stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל קלפפיש
קורות חיים

קלפפיש נולד בוורשה ב-17 באפריל 1913, שני הוריו היו מורים ופעילי "הבונד", התנועה היהודית הסוציאליסטית הבלתי-ציונית.
בצעירותו היה חבר בתנועת הנוער של הבונד, תחילה בחטיבת הילדים, ה"סקיף", ולאחר מכן בחטיבת הצעירים, ה"צוקונפט". כמו כן היה חבר בארגון הספורט של הבונד, ה"מורגנשטרן" (בעברית: "השחר").
הוסמך כמהנדס בפוליטכניון של ורשה, ונישא לרוז'ה פרצ'יקוף (בפולנית: Róża Perczykof).
ב-1942 גורש מגטו ורשה, והועלה על רכבת למחנה ההשמדה טרבלינקה, ממנה הצליח להימלט לפני שהגיעה ליעדה, ועשה את דרכו חזרה לוורשה ה"ארית". בורשה, הוכשר בייצור חומרי נפץ על ידי סרן זביגנייב לבנדובסקי, חייל ה"ארמייה קריובה". זמן קצר לאחר מכן הצליח להבריח את אשתו, בתו אירנה ואחותו רגינה מהגטו, ולשכן אותן לשארית המלחמה בביתה של מריה סביצקה, חברת הז'גוטה. בביתה שרדו רוז'ה ואירנה את המלחמה, בעוד רגינה נפטרה ממחלה זמן לא קצר לאחר מכן ונקברה כנוצרייה בזהות בדויה.
לאחר מכן שב לגטו, והשתתף כלוחם במרד גטו ורשה. במסגרת המרד, היה אחראי על ייצור הרוב המוחלט של חומרי הנפץ של ההתנגדות היהודית, קלפפיש הקים בגטו סדנה מחתרתית לייצור נשק. יחד עם אריה וילנר, שימש כמתווך בין "הארגון היהודי הלוחם" לבין ה"ארמייה קריובה". פעל לצד אריה וילנר, טוסיה אלטמן ויצחק צוקרמן ואחרים להשגת נשק ושילוח משלוחי נשק לתוך הגטו בתקופה שלפני פרוץ המרד, בעזרתם של הארמייה קריובה ופעילים חמושים של המפלגה הסוציאליסטית האנטי-סטליניסטית (הפלג הימני של המפלגה הסוציאליסטית הפולנית).
קלפפיש נהרג ביום השני של המרד, ברחוב בוניפרטרסקה שבאזור ה"מברשתנים", בעודו מגן על נסיגת חבריו לנשק (ביניהם מארק אדלמן) בגופו באחת מעליות הגג בגטו.
לאחר מותו, עוטר על ידי הגנרל ולדיסלב שיקורסקי בעיטור הגבורה הגבוה ביותר של הצבא הפולני, ה"Virtuti Militari", שנמצא כיום בתצוגה במוזיאון ארצות הברית לזכר השואה בוושינגטון הבירה.
בבית הקברות היהודי בוורשה הוקמה אנדרטה לזכרו, ועליה נכתב:
"המהנדס מיכאל קלפפיש. 17 באפריל 1913 - 20 באפריל 1943. פעיל ארגון הנוער של הבונד. נציג הארגון היהודי הלוחם בתנועת ההתנגדות הפולנית. מת מות גיבורים במרד גטו ורשה. תהילה לזכרו!"
אחותו, רגינה ("גינה") קלפפיש, הייתה גם כן פעילת "הבונד", ובתקופת השואה עסקה בהצלת אנשים מה"אומשלגפלץ", הכיכר בה רוכזו המועמדים לגירוש והשמדה, בפעילותה הצליחה להציל כמה פעילי מחתרת בולטים. בתו, אירנה קלפפיש שרדה את השואה והיגרה לארצות הברית, והיא מסאית, משוררת ופעילה פוליטית.
הערות שוליים

↑  יום השנה למרד "גיטוגראד" ווארשה, משמר, 19 באפריל 1944; שנה למרד הגיטו, הד-המזרח, 21 באפריל 1944.
↑  נינה קלפפיש, באתר ארגון הפרטיזנים לוחמי המחתרות והגטאות
Rdio

| --- | --- |

 סוג:  תוכנה 
 תקופת הפעילות:  3 באוגוסט 2010 – 22 בדצמבר 2015 (5 שנים) 
 www.rdio.com
 
Rdio (בתרגום חופשי: רדיו) היה שירות הזרמת מוזיקה שפעל בין 3 באוגוסט 2010 ל-22 בדצמבר 2015. הוא אפשר לגולשים לשמוע מוזיקה באופן חוקי. השירות היה זמין בתור אתר אינטרנט, אפליקציה ל-BlackBerry ,iOS ,אנדרואיד ו-Windows Phone, וכן בתור תוכנה ל-Windows ול-OS X. השירות היה זמין ב-60 מדינות בעולם, שישראל חלק מהן, ואיפשר לגולשים לרכוש מנוי חודשי לשירות, אשר מסיר את הפרסומות ומאפשר להשתמש באפליקציה של השירות בטלפון.
בשנת 2015 פשט את רגלו ונמכר לפנדורה האמריקאית.
היסטוריה

"Rdio" פותח על ידי יאנוס פריס וניקלס זנסטרום, המייסדים של סקייפ, ונפתח לציבור ב-3 באוגוסט 2010. באותה תקופה, הם נאלצו להתחרות מול שירותים ותיקים ופופולריים יותר, כמו: Spotify, נאפסטר, MOG ו-Rhapsody.
ב-27 בספטמבר 2013, "Rdio" הוסיפו אפשרות לקבל המלצות על מוזיקה שהמשתמש צפוי לאהוב בהתאם למוזיקה שהוא שומע.
ב-16 בינואר 2014, "Rdio" הציגו את האפשרות לשמוע מוזיקה בחינם לאלה שלא מעוניינים לרכוש מנוי, אולם בתמורה אותם משתמשים יאלצו להאזין לפרסומות.
בנובמבר 2015 הודיע על פשיטת רגל, ונמכר לחברת Pandora (ששירותיה לא זמינים בישראל).
Vdio

ב-2 באפריל 2013 "Rdio" השיקו את Vdio, שירות דומה ל-"Rdio" המיועד לסדרות טלוויזיה ולסרטים. בניגוד ל-"Rdio", השירות דרש תשלום על כל צפייה, והתמקד בסרטים וסדרות טלוויזיה חדשים.
בעת השקת השירות, כל מנויי "Rdio" קיבלו 25$ לבזבוזים בשירות.
Vdio נסגר ב-27 בדצמבר 2013.
זמינות

"Rdio" היה זמין ב-60 מדינות: ארגנטינה, אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, בוליביה, ברזיל, קנדה, צ'ילה, קולומביה, קוסטה ריקה, קרואטיה, קפריסין, צ'כיה, דנמרק, הרפובליקה הדומיניקנית, אקוודור, אל סלוודור, אסטוניה, פינלנד, צרפת, גרמניה, יון, גואטמלה, הונדורס, הונג קונג, הונגריה, איסלנד, אינדונזיה, אירלנד, ישראל, איטליה, לטביה, ליכטנשטיין, ליטא, לוקסמבורג, מלזיה, מקסיקו, מונקו, הולנד, ניו זילנד, ניקרגואה, נורווגיה, פנמה, פרגוואי, פרו, הפיליפינים, פולין, פורטוגל, סינגפור, סלובקיה, צפון אפריקה, ספרד, סודאן, שווייץ, תאילנד, בריטניה, ארצות הברית, אורוגוואי ו-ונצואלה.
ראו גם

נאפסטר
הערות שוליים

↑  נמרוד צוק, מכה לגולשים הישראלים: שירות הסטרימינג Rdio נסגר, באתר כלכליסט, 17 בנובמבר 2015
↑  "Rdio Launches Personalized Music Streaming Recommendation Feature On Web". מגזין CEOWORLD. ב-27 בספטמבר 2013.
↑  "Rdio introduces unlimited free streaming alongside subscriptions". אתר Ars Technica. ב-17 בינואר 2014.
↑  "Four years in the making, Vdio finally opens up to Rdio subscribers in the US and UK". אתר Gigaom. ב-3 באפריל 2013.
↑  "Rdio offers launches Vdio for TV, movies". מתוך 3newsNZ. ב-4 באפריל 2013.
↑  "End of Vdio Beta FAQ". מתוך אתר Vdio.
↑  "Rdio - Availability". מתוך אתר Rdio.
| שירותי מוזיקה דיגיטליים |
| --- | --- | --- |
| שירותים פעילים | Anghami • אפל מיוזיק • בנדקמפ • ביטפורט • בליפ.קום • בומפליי מיוזיק • CD Baby •‏ דיגיטלי אימפורטד • דיטו מיוזיק • דיג'יי-שופ • הופלה • אייסקאסט • iHeartRadio •‏ חנות האייטונס • ג'מנדו • ג'ונו רקורדס • לייב-365 • LiveXLive (Slacker) •‏ מגנטון • מלון • מיקסקלאוד • מוב • מיוזיק גלו • נימביט • NoiseTrade •‏ ONErpm •‏ פנדורה • פפטארי • קובוז • רדיו.קום • רוק-מיי-ראן •‏ רוקסי • ספינלט • ספוטיפיי • סאונדקלאוד •‏ יאנדקס. מוזיקה • טיידל • אמזון מיוזיק • ‏Last.fm • שזאם • דיזר • יוטיוב מיוזיק • eSound |  |
| שירותים לא פעילים | בלאקברי וורלד • גוגל פליי מיוזיק • גרובשרק • קאזה • רדיו |  |
מגדלי המים (בני עי"ש)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל מים, אתר מורשת 
 מיקום:  בני עי״ש 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°47′40″N 34°45′47″E﻿ / ﻿31.794583333333°N 34.762916666667°E﻿ / 31.794583333333; 34.762916666667
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) מגדלי המים(למפת השפלה רגילה) מגדלי המים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מגדלי המים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מגדלי המים  he מגדלי המיםhe מגדלי המיםמפת  __ גדרה (in English: Gedera)  __ בני עי"ש (in English: Bnei Ayish) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית ברנר (in English: Brenner Regional Council) ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית נחל שורק (in English: Nahal Sorek Regional Council) מדרום: __ מועצה אזורית באר טוביה (in English: Be'er Tuvia Regional Council) ממערב: __ מועצה אזורית גדרות (in English: Gederot Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מגדלי המים בבני עי"ש
מגדלי המים בבני עי"ש הם צמד מגדלי מים, בתחום היישוב בני עי"ש שהוקמו, בתקופת המנדט, על ידי הבריטים על מנת לספק מים למחנה צבאי ששכן בסמוך. המבנה הוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ומיועד להכיל את מוזיאון היישוב.
ההיסטוריה של האתר

עם תחילת מלחמת העולם השנייה החלו הבריטים לחזק את מערך הכוחות שלהם בארץ ולהרחיב ולבנות מחנות צבאיים. אחד המחנות שנבנו השתרע על השטח שנמצא כיום בין היישוב בני עי"ש ליישוב ביצרון. מחנה זה נבנה ב-1941 על ידי יחידה פולנית (שהייתה חלק מהצבא הבריטי) על גבעה שהתנשאה כ-70 מטר מעל פני הים בקרבת שדה התעופה חצור. בראש הגבעה, ברום של 85 מטר מעל פני הים, הוקמו 2 מגדלי מים שסיפקו מים למחנה. עם סיום המלחמה החלה בריטניה לצמצם את צבאה במזרח התיכון וסגרה בסיסים צבאיים וביניהם גם הבסיס בבני עי"ש עד פינוי כל הבסיסים עם סיום המנדט. עם התרחבות ההתיישבות באזור נהרסו, בהדרגה, מבני המחנה עד שנותרו רק שני המגדלים.
תיאור המבנה

הבריטים השתמשו בדגם המגדלים בבני עי"ש במספר מחנות נוסף כמו בכפר טרומן ובגבעה 69. דגם זה מתאפיין בברכת בטון עגולה בנויה על קיר תמיכה.
בריכת המים העגולה נבנתה מבטון יצוק, גובהה כ-3 מטר, קוטרה כ-6.3 מטר ועובי קירותיה כ-35 סנטימטר. נפח המים בה היה כ-150–180 מטר מעוקב.
קיר התמיכה העגול נבנה מלבני סיליקט בגובה של כ-7 מטר, בקוטר של כ-4.4 מטר ובעובי של כ-22 סנטימטר.
החלל שבבסיס המגדל שימש למערכות המים לתחזוקת המגדלים והציוד. המגדלים הוזנו מבאר קרובה והם הזינו את המחנות בגרביטציה. על דופן המגדלים ניתן לראות מתקני ברזל שהחזיקו את צנורות המים. המגדלים עצמם נבנו על יסודות בטון שעובי חלקם החשוף הוא כמטר. בחזית מגדלי המים נראים בסיסים למשאבות מים שכנראה שימשו להזנת הבריכות.
הערות שוליים

↑  הבריטים בנו 5 מגדלי מים אך רק 2 אלו נותרו
אחות קטנה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  דרמה קומית
 שפות:  English
 הפקה
 מפיק:  Emily Anderton
 חברת הפקה:  Greenstone TV
 שידור
 רשת שידור:  TVNZ+
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אחות קטנה (באנגלית: Kid Sister) היא דרמה-קומית, אוטוביוגרפית למחצה, שנוצרה בניו זילנד על ידי סימון נתן עבור רשת השידור TVNZ+, והושקה ב-22 במאי 2022. העלילה מתרחשת באוקלנד, ניו זילנד, ומתמקדת בקהילה היהודית המסורתית-אורתודוקסית אליה משתייכת המשפחה. הסדרה משודרת ברשתות השידור ITVX, CBC Gem, Hot ,Yes ו-Amediateka.
עלילה

לולו (סימון נתן)  היא בחורה יהודייה בת 29,  הגרה באוקלנד, ניו זילנד עם משפחתה העוטפת, ומסרבת להתבגר. היא נודדת בין עבודות זמניות ולימודים, ורק דבר אחד קבוע ויציב בחייה: אהבתה לאולי (פול וויליאמס). אולי הוא זמר וסטנדאפיסט ממוצא סקוטי. הוא כותב לה שירי אהבה, ושניהם אוהבים לבלות יחד בפארק השעשועים, לאכול גלידה, להמציא חידות מצחיקות ולהיות ילדים לנצח. הוריה של לולו, זיגי (ג'ף שוסטרמן) וקרן (אמנדה בילינג), מתנגדים לקשר ומנסים להשפיע עליה להינשא לבחור יהודי, אך הקהילה היהודית באוקלנד קטנה  וחתנים בה מעט, ואת אולי היא אוהבת. המצב הופך מסובך אף יותר כאשר לולו מגלה שהיא בהריון. לולו מנסה להתכחש להריונה, ואף נמנעת מלשתף בכך את אולי. אך בשיחה עם אחיה, אשר הוא ואשתו מתאמצים להביא לעולם ילד ללא הצלחה, היא מציעה באופן ספונטאני לשמש כאם פונדקאית עבורם, ולמסור להם את התינוק.
העונה השנייה עוסקת במסעה של לולו בעקבות לידת התינוק, וברגשות האמביוולנטיים שלה כלפי הפונדקאות. תוך כך היא מוצאת את דרכה בעולם כאמנית, כאשר היא מכיירת בחימר דמויות של גולם. במקביל, אולי מחליט להתגייר. בעודו מתמסר למשימת התגיירותו ליהדות, לולו צופה בו בהשתאות לאור התמסרותו המלאה והרוחנית לתהליך.
שחקנים ודמויות

סימון נתן בתפקיד לולו עמנואל, בחורה יהודייה בת 29 המנהלת אורח חיים אלטרנטיבי ומסרבת להיכנע לתכתיבי הקהילה והמשפחה.
פול וויליאמס בתפקיד אולי, החבר של לולו. סטנדאפיסט ומוזיקאי ממוצא סקוטי המאוהב בלולו נואשות, ואף פותח בהליכי גיור על מנת לזכות באהבתה ובתמיכת משפחתה.
אמנדה בילינג בתפקיד קרן עמנואל, אמה היהודייה הדרום אפריקאית של לולו. מקיימת יחסים סימביוטיים עם בתה לולו ומתקשה לכבד את הגבולות ביניהן, ואף מתכחשת לצורך בקיומם.
ג'ף שוסטרמן בתפקיד זיגי עמנואל, אביה של לולו. מנסה לג׳נגל בין כל המוזרויות והנוירוזות של בני המשפחה.
ג'וזף נתן בתפקיד ליאו עמנואל, אחיה של לולו. ג'וזף הוא מנהל חשבונות החולם על יזמות עסקית. הוא ורעייתו בק מנסים ללא הצלחה להביא ילד לעולם.
קירה ג'וזפסון בתפקיד בק (רבקה), גיסתה של לולו. בקה עובדת בדלי היהודי, מבשלת אוכל יהודי נפלא, בעלת אופי נוקשה קמעא.
פיטר היידן בתפקיד הרשי, הסבא של לולו. בדומה ללולו המסרבת להתבגר, גם הרשי מסרב להזדקן, והוא מנהל חיים סוערים עם אלמנות שונות בבית האבות בו הוא מתגורר.
רוקסי מוהבי בתפקיד סינה, החברה הבסטי של לולו. סינה מנהלת סטודיו לקרמיקה, שבו הייתה שותפה בעבר גם לולו. אך חברותן ואהבתן יציבות כצוק איתן.
ארי בוילנד בתפקיד הרב רוב, רב הקהילה המתחיל בתהליך גיורו של אולי.
בריג'ט, אמו של אולי המופיעה בעונה השנייה, לאחר לידת התינוק. בריג'ט הופכת מעין דולה ומדריכת הורות לעת מצוא עבור בקה וג׳וזף המבולבלים ומבוהלים ממשימת הטיפול בתינוק.
הפקה

עלילת הסדרה מבוססת חלקית על ניסיון החיים של היוצרת והשחקנית הראשית, סימון נתן, אשר בן זוגה, פול וויליאמס המשחק את אולי, עבר תהליך של גיור אורתודוקסי.
אחות קטנה צולמה באוקלנד, כאשר הסצנות המתרחשות בבית הכנסת צולמו בקהילה העברית של אוקלנד (Auckland Hebrew Congregation), בית כנסת אורתודוקסי מודרני בשדרת גרייז. הסדרה קיבלה מימון מרשות השידור הניו זילנדית NZ On Air בסך 822,350 דולר לעונה הראשונה, ו-1,273,486 דולר לעונה השנייה.
הפקה > שידור

העונה השנייה החלה להיות משודרת בדצמבר 2023, על ידי ITVX בבריטניה, CBC Gem בקנדה, ורשתות Hot ו Yes בישראל. השידור בניו זילנד צפוי להתחיל ברשת TVNZ+ במהלך שנת 2024.
ביקורת

הסדרה זכתה לביקורת חיובית בישראל בעיתון "הארץ", כאשר העיתונאי אדריאן הניגאן שיבח את הליהוק ואת אופן סיפור העלילה, ואף השווה אותה לטובה עם הסרט שיווה בייבי. התוכנית הושוותה גם לפליבג, בין היתר בשל אופייה של הדמות המרכזית כאנטי-גיבורה, וכן בשל השימוש בקריינות-רקע.
בניו זילנד, הסדרה זכתה לשבחים כאשר העיתון "סטאף" תיאר אותה כ"בכורה בוטחת ונועזת מלאת חוצפה שראויה למצוא לה קהל, הן בקרב 'מקורבים' והן בקרב ניו זילנדים מכל תחומי החיים". סטאף שיבח גם את הליהוק, במיוחד את ההורים שגילמו בילינג ושוסטרמן.
הערות שוליים

↑  "The Public Good - Entertainment Publicity | Communications Strategy". The Public Good (בNew Zealand English). נבדק ב-2024-01-12.
↑  "Kid Sister". www.instagram.com. נבדק ב-2024-01-12.
↑  Kid Sister: New Zealand finally gets its first Jewish sitcom Stuff. 27 May 2022
1 2  Simone Nathan’s Televised Love Letter to Kiwi Jews Hey Alma. 9 June 2022
↑  NZ screen and comedy talents receive NZ On Air funding for new engaging content NZ On Air. Accessed on 22 April 2023
↑  "September 2022 Funding Decisions". www.nzonair.govt.nz (באנגלית). נבדק ב-2024-01-12.
↑  Kid Sister ITVX. Retrieved on 29 January 2024
↑  Kid Sister | Season 2 | CBC Gem (באנגלית), נבדק ב-2024-01-19
↑  What to watch in Israel: Focus on the war, a Turkish rom-com, ‘Oppenheimer’ The Jerusalem Post. 2 December 2023
↑  Russell Baillie: Why TVNZ’s 2024 season is not as NZ as it looks The New Zealand Herald. 20 November 2023
↑  Meet ‘Kid Sister,’ the Funniest Jewish Comedy in Years Haaretz. 5 March 2023
↑  Brooks, Sam (2022-05-26). "Review: Kid Sister aims for greatness, and ends up somewhere pretty close". The Spinoff (באנגלית). נבדק ב-2024-01-12.
↑  Kid Sister: TVNZ comedy unearths a new star, but two veterans steal the show Stuff. 27 May 2022
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אחות קטנה (סדרת טלוויזיה)".
ולרי שרי

ולרי פטרוביץ' שָׁרִי (בבלארוסית: Валерий Петрович Шарий; ‏נולד ב-2 בינואר 1947) הוא מרים משקולות יהודי-בלארוסי, שייצג את ברית המועצות. אלוף אולימפי (מונטריאול 1976), אלוף עולם (1975), פעמיים ברציפות אלוף אירופה (1975 ו-1976) ושיאן עולם.
קורות חיים

שרי נולד וגדל בצ'רוויין שבמחוז מינסק.
באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה בסופיה שבבולגריה בשנת 1969 סיים שרי במקום חמישי (אליפות עולם) ורביעי (אליפות אירופה) במשקל עד 82.5 ק"ג.
באולימפיאדת מינכן (1972) החל שרי את התחרות במשקל עד 82.5 ק"ג, בלחיצה של 170 ק"ג, אך כשל בשלושת הניסיונות ולא המשיך בתחרות.
קורות חיים > אלוף עולם

באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה במוסקבה בשנת 1975 זכה שרי במדליית זהב במשקל עד 82.5 ק"ג, לאחר שהרים משקל מצטבר של 357.5 ק"ג.
קורות חיים > אלוף אירופה

באליפות אירופה בהרמת משקולות שנערכה בברלין בשנת 1976 זכה שרי במדליית זהב במשקל עד 82.5 ק"ג, לאחר שהרים משקל מצטבר של 367.5 ק"ג
קורות חיים > אלוף אולימפי

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה שרי במדליית זהב בהרמת משקולות במשקל של עד 67.5 ק"ג, לאחר שקבע שיא אולימפי חדש של 365 ק"ג במצטבר: הנפה - 162.5 ק"ג ודחיקה - 202.5 ק"ג, לפני טרנדפיל סטוייצ'ב מבולגריה (360.0 ק"ג: 162.5 ק"ג ו-197.5 ק"ג) ופטר בצזקו מהונגריה (345.0 ק"ג: 157.5 ק"ג ו-187.5 ק"ג).
לאחר שפרש מספורט תחרותי בשנת 1980, שרת שרי בצבא והגיע לדרגת מייג'ור. הוא סיים את שרותו הצבאי עם התפרקות ברית המועצות והפיכת בלארוס למדינה עצמאית. לאחר מכן, משנות ה-90 עבד כמאמן הרמת משקולות וזכה להצלחה רבה.
תארים והישגים

במהלך הקריירה שלו, קבע שרי 13 שיאי עולם, כולם במשקל של עד 82.5 ק"ג. 1 בלחיצה, 4 בהנפה, 3 בדחיקה ו-5 במשקל מצטבר.
נתן גוטמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באפריל 1967 (בן 57) טורונטו, קנדה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  גלי צה"ל, רשות השידור, חדשות, הארץ 
 מספר צאצאים:  3 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  nathanguttman
 
נתן גוטמן (נולד ב-3 באפריל 1967) הוא עיתונאי ישראלי המשמש שליח תאגיד השידור הישראלי בארצות הברית. לפני כן הועסק ברשות השידור מאז שנות ה-90 באותו התפקיד וכעורך הראשי של מהדורת "מבט". הוא שימש גם כתב בעיתונים ג'רוזלם פוסט ו"הארץ".
ביוגרפיה

גוטמן נולד בטורונטו שבקנדה ועלה בצעירותו לישראל, בה גדל בגבעתיים. ב-1985 התגייס לגלי צה"ל ושירת ככתב מדיני בתחנה. ב-1991 שימש כשליח גלי צה"ל לוועידת השלום במדריד. הוא סיים תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1993, בנוסף ללימודים במכון הרמן ליהדות בת זמננו באותה אוניברסיטה.
לאחר מכן שימש כתב עיתון "חדשות" בוושינגטון עד לסגירתו של העיתון. ב-1994 הצטרף לערוץ הראשון, תחילה כעורך המייסד של מהדורת הלילה "מהיום למחר", וב-1996 מונה לעורך מהדורת החדשות "מבט". ביוני 1998 הודח (יחד עם העורך האחראי אלישע שפיגלמן) על ידי מנכ"ל רשות השידור, אורי פורת, בעקבות שידור ידיעה בדבר חגיגות האליפות של אוהדי בית"ר ירושלים, בה נכח ראש הממשלה בנימין נתניהו, שברקע נשמעות קריאות קצובות "מוות לערבים".
בשנת 1999 עבר לעיתון "הארץ", וב-2001 מונה ככתב האמריקאי של העיתון – תפקיד בו שימש עד 2005, אז עבר גוטמן לג'רוזלם פוסט לסקר מוושינגטון עד ל-2007, כאשר חזר לרשות השידור לשמש באותו התפקיד והחליף את ירון דקל. במקביל כתב טורי אורח בוואלה! NEWS בנושא הבחירות לנשיאות בארצות הברית. בנוסף שימש ככתב בוושינגטון עבור העיתון היהודי פורוורד (The Forward) עד שנת 2018. ב-2017 המשיך לשרת ככתב וושינגטון עבור תאגיד השידור הישראלי, שירש את רשות השידור.
חיים אישיים

גוטמן נשוי לוורד ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  עדי רובינשטיין, ‏כאן יואב טוקר, ישראל: מה הביא לשקיעתם של כתבי החוץ?, באתר גלובס, 27 בספטמבר 2009
↑  אימפוטנט ממוצע, חדשות, 9 בינואר 1987
↑  אילנה דיין, מדריד, סוף אוקטובר 91', באתר העין השביעית, 1 בינואר 2001
↑  הדס מגן ואביבה קרול, ‏בשפיגלמן וגוטמן עתרו לביה"ד לעבודה נגד הדחתם מ"מבט" בעקבות מסקנות פורת, באתר גלובס, 1 ביוני 1998
↑  שלומי מינץ, לחץ ברשות השידור - אין תגובה, באתר העין השביעית, 1 ביולי 1998
↑  יעל גאוני, ‏צפויים שינויים ב"הארץ": החלק הפוליטי היומי יבוטל, באתר גלובס, 29 בדצמבר 2004
↑  יעל גאוני, ‏עם הפנים לחו"ל: קול ישראל מחזק את דסק חדשות החוץ, באתר גלובס, 8 בינואר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010174744905171  VIAF: 9162982387786060328   WorldCat (עם VIAF): 9162982387786060328
לוק מונטנייה

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1932 Chabris, צרפת 
 פטירה:  8 בפברואר 2022 (בגיל 89) ניי-סיר-סן, צרפת 
 שם לידה:  Luc Antoine Montagnier 
 ענף מדעי:  ביולוגיה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום קבורה:  Oléron Island 
 מקום לימודים:  הפקולטה למדעים של פריז  אוניברסיטת אוקספורד  Collège René-Descartes (Châtellerault, Vienne) 
 מוסדות:  המרכז הלאומי למחקר מדעי (1960)  קווינס קולג'  מכון פסטר 
 תלמידי דוקטורט:  Lisa A Chakrabarti 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2004)  פרס דר א"ה היינקן לרפואה (1994)  קצין גבוה בלגיון הכבוד (31 בדצמבר 2008)  אמריטוס  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (2008)  פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי (2000)  פרס קרן וורן אלפרט (1997)  מפקד בלגיון הכבוד (16 ביוני 1994)  פרס המלך פייסל הבינלאומי לרפואה (1993)  קצין בלגיון הכבוד (23 במאי 1991)  חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי  פרס יפן (1988)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (1987)  פרס קורבר האירופאי למדע (1986)  פרס שלה (1986)  מפקד במסדר ההצטיינות הלאומי (1986)  פרס לואי-ז'נטה לרפואה (1986)  פרס לסקר-דיבייקי למחקר קליני (1986)  אביר בלגיון הכבוד (1984)  מדליית כסף של CNRS (1973)  מדליית ארד של CNRS (1963, 1964)  קרל לנדשטיינר 
 בן או בת זוג:  דוריתיאה אקרמן 
 צאצאים:  זאן-לוק מונטנייה, פרנסין מונטנייה, אן-מארי מונטנייה 
 מספר צאצאים:  3 
 תרומות עיקריות
 גילוי נגיף האיידס
 
לוק מונטנייה (בצרפתית: Luc Montagnier;‏ 18 באוגוסט 1932 – 8 בפברואר 2022) היה וירולוג צרפתי, חוקר במכון פסטר, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2008 על גילוי נגיף האיידס, יחד עם פרנסואז בארה-סינוסי.
תולדות חייו

מונטנייה נולד בכפר שברי (Chabris), סמוך לטור בצרפת. כבר בילדותו החל מתעניין במדעים לאחר שאביו, רואה חשבון במקצועו, ניהל ניסויים בסופי שבוע במעבדה קטנה בבית. את לימודיו התיכוניים השלים בעיר שטלרו (Châtellerault) ותואר ראשון במדעי החיים סיים בשנת 1953 באוניברסיטת פואטייה, בעיר פואטייה (Poitiers) במרכז צרפת. הוא המשיך בלימודים מתקדמים באוניברסיטת פואטייה ובאוניברסיטת פריז שם הוענק לו בשנת 1955 תואר מתקדם במדעים (בצרפתית: licence ès sciences). הוא המשיך בלימודי רפואה בסורבון ואף שימש כעוזר בהוראת פיזיולוגיה בעת לימודיו. בשנת 1960 הוענק לו תואר דוקטור ברפואה. מיד עם תום לימודיו הוא החל לעבוד כחוקר במרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS), מכון המחקר הממשלתי הגדול בצרפת, אולם זמן קצר אחר כך עקר ללונדון למשך שלוש וחצי שנים, שם חקר במועצת המחקר הרפואי בקרשלטון (אנגלית: Medical Research Council at Carshalton). בין השנים 1963–1965 עבד במכון לווירולוגיה בגלאזגו שבסקוטלנד, שם גילה יחד עם החוקר איאן מקפירסון, כי אגר הוא מצע גידול טוב לתרבית תאים סרטניים. הטכניקה המעבדתית שפיתח אומצה בתחום חקר גורמי הסרטן. בשנת 1965 שב לעבוד בצרפת.
בין השנים 1965–1972 עבד כמנהל מעבדה במכון קירי (אשר נקרא אז "מכון הרדיום"). בשנת 1972 הוא יסד ועמד בראש היחידה לוירולוגיה אונקולוגית במכון פסטר, שם ניסה לאתר גורמים וירליים למחלות סרטניות. בשנת 1982 החל לחקור את הגורם הווירלי למחלת האיידס זאת בשיתוף פעולה עם עמיתיו למכון פרנסואז בארה-סינוסי וג'אן-קלוד שרמן. גם לאחר גילוי נגיף האיידס המשיך מונטנייה לחקור בתחום זה, כדי לזהות תרופות אפשריות למחלה.
מונטנייה התחתן עם דורתיאה אקרמן בשנת 1961. לזוג שלושה ילדים.
גילוי נגיף האיידס

בשנת 1982 פנה אל מונטנייה הרופא וילי רוזנבאום אשר עבד בבית החולים Hôpital Bichat בפריז וביקשו לחקור את האפשרות כי הגורם לסינדרום חדש ומסתורי, אשר זכה לשם איידס (AIDS), הוא נגיף. לרוזנבאום חלק מכריע בגילוי נגיף האיידס כיוון שהוא השמיע לא אחת את השערתו, בכנסים מדעיים, כי מקור המחלה הוא נגיפי. רוזנבאום היה זה שנטל ביופסיה של בלוטת הלימפה מאחד מחוליו, דגימה שבה התגלה הנגיף.
בשנת 1983 קבוצה של חוקרים ורופאים, בראשותם של מונטנייה ופרנסואז בארה-סינוסי, גילתה את הנגיף גורם המחלה. תחילה כונה הנגיף בשם (LAV-lymphadenopathy-associated virus), שנה אחר כך, לאחר שקבוצת חוקרים אמריקאים בראשות רוברט גאלו איששה את התגלית קיבל הנגיף כינוי חדש בשם (HTLV-III ,human T-lymphotropic virus type III).
במשך שנים אחדות הייתה מחלוקת בעולם המדע למי זכות הראשונים על גילוי הנגיף, האם לקבוצתו של מונטנייה, או לזו של גאלו? מקור המחלוקת בדמיון המפתיע בין מאפייני הנגיף הראשון שזוהה בידי שתי קבוצות החוקרים והשונות המאוחרת יותר, בין זני הנגיפים שזוהו בשלב שני. בין היתר הועלו האשמות כי גאלו עשה שימוש לא אתי בדגימה שנלקחה ממכון פסטר. המחלוקת בין שני המדענים המשיכה עד לשנת 1986 ויושבה רק לאחר שנשיאי המדינות, ריגן ומיטרן נפגשו. לבסוף, בשנת 1986, החליטו המדענים הניצים לחלוק בזכות להיקרא מגלה נגיף האיידס ואף לחלוק ברווחי הבדיקה שפותחה לגילוי הנגיף. הופסק השימוש בשני כינויי הנגיף, זה הצרפתי (LAV) וזה האמריקאי (HTLV-III), והוחלט על כינוי חדש HIV (באנגלית:human immunodeficiency virus), או VIH (בצרפתית: virus de l'immunodéficience humaine). המחלוקת סוכמה בכך שמקור הנגיף שגילה גאלו היה זהה לזה שהתגלה על ידי מונטנייה. דו"ח של המשרד ליושרה מדעית (אנגלית: Office of Research Integrity), בארצות הברית, משנת 1993, קבע כי גאלו למעשה "גילה" את הנגיף בדגימה שנשלחה אליו על ידי מונטנייה. המשרד לא קבע האם גאלו היה מודע למקור הנגיף בעת שנוהל המחקר בשנת 1983, אולם נקבע כי גאלו סילף מידע באשר ליכולתה האמיתית של מעבדתו לגדל תרבית של הווירוס מן הדגימה שנשלחה אליו ממעבדת מונטנייה ובכך ניסה לטשטש את חשיבות התגלית של המעבדה הצרפתית.
בשנת 2008 נראה שהמחלוקת יושבה באופן סופי לאחר שהוכרז על הענקת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה למונטנייה ולפרנסואז בארה-סינוסי על תגלית נגיף האיידס, מבלי שוועדת הפרס הזכירה את עבודתו של גאלו.
מונטנייה הוא מייסד משותף לקרן העולמית למחקר ומניעה של איידס וניהל במשותף את התוכנית הבינלאומית לשיתוף פעולה וירולוגי.
פרסים והנצחה

מונטנייה קיבל למעלה מ-20 פרסים חשובים, ביניהם:
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2008.
פרס יפן ב-1988
ב-1994 עוטר באות לגיון הכבוד הצרפתי וב-2009 ניתן לו עיטור קצין גבוה (Grand officier) בלגיון.
פרס לסקר - 1986
פרס גרדנר 1987
פרס הקרן הבינלאומית ע"ש המלך פייסל (1993) (המכונה לעיתים בשם "פרס נובל הערבי").
לקריאה נוספת

John Crewdson, Science Fictions: A Scientific Mystery, A Massive Cover-Up, and the Dark Legacy of Robert Gallo. Little, Brown, 2002. ISBN 0316134767
Luc Montagnier, Virus: The Co-discoverer of HIV Tracks Its Rampage And Charts the Future. W. W. Norton & Company, 1999. ISBN 0393039234