stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית עמרה
היסטוריה > העת העתיקה

בית עמרה מזוהה עם בית עמר, כפר המוזכר בתעודה שהתגלתה בשנת 2009 במהלך בפעילות למניעת שוד עתיקות של רשות העתיקות. בתעודה מצוין כי היא נחתמה ב"שנת ארבע לחרבן בית ישראל". לדעת החוקרים, סגנון הכתב תואם למאה השנייה לספירה, ולכן יש לתארך את התעודה לשנה הרביעית לאחר דיכוי מרד בר כוכבא, בשנת 140 לספירה בקירוב. מתעודה זו עולה שהישוב היהודי בדרום הר חברון שרד את המרד. בתעודה, שנחתמה בבית עמר, מכריזה אלמנה יהודייה שקיבלה את המגיע לה מנכסיו של בעלה המנוח. התעודה מזכירה שני כפרים נוספים בדרום הר חברון: אריסטובוליה וענב העליונה.
באוגוסט 2010, נערך בכפר סקר ארכאולוגי, במהלכו נתגלתה מערכת תת-קרקעית מסועפת. במקום נמצאו חרסים וכלים התואמים את התקופה שבין המרד הגדול לבין מרד בר-כוכבא וסגנון אדריכלי התואם את שלהי ימי בית שני. בעקבות התעודה והממצא הארכאולוגי החוקרים העלו את הסברה שמדובר באחת ממערכות המסתור מימי מרד בר כוכבא.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר במקום בשנת 1863, ותיאר אותו כמקום חרב. הוא ציין שהחורבות התשתרעו על גבעה גדולה. בצדי הגבעה נחצבו בורות מים רבים, כמה מהם מכוסים באבנים שנועדו לעצור את הכניסה אליהם. מכל עבר אפשר היה לראות מחסנים תת-קרקעיים ישנים, שהיו שייכים לבתים שנהרסו. החורבות כוסו בשיחים. בנוסף במקום היו שרידים של שתי כנסיות הרוסות כמעט לחלוטין, שעדיין היו גלויים.
ב-1883, בסקר ארץ ישראל המערבית תואר המקום כ"אתר הרוס על גבעה, הדומה למאפיינים של חי'רבת עזיז. במקום נצפו בורות, קירות הרוסים, פירים של עמודים, ואבני משקוף".
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  אסתר אשל, חנן אשל ועדה ירדני, "שטר מ'שנת ארבע לחורבן בית ישראל': עדות נדירה לגזרות הדת אחרי מרד בר כוכבא?", קתדרה, 132 (תמוז תשס"ט), עמ' 5‑24.
1 2  Klein, E., and Raviv, D, 2012, “In the Footsteps of Ancient Documents and Inscriptions – Hiding Complexes in the Southern Hebron Hills”, in: M. Billig (ed.), Judea and Samaria Research Studies, Vol. 21, Ariel, pp. 89-105 [Hebrew].
↑  משגב, חגי; Misgav, Haggai (2013). "Notes on the Beit 'Amar Document / הערות לתעודה מבית-עמר". Cathedra: For the History of Eretz Israel and Its Yishuv / קתדרה: לתולדות ארץ ישראל ויישובה (148): 179–184. ISSN 0334-4657.
↑  Bar-Asher, Moshe (2014-01-31). "24. On the Language of the Beit 'Amar Papyrus". Studies in Classical Hebrew (באנגלית). De Gruyter. doi:10.1515/9783110300390.395. ISBN 978-3-11-030039-0.
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582163305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברכה זק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1933 (בת 91 בערך) 
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ברנדייס 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 
ברכה זק (נולדה בשנת 1933) היא פרופסור אמריטה במחלקה למחשבת ישראל על שם גולדשטיין-גורן של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. מרבית מחקריה הוקדשו לחקר קבלתם של ר' שלמה הלוי אלקבץ ור' משה קורדובירו.
ביוגרפיה

לאחר לימודי הוראה בבית המדרש למורים על שם דוד ילין למדה זק באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים לספרות עברית, היסטוריה של עם ישראל וחינוך.
ברכה זק השלימה את עבודת הדוקטור שלה: 'תורת הסוד של ר' שלמה הלוי אלקבץ' באוניברסיטת ברנדייס בהנחייתו של פרופ' אלכסנדר אלטמן.
ברכה זק הייתה ממקימי המחלקה למחשבת ישראל על שם גולדשטיין-גורן באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ולימדה בה במשך כשלושים שנה. ברכה זק ממשיכה לעסוק בלימוד ומחקר גם לאחר פרישתה לגמלאות.
מחקר

את מרבית מחקריה הקדישה ברכה זק לקבלת ר' משה קורדובירו שהיה מחשובי מקובלי צפת שחיו ופעלו במאה ה-16.
מחקריה מאופיינים בעיון טקסטואלי במכלול הקורפוס הרחב של קורדובירו ובכללו פירושו רחב היריעה לספרות הזוהר.
היא גם ההדירה מכתבי יד חלקים מחיבוריו של קורדובירו, כגון שני השערים הראשונים של ספר שיעור קומה וחלקים מספר אלימה.
בניגוד למחקרים כגון של יוסף בן-שלמה שבחנו תפיסות של קורדובירו רק על פי חלק מחיבוריו והדגישו את הצדדים התאולוגיים והפילוסופיים שלו, ברכה זק שכללה את תמונת המחקר. היא הציגה סוגיות רבות ומגוונות שעמדו במרכז חייו ויצירתו, כגון, יחסו לאדם, לתורה, ולתפילה.
ברכה זק הצביעה על מרכזיותה ועל חשיבותה הרבה של הספרות הזוהרית בקבלתם של קורדובירו וחבורתו.
כמו כן הצביעה על הקרבה של רעיונות לוריאניים לאלה של קורדובירו, ודנה גם בהשפעת קבלת קורדובירו על מקובלים כגון ר' שבתי שעפטל הורוויץ מפראג ועל הוגי החסידות.
בשנת 2018 פרסמה ברכה זק את המונוגרפיה הראשונה על ר' שלמה הלוי אלקבץ- בעל הפיוט הנודע 'לכה דודי'.
ספרים שחיברה

בשערי הקבלה של ר' משה קורדובירו, [באר-שבע] 1995
שומר הפרדס: המקובל ר' שבתי שעפטל הורוויץ מפראג, באר-שבע 2002
מעיין עין יעקב: המעיין הרביעי מספר אלימה עם מבואות מאת שפרה אסולין, אסתר ליבס, מלילה הלנר-אשד ולאה מוריס, באר-שבע 2009
ממעיינות ספר אלימה ומחקרים בקבלתו, באר-שבע 2013
כרם היה לשלמה: האל, התורה וישראל בכתבי ר' שלמה הלוי אלקבץ, באר-שבע 2018
בלגים (עם עתיק)

בלגים הם קבוצת שבטים בעלי מוצא גאלי - גרמאני שהתגוררו בעת העתיקה בגאליה בלגיקה. מלבד גאליה בלגיקה נמצאו גם באי הבריטי וייתכן שאף באירלנד. לפחות מהמאה השלישית לפני הספירה. הם נדונו לעומק על ידי יוליוס קיסר בתיאור מלחמותיו בגאליה. כמה עמים בדרום בריטניה נקראו גם בלגים וככל הנראה עברו מגאליה. השם המשיך לשמש באזור עד ימינו והוא משתקף בשמה של המדינה המודרנית בלגיה.
מוצא הבלגים כמתואר בספרו של גאיוס יוליוס קיסר, "מלחמת גאליה", הוא מעורב, הן גאלי והן גרמאני. ככל שהשבט התגורר בקרבה רבה יותר לנהר הריין, כך גברה השפעת התרבות הגרמאנית על תושבי האזור. לפי הדעה המקובלת במחקר המודרני, דיברו הבלגים גאלית עתיקה והיו קרובים מבחינות רבות לגאלים, אם כי לפחות חלק מהבלגים הושפעו מהתרבות הגרמאנית.
יוליוס קיסר פותח את ספרו על מלחמת גאליה בתיאור גאוגרפי של גאליה ותושביה:
בעת מלחמת גאליה (58–50 לפנה"ס) היו הבלגים בין מתנגדיו החריפים ביותר של קיסר. שבט האבורונים הצליח להשמיד צבא רומי גדול שכלל לגיון וחצי במארב שטמן לו בקרב אטואטוקה וגם שבטים בלגיים אחרים התנגדו לכיבושה של גאליה.
כיבוש גאליה

יוליוס קיסר כבש את שטחי הבלגים, החל מ־שנת 57 לפני הספירה. הוא כותב שהבלגים קשרו קשר והתחמשו בתגובה לכיבושיו הקודמים, וכדי להתמודד עם האיום הזה הוא גייס שני לגיונות חדשים והורה לבעלי בריתו הגאליים האדואי, לפלוש לטריטוריה של הבלובאצי, הגדול והנחוש מבין שבטי הבלגה. נזהר ממספרם ואומץ לבם של הבלגים, יוליוס קיסר נמנע בתחילה מקרב גדול, ונעזר בעיקר בקרבות פרשים כדי לבחון את הכוחות הבלגיים.
הערות שוליים

↑  יוליוס קיסר, מלחמת גאליה (תרגום: נחמיה רבן), ספר ראשון, פרק א, בתוך: יצחק חן, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך א, יחידה 2, עמ' 146–147
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בול כספת צפה

בול כספת צפה הונפק בהולנד בשנת 1921 כאמצעי לתשלום עבור שירות חדש שהוצע לציבור בשיתוף עם חברה פרטית. מייסד החברה המציא כספת מיוחדת שנועדה להוביל דברי דואר יקרי ערך בהפלגות ימיות ולהבטיח את שרידותם במקרה של טביעת הספינה.
הולנד, 1921, בול כספת צפה
הרקע לפיתוח השירות החדש > הרעיון

ממציא הכספת הצפה, קורנליס ואן בלאדרן (1875-1933,Cornelis van Blaaderen) הפליג בשנת 1910 בדרכו מאמריקה להולנד כאשר עלה במוחו לראשונה הרעיון לפתח אמצעי להצלת חפצי ערך במהלך מסעות ימיים. טביעת הטיטניק בשנת 1912 העלתה שוב את הרעיון במוחו, והוא תכנן כספת מיוחדת, בצורת גליל, בעלת יכולת ציפה. הוא הציע להתקין אותה על סיפון הספינה, ולהפקיד בתוכה את דברי הדואר יקרי הערך. במקרה של טביעה הכספת צפה על פני הים, תוך שהיא מאותתת באורות בוהקים ומשמיעה קולות רמים שיאפשרו לאתר אותה ולהציל את דברי הערך שבתוכה. ביום 13 בדצמבר 1913 רשם ואן בלאדרן בארצות הברית פטנט על המצאתו.
הרקע לפיתוח השירות החדש > ניסיונות השיווק הראשונים

בשנת 1913 פנה ואן בלאדרן אל הנהלת הדואר ההולנדי וניסה לעניין אותם בהמצאתו, אולם הצעתו נדחתה. למזלו של ואן בלאדרן, אחד מידידיו היה חבר בהנהלת חברת הספנות "קו הולנד" ("Netherland Line") (אנ'), אשר הפעילה ספינות להובלת דברי דואר עבור הנהלת הדואר ההולנדי. חברת הספנות הסכימה להתקין את הכספת על סיפון אחת מאניותיה, ולארגן ניסוי בנוכחות אנשי הנהלת הדואר. הניסוי התקיים בשנת 1914, והוכיח כי ביכולת הכספת לצוף בהצלחה על פני המים ולשדר באופן בולט את מיקומה. למרות ההצלחה סירבה הנהלת הדואר לממן את המשך פיתוח הכספת ולהציע את השירות ללקוחותיה בטענה של חוסר כדאיות כלכלית.
הרקע לפיתוח השירות החדש > האסונות הימיים במהלך מלחמת העולם הראשונה

ביום 7 במאי 1915 טיבעה צוללת גרמנית את האנייה הבריטית "לוסיטניה". בנוסף לאסון האנושי הנורא בו מצאו את מותם כ-1,200 מנוסעי הספינה, אבד גם מטען הדואר שהיה בספינה, אשר כלל פריטים יקרי ערך רבים שבוטחו בסכומים גבוהים. הנהלת הדואר ההולנדי וחברות הביטוח של הולנד ספגו גם הן הפסדים קשים בשנת 1915 עקב שורה של תקריות דוגמת שרפה שפרצה על סיפון האוניה "רוטרדם" (Rotterdam) ופגיעה בספינה "המלכה אמה" (Queen Emma).
במהלך מלחמת העולם הראשונה נזרעו נתיבי השייט העולמיים במיליוני מוקשים ימיים, שנועדו להטביע את ספינות האויב. בתום המלחמה נותרו מוקשים רבים שלא התפוצצו, ואלו המשיכו לפגוע ולהטביע ספינות שעברו באותם נתיבי שיט. פגיעה בספינה גרמה במרבית המקרים לאובדן המטען שנשאה על סיפונה, כולל דברי הדואר שהובילה. כתוצאה מן האירועים האלו, ורבים אחרים, החל הציבור לחשוש מלשלוח בדואר מסמכים חשובים ושאר פריטים שאין להם תחליף. הלקוחות דרשו בתוקף מן הדואר פתרון שיבטיח את ביטחונם של אותם מסמכים.
מצב זה הוביל את הנהלת הדואר ההולנדי להתעניין מחדש בפתרון שהציע ואן בלאדרן.
חידוש הפעילות בתום מלחמת העולם הראשונה > קביעת שיטת ההפעלה

בשנת 1920, בתום משא ומתן ממושך, נחתם הסכם מסגרת להפעלת שירות הכספת הצפה בין החברה הפרטית שהקים ואן בלאדרן, חברת הספנות "קו הולנד", והנהלת הדואר ההולנדי. ואן בלאדרן התחייב לייצר ולספק את הכספות, חברת הספנות התחייבה להתקין את הכספות על סיפון ספינות הדואר שהפעילה, והנהלת הדואר התחייבה לפרסם ולמכור את השירות החדש לציבור הרחב.
חידוש הפעילות בתום מלחמת העולם הראשונה > תעריף המשלוח

נקבע כי עבור השירות של הובלת דבר הדואר בתוך הכספת הצפה יידרש השולח לשלם תוספת מחיר של כ-30 סנטים עבור כל פריט שמשקלו עד 20 גרם. הסכום הזה שנגבה על ידי הדואר ההולנדי התחלק בין השותפים למיזם, כך שהדואר קיבל שלוש-שמיניות מן הסכום וואן בלאדרן קיבל את היתרה.
בוועידה השנתית של איגוד הדואר העולמי, שהתקיימה במדריד בשנת 1920, אושרו השירות החדש והתעריף להפעלתו. נוסח האישור קבע כי:
ניתן לגבות תוספת תשלום, אשר לא תעלה על 30 סנטים לכל 20 גרם, או חלק ממשקל זה, עבור כל דבר דואר, אשר לפי בקשת השולח מובל בתוך כספת צפה המותקנת על סיפון ספינת דואר. הסכום ישמר בידי המדינה ממנה נשלח דבר הדואר
הכנת בולי הדואר להפעלת השירות

בהיותו משוכנע בהצלחת המצאתו, פנה ואן בלאדרן בשנת 1919, עוד בטרם סוכם המשא ומתן עם הנהלת הדואר ההולנדי, אל חמישה אמנים הולנדיים מובילים וביקש מהם הצעות לעיצוב בולי הדואר עבור השירות החדש.
הכנת בולי הדואר להפעלת השירות > עיצוב הבולים

ואן בלאדרן הנחה את האמנים לעצב בולים שיראו שונה לחלוטין מן הבולים הרגילים הנמכרים בבתי הדואר. על כל אחד מן הבולים נרשמו בהולנדית המילים DRIJVENDE BRANDKAST שפירושן "כספת צפה".
מתוך ההצעות שקיבל נבחרו שלוש עבודות של שניים מן האמנים:
הכנת בולי הדואר להפעלת השירות > עיצוב הבולים > הצעת קארל אדולף קשט

שלושה מן הבולים עוצבו על פי הצעתו של האמן קארל קשט (אנ'), אשר אייר כספת צפה במי הים ובשמים מעליה מרחפים שחפים.
0.15 - כספת צפה ומעליה שחפים.
0.60 - כספת צפה ומעליה שחפים.
0.75 - כספת צפה ומעליה שחפים.
הכנת בולי הדואר להפעלת השירות > עיצוב הבולים > הצעותיו של לאו גסטל

ארבעה מן הבולים עוצבו על פי הצעותיו של הצייר לאו גסטל (אנ'). אחד האיורים מציג כספת צפה ועליה פנס מאיר. האיור השני מציג פנטזיה של כספת צפה בדמות האריה ההולנדי נלחם בגלי הים הסוער.
1.50 - כספת צפה עם פנס מאיר.
2.25 - כספת צפה עם פנס מאיר.
4.50 - פנטזיה - האריה ההולנדי נלחם בגלים.
7.50 - פנטזיה - האריה ההולנדי נלחם בגלים.
הכנת בולי הדואר להפעלת השירות > הדפסת הבולים

הדפסת הבולים הופקדה בידי סניף  הארלם של בית העסק הוותיק יוהאן אנסחדה ובניו (אנ').
הבולים הודפסו במתכונת זהה עבור ארבע ישויות מנפיקות: הולנד, איי הודו המזרחיים ההולנדיים, קוראסאו וסורינאם.
כל אחד מן הבולים הודפס במאות אלפי עותקים. מן הבול שערכו הנקוב 0.15 הודפסו 15,700 גיליונות בני 50 בולים כל אחד, מן הבול שערכו הנקוב 0.60 הודפסו 10,400 גיליונות בני 50 בולים כל אחד, ומכל אחד מיתר הבולים בסדרה הודפסו 8,500 גיליונות בני 50 בולים כל אחד.
הכנת בולי הדואר להפעלת השירות > הנפקת הבולים

ביום 2 בפברואר 1921 הונפקו הבולים בהולנד, ושירות הכספת הצפה החל לפעול בקו הספנות של חברת "קו הולנד", אשר הפליג בין הולנד ובין איי הודו המזרחיים ההולנדיים. כעשרה חודשים לאחר מכן, ביום 1 בנובמבר 1921, הונפקו הבולים גם באיי הודו המזרחיים ההולנדיים וניתן היה לשלוח מכתבים בכספת הצפה גם בדרך חזרה להולנד.
מחקרים בולאים העלו כי רק כ-600 דברי דואר נשלחו באמצעות הכספת הצפה מהולנד אל איי הודו המזרחיים ההולנדיים, ורק כ-450 דברי דואר נשלחו באמצעות שירות זה בכיוון ההפוך. רבים מן הפריטים האלו נשלחו באופן יזום על ידי אספני בולים, שביקשו לייצר לעצמם דוגמה מן השירות המיוחד. דברי דואר "אמיתיים" שנשלחו באמצעות הכספת הצפה הם נדירים מאוד.
שירות כספת צפה בשוודיה

בעקבות האישור שניתן על ידי איגוד הדואר העולמי הציע בתחילת שנות העשרים גם דואר שוודיה שירות דומה של כספת צפה, אשר כונה בשם "Simmande Kassaskap" (מילולית: "כספת שוחה"). השירות הוצע בקו הספנות שפעל בין נמל גריסלהמן (אנ') שבדרום מזרח שוודיה ובין נמל אקרֶה (אנ') שבאיי אולנד. בשוודיה לא הונפקו בולים מיוחדים לשם הפעלת השירות, והתשלום בוצע בעזרת בולים רגילים. שירות זה פעל זמן קצר בלבד והופסק עקב חוסר התעניינות של הציבור.
הפסקת השירות של כספת צפה

תקוותו של ואן בלאדרן כי המצאתו תאומץ על ידי חברות ספנות אחרות והשימוש בה יורחב לכל חלקי תבל, נכזבה. הפעילות בתחילת שנות העשרים לפינוי המוקשים מנתיבי השייט הקטין משמעותית את הסיכון לספינות, והציבור הרחב לא חשש עוד לשלוח את דברי הדואר היקרים שלו בדואר רגיל. חברות הספנות הגדולות, דוגמת "לויד רוטרדם", סירבו להתקין את הכספות הצפות על סיפון הספינות שהפעילו.
ההרחבה המתוכננת של השירות גם לקווי הספנות שהובילו לסורינאם וקוראסאו שבים הקריבי מעולם לא יצאה אל הפועל, והבולים שהודפסו עבור שתי המושבות ההולנדיות נותרו במחסני הדואר ומעולם לא הונפקו לציבור כפי שהם. בשנת 1927 נוצלו הבולים המיותרים כתשתית ליצירת בולי דואר רגילים עבור שתי המושבות ההולנדיות, וזאת באמצעות הוספת הדפס רכב.
כאשר התברר כי הפרויקט כולו עומד בפני כישלון, התנער דואר הולנד מחלקו במיזם. ביום 1 בספטמבר 1923 הופסקה מכירת הבולים לציבור ושירות הכספת הצפה חדל מלפעול. ואן בלאדרן שקע בחובות כבדים, וההליכים המשפטיים סביב סגירת העסק נמשכו עד תחילת שנות השלושים.
בשנת 1924 ביטל איגוד הדואר העולמי את התעריף המיוחד להובלת דואר בכספות צפות.
מעמדם של בולי הכספת הצפה

מעת לעת מתפרסמת בעיתונות הבולאית כתבה המציינת כי אין להתייחס אל בולי הכספת הצפה כאל בולי דואר, אלא כאל בולי הכנסה. זאת מאחר שהם הודפסו על ידי חברה פרטית ושימשו, לכאורה, לא לצורך תשלום דמי המשלוח אלא לתשלום דמי הביטוח הימי של דברי הדואר.
טענות אלו אינן מקובלות כיום בעיני מרבית הבולאים, המצביעים על כך שהבולים נמכרו על ידי הדואר ההולנדי בבתי הדואר, ושילמו על שירות שזכה לאישור רשמי של איגוד הדואר העולמי. מרבית הקטלוגים הבולאים מסכימים גם הם שהמדובר בבולי דואר והם כוללים בפרסומיהם את בולי הכספת הצפה.
לקריאה נוספת

Mackay Robin(Ed), Marine Insurance, International Encyclopedia of Stamps, IPC, 1970, p. 1194
הערות שוליים

1 2 3 4 5  International Encyclopedia of Stamps, p. 1194
↑  Koninklijke Rotterdamsche Lloyd
ברנהרד אליאס

| --- | --- |

 לידה:  2 ביוני 1925 פרנקפורט, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  16 במרץ 2015 (בגיל 89) בזל, שווייץ 
 מדינה:  שווייץ 
 תקופת הפעילות:  1947–2014 (כ־67 שנים) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנהרד פאול "באדי" אליאס (Bernhard Paul "Buddy" Elias‏; 2 ביוני 1925 - 16 במרץ 2015) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון שווייצרי-יהודי ונשיא קרן אנה פרנק - קרן שהוקדשה לשימור זכרה של בת דודתו אנה פרנק.
קורות חיים

אליאס נולד ב-2 ביוני 1925 בעיר פרנקפורט, רפובליקת וויימאר. אביו היה אריך אליאס, ואמו הייתה הלנה לבית פרנק, אחותו של אוטו פרנק ודודתה של אנה פרנק. ב-1929 אביו התמנה למנהל סניף של חברת אופקטה בעיר בזל. ב-1931 עברה המשפחה לשם. ב-1947 הוא החל לעבור בתערוכת הקרח הולידיי אוף אייס (Holiday on Ice) בברמן.
קריירת משחק

ב-1976 שיחק בסדרת הטלוויזיה "סיפורים פריזאיים", וב-1979 שיחק בסרט המערב גרמני "דוד" העוסק בבנו של רב בשואה המנסה לגייס כסף כדי להימלט. באותה שנה הוא שיחק גם בסרטו של מנחם גולן "הקוסם מלובלין". באמצע שנות השבעים הוא החל להופיע בעיקר בהפקות הקשורות לשואה. בין הסרטים הידועים בהם שיחק ניתן למנות את "אהבה במחשבה" ו"ציידי האוצרות".
אליאס היה בן דוד ראשון של מרגוט ואנה פרנק. בילדותם, היו אליאס ואנה חברים קרובים, ואנה מזכירה אותו מספר פעמים ביומנה בכינוי החיבה "ברנד". ב-1942 נותק הקשר בין משפחת אליאס למשפחת פרנק, אשר ירדה למסתור באמסטרדם. אנה ומרגוט, וכן אמם אדית פרנק נרצחו במחנות השמדה. רק אוטו פרנק שרד וקיבל את יומניה של אנה מידי מיפ חיס. משפחת אליאס סייעה לאוטו לשמר את זכרה של בתו, והקימה עמו את קרן אנה פרנק. אוטו פרנק נפטר ב-1980, והוריש לברנהרד את תפקידו כנשיא הקרן. אליאס לחם כדי שזכרה של בת דותו ישמר באופן הראוי, ובתקופתו פרץ סכסוך בין קרן אנה פרנק לבין בית אנה פרנק בשאלת הבעלות על היומנים המקוריים ואופן הצגתם של המסמכים. ב-2011 גילתה אשתו, שניקתה את עליית הגג שלהם, כ-6,000 מכתבים, גלויות ותמונות, ששלחו בני משפחת פרנק, כולל אנה, לאליאס. הגילוי הוביל לפרסום הספר "אוצרות מעליית הגג" שראה אור באנגלית ב-2011.
אליאס התגורר בבזל עם אשתו, השחקנית גרטי אליאס (לבית וויידנר), שם מת ב-16 במרץ 2015. הוא היה קרוב המשפחה האחרון של אנה פרנק. היו להם שני בנים, פטריק ואוליבר, שהפכו גם הם לשחקנים.
הערות שוליים

↑  אנה פרנק, יומן, הוצאת דביר, 2007. עמ' 57 עמ' 304.
↑  אתר הקרן
↑   סקוט סאייר, כבר לא רק סיפורה של נערה יהודיה, באתר הארץ, 21 ביוני 2013.
↑   עופר אדרת, בן דודה של אנה פרנק זכר ששיחקו מחבואים, באתר הארץ, 28 במרץ 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129090646  ISNI: 0000 0000 2801 0033  NTA: 202618595  SUDOC: 17222523X  TLS: Buddy_Elias  VIAF: 6001753   WorldCat (עם VIAF): 6001753
ברכה יפה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1988 (בת 36 בערך) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 https://www.brachajaffe.com
 
ברכה יָפֶה (באנגלית: Bracha Jaffe; נולדה ב-1988) היא זמרת יהודיה-חרדית אמריקאית.
ביוגרפיה

יפה נולדה וגדלה בברוקלין, ניו יורק במשפחת חזנים. היא החלה לנגן בפסנתר בגיל שש, כאשר אמה מלווה אותה באקורדיאון ואביה בחצוצרה. בגיל 11 החלה ללמוד שיעורי פיתוח קול, מה שהיה חריג עבור ילדה בחברה בה גדלה. מאוחר יותר היא עברה אודישן למקהלת קולות הנוער של מלכי גינגר. בתיכון, היא לימדה פסנתר והעבירה שיעורים בפיתוח קול.
לעזר מציון התוודאה במהלך התיכון במחנה קיץ בו ניגנה בפסנתר לחניכים חולים במחנה, בהמשך התנדבה בעזר מציון כאחות גדולה במהלך השנה. חוויה זו דחפה אותה להיות אחות אונקולוגית. היא החלה ללמוד בבית הספר לאחיות ברגע שסיימה לימודי הסמינר ועבדה בבית החולים לנוקס היל ביחידה האונקולוגית. ב-2012 הופיעה בקונצרט לנשים בלבד בניו יורק עבור "עזר מציון".
בהתאם לפסיקת ההלכה האורתודוקסית, יפה שרה רק עם להקה שכולה נשים ומנגנת רק לקהל של נשים בלבד. גם חשבונות המדיה החברתית שלה זמינים לנשים בלבד.
יפה החלה להופיע באירועים בעיר ניו יורק לנשים בלבד. היא הופיעה בקונצרטים ברחבי ארצות הברית ואירופה וכן שפטה בתחרות שירה חרדית.
ב-2022 הופיעה בבנייני האומה בירושלים בקונצרט של "עזר מציון". בנוסף היא מופיעה עבור ארגונים שונים כגון בוני עולם, זיכרון שלמה, דרור ועוד. היא שרה בשיתופי פעולה עם זמרות חרדיות אחרות, אמריקאיות וישראליות, ביניהן דבורה שוורץ,חיה כוגן וריקה רזאל.
בסוף 2022 החלו להימכר כרטיסים לקונצרט של יפה יחד עם חיה כוגן, בלונדון עבור נשים ונערות חרדיות שעתיד היה להתקיים בינואר 2023. עקב רשויות דתיות שונות שאסרו על ילדות ונערות ללכת לקונצרט, נערות רבות מכרו את כרטיסיהן וביטלו את השתתפותן באירוע. בבית הספר בית יעקב פורסמה הודעה כי הקונצרט "עלול לגרום נזק רוחני ונזק בהשקפה ולכן אין להשתתף באירוע כזה". הקונצרט לבסוף התקיים ב-15 בינואר 2023 מול 700 נשים לאחר שלא מעט נשים התעלמו מהאיסור.
חיים אישיים

יפה גדלה בבורו פארק, ברוקלין, ניו יורק ומתגוררת שם עם בעלה וחמשת ילדיהם. בנוסף לקריירת השירה שלה היא גם אחות אונקולוגית.
הערות שוליים

1 2  צ'יז'יק-גולדשמידט, אביטל; Glamour Orthodox Jewish Women Can’t Sing In Front of Men. Instagram Is Giving Them a Voice, April 12, 2021
↑  גרוסקופף, רחל; 5TJT A Heart Full Of Song: Bracha Jaffe, December 28, 2012
↑  A Heart Full of Song – Ezer Mizion, ‏2012-12-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  שטיינברג, ג'סיקה; Time of Israel Religious singer Bracha Jaffe books Jerusalem hall for women only, February 13, 2022
↑  לזרוף, שטרנה; Mishpacha Magazine Melody with Message, August 9, 2022
↑  Jewish Songwriting Competition Reaches 145 Submissions, COLlive, ‏2022-06-21 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  Bracha Jaffe: bio
↑  ריקה רזאל וברכה יפה בבנייני האומה | By ריקה רזאל Ricka Razel Facebook, נבדק ב-2024-03-04
↑  ריקה רזאל, אתן לא מבינות איזה קטע מטורף.., באתר www.instagram.com
↑  מירב סבר, הזמרת החרדית שכובשת במות בחו"ל, מגיעה לארץ, באתר מקור ראשון, ‏20 בפברואר 2022
↑  רק לנשים: הזמרת החרדית בקליפ חסידי - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2018-05-29
↑  Adam Decker, Anger and confusion as strictly-Orthodox girls banned from London concert, www.jewishnews.co.uk (באנגלית אמריקאית)
↑  Tash Mosheim, Bracha Jaffe’s concert banned by Orthodox rabbis sells out after woman defy prohibition, www.thejc.com (באנגלית)
↑  Cyberfrumenism: Why these ultra-Orthodox women singers are going viral—against the wishes of some rabbis, The Canadian Jewish News, ‏2024-02-29 (באנגלית אמריקאית)
↑  Jenni Frazer, Women attend sell-out concert in defiance of strictly-Orthodox call to shun event due to ‘spiritual harm’, www.jewishnews.co.uk (באנגלית אמריקאית)
↑  Jessica Roda has researched a new wave of ultra-Orthodox women performers raising the ire of certain rabbis, The Canadian Jewish News, ‏2023-01-25 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ברכה יפה".
בית ענאן

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  אל-קודס
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,653 (2016)
 קואורדינטות:  31°51′10″N 35°06′38″E﻿ / ﻿31.852777777778°N 35.110555555556°E﻿ / 31.852777777778; 35.110555555556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) בית ענאן(למפת גוש דן רגילה) בית ענאן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ענאן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ענאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בית ענאן (בערבית: بيت عنان) הוא כפר פלסטיני בצפון מערב ירושלים, בנפת אל-קודס של הרשות הפלסטינית, כ־10 ק"מ ממערב לרמאללה, סמוך להתנחלות הר אדר. בשנת 2016 חיו בכפר 4,653 תושבים.
היסטוריה

מבנה גדול ומוצק, אולי מצודה, ובו שלוש קומות נמצא בגרעין הכפר. בנוסף, נחפר במקום קבר רומי. רוב החרסים שהתגלו במקום הם מהתקופה העות'מאנית (81%). בנוסף נמצאו חרסים מהתקופה הרומית (4%), הביזנטית (9%), המוסלמית המוקדמת (3%), ימי הביניים (3%).
מקורם של תושבי הכפר בדורא שבדרום הר חברון. ידוע כי מהגרים מדורא התיישבו בתקופה העות'מאנית ביישובים נוספים בהרי בית חורון, בהם בית ע'ור אל-פוקא וטירה.
בית ענאן נכבש של ידי הכוחות הבריטים בקרב 1917 על ירושלים, במהלך מסעם בארץ ישראל נגד העות'מאנים.
בתקופת המנדט הבריטי הכפר השתייך מנהלית לנפת ירושלים.
במפקד האוכלוסין המנדטורי של 1922, מנתה בית ענאן 509 מוסלמים, ומספר התושבים גדל במפקד 1931 לאוכלוסייה של 654 מוסלמים, ששכנו ב-162 בתים.
ב-1945 היו בית-ענאן 820 תושבים, כולם מוסלמים, כשברשותם היה שטח של 10,105 דונם קרקע, אשר מתוכם 2,015 דונם היו מטעים ואדמות השקיה, 2,471 של גידולי דגנים, ואילו השטח הבנוי היה 63 דונם.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק של 1949, עבר בית ענאן לשליטה ירדנית .
בשנת 1961 מנתה אוכלוסיית בית-ענאן 1,255 נפש.
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967, עבר הכפר לשליטה ישראלית. אוכלוסיית בית ענאן במפקד 1967 שנערך על ידי הרשויות הישראליות הייתה 1,261, מהם 212 אשר מקורם היה משטח ישראל.
ביולי 2004 ביטל בית המשפט העליון, צו צבאי להפקעת מאות דונמים של אדמות הכפר לצורך בניית גדר ההפרדה. הגדר הייתה אמורה לעבור קרוב לבית-ענאן תוך השארת אדמות רבות מחוץ לשטח הכפר. בעקבות פסק הדין, הועברה הגדר אל מקום מרוחק יותר מהכפר.
חינוך ותרבות

בבית ענאן יש בית ספר של אונר"א לבנות עם 560 תלמידים, שני בתי ספר יסודיים לבנים ושלושה גני ילדים. מסגד אבו איוב אל-אנצארי נמצא בבית ענן. בכפר יש שתי מרפאות, וכמה מועדוני ספורט. בשנת 2009 התקיים בבית ענאן פסטיבל תרבות בן ארבעה ימים בהשתתפות יותר מ-15,000 איש.
מובלעת בידו

בית ענן יחד עם בידו, בית דוקו, בית סוריק, קטנה, קובייבה, בית איג'זא, חראיב אום אל לחים, וא-טירה, מהווים את "מובלעת בידו". המובלעת תהיה מחוברת לרמאללה בעתיד באמצעות מעברים תת-קרקעיים ודרך מגודרת.