stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהושע לצמן
ספריו

לידער און פּאָעמעס, קובנה 1939.
תהלים-געזאַנגען: אַ ליד צום לעבן, מיט א פֿאַרטרויערט הארץ, פּאָעמעס, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ט.
לקריאה נוספת

Rut Latzman-Peer, 'Twenty-Six Years of Expectation,' in: S. Abramovich and Y. Zilberg (Eds.), Smuggled in Potato Sacks: Fifty Stories of the Hidden Children of the Kaunas Ghetto, London: Vallentine Mitchell, 2011, pp. 365-370. (סיפורה של בתו, רות פאר)
הערות שוליים

↑  ישראל קפלן, 'בתי הספר בגיטו ומוריהם', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ד: "השואה 1941–1945" (תל אביב תשמ"ד), עמ' 132 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1818); פרידה לצמן לבית פלר: דף עד שמילאה בתה, רות פאר, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
↑  דניאל לצמן: דף עד שמילא אחיו, לאופולד לוי לצמן, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518620805171  GND: 1126607452  ISNI: 0000 0003 8566 6671  LCCN: n89117617  NTA: 16201922X  VIAF: 235928066   WorldCat (עם VIAF): 235928066
גד פולק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 ביוני 1940 געתון, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  8 בדצמבר 2018 (בגיל 78) 
 ענף מדעי:  בוטניקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית 
 
גד (גדי) פולק (5 ביוני 1940 — 8 בדצמבר 2018) היה מחשובי הבוטנאים בישראל, כותבם של כמה ספרי יסוד בחקר צמחיית ארץ ישראל.
חייו

פולק נולד בקיבוץ געתון. כשמלאה לו שנה עקרו הוריו לרמת גן, שם גדל ולמד, עד סיום לימודי התיכון בתיכון אהל שם.
עם תום לימודיו התגייס לצה"ל, ושירת במסגרת הנח״ל בקיבוץ ארז ולאחר מכן בקיבוץ צאלים. בשנת 1963 החל בלימודי ביולוגיה באוניברסיטת תל אביב והמשיך לתואר שני ושלישי במדעי הצמח ואקולוגיה. את עבודת הדוקטורט שלו השלים בשנת 1975.
בשנת 1964 נישא לנאוה. לשניים שלוש בנות ושישה נכדים.
קריירה מקצועית

פולק שימש מרצה באוניברסיטה העברית ולאחר מכן בטכניון ובפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. כמו כן פיתח את קורס ״צומח ארץ ישראל״ באוניברסיטה הפתוחה ושימש שנים רבות מנחה הקורס. פולק גם עבד כמרצה ומנחה לתואר ראשון ושני וכראש מסלול ביולוגיה-כימיה בסמינר הקיבוצים לאורך שנים רבות.
קריירה מקצועית > ספריו

ספרו החשוב הראשון של פולק היה אקולוגיה של הצומח בארץ ישראל (1978), המשמש ספר מרכזי בתחום צומח ארץ ישראל עד היום. המשך והרחבה לספר זה באו מאוחר יותר (2001), בספר אקולוגיה - התאוריה והמציאות הישראלית. תרומה נוספת בעלת חשיבות רבה הייתה בשני כרכי הספר האדום – צמחים בסכנת הכחדה בישראל, שמנו צמחים הנמצאים בסיכון בישראל וצמחים הנמצאים בסכנת הכחדה. שני כרכי ״הספר האדום״ היו מפעל יחידאי כמעט בתחום צומח ארץ ישראל שנהנה מהיקף אנציקלופדי תוך הקפדה על דיוק מדעי.
פולק, שנודע בגישתו המדעית היסודית והמעמיקה העשיר את מדף הספרים הקשורים לצומח ארץ ישראל גם בספר על החורש הים תיכוני, ובספרון, פרי מחקר מעמיק, שעסק בביולוגיה והאקולוגיה של בר זית בינוני. תרומה נוספת לחקר הבסיסי בתחום צומח ארץ ישראל העלה ביחידות הלימוד שכתב לאוניברסיטה הפתוחה (״צומח וצמחים״ ו״צומח וצמחים בארץ ישראל״).
קריירה מקצועית > מדריכים ואנציקלופדיות

פולק היה האחראי לעריכה מדעית של הערכים הבוטניים באנציקלופדיה חדוות הדעת - עולם הטבע, והאנציקלופדיה המדעית לנוער. עוד היה אחראי לערכים חשובים במדריך ישראל ובמדריך החי והצומח של ארץ ישראל.
קריירה מקצועית > כתבי עת

לצד פרסומים רבים בכתבי עת בישראל ובחו״ל, בהם טבע וארץ, רתם, Israel Journal of Ecology and Evolution, ואחרים, היה פולק אחד מעורכיו (לצד פרופ׳ אבי שמידע) של כתב העת ״רתם״. מאוחר יותר (2014–2018) היה מקימו, מנהלו והנפש החיה שמאחורי כתב עת לצמחי ישראל ״כלנית״. בכתב עת זה - יחיד בסוגו בישראל - ראו אור רשת מאמרים, דוחות ומחקרים ששילבו הקפדה מדעית בעריכה עם ניסיון להנגיש את תחום צומח ארץ ישראל לקהל מתעניינים רחב. ״כלנית״ שיקף גם את החשיבות שייחס פולק להגשת חומרים מדעיים איכותיים בנושא צומח ארץ ישראל בשפה העברית, ודחה את התפישה לפיה הפרסום בעברית צריך להיות משני או פחות ערך לפרסום בכתבי עת בלעז.
הערות שוליים

↑  ויזל, י., פולק, ג. וכהן, י. 1978. אקולוגיה של הצומח בארץ ישראל. הוצאת המדור לאקולוגיה. 460 עמ'.
↑  פרבולוצקי, א. פולק, ג. 2001. אקולוגיה - התאוריה והמציאות הישראלית 772 עמודים. הוצאת כרטא, ירושלים.
↑  כרך ראשון: אבישי שמידע ופולק, ג. 2007. הספר האדום – צמחים בסכנת הכחדה בישראל. כרך א'. הוצאת רשות הטבע והגנים, 495 עמודים. כרך שני: אבישי שמידע, פולק, ג . ופרגמן-ספיר, א. 2011. הספר האדום – צמחים בסכנת הכחדה בישראל, כרך ב'. רשות הטבע והגנים. 586 עמודים
↑  פרבולוצקי, א., לחמן, א. ופולק, ג. 1992. החורש הים תיכוני, רקע כללי וסיכום ספרות. החברה להגנת הטבע ויד הנדיב. 152 עמ'.
↑  פולק, ג. ושוורץ-צחור ר. 2003. הביולוגיה והאקולוגיה של בר זית בינוני. 59 עמודים. הוצאת החברה להגנת הטבע ויד הנדיב.
↑  אנציקלופדיה "חדוות הדעת - עולם הטבע", המהדורה העברית בהוצאת מסדה, כרכים א', ב'. 1982.
↑  האנציקלופדיה המדעית לנוער בהוצאת כתר, 1990. הכרך "עולם הצומח - מינים ואקולוגיה". 159 עמודים.
↑  כלנית – כתב עת לצמחי ישראלhttp://www.kalanit.org.il/ . 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266634705171  LCCN: n78027779  VIAF: 75105907   WorldCat (עם VIAF): 75105907
מרכז ישראלי לקידום צדק חברתי

מרכז ישראלי לקידום צדק חברתי הוא עמותה בהליכי מחיקה, שהוקמה בשנת 1999 על ידי יוצאי השירות הציבורי ואנשי אקדמיה, לשם קידום מדיניות של צדק חברתי, שוויון ושילוב כלל הקבוצות בחברה ובכלכלה הישראלית.
פעילות וצוותים

המרכז פועל במסגרת צוותי עבודה בנושאים: גלובליזציה, חינוך, יעדים חברתיים, הדרה החברתית, מיסוי, מעקב אחר עבודת מטה הממשלה וצוות תעסוקה.
הצוותים מחברים דוחות וניירות עמדה, אשר בין החשובים שבהם ניתן למנות את דוחות המעקב אחר יישום האג'נדה החברתית של ממשלת ישראל
הצעה להקמת מועצה כלכלית חברתית ממלכתית
ומסמכי מדיניות בתחומי המדיניות החברתית צמצום העוני וקידום תעסוקה
אנשי המרכז עומדים בקשר עם משרדי הממשלה ובכירים בשירות הציבורי וועדות הכנסת וגורמי ביצוע שונים במטרה לקדם מדיניות חברתית, הן בתגובה על תהליכי קבלת החלטות וחקיקה והן באופן יזום, המרכז הוא שותף מרכזי בקידום היום הבינלאומי למיגור העוני בישראל, יום ציון בינלאומי מיזמת ארגון האומות המאוחדות החל כל שנה ב-17 באוקטובר ופעיל בציונו בכנסת ובדיונים בוועדותיה השונות
בין הרעיונות שקידם המרכז בהצלחה: הקמת מועצה ממלכתית לכלכלה וחברה,  אימוץ יעדים חברתיים של ממשלת ישראל בתחום הרחבת התעסוקה וצמצום העוני, תוכנית ממשלתית מפורטת לקידום תעסוקה במגזרים בשיעור השתתפות נמוך ופרסום שנתי של דוח "פני החברה בישראל" המודד עוני והדרה חברתית על פי 20 המדדים המקובלים במדינות האיחוד האירופי
ועד מנהל

עם חברי המרכז נמנים חיים רוט - מייסד המרכז, כלכלן ויזם חברתי ויוזם מפעל "לכל איש יש שם" של "יד ושם", חגית חובב - המכהנת כיו"ר המרכז, ניהלה במשך 25 שנה את תוכנית שיקום שכונות הממשלתית, ד"ר ברוך עובדיה - היו"ר הראשון של המרכז, ומנהל התוכנית לטיפול בילדים וצעירים ללא עורף משפחתי וכחבר הנהלת הפורום למדיניות חברתית, סמדר אלחנני שכיהנה כיועצת ועדת הכספים בכנסת, פרופ' יונה רוזנפלד חתן פרס ישראל וממובילי הטיפול באנשים החיים בעוני, פרופ' מוחמד חאג'-יחיא, פרופ' עזיז חיידר, הכלכלן והמשפטן פרופ' מאיר חת, רימון לביא, ח"כ לשעבר ד"ר ענת מאור, פרופ' משה סיקרון - לשעבר ראש הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, פרופ' בן-עמי צוקרמן, הרב פרופ' נפתלי רוטנברג ורבים נוספים.
הערות שוליים

↑  מרכז ישראלי לקידום צדק חברתי (ע"ר) | גיידסטאר - אתר התאגידים של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
↑  חגית חובב ופז כרמל, אג'נדה מול מציאות: מעקב אחר פעולות הממשלה בשנים 2000-2009
↑  הצעה להקמת מועצה כלכלית-חברתית ממלכתית לישראל, המרכז הישראלי לקידום צדק חברתי
↑  מאגר ניירות עמדה מקוון, מרכז ישראלי לקידום צדק חברתי
↑  פרוטוקול דיון לרגל היום הבינלאומי למיגור העוני העוני 2010, ועדת הכספים של הכנסת
↑  דוח פני החברה בישראל (שימו לב להערת השוליים- תודה למרכז הישראלי לקידום צדק חברתי, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
דב שליונסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באפריל 1896 קרמנצ'וג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 בינואר 1947 (בגיל 50) בית חולים בילינסון, ישראל 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 שפות היצירה:  עברית 
 צאצאים:  יונתן שלונסקי 
 
דב (בּוֹריָה) שְלוֹנְסקי (נכתב גם שְליוֹנְסקי; אסרו חג הפסח תרנ"ו, 5 באפריל 1896 – 10 בינואר 1947) היה מחלוצי הוראת המתמטיקה והפיזיקה העבריים, כתב מדעי בעיתונות העברית של שנות העשרים של המאה העשרים ומראשוני סופרי המדע הפופולרי העבריים.
ספריו (מקור, תרגום, עיבוד)

ד' שלונסקי (עיבד), הילד והמספר: שיחות במיתודיקה של לימוד החשבון, תל אביב: השכלה, תר"ץ. (מבוא למתודיקה להוראת החשבון לילדים)
אולג דרוז'ין, מכונות פלא; תִּרגם ועִבּד: דב שליונסקי, תל אביב: מסדה, תש"ג.
דע את המכונה, מרחביה: ספרית פועלים ('נעורים'), 1943.
איגור וו פיטרנוב האטום; מרוסית: ד' איבטוב, מרחביה: ספרית פועלים ('נעורים'), 1943.
סר ג'יימס ג'ינס (אנ'), הכוכבים במסילותם; מאנגלית: דוב שליונסקי, מרחביה: ספרית פועלים ('נעורים'), תש"ד. (The Stars in Their Courses)
תורת היחסות של איינשטיין; מעובד לעם עפ"י פרופ' לנדאו ע"י דב שליונסקי, תל אביב: ספרית השעות ('שעה למדע', סדרה ב: מדעי הטבע), תש"ד. (כרך א: "פרטית")
זליג ברודצקי, המתימטיקה מה היא?; מאנגלית: אליעזר שישא, ד' שליונסקי, תל אביב: מסדה, תש"ד.
אליעזר שישא, ד' שליונסקי, שני מאורות: ארכימדס וניוטון, תל אביב: עם עובד ('שחרות'), תש"ה. (דפוס צילום, בשם "קורות ענקי המדע ארכימדס וניוטון": תשכ"ה 1964)
דב שליונסקי, בהשתתפותו של ג' סוכובולסקי, אנשי שם במדע; ערך והקדים מבוא: אל. שישא, מרחביה: ספרית פועלים ('נעורים'), 1947.
לאנסלוט הוגבן, מתימטיקה למיליון; הציורים: ג'"פ הוראבין; תרגום: דב שליונסקי (בהשתתפות שמואל גילאי); עריכת ההוצאה העברית: ש"פ קלעי, מרחביה: ספרית פועלים ('מענית'), 1958. (הופיע במספר מהדורות) (Mathematics for the Million)
הערות שוליים

↑  דב שליונסקי, דבר, 12 בינואר 1947.
↑  דב שליונסקי, "אפקי המתימטיקה", מאזנים ט"ו, תש"ג. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
דב שליונסקי, "תחומי המדע", מאזנים י"ט, תש"ה. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
1 2 3  דב שלונסקי, משמר, 12 בינואר 1947.
↑  דב שליונסקי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  סקירה: אינז' בן-אהרון, "דע את המכונה", דבר, 19 באפריל 1943.
↑  סקירה: ג. צ., אצטבה של ספרים | אנשי-שם במדע, על המשמר, 6 בפברואר 1948.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307990705171  ISNI: 0000 0003 7831 5531  LCCN: nr90011929  VIAF: 255744876   WorldCat (עם VIAF): 255744876
דוד מועלם

| --- | --- |

דוד מועלם
 לידה:  1931 בגדאד, עיראק
 פטירה:  1 באפריל 2021 (בגיל 90 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה, תל אביב
 השתייכות:  מערכת בתי המשפט הישראלית
 תקופת כהונה:  1988–1998 (כ־10 שנים)
 תקופת הפעילות:  ? – 1 באפריל 2021 
 תפקידים בולטים:  שופט בית משפט השלום בכפר סבא
 פעילויות נוספות:  מוזיקולוג
 צאצאים:  ינון מועלם 
 
דוד מועלם (1931 – 1 באפריל 2021) היה שוטר במשטרת ישראל, שופט ומוזיקולוג ישראלי, מחבר הספר "הסולם והמקאם במסורת המוזיקלית הערבית".
קורות חיים

מועלם נולד בשנת 1931 בבגדאד שבעיראק. סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1948 בבית הספר היהודי שמאש, של הקהילה היהודית. עבר את בחינות הכניסה של אוניברסיטת לונדון. בנוסף, למד מוזיקה קלאסית בנגינה על כינור, והשתתף בייסודה של תזמורת בשם "The First Baghdad Philharmonic Orchestra", במכון לאמנויות היפות בבגדאד. הוא הצטרף למחתרת הציונית בעיראק ובהוראתה עלה לישראל ב-1950.
בשנת 1950 התגייס למשטרת ישראל בה שירת עד 1967 בסיימו את השרות בדרגת רב-פקד. ב-1958 סיים את לימודי המשפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה, ולאחר התמחות במשטרה ובפרקליטות מחוז תל אביב קיבל בשנת 1961 רישיון לעסוק בעריכת דין.
בשנת 1958 מונה, אז בדרגת פקד, לתפקיד עוזר היועץ המשפטי במטה הארצי של משטרת ישראל ויחד עם יחזקאל קרתי השתתף בהקמת משרד היועץ המשפטי של משטרת ישראל. בשנת 1963 הועבר למחוז תל אביב של המשטרה כסגן ראש מדור התביעות בתפקיד ראש מדור הדרכה וייעוץ משפטי. בתקופה זו כתב מאמרים משפטיים בענייני משטרה ופלילים שפורסמו ב"הפרקליט" ובעלוני המשטרה, ובהם מאמר רחב על מסדרי זיהוי.
בשנת 1967 פרש מהמשטרה ועבד כעורך דין בשוק הפרטי עד שנת 1988. בתקופה זו התחיל להרצות בבית הספר לפיקוד ומטה של המשטרה ושימש כחבר בבית הדין הארצי למשמעת של לשכת עורכי הדין.
בשנת 1988 מונה לשופט בבית משפט השלום בכפר סבא. בשנת 1998 פרש לגמלאות. בינואר 1999 מונה כשופט בדימוס בבית המשפט לעניינים מקומיים ברמת גן וכיושב ראש ועדות שחרורים שליד שירות בתי הסוהר.
באוקטובר 2006 סיים תפקידו במערכת בתי המשפט. מאז פרישתו ממערכת בתי המשפט עסק במוזיקולוגיה וחקר את השיטה המוזיקלית הערבית, כתב והרצה. בשנת 2006 הוציא לאור את ספרו "הסולם והמקאם במסורת המוזיקלית הערבית" המשמש כספר יסוד במוסדות השונים למוזיקה. באפריל 2010 יצא לאור התרגום לאנגלית של הספר בשם: "The Maqam Book: A Doorway to Arab Scales and Modes". בשנת 2013 הכיר משרד החינוך בספר כספר לימוד למגמות המוזיקה בחטיבות העליונות של בתי הספר הממלכתיים והממלכתיים-דתיים. מועלם היה חבר באיגוד הישראלי למוזיקולוגיה.
נפטר ב-1 באפריל 2021. בנו הוא המוזיקאי ינון מועלם.
הסולם והמקאם במסורת המוזיקלית הערבית

מטרת הספר להבהיר למעיין מהי מוזיקה ומה מהותה, לסכם מספר מושגים הקשורים עמה במוזיקה הערבית, תוך ניסיון להשוות בין שתי השיטות - הערבית והמערבית.
מוזיקה מוגדרת בספר כארגון של צלילים. ההנחה בבסיס הספר היא שכל הצלילים המוכרים לאדם הם מן הטבע, אבל הטבע לא נתן לאנושות מוזיקה, אותה יצר האדם. אם כך, המוזיקה אינה אוניברסלית וגם לא בינלאומית. כל עם או קבוצה אתנית יצרו את המוזיקה המיוחדת להם, לפי האידיאלים האסתטיים של תרבותם. אין שתי תרבויות שיצרו מוזיקה זהה, אם כי קיימת השפעה בין תרבויות. המסקנה, לטענת מועלם, היא שאין ללמוד ולחקור תרבות מוזיקלית מסוימת על ידי עימותה עם תרבות אחרת, אלא על פי שורשיו, תולדותיו, חינוכו וניסיונו של העם הרלוונטי. ברם, תופעת האוקטבה הקשורה בסדר של הצלילים היא תופעה טבעית. סוגי הצלילים הקיימים אינם בלתי סופיים, וכל סוגי הצלילים הקיימים נמצאים בתחום האוקטבה, סדורים לפי הגובה. מעבר לתחום האוקטבה המסוימת חוזרים הצלילים על עצמם ומופיעים לפי אותו סדר בכל אוקטבה אחרת, מעל לאותה אוקטבה או מתחתיה, אם כי בגוון גבוה או נמוך יותר. הרבה מתרבויות העולם, לרבות תרבות המערב ותרבות ערב, אימצו את מרווח האוקטבה כדי לבנות בתחומו את הסולמות המוזיקליים שלהם, על ידי צירוף מרווחים בתוכו.
הספר מראה שהמוזיקה המערבית והערבית קרובות במבנה הסולמות שלהן ומצביע על מספר קווי דמיון. שתי התרבויות למדו על האוקטבה ועל מודוסים מהיוונים. השיטות של שתי התרבויות הן מודאליות-טונליות. שתיהן מודאליות כי הן מבוססות על מודוסים, ושתיהן טונליות כי הסולמות שלהן ניצבים על טוניקה (בערבית: קַרָאר), שהיא הצליל החשוב ביותר בהיררכיה של צלילי הסולם. הסולם ההפתטוני (אנ') מאפיין גם את המקאם. צלילי הסולם מחולקים מבחינה תפקודית לשתי חטיבות (טטרקורדים במערב; אַג'נָאס-ביחיד גִ'ינס, בערב). לכל סולם יש צליל דומיננטי (עַ'מָאז) שהחטיבה העליונה של הצלילים יושבת עליו. לסולמות יש צליל מוביל (טַ'הִיר אֶל-מַקָאם), ובשתי השיטות יש משמעות רבה לטטרקורד ולפנטקורד.
בעוד שניתן למצוא קווי דמיון ברורים בין התרבויות המוזיקליות במערב ובערב, לא כל המאפיינים הדומים מנוצלים בשתי התרבויות בדיוק באותה צורה ולאותה תכלית. הספר מתחיל בדיון על השיטה המערבית, שהיא פשוטה ומוגדרת יותר, כבסיס המכין את הקורא ללימוד של השיטה הערבית, שלטענת מועלם היא מורכבת יותר ועשירה יותר בסולמות ובמודוסים.
ראו גם

מקאם
הערות שוליים

↑   ציוץ של אלי ביתאן ברשת החברתית אקס (טוויטר), 1 באפריל 2021
↑   ורד לי, הרומן של ינון מועלם עם איסטנבול, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312446105171  GND: 136316158  ISNI: 0000 0000 6274 1681  LCCN: no2009097559  NTA: 331794217  VIAF: 90578018   WorldCat (עם VIAF): 90578018
רועי ברזילי

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1978 (בן 46) רמת גן, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  המכללה האקדמית נתניה  אוניברסיטת בר-אילן  המכללה האקדמית תל אביב-יפו 
 עיסוק:  עו"ד, סגן ראש העיר רמת גן
 מפלגה:  מפלגת העבודה רמת גן חופשית
 https://www.free-ramatgan.com/
 
רועי ברזילי (נולד ב-25 בדצמבר 1978) הוא עורך דין ישראלי. מכהן כסגן ראש עיריית רמת גן הממונה על תחום התכנון והבנייה, העסקים והמכרזים. כמו כן, ברזילי הוא פעיל פוליטי חברתי וסביבתי.
ראשית חייו והשכלה

גדל ברמת גן בשכונת קריית בורוכוב. בוגר תיכון אורה מודיעים.
בשנת 1991, בגיל 13, הצטרף ברזילי למפלגת העבודה. בהמשך שימש כיו"ר נוער העבודה.
ברזילי התגייס לגדוד 50 של הנח"ל בשנת 1998, לאחר שנת שירות במסגרת הנוער העובד והלומד. בתור לוחם ומפקד ברזילי שירת בגזרת לבנון ובמעבר הגבול 'תורמוס'. בבוקר לאחר נסיגת צה"ל מלבנון ביוני 2000 פתח מיוזמתו את שער הגבול לחיילי צד"ל ומשפחותיהם. בהמשך שירותו ועד שחרורו ביוני 2001 שימש כקשר בחפ"ק של מג"ד 50, יוחאי בן ישי. באירוע הירי שבו נהרג הרב בנימין הרלינג בהר עיבל באוקטובר 2000 במהלך האינתיפאדה השנייה, היה ברזילי מהחיילים הראשונים שהגיעו תחת אש לזירת האירוע להרוג ולפצועים במטרה לחלצם.
עם שחרורו מצה"ל שימש כמזכיר המשמרת הצעירה של המפלגה ברמת גן.
ברזילי בעל תואר ראשון במדע המדינה וסוציולוגיה מהמכללה האקדמית ת"א-יפו. בוגר תואר ראשון במשפטים מהמכללה האקדמית נתניה, ובעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
פעילות ציבורית

ברזילי הוא חבר מועצת העיר רמת גן מאז 2008; יו"ר התנועה "רמת גן חופשית" - רשימה חילונית ליברלית; יו"ר הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה; יו"ר המרכז הזואולוגי הספארי ויו"ר חברת המוזיאונים העירוניים. כמו כן הוא דירקטור במספר תאגידים עירוניים, בין-עירוניים וממשלתיים, ביניהם חברת הפארק המטרופוליטני "אריאל שרון", איגוד ערים דן לסילוק אשפה ורשות נחל הירקון.
ברזילי הוא גם פעיל למען הסביבה. במשך שנים פעל רבות לניקוי, מניעת זיהום ופתיחת נחל הירקון בחלק של רמת גן הסמוך לשבע טחנות לשייט ולפנאי.
יו"ר המרכז הזואולוגי הספארי: ברזילי כיהן כדירקטור משנת 2008 ובשנת 2018 מונה כיו"ר דירקטוריון הספארי. הוא הוביל את מהלך ההיפרדות של הספארי מעיריית תל אביב ורכישת אחזקותיה על ידי רמת גן. בשנת 2020 מינה ברזילי את אורן בן יוסף למנכ"ל הספארי. השניים קידמו את האתר ותמכו בו לאורך התקופה הקשה של התפרצות מגפת הקורונה. ברזילי גם קידם את הידוק הקשר בין הספארי לבין העיר רמת גן והוביל תוכנית להשקעה משמעותית בתשתיות הספארי, תנופת בנייה נרחבת וחידוש חצרות בעלי החיים, הגדלת מספר המבקרים על ידי תוספת שעות אור באמצעות מערכות תאורה חכמה. כתוצאה ממהלכים אלה עבר הספארי לראשונה, בשנת 2021, ממצב של גירעון או איזון בשנים אחדות לרווחיות.
יו"ר מוזיאון רמת גן לאמנות: ברזילי משמש כיו"ר ההנהלה של מוזיאון רמת גן לאמנות, אשר תחתיו מאוגדים כל יתר המוזיאונים העירוניים. ב-23.12.2021 הושקה תערוכת הפתיחה שאצרה האוצרת סבטלנה ריינגולד, שעסקה ביחסים שבין המוזיאון לממסד ולמציאות הישראלית ולמנגנוני הכוח שקובעים מה נכנס ומה לא נכנס למוזיאון. בתערוכת הפתיחה של המוזיאון המחודש, תחת הכותרת ״המוסד המוזיאון והישראליות״, התעוררה סערה ציבורית גדולה בשל ציור מעורר מחלוקת של הצייר דוד ריב "ירושלים של זהב"  שבו הופיע המשפט "ירושלים של חרא", ועורר את זעמו של ראש העירייה כרמל שאמה הכהן, אשר הורה להסיר את הציור מן התערוכה. דווקא התערוכה שעסקה בין היתר בהשפעה שיש לגורמים חיצוניים על התוכן שמוצג במוזיאון הביאה באופן אירוני להפעלת כוח מבחוץ, התערבות וניסיון מצד ראש עיר למנוע מתוכן שלא לרוחו להיכנס למוזיאון. חרף התנגדותו של יו"ר הנהלת המוזיאון שחשש מההשלכות הקשות שיהיו למהלך, קיבל דירקטוריון המוזיאון את עמדת ראש העיר להסיר את העבודה. ברזילי ניסה למנוע את הורדת היצירות והחרפת המאבק בין האמנים לבין ראש העיר, ופעל בניסיון לתווך ולגשר מתוך מטרה לשמור על פעילות המוזיאון והתערוכה, ניסיון שכשל. לבסוף, כפי שצפה ברזילי, הורדת היצירה הובילה לחרם של כל האמנים המציגים בתערוכה, ובעקבותיו הוסרו כל יתר העבודות שהוצגו בתערוכה. המחאה הציבורית סביב הפרשה וכנגד ראש העיר התרחבה והקיפה את מרבית מוסדות האמנות בישראל.
בשנת 2017, בעת היותו חבר מועצה, אמר כי הוא שוקל להעביר את העסק שלו לבני ברק בשל העלאת הארנונה.
בשנת 2019, בעקבות הגשת כתב האישום נגד בנימין נתניהו, ברזילי עורר סערה כאשר קרא להסיר את דיוקן נתניהו מאולם ישיבות מועצת העירייה. באותה שנה התבטא גם נגד תנועת חב"ד וכינה את חסידיה "מסיונרים חסרי מעצורים"
בפברואר 2023 התנגד ברזילי להנצחת הרב חיים דרוקמן בטענה שייצג דעות קיצוניות.
פעילות פוליטית

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: גולש לניסוח פרסומי.
ברזילי מכהן כיו"ר מפלגת העבודה בעיר יו"ר הרשימה העירונית "רמת גן חופשית-חוזה חדש".
בשנת 2006 שימש כיועצו הפוליטי של ח"כ לשעבר פרופ' אבישי ברוורמן בעת שזה התמודד לתפקיד יו"ר מפלגת העבודה מול עמי איילון.
בשנת 2007 הקים ברזילי את רשימת הצעירים ברמת גן, כאשר בשנת 2008 בבחירות המקומיות נכנסה הרשימה לראשונה וברזילי היה לחבר המועצה הצעיר ביותר במועצה, בן 28 בלבד.
תחילה הצטרף ברזילי לקואליציה העירונית בראשות צבי בר, אך תוך מספר חודשים עזב את הקואליציה עקב חשדות לפעילות פלילית של ראש העירייה, שלבסוף הורשע וריצה עונש מאסר בפועל. ברזילי ניהל מאבקים נגד קבלנים ונגד מהנדס העיר ומדיניות הבנייה של תמ"א 38, ההקלות שניתנו לענבל אור ברמת גן ואף הביא לביטול תוכנית כלל עירונית בהחלטת בית המשפט. בין היתר, ברזילי הגיש, כחבר ועדת בניין עיר, ערר נגד ההחלטה לאשר לקבלן סמי מצלאוי 5 קומות במגדל עלית בבורסה ברמת גן. ברזילי זכה בערר כאשר ועדת הערר קבעה כי הקומות אותן ביקש להוסיף מצלאוי אינן חוקיות וביטלה את האישור לבנייתן. למרות שבעבר נאבק ברזילי, בניסיונות לפגוע בערכי השימור של מבנים בעלי ערך שימורי, בשנת 2023 אישרה עיריית רמת גן והוועדה המקומית בראשותו להוריד 25% מהמבנים מרשימת השימור העירונית, ולאשר את הריסתם. פעל להוספת שבילי אופניים ומוביל את תכנון שביל עוזיאל בעיר שיחבר את העיר מצפון לדרום.
בבחירות לרשויות המקומיות, בשנת 2013, הכפילה רשימת הצעירים בראשותו את כוחה. גם בקדנציה הזו, שבה החליף ישראל זינגר את צבי בר, נאבק ברזילי נגד התנהלות שחרגה מנורמות מקובלות בהתנהלות ראש העיר החדש. במהלך שנת 2014 הודיעה המשטרה לזינגר כי החליטה להגיש נגדו כתב אישום בכפוף לשימוע. בעקבות זאת הודיע ברזילי על התפטרותו מהקואליציה. במהלך שהותו במעצר בית, ביקש זינגר לפטר את סיגל חורש, סגנית מהנדס העיר, משום שחשד בה כמי שהעבירה לטענתו חומרים אל המשטרה, והשמיע את הדברים לאוזניו של ברזילי. ברזילי העיד בפני מבקר המדינה לטובת סגנית מהנדסת העיר, ומבקר המדינה, השופט בדימוס יוסף שפירא, החליט להעניק לה צו הגנה קבוע לחושפת שחיתות. בתגובה לכך ביקש זינגר לפטר את ברזילי מחברותו בוועדת התכנון והבנייה. ברזילי פנה אל מבקר המדינה שיתערב וזה, בצעד מיוחד, התערב והורה לזינגר להימנע מכך: "הנציב מצפה שבמהלך בירור בתלונה לא ייעשו פעולות שיש בהן כדי לשנות את המצב העובדתי או המשפטי ביחס לכהונת המתלונן כחבר בוועדת המשנה לתכנון ובנייה בעירייה". בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 תמך ברזילי במועמדותו של כרמל שאמה הכהן, אשר גבר על זינגר ונבחר לראש העיר. במסגרת ההסכם בין שאמה לברזילי, מונה האחרון לסגן ראש העיר ולתפקידים נוספים בעיר ובתאגידים שבשליטתה. בין השאר התמנה כיו"ר הוועדה המקומית לתכנון ובניה (למחצית הקדנציה), יו"ר ועדת המכרזים, יו"ר ועדת קשרי חוץ ויו"ר הוועדה לרישוי עסקים הממונה על שבילי האופניים בעיר ומרחב הירקון.
כל אותה עת המשיך ברזילי בפעילות פוליטית וציבורית במפלגת העבודה והיה שותף מרכזי במאבק הציבורי של מחאת הדגלים השחורים. עם ההחלטה להגיש כתב אישום נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו, התפרסם ברזילי כאשר ביקש להוריד את תמונתו של נתניהו מקיר מועצת העיר.
בשנת 2024 רשימתו של ברזילי התמודדה ביחד עם "חוזה חדש" לבחירות למועצת העיר.  יומיים לפני הבחירות נודע כי יו"ר לשכת עורכי הדין, עמית בכר, פרסם סרטון ובו גילוי תמיכה בברזילי, המשמש כיו"ר ועדת הביקורת של הלשכה, שאמורה לפקח על פעילות היו"ר.
פעילות פוליטית > התמודדות בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה

לקראת הבחירות לכנסת ה-25, התמודד בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה, קיבל 944 קולות ושובץ במקום ה-27 ברשימת המפלגה לכנסת.
חיים אישיים

ברזילי גר ברמת גן. נשוי לד"ר דניז זילברמן, רופאה וטרינרית במקצועה ואב לשני ילדים.