stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפרידה ילינק

| --- | --- |

אלפרידה ילינק, 2004
 לידה:  20 באוקטובר 1946 (בת 77) מירצצושלאג, שטיריה, אזורי הכיבוש באוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה, הקונסרבטוריון של וינה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 יצירות בולטות:  הפסנתרנית, Women as Lovers, The Children of the Dead 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 הושפעה מ:  רולאן בארת 
 בן או בת זוג:  Gottfried Hüngsberg (12 ביוני 1974–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לספרות (2004)  פרס היינריך היינה (2002)  הפרס הספרותי של ברמן (1996)  פרס וינה לספרות (1989)  פרס האמנות האוסטרי לספרות (1983)  אזרחות כבוד של וינה (12 בספטמבר 2023)  Nestroy theater award/lifetime achievement (2021)  טבעת הכבוד של שטיריה (22 בנובמבר 2023)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (2024)  פרס פטר וייס (1994)  פרס הדרמה של מילהיים (2002, 2004, 2009, 2011)  manuskripte award (2000)  Walter-Hasenclever-Preis der Stadt Aachen (1994)  פרס ביכנר (1998)  פרס רוסויטה (1978)  פרס פרנץ קפקא (2004)  פרס סטיג דגרמן (2004)  פרס היינריך בל (1986)  Literaturpreis des Landes Steiermark (1987)  אות הצלב המוזהב הגדול על שירות הרפובליקה האוסטרית (2024)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 www.elfriedejelinek.com
 חתימה:   
 
אלפרידה ילינק (Elfriede Jelinek;‏ נולדה ב-20 באוקטובר 1946) היא סופרת אוסטרית, כלת פרס נובל לספרות לשנת 2004 על "הזרם המוזיקלי של קולות וקולות-נגד בנובלות ובמחזות שלה, אשר חושף בקנאות לשונית יוצאת-דופן את האבסורדיות שבקלישאות החברתיות ואת כוחן המשעבד".
ילינק יוצאת בכתביה בתוקף נגד העוולות שבחיים הציבוריים, הפוליטיים והפרטיים בחברה האוסטרית, כפי שביטאם לפניה גם המחזאי והסופר האוסטרי תומאס ברנהרד. סגנונה סרקסטי ופרובוקטיבי, והמטאפורות שלה בוטות. הביקורת החברתית וביקורת-השפה שלה לא יודעות גבולות: הטקסטים שלה גסים, וולגריים וישירים. זה שנים ניטשת מחלוקת בין אלו הנפגעים מהטקסטים שלה, כמו גם מעמדתה הפוליטית הגלויה, ובין אלו המהללים אותה כסופרת מוכשרת.
ספריה שתורגמו לעברית

המאהבות, מגרמנית - גיא בן ארי, הוצאת בבל, תל אביב, 1996.
הפסנתרנית, מגרמנית - אריה אוריאל, בבל, תל אביב, 1998.
אנדראס מולר

ערך זה עוסק בכדורגלן גרמני יליד 1967. אם התכוונתם לכדורגלן גרמני יליד 1962, ראו .
אנדראס "אנדי" מולר (בגרמנית: Andreas Möller, נולד ב-2 בספטמבר 1967 בפרנקפורט שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
מולר נחשב לשחקן ורסטילי, ונודע בראיית המשחק שלו, ביכולת הטכנית, במסירות המדויקות וביכולת הבעיטה בשתי הרגליים, כמו גם במשחק הראש. נתונים אלו אפשרו למולר לשחק בעמדות התקפיות רבות.
קריירת מועדונים > קדנציה ראשונה באיינטרכט פרנקפורט

מולר גדל במועדון הנוער של איינטרכט פרנקפורט, ובגיל 18, בשנת 1985, עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, בה שיחק שתי עונות וחצי, וכבש חמישה שערים ב-35 הופעות.
קריירת מועדונים > קדנציה ראשונה בבורוסיה דורטמונד

כישרונו של מולר באיינטרכט פרנקפורט לא נעלם מעיני המועדונים הגדולים, ובפגרת החורף של עונת 1987/1988 חתם מולר בבורוסיה דורטמונד, שם שיחק שתי עונות וחצי. מולר הפך לשחקן הרכב קבוע בבורוסיה דורטמונד, והבקיע 24 שערים ב-75 הופעות במדי הקבוצה, שגם הקנו לו מקום בסגל נבחרת גרמניה המערבית למונדיאל 1990. מולר אף זכה עם בורוסיה דורטמונד בגביע הגרמני בעונת 1989, לאחר ניצחון 4:1 בגמר על ורדר ברמן.
קריירת מועדונים > קדנציה שנייה באיינטרכט פרנקפורט

בקיץ 1990 חזר מולר למועדון נעוריו, איינטרכט פרנקפורט. בקדנציה זו הפך לשחקן הרכב קבוע ומוכח. מולר שיחק שתי עונות מלאות במועדון, בהן הבקיע 28 שערים ב-69 הופעות.
קריירת מועדונים > יובנטוס

בקיץ 1992 חתם מולר ביובנטוס מליגת הסרייה א' האיטלקית. גם ביובנטוס התקופה של מולר נמשכה שנתיים, בהן כבש 19 שערים ב-56 הופעות. עם יובנטוס זכה מולר בגביע אופ"א בשנת 1993, לאחר ניצחון מצטבר 6:1 בצמד מפגשי הגמר מול בורוסיה דורטמונד. מולר כבש את אחד השערים במפגש הכפול.
קריירת מועדונים > קדנציה שנייה בורוסיה דורטמונד

בקיץ 1994 שב מולר לבורוסיה דורטמונד, והפעם נשאר בה שש עונות רצופות, והיה אחד משלושה שחקנים עם עבר ביובנטוס שעברו לבורוסיה דורטמונד באותה תקופה, יחד עם שטפן רויטר ויורגן קולר. שלישייה זו השיגה הישגים רבים בזירה הבינלאומית, הגדול שבהם הוא הזכייה בליגת האלופות בשנת 1997, לאחר ניצחון 3:1 במשחק הגמר על קבוצתם הקודמת, יובנטוס. בנוסף, מולר זכה באותה עונה בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בגמר על קרוזיירו, בו הצטיין ונבחר כאיש המשחק. מולר זכה עם בורוסיה דורטמונד גם בשתי אליפויות הבונדסליגה ברציפות, בשנים 1995 ו-1996, ובשני גביעי סופר קאפ מקומיים. סך הכל, צבר מולר 153 הופעות בבונדסליגה בשש העונות בבורוסיה דורטמונד, בהן כבש 47 שערים.
קריירת מועדונים > שאלקה 04

בשנת 2000 חתם מולר אצל היריבה הגדולה ביותר של בורוסיה דורטמונד, שאלקה 04, במהלך שנחשב לשנוי מאוד במחלוקת. אוהדי בורוסיה דורטמונד הוקיעו אותו, ואוהדי שאלקה 04 היו חשדניים מאוד כלפיו. למרות זאת, מולר זכה עם שאלקה זכה בשני גביעים מקומיים. מולר שיחק בשאלקה במשך שלוש עונות, בהן כבש שישה שערים ב-86 הופעות בבונדסליגה.
קריירת מועדונים > קדנציה שלישית באיינטרכט פרנקפורט

בשנת 2003 חתם מולר באיינטרכט פרנקפורט, מועדון נעוריו, לעונת פרישה. בעונה זו שיחק 11 משחקים בלבד בהם לא הבקיע, ובתום העונה, בקיץ 2004, פרש מולר ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

מולר ייצג תחילה את גרמניה המערבית ואחר כך את גרמניה בנבחרות הלאומיות, ושיחק בחמישה טורנירים גדולים. מולר זכה עם נבחרת גרמניה המערבית במונדיאל 1990 לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ארגנטינה, בו לא שותף. מולר השתתף גם ביורו 1992 בו הופתעה נבחרת גרמניה במשחק הגמר מול נבחרת דנמרק, ובמונדיאל 1994 בו הודחה נבחרת גרמניה ברבע הגמר על ידי נבחרת בולגריה. ביורו 1996 מולר היה שותף לזכייה של הנבחרת הגרמנית לאחר ניצחון בשער זהב של אוליבר בירהוף על נבחרת צ'כיה. גם מהגמר הזה נעדר מולר, עקב כרטיס צהוב שספג לאחר שהבקיע בבעיטות ההכרעה בחצי הגמר נגד נבחרת אנגליה, וחיקה תנועת זלזול של פול גאסקוין שהבקיע בבעיטה קודמת.
מונדיאל 1998 היה הטורניר הגדול האחרון בו מולר השתתף. בטורניר זה הודחה גרמניה ברבע הגמר לאחר הפסד 3:0 לנבחרת קרואטיה. בשנת 1999 פרש מולר מהנבחרת לאחר 11 שנים, בהן הבקיע 29 שערים ב-85 הופעות.
לאחר הפרישה

מולר אימן בעונת 2007/2008 את ויקטוריה אשפנבורג מהליגה המחוזית של בוואריה, ולאחר מכן ביצע תפקיד ניהולי בקיקרז אופנבך. החל משנת 2015, מולר משמש כעוזר מאמן לברנד שטורק, חברו לשעבר בבורוסיה דורטמונד, בנבחרת הונגריה (מונה במקום אימרה סאביץ').
מולר הופיע על האריזה של הגרסה הגרמנית של משחק המחשב פיפ"א 98.
תארים

עם בורוסיה דורטמונד:
הגביע הגרמני: 1988/89
אליפות הבונדסליגה: 1994/95, 1995/96
הסופר קאפ הגרמני: 1995, 1996
ליגת האלופות: 1996/97
הגביע הביניבשתי: 1997
עם יובנטוס:
גביע אופ"א: 1992/93
עם שאלקה 04:
הגביע הגרמני: 2000/01, 2001/02
עם נבחרת גרמניה:
מונדיאל 1990
גביע יו. אס.: 1993
יורו 1996
תארים אישיים:
איש המשחק של גמר הגביע הביניבשתי 1997
אפונסו דה אלבוקרקי

| --- | --- |

 לידה:  1453 אלהנדרה
 פטירה:  16 בדצמבר 1515 (בגיל 62 בערך) גואה
 לאום:  פורטוגזי
 תקופת הפעילות:  1503–1515 (כ־12 שנים)
 מספר מסעות:  7
 גילויים בולטים:  פעולותיו הצבאיות והמנהליות הובילו להקמת האימפריה הפורטוגזית באוקיינוס ההודי.
 אזורים שחקר:  האוקיינוס ההודי, המפרץ הפרסי, דרך לסין
 חתימה:   
 דף המוקדש לאפונסו דה אלבוקרקי
 
דום אפונסו דה אלבוקרקי או אפונסו ד'אלבוקרקי (בפורטוגזית מוקדמת: Afonso de Albuquerque;‏ 1453 - 16 בדצמבר 1515) היה פידאגלו פורטוגזי, אדמירל שפעולותיו הצבאיות והמנהליות הובילו להקמת האימפריה הפורטוגזית באוקיינוס ההודי ומושל הודו הפורטוגזית השני.
אלבוקרקי נולד באלהנדרה ב-1453.
בדרך כלל נחשב כגאון צבאי וכאסטרטג מעולה. הוכתר לדוכס הראשון של גואה בידי מלך פורטוגל מנואל הראשון, זמן קצר לפני מותו. אלבוקרקי היה לדוכס הפורטוגזי הראשון שלא היה בן לשושלת מלוכה. דה אלבוקרקי ניסה לסגור את כל המעברים הימיים שבין האוקיינוס ההודי לבין האוקיינוס האטלנטי (ראו נתיב הכף), ים סוף, המפרץ הפרסי, והאוקיינוס השקט, ולהפוך בכך את האוקיינוס ההודי ל-mare nostrum (בלטינית: "הים שלנו") פורטוגזי, ולעקוף את הטורקים ואת בעלי בריתם ההודים והמוסלמים.
מת ב-16 בדצמבר 1515, בגואה.
אקארד פון גבלנץ

| --- | --- |

אקארד פון גבלנץ
 לידה:  26 בינואר 1891 קניגסברג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  17 בדצמבר 1978 (בגיל 87) ריינבאך, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1910–1945 (כ־35 שנים)
 דרגה:   גנרל לויטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-301   מפקד הדיוויזיה ה-32   מפקד הדיוויזיה ה-7   מפקד הקורפוס ה-27   מפקד הדיוויזיה ה-384   מפקד הדיוויזיה ה-404   מפקד הדיוויזיה ה-232
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
גנרל אקארד פון גבלנץ (בגרמנית: Eccard Freiherr von Gablenz;‏ 26 בינואר 1891 – 17 בדצמבר 1978), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון גבלנץ נולד ב-26 בינואר 1891 בקניגסברג, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-1 (אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה). במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם עם יחידתו בקרבות השונים, ואף נפצע כמה פעמים. ב-18 באוגוסט 1915 הוא הועלה לדרגת אובר לוטננט, ובסוף 1916 הועבר לדיוויזיית המשמר ה-2. בקיץ 1918 הוא צורף למטה הכללי הגרמני, וב-18 באוגוסט אותה שנה הוא הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון גבלנץ לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-31 במרץ 1928 הוא נסע לרוסיה למשך שנה, וב-1 בפברואר 1930 הוא הועלה לדרגת מיור. בתחילת 1932 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-9, וב-1 באפריל 1933 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-29, וב-1 באפריל 1935 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 בדצמבר 1935 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-18, ובמרץ 1937 נולד בו. ב-1 באוגוסט 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובאותו החודש נולדה בתו. בסוף נובמבר אותה שנה הוא מונה למפקד אגד הרגלים ה-5, וב-1 במאי 1939 הוא מונה למפקד אגד הרגלים ה-4, לאחר שאף כיהן תקופה מפקד העיר פראג.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה פון גבלנץ מפקד "חטיבת נצה", אשר הפכה לאחר מכן לדיוויזיה ה-301, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה הרביעית, אולם כעבור כמה ימים מונה למפקד העיר ברומברג. ב-1 באוקטובר 1939 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-32, אולם כעבור חודשיים הוא מונה ב-1 בדצמבר למפקד הדיוויזיה ה-7, שאותה הוביל באביב 1940 במהלך המערכה על צרפת, כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה פון גבלנץ לדרגת גנרל לוטננט, וב-15 באוגוסט הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה הוא לחם עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-7 במסגרת הארמייה הרביעית, ואף לחם עמה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק ובמהלך הקרב על מוסקבה. ב-24 בדצמבר 1941 הוא מונה לפקד זמני של הקורפוס ה-27, ופיקד עליו עד ה-3 בינואר 1942. ב-10 בפברואר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-384, ולחם עמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-44 במסגרת הארמייה ה-17 וארמיית הפאנצר הראשונה, ולאחר מכן לחם עמה בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוסים ה-8 וה-11 לסירוגין במסגרת הארמייה השישית. ב-16 בינואר 1943 הועבר פון גבלנץ לעתודת המילואים, ובאמצע מרץ 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-404. ב-1 ביולי 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-232, ולחם עמה בחזית האיטלקית עד סוף המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בשנת 1947 שוחרר פון גבלנץ מהשבי והוא התגורר בריינבאך, שם חי עד מותו ב-17 בדצמבר 1978.
אנרגיית סריג

אנרגיית סריג (lattice energy) של סריג יוני היא מידת החוזק של הקשרים היוצרים  אותו. אנרגיית הסריג זהה גם לאנרגיה הדרושה כדי לפרק את המוצק למרכיביו, יוני גז. באותו אופן ניתן להגדיר את אנרגיית הסריג כאנרגיה הנפלטת כאשר יוני הגז נקשרים ליצור את המוצק היוני.
אנרגיית הסריג תלויה במטענים וברדיוס של היונים: ככל שהמטען של היונים גדול יותר אנרגיית הסריג עולה (בסימון המקובל הופכת לשלילית יותר), וככל שהרדיוס קטן (היונים במוצק מתקרבים זה לזה) אנרגיית הסריג עולה.
המושג נמצא בשימוש בעיקר בהקשר של גבישים אנאורגניים. עבור חומר נתון, לא ניתן לקבוע את אנרגיית הסריג ישירות, אך ניתן לחשבה בעזרת נתונים ניסיוניים.
חישוב

אנרגיית הסריג ניתנת בדרך כלל ביחידות של קילו-ג'אול למול.
לדוגמה, כאשר נתרן כלורי מוצק מפורק לרכיביו היוניים:
{\text{NaCl (s)}}\to {\text{Na}}^{+}{\text{(g)}}+{\text{Cl}}^{-}{\text{(g)}}, אנרגיית הסריג היא 768 kj/mol
ניתן לחשב את אנרגיית הסריג באמצעות וריאציה של חוק קולון:
E=k\cdot {\frac {q_{1}q_{2}}{r}}
כאשר:
k=8.99\cdot 10^{9}{\text{J-m}}/{\text{C}}^{2}
{r} הוא המרחק בין היונים
q_{1},q_{2} הם המטענים על היונים
ראו גם

משוואת קפוסטינסקי
אקונולינגה

| --- | --- |
 מדינה:  קמרון קמרון
 אזור:  אזור המרכז
 ראש העיר:  אסמה ג'וזף
 גובה:  520 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  21,299 (2012)
 קואורדינטות:  3°46′42″N 12°15′00″E﻿ / ﻿3.7783333333333°N 12.25°E﻿ / 3.7783333333333; 12.25 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://cvuc.cm/national/index.php/fr/carte-communale/region-de-lest/118-association/carte-administrative/centre/nyong-et-mfoumou/423-akonolinga
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמרון מוגדלת) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה אקונולינגה(למפת קמרון רגילה) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה אקונולינגה(למפת אזור המרכז רגילה) יאונדה אובאלה ננגה-אבוקו באפיה נטואי המזרח הדרום אדמאווה החוף המערב צפון-מערבאקונולינגה(למפת אזור המרכז מוגדלת) יאונדה אובאלה ננגה-אבוקו באפיה נטואי המזרח הדרום אדמאווה החוף המערב צפון-מערבאקונולינגה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אקונולינגה (בצרפתית: Akonolinga) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור המרכז.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת כ-92 ק"מ מבירת המדינה ומבירת האזור יאונדה. בנוסף, היא נמצאת על גדות הנהר ניונג (אנ').
תנועה ותחבורה

אקונולינגה ממוקמת ליד הכביש האזורי P23 וכביש D33. יש בה תחנת עצירה למשאיות.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מרץ (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,653 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (345 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (14 מ"מ גשם).
בריאות, כלכלה ותיירות

באקונולינגה יש בית מרקחת, 2 בתי מלון, 2 ברים ומסעדה.
הערות שוליים

↑  Ebenezer Paul Mah, La profession d'huissier de justice au Cameroun francophone, Editions L'Harmattan, 2014-02-01, ISBN 978-2-336-33787-6. (בצרפתית)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנטל אלמאשי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בנובמבר 1873 Hlohovec, סלובקיה 
 פטירה:  15 בדצמבר 1941 (בגיל 68) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Apfel Antal 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1896) 
 תפקיד:  פרופסור (1910–1941) 
 
ד"ר אנטל אלמאשי (במקור עד 1883 אפּפל, בהונגרית: Almási Antal; גלגוץ, 14 בנובמבר 1873 – בודפשט, 15 בדצמבר 1941) משפטן יהודי-הונגרי, שופט הקורייה המלכותית ההונגרית (בית המשפט העליון), פרופסור באוניברסיטה באוניברסיטת פאזמאן פטר בבודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), כותב ספרי משפט.
ביוגרפיה

אנטל אפפל (Apfel) נולד במשפחה יהודית כבנם של יעקב אלמאשי (אפפל) ושל ברטה רוּדוֹלפֶר. הוא התכונן להיות רב, אך מאוחר יותר החל ללמוד משפטים. אלמאשי קיבל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). עד 1899 המשיך ללמוד ולהתמחות במשפט אזרחי באוניברסיטאות ברלין, קיל, לייפציג, היידלברג ושטרסבורג. בין 1899 לבין 1901 היה סגן מזכיר בית המשפט באויפשט. בין השנים 1901–1902 היה מזכיר בית משפט בבודפשט. בין 1902 לבין 1908 הוא היה שופט משנה. בשנים 1908 עד 1917 כיהן כשופט "בית משפט השלום" (שופט נפה). בין 1910 לבין 1918 היה פרופסור חבר (ולא חלק מהסגל) באוניברסיטת פרנץ יוזף בקולוז'וואר (כיום קלוז'-נפוקה). מ-1917 עד 1926 היה שופט "בית משפט מחוזי". בין 1926 לבין 1940, היה פרופסור מלא למשפט אזרחי באוניברסיטת פרנץ יוזף בסגד. בין 1926 ל-1941 עד מותו היה שופט של הקוריה המלכותית ההונגרית (בית המשפט העליון בהונגריה עד 1949). הוא היה פרופסור (לא חלק מהסגל) באוניברסיטת בודפשט מ-1927.
אלמאשי עסק במשפט אזרחי (מכונה בהונגריה "משפט פרטי") והיה אחד הנציגים העקביים ביותר של אסכולת בני גרוסשמיד. הוא היה שותף למשפט האזרחי ההונגרי של שופט בית המשפט העליון ארמין פודור (IV; בודפשט, 1899-1905) ושל המשפט האזרחי ההונגרי של קארוי סלאדיץ' (IV; בודפשט, 1938-1940). מאמריו המלומדים פורסמו בעיקר ב:
כתב העת "ידיעון המשפט" (Jogtudományi Közlöny), (1916–1897)
"עיתון עורכי הדין" (Ügyvédek Lapja), (1916–1898)
"המשפט" (A Jog) (1900–1898)
"סקירת המוסדות הפיננסיים" (מ–1917)
כתביו ופרסומיו

זכויות נגד (בודפשט, 1900)
עסקאות משפטיות בתכנון (בודפשט, 1902)
חובות חוקיות בתכנון ( בודפשט, 1906)
ספר זיכרון לחגיגת הוראת עשרים וחמש השנים של פרנץ נאג'. בודפשט : אתנאום, 1906. 383 עמ'.
המעשה אסור במשפט האזרחי. בודפשט : Grill Károly Publishing Company, 1907. 303 עמ'.
מושג הדברים מחקרים במשפט אזרחי. בודפשט : אתנאום, 1910. 417 עמ'.
סדר דין אזרחי ומשפט אזרחי (בודפשט, 1912)
העסקה החד-צדדית (בודפשט, 1913)
דיני אישות ונישואים - הטיוטה השנייה (בודפשט, 1913)
השפעת המלחמה על המשפט האזרחי (בודפשט, 1917)
Ungarisches Privatrecht. ברלין ; לייפציג : דה גרויטר, 1922-1923. 1-2. כרך 1. ב"ד תרפ"ב יא, 332 עמ'. Ungarische Bibliothek, 2/1. 2. ב"ד תרפ"ג ו', 262 עמ'. Ungarische Bibliothek, 2/3. אינדקס לכרכים 1–2: עמ'. 236-262.
מדריך דיני חוזים. בודפשט : Tébe, 1926. 856
הסבר על חוק השוויון. בודפשט : Tébe, 1928. 227
מדריך דיני קניין. בודפשט : תבי, 1928-1932. 1-2. כרך א' כרך 1928 [6], 752 עמ' כרך ב' 1932 [8], 607 עמ'.
Das materielle Erbrecht Ungarns (ברלין, 1932)
רכוש כללי ומיוחד בפרקטיקה השיפוטית שלנו (Szeged, 1935)
משמעות הפרקטיקה השיפוטית במשפט האזרחי ההונגרי (בודפשט, 1935)
דיני משפחה (עם Kálmán Csorna, Leo Szokolay IV. בודפשט, 1938–1940)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (AZ). (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1994) ISBN 963-05-6422-X
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. אנטל אלמאשי
מאגר הידע החקיקתי הדיגיטלי
נקודת שם - névpont.com
לקריאה נוספת > בלועזית

Beck Salamon: Alamási Antal (Jogtudományi Közlöny, 1946)
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János
Gutenberg nagy lexikon. Minden ismeretek tára I–X. (elkészült rész: A–Felméri), Budapest, Nagy Lexikon Kiadóhivatal, 1931–1932.
Ki-kicsoda? Kortársak lexikona, h. n. [Budapest], Béta Irodalmi Rt., é. n. [1937]
Keresztény magyar közéleti almanach I–II. [III. köt. Erdély, IV. köt. Délvidék.]. Fel. szerk. és kiadó Hortobágyi Jenő. Budapest, 1940., 3. kötet: Erdély. Az I. és II. kötet pótlásaival. Felelős szerkesztő és kiadó: Hortobágyi Jenő. Budapest, 1940.
Magyar nagylexikon I. (A–Anc). Főszerk. Élesztős László, Rostás Sándor. Budapest: Akadémiai. 1993. ISBN 963-05-6612-5
A magyar társadalom lexikonja. Budapest, A Magyar Társadalom Lexikona Kiadóvállalat, 1930.
A budapesti Királyi Magyar Pázmány Péter Tudományegyetem almanachja az 19.. tanévre. Lezáratott 19.. aug. 31-én. Budapest, 1921-1949. Egyetemi ny. 23 db. - Előbb: A budapesti Királyi Magyar Tudományegyetem almanachja az … tanévre címmel
Révai új lexikona I. (A–Baj). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 1996. ISBN 963-901-595-4
Szegedi egyetemi almanach 1921–1970. Szerkesztette: Lisztes László, Zallár Andor. Szeged, Hungária ny., 1971.
Tolnai világlexikona I–VIII. Budapest: Magyar Kereskedelmi Közlöny Hírlap- és Könyvkiadó-vállalat. 1912–1919.
Uj Idők lexikona I–XXIV. (szerk.) Dr. Balla Antal – Dr. Benedek László – Dr. Bacsó Jenő – Dr. Angeli Ottó. Budapest: Singer és Wolfner Irodalmi Intézet Rt. 1936–1942.
Új magyar életrajzi lexikon I. (A–Cs). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2001. ISBN 963-547-414-8
Almási Antal életrajza. Országgyűlési Könyvtár. Magyar Jogi Portál
Almási Antal digitalizált művei az Országgyűlési Könyvtárban.
הערות שוליים

↑  Gyászjelentése
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. II. ker. állami halotti akv. 517/1941. folyószám alatt.
↑  https://mandadb.hu/dokumentum/993835/466_000307595_04458272mi.pdf
↑  https://mandadb.hu/dokumentum/993831/490_000471914_03363737mi.pdf
↑  https://mandadb.hu/dokumentum/993882/462_000302859_03363874mi.pdf
↑  https://mandadb.hu/dokumentum/993815/464_000405014_03703243mi.pdf
↑  https://mandadb.hu/dokumentum/993822/465_000475066_03333679mi.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 127258949  ISNI: 0000 0000 7954 4967  NTA: 073109398  SUDOC: 203099036  VIAF: 121363445   WorldCat (עם VIAF): 121363445 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנטל אלמאשי".
אנטל בקפי

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1858 סנטש, הונגריה 
 פטירה:  2 באוקטובר 1907 (בגיל 49) סגד, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 צאצאים:  לאסלו בקפי 
 
אנטל בקפי (במקור נתן קאן-Nathan Kann, בהונגרית: Békefi Antal; סנטש, 1 בספטמבר 1858 – סגד, 2 באוקטובר 1907) היה נובליסט, סופר, עיתונאי, עורך. אביו של המחזאי לאסלו בקפי.
ביוגרפיה

אנטל בקפי נולד במשפחה יהודית כבנם של לאופולד קאן, סוחר ושל רוזליה בק. המשפחה עברה מספר פעמים למקומות שונים ובסופו של דבר התיישבה בעיר סגד. באותה תקופה אנטל כבר למד בבית הספר התיכון בשמו המקורי אנטל קאן. הוא סיים את בית הספר התיכון הריאלי המקומי בשנת 1875 והתקבל לחוג האופרה של בית הספר לדרמה בבודפשט. הוא עזב את בית הספר בגלל מחלת השחפת. הוא החליף את שמו לבקפי, כנראה בתקופת לימודיו בבית הספר לדרמה. בקפי גם כתב שירים באופן קבוע והזדמן לו לפרסם אותם בעיתון של סגד (Szegedi Néplap).
בשיטפון של 1879 בסגד נהרס בית משפחתו של בקפי. בקפי נאלץ לעבור לבודפשט בגלל מצבו הבריאותי. בשנת 1879 החל בקריירה כעיתונאי והפך לעובד בעיתון העצמאי של בודוג מנדה. הוא כתב רבות על האירועים העצובים של השיטפון הגדול בסגד. מאמריו פורסמו בזה אחר זה על ידי "העיתון העצמאי". בשנת 1880 קיבל עבודה במשרה מלאה במשרד הנהלת החשבונות בסגד, אך הוא רצה גם בפעילות אינטלקטואלית ושיחק גם בשתי הצגות עם חובבים בסגד. באחת הקומדיות של אדה סיגליגטי - ליליום - הוא גילם את המלצר דיורי, אך מערכת היחסים שלו עם חובבי התיאטרון נפסקה עד מהרה. הוא היה עסוק יותר בספרות. שיריו פורסמו על ידי כתבי העת "הונגריה" (Magyarország), נאגיווילאג (Nagyvilág), סגדי היראדו (Szegedi Híradó), הוא ניסה למצוא עבודה שוב כעיתונאי. אפילו הסופר קלמן מיקסאט ביקש ממנו לכתוב מאמר לניסיון.
בקיץ 1881 מיקסאט, הסופר שהיה מוכר מאוד בסגד והיה גם עיתונאי בכיר של ה"סגדי נפלו" (יומן סגד) עזב לבודפשט, כך התפנה מקום בעיתון, שאותו קיבל בקפי. בשנת 1887 בקפי היה כבר כתב בכיר בעיתון, ובשנת 1899 התמנה לעורך הראשי של העיתון הגדול ביותר מחוץ לבודפשט הבירה.
מבין יצירות הספרות של בקפי, הסיפורים הקצרים על חיי האיכרים הם אלה שראויים לתשומת לב מיוחדת. בשנת 1887 היה המייסד, סגן הנשיא ואחר כך היושב ראש של מפלגת העצמאות המקומית והמפלגה של 1848. היו לו הישגים מצוינים בשיפור מצבם החברתי והכלכלי של העיתונאים בערי השדה והכפר, וגם בתפקידו כסגן נשיא "איגוד העיתונאים הכפריים" הוא פעל רבות למען מטרה זו.
הוקרה

במאי 1905 חגג בקפי את רבע המאה לקריירה העיתונאית שלו. הוא התקבל על ידי ההנהלה הרשמית של העיר סגד ובמיוחד על ידי חבריו לקבוצת הכתבים. עבודתו כעיתונאי וכעורך קיבל את הכבוד הראוי.
חייו הפרטיים, מותו

בשנת 1889 התחתן עם השחקנית המוכשרת של תיאטרון סגד, וילמה קיקמזאי (1864–1891), ובשנת 1891 נולד להם בן. אשתו נפטרה מקדחת לידה (כשהתבגר הפך הילד לקומיקאי ומחזאי קברט מפורסם בשם לאסלו בקפי). האלמן אנטל בקפי התחתן בשנית ב-1903 עם בתו של בעל בית המרקחת המקומי. בינואר 1906 בקפי חלה וכבר שהה במיטה בקביעות. המשפחה עשתה הרבה כדי לרפא אותו, אך בסופו של דבר גרמה למותו מחלת השחפת מצעירותו. סופרים, עיתונאים ומנהיגי העיר נפרדו ממנו וספדו לו בעל פה ובכתב.
עבודותיו

לפני שופט. סגד, 1885
על שאנדור רוז'ה השודד (או: זמנים חשוכים) סגד, 1887
שדים מסכנים. סגד, 1889
בגולגולתא. בודפשט, 1894
גיבורת הרומן הקטן (1895)
האישה פוסקת (1897)
פורעי חוק. סגד, 1898 מהדורה שנייה, 1899
שמלת מלמלה קטנה וסיפורים אחרים. בודפשט, 1899
מהחיים. סגד, 1904
הפסוק שלו הפך בן אלמוות במוזיקה של דנקו פיסטה: "הכינור שלי שבור, הוא לא רוצה לדבר...".
לקריאה נוספת

אנדראש לנדיאל: רישומים לתולדות העיתונות של סגד. ISBN 963 9144 42 8
לקסיקון יהודי הונגרי. אנטל בקפי.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי
יוז'ף סיניאי. חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. 1891
אנטל בקפי, המדריך להיסטוריה מקומית של סנטש - מחקרים), 2000
הערות שוליים

↑  Születési ideje legtöbb lexikonban 1859. szeptember 28. Ez helytelen adat, Rózsa György levéltári kutatásai kiderítették a helyes adatot. 1858. 09. 01. Lásd Lengyel András: Békefi Antal. Szeged folyóirat 1990/1991/12-13. sz.
↑  "Születési bejegyzése a szentesi izraelita hitközség születési akv. 32/1858. folyószáma alatt".
אנטל בולווארי

אנטל בולווארי (בהונגרית: Bolvári Antal;‏ קאפושוואר, 6 במאי 1932 – בודפשט, 8 בינואר 2019) שחקן כדורמים הונגרי, שחיין ומאמן. פעמיים אלוף אולימפי (הלסינקי 1952 ומלבורן 1956).