stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארצות השפלה
אטימולוגיה

קל להתבלבל בשמות השונים של המדינות המודרניות וההיסטוריות באזור. דוברי הולנדית מתייחסים לישויות הפוליטיות ההיסטוריות ולפדרציה של הולנד, האנטילים ההולנדים וארובה בלשון רבים (Nederlanden), ולארצם כיום בלשון יחיד (Nederland). באנגלית נקראות גם הולנד של ימינו וגם הישויות ההיסטוריות בשם Netherlands, בלשון ריבוי; האזור שבו כלולות הולנד ובלגיה כיום נקרא לעיתים The Low Countries, אך בשם זה נעשה שימוש בעיקר בהקשרים היסטוריים (בהולנדית קיים הביטוי המקביל, De lage landen, המתייחס לבלגיה והולנד המודרניות). גם בשפות אירופיות אחרות פירוש שמה של הולנד המודרנית הוא "ארץ נמוכה" או "ארצות נמוכות", מה שמגדיל את הבלבול בין המדינה המודרנית לבין המדינות ההיסטוריות.
השפה העברית אינה מאפשרת יצירת שם-תואר מהצירוף "ארצות השפלה", אם כי בשיח האקדמי מקובל שם-התואר "נדרלנדי".
ראו גם

בנלוקס
ארש פורנורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוגוסט 1981 (בן 43) איראן 
 שם לידה:  Arash Andreas Pournouri 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 
ארש פורנורי (באנגלית: Arash Pournouri; נולד ב-28 באוגוסט 1981 באיראן) הידוע גם בשם הבמה אש פורנורי (Ash Pournouri), הוא מנהל מוזיקלי איראני-שוודי, מפיק מוזיקלי ופזמונאי. בעוד שהוא ידוע בעיקר כמנהל לשעבר של הדי ג'יי השוודי אביצ'י, החוזה ביניהם הסתיים בדצמבר 2016.
בשנת 2014, פורנורי עוטר בתור MVP ("האדם המוערך ביותר") בטקס פרסי הפופ של דניז שנוסד בידי דניז פופ (אנ').
קריירה

פורנורי ידוע כאחד מכותבי השיר "Beam Me Up". הוא הבעלים של חברת התקליטים PRMD והסוכנות At Night Management. הוא השתתף בסרט התיעודי "אביצ'י: סיפורים אמיתיים" (2017). המייסד של ספוטיפיי, דניאל אק ופורנורי הם המקימים של הכנס הטכנולוגי "סימפוזיון". הוא למד משפטים בתיכון וגם החזיק וניהל מספר מסעדות וברים בנורווגיה; הוא ארגן ערבי מועדונים בסטוקהולם ועסק בעולם המוזיקה עוד בתחילת דרכו. ב-9 ביולי 2015, הוא היה המגיש של Sommar i P1 ברדיו של שוודיה. בהמשך ייסד עם שותפים שונים את Brilliant Minds. ב-2018, ארגן כנס במלון גרנד בסטוקהולם שבו השתתף ברק אובמה. בשנת 2019, ארש הפך לבעלים באופן חלקי של פלטפורמת הווידאו טרילר.
במהלך הקריירה שלו, עבד פורנורי עם הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. הוא כתב עימה שבעה שירים: "Addicted", "Borrowed Time", "Devil Pray", "HeartBreakCity", "Messiah", "Rebel Heart" ו-"Wash All Over Me". חמישה מתוכם נבחרו להיכלל באלבום האולפן השלושה-עשר שלה, Rebel Heart.
הערות שוליים

↑  Aviciis manager bemöter Tommy Körbergs kritik, www.aftonbladet.se, ‏2018-07-27 (בשוודית)
↑  ASH | Denniz Pop Awards, web.archive.org, ‏2019-04-26
↑  Cazzette - Beam Me Up (באנגלית), 2013, נבדק ב-2023-11-08
↑  Avicii & Longtime Manager Ash Pournouri Part Ways | Billboard, web.archive.org, ‏2016-12-25
↑  DagensPS.se – Avicii-geniets tabbe: "Ville bara att de skulle konka", web.archive.org, ‏2015-07-10
1 2  Breaking Media AB, Symposium-grundaren talar ut om tiden innan "Aviciis" bortgång, www.breakit.se (בשוודית)
↑  Sveriges Radio, Arash "Ash" Pournouri - Sommar & Vinter i P1, sverigesradio.se, ‏2015-07-09 (בשוודית)
1 2  Hjärnorna bakom Brilliant Minds, www.expressen.se, ‏2019-06-09 (בשוודית)
↑  Jonas Carlsson, Aviciis ex-manager backar Tik Tok-utmanare, Dagens PS, ‏2019-12-20 (ב־)
1 2  Madonna – Rebel Heart, נבדק ב-2023-11-08
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 6a47ff31-1e1d-4c66-8a4c-ecfb977f42cd
בומיס

| --- | --- |


מייסדי בומיס בשנת 2006
 נתונים כלליים
 סוג:  פורטל אינטרנט
 מייסדים:  ג'ימי ויילס טים של מייקל דייוויס
 תקופת הפעילות:  1996–2007 (כ־11 שנים) 
 מיקום המטה:  סיינט פיטרסברג 
 משרד ראשי:  ארצות הברית סיינט פיטרסברג, פלורידה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  אינטרנט 
 מוצרים עיקריים:  פורטל 
 עובדים:  10
  
 Bomis.com בארכיון האינטרנט
 
בומיס (באנגלית: Bomis) הייתה חברת דוט-קום אשר הייתה פעילה בשנים 1996 עד 2007. החברה ידועה כיום בעיקר כחברה שאחראית ליצירת האנציקלופדיות המקוונות החופשיות נופדיה וויקיפדיה. החברה נוסדה ב-1996 על ידי ג'ימי ויילס, טים של ומייקל דייוויס.
העסק העיקרי של בומיס היה מכירת פרסומות בפורטל החיפוש של Bomis.com.
החברה ניסתה בתחילה מספר קונספטים לתוכן, כולל פיתוח פורטל לעיר שיקגו. האתר התמקד בתחילת הדרך בתוכן המיועד לגברים, כולל מידע על פעילויות ספורט, כלי רכב ונשים. Bomis זכתה להצלחה לאחר שהתמקדה בתכנים אירוטיים.
התפקיד של בומיס ביצירת נופדיה וויקיפדיה

במהלך שנת 2000 בומיס ייסדה את נופדיה אשר הייתה אנציקלופדיה מקוונת חופשית בה התוכן נכתב על ידי מומחים. בשלב מוקדם של הפרויקט בומיס שכרה את לארי סנגר כעורך הראשי של נופדיה. תהליך פיתוח התוכן היה איטי מדי ובשל כך הוחלט להשיק את ויקיפדיה על מנת שיופקו באתר טיוטות לנופדיה. ויקיפדיה הייתה בתחילת מיזם חברת בת של בומיס. ככל שהעלויות של ויקיפדיה עלו עם העלייה הפופולריות שלה, ההכנסות של בומיס ירדו כתוצאה מהתרסקות בועת הדוט-קום. מאחר שוויקיפדיה הייתה יקרה מדי בשביל שתמשיך לפעול תחת המימון של חברת בומיס, ויילס וסנגר החליטו שהמיזם ימשיך לפעול תחת מימון תרומות מהציבור הרחב. סנגר פוטר מבומיס ב-2002. התוכן בנופדיה אוחד לוויקיפדיה והוא חדל להתקיים ב-2003.
קרן ויקימדיה נוסדה ב-2003 עם חבר נאמנים שכלל את שלושת המייסדים של חברת בומיס (ויילס, דייוויס ושל) והיא הייתה ממוקמת בתחילה בסנט פטרבורג שבפלורידה, בה היה בסיס הפעילות של חברת בומיס. ויילס השתמש בכ-100 אלף דולרים מההכנסות של בומיס כדי לממן את ויקיפדיה לפני שהתקבלה ההחלטה להפוך את האנציקלופדיה לעמותה שפועלת ללא כוונת רווח. ויילס הפסיק להיות מנכ"ל בומיס בשנת 2004. של שימש כמנכ"ל החברה בשנת 2005, בעת שהיה בחבר הנאמנים של קרן ויקימדיה.
צוות העובדים בחברת האינטרנט של ויילס בומיס בתקופה בה ויילס וסנגר פיתחו לראשונה את ויקיפדיה, קיץ 2000
בונה תירוש

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1945 (בן 79) רומניה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון בליך, הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס לנדאו (2003) 
 
בונה תירוש (נולד ב-16 בספטמבר 1945) הוא סופר ועיתונאי ישראלי, מחבר ספרי פרוזה וספרי עיון, מרצה לעיתונאות, שהתמחה בכתיבת נאומים לנבחרי ציבור.
ביוגרפיה

תירוש נולד ברומניה לסלה (לבית קרושינסקי), ולדוד פייביש (תירוש), שהיה מראשוני תנועת השומר הצעיר ברומניה, עבד שם כמורה לעברית, וחיבר את המילון העברי-רומני והרומני-עברי הראשון. זמן קצר אחר הקמת המדינה הגישו ההורים בקשה לעלות לארץ, אך זו סורבה על ידי המשטר הקומוניסטי והאב נעצר על קיום קשרים אסורים עם הצירות הישראלית בבוקרשט. הוא נכלא כאסיר ציון ועם שחרורו ב-1960 הותרה עליית המשפחה. עם העלייה שינתה המשפחה את שמה לתירוש. בישראל עבד האב תחילה כעורך הביטאון של מפ"ם בשפה הרומנית, וכמגיה בעיתון על המשמר, ואחר כך כעורך בהוצאת מסדה. לתירוש אח אחד, אליהו.
בשנת 1964 סיים את לימודיו בתיכון בליך ברמת גן. בגלל בעיה רפואית נדחה גיוסו – והוא התחיל לשרת בצבא רק בתום לימודיו בטכניון, בפקולטה להנדסת חשמל. על אף הכשרתו כמהנדס, שירת ככתב צבאי בשבועון במחנה. עוד בטרם השתחרר מונה לעורך הירחון במחנה נח"ל. במקביל לעריכת הירחון היה בעל טור אישי במעריב, אך מכיוון שאחד מבכירי מעריב, אברהם תירוש, נפגע מטור שכתב ובו ביקורת על הרבי מלובביץ', נקבע שכדי למנוע בלבול אצל הקוראים בין שני העיתונאים ששם משפחתם זהה, יחתום בונה תירוש על הטור שלו בשם "בונה" בלבד. אחרי ארבע שנים חזר לשבועון במחנה כסגן עורך ועורך עד שנת 1989.
בשנים 1975–1994, במקביל לעבודתו העיתונאית, פרסם שלושה ספרי סיפורת.
בין השנים 1990 ל-1993 ערך את "ראש אחד" שבועון הנוער של ידיעות אחרונות, ואחריו עד שנת 2002 את המקומון "במקום" מרשת ידיעות אחרונות.
מ-2005 ועד 2012 לימד באוניברסיטה הפתוחה שתי סדנאות בלימודי תקשורת: "כתיבה עיתונאית" ו"עריכה עיתונאית", ובמקביל ערך את ביטאון האוניברסיטה הפתוחה "עדכן".
בשנות האלפיים המשיך לעסוק בכתיבה, במקביל לעבודתו באוניברסיטה, ופרסם 4 ספרי עיון, והעלה על במה מחזה אחד.
בשנת 2012 פרש לגמלאות מהאוניברסיטה, אך הוא ממשיך לכתוב ולפרסם.
יצירתו הספרותית > ספרות יפה

(עם ארנון הדר) זאב בודד בחצר עוינת: עלילות ריגול ומתח מן ההיסטוריה, ירושלים, הוצאת פלג, 1975. סיפורים שרוב גיבוריהם הם סופרים מפורסמים ששימשו כסוכנים חשאיים.
הבית - מעין הגדה, תל אביב, הוצאת תמוז, 1975. ספר שעוסק בחיי צעירים תל אביבים בדירה שכורה בעיר, בשולי הבוהמה ובתוכה. אחד מגיבורי הספר הוא נתן זהבי (שמו בספר: שמשון דומברובסקי). זהבי עצמו חזר ופרסם במהלך השנים קטע מהספר, המתאר כיצד פנה במכתב אל יצחק רבין, אז שר העבודה, וגינה אותו על ששכח את העניים.
דנה: פוטורומן, תל אביב, הוצאת זמורה ביתן מודן, 1980. ספר שמתאר את חיי הנישואין של זוג צעיר בתל אביב ואת קיצם הטרגי. אחד הספרים הראשונים בספרות הישראלית שדן בנושא הטיפול הנפשי.
ברוך, תל אביב, עם עובד, 1994. ספר ששויך לסוגה של ספרות בלשית פאראפסיכולוגית.
סיבוב שני, חיפה, פרדס הוצאה לאור, 2021. סיפורו של עיתונאי וסופר תל אביבי המציג את שלוש אהבותיו: לנוקי – כוכבת גל"צ, לנעמי אמנית חוזרת בתשובה ולאלונה, אם ילדיו. שנים רבות אחר כך, שומע הגיבור על מותה הטרגי של נוקי, וכדי לחזור ולפגוש בה הוא קורא שוב דפים שכתב לעצמו בשנות הקשר ביניהם.
יצירתו הספרותית > ספרי עיון

הפנתיאון היהודי, הוצאת ידיעות אחרונות, 2001. סיפוריהן של שמונה דמויות מרכזיות ביהדות: משה רבנו, דוד המלך, ישעיהו הנביא, רבי עקיבא, רש"י, הרמב"ם, הבעל שם טוב והגאון מווילנה. תולדותיהם, המחלוקות שעוררו בחייהם ואחרי מותם, והסיפורים הפיקנטיים הממחישים את אנושיותם.
שירי העני ממעש: התפילה היהודית כשירה, הוצאת כתר, 2001. קטעי ליטורגיה יהודית מן הסידור ומחזורי התפילה מוגשים לקוראים כדברי שירה, בשורות קצרות, בליווי הסברים ופרשנות.
cjv הדרך צלחה - סיפורו של פרויקט כביש חוצה ישראל 1995-2004, הוצאת כביש חוצה ישראל, 2004. ספר בפורמט אלבומי, שנכתב על סמך מפגשים וראיונות עם מנהלי הפרויקט ושותפיהם לביצוע ומתאר כיצד הצליחו אנשי cjv להשלים את סלילת 87 הק"מ הראשונים של הכביש תוך 54 חודשים.
מרכז עזריאלי: סיפורו של אייקון, הוצאת אלבטרוס, 2012. הספר מתאר את פרשת הבנייה של המגדלים שהפכו לסמל תל אביבי, ומהווים אחד מהישגיה של האדריכלות הישראלית.
יצירתו הספרותית > מחזה לתיאטרון

איוב 2020. מחזה שהוצג בשנת 2015 בתיאטרון הסימטה ואחר כך בשנת 2016 בצוותא. מחזה כמו-עתידני, המבקר את ההתמכרות הישראלית להקרבת קורבנות אדם על מזבח המולדת. כאשר הסיסמה "טוב למות בעד ארצנו" כבר לא עובדת - מחפשים דרך חדשה, דרך הריאליטי, כדי לשווק את הצורך בקורבנות.
כתיבת נאומים

בנוסף לעבודתו העיתונאית עסק תירוש לפרנסתו בכתיבת נאומים ומאמרים לנבחרי ציבור.
בשנת 1999 התחיל לכתוב נאומים לראש ממשלת ישראל אהוד ברק והמשיך בכך עד התפטרותו ב-2001.
בשנים 2002–2003 היה כותב הנאומים והמאמרים של שר התרבות והספורט מתן וילנאי. שנה אחר כך, התחיל לכתוב נאומים לראש הממשלה אריאל שרון ואחריו ליורשו אהוד אולמרט – עד שנת 2009. משנת 2009 ועד שנת 2021 היה כותב הנאומים של ראש עיריית תל אביב רון חולדאי.
משפחתו

נשוי משנת 1985 לחנה (לבית גבירץ), פסיכותרפיסטית. אב לשניים: נעמי ויואב.
מתגורר בתל אביב.
פרס שבו זכה

בשנת 2003 זכה בפרס מפעל הפיס להמחזת אגדה יהודית על המחזה "אחיו של אשמדאי".
לקריאה נוספת

אהרן בכר, "מפתח גנבים קטן וממזרי אל עולמם של צעירים ישראליים בני זמננו המעלים מדי פעם את חמתם של ציפור הנפש וחזון-כל-הדורות", ידיעות אחרונות (מדור "פרופיל", מוסף 7 ימים), 30 באפריל 1976. ראיון עם תירוש עם פרסום הספר "הבית".
הערות שוליים

↑  לדוד פייביש היו שני אחים: משה ואברהם. משה עלה ארצה כחלוץ בשנות ה-30 ועברת את שם משפחתו לדגן. דוד, שהיה הבכור, החליט עוד ברומניה לעברת את שם המשפחה לתירוש, כדי ששמות המשפחה של שלושת האחים יבטאו יחד את עושרה של הארץ – תירוש, דגן ויצהר. האח השלישי, אברהם, לא הלך בדרכו של דוד ואף הוא קרא לעצמו דגן.
↑  דוד פייביש, מילון עברי-רומני ורומני-עברי, בוקרשט, 1929
↑  דוד פייביש, מילון כיס עברי-רומני, בוקרשט: ברית עברית עולמית - סניף רומניה תרבות, דפוס סוצ'ק, 1947
↑  אלבטרוס - הוצאה לאור, באתר אלבטרוס - הוצאה לאור
↑  עמיר קורץ, "הדרך של נאומי יחצנות מוצתה ונכשלה לחלוטין", באתר כלכליסט, 6 ביוני 2013
↑  מענקי מפעל הפיס על המחזת אגדות מהמקורות, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309540805171  ISNI: 0000 0000 6658 8522  NKC: ola20241231145  VIAF: 71620194   WorldCat (עם VIAF): 71620194
בומונט

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  טקסס טקסס
 ראש העיר:  רוי וסט
 תאריך ייסוד:  1835
 שטח:  220.64 קמ"ר
 גובה:  884 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  116,825 (דירוג: 245 בארצות הברית, 2019)
  ‑ צפיפות:  547.03 נפש לקמ"ר (2019)
 קואורדינטות:  30°04′48″N 94°07′36″W﻿ / ﻿30.08°N 94.126666666667°W﻿ / 30.08; -94.126666666667 
 אזור זמן:  שעון מרכז ארצות הברית
 https://www.beaumonttexas.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה בומונט(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה בומונט(למפת טקסס רגילה) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקובומונט(למפת טקסס מוגדלת) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקובומונט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בומונט (באנגלית: Beaumont) היא עיר במזרח טקסס שבארצות הברית, הממוקמת כ-137 ק"מ ממזרח ליוסטון. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-116,000 תושבים.
מבחינה פוליטית, העיר מנוהלת על ידי מועצה בת שבעה חברים. כארבעה נציגים נבחרים על ידי מחוזות בחירה, וכשלושה נציגים (ובהם ראש העירייה) נבחרים על ידי כלל התושבים.
מבין התושבים הידועים שהתגוררו בעיר, ניתן למנות את רוברט קריפן, ג.פ. "ביג בופר" ריצ'רדסון, בייב דידריקסון וקנדריק פרקינס.
היסטוריה

בשנת 1824 הוקמה חווה על הנהר שבסמוך לעיר. בשנת 1835 הוקמה עיירה של ממש, אשר הוכרזה כעיר בשנת 1838. בשנים אלו הפעילות העסקית סבבה סביב נדל"ן, סחר וייצור עצים. בשנת 1892 החלה לפעול תעשיית אורז משגשגת מאוד בעיר, אשר פועלת עד היום. בשנת 1901 התגלה שדה נפט בסמוך לעיר, אשר הזניק את כלכלת העיר ואת מספר תושביה.
במהלך מלחמת העולם השנייה פעלו בעיר מספר מפעלים לייצור ספינות עבור צי ארצות הברית. באותן השנים, שמי בומונט שירתו את אימוני צועדי חיל האוויר של ארצות הברית. בתקופה זו המתיחות הגזעית עלתה על גדותיה עד כדי מהומות של ממש שגרמו למספר הרוגים.
בשנת 2005 העיר נפגעה בעקבות הוריקן ריטה, ובשנת 2017 הוריקן הארווי פגע אף הוא בעיר.
איזר (מחוז)

מיקום המחוז איזר בחבל  אוברן- רון- אלפ
איזר (בצרפתית: Isère, בפרנקו-פרובנסאלית (ארפיטנית): Isera, באוקסיטנית: Isèra) הוא מחוז במזרחה של צרפת, בחבל אוברן-רון-אלפ (בעבר אזור רון-אלפ).  הוא נקרא לפי שם הנהר איזר, יובל של הגדה השמאלית של הנהר רון. בירתו ומושב הפרפקטורה שלו היא העיר גרנובל. המחוז איזר מהווה חלק גדול מחבל דופינה ההיסטורי  (החלק הצפוני שלו, לרבות חבל ויינואה וחבל גרזיבודאן)  שבירתו הייתה גרנובל. הוא המחוז בעל השטח הגדול ביותר והמחוז השני לפי מספר התושבים במסגרת חבל אוברן-רון-אלפ. תושביו, בני איזר, נקראים בצרפתית Isérois ו-Iséroises (איזרואה, איזרואז)
השם

מקור השם איזר אינו ברור והוא יכול להיות קשור למספר מילים קלטיות:
Isar שמשמעותו - "ברזל" - מתכת שכנראה נמצאה בשפע לאורך גדות הנהר איזר בתקופה הפרהיסטורית
Isara שמשמעותו בשפה הגאלית העתיקה "חמום מוח, מהיר", משקף תכונות של הנהר האלפיני הזה לפני שזרימת מימיו הוסדרה על ידי בניית הסכר של שבריל שהופעל לראשונה בשנת 1953, מבלי לבטל לגמרי את סכנת השיטפונות.
שם דומה ניתן למצוא כמעט בכל מקום באירופה: איזאר - בבוואריה, איזר במישור פלנדריה, ואף השם של אואז לפי יוליוס קיסר - "איסארה". המקור הקלטי של השם אינו ודאי, אולם פוגשים שם זה באזורים הנחשבים מושפעים על ידי התרבות הקלטית (כולל ונציה וטראקיה).
הסמל

סמל המחוז הוא שלט מחולק לחלק עליון כחול עם פס גלי לבן ("כסף") ולחלק תחתון צהוב ("זהב") עם דולפין כחול בעל כנפיים וזנב אדומים.
היסטוריה

בימי המהפכה הצרפתית, ב-4 במרץ 1790, הפך חלק (צפוני)  מחבל דופינה ההיסטורי ("דופינה ויינואה") ל"מחוז איזר", בהתאם ליישום החוק שאושר ב-22 בדצמבר 1789.
היסטוריה > גבולות המחוז

גבולותיו עם המחוז רון עברו שינויים פעמים מספר.
שטח המחוז הופחת פעמיים ב-1852 וב-1967 כשכל פעם הפסיד שטח לטובת מחוז רון.
בשנת 1852 הביאה הופעתם של אזורים עירוניים בפרברי העיר ליון לסיפוחם של הכפרים ברון, וולקס-אן-ולן, וניסיה, וילרבאן ולה גיוטייר אל מחוז רון.
בשנים 1960–2015 היה המחוז איזר חלק מחבל רון-אלפ, שהפך בשנת 2016 לחבל אוברן-רון-אלפ.
בשנת 1967 נוצר המטרופולין העירוני של ליון. בהזדמנות זו 23 כפרים (שאפונה, שאסייה, קומונה, קורבא, דסין-שרפייה, פזן, ז'נא, ז'ונאז', ז'ון, מארן, פיזיניאן, סן-בונה-דה-מיר, סן-פייר-דה שנדייה, סן-פריאסט, סו-סמפוריין-ד'אוזון, סרזן-די רון, סימאנדר, סולז, טרנה, טוסייה) שעד אז היו חלק ממחוז איזר  ועוד -6 כפרים של מחוז אן סופחו למחוז רון.
ב-1971 הוצא היישוב קולומביה-סונייה ממחוז איזר.
היסטוריה > פרהיסטוריה

עקבות ראשונות של בני אדם שנתגלו במחוז שייכות לתקופת האבן האמצעית בסביבות 200,000 לפנה"ס. אז על אף האקלים הקר התיישבו בני אדם בהרי שארטרז וורקור. מערת בירי (Bury) יושבה על ידי בני אדם בתקופה שבין 120,000 - 14,000 לפנה"ס. הפיזור הגאוגרפי של האנשים באזור היה תלוי בעיקר במזג האוויר, בעידני הקרח ובהתפזרות בעלי החיים ששימשו למזונם. בסביבות 5000 לפנה"ס קבוצות בני אדם מיושבים ראשונות מצאו מגורים במרגלות ההרים שארטרז, ורקור, טריאב, במעבר וורפ (cluse de Voreppe) ובמישור ביאבר-ואלואר שבו שרר בזמנו אקלים חם ולח המזכיר את האקלים הים תיכוני ושסייע לתנופת החקלאות המקומית.
בשלהי הפרהיסטוריה נוצר בסביבות 2700 לפנה"ס אתר נאוליתי על הגדה הדרומית של האגם פאראדרי. מדובר בכפר בן חמישה בתים משפחתיים מעץ שאוכלס על ידי כחמישים תושבים. כיום חופרים את האתר הנמצא מתחת למי האגם. בימי פרוטוהיסטוריה ובתקופת הברונזה בין 1300-110 לפנה"ס הופיעו מעבדים ראשונים של מתכות, שסיפקו, כנראה,  ביקוש מצד אנשי המקום. גילוים של חפצי ברונזה רבים (גרזינים, סכינים, צמידים וכו') בשטח הכפרים גונסלן ואלוואר של ימינו, מצביע על חשיבותו של ענף עיבוד הברונזה במקום.
בהמשך כשהופיעו בהרי האלפים השבטים הגאליים הראשונים  התחילה תקופת הברזל .
היסטוריה > התקופה הרומית

הרומאים מצאו באזור ארבע קבוצות של גאלים. החשובה ביניהן היו האלוברוגים ששטח שליטתם השתרעה מז'נבה עד לקולארו (גראטיאנופוליס, לימים גרנובל) ואחר כך עד לווייאן שהייתה בירתם.
בשנים 125-118 לפנה"ס נחלו העמים הגאליים - האלוברוגים, הארוורנים והווקונקים תבוסות מצד הרומאים, האחרונים הצליחו להשתלט על אזור רחב בין האלפים להרי הפירנאים. הם הקימו בו את פרובינקיית גאליה טרנסאלפינה או גאליה נארבוננסיס.
וייאן הפכה לעיר רומית משגשגת והייתה באותה תקופה המרכז הפוליטי והכלכלי הראשי של האזור הידוע כיום כמחוז איזר. בווייאן ניתן לראות עד היום שרידים בולטים רבים מאותה תקופה כמו, למשל, מקדש אוגוסטוס ומקדש ליביה, והתיאטרון העתיק.
היסטוריה > ימי הביניים

בימי הביניים האזור והעיר גרנובל ידעו תקופה של התפתחות.
בעקבות הכיבוש הרומי קמה כאן בין השנים 443–524 ממלכת הבוגרונדים עד לקרב וזרונס כשהוחלפה על ידי ממלכות פרנקיות. לצד המלכים תפקיד מנהלי ומשפטי הולך וגדל מילאו הבישופים הנוצרים שעמדו בראש דיוקסיות
כמו בשאר אירופה, במחוז איזר בתקופה הידועה כימי הביניים התחתונים  - בין 750–1000 - נבנו טירות ומבצרים רבים. המבצרים עברו פיתוחים רבים - מן ה"מוט" וביצורי העץ, שנתגלו באתר מוט שי שאטלאר בשיראן (Chirens),
ועד טירות האבן שנועדו להגן על האצילים וסימלו את מעמדם באחוזה.
בסביבות שנת 1000 התחיל ברחבי מחוז איזר גל חדש של בניית טירות: ב-980 היו חמש טירות מבוצרות בלבד  ומספרן עלה בשנת 1120 ל-120.
באותן השנים בלטה ההתארגנות המדינית של  חבל דופינה ההיסטורי ובראשו הרוזנים והנסיכים  שקראו לעצמם הדופן (דולפינים) של ווייאן. הראשון במנהיגיו היה גיג הראשון, נסיך אלבון.
הוא היה מנהיג שאפתן והחזיק כבר בשלהי המאה ה-9 טירה, כפר וכנסייה ביישוב ויזי (Vizille), וכן אחוזות בחבל רוסיון מדרום לווייאן.
הוא הגדיל בהמשך את מספר תאריו ואת אחוזותיו הודות ליחסי קרבה עם בישופי גרנובל וואלאנס, כתוצאה של אסטרטגיה דיפלומטית מבוססת נישואין בין שושולות
.
חבל דופינה הפך למדינה עצמאית ביחס לאימפריה הרומית הקדושה בעלת לאום גרמני. למשך מעל מאתיים שנה התקיימה דופינה כמדינה עצמאית שהתעמתה לעיתים קרובות עם  רוזנות סבויה. ב-29 במרץ 1349 לפי הסכם רומאן (Romans) ויתר הומברט (או הומבר) השני מווייאן על דופינה לטובת מלך צרפת, פיליפ השישי מבית ולואה.
היסטוריה > התקופה המודרנית

במאה ה-16  הוקמו מבצרים נוספים במיוחד מסביב לגרנובל כהגנה מפני מתקפות השליטים מסבויה. במאה ה-17 התבלטה במיוחד דמותו של פרנסואה דה בון דה לדיגייר, לוטננט כללי של דופינה מטעם  מלכות צרפת, שעשה מאמצים להבטחת שלום האזור ולקידומו הכלכלי. במאה ה-18  שגשג אזור איזר אולם פריחתו נפגעה עקב ההגירה ההמונית של ההוגנוטים אל מחוץ לצרפת . ניסיונות התקוממות נגד עוולות המשטר זכו  לפעמים בתמיכה עממית רחבה.  כך במקרה האיכר המרדן והמבריחן לואי מנדרן שהכריז מלחמה על גובי המיסים, fermiers généraux- השנואים.
בגרנובל פרח  חיי תרבות,  למשל מסביב לספרייה העירונית, שבה פעלו מלומדים כמו אנרי גאניון, סבו של הסופר סטנדל, מדענים והוגים נאורים כמו הגאולוג והליתולוג דאודה דה דולומייה, הממציא והמומחה בתחום האוטומציה של הנולים במפעלי האריגה, ז'אק דה ווקנסון, הפילוסוף גבריאל בונו דה מאבלי, אחיו של קונדיאק, הפוליטיקאי אנטואן ברנאב. ברנאב יחד עם ז'אן-ז'וזף מוניה עמדו ב-7 ביוני 1788 בראש התקוממות שנקראה "יום הרעפים"  (Jour des Tuiles)  שפרצה בגרנובל ושבה השליכו המורדים רעפים על ראשי המשמר המלכותי. זו הייתה התקוממות חשובה שבישרה את פריצת המהפיכה הצרפתית.
במאות הבאות עמד האזור בסימן המהפכה התעשייתית ותנופת התיירות בהרים. משאבי הטבע המקומיים - היערות, זרמי המים המהירים, המים התת-קרקעיים, מחצבי  המתכות כמו ברזל, עופרת, כסף   - איפשרו התפתחות תעשיית הנייר, הטקסטיל, המכרות, עיבוד המתכות.  עוד בימי הביניים נודעה פעילות הכרייה בבראנד. (Brandes)
למחוז גם מקורות רבים לאנרגיה הידרואלקטרית שתרמו גם כן להפיכתו לאחד האזורים המתועשים ביותר של צרפת. מציאות זו באה לידי ביטוי גם ב"תערוכה הבינלאומית של "הפחם הלבן" (כאן במבן של הכוח ההידראולי) ושל התיירות" שאורגנה בגרנובל ב-21 במאי-25 באוקטובר 1925.
התקדמות התעשייה והטכנולוגיה בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 תרמה להתקדמותם של מגזרים כלכליים שונים. פול ארו התקין בשנת 1886 את התנור החשמלי הראשון בתעשיית המתכות והתחיל בעיר פרוז' יציקת ראשונה של אלומיניום בעזרת האלקטרוליזה. מפעל זה לאלומיניום קיים עדיין, אם כי אינו פעיל, והוא מהווה דוגמה מאלפת לאדריכלות התעשייתית בתחילת המאה ה-20.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בימי מלחמת העולם השנייה בעקבות תבוסת צרפת על ידי גרמניה הנאצית בשנים 1944-1940 שויך המחוז איזר ל"מדינה הצרפתית" שבניהול משטר וישי  בין יוני 1940 לנובמבר 1942. נמלטו לאיזר אלפי פליטים מאלזס-לורן, מגרמניה, אוסטריה, הונגריה,  רומניה,  רוב רובם יהודים.  פקידי ושוטרי וישי ממשיכים בתפקידם באחר כך כשבין נובמבר 1942 ל-ספטמבר 1943 נכבש המחוז על ידי איטליה הפשיסטית. 
בסוף 1941 קמו בגרנובל שתי קבוצות רזיסטאנס השתאחדו בשם "קומבא" וקבוצת "פראנ טירר" (הצלפים).
מתנגדים רבים, חברי הרזיסטאנס הסתתרו בהרים. במיוחד קבוצת ה"מאקי ורקור" שהיוותה בסיס חשוב של המחתרת האנטינאצית. גם מהרי שארטרז פעלה בין מרץ 1943 לאוגוסט 1944 קבוצה קטנה יותר של פרטיזנים שהשתייכו לגדוד השלישי ולפלוגה של הגדוד הרביעי של צלפים ופרטיזנים צרפתים.
החל מאוגוסט 1942 התחילו השלטונות של וישי  לצוד הפליטים היהודים הזרים באמצעות "ראזיות" .
ב- 4 במאי 1944 הגנרל שארל דה גול שעמד בלונדון בראש ממשלת "צרפת החופשית" בגולה העניק לעיר גרנובל את צבל השחרור על תרומתה להתנגדות לכובשים הנאצים.
בלילה 21/22 אוגוסט 1944 הגרמנים עזבו את גרנובל אחרי טבח ב-50 אסירים. למחרת נכנסו לעיר הכוחות האמריקאים.
היסטוריה > במאה ה-21

ב-1 בינואר 2016 החבל המנהלי רון-אלפים אליו השתייך המחוז התמזג עם החבל המנהלי אוברן בחבל מנהלי חדש שנקרא "אוברן-רון-אלפים"
גאוגרפיה > מיקום גאוגרפי

המחוז איזר גובל עם המחוזות רון, אן, סבואה (סבויה), אוט-אלפ, דרום, ארדש ולואר
המחוז נחצה על ידי נהר אחד גדול:הרון.
גאוגרפיה > צורות נוף

הנופים של איזר הם מאוד הטרוגנים. הם כוללים את ההרים הגבוהים על שלגים הנצחיים שעל פסגותיהם ואת מישורי עמק הרון והאזורים שטופי השמש של דרום אזיר.
נופים אלה נולדו מהתנגשות הלוחות הטקטוניים של איראסיה ואפריקה. התנגשות זו או אורוגנזה יצרה שורה של מבנים גאוגרפיים הנראים כיום במחוז:הרי האלפים (רכס בלדון, המסיב טאיפר, הרי אקרן והטרום-אלפים (המסיב שארטרז, ורקור ודיואה בקצה הדרומי של המחוז) וכן נופיו של מסיב יורה (ז'ורה) החודר למחוז באמצעות רמת גראן-רא (Grand Ratz) המסתיימת בוורפ (Voreppe). הנקודה הגבוהה ביותר של המחוז היא פסגת פיק לורי עם גובה של 4088 מ'. להפך הנקודה הנמוכה ביותר נמצאת בכפר סבלון בעמק הרון והיא בגובה 134 מ'. המחוז הגדול איזר הוא ציר המחבר בין מישורי הרון להרי האלפים הצפוניים.
המחוז מתאפיין בניגודים בולטים:
בצפון נמצאות "טר פרואד" Terres froides ("האדמות הקרות"), רמת הגיר של איל Isle (בקרמייה) על גדת הרון ולמרגלות המסיב ז'ורה.
במערב - עמק הרון למרגלות המסיב סנטרל.
באמצע הדרך בין גרנובל וויין - מישור בייוור, לה שאמבראן (Les Chambarans), ארץ הוולואר וארץ בוארונה (Voironnais)
המחוז כולל חלק מהרי האלפים. הפסגה הגבוהה ביותר במחוז היא פיק לורי (Pic Lory) עם 4088 מ' הנלווית לבאר דז אקרן (Barre des Écrins)
ידועה גם הפסגה לה מז' La Meije -‏ 3988 מ' . רמת ורקור שולטת באזור המערבי של המחוז.
במרכז-מזרח מתרומם המסיב שארטרז.
במרכז- בציר צפון-דרום - עמק גרזיוודאן (Grésivaudan או Graisivaudan), חלק מהרכס האלפי שבין גרנובל לשמברי
על הגדה השמאלית של הנהר איזר = המסיבים ורקור, בלדון, גראנד רוס (Grandes Rousses) והמסיב אקרן, שבו ניצבת הפסגה הגבוהה ביותר של המחוז (4088 מ')פיק לורי Pic Lory, חלק מה Barre des Écrins.
הרי האלפים במחוז מחולקים כדלהלן:
המסיב אקרן, כרס בלדון, האלפים של גראנד רוס ואגי ד'ארב (Aiguilles d'Arves), האלפים של דופינה, המסיב טאייפר.
טרום-האלפים - ורקור וטרום האלפים של דופינה
טרום האלפים של שארטרז וטרום האלפים של סבויה