stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רחוב ספרוס 8
מבנה

רחוב ספרוס 8 הוא אחד ממגדלי המגורים הגבוהים ביותר בעולם, והמגדל הגבוה ביותר למגורים בחצי הכדור המערבי בעת ההשלמה בפברואר 2011. המגדל מכיל יחידות רק להשכרה למגורים (904 בסך הכול), דבר נדיר ברובע הפיננסי של ניו יורק. המסגרת המבנית של גורד השחקים עשויה מבטון מזוין. הבניין מצופה לוחות פלדה מתפתלים היוצרים מראה דמוי קפלים, ותכנונו שואב השראה מציורים של מיכלאנג'לו וג'ובאני לורנצו ברניני.
מלבד דירות המגורים, המאכלסות את הקומות הגבוהות של הבניין, כולל חלקו התחתון של הבניין שימושים שונים. קומת הרחוב כוללת חנויות קמעונאיות, ומעליה נמצא בית ספר. קומות בית הספר מחופות לבנים אדמדמות, וכוללות 9,300 מטרים רבועים הפרושים על חמש הקומות הראשונות של הבניין. בבית הספר לומדים כ-600 תלמידים מגיל טרום חובה עד כיתה ח'. בגג הקומה הרביעית מרפסת בשטח של 460 מ"ר המשמשת כחצר בית הספר. מתחת למפלס הקרקע הוקם חניון בשטח 2,300 מ"ר שנועד לשמש בית חולים ציבורי סמוך, אך לבסוף הושכר לגורמים פרטיים. ממזרח וממערב לבניין הושארו שטחים המתפקדים ככיכרות ציבוריות.
ביקורות

הביקורות המוקדמות של המגדל ברחוב ספרוס 8 היו חיוביות. בניו יורק טיימס, שיבח מבקר האדריכלות ניקולאי אוורוסף את עיצובו של הבניין כתוספת מבורכת לקו הרקיע של ניו יורק, וכינה אותו: "מגורדי השחקים הטובים ביותר לעלות לגגם בניו יורק מאז בניית בניין CBS של אירו סארינן שנבנה לפני 46 שנים" ; המבקר של מגזין ניו יורקר, פול גולדברגר, תיאר אותו בתור "אחד המגדלים היפים ביותר בדאונטאון". יש שהשוו את הבניין לבניין וולוורת' הסמוך, שהושלם בשנת 1913 - גולדברגר אמר "זה הדבר הראשון שנבנה בדאון טאון מאז, שראוי למעשה לעמוד לידו".
רחוב פוברסקאיה

| --- | --- |

רחוב פוברסקאיה, מבט לכיוון רחוב ארבאט החדש
 מידע כללי
 אורך:  1 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  ארבאט, פרסננסקי
 קואורדינטות:  55°45′20″N 37°35′27″E﻿ / ﻿55.755666666667°N 37.590833333333°E﻿ / 55.755666666667; 37.590833333333
 he
 
רחוב פוברסקאיה (ברוסית: Поварская улица) הוא רחוב הממוקם במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה.
במהלך המאות ה-18–19, פוברסקאיה היה אחד הרחובות האריסטוקרטיים ביותר במוסקבה. כאן התגוררו נציגים של משפחות אצילות רבות. בסוף המאה ה-19 - תחילת המאה העשרים, אופי הרחוב השתנה לבורגני. הרחוב קשור לחייהם ועבודתם של הרבה דמויות מצטיינות של התרבות הרוסית: מיכאיל לרמונטוב, גברייל דרז'אבין, איוואן בונין, בלה אחמדולינה, איליה גלזונוב, אלכסנדרה יבלוצ'קובה, מיכאיל איפוליטוב-איבנוב, ניקולאי מיאסקובסקי ורבים אחרים.
גלריה

קומפלקס מבנים של הבית המשפט העליון של רוסיה
האקדמיה הרוסית למוזיקה גנסין
כנסיית שמעון סטיליטס
שגרירות קפריסין
שגרירות ניו זילנד
שגרירות נורווגיה
שגרירות אפגניסטן
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/en/places/povarskaya_street/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רישיון לגנוב

| --- | --- |

 בימוי:  ברט ראטנר 
 הופק בידי:  ביו פלין 
 תסריט:  Paul Zbyszewski 
 עריכה:  מארק הלפריך 
 שחקנים ראשיים:  פירס ברוסנן ג'יליאן ויגמן Chad Gabriel שאקיל אוניל מייקל באוון אובה באבאטונדה אלן דייל ג'יאני רוסו Omahyra Mota ג'ון מייקל היגינס ג'ף גרלין רייצ'ל האריס פול בנדיקט ראסל הורנסבי אדוארד נורטון דון צ'ידל נעמי האריס וודי הרלסון סלמה הייק נעמי לנואה כריס פן מיקלטי ויליאמסון טרוי גריטי קייט וולש רקס לין טום מק'גוואן 
 מוזיקה:  לאלו שיפרין 
 צילום:  דנטה ספינוטי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בינואר 2005 
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, קומדיה רומנטית, סרט שוד, סרט פעולה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   afterthesunset
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
רישיון לגנוב (באנגלית: After the Sunset) הוא סרט פעולה-קומדיה אמריקאי משנת 2004 בבימויו של ברט רטנר ובכיכובם של פירס ברוסנן, סלמה הייק, וודי הרלסון ודון צ'ידל. הסרט עוקב אחרי שני גנבי תכשיטים מקצועיים שמנסים לפרוש לאחר השוד האחרון שלהם, אך מוצאים את עצמם שוב נגררים לעולם הפשע כאשר סוכן FBI מתקרב לעקבותיהם.
תקציב הסרט היה 60 מיליון דולר וההכנסות היו 62.7 מיליון דולר מה שגרם להפסדים לאולפנים.
עלילה

מקס ברדן (פירס ברוסנן) ולולה סריס (סלמה הייק) הם זוג גנבי תכשיטים מקצועיים שחיים חיים מפוארים לאחר שגנבו בהצלחה יהלום גדול ויקר. השניים מחליטים לפרוש מהחיים הפליליים ולעבור לחיות באי טרופי בבהאמה. אך התוכניות שלהם מתערערות כאשר סטן לויד (וודי הרלסון), סוכן FBI שמצוי בעקבותיהם, מופיע באי ומנסה להוכיח שמקס ולולה לא באמת פרשו מעולם הגניבה. במקביל, הם נגררים לעסקה מסוכנת עם גנגסטר מקומי בשם הנרי מור (דון צ'ידל) שמעוניין ביהלום נוסף שנמצא באי.
צוות השחקנים

פירס ברוסנן בתפקיד מקס ברדן - גנב תכשיטים מקצועי שמתכנן לפרוש לאחר השוד האחרון.
סלמה הייק בתפקיד לולה סריס - בת זוגו ושותפתו של מקס בפשע, שמנסה גם היא לפרוש מהחיים הפליליים.
וודי הרלסון בתפקיד סטן לויד - סוכן FBI שמנסה להפליל את מקס ולולה.
דון צ'ידל בתפקיד הנרי מור - גנגסטר מקומי שמעוניין לגנוב יהלום נוסף.
ביקורות

הסרט "רישיון לגנוב" קיבל ביקורות מעורבות עד שליליות מהמבקרים. בעוד שהמבקרים שיבחו את הכימיה בין השחקנים הראשיים ואת הנופים המרהיבים של האי, העלילה של הסרט נחשבה לרדודה ולחסרת מתח. הסרט קיבל ציון של 18% באתר Rotten Tomatoes, המבוסס על מעל 130 ביקורות, וציון של 38 מתוך 100 באתר Metacritic, מה שמעיד על ביקורות שליליות ברובן.
רחוב סנטרל (חרבין)

| --- | --- |

 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1920
 מיקום
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין
 עיר:  חרבין
 קואורדינטות:  45°46′11″N 126°36′49″E﻿ / ﻿45.769847222222°N 126.613475°E﻿ / 45.769847222222; 126.613475
 he
 
רחוב סנטרל או רחוב ג'ונְגְיָאנְג (בסינית: 中央大街) הוא מדרחוב במרכז חרבין בסין. ארכו 1,450 מטר ורחבו 21.34 מטרים, ובעל ריצוף ריבועי ייחודי בחרבין. הרחוב נבנה בשנת 1898 על ידי הרוסים בתקופת ההשפעה הרוסית על העיר. הרחוב ידוע בריבוי הסגנונות הארכיטכטונים של המבנים שלאורכו, אשר נבנו בסגנונות אקלקטיות, בארוקיות, רנסאנסיות, מודרניות ועוד.
היסטוריה

הרחוב נבנה בשנת 1898 בעת שחרבין הפכה למרכז רכבות ועיר משגשגת בעקבות בניתה של רכבת מזרח סין, חוצת מנצ'וריה, העוברת בעיר. בשנת 1925 רוצף הרחוב בעלות גבוהה כדי להפחית שחיקה שנגרמה מנהר הסונְגְחְווָה העובר בקרבת מקום. בשנות ה-20 הרחוב הפך לרחוב בינלאומי ופעלו בו למעלה ממאה חנויות. באותה תקופה גרו ברחוב רוסים, יהודים, סינים, יפנים ועוד אנשים ממדינות אחרות.
בתחילה הרחוב נקרא רחוב סין (ברוסית: Китайская Улица) ובשנת 1928 שונה שם הרחוב לשמו הנוכחי.
במהלך מהפכת התרבות שונה שם הרחוב לרחוב פָאנְג שְׂיוֹ' (מניעת תיקון).
בשנת 1986, הרחוב נרשם כאתר לשימור על ידי השלטון המקומי של חרבין. ביוני 1997 הרחוב הפך למדרחוב.
גלריה

רחוב סנטרל בשנות הארבעים
המדרחוב בלילה
שער הכניסה למדרחוב
הערות שוליים

1 2   中央大街 בתאריך 17 באפריל 2013, בארכיון האינטרנט
↑   哈尔滨市“特色街路”评选候选街路简介 בתאריך 10 במרץ 2016, בארכיון האינטרנט
ריבוע חפירה

ריבוע חפירה וחתך ארכאולוגי. הקירות מסומנים בצבע חום והרצפה במרובעים לבנים.
ריבוע חפירה הוא יחידת החפירה הבסיסית שבה חושפים שטח בחפירה ארכאולוגית, וגודלו לרוב 5 על 5 מטרים.
ריבוע חפירה הוא כלי לביצוע חפירה תקינה, יעילה ונכונה מבחינה מחקרית ברוב סוגי האתרים הארכאולוגים, שכן הוא מאפשר בקרה על שטח החפירה, עומק החפירה, מיפוי ורישום ממצאים. כל ריבוע מקוטלג בפני עצמו על מנת שניתן יהיה לקשר את הממצאים שנחשפו בו, ורשימת הלוקוסים שלו לנקודה מדויקת במרחב.
שיטת הריבועים מאפשרת שילוב של חשיפה נרחבת של האתר ושימור הסטרטיגרפיה שלו על ידי השארת "באנקטים" המהווים חתך צד לשטח החפירה. עם סיום חפירת הריבוע ותיעוד הסטרטיגרפיה האנכית, מוסרות לעיתים המחיצות על מנת לחשוף בשלמותן רצפות פסיפס, ארכיטקטורה וממצאים מיוחדים.
בחפירות של אתרים פרהיסטוריים, נעשה שימוש בריבועים של 1 על 1 מטר עם חלוקה פנימית נוספת של 0.5 על 0.5 מטר, שכן בחפירות מסוג זה יש משמעות מיוחדת לסטרטיגרפיה ומיקום במרחב.
היסטוריה

את שיטת הריבועים פיתח סיר רוברט אריק מורטימר ווילר (Robert Eric Mortimer Wheeler) בשנות ה-30 ובשנות ה-40 של המאה ה-20. מורטימר מילר היה בריגדיר גנרל בצבא בריטניה, והביא עמו למקצוע שיטות עבודה דייקניות. שיטת הריבועים שוכללה על ידי קתלין קניון בחפירותיה ביריחו בשנות ה-50. בשיטה זו השתמשו באופן נרחב ובקנה מידה גדול לראשונה בארץ בחפירת אתרים בסביבת באר שבע, ביר א-ספאדי וביר אבו מטר על ידי ז'אן פרו.
שיטת עבודה

לפני ביצוע חפירה באתר וסימון הריבועים בשטח, נמדדים נקודות הציון של ארבע פינותיו. המדידה נעשית על ידי מכשירי מדידה שונים כגון GPS או תאודוליט, והוא מתבסס על רשת קואורדינטות קיימת, לרוב בארץ משתמשים ברשת ישראל החדשה (ITM). בעבר היו מקרים בהן יוצרה רשת מקומית לכל אתר בהתחשב בתנאים טופוגרפיים או ארכיטקטוניים פרטניים. אך דבר זה יצר בעיות של מספור הריבועים בעת פתיחת ריבועים חדשים או הרחבת שטח החפירה בכיוון לא צפוי, וכך יכלו להיווצר מספרים שליליים או אנכרוניסטיים עם יתר ריבועי החפירה. בעיה נוספת צצה בעת חפירה חוזרת באתר וניסיון שחזור הרשת המקורית בתנאי שטח שהשתנו מסחף ובליה. בשיטת המיפוי של רשת ITM, כל הארץ היא יחידה אחת, וישנה יכולת לקשר מרחבית בין כל ריבוע וריבוע.
סימון הריבועים בשטח נעשה על ידי קביעת יתדות בפינות הריבועים, לרוב במרחקים של 5 מטר האחד מהשני על פני מישור אופקי, אם כי יש חפירות בהן מרחק זה קטן יותר. בתוך הריבוע נמדד ריבוע נוסף פנימי, אשר צלעותיו נמצאות במרחק מסוים מצלעות הריבוע הגדול, לרוב 0.25 מטר או 0.5 מטר. ריבוע זה, בגודל 4.5 על 4.5 מטר, או 4 על 4 מטר, מסומן על ידי סרט או שרוך והוא מהווה את אזור החפירה בפועל. השטח הנותר מחוץ לריבועים הוא ה"בנקט" המאפשר תיעוד סטרטיגרפיה ומעבר של אנשים וציוד בשטח החפירה.
ביקורת על השיטה

אף על פי שהשיטה מאפשרת חשיפה נרחבת של האתר על ידי בחירה סלקטיבית של ריבועים לחפירה, היא אינה חושפת את כל הממצאים. במקרים בהם רוחב המחיצות הוא מטר, עלול הדבר להוביל לאי הבחנה בקירות. בנוסף, פיתוח אמצעי מדידה חדשים מאפשרים מדידה מדויקת של פריט במרחב ולכן אין צורך להותיר חתך אנכי בסמוך לו. שיטה זו גוזלת זמן רב שכן היא כרוכה בחשיפה של ריבועים רבים בדיוק וסדר רב, וכך אינה מאפשר חפירה נרחבת של אזור. כמו כן, היא הרסנית ואינה מאפשר ביצוע חפירה חוזרת בנקודה שנחפרה. בעיה נוספת בשיטה זו בולטת במיוחד בתלים בעלי מימד אנכי משמעותי, שטח הריבוע מצטמצם עם התקדמות החפירה בשל חשיפת פרטים ארכיטקטוניים או בשל סיבות בטיחותיות, דבר שמצמצם עוד יותר את השטח הנחשף בפועל.
ראו גם

חפירה ארכאולוגית
חתך ארכאולוגי
סטרטיגרפיה
לקריאה נוספת

Colin Renfrew & Paul Bahn, Arcaeology - Theories, Methods, and Practice. Thames & Hudson, New York, 2008.
רכס וינד ריוור

| --- | --- |

פסגות רכס וינד ריוור
 מידע כללי
 סוג הר:  רכס
 גובה:  4,207 מטר (פסגת גאנט)
 שטח:  2,800 מייל רבוע 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  ויומינג בארצות הברית
 רכס הרים:  הרי הרוקי 
 אורך הרכס:  160 קילומטר
 קואורדינטות:  43°11′04″N 109°39′12″W﻿ / ﻿43.184444°N 109.653333°W﻿ / 43.184444; -109.653333
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה רכס וינד ריוור(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה רכס וינד ריוור(למפת ויומינג רגילה) שאיין קספר לאראמי ג'ילט ילוסטון גרנד טיטון מגדל השטן מונטנה קולורדו יוטה א י י ד ה ו  ד ק ו ט ה  ה ד ר ו מ י ת  נ ב ר ס ק ה רכס וינד ריוור(למפת ויומינג מוגדלת) שאיין קספר לאראמי ג'ילט ילוסטון גרנד טיטון מגדל השטן מונטנה קולורדו יוטה א י י ד ה ו  ד ק ו ט ה  ה ד ר ו מ י ת  נ ב ר ס ק ה רכס וינד ריוור
 
אגמי הנהר גרין והר סקוורטופ
אגמי טיטקומב
מבט לרוחב אגן בונוויל להר בונוויל ופסגת ראיד
רכס וינד ריוור (באנגלית: Wind River Range) או בקיצור וינדס ("Winds") הוא רכס הרים, חלק מהרי הרוקי במערב מדינת ויומינג בארצות הברית. אורכו של הרכס, המשתרע  מצפון-מערב לדרום-מזרח, כ-160 קילומטרים ורוחבו בממוצע 48 קילומטרים. קו פרשת המים של אמריקה עוקב אחר קו הרכס וכולל את פסגת גאנט (Gannett Peak), שבגובה של 4,207 מטרים היא הפסגה הגבוהה ביותר בוויומינג. לאורך הרכס יש יותר מ-40 פסגות שגובהן מעל ל-13,000 רגל (3,962 מטרים). למעט פסגת הר גרנד טיטון, ברכס טיטון, כל 19 הפסגות הגבוהות ביותר בוויומינג לאחר פסגת גאנט שוכנות גם הן בווינדס.
שני יערות לאומיים, הכוללים שלושה אזורי טבע בראשיתיים משתרעים על רוב רכס ההרים. היער הלאומי שושוני (Shoshone National Forest) משתרע בצד המזרחי של קו פרשת המים של אמריקה בעוד שהיער הלאומי ברידג'ר-טיטון (Bridger-Teton National Forest), בצידו המערבי. שני היערות הלאומיים וכל רכס ההרים הם חלק בלתי נפרד מהמערכת האקולוגית של ילוסטון רבתי. חלקים מהרכס שוכנים בתוך שמורת האינדיאנים וינד ריוור (Wind River Indian Reservation).
היסטוריה

שבטי הילידים של האגן הגדול (Indigenous people of the Great Basin), כדוגמת השושוני והאבסארוקס (Absarokas), חיו ברכס מלפני 9,000 עד 7,000 שנים. הארכאולוגים חקרו בתחילת המאה ה-21 שרידי כפרים עד גובה של 3,000 מטרים, המתוארכים מ-2000 לפני הספירה ועד 700 לפני הספירה. כפרים אלו הוקמו על ידי חבורת הטוקודקה (Tukudeka, מכונים גם Sheepeaters "אוכלי הכבשים") מבני השושוני במהלך עונת ליקוט הצנוברים. באחד הכפרים המכונה "רב קומות" נמנו 60 בקתות על פני שטח בן 105 דונם והוא נוסף למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (National Register of Historic Places).
ג'ון קולטר (John Colter), אחד מהמשתתפים במשלחת המחקר של לואיס וקלארק, היה ככל הנראה האירופאי הראשון לצפות ברכס כאשר ביקר באזור סביב שנת 1807, אף שידוע מעט מאוד על מסעותיו באזור. ב-1812 חצתה לראשונה חבורה בהנהגתו של וילסון פרייס האנט (Wilson Price Hunt) את המעבר הדרומי בקצה הדרומי של הרכס, המעבר המסמן את קו פרשת המים של יבשת אמריקה וקו הרכס של הרי הרוקי הפך לקטע חשוב בשביל אורגון.
חוקרים כדוגמת ג'ון פרימונט טיפסו על הפסגות השונות של רכס וינד ריוור מאמצע המאה ה-19 עד שלהי המאה במטרה לערוך סקר של האזור. מטפסי הרים ראשונים שהגיעו לאזור למטרות נופש בלבד החלו להגיע בשנות ה-20 של המאה ה-20. פסגת גאנט, הפסגה הגבוהה ביותר ברכס, ובמדינת ויומינג נכבשה לראשונה על ידי ארתור טייט (Arthur Tate) ופלויד סטאלנקר (Floyd Stahlnaker) ב-1922. מרבית פעילויות טיפוס ההרים הראשונות באזור התרכזו באגן טיטקומב (Titcomb Basin). גם כיום משמש אגן טיטקומב כאחד מאתרי הנופש הפעילים ביותר יחד עם קרקס המגדלים (Cirque of the Towers) מדרום.
גאולוגיה

הווינדס מורכבים בעיקר מבתולית גרניטי שהוא סלע גרניט שנוצר עמוק מתחת לפני השטח, לפני כמיליארד שנים. במשך מיליוני שנים נסחפו הסלעים שכיסו בעבר את הבתולית. סחיפה נוספת התרחשה כאשר האזור התרומם כתוצאה מהאורוגנזה הלרמידית עד שכל שנותר היו סלעי הגרניט. עידני הקרח שהחלו לפני כחצי מיליון שנים החלו לגלף את הסלעים לצורתם הנוכחית. בתוך רכס ההרים החלו להיווצר אגמים קרחוניים וקרקסים קרחוניים או עמקים מעוגלים רבים כתוצאה מפעולת הקרחונים, שהידוע מביניהם הוא קרקס המגדלים בחלק הדרומי של הרכס. מנהלת היער הלאומי שושוני טוענת שיש 16 קרחונים בעלי שמות ו-140 קרחונים נטולי שמות בצד המזרחי של הרכס ועוד 27 קרחונים במורדות המערביים של הרכס כפי שמדווח על ידי מנהלת היער הלאומי ברידג'ר-טיטון. כמה מהם הם בין הקרחונים הגדולים ביותר בהרי הרוקי של ארצות הברית. קרחון גאנט הזורם במורד הצפוני של פסגת גאנט הוא הקרחון הבודד הגדול ביותר בהרי הרוקי בארצות הברית והוא שוכן באזור הטבע הבראשיתי פיצ'פטריק (Fitzpatrick Wilderness) בתחומי היער הלאומי שושוני.
הידרולוגיה

מקורותיהם של כמה נהרות גדולים מצויים באחד משני צדי הרכס. הנהרות גרין וביג סנדי (Big Sandy) זורמים דרומה ומנקזים את הצד המערבי של הרכס, בעוד שהנהר וינד (Wind) זורם מזרחה דרך אגן שושוני ומנקז את הצד המזרחי של הרכס. הנהר גרין הוא היובל הגדול ביותר של הנהר קולורדו, בעוד שהנהר וינד, אחרי שהוא משנה את שמו לביגהורן (Bighorn) הוא היובל הגדול ביותר של הנהר ילוסטון.
אזור הטבע הבראשיתי ברידג'ר כולל מעל 1,300 אגמים. שטחם של אגמים אלו נע בין 12 דונם ל-810 דונם, כשהשטח הממוצע הוא כ-40 דונם. במקור לא שכנו דגים באגמים ובפלגים של אזור הטבע הבראשיתי ברידג'ר, כמו במרבית האגמים האלפיניים בהרי הרוקי. ההחדרה הראשונה המתועדת של דגים באזור הייתה ב-1907 כאשר הובא לאגם נורת פורק תת-מין של טרוטת קלארק (Oncorhynchus clarki pleuriticus). החדרת דגים משמעותית על ידי אנשים פרטיים, שירות היערות של ארצות הברית, ומחלקת הציד והדיג של ויומינג התרחשו בין 1924 ל-1935.
אקולוגיה

יש ברכס וינד ריוור אוכלוסייה קטנה של דובי גריזלי, בעיקר באזורים הצפוניים ביותר. יונקים אחרים כוללים את הדוב השחור האמריקני, אייל קנדי, אייל קורא, אייל פרדי שחור-זנב, אנטילוקפרה אמריקנית, כבש גדול-קרניים וגרגרן. עיטם לבן-ראש, בזים ונצים הם חלק קטן מ-300 מיני העופות השוכנים באזור. הפלגים והאגמים הם משכן לתת-המין Oncorhynchus clarkii bouvieri של טרוטת קלארק (באנגלית Yellowstone cutthroat trout), טרוטת עין-הקשת, Salvelinus fontinalis‏ (brook trout), טרוטה חומה, טרוטת האגמים וטרוטה זהובה (Oncorhynchus mykiss aguabonita)‏. 2.5 מיליון פרטים של טרוטות הוחדרו למימי האגמים על ידי חוקר מקומי בשם פיניס מיטשל (Finis Mitchell) ואשתו בתקופת השפל הגדול. מיני העצים הבולטים ביערות הם אורן מפותל, אורן לבן-קליפה (Pinus albicaulis), אשוח תת-אלפיני ואשוחית אנגלמן.
הרכס משתרע לצד נתיבי נדידה של בעלי חיים רבים בארצות הברית וכולל כמה מעברי הרים חשובים, בייחוד המעבר הדרומי בגובה 2,301 מטרים בקצה הדרומי של הרכס, שהיה אחד ממעברי ההרים החשובים ביותר בשביל אורגון במעבר הרי הרוקי. מלבד המעבר הדרומי, שהוא בקצה הדרומי ביותר של הרכס, שום כבישים אינם חוצים את הרכס עד מעבר יוניון (Union Pass) בגובה 2,807 מטרים בקצה הצפוני של הרכס. קיימים מעברי הרים רבים בין הפסגות הגבוהות לרוחב קו פרשת המים של אמריקה, המשתרע לכל אורך הרכס.
פעילויות נופש

רכס וינדס הוא יעד נופש פופולרי, שמרביתו מתואר בספרו של ג'ו קלסי (Joe Kelsey) "טיפוס ומסלולי הליכה בהרי וינד ריוור" (Climbing and Hiking in the Wind River Mountains), מדריך לרכס שרבים מחשיבים כטוב ביותר לנושא. אזורי הטבע הבראשיתי הנרחבים של הרכס מושכים אליהם מטיילים, מטפסי הרים וגולשי סקי. בווינדס יש אזורים נדחים רבים הנמצאים בשימוש רב למרות הריחוק היחסי של רבות מנקודות ההתחלה של שבילי ההליכה והדרך הארוכה אל נקודות אלו מהדרכים. הגרניט החשוף באזורים הגבוהים של הרכס אטרקטיבי במיוחד למטפסי הרים ואזורים דוגמת קרקס המגדלים בחלק הדרומי של הרכס סובלים משימוש יתר כתוצאה מכך.
על פי אתר האינטרנט של אתר הסקי וייט פיין (White Pine Ski Resort) יש ברכס וינד ריוור אתר סקי אחד, וייט פיין ("אורן לבן"), האתר היחיד שבו פועלות מעליות סקי ומתאפשרת גלישת שלג. האתר שוכן סמוך ליישוב פיינדייל (Pinedale), והוא אתר הסקי הוותיק ביותר בוויומינג.
לקריאה נוספת

Kelsey, Joe, Climbing and Hiking in the Wind River Mountains, Rowman & Littlefield, 2013, ISBN 9781493001354
Ben Adkison, Ron Adkison, Hiking Wyoming's Wind River Range, Rowman & Littlefield, 2012, ISBN 9780762789160
הערות שוליים

↑  "Wyoming 13,000-foot Peaks". Peakbagger.
↑  Watson, Traci. "Wyoming site reveals more prehistoric mountain villages." USA Today. 20 Oct 2013. ]
1 2 3  Kelsey, Joe (1980). Climbing and Hiking in the Wind River Mountains. The Sierra Club. ISBN 0-87156-267-7.
↑  Steidtmann, James R.; Middleton, Larry T.; Shuster, Mark W. (1989). "Post-Laramide (Oligocene) uplift in the Wind River Range, Wyoming". Geology. The Geological Society of America. 17 (1): 38–41. doi:10.1130/0091-7613(1989)017<0038:plouit>2.3.co;2.
↑  A Guide to Brider Wilderness Fishing Lakes 1979, U.S. Department of Agriculture
↑  "White Pine Ski Resort".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544037705171  GND: 4307695-6  LCCN: sh88003630  VIAF: 240036558   WorldCat (עם VIAF): 240036558 
אגם ד'אמליה, שלהי המאה ה-19
רנה מיחליץ'

רנה מיחליץ' (בסלובנית: Rene Mihelič; נולד ב-5 ביולי 1988) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת הקשר בקאלסדורף מליגת העל הסלובנית.
קריירה

מיחליץ' התחיל את הקריירה שלו במריבור ועד מהרה הפך לשחקו הרכב בקבוצה הבוגרת. בקיץ 2010 חתם בנסיונל מדיירה מליגת העל הפורטוגזית, בה לא מצא את מקומו ובינואר 2013 הושאל ללבסקי סופיה הבולגרית עד לסיום העונה. את עונת 2013/2014 מיחליץ' התחיל כשחקן חופשי עד שבאוקטובר 2013 חתם בזאברץ' הסלובקית עד שעבר בינואר 2014 לדברצן ההונגרית במדיה שיחק במשך עונה וחצי.
ב-1 בספטמבר 2015 הגיע מיחליץ' לישראל וחתם ל-3 שנים בהפועל רעננה מליגת העל. מיחליץ' שיחק שנה וחצי במועדון, וב-2 בפברואר 2017 שוחרר מהקבוצה בעקבות קשיי התאקלמות של אשתו.
לאחר תקופה קצרה בריגה מליגת העל הלטבית, הגיע מיחליץ' לליגת העל ההודית, וביולי 2017 חתם בקבוצת צ'נאיין. באוגוסט 2018 חתם בקבוצת דלהי דינמוס.
ב-29 באפריל 2019 מיחליץ' חתם בפרסיב באנדונג מליגת העל האינדונזית.
ב-15 בינואר 2021, מיחליץ' חתם בסוטייסקה ניקשיץ' מליגת העל המונטנגרית.
בקיץ 2021 מיחליץ' חתם בקאלסדורף.
ב-22 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה במשחק ידידות נגד מונטנגרו שנגמר בתוצאה 1-1 כאשר הוא בן 19, חודש ו-17 ימים ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שרושם דקות משחק בנבחרת. בסך הכל ערך שלוש הופעות במדי הנבחרת באותה שנה.
הערות שוליים

↑  שירי אלג'ם, ‏הקשר רנה מיחליץ' חתם ל-3 שנים בהפועל רעננה, באתר ערוץ הספורט, 1 בספטמבר 2015
↑  חלון ההעברות נסגר: טל בן חיים הבלם נשאר במכבי תל אביב, באתר וואלה, 2 בפברואר 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רנה מיחליץ'".
רכס חתירה

| --- | --- |

מראה בהר כרבולת ברכס חתירה
 מידע כללי
 גובה:  704 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הר הנגב הצפוני
 רכס הרים:  הר הנגב
 קואורדינטות:  30°53′36″N 34°54′59″E﻿ / ﻿30.89333°N 34.91639°E﻿ / 30.89333; 34.91639
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) רכס חתירה(למפת צפון הנגב רגילה) רכס חתירה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רכס חתירה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רכס חתירה
רכס חתירה או קמר חתירה הוא רכס הרים בנגב הצפוני, אחד מתוך שישה קמרים מקבילים בחבל ארץ זה אשר כיוונם הכללי הוא מדרום-מערב לצפון-מזרח, והגבוה שבהם (שיאו ברום 704 מטר מעל לגובה פני הים). מדרום-מזרח לרכס חתירה נמצא קער אורון-ימין, ומצפון-מערב לו כביש דימונה-ירוחם-שדה בוקר (כביש 204).
ברכס חתירה נמצא המכתש הגדול, שהוא מכתש סחיפה. בסמוך לנקודת שיא הרום של הרכס, בקצהו הדרום-מערבי של המכתש, נמצאת אנדרטה לזכר אברהם קריניצי, ראש עיריית רמת גן בשנות ה-60 של המאה ה-20 (הדרך המובילה מהמכתש אל האנדרטה והמצפור שלידה נפרצה על-ידי חטיבת הצנחנים בשנת 1964, והם קראו לה "מעלה אברהם" על שמו של קריניצי, שעירו אימצה את הצנחנים).
לקריאה נוספת

תרשים הקמרים בנגב הצפוני ומסלול טיול החותך את קמרי הנגב הצפוני באתר הושבילים
הערות שוליים

↑  מנחם מרקוס, מדריך ישראל החדש, כרך 14 – הנגב הצפוני, הוצאת משרד הביטחון - ההוצאה לאור וכתר הוצאה לאור, 2001, עמ' 10
↑  תרשים נוף ארץ המכתשים באתר מו"פ מדבר וים המלח
↑  הסבר על מעלה אברהם ותמונה של האנדרטה באתר עמוד ענן
רחוב אורניינבורגר

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  אורניינבורג 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־13
 מיקום
 ערים ראשיות:  מיטה 
 דרכים מסתעפות:  Hackescher Markt, Große Präsidentenstraße, Linienstraße, Auguststraße, גרוסה המבורגר שטראסה, Monbijoustraße, Tucholskystraße, Monbijouplatz, פרידריכשטראסה, Krausnickstraße 
 קואורדינטות:  52°31′31″N 13°23′28″E﻿ / ﻿52.52528°N 13.39111°E﻿ / 52.52528; 13.39111
 he
 
רחוב אורניינבורגר, נשקף ממגדל הטלוויזיה של ברלין.
רחוב אורניינבורגר (בגרמנית: Oranienburger Straße) הוא רחוב במרכז ברלין, ברובע מיטה, צפונית לנהר שפרה, הנמשך מדרום-מזרח מפרידריכשטראסה להאקשר מארקט (Hackescher Markt).
הרחוב פופולרי בקרב תיירים וברלינאים בשל חיי הלילה שלו והמסעדות והברים שבו. בעבר היה מרכז החיים היהודיים בברלין. ברחוב בית הכנסת החדש המשוחזר. ציון דרך תיירותי נוסף הוא בית האמנות תכלס, מרכז אמנות אלטרנטיבי ומועדון לילה. במלחמת העולם השנייה נרצחה אוכלוסייתו היהודית של הרחוב בשואה, רובה ממעמד הביניים, והרחוב התרוקן מיושביו, הרחוב הפך לפופולרי בקרב אנרכיסטים ואמנים צעירים והיה ידוע גם בזנות הרחוב שבו, שהיא חוקית בגרמניה.
ישנם גם שני רחובות פחות מוכרים בשם "אורניינבורגר שטראסה" בברלין, ברייניקנדורף ובליכטנריד. השם נגזר מהעיר הסמוכה אורניינבורג.
היסטוריה

במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 היה הרחוב האזור היהודי העיקרי בברלין. יש מספר אנדרטאות לתושבי האזור היהודים, לרבות אתרים של בתי ספר יהודיים לשעבר, בתי יתומים, בתי אבות ובתי קברות. כל המוסדות הללו נסגרו בתקופת המשטר הנאצי, ורוב תושבי האזור היהודים גורשו למותם במחנות ההשמדה בפולין הכבושה. בשכונה נמצא גם ארמון מונביו, בפארק מונביו (Monbijou).
בית הכנסת החדש

ברחוב אורניינבורגר נמצא בית הכנסת החדש (Neue Synagoge), שעם פתיחתו ב-1866 היה בית הכנסת הגדול ביותר בברלין. בית הכנסת ניצל מהרס בידי הנאצים בליל הבדולח בשנת 1938 על ידי אוטו בלגארדט, קצין משטרה מקומי, שלאחר מכן חיפה על פעולותיו הממונה עליו וילהלם קריצפלד (Wilhelm Krützfeld). הוא נהרס ברובו בהפצצות בעלות הברית ב-1943, ורוב ההריסות נהרסו ב-1958 על ידי שלטונות גרמניה המזרחית. החלק הקדמי המשוחזר של בית הכנסת נפתח מחדש בשנת 1995 כמרכז קהילתי יהודי המכיל בית כנסת ומוזיאון.