stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמויי-בתרן

| דמויי-בתרן |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-בתרן
שם מדעי
 Acanthuroidei ‏Nelson, 1994

דמויי-בתרן (שם מדעי: Acanthuroidei) הם אחת מ-18 תת-הסדרות של סדרת הדקראים, הגדולה שבסדרות הדגים, ובתת-סדרה זו נמצאת משפחת הבתרניים.
מינים אלה חיים בימים רדודים טרופיים באזור האינדו-פסיפי בשוניות אלמוגים ובקרבת החוף. הם דגים מקושטים ויפים וחלקם משמשים כדגי נוי באקווריום.
דגים אלה בעלי גוף מעוגל או מוגבה עם סנפירי גב עגלגלים גדולים, לסתות מוארכות אבל קטנות והם אוכלים בעיקר מינים של חסרי חוליות ימיים, ספוגים או אצות ופלנקטון.
חלק מהדגים מתקבצים בלהקות גדולות כמו חלק מהבתרניים. אחרים חיים ביחידות או בזוגות בודדים.
מיון

תת-סדרה דמויי-בתרן (Acanthuroidei)
משפחה בתרניים (Acanthuridae)
משפחה צלחתניים (Ephippidae)
משפחה לובאריים (Luvaridae)
משפחה סקטיים (Scatophagidae)
משפחה סיכניים (Siganidae)
משפחה מורים אליליים (Zanclidae)
גלריה

מורי אלילי
Scatophagus argus
Siganus magnificus
Platax orbicularis
לובארוס
Acanthurus achilles
דמויי-דקר

| דמויי-דקר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
שם מדעי
 Percoidei ‏בליקר, 1859

לברק חלק
Datnioides undecimradiatus
דוקרנית שחורה
Kuhlia caudavittata
Chelmon rostratus
Spicara maena
Parupeneus multifasciatus
Paracirrhites forsteri
דמויי-דקר (שם מדעי: Percoidei; בלטינית הסוג Perca + סיומת של דגים לתת סדרה oidei-) היא תת-סדרה של דגי גרם והגדולה שב-18 תת-הסדרות של סדרת הדקראים. היא מכילה מעל 50 משפחות ומעל 100 סוגים. הקבוצה מכילה 3 על-משפחות: Cirrhitoidea ,Percoidea ו-Cepoloidea, בתוכה משפחה אחת - הארכניים (Cepolidae).
בני קבוצה זו בעלי גוף בטווח גדלים משתנה ממילימטרים ספורים לכמה מטרים. רבים מהם טורפים גדולים כמו הדקריים והלוטיניים ואחרים אוכלי כל או צמחוניים. דגים רבים מתת-סדרה זו חיים בשוניות אלמוגים ובימים רדודים, אך חלקם גם במצולות הים או אף במים מתוקים.
דגים רבים מבני הקבוצה הם דגי מאכל חשובים.
מיון

תת-סדרה דמויי דקר (Percoidei)
על-משפחה Percoidea
אקרופומיים (Acropomatidae)
אשקופיים (Ambassidae)
אפוגוניים (Apogonidae)
אריפיים (Arripidae)
בדיים (Badidae)
Banjosidae
Bathyclupeidae
ברמיים (Bramidae)
כחליים (Caesionidae)
פזוניים (Callanthidae)
צניניתיים (Carangidae)
Caristiidae
חמנוניים (Centrarchidae)
Centrogenyidae
צנטרופומוסיים (Centropomidae)
פרפרוניים (Chaetodontidae)
רעמתניים (Coryphaenidae)
Datnioididae
Dichistiidae
Dinolestidae
Dinopercidae
מגלנוניים (Drepaneidae)
דבקיים (Echeneidae)
מינוניים (Emmelichthyidae)
אנופלוסיים (Enoplosidae)
אפיגוניים (Epigonidae)
שרבביים (Gerreidae)
Glaucosomatidae
גראמות (Grammatidae)
גממיתיים (Haemulidae)
Howellidae
דגלוניים (Kuhliidae)
גבניתיים (Kyphosidae)
Lactariidae
בסים אסייתים (Lateolabracidae)
לטסיים (Latidae)
שרבובוניים (Leiognathidae)
Leptobramidae
שוריים (Lethrinidae)
לובוטיים (Lobotidae)
לוטיניים (Lutjanidae)
רעפנוניים (Malacanthidae)
Menidae
ירחניים (Monodactylidae)
לברקיים (Moronidae)
מוליתיים (Mullidae)
ננדיים (Nandidae)
נמטיסטיים (Nematistiidae)
נימיים (Nemipteridae)
לסתניים (Opistognathidae)
Oplegnathidae
Ostracoberycidae
Parascorpididae
גרזניים (Pempheridae)
גבהניים (Pentacerotidae)
פרקות ממוזגות (Percichthyidae)
פרקיים (Percidae)
שחמיים (Plesiopidae)
דגי עלה (Polycentridae)
פולינמיים (Polynemidae)
צינוניים (Polyprionidae)
קיסריים (Pomacanthidae)
גּוּמְבָּרִיִּים (Pomatomidae)
חכליליים (Priacanthidae)
Pristolepididae
צבעוניים (Pseudochromidae)
קובייתיים (Rachycentridae)
מסריים (Sciaenidae)
סקומברופידיים (Scombropidae)
דקריים (Serranidae)
סִילָגִיִּים (Sillaginidae)
ספרוסיים (Sparidae)
Symphysanodontidae
טורפניים (Terapontidae)
צלפיים (Toxotidae)
על-משפחה Cirrhitoidea
Aplodactylidae
ציילודקטיליים (Cheilodactylidae)
דגי הקלפ (Chironemidae)
ריסנפיריים (Cirrhitidae)
לטריים (Latridae)
על-משפחה Cepoloidea
ארכניים (Cepolidae)
גמביר ביי (CVE-73)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  נושאת מטוסים לליווי 
 צי:  צי ארצות הברית 
 סדרה:  נושאת מטוסים לליווי מסדרת קזבלנקה 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Kaiser Shipyards 
 תקופת הפעילות:  ? – 27 בנובמבר 1944
 מיקום:  11°46′01″N 126°09′00″E﻿ / ﻿11.767°N 126.15°E﻿ / 11.767; 126.15 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 אורך:  156.13 מ' 
 רוחב:  33 מ' 
 
דגם האונייה במוזיאון מידווי האמריקאי
גמביר ביי (CVE-73) הייתה נושאת מטוסים לליווי מסדרת קזבלנקה, ששירתה בצי האוקיינוס השקט של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. היא טובעה בקרב הימי מול סאמאר שבפיליפינים באוקטובר 1944 לאחר שלחמה בגבורה בכוח ימי יפני עדיף.
האונייה

גמביר ביי הייתה האונייה ה-19 שנבנתה בסדרת קזבלנקה (אנ') (מתוך 50 בסך הכל). שמה ניתן לה על שם מפרץ גמביר באי אדמירלטי (אנ') שבאלסקה. היא נבנתה במספנת קייזר שבמדינת וושינגטון ונכנסה לשירות בצי ב-28 בדצמבר 1943. בחודשי שירותה הראשונים השיטה חיילים ומטוסים אל זירת האוקיינוס השקט וממנה ושימשה לאימון טייסים.
פעולתה הקרבית הראשונה של האונייה הייתה בפלישה לאיי מריאנה ביוני 1944. מטוסיה תקפו מטרות חוף בסאיפאן, טיניאן וגואם, סייעו ללחימה הקרקעית שם וניהלו קרבות עם מטוסים יפנים. בספטמבר 1944 סייעה לנחיתות האמפיביות בפלאו. לאחר מכן הפליגה אל שטחי ההיערכות לפלישה לפיליפינים, שהוקמו בפפואה גינאה החדשה ובהולנדיה וסייעה בהכנות הלוגיסטיות לפלישה. היא ליוותה אוניות נושאות חיילים ואוניות נחיתה אל מפרץ לייטה שבפיליפינים. לאחר מכן הצטרפה אל כוח משימה לליווי, שכינויו היה טאפי 3 (Taffy 3). הוא כלל שש נושאות מטוסים לליווי, שאליהן הצטרפו להגנה שלוש משחתות וארבע משחתות קלות. כוח זה ושני כוחות דומים נוספים - טאפי 1 וטאפי 2 - פעלו באמצעות מטוסיהם לקיים עליונות אווירית אמריקאית במפרץ לייטה ודרום האי לייטה. בנוסף סיפקו המטוסים סיוע לכוחות הקרקע לאחר תחילת הפלישה ללייטה.
האונייה > הקרב מול סאמאר

בעקבות הנחיתה האמריקאית באי לייטה שלח הצי היפני כוחות חזקים שלו בניסיון להשמיד את הכוח הימי האמריקאי הגדול שהתרכז לצורך הפלישה. הקרב שהתחולל היה אחד הקרבות הימיים הגדולים ביותר במלחמה כולה. במהלך הקרב היה כוח טאפי 3 מוצב ממזרח לחופי האי סאמאר, הממוקם מצפון מזרח לאי לייטה.
במהלך הקרב פנה הצי השלישי האמריקאי צפונה, באופן שהשאיר את טאפי 3 ללא הגנה מעבר למשחתות הליווי האורגניות שלו. בבוקר ה-25 באוקטובר התקרב לעברו הכוח המרכזי של הצי היפני התוקף, ובו ארבע אוניות מערכה, שש סיירות כבדות, שתי סיירות קלות ו-11 משחתות. מגמת פניו של כוח זה הייתה מפרץ לייטה, שם קיווה להשמיד את האוניות האמריקאיות שהתרכזו בו. מזג אוויר גרוע וראות לקויה הועילו להסוות את תנועת הכוח היפני.
כוח טאפי 3 נמצא בנחיתות חמורה מול האוניות היפניות הרבות והחמושות היטב. נושאות המטוסים שלו פנו מזרחה ואחר כך דרומה ושיגרו את מטוסיהן לתקוף את האוניות היפניות. מטוסי כוח טאפי 2 הצטרפו להתקפה זו. המשחתות המלוות של טאפי 3 ניסו לפרוש מסך עשן כדי לחפות על תנועת נושאות המטוסים, וערכו התקפות מטווחים קצרים נגד הכוח היפני העדיף. גמביר ביי הייתה נושאת המטוסים החשופה ביותר ליפנים, שהחלו לירות לעברה אש תותחים ממרחק של כתשעה קילומטר. גמביר ביי נפגעה קשות. חדר המנועים הקדמי שלה הוצף ומהירותה פחתה לחצי עד שנעצרה. היא ספגה פגיעות נוספות מאש תותחי אוניות השטח מטווח קרוב, עלתה באש והתהפכה ובשעה 09:11 שקעה במצולות. עם האונייה צללו באוקיינוס גם ארבעה מפציצי טורפדו. רוב צוותה הצליח לנטוש אותה, אך חלק מהניצולים מתו בטרם נאספו מהמים. כוח טאפי 3 איבד גם שלוש משחתות. אוניות נוספות משלו ניזוקו. בהמשך היום טובעה נושאת מטוסים נוספת של טאפי 3 - סנט לו, גם היא מסדרת קזבלנקה - באמצעות התקפת קמיקזה. גמביר ביי הייתה לנושאת המטוסים האמריקאית היחידה שטובעה במלחמה על ידי אש של אוניות שטח.
מפקד הכוח הימי היפני סבר בטעות שההתקפות הנחושות עליו של טאפי 3 וטאפי 2 הונחתו על ידי הצי השלישי האמריקאי, והורה לאוניותיו לסגת צפונה. כך, במחיר אבדות כבד הצליח כוח טאפי 3 הקטן בסיוע מטוסי טאפי 2 להביא לנסיגת כוח יפני עדיף, שגם איבד שלוש סיירות.
הוקרה

גמביר ביי עוטרה על לחימתה בארבעה כוכבי קרב, ויחד עם כוח טאפי 3 כולו ניתן לה ציון לשבח נשיאותי יחידתי על הקרב מול האי סאמאר. מפקד האונייה, קפטן וולטר ויווג (Walter V. R. Vieweg), עוטר בעקבות הקרב בעיטור צלב הצי וסגנו ריצ'רד באלינג'ר (Richard R. Ballinger) עוטר בעיטור כוכב הכסף.
מפרט טכני

דגם: נושאת מטוסים לליווי מסדרת קזבלנקה
הדחק: 7,900 טון
ממדים: אורך - 156.13 מטר, רוחב - 33 מטר, שוקע - 6.86 מטר
הנעה: שני מנועי בוכנה, ארבעה דוודים, שני מדחפים, 9,000 כוח סוס
מהירות מקסימלית: 19 קשר (35 קילומטר לשעה)
טווח: 10,240 מייל ימי (18,960 קילומטר)
צוות: 860
חימוש: תותח 127 מילימטר, 16 תותחי נ"מ 40 מילימטר, 20 תותחי נ"מ 20 מילימטר
כושר נשיאת מטוסים: 28
שתי מעליות מטוסים, מעוט אחד
הערות שוליים

↑  מקום הטביעה היה בקירוב 11°31′00″N 126°12′00″E﻿ / ﻿11.516667°N 126.2°E﻿ / 11.516667; 126.2.
דינמו מינסק (הוקי קרח)

סמל הקבוצה בשנים 2007–2019
דינמו מינסק (בבלארוסית: ХК «Дынама» Мінск) הוא מועדון הוקי קרח בלארוסי מהעיר מינסק, המתמודד בליגת ההוקי הקונטיננטלית משנת 2008.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1976 על בסיס קבוצת הוקי קרח אחרת שהייתה קיימת בעיר מינסק. בשנת 1980 הקבוצה נכנסה לליגה העליונה של ברית המועצות. לאחר עונה אחת היא ירדה ליגה וחזרה לליגה עליונה רק בשנת 1988. בעונת 1989/1990 היא התמודדה בין 10 קבוצות החזקות בליגה. עם התפרקות ברית המועצות הקבוצה לא שרדה ועברה לידיים פרטיות תוך שינוי שמה.
בשנת 2003 סוכם לחדש את הקבוצה בחסות משרדי הביטחון והפנים של בלארוס. הקבוצה זכתה באליפות בלארוס פעם אחת ויחידה (בעונת 2006/2007), עונה אחת לאחר שסיימה כסגנית האלופה.
בשנת 2008 עברה הקבוצה לליגת ההוקי הקונטיננטלית. בעונת 2010/2011 העפילה לשמינית גמר פלייאוף הליגה.
בספטמבר 2011 הייתה אמורה לשחק את משחק הפתיחה שלה בליגה מול לוקומוטיב ירוסלבל, אלא שמרבית שחקני הקבוצה ומאמנה נספו בהתרסקות מטוס ומשחק הפתיחה שלה נדחה.
הישגי השיא שלה בליגת KHL הם העפלתה לרבע גמר גביע גגארין. בעונות 2015/2016 ו-2017/72018 נכשלה בהעפלה לשלבי הפלייאוף.
תארים

אליפות בלארוס (1): 2007
סגנות: 2006
גביע בלארוס (2): 2005, 2006
גביע שפנגלר (1): 2009
שחקנים בולטים

אלכסנדר אנדרייבסקי - שחקן לשעבר של נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח, שיחק בנבחרת בלארוס כ-10 שנים
אנדריי קובליוב - שחקן לשעבר של נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח, שיחק בנבחרת בלארוס כ-10 שנים
אולג אנטוננקו - משחק בנבחרת בלארוס מאז 1993, שיחק ב-3 אולימפיאדות
דיק ברליין

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1950 (בן 74) אמסטרדם, הולנד הולנד
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 השתייכות:   חיל האוויר המלכותי ההולנדי
 תקופת הפעילות:  1973–2008 (כ־35 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 עיטורים
 לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר 
 
דיק לודווייק ברליין (בהולנדית: Dick Lodewijk Berlijn; נולד ב-18 במרץ 1950) הוא גנרל הולנדי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא הולנד בשנים 2004–2008.
ביוגרפיה

ברליין נולד באמסטרדם ב-18 במרץ 1950. ב-1969 הוא נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית המלכותית ההולנדית בברדה, וב-1973 התגייס לחיל האוויר המלכותי ההולנדי. הוא עבר הכשרת טייס בסיסית בקנדה ולאחר מכן חזר להולנד ועבר הכשרה כטייס נורת'רופ F-5. ב-1976 עבר הסבה למטוס F-104 סטארפייטר. הוא שרת בכוח המשימה באורוזגאן וביוניפי"ל. בין 1989–1991 למד במכללת הסגל של חיל האוויר ולאחר מכן שימש כראש מדור המבצעים וההדרכה בחיל האוויר. ב-1993 הוא מונה למפקד טייסת F-16. ב-1994 הוא מונה לראש אגף המבצעים בחיל האוויר. בנובמבר 1998 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד חיל האוויר הטקטי.
ב-24 במרץ 2000 הוא מונה למפקד חיל האוויר ההולנדי, וב-24 ביוני 2004 מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) והועלה לדרגת גנרל. ב-5 בספטמבר 2005 שונה שם התפקיד ל"ראש ההגנה". ב-17 באפריל 2008 הוא פרש מהצבא והתפקיד הועבר לפטר ואן אום.
דגל צפון אירלנד

| --- | --- |

 כינוי:  דגל אלסטר
 סוג הדגל:    דגל מדיני ואזרחי  היסטורי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  1953
 הונף לאחרונה:  1972
 מוטיבים עיצוביים:  דגל לבן עם צלב אדום מושחת בכוכב משושה לבן במרכזו היד האדומה של אלסטר וכתר אדוארד הקדוש מעל
דגל צפון אירלנד אינו דגל רשמי מאז שנת 1972, ולמעשה אין דגל רשמי עצמאי לצפון אירלנד, ונעשה שימוש בדגלים רבים ושונים.
דגל ממשלת צפון אירלנד

דגל אלסטר (באנגלית: Ulster Banner) היה השם הרשמי של הדגל הרשמי של צפון אירלנד בעבר. דגל זה כלל את צלב ג'ורג' הקדוש שבמרכזו יד אדומה על כוכב לבן בן שש פינות ומעליו כתר המסמל את הקשר לבית המלוכה הבריטי.
דגל זה משמש כיום דה פקטו דגל צפון אירלנד (יש להבדילו מדגל פרובינציית אלסטר).
היסטוריה

בשנת 1924 הוענקה לממשלת צפון אירלנד מכוח צו מלכותי הזכות להניף דגל או להשתמש בסמל. בשנת 1953 מומשה זכות זו לרגל הכתרת המלכה אליזבת השנייה בשנת 1953 וממשלת צפון אירלנד הכריזה על הדגל כדגל רשמי. בדגל זה נעשה שימוש עד 1972. הדגל הפסיק להיות הדגל הרשמי של המדינה עם פירוק הפרלמנט של צפון אירלנד על ידי ממשלת בריטניה בשנת 1972.
הדגל מבוסס על הדגל העתיק של פרובינציית אלסטר. דגל זה שונה מדגל צפון אירלנד בכיוון האגודל. בדגל צפון אירלנד האגודל פתוח בעוד שבדגל אלסטר הוא צמוד ליד. מקורו של ההבדל - בניסיון להבדיל בין ששת המחוזות של צפון אירלנד לעומת תשעת המחוזות של פרובינציית אלסטר.
הרקע הצהוב של דגל אלסטר הפך, עם קביעת הדגל כדגל צפון אירלנד, ללבן - במטרה להידמות לדגל אנגליה.[דרוש מקור] הכתר מסמל את הקשר לבית המלוכה הבריטי.
ישנה מחלוקת באשר למשמעות הסמל - יש האומרים שזהו מגן דוד ומקשרים את הדגל לבית דוד,[דרוש מקור] ואחרים אומרים שששת הקצוות מסמלים את ששת המחוזות של צפון אירלנד.
כיום נעשה שימוש בדגל רק על ידי היוניוניסטים התומכים בהמשך הקשר עם בריטניה, אולם הדגל, כמו גם היוניון ג'ק אינו מוצג על בנייני הממשל (בהתאם להסכם בלפסט משנת 1998- כאשר במקרים מיוחדים (כמו יום ההולדת הרשמי של המלכה) מונף היוניון ג'ק.
הצעות להחלפת הדגל

אף שהועלו הצעות שונות להחלפת הדגל מעת לעת, הצעות אלה זוכות לתמיכה ציבורית מועטה ביותר, מאחר שרוב היוניוניסטים וה"נאמנים לכתר" אינם רוצים לפגוע בקשרי צפון אירלנד עם בריטניה ועם בית המלוכה הבריטי. במקביל, הלאומנים ותומכי האיחוד עם רפובליקת אירלנד לא רואים כל צורך בדגל חדש ומעדיפים את השימש בדגל אירלנד. מסיבות אלה נוצרת למעשה הסכמה בין הפלגים השונים בפוליטיקה הצפון אירלנדית נגד קביעת דגל חדש.
דגל פרובינציית אלסטר
דה-קולוניזציה

דֵּה־קוֹלוֹנִיזַצְיָה הוא תהליך היסטורי שהחל לאחר מלחמת העולם השנייה והוביל לעצמאותן המדינית של קולוניות ושטחי חסות של מדינות אירופה באסיה ובאפריקה, כמו גם באזורים אחרים בעולם, למשל הים הקריבי ואיים באוקיינוס השקט. תהליך זה החל בעקבות התעוררות התנועות הלאומיות במושבות הנשלטות, במקביל להתפתחותה של התנועה האינטלקטואלית פוסט קולוניאליזם. לקידום הנושא הוקמה הוועדה המיוחדת של האו"ם לפוליטיקה ולדה-קולוניזציה.
תהליך הדה-קולוניזציה הגיע להישגו הראשון בשנת 1947 עם חלוקת הודו הבריטית ויצירת שתי המדינות המודרניות של הודו ופקיסטן. התהליך המשיך עם מתן עצמאותן של המושבות ושטחי החסות של בריטניה, צרפת והולנד באסיה ובמזרח התיכון, ולאחר מכן הועתק מוקד הדה-קולוניזציה לאפריקה, בה זכו בעצמאותן גם מושבותיהן של בריטניה, צרפת, בלגיה, ספרד ובשנות השבעים - גם פורטוגל. התהליך זכה לעידוד ארגון האומות המאוחדות אשר הודיע על תמיכתו בתהליך שיביא להגשמת "עקרון ההגדרה העצמית". במקומות מסוימים הושלם ההליך לאחר משא ומתן, ובמקומות אחרים לאחר שפיכות דמים, אם כנגד המעצמה הקולוניאלית, או בין תושבי הטריטוריה לבין עצמם.
תהליך זה, שעיקרו התרחש בשנות החמישים והשישים של המאה ה-20, הגיע כמעט לכדי סיום בתחילת המאה ה-21. בדור האחרון עולה אסכולת מחקר, הטוענת כי יש לקרוא לתהליך 'דה-קולוניאליזם', על בסיס הבחנה בין תופעת הקולוניזציה (שעיקרה שילוב של הגירה והתיישבות) לתופעת הקולוניאליזם (שעיקרה השתלטות בכח של מטרופולין), אשר אינן זהות.
סיבות לתהליך הדה-קולוניזציה

1. המשבר הכלכלי שיצרה מלחמת העולם השנייה במדינות אירופה, לא איפשר להן להמשיך להחזיק בקולוניות. המשך השליטה חייב הוצאות גדולות על צבא, פיתוח תשתיות ועוד. אירופה, שהתאוששה באותה העת מהמלחמה ועוד בעזרת תוכנית מרשל, לא הייתה עומדת בכך.
2. בעקבות מלחמת העולם השנייה ירדה יוקרת המעצמות. צרפת נכבשה על ידי גרמניה, ובריטניה איבדה שטחים נרחבים באסיה ליפן ה"אסייתית". עובדה זו עודדה את התנועות הלאומיות בקולוניות להילחם נגד המעצמות ובד בבד הורידה את הביטחון העצמי של המעצמות בדבר עליונותן הצבאית על ילידי הקולוניות. בנוסף, לאחר שתי מלחמות עולם עקובות מדם, ירדה נכונותן של המעצמות לספוג אבדות ונזקים חומריים במאמץ לשמור על מושבות רחוקות.
3. מעצמות העל החדשות - ארצות הברית וברית המועצות, היו שתיהן בעלות אידאולוגיה אנטי קולוניאלית. ברית המועצות האמינה כי הקולוניאליזם הוא צורה של ניצול כלכלי קפיטליסטי, ושאפה להרחיב את השפעתה על ידי יסוד מדינות קומוניסטיות באפריקה ובאסיה. לעומתה, ארצות הברית האמינה בכלכלת שוק חופשי ולא בהלאמה של המסחר, התעשייה והחקלאות, וחששה שאם בריטניה וצרפת לא תיסוגנה מהקולוניות, תנועות השחרור יעזרו בברית המועצות בשביל לקבל עצמאות, וכך ההשפעה הסובייטית תתעצם. יתר על כן, התפיסה הליברלית שבה דוגלת ארצות הברית, שוללת את הקולוניאליזם.
4. הקולוניות שרוב תושביהן היו לבנים, כבר זכו למעמד עצמאי-למחצה בתחילת המאה ה-20. היה ברור שהקולוניות האחרות לא יסכימו עם אפליה כה בוטה וידרשו את אותן זכויות של הקולוניות הלבנות.
5. התפתחות תנועות לאומיות ושכבה משכילה בקולוניות - בעבר טענו האימפריאליסטים כי אין למי למסור את הקולוניה וכי עם עזיבתם היא תדרדר לחוסר יציבות ואף לאנרכיה מוחלטת. התנועות הלאומיות שהתפתחו במהלך המאה ה-20 הראו כי יש לכאורה גוף אחראי שניתן "למסור לו את המפתחות" (אם כי הנחה זו נתבדתה לעיתים קרובות), וכי קיימת שכבה משכילה העשויה להוות תשתית אנושית לקיום מנגנון מדינתי.
6. הקולוניות הפסיקו להיות רווחיות - תופעת הגלובליזציה התרחבה והיה ברור כי לא ניתן עוד למנוע סחר חופשי של מוצרים. התחרות העולמית לא אפשרה להחזקת הקולוניות להמשיך ולספק רווחים למעצמה המחזיקה אותן.
7. פוסטקולוניאליזם - עלייתה של התפיסה הפוסטקולניאליסטית בדעת הקהל האירופי קבעה כי אין זה מוסרי להמשיך ולהחזיק בקולוניות. לדעה זו נודעה השפעה על נבחרי הציבור במעצמות.
ראו גם

דה-קולוניזציה של אפריקה
דה-קומוניזציה של אוקראינה

פסלו של לנין מוסר, ספטמבר 2014
דה-קומוניזציה של אוקראינה (באוקראינית: Декомунізація в Україні) הייתה יוזמה של ממשלת אוקראינה, לאחר התפרקות ברית המועצות, לטיהור עמדות השפעה בחברה באוקראינה מסמלי המשטר הסובייטי, בעיקר בתחום התרבות ובמתן השמות ליישובים ברחבי המדינה, והן כללו הסרה ופירוק סמלים ופסלים המקושרים למשטר הסובייטי (כולל מתקופת מלחמת העולם השנייה), וכן איסור בחוק על פעולתם של ארגונים המקושרים עם הסובייטים או עם הנאצים. ב-15 במאי 2015 חתם נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו על סדרת צוים לתקופה של שישה חודשים, בהן הוסרו למעשה סמלים קומוניסטים מאנדרטאות ברחבי המדינה (סמלים שהכילו את דיוקניהם של לנין, סמלי הפטיש והמגל וכן סמלים רוסיים מובהקים אחרים. בנוסף, שמות של 22 ערים ועוד 44 יישובים שונו כך שלא ישאו עוד את השם הניתן להם על ידי המשטר במוסקבה, רובן במחוז דונצק במזרח אוקראינה. לפי הצו, היה על כל הראשויות המקומיות לטפל בשינויי השמות עד 21 בנובמבר 2015. הוחלט גם שאם הראשות המקומית תיכשל בהענקת השם החדש למקום, ההערכה בעניים תעבור לראשות גבוהה יותר וההחלטה תינתן עד 21 במאי 2016. באותה השנה, שונו שמותיהם של 51,493 רחובות ו-987 ערים וישובים, וכן הוסרו 1,320 פסלי לנין ועוד 1,069 מוניומנטים קומוניסטים אחרים.
ב-24 ביולי 2015 החליט שר הפנים של אוקראינה, ארסן אבקוב, לאסור על שלושת המפלגות הקומוניסטיות באוקראינה (Комуністична партія України, Комуністична партія України (оновлена) ו-Комуністична партія робітників і селян) מלהשתתף במערכת הבחירות. בפועל, מפלגות אלו הוצאו מחוץ לחוק ב-30 בספטמבר וב-16 בדצמבר 2015.
ראו גם

דה-נאציפיקציה
הסכסוך האוקראיני-רוסי
הערות שוליים

↑  Summary of Ukraine’s four new decommunization bills, מתוך אתר euromaidanpress.com (באנגלית)
↑  Ukraine lawmakers ban 'Communist and Nazi propaganda', מתוך אתר דויטשה ולה (באנגלית)
↑  В Україні перейменують 22 міста і 44 селища, מתוך אתר pravda.com.ua (באוקראינית)
↑  Комсомольськ у будь-якому випадку перейменують, מתוך אתר poltava.depo.ua (באוקראינית)
↑  Decommunization reform: 25 districts and 987 populated areas in Ukraine renamed in 2016, מתוך אתר ukrinform.net (באוקראינית)
↑  Ukraine’s Justice Ministry outlaws Communists from elections, מתוך אתר kyivpost.com (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דינמו מחוז לנינגרד

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  הכחולים-לבנים
 תאריך ייסוד:  2004
 היכל:  אקדמיית הכדורעף ויאצ'סלב פלאטונוב, סנקט פטרבורג (1,500)
 בעלים:  רוסאנרגואטום
 ליגה:  ליגת העל הרוסית בכדורעף
 vc-dynamo.ru
מועדון הכדורעף דינמו מחוז לנינגרד (ברוסית: Волейбольный Клуб «Динамо-ЛО» Сосновый Бор) היא קבוצת כדורעף מקצוענית רוסית מהעיר סוסנובי בור שבמחוז לנינגרד, המתמודדת בליגת העל הרוסית בכדורעף.
תאגיד רוסאטום הוא הספונסר הראשי של הקבוצה באמצעות חברת הבת שלו רוסאנרגואטום.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה על בסיס קבוצת נייטרון שהוקמה במאי 2004 על ידי אלכסנדר ספריקין. תחת שם זה הקבוצה התמודדה בליגה הרביעית והשלישית של רוסיה בכדורעף עד עונת 2007. בעונה זאת הקבוצה סיימה ראשונה בליגה השלישית, העפילה לליגה השנייה, ומיתגה מחדש את עצמה כדינמו מחוז לנינגרד.
בעונת 2010 ועונת 2011 הקבוצה הייתה בסכנת הדחה אך הצליחה להישאר בליגה השנייה והעפילה לאחר מכן לליגת המשנה.
בעונת 2015/2016 הקבוצה הצליחה להבטיח את העפלתה לליגת העל הרוסית בכדורעף, 2 מחזורים לפני סיום העונה.
בעונת הבכורה שלה בליגת העל, עונת 2016/2017, הקבוצה סיימה במקום ה-12, ועונה לאחר מכן שיפרה את הישגה וסיימה במקום ה-11, הישג השיא של הקבוצה. בעונת 2019/2020 העפילה לראשונה בתולדותיה לפלייאוף הליגה ובעונת 2020 העפילה לראשונה לחצי גמר הגביע הרוסי בכדורעף.
מגרש הבית

עד 2016 הקבוצה אירחה את משחקיה בהיכל הספורט "אנרגטיק" שבסוסנובי בור, אך בשל חוסר עמידת ההיכל בתנאים הנדרשים מקבוצות ליגת העל, הקבוצה עברה לארח את משחקיה באקדמיה לכדורעף על שם פלאטונוב בעיר סנקט פטרבורג.
תארים

2007
הערות שוליים

↑  Борзов: лучше достойно проиграть, чем пройти сезон для галочки, Чемпионат.com
דאוטריום

|  כללי |
| --- | --- |
 נייטרונים:  1 
 פרוטונים:  1 
 מידע גרעיני
 ספין:  1 
 
דאוטריום, מודגש מתוך טבלת האיזוטופים
דֶּאוּטֶרְיוּם (או דיטריום), הידוע גם בשם מימן כבד, הוא איזוטופ יציב (אינו רדיואקטיבי) של מימן. גרעין הדאוטריום, הנקרא דאוטרון, מכיל פרוטון אחד ונייטרון אחד (ראו תמונה), וזאת בניגוד לגרעין הנפוץ יותר של מימן המכיל רק פרוטון אחד ללא נייטרון. סמלו הכימי של הדאוטריום הוא 2H או D.
כמעט כל הדאוטריום ביקום נוצר במהלך המפץ הגדול לפני 13.8 מיליארד שנים, ביחס של 26 אטומי דאוטריום לכל מיליון אטומי מימן.
רובו של הדאוטריום קשור לאטום מימן רגיל בגז הנקרא "מימן-דאוטריום", וקיימות רק בכמויות זניחות של גז דאוטריום, שסמלו הכימי הוא 2H2 או D2.
מבחינה כימית הדאוטריום מתנהג באופן דומה למימן, והשינויים העיקריים מתבטאים באנרגיות ובאורכי קשר.  מים כבדים שבהם יש אטום דאוטריום במקום אטום מימן, מתנהגים באופן דומה למים רגילים.
דאוטריום מופק בעיקר ממי ים. המדינה המובילה בהפקת דאוטריום היא קנדה, ומספקת אותו בעיקר בצורת מים כבדים. החברה לאנרגיה אטומית של קנדה (AECL) משתמשת במים הכבדים שהיא מייצרת להאטת נייטרונים בכור גרעיני מסוג קנדו.
שימושים

הדאוטריום שימושי בתהליכי היתוך גרעיני, במיוחד אם מעורב עם טריטיום. בתהליך ההתכה הגרעינית מתרכב הדאוטריום עם הטריטיום ליצירת הליום ובתהליך זה משתחררת אנרגיה רבה.
בכימיה ובמיוחד בביוכימיה משתמשים בדאוטריום כעוקב אחר איזוטופים שאינם רדיואקטיביים בתגובות כימיות, וזאת היות שמבחינה כימית, הוא מתנהג כמימן, אך עדיין ניתן לזהות את מיקומו לעומת מימן על ידי בדיקה פשוטה בספקטרומטר מסות או בספקטרומטר תת-אדום.
היסטוריה

איזוטופי יסודות קלים (כמו ניאון) נצפו עוד בשנת 1913 ואף הוכחו על ידי ספקטרומטר מסות בשנת 1920. התאוריה העיקרית באותו זמן הייתה כזו שהסבירה את קיום האיזוטופים על ידי "מספר שונה של אלקטרונים גרעיניים". התאוריה טענה, שמשום שמימן נמדד במסה אטומית ממוצעת קרובה מאוד ל- \ 1u ומשום שגרעינו נחשב לבנוי מפרוטון אחד (שנתגלה זה מכבר), הוא אינו יכול להכיל "אלקטרונים גרעיניים", ולכן, הוא חסר איזוטופים.
הראשון שטען לקיום הדאוטריום היה וולטר ראסל בשנת 1926. הוא נתגלה לראשונה על ידי הרולד יורי בשנת 1931 מאוניברסיטת קולומביה. יורי מצא את הדאוטריום על ידי בדיקה ספקטרומטרית של 5 ליטרים מימן נוזלי. מתוך 5 הליטרים, מצא יורי עקבות זעירות של תוצאה ספקטרומטרית שונה שהצביעה על מיקום הדאוטריום. יורי קבע את שמו מן המלה היוונית והלטינית ל"שניים", כיוון שמסת הדאוטריום היא 2, בעוד שמסת המימן היא 1.
למידע נוסף לגבי היסטוריית הײצור ושימוש של דאוטריום ראו: מים כבדים.
מידע כללי

צפיפות:  0.180{\frac {kg}{m^{3}}} בתנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ.
מסה אטומית: 2.01355321270 u
ספין: 1+
אחוזי המצאות ביסוד מימן: 0.015% בערך אטום דאוטריום 1 לכל 6,400 אטומי מימן.
זמן מחצית חיים: יציב
אנטי-דאוטריום

אנטי-דאוטריום הוא אנטי-חומר של איזוטופ הדאוטריום. בדומה לאנטי-פרוטון, זהו איזוטופ של אנטי-מימן המכיל בגרעינו אנטי-פרוטון ואנטינייטרון. גרעין האנטי-דאוטריום נחשב לאנטי-חומר הראשון שנוצר מלאכותית, במאיץ החלקיקים של CERN ב-1965. אטום שלם, עם פוזיטרון סביב הגרעין, לא יוצר עדיין, נכון לשנת 2008. סמלו של האנטי-דאוטריום דומה, אך יש בו סימן מינוס, כדי לזהותו כאנטי-חומר.
דאוטריום בתרבות

תגובת חומר עם אנטי-חומר (דאוטריום עם אנטי-דאוטריום) הם הבסיס לתנועה במהירות גבוהה ממהירות האור בסדרה מסע בין כוכבים (וויאג'ר, אנטרפרייז). לפי תורת היחסות הכללית, התגובה שבין חומר ואנטי-חומר מייצרת אנרגיה בנצילות תאורטית של 100% ולכן, בסדרות אלו, דאוטריום ואנטי-דאוטריום משמשים כדלק כדי להגיע למהירויות אלו.
הערות שוליים

↑  מונחון IUPAC, המקובל בקרב הכימאים, מכיר גם ב-"D" כסימול לדאוטריום, אך הסימון 2H מועדף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550420505171  BnF: cb12127493n (data)  GND: 4149226-2  LCCN: sh85037316  NDL: 00575142 
ספקטרום על-סגול של נורת דאוטריום
דיק גפהארדט

ריצ'רד אנדרו "דיק" גפהארדט (באנגלית: Richard Andrew "Dick" Gephardt; נולד ב 31 בינואר 1941) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, שירת כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מיזורי וכיהן כמנהיג הרוב הדמוקרטי.