stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה באום
קורות חיים > פעילותו הצבאית

בתחילת מלחמת העצמאות השתתף באום באחת ההתקפות הראשונות של ארגון "ההגנה" על תחבורה ערבית, סמוך לעיר בית שאן. עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי כיתות. בהמשך הצטרף לחטיבת גולני. בשנת 1949 החל קורס קצינים אך הודח עקב הפרות משמעת. בלחץ מפקדו בגולני, אברהם יפה, הורשה לסיים את הקורס הבא. בשנת 1950 הצטרף לסיירת גולני תחת אריאל שרון ומאז נקשרו דמויותיהם זו בזו. בסיירת שימש באום כמפקד מחלקה וכאחראי על תחום השדאות. עם פרישתו של שרון ללימודים עזב גם באום את צה"ל וחזר למשק הוריו בכפר יחזקאל. בחודש יולי 1953 נקרא באום על ידי שרון להשתתף בפעולת תגמול ראשונה בכפר נבי סמואל שמעבר לגבול הירדני. הלוחמים שהשתתפו בפעולה היוו את הגרעין סביבו נוצרה יחידה 101. באוגוסט 1953 החל באום, יחד עם אריאל שרון, להקים יחידת קומנדו חדשה – יחידה 101, בה שימש כסגן המפקד.
באום עיצב את תורת הלחימה של היחידה, בנה את תוכנית האימונים, אימן את החיילים וגם עסק בחקר ובהפקת לקחים – דבר שלא היה כמעט קיים אז בצה"ל. הוא השתתף בפעולות התגמול של היחידה, לרוב כמפקד אחד הכוחות, ובכלל זה כמפקד הכוח שפוצץ את בתי הכפר בפעולת קיביה. בינואר 1954 פורקה היחידה ושולבה בגדוד הצנחנים 890. באום מונה למפקד פלוגה ב' בדרגת סרן. לחם במבצע קדש. ב-1963 עבר התקף לב והשתחרר מהשירות.
במלחמת ששת הימים לחם במסגרת אוגדת הפלדה. אחרי המלחמה שב לשירות הקבע ומונה למפקד פלוגת הסיור של חטיבה 7 בשנת 1968. במהלך מלחמת ההתשה הגה את מבצע רביב, בו שימש כסגן המפקד. בתחילת שנות ה-70 נקרא לסייע לאריאל שרון בחיסול פעילות הארגונים הפלסטינים החמושים ברצועת עזה. הוא התנדב לשרת במפקדתו של שרון, שהיה אז אלוף פיקוד הדרום, כמפקד מחלקת המודיעין המרחבית בדרגת רס"ן. בשהותו שם יזם את הקמת יחידת רימון – יחידת סיור שהפעילה שיטות לחימה בלתי שגרתיות וחיסלה רבים מן המבוקשים ברצועת עזה. היחידה שבראשה הועמד מאיר דגן נועצה רבות בבאום. בתקרית מפורסמת חיבלה היחידה, ביוזמת באום, במצבור גדול של רימונים שהטמינו אנשי הפת"ח בעזה, הרימונים התפוצצו ללא השהייה ופגעו במטילים אותם.
ב-1972 נפצע באורח קשה בתאונת דרכים. במלחמת יום הכיפורים לחם כמפקד גדוד המילואים 112, שפעל בחזית הדרום מבלי שהשתתף בקרבות. ב-1975 השתחרר משירות הקבע בדרגת סגן-אלוף. השתתף במילואים במלחמת שלום הגליל. לאורך שירותו נודע כמבקר חריף ובוטה של דרכי הפעולה ותרבות הפיקוד של צה"ל.
קורות חיים > פעילותו הפוליטית

בשנות השישים, עת פרש מצה"ל לראשונה, היה פעיל במפלגת רפ"י. מזמן פרישתו השנייה מצה"ל בשנות השבעים חידד באום את עמדותיו ודעותיו מיקמו אותו בימין המפה הפוליטית בישראל. הוא התנגד להסכם השלום עם מצרים, ועל רקע פינוי סיני ניתק את קשריו עם אריאל שרון. באום התקרב לאנשי גוש אמונים והפך פעיל בתנועת נאמני הר הבית.
בדצמבר 1994, הקים, יחד עם אל"ם (מיל') משה לשם, את עמותת הימין "שנית גמלא לא תיפול".
במשך שנים מספר הגיש תוכנית בתחנת הרדיו הפיראטית "ערוץ 7". בשידוריו הביע התנגדות חריפה להסכמי אוסלו והיה מטובעי הביטוי "פושעי אוסלו".
קורות חיים > חייו האישים

מאז שנות השישים, אחרי שעזב את כפר יחזקאל, התגורר בשכונת אבו תור בירושלים, אליה נכנס בתקופה בה עוד הייתה עדיין שכונת ספר ליד הקו העירוני הירדני. עם השנים, דמותו, בראש מגולח, חמוש באקדח, ומלווה באחד מכלבי התקיפה שלו הפכה לסימן היכר של השכונה המעורבת. במקביל הפך ביתו למרכז של הבוהמה הירושלמית והתקיימו בו כינוסים רבי משתתפים. בגיל מאוחר נשא לאישה את אילנה, עיתונאית והוליד שלשה ילדים. בין באי ביתם היו אנשי רוח ידועי שם ואנשי צבא בכירי דרגות.
באום נפטר במאי 1999 בגיל שבעים ממחלה. על שמו נקרא רחוב בשכונת הר חומה בירושלים.
הערות שוליים

↑  מנחם תלמי, הלוחם הישראלי וכלבו הסובייטי, מעריב, 3 במרץ 1978
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415079905171  VIAF: 88156674988833581306   WorldCat (עם VIAF): 88156674988833581306
פיגר אינטרנשיונל

| --- | --- |
 ענף:  פיתוח גוף 
 תאריך ייסוד:  2003 
 
פיגר אינטרנשיונל (באנגלית: Figure International, בתרגום חופשי: "גזרה בינלאומית") היא תחרות כושר חד שנתית לנשים שנערכת כל שנה על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף כחלק מהתחרות היוקרתית ארנולד קלאסיק ונערכה לראשונה בשנת 2003 (זאת הייתה תחרות הגזרה המקצועית הראשונה ב-IFBB). ג'ני ליין היא המתחרה שמחזיקה במרבית התארים (3 במספר).
זוכות התחרות

| שנה | זוכה כללית |
| --- | --- |
2003: ג'ני ליין
2004: ג'ני ליין
2005: ג'ני ליין
2006: מארי אליזבת' לאדו
2007: מארי אליזבת' לאדו
ראו גם

מיס אולימפיה
מיס אינטרנשיונל
פיטנס אינטרנשיונל
כללי הטקס

הציר הראשון של ברית המועצות במדינת ישראל, פבל ירשוב, מגיע לטקס מסירת כתב האמנתו לנשיא המדינה ביום י"ב באב תש"ט. כללי טקס מסירת כתב האמנה רבים ומורכבים, וכוללים אף פירוט מדויק של לבוש המשתתפים, גודל המשלחת המלווה ואופיה, אופן הפנייה לנשיא המדינה ועוד.
כללי הטקס (באנגלית: Protocol, ולעיתים אף בעברית "פרוטוקול" ו"כללי הפרוטוקול"), בתחום היחסים הבינלאומיים, הם מערכת כללי נימוסים והליכות (אטיקט) של דיפלומטיה ויחסים מדיניים הבאים לידי ביטוי בהתנהגות נציגיה הרשמיים של מדינה. כללי הטקס כוללים הנחיות באשר לאופן ביצוע פעילות חברתית, בעיקר בתחום הדיפלומטיה. המילה הלועזית "פרוטוקול" מקורה בשפה היוונית ומשמעותה המילולית "הדבק הראשון", דהיינו המרכיב הראשון הבא להדק יחסים בין צדדים. כללי הטקס מכתיבים את ההתנהגות הראויה והמקובלת של בעלי תפקידים ואישים המייצגים מדינה, למשל, מחוות המבטאות כבוד לראש מדינה מארחת, התייחסות לנציגי מדינה זרה לפי סדר חשיבותם בשירות הדיפלומטי של ארצם, וכדומה. לעיתים קרובות כללי הטקס הם כללים שאינם מתפרסמים באופן רשמי והם שונים ממדינה אחת לאחרת, אולם סטייה מכללי הטקס הנוהגים במדינה מסוימת, מצד נציג רשמי של מדינה אורחת, עלולה להוביל להרעת יחסים ואף למשבר ביחסים שבין מדינות. מסיבה זו, בדרך כלל בשירותי החוץ של מדינות פועלת מחלקת טקס שבראשה עומד ראש הטקס, ותפקידה להבטיח כי בכל מפגש רשמי של נציגי המדינה עם נציגיה של מדינה אחרת יינתן מידע מוקדם למוזמנים באשר לכללי הטקס, ואלה ייושמו בקפידה.
מפגשי ראשי מדינות

כללי הטקס הנוגעים להתנהגות נציגי משלחות דיפלומטיות קבועות התגבשו במהלך הדורות לכדי נוהג מקובל בעולם. מנגד, בשלהי המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 קיימת נטייה גוברת להפחית מחשיבותם של כללי הטקס בכל הנוגע למפגשים בין ראשי מדינות. סטייה מכללי הטקס, בהתאם לנסיבות ולצורכי המדינה באותה עת, נעשית לעיתים תוך מציאת פתרונות יצירתיים ולא מקובלים. כך, למשל, לאחר מותו של קיסר יפן הירוהיטו הודיע נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש (האב) כי יתייצב לטקס ההלוויה שנועד ל-24 בפברואר 1989, כמו גם נשיאי מדינות רבות אחרות בעולם. על פי כללי הטקס הנוהגים, סדר הקדימות הניתן לנשיאי מדינה בטקסים כגון אלה נקבע בהתאם לוותק של הנשיא במשרתו. כיוון שהנשיא בוש הושבע למשרתו רק ביום 20 בינואר 1989, כחודש לפני הטקס, נשיאי מדינה רבים היו צריכים לקבל עדיפות על פניו בסדר עמידתם וישיבתם. אולם, היפנים ראו חשיבות רבה לביקורו של בעל בריתם הבולט ביותר ונשיא המעצמה החזקה בעולם. כדי לחלוק את הכבוד שהיה ראוי לדעתם לנשיא ארצות הברית, הם הכריזו כי הטקס לא יהיה טקס הלוויה רשמי של הקיסר, אלא חגיגה לכבוד חייו, לכן ראשי המדינות יתקבלו לפי סדר המדינות שבהן ביקר הירוהיטו במהלך חייו. כיוון שביקורו הבינלאומי הראשון של הירוהיטו היה בארצות הברית, היה הנשיא בוש ראשון בין ראשי המדינות בטקס. גולדשטיין, בספרו על התפתחויות בכללי הטקס, מציין את תחילתה של מגמה זו של ירידה בהקפדה על כללי טקס במפגשים בין ראשי מדינות, כבר בוועידת השלום בפריז בשנת 1919, אז ויתר נשיא ארצות הברית וודרו וילסון על זכותו לשבת בראש הוועידה לנוכח התעקשות צרפת להוביל את השיחות. פיתוחה המהיר של התחבורה האווירית בין מדינות במחצית השנייה של המאה ה-20 הביא לירידה נוספת בהקפדה על כללי פרוטוקול במפגשים בין ראשי מדינות. כך, לדוגמה, בשנת 1997 החליט ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר לבלות חופשה בצרפת מתוך ידיעה כי הדבר יאפשר הזדמנות לפגישה לא רשמית עם ראש ממשלת צרפת ליונל ז'וספן. באופן דומה נהג נשיא צרפת ניקולא סרקוזי בשנת 2007, כאשר בילה חופשה במדינת ניו המפשייר בארצות הברית וניצל הזדמנות זו לפגישה עם נשיא ארצות הברית מבלי להזדקק לכללי הטקס.
לצד הירידה בהקפדה על כללי הטקס במפגשים בין ראשי מדינות, גולדשטיין רואה עלייה בחשיבותה של לחיצת היד במפגשים פומביים כאלה. התעלמות של נציג רשמי של מדינה מיד המושטת ללחיצה נתפסת כפגיעה קשה בטקס וכעלבון דיפלומטי. כך, למשל, בשנת 1978, בעת הלווייתו של ג'ומו קניאטה התעלם הנסיך צ'ארלס מידו המושטת של שליט אוגנדה אידי אמין. בשנת 1993 עשה הנשיא קלינטון מאמצים מיוחדים להבטיח כי ראש ממשלת ישראל יצחק רבין ילחץ את ידו המושטת של יאסר ערפאת, בעת חתימת הסכם אוסלו א'.
משלחות דיפלומטיות

עבודתה של משלחת דיפלומטית במדינה מארחת חייבת להיעשות תוך הקפדה על כללי הטקס המיוחדים והשונים לכל סוג של מפגש בין נציגים דיפלומטיים של המדינה השולחת לנציגי מדינות אחרות. נציגים דיפלומטיים במדינות שונות עוברים מסלולי הכשרה בהם נלמדים כללי הטקס הרלוונטיים לעבודתם. כך למשל מגדירים כללי הטקס במדויק את סדר הישיבה של המשתתפים בכל אירוע רשמי, תוך הקפדה כי כל אחד מן הנוכחים ישב במקום המייצג את מעמדו ודרגתו. הראשון בין השגרירים למדינה המארחת יהיה בעל הוותק הרב ביותר באותה מדינה ולא זה המייצג מעצמה או מדינה בעלת קשרים ענפים יותר. כללי הטקס אף מפרטים את אופי הלבוש המתאים לכל סוג של אירוע חברתי וטקס.
עלבון דיפלומטי

התעלמות מופגנת מכללי טקס נהוגים - התנהגות לא-מנומסת הגורמת לעלבון דיפלומטי - עשויה לשמש ככלי בידי מדינה כדי לאותת על הסתייגותה או סלידתה מהתנהגותה של מדינה אחרת, זאת לאחר שמאמצים דיפלומטיים אחרים כשלו. ההתנהגות הגורמת עלבון איננה מכוונת כלפי האישיות המייצגת את המדינה, אלא כלפי המדינה שאותה מייצגת האישיות. כך, למשל, בחודש דצמבר 1996 ביקשה צרפת להביע את הסתייגותה ממדיניות ארצות הברית בנושאים שונים. היא בחרה לעשות זאת בעת שוורן כריסטופר, מזכיר המדינה של ארצות הברית בין השנים 1993–1997, נכח בארוחת ערב רשמית של נאט"ו. חאבייר סולאנה, אז המזכיר הכללי של ברית נאט"ו, ביקש מן הנוכחים להרים כוסית ולברך את וורן כריסטופר לכבוד פרישתו ממשרתו. בתגובה קם לפתע מן השולחן שר החוץ הצרפתי הרבה דה שרט ועזב את החדר. שגריר צרפת לנאט"ו מיהר להתיישב במקומו ליד השולחן ותחת להרים כוסית ברכה עם הנוכחים, סובב בהפגנתיות את גבו למסובים לאורך הטקס.
בשנת 1997 גרמה ארצות הברית עלבון דיפלומטי לישראל, זאת כדי להביע את הסתייגותה משיתוף הפעולה של ממשלת ישראל במאמצי השלום. הדבר אירע בעת ביקור משלחת בראשות ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בארצות הברית. בעת ששהתה המשלחת בוושינגטון, הודיע הבית הלבן כי בוטלו פגישות שנקבעו מראש עם המשלחת הישראלית, עקב "קשיי תיאום".
ב-11 בינואר 2010 גרמה ישראל עלבון דיפלומטי לטורקיה, זאת כדי להביע סלידה משידור פרק בסדרת טלוויזיה טורקית ובו מסרים אנטי-ישראליים. שגריר טורקיה בישראל, אהמט אוגוז צ'ליקול, זומן למשכן הכנסת בירושלים לפגישה עם סגן שר החוץ דני אילון. בתחילת הפגישה, בעת שכתבי וצלמי העיתונות נוכחים בחדר, הדגיש סגן שר החוץ לעיתונאים בעברית (שפה שהשגריר אינו מבין) כי השגריר יושב על כיסא נמוך משאר הנוכחים, רק דגל ישראל מוצב על השולחן, ואנשי משרד החוץ אינם מחייכים.
אילון גם סירב לבקשת הצלמים כי ילחץ את ידו של השגריר. למחרת, משלמדה ממשלת טורקיה על העלבון ודרשה התנצלות, הודיע מר אילון כי הוא עומד על מחאתו, אולם "אין זאת דרכי לפגוע בכבודם של שגרירים ובעתיד אבהיר את עמדתי בדרכים דיפלומטיות מקובלות."
ראו גם

אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים
דרג דיפלומטי
סדרי קדימה ממלכתיים
לקריאה נוספת

JR Wood and J. Serres, Diplomatic Ceremonial and Protocol. London: Macmillan, 1970
הערות שוליים

↑  PROTOCOL: 25th Anniversary Edition
1 2  Erik Goldstein, Developments in  Protocol, ‏1998 (באנגלית)
↑  Mette Boritz, The Hidden Culture in Diplomatic Practice
↑  U.S.-French Rivalry: The 'Solana Toast' Skirmish And Other
↑  רוני סופר, ההשפלה הפומבית לשגריר טורקיה: "שיישב נמוך", באתר ynet, 11 בינואר 2010
↑  צבי בראל, ברק רביד, השגריר הטורקי, אחמט אוגוז צ'ליקול: סגן השר אילון טמן לי מלכודת, באתר הארץ, 13 בינואר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555393305171  BnF: cb126507473 (data)  GND: 4047550-5  LCCN: sh85038188  NKC: ph119469 
התעלמות מיד מושטת ללחיצה בין ראשי מדינות, מהווה עלבון דיפלומטי ופגיעה קשה בכללי הטקס.
פרשת מותה של מהסא אמיני

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1999 טהרן, איראן
 פטירה:  16 בספטמבר 2022 (בגיל 22)
 מקום קבורה:  סאקז, איראן
 ידועה בשל:  מותה, ועילת תחילת ההפגנות נגד המשטר באיראן ב-2022
 תקופת הפעילות:  16 בספטמבר 2022 
 פרסים והוקרה:  פרס סחרוב לחופש המחשבה
 
מהסא (ז'ינה) אמיני (בפרסית: مهسا امینی; בכורדית: مەھسا ئەمینی; 21 בספטמבר 1999, סאקז – 16 בספטמבר 2022, טהראן) הייתה אזרחית איראן ממוצא כורדי שנעצרה ועונתה על ידי סיירת ההדרכה של ממשלת איראן, חוליית משטרה האחראית על יישומן של תקנות החג'אב במדינה, לאחר שלדעתם לא לבשה את החג'אב שלה כראוי. לאחר מכן, לטענת השלטונות, נכנסה לתרדמת בשל אי-ספיקת לב ומתה כעבור יומיים. מותה הטרגי הוביל להפגנות באיראן ולעלייה לקברה, והפך לסמלן של הנשים המתנגדות לתקנות החג'אב. בשל כך זכתה לתהילה ציבורית רחבה במדינה ומחוצה לה.
ביוגרפיה

מהסא אמיני הייתה אזרחית איראנית בת 22, במקור מסאקז שבמחוז כורדסתאן. אחיה, כיארש, היה איתה בזמן מעצרה.
מעצרה ומותה

אמיני נעצרה על ידי שוטרי סיירת ההדרכה בסביבות השעה 6 בערב ביום שלישי, 14 בספטמבר 2022, בסמוך לתחנת המטרו שהיד חקאני שעל הכביש המהיר שהיד חקאני בטהרן, בעת שהייתה עם אחיה, כיארש אמיני. נאמר לו שהיא תועבר לבית המעצר כדי לעבור "שיעור תדרוך" ותשתחרר שעה לאחר מכן. במקום זאת, היא פונתה לבית החולים כסרא באמבולנס.
במשך יומיים הייתה אמיני בתרדמת בבית החולים כסרא בטהרן. לאחר שהידיעה עברה בתקשורת, התקוממו רבים נגד תקנות החג'אב במדינה פעם נוספת. היא מתה ביחידה לטיפול נמרץ ב-16 בספטמבר.
מעצרה ומותה > הוכחות לאלימות

ראשית, אחיה, כיארש, הבחין בחבלות בראשה וברגליה. לאחר מכן העידו הנשים שעוכבו עמה כי היא הוכתה קשות בשל התנגדותה לעלבונות השוטרים שעצרו אותה. מספר רופאים העידו כי מהסא אמיני סבלה מפגיעה מוחית, בהסתמך על התסמינים הקליניים שנמצאו בה. הדבר כלל דימום מאוזניה וחבלות מתחת לעיניה. ברשתות הופצו סרטונים על האלימות שחוותה. ערוץ האופוזיציה איראן אינטרנשיונל חשף את צילומי הגולגולת והחזה שלה מבית החולים – המראים שאמיני חוותה חבלות חמורות מאוד שככל הנראה הביאו למותה.
הפגנות ותמיכה

סדרה של הפגנות פרצו לאחר מותה, האלימות שבהן התרחשו בסאקז, עיר הולדתה. חלקם צעקו סיסמאות כמו "זן - זנדגי - אזאדי: נשים, חיים, חופש" ו-"מוות לדיקטטור". הפגנות אלו דוכאו על ידי כוחות המשטרה המיוחדים של איראן. הפגנות התקיימו גם מחוץ לבית החולים קסרה בטהרן, חלקן דוכאו על ידי כוחות הביטחון, הכוחות דיכאו את המפגינים באמצעות שימוש בגז פלפל.
בעקבות מותה החלה לפעול תנועת "תנועת נשים, חיים, חירות".
שלושה ימים לאחר מעצרה של מהסא אמיני, הפגנות נוספות הביאו ל-30 פצועים בקרב המפגינים. שלושה ימים לאחר מותה, אנשים המשיכו למחות כנגד הממשל בערים שונות, ובמהלך תקופה זו, ההאשטאג #MahsaAmini הפך לאחד ההאשטאגים הנכתבים ביותר בטוויטר הפרסי. מספר הציוצים והציוצים מחדש של האשטאגים הללו עלה על שני מיליון.
באוקטובר 2023 הוענק פרס סחרוב לחופש המחשבה לאמיני ולתנועת המחאה שהחלה בעקבות מותה.
ראו גם

מחאת החיג'אב באיראן
פרשת מותה של נדא אגא-סולטאן
זכויות האדם באיראן
פרשת מותה של ארמיטה גרוואנד
אישה, חיים, חירות
הערות שוליים

1 2  Zhina Amini goes into coma 2 hours after arrest, ‏15 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  Protesters march to Mahsa Amini’s grave in Iran, euronews, ‏26 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  نماد زن ایرانی در حکومت جهل و جنون آخوندی!, Iran Transition Council, ‏8 באפריל 2022 (בפרסית)
↑  Mahsa Amini is Another Victim of the Islamic Republic’s War on Women, Center for Human Rights in Iran, ‏16 בספטמבר 2022
↑  Woman in Coma in Custody by Hejab Enforcement Causes Uproar in Iran - Hrana, StudentsHeart.com, ‏15 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  Indignación en Irán por el coma de una joven tras ser detenida por la Policía, SWI swissinfo.ch (בספרדית)
↑  The New Arab Staff & Agencies, Iran: Woman in coma after arrest by Tehran's morality police, https://english.alaraby.co.uk, ‏15 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  "Fury in Iran as young woman dies following morality police arrest". BBC News (באנגלית). 2022-09-16. נבדק ב-2022-09-19.
↑  Reuters (2022-09-16). "Iran woman's death after morals police arrest sparks protests". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2022-09-19.
↑  Iranian woman in coma after morality police arrest: activists, France 24, ‏15 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  Arezou Saaberi, Mahsa Amini: Arrested For Islamic Guidance, Ended Up Brain Dead!, IranTrue, ‏15 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  KHRN, Iran: Kurdish woman dies after arrest and tortutre by morality police in Tehran | Kurdistan Human Rights Network, KHRN, ‏16 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑    James Rothwell, ‏Iranian woman dies after beating by ‘morality police’ for not wearing headscarf, The Telegraph, 16 September 2022
↑  مهسا امینی بر اثر جراحات ناشی از ضرب و جرح ماموران گشت ارشاد درگذشت, العربیه فارسی, ‏16 בספטמבר 2022 (בפרסית)
↑  Ahmad Parhizi, Iranian woman’s death in custody galvanizes critics of ‘morality police’, Times Of Israel (באנגלית)
↑  The Crimes of Iran's 'Morality Patrols': A Brief Chronology, iranwire.com (באנגלית)
↑  בצל המהומות על מות הסטודנטית - צבא איראן מאיים: "נתעמת עם האויבים כדי להבטיח את ביטחון המדינה", באתר ‏מאקו‏, 23 בספטמבר 2022
↑  At least 10 demonstrators injured in Iran following death of Kurdish woman, www.rudaw.net
1 2  the police open fire at the funeral, Italy 24 News English, ‏17 בספטמבר 2022 (באנגלית)
1 2  Protests in Iran at death of Kurdish woman after arrest by morality police, the Guardian, ‏2022-09-17 (באנגלית)
↑  Mahsa Amini: dozens injured in Iran protests after death in custody, the Guardian, ‏8 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  Reuters (2022-09-18). "Fury grows in Iran over woman who died after hijab arrest". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2022-09-19.
↑  هشتگ مهسا امینی ترند جهانی شد – DW – ۱۴۰۱/۶/۲۷, dw.com (בפרסית)
↑  European Parliament honours Jina Mahsa Amini and Woman, Life, Freedom מתן פרס סחרוב לחופש המחשבה לתנועת אישה, חיים, חירות באירן(באנגלית)
כרזה עם פניה של מהסא אמיני וציור גרפיטי עם הסיסמה אישה, חיים, חירות המזוהה עם ההפגנות בעקבות מותה, בקריית המלאכה, תל אביב, 2023.
קוברה יורקת שחורה

| קוברה יורקת שחורה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: קוברה
מין:: קוברה יורקת שחורה
שם מדעי
 Naja nigricincta ‏Bogert, 1940
תחום תפוצה


קוברה יורקת שחורה המכונה לעיתים קוברת זברה יורקת (שם מדעי: Naja nigricincta) היא מין של קוברה יורקת החיה ברחבי אפריקה הדרומית והיא ארסית מאוד. כמה חוקרים סוברים שהיא בעצם תת-מין של קוברה יורקת שחורת-צוואר.
מאפיינים

קוברה יורקת שחורה מגיעה לאורך 1.2-1.5 מטר וצבעה שחור עד אפור כהה, ורדרד, צהוב ולעיתים גם לבן כשהגוף מוקף בפסים אנכיים כהים. הפרטים הצעירים מכילים פחות פסים מהבוגרים. ראש הקוברה רחב ובדומה למינים קרובים היא יכולה לפרוש את צווארה, שגם הוא שחור עם פס אופקי צהוב, כדי להרתיע אויבים. אם זה לא עוזר היא יכולה לפעור את לועה ולירוק דרך ניביה ארס היכול לעוור את עיני האויב, גם ממרחק של 2 מטרים. ארס זה יכול לעוור לזמן רב ולעיתים אף באופן קבוע.
נשיכת הקוברה עצמה קטלנית בהרבה מהיריקה ויכולה לגרום לשיתוק מהיר, דימום פנימי מסיבי ופגיעה בפעילות הלב. ללא טיפול מהיר יכולה הקוברה להרוג אדם תוך כמה שעות, אך הארס נועד בעיקר עבור טרפה הכולל מיני מכרסמים, זוחלים מדבריים לרבות שאר נחשים וטרף פגיע אחר. קוברה זו שוכנת מדבריות ואזורים יבשים והיא משיגה את כל הנוזלים שלה מהטרף.
מאפיינים > תת-מינים

Naja nigricincta nigricincta - נפוצה בצפון ובמרכז נמיביה ובדרום אנגולה. קוברה זו בעלת פסים רבים יותר מקרובתה.
Naja nigricincta woodi - נפוצה בדרום נמיביה, דרום בוטסואנה, לסוטו ובדרום אפריקה. היא כהה מעט יותר מקרובתה.
קוברה יורקת בתוך הפארק הלאומי אטושה
יבגני שפובלוב

| --- | --- |

 לידה:  פברואר 1968 ברנוביץ', בלארוס 
 פטירה:  26 בפברואר 2022 (בגיל 54) תאילנד 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה עממית, מוזיקה פופולרית 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
יבגני שפובלוב (ברוסית: Евгений Шаповалов;‏ פברואר 1968 – 26 בפברואר 2022) היה זמר טנור ישראלי ממוצא בלארוסי, שר בסגנונות שונים – החל ממוזיקה קלאסית ובמיוחד אופרה, דרך מוזיקה פופולרית וכלה במוזיקה עממית.
ביוגרפיה

יבגני שפובלוב נולד בברנוביץ' שבבלארוס, אז בברית המועצות. מגיל 7 היה סולן במקהלות. בגיל 17 הקים עם עוד שלושה חברים להקת רוק ופופ שנקראה "ספטמבר". לאחר כן, התגייס לצבא הרוסי ושירת בחיל הים בים הבלטי.
שפובלוב, שלא היה יהודי, הכיר את אשתו הראשונה בבלארוס והם עלו לארץ ב-1991 בגל העלייה בשנות ה-90, והזוג התגורר במושב מעלה גמלא שברמת הגולן. הופעתו הראשונה של שפובלוב בארץ הייתה במסגרת מועדון הזמר של שרהל'ה שרון בעמק הירדן. לאחר מכן התגרשו בני הזוג, ושפובלוב הכיר את אשתו השנייה. לזוג נולדו שתי בנות. לאחר 13 שנים ביחד, התגרש שפובלוב מאשתו השנייה.
ב-1993 החל שפובלוב ללמוד באקדמיה למוזיקה באוניברסיטת תל אביב. באותה שנה הזמינה אותו להקת אתניקס להקליט איתה את השיר "ג'סיקה", ששולב באלבומה "אדם ונחש", והשיר הפך ללהיט גדול. ב-1995 השתתף במופע "שלושת הטנורים" עם גבי שדה ודודו פישר ובמאי 1999 התארח בקונצרט של גליקריה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
בשנת 2001 יצא שפובלוב במופע משותף עם שלומית אהרון, שנקרא "דואט" וב-2003 יצא אלבום המופע דואט - בהופעה חיה. באותה שנה השתתף שפובלוב במופע של שירי מחזות זמר.
ב-2007, יצא שפובלוב במופע בשם "שלושת הטנורים" ביחד עם ודיסלאב גוראי ופליקס ליפשיץ. ב-2008 יצא במופע בשם "יבגני שפובלוב 60/40: המדינה חוגגת 60 ויבגני חוגג 40".
שפובלוב הוציא יותר מעשרה דיסקים.
שפובלוב היה גם חובב בישול מושבע, והוציא ספר בישול.
בשנת 2009 נמלט שפובלוב מישראל, לאחר ששקע בחובות כבדים, ועבר להתגורר בניו יורק. הוא השתתף בקונצרטים בצפון ובדרום אמריקה, קנדה ואירופה. כמו גם ברוסיה וברפובליקה של בלארוס. ברוסיה הוא הופיע על במות אולמות הקונצרטים היוקרתיים ביותר, כולל ארמון הקרמלין ובאצטדיון לוז'ניקי (שניהם במוסקבה).
שפובלוב נפטר ב-26 בפברואר 2022 מאירוע לבבי.
הערות שוליים

↑  דני ספקטור, לא רוצה שהילדים שלי יראו אותי באזיקים, "ידיעות אחרונות", 11 ביוני 2009
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏הזמר יבגני שפובלוב הלך לעולמו בגיל 54, באתר מעריב אונליין, 26 בפברואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299737805171  ISNI: 0000 0004 0235 3707  MusicBrainz: e6781fd0-aabc-4e44-a82f-12d9852842ef  VIAF: 297888990   WorldCat (עם VIAF): 297888990
פתח את ליבך

"פתח את ליבך" הוא שמו של אלבום הבכורה של המוזיקאי שרון הולצמן אשר יצא בשנת 2001, בחברת התקליטים הליקון.
הפקה

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי הולצמן מלבד "מעיין" שאת מילותיו כתב הסופר אסף ענברי על פי סיפור מאת הרבי נחמן מברסלב.
את האלבום פתח את ליבך (אלבום) הפיק מוזיקלית עובד אפרת.
לאחר התפרקות להקת אבטיפוס ב-1997, הוחתם בסיסט הלהקה שרון הולצמן על חוזה להוצאת 3 אלבומי סולו בחברת הליקון. הולצמן בחר לעבוד עם המפיק עובד אפרת והסאונדמן מני בז'רנו שעבדו בזמנו עם אהוד בנאי.
שיר הנושא של האלבום - פתח את ליבך עורר עניין רב וחצה מגזרים, נגע עמוק ורחוק, הושמע רבות ועדיין מושמע עד היום[דרוש מקור].
השתתפו באלבום

גולן זוסקוביץ – גיטרה בס
דרור חליבה (מוזיקאי) – גיטרות, חשמליות, אקוסטיות,
נדב ביטון – קלידים, קולות
נועם לדרמן – תופים, כלי הקשה
כפיר בן ליש – קולות
ראובן חיון – קולות
דנה פרנקלין – קולות והפקה מטעם הליקון
מני בז'רנו – טכנאי הקלטה ומיקס
עובד אפרת – הפקה מוזיקלית
שרון הולצמן – כתיבה, הלחנה, ביצוע, אקוסטיות, חשמליות, מפוחית, כינור
רשימת רצועות

| פתח את ליבך> מס' | פתח את ליבך> שם | פתח את ליבך> משך | פתח את ליבך>  | פתח את ליבך>  | פתח את ליבך>  | פתח את ליבך>  | פתח את ליבך>  | פתח את ליבך>  | פתח את ליבך>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  פתח את ליבך  | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | מאחר  | 5:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | חרוזים  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | כל לילה מחדש  | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | כל פרידה  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | לשומקום אבל איתך  | 4:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. |  מחר יקרה לי משהו טוב  | 2:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | מעיין  | 2:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | מקבלת אותי  | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | פו הדב  | 2:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 45:39 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Discogs, שרון הולצמן – פתח את ליבך (באנגלית), נבדק ב-2023-07-04
וירג'יליו מאצוקי

| --- | --- |
 לידה:  22 ביולי 1597 צ'יביטה קסטלנה, איטליה 
 פטירה:  3 באוקטובר 1646 (בגיל 49) צ'יביטה קסטלנה, איטליה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 
וירג'יליו מאצוקי (באיטלקית: Virgilio Mazzocchi;‏ 22 ביולי 1597 (טבילה) - 3 באוקטובר 1646) היה מלחין איטלקי מתקופת הבארוק, שנמנה עם מלחיני האסכולה הרומאית.