stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיזוי פרמטרי

חיזוי פרמטרי הוא חיזוי שניתן באמצעות נוסחאות ולא ערכים סופיים קבועים.  הנוסחאות משמשות להצבת ערכי פרמטרים או משתנים אלפא-נומריים ספציפיים בהתאם לתנאי היישום. עקב זאת, לחיזוי פרמטרי יש דרגת חופש, שמקנה לו גמישות, התאמה למגוון גדול של מצבים, אפשרויות הפצה במערכות, יכולת סימולציה ואופטימיזציה, והשגת דיוק גבוה יותר.
בפרדיגמה של חיזוי פרמטרי משתמשים ביחסים בין הרכיבים, כדי להפעיל ולהעביר מידע לצורך תכנון גאומטריות ומבנים מסובכים. מקורו של המושג "פרמטרי" הוא במתמטיקה (ראו: תיאור פרמטרי של עקום), שמתייחס לשימוש בפרמטרים מסוים או משתנים שניתנים לשינוי כדי להפעיל או לשנות את התוצאות הסופיות של משוואה או מערכת משוואות. תכנון פרמטרי מהווה חלק מתכנון אדריכלי. ההתחשבות בכוחות משתנים כגון מזג אוויר, תנאי הקמה, תרבות ושימוש, היוותה תמיד חלק מתהליך התכנון.
חיזוי וביג דטה

חיזוי של תופעות על סמך ביג דטה מחייב גישה פרמטרית, בגלל מגוון המצבים הגדול, ישויות שאינן ניתנות לייצוג דיגיטלי, וקצב אירועים גבוה מאוד שמקצר את זמן התגובה. ניצנים ראשונים של שימוש בחיזוי פרמטרי לשטף נתונים  במגוון רחב של מצבים ובקצבים גבוהים, ניתן לראות במערכות AI מסוג מערכות מומחה שמכילות בסיסי חוקים. הקושי המיוחד בביג דטה הוא, שהנתונים הם לא מפוקחים, ולכן לא ניתן בשיטות המסורתיות לבצע את ההגדרות הנדרשות לעיל בצורה אנליטית עקבית וממצה כנדרש, ונדרש לבצע הקבצה באמצעות כריית נתונים מסוג ניתוח אשכולות (clustering).
אודילו, דוכס בוואריה

| --- | --- |
 בן או בת זוג:  הילטרוד 
 פטירה:  18 בינואר 748 
 
אודילו, גם אואטילו או אואטילו (נפטר ב-18 בינואר 748) משושלת אגילולפינג היה דוכס בוואריה משנת 737 ועד מותו. הוא ערך את אוסף Lex Baiuvariorum ("החוק הבווארי"), אוסף החוק הגרמני העתיק הראשון של הבווארים.
ביוגרפיה

אודילו ממוצא אגילולפינגי היה אציל אלמאני, בנו של הדוכס גוטפריד אותו ירש בתורגאו עד 737, כאשר עם מותו של הוגברט מבוואריה נכחד הענף המבוגר יותר של השושלת והוא ירש את שלטון דוכסות בוואריה.
אודילו ניהל את הקמת הבישופיות בבוואריה בשנת 739, כאשר ארבע הדיוקסיות רגנסבורג, פרייזינג, פאסאו וזלצבורג הוקמו על ידי בוניפאס, שב-741 ייסד גם את בישופות וירצבורג בפרנקוניה הסמוכה. האמצעים שלו עוררו התקוממות ידי אצילים בווארים והדוכס נאלץ לחפש מקלט בחצרו של המאיורדומוס הפרנקי קרל מרטל.
בשנת 741 התחתן אודילו עם בתו של קרל מרטל, הילטרוד (אנ'), אך עם מות אביה נקלע למלחמה עם אחיה קרלומן ופפין הגוץ. לבסוף הוא הובס בשנת 743 ונאלץ לקבל על עצמו את השליטה הפרנקית על בוואריה, אך נשאר דוכס. הוא איחד עוד יותר את שלטונו, כאשר בא לעזרתו של הנסיך בורוט מקראנטיה נגד הפלישות החוזרות של האווארים והצליח להפיל את הנסיכות הסלאבית בדרום מזרח.
לאחר מותו בשנת 748 ביקש גריפו, בנו הצעיר של קרל מרטל ואחיו למחצה של אלמנתו של אודילו, הילטרוד, לבסס שלטון משלו בבוואריה וחטף את בנו של אודילו, טסילו השלישי. עם זאת, בשנה שלאחר מכן הובס על ידי פפין הגוץ, שמינה את טסילו השלישי בן השבע כדוכס בוואריה.
אודילו מקובל כמייסד המנזרים של בנדיקטביירן (בשנת 739), נידרלטייך (741) ומונדסי (748), וכן מספר אחרים. הוא נקבר במנזר גנגנבאך שבאלאמניה.
טסילו השלישי, דוכס בוואריה

| --- | --- |

 לידה:  742 
 פטירה:  794 (בגיל 52 בערך) 
 מדינה:  גרמניה 
 בן או בת זוג:  Liutperga 
 
טסילו השלישי (Tassilo III;‏ 741–796) היה דוכס בוואריה מהשושלת האגילולפינגית.
טסילו השלישי באיור משנת 1600
תולדות חייו

טסילו נולד בשנת 741 לדוכס אודילו, דוכס בוואריה ולנסיכה הילטרוד (Hiltrud), בתו של קרל מרטל.
בהיותו בן שבע ירש את הדוכסות מאביו שמת, אולם הוא הודח על ידי גריפו, דוכס מיין, שהיה בנו הבלתי חוקי של קרל מרטל. ההדחה גרמה תרעומת בקרב האצולה הבווארית והם הדיחו והסגירו אותו לפפין הגוץ המאיורדומוס של אוסטרזיה ובנו של קרל מרטל. פפין החזיר את טסילו לשלטון כבן חסותו ואמו, הילטרוד, הפכה לעוצרת.
טסילו לקח לידיו את מוסרות השלטון בשנת 754 לאחר מות אמו, הוא חסה עדיין בצילו של פפין והשתתף במסע המלחמה שלו לאיטליה בשנת 756. בשנת 757 הוא נשבע אמונים כוסאל של פפין, שבינתיים הפך למלך הפרנקים, ושל בניו. יש הרואים בכך מעשה השפלה שנועד להצר את צעדיה של הדוכסות הבווארית שהחלה שואפת לעצמאות מן הממלכה הפרנקית.
על אף שהתמסר לפפין כווסאל, מעל טסילו בחובותיו בשנת 763, כאשר נטש את פפין בזמן מערכה שניהל זה  באקוויטניה, ועשה את דרכו עם צבאו חזרה לבוואריה. למזלו פפין לא נקט נגדו צעדי ענישה, והוא נותר דוכס בוואריה.
מלך הפרנקים החדש קרל הגדול פנה לאפיפיור אדריאנוס הראשון בשנת 781 בבקשת עזרה בעניין נאמנותו טסילו. האפיפיור שלח אליו שליחים והם ששכנעו אותו לחדש את שבועת נאמנותו לקרל. טסילו נשבע לו אמונים מחדש בוורמס ומסר את בניו לקרל כבני ערובה.
אולם למרות כל אלו, טסילו עדיין המשיך במריו, עד שהביא את דוכסותו למצב של סף מלחמה עם הפרנקים. לכן בשנת 787 הוא שלח שליחים לאפיפיור בבקשה לפשר בינו לבין קרל. האפיפיור לא התרשם, הצדיק פעולות מלחמתיות כנגד בוואריה בטענה שטסילו הפר את שבועתו לקרל, וכמו כן איים בהטלת חרם על טסילו. טסילו לא שמע לאפיפיור ובסופו של דבר פלש קרל לבוואריה, הנחיל לטסילו תבוסות צבאיות והכריח אותו לחדש את שבועת נאמנותו.
שנה לאחר מכן הועלו שוב האשמות בדבר אי נאמנותו של טסילו, ונטען שהוא זמם עם האווארים כנגד קרל. הוא נשפט, הודח מהשלטון ונשלח למנזר.
ולנסיה

ערך זה עוסק בעיר ולנסיה שבספרד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ולנסיה (בוולנסית: València, הגייה [vaˈlensia], הגייה בספרדית: [baˈlenθja]) היא עיר נמל במזרחה של ספרד. היא הבירה והעיר המאוכלסת ביותר בקהילה האוטונומית ולנסיה, העיר השלישית בגודלה בספרד, וה-22 בגודלה באיחוד האירופי, ואוכלוסייתה מונה כ-810,064 תושבים נכון לשנת 2008. מטרופולין העיר מונה בין 1,175,000 ל-1,564,145 תושבים. לעיר מעמד של עיר עולם.
בעיר אתרי בילוי ופנאי כמו עיר האמנויות והמדעים, מתחם תרבותי בעל עיצוב ארכיטקטוני ייחודי המשמש למטרות בידור, והמוזיאון לאמנויות יפות בוולנסיה.
מרכזה ההיסטורי הוא אחד מהגדולים בספרד. אתרי המורשת הנמצאים בעיר כוללים מונומנטים עתיקים ואתרי תרבות, בהם קתדרלת ולנסיה, מגדלי סרנוס, ומבנה המסחר במשי.
גאוגרפיה

ולנסיה שוכנת במזרח ספרד, בחוף המערבי של המפרץ הנושא את שמה בים התיכון, לגדות נהר טוריה.
האקלים הוא אקלים ים-תיכוני, המתאפיין בחורפים מתונים מאוד, בהשפעת רוחות פן. כמות המשקעים הממוצעת היא 475 מ"מ גשם בשנה, אשר יורדים בכל חודשי השנה, אך מתרכזים בסתיו ובחורף. הקיץ הוא חם ולח.
היסטוריה

העיר הוקמה על ידי הרומאים ב-137 לפנה"ס באתר שבו ניצבה עיר איברית קדומה סמוך לנהר הטוריה ולחופי מפרץ ולנסיה. הם קראו לה וָלֶנְטִיָה, מילה שמשמעותה בלטינית כוח וגבורה.
המוסלמים כבשו את העיר ב-714 ושלטו בה בימי הביניים. בתקופה המוסלמית חיה בעיר אוכלוסייה יהודית משמעותית, ובה עברו שנות חייו האחרונות של המשורר היהודי שלמה אבן גבירול. העיר נכבשה על ידי האביר הנוצרי אל סיד בשנת 1094, והפכה למעין ממלכה עצמאית שנוהלה על ידי מוסלמים ונוצרים כאחד, עד שנכבשה על ידי המוראביטון ב-1109. חיימה הראשון, מלך אראגון, כבש את העיר ב-1238 במסגרת הרקונקיסטה, והעיר הפכה לבירתה של ממלכת ולנסיה.
במהלך המאה ה-15 הגיעה העיר לשיא פריחתה הכלכלית כנמל מרכזי שקישר את ספרד לנתיבי הסחר בים התיכון, אך במהלך המאה ה-16 התערערה כלכלתה עקב פעילות של פירטים, ובתחילת המאה ה-17 היא ספגה מכה קשה עם גירוש המורים מספרד. בעיר ובסביבתה הייתה אוכלוסייה מורית משמעותית, וגירושם הותיר את העיר ואת הכפרים שסביבה ללא די ידיים עובדות. בתחילת המאה ה-18 הפסיקה להתקיים ממלכת ולנסיה כממלכה עצמאית, והעיר איבדה את מעמדה כבירה. עם זאת, במהלך אותה מאה התאוששה כלכלת העיר והיא הפכה למרכז לייצור משי.
ולנסיה הייתה בירת ספרד הרפובליקנית הזמנית במהלך מלחמת האזרחים בספרד בין החודשים נובמבר 1936 ואוקטובר 1937.
אירועים ופסטיבלים

בעיר מתקיים מדי שנה ביום יוסף הקדוש פסטיבל בשם פאיאס. במסגרת הפסטיבל נבנים פסלי ענק צבעוניים, ונערכת תחרות לבחירת הפסלים המוצלחים ביותר. בסיום הפסטיבל מועלים הפסלים באש.
ספורט

קבוצת הכדורגל וקבוצת כדורסל הנקראות ולנסיה הן מהבכירות בספרד. בעיר פועל מועדון כדורגל מקצועני נוסף, לבאנטה. בשנים 2008–2012 התקיים במסלול הרחובות של העיר גרנד פרי אירופה, כחלק מסבב הפורמולה 1.
תרבות

ולנסיה היא עיר דו-לשונית, המעניקה מעמד רשמי לספרדית ולוולנסית.
תחבורה

בוולנסיה פועלת מערכת תחבורה ציבורית מפותחת, המסיעה מעל 120 מיליון איש בשנה. רשת מטרוולנסיה ( Metrovalencia) כוללת תשעה קווים, מתוכם שלושה קווי חשמלית (טראם) ושישה קווי מטרו, שבחלקם עוברים מעל הקרקע ומשמשים כרכבת פרברית. את שירות האוטובוסים בעיר מפעילה חברת EMT Valencia העירונית.
נמל התעופה ולנסיה, השוכן בעיירה מניסס, במרחק כשמונה קילומטר מהעיר, הוא העשירי בספרד במספר נוסעיו השנתי.
נמל ולנסיה הוא נמל המכולות החמישי הפעיל ביותר באירופה, והשני הפעיל ביותר לחופי הים התיכון.
הערות שוליים

↑  "History of Valencia". whc.unesco.org. נבדק ב-13 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Aena airport statistics 2016" (PDF).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552542305171  BnF: cb11934376h (data)  GND: 4062284-8  LCCN: n78095488  MusicBrainz: 743523d6-c574-454e-9079-de113e30452a  NARA: 10045016  NKC: ge250316  SUDOC: 027263835  VIAF: 167320322   WorldCat (עם VIAF): 167320322
גרי הול האב

גרי ויין הול סניור (באנגלית: .Gary Wayne Hall, Sr; נולד ב-7 באוגוסט 1951), הוא שחיין עבר אמריקאי, ושיאן עולם שהשתתף בשלוש אולימפיאדות (מקסיקו 1968, מינכן 1972 ומונטריאול 1976) וזכה במדליה אולימפית בכל אחת מהן.
הול סניור נבחר לשאת את דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת מונטריאול.
ביוגרפיה

הול סניור נולד בפאייטוויל, קרוליינה הצפונית. הוא למד באוניברסיטת אינדיאנה ושחה בקבוצת השחייה תחת הדרכתו של ג'יימס קונסילמן. בנוסף להיותו ספורטאי מחונן, נבחר לקפטן הנבחרת הוא היה תלמיד מצטיין והתקבל ללימודי רפואה באוניברסיטת סינסינטי.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שחייה שנערכה בלוס אנג'לס ביולי 1968 קבע הול במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 4:43.4 דקות.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) עצמה זכה הול במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:48.7 דקות, אחרי השיאן העולמי בן ארצו צ'ארלס היקוקס (4:48.4 דקות) ולפני מייק הולתהאוז ממערב גרמניה (4:51.4 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.6 דקות, המנצח במשחה זה היה רולנד מאתס ממזרח גרמניה שקבע שיא אולימפי חדש (2:09.6 דקות).
בין השנים 1969–1970 שיפר הול 5 פעמים את שיא העולם, 3 פעמים במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ופעמיים במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
לאולימפיאדת מינכן (1972) הגיע הול כשיאן עולם לאחר שבמבחנים האמריקאים שנערכו בתחילת אוגוסט 1972 בשיקגו, אילינוי הוא קבע שני שיא עולם במשחים ל-200 מטר מעורב אישי 2:09.30 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי 4:30.81 דקות. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.86 דקות, אחרי הכוכב הגדול של האולימפיאדה בן ארצו מארק ספיץ שקבע שיא עולם חדש של 2:00.70 דקות ולפני בן ארצו רובין בקהאוז (2:03.23 דקות). הוא לא הצליח לזכות במשחים בהם היה שיאן עולם וסיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.49 דקות, המנצח במשחה זה היה גונאר לארסון משוודיה שקבע שיא עולם חדש של 2:07.17 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:37.38 דקות, המנצח במשחה זה היה לארסון (4:31.98 דקות). בנוסף, הוא השתתף בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x100 מטר וקבע שיא אולימפי חדש של 3:51.98 דקות. באותה עת, למרות שהרביעייה מארצות הברית זכתה במדליית הזהב, השחיינים שהשתתפו במוקדמות לא קיבלו מדליה, בניגוד לאולימפיאדות שנערכו לאחר מכן.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה הול במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.65 שניות, אחרי חבריו לנבחרת מאט ווגל (54.35 שניות) וג'ו בוטם (54.50 שניות).
כיום הול סניור הוא רופא עיניים. בנו, גרי הול ג'וניור, הוא אלוף אולימפי בעל 10 מדליות מהן 5 זהב מ-3 אולימפיאדות (אטלנטה, סידני ואתונה) בהן השתתף, אלוף עולם בעל 5 מדליות מהן 2 זהב ושיאן עולם. הול ובנו הם הצמד היחידי של הורה ובן בהיסטוריה שהשתתפו בשלוש אולימפיאדות כל אחד.
הישגים ותארים

הול שבר 10 שיאי עולם ו-23 שיאי ארצות הברית, זכה ב-23 תוארי אליפות ארצות הברית ו-7 תוארי NCAA.
בשנים 1969 ו-1970 זכה הול בתואר שחיין השנה בעולם.
בשנת 1981 זכה הול להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר פרפר
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי
הערות שוליים

↑  Swimming World Honorees
↑  DR. GARY HALL, SR.  (USA), באתר היכל התהילה הבינלאומי של השחייה
| נושאי דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | 1908: ראלף רוז • 1912: ג'ורג' בונהאג' • 1920: פט מקדונלד • 1924: פט מקדונלד • 1928: באד האוזר • 1932: מורגן טיילור • 1936: אל יואכים • 1948: רלף קרייג • 1952: נורמן ארמיטאג' • 1956: נורמן ארמיטאג' • 1960: רייפר ג'ונסון • 1964: פרי או'בריאן • 1968: ג'ניס רומארי • 1972: אולגה פיקוטובה • 1976: גרי הול • 1984: אד בורק • 1988: אוולין אשפורד • 1992: פרנסי לאריו סמית' • 1996: ברוס באומגרטנר • 2000: קליף מיידל • 2004: דון סטיילי • 2008: לופז לומונג • 2012: מריאל זגוניס  • 2016: מייקל פלפס • 2020: אדי אלברז וסו בירד |  |
ג'ון הנקן

ג'ון פרדריק הנקן (באנגלית: John Frederick Hencken; נולד ב- 29 במאי 1954) הוא שחיין אמריקאי בעבר. אלוף אולימפי בעל 5 מדליות מהן 3 זהב, אלוף עולם ושיאן עולם בסגנון החזה.
ביוגרפיה

ג'ון הנקן נולד בקלוור סיטי, שבמחוז לוס אנג'לס, קליפורניה. הוא החל לשחות כטיפול התאוששות מניתוח להסרת גידול מאחורי ברכו. הוא התאמן במועדון השחייה של סנטה קלרה וסיים תואר ראשון כללי בהנדסת המוצר ועיצוב מאוניברסיטת סטנפורד. בנוסף, הוא בעל תואר שני (MBA) מאוניברסיטת פניקס.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה הנקן ב-2 מדליות, מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 2:21.55 דקות, לפני דייוויד וילקי מבריטניה (2:23.67 דקות) ונובוטאקה טאגוצ'י מיפן (2:23.88 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.61 דקות, אחרי טאג'וצ'י שקבע ה שיא עולם חדש של (1:04.94 דקות) ובן ארצו טום ברוס (1:05.43 דקות). בנוסף, הוא השתתף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב כששחה בשלב המוקדמות בשיא אולימפי חדש של 3:51.98 דקות. באותה עת, למרות שהרביעייה מארצות הברית זכתה במדליית הזהב, השחיינים שהשתתפו במוקדמות לא קיבלו מדליה, בניגוד לאולימפיאדות שנערכו לאחר מכן.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בשנת 1973 זכה הנקן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא עולם חדש של 1:04.02 דקות, לפני מיכאיל קריוקין מברית המועצות (1:04.61 דקות) וטאגוצ'י (1:05.61 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:49.49 דקות, לפני מזרח גרמניה (3:53.24 דקות) וקנדה (3:56.37 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.95 דקות, אחרי וילקי שקבע שיא עולם חדש של 2:19.28 דקות ולפני טאגוצ'י (2:23.11 דקות).
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה הנקן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא עולם חדש של 1:03.11 דקות, לפני וילקי (1:03.43 דקות) וארווידס יוזייטיס מברית המועצות (1:04.23 דקות), בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא עולם חדש של 1:03.62 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 3:42.22 דקות, לפני קנדה (3:45.94 דקות) ומערב גרמניה (3:47.29 דקות) הוא שחה את סגנון החזה בזינוק שליחים בתוצאה של 1:02.50 דקות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי של 2:17.26 דקות, אחרי וילקי ששיפר את שיאו העולמי של הנקן וקבע תוצאה של 2:15.11 דקות ולפני בן ארצו ריק קוללה (2:19.20 דקות).
הנקן ניבחר לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מוסקבה (1980), אך הוא לא השתתף בה בגלל החרם האמריקאי בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
תארים

בסך הכל שיפר הנקן 12 שיאי עולם, מהם 11 שיאים אישיים, 6 במשחה ל-100 מטר חזה, 5 במשחה ל-200 מטר חזה, ואחד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
הנקן זכה ב-14 תוארי אליפות ארצות הברית, קבע 21 שיאים אמריקאיים וזכה ב-5 תוארי אליפות NCAA.
בשנת 1988 זכה הנקן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חזה
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה
הערות שוליים

↑  JOHN HENCKEN (USA) 1988 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
בריאן גודל

בריאן סטיוארט גודל (באנגלית: Brian Stuart Goodell; נולד ב-2 באפריל 1959) הוא שחיין אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) בעל שתי מדליות זהב, סגן אלוף עולם ושיאן עולם במשחי החתירה למרחקים ארוכים.
ביוגרפיה

גודל נולד בסטוקטון, קליפורניה. הוא התאמן בהדרכתו של מרק שוברט בקבוצת מישן וייחו נאדאדורס. בהמשך הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) והתאמן בהדרכתו של רון בלטורה.
ביוגרפיה > סגן אלוף עולם ושיאן עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 בגיל 15, זכה גודל במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 15:39.00 דקות, אחרי בן ארצו טים שו שקבע תוצאה של 15:28.92 דקות.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

לאולימפיאדת מונטריאול (1976) הגיע גודל כשיאן עולם במשחים הארוכים לאחר שקבע את השיא במהלך המבחנים לאולימפיאדה. במשחקים עצמם זכה גודל בשתי מדליות זהב, ב-400 מטר חופשי בשיא עולמי חדש בתוצאה של 3:51.93 דקות לפני אלוף העולם טים שואו (3:52.54 דקות), וב-1500 מטר חופשי בשיא עולם מדהים, לאחר שסגר על מתחריו בסיום אדיר, קבע תוצאה של 15:02.40 דקות, לפני בן ארצו רוברט האקט (15:03.91 דקות). שלישי סיים שיאן העולם הקודם סטפן הולנד מאוסטרליה (15:04.66 דקות).
הוא לא השתתף באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין בשנת 1978. אך יום לאחר האליפות, באותה בריכה עצמה הוא קבע שיא עולם חדש ב-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.56 דקות במפגש של שחיינים מארצות הברית ושחיינים מגרמניה המערבית.
בשנת 1979 במשחקים הפאן אמריקאים שנערכו בסן חואן, פוארטו ריקו הוא זכה בשלוש מדליות זהב, ב-200 מטר חופשי, ב-1500 מטר חופשי וב-4x200 מטר חופשי.
בגלל החרם האמריקאי על אולימפיאדת מוסקבה (1980) הודיע גודל שכל מטרותיו הושגו והחליט לפרוש משחייה תחרותית בגיל 21.
תארים והישגים

גודל קבע 5 שיאי עולם ו-8 שיאי ארצות הברית. הוא זכה ב-9 תוארי NCAA ו-10 תארים לאומיים.
בשנת 1977 זכה גודל בתואר שחיין השנה בעולם.
בשנת 1986 זכה גודל להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי
שף מתחלף

| --- | --- |

סמליל התוכנית
 סוגה:  מציאות
 בימוי:  רועי סטריקובסקי
 משתתפים:  ראו בהמשך
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  9
 הפקה
 מפיק:  גרגורי בקרמן
 מפיקים בפועל:  אביב אבוט
 חברת הפקה:  אבוט המאירי תקשורת
 עורכים:  רועי סטריקובסקי דן פאר נטע ברטל שני ראסד (עונה 2) שירן מארין (עונה 2)
 צלמים:  יוחאי עצמון אמיל סויד
 אורך פרק:  45-66 דקות
 שידור
 רשת שידור:  רשת 13
 פורמט (תמונה):  16:9, HDTV
 תקופת שידור מקורית:  4 ביולי 2022 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר התוכנית
שף מתחלף היא תוכנית מציאות ישראלית שבמסגרתה שני שפים מתחלפים ביניהם למשך 24 בניהול המסעדות זה של זה. התוכנית משודרת החל מ-4 ביולי 2022 ברשת 13.
מבנה התוכנית

בכל פרק, שני שפים בעלי מסעדות מתחלפים ביניהם למשך 24 שעות ומנהלים את המסעדה זה של זה. כל אחד מהשפים מגיע מרקע תרבותי, מקצועי וקולינארי שונה ובעל גישה ניהולית שונה. כל שף מבצע שינויים הנחוצים בעיניו במסעדה: בניהול, בסדר, בצוות ובמנות. בתום 24 שעות, השפים ממליצים זה לזה על השינויים שביצעו במסעדות, וכל שף מחליט האם ימשיך ליישם את השינויים.
סקירת התוכנית

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון | מדרוג | ממוצע צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 4 | 4 | 4 ביולי 2022 | 25 ביולי 2022 | 7.5% | 184,000 |
|  | 2 | 5 | 5 | 5 בינואר 2023 | 23 במאי 2023 | 4.8% | 134,000 |
פרקים > עונה 1 (2022)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מספר פרק בתוכנית | מספר פרק בעונה | תאריך שידור מקורי ישראל | נתוני צפייה | נתוני צפייה | מקור |
| מספר פרק בתוכנית | מספר פרק בעונה | תאריך שידור מקורי ישראל | אחוזי צפייה | מספר צופים | מקור |
| 1 | 1 | 4 ביולי 2022 | 9.7% | 236,000 |  |
| 2 | 2 | 11 ביולי 2022 | 8.3% | 192,000 |  |
| 3 | 3 | 18 ביולי 2022 | 7% | 167,000 |  |
| 4 | 4 | 25 ביולי 2022 | 5% | 141,000 |  |
פרקים > עונה 2 (2023)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מספר פרק בתוכנית | מספר פרק בעונה | תאריך שידור מקורי ישראל | נתוני צפייה | נתוני צפייה | מקור |
| מספר פרק בתוכנית | מספר פרק בעונה | תאריך שידור מקורי ישראל | אחוזי צפייה | מספר צופים | מקור |
| 5 | 1 | 5 בינואר 2023 | 6.8% | 197,000 |  |
| 6 | 2 | 26 באפריל 2023 | 3.5% | 102,000 |  |
| 7 | 3 | 2 במאי 2023 | 5.7% | 153,000 |  |
| 8 | 4 | 16 במאי 2023 | 3.4% | 90,000 |  |
| 9 | 5 | 23 במאי 2023 | 4.6% | 130,000 |  |
משתתפים > עונה ראשונה

| פרק | השפים המשתתפים | השפים המשתתפים |
| --- | --- | --- |
| 1 | ירון שליו מסעדת "טוטו" | משה שגב מסעדת "שגב ארט" |
| 2 | דייוויד פרנקל מסעדת "פרונטו" | שחף שבתאי מסעדת "Pop & Pope" |
| 3 | דודו אלמקייס ויוסי שטרית מסעדת "דוד ויוסף" | טל כהן מסעדת "סילו" |
| 4 | הלל תווקולי מסעדת "animar" | מושיקו גמליאל מסעדת "בר 51" |
משתתפים > עונה שנייה

| פרק | השפים המשתתפים | השפים המשתתפים |
| --- | --- | --- |
| 1 | אבי לוי מסעדת "המוציא" | איתי קושמרו ושמי גולומב מסעדת "בית קנדינוף" |
| 2 | אנדראה מגי מסעדת "קלאטה" | שלומי בן שלום מסעדת "פלומינו" |
| 3 | אוראל קמחי מסעדת "פופינה" | רז סלע מסעדת "טורקיז" |
| 4 | אבי קונפורטי מסעדת "טופולופומפו" | קובי בכר מסעדת "פאסטל" |
| 5 | יהונתן בורוביץ מסעדת "M25" | לירון סנדו מסעדת "וייס" |
הפקה

באוקטובר 2020 החלה הפקת התוכנית, לאחר שצולם פיילוט לתוכנית.
ביקורת

סמדר שילוני מאתר "ynet" כתבה על פורמט התוכנית ש”לא מדובר בהברקה יוצאת דופן אלא בעיקר בפורמט זול” והגדירה את התוכנית כ”טראש יבשושי ולא מתוחכם, שאין לו פואנטה מעבר להתנגשות האופי של השפים”.
ניר וולף מעיתון "ישראל היום" כתב על התוכנית שהיא ”נסחפה אחרי הערצה עיוורת לשפים. היא מרוכזת בשריטות האישיות שלהם, בהרגלי העבודה, בשיטות הבישול”.
מיכל קדוש מאתר "מעריב אונליין" טענה שפורמט התוכנית ”היה יכול לעבוד, אם היה בו קצת יותר אוכל ופחות אגו”.
הערות שוליים

↑  קיץ ברבנר, ‏שגב משה, יוסי שטרית ועוד שפים יחליפו תפקידים בריאליטי חדש, באתר מעריב אונליין, 15 ביוני 2022
↑  רייטינג: שגב משה לא מאיים על חתונה ממבט ראשון, באתר אייס, 5 ביולי 2022
↑  רייטינג: רשת 13 מתרסקת, לכמה הגיעה חתונה ממבט ראשון?, באתר אייס, 12 ביולי 2022
↑  רייטינג: הכוכב הבא מתפוצצת, שחזרה את ההישג של חתונמי?, באתר אייס, 19 ביולי 2022
↑  רייטינג: תכנית הבישול החלשה אי פעם? רשת 13 מאכזבת, באתר אייס, 26 ביולי 2022
↑  רייטינג יום ה’: עובדה מתחזקת ב-5 נק’, שף מתחלף חוזרת למסך עם מעט מאוד צופים, בערוץ הטלגרם של Scopt‏, 6 בינואר 2023
↑  רייטינג: ארץ נהדרת סיימה עונה, הצופים הגיעו להפרד?, באתר אייס, 27 באפריל 2023
↑  רייטינג: אילה חסון מתחזקת, ערוץ 14 ממשיך לאבד גובה?, באתר אייס, 3 במאי 2023
↑  רייטינג: רשת 13 ממשיכה להתרסק, גאולה אבן בשפל חדש, באתר אייס, 17 במאי 2023
↑  רייטינג: "עובדה" מרסקת את התחרות, ערוץ 14 נותן פייט, באתר אייס, 24 במאי 2033
↑  טלוויזיה בעבודה, בערוץ הטלגרם של רן בוקר, 29 באוקטובר 2020
↑  סמדר שילוני, "שף מתחלף": מלצר, אפשר להחליף בעוד עונה של "משחקי השף"?, באתר ynet, 5 ביולי 2022
↑  ניר וולף, "שף מתחלף": עוד פולחן אישיות של טבחים, באתר ישראל היום, 5 ביולי 2022
↑  מיכל קדוש, ‏אם הייתי רוצה לראות לכלוכים הדדיים, כבר הייתי מעבירה לערוץ הכנסת, באתר מעריב אונליין, 5 ביולי 2022
1 2  המדרוג נכתב על פי נתוני צפייה ראשוניים, כולל צפייה נדחית עד 2:00 בלילה
1 2  במגזר היהודי
1 2  באוכלוסייה הכללית
מפיבושת

מפיבושת משתחווה בפני דוד. איור מתוך תנ"ך מורגן
מְפִיבֹשֶׁת הוא דמות מקראית, בנו של יהונתן בן שאול המלך. בשם זה הוא מכונה בספר שמואל, אך בדברי הימים הוא קרוי מְרִיב בַּעַל או מְרִי בַעַל. מפיבושת נחשב לאדם היחיד שמתואר בתנ"ך כנכה.
מפיבושת נפגע ברגליו בילדותו לאחר שאומנתו הפילה אותו כאשר ברחה מששמעה על התבוסה במלחמת הגלבוע, שבה נפל בקרב אביו יהונתן ובסופה התאבד סבו, המלך שאול. מאז, נותר נכה ברגליו:
וְלִיהוֹנָתָן בֶּן שָׁאוּל בֵּן נְכֵה רַגְלָיִם בֶּן חָמֵשׁ שָׁנִים הָיָה בְּבֹא שְׁמֻעַת שָׁאוּל וִיהוֹנָתָן מִיִּזְרְעֶאל וַתִּשָּׂאֵהוּ אֹמַנְתּוֹ וַתָּנֹס וַיְהִי בְּחָפְזָהּ לָנוּס וַיִּפֹּל וַיִּפָּסֵחַ וּשְׁמוֹ מְפִיבֹשֶׁת.
רקע

לאחר שדוד התבסס במלכותו, הוא חפש את צאצאו של ידיד נפשו יהונתן, "לעשות עמו חסד" ולגמול על היחס הטוב שקיבל מיהונתן. צִיבָא ששימש בעבר כנער שאול דווח לדוד שמפיבושת נמצא בבית מָכִיר בֶּן עַמִּיאֵל בעיר לוֹ דְבָר. דוד קרא אליו את מפיבושת אשר חשש ממנו, והחזיר לו את שדות סבו שאול, פתח לפניו את בית המלכות לאכול על שולחן המלך, ושמו לאדון על ציבא ועל בניו ועבדיו. ואכן מפיבושת עבר לגור בירושלים סמוך לארמון המלוכה כאחד מבני המלך.
במהלך מרד אבשלום לקח ציבא את חמורי אדונו, טענם במנחה לדוד, וטען בפני דוד כאשר מפיבושת נשאר בירושלים, כי הוא סבור שיחזירו לו את מלכות סבו. דוד השתכנע בכך, ופסק שכל רכושו של מפיבושת יעבור לציבא. לאחר שאבשלום נהרג והמרד נכשל, מפיבושת יצא לקראת דוד, עטור בסימני אבלות. דוד שאל את מפיבושת מדוע לא הצטרף אליו בבריחה ("למה לא הלכת עמי, מפיבושת"). מפיבושת טען שציבא רימה אותו והשאיר אותו בביתו בירושלים, בלי אפשרות תנועה. דוד שמע את טענותיו של מפיבושת ופסק ששדותיו של שאול יחולקו בין מפיבושת לציבא.
חז"ל ביקרו את החלטת דוד שנבעה מכך שדוד קיבל לשון הרע מציבא על מפיבושת. בפרק לא נאמר במפורש אם ציבא דבר אמת או שמפיבושת באמת רומה.
במהלך כל סיפור מרד אבשלום, היחסים בין מפיבושת לבין ציבא הם לא ברורים. ציבא בפני עצמו מוצג כבעל נכסים, ובכל הפעמים שבהם הוא מופיע באים איתו הבנים הרבים שלו. מולו עומד מפיבושת הנכה והחלש, שעל אף שמבחינה רשמית ציבא הוא עבדו, יחסי הכוחות מתהפכים פעמים רבות.
בספר שמואל מסופר, שכאשר הגבעונים דרשו כנקמת דם שבעה מצאצאי שאול, דוד חמל על מפיבושת בגלל השבועה שהוא נשבע ליהונתן (שלא לפגוע בזרעו), ולא מסרו לידי הגבעונים.
על פי התלמוד היה רבו של דוד המלך, ושמו המקורי היה איש בושת. ובמקום אחר מזהים אותו עם מריבעל המוזכר בדברי הימים.
מפיבושת הוא גם שמה של דמות אחרת בתנ"ך - בנו של שאול מפילגשו רצפה בת איה, אשר נרצח על ידי הגבעונים.
ממשיך השושלת

בנו של מפיבושת, מיכה, הוא השריד האחרון לשושלת בית המלוכה של שאול, אחרי שבניה נהרגו במלחמה עם הפלשתים או בעקיפין על ידי דוד. על פי רשימת היחס שבדברי הימים, נכדיו של מפיבושת מבנו מיכה הם פִּיתוֹן וָמֶלֶךְ, וְתַאְרֵעַ וְאָחָז (דברי הימים א ח, לה).