stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון סימור
ביוגרפיה

סימור נולד בשיקגו שבאילינוי ולמד בבתי ספר ציבוריים בעיירה הר לבנון (Mt. Lebanon) שבפנסילבניה. הוא שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית בשנים 1955–1959 וסיים את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ב-1962. סימור היה נשיא אגודת סוכני הנדל"ן של קליפורניה מ-1978 עד 1982 ועבד בעסקי הנדל"ן בין השנים 1962–1981.
ב-1974 נבחר למועצת העירייה של אנהיים וכיהן בתפקיד זה עד 1978. בשנה זו נבחר לראש העירייה ה-39 שלה. עם תום כהונתו כראש העיר ב-1982, נבחר לסנאט של קליפורניה שם שירת עד 1991. בסנאט של קליפורניה הוא הצביע בעד איסור על שימוש בכנשקי תקיפה, נגד אפליית חולי איידס, ובעד הגדלת ההוצאות על תוכניות חברתיות כולל חינוך ובריאות הנפש. כראש עיריית אנהיים, סיימור סייעה בגיוס קבוצת לוס אנג'לס ראמס לעבור לאצטדיון אנהיים.
ב-1991 מונה סימור לסנאט של ארצות הברית בידי מושל קליפורניה פיט וילסון על-מנת למלא את שארית כהונתו של וילסון בסנאט, שהתפטר ממנו לשם תפקיד המושל. תקופת כהונתו של סימור נמשכה עד לבחירות המיוחדות לסנאט של ארצות הברית בקליפורניה בנובמבר 1992 לממלא קבוע עד לתום כהונתו של וילסון ב-1995. ראשת עיריית סן פרנסיסקו לשעבר, דיאן פיינסטיין, ניצחה את סימור בבחירות המיוחדות.
לאחר תקופת כהונתו בסנאט, כיהן סימור כמנהל הסוכנות למימון דירות בקליפורניה במשך שנתיים, ולאחר מכן כיהן כמנכ"ל תאגיד פיתוח השיכון של דרום קליפורניה לשיכון ובמועצות מנהלים של מספר חברות העוסקות בשיכון ובדיור. סימור מתגורר כיום בעיר לה קווינטה שבמחוז ריברסייד.
הערות שוליים

↑  אריק ביילי, Ex-Senator Has Gained New Agenda : Profile: John Seymour is enjoying his role as housing agency's executive director., באתר לוס אנג'לס טיימס, 4 באוקטובר 1993 (באנגלית)
↑  ג'יין גרוס, New Senator From California Is Named, באתר הניו יורק טיימס, 3 בינואר 1991 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n89669647  US Congress: S000269  VIAF: 267914421   WorldCat (עם VIAF): 267914421
בריטה שטפן

בריטה שטֵפֵן (בגרמנית: Britta Steffen;‏ נולדה ב-16 בנובמבר 1983) היא שחיינית גרמנייה. היא אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008), אלופת עולם (רומא 2009), אלופת אירופה (בודפשט 2006) ואלופת האוניברסיאדה (בנגקוק 2007) במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי.
שטפן החזיקה בשיאי העולם, במשחה ל-50 מטר חופשי במשך כ-8 שנים ובמשחה ל-100 מטר חופשי במשך כ-7 שנים. נוסף לכך, הייתה שותפה לשיאי העולם במשחי השליחות 4x100 מטר חופשי ו-4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

שטפן נולדה בשוודט, בברנדנבורג גרמניה.
בשנת 1999 באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה במוסקבה, רוסיה זכתה שטפן ב-6 מדליות זהב. הזמנים שקבעה במשחים האישיים היו: 50 מטר חופשי (26.08 שניות), 100 מטר חופשי (55.66 שניות) ו-200 מטר חופשי (2:01.32 דקות).
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה שטפן במדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. הרביעייה הגרמנית זכתה בארד (7:58.52 דקות) אחרי ארצות הברית (7:57.80 דקות) ואוסטרליה (7:58.52 דקות) ולכן גם היא קיבלה את המדליה. כך גם במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, היא סיימה במקום ה-4, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות והרביעייה הגרמנית קבעה, בשלב הגמר תוצאה של 3:40.31 דקות, מאית לאט יותר משוודיה שזכתה בארד (3:40.30 דקות). ארצות הברית ניצחה בשיא עולם חדש (3:36.61 דקות) לפני הולנד (3:39.83 דקות).
באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה שטפן במקום ה-4 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות והרביעייה הגרמנית קבעה בשלב הגמר תוצאה של 3:37.94 דקות. אוסטרליה ניצחה בשיא עולם חדש (3:35.94 דקות) לפני ארצות הברית (3:36.39 דקות) והולנד (3:37.59 דקות).
ביוגרפיה > שיא עולם ראשון

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2006 זכתה שטפן ב-5 מדליות. 4 מדליות זהב במשחים ל-50 מטר חופשי (24.72 שניות), 100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 53.30 שניות, שיפור לשיא העולם של ליבי טריקט מאוסטרליה שעמד על 53.42 שניות, 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:35.22 דקות ו-4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש נוסף של 7:50.82 דקות. בנוסף, היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-4x100 מטר מעורב (4:02.35 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן בשנת 2007 זכתה שטפן בשתי מדליות. מדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:53.82 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (7:50.09 דקות) ולפני צרפת (7:55.96 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה 53.74 שניות, אחרי טריקט (53.40 שניות) ומרליין פלדהויס מהולנד (53.70 שניות).
באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק בתאילנד בשנת 2007 זכתה שטפן בשתי מדליות זהב במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי.
חייה האישיים

בשנים 2010–2015 הייתה שטפן בקשר זוגי עם פאול בידרמן.
תארים והישגים

שטפן נבחרה לשחיינית המצטיינת בשנת 2009 מטעם התאחדות השחייה האירופית, LEN.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 23.73 שניות (2009) שיא עולם בעבר
100 מטר חופשי: 52.07 שניות (2009) שיא עולם בעבר
200 מטר חופשי: 1:58.85 דקות (2008)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 23.80 שניות (2007)
100 מטר חופשי: 51.76 שניות (2009)
200 מטר חופשי: 1:55.07 דקות (2007)
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי
ג'וליוס מאייר

ג'וליוס ל. מאייר (באנגלית: Julius L. Meier;‏ 31 בדצמבר 1874 –  14 ביולי 1937) היה איש עסקים ופוליטיקאי יהודי-אמריקאי מאורגון, שכיהן כמושל אורגון ה-20 בשנים 1931–1935. מאייר היה הפוליטיקאי העצמאי היחידי שנבחר כמושל אורגון. הוא היה בנו של מייסד רשת חנויות הכלבו "מאייר ופרנק", ולפני שנכנס לעסק המשפחתי בפורטלנד הוא היה לעורך דין.
ראשית חייו

ג'וליוס מאייר נולד בפורטלנד למשפחת מהגרים יהודים-גרמנים. הוריו היו אהרון מאייר, סוחר ומייסד של חנות הכלבו הגדולה ביותר בפורטלנד, "מאייר ופרנק" (Meier & Frank), וג'אנט לבית הירש. למאייר היו שלושה אחים ואחיות. ב-1901 הוא נשא לאישה את גרייס מאייר ולזוג נולדו שלושה ילדים. לימים הוא סיפר שיום חתונתו היה היום היחידי בו הוא הורשה לקחת יום חופש מעבודתו בחנות.
ב-1895 סיים מאייר את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת אורגון, ובארבע השנים הבאות היה לו משרד עורכי דין בשותפות עם ג'ורג' ל. ג'וזף, ולאחר מכן הוא הצטרף לעסקי המשפחה. על פי מסורת המשפחה, באותה עת הוא הוסיף את האות L לשמו. צייר השלטים, שהתקין את השלט על דלת משרדו, עמד על כך שלכל עורכי הדין יהיה שם אמצעי, ומאייר הציע את האות L לצורך כך.
קריירה פוליטית

טרם היבחרו למשרה פוליטית נבחרת, הקדיש מאייר שלושים שנה לפעילות ציבורית. כפילנתרופ בולט, הוא עסק בהובלת פעילויות למטרות שונות. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא עמד בראש מיזמים ל"איגרות חוב ליברטי" (Liberty bond), שימש כמנהל האזורי של המועצה להגנה לאומית, ולאחר המלחמה הוא סייע לשיקומה של צרפת. הוא גם עמד בראש הנציבות של אורגון לתערוכה הבינלאומית פנמה-פסיפיק (Panama–Pacific International Exposition) שהתקיימה ב-1915 בסן פרנסיסקו, וב-1922 הוא ניסה להוביל לקיומו של יריד לאומי בפורטלנד ב-1925.
הישג חשוב של מאייר היה הובלת אגודת הכביש המהיר של נהר קולומביה, אגודת אזרחים לתמיכה פוליטית בסלילת הכביש, בתחילה מערבה מפורטלנד לאסטוריה בשנים 1912–1915, ובהמשך מזרחה מפורטלנד לעיר דאלס בשנים 1913–1922.
בשנות ה-20, כעורך דין וכפעיל בולט במפלגה הרפובליקנית בפורטלנד, ירש מאייר מהנרי ל. קורבט את תפקיד איש הקשר בין המפלגה לבין הממשל העירוני. משמעות הדבר שהוא קיבל תשלום חודשי מגורמי פשע מאורגן, במיוחד מעסקי מכירת משקאות אלכוהוליים שלפני תקופת היובש ועסקי הימורים. מדי חודש הוא קיבל סכום של 175,000 דולר מסוחר הפרחים טומי לוק, ידיד קרוב של ראש העיר ג'ורג' לואיס בייקר.
מושל אורגון

בבחירות למשרת מושל אורגון של 1930, שותפו לשעבר של מאייר, ג'ורג' ל. ג'וזף, שרישיון עריכת הדין שלו נפסל במהלך עימות מול בית המשפט העליון של אורגון על צוואתו ואחוזתו של ארנסט היינריך ום, זכה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית והיה למועמדה למשרת המושל, אך זמן קצר לאחר מכן הוא נפטר. כאשר דחה מאייר את ההצעה להיות מועמד המפלגה, נבחר פיל מטשן הבן, בנו של הגזבר המדינתי לשעבר שהיו לו קשרים עם הקו קלוקס קלאן. בניגוד לחלק היסודי במצע של ג'וזף, התנגד מטשן למימון המדינה של מיזמי האנרגיה ההידרואלקטרית לאורך נהר קולומביה.
מאייר נכנס למערכת הבחירות כמועמד עצמאי, ואימץ את המצע של ידידו המנוח ג'וזף. על אף ההתנגדות למועמדותו שהובעה על דפי העיתון הגדול ביותר באורגון, The Oregonian, הוא זכה ב-54.4 אחוזים מכלל הקולות, לעומת יריבו הדמוקרטי אדוארד פ. ביילי, שזכה ב-25.1 אחוזים מהקולות. ניצחונו הסוחף של מאייר נחשב להשתקפות של התמיכה הציבורית החזקה במיזם ההידרואלקטרי.
מעשי השחיתות של מאייר נמשכו בעת כהונתו כמושל. לדוגמה, יריבו בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, פיל מטשן הבן, היה חבר מועצת נמל פורטלנד. מאייר שלח רואה חשבון חוקר אגרסיבי, פרנק אקין, כדי לחקור את מעשי השחיתות שם. אקין חשף בעיות באופן ברור, אך הוא נרצח יום לפני המועד שבו הוא היה אמור להגיש את הדוח שלו לבית המחוקקים של אורגון, והוא היה אמור גם לנהל חקירה במשרד המים של פורטלנד. העדויות נגד מנהל הנמל ג'יימס ה. פולהמוס כבר נחשפו בציבור ועלתה דרישה להתפטרותו. שמועות צצו בנוגע למותו של אקין. בסופו של דבר נוקה פולהמוס מכל החשדות למעשי שחיתות.
בין הישגיו של מאייר היו הקמת נציבות הפיקוח על משקאות חריפים של אורגון, זאת לאחר שחוק היובש בוטל, הקמת משטרת המדינה של אורגון, סיוע להקמת מועצת החקלאות המדינתית ונציבות האבטלה המדינתית, הפיכתה של מערכת המשפט המדינתית ללא-מפלגתית, ושימוש בתבונתו העסקית לסייע למדינה לנווט בתלאות הפיננסיות במהלך השפל הגדול. מאמציו להנהיג מס מכירות וקידום המיזמים ההידרואלקטריים לא נחלו הצלחה מידית, אף על פי שחקיקה פדרלית שעברה ב-1933 אישרה את המימון הציבורי להקמתם של סכר בונוויל ושל סכר גרנד קולי.
מאייר כיהן כמושל תקופת כהונה אחת בלבד ודחה הצעות להתמודד על תקופת כהונה שנייה בשל מצב בריאותו.
שנותיו האחרונות

המגזין טיים דיווח ב-1937 שמאייר השקיע את רוב הונו בבנק הלאומי האמריקאי של פורטלנד, שנסגר ביוני 1933 ונכסיו והתחייבויותיו הועברו לבנק הלאומי הראשון. לאחר סיום כהונתו כמושל הוא פרש לאחוזתו "מנוחה" (Menucha) בעיירה קורבט, שהשקיפה על נהר קולומביה, ונבנתה על ידי האדריכל הרמן ברוקמן.
ג'וליוס מאייר נפטר באחוזתו ב-14 ביולי 1937. הוא נטמן בבית העלמין בית ישראל שבפורטלנד.
משפחת מאייר מכרה ב-1950 את אחוזת מנוחה לכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה של פורטלנד, שכיום מפעילה אותה כמרכז לכנסים ונופש. משפחות מאייר ופרנק מכרו את רשת בתי הכלבו ב-1966 לחברת בתי הכלבו מאי. לאחר שב-2005 התמזגה חברת מאי עם חברת מייסיס, מותגו מחדש החנויות לשעבר של חברת מאייר ופרנק כחנויות של רשת זו.
הערות שוליים

↑  Peg Willis, Building the Columbia River Highway: They Said It Couldn't Be Done, Arcadia Publishing, 2014
↑  Chandler, J. D. (2016). Murder & scandal in prohibition Portland : sex, vice & misdeeds in Mayor Baker's reign. Charleston, SC: The History Press. p. 127.
1 2  Chandler, J. D. (2016). Murder & scandal in prohibition Portland : sex, vice & misdeeds in Mayor Baker's reign. Charleston, SC: The History Press. p. 130.
↑  Official biography of Julius L. Meier Archived July 16, 2011, at the Wayback Machine at Oregon State Library website
↑  "The Press: Snap the Whip". Time magazine. January 23, 1950.
↑  OR Governor 1930 - ourcampaigns.com
↑  Schmidt, Emerson P. (February 1931). "The Movement for Public Ownership of Power in Oregon". The Journal of Land & Public Utility Economics. 7 (1): 57.
↑  "Business: Portland Participation". Time magazine. April 19, 1937.
1 2  McCall, Merritt. "Menucha Retreat and Conference Center". The Oregon Encyclopedia.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009912171505171  GND: 1194033830  LCCN: no97066517  SNAC: w629109z  VIAF: 68540409   WorldCat (עם VIAF): 68540409
ברוקטרים

שבט הברוקטרים (Brukterer) הוא אחד השבטים הגרמאנים המערביים. הברוקטרים חיו לאורך נהר האמס ועל גדות נהר הליפה. באזור זה חיה אוכלוסייה קטנה ביותר והוא נודע בשל יערותיו הסבוכים. שבט גרמאני זה עסק בציד אך לרוב במרעה ובחקלאות.
בשנת 12 לפני הספירה צבאו של דרוסוס הביס את שבט הברוקטרי. בשנת-9 לספירה הברוקטרים לחמו ליד שבטים גרמאנים אחרים לצד ארמיניוס הכרוסקי בקרב יער טאוטבורג כנגד קווינטוס וארוס ניצחון השבטים הגרמאניים עצר את הפלישה הרומית. בין שנים 69 ו-70 הם לחמו נגד הרומים כחלק מהמרד של שבט הבטאבר.
כאשר צבאו של גרמאניקוס הביס את הברוקטרים בשנת 15, כחלק ממסע הנקם של הרומאים, הם נתקלו בנס הלגיון התשעה עשר, אותו לקחו הגרמאנים כשלל. כנקמה על הקרב ביער טאוטבורג, בו נהרג וארוס וחיילים רומאים רבים אחרים, החריבו הרומים את אזור הליפה והאמס.
מגידת העתידות וֶלֶדֵה היא האישיות החשובה ביותר שהשתייכה לשבט הברוקטרי. ולדה הייתה המוח של מרד הבטאבר נגד הרומאים. אחר דיכוי המרד נשבתה ולדה על ידי הרומאים.
בסוף המאה הראשונה השמידו השבטים הגרמאנים, אנגריברים וכמאבן את הברוקטרים. מעט הניצולים ברחו לאזור הדרומי לאזור נהר הליפה.
מאז המאה ה-4 הברוקטרים השתייכו לשבט הפרנקים.
ג'נקינס (תוכנה)

| --- | --- |


 מפתח:  Kohsuke Kawaguchi 
 מחזור חיים:  2011–הווה (כ־13 שנים) 
 גרסה אחרונה:  2.477 (17 בספטמבר 2024) 
 נכתבה בשפות:  Java 
 סוג רישיון:  רישיון MIT 
 קוד מקור:  https://github.com/jenkinsci/jenkins 
 www.jenkins.io
 
ג'נקינס (באנגלית: Jenkins) הוא שרת אוטומציה מבוסס קוד פתוח שנכתב ב-Java. שרת ג'נקינס מסייע באוטומציה של תהליכי פיתוח תוכנה כמערכת אינטגרציה רציפה (Continuous Integration).
המערכת רצה בשרת ב-servlet containers כדוגמת Apache Tomcat. התוכנה תומכת במערכות שונות לניהול גרסאות (בהן AccuRev, CVS, Subversion, Git, Mercurial, Perforce, ClearCase ו-Rational Team Concert) ומסוגלת להריץ פקודות Apache Maven,‏ Apache Ant,‏ sbt וכן קוד shell וקוד אצווה ב-Windows. התוכנה מופצת ברישיון MIT.
תהליכי בנייה (builds) יכולים להיות מורצים בג'נקינס בתגובה לאירועים שונים כמו פרסום קוד למערכת ניהול הגרסאות, כתהליך מתוזמן (דמוי Cron), או באופן יזום על ידי תוכנה או משתמש.
למערכת ג'נקינס קדם פרויקט Hudson, שפותח בסאן מיקרוסיסטמס החל מ-2004, ופורסם ב-java.net בפברואר 2005. בסוף 2010, בעקבות טענות של Oracle לסימן מסחרי על Hudson, החל משא ומתן בין החברה לקהילת Hudson על השימוש בשם, ובינואר 2011 התקיימה הצבעה על שינוי שם הפרויקט שבה התקבל השם "Jenkins".
ברווז ורוד-ראש

| ברווז ורוד-ראש |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
תת־משפחה:: ברווזי צלילה
סוג:: Rhodonessa 
מין:: ברווז ורוד-ראש
שם מדעי
 Rhodonessa caryophyllacea ‏לאת'אם, 1790
תחום תפוצה


ברווז ורוד-ראש (שם מדעי: Rhodonessa caryophyllacea) הוא מין של עוף ממשפחת הברווזיים המצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע וחי בביצות מסוימות בתת-היבשת ההודית. מין זה הוא יחיד בסוגו.
ברווזים אלה נחשבו הרבה זמן לשייכים לתת-משפחת ברווזים מצויים (Anatinae) אך הוא בעל דורבנות אחוריים וכן התנהגותו וצורת התזונה, מה שאינו קיים בקבוצה זו. הצוואר של הברווז גם בעל יכולת התרחבות מיוחדת המאפשרת לו לשרוק באופן מיוחד. חוקרים מסוימים סיווגו אותו בסוג נטה (Netta) או צולל (Aythya), אך ההצעות לא התקבלו.
מאפיינים

הברווז מגיע לאורך 41–43 ס"מ וני המינים דומים בגודל. הוא בעל גוף שחור וצוואר ארוך וורוד. הראש גם מוארך וורוד והמקור אדום ומוארך וכן קצה הכנפיים ירוקות וחומות בקצה. לנקבות לעומתו צוואר וראש צהבהבים ומקור חיוור. לעיתים עלולים להתבלבל בינו לנטה אדומת-ראש (כשמסתכלים מרחוק), אך הוא בעל צוואר ארוך בהרבה מהנטה ובעל גוף שחור. ראשם של הצעירים הוא לבן כמעט לגמרי.
תפוצת הברווז העיקרית היא מצפון לנהר הגנגס ועד למערב נהר הברהמפוטרה במדינה ההודית ביהר וייתכן שגם ממערב לשם אך גם בנפאל, בנגלדש ואולי גם במינמאר.
ברווזים אלה חיים ביחידות או בזוגות ולעיתים נדירות גם בקבוצות קטנות. הוא נפוץ בביצות ובריכות ביערות גשם ובין עשבים גבוהים, שם הוא מקנן, ולא במים עמוקים מאוד. הברווזים ניזונים בטבילה מצמחייה מימית ורכיכות.
ברווז זה כמעט ונכחד בטבע בעיקר עקב הרס בית גידולו ואולי ציד, אך ככל הנראה אף פעם לא היה נפוץ בטבע. ישנם חוקרים הטוענים שהוא נכחד כבר. נצפו מספר ברווזים כאלה במינמאר אבל נטען שהברווזים הללו הם ברווזים מהמין Anas poecilorhyncha. ע"פ ארגון ה-IUCN מוגדר המין בסכנת הכחדה חמורה.
הערות שוליים

↑  ברווז ורוד-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545358305171  LCCN: sh2009006509
ג'ו ברנד

| --- | --- |

ג'ו ברנד, 2007
 לידה:  23 ביולי 1957 (בת 67) לונדון/וונדסוורת', הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Josephine Grace Brand 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  Tunbridge Wells Girls' Grammar School  Bexhill College 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזפין גרייס "ג'ו" ברנד (באנגלית: Josephine Grace "Jo" Brand; נולדה ב-23 ביולי 1957) היא קומיקאית, סופרת ושחקנית אנגלייה. היא הופיעה בקומדיה "Saturday Live", בשעשועון "The Brain Drain" של ערוץ 4, בתוכנית הסטנד-אפ "Jo Brand Through the Cakehole", בסיטקום "קדימה מתחילים!" ובמגוון תוכניות טלוויזיה בהן "Qi", התוכנית "Have I Got News for You" ו-"Would I Lie to You?". ברנד מנחה את תוכנית הטלוויזיה "The Great British Bake Off: An Extra Slice".
ב-2003 נכללה ברנד ברשימת חמישים הקומיקאים המצחיקים ביותר בבריטניה של עיתון האובזרבר.
ביוגרפיה

ברנד נולדה ברובע וונדסוורת' שבלונדון. אמה הייתה עובדת סוציאלית ואביה היה מהנדס מבנים. ברנד היא האמצעית במשפחה בת שלושה ילדים. כשהייתה בת ארבע עברה המשפחה לגור בכפר סנט מרי פלאט קרוב לעיר סבנאוקס במחוז קנט, בהמשך עברו לכפר בננדן (Benenden). היא למדה בבית ספר יסודי בסנט מרי פלאט ובבננדן, עד גיל 16 למדה בבית הספר לבנות טנברידג' ולס, אחר כך למדה בבית הספר התיכון לבנות הייסטינגס ובבקסהיל קולג'.
אחרי שעבדה בפאב, עבור ארגון בארנרדו, וכאחות סיעודית במעון למבוגרים עם קשיי למידה, התחילה ללמוד לתואר במדעי החברה ולתעודת הסמכה כאחות באוניברסיטת ברונל. אחר כך התחיל עבדה כאחות בריאות הנפש במשך עשר שנים בבית החולים בת'לם בלונדון, בבית החולים ספן קואד בסוונסי ובבית החולים מודסלי בדרום לונדון.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1997 התחתנה ברנד עם ברני בורק בשרופשייר.
ביבליוגרפיה

"Mental" (יחד עם הלן גריפין; בהוצאת Cardiff: Drama Association of Wales, בשנת 1996) ISBN 1-898740-41-0
"Sorting Out Billy" (רומן; London: Review, בשנת 2004) ISBN 0-7553-2336-X
"It's Different for Girls" (רומן; London: Headline Review, בשנת 2005) ISBN 0-7553-2229-0
"The More You Ignore Me" (רומן; London: Headline Review, בשנת 2009) ISBN 0-7553-2231-2
"Look Back in Hunger. The Autobiography" (בהוצאת London: Headline Review, בשנת 2009) ISBN 0-7553-5525-3
"Can't Stand Up For Sitting Down. The Autobiography – Part 2" (בהוצאת London: Headline Review, בשנת 2010) ISBN 978-0-7553-5526-6
"A Load of Old Balls: Men in History" (בהוצאת לונדון: סיימון ושוסטר, 1994). ISBN 0-671-71385-X
"A Load of Old Ball Crunchers: Women in History" (בהוצאת לונדון: סיימון ושוסטר, 1996) ISBN 0-684-81695-4
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 |  | Up Yer News | בתפקיד עצמה | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1992– |  | Have I Got News for You | חברת צוות / מנחה |  |
| 1995 | פשוט נהדרת | Absolutely Fabulous | כרמן | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1993–1996 |  | Jo Brand Through the Cakehole | מגישה |  |
| 2003– | Qi | QI | חברת פאנל |  |
| 2009, 2013 | המופע של פול או'גריידי | The Paul O'Grady Show | מגישה מחליפה | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2009 |  | The Speaker | שופטת | תוכנית כישרונות |
| 2009–2012 | קדימה מתחילים! | Getting On | קים ויילד | גם כתבה |
| 2011 |  | Jo Brand's Big Splash | מנחה |  |
| 2011 |  | Show Me the Funny | שופטת אורחת | תוכנית מציאות |
| 2013–2014 |  | Splash! |  |  |
| 2014 |  | The Great Sport Relief Bake Off | מגישה | פרק אחד (14 בינואר) |
| 2014 |  | The One Show | מגישה מחליפה | 2 פרקים |
| 2014, 2016– |  | Damned | רוז |  |
| 2014– |  | The Great British Bake Off: An Extra Slice | מגישה |  |
| 2015 |  | The Great Comic Relief Bake Off | מגישה | פרק אחד (25 בפברואר) |
| 2016 |  | Jo Brand's Hell of a Walk for Sport Relief | בתפקיד עצמה | פרק אחד (17 במרץ) |
| 2016– |  | Going Forward | קים ויילד | נכתב על ידי ברנד |
| 2016 |  | The Kitten Rescuers | מגישה | פרק אחד |
| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | אקסטזי | Human Traffic | ריאליטי (דיבוב) |  |
| 2011 | הנרי הנורא | Horrid Henry: The Movie | גריזי גרטה / אורחת בארוחה |  |
| 2017 |  | The More You Ignore Me | סנדרה |  |
פרסים ומועמדויות

1992: פרס הקומדיה הבריטית - Top comedy club performer
1995: פרס הקומדיה הבריטית - מופע הסטנד-אפ הטוב ביותר
2010: פרס הקומדיה הבריטית - הקומיקאית הטובה ביותר בטלוויזיה
2011: פרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה - השחקנית הטובה ביותר בתפקיד קומי
2012: פרס הקומדיה הבריטית - הקומיקאית הטובה ביותר בטלוויזיה
הערות שוליים

1 2  McSmith, Andy (2009-02-07). "Jo Brand: A softer brand of humour". Independent.co.uk. נבדק ב-2014-01-30.
↑  Vincent, Sally (8 במאי 2004), "Kicking off the bovver boots", The Guardian, London: Guardian Media Group, נבדק ב-4 במאי 2010 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Geear, Jo (23 באוגוסט 2005), "Jo Brand: a Kentish maid", BBC Kent, BBC, נבדק ב-4 במאי 2010 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Atkins, Tom (25 בפברואר 2008), "20 Questions With ... Jo Brand", What's On Stage, Bandwidth Communications Ltd {{citation}}:  (עזרה)
↑  Rob Brydon's Annually Retentive, BBC website
↑  "Jo Brand is one funny woman", BBC interview, 26 October 2005 (viewed 9 July 2009)
↑  Play it Again BBC Television
↑  Fighting the Fear, The Speaker, BBC Television
↑  "Big Splash". What Larks! Productions. אורכב מ-המקור ב-2016-10-02. נבדק ב-20 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "About Us". What Larks! Productions. אורכב מ-המקור ב-2017-07-04. נבדק ב-20 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421942205171  PLWABN: 9810671632205606  BIBSYS: 10038979  CANTIC: a16642703  GND: 139734015  ISNI: 0000 0001 1493 0266  LCCN: no99039771  MusicBrainz: 93c915ad-894a-477c-b5f2-da42c55262b8  NKC: xx0064820  NTA: 264203100  SUDOC: 172477395  VIAF: 68565786   WorldCat (עם VIAF): 68565786 
ג'ו ברנד ב-1994 בבלפסט
ג'ון בטלר ייטס

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1839 בנברידג', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  3 בפברואר 1922 (בגיל 82) צ'סטרטאון, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  אירלנד 
 השכלה:  טריניטי קולג' 
 בן או בת זוג:  Susan Pollexfen 
 
ג'ון בטלר ייטס (באנגלית: John Butler Yeats;‏ 16 במרץ 1839 – 3 בפברואר 1922) היה צייר ועורך דין אירי, אביהם של ויליאם בטלר ייטס, לילי ייטס, אליזבת' קורבט "לולי" ייטס וג'ק בטלר ייטס. הגלריה הלאומית של אירלנד מחזיקה בבעלותה כמה מציורי הדיוקן שלו בשמן ובנייר, כולל ציור דיוקן אחד של בנו, ויליאם, משנת 1900. ציור הדיוקן של ג'ון א'ולירי (1904), נחשב ליצירת המופת שלו (Raymond Keaveney, 2002).
ביוגרפיה וקריירה

ייטס נולד בלורנסטאון, עיירה הסמוכה לדרך טאליליש ולעיירה בנברידג', אשר במחוז דאון. הוריו היו הכומר ויליאם בטלר ייטס (1806–1862) ואשתו ג'יין גרייס קורבט; ג'ון בטלר היה הבכור במשפחה של תשעה ילדים. כבוגר טריניטי קולג' (דבלין) וכחבר ה-University Philosophical Society, ייטס החל את הקריירה שלו כעורך דין, תוך כדי שהוא עובד לתקופה קצרה עם אייזאק באט, משפטן ופוליטיקאי אירי. ב-1867, הוא גמר אומר להפסיק את עבודתו כעורך דין והחל ללמוד אמנות בבית הספר הית'רלי לאמנויות היפות. ישנו תיעוד דל של מכירותיו, כך שאין בנמצא קטלוג מסודר של יצירותיו באוספים פרטיים. ישנה אפשרות שכמה מיצירותיו המוקדמות נהרסו ועלו באש בזמן מלחמת העולם השנייה. אולם, מה שידוע בבירור הוא, שלייטס לא הייתה בעיה לקבל הזמנות לעבודות, מפני שציורי הסקיצות וציורי השמן שלו נמצאים בבתים פרטיים באירלנד, אנגליה וארצות הברית. ציורי הדיוקן המאוחרים שלו מצביעים על רגישות רבה ליושב מולו. לעומת זאת, התנהלותו העסקית הייתה כושלת והוא אף פעם לא היה בטוח מבחינה פיננסית. הוא החליף כתובות מגורים באופן תדיר, תוך שהוא מעביר את מקום מגוריו כמה פעמים, בין אנגליה לאירלנד.
ב-1907, בגיל 68, ביחד עם בתו, לילי ייטס, הוא הפליג לניו יורק, על סיפון האוניה קמפאניה ומאז הוא לא שב יותר לאירלנד. באוקטובר 1909, הוא עבר לגור בצימר, אשר נוהל בידי האחיות למשפחת פטיפה, אשר מספרו היה 317, ברחוב מספר עשרים ושמונה מערב. בית זה ישמש כמקום מגוריו האחרון, עד למותו באותו מקום, ב-3 בפברואר 1922. בניו יורק, הוא קיים יחסי חברות עם חברי אגודת הציירים שהשתייכו לאסכולת אש קאן. אדמונד קווין, הכין לאחר מותו של ג'ון, מסיכת פנים שלו, אשר מהווה כיום חלק מהאוסף השייך ל-Yeats Society, סלייגו. ייטס טמון בבית הקברות הכפרי של צ'סטרטאון, עיירה השוכנת ברכס הרי אדירונדק שבמדינת ניו יורק, סמוך לקבר ידידתו, ג'ין רוברט פוסטר.
משפחה

ייטס נישא לסוזאן פולקספן (13 ביולי 1841 - 3 בינואר 1900), ב-10 בספטמבר 1863, בכנסיית סנט ג'ון, סלייגו. ידוע שסוזאן ייטס, נכנסה למצב של דכדוך ודיכאון, לאחר שבעלה החליט לזנוח את הקריירה שלו כעורך דין ולפנות לקריירה של צייר. סוזאן תוארה על ידי בעלה ועל ידי הסובבים אותה כ"דמות צללים", אשר הלכה ונהייתה "לשקטה מאוד, מעוררת רחמים ומטורפת". לג'ון וסוזאן היו שישה ילדים משותפים, מהם שניים נפטרו בינקותם. שמותיהם של ששת הילדים הללו היו: ויליאם בטלר ייטס, סוזאן מרי, אליזבת' קורבט "לולי" ייטס, רוברט קורבט ייטס (נפטר בילדותו), ג'ק בטלר ייטס וג'יין גרייס ייטס (נפטרה אף היא במהלך ילדותה).
גלריה

דיוקנו של ויליאם בטלר ייטס (1900)
דיוקן עצמי של ג'ון בטלר ייטס (1919)
דיוקן של הרוזנת קונסטנס מרקייביץ', לפני 1922; פוליטיקאית ומהפכנית לאומנית אירית, סופרג'יסטית; רישום בעיפרון
ברווז כותנה

| ברווז כותנה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
תת־משפחה:: ברווזים מצויים
סוג:: ברווז כותנה
מינים
 ברווז גמדי אפריקני  ברווז כותנה גמדי  ברווז גמדי ירוק
שם מדעי
 Nettapus ‏ברנדט, 1836

ברווז כותנה (שם מדעי: Nettapus) הוא סוג של ברווז מתת-משפחת ברווזים מצויים, החיים באגמים ונהרות טרופיים בעולם הישן.
מאפיינים

אלו הברווזים הקטנים ביותר, כשהקטן מכולם הוא ברווז כותנה גמדי שאורכו 26 ס"מ ומשקלו 160 גרם בלבד.
הברווזים אוכלים בדומה לשאר הברווזים המצויים על פני המים. הם מלקטים זרעים, צמחי מים וחרקים קטנים. הם קטנים ופגיעים מאוד ולכן מסתתרים בין צמחי מים גדולים כמו נימפיאות. לעיתים הם נצפים יחד עם ברווזים מסוגים אחרים כמו ברווזים שורקים.