stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרד נט טרנר
השפעה ומורשת של טרנר

טרנר זכה למעמד של גיבור בקרב אמריקה השחורה ואף באפריקה. סופרים והוגים אפרו-אמריקאים כמו ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז והרייט ג'ייקובס מזכירים אותו בכתביהם. חוקרי ההיסטוריה כמו הרברט אפטקר (Aptheker) הביאו אותו ואת פועלו למרכז חקירתו של מרד העבדים בדרום ארצות הברית. עבודת מחקר רצינית בנושא התנגדות עבדים בדרום לפני מלחמת האזרחים פורסמה ב-1943 על ידי אפטקר תחת הכותרת "American Negro Slave Revolts", ושם הוא טוען כי ברחבי הדרום היו יותר מ-200 מקרים דומים למרד של נט טרנר, אם כי אף אחד מהם לא הגיע לעוצמה של זה האחרון.
על אף כל אלה וספרי רומן היסטוריים כמו זה של ויליאם סטיירון, הווידויים של נט טרנר, וספר תגובה של עשרה סופרים אפריקניים אמריקאים (הצליבה השנייה של נט טרנר, בשנת 1968), טרנר נשאר, עדיין, דמות עלומה ושנויה במחלוקת. שמו נקשר למעשה טרור ואלימות, אך עם זאת זכה גם למחמאות ושבחים מפי הסופר תומאס היגינסון, שכתב עליו בשנת 1861 ב-Atlantic monthly, וקרא לו אדם "שלא הכיר שום ספר חוץ מהתנ"ך, ובלב הוא הקדיש את נשמתו וגופו למטרת קידום הגזע שלו".
ב-2016 יצא הסרט "הולדתה של אומה", המבוסס על סיפורו של נט טרנר.
הערות שוליים

1 2  Ulrich Bonnell Phillips, American Negro slavery: a survey of the supply, employment and control of Negro labor as determined by the plantation regime, Baton Rouge [LA]: Louisiana State University Press, 1994
↑  Patrick H. Breen, , Nat Turner’s Revolt: Rebellion and Response in .Southampton County, Virginia, The University of Georgia, , 1994
↑  Thomas R. Gray, The Confessions of Nat Turner -1831, University of Nebraska – Lincoln), 1831
1 2 3 4  Thomas R. Gray, The Confessions of Nat Turner -1831, University of Nebraska – Lincoln, 1831
1 2 3 4  Kenneth S. Greenberg, Nat Turner: A Slave Rebellion in History and Memory, Oxford University press, 2002
1 2  ויליאם סטיירון, הווידויים של נט טרנר, תל אביב: ספרית מעריב, 1983
↑  Walter L. Gordon, III, The Nat Turner Insurrection Trials: A Mystic Chord Resonates Today, W.L. Gordon, 2009
↑  Higginson, Thomas Wentworth, "Nat Turner's Insurrection: An account of America's bloodiest slave revolt, and its repercussions", The Atlantic, ‏Oct 1, 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560968705171  BnF: cb119736627 (data)  LCCN: sh85125604 
תחריט עץ המתאר את תפיסתו של נט טרנר על ידי בנג'מין פיפס
נג'סקרש

| --- | --- |

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הצפוני
 מחוז:  סבולץ'-סטמאר-ברג סבולץ'-סטמאר-ברג
 נפה:  נפת פהרגיארמט
 שטח:  10.52 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  475 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  47°58′00″N 22°37′00″E﻿ / ﻿47.966666666667°N 22.616666666667°E﻿ / 47.966666666667; 22.616666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.nagyszekereshivatal.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.נג'סקרש(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.נג'סקרש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נג'סקרש (בהונגרית: Nagyszekeres) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה, על הגבול המשולש שמפריד בין הונגריה-רומניה-אוקראינה.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית נג'סקרש קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-557 תושבים בשנת 1990 עד 475 תושבים בשנת 2020.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-15.
יהודי נג'סקרש

יהודים חיו בנג'סקרש בתקופות זמן שונות. משנת 1885 היו יהודי הכפר כפופים לקהילה היהודית בפהרגיארמט. כמו כן היה להם בית קברות יהודי, שעדיין קיים, ובו כ-4 מצבות, חלקן שבורות. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 10 |  |
| 1880 | 10 | 413 |
| 1910 | 21 |  |
| 1920 | 18 |  |
| 1930 | 15 |  |
| 1941 | 15 | 562 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי בנג'סקרש
↑  תיעוד יהודי נג'סקרש שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת פהרגיארמט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פהרגיארמט • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • הרמאנסג • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טיוודר • טוניוגמטולץ' • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • אוסקה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן |  |
מריוט גרנד הוטל

| --- | --- |

 בניית המלון
 קואורדינטות:  55°46′06″N 37°35′58″E﻿ / ﻿55.768333333333°N 37.599444444444°E﻿ / 55.768333333333; 37.599444444444
 האתר הרשמי
  (למפת מוסקבה מוגדלת) מריוט גרנד הוטל(למפת מוסקבה רגילה) מריוט גרנד הוטל he
 
מריוט גרנד הוטל (ברוסית: Марриотт Москва Гранд-Отель) הוא מלון חמישה כוכבים במוסקבה של רשת מלונות יוקרה מריוט הבינלאומית.
המלון ממוקם ברחוב הראשי של מוסקבה, רחוב טברסקאיה. בניין המלון בן 9 הקומות מכיל 387 חדרים.
נשיאי ארצות הברית ביל קלינטון וג'ורג' ווקר בוש שהו במלון זה במהלך ביקוריהם הרשמיים במוסקבה. בנוסף במלון התארחו סגן נשיא ארצות הברית אל גור, מזכירי המדינה האמריקנים מדליין אולברייט וקולין פאוול, ראש ממשלת ישראל אריאל שרון, סגן נשיא ברזיל מרקו מיציאל ומכובדים נוספים.
הערות שוליים

↑  Отпуск.com ⛱️ Marriott Grand 5* россия, Москва, Отпуск.com (ברוסית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוסקבה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מריאן קושלנד אליוט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוקטובר 1921 ניו הייבן, ארצות הברית 
 פטירה:  28 באוקטובר 1997 (בגיל 76) ברקלי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אימונולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו (1949)  מכללת ואסר 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1965)  המעבדה הלאומית באוק רידג' (1945)  המעבדה הלאומית ברוקהייבן 
 פרסים והוקרה:  פרס FASEB להצטיינות במדע (1989)  דוקטור לשם כבוד (1995) 
 בן או בת זוג:  דניאל קושלנד (1945–?) 
 צאצאים:  דאגלס קושלנד 
 
מריאן אליוט (באני) קושלנד (באנגלית: Marian Koshland Elliotte‏; 25 באוקטובר 1921 – 28 באוקטובר 1997) הייתה מדענית אימונולוגית. קושלנד גילתה במחקרה כי נוגדנים שונים בהרכב חומצות האמינו שלהם. מכאן הדבר הוביל לתגליתה כי הנוגדנים יעילים יותר במניעת מחלות.
קושלנד שינתה את פני המדע, בזכות תגליותיה הרבות. קושלנד קיבלה תואר ראשון ממכללת ואסר בשנת 1942, תואר שני מאוניברסיטת שיקגו, ובשנה שלאחר מכן קיבלה דוקטור באוניברסיטת שיקגו. ב־1949 היא עבדה כשנתיים על פוסט דוקטורט ולאחר מכן הפכה לפרופסור לביולוגיה מולקורית ותאית. קושלנד תרמה רבות לעולם המדע, היא כתבה כ-200 מאמרים בניהם הממצא העיקרי אשר אומר שנוגדנים שונים בהרכב חומצות האמינו שלהם.
ביוגרפיה

קושלנד נולדה בניו הייבן בשנת 1921. הלאום של קושלנד הוא אמריקאי אבל מוצא אמה מדנמרק. אמא שלה (מרגרטה שמידט) הייתה מורה, ואביה (וולטר אליוט) היה מוכר חומרה בפטיסטי דרומי (זרם של נצרות).
כשהייתה בת ארבע אחיה הצעיר חלה במחלת הטיפוס, ועקב מחלת אחיה חונכה על ידי שכנותיה. בנוסף לכך לאור המחלה התעוררה בקושלנד הסקרנות למדע.
כשהייתה צעירה למדה קושלנד בבתי ספר בניו הייבן קונטיקט, ובקולג' היא למדה בואסר ולאחר מכן עברה לאוניברסיטת שיקגו.
כאשר הייתה סטודנטית לתואר שני באוניברסיטת שיקגו (בשנות ה-40 של המאה ה-20) קושלנד עבדה על חיסון נגד כולרה אסייתית.
בתחילת שנות ה-50 קושלנד הראתה שצורות נוגדנים מופרשות ומועברות בסרום הן מולקולות נפרדות (פריצת דרך משמעותית בתחום האימונולוגיה).
בשנות ה-60 קושלנד החלה לטפל באחת הבעיות המרכזיות באימונולוגיה שהיא מקורה של סגוליות נוגדנים.
בשנות ה-70 לקחה קושלנד הפסקה מהעבודה והלכה לחקור ביולוגיה מולקולרית במעבדתו של דייוויד בולטימור MIT כדי ללמוד עוד ולפתח את הידע שלה בנושא.
קושלנד פרסמה בחייה כ-200 מאמרים בספרות המדעית, בניהם הממצא העיקרי אשר אומר שנוגדנים שונים בהרכב חומצות האמינו שלהם. זה היה טיעון מכריע עבור תאוריית הברירה המקובלת כעת של גיוון נוגדנים אשר הוכיח שהתאוריה נכונה ונגד תאוריית ההוראה.
מריאן אליוט קושלנד התחתנה עם דניאל קושלנד אותו היא פגשה באוניברסיטת שיקגו וביחד הם הביאו 5 צאצאים.
מחקרים

בשנות ה-50 קושלנד הראתה שצורות נוגדנים מופרשות ומועברות בסרום הן מולקולות נפרדות.
בהמשך בשנות ה-60 קושלנד החלה לטפל באחת מן הבעיות המרכזיות באימונולוגיה דאז – מקורה של סגוליות נוגדנים.
היה ויכוח סוער מאוד בין מודלים מאלפים שקבעו שחלבוני נוגדנים כולם זהים ורק מקופלים סביב אנטיגני המטרה שלהם לבין מודלים סלקטיביים, שטענו שהם תוצרים של תאים שונים.
קושלנד ניתחה נוגדנים רב שבטיים המכוונים נגד שתי הטענות השונות, ועל בסיס ניתוחי הרכב חומצות אמינו מאוד קטנים, הניסוי הראה באופן משכנע ומאוד ברור שלנוגדנים אותם היא בדקה הרכב חומצות האמינו שלהם שונה ולכן הם חייבים להיות שונים רצף חומצות האמינו שלהם.
לנתונים הללו הייתה השפעה עמוקה על התיאוריות של יצירת נוגדנים וכיצד נוצרה סגוליות נוגדנים. עמיתים לעבודה של קושלנד ומשפחתה מספרים שבאסיפה השנתית של האגודה האמריקאית לאימונולוגיה שבה בפעם הראשונה היא הציגה את הנתונים שלה על הנוגדנים, הקהל הריע לה והיא קיבלה שבחים רבים.
עד שנות ה-70 מריאן חזרה למחקריה על נוגדנים מופרשים לעומת נוגדנים בסרום, היא זיהתה תת-יחידת נוגדנים בשם שרשרת J. היא חקרה אותם, אפיינה אותה והראתה שהיא ממלאת תפקיד מרכזי בהרכבה והפרשת נוגדנים. הביטוי שלה סימן שלב ברור ודיסקרטי בהבשלה של תאי B‏.
עבודה זאת הובילה לנושא מרכזי של שארית הקריירה המדעית שלה. הבנת הדרך שבה תאי B הופכים לשחקנים פעילים בתגובה החיסונים.
בסוף שנות ה-70, קושלנד שהתה בשבתון במעבדה של דייוויד בולטימור ב-MIT כדי ללמוד ביולוגיה מולקולרית ולפתח את הידע שלה בנושא.
בזמן שהייתה ב-MIT היא שיתפה פעולה בשיבוט הגן המקודד לשרשרת J והחזירה את הגן ואת הידע שלה בטכנולוגיה המתהווה של ביולוגיה מולקולרית חזרה לקבוצת האימונולוגיה בברקלי.
בשנות השמונים הפנתה קושלנד את תשומת לבה לוויסות שעתוק הגן של שרשרת J על ידי גורמי גדילה של תאי B. בשנות ה-90 עבודתה התרחבה לתחום הכללי יותר של אירועים המלווים ומכוונים את ההפעלה וההבשלה של תאי B. בהרצאה מוזמנת במפגש הארצי של איגוד האימונולוגים האמריקאי ב-1997, היא הציגה תיאור של העבודה האחרונה מהמעבדה שלה, המוכיחה שהפעולה של גורם שעתוק, BSAP, הייתה מאוד מורכבת ודינמית, ושיכולה להיות השפעות חיוביות ושליליות כאחד:
כיבוי של כמה גנים שתוצריהם לא היו נחוצים עוד, תוך הפעלת גנים חדשים בעלי תפקידים חשובים לזרוע המתפתחת של מערכת החיסון מייצרת נוגדנים. המחקר הזה היה פריצת דרך מדעית והרכיבה תופעות ביוכימיות מורכבות בהקשר מובן של תפקוד ביולוגי.
זה היה עדות לא רק לאיכות ולעדכניות של עבודתה שלה, אלא גם לכמה רחוק הגיע התחום בהבנה מפורטת של פעולתה של מערכת החיסון בחצי המאה מאז מריאן נכנסה אליו.
פרסים

לכבוד כל ההישגים שלה, מריאן קיבלה פרסים רבים.
פרס המצוינות במדע של FASEB (1989)
חברה באקדמיה הלאומית למדעים
חברה באיגוד האמריקאי לאומנויות ולמדעים
נשיאת האגודה האמריקאית לאימונולוגים בה כיהנה כנשיאה בין 1982–1983
כיהנה בוועדה של הקרן הלאומית למדע
חברה במועדה המייעצת של NIAID
חברה במועצה הלאומית למדע היא נודעה בזכות האומץ והישירות שלה בהבעת דעתה, ובעמדותיה המכובדות בנושאים מתעוררים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Marian E. Koshland, National Academy of Sciences
1 2 3 4 5 6 7 8  In Memoriam Marian Koshland 1921–1997, The Journal of Immunology
1 2  Sheer Luck Made Me An Immunologist, annual reviews
1 2  by Robert Sanders, UC Berkeley Professor Marian Koshland, a noted immunologist and educator, has died at 76, the University of California at Berkeley
1 2 3 4  Daniel Koshland Jr., 87; UC Berkeley molecular biologist, editor of the journal Science, los angeles times
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n00124144  VIAF: 67704260   WorldCat (עם VIAF): 67704260
מעשה ראובן ובלהה

מעשה ראובן ובלהה הוא סיפור מקראי המופיע בספר בראשית, פרק ל"ה, פסוקים כ"א–כ"ב. על פי המסופר, לאחר מות רחל, שכב ראובן עם שפחתה, בלהה, שהייתה פילגש אביו יעקב.
בברכת יעקב לבניו לפני מותו הוכיח יעקב את ראובן על המעשה, ועל פי הכתוב בספר דברי הימים, בעקבות המעשה, ניטלה מראובן הבכורה וניתנה ליוסף במקומו, שזכה בשתי נחלות בארץ ישראל (מנשה ואפרים) כדינו של הבכור הנוטל פי שניים בנחלת אביו.
לפי התלמוד הבבלי, ראובן לא שכב בפועל עם בלהה, אלא החליף את מיטתה במיטת אמו לאה, בדאגה לכבודה, שכן הוא חשש שמא לאחר מות רחל תקבל שפחתה בלהה מעמד השווה למעמד אמו; אך הואיל ומנע מבלהה לשכב עם יעקב, החשיב זאת המקרא כאילו שכב עמה.
תיאור המעשה

על פי המתואר בפרשת וישלח שבספר בראשית, כאשר הגיעו יעקב ומשפחתו למגדל עדר בדרכם מבית לחם לחברון, שכב ראובן, בנם בכורם של יעקב ולאה, עם בלהה שפחת רחל, אותה נשא יעקב לבקשת רחל בתקופת עקרותה:
וַיִּסַּע יִשְׂרָאֵל וַיֵּט אָהֳלֹה מֵהָלְאָה לְמִגְדַּל עֵדֶר: וַיְהִי בִּשְׁכֹּן יִשְׂרָאֵל בָּאָרֶץ הַהִוא וַיֵּלֶךְ רְאוּבֵן וַיִּשְׁכַּב אֶת בִּלְהָה פִּילֶגֶשׁ אָבִיו וַיִּשְׁמַע יִשְׂרָאֵל ---- וַיִּהְיוּ בְנֵי יַעֲקֹב שְׁנֵים עָשָׂר
מיד לאחר המלים "וַיִּשְׁמַע יִשְׂרָאֵל" באה "פסקא באמצע פסוק", כלומר: רווח בן כמה אותיות המפריד ביניהן לבין המילים "וַיִּהְיוּ בְנֵי יַעֲקֹב שְׁנֵים עָשָׂר". בתרגום השבעים לפסוק, מיד לאחר המלים "וישמע ישראל", מופיעות המלים "וירע בעיניו", וכך גם בתרגום המיוחס ליונתן.
משמעות המעשה בפרשנות המקרא > הרקע למעשה

הפרשנויות השונות למעשה ראובן נשענות על הרקע שקדם למעשה: לאחר שעזב יעקב את בית אל בה קיים את הנדר שנדר לה' בחלום הסולם, שאם ישיבהו ה' לארץ הוא יקריב לה' מעשר מכל אשר יברכהו ה' בחרן, כרעה רחל אשתו ללדת את בנה השני, בנימין, ובתוך לידתה אותו - מתה. יעקב קבר אותה בבית לחם, בדרך אפרת, והמשיך למגדל עדר, בדרכו ליצחק אביו היושב בחברון.
משמעות המעשה בפרשנות המקרא > פרשנות הפשט

חלק מפרשני הפשט, ואף כמה ממדרשי חז"ל, פירשו שראובן אכן שכב עם בלהה, כמפורש בפסוק: ”וַיִּשְׁכַּב אֶת בִּלְהָה פִּילֶגֶשׁ אָבִיו”, וכפי שעולה מתוכחתו של יעקב לראובן בסוף ימיו: ”כִּי עָלִיתָ מִשְׁכְּבֵי אָבִיךָ אָז חִלַּלְתָּ יְצוּעִי עָלָה” (ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק ד'). סיבת מעשהו נבעה מתפיסתו שכיוון שבלהה אינה אשת אביו ממש אלא פילגשו, אין מעשה זה נחשב למשכב עם אשת האב.
לפי פרשנות זו, מטרתו של ראובן הייתה להביע את היותו ממשיכו של אביו בהנהגת המשפחה. בתנ"ך מתוארים מקרים נוספים של שכיבה עם פילגש כדי לבטא המשכיות: אבשלום שכב עם פילגשי דוד אביו כביטוי לכך שהוא ממשיכו במלוכה על ישראל; אדוניה אחיו, ביקש לישא את אבישג השונמית, שהייתה מעין פילגש של דוד אביו, כדי לבסס את מעמדו כממשיכו; ואבנר בן נר שכב עם פילגשו של שאול, כדי לבטא את היותו דומיננטי במלכותו. הרב יעקב מדן מוסיף על פירוש זה, שלאחר שיעקב נאלץ לנהוג בצורה מתרפסת במפגשו עם עשו בשובו מחרן לכנען, מנהיגותו בביתו דעכה. הדבר בא לידי ביטוי בעיקר בפסיביות של יעקב במעשה שכם ודינה, בעת שבניו ניהלו את המשא ומתן עם שכם, ושמעון ולוי אף הענישו אותו יחד עם אנשי עירו. לאור זאת, מסתבר שבמעשהו ראובן ניסה לבסס את מעמדו כממשיכו של יעקב בהנהגה, כיוון שיעקב כבר איבד את
ההנהגה במשפחה, ובין השבטים התנהל מאבק סמוי מי יהיה הממשיך.
על פי בראשית רבה, בשוכבו עם בלהה, תבע ראובן את עלבונה של אמו, לאה: ”כיון שמתה רחל, נטל אבינו יעקב מיטתה של בלהה ונתנה אצל מיטתו. אמר [יעקב]: לא דיה לאמא להתקנא בחיי אחותה, אלא אף לאחר מותה?”. בשניים מהספרים החיצוניים מסופר כי בעקבות המעשה, יעקב הפסיק לשכב עם בלהה. ספר היובלים (לג, ט) מספר: "ולא קרב יעקב אליה כי טימאה ראובן". בספר צוואות השבטים נאמר בצוואת ראובן: "ובה לא נגע עוד".
משמעות המעשה בפרשנות המקרא > פרשנות הדרש

שיטה מרכזית בתלמוד הבבלי ובמדרשי חז"ל, ובעקבותיהם בראשונים רבים, גורסת שראובן לא שכב ממש עם בלהה, שהרי משכב עם אשת אב נחשב לגילוי עריות אף קודם מתן תורה. בנוסף לכך, שבט ראובן, יחד עם שאר ששת השבטים שבהר עיבל, עתידים לענות 'אמן' במעמד הר גריזים והר עיבל על הצהרת הלויים כלפיהם: ”אָרוּר שֹׁכֵב עִם אֵשֶׁת אָבִיו כִּי גִלָּה כְּנַף אָבִיו וְאָמַר כָּל הָעָם אָמֵן” (ספר דברים, פרק כ"ז, פסוק כ'), ולא מסתבר שמן השמיים יזמנו לראובן לחטוא בדבר שעתידים כל זרעו לקלל את העושה כן. אלא מתוך סמיכות פרשיה זו עם פרשיית מותה של רחל, מסיקים חז"ל שמעשהו של ראובן קשור במאורע זה, ומבארים שראובן חשש שכעת, לאחר מות רחל, יתן יעקב לבלהה שפחתה יחס שווה לאימו לאה, ולכן 'בלבל יצועי אביו', דהיינו שהחליף בין מיטת אימו למיטתה של בלהה, כך שאביו ישכב עם אימו ולא עם שפחת אשת אביו השנייה, רחל. ומתוך שמנע ראובן מבלהה שפחת רחל, משכב עם יעקב, החשיב לו זאת הכתוב כאילו חטא בכך ששכב הוא אותה בעצמו. כדרך שדרשו ביחס לבני עלי שהתעכבו מלהקריב את קרבנות היולדות במשכן, ובכך מנעו אותן מלשוב לבעליהן, והחשיב להם הכתוב זאת כאילו שכבו עימן:
אמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יונתן: כל האומר ראובן חטא - אינו אלא טועה, שנאמר: ' ויהיו בני יעקב שנים עשר', מלמד שכולן שקולים כאחת. אלא מה אני מקיים: 'וישכב את בלהה פילגש אביו' - מלמד שבלבל מצעו של אביו, ומעלה עליו הכתוב כאילו שכב עמה. תניא, רבי שמעון בן אלעזר אומר: מוצל אותו צדיק מאותו עון, ולא בא מעשה זה לידו. אפשר עתיד זרעו לעמוד על הר עיבל, ולומר: 'ארור שכב עם אשת אביו', ויבא חטא זה לידו? אלא מה אני מקיים: 'וישכב את בלהה פילגש אביו' - עלבון אמו תבע. אמר: אם אחות אמי היתה צרה לאמי, שפחת אחות אמי תהא צרה לאמי?! עמד ובלבל את מצעה. אחרים אומרים: שתי מצעות בלבל, אחת של שכינה ואחת של אביו. והיינו דכתיב: 'אז חללת יצועי עלה'... אמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יונתן: כל האומר בני עלי חטאו - אינו אלא טועה... אלא מה אני מקיים: 'אשר ישכבון את הנשים'? מתוך ששהו את קיניהן [קרבנות היולדת], שלא הלכו אצל בעליהן - מעלה עליהן הכתוב כאילו שכבום
תגובת יעקב למעשה

תגובת יעקב למעשה, כפי שהיא מתוארת בפרשת וישלח מיד לאחר המעשה היא: ”וַיִּשְׁמַע יִשְׂרָאֵל”. אולם תגובה נרחבת יותר אנו מוצאים דווקא בסוף ימיו של יעקב, כאשר הוא שוכב על ערש דווי וקורא לבניו אל מיטתו כדי לברכם, הוא פותח בבנו בכורו, ראובן, ומודיע לו שבמעשהו הפזיז הוא איבד את זכותו לממש את בכורתו:
רְאוּבֵן בְּכֹרִי אַתָּה כֹּחִי וְרֵאשִׁית אוֹנִי יֶתֶר שְׂאֵת וְיֶתֶר עָז: פַּחַז כַּמַּיִם אַל תּוֹתַר כִּי עָלִיתָ מִשְׁכְּבֵי אָבִיךָ אָז חִלַּלְתָּ יְצוּעִי עָלָה
ובספר דברי הימים מבואר ביתר בהירות, שהכוונה היא שבמעשהו איבד את הבכורה, ושם גם מפורש שהבכורה הועברה לבניו של בכורו של יעקב מרחל, יוסף: ”וּבְנֵי רְאוּבֵן בְּכוֹר יִשְׂרָאֵל כִּי הוּא הַבְּכוֹר וּבְחַלְּלוֹ יְצוּעֵי אָבִיו נִתְּנָה בְּכֹרָתוֹ לִבְנֵי יוֹסֵף בֶּן יִשְׂרָאֵל וְלֹא לְהִתְיַחֵשׂ לַבְּכֹרָה” (ספר דברי הימים א', פרק ה', פסוק א').
הביטוי לבכורתו של יוסף הוא שבניו של יוסף, מנשה ואפרים, נחשבו לשני שבטים נפרדים בעם ישראל, וכחלק מכך נחלו שתי נחלות בארץ, ובכך קיבל יוסף פי שניים בירושת הארץ, שכך הוא דינו של הבכור, שנוטל פי שניים:
וְעַתָּה שְׁנֵי בָנֶיךָ הַנּוֹלָדִים לְךָ בְּאֶרֶץ מִצְרַיִם עַד בֹּאִי אֵלֶיךָ מִצְרַיְמָה לִי הֵם אֶפְרַיִם וּמְנַשֶּׁה כִּרְאוּבֵן וְשִׁמְעוֹן יִהְיוּ לִי... וַאֲנִי נָתַתִּי לְךָ שְׁכֶם אַחַד עַל אַחֶיךָ אֲשֶׁר לָקַחְתִּי מִיַּד הָאֱמֹרִי בְּחַרְבִּי וּבְקַשְׁתִּי
תגובת יעקב למעשה > תשובתו של ראובן במדרשי חז"ל

בכמה מקומות במדרשי חז"ל אנו מוצאים התייחסות לתשובתו של ראובן על מעשהו.
המפורסם שבהם הוא ביחס להיעדרות ראובן ממכירת יוסף, המוסברת על פי אחת הדעות במדרש, בשל פרישתו מחבורת האחים כדי להתבודד בתשובה על מעשהו:
'וישב ראובן אל הבור'. והיכן היה? עסוק בשקו ותעניתו, שחזר בתשובה על שהפך יצועי אביו, אמר לו הקדוש ברוך הוא: אתה פתחת בתשובה תחלה, חייך שבן בנך עומד ומחזיר את ישראל בתשובה. ואיזהו? זה הושע בן בארי, שאמר 'שובה ישראל'
בשלמא ביהודה אשכחן דאודי [ביחס ליהודה שמענו שהודה בחטאו], דכתיב: 'ויכר יהודה ויאמר צדקה ממני', אלא ראובן, מנלן דאודי? [מנין לנו שהודה בחטאו] דאמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יוחנן, מאי דכתיב: 'יחי ראובן ואל ימות'... 'וזאת ליהודה'? כל אותן שנים שהיו ישראל במדבר, היו עצמותיו של יהודה מגולגלין בארון, עד שעמד משה ובקש עליו רחמים, אמר לפניו: רבונו של עולם, מי גרם לראובן שהודה? יהודה...
תגובת יעקב למעשה > השלמה עם הסבת הבכורה ליוסף

ביטוי נוסף לתשובתו של ראובן הוא בכך שנאבק להצלת יוסף, על אף שלו ניתנה הבכורה על חשבונו של ראובן:
ראובן - אמר רבי אלעזר: אמרה לאה: ראו מה בין בני [ראובן] לבן חמי [עשו]; דאילו בן חמי, אף על גב דמדעתיה זבניה לבכירותיה [אף שמדעתו מכר בכורתו ליעקב], דכתיב: 'וימכר את בכרתו ליעקב', חזו מה כתיב ביה [ראו מה כתוב בו]: 'וישטם עשו את יעקב', וכתיב: 'ויאמר הכי קרא שמו יעקב ויעקבני זה פעמים וגו'.' ואילו בני, אף על גב דעל כרחיה שקליה יוסף לבכירותיה מניה [אף שבעל כרחו לקח יוסף בכורתו], דכתיב: 'ובחללו יצועי אביו נתנה בכרתו לבני יוסף', אפילו הכי לא אקנא ביה [למרות זאת לא התקנא בו, ואף הצילו], דכתיב: 'וישמע ראובן ויצלהו מידם'
תגובת יעקב למעשה > ויהיו בני יעקב שנים עשר

חז"ל רואים במילים המסיימות את המעשה ”וַיִּהְיוּ בְנֵי יַעֲקֹב שְׁנֵים עָשָׂר”, עדות לכך שעל אף שיעקב הדיח את ראובן מהבכורה, מכל מקום לא הוציאו מכלל בניו הכשרים, כפי שהוצאו ישמעאל ועשו מהמשכיות העם הנבחר:
'ויהי בשכן ישראל בארץ ההיא וילך ראובן וישכב את בלהה פלגש אביו וישמע ישראל', כיון ששמע יעקב כן, נזדעזע, אמר: אוי לי! שמא אירע פסולת בבניי! עד שנתבשר מפי הקדש שעשה ראובן תשובה, שנאמר:  'ויהיו בני יעקב שנים עשר', והלא בידוע ששנים עשר הם! אלא שנתבשר מפי הקדוש ברוך הוא שעשה ראובן תשובה. ללמדך, שהיה ראובן מתענה כל ימיו שנאמר: 'וישבו לאכל לחם', וכי עלת [עלתה מחשבה] על לב שהיו אחים יושבים ואוכלים לחם ואחיהם הגדול אינו עמהם?! אלא ללמדך שהיה מתענה כל ימיו, עד שבא משה וקבלו בתשובה, שנאמר:  'יחי ראובן ואל ימות'
בהלכה

המשנה במסכת מגילה קובעת שעל אף שבתקופת התנאים היה נהוג לתרגם את קריאת התורה לארמית, השפה המדוברת בקרב הציבור, ההלכה היא כי ”מעשה ראובן נקרא ולא מִתרגם”, וזאת מפני כבודו של ראובן, שלא יבואו לגנותו על כך.
בתלמוד הבבלי נזכר מעשה שאירע בבית הכנסת בעיר כבול שבגליל, בו הורו למתורגמן לקטוע את תרגומו בפסוקים המתארים את מעשה ראובן, בהתאם להלכה שבמשנה:
”מעשה ברבי חנינא בן גמליאל שהלך לכבול, והיה קורא חזן הכנסת ויהי בשכון ישראל, ואמר לו למתורגמן הפסק, אל תתרגם אלא אחרון, ושיבחוהו חכמים”.
ביאורים

↑  כלומר, כל עם ישראל ענו אמן, אך כאשר קללו הלויים את השוכב עם אשת אביו, הפנו בפניהם כלפי הר עיבל, עליו עמדו, בין השאר, בני שבט ראובן.