stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיגוע הדקירה בשכונת ארמון הנציב (2022)

| חלק מפיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2022 |
| --- | --- |
 תאריך:  21 במרץ 2022
 תאריך עברי:  י"ח באדר ב' ה'תשפ"ב
 מקום:  שכונת ארנונה, ירושלים
 מטרה:  יהודים
 סוג:  פיגוע דקירה
 הרוגים:  1
 פצועים:  1
 מבצע:  המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית
 
פיגוע הדקירה בשכונת ארמון הנציב הוא פיגוע דקירה שבוצע ברחוב חנוך אלבק בשכונת ארמון הנציב שבירושלים ב-21 במרץ 2022 בו נרצח איוואן טנובסקי, עובד זר ממולדובה, ונפצע עובד זר נוסף ממולדובה, בשנות ה-40 לחייהם. את הפיגוע ביצע המחבל ואסים א-סעיד (אנ'), פעיל דאעש מחברון, שישב בכלא ב-2015 בשל תמיכתו בארגון. 3 שנים קודם לכן הוא ביצע באותו הרחוב, יום אחר יום, פיגוע דקירה בו נפצעה הנערה הדר בצלאל ואת רצח תמר ויהודה כדורי.
הפיגוע

בשעה 01:28 התקבל דיווח במשטרת ירושלים על קטטה ברחוב חנוך אלבק בשכונת ארמון הנציב בדרום העיר, תוך מספר דקות הגיעו למקום צוותי הצלה וקבעו את מותו של אחד הפצועים מה שנחשד תחילה כקטטה בין שכנים התברר לאחר כ-3 שבועות כפיגוע טרור על רקע לאומני.
הרוצח, ואסים א-סעיד, שוחרר חמישה ימים טרם הפיגוע ממעצר מינהלי של שנתיים. הוא נעצר מספר שעות לאחר הפיגוע על ידי שוטרי מג"ב בזמן שניסה לחצות את גדר ההפרדה. ב-14 באפריל 2022 הותרו לפרסום שמו ומעשיו.
ראו גם

גל הטרור 2022
פיגועי טרור בישראל ב-2022
רצח תמר ויהודה כדורי
פיגוע הדריסה בטיילת ארמון הנציב
הערות שוליים

↑   יהושע בריינר, המשטרה: תומך דאעש ביצע 3 פיגועים בירושלים בשנים האחרונות, בהם רצח הזוג כדורי בדירתם, באתר הארץ, 14 באפריל 2022
↑  שלומי הלר‏, החשוד ברצח בני הזוג כדורי: מחבל דאעש שכבר היה בכלא - ושוחרר, באתר וואלה, 14 באפריל 2022
| פיגועי טרור נגד ישראלים בשנות ה-20 של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
פיקטונים

השבטים בגאליה
פיקטונים (בלטינית: Pictones) היו שבט גאלי שחי לחופי מפרץ ביסקאיה ולאורך החוף הדרומי של נהר הלואר. בתקופת שלטונו של אוגוסטוס הועבר השטח לפרובינקיית גאליה אקוויטניה. שמה של העיר המודרנית פואטיה נובע משמו של שבט זה.
הפיקטונים מוזכרים לראשונה בספרות בספרו של גאיוס יוליוס קיסר, מלחמת גאליה. הפיקטונים נשלטו על ידי מלך, אך כוחו היה מוגבל. בעת כיבוש גאליה (58 - 50 לפנה"ס) תמכו ביוליוס קיסר וסייעו לו לבנות את ציו בשנת 52, בעת מרד ורקינגטוריקס, הצטרפו חלק מהקפיקטונים למרד. כישורי הלחימה שלהם היו נמוכים והם הובסו עד מהרה על ידי הלגאטוס גאיוס קניניוס רבילוס (Gaius Caninius Rebilus).
לאחר השלמת הכיבוש הרומי, השתלבו היטב באימפריה. מסחרם פרח, במיוחד עם איטליה ועם האי הבריטי.
פיגוע הדקירה בשער יפו

| חלק מגל הטרור הפלסטיני (2015–2016) |
| --- | --- |
 תאריך:  23 בדצמבר 2015
 מקום:  שער יפו, ירושלים
 קואורדינטות:  31°46′36″N 35°13′40″E﻿ / ﻿31.776528°N 35.227694°E﻿ / 31.776528; 35.227694
 סוג:  פיגוע דקירה
 נשק:  סכין
 הרוגים:  2
 פצועים:  1
 מבצע:  מחבלים פלסטינים
 מספר מפגעים:  2 מחבלים
 מניע:  לאומני – טרור פלסטיני
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) שער יפו(למפת ירושלים העתיקה רגילה) שער יפו(למפת ירושלים רגילה) שער יפו(למפת ירושלים מוגדלת) שער יפו
 
פיגוע הדקירה בשער יפו היה פיגוע דקירה שאירע ב-23 בדצמבר 2015 בשער יפו שבכניסה לעיר העתיקה בירושלים, ובו שני מחבלים תושבי מחנה הפליטים קלנדיה דקרו למוות את ראובן בירמאכר. במהלך נטרולם על ידי שוטרות מג"ב, נפצע עופר בן ארי, שמת מפצעיו בהמשך. כמו כן אדם נוסף נפצע ופונה במצב קשה להדסה עין כרם. שני המחבלים חוסלו.
רקע

בחודשים שקדמו לפיגוע בוצעו פיגועים רבים ברחבי ישראל כחלק מגל הטרור הפלסטיני, שכונה לעיתים "אינתיפאדת הסכינים".
הפיגוע

ב-23 בדצמבר 2015, י"א בטבת תשע"ו, סמוך לשעה 13:10 הגיעו שני מחבלים כבני 20 תושבי מחנה הפליטים קלנדיה לשער יפו ודקרו עוברי אורח, בהם את ראובן בירמכר שמת מהדקירות. שוטרות מג״ב ששהו באזור ביצעו ירי לעבר המחבלים וחיסלו את אחד מהם. השני נפצע מהירי, ובהמשך נקבע מותו. כתוצאה מהירי נפצע עופר בן ארי, שבהמשך נפטר מפצעיו בבית החולים שערי צדק. אדם נוסף נפצע באורח קשה בפיגוע ואושפז אף הוא בשערי צדק.
שני המחבלים ריצו טרם הפיגוע עונשי מאסר בכלא הישראלי בגין טרור לאומני. ענאן חמאד ריצה תקופת מאסר בכלא הישראלי לאחר שבשנת 2010 הגיע למחסום קלנדיה עם סכין. עיסא עסאף, בן 21, נכלא בישראל בשנת 2015 בשל מעורבות בטרור עממי.
הערות שוליים

↑  פיגוע דקירה בשער יפו; פצוע אנוש מירי בשוגג, באתר "סרוגים", 23 בדצמבר 2015
↑  רועי ינובסקי, רותם אליזרע, יעל פרידסון ורועי קייס, פצועים אנוש וקשה בפיגוע בירושלים, שוטרות ירו במחבלים, באתר ynet, 23 בדצמבר 2015
פוטיפר

ערך זה עוסק בדמות מקראית. אם התכוונתם למערכת שיגור טילים שפותחה בישראל, ראו .
| --- | --- |

 בן או בת זוג:  אשת פוטיפר זוליכה 
 
פּוֹטִיפַר שַׂר הַטַּבָּחִים הוא דמות מקראית. הוא מוזכר לראשונה בספר בראשית, פרק ל"ז, פסוק ל"ו כאשר קנה את יוסף להיות עבדו. תוארו של פוטיפר במקרא הוא "סריס פרעה שר הטבחים", תואר שמשמעותו לא הובררה עד תום. ייתכן שמשמעותו היא השר הממונה על שוחטי בהמות בית המלך, או לחלופין השר הממונה על ההוצאות להורג. מהמקרא משתמע שבמתחם מגוריו של שר הטבחים היה מצוי גם בית הסוהר.
מקור השם

היו, עוד מימי חז"ל, שזיהו את פוטיפר עם פוטי פרע, שמשמעות שמו במצרית "זה אשר נתן רע"; יהושע מאיר גרינץ סובר לעומת זאת לגבי השם פוטיפר, שאיננו שם פרטי אלא שם תואר מצרי "פא-וטפו-ור" שפירושו שר הטבחים (מילולית "הטבח הגדול"), ולדעתו בוטאה המילה וטפו (טבח) - וטיפ. בתעודות מימי השושלת ה־20  (1085–1185 לפנה"ס) הוזכרו וטפו בהקשרים משפטיים. על אחד קמע בצורת עין־הורוס נמצאה חריטה פיניקית של השם פוטיפר.
פוטיפר במקרא

על פי המסופר במקרא, פוטיפר קנה את יוסף לעבד מיד המדנים, ובעקבות הצלחתו בתפקיד והביטחון שעורר בו, נתן בידו סמכויות רבות בביתו. לפי הסיפור המקראי, אשת פוטיפר חמדה את יוסף בליבה וניסתה לפתותו, אך יוסף לא שעה לפיתוי וחמק ממנה. משום כישלונה או נקמנותה, אשת פוטיפר טפלה על יוסף  אשמת שווא של ניסיון לאונסה, ובעקבות כך פוטיפר אסר את יוסף בבית הסוהר שבו כלואים אסירי המלך.
פוטיפר במדרש

המדרש דורש את התואר "סריס פרעה" שנעשה לסריס מחוסר יכולת הולדה. על פי המדרש סירוסו בא עליו מידי שמים משום שכשקנה את יוסף תכנן להשתמש בו לצרכיו המיניים.
המדרש מזהה את פוטיפר עם פוטי פרע כהן און, שנעשה לחותנו של יוסף לאחר ששוחרר מבית הסוהר והתמנה למשנה למלך מצרים.
במדרש נכתב כי אשתו הייתה אסטרולוגית, וראתה כי עתידים להיוולד לה צאצאים משותפים מיוסף. אך לא ידעה אם היא עצמה תהיה אם צאצאיו או שבתה תהיה האישה הנישאת ליוסף, ואכן מנשה ואפרים בני יוסף היו מצאצאיה, מבתה אסנת.
על פי מדרש אחר, אחרי ששכם בן חמור אנס את דינה בת יעקב, היא הרתה ונולדה לה בת בשם אסנת, ויעקב אבינו שלח אותה מהבית למצרים, ושם אשת פוטיפר, שהייתה עקרה, אימצה אותה כבת.
ראו גם

אשת פוטיפר
יוסף ואשת פוטיפר
הערות שוליים

↑  בנימין מזר, אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו כרך ו', מוסד ביאליק, 1971, עמ' 441 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
↑  בראשית, ל"ז, ל"ו. בהמשך המוכרים מכונים: "הישמעאלים" (בראשית, ל"ט, א'), וייתכן שהמדנים והישמעאלים חד הם.
↑  בראשית, ל"ט
↑  בראשית רבה, פ"ו, ג'
↑  "הוא פוטיפר הוא פוטיפרע" בראשית רבה, ע"ג ח'. ויש לכך יסוד גם במדרשים קדומים כדוגמת מכילתא דרבי ישמעאל, בשלח.
↑  בראשית רבה פ"ה, ב'
↑  פרקי דרבי אליעזר, פרק ל"ח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118820699  TDVİA: aziz-i-misr  VIAF: 22938187   WorldCat (עם VIAF): 22938187 
פוטיפר (שני משמאל) מפקיד את יוסף על ביתו, ציור ממוזיאון בודה
פוקסיה מגלנית

| פוקסיה מגלנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי הפרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: הדסאים
משפחה:: נר-הלילה
סוג:: פוקסיה
מין:: פוקסיה מגלנית
שם מדעי
 Fuchsia magellanica ‏לאמארק
שמות נוספים
 פוקסיית מגלן  צ'ילקו
פוקסיה מגלנית (שם מדעי: Fuchsia magellanica; מכונה גם פוקסיית הקוליבריים), היא מין של צמח בעל פרחים בסוג פוקסיה ממשפחת נר הלילה, המצוי באזור הדרומי של הרי האנדים באמריקה הדרומית. מין זה גדל בתנאי האקלים הממוזג של ארגנטינה וצ'ילה, מקו הרוחב 32 ° 50 עד למצר מגלן. המין הובא לאוסטרליה והתאזרח שם במדינות אוסטרליה המערבית, אוסטרליה הדרומית, ניו סאות' ויילס, ויקטוריה וטסמניה. הפוקסיה קרויה על שם פרדיננד מגלן.
תיאור

תת-שיח זה יכול לגדול עד לגובה ורוחב של 3 מטר באקלים ללא כפור, ועד לגובה ורוחב של מטר וחצי באזורים קפואים. הצמח פורח למשך תקופה ארוכה ומתאפיין בפרחים קטנים דמוי צינור המשתלשלים מטה; צבעי הפרח המצויים הם אדום וסגול, ויש גם גוני ורוד לבנדר ולבן. הווריאציה בצבעי הפוקסייה המגלנית משתנית באופן עקבי על פני הטווח הטבעי שלה, ולמרות תפיסה מוטעית בעבר, אין זנים שמוכרים מדעית על ידי הבוטנאים המובילים בתחום. בדיקות אבקה שנערכו במערב האוקיינוס השקט על ידי חברי אגודת מיני הפוקסייה המערביים, הראו כי כמעט כל הפוקסיות המגודלות בגינות הן כלאיים של מספר מינים. הפרחים השמוטים של המין הם מקור מזון אטרקטיבי עבור הקוליבריים, והצמח הוא גורם חשוב בתזונת הפודו הדרומי.
גידול

הפוקסיה המגלנית והזנים שלה נפוצים באופן נרחב אצל משתלות וגננים כצמח נוי. הפוקסיה נשתלת בעיקר בגני נוי באקלים ממוזג וסובטרופי, ובמרפסות, פטיו  או בתוך קונסרבטוריונים (ביתנים סגורים גדולים). פוקסיה זאת עמידה יותר לקור לעומת מינים אחרים מאקלים טרופי, ואפילו במקרים שיש כפור קשה רק העלים העליונים ימותו.
הפוקסיה המגלנית מאוד רגישה לאקרית מסוימת המכונה אקרית הפוקסיה (Aculops fuchsiae); מוצאה של אקרית זאת בחוף המערבי של ארצות הברית והיא הופצה בטעות לברזיל בשנת 1980. האקרית הופיעה מספר פעמים על הצמחים הללו בצרפת, באיי התעלה ובבריטניה, אך עם זאת היא אינה מצליחה לשרוד בטמפרטורות נמוכות מ-5 °C - כך שההדברה שלה נעשית בקלות.
זנים

לפוקסיה המגלנית מספר זנים:
מולינה (Molinae) - צבע לבנדר עם פרחים לבנים.
ריצארטוני (Riccartonii) - עלים ירוקים כהים עם ברק ברונז'ה חלוש.
כסוף-גב (versicolor) - קטן, עלים אפורים-ירוקים, סומק ורוד בגיל צעיר. פרחים אדומים וסגולים.
גראקיליס (gracilis) - עלים קטנים, מבנה ענף מקושת יותר.
ואריגאטה (Variegata) - קטן, עלים עם קצוות בצבע קרם, פרחים ארגמניים-סגולים.
אאורה (Aurea) - עלים אדומים עם סימונים בצבע זהב וברונז'ה. פרחים סגולים.
פאוליוס שירביס

| --- | --- |

צילום מ-1951 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  6 בספטמבר 1920 Padustėlis, ליטא 
 פטירה:  27 במרץ 1979 (בגיל 58) וילנה (וילניוס), הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית, ברית המועצות 
 מדינה:  ליטא 
 מקום קבורה:  Antakalnis Cemetery 
 שפות היצירה:  ליטאית 
 
פאוליוס שירביס (בליטאית: Paulius Širvys;
‏6 בספטמבר 1920, פדוסטליס - 27 במרץ 1979, וילנה) היה משורר ליטאי. שיריו הליריים, השאובים במידה רבה מאירועי חייו, הם בדרך כלל קצרים ועל רבים מהם חוברו לחנים. נחשב לאחד ה"בארדים"  (משוררי העם, דאיניוס dainius) של עמו, יצירותיו אהובות על כמה דורות של ליטאים.
שנות ילדותו וצעירותו

פאוליוס שירביס נולד בשנת 1920 בכפר פּדוּסטֶליס במחוז זאראסאי. מילדותו נאלץ לעבוד על מנת לעזור לפרנסת המשפחה. למד  בבתי ספר יסודיים בעיירות דוסטוס ואלכסנדרוולה. 
בשנת 1940 סיים את לימודיו בבית ספר חקלאי בסלאי ועבר ללמוד בבית ספר לפיקוח וטרינרי (kontrolasistentų kursus)    בגרוזדג'יאי. אחרי כניסת הכוחות הסובייטים לווילנה למד שם בבית ספר צבאי סובייטי בשנים 1940-1941.
בימי מלחמת העולם השנייה, פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות מצאה אותו בשבנצ'יונליאי.
נפל בידי הגרמנים כשבוי מלחמה ואחרי שברח ממחנה השבויים על יד מינסק נתפס שוב ונשלח לעבודות כפייה בגרמניה בשנת 1942.
בשנת 1944 הצליח שוב לברוח, חצה את קווי החזית בליטא וחזר לשורות הצבא הסובייטי כחייל בחטיבה הליטאית הסובייטית 16. השתתף בקרבות בצפון ליטא ובקורלנד, שבה נפצע בקרב. אחרי המלחמה שוחרר מהצבא והתחיל לעבוד כעורך עיתונים מקומיים ברוקישקיס, פנדליס, מרקינה ורודישקס.
חייו הבוגרים ודרכו כמשורר

יצירותיו הראשונות פורסמו בכתבי עת בשנת 1948. בשנים 1954–1955  עבד במערכת כתב העת "ליטרטורה איר מנאס" "Literatūra ir menas ("ספרות ואומנות") ובשנים 1958-1962 בכתבי העת "מוסקלייביס" "Moksleivis" ("התלמיד") ו"גניס" Genys ("הנקר")
(ב 1962). ב-1957 סיים לימודי ספרות במכון ע"ש מקסים גורקי במוסקבה. בין השנים 1967–1969 עבד כהגאי באניות הדייגים שבסיסן בקלייפדה.
השירה הלירית של שירביס מושפעת מזכרונותיו מזמן מלחמת העולם השנייה ומהמסורת הפולקלורית הליטאית. יש בה כנות ביטוי ומלודיות עצובה המזכירה את  שירי העם. 
פאוליוס שירביס נפטר בווילנה במרץ 1979, בגיל 59.
הובא לקבורה בבית הקברות אנטקלניס בווילנה.
יצירות

שירביס פרסם שישה קובצי שירה:
Žygio draugai 1954
Ošia gimtinės beržai 1956 רשרוש עצי הלבנה הילידים
תורגם לרוסית על ידי דוד מרקיש ול.מיל (1961)
Beržų lopšinė  1961
Vyturėliai dainorėliai 1965 - לילדים
Ir nusinešė saulę miškai   1969
1972 Ilgesys-ta giesmė געגועים הם שיר
פאוליוס שירביס תרגם לליטאית משיריו לילדים של סמואיל מרשק
פרסים ואותות כבוד

1972 - חתן פרס הרפובליקה לספרות, בשביל קובץ השירים "געגועים הם שיר"
הנצחה

1995 - מחוז הולדתו, זאראסאי, הקים פרס לשירה על שמו, המוענק כל שנתיים
הערות שוליים

↑  Poetry of Paulius Širvys
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16977872r (data)  ISNI: 0000 0003 8563 7467  LCCN: n78063724  LNB: 000186444  VIAF: 241357614   WorldCat (עם VIAF): 241357614
פוקסקון

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  בורסת טייוואן (1991–2317)  הבורסה לניירות ערך בהונג קונג (3 בפברואר 2005–2038)  הבורסה לניירות ערך בלונדון (HHPD) 
 מייסדים:  Terry Gou 
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־50 שנה)
 חברות בנות:  SMART Technologies  CircuTech International  פוקסקון (איי קיימן)  FIH Mobile Limited  Cloud Network Technology  Foxconn Technology CZ  Belkin International, Inc.  Global Services Solutions  Foxconn European Manufacturing Services  Foxconn Technology  Foxconn Europe Digital Solutions  Foxconn CZ  שארפ  פוקסקון (סין)  Hon Hai Precision Industry Co., Ltd.  פוקסקון (הממלכה המאוחדת)  Foxconn Holdings  פוקסקון (ארצות הברית)  Foxtron 
 מיקום המטה:  ניו טאיפיי 
 משרד ראשי:  טוצ'נג, ניו טאיפיי, טאיוואן
 ענפי תעשייה:  תעשיית האלקטרוניקה, אלקטרוניקה 
 מוצרים עיקריים:  רכיבים אלקטרוניים, שונות
 הכנסות:  59.32 מיליארד דולר (2010)
 רווח תפעולי:  174,939,501,000 דולר טאיוואני חדש (נכון ל־2016) 
 רווח:  2.2 מיליארד דולר (2010)
 נשיא:  טרי גו
 יו"ר:  טרי גו
 מנכ"ל:  טרי גו
 עובדים:  1.3 מיליון (2015)
  
 foxconn.com
 
עובדים במפעלי פוקסקון בשנג'ן. העובדים מרכיבים משקפי מגן מיוחדות במטרה להגן עליהם מהאור הבהיר שמשמש לייפוי האפוקסי בתהליך הייצור.
הון האי תעשיות מדויקות, הנסחרת בשם פוקסקון (באנגלית: Foxconn) היא יצרנית רכיבים אלקטרוניים בינלאומית, המבוססת בטוצ'נג, ניו טאיפיי, טאיוואן. היא היצרנית הגדולה בעולם של רכיבים אלקטרוניים. פוקסקון מוגדרת כ'יצרנית עבור מותג אחר' (ODM) ולקוחותיה כוללים פירמות אמריקאיות, אירופאיות ויפניות. מוצרים נבחרים שהחברה מייצרת הם אייפד,‏ Xiaomi Mi Phones ,אייפון, קינדל, פלייסטיישן 3, wii ו-Xbox 360.
פוקסקון היא היצואנית הגדולה ביותר בסין רבתי (כינוי לסין, הונג קונג, מקאו וטאיוואן), והמעסיקה הגדולה ביותר הקיימת בשוק העבודה הפרטי בסין. שמה של פוקסקון נקשר במספר שערוריות, בעיקר ביחס לתנאי העסקת העובדים במפעליה בסין, היכן שהיא כאמור המעסיקה הגדולה ביותר בשוק העבודה הפרטי. בשנת 2012 נשכר "איגוד העבודה ההוגנת" (Fair Labor Association) על ידי חברת אפל כדי לבחון את תנאי ההעסקה במפעלי פוקסקון.
היסטוריה

חברת הון האי תעשיות מדויקות הוקמה בטאיוואן ב-1974 כיצרנית של רכיבים אלקטרוניים (בעיקר חיבורי חשמל עבור רכיבי מחשב, שבהם השתמשו עבור קונסולת המשחק אטארי 2600). השם פוקסקון שימש בתחילה כשם המסחר של חברת הון האי, ומאוחר מכן הפך לשם של חברה בת שלה. מפעלה הראשון של חברת הון האי בסין עצמה הוקם בבאואן (宝安) (Bao’an) שבשנג'ן, במחוז גואנגדונג, בשנת 1988.
בשנת 2001 בחרה חברת אינטל להתרכז במיומנותה העיקרית שהיא ייצור שבבי מחשב, והעבירה את הייצור של לוחות האם של מותג אינטל ליצרניות סיניות כגון פוקסקון. בנובמבר 2007 הודיעה פוקסקון על תוכניותיה להקים מפעל חדש בעלות של כחצי מיליארד דולר בחויז'ואו שבדרום סין.
במרץ 2012 הסכימה פוקסקון לרכוש 10 אחוז ממניות יצרנית האלקטרוניקה היפנית שארפ עבור 860 מיליון דולר, בנוסף לרכישת עד ל-50 אחוז ממסכי ה-LCD המיוצרים במפעליה של שארפ בסאקאי, יפן.
בשנת 2020 החברה החלה לייצר טלפון נוקיה 5.3.
שערוריות

בתקופה שבין ינואר ונובמבר 2010, גל התאבדויות התרחש במפעלי החברה, שבמהלכו ניסו להתאבד שמונה עשר עובדים, ונהרגו בסך הכל ארבעה עשר עובדים. גל ההתאבדויות משך תשומת לב בינלאומית, וגרר בחינה לעומק של תנאי ההעסקה במפעלי החברה ביוזמת החברות עבורן פוקסקון מייצרת, כגון אפל, דל ו-HP, וזאת לאור החשש של אלו האחרונות מההשלכות התקשורתיות האפשריות של האירוע ביחס אליהן. אף ששמה של פוקסקון נקשר פעמים רבות דווקא לשמה של חברת אפל, פוקסקון למעשה מספקת רכיבים אלקטרוניים עבור חברות רבות ושונות בתעשיית האלקטרוניקה, לרבות דל, HP, מוטורולה, נינטנדו, סוני ונוקיה.
ההתאבדויות הביאו גם לחיבורו של דו"ח ביקורת נוקב ביחס לפרקטיקות העבודה בפוקסקון על ידי 20 אוניברסיטאות מאזור סין רבתי, אשר תיארו את מפעלי החברה כמחנה עבודה. אמנם, יש מומחים שטוענים כי היחס לעובדים במפעלי פוקסקון הוא טוב לעומת מקומות עבודה אחרים בסביבתה, אך דוחות עדכניים לגבי תנאי ההעסקה במפעלים מעידים על פרקטיקות עבודה בעייתיות, כגון, יחס מפלה של עובדים טאיוונים לעמיתיהם הסינים, שעות עבודה מרובות, והיעדר יחסי עבודה הולמים ככלל.
התומכים בחברה, נוהגים לציין כי שיעור ההתאבדויות בפוקסקון הוא למעשה נמוך בהרבה משיעור ההתאבדויות באוכלוסיית סין הכללית שהוא מהגבוהים בעולם, ובנוסף שייתכן וההתאבדויות נבעו משינויים כלכליים חיצוניים לעבודה במפעלי החברה. שיעור ההתאבדויות בסין עומד בקירוב על 22.23 התאבדויות עבור 100,000 איש, בעוד שבשנת 2010, השנה החמורה ביותר מבחינת היקף ההתאבדויות של עובדי פוקסקון, התאבדו כאמור 14 איש מתוך סך הכל 450,000 עובדים במפעלי החברה בשנג'ן (יחס של 3.11 התאבדויות עבור 100,000 איש).
לעומת נתונים אלה, בשנת 2010 אירע במפעלי החברה בשנג'ן מקרה מוות נוסף שלא בגין התאבדות, והוא מותו של יאן לי, עובד בן 28, אשר נפטר מקוצר נשימה לאחר שנאלץ לעבוד במשמרת של 34 שעות ברציפות.
הערות שוליים

↑  Another Foxconn Employee Dies, After Working 34-Hours Straight, גיזמודו, ‏2 ביוני 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007352794205171  ISNI: 0000 0004 0385 8985  NKC: ko20201090335  VIAF: 4717152988208912790001   WorldCat (עם VIAF): 4717152988208912790001
פאנצר סימן 2

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  משפחת כלי רכב קרביים 
 מדינה מייצרת:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 יצרן:  מאן, KNDS Deutschland, Alkett, הנשל, דיימלר בנץ, FAMO, MIAG 
 שנת ייצור:  1935
 תקופת השימוש:  1936–1945 (כ־9 שנים) 
 דגם קודם:  פאנצר סימן 1
 דגם עוקב:  פאנצר סימן 3
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 יחידות שיוצרו:  1,856 
 מידע טכני
 אורך:  4.8 מטר
 רוחב:  2.2 מטר
 גובה:  2.0 מטר
 משקל:  7.2 טון (מוכן לקרב)
 מהירות:  40 קמ"ש על כביש, 20 קמ"ש בשטח
 טווח פעולה:  200 ק"מ
 מנוע:  בנזין, 140 כוח סוס
 שריון:  עד 14.5 מ"מ
 צוות:  3
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 20 מ"מ
 חימוש משני:  מקלע מקביל מסוג MG34
 
פאנצר סימן 2 היה טנק גרמני קל שנדרש לצוות של שלושה אנשים.
בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 היה טנק "ביניים" בצבא הגרמני, עד לכניסה לשירות של הטנקים העיקריים - פאנצר סימן 3 ופאנצר סימן 4. טנקי פאנצר סימן 2 השתתפו בפלישה לפולין, מערכה בנורווגיה, פלישה לצרפת, ובשלבים ראשונים של הפלישה לברית המועצות. טנקים אלו גם היו בשימוש בלחימה בצפון אפריקה.
בסוף 1940 ותחילת 1941 הוחלפו רוב טנקי פאנצר סימן 2 ביחידות השריון של הורמאכט בטנקים מתקדמים יותר, כמו הפאנצר סימן 3 והפאנצר סימן 4. טנקי הפאנצר סימן 2 הועברו ליחידות סיור וליחידות עורפיות. החל משנת 1943 הופסק באופן מוחלט יצורו של הטנק והטנקים הנותרים שימשו כבסיס לייצור כלי רכב משוריינים שונים.
דגמים

פאנצר 2 а,b,c - דגמי טרום ייצור מבצעי, 125 יוצרו בשנים 1937–1935.
פאנצר 2 A,B,C - דגמים מבצעים עיקריים של טנק זה. 1,113 טנקים מדגמים אלו יוצרו בשנים 1937–1940. האותיות גדולות בשם הדגם מציינות את ההבדל בין דגמים אלו לדגמים הראשוניים (הטרום מבצעיים).
פאנצר 2 E,D - דגמים מבצעיים, בהם הורכב מזקו"ם "כריסטי". טנקים מדגמים אלו היו קצרים יותר מהדגמים A-C אך גבוהים יותר ורחבים יותר. שימוש במזקו"ם "כריסטי" אפשר להגדיל את מהירות הנסיעה ל-55 קמ"ש (לעומת 40 קמ"ש בדגמים הקודמים). בסך הכול יצרו 43 טנקים מדגמים אלו בשנים  1939 - 1938. הם השתתפו בפלישה לפולין, אך לאחר מכן הוצאו מן השרות והוסבו לכלי רכב משוריינים אחרים.
פאנצר 2 F - בדגם זה בוצעה הגדלת עובי השריון בחלק הקדמי ל-35 מ"מ (לעומת 14.5 מ"מ בדגמים A-C), בצריח הטנק עובי השריון הוגדל ל-30 מ"מ ובצדדים ל-15 מ"מ. בשל כך עלה משקל הטנק ל-9.5 טון. 524 טנקים מדגם זה יוצרו בשנים 1941–1942.
פאנצר 2 G,H - דגמים ניסיוניים של הטנק שפותחו בשנת 1942. בסך הכול יוצרו 12 טנקים מדגמים אלו.
פאנצר 2 J - בדגם זה בוצעה הגדלת עובי השריון בחלק הקדמי ל-80 מ"מ (לעומת 35 מ"מ בדגם F) ובצדדים - ל-50 מ"מ. בשל כך עלה משקל הטנק ל-18 טון ומהירות הנסיעה ירדה ל-30 קמ"ש. 22 טנקים מדגם זה יוצרו בשנת 1942. 7 טנקים מדגם זה השתתפו בלחימה בחזית המזרחית במסגרת דיוויזיית הפאנצר ה-12 של הוורמאכט.
פאנצר 2 (L (Luchs - טנק סיור קל. כ-100 טנקים מדגם זה יוצרו בשנים 1943–1944.
כלי רכב משוריינים שנבנו על בסיס הפאנצר סימן 2

פאנצר סימן 2 להביור - מבוסס על דגמים D ו-E של פאנצר סימן 2. בכלי רכב אלו התותח הוחלף בלהביור ועובי השריון הועלה ל-30 מ"מ בלוח הקדמי ול-20 מ"מ בצדדים. כ-150 כלים מגרסה זו יוצרו בשנים 1940–1941. הם השתתפו בפלישה לברית המועצות ביוני 1941. טנקים אלו לא נחלו הצלחה בשדה הקרב, בעיקר בשל שריונם הדק, אשר לא עמד בפני תותחי הנ"ט של הצבא האדום. מרביתם הושמדו כבר לקראת סוף 1941.
מארדר 2 - משחית טנקים שנבנה על בסיס תובה של פאנצר סימן 2. בכלי רכב אלו הורכב תותח נ"ט גרמני בקליבר של 75 מ"מ או תותח שלל סובייטי בקליבר של 76.2 מ"מ. כ-600 כלים מגרסה זו נבנו בשנים 1942 - 1944.
וספה - תותח מתנייע, שנבנה על בסיס תובה של פאנצר סימן 2. הרכב נשא תותח הוביצר בקליבר של 105 מ"מ. 676 כלים מגרסה זו נבנו בשנים 1943- 1944.
נושא תחמושת לתומ"ת "ווספה" - בחלק מתותחים מתנייעים מסוג ווספה לא הורכבו תותחים והם שימשו כמובילי תחמושת בשדה הקרב. רכב כזה יכול היה לשאת עד 90 פגזים של 105 מ"מ. כ-160 כלים מגרסה זו נבנו בשנים 1943–1944.
שטורמפאנצר סימן 2 - תותח מתנייע שנבנה על בסיס תובה של פאנצר סימן 2. הרכב נשא תותח הוביצר בקליבר של 150 מ"מ. רק תריסר כלים מגרסה זו נבנו וכולם שירתו בקורפוס אפריקה. בתום מלחמת העולם השנייה הגיעו שני שטורמפאנצרים לידי הצבא המצרי, אשר הפעיל אותם כנגד כוחות צה"ל במלחמת העצמאות.
טנק הסיור הקל פאנצר סימן 2 L "לוקס" (Luchs).
פיקלילי

| --- | --- |
פיקלילי חרדל
פיקלילי חרדל
 
 מאכלים
 סוג:  רליש 
 מרכיבים עיקריים:  כבישה 
 
פיקלילי (באנגלית: Piccalilli) הוא מאכל נפוץ במטבח הבריטי העשוי מירקות חמוצים קצוצים בצירוף תבלינים.
במטבח הבריטי מקובל להכין את הפיקלילי מכרובית, חרדל וכורכום, ונהוג להגישו לצד נקניקים, בשר חזיר, ביצים, קלי או גבינה.
לפיקלילי טעם חמוץ מתוק ולרוב לו צבע צהוב בוהק (בשל תבלין הכורכום).
בדרום ארצות הברית נהוג לאכול פיקלילי העשוי מעגבניות ירוקות (לא בשלות). צבעו של מאכל זה ירוק.
פיקטרטיים

| פיקטרטיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פיקטרטיים
סוג:: פיקטרט
מינים
 עורב קירח-ראש  עורב אפור-צוואר
שם מדעי
 Picathartes ‏לסון, 1828
תחום תפוצה
 בירוק - תפוצתו של העורב אפור-הצוואר בוורוד - תפוצתו של העורב קירח-הראש

פיקטרטיים (שם מדעי: Picathartes; פירוש השם המדעי: "pica" - עורבני, "cathartes" - נשר) הם משפחת עופות בעלת סוג יחיד ו-2 מינים החיים רק ביערות הגשם של מערב אפריקה.
מינים אלה מכונים עורבים אך לא שייכים למשפחת העורביים (Corvidae), אם כי הם מקורבים אליה. הם קרובים גם למשפחות בבריים (Timaliidae), חטפיתיים (Muscicapidae), זרזיריים (Sturnidae) ולמין היחידי במשפחתו בבלר רליתי (Eupetes macrocerus). ע"פ בדיקות החלמונים הם השתייכו למשפחה שונה מעט מהם.
לשני המינים ישנו ראש חשוף מנוצות ובעל עור צהוב על הפנים עם מקור ארוך ושחור, צוואר לבן או אפור ועליו כתמים אדמדמים או כחולים. הגוף לבן והכנפיים והזנב שחורים.
המינים חיים ביערות גשם וכן מסתובבים באזורי סלעים ומחפשים פירות וחסרי חוליות למאכל. את קינם המיוחד הם מכינים מבוץ שמהודק לקיר מערה מגוננת.
מינים אלה מצויים בסכנה בטבע עקב כריתת היערות בהם הם חיים.
מינים

עורב קירח-ראש (Picathartes gymnocephalus)
עורב אפור-צוואר (Picathartes oreas)