stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטיגארי
מרד המאו מאו

פירוש שמו של 'מטיגארי מא נג'ירונגי' בשפת הקיקויו הוא 'הפטריוטים ששרדו את הכדורים' ולכן הוא מעיד על השתייכותו בעבר למרד תנועת ההתנגדות 'המאו מאו' שכלל פעולות גרילה נגד השלטון הבריטי ומשתפי פעולה מקומיים. מטיגארי מתאר בתחילת העלילה כיצד נשבע בשבועת הפטריוטים של המאו מאו ויצא למרד לאחר שנושל מאדמתו על ידי המתיישב ויליאמס. הספר מציג את טקס החניכה להצטרפות המאבק המזוין, שהתבצע באמצעות חיתוך העור. "דמם התמזג עם האדמה והם הפכו פטריוטים, מוכנים למאבק המזוין העתיד לבוא". התיישבותם של הבריטים שהשתלטו על אדמות העם הקנייתי, באה לידי ביטוי בעלילה בסיפורו של מטיגארי, שהקים וניהל את מפעל הקפה והתעשייה לעיבוד התה בחווה, שנגזלו ממנו על ידי המתיישב ויליאמס. הספר מתאר את המציאות הפוסט קולוניאלית, דרך עיניו של מטיגארי. כך למשל מגלה מטיגארי בתחילת העלילה כי אף על פי שהביס את המתיישבים ושחרר את עמו, קניה בפרט ואפריקה בכלל מתפקדות כפריפריה של העולם העשיר.
הספר עוסק בסיפור של מחתרת המאו מאו שפעלה בקניה והנהיגה מרד בשנים 1952–1956 כנגד הממשל הבריטי והשלטון המקומי שנוהל בחסות הבריטים. מרבית חברי התנועה היו מבני שבט הקיקויו וגם בני שבטי אמבו ומרו נמנו עימם. הבריטים הוציאו את התנועה אל מחוץ לחוק כבר בשנת 1950 כאשר החלו המאו מאו לבצע פעולות אלימות. המרד הסתיים בשנת 1956 בתבוסת המאו מאו ובחיסולם הכמעט מוחלט. עם זאת, הבריטים ששלטו בקניה מאוקטובר 1952, עזבו ארץ זו בדצמבר 1959.
אחת הסיבות לטינת הקיקויו ללבנים היה שטף המתיישבים ב"רמות הלבנות" לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1952 חיו בקניה 42,000 מתיישבים לבנים ו־1.25 מיליון אפריקאים.
בשנת 1950 התנגדות הקיקויו ב"רמות הלבנות" הפכה לאלימה ובוצעו פעולות חבלה כנגד המתיישבים הלבנים. למרות זאת, אפילו נציגי הקיקויו בבית הנבחרים הקנייתי פקפקו בכך שלמאו מאו גודל משמעותי. בשנת 1952 הפעולות נגד האירופאים הפכו לשכיחות יותר והתפשטו למחוזות נקרו, נוישה ולקיפיה. באוקטובר המרד הפך למלחמה.
ראו גם

מאו מאו
הערות שוליים

↑  Matigari, ngugiwathiongo.com
↑  Matigari Summary
1 2 3 4 5  וה ת'יונגו, נגוגי., מטיגארי, תל אביב: בבל, 2007, עמ' 1-128
↑  נגוגי תיוגו, מטיגארי, תל אביב: בבל, 2007, עמ' 11
↑  Berman, B.J, “Nationalism, Ethnicity, and Modernity: The Paradox of the Mau Mau”, Canadian Journal of African Studies / Revue Canadienne des Études Africaines 25, עמ' 201
↑  Jennifer A. Widner, The Rise of a Party-State in Kenya, University of California Press, 1992, עמ' 40-60
מולא סדרא

| --- | --- |
 לידה:  1571 או 1572 שיראז, איראן 
 פטירה:  1635 או 1640 בצרה, עיראק 
 מקום קבורה:  עיראק 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 תחומי עניין:  פילוסופיה, סופיות 
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, Sufi 
 מדינה:  האימפריה הספווית 
 
סאדר א-דין מוחמד שיראזי, הנקרא גם מולא סדרא (בפרסית: ملا صدرا; שמו מאוית גם באופנים הבאים: מולה סאדרה, מולסדרא או סאדר-אול-מותא'להין; בערבית: صدر المتألهین 1571 או 1572 – 1635 או 1640) היה פילוסוף סופי, תאולוג ועולמא מוסלמי פרסי, שהשתייך לזרם התריסריים המרכזי השיעי, אשר הוביל את הרנסאנס התרבותי באיראן במאה ה-17. לדברי הפרופסור לפילוסופיה, אוליבר לימן, מולא סדרא הוא, ללא ספק, הפילוסוף החשוב והמשפיע ביותר בעולם המוסלמי בארבע מאות השנים האחרונות.
לגבי זרם פילוסופיית ההארה (إشراقية, אישראקיה; באופן מילולי: "זריחה"), מולא סדרא אמנם לא נחשב למייסדו של הזרם, אך הוא נחשב לפילוסוף החשוב ביותר בזרם פילוסופי זה ולדמות חשובה שמיזגה את הזרמים הפילוסופיים הרבים מתקופת תור הזהב המוסלמי, למה שהוא כינה תיאוסופיה טרנסצנדנטלית (الحكمة المتعالية, אלחיכמה אלמותעליה; באופן מילולי: "החוכמה הנשגבת").
מולא סדרא הביא עימו תובנה פילסופית חדשה במסגרת העיסוק עם טבעה של המציאות והוא גרם למעבר משמעותי מהזרם המהותני לאקזיסטנציאליזם, במסגרת הפילוסופיה המוסלמית. למרות זאת, אין להשוות בין האקזיסטנציאליזם של מולא סדרא לבין האקזיסטנציאליזם המערבי. חשיבתו האקזיסטנציאליסטית, נגעה בשאלות קוסמולוגיות תאולוגיות הנוגעות לטיב קיומו של האלוהים ביחס ליקום והיא נבדלת למשל באופן ניכר מזרמי האקזיסטנציאליזם הרוסי, הצרפתי, הגרמני או האמריקאי, בכל הנוגע לשאלות קיומיות הנוגעות לאינדיבידואל ובבעיות מוסריות או חברתיות, אשר עומדות בליבת זרמים אלו.
מולא סדרא מיזג באופן שאפתני למדי אסכולות פילוסופיות מגוונות, כאשר הוא משלב את עקרונות הזרם הפילוסופי מיסודו של אבן סינא, את פילוסופיית ההארה מיסודו של שהאב א-דין סוהרוורדי, את המטאפיזיקה הסופית של אבן ערבי, וכן את התאולוגיה של אסכולת התריסריים השיעית וכן את תאולוגיית הכלאם האשערית.
חיבורו החשוב ביותר נקרא "הפילוסופיה הטרנסצנדנטלית של ארבעת המסעות של השכל", או בקצרה "ארבעת המסעות".
ביוגרפיה > ראשית חייו

מולא סדרא נולד בעיר שיראז, באיראן של היום, למשפחה ידועה של פקידי חצר, בשנת 1571 או ב-1572. בזמנו של מולא סדרא, שלטה באיראן השושלת הספווית. המלכים הספווים העניקו עצמאות לפרובינציית פארס, שנשלטה בידי אחיו של המלך, אביו של מולא סדרא, ח'וואג'ה איברהים קוואמי (خواجه ابراهیم قوامی), שהיה פוליטיקאי מוכשר ונאמן ביותר. כשליטה של פרובינציה בעלת שטח עצום, ח'וואג'ה היה אדם עשיר והחזיק בתפקיד בכיר. אמנם בתחילה לא היו לו ילדים, אך לאחר תפילות ותחנונים רבים, האל נתן לו בן, כאשר המשפחה מעניקה לו את השם מוחמד אך כינויו בפועל, היה סדרא. שנים מאוחר יותר, הוענק לו הכינוי "מולא", כלומר "מדען דגול". סדרא היה בנו היחיד של ח'וואג'ה. באותה תקופה היה זה נהוג ללמד את ילדי האצולה המקומית אצל מורים פרטיים, בארמונות המלכותיים שכל שליט החזיק. סדרא היה ילד מאוד אינטליגנטי, חד, אנרגטי, למדן וסקרן והצטיין בכל השיעורים הקשורים לספרות ערבית ופרסית, כמו גם את אמנות הקליגרפיה הפרסית, במהלך פרק זמן קצר ביותר. בהתאם למסורות הלימוד העתיקות של זמנו, זאת לפני הגיעו לגיל הבגרות, סדרא אף למד רכיבה על סוסים, שיטות לחימה וציד, מתמטיקה, אסטרונומיה, כמה נושאים הקשורים לרפואה, והלכה ומשפט איסלאמיים. אולם, הוא נמשך במיוחד לפילוסופיה ובאופן ספציפי לפילוסופיה מיסטית וגנוסטיקה.
ב-1591, מולא סדרא עבר לעיר קזווין ולאחר מכן לאספהאן, במטרה לרכוש חינוך מסורתי במדרסות ששכנו בכל אחת משתי הערים, בתחומי הפילוסופיה, התאולוגיה וכן במטרה ללמוד את מדע ההרמנויטיקה ואת הטקסטים של החדית'ים השונים הכוללים את סיפורי הנביא מוחמד וכן את העקרונות והצווים המצויים בהם. באותו הזמן, כל אחת מן הערים הללו המוזכרות פה, שימשו כערי בירה משגשגות עבור שליטי האימפריה הספווית ושימשו כמרכז עבור סמינרי הלימוד של האסכולה התריסרית השיעית. בין מוריו של סדרא, ניתן למנות שניים מהם: את מיר דאמאד ואת בהאא' א-דין אל-עמילי (بهاء الدين العاملي).
ביוגרפיה > מוריו

מולא סדרא נהיה המומחה הראשי של המדעים של זמנו. בראייתו, המדע החשוב ביותר היה מדע הפילוסופיה. בהיותו בעיר קזווין, סדרא רכש את רוב ידיעותיו המלומדות, משני מורים בולטים: מיר דאמאד (ميرداماد) ובהאא' אל-דין אל-עמילי (بهاء الدين العاملي), אשר להם הוא התלווה כשעיר הבירה של האימפריה הספווית הועברה מן העיר קזווין, אל העיר אספהאן, בשנת 1596 לספירת הנוצרים (1006 לספירת ההיג'רה). שייח' בהאא' היה מומחה במדעי האסלאם, אך גם היה מומחה באסטרונומיה, מתמטיקה תאורטית, הנדסה, ארכיטקטורה, רפואה וכמה תחומים הקשורים לידיעת הנסתר. מיר דאמאד, בנוסף, אף הוא ידע את המדעים של זמנו, אך תחם את עצמו ללימוד המשפט וההלכה, החדית'ים השונים ובעיקר פילוסופיה. מיר דאמאד היה מומחה ראשי, הן של האסכולה הפריפטטית, מיסודו של אריסטו, הן של פילוסופיית ההארה, במסגרת הפילוסופיה המוסלמית. מולא סדרא רכש את רוב ידיעתו בפילוסופיה וגנוסיס, ממיר דאמאד והוא תמיד הציג את מיר דאמאד כמורו האמיתי וכמדריכו הרוחני.
לאחר שהוא סיים את לימודיו, סדרא החל לחקור דוקטרינות פחות שמרניות, יחסית לזמנו וכתוצאה מכך, גונה ונודה על ידי כמה אנשי עולמא שיעיים. לאחר זאת, הוא פרש למשך פרק זמן ארוך לכפר שנקרא בשם קאהאק (كهك), אשר שוכן ליד העיר קום שבאיראן, שם הוא התנסה בתרגילי מדיטציה ותפילה. בעודו בקאהאק, הוא כתב מספר מצומצם של חיבורים, אשר כללו למשל את החיבורים "מסה על תחיית בעלי החיים בעולם הבא" (رسالة في الحشر) ו"מסה על מקור העולם" (رسالة في حدوث العالم).
בשנת 1612, עלי קולי ח'אן, בנו של אללה ווארדי ח'אן והמושל החזק של פרובינציית פארס, ביקש ממולא סדרא לסיים את גלותו ולחזור לשיראז כדי ללמד ולנהל מדרסה חדשה שתוקדש למדעי הרוח. סדרא נפטר בבצרה לאחר החג' ונקבר בנג'ף שבעיראק של היום.
במהלך שהותו בשיראז, החל סדרא לכתוב חיבורים שמיזגו ושילבו תחומים נוכחיים רחבי יריעה של המחשבה האיסלאמית הקיימת. רעיונות האסכולה שהוא הגה, אשר ניתן לראות בהם כהמשך של אסכולת אספהאן, מיסודם של מיר דאמאד ושייח' בהאא', גובשו לאחר מותו על ידי תלמידיו, שכמה מהם נהיו הוגי דעות מבוקשים בזכות עצמם, למשל מולא מוחסן פאיז קאשאני (ملا محسن فیض کاشانی) וכן עבד אלרזאק להיג'י (عبدالرزاق لاهیجی), שהיה חתנו של מולא סדרא.
אף על פי שהשפעתו של סדרא נשארה מצומצמת כמה דורות לאחר מותו, היא התגברה באופן משמעותי במהלך המאה ה-19, כאשר רעיונותיו עוררו השראה בקרב המוסלמים השיעים התריסריים, תוך שהם מחדשים עניין באסכולת האח'בריה. בשנים האחרונות, חיבוריו נלמדו באיראן, אירופה ואמריקה.
רעיונותיו הפילוסופיים > תנועה מהותית

רעיון מרכזי נוסף במסגרת הפילוסופיה של מולא סדרא, הוא התאוריה של "תנועה מהותית" (الحركة الجوهرية; אלחרכת אלג'ווהירייה), אשר מבוססת על ההנחה שכל מה שנמצא בטבע, כולל גרמי ומסלולי השמים, עובר תהליך של שינוי ותמורה מהותיים, כתוצאה מזרימה עצמית או האצלה (فايد; פאיד) והתבוננות פנימה של הישות הנדונה (سرايان الوجود), אשר מעניקה לכל אינדיבידואל קונקרטי את חלקו בקיום. בניגוד לאריסטו ואבן סינא, אשר הסכימו לגבי תהליכי שינוי ותמורה החלים רק בארבע קטגוריות: כמות (كام), איכות (كايف), כיווניות או גבוליות (واد), מקום (عين), סדרא מגדיר שינוי כמציאות בעלת תפיסה כוללת העוברת בכל מישורי היקום בהכלילו בנוסף כקטגוריה נוספת את היסוד החמישי, הנקרא ג'ווהר (جوهر; מהות, יסוד עיקרי).
רעיונותיו הפילוסופיים > קיום כמציאות

מולא סדרא החזיק בהשקפה שהמציאות היא הקיום. הוא האמין שמהות היא כשלעצמה, רעיון כללי ולכן היא לא קיימת במציאות. אחד מחוקריו האיראנים של מולא סדרא, פזלור רחמן, אמר לגבי הקוסמולוגיה הקיומית של הפילוסוף: "הקיום הוא המציאות האחת והיחידה. קיום ומציאות הם זהים אם כן. הקיום הוא המציאות המקיפה את הכל ואין שום דבר שנמצא מחוץ לה. מהויות שהן שליליות מצריכות סוג מסוים של מציאות ולכן מהויות כאלה הן כן קיימות. לא ניתן אם כן להכחיש קיום. לכן, לא ניתן לשלול קיום. כפי שלא ניתן לשלול קיום, זהו דבר המובן מאליו שהקיום הוא האלוהים. לא צריך לחפש את אלוהים בממלכת הקיום אולם הוא הבסיס לכל הקיום. מציאות בערבית נקראת בשם "אל-חאק" (ערבית: ٱلْحَقُّ) ובקוראן מוצהר שזהו אחד משמותיו של האלוהים.
אם להשתמש בטיעון הלוגי להוכחת קיומו של אלוהים, לדידו של מולא סדרא:
ישנה ישות
ישות זו היא שלמות מעבר לכל שלמות אחרת
אלוהים הוא מושלם ומהווה את השלמות שבקיום
הקיום הוא מציאות יחידנית ופשוטה
אותה מציאות יחידנית מדורגת לפי האינטנסיביות שלה ולפי קנה מידה של שלמות
קנה מידה זה חייב להיות בעל נקודה המהווה חסם עליון, נקודה של אינטנסיביות וקיום מקסימליים
לכן, אלוהים קיים
רעיונותיו הפילוסופיים > סיבתיות

סדרא טען שכל הישויות המוגדרות כקיימות, מצריכות סיבה לקיומן, אשר שמה את האיזון בין קיום לחוסר קיום לטובת הקודם; שם דבר לא יכול להגיע לידי קיום בלי סיבה. מאחר שהעולם תלוי בקיומו באותו סיבה ראשונית של בריאה, המסקנה הנובעת היא שלא רק שאלוהים מוכרח להתקיים, אלא הוא גם חייב להיות זה שאחראי לאותו מעשה ראשוני זה של בריאה. סדרא אף האמין שרגרסיה סיבתית איננה אפשרית, מפני שהשלשלת הסיבתית פועלת על החומר שיש לו התחלה, אמצע וסוף:
סיבה טהורה בבראשית
תוצאה טהורה באחרית
מארג של סיבה ותוצאה
לרשת הסיבתית של מולא סדרא ישנה צורה של אונטולוגיה קיומית במסגרת המערך הקוסמולוגי שהאסלאם תומך בו. בעבור מולא סדרא, הסוף וההתחלה הסיבתיים המקבילים זה לזה, טהורים באופן כזה, המלמד שאלוהים נמצא הן בראשית והן באחרית של מעשה הבריאה או היצירה. יכולתו של האל להעריך ולמדוד את האינטנסיביות של המציאות הקיומית באמצעות מדידת הדינמיקה הסיבתית ויחסי הגומלין בינה לבין המקור הראשוני שלה, אל מול חוסר ידיעתו את התוצאה הסופית, סיפקה עבור האסלאם מסגרת מקובלת לתפיסת האל כאל שמסוגל לשפוט את המציאות בלי צורך להיות מוכתם מהישויות האינדיבידואליות שעומדות למשפט כזה (בני אדם, לדוגמה). פתרון זה, מהווה פתרון גאוני לסוגיה שהעסיקה רבות את הפילוסופים המוסלמים זה כמעט אלף שנים: איך אלוהים מסוגל לשפוט חטא בלי לדעת מהו חטא?
רעיונותיו הפילוסופיים > אמת

בעבור מולא סדרא, הצהרה נכונה היא הצהרה הנאמנה לעובדות הקונקרטיות של הקיום. הוא החזיק בדעה שמושג האמת הוא מושג מטאפיזי ולא מושג פורמלי, באומרו שהעולם מורכב מחפצים בעלי תודעה עצמית, שהם תמיד נכונים ואמת היא לא תמיד רק מה שמקובל מבחינה רציונלית במסגרת תיאוריה המתארת דבר מה מסוים. לדעתו של מולא סדרא, לאדם אין יכולת גישה למציאות הכוללת של הקיום: רק ניתוח בלשני אפשרי כדי להגיע למטרה כזו. לתאוריה זו של האמת ישנם שני היבטים: הטענה שהשערה מסוימת היא נכונה אם היא תואמת לדברים מוחשיים במציאות; ושהשערה היא נכונה אם היא עונה באופן מוחלט על הדבר עצמו בפועל.
רעיונותיו הפילוסופיים > מתודולוגיה

ג'אנאן איזאדי, מאמין שהחוכמה הנשגבת מהווה סוג מסוים של שפת על, זאת בהתאם לדעתו של מהדי חאירי יזדי (مهدی حائری یزدی). גישה זו יכולה להעריך את החוזק של האפיסטמולוגיה הכלולה בדעות הפילוסופיות של מולא סדרא. אולם, ישנן שתי קבוצות מובחנות שרואות אחרת את המתודולוגיה של מולא סדרא. קבוצת חוקרים אחת לא הסכימה באופן עקרוני שקיים איזשהו סוג של ידע וגישה מתודולוגית שיטתיים במסגרת אלחכמת אלמותעליה (החוכמה הנשגבת). הקבוצה השנייה מסכימה לחלופין שיש כזו מתודולוגיה מובנית הנמצאת בבסיס הפילוסופיה אותה פיתח מולא סדרא. הם מדגישים שישנן עקביות וגישה מתודולוגית במסגרת פילוסופית זו. למעשה, הגישה העל-שפתית יכולה להימצא רק במסגרת הקבוצה המחזיקה בדעה השנייה, לא בראשונה.
רשימת חיבורים קצרצרה

شرح اصول الکافي (שארח אוסול אלכאפי - משמעות חופשית בערבית: הסבר העקרונות הממצה). חיבור פרשני על אחד מאוספי החדית'ים החשובים ביותר לאסכולות המחשבה השיעיות. מכיל סיפורים של שנים עשר האימאמים האלוהיים הנבחרים מבית משפחתו של מוחמד.
الحکمه المتعالیه فی الاسفار العقلیه الاربعه (אלחיכמה אלמותעליה פי אלאספאר אלעקליה אלארבעאא - משמעות חופשית בערבית: החוכמה הנעלה של ארבעת המסעות של השכל). אנציקלופדיה פילוסופית ואוסף העוסק בשלל נושאים חשובים, הנדונים במסגרת הפילוסופיה המוסלמית, בתוספת נכבדה של רעיונות המובאים מפי הפילוסופים הקודמים, החל מפיתגורס ועד לאלו שחיו בזמנו של מולא סדרא. במסגרת כרכי אנציקלופדיה זו, נכללות התגובות הרלוונטיות על בסיס טיעונים חדשים ומשכנעים, אותם מעלה מולא סדרא. האנציקלופדיה פורסמה בארבעה כרכים גדולים; כן היא פורסמה כמה פעמים במסגרת תשעה כרכים קטנים יותר. השלמת חיבור האנציקלופדיה לקחה למולא סדרא כמעט 25 שנים.
سی اصل (סי אסל; פרסית: שלושת העקרונות המוסריים). ספרו היחיד בפילוסופיה של מולא סדרא, ששרד בשפה הפרסית. כאן, כשהוא חוזר לדון בשלושת עקרונות המוסר הראשיים, הוא עוסק בנושאי חינוך ומוסר הרלוונטיים לאנשי המדע, תוך מתן עצות לפילוסופים בני זמנו.
المبدأ والمعاد (אלמבדאה ווא אלמעד - הראשית והאחרית; המקור והחזרה למקור). קרוי גם החוכמה הנעלה. נחשב כחיבור מסכם של החלק השני של האנציקלופדיה אלאספאר. הוא קרא לספרו בשם זה (הראשית והאחרית), מפני שהוא האמין בכל לבו שידיעת הפילוסופיה משמעותה ידיעת המקור והחזרה אליו.
رسالة في حدوث العالم (ריסאלה פי חודות' אלעאלם - מסה על מקור העולם). על נושא בריאת העולם, אשר מהווה והיווה בעיה סבוכה ושנויה במחלוקת עבור פילוסופים רבים. הוא הוכיח את התאוריה שלו על ידי פיתוח הרעיון התאורטי של תנועה מהותית (الحركة الجوهرية; אלחרכת אלג'ווהירייה).
ראו גם

מוחסן פאיז כאשאני
הפניות

Razavi, Mehdi Amin (1997), Suhrawardi and the School of Illumination, Routledge, ISBN 0-7007-0412-4
Leaman, Oliver (2013). Islamic Philosophy. John Wiley and Sons. ISBN 0745659071.
לקריאה נוספת

Nasr, Seyyed Hossein, Sadr al-Din Shirazi and his Transcendent Theosophy, Background, Life and Works, 2nd ed., Tehran: Institute for Humanities and Cultural Studies, 1997.
Rahman, Fazlur, The Philosophy of Mulla Sadra, Albany: State University of New York Press, 1975.
Morris, James (trans.), The Wisdom of the Throne, Princeton: Princeton University Press, 1981.
Chittick, William (trans.) The Elixir of the Gnostics, Provo: Brigham Young University Press, 2003.
Rizvi, Sajjad, Mulla Sadra Shirazi: His Life, Works and Sources for Safavid Philosophy, Oxford: Oxford University Press, 2007.
Peerwani, Latimah (trans.), On the Hermeneutics of the Light Verse of the Qur'an. London: ICAS, 2004.
Jambet, Christian, The Act of Being: The Philosophy of Revelation in Mulla Sadra, Trans. Jeff Fort, New York: Zone Books, 2006.
Kalin, Ibrahim, Knowledge in Later Islamic Philosophy: Mulla Sadra on Existence, Intellect, and Intuition, Oxford: Oxford University Press, 2010
Amir Raza, Syed, Wisdom of the Unseen: An Inquiry Into the Reality of Things, Pakistan: Wasila Society, 2008
Moris, Zailan, Revelation, Intellectual Intuition and Reason in the Philosophy of Mulla Sadra: An Analysis of the Al-Hikmah Al-'arshiyyah, London: Routledge Curzon, 2003
הערות שוליים

↑  Leaman 2013, p.146.
↑  Mulla Sadra (Sadr al-Din Muhammad al-Shirazi) (1571/2-1640) by John Cooper
↑  Kamal, Muhammad (2006), Mulla Sadra's Transcendent Philosophy, Ashgate Publishing, Ltd., pp. 9 & 39 ISBN 0-7546-5271-8
1 2  Rizvi, Sajjad (2002), Reconsidering the life of Mulla Sadra Shirazi, Pembroke College, pp. 181
↑  (Ayatollahi Hamid Reza, 2005 & p.12)
↑  מולא סדרא - איראניקה אונליין
↑  (Ayatollahi Hamid Reza, 2005 & p.18)
↑  ((Ayatollahi, 2005 & p.13)
1 2 3  MacEoin, D. "Mullā Ṣadrā S̲hīrāzī Ṣadr al-Dīn Muḥammad b. Ibrāhīm Ḳawāmī S̲h̲īrāzī." Encyclopaedia of Islam, Second Edition. Edited by: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel and W.P. Heinrichs. Brill, 2010. Brill Online. Augustana. 13 April 2010 <http://www.brillonline.nl/subscriber/entry?entry=islam_SIM-5490>
↑  (Razavi 1997, p. 130)
↑  Corbin (1993), pp. 342 and 343
1 2 3  Sayyed Hussein Nasr, Persian Sufi Literature, Lecture, George Washington University, 2006
↑  Corbin (1993), pp. 343 and 344
↑  Kalin, Ibrahim (March 2001), "Sadr al-Din Shirazi (Mulla Sadra) (b. 1571-1640)", in Iqbal, Muzaffar; Kalin, Ibrahim (eds.), Resources on Islam & Science, retrieved 2008-02-04
↑  Fazlur Rahman, The Philosophy of Mulla Sadra State University of New York Press, 1975, pp 27 and 28
↑  Fazlur Rahman, The Philosophy of Mulla Sadra State University of New York Press, 1975, pp 125
↑  Rizvi, Sajjad Mulla Sadra and Metaphysics, 2009, pp126
↑  Rizvi, Sajjad Mulla Sadra and Metaphysics, 2009, pp59-62
↑  Janan Izadi (2007). Meta language as a theory for methodology of Hikmat Muta'aliyeh. Kherad nameh Sadra. pp. 21–22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267416105171  PLWABN: 9810626417505606  BIBSYS: 90040258  BnF: cb120818356 (data)  CANTIC: a10833559  CiNii: DA00393617  GND: 118895486  ISNI: 0000 0001 1862 6069  LCCN: n81035993  NDL: 00474290  NKC: jo2009532271  NLA: 43876286  NSK: 000569987  NTA: 074759531  RERO: 02-A013500816  SELIBR: 106497  SNAC: w6ns103c  SUDOC: 029127750  TDVİA: molla-sadra  Trove: 1459613  VcBA: 495/38968  VIAF: 98174078   WorldCat (עם VIAF): 98174078 
ביתו של מולא סדרא בקהק (כפר קטן סמוך לעיר קום שבאיראן), שם התגורר בגפו בשל גלות שנכפתה עליו עקב התנגדות לרעיונותיו
מדדים לבדיקות אבחון

ברפואה מרבים להשתמש בבדיקות כדי לאבחן מחלות או במסגרת בדיקות סקר. לעיתים קרובות, הבדיקות הרפואיות פחות מדויקות ויותר מתאימות לתפקידן: כאשר בדיקה מדויקת יכולה להתבצע לדוגמה רק במסגרת ניתוח או נתיחה שלאחר המוות או שמחירה גבוה מדי, היא איננה תמיד מעשית בשימוש קליני. לכן נפוצות בדיקות רפואיות אחרות, מעשיות יותר ומדויקות פחות.
רמות הדיוק והיכולת האבחנתית של הבדיקות הרפואיות נמדדות בהשוואה לבדיקה מדויקת (הידועה בכינוי מדד הזהב) וניתנות בצורה של מדדים שונים. המדדים לבדיקות אבחון הנפוצים ביותר הם רגישות וסגוליות וכן ערך ניבוי חיובי וערך ניבוי שלילי. מדד מודרני יותר הוא יחס נראות.
חישוב המדדים

נהוג לתאר את תוצאות הבדיקה הרפואית ומדד הזהב בטבלה פשוטה. במקרה של בדיקה לזיהוי מחלה, אם לפי הבדיקה המטופל חולה, נאמר שתוצאות הבדיקה חיוביות; אם לפי הבדיקה המטופל בריא נאמר שתוצאות הבדיקה שליליות. האבחון של הבדיקה מושווה לאבחון של מדד הזהב, הקובע אם המחלה קיימת או לא קיימת. תוצאות חיוביות מאומתות מכונות חיוביות אמיתיות (true positives) ותוצאות חיוביות שקריות מכונות חיוביות שגויות (false positives). באותה דרך, מכונות תוצאות שליליות מאומתות שליליות אמיתיות (true negatives) ותוצאות שליליות שקריות מכונות שליליות שגויות (false negatives).
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | קיום התופעה כפי שנקבע על ידי מדד הזהב | קיום התופעה כפי שנקבע על ידי מדד הזהב |  |
|  |  | קיים | לא קיים |  |
| תוצאת הבדיקה | חיובית | חיובית אמיתית | חיובית כוזבת | ← ערך ניבוי חיובי |
| תוצאת הבדיקה | שלילית | שלילית כוזבת | שלילית אמיתית | ← ערך ניבוי שלילי |
|  |  | ↓ רגישות | ↓ סגוליות |  |
המדדים (קרי: אומדים) לנכונות הבדיקה מתארים הסתברויות שונות:
רגישות - ההסתברות לזיהוי הנבדק כחולה על ידי הבדיקה, אם הוא אכן חולה.
סגוליות - ההסתברות לזיהוי הנבדק כבריא על ידי הבדיקה, אם הוא אכן בריא.
ערך ניבוי חיובי - ההסתברות שהנבדק אכן חולה, אם תוצאת הבדיקה חיובית.
ערך ניבוי שלילי - ההסתברות שהנבדק אכן בריא, אם תוצאת הבדיקה שלילית.
והם מחושבים לפי הנתונים שהתקבלו בטבלה:
שימוש במדדים

דוגמה לנחיצותה של בדיקה לא מדויקת אך יעילה היא בדיקת דם סמוי בצואה לאבחון של סרטן המעי הגס. הדרך המדויקת ביותר לאבחון הסרטן היא קולונוסקופיה אלא שמדובר בבדיקה לא נוחה ויקרה. לעומתה, בדיקת דם סמוי בצואה פשוטה יותר לביצוע (נערכת על דגימת צואה בעזרת נייר טבול בחומרים כימיים המשנה את צבעו בבואו במגע עם דם) ויכולה לשמש כבדיקת סקר בחלקים גדולים יותר מהאוכלוסייה.
תוצאות ההשוואה בין הבדיקות שנערכו ב־203 אנשים מוצגות בטבלה:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | סרטן המעי הגס כפי שאובחן בעזרת קולונוסקופיה (מדד הזהב) | סרטן המעי הגס כפי שאובחן בעזרת קולונוסקופיה (מדד הזהב) |
|  |  | קיים | לא קיים |
| בדיקת דם סמוי בצואה | חיובית | 2 | 18 |
| בדיקת דם סמוי בצואה | שלילית | 1 | 182 |
לאחר חישוב המדדים, מתקבלות התוצאות הבאות:
רגישות  0.67=2/(1+2)=
סגוליות  0.91=182/(182+18)=
ערך ניבוי חיובי  0.10=2/(2+18)=
ערך ניבוי שלילי  0.99=182/(182+1)=
שימוש במדדים > רגישות וסגוליות

על פי תוצאות אלו, לבדיקת סקר של דם סמוי בצואה רגישות של 67%, כלומר הבדיקה תזהה נכונה סרטן בשני שלישים מהחולים. סגוליות של 91% מעידה כי הבדיקה תזהה תשעים ואחד אחוזים מהבריאים כבריאים.
תאורטית, רגישות וסגוליות אינן תלויות זו בזו וניתן להעלות את ערכיהן. אך במציאות, ניסיון להעלות את רגישות הבדיקה, למשל על ידי שינוי הסף הנקבע כמבדיל בין בדיקה חיובית לשלילית (דוגמה נפוצה היא הורדת ערך הBMI כאינדיקציה להשמנה) אומנם יעלה את מספר התוצאות החיוביות אמיתיות ויפחית את מספר התוצאות השליליות שגויות, אך באותו הזמן הוא יפחית את מספר התוצאות השליליות אמיתיות ויעלה את מספר התוצאות החיוביות שגויות או במילים אחרות יפחית את סגוליות הבדיקה.
ערכי רגישות וסגוליות נשארים בדרך כלל קבועים. אם הבדיקה נבדקה באוכלוסיות אחידות מבחינה קלינית ותערך באותן אוכלוסיות, הערכים לא ישתנו. שימוש שגוי בבדיקות יגרום לשינויים בערכים. לדוגמה, בדיקה שנועדה לאבחן זאבת בקרב חולים המציגים תסמינים אופייניים איננה יכולה לשמש באוכלוסייה כללית שכן מספר התוצאות החיוביות שגויות יגדל באופן דרמטי. באותה דרך, הרגישות והסגוליות של בדיקות שנועדו לאוכלוסייה כללית יכולות להשתנות בבדיקת אנשים שהופיעו בהם תסמיני מחלה.
חסרונם העיקרי של מדדים אלו הוא בחוסר יכולתם לענות על השאלה המתבקשת "הבדיקה שלי חיובית, האם אני חולה?". התשובה לשאלה טמונה בערכי הניבוי של הבדיקה.
שימוש במדדים > ערכי ניבוי

ערכי הניבוי מעידים על נכונות התוצאות לגבי נבדקים שלא ידוע מצבם לפני הבדיקה (המצב המעשי): משמעותו של ערך ניבוי חיובי של 10% היא שרק עשרה אחוזים מהנבדקים שנמצאו חולים בסרטן הם אכן חולים, כלומר שבמידה והבדיקה הייתה משמשת לאבחון סרטן המעי הגס, שמונה עשר אנשים בריאים (תשעים אחוזים מאלו שבדיקתם חיובית) היו מקבלים את הבשורה השגויה שהם חולים בסרטן. מאידך, על פי ערך הניבוי השלילי 99% מהנבדקים שנמצאו בריאים הם אכן בריאים. מכאן שבדיקת דם סמוי בצואה איננה שימושית לאבחון המחלה אך יש לה ערך גבוה בשלילת המחלה. כל נבדק שנמצא בריא יחשב לבריא ואלו שנמצאו חולים ישלחו לבירור נוסף ומדויק יותר. אם במקרה הזה היו משתמשים בבדיקת דם סמוי בלבד, 203 אנשים היו נבדקים בקלות יחסית, ל־183 מתוכם היו מבשרים כי הם בריאים (אחד מהם [0.55%] יקבל הודעה שגויה והוא כן חולה) ורק 20 אנשים (כעשרה אחוזים) היו נאלצים לעבור בדיקה נוספת.
חסרונם העיקרי של ערכי הניבוי נמצא ברגישותם לשיעור הימצאות המחלה הנבדקת היכול להשתנות מאוכלוסייה אחת לאחרת. בטבלאות הבאות מוצגים נתוני בדיקת איידס בשתי אוכלוסיות שונות:
הרגישות והסגוליות של הבדיקה באוכלוסייה א' כפי שעולה מנתוני הטבלה גבוהות (כ־99.99%). גם ערכי הניבוי גבוהים ותוצאות חישוביהם הם כ־91% לערך ניבוי חיובי ו־99.99% לערך ניבוי שלילי. במידה ובדיקת אדם מסוים באוכלוסייה א' נמצאה חיובית, ישנה הסתברות של תשעים ואחד אחוזים שהוא אכן חולה (או תשעה אחוזים להיותו בריא).
באוכלוסייה ב' התמונה משתנה. ערכי הרגישות והסגוליות נשארים גבוהים עם ערכים של כ־99.99% וכך גם ערך הניבוי השלילי, אבל ערך הניבוי החיובי יורד בצורה דרמטית ל־50%. במידה ובדיקת אדם באוכלוסייה ב' נמצאה חיובית, ישנה הסתברות של חמישים אחוזים שהוא בריא.
ההבדל בין שתי האוכלוסיות הוא שיעור ההימצאות של המחלה. באוכלוסייה א' ישנם כעשרת אלפים חולים בקרב כמיליון בני אדם, שיעור הימצאות של כאחוז אחד. באוכלוסייה ב' ישנם רק כאלף חולים בקרב מיליון בני אדם, שיעור הימצאות של כעשירית אחוז. ככל ששיעור ההימצאות יורד, כך פוחת ערך הניבוי החיובי ועולה ערך הניבוי השלילי. לבדיקה המסוימת שהודגמה יהיו ערכי ניבוי חיובי גבוהים יותר למשל במדינה מוכת איידס או בקרב משתמשים בסמים המשתמשים במזרקים.