stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אן בולין
נפילתה והוצאתה להורג > הוצאתה להורג וקבורתה

בבוקר יום שישי, 19 במאי הובלה אן אל מקום ההוצאה להורג שהוקם בחלקו הצפוני של המגדל הלבן.בעודה עומדת על הפיגום, פנתה אל הקהל בקול חלוש אך נחוש, היא ביקשה סליחה מכל אלו שפגעה בהם, והתחננה לתפילותיהם. מבלי לציין את האישומים המדויקים שהובילו אותה לשם, היא התפללה לשלום נפשה ולרווחת המלך, אותו תיארה כאיש חסד, ירא שמיים ואוהב נתיניו. בשעה שמונה בבוקר הוצאתה להורג של אן בולין. הוצאתה להרג נצפתה על ידי דמויות מפתח רבות באנגליה של אותה תקופה. בין העדים היו תומאס קרומוול, צ'ארלס ברנדון, הדוכס הראשון מסאפוק, כמו כן נכחו הלורד ראש העיר של לונדון, נציגי גילדות, ואף רוב חברי מועצת המלך. דווח כי תומאס קרנמר, הארכיבישוף מקנטרברי, פרץ בבכי לאחר שנודע לו על ביצוע ההוצאה להורג. בקרבתו, אמר קרנמר לאלכסנדר אלס כי "היא שהייתה מלכת אנגליה עלי אדמות תהפוך היום למלכה בשמיים".
גופתה של אן בולין נטמנה בקבר לא מסומן בקפלה השוכנת במצודת לונדון. שרידיה נותרו שם עד לשנת 1876, עת נערכו שיפוצים בקפלה בתקופת שלטונה של המלכה ויקטוריה. במהלך השיפוצים אותרו עצמות שזוהו, באותה עת, כשייכות לאן בולין. בשנת 1877 נקברו השרידים מחדש באותו המקום, וקברה מסומן כיום בבירור על רצפת השיש. עם זאת, ההיסטוריונית אליסון ויר העלתה ספקות לגבי הזיהוי ההיסטורי, וטוענת כי העצמות שנמצאו עשויות להיות של קתרין הווארד, אשתו החמישית של הנרי השמיני ובת דודתה של אן, אשר גם היא הוצאה להורג.
מראה ואישיות

המראה והאישיות של אן בולין נדונה רבות על ידי היסטוריונים, שכן כל דיוקנאותיה הושמדו בעקבות צו של הנרי השמיני, שרצה למחוק אותה מההיסטוריה. כתוצאה מכך, התיאורים הרבים הקיימים כיום עשויים להיות העתקים של דיוקן אבוד, אשר ככל הנראה שרד לפחות עד שנת 1773. העדר מקור אמין מקשה על ההיסטוריונים לשחזר את מראה האמיתי של המלכה.
הצייר הנס הולביין תיעד את דמותה של אן בולין הן בציורים והן ברישומים שיצר במהלך חייה. שרדו שני רישומים המיוחסים לה, אשר זכו לזיהוי על ידי היסטוריונים ואנשים שחיו בתקופה ההיא. עם זאת, קיים ויכוח בקרב החוקרים לגבי זהותה של הדמות המופיעה ברישומים אלו. חלק מהחוקרים סבורים כי שני הרישומים אינם מתארים את אותה אישה, בשל הבדלים משמעותיים במראה החיצוני. אחרים טוענים כי מדובר באותה אישה בשני שלבים שונים בחייה, כאשר ברישום אחד היא נראית בהריון ובשני היא אינה בהריון.
אן בולין תוארה על ידי בני התקופה כמבריקה, מקסימה, אלגנטית, ישרה וחיננית, בעלת שנינות חדה ואישיות תוססת ודעתנית. היא הייתה אישה משכילה ואינטלקטואלית יוצאת דופן לתקופתה. בתיאורים עכשוויים, היא הוצגה כ'מתוקה ועליזה' בצעירותה, והתעניינה במגוון תחביבים אופייניים לאצילות: משחקי קלפים וקוביות, הימורים ורכילות. לצד זאת, היא התעניינה בפעילויות כגון חץ וקשת וציד. תיאור של אן בולין נכתב על ידי ניקולס סנדרס, תועמלן קתולי, בשנת 1586, כמעט חצי מאה לאחר מותה. בספרו, מצייר סנדרס תמונה קריקטורית של אן כאישה גבוהה, בעלת שיער שחור, פנים צהובות וחולות, שן בולטת ושש אצבעות ביד. הוא מתאר אותה כמי שלבשה בגדים גבוהים כדי להסתיר פגם בלסת שלה. תיאורו של סנדרס, המבוסס על רכילות ושמועות ולא על ראיות היסטוריות, תרם רבות ליצירת דמותה של אן בולין. למרות היותו בדיוני ברובו, תיאור זה השפיע עמוקות על התפיסה הציבורית של אן בולין במשך מאות שנים, והשפעתו ניכרת אפילו בספרי לימוד מודרניים.
השפעתה

חסידיה של אן בולין כיום רואים בה אחת מחלוצי הפרוטסטנטיות. זאת משום שבפועל, ייסוד הכנסייה האנגליקנית העצמאית והניתוק מן הוותיקן באו לעולם כדי להכשיר את נישואיה להנרי, ובכך הפכו את ממלכת אנגליה למדינה פרוטסטנטית. באופן רשמי, הליך ייסוד הכנסייה האנגליקנית הושלם סופית בידי בתה אליזבת, שירשה את כיסאו של הנרי מאחותה הבכורה מרי.
אוהדיה רואים בה אישה שהוענשה על לא עוול בכפה; שונאיה ראו בה מכשפה, שהשתמשה בכישוף שחור כדי להפוך למלכת אנגליה, ובמעלליה הפרידה כביכול בין הקתולים באנגליה, לבין "האמונה האמיתית היחידה".
אן בולין בתרבות

בנוסף לעשרות ספרים ומחזות על התקופה, יוחדו יצירות רבות לדמותה של אן בולין, או שהיא משמשת בהן כדמות מרכזית. בין היצירות הפופולריות והידועות ביותר נמנות:
האופרה "אנה בולנה" מאת דוניצטי (1830).
המחזה "אדם לכל עת" על חיי תומאס מור מאת רוברט בולט, וכן סרט זוכה פרס האוסקר "אדם לכל עת" מ-1966, בו גילמה ונסה רדגרייב את דמותה של אן בולין.
המחזה "אן של אלף הימים" מאת מקסוול אנדרסון, וכן סרט בשם זה מ-1969, בו גילמה את דמותה השחקנית ז'נבייב בוז'ולד.
מיני סדרה בריטית משנות ה-70 "שש נשותיו של הנרי השמיני" וכן גם סרט מ-1972. את דמותה של אן בולין גילמה דורותי טוטין, שהייתה מועמדת לפרס באפטא על משחקה.
הספר "בת בולין האחרת" 2001 מאת פיליפה גרגורי מתאר את השתלשלות האירועים דווקא מנקודת מבטה של מרי בולין, אחותה הגדולה של אן. ב-2008 עובד הספר לסרט באותו שם, בו גילמה נטלי פורטמן את דמותה של אן בולין.
סדרת הטלוויזיה "שושלת טיודור" בה גילמה נטלי דורמר את דמות אן בולין בעונה הראשונה והשנייה, וכן בהופעת אורח בפרק האחרון של הסדרה בעונה הרביעית.
בולין היא דמות מרכזית ברומן של הילרי מנטל, "וולף הול". בסדרת הטלוויזיה לפי רומן זה, ששודרה ב-BBC, גילמה קלייר פוי את דמותה.
בבריטניה הועלה ב-2018 לראשונה המחזמר "Six", המבוסס על סיפורן של שש נשותיו של הנרי השמיני, בהן אן בולין, בשיר "Don't Lose Your Head". המחזמר הוצג בברודוויי מ-2020 עד לפרוץ מגפת הקורונה, וחזר להציג ב-2021.
ב-2021 עלה לאקרנים הסרט "ספנסר" על הנסיכה דיאנה. במהלך הסרט היא מוצאת עניין בספר על קורותיה של אן בולין, שכן היא רואה עצמה ואת המקרה הטרגי של יחסיה המעורערים עם הנסיך צ'ארלס בעלה זהים למקרה של בולין. בנוסף, לאורך הסרט היא אף רואה את דמותה של בולין משקיפה עליה.
ב-2022 הוקרנה בשירות הסטרימינג נטפליקס מיני-סדרת הטלוויזיה "דם, כתרים וסקס". בסדרה מגלמת איימי ג'יימס-קלי, את בולין.
ב-2024 עלתה הסדרה "שארדלייק" בשירות הסטרימינג דיסני פלוס. בסדרה העוסקת בתקופת הנרי וקרמוול, מוזכרים לכל אורכה אן בולין ונסיבות הוצאתה להורג.
דוג'ה קאט

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1995 (בת 29) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  אמאלה רטנה זנדיל דלאמיני
 שם במה:  Doja Cat 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 מקום לימודים:  Ramon C. Cortines School Of Visual And Performing Arts 
 עיסוק:  ראפרית • זמרת • פזמנואית • מפיקה מוזיקלית
 סוגה:  היפ הופ • פופ ראפ • פופ • R&B
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית 
 כלי נגינה:  קול • תופים • כלי הקשה
 חברת תקליטים:  קימוסבי • RCA
 שיתופי פעולה בולטים:  ניקי מינאז', אריאנה גרנדה, מייגן די סטליון, טייגה, ריקו נאסטי, דה ויקנד
 בן או בת זוג:  Jawny (אוגוסט 2019–פברואר 2020) ג'וזף קווין (אוגוסט 2024–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס המוזיקה האמריקאית לאמן החדש של השנה (2020)  פרס גראמי להופעת פופ לדואט או להקה (2022)  פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן החדש הטוב ביותר (2020)  פרס המוזיקה של MTV אירופה לשיתוף הפעולה הטוב ביותר (2021)  פרס הווידאו קליפים של MTV לאמן החדש הטוב ביותר (2020)  אלבום סול/רית'ם אנד בלוז נבחר (2021)  פרס המוזיקה האמריקאית לשיתוף הפעולה של השנה (2021)  פרס המוזיקה האמריקאית לזמרת הנשמה/R&B האהובה (2021)  פרס המוזיקה האמריקאית לזמרת הנשמה/R&B האהובה (2020)  פרס VMA לשיתוף פעולה (2021) 
 http://www.dojacat.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אמאלה רטנה זנדיל דלאמיני (באנגלית: Amala Ratna Zandile Dlamini; נולדה ב-21 באוקטובר 1995) הידועה בשם הבמה דוג'ה קאט (Doja Cat), היא ראפרית, מפיקה מוזיקלית, זמרת-יוצרת ופזמונאית יהודיה-אמריקאית. בשנת 2018, דוג'ה קאט עלתה לגדולה ולתהילה באינטרנט עם הווידאו קליפ הוויראלי לשירה "Mooo!", שבסופו של דבר "קבע את הטון לקריירה שלה", וכתוצאה מכך, סינגלים אחרים שלה זכו להצלחה עולמית ברשת, בעיקר ברשת החברתית טיקטוק. בשנת 2020, בעקבות עשרות מיליוני סרטוני ריקוד ברשת החברתית, שירה "Say So" הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. כמו כן, זכה השיר להצלחה רבה גם בישראל, תוך שהגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.
לאחר שהעלתה שירים רבים לאתר סאונדקלאוד, בשנת 2014, בגיל 19, חתמה דוג'ה קאט על חוזה הקלטות עם חברת תקליטי RCA. לאחר מכן, הוציאה לאור את מיני-אלבום הבכורה שלה, Purrr!. בשנת 2018, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Amala, לו הוציאה גם גרסה מורחבת בשנת 2019. באותה השנה, הוציאה את אלבומה השני, Hot Pink, שזכה להצלחה רבה ונכנס לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד 200.
קורות חיים

דוג'ה קאט נולדה וגדלה למשפחה העוסקת באומנות בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית. אביה, דומיסאני דלמיני הוא שחקן, מלחין ובמאי דרום אפריקאי ואמה, דבורה אליזבת' סוייר היא ציירת יהודייה אמריקאית וגם סבתה עוסקת באומנות. לאחר הלידה, עברה לריי שבניו יורק, שם התגוררה כחמש שנים. יחד עם אמה החד-הורית, עברה להתגורר באוק פארק שבקליפורניה. בתקופה זו, השתתפה דוג'ה קאט בשיעורי בלט, ברזיליון וג'אז. אימה ניגנה בביתם מוזיקה של אמנים כמו דיאנג'לו, ג'מירוקוואי, טופאק שאקור, Earth, Wind & Fire ואריקה באדו. בגיל 11 וחצי, חזרה להתגורר בלוס אנג'לס. בגיל 16, נשרה מהתיכון.
קריירה

בגיל 17, בסוף שנת 2013, חתמה דוג'ה קאט בחברת התקליטים תקליטי RCA. בשנת 2014, יצא לאור סינגל הבכורה שלה, "So High". בהמשך, הוציאה את "No Police", ואת המיני-אלבום הראשון שלה, Purrr!. בשנת 2016, יצא לאור השיר "Roll with Us". בשנת 2016, הוציאה את "Go to Town", "‏Candy" ו-"Mooo!".
בפברואר 2019, הוציאה את הלהיט "Tia Tamera", ביחד עם ריקו נאסטי, הסינגל היה לסינגל המוביל מתוך מהדורת הדלוקס של אלבום הבכורה של דוג'ה קאט, Amala. השיר הפך לוויראלי בטיקטוק גם כן, תוך שצולם לו וידאו קליפ מצליח שצבר קרוב ל-40 מיליון צפיות.
בשנת 2019, יצא השיר "Juicy", ביחד עם טייגה, אשר הצליח להגיע אל המקום הראשון במצעד השירים הקצביים של בילבורד, המקום ה-41 במצעד הבילבורד הוט 100, והמקום ה-18 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ. מאוחר יותר, הוציאה את "Bottom Bitch", שזכה להצלחה נאה, את "Rules", ואת "Cyber Sex". באותה השנה, הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, Hot Pink, על ידי חברות התקליטים קימוסבי רקורדס ותקליטי RCA. האלבום זכה להצלחה רבה, תוך שזכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה, נכנס לעשירייה הפותחת של מצעדי הבילבורד 200, הרולינג סטון טופ 100 ומצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ של הבילבורד, ואף זכה במעמד זהב, מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בתחילת שנת 2020, הוציאה את השיר "Boss Bitch", אשר נכלל בפסקול הסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת". בזכות הרשת החברתית טיקטוק, הצליחו שני שיריה "Say So" ו-"Candy" לצבור 100 מיליון השמעות בספוטיפיי, תוך שנכנסו לשלל מצעדים שונים ברחבי העולם. בפברואר 2020, הייתה צריכה לצאת לסיבוב ההופעות הרביעי שלה "Hot Pink Tour", אך בשל מגפת הקורונה סיבוב ההופעות התבטל. במאי הוציאה דוג'ה קאט יחד עם הראפרית ניקי מינאז' רמיקס ללהיטה "Say So", הרמיקס זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר הופיע בבכורה במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשיר הראשון בביצוע של שתי ראפריות לעשות זאת. ביולי השתתפה בשירה של אן-מארי "To Be Young". את הקליפ של השיר ביימה האנה לוקס דייוויס, שביימה עבורה את הקליפ ללהיט "Say So".
באפריל 2021 יצא שירה, "Kiss Me More" בהשתתפות סיזה, שהגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100. בסוף יוני של אותה השנה הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, Planet Her, שהגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200.
ב-4 באוגוסט 2023 הוציאה את הסינגל "Paint the Town Red". ב-31 באוגוסט הוציאה את הסינגל "Demons".. ב-15 בספטמבר הוציאה את הסינגל "Balut".
ב-10 בינואר 2024 הוציאה את הדואט "N.H.I.E." יחד עם הראפר 21 סבאג'. ב-5 באפריל יצא לאור גרסת הדלוקס Scarlet 2 Claude.
אומנות

דלמיני הסבירה כי קיבלה את שם הבמה שלה, "דוג'ה קאט", משמה של אחת החתולות שלה והזן המועדף עליה של מריחואנה. היא הצהירה, "הייתי מכורה מאוד לקנאביס, אז כשהתחלתי לראפרפ חשבתי על המילה 'דוג'ה' ואיך זה נשמע כמו שם של ילדה." דוג'ה קאט הצהירה כי בין השפעותיה המוזיקליות ניתן למנות את הזמרים אריקה באדו, ג'מירוקוואי ודרייק. כמו כן, סיפרה מספר פעמים ברשתות החברתיות טוויטר ואינסטגרם שהאמנית האהובה עליה שהשפיעה עליה מוזיקלית רבות והיוותה לה מקור השראה מספר פעמים כגון בשיר "Cyber Sex", היא ניקי מינאז'.
חיים אישיים

דלמיני התייחסה בעבר לחסרונו של אביה וטענה כי אף על פי שהוא מעיר באופן פעיל בפוסטים שלה ברשת החברתית אינסטגרם על כמה שהוא גאה בה, היא "מעולם לא פגשה אותו". בריאיון למגזין "פאדר", אמרה: "אני לא נוטרת נגדו טינה או שום דבר בשום צורה, אבל ברור שזה קצת מוזר". אביה הכחיש בעקיפין את ההתבטאויות הללו וקבע שיש לו קשר "בריא" עימה.
מאוגוסט 2024, מנהלת דלמיני מערכת יחסים עם השחקן ג׳וזף קווין.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2018: Amala
2019: Hot Pink
2021: Planet Her
2023: Scarlet
2025: Vie
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2014: Purrr!
הופעות > סיבובי הופעות

2014–2015: Purrr! Tour
2019–2018: Amala Tour
2020: Hot Pink Tour
2023–2024: The Scarlet Tour
פרסים ומועמדויות > הופעה ברשימות

2023: טיים 100
לווייתני אוגוסט

| --- | --- |

כרזת הסרט לווייתני אוגוסט
 מבוסס על:  המחזה "לווייתני אוגוסט" של דייוויד בארי
 בימוי:  לינדזי אנדרסון 
 הופק בידי:  קרולין פייפר 
 תסריט:  דייוויד ברי
 עריכה:  ניקולס גסטר 
 שחקנים ראשיים:  בטי דייוויס ליליאן גיש אן סאות'רן וינסנט פרייס
 מוזיקה:  אלן פרייס 
 צילום:  מייק פש 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  Alive Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 באוקטובר 1987
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  מיין 
 הכנסות באתר מוג'ו:   whaleofaugust
 דף הסרט ב־IMDb
 
לווייתני אוגוסט (באנגלית: The Whales of August) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1987 בבימויו של לינדסי אנדרסון המבוסס על מחזה בשם זה מאת דייוויד בארי שגם כתב את התסריט. בטי דייוויס וליליאן גיש משחקות בתפקידים הראשיים בתור שתי אחיות זקנות. בנוסף להן משחקים אן סאות'רן בתור ידידתם ווינסנט פרייס בתור שכנן.
הסרט צולם על Cliff Island במפרץ מיין.
גיש הייתה בת 93 בצילום הסרט ושיחקה את האחות הקטנה המטפלת באחותה הגדולה אותה גילמה דייוויס שהייתה "רק" בת 79.
אן סאות'רן הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, ליליאן גיש זכתה ב-National Board of Review בפרס השחקנית הטובה ביותר.
זה היה הסרט האחרון של גיש וסאות'רן ולפני אחרון של דייוויס.
תקציר העלילה

הסרט מתחיל בפלשבק בשחור-לבן. שלוש בחורות צעירות רצות מבית הבנוי על צוק מעל החוף כדי לחזות בלווייתנים המגיעים כל קיץ קרוב לחוף מפרץ מיין.
הסרט ממשיך בצבע. לאחר עשרות שנים גרות בבית על החוף שתי אחיות אלמנות זקנות. אליזבת "ליבי" (בטי דייוויס) ושרה (ליליאן גיש). שתיהן גרו בפילדלפיה והבית במיין שימש להם כבית קיץ. זה היה בית המשפחה וכעת הוא שייך לשרה המטפלת בליבי כבדת הראייה.
ליבי, האחות הגדולה בעלת אופי מריר ועצבני. שרה בעלת אופי רך וסלחני וסועדת את אחותה למרות היחס המנוכר שהיא מקבלת ממנה.
שתי האחיות מרבות לשבת במרפסת ולהתבונן בים ולהעלות זיכרונות על בעליהן שנפטרו ועל הקושי להזדקן. ליבי מיואשת מחייה ומחכה למלאך המוות שיגאל אותה. את כל תסכוליה היא מוציאה על אחותה שרה המשתדלת לספוג אותם ולהמשיך לטפל בה כתמורה לשנים בה גרה אצל ליבי ובעלה כאשר בעלה נפטר.
לבית הבודד מגיעה מדי פעם חברתם מילדות "טישה" (אן סאות'רן) הגרה בסמוך ולעומת שתי האחיות המדוכאות היא מלאה עדיין בשמחת חיים.
לבית מגיע גם ניקולס מרנוב (וינסנט פרייס) שהיה בעברו ממשפחת אצולה רוסית שנאלץ לברוח לאחר המהפכה. הוא מתארח אצל האחיות ומנסה ליצור איתן קשר כדי שישכירו לו חדר בביתן אך ליבי מודיעה לו כי שום גבר לא יגור בביתם.
"טישה" מנסה לשכנע את שרה למכור את הבית הגדול עליה ומביאה מתווך נדל"ן אך שרה מגרשת אותו.
היחסים בין האחיות עוברים מעלות ומורדות אך לבסוף הן מתפייסות וליבי מסכימה לבנות חלון גדול בבית שישקיף על הים אף על פי שקודם סירבה בגלל המחיר.
לבסוף, שתי האחיות יוצאות לקצה הצוק כששרה תומכת בליבי, ומחכות להופעת הלווייתנים.
קספר (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  בראד סילברלינג  (אנימציה: פיל ניבלינק, אריק ארמסטרונג)
 הופק בידי:  קולין וילסון סטיבן ספילברג (מפיק ביצועי)
 תסריט:  דיאנה אוליבר, ג'ו אוריאולו, שרי סטונר, Seymour Reit 
 עריכה:  רוברט זמקיס
 שחקנים ראשיים:  כריסטינה ריצ'י מלאכי פירסון קת'י מוריארטי ביל פולמן
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר 
 צילום:  דין קונדי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אמבלין אנטרטיינמנט
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 26 במאי 1995
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה קומית, סרט קומדיה, סרט רוחות רפאים, סרט ילדים, סרט פנטזיה, סרט לכל המשפחה 
 מקום התרחשות:  מיין 
 תקופת התרחשות:  ליל כל הקדושים 
 תקציב:  $55,000,000
 הכנסות:  $287,928,194
 הכנסות באתר מוג'ו:   casper
 סרט הבא:  קספר הרוח בפעולה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קספר (באנגלית: Casper) הוא סרט פנטזיה-קומי אמריקאי משנת 1995 בכיכובם של כריסטינה ריצ'י וביל פולמן. הסרט מבוסס על דמותו של "קספר רוח הרפאים הידידותית" המופיעה בקריקטורות וקומיקס. דמויות הרוחות בסרט נוצרו באמצעות Computer-generated Imagery .
הסרט הופץ באופן בלעדי על ידי אולפני יוניברסל. הסרט, "קספר הרוח בפעולה" והפרק המקדים שלו "קספר פוגש את וונדי" היו סרטי "קספר" היחידים שלא נמכרו לקלאסיק מדיה.
צוות השחקנים הראשי

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא: פירוט והסבר על הדמויות.
| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
כריסטינה ריצ'י: קת'לין 'קאט' הארווי
מלאכי פירסון: קספר (קול)
קת'י מוריארטי: קריגן קריטנדן
אריק איידל: פול 'דיבס' פלוצקר
בן סטיין: מר ראג
ג'ו ניפוט: סטרץ' (קול)
ג'ו אלסקי: סטינקי (קול)
בראד גארט: פאטסו (קול)
ספנסר ורומן: אנדריאס
פרד רוג 'רס: מר רוג'רס
טרי מרפי: בתפקיד עצמה
ביל פולמן: דוקטור ג'יימס הארווי
דבון סאווה: קספר (דמות אנושית)
ארנסטין מרסר: החולה המרואין של דוקטור הארווי
בסרט מופיעים גם בהופעות קצרות רודני דיינג'רפילד, קלינט איסטווד ומל גיבסון בתפקיד עצמם, דן אייקרוד כריימונד סטנץ ודון נובלו כאב גואידו סרדוסי. זלדה רובינשטיין הייתה אמורה לשחק שוב בתפקידה מסדרת הסרטים פולטרגייסט אבל הסצנה נחתכה.
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות. ה"טיים אאוט לונדון" תיאר אותו כ"סרט אינטימי וחביב". רוג'ר איברט העניק לו שלושה מתוך ארבעה כוכבים, מכנה אותו כ"ביצוע טכני, הוא מרשים ומבדר ויש בו אפילו פילוסופיה קטנה ושובת לב."
משחקם של ביל פולמן וכריסטינה ריצ'י קצר שבחים, במיוחד בהתחשב בסצנות שבהן הם מתקשרים עם הרוחות ובהן פולמן וריצ'י שיחקו למעשה מול אף אחד וללא ממלאי מקום לדמויות.
על משחקה של קתי מוריארטי נמתחה ביקורת. בווראייטי אמר שהיא יצרה "קרואלה דה-וויל עלובה". מבקרים רבים גם חשו שאריק איידל, הקומיקאי הנערץ, לא ניצל את כישוריו לגמרי בתפקיד חסידה המתרפס של מוריארטי.
חלק מהמבקרים גם הרגישו שזו הייתה טעות עבור הסרט ליצור קומדיה עם קריקטורות לצד נושאים רציניים של מוות.
בסך הכל היה הסרט הצלחה אדירה בקופות. פותח במקום הראשון במהלך סוף השבוע של יום הזיכרון וגורף 16,840 דולר במהלך שלושת הימים הראשונים שלו ב-2,714 הקרנות, בממוצע 6,205 דולר לכל אחד. במשך ארבעה ימים הוא גרף 22,091,975 דולר, בממוצע 8,140 דולר לכל הקרנה. הוא נשאר במקום הראשון בסוף השבוע השני שלו, גרף 13,409,610 דולר נוספים והגיע לשיא של 38,921,225 דולר. הוא החזיק מעמד והוצג במשך כל הקיץ וסיים בסכום כולל סופי של 100,328,194 דולר בארצות הברית וזכה להצלחה גדולה עוד יותר בעולם, בהכנסה של 187,600,000 דולר. ההכנסה הכללית ברחבי העולם הגיעה ל - 287,928,194 דולר מול התקציב של 55 מיליון דולר, מה שהופך אותו להצלחה מסחרית גדולה.
אסיר ביטחוני

אסיר ביטחוני בישראל הוא אסיר (או עציר) הכלוא בשל עבירה הפוגעת במתכוון בביטחון המדינה, לרוב מתוך מניעים לאומניים. זהו מונח מנהלתי פנימי של שירות בתי הסוהר, שאינו מוגדר בחוק אלא נקבע בפקודת נציבות.
נכון למרץ 2025 מחזיקה ישראל ב-9,406 אסירים המוגדרים כאסירים ביטחוניים, לרבות 1,555 לוחמים בלתי חוקיים. כמעט כולם פלסטינים.
הגדרת אסיר ביטחוני

מדינת ישראל אינה מכירה באנשי ארגונים חמושים פלסטיניים או לבנוניים (חמאס, חזבאללה וכדומה) כחיילים, ולפיכך אינה מכירה בהם כשבויים כשהם נתפסים בידי חיילי צה"ל. לפעמים מועמדים אנשים אלה למשפט ונכלאים בגין עבירה על חוקי מדינת ישראל, ולעיתים הם מוחזקים לפי צו מעצר מנהלי. בעיתונות הישראלית מקובל לכנות אנשים אלה "אסירים ביטחוניים" או "עצורים ביטחוניים", בעוד התקשורת הערבית מכנה אותם בדרך כלל "שבויים" (أسرى, בתעתיק: אַסְרַא).
בנוסף, רבים מהאסירים הביטחוניים הורשעו בגין פגיעה בחיילים, הן בפעולה חבלנית והן בהתנגדות בעת פריצה לביתם - פעולות שבחלק מהעולם וכן בחלק מהשמאל הישראלי אינן נחשבות כמעשי טרור. יש הטוענים כי חלק מהאסירים הם אסירים פוליטיים,, שאז מאסרם פסול, וחלקם צריכים להיות מוגדרים "לוחמים" של הצד שכנגד - שאז תנאיהם צריכים לעמוד בתנאים המחייבים בהחזקת שבויי מלחמה. מספר ארגונים אף פנו בעתירה כנגד כליאתם של אותם אסירים בבתי סהר בתחומי הקו הירוק.
מספר האסירים הביטחוניים

על פי דו"ח רשמי שפורסם על ידי המשרד לענייני עצורים של הרשות הפלסטינית, בשיתוף עם הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, מקום המדינה ועד אפריל 2017 נעצרו כמיליון פלסטינים על ידי ישראל.
בשנת 1973 נמנו כ-2,300 אסירים ביטחוניים בבתי הסוהר של ישראל. בשנת 1977 נמנו 3,227 אסירים ביטחוניים מתוך סך הכל של 5,852 אסירים שהיו כלואים בבתי הסוהר של ישראל. בשנת 1983 נמנו כ-2,800 אסירים ביטחוניים מתוך סך הכל של 6,000 אסירים שהיו כלואים בבתי הסוהר של ישראל.
בדצמבר 2007 נמנו 9,800 אסירים ביטחוניים מתוך סך הכל של 24,000 אסירים שהיו כלואים במתקני השב"ס, כמעט כולם פלסטינים. במאי 2009 עמד מספרם על 10,866. בשנת 2011 היו כלואים 4,495 אסירים ביטחוניים. במסגרת עסקת שליט, בסוף שנת 2011 שחררה ישראל 1,027 אסירים ביטחוניים ועצירים פלסטינים. בשנת 2015 היו כלואים 6,363 אסירים ביטחוניים. בנובמבר 2017 החזיקה ישראל ב-6,154 אסירים ביטחוניים. בשנת 2019 היו כלואים 5,528 אסירים ביטחוניים. בספטמבר 2021 החזיקה ישראל ב-4,512 אסירים ביטחוניים פלסטינים, מתוכם 2,520 אסירים שריצו עונש מאסר שנגזר עליהם, 1,474 עצורים שטרם הורשעו בבית המשפט, ו-518 עצורים מינהליים שנכלאו ללא משפט. כ-500 אסירים ריצו מאסר עולם, וכ-500 נוספים ריצו עונשי מאסר בני 20 שנה או יותר. בין האסירים היו כ-200 קטינים וכ-40 נשים. בספטמבר 2023 נמסר משירות בתי הסוהר על 5,088 אסירים ביטחוניים פלסטינים.
לאחר טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל בוצעו מעצרים רבים של פלסטינים. במאי 2024 מסר ארגון "אדמיר" כי בבתי הסוהר בישראל מוחזקים 9,500 אסירים ביטחוניים פלסטינים, מתוכם 3,880 במעצר מנהלי. בין העצורים 200 ילדים ו-80 נשים.
נכון למרץ 2025 מחזיקה ישראל ב-9,406 אסירים המוגדרים כאסירים ביטחוניים, לרבות 1,555 לוחמים בלתי חוקיים.
תנאי הכליאה

ההגדרה כאסיר ביטחוני משפיעה על תנאי המאסר בהיבטים אחדים, ביניהם קביעת בית הכלא או האגף שבו ירצה האסיר את עונשו; כלא מגידו למשל מכיל רק אסירים ביטחוניים. פגישות אסיר ביטחוני עם עורך-דין מתנהלות מאחורי מחיצת זכוכית, והשיחה מתקיימת באמצעות מכשיר טלפון. ב-2 בספטמבר 2010 מתח שופט בית המשפט המחוזי בנצרת ביקורת על נוהל זה, הפוגע בחיסיון עורך דין לקוח. בדרך כלל נשללת מאסירים ביטחוניים הזכות לחופשה והזכות לשיחות טלפון מהכלא, וכן הזכות לביקורי התייחדות, למעט מקרים חריגים.
ככלל, זכויות האסירים הביטחוניים בישראל דמו לזכויותיהם של אסירים אחרים, בהן זכויות לביקורי משפחה, ביקורי צלב אדום, קבלת ספרים, כתבי עת ומכתבים. במהלך השנים צומצמו זכויות האסירים הביטחוניים, כמו הזכות לקנות מוצרים בקנטינה, לצפות בערוצי טלוויזיה וללמוד לימודים אקדמיים, ביוזמתם של חברי כנסת ממפלגות ימין ושל ראש הממשלה בנימין נתניהו. ביולי 2011 הודיע שרות בתי הסוהר כי אסירים ביטחוניים לא יוכלו להתחיל בלימודים אקדמיים, אך אלה שכבר החלו בלימודים יוכלו לסיימם. נגד החלטה זו הוגשה עתירה לבג"ץ, שדחה את העתירה.
ב-2 בינואר 2019 הודיע השר לביטחון הפנים גלעד ארדן על החמרת תנאי האסירים הביטחוניים בהתאם למסקנות "הוועדה הציבורית לצמצום תנאי כליאת המחבלים". הוועדה קבעה כי מעתה האסירים לא ישובצו באגפים לפי שיוך ארגוני, יבוטל מוסד "דובר האסירים" במתכונתו הנוכחית, יאסר על האסירים לבשל באגפים וכל המזון יסופק על ידי שירות בתי הסוהר, יתבצע קיצוץ משמעותי בכספים המופקדים על ידי בני המשפחות למחבלים בבתי הכלא ושבאמצעותם הם רוכשים מוצרים בקנטינה והפסקת ההפקדות מטעם הרשות הפלסטינית. כמו כן תוגבל כמות המים לאסירים והמקלחות יוצאו מהתאים. לפי מענה לבקשת חופש המידע שהגיש ארגון "אם תרצו" לשב"ס, שלושה מתוך חמשת הסעיפים לא יושמו עד יוני 2021.
במאי 2019 פורסמה רשימת מוצרים שאסירים ביטחוניים רכשו מכספם בקנטינות בבתי הכלא, בהם גם מוצרי יוקרה שונים. בהמשך פורסם גם כי אסירים ביטחוניים מקבלים ארוחות חג פעמיים בשנה, בעיד אל-פיטר (סיום צום הרמדאן) ובחג הקורבן.
מנגד, לטענת עמותת בצלם, הביקורת לפיה תנאי הכליאה היו מטיבים יתר על המידה מקורה בפופוליזם. ארגון עדאלה פרסם דו"ח של הסנגוריה הציבורית משנת 2017 המציג תמונה קשה של מצב הכלואים בבתי הסהר בישראל. בכל הנוגע לתנאים של אסירים ביטחוניים, הדוח קובע כי ב-5 מתקנים קיימת מדיניות של אי-מתן שירותי חינוך, שיקום ואף לא טיפול סוציאלי.
כמו יתר האסירים במדינה, גם האסירים הביטחוניים כלואים בצפיפות רבה. שטח המחיה המוקצה למרבית האסירים והעצורים בישראל, ואגב כך גם אסירים ביטחוניים, נמוך מ-3 מ"ר לאסיר (כולל שטח המיטה, השירותים והמקלחת). כתוצאה מכך, האסיר נאלץ פעמים רבות לקיים את כל שגרת יומו במיטתו, ובכלל זה לאכול בה, ללא יכולת כמעט להתהלך בתא וללא אפשרות למספר אסירים לעמוד בו זמנית בחלל המצומצם שנותר בתא. לשם השוואה, התקן האירופאי עומד על 6 מ"ר בתא בודד ו-4 מ"ר בתא משותף, בנוסף לשטחי שירותים ומקלחות, ובעתירה לבג"ץ נקבע כי נדרש רף מינימלי של 4.5 מ"ר לאסיר על-מנת לעמוד בהוראות חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
בעקבות טבח שבעה באוקטובר והמעצרים במהלך מלחמת חרבות ברזל, הוחמרו תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בהוראת שעה.