stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חן אהרוני
ביוגרפיה > אלבום שני (2012)

באוקטובר 2012 הוציא אהרוני לאור את אלבומו השני ("נוסע רחוק") ופתח את סיבוב ההופעות החדש הקרוי על שם האלבום. מתוך "נוסע רחוק" יצאו לאור הסינגלים: 'הולך לשם', 'משהו חסר', שיר הנושא 'נוסע רחוק', "חמש דקות" שכתב, הלחין והפיק ג'וני גולדשטיין מהרכב המצליח TYP ו'מאמי', חידוש לאופרת הרוק שבוצע במקור על ידי ארנון צדוק. השיר צעד 4 שבועות במקום הראשון במצעד של המדינה - המצעד הרשמי של ynet, רדיו תל אביב והתחנות האזוריות.
על האלבום עבד אהרוני עם יוצרים ומפיקים מוכרים ומוצלחים כגון ניצן קייקוב, ג'וני גולדשטיין, אורי אבני, אייל שחר, סהר חגי, מיטל דה רזון ועוד. המופע והאלבום קיבלו ביקורות חיוביות.
באפריל 2012, הוציא אהרוני את השיר "שב בשקט ילד" במסגרת הפרויקט "הקול עוד נשאר" בשיתוף עם רשת ג' ומשרד ההסברה והתפוצות לזיכרון השואה.
במאי 2012, נבחר להנחות את התכנית שמלווה את עונת העשור של כוכב נולד באתר מאקו שליוותה את העונה מאחורי הקלעים עד הגמר הגדול.
בספטמבר 2014 חזר שיר הנושא "נוסע רחוק" לכותרות כשארגון פרו-ישראלי מאירלנד, אירים למען ישראל, החליט לעשות מעשה ולהכניס אותו למצעד השירים האירי לאחר שנשמעו קריאות לחרם תרבותי על ישראל בעקבות מבצע צוק איתן - השיר טיפס עד למקום ה-14 במצעד האייטונס הרשמי באירלנד.
ביוגרפיה > אקס פקטור בריטניה (2013)

במהלך 2013 נבחן אהרוני לעונתה העשירית של תוכנית הכישרונות "אקס פקטור" בגרסתה הבריטית. מתוך 100 אלף נבחנים עבר אהרוני שלושה אודישנים מול מפיקי התוכנית ואחריהם הגיע לאודישן הראשון מול השופטים ניקול שרזינגר, גרי בארלו, שרון אוסבורן ולואי וולש.
אהרוני ביצע את "I Knew You Were Trouble" של הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט ועבר פה אחד לשלב הבא. האודישן השני נערך בוומבלי ארנה מול קהל של 5,000 איש בו ביצע אהרוני את השיר "Back For Good" של הלהקה הבריטית טייק דאט בשילוב עם השיר "Want You Back" של שר לויד וקיבל 3 כן ולא אחד מיוצר השיר גרי בארלו שלא אהב את הגרסה החדשה, ועבר לשלב מחנה האימונים אליו הגיעו רק 80 מתמודדים מכל הקטגוריות.
במחנה האימונים נחשפו המנטורים של הקבוצות. לואי וולש קיבל את הבנים, ואהרוני הודח לפני שלב בתי השופטים. במהלך האודישנים מאט ריצ'רדסון מנחה התוכנית המלווה ה"אקסטרה פקטור" לבש חולצה בה נכתב "I LOVE CHEN" והרעיף את אהבתו על חן וציין כי הוא מעריץ אותו עוד לפני שנבחן לאקס פקטור בריטניה.
כשחזר לישראל באוקטובר 2013 נבחר אהרוני להנחות את הגרסה הישראלית ל"אקסטרה פקטור", "מבזק ה-X", עבור זכיינית "רשת" של ערוץ 2. התוכנית מביאה למסך את המתרחש מאחורי הקלעים של "אקס פקטור" ומסקרת את ההתפתחויות בתוכנית.
ביוגרפיה > מיני-אלבום בינלאומי ושירים חדשים (2014–2016)

ב-14 באוקטובר 2013 הוציא אהרוני לאור להורדה מוקדמת באייטונס את הסינגל הראשון שלו מתוך המיני-אלבום הבינלאומי שלו שנקרא "Crazy" והגיע למקום ה-4 במצעד השירים בחנות הישראלית. ב-21 באוקטובר 2013 השיר יצא רשמית לתחנות הרדיו. ב-8 ביולי 2014 הועלה להורדה באייטונס השיר השני, "Love Suicide", אותו הלחין אהרוני יחד עם רובי פאייר שגם הפיק למילים של דולב רם. השיר הגיע למקום הראשון במצעד ההורדות באייטונס תוך 12 שעות בלבד ושמר על מקומו לאורך השבוע.
עם פריצת מבצע צוק איתן נדחתה יציאתו הרשמית של השיר לתחנות הרדיו וב-9 באוגוסט השיר עלה בבכורה באתר MAKO וכשבועיים לאחר מכן נכנס לרשימת ההשמעה של MTV ישראל.
בשנים שבאו אחרי הוציא אהרוני 3 סינגלים שלא נכללו באלבום חדש.
ביוני 2015 הוא הוציא לתחנות הרדיו את השיר "זרים" אותו כתב והלחין להפקה של ניצן קייקוב. בראיון שנתן ל-ynet עם יציאת השיר סיפר שהחשיפה שההשתתפות שלו באקס פקטור קיבלה בארץ הבהילה אותו ושהוא טופל בכדורים נוגדי דיכאון "נורא נבהלתי מהעוצמה של זה. פתאום אתה צריך להילחם בשיניים. זו הייתה שנת שבירה, אפילו סוג של התעייפות".
בדצמבר 2015 הוציא את השיר "נותנת לי בית", שכתב והלחין יחד עם סהר חגי והפיקו חן יעקובסון וגיא בן חמו. השיר הגיע למקום ה-2 ברשימת ההשמעות השבועיות לפי מדיה פורסט. הקליפ שודר בכל תחנות הטלוויזיה והפך לויראלי באפליקציית מיוזיקלי.
ב-5 בדצמבר 2016 שיתף פעולה עם די-גיי אונלי (גיל ויין). השניים שחררו את השיר "אין לי יום" אותו כתב הלחין והפיק ווין.
ביוגרפיה > הכוכב הבא לאירוויזיון (2018)

במאי 2017 פרסם אהרוני את השיר "אהבה בלב" אותו כתב והלחין אברוני יחד עם ניצן קייקוב שהפיק מוזיקלית. השיר והקליפ זכו להצלחה עם מעל למיליון וחצי צפיות והשמעות רבות.
בספטמבר 2017, בגיל 27, אהרוני התמודד בעונה החמישית של התוכנית הכוכב הבא לאירוויזיון בניסיון שני להגיע אל האירוויזיון.
פרק האודישן שלו, בו ביצע את השיר "Wrecking Ball" של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס, וזכה לציון של 94%, שודר ב-31 באוקטובר, יום השידורים האחרון של ערוץ 22, ובכך הפך אהרוני למתמודד הריאליטי האחרון ששודר בערוץ 22 אי פעם. במהלך העונה ביצע שירים שונים בעברית ובאנגלית וניצח בכל הדו קרבים עד הגיעו לגמר הגדול. בין ביצועיו הבולטים: "Can't Feel My Face" של דה ויקנד, "רוקדת" של אניה בוקשטיין והדי-ג'יי עופר ניסים ו-"Symphony" של קלין בנדיט וזארה לארסון.
אהרוני העפיל לתוכנית הגמר שנערכה ב-13 בפברואר 2018 לצד נטע ברזילי, ריקי בן ארי ויהונתן מרגי, וסיים במקום הרביעי.
כחודש אחרי, ב-21 במרץ, הוציא יחד עם הרכב האולטראס את השיר "בואי נרקוד", אותו כתבו והלחינו יחד עם סהר חגי וניצן קייקוב שגם הפיק מוזיקלית. השיר והקליפ זכו להצלחה גדולה. השיר נכלל ברשימות ההשמעה של כל תחנות הרדיו המובילות, כולל גלגלצ, שם השיר הגיע למקום ה-5 במצעד השבועי. הקליפ שהה חודש שלם במקום הראשון במצעד הקליפים המשודרים ביותר לפי מדיה פורסט.
ב-22 בדצמבר נבחר אהרוני להחנות את משדר ההתרמה למען ארגון שלווה בשידורי קשת 12 בשידור חי לצד המגישה מעיין אדם.
בדצמבר 2018 השיק מופע חדש בזאפה תל אביב, איתו הופיע בכל רחבי ישראל.
באפריל 2019 לקראת אירועי האירוויזיון בתל אביב שחרר ביחד עם המפיק הנרי גרסת כיסוי לקלאסיקת האירוויזיון "Tu te reconnaîtras" של הזמרת אן-מארי דוד איתו הוא הופיע, לראשונה בחייו, במצעד הגאווה והסובלנות בירושלים ואחריו בבמה המרכזית של מצעד הגאווה בתל אביב ביוני 2019.
ביוגרפיה > אלבום שלישי (2021)

בינואר 2020 החל לעבוד ולהקליט את אלבום האולפן הרשמי השלישי שלו. באפריל 2020 עם פרוץ מגפת הקורונה בישראל, החל לשתף אהרוני בחשבון האינסטגרם שלו קטעים מהאלבום.
ב-12 בינואר 2021 הוציא את השיר "אני בחוץ", אותו כתב והלחין עם לידור סעדיה. לשיר צולם קליפ, שביים דודו ואזנה ונכנס לפלייליסטים של ערוץ המוזיקה ו-MTV ישראל. ב-4 במאי נכנס השיר לפלייליסט של גלגלצ.
בשנת 2022 לקח אהרוני חלק בכתיבת השיר "I.M", יחד עם המלחין לידור סעדיה ויוצא קדם-אירוויזיון 2013 אסי טל, שנבחר עבור מיכאל בן דוד לגמר העונה הרביעית של אקס פקטור ישראל. מיכאל זכה במקום הראשון בגמר ולפיכך I.M נבחר להיות השיר של ישראל באירוויזיון 2022. בשנת 2023, הוציא שיר גאווה עם עינת מהיח"צ (דולב מסיקה) בשם "פיפי ברמות".
חיים אישיים

ב-1 בינואר 2019 פרסם אהרוני בחשבון האינסטגרם שלו כי הוא פאנסקסואל, וציין שניהל בעבר מערכות יחסים גם עם גברים וגם עם נשים ושתמיד ידע בדבר נטייתו המינית אך לא רצה להגדיר אותה בשם.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2010: חן אהרוני
2012: נוסע רחוק
2022: אני בחוץ
הערות שוליים

↑  מיקי לוין, התשובה לחרם באירלנד: חן אהרוני, במקור, באתר מעריב אונליין, 3 בספטמבר 2014; כעת, מתוך ארכיון האינטרנט "archive.is"
↑  עמי פרידמן, נופל וקם: חן אהרוני כבר לא חולם באנגלית, באתר ynet, 12 ביוני 2015
↑  עינת מהיח"צ עם חן אהרוני - פיפי ברמות | שיר הגאווה הלא רשמי!, נבדק ב-2023-06-10
↑  חן אהרוני, ברשת החברתית אינסטגרם
↑  חן אהרוני יוצא מהארון: "החלטתי להפסיק לפחד", באתר ‏מאקו‏, 1 בינואר 2019
| חן אהרוני |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | חן אהרוני • נוסע רחוק • אני בחוץ |  |
| סינגלים | "חמש דקות" • "נשימה" • "מאמי" • "נותנת לי בית" |  |
| כוכב נולד (2003–2012) |
| --- | --- | --- |
| מנחה | צביקה הדר |  |
| זוכים | נינט טייב • הראל מויאל • יהודה סעדו • ג'קו אייזנברג • בועז מעודה • ישראל בר-און • רוני דלומי • דיאנה גולבי • חגית יאסו • אור טרגן |  |
| מעפילי גמר אחרים | שירי מימון • שי גבסו • הראל סקעת • עדי כהן • מאיה רוטמן • מארינה מקסימיליאן בלומין • לי בירן • מיי פיינגולד • עידן עמדי • דוד לביא • אוהד שרגאי • איטן גרינברג |  |
| מתמודדים בולטים נוספים | כברה קסאי • אלון ליטבק • לירון לב • מיקה שדה • שירלי לילו • ליטל גבאי • מיכל רשף • הדר עוזרי • אסף אברבוך • ניצן קייקוב • אבי מאיר וענונו • עמרי רוטברד • מיכאל עינב • רועי ארז • נעמה שטרית • לבנת בן-חמו • עמיר חדד • מורן אהרוני • קנדוג • ענת אסתר חיטמן • דנה ליקוורניק • דניאל בן-חיים • חן אהרוני • מרים טוקאן • עדי אולמנסקי • אתי ביטון • איה זהבי פייגלין • לירן דנינו • עומר אדם • חובי סטאר • מורן מזוז • אדיר גץ • אבי בן אבו • אדר גולד • רוני גינוסר • נעמה כהן • תמר יהלומי |  |
| ערכים קשורים | טדי יזמות והפקות (חברת הפקה) |  |
| תוכנית אם, תוכניות בת ותוכנית המשך | לא נפסיק לשיר • נולד לרקוד • לא נפסיק לרקוד • בית ספר למוסיקה • הכוכב הבא |  |
| שופטים | צדי צרפתי • ריקי גל • פבלו רוזנברג • מרגלית צנעני • גל אוחובסקי • דנה אינטרנשיונל • מירי מסיקה • צביקה פיק • גידי גוב • יאיר ניצני • משה פרץ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307764905171  LCCN: n2017065307  MusicBrainz: 704e1c94-b604-4599-80d4-82374c548612  VIAF: 243922483   WorldCat (עם VIAF): 243922483 
חן אהרוני, בקדם אירוויזיון 2011
הבחירות לרבנות הראשית לישראל (2003)

הבחירות לרבנות הראשית לישראל התקיימו ב-14 באפריל 2003, כ"ח באדר ב' ה'תשס"ג. בבחירות נבחרו הרב שלמה משה עמאר והרב יונה מצגר.
רקע

בתחילת דרכה של הרבנות הראשית לישראל נבחרו הרבנים הראשיים לכל תקופת חייהם. לאחר פטירת הרב יצחק הרצוג הוגבלה כהונתם לקדנציה של 10 שנים. במשך השנים הוגבל גיל המתמודדים ל-70, וכן הוגבלה האפשרות של רב ראשי מכהן להתמודד לכהונה נוספת.
האספה הבוחרת

הגוף הבוחר לרבנות הראשית מורכב מ-80 רבנים ו-70 אישי ציבור הנבחרים לפי חלוקה מפורטת בחוק הרבנות הראשית לישראל.
מערכת הבחירות

המועמדים לרב הספרדי היו הרב שלמה משה עמאר רב העיר תל אביב, והרב שמואל אליהו רב העיר צפת. הרב עמאר נתמך על ידי הרב עובדיה יוסף ומפלגת ש"ס, ואילו המפד"ל תמכה ברב אליהו שהיה בנו של הרב מרדכי אליהו אותו החשיבה כאחד ממנהיגיה הרוחניים.
לתפקיד הרב האשכנזי התמודדו הרב יעקב אריאל, רב העיר רמת גן, שנתמך על ידי המפד"ל, והרב יונה מצגר רב צפון תל אביב. במהלך מפתיע תמך הרב יוסף שלום אלישיב, מנהיגה הרוחני של דגל התורה במועמדתו של הרב מצגר, אף שמצגר עצמו היה בוגר ישיבת ההסדר כרם ביבנה ולא נחשב לתלמיד חכם בולט בהשוואה לרב אריאל.
אישי ציבור דתיים טענו שהרב אלישיב תמך ברב הצעיר והבלתי בולט מבחינה תורנית, כדי לפגוע במעמד הרבנות הראשית. מקורבים לרב אלישיב אמרו שהוא עשה זאת כדי לטרפד את היתר המכירה ומשום שלא עלה אז על הפרק מועמד מתאים יותר לדעתו. נטען גם שסייעה לו גם עובדת היותו גיסו של נתי גרוסמן. נסיבות בחירתו עוררו תרעומת אצל רבים בציבור הדתי לאומי. לאחר הרשעתו חזרו עיתונאים דתיים והפנו אצבע מאשימה כלפי העסקנות החרדית שהובילה לבחירתו על פני הרב אריאל.
ב'דיל' פוליטי משותף תמכה ש"ס במועמדתו של הרב מצגר ובתמורה תמכה יהדות התורה במועמדתו של הרב עמאר, מה שהביא לבחירתם של שני המועמדים.
הערות שוליים

↑  אילן מרסיאנו, הרבנים הראשיים: יונה מצגר ושלמה עמאר, באתר ynet, 14 באפריל 2003
↑  אבישי בן חיים, "הרב מצגר הוא בור ועם הארץ", באתר nrg‏, 21 במרץ 2006;; רבקה רוזנר פנים חדשות במראה, בתוך: ארץ אחרת, 31 באוגוסט 2008
↑  קובי נחשוני, כך השפיע הרב אלישיב על חיי כולנו, באתר ynet, 20 ביולי 2012
1 2  מנדי גרוזמן, "לא ידעו, לא שמעו", מקור ראשון, 3 בפברואר 2017
↑  אילן מרסיאנו, המפד"ל מתכוננת למערכה נגד הרב מצגר, באתר ynet, 15 באפריל 2003
↑  יהונתן ליס, דיל בין יהדות התורה לש"ס הבטיח בחירת מצגר לרב האשכנזי, באתר הארץ, 15 באפריל 2003
המוזיאון היהודי של אוסטרליה

ערך זה עוסק במוזיאון היהודי של אוסטרליה. אם התכוונתם למוזיאון היהודי של סידני, ראו .
| --- | --- |

חזית הכניסה של המוזיאון היהודי של אוסטרליה
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון יהודי
 על שם:  ג'ון ופאולין גנדל
 כתובת:  Alma Rd 26 St Kilda VIC 3182
 מיקום:  מלבורן
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מיקום ההתחלה:  רובע דרום יארה, מלבורן
 מיקום הסוף:  סנט קילדה
 מייסדים:  הרב רונלד לובופסקי
 נגישות:  ישנן רמפות כניסה ומעליות
 מבקרים בשנה:  4,590 תלמידים (נכון ל־2022)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1977–1982 (כ־5 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  20 באוגוסט 1995
 
 קואורדינטות:  37°51′37″S 144°59′10″E﻿ / ﻿37.8603°S 144.986°E﻿ / -37.8603; 144.986
 jewishmuseum.com
  (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה הובארט אדלייד פרת' דרוויןמלבורן(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה הובארט אדלייד פרת' דרוויןמלבורן he
 
המוזיאון היהודי של אוסטרליה, חוקר ומשתף את החוויה היהודית באוסטרליה. הוא ממוקם בפרוור סנט קילדה של מלבורן.
היסטוריה

המוזיאון היהודי של אוסטרליה הוקם בשנת 1977 על ידי קבוצת מתנדבים בהדרכתו של הרב רונלד לובופסקי. בתחילת פעילותו, למוזיאון לא היו מבנים משלו, לכן תערוכות המוזיאון נערכו בגלריה מאייר ובבניין מנהלת הרכבות החשמליות. במקביל התקיים חיפוש אחר מיקום למוזיאון וקבוצת המייסדים החלה לרכוש פריטים לאוסף המוזיאון.
בשנת 1982 המוזיאון החל לפעול באתר זמני שהיה בעבר כיתות נטושות של הקהילה היהודית במלבורן שהיו ברובע דרום יארה (אנ') של מלבורן, בחסותו של סר זלמן כהן. המוזיאון נשאר במקום זה במשך 13 שנים. במהלך תקופה זו התקיימו במוזיאון הזמני, יותר מארבעים תערוכות העוסקות במגוון רחב של נושאים, חלקן אף היו תערוכות נודדות ברחבי אוסטרליה. המוזיאון זכה לתמיכה קהילתית הולכת וגוברת וזכה במספר פרסי תעשייה מכובדים.
בשנת 1992 רכש המוזיאון בניין ברחוב דרך אלמה, סנט קילדה, ליד בית הכנסת של הקהילה היהודית ברובע. הפתיחה הרשמית של המוזיאון התקיימה ב-20 באוגוסט 1995. באירוע הפתיחה נכח המושל הכללי של אוסטרליה, ביל היידן. ביום פתיחתו נקרא המוזיאון, מרכז גנדל ליודאיקה, לכבוד ג'ון ופאולין גנדל, הנדבנים העיקריים של המוזיאון.
אוסף

אוסף המוזיאון כולל למעלה מ-20,000 חפצים, בהם כ-9,000 חפצים מהאוסף הפרטי של הרב לובופסקי. האוסף כולל חפצים בעלי משמעות דתית, היסטורית, תרבותית, חברתית ואמנותית, המקיפים חיים והיסטוריה יהודית.
במוזיאון מוצגות תצוגות קבועות וכן תערוכות מתחלפות. במוזיאון ישנן מספר גלריות, ביניהן גלריית זלמן כהן להיסטוריה של יהודי אוסטרליה, גלריית גרוס וגלריית לוטי סמורגון.
תערוכות קבועות

ליבת האוסף של המוזיאון היהודי של אוסטרליה מוצגת בארבע תערוכות קבועות.
תערוכות קבועות > Calling Australia Home – גלריית זלמן כהן להיסטוריה של יהדות אוסטרליה

תערוכה קבועה זו ממוקמת בגלריה זלמן כהן ומציגה סיפורים שמסופרים על דורות של יהודים אוסטרלים. הסיפורים מעלים אור לגבי הסיבות להגירה של יהודים לאוסטרליה, צורת החיים שהם ניהלו שם ומה המשמעות עבורם להיות יהודים באוסטרליה בתקופה המודרנית.
תערוכות קבועות > תערוכת ציר הזמן של ההיסטוריה היהודית

תערוכת ציר הזמן של העם היהודי, מציגה 4,000 שנים של אירועים מרכזיים בהיסטוריה היהודית. התערוכה כוללת תמונות, טקסטים, סרטים, חפצי אמנות ויצירות אמנות.
תערוכות קבועות > תערוכת השנה היהודית

התערוכה מציגה את המחזור השנתי של החגים והמועדים והימים הנוראים המרכיבים את הקצב ואופן החיים היהודיים. ככל שהשנה מתקדמת בחלל התערוכה, משולבים בתערוכה חפצים, טקסטים ודימויים הנותנים תובנה נוספת, לחיבור לוח השנה היהודי לשנת השמש. האוסף גם מדגים את הקשר בין המועדים היהודיים למחזוריות החקלאית בארץ ישראל.
תערוכות קבועות > תערוכת אמונה וטקסים יהודיים

התערוכה בוחנת את יסודות היהדות ואת המסורות והאמונות אשר עברו במשך 4,000 שנות היסטוריה, הממשיכים לחבר יהודים יחדיו כל הזמן.
ראו גם

מוזיאון השואה של מלבורן
יהדות אוסטרליה
מוזיאון השואה של מלבורן
הערות שוליים

↑  Year in Review 2022
↑  "2006 Award winners".
↑  "2007 Tourism Award winners".
1 2  Jewish Museum of Australia. Australia: Jewish Museum of Australia. 2007. ISBN 9781875670444.
↑  "About | Jewish Museum of Australia".
↑  "Permanent Exhibitions". אורכב מ-המקור ב-9 בדצמבר 2016. נבדק ב-8 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263588205171  ISNI: 0000 0001 1009 3501  NKC: zmp2017975728  SUDOC: 258280476  VIAF: 125365318   WorldCat (עם VIAF): 125365318
גלעד כהן (עיתונאי)

ערך זה עוסק בעיתונאי ישראלי. אם התכוונתם לדיפלומט ישראלי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוקטובר 1986 (בן 38) כ"ח בתשרי ה'תשמ"ו תקומה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  Ynet, רשת ב', רדיו ירושלים 
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  GiladCohenJR
 
גלעד כהן (נולד ב-30 באוקטובר 1986) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כתב לענייני ירושלים בידיעות אחרונות ובאתר ynet.
ביוגרפיה

נולד במושב תקומה בעוטף עזה, למשפחה דתית. אביו, ציון, הוא חקלאי ואיש עסקים, לשעבר בעלים של חברת תומטק, ואימו טובה, עבדה במשך שנים כמורה-מחנכת.
למד בבית ספר דע"ת בקיבוץ סעד ולאחר מכן בישיבה תיכונית לאומנויות 'דביר' בירושלים, לאחריה למד במשך שנה וחצי במכינה הקדם צבאית בבית יתיר.
בשנת 2006, התגייס כהן לפלחה"ן גבעתי והשתתף במספר מבצעים ברצועת עזה, בהם מבצע עופרת יצוקה וצוק איתן.
קריירה

לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטה העברית במדע המדינה ובלימודי האסלאם והמזרח התיכון ב-2016, החל לעבוד בחדר החדשות של רשת ב' כעורך דיגיטל וברדיו ירושלים כעורך תוכנית הבוקר שהגיש אבי רצון ובהמשך, כעורך התכנית שמגיש עופר חדד. בשנת 2017, החל כהן לשמש ככתב חדשות באתר 'כיפה'. שם חשף כי רוצח מיכל סלה, אלירן מלול, קרא לעזרה כמה ימים לפני הרצח.
בשנת 2019, החל כהן לשמש ככתב לענייני משטרה בירושלים של ynet וידיעות אחרונות, ובשנת 2022, מונה לכתב ירושלים ומשפט. בין חשיפותיו, יחד עם הכתב חיים גולדיטש, ניתן למנות את פרשת הבדיקות הפיראטיות של מד"א בתקופת הקורונה, התכנית הפלסטינית לירושלים, הסכנה מגשר המוגרבים ברחבת הכותל המערבי, והחשש לשחיתות בכפר חב"ד.
כהן פרסם עוד שורה של כתבות ביניהם, המסמכים הראשונים של שוק מחנה יהודה, סודו של מואיז הקטן, קיום ראיון עם יונתן פולארד אחרי מות אשתו, ואת תוכנית הבניה של מעון ראש הממשלה בבלפור שהוצגו ברשת.
כהן סיקר בין היתר אירועים חשובים כמו משפט נתניהו, הפגנות בלפור וההפגנות בעקבות מותו של אהוביה סנדק.
קריירה מוזיקלית

כהן הופיע תחת השם 'גילו כהן'.
בשנת 2011, הוציא אלבום מוזיקה בשם 'יורה' עם שירים שכתב והלחין ומספר שירים בהם 'צלילה חופשית', 'ארץ לא זרועה', ו'ילד בגן מחייך' אשר הושמעו ברשתות ישראליות שונות. בשנת 2023, בעת שירותו במילואים הוציא כהן את השיר 'נקצור ברינה' שזכה להשמעה בגלגלצ.
חיים אישיים

מתגורר בשכונת גוננים[דרוש מקור] בירושלים, נשוי ואב לשתי בנות.
הערות שוליים

↑  מינוי חדש לכתב חדשות כיפה, באתר כיפה, ‏2019-12-01
↑  "אני מחפש שיעזרו לי": כשרוצח מיכל סלה ביקש עזרה, באתר כיפה, ‏2019-10-10
↑  אייס, גלעד כהן מצטרף לצוות הכתבים של ynet ו"ידיעות אחרונות", באתר אייס, 1 בדצמבר 2019
↑  גלעד כהן, חיים גולדיטש, תיעוד במצלמה נסתרת: בדיקות הקורונה הפיראטיות של שני מתנדבי מד"א, באתר ynet, 25 בספטמבר 2020
↑  גלעד כהן, בתמיכת האו"ם והאיחוד האירופי: תוכנית הרשות הפלסטינית להקמת בירה בירושלים עד 2030, באתר ynet, 27 במאי 2022
↑  גלעד כהן, חיים גולדיטש, המהנדסים קבעו: גשר המוגרבים בסכנת קריסה על הכותל - המדינה מתנערת, באתר ynet, 8 ביולי 2021
↑  חיים גולדיטש, גלעד כהן, עסקת המיליונים המפוקפקת: חשש לשחיתות בכפר חב"ד, באתר ynet, 7 בינואר 2021
↑  גלעד כהן, ממגרש ריק לאחד המקומות העמוסים בירושלים: 100 שנה לשוק מחנה יהודה, באתר ynet, 11 ביולי 2022
↑  גלעד כהן, הסוד המפתיע שנשמר יותר ממאה שנה: מואיז הקטן וסיפור האהבה הגדול, באתר ynet, 6 במאי 2022
↑    גלעד כהן, "שנים של מאבק שניהלה לשחרורי עלו לאסתר בבריאותה", באתר "ידיעות אחרונות", 1 בפברואר 2022
↑  גלעד כהן, תוכניות הבנייה של מעון רה"מ נחשפו באתר העירייה: "זה מחדל", באתר ynet, 28 בנובמבר 2021
↑  ynet - משפט נתניהו, באתר ynet
↑  גלעד כהן, רועי רובינשטיין, "מגיעה לנו ארץ אחרת": יותר מ-20 אלף מחו נגד נתניהו, באתר ynet, 20 במרץ 2021
↑  גלעד כהן, שנה למותו של סנדק: מאות הפגינו בירושלים, ביצים נזרקו על שוטרים, באתר ynet, 11 בדצמבר 2021
יעקב אביטן

הרב יעקב אביטן (נולד בכ"ט בניסן ה'תש"ל, 5 במאי 1970) הוא פוליטיקאי ישראלי המכהן כרב המועצה אזורית חוף אשקלון וחבר מועצת העיר אשקלון מטעם סיעת ש"ס. בעבר כיהן כשר לשירותי דת וסגן ראש עיריית אשקלון.
ביוגרפיה

אביטן נולד באשקלון למזל ולרב יצחק אביטן, הרב האזורי בבאר טוביה. למד בבית הספר היסודי "נווה ציון" באשקלון ולאחר מכן בישיבה התיכונית קריית נוער בירושלים. בהמשך עבר ללמוד בישיבה קטנה "אהל משה" בבני ברק ובישיבה גדולה "קול יהודה" בבני ברק.
בשנת תש"ן (1990), בהיותו בן 19 הוסמך לרבנות על ידי רבני ירושלים: הרב שלום משאש והרב יצחק קוליץ, וכן על ידי הרב משה מלכה רבה של פתח תקווה. כמו כן נבחן אצל הרבנים: הרב אברהם אלמליח אב"ד באר שבע, הרב שאר ישוב כהן רב העיר חיפה והרב אליהו אברז'ל אב"ד באר שבע.
בחודש סיון תש"ן (1990), קיבל כושר לכהן כרב מושב מהראשון לציון הרב מרדכי אליהו ונבחר לכהן כרב המושב בית שקמה בעודו בן 20. בכך היה לרב הצעיר ביותר בישראל. שימש כרב מושב בית שקמה ולאחר מכן כרב המועצה אזורית חוף אשקלון.
כיהן חבר ועדת הלסינקי וועדת האתיקה במרכז רפואי ברזילי באשקלון. ועמד בראש ארגוני חסד. בשנת תשנ"ט (1999) נבחר לכהן כרב המרכז רפואי ברזילי באשקלון.
ביוגרפיה > בפוליטיקה

בשנת 2013, כשלושה חודשים לפני פטירתו של הרב עובדיה יוסף, התבקש על ידו להתמודד בראש תנועת ש"ס למועצת העיר אשקלון. הוא נבחר למועצת העיר והיה ממונה על אגף החינוך בעירייה כאשר במקביל המשיך לכהן כרב המועצה האזורית חוף אשקלון. בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2018, נבחר פעם נוספת למועצת העיר ומונה לסגן ראש עיריית אשקלון.
במאי 2020 הודיע יו"ר מפלגת ש"ס, אריה דרעי, כי החליט להציב את אביטן כמועמדו לתפקיד השר לשירותי דת בממשלת ישראל השלושים וחמש. ב-17 במאי 2020 הושבעה ממשלת ישראל ה-35 ואביטן התמנה לשר לשירותי דת. בנובמבר 2020 הכריז אביטן כי יותר מ-30 מיליון ש"ח יועברו למועצות הדתיות ברחבי המדינה. החלטה הזו הייתה ניסיון לתמוך כלכלית במועצות הדתיות שמ-2018 נמצאות במשבר תקציבי שהעמיק עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל. מלבד אביטן השתתפו ביוזמה להעברת התקציבים שר הפנים דרעי וסגן שר האוצר יצחק כהן.
ביוגרפיה > בפוליטיקה > אסון הר מירון

כשר לשירותי דת דאג להעביר תקציב למרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים, וערך פגישות וסיורים בשלבי היערכות להילולה במירון שבהם קיבל עדכונים באשר להתקדמות ההכנות. בליל ל"ג בעומר, י"ח באייר ה'תשפ"א, 30 באפריל 2021 אירע אסון בהר, ובתדחוקת קהל נספו 45 גברים וילדים, ונפצעו 102 בני אדם. זהו האסון האזרחי הגדול ביותר בתולדות מדינת ישראל.
ועדת החקירה בנושא הטילה עליו אחריות אישית והמליצה שלא ימונה בעתיד לתפקיד שר.
הערות שוליים

↑  גיא עזרא, ‏סופית: זה שר הדתות מטעם ש"ס, באתר "סרוגים", 13 במאי 2020
↑  חזקי ברוך, השר לשירותי דת הרב יעקב אביטן: ״זהו יום בשורה למועצות הדתיות ולאלפי עובדים שעושים עבודת קודש. אמשיך להיאבק למענם"., באתר ערוץ 7
↑  דין וחשבון ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון, ‏6 במרץ 2024
↑  ynet - אסון מירון, באתר ynet
↑  דין וחשבון ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון באתר ממשלת ישראל
| השרים לשירותי הדת בממשלות ישראל |
| --- | --- | --- |
| שרי הדתות (1948–2003) | יהודה לייב מימון • חיים משה שפירא • יעקב משה טולידאנו • זרח ורהפטיג • יצחק רפאל • חיים יוסף צדוק • אהרן אבוחצירא • יוסף בורג • שמעון פרס • זבולון המר • אבנר שאקי • יצחק רבין • שמעון שטרית • בנימין נתניהו • אלי סויסה • יצחק לוי • יצחק כהן • יוסי ביילין • אשר אוחנה • אריאל שרון |  |
| השרים לשירותי דת  (2008 ואילך): | יצחק כהן • יעקב מרגי • נפתלי בנט • דוד אזולאי • יצחק וקנין • יעקב אביטן • מתן כהנא • נפתלי בנט • מיכאל מלכיאלי |  |
נחל פקיעין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  כ־14 ק"מ
 גובה מוצא הנהר:  כ־900 מטרים
 יובלים:  נחל אשכר, נחל גמל 
 שפך:  נחל כזיב 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) נחל פקיעין(למפת הגליל המערבי רגילה) נחל פקיעין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל פקיעין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל פקיעין
 
נחל פקיעין הוא אחד מיובליו הגדולים של נחל כזיב בגליל העליון. אורכו כ-14 קילומטרים.
גאוגרפיה

נחל פקיעין מתחיל בגובה של כ-900 מטרים מעל פני הים, באזור בית ג'אן, הנחל זורם צפונה ועובר בפקיעין החדשה, עמק פקיעין, אגם מונפורט ומסתיים צפונית למעלות תרשיחא בחיבור עם נחל כזיב בגובה 400 מטר מעל פני הים.
נקודות ציון בנחל

עין אסל (עין אל סהלה) - מעיין המלא בעיקר בחורף
חורבת אסל
מערת פקיעין
קבר אבא אושעיא איש טיריא
חורבת גיס
מצד קרחה
עין יורקת - מעיין הנמצא באחד מיובליו הקטנים של נחל פקיעין