחבר בוועדת הקבע של המזכירות הפדגוגית.
ב-1965 נסע בראש משלחת של תשעה מורים לשיקגו, למד במשך שנה באוניברסיטת שיקגו, וקיבל ב-1973 את תואר הדוקטור על עבודה שנושאה 'תרגום מטרות כלליות בחינוך למטרות פונקציונליות בבניית תוכנית לימודים'.
מ-1966 עד 1981 היה אדן מנהל המרכז לתוכניות לימודים במשרד החינוך בירושלים.
בינואר 1980 נתמנה אדן ליו"ר המזכירות הפדגוגית תפקיד בו כיהן עד 31 באוקטובר באותה שנה.
אחרי יציאתו לפנסיה ממשרד החינוך, היה יושב ראש במשך עשר שנים בעמותה על שם יאנוש קורצ'אק בישראל, שנוסדה בדצמבר 1983 בקיבוץ לוחמי הגטאות.
נפטר ב-13 במרץ 2015, בגיל 100. נקבר בבית הקברות שייח באדר לצד אשתו זהבה שנפטרה שנה לפניו.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
משפחתו

אדן התחתן בשנת 1945 עם זהבה לבית פוטרמן (ילידת 1923 מפולין) ונולדו להם שני ילדים, בן ובת. זהבה נפטרה בסוף אוקטובר 2014.
בנו, בנימין אדן, הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת ואנדרבילט בנאשוויל, ארצות הברית.
עבודתו

בספרו הראשון, 'העדה המחנכת', מאוקטובר 1950, סקר אדן את שיטות החינוך והלימוד שהיו נהוגות באירופה. בין השאר, כתב אדן על בתי הספר באנגליה ('פאבליק סקולס'), שבהם תלמידי הכיתה העליונה היו חונכים ('פרפקטים') לחניכים הצעירים, והתייחס לאופן שבו מילאו הפרפקטים את כללי בית הספר, שאסרו יציאה מתחום המוסד (איטון, 1768). לפרפקטים הייתה נתונה רשות להעניש תלמידים צעירים שעברו את גבולות המוסד, ולשם כך היו נוטלים לעצמם זכות לצאת מחוץ לגבולות, כשהם כורכים חובה בהנאה. כשנתקלו במורים-עוזרים, היו מורים שהעלימו עין, והיו שדרשו מהחונכים לחזור לתחומי המוסד. מורה כזה הביא חונך לפני המנהל, והמנהל נאלץ להלקות את החונך. החונכים דרשו מהמנהל לאסור על מורים-עוזרים להחזירם מהעיר למוסד, אלא אם יימצאו במקומות שאינם הגונים, והמנהל סירב. כתוצאה מכך פתחו 160 חונכים בשביתה, השליכו את ספריהם לנהר, לנו בפונדק ולמחרת חזרו לבית הספר.
אדן סקר גם את החינוך הגופני, התזונה בבית הספר, היעדרו המוחלט של החינוך המיני, סדר היום בבית הספר, ומקומו של בית הספר בחברה האנגלית. לאחר מכן עבר אדן לסקור את הרפורמה החינוכית באנגליה, ששללה את שיטת הפרפקטים. שיטה זו נועדה להדריך נערים צעירים על ידי נערים בוגרים מהם, ובפועל הפכה את הצעירים למשרתי הבוגרים, ואת הבוגרים לשליטים. הרגשת השלטון נבעה לא מתוך הרשות שניתנה להביע דעה ולהשפיע על עיצוב החיים במוסד, אלא מתוך הסמכות הרבה של הבוגרים על הצעירים. בכך נגרם נזק חינוכי רב, משום שלא הייתה רוח של שיתוף פעולה חברתי.
לצד ספרו הראשון, יזם אדן במסגרת הסתדרות העובדים הכנת תוכניות רשות (חינוך בלתי פורמלי), וחומר לימודי בנושאים כמו 'עזרה הדדית', 'עבודה כערך', 'שוני ושוויון', והיה שותף להפעלתם בבתי הספר.
בתחום החינוך החברתי והחינוך לערכים, טיפח אדן את חברת הילדים בגניגר, ופרסם מאמרים בתחום החינוך החברתי והחינוך הקיבוצי: חברת הילדים בקיבוץ; שעת החברה; שיעורים באזרחות.
במזכירות הפדגוגית הקים אדן את היחידה לטיפוח החינוך החברתי, ועמד בראשה.
תחילת עבודתו של אדן בתחום תכנון הלימודים הייתה במדרשה לחינוך משותף בבית ברל, שבה ערך בעזרת צוותים של מורים סדרה של 'מדריכים למורים'.
במשך 17 שנה עמד אדן בראש הרפורמה בתוכניות הלימודים במערכת החינוך, החל מתכנון, דרך עמידה בראש קבוצת מורים שנשלחה להכשרה בשיקגו, ועד להקמת המרכז לתוכניות לימודים במשרד החינוך, שהפך יותר מאוחר לאגף. קבוצת המייסדים של המרכז בראשות אדן, לקחה על עצמה את יישום התאוריות בתכנון לימודים, לצורכי מערכת החינוך בישראל. היישום כלל תכנון וארגון של דרכי עבודה, תהליכים חדשים בפיתוח תוכניות לימודים חדשות, והפקת חומרי למידה, השונים במאפייניהם מחומרי הלמידה שהיו קיימים לפני כן.
עבודתו > תכנון והפעלה של תוכניות לימודים חדשות

במאמרו 'תוכניות לימודים חדשות – התנסויות ולקחים', סקר אדן קווי יסוד בתכנון לימודים, שעוצבו במשך יותר מעשור באגף לתוכניות לימודים במשרד החינוך. חלק מקווי היסוד נוסח במפורש וקבע את דפוסי העבודה, וחלק השאיר מקום לאפשרויות התפתחות שונות.

בפרקי זמן הושפע החינוך מגישת העברה של הישגי התרבות מדור לדור ("מסורת"), ובפרקי זמן אחרים בלטו רעיונות אחרים: תוכנית לימודים שבמרכזה הילד, תוכנית לימודים שבמרכזה החברה, ותוכנית לימודים המדגישה את חומר הלימודים.
האחראים לתוכניות הלימודים החדשות בישראל, ניסו לתת ביטוי לכל השיקולים האלה.