stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בתי ספר חקלאיים בישראל
הערות שוליים

↑  אתר בית הספר ויצו נהלל
↑  אתר בית הספר וכפר הנוער כדורי: באתר תיאור החיים בכדורי כבית ספר ניסויי רב תרבותי המאגד בתוכו תלמידים יהודים ישראלים ועולים, ערבים וצ'רקסים מוסלמים וערבים בני הדת הנוצרית
↑  גל אוחובסקי, ‏יודע חקלאי פיקח, באתר ‏מאקו‏, 12 בספטמבר 2013
↑  יוסי מזרחי, ‏במקום לולים לעופות– נדל"ן לווילות, באתר ‏מאקו‏, 13 בינואר 2010
↑  "שעלה בשיעור קומתו על אחיו הראשונים" על פי משה סמילנסקי פרקים בתולדות היישוב - ספר חמישי - הוצאת דביר תל אביב, 1959 - עמ' 146
↑  בטעות בית הספר לא נכלל ברשימתו של משה סמילנסקי. בספר אחר שלו מוזכר ביקורו בבית הספר, ושם רשום שהוא רחש אליו חיבה
↑  המינהל לחינוך התיישבותי, פנימייתי ועליית הנוער
דה סיביל וורס

| --- | --- |

 לידה:  נאשוויל, טנסי ארצות הברית
 מקום הקמה:  נאשוויל 
 תקופת הפעילות:  2009–2014 (כ־5 שנים)
 סוגה:  פולק • אינדי פולק
 שפה מועדפת:  אנגלית
 חברת תקליטים:  סנסבילטי • קולומביה
 שיתופי פעולה בולטים:  טיילור סוויפט
 פרסים והוקרה:  ארבעה פרסי גראמי
 thecivilwars.com
 חברים
 ג'וי ויליאמס  ג'ון פול וייט
 
The Civil Wars (בתרגום לעברית: מלחמת האזרחים) הם צמד מוזיקאים אמריקאים, המורכב מג'וי ויליאמס וג'ון פול וייט. הם הוקמו בשנת 2008 והתפרקו בשנת 2014. עד לפירוקם הם זכו בארבעה פרסי גראמי. אלבום הבכורה שלהם Barton Hollow, זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד 200. באותה השנה הוציאו עם הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט את הלהיט "Safe & Sound" שהיה לשיר הנושא של הסרט "משחקי הרעב".
לאחר ש-"Safe & Sound" יצא בפורמט של הורדה דיגיטלית, הוא נשלח לרדיו להיטים עכשוויים בבריטניה. הוא זכה לשבחים רבים מטעם מבקרי המוזיקה, שציינו לשבח את "קולה העוצמתי של סוויפט, את פשטות המוזיקה ואת מילות השיר", וחלקם כינו אותו כ"קאמבק מבורך" של הזמרת. השיר הגיע למקום ה-30 במצעד הבילבורד הוט 100. במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד "Safe & Sound" הגיע למקום ה-19 ונמכר בלמעלה מ-136 אלף עותקים באותו השבוע בו יצא לאור.
בשנת 2013 זכו להצלחה רבה כאשר אלבומם השני The Civil Wars, כבש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100 והיה לאחד מאלבומי הפולק הבודדים שעשו זאת באותן השנים.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2011: Barton Hollow
2013: The Civil Wars
פרסים ומועמדויות

| שנה | גוף מעניק | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | פרסי המוזיקה של CMT | קליפ השנה של צמד | "Barton Hollow" | מועמדות |
| 2011 | עמותת המוזיקה האמריקאית | האמן החדש/הפורץ של השנה | עצמם | מועמדות |
| 2011 | עמותת המוזיקה האמריקאית | צמד או הרכב השנה | עצמם | מועמדות |
| 2011 | פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי | הצמד הכי ווקאלי של השנה | עצמם | מועמדות |
| 2011 | פרסי ASCAP | פרס מפעל חיים | עצמם | זכייה |
| 2012 | פרסי גראמי | אלבום הפולק של השנה | Barton Hollow | זכייה |
| 2012 | פרסי גראמי | ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר לצמד או הרכב | "Barton Hollow" | זכייה |
| 2012 | פרסי המוזיקה של CMT | קליפ השנה | "Safe & Sound" | מועמדות |
| 2012 | פרסי המוזיקה של CMT | שיתוף הפעולה של השנה | "Safe & Sound" | מועמדות |
| 2012 | פרסי המוזיקה של CMT | קליפ השנה של צמד | "Poison & Wine" | מועמדות |
| 2012 | עמותת המוזיקה האמריקאית | הרכב או צמד השנה | עצמם | זכייה |
| 2012 | פרסי A2IM ליברה | אלבום השנה | Barton Hollow | מועמדות |
| 2012 | פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי | הצמד עם היכולות הווקאליות הטובות ביותר | עצמם | מועמדות |
| 2012 | פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי | האירוע המוזיקלי של השנה | "Safe & Sound" | מועמדות |
| 2013 | פרסי גראמי | ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר לצמד או הרכב | "Safe & Sound" | מועמדות |
| 2013 | פרסי גראמי | השיר הטוב ביותר שנכתב עבור מדה ויזואלית | "Safe & Sound" | זכייה |
| 2013 | פרסי גלובוס הזהב | השיר המקורי של השנה | "Safe & Sound" | מועמדות |
| 2014 | פרסי גראמי | ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר לצמד או הרכב | "From This Valley" | זכייה |
הערות שוליים

↑  Music News, Reviews, Articles, Information, News Online & Free Music | Billboard.com, web.archive.org, ‏2011-06-04
↑  The Hunger Games, 2012-03-21, נבדק ב-2021-04-03
↑  Taylor Swift, Billboard
↑  Michael Buble Remains No. 1, Adele's '21' Has Best Sales Week Yet | Billboard, web.archive.org, ‏2013-03-31
↑  The Civil Wars, Billboard
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404197205171  BnF: cb166112977 (data)  GND: 16343975-8  ISNI: 0000 0004 6962 7514  LCCN: no2011027435  MusicBrainz: 91dad7e7-0bf6-47e8-bd42-ef1fac32c729  SUDOC: 164043977  VIAF: 167436136   WorldCat (עם VIAF): 167436136
דה ספיל קאנבס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  סו פולס 
 מוקד פעילות:  דרום דקוטה, ארצות הבריתארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 סוגה:  רוק-אימו
 חברת תקליטים:  111 רקורדס
 www.thespillcanvas.com
 
דה ספיל קאנבס (באנגלית: The Spill Canvas) היא להקת רוק-אימו מדרום דקוטה.
היסטוריה

הלהקה החלה כפרויקט צדדי של הסולן ניק תומאס, אשר באותה תקופה שימש כסולן וגיטריסט בלהקת " Nodes of Ranvier". עם הזמן, תומאס עזב את הלהקה והחל להשקיע זמנו ב"דה ספיל קאנבס".
אלבומה הראשון של הלהקה, "Sunsets and Car Crashes", נכתב והופק על ידי תומאס ויצא ב-20 באפריל 2004.
אלבומה השני של הלהקה, "One Fell Swoop", יצא ב-9 באוגוסט 2005.
בתחילת 2007, בסיסט הלהקה, סקוט מק'גוייר, הוחלף על ידי לאנדון היל.
באוקטובר 2007, יצא אלבומה הרביעי של הלהקה, "No Really, I'm Fine".
ב-2008, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עם ילוקארד וב-2010 הוציאו את אלבומם Formalities.
חברי הלהקה

ניק תומאס - סולן/גיטרה
ג'ו בק - תופים
לאנדון היל - בס
דן לודמן - גיטרה
דיסקוגרפיה

Go For The Jugular - 2002
Sunsets And Car Crashes - 2004
One Fell Swoop - 2005
2007 - No Really, I'm Fine
2010 - Formalities
דאגלס פולק

| --- | --- |

 לידה:  23 בפברואר 1856 פיטספילד, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בפברואר 1935 (בגיל 78) Fryeburg, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Pine Grove Cemetery 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות 
 הושפע על ידי:  ז'אן-לאון ז'רום 
 חתימה:   
 
דאגלס פולק (באנגלית: Douglas Volk; ‏  23 בפברואר 1856 - 7 בפברואר 1935) היה צייר דיוקנאות, צייר קיר ומחנך אמריקאי. הוא לימד בקופר יוניון, ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק, והיה ממייסדי בית הספר לאמנויות יפות במיניאפוליס. הוא ואשתו מריון הקימו מושבת אמנים בקיץ במערב מיין.
ראשית חייו

הוא נולד בפיטספילד, מסצ'וסטס, לאמילי קלריסה קינג (בארלו) פולק ולפסל לאונרד וולס פולק. הוא נקרא על שם בן דודה מצד אמו, סטיבן א. דאגלס, שהיה המועמד לנשיאות המפלגה הדמוקרטית ב-1860, והפסיד למועמד הרפובליקני לנשיאות אברהם לינקולן. חבר הקונגרס לינקולן הצטלם לפסל חזה של לאונרד פולק בתחילת 1860, והפסל נעשה ביציקות גבס של פניו וידיו. דאגלס בן הארבע בידר את הנשיא העתידי.
פולק בילה את ילדותו בשיקגו, אך משפחתו עברה לאירופה כשהיה בן ארבע עשרה. הוא החל ללמוד אמנות ברומא, ולמד בבית הספר לאמנויות יפות בפריז (1873 עד 1879), שם היה תלמידו של ז'אן לאון ז'רום. בגיל תשע עשרה, הוא הציג בסלון פריז ב־1875.
קריירה

הוא חזר לארצות הברית, והתקבל לעבודה כמדריך בקופר יוניון בעיר ניו יורק, שם לימד בין השנים 1879 ל-1884 ובין 1906 ל-1912. הוא עזר לייסד את בית הספר לאמנויות במיניאפוליס ב-1886, ושימש כמנהלו עד 1893. הוא לימד בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק (1893 עד 1898), באקדמיה הלאומית לעיצוב (1910 עד 1917), ולסירוגין בחברה לתרבות אתית.
הוא גם היה אמן שנודע בציורי הדמות והדיוקן שלו. הוא הציג שלוש יצירות בתערוכת קולומביה העולמית של 1893 בשיקגו, שם זכה במדליה, הפרס הגדול הראשון שלו. אחד מהשלושה, תמונת סיפור - שכותרתה "העלמה הפוריטנית", שמציגה אישה צעירה יושבת על עץ בנוף חורפי עגום. עקבות הרגליים בשלג של אהובה (הבלתי נראה) מובילות למרחוק - "השלגים חייבים להנמס, העצים להוציא ניצנים והוורדים לפרוח, לפני שהוא יבוא שוב." הציור צויר שתים עשרה שנים קודם לכן, אך הפך פופולרי מאוד בתערוכה ומאוחר יותר באמצעות עותקים חרוטים.
בני משפחה התייצבו כמודלים במספר ציוריו המפורסמים. "אמא וילד פוריטנית" (1897), הציג את אשתו בתלבושת היסטורית המחבקת את בנם הצעיר, והיה חלק מהקבוצה שזכתה במדליית זהב בתערוכת פנמה-פסיפיק בסן פרנסיסקו ב-1915. הוא נמצא באוסף של מוזיאון קרנגי לאמנות בפיטסבורג. "החלוץ הצעיר" (1899), דיוקן באורך מלא של בנו ג'רום בתלבושת כפרית אוחז במשוט קאנו, זכה בפרס הראשון בתערוכה הקולוניאלית בבוסטון ב-1899. הוא נקנה עבור מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בשנת 1906, אך מאוחר יותר הקניה בוטלה. "הנער עם החץ" (1903), הציג את בנו יושב על סלע, זכה בפרס קרנגי לשנת 1903 מאגודת האמנים האמריקאים, מדליית כסף בתערוכת הרכישה של לואיזיאנה ב-1904 בסנט לואיס, ומדליית הזהב של 1907 באיגוד האמנות של קרולינה. הוא נמצא כעת באוסף של המוזיאון לאמנות אמריקאית סמיתסוניאן.
הוא היה אחד משמונה אמנים אמריקאים שהוזמנו על ידי הוועדה הלאומית לאמנות לתאר דמויות מרכזיות מהמלחמה הגדולה (מלחמת העולם הראשונה). שלושת דיוקנאותיו - מלך בלגיה אלברט הראשון (1919), עומד במדים בשדה קרב; ראש ממשלת בריטניה דייוויד לויד ג'ורג' (1919–20), יושב ליד שולחנו; גנרל ג'ון ג'יי פרשינג (1920–1921), עומד במדים עם מושכות סוסו בידו - נתרמו לגלריה הלאומית לפורטרטים. השניים הראשונים הועברו מאוחר יותר למוזיאון האמנות האמריקאית של סמיתסוניאן. גרסה נטושה של דיוקן פרשינג של פולק הראתה את הגנרל עומד ליד קברו של החייל האלמוני
קריירה > חיים אישיים

בשנת 1881 נישא פולק לאמנית מריון לארבי (1859–1925). היא הפכה למדריכה הראשונה בבית הספר לאמנויות יפות במיניאפוליס. נולדו להם ארבעה ילדים. פולק פרש למיין בעקבות מותה של אשתו ב-1925. הוא מת בפרייבורג, מיין ב-7 בפברואר 1935.
הוא צייר לפחות תשעה דיוקנאות של לינקולן לאחר מותו, וביסס אותם על מסכת החיים מגבס שאביו הכין ב-1860. אחד מהם תלוי בחדר השינה של לינקולן בבית הלבן. אחר הופיע על בול דואר אמריקאי שהונפק בשנות החמישים, ונמצא כעת בגלריה הלאומית לאמנות.
דיוקנאותיו האינטימיים של חברים ומכרים היו בין יצירותיו. אלה כללו את המחנך פליקס אדלר (1914, מוזיאון מטרופוליטן לאמנות), סוחר האמנות ויליאם מקבת (1917, מוזיאון ברוקלין), ומושל ניו יורק אלפרד אי סמית' (1921, קפיטול מדינת ניו יורק). ניתן למצוא את עבודותיו באוספים רבים נוספים.
הוא תמך בהוראת רישום ואמנות לילדים, ופרסם מונוגרפיה, "הוראה לאמנות בבתי הספר הציבוריים" (1894).
הערות שוליים

↑  A Finding Aid to the Douglas Volk and Leonard Wells Volk papers, circa 1858-1965, bulk 1870-1935 | Digitized Collection | Archives of American Art, Smithsonian Institution, www.aaa.si.edu (באנגלית)
↑  Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds. (1905). "Volk, Douglas" . New International Encyclopedia (1st ed.). New York: Dodd, Mead.
↑  Lincoln Financial Foundation Collection, Artists of Abraham Lincoln portraits, 1908
1 2 3  Metropolitan Museum of Art (New York N.Y.), Doreen Bolger, Natalie Spassky, American Paintings in the Metropolitan Museum of Art, Metropolitan Museum of Art, 1980, ISBN 978-0-87099-244-5. (באנגלית)
↑  Rines, George Edwin, ed. (1920). "Volk, Douglas" . Encyclopedia Americana.
↑  National Academy of Design (U.S.), National Academy Notes and Complete Catalogue: 59th to 64th Spring Exhibition, Cassell, Petter, Galpin & Company; [etc., etc., 1881]-89., 1881. (באנגלית)
↑  Metropolitan Museum of Art, Report of the Trustees, (New York: Smith, Elder & Company, 1907), p. 54.
↑  National Art Committee, N. Y. ) Metropolitan Museum of Art (New York, Florence Nightingale Levy, Exhibition of war portraits : signing of the Peace treaty, 1919, and portraits of distinguished leaders of America and of the allied nations painted by eminent American artists for presentation to the National portrait gallery, New York : National Art Committee, 1921
↑  LiveAuctioneers: Online Auctions for Arts, Antiques & Collectibles, LiveAuctioneers (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1243285230  ISNI: 0000 0000 6707 2915  LCCN: no2002035922  RKD: 81661  SNAC: w6s183tb  ULAN: 500016788  VIAF: 56278119   WorldCat (עם VIAF): 56278119 
לאחר קבלת הפנים, 1887
דיוקן - ביתו של הצייר, 1914
גרוב היי

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 שיר הנושא:  "When You Got Friends" (בוצע במקור על ידי ג'ונתן ביילי וסמנתה בארקס, ובעברית על ידי לירון לב ואורלי תגר)
 סוגה:  סדרת לייב אקשן, סדרת אנימציה, סדרת קומדיה, סדרה מוזיקלית
 יוצרים:  פרדריק פואש, וירג'ילה טרוליו
 שחקנים:  ג'ונתן ביילי, סמנתה בארקס
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ דיסני
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  10 בנובמבר 2012 – 9 במרץ 2013
 תקופת שידור בישראל:  3 במרץ 2013 – 2013
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
גרוב היי (באנגלית: Groove High) היא סדרת טלוויזיה בריטית המשלבת קטעי אנימציה לצד קטעי לייב אקשן, מסוגת קומדיה מוזיקלית, אשר נוצרה על ידי פרדריק פואש ווירג'ילה טרוליו. הסדרה עוקבת אחר טום מייסון וזואי מאייר, שני כוכבי רוק שבכל פרק נזכרים בהרפתקאות שקראו להם בתיכון "גרוב היי", כאשר הזיכרונות מוצגים באנימציה. טום מייסון מגולם על ידי ג'ונתן ביילי (בדיבוב העברי דובב על ידי לירון לב), וזואי מאייר מגולמת על ידי סמנתה בארקס (בדיבוב העברי דובבה על ידי ליהי לאופר).
הסדרה שודרה לראשונה בבריטניה בערוץ דיסני החל מ-10 בנובמבר 2012 עד 9 במרץ 2013. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בערוץ הילדים בדיבוב לעברית ב-3 במרץ 2013, והסתיימה באותה שנה. לסדרה הופקה עונה אחת הכולל 26 פרקים באורך 22 דקות. שפת המקור של הסדרה היא אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית).
תקציר העלילה

הסדרה עוסקת בחיי קבוצת ילדים מוכשרים הלומדים בתיכון "גרוב היי", תיכון מוזר לאמנויות הבמה. כל פרק בסדרה מתחיל בקטע לייב אקשן בו רואים שני כוכבי רוק בשם טום וזואי הנזכרים בחוויות מהתיכון, כאשר הזיכרונות מוצגים באנימציה. הסדרה כוללת שירים שמבוצעים על ידי דמויות הסדרה.
דמויות

טום מייסון - מצחיק, מגניב ומוכשר. מאוהב בזואי אך מפחד לומר לה את זה.
זואי מאייר - החברה הכי טובה של טום. זמרת מוכשרת בעלת פחד במה.
ויק - הילדה הכי יפה בתיכון. נמצאת עם זואי בחדר.
באז - לא הנער הכי חכם בתיכון. שחקן מוכשר.
לינה - מאוהבת בבאז. נמצאת בקרקס.
לקס - התלמיד הכי חנון וחכם בגרוב היי.
סשה - אחותו התאומה של לקס. זמרת בעלת ביטחון.
קוקו - העוזרת של דיוק.
דיוק - הנער הכי מתנסה ושחצן בתיכון. אוהב לפוגע בטום וזואי.
סקוט - זיקית המחמד של זואי.
מדבבים

במאי הדיבוב בעברית היה שרון בורגאוקר, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| טום מייסון | ג'ונתן ביילי (משחק וקול) | לירון לב |
| זואי מאייר | סמנתה בארקס (משחק וקול) | ליהי לאופר |
| ויק | ז'ול דה ג'ונג | לין כהן |
| קוקו | בת' צ'אלמרס | לין כהן / מאי יעקובסון |
| באז | רסמוס הרדיקר | דניאל מגון |
| לקס | רסמוס הרדיקר | גילן שחף |
| לינה | רבקה סטייטון | עדן גמליאל |
| קאן | רופרט דגה | עמית יוסוביץ' |
| ראסטי |  | עמית יוסוביץ' |
| דיוק | רופרט דגה | יהונתן מגון |
| סשה | רסמוס הרדיקר | נורית בנאי קורן |
| איריס |  | נורית בנאי קורן |
| גברת סינגלטון | בת' צ'אלמרס | אורלי תגר |
| סקוט | דייוויד פרידמן | נשאר הדיבוב המקורי |
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי אלדד פריבס, ברק חננאל, גיא רושיניאק ולורן סביר.
הפקה

הסדרה היא הפקה משותפת בין חברות האנימציה הצרפתיות Planet Nemo ו-Nexus Factory, לבין חברת ההפקה האירית Telegael. עבודת הדיבוב המקורית התחילה באפריל 2010, עם צילומי לייב אקשן שהושלמו באירלנד שנה וחצי לאחד מכן, באוקטובר 2011.
כל המוזיקה בתוכנית נכתבה, עובדה והוקלטה על ידי המלחינים הבלגיים אריק רנורט ומרג'ה סופפונן, ואחר כך הושרה על ידי השחקנים הראשיים של הסדרה, ג'ונתן ביילי וסמנתה בארקס. בדיבוב העברי, מנהל המוזיקה של הסדרה היה שרון בורגאוקר.
במהלך הפוסט-פרודקשן של הסדרה, זכתה סמנתה בארקס, השחקנית שמשחקת את זואי, בתפקיד אפונין בסרט "עלובי החיים" משנת 2012.
פרקים

| מספר הפרק בסדרה | שם הפרק בעברית | שם הפרק במקור | תאריך שידור מקורי בריטניה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | הטנגו האחרון ב-"על רמה" | Last Tango At A-List | 10 בנובמבר 2012 |
| 2 | המרגל | The Inside Man | 11 בנובמבר 2012 |
| 3 | הוא חייב את זה | He's Gotta Have It | 17 בנובמבר 2012 |
| 4 | הילד בבועת הפלסטיק | The Boy In The Plastic Bubble | 18 בנובמבר 2012 |
| 5 | המעריץ | The Fan | 24 בנובמבר 2012 |
| 6 | לא בדיוק צלילי המוזיקה | Not Quite The Sound Of Music | 25 בנובמבר 2012 |
| 7 | גיטריסטית אחד ויחיד | Single White Guitarist | 5 בינואר 2013 |
| 8 | המציאות נושכת | Reality Bites | 6 בינואר 2013 |
| 9 | זואי טי-אן-טי | Zoe Dynamite | 12 בינואר 2013 |
| 10 | קצת מוזיקת מלחמה | A Little Fight Music | 13 בינואר 2013 |
| 11 | לילה גדול בתיכון גרוב | Big Night At Groove High | 19 בינואר 2013 |
| 12 | יש משהו בראסטי | There's Something About Rusty | 20 בינואר 2013 |
| 13 | בהלה באופרה | A Fright At The Opera | 26 בינואר 2013 |
| 14 |  | Slightly Ballroom | 2 בפברואר 2013 |
| 15 | מר וגברת דאוטפייר | Mr And Mrs Doubtfire | 27 בינואר 2013 |
| 16 | הגנן הסודי | The Secret Gardener | 9 בפברואר 2013 |
| 17 | החלפת מקומות | Trading Places | 2 בדצמבר 2012 |
| 18 | השקר שאהב אותי | The Lie Who Loved Me | 8 בדצמבר 2012 |
| 19 | האטמן מתחיל | Hatman Begins | 9 בדצמבר 2012 |
| 20 |  | Groovily Ever After | 1 בדצמבר 2012 |
| 21 | נעול על רוקנ'רול | School Of Lock | 15 בדצמבר 2012 |
| 22 | בן-דודי טומי | My Cousin Tommy | 16 בפברואר 2013 |
| 23 |  | Text, Lies And Videogames | 16 בדצמבר 2012 |
| 24 | תקפיצו את הווליום | Jump Up The Volume | 23 בפברואר 2013 |
| 25 | מזמור כריסטמס | A Christmess Carol | 2 במרץ 2013 |
| 26 | דואט לדבר הנכון | Duet The Right Thing | 9 במרץ 2013 |
הערות שוליים

↑  עדכון על עליית הסדרה, עמוד הפייסבוק של ערוץ הילדים, 27 בפברואר 2013
ד'ק"ן

ד'ק"ן (4150)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-8 בספטמבר 389 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 25 בספטמבר 390. שנה מסוג זחג, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחג, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
ד'ק"ע

ד'ק"ע (4170)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-27 בספטמבר 409 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 14 בספטמבר 410. שנה מסוג בחג, איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים. זו שנה חמישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
דאגלס פיית'

דאגלס ג'. פיית' (אנגלית: Douglas J. Feith; נולד ב-16 ביולי 1953) הוא יהודי-אמריקאי נאו-קונסרבטיבי פרו ישראלי. היה תת-מזכיר ההגנה לענייני מדיניות בממשל הנשיא ג'ורג' בוש (הבן), מיולי 2001 עד אוגוסט 2005, פרופסור למדיניות ביטחון לאומי באוניברסיטת ג'ורג'טאון בין 2005 ל-2007 וכיום הוא חבר בכיר במספר צוותי חשיבה שמרנים ידועים, ביניהם מכון הדסון.
קורות חיים

פיית' נולד וגדל בפילדלפיה, אחד משלושת ילדיהם של זוג יהודים יוצאי פולין, חברי בית"ר פולין, שניצלו מהשואה והגיעו לארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה. ההורים ושבעת האחים והאחיות של אביו של פיית', לא ניצלו. כבר האב היה חבר במפלגה הרפובליקנית והבן המשיך בעקבותיו. פיית' למד וקיבל תואר ראשון בהצטיינות באוניברסיטת הרווארד והמשיך לדוקטורט, שוב בהצטיינות, בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. מורהו בהרווארד ריצ'רד פייפס היה זה שהכניסו ב-1981 לממשל נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, כחבר במועצה לביטחון לאומי, המתמחה בענייני המזרח התיכון תחת פייפס. ב-1982 הוא עבר לפנטגון, כיועץ מיוחד לריצ'רד פרל עוזר שר ההגנה דאז קספר ויינברגר וב-1984 מונה לסגן עוזר מזכיר ההגנה לניהול מדיניות. ב-1986, כשעזב את מישרתו בממשל קיבל את המדליה האזרחית החשובה ביותר שמעניק משרד ההגנה האמריקאי.
במשך למעלה מעשור לאחר מכן ניהל משרד עורכי דין ולוביסט, בין השאר למען ישראל וביולי 2001 מונה לתת מזכיר ההגנה לענייני מדיניות בממשל ג'ורג' בוש (הבן), במקום וולטר סלוקומב. באוגוסט 2005 התפטר מהממשל ומונה לפרופסור למדיניות ביטחון לאומי באוניברסיטת ג'ורג'טאון, תפקיד בו כיהן בין 2005 ל-2007. מאז הוא חבר בגופי חשיבה שמרנים שונים, בראשם מכון הדסון. בנוסף לכך הוא גם חבר "המכון היהודי לענייני ביטחון לאומי" (JINSA), המנסה לקדם ברית אסטרטגית בין ארצות הברית לישראל, ושורה נוספת של ארגונים וגופי חשיבה דומים.
פיית' נשוי, אב לארבעה וגר כיום בבת'סדה, מרילנד.
תפקודו כתת-מזכיר לשר ההגנה

פיית' היה מקורב לקבוצת נאו-קונסרבטיבים בממשל בוש, שהידועים שבהם הם פול וולפוביץ וריצ'רד פרל (בדרך מקרה, שלושת האישים הללו יהודים, אף על פי שקבוצת הניאו קונסרבטיבים בממשל בוש לא כללה רק יהודים). קבוצה זו נחשבת לאחד הגורמים שקידמו ודחפו את הפלישה האמריקאית לעיראק ב-2003. אחד מתפקידיו החשובים הראשונים היה ליצור ולעמוד בראשו של "המשרד לתוכניות מיוחדות" ("Office of Special Plans"). תפקידו של גוף זה היה לעבור על מודיעין גלמי, ללא הסינון של גופי המודיעין השונים (בעיקר ה-CIA), ולהזרים מידע גלמי זה למקבלי ההחלטות, בעיקר שר ההגנה דונלד ראמספלד, סגן הנשיא דיק צ'ייני, והנשיא בוש עצמו. המידע הגולמי שמשרד זה הזרים למקבלי ההחלטות כלל פרטים רבים שהוכחו כמוטעים, כולל מידע שסוכנות הביון המרכזית עצמה טענה בתוקף שאינו מבוסס, בעיקר בנוגע לקשרים בין עיראק לארגון אל-קאעידה, ופרטים לגבי נשק להשמדה המונית בעיראק. כמו כן הקים ועמד בראש "המשרד להשפעה אסטרטגית" (Office of Strategic Influence), גוף שתפקידו היה להחדיר תעמולה לעיתונות של מדינות זרות (החוק אוסר על משרד ההגנה האמריקאי לעסוק בתעמולה בתוך ארצות הברית.
על תפקודו של פיית' במשרד ההגנה האמריקאי בין 2001 ל-2005 נמתחה ביקורת רבה. גנרל תומי פרנקס, מי שהיה מפקד הכוחות האמריקאים בפלישה האמריקאית לאפגניסטן ב-2001, ואחר כך מפקד הפלישה האמריקאית לעיראק ב-2003, אמר על פיית' שהוא "הכי טמבל בכל הפלנטה" ("the dumbest fucking guy on the planet."). מבקר משרד ההגנה האמריקאי פרסם ב-2007 דו"ח שתיאר את פעילות "המשרד לתוכניות מיוחדות" בראשות פיית', ומתח עליו ביקורת קשה.
כתיבתו ודעותיו

פיית' מרבה לכתוב מאמרי דעה, בעיקר בוול סטריט ג'ורנל, קומנטרי, וניו ריפבליק, אף כי מאמריו הופיעו גם על במות אחרות. ספרו הידוע ביותר הוא War and Decision ("מלחמה והחלטה") (הוצאת הארפר וקולינס - 2008), העוסק בשנים הראשונות (2001–2004) של המלחמה האמריקאית בטרור באפגניסטן ובעיראק. הנרי קיסינג'ר כתב על ספר זה כי זהו "התיאור החכם ביותר והמלא ביותר של תהליך המחשבה בפנטגון לפני ובמהלך השלבים הראשונים של המלחמה בעיראק. הספר גם זכה בשבחי מבקרים נוספים, אך העיתונים הגדולים נמנעו מלהתייחס אליו ולפרסם ביקורות, ולכן לא קיבל תהודה גדולה. פיית' הודיע שכל ההכנסות מהספר ייתרמו לקרנות שעוסקות בחיילים משוחררים, אף כי לא ציין באילו קרנות בדיוק מדובר.
פיית' גם השתתף עם רפאל ישראלי בכתיבת הספר "הסכנה שבמדינה הפלסטינית" ועם אורי רענן בכתיבת הספר "ההידרה של הטבח: הקשר הבינלאומי של הטירור". בנוסף, הוא גם היה עורך-שותף של הספר "הלגיטימיות של ישראל בחוק ובהיסטוריה".
פיית' דוגל במדיניות חוץ של "שלום מתוך כוח" ובמסגרת זו התנגד למשל ל"דטאנט" בין ארצות הברית לברית המועצות ובאמצע שנות התשעים של המאה העשרים התנגד להסכמי אוסלו. בהקשר זה הוא היה אחד מ-18 החברים המייסדים של ארגון "ירושלים אחת", שהוקם במטרה להתנגד להסכמי אוסלו ולשמור על ירושלים המאוחדת בירת ישראל. הוא הציע לישראל, יחד עם ריצ'רד פרל מורהו ואחרים, לעבור מניסיונות כושלים להגיע לשלום כולל עם שכנותיה, למטרה בת השגה הרבה יותר לדעתו - כינון מאזן כוחות אסטרטגי מול אויביה. בתחומי פנים הציע לישראל להימנע מקבלת כל סיוע כלכלי מארצות הברית, משום שזה דווקא יחזק את כלכלתה, לדעתו.
ראו גם

נאו-קונסרבטיזם
קומנטרי
ויליאם קריסטול
ג'ון פודהורץ
ג'ואן פיטרס
דייוויד פרום
הערות שוליים

↑  New Pentagon office to spearhead information war כתבה מ-2002 ב-CNN שעוסקת במשרד
↑  תומאס ריקס, 2007: "פיאסקו: ההרפתקה הצבאית האמריקאית בעיראק". הוצאת פינגווין, מסת"ב 0-14-303891-5
↑  רוברט וודוורד, State Of Denial, הוצאת סיימון ושוסטר, 2006, מסת"ב 0-7432-7223-4
↑  תקציר הדו"ח: . בין השאר הדו"ח אומר אנו מאמינים שפעילות המשרד הייתה בלתי תקינה ("inappropriate"). הדו"ח נמנע מלנקוט המלצות אופרטיביות, בעיקר משום שהפעילות ה"בלתי תקינה" כבר לא התקיימה בזמן פרסום הדו"ח)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301636105171  BIBSYS: 8068932  GND: 1214381138  ISNI: 0000 0000 6701 7692  LCCN: n94004619  NTA: 312802048  SNAC: w6863fj2  SUDOC: 127136819  VIAF: 21362377   WorldCat (עם VIAF): 21362377
גספר תאודור מוליין

| --- | --- |
 לידה:  29 באוגוסט 1796 פריז, הרפובליקה הצרפתית הראשונה 
 פטירה:  28 ביוני 1872 (בגיל 75) ניס, צרפת 
 לאום:  צרפתי
 תקופת הפעילות:  ? – 28 ביוני 1872 
 מספר מסעות:  אסון רספודת מדוזה   מסע במערב אפריקה
 גילויים בולטים:  מקורות הנהרות סנגל וגמביה
 אזורים שחקר:  סנגל, גמביה
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (1819) 
 
גספר תאודור מוליין (בצרפתית: Gaspard Téodore Mollien;‏ 29 באוגוסט 1796 – 28 ביוני 1872) היה מגלה ארצות ודיפלומט צרפתי. נודע במסעותיו החלוציים לחקר מערב אפריקה ובספריו שבהם תיאר את הנופים והתרבויות שפגש.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

מוליין נולד בפריז בשנת 1796 כבן למשפחה בורגנית שמוצאה מקאלה. אביו היה אנטואן אראר מוליין (Antoine Érard Mollien), שעבד בתחום יחסי החוץ, ואמו - מארי אליזבט לבית מואנא (Moynat). הוריו התחתנו ב־1783 בכנסיית סן-לואי אן-ל'איל בפריז. מילדותו התלהב מוליין מהרפתקאותיו של רובינזון קרוזו.
ביוגרפיה > אסון "מדוזה"

בשנת 1814 התגייס לצי בתור פקיד וב-17 ביוני 1816 הפליג לכיוון סן-לואי בסנגל עם הפריגטה "לה מדוז" (La Méduse – מדוזה).
בדרך, מדרום לקאפ בלאן, האונייה טבעה. הימאים בנו במהרה רפסודה שתלאותיה הונצחו בציור של תאודור ז'ריקו "רפסודת המדוזה". מוליין היה אחד הניצולים היחידים. סיפורו על האסון פורסם ב-1889. מוליין ואחרים מצאו מפלט באי גורה ובחצי האי קאפ ור שפונו על ידי הבריטים. הוא חלה במלריה, אך בהמשך עבד שם כמנהל בית חולים. מוליין התוודע לעמים המקומיים, בהם לבו וולוף, פולה, המורים, טוקולורים, ואחרים. בנוסף לשפה הערבית שהוא כבר שלט בה, למד את שפותיהם.
פרסים ואותות הוקרה

אות לגיון הכבוד של צרפת