stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קובט מערב

| --- | --- |
 מדינה:  הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו
 בירת המחוז:  אבו 
 שטח:  26,600 קמ"ר
 גובה:  423 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  119,328 (2023)
 קואורדינטות:  0°52′00″S 14°49′00″E﻿ / ﻿0.86666666666667°S 14.8167°E﻿ / -0.86666666666667; 14.8167 
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קובט-מערב הוא מחוז ברפובליקה של קונגו, במערב המדינה. גובל במחוזות קובט וסאנגה ובמדינת גבון. בירת המחוז היא הכפר אוואו.
קובט מערב היה מקורן של כמה מהתפרצויותיו של נגיף האבולה.
פרס קרל סייגן

| --- | --- |
 תיאור:  פרס עבור קידום מדעי החלל
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  האגודה האמריקנית לאסטרונאוטיקה, האגודה הפלנטרית 
 תקופת הפרס:  1997–הווה (כ־27 שנים) 
 נקרא על שם:  קרל סייגן 
 אתר רשמי
 
פרס קרל סייגן (באנגלית: The Carl Sagan Memorial Award) הוא פרס הקרוי על שמו של האסטרונום האמריקני קרל סייגן.
הפרס מוענק על ידי האגודה האמריקנית לאסטרונאוטיקה והאגודה הפלנטרית על תרומה יוצאת דופן של יחידים לקידום מדעי החלל. הפרס מוענק מדי שנה, מאז ייסודו בשנת 1997. בשנים 2009 ו-2010 לא הוענק הפרס מכיוון שחבר השופטים לא איתר אנשים הראויים לו.
קיים פרס נוסף על שמו של סייגן, "מדליית קרל סייגן למצוינות בתקשורת ציבורית במדעי כדור הארץ" (Carl Sagan Medal for Excellence in Public Communication in Planetary Science), המוענק על הישגים בולטים בתיווך בין המדע לציבור הרחב (פופולריזציה של המדע).
זוכים בולטים

אד סטון (1999), מנהל המעבדה להנעה סילונית
מייקל מאלין (2005), אסטרונום אמריקני שתרם תרומה משמעותית לפיתוח מצלמות לחקר מאדים באמצעות רובוטים
פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לאמן ישראלי צעיר
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  מוזיאון תל אביב לאמנות 
 תקופת הפרס:  1995–2010 (כ־15 שנים) 
 נקרא על שם:  נתן גוטסדינר
 
הלוגו של "פרס גוטסדינר"
פרס קרן גוֹטֶסְדִינֶר לאמן ישראלי צעיר או "פרס גוטסדינר" הא פרס שהוענק בין השנים 2010-1995 לאמן ישראלי עד גיל 40, על ידי קרן שהקים נתן גוטסדינר בחסות מוזיאון תל אביב לאמנות. הפרס נחשב בשנותיו הראשונות לאחד מן הפרסים היוקרתיים לאמנים ישראלים.
"פרס גוטסדינר" חולק לראשונה בשנת 1995 במטרה לעודד אמנים צעירים בראשית דרכם. עד שנת 2006 נבחר הזוכה על ידי ועדה על סמך בדיקת תיק עבודות. לאחר שנה זו הוחלט על מתכונת של תצוגת שלושת המועמדים הסופיים לפרס, מתכונת שאומצה בהשפעת "פרס טרנר". לבד ממענק כספי בשווי 10,000 דולר, כלל הפרס גם תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב שלוותה בקטלוג.
רשימת מקבלי הפרס

מרים כבסה (1995), יוסי ברגר (1996), יואב שמואלי (1997), אוהד מרומי (1998), יהודית סספורטס (1999), עדי נס (2000), מירי סגל (2001), אחלאם שיבלי (2002), נלי אגסי (2003), סיגלית לנדאו (2004), שרון יערי (2005), יעל ברתנא (2006), טליה קינן (2007), גיל מרקו שני (2008), נירה פרג (2009), יאן טיכי (2010)
פרס קרן גיירדנר הבינלאומי

| --- | --- |
 מדינה:  קנדה 
 הגוף המעניק:  קרן גיירנדר 
 תקופת הפרס:  1959–הווה (כ־65 שנים) 
 אתר רשמי
 
פרס גיירדנר הבינלאומי הוא אחד מפרסי גיירנדר, המוענקים על ידי קרן גיירדנר. הפרס מוענק מדי שנה לחמישה אנשים על תגליות יוצאות דופן או תרומה למדעי הרפואה. מקבלי פרסי גריירנדר (ביניהם הפרס הבינלאומי) נחשבים לבעלי סיכוי לזכות בפרס נובל לרפואה. נכון לשנת 2023, 98 פרסי נובל הוענקו לאישים שזכו בפרסי גיירנדר.
הפרס מוענק מדי שנה לחמישה אנשים מכל העולם, כל אחד מהם זוכה ב-100,000 דולר. לעיתים הפרס ניתן למספר אנשים על אותה תגלית, במקרה כזה כל אחד מהם זוכה במלוא שווי הפרס.
הערות שוליים

↑  "About Gairdner". נבדק ב-13 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gairdner Awards for Biomedical Research". Gairdner Foundation. נבדק ב-13 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
צביון אדום

| צביון אדום |
| --- | --- |
 צביון אדום
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צביונים
סוג:: צביון
מין:: צביון אדום
שם מדעי
 Cephalophus rufilatus ‏גריי, 1846
תחום תפוצה


צביון אדום (שם מדעי: Cephalophus rufilatus; קרוי גם צביון שועלי), הוא מין אנטילופה קטנה יחסית בתת-משפחת הצביונים, החי במערב אפריקה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1846 על ידי ג'ון אדוארד גריי. יש לו דמיון רב בצבעי הפרווה למספר רב של צביונים הכלולים בקבוצת "הצביונים האדומים", ואחדים מהם נחשבו בתקופות מסוימות כתת-מינים שלו; בין הבולטים שבהם ניתן למנות את צביון הארווי, צביון שחור-חזית וצביון נטאל. שמו הרשמי המלא הוא "צביון אדום צד" על מנת להבדילו מצביון נטאל המכונה "צביון יער אדום". על פני תפוצתו הרחבה יש לו מגוון כינויים מקומיים: "טוויני", "דונגבו", "קומבי", "אנגבורה", "סאנטאן", "ג'אברה", "סאדזי", "אבו קונאני", "מאקורנה", "דיג'דיג'", ועוד.
שמו המדעי נגזר מיוונית כדלהלן: "kephale" = ראש, "lophus" = פסגה; - מתייחס לציצת השיער הבולטת במצח. "rufilatus" פירושו "אדום צד", ומתייחס לצבע פרוותו האדמוני בעיקר בצלעות. הצביון האדום הוא היחיד מקרב מיני הסוג צביון שחי בסוואנות פתוחות, והוא בין המינים הנפוצים בסוג.
לצביון האדום שני תת-מינים:
צביון אדום מערבי (C.r.rufilatus), מצוי מסנגל עד לנהר שארי בקמרון.
צביון אדום מזרחי (C.r.rubidior), מצוי ממזרח נהר שרי בקמרון עד לאוגנדה.
תיאור > קרניים

הצביון האדום מתאפיין כקרוביו בזוג קרני-חרוט קטנות למדי, ולהם שני מבנים עיקריים: 1) הקרן צומחת באלכסון לכיוון מעלה, ומתעגלת בצורה עדינה כלפי קדימה - מה שבמבט שטחי נראה ישר לגמרי. 2) הקרן צומחת לכיוון מעלה ומתעגלת לאחור בזווית מועטה אך נראית לעין. הקרניים צומחות במרכז המצח - סמוך יותר לאוזניים מאשר לעיניים. הרווח בין הקרניים בבסיס קטן למדי, והמרחק ביניהן זהה לחלוטין בין הבסיס לקצוות. עובי הקרניים משתנה בעדינות בין הבסיס לקצוות במבנה הצמיחה הראשון, אך במבנה השני הקרן עבה למדי בחצי התחתון ואז הופכת לצרה בדומה לקרני הסרו. הקרניים מחורצות בחצי התחתון בכ-3 - 7 טבעות קטנות ובולטות, אך אין זה נדיר שרוב הקרן תהיה חלקה לגמרי. צבע הקרן הוא אפור בהיר, כהה או כחלחל. למרות שהן הזכרים והן הנקבות יש קרניים, של הזכרים ארוכות פי 2, ובאופן יוצא דופן משאר מיני הסוג צביון אצל מין זה די נפוץ חוסר קרניים אצל הנקבות. גם כאשר יש לנקבות קרניים הן לרוב מוסתרות בציצת השיער שבמצח.
תיאור > מראה חיצוני

למעלה: . במרכז:  למטה: . צביון אדום הוא המין היחיד בסוג צביון שבו נפוץ חוסר קרניים אצל הנקבות.
הפרווה השועלית של הצביון האדום קצרצרה ובעלת מרקם עדין, והיא מורכבת משערות זיפיות וצפופות. צבע הפרווה הכללי הוא גוונים שונים של חום אדמדם המקנים לו את שמו; הצבע משתנה בין אדמדם דהוי או בהיר לאדמדם כהה, חולי, ערמוני, צהבהב וכתום בהיר או כהה. לרוב הצלעות ופלג הגוף האחורי נוטים לגוונים אדמדמים כהים, בעוד שהמותניים והצוואר נוטים לגוונים בהירים עד צהבהבים. מהעכוז ועד לכתף עובר פס עבה בצבע שחור עמוק\כסוף עד שחור כחלחל\אפרפר - שכהה יותר אצל תת-המין המזרחי, ומלבד הפס נפוץ גם שכל אזור הגב וצדדיו מתכהים מן הרגיל לצבע אדמדם ערמוני כהה עד שחור לגמרי. הפס השחור שלו אינו מוגדר באופן ברור בניגוד לשאר "הצביונים האדומים" ומתמזג בהדרגה עם הפרווה האדמונית. במקרים רבים שבהם אזור הגב כהה, לעיתים הפס השחור נעדר לגמרי. באזור הכתפיים השערות נוטות להתכהות עד לגפיים וליצור מעין "אדרת" שחורה-אפרפרה-כחלחלה משני צידי הכתפיים. הרגליים בצבע שחור עמוק, כסוף, אפרפר או כחלחל משני צידיהן, בדומה לצביון שחור-חזית. העוקץ של הזנב ובסיסו בצבע אדמדם בהיר או כהה, והוא מסתיים בציצת שיער עגלגלה ושחורה. צבעו של הזנב תלוי גם בצבע של אזור הגב, ומשום כך אין זה נדיר שהוא שחור לחלוטין. הפרסות אפורות או שחורות.
צבע ראשו של הצביון האדום משתנה בין כהה\בהיר באזור העליון ואדמדם חולי בלחיים. אין זה נדיר שכל הראש יהיה בצבע אחיד של אדמדם כהה, בהיר, חולי, צהבהב או כתמתם, ובדרך כלל הצבע משתנה בהתאם לצבעו של הצוואר. סימוני הפנים שלו הם כדלהלן: סביב השפתיים והאף ישנו כתם בצבע שחור עמוק, ולרוב נמשך ממנו לאורך החרטום פס שחור פחם\דהוי\כסוף המתרחב באזור המצח ומתחבר עם הפס השחור שבעורף. ציצת השיער המפורסמת של הצביונים במרכז המצח - ארוכה ואנכית יחסית אצל הצביון האדום, והיא מזדקרת מראשו בצורת שיח משולש בשל השערות השפיציות במרכז הציצה. כיוון שהפס השחור על החרטום עובר דרכה, היא שחורה ברובה וצדדיה אדמדמים. הכתם השחור שסביב האף והפה מופרד באמצעו על ידי השפה העליונה הלבנה והיא מתחברת בדרך כלל עם הסנטר שאף הוא לבנבן. באזור השפה הלבנה יש מספר נקודות שחרחרות שמהם יוצאים זיפים שחורים קצרצרים. בין העיניים לשפתיים יש חריצים שחורים - ישרים או אלכסונים הבולטים על רקע הפרווה הבהירה של הלחיים, והם משמשים כבלוטות ריח; ביחס לראש החריצים אצלו הם הגדולים ביותר ממיני הצביונים. מעל העיניים יש ריסים שחורים וארוכים. צבע האוזניים בצד החיצוני הוא אדמדם בחלק התחתון ושחרחר בחלק העליון, בעוד שבצד הפנימי הן מחופות ברובן בשערות לבנות עם כתם או פס שחור עבה לרוחב.
תיאור > מבנה ומידות גוף

מבנה גופו של הצביון האדום קומפקטי ועגלגל, ויש לו צוואר וראש קצרים. רגליו קצרות באופן יחסי לגוף בדומה לשאר הצביונים, והאחוריות שארוכות מהקדמיות מרימות את פלג גופו האחורי וגורמות לו להיראות מקושת וכפוף. עם זאת, מכיוון שראשו של הצביון זקוף, זה בולט בעיקר בשעת האכילה. ראשו של הצביון האדום משולש, גולגולתו צרה, אוזניו עגלגלות ורחבות וזנבו קצר וצר למדי. עיניו ואפו גדולים ושחורים, והלוע גדול ביחס לראש. הפרסות שלו ארוכות, דקות וחדות. מלבד הקרניים אין הבדל ניכר בין הזכרים לנקבות.

מידות הגוף של צביון אדום:

גובה הכתפיים: 45 - 48 ס"מ.

אורך הראש והגוף: 60 - 70 ס"מ.

אורך קרני הזכר: 6 - 9.5 ס"מ.

אורך קרני הנקבה: 3 - 4 ס"מ.

אורך האוזניים: כ-7 ס"מ.

אורך הזנב: 7 - 10 ס"מ.

משקל: 11 - 14 ק"ג.
תפוצה ובית גידול

הצביון האדום מצוי במערב אפריקה. תפוצתו משרעת על פני דרום ומרכז סנגל, מרבית גמביה, גינאה ביסאו, גינאה, בנין, טוגו, צפון סיירה לאון וליבריה, צפון ומרכז חוף השנהב וגאנה, דרום מאלי, ניז'ר ובורקינה פאסו, מרכז ניגריה וקמרון, מרבית הרפובליקה המרכז אפריקאית, דרום צ'אד ודרום סודאן, צפון הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, וגלישה קטנה לצפון מערב אוגנדה. ב-1996 התגלתה אוכלוסייה מבודדת דרומית למפלי מרצ'יסון. יש דיווחים לא מאומתים על צפייה בצביונים אדומים בקונגו ובגבון.
בית הגידול של הצביון האדום הוא כל הקו הרחב של יערות-הסוואנה הנמצאים לאורך מרכז ומערב אפריקה ומפרידים בין יערות גשם טרופיים בדרום לסוואנות הסאהל היבשות בצפון. הסוואנות באזור זה הם מסוג "סוואנות גינאה" ו"הסוואנות הסודאניות" המתאפיינות בעיקר בעשב גבוה מסוג "דשא הפיל" (ממשפחת הדגניים) ושיחים מהסוגים צלף וקוציץ, והם משתנות מסוואנות יבשות וצחיחות יותר באזורים הצפוניים, לסוואנות לחות וגשומות באזורים הדרומיים. בכך מין זה הוא היחיד בסוג צביון שחי בעיקר בסוואנות ולא ביערות גשם בדומה לסוג צביון סבכים. הוא מצוי גם באזורי שיח וסבך גבוהים ולאורך אגני ניקוז של נהרות. הוא נמצא גם בשולי יער וביערות דלילים, ולבד מיערות הגשם של צפון קונגו הדמוקרטית הוא אינו נצפה בדרך כלל ביערות עבותים. הגורם המכריע בבחירת בית הגידול הוא שכיחות של אזורי סבך שבהם יוכל להסתתר, ועל כן ניתן למוצאו באזורים שמרוחקים מאוד מהיערות. צביון זה נהנה גם מפעילות אנושית: אזורי יער שלמים שנכרתו הפכו לסוואנות פוריות שמהוות בית גידול אידיאלי לצביון האדום, ועל כן התפוצה שלו הורחבה משמעותית לאזורים הדרומיים. הטמפרטורות ברוב תחומי תפוצתו 30 מעלות צלזיוס לאורך השנה, עם 20 מעלות באזור אוגנדה ועד 40 מעלות במאלי. לרוב תפוצתו של הצביון מוגבלת לאזור עם כמות משקעים ממוצעת של 1,000 - 2,000 מילימטר לשנה, והוא נמצא במספרים קטנים יותר באזור עם כמות משקעים של 500 מילימטר לשנה.
אקולוגיה > מאפיינים והתנהגות

למרות תצפיות של חוקרים בעבר סיפקו דיווחים סותרים על פעילות של מין זה, כיום ברור שהצביון האדום הוא בעל חיים פעיל יום בעיקרו. שיא הפעילות מתרחשת בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב המאוחרות, ואת מרבית השעות החמות של היום הוא מבלה במנוחה ובהעלאת גרה. סגנון האכילה שלו הוא לקיטת מזון תוך כדי הליכה איטית, ולאחר מכן הוא מתרחק מעט מאזור הליקוט הראשון בטרם ימשיך לאכול באזור הליקוט הבא. לדוגמה: כאשר הצביון אוכל מקטע מסוים בשיח הוא לא ימשיך לאכול באופן רציף ממנו, אלא ישאיר קטעים שלמים בין אזור נגוס למשנהו. התנהגות זאת גורמת לכך שהצמחייה לא תדולל במהירות, ויהא לה מספיק זמן לצמוח. בעת חיפוש מזון לרוב הצביון ילך לרוב עם ראש מוך וצמוד לקרקע כדי לרחרח אחר מזון הראוי לו, והוא מנענע את זנבו ללא הרף מצד לצד. כאשר הצביון מופרע הוא פותח בריצה מהירה עם סדרה של קפיצות ו"צולל" הישר לתוך הסבך הקרוב. קריאות האזהרה שמשמיע מין זה מתוארות כשריקות צווחניות או נחירות, והן משמשות לעיתים גם כדי לתקשר בין האם לעופר שלה. לצביון אדום יש חושים חדים של שמיעה וריח, ובנוסף לזה הוא עירני מאוד ומגיב לכל תזוזות לא שגרתיות בסביבתו - מה שעשוי להקשות על צפייה של מין זה בטבע. הוא גם רגיש מאוד לריח טריטוריאלי שנעשה על ידי צביונים אחרים.
הטורפים העיקריים של מין זה הם נמרים אפריקנים, אריות, עיטי כתר, ופיתונים מרושתים, וסביר להניח שגם ברדלסים, זאבים טלואים, חתולים זהובים אפריקנים, סרוואלים ותנים שנמצאים בתחומי תפוצתו.
הצביון האדום חי בבדידות או בזוגות (15% מהתצפיות), ובמקרים נדירים ניתן לראות משפחה קטנה של זכר, נקבה ועופר. סביב מקורות מים ניתן לראות מספר פרטים שאין ביניהם קשר. צביונים אלו תופסים לעצמם שטח פעילות קבוע וקטן (מכונה "שטח ביתי"), שיכול להישמר על ידם במשך חודשים רבים - כל עוד אין הפרעה חיצונית של טורפים או בני אדם. לאחר תקופה מסוימת הצביון עוזב את האזור ומחפש לעצמו שטח פעילות חדש. בשטחים הביתיים הללו ישנם מספר אזורי מנוחה קבועים. בשל הצפיפות הנמוכה של הצביונים האדומים אין בדרך כלל מפגש בין שטחי פעילות של שני צביונים. הצביונים מסמנים אובייקטים רבים בשטחי הפעילות על ידי בלוטות הריח הגדולות שבצידי עיניהם - מה שמוכיח שהם טריטוריאליים. צפיפות האוכלוסייה המרבית היא 4-3 פרטים לקמ"ר של בית גידול טוב.
אקולוגיה > תזונה

| --- | --- |


פריטי מזון שונים הנאכלים על ידי הצביון האדום
הצביון האדום הוא בעל חיים צמחוני, ותזונתו מורכבת מ-60% שיחים ועלים, והשאר ענפים, זרעים, פרחים ופירות. הוא אוכל גם כמויות קטנות של שורשים, קליפות עצים ועשבים, ורק לעיתים נדירות יבקר באתרי ליקוק מלח ממינרלים. מיני המזון המועדפים בניגריה הם בעיקר קצוות עלים של פיליאוסטיגמה (מהקסאלפיניים), זרדים ועלים של קומברטום (מההדסאים) ומוקונה (מהפרפרניים), ופירות של שזיפי חזיר (מהאלתיים). מינים נוספים הנצרכים על ידו בתדירות נמוכה במעט הם עלים של בארווד (פרפרניים), מיטזירי ופילאנטוס (מהמלפיגאים), אנונה סנגלית (מהאנונאים), פירות של שיח אברהם (מהורבניים), תפוח אקי (מהסבוננאים), אגוזי קולה (מהחלמיתיים) ותאנת הכף (מהתותיים). בגאנה ניתוח התוכן של קיבת הצביון הראה שהפירות המועדפים עליו ביותר באזור מלבד תאנת הכף, הם הנאוקלה (מהפואתיים) ותמר סנגלי (מהדקליים). הוא גם עשוי לצרוך שם פירות של מיני פיקוס רבים כפיקוס סלעים רחב-עלים, פיקוס אספריפוליה, פיקוס ההרים, פיקוס גאלפלוקופרה, פיקוס אינגוס, פיקוס פלטיפילה ופיקוס טונינג'י, וכן פירות, פרחים ועלים של פאווטה (פואתיים).
בחלק מהפירות הנאכלים על ידו כתאנת הכף, תמר סנגלי ואנונה סנגלית, הצביון האדום בולע גם את הזרעים; הללו עוברים דרך קיבתו עד שיוצאים לאחר מכן עם צואתו, וזה מהווה גורם חשוב להפצת הזרעים שלהם במקומות רבים. הצביון האדום מרחיב גם את תזונתו לגידולים חקלאיים שננטעו סמוך לבית גידולו, אך הוא אינו מזיק באופן משמעותי. צביונים אלו יעקבו
לעיתים קרובות אחרי בבוני זית, בבוני גויאנה וקופי טנטלוס שמלקטים מזון מהעצים - כדי לנצל את הפירות, הפרחים והענפים שהופלו על ידיהם מהעצים. בגאנה נצפה מעקב כזה של צביונים אחרי קופים בעיקר סביב עצי קסילופיה ו"שיח בננה" (ממשפחת האנונאים) ועצי אלצ'ורנה (ממשפחת החלבלוביים). הצביון האדום יוצא דופן מקרוביו בכך שהוא גם נוהג לעיתים קרובות לעמוד זקוף על רגליו האחוריות כדי להגיע למזון שהוא מעל להישג ידו. צביון זה תלוי יחסית במקורות מים קבועים, והם מהווים גורם חשוב בבחירת בית הגידול.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

לא ידוע האם הרבייה של צביון אדום היא עונתית, אולם עופרים צעירים נצפו בדרך כלל בעונה היבשה או בעונת הגשמים המוקדמת. בשבי נצפתה תחרות בין הזכרים על בנות הזוג, והמאבק ביניהם כלל נגיחות עם הראש, דקירה עם הקרניים בצלעות, נשיכות ורדיפות אגרסיביות אחד אחרי השני. תחרות תוקפנית זאת של הזכרים לא נצפתה בטבע, כנראה בגלל שטחי הפעילות המרוחקים אחד מהשני ומקטינים את האפשרות למפגש ביניהם. הייחום נמשך יום אחד, ומספר ימים לפניו הזכר נמצא תמיד בסביבות הנקבה. בזמן זה יש לנקבה נפיחות אדמומית בחלק האחורי בדומה לנקבות הבבון, שמראה על כך שהיא מוכנה להתרבות.
אורך ההריון של הנקבה בשבי היה 223 - 240 ימים (7.5 - 8 חודשים), ולעיתים רחוקות למעלה מזה. בתום ההריון נולד עופר יחיד בדרך כלל ששוקל לרוב בעת הלידה ק"ג אחד (1,000 גרם), ודווח שמשקלו משתנה בין הפרטים מ-760 גרם עד 1,335 גרם. הצביונית מחביאה את העופר לאחר הלידה בצמחייה צפופה וסבוכה, ומשלב זה ואילך העופר נמצא במצב שכיבה כל הזמן ללא תנועה - גם כאשר יעברו לידו בעלי חיים אחרים. לעיתים העופר מחפש מסתור באופן עצמאי, ויחשוף את עצמו רק כאשר אימו תקרא לו כאשר היא תגיע להניקו. מיד לאחר הלידה ובטרם הצביונית עוזבת את העופר היא מסמנת אותו בבלוטות הריח שבצידי עיניה כדי להקל עליה למוצאו בסבך, והתנהגות זאת תחזור על עצמה כל פעם שהיא באה להניקו. תצפיות בשבי מראות שהגמילה מתרחשת בין 93 ל-98 ימים (כ-3 חודשים) שאז העופר מגיע למשקל המינימלי - 9 ק"ג; משלב זה ואילך אין מעורבות הורית בחייו והוא למעשה כבר עצמאי. הנקבות מגיעות לבגרות לאחר שנה וחצי (18 חודשים) כך שההמלטות הראשונות שלהם מתרחשות בגיל שנתיים ו-2 חודשים, והזכרים מגיעים לבגרות בסביבות 9 חודשים. הפוריות של הנקבה עשויה להיות גבוהה מאוד בהתחשב בכך שמספרי האוכלוסייה של המין יציבים למרות הציד הכבד עליהם.
תוחלת החיים של צביון אדום בטבע מוגבלת על ידי טריפה לרוב עד 5 שנים. בשבי היא גבוהה הרבה יותר ובסביבות 10 - 15 שנים או יותר.
איומים ושימור

הצביון האדום מסווג על ידי IUCN במצב השימור "ללא חשש" (LC), בשל כך שהוא עדיין נפוץ באופן נרחב בטווח ההיסטורי של תפוצתו, ומספרי אוכלוסייתו גדולים למדי. עם זאת מגמת האוכלוסייה בירידה בשל ציד מוגבר לבשר, ופלישה חקלאית לשטחי בית הגידול שלו, אך הוא יכול לשרוד בקלות בפני לחץ ציד נמוך. מצב השימור שלו אינו אמור להתדרדר בטווח הארוך כל עוד המין נפוץ היטב באזורים מוגנים ובאזורים עם לחצי ציד נמוכים. הצביון האדום עומד כיום תחת לחץ ציד כבד בחלקים גדולים מהטווח ההיסטורי שלו. בגינאה למשל, הצביון האדום הוא המין הנפוץ ביותר בשוקי הבשר לצד צביון מקסוול, חולדת קנים ענקית (Thryonomys swinderianus) וקודו מסורטט. הוא נפוץ ברוב האזורים המוגנים והיערות הדלילים על פני הטווח שלו שבהם בתי גידול מתאימים, כולל אזורים שבהם ציד לא חוקי הפחית או הכחיד את רוב מיני האנטילופות האחרות שבאזור. למרות העמידות שלו לציד לעומת שאר אנטילופות הסוואנה מספריו כאמור נמצאים בירידה מתמשכת אך לא רצינית מידי.
הצביון האדום נפוץ היטב במרבית האזורים המוגנים שבתחומי תפוצתו, וכמחצית מהאוכלוסייה שלו נמצאת בתוך או סביב לאזורים מוגנים. ברוב האזורים המוגנים מספריו יציבים למדי. המספרים הגדולים ביותר שלו מצויים בשמורות ובפארקים הבאים: הפארק הלאומי ניוקולו-קובה (סנגל), הפארק הלאומי קום, הפארק הלאומי בנדמה והפארק הלאומי ראהואה (חוף השנהב), הפארק הלאומי דיג'יה (גאנה), הפארק הלאומי פנדאג'ארי והפארק הלאומי W (בנין), הפארק הלאומי באנווה, הפארק הלאומי בונה-נג'ידה והפארק הלאומי פארו (קמרון), הפארק הלאומי מנובו-גונדה סנט פלוריס, שמורת מינגוי-בנגוראן ושמורת סאנגבה (הרפובליקה המרכז אפריקאית) והפארק הלאומי גרמבה (הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו).
אומדן האוכלוסייה העולמית של הצביון האדום הוערך בכ-170,000 פרטים בשנת 1999.
הערות שוליים

↑  צביון אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43  red duiker - מידע מפורט ומקיף על הצביון האדום
1 2 3 4 5 6 7 8 9  צביון אדום, באתר השימור של IUCN
1 2 3 4  מידע ותמונות של צביון אדום, באתר scirecordbook
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  מידע על צביון אדום באתר ADW
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
נקבת צביון אדום לצד עופר צעיר
צביון אדום בגן החיות של קנזס סיטי במיזורי
איור של צביון אדום משנת 1894
קלאודיו ספינלי

קלאודיו פול ספינלי (בספרדית: Claudio Paul Spinelli; נולד ב-21 בינואר 1997 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת בני סכנין מליגת העל הישראלית.
קריירת מועדונים

ספינלי החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת טיגרה מליגת העל הארגנטינאית. ב-25 במרץ 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לרוסאריו סנטראל במסגרת המחזור ה-17 בליגה לעונת 2016/2017. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-16 באוגוסט 2017 הושאל ספינלי לסן מרטין דה סן חואן למשך עונת 2017/2018. ב-27 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על פטרונטו במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-12 בפברואר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 על אתלטיקו טוקומאן במסגרת המחזור ה-15 בליגה. הוא ערך 13 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שבעה שערים.
ב-15 ביולי 2018 חתם ספינלי בגנואה מהסרייה א'.
ב-14 באוגוסט 2018 הושאל לקרוטונה מהסרייה ב'. ב-26 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–3 לצ'יטאדלה במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-20 באוקטובר הבקיע את שערו היחיד במועדון, בניצחון 1–2 על פדובה במסגרת המחזור השמיני בליגה. בסך הכל ערך שש הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
ב-30 בינואר 2019 הושאל ספינלי לארחנטינוס ג'וניורס מליגת העל הארגנטינאית. ב-18 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על אסטודיאנטס לה פלאטה במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת 2018/2019. בסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
ב-6 ביולי 2019 הושאל ספינלי לחימנסיה לה פלאטה מליגת העל הארגנטינאית למשך עונת 2019/2020. ב-27 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד לנוס במסגרת המחזור הראשון בליגה. בסך הכל ערך תשע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 באוקטובר 2020 הושאל ספינלי למשך עונת 2020/2021 לקופר מליגת העל הסלובנית. הוא ערך 27 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-19 ביולי 2021 הושאל ספינלי לאולקסנדריה מליגת העל האוקראינית. ב-25 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על זוריה לוהנסק במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-15 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד לבוב במסגרת המחזור הרביעי בליגה. הוא ערך 17 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים.
ב-17 במרץ 2022 חתם ספינלי בלנוס מליגת העל הארגנטינאית. ב-2 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 לוולס סארספילד במסגרת המחזור השמיני בליגה לעונת 2022. הוא ערך 12 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-9 בינואר 2023 חתם על חוזה לשנה אחת בדפורטיבו מלדונדו מליגת העל האורוגוואית. הוא ערך 22 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-27 בינואר 2024 חתם בבני סכנין מליגת העל הישראלית.
הערות שוליים

↑  COLPO SPINELLI PER L'ATTACCO! BENVENUTO CLAUDIO באתר הרשמי של קרוטונה, 14 באוגוסט 2018 (באיטלקית)
↑  UFFICIALE: Genoa, Spinelli firma con l'Argentinos Juniors באתר Tutto Mercato Web, ‏ 30 בינואר 2019 (בספרדית)
↑  Koper pripeljal tudi Argentinca באתר Slovenski nogometni portal, ‏ 1 באוקטובר 2020 (בסלובנית)
↑  Клаудіо Спінеллі – гравець ФК «Олександрія» באתר הרשמי של אולקסנדריה, 19 ביולי 2021 (באוקראינית)
↑  Claudio Spinelli se suma al Granate באתר הרשמי של לנוס, 17 במרץ 2022 (בספרדית)
↑  יגאל גולדשטיין, ‏מתחזקת: קלאודיו ספינלי קונסטנטינוס סוטריו חתמו בבני סכנין, באתר ערוץ הספורט, 27 בינואר 2024
פרנקו קניוטו

פרנקו ג'ורג'ו קניוטו (באיטלקית: Franco Giorgio Cagnotto, נולד ב-2 ביוני 1947) הוא קופץ למים איטלקי בעבר. הוא פעמיים סגן אלוף אולימפי (מינכן 1972 ומונטריאול 1976), בעל 4 מדליות אולימפיות מ-3 אולימפיאדות (השתתף ב-5 אולימפיאדות), בעל מדליית ארד מאליפות העולם (ברלין 1978) ואלוף אירופה (ברצלונה 1970).
ביוגרפיה

קניוטו נולד בטורינו.
באולימפיאדת טוקיו (1964) סיים קניוטו במקום עשירי ממקפצה של 3 מטר ובמקום 23 ממקפצה של 10 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באוטרכט, הולנד באוגוסט 1966 זכה קניוטו במדליית ארד ממקפצה של 3 מטר.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים קניוטו במקום חמישי ממקפצה של 3 מטר ובמקום שמיני ממקפצה של 10 מטר.
ביוגרפיה > אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בספטמבר 1970 זכה קניוטו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 555.21 נקודות, לפני בן ארצו קלאוס דיביאזי (534.72  נקודות)  וולדימיר ואסין מברית המועצות (529.80 נקודות) ומדליית ארד, ממקפצה של 10 מטר בתוצאה של 435.36 נקודות, אחרי לותר מאטס ממזרח גרמניה (454.74 נקודות) וקלאוס דיביאזי (444.18 נקודות).
חייו האישיים

קניוטו נישא לכרמן קסטיינר, קופצת למים אולימפית בעבר. בתם טניה קניוטו, היא אלופת העולם (קאזאן 2015) בקפיצה למים ממקפצה של 1 מטר.
תארים והישגים

בשנת 1992 זכה קניוטו להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
קיטו (מוזיקאית)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביוני 1987 (בת 37) דנמרק, אוסטרליה 
 שם לידה:  מייקי קיטו לבינג
 שם במה:  Kito 
 מוקד פעילות:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית, מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  פיידיי רקורדס, אד בנגר רקורדס, אסטרלוורקס, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, Mad Decent, קפיטול מיוזיק גרופ 
 www.kitomusic.com
 
מייקי קיטו לבינג (באנגלית: Maaike Kito Lebbing; נולדה ב-20 ביוני 1987), המוכרת בשם הבמה קיטו (Kito), היא מפיקה מוזיקלית, פזמונאית ותקליטנית אוסטרלית.