stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מר קולפרט
ההצגה בישראל

המחזה תורגם בידי מולי שולמן ועינת ברנובסקי על בסיס מלגה ממכון גתה. הוא עלה לראשונה במסגרת העונה הגרמנית, בניהולה  של לילך דקל-אבנרי בתיאטרון תמונע בשנת 2010. מר קולפרט בוים בידי מולי שולמן, שהפיק אותו בשיתוף תיאטרון תמונע ורץ בתמונע מאז ועד היום (מאי 2013). זו ההצגה הראשונה ששולמן ביים.
ההצגה הייתה מועמדת לשישה פרסי קיפוד הזהב לשנת 2010: 
פרס הצגת השנה, פרס למולי שולמן על הבימוי, פרסים לשחקנית הראשית, לה היו מועמדות אפרת ארנון וסיון ששון, פרסי שחקן ושחקנית המשנה, להם היו מועמדים לירון ברנס וענבל לורי.
לבסוף ההצגה זכתה בשני פרסי קיפוד הזהב: לשחקני המשנה לירון ברנס וענבל לורי.
היוצרים: תרגום – מולי שולמן ועינת ברנובסקי, בימוי – מולי שולמן, דרמטורגיה – עדו סתר, ייעוץ אמנותי – לילך דקל-אבנרי, תפאורה – הלה פלשקס, תאורה – עומר שיזף, תלבושות – מוני מדניק, מוזיקה – איתמר צור, ייעוץ תנועתי – סטפן פרי, עוזרת במאי – דנה שגיא, מנהלת ההצגה – מיכי יונס
השחקנים: רלף – יואב היימן, שרה – רוני יניב, במקור – סיון ששון, בסטיאן  - לירון ברנס, אדית – אפרת ארנון, שליחת הפיצה – ענבל לורי, מר קולפרט – גלעד פרידמן.
ההפקה השנייה
ההפקה עלתה בשנית ב-14 ביוני 2016 בגלריה קנטי, תל אביב. זוהי  הפקה עצמאית בבימויים של מאיה ניצן ואודי ברידנט.
ראלף - בן פריד,
שרה - רוני גולדפיין,
אידית - הדר ברוך,
בסטיאן - אבישי מרידור/ עמית ויינברג (מחליף), רודי שליח הפיצה - כרמל נצר. 
השחקנים הם בוגרי מסלול משחק בסמינר הקיבוצים משנים שונות.
ניצן וברידנט הם בוגרי מסלול בימוי בסמינר.
תרגום לעברית

עמוס דולב, מתיאס נאומן ולילך  דקל-אבנרי (עורכים), מחזאות גרמנית של המאה ה-21 - אנתולוגיה. הוצאת רסלינג, 2010, עמודים 247-187.
הערות שוליים

↑  רון שוורץ, ‏עת להרוג, עת לצחוק, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2010
ממלכות נשכחות

הלוגו העברי של "ממלכות נשכחות"
ממלכות נשכחות (באנגלית: Forgotten Realms) הוא שמו של עולם מערכה למשחק "מבוכים ודרקונים". עולם-מערכה זה מכונה בפי שחקנים ויוצרי המשחק בקצרה "הממלכות". העולם נוצר על ידי הסופר אד גרינווד(אנ') בשנת 1967.
במקור תוכנן העולם הדמיוני בתור עולם המשחקים האישי של גרינווד, ומאוחר יותר הורחב בשורה של מאמרים במגזין "DRAGON".
בהדרגה הפכה הסביבה לאהודה מאוד בקרב שחקני מבוכים ודרקונים.
פרסומו של עולם ממלכות נשכחות גבר כאשר במהלך הזמן יצאו למעלה מ-200 ספרי פנטזיה מהם 23 תורגמו לעברית (לדוגמה הרפתקאותיו של האלף האפל דריזט דו'אורדן) ומשחקי מחשב שהרקע שלהם היה עולם זה כדוגמת "נוורווינטר נייטס", "נוורווינטר נייטס 2", "באלדורז גייט", "באלדורז גייט 2", "פליינסקייפ טורמנט" ו"אייסווינד דייל".
כיום עולם מערכה זה נתמך על ידי חברת "מכשפי החוף" ונחשב לעולם הפופולרי ביותר בקרב שחקני מו"ד רבים.[דרוש מקור]
העולם

מרבית הפעילות של הממלכות ביבשת פיירון (Faerûn) אשר נמצאת על הכוכב "אבייר-טוריל" (Abeir-Toril), או בקצרה טוריל (Toril) - כוכב-לכת דמוי כדור הארץ. בשונה מכדור הארץ, הממלכות לא נשלטות על ידי בני אדם בלבד, העולם נשלט על ידי בני-אנוש, גמדים, אלפים, גובלינים, אורקים ושאר יצורים, מפלצות ודמויי-אנוש.
מבחינה טכנולוגית, הממלכות הנשכחות לא דומה בשום צורה לכדור הארץ, ובמובן הזה דומה יותר לתקופה הטרום-תעשייתית של המאה ה-13 או ה-14. עם זאת, הנוכחות של הקסם מוסיפה אלמנט נוסף של עוצמה לקהילות ולתרבויות בעולם.
ישנן מספר מדינות לאום והרבה ערי-מדינה, ביניהם נוצרו בריתות צבאיות, קשרי מסחר והשפעות תרבותיות.
השפה המדוברת בפי רוב אוכלוסיית העולם היא שפת הסחר על שני ניביה הדומים זה לזה.
העולם > דת

הדת מהווה מרכיב משמעותי בממלכות הנשכחות, כאשר אלים ומאמיניהם הם חלק מרכזי בעולם. לכל אחד מהאלים יש תחום השפעה ואידאולוגיה. כוחו של האל תלוי במספר מאמיניו, אם אל מאבד את מאמיניו הוא מת. כל בני התמותה חייבים להאמין באל על מנת להבטיח כניסה לעולם הבא לאחר מותם. הפנתאון של הממלכות הנשכחות מכיל מאות אלים דגולים, פחותים, חצאי אלים, שליחים ונסיכי שדים. מספר רב של תוספות ספרים מתעדים את האלים.
חלק נרחב של היסטוריית הממלכות המתואר ברומנים וספרי פנטזיה מתרכז באלים ובשליחיהם כמו אלמיניסטר, פזול צ'מבריל, חצות (לימים אלת הקסם החדשה - מיסטרה) ושבע האחיות.
מעל כל האלים נמצא האדון העליון "או" (Ao). או מתקיים ללא מאמינים ומרחיק עצמו מבני התמותה, תפקידו העיקרי הוא לשמר את הסדר בממלכות ולדאוג שהאלים יבצעו את תפקידם כראוי. למרות שאינו נוהג להתערב בנעשה, הדוגמה הטובה ביותר לכוחו הייתה כאשר החליט להעניש את האלים על מעשיהם ולזרוק אותם מהשחקים עד אשר יכפרו על חטאיהם. אירוע זה יצר את האסון שנודע כ"עת-הצרות" (Time of troubles). מאז שחזרו האלים, מקפיד או להיעלם מהזיכרון של בני התמותה.
אלים מסוימים (כמו מיליקי ולולת') מסוגלים להחזיר לגלגול מאמינים שלהם. כפי שנראה עד כה בספרים הדמות החדשה של הנשמה נראית כמו המקור (ברונור, ייבונל, רג'יס ועוד).
העולם > דת > אלים בולטים

מיליקי: אלת היערות. סמלה הוא חד קרן וסוגדים לה בעיקר דרואידים. דריזט דו'אורדן הוא האלף האפל היחיד שידוע שסוגד לה.
טמפוס: אל הקרב. סוגדים לו הברברים.
אסמודאוס: בשמו רוצחת כת מתנקשים.
מיתולוגיית האלפים האפלים:
לולת' - אחת משתי אלות הכאוס. שליטת המדור ה-66, מישור הקורים ("demonwebs"). סמלה הוא עכביש וסוגדים לה בעיקר אלפים אפלים. שמונת רגלי העכביש מסמלות שמונה סוגי מאמינים שמתעלים את כוחה: קוסם, כוהנת, לוחם, מתנקש, פייטן, ליץ', בעלת אוב וזמר-מוות. יש לה שמונה התגשמויות: עכבישה, אלפית אפלה יפהפייה ועוד שישה לא ידועים.
וראון - בנה הממזר של לולת' ואליל המתנקשים. בעל מסכת ארד וחרב צל. כהניו חובשים מסכה המקודשת לו. משפחה שלמה בשם ג'אלר מאמינה שהאליל יביא אותם באחרית הימים לעולם מעל, ממנו גורשו האלפים האפלים לפני כ-5000 שנה. בשל כפירתם בליות' הם גורשו ממנזברזן. נהרג על ידי אייליסטרה בדו-קרב.
סלבטרם - אליל האלפכבישים. בעל שישה נשקים, אחד בכל יד, אלופה של סבתו ליות' במישור הקורים. נהרג על ידי קבטינה, כוהנת אייליסטרה, בנשק מקודש לאלילה שלה.
אייליסטרה - גרסה בדיונית לארטמיס/דיאנה. בתה של לולת'. אלילת הציד, הירח והריקוד. סוגדים לה רוב האלפים האפלים שעברו לגור בעולם מעל. הלוחמות צדות מפלצות.
העולם > גאוגרפיה

הגאוגרפיה של הממלכות תוארה בפירוט ובהרחבה בספרים רבים. הממלכות נחשבות לעולם-המערכה המגוון ביותר המכיל שטחים נרחבים של מדברים, יערות, חופים, ערבות ולמעשה כל סוג של אקלים או פני קרקע מההרים הגבוהים ביותר ועד העמקים הנמוכים.
העולם של אבייר-טוריל מכיל מספר יבשות גדולות, וביניהם גם פיירון, עיצוב החלק המערבי של היבשת הושפע קלות ממראה היבשת האירו-אסייתית בכדור הארץ. שאר היבשות כוללות את קארא-טור (אשר מדמה את המזרח הרחוק הקדום), זקהארה, מזטיקה (אשר מדמה את אמריקה הפרה-קולוניאלית) ואזור יבשה גדול עליו לא ידוע כמעט דבר.
בנוסף ישנו גם עולם תת-קרקעי נרחב המכונה לרוב "עולם המעמקים"' בו גרים ננסים, אלפים אפלים וגמדי מעמקים. במערה שנוצרה מכישוף אפל כשל ישנה בריכת חומצה ענקית ובאזורים מסוימים ישנם פטריות רדיואקטיביות.
מעבר לעולם טוריל, הממלכות מציגות קוסמולוגיה המיוחדת להן - כוכבי-לכת שונים, חוקי פיזיקה אחרים ואף מישורי קיום נפרדים (השאול, תשעת מדורי הגיהנום, המישור האסטרלי, מישור האש, מישור הצללים, מישור המים ועוד).
בצפון הרחוק יש טונדרה פראית בה חלק מהשנה חושך כל היום וחלק מהשנה אור כל היום, בדומה לקטבי כדור הארץ.
ספרים שתורגמו לעברית בעולם "ממלכות נשכחות"

| שם הסדרה | שמות הכותרים | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלמינסטר | דרכו של קוסם |  |
| מסע האופל באיי מונשיי | איי מונשיי, מכשפי האופל, באר-אופל |  |
| האלף האפל | מולדת, גלות, שהות |  |
| בקעת רוח כפור | רסיס הקריסטל, נהרות של כסף, אבן החן של בן המחצית |  |
| מורשת האלף האפל | מורשת, לילה נטול כוכבים, מצור האפלה, מסע אל השחר |  |
| מלחמת האלים | עמק-צל, טנטרס, מי מצולות |  |
| ההרפרים | ים החרבה, צלל אלף, שיר אלף, קסם אדום ,צרתו של פיינדר |  |
| קורמיר | קורמיר |  |
הערות שוליים

↑  Boyd, Eric L.; Eric Mona (2002). Faiths and Pantheons. Wizards of the Coast. ISBN 0-7869-2759-3.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542066905171  LCCN: sh94004473
מלאגרוס

ערך זה עוסק במצביא מקדוני. אם התכוונתם למשורר הלניסטי, ראו .
ערך זה עוסק במצביא מקדוני. אם התכוונתם לגבור מיתולוגי, ראו .
מלאגרוס (ביוונית: Mελέαγρος; המאה ה-4 לפנה"ס) היה מצביא מוקדוני, ששרת בצבאו של אלכסנדר הגדול ונרצח במהלך מלחמות הדיאדוכים.
ביוגרפיה

היה בנו של אדם בשם נאופטלמוס ככל הנראה ממוצא אפריוטי היחיד הידוע לנו בצבאו של אלכסנדר שהיה ממוצא זה הוא נזכר לראשונה בשנת 335 לפנה"ס כאשר אלכסנדר יצא למסע נגד הגטים בתראקיה מלאגרוס נשלח יחד עם פיליפוס חזרה לפלה יחד עם השלל כדי שלא יכביד על אלכסנדר בהמשך המסע שנה לאחר מכן הוא נזכר כאחד ממפקדי הכוחות המוקדוניים בקרב גרניקוס ושנה לאחר מכן ידוע שהשתתף בקרב איסוס ושנתיים לאחר מכן בקרב גאוגמלה וכן בקרב השערים הפרסיים וכן במהלך מסעות בבקטאריה וקרב הידספס נראה שלמרות כל זאת הוא לא היה מהמצביאים החביבים על אלכסנדר, שכן בכל הקרבות הנ"ל הוא נזכר תמיד כמפקד יחידת פלנקס, ומעולם לא עלה בדרגה בעוד שמפקדים אחרים כן עלו בדרגות. הוא נודע כמתנגד חריף לרפורמות שאלכסנדר ניסה להעביר בצבא, שכללו שילוב של פרסים ובני עמים "נחותים" אחרים בצבא.
אם כי לאחר מותו המסתורי של אלכסנדר בבבל נראה שהייתה לו השפעה רבה, קציניו של אלכסנדר התכנסו כדי לבחור יורש למלכם, פרדיקס הציע שאחד מהם ישמש כעוצר עד שרוקסנה מלכתו של אלכסנדר שהייתה בהריון תלד. מלאגרוס התנגד לו בחריפות, וטען שלא בטוח שהבן שתלד רוקסנה יהיה זכר, הוא הציע שהרקולס בנו הלא חוקי של אלכסנדר מברסינה, או ארהידאוס אחיו למחצה של אלכסנדר, ישמשו כמלכים. תלמי הציע דעה שלישית כל הגנרלים ישמשו יחד כעוצרים עד שתלד רוקסנה ועד שיגדל בנה. בהשפעת הפרשים ומעמד האצולה התקבלה דעתו של פרדיקס, והוא לאונטס, קרטרוס, ואנטיפטרוס, מונו לעוצרים.
אולם לוחמי יחידות הפלנקס שהיוו את היסוד העממי יותר בצבא, מחו על כך שלא שיתפו אותם בדיונים, והכתירו את ארהידאוס הלוקה בנפשו כמלך "פיליפוס השלישי". פרדיקס שלח את מאלגרוס ואטאלוס כדי להרגיע את הרוחות, אולם השניים שזעמו על פרדיקס הצטרפו אל המורדים ועודדו אותם. דיודורוס כותב שהמורדים הכתירו את מאלגרוס כמפקדם. שני הצדדים נערכו לקרב באזור בבל, אולם אז ילדה רוקסנה בן, ו"אישים בעלי רצון טוב ביותר" כהגדרת דיודורוס הצליחו להשכין שלום בין הצדדים, וסוכם שארהידאוס ובנה של רוקסנה ימלכו במשותף.
מלאגרוס נרצח יחד עם עוד 30 אנשים משפיעים במהלך טיהורים שערך פרדיקס בכל אלו שהיו עלולים לעורר מדנים.
לקריאה נוספת

דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, מהדורה ראשונה תשמ"ג, מהדורה שנייה תשמ"ז
ג'. ב. ברי, תולדות העולם הקלאסי, כרך שני.
ביל יני, אלכסנדר הגדול - לקחים מפועלו של המצביא הבלתי-מנוצח בהיסטוריה, 2012, הוצאת מודן - (מהדורה ראשונה בשנת 2010)
Diodorus Siculus. Library of History. Translated by C.H. Oldfather, R.M. Geer, C.L. Sherman, F.R. Walton and C.B. Welles. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann, 1933-1967.
Plutarch. Lives. Translated by Bernadotte Perrin. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1914-1926. 11 vols. Digitized copy in: penelope.uchicago.edu
Arrian, The Campaigns of Alexander, translated by Aubrey de Sélincourt, Penguin Classics, 1958 and numerous subsequent editions.
Quintus Curtius Rufus. "Historiarum Alexandri Magni Libri Qui Supersunt" (בלטינית).
Waldemar Heckel, Who is Who in the Age of Alexander the Great Prosopography of Alexanders' Empire, Blackwell publishing, 2006.
הערות שוליים

↑  שמו מתורגם לעיתים בטעות: מלאגר (Meleager).
↑  הגיית השם ביוונית: מלאגרוֹס במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף).
↑  Waldemar Heckel, Who is Who in the Age of Alexander the Great Prosopography of Alexanders' Empire, Blackwell publishing, 2006. p. 159
↑  אריאנוס, ספר ראשון, 4.
↑  אריאנוס, ספר ראשון, 14.
↑  אריאנוס, ספר שני, 8.
↑  אריאנוס, ספר שלישי, 11.
↑  אריאנוס, ספר שלישי, 18
↑  אריאנוס, ספר חמישי, 12.
↑  דוד גולן, "תולדות העולם ההלניסטי", עמ' 60.
↑  יוסטינוס, ספר שלושה עשר, 2.
↑  קורטיוס, ספר עשירי, 6.
↑  יש סתירה במקורות, דיודורוס (ספר 18, 2) מציין שמלאגרוס מונה למפקד, בעוד יוסטינוס (ספר 13, 3) מציין שהיה זה אטאלוס.
↑  דיודורוס, ספר שבעה עשר, 7. קורטיוס, ספר עשירי, 9. יוסטינוס, ספר שלושה עשר, 4.
מלאבו

מלאבו היא בירת גינאה המשוונית. העיר ממוקמת על חופו הצפוני של האי ביוקו.
היסטוריה

העיר נוסדה על ידי הבריטים בשנת 1827, אשר חכרו את האי מספרד. הבריטים קראו לעיר "פורט קלרנס", והשתמשו בה כתחנת אספקה לאוניות בריטיות ששהו באזור זה מתוך ניסיון להפסיק את הסחר בעבדים.
לאחר הקמת העיר התיישבו בה עבדים משוחררים רבים, עד להקמתה של סיירה לאון כמושבת עבדים משוחררים.
לאחר שהאי חזר לשליטה ספרדים שונה שם העיר ל"סנטה איסבל". ב-1969 העיר החליפה את באטה כבירת המדינה.
העיר קיבלה את השם "מלאבו" בשנת 1973, כחלק מתוכניתו של הנשיא פרנסיסקו מסיאס נגמה להחליף את שמות המקומות האירופיים בשמות אפריקנים אותנטיים.
במהלך שלטונו הוביל הנשיא מסיאס נגמה לרצח עם של שבט הבובי, אשר התגורר באי ביוקו, והביא במקומם את אנשי שבטו - שבט הפאנג להתגורר באי במקומם. בעקבות רצח עם זה זכתה גינאה המשוונית ואף העיר מלבו לכינוי "אושוויץ של אפריקה". בעקבות רצח עם זה נמלטו מהעיר מעל רבע מתושביה.
כלכלה

גילוי הנפט באזור, ותפוקה של 360,000 חביות נפט ליום (נכון לשנת 2004), הובילו לצמיחה כלכלית והגבהת מספר התיירים והתושבים בעיר.
תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי של מלאבו משרת את העיר.
מקשר (תוכנה)

.
תרשים של תהליך הקישור, בו ספריות וקבצים מהודרים מחוברים לכדי ספרייה או קובץ הרצה אחד.
מקשר (באנגלית: Linker - לינקר) הוא תוכנית מחשב בסיסית, שמטרתה חיבור של תוכניות מחשב שעברו הידור לשפת מכונה לכדי תוכנית אחת שניתנת להרצה על ידי מערכת הפעלה מסוימת.
תוכנית מחשב מורכבת בדרך כלל מרכיבים אחדים, ולכך סיבות אחדות:
התוכנית משתמשת ברכיבי תוכנה סטנדרטיים.
התוכנית גדולה ומורכבת ממשימות רבות, ולכן כתיבתה מחולקת בין מתכנתים אחדים, הכותבים כולם באותה שפת תכנות, או משתמשים בשפות תכנות שונות.
חיבור כל הרכיבים הללו לתוכנית אחת נעשה על ידי המקשר, בתהליך הקרוי קישור (linkage). כאשר משתנה אחד מהרכיבים המרכיבים את התוכנית השלמה, אין צורך להדר את כל רכיביה, אלא די בהידור הרכיב שהשתנה, ובקישורו מחדש עם כל יתר הרכיבים. בתוכנות גדולות שיטה זו חוסכת זמן רב בתהליכי בניית (הידור וקישור) התוכנה.
מלכת השערים לנבחרות לאומיות

כריסטין סינקלייר, שיאנית השערים הבינלאומיים עם 190 כיבושים לאורך 22 שנים.
ערך זה מכיל רשימת הכדורגלניות שהבקיעו לפחות 100 שערים במדי נבחרת כדורגל נשים הלאומית שלהם. בסך הכל, 18 כדורגלניות, על פי פיפ"א. כריסטין סינקלייר מקנדה מחזיקה בשיא כל הזמנים עם 190 שערים בין-לאומיים (אנ').
ארצות הברית מחזיקה בשיא השחקניות שכבשו 100 או יותר שערים בין-לאומיים, שבע בסך הכל. לאיטליה יש שלוש שחקניות שהגיעו להישג זה. ל-CONCACAF יש את המספר הגבוה ביותר של כדורגלניות שכבשו לפחות 100 שערים בין-לאומיים - שמונה שחקניות.
קריסטין לילי מארצות הברית שיחקה הכי הרבה משחקים עד כה מבין מבקיעות 100 שערים - 352 הופעות. היא כבשה את שערה המאה ב-3 באוקטובר 2004, במשחק נגד ניו זילנד.
היסטוריה

השחקנית הראשונה שכבש 100 שערים בין-לאומיים הייתה אליזבטה ויניוטו האיטלקייה. בסך הכל, היא כבשה 107 שערים בין-לאומיים ב-110 משחקים, ושיחקה את משחקה האחרון ב-15 בנובמבר 1989. היא נשארה מלכת השערים הבין-לאומית עד שמיה האם מארצות הברית שברה את השיא ב-22 במאי 1999. האם הייתה השחקנית השלישית, אחרי ויניוטו וקרולינה מוראצ'ה מאיטליה, שכבשה 100 שערים במדי הנבחרת הלאומית שלה.
האם כבשה בסך הכל 158 שערים בקריירה הבין-לאומית שלה, ונשארה מלכת השערים במשך 14 שנים, עד שחברתה לנבחרת אבי וומבאק שברה את השיא ב-20 ביוני 2013 נגד קוריאה הדרומית. היא המשיכה והבקיע 184 שערים עבור ארצה ב-256 הופעות בין-לאומיות. בשנת 2020, כריסטין סינקלייר הקנדית שברה את השיא לאחר שכבשה את שערה ה-185 מול סנט קיטס ונוויס במסגרת מוקדמות טורניר הכדורגל של אולימפיאדת טוקיו.
סון ון מסין הייתה השחקנית הראשונה מאסיה שכבשה לפחות 100 שערים בין-לאומיים, ואת הקריירה סיימה עם 106 שערים ב-163 הופעות. פורטיה מודיסה מדרום אפריקה הייתה השחקנית הראשון מאפריקה להגיע להישג זה. היא עשתה זאת מול אלג'יריה ב-18 באוקטובר 2014 במסגרת אליפות אפריקה. מרטה מברזיל הייתה השחקנית הראשונה מאמריקה הדרומית שכבשה 100 שערים בין-לאומיים, לאחר שהבקיעה צמד נגד קוריאה הצפונית במהלך טורניר ידידות שהתקיים באוקטובר 2017 בסין.
רשימת הכובשות

שחקניות מודגשות עדיין פעילות ברמה הבין-לאומית.
שחקניות בכתב נטוי הן מלכות השערים של הנבחרת הלאומית שלהם.
כוכבית (*) מציינת שהשחקנית הוא מלכת השערים של הקונפדרציה שלה.
| מקום | שחקן | נבחרת | שערים | הופעות | שערים למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | כריסטין סינקלייר * |  קנדה | 190 | 319 | 0.6 |
| 2 | אבי וומבאק |  ארצות הברית | 184 | 256 | 0.72 |
| 3 | מיה האם |  ארצות הברית | 158 | 275 | 0.57 |
| 4 | קרלי לויד |  ארצות הברית | 134 | 316 | 0.42 |
| 5 | קריסטין לילי |  ארצות הברית | 130 | 352 | 0.37 |
| 6 | בירגיט פרינץ * |  גרמניה | 128 | 214 | 0.6 |
| 7 | אלכס מורגן |  ארצות הברית | 119 | 198 | 0.6 |
| 8 | ג'ולי פליטינג |  סקוטלנד | 116 | 121 | 0.96 |
| 9 | מרטה * |  ברזיל | 115 | 172 | 0.67 |
| 10 | מייסה גב'ארה * |  ירדן | 113 | 110 | 1.03 |
| 11 | אליזבטה ויניוטו |  איטליה | 107 | 110 | 0.97 |
| 11 | מישל אקרס |  ארצות הברית | 107 | 155 | 0.69 |
| 11 | פטריציה פאניקו |  איטליה | 107 | 196 | 0.55 |
| 14 | סון ון |  סין | 106 | 163 | 0.65 |
| 15 | קרולינה מוראצ'ה |  איטליה | 105 | 153 | 0.69 |
| 16 | פורטיה מודיסה * |  דרום אפריקה | 101 | 124 | 0.81 |
| 16 | האן דואן |  סין | 101 | 188 | 0.54 |
| 18 | טיפני מילברט |  ארצות הברית | 100 | 206 | 0.49 |
לפי נבחרת

| שחקניות | נבחרת | קונפדרציה |
| --- | --- | --- |
| 7 |  ארצות הברית | CONCACAF |
| 3 |  איטליה | UEFA |
| 2 |  סין | AFC |
| 1 |  ברזיל | CONMEBOL |
| 1 |  גרמניה | UEFA |
| 1 |  דרום אפריקה | CAF |
| 1 |  ירדן | AFC |
| 1 |  סקוטלנד | UEFA |
| 1 |  קנדה | CONCACAF |
| 18 | 9 | 5 |
לפי קונפדרציה

| קונפדרציה | שחקניות |
| --- | --- |
CONCACAF (אמריקה הצפונית): 8
UEFA (אירופה): 5
AFC (אסיה): 3
CAF (אפריקה): 1
CONMEBOL (אמריקה הדרומית): 1
OFC (אוקיאניה): 0
סך הכל: 18
ראו גם

מלכת השערים של כל נבחרת לאומית
מלך השערים לנבחרות לאומיות
מספר קית'

במתמטיקה, מספר קית' (באנגלית: Keith number; נקרא גם Repfigit, קיצור ל-Repetative Fibonacci-like Digit, כלומר "ספרה דמוית-פיבונאצ'י חוזרת") הוא מספר טבעי בעל n ספרות (שתיים לפחות), שמקיים את התנאי הבא: בהינתן סדרה שאיבריה הראשונים הם ספרותיו של המספר, ושאר איבריה מוגדרים על ידי נוסחת נסיגה הקובעת כי כל איבר בסדרה הוא סכום n האיברים הקודמים לו, המספר המקורי מופיע כאחד האיברים בסדרה.
שמם של מספרי קית' ניתן להם על שמו של המתמטיקאי מייק קית', אשר פרסם בשנת 1987 מאמר אודות מספרים אלה בכתב עת לשעשועי מתמטיקה.
פירוט

בהינתן מספר בעל n ספרות המוגדר באופן הבא:
ניתן לייצר את הסדרה  \ S_{N} ש-n איבריה הראשונים הם  d_{n-1},d_{n-2},\ldots ,d_{1},d_{0}, ושנוסחת הנסיגה שלה קובעת כי האיבר הכללי בסדרה הוא סכום n האיברים שלפניו. אם המספר המקורי N מופיע בסדרה  \ S_{N} כאחד מאיבריה, אזי N הוא מספר קית'.
לדוגמה, עבור המספר 197 ניצור את הסדרה  1,9,7,17,33,57,107,197,\ldots  (שלושת האיברים הראשונים הם 1, 9 ו-7, הספרות מהן מורכב המספר 197). ניתן לראות כי המספר המקורי 197 מופיע כאיבר בסדרה - ולכן הוא מוגדר כמספר קית'.
מהגדרת המספר ניכר שתכונה זו תלויה בשיטת הספירה שבה נכתב המספר - מספר שהוא מספר קית' בסיס עשרוני אינו בהכרח כזה בבסיס אחר. 14, למשל, הוא מספר קית' בבסיס עשרוני ובבסיס 5, אך אינו מספר קית' בבסיס 6.
30 מספרי קית' הראשונים בבסיס עשרוני הם: 14, 19, 28, 47, 61, 75, 197, 742, 1104, 1537, 2208, 2580, 3684, 4788, 7385, 7647, 7909, 31331, 34285, 34348, 55604, 62662, 86935, 93993, 120284, 129106, 147640, 156146, 174680, 183186.
עד כה לא הוכח האם מניינם של מספרי קית' הוא סופי או אינסופי. מבין המספרים הטבעיים הקטנים מ-1019, רק 71 הם מספרי קית' - מה שהופך אותם לנדירים בהרבה ממספרים ראשוניים, למשל.
מלאגרוס (מיתולוגיה)

| --- | --- |

 אב:  Oeneus 
 אם:  אלתיאה 
 אחים:  Antiope 
 בן או בת זוג:  Cleopatra Alcyone 
 צאצאים:  Polydora, פרתנופאיוס 
 
מלאגרוס (ביוונית: Μελέαγρος) הוא אחד מן הגיבורים  ב מיתולוגיה היוונית, התפרסם כמארח ציד חזיר הבר הקלידוני ומוזכר גם כאחד הארגונאוטים.
ביוגרפיה

מלאגרוס נסיך קלידוני בנם של אלתאה ואנאוס מלך קלידון, ועל פי מקורות מסוימים בנו של ארס, אחיהם של  דיאנריה, טקסיאוס, קלימנוס, פריפוס, אגלאוס ,תיראוס, ערוץ, יורימייד ומלניפה.
מליגר היה אביו של פרטנופוס מאת אטאלנטה, אך הוא התחתן עם קלאופטרה, בתם של עידס ומרפסה. נולדה להם בת, פולידורה, שהפכה לכלת פרוטסילאוס, שעזבה את מיטתה בליל כלולותיהם כדי להצטרף למשלחת לטרויה.
מיתולוגיה

ציד החזיר הקלידוני: כשמלאגרוס נולד מוירה ניבאה שהוא יחיה כל עוד גזר עץ  אשר ברשות המשפחה לא יאכל על ידי אש, לשמע הנבואה מיהרה אלתאה להחביא את גזר העץ.
אנאוס הטיל על מלאגרוס לאסוף גיבורים  מכל רחבי יוון  למטרת ציד חזיר הבר הקלידוני שהטיל את מוראו על האזור ופגע בכרמים לאחר שאנאוס השמיט את ארטמיס  מפסטיבל לכבוד האלים.
מלאגרוס הוסיף את אטאלנטה אותה אהב ואשר הייתה ידועה בכישורי הצייד שלה לקבוצת הציידים.
על פי אחת הגרסאות שני קנטאורים הילאוס וראקוס ניסו לאנוס את אטאלנטה ומלאגרוס הרג אותם. אטאלנטה פגעה בחזיר הבר ומלאגרוס הרג אותו והעניק לה פרס בתור הראשונה שהקיזה את דמו של חזיר הבר.
שני ציידים: טוקסיאוס  ופלקסיפוס, דודו ואחיו של מלאגרוס התרעמו  על מתן הפרס לאטאלנטה למרות שהיא רק פגעה בחזיר הבר ומי שהרג אותו היה מלאגרוס, בלהט הוויכוח מלאגרוס הרג גם אותם. ושניים נוספים :קיפולים ואיוריפילוס על העלבת אטאלנטה.
כשאלתאה גילתה שמלאגרוס הרג את אחיה ובנה היא לקחה את גזר העץ אותו החביאה ונתנה לאש לאכל אותו. את שתי הנשים (אחיותיו) שביכו  את מותו של מלאגרוס הפכה ארטמיס לעופות פנינייה.
אחרי מות

בזמן שהותו בשאול שוחח הרקולס עם מלאגרוס, הרקולס התלהב מהגיבור ושאלו אם יש לו אחות דומה לו שפנויה לנישואין. מלאגרוס סיפר לו על אחותו דיאנריה והרקולס יצא מהשאול והלך לבקש את ידה.
גלריה

מלאגרוס בהעתק רומאי של פסל יווני שמיוחס לסקופאס במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי
תבליט ציד חזיר הבר בסרקופג רומי עתיק במוזיאונים הקפיטוליניים
תבליט ציד חזיר הבר בסרקופג רומי עתיק בגלריית אופיצי
מלאגרוס בארמון שנברון מאת יוהאן וילהלם בייר
מלאגרוס ואטאלנטה מאת אנטונין בראון בתחנת המטרו מלוסטרנסקה בפראג
מלאגרוס מאת אנדריס קרפנטייר במוזיאון ויקטוריה ואלברט
מלאגרוס מאת אנטוניו גאי במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
מלאגרוס מגדרה

ערך זה עוסק במשורר. אם התכוונתם לגנרל בצבאו של אלכסנדר הגדול, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־2 לפנה״ס גדר, ירדן 
 פטירה:  המאה ה־1 לפנה״ס קוס, יוון 
 סוגה:  אידיליה, מכתם 
 שפה מועדפת:  יוונית עתיקה 
 
מֶלֶאַגְרוֹס (ביוונית: Μελέαγρος) היה משורר הלניסטי.
זמנו, מוצאו ויצירתו

למרות הנאמר אצל דיוגנס לארטיוס, שמלאגרוס היה בן זמנו של מניפוס (אנ') (המאה ה-3 לפנה"ס), ההשערה המוסכמת כיום היא שמלאגרוס חי בסוף המאה ה-2 לפנה"ס ותחילת המאה ה-1 לפנה"ס.
על פי עדותו של מלאגרוס עצמו, הוא היה בן העיר גדרה, את עיקר פעילותו הספרותית עשה בעיר צור ובערוב ימיו עבר להתגורר באי קוס שבים האגאי.
מלאגרוס כתב בעיקר מכתמים, אולם את עיקר תהילתו קנה לו כאשר פרסם את האנתולוגיה היוונית. ספר זה הוא אסופה של מכתמים של יוצרים יוונים מהמאה השביעית לפנה"ס עד זמנו של מלאגרוס. הספר כולל גם את יצירתו של מלאגרוס עצמו, שממנה שרדו כ-131 מכתמים.
אזכור השבת

מלאגרוס היה אחד הסופרים הפגאניים הראשונים שהזכירו את השבת של היהודים:
”דֶמוֹ לבנת־הלחיים, מישהו שָׂמֵךְ עירומה לצדו ומתענג, אך לבי שלי נאנק בקרבי. אם אהובך הוא איזה שומר־שבת, מה הפלא! האהבה בוערת אפילו בשבתות קרות”.
ניתן לשער שאיסור הדלקת אש, ומכאן גם האיסור לבשל, הוא שהוליד את תפיסת השבת הקרה.
תרגומים

כאן שוכב: מבחר אפיטפים מיוון העתיקה, בחר ותירגם מיוונית עתיקה שמעון בוזגלו, אבן חושן, 2015 (מכיל כמה אפיטפים מאת מלאגרוס)
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: מלאגרוֹס במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף).
↑  Diogenes Laertius, VI, 99
↑  מנחם שטרן - Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I, XXVII. Meleager, p. 139
↑  Meleager, Greek Anthology, 417 - 418
↑  Meleager, no. XXVI; בתוך: פטר שפר, יודופוביה, פרק 4 שבת, קור, עמ' 137 (תרגום מאנגלית: להד לזר).
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I, XXVII. Meleager, p. 140
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007376854705171  PLWABN: 9810683513405606  BIBSYS: 95003441  BNE: XX895736  BnF: cb12180969q (data)  CiNii: DA01661824  GND: 11858054X  ICCU: LO1V088318  ISNI: 0000 0003 8259 406X  LCCN: n82162698  NLG: 24053  NTA: 06983184X  RERO: 02-A012386927  SUDOC: 030384435  VcBA: 495/42223  VIAF: 226561227   WorldCat (עם VIAF): 226561227 
ערך זה הוא קצרמרבנושא משוררים ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ממלכת האיברים

| --- | --- |


 
 ממשל
 משטר:  נסיכות (813–888) מונרכיה פאודלית (888–1008)
 שפה נפוצה:  גאורגית
 עיר בירה:  אַרטַאנוּגִ'י (אנ') בַּאנָה (אנ')
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:   
 הקמה:  888
 פירוק:   
 פירוק:  1008
 ישות קודמת:  נסיכות איבריה (אנ')
 ישות יורשת:  ממלכת גאורגיה ממלכת גאורגיה התמה של איבריה
 דמוגרפיה
 דת:  הכנסייה הגאורגית
 
ממלכת הָאִיבֵּרִים (בגאורגית: ქართველთა სამეფო, כַּרתְווֵלתָה סַאמֵפּוֹ) הייתה מונרכיה אירואסיאתית בקווקז בימי הביניים ששליטיה היו מלכים משושלת בגרטיוני. הממלכה צמחה בשנת 888 לספירה וירשה את נסיכות איבריה (אנ'), באזור ההיסטורי של מחוז טאו-קלארג'תי (אנ') ואיבריה עילית בצפון-מזרח טורקיה. בחלקים נרחבים של דרום-מערב גאורגיה של היום. הממלכה השתרעה בין השערים האיבריים (אנ') מדרום והקווקז הקטן מצפון.
מבחינה היסטורית, האזור כלל את כל המחוזות ההיסטוריים: ממערב לרכס ארסיאני (אנ') היו טַאוֹ (אנ'), קלַארגֵ'תִי (אנ'), נִיגַאלִי (אנ') ושַׁוושֵׁתִי (אנ'), בכיוון מזרח שכנו מֶסחֶתי, אֶרוּשֵׁתִי (אנ'), גַ'אווַאחֶתי, אַרטַאַאנִי (כיום באזור ארדהאן), אַבּוֹצִי (אנ'), קוֹלָה (אנ') ובַּאסִיאַנִי (אנ'). הנוף המאפיין הוא הרים ומערכות הנהרות של צ'ורו וקורה. האזור מילא תפקיד מכריע באיחוד כל הממלכות הגאורגיות לממלכת גאורגיה ב-1008.