ארנולף מקרינתיה
מלך איטליה וקיסר האימפריה הרומית הקדושה

באיטליה נלחמו גי השלישי מספולטו וברנגאר מפריולי על כתר הברזל של לומברדיה. ברנגאר הוכתר כמלך בשנת 887, אך גי הוכתר אף הוא בשנת 889. בעוד האפיפיור סטפנוס החמישי תמך בגי, ואף הכתירו כקיסר הרומי בשנת 891, ארנולף נתן את תמיכתו לברנגאר.
בשנת 893, האפיפיור החדש פורמוסוס, שלא סמך על המלכים החדשים שהוכתרו גי השלישי מספולטו ובנו למברט השני מספולטו, שלח משלחת לאומונטסברך, שם נפגש ארנולף עם סבטופלוק הראשון ממורביה, בבקשה לארנולף לבוא ולשחרר את איטליה, ובתמורה יוכתר כקיסר ברומא. ארנולף פגש את המשלחת מאיטליה, העניק להם מתנות והבטיח לסייע לאפיפיור. לאחר מכן שלח ארנולף את בנו Zwentibold עם צבא בווארי להצטרף לברנגאר מפריולי. הם ניצחו את גי, אך נהדפו ונסוגו בסתיו.
כאשר האפיפיור פורמוסוס ביקש שוב מארנולף לפלוש, הדוכס הוביל אישית צבא ברחבי הרי האלפים בתחילת 894. בינואר 894 נפלה ברגמו, והרוזן אמברוז, נציגו של גי בעיר, נתלה מעץ ליד שערי העיר. ארנולף כבש את כל השטח מצפון לנהר הפו, ואילץ את כניעת מילאנו ולאחר מכן הוציא את גי מפאביה, שם הוכתר כמלך איטליה. ארנולף לא הלך רחוק יותר לפני שגי מת בפתאומיות בסוף הסתיו, וקדחת הכתה בחייליו. צעדתו צפונה דרך הרי האלפים הופסקה על ידי רודולף הראשון מבורגונדי, ורק בקושי רב חצה ארנולף את רכס ההרים. כנקמה, הורה ארנולף לבנו הלא לגיטימי זוונטיבולד להרוס את ממלכתו של רודולף. בינתיים נסעו למברט ואמו אגלטרוד לרומא כדי לקבל אישור אפיפיורי על ירושתו הקיסרית, אך כאשר האפיפיור פורמוסוס, שעדיין רצה להכתיר את ארנולף, סירב, הוא נכלא בטירת סנטאנג'לו.
בספטמבר 895 הגיעה משלחת אפיפיורית חדשה לרגנסבורג וביקשה את עזרתו של ארנולף. באוקטובר ארנולף הוביל את המערכה השנייה שלו לאיטליה. הוא חצה את הרי האלפים שוב, ושוב כבש את פאביה, אך אז המשיך לאט, וזכה לתמיכה בקרב האצולה של טוסקנה. תחילה הצטרף אליו מגינולף, הרוזן ממילאנו ולאחר מכן וולפרד מפריולי. בסופו של דבר אפילו אדלברט השני מטוסקנה נטש את למברט. כאשר מצא את רומא נעולה נגדו ומוחזקת בידי אגלטרוד, נאלץ ארנולף לכבוש את העיר בכוח ב-21 בפברואר 896, ולשחרר את האפיפיור. לאחר מכן התקבל ארנולף בפונט מילביו על ידי הסנאט הרומי שליווה אותו לעיר ליאונין, שם התקבל על ידי האפיפיור פורמוסוס במדרגות כנסיית השליחים הקדושים.
ב-22 בפברואר 896 הוביל פורמוסוס את המלך לכנסיית פטרוס הקדוש, משח והכתיר אותו כקיסר, והצדיע לו כאוגוסטוס.  לאחר מכן המשיך ארנולף לבזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות, שם קיבל את כבוד העם הרומי, שנשבע "לעולם לא למסור את העיר ללמברט או לאמו אגלטרוד". לאחר מכן המשיך ארנולף והגלה לבוואריה שני סנאטורים מובילים, קונסטנטין וסטיבן, שעזרו לאגלטרוד לכבוש את רומא.
ארנולף השאיר את אחד הוואסלים שלו, פארולד, כדי להחזיק ברומא, ושבועיים לאחר מכן צעד לעבר ספולטו, לשם ברחה אגרטרוד כדי להצטרף ללמברט, אך כעת ארנולף לקה באירוע מוחי, מה שאילץ אותו לבטל את המערכה ולחזור לבוואריה.  שמועות של אותה תקופה גרסו כי מצבו של ארנולף נגרם בעקבות הרעלה בידי אגלטרוד.
ארנולף שמר על השלטון באיטליה רק כל עוד הוא היה שם באופן אישי.  בדרכו צפונה, עצר בפאביה שם הכתיר את בנו הלא חוקי רטולד, כמשנה למלך איטליה, ולאחר מכן השאיר את רטולד במילאנו בניסיון לשמר את אחיזתו באיטליה. באותה שנה מת האפיפיור פורמוסוס מה שהשאיר את למברט שוב בשלטון, והוא וגם ברנגאר המשיכו להרוג כל פקיד שמונה על ידי ארנולף, מה שאילץ את רטולד לברוח ממילאנו לבוואריה.  במשך כל חייו ארנולף הפעיל מעט מאוד שליטה באיטליה, וסוכניו ברומא לא מנעו את בחירתו של האפיפיור סטפנוס השישי בשנת 896.  האפיפיור נתן בתחילה את תמיכתו לארנולף, אך בסופו של דבר הפך לתומך של למברט.