סביונה רוטלוי
מערכת בתי המשפט ופעילות משפטית > בית המשפט המחוזי > משפט פלילי

רוטלוי שימשה כשופטת בתיקים פליליים רבים בבית המשפט המחוזי בתל אביב, בין היתר במשפטו של יגאל עמיר רוצחו של ראש-הממשלה יצחק רבין, וכראש הרכב פשעים חמורים. גם בתחום זה בלטה בעמידתה הנחרצת על זכויות אדם, ובמיוחד זכויותיהם של קורבנות לעבירות.
ענישה גופנית: בשנת 1997 פסקה רוטלוי, לראשונה במשפט הישראלי, כי ענישה גופנית של ילדים על ידי הוריהם אינה עולה בקנה אחד עם זכויותיהם של ילדים, ועל כן אסור להורים להכות את ילדיהם גם מטעמים "חינוכיים". פסק דין שואב ממקורות היהדות ומהאמנה דבר זכויות הילד. פסק הדין אושר על ידי בית המשפט העליון בע"א 4596/98 פלונית נ' מדינת ישראל, בה ציטטה השופטת ביניש את דברי רוטלוי:
על בית המשפט, הקובע נורמות שיפוטיות וערכיות, להוקיע אלימות של הורים כלפי ילדיהם, הגם שהן עטופות במחלצות של "פילוסופיית חינוך", ולשרש תופעות אלו אחת ולתמיד. מתן הלגיטימציה לתופעות אלו מעודד באופן פסיבי את מחזור האלימות. [...] מעשים אלה פסולים הן מבחינה מוסרית והן מבחינה משפטית.
זיכרון מודחק: בתיק עלתה סוגיית הסתמכותה של הרשעה על עדות קורבן עבירות מין שהודחקו משך שנים רבות עד שכחה, ונעורו בעקבות טריגר שהציף את הזכרונות להכרה. נקבע כי לאור מהימנות המתלוננת ולאור ניתוח התסמינים האופייניים לנפגעי עבירת מין בכלל ועבירת גילוי עריות בפרט, מדובר בזיכרון אמת מודחק ולא בזיכרון שווא.
תיק האחים באדיר: הפסיקה הנוגעת לאחים, עיוורים מלידה, שביצעו סדרה של מעשי נוכלות שיסודם בניצול פרצות אבטחה במערכות תקשורת שונות. תקדימיות הפסיקה, בין היתר, היא בניתוח ראשוני בפסיקה של שאלת פריסתו של חוק המחשבים, תשנ"ה-1995 על מערכות טלפוניה ציבוריות ועל מערכות טלפוניה פרטיות.
תיק רצח שריפת האשה הגרושה בנוכחות בנותיהם - דוד נזרי: בגזר הדין, הוטל על הנאשם הפיצוי המרבי אותו ניתן להשית, עבור כל אחת מבנותיו בסך של 228,000 ש"ח:
"באשר לסכום הפיצויים: תשלום פיצויים לנפגע עבירה לא דורשים הוכחת גובה הנזק שנגרם לו, אלא רק את קיומו. עם זאת, הסבל והנזקים שנגרמו לכל אחת מבנותיו של הנאשם כתוצאה ממעשהו [...], מצדיקים חיובו של הנאשם לפצות כל אחת מהן בסכום המירבי הקבוע בסעיף 77(א) לחוק, דהיינו, סכום של 228,000 ₪ כשווים היום."
פסקי דינה של השופטת רוטלוי בנושא אלימות כלפי נשים תרמו אף הם לשינויים במשפט הישראלי:
ת"פ 176/96 מ.י. נ' וושדי: התייחסות ראשונה בפסיקה לסוגיית ההטרדה המאיימת בעקבות חקיקה בנושא בארצות הברית, טרם חקיקתו של החוק למניעת הטרדה מאיימת, תשס"ב-2001. בפסיקה ישנה הכרה בצורך להגנה על זכותן של נשים שלא להיות מוטרדות או מאוימות על ידי בני זוגן לשעבר, שכן פעמים רבות האיום המתמיד קשה ומכביד מאלימות פיזית.
בעקבות פסיקה זאת נחקק החוק למניעת הטרדה מאיימת אשר נתן ביטוי במשפט לתופעה של מעקבים ושיחות טלפון מאיימות הפוגעות בחירותו ובכבודו של האדם (ובפרט נשים), ואיפשר מתן צווי הגנה שהפרתם מהווה עבירה פלילית.
תפ"ח (ת"א) 204/05 מדינת ישראל נ' פלוני: אונס ורצח של קטינה מעיין ספיר בידי קטין: נעשה איזון בין זכות הקטין הנאשם לחיסיון לבין זכות משפחת הקורבן. הרכב של פשעים חמורים היושב בדין על פי חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) תשל"א 1971 מחייב בדרך כלל דיון בדלתיים סגורות. לפי בקשת משפחת המנוחה התקיים הדיון בנוכחות בני המשפחה.
בדבר מעמד נפגע עבירה לעניין דיון בדלתיים סגורות, גם כאשר הדבר אינו קבוע במפורש בחוק, קבעה השופטת רוטלוי:
"כי גם אם לא ניתן מעמד באופן מפורש למתלוננת-הקורבן בדיון אודות סגירת הדלתיים, כי אז ניתן להעניק לה מעמד זה, הן מכוח כללי הצדק הטבעי של זכות השימוע והן מכוח ציון המתלונן כמי שאמורים להגן על עניינו, על-פי סעיף 68(ב)(5) לחוק בתי המשפט, כפי שיבואר להלן."