stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוסיה במשחקים האולימפיים
היסטוריה > משחקי החורף > אולימפיאדת ונקובר (2010)

לאולימפיאדת ונקובר (2010) הגיעו הרוסים עם ציפיות גבוהות במיוחד, והיו אף שסברו שביכולתה של המשלחת לסיים את המשחקים עם 15 מדליות זהב. בסופו של דבר הסתיימו המשחקים במה שנחשב עבור הרוסים ככישלון - 15 מדליות, בהן 3 מדליות זהב בלבד. חברים בדומה קראו לפטר את שר הספורט ולהקים ועדת חקירה ממלכתית, וראש הממשלה ולדימיר פוטין ציין כי יהיה מי שייתן את הדין על הכישלון.
הביאתלט יבגני אוסטיוגוב זכה במדליית זהב במרוץ ל-15 ק"מ, והיה שותף לזכייתם של השליחים במדליית ארד. נבחרת השליחות זכתה במדליית זהב, ואולגה זייצבה זכתה גם במדליית כסף במרוץ ל-12.5 ק"מ. ניקיטה קריוקוב ניצח במירוץ הספרינט בסקי למרחקים, וסגנו היה אלכסנדר פנז'ינסקי. בשני מרוצי הזוגות זכו הרוסים במדליות ארד, ניקולאי מורילוב ואלכסיי פטוחוב אצל הגברים, ואירינה חזובה ונטליה קורוסטליובה אצל הנשים.
לראשונה, אף מחליק אמנותי רוסי לא זכה במדליית זהב אולימפית. יבגני פלושנקו וזכה במדליית כסף, שהייתה המדליה האולימפית השלישית שלו. בתחרות הריקוד על הקרח זכו אוקסנה דומנינה ומקסים שבאלין במדליית ארד. המחליק המהיר איוואן סקוברב זכה במדליית כסף במרוץ ל-10,000 מטר ובמדליית ארד במרוץ ל-5,000 מטר. בשני ענפים זכו ספורטאים רוסים במדליות ראשונות: גולשת השלג יקטרינה איליוחינה זכתה במדליית כסף בסלאלום ענק מקביל, וגולש הסקלטון אלכסנדר טרטיאקוב זכה במדליית ארד. גולשי המזחלות אלכסנדר זובקוב ואלכסיי ווייוודה זכו אף הם במדליית ארד. שתי נבחרות ההוקי קרח סיימו במקום השישי.
משלחת הספורטאים האולימפיים מרוסיה > אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)

ב-5 בדצמבר 2017 הודיע הוועד האולימפי הבינלאומי על הרחקתה של רוסיה מהמשחקים, עקב אמרצה נרחבת ומאורגנת של ספורטאיה בתוכנית שזכתה לחסות ממשלתית. נקבע שהדגל הרוסי לא יונף וההמנון הרוסי לא ינוגן אם ספורטאיה יזכו במקום הראשון. ספורטאים בודדים שנמצאו נקיים מסמים ממריצים התחרו תחת הדגל של הוועד האולימפי הבינלאומי וכונו אתלטים אולימפיים מרוסיה (Olympic Athletes from Russia, קוד OAR). בסך הכל הותר ל-169 ספורטאים רוסיים להשתתף.
סמיון יליסטראטוב, היה הספורטאי הרוסי הראשון שזכה במדליה, לאחר שזכה במדליית ארד בתחרות החלקה מהירה במסלול הקצר בריצת 1,500 מטר.
בהחלקה אמנותית הרוסים זכו במדליית כסף בתחרות הנבחרות. המחליקות אלינה זגיטובה ויבגניה מדבדבה שברו שיאים עולמיים בתחרות הקצרה ולאחר התחרות המשולבת זכו במדליית זהב וכסף בהתאמה.
בקרלינג הזוג אנסטסיה בריזגאלובה ואלכסנדר קרושלניסקי זכו במדליית הארד, לראשונה בתולדות הענף, לאחר שהשניים גברו על נורווגיה בתוצאה 4:8 במשחק על המקום השלישי. בשתי הבדיקות שנערכו ב-18 וב-20 בפברואר נמצא קרושלניסקי חיובי באימרוץ ומאחר ונחשד שהשתמש במלדוניום הם נאלצו להחזיר את המדליה בה זכו. גם גולשת המזחלות (בובסליי) נאדז'דה סרגייבה נחשדה באמרוץ ואף הודתה בכך ועזבה מיוזמתה את הכפר האולימפי למוסקבה, לאחר שבבדיקות ראשוניות נמצא בדמה החומר האסור טרימתאזידין.
בסקי למרחקים הספורטאים מרוסיה השיגו 9 מדליות, 6 מהם ארד. אלכסנדר בולשונוב סיים במקום השלישי במרוץ הספרינט וזכה במדליית ארד ובמדליית כסף במרתון ספרינט בסגנון קלאסי למרחק 50 ק"מ. למקום השלישי הגיע בן ארצו אנדריי לרקוב, שזכה במדליית ארד. יוליה בלורוקובה זכתה אף היא במדליית ארד בספרינט לאחר שסיימה שלישית ודניס ספיצוב סיים שלישי בריצת 15 ק"מ וכך גם נבחרת הסקי בקרוס-קאנטרי זכתה במדליית הארד, בנוסף זכו הרוסים במדליית הכסף במרוץ שליחים למרחק 4 ק"מ. בקפיצת סקי בסגנון חופשי המשלחת זכתה במדליית ארד, כאשר איליה בורוב סיים במקום השלישי בתחרות וכך גם סרגיי רידזיק שסיים שלישי בסקי קרוס בסגנון חופשי. דניס ספיצוב ואלכסנדר בולשונוב זכו גם במדליית כסף בספרינט קבוצתי בסגנון חופשי. גולש הסקלטון ניקיטה טרגובוב זכה במדליית כסף והגולשת נטליה וורונינה זכתה במדליית ארד בתחרות החלקה מהירה למרחק 5,000 מטרים.
בהוקי קרח נבחרת הנשים העפילה לחצי גמר הטורניר, לראשונה בתולדותיה וסיימה במקום הרביעי. נבחרת הגברים העפילה לראשונה מזה 20 שנה לגמר טורניר ההוקי קרח וזכתה במדליית זהב לראשונה בתולדותיה.
משלחת הוועד האולימפי הרוסי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
משלחת הוועד האולימפי הרוסי > אולימפיאדת טוקיו (2020)

לקראת אולימפיאדת טוקיו 2020, רוסיה הושעתה מלהשתתף בטורנירים ובסבבים רשמיים בכל המקצועות עקב מציאת סמים אסורים בקרב רבים מהמתעמלים והאתלטיות שלהם. אולם לאחר עתירה של חלק מהמתעמלים, שבקשו לבטל את העונש הקולקטיבי - הותר לחלקם להשתתף, אך במקום לייצג את מדינת רוסיה על מדיהם ובתוצאות המסכים, תחת דגל רוסיה ועם ההמנון הרוסי (במקרה של מדליית זהב) - הם נאלצו לייצג את "הוועד האולימפי הרוסי" (ROC) בלבד על מדיהם ובתוצאות המסכים, תחת הדגל של הוועד האולימפי הרוסי, ובמקום המנון בחרו בשיר של מוזיקה קלאסית: הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של המלחין הרוסי צ'ייקובסקי.
לאולימפיאדת טוקיו, שנערכה בקיץ 2021, שלח הוועד האולימפי הרוסי 329 ספורטאים.
את המדליה הראשונה שלה השיגה המשלחת בענף קליעה בירי ספורטיבי באמצעות רובה אוויר למרחק 10 מטר, עם זכייתה של אנסטסיה גלאשינה במדליית כסף. במוקדמות היא סיימה שמינית, המקום האחרון שעדיין אפשר לה להעפיל לגמר. בתחרות הגמר, לאחר שהציגה ירייה אחרונה חלשה, היא זכתה במקום השני והביאה את המדליה האולימפית הראשונה לרוסיה באולימפיאדת 2020. חברתה למשלחת, ויטלינה בצרשקינה, זכתה במדליית זהב בתחרות ירי ספורטיבי באקדח אוויר ממרחק 10 מטרים.
מיכאיל ארטאמונוב זכה במדליית ארד בטאקוונדו בקטגוריית משקל עד 58 ק"ג. ארטאמונוב הפסיד בשמינית גמר, אך מכיוון שיריבו מוחמד ח'ליל ג'נדובי התוניסאי עלה לגמר, הרוסי קיבל הזדמנות להתמודד על הארד. בדו-קרב ניחומים ניצח ארטמונוב את סולומון דמס האתיופי (27:5) ולבסוף במשחק על המקום השלישי הוא גבר על לוקאס גוזמן הארגנטינאי בדרך לזכייה במדליית הארד. בנוסף, טטיאנה מינינה השיגה מדליית כסף בטאקוונדו נשים בקטגוריית משקל עד 58 ק"ג.
בהמשך השיגה הנבחרת מדליות בענפים כמו סיוף, שחייה, טניס, ג'ודו והתעמלות מכשירים.
משלחת הוועד האולימפי הרוסי > אולימפיאדת בייג'ינג (2022)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המשלחת השתתפה בשם "הוועד האולימפי הרוסי" (ROC) לאור העונש שהוטל עליה בדצמבר 2019 על ידי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט בשל פעילות מדינתית מאורגנת לרמאות בבדיקות סמים.
ספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים

לקראת אולימפיאדת פריז (2024) הושעתה רוסיה עקב פלישת רוסיה לאוקראינה וכן בלארוס שמסייעת לרוסיה. הוועד האולימפי הבינלאומי הקים מסגרת ייצוגית חדשה ספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים לספורטאים מרוסיה ומבלארוס שאושרו להשתתף בשנת 2024 באולימפיאדת פריז ובמשחקים הפאראלימפיים. הקוד של מסגרת ייצוגית זו הוא AIN.
ספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים > אולימפיאדת פריז (2024)

הספורטאים השיגו באולימפיאדה זו מדליית זהב אחת ו-2 מדליות כסף: איוואן ליטווינוביץ' וויאלטה בארדזילואוסקאיה הבלארוסים זכו במדליית זהב וכסף, בהתאמה, בענף טרמפולינה (התעמלות). הבלארוסי יבגני זולוטי זכה במדליית כסף בחתירה.
היריבות עם ארצות הברית

היריבות האולימפית הגדולה ביותר במשחקים האולימפיים היא בין רוסיה על נגזרותיה (בייחוד ברית המועצות) לארצות הברית.
היריבות עם ארצות הברית > אולימפיאדות קיץ

בסך הכל, ארצות הברית השיגה 1,022 מדליות זהב ו-2,523 מדליות סך הכל (בשנים 1896 ואילך), בעוד רוסיה (על נגזרותיה כמו האימפריה הרוסית וברית המועצות, מאז 1900) השיגה 588 מדליות זהב ו-1,548 מדליות בסך הכל.
היריבות עם ארצות הברית > אולימפיאדות חורף

בסטטיסטיקה נכללו המדליות של ברית המועצות, הנבחרת המאוחדת, רוסיה והספורטאים האולימפיים מרוסיה יחד עם אלה של ארצות הברית מאז 1956.
ארצות הברית השיגה מאז 1924, 105 מדליות זהב ו-305 מדליות בסך הכל בעוד רוסיה (על נגזרותיה) השיגה 136 מדליות זהב ו-355 מדליות בסך הכל.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
ראו גם

ברית המועצות במשחקים האולימפיים
האימפריה הרוסית במשחקים האולימפיים
רוסיה במשחקים הפאראלימפיים
רוסיה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  Ynet ספורט, רוסיה הושעתה מכל פעילות ספורט לארבע שנים, באתר ynet, 9 בדצמבר 2019
↑  אורן אהרוני, סופית: רוסיה לא תשתתף באולימפיאדת טוקיו ומונדיאל 2022, באתר ynet, 17 בדצמבר 2020
1 2  אוריאל דסקל, אולימפיאדת טוקיו - ככה נכנע הוועד האולימפי לפוטין, באתר כלכליסט, 27 ביולי 2021
1 2  דרור פישר, הרוסים באים להחזיר את הכבוד / תוכן גולשים, באתר ynet, 26 ביולי 2021
1 2  סמים אסורים בספורט: עונש כבד על רוסיה – הושעתה מכל פעילות ספורטיבית לארבע שנים
↑  מאמן נבחרת רוסיה בכדורעף נשים התאבד, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2012
↑  אלכס נירנבורג, פוטין זועם על הכישלון הרוסי בוונקובר, באתר nrg‏, 27 בפברואר 2010
↑  אורן אהרוני, רוסיה סולקה מאולימפיאדת החורף בפיונג'צאנג, באתר ynet, 5 בדצמבר 2017
↑  אי-פי, רויטרס, רוסיה הורחקה מאולימפיאדת החורף בעקבות שערוריית הסימום בסוצ'י, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2017
↑  IOC Bars Russian Athletes and Officials From Winter Olympic Games
↑  מה זה קרלינג? תכירו את אנסטסיה בריזגלובה, באתר ‏מאקו‏, 15 בפברואר 2018
↑  אורן אהרוני, הבדיקה השנייה של הספורטאי הרוסי - חיובית, באתר ynet, 20 בפברואר 2018
↑  אורן אהרוני, אולימפיאדת החורף: זהב לרוסיה בהוקי קרח, באתר ynet, 25 בפברואר 2018
↑  צפו: זהב לרוסיה בהוקי קרח בפיונגצ'אנג, באתר ערוץ הספורט, 25 בפברואר 2018
↑  הוועד האולימפי בישראל, סמים אסורים בספורט: עונש כבד על רוסיה – הושעתה מכל פעילות ספורטיבית לארבע שנים, ‏9 בדצמבר 2019
1 2  "Medals by Games - RUS" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-24 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports - RUS" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-24 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports - OAR" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-24 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports - ROC - Summer" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-24 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports - ROC - Winter" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-24 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
השחיין אלכסנדר פופוב, האלוף האולימפי במשחים ל-50 ו-100 מטר חופשי בברצלונה ובאטלנטה
אוקסנה גרישוק ויבגני פלטוב, האלופים האולימפיים בריקוד על הקרח בלילהאמר ובנאגנו
הביאתלטית יוליה צ'פלובה, שזכתה ב-6 מדליות בין 1998 ל-2002
המחליק האמנותי אלכסי יגודין, האלוף האולימפי בסולט לייק סיטי
הביאתלטית סווטלנה אישמוראטובה, שזכתה בשתי מדליות זהב בטורינו
הביאתלט יבגני אוסטיוגוב, שזכה במדליית זהב ובמדליית ארד בוונקובר
הספורטאים הרוסיים שנשלחו לאולימפיאדה, בצילום קבוצתי עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. 31 בינואר 2018
דגל "ספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים", ועליו הקוד AIN
אולימפיאדת מוסקבה, שכונתה "משחקי הכימאים".
חרשה (יישוב)

| --- | --- |

חרשה ממעוף הציפור, 2016
 טריטוריה:  יהודה ושומרון
 מחוז:  מחוז יהודה ושומרון
 תאריך ייסוד:  1997
 גובה:  767 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב קהילתי:  75 משפחות (2023)
 קואורדינטות:  31°56′40″N 35°08′58″E﻿ / ﻿31.94449722°N 35.14931944°E﻿ / 31.94449722; 35.14931944 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) חרשה(למפת גוש דן רגילה) חרשה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חרשה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חרשה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
חרשה היא התנחלות בעל צביון של יישוב קהילתי בגוש טלמונים, המשתייכת למועצה אזורית מטה בנימין. באופן רשמי נחשבת חרשה לשכונה של טלמון, אך בפועל מתפקדת כיישוב עצמאי.
גאוגרפיה

חרשה ממוקמת במערב הרי בנימין, בסמיכות להתנחלויות טלמון ונריה שבגוש טלמונים. היא שוכנת על פסגת 'הר חרשה' המשקיף על כל שפלת החוף, בגובה 767 מטר מעל פני הים. ההר צופה על השפלה ומישור החוף ממערב, ועל רמאללה ממזרח. במורדות ההר שוכן 'חורש ירון'.
השם חרשה מופיע בספר נחמיה: ”וְאֵלֶּה הָעוֹלִים מִתֵּל מֶלַח תֵּל חַרְשָׁא כְּרוּב אַדּוֹן וְאִמֵּר וְלֹא יָכְלוּ לְהַגִּיד בֵּית אֲבוֹתָם וְזַרְעָם אִם מִיִּשְׂרָאֵל הֵם.” (פרק ז', פסוק ס"א)
ארכאולוגיה

בצד המזרחי של היישוב, בינו ובין עין חרשה, נתגלו מערות קבורה יהודיות. מצד מערב, בדרך העולה אל היישוב, נמצאת גבעת היקבים ובה שרידי יישוב יהודי מתקופת בית ראשון ומתקופת בית שני. באתר נשתמרו רחובות, קירות, בתים, קולומבריום, ומערכת בורות תת-קרקעית הכוללת כ-30 בורות פעמון חצובים בסלע, בתצורת בורות גבעון.
היסטוריה

בשנת 1997 הקימו תלמידים מישיבת מרכז הרב מאחז במקום. ממשלת אהוד ברק סירבה לסייע בפיתוח אולם סגן שר הביטחון דאז, אפרים סנה, אישר הקמת מקווה. לאחר הקמת ממשלת שרון הראשונה, סייע שר הביטחון בנימין בן אליעזר לפיתוח המקום בהמלצת סגן הרמטכ"ל, משה יעלון, שראה בו נקודה אסטרטגית וביקש לשמור על נוכחות יהודית, אזרחית או צבאית.
בשנת 2004 הוקמו שני בתי קבע, ובשנת 2005 שישה בתי קבע נוספים. תנועת "שלום עכשיו" עתרה לבג"ץ ב-22 בספטמבר 2005 בדרישה להרוס את המבנים ולמנוע את אכלוסם. הבקשה נדחתה בגלל הצהרת המדינה כי המבנים כבר מאוכלסים, והדיון בעתירה נמשך מעל 4 שנים. במהלך הדיון טענו תושבי חרשה כי אדמות היישוב נמצאות לקראת סיום הפיכתן מאדמות סקר לאדמות מדינה וכל שנדרש הוא חתימה של שר הביטחון. "שלום עכשיו" טענה מנגד שחלק מהאדמות נמצאות בבעלות פלסטינית פרטית. בהמשך התקבלה טענת תושבי חרשה, והממונה על הרכוש הממשלתי והנטוש באזור יהודה ושומרון הכריז על האדמות שבהן נמצאים המבנים שבהן עסקה העתירה כאדמות מדינה. המדינה השיבה לבג"ץ כי בכוונתה להכשיר את המבנים, ובעקבות כך נדחתה העתירה ביחס למבנים בחרשה.
ב-4 באפריל 2019 מסרה מחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים חוות דעת משפטית שנכתבה על ידי עו"ד כרמית יוליוס, ראש אשכול נדל"ן, בהסכמת היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, המכשירה את דרך הגישה למאחז. משמעותה של חוות דעת זו הייתה שניתן להסדיר את מעמדו החוקי, וניתן יהיה להגיש לו תב"ע.
בתחילת 2020 אושרה התב"ע הראשונה ביישוב ובתוכנית נכללות 258 יחידות דיור. כיום מתגוררות ביישוב כ-70 משפחות.
תיירות

בחרשה ממוקמת "תצפית גג הארץ" ממנה ניתן להשקיף על מישור החוף מחדרה ועד אשדוד.
מאפייני הקהילה

היישוב הוא יישוב תורני לאומי. רב היישוב הוא הרב יאיר רמר (בנו של הרב אברהם רמר). בחרשה נמצאת ישיבה תיכונית, "ישיבה לצעירים חרשה", בראשות הרב אורי שטטנר.
בשנת 2024 נמצא היישוב חרשה בראש טבלת תורמי הכליה לנפש בישראל.
גלריית תמונות

חרשה במבט מהאוויר מכיוון מזרח צופה אל מישור החוף
תחנת הכוח באשדוד כפי שנראית מחרשה
תחנת הכוח בחדרה כפי שנראית מחרשה
הערות שוליים

↑  בג"ץ 9051/05 תנועת "שלום עכשיו" ואחרים נ' שר הביטחון ואחרים, ניתן ב־20 באוגוסט 2014.
↑  עדו בן פורת, הוכשר היישוב חרשה בבנימין, באתר ערוץ 7, 6 בדצמבר 2018
↑  אושרו 1936 יחידות דיור חדשות ביהודה ושומרון, באתר ערוץ 7, 6 בינואר 2020
↑  דביר עמר, שיא חדש: חרשה בראש טבלת תורמי הכליה, באתר ערוץ 7, 7 בפברואר 2024
מבט פנימי בתוך מרתפי היין בגבעת היקבים
אורנה ומשה דץ

| --- | --- |

 שם במה:  דץ ודצה / הדצים
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1985–2006 (כ־21 שנים)
 עיסוק:  זמרים, מנחים, שחקנים
 סוגה:  פופ, זמר עברי, אתני, שירי ילדים
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  הד ארצי 
 צאצאים:  עומר דץ, יועד דץ
 מספר צאצאים:  2
 חברים
 משה דץ אורנה דץ 
 
משה דץ, 2013
אורנה דץ (במקור: אורנה כהן), 2007
אורנה ומשה דץ (מכונים גם דץ ודצה / הדצים) הם זוג זמרים ישראלי שפעל יחד בשנים 1985–2006, בפרט כשהיו נשואים אחת לשני, אם כי גם לאחר מכן. במהלך שנות עבודתם המשותפות הוציאו הזוג דץ כעשרה אלבומים, שחלקם אף הגיעו למעמד אלבום זהב, ושש קלטות וידאו לפעוטות. חמש מתוך השש, שהן גם המוכרות ביותר, מסדרת "טיף וטף".
קורות הצמד > השנים הראשונות

אורנה כהן ומשה דץ הכירו במהלך מסע הופעות משותף ברחבי העולם במסגרת להקה נודדת של פסטיבל הזמר החסידי, אשר הופיעה בפני קהילות יהודיות ברחבי העולם. השניים נישאו ב-1985 והחלו לפעול ולהופיע במשותף בהצלחה רבה.
חשיפתם הגדולה התרחשה בתחרות הקדם-אירוויזיון 1987, בו הם שרו את השיר "קופידון" שזכה במקום הרביעי.
בקיץ 1987 הוציאו לאור את אלבומם הראשון "באותה המיטה", שכלל את שיריו של משה מצוות הווי "חופים". את שיר הנושא שלו כתבה חני ליבנה (גם היא מצוות "חופים") והלחין מירון מינסטר. שירים בולטים נוספים באלבום היו "שיר דרכים" ו"שיר למענך". למרות הצלחת השירים, האלבום לא זכה להצלחה מסחרית ולפירגון מצד המבקרים. את שירי האלבום עיבד רון דרויאן.
הצמד הוציא את אלבומם השני "בדרכי האהבה" ב-1989. חוה אלברשטיין, שהוציאה באותה תקופה את אלבומה "לונדון", הייתה היועצת האמנותית והמפיקה המוזיקלית באלבום זה, ורמי לוין עיבד. האלבום זכה לתואר אלבום זהב. להיטי האלבום היו "מי", שכתבה והלחינה אלברשטיין, "בדרכי האהבה", "כל פעם מחדש", "לאן" ו"למה באת". הוא יצא מאוחר יותר על גבי תקליטור. יוצרים נוספים באלבום, נוסף לאלברשטיין היו עוזי חיטמן, רחל שפירא, מירון מינסטר ויורם צדוק.
באותה שנה שודרה בטלוויזיה סדרת הילדים והנוער "הצצקנים", שאת שיר הנושא והסיום שלה ביצעו השניים.
קורות הצמד > בשנות ה-90

בניסיונם השני בקדם-אירוויזיון, בשנת 1991, זכה הצמד עם השיר "כאן" במקום הראשון ונבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 1991 ברומא בו זכה שירם במקום השלישי בגמר התחרות, מרחק שבע נקודות בלבד מהמקום הראשון. השיר הוצע במקור לירדנה ארזי עבור קדם האירוויזיון פרטי משלה ב-1988, אבל זו דחתה את ההצעה.
ב-12 בינואר 1992 מטוס קל שבו טסו ביחד עם הזמרת השוודית קרולה הגקוויסט ביצע נחיתת אונס במנחת בר-יהודה שבים המלח.
ביוני 1992 יצא לאור אלבומם השלישי "פעמון הזכוכית". בין שירי האלבום בלטו: "חללית", "לכי אחרי במדבר", "בואו נשתגע", הבלדה "לב אחד", "ככה נועדנו לאהוב" ושיר הנושא, שנכתב, הולחן ובוצע במקור על ידי הזמר הרוסי ולדימיר פרסניאקוב תחת השם "Бабушка" ("בבושקה") ותורגם על ידי רחל שפירא. יוצרים נוספים באלבום היו: אהוד מנור, חמוטל בן-זאב עפרון, חוה אלברשטיין, יוני רועה, אברהם חלפי, נתן זך, חיים קינן, עוזי חיטמן, אריאל זילבר וברוך פרידלנד. האלבום קיבל ביקורות צוננות. האלבום הופק על ידי אילן וירצברג.
באוגוסט 1993, הוציא הצמד את אלבומם הרביעי "אריס - משל יווני". האלבום זכה להצלחה רבה והוקדש לחמישה לחנים עזובים של הזמר אריס סאן, שנפטר שנה קודם לכן. כבונוס צורפה גרסה מחודשת שלהם לשיר "חייך וחיי" של בועז שרעבי. את שירי האלבום כתבו אהוד מנור, חמוטל בן-זאב עפרון, יואב גינאי ואיזי מן, ועיבד יהודה (יוג'י) גבאי.
ב-1994 ביצעו את שיר הפתיחה החדש של התוכנית לילדים "המחסן של כאילו".
באותה השנה הוציא הצמד את אלבום האוסף הראשון שלו, "האוסף וכל מה שקדם", אשר כלל שירים מכל אלבומיהם הקודמים, ולראשונה נכלל באחד מאלבומיהם השיר "כאן" (אשר קודם לכן צורף כבונוס בלבד ל"בדרכי האהבה"). בנוסף, באלבום נכללה כבונוס גרסת הרמיקס לשיר "כאן".
השיר החדש היחידי שנכלל באלבום האוסף היה "כל מה שקדם", שיר של סזן אקסו הטורקיה שחמוטל בן-זאב כתבה לו מילים בעברית. בהמשך צורף לאלבום באופן רשמי גם הסינגל "אנה", שגם אותו כתבה חמוטל בן-זאב ללחן טורקי. גם השיר הזה זכה להצלחה לא מבוטלת.
בשנים 1991 ו-1994 השתתפו השניים בתוכנית "הופה היי".
ב-1995 הוציאו את קלטת הווידאו "בא לי מסיבה לי עם דץ ודצה", ששיריה וכן סיפורים של ימי הולדת הופיעו בספר של סמדר שיר הנקרא על שם הקלטת "בא לי מסיבה לי".
ב-1996 יצא לאור אלבומם החמישי "אורנה ומשה דץ השישי". האלבום הצליח וכלל את השירים "כך אלוהים ברא אותנו" בסגנון הקאנטרי, וחידושים ל"ילד השדה" של גדעון כפן ו"הוא יהיה לי בעל" של עדנה גורן מהסרט "שני קוני למל", אותו שרו עם דורי בן זאב, שגם שר בשיר קטע ראפ. מחבר השיר משה סחר אף כתב במיוחד בית חדש לשיר עבור משה דץ מנקודת מבטו של "הבעל", ומשה דץ הלחין את הבית החדש בעצמו כיוון שמלחין השיר שאול ברזובסקי כבר לא היה בחיים. "זרע השלום" הוא הקטע הקצר המסיים את האלבום.
באותה השנה ביצעו את הפתיח לטלנובלה הישראלית-ארגנטינאית "המוסד" שיצר יאיר דורי.
ב-1997 השתתפו במסע פרסום של מועצת החלב.
ב-1998 השתתפו במסע פרסום של מותג החיתולים "טפנוקים".
בינואר 1999 הוציא הצמד את אלבומם השישי "אורנה ומשה דץ", המוכר גם בשם "הגבר הראשון". באלבום מצליח זה בלטו השירים "אני שר לך", "תאכל אותה" בדואט עם ליאור פרחי, חידוש ל"חידה את לי", חידוש ל"דרך ארוכה" עם להקת עדן והדואט עם דקלון לשירו "ונמתי שיר" ("איילת חן"). את שירי האלבום עיבדו דודי רוזנטל וגדי גולדמן.
בחנוכה 1999 שיחקו הצמד במחזמר "סינדרלה" את סינדרלה והנסיך. באותה שנה גם הובילו מסע הפרסום של חברת הביטוח "הכי ישיר".
קורות הצמד > בשנות ה-2000

בשנת 2000 הוציא הצמד את אלבום האוסף השני, "אתה בלבי", אשר כלל מספר שירים חדשים, בהם הדואט "שיהיה רק טוב" עם הזמר הרוסי הפופולרי פיליפ קירקורוב, השיר "ברכת הארץ" אותו ביצעו עם להקת חיל האוויר והלהיט "אתה בלבי", המבוסס על להיט של הזמר המצרי עמר דיאב.
בשנים 1997- 2000 הוציא הצמד עוד שלושה אלבומים עם שירים לילדים, בסדרה העונה לשם "טיף וטף".
בשנת 2001 הנחו את קדם האירוויזיון. בנוסף שימשו כפרזנטורים של רשת "המשביר מחסני אופנה" בעת שעברה מיתוג מחדש כרשת "H&O".
בשנת 2002 הוציאו את קלטת הילדים "בא לי מסיבה לי עם דץ ודצה" (מהדורת הדי.וי.די), קלטת נוספת מתוך הסדרה המדוברת. בנוסף, יצאה לאור קלטת נוספת מהסדרה "בארץ הדמיון עם טיף וטף".
הצמד המשיך בעולם הילדים ובשנת 2004 הוציא קלטת נוספת בשם "טיף וטף - המשפחה שלי".
בחנוכה 2004 הם השתתפו בפסטיגל עם השיר "ונשיר כולם" שזכה במקום השביעי.
בשנת 2005 יצאה לאור הקלטת החמישית והאחרונה בסדרת "טיף וטף" שנקראה בשם "טיף וטף 5 - אני ישראלי".
בחנוכה 2005 שיחקו הצמד במחזמר "נסיך האגדות" את הנסיכה אידה והנס כריסטיאן אנדרסן.
באוקטובר 2006 הוציאו השניים משחק מחשב המבוסס על שירי "טיף וטף".
במרץ 2012 חזרו השניים להופיע יחד. באותה השנה הצמד הופיע יחדיו במופע החנוכה לילדים מותק של פסטיבל ובמופע עם שירי "טיף וטף". והופיע יחדיו הצמד במופע גם בשנים 2010 ו-2013, השניים גם הופיעו בנפרד במופע כאשר דץ הופיע לבד בשנת 2008 ואורנה בשנים 2009 ו-2016.
בחנוכה 2014 הופיעו יחדיו במחזמר "101 כלבים דלמטים" לצד ירון ברלד, חני נחמיאס ודנה אינטרנשיונל.
ביולי 2015 חזרו השניים לשתף פעולה בתוכנית בוקר בשם "הדצים" ששודרה בערוץ המוזיקה 24.
בחנוכה 2018 חזרו השניים לשתף פעולה בהצגה "קסם של משחק" לצד יובל המבולבל, דוד חיים, מני ממטרה וליאור דטאוקר (בובו). ובטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות של אותה שנה התאחדו וביצעו את השיר ״כאן״.
ב-10 בנובמבר 2020 השתתפו ביחד בתוכנית "מי רוצה להיות מיליונר" וזכו בסכום של 16,000 ש"ח.
חיים אישיים

ב-22 בדצמבר 2006 השניים התגרשו לאחר 21 שנות נישואין, שבמהלכם נולדו להם שני בנים, הזמר עומר דץ שנפטר ב-2024, וכוכב הרשת יועד דץ.
באוקטובר 2013 בנם עומר דץ התמודד בעונתה הראשונה של תוכנית המציאות המוזיקלית "הכוכב הבא". עומר נפטר ב-21 במרץ 2024, בעקבות פרכוס אפילפטי. לאחר מותו התפרסם השיר "באהבה שלנו" שבו הזוג הוסיפו קולות רקע לשיר שבנם לא הספיק לסיים לפני מותו.
בנובמבר 2022 השתתף משה יחד עם בנם השני יועד בעונת ה-VIP השלישית של תוכנית הריאליטי "MKR המטבח המנצח".
דיסקוגרפיה > אלבומים

באותה המיטה (1987)
בדרכי האהבה (1989)
פעמון הזכוכית (1992)
אריס - משל יווני (1993)
אורנה ומשה דץ השישי (1996)
אורנה ומשה דץ/הגבר הראשון (1999)
דיסקוגרפיה > אלבומי ילדים

בא לי מסיבה לי עם דץ ודצה (1995)
טיף וטף לטף (1998)
טיף וטף 2 (1999)
בארץ הדמיון עם טיף וטף (2000)
דיסקוגרפיה > סינגלים

כאן (1991) - תקליט שדרים עם חמש גרסאות שונות לשירם המצליח מהאירוויזיון "כאן".
שיהיה רק טוב (הנה הוא מגיע) (2000) - שיר שביצעו הדצים עם פיליפ קירקורוב ונכלל באוסף "אתה בליבי".
דיסקוגרפיה > אוספים

האוסף וכל מה שקדם (1994) - אלבום האוסף הראשון של השניים, שכלל להיטים משנות השמונים ותחילת שנות התשעים. כבונוס צורפה גרסת רמיקס לשיר "כאן".
התקליט הראשון ועוד (1998) - אוסף הכולל את כל שירי אלבומם הראשון ושירים נוספים שהקליטו ולא הופיעו בשום מקום (הכוונה היא שהשירים לא הופיעו באף אחד מהתקליטים שהצמד הוציא).
אתה בליבי - המיטב (2000) - אלבום עם להיטיהם של הדצים שהוקלטו בשנות התשעים.
טיף וטף - המיטב (2003) - אוסף כפול המסכם את שירי קלטות הווידאו של הסדרה המצליחה לילדים "טיף וטף".
מארז טיף וטף (2005) - קופסה הכוללת את כל ה-DVD של הסדרה יחד עם אלבום אוסף המיטב הכפול.
דיסקוגרפיה > קלטות/DVD

"בא לי מסיבה לי" (1995)
"טיף וטף לטף" (1997)
"טיף וטף 2 - הגן של הדצים" (1998)
"בארץ הדמיון עם טיף וטף" (2000)
"טיף וטף - המשפחה שלי" (2004)
"טיף וטף 5 – אני ישראלי" (2005)