stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויס (קליפורניה)
היסטוריה

העיר דייוויס יושבת על אדמות שהשתייכו במקור לבני שבט האינדיאנים פטווין, שהיו ענף דרומי של אנשי ווינטו. שמם ומעלילהם נודע במערב מספריו של הסופר קרל מאי שביקר בצפון אמריקה בשנת 1908 ואסף מידע אודות האינדיאנים. גיבורי ספריו הם וִינֶטוּ, האינדיאני, יד הנפץ (Old Shatterhand), חברו הלבן, יד האש ודמויות נוספות.
אנשי שבט פעווין נהרגו או נאלצו לנטוש את אדמותיהם בשנות ה-30 של המאה התשע עשרה כתוצאה מהכיבוש של הספרדים והלבנים האמריקאים בקליפורניה, מגפת אבעבועות שחורות ומחלות אחרות, ושנים של עבדות האינדיאנים על ידי המקסיקנים והאמריקאים. שטחי קבורה של בני שבט פטווין נמצאו ברחבי דייוויס. לאחר הריגתם וגירושם של בני פטווין, השטח הפך בסופו של דבר לדייוויס לאחר מאבקים משפטיים שנמשכו שנים. בשנת 1868 הוקמה תחנת הרכבת בעיירה שנקראה "דייוויסוויל" על שם ג'רום סי דייוויס (אנ') שנלחם במשך השנים על האחיזה בשטח בבית המשפט ובקונגרס האמריקאי. אבל בשנת 1907, סניף הדואר בדייוויסוויל קיצר את שם העיירה ל"דייוויס". השם דייוויס נקלט ברשומות וכעבור 10 שנים התאגדו תושבי העיירה לעיר ב־28 במרץ 1917.
מאז הקמת העיר וכקהילה חקלאית, דייוויס ידועה בתרומתה לחקלאות האמריקאית, לצד הטיפול והטרינרי וגידול בעלי חיים. בעקבות ההחלטה בסנט של קליפורניה בשנת 1905 שאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס תהפוך אוניברסיטה חקלאית, בחר המושל ג'ורג' פארדי (אנ') את דייוויס מבין 50 אתרים אחרים כביתו. באוניברסיטת קליפורניה, בדייוויס נפתחה רשמית לסטודנטים בשנת 1908.
מיקום

דייוויס ממוקמת במחוז יולו, בקליפורניה, 18 ק"מ מערבית לסקרמנטו, 113 ק"מ צפונית-מזרחית לסן פרנסיסקו, בצומת הכביש המהיר 80 והכביש הפדרלי 113. העיירות השכנות כוללות את דיקסון, וינטרס, וודלנד ומערב סקרמנטו. דייוויס שוכנת בעמק סקרמנטו, בחלק הצפוני של העמק המרכזי, בצפון קליפורניה, בגובה של 16 מטר מעל פני הים.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית כולל שטחה של העיר 27.1 קילומטרים רבועיים, מהם מים 0.1 קילומטרים רבועיים שהם 0.19%. הטופוגרפיה של השטח שטוחה, דבר שפרסם את דייוויס כאזור מועדף לרוכבי אופניים.
אקלים

האקלים בדייוויס דומה לזה של סקרמנטו הסמוכה והוא אופייני לאזור האקלים הים תיכוני של עמק המרכזי בקליפורניה: חם ויבש באביב, בקיץ ובסתיו, וקריר ורטוב בחורף. ימי הקיץ חמים, ונעים בין 29°C ל-41°C, אך הלילות הופכים קרירים, כמעט תמיד יורדים מתחת ל־21°C. טמפרטורות חורף בדרך כלל מגיעות בין 7°C ל־18°C אחר הצהריים; בלילות בממוצע בין 2°C ל־4°C מעלות צלזיוס. בחודשים דצמבר-ינואר הטמפרטורות הממוצעות הן כ־8°C, בחודשים יולי-אוגוסט הטמפרטורות הממוצעות הן כ־24°C. טמפרטורות של 47°C היו ב־17 ביולי 1925 והטמפרטורות הנמכות ביותר של -11°C היו ב־11 בדצמבר 1932.
ערפל קרקע עבה הנקרא ערפל טולה (אנ') מתיישב בדייוויס בסוף הסתיו והחורף. ערפל זה יכול להיות צפוף עם ראות כמעט אפסית. כמו באזורים אחרים בצפון קליפורניה, ערפל העבה הוא הגורם המוביל לתאונות דרכים בעונת החורף.
ממוצע הגשמים בשנה הוא כ־510 מ"מ. עיקר הגשם יורד בין אמצע נובמבר לאמצע מרץ, ובדרך כלל לא יורדים משקעים מאמצע יוני ועד אמצע ספטמבר.
| אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> ינואר.12.2.3.4.100 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> פברואר.15.6.4.9.98 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> מרץ.22.5.6.5.70 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> אפריל.27.3.7.9.30 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> מאי.22.9.10.8.14 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> יוני.31.4.13.3.5.1 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> יולי.34.1.14.1.0 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> אוגוסט.33.6.13.4.1.3 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> ספטמבר.31.6.12.4.6.6 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> אוקטובר.26.2.9.6.23 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> נובמבר.18.1.5.8.60 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> דצמבר.12.4.3.2.90 | אקלים בדייוויס   Davis   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> שנה.23.7.8.8.498 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי - NOAA
אוכלוסייה

| שנת המפקד | מספר תושבים | השינוי באחוזים - % |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 441 | - |
| 1890 | 547 | 24% |
| 1920 | 939 | - |
| 1930 | 1,243 | 32.4% |
| 1940 | 1,672 | 34.5% |
| 1950 | 3,554 | 112.6% |
| 1960 | 8,910 | 150.7% |
| 1970 | 23,488 | 163.6% |
| 1980 | 36,640 | 56% |
| 1990 | 46,209 | 26.1% |
| 2000 | 60,308 | 30.5% |
| 2010 | 65,622 | 8.8% |
| 2019 | 69,413 ~ | 5.8% |
כלכלה > מעסיקים מובילים

על פי הדו"ח הכספי השנתי המקיף של העירייה לשנת 2019, המעסיקים המובילים בעיר הם:
| # | מעסיק | מספר עובדים |
| --- | --- | --- |
| 1 | אוניברסיטת קליפורניה, דייוויס | 28,411 |
| 2 | הספר המחוזי המאוחד של דייוויס | 972 |
| 3 | עיריית דייוויס | 492 |
| 4 | בית חולים סאטר דייוויס | 396 |
| 5 | חברת Safeway Inc | 200 |
| 6 | משרד החקלאות של ארצות הברית | 200 |
| 7 | חברת הגז והחשמל Pacific Gas & Electric | 200 |
| 8 | רשת בתי הכלבו טארגט | 191 |
| 9 | רשת הסופרמקטים Nugget Markets | 166 |
| 10 | קואופרטיב המזון של דייוויס | 133 |
כלכלה > רכיבת אופניים

אופניים הם אמצעי תחבורה פופולרי בדייוויס במשך עשרות שנים, במיוחד בקרב ילדים בגיל בית הספר והסטודנטים של UC דייוויס. בשנת 2010 דייוויס הפכה לעיר האופניים של ארצות הברית.
בשנות השישים של המאה העשרים תשתיות האופניים הפכו לסוגיה פוליטית, שהגיעה לשיאה בשנת 1966 בבחירות למועצת העיר. בתחילת שנות ה-70, דייוויס הפכה לחלוצה ביישום שבילי הרכיבה. כתוצאה מכך, תושבי דייוויס נהנים מרשת רחבה של מסלולי אופניים, שבילי אופניים ומעברי אופניים המופרדים מיתר התנועה. השטח המישורי והאקלים הממוזג תורמים גם לענף רכיבת האופניים.
כלכלה > שוק האיכרים

שוק האיכרים של דייוויס מתקיים בכל יום רביעי בערב ובשבת בבוקר. האיכרים המשתתפים מוכרים מגוון פירות וירקות, מוצרי מאפה, מוצרי חלב ובשר (לרוב מחוות אורגניות מוסמכות), צמחי נוי ופרחים. מאפריל עד אוקטובר מארח בשוק אירוע פיקניק בפארק, עם אירועים מוזיקליים ואוכל שנמכר מדוכני המסעדות. שוק האיכרים של דייוויס זכה במקום הראשון בשנת 2009, ובמקום השני בשוקי האיכרים האהובים על אמריקה בשנת 2010 שהוחזק על ידי חברת Trustland Farmland Trust בסיווג שוק האיכרים הגדול.
חינוך > אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס

אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס (באנגלית: University of California, Davis, או בשמו המקוצר: UC Davis) הוא אחד מעשרת הקמפוסים של אוניברסיטת קליפורניה, הנמצא בדייוויס, עיר באזור חקלאי בצפון קליפורניה, לצד הכביש בין סן פרנסיסקו לסקרמנטו.
האוניברסיטה נוסדה כחווה ללימודי חקלאות של אוניברסיטת קליפורניה ב-1905. ב-1959 הפכה לקמפוס עצמאי של האוניברסיטה, בהתאם לתוכנית האב של ההשכלה הגבוהה בקליפורניה שעיצב נשיא האוניברסיטה, קלארק קר. בסתיו 2019 למדו באוניברסיטה 38,369 סטודנטים.
חינוך > מכללות אחרות

בדייוויס נמצאת שלוחה של מכללת סקרמנטו סיטי. בנייני השלוחה ממוקמים ברובע ווסט וילג'. האזור שנבנה על ידי UC דייוויס כדי לאכלס סטודנטים ואחרים הלומדים באוניברסיטה.
חינוך > בתי ספר ציבוריים

מערכת בתי הספר הציבוריים של דייוויס מנוהלת על ידי בתי הספר המחוזיים המאוחדים של דייוויס.
בעיר יש תשעה בתי ספר יסודיים ציבוריים. בשנת 1866 הוקם בית הספר הציבורי המאוחד של דייוויס. לדייוויס יש בית ספר אחד ללימודים עצמאיים (בית הספר דייוויס ללימוד עצמאי), שלוש חטיבות ביניים ציבוריות, בית ספר תיכון מרכזי אחד, בית ספר תיכון חלופי אחד. בממוצע גודל הכיתה הוא כ־25 תלמידים למורה אחד.
חינוך > בתי ספר פרטיים

Peregrine School (גן ובית ספר יסודי)
Merryhill School (K–8)
Saint James School (K–8)
Grace Valley Christian Academy (K–9)
Davis Waldorf School (Pre-K–8)
Davis Parent Nursery School-גן ילדים פרטי (pre-K)
ערים תאומות

הרפובליקה העממית של סין מחוז הוישן, הרפובליקה העממית של סין
יפן אינויאמה, אייצ'י, יפן
הפיליפינים לוס באנוס, לגונה, הפיליפינים
הפיליפינים מונוז, הפיליפינים,
יפן קופו, יפן
אל סלוודור רוטיליו גרנדה, אל סלוודור
קוריאה הדרומית סנג'ו, קוריאה הדרומית
אוקראינה אומן, אוקראינה
הערות שוליים

↑  קובץ:Map of railroad connections to Benicia and the San Francisco Bay area 1885.jpg
↑  US Census Bureau, Search Results, The United States Census Bureau (באנגלית)
↑  Campus Living : Campus Tomorrow, web.archive.org, ‏2017-09-26
↑  UC Davis, UC Davis (באנגלית)
↑  UC Davis, UC Davis (באנגלית)
↑  Wintun | people, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
↑  California Indian History – California Native American Heritage Commission, nahc.ca.gov
↑  David Vaught, Putah Creek: Water, Land, Wheat, and Community in the Sacramento Valley in the 1850s, Agricultural History 76, 2002, עמ' 326–337
↑  Second Patwin burial site found, UC Davis, ‏2000-06-16 (באנגלית)
↑  Bicycle Tour of Davis City | California - YouTube, YouTube
↑  https://daviswiki.org/Jerome_C._Davis
↑  Davis | California, United States, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
↑  Davis, California – the American city which fell in love with the bicycle, the Guardian, ‏2015-08-03 (באנגלית)
↑  "The Best Communities For Bicycling". Wired (באנגלית אמריקאית). ISSN 1059-1028. נבדק ב-2021-01-09.
↑  DAVIS 2 WSW EXP FARM, CALIFORNIA - Climate Summary, wrcc.dri.edu
↑  Average Weather in Davis, California, United States, Year Round - Weather Spark, weatherspark.com
↑  US Census Bureau, Decennial Census of Population and Housing, The United States Census Bureau (באנגלית)
↑  US Census Bureau, Population and Housing Unit Estimates Tables, The United States Census Bureau (באנגלית)
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2013-05-18
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2007-06-14
↑  שבילי אופניים

https://daviswiki.org/bike_lanes
↑  שבילי אופניים-2

https://daviswiki.org/bike_paths
↑  Home, Davis Farmers Market (באנגלית)
↑  "פיקניק בפארק"

https://daviswiki.org/Picnic_in_the_Park
↑  American Farmland Trust: Winners of the 2009 America's Favorite Farmers Markets Contest, web.archive.org, ‏2011-11-19
↑  American Farmland Trust: Winners of the 2010 America's Favorite Farmers Markets Contest, web.archive.org, ‏2011-11-19
↑  EdData - District Profile - Davis Joint Unified, www.ed-data.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559497305171  GND: 4377783-1  LCCN: n80015748  MusicBrainz: bd49a188-24cc-45a0-bd5b-16539b638312  NKC: xx0028914  SUDOC: 201867028  VIAF: 140713746   WorldCat (עם VIAF): 140713746
סדוני

הסדוני (בלטינית: Seduni; היו שבט גאלי ששכן בעמק הרון העליון, בסביבות סיון של ימינו, בתקופת הברזל ובתקופת האימפריה הרומית.
יחד עם הננטואטס, וראגרי ואוברי, הם היו חלק מה-Valenses, קבוצה של שבטים שחיה בין אגם ז'נבה והרי האלפים הפניניים, בקנטון ואלה המודרני (שווייץ).
שם

הם מוזכרים כ-Sedunos, Sedunorum ו־Sedunis על ידי יוליוס קיסר (אמצע המאה ה-1 לפנה"ס), וכ-Seduni על ידי טיטוס ליוויוס (סוף המאה ה-1 לפנה"ס) ופליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה). משמעות השם האתני סדוני נותרה לא ברורה. לפי אלכסנדר פאלילייב, ייתכן שהוא מבוסס על השורש הקלטי sedo, כלומר גם 'טומולוס' (המאוכלס ביצורים על-טבעיים) וגם 'שלום'. פייר-איב למברט הציע לנתח את השם כהַפלולוגיה (אובדן הברה) עבור Se(go)-dunum (המבצר החזק).
העיר סיון, שמתועדת בשם Sedunum בתקופה הרומית, נקראת על שם השבט הגאלי הזה.
גאוגרפיה

בני שבט הסדוני שכנו בעמק הרון העליון, בקנטון ואלה המודרני. הטריטוריה שלהם הייתה ממוקמת מזרחית לננטואטס ולווארגרי, דרומית לאוברי ומערבית ללפונטי.
לאחר שהרומאים כבשו את האזור בשנים 15–16 לפני הספירה, השטח שלהם נוהל תחילה במשותף עם מחוז רייטיה ווינדליסיה תחת לגאטוס, כאשר היו להם סיוויטאס (כמו מועצה מקומית) משלהם באזור המנהלי של ואליס פואנינה (אנ'). מאוחר יותר איבדו את האוטונומיה שלהם בעקבות השתלבותם בתוך Alpes Graiae et Poeninae על ידי קלאודיוס (41–54 לספירה), עם יצירת סייוויטאס המשותפת עם שאר השבטים הוואלנסיאנים.
העיר הראשית שלהם הייתה ידועה כאמור בשם Sedunum (סיון המודרנית, שווייץ). בשנים 7–8 לפני הספירה כיבדו ה-Sedunian civitas את הקיסר אוגוסטוס בכתובת. אף על פי שסדונום איבדה את חשיבותה הפוליטית באמצע המאה ה-1 לספירה, כאשר פורום קלאודי ולנסיום (מרטיני) הפכה לבירת ה-civitas Vallensium, המקום נשאר מקום מגורים פופולרי עבור ידועים: מקומות קבורה מעידים על נוכחותם של דואמווירי (שופטי ה-civitas), פלאמינים (כוהני הכת הקיסרית), אביר רומי, קונסול לשעבר, ועד המאה ה-4, ושל נציבים (מושלי המחוז).
היסטוריה

בשנים 56–57 לפני הספירה, נלחמו הסדוני נגד הכוחות הרומיים של יוליוס קיסר בקרב אוקטודורוס (מרטיני, שווייץ של ימינו).
הם מוזכרים על ידי פליניוס הזקן כאחד מהשבטים האלפיניים שנכבשו על ידי רומא בשנים 15–16 לפני הספירה, וששמו נחקק על הטרופאום אלפיום.
לקריאה נוספת

Caesar (1917). The Gallic War. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Edwards, H. J. Harvard University Press. ISBN 978-0-674-99080-7.
Livy (2019). History of Rome. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Yardley, J. C. Harvard University Press. ISBN 978-0674992566.
Pliny (1938). Natural History. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Rackham, H. Harvard University Press. ISBN 9780674993648.
ביבליוגרפיה

Falileyev, Alexander (2010). Dictionary of Continental Celtic Place-names: A Celtic Companion to the Barrington Atlas of the Greek and Roman World. CMCS. ISBN 978-0955718236.
Graßl, Herbert (2006a). "Seduni". Brill's New Pauly. doi:10.1163/1574-9347_bnp_e1106370.
Graßl, Herbert (2006b). "Vallenses". Brill's New Pauly. doi:10.1163/1574-9347_bnp_e1228280.
Lambert, Pierre-Yves (1994). La langue gauloise: description linguistique, commentaire d'inscriptions choisies. Errance. ISBN 978-2-87772-089-2.
Talbert, Richard J. A. (2000). Barrington Atlas of the Greek and Roman World. Princeton University Press. ISBN 978-0691031699.
Wiblé, François (2010). "Sédunes". Historisches Lexikon der Schweiz.
Wiblé, François (2017). "Sion (commune). De la préhistoire au haut Moyen Age". Historisches Lexikon der Schweiz.
הערות שוליים

↑  Graßl 2006b.
↑  Caesar. Commentarii de Bello Gallico, 3:1:, 3:2:, 3:7.
↑  Livy. Ab Urbe Condita Libri, 21:38:9; Pliny. Naturalis Historia, 3:20.
1 2  Falileyev 2010, s.v. Seduni and Sedunum.
↑  Lambert 1994, p. 34.
1 2 3  Graßl 2006a.
↑  Talbert 2000, Map 18: Augustonemetum-Vindonissa.
↑  Wiblé 2010.
↑  Wiblé 2017.
↑  Pliny. Naturalis Historia, 3:20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 012998
שירלי שרון-זיסר

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  פסיכואנליזה
 מעסיק:  אוניברסיטת תל אביב 
 בן או בת זוג:  אייל זיסר 
 
שירלי שרון-זיסר היא פסיכואנליטיקאית לאקאניאנית, פרופסור חבר וראש החוג לשעבר בחוג לספרות אנגלית ואמריקנית באוניברסיטת תל אביב, מטפלת באמנות, מורה ברשת הלאקאניאנית ובעלת מינוי להוראת פסיכואנליזה במוסדות לימוד של השדה הפרוידיאני בעולם שתחת חסות המחלקה לפסיכואנליזה באוניברסיטת פריז-8, חברה באסכולה הלאקאניאנית החדשה, וסופרת. זיסר חיברה עשרות מאמרים וספרים, בעברית ובשפות אחרות, בתחומי הפסיכואנליזה והאמנויות.
רקע מקצועי

שרון-זיסר הייתה תלמידתה של הפסיכואנליטיקאית הצרפתייה מישל מונטרלה, אשר בעצמה הייתה תלמידתו של הפסיכאנליטיקאי והפסיכיאטר הצרפתי הידוע ז'אק לאקאן. היא חברה בחברה הישראלית לפסיכואנליזה באסכולה הלאקאניאנית החדשה, וכן מורה במוסד הלימוד הרשת הלאקאניאנית, ובעלת מינוי להוראת פסיכואנליזה במוסדות לימוד של השדה הפרוידיאני בעולם.
הכשרתה האקדמית של שרון-זיסר כוללת תואר שני בטיפול באמנויות מאוניברסיטת לסלי בבוסטון, ארצות הברית, תואר דוקטור בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב ופוסט-דוקטורט מאוניברסיטת קורנל בארצות הברית.
השילוב של פסיכואנליזה ואמנות בעבודתה ובכתיבתה של שרון-זיסר נוכח לכל אורך דרכה, וכן בהוראתה בעולם כולו.
פסיכורטוריקה

בתחום הפסיכואנליזה, עוסקת שרון-זיסר בחומר העיקרי עמו עובדים בקליניקה - השפה. משום כך, מחקרה ועניינה העיקרי קשור בתחום הרטוריקה, כפי שזה הובנה ונכתב בעת העתיקה וברנסאנס האנגלי במיוחד. שילוב זה, של פסיכואנליזה ורטוריקה, זכה לכינוי 'פסיכורטוריקה' על ידי תלמידיה.
שאלת השפה והקשר בינה לבין הגוף מופיע עוד בכתביו הראשונים של זיגמונד פרויד, כאשר שם הוא מנסח למעשה את הלא-מודע באופן אשר לאקאן אמר אודותיו כי "הלא-מודע מובנה כשפה". בעקבות עבודתה הקלינית, ומתוך התנסות אנליטית אישית, כותבת זיסר אודות קשר זה בין השפה והגוף אשר מגולם דרך אופני הכתיבה בלא-מודע. כך היא מחלצת גם מתוך אופנים שונים של עבודת אומנות: ציור - הוספה של שכבות צבע על גבי בד הקאנבס, ופיסול - חציבה או סיתות באבן הגולמית עד חילוצו של הפסל מתוכה. כך, חידושה של זיסר קשור, בין השאר, לאופני הכתיבה וההתערבויות הקליניות אשר ניתן לזהות בהן שני מתווים - מתווה ההוספה אשר מזוהה יותר עם הפרקטיקה הפסיכותרפית אליבא דפרויד, או מתווה ההחסרה אשר מזוהה יותר עם הפסיכואנליזה, ובעיקר הלאקאניאנית.
חיים אישיים

נשואה לאייל זיסר, ולהם שלושה ילדים.
ספריה בעברית

המוות הוא אמו של היופי - מאת אפרת ביברמן ושירלי זיסר, בהוצאת אוניברסיטת תל אביב, יצא לאור בשנת 2015.
ספריה באנגלית

Critical Essays on Shakespeare's A Lover's Complaint - בהוצאת Routledge, יצא לאור בשנת 2017.
Art, Death and Lacanian Psychoanalysis - בהוצאת Routledge, יצא לאור בשנת 2018.
Writing, Speech and Flesh in Lacanian Psychoanalysis - בהוצאת Routledge, יצא לאור בשנת 2022.
The Linguistic Turn of the English Renaissance: A Lacanian Perspective - בהוצאת Routledge, יצא לאור בשנת 2024.
הערות שוליים

↑  דינה חרובי, ריאיון עם פרופ' שירלי שרון-זיסר, מכאן 8
↑  חברי ג'יאפ, באתר GIEP-NLS | ג'יאפ נלס
↑  ז'אק לאקאן, פונקציה ושדה של הדיבור ושל השפה בפסיכואנליזה
↑  Shirley Zisser, Writing, Speech and Flesh in Lacanian Psychoanalysis, Routledge, 2022
↑  נושא זה היא מחלצת גם מעבודתו של פרויד, לדוגמה מאמרו על לאונרדו דה וינצ'י.
וראגרי

הווראגרי (בלטינית: Veragri; בגאלית עתיקה: Ueragroi, כלומר "לוחמי-על"; ביוונית: Οὐάραγροι) היו שבט גאלי ששכן בסביבת מרטיני של ימינו, באלפים הפנינים, בתקופת הברזל ובתקופת האימפריה הרומית.
יחד עם שבטי הננטואטס, הסדוני והאוברי, הם היו חלק מה-Valenses, קבוצת שבטים שחיה בין אגם ז'נבה והרי האלפים הפנינים, בקנטון ואלה המודרני (שווייץ).
שם

הם מוזכרים בתור Veragros על ידי יוליוס קיסר (אמצע המאה ה-1 לפנה"ס), uer agri על ידי טיטוס ליוויוס (סוף המאה ה-1 לפנה"ס), Ou̓áragroi בכתיב לטיני (בכתיב יווני Οὐάραγροι) על ידי סטאברון (תחילת המאה ה-1 לספירה), Varagri על ידי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה), Ouarágrous בכתיב לטיני (בכתיב יווני Οὐαράγρους) על ידי דיו קסיוס (המאה ה-3 לספירה), וכמו Veragros (גם beragros, ueragres) על ידי פאולוס אורוסיוס (תחילת המאה החמישית).
השם האתני Veragrī הוא צורה לטינית של Ueragroi הגאלית (ביחיד Ueragros). זה תורגם ל"לוחמי-על". השם נובע מהשורש הקלטי uer(o) המחובר לשם העצם agros ("קרב, קטל"; באירית עתיקה ár, אוויר בברטונית: h₂eǵro "ציד"). הפילולוג הברטוני כריסטיאן-ג'וזף גיונווארץ' (אנ') הציע לפרש את השם גם כ"ציידים גדולים".
שם הנהר Veraglasca, שנמצא באזור ההתיישבות שלהם, נובע מהשם האתני Veragri המורחב בסיומת sko.
גאוגרפיה > טרטוריה

הווראגרי שכנו באלפים הפניניים, ליד נתיב סחר המחבר את ואלה העתיקה לחצי האי האפניני, שם הם ארגנו תנועה מעל מעבר סן ברנאר הגדול. הטריטוריה שלהם הייתה ממוקמת דרומית ל- ננטואטס, מערבית לסדוני ולאוברי, צפונית-מזרחית לאלוברוגים, וצפונית לסלאסי, בצד השני של האלפים.
לאחר שהרומאים כבשו את האזור בשנים 15–16 לפני הספירה, השטח שלהם נוהל בתחילה במשותף עם מחוז רייטיה ו-וינדליקיה תחת חוק לגאטוס, כאשר היו להם סיוויטות משלהם באזור המנהלי של ואליס פונינה. לאחר השתלבותם באלפס גראיה ופונינה על ידי קלאודיוס (41–54 לספירה), שהנציב שלו היה מעת לעת מקום מגוריו במרטיני של היום, העיר הראשית שלהם הפכה לבירת ה-civitas Vallensium שזה עתה נוצרה, המשותפת עם שאר שבטי ולנסיה.
גאוגרפיה > יישובים

העיירה הראשית שלהם הייתה ידועה בשם Octodurus (כאמור Martigny המודרנית), ומשם הווראגרים נקראו Octodurenses על ידי פליניוס.
היסטוריה

הגאלים נהגו למסות את הסוחרים הרומים שהשתמשו במעברי האלפים ויוליוס קיסר שלח את הלגאטוס סרוויוס סולפיקיוס גלבה (אנ') להשתלט על האזור ולכבוש את המעבר החשוב בשנים 56–57 לפנה"ס בקרב אוקטודורוס.
הם מוזכרים על ידי פליניוס הזקן כאחד מהשבטים האלפיניים שנכבשו על ידי רומא בשנים 15–16 לפני הספירה, וששמו נחקק על הטרופאום אלפיום הוא מזכרת ניצחון רומי (tropaeum) לחגיגת ניצחונו המכריע של הקיסר אוגוסטוס על השבטים שאכלסו את האלפים).
לקריאה נוספת

Caesar (1917). The Gallic War. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Edwards, H. J. Harvard University Press. ISBN 978-0-674-99080-7.
Cassius Dio (1914). Roman History. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Cary, Earnest; Foster, Herbert B. Harvard University Press. ISBN 978-0-674-99041-8.
Livy (2019). History of Rome. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Yardley, J. C. Harvard University Press. ISBN 978-0674992566.
Pliny (1938). Natural History. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Rackham, H. Harvard University Press. ISBN 9780674993648.
ביבליוגרפיה

de Bernardo Stempel, Patrizia (2006). "From Ligury to Spain: Unaccented *yo > (y)e in Narbonensic votives ('gaulish' DEKANTEM), Hispanic coins ('iberian' -(sk)en) and some theonyms". Palaeohispanica. 6: 45–58. ISSN 1578-5386.
Delamarre, Xavier (2003). Dictionnaire de la langue gauloise: Une approche linguistique du vieux-celtique continental. Errance. ISBN 9782877723695.
Falileyev, Alexander (2010). Dictionary of Continental Celtic Place-names: A Celtic Companion to the Barrington Atlas of the Greek and Roman World. CMCS. ISBN 978-0955718236.
Graßl, Herbert (2006a). "Veragri". Brill's New Pauly. doi:10.1163/1574-9347_bnp_e12200510.
Graßl, Herbert (2006b). "Vallenses". Brill's New Pauly. doi:10.1163/1574-9347_bnp_e1228280.
Talbert, Richard J. A. (2000). Barrington Atlas of the Greek and Roman World. Princeton University Press. ISBN 978-0691031699.
Wiblé, François (2004). "Martigny / Octodurus (Suisse)". Supplément à la Revue archéologique du centre de la France. 25 (1): 451–456. ISSN 1951-6207.
Wiblé, François (2009). "Forum Claudii Vallensium". Historisches Lexikon der Schweiz. נבדק ב-25 בינואר 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
Wiblé, François (2013). "Véragres". Historisches Lexikon der Schweiz. נבדק ב-25 בינואר 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
הערות שוליים

1 2 3  Graßl 2006b.
↑  Caesar. Commentarii de Bello Gallico, 3:1, 3:2.
↑  Livy. Ab Urbe Condita Libri, 2:38:8.
↑  Strabo. Geōgraphiká, 4:6:6.
↑  Pliny. Naturalis Historia, 3:20.
↑  Cassius Dio. Rhōmaïkḕ Historía, 39:5:2.
↑  Orosius. Historiae Adversus Paganos, 6:8:1.
1 2 3  Falileyev 2010, s.v. Veragri and Octodurus.
↑  Delamarre 2003, p. 35, 314.
↑  de Bernardo Stempel 2006, p. 51.
1 2 3 4  Graßl 2006a.
↑  Talbert 2000, Map 17: Lugdunum, Map 18: Augustonemetum-Vindonissa.
↑  Wiblé 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 010637
חוק גירוש משפחות מחבלים

| --- | --- |


 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  7 בנובמבר 2024
 תאריך חקיקה עברי:  ו' בחשוון תשפ"ה
 גוף מחוקק:  הכנסת העשרים וחמש
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 3305 מ-10 בנובמבר 2024, עמ' 32
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד הפנים
 מספר תיקונים:  0
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
חוק גירוש משפחות מחבלים, התשפ"ה–2024, קובע שתינתן לשר הפנים סמכות לשלול את אזרחותו או תושבותו של מי שמעודד טרור או מסית לטרור, או ידע על תוכניתו של מחבל להוציא לפועל מעשה טרור.
רקע

בדיון שנערך בכנסת על גירוש משפחות מחבלים בשנת 2018, אמר נציג שב"כ כי "גירוש והריסה הם גורמים מרתיעים, שמצמצמים פיגועים ויכולים להציל חיים", וזאת לעומת הטלת עונש מוות למחבלים, שלדבריו "עלולה להסלים את השטח".  כמו כן, בדיון מ-15 באוקטובר 2024 בוועדת הכנסת, אשר עסק בהצעת חוק גירוש משפחות מחבלים, מסר יועמ"ש המשרד לביטחון לאומי, עו"ד יאיר מתוק, כי השר לביטחון לאומי ומפכ"ל משטרת ישראל תומכים בהצעת החוק.
לדעת התומכים בשימוש בענישה זו, הלגיטימיות שלה נשאבת מהלגיטימיות של הריסת בתי מחבלים לפי תקנה 119 לתקנות ההגנה (שעת חירום).
היסטוריה חקיקתית > הצעות חוק לגירוש משפחות מחבלים

פעמים אחדות הועלו בכנסת הצעות חוק לגירוש משפחות מחבלים, שלא אושרו. בהצעות החוק יש שדיברו על תיחום מגורים ויש שדיברו על גירוש. לפי אחדות מהצעות החוק הגירוש יוטל רק על בן משפחה שקשר עצמו לפיגוע שביצע בן משפחתו, בכך שהביע הזדהות עם מעשיו או ידע מבעוד מועד על כוונתו לפגע ונמנע מלדווח על כך לרשויות החוק בישראל. זאת בניגוד למצב המשפטי לפיו עשויים להורות על תיחום מגורים לבני משפחת מחבל רק אם מעורבותם בסיוע לפעולת הטרור או לפעולות טרור אחרות, מעידות על מסוכנותם. במקרה של מסוכנות ברורה, ניתן לנקוט בתיחום מגורים גם משיקולי הרתעה.
אלו הצעות החוק שהועלו ונדחו:
הצעת חוק לגירוש משפחות מחבלים הועלתה בכנסת ביוני 2002 כאמצעי הרתעה נגד פיגועי התאבדות באינתיפאדה השנייה.
בדצמבר 2018 אושרה בקריאה טרומית הצעת החוק לגירוש משפחות מחבלים, לפיה אלוף פיקוד המרכז יוכל לגרש משפחת מחבל מאזור אחד לאחר בתוך גבולות יהודה ושומרון, תוך שבעה ימים ממועד הפיגוע. היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, התנגד להצעת החוק בנימוק שהוא מנוגד למשפט הבינלאומי וצפוי לסבך את ישראל בבתי משפט בינלאומיים.
הצעת חוק אחרת — של חברי הכנסת איילת שקד, אופיר סופר ומתן כהנא – הונחה על שולחן הכנסת לדיון מוקדם. בהצעת החוק הוצע שהגירוש ימומש במקרים בהם בן משפחה של מחבל "ידע מראש על תוכניתו לבצע מעשה טרור, הביע תמיכה או הזדהות עם מעשה הטרור, או פרסם דברי שבח, אהדה או עידוד למעשה הטרור".
גם חברי כנסת נוספים, בהם מיקי זוהר, מוטי יוגב וניר אורבך הגישו הצעות חוק בנושא.
בשלהי ינואר 2023, בעקבות הפיגוע בנווה יעקב, הגיש ח"כ חנוך מילביצקי הצעת חוק, שמטרתה לאפשר לשר הפנים לגרש משפחות מחבלים תושבי ישראל. ההצעה אושרה בוועדת השרים לחקיקה.
את הצעת החוק שאושרה הובילו יו"ר הקואליציה אופיר כץ וחבר הכנסת אלמוג כהן, לצד חברי כנסת נוספים.
החוק אושר בכנסת ב-7 בנובמבר 2024, ברוב של 61 תומכים מול 41 מתנגדים.