stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנסט צימרמן
ביוגרפיה ועבודה

ארנסט צימרמן קיבל שיעורי אמנות ראשונים מאביו ריינהרד סבסטיאן צימרמן (1815-1893).
בשנת 1868, התחיל ללמוד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן והיה תלמידו של וילהלם פון דיץ (אנ'), איתו עבד עד 1874. לאחר שצייר כמה תמונות ז'אנריות הומוריסטיות (איש זקן, המתקן את כינורו, 1871, על חבל דק באסם בכפר, 1874; נסיכה צעירה 1877), הוא השתנה לכיוון ציור היסטורי בשנת 1879 שצייר את ישו בן שתים-עשרה במקדש, עם דגש מיוחד על אלמנטים צבעוניים.
ארנסט צימרמן, שהתגורר בבית אביו במינכן, היה לעיתים קרובות מבקר באגם קונסטנץ. שם רכש פונדק בשנת 1879. באחת מנסיעותיו ממינכן לאגם קונסטנץ, הוא נפצע מסוסו שבעט בו, מה שיצר שנים של בעיות בריאות. הפונדק הפך למאמץ גדול בשבילו, והוא מכר אותו ורכש בית במרסבורג. שם הקים את הסטודיו שלו ובילה במקום שבועות רבים של השנה.
בגיל 49 הוא נפטר במינכן מסיבוכים מהשבר ברגלו.
עבודותיו הגדולות המאוחרות יותר הן: "הערצת הרועים" (1883), "ישו והדייגים" (1886), "ישו המנחם" (1888) ותמונות ז'אנר שיעורי מוזיקה, חברים עסקיים ועוד. בציורי הטבע דומם שלו צייר דגים, נושא שלא נחשב על ידי בני דורו.
הוא היה פרופסור מלכותי. היה לו חוג נרחב של חברים ומכרים, כמו פרנץ פון לנבאך, וילהלם בוש והנסיך יורש העצר לויטפולד.
צימרמן היה נשוי לאחותו של אמיל קייזר. בנו היה הצייר ארנסט ריינהרד צימרמן (1881–1939). מכיוון שאשתו הגיעה מסטאנס, שווייץ, ואחותם הייתה נשואה למרטין פוירשטיין, הם בילו את חופשותיהם לעיתים קרובות בסטאנס, שם הכירו גם את אדוארד צימרמן.
גלריה

הכימאי
כומר עליז
לחיים
ביער
הערות שוליים

↑  Akademie der Bildenden Künste München: Matrikelbuch, 1968. Abgerufen am 1. November 2019.
↑  retro|bib - Seite aus Meyers Konversationslexikon: Zimmermannssprüche - Zimmern, www.retrobibliothek.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116995459  ISNI: 0000 0000 6676 301X  KulturNav: 1390402a-9362-41c3-b2b4-ba2d74bf0404  LCCN: nr91035473  NTA: 171402162  RKD: 86437  ULAN: 500016500  VIAF: 32762392   WorldCat (עם VIAF): 32762392
ארנסט פרוקטר

| --- | --- |
 לידה:  22 במאי 1886 Tynemouth, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  21 באוקטובר 1935 (בגיל 49) נורת' שילדס, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר בותאם 
 הושפע על ידי:  פוסט-אימפרסיוניזם 
 בן או בת זוג:  דוד פרוקטר 
 
ארנסט פרוקטר (באנגלית: Ernest Procter‏; 22 במרץ 1885 – 21 באוקטובר 1935) היה מעצב, מאייר וצייר אנגלי, ובעלה של האמנית דוד פרוקטר. הוא היה מעורב באופן פעיל באסכולת ניולין, שותף לבית הספר הארווי-פרוקטר ומדריך בבית הספר לאמנות בגלאזגו.
ביוגרפיה

ארנסט פרוקטר נולד למשפחה של קווייקרים בטיינמאות', נורת'מברלנד. אביו, הנרי ריצ'רדסון פרוקטר, היה מדען בולט ופרופסור באוניברסיטת לידס שהתמחה בכימיה. הוא היה גם עמית של החברה המלכותית.
פרוקטר, כמו אביו, למד בבית הספר ביורק בבית הספר של הקווייקרים. בין השנים 1907–1910 היה תלמידו של סטנהופ פורבס בבית הספר לציור של פורבס בניולין, קורנוול. ב-1908 וב-1909 היה עוזרם של סטנהופ ואליזבת פורבס והיה תלמיד מצליח ומכובד. בבית הספר בניולין פגש פרוקטר את אשתו לעתיד דוריס "דוד" שו והם היו "בין התלמידים המצטיינים של בית הספר".
ב־1910 וב־1911 פרוקטר ואשתו לעתיד למדו בפריז באטלייה קולארוסי. ארנסט ודוריס הושפעו שניהם מהאימפרסיוניזם ומהפוסט-אימפרסיוניזם ומהאמנים שפגשו בצרפת, כמו פייר-אוגוסט רנואר ופול סזאן. בשנת 1912 התחתן ארנסט פרוקטר עם דוריס בכנסיית סן וינסנט דה פול, פריז. נולד להם בן בשם ביל והם נשארו בפריז עד 1918.
במהלך מלחמת העולם הראשונה פרוקטר היה סרבן מצפון, ושירת עם יחידת אמבולנסים בדנקירק. בזמן המלחמה הוא צייר מספר ציורים הנמצאים במוזיאון המלחמה האימפריאלי בלונדון.
בשנת 1918 פרוקר ואשתו חזרו לניולין, שם התגוררו בהמשך חייהם.
ב־21 באוקטובר 1935, לאחר שנים של לחץ דם גבוה, נפטר פרוקטר מדימום מוחי בדורהאם, בעת שהיה בנסיעה.
קריירה

לאחר המלחמה חזרו דוד וארנסט פרוקטר לניולין, שם היה ארנסט חבר באגודת האמנים המקומית.
בינתיים, הוא ואשתו קיבלו עבודה לקשט את ארמון קוקין, רנגון, בשנים 1919 ו-1920. הם ביצעו את העבודה, אך מזמין העבודה הסיני סירב לשלם להם את שכרם, ואחרי שנה הם חזרו לאנגליה.
בשנת 1920 הקימו ארנסט פרוקטר והרולד הארווי את בית הספר לציור הארווי-פרוקטר. הם לימדו ציור של טבע דומם, דמויות ונופים בצבעי מים ושמן.
בית הספר לאמנות בגלאזגו מינה אותו למנהל לימודי עיצוב ומלאכה בשנת 1934.
הערות שוליים

1 2 3  Ernest PROCTER | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית)
↑  Ernest Procter (ארכיון)
↑  Tate, ‘The Zodiac’, Ernest Procter, 1925, Tate
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AGSA: 2623  ISNI: 0000 0000 6706 3373  LCCN: no92019138  RKD: 64937  ULAN: 500016676  VIAF: 43866084   WorldCat (עם VIAF): 43866084 
ארנסט פרוקטר, הזודיאק, 1925
ארנסט פרוקטר, ביקתות ניסן, בסנט הומר, מלחמת העולם הראשונה.
ביג סייק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 במרץ 1968 אינגלווד, ארצות הברית 
 פטירה:  5 בדצמבר 2016 (בגיל 48) הות'ורן, ארצות הברית 
 שם לידה:  טיירוס ג'רלד היימס (Tyruss Gerald Himes)
 שם במה:  ביג סייק 
 מקום קבורה:  בית הקברות אינגלווד פארק 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 סוגה:  היפ הופ
 חברת תקליטים:  דת' רואו רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
טיירוס ג'רלד היימס (באנגלית: Tyruss Gerald Himes; נולד ב-22 בנובמבר 1968 ונפטר ב-5 בדצמבר 2016), הידוע גם בשמות הבמה ביג סייק (באנגלית: Big Syke) ומוסוליני, היה ראפר אמריקאי הידוע בעיקר בזכות עבודתו עם הרכבי ההיפ הופ האמריקאים ת'אג לייף (Thug Life) ואאוטלוז. מקור שם הבמה, "ביג סייק", הוא מכינוי ילדותו "פסיכו הקטן". הוא מת בביתו בהות'ורן, קליפורניה ב-5 בדצמבר 2016.
קריירה

סייק היה חבר בקריפס. ב-1990, ביג סייק והראפרים דומינו (Domino) ומנטל אילנס (Mental Illness) הקימו הרכב היפ הופ בשם איוול מיינד גנגסטאס (Evil Mind Gangstas). ב-1992 הוא פגש את הראפר טופאק שאקור והצטרף לקבוצת הראפ של טופאק שאקור בשם ת'אג לייף. ב-1995 הוא הצטרף לקבוצת הראפ השנייה של טופאק שאקור בשם אאוטלוז בתור מוסוליני (על שם השליט האיטלקי, בניטו מוסוליני) והקליט שירים באלבומו של טופאק שאקור, All Eyez on Me, שיצא לאור בשנת 1996. בין השירים שסייק התארח בהם באלבום היו: "Picture Me Rollin", "When We Ride", "All Eyez on Me" ו-"Check Out Time".
מוות

ביג סייק מת בגיל 48 מסיבה טבעית בביתו בהות'ורן, קליפורניה ב-5 בדצמבר 2016.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Be Yo' Self (15 באוקטובר 1996)
Big Syke Daddy (25 בספטמבר 2001)
Street Commando (21 במאי 2002)
Big Syke (22 באוקטובר 2002)
דיסקוגרפיה > אלבומי שיתוף פעולה

All Hell Breakin' Loose - יחד עם איוול מיינד גנגסטאס (1992)
Thug Life Vol. 1- יחד עם ת'אג לייף (26 בספטמבר 1994)
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

Thug Law: Thug Life Outlawz Chapter 1 (23 באוקטובר 2001)
Thug Law: Thug Life Outlawz Chapter 2 (2 בספטמבר 2003)
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

Thug Life: Demo Tape - יחד עם ת'אג לייף (1994)
Big Syke: Volume 1 (27 ביולי 2007)
Big Syke: Reincarnated Volume 1 (30 באוקטובר 2007)
הערות שוליים

1 2 3  "Big Syke | Biography & History". AllMusic. נבדק ב-2016-12-06.
1 2 3  "Rapper Big Syke Dead at 48". Tmz.com. 6 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICCU: DDSV176638  ISNI: 0000 0000 0501 6600  LCCN: no2009022133  MusicBrainz: 73be9cf0-2b02-4a4c-9e2b-8f4b402ca72c  VIAF: 78954739   WorldCat (עם VIAF): 78954739
בית ברוס

| --- | --- |

 מדינה:  סקוטלנד
 בית האב:  שבט ברוס
 תארים:  רוזן אלגין רוזן קינקרדין
 מייסד:  רוברט דה ברוס, אדון אננדייל הראשון
 ראש הבית הנוכחי:  אנדרו דאגלס ברוס, רוזן אלגין ה-11
 תקופת השושלת:  1124–הווה (כ־900 שנה)
 אתניות:  סקוטית
בית ברוס או שבט ברוס (באנגלית: Bruce, בסקוטית גאלית: Brùs) הוא שבט סקוטי מדרום סקוטלנד ובית מלוכה במהלך המאה ה-14 כאשר שני מלכים מבית זה משלו בסקוטלנד.
היסטוריה

מקורו של בית ברוס בנורמנדי שבצרפת במאה ה-11. מקור שמה של המשפחה בעיר ברויס (בריקס של ימינו), בו בנה אדם דה ברוס טירה. צאצאו, רוברט דה ברוס הגיע לאנגליה עם ויליאם הכובש. בעקבות עזרתו בכיבוש אנגליה, העניק לו ויליאם הכובש אדמות באזור יורקשייר. בנו, רוברט ברוס, לורד אנאנדייל קיבל מדייוויד הראשון, מלך סקוטלנד אדמות באנאנדייל ותואר אצולה סקוטי, אולם הוא איבד את התואר והאדמות בשל תמיכתו בצבא האנגלי בקרב הנס (Battle of the Standard) בשנת 1138. האדמות והתואר הושבו לבנו הצעיר מאוחר יותר.
נכדו של רוברט ברוס, לורד אנאדייל, שנקרא אף הוא רוברט, נשא בשנת 1219 לאישה את איזבלה, בתו השנייה של דייוויד מסקוטלנד, רוזן הנטיגדון (ונכדתו של דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד). נישואים אלה קישרו את משפחת ברוס עם משפחת המלוכה הסקוטית. רוברט, לורד אנדייל החמישי, הוכרז יורש העצר למלך אלכסנדר השלישי שהיה באותה עת בלא ילדים, אולם לאחר מכן נולדו למלך שלושה ילדים, ורוברט לא זכה בכתר.
מלכי בית ברוס

רוברט הראשון המכונה "רוברט דה ברוס" שלט בסקוטלנד בין 1306–1329.
דייוויד השני מלך בסקוטלנד בין 1329–1371, כאשר בחלק מהזמן טען לכתר ואף שלט בפועל בסקוטלנד אדוארד באליול. דייוויד מת בלא יורשים, והכתר עבר לאחיינו רוברט השני, מבית סטיוארט.
ראו גם

מלחמתו של רוברט דה ברוס
בית הכנסת מגן אבות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  Rochor 
 מדינה:  סינגפור 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1878
 תאריך פתיחה רשמי:  1878 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 קואורדינטות:  1°17′53″N 103°51′02″E﻿ / ﻿1.2981944444444°N 103.85063888889°E﻿ / 1.2981944444444; 103.85063888889
 www.singaporejews.com
  (למפת סינגפור מוגדלת) מלזיה אינדונזיה מצר סינגפורבית הכנסת מגן אבות(למפת סינגפור רגילה) מלזיה אינדונזיה מצר סינגפורבית הכנסת מגן אבות
 
בית הכנסת מגן אבות
בית הכנסת מגן אבות הוא בית כנסת השוכן ברחוב ווטרלו במרכז רובע העסקים המרכזי של סינגפור.
בית הכנסת נבנה ב-1878, והוא בית הכנסת הוותיק ביותר בדרום-מזרח אסיה. עד היום ישנם מבנים של הקהילה היהודית העומדים בקרבתו, וצאצאים של המתיישבים היהודים הראשונים בסינגפור עדיין חיים ועושים עסקים בסינגפור.
היסטוריה

ב-1841 שלושה יהודים: יוסף דואק, ניסים יוסף עזרא ועזרא יחזקאל קיבלו חוזה חכירה לבניית בית כנסת ב"רחוב בית הכנסת", הנמצא בחלק המיושב הקדום ביותר בסינגפור, ובו עדיין מצויים כיום רבים מן המבנים הדתיים של סינגפור, והמבנים שזכו לשימור במדינה.
רחוב בית הכנסת עבר ליד שדרת ראפלס, ברובע היהודי הראשון, ממש ליד דרך סאות' קאנאל, מאחר שנהוג כי בית כנסת נמצא במרחק הליכה קלה מבתי המתפללים.
כאשר שב מנשה מאייר לסינגפור ב-1873, הוא מצא את בית הכנסת ברחוב בית הכנסת במצב רע, והחל לתכנן בית כנסת חדש לקהילה היהודית. מאייר ביקש מן השלטונות שטח להקמת בית כנסת חדש, וקיבל את המגרש ברחוב ווטרלו, רחוב אשר שמו המקורי היה "רחוב הכנסייה", בשל קרבתו לכנסיית פטרוס הקדוש ופאולוס הקדוש. הקהילה היהודית החלה במהרה לעבור לסביבת ד'ובי גוט, רחוב ווטרלו, רחוב פרינספ, דרך סלג'י ודרך ווילקי. כיום עדיין עומדים באזור מספר מבנים של הקהילה היהודית.
זמן קצר לאחר שהתקבלה הקרקע, החלה בנייתו של בית הכנסת מגן אבות. הבניין הושלם ב-1878, ונכללה בו באר שנועדה לשמש מקווה. טקס חנוכת בית הכנסת נערך ב-4.4.1878 בהנחיית לוקונאס או י.ג. חיים, או שניהם.
ב-1924 נבנו הרחבות לבית הכנסת. ועדיין, בשל גדילת הקהילה, נעשה בית הכנסת צפוף עד כדי כך שמנשה מאייר החליט לבנות בית כנסת פרטי למשפחתו ולחבריו, בשם בית הכנסת חסד-אל.
מנשה מאייר נהג לשלם לזקנים דתיים על מנת שישמשו לו למניין בעת מנחה.
בית הכנסת מגן אבות הוכרז אנדרטה לאומית של סינגפור ב-27.2.1998.
ארכיטקטורה > מאפיינים

בית הכנסת היה במקור בן קומה אחת, עד שנוספה מרפסת כקומה שנייה המשמשת עזרת נשים. מאחר שמעטות הנשים המשתתפות בתפילות בבית הכנסת, עזרת הנשים היא קטנה ומצוידת בפשטות.
בחזית הבניין ישנה מרפסת מקורה עם מדרגות המובילות מעלה אל פרוזדור שעוצב במקור לעגלות עם סוס.
בפינות ובצידי הבניין ישנם עמודים ובראשם כותרות מעוטרות.
צורתם של רוב החלונות ריבועית, עם תריסי עץ.
בן-סחלב צריפי

| בן-סחלב צריפי |
| --- | --- |
 בן-סחלב צריפי
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: סחלביים
סוג:: בן-סחלב
מין:: בן-סחלב צריפי
שם מדעי
 Anacamptis pyramidalis ‏Richard, 1817
בן-סחלב צריפי (שם מדעי: Anacamptis pyramidalis) הוא המין בסוג בן-סחלב הנפוץ ממערב אירופה, באזור הים התיכון, ומזרחה עד איראן.
מאפיינים

זהו המין היחיד בסוג בן סחלב הצומח בארץ ישראל. הוא גדל על מגוון קרקעות בחבל הים-תיכוני, ופורח יחסית מאוחר לסחלבים - בחודשים אפריל-מאי. נפוץ למדי.
הפרח גדל בארץ ישראל מהרי יהודה ועד לחרמון.
התפרחת שיבולת חרוטית צפופה רבת-פרחים (20–50) הדומה לפירמידה ומכאן שמו הלטיני. מואבק על ידי פרפרים ועשים, הבאים למוץ צוף מתוך הדורבן. תצפיות בהאבקת בן-סחלב נעשו בידי צ'ארלס דרווין במאה ה-19. במחקריו התברר שלפרח יש צוף בתוך הדרבן, בניגוד לרוב הסחלבים האחרים שהם חסרי צוף. דומה מעט לסחלב שלוש השיניים בכך שגם לו שפית המחולקת לשלוש אונות. בארץ ישראל נמצאו הכלאות שלו ושל סחלב שלוש השיניים – מקרה יחיד של הכלאה בין שני סוגים שונים של סחלבים.
בית בקהיר

ערך זה עוסק בכרך הראשון משלושת הספרים של הטרילוגיה הקהירית. אם התכוונתם לטרילוגיה כולה, ראו .
| --- | --- |

עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  נגיב מחפוז 
 שפת המקור:  ערבית 
 סוגה:  דרמה, רומן
 נושא:  מהומות 1919 במצרים 
 מקום התרחשות:  קהיר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1956 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ספרית הפועלים
 תאריך:  1981
 תרגום:  סמי מיכאל
 מספר עמודים:  379
 סדרה
 הספר הבא:  כמאל (ספר) 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-385-26466-2
 הספרייה הלאומית:  003961201, 000844644
 
בית בקהיר (בערבית: بين القصرين - תעתיק לעברית - בין אלקצרין, תרגום לעברית - בין שני הארמונות) הוא רומן מאת הסופר המצרי נגיב מחפוז, שיצא לאור בשנת 1956. רומן זה הוא הכרך הראשון מבין שלושת הכרכים, אשר מהווים את הטרילוגיה הקהירית של נגיב מחפוז, אשר נחשבת בידי רבים ליצירתו הספרותית הגדולה והחשובה ביותר של הסופר.
עלילת הספר

הספר מציג בפני הקורא לראשונה את אחמד עבד אל-ג'ואד, סוחר אמיד בשוק של קהיר, את אמינה, אשתו הנאמנה, ואת חמשת ילדיהם של השניים: יאסין הבן הבכור, בנו של אל ג'ואד ושל אשתו הקודמת, המקבל את אמינה כאמו המאומצת. פהמי הבן האמצעי, סטודנט למשפטים וצעיר חולמני ההופך למהפכן נלהב למען התנועה לעצמאות מצרים. כמאל הבן הצעיר, תלמיד בית ספר שקדן בבית הספר הדתי אגא חליל שבמרכז קהיר, אשר במהלך עלילת הספרים הופך במידה רבה לגיבורה האמיתי של הטרילוגיה. חדיג'ה האחות הבכורה, אשר חרף חזותה המרירה והזועפת חלומה הגדול הוא להינשא חרף פגמיה החיצוניים, ועאישה הבת הצעירה, היפהפייה של המשפחה אשר נאלצת להתמודד עם החלטתו של אביה שלא להסכים לנישואיה טרם נישואי אחותה הבכירה.
הספר עוקב אחר חייהם של בני המשפחה, כמשפחה ממוצעת מהמעמד הבינוני-גבוה בקהיר של העשור השני של המאה ה-20, אשר נאלצים לחיות תחת שלטונו הסמכותי, ולעיתים אף הרודני, של אבי המשפחה, עבד אל-ג'ואד, אשר שולט במשפחתו ביד רמה. הספר מתמקד במידה רבה בעלילותיהם השונות של שלושת בני המשפחה, יאסין, פהמי וכמאל, אשר פועלים כל אחד בדרכו על מנת להגשים את שאיפותיהם, וזאת יחד עם כפיפותם המוחלטת להלכה למרותו של האב. כמו כן הספר עוקב אחר שאיפתן של שתי בנות המשפחה, חדיג'ה ועאישה, למצוא חתן, ואת הסכסוך הסמוי בין שתיהן לנוכח החלטתו הנחושה של האב שלא לאפשר את נישואיה של עאישה, הבת הצעירה, טרם נישואיה של חדיג'ה.
במהלך העלילה, האידיליה המוצגת בספר, אודות משפחה אשר מתקיימת למעשה במעין עולם משלה, נשברת בהדרגה בעקבות הניצנים הראשונים של המרד המצרי כנגד השלטון הקולוניאלי במצרים, אשר מתבטא בספר באמצעות תיאור מאבקו של המנהיג המצרי סעד זע'לול למען עצמאותה של מצרים. התסיסה ברחוב המצרי כנגד השלטון הבריטי, אשר זוכה לתיאור נרחב בספר, עתידה להשפיע ישירות על חיי המשפחה, בעקבות התגייסותו של הבן האמצעי פהמי, לטובת המטרה, וכתוצאה מכך לתחילתה של שרשרת אירועים אשר מאיימת לפרק את המשפחה כליל.
תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית בידי סמי מיכאל, ויצא לאור בהוצאת "ספרית הפועלים" בשנת 1981.
ראו גם

הטרילוגיה הקהירית
נגיב מחפוז
בית הכנסת מייזל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 על שם:  מרדכי מייזל 
 מיקום:  פראג
 מדינה:  צ'כיה 
 בעלים:  Židovská obec v Praze 
 מבקרים בשנה:  326,300 (נכון ל־2019)
 נוסח תפילה:  נוסח אשכנז
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1590
 תאריך פתיחה רשמי:  1592 
 אדריכל:  Juda Goldschmied de Herz 
 סגנון אדריכלי:  מעורב, רנסאנס ונאו-גותי
 קואורדינטות:  50°05′20″N 14°25′07″E﻿ / ﻿50.08878°N 14.41866°E﻿ / 50.08878; 14.41866
 he
 
בית הכנסת מייזל (בצ'כית: Synagoga Maiselova) הוא בית כנסת ברחוב מייזלובה 10 שברובע היהודי יוספוב בפראג שנבנה במאה ה-17. כיום, בית הכנסת אינו משמש עוד לתפילה, אלא מהווה חלק מהמוזיאון היהודי של פראג, ובו תערוכה המציגה את ההיסטוריה היהודית של בוהמיה ושל יהדות פראג מהמאה העשירית ועד המאה ה-18.
היסטוריה

בשנת 1590 קנה הבנקאי והפרימוס של הקהילה היהודית מרדכי מייזל קרקע בדרום הרובע היהודי של פראג כדי לבנות שם בית כנסת פרטי משלו. בשנת 1591 הוענקה לו הזכות המיוחדת הדרושה להקמה על ידי הקיסר רודולף השני. בית הכנסת נחנך בשנת 1592. באותה תקופה היה בית הכנסת מייזל בית הכנסת הגדול ביותר בפראג. הוא נבנה בסגנון הרנסאנס, והיו בו 20 עמודים. מרדכי מייזל צייד אותו בחפצי פולחן רבים. במבנה הוצב גם עוגב, שניגן במהלך התפילות.
הבניין המקורי והמפואר נשרף בשנת 1689 בשריפה שהרסה חלקים נרחבים של הרובע. בית הכנסת נבנה מחדש עד שנת 1691, אם כי הוקטן בשליש ומבנהו שונה. במבנה החדש נוסף קמרון חבית. בבניין החדש נבנו עזרות נשים במעברים הצדדיים.
משנת 1862 עד 1864 עבר בית הכנסת שיפוץ כולל על פי תוכניותיו של האדריכל י. מ. ורטמילר (J. M. Wertmüller). שיפוץ זה הפך את בית הכנסת לבעל אופי מודרני-ליברלי, והוכנסו בו עוגב ומקהלה. כדרשן ומטיף כיהן בבית הכנסת המשופץ אברהם שטיין (גר'). משנת 1895 עד 1905 נערך שיפוץ שהעניק למבנה את המראה הנאו-גותי שיש לו מאז, על פי תוכניותיו של אלפרד גרוטה (Alfred Grotte). בגלל השינויים במפת הרחובות שנבעו משיקומה של השכונה היהודית המוזנחת, הועברה הכניסה לבית הכנסת מהצד המזרחי לצד המערבי.
במהלך מלחמת העולם השנייה אוחסן בבית הכנסת מייזל רכוש יהודי שעבר אריזציה.
בית הכנסת נמצא תחת הנהלת המוזיאון היהודי מאז שנת 1955. תחילה היה מחסן של המוזיאון, ולאחר מכן שופץ בשנים 1963–1964. בשנים 1965–1988 הייתה במבנה תערוכה קבועה על חפצי פולחן יהודיים מבוהמיה וממורביה. לאחר שנסגר ושופץ מחדש בשנים 1994–1995, מוצגת בו מאז 1996 תערוכה על ההיסטוריה היהודית של בוהמיה. בשנים 2014–2015 שופץ הבניין והצבע ההיסטורי של החזית שוחזר.
הערות שוליים

↑  דוד אלנסון, A Disputed Precedent: The Prague Organ in 19th Century Central European Legal Literature and Polemics.
↑  איזידור זינגר, אלכסנדר קיש, ‏"STEIN, ABRAHAM", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303975405171  LCCN: nb2005000611  NKC: kn20020906008  VIAF: 252805698   WorldCat (עם VIAF): 252805698 
פנים בית הכנסת, ובו תערוכה
בית הכנסת הגדול (נס ציונה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°55′37″N 34°47′46″E﻿ / ﻿31.92704°N 34.79607°E﻿ / 31.92704; 34.79607
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית הכנסת הגדול(למפת גוש דן רגילה) בית הכנסת הגדול(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת הגדול(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת הגדול  he בית הכנסת הגדולhe בית הכנסת הגדולמפת  __ נס ציונה (in English: Ness Ziona)מצפון: __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion) ממזרח: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov), __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) מדרום: __ רחובות (in English: Rehovot) ממערב: __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הכנסת בנס ציונה נחנך בראש "גבעת האהבה" בנס ציונה בשנת 1926 ופעיל מאז ועד היום.
היסטוריה > הקמה

אבן פינה לבית הכנסת הונחה ביוני 1912, בנוכחות הרב קוק, מנחם שינקין ואהרן אייזנברג. תושבי המקום אספו לצורך הבנייה סך של 7000 פרנק מתוך 17000 פרנק הדרושים ופנו לחפש תרומות, ולצורך כך שלחו את ירשובסקי לירושלים, ללא הועיל והמבנה נותר חצי בנוי.
ההנחה הייתה שהכסף שנאסף יספיק לצורך בניית הקומה הראשונה ועל כן בני המושבה פנו מיד להתחיל בבנייה ומכרו את החדרים ששימשו עד אז לצורך בית כנסת. אולם הכסף נגמר מבלי שבניית בית הכנסת הושלמה, ועל כן שימשה כיתת בית הספר לתפילה.
בשנת 1922, לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, חודשו המאמצים לאיסוף כספים להשלמת בית הכנסת. בינתיים התפילות המשיכו להתקיים בבית הספר. חיים טפר, הרוח החיה מאחורי השלמת בית הכנסת ארגן את בני המושבה וביחד הם בנו את בית הכנסת, שנחנך בשנת 1926. קירות בית הכנסת עוטרו בציורי קיר של דב קראוזה.
היסטוריה > שימוש

החל מפתיחתו של בית הכנסת הופיעו בו חזנים שונים ומפורסמים, בהם יעקב גוזמן וגרשון סירוטה. המבנה שימש לא רק לקיום תפילות ואירועים חגיגיים, אלא גם להגנה על התושבים. בשנת 1929 במהלך מאורעות תרפ"ט התבצרו תושבים בבית הכנסת שבוצר בשקי חול. בהמשך הוחבא נשק של ההגנה בסליק מתחת לארון הקודש.
בשנת 1933 תיאר הרב של נס ציונה, יעקב גיל, את בית הכנסת כמצטיין ביופיו כלפי כל דרום יהודה. בבית הכנסת התנהלה התפילה בהברה אשכנזית,[דרושה הבהרה] בניצוחו של גבאי בית הכנסת, חיים טפר. בשנת 1941 הוקם במושבה בית כנסת נוסף לנוער, בו התפללו בהברה ספרדית.
בשנת 1942 התמוטטה עזרת הנשים שהייתה עשויה כמרפסת עץ ובשיפוצים שנעשו לאחר מכן נבנתה עזרת נשים מבטון. בשנת 1950 צייר צבי קמחי ציורי קיר חדשים על הקירות.
לאורך השנים עבר המבנה שינויים, אך הוא המשיך לשמש ברציפות לייעודו המקורי. לימים, הוזנחה הקומה התחתונה והפכה למחסן אך לבסוף הוסבה למשרדי מפקדת המשמר האזרחי העירוני. בית הכנסת עבר חידוש יסודי ב-2019.
תיאור המבנה

בית הכנסת הוקם בסגנון האקלקטי שהיה נהוג בארץ ישראל בעת בנייתו. המבנה הוא מלבני כשצלעותיו הצרות הן במזרח ובמערב, והצלעות הארוכות בצפון ובדרום. לבית הכנסת 12 חלונות גדולים שבחלקם העליון קשת מחודדת בסגנון האדריכלות האיסלמית, ארבעה חלונות בכל אחת מהצלעות הצפונית, הדרומית והמזרחית. הכניסה לבית הכנסת היא מן המערב, שקירו הוא בחצי עיגול קשתי. בצד הצלע המערבית מבנה שירות ובו מדרגות לעלייה לכניסה לעזרת הנשים. על גג בית הכנסת חזיתות מעוטרות. בחזית המזרחית גמלון מסוגנן, שבתוכו שני חלונות הנראים כלוחות הברית, כשמעליהם מגן דוד גדול ומצידיו שני מגיני דוד קטנים, כולם מפוסלים בחזית. מעל למגן הדוד האמצעי מתנוססת חנוכייה. בחזית המערבית שעל גג המבנה, חזית דומה לחזית המזרחית, אך מעוגלת באופן המשתלב עם הצלע המערבית המעוגלת של המבנה.
החלל הפנימי של בית הכנסת כולל ארבעה עמודי ברזל עם כותרות קלאסיות הנושאות את תקרת האולם. לבימה צורה של משושה, מעוטרת בגווני תכלת. ארון הקודש כולל מרכיבים של אדריכלות קלאסית.
מתחת לבית הכנסת, קומה תחתונה המשמשת כבסיס הפעלה של המשמר האזרחי.
גלריית תמונות

מבט על חזיתות מזרח ודרום
מבט על חזיתות מזרח וצפון
חלקה העליון של חזית מערב
הערות שוליים

↑  ש. בן ציון קברסקי, ועד אל חנין, הצבי, 5 ביוני 1912
↑  ישראל ברדקי, נס ציונה, מוריה, 16 באוגוסט 1912
↑  מנדל קרמר, מר ירשובסקי, החרות, 9 בספטמבר 1912
↑  ישראל ברדקי, בתי כנסיות במושבות ארצנו, מוריה, 7 בפברואר 1913
↑  נס ציונה, מוריה, 18 בספטמבר 1913
↑  במושבות יהודה, החרות, 10 בספטמבר 1912
↑  מכתב מנס ציונה, החרות, 20 באפריל 1913
↑  קול קורא, דואר היום, 24 באוקטובר 1922
↑  קול קורא, דואר היום, 27 באפריל 1923
1 2  דוד הכהן, ציורי קיר בבית כנסת בנס ציונה, באתר ynet, 8 בדצמבר 2002
↑  נס ציונה - צרכי ציבור, דואר היום, 23 ביוני 1926
1 2 3 4 5  רון פז, ‏בית הכנסת הגדול בנס-ציונה: מחכים למשקיע, באתר גלובס, 23 במרץ 2003
↑  על דיבה אחת ממרחקים, דואר היום, 12 בספטמבר 1933
1 2  נס ציונה, הצופה, 15 באפריל 1941
↑  יובלו של איש אדמה, הַבֹּקֶר, 9 באוגוסט 1944
↑  בית כנסת לנוער בנס ציונה, הַבֹּקֶר, 9 במרץ 1941
ארנסט פרידריך, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד

ארנסט פרידריך, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד (בגרמנית: Ernst Friedrich Herzog von Sachsen-Coburg-Saalfeld‏; 8 במרץ 1724 – 8 בספטמבר 1800) היה דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד בין השנים 1764–1800.
ביוגרפיה

ארנסט פרידריך נולד ב-8 במרץ 1724 בקובורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד, לפרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ולאנה סופיה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטט, בתו של לודוויג פרידריך הראשון, נסיך שוורצבורג-רודולשטט.
ב-16 בספטמבר 1764 מת אביו פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, וארנסט פרידריך עלה במקומו לשלטון. עם עלותו לשלטון העביר ארנסט פרידריך את בירתו לקובורג. בשנת 1773 חייב יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את ארנסט פרידריך לעבוד עם ועדה לסידור חובותיו, עקב החובות הגבוהים שהיו לדוכסות. הוועדה פעלה בשטחי הדוכסות למעלה מ-30 שנים, עד לפירוק האימפריה הרומית הקדושה.
ב-8 בספטמבר 1800 מת ארנסט פרידריך, ובנו פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-23 באפריל 1749 התחתן ארנסט פרידריך עם סופיה אנטוניה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, בתו של פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד (1750–1806)
קרל וילהלם פרדיננד (1751–1757)
פרדריקה יוליאנה (1752)
קרולינה אולריקה אמליה (1753–1829)
לודוויג קרל פרידריך (1755 – 1806)
פרדיננד אוגוסט היינריך (1756–1758)
פרידריך (1758)
בית ברודצקי

חזית המבנה, 1957
בית בְּרוֹדֶצְקי, הנמצא ברחוב ברודצקי 36 ברמת אביב א', משמש חלק ממעונות הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב, ובו 125 יחידות דיור בנות חדר עד שניים בכל אחת. מקום זה גם משמש כמרכז קליטה לעולים.