stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בסנט מארטן
תנאי מחיה

סנט מארטן ידועה כיעד נסיעות ידידותי להט"ב, עם מקומות שונים עבור חברי קהילת הלהט"ב בהם בתי מלון, חופים, ברים ומסעדות המספקים שירות לקהל לקוחות להט"ב או מפורסמים באופן מסביר פנים. הפלגות להט"ב רבות לרחבי האי מדווחות מדי שנה. חברת סנט מארטן מתוארת כסובלנית עבור הומוסקסואליות, אם כי מגזינים הומוסקסואלים מדווחים כי סובלנות זו מדווחת כ-"יותר כלכלית מאשר חברתית". בקרב המקומיים, אפליה ובריונות נוטים להיות נפוצים יותר, בהם שורר "אקלים עדין של הומופוביה". נוכחותה של הכנסייה הקתולית כדת הגדולה ביותר באי תרמה ליותר דעות קדומות חברתיות כלפי הומוסקסואליות, בהשוואה להולנד. עם זאת, המקומיים מתוארים לעיתים קרובות כבעלי מנטליות של "חיה ותן לחיות", ואפליה גלויה מוגדרת כנדירה מאוד.
באפריל 2006 התקיים אירוע אפליה חריג, בו זוג חד מיני מניו יורק הותקף מחוץ לבר עם מגהצים לצמיגים על ידי ארבעה תושבים אשר קראו השמצות הומופוביות אל עבר הזוג. בני הזוג פונו לבית החולים לאחר פציעות קשות בעוד ממשלות הולנד וסנט מארטן גינו בחריפות את המתקפה כ-"ברברית ומתועבת". הגברים הורשעו בנובמבר 2006 באלימות ציבורית ובפגיעה גופנית חמורה, עם עונשים בין שישה חודשים לשלוש שנות מאסר. אחד התושבים דווח כמי שהביע חרטה וניסה לעצור את הפיגוע, מה שגרם לעונש קל יותר.
ברחבי האי ישנה אגודה ידועה יחידה עבור אזרחי להט"ב בשם "ברית סנט מארטן לשוויון" לצד אתר תיירות הלהט"ב, "Gaysxm". האתר מספק מידע על מקומות ואזורים שונים באי לתיירים הומוסקסואלים המשמש גם כמידע תיירותי הכולל חשבונות מדיה חברתית בהם מוצג מידע רלוונטי על חיי להט"ב באי.
תנאי מחיה > פוליטיקה

המפלגה הדמוקרטית של סנט מארטן ומפלגת העם המאוחדת, שהתמזגו ב-2017 ויצרו את מפלגת הדמוקרטים המאוחדים, ידועות כתומכות בנישואים חד מיניים, בעוד המפלגה הנוצרית של סנט מארטן הביעה התנגדות להתרתם, אך הצהירה כי היא תומכת ב-"הגנות שוות מפני אפליה, בריונות ואלימות".
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית: 
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים: 
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 2012)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים:  (מאז 2012)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שנאה):  (מאז 2012)
נישואים חד מיניים: /  (נישואים חד-מיניים מוכרים אם מבוצעים בשטחי הולנד בלבד)
הכרה בזוגות חד מיניים (איחוד אזרחי, שותפות לחיים): 
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים: 
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים: 
לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאיים לשרת בצבא:  (הולנד אחראית להגנה)
זכות לשינוי מגדר בחוק: 
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות:  אין נתונים
טיפולי המרה אסורים בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאיים לתרום דם:
הערות שוליים

↑  22 April 2015 |, ‘Snel homorechten in alle delen van het Koninkrijk’ | Caribisch Netwerk, caribischnetwerk.ntr.nl, ‏2015-04-23 (בהולנדית)
↑  Olairi v. Italy: The First Step to Equal Marriage in Europe?, www.jurist.org (באנגלית אמריקאית)
↑  LANDSVERORDENING van de 13e december 2012 houdende vaststelling van een nieuw Wetboek van Strafrecht, lokaleregelgeving.overheid.nl
↑  Gay Life in Sint Maartin - GlobalGayz, www.globalgayz.com
↑  Higgins, Michelle (2006-04-30). "Attack on St. Martin Worries Gay Groups". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-12-07.
↑  The Associated Press, 4 convicted in St. Maarten gay attack, The Denver Post, ‏2006-11-03 (באנגלית אמריקאית)
זכרונות ארץ ישראל

ערך זה עוסק בספר מאת אברהם יערי. אם התכוונתם לתוכנית רדיו, ראו .
| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  אברהם יערי
 סוגה:  ספרי היסטוריה
 הוצאה
 הוצאה:  המחלקה לענייני הנוער של ההסתדרות הציונית
 תאריך הוצאה:  1947
 מספר עמודים:  1,301 בשני כרכים
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002576604, 001333212, 001813585, 001813584
זכרונות ארץ ישראל הוא ספר בשני כרכים הכולל אוסף 120 פרקי זכרונות של אנשים שחיו בארץ ישראל ונלקטו מתוך ספרים שפורסמו בארץ. מפעלו של אברהם יערי שהיה ספרן בבית הספרים הלאומי.
כרך ראשון

הכרך מכיל תיאורי זכרונות החל מהמאה ה-17 ועד המאה ה-19. על ראשי הקהילות היהודיות בירושלים, טבריה, עכו, צפת ויפו ומייסדי המושבות פתח תקווה, ראשון לציון, ראש פינה, זכרון יעקב ואפילו באר טוביה. כן מובאים הזכרונות של האישים: יהושע ילין, יוסף ריבלין, יואל משה סולומון, משה סמילנסקי, אברהם שפירא וזלמן דוד ליבונטין.
הראשון לתיאור הוא הפחה מחמד בן פרוך, מושל ירושלים בימי שלטון האימפריה העות'מאנית "בימיו נתגבש כל הרע והמגוּנה שבשלטון התוּרכי: עריצוּת השליטים הגבוֹהים, חַמדנוּת הפקידים, תוהו-ובוהו באדמיסטרציה, חוּלשת השלטון המרכזי, הפקרתו הגמורה של האזרח ולא כל שכן העוֹלה הבא ממדינה זרה".
עובר לתיאור מחדשי היישוב היהודי בגליל, טבריה, צפת ועכו. מפעלו של יערי כולל במתכונת זו ספרים נוספים, בין השאר: "מסעות ארץ ישראל", "שלוחי ארץ ישראל" ו"אגרות ארץ ישראל".
כרך שני

הכרך מכיל זכרונות מהמאה ה-20 המתייחסים ליישוב העברי החדש, למושבות הראשונות ולערי היישוב הישן. לקט זכרונות ראשוני היישוב כמו: אליהו זאב לוין אפשטיין, משה סמילנסקי, מאיר דיזנגוף, הלל יפה, מנחם אוסישקין, אהרון דוד גורדון, מנחם יצחק קליונר ועוד.
| ידיעת ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| כללי | ארץ ישראל • ידיעת ארץ ישראל • מחקר אזור בארץ ישראל |  |
| תחומי מדע | היסטוריה • גאוגרפיה • גאולוגיה • אקלים • החי • הצומח • הצפרות בישראל |  |
| תחומי הפעילות | לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה • של"ח וידיעת הארץ • סדרות חינוך • לימודי ארץ ישראל • חוגי סיירות • החקלאות בישראל |  |
| מוסדות | בתי ספר שדה • האגודה הגאוגרפית הישראלית • החברה ההיסטורית הישראלית • החברה המזרחנית הארץ-ישראלית • החברה להגנת הטבע • החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה • המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל • המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן • המכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב) • המכון לארכיאולוגיה ע"ש זינמן • המכון לארכיאולוגיה גלילית • המכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי • המרכז הבינלאומי לשימור ע"ש העיר רומא • המרכז למיפוי ארץ ישראל • המרכז למיפוי ישראל • העמותה הישראלית לפרהיסטוריה • הקרן לחקר ארץ ישראל • יד יצחק בן-צבי • מכון אבשלום • מכון ישראלי לארכאולוגיה • רשות העתיקות • רשות הטבע והגנים |  |
| מסלולים מסומנים | שביל ישראל • שביל ישראל לאופניים • שביל ירושלים • שביל הגולן • שביל הסנהדרין • שביל גולני • שביל הים • סובב כנרת |  |
| חוקרי ארץ ישראל | בנימין מטודלה • אשתורי הפרחי • יהוסף שוורץ • אברהם משה לונץ • אברהם יעקב ברור • זאב וילנאי • יוסף ברסלבי • שמריה גוטמן • צבי אילן • יוסי בן-ארצי • אורי דביר • ספי בן-יוסף • שמואל אביצור • ברוך ספיר • מורה דרך |  |
| ספרי יסוד | ארץ-ישראל: ספר-המסעות • מדריך ארץ ישראל • אנציקלופדיה אריאל • מדריך ישראל • כל ארץ ישראל • אנציקלופדיה לתולדות ארץ-ישראל • אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 175443405   WorldCat (עם VIAF): 175443405
חומצה איקוסנואית-11

| --- | --- |
 
 כתיב כימי:  C₂₀H₃₈O₂ 
 מספר CAS:  5561-99-9
 
חומצה איקוסנואית-11 היא חומצת שומן חד-בלתי רוויה מסוג אומגה 9, והיא חומצה איקוסנואית.
היא נמצאת כטריגליצריד במגוון שמנים צמחיים ובאגוזים, ובעיקר בשמן חוחובה ובשמן קולזה.
היא הופקה לראשונה בשנת 1934 משמן נתב גדול-סנפיר, על ידי קבוצת מדענים יפנים.
זוהי תרכובת מוצקה בטמפרטורות נמוכות ונמסה ב-23–24 מעלות צלזיוס. היא אינה מסיסה במים.
הערות שוליים

↑  שמני זרעים עם חומצה גונדואית, באתר sofa.mri.bund.de
↑  Georg Borgstrom, Fish as food. Volume 1, Volume 1,, Place of publication not identified: Academic Press, 1961, ISBN 978-0-323-14280-9. (בenglish)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טובה (נקניק)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  precooked sausage 
 מרכיבים עיקריים:  בשר חזיר 
 
טובה חתוכה
טוֹבָּה (ברומנית: Toba) היא מין נקניק רחב מאוד המיוצר מבשר חזיר.
את הטובה מייצרים בעת שחיטת החזיר על ידי מילוי הממברנה של קיבת החזיר עם ג'לטין של חזיר, חתיכות קטנות של בשר חזיר, במיוחד האוזניים, הזנב וחלקים בשר מהרגליים וגם חתיכות שומן וחלקים פנימיים קצוצים, כבד, כליות ותבלינים. באם מוסיפים גם דם של החזיר, לפני שנקרש, תהיה זאת "טובה דמית". את הטובה דוחסים היטב ומבשלים. הנקניק הנוצר כך הוא בעל קוטר של כעשרה סנטימטרים וקשה לפרוס ממנו פרוסות דקות.
הטובה דומה בהרכבה לקלטבוש, אך מכילה יותר בשר. אפשר להכין טובה גם מבשר תרנגול הודו.
חיים רק פעם אחת

חיים רק פעם אחת (באנגלית: You only live once; בתרגום מילולי לעברית: את/ה חי/ה רק פעם אחת) הוא ביטוי שמשמעותו היא שלא ניתן לחזור על החיים פעם נוספת ולפעול אחרת.
המסקנה היא שעל אדם לעשות בחייו את הדבר הנכון עבורו, או את מה שהוא "רוצה באמת". פרשנויות שונות למסקנה זו מובילות לאורח חיים זהיר ובריא, ומנגד – לנהנתנות ואף לנטילת סיכונים מיותרים.
הביטוי מופיע, לעיתים כשם או כותרת, בשירים, ספרים, סרטים ופרסומות.
היסטוריה

הביטוי "חיים בעולם רק פעם אחת" (במקור הגרמני: Man lebt nur einmal in der Welt) הופיע במחזה "Clavigo" מאת יוהאן וולפגנג פון גתה בשנת 1774.
ב-1855 בוצע לראשונה בווינה הוואלס !Man lebt nur einmal מאת יוהאן שטראוס (הבן).
הביטוי הוא שמו של סרט מתח שביים פריץ לאנג בארצות הברית בשנת 1937, ושמה של קומדיה שביים ארנסט נויבך בגרמניה המערבית בשנת 1952.
באמצע המאה ה-20 התפרסם ציטוט המיוחס לשחקנית מיי וסט - "חיים רק פעם אחת, אבל אם עושים זאת נכון, פעם אחת מספיקה" (במקור You live only once, but if you do it right, once is enough). אמירה זו היא הבסיס לשיר "Once is Enough" מאת סיד טפר ורוי בנט. הבית הראשון אומר:
All you got is one life

Living once can be rough

But if you live every day all the way

Once is enough
השיר בוצע על ידי אלביס פרסלי בפסקול הסרט "דודנים מתנשקים" משנת 1964.
איאן פלמינג השתמש בפרפרזה על הביטוי, "אתה חי רק פעמיים", ככותרת לספר בסדרת ג'יימס בונד משנת 1964, שעובד לסרט ב-1967.
זויה אקטר ביימה בהודו ב-2011 את הסרט Zindagi Na Milegi Dobara (בתרגום מילולי - אתה לא חי פעמיים). הסרט הופץ בגרמניה תחת השם Man lebt nur einmal ושודר בישראל בשם "חיים רק פעם אחת".
הראפר הישראלי ארז שרון (E-Z) כתב והלחין ב-2012 שיר בשם "חיים רק פעם אחת".
YOLO

אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר של ראשי התיבות YOLO, הנכתבים בדרך כלל באותיות גדולות, מתייחסת לחווה בקליפורניה של מיקי הארט, המתופף של להקת הרוק גרייטפול דד, שהייתה ידועה בכינוי YOLO לפחות משנת 1996,
אדם מאש (אנ'), מתמודד בסדרת הראליטי האמריקאית "ג'ו הממוצע" (אנ') יצר ומכר ליין של בגדים ממותגים ואביזרים בשם "YOLO" בתחילת המאה ה-21.
המוטו YOLO נפוץ בקרב צעירים, ומלווה בשנים האחרונות[דרושה הבהרה] מתיחות ופעלולים מסוכנים.[דרוש מקור] ראשי התיבות נכתבים על קירות כגרפיטי ונפוצים גם כקעקוע. המוטו הפך להאשטאג נפוץ ברשת החברתית "טוויטר".
ביקורת נוקבת נמתחה על תרבות ה-YOLO, בטענה שהיא מעודדת אנשים לסכן את חייהם ולהתנהג בחוסר זהירות ואחריות.[דרוש מקור] בעיתון וושינגטון פוסט נכתב כי "YOLO הם ראשי התיבות שאנשים יאהבו לשנוא".[דרוש מקור: תאריך/קישור?]
בתרבות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש עוד כמה הופעות שכדאי לתרגם מאנגלית.
ראשי התיבות החלו הופיעו בשיר YOLO של להקת הסטרוקס בשנת 2006. הם זכו לפרסום נרחב[דרוש מקור] בשנת 2011, כשהראפר הקנדי דרייק יצר את השיר "The Motto" העוסק בביטוי.
ראו גם

האקונה מטטה
אכול ושתו כי מחר נמות
משמעות החיים
הערות שוליים

↑   "You Only Live Once", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑   "Man lebt nur einmal", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  מילות השיר Once is Enough באתר EZlyrycs
↑   "דודנים מתנשקים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑   "אתה חי רק פעמיים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑   "Zindagi Na Milegi Dobara", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  מילות השיר באתר שירונט
↑  JOEL SELVIN, CHRONICLE POP MUSIC CRITIC, Mickey Hart Marches on to His Own Beat / Ex-Grateful Dead drummer about to release magnum opus, SFGATE, ‏1996-05-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Condé Nast, An Oral History of YOLO, the Word That Lived Too Long, Vanity Fair, ‏2013-02-05 (באנגלית אמריקאית)
זכרון יהודה

כריכת הספר בהוצאת מכון ירושלים
זכרון יהודה הוא ספר שאלות ותשובות של רבי יהודה בן הרא"ש, שענה לשואליו בזמן שישב על כיסא אביו הרא"ש ברבנות העיר טוליטולה (טולדו).
בצוואתו, שנדפסה כנספח לספר, מגולל רבינו יהודה את מהלכי חייו ותיאור קורותיו בבריחתו מארץ אשכנז לאחר הגזירות ופחדו של אביו הרא"ש שגורלו יהיה כגורל רבו המובהק המהר"ם מרוטנבורג, שנאסר ונכלא עד יומו האחרון.
עוד מתאר את חייהם של בני משפחתו, וחלאים רבים אשר עטו עליהם כגון מחלת העיניים בה לקה בקטנותו ואשר סבל ממנה כל חייו.
תשובות מפורסמות

בתשובה ע"ה שם דן בדיני מוות למינים והאפיקורסים בדורנו זה, אף על פי שבטלה תורת ארבע מיתות בי"ד. ובדברי הרמב"ם בנושא זה.
בתשובה ע"ט דן באדם אלים שארב לדיין שהפלילו, והכהו, ואף נתלש מהדרת פניו (זקנו), מה עונשו לדעתו.
בתשובה כ' סעיף ד' דן האם מותר ללמוד תורה ללא כיסוי הראש (כיפה), תשובה זו עוררה פולמוס רב, והאם בכלל לזה הייתה כוונתו.
תשובה ע"ו בעניין משפחת חלפון
תשובה פ"א בעניין מעשה ארגינדש
תשובה מעניינת נוספת היא תשובה צ"א ובה מבאר ר' יהודה באריכות ענייני מוסר ועוד עניינים בלתי מבוארים, כדוגמת עניין "אין מזל לישראל"
מהדורות

ספר זכרון יהודה יצא לאור לראשונה בברלין תר"ו 1866 על ידי הרב יהודה רוזנברג ומאז יצא לאור במספר מהדורות. מהדורה ערוכה ומוערת יצאה על ידי מכון ירושלים ומכון שלמה אומן על ידי  א.י. גולדמינץ ויואל קטן ובה הודפסה גם צוואתו המפורסמת ושיריו, ואף שירים שנכתבו בידי בני דורו עליו.
לקריאה נוספת

שניאור זלמן שכטר (עורך), צוואות ר' יהודה בן הרא"ש ואחיו ר' יעקב בעל הטורים על פי כ"י עם הגהות והערות, בית תלמוד, הדפסה ראשונה 1885
מנחם אלון (עורך), מפתח השאלות והתשובות - שו"ת הריטב"א, שו"ת זכרון יהודה, הוצאת המכון לחקר המשפט העברי - האוניברסיטה העברית, 1973.
חוצה זווית

חוצה זווית הוא ישר העובר דרך קודקוד הזווית וחוצה אותה לשתי זוויות השוות זו לזו.
לכל זווית יש חוצה זווית אחד ויחיד, שהוא המקום הגאומטרי של כל הנקודות שמרחקיהן מקרני הזווית - שווים. לכן זהו גם המקום הגאומטרי של מרכזי המעגלים ששתי קרני הזווית משיקות להם.
שלושת חוצי הזוויות במשולש נפגשים בנקודה אחת, שהיא מרכז המעגל החסום. אם אורכי הצלעות במשולש הם a, b, c, האורך t של חוצה הזווית מול a מקיים  \ t^{2}=bc\left(1-{\frac {a^{2}}{(b+c)^{2}}}\right).
משולש שבו שני חוצי-זווית שווים זה לזה, הוא שווה-שוקיים. בעוד שהטענות האנלוגיות עבור גבהים או תיכונים הן כמעט טריוויאליות, טענה זו על חוצי הזווית אינה קלה, והיא נודעה כמשפט שטיינר-להמוס.
בנייה בסרגל ובמחוגה

לכל זווית ניתן לבנות חוצה זווית באמצעות סרגל ומחוגה בלבד. תהליך הבנייה: תחילה בונים קשת, שמרכזה בקודקוד הזווית, והיא חותכת את שתי קרני הזווית. כעת בונים שתי קשתות, בעלות אותו רדיוס (לא בהכרח זהה לרדיוס הקשת הראשונה), שמרכזן בנקודות החיתוך שנוצרו בשלב הקודם. קשתות אלה חותכות זו את זו בשתי נקודות, והישר שעובר דרך שתי נקודות אלה הוא חוצה הזווית.
בעוד שבניית חוצה זווית היא בעיית בנייה פשוטה ביותר, חלוקה של זווית לשלושה חלקים שווים (שילוש זווית), היא אחת מהבעיות הגאומטריות של ימי קדם, ולא ניתן לבצעה באמצעות סרגל ומחוגה בלבד.
ראו גם

משפט חוצה הזווית
בניית חוצה זווית באמצעות סרגל ומחוגה
זכרונות אדריאנוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מרגריט יורסנאר
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  רומן היסטורי
 נושא:  אדריאנוס 
 מקום התרחשות:  רומא העתיקה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1951
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 275 מהדורה שנייה - 269
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - הוצאת דורות מהדורה שנייה - הוצאת זמורה-ביתן
 תאריך:  מהדורה ראשונה - 1956 מהדורה שנייה - 1987
 תרגום:  מהדורה ראשונה - דניאל שר מהדורה שנייה - אירית עקרבי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001934413, 001125784
 
זכרונות אדריאנוס (בצרפתית: Mémoires d'Hadrien) הוא רומן היסטורי צרפתי מאת מרגריט יורסנאר.
הספר מספר את סיפור חייו של אדריאנוס שהיה קיסר רומא בין השנים 117–138 ונחשב לשלישי מבין חמשת הקיסרים הטובים. הספר כתוב כסדרת מכתבים אוטוביוגרפיים שאדריאנוס כותב לנכדו המאומץ ומי שלימים יהיה קיסר רומא מרקוס אורליוס.
מכתביו של אדריאנוס מתמקדים באירועים הפוליטיים והצבאיים המרכזיים בזמן שלטונו, הרהוריו הפילוסופיים, אהבתו לאומנות ושירה ותשוקתו העזה לאהובו אנטינואוס.
יורסנאר התחילה את כתיבת הספר בשנות העשרים ושנות השלושים של המאה העשרים אולם מכיוון שלא הייתה מרוצה מהתוצאה גנזה אותה וחזרה למלאכת הכתיבה רק בשנת 1948. בחיבור הספר יורסנאר עשתה שימוש נרחב בכתבי היסטוריונים של העת העתיקה על תקופתו של אדריאנוס כמו גם במחקרים מודרניים עליו.
הספר הושלם והתפרסם בשנת 1951 ומיד זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית, תוך שהוא מתורגם לעשרות שפות, התרגום הראשון לעברית נעשה על ידי דניאל שר בשנת 1956, בשנת 1987 התפרסם התרגום של אירית עקרבי, עליו זכתה בפרס.
עלילה

הרומן מסופר בגוף ראשון על ידי אדריאנוס וממוסגר כמכתב למרקוס אורליוס בפרק הראשון. שאר הפרקים יוצרים נרטיב כרונולוגי רופף שלעיתים קרובות הוא משולב עם תובנות וזיכרונות שונים. הסיפור מתחיל עם אדריאנוס, שגילו בסביבות השישים, מתאר את מחלתו חשוכת המרפא. לכן הוא מבקש לספר אירועים חשובים בחייו לפני מותו.
הזיכרונות המוקדמים ביותר שלו הם שנות הילדות שלו באיטליקה. הוא גם מדבר על התעניינותו המוקדמת באסטרולוגיה ועל התשוקה שלו לאמנויות, לתרבות ולפילוסופיה של יוון; נושאים שהוא חוזר עליהם לאורך הספר. הוא מבקר באתונה כדי ללמוד, נוסע לרומא בפעם הראשונה, והוא עד להתנקשות בדומיטיאנוס. בסופו של דבר הוא מצטרף לצבא ומשתתף במחלמת דאקיה. אדריאנוס, שהוא בסביבות בן שלושים בתום המלחמה, מתאר את הצלחותיו בצבא ואת מערכת היחסים שלו עם טראיאנוס שבתחילה היה קר כלפיו. הוא זוכה לאט לאט בחסדו של טראיאנוס ומבטיח את מעמדו לכס המלכות בעזרת פלוטינה, אשתו של הקיסר, וגם על ידי נישואים לסבינה, נכדת סבתו של טראיאנוס.
במהלך שירותו הצבאי, תוצאות המלחמות עם הסרמטים משפיעות עליו מאוד, בשל שפיכות הדמים המחרידה והזוועות שבוצעו. הוא גם מתחיל להטיל ספק בערכה של מדיניות ההתרחבות הצבאית של טראיאנוס. טראיאנוס, בגיל מבוגר, מתחיל במערכה צבאית לא מוצלחת. לאחר תבוסה גדולה, טראיאנוס מיהר למנות את אדריאנוס כיורשו בצוואה זמן קצר לפני מותו. לאחר מותו של טראיאנוס, הוא מוציא להורג בהיסוס את יריביו ועושה שלום עם פרתיה. הוא נוסע לעיתים קרובות ברחבי מחוזות האימפריה הרומית תוך ביצוע רפורמות כלכליות וצבאיות רבות, ומקדם במילותיו: "הומניטאס, ליברטס, פליסיטאס". במהלך ביקור בבריטניה הוא מתאר את בניית חומת אדריאנוס, המייצגת חלק מחזונו לבלום את ההתרחבות הצבאית של קודמו וקידום השלום.
אדריאנוס מתחיל להרהר על גילו המתקדם ועל שינוי המזג שלו, ונזכר באירוע אחד שבו הוא עיוור בטעות את מזכירתו מרוב זעם. עוד מטרידה אותו פרוץ המרד בפרובינקיה יודיאה (מרד בר כוכבא), שמאלץ אותו לנסוע ולתפוס פיקוד על הכוחות. במהלך מצור חשוב, הוא מתייאש מהתפרקות תוכניותיו לשלום, מצב הלב החולה שלו, ובהמשך מהחורבן המשתולל ביהודה.
במהלך שנותיו האחרונות ברומא ובווילה שלו בטיבור, הוא מהרהר ברצף שלו ומחשבותיו מופנות לזכרו של מרקוס אורליוס כילד בעל סגולה וטוב לב. אדריאנוס, כעת בגיל מתקדם ובריאות לקויה מאוד, מתחיל לפחד מהמוות ושוקל להתאבד באמצעים שונים. לבסוף הוא מקבל את גורלו בהתפטרות, תוך הרהור על מעמדו האלוהי החדש ברחבי האימפריה. סמוך למוות, הוא מהרהר במה שצפוי העתיד עבור העולם, רומא, ועבור נשמתו.
מהדורות בעברית

זכרונות הדריאנוס (תרגם דניאל שר), ירושלים: הוצאת דורות, 1956, 275 עמודים
זכרונות אדריאנוס (תרגמה אירית עקרבי), תל אביב: הוצאת זמורה-ביתן, 1987, 269 עמודים ‏ (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  בני ציפר, יחי אדריאנוס, ובוז לשטיפת המוח בת שנות אלפיים, באתר הארץ, 3 במאי 2010
↑  הדריאנוס באספקלריה צרפתית, מעריב, 9 במרץ 1956
↑  לנה שילוני, הכוח הצדק והמהות , זכרונות אדריאנום מאת: מרגריט יורסנאר; תרגום: אירית עקרבי; זמורה ביתן, כותרת ראשית, 18 במאי 1988
↑  פרם לתרגום מצרפתית, מעריב, 7 בדצמבר 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12244910c (data)
זיו ביילין

| --- | --- |

זיו ביילין, קיץ 2017
 לידה:  18 בנובמבר 1974 (בת 49) ד' בכסלו התשל"ה ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  כתיבה, עיתונות
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  ספרות מקור, פרוזה, רומנים משפחתיים
 סוגה:  רומן
 נושאי כתיבה:  ריגול, ספרות בלשית
 הושפעה מ:  ברוך שפינוזה, בוריס אקונין, סימון דה בובואר, דוסטויבסקי, ז'וזה סאראמאגו, אלבר קאמי, סרן קירקגור.
 
זיו ביילין (נולדה ב-18 בנובמבר 1974) היא סופרת ישראלית, עיתונאית, עורכת דין ופעילה בתחום זכויות האישה.
ביוגרפיה

זיו ביילין נולדה בגבעה הצרפתית, ירושלים. היא השלישית מבין ארבעה אחים ואחיות. מתגוררת כיום עם משפחתה בתל אביב.
למדה בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה (ליד״ה) בירושלים והרחיבה לימודים בתחום הפילוסופיה.
למדה לימודי תואר ראשון בפילוסופיה והיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב. לאחר סיום התואר הראשון המשיכה את לימודיה לתואר LLB במשפטים במרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן.
בשנת 2001 הצטרפה כמתמחה לפרקליטות מחוז מרכז, ובשנת 2002 החלה לעבוד שם כפרקליטה פלילית. במסגרת עבודתה בפרקליטות טיפלה ביילין בתיקי מרמה, שוחד, סחיטה באיומים, הריגה, סמים ועוד. בפרקליטות האזרחית טיפלה בתיקים מנהליים.
לאחר כשמונה שנים של עבודה בפרקליטות הפלילית והאזרחית, החליטה ביילין לבצע שינוי תעסוקתי והחלה את דרכה בעולם העיתונות הכתובה והמקוונת. היא החלה לעסוק בכתיבת תוכן ככתבת במגזין האינטרנטי Xnet, ולאחר מכן החלה לשמש כתבת במגזין העסקים ליידי גלובס.
בשנת 2022 הצטרפה לקבוצת מינקובסקי, שעוסקת ביחסי ציבור, דוברות, אסטרטגיה וניהול משברים. במסגרת עבודתה הקימה ביילין מחלקה המשפטית, מלווה ומייעצת תקשורתית למשרדי עורכי דין מתחומי עיסוק שונים.
חיים אישיים

ביילין ונשואה לגיל ביילין, פוליטיקאי ובנו של יוסי ביילין. לזוג שתי בנות.
ספריה

הרומן הרומנטי (2011), הוצאת גוונים
מיקה מתאהבת (2012), ידיעות ספרים
סוכנת במלכוד (2017), ידיעות ספרים
שייכת לסופרי הוצאת ידיעות ספרים.
פעילות בתחום קידום מעמד האישה

ביילין פעילה בתחום קידום מעמד האישה ועוסקת בתחום קידום יוזמות לפיתוח אוכלוסיות חלשות, קידום מודעות יזמית בקרב נשים ויצירת אמנה לזכויות האישה.
נשים חייבות לפתח לעצמן עצמאות כלכלית ולא להיות תלויות. זה נכון שלעיתים המציאות מכתיבה לנו תלות כזאת, אבל לטווח הארוך זה הרסני. התחושה שאת יכולה לקבל החלטות כלכליות בעצמך, כי את גם מפרנסת, היא כוח שאסור לך לוותר עליו.
בסוף שנת 2016 ייסדה את פורום נשים ועסקים לקידום נשים מובילות בעסקים בישראל ובארצות הברית, דרך מפגשי סלון בהן ישתתפו נשים העוסקות בתחומים שונים, במטרה לייצר שיתופי פעולה ותוכניות משותפות לקידום עסקים ויזמות נשית. במקביל להשקה שנערכה בתל אביב תהיה לפורום זרוע בעמק הסיליקון, שתקדם שיתופי פעולה בין נשות עסקים ישראליות לנשות עסקים אמריקניות עם זיקה לישראל. מטרת הפורום הוא פעילות למען שיויון בעולם העסקים וקידום נשים בתחומי העסקים, ההיי טק, הפיננסים, התרבות והאומנות בישראל. מדובר במסגרת סגורה של נשים בסגנון מועדונים סגורים לגברים בלבד הנהוגים באירופה ובארצות הברית, במטרה לקדם יזמות נשית ואג'נדות חברתיות לנשים ממגזרים שונים, וכן קידום חוקים להטבת מעמדן של נשים בחברה, בשוק העבודה ובמגזר הציבורי והפרטי.
הערות שוליים

↑  ביקור בית עם הסופרת זיו ביילין, באתר readbooks.co.il, ‏16/07/2012
↑  מערכת האתר, IT MOM - זיו ביילין, באתר mamaknows.co.il, ‏17/08/2016
↑  סוכנת במלכוד זיו ביילין, באתר ybook.co.il
↑  עו"ד זיו ביילין, באתר supersonas.com
↑  מיכל גלנטי, ‏הלאונג' הגירל פאוור של זיו ביילין, באתר מעריב אונליין, 28 בנובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308796705171  ISNI: 0000 0001 4095 4800  LCCN: no2011172556  VIAF: 219983395   WorldCat (עם VIAF): 219983395
זכרונותיה של גיישה

ערך זה עוסק בספר. אם התכוונתם לסרט המבוסס על הספר, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ארתור גולדן 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  אלפרד א. קנופף 
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  27 בספטמבר 1997 
 
זכרונותיה של גיישה (באנגלית: Memoirs of a Geisha) הוא רומן מאת הסופר ארתור גולדן, שנכתב בשנת 1997. הספר עוסק בחייה של גיישה מפורסמת - ניטה סאיורי (צ'יו סאקאמוטו) ביפן שלפני מלחמת העולם השנייה. הספר הופק לסרט קולנוע באותו שם בשנת 2005, בבימויו של רוב מארשל ובכיכובה של ג'אנג דזה.
תביעה

לאחר פרסום המהדורה היפנית של הרומן, נתבע ארתור גולדן על הפרת חוזה ועל השמצת דמות על ידי מינקו איוואסאקי(אנ'), גיישה בדימוס שראיין לצורך קבלת מידע בזמן כתיבת הרומן. התובעת טענה שגולדן הסכים לשמור על אנונימיותה, אם תספר לו על חייה כגיישה, בשל קוד השתיקה המסורתי לגבי לקוחותיהם. עם זאת, גולדן מנה את איוואסאקי כמקור בתודותיו לרומן, מה שגרם לה להתמודד עם תגובה חמורה, עד כדי איומי מוות. להגנתו, השיב ארתור גולדן כי היו לו קלטות של שיחותיו עם איוואסאקי. בסופו של דבר, בשנת 2003, הגיע המוציא לאור של גולדן לפשרה עם איווסאקי מחוץ לבית המשפט תמורת סכום כסף שלא פורסם.
מאוחר יותר, המשיכה איוואסאקי  לכתוב אוטוביוגרפיה, המציגה תמונה שונה מאוד של חיי הגיישה מהמאה ה-20 מזו המוצגת ברומן של גולדן. הספר פורסם בשם Geisha, A Life בארצות הברית ובשם Geisha of Gion בבריטניה.
הערות שוליים

↑  Richard Lloyd Barry (30 במרץ 2006). "The Queen and the Geisha". The Times. UK. אורכב מ-המקור ב-16 בנובמבר 2006. נבדק ב-2008-10-23. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  A Geisha Scorned The Rough Guide to Japan: The Rough Guide, by Jan Dodd, Simon Richmond. Published by Rough Guides, 2001. ISBN 1-85828-699-9. Page 889.
↑  Chris Kincaid (6 במאי 2015). "The Battle of the Books Memoirs of a Geisha vs Geisha, A Life". נבדק ב-15 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Geisha, a Life
↑  Tamara Weider (October 10, 2002). Remaking a memoir (אורכב 06.01.2010 בארכיון Wayback Machine). Boston Phoenix. Accessed 2012-12-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4754967-1  VIAF: 217041746   WorldCat (עם VIAF): 217041746