stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
When Doves Cry
הערות שוליים

↑  "Prince In Print". Princetext.tripod.com. נבדק ב-2012-01-08.
↑  Murphy, Keith (2014-06-25). "'Purple Rain' Turns 30: The Revolution's Dr. Fink Breaks Down Prince's Classic Track-by-Track". vibe.com. נבדק ב-2017-12-28.
↑  Coryat, Karl. "His Highness Gets Down!". אורכב מ-המקור ב-2004-05-30. נבדק ב-2004-05-30.
↑  "CASEY KASEM'S YEAR-END COUNTDOWN - 1984". 2018-04-14. אורכב מ-המקור ב-2018-04-14. נבדק ב-2019-05-27.
↑  CK1, DJ (22 באפריל 2016). "#59: Prince - When Doves Cry". 80ofthe80s.libsyn.com. נבדק ב-23 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "When Doves Cry ranked 31st most celebrated song". Acclaimed Music. נבדק ב-30 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Prince & the Revolution - "When doves cry"". mvdbase.com. נבדק ב-2012-01-08.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 1984: ליונל ריצ'י – "All Night Long (All Night)" | פרס המוזיקה האמריקאית לשיר הנשמה/R&B האהוב ביותר   1985: פרינס – "When Doves Cry"  | הבא: 1986: ויטני יוסטון – "You Give Good Love" |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: dbfa37dc-ccd9-3833-88a5-abee1d011499
מאזדה R360

| --- | --- |

מאזדה R360
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מאזדה
 שנות ייצור:  1960–1966
 יחידות שיוצרו:  65,737 
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל אחריו:  Mazda P360
 סיווג:  מכונית מיקרו
 מרכב:  2 דלתות
 אורך:  2,980מ"מ
 רוחב:  1,290 מ"מ
 גובה:  1,290 מ"מ
 משקל:  380ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,760 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V2 צילינדרים, מנוע אחורי, מקורר אוויר, 356 סמ"ק המפיק 16 כ"ס ב-5,300 סל"ד  (מנוע Mazda V-twin engine)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 2 מהירויות
 מהירות מרבית:  84 ק"מ
 מעצב:  Jiro Kosugi 
 
מאזדה R360 היא מכונית מיקרו, בתצורת קופה, 4 מושבים, 2 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות היפנית מאזדה אשר יוצרה בין השנים 1960–1966.
דגם ה- "מאזדה R360" הייתה המכונית הראשונה אשר ייצרה חברת מאזדה.
היסטוריה

מאזדה החלה כחברת "טויו קורק קוגיו" לכלי עבודה וציוד תעשייתי, שנוסדה ביפן ב-1920. בשנת 1931 ייצרה את הקטנוע התלת גלגלי "מאזדה-גו" שהיה כלי הרכב הראשון מתוצרתה. ב- מלחמת העולם השנייה עסקה החברה בייצור כלי נשק. מכונית הנוסעים הראשונה של מאזדה, הייתה המאזדה R360 משנת 1960 ולאחריה דגם המאזדה קרול מ-1962. בשנת 1984 שינתה החברה את שמה באופן רשמי למאזדה.
תמונות

מנוע 2 צילינדר מאזדה R360
מאזדה R360
מאזדה R360
מאזדה R360
ראו גם

מאזדה
מכונית מיקרו
מאזדה K360
חבורת תומפסון

ערך זה עוסק בחבורת תומפסון האינסופית. אם התכוונתם לחבורה הפשוטה הנקראת בשם זה, ראו .
בתורת החבורות, חבורת תומפסון היא חבורה של העתקות שומרות כיוון וליניאריות למקוטעין של קטע היחידה, המדגימה מספר תופעות מעניינות.
הגדרה

מסמנים ב- \operatorname {PL} ^{+}[0,1] את חבורת ההומיאומורפיזמים שומרי הכיוון הליניאריים למקוטעין של קטע היחידה. חבורת תומפסון היא תת-החבורה של  \operatorname {PL} ^{+}[0,1] (מקובל גם הסימון F) הכוללת את ההעתקות שנקודות הקצה של הקטעים הליניאריים שלהן הן מספרים דיאדיים, והשיפועים של הקטעים האלה הם חזקות (חיוביות או שליליות) של 2.
תכונות

לחבורת תומפסון יש הצגה סופית, עם יוצרים a,b, והיחסים  [ab^{-1},a^{-1}ba]=[ab^{-1},a^{-2}ba^{2}]=1. אפשר להציג אותה באמצעות האיברים  x_{0}=a ו- x_{n}=a^{1-n}ba^{n-1}, עם היחסים  x_{i}^{-1}x_{n}x_{i}=x_{n+1} לכל  i<n.
חבורת תומפסון היא חסרת פיתול. היא אינה מקיימת אף זהות, אך גם אינה מכילה תת-חבורה (לא אבלית) חופשית (היא כן מכילה חבורה למחצה חופשית). כל תת-חבורה שלה שאינה אבלית מדרגה סופית, מכילה תת-חבורה אבלית מדרגה אינסופית. חבורת תומפסון היא בעלת ממד קוהומולוגי אינסופי. השאלה האם חבורת תומפסון היא חבורה אמנבילית עודנה פתוחה.
גודסוויל אקפולו

אלוהור גודסוויל אקפולו (באנגלית: Elohor Godswill Ekpolo; נולד ב-14 במאי 1995 בבנין סיטי שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת א.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית.
קריירת מועדונים

אקפולו עבר יחד עם אמו מניגריה לספרד בשנת 2002, והם התיישבו בטרגונה. הוא גדל במחלקת הנוער של ברצלונה, שיחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון ושימש כספורט הקבוצה הצעירה של המועדון, עד שבחודש יוני 2016 שוחרר מברצלונה.
לאחר תקופת מבחן בוולברהמפטון וונדררס בחודש יולי 2016, חתם אקפולו בפליטווד טאון מהפוטבול ליג הראשונה בחודש נובמבר.
ב-26 בינואר 2018 חזר אקפולו לספרד וחתם במרידה מהליגה הספרדית השלישית.
ב-29 ביוני 2018 חתם אקפולו על חוזה לשישה חודשים בהאקן מליגת העל השוודית, וב-21 באוקטובר האריך את חוזהו עד לסוף שנת 2021. בשלוש העונות הראשונות שלו במועדון ערך אקפולו 61 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
בינואר 2022 חתם בנורשפין השוודית. בינואר 2023 עבר לאפולון לימסול הקפריסאית.
תארים

ליגת האלופות לנוער (1): 2013/2014
הערות שוליים

↑  Fleetwood swoop for former Barcelona player באתר Blackpool Gazette,‏ 7 בנובמבר 2016 (באנגלית)
↑  Ex-Barcelona defender Godswill Ekpolo on trial at Wolves באתר Express and Star,‏ 19 ביולי 2016 (באנגלית)
↑  Godswill Ekpolo: Former Barcelona defender joins Fleetwood Town באתר BBC,‏ 7 בנובמבר 2016 (באנגלית)
↑  Fleetwood defender Godswill Ekpolo seals MÃrida AD switch באתר Lancashire Evening Post,‏ 26 בינואר 2018 (באנגלית)
↑  Presenterar ny back – under VM-uppehållet באתר Expressen,‏ 29 ביוני 2018 (בשוודית)
↑  Ekpolo har imponerat - nu förlänger Häcken: "Det var lite gambling - en 'videojugge'" באתר Fotboll Skanalen,‏ 12 באוקטובר 2018 (בשוודית)
ציירי סקיין

ציירי סקיין (בדנית: Skagensmalerne) היו קבוצת אמנים סקנדינבים שהתכנסו בכפר סקיין, בצפון דנמרק, מסוף שנות ה-70 של המאה ה-19 ועד תחילת המאה ה-20. סקיין היה יעד קיץ שאופיו הנופי, הסביבה המקומית והקהילה החברתית משכו אמנים לצייר באוויר הפתוח, וחיקו את האימפרסיוניסטים הצרפתים – אם כי חברי המושבה סקיין הושפעו גם מתנועות ריאליסטיות, בהן אסכולת ברביזון.
היסטוריה

סקיין, בצפון יוטלנד, הייתה קהילת הדייגים הגדולה ביותר בדנמרק, כאשר יותר ממחצית מאוכלוסייתה עסקו בדייג. דייגים היו ללא ספק הנושא הנפוץ ביותר עבור ציירי סקיין. החופים הארוכים של סקיין נוצלו בציורי נופי הקבוצה.
ציירי הקבוצה היו מציירים בסגנונות אישיים ללא כל דרישה לדבוק בגישה משותפת, אחד האינטרסים המשותפים שלהם היה לצייר סצנות של מפגשים חברתיים שלהם, לשחק קלפים, לחגוג או פשוט לאכול ביחד.
האמן הבולט הראשון שצייר בסקיין היה מרטינוס רורבי (1803–1848), אחת הדמויות המרכזיות של תור הזהב של הציור הדני. ביקורו הראשון היה בשנת 1833 אך הוא חזר לקראת סוף חייו בשנים 1847–1848. הוא זכור במיוחד עבור ציורו "אנשי סקיין בערב קיץ" שצויר בשנת 1848. צייר ימי וילהלם מלבי (1824–1882), ביקר בסקיין בשנת 1848 וצייר את מבטו על סקיין.
בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19, למרות המגמות המתפתחות באירופה, במיוחד בפריז, שדבקו בריאליזם ואימפרסיוניזם, סירבו האקדמיות המלכותיות בדנמרק ושוודיה לשנות את גישתן, והתעקשו שהתלמידים שלהן ימשיכו לצייר בסגנונות מועדפים של היסטוריזם ונאו-קלאסיציזם. בין אלה שהתוסכלו יותר ויותר מגישה זו היו מיקאל אנקר, קרל מאסן וויגו יוהנסן שבתחילת שנות ה-70 למדו באקדמיה הדנית המלכותית בקופנהגן. מדסן, שכבר ביקר בסקיין בשנת 1871 בעת ששהה אצל דודו בפרדריקשאבן הסמוך, הזמין את אנקר להצטרף אליו לשם בשנת 1874, לצייר את הדייגים המקומיים.
מיקאל אנקר הפך לחבר של משפחת ברונדום שהייתה לה חנות עם בר שהורחב עד מהרה והפך לבית הארחה. הוא הוזמן והכיר את בתם בת ה-15 אנה וגילה בה עניין מיידי. בשנה שלאחר מכן הוא חזר לסקיין יחד עם מדסן ועם ויגו יוהנסן שהושפעו מאוד מהאימפרסיוניזם הצרפתי. והחלו לצייר סצנות באוויר הפתוח בשילוב אימפרסיוניזם עם ריאליזם. בשנת 1876 ובמיוחד בשנת 1877, כמה אמנים אחרים בילו את הקיץ בסקיין.
בין הקבוצה היו אנה מיקאל אנקר, פ.ס. קרוייר, הולגר דרכמן, קרל מאסן, מארי קרוייר, קרל לוקר, ויגו יוהנסן מדנמרק, אוסקר ביורק ויוהאן קרוותן משוודיה, וכריסטיאן קרוה ואליף פיטרסן מנורווגיה. הקבוצה התכנסה באופן קבוע בבית הארחה ברונדום.
בית הארחה הפך למוזיאון סקיין, באוקטובר 1908, והוא מציג רבות מיצירות האמנות שלהם, כ-1,800 יצירות בסך הכל. רבים מהציורים עברו דיגיטציה במסגרת Google Arts & Culture והם נגישים באינטרנט. תערוכות קשורות ממשיכות להיערך; בשנת 2008 הציג מוזיאון ארקן לאמנות מודרנית בקופנהגן את "ציירי סקיין – באור חדש", ובשנת 2013 המוזיאון הלאומי לנשים באמנויות בוושינגטון הבירה. הציג "עולם חוץ: אנה אנקר ומושבת האמנות של סקיין".
סגנונות ציור

בעידוד תנועת האמנות המודרנית, הציירים הראשונים נמשכו לקהילת הכפר של סקיין, בעקבות נופי הים והתרבות שלה, כולם רחוקים מהשפעות התיעוש של חיי העיר. סגנונות הציור שלהם התפתחו מהגישה הנאו-קלאסית הפורמלית של האקדמיה המלכותית בקופנהגן תוך אימוץ המגמות האירופיות המתפתחות בריאליזם ואימפרסיוניזם, כולל גישת ציור באוויר הפתוח שאומץ על ידי בית הספר ברביזון. האמנים נמשכו במיוחד לפעילותם של הדייגים המקומיים ובקתותיהם הצנועות. בהיעדר כללים נוקשים בתוך הקבוצה, הציירים פיתחו באופן חופשי את סגנונותיהם האישיים.
על ידי אימוץ ציור באוויר הפתוח הצליחו הציירים ללכוד את ההשפעות המיוחדות של אור וצבע על נושאיהם. דייגים נחשבו לקבוצה מעניינת במיוחד לאור עבודתם המסוכנת והתנהגותם ההרואית. הדיוקן של לארס קרוזה, שצויר על ידי מיכּאל אנקר, היה מפורסם בהצלחתו להציל מספר דייגים שאחרת היו טובעים. לעומת זאת עבודותיו של קרוייר היו פחות דרמטיות ותיארו דייגים שהוציאו את הרשתות אחרי יום בים. בעוד שחלק מהציורים הציגו התרחשויות אותנטיות, האמנים שילמו לרוב לדייגים כדי לשמש דוגמנים, מה שהשלים את הכנסתם הצנועה. עבודותיו של קרוייר היו גם של סצנות טיולים על החוף, ערבים רומנטיים לאור הירח ודיוקנאות של אשתו מארי. ככל שחלף הזמן צייר קרוייר יותר ויותר "מצבי רוח", יצירות המתארות את האווירה המיוחדת של "השעה הכחולה" שהתפתחה בערב כשהשמים התמזגו עם הים. בנוסף לעמלותיו בחצרות המלוכה באירופה, זכור לאוריץ טוקסן בעקבות ציורי הפרחים בגינתו. הציורים של אנה אנקר, לעומת זאת, התמקדו בפנים הבית, כולל נשים וילדים, בסגנון מופשט, קולוריסטי יותר.
הערות שוליים

↑  Kunstindeks Danmark & Weilbachs kunstnerleksikon, www.kulturarv.dk
↑  Vilhelm Melbye | lex.dk, Den Store Danske (בדנית)
↑  Jørgen S. Agerholm, Inherited Disorders in Danish Cattle, APMIS 115, 2008-07-25, עמ' 1–76 doi: 10.1111/j.1600-0463.2007.apmv115s122.x
↑  "A World Apart: Anna Ancher and the Skagen Art Colony"
1 2  Skagens Kunstmuseer, Skagens Kunstmuseer (בדנית)
↑  "P.S. Krøyer", Skagens Kunstmuseer (בדנית)
↑  Laurits Tuxen | Artists, Art Museums of Skagen (באנגלית)
↑  "Skagensmalerne"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5043607-7  VIAF: 136750595   WorldCat (עם VIAF): 136750595 
דייגים בסקיין
דייגים במסבאה בסקיין
אמיל אדם

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1843 מינכן, ממלכת בוואריה 
 פטירה:  19 בינואר 1924 (בגיל 80) מינכן, רפובליקת ויימאר 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  יאן פורטלס 
 צאצאים:  Richard Benno Adam, Ernst Adam, Tassilo Adam 
 
אמיל אדם (בגרמנית: Emil Franz Adam ‏; 20 במאי 1843, מינכן – 19 בינואר 1924, מינכן) היה צייר בווארי, שהתמחה בציורי סוסים. הוא היה הנכד של הצייר אלברכט אדם ובנו של הצייר בנו אדם.
ביוגרפיה

אמיל אדם נולד במינכן למשפחת ציירים. סבו היה צייר גרמני ידוע ושושלת זו נמשכה דרך בניו. אמיל אדם היה נציג הדור השלישי של השושלת. תחילה הוא רצה לעסוק במדע, אך בסופו של דבר חזר לציור. הוא התחיל לימודי ציור אצל דודו פרנץ אדם ואחר כך נסע להשתלמות בבריסל אצל יאן פורטלס.
אמיל אדם התרכז בציורי סוסים, דיוקנאות סוסים וסצנות ציד בעלות מאפיינים חדים למשך כל חייו. ציורו של "סצנת מחנה אוסטרית" הוצג בתערוכת האמנות של קלן ב-1861 ונמכר להולנד. ב-1867 הוא חזר לבוואריה. שם נוצר ציורו "חברת הציד של פרדוביצה". בשנת 1870, בהזמנת הדוכס מנאסאו, הוא צייר את 36 האנשים מהאצולה הגבוהה וכן 34 סוסים ו-36 כלבים מלהקת הצייד.
לאמיל אדם היו שני בנים. בנו ריצ'רד בנו המשיך במסורת הציור והיה צייר מקצועי.
גלריה

1885
1896
קרב וגראם
1887
מריוס באואר

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1867 האג, הולנד 
 פטירה:  18 ביולי 1932 (בגיל 65) אמסטרדם, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 השכלה:  האג 
 תקופת הפעילות:  1885–1932 (כ־47 שנים) 
 בן או בת זוג:  Jo Bauer-Stumpff (1902–?) 
 פרסים והוקרה:  Royal Prize for Painting (1885)  Royal Prize for Painting (1886)  Willink van Collenprijs  אביר במסדר אורנז'-נסאו 
 
מריוס אלכסנדר באואר (בהולנדית: Marius Alexander Bauer;‏  25 בינואר 1867 – 18 ביולי 1932) היה צייר, תחריטאי וליטוגרף הולנדי, הידוע בעיקר בסצנות האוריינטליות שלו. סגנונו היה בעיקרו אימפרסיוניסטי, אם כי גם הוא נבע במידה מסוימת מבית הספר בהאג. רבות מיצירותיו התבססו על תצלומים שקנה במהלך מסעותיו.
ביוגרפיה

הוא נולד בהאג. אביו היה צייר במה שעודד את התעניינותו המוקדמת של בנו ברישום. מ-1878 עד 1885, הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות, בניהולו של יאן פיליפ קואלמן, אך חשב שגישת בית הספר שמרנית מדי ועזב מבלי לסיים את לימודיו. בהיותו שם, יצירותיו זכו במספר מדליות והוא קיבל מלגה מהמלך ויליאם השלישי, שאפשרה לו ללמוד באופן עצמאי.
בשנת 1888, הוא ערך נסיעה לימודית באיסטנבול, במימון סוכנות האמנות, ואן ויסלינג ושות', והחליט להפוך את המזרח לנושא העיקרי שלו. מאוחר יותר, הוא ערך מסעות נוספים למרוקו, אלג'יריה, מצרים, הודו, ציילון ואיי הודו המזרחית ההולנדית, שרטט ואסף פריטים עבור ואן ויסלינג. הוא גם עבד כמאייר בכתב עת ספרותי והשתתף מטעמו בהכתרת הצאר ניקולאי השני.
ב-1894 זכה במדליה בתערוכה העולמית באנטוורפן. הוא קיבל את הגראנד פרי בתערוכה העולמית (1900).
ב-1902 התחתן עם הציירת ג'ו סטומפף, שהייתה אחת מקבוצת נשים אמניות - "אמסטרדם יופארס". לאחר מכן הוא הופיע בתערוכת הרכישה של לואיזיאנה. הוא המשיך להציג באופן קבוע ברחבי אירופה וצפון אמריקה.
בשנת 1900 הוא זכה בתואר האצולה - רידר, במסדר אורנג'-נסאו. שש שנים לאחר מכן, הוא הועלה לדרגת קצין על תרומתו לחגיגות לכבוד רמברנדט. בשנת 1911, מלך בלגיה אלברט הראשון העניק לו את מסדר הכתר, ובשנת 1927 הוא קיבל תואר במסדר האריה ההולנדי. ב-1930 הפך לחבר כבוד במועדון סנפלדר.
בשנת 1932 הוא מת משבץ מוחי. רחוב נקרא על שמו באמסטרדם בשכונה שבה הרחובות מוקדשים לציירים הולנדים מהמאה ה-19 וה-20 .
בשנת 1996 הוקמה קרן שמטרתה להעלות את המודעות ליצירותיו ולעשות מחקר נוסף על מקורות ציוריו.
הערות שוליים

↑  Timeline, Harvard University Press, 2014-12-31, עמ' 1109–1146
↑  Marius Bauer Schilder. Biografie en prijs schilderijen kopen of verkopen | Schilderijen Site (בהולנדית)
↑  Marius Alexander Jacques Bauer - Biography, www.askart.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290239105171  PLWABN: 9810535367405606  AAG: 817  AGSA: 13086  BnF: cb14969135m (data)  BPN: 04032679  GND: 123805767  ISNI: 0000 0001 1756 9189  KulturNav: a9de79dc-a0de-4f14-9bdf-c4e915859b90  LCCN: nr96000649  NKC: xx0223541  NLA: 35251275  NTA: 069937583  RKD: 5113  SNAC: w60306nv  SUDOC: 086759426  TePapa: 157  Trove: 882493  ULAN: 500032763  VIAF: 32269564   WorldCat (עם VIAF): 32269564
סוכנות הביון הלאומית (צ'ילה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  צ'ילה 
 תחום שיפוט:  צ'ילה 
 סוכנות אם:  Ministry of the Interior and Public Security of Chile 
 תאריך הקמה:  2 באוקטובר 2004 
 מטה מרכזי:  סנטיאגו דה צ'ילה 
 עובדים:  125
 
סוכנות הביון הלאומית של צ'ילה (בספרדית: Agencia Nacional de Inteligencia de Chile, בראשי תיבות ANI) היא סוכנות ביון אזרחית של צ'ילה, שנוצרה באוקטובר 2004, בהתאם להוראות חוק מספר 19,974 מיום 2 באוקטובר של אותה שנה, המהווה יורש למנהל המידע וביטחון הציבור (DISPI), שירות הביון האזרחי הראשון בהיסטוריה של צ'ילה שפעל משנת 1993 ועד 2004.
היסטוריה

סוכנות הביון הלאומית בנויה כשירות ציבורי ריכוזי, בעל אופי טכני ומומחה, הכפוף לנשיא הרפובליקה באמצעות משרד הפנים וביטחון הציבור. הגוף הוקם כגוף שאינו מבצעי והוא שירות הביון הראשון המורכב כולו מאזרחים בתולדות המדינה. הוא כולל צוות של כמאה ועשרים וחמישה אנשים. יצירת סוכנות הביון ובניית מערכת המודיעין הממשלתית הוצדקו על בסיס הנחות יסוד ועקרונות שנקבעו על מנת לאפשר דיון, ניתוח ובמסגרת ייעול פעילות שירותי המודיעין הממשלתיים, תוך מניעת ריכוז סמכויות תחת גוף מודיעיני יחיד.
המנהל הראשון שלה היה גוסטבו ויאלובוס ספולוודה, המנהל האחרון של DISPI בשנים 2004–2010. בשנת 2010, תחת שלטונו של הנשיא סבסטיאן פיניירה, התובע לשעבר סגן, גונסלו יוסף קירוס, מונה למנהל הסוכנות. במרץ 2014 מינתה הנשיאה מישל בצ'לט את ספוולדה למנהל הסוכנות.
ב-16 באפריל 2018 מינה הנשיא סבסטיאן פיניירה אצ'ניק את עורך הדין לואיס אנטוניו מספרר פריאס למנהל הסוכנות החדש.
ב-15 בנובמבר 2019, לאחר ביקורת חריפה על כך שלא צפתה את ההפגנות החזקות באוקטובר אותה שנה, הסוכנות ספגה ביקורת על תפקודה ועורך הדין לואיס אנטוניו מספרר פאריאס הגיש לנשיא סבסטיאן פיניירה, את התפטרותו וזה מינה במקומו את גוסטבו חורדן אסטאבורואגה לתפקיד מנהל הסוכנות.
רקע היסטורי

לאחר התאוששות הדמוקרטיה בצ'ילה ובהיעדר גוף מודיעין המורכב מאזרחים (לאחר פירוק CNI) ולנוכח התפרצות מהפכנית של גרילות עירוניות כמו MAPU-Lautaro, Movimiento de Izquierda Revolucionaria (MIR) והחזית הפטריוטית מנואל רודריגס (FPMR), שהביאו לרצח סנאטור מהאופוזיציה ולחטיפתו של איש עסקים, ממשלתו של הנשיא פטריסיו איילווין אסוקאר הקימה את המועצה לתיאום ביטחון הציבור (CCSP), על פי צו מספר 363 של משרד הפנים מיום 26 באפריל 1991. גוף ראשון זה, שהיה תלוי בנשיא הרפובליקה תחת משרד הפנים, הוטל על ייעוץ והצעת צעדים הקשורים לתכנון אסטרטגי ולתיאום מדיניות ביטחון הציבור בענייני מלחמה בטרור, תוך שיתוף פעולה עם גוף "הקרביניירוס דה צ'ילה" ו"משטרת החקירות הצ'יליאנית" (PDI).
ה-CCSP פורק והוחלף על ידי המנהל לביטחון הציבור ומידע (DISPI), גוף מודיעין אסטרטגי אזרחי שנוצר על פי חוק מספר 19,212 מיום 30 באפריל 1993. המנהל הוקם כשירות ציבורי ניהולי, טכני במסגרת משרד הפנים.
תפקידיו כללו איסוף ועיבוד של מידע הדרוש לייצור מודיעין; לקיים אינטראקציה עם סוכנויות הביון של הצבא, לאסוף מידע בנוגע לביטחון הציבור; לתאם ולשתף פעולה עם הגופים הציבוריים השונים במדינה; להציע מדיניות ותוכניות שהמדינה תוכל לפתח בענייני ביטחון הציבור, לפתח ולתחזק מסד נתונים מרכזי, בנושאים שונים.
בנוסף, הוקמה ועדה מייעצת למודיעין, המורכבת ממשרד הפנים; מזכיר הפנים; מזכיר משרד ההגנה הלאומית; מזכיר יחסי החוץ; מנהל מנהל ביטחון הציבור והמודיעין; סגן ראש מטה ההגנה הלאומית; ראשי המודיעין של הכוחות המזוינים וראשי המודיעין של המשטרה.
בשנת 2004 נעשתה קפיצה מדרגה ברפורמה של שירותי הביון עם חקיקת חוק מספר 19,974 שיצר את סוכנות הביון הלאומית (ANI) ומערכת הביון הממשלתית הוקמה, כתחליף למנהל ביטחון הציבור והמודיעין (DISPI).
סוכנות הביון הלאומית היא המשכו החוקי של DISPI שנוצרה בשנת 1993, לאחר רצח הסנאטור חיימה גוסמאן ארסוריס על ידי החזית הפטריוטית מנואל רודריגס (FPMR) במהלך ממשלת פטריסיו איילווין.
הסוכנות החדשה החלה לפעול ב-5 באוקטובר 2004.
ב-28 בינואר 2006 הופצצה פצצה בכניסה למשרדי ANI בפסאז' טנדיני פינת קאלה מונדה בעיר סנטיאגו. את האחריות על התקיפה, שהותירה עובד ניקיון פצוע, נטלו אנרכיסטים ששואבים השראה מליאון צ'ולגוש.
משימות

תפקידי סוכנות הביון הלאומית הם:
לאסוף ולעבד מידע ולייצר מודיעין בהתאם לדרישותיו של נשיא הרפובליקה;
להכין דוחות מודיעיניים בעלי אופי סודי לראש הסוכנות ולסוכנויות ביון אחרות;
להציע נורמות ונהלים להגנה על מערכות מידע קריטיות של המדינה;
לדרוש מידע מגופי המודיעין הצבאיים והמשטרתיים;
לדרוש מגופי המדינה דיווחים לצורך להגשמת מטרותיו ולהורות על הפעלת אמצעים לאיתור, נטרול וביצוע מבצעים נגד ארגוני טרור, לאומיים או בינלאומיים וארגוני פשיעה רב-לאומיים.
קהילת המודיעין הצ'יליאנית

קהילת המודיעין או מערכת המודיעין הממשלתית מורכבת מסוכנות הביון הלאומית (ANI); מנהל מודיעין ההגנה של המטה הכללי (DID), הכפוף למשרד ההגנה הלאומית; מנהלי המודיעין של הצבא ומנהלי המודיעין או מטה כוחות הסדר והביטחון הציבורי, כלומר ה"קרביניירוס דה צ'ילה" ו"משטרה החקירות של צ'ילה" (PDI).
סוכנות הביון הלאומית עומדת בראש מערכת המודיעין הממשלתית. בנוסף, ארבע סוכנויות צבאיות ושתי סוכנויות משטרה הן חלק ממנה.
מנהלת מודיעין ההגנה (DID), היא סוכנות צבאית, המרכזת את הערכות המידע והמודיעין של כוחות הצבא ומייעצת, ברמה הפוליטית-אסטרטגית, לשר ההגנה הצ'יליאני. מקורה משנת 1942 כאשר הוקמה מחלקת מודיעין II של המטה הכללי דאז לתיאום ההגנה הלאומית. מאוחר יותר שונה שמה למנהל המודיעין הלאומי להגנה (DIDENA). מאז 1992 היא נושאת את שמה הנוכחי וכפופה למטכ"ל.
מנהלות המודיעין של הכוחות המזוינים, הוקמו אחרי מלחמת האזרחים של 1891. בשנת 1901 הוקמה מחלקת המידע. בשנת 1964 היא קיבלה את שמה הנוכחי כ"מנהל המודיעין של הצבא" (DINE). חבריה הם אנשי צבא בשירות פעיל, אם כי ישנם גם כמה אנליסטים שהם פנסיונרים או עובדים אזרחיים.
שירות המודיעין של הצי הצ'יליאני הוקם בשנת 1965, בשם מחלקת המודיעין של המטה הכללי של חיל הים. בשנת 1968 שונה שמו לשירות המודיעין הימי. ולבסוף, בשנת 1986, קיבל את שמו הנוכחי כמנהל המודיעין של הצי (DIRINTA). שירות זה מורכב אך ורק מאנשי צבא במדים, בתפקיד פעיל ובפרישה. הוא פרוס בכל יחידות בצי.
מנהלת מודיעין של חיל האוויר (DIFA) פועלת מאז 1976. גוף זה אחראי על עיבוד מידע רגיש לתועלת חיל האוויר. סוכניו מגיעים מתוך מנהלת המודיעין של הכוחות המזוינים.
מנהלת המודיעין של הקרביניירוס של צ'ילה (Carabineros de Chile), אורגנה לראשונה בשנת 1974. יורשו הוא הנהלת המודיעין המשטרתית (DIPOLCAR), הממונה על איסוף מודיעין משנת 1990.
במשטרת החקירות הצ'יליאנית (PDI) יש מטה מודיעין משטרתי (JIPOL), שהוקם בשנת 1987. זהו הגוף המופקד על איסוף ועיבוד מידע מודיעיני משטרתי, תיאום ובקרה על פעולות לאומיות בנושא זה לצורך קבלת החלטות על ידי הפיקוד העליון במשטרת החקירות. JIPOL כוללת את המחלקה למודיעין נגדי, המחלקה למידע ומודיעין, מחלקת האנליזה ומחלקת המודיעין לתקשורת. במקביל, חטיבת המודיעין של משטרת סנטיאגו, חטיבת החקירות המיוחדת של המשטרה וקבוצת המבצעים הטקטיים כפופים אליה. בשנת 1992, נקבע כי בכל מחוזות המשטרה, יוצב סוכן מודיעין המדווח ישירות למפקד המחוז וכן נקבע כי בכל תחנת משטרה בצ'ילה יהיה משרד מודיעין המדווח ישירות לראש המשטרה במחוז.
סמכויות

סוכנות הביון הלאומית (ANI) הוקמה על פי חוק מספר 19 974 משנת 2004. מנהל סוכנות הביון כפוף לנשיא ומדווח לו.
הסוכנות, על פי התקנות שהיו בתוקף בשנת 2006, מונה צוות של כ-125 איש. משימתה העיקרית היא לבצע מודיעין פוליטי, מכיוון שבתוך מה שמכונה מערכת המודיעין הצ'יליאנית, מנהלת המודיעין של צבא צ'ילה מבצעת את עבודת המודיעין הצבאי, ומנהלי המודיעין או המטה של הקרביניירוס ומשטרת החקירות, אחראים על מודיעין משטרתי.
מנהלים

גוסטבו ויאלובוס (2004–2010)
גונסאלו יוסף (2010–2014)
גוסטבו ויאלובוס (2014–2018)
לואיס מספרר (2018–2019)
גוסטבו חורדן (2019–הווה)
ראו גם

סוכנות ריגול
CIA
הערות שוליים

↑  Ley Nº 19.974 de 2004, Biblioteca del Congreso Nacional
↑  חוק מספר 19,974
↑  Ley de presupuestos del sector público Año 2020, Dipres, 22.05.2020
↑  Sancho Hirane, Carolina (2009) Reflexión en Torno a la Comunidad de Inteligencia en Chile a Partir de la Cultura de Inteligencia Nacional: los desafíos pendientes. En: SWENSON, Russell G., coord. y LEMOZY, Susana C., coord. Democratización de la función de inteligencia:  el  nexo  de  la  cultura  nacional  y  la  inteligencia estratégica. Washington, National Defense lntelligence College. Pp.165-196. Disponible en:
↑  Bachelet restituye a Gustavo Villalobos al frente de La ANI, El Mostrador, 14 de marzo de 2014.
↑  "Luis Masferrer es designado como el nuevo director de la Agencia Nacional de Inteligencia". T13. 16 באפריל 2018. נבדק ב-15 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Piñera aceptó renuncia del director de la ANI y designó a su sucesor". Radio Cooperativa. 15 בנובמבר 2019. נבדק ב-15 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  [Sancho Hirane, Carolina (2009) Reflexión en Torno a la Comunidad de Inteligencia en Chile a Partir de la Cultura de Inteligencia Nacional: los desafíos pendientes. En: SWENSON, Russell G., coord. y LEMOZY, Susana C., coord. Democratización de la función de inteligencia:  el  nexo  de  la  cultura  nacional  y  la  inteligencia estratégica. Washington, National Defense lntelligence College. Pp.165-196. Disponible en: http://ni-u.edu/ni_press/pdf/Democratización_de_la_Función_de_Inteligencia.pdf]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 298145857904523021285   WorldCat (עם VIAF): 298145857904523021285
פרנסיס קוטס ג'ונס

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1857 בולטימור, ארצות הברית 
 פטירה:  1932 (בגיל 74 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 
פרנסיס קוטס ג'ונס (באנגלית: Francis Coates Jones‏; 1857 – 1932) היה צייר אמריקאי ממשפחה עשירה בבולטימור, שלמד באירופה. הוא ידוע בציורי הנשים שלו ובגנים מלאי פרחים.
ביוגרפיה > שנים מוקדמות

פרנסיס קוטס ג'ונס נולד בשנת 1857 בבולטימור, מרילנד, למשפחה אמידה. הוא למד בבית ספר בבולטימור עד גיל ארבע עשרה. אחיו הבכור היה צייר הנוף יו בולטון ג'ונס (1848–1927).
ביוגרפיה > אירופה

בשנת 1876 ביקרו האחים ג'ונס באירופה, שם מימש פרנסיס את רצונו להפוך לאמן. בלונדון שהו שניהם אצל אדווין אוסטין אבי (1852–1911). פרנסיס ג'ונס בילה כמעט שנה בפונט-אבן שבבריטני, שם הייתה מושבה של אמנים אמריקאים. הוא התיידד עם תומאס הובנדן (1840–1895). בסתיו 1877 עבר ג'ונס לפריז. הוא לימד את עצמו ציור, ואז התקבל לכיתה של הנרי להמן בבית הספר לאמנויות.
בשנת 1878 נסעו שני האחים לספרד ולמרוקו. פרנסיס ג'ונס חזר לפריז ונרשם לאקדמיה ז'וליאן. שם למד אצל ויליאם-אדולף בוגרו (1825–1905) וז'ול ג'וזף לפבר (1836–1911). הוא ערך סיורי רישום באיטליה, שווייץ וצרפת. ג'ונס המשיך ללמוד בצרפת עד 1881 וחזר לניו יורק בשנת 1881 וחלק סטודיו עם אחיו. בשנת 1882 נבחר לחברת האמנים האמריקאים. לאחר מכן חזר לפריז.