stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיאנה גבלדון
ביבליוגרפיה > סדרת לורד ג'ון

לורד ג'ון גריי הוא דמות משנית בסדרת הנוכרייה, לו גבלדון הקדישה מספר ספרים ונובלות, המתרחשים בין השנים 1756–1761, השנים של הספר "הנוסעת" בסדרת האם. הספרים הם ספרי מסתורין היסטוריים.
Lord John and the Hellfire Club (1998), novella first published in the anthology Past Poisons, edited by Maxim Jakubowski
Lord John and the Private Matter (2003), novel
Lord John and the Succubus, novella published in Legends II, edited by Robert Silverberg
Lord John and the Brotherhood of the Blade (2007), novel
Lord John and the Haunted Soldier (2007), novella published in Lord John and the Hand of Devils
Lord John and the Hand of Devils (2007), collection of three novellas (Lord John and the Hellfire Club, Lord John and the Succubus and Lord John and the Haunted Soldier)
The Custom of the Army (2010), novella published in Warriors, edited by George R.R. Martin and Gardner Dozois
The Scottish Prisoner (2011), novel
Lord John and the Plague of Zombies (2011), novella published in Down These Strange Streets, edited by George R.R. Martin and Gardner Dozois
ביבליוגרפיה > כתבים אחרים

Naked Came the Phoenix (2001), a collaboration with twelve other authors
"Humane Killer", short story co-written with Sam Sykes, published in The Dragon Book: Magical Tales from the Masters of Modern Fantasy (2009)
Phoenix Noir (2009), a short story collection with fifteen other authors
ביבליוגרפיה > תרגומים נוספים לעברית

"לעמוד או ליפול" (Seven Stones to Stand or Fall), כנרת בית הוצאה לאור, 2018, תרגום: עמית פרדס. אוסף סיפורים הקשורים לסדרת נוכריה:
"כמנהג הצבא" - סיפור מסדרת ג'ון גריי, נסיעתו לקנדה וכיבוש מצודת קוויבק מידי הצרפתים
"הרווח שבין" - סיפור על ג'ואן (אחותה של מרסאלי) שנוסעת לפריז על מנת להפוך לנזירה, פוגשת את מייקל מוריי (אחיו הבכור של איאן) ודמויות נוספות
"מגפת הזומבים" - סיפור מסדרת ג'ון גריי, נסיעתו לג'מייקה והתמודדותו עם מרד עבדים ועם זומבים
"עלה נידף ברוח בליל כל הקדושים" - סיפורם של הוריו של רוג'ר (בעלה של בריאנה)
"בתולים" - סיפור המתאר תקופה הקודמת לספר הראשון בסדרה. ג'יימי פרייזר ואיאן מוריי נוסעים לצרפת והופכים לשכירי חרב
"ירוק חמקמק" - סיפור על הרולד (האל), אחיו הבכור של לורד ג'ון, על פגישתו עם מיני - מי שתהפוך לאשתו השנייה (אחרי שהתאלמן מהראשונה) ועל האירועים שהביאו לפגישה זו
"נצורים" - סיפור מסדרת ג'ון גריי, גריי נוסע להוואנה מעט לפני שהבריטים שלחים צי להטיל מצור על קובה
עיבודים

"נוכרייה" עובד כסדרת טלוויזיה, ששודרה לראשונה ברשת Starz בארצות הברית ב-9 באוגוסט 2014. הסדרה שודרה בישראל ב-2015 בשם "זרה".
ב-2010, החלק הראשון של "נכרייה" עובד לרומן גרפי בשם The Exile: An Outlander Graphic Novel, על ידי המאייר הואנג ניאן. באותה שנה, יצא מחזור בעל 14 שירים תחת הכותרת Outlander: The Musical.
ביקורת ופרסים

"נוכרייה" זכה בפרס הספר הרומנטי הטוב של 1991 של אגודת סופרי הרומנטיקה האמריקאים. הספר בסדרה "A Breath of Snow and Ashes (2005)" יצא מיד למקום ראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, וזכה בפרס Quill למד"ב/פנטזיה/אימה. ספריה תורגמו ללפחות 24 שפות, ונמכרים בעשרות מדינות.
גם ספרים מסדרת לורד ג'ון מצאו עצמם ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, וזכו למועמדויות לפרסי ספרי מסתורין.
הערות שוליים

↑  "From science to fiction". Northern Arizona University. במאי 2012. אורכב מ-המקור ב-2013-11-11. נבדק ב-2016-01-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Death Resolution: Senator Tony Gabaldon". AZleg.state.az.us. בינואר 1998. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Eckman-Onyskow, Bev (26 באוגוסט 2009). "Santa Fe author ready to release new book". Alamogordo Daily News. אורכב מ-המקור ב-2013-11-12. נבדק ב-2016-01-23. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Donnell, P. (6 באוקטובר 2007). "From Academia to Steamy Fiction". The Gazette (Montreal). {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Official site: FAQ - About the Books". DianaGabaldon.com.
↑  "Official site: Written in My Own Heart's Blood". DianaGabaldon.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Official site: The Space Between (Novella)". DianaGabaldon.com.
↑  "Official site: Virgins (Dangerous Women)". DianaGabaldon.com. 7 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Official site: The Outlandish Companion Vol. II". DianaGabaldon.com. אורכב מ-המקור ב-2012-10-14. נבדק ב-2016-01-23.
↑  "Fiction Book Review: The Exile: An Outlander Graphic Novel". Publishers Weekly. 23 באוגוסט 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Outlander the Musical". DianaGabaldon.com. 26 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Best-Seller Lists: Hardcover Fiction". הניו יורק טיימס. 16 באוקטובר 2005. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Quill Book Awards: 2006". TheQuills.org. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Official site: A Plague of Zombies". DianaGabaldon.com. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305051605171  PLWABN: 9810631330905606  BIBSYS: 2101990  BNC: 000877661  BNE: XX935203  BnF: cb130763725 (data)  CiNii: DA09441741  GND: 118010948  ICCU: CFIV119573  ISNI: 0000 0001 2129 3154  LCCN: n90697072  LNB: 000196670  MusicBrainz: 9650eef7-244e-4acc-bbd7-440656dfe670  NDL: 00906288  NKC: xx0051635  NLA: 35844147  NSK: 000339642  NTA: 085790753  RERO: 02-A003272796  SELIBR: 345479  SUDOC: 057359628  Trove: 1112621  VIAF: 40164873   WorldCat (עם VIAF): 40164873
עלי עבדאללה איוב

עלי עבדאללה איובּ (בערבית: علي عبد الله أيوب; נולד ב-28 באפריל 1952) הוא פוליטיקאי ואיש צבא סורי שכיהן כראש המטה הכללי של צבא סוריה, וכשר ההגנה של סוריה.
ביוגרפיה

נולד בלטקיה ב-28 באפריל 1952. בינואר 1971 התגייס לצבא הסורי ושירת בשריון.
ב-1 בינואר 2012 קיבל דרגת גנרל. במהלך שירותו בצבא קיבל מספר אותות, בהם מסדר האומץ המעולה.
הוא כיהן כסגן הרמטכ"ל עד לשנת 2012, וכרמטכ"ל צבא סוריה מ-18 ביולי 2012 עד 1 בינואר 2018.
שר ההגנה

ב-1 ינואר 2018 מונה לשר ההגנה בצו נשיאותי של הנשיא בשאר אל אסד.
ביולי 2020 חתם עם הרמטכ"ל האיראני מוחמד באקרי על הסכם לשיתוף פעולה בין המדינות בתחום ההגנה האווירית.
ב-28 באפריל 2022 הוחלף בצו נשיאותי על ידי עלי מחמוד עבאס.
במאי 2024 מונה לחבר בוועד המרכזי של מפלגת הבעת'.
בשנת 2023 הוגשו נגדו אישומים בצרפת בחשד לפשעי מלחמה במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה.
חיים אישיים

נשוי, ואב לשלשה ילדים.
הערות שוליים

1 2  הגנרל עלי עבדאללה איוב: סגן המפקד העליון של הצבא והכוחות המזוינים - שר ההגנה, באתר web.archive.org, ‏2022-01-13
↑  נטע בר, איראן: "נסייע לסוריה לשפר את ההגנה האווירית", באתר www.israelhayom.co.il, ‏8/7/2020
↑  פסח מלובני, אסד ממנה שר ביטחון חדש פרו איראני, באתר ישראל דיפנס, ‏10/05/2022
↑  רויטרס, Syria names new defence minister -presidency, רויטרס, ‏28 באפריל 2022 (באנגלית)
↑  אל וואטן, מפלגת הבעת' בוחרת את חברי הוועד המרכזי החדש שלה, באתר אל וואטן, ‏2024-05-04 (בערבית)
↑  רויטרס, התביעה בצרפת מבקשת מעצר של שני שרי הגנה סורים לשעבר, באתר רויטרס, ‏20 באוקטובר 2023 (באנגלית)
דפנה ודודידו

| --- | --- |

דפנה (מימין) ודודידו (משמאל)
 סוגה:  קומדיית מצבים לילדים
 בימוי:  אריה בן ציון  בובי לקס טל בן אור
 שחקנים:  דפנה דקל, גיא פרידמן, אסף אשתר, אבי יקיר וז'יל בן דוד זכי גליה
 מדבבים בעברית:  אילן סביר, עדי טופול, אור אזולאי ומיקי קם
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  4 סדרות טלוויזיה
 מספר פרקים:  100 (בסדרה הראשונה)
 תוכנית המשך:  נחשון כל יכול
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  2000–2005
דפנה ודודידו היא סדרת טלוויזיה ישראלית, הסדרה הראשונה ששודרה בערוץ הופ!.
הסדרה עוסקת בדפנה דקל, שגרה עם דודידו בבית בשכונה של ערוץ הופ!. דודידו, שאותו הפעילו במהלך השנים גיא פרידמן ואחרים, הוא בובה בגודל אדם בוגר, וביחד עם דפנה הוא יוצא להרפתקאות רבות. הסדרה מעלה נושאים יומיומיים שנוגעים לכל הילדים ומעניקה לבני הגיל הרך כלים ראשוניים להתמודדויות במצבים שונים. בחלק מהפרקים בסדרה השתתף גם דליק ווליניץ בתפקיד הקריין.
לאור ההצלחה הרבה של התוכנית, הוחלט להרחיב את הפורמט הקיים שלה לסדרה חדשה ששמה "דפנה, דודידו וחברים", בה מופיעות גם הדמויות גומי (עדי טופול), גולה (אור אזולאי) וקוץ וצנונית (הפעלה: אבי יקיר וז'יל בן דוד, קולות: מיקי קם). בנוסף, שולב בסדרה "נחשון המנחש" (שמחזיק גם בתוכנית משלו – "נחשון כל יכול") בגילומו של אסף אשתר. דמות נוספת היא תוכי מבולבל, בשם "תיקתוכי" אשר מופיעה בסדרה "דפנה, דודידו ותיקתוכי". בעקבות הסדרה יצאו גם מופעים והצגות בחנוכה, בהם "יום הולדת לדודידו" (עם חן חגי ועומר רבין בתפקידים הראשיים) ו"הופ! בעיר - חגיגה עם דודידו" כמופע נודד בין ערים בפריפריה.
בעקבות הצלחת הסדרה יצאו מספר מוצרים נלווים (שזכו אף הם להצלחה) שמכילים בין היתר בובות, משחקים, חוברות עבודה וסרטים הנושאים את דמותו של דודידו. בין לבין, הצגות המלוות את שם הסדרה כמו "דפנה ודודידו במסע לארץ כל יכול" ו"דפנה ודודידו 2 - ממלכה ללא מלך" הופיעו ברחבי הארץ וזכו להצלחה רבה.
דמותו של דודידו השתתף בסדרות "החדר המוגן של הופ!" (2003), "הקייטנה של הופ! - מא' עד ת'" (2003), "חבורת ה"ס" (הופ סוכות 2003), "המרחב המוגן של הופ!" (2006), "יום הולדת למדינה" (יום העצמאות ה60 למדינת ישראל 2008) ו"הקייטנה של הופ! - עברית שפה יפה" (2010) והשתתף גם במופעי "מותק של פסטיבל" בשנים 2008, 2009, 2010 ו-2012.
בשנת 2022 דמותו של דודידו שבה בסדרות: "השכונה של הופ!" ו"מסיבת האותיות של הופ!" ביחד עם דוד חיים.
בשנת 2024 החל דודידו להופיע במופע עצמאי ושב להופיעה במופע הילדים של ישרוטל וערוץ הופ! "אני ילד ישראלי" לצד יובל המבולבל.
הדמויות

דודידו (גיא פרידמן): בובה פרוותית ואילמת בצבע כתום בגודל אדם בוגר.
דפנה (בתפקיד עצמה): דפנה גרה עם דודידו בביתה.
נחשון המנחש (אסף אשתר): בסדרה נחשון כל יכול מופיע כנחשון המנחש.
הערות שוליים

↑  אביב לביא, השמרטף הלאומי, באתר הארץ, 10 ביוני 2003
↑  נועם שגב, למה דודידו לא מדבר?, באתר ynet, 13 באוגוסט 2002
↑  לוח שידורים חדש ואתר אינטרנט  לערוץ הופ! קטנטנים, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2002
פיטר מייקל

פיטר גודלי מייקל (באנגלית: Peter Godly Michael; נולד ב-10 במאי 1998 בקלבר שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת עירוני טבריה מליגת העל הישראלית, בהשאלה מצ'.פ.ר. קלוז'.
קריירת מועדונים

מייקל גדל במחלקת הנוער של קראון FC והחל את הקריירה המקצוענית שלו בריברס יונייטד מליגת העל הניגרית. ב-27 בפברואר 2018 חתם בוולרנגה מליגת העל הנורווגית, ובהמשך שיחק בקבוצות סקייד, ירגרדן, סוגנדל וגרורוד מליגת המשנה הנורווגית.
ב-29 במרץ 2023 חתם מייקל בוואסאן פאלוסאורה מליגת העל הפינית. הוא ערך 28 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 17 שערים.
ב-19 בינואר 2024 חתם מייקל בצ'.פ.ר. קלוז' מליגת העל הרומנית.
ב-30 בדצמבר 2024 הושאל לעירוני טבריה מליגת העל הישראלית עד לתום עונת 2024/2025.
הערות שוליים

↑  Peter Godly Michael har signert, Vålerenga (ב־)
↑  Tervetuloa Vepsuun Peter Godly Michael!, VPS - Vaasan Palloseura. Vepsun viralliset kotisivut. Since 1924! (ב־)
↑  CFR 1907 | BUN VENIT, PETER MICHAEL!, cfr1907.ro
↑  Peter Michael siirtyy Romaniaan, VPS - Vaasan Palloseura. Vepsun viralliset kotisivut. Since 1924! (ב־)
↑  Jalkapallo | Veikkausliigan tähtipelaaja Peter Michael siirtyy Romaniaan, Helsingin Sanomat, ‏2024-01-19 (בפינית)
↑  Bogdan Solomon, CFR Cluj chiar vrea să-i „sufle” titlul FCSB-ului! Neluțu Varga aduce un atacant nigerian și bifează al 5-lea transfer, Playsport, ‏2024-01-18 (ברומנית)
↑  Lovitură în mercato » CFR Cluj a adus un atacant cu cifre foarte bune în 2023, GSP (ברומנית)
↑  עירוני טבריה החתימה את החלוץ פיטר מייקל, באתר ONE - מספר אחת בספורט, ‏2024-12-30
מתנאל טדסה

מתנאל טדסה (נולד ב-4 באוקטובר 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בעירוני טבריה.
קריירה

טדסה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל חדרה. בעונת 2016/2017 הצטרף לקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בליגה א' צפון ורשם בה 5 הופעות וכבש שער אחד במשחק האחרון של העונה. עונה לאחר מכן הושאל להפועל הרצליה בה כבש 9 שערים ב-28 משחקים. בהמשך הושאל למ.ס. טירה, הפועל באקה אל-גרבייה ואחר כך בשנית לטירה.
בקיץ 2021 חתם במכבי בני ריינה מהליגה הלאומית, עמה עלה לליגת העל בסיום העונה לראשונה בתולדות המועדון.
בקיץ 2022 חתם בעירוני טבריה.
בקיץ 2023 חתם בבני סכנין מליגת העל. ב-6 באפריל 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 1-2 נגד הפועל חיפה.
ב-7 בינואר 2025 חתם בעירוני טבריה.
תארים

ליגה א' צפון: 2016/2017
ליגה לאומית: 2021/2022
הערות שוליים

↑  אוהד רון, מתנאל טדסה חתם בבני ריינה, באתר גולר, 16 ביוני 2021
↑  יונתן גינזבורג, ‏חיזוק התקפי: מתנאל טדסה חתם בעירוני טבריה, באתר ONE‏, 29 ביוני 2022
↑  יגאל גולדשטיין, ‏מתנאל טדסה חתם בבני סכנין, באתר ערוץ הספורט, 14 ביוני 2023
↑  גיא קופיצ'ינסקי, ‏חוזר לכנרת: מתנאל טדסה חתם בעירוני טבריה, באתר ONE‏, 7 בינואר 2025
מנוספרה

מנוספרה (באנגלית: Manosphere) הוא מונח המתאר אתרי אינטרנט, בלוגים ופורומים של התנועה לזכויות הגבר, אינסלים, MGTOW, תנועת הפיתוי (אנ') והתנועה לזכויות האב (אנ'), המקדמים זכויות גברים ונושאי גבריות. חלק מאותם אתרים אף מקדמים סטריאוטיפים על גברים ונשים, גבריות רעילה, מיזוגיניה והתנגדות לפמיניזם בעיקר בשל השפעת הפמיניזם והגישה כי פמיניסטיות מקדמות מיזאנדריה.
המונח האנגלי (Manosphere) הופיע לראשונה ב-2009 ב-Blogger, על בסיס המונח "Blogosphere". המונח זכה לפופולריות ב-2013 לאחר שמשווק הפורנוגרפיה איאן איירונווד פרסם ספר על מגוון ספרים, בלוגים ופורומים על גברים, זכויות גברים ונושאי גבריות, תחת השם The Manosphere: A New Hope For Masculinity.‏ כמו כן, המונח התחיל להופיע במיינסטרים בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 ותחילת העשור השני של המאה ה-21, לאחר שעיתונאים החלו להשתמש במונח זה בכתבות שפרסמו על גברים שביצעו מעשי אלימות נגד נשים (בין היתר הטבח באיילה ויסטה, הירי במכללה הקהילתית אומפקווה, פיגוע הדריסה בטורונטו (אנ') וגיימרגייט), ולאחר התפתחותם של האינטרנט והרשתות החברתיות.
הערות שוליים

↑  Mark Travers, Why Men Enter And Exit The ‘Manosphere’—By A Psychologist, Forbes (באנגלית) (ארכיון)
↑  The Manosphere: A New Hope For Masculinity | Z-Library, Z-Library Project (באנגלית)
↑  The manosphere and networked misogyny, Nature, ‏2025-06-30 (באנגלית) (ארכיון)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבצע עובדה

שלט דרכים בכניסה לאום רשרש, מרץ 1949
מטוסי פייפר בשדה אברהם, במהלך המבצע
קבוצת חיילים מגדוד 19 של גולני במהלך מבצע עובדה
כוח מגדוד 19 (הממוכן), של חטיבת גולני, בעת מבצע עובדה, 9 במרץ 1949
נחום שריג (יושב על הכיסא מימין) ונחום גולן (על הכיסא השמאלי), בתחנת המשטרה בטאבה בתום מבצע עובדה, מרץ 1949
הנפת דגל הלאום בידי חטיבת גולני
דוד בן-גוריון, יגאל אלון, יצחק בן-צבי ויצחק רבין עם חיילים, מספר חודשים לאחר כיבוש אום רשרש, יוני 1949
מברק ההודעה של נחום שריג ונחום גולן על שחרור אילת
מבצע עוּבדה (נערך מ-6 עד 10 במרץ 1949) היה אחרון מבצעי צה"ל במלחמת העצמאות, אשר נערכו כנגד אויב, ובו נכבשו הנגב הדרומי ודרום עמק הערבה, לרבות אילת. בנוסף, נערך במסגרתו מבצע ייצוב, אשר שלביו הראשונים נערכו מספר ימים קודם ל'עובדה', ובו נתפסו אזורי עין גדי ומצדה. המבצע היה בעיקרו מבצע לוגיסטי: כמעט ללא לחימה וללא אבדות לכוחות צה"ל.
הרקע למבצע

במבצע חורב, אשר היה המקיף ביותר בצה"ל עד אותו זמן, טוהר כביש באר שבע–עסלוג'–ניצנה, וכוחות צה"ל אף חדרו לחצי האי סיני. כתוצאה מן ההשגים הגדולים של צה"ל בחזית הדרום, מצרים נאותה לבקש הפסקת אש, וזו החלה ב-7 בינואר 1949. ב-12 בינואר החלו שיחות על הסכמי שביתת הנשק בין ישראל למצרים. ב-24 בפברואר נחתם הסכם שביתת נשק בין הצדדים. על פי אותו הסכם, נקבע הגבול המנדטורי, פרט לרצועה מרפיח ועד בית חאנון (רצועת עזה), כגבול בין ישראל למצרים.
לאחר שסוכמה שביתת הנשק עם מצרים, הצטרפה גם עבר הירדן לשולחן המשא ומתן על קווי שביתת הנשק, ובניגוד להחלטת האו"ם בתוכנית החלוקה, טענה שם לשליטה על אזור הנגב. נראה כי ממלכת עבר הירדן קיבלה עידוד לטענה זו מן הבריטים, אשר היו מעוניינים בשטח רצוף, הנתון להשפעתם, בין עבר הירדן לתעלת סואץ.
כיוון שכך, וכיוון שהן מבחינה מדינית, הן מבחינה צבאית, היה בסיס מוצק לטענה הישראלית על מרחבי הנגב, נחפזה ישראל לקבוע עובדות בשטח לפני תום השיחות על שביתת הנשק.
הכוחות המשתתפים

מפקד המבצע היה יגאל אלון, מפקד חזית הדרום (פיקוד דרום במונחי ימינו). למבצע הוקצו:
חטיבת גולני, בפיקודו של נחום גולן, החטיבה הקצתה למבצע שניים מגדודיה: גדוד 19 הממוכן וגדוד חיל רגלים 13. כן צורפו לחטיבה שתי סוללות תותחי שדה, סוללת תותחי נ"ט ומחלקת הנדסת שדה.
חטיבת אלכסנדרוני, בפיקודו של בן ציון פרידן.
חטיבת הנגב, בפיקודו של נחום שריג. החטיבה הקצתה למבצע את הגדוד השביעי, בתוספת כוחות משנה קטנים מן הגדודים השמיני והתשיעי.
כן הוקצו למבצע מטוסי תובלה של חיל האוויר, אשר יועדו להנחית כוחות ואספקה. עבור ליווי אותם מטוסי תובלה, הוקצו מטוסי קרב מטייסת 101 של חיל האוויר. מטוסי סיור וקישור של חיל האוויר סייעו אף הם לכוחות המתקדמים.
מן הצד העבר ירדני לא היה ידוע על כוחות קבועים משמעותיים בזירת הפעולה המיועדת.
בריטניה הייתה גורם שהובא בחשבון בעת תכנון המבצע, בשל הגיבוי המדיני והאפשרות הפוטנציאלית לסיוע צבאי שיכולה הייתה לתת לממלכת עבר הירדן. לבריטניה היה אינטרס לשמור על רצף בין עבר הירדן (שתחת חסותה) לבסיסיה בתעלת סואץ. לכן, זמן קצר קודם לכן שלחה לעקבה כוחות יבשתיים וימיים.
התוכנית

מטרתו העיקרית של המבצע הייתה להגיע עד אום רשרש שלחוף מפרץ אילת, תוך השתלטות על כל שטח הנגב והערבה שבתחומי ארץ ישראל מצפון למפרץ.
חטיבת 'גולני' תוכננה להגיע למפרץ אילת דרך מעלה עקרבים ומשם, דרך עמק הערבה (נתיבו של כביש הערבה בימינו, בקירוב). מטרה נוספת של תנועת 'גולני' בנתיב זה, הייתה משיכת תשומת לבו של הלגיון, ובכך להבטיח תנועה בלתי מופרעת של חטיבת 'הנגב', אל אותו יעד. חטיבת 'הנגב' תוכננה להגיע לאותו יעד בנתיב מערבי יותר, דרך הר הנגב. בשל קשיי המעבר בנתיב זה, תוכנן כי מטוסי תובלה של חיל האוויר יסייעו לחטיבה ככל האפשר. לשם כך אותר מנחת כמה עשרות ק"מ מצפון לאום רשרש ('שדה אברהם'). על פי התוכנית, אמור היה חיל האוויר להעביר חיילים וציוד למנחת זה, על מנת להקל על מסעה של חטיבת 'הנגב'. חטיבת 'הנגב' יועדה להתבסס בהרים החולשים על קצהו הצפוני של המפרץ, בעוד 'גולני' יועדה לתפוס, בסופו של מסעה, את אום רשרש[דרוש מקור: נא להביא סימוכין לכך שחטיבת הנגב לא יועדה להגיע לאום רשרש].
המטכ"ל קבע ארבע מגבלות למבצע:
לא תהיה הפעלת כוחות צבאיים בסמוך לגבול עם מצרים (כדי שלא לגרור את המצרים להפרה של הסכמי שביתת הנשק).
אין להיכנס לקרבות עם הלגיון הערבי מדרום לקו נחל פארן (מפקדי חטיבות 'גולני' ו'הנגב' הוחתמו באופן אישי על כך שיקיימו תנאי זה. רק לאחר פגישה של יגאל אלון עם הרמטכ"ל, הותר לכוחות להתגונן אם יותקפו).
חל איסור מוחלט לתפוס את מתחם ראס אל נקב, אם כוחות הלגיון הערבי ישהו בו בזמן שכוחות צה"ל יגיעו אליו.
על כוחות צה"ל לנתק מגע במקרה של התקרבות כוחות בריטיים.
חטיבת 'אלכסנדרוני' יועדה לפעול בצפון מזרח הנגב, על גבול הר חברון ובבקעת ים המלח. חלק זה של המבצע נקרא מבצע ייצוב.
ההכנות למבצע

ממצאי מסע ה-14 לאום רשרש, שהיה המסע הראשון שחצה את הנגב ברגל מרביבים לאום רשרש (אילת) ונערך בינואר 1945, סייעו להכנת חטיבת הנגב במבצע עובדה. טרם המבצע נשלח סיור, בפיקודו של קצין המודיעין של החזית הדרומית, זרובבל ארבל, שמטרתו הייתה לתכנן מסלול התקדמות שיאפשר להגיע לאום-רשרש במפתיע. על הסיור היה להימנע בכל מחיר ממגע עם כוחות האויב. מלבד איתורו של מסלול כזה, גילה הסיור, מדרום למכתש רמון, שלושה מנחתים בעלי פוטנציאל לשימוש על ידי מטוסים, וניתנו להם שמות הקוד אברהם, יצחק ויעקב. לבסוף נבחר המנחת הראשון מבין השלושה.
סמוך למועד תחילת המבצע, נבדקו הצירים שאותרו גם על ידי חיל האוויר. ב-5 במרץ יצאו כוחות של חטיבות 'גולני' ו'הנגב' מבאר שבע לכיוון הנגב. כוח חלוץ חטיבת 'הנגב' יצא בבוקר מבאר שבע לכביש המוליך אל עוג'ה אל-חפיר. באותו היום יצאו מבאר שבע כוחות ממונעים של 'גולני', והגיעו עד לכורנוב, שם נקבע מקום כינוס כוחות 'גולני' למבצע.
מבצע ייצוב, בשלביו המוקדמים, שנערכו על גבול הר חברון, החל כבר ב-2 במרץ.
מהלך המבצע > ההתקדמות דרומה

ב-6 במרץ, בשעות הצהריים המוקדמות, אחרי שעברו מסלול רצוף מכשולי טבע, הגיעו כוחות החלוץ של חטיבת 'הנגב', לאזור 'שדה אברהם' (כיום חמישה קילומטרים צפונית לבית הספר להגנת גבולות). במהלך היום נוספו עוד כוחות מחטיבת 'הנגב' ותגבור קרקעי של חיל האוויר, שהתקין והכשיר את השטח. במהלך הלילה הוטס חלק מחטיבת 'הנגב' אל השדה. ועיקר הכוח הגיע למנחת בשעות הבוקר שלמחרת, ב-7 לחודש.
במקביל, התקדמה חטיבת 'גולני' במזרח הנגב. הכוח של החטיבה עבר תחילה באזור מעלה עקרבים. כמה שעות לאחר מכן, ב-6 במרץ בערב, הגיע עיקר הכוח של החטיבה לאזור עין חֻוצְובּ (עין חצבה).
במהלך 7 במרץ, יחידת הג'יפים של גדוד 19 של 'גולני' התקדמה מאזור עין חצבה, ותפסה את עין ויבה (עין יהב), הנמצאת כ-25 ק"מ דרומה משם, אשר נעזבה זמן קצר קודם לכן על ידי הלגיון.
בבוקר 8 במרץ תפסה 'גולני' את עין ע'אמר, כעשרה ק"מ מדרום לעין ויבה. במקום נמצא כוח של הלגיון בגודל מחלקה לערך. כיוון שהפקודות הורו שלא לתקוף את הלגיון, איגף כוח 'גולני' את הירדנים ממזרח. כוח הלגיון אשר ככל הנראה חשש מפני ניתוק מעורפו, עזב את המקום. בסופו של אותו יום הגיעה 'גולני' לבאר מנוחה (ביר מליחה), וכוח החלוץ של החטיבה הגיע עד נחל חיון (חיאנה), מספר ק"מ דרומה משם.
במשך 9 במרץ התקדמה 'גולני' לכיוון דרום, מוצבי הע'רנדל נמצאו עזובים, אך מארב ירדני התמקם לרגלי הר קטורה, מצפון לעין ע'דיאן (עין רדיאן), באזור יטבתה של ימינו. המארב פתח באש מוקדם מדי, ולא גרם לאבדות. עם רדת הלילה, הכוחות הצליחו להבריח את כוחות הלגיון באמצעות איגוף.
ב-8–9 במרץ חטיבת 'הנגב' עסקה בחיפוש מעבר במורד צוקי הגרניט, ליד משטרת ראס אל-נקב המצרית, ללא מעבר הגבול הבינלאומי.
באותו יום סיימה 'אלכסנדרוני' את מבצע ייצוב, עת השתלטה ללא קרב על עין גדי ומצדה.
מהלך המבצע > סיום המבצע

בבוקר 10 במרץ 1949 האזנות של צה"ל גילו כי הלגיון נתן הוראה לכל כוחותיו לסגת מזרחה מהגבול הבינלאומי. סיור אווירי גילה כי המשלט הירדני (כיום הר יואש, בשטח ישראל) אשר בסמוך למשטרת ראס אל-נקב המצרית - ננטש. מפקד חטיבת הנגב הורה לאברהם אדן לקחת את פלוגתו ולהגיע לאום רשרש ברגל (מאחר שמעבר לרכב לא היה אפשרי ללא חציית הגבול). הפלוגה הובאה בקומנדקרים עד מצפון לביר אל–קטאר (עין נטפים), ומשם טיפסה ברגל לכיוון ראס אל-נקב.
במקביל, החליט מפקד חטיבת 'הנגב' לתמרן את הג'יפים של חבורת הפיקוד הקדמית שלו, דרך בקעת הירח שבעברו המצרי של הגבול, ודרך ראס אל נקב המצרית, תוך בקשה אל השוטרים המצרים המוצבים שם לקבל אישור מעבר חד-פעמי בשטחם (שנתקבל). לאחר שחברו כלי הרכב עם הפלוגה, שנערכה באוכף הישראלי שמול ראס אל נקב, המשיכה חבורת הפיקוד הקדמית בצירוף כוחות מהפלוגה אל חוף מפרץ אילת, אליו הגיעו בשעה 15:00.
אנשי החטיבה, שהגיעו ראשונים למקום, אלתרו דגל ישראל, שנודע בכינוי דגל הדיו, שאותו הניף סרן אברהם אדן. כוח החלוץ של 'גולני' הגיע לאום רשרש בשעה 17:00.
מפקדי שתי החטיבות, נחום שריג ונחום גולן שלחו את המברק הבא:
העבירו לממשלת ישראל:
ליום ההגנה לי"א באדר מגישות חטיבות הנגב פלמ"ח וחטיבת גולני את מפרץ אילת למדינת ישראל.
אילת (אום רשרש) ט' באדר תש"ט
למחרת רשם דוד בן-גוריון ביומנו: ”זה היה המאורע הגדול ביותר בחדשים האחרונים, אם לא בכל מלחמת השחרור והכיבוש”.
המערכה המדינית

במקביל למהלך הצבאי בוצעה מערכה מדינית משולבת מול האו"ם במהלך המבצע ולאחריו. חשובה ביותר מבחינה זו הייתה מערכה מתוחכמת של הונאה ולוחמה פסיכולוגית עליה היה אחראי ראובן שילוח. מערכה זו התקיימה באי רודוס שם נועדו הישראלים והירדנים באותה עת תחת חסות האו"ם. במחקריו של אלעד בן-דרור נטען כי שילוח, שהיה ראש המשלחת הישראלית למשא ומתן שביתת הנשק עם ירדן ברודוס, הצליח למשוך זמן ולהסתיר מהמתווך מטעם האו"ם ראלף באנץ' את שהתחולל בנגב. יתר על כן, באנץ' האמין כי הפעילות הצבאית הישראלית בנגב היא מהלך שתואם עם המלך עבדאללה וכי למעשה אין המדובר במבצע צבאי אלא בקונספירציה שתכליתה העברת השטח לישראל תחת מסווה של מבצע צבאי. שילוח טיפח אצל באנץ' את התפיסה הזו. בהמשך לקו מחשבה זה, ולאחר שהתבררו ממדי המבצע, נמנע באנץ' מללחוץ על ישראל לסגת מהשטח ולהפעיל נגדה את מועצת הביטחון, אף על פי שהבריטים לחצו עליו לעשות זאת.
אחרית דבר

בעקבות ה"מחטף" של חטיבת 'הנגב', נערך בירור משמעתי.
הכוחות הבריטיים בעקבה קיבלו הוראה לפתוח באש, אם ישראל תנסה להתקדם לעיירה זו. הודעה על כך נשלחה לישראל באמצעים דיפלומטיים, אך המתיחות סביב עניין זה גוועה במהרה. התקדמות שיחות שביתת הנשק עם עבר הירדן הורידה עניין זה מסדר היום.
הנצחה

פסל הנפת הדגל במבצע עובדה
פסל בדימונה המשחזר את הנפת דגל הדיו באילת במבצע עובדה
המקום בו עמדה בעבר תחנת המשטרה, שהורכבה ממספר בקתות חימר, נמצא בימינו בסמוך לקניון מול הים שבעיר אילת. במקום נבנתה אנדרטה ובה בקתת חימר ופסל המתאר את מעמד הנפת דגל הדיו.
ראו גם

מסע ה-14 לאום רשרש
דגל הדיו
מלחמת העצמאות
לקריאה נוספת

משה גבעתי, בדרך המדבר והאש - תולדות גדוד 9, תל אביב: הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ד-1994, עמ' 283–295.
יהודה ואלך (עורך), אטלס כרטא לתולדות מדינת ישראל: שנים ראשונות תש"ח-תש"ך, ירושלים: הוצאת כרטא, 1978.
יוסף ברסלבסקי, הידעת את הארץ.
ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך 10: מלחמת העצמאות.
הערך: מבצע עובדה, אנציקלופדיה כללית, גבעתיים: הוצאת מסדה.
חיים הרצוג, עם כלביא יקום, 1983.
דוד שחר, מגלות לקוממיות, ב.
משה גבעתי, מבקיע חומות - סיפור חייו ופועלו של תא"ל דוד לסקוב, הוצאת ידיעות ספרים, תשע"ה-2015, עמ' 64–67.
הערות שוליים

↑  מרדכי נאור, אל הקוראים. בתוך: "יישוב הנגב 1900–1960 – מקורות סיכומים פרשיות נבחרות וחומר עזר" (מרדכי נאור, עורך). הוצאת יד בן צבי תשמ"ו, 1985 עמ' 2. נוסף לכך, בר כוכבא קוטיק, שהשתתף במסע וגם בכיבוש אילת, דברים בעל פה, בטקס היציאה למסע שחזור המסע בקיבוץ רביבים, 1995.
↑  על פי היסטוריון הנגב וההתיישבות בה, ד"ר זאב זיוון: "אחת מתוצאות אותו מסע הייתה המשימה שהטיל בן-גוריון על שמעון פרס, אלחנן ישי וארתור בן נתן, לתכנן את כיבוש הנגב במלחמת העצמאות". זאב זיוון., 2002. מסעות ותגליות בנגב. בתוך אריאל – כתב עת לידיעת ארץ-ישראל 152–153, עמ' 87.
↑  אבי נבון, ‏ירדו ברגל לאילת, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 10 בינואר 2020
1 2  אברהם אדן, עד דגל הדיו, תל אביב: משרד הבטחון, 1984
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך ב', פרק י', עמ' 865–866
↑  אלעד בן-דרור, המתווך: ראלף באנץ' והסכסוך הערבי-ישראלי 1949-1947, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, עמ' 232–250
↑  Elad Ben-Dror, "The Armistice Talks between Israel and Jordan, 1949: The View from Rhodes", Middle Eastern Studies, Vol. 48 (November 2012), pp
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475810705171