stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבולים של האי פיטקרן
הבולים

בשנת 1921 ביקר בפיטקרן סר ססיל רודוול (אנ'), המושל הבריטי של מערב האוקיינוס השקט. בדוח שחיבר הציע לפתוח משרד דואר על האי ולהנפיק עבורו בולים. המלצה זו לא התקבלה, וכאמור אולתרו פתרונות נקודתיים על מנת לענות על צורכי התושבים.
בשנת 1935 הגיעה לחוף פיטקרן היכטה "וגבונדיה" (Vagabondia). קצין הרדיו של הספינה, אדם בשם קרל ברסלג (Karl Baarslag) שהיה אספן בולים, ביקר את אנדרו יאנג (Andrew Young), מנהל הדואר הלא רשמי של פיטקרן, ושאל אותו מדוע האי אינו מנפיק בולים משלו. הוא הציג בפניו את התקדים שהתרחש מספר שנים קודם לכן באי ברבודה שבמזרח הים הקריבי וסקר בפניו את היתרונות הכלכליים של הנפקת בולים עצמאיים. הרעיון מצא חן בעיני אנדרו יאנג, ויחד עם פרקין כריסטיאן (Parkin Christian), השופט של פיטקרן, החלו לפעול לקידום העניין. במשך חמש שנים דחה המושל הבריטי מספר פעמים את הפניות שקיבל מאנשי האי, עד אשר התרצה וניאות לאשר את ההנפקה.
הבולים הראשונים התקבלו בהתלהבות גדולה על ידי אספני הבולים בעולם, ושטף ההזמנות עלה על כל המצופה. ה.א. מוד (H.E.Maude), מנהל הדואר החדש של פיטקרן, עבד במשך שישה עשר יום על מנת להכין את מעטפות היום הראשון שהוזמנו מכל רחבי תבל. על כל המעטפות הוטבעה חותמת היום הראשון הרשמי, 15 באוקטובר 1940.
הבולים > סדרת הבולים הראשונה

סדרת הבולים הראשונה של האי פיטקרן הונפקה ביום 15 באוקטובר 1940. הבולים הודפסו בלונדון, חלקם על ידי חברת ווטרלו ובניו (אנ') וחלקם על ידי חברת ברדבורי ווילקינסון (אנ'). הכיתוב על הבולים כלל את שם המושבה "איי פיטקרן" ואת  הערך הנקוב של הבול. בנוסף לאיור המרכזי שולבה בכל בול, בתוך מדליון, דמותו של מלך בריטניה  ג'ורג' השישי. כל האיורים שעל הבולים הוקדשו לנופי האי פיטקרן ולאירועים ואישים מן ההיסטוריה של פיטקרן.
| --- | --- |
: ערך נקוב - חצי פני. הודפס על ידי ווטרלו ובניו. ענף של תפוזים, אחד המוצרים אותם נהגו תושבי פיטקרן למכור למלחי הספינות שפקדו את האי.
: ערך נקוב - פני אחד. הודפס על ידי ברדבורי ווילקינסון. פלטשר כריסטיאן (אנ'), מנהיג המרד על הבאונטי, ניצב בחרטום האונייה בראש חבורת המורדים ומביט לעבר סירתו של ויליאם בליי. לשמאלו שולב באיור אחד העציצים של עץ הלחם, אשר היה מטרת מסעה של הבאונטי לטהיטי. חלק זה של העיצוב נלקח מתוך תחריט השמור באוסף דיקסון (אנ') שבספרייה של ניו סאות' ויילס (אנ'). מעצב הבול החליף את הסירה של ויליאם בליי במראה של האי פיטקרן.
: ערך נקוב - פני וחצי. הודפס על ידי ווטרלו ובניו. ג'ון אדמס (אנ'), אחרון המורדים שנותר בחיים, לצד הבית בו התגורר על האי פיטקרן. הציור של אדמס מבוסס על תחריט שהכין אמן בשם אדלנד {H. Adland).
: ערך נקוב - שני פני. הודפס על ידי ווטרלו ובניו. ויליאם בליי לצד תמונתה של האונייה "באונטי" עליה פיקד בעת המרד. תמונתו של ויליאם בליי מבוססת על מיניאטורה שהכין האמן ג'ון סמרט (אנ').
: ערך נקוב - שלושה פני. הודפס על ידי ברדבורי ווילקינסון. מפה המציגה את מיקומו של האי פיטקרן יחסית ליבשת אוסטרליה, ליבשת אמריקה, ולאיים השכנים  באוקיינוס השקט.
: ערך נקוב - שישה פני. הודפס על ידי ווטרלו ובניו. תמונתה של הספינה "באונטי". במקורה הייתה זו ספינת מסחר אזרחית בשם "הבתיה" (The Bethia) אשר נרכשה על ידי הצי הבריטי במיוחד לצורך המסע להעברת שתילי עץ הלחם מטהיטי לאיים הקריביים. השם "באונטי" (שמשמעותו "נדיבות") ניתן לה על ידי הצי הבריטי לאחר הרכישה.
: ערך נקוב - שילינג אחד. הודפס על ידי ווטרלו ובניו. פלטשר כריסטיאן (אנ') חבוש בכובע האופייני למדי קצין ים על רקע האי פיטקרן. דמותו של כריסטיאן נלקחה מתוך תחריט השמור באוסף דיקסון (אנ') שבספרייה של ניו סאות' ויילס (אנ').
: ערך נקוב - שילינג אחד ושישה פני. הודפס על ידי ברדבורי וילקינסון. דמותו של פלטשר כריסטיאן (ראו תיאור בבול שערכו הנקוב פני אחד) על רקע מראה מפרץ באונטי (אנ') שבחוף הצפון מזרחי של האי פיטקרן.
הבולים > סדרת הבולים הראשונה > השלמת סדרת הבולים הראשונה

ביום 1 בספטמבר 1951 נוספו לסדרת הבולים הראשונה של פיטקרן שני בולים נוספים.
| --- | --- |
: ערך נקוב - ארבעה פני. הודפס על ידי ווטרלו ובניו. ספר התנ"ך של האונייה "באונטי" (אנ'), הספר היחידי שהיה ברשות המורדים על האי פיטקרן, אשר בעזרתו לימדו את ילדיהם קרא וכתוב.
: ערך נקוב - שמונה פני. הודפס על ידי ווטרלו ובניו. מבנה בית הספר החדש של ילדי פיטקרן אשר נבנה בשנת 1949.
הבולים > סדרת הבולים השנייה

ביום 2 ביולי 1957 הנפיק דואר פיטקרן סידרה השנייה של  בולים מן המניין. סידרה זו כללה 11 בולים, עליהם הופיע במסגרת דיוקנה של המלכה  אליזבת השנייה. הבולים הודפסו בלונדון על ידי חברת דה לה רו.
| --- | --- |
: ערך נקוב - חצי פני. העלים והפרחים של צמח קורדילין אמירי (אנ'), המכונה בשפה המקומית בשם "צמח טי" (ti plant). משורשיו של צמח זה ייצר ויליאם מקקויי (אנ') משקה אלכוהולי, אשר גרם למרבית המורדים להתמכר לאלכוהול, והוביל למריבות ולרצח. הממציא, ויליאם מקקויי, התאבד בהיותו שיכור על ידי קפיצה ממרומי אחד הצוקים אל תוך הים.
: ערך נקוב - פני אחד. מפה טופוגרפית של האי פיטקרן.
: ערך נקוב - שני פני. ג'ון אדמס (אנ'), אחרון המורדים שנותר בחיים, לצד  ספר התנ"ך של האונייה "באונטי" (אנ') אשר שימש אותו כספר לימוד לילדי האי.
: ערך נקוב - שני פני וחצי פני. ציפור מגולפת מעץ, אחת המזכרות שנהגו תושבי פיטקרן להכין ולמכור לתיירים שפקדו את האי.
: ערך נקוב - שלושה פני. מפרץ באונטי הנמצא בצדו הצפון מזרחי של האי.
: ערך נקוב - ארבעה פני. אחד המבנים שהוקמו על האי פיטקרן, ואשר שימש כבית המגורים של המורה. בטעות נרשמה על הבול הכותרת "בית הספר", אשר תוקנה שנה לאחר מכן.
: ערך נקוב - שישה פני. מפת האוקיינוס השקט ועליה מסומן נתיב ההפלגה של הספינות שהגיעו מבריטניה דרך תעלת פנמה, חלפו על פני פיטקרן והמשיכו בדרכן לניו זילנד ולאיי פיג'י. מפה זו מהווה תזכורת לתקופה בה האי פיטקרן נוהל על ידי המושל הבריטי שישב בפיג'י.
: ערך נקוב - שמונה פני. אחד המתיישבים על רקע השדות החקלאיים שבחלק השטוח של האי.
: ערך נקוב - שילינג אחד. דגם עץ של הספינה "באונטי", אחת המזכרות שנהגו תושבי פיטקרן להכין ולמכור לתיירים שפקדו את האי.
: ערך נקוב - שני שילינג. המריצה, כלי הרכב הגלגלי היחיד שהיה בזמנו על האי המבודד, זכתה להופיע על בול.
: ערך נקוב - שני שילינג ושישה פני. תושבי האי משיקים סירה חדשה לציד ליוויתנים מן המזח שבמפרץ באונטי.
הבולים > סדרת הבולים השנייה > שגיאת העיצוב

כאמור, הבול בעל ערך נקוב של ארבעה פני הודפס בטעות עם הכיתוב השגוי "בית הספר של פיטקרן" (Pitcairn School). ביום 5 בנובמבר 1958 הונפק בול חדש שנועד לתקן את הטעות ועליו הכיתוב "הבית של מורה בית הספר" (Schoolteacher's house).
| --- | --- |

הבול המקורי עם הכיתוב השגוי: הבול החדש עם הכיתוב המתוקן
הבולים > בולי הזיכרון הראשונים

ביום 15 בנובמבר 1961 הנפיק דואר פיטקרן את הסדרה הראשונה של  בולי זיכרון אשר נועדו לציין את יובל המאה לחזרתם של תושבי פיטקרן מן האי נורפוק אליו עברו בשנת 1856.
תהליך החזרה לפיטקרן בוצע בשני שלבים. בשלב הראשון, שתי משפחות שכללו 17 אנשים הפליגו מן האי נורפוק ביום 2 בדצמבר 1858 על סיפונה של האונייה "מרי-אן" ונחתו בחוף פיטקרן ב-17 בינואר 1859. בשלב השני חזרו לפיטקרן 27 אנשים נוספים בהנהגתו של סימון יאנג (אנ'). הם הפליגו על סיפונה של הספינה סט' קילדה והגיעו אל האי פיטקרן ביום 2 בפברואר 1864.
מאחר שתהליך החזרה מן האי נורפוק התרחש בין השנים 1859 - 1864, החליטו כאמור לציין את האירוע בשנת 1961, מועד המהווה תאריך ביניים בתקופה הרלוונטית. הבולים הודפסו בלונדון על ידי חברת הריסון (לימים, הריסון ובניו (אנ')).
| --- | --- |
: ערך נקוב - שלושה פני. מבט מן הים לעבר האי פיטקרן. במדליון מוצגת דמותו של סימון יאנג.
: ערך נקוב - שישה פני. מפת האי פיטקרן לצד מפת האי נורפוק.
: ערך נקוב - שילינג אחד. הספינה "מרי-אן" אשר על סיפונה חזרו שתי המשפחות הראשונות מן האי נורפוק.
הבולים > השתתפות בהנפקות כוללניות

המושבה של איי פיטקרן השתתפה בכל  ההנפקות הכוללניות של האימפריה הבריטית מאז שנת 1946. זו הייתה הזדמנות לתושבי האי להגדיל את ההכנסות ממכירת בולים לאספנים, ולהנפיק בולים בעלי תפוצה עולמית שזכו לביקוש גבוה.
אוגוסט 1949
חתונת הכסף.
אוקטובר 1949
איגוד הדואר העולמי.
יוני 1953
הכתרת המלכה אליזבת השנייה.
יוני 1963
הקץ לרעב.
הבולים > המעבר לשיטה העשרונית

בחודש יולי 1967 אימצו תושבי האי פיטקרן את המטבע של ניו זילנד (דולר ניו זילנדי המתחלק ל-100 סנטים) במקום המטבע הבריטי. בהתאם, הוטבע ביום 10 ביולי 1967 על הבולים הדפס רכב בצבע זהב אשר הסתיר את הערך הנקוב הקודם והוסיף את הערך הנקוב החדש. בתוך הריבוע שנועד להסתיר את הערך הנקוב הישן שילב המעצב את דמות העוגן ששרד מן הספינה "באונטי", הסמל המוערך של האי פיטקרן.
| --- | --- |

הבול המקורי משנת 1964 עם ערך נקוב בשיטה הישנה: הבול משנת 1967 עם הדפס רכב בצורת עוגן המבטל את הערך הנקוב המקורי ומוסיף ערך נקוב חדש
מעמד בולי פיטקרן בקרב האספנים

מכירת בולי דואר לאספנים מהווה חלק משמעותי מן ההכנסה של תושבי האי פיטקרן. הדואר המקומי מנפיק ארבע עד שש סדרות בולים בשנה, ומקפיד להוציא רק בולים הקשורים לטבע האי ולתרבות המקומית. ניתן לרכוש את בולי פיטקרן מן השנים האחרונות ישירות באתר האינטרנט של השירות הבולאי המקומי, וגם הבולים הישנים יותר ניתנים לרכישה בקלות.
אספני תולדות הדואר של פיטקרן מעדיפים להתמקד בתקופה שקדמה להנפקת הבולים, ולחקור את הנתיבים השונים בהם הועבר דואר האי ליעדו.
לקריאה נוספת

Kenneth A. Wood, This is Philately, p. 575-576
Mackay Robin(Ed), Pitcairn Island, International Encyclopedia of Stamps, IPC, 1970, p. 1518-1523
Dr Herb Ford, Pitcairn - Port of Call, 1996, p. 246-247
סטיוארט רוסיטר וג'ון פלואר, אטלס בולי העולם, כרטא, 1989, עמ' 201
ביאורים

↑  על פי הנוהל הרגיל נדרש המכותב שקיבל מכתב ללא בולים לשלם כפל קנס, כך שהנוהל היווה הקלה של ממש לאנשי פיטקרן
↑  השם מתייחס ל"איים" ברבים, כיוון שהמושבה כוללת עוד שלושה איים לא מיושבים מלבד האי העיקרי - פיטקרן
↑  המטבע "פני" מקורו במטבע "דינר" ולכן האות D המסמלת אותו
הערות שוליים

1 2  50th Anniversary of the first Pitcairn Islands Stamps
1 2 3  International Encyclopedia of Stamps, p. 1519
↑  William Armstrong
1 2 3 4 5 6 7 8 9  International Encyclopedia of Stamps, p. 1520
↑  דוגמה למכתב עם בולי דמי דואר
↑  The Voice of PITC, Adamstown, Pitcairn Island, 1938
1 2 3 4  RMS Remuera
↑  משרדי דואר שפעלו על סיפון ספינות נוסעים מכרו, על פי כללי איגוד הדואר העולמי, רק את הבולים של המדינה בה הייתה רשומה הספינה. "רמוארה" נבנתה במקור עבור חברת ספנות מניו זילנד, אולם בשנת 1937 הייתה בבעלות של חברה בריטית.
↑  This is Philately, 576
1 2 3  Pitcairn Islands 2015 Definitives
1 2 3 4 5 6  Scott Standard Postage Stamp Catalogue, 2013, Volume 5, p. 766
1 2  International Encyclopedia of Stamps, p. 1523
↑  Mutiny of the Bounty and Story of Pitcairn Island 1790 - 1894, p. 138
↑  Scott Standard Postage Stamp Catalogue, 2013, Volume 5, p. 767
↑  STAMPS; Big Issues From a Small Volcanic Island in the Pacific
↑  Pitcairn Islands Philatelic Bureau
ספינת המיסיונרים "פיטקרן"
המכון לארכיאולוגיה גלילית

| --- | --- |


 מכון מחקר
 השתייכות:  אוניברסיטת מיאמי המכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה) 
 מייסדים:  מרדכי אביעם
 התמחות:  ארכאולוגיה לימודי ארץ ישראל
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°42′19″N 35°35′29″E﻿ / ﻿32.705258116405°N 35.591472074168°E﻿ / 32.705258116405; 35.591472074168
 אתר רשמי
 he
 
המכון לארכיאולוגיה גלילית בשיתוף פעולה עם מכון מילר לחקר יהדות זמננו באוניברסיטת מיאמי, הוא מכון לארכאולוגיה שנוסד כדי לקדם את המחקר הארכאולוגי בגליל והוא פועל במסגרת המכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן.
היסטוריה

המכון לארכאולוגיה גלילית הוקם בשנת 2005 על ידי הארכאולוג ד"ר מרדכי אביעם ופעל שלוש שנים תחת המחלקה לדתות ולימודים קלאסיים באוניברסיטת רוצ'סטר ניו יורק. בשנת 2008 החל המכון לפעול באוניברסיטת מיאמי ובשנת 2009 הציעה המכללה האקדמית כנרת לקלוט את המכון אליה, מתוך הנחה שפעילות ארכאולוגית גלילית תשתלב בפעילותה המחקרית של המכללה וזאת בשיתוף פעולה עם מכון מילר לחקר יהדות זמננו שבאוניברסיטת מיאמי בארצות הברית.
במכון חברים ד"ר מוטי אביעם המשמש כמנהל, פרופ' חיים בן דוד ראש המחלקה ללימודי ארץ ישראל במכללה האקדמית כנרת, פרופ' יעקב אשכנזי, ד"ר דינה שלם, ד"ר צבי גל ומר אהרוני אמיתי.
מטרות הקמת המכון

הגליל הוא אזור בעל מספר ייחודים בתחום ההיסטורי-ארכאולוגי, בגליל צמחה תנועת ישו, בו החל המרד הראשון נגד הרומאים ופעילותו של יוסף בן מתתיהו, נערכו המשנה והתלמוד הירושלמי ופעלו בו חכמים. בגליל נמצא הריכוז הגדול ביותר של בתי כנסת עתיקים, נמצאים בו אתרי קודש נוצריים ועוד.
המטרות העיקריות של המכון הן לקדם את המחקר הארכאולוגי בגליל, לעסוק בחפירות ובסקרים, להתמקד בפרסומים מדעיים של תוצאות החפירות והסקרים כמו גם מאמרים תאורטיים ולקיים מפגשי חוקרים.
בנוסף לכך רואה המכון את מטרתו בהבאת תוצאות המחקרים אל הציבור הרחב כולל גם בני נוער. לקידום מטרה זו החל המכון בסוף שנת 2012 בהרצאות וכנסים פתוחים לציבור. הכנס הראשון התקיים בדצמבר 2012 "מצודות ומבצרים בצפון הארץ – מהכנענים ועד צה"ל".
פעילות מחקרית

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טרם צירופו של המכון למכללת כנרת, התבצעו שתי חפירות ארכאולוגיות במסגרת המכון. האחת בשנת 2005 בחורבת זגג בה קיימים שרידי מנזר מהתקופה הביזנטית בכרמיאל שנחפר על ידי תלמידי תיכון מכרמיאל ומהכפר עראבה במסגרת פעילות נוער משותפת יהודית-ערבית. החפירה השנייה נערכה בשנת 2007 בחורבת בזע שבגוש שגב ובה נחשפו שרידים של כפר יהודי מתקופת המשנה שתי החפירות היו בחסות אקדמית של המכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן באוניברסיטת חיפה.
בקיץ 2010 השתלב המכון בחפירה של אוניברסיטאות יפניות בתל רכש החופרות את השכבות המקראיות שבתל. המכון לקח על עצמו את חפירת מכלול המבנים מהתקופה הרומית שבראש התל.
בקיץ 2011 נחפרו, ביחד עם סטודנטים של אוניברסיטת מיאמי, שרידי מנזר עם רצפת פסיפס בשבי ציון ושם התגלה גם רליקואריום (תיבת שרידים קדושים) קטן, נייד, עשוי אבן ומעוטר בצלבים.
בקיץ 2012 ובהמשך בקיץ 2013 החל המכון בחפירה משולבת עם אוניברסיטת סמפורד באלבמה והאוניברסיטה הנוצרית בקנטקי, בחפירת הכפר היהודי הקדום בשיחין שליד ציפורי.
המכון מפעיל את "סדנת חוקרים לארכאולוגיה גלילית". במסגרת סדנה זו נפגשים פעם בחודש לערך, כעשרים חוקרי הגליל ממכללות, אוניברסיטאות ורשות העתיקות, ודנים לעומק בכל פעם בנושא אחר.
במסגרת פעילות עריכת סקרים, נכון לשנת 2013 ביצע המכון ארבעה סקרים בבתי קברות יהודיים עתיקים בגליל: ציפורי, באר שבע הגלילית (קרוב לצומת שבע, מזרחית לראמה), כפר חנניה וחוקוק.
הערות שוליים

↑  מכון לחקר הארכאולוגיה הגלילית במכללת כנרת בפורטל לימודים אינפו
↑  כנס ממגדל נוצרים ועד עיר מבצר, מבצרים ומצודות בצפון הארץ מהכנענים ועד צה"ל
↑  חורבת זגג: עוד מנזר בכרמיאל
↑  חורבת בזע - בית בד עתיק מימי בית שני באתר מטיילים בלב הגליל
↑  בתי הקברות של ציפורי מרדכי אביעם ואהרוני אמיתי, קתדרה, 141, עמ' 26-7
| ידיעת ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| כללי | ארץ ישראל • ידיעת ארץ ישראל • מחקר אזור בארץ ישראל |  |
| תחומי מדע | היסטוריה • גאוגרפיה • גאולוגיה • אקלים • החי • הצומח • הצפרות בישראל |  |
| תחומי הפעילות | לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה • של"ח וידיעת הארץ • סדרות חינוך • לימודי ארץ ישראל • חוגי סיירות • החקלאות בישראל |  |
| מוסדות | בתי ספר שדה • האגודה הגאוגרפית הישראלית • החברה ההיסטורית הישראלית • החברה המזרחנית הארץ-ישראלית • החברה להגנת הטבע • החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה • המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל • המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן • המכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב) • המכון לארכיאולוגיה ע"ש זינמן • המכון לארכיאולוגיה גלילית • המכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי • המרכז הבינלאומי לשימור ע"ש העיר רומא • המרכז למיפוי ארץ ישראל • המרכז למיפוי ישראל • העמותה הישראלית לפרהיסטוריה • הקרן לחקר ארץ ישראל • יד יצחק בן-צבי • מכון אבשלום • מכון ישראלי לארכאולוגיה • רשות העתיקות • רשות הטבע והגנים |  |
| מסלולים מסומנים | שביל ישראל • שביל ישראל לאופניים • שביל ירושלים • שביל הגולן • שביל הסנהדרין • שביל גולני • שביל הים • סובב כנרת |  |
| חוקרי ארץ ישראל | בנימין מטודלה • אשתורי הפרחי • יהוסף שוורץ • אברהם משה לונץ • אברהם יעקב ברור • זאב וילנאי • יוסף ברסלבי • שמריה גוטמן • צבי אילן • יוסי בן-ארצי • אורי דביר • ספי בן-יוסף • שמואל אביצור • ברוך ספיר • מורה דרך |  |
| ספרי יסוד | ארץ-ישראל: ספר-המסעות • מדריך ארץ ישראל • אנציקלופדיה אריאל • מדריך ישראל • כל ארץ ישראל • אנציקלופדיה לתולדות ארץ-ישראל • אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578936405171
גברים מסבירים לי דברים

| --- | --- |

 Men Explain Things to Me 
 מידע כללי
 מאת:  רבקה סולניט
 איורים:  אנה תרזה פרננדז
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  עיון תאוריה פמיניסטית 
 נושא:  תאוריה פמיניסטית 
 הוצאה
 הוצאה:  Haymarket Books
 תאריך הוצאה:  2014
 מספר עמודים:  130
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9781608463862
 
גברים מסבירים לי דברים (באנגלית: Men Explain Things to Me) הוא ספר מאת רבקה סולניט, משנת 2014. הספר הוא אוסף מאמרים ומסות. המאמר שנושא את שם הספר, ונכתב ב-2008, נחשב למאמר פמיניסטי מכונן, ולמקור לטביעת הלשון "הסגברה" (באנגלית: Mansplaining), שהוא הלחם של המילים הסברה + גבר. בשנת 2020 ראה הספר אור בעברית בתרגומה של תמר משמר.
תקציר

כל פרק בספר הוא מאמר נפרד, כאשר כולם יחד נותנים הצצה לחייהן של נשים תחת השיטה הפטריארכלית, וכיצד זה משפיע על העולם.
תקציר > גברים מסבירים לי דברים (2008)

המאמר עוסק בהשתקה של נשים, ובאופן ספציפי ברעיון שגברים לכאורה מאמינים שכהנחת יסוד, הם מבינים יותר טוב מנשים, ולא משנה מה הנושא. להתנהלות זו נטבע מאוחר יותר המונח "הסגברה", ולמרות שסולניט לא משתמשת בעצמה במונח, מאמר זה נחשב הבסיס ממנו הוא נבע, מכיוון שסולניט היא הראשונה שתיארה את החוויה עצמה באופן כה פרטני. אנקדוטה שהיא משתפת במאמר הוא על מקרה בו הייתה באירוע חברתי עם אנשי תרבות, והמארח - נדבן עשיר - ניהל איתה "שיחה" בה הוא בעצם השלים גם את החלק שלה בשיחה, לגבי עבודתה כסופרת, כאשר הוא מתייחס ל"ספר" שכתבה, ביחיד, למרות שאמרה לו שכתבה שישה או שבעה ספרים. בהמשך השיחה, הוא שאל אותה אם שמעה על "הספר החשוב מאוד על אדוארד מויברידג'" - במקרה, ספר שסולניט עצמה כתבה. היא ניסתה לומר לו את זה, אבל הוא היה עסוק מידי בלספר לה כמה הספר חשוב. חברתה ניסתה מספר פעמים לומר לו - זאת היא! רבקה כתבה את הספר שאתה מדבר עליו! - אך האיש התעקש לספר להן על הספר "החשוב", עד כדי כך שסולניט כבר השתכנעה שיש ספר אחר שאין היא מודעת לו באותו הנושא. רק אחרי שהחברה אמרה בפעם הרביעית שזהו ספרה של סולניט, קלט האיש את משמעות דבריה, ובסופו של דבר הסתבר שהוא כלל לא קרא את הספר, רק ראה ביקורת עליו בניו יורק טיימס. אך האיש לא ויתר, והמשיך להרצות לשתי הנשים על תוכן הספר.
סולניט מתארת כיצד התנהגות כזו חוזרת על עצמה במרחבים מקצועיים ואקדמיים שונים, וכמה נשים סיפרו לה על חוויות דומות, כאשר המשותף הוא שיש הנחה מובלעת מול גברים שהנשים יודעות פחות על הנושא המדובר, אפילו - כמו במקרה של סולניט - כשהן ממש "כתבו את הספר" בנושא.
במאמר, סולניט מתארת את מגוון הדרכים בהן נשים מושתקות, ועל מספר מקרים בהם נשים הנכיחו מידע חשוב ולא נשמעו, עם תוצאות קשות (למשל במקרה של ביטחון לאומי בנוגע למידע על אל-קאעידה). וכן כיצד בחברה גם נשים וגם גברים כל כך מורגלים לכך, שזה בדרך כלל קשה לשים על זה את האצבע. היא כותבת שהשתקה כזו היא הפרה של חירותן של נשים, ובסופו של דבר ניצול לרעה של כוח. לגרסתה, אם אין לנשים אמינות בעיני גברים, נושאים כמו אלימות, מוות, התעללות, הטרדה, ואונס מוקטנים ונדחפים לשוליים. ולכן, היא מסיקה, ההשתקה היא תופעה מסוכנת.
תקציר > המלחמה הארוכה ביותר (2013)

מסה זו מתמקדת באלימות נגד נשים. בפרט, כיצד נשים נמצאות בסיכון מוגבר להירצח, להיאנס, לעבור התעללות ובאופן כללי לחוות פגיעות בידי בני זוגן. היא מתארת את ההקשרים החברתיים והמשפטיים בהם מתרחשת אלימות מגדרית נגד נשים, וכיצד על אף המספרים המפלצתיים. למשל, משוער כי אונס מתרחש בארצות הברית פעם בדקה, דבר המסתכם במיליוני מקרי אונס בשנה, ואף על פי כך הנושא מטופל כנושא שולי, בו כל פעם מחדש בתי משפט ומחוקקים מוצאים פתח שונה למה הפגיעה נגד סוג מסוים של נפגע - כל פעם סוג אחר - הוא מותר. היא טוענת שהנטייה של החברה והממסד להתייחס לכל מקרה אונס (ואלימות אחרת) כמקרה פרטי ולא כחלק ממכלול של אלימות נגד נשים מתירה בעצם את דמן של נשים ולא מאפשר פתרון לבעיה.
סולניט מתארת גם כיצד הקהילה האינטרנטית מעודדת ומקיימת את הסביבה האלימה, ומדברת על איומי אונס ורצח פומביים וכן מקרים של אונס ורצח פומביים, כדי להאיר את המצב בפועל של נשים ברחבי עולם. היא כותבת על האשמת הקורבן, ועל אינטרסים פוליטיים שמנציחים ואף מקדמים את המצב הקיים.
תקציר > עולמות מתנגשים בסוויטת פאר: מחשבות על ה-IMF, אי-צדק גלובלי, וזר ברכבת (2011)

פרק זה הוא מאמר תגובה לתביעת האונס של נפיסאטו דיאלו כנגד נשיא קרן המטבע הבינלאומית (IMF) לשעבר, דומיניק שטראוס-קאהן. היא כותבת שה-IMF מנצל מדינות קולוניאליות לשעבר באותו האופן שבו העולם אונס ומנצל נשים ממעמד שוליים, ועושה הקבלה בין העולם לנשים ובין ה-IMF לגברים, אשר מנצלים את כוחם היחסי.
תקציר > בשבח האיום: מה המשמעות האמיתית של שוויון בנישואים (2013)

סולניט מקדמת בפרק זה את הרעיון שהתגובה האלימה למאבק לשוויון בנישואים (המונח לנישואים חד-מיניים בארצות הברית) על ידי גורמים שמרנים נובע ממקום של מיזוגיניה אידאולוגית. התאוריה שלה היא שנישואים חד-מיניים מאיימים על מוסד הנישואים המסורתי, מכיוון שהם מתקיימים מחוץ לתפקידי מגדר מסורתיים, ומתקיימים כברית בין שווים. שעל פי הלך המחשבה השמרני, זה כל כך מוטמע שהנישואים הם היררכיים, ובהם נשים צריכות להיות כפופות לגברים, ששוויון בנישואים משמעותם שחרור אידאולוגי עבור נשים, ברגע שהאופציה הזו שגלומה בנישואים חד-מיניים תאומץ. סולניט, כמשתמע מהכותרת, מעודדת את קיום האיום-לכאורה, כדי להגיע למצב שלנשים יש שוויון במערכות היחסים שלהן, משהו שהיסטורית לא היה.
תקציר > סבתא עכביש (2014)

פרק זה סוקר את ההכחדה הסימבולית של נשים לאורך ההיסטוריה ותחת החוק. סולניט מתארת כיצד ההיעלמות של נשים היא כמו טוויית הרשת של העולם, בלי להיתפס בו אי פעם. באופן ספציפי, היא סוקרת חוקי נישואים מאנגליה, שם בעיני החוק נשים נחשבו לרכוש בעליהן, אילנות יוחסין שכוללים רק גברים, וכיצד הסטנדרט החברתי של ריתוק של נשים לביתן תורמת למחיקתן מטקסטים היסטוריים ואחרים.
תקציר > החושך של וולף: לחבק את הבלתי מוסבר (2009)

פרק זה עוסק בהשפעה של הסופרת וירג'יניה וולף, ועל ציטוט שלה, "העתיד חשוך, וזה הדבר הטוב ביותר שעתיד יכול להיות, כמדומני". בפני עתיד לא ברור, סולניט כותבת על הפוטנציאל הטמון בלא-נודע, ועל האפשרות לייצור שינוי משמעותי, ושעלינו לאמץ לקרבנו בחדווה את הפוטנציאל הזה, במקום לפחד מאי-הוודאות.
תקציר > תיבת פנדורה והמשמר האזרחי

המסה האחרונה היא שילוב של אזהרה וקריאה לפעולה. סולניט מדגישה שהמאבק על זכויות נשים רחוק מלהסתיים, ומצביעה על מה שהיא מכנה "המשמר האזרחי" באינטרנט, כל אותם אנשים שמקדשים ומנציחים את תרבות האונס, כדי לשמר נשים "במקומן" ולגרום להן לפחד לקחת צעדים קדימה. היא משתמשת בתיבת פנדורה כמטפורה לרעיונות של שוויון וצדק, במובן שברגע שרעיונות אלו משוחררים לעולם מתוך הקופסה דמוית ארון המתים שכולאת אותם, כבר אין דרך להשיבם למקום מחבואם.
תקציר > סיכום

סולניט מתחילה את הספר בנימה מבודחת משהו, כשהיא מתארת את המצבים המביכים שנוצרים כאשר תחושת עליונות גברית פוגשת בבורות, ובכך משתיקה את קולן של נשים, וממשיכה בתיאורים של דיכוי ואלימות היסטוריים ועכשוויים נגד נשים. היא מסיימת בנימה רצינית באומרה, הבעיה העיקרית בהשתקת נשים שיש להן משהו לומר, היא שההשתקה קורה גם כשמה שהן רוצות לומר זה "הוא מנסה להרוג אותי!", כך שלא רק שהאלימות בפועל היא בעיה שחובה עלינו למגר, אלא שהתנאים שמאפשרים את הדיכוי והאלימות הם שקופים לנו, ושלמרות שלכאורה מדובר בבעיה פחות חריפה, עלינו להכיר גם בבעיה זו כדי להגיע ליכולת לטפל בבעיה המוחשית יותר, כי השניים קשורים בקשר הדוק.
ביקורת

הלן לואיס כתבה ב-New Statesman, "סיימתי לקרוא את הספר ומייד רציתי לקנות את כל הפרסומים האחרים של הסופרת. בעתיד, הייתי רוצה שרבקה סולניט 'תסביר לי דברים'". קייט טאטל מעיתון הבוסטון גלוב כתבה שהספר מלא ב"כוח ושנינות". על פי היילי מלוטק מ-The National Post, הספר הוא "כלי שכולנו צריכים כדי למצוא משהו שכמעט אבד". כריסטין סיסמונדו מעיתון The Toronto Star קראה להסגברה סוגיית זכויות אזרח, וגרסה ש"סולניט היא האדם המושלם להסביר לכם את זה". סוראיה צ'מאלי כתבה ב-Salon שהספר הוא "פמיניסטי, מצחיק לעיתים קרובות, כן באופן בלתי מתפשר, וחותך במסקנותיו". קייטי מור מכתב העת Utne Reader כתבה, "האוסף, באורך 124 עמודים, הוא גם קל לקריאה ובה בזמן קשה לקריאה. קל כי כתיבתה של סולניט זורמת באלגנטיות ומלאת חן וזעם - דבר שמעט סופרים מצליחים לעשות; קשה בגלל שלל העובדות המחרידות שמוצבים בפנינו". Kirkus Review תיאר את הספר כ"צר בהיקפו, אך ספר טוב נוסף מפרי עטה של סולניט".
ראו גם

הסגברה
הערות שוליים

↑  "The Essay That Launched the Term "Mansplaining"". New Republic.
↑  סולניט, רבקה, תרגום: משמר, תמר, גברים מסבירים לי דברים, רמת השרון: אסיה, 2020
↑  Lewis, Helen (25 ביוני 2014). "Mansplainers anonymous: Men Explain Things to Me by Rebecca Solnit". New Statesman. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Tuttle, Kate (17 במאי 2014). "'The True American,' 'Men Explain Things to Me,' 'The Tale of the Dueling Neurosurgeons,' 'Eating Wildly'". The Boston Globe. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mlotek, Haley (12 במאי 2014). "Cultural Studies: Here, let me explain mansplaining (and Rebecca Solnit) to you". National Post. אורכב מ-המקור ב-2014-10-22. נבדק ב-2015-12-23. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chemaly, Soraya (20 במאי 2014). ""Men explaining things to me had been happening my whole life": The author behind "mansplaining" on the origin of her famous term". Salon. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Moore, Katie (10 ביוני 2014). "Book Review: Men Explain Things to Me". Utne Reader. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Men Explains Things to Me". Kirkus Reviews. 31 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)