stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון וארלי (צייר)
ביוגרפיה

ג'ון וארלי נולד בהאקני, ב־17 באוגוסט 1778. אביו, ריצ'רד וארלי, יליד לינקולנשייר, התיישב בלונדון לאחר מות אשתו הראשונה ביורקשייר. הוריו התייאשו מנטייתו לאמנות והפנו אותו להכשרה אצל צורף. אך עם מותם הוא הועסק תקופה קצרה אצל צייר פורטרטים בהולבורן, ואז, בגיל 15 או 16, הפך לתלמידו של ג'וזף צ'ארלס בארו שהיה לו בית ספר לציור בערב, פעמיים בשבוע בהולבורן. בארו היה זה שלקח את וארלי לסיור רישומים לפיטרבורו שממנו חזר כצייר מקצועי.
בשנת 1798 הציג ואלרי סקיצה יפה של קתדרלת פיטרבורו באקדמיה המלכותית לאמנויות והפך למציג קבוע באקדמיה המלכותית עד להקמת האגודה הוותיקה לצבעי מים בשנת 1805.
בשנת 1799 ביקר בצפון ויילס, ובנוף ההררי הפראי שלה מצא שאלה נושאים מתאימים ביותר עבורו. הוא חזר לאותו מחוז בשנת 1800, ושוב בשנת 1802, והציורים שייצר שם השפיעו בעוצמה על כל מהלך אומנותו.
כאחד ממייסדי האגודה הוותיקה לצבעי מים, וארלי הציג שם בעיקר מעל 700 ציורים. הוא גם הפך למאסטר מצליח להוראת רישום לתלמידים רבים ביניהם היו קופלי פילדינג, דייוויד קוקס, ג'ון לינל וויליאם טרנר, (אמן) מאוקספורד.
למרות הצלחתו, משפחתו הגדלה התלוננה שהוא היה כל הזמן בקשיים כלכליים, "מכיוון שהיה איש עסקים גרוע וחסר תקווה ופסימיסט באופיו". וארלי היה מיומן במיוחד ביצירת תערובת של צבעי מים שהתאימו למצב הרוח של שלווה והרהורים שלעיתים קרובות ביקש לעורר ביצירותיו.
על פי המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, "הנופים של וארלי הם חינניים וחגיגיים. הם פשוטים אך מטופלים בהרחבה, בעבודה עם מכחול מלא וגוונים שקופים ורעננים...אף שעבודותיו הן מדויקים וקונבנציונליים למדי, הם נחשבות כטובות ומצוינות בקומפוזיציה".
חלק מציורי צבעי המים הקודמים שלו, כולל "נופי התמזה", צוירו במקום והם בעלי ייחודיות גדולה יותר מציורי המאוחרים יותר, שהם בעיקר קומפוזיציות של נוף הררי ואגם, שהופקו ללא התייחסות ישירה לטבע."
וארלי פרסם חוברת על עקרונות רישום הנוף, 1816–1821 וחוברת על אמנות הרישום בפרספקטיבה. הוא כתב טקסט אסטרולוגי (עם איורים) שכותרתו "על פיזיוגנומיה של גלגל המזלות" בשנת 1828.
הוא נקבר בבית העלמין של קנסל גרין.
גלריה

מיצר גילברלטר
התמזה בהמרסמית'
בית העירייה
לאור הירח
נוף הולנדי
עיר ליד נהר
הרים בצפון ויילס
צ'סטר
הכנסייה בהאקני
הערות שוליים

↑  William Cosmo Monkhouse, Varley John, Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 58
1 2  Chisholm, Hugh, ed, Varley, John, 1911 Encyclopædia Britannica Volume 27
↑  Alfred Thomas Story, James Holmes and John Varley, London, R. Bentley, 1894
↑  When and why did Uranus become associated with Aquarius?, skyscript.co.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007392062405171  AAG: 907  GND: 174283385  ISNI: 0000 0000 6704 2150  LCCN: n85318633  MusicBrainz: 87927760-e0e1-48b0-ad67-e4fc8663f9bb  NTA: 07073870X  RKD: 79465  SNAC: w6tb1jrk  SUDOC: 114428247  TePapa: 2326  ULAN: 500027407  VIAF: 16224485   WorldCat (עם VIAF): 16224485
בתיה הולין

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1953 (בת 71) חולון
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 תחום יצירה:  צילום
 בן זוג:  נחום הולין
 מספר צאצאים:  3
 www.batiaholin.com
 
בתיה הולין (נולדה בשם: כהנא נולדה: 22 בינואר 1953) היא צלמת ופעילה חברתית ישראלית.
ביוגרפיה

הולין נולדה בשנת 1953 בחולון ללוי כהנא, איש שירות הביטחון, ולשרה כהנא. בצבא שירתה כקצינת נפגעים בחטיבת מילואים של הצנחנים. לאחר שהשתחררה מהשירות בצה"ל, למדה תואר ראשון באוקיינוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תואר שני בתכנון ותואר שני נוסף במנהל ובמדיניות ציבורית. על התזה שכתבה הוענק לה פרס ספיר לעבודות מצטיינות.
במקביל ללימודיה לימדה גאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1975 עברה להתגורר בקיבוץ כפר עזה. שנתיים לאחר מכן נישאה לחבר הקיבוץ.
פעילות חברתית וקידום ההתיישבות בנגב הגליל

הולין החלה ללמד בבית הספר היסודי בקיבוץ סעד ובהמשך עברה ללמד בבית הספר השש שנתי בקיבוץ יד מרדכי. לאחר מכן ניהלה את פרויקט עתידים באזור הדרום. בשנת 2010 עבדה בתנועת אור וניהלה את תחום הצמיחה הדמוגרפית של התנועה. הולין הייתה שותפה בהקמתם של כעשרה יישובים חדשים בנגב ובגליל.
הולין הייתה חברה בתנועה למען הנגב המערבי ועסקה בקידום ובלובי לשינוי המצב הביטחוני בנגב המערבי. במסגרת תפקידה הוזמנה בשנת 2018 על ידי הוועדה לזכויות האדם באו"ם בז'נבה לתת את עדותה על האירועים על גדר הגבול בין עזה לישראל והתריעה רבות על המצב הביטחוני באזור ופגיעות היישובים בעוטף.
ההולכת בשבילים

החל משנת 2010 הולין מתעדת ומצלמת את שבילי קיבוץ כפר עזה ואת אזור עוטף עזה. במיזם התיעודי "ההולכת בשבילים", מצלמת ומתעדת הולין את חוויותיה במהלך היום בקיבוץ ובאזור. צילומיה הוצגו במספר תערוכות. בין היתר הציגה בגלריה בקיבוץ נחל עוז, בגלריית המקרר בתל אביב ובשער הנגב. בפברואר 2023 הציגה תערוכה בשם "בינינו" בשיתוף עם מחמוד (שמו הבדוי של הצלם כפי שמופיע בפרסומים), צלם חובב תושב עזה, שכללה תצלומים משני צידי גדר הגבול. הולין תיעדה את הצד הישראלי ומחמוד את הצד השני. התערוכה זכתה לסיקור בתקשורת הארצית והבינלאומית. ב-7 באוקטובר 2023 תוך כדי הטבח שנערך בקיבוץ קיבלה הולין טלפון מהשותף העזתי שלה לתערוכה, שניסה לשאוב אינפורמציה לגבי תנועת הצבא בכפר עזה. הולין הבינה מיד, שמי שחשבה לשותפה ליצירה ולשאיפה לדו קיום בין שני העמים בגד בה ושיתף פעולה עם המחבלים.
בדצמבר 2023 אצרה עם משה אש את התערוכה "שמישהו יענה להודעות שלנו כבר". התערוכה מציגה צילומי תכתובות וואטסאפ של חברי הקיבוץ בזמן הטבח בקיבוץ. את התכתובות מלווים תמונות וצילומים של אמנים ידועי שם בהם יוסי למל, זאב אנגלמאיר ואלדד זיו. באותו חודש הוצגה תערוכת צילומיה "בשבילנו", בגלריית מגדל המים בקיבוץ שפיים.
באפריל 2024 הוצגה תמונתה בתערוכה, "עוטפים באהבה" המוצגת בשדה התעופה בן-גוריון. התערוכה מוקדשת לתושבי הנגב ותושבי הגבול הצפוני.
הערות שוליים

↑  אלדד דור, מגרש של חצי דונם ב-110 אלף שקל? יש דבר כזה, באתר TheMarker‏, 10 בספטמבר 2012
↑  ארנון לפיד, הכל אנשים, עלון התנועה הקיבוצית, 12 אפריל 2013
↑   חדר החדשות דרום: גרעין התיישבות דתי בשובה, סרטון בערוץ "חדר החדשות", באתר יוטיוב (אורך: 04:38)
↑  אלדד דור, דיור בר השגה: איפה תמצאו בית צמוד קרקע ב-250 אלף שקל?, באתר TheMarker‏, 31 בינואר 2012
↑  Tzuri, Matan (2018-11-26). "UN representative to Israelis: 'Why do you keep living on Gaza border?'". Ynetnews (באנגלית). נבדק ב-2024-02-28.
↑  מאיה רונן, ‏"התחברתי למצלמה של הרכב מהממ"ד ודיווחתי לצבא על חמושים": סיפורה של בתיה הולין מכפר עזה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 באוקטובר 2023
↑   לפני פרוץ המלחמה: בתיה התריעה שמשהו קורה מאחורי הגדר, באתר חדשות 13, 23 באוקטובר 2023
↑  מאיר עוזיאל, ‏לא היה צריך אירוע איום ומדמם כמו הטבח הפלסטיני כדי להתפכח | מאיר עוזיאל, באתר מעריב אונליין, 23 בפברואר 2024
↑  Debora Danan, “They Are All Hamas”, Tablet Magazine, ‏JANUARY 25, 2024
↑  אילנה שטוטלנד, ‏"ערך מוסף": התערוכה של הצלמים משני צדי הגבול ברצועת עזה, באתר מעריב אונליין, 25 בינואר 2023
↑  עודד בר–מאיר, בתיה מכפר עזה ומחמוד מרצועת עזה פורצים גבולות למרות שמעולם לא נפגשו, באתר mynet‏ קיבוץ, 30 בינואר 2023
↑  Adele Raemer, Both Sides of the Fence: A Photo Connect, The Times of Israel, ‏February 14, 2023
↑  מטורף: תושבת עוטף עזה גילתה שהשותף שלה מחבל חמאס, באתר "סרוגים", 9 בדצמבר 2023
↑   משה גלעד, בתיה הולין תיעדה כל יום את שבילי קיבוצה. ואז פרצה המלחמה, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2023
↑  Gaza War Diary: 17 DECEMBER 2023, Naomi Ragen נעמי רגן, ‏2023-12-17 (באנגלית אמריקאית)
↑   אבי פיטשון, התערוכה "שמישהו יענה להודעות שלנו כבר" מאפשרת השתהות חיונית ברגעים ששינו הכל, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2023
↑  וואלה מקומי‏, "עוטפים באהבה":תערוכת צילום המוקדשת לתושבי הנגב וגבול הצפון בנתב"ג, באתר וואלה, 9 באפריל 2024
בניין לב רם

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין משרדים 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1990
 תאריך פתיחה רשמי:  1990 
 אדריכל:  דרור חרובי ויצחק בלט
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 קומות:  6 
 קואורדינטות:  31°47′02″N 35°13′34″E﻿ / ﻿31.783805555556°N 35.226194444444°E﻿ / 31.783805555556; 35.226194444444
  (למפת ירושלים מוגדלת) בניין לב רם(למפת ירושלים רגילה) בניין לב רם(למפת הרי ירושלים רגילה) בניין לב רם(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בניין לב רם
 
בית החולים האיטלקי, מאחוריו - בניין לב רם
בניין לב רם הוא בניין משרדים בפינת הרחובות הנביאים 36 ודבורה הנביאה 2 בירושלים, המשמש כיום את משרד החינוך.
רקע

בניין לב רם עומד במקביל לחלקו האחורי של בית החולים האיטלקי, ונבנה על מגרש שהיה חלק ממתחם בית החולים. בית החולים עצמו נבנה בתחילת המאה ה-20 ובמהלך מלחמת העולם השנייה הופקע מבעליו, ממשלת איטליה, והועבר לרשות חיל האוויר המלכותי שהשתמש בשטח למגרשי טניס.
עם תום מלחמת העצמאות, במהלכה שימש בניין בית החולים כעמדה קדמית של צה"ל, הועבר בניין בית החולים לממשלת איטליה ולמסדר הנזירות שהחזיק במבנה מטעמה. אז הוברר כי לבית החולים נגרם נזק כבד כתוצאה מהפגזות ואש מנשק קל שפגעה בו. לאחר משא ומתן ממושך החליטה ממשלת איטליה למכור בשנת 1961 את בית החולים והחלקה הצמודה אליו לממשלת ישראל.
בשנת 1963 נמסר בניין בית החולים לשימוש משרד החינוך, ובמהלך שנות השבעים מכרה ממשלת ישראל את השטח הריק ליזמים פרטיים.
תכנון ובניה

במהלך שנות השבעים של המאה העשרים התעורר צורך בירושלים בבתי מלון יוקרתיים. היזמים שקנו את המגרש הסמוך לבית החולים האיטלקי הגישו בקשה לתוכנית בנייה שתכלול בית מלון בן 11 קומות, שנועד לשמש בעיקר את הציבור הדתי לאומי והחרדי, ולמשוך לקוחות רבים בזכות קרבתו היחסית לעיר העתיקה ואתריה הקדושים.
התוכנית נדחתה על הסף על ידי רשויות התכנון, שחששו כי מבנה ענק יבלע ויגמד את מבנה בית החולים האיטלקי, ואישרו הקמת בית מלון שגבהו לא יעלה על גובה בית החולים האיטלקי.
מבנה בית המלון, שאמור היה לשאת את השם "מלון גינות ירושלים" ובו 250 חדרים, נבנה בסגנון מודרני. לבניין שש קומות מעל חניון תת-קרקעי ובו 200 מקומות חניה. בין חזיתו של בניין לב רם, הנוטה בשיפוע, לבין חלקו האחורי של בניין בית החולים מפרידה רחבה להולכי רגל, המרוצפת בדוגמה גאומטרית של קווים ההולכים ונפרשים מבסיס המגדל בבית החולים האיטלקי. תכנון המבנה החדש נעשה על ידי האדריכלים דרור חרובי ויצחק בלט, בהשראת פיאצה דל קמפו - כיכר העיר המפורסמת בעיר סיינה באיטליה.
גגו של הבניין מעוטר בשינני אבן כמו גגות בית החולים האיטלקי, אך שני המבנים זרים זה לזה ובניין לב רם שונה באופן מהותי מכל הבניינים שלאורך רחוב הנביאים.
בית המלון בנוי כשתי זרועות לא סימטריות ה"חובקות" את בית החולים האיטלקי, וניכרת עליו השפעה של בניין מטה ארגון אונסק"ו שבפריז. בניין אונסק"ו, שנחנך בשנת 1958, נחשב לייחודי ופורץ דרך בעת הקמתו, ואבן דרך באדריכלות.
משרדי משרד החינוך

במהלך שנות השמונים של המאה העשרים נקלע הקבלן המבצע של בית המלון לקשיים כלכליים, וחברת הבנייה שבבעלותו פשטה את הרגל. עבודת הבנייה נפסקה בשלב סיום בניית שלד הבניין, ובמשך שנים מספר עמד השלד בשיממונו.
בשנת 1989 הושכר הבניין למדינת ישראל, ואליו הועברו משרדי משרד החינוך והתרבות ששכנו קודם לכן במבנים בשכונת ממילא, מבנים שפונו במסגרת התוכנית לבנייה מחדש של האזור.
בסוף שנת 1990 נסתיימה מלאכת הבנייה, ומאז משמש בניין לב רם ביחד עם בית החולים האיטלקי ובית מחניים את משרד החינוך.
גלעד לשלושה לוחמים

בצמוד לגדר של בית החולים האיטלקי ברחוב הנביאים, הגובלת בפתח המוביל אל הרחבה של בניין לב רם, הוקמה מצבה קטנה ללוחמי מחלקת המרגמות של גדוד 62 מחטיבת ירושלים שנפלו במקום בעת הקרבות לפריצת הקו העירוני ושחרור ירושלים במלחמת ששת הימים.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, רחוב הנביאים שכונת החבשים ושכונת מוסררה 2000 (כתר הוצאה לאור והוצאת יד יצחק בן-צבי).
רן שחורי, פיל מגושם במרקם שברירי,הארץ, 17 ביוני 1991.
גלעד לשלושה לוחמים שנפלו ליד בית החולים האיטלקי במלחמת ששת הימים
בתיה באיאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בספטמבר 1928 בינגן על הריין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  יוני 1995 (בגיל 66) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ציריך  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
בתיה בָּאיֶאר (לעיתים באייר) (Bathja Bayer)‏ (26 בספטמבר 1928 – 28 ביוני 1995, ל' בסיון התשנ"ה) הייתה מוזיקולוגית, ארכאולוגית מוזיקה, מורה וספרנית ישראלית.
ביוגרפיה

בתיה באיאר נולדה בבינגן שבגרמניה. ובשנת 1936, בימי גרמניה הנאצית, עלתה לארץ ישראל עם משפחתה והתיישבה דרך קבע בחיפה. בשנת 1959 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת ציריך, ובהמשך קיבלה תואר בספרנות מן האוניברסיטה העברית בירושלים. כמנהלת מדור המוזיקה בספרייה הלאומית בשנים 1964 עד 1974 מילאה תפקיד חשוב בעיצוב ספריית המחקר המוזיקלי בספרייה הלאומית.
באיאר הייתה מרצה בכירה במחלקה למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית וחלוצה בתחום המחקר הארכאולוגי-מוזיקלי של תרבויות עתיקות במזרח התיכון. בתחום זה שקדה על איסוף נתונים ארכאולוגיים ואיקונוגרפיים מתקופת התנ"ך בארץ ישראל כדי לזרוק אור על מוזיקה וכלים מוזיקליים הנזכרים בטקסטים תנכ"יים ופוסט-תנ"כיים.
בשנות ה-60 כיהנה באיאר כמורה לתולדות המוזיקה בבית הספר לאמנויות רננים וקנתה את לב תלמידיה ביצירתיות, בחוש ההומור ובהתלהבותה לנושאי הוראתה.
ארכיונה, ובו מאמרים, התכתבויות ועוד, שמור בספרייה הלאומית.
מפרסומיה

ערך "נגינה וזמרה" באנציקלופדיה מקראית, כרך 5 (1980).
עבודת מחקר "הנבל התנכ"י" (יובל 1, 1968)
עבודת מחקר "כותרות מזמורי התהילים" (יובל 4, 1982)
ערכים שונים על דמויות וסיפורים מקראיים בהוצאה הראשונה של אנציקלופדיה יודאיקה
Bathya Bayer, The material Relics of Music in Ancient Palestine and its Environs: An Archeological Inventory, Tel-Aviv: Israel Music Institute, 1963.
לקריאה נוספת

ישראל אדלר, 'לזכר בתיה באיאר', מדעי היהדות 36 (תשנ"ו 1996), 223–228.
צבי פרידהבר, 'לזכרה של בתיה באיאר', רוקדים: המגזין לריקודי עם ומחול 39 (1996), 18–19.
אמנון שילוח, 'בתיה באיאר ז"ל (לזכר נעדרים)', קדמוניות: רבעון לעתיקות ארץ-ישראל וארצות המקרא, כח, 110 (1995), 128.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258336405171  PLWABN: 9811569152105606  BIBSYS: 98052074  BnF: cb12879406m (data)  ISNI: 0000 0000 8246 3463  LCCN: no91004260  NTA: 075218151  SUDOC: 11864534X  VIAF: 61105370   WorldCat (עם VIAF): 61105370
ג'ון וו. מאייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1935 (בן 89 בערך) 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה 
 מקום לימודים:  מכללת גושן (אנ'), אוניברסיטת קולורדו בולדר, אוניברסיטת קולומביה
 מוסדות:  אוניברסיטת סטנפורד 
 פרסים והוקרה:  פרס ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז (2015) 
 אתר רשמי
 
ג'ון וו. מאייר (באנגלית: John W. Meyer; נולד ב-‏1935) הוא סוציולוג אמריקני, אבי תאוריית החברה העולמית (World Society Theory או World Polity Theory),‏ חוקר פורץ דרך בתחום התאוריה המוסדית (Institutional Theory) ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה. מאמריו משנת 1977 עם בראיין רואן (Brian Rowan), על "ארגונים ממוסדים: המבנה הפורמלי כמיתוס וכטקס" ועל החינוך כמוסד חברתי, היו אבן היסוד בהתפתחות התאוריה המוסדית, ומאז הציבה עבודתו עקרונות מעצבים לחקר ארגונים, לחקר החינוך, לסוציולוגיה טראנס-לאומית ועולמית ולאחרונה גם לחקר זכויות האדם. בשנת 2015 זכה מאייר בפרס ע"ש דו בויז (Du Bois) מטעם האגודה הסוציולוגית האמריקנית (אנ') לציון תרומתו המצטברת לפיתוח הסוציולוגיה.
מחקריו ותורתו

על בסיס תובנות מחקר מערכת החינוך שירטט מאייר בשנות השבעים עקרונות שהנחו את המהפכה המוסדית בחקר ארגונים. בשנים אלה הגדירו מאמריו עקרונות פנומנולוגיים, ממסורתם של הוסרל (Husserl) ושל ברגר ולאקמן (Berger and Luckmann) לחקר ארגונים וסביבתם. עיקר טיעוניו של מאייר קובע שסביבתם המוסדית של ארגונים מטביעה חותמה על עיצובם, ומכאן שארגון איננו אי לעצמו, אלא ארגונים משוקעים בסביבתם, והם מעוצבים על פי עקרונותיה ובהתאם למערך היחסים שבה. בכך קרא מאייר תגר על התאוריות הפונקציונליסטיות ועל תפיסת הארגון הסגור, שהיו מקובלות בתקופה זו, בעיקר בסוציולוגיה האמריקנית.
מחקריו של מאייר הגדירו מונחי יסוד לתאוריה המוסדית: על התנהלות מוסדית בחינוך (1977), מיתוס וטקס בארגונים (עם רואן 1977), תפוצת פרקטיקות (עם סטראנג 1993), רציונליזציה והתמקצעות (עם דרורי והואנג 2006), שחקנוּת (עם ג'פרסון 2000), גלובליזציה (עם דרורי, רמירז ושופר 2003) ומידוּע (עם דרורי 2006). מתוך למעלה מ-200 מאמרים וספרים שחיבר עד כה, באו ההצהרות הכוללניות של גישתו לביטוי מובהק בחיבורו מ-1997 (עם רמירז) על החברה העולמית ומדינת הלאום, בחיבורו מ-2010 על החברה העולמית, התאוריות המוסדיות והשחקן וכמו כן באסופה רטרוספקטיבית של כתביו, הכוללת גם פרק סקירה מפרי עטו, שהתפרסמה בשנת 2009 בעריכת קרוקן ודרורי.
במהלך העשורים של הוראה ומחקר באוניברסיטת סטנפורד (מאז הצטרפותו לסגל המחלקה לסוציולוגיה בשנת 1966, ואף לאחר פרישתו לגמלאות בשנת 2001) העמיד מאייר דורות של חוקרים מהעולם כולו, בהם הישראלים אהרון בן-אבות, ניצה ברקוביץ וגילי דרורי.
לקריאה נוספת

Drori, Gili S., John W. Meyer, and Hokyu Hwang. 2006. Globalization and Organization: World Society and Organizational Change. Oxford University Press. ISBN 9780199284542
George M Thomas, John W Meyer; Francisco O. Ramirez & John Boli. 1987. Institutional Structure: Constituting State, Society and the Individual. SAGE Publication. ISBN 978-0803928923
Meyer, John W., John Boli, George M. Thomas, and Francisco O. Ramirez. 1997. '"World Society and the Nation-State". American Journal of Sociology 103(1): 144-181
Drori, Gili S., John W. Meyer, Francisco O. Ramirez, and Evan Schofer. 2003. Science in the Modern World Polity: Institutionalization and Globalization. Stanford University Press. ISBN 9780804744928
הערות שוליים

↑  Buhari‐Gulmez, Didem. 2010. "Stanford School on Sociological Institutionalism: A Global Cultural Approach". International Political Sociology, 4(3): 253-270
↑  Schofer, Evan, Ann Hironaka, David John Frank and Wesley Longhofer. 2010. "Sociological Institutionalism and World Society". The New Blackwell Companion in Political Sociology. New York: Wiley-Blackwell.
↑  Dobbin, Frank, and Claudia Bird Schoonhoven, eds. 2010. Stanford's Organization Theory Renaissance, 1970-2000. (Vol. 28, Research in Sociology of Organizations). Emerald Group Publishing
↑  ראו תרגומו לעברית בתוך: ניצה ברקוביץ' (עורכת). 2010. סוציולוגיה של ארגונים: מקראה, האוניברסיטה הפתוחה, פרק 10, עמ' 327-302
↑  Meyer, John W. 1977. "The Effects of Education as an Institution". American Journal of Sociology, 83(1): 55-77
↑  Meyer, John W. with John Boli, George, M. Thomas, and Francisco O. Ramirez. 1997. "World Society and the Nation-State". American Journal of Sociology 103(1): 144-181
↑  Meyer, John W. 2010. "World Society, Institutional Theories, and the Actor". Annual Review of Sociology 36: 1-20.
↑  Krücken, Georg, and Gili S. Drori, eds. 2009. World Society: The Writings of John W. Meyer. Oxford University Press 978-0-19-959343-9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440250305171  BnF: cb124687812 (data)  CANTIC: a11025748  GND: 129983756  ISNI: 0000 0001 1572 2071  LCCN: n78086174  LNB: 000213996  NKC: jo2012708279  NTA: 070034753  SUDOC: 033875146  VIAF: 61646670   WorldCat (עם VIAF): 61646670
ברנדון מילר

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 2002 (בן 21) נאשוויל, טנסי, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מספר:  24
 מכללה:  אוניברסיטת אלבמה (2022–2023)
 דראפט:  בחירה שנייה, 2023 שארלוט הורנטס
 קבוצות כשחקן
 2023–:  שארלוט הורנטס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז הראשונה (2024)
 
ברנדון ג'ורדן מילר (באנגלית: Brandon Jordan Miller; נולד ב-22 בנובמבר 2002) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA.
קריירה

מילר נולד וגדל בנאשוויל, טנסי. בשנתו הראשונה בתיכון העמיד ממוצעים של 23.3 נקודות, 8 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים, 2.6 חסימות ו-2.3 חטיפות למשחק. בשנתו השנייה העמיד ממוצעים של 24.1 נקודות, 8.5 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק.
לאחר שסיים תיכון, שקל מילר לשחק בג'י ליג איגנייט או בקבוצות מליגת העל האוסטרלית, ובמקביל קיבל הצעות מאוניברסיטת קנזס ומאוניברסיטת המדינה של טנסי, אך בחר לשחק עבור אוניברסיטת אלבמה. ב-22 בפברואר 2023 קלע 41 נקודות בניצחון קבוצתו 78–76 על אוניברסיטת קרוליינה הדרומית, ושבר את שיא האוניברסיטה לנקודות שקולע שחקן בעונתו הראשונה. במהלך העונה ששיחק באוניברסיטה היה מועמד לפרסים רבים, וזכה בחלק מהם. ב-22 ביוני ברנדון מילר נבחר בדראפט הנבא על ידי קבוצת שארלוט הורנטס בבחירה ה-2.
קריירה > תקרית הירי

ב-15 בינואר 2023 הוריד מילר את חברו דריוס מיילס בבר בעיר טסקלוסה שבאלבמה. זמן מה לאחר מכן ביקש מיילס ממילר לבוא לאסוף אותו ולהביא איתו אקדח שהיה בבעלותו של מיילס ונשאר קודם לכן מוסתר ברכבו של מילר, ללא ידיעתו של האחרון. כאשר הגיע מילר לאסוף את מיילס, הצטרף אליהם מייקל דייוויס, לקח את אקדחו של מיילס מידיו של מילר וירה לעבר רכב שעמד בסמוך. מהירי נהרגה ג'מה האריס בת ה-23, כאשר יעד הירי היה בן זוגה סדריק ג'ונסון, שהסתכסך עם מיילס ודייוויס. מיילס ודייוויס נעצרו והואשמו בחשד לרצח, בעוד שמילר נחקר ושוחרר ללא אישום, לאחר שהתברר כי הוא לא היה מודע לכוונותיהם של השניים, לא נטל חלק בסכסוך עם ג'ונסון ולא נגע באקדח.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023/2024 | שארלוט | 74 | 68 | 32.2 | 0.440 | 0.373 | 0.827 | 4.3 | 2.4 | 0.9 | 0.6 | 17.3 |
| קריירה | קריירה | 74 | 68 | 32.2 | 0.440 | 0.373 | 0.827 | 4.3 | 2.4 | 0.9 | 0.6 | 17.3 |
הערות שוליים

↑  George Robinson, Brandon Miller, Lashae Dwyer named Tennessee Gatorade basketball players of the year, The Tennessean (באנגלית אמריקאית)
↑  KATIE WINDHAM, Alabama Signees Jaden Bradley, Brandon Miller Named McDonald’s All-Americans, ‏25 בינואר 2022
↑  Joseph Spears, Cane Ridge's Brandon Miller includes NBA G League, Tennessee State in top-four, The Tennessean (באנגלית אמריקאית)
↑  Miller gives Bama second five-star commit for '22, ESPN.com, ‏2021-11-01 (באנגלית)
↑  Tom Kreager, Five-star forward Brandon Miller commits to Alabama basketball, The Tennessean (באנגלית אמריקאית)
↑  Alabama doing 'right thing' with Miller, Oats says, ESPN.com, ‏2023-02-24 (באנגלית)
↑  UA's Brandon Miller named to Naismith Trophy preseason watch list, BamaOnLine (באנגלית אמריקאית)
↑  Coaches, AP honor Miller in SEC awards sweep, ESPN.com, ‏2023-03-07 (באנגלית)
↑  Mike Rodak, Brandon Miller is Alabama’s second-ever consensus second-team All-American, al, ‏2023-03-15 (באנגלית)
↑  Mike Rodak, Alabama's Brandon Miller named national freshman of the year by USBWA, al, ‏2023-03-21 (באנגלית)
↑  Mike Rodak, Brandon Miller ‘never touched the gun’ used in Darius Miles capital murder case, attorney says, al, ‏2023-02-22 (באנגלית)
ברנט דוהרטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוגוסט 1985 (בן 39) מייסון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  תיכון ויליאם מייסון 
 http://www.brantdaugherty.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנט דייוויד דוהרטי (באנגלית: Brant David Daugherty; נולד ב-20 באוגוסט 1985) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, הידוע בתפקידו בתור בריאן באופרת הסבון "ימי חיינו" (2013-2012), ובשל תפקידו בתור נואל קאהן בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות" (2016-2010) .
ביוגרפיה

דוהרטי נולד וגדל במייסון (אנ'), אוהיו, בנם של דייוויד דוהרטי, מורה לאמנות בבית הספר התיכון מייסון, ואשתו, מרי בת' (לבית הירט) דוהרטי, ראש שירותי השיקום של בית החולים שרינרס לילדים, סינסינטי. הוא גדל יחד עם אחיו אדם ואחותו קייטי. אביו של ברנט נפטר מסרטן ב-19 בפברואר 2009, בגיל 57.
דוהרטי למד בבית הספר התיכון וויליאם מייסון, שם שיחק כדורגל. הוא הופיע בהצגות בית ספר עד סיום לימודיו בשנת 2004. הוא עבר ללוס אנג'לס בשנת 2008 לאחר שקיבל תואר בקולנוע מקולומביה קולג' בשיקגו. כעת הוא מתגורר בווסט הוליווד.
קריירה

בשנת 2013 שיחק בסדרת הדרמה "נשות קבע" של רשת Lifetime בתפקיד פטריק קלארק.
היה לו תפקיד קטן בסרטם הפארודי של ג'ייסון פרידברג ואהרון סלצר, "משחקי למות מרעב", שיצא בסתיו 2013.
בשנת 2014 התארח בסדרת הטלוויזיה של צ'ארלי שין, "סדנה לעצבים".
דוהרטי התמודד בעונה ה-17 של "רוקדים עם כוכבים" בה הוא רקד עם הרקדנית המקצועית פטה מורגטרויד. הם הודחו בשבוע השמיני לתחרות וסיימו במקום השביעי.
בשנת 2018 גילם את לוק סוייר בסרט "חמישים גוונים של שחרור".
חיים אישיים

בשנת 2016 הוא החל לצאת עם השחקנית קימברלי הידאלגו; הם התארסו בפברואר 2018 במהלך טיול באמסטרדם. הם התחתנו ב-15 ביוני 2019. במרץ 2021 נולד בנם הבכור.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | משחקי למות מרעב | דייל |  |
| 2016 | Oranges | דני פוסטר |  |
| 2016 | Accidental Engagement | צ'אס האנטר |  |
| 2018 | חמישים גוונים של שחרור | לוק סויר |  |
| 2018 | Another Tango | דין רוג'רס | גם מפיק-שותף |
| TBA | Alone in the Dark | שוטר #2 | גם תסריטאי ומפיק-שותף |