stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טמפלרים (משחקי Assassin's Creed)
אידאולוגיה ומטרות > ריאליזם קלאסי

הנחות היסוד של פילוסופיית הטמפלרים מתקשרת לריאליזם הקלאסי. הטמפלרים מציגים השקפת עולם צינית וקבועה על טבע האנושות, ומתמקדים בעיקר על היסטוריית העימותים המתמשכת ועל פעולות הכיבוש והשעבוד שלהם. הם נאחזים בעובדה שבני האדם אנוכיים, חסרי הגיון, ניתנים להשחתה וחסרי כנות כלפי אחרים - ושאלה הם מגרעות שלעולם לא יוכלו להתגבר עליהן, אלא רק באמצעות דיכוי בעזרת משמעת שנאכפת בידי רשויות החוק. מה שמחמיר את הבעיה הוא חוסר ההסכמה הנצחי שטופח בגלל מגוון תרבותי על מחשבות ומערכת אמונות. המדען הטמפלרי וורן וידיק הסביר את האידאולוגיה הזאת למתנקש דזמונד מיילס והשתמש באנלוגיה השכיחה של "טיפול בסרטן בשורש הבעיה מאשר לחתוך את הגידולים". בגלל שהטמפלרים מאמינים שמקור העימותים והסבל בעולם הוא הטבע האנושי עצמו, הם מבטלים כל פתרון באמתלה של שטות לא מציאותית כדרך להצדיק את פעולתם .
הנחת היסוד הזו מניעה את כל העימותים של הטמפלרים עם המתנקשים, אויביהם המושבעים, שלא רק מאמינים באנושות אלא גם דוחים מעליהם כל אמת סובייקטיבית - ולפיכך מתייחסים להכללת הטבע האנושי בידי הטמפלרים כאי-לוגית. למרות הכל, הטמפלרים מתפתים בעקבות הנחות אלה כתוצאה מסיבות כאלה ואחרות. עבור חלקם, הנחות היסוד נולדות בגלל הייאוש לפתור את האלימות, עד כדי כך שהם אינם יכולים להרשות לעצמם לסמוך על אמצעים שאינם מספקים או שנתונים לכישלון. לפי אבסטרגו אנטרטיינמנט, הייתה זו העמדה שהובעה על ידי הטמפלר האצטקי קואלי, שכן הוא מצא שהדרך של המתנקשים להגן על בני עמו מאימפריאליזם היא בלתי נתפסת. עבור אחרים, האמונה שלהם אודות הברבריות של האנושות והצורך בדיכוי הוא השתקפות של אישויותיהם האלימות. כך למשל עם מג'ד א-דין הסרצני, שהתבוסס בכוח על החיים והמוות, ואדוארד בראדוק, שבמילותיו האחרונות שיער ש"שימוש בחרב בצורה ליברלית ותכופה יותר יגרום לשלום".
אידאולוגיה ומטרות > אמת וחוסר ביטחון

יומן המסע של הגראנד מאסטר היית'ם קנוויי חושף תובנות עמוקות יותר לכוח הפיתוי של אידאולוגיית הטמפלרים. ברישום של ה-10 ביוני 1747, היית'ם בן ה-21 נזכר בהמרה מדרכי לימודיו הסקפטיים של אביו אל האמת הנצחית שהוצעה לו מהטמפלר רג'ינלד בירץ', אשר גידל אותו. הוא חש נמרץ מ"היעדרו של הספק" ו"ההרגשה של הידיעה" אותה איפשרה הדרך הטמפלרית, שכן הוא לא היה צריך להיאחז בריבוי המשמעויות של היקום. החופש להיות מרוצה בביטחון העצמי של אמונותיו סיפק יציבות פנימית אליה שאף ושאותה הרגיש במאסטר שלו.
מידת חוסר הביטחון מתקשרת לניתוח אותו כתב מנטור המתנקשים אלטאיר אבן לא-אחד בקודקס שלו, ובו שיער שהטמפלרים הבינו עמוק בתוכם שנקודת מבט אובייקטיבית ומושלמת כלל לא קיימת או שהיא בלתי ניתנת להשגה. בעוד המתנקשים מאמצים את הקביעה שבפתגם "שום דבר אינו נכון", הטמפלרים מונעים בידי הפחד מפני חוסר הודאות הזו - החוסר ב"אמת האבסולוטית - ושואפים לפברק אמת משלהם ולאלץ אותה על המציאות. עם הגיעו לסוף חייו, היית'ם הצליח לשכנע את עצמו לחלוטין שחזון הטמפלרים שלו היה פירוש טבעי ונחוץ של האמת. אולם, אלטאיר הציע בתקופתו שהטמפלרים ביקשו במודע לעצב מחדש את המרחב האפיסטמי של האנושות, על מנת שיתאזן עם רצונם. הוא תיאר זאת בתור הטלת אשליה על העולם, מזימה שכמעט והתגשמה באמצעות פיסות העדן ופרויקט העין של אבסטרגו (לוויין ריגול שממונע בכוח העדן). ועדיין, היית'ם האמין שהוא סוכן האמת, שמביא סדר לעולם כאוטי, למרות שאין זה ברור אם טמפלרים אחרים חשבו שקיים הבדל משמעותי בין הטלת אשליה לבין יצירת אשליה משלהם של האמת בעולם שחסרה בו אמת.
אידאולוגיה ומטרות > מדינתנות

בכל הנוגע למדינתנות, המיקרוקוסמוס של חוסר ביטחון אישי מתגלה כמקרוקוסמוס של חוסר ביטחון לעולם. הטמפלרים מתעקשים על כך שהחלום המוחלט שלהם הוא שלום, אך למעשה החלום עבורם מוגדר בעיקר במונחים של ביטחון במערכת אנרכיסטית, בעוד ההגשמה האנושית האינדיבידואלית וההרמוניה בדמות רצון חופשי נתונים להכללה תחת דרישות הביטחון. כפי שנזכר לעיל, הם אינם מאמינים שהרצון החופשי מאפשר התפתחות קשרים הרמוניים, וזאת בגלל שהם חשדניים לגבי יכולתה של האנושות לחמלה כנה ואותנטית. כתוצאה מכך, הטמפלרים מתמידים במיפוי מדינתני של פוליטיקה גלובלית למרות אפיונם כארגון בינלאומי.
אידאולוגיה ומטרות > דת

קיים רק אב הבנה אחד. הוא האדון של מעלה; הוא הסדר בהתגלמותו. ולכן, מי ייתן שאב ההבנה יהיה זה ולא אחר - היד הנעלמת שתולשת את ההרמוניה ממיתרי היקום. ושום דבר אחר. תן לכל יתר חילולי הקודש הפגאניים לקמול לאבק.
המקור באנגלית
There is only one Father of Understanding. He is the Lord above; he is order incarnate. Therefore, may the Father of Understanding be this and naught else--the invisible hand that plucks harmony from the strings of the universe. Nothing more. Let all remaining pagan blasphemies wither into dust.
במקור, אלפרד הגדול הקים את מסדר הטמפלרים בהשפעת ערכיו הנוצריים, מתוך תקווה שהמסדר יביא לשלום וישפר את האנושות על ידי יצירת הרמוניה בין האנושות לבין הסדר של היקום, ויאזן את צורכי האדם עם זרימת הטבע. הוא אף הגדיל להכריז שאב ההבנה (Father of Understanding) הוא תואר האלוהים. הדבר הוביל למסורת של הערצה נוקשה לאב ההבנה בתור האל המונותאיסטי והכוח המניע לפעולותיהם של הטמפלרים ולסדר היקום.
עצם קיומם של הטמפלרים נודע לציבור בשנת 1129, כאשר המסדר המיליטריסטי נתמך בידי הכס הקדוש בתור האמצעי נגד האיומים המתמשכים של הסרצנים על ארץ הקודש, וכדי להגן על העיר ירושלים. עם הזמן, הטמפלרים החלו להאמין שיש בכוחם לאחד את העולם בשלום.
מערכת האמונות שלהם השתנתה עם גילויין של פיסות העדן. הם החלו להסיק מכך שכל דתות העולם הן ככל הנראה שקר אחד גדול, והדבר הביא לכך שהמסדר הפך במידה מסוימת לאגנוסטי, אם כי עדיין דתי ברובו בגלל ששמר על האמונה בישות עליונה שנקראת אב ההבנה - פרקטיקה דתית שהשתמרה עוד מימי קודמיהם, מסדר העתיקים. הם עדיין שומרים על דרכיהם הנוצריות באופן פומבי כמסווה לפעולתם האמיתית, וזאת כדי לא לאבד את תמיכתה של הכנסייה הקתולית.
אולם, טמפלרים נבחרים מתוכם כמו דייוויד ברוסטר היו אדוקים מאוד בדתם, והאמינו שהממצאים רבי העוצמה הם מתנה מהאלוהים עצמו. אפילו מקסימיליאן רובספייר ניסה להקים דת שמבוססת על אל אחד - "כת הישות העליונה", בהתבסס על דוקטרינת הטמפלרים. במהלך ההוצאה להורג של הטמפלרים, הגראנד מאסטר הידוע לשמצה ז'ק דה מוליי קילל את פיליפ הרביעי, מלך צרפת ואת האפיפיור קלמנס החמישי שהם ישלמו על פשעיהם בפני האלוהים עצמו. כאשר הטמפלרים הספרדים טיהרו את האומה שלהם מ"כופרים", הם הצהירו שהאלוהים יעניש את נשמותיהם. אפילו תומאס דה טורקמדה האמין שמלאכתם של הטמפלרים נעשתה בפקודת האלוהים לבדו.
כשהמתנקשת מהזמנים המודרניים ויקטוריה ביבאו הביעה את הערכתה על פועלו של המתנקש גבריאל לקסארט, שנלחם לצידה של ז'אן ד'ארק, צאצאו של גבריאל - הטמפלר הבכיר סיימון האת'וויי - צפה במשימותיו של אבי אבותיו וקרא להם "כפירה".
שיטות פעולה > אובססיביות עם פיסות העדן

בראותם את הכוח שהיה לפיסות העדן על בני האדם, הטמפלרים החלו בחיפושים אחריהם. בשנת 1191, הגראנד מאסטר של המסדר רובר הרביעי מסבלה חיפש אחר תפוח העדן האגדי, שקבור בקטקומבות שמתחת למקדש שלמה. גניבתה של פיסת העדן על ידי מסדר המתנקשים הצית מחדש את הקונפליקט המתמשך בין שתי אגודות הסתרים, מה שהוביל למותו של דה סבלה בארסוף ושל ארמנד בושארד בלימסול. למרות העיכוב הקל בתוכניותיהם, הטמפלרים המשיכו במשימתם לכונן שלום עולמי בעזרת כוחן של פיסות העדן.
ככל שהזמן עבר, הטמפלרים היו ממוקדים יותר על פיסות העדן מאשר לפעול לשינוי והשפעה על החברה באמצעים שאינם על-טבעיים. מטרתם השתנתה כשהם ביקשו לשלוט ולאחד את העולם כולו באמצעות פיסות העדן, כדי ליצור סדר עולמי חדש.
שיטות פעולה > פעולות מוסריות ושאינן מוסריות

לעיתים, הטמפלרים היו תוצאתנים בכל הנוגע לשיטות הפעולה שלהם, שכללו תחבולות, הפעלת מניפולציה על אנשים ואירועים, רצח ואף לוחמה. דרך הטיפול של הטמפלרים באנשים כמו דזמונד מיילס, דניאל קרוס וקליי קצ'מרק יכולה להתפרש כלא מוסרית, למרות שהטמפלרים יכולים לתרץ את העניין משום שמקרי זוועה רבים התרחשו ברחבי ההיסטוריה לטובת הכלל. הטמפלרים הם ליברלים מאוד בשיטות הפעולה שלהם בשם טובת הכלל, ונחשבים בעיני רבים כ"מרושעים" או "מושחתים", או לכל הפחות נחושים בדעתם לשלוט במקרים רבים. אולם, בעוד שהטמפלרים שמבצעים את הזוועות ערים להשלכות מעשיהם, כמה מהם אינם מודעים לזוועות שמתרחשות בשם טובת הכלל. חלקם, כמו למשל מריה ת'ורפ (מושא אהבתו של אלטאיר), בחרו לעזוב את מסדר הטמפלרים אחרי שלא הסכימו עם שיטות פעולתם. אולם, עבור אלה שהיו שותפים לסודותיהם ולתוכניותיהם של הטמפלרים, היה זה כמעט בלתי אפשרי לעזוב את המסדר, מאחר שהיו יכולים להרוג אותם כדי לא לחשוף את סודותיהם. לטמפלרים גם אין כל בעיה לדכא ידע - וזאת כאשר הם ניסו להתנקש בחייו של ניקולאוס קופרניקוס והרגו את אלן טיורינג, אם הדבר התאים לתוכניותיהם, למרות טענתם שהם מבקשים לרומם את מצבה של האנושות.
בנקודות שונות ברחבי ההיסטוריה, כמו במהלך המאה ה-18, הטמפלרים התנגדו לטיפול הלא מוסרי בחפים מפשע ובהריגתם שלא לצורך, אם כי הגדרתם ל"חף מפשע" הייתה פחות נרחבת מזו של אחוות המתנקשים. עד לתחילת המאה ה-18, הטמפלרים ראו בעבדות כדרך פעולה לא נחוצה ומפוקפקת. לוריאנו דה טורז א איילה, מושל פלורידה, האמין ש"גוף משועבד מעניק השראה למוח למרוד. אולם אם תשעבד את מוחו של אדם, אזי הגוף שלו ילך בתלם באופן טבעי". הטמפלרים מאוד לא אהבו את שיטת הפעולה ולפחות אחד מהם, וודס רוג'רס, הורחק מהמסדר בכוח והמשיך לעסוק בסחר עבדים. טמפלרים רבים במהלך ההיסטוריה הראו דאגה מעטה לפגיעתם של חפים מפשע בשם טובת הכלל - אדוארד בראדוק שחט אינספור חפים מפשע פשוט בגלל שלא הלכו בדרכי האמונה שלו שהריגה רנדומלית תגרום להם לפחד מאי-ציות. אפילו ילדים היו חסינים לאכזריותם של הטמפלרים. מסדר הטמפלרים הבריטי השתמש ואף עודד העסקת ילדים בלי לדאוג לסכנות שעמדו בפני העובדים הצעירים. בטיהור המודרני של מסדר המתנקשים, ילדים נורו למוות בצורה אכזרית בניסיון לחסל את המתנקשים, וכמה מחברי המעגל הפנימי של הטמפלרים לא הראו כל בעיה שילדים נקלעו לקו האש של פעולותיהם.
שיטות פעולה > פגיעות מפני השחתה

טבעו של המסדר ברכישת כוח והשימוש בו הופך את הטמפלרים לפגיעים מפני יהירות ושחיתות. רבים השתמשו במטרתם של הטמפלרים כמגן או כאבן דרך כדי לקדם את תשוקתם האנוכית והאכזרית, ורכישת כוח לא לטובת האנושות כמו שנדרש בחוקי המסדר, אלא לטובתם האישית בלבד. אחרים כמו תומאס היקי או חואן בורג'ה השתמשו בקשרים, בעושר ובכוח הניכרים של המסדר כדי להשיג עושר ומותרות בשביל עצמם.
חלוצים אדוקים של מסדר הטמפלרים, שמשוכנעים לחלוטין בצדק מטרתם וחיו כדי לשרת את האידיאלים היו היית'ם קנוויי או הנסיך אחמט בין היתר. מספר טמפלרים, כמו הקולונל ג'ורג' מונרו ראו את עצמם ואת חבריהם למסדר כמגנים טובי לב שמספקים תמיכה לאנושות, דבר שגרם למתנקש שיי פטריק קורמק לערוק לטמפלרים. הטמפלר מהזמנים המודרניים יוהאני אוטסו ברג לקח את אותם טמפלרים טובי לב בתור הדוגמאות המשפיעות ומלאות ההשראה שלו לאיך טמפלרים אמורים להיות.
במהלך הרנסאנס האיטלקי, מטרתם של הטמפלרים הושחתה בידי רודריגו בורג'ה ובנו צ'זארה, שביקשו להחזיק בכוח ובשליטה בכל מחיר, הרחק מההצדקה האצילית שלהם. הטמפלרים המודרניים ראו את בית בורג'ה כרודנים מושחתים והחשיבו את זמן שלטונם בתור העידן האפל של הטמפלרים.
מבנה ארגוני

במקור, התואר של הגראנד מאסטר ציין את ראש מסדר הטמפלרים. כשעצם קיומו של המסדר היה ידוע בפומבי בימי הביניים, הגראנד מאסטר יוחס בתור המפקד העליון והיחיד שלו. אולם, כאשר הארגון התפשט ברחבי העולם והקים לשכות במדינות רבות, תואר הגראנד מאסטר ציין רק את מנהיג הסיעות המקומיות הקרויות "פולחנים" (Rites).
מתחתיו של הגראנד מאסטר בכל פולחן קיימות תשע דרגות, כאשר הנתינים הכפופים להם הם האדונים הטמפלרים הבכירים. בסדר זה, הכפופים להם הם המנהלים האדמיניסטרטיביים, היועצים, המפקדים, המדריכים, האבירים, הלוחמים, הכהנים ולבסוף החסידים הנאמנים. דרגות אלו מקבילות למערכת היררכיה דומה בקרב אויביהם המתנקשים. לכמה פולחנים יש דרגה מקדימה - מתמחה - לפני שהוא מקודם כחבר מן המניין של המסדר.
מבנה ארגוני > המעגל הפנימי

כדי לשמור על לכידות הפולחנים בתור מרכיבים של ישות אחת ומרכזית, הוקם המעגל הפנימי, שמרכיב כתשעה טמפלרים בכירים. המעגל הפנימי נושא בחובו מידע מקיף על כל תוכניות המסדר, והוא הגרעין ממנו מועברות פקודות לשאר הפולחנים. מספר חבריה - תשעה - משקף אמונה שנמשכה מאז מסע הצלב השלישי, כאשר תשעה טמפלרים מובילים תיאמו ביניהם כדי לחפש אחר תפוח העדן במקדש שלמה. בזמנים המודרניים, עם הקמתו של תאגיד אבסטרגו כחזית לפעולות המסדר, המעגל הפנימי משמש גם כחבר המנהלים.
מבנה ארגוני > המקדש החיצוני

המעגל הפנימי מוגדר בתור אחד מתוך שני חלקי המסדר, כאשר החלק השני שבו הוא המקדש החיצוני. בעוד המעגל הפנימי הוא פרטי לכל ענייני המסדר ואחראי עליהם, המקדש החיצוני מורכב מכל יתר הטמפלרים, שאינם שותפים לפרטים המלאים ולתוכניותיו הסודיות של המסדר.
מבנה ארגוני > שומרים וגנרל הצלב

למרות שהמעגל הפנימי משמש בתור הרשות המבצעת של המסדר, אפילו חבריו אינם המנהיגים העליונים, שכן אלה כפופים לשומרים (Guardians) ולגנרל הצלב (General of the Cross). זה האחרון הוא המנהיג האמיתי של מסדר הטמפלרים. כל החלטה חשובה של המעגל הפנימי חייבת לעבור לעיונם של השומרים, שמוסרים אותה לגנרל הצלב לאישור הסופי. בהתאם, הגנרל מחזיק בכוח היחידי להטיל וטו על כל פעולה חשובה או תוכנית שהמעגל הפנימי מבקש לעשות.
בנסיבות רגילות, גם המעגל הפנימי אינו יודע את זהותו האמיתי של גנרל הצלב, זהות כה סודית ושמורה שרק השומרים יודעים אותה. כתוצאה מכך, השומרים מגשרים בין המעגל הפנימי לבין גנרל הצלב ומשמשים כאמצעי התקשורת ביניהם. קיימים שלושה שומרים, וכמו במקרה של השומר אלן ריקין, שמשמש גם כיו"ר חבר המנהלים של תאגיד אבסטרגו וגם יו"ר המעגל הפנימי, שומר יכול להחזיק בשתי משרות בו זמנית.
מבנה ארגוני > מועצת הבכירים

מלבד המעגל הפנימי והשומרים, מתקיימת מועצת הבכירים שמחזיקה בסמכותיות אפילו על השומר אלן ריקין. חלק מסמכותה של המועצה היא לפזר את תאגיד אבסטרגו במידה ותחליט שמדובר במשאב חיוני או בזבוז כספים.
מבנה ארגוני > הצלב השחור

"הצלב השחור" הוא תואר שמוענק לחברים בסיעה של הטמפלרים, עליהם מופקד לשמור על הגראנד מאסטרים של הפולחנים השונים על מנת שילכו בתלם קוד הטמפלרים והאידיאלים שלהם.
אינקוויזיטורים סודיים עונים רק להוראות המעגל הפנימי, ויש בכוחם להשתמש בכל אמצעי שברשותם, גם כוח קטלני, כדי להפיל חברים מושחתים של המסדר. משימה משנית של הצלב השחור היא לאתר את פיסות העדן עבור המעגל הפנימי.
אוכפי חוק קטלניים מתפקדים ככוח משטרתי עצמאי ומוסרי של איש אחד, ומעטי מעטים נטלו את תואר "הצלב השחור" במשך העידנים. בני משפחת בולדן היו העיקריים שבהם.
טריוויה

במאגר המידע "אחוות המתנקשים" שבמשחק Assassin's Creed Syndicate, האנליסטית והמתנקשת רבקה קריין מעלה את השאלה בנוגע לשמם הקודם של הטמפלרים ושל המתנקשים לפני הרפורמציה שלהם במאה ה-11, שקיבעה את שמם הנוכחי. המשחק הבא בסדרה, Assassin's Creed Origins, מתייחס לכך בציינו שמסדר הטמפלרים היה ידוע בתור מסדר העתיקים, והמתנקשים נודעו בתור הנחבאים במאה ה-1 לפנה"ס.
בהיסטוריה האמיתית, הכינוי "טמפלר" נלקח מהשם האמיתי של המסדר, "החיילים-החברים האביונים של ישו ושל מקדש שלמה", כאשר מקדש שלמה מתייחס לבסיס המבצעים שלהם, מסגד אל-אקצא.
מבחינה היסטורית, אחרי נפילתה של עכו בשנת 1291, הטמפלרים נהפכו יותר לבנקאים מאשר לאבירים. למעשה, היה זה עסק הבנקאות שהביא לכך שפיליפ הרביעי, מלך צרפת אילץ את קלמנס החמישי לפזר את המסדר ולקחת את עושרו לטובת הכלכלה הצונחת של ממלכתו.
ביאורים

↑  במשחק Assassin's Creed Odyssey ניתן לבחור אחד מתוך שתי הדמויות הראשיות - אלכסיוס או קסנדרה. בעוד דמותה של קסנדרה היא הקאנונית לסדרת המשחקים, אחיה אלכסיוס הופך לנבל הכת של קוסמוס שעונה לכינוי דיימוס, ולסירוגין, בהתאם לבחירת השחקן.
סינאורמה

איור של הסינאורמה של כדור פורח שהוצגה בתערוכה העולמית בפריז. שימו לב למקרנים בתחתית הבמה
סינאורמה (Cineorama) היא שיטת הקרנת סרטים מסביב לצופה.
הסינראומה הוצגה לראשונה בתערוכה העולמית של פריז (1900). הטכניקה הומצאה על ידי Raoul Grimoin-Sanson שניסתה לשלב בין המודל הישן של הפנורמה הנעה לבין הלהיט החדש - הקולנוע. בפיתוח זה, עשר מקרנות הקרינו על גבי עשרה מסכים חלק מסרט שביחד הרכיב נוף של 360 מעלות. הסרט שהוצג צולם מכדור פורח והקרנתו נתנה אשליה של התרוממות ונחיתה. המופע לא זכה לימים ארוכים ובהקרנה הרביעית פרצה שרפה שנגרמה מהמקרנים.
הטמפלרים בעמק בית שאן

שדרת הוושינגטוניות שנטעו הטמפלרים
ציור של בית וילנד ("הבית האדום") על שלט שהוצב במקום בו עמד הבית
שרידי בית לבני הבוץ של ארווין קופ
התיישבות הטמפלרים בעמק בית שאן הייתה אחת מנקודות ההתיישבות החקלאית שהקימו חסידי תנועת הטמפלרים ברחבי הארץ. רכישת אדמות להתיישבות בעמק בית שאן נעשתה על ידי כ-10 משפחות וההתיישבות במקום נמשכה כ-15 שנה (מאמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 ועד 1939) ובסיומה מכרו הטמפלרים את חלקותיהם ועזבו את העמק. שרידים להתיישבות זו עדיין פזורים בעמק.
רקע

באמצע המאה ה-19 הקימו כריסטוף הופמן וגיאורג דוד הרדג תנועה חדשה בוירטמברג, גרמניה בשם, "טמפלרים", שדגלה ברעיון ש"קירוב הגאולה יכול היה להתבצע רק באמצעות מגורים ועבודה קשה בארץ הקודש". בהתאם לרעיון זה נוסדה ב-1868 המושבה הראשונה בחיפה כששנה לאחר מכן נוסדה ההמושבה ביפו ובהמשך נוסדו שרונה (1871) והמושבה בירושלים (1873).
לאחר הקמת ארבעת המושבות הטמפלריות הגדולות החלו הטמפלרים להקים שורה של מושבות קטנות יותר כמו כרמלהיים (1887), וילהלמה (1902), בתלהם (1906) וולדהיים (1907) ובין השאר התיישבו בעמק בית שאן.
ההתיישבות בעמק בית שאן > רכישת האדמות

רכישת אדמות בעמק בית שאן על ידי הטמפלרים וההתיישבות שם התאפשרה בעקבות צעדים שנקטו הבריטים, לאחר מלחמת העולם הראשונה, להסדיר את רישום זכויות במקרקעין בישראל (תהליך בו החלו כבר הטורקים). בין השאר החליטו הבריטים לחלק את אדמות עמק בית שאן, בהיקף של כ-382,000 דונם, שהוגדרו כאדמות ג'יפתליק (אדמות הסולטן). כ-80,000 דונם מתוך אדמות הג'יפתליק חילקו הבריטים, או מכרו במחיר מוזל, לערבים כדי להרגיע את התסיסה שלהם בעקבות פרסום הצהרת בלפור ולאחר מאורעות תרפ"א ומתוך רצון ליישבם במקום קבע.
חלק מאותם ערבים, שזכו בקרקעות, היו עניים מכדי לפתח ולעבד אותן ולכן העמידו כ-8,000 דונם למכירה. הטמפלרים, שסבלו ממחסור קרקעות במושבות הוותיקות, קפצו על המציאה ורכשו כ-3,000 דונם מאדמות אלו.
משפחות הטמפלרים שקנו את האדמות היו וילנד (Wieland) (האחים קרל משרונה ורודולף ואגמונט מירושלים), ארווין קופ (Kopp) מוילהלמה, קרל אימברגר, הרמן בייהה (Bayha), קרל ופרידריך קובלר (Kübler) משרונה, גוסטב בוירלה (Bäuerle) מיפו, פאול בק (Beck) מחיפה, מרגה מיינהרדט (Meinhardt) מירושלים, אוסקר דיטריך (Dietrich) ואברהרד גמלין (Gmelin)
הרכישות המשמעותיות ביותר היו של האחים וילנד (1,300 דונם) וארוין קופ (500 דונם).
ההתיישבות בעמק בית שאן > בניית המשק החקלאי

על אף ריבוי הקונים הטמפלרים רק בודדים (וילנד, קופ, ביהה וקובלר) מימשו את תוכניתם והקימו בעמק את ביתם.
בניגוד למושבות מהן הגיעו הטמפלרים, בהן נבנו הבתים בסמיכות אחד לשני, ההתיישבות בעמק התאפיינה במרחקים גדולים בין הבתים. המשקים שהקימו הטמפלרים התבססו בעיקר על עצי פרי (הדרים, תמרים, משמשים, מנגו, אפרסקים, זיתים ועוד), פלחה (תירס, חיטה, שעורה, דורה ועוד) ומשק חי (הודים, פרות). כמו חבריהם במושבות הוותיקות הביאו איתם הטמפלרים ידע חקלאי, מיכון וטכנולוגיה שעזרו להם לבסס את המשקים שלהם והם אף השתמשו בה בהמשך לסייע להתיישבות היהודית והערבית. הטמפלרים ידעו לנצל את המעיינות שנבעו בסביבת מגוריהם ובנו תעלות השקיה מבטון להובלת המים וכן השתמשו במשאבות. הטמפלרים נעזרו בפועלים שכירים, ערבים בני המקום, כדי לעבד את האדמות.
על אף החריצות, הידע והמיכון התמודדו החוואים הטמפלרים עם קשיים בגידולים החקלאיים. כך למשל ניסו לגדל בננות מייחורים שהביאו משרונה אך השיחים ששתלו נבלו ומתו בגלל שהזן לא התאים לסוג האדמה ולמזג האוויר, כמו כן שתלו עצי זית כדי ליצר שמן אך הזן לא התאים למטרה זו וכו'.
ההתיישבות בעמק בית שאן > עזיבת העמק

החל מאמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 החלו הטמפלרים למכור את הבתים והאחוזות שלהם לקק"ל ולתושבי היישובים היהודים שקמו באזור באותה תקופה (טירת צבי, שדה אליהו, כפר רופין ועין הנצי"ב) ולעזוב את העמק, תהליך שהסתיים ב-1939. קק"ל שילמה חלק מהתמורה בשטרות חסומים של יהודים מגרמניה. כמו כן ניצלה קק"ל את הרכישה ובעסקות סיבוביות רכשו אדמות של ערבים תוך שימוש בטמפלרים כאנשי קש.
ישנן מספר השערות לנטישת הטמפלרים את עמק בית שאן ביניהן ניתן למנות את קשיי מזג האוויר, חוסר הצלחה בגידולים החקלאיים, סכסוכים עם השכנים הבדואים (כנראה כנגזרת מפרוץ המרד הערבי הגדול), חרם היישוב היהודי בגלל הנטיות הנאציות ועוינות שלטונות המנדט הבריטי כלפי הטמפלרים בגלל תמיכתם, הלא מוסתרת, בשלטון הנאצי שנבחר ב-1930 בגרמניה, שבאה לידי ביטוי בתליית דגלי צלבי קרס ואף בהתגייסות לצבא גרמניה.
המשפחות המתיישבות

קיים מידע רק על חלק קטן מעשר המשפחות שהגיעו מהמושבה שרונה והתיישבו בעמק. בין המשפחות המתיישבות שיש עליהן מידע ניתן למנות את:
המשפחות המתיישבות > משפחת וילנד

את האדמה רכשו, בסביבות 1922, שלושה אחים לבית וילנד (קרל, ורודולף ואגמונט) אך היה זה רודולף, בנו השלישי של הוגו וילנד, שהתיישב בעמק והקים שם את ביתו. הבית היה בן שתי קומות ועליית גג וקירותיו, שהיו בעובי 80 ס"מ, נבנו משילוב של בלוקי בטון ולבני חימר דרוך שנצבעו באדום ולכן נקרא הבית "הבית האדום". שטח הבית היה 6 מטר X‏ 12 מטר (72 מטר מרובע). את הבית הקיפו עמודי עץ, שהוצבו כ-2.5 מטר מקירות הבית, והם החזיקו "גג צף", בגודל 125 מ"ר, שכוסה ברעפים אדומות שכנראה יוצרו במפעל המשפחתי ביפו. בין הקרקע לגג נבנתה סביב הבית מרפסת. שיטת בנייה זו נועדה להצל על הבית וסביבתו ולאפשר זרימת אוויר בין הבית והגג ובכך לסייע בקירורו. רודולף ומשפחתו פיתחו משק חקלאי שכלל רפת, פרדסים ומטע בננות (שלא צלח) וכן ובנו תעלות השקיה שניזונו מהמעיין הסמוך "עין חשק".
ב-1929 ביקר יוסף וייץ בבית וילנד והעלה את התרשמותו מהבית בספרו:
...ובחצר בנה בית בן קומותיים ועליו גאותו: בבית הזה אין החום שולט גם בימות הקיץ החמים ביותר, כשבחוץ חם של 48 מעלות צלסיוס! והכל בשל הגג הטוב הזה היורד שולים רחבים ומושפלים מסביב לארבעת הקירות. השולים האלה מצלים על הקירות שלא תגענה בהן קרני החם, ופנים הבית אינו מתחמם לעולם. וממי למד לבנות כך? למד גזרה שוה מהמגבעת הטרופית: מה זו שוליה רחבים ומושפלים כדי להגן על פניו של האדם, כך הבית צריך לשים עליו גג בעל שולים רחבים [...] אכן זוהי חלוציות! וקנא קנאנו שזכות זו, חלוציות בבקעת בית–שאן, נתגלגלה דוקא על ידי גרמני–גוי, והיכן הוא החלוץ מעם ישראל?
.
ב-1938 מכר רודולף את המשק והבית לקק"ל ולקיבוץ טירת צבי ולאחר עזיבת הבית השתמשו חברי הקיבוץ ברעפים לכיסוי בית הכנסת של הקיבוץ. ב-1939 נמכר הבית לקק"ל וב-1943 נהרס מחשש שישמש כמסתור לחוליות מחבלים.
ב-1936 התגייס קורט וילנד, בנו של רודולף, לצבא גרמניה ועבר קורס קציני מודיעין. ב-1944 הוביל כוח של 5 אנשים שצנחו בארץ ישראל, במסגרת מבצע אטלס, כדי לחדש את המרד הערבי שדוכא על ידי הבריטים. המבצע נכשל והצנחנים (שלושה גרמנים ושני ערבים) נתפסו על ידי הבריטים.
נטען שבתקופה שבה גרה בבית, הסתירה משפחת וילנד משדר רדיו איתו שמרה על קשר עם המפלגה הנאצית בגרמניה.
המשפחות המתיישבות > משפחת קופ

משפחת קופ, שכללה את הטמפלרים ארווין ולואיזה קופ ושלוש בנותיהן, הקימה את ביתם דרומית לבית וילנד לייד מעין "עין פדות". הבית, בן שתי קומות ומרתף, נבנה מלבני בוץ וקש ועובי קירותיו היה כמטר כדי להגן על בני הבית מהחום של העמק. בני המשפחה גרו בקומה האמצעית כשהקומה שמתחת לגג שימשה לאחסון חבילות קש ששימשו גם בידוד מפני השמש. לפי חברי טירת צבי היה ארווין מזרים ממי עין פדות למרתף כדי לקרר את הבית. כמו כן מספרים חברי הקיבוץ שארווין קופ היה ידידותי וסייע לשכניו עם הטרקטור שרכש. המשפחה נטעה סביב הבית בוסתן וגידלה השטחים של זיתים ותפוזים.
בין 1939 ל-1940, לאחר עזיבת המשפחה, נהרס הבית מחשש שישמש מסתור לחוליות מחבלים.
המשפחות המתיישבות > משפחת קובלר

פריץ וקרל קובלר בנו את ביתם ממערב לחוות וילנד. בנייני המשק, שנבנו מבלוקים, היו בני קומה אחת בצורת האות חי"ת. לאחר עזיבת הטמפלרים שימשו המבנים את מקימי טירת צבי ושדה אליהו עד הקמת נקודת הקבע. לאחר שחברי הקיבוץ עזבו נהרס הבית וחברי שדה אליהו השתמשו בלבנים לבניית בתי הקיבוץ.
המשפחות המתיישבות > משפחת ביהה

משפחת ביהה התיישבה ממערב למשפחת קופ. המשפחה עזבה את העמק באמצע שנות ה-30 וביתה נתפס על ידי משטרת המנדט.
מורשת

חברי הקיבוצים שהתיישבו בשכנות לטמפלרים השתדלו ללמוד מהניסיון שצברו בשנות ההתיישבות שלהם. כך למשל בנו חברי הקיבוץ את הבתים הראשונים מלבני בוץ ואת הגגות כיסו ברעפי חימר או בטון.
האדריכל ריכרד קאופמן, כמו גם אדריכלים אחרים, ביקר בבתי הטמפלרים ואימץ מספר עקרונות של הבתים שלהם בהקשר של הגנה מפני החום. בהמשך יישם קאופמן את העקרונות האלו בבתים שבנה בקיבוצים כמו שדה אליהו, ניר דוד וכפר רופין שהתאפיינו בגגות מצלים בולטים, פתחי אוויר לאוורור, גגות צפים ועוד.
שרידי ההתיישבות כיום

השריד הבולט ביותר לטמפלרים שחיו בעמק בית שאן זו שדרת דקלי הוושינגטוניות ששתלו הטמפלרים והיא נמתחת מהאזור בו ניצב בעבר "הבית האדום" דרומה ל"בית קופ".
במקום בו עמד "הבית האדום" נותר רק בסיס הבטון ולידו חורשת עצי פיקוס ששתלו בני משפחת וילנד ותחתם מספר שלטים המנציחים את הבית. כמו כן נותרו מספר תעלות בטון שעדיין זורמים בהם מים.
מבית קופ נותרו רק שרידים הטובעים בתוך סבך של צמחייה שכוללת עצים מהבוסתן שהיה בגינת הבית. הטרקטור ששירת את ארווין קופ נמכר לקיבוץ שדה אליהו ובסופו של דבר עבר למוזיאון החצר הישנה עין שמר.
בית משפחת קובלר נמצא כיום בשטח קיבוץ שדה אליהו.
בית ביהה נתפס על ידי משטרת המנדט והפך ל"משטרת חונזיר" שליד טירת צבי. נהרס לאחר קום המדינה.
ביאורים

↑  ביהה היה אומנם ממוצא גרמני אך לא היה טמפלרי והחזיק אזרחות שוודית
↑  ייתכן ששאר הקונים התכוונו לספסר באדמות או שעיבדו את אדמתם על ידי החכרה
↑  בסופו של דבר, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוכרזו הטמפלרים, על ידי הבריטים, כאזרחי מדינת אויב, הושמו במחנות מעצר ובסופו ושל דבר גורשו מארץ ישראל
↑  חלק מהמתיישבים שעזבו הקימו חוות חקלאיות במערב ובמזרח אפריקה
↑  המידע על המשפחות הטמפלריות מגיע מעדות המתיישבים היהודים שהגיעו לעמק ופגשו בהן. לגבי משפחות שעזבו לפני הגעת המתיישבים היהודים לא קיים תיעוד
↑  כנראה שהרעפים יוצרו בבית החרושת של האב הוגו וילנד ביפו
↑  הבנות למדו במושבה הטמפלרית ולדהיים
↑  לצד מחסן חבילות הקש נבנה מנוף שאיפשר להעלות ולהוריד את החבילות לאזור העמסה בחזית הבית
↑  חברי הקיבוצים לא הסתפקו בניסיון של הטמפלרים ולמדו גם מהניסיון של תושבי הכפרים הערביים בסביבה
לקריאה נוספת

יוסף וייץ, בית שאן ובנותיה, הוצאת אמנות, 1934