stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נשק אל-הרג
סוגי נשק אל-הרג > נשק אל-הרג המצוי בשימוש > תחמושת אל-הרג

קליעי פלפל (קל"פל) - כדורים שמשוגרים באמצעות אוויר דחוס. הכדורים ממולאים בפלפל חריף במיוחד. טווח ירי 20-0 מטר לכיוון אדם, או 50 מטר לשם פיזור בשטח
כדור מלח
כדור שמשחרר צבע מזהה
כדור ספוג - כדור שצידו האחד פלסטיק קשיח וצידו השני ספוג
כדור עם מעטפת ג'לטין (Tactical Maloderant Ball) שמכיל צואת בעלי חיים מעוקרת, שמשאירה על הנפגע ריח חריף דוחה, שגורם לאנשים לברוח ממנו.
קליע נוזלי שמפיל את הנפגע לארץ. לשימוש מטווח של עשרים מטר.
קליע פלסטיק
כדורי גומי
כדוריות מתכת מצופות גומי
רימון הלם
חזיז
רימון כדורי גומי/הלם אקוסטי ואופטי הנורה ממטול בקוטר 66 מילימטר המותקן על רכב
רימון גז, בדרך כלל גז מדמיע
סוגי נשק אל-הרג > נשק אל-הרג המצוי בשימוש > אמצעים שונים

נשק אקוסטי (סוגים שונים) - שולח גלי קול בעוצמה או בתדירות גל הגורמים לתחושה לא נעימה, כאב ראש ואזניים, פגיעה בשמיעה, בחילה, בלבול וכאב באיברים פנימיים עקב ויברציות שגלי קול אלו גורמים.
רמקול חזק במיוחד (Long Range Acoustic Device - LRAD) שמשמיע אלומה צרה של צלילים חזקים שגורמים לכאב ראש חזק שמנטרל אנשים ברדיוס של 300 מטר.
בומים על קוליים ממטוסים מהירי טוס.  מלבד אפקט פסיכולוגי, בומים על קוליים לא גורמים נזקים ישירים של ממש מלבד פגיעה בגופים מזכוכית (או נזקים עקיפים שיוצרת החרדה אצל חולי לב למשל).
אלות
ידית פלסטיק Handshock המבוססת על עקרון "נקודות לחץ" - השימוש בידית בנקודות תורפה מסוימות בגוף, מאפשר למפעיל אותה להשתלט על אדם באמצעות כוח פיזי לא רב, תוך גרימת כאב זמני ומיעוט נזקים גופניים.
תותחי מים (בישראל - מכת"ז)
שוקר
תרסיסי פלפל/גז מדמיע
חצצית
"נינג'ות" - דוקרני מתכת המיועדים לבלום תנועה של כלי רכב על דרך כלשהי.
חומר מחליק - פולימר שמותז על האדמה וגורם לבני אדם ולכלי רכב להחליק. שימוש בחומר זה נעשה במבצע תשורה ב-1968, במטרה לחסום מעבר תגבורת אל נמל התעופה של ביירות.
אקדח טייזר - ירי חיצים שמחוברים בחוטים חשמליים למקור מתח גבוה בזרם נמוך (Taser)
הקרנת גלי מיקרו בתדר גבוה מכלי רכב יבשתיים, או מהאוויר. גלים אלו פועלים על מולקולות המים שבגוף ומהחום נוצרת תחושת צריבה.
פיזור חומרי סירחון על מפגינים. בישראל נעשה שימוש נרחב בבואש (אמצעי לפיזור הפגנות) בעיקר כנגד הפגנות פלסטיניות ביו"ש, מאוקטובר 2017 גם נגד מפגינים חרדים מהפלג הירושלמי וב-2023 גם על מפגינים נגד הרפורמה המשפטית.
סוגי נשק אל-הרג > אמצעים בפיתוח

העברת צלילים ממרחק באמצעות קרינה אלקטרומגנטית
עירור גלי אלפא במוח לשם שינוי תחושות והתנהגות
קליע אקוסטי לטווח של כ-200 מטר
גלים אקוסטיים פועמים
מערבולות אוויר (Vortex)
סילוני חוטי מתכת מותכת שהופכים באוויר לחוטי חשמל. כאשר שני חוטים כאלו נוגעים באדם ישירות, הוא מקבל הלם חשמלי.
סילון תמיסה נוזלית צמיגית מוליכת חשמל נישאת ברכב או בידי אדם יעילותה עד לטווח של 10 או 30 מטר.
ערפל חשמלי שנוצר על ידי שתי קרני תרסיס שמחוברות למקור מתח.
מחט לייזר מוליכת חשמל עד לטווח של 200 מטר.
כלי ירי קלים בעלי מנגנון לשינוי האנרגיה הקינטית של הקליעים. באמצעות שינוי האנרגיה הקינטית של הקליעים ניתן להשתמש בנשק להרג או לאל-הרג לפי בחירת מפעיל הכלי.
מטען כדורי גומי ממטול בקוטר 40 מ"מ.
מרגמות 81 ו-120 מילימטר לפגזים נפיצים לא קטלניים ולפיזור חומרים בעירים וחומרי נשק אל-הרג נוספים כדוגמת גומי שמטרתם לחסום גישה או לרתק.
סוגי נשק אל-הרג > הצעות דחויות לפיתוח נשק אל-הרג

נשק שיחשוף חיילי אויב באמצעות ריח הפה שלהם
נשק שימשוך נחילי צרעות או להקות עכברושים אל חיילי האויב
חומר שגורם רגישות עזה לשמש
השימוש בנשק אל-הרג

אמצעים אלה משמשים בעימותים אלימים שאין חובה להפעיל בהם נשק קטלני, כגון פיזור הפגנות אלימות, מעצר אלים, דיכוי התפרעויות בבתי כלא, הגנה על רכוש ומתן מענה להטרדה מינית פיזית.
אמצעי אל-הרג בסיסיים כמו שוקרים, או תרסיסי גז מדמיע ופלפל נפוצים בקרב אזרחים ומשמשים להגנה עצמית. אמצעים דומים משמשים ארגוני אבטחה. ארגוני שיטור משתמשים בנשק אל-הרג לפיזור הפגנות אלימות, מעצר אלים, דיכוי התפרעויות בבתי כלא ובעת פעולות פריצה למבנה. השימוש באמצעי אל-הרג בצבאות הוא מועט ומוגבל בעיקר ליחידות מיוחדות או לשם פעולות שיטור במתארים אזרחיים כמו פיזור מהומות ומעצרים.
ארגוני ופעילי זכויות אדם הביעו חשש כי נשק אל-הרג ישמש לעינויים או חקירות תוך שימוש בעינויים.
השימוש בנשק אל-הרג > הסכנה בפגיעת קליעי נשק אל-הרג

חומרת הפגיעה של קליעי אל-הרג תלויה ב-4 פרמטרים:
מהירות הקליע v
מסת הקליע m
שטח הפגיעה בגוף  \pi d^{2}/4 כאשר d הוא קוטר הפגיעה של הקליע (שיכול להיות שונה מהקליבר שלו במקרה של כדור מחומר גמיש)
מסת הגוף של הנפגע M
הפגיעה קשה ככל שעולה האנרגיה הקינטית של הקליע  mv^{2}/2 וככל שהאנרגיה ממוקדת בשטח קטן יותר וככל שמסת גוף הנפגע קטנה יותר. בשנות השבעים פותחה על סמך ניסויים בחיות מעבדה נוסחה להערכת מסוכנות של קליעים אלו: שורטט גרף בו ציר הX הוא  mv^{2} וציר הY הוא מכפלת מסת הנפגע וקוטר הפגיעה  Md. כאשר שני הצירים בסקלה לוגריתמית מותחים 2קווים ישרים מקבילים כך שהשטח מתחת לקו התחתון (אנרגיה קינטית גבוהה של הקליע הנספגת בשטח קטן אצל נפגע קל משקל) הוא אזור הפגיעה הקטלנית והשטח שמעל הקו העליון (אנרגיה קינטית נמוכה של הקליע הנספגת על שטח גדול אצל נפגע כבד משקל) מציינת את אזור הפגיעה הלא-קטלנית. השטח שבין שני הקווים הוא אזור בו התוצאות הניסיוניות אינן חד משמעיות כך למשל פגיעת קליע בקוטר 40 מ"מ (כשל כדור ספוג) באדם שמסת גופו 70 ק"ג תהיה בעלת פוטנציאל קטלני ניכר אם  \ln(mv^{2})\geq 13.6 כאשר מסת הכדור m מבוטאת בגרמים ומהירות הקליע v במטרים לשנייה. הרחבה של המודלמבוססת על 5 פרמטרים ומגדירה "פרמטר קהות" (blunt parameter) המכניס לחישוב גם את עובי גוף הנפגע T.
 Bc=\ln \left[{\frac {mv^{2}/2}{{\sqrt[{3}]{M}}Td}}\right]
נשק אל-הרג בישראל

בישראל עושים שימוש בנשק אל-הרג צה"ל, מג"ב, משטרת ישראל והשב"ס. מהומות אוקטובר 2000 העלו צורך מבצעי בנשק אל-הרג. שימוש בנשק זה נעשה כנגד מפגינים ישראלים בבילעין, ניעלין, נבי סאלח, כפר קדום ומוקדי עימות נוספים. היו הכנות לעשיית שימוש בנשק זה כנגד מתנגדי תוכנית ההתנתקות[דרוש מקור]. בחיל הים נעשה שימוש כנגד דייגים בחופי עזה ולבנון במערכת תותח שיורה בעזרת לחץ אוויר כדורי פלסטיק בקוטר 60 מ"מ שמכילים מים, צבע, נוזל מסריח ועוד[דרוש מקור].
לעיתים ישנה אי בהירות באשר להגדרת נשק כאל-הרג - כך היה עם רובה צלפים רוגר. רובה זה שימש במקור ככלי נשק ספורטיבי. בצה"ל הותאמה לרוגר כוונת טלסקופית ומפעיליו צוידו בתחמושת חיה. במסמך פנימי, שנכתב על ידי ראש מדור אבטחה באגף המבצעים בצה"ל, נקבע במפורש כי הרוגר אינו יכול להיחשב כנשק "אל-הרג" וכי יש לירות בו רק כשהנסיבות מצדיקות ירי אש חיה. למרות קביעה מפורשת זו, בחודשי האינתיפאדה השנייה הראשונים הרוגר הוגדר בצה"ל כנשק אל-הרג ונעשה בו שימוש כאמצעי לפיזור הפגנות בהן התבצע יידוי אבנים מבלי שלחיילים נשקפה סכנת חיים (כל העיר, 23.11.01). בדצמבר 2001 קבע הפצ"ר כי הרוגר אינו נשק "אל-הרג" ולכן יש להגביל את השימוש בו (הארץ, 27.12.01). בינואר 2009 טענו פעילי שמאל כי צה"ל החזיר את רובה הרוגר לשימוש נגד מפגינים, למרות האיסור שהוטל בשנת 2001 (הארץ, 10.01.09).
בומים על-קוליים שימשו את ישראל בעיקר לאותת על יכולת תקיפה בעומק מדינות אויב, כלפי מצרים (בעת מלחמת ההתשה) וסוריה (בעת שלטונו של בשאר אל-אסד). סוריה הגיבה באופן דומה, בחיפה. בפעולות מסוג זה האפקט המושג הוא השפלת הצבא והשלטון על ידי חשיפת כשל במערכות ההגנה האווירית, לצד פגיעה במורל האזרחים. באינתיפאדה השנייה, בפעילות הצבאית בעזה, הבום העל קולי שימש לראשונה כאמצעי פסיכולוגי-השימוש הרב בו הגביר את הלחץ על האוכלוסייה. ניתן להניח שהציפייה בצה"ל הייתה שבשלב מסוים האזרחים יפעילו לחץ על ארגוני הטרור להפסיק את שיגור הרקטות על היישובים הישראלים הסמוכים לרצועת עזה.
ב-12 ביולי 2023 השתמשו כוחות צה"ל לראשונה ב"רובה אביב" ארוך קנה כנגד לבנונים מתנועת חזבאללה שניסו לחבל בגדר שבגבול ישראל-לבנון, במסגרת ציון 17 שנה למלחמת לבנון השנייה[דרוש מקור].
נשק אל-הרג בארצות הברית

בארצות הברית נעשה שימוש בנשק אל-הרג על ידי כוחות מארינס בבסיס קוונטיקו.
בפנטגון ישנה מחלקה שעוסקת בפיתוח נשק אל-הרג. ה-SBIR של משרד ההגנה האמריקאי עוסק בפיתוח מערכות נשק אל-הרג. באוניברסיטת מדינת פנסילבניה פועל מכון ל"טכנולוגיות אל-הרג ביטחוניות".
שאלות אתיות

מטרתו המוצהרת של נשק זה היא לפגוע בפעילותו של גוף עוין (למשל, מפגינים) ופיזורו וסילוקו משטח מסוים. פעולה זו אמורה להתבצע ללא פגיעה בנפש וללא נזק רפואי בלתי הפיך לנפגע. אך לעיתים קרובות אין זה המצב. מקרי מוות רבים נגרמו על ידי פגיעה מכדורי גומי או גז מדמיע. ילדים ונשים הרות הם פגיעים במיוחד. נשק אקוסטי לסוגיו יכול לגרום לפגיעה בלתי הפיכה בשמיעה ולעיתים לפגיעה בשווי המשקל של הנפגעים. שוקרים וסוגי נשק מחשמלים יכולים לפגוע בפעילות הלב של הנפגע ופורסמו גם מקרי מוות כתוצאה מפגיעה חשמלית זו.
מהאמור נובע שאין להתייחס לסוגי נשק אלו בקלות ראש ובקלות מוסרית, לאור פוטנציאל לפגיעה חמורה הטמון בהם.
ראו גם

אמצעים לפיזור הפגנות (אלפ"ה)
אל-הרג
הערות שוליים

↑  40mm Sponge Grenade
↑   סבסטיאן בן־דניאל, הכיבוש זולג לתוך ישראל. הבואש הוא רק ההתחלה, באתר הארץ, 29 ביולי 2023
↑  Koene, Bart, Fatiha Id-Boufker, and Alexandre Papy, Kinetic non-lethal weapons., Netherlands annual review of military studies, 2008, עמ' 9-24(הקישור אינו פעיל)
↑  BYRNES, KEVIN P., and E. D. W. A. R. D. HANLON JR, TACTICAL EMPLOYMENT OF NONLETHAL WEAPONS, General Dennis J. Reimer Training and Doctrine Digital Library
↑  רון דודאי, "אצבע קלה", ארגון בצלם, מרץ 2002
↑  ניר חסון, מפגינים: צה"ל החזיר לשירות נגד מפגינים רובה רוגר שנאסר לשימוש בעבר, באתר הארץ, 10 בינואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553756505171  LCCN: sh89004000  NKC: ph414715 
רימון הלם
תותח מים
אמצעי אקוסטי ארוך טווח
אקדח טייזר שיורה שני חיצים עם חוטים שחודרים לגוף האדם ומשתקים אותו באמצעות חישמול
כדורי גומי
פציעה מפגיעה ישירה של מכל גז מדמיע.
שוטרים חמושים בכדורי ספוג לפיזור הפגנה בחורה, נובמבר 2013
אספי

| --- | --- |
סמל אספיסמל אספי

 מדינה:  מרוקו מרוקו
 מחוז:  מרקש-אספי
 גובה:  79 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  323,888 (2024)
  ‑ במטרופולין:  793,000 (1987)
 קואורדינטות:  32°17′00″N 9°14′00″W﻿ / ﻿32.283333333333°N 9.2333333333333°W﻿ / 32.283333333333; -9.2333333333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מרוקו מוגדלת) רבאט קזבלנקה אגאדיר טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתאספי(למפת מרוקו רגילה) רבאט קזבלנקה אגאדיר טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתאספי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אָסָפִי (כך בערבית ספרותית: آسَفي; בערבית המקומית ובברברית: آسْفي/ⴰⵙⴼⵉ – אָסְפִי; בפורטוגלית: Safim – סָאפִים; בצרפתית: Safi – סָאפִי) היא עיר במערב מרוקו לחופי האוקיינוס האטלנטי, דרומית לקזבלנקה ומערבית למרקש. בעיר חיים כ-280,000 תושבים, ובמטרופולין שלה קרוב ל-800,000 תושבים. אספי היא עיר נמל שמהווה מרכז כלכלי לתעשיית הסרדינים של המדינה, ומקור ליצוא פוספטים, טקסטיל, קרמיקה ועוד.
העיר היא אחת הערים העתיקות במרוקו, וכנראה נבנתה לראשונה כמושבה קרתגית, אולי בידי חנון הספן. במשך רוב שנותיה שימשה כאחד מערי הנמל החשובות של מרוקו. ב-1488 נכבשה אספי בידי ממלכת פורטוגל, שבנתה בעיר מבצר העומד עד היום, אך היא נטשה את העיר ב-1550. כעיר נמל מרכזית, הייתה העיר מוקד חשוב של סחר בין מרוקו לאירופה, עד שהקמת הנמל במוגדור ב-1765 הביא לירידת מעמדה. במהלך מלחמת העולם השנייה אספי הייתה אחד ממוקדי הפלישה של מבצע לפיד.
יהודי אספי

עדויות לקיומם של יהודים באספי ישנן החל מהמאה ה-14, בתעודותיהם של סוחרים פורטוגלים שעברו באספי במסעיהם. ב-1488 היהודים סייעו לפורטוגלים לכבוש את העיר. באותה התקופה מנתה הקהילה כמאה משפחות, שהיו כעשירית מכלל תושבי העיר. גם בראשית המאה ה-16, כאשר הקאיד (השליט הברברי המקומי) החליט למרוד בפורטוגלים, סייעו היהודים לפורטוגלים להגן על העיר. היחסים בין הקהילה לבין פורטוגל היו מעולים, ומבני הקהילה שימשו בתפקידים מנהלתיים בחצר המלוכה. הפורטוגלים מינו לרב העיר את החכם אברהם בן זמרה, שהיה גם רופא ומדינאי.
ב-1550 נסוגו הפורטוגלים, אך אספי עדיין הייתה שער מרכזי למסחר בין מרוקו לבין אירופה, והיהודים נטלו חלק בפעילות המסחרית הענפה. גם בחצר השליטים מהשושלת הסעדית שימשו היהודים בתפקידי מינהל ודיפלומטיה.
בשנת 1765 נסגר נמל אספי בגלל עליית חשיבותה של העיר מוגאדור. ביוזמתו של יעקב בן עדי שריקי-דלוואנטה, נפתח הנמל מחדש והיהודים קיבלו שימוש בלעדי במתקניו.
בשלהי המאה ה-19 פעל בעיר רבי אברהם בן שבת, תלמיד חכם ומתורגמן, שמונה על ידי הסולטן סידי מוחמד למנהיג יהודי העיר, והיה מתורגמן של אחת הקונסוליות האירופאיות בעיר.
בשנת 1902 היו באספי 1,600 יהודים. העיר נעשתה לנמל הייצוא של מחצבי הרי האטלס, והקהילה שגשגה. ב-1903 הוקמה האגודה הציונית "אהבת ציון", ומזכירה היה הרב הראשי יעקב מרציאנו. חברת כל ישראל חברים פתחה בית ספר באספי ב-1912.
ב-1940 נפתחה באספי בחסות הקהילה אכסניה לפליטים יהודים מאירופה.
הקהילה הגיעה לשיא גודלה במהלך המאה ה-20: ב-1936 היו 3,654 יהודים וב-1955 היו כ-4,000.
בתקופת העלייה ההמונית בשנות ה-50, היגרו רוב יהודי אספי לקנדה ולמדינות אירופה, וחלקם עלו לישראל. ומאז מספר היהודים  הלך ופחת: ב-1960 הגיע מספר היהודים בעיר ל־1,434 וב-1968 נותרו פחות מ־700.
יהודי אספי > רבנים

במאה ה-16 מינו השליטים הפורטוגליים את הרב, הרופא והמדינאי אברהם בן זמרה, לרבם של יהודי אספי. בשלהי המאה ה-18 שימש רבי מכלוף אוחיון כאב בית הדין ורבה של העיר.
באספי פעלו מספר ישיבות, שבהן לימדו ר' יצחק גבאי בעל הפירוש לששה סדרי משנה "כף נחת", ר' יוסף בואנו די מסקיטה, ר' כליפה בן מלכא, ר' מסעוד קארוואליו ובנו ר' יהודה ור' אברהם סולטאן, שקברו משמש אתר עלייה לרגל.
במחצית השנייה של המאה ה-19 כיהן כרב קהילת אספי החכם ר' אברהם סיבוני, הקהילה שגשגה בהנהגתו. הוא נפטר בתחילת המאה ה-20. בתחילת המאה ה-20 כיהן הרב יעקב מרציאנו, שהיה גם מזכיר האגודה הציונית המקומית.
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 כיהן כרב העיר הרב יהודה שטרית, שכיהן לפני כן כרבה של אגאדיר, ומאוחר יותר כרבה של עפולה.
הרב יהושע מאמאן היה חבר בבית הדין באספי.
ערים תאומות

פורטוגל סטובל, פורטוגל
הערות שוליים

↑  הפירוש באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567737405171  GND: 4482785-4  LCCN: n91125278  NARA: 10044576  VIAF: 129364537   WorldCat (עם VIAF): 129364537
יאסין בונו

יאסין בונו (בערבית: ياسين بونو; נולד ב-5 באפריל 1991) הוא כדורגלן מרוקאי, המשחק באל-הילאל הסעודית ונבחרת מרוקו בעמדת השוער.
קריירת מועדונים

בונו נולד במונטריאול שבקנדה למשפחה מרוקאית ובגיל צעיר חזר עם משפחתו למרוקו שם התיישבו בעיר פאס. בונו התחיל לשחק בגיל שמונה בקבוצת הילדים של וידאד קזבלנקה, ושיחק בכל קבוצות הגיל עד הקבוצה הבוגרת בה רשם שמונה הופעות. ב-14 ביוני 2012 בונו חתם באתלטיקו מדריד מליגת העל הספרדית. תחילה בונו שיחק בקבוצת המילואים מהליגה השלישית. ב-24 ביולי 2014 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה, בניצחון 0–1 נגד נומנסיה במשחק טרום עונה.
ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לריאל סרגוסה מהליגה השנייה עד לסיום העונה. את העונה בונו התחיל כשוער שני, אך לאחר פציעתו של אוסקר והאלי קיבל את ההזדמנות כשוער ראשון ועד לסיום העונה שיחק 16 משחקים. בסיום העונה בונו האריך את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת.
ב-12 ביולי 2016 חתם לשנתיים בז'ירונה.
ב-2 בספטמבר 2019 הושאל בונו לסביליה. באוגוסט 2020 פתח בהרכב הקבוצה בגמר הליגה האירופית, שהסתיים בזכייה בתואר לאחר ניצחון 2–3 על אינטר מילאנו. ב-4 בספטמבר 2020 חתם בונו על חוזה קבוע לארבע שנים במועדון. במרץ 2021, במהלך משחק חוץ מול ריאל ואיאדוליד, כבש בונו שער שוויון דרמטי בדקה ה-95, השער הראשון בקריירה המקצוענית שלו.
ובכן בעונת 2022/23 הוא נכלל בסגל סביליה וניצח את גמר הליגה הארופאית ב-31 במאי בדו-קרב פנדלים נגד רומא.
ב-17 באוגוסט 2023 חתם באל-הילאל מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

בונו החליט לייצג את מרוקו לאחר שהעדיף אותה על קנדה, מולדתו. בונו השתתף עם נבחרת מרוקו בכדורגל עד גיל 20 בגביע טולון. בונו גם השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת לונדון (2012).
ב-14 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–2 לבורקינה פאסו. בונו נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2017.
נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר מונדיאל 2022. בונו נכלל בהרכב הראשון בשניים משלושת משחקי שלב הבתים. כן פתח בהרכב במשחק שמינית הגמר. בתום אותו משחק, אשר הסתיים ללא שערים, הצטיין כאשר עצר שתיים משלוש בעיטות הכרעה מ-11 מ' של ספרד (בעיטה נוספת פגעה בקורת השער), מה שהוביל לניצחון מרוקו 3-0 ולעלייתה לרבע הגמר
נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

הליגה האירופית (2): 2019/2020, 2022/2023
נוגדי דלקת שאינם סטרואידים

תרופות נוגדות דלקת שאינן סטרואידים (באנגלית: Nonsteroidal anti-inflammatory drugs ובראשי תיבות - NSAIDs) הן משפחה של תרופות המשמשות לשיכוך כאבים, להורדת חום ובמינונים גבוהים יותר להפחתת דלקות. שמן של תרופות אלו מבדילן ממשפחת הסטרואידים, המשמשות גם הן לצורך הפחתת דלקת.
התרופות הידועות ביותר במשפחה זו הן אספירין, איבופרופן (המשווקת בשמות המסחריים אדוויל, נורופן ועוד) ונפרוקסן. חלק מהתרופות ניתנות לרכישה ללא צורך במרשם רופא, וחלקן מחייבות מרשם רופא, במיוחד משפחת התרופות היותר חדישות, ממוקדות (COX2) ובמינונים יותר גבוהים.
לתרופות אלה ידועות תופעות לוואי כגון: אולקוסים במערכת העיכול, יתר לחץ דם, ודימום.
שימוש רפואי

תרופות נוגדות דלקת שאינן סטרואידים ניתנות לרוב לטיפול במצבים כרוניים או חריפים המקושרים בכאב ובדלקת. לחלק מהתרופות במשפחה זו השפעה חיובית גם על מחלות לב וכלי דם (אספירין לדוגמה). מחקרים בוחנים את השפעתן  גם על סרטן המעי הגס.
שימוש רפואי > התוויות לטיפול בנוגדי דלקת שאינם סטרואידים

דלקת מפרקים שגרונתית (Rheumatoid arthritis)
דלקת מפרקים ניוונית
מחלות מפרקים דלקתיות כגון דלקת חוליות מקשחת, דלקת מפרקים עקב פסוריאזיס ועוד.
התקף של מחלת השיגדון (גאוט GOUT)
כאבי מחזור (דיסמנוריאה)
כאבים בעצמות כתוצאה משליחת גרורות (Metastatic bone pain)
כאב ראש ומיגרנה
כאב שלאחר ניתוח
כאב כתוצאה מדלקת ופגיעה ברקמות
חום
אילאוס חסימת מעיים
כאב בגין אבנים בדרכי השתן
אצל ילודים - כאשר ההצינור העורקי לא נסגר ב-24 השעות הראשונות שלאחר הלידה
אספירין היא התרופה היחידה ממשפחת זו הגורמת לעיכוב בלתי הפיך של האנזים COX-1 והיא בעלת התוויה נוספת - מניעת היצמדות (אגרגציה) של טסיות הדם בעיקר אצל חולים עם מחלות לב וכלי דם. אספירין מגבילה את יכולתן של הטסיות להיקשר זו לזו באמצעות עיכוב פעולתו של תרומבוקסן A2, אשר אחראי הן לאקטיבציה של טסיות חדשות והן להיצמדות הטסיות.
תופעות לוואי

שתי תופעות הלוואי העיקריות המקושרות לשימוש בתרופות ממשפחת נוגדי הדלקת שאינם סטרואידים קשורות למערכת העיכול ולכליה.
תופעות לוואי אלו מוחמרות בנטילת מינונים גבוהים ולעיתים חמורות מספיק על מנת להעלות את הסיכון להתנקבות (היווצרות חור) של כיב במערכת העיכול, דימום במערכת העיכול ואף מוות. כ-10% עד 20% מהמטופלים אשר נוטלים NSAIDS מדווחים על חוסר נוחות בטנית או דיספפסיה, ומספר האשפוזים כתוצאה מתופעות לוואי הקשורות במערכת העיכול, בגין שימוש ב-NSAIDS הוא גבוה יחסית.
תרופות אלו יכולות כמובן לעבור אינטראקציה עם תרופות אחרות. כך למשל, שימוש ב-NSAIDS יחד עם תרופות ממשפחת הקינולונים (אחת מקבוצות אנטיביוטיקה) יכול להביא לעליה בתופעות לוואי הקשורות למערכת העצבים המרכזית לרבות פרכוסים. כמו כן, יש להיזהר בנטילת שתי תרופות ממשפחה זו יחדיו.
תופעות לוואי > מערכת קרדיווסקולרית

למעט אספירין במינון נמוך, כל התרופות ממשפחת ה-NSAIDS, הן החדשות יותר שמעכבות את האנזים COX-2 בלבד, והן התרופות המסורתיות יותר, מעלות ככל הנראה את הסיכון לאוטם לבבי ולשבץ. הן אינן מומלצות אצל אנשים אשר עברו אוטם לבבי ("התקף לב") מאחר שהן מקושרות בעליה בסיכון לאירוע חוזר של אוטם לבבי ואף עליה בסיכון למוות, אם כי קיימות תרופות ממשפחה זו שמקושרות בסיכון נמוך יחסית (למשל - נפרוקסן).
כמו כן, תרופות אלו מקושרות בהכפלת הסיכון לאי ספיקת לב תסמינית אצל חולים ללא סיפור של מחלת לב, ובמידה ויש סיפור של מחלת לב, הסיכון עולה פי 10 (למעט שימוש באספירין כאמור). אנשים אשר סובלים מאי ספיקת לב והנוטלים NSAIDS, נמצאים בסיכון גבוה יותר לתמותה (פי 2.1 תחת שימוש ב-diclofenac (וולטרן) למשל).
תופעות לוואי > מערכת קרדיווסקולרית > יתר לחץ דם

כל בני המשפחה הפרמקולוגית שנמצאים בקטגוריה של NSAID הן הספציפיים ל-COX2 והן האחרים, עלולים להעלות לחץ דם, במידה זו או אחרת, למטופלים שנוטלים אותם.
תופעות לוואי > מערכת העיכול

תופעות הלוואי העיקריות המקושרות עם שימוש ב-NSAIDS הן תופעות הלוואי הקשורות למערכת העיכול. NSAIDS מביא הן לגירוי המוקוזה של המעי הדק על ידי מולקולות חומציות, והן על ידי הפעלת עיכוב על האנזימים COX-1 ו-COX-2 שמביאים להפחתת רמות הפרוסטגלנדינים. הפחתת סינתיזה של פרוסטגלנדינים מביאה לעליה בהפרשת חומצות בקיבה ולירידה בהפרשה של ביקרבונט, ומכאן להפרשה מופחתת של מוקוס שמגן על רירית הקיבה.
תופעות לוואי נפוצות בשימוש ב-NSAIDS הן הבאות:
בחילה והקאות
דיספפסיה (חוסר נוחות בקיבה)
כיב פפטי, דימום מכיב פפטי
שלשול
הסיכון לכיב במערכת העיכול עולה ככל שעולה משך זמן הטיפול ב-NSAIDS, וככל שהמינון הניתן גבוה יותר. על כן מומלץ לנסות ככל האפשר לטפל במינון נמוך ככל הניתן ולמשך תקופת הזמן הקצרה ביותר המומלצת, על מנת להימנע מתופעות לוואי כאמור לעיל.
קיים גם שוני בין התרופות השונות מבחינת היכולת לגרום לתופעות לוואי של מערכת העיכול - נמצא כי תרופות כגון אינדומתצין, קטופרופן ופירוקסיקאם מקושרות לתלונות גסטרואינטסטינאליות, בעוד שדיקלופנק מקושר פחות עם תופעות לוואי אלו.
תרופות כגון אספירין, משווקות לעיתים עם מעטפת מסוג enteric-coated שמטרתה להגן על מערכת העיכול בעת נטילת הכדור.
תלונות גסטריות (הקשורות לקיבה ופחות למעיים) יכולות להיות מופחתות במידה ובנוסף לטיפול ב-NSAIDS ניתן טיפול בנוגדי חומצה מסוג מעכבי משאבות פרוטונים כגון אומפרדקס, אומפרזול וכדומה.
תופעות לוואי > מחלות מעי דלקתיות

NSAIDS עלולות להביא כאמור לדימום ממערכת העיכול - ובמיוחד בקיבה - ועל כן יש לתת תרופות אלו בזהירות אצל חולים עם מחלות מעי דלקתיות כגון מחלת קרוהן או מחלת קוליטיס כיבית ובמקרים שיש להשתמש במשככי כאבים קיימת עדיפות לשימוש במשככי כאבים אחרים כגון אקמול או תרופות המכילות קודאין.
תופעות לוואי > כליות

NSAIDS מקושרים בעליה בשכיחות לתופעות לוואי כלייתיות. המנגנון המביא לכך הוא מנגנון הקשור לזרימת הדם לכליה - פרוסטגלנדינים באופן רגיל מביאים להרחבה של הארטריולות ה-afferent בכליה. מנגנון זה עוזר לשמור על שיעור סינון כלייתי (GFR) תקין, ומצב זה חשוב במיוחד אצל חולים הסובלים מאי ספיקת כליות, ואשר מנסים לשמור על זרימת דם תקינה לכליה על ידי הפעלת מערכת רנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון, והעלאה של רמות אנגיוטנסין 2 אשר מכווץ את הארטריולה הזו. שימוש ב-NSAIDS מביא לירידה ברמות פרוסטגלנדינים ומכאן להיצרות של הארטריולה ה-afferent בכליה ולירידה ביכולת הסינון הכלייתית.
תופעות לוואי נפוצות בשימוש ב-NSAIDS מבחינה כלייתית הן:
אגירת נוזלים ומלחים בגוף
יתר לחץ דם
תרופות אלו עלולות להביא לירידה בתפקוד הכלייתי, בעיקר כאשר הן משולבות עם תרופות נפרוטוקסיות אחרות. בעיקר הדבר אמור כאשר המטופל נוטל תרופות שהן מעכבי ACE ומשתן.
NSAIDS עלולות להביא למצבים נדירים נוספים ובהם:
נפריטיס אינטרסטיציאלי
תסמונת נפרוטית
אי ספיקת כליות חריפה
נמק טובולרי חריף
תופעות לוואי > רגישות לאור (פוטוסנסטיביות)

רגישות לאור היא תופעת לוואי המתרחשת בנטילת חלק מן התרופות במשפחה זו.
תופעות לוואי > במהלך ההריון

נטילת NSAIDS אינה מומלצת במהלך ההריון, בעיקר לא במהלך הטרימסטר השלישי. אף על פי שתרופות אלו אינן נחשבות טרטוגניות (גורמות מומים לעובר) הן עלולות להביא לסגירה מוקדמת מדי של הצינור העורקי אצל העובר ולתופעות לוואי כלייתיות. בנוסף, תרופות אלו מקושרות בלידה מוקדמת ובעליה בסיכון להפלות. עם זאת, נשים אשר סובלות מתסמונת אנטי-פוספוליפידית או APLA, נוטלות במהלך ההריון אספירין המשולב בהפרין. התרופה אינדומד (אינדומתצין) משמשת בהריון לטיפול במקרים של ריבוי מי שפיר על ידי הפחתת כמות השתן של העובר (בדרך של עיכוב זרימת הדם לכליה).
תופעות לוואי > תופעות לוואי נוספות

תופעות לוואי נוספות כוללות עליה באנזימי כבד, כאב ראש, סחרחורת. תופעות לוואי פחות נפוצות כוללות היפרקלמיה, בלבול, ברונכוספאזם, פריחה, ולעיתים מצבים כגון תסמונת סטיבנס ג'ונסון ואלרגיה.
מרבית התרופות ממשפחת ה-NSAIDS חודרות באופן מועט למערכת העצבים המרכזית, אולם גם חדירה מועטה זו עלולה להביא לתופעות לוואי הקשורות למערכת העצבים המרכזית כגון סחרחורת ונמנום.
במקרים מאוד נדירים, איבופרופן עלול להביא לתמונה של דלקת קרום המוח שאיננה זיהומית - aseptic meningitis, או לתופעות המזכירות את תסמונת המעי הרגיז.
שילוב עם תרופות אחרות

NSAIDS מפחיתות את זרימת הדם לכליה ועל כן מפחיתות את היעילות של תרופות ממשפחת המשתנים, ומונעות אלימינציה (סילוק) של תרופות כגון ליתיום או מתוטרקסט המפונות על ידי הכליה.
NSAIDS מביאות לירידה בקרישת הדם, ויש לנהוג בזהירות בעת נטילתן אם המטופל נוטל תרופות נוספות ה"מדללות את הדם" כגון קומדין היות שהשילוב עלול להיות מסוכן.
NSAIDS עלולות להחמיר יתר לחץ דם ועל כן הן סותרות את הפעילות של מורידי יתר לחץ דם, כגון מעכבי ACE.‏
NSAIDS מורידות את היעילות של תרופות ממשפחת ה-SSRI (נוגדי דיכאון).