stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעלן

מעלן הוא חבל המושחל בתוך תורן של כלי שיט המשמש להעלאת המפרשים למעלה והחזקתם במקום.
המעלן הוא באורך כפול מאורך התורן לפחות כדי לאפשר הורדת המפרש בלי להוציא את המעלן ממקומו.
השחלת מעלן חדש במקרה שהישן נקרע או יצא ממקומו עלולה להיות מורכבת ולהשבית את כלי השייט עד החלפת המעלן, לכן לפעמים ישנם מעלנים רזרביים שמושחלים בתורן בדרך כלל ביאכטות כדי למנוע בעיות בלב ים. מסיבה זו מקפידים להחליף מעלנים בזמן, על ידי משיכת המעלן החדש בעזרת הישן.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ממלכת אמורו

המצב הגאופוליטי במזרח התיכון בזמנו של אחנתון. אמורו בשליטת מצרים
אמורו הייתה ממלכה אמורית קטנה, ששכנה באזור של לבנון וסוריה של היום בין המאות ה-13-14 לפנה"ס.
היסטוריה

אזכורים של הממלכה מופיעים בתעודות אל-עמארנה, תעודות ממצרים העתיקה מימי השושלות ה-18 וה-19, וכן תעודות שנמצאו בחתושש בירת האימפריה החתית. על פי תעודות אלה שטחה של אמורו כלל את הרי הלבנון והשפעתה הגיעה גם לערי הנמל צוּמוּר ואַרְוָד. במזרח הגיעה שליטתה בחלק מהתקופות עד תדמור. בירתה של הממלכה אינה ידועה, אבל על פי מכתבי אל עמארנה, מרכזה היה בהרי הלבנון. ייחודה של הממלכה בתקופה זו היה שהיא השתרעה על פני שטח רחב יותר מאשר ערי הממלכה הכנעניות בתקופה זו. ייתכן והממלכה הייתה שריד לממלכה קדומה יותר שהתקיימה באזור בשם זה במאה ה-18.
מיקומה של הממלכה על דרכי המסחר בחלקה המערבי של מסופוטמיה, הביא למאבקים בין האימפריה החתית והאימפריה המצרית על שליטה בממלכה. בתקופת שלטונו של אמנחותפ השלישי הממלכה הייתה בתחום שלטונה של מצריים. אמנחותפ יצא למסעות כיבוש צפונה לאזור סוריה, והממלכה נכנסה תחת השפעתו. בעקבות התחזקותה של האימפריה החתית גדלה השפעתה בממלכת אמורו. בתקופת שלטונו של אחנתון התרופפה שליטת מצרים באזור, שבעקבותיו עברה אמורו לשליטת החתים. סתי הראשון יצא למסעות כיבוש לסוריה לחיזוק שלטון מצרים באזור והחזירה תחת שליטת מצרים. הקרב המכריע על השליטה של הממלכות באזור התנהל בשנת 1274 לפנה"ס, בקרב קדש בין שליט מצרים רעמסס השני ובין השליט החיתי מוותליש השני. על פי הסכם השלום שנחתם בין שני הצדדים, השליטה על ממלכת אמורו, עברה לידי החתים.
בכתובות רעמסס השלישי על מקדשו במדינת האבו המספרות על ניצחונו על גויי הים, מתוארים גם כיבושיהם כולל כיבוש ממלכת אמורו. הכתובת אומרת: ”הארצות הזרות קשרו קשר באייהם. פתאום נתרחקו כל הארצות ונתבלבלו בתגרה. אף ארץ לא הייתה יכולה לעמוד לפני נשקם. חת, קדה, כָּרכּמיש, אַרזָוָה ואַלַשְיָה נקטעו [פתאום]. מחנה [הוקם] במקום אחד בארץ אַמֻרֻ, תושביה הושמדו וארצה הייתה כלא הייתה.” ומכאן שעל פי הכתובת ממלכת אמורו חרבה ביחד עם החתים וממלכות נוספות בעקבות פלישת גויי הים, כנראה במשבר תקופת הברונזה המאוחרת במאה ה-12 לפנה"ס.
מלכים

המלכים הראשוניים של הממלכה היו בעלי שמות שמיים-מערביים. המלך עַבְּדי-אַשירתָה (Abdi-Ashirta) מלך במאה ה-14 לפנה"ס. על פי מכתבי אל עמרנה, הוא היה במאבק עם ריבהדה (Rib-Hadda) מלך גבל כשניסה לנכס לממלכת אמורו שטחים על חשבון גבל. בנו עַזירוּ (Aziru) שמלך אחריו המשיך במאמצי ההתרחבות של הממלכה. על פי מכתבי אל עמרנה הוא כבש את צומור והסגיר את ריבהדה לידי מלך צידון, הסגרה שהביאה למותו. בעקבות כך נקרא עזירו על ידי אחנתון למצרים כדי לתת דין וחשבון על מעשיו. הוא עוכב שם קרוב לשנה. בתקופת מעצרו במצרים סבלה הממלכה מפלישות של שבטי הסותו. בנו של עזירו במכתב אל עמרנה מס 169, מתלונן על הנזק שנגרם לממלכה בעקבות מעצרו של אביו במצרים בכותבו "וכל הארצות וכל חיילי הסותו אמרו כך", ”עזירו איננו יוצא מארץ מצרים". ועתה הסותו עוזבים את הארצות ומודיעים לי שוב ושוב אביך יושב במצרים, ואנחנו נצא אליך למלחמה”. בזמן שהוא עוכב במצרים, המשיכה האימפריה החתית בכיבושיה עד כדי איום על אמורו. בעקבות כך כרת עזירו ברית עם שופילוליומש הראשון והעביר את תמיכתו לחתים וממלכת אמורו הפכה למדינת חסות חתית. השליטה של החתים בממלכה התקיימה עד מסעו של סתי הראשון.
המלכים המאוחרים יותר הם בעלי שמות חורים-חיתיים, כגון טוּפּ-תֶשוּפּ ובֶּנְתישינַה. שינוי זה משקף את השינוי האתני שחל באוכלוסיית הממלכה. המלך האחרון הידוע של הממלכה היה שאושגאמווה, שהיה בנו של בנתשינה. הוא מלך בסוף המאה ה-13 לפנה"ס, ונשא לאשה את אחותו של השליט החתי תודחליאש הרביעי.
הערות שוליים

↑  יוחנן אהרוני, ארץ ישראל בתקופת המקרא : גאוגרפיה היסטורית, הוצאת יד בן צבי, 1987, עמ' 140
↑  יוחנן אהרוני, ארץ ישראל בתקופת המקרא : גאוגרפיה היסטורית, הוצאת יד בן צבי, 1987, עמ' 50
↑  תרגום ציפורה כוכבי-רייני לאדוני המלך מכתבי אל עמארנה, מוסד ביאליק, 2005, עמ' 171.
מיס שוודיה 2000

ואלרי אפללו, מיס שוודיה 2000
מיס שוודיה 2000 היא תחרות מיס שוודיה ה-51 במספר.
אודות התחרות

התחרות נערכה ב-25 במרץ 2000 במרכז הקונגרסים "Svenska Mässan" שבגטבורג, הונחתה על ידי מנחת הטלוויזיה סופיה וויסטאם (Sofia Wistam) ושודרה בערוץ TV4.
28 המתמודדות בתחרות הוצגו לפני כן בטלוויזיה בתוכנית הנקראה "לפני מיס שוודיה 2000" (Inför Fröken Sverige 2000), בהכנות לתחרות לקח חלק גם השחקן ג'ספר סאלן.
לא נכלל בתחרות שלב בגדי ים, בשלב שמלות הערב היו מעורבים 10 מעצבי אופנה שונים שעיצבו שמלות למתמודדות.
המעצב פר אנגשדן (Par Engsheden) עיצב את השמלה לזוכה ואלרי אפללו, שמלת סאטן ורודה.
זאת הייתה הפעם שהקהל הצביע בתחרות והייתה לו השפעה על בחירת הזוכה מעבר לשופטים.
תוצאות > מיקום

| תואר | זוכה |
| --- | --- |
מיס שוודיה 2000:  ואלרי אפללו
סגנית ראשונה:  אידה סופיה מנה
השופטים

תרסה אלסהמר
קריסטינה וייבורן
מירון שר

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  29 ביוני 1952 צ'רנוביץ, ברה"מ 
 פטירה:  21 באוגוסט 2020 (בגיל 68) ניו יורק, ארצות הברית 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן (מ-1992)
 מד כושר מרבי:  2535 (יולי 1993)
 מד כושר נוכחי:  2,404 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 מקצוע נוסף:  שחמטאי בהתכתבות 
 מדינה:  ברית המועצות, ארצות הברית
 
מירון שר (ברוסית: Мирон Шер;‏ 29 ביוני 1952 – 21 באוגוסט 2020) היה שחמטאי סובייטי-יהודי-אמריקאי בדרגת רב-אמן.
קורות חיים

שר נולד בצ'רנוביץ, אז בברית המועצות, כיום באוקראינה. באליפות רוסיה הסובייטית בשנת 1974 לצעירים הוא חלק מקומות 1–2. עד לשנת 1987 השלטונות לא אפשרו לו להשתתף בתחרויות מחוץ לגבולות ברית המועצות. בשנת 1987 הוא חלק מקומות 2–4 בתחרות בפראג. לאחר תחילת הפרסטרויקה, בשנת 1989, שר ואשתו, רב אמן לנשים אלה גרינפלד, הגרו לארצות הברית והתיישבו בניו יורק.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 שר הרבה להשתתף בתחרויות בעיקר באירופה: בסלובניה בשנת 1991 הוא סיים במקום הרביעי, בשנת 1993 הוא סיים במקום החמישי בדורטמונד, מקום שלישי בדנמרק, ז'נבה וסלובניה, בשנת 1994 הוא סיים במקום השלישי בהייסטינגס.
בהיותו בארצות הברית שר עסק באימון ילדים. עם חניכיו נמנה פביאנו קרואנה.
נפטר ב-21 באוגוסט 2020.
קבלת דרגות בינלאומיות

1989 - אמן בינלאומי
1992 - דרגת רב אמן.
מנזר גורני

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר אורתודוקסי 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°45′49″N 35°09′28″E﻿ / ﻿31.763722222222°N 35.157638888889°E﻿ / 31.763722222222; 35.157638888889
  (למפת ירושלים מוגדלת) מנזר גורני(למפת ירושלים רגילה) מנזר גורני(למפת הרי ירושלים רגילה) מנזר גורני(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מנזר גורני
 
מנזר גורני (ברוסית: Горненский монастырь או גורננסקי, פירוש המילה – עליון) נמצא בעין כרם, ובו מתגוררות נזירות רוסיות אורתודוקסיות (פרבוסלביות). כמו מתחמים רבים אחרים ששייכים לכנסייה האורתודוקסית הרוסית בארץ ישראל, הוא מוכר גם בשמו מתקופת השלטון הטורקי: "מוסקובּיה".
היסטוריה

בשנת 1871 נרכש המתחם עבור הכנסייה הרוסית האורתודוקסית על ידי הארכימנדריט אנטונין קפוסטין מדרגומן הקונסוליה הצרפתית בירושלים. בתחילה המתחם שימש כאכסנית צליינים. בשנת 1882 בנה קפוסטין את הכנסייה הראשונה שהוקדשה לאיקונין של המדונה מקאזאן שנמצאת בכנסייה. מימין לכניסה של הכנסייה ישנה אבן שממנה על פי המסורת הטיף יוחנן המטביל.
בשנת 1911 הנסיכה אליזבת, אשתו של סרגיי רומנוב, המושל של מוסקבה ודודו של הצאר האחרון, יזמה את בניית הכנסייה החדשה לזכרו של בעלה. בנייתה הופסקה עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, וגם אחרי תום המלחמה לא התאפשר המשך הבנייה עקב המהפכה הבולשביקית ברוסיה. בנייתה התחדשה רק ב-2003 וב-2007 קודשה כ"כנסיית כל הקדושים של רוסיה" (Собор всех святых, в земле Русской просиявших). בשנת 2009 כיפותיה של הכנסייה צופו זהב. במגדל הפעמונים הוצבו שמונה פעמונים כשמשקלו של הגדול שבהם הוא כ-1,600 קילוגרם ושל שאר הפעמונים – 360 ק"ג.[דרושה הבהרה] הכנסייה בסגנון רוסי עם צריחי "בצל" והיא ממוקמת ממערב לקריית מנחם. הכניסה למנזר אפשרית משני מקומות: דרך עין כרם (לשימושם של יושבי המתחם בלבד) או דרך מתחם בית החולים הדסה עין כרם.
כמו כן, במתחם המנזר מצויה מערה בה התחבא יוחנן המטביל[דרושה הבהרה] לפי המסורת הפרבוסלבית, שקודשה ככנסייה ב-1987.
הכנסייה הגדולה שבראש המנזר הייתה ידועה במשך כ-100 שנה כ"כנסייה הבלתי גמורה" ובה מוצגת אבן עם טביעת כף רגלו של יוחנן המטביל. בכנסייה הראשונה, התחתונה מוצגים שריד מן "הצלב האמיתי, אבן מסנטה קתרינה, אבן מאתר הטבילה, אבן ספוגה דם עוללי בית לחם וכיוצא באלה. כנהוג בכנסיות רוסיות מצוירת מעל הכניסה "מטפחת ורוניקה" עם הטבעת קלסתרו של ישוע. כנהוג בכנסיות הרוסיות לכל איקונה מצורף שריד קדוש, בדרך כלל פיסת בגד של הקדוש.
ב-12 באפריל נוהגים להביא איקונה המתארת את הבשורה למרים מכנסיית השילוש הקדוש למעיין עין כרם כדי לפגוש באיקונת אלישבע המצויה בכנסייה. לאחר מכן שוהה איקונת מרים בכנסיית גורני שלושה חודשים, בדיוק כפי ששהתה מרים אצל אלישבע על פי הברית החדשה.
מתחת לכנסייה מצויים כמה בתי עלמין ובאחד מהם קבורות נזירות שמתו במגפת כולרה בעת עבודתן בסלילת הכביש ליריחו בזמן מלחמת העולם הראשונה. על קברי כולן מופיעה שנת הקבורה 1916. מסופר שאיקונת המדונה מקאזאן הפסיקה את התמותה מכולרה באופן פלאי.
מנזר גורני
הכנסייה הגדולה ("כנסיית כל הקדושים") במתחם מנזר גורני
הערות שוליים

↑  הקדשת הכנסייה במנזר גורני הפך לאירוע מרכזי לרגל חגיגות 160 שנה לנוכחות המשלחת הדתית הרוסית בירושלים, באתר Pravoslavie.Ru (ברוסית).
מייק קונלי (כדורסלן)

ערך זה עוסק בכדורסלן. אם התכוונתם לאביו, אתלט העבר, ראו .
| --- | --- |

קונלי ב-2013 במדי הגריזליס
 לידה:  11 באוקטובר 1987 (בן 36) פאייטוויל שבארקנסו
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.83 מטר
 מספר:  10
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו
 דראפט:  בחירה רביעית, 2007 ממפיס גריזליס
 קבוצות כשחקן
 2007–2019   2019–2023   2023–:  ממפיס גריזליס   יוטה ג'אז   מינסוטה טימברוולבס
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (2021) חמישיית ההגנה השנייה (2013)   פרס הספורטיביות של ה-NBA‏ (2014, 2016, 2019, 2023)
מייקל אלכס "מייק" קונלי הבן (באנגלית: .Michael Alex "Mike" Conley, Jr; נולד ב-11 באוקטובר 1987) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת מינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA.
ראשית חייו

קונלי נולד בפאייטוויל שבארקנסו וגדל באינדיאנפוליס בבית ספורטיבי. אביו, מייק קונלי, הוא אלוף אולימפי ואלוף עולם בקפיצה משולשת ודודו סטיב, שיחק פוטבול במדי פיטסבורג סטילרס מליגת ה-NFL.
בנערותו שיחק בקבוצת הכדורסל של תיכון לורנס נורת' בעיר, בה שיתף פעולה עם גרג אודן. שיתוף הפעולה בין אודן לקונלי היה פורה, והשניים הוליכו את קבוצת בית הספר לשלוש אליפויות מדינת אינדיאנה ברציפות. בעונת הסניור אף רשמו עונה נטולת הפסדים עם מאזן של 0-29, והשוו את שיא המדינה עם 45 ניצחונות רצופים, שיא שעמד מאז 1955.
ראשית חייו > קריירת מכללות

לאחר סיום לימודיו התיכוניים בחר קונלי לשחק, לצידו של אודן, בשורות קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של אוהיו ששיחקה בחטיבת "ביג 10" של ליגת המכללות. כבר כפרשמן היה קונלי לבורג משמעותי בקבוצתו. הוא קלע 11.3 נקודות בממוצע, הוביל את החטיבה עם 6.1 אסיסטים ו-2.2 חטיפות כדור למשחק. הוא סייע לקבוצתו לזכות באליפות הטיבה, ולהעפיל עד לגמר טורניר אליפות המכללות לראשונה מאז 1962. במשחק הגמר רשם 20 נקודות, 6 אסיסטים ו-4 חטיפות אך לא הצליח למנוע את הפסד קבוצתו בתוצאה 84-75 לאוניברסיטת פלורידה.
קריירת ה-NBA > ממפיס גריזליס

לאחר שנה אחת בלבד בליגת המכללות, החליט קונלי להעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA‏ 2007 ונבחר במקום הרביעי על ידי ממפיס גריזליס. בעונת הרוקי שותף קונלי ב-53 משחקים מהם עלה בחמישייה ב-46. הוא תרם 9.4 נקודות בממוצע והוביל את הרוקיז עם 4.2 אסיסטים למשחק. בעונתו השנייה המשיך קונלי להיאבק עם קייל לאורי על דקות בעמדת הרכז. הוא חלק את עמדת הרכז הפותח עם לאורי בחציה הראשון של העונה, ובחציה השני כבר קיבע את מעמדו כרכז הראשון.
בשנים הבאות הפך לשחקן מפתח בקבוצה, לצד הסנטר מארק גאסול. בעונת 2010/2011 העפילו הגריזליס לפלייאוף לראשונה מזה 5 עונות, ואף הגיעו לראשונה בתולדותיהם לשלב הפלייאוף השני לאחר שגברו על המדורגת ראשונה במערב סן אנטוניו ספרס (4–2). בעונת 2012/2013 רשמה ממפיס את מאזנה הטוב אי פעם, 56–26, והפעילה לראשונה בתולדותיה לשלב גמר המערב. בסדרת גמר המערב הפסידו הגריזליס לספרס בתוצאה 0–4. בסיום אותה עונה נבחר קונלי לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, לראשונה בקריירה.
בקיץ 2016 חתם קונלי על הארכת חוזה בממפיס בסך כ-153 מיליון דולר ל-5 עונות. בעת החתימה היה זה החוזה היקר בתולדות ה-NBA. בנובמבר 2017 נפצע בגיד האכילס של רגלו השמאלית, ונאלץ להחמיץ את כל המשך עונת 2017/2018, לאחר 12 משחקים בלבד.
ב-5 במרץ 2019 קלע שיא קריירה של 40 נקודות במשחק מול פורטלנד טרייל בלייזרס. ב-27 במרץ 2019 הפך לקלעי המוביל בתולדות ממפיס גריזליס, לאחר שעקף את מארק גאסול.
קריירת ה-NBA > יוטה ג'אז

ב-6 ביולי 2019, לאחר 12 עונות בממפיס, הועבר קונלי בטרייד ליוטה ג'אז בתמורה לג'יי קראודר, קייל קורבר, גרייסון אלן, דריוס בייזלי ובחירת דראפט עתידית.
בעונת 2021 נבחר קונלי בפעם הראשונה למשחק האול סטאר (כמחליף של דווין בוקר).
קריירת ה-NBA > מינסוטה טימברוולבס

ב-9 בפברואר 2023 הועבר בטרייד למינסוטה טימברוולבס. יום לאחר מכן ערך את הופעתו הבכורה בהפסד לממפיס גריזליס.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת ה-NCAA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006/2007 | אוהיו סטייט | 39 | 39 | 31.6 | 0.518 | 0.304 | 0.694 | 3.4 | 6.1 | 2.2 | 0.3 | 11.3 |
| קריירה |  | 39 | 39 | 31.6 | 0.518 | 0.304 | 0.694 | 3.4 | 6.1 | 2.2 | 0.3 | 11.3 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007/2008 | ממפיס | 53 | 46 | 26.1 | 0.428 | 0.330 | 0.732 | 2.6 | 4.2 | 0.8 | 0.0 | 9.4 |
| 2008/2009 | ממפיס | 82 | 61 | 30.6 | 0.442 | 0.406 | 0.817 | 3.4 | 4.3 | 1.1 | 0.1 | 10.9 |
| 2009/2010 | ממפיס | 80 | 80 | 32.1 | 0.445 | 0.387 | 0.743 | 2.4 | 5.3 | 1.4 | 0.2 | 12.0 |
| 2010/2011 | ממפיס | 81 | 81 | 35.5 | 0.444 | 0.369 | 0.733 | 3.0 | 6.5 | 1.8 | 0.2 | 13.7 |
| 2011/2012 | ממפיס | 62 | 61 | 35.1 | 0.433 | 0.377 | 0.861 | 2.5 | 6.5 | 2.2 | 0.2 | 12.7 |
| 2012/2013 | ממפיס | 80 | 80 | 34.5 | 0.440 | 0.362 | 0.830 | 2.8 | 6.1 | 2.2 | 0.3 | 14.6 |
| 2013/2014 | ממפיס | 73 | 73 | 33.5 | 0.450 | 0.361 | 0.815 | 2.9 | 6.0 | 1.5 | 0.2 | 17.2 |
| 2014/2015 | ממפיס | 70 | 70 | 31.8 | 0.446 | 0.386 | 0.859 | 3.0 | 5.4 | 1.3 | 0.2 | 15.8 |
| 2015/2016 | ממפיס | 56 | 56 | 31.4 | 0.422 | 0.363 | 0.834 | 2.9 | 6.1 | 1.2 | 0.3 | 15.3 |
| 2016/2017 | ממפיס | 69 | 68 | 33.2 | 0.460 | 0.408 | 0.859 | 3.5 | 6.3 | 1.3 | 0.3 | 20.5 |
| 2017/2018 | ממפיס | 12 | 12 | 31.1 | 0.381 | 0.312 | 0.803 | 2.3 | 4.1 | 1.0 | 0.3 | 17.1 |
| 2018/2019 | ממפיס | 70 | 70 | 33.5 | 0.438 | 0.364 | 0.845 | 3.4 | 6.4 | 1.3 | 0.3 | 21.1 |
| 2019/2020 | יוטה | 47 | 41 | 29.0 | 0.409 | 0.375 | 0.827 | 3.2 | 4.4 | 0.8 | 0.1 | 14.4 |
| 2020/2021 | יוטה | 51 | 51 | 29.4 | 0.444 | 0.412 | 0.852 | 3.5 | 6.0 | 1.4 | 0.2 | 16.2 |
| 2021/2022 | יוטה | 72 | 72 | 28.6 | 0.435 | 0.408 | 0.796 | 3.0 | 5.3 | 1.3 | 0.3 | 13.7 |
| 2022/2023 | יוטה | 43 | 42 | 29.7 | 0.408 | 0.362 | 0.813 | 2.5 | 7.7 | 1.0 | 0.2 | 10.7 |
| 2022/2023 | מינסוטה | 24 | 24 | 31.4 | 0.460 | 0.420 | 0.863 | 3.1 | 5.0 | 1.2 | 0.2 | 14.0 |
| קריירה |  | 1,025 | 988 | 31.9 | 0.439 | 0.382 | 0.820 | 3.0 | 5.7 | 1.4 | 0.2 | 14.7 |
| אולסטאר |  | 1 | 0 | 13.0 | 0.167 | 0.200 | 0.000 | 1.0 | 2.0 | 1.0 | 0.0 | 3.0 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010/2011 | ממפיס | 13 | 13 | 39.0 | 0.388 | 0.297 | 0.830 | 3.8 | 6.4 | 1.1 | 0.2 | 15.2 |
| 2011/2012 | ממפיס | 7 | 7 | 39.6 | 0.421 | 0.500 | 0.750 | 3.3 | 7.1 | 0.9 | 0.0 | 14.1 |
| 2012/2013 | ממפיס | 15 | 15 | 38.3 | 0.384 | 0.281 | 0.763 | 4.7 | 7.1 | 1.7 | 0.3 | 17.0 |
| 2013/2014 | ממפיס | 7 | 7 | 38.1 | 0.431 | 0.111 | 0.769 | 4.6 | 7.9 | 2.0 | 0.1 | 15.9 |
| 2014/2015 | ממפיס | 8 | 8 | 30.4 | 0.427 | 0.303 | 0.821 | 1.1 | 5.0 | 1.4 | 0.0 | 14.4 |
| 2016/2017 | ממפיס | 6 | 6 | 37.3 | 0.485 | 0.447 | 0.838 | 3.3 | 7.0 | 1.7 | 0.5 | 24.7 |
| 2019/2020 | יוטה | 5 | 5 | 33.0 | 0.484 | 0.529 | 0.864 | 2.8 | 5.2 | 1.6 | 0.2 | 19.8 |
| 2020/2021 | יוטה | 6 | 6 | 29.3 | 0.426 | 0.486 | 1.000 | 3.5 | 7.7 | 0.2 | 0.5 | 15.3 |
| 2021/2022 | יוטה | 6 | 6 | 29.0 | 0.333 | 0.200 | 0.800 | 3.2 | 4.8 | 0.8 | 0.3 | 9.2 |
| 2022/2023 | מינסוטה | 5 | 5 | 36.6 | 0.476 | 0.455 | 0.909 | 2.6 | 6.4 | 0.6 | 0.0 | 12.0 |
| קריירה |  | 78 | 78 | 35.8 | 0.417 | 0.357 | 0.811 | 3.5 | 6.5 | 1.3 | 0.2 | 15.8 |
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה באתר אוניברסיטת המדינה של אוהיו
↑  2006-07 Big Ten Conference Season Summary
↑  מכללות: אליפות שנייה ברציפות לפלורידה, באתר ynet, 3 באפריל 2007
↑  2008-09 Memphis Grizzlies Depth Chart
↑  Mike Conley 2008-09 Game Log
↑  קונלי מסכם על הארכת חוזה בממפיס, באתר ESPN,‏ 2 ביולי 2016
↑  סיכום המשחק בין ממפיס לפורטלנד, באתר ESPN,‏ 6 במרץ 2019
↑  סיכום המשחק בין ממפיס לגולדן סטייט, באתר ESPN,‏ 28 במרץ 2019
↑  יוטה מצרפת את קונלי, באתר הקבוצה, 6 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 115453622X  VIAF: 6670152139998811100000   WorldCat (עם VIAF): 6670152139998811100000
מיזם קלאמת

מיזם קלאמת (באנגלית: Klamath Project) הוא מיזם ניהול מים שפותח על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית כדי לספק לחקלאים מי השקיה ואדמות חקלאיות חדשות באגן קלאמת. המיזם מספק מים גם למקלט חיות הבר הלאומי של אגם טולי (אנ'), ולמקלט חיות הבר הלאומי קלאמת התחתון. המיזם היה מהראשונים שפותחו על ידי שירות הטיוב, שלימים הפך ללשכת הטיוב.
שני מקורות אספקת המים העיקריים למיזם הם אגם קלאמת העליון והנהר קלאמת. גופי המים העיקריים במיזם קלאמת הם מאגר קליר לייק (אנ'), הנהר קלאמת, הנהר לינק, הנהר לוסט, אגם קלאמת התחתון, אגם טולי ואגם קלאמת העליון. המיזם ממלא את המאגרים הללו ממי הנגר של האביב, כשהשיא בדרך כלל בחודשים מרץ ואפריל, ומונע מהנגר להציף את הביצות ההיסטוריות שהן חלק גדול מהשטח החקלאי הנוכחי. יש גם הרבה נחלים קטנים באזור. הנהר לוסט התנקז היסטורית לתוך אגם טולי, אגם טרמינלי (אגם שאין לו מוצא). המיזם מפנה כעת את עודפי המים של הנהר לוסט לנהר קלאמת, ומאפשר לייבש חלקים מאגם טולי לצורכי קרקע חקלאית.
כ-910 קילומטרים רבועים של שטחי מרעה הפכו לאדמות חקלאיות פעילות באמצעות מיזם קלאמת. מתוך זה, 320 קילומטרים רבועים התקבלו על ידי ניקוז חלק מאגם קלאמת התחתון, ביצה רדודה שהשתרעה על גבול אורגון-קליפורניה בין העיירות דוריס (אנ') וטולילייק (אנ') בקליפורניה. אגם טולי הצטמצם גם הוא על ידי הפניית מים מהנהר לוסט לנהר קלאמת.
חקלאים במיזם מגדלים שעורה, אלפלפה, וחציר אחר, שיבולת שועל, תפוחי אדמה וחיטה. אגן קלאמת נמצא על נתיב נדידת העופות המכונה נתיב התעופה הפסיפי (Pacific Flyway) ואת מתחם מקלטי הטבע הלאומיים של אגן קלאמת (אנ') פוקדים עופות נודדים מדי שנה.
אין לטעות בין מיזם זה לבין המיזם ההידרואלקטרי של נהר הקלאמת (אנ'), קבוצה של סכרים הידרואלקטריים על הערוץ הראשי של נהר הקלאמת המופעלת על ידי חברת החשמל הפרטית חברת החשמל הפסיפית למטרות רווח. סכר הנהר לינק (אנ') שייך לשניהם.
מפת מיזם קלאמת
היסטוריה

המיזם התחיל בשנת 1906 עם בניית תעלת "A" הראשית. המים להשקיה היו זמינים לראשונה ב-22 במאי 1907. סכר אגם קליר (Clear Lake Dam) הושלם ב-1910, סכר ההטיה של הנהר לוסט ורבים ממבני חלוקת המים ב-1912, וסכר ההטיה של אנדרסון-רוז (Anderson-Rose Diversion Dam, רשמית סכר הטיית הנהר לוסט התחתון) ב-1921 סכר ההטיה מאלון (Malone Diversion Dam) על נהר לוסט נבנה בשנת 1923 כדי להפנות מים לעמק לאנגל (Langell Valley) באורגון.
חוזה שנחתם ב-24 בפברואר 1917 בין חברת החשמל קליפורניה-אורגון (California-Oregon Power Company, כיום חברת החשמל הפסיפית (PacifiCorp), לממשלת ארצות הברית אישר לחברה להקים את סכר הנהר לינק (אנ') לטובת המיזם ולשימוש החברה. החוזה כלל סעיף שחייב את החברה לתת לצרכני המים של מיזם קלאמת תעריפי חשמל מוזלים. הסכר הושלם ב-1921.
במאה ה-21, היה מיזם קלאמת מוקד למחלוקת כלל ארצית. בשנת 1988 צירף שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית את המינים: Deltistes luxatus (אנ') ו-Chasmistes brevirostris (אנ') ממשפחת הקטוסטומיים לרשימת המינים הפדרליים בסכנת הכחדה. החלטה זו כמו גם החששות מהפגיעה באתרי הרבייה של אלתית כסופה לאורך הנהרות, הובילו לסגירת מי ההשקיה לחקלאים המקומיים ב-6 באפריל 2001. לאחר הפגנות רבות של חקלאים ואזרחים מודאגים כאחד, ההחלטה בוטלה שנה אחר כך.
מוות המוני של אלתית כסופה התרחש בשנת 2002 עקב מים נמוכים וטמפרטורות גבוהות בחלקים התחתונים של הנהר במהלך נדידת האלתית. מחקרים הראו שתנאי בצורת וספיקה נמוכה מכל אגן הניקוז היו בין הגורמים שגרמו לתמהיל ייחודי של תנאים כדי לאפשר למחלת ריקבון זימים לתקוף את אוכלוסיית האלתית.
דו"ח מ-2002 של האקדמיה הלאומית למדעים קבע כי ההחלטה להפסיק את אספקת מי ההשקיה בשנת 2001 אינה מוצדקת מבחינה מדעית וכי המוות ההמוני של דגי האלתית הכסופה בשנת 2002 נגרם משילוב של גורמים טבעיים.
העימות באיזון שבין החששות הכלכליים לבין החששות של האקולוגים באזור עמד במוקד ספרו של סטיבן מוסט (Stephen Most) מ-2006: "נהר ההתחדשות: מיתוס והיסטוריה באגן קלאמת". עדיין קיימת עוינות רבה בין הצדדים המנוגדים בנושא זה.
רכיבי הפרויקט > סכרים

מיזם קלאמת מכיל שבעה סכרים, כולם על יובלים של הנהר קלאמת עצמו. לפי סדר ההשלמה הכרונולוגי, הם:
סכר קליר לייק (Clear Lake Dam) – הושלם בשנת 1910, הוחלף ב-2002, עבור בקרת שיטפונות ואחסון מים. הוא סוכר את הנהר לוסט כדי ליצור "מאגר קליר לייק"
סכר ההטיה של הנהר לוסט (Lost River Diversion Dam) – הושלם בשנת 1912, ומפנה את מימי הנהר לוסט אל נהר הקלאמת, ובכך שולט בספיקה אל מקלט חיות הבר הלאומי של אגם טולי הסמוך והפך חלקים מקרקעית אגם טולי לאדמה חקלאית.
סכר הנהר לינק (Link River Dam) – הושלם ב-1921 עבור בקרת שיטפונות, אחסון מים והפקת חשמל מאנרגיה הידרואלקטרית. הוא סוכר את נהר הלינק ויוצר את אגם קלאמת העליון.
סכר ההטיה של אנדרסון-רוז (Anderson-Rose Diversion Dam) – הושלם ב-1921 כסכר הטיה, על הנהר לוסט קרוב למריל, באורגון.
סכר ההטיה מאלון (Malone Diversion Dam) – הסתיים ב-1923, על הנהר לוסט העליון
סכר ההטיה מילר (Miller Diversion Dam) – הושלם בשנת 1924, על היובל מילר קריק, 13 קילומטרים במורד הזרם מסכר גרבר
סכר גרבר (Gerber Dam) – הושלם ב-1925 לאגירת מים, סוכר את הנחל מילר קריק ליצירת מאגר גרבר (Gerber Reservoir).
רכיבי הפרויקט > תעלות

יש במיזם קלאמת יותר מ-1,154 קילומטרים של תעלות, צדדיות ותעלות הטיה. התעלות מעבירות מי השקיה מאגם קלאמת ומהנהר קלאמת, מאגר קליר לייק והנהר לוסט ומאגם טולי. ישנן שתי מנהרות: לתעלת "A" (התעלה הראשית שמתחילה ממש מעל סכר נהר הלינק) יש קטע תת-קרקעי כשהוא זורם דרך קלאמת פולס, ומנהרת אגם טולי.
יש כמעט 1,172 קילומטרים של תעלות ניקוז במיזם קלאמת, המאפשרות לעבד אדמה שאחרת הייתה אדמות ביצות. אגם קלאמת התחתון השתרע על שטח של 320 קילומטרים רבועים לפני שנוקז, והוא היה מאדה באופן טבעי כ-300 מיליון מטרים מעוקבים של מים בכל קיץ, שווה ערך לספיקה השנתית של תעלה A.
רכיבי הפרויקט > משאבות

במיזם קלאמת יש 28 תחנות שאיבה. למשאבות אלו תפוקה כוללת של מעל ל-55 מ"ק בשנייה.
ניהול המים

בניגוד לסכרי ההשקיה בבעלות ממשלתית של מיזם קלאמת על היובלים העליונים, שבעת הסכרים של המיזם ההידרואלקטרי של הנהר קלאמת מופעלים על ידי חברת האנרגיה PacifiCorp למטרות רווח. המערכות חולקות מתקן אחד, סכר הנהר לינק, שנמצא בבעלות לשכת הטיוב של ארצות הברית, אך מופעל על ידי PacifiCorp בעיקר כדי לווסת את אספקת המים שלה במורד הזרם, ולייצר חשמל.
מחלוקות על ניהול מים מאז 2001 כללו את כל הנהר. באותה שנה, עצר צו בית משפט את מי ההשקיה מחקלאי מיזם קלאמת, כדי לציית לדרישת ספיקת המים המינימלית בנהר המוגדרות עבור אלתית כסופה בסיכון והמין Deltistes luxatus השרוי בסכנת הכחדה.
הסכם שיקום אגן קלאמת לשנת 2010 (Klamath Basin Restoration Agreement) הוא הסכם משפטי רב-צדדי הקובע את השימוש בנהר וזכויות המים הכוללים את הנהר קלאמת, מיזם קלאמת ואגן קלאמת, בתוך מדינות קליפורניה ואורגון. בין החותמים הבולטים יותר על ההסכם היו מושל קליפורניה ומושל אורגון, ויו"ר שבטי קלאמת.
ניהול המים > מטרות

מטרותיו של הסכם שיקום אגן קלאמת הם:
סיוע בשיקום צמחיית הגדות לאורך רבים מהנהרות באגן קלאמת
להסיר ארבעה סכרים הידרואלקטריים במורד הזרם על הנהר קלאמת המופעלים על ידי PacifiCorp עד 2020, במטרה לשקם את האלתית
לספק הבטחות לחלוקת מים להשקיה לחקלאים באגן קלאמת
להעניק לשבטי קלאמת את חוות עץ מזאמה (Mazama Tree Farm) בשטח של 365 קילומטרים רבועים.
הערות שוליים

↑  Klamath River Fish Die-off September 2002, Causative Factors of Mortality
↑  Stephen Most, River of Renewal: Myth and History in the Klamath Basin
↑  Klamath Project
התעלה הראשית של מיזם קלאמת, כפי שמופיע בדוח משנת 1908 של ועדת השימור של אורגון.
סכר ההטיה של הנהר לוסט, הושלם ב-1912