הרמה הסייסמית של העיר ניו יורק וסביבתה
הסיכון לעיר מרעידת אדמה

הערכות הסיכון לרעידות אדמה מבוססות על גורמים כמו קִרבה לקו העתק, צפיפות אוכלוסין וסיכון לתשתיות. האוכלוסייה והתשתית הצפופה פירושה שרעידת אדמה במגניטודה של 5 ומעלה עלולה לגרום נזק משמעותי לעיר ניו יורק. מומחים חוששים כי רעידות בגודל 5 בסמוך לעיר, עלולות להתרחש בעומקים רדודים של פחות מ-10 קילומטרים.
רעידות אדמה במגניטודה של 5 ומעלה, מתרחשות באזור העיר בממוצע רב שנתי של אחת ל-100 שנים. זאת על פי דוח ממצפה הכוכבים למונט-דוהרטי(אנ') באוניברסיטת קולומביה(אנ'). בקליפורניה יש יותר מ-99 אחוז סיכויים, שרעידת אדמה אחת לפחות במגניטודה 6.7 או יותר, תתרחש בנקודה כלשהי לאורכה על פני תקופה של 30 שנה. זוהי רמה סייסמית הגבוהה באופן משמעותי מניו יורק, וגם מישראל. רעידת האדמה האחרונה במגניטודה 5 בעיר ניו יורק התרחשה בשנת 1884 בים, מול שכונת "חוף רוקאווי"(אנ') שברובע קווינס שמול מפרץ ג'מייקה (הממוקמת בקצה הדרומי של גשר חוצה המפרץ(אנ'), על השרטון הדרומי מול האוקיינוס האטלנטי - ראו מיקומה במפה העליונה).
קיימת סבירות נמוכה לרעידת אדמה במגניטודה גדולה, אך הסיכון לנזק בבניינים מרעידת אדמה נחשב בשנת 2008 למצב הרביעי בסיכון על ידי FEMA (הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום). תרומה לרמת הסיכון הגבוהה יחסית היא העובדה, שרוב הבניינים נבנו לפני שהתקן הסייסמי(אנ') הוכנס לתוקף בשנת 1995. מבנים לא מחוזקים אינם מתפקדים היטב ברעידות אדמה. בניינים גבוהים שממוקמים ליד ואף בצמידות לבניינים נמוכים יותר, נמצאים כולם בסיכון גדול יותר, עקב התנודות האופקיות הבלתי שוות במהלך רעידת אדמה. בסך הכל, הסיכון לרעידת אדמה בעיר גבוה אפילו מרעידת אדמה מתונה, מכיוון שרוב התשתית המזדקנת של העיר נבנתה ללא תקנים סייסמיים. מחקר משנת 2008 מאוניברסיטת קולומביה מצא, כי אזור ניו יורק נמצא בסיכון "גדול במידה ניכרת" לרעידת אדמה במגניטודה של 6 או 7 מכפי שחשבו בעבר. מאידך, בפרסום מעודכן יותר משנת 2014, הודיע המכון הגאולוגי של ארצות הברית, שבעיר ניו יורק, המפות המעודכנות מצביעות על סיכון מעט נמוך יותר לבניינים גבוהים ממה שחשבו בעבר (אבל עדיין קיים סיכון בכל זאת). מדענים העריכו סבירות נמוכה יותר לרעד איטי כתוצאה מרעידת אדמה ליד העיר. טלטול איטי עלול לגרום לנזק רב יותר למבנים גבוהים, בהשוואה לטלטול מהיר שסביר יותר להשפיע על מבנים נמוכים יותר.
עם כמיליון בניינים, הסיכון של ניו יורק גבוה מאוד, בעיקר בשל היעדר קודים סיסמיים בבניינים ישנים, הסביבה הבנויה הצפופה והתשתית המקושרת מאוד. רוב הבניינים בעיר ניו יורק נבנו כאמור לפני 1995, אז אומצו כאמור הוראות סייסמיות מחמירות יותר בקוד הבנייה; לכן, רבים מסוגי הבניינים הנפוצים ביותר בעיר, פגיעים במיוחד לאירועים סייסמיים. חלק גדול מחוף הים של העיר ניו יורק מקורו באדמות ביצה או בריכוזי אשפה שמולאו, ונבנו עם הזמן בתקופות הקולוניאליות. אדמה זו נוצרה בדרך כלל על ידי שימוש במילוי עם מאפיינים מבניים גרועים. בנייני המסחר והמגורים החדשים ביותר של ניו יורק בנויים בסטנדרטים סייסמיים מודרניים, מה שממזער את הסיכון הפיזי. עם זאת, הסיכון הכלכלי נותר בעינו - נדל"ן והפיתוח החדש ברחבי הרבעים כל כך יקרים, שהעלויות הכרוכות בתיקון נזקים מרעידת אדמה גבוהות ביותר. כל אירוע שמפריע לזרימת העסקים, התחבורה, התיירות או הפיננסים בעיר ניו יורק, המכונה "הפרעה עסקית", מהווה סיכון של השפעה כלכלית שלילית על שותפי סחר מקומיים ובינלאומיים.
בנוסף, בהתייחס לתופעת תגובת האתר הסייסמית שצפויה באתרים שונים בקווינס, ברוקלין וסטטן איילנד, ואשר נדונה בסוף פרק הגאולוגיה לעיל, הסיכון באתרים הללו הוא משמעותי. ויש אתרים מסוימים, שאפילו אם ייושם שם תקן מחמיר של תאוצות קרקע שצפויות להתרחש לפחות פעם אחת ב-2,500 שנה, עדין עבור גלים סייסמיים שתדירותם בין 0.5 הרץ ל-הרץ אחד, תתקיים התופעה של תגובת אתר סייסמית.