stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים 2022
הערות שוליים

1 2 3 4  Regulations of the UEFA European Women's Championship, documents.uefa.com
↑  UEFA.com, UEFA Executive Committee approves new principles for upcoming national team matches | Inside UEFA, UEFA.com, ‏2020-08-31 (באנגלית)
↑  UEFA.com, Two triple-headers approved for 2021 March and September national team windows | Inside UEFA, UEFA.com, ‏2020-09-24 (באנגלית)
↑  "2018/19 UEFA Women's calendar" (PDF). UEFA.
↑  "2019/20 UEFA Women's calendar" (PDF). UEFA.
↑  "2020/21 UEFA Women's calendar" (PDF). UEFA.
↑  UEFA.com, UEFA Women's EURO moved to July 2022, UEFA.com, ‏2020-04-23 (באנגלית)
↑  UEFA.com, UEFA competitions calendar 2020/21 | Inside UEFA, UEFA.com, ‏2020-12-01 (באנגלית)
↑  "COVID-19: latest updates on UEFA competitions". UEFA.com. 17 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UEFA postpones all June national team matches". UEFA.com. 1 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  UEFA.com, Women's EURO qualifying draw | UEFA Women's EURO 2022, UEFA.com (באנגלית)
↑  UEFA.com, Women's EURO qualifying group stage report, UEFA.com, ‏2021-02-24 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8  "Women's National Team Coefficients Overview" (PDF). UEFA.com.
↑  "Coefficient Ranking of the Teams Participating in the Group Stage" (PDF). UEFA.com.
↑  UEFA.com, UEFA Women’s EURO play-off draw made | UEFA Women's EURO 2022, UEFA.com (באנגלית)
↑  UEFA.com, UEFA decisions for upcoming competitions relating to the ongoing suspension of Russian national teams and clubs | Inside UEFA, UEFA.com, ‏2022-05-02 (באנגלית)
↑  UEFA.com, England to host UEFA Women's EURO 2021, UEFA.com, ‏2018-12-03 (באנגלית)
↑  UEFA.com, WEURO - Stats, UEFA.com (באנגלית)
| אליפויות אירופה בכדורגל נשים |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | פאן-אירופי 1984 • נורווגיה 1987 • מערב גרמניה 1989 • דנמרק 1991 • איטליה 1993 • פאן-אירופי 1995 • נורווגיה ושוודיה 1997 • גרמניה 2001 • אנגליה 2005 • פינלנד 2009 • שוודיה 2013 • הולנד 2017 • אנגליה 2022 • שווייץ 2025 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1984 • 1987 • 1989 • 1991 • 1993 • 1995 • 1997 • 2001 • 2005 • 2009 • 2013 • 2017 • 2017 • 2022 • 2025 |  |
מרכז החתירה במים סוערים עמק לי

| --- | --- |

 מיקום:  הרטפורדשייר, הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°41′18″N 0°00′56″W﻿ / ﻿51.6883°N 0.0156°W﻿ / 51.6883; -0.0156
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־14 שנים) 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי מרכז החתירה במים סוערים עמק לי(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי מרכז החתירה במים סוערים עמק לי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז החתירה במים סוערים עמק לי (באנגלית: Lee Valley White Water Centre) הוא מתקן שבו נערכות תחרויות החתירה במים סוערים בקאנו ובקיאק של אולימפיאדת לונדון בשנת 2012.
תיאור המתחם

המתקן נבנה סמוך לעיר וולטהאם קרוס שבמחוז הרטפורדשייר. האתר נמצא בסמוך לגבול הצפוני של אזור לונדון רבתי, בעמק הנהר לי.
המבנה, אשר נבנה במיוחד עבור המשחקים האולימפיים, כולל מסלול סללום שאורכו 300 מטרים הכולל אשדות עבור התחרויות, וכן מסלול חימום, ואגם בקצה מסלול המרוצים. מערכת משאבות מאפשרת את זרימת המים באשדות. במהלך המשחקים האולימפיים הותקנו באתר מושבים ל-12,000 צופים. מושבים אלה יוסרו בתום התחרויות.
מתחם התחרויות תוכנן להיבנות בעיר ברוקסבורן עצמה, אולם בדיקה של האתר המיועד גילתה כי לא ניתן לבנות בו את המתחם בשל זיהום האדמה, ולכן נבחר המיקום הנוכחי.
תוכניות בניית המתחם אושרו בספטמבר 2008.
המתחם משמש כיום (2021) כמרכז חתירה.
מרכז הטילים והחלל פרוגרס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  12 באפריל 1996 – הווה (28 שנים) 
 מיקום המטה:  סמרה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית החלל, הנדסת מכונות 
 הכנסות:  34,579,390,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח תפעולי:  1,548,497,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח:  1,267,448,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 הון עצמי:  28,497,072,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 עובדים:  17,703 
  
 samspace.ru
 
מרכז הטילים והחלל פרוגרס (ברוסית: Ракетно-космический центр Прогресс) הוא מפעל טילים וחלל רוסי, אחד המפעלים המובילים בתעשיית החלל הרוסית. עד 1992 הוא נקרא על שם דמיטרי אוסטינוב.
המרכז הוקם בשנת 1996 באמצעות מיזוג לשכת העיצוב המרכזית "פרוגרס". המשרד הראשי של הארגון ממוקם בעיר סמרה.
המרכז מפעיל מפעלים בבייקונור, קזחסטן, בקרסנוזנאמנסק, מחוז מוסקבה, כמו גם חברות בת כדוגמת חברת מחקר וייצור "מתחמים ומערכות אופטואלקטרונים" (בזלנוגרד, מוסקבה), חברת "ספקטר" בריאזאן. פרוגרס גם מפעילה סניפים בקוסמודרום פלסצק במירני, מחוז ארכנגלסק ובמוסקבה. החברה מייצרת, בין השאר, את חלליות המטען פרוגרס.
הערות שוליים

↑  סרט תיעודי, אולפן הטלוויזיה של רוסקוסמוס
↑  תוכנית המפעל משנת 1943
↑  "Информация о состоянии промышленности Самарской области".
מרכז הטניס של הפארק האולימפי (בייג'ינג)

המגרש המרכזי. מבנה דמוי פרח לוטוס.
מרכז הטניס של הפארק האולימפי (בסינית: 北京奥林匹克公园网球场) הוא מבנה המצוי בפארק האולימפי של בייג'ינג בירת סין. הפארק נבנה עבור המשחקים האולימפיים שנערכו בעיר בשנת 2008.
מרכז הטניס פתח את שעריו ב-1 באוקטובר 2007. המבנה נבנה על מנת לארח את תחרויות הטניס במסגרת האולימפיאדה, והוא ממוקם בסמוך לאצטדיון הלאומי ("קן הציפורים") וכן לאצטדיון הלאומי הסגלגל להחלקה מהירה שהוקם לאולימפיאדת החורף בבייג'ינג ב-2022.
שטחו של המבנה 26,514 מ"ר ובו 10 מגרשי טניס לתחרויות, ו-6 מגרשי אימונים. במבנה 17,400 מקומות ישיבה לצופים.
במבנה שלושה מגרשים מרכזיים שנועדו לאירוח התחרויות העיקריות. המגרש המרכזי ומגרשים 1 ו-2 נבנו בצורת פרח הלוטוס - אחד מסמלי האולימפיאדה. בכל אחד ממגרשים אלה 12 יציעים המסמלים את עלי הכותרת של פרח הלוטוס. במגרש המרכזי 10,000 מושבי צפייה, במגרש מס' 1 4,000 מושבי צפייה ובמגרש מס' 2 2,000 מושבי צפייה.
המגרשים תוכננו בצורה העושה שימוש מיטבי במיזוג האוויר על מנת לקרר את הצופים והשחקנים, תוך הפחתת זיהום האוויר הנכנס אל המגרשים.
השימוש הראשון שנעשה במגרשים היה באוקטובר 2007 במסגרת משחקי "מזל טוב בייג'ינג".
ב-2011 נחנך במרכז הטניס אצטדיון מרכזי חדש בשם אצטדיון היהלומים בשל תצורתו המדמה יהלום מלוטש ומכיל 15,000 מקומות וגג נפתח בעוד אצטדיון הטניס האולימפי דמוי פרח הלוטוס הפך רק למשני בגודלו.
הערות שוליים

↑  תיאור מערכת קירור המגרשים
| אתרי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) |
| --- | --- | --- |
| אתרים שנבנו עבור האולימפיאדה | הפארק האולימפי • האצטדיון הלאומי בייג'ינג • מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג• האצטדיון המקורה ווקסונג • האצטדיון הלאומי המקורה בייג'ינג • ולודרום לאושאן • פארק החתירה האולימפי שוניי  • מרכז הטניס של הפארק האולימפי • אולם המטווח של בייג'ינג • אולם הספורט של אוניברסיטת בייג'ינג לטכנולוגיה • אולם הספורט של האוניברסיטה לחקלאות של סין • אולם הספורט של אוניברסיטת פקין • אולם הספורט של האוניברסיטה למדע וטכנולוגיה של בייג'ינג |  |
| אתרים קיימים | אצטדיון הפועלים • מסלול אופני ההרים לאושאן |  |
| אתרים מחוץ לבייג'ינג | מרכז השייט הבינלאומי צ'ינגדאו • אצטדיון שנגחאי • אתר הרכיבה על סוסים של הונג קונג • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי קווינגהואנגדאו • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי שן-יאנג • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי טיינג'ין |  |
כל אתרי האולימפיאדה
ערך זה הוא קצרמרבנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנחם גרילק

| --- | --- |

 לידה:  1946 
 פטירה:  אוגוסט 2015 (בגיל 69 בערך) 
 מקום לימודים:  ישיבת מיר 
 
מנחם ישראל גרילק (1946 – אוגוסט 2015) היה עיתונאי ואידאולוג חרדי, חוקר ההיסטוריה של הציונות וממבקרי הנהגתה ופעיל בתנועת התשובה בישראל.
ביוגרפיה

מנחם ישראל גרילק נולד בארץ ישראל לאליהו וטאביל חיה גרילק. מוצאה של משפחתו מפולין, ובשנות ה-30 עברה להתגורר באנטוורפן שבבלגיה. במלחמת העולם השנייה נמלטה המשפחה לצרפת, בשנת 1945 עלתה לישראל ושנה לאחר מכן נולד. למד בת"ת מרכז ובישיבות רמת השרון, סלבודקה ומיר. לקח חלק בפעילות מחתרת "קשת" (את זכרונותיו מאותה תקופה פרסם בכתבות בעיתון בקהילה), שירת ברבנות הצבאית והשתחרר בדרגת סרן. היה מעורכי ביטאון הרבנות הצבאית "מחניים", ובתקופת מלחמת יום הכיפורים ערך את "ערכון" לחייל הדתי. ייסד יחד עם פיני איזק את המרכז לסיוע לחייל הדתי.
בסוף שנות ה-70 יסד וניהל את ארגון "נעשה ונשמע" שעסק בהפצת שיעורי תורה והחזרה בתשובה בתל אביב. בין תלמידיו מאותה תקופה היה אורי זוהר. פרסם את הספר "השאלה והתשובה", על תופעת החזרה בתשובה בישראל בשנות ה-60 וה-70.
גרילק חקר את ההיסטוריה של התנועה הציונית וראשיה והיה מבקר ופולמוסן חריף שלה. הוא פרסם את הספר "רצח בירושלים" על רצח ד"ר ישראל יעקב דה האן ובו האשים את ההנהגה הציונית בארץ ישראל באחריות למעשה. כמו כן פרסם את הספר "אות קין" שביקר את התנהלותם של ראשי התנועה הציונית בתקופת השואה. בין השאר הוא עוסק בדמותו של יצחק גרינבוים ובנו אליעזר גרינבוים שנחשד כקאפו. ערך עבור ארגון שופר סרט המבקר את ראשי התנועה הציונית ובראשם הרצל.
גרילק הוציא את הספר "סוגר חשבון" המבוסס ברובו על טורים שפרסם בעיתונות ובהם פיליטונים ביקורתיים על ההנהגה הפוליטית בישראל ועל אובדן הערכים של החברה הישראלית. כתב בעיתון מקור ראשון טור העוסק בפרשת השבוע. הגיש ברדיו קול חי בראשיתו תוכנית שבועית על הפרשה.
גרילק ערך את הספר "זאת הארץ" ובו מאמרים אידאולוגיים על היחס לארץ ישראל לאור ההשקפה החרדית. הוא ערך את הביטאון "עת לחשוב" היוצא לאור על ידי ישיבת נתיבות עולם.
אחיו הבכור הוא הסופר והעיתונאי משה גרילק.
בליל כ"ו אב התשע"ה נפטר בבני ברק.
ספריו

רצח בירושלים - על רצח ד"ר דה האן
אות קין - על ההנהגה הציונית בתקופת השואה
אל הגרדום ובחזרה - על משפטו של ג'ון איוון דמיאניוק
השאלה והתשובה - על תנועת התשובה בישראל, יחד עם א תמרזון
זאת הארץ - אסופת מאמרי השקפה על ארץ ישראל (בעריכתו)
סוגר חשבון
הערות שוליים

↑  משה ויסברג, הסופר הרב מנחם גרילק ז"ל הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים, 10 באוגוסט 2015
↑  מ. וזלמן, אות קין, באתר אוצר החכמה הספר פורסם תחת הפסבדון מ. וזלמן צירוף שמזכיר את המונח מוזלמן כמחווה לפסבדונים ק. צטניק של יחיאל די-נור.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305395905171  VIAF: 18755734   WorldCat (עם VIAF): 18755734
מרוץ

שני שוורים ועליהם מחרשה רצים בשדה אורז בוצי, כשמנהיגם אוחז במחרשה ועומד עליה. גמר מרוץ שוורים  מסורתי בתנא דטאר שבמערב סומטרה, אינדונזיה, 2015
שני גברים בסיום תחרות ריצת כביש של כ־5 ק"מ בגלפפורט שבמיסיסיפי, ארצות הברית, 2010
קבוצה אופיינית של שלושה טורי מכוניות פונה במרוץ המכוניות "דייטונה 500" – אחד ממרוצי הגביע של נאסקאר – לאחר כ־170 הקפות מתוך 200. מרוץ זה הוא אחד הנצפים ביותר בארצות הברית. דייטונה ביצ', פלורידה, 2015.
ניקול קוק ואינן ווד בתחרות צמודה בסיום מרוץ האופניים "גביע העולם האוסטרלי". מאחוריהן (מימין למעלה) ניקי בטרפילד. ג'ילונג, ויקטוריה, אוסטרליה, 2007
הטייס ההונגרי פטר בשניי מטיס מטוס אווירובטיקה מדגם "אקסטרה 300" במהירות במרוץ האווירי של "רד בול" בגלוסטרשייר שבדרום-מערב אנגליה, הממלכה המאוחדת, 2005
רצים לקראת סיום המרתון ה־29 של חיל הנחתים האמריקאי (2004) בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית, בו השתתפו כמעט 18,000 איש
אלכס בהוס מקבוצת פונס  וניקי הידן מרפסול הונדה על אופנועים מדגם "RC211V", במרוץ אופנועי גרנד פרי בריטניה, 2005
מֵרוֹץ הוא תחרות ספורט המבוססת על מהירות, שמטרת הממשתתפים בה היא לבצע משימה מסוימת בזמן הקצר ביותר (כלומר במהירות הגבוהה ביותר). לעיתים קרובות יכלול המרוץ מעבר של כברת דרך מסוימת.
תחרות ריצה היא הצורה הבסיסית ביותר של מרוץ, ואליה מצטרפים מרוצים ברכיבה על בעלי חיים ובנסיעה בכלי רכב. מרוץ מתבצע בדרך כלל בשלב אחד, שבו עוברים המתחרים את מלוא המסלול הנדרש מהם, אך יש גם מרוצים המחולקים לשלבים אחדים (למשל מרוץ קטעים).
תחילתו של המרוץ היא בהזנקה: מתן אות למשתתפים להתחיל במרוץ. המרוץ נמשך מרגע ההזנקה ועד לחציית קו הגמר.
מרוצים נבדלים זה מזה במאפיינים אחדים:
סוג המרוץ: תחרות ריצה, רכיבה על בעל חיים, נהיגה במכונית וכדומה.
סוג המסלול: מסלול שנבנה במיוחד לתחרויות מרוץ, כגון מסלול ריצה באצטדיון אתלטיקה, או מסלול המשמש בדרך כלל למטרה אחרת, כגון כביש.
מסלול מעגלי, שהמתחרים עוברים אותו פעמים אחדות, או מסלול קוי, שהמתחרים הולכים ומתרחקים בו מקו הזינוק.
תיאורים של מרוצים הופיעו כבר ביוון העתיקה.
סוגי מרוצים

תחרויות ריצה
ריצת מאה מטר
מרוץ שליחים
ריצת מרתון
מרוץ סוסים
מרוץ כלבים
מרוץ גמלים
מרוץ אופניים
מרוץ אופנועים
מרוץ מכוניות
גלריה

מרוץ סוסים: פרשים בתחרות צמודה בהיפודרום בפרוור של שיקגו (ארלינטון הייטס) שבאילינוי, סמוך ליום הזיכרון של ארצות הברית, 2007
גולשי סקי למרחקים במרוץ הסקי "דמינסקי" בריבינסק, רוסיה, 2015
מרוץ חתירת-משוטים ארוך במשקל קל לגברים: הצוות הבריטי והצ'כי זה לצד זה באולימפיאדת הקיץ 2012 בלונדון שבאנגליה, הממלכה המאוחדת
פנייה חדה במרוץ החלקה מעגלי למרחק קצר (500 מטר) ב"גביע העולם", בהובלת אפולו אונו (ארצות הברית (השני – טיבו פוקונה (צרפת), ואחריהם מרק מקני (אוסטרליה) וסרגי פרנקביץ' (רוסיה)). על מדיו הירוקים-זהובים של מקני (השני מימין), ניתן לראות את הצלב הדרומי. סאגנה שבקוויבק, קנדה, 2004
שחייה תחרותית: שחיינים נערכים להזנקת משחה 4×100 מטר (שליחים) חופשי לגברים באולימפיאדת הקיץ 2008 בבייג'ינג, סין. במסלול 4 עומד מייקל פלפס.
מידע אישי רגיש

מידע אישי רגיש (באנגלית: Sensitive personal information, בקיצור SPI) או מידע המאפשר זיהוי אישי (באנגלית: Personally identifiable information, בקיצור PII) הוא מידע אודות פרטי אישיותו של אדם, הרגליו המיניים של אדם ("צנעת אישיותו"), מצב בריאותו, מצבו הכלכלי, דעותיו ואמונותיו. הפסיקה הרחיבה את ההגדרה כך שהיא כוללת גם מספר ת.ז., מידע גנטי, מידע ביומטרי ועוד.
מידע אישי רגיש מוגדר באופן שונה ממדינה למדינה. על פי ההגדרות המקובלות בארצות הברית מידע זה כולל כל פריט מידע שניתן להשתמש בו כדי לזהות אדם או לעקוב אחריו, כגון שם פרטי ושם משפחה, מספר תעודת זהות, תאריך ומקום לידה, שם הנעורים של האם, פריטי זיהוי ביומטרי, וכן פריטי מידע נוספים הנוגעים לאותו אדם, למשל מצב בריאותי, חינוך והשכלה, מצב פיננסי ומידע תעסוקתי.
ניתן לנצל מידע אישי רגיש לגנבת זהותו של אדם כמו שקרה בישראל עם קובי פרץ ועידן עמדי, או כדי לסייע בתכנון מעשים פליליים. כתגובה לאיומים אלה, מדינות שונות חוקקו חוקים המגבילים את אופן ההפצה של מידע אישי.
להסדרת מערכות מידע שכוללות מידע אישי רפואי פורסם בשנת 2010 תקן ISO 27799.
פריטי מידע אישי

המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה בארצות הברית הגדיר מספר פריטי מידע המהווים מידע אישי רגיש, בהם:
שם מלא
כתובת מגורים
כתובת דואר אלקטרוני פרטית
מספר תעודת זהות
מספר דרכון
כתובת IP (כאשר היא מקושרת לנתונים אחרים)
מספר לוחית רישוי לרכב
מספר רישיון נהיגה
פנים, טביעת אצבע, כתב יד
מספרים של כרטיסי אשראי
זהות דיגיטלית (Digital identity)
תאריך לידה
מקום לידה
מידע גנטי
מספר טלפון
שם משתמש באתר אינטרנט
כשאדם מבקש להישאר אנונימי, נמסר לעיתים מידע חלקי על האדם, למשל "גבר בן 34 שעובד בבנק." מידע זה הוא מידע אישי, אך איננו מספיק לצורכי זיהוי. עם זאת, שילוב של מספר רב של פריטי מידע יכול לשמש לזיהוי אדם ספציפי. (באופן דומה, במשפט פלילי מקובל להציג מספר רב של ראיות, שהשילוב שלהן יוצר זיהוי חד משמעי.)
מחקר שפורסם בשנת 2000 מצא כי 87% מכלל האוכלוסייה של ארצות הברית יכולה להיות מזוהה באופן ייחודי לפי מין, מיקוד (דואר), ותאריך לידה. מחקר עוקב שפורסם בשנת 2006 מצא כי על אותם פרמטרים ניתן לזהות ב 63% באופן ממוצע (כאשר יש שוני בין קבוצות גיל ואזורים שונים).
בסלנג באינטרנט קיים מושג הנקרא "דוקסינג" (doxing), שמשמעותו היא חשיפת אדם באמצעות הצלבת המידע האישי שהוא פרסם באינטרנט, על מנת לאתרו. איתור האדם נעשה בדרך כלל על ידי רשויות החוק, למטרת מעצר, במקרים של חשד לפלילים, או למתן סיוע במקרים של מצוקה נפשית.
זכות האדם שלא להיחשף באינטרנט היא אחת מהזכויות הדיגיטליות המקובלות (Digital rights).
מידע אישי רגיש בחוק

במדינות שונות חוקקו חוקי פרטיות (Privacy law) המסדירים את ניהול המידע האישי במאגרי מידע, ומעגנים את זכותו של אדם לפרטיות המידע עליו.
במדינת ישראל, חוק הגנת הפרטיות הוא החוק המרכזי המסדיר את סוגיית הזכות לפרטיות. בחוק זה מוגדר מידע רגיש: "נתונים על אישיותו של אדם, צנעת אישותו, מצב בריאותו, מצבו הכלכלי, דעותיו ואמונתו". לשר המשפטים נתונה הסמכות להרחיב הגדרה זו.
באירופה, הוראות הפרלמנט האירופי להגנה על מידע אישי (General Data Protection Regulation), מוגדר מידע אישי רגיש כמידע החושף מידע אודות גזעו או מוצאו של אדם, דעותיו הפוליטיות, דתו או דעותיו, חברותו באיגוד, מידע גנטי, מידע ביומטרי, מידע רפואי ומידע אודות נטיותיו המיניות של אדם.
זיהוי פלילי

בתהליך של זיהוי פלילי נבחנים פרטי מידע אישי רבים. עבריינים משתדלים להימנע מהשארת עקבות של מידע אישי באופנים שונים, למשל לבישת מסיכה, משקפי שמש או בגדים המסתירים סימנים מזהים כמו צבע עיניים, עור ושיער, תווי פנים או קעקועים.
ביטחון אישי

במקרים רבים מקובל להסתיר פרטים אישיים לצורכי הביטחון האישי. להלן מספר דוגמאות:
אנשי סוכנויות המודיעין, שאינם מעוניינים לחשוף את עיסוקם בפני אחרים.
פוליטיקאים ואנשי ממשל בסטטוס גבוה.
שופטים ועורכי דין אשר עלולים להיות חשופים למעשי נקמה מאנשים וקבוצות כגון ארגוני פשיעה.
עשירים, ידוענים ואושיות רשת שלא מעוניינים בחשיפה, גניבות, התנכלות או תרמיות מצד הציבור.
אנשים החוששים מאלימות ואיומים אחרים, כמו אנשי התוכנית להגנת עדים, מקלט לנשים מוכות, וקורבנות של אלימות במשפחה.
עיתונאים אשר חושפים פרשיות ושחיתות מול השולטים בגופי כח.
חושפי שחיתות ופעילים חברתיים שבדומה לעיתונאים נוגעים בפרשיות בעלות רגישות ומסכנים עצמם.
אנשים הסובלים או חוששים מהתנכלות משטרתית.
הוגי דעות ויוצרי תוכן המעוניינים לאתגר את דעותיהם שלהם ושל אחרים מבלי לסבול מביטול חברתי.
מתנגדי איסוף מידע אישי שעלול לפגוע בהם בצורה של תרמיות, דוקסינג וכדומה.
ראו גם

אנונימיות
הזכות לפרטיות
הערות שוליים

↑  הרשות להגנת הפרטיות, מונחון פרטיות
↑  Latanya Sweeney, Simple Demographics Often Identify People Uniquely, https://dataprivacylab.org/, Carnegie Mellon University, ‏2000
↑  Philippe Golle, [https://crypto.stanford.edu/~pgolle/papers/census.pdf Revisiting the Uniqueness of Simple Demographics
in the US Population], crypto.stanford.edu, ‏2006
↑  Philippe Golle, Revisiting the uniqueness of simple demographics in the US population, Proceedings of the 5th ACM workshop on Privacy in electronic society, WPES '06, Association for Computing Machinery, 2006-10-30, עמ' 77–80 doi: 10.1145/1179601.1179615
↑  What personal data is considered sensitive?, commission.europa.eu (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4173908-5
מרוץ 6 השעות של סילברסטון

| --- | --- |


 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  1976
 ארגון מפעיל:  FIA
 עיר מארחת:  Silverstone Circuit 
 שמות קודמים:  מרוץ 1000 הקילומטרים של סילברסטון
 הכי הרבה זכיות:  נהגים:  בלגיהג'קי איקס (4) גרמניה יוכן מאס (4) בריטניה אלן מקניש (4) יצרן:  גרמניה פורשה (7)
 
מרוץ 6 השעות של סילברסטון הוא מרוץ סיבולת למכוניות ספורט המתקיים מדי שנה במסלול המרוצים סילברסטון באנגליה.
המרוץ נוסד בשנת 1976 כחלק מאליפות העולם למכוניות ספורט של הפדרציה הבין-לאומית לרכב (FIA) ומהווה כיום באופן מסורתי את מרוץ פתיחת העונה של אליפות העולם במרוצי סיבולת.
היסטוריה

מרוץ סילברסטון נוסד בשנת 1976 כדי להוות חלק מתחרות אליפות העולם למכוניות ספורט של הפדרציה הבין-לאומית לרכב (FIA). בשנת 1975 בוטל המרוץ הבריטי המסורתי בשנים ההן של האליפות אשר היה מתקיים במסלול המרוצים ברנדס האטץ' (Brands Hatch) במחוז קנט עקב עבודות לשדרוג המסלול, ובעקבות זאת לא התקיים מרוץ בשנה זו בבריטניה לראשונה מאז 1966. התוכנית הייתה לייסד מרוץ סיבולת בן 6 שעות חדש אשר יתקיים במסלול סילברסטון ויהווה תחליף למרוץ שבוטל על מנת שבריטניה תוכל לחזור ולארח את אליפות העולם ולהוות חלק ממנה.
המרוץ הראשון שהתקיים נערך במתכונת מצומצמת מאחר שכמה מן הקבוצות המשתתפות באליפות העולם בחרו שלא להתחרות במרוץ. את מרוץ זה ניצחו הנהגים הבריטיים ג'ון פיצפטריק וטום וולקינשואו מקבוצת ב.מ.וו. במרוץ שנת 1977 גדל מספר הקבוצות המשתתפות כאשר את מרוץ זה ניצחו הנהגים ג'קי איקס ויוכן מאס מקבוצת המרוצים הפרטית מרטיני רייסינג במכונית הפורשה 935 כמו גם את המרוץ בשנה שלאחר מכן, ובכך הפכו לנהגים הראשונים אשר זכו בניצחון שנתיים ברציפות. את מרוץ 1979 ניצחה קבוצת המרוצים הפרטית גלו במכונית פורשה 935 זאת לאחר שהמכונית של קבוצת פורשה הרשמית אשר הובילה ברוב שלבי המרוץ התרסקה והותירה לה את הניצחון במרוץ.
מרוץ 1980 זכור במיוחד כאשר היה המרוץ הראשון בו ניצחה מכונית אבטיפוס ייעודית, מכונית הדה קדנה לולה-פורד על ידי אלן דה קדנה הבריטי אשר שימש כנהג במרוץ הביתי, בנוסף להיותו בעלים הקבוצה, מתכנן ויצרן המכונית.
בשנת 1982 נוסדה באליפות העולם קטגוריית C הבכירה (LMP1 כיום) למכוניות אבטיפוס ייעודיות אך למעשה בשנה זו ניצחה במרוץ דווקא קבוצת לנצ'יה על ידי מכונית מגרופ 6 הקודמת. בשנת 1983 ניצחה בפעם הראשונה מכונית מקטגוריית C כאשר הנהגים דרק בל ושטפן בלוף מקבוצת פורשה ניצחו במרוץ על ידי מכונית הפורשה 956. פורשה חזרה להציג דומיננטיות במרוץ לאחר שניצחה שוב פעמיים נוספות בשנים 1984–1985 על ידי הנהגים ג'קי איקס ויוכן מאס.
למעט שנת 1989 בה התקיים המרוץ במסלול דונינגטון, בין השנים 1986–1991 קבוצת יגואר ניצחה במרוץ 5 פעמים ברציפות כאשר היא עושה זאת מול הקהל הבריטי המקומי.
מיתוג ופורמט

מרוץ סילברסטון נוסד במקור כמרוץ האורך 6 שעות. בין השנים 1983–1988 שונה פורמט המרוץ משעתי לפורמט מרחק ושמו של המרוץ שונה למרוץ 1000 ק"מ של סילברסטון. בשנת 1989 הועבר קיום המרוץ למסלול דונינגטון, וחזר לסילברסטון בשנת 1990 בפורמט מרוץ מקוצר ל-480 ק"מ. בשנת 1991 קוצר המרוץ ל-430 ק"מ, בשנת 1992 הוארך ל-500 ק"מ והייתה זו גם השנה האחרונה בה התקיים המרוץ עד לשנת 2000 כאשר חודש באופן חד פעמי בפורמט 500 ק"מ. בשנת 2004 חודש קיום המרוץ שוב ועד לשנת 2010 נערך בפורמט מרחק 1000 ק"מ. בשנת 2011 חזר המרוץ לגרסתו המקורית כאשר הפורמט חזר להיות שעתי בן 6 שעות.
תרשים מסלול סילברסטון
מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג

| --- | --- |


 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  1970
 ארגון מפעיל:  ADAC
 מספר מתמודדים:  נהגים: כ-700 מכוניות: כ-200
 עיר מארחת:  נורבורגרינג 
 הכי הרבה זכיות:  נהגים: גרמניהטימו ברנהרד (5) פורטוגלפדרו לאמי (5) גרמניהמרסל טימן (5) יצרן: גרמניה ב.מ.וו (19)
 www.24h-rennen.de
 
מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג (בגרמנית: ADAC Zurich 24h-Rennen) הוא מרוץ סיבולת למכוניות טורינג ולמכוניות GT המתקיים בנורבורגרינג החל משנת 1970.
במרוץ משתתפים למעלה מ-200 מכוניות ו-700 נהגים, וכיום המכוניות המתחרות במשך 24 שעות ישלימו מרחק של כ-4,000 ק"מ בקירוב לאחר שיקיפו את המסלול באורך 25 הק"מ כ-155 פעמים בממוצע. המרוץ נחשב לאחד מאירועי הספורט המוטורי הגדולים בעולם. בשנת 2016 חזו במרוץ למעלה מ-200,000 צופים ביציעים.
היסטוריה

המרוץ נוסד בשנת 1970 בהשראת מרוץ 24 השעות של לה מאן ובמקור נועד לתת מענה לנהגים חובבנים הנוהגים במכוניות ייצור סדרתיות כחלופה למרוץ 1000 הק"מ של נורבורגרינג, המיועד לקבוצות מרוץ מקצועניות ולנהגים מקצוענים אשר חלקם נוהגים במכוניות אב טיפוס ייעודיות בקטגוריות בכירות. המרוץ מתקיים עם כיוון השעון במסלול באורך 25.378 ק"מ המהווה שילוב של מסלול הנורדשלייפה יחד עם מסלול הגרנד פרי של המתחם בו נערך בין היתר מרוץ הפורמולה 1.
כיום עדיין ישנם נהגים חובבנים המתחרים במרוץ עם מכוניתם הפרטית אולם בעשורים האחרונים החלה הנורמה של התארגנות קבוצות מרוץ תחת חסות מסחרית של חברות גדולות אשר התכנסו כדי לנצח את המרוץ עבור שותפיהן, ובנוסף החלו להשתתף במרוץ קבוצות מרוץ מקצועניות של מותגי רכב מובילים ונהגים מקצוענים. ייחודו של המרוץ הוא שבניגוד לתקנות המחמירות והנוקשות של אליפות העולם במרוצי סיבולת של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), תקנות ארגון ה-ADAC למרוץ 24 השעות של נורבורגרינג גמישות ולעיתים עממיות ומאפשרות כמעט לכל רכב בייצור סדרתי להשתתף במרוץ בתנאי שהוא תואם את תקנות הבטיחות.
כל מכונית המעוניינת להשתתף במרוץ משלמת דמי כניסה של כ-7,500 אירו, מתוכם 3,000 אירו משמשים כמקדמה עבור בנזין. נהגים המחזיקים ברישיון נהיגה בין-לאומי רשאים להשתתף במרוץ בתנאי שיעברו קורס חובה המתקיים בשבוע שלפני המרוץ. בכל מכונית חייבים לנהוג בין שניים לארבעה נהגים וכל נהג רשאי לנהוג במהלך המרוץ בשתי מכוניות שונות. כל רכב החל משנת הייצור 1996 רשאי להשתתף במרוץ כאשר באפשרות כלי רכב שיוצרו בין השנים 1990–1995 להגיש בקשה מיוחדת שאישורה תיבחן בנפרד. כלי הרכב המתחרים במרוץ מחולקים לקטגוריות נפרדות ומסווגים על פי נתונים דומים.
האירוע מתקיים מדי שנה בדרך כלל בחודש מאי או יוני ונמשך על פני יממה שלמה בין שבת לראשון. המרוץ זוכה לפופולריות רבה בגרמניה במהלכו מגיעים מאות אלפי צופים, רבים מהם מגיעים למתחם הכולל בתוכו כרי דשא גדולים ושטחים פתוחים נרחבים עם ציוד מחנאות כולל מחוללים חשמליים ניידים, מקימים אוהלים, עוסקים בפעילויות פנאי רבות כגון ברביקיו וכדומה, כאשר ההרגשה הכללית במקום במשך כל סוף השבוע היא של יריד לשם הנאה, דבר המדגיש את ייחודיות המרוץ.
הערות שוליים

↑  https://newsroom.porsche.com/en/motorsports/porsche-motorsport-nuerburgring-24h-nordschleife-911-gt3-r-12553.html
↑  http://www.motorsport.com/general/news/top-10-most-prestigious-races-in-the-world/
↑  https://www.porsche-press.be/nurburgring-24-hours--2016
מנעול אלקטרו מגנטי

מנעול אלקטרומגנטי הוא מנעול שהנעילה שלו מתבצעת על ידי אלקטרומגנט שתופס את הלוחית הנגדית כאשר עובר בו זרם, הזרם שומר על הדלת נעולה. פתיחת הדלת מתבצעת באמצעות פעולה אקטיבית בעת הפסקת הזרם החשמלי.
המנעול האלקטרומגנטי מורכב משני חלקים: אלקטרומגנט שמתחבר למשקוף לחשמל לוחית ברזל נגדית מחוברת לדלת, כאשר מעבירים זרם חשמלי באלקטרומגנט הוא מתמגנט ותופס את הלוחית הנגדית ושומר על הדלת נעולה. הדלת נפתחת כאשר נפסק הזרם החשמלי. המנעולים האלקטרומגנטיים עובדים על מתח נמוך של 12 או 24 וולט בזרם ישיר.
היסטוריה

המנעול האלקטרומגנטי הראשון הומצא בקנדה בעיר מונטריאול בשנת 1969. בעיר היה חשש לנעילת דלתות במקומות המוניים עקב שריפות שעלולות להתפרץ. ועלה הצורך במציאת פתרון לספק הגנה ואבטחה באופן שוטף, אך בעת שרפה תתאפשר פתיחת דלתות באופן מיידי. לאחר פיתוח אב טיפוס ראשוני התבצעו פיתוחים נוספים עבור מוצרים משלימים לפתיחת הדלתות.
עקרון פעולה

אלקטרומגנט הוא סוג של מגנט שבו השדה המגנטי מופק באמצעות זרם חשמלי המועבר מסביב לליבת מתכת, ובו השדה המגנטי מתפוגג כאשר הזרם החשמלי נפסק.
למנעול האלקטרו מגנטי קיים מגוון רחב של גדלים וסוגים.
מסווגים את המנעולים האלקטרו מגנטים לפי כוח ההחזקה שלהם, ועל פי מאפייניהם השונים.
השוואה טכנית

מנעולים אלקטרו מגנטיים הם שדרוג ביחס למנעול חשמלי רגיל.