stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניס לולין
דגמים

"Dennis loline I" (כניסה אחורית)
"Dennis Loline II" (כניסה קדמית)
"Dennis Loline III" (סורג קדמי מול הרדיאטור)
תמונות

דניס לולין דגם "Dennis loline I"
דניס לולין
דניס לולין
דניס לולין
דניס לולין
דניס לולין דגם "Dennis Loline II"
דניס לולין דגם "Dennis Loline II"
דניס לולין דגם "Dennis Loline III"
דניס לולין (כניסה אחורית בדגם "Dennis loline I")
דניס לולין  (דגם "Dennis loline I")
ראו גם

כלי תחבורה דו-קומתי
דניס פלקון
דניס דגר
הערות שוליים

↑  דניס לוליןIIIonlineweb.com/buses-coaches
↑  דגמי אוטובוסים חברת "דניס"dennissociety.org.uk/preserved/bus
↑  דניס לוליןThe National Bus Company: The Middle Years
↑  דניס לולין adbig.co.uk (The Official ADBIG Website)
↑  דניס לולין III .adorrs.co.uk/462
↑  דניס לולין IIIlutoncorporationbuses.wordpress
דרגון

ערך זה עוסק בסוג של פרש. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דרגונים גרמנים, 1830.
דְּרָגוּן הוא סוג של לוחם בחיל הפרשים שהיה נפוץ בצבאות העולם מהמאה ה-17 עד המאה ה-20.
בהתחלה היו אלו חיילי חי"ר רכובים היודעים להילחם בעודם רכובים על סוסים. בהגיעם למחוז חפצם בשדה הקרב היו יורדים מהסוסים ונערכים כמו חי"ר רגיל. הדרגונים היו נחותים יחסית לסוגי הפרשים האחרים ועיקר כוחם היה בהיותם חי"ר רכוב. בסוף המאה ה-18 עברו רוב גדודי הדרגונים הסבה והפכו לפרשים במלוא מובן המילה ואילו תפקידם כחי"ר רכוב הלך והצטמצם.
החל מהופעת השריון בשדה הקרב במלחמת העולם הראשונה, תפקיד חיל הפרשים כחיל רכוב על סוסים בשדה הקרב הלך והצטמצם. חילות הפרשים הפכו בעצם לחילות משוריינים והתחלקו בין שריון קל וסיור ליחידות שריון סדירות. למרות מעבר זה שימרו רוב יחידות הפרשים בחלק מצבאות אירופה את שמן המקורי ולעיתים גם שימרו תפקיד סמלי כפרשים (בעיקר בצבא הבריטי והצרפתי).
כיום יש עדיין יחידות המשמרות את השם "דרגונים" או "דרגונים קלים" ופועלות כיחידות שריון.
ראו גם

קרבינייר
הערות שוליים

↑  Dragoon | Napoleonic Wars, Cavalry, Mounted Infantry | Britannica, www.britannica.com, ‏2024-01-12 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4517778-8  NKC: ph237459 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האספה המחוקקת של אוטראקהאנד

| --- | --- |

 מדינה:  אוטראקהאנד
 סוג:  וידהאן סבהה, בית מחוקקים חד-ביתי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  9 בנובמבר 2000 – הווה (23 שנים)
 הרכב
 מספר מושבים:  70
 
 קואליציה (47):      מפלגת העם ההודית (47)  אופוזיציה (19)       הקונגרס הלאומי ההודי (19)  אחר (3)       בהוג'אן סמג' (1)        עצמאים (2)  לא מאויש       לא מאויש (1)
 בחירות
 בחירות קודמות:  14 בפברואר 2022
 בחירות הבאות:  2027
 מנהיגים
 ראש הבית (ראש השרים):  פושקאר סינג דהמי
 אתר אינטרנט
 ukvidhansabha.uk.gov.in
 
האספה המחוקקת של אוטראקהאנד, או אוטראקהאנד וידהאן סבהה (בהינדי: उत्तराखण्ड विधान सभा) היא האספה מחוקקת של אוטראקהאנד.
היסטוריה

האספה המחוקקת של אוטראקהאנד הוקמה ב-9 בנובמבר 2000, עם הקמת המדינה ופיצולה מאוטר פרדש. בחוק שקבע את הפרדת המדינה נקבע כי עד לקיום הבחירות הראשונות לאספה תכהן אספה מחוקקת פרובינציאלית במדינה, שתורכב מ-22 חברי האספה המחוקקת של אוטר פרדש ו-9 חברי המועצה המחוקקת של אוטר פרדש שנבחרו לייצג מחוזות בחירה שעברו לתחומי אוטראקהאנד, כשנקבע שעם קיום בחירות יגדל המספר ל-70. בפועל בעת הקמת האספה היו בה רק 30 חברים, 22 מהאספה המחוקקת ו-8 מהמועצה המחוקקת. הבחירות הראשונות לאספה התקיימו בפברואר 2002.
ב-2019 תוקנה חוקת הודו ונקבע כי יבוטל הייצוג הממונה של הקהילה האנגלו-הודית בלוק סבהה ובאספות המחוקקות של מדינות הודו, דבר שהוריד את מספר חברי האספה ל-70.
חברים

האספה המחוקקת הנוכחית היא האספה המחוקקת החמישית של אוטראקהאנד, שנבחרה בפברואר 2022. באספה שולטת מפלגת העם ההודית, המחזיקה ב-47 מושבים, ומפלגת האופוזיציה העיקרית היא הקונגרס הלאומי ההודי המחזיקה ב־19 מושבים. מושב אחד שייך לבהוג'אן סמג', שנים לעצמאים, ואחד אינו מאויש.
האספה בוחרת את 3 נציגי אוטראקהאנד ברג'יה סבהה.
הערות שוליים

↑  The Uttar Pradesh Reorganisation Act, 2000, s. 12 & 14
↑  Profile, Legislative Assembly Uttarakhand
↑  Anglo Indian Representation To Lok Sabha, State Assemblies Done Away; SC-ST Reservation Extended For 10 Years: Constitution (104th Amendment) Act To Come Into Force On 25th Jan, Live Law, ‏23 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2010009540  VIAF: 126905858   WorldCat (עם VIAF): 126905858
האופרה של סן פרנסיסקו

בית האופרה של סן פרנסיסקו
האופרה של סן פרנסיסקו היא להקת האופרה השנייה בגודלה בצפון אמריקה, אחרי המטרופוליטן אופרה בניו יורק. את הלהקה ייסד בשנת 1923 גאטנו מרולה (1881–1953). רבים רואים בהצגה החגיגית של ליל פתיחת האופרה של סן פרנסיסקו את אחד האירועים הראויים ביותר להיזכר באותה שנה לקהל חובבי האופרה.
המייסד והמנהל הכללי גטאנו מרולה (1923 - 1953)

הצגת האופרה הראשונה באופרה של סן פרנסיסקו הייתה לה בוהם, עם קווינה מריו וג'ובאני מארטינלי, ב-26 בספטמבר 1923, באולם העירוני, בניצוח מרולה, אך מעורבות באופרה באזור מפרץ סן פרנסיסקו החלה עוד בביקורו הראשון בעיר, בשנת 1906.
מרולה השיק את הלהקה בשנת 1922, משוכנע כי העיר יכולה להחזיק מוסד אופראי במשרה מלאה ולא להישען על להקות אורחות, שנהגו לבוא לסן פרנסיסקו מאז ימי הבהלה לזהב. למעשה, בביקוריו הראשונים בעיר הגיע מרולה כמנצח על כמה מן הלהקות הללו, בפעם הראשונה בשנת 1909 עם להקת האופרה הבינלאומית של מונטריאול. ביקורים נוספים במהלך העשור הבא שכנעו אותו, כי יש זכות קיום ללהקה שתקום בסן פרנסיסקו, ובשנת 1921 בא לחיות בעיר בחסותה של מרת סטיין.
בסתיו 1921 תכנן מרולה את העונה הראשונה שלו, שהוצגה באצטדיון הכדורגל של אוניברסיטת סטנפורד ב-3 ביוני 1922, עם קבוצה משובצת כוכבים כמו ג'ובאני מארטינלי בליצנים ואחר כרמן ופאוסט. העונה בת חמשת הימים קצרה הצלחה הן מצד הקהל והן מצד הביקורת, אך לא במובן הכספי. מרולה ראה את ההכרח בבסיס פיננסי יציב יותר ועל כן יצא במסע גיוס כספים לעונת אופרה, שתעלה באולם העירוני בסתיו 1923. מרולה פנה לא רק אל שמנה וסלתה של העיר אלא גם אל שאר תושביה, וגייס 2441 תרומות של $50 דולר האחת ממספר רב של "חברים מייסדים".
אחרי פתיחה בלה בוהם, כללה עונת 1923-24 הפקות של "אנדראה שנייה" של ג'ורדאנו (עם בנימינו ג'ילי), "מפיסטופלה" של בויטו (שוב עם ג'ילי), "טוסקה" של פוצ'יני (עם ג'וזפה דה לוקה ומארטינלי, וריגולטו של ורדי (עם קווינה מריו, דה לוקה וג'ילי). עונת אופרה בינלאומית יצאה לדרך והבאות אחריה הקיפו קשת רחבה של אופרות, רובן איטלקיות, שרבות מהן הוצגו לא יותר מפעם או פעמיים בעונות, שנמשכו לא יותר מחודשיים, לעיתים רק במשך ספטמבר.
במהלך תשע השנים שלאחר עונת הפתיחה, תוכנן ונבנה בית האופרה - יד זיכרון לנופלים. האדריכל שתכנן אותו, ארתור בראון הבן, יצא גם את מגדל קויט ואת בית העירייה של סן פרנסיסקו.
הלהקה חנכה את בית האופרה החדש בהצגת "טוסקה", ב-15 באוקטובר 1932, עם קלודיה מוציו בתפקיד הראשי. את שלושים השנים הבאות של מרולה כמנהל כללי אפיינה העובדה (כפי שציין צ'טפילד-טיילור), ש"גדולי הזמרים של העולם פקדו את סן פרנסיסקו דרל קבע ולא פעם הופיעו בתפקידים אחרים, מתוך התחשבות בקוצר העונה ובזמן הרב, שנדרש לחצות את אמריקה מקצה אל קצה."
בנוסף, אפיינו את תקופת כהונתו ההזדמנויות שניתנו לזמרים אמריקאים צעירים, אף כי באותה תקופה לא הייתה עדיין תוכנית הכשרה רשמית, וכן הסיורים הקבועים של להקת האופרה ללוס אנג'לס בין השנים 1937 ל-1965, שהאריכו את העונה עד לנובמבר. מכל מקום, עד זמן ניכר לאחר מותו של מרולה נדיר היה שהעונה העיקרית בסן פרנסיסקו תימשך מעבר לשלהי אוקטובר. מרולה מת בשעת ניצוח על קונצרט תחת כיפת השמיים בסטרן גרוב, ב-30 באוגוסט 1953.
אדווין מקארתור ניצח על תזמורת האופרה של סן פרנסיסקו בכמה הקלטות על תקליטי 78 ל-RCA ויקטור בסוף שנות ה-30', ביניהן ביצועים של הסופרן קירסטן פלגסטד. RCA הוציאה מחדש כמה מהקלטות אלה לאחר זמן, בתקליטים אריכי-נגן ובתקליטורים.
גרסאות מקוצרות של כל היצירות בעונה שודרו בכ-30 תחנות רדיו בקליפורניה, אורגון, וושינגטון, איידהו וקולומביה הבריטית, החל בשנת 1941.
המנהל הכללי טרנס מקיואן (1982 - 1988)

לאחר הודעת הפרישה שלו ביוני 1979, בחר אדלר בטרנס מקיואן (Terence A. McEwen) לממשיכו, מבין מועמדים אחדים אפשריים. מקיואן נולד ב-1929 אונטריו, קנדה ונפטר ב-14 בספטמבר 1998 בהונולולו.
תשוקתו לאופרה בכלל הובילה אותו לביקור בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון ולמשרה בשכר נמוך בחברת ההקלטות דקה בעיר זו. הוא קודם בעבודתו במהלך שנות ה-50' ובשנת 1959 הגיע לניו יורק. במשך 20 השנים הבאות עשה את "לונדון רקורדס", המחלקה הקלאסית של דקה, לחברת ההקלטות החשובה ביותר בארצות הברית. בעקבות פנייתו של אדלר בדבר המשרה באופרה של סן פרנסיסקו, עבר לשם בשנת 1980
והשתקע כל כולו בלימוד מלאכת הניהול של להקת אופרה. מינואר 1982 ניהל מקאיוון את האופרה של סן פרנסיסקו.
בהתחשב במיומנותו וברקע שלו בהבנת הקול האנושי ונפלאותיו, אין זה מפתיע, אולי, שגישתו בשנים הראשונות שלו באופרה הייתה רחוקה מן הצד התיאטרלי והתמקדה יותר בזמרים. מחזור הטבעת שלו, שהחל בעונת הקיץ של 1983 ובסתיו 1984 - והוצג בשלמותו ביוני 1985 - היה דוגמה מאירת-עיניים לקדימויות שלו, שהתמקדו בשכירת הזמרים הטובים ביותר בעולם.
בתגובה מאקלים הכלכלי של אותן שנים, הקים מקיואן את "מרכז האופרה של סן פרנסיסקו" כדי לפקח על תפעולן וניהולן המאוחד של תוכניות החינוך וההכשרה הרבות המסונפות לאופרה. מרכז האופרה של סן פרנסיסקו, המעניק רצף מתואם של אפשרויות ביצוע ולימוד לאמנים צעירים, כולל את "תוכנית האופרה על שם מרולה", "מענק ההשתלמות על שם אדלר", "סדרת ראווה", "אופרה בשקית נייר", "זמרי מרכז האופרה", "הרסיטלים של שוואבאכר" ומבחר תוכניות חינוכיות. בחשיפת זמריו הצעירים לקולות הגדולים מן העבר, בהזמנתם לחזרות ובחלוקת כרטיסים להפקות שוטפות, קיווה מקיואן להכין ולשפר זמרים להופעות בעונת הסתיו הקבועה.
בין הצלחותיו במובן זה הייתה המצו-סופרן דולורה זג'יק מנבדה. הליווי הצמוד שהעניק לה בכל שלבי ההכשרה הכין אותה לתפקיחד אזוצ'נה, שאותו ביצעה בעונת הקיץ 1986 בהצלחה רבה.
בעונת הסתיו 1983 לוו הצגות השחרית של לה טרוויאטה לתלמידים ולמשפחה בכתוביות, שהיו תרגום לאנגלית של הלברית והוקרנו מעל הבמה במקביל להתרחשויות שעליה. ההתלהבות שבה התקבל החידוש הניעה את הלהקה לצרף אותו לעוד ועוד הפקות בעונות הבאות. כתוביות מלוות כיום את כל הפקות האופרה של סן פרנסיסקו, שאף משכירה את הכתוביות שלה ללהקות אופרה אחרות ברחבי העולם.
בשנת 1986 מונה סר ג'ון פריצ'רד למנהל מוזיקלי, תפקיד בו כיהן עד 1989.
ב-8 בפברואר 1988 הודיע מקיואן על פרישתו. למחרת הלך מורו ומדריכו, קורט הרברט אדלר, לעולמו.
המנהלת הכללית פמלה רוזנברג (2001 - 2005)

פמלה רוזנברג באה מרקע של הפקות אופרה בגרמניה ובפרט, מן האופרה של שטוטגרט.
בינואר 2001 הודיעה פמלה רוזנברג על היוזמה האמנותית הראשונה שלה לאופרה של סן פרנסיסקו, "אופרה מלהיבה" ("Animating Opera"), תוכנית רב-שנתית של נושאים וסדרות שזורים יחדיו. באלה נכללו "יצירות ראשוניות של הזמנים המודרניים", "פרויקט פאוסט", "דיוקן מלחין: יאנאצ'ק/ברליוז", נשים מחוץ לחברה: חוקים לעצמן", "מטמורפוזה: מאגדות לסיוטים" ו"נוכרים או חלוצים?: טבע המצב האנושי".
תוכנית ההפקה של "אופרה מלהיבה" כוללת הצגת בכורה אמריקאית של "פרנציסקוס הקדוש מאסיזי" של מסייאן, הגרסה השלמה של "הטרויאנים" מאת ברליוז, "אמא של כולנו" מאת וירג'יל תומסון, וכן הזמנה ליצירה חדשה מאת ג'ון אדמס ופיטר סלרס בשם "דוקטור אטומיק", שעלתה בהצגת בכורה ב-1 באוקטובר 2005.
בעקבות חילוקי הדעות סביב תקופת ניהולה את האופרה של סן פרנסיסקו, שכללה את הגירעונות לאחר קריסת ה"דוט-קום" בשנת 2000 והשפעות 11 בספטמבר על הנוכחות במופעי אמנות, הודיעה רוזנברג בשנת 2004 שלא תחדש את החוזה שלה עם הלהקה כשיגיע לסיומו בשלהי 2005. תוכניותיה השאפתניות והכוונה להקים אולם הופעות שני, קטן יותר, טואטאו הצידה בכורח הנסיבות. חלק מן האשמה שנתלתה בה היה מעבר לשליטתה, אך היו שגרסו, כי טעמה לאופרות חדשניות ויוצאות דופן ולפרשנויות נועזות ואף קיצוניות של הקלאסיקה הרחיק את המאזינים ואת התורמים והקפיץ את העלויות דווקא בשעתה הקשה של הלהקה.
רוזנברג חזרה לגרמניה לעבוד עם סר סיימון ראטל בתזמורת הפילהרמונית של ברלין.
המנהל הכללי דייוויד גוקלי (החל מ-2006)

אחרי 33 שנות ניהול של גראנד אופרה יוסטון התמנה דייוויד גוקלי למנהל הכללי של האופרה של סן פרנסיסקו החל ב-1 בינואר 2006. כחלק מהודעתו על עונת 2006-07 ועל עתיד הלהקה, ב-11 בינואר, ציין גוקלי, כי "בעונה זו אנו חונכים מראה ולוגו חדש, בהתאמה לפילוסופיה אמנותית חדשה. אני מאמין, שהזהות הוויזואלית החדשה תשדר זוהר, תחכום, מסורת וחדשנות, כל הדברים, שתוכניותינו לעתיד האופרה של סן פרנסיסקו חדורות בהם.
בהמשיכו בתוכניותיו לעתיד הצהיר גוקלי "הדבר שאני רוצה בו הוא לא פחות מגדולי הכוכבים של עולם האופרה, שיבואו להופיע כאן בקביעות. אתם יכולים לצפות בעונות הבאות לשמוע את רנה פלמינג, אנה נטרבקו, תומאס המפסון, דמיטרי חבורוסטובסקי ועוד רבים אחרים. בעונת 2007 ניתן לכם הצגת בכורה עולמית ואוהבי וגנר שבכם ישמחו לשמוע, שאנו מצפים להתחיל במחזור הטבעת בעונת 2008.
בספטמבר 2006 יצאה הודעה שדווחה, כי בהסכמה הדדית עם גוקלי, יסיים דונלד רונקלס את כהונתו כמנהל מוזיקלי ב-2009 ולא יחדש את החוזה עם הלהקה. עם זאת, הוא ישמור על קשר עם האופרה של סן פרנסיסקו וינצח על הפקת "טבעת הניבלונגים" בעונת 2010-11.
ב-9 בינואר 2007 הודיעה הנהלת האופרה, שהמנהל המוזיקלי הבא שלה יהיה המנצח האיטלקי ניקולא לואיזוטי, החל בעונת 2009-10, בחוזה ראשוני ל-5 שנים.
המנהלת המוזיקלית של האופרה משנת 2021 היא המנצחת הקוריאנית קים און-סון.
הופעות ראשונות חשובות

מאז 1923 הציגה האופרה של סן פרנסיסקו אין ספור אמנים בהופעותיהם הראשונות באמריקה, בהם בוריס כריסטוף, טיטו גובי, סנה יורינאק, מריו דל מונקו, בירגיט נילסון, לאונטין פרייס, מרגרט פרייס, ליאוני ריזאנק, אליזבת שוורצקופף ורנאטה טבאלדי; המנצחים גרד אלברכט, ואלרי גרגייב וגאורג שולטי; הבמאים פרנסיס פורד קופולה, הארי קופפר וז'אן-פייר פונל.
הערות שוליים

↑  Chatfield-Taylor, Joan (1997). San Francisco Opera: The First Seventy-Five Years. San Francisco: Chronicle Books. ISBN 0811813681.
↑  chatfield
↑  Joshua Kosman (5 באוגוסט 2001). "Two views of Mansouri's S.F. era: Opera director was gambling man". San Francisco Chronicle. נבדק ב-2007-08-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Judy Richter (בספטמבר 1997). "San Francisco Opera's 75th Anniversary Gala". Opera Glass. נבדק ב-2007-08-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Joshua Kosman (16 בספטמבר 2006). "Runnicles won't renew contract with S.F. Opera". San Francisco Chronicle. נבדק ב-2007-08-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  runnicles
↑  "San Francisco Opera appoints Nicola Luisotti as Music Director beginning in 2009-10 season" (PDF) (הודעה לעיתונות). San Francisco Opera. 9 בינואר 2007. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2010-01-14. נבדק ב-2007-08-08. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  Joshua Kosman (10 בינואר 2007). "Nicola Luisotti named Opera's music director, starting in 2009". San Francisco Chronicle. נבדק ב-2007-08-10. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596946805171  PLWABN: 9810607951805606  BIBSYS: 7036767  BnF: cb14287484c (data)  CiNii: DA08422275  ISNI: 0000 0001 2019 1391  LCCN: n50059282  LNB: 000252607  MusicBrainz: 16119eb3-0cb2-4ad5-8234-afac43b46d7d  NKC: xx0183908  NLA: 36502805  NSK: 000262083  RERO: 02-A005656639  VIAF: 139097615   WorldCat (עם VIAF): 139097615
דרו בריז

| --- | --- |

בריז, פברואר 2010
 לידה:  15 בינואר 1979 (בן 45) אוסטין, ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאי
 עמדה:  קוורטרבק
 גובה:  1.83 מטר
 משקל:  95 קילוגרם
 מספר:  9
 מכללה:  אוניברסיטת פרדו
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 2001, סן דייגו צ'רג'רס, סבב 2, מספר 32
 קבוצות כשחקן
 2001 - 2005 2006 - 2020:  סן דייגו צ'רג'רס ניו אורלינס סיינטס
 הישגים כשחקן
 זכייה בסופרבול (XLIV)  MVP של משחק הסופרבול  פעמיים שחקן ההתקפה של השנה (2008, 2011)  בחירה לפרו בול – 12 פעמים (2004, 2006, 2008 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2016, 2017, 2018)  בחירה לאול-פרו (2006)  הקאמבק של השנה (2004)  ספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד (2010)
 
דרו בריז (באנגלית: Drew Brees‏; נולד ב-15 בינואר 1979) הוא שחקן פוטבול אמריקאי ששיחק בעמדת הקוורטרבק בליגת ה-NFL. נבחר בסיבוב השני (בחירה 32) בדראפט ה-NFL‏ בשנת 2001 מאוניברסיטת פרדו על ידי סן דייגו צ'רג'רס ומשנת 2006 עד פרישתו שיחק בניו אורלינס סיינטס.
בריז הוביל את ניו אורלינס לזכייה בסופרבול XLIV ב-2010 ונבחר ל-MVP של המשחק. הוא נבחר פעמיים לשחקן ההתקפה של העונה ב-NFL ו-12 פעמים למשחק הפרו בול. בריז היה שיאן ה-NFL ביארדים ומסירות וטאצ'דאונים במסירה, שיאים שנשברו על ידי טום בריידי.
ביוגרפיה

בריז נולד באוסטין שבטקסס, אביו היה כדורסלן בעת לימודיו באוניברסיטת טקסס A&M ואמו הייתה ספורטאית מצטיינת בתקופת לימודייה בתיכון. סבו של בריז מצד אמו היה מאמן פוטבול מפורסם בטקסס ודודו שחקן פוטבול מצטיין. בתיכון הוביל בריז ב-1996 את קבוצת בית ספרו לאליפות טקסס בפוטבול.
ביוגרפיה > קריירת מכללות

בריז למד ושיחק פוטבול באוניברסיטת פרדו באינדיאנה. בשנת 2000 הוביל את פרדו לאליפות ליגת הביג-10 ולמשחק הרוז-בול בו הפסידה לאוניברסיטת וושינגטון. בסיום קריירת המכללות שלו הוביל את פרדו בכל הזמנים במספר היארדים במסירה, במספר המסירות לטאצ'דאון, במספר היארדים בהתקפה, ניסיונות והשלמת מסירה.
ביוגרפיה > סטטיסטיקה בולטת > עונה סדירה

מאזן ניצחונות: 172 ניצחונות לעומת 114 הפסדים (61%), מקום רביעי בכל הזמנים בכמות הניצחונות.
יחס מסירות לטאצ'דאון מול חטיפות: 571 טאצ'דאונים לעומת 243 חטיפות (מקום שני בכל הזמנים בכמות הטאצ'דאונים).
סך הכול יארדים במסירה: 80,358 (מקום שני בכל הזמנים)
ביוגרפיה > סטטיסטיקה בולטת > פלייאוף

מאזן ניצחונות: 9 ניצחונות לעומת 9 הפסדים
יחס מסירות לטאצ'דאון מול חטיפות: 37 טאצ'דאונים לעומת 15 חטיפות
סך הכול יארדים במסירה: 5,366
ביוגרפיה > לאחר הקריירה כשחקן

בריז שימש במשך שנה לאחר פרישתו כפרשן ברשת NBC Sports למשחקי ה-NFL וכן למשחקי אוניברסיטת נוטרדאם בליגת המכללות.
ביוגרפיה > חייו האישיים

בריז נשוי לבריטני, אב לשלושה בנים ולבת אחת. סימן ההיכר שלו הוא כתם לידה גדול על לחיו הימנית. לאחר שחתם על חוזה בניו אורלינס סיינטס, עבר עם משפחתו להתגורר בעיר שסבלה באותה עת מאסון הוריקן קתרינה. הוא הפך לאחד מסמלי העיר בזכות הצטיינותו בסיינטס, החיבור לקהילה ומעורבות בפעילות צדקה. ב-2006 זכה בפרס וולטר פייטון לאיש השנה ב-NFL בתחום הפעילות למען הקהילה.
הירמון

הירמון היא פעולה מוזיקלית שבה מוסיפים למלודיה לפחות עוד שני קולות, ובכך הופכים את המלודיה להרמוניה.
הירמון נעשה לעיתים בשירים גם על ידי הוספת אקורדים למנגינה קיימת.
באך הירמן שירי עם. הוא  לקח שירי עם פשוטים שמקורם מחוץ לכנסייה,  הוסיף להם קולות שונים וכך יצר הרמוניה. הרמוניות אלו הושרו בכנסיות על ידי מקהלה. כך יצר לדוגמה את הכוראלים שלו, המורכבים ממנגינה ושלושה קולות מלווים. באך כתב את הכוראלים שלו על-מנת להגדיל את הפופולריות של הכנסייה בקרב העם, ועל-מנת להפוך את התפילות הנוצריות לקלות יותר לזכירה.
יש להבדיל בין הירמון לבין עיבוד מוזיקלי. עיבוד מוזיקלי פירושו שינוי מאפיינים מסוימים במוזיקה, על מנת ליצור פנים חדשות ליצירה מוזיקלית קיימת. כלומר, ניתן לעבד שירים ויצירות קיימות בעזרת שינוי התזמור, ההרמוניה ומאפיינים מוזיקליים נוספים. התזמור יכול לכלול שינוי של כלים קיימים, הוספת או הסרת כלים מהעיבוד הנוכחי של היצירה המוזיקלית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דרגון C113

Dragon C113 היא קפסולת חלל שהייתה מיועדת להעברת מטענים לתחנת החלל הבין-לאומית ובדרך חזרה הועמסה בציודים ומסמכים. הטיסה הראשונה בוצע בשנת 2017. הטיסה השנייה ואחרונה הסתיימה בשנת 2019.
החללית הייתה קפסולת חלל מדגם דרגון ה-13 ואחרונה שנבנתה על ידי SpaceX. היא שוגרה לראשונה בשנת 2017 במסגרת משימה "SpaceX CRS-12". השיגור בוצע מנמל החלל קייפ קנוורל בעזרת משגר פאלקון 9. המשגר נחת הבצלחה באזור נחיתה מס' 1 בקייפ קוננרל. חיבור לתחנת החלל מבוצע על ידי זרוע רובוטי קנדארם2. לכידה, פירוק מטען, העמסה מחדש ושחרור בוצעו על ידי משלחת מס' 52 לתחנת החלל הבין-לאומית ומשלחת מס' 53 לתחנת החלל הבין-לאומית. נחיתה לכדור הארץ בוצע ב-17 בספטמבר 2017 בקרבת חופי קליפורניה. לאחר החלפת מגן טרמי ושדרוגים במספר מערכות היחידה הייתה מוכנה לשימוש חוזר.
השיגור השני בוצע במאי 2019 במסגרת משימה "SpaceX CRS-17". השיגור בוצע מנמל החלל קייפ קנוורל בעזרת משגר פאלקון 9. המשגר נחת הבצלחה בבאסדה ימית OCISLY. חיבור לתחנת החלל מבוצע על ידי זרוע רובוטי קנדארם2. לכידה, פירוק מטען, העמסה מחדש ושחרור בוצעו על ידי משלחת מס' 59 לתחנת החלל הבין-לאומית. הנחיתה התרחשה ב-3 ביוני בקרבת חופי קליפורניה.
לאחר חזרה ממשימה השנייה הוחלט להוציא את החללית משימוש. החללית נתרמה להצגב במוזיון למדע בשיקגו
תיאור משימות

| מספר טיסה | לוגו/משימה | משגר | תאריך שיגור | תעריך נחיתה | מטען בהמראה, ק"ג | מטען בנחיתה, ק"ג | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  SpaceX CRS-12 | B1039.1 | 14 באוגוסט 2017 | 17 בספטמבר 2017 | 2,900 | 1,700 | המטען כלל 5 לוויינים ששוחררו למסלול על ידי משלחת מס' 54 לתחנת החלל הבין-לאומית |
| 2 |  SpaceX CRS-17 | B1056.1 | 4 במאי 2019 | 3 ביוני 2019 | 2,482 | 1,900 | המטען כלל   לוויינים ששוחררו למסלול על ידי |
הערות שוליים

↑  Intercamino, Dragon 1 Capsule C113 was officially donated to Chicago's Museum of Science and Industry in Chicago today. C113 travelled to the ISS twice during the CRS-12 and CRS-17 missions. It will be put on display in the Museum this coming Spring!, r/spacex, ‏2022-12-01
הארמייה השלישית (ברית המועצות)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1939–1947 (כ־8 שנים)
 מקים היחידה:  משרד ההגנה של ברית המועצות
 מלחמות:  פלישת ברית המועצות לפולין, מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה השלישית (ברוסית: армия ‏я‏-3) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

היחידה הוקמה ב-15 בספטמבר 1939 על בסיס היחידות שהיו ממוקמות באזור ויטבסק. היא השתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין.
לאחר פלישת הורמאכט לברית המועצות, היא החלה בקרבות מגננה באזור הורדנה. בסוף יוני, בעקבות קרב ביאליסטוק-מינסק היא למעשה הפסיקה להתקיים. אומנם מפקדה וסילי קוזנצוב עם חלק מהיחידות הצליח לצאת מהכיתור.
ב-1 באוגוסט 1941 הארמייה השלישית הוקמה מחדש. היא השתתפה בקרב סמולנסק ונחלה תבוסה. באוקטובר-נובמבר 1941 היא השתתפה בקרב מוסקבה. לאחר מכך יחידות הארמייה השלישית עסקו בעיקר במגננה על העמדות. ביולי-אוגוסט 1943 היא השתתפה בקרב קורסק והתקדמה עד לגבול בלארוס הסובייטית. בשנת 1944 יחידות הארמייה השתתפו במבצע בגרטיון והגיעו לגבול פולין. בשנת 1945 היא השתתפה במבצע פרוסיה המזרחית. בתחילת אפריל 1945 היחידות עברו לגרמניה וסיימו את המלחמה באזור מגדבורג.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הארמייה פורקה והמטה שלה היה בסיס להקמה מחדש של המחוז הצבאי מינסק.
מפקדים

וסילי קוזנצוב ספטמבר 1939 - אוגוסט 1941
יעקב קרייזר אוגוסט 1941 - דצמבר 1941
פיוטר פשניקוב דצמבר 1942, נהרג בקרב
פאבל באטוב דצמבר 1942 - פברואר 1942
פיליף ז'מצ'נקו  פברואר 1942 - מאי 1942
פאבל קורזון מאי 1942 - יוני 1943
אלכסנדר גורבטוב יוני 1943 - יולי 1945
דרהאם (אנגליה)

דרהאם (באנגלית: Durham) היא עיר בצפון-מזרח אנגליה. העיר ידועה בעיקר בזכות הטירה והקתדרלה שבה, ששתיהן הוכרזו כאתרי מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו בשנת 1986.
היסטוריה

קיימות עדויות להתיישבות בסביבת העיר באלף ה-2 לפנה"ס, אך העיר הנוכחית מיוחסת לשנת 995.
היסטוריה > ימי הביניים

במהלך ימי הביניים העיר ראתה גדולה רוחנית, מכיוון שהייתה מקום המנוחה האחרון של הקדוש קות'ברט ובדה ונרביליס. מקדשו של קות'ברט ממוקם מאחורי המזבח של קתדרלת דרהאם. המבנה הגאוגרפי של דרהאם הפך אותה למקום חשוב בהגנת אנגליה כנגד סקוטלנד וטירת דרהאם הייתה הטירה הנורמנית היחידה שלא נפרצה. הקרב של צלב נוויל שנערך ליד העיר ב-17 באוקטובר 1346 היה אולי הקרב המפורסם ביותר בתקופה.
היסטוריה > מלחמת האזרחים וחבר העמים

במהלך מלחמת האזרחים האנגלית העיר הייתה נאמנה לצ'ארלס הראשון, וצ'ארלס הגיע לעיר פעמיים במהלך שלטונו. העיר סבלה נזקים קשים במהלך המלחמה והטירה בפרט. אוליבר קרומוול החרים את טירת דרהאם ונתן אותה לראש עיריית לונדון. דבר דומה קרה לקתדרלה שנסגרה בשנת 1650 ושימשה ככלא ל-3,000 אסירים סקוטים. במהלך שיקום העיר ב-1660 ג'ון קוסין מונה לנסיך-בישוף ומונה לאחראי על פרויקט השיקום הגדול.
היסטוריה > המאה ה-18

ב-1720 הוצע להקים נמל בדרהאם, על ידי חפירת תעלה שתישפך אל נהר טים, הזורם אל נהר טיין. שום דבר לא יצא מתוכנית זו, חוץ מפסל של נפטון הניצב בשוק של דרהאם. ב-1759 צצה תוכנית נוספת להפיכתה של דרהאם לעיר נמל על ידי הפיכת נהר וויר לנתיב שיט, אך התוכנית נכשלה אף היא מכיוון שמידתו של הנהר קטנה מדי.
היסטוריה > המאה ה-19

מפקד האוכלוסין הראשון בדרהאם בשנת 1801 מנה 7,100 תושבים. המהפכה התעשייתית ככל הנראה דילגה ברובה על העיר, אך מיקמה אותה בלב שדות הפחם, ופחם היה לתעשייה העיקרית בעיר עד שנת 1970. למעשה, כל כפר בסביבות דרהאם התפאר במכרה פחם משלו. בעיר גם נבנתה רכבת הנוסעים הראשונה בעולם ב-1825.
במהלך המאה ה-19 נוסדה גם אוניברסיטת דרהאם.
אתרי המורשת העולמית > קתדרלת דרהאם

קתדרלת דרהאם נוסדה ב-1093 ומשמשת מאז ועד היום כמושב הבישוף האנגליקני של דרהאם. בקתדרלה נמצאים שרידיו של הקדוש קת'ברט מלינדיספארן, ראשו של אוסוואלד הקדוש מנורת'מבריה ושרידיו של בדה ונרביליס. המגדל המרכזי של הכנסייה משמש כנקודת תצפית על דרהאם וסביבתה.
הקתדרלה הוכרזה כאתר מורשת עולמית ב-1986 יחד עם טירת דרהאם הסמוכה לה. הקתדרלה נחשבת לדוגמה המוצלחת ביותר באנגליה לאדריכלות נורמנית. הקתדרלה שימשה כאתר הצילום של בית הספר הוגוורטס בשני סרטיו הראשונים של הארי פוטר.
אתרי המורשת העולמית > טירת דרהאם

טירת דרהאם היא טירה נורמנית הסמוכה לקתדרלת דרהאם, ומשלושת עבריה מקיף אותה נהר הוויר (Wear). בשנת 1840 שוכנת במקום אוניברסיטת דרהאם, ובחופשות משמשת הטירה לכנסים אקדמיים.
הטירה, יחד עם הקתדרלה הסמוכה לה, הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1986. בשנת 2008 נוסף לטירה כר הדשא המכונה "מדשאת הארמון" (Palace Green), שמפריד בין הטירה לקתדרלה.
השוק של דרהאם
מבט על שני האתרים ועל נהר וויר
מבט על הקתדרלה הניצבת בראש הגבעה
מראה של טירת דרהאם מחצר הטירה
מבט על דרהאם מהקתדרלה