stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברק יחזקאלי
ביוגרפיה > בטלוויזיה

מאז 2015 הגיש ברק יחזקאלי בערוץ 2 בזכיינית קשת את תוכניות הבישול "אוכל עם ברק", ו"במהירות הברק". הן משודרות גם בשידורים חוזרים בערוץ קשת 12.
ב-2018 עלתה תוכנית דוקו-טיולים בכיכובו בשם "אנחנו על המפית" בכאן 11, שבה הוא יוצא למסע קולינרי בחו"ל בעקבות שפים ישראלים שזכו להצלחה בינלאומית כדי להבין איך נראית ההצלחה ומה מחירה. בנוסף עלתה עמה תוכנית נלווית, "ליד המפית", שבה יחזקאלי עושה סיור מזורז במסעדות ובמאפיות בעיר מסוימת בחו"ל ומנסה להספיק כמה שיותר טעמים ביום אחד.
ביולי 2019 עלתה העונה השנייה של "אנחנו על המפית", שבה נפגש יחזקאלי עם שפים ישראלים שעושים מטבח ישראלי בחו"ל.
בספטמבר 2020 עלתה העונה השלישית של "אנחנו על המפית", שבה נפגש יחזקאלי עם שפים ישראלים במקומות שונים ישראל.
ב-2020 מנחה את תוכנית הבישול "ארוחת ארבע" בכאן 11, בה הוא מארח שף ישראלי בכל פרק לשיחה עמוקה.
ב-2022 יחזקאלי שימש שופט אורח בתוכנית הבישול "המסעדה הבאה" לצד השפים יוסי שטרית, אסף גרניט ומושיק רוט.
במאי 2022 עלתה העונה הרביעית של "אנחנו על המפית", שבדומה לעונה השלישית, יחזקאלי נפגש עם שפים ישראלים במקומות שונים ישראל.
חיים אישיים

נשוי ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  "לאכול עם ברק בעיניים" (באנגלית אמריקאית). 2018-04-16. אורכב מ-המקור ב-2018-08-17. נבדק ב-2018-08-17.
↑  רעות סהר‏, מטבח-סטודיו חדש של ברק יחזקאלי, באתר וואלה, 1 במרץ 2017
↑  הכירו את אוכל עם ברק - mako, 2015-08-09, נבדק ב-2018-08-17
↑  במהירות הברק - עונה 2 לצפייה ישירה | makoTV, באתר mako
↑  אמיר קמינר, למנה ראשונה במנהטן: כרובית עם טחינה ובמבה, באתר ynet, 18 ביולי 2018
↑  , אנחנו על המפית, עונה 3 פרק 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007358401805171
ג'אמפאולו פאציני

ג'אמפאולו פאציני (מאיטלקית: Giampaolo Pazzini; נולד ב-2 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה > קריירת מועדונים

בינואר 2005 עבר פאציני לקבוצת פיורנטינה מאטאלנטה תמורת סכום משוער של כ-6.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקבוצה לא זכה לדקות משחק רבות, מאחר שמאמן הקבוצה בעדיף על פניו את לוקה טוני, והותיר אותו להילחם על תפקיד החלוץ השני עם ואלרי בוז'ינוב. לאחר עזיבתו של טוני, הפך פאציני לשחקן הרכב קבוע, ובעונת 2007/2008 כבש 9 שערים במסגרת הליגה.
לאחר הצטרפותו לקבוצה של אלברטו ג'ילארדינו, העדיף מאמן הקבוצה לפתוח בהרכב עם ג'ילארגינו ואדריאן מוטו, ומשום שהפך לשחקן ספסל בשנית, עבר פאציני לסמפדוריה.
פאציני הצטרף לקבוצת סמפדוריה בינואר 2009. משחק הבכורה שלו היה נגד פלרמו. שערו הראשון במדי הקבוצה היה במשחקו השני במדיה נגד אודינזה במסגרת הקופה איטליה.
ב-28 בינואר 2011 עבר פאציני רשמית לאינטר מילאנו תמורת סכום המוערך ב-12 מיליון אירו ותמורת העברתו של ג'ונתן ביאביאני לסמפדוריה. במשחק הבכורה שלו נגד פלרמו, הוא כבש צמד וסחט פנדל.
ב-22 באוגוסט 2012 עבר פאציני ליריבה העירונית מילאן בעסקת חילופי שחקנים שבמקביל אנטוניו קסאנו עבר לאינטר.
בקיץ 2015 חתם בהלאס ורונה. ב-31 בינואר 2018 הושאל פאציני ללבאנטה עד לסוף העונה. ב--22 בנובמבר 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה > נבחרת לאומית

פאציני קיבל את זימונו הראשון לנבחרת איטליה ב-28 במרץ 2009, לקראת משחקה של הנבחרת מול מונטנגרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, ואף כבש באותו משחק. לאחר ארבעה ימים פאציני כבר פתח בהרכב הנבחרת במשחקה מול אירלנד, אך הורחק כעבור שתי דקות בלבד לאחר שפגע בג'ון אושיי.
תארים > קבוצתיים

קופה איטליה: 2010/2011
תארים > בינלאומיים

אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2003
הערות שוליים

↑  יעקב זיו, משוגעים בלי קבלות: מילאן ואינטר מחליפים, באתר nrg‏, 23 באוגוסט 2012
| נבחרת איטליה – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 בופון •  2 מאג'ו •  3 קרישיטו •  4 קייליני •  5 קנבארו •  6 דה רוסי •  7 פפה •  8 גאטוזו •  9 יאקווינטה •  10 די נטאלה •   11 ג'ילארדינו •  12 מרקטי • 13 בוקטי •  14 דה סאנטיס • 15 מרקיזיו • 16 קאמורנזי • 17 פאלומבו • 18 קוואליארלה • 19 זמברוטה • 20 פאציני • 21 פירלו • 22 מונטוליבו • 23 בונוצ'י • מאמן: ליפי |  1 בופון •  2 מאג'ו •  3 קרישיטו •  4 קייליני •  5 קנבארו •  6 דה רוסי •  7 פפה •  8 גאטוזו •  9 יאקווינטה •  10 די נטאלה •   11 ג'ילארדינו •  12 מרקטי • 13 בוקטי •  14 דה סאנטיס • 15 מרקיזיו • 16 קאמורנזי • 17 פאלומבו • 18 קוואליארלה • 19 זמברוטה • 20 פאציני • 21 פירלו • 22 מונטוליבו • 23 בונוצ'י • מאמן: ליפי | איטליה |
בג"ץ קרסיק

בג"ץ קרסיק או הלכת קרסיק הוא כינוי לפסיקה של בית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ) שעסקה בדיני מקרקעין. בהחלטה נקבע פה אחד בהרכב של תשעה שופטים כי "אם המטרה הציבורית אשר שימשה בסיס להפקעת מקרקעין לפי פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) ... חדלה להתקיים, ההפקעה מתבטלת וככלל (בכפוף לחריגים שונים) יש להחזיר את המקרקעין לבעלים שממנו הופקעו, ולחלופין במקרים מתאימים לשלם את ערכה עקב מיצוי מטרת ההפקעה".
רקע לפסיקה

העתירה נסובה סביב קרקע ליד גבעת אולגה בשטח של 137 דונם שנרכשה על ידי אנשים פרטיים בשנות ה-40 של המאה ה-20. הקרקע הופקעה בשנות ה-50 של המאה ה-20 לצורך מטווח ושטחי אימונים של צה"ל ובמשך השנים הבעלים, ביניהם אהרן חטר-ישי, סירבו לקבל פיצוי עבור הקרקע המופקעת. בשנת 1993 מינהל מקרקעי ישראל הציע לצה"ל להעביר את המטווח למקום אחר וקידם פרויקט בנייה על הקרקעות. בעקבות זאת בעלי הקרקע פנו למדינה בדרישה לקבל את הקרקע חזרה.
פסק הדין העקרוני

בעתירה החליטו השופטים פה אחד באופן עקרוני שקרקע שאינה משמשת עוד את הייעוד לשמה הופקעה תושב לבעליה.
הליכים לאחר פסק הדין המקורי

לאחר קבלת ההחלטה העקרונית נתבקשו הצדדים לעתירה להביע את עמדתם בשאלה של תחולת ההחלטה האם ועד כמה תהיה רטרואקטיבית. אולם בסופו של דבר החליטו השופטים להשאיר את ההכרעה בעניין בידי הכנסת. תהליכי החקיקה התמשכו במשך שנים רבות ובסופו של דבר הסתיימו בפברואר 2010. על פי החוק החדש, הלכת קרסיק מוחלת רק על קרקעות שהופקעו משנת 1985. בנוסף, הותיר החוק לשר האוצר להודיע עם תום מטרות ההפקעה הראשונית על מטרת הפקעה אחרת.
העותרים בפרשת קרסיק זכו בשיעור הוצאות משפט יוצא דופן בגלל "התמשכות ההליכים ובהתחשב בתרומתן הרבה של העתירות ... לפיתוח דיני ההפקעות ... (ו)העובדה שעמדתם המשפטית העקרונית של העותרים באשר למגבלות המוטלות על הרשות בנוגע לשימוש במקרקעין שהופקעו על ידה נתקבלה".
משמעות הפסיקה

עורכי דין בתחום ההפקעות כינו את פסיקת בג"ץ בפרשה, "רעידת אדמה".
השופטת דורית ביניש אמרה ש"הלכת קרסיק מהווה, אפוא, ציון דרך חשוב במשפט הישראלי והיא נותנת ביטוי מובהק לשינוי המהותי שהתרחש בדיני ההפקעות במשפטנו בעקבות חקיקת חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. זאת, כחלק מהשינוי הרחב יותר בנקודת האיזון בין זכויות הפרט לבין אינטרס הכלל, שהתרחש בעקבות חקיקתם של שני חוקי היסוד בנוגע לזכויות האדם בשנת 1992".
הערות שוליים

↑  עידו באום, בג"ץ קרסיק: מי יגן על זכויות הקניין של בעלי הקרקע בגבעת אולגה?, באתר TheMarker‏, 14 בספטמבר 2008
↑  בג"ץ 2390/96 קרסיק ואח' נ' מדינת ישראל, מינהל מקרקעי ישראל, ניתן ב־24 ביולי 2002
↑  ד"ר יפעת הולצמן-גזית, ‏בג"צ קרסיק והתיקון לפקודה: מה שהיה הוא שיהיה, באתר גלובס, 22 במרץ 2010
1 2  בג"ץ 2390/96 קרסיק ואח' נ' מדינת ישראל, מינהל מקרקעי ישראל, ניתן ב־9 בפברואר 2009
↑  רפי אטינגר, ‏חייה ומותה של הלכת קרסיק, באתר גלובס, 2 באפריל 2009
ג'ורג' טאון (איי קיימן)

| --- | --- |

 טריטוריה:  איי קיימן איי קיימן
 חבל ארץ:  גראנד קיימן
 שפה רשמית:  אנגלית 
 על שם:  ג'ורג' השלישי 
 שטח:  29 קמ"ר
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  30,600 (2006)
 קואורדינטות:  19°17′42″N 81°22′52″W﻿ / ﻿19.295°N 81.381111111111°W﻿ / 19.295; -81.381111111111 
 אזור זמן:  UTC-5
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מיקום העיר באיי קיימן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ג'ורג' טאון (באנגלית: George Town), השוכנת באי גראנד קיימן, היא בירת הטריטוריה הבריטית איי קיימן שבאיי הודו המערבית. אוכלוסייתה מונה 30,600 תושבים, נכון לשנת 2006.
בעיר פועלים הפרלמנט המקומי, בית המשפט ומשרדי ממשלה.
כלכלת העיר וכלכלת האיים מבוססת על תעשיית הבנקאות והפיננסים, ובעיר למעלה מ-600 בנקים. מרביתם הם משרדים רשמיים בלבד והם אינם כוללים צוות רב מלבד צוות תפעולי מצומצם. העיר מהווה אתר עצירה לספינות טיולים ותיירות, ויש בה מעגן ומספר מרכזי קניות.
על אף מספר תושביה המועט יחסית, ג'ורג' טאון דורגה ב-2020 כעיר עולם בדרגה בטא מינוס.
בקרבת העיר נמצא שדה התעופה הבינלאומי אואן רוברטס.
ארתור סטיבן מאברוגורדאטו

ארתור סטיבן מָאברוגורדאטו
ארתור סטיבן מָאברוגורדאטו (באנגלית: Arthur Stephen Mavrogordato)‏ (22 בנובמבר 1886 - 1 בינואר 1964) היה מפקד משטרת המנדט בארץ ישראל בין השנים 1923 ל-1931.
ביוגרפיה

ארתור סטיבן מאברוגורדאטו נולד בשנת 1886 בניקוסיה שבקפריסין כבן לאב יווני, ממשפחת הפנרים מאברוכורדאטוס (Μαυροκορδάτος) ולאם אנגלייה. הוא חונך בראטלנד קולג', באוקהם שבמחוז ראטלנד באנגליה, במסלול למיועדים לשירות הממשלתי הבריטי. הצטרף למשטרת קפריסין בשנת 1906, בדרגת לוטננט, וכעבור שנתיים עלה לדרגת מפקח. במהלך שירותו בקפריסין היה מפקד משטרת מחוז לימסול והתמודד עם חבורות שודדים שאף ניסו להתנקש בחייו. בשנת 1913 הוצב לתפקיד עוזר מפקד המשטרה הבריטית בסיירה לאון. בימי מלחמת העולם הראשונה בין השנים 1914 ל-1918 שירת כקצין מטה, בדרגת קפטן, במפקדת הכוחות הבריטים במערב אפריקה, שהייתה מסופחת לצי הבריטי. בין 1919 ל-1923 שירת כקצין במשטרת "Black and Tans" באירלנד [דרוש מקור], כוח משטרה שגויס מאנשי מילואים, ונועד לדכא את הלאומנים האירים במהלך מלחמת העצמאות האירית.
ביוגרפיה > בטרינידד

בשנת 1931 סיים מאברוגורדאטו את תפקידו כמפקד משטרת המנדט בארץ ישראל, והוצב במושבה טרינידד (כיום טרינידד וטובגו). עם עזיבתו את הארץ התראיין מאברוגורדאטו לעיתון בשפה הערבית "אל-חיאת". העיתון "דבר" הביא תרגום של פיסקה מן הראיון, שבה ביטא האיש את עמדתו כלפי היישוב:
תקופת שירותו בטרינידד לא הטביעה חותם מיוחד. יש סברה כי סמל המגן דוד המצויר על כלי הרכב של משטרת טרינידד וטובגו הונהג על ידי מאברוגורדאטו, שהכיר סמל זה מתקופת שירותו בארץ ישראל.
במהלך שירותו כמפקד משטרת טרינידד פרסם מאמר על חשיבות השימוש בראיות נסיבתיות מחד, במיוחד לאור ההתקדמות הטכנולוגית, ועל חשיבות הזהירות בהסקת מסקנות מראיות נסיבתיות מצד שני. בתגובה לכנס שקרא לזכויות נשים הוא הביע ספקות לגבי יעילות שירות נשים במשטרה, אך אמר שתוכלנה לתרום בתפקידים הנושקים לשירותי הרווחה, כמו ליווי בנות שסטו מדרך הישר.
בשנת 1938 מונה למפקד משטרת ניגריה.
ביוגרפיה > במלחמת העולם השנייה

בימי מלחמת העולם השנייה, משנת 1939, הוצב מאברוגורדאטו בארמייה התשיעית של הצבא הבריטי בדרגת בריגדיר, כאחראי על ביטחון שדה במפקדת הכוחות הבריטיים בסוריה, בעת ההכנות למבצע לכיבוש סוריה ולבנון מידי צבא וישי על ידי הצבא הבריטי וצבא צרפת החופשית ביולי 1941 (Operation Exporter). מלבדו נטלו חלק במבצע ובהכנות לו רבים מאנשי משטרת המנדט, על רקע היכרותם את האזור ותושביו. לאחר שהושלם כיבוש סוריה ולבנון על ידי הבריטים, פעל מאברוגורדאטו, ביחד עם הגנרל הבריטי אדוארד ספירס, בהפעלתם מחדש (והפעם כבעלי ברית) של הפקידים ואנשי הצבא של וישי, במסגרת השלטון בשתי ארצות אלה שהשליטה בהן עברה ליד צרפת החופשית, וכן לשיתוף פעולה של אנשי צרפת החופשית באותן ארצות עם הבריטים.
ביוגרפיה > חזרה לטרינידד

בשנת 1942 השתחרר מאברוגורדאטו מן השירות הקולוניאלי ושב לטרינידד, ובה קיבל משרה ניהולית בכירה בחברה מסחרית גדולה בשם "ג'יי. אנ. הרימן ושות'", העוסקת בין היתר בצילום, רוקחות והנדסה.
ביוגרפיה > משפחתו ומותו

מאברוגורדאטו היה נשוי פעמיים. בראשונה למרגרט מרי מקאליסטר, ובפעם השנייה נישא בשנת 1948 לילידת טרינידד בשם אולגה בוס. משני קשרי נישואין אלו לא נולדו לו ילדים. בשנת 1964 מת בברבדוס לאחר מחלה קצרה, בגיל 77.
לקריאה נוספת

ספר תולדות ההגנה, כרך שני, חלק ראשון. הוצאת מערכות 1959.
דוד תדהר, בשירות המולדת, הוצאת ידידים, 1960.
הערות שוליים

↑  Henry Rider Haggard, A Winter Pilgrimage, pages 131-135
↑  לתקון משטרתנו, דואר היום, 18 באפריל 1923
↑  י. בן משה, המשטרה ויחסה ליהודים, דואר היום, 19 באוקטובר 1923
↑  דוד תדהר, במדים ובלא מדים הוצאת ידידים, 1960, עמ' 66
1 2  בן-ציון דינור (עורך ראשי), ספר תולדות ההגנה, הוצאת מערכות, 1972-1955, חלק שני, עמ' 404
↑  מברוגורדטו איננו מצטער, דבר, 11 במאי 1931
↑  A.S. Mavrogordato, The value of Circumstantial Evidence, in The Police Journal - A Quarterly Review for the Police Forces of the Empire, April 1932, pages 293-302
↑  Saskia Wieringa, Subversive women: women's movements in Africa, Asia, Latin America, page 115
↑  לביקורו של מאברוגארדאטו, דבר, 7 בספטמבר 1938
| המנדט הבריטי משטרת המנדט |
| --- | --- | --- |
| מפקדי המשטרה | פרסי בראמלי • הנרי טיודור • ארתור סטיבן מאברוגורדאטו • רוי ספייסר • אלן סונדרס • ג'ון מורי ריימר-ג'ונס • ויליאם ניקול גריי |  |
| יחידות צבא ומשטרה קשורות | המשטרה המעולה • הז'נדרמריה הבריטית • חיל הספר העבר-ירדני • משטרת היישובים העבריים • כלניות • מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט • משטרת תל אביב • המשטרה הניידת • הנוטרים • המשמר הנע • משמר הרכבת |  |
| אישים | אברהם זלינגר • תומאס ג'יימס וילקין • ריימונד אוסוואלד קפראטה • הרברט דאוביגין • רוי פאראן • ג'פרי מורטון • דאגלס דאף • צ'ארלס טיגארט • פאיז ביי אל-אידריסי‎ • הנרי טיודור • ויליאם דובי • ברנרד פרגוסון • שלמה שיף • דוד תדהר • חביב כנען • גרו גרא • ירחמיאל ירון |  |
| אירועים בולטים | מאורעות תר"פ • מאורעות תרפ"א • מאורעות תרפ"ט • מאורעות אוקטובר 1933 • המרד הערבי הגדול • מבצע עוגן • סטרומה • השבת השחורה • אקסודוס (אוניית מעפילים) • המצור על גבעת חיים • פרשת הרצח בחולות תל נוף • רצח ארלוזורוב |  |
| מבנים ואתרים | מגרש הרוסים • בווינגרד • מצודות טיגארט • גדר הצפון |  |
המנדט הבריטי • משטרת ישראל • פורטל היישוב
ג'ואן פונטיין

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1917 טוקיו, יפן 
 פטירה:  15 בדצמבר 2013 (בגיל 96) כרמל ליד הים, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1935–1994 (כ־59 שנים) 
 מקום לימודים:  בית הספר האמריקאי ביפן  תיכון לוס גטוס  International School of the Sacred Heart 
 בן או בת זוג:  Brian Aherne (21 באוגוסט 1939–1945)  ויליאם דוזייר (2 במאי 1946–1951)  Collier Young (12 בנובמבר 1952–1961)  Alfred Wright, Jr. (1964–1969) 
 צאצאים:  Deborah Dozier Potter 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (1942)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
ג'ואן פונטיין בסרט Born to Be Bad מ-1950
פונטיין וגרי קופר בטקס האוסקר 1942, עם הפסלונים בהם זכו
ג'ואן פונטיין (אנגלית: Joan Fontaine;‏ 22 באוקטובר 1917 - 15 בדצמבר 2013) הוא שם הבמה של ג'ואן בוואור דה הבילנד (Joan de Beauvoir de Havilland), שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית ממוצא בריטי שכיכבה בהוליווד בשנות הארבעים והחמישים. אחותה של השחקנית אוליביה דה הבילנד. בשנת 1942 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על משחקה בסרט חשד של אלפרד היצ'קוק. בטקס אוסקר זה התמודדה מול אחותה, המבוגרת ממנה בשנה, ועקב הזכייה נוצר בין השתיים נתק שנמשך למעלה מ-50 שנה.
תולדות חייה

אביה, וולטר אוגוסטוס דה הבילנד, היה עורך פטנטים (ודודו למחצה של הטייס ג'פרי דה הבילנד, מייסד חברת דה הבילנד). אמה, ליליאן אוגוסטה רוזה, הייתה שחקנית שהופיעה בשם הבמה ליליאן פונטיין. ג'ואן נולדה בטוקיו, בעת ששהו הוריה ביפן לרגל עבודתו של אביה. ב-1919 נפרדו הוריה וג'ואן, אמה ואחותה היגרו לארצות הברית והתיישבו בסרטוגה, קליפורניה. ההורים התגרשו זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1925. ג'ואן שבה ליפן לבדה וחזרה לבית אמה ואחותה בקליפורניה לאחר שסיימה את בית הספר האמריקאי בטוקיו, בשנת 1934.
בעקבות אחותה הפכה ג'ואן לשחקנית בלוס אנג'לס וכינתה את עצמה בשם ג'ואן בורפילד (Burfield), על מנת שלא ייווצר קשר בינה לבין אחותה. ב-1935 הוחתמה לאולפני MGM והופיעה לראשונה בתפקיד בסרט הכושל "No More Ladies". באותה עת חיה עם אחותה, שעשתה חיל בהוליווד. ב-1937 עברה לאולפני RKO, נטלה לה את השם ג'ואן פונטיין והופיעה לצד פרד אסטר בסרט המוזיקלי "עלמה במצוקה" (A Damsel in Distress), גם סרט זה לא זכה להצלחה בשעתו, כיוון שהקהל לא הסכים לקבל את פונטיין כתחליף לבת זוגו הקבועה של אסטר, ג'ינג'ר רוג'רס, אך זכה להצלחה שנים לאחר מכן, בשל שורות שנונות שנכתבו לג'ואן פונטיין. ב-1939 הופיעה בסרטו של ג'ורג' סטיבנס, גונגה דין.
הצלחתה הראשונה הייתה בסרטו של אלפרד היצ'קוק, רבקה (1940), בו הופיעה בתפקיד הראשי, עליו זכתה במועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. שנה מאוחר יותר שיחקה בתפקיד הראשי בסרטו של היצ'קוק "חשד", עליו זכתה בפרס האוסקר. באותו טקס הייתה מועמדת לפרס זה גם אחותה, על תפקידה בסרט "עכבו בעד השחר" ("Hold Back the Dawn"). בטקס חלה תקרית בין השתיים, במסגרתה נפגעו רגשותיהן והן כמעט ולא דיברו זו עם זו עד ל-1975, אז נוצר בין השתיים נתק מוחלט עקב סכסוך על דרך הטיפול באמן החולה.
פונטיין נודעה בבחירת התפקידים המוקפדת שלה. היא הצטלמה רק לסרט אחד בשנה לערך, אך בתפקידים משמעותיים ובסרטים איכותיים כגון "This Above All" (1942) לצידו של טיירון פאואר, "The Constant Nymph" (1943) עליו זכתה למועמדות נוספת לפרס האוסקר, "ג'יין אייר" (1943), " The Emperor Waltz" (1948) של בילי ויילדר לצידו של בינג קרוסבי, "מכתב מאישה אלמונית" לצידו של לואי ז'ורדאן (1948), "רומן בספטמבר" (1950) ו-"Born to Be Bad" מאותה שנה. ב-1952 שיחקה בסרט "אייבנהו" לצידו של רוברט טיילור.
בשנת 1954 הופיעה בברודוויי במחזה "תה וסימפתיה" לצידו של אנתוני פרקינס. במהלך שנות החמישים והשישים שילבה הופעות בסרטים לצד הופעות על במת התיאטרון, בין היתר בהפקה של המחזה "פרח הקקטוס" ובהפקה האוסטרית של "אריה בחורף". ב-1956 הופיעה בסרט "סרנדה" לצדו של מריו לנצה. ב-1957 הופיעה בסרט "אי בשמש" בתפקיד שעורר ויכוחים רבים בגלל ששיחקה אישה לבנה המתנה אהבה עם גבר שחור (הארי בלפונטה). באותה שנה הופיעה בסרט "עד שירימו עוגן" לצידו של פול ניומן. ב-1958 הופיעה בסרט חיוך מסוים לפי הרומן של פרנסואז סאגאן, ב-1962 הופיעה בסרט "ענוג הוא הלילה". הופעתה האחרונה בסרט קולנוע הייתה ב-1966 בסרט האיטלקי "המכשפות", שהורכב מחמישה סיפורים קצרים בבימויים של ויטוריו דה סיקה, פייר פאולו פאזוליני, לוקינו ויסקונטי, מאורו בולוניני ופרנקו רוסי.
בשנת 1980 השתתפה באופרת הסבון "Ryan's Hope" בתפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס אמי.
פונטיין הלכה לעולמה בגיל 96 ב-15 בדצמבר 2013.
חייה האישיים

פונטיין נישאה לארבעה גברים:
1939–1945, השחקן הבריטי בריאן אהרן (Brian Aherne)
1946–1951, המפיק ויליאם דוזייר (William Dozier)
1952–1961, המפיק קולייר יאנג (Collier Young)
1964–1969, אלפרד רייט הבן (.Alfred Wright, Jr)
את אזרחותה האמריקאית קיבלה בשנת 1943, והתגוררה בעיר כרמל שבקליפורניה.
בשנת 1978 הוציאה לאור את האוטוביוגרפיה שלה "No Bed of Roses"‏.
הערות שוליים

↑  "ג'ואן פונטיין", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  סוכנויות הידיעות, השחקנית ג'ואן פונטיין הלכה לעולמה, באתר ynet, 16 בדצמבר 2013
↑  Fontaine, Joan. No Bed of Roses. Berkley Publishing Group, (1979) ISBN 0-425-05028-9
| פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1928‏-1940 | ג'נט גיינור (1928) • מרי פיקפורד (1929) • נורמה שירר (1930) • מארי דרסלר (1931) • הלן הייז (1932) • קתרין הפבורן (1933) • קלודט קולבר (1934) • בטי דייוויס (1935) • לואיז ריינר (1936) • לואיז ריינר (1937) • בטי דייוויס (1938) • ויוויאן לי (1939) • ג'ינג'ר רוג'רס (1940) |  |
| 1941‏-1960 | ג'ואן פונטיין (1941) • גריר גרסון (1942) • ג'ניפר ג'ונס (1943) • אינגריד ברגמן (1944) • ג'ואן קרופורד (1945) • אוליביה דה הבילנד (1946) • לורטה יאנג (1947) • ג'יין ויימן (1948) • אוליביה דה הבילנד (1949) • ג'ודי הולידיי (1950) • ויוויאן לי (1951) • שירלי בות' (1952) • אודרי הפבורן (1953) • גרייס קלי (1954) • אנה מניאני (1955) • אינגריד ברגמן (1956) • ג'ואן וודוורד (1957) • סוזן הייוורד (1958) • סימון סיניורה (1959) • אליזבת טיילור (1960) |  |
| 1961‏-1980 | סופיה לורן (1961) • אן בנקרופט (1962) • פטרישה ניל (1963) • ג'ולי אנדרוז (1964) • ג'ולי כריסטי (1965) • אליזבת טיילור (1966) • קתרין הפבורן (1967) • קתרין הפבורן/ברברה סטרייסנד (1968) • מגי סמית' (1969) • גלנדה ג'קסון (1970) • ג'יין פונדה (1971) • לייזה מינלי (1972) • גלנדה ג'קסון (1973) • אלן בורסטין (1974) • לואיז פלטשר (1975) • פיי דאנאוויי (1976) • דיאן קיטון (1977) • ג'יין פונדה (1978) • סאלי פילד (1979) • סיסי ספייסק (1980) |  |
| 1981‏-2000 | קתרין הפבורן (1981) • מריל סטריפ (1982) • שירלי מקליין (1983) • סאלי פילד (1984) • ג'רלדין פייג' (1985) • מרלי מטלין (1986) • שר (1987) • ג'ודי פוסטר (1988) • ג'סיקה טנדי (1989) • קתי בייטס (1990) • ג'ודי פוסטר (1991) • אמה תומפסון (1992) • הולי האנטר (1993) • ג'סיקה לאנג (1994) • סוזן סרנדון (1995) • פרנסס מקדורמנד (1996) • הלן האנט (1997) • גווינת' פלטרו (1998) • הילרי סוונק (1999) • ג'וליה רוברטס (2000) |  |
| 2001‏-2020 | האלי ברי (2001) • ניקול קידמן (2002) • שרליז ת'רון (2003) • הילרי סוונק (2004) • ריס וית'רספון (2005) • הלן מירן (2006) • מריון קוטיאר (2007) • קייט וינסלט (2008) • סנדרה בולוק (2009) • נטלי פורטמן (2010) • מריל סטריפ (2011) • ג'ניפר לורנס (2012) • קייט בלאנשט (2013) • ג'וליאן מור (2014) • ברי לארסון (2015) • אמה סטון (2016) • פרנסס מקדורמנד (2017) • אוליביה קולמן (2018) • רנה זלווגר (2019) • פרנסס מקדורמנד (2020) |  |
| 2021-היום | ג'סיקה צ'סטיין (2021) • מישל יאו (2022) • אמה סטון (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007318386205171  BIBSYS: 90957512  BNE: XX1166835  BnF: cb12506457t (data)  CANTIC: a10594930  GND: 119191547  ICCU: RAVV088722  ISNI: 0000 0001 2146 2376  LCCN: n83201744  NARA: 10568983  NKC: xx0162306  NLA: 35853975  NLK: KAC2020M9093  NTA: 070154104  RERO: 02-A019099452  SNAC: w6dz1brk  SUDOC: 061782289  Trove: 1116867  VIAF: 103989965   WorldCat (עם VIAF): 103989965
ג'אמפסטייל

| --- | --- |

ריקוד ג'אמפסטייל
 מקורות סגנוניים:  מקינה, גאבר, הארדסטייל, הארדקור טכנו, הארד האוס, טק טראנס, מוזיקה תעשייתית, טכנו
 מקורות תרבותיים:  סוף שנות ה-1990 – שנות ה-2000, בלגיה והולנד
 סוגות היתוך
 מלבורן באונס
 סצינות אזוריות
 בלגיה, הולנד, אירלנד, גרמניה, הממלכה המאוחדת, רוסיה, פולין, צרפת, דנמרק, אוסטרליה, לוקסמבורג
 נושאים קרובים
 כלי נגינה אלקטרוניים, מוזיקת מחשבים
ג'אמפסטייל (באנגלית: Jumpstyle) הוא סוג של מוזיקה אלקטרונית קצבית שהתפתחה מהארדסטייל, ז'אנר של הארד דאנס. הגורם המבליט ז'אנר זה הוא הריקוד המיוחד המשויך אליו.
זהו ז'אנר יחסית חדש שמקורו בבלגיה, והוא התפשט ברחבי אירופה ואף בישראל.
מפיקי ותקליטני ג'אמפסטייל בולטים

DJ Coone
DJ Greg C
DJ Ruthless
Vorwerk (DJ)|Vorwerk
DJ Furax
Doctor Bass
Dark-E
Darkraver
Patrick Jumpen
הריקוד

אל המוזיקה מתלווה ריקוד. מוזיקת ג'אמפסטייל בנויה לריקוד זה בלבד, לעומת זאת את הריקוד אפשר לרקוד לרקע מוזיקת הארדסטייל הנמצאת בשימוש על ידי רוב רקדני הג'אמפסטייל.
בין התנועות שהופיעו אצל הרקדנים (בדרך כלל תוך תזוזה מעגלית):
בעיטת הרגליים קדימה ואחורה עם קצב הביט של השיר.
הטיית המותניים לכיוון ההפוך בו הרגל נמצאת (דוגמה: אם רגל ימין נבעטת קדימה, יש להטות את הגוף אחורה)
הרמת אחת מהרגליים לגובה גבוה מהרגיל כדי לציין שבירה בקצב.
קפיצה עם שתי הרגליים והנחתתם בחוזקה על האדמה במהירות גבוהה.
פישוק הרגליים תוך כדי קפיצה.
סגנונות

לריקוד כמה סגנונות, ולמרות השוני הרב ביניהם, כל אותם סגנונות נמצאים תחת הקטגוריה "ג'אמפסטייל".
בתיאורים הבאים ימצאו הצעות לביצוע הסיגנונות השונים, אך אין הסיגנונות מוגבלים לאותם תיאורים.
אולד סקול (Oldskool) - זו הצורה הכי הפשוטה של הריקוד שכמעט כל הרקדנים המתחילים יתחילו איתה. הסגנון מורכב מחמישה צעדי בסיס, וסט של טריקים אחדים.
הארדג'אמפ (Hardjump) - זהו סגנון יותר מורכב הבנוי משישה צעדי בסיס ויותר קשה ללמידה. סגנון זה יותר פופולרי בקרב הרקדנים, ובדרך כלל נלמד לאחר האולדסקול. אף על פי שאפשר לבצע את אותם טריקים גם באולדסקול וגם בהארדג'אמפ, טריקים יותר מתקדמים בדרך כלל באים בשילוב עם ההארדג'אמפ. כמו כן סגנון זה מבוצע עם יותר כוח כי לעומת האולדסקול, בו בועטים באוויר, בהארדג'אמפ רוקעים באדמה.
סיידג'אמפ (Sidejump) - זהו אחד מתוך שני סגנונות מתקדמים יותר של הריקוד. לסגנון שני מאפיינים עיקריים: האחד, בסיס המורכב מארבעה צעדים, והשני, סט טריקים רחב יותר המתבסס בעיקר על סיבובי רגל (הטריק נקרא באנגלית Wheel) מה שהופך את מראה הריקוד לחלק יותר.
אוונסטייל (Ownstyle) - זה סגנון הפריסטייל(Freestyle) של הג'אמפסטייל. זהו הסגנון המתקדם השני של הריקוד. הייחודיות של סגנון זה היא שהוא מתבסס בעיקר על טריקים מכל הסוגים (לכן נקרא הוא נקרא Freestyle - הסגנון החופשי) ולא על צעדי הבסיס כמו שאר הסיגנונות.
טורנירים וליגות

יש ליגות שונות המתקיימות ברחבי מדינות שונות בעולם וביניהן המוכרות ביותר הן הליגה הרוסית, הפולנית והאנגלית. השופטים הם יוזמי הליגה בדרך כלל, והמשתתפים מצלמים סרטון בו הם רוקדים ושולחים אותו לפורום האינטרנט של הליגה.
ראו גם

מוזיקת טראנס
הערות שוליים

↑  Brandon Ivers, What Is It? Jumpstyle, XLR8R, ‏2008-01-29 (באנגלית אמריקאית)
ארז אדום מערבי

| ארז אדום מערבי |
| --- | --- |
 ארז אדום מערבי עתיק בוונקובר
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: ברושיים
סוג:: תויה
מין:: ארז אדום מערבי
שם מדעי
 Thuja plicata ‏Donn ex D.Don
תחום תפוצה
 תפוצת העץ באזור הפסיפיק נורת' וסט

ארז אדום מערבי או גם תויה ענקית (שם מדעי: Thuja plicata, באנגלית: western redcedar) הוא מין בסוג תויה (Thuja), עץ מחטני ירוק-עד גדול השייך למשפחת הברושיים הגדל טבעי במערב אמריקה הצפונית. למרות שמו הוא אינו שייך לסוג ארז (Cedrus). זהו העץ המחטני הרביעי בגודלו בעולם (אחרי סקוויה ענקית, סקוויה נאה וקאורי (Agathis australis)). בתחום תפוצתו הטבעי העץ הוא מקור חשוב לחומר הגלם עץ.