stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קריביצ'י

| --- | --- |

 מדינה:  בלארוס בלארוס
 וובלסט:  מינסק (מחוז) מינסק
 ראיון:  מיאדזייל
 גובה:  173 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,055 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  54°42′N 27°17′E﻿ / ﻿54.700°N 27.283°E﻿ / 54.700; 27.283
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהקריביצ'י(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהקריביצ'י(למפת מחוז מינסק רגילה) מינסק בוריסוב סליהורסק מלדזייצ'נה ז'ודזינה סלוצק ויטבסק מוהילב הומל ברסט גרודנו ליטאקריביצ'י(למפת מחוז מינסק מוגדלת) מינסק בוריסוב סליהורסק מלדזייצ'נה ז'ודזינה סלוצק ויטבסק מוהילב הומל ברסט גרודנו ליטאקריביצ'י  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קריביצ'י (בבלארוסית: Крывічы́; בפולנית: Krzywicze, קשיביצ'ה; ביידיש: קריביץ) היא עיירה במחוז מינסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה במאה ה-14, ובשנת 1542 הוענקו לו זכויות לקיים ירידים שנתיים ויום שוק שבועי. בשנת 1776 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ובחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכלל בתחום האימפריה הרוסית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי קריביצ'י

יהודים ישבו בעיירה מהמאה ה-17, אך קהילה של ממש התקיימה ביישוב רק מסוף המאה ה-18. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, כשני שלישים מתושביה, ופעל בה בית ספר עברי מרשת תרבות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
ב-1 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ולמחרת אלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה, איסור על קשר עם לא יהודים וחובת גיוס לעבודות כפייה. בד בבד, בוצעו ביהודי העיירה מעשי התעללות ורצח אקראיים. בתקופה זו הצליחו מספר מיהודי העיירה לחבור ליחידות פרטיזנים סובייטיות שפעלו באזור.
ב-28 באפריל 1942 לפנות בוקר פשטו על העיירה אנשי ס"ס, שדדו את יהודיה, וריכזו אותם באסם תבואה בשדה מרעה, מעבר לנהר סרווץ' הסמוך. לאחר מעשי עינויים ואונס שביצעו השוטרים המקומיים ביהודים, העלו אלו יחד עם הגרמנים את האסם באש, תוך שריפת כ-370 היהודים שהיו בו בחיים. יהודים שהצליחו להימלט מהאסם, או שהסתתרו בדרך אליו, נורו במקום.
לאחר הטבח, ריכזו הגרמנים את עובדי הכפייה שנותרו בעיירה ובני משפחותיהם, וכן כ-80 יהודים נוספים שאיתרו, בגטו בן שני מבנים שהוקם בעיירה, אשר הוקף בגדר תיל. מספר יהודים הצליחו להימלט מגטו זה ליערות, ובאוקטובר 1942 פוצצו אותו הגרמנים על יושביו, ורצחו את כל היהודים שנותרו בו.
אנדרטה לזכר יהודי קריביצ'י ופלשצ'ניצי שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
קרחון אודל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  76°44′00″S 159°55′01″E﻿ / ﻿76.7333°S 159.917°E﻿ / -76.7333; 159.917
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אודל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אודל
 
קרחון אודל (באנגלית: Odell Glacier) הוא קרחון בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח ומנקז את האזור שבין גבעות אלאן לבין גבעות קומבס.
הקרחון נשפך לתוך חלקו העליון של קרחון מוסון.
גובהו של הקרחון 1,781 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה למתן שמות אנטארקטיים של ניו זילנד (NZ-APC).
הקרחון נקרא על שמו של פרופסור נ. א. אודל (N.E. Odell), מאוניברסיטת אוטגו, שבניו זילנד.
לקריאה נוספת

• Brady, H., & McKelvey, B. (1983), , Journal of Glaciology, 29(102), 343-349. doi:10.3189/S0022143000008390839X
קרב דויראן השני

קרב דויראן השני היה קרב בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, שהחל בשלהי אפריל 1917 במסגרת מתקפת האביב של כוחות מדינות ההסכמה בחזית בפיקודו של מוריס סראי, אשר נועדה להבקיע את קווי מעצמות המרכז ולהביא להכרעת החזית. הקרב התחולל בין כוחות בולגריים לבריטיים בגזרת אגם דויראן והסתיים בראשית מאי בכישלון הבקעת הקווים הבולגרים.
רקע > החזית המקדונית

לאחר הכרעת המערכה על סרביה לטובת מעצמות המרכז, התרכזו כוחות מדינות ההסכמה בהגנה על הגזרות הסמוכות לעיר סלוניקי. החל מאמצע 1916 התייצב קו חזית שאותו החלו שני הצדדים לבצר, תוך ניסיונות הדדיים לכיבוש שטחים. קו חזית זה נודע בהמשך כחזית המקדונית או חזית סלוניקי.
רקע > מתקפת האביב של הגנרל סראי

בראשית 1917 בהתבסס על דיווחי המודיעין הצרפתי בדבר בעיות משמעת חמורות בצבא הבולגרי, החליט מפקד הזירה מטעם מדינות ההסכמה, הגנרל מוריס סראי, לתכנן מתקפת הבקעה על קווי החזית שיועדה לאביב. למרות הסתייגות גורמי הערכה נוספים בזירה, נסמך סראי על הגיבוי לו זכה מהדרג המדיני הבריטי ועל תגבור הכוחות הצרפתיים והבריטיים בגזרה. המתקפה אמורה הייתה להתחיל במרץ, אך בשל תנאי מזג האוויר הקשים נדחתה לאפריל.
הגנרל סראי ייעד את הכוחות הבריטיים למתקפה נגד שני יעדים. היעד הראשון היה הבקעת הקווים הבולגריים ליד אגם דויראן והיעד השני הוא כיבוש העיר סרס. הבריטים העריכו שהצבת העיר סרס כיעד היא מטרה פוליטית עבור הגנרל סראי, משום שכיבושה יעורר הדים תקשורתיים שיועילו למעמדם של הצרפתים ככלל ולסראי בפרט. המפקד הבריטי, הגנרל ג'ורג' מילן, הודיע שכוחותיו יתקפו רק בגזרת אגם דויראן.
שדה הקרב

זירת הלחימה הממוקמת בסמוך לחלקו המערבי של אגם דויראן נודעה בתנאי הקרקע הקשים שבה, אשר שילבו שטחי טרשים וביצות ללא כל תשתיות תחבורה. העמדות הבולגריות ניצבו על ההרים החולשים על אזורי הכינוס של היחידות הבריטיות ושלטו על האזור באש ארטילרית ועל דרכי הגישה לעמדותיהם באש מקלעים. הבולגרים ביצרו את הגזרה בשלושה קווי הגנה. בקו הראשון נכללו מוצבים שהמרחק ביניהם נע בין 50 ל-200 מטרים ואשר קושרו באמצעות תעלות ואוישו בחיילי רגלים. קווי ההגנה השני והשלישי מוקמו כמה מאות מטרים מהראשון ונבנו במתכונת דומה. הבולגרים ריכזו יחידות ארטילריה בגזרת העיר דויראן ומשם הפגיזו את הכוחות התוקפים.
הצבאות הלוחמים > הצבא הבריטי

הגיס הבריטי בקרב התבסס על שלוש דיוויזיות רגלים: ה-60 (לונדון 2/2), ה-26 וה-22. בחלקו הראשון של הקרב בשלהי אפריל נטלו חלק בלחימה החטיבות ה-65 וה-66 מהדיוויזיה ה-22 והחטיבות ה-78 וה-79 מהדיוויזיה ה-26. ב-9 במאי, בחלקו השני של הקרב, נטלו חלק בלחימה גם חטיבות מהדיוויזיה ה-60 (לונדון השנייה). בסך הכל מנה הכוח הבריטי 43,000 חיילים שצוידו ב-160 תותחים, ב-110 קני מרגמות וב-440 מקלעים.
הצבאות הלוחמים > הצבא הבולגרי

הצבא הבולגרי התבסס על דיוויזיית הרגלים התשיעית "פלבן" בפיקודו של ולדימיר ואזוב וכוחות עזר. ואזוב היה מפקד נערץ ועתיר ניסיון ואוגדתו נחשבה לאחת מיחידות הרגלים המאומנות והממושמעות בצבא הבולגרי. בסך הכול מנה הכוח הבולגרי 30,000 חיילים, שצוידו ב-147 תותחים, ב-35 קני מרגמות וב-130 מקלעים.
מהלך הקרב

הבריטים ריכזו מאמץ בכיבוש המוצבים הבולגריים בגזרה שבין אגם דויראן לווארדאר. הבקעת הקו בגזרה זו הייתה מאפשרת לבריטים להגיע לסטרומיצה וקוסטורינו ולאיים על גבול הממלכה הבולגרית. ב-22 באפריל פתחו הבריטים בהרעשה ארטילרית על קווי הבולגרים אשר נערכו מבעוד מועד למתקפה וספגו אבדות קלות בלבד. ב-25 באפריל אחר חצות, תקפו כוחות מהאוגדות ה-22 וה-26 את קווי ההגנה הבולגריים בשני ראשים. הכוחות הבריטיים הצליחו להבקיע את קו ההגנה הראשון בנקודות מסוימות, לכבוש שטחים שהוחזקו על ידי הבולגרים ולעמוד במספר מתקפות נגד של הצבא הבולגרי, אך במניין נפגעים גבוה. בשלב זה של המתקפה היו לבריטים 3,000 הרוגים ופצועים.
ב-6 במאי החלו הבריטים להפגיז בשנית את קווי הבולגרים. לכוחות הלוחמים הצטרפה האוגדה ה-60, ובלילה שבין 8 ל-9 במאי, תקפו שוב הבריטים והצליחו להבקיע במספר מקומות את קו ההגנה הבולגרי, תוך מניין נפגעים רב. הבולגרים יצאו לסדרת התקפות נגד, ולהוציא שני מוצבים, הצליחו להדוף את הבריטים בחזרה לקווי 24 באפריל, תוך שהם מסבים להם אבדות כבדות. מניין הנפגעים הבריטים בשלב זה של הלחימה נע בין 4,000 ל-5,000.
השלכות הקרב

הכישלון בקרב סימן את כישלונה הכולל של מתקפת האביב שהוביל הגנרל מוריס סראי. לסראי היו יחסים רעועים עם מפקדי הגיסות הבריטי והאיטלקי בחזית, והוא התעלם לחלוטין מדיווחי המודיעין הבריטי על כך שלצבא הבולגרי איתנות גבוהה יחסית ושהוא יוכל לעמוד במתקפת הבקעה. כישלון המתקפה הטיל את החזית המקדונית לחודשים ארוכים של מלחמת התשה עם הישגים קלים לשני הצדדים ומניין נפגעים גבוה. במעמדו של מוריס סראי חל פיחות נוסף, ולבסוף ב-14 בדצמבר 1917 הוא הודח על ידי הנשיא הצרפתי, ז'ורז' קלמנסו, ובמקומו מונה אדולף גיומא.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  וילארי, לואיג'י-פסקואלה, החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, הוצאת פישר-אנווין, לונדון, 1922, עמודים 127–130, באתר ebooksread. com (באנגלית).
↑  אלן פאלמר, החזית המקדונית בתוך: "הניצחון-1918", הוצאת Grove Press, ניו יורק, ארצות הברית, 1998, עמודים 25–44, 69, 159-160, 214-231 (באנגלית).
↑  ג. וורד-פרייס, הצבא הבריטי בקרב דויראן 1917, באתר gwpda.org (באנגלית).
↑  ויליאם דנינג - סיפור חייו, באתר .longsutton.org.uk (באנגלית) .
↑  "הגנרל מוריס סראי" באתר cheminsdememoire.gouv.fr (באנגלית).
צילום אוויר של גזרת אגם דויראן
תנאי הקרקע בזירת הקרב
קליופי

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1966 (בת 57) אוחריד, הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 שם לידה:  Kaliopi Bukle 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, מקדוניה הצפונית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  מקדונית 
 חברת תקליטים:  Hayat Production, Hit Records, סיטי רקורדס 
 www.kaliopi.com.mk
 פרופיל ב-IMDb
 
קליופי
קליופי בוקלה (במקדונית: Калиопи Букле; נולדה ב-28 בדצמבר 1966) היא זמרת-יוצרת מקדונית, הידועה בשמה הפרטי.
ביוגרפיה

קליופי נולדה באוחריד שבמקדוניה. בשנות ה-80 התפרסמה כזמרת סולו בזכות קולה הייחודי, וכך נודעה בכינוי "דיוות הפופ" במדינות יוגוסלביה לשעבר.
היא זכתה בגמר הלאומי לייצוג מקדוניה באירוויזיון 1996, אולם שירה לא עבר לאחר שנופתה בשלב הסינון המקדים. בשנת 2011 הוזמנה להצטרף לפאנל השופטים בהפקה המקדונית של "אמריקן איידול" (המקבילה ל"כוכב נולד"). באותה שנה הודיע איגוד השידור המקדוני (MRT) שבאירוויזיון 2012 בבאקו תייצג את מדינתה עם השיר "Crno i belo" ("שחור ולבן"). היא התחרתה כשיר השני בחצי הגמר השני, עלתה לגמר כשיר מספר 22 וסיימה במקום ה-12 עם 71 נקודות (בשוויון עם רומניה).
בשנת 2016 נבחרה בשנית בבחירה פנימית לייצג את מקדוניה באירוויזיון 2016 שנערך בסטוקהולם בשוודיה, עם השיר "Dona" (דונה). קליופי התחרתה בחצי הגמר השני שהתקיים ב-12 במאי, אולם לא העפילה לגמר.
קרחון אולסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  72°49′00″S 166°41′00″E﻿ / ﻿72.81666667°S 166.68333333°E﻿ / -72.81666667; 166.68333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אולסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אולסון
 
קרחון אולסון או קרחון אולסן (באנגלית: Olson Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מערב מרמת מלטה.
הקרחון נשפך אל קרחון סיפרר.
גובהו של הקרחון 1,022 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של ריצ'רד ד. אולסון (Richard D. Olson), שעבד במשרד התוכניות האנטארקטי של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית, שהשתתף בניהול תוכניות המחקר וניהול הפעילות בתחנת מקמרדו, בין השנים 1967–1968.
קרחון אוסוגה

| --- | --- |

מפת אזור כף האלט. קרחון אוסוגה   נמצא ברביע השמאלי ביותר, בשורה השנייה מלמטה של רביעי המפה
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  72°34′00″S 166°55′00″E﻿ / ﻿72.56666667°S 166.91666667°E﻿ / -72.56666667; 166.91666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוסוגה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוסוגה
 
קרחון אוסוגה (באנגלית: Osuga Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון מזרח.
הקרחון נשפך אל קרחון טרפלגר בסמוך ממזרח להר ברטון.
הקרון ממוקם בגובה של 1,589 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, בין השנים 1960–1964.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם דייוויד טי. אוסוגה (David T. Osuga), שהיה ביולוג בתחנת מקמרדו בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1966–1967.
קרחון אוונס (ארץ גרהאם)

ערך זה עוסק בזרם קרח בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  65°05′00″S 61°40′00″W﻿ / ﻿65.0833°S 61.6667°W﻿ / -65.0833; -61.6667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אוונס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אוונס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוונס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוונס
 
קרחון אוונס (באנגלית: Evans Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 28 קילומטרים; רוחבו 7 קילומטרים.
השיפוע של הקרחון עדין.
הקרחון מנקז את המורדות הדרום-מזרחיים של טראבניק באטרס (שלוחת טראבניק), וזורם לכיוון מזרח בין מצוק ראגייט ורמת פוייברן.
הקרחון נשפך אל מפרצון וון.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרצון

אזור הקרחון צולם על ידי סר יוברט וילקינס, בטיסתו מעל האזור ב-20 בדצמבר 1928. וילקניס חשב כי מדובר במפרצון מכוסה קרח.
הקרחון מופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.
הקרחון מופה בשנית על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בספטמבר 1955, ורק לאחר מיפוי זה התברר כי מדובר בקרחון יובלי.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שמו של אי. אס. אוונס (E.S. Evans), מדטרויט שבארצות הברית (באותה עת סברו כי מדובר במפרצון - וניתן לו השם "מפרצון אוונס" - "Evans Inlet").
לאחר המיפוי הנוסף שונה השם ל"קרחון אוונס".
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, , P 276
• Wolfgang Rack, , Innsbruck, October 2000
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, , U.S. Geological Survey Geologic Investigations Series Map I–2600–B, 1 map sheet, 28-p. text.
• Etienne Berthier, Ted A. Scambos, Christopher A. Shuman, , GEOPHYSICAL RESEARCH LETTERS, VOL. 39, L13501, doi:10.1029/2012GL051755, 2012
רב שמעיה בר זעירא

| --- | --- |
 מקום פעילות:  בבל
 תקופת הפעילות:  הדור החמישי לאמוראי בבל
 השתייכות:  אמוראי בבל
 רבותיו:  אביי ורבא
 אב:  זעירא
 
רב שמעיה בר זעירא (או זירא) היה אמורא בבלי בדור החמישי.
רב שמעיה היה מתלמידיהם של אביי ורבא, ורבא היה נוהג לשלוח בידו קושיות שרצה להגיד לאביי.
בתלמוד הבבלי מוזכרת רק מימרא אחת שלו, בה הוא ביאר, שהטעם לכך שמעות הנמצאות בירושלים בימי הרגל - יש לשער שהם מעות מעשר שני ולא מעות חולין, הוא ”הואיל ושוקי ירושלים עשוין להתכבד בכל יום”. כלומר, משום שמטאטאים את השווקים בירושלים מדי יום - ברור שהמעות הנמצאות שם נפלו לבעליהם באותו יום בו הם נמצאו, וברגל רוב המעות בירושלים הם מעות מעשר שני.
קרחון אוויאייטור

| --- | --- |
מפה טופוגרפית בקנה מידה של 1:250,000 של קרחון אוויאייטור והרי הצלב הדרומי
מפה טופוגרפית בקנה מידה של 1:250,000 של קרחון אוויאייטור והרי הצלב הדרומי
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  73°50′00″S 165°03′00″E﻿ / ﻿73.8333°S 165.05°E﻿ / -73.8333; 165.05
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוויאייטור(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוויאייטור
 
קרחון אוויאֵייטוֹר (באנגלית: Aviator Glacier) הוא קרחון עמק גדול באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון עולה על 96 קילומטרים; ורוחבו עולה על 8 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיון דרום, לאורך צידו המערבי של רכס מאונטניר.
הקרחון נשפך אל מפרץ ליידי ניונס בין כף זיבאלד וכף הייס, שם הוא יוצר את לשון קרחון אוויאייטור.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון צולם מן האוויר בידי קפטן ו. מ. הוקס מצי ארצות הברית, בטיסה ההיסטורית הראשונה מניו זילנד אל מצר מקמרדו ב-17 בדצמבר 1955.
ניסיון לסייר בקרחון במסוק ולהנחית עליו משלחת של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד נכשל, כשה"USS Glacier" ניזוק בלחץ קרח בדצמבר.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר הגיעה אל הקרחון בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959, כמחווה לעבודתם המסוכנת של טייסים ושאר אנשי צוות תעופה במבצעי הסיור, המחקר והמדע באנטארקטיקה. "אווירייטור" משמעו באנגלית "טייס", כמחווה נוספת לעבודת הטייסים ניתן גם לקרחון פיילוט שמו - באנגלית פיילוט משמעו "טייס".
לשון קרחון אוויאייטור

לשון קרחון אוויאייטור באנטארקטיקה היא שלוחה לכיוון הים מקרחון אוויאייטור אל תוך ים רוס, בין מפרץ ווד ומפרץ ליידי ניונס לאורך החוף של ארץ ויקטוריה.
לשון הקרח הצפה הזאת משתרעת אל תוך המים לאורך כ-25 קילומטרים. שמה ניתן לה בהמלצת הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN) ביחס לקרחון אוויאייטור.
קרחון אוסטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Auster AOP6 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  67°12′S 50°45′E﻿ / ﻿67.2°S 50.75°E﻿ / -67.2; 50.75
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוסטר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוסטר
 
קרחון אוסטר (באנגלית: Auster Glacier) הוא קרחון בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.
רוחבו של הקרחון 4 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב ונשפך אל הקצה הדרום-מזרחי של מפרץ אמונדסן ממזרח לפסגת רפרנס.
הר טוד ממוקם לגדתו הדרום-מערבית של הקרחון.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה לראשונה באוקטובר 1956 על ידי משלחת של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בפיקודו של פ. וו. קרוהן (P.W. Crohn).
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שמם של מטוסי האוסטר, אשר שימשו את משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בחקר האזור.
לקריאה נוספת

• Kirkwood, Roger, and Graham Robertson, , Ecological Monographs, vol. 67, no. 2, 1997, pp. 155–176. JSTOR, www.jstor.org/stable/2963511. Accessed 26 Apr. 2020
ראובן בירר

| --- | --- |

ד"ר ראובן בירר
 לידה:  10 במאי 1835 לבוב, האימפריה האוסטרית
 פטירה:  5 בדצמבר 1931  (בגיל 96) לבוב, הרפובליקה הפולנית השנייה
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, נסיכות בולגריה
 מקום קבורה:  לבוב
 ידוע בשל:  היותו מראשוני התנועה הציונית
 השכלה:  רפואה באוניברסיטת וינה
 תואר:  דוקטור
ראובן בירר (בגרמנית: Ruben Bierer, נכתב גם Ruben, ‏Reuben;‏ 10 במאי 1835, לֶמבֶּרג (לבוב), גליציה, האימפריה האוסטרית – 5 בדצמבר 1931, לבוב, הרפובליקה הפולנית השנייה) היה רופא, איש תנועת חובבי ציון ומראשוני התנועה הציונית בגליציה ובבולגריה.
קורות חייו > ראשית דרכו

ראובן בירר נולד בשנת 1835 בעיר לֶמבֶּרג (לבוב) בירת ממלכת גליציה של האימפריה האוסטרית. ב–1867 נמנה עם מייסדי התנועה הפוליטית היהודית הראשונה בשטחי האימפריה – "שומר ישראל" – אשר שמה לה למטרה להיאבק בתהליך ההתבוללות תרבותית של היהודים בחברה הפולנית. ב-1873, לקראת הבחירות לפרלמנט האימפריאלי האוסטרי, הקים תנועה פוליטית משותפת יהודית-רותנית אשר התמודדה בבחירות.
ב-1879, כשהיה כבן 44, עבר לבירת האימפריה וינה, שם למד באוניברסיטה רפואה והתמחה בכירורגיה. ב-25 באוקטובר 1882, בעקבות פרעות הסופות בנגב ברוסיה, ייסד בירר עם הסטודנטים הצעירים נתן בירנבוים ומשה שנירר בווינה את אגודת הסטודנטים הציונית "קדימה", אשר הונהגה תחילה על ידי פרץ סמולנסקין ובהמשך על ידי בירנבוים. בשנה זו ייסד ביחד עם הרב שלמה שפיצר את אגודת "אהבת ציון", שמטרתה לפעול לעלייה לארץ ישראל; בהמשך הצטרף לאגודה גם פרץ סמולנסקין. ב-1883 חזר ללמברג וייסד את אגודת "מקרא קודש", וב-1885 עבר לבלגרד, שם הועסק כרופאו האישי של המלך מילאן הראשון.
קורות חייו > בבולגריה

ב-1890 הוזמן לסופיה על ידי הממשלה הבולגרית, וכיהן כמרצה לרפואה באוניברסיטת סופיה. ביחד עם אקדמאים יהודים נוספים שהגיעו מהאימפריה הרוסית, כגון בֶּלקובסקי ובוריס שץ, מילא בירר תפקיד משמעותי בייסוד התנועה הציונית ובפיתוח החיים הציבוריים וההשכלה של יהדות בולגריה.
ב-1895 הגיע לסופיה יוסף מרקו ברוך, וזכה ליחס מסויג מצד חוג האקדמאים "חובבי ציון" בעיר. מרקו ברוך נפגש עם הרב הראשי ליהודי בולגריה ד"ר מוריץ גרינוולד, וזה פנה לבירר בבקשה לסייע לו. ב-25 במאי 1895 השיב בירר במכתב לגרינוואלד כי מרקו ברוך עשה עליו רושם של "אדם מעט מבולבל", אך בשל הרגשות הפטריוטיים שהפגין בשיחתם והחובה היהודית לעזרה הדדית, הוא ישתדל לסייע לו במציאת משרה. כמו כן סייע בירר למרקו ברוך ברכישת מזון. ב-17 בדצמבר 1895 כתב מרקו ברוך לידידו תאודור זלוציסטי מכתב שבו הוא מכנה את בירר "אדם יהיר וסכסכן, אוהב בצע ורודף כבוד, גס רוח אבל ציוני". מרקו ברוך מציין כי בירר דאג לו למזון, אך לא למגורים. לאחר שהגיעו לסופיה פרטים על נסיבות גירושו מווינה, התנתקו ראשי הקהילה ממרקו ברוך. בירר כתב לרב הראשי גרינוואלד כי אין לבא במגע עם יוסף מרקו ברוך וכי הוא סכנה של ממש; מרקו ברוך נאלץ לעבור לפלובדיב.
פרסום ספרו של בנימין זאב הרצל "מדינת היהודים" ב-1896 עורר התלהבות גדולה בקרב ראשוני התנועה הציונית בבולגריה. ראשי התנועה ובכלל זה בירר ניהלו חליפת מכתבים עם הרצל, וב-10 במרץ 1896 כתב הרצל ביומנו כי קיבל מכתב נלהב מבירר וכי הרב הראשי לסופיה הרב באקיש רואה בו את משיח היהודים. ב-17 ביוני 1896 הגיע הרצל לביקור בבולגריה, במסגרת נסיעתו להיפגש עם הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני באיסטנבול. בתחנת הרכבת בסופיה קיבלה את פניו משלחת בראשות בירר, שבה נכחו עוד בלקובסקי, קרל הֶרבּסט וישועה כלב. בירר בירך את הרצל בנאום קצר בגרמנית שבו ציין כי יהודי בולגריה מאחלים לו שיצליח במאמציו להגשים את משאת נפשו של עם ישראל לאורך אלפיים שנות גלותו מארצו. מאות מיהודי סופיה צבאו על הרכבת והריעו להרצל, אשר ציין ביומנו כי היה "נרגש כולו" מקבלת הפנים. בעקבות ביקורו של הרצל, הוציא לאור ארגון "ציון", שבראשו עמדו הרבסט, כלב ובירר, את הספר "מדינת היהודים" בתרגום לבולגרית. ב-25 בדצמבר 1898 נערכה בפלובדיב ועידת היסוד של התנועה הציונית בבולגריה, ובירר נשא את נאום הפתיחה בעברית.
קורות חייו > אחריתו ומשפחתו

ב-1900 עזב בירר את בולגריה, שב ללבוב וניסה ללא הצלחה להקים מחדש את תנועת "שומר ישראל". הוא פרש מהחיים הציבוריים.
ראובן בירר הלך לעולמו ב-1931 בלבוב, בגיל 96.
בנו היחיד, ושלושת בניו שלו אחריו, היו גם הם רופאים. בנו ד"ר יוסף בירר היה רופא רנטגנולוג, ממייסדי התנועה הציונית בבוקובינה וציר לקונגרסים ציוניים. בנו הבכור של יוסף, ד"ר גדעון בירר, היה כירורג אורתופדי, בצ'רנוביץ ומשנות ה-30 ועד מותו בתל אביב. אחיו הצעירים, התאומים עמנואל ויהושע, עלו לארץ ישראל ב-1920 במסגרת העלייה השלישית כחלוצים אנשי "השומר הצעיר", היו ממייסדי ההתיישבות הקיבוצית בעמק יזרעאל, ואחר-כך היו לרופאים בווינה ובעקבות עליית הנאצים לשלטון עברו ללונדון: ד"ר עמנואל בירר היה מראשוני בית אלפא, ובהמשך היה לגינקולוג; וד"ר יהושע בירר (Joshua Bierer;‏1901–1984) היה ממייסדי משמר העמק, ובהמשך היה לפסיכיאטר, מחלוצי הפסיכיאטריה החברתית, מייסד International Journal of Social Psychiatry (כתב העת הבינלאומי לפסיכיאטריה חברתית) ועורכו ומייסד המכון לפסיכיאטריה חברתית (Institute of Social Psychiatry) בלונדון.
הערות שוליים

↑  Renate Heuer, Bibliographia Judaica: Verzeichnis jüdischer Autoren deutscher Sprache, Vol. 1, Frankfurt: Campus Verlag, 1982, p. 33.
1 2  Handbuch österreichischer Autorinnen und Autoren jüdischer Herkunft 18. bis 20. Jahrhundert herausgegeben von der Österreichischen Nationalbibliothek; Redaktion, Susanne Blumesberger, Michael Doppelhofer, Gabriele Mauthe, München: K. G. Saur, 2002, Vol. 1, 121.
↑  אגודת קדימה, באתר הסוכנות היהודית, אוחזר ב-13 באפריל 2014.
↑  אגודת "אהבת ציון", באתר הסוכנות היהודית, אוחזר ב-13 באפריל 2014.
↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878–1898), בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים 1967, עמ' 78.
↑  חיים קשלס, ההסתדרות הציונית בבולגריה בשנותיה הראשונות, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים 1967, עמ' 112–114.
↑  חיים קשלס, ההסתדרות הציונית בבולגריה בשנותיה הראשונות, עמ' 127–129.
↑  יוסף נסים הלוי, ד"ר הרצל בבולגריה, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים 1967, עמ' 161–193.
↑  מתאבל, לזכר נעדרים: גדעון בירר, דבר, 5 באפריל 1965; ש. בנשל, שושלת ציונית, דבר, 7 במאי 1969; גדעון בירר באתר חברה קדישא ת"א–יפו והמחוז.
↑  ש. בנשל, שושלת ציונית, דבר, 7 במאי 1969; ג. שרוני, רוכל החלומות ואחיו־התאום, מעריב, 16 במאי 1969.
 עוד על יהושע בירר: RG, Obituary: Joshua Bierer, Psychiatric Bulletin 9 (1985), 66; Raghu Gaind, Obituary: Dr. Joshua Bierer - Pioneer in Social Psychiatry, International Journal of Social Psychiatry 82 (1985), 31; Frank Holloway, Editorial: Joshua Bierer and Social Psychiatry, International Journal of Social Psychiatry 85 (1992), 85; וארכיונו בספריית ולקום בלונדון.
 על עמנואל בירר: Dr. Immanuel Bierer, AJR Information 38, 1 (Jan 1983), 5.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500834505171  GND: 136577393  ISNI: 0000 0000 5685 7397  VIAF: 80897991   WorldCat (עם VIAF): 80897991