stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפטו של טד בנדי

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  ספר הזיכרונות "The Phantom Prince: My Life with Ted Bundy"
 בימוי:  ג'ו ברלינג'ר 
 הופק בידי:  ניקולאס צ'ארטייר, ארה קשישיאן, מייקל קוסטיגן, ג'ייסון בארט, מייקל סימקין 
 תסריט:  מייקל ורוויי 
 עריכה:  ג'וש שפר 
 שחקנים ראשיים:  זאק אפרון (טד בנדי) היילי ג'ואל אוסמנט קאיה סקודלריו דילן בייקר טרי קיני ג'יימס הטפילד גרייס ויקטוריה קוקס אנג'לה סרייפן לילי קולינס ג'פרי דונובן ג'ון מלקוביץ' ג'ים פרסונס בריאן גראתי 
 מוזיקה:  מרקו בלטרמי, דניס סמית' 
 צילום:  ברנדון טרוסט 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי וולטאג' 
 חברה מפיצה:  Big Bang Media, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  26 בינואר 2019 (סאנדנס)  ארצות הברית 3 במאי 2019  ישראל 23 במאי 2019
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן פשע, סרט דרמה, סרט ביוגרפי, סרט בית משפט 
 מקום התרחשות:  סיאטל 
 דף הסרט ב־IMDb
 
משפטו של טד בנדי (באנגלית: Extremely Wicked, Shockingly Evil and Vile) הוא סרט פשע ביוגרפי אמריקאי, המסופר מנקודת המבט של חברתו לשעבר של הרוצח הסדרתי טד בנדי, אליזבת קנדל. הסרט, שביים ג'ו ברלינג'ר על פי תסריט מאת מייקל ורוויי, מבוסס על ספר הזיכרונות של קנדל, The Phantom Prince: My Life with Ted Bundy ("נסיך הפנטום: חיי עם טד בנדי"). בסרט מככבים זאק אפרון כבנדי, לילי קולינס כקנדל, קאיה סקודלריו כאשתו של בנדי, קארול אן בון, וג'ון מלקוביץ' כאדוארד קווארט, השופט הראשי במשפטו של בנדי. שמו של הסרט בשפת המקור היא התייחסות לדבריו של קווארט על רציחותיו של בנדי בעודו דן אותו למוות: לדבריו, היו אלו מעשים "רעים באופן קיצוני, מרושעים בצורה מחרידה ומתועבים".
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-26 בינואר 2019. זמן קצר לאחר מכן רכשה נטפליקס את זכויות ההפצה לסרט תמורת 9 מיליון דולר. הוא יצא בצורה דיגיטלית על הפלטפורמה של נטפליקס ב-3 במאי 2019, והוצג גם בבתי קולנוע בודדים. הסרט זכה לביקורות מעורבות ממבקריו, אך המשחק של אפרון זכה לשבחים.
שחקנים

זאק אפרון - טד בנדי, סטודנט למשפטים לשעבר שהואשם במספר פשעים אלימים כלפי נשים.
לילי קולינס - ליז קנדל, סטודנטית במכללה ואם חד-הורית שנכנסה למערכת יחסים עם טד.
קאיה סקודלריו - קארול אן בון, חברה מן העבר של טד, שמתקרבת אליו כדי לתמוך בו. הם מתחתנים בזמן המשפט.
ג'פרי דונובן - ג'ון או'קונול, עורך הדין של טד ביוטה, שמגן עליו בתיק החטיפה.
אנג'לה סרפיאן - ג'ואנה, חברה קרובה של ליז, שמאמינה שטד אשם.
דילן בייקר - דייוויד יוקום, התובע ביוטה.
בריאן גראתי - דן דאוד, איש הסנגוריה הציבורית שמגן על טד ביוטה כשהוא נתפס שנית לאחר בריחתו מקולורדו.
טרי קיני - מייק פישר, בלש במחלק רצח שמקשר את טד לרצח בקולורדו.
היילי ג'ואל אוסמנט - ג'רי תומפסון, עובד לצד ליז באוניברסיטה, ויוצא איתה לאחר טד.
ג'יימס הטפילד - בוב הייווארד, שוטר ביוטה שעוצר את בנדי לראשונה.
גרייס ויקטוריה קוקס - קארול דה-רונץ', אישה שטד חטף ביוטה, מה שהוביל להרשעתו הראשונה.
ג'ים פרסונס - לארי סימפסון, התובע בפלורידה.
ג'ון מלקוביץ' - אדוארד קווארט, השופט במשפט הרצח האחרון של טד בנדי.
ג'סטין מק'קומבס - ג'ים דומאס, עורך הדין של טד בקולורדו, שמגן עליו במשפט הרצח הראשון שלו.
פורבה שפרד - לואיז בנדי, אמו של טד.
את מולי קנדל, בתה של ליז, משחקות בגילאים שונים מייסי כרמוזינו, אווה אינמן, מורגן פייל וגרייס בלבו. הבמאי ג'ו ברלינג'ר והצלם ברנדון טרוסט עורכים הופעות קמע כמנחה וצלם שמראיינים את טד בקולורדו.
הפקה

הפרויקט נחשף בפסטיבל הסרטים של קאן ב-2017, עם זאק אפרון ככוכב הסרט, הרוצח הסדרתי טד בנדי. היוצר הדוקומנטרי ג'ו ברלינג'ר חתם על הסכם לביום הסרט. באוקטובר 2017 לוהקה לילי קולינס לשחק את חברתו של בנדי, אליזבת קנדל.
בחודש ינואר 2018 לוהק ג'ון מלקוביץ' כאדוארד קווארט, השופט בתיק של בנדי. ההפקה החלה ב-18 בינואר 2018 בקובינגטון שבקנטקי. אנג'לה סרפיאן, ג'פרי דונובן, גרייס ויקטוריה קוקס, קאיה סקודלריו, ג'ים פרסונס, היילי ג'ואל אוסמנט, דילן בייקר וטרי קיני הצטרפו לצוות השחקנים במהלך חודש ינואר, וגיטריסט וזמר להקת מטאליקה ג'יימס הטפילד לוהק בחודש פברואר.
לצד הסרט העלילתי, יצר ברלינג'ר סדרה דוקומנטרית שמורכבת משיחות עם בנדי שהוקלטו זמן קצר לפני הוצאתו להורג. הסדרה, "שיחות עם רוצח: הקַלטות של טד באנדי", משודרת אף היא בנטפליקס.
תגובות לסרט

באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes אחוז הביקורות החיוביות הוא 56%, זאת על בסיס 176 ביקורות, והדירוג הממוצע שלו הוא 5.75 מתוך 10. בקונצנזוס הביקורתי של האתר נכתב: "'משפטו של טד בנדי' מתעלה לעיתים קרובות על מגבלותיו הנרטיביות באמצעות כוחה של הצפייה במשחקו של זאק אפרון". באתר Metacritic קיבל הסרט ציון ממוצע משוקלל של 52 מתוך 100, בהתבסס על 31 מבקרים, המרמז על "ביקורות מעורבות או ממוצעת".
אוון גלייברמן ממגזין "וראייטי" שיבח את הופעתו של אפרון על דיוקו בתיאור בנדי, וכתב כי הסרט "לא חושף אותנו בכוח לזוועה של טד בנדי. הוא מראה לנו מספיק, שומר את הזוועה במקום שאליו היא שייכת, בנבכי הדמיון שלנו, שם היא נשארת מה שהיא צריכה להיות: כהה כמו חצות הלילה, והרבה יותר מדי מכדי שנבין אותה". איש "הגרדיאן" בנג'מין לי נתן לסרט שלושה מתוך חמישה כוכבים, ציין לשבח את אפרון, אבל קרא לסרט עצמו "דרמה חסרת עניין וברק". הוא מתח ביקורת על משחקה של קולינס, ואמר שהיא צומצמה לדמות שטוחה וחסרת ייחוד. עבור "וולצ'ר" כתבה אמילי יושידה ביקורת דומה: היא שיבחה את אפרון, אבל שנאה את שאר הסרט, ואמרה: "הסרט העלילתי של הבמאי התיעודי הוותיק ג'ו ברלינג'ר נראה כאילו הוא ניסה להיות הסיפור של הרוצח הסדרתי טד בנדי מסופר דרך עיניה של חברתו... אבל הסרט של ברלינג'ר נשאב לתוך האירועים הסנסציוניים שכבר הוצגו לציבור, ומבלה זמן כה רב ביצירת אותם אירועים מחדש, עד כי הפרספקטיבה נחלשת".
שמוליק דובדבני התייחס ב-ynet לסרט בחיוב, וכתב כי הוא חושף את "צדה הפרוורטי והרצחני של הגבריות הלבנה המבוססת". לסיכום כתב כי זהו "סרט שעוקבים אחריו בסקרנות". ב"הארץ" שיבח אורי קליין את משחקו של אפרון, וכתב כי אף שהסרט "אינו מבוים במיומנות יתרה", הוא מציג שאלות ואמירות מעניינות ביחס למעשיו של בנדי. תומר קמרלינג העניק לסרט ב-"Mako" שני כוכבים מתוך חמישה, וטען כי בעייתו של הסרט היא הניסיון להעלות את השאלה "אם האיש עשה את הדברים המיוחסים לו או שהוא קורבן תמים של מערכת החוק", אף שהוא הורשע ואשמתו מעולם לא הועמדה בספק.
I Trusted U

| --- | --- |

עטיפת הסינגל "I Trusted U" של הבלקן ביט בוקס
 סינגל בביצוע בלקן ביט בוקס
 יצא לאור:  25 בפברואר 2016
 מקום הקלטה:  אולפני Vibromonk, תל אביב
 סוגה:  פאנק • היפ-הופ
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:42
 חברת תקליטים:  Digital Monkey
 כתיבה:  תמיר מוסקט, תומר יוסף, אורי קפלן
 לחן:  בלקן ביט בוקס
"I Trusted You" (בעברית: "סמכתי עליך") הוא שיר של הרכב המוזיקה הישראלי בלקן ביט בוקס. השיר יצא כסינגל בפברואר 2016 ולווה בווידאו קליפ, אותו ביים סולן ההרכב, תומר יוסף. השיר נכלל באלבומם החמישי "Shout It Out" שיצא לאור ב-11 בנובמבר 2016.
אודות השיר

השיר מושר מנקודת מבטו של גבר המשוחח עם בת זוגו על מצב מערכת היחסים הבעייתית שלהם.
דירוג במצעדים

השיר נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב-10.3.2016, וכבר בשבוע הראשון שלו זכה להצלחה מיידית ודורג במקום השני במצעד. הוא לא הצליח להגיע למקום הראשון בהמשך, וצעד תחילה שישה שבועות, עד 21.4.2016. ב-19 במאי 2016, נכנס מחדש למצעד, וצעד עוד שבועיים, עד 2 ביוני. ב-9 ביוני 1016, חזר לשבוע תשיעי ואחרון, עד שיצא סופית ב-16 ביוני 2016. במצעד השנתי תשע"ו (2016) של התחנה דורג במקום ה־36.
וידאו קליפ

בווידאו קליפ, מוצג סולן ההרכב, תומר יוסף בזירת אגרוף, שבחלק הראשון של הקליפ, הוא רוקד טנגו עם בת זוגו (הכוריאוגרפית והמורה לטנגו-ארגנטינאי, דורית שלום). בחלקו השני של הקליפ, בני הזוג נאבקים זה בזה, כשלעיתים הגבר פוגע באשה, ולעיתים היא פוגעת בו. בכל פגיעה של אחד מבני הזוג, מופיעים אלמנטים מאוירים, כגון לבבות, עלי כותרת, או סכינים. בסיום הקליפ, מוצג הגבר, שהוא מוטל בזירה, ובת זוגו מניפה את ידיה אל על, לאות ניצחון.

את הקליפ ביים תומר יוסף, אשר גם הפיק אותו עם יערה אדרי.
בתרבות

השיר מופיע במשחק הווידאו הפופולרי, פיפ"א 17, של חברת EA.
הערות שוליים

↑  I Trusted U, Genius, ‏25.2.2016
↑  I Trusted U, פזמונט
↑  Balkan Beat Box - I Trusted U (Official Video), יוטיוב, ‏25.2.2016
↑  FIFA 17 Soundtrack - EA Music, Apple Music
פרשת מעון אמילי השיקמה

פרשת מעון אמילי השיקמה היא פרשת התעללות בילדים בגיל הרך, שהתרחשה בשנת 2022, במעון "אמילי" במעלה אדומים. לאחר הליך משפטי שארך כשלוש שנים, בית המשפט המחוזי בירושלים הרשיע את אסתר נחמיה וציונית מזרחי שעבדו כמטפלות במעון "אמילי" בעבירות של התעללות ותקיפת פעוטות. על פי כתב האישום החמור, השתיים התעללו ב-17 פעוטות בני שנה עד שנתיים, במספר רב של מקרים, לאורך תקופה של כחודשיים.
רקע

הפרשה נחשפה ב-6 במרץ 2022 בשיא תקופת הקורונה כשבוע וחצי לפני חג הפורים. מעשי ההתעללות התגלו בדרך מקרה כאשר מטפלת אחרת שעבדה במטבח של המעון ובכיתת הפעוטות, ענתה לשיחת טלפון שקיבלה מכלתה במהלך שעות העבודה. בשלב מסוים, היא הותירה את הטלפון שלה בכיתת הפעוטות כדי לעסוק בדבר מה, ואילו כלתה נשארה על קו הטלפון הפתוח ששמעה צעקות, קללות, איומים ובכי של תינוקות לאחר סיום השיחה. כך יצא שהכלה הקשיבה דרך הטלפון להתנהלות בכיתת הפעוטות, כל השיחה הוקלטה מעברו השני של הקו במשך 57 דקות. כבר באותו היום הכלה תושבת העיר מעלה אדומים שנחשפה בטעות לזוועות שמתחוללות במעון פרסמה פוסט בפייסבוק בקבוצת "אמהות מעלה אדומים", במטרה לאתר הורים שילדיהם שוהים במעון אמילי ברחוב השיקמה בשכונת 06. כשמצאה אם כזו, חלקה איתה את ההקלטה המטרידה.
באותו היום נערכה פגישה בין ההורים לצוות המעון עקב תלונותיהם על הזנחה. אילנה מנהלת המעון שנחשפה לפוסט טענה בפגישה שקיימה עם ההורים כי ישנה אישה שרצתה לעבוד במעון ומשום שלא התקבלה לעבודה היא מנסה להתנקם ועל-כן היא פרסמה פוסט שיש לה מידע על המעון. המנהלת ביקשה מההורים להתעלם ממנה ומהמידע שיש בידיה. במהלך אותה הפגישה הוצגה ההקלטה לאילנה מנהלת המעון והורים נוספים נחשפו לתוכנה המזעזע. עוד באותו הערב הוגשה התלונה הראשונה במשטרת מעלה אדומים על ידי אחת האימהות כנגד המטפלת אסתר נחמיה ושאר צוות המעון.
לאחר שהוגשה תלונה בתחנת משטרת מעלה אדומים הורי הפעוטות זומנו לתחנה שם נחשפו לראשונה בסרטונים שנשמרו על גבי מכשיר DVR שהיה מותקן במעון. מה שנחשף בסרטונים היה חמור אף יותר מההקלטה. המצלמות תיעדו את מעשי ההתעללות באופן חזותי וברור, ועל בסיסם הוגש כתב האישום שכלל לא פחות מ-107 סעיפים עובדתיים.
משטרת ישראל פתחה בחקירה ועצרה את המטפלת אסתר נחמיה בת 54. יממה לאחר מכן נעצרה גם הסייעת ציונית מזרחי בת 59. לאחר מעצרן המעון המשיך לעבוד בכיתות האחרות אך בסוף אותה שנה מעון "אמילי" בשכונת צמח השדה במעלה אדומים נסגר לצמיתות.
נחמיה ומזרחי הכחישו בתחילה את האשמות נגדן. בהמשך הופצו בכלי תקשורת סרטונים המתעדים את המתרחש במעון, ואת אופן התנהלותן של אסתר נחמיה וציונית מזרחי כלפי הפעוטות. בסרטונים נראו נחמיה ומזרחי מכות פעוטות, מכסות אותם בשמיכה מכף רגל ועד ראש בעת השכבתם לישון, גוררות אותם ברחבי המעון ומטיחות אותם בחוזקה לעבר המזרן או הרצפה.
תוצאות חשיפת הפרשה

בשל חשיפת הפרשה החמורה במעון "אמילי" הצעת החוק של חבר הכנסת אופיר כץ ומירב בן ארי להחמרת ענישה למתעללים בפעוטות עברה בקריאה השנייה והשלישית, ובכך, אושרה באופן סופי.
החוק החדש קובע שכל מי שיורשע בסעיף של התעללות בחסר ישע - ייגזר עליו עונש מינימלי של מאסר בפועל ל-22 חודשים. הצעת החוק נולדה בעקבות שורה ארוכה של פסקי דין מקלים בתיקי אלימות קשים כלפי פעוטות, כשבשנים האחרונות חלה עלייה חדה בכמות מקרי ההתעללות בגנים.
בנוסף על כך, בעקבות חשיפת הפרשה במעון "אמילי" וכמו כן רצף מקרי ההתעללות בגנים במקרים חמורים כגון פרשת כרמל מעודה, "חוק המצלמות" שיזם יו"ר הקואליציה אופיר כץ עבר ונכנס לספר החוקים של המדינה. חוק זה מאפשר לגני ילדים להתקין מצלמות לצפייה בשידור חי, אך משאיר את ההחלטה בידי הגננות. ההורים בגנים יוכלו לצפות בילדיהם דרך הטלפון בזמן אמת, לעומת המצב כיום - שבו המצלמות נגישות רק למשטרה ולפיקוח.
המשפט

ב-5 במרץ 2025, הורשעו אסתר נחמיה וציונית מזרחי בעבירות של התעללות ותקיפת פעוטות. בסיכום הכרעת דין נאמר על ידי השופטת כי "המעשים האלימים של שתי הנאשמות חצו גבולות אסורים". טרם נקבע מועד גזר דין.
הערות שוליים

↑  אביעד גליקמן, אחרי 3 שנים: המטפלות ממעון "אמילי" במעלה אדומים הורשעו, באתר חדשות 13, 5 במרץ 2025
↑  אביעד גליקמן, ישי פורת, דוחפות, זורקות ומטיחות ברצפה: כך התעללו המטפלות ממעלה אדומים בפעוטות, באתר חדשות 13, 26 באפריל 2022
↑  אלי סניור , ברגע האחרון: אושרה הצעת החוק להחמרת ענישה למתעללים בפעוטות, באתר חדשות 13, 30 ביוני 2022
↑  מורן אזולאי, בעקבות מקרי ההתעללות: "חוק המצלמות" אושר סופית, ההחלטה נשארת בידי הגננות", באתר ynet, 12 בנובמבר 2024
↑  ישראל מושקוביץ, הורשעו המטפלות במעון במעלה אדומים: "בעטו והטיחו את הפעוטות על מזרנים", באתר ynet, 5 במרץ 2025
חוקת גרמניה

| --- | --- |

 פרטי החוק
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 שם רשמי:  Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland
 סוג:  חוקה
 גוף מחוקק:  Parlamentarischer Rat 
 שטחים שעליהם חל החוק:  גרמניה 
 
חוק היסוד לרפובליקה הפדרלית של גרמניה (בגרמנית: Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland), הידוע גם כחוקת גרמניה, הוא המסמך המשפטי המחייב והגבוה ביותר בחוק של גרמניה. החוקה מסדירה את היותה של גרמניה רפובליקה פדרלית חוקתית בעלת 16 יחידות מדיניות בעלות אוטונומיה מוגבלת - מדינות גרמניה. בנוסף, היא מכילה רשימה נרחבת של זכויות הפרט, אותן החוקה מעגנת.
החוקה אושרה רשמית ב-8 במאי 1949, ונכנסה לתוקפה ב-23 במאי אותה השנה. החוקה מבוססת על חוקתה של מערב גרמניה, ועם איחוד גרמניה בראשית שנות התשעים גם חלקה המזרחי של גרמניה הוכפף לה. עם האיחוד בוצעו בה מעט תיקונים קלים.
החוקה שמה דגש על חירות הפרט בקטלוג נרחב של זכויות אדם ומפלגת את הסמכויות בין שתי הרמות השלטוניות של המדינה ובין הרשות המחוקקת, המבצעת והשופטת. מבחינות רבות, החוק הבסיסי מ-1949 הוא מענה לפגמים שנתפסו בחוקת ויימאר מ-1919 שייתכן שתרמו להתדרדרות הרפובליקה ועלייתה המאוחרת יותר של המפלגה הנאצית בשנת 1933.
היסטוריה > חוקת ממלכת בוואריה

בשנת 1818 נכתבה בבוואריה חוקה מודרנית יחסית לממלכות גרמניה האחרות, אשר יצרה פרלמנט המבוסס על שני בתים: הבית העליון שישבו בו חברי האצולה ובעלי הקרקעות; והבית התחתון שישבו בו נציגי הציבור מהדרגות הנמוכות יותר.
היסטוריה > חוקת הקונפדרציה הגרמנית

| --- | --- |
 :  ראו גם – אביב העמים, מהפכות 1848
בין השנים 1848 ו-1849 פרצה סדרת מהפכות לאומיות בגרמניה כביטוי מקומי של "אביב העמים" שהתחולל באותה תקופה באירופה כולה. המהומות שפרצו בברלין בשנת 1848, אשר תבעו כינון של מדינת לאום גרמנית בנוסף לרפורמות ליברליות שונות, אילצו את המלך הפרוסי פרידריך וילהלם הרביעי להבטיח מונרכיה חוקתית.
ב-18 במאי 1848 התכנסה בפרנקפורט האספה הלאומית הראשונה, שמטרתה הייתה ליצור מדינה לאומית גרמנית. זו הייתה האספה הלאומית של פרנקפורט. האספה הראשונה אשר נבחרה בבחירות בכל שטח גרמניה, בתקופה שבה הייתה עדיין מחולקת לנסיכויות רבות. האספה שירתה בתפקידה ברשות מחוקקת מ-18 במאי 1848 ועד 31 במאי 1849 והתכנסה בכנסיית פאולסקירכה שבפרנקפורט. כינוס האספה היה אחת התביעות של המהפכנים במהפכת מרץ במדינות הקונפדרציה הגרמנית.
באמצעות דיונים סוערים וממושכים הצליחה האספה לחוקק את חוקת פאולסקירכה, אשר הכריזה על כינון קיסרות גרמנית מאוחדת, שמדינות גרמניה השונות יהיו כפופות אליה. כשפורסמה החוקה סירב המלך פרידריך וילהלם ליטול את כתר המדינה הגרמנית המאוחדת ולבסוף גרמניה אוחדה רק בשל הלחץ שהפעילו מנהיגיה הצבאיים של פרוסיה.
חוקה זו הגשימה את דרישות התנועות ליברליות והלאומיות אשר עמדו כאופוזיציה לשיטתו של מטרניך. החוקה פירטה זכויות אדם רבות, וקבעה את צורת המשטר על-פי עקרונות הדמוקרטיה הפרלמנטרית, במשולב עם מונרכיה חוקתית העוברת בירושה.
היסטוריה > החוקה הצפון גרמנית

עוד בשנת 1866 חיבר ביסמרק את החוקה הצפון גרמנית בעקבות המלחמה האוסטרו-פרוסית ויצירת הקונפדרציה הצפון-גרמנית, מתוך כוונה כי זו תהיה חוקת האימפריה הגרמנית של 1871, אם כי בתיקונים קלים.
חוקה זו העניקה לקנצלר החדש אוטו פון ביסמרק סמכויות רבות, שכן היא הפכה אותו ל"אחראי" אך לא חייבה אותו לתת דין וחשבון בפני הרייכסטאג, והעבירה לידיו את הסמכויות על התקציב הצבאי (לאחר המשבר החוקתי אליו נקלע וילהלם הראשון בשנת 1862).
גרמניה, יחד עם המשטרים האוטוריטריים באיטליה ובאימפריה היפנית, כללה מספר יסודות דמוקרטיים, ובמיוחד הרייכסטאג (בקונפדרציה הצפון-גרמנית ואחר כך בקיסרות הגרמנית), פרלמנט בעל סמכויות מצומצמות. החקיקה דרשה את אישור ה"רייכסראט", המועצה של נציגי הנסיכויות, שבה נהנתה פרוסיה מרוב ברור. עיקר ההשפעה הפרוסית, עם זאת, נבע מעובדת שליטתה בגופי הסמכות המבצעת בגרמניה: ה"קייזר" והקנצלר הקיסרי שמונה על-ידו – אוטו פון ביסמרק. בעוד שיתר הנסיכויות הורשו לנהל ממשלות משל עצמן, כל כוחות הצבא היו בסמכותה של הממשלה הקיסרית, או למעשה, פרוסיה. הגם שנותרה אוטוריטרית בהיבטים רבים, התירה האימפריה את קיומן של מפלגות.
היסטוריה > חוקת רפובליקת ויימאר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ממשלת רפובליקת ויימאר אימצה את הנוסח של פרופסור הוגו פרויס, והחוקה נחתמה והתקבלה ב-11 באוגוסט 1919.
החוקה קבעה כי המדינה היא רפובליקה, וכי הסמכות הפוליטית נובעת מהעם. לחוקה היו שתי מגמות: להינתק מהרוח הפרוסית המיליטריסטית ולשמור על אחדות גרמניה כיחידה מדינית ולא כאוסף של ממשלות מקומיות, בלי לבטל את המבנה הפדרלי של גרמניה. במסגרת המגמה זו הוכרזו בחוקה עקרונות ליברליים, כדוגמת, שוויון בפני החוק, שמירת חירות הפרט, חופש הדיבור וכיוצא בזה.
חוקת ויימאר, נחשבת כאחת ההצהרות הנעלות ביותר בדבר זכויות האדם וחירויותיו. אלא שהיה פער גדול בינה לבין המציאות העגומה בפועל, כפי ששררה בהמשך במהלך שנות קיומה של הרפובליקה. במסגרת המגמה השנייה נשמר המבנה הפדרלי של גרמניה - 18 מדינות שהן עצמן רפובליקות. לממשלה המרכזית בברלין ישנן סמכויות נרחבות. המשטר הוא פרלמנטרי: ברייכסטאג, שנבחר בבחירות כלליות ויחסיות, יושבים נציגי המפלגות וברייכסראט יושבים נציגי המדינות.
הנשיא נבחר על ידי העם לשבע שנים ויכול להוציא צווי חירום כאשר הממשל הפרלמנטרי אינו מתפקד. סעיף 48 בחוקה הגרמנית נתן בידי הנשיא את הכוח להכריז מצב חירום "כדי לשמור על הסדר הציבורי" ולבטל את כוחו של הפרלמנט. סעיף זה הופעל לעיתים קרובות במהלך 14 שנות קיומה של הרפובליקה, לפעמים ללא סיבה למעט רצון הממשלה להשיג רוב פרלמנטרית במצב בהם לא הצליחה להשיג רוב זה.
בראי ההיסטוריה, חוקת ויימאר זכורה כזו שהניחה את התשתית החוקית לעליית הנאציזם לשלטון בשנת 1933, בשל אותו סעיף 48 אשר איפשר לנשיא לנקוט באמצעי חירום ללא הסכמת הרייכסטאג ולהגביל או אף לבטל את זכויות היסוד. היטלר אכן ניצל לרעה סעיף זה הלכה למעשה ב"צו שריפת הרייכסטאג" ולאחר מכן ב"חוק ההסמכה" שהעביר לידיו סמכויות נשיאותיות נרחבות ללא צורך בחקיקה.
היסטוריה > חוקת גרמניה הנאצית

לאחר שריפת הרייכסטאג ב-27 בפברואר 1933, התקפה אשר הואשמו בה הקומוניסטים, היטלר הכריז על מצב חירום לפי סעיף 48 ולאחריה חתם הנשיא פאול פון הינדנבורג על צו נשיא הרייך להגנת העם והמדינה (נודע גם כ"צו שריפת הרייכסטאג"), אשר משעה את חוקת ויימאר למשך כל תקופת הרייך השלישי, חוקת ויימאר לא בוטלה למעשה על ידי גרמניה הנאצית, אך "הושעתה ללא הגבלת זמן". חוק ההסמכה שאושר ברייכסטאג ב-23 במרץ 1933 העניק לממשלה סמכויות חקיקה מלאות, ובכך איפשר לממשלה לעקוף את הפרלמנט (הרייכסטאג עצמו), בו למפלגה הנאצית לא היה רוב מוחלט. החוקים האלה תרמו להאחדה, תהליך כינון השליטה הטוטליטרית תחת שלטון המפלגה הנאצית.
היסטוריה > חוקת גרמניה המערבית

ב-1 בספטמבר 1948 התאספה "המועצה הפרלמנטרית" בראשה קונראד אדנאואר ולצידו תיאודור הויס בבון (שנכללה באזור כיבוש הבריטי) וניסחה, בחודשים שלאחר מכן, את חוקת גרמניה.
החוקה התקבלה על ידי המעצמות הכובשות ועל ידי בתי הנבחרים של מדינות המחוז. לא נערך משאל עם. רק בוואריה הסתייגה בשל ביקורתה על החוסר בפדרליזם בנוסח החוקה, ועם זאת קיבלה על עצמה את תוקף החוקה. למרות ניסיון העבר ברפובליקת ויימאר לא הכילה החוקה התייחסות לאחוז החסימה. ב-23 במאי 1949 נכנסה החוקה לתוקף למחרת, 24 במאי 1949 קמה הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
כלקח מקריסת רפובליקת ויימר נקבע בחוקה שלא ניתן לבטל זכויות אדם בסיסיות, והסדרים פרוצדורליים של נשיא ייצוגי בלבד, אחוז חסימה וחיוב הצבעת אי אמון קונסטרוקטיבית.
ב-30 במאי 1968 הועברו תיקונים לחוקה בהם נקבע שכמה מהזכויות הבסיסיות בחוקת גרמניה יוגבלו אם ידרש לכך במקרה של מצב הגנה, מצב של מתיחות, או מצב חירום פנימי או אסון, למרות התנגדות עזה באופוזיציה החוץ-פרלמנטרית כביכול. תיקונים אלו כללו בין היתר שינויים שהכילו התייחסות לאיחוד אפשרי עם גרמניה המזרחית.
היסטוריה > חוק היסוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה

לאחר איחודה של גרמניה, הוקמה הרפובליקה הפדרלית של גרמניה והיא קיבלה את חוק היסוד ב-23 במאי 1949, ומאוחר יותר הפך לחוקה עבור גרמניה כולה לאחר איחוד המדינה ב-1990. החוקה הוקמה בהשפעת שלטון צבאי אמריקני, בריטי וצרפתי, והיא עוצבה מתוך רצון למנוע את חזרת היטלריזם והדיקטטורה בגרמניה.
מבנה החוקה

החוקה הגרמנית מחולקת לשישה פרקים עיקריים:
מבנה החוקה > פרק 1: "הכבוד של האדם" (Artikel 1 – 19)

הכבוד האנושי (סעיף 1) הוא ערך עליון, וכל פגיעה בו אסורה.
פרק זה מתאר את זכויות האדם, כולל זכויות פרט בסיסיות כמו חופש הביטוי, חופש הדת, חופש ההתאגדות, הזכות לפרטיות, הזכות להליך משפטי הוגן ועוד. הוא גם מגדיר את חובת המדינה להגן על זכויות אלו.
מבנה החוקה > פרק 2: "המדינה הפדרלית" (Artikel 20 – 37)

הגדרת גרמניה כמדינה פדרלית עם חוקה דמוקרטית, רפובליקנית ומשפטית.
הזכות לעתור לבית המשפט החוקתי: כל אזרח יכול לעתור לבית המשפט החוקתי אם הוא סבור שהמדינה פוגעת בזכויותיו.
עקרונות שלטוניים: החוקה מבטיחה את עקרונות שלטון החוק, חופש הדיבור, הדמוקרטיה וערכים של סובלנות.
הפרק הזה גם מגדיר את המבנה הפדרלי של המדינה: 16 מדינות משנה, שכל אחת מהן בעלת חוקה משלה.
מבנה החוקה > פרק 3: "ההסדרים בעניין זכויות אזרח" (Artikel 38 – 49)

סעיף 38 מגדיר את הזכות לבחור ולהיבחר לפרלמנט הפדרלי (הבונדסטאג).
סעיף 40 מפרט את פרוצדורת הבחירות, כולל מערכת הבחירות ושיטת הבחירה (שיטה מעורבת של רוב ושיעור).
מבנה החוקה > פרק 4: "החוקיות של מוסדות השלטון" (Artikel 50 – 53)

סעיפים אלו עוסקים במבנה השלטוני של גרמניה, תיאורים של המוסדות הפדרליים כמו הנשיאות, הקנצלר, ופרלמנט הבונדסטאג.
מבנה החוקה > פרק 5: "היחסים עם מדינות אחרות" (Artikel 52 – 91)

התייחסות להסכמים בין-לאומיים, זכויות והתחייבויות במדיניות החוץ של גרמניה, והתחייבויות במסגרת האומות המאוחדות.
מבנה החוקה > פרק 6: "סיום החוקה וההוראות האחרונות" (Artikel 92 – 146)

תוקף החוקה, יכולת לבצע תיקונים ושינויים, והחוקיות הכללית של החוקה.
סעיף 146 מפרט את התנאים שבהם ניתן לשנות את חוק היסוד.
המוסדות השלטוניים

המוסדות השלטוניים המרכזיים בגרמניה מבוססים על עקרונות של רפובליקה פדרלית, דמוקרטית, ומשטר חוקתי. העקרונות האלו מבטיחים איזון בין כוחות השלטון והגנה על זכויות האזרח.
המוסדות השלטוניים > 1. הנשיאות (Bundespräsident)

הנשיא הוא ראש המדינה הפדרלית, אך תפקידו סמלי בעיקר.
הנשיא ממונה על ידי האספה הפדרלית (Bundesversammlung) ותפקידו הוא לייצג את המדינה ברמה הלאומית והבין-לאומית.
אין לנשיא סמכויות ביצועיות משמעותיות.
המוסדות השלטוניים > 2. הקנצלר (Bundeskanzler)

הקנצלר הוא ראש הממשלה והדמות המרכזית בשלטון הפדרלי. הוא אחראי להנהגת המדיניות הכללית ומנהל את העבודה השוטפת של הממשלה.
הקנצלר נבחר על ידי הבונדסטאג (הפרלמנט) ובפועל נשאר בתפקיד כל עוד יש לו תמיכתו של הבונדסטאג.
המוסדות השלטוניים > 3. הבונדסטאג (Bundestag)

הבונדסטאג הוא הפרלמנט הפדרלי של גרמניה. הוא אחראי לחוקק חוקים, לפקח על פעילות הממשלה ולבצע את ההסמכה של הקנצלר.
הבונדסטאג נבחר בבחירות כלליות כל ארבע שנים.
המוסדות השלטוניים > 4. הבונדסראט (Bundesrat)

הבונדסראט הוא הגוף המייצג את המדינות (ה-Länder).
כל מדינה שולחת נציגים לבונדסראט, שמטרתו לעזור בחקיקה ולפקח על הפעילות השלטונית.
המוסדות השלטוניים > 5. בית המשפט החוקתי הפדרלי (Bundesverfassungsgericht)

בית המשפט החוקתי הפדרלי של גרמניה אחראי לפיקוח על חוקתיות החוקים והפעולות של המדינה. הוא מהווה את אחד המוסדות המשפטיים החשובים ביותר במדינה.
יש לו את הסמכות לבטל חוקים או פעולות שנמצאות בניגוד לחוקה.
עיקרי החוקה

החוקה הגרמנית, "חוק היסוד" (Grundgesetz), מבוססת על עקרונות יסוד שמנחים את אופי השלטון ואת סדרי הממשל במדינה הפדרלית של גרמניה. העקרונות הללו נועדו להבטיח מדינה דמוקרטית, שוויונית, חופשית, ומשפטית. החוקה הגרמנית כוללת עקרונות מרכזיים שמהווים את התשתית של השלטון והחוק במדינה, ובסיסם הוא הגנה על זכויות האדם, הדמוקרטיה ושלטון החוק.
העקרונות המרכזיים של חוק היסוד מצויים בעיקר בפרק 1 ובפרק 2 של החוק, אך הם מושרשים בעקרונות כלליים החוזרים ומופיעים גם בפרקים אחרים. להלן פירוט העקרונות המרכזיים:
עיקרי החוקה > הכבוד האנושי כערך עליון (Artikel 1)

הכבוד האנושי הוא חסין: החוקה הגרמנית קובעת כי "הכבוד האנושי הוא בלתי ניתנת להפרה" (סעיף 1). הכבוד האנושי עומד מעל לכל והגנה על זכויות האדם היא עיקרון יסוד במערכת המשפטית של גרמניה.
כל פעולה של המדינה או של פרטים חייבת לכבד את הכבוד האנושי.
כל פגיעה בכבוד האדם, כולל אפליה, רדיפה או פגיעות גופניות, אסורה באופן מוחלט.
עיקרי החוקה > המדינה הדמוקרטית (Artikel 20)

דמוקרטיה ישירה ונציגותית: גרמניה היא מדינה דמוקרטית, שבה העם בוחר את נציגיו בפרלמנט (הבונדסטאג) ובמוסדות המקומיים. הבחירות הן כלליות, חופשיות, שוויוניות וסודיות.
שלטון החוק: המדינה נשלטת על ידי עקרונות של שלטון החוק, המפנים את כל פעולתה לפיה כל החלטה או פעולה ציבורית חייבת להיות מבוססת על דין.
החוק העליון: חוקה זו מחייבת את כל הגופים השלטוניים, החל מהפרלמנט ועד השלטון המקומי.
פדרליזם: גרמניה היא מדינה פדרלית, כלומר קיימת חלוקת סמכויות בין הממשלה המרכזית (הפדרלית) לממשלות מדינות המשנה (Länder). לכל מדינה חוקה משלה, אך היא כפופה לחוקה הפדרלית.
עיקרי החוקה > הזכויות הבסיסיות של האדם (Artikel 2 – 19)

חופש אישי: כל אדם בגרמניה זכאי לחופש ולכבוד אישי. כל פגיעה בזכויות האדם, במיוחד בזכות לחיים, חירות, וביטחון אישי, אסורה.
חופש הביטוי, ההתאגדות וההפגנה: כל אדם זכאי לחופש ביטוי, חופש הדת, חופש ההתאגדות והזכות להפגין. זכויות אלו נחשבות לבסיס הדמוקרטיה.
זכות לפרטיות: כל אדם זכאי לפרטיות, הגנה על חייו האישיים, ביתו, ותקשורתו. המדינה אינה רשאית להתערב באופן שרירותי בחיים האישיים של האזרח.
עיקרי החוקה > הסוציאליזם החוקתי (Artikel 20)

המדינה כמדינה סוציאלית: גרמניה מחויבת לעקרונות של סוציאליזם חוקתי, שמטרתו להבטיח רווחה כלכלית לאזרחיה ולספק אמצעי מחיה ראויים, במיוחד עבור קבוצות פגיעות בחברה (כמו קשישים, עניים, נכים).
המדינה אחראית ליצור מערכת בריאות ושירותים ציבוריים שמסייעת לאזרחיה במצוקה כלכלית.