stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוק בנווארד
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | חיילים היינו | דייוויד מור |  |
| 2005 | הכל בגלל סופר-מר | סטיבן "סטיווי" דוברי |  |
| 2006 | איך לאכול תולעים מטוגנות | בילי פורסטר |  |
| 2008 | Mostly Ghostly: Who Let the Ghosts Out? | ניקולס "ניקי" רולנד |  |
| 2008 | Dog Gone | אוון |  |
| 2010 | ג'ון היקר | אלן ווידון (בן 14) |  |
| 2014 | Field of Lost Shoes | ג'ון ווייז |  |
| 2018 | האמא של המסיבות | ג'ק סטרונג |  |
| 2018 | גדולה מהחיים | בו לרסון |  |
| 2018 | Measure of a Man | פיט מרינו |  |
| 2019 | Grand Isle | באדי |  |
| 2021 | Wildcat | לוק |  |
| 2021 | Playing God | מישה |  |
| 2023 | Fog City | טאנר |  |
| TBA | Lifeline | אנדרו תומאס |  |
| TBA | Don't Log Off | אדם |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | משפחה שכזאת | ג'ודי דייוויס | 2 פרקים |
| 2008 | חנון על הזמן (אנ') | צ'ארלס "צ'רלי" טאטל | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2012 | סקיילר נגד המפלצת | ראיין דין | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2012–13 | תראו את אבא... (אנ') | מת'יו פירסון | 3 פרקים |
| 2013 | גוד לאק צ'ארלי | בו לנדרי | 6 פרקים |
| 2013–14 | רייבנסווד | דילון סנדרס | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2014 | קלאוד 9 | ויל קלאוד | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2014 | הגולדברגים | ברוס | פרק: "The Age of Darkness" |
| 2014 | שעה מכושפת | טד | פרק: "Near Mint Condition" |
| 2015 | CSI | אקסל ורגס | פרק: "Under My Skin" |
| 2016 | העולם של ריילי | ת'ור | 2 פרקים |
| 2017 | Still the King | לואי דנדרסון | 5 פרקים |
| 2022–23 | מחשבות פליליות: אבולוציה | בנג'מין ריבס | 2 פרקים |
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

| כותרת | פרטים |
| --- | --- |
Let Your Love Out:  פורסם: 5 בינואר 2009  פורמטים: הורדה דיגיטלית  תווית: iShine Records
דיסקוגרפיה > קליפים

| שנה | כותרת | במאי (ים) | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Concrete Angel |  | הקליפ של מרטינה מקברייד ; הופעת אורח |
| 2004 | That's Cool | הקליפ של Blue County ; הופעת אורח | הקליפ של Blue County ; הופעת אורח |
| 2009 | "Everyday Hero" | קנדה בנווארד ובארט קונבר  |  |
| 2016 | "Make You Stay" | הקליפ של הילדה ולוכד החלומות ; הופעת אורח |  |
| 2018 | You Make It Easy" | הקליפ של ג'ייסון אלדין ; | הקליפ של ג'ייסון אלדין ; |
הערות שוליים

↑  "Still the Garlic Queen". Gilroy Dispatch. 27 ביולי 2007. אורכב מ-המקור ב-29 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Linda Ge (1 בפברואר 2016). "'Girl Meets World' Casts Luke Benward, Ashley Argota, Claudia Lee for Season 3 (Exclusive)". The Wrap. נבדק ב-2016-06-04. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Luke Benward "Everyday Hero"". Bart Conover Channel. באוגוסט 2010. נבדק ב-2014-01-14. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4886253  ISNI: 0000 0001 1471 8708  LCCN: no2006129551  MusicBrainz: 249b4175-cea3-4e74-8888-698b5385db3d  NTA: 303431857  VIAF: 46529055   WorldCat (עם VIAF): 46529055
יקום פורקן

ערך זה עוסק בתפילה יהודית. אם התכוונתם למבצע להברחת מטוסים לארץ במלחמת העצמאות, ראו .
יקום פורקן הן שתי ברכות תפילה יהודיות בשפה הארמית הנקראות על שם תחילתן במילים "יקום פורקן" ויסודן ככל הנראה בתקופת הגאונים. הקטע הראשון כולל ברכה לחכמי ארץ ישראל וחכמי בבל, לראשי הישיבות, הדיינים וכל לומדי התורה והשני כולל ברכה לקהל. שני הקטעים נאמרים אצל יהדות אשכנז לאחר קריאת התורה בתפילת שחרית של שבת, ואילו אצל יהודי פרובנס היה נאמר הקטע השני בלבד כחלק מברכת החודש. בקהילות אחרות לא מוכרת התפילה.
תולדות התפילה

ניתן למצוא צורות ומקטעים קצרים של התפילה (או ברוח התפילה) בכתובות הקדשה ארמיות על רצפות פסיפס בארץ ישראל, כמו בבית הכנסת שלום על ישראל ביריחו וכדומה. למרות שהתפילה כוללת ברכה לחכמי בבל ואף נתקנה בשפה הארמית, היא אינה נזכרת בסידורים מתקופת הגאונים כדוגמת סדר רב עמרם גאון או בסידור רס"ג. הראשון שמזכיר את התפילה כולה הוא בעל מחזור ויטרי, המזכיר רק ברכה אחת, אשר לפי חלק מכתבי היד של החיבור כוללת הן את הברכה לחכמים (הקטע הראשון) והן את הברכה לקהל (הקטע השני), בעוד לפי כתבי יד אחרים נכללת רק הברכה לחכמים. בסידור חסידי אשכנז מוזכרים כבר שני קטעי יקום פורקן, אחד לחכמים ואחד לכל הקהל. ר' אלעזר מוורמס, בעל הרוקח, מציין כי התפילה נאמרת בכל שבת, אך לא בחגים. במרחב יהדות אשכנז וצרפת הצפונית נאמרה התפילה בכל שבת. ברם אצל יהודי פרובנס אנו מוצאים עדות בספר ארחות חיים לר' אהרון הכהן מלוניל המזכיר את התפילה כחלק מברכת החודש ולא בכל שבת וכך היה מקובל בנוסח פרובנס עד תקופה מאוחרת. ככל הנראה התפילה לא הייתה מוכרת באזורים אחרים כדוגמת ספרד או ארצות המזרח וחכמיהם אינם מזכירים אותה. עם זאת, בנוסח הספרדים קיימת תפילת מי שברך לקהל שסיומה דומה לסיום של יקום פורקן השני. גם בחסידות צאנז לא נוהגים לומר תפילה זו.
ראשוני הרפורמה בגרמניה התנגדו לאמירת התפילה והשמיטוה מסידוריהם.
נוסח התפילה > הברכה לחכמים

| המקור בארמית | תרגום לעברית |
| --- | --- |
 יְקוּם פּוּרְקָן מִן שְׁמַיָּא, חִנָּא וְחִסְדָּא וְרַחֲמֵי וְחַיֵי אֲרִיכֵי, וּמְזונֵי רְוִיחֵי וְסִיַּעְתָּא דִּשְׁמַיָּא, וּבַרְיוּת גּוּפָא וּנְהורָא מַעַלְיָא. זַרְעָא חַיָּא וְקַיָּמָא, זַרְעָא דִּי לָא יִפְסוּק וְדִי לָא יִבְטוּל מִפִּתְגָּמֵי אורַיְתָא. לְמָרָנָן וְרַבָּנָן חֲבוּרָתָא קַדִּישָׁתָא דִּי בְּאַרְעָא דְיִשרָאֵל וְדִּי בְּבָבֶל לְרֵישֵׁי כַלָּה וּלְרֵישֵׁי גַלְוָתָא, וּלְרֵישֵׁי מְתִיבָתָא וּלְדַיָּנֵי דִי בָבָא. לְכָל תַּלְמִידֵיהוֹן וּלְכָל תַּלְמִידֵי תַלְמִידֵיהוֹן, וּלְכָל מָן דְּעָסְקִין בְּאוֹרַיְתָא. מַלְכָּא דְּעָלְמָא יְבָרֵךְ יָתְהוֹן, יַפִּישׁ חַיֵּיהוֹן וְיַסְגֵּא יוֹמֵיהוֹן, וְיִתֵּן אַרְכָא לִשְׁנֵיהוֹן. וְיִתְפָּרְקוּן וְיִשְׁתֵּזְבוּן מִן כָּל עָקָא וּמִן כָּל מַרְעִין בִּישִׁין. מָרָן דִּי בִשְׁמַיָּא יְהֵא בְּסַעְדְּהון כָּל זְמַן וְעִדָּן, וְנֹאמַר אָמֵן::  תעמוד ישועה מן השמים, חן, וחסד, ורחמים, וחיים ארוכים, ומזונות מרווחים, וסיוע מן השמים, ובריאות הגוף, ואור (עיניים) מעולה. זרע חי וקיים, זרע שלא יפסוק ולא יבטול מדברי תורה. לאדונינו ורבותינו החבורה הקדושה, שבארץ ישראל ושבבבל, לראשי כלה, ולראשי הגולה, ולראשי ישיבה, ולדייני השער, לכל תלמידיהם ולכל תלמידי תלמידיהם, ולכל מי שעוסקים בתורה. מלך העולם יברך אותם, יאריך חייהם, וירבה ימיהם, ויתן אריכות לשנותיהם, ויושעו וינצלו מכל צרה ומכל חליים רעים. אדוננו שבשמים, יהיה בעזרתם, כל זמן ועת, ונאמר אמן.
נוסח התפילה > הברכה לקהל

| המקור בארמית | תרגום לעברית |
| --- | --- |
 יְקוּם פּוּרְקָן מִן שְׁמַיָּא, חִנָּא וְחִסְדָּא וְרַחֲמֵי וְחַיֵּי אֲרִיכֵי וּמְזוֹנֵי רְוִיחֵי וְסִיַּעְתָּא דִּשְּׁמַיָּא וּבִרְיוּת גּוּפָא וּנְהוֹרָא מַעַלְיָא. זַרְעָא חַיָּא וְקַיָּמָא זַרְעָא דִּי לָא יִפְסוּק וְדִי לָא יִבְטוּל מִפִּתְגָּמֵי אוֹרַיְתָא. לְכָל קְהָלָא קַדִּישׁא הָדֵין, רַבְרְביָּא עִם זְעֵרִיָּא, טַפְלָא וּנְשַׁיָּא. מַלְכָּא דְעָלְמָא יְבָרֵךְ יָתְכוֹן, יַפִּישׁ חַיֵּיכוֹן, וְיַסְגֵּא יוֹמֵיכוֹן, וְיִתֵּן אַרְכָה לִשְׁנֵיכוֹן. וְתִתְפָּרְקוּן וְתִשְׁתֵּזְבוּן מִן כָּל עָקָא וּמִן כָּל מַרְעִין בִּישִׁין. מָרָן דִּי בִשְׁמַיָּא יְהֵא בְּסַעְדְּכוֹן, כָּל זְמַן וְעִדָּן, וְנֹאמַר אָמֵן.:  תעמוד ישועה מן השמים, חן, וחסד, ורחמים, וחיים ארוכים, ומזונות מרווחים, וסיוע מן השמים, ובריאות הגוף, ואור מעולה, זרע חי וקיים, זרע שלא יפסוק ולא יתבטל מדברי תורה. לכל הקהל הקדוש הזה, גדולים וקטנים, טף ונשים. מלך העולם יברך אתכם, יאריך חייכם וירבה ימיכם ויתן אריכות לשנותיכם ותושעו, ותנצלו, מכל צרה ומכל חליים רעים. אדוננו שבשמים, יהיה בעזרתכם, כל זמן ועת ונאמר אמן.
הערות שוליים

↑  יצחק משה אלבוגן, התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית, תל אביב 1972 עמוד 151
↑  הן בנוסח אשכנז והן בנוסח ספרד החסידי
↑  מהדורת גולדשמידט עמודים קצח, רפ"ו
↑  משה הרשלר, סידור רבינו שלמה וסידור חסידי אשכנז, ירושלים תשל"ב עמוד קעג
↑  רוקח, סדר תפילות שחרית של שבת, סימן נ"ג
↑  ארחות חיים, סדר תפילות שבת שחרית סימן ז'. התפילה מוזכרת כאחד מבין כמה מנהגים לברכת החודש
↑  אליהו כרמי, סדר התמיד חלק שני כמנהג ארבע קהילות קדושות, אויגנייון (אביניון) ה'תקכ"ז (1767). בסידור זה (חלק שבת, דף מה ע"ב) מובא רק יקום פורקן השני, ונאמר כחלק מברכת החודש בשבת מברכים, ולא בשאר שבתות.
↑  ספר "הליכות חיים – שבת" (מנהגי רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם) מאת הרב אהרן יהושע קלוגר, עמ' קסה.
1 2  על־פי ר' וולף היידנהיים, סידור שפה ברורה, רדלהיים, תקפ, עמ' 66, באתר היברובוקס
↑  בנוסחים עתיקים לא נזכר ראש הגולה למשל במחזור ויטרי. ראו אלבוגן, התפילה בישראל הערה 18 לעמוד 151 (עמוד 437)
כיסא הכבוד

חזון יחזקאל בציורו של פון קרולספלד, בין 1851 ל-1860. בו נראה דמות האל על הכסא.
על פי ספרות חז"ל והמיתולוגיה היהודית, כיסא הכבוד הוא מקום מושבו של אלוהים בשמיים. לפי פרשנים מדובר רק בסמל אלגורי לגדולתו של אלוהים, שאינה נפרדת ממנו.
במקרא

בתנ"ך נכתב כי הנביאים מיכיהו בן ימלה, ישעיהו, יחזקאל, ודניאל ראו כיסא רם ונישא שעליו יושב אלוהים. הכס מוזכר גם בתורה בפי משה, ”כִּי יָד עַל כֵּס יָהּ”, ומוזכר כמה פעמים בספר תהלים.
על פי ספר יחזקאל בתיאור מעשה המרכבה, את כיסא הכבוד נושאות ארבע דמויות: אדם, אריה, שור ונשר. לפי אזכורים בתהלים הכיסא נמצא בשמים, ”יְהֹוָה בַּשָּׁמַיִם הֵכִין כִּסְאוֹ”. ולפי ספר דניאל, הכיסא עשוי מניצוצות של אש.
בספרות חז"ל

במסכת ברכות מובאת ברייתא שבה מתאר רבי ישמעאל בן אלישע את אלוהים יושב בקודש הקודשים על כיסא רם ונישא, ודרשה של רב אחא בר יעקב על כי אלוהים לעיתים דוחק את רגליו תחת כיסא הכבוד, וגורם בכך רעידות אדמה.
על הנאמר בספר בראשית (פרק א פסוק ב) "ורוח אלוהים מרחפת על פני המים", דרשו חז"ל שהכוונה היא לכיסא הכבוד, ומכאן שכיסא הכבוד הוא בין הדברים שקיומם קדם לבריאת העולם. במדרש מובא שאלוהים לקח עפר מתחת הכיסא וזרק אותו למים, וכך נבראה הארץ, ועליה ההרים והגבעות.
מיקומו של כיסא הכבוד הוא ברקיע השביעי והעליון ביותר, הנקרא "ערבות", צבעו דומה לרקיע, ועליו חקוק דיוקנו של יעקב.
נשמותיהם של הצדיקים חצובות מאוצר הנשמות הנמצא תחת כיסא הכבוד, ונפשו של משה שוכנת שם. במכת שחין, משה זרק אפר שהגיע עד לכיסא הכבוד. מתחת הכיסא משה חצב את לוחות הברית, ומשם גם לקח אלוהים מטבע של אש כדי להראות למשה דוגמה למחצית השקל.
עוד מסופר במדרש כי משה ירד מהשמים דרך פשפש מתחת כיסא הכבוד, ונאחז בכיסא מפחד המלאכים שרצו להורגו:
פָּתַח לוֹ הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא פִּשְׁפֵּשׁ מִתַּחַת כִּסֵּא כְבוֹדוֹ, וְאָמַר לֶךְ רֵד... 
כֵּיוָן שֶׁבָּא משֶׁה לֵירֵד, בָּאוּ הַמַּלְאָכִים לְהָרְגוֹ. 
מֶה עָשָׂה, אָחַז בַּכִּסֵּא שֶׁל הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא וּפָרַשׂ הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא טַלִּיתוֹ עָלָיו שֶׁלֹא יְחַבְּלוּהוּ
בספרות ההיכלות והמרכבה מופיעים תיאורים מאגיים של עליות נפש לצפייה בכיסא הכבוד.
לעתיד לבוא אלוהים יציג את כיסא הכבוד לכל באי העולם:
אָמַר רַבִּי חֲנִינָא, עָתִיד הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא לְהַרְאוֹת כְּבוֹדוֹ לְכָל בָּאֵי עוֹלָם, וּלְהוֹרִיד כִּסְאוֹ בְּאֶמְצַע הָרָקִיעַ
בספרות חז"ל > מידות הכיסא

בספרו של חגי דגן "המיתולוגיה היהודית", גודלו של כיסא הכבוד מוערך בכמאתיים וארבעים מיליון ק"מ על 20 מיליארד ק"מ. למעשה היו בהיכלות השמימיים כיסאות כאלה רבים מספור, אבל רק אחד שימש את האל בפועל ולכן רק אחד הוקף בכל תועפות האש.
בימי הביניים > הרמב"ם

הרמב"ם בספרו מורה נבוכים כתב כי כיסא הכבוד הוא רק סמל אלגורי לגדולתו של אלוהים, שאינה נפרדת ממנו. לדבריו, המקדש או השמים נקראו כך על דרך משל, ואין באמת דבר בעולם שיכול לשאת את אלוהים, שכן הוא עצמו מכיל ומהווה את העולם כולו.
בימי הביניים > הלכות הכיסא של רבי אלעזר מוורמס

רבי אלעזר מוורמס חיבר בספרו "סודי רזיא" פרק בשם "הלכות הכיסא" שבו תיאר את מאפייני כיסא הכבוד בהתבסס על המקרא, מדרשי חז"ל ופיוטי רבי אלעזר בירבי קליר.
לדבריו, כיסא הכבוד נברא קודם העולם, מניצוצות אש שאלוהים ברא במיוחד מהמים, וממנו נחצבו לוחות הברית (וסימן לכך שבצופן אתב"ש המילה "לחת" (=לוחות) מרמזת ל"כיסא"). הכיסא ”חלול כעין ארון, ויש לו גלגלים חיים, ומוקף זוהר”, ובתחתיתו יש דלת שדרכה מתקבלות תפילות בעלי התשובה. המלאכים, הגם שעשויים אש, אינם יכולים לגעת באש הכסא. לפי שיטתו, הכיסא עומד "באוויר העולם":
ועומד בגבהו של עולם, רם ונישא באויר, וכנגדו חקוק בכל רקיע כעין כסא
רבי אלעזר ערך השוואה בין הידוע על כסא שלמה למאפייני כיסא הכבוד. הוא כתב: ”כשם שכל מה שבכסא שלמה שהיה של זהב - וחי, כן כל מה שבכסא הכבוד - חי”. והוסיף כי ”[הכסא] עצמו מתפלל בכל יום”.
בימי הביניים > בקבלה

על פי הקבלה, כיסא הכבוד מקביל ל"עולם הבריאה" הנקרא מחמת כך גם בשם "עולם הכיסא", מתוך ארבעת העולמות: אצילות, בריאה, יצירה ועשיה.
בעת החדשה > יסוד כסא השם בעולם

הרב אברהם יצחק הכהן קוק טבע מטבע לשון ביחס למדינת ישראל שהתעתדה לקום בזמנו: "יסוד כסא השם בעולם". הביטוי נמצא בפסקה המדברת על המדינה, שנדפס לראשונה בספר "אורות ישראל" ונכתב כ-30 שנה לפני הכרזת המדינה. הביטוי התפרסם ונחרט בחוגי תלמידיו, כשחלקם רואים בו התייחסות למדינת ישראל הנוכחית והוא משמש בפיהם לעיתים כתיאור תמציתי להוויתה.
בעת החדשה > בספרות העברית המודרנית

חנוך לוין כתב את המחזה "לפני כס הכבוד" על אדם המתיישב על כס הכבוד.
ראו גם

מעשה מרכבה
רקיע
קדושה (תפילה)
נהר דינור
לאה מיכלסון

| --- | --- |

לאה מיכלסון ליד פסלה: פרוטומה של שמעון פרס, נמצא באוסף הפרטי של האמנית בביתה בערד, יולי 2010
 לידה:  28 במאי 1921 לודז', פולין
 פטירה:  11 ביולי 2018 (בגיל 97)
 שם לידה:  לאה ליפשיץ
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  פיסול, ציור, שירה
 יצירות ידועות:  זעקה אילמת (1961)   הסנה הבוער (1983)   דיוקן של יצחק נבון   דיוקן של דוד בן-גוריון (1961)   אהבה (1977)   השואה והבריחה ממנה (1975)
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר ערד (2012) 
 www.leahmichelson.com
 
זעקה אילמת, יד ושם ירושלים, אוגוסט 2010
יחד
אהבה
לאה מיכלסון (28 במאי 1921 – 11 ביולי 2018) הייתה פסלת, ציירת ומשוררת ישראלית. פסלה המפורסם "זעקה אילמת" מוצב ב"יד ושם" בירושלים.
מרבית פסליה מוצבים כיום, במשכן לאמנות - לאה מיכלסון, בכפר הנוער בן שמן.
ביוגרפיה

לאה ליפשיץ נולדה בלודז' שבפולין למשפחה ציונית. אביה חיים ליפשיץ היה ממקימי רשת בתי הספר "תרבות" בפולין, ולימים היה הבעלים של מפעל טקסטיל. אמה, דינה לבית סורדות, הייתה מורה, פעילה בהסתדרות הציונית וחברה בהנהלת גורדוניה. משחר ימיה חונכה לאהבת ארץ ישראל, ותשומת לב מיוחדת הוקדשה ללימוד ולשימוש בשפה העברית.
בשנת 1938 הצליחה משפחתה של מיכלסון לקבל עבורה סרטיפיקט, והיא עלתה לבדה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער. משפחתה שנשארה בפולין נספתה בשואה. עם בואה ארצה נשלחה לבית הספר החקלאי בן שמן, שם למדה בכיתה אחת עם נשיא המדינה, שמעון פרס, ושם יצרה את פסליה הראשונים מאבני גיר.
בשנת 1940 נישאה לאברהם מיכלסון, שהקים את המפעל הראשון בארץ ישראל לייצור חלקי אופניים, M.C.I. Michelson Cycle Industry.
מיכלסון למדה אמנות במכון אבני בתל אביב בהדרכתם של דב פייגין ואביגדור סטימצקי ולאחר סיום לימודיה החלה להציג בתערוכות קבוצתיות ולפסל דיוקנאות של אישים שונים, כדוגמת דוד בן-גוריון, יצחק נבון, שמעון פרס ואחרים. בנוסף, נמצאים בביתה פסלים של גולדה מאיר ולוי אשכול. בבית יד לבנים בפתח תקווה נמצאים פסלים של קדיש לוז, יושב ראש הכנסת לשעבר, ועמוס גלילי, מעשה ידיה.
בשנת 1968 עברה לערד והפכה לדמות משמעותית ביצירה ובתרבות העירונית. 22 מפסליה, וכן ציורים פרי יצירתה, מוצבים במוסדות חינוך ותרבות ברחבי העיר.
בינואר 2011 בט"ו בשבט בטקס שנערך בכפר הילדים "נרדים" שבערד, הוסר הלוט מעל פסלה החדש של מיכלסון, דוד המלך: "למען אחי ורעי אדברה-נא שלום בך".
נוסף לעיסוקה כפסלת וציירת, הוציאה מיכלסון 11 ספרי שירה בהוצאה עצמית. בשירתה הקפידה מיכלסון להגיב על אירועים אקטואליים בעיר, במדינה ובעולם. שירתה מאופיינת בחריזה ומרבית שיריה התפרסמו בעיתונות המקומית בערד.
ביוני 2012 נופץ פסלה של מיכלסון, אהבה (הפסל האדום).
ב-29 בדצמבר 2014 נחנך המשכן לאומנות - לאה מיכלסון, בבריכת המים של כפר הנוער בן שמן, בו נמצאים כ-70 מפסליה.
נפטרה ב-11 ביולי 2018, בגיל 97.
פרסים והוקרה

פרס מועצת פועלי רמת גן - 1958
פרס הנגב לציור - 1983
אות יקירת ערד - 2012.
יצירותיה המפורסמות

זעקה אילמת - אבן בזלת - גובה 250 ס"מ (1961). מוצג באתר יד ושם בירושלים
הסנה הבוער - יציקת ברונזה קרה - גובה 182 ס"מ, במרכזו דולקת נורה המפזרת אורה בין זרועות הלהבה (1983). מוצג בבית יד לבנים בתל אביב בחדר הזיכרון וההתייחדות. משמש כנר תמיד
פרוטומה של יצחק נבון - אבן מלאכותית לבנה - נמצא במשכן נשיאי ישראל בירושלים
פרוטומה של דוד בן-גוריון - אבן בזלת יצוקה (1961). נמצא במדרשת שדה בוקר במרכז הבינתחומי ללמודי הנגב והמדבר
אהבה (הפסל האדום) -בטון מצופה ברזל - גובה 250 ס"מ (1977), נמצא במצפור גלעד, ערד
השואה והבריחה ממנה - תבליט מחומרים סינתטיים (1975), נמצא במוזיאון יד ושם בירושלים
יחד- רשת ברזל מצופה סיבי זכוכית - גובה 300 ס"מ - מוצב בבית גלעד
אמהות- אבן - גובה 98 ס"מ (1966), נמצא במחלקת יולדות בבית חולים תל השומר
אם וילד - יצוק מאבן מלאכותית אדמדמה, גובה 150 ס"מ, נמצא בחזית ביתה של האמנית בערד. הקונסטרוקציה לפסל מורכבת מרשת שעל גביה יצקה האומנית את הברזל.
בריאת העולם - פסיפס מאבן מקומית, בה שובצו מספר בליטות זכוכית צבעונית המתארות את המפץ הגדול. הפסיפס מוטבע בחזית ביתה. פסיפס זה אינו קונבנציונלי: אין בו רקע וציור אלא כל דמות נבדלת מדמות אחרת על ידי צבע האבן (1970).
חנוכיה - חומרים שונים, גובה 480 ס"מ (1974), מוצבת על גג בית הכנסת המרכזי בערד
דוד המלך - מברונזה, גובה 79 ס"מ (1979), נמצא במרכז תרבות ערד
זעקת אם שכולה - ברונזה, גובה 76 ס"מ (1979)
זעקת אם כבולה בשרשרת ובכדורים לקבר ילדה - חומרים שונים, גובה 52 ס"מ (1976)
ירושלים השלמה - תבליט, גודל 160x90 ס"מ (1998), נמצא באולם הכנסים באחוזת ראשונים, ראשון לציון
אין לי ארץ אחרת - תבליט (2006), מוצב על במת אולם הקונצרטים של הקונסרבטוריון העירוני ערד
באחת ידו עושה במלאכה ואחת מחזקת השלח - תבליט (1957), נמצא בבית ספר רמת חן, רמת גן. זו היצירה הראשונה הגדולה שמיכלסון פיסלה
דוד המלך: "למען אחי ורעי אדברה-נא שלום בך" - פסל מברונזה מלאכותית מחומרים פלסטיים, גובה 80 ס"מ (2010). מוצב בכפר הילדים "נרדים", ערד
ספריה

גינת חיי - (1990)
תשוקה - (2000)
פעמי הזמן - (2003)
סימני שאלה - (2003)
אורות התקווה - (2003)
עוצמת יצירה עוצמת אישה - (2004)
מן העט אל העת - (2005)
המציאות והתקווה - (2007)
מה ילד היום הבא - (2008)
פעימות ליבי - (2008)
עוצמת יצירה עוצמת אשה (2009)
גלריה

בריחה משואה - תבליט קיר, מוצב ביד ושם בירושלים
זעקה אילמת - דגם ברונזה
אם ובנה - יצוק מאבן מלאכותית אדמדמה
להבה בחלל, מוצב באולם תפוח פיס בערד, מרכז מדעים, טכנולוגיה ואומנויות.
דוד המלך, נמצא במתנ"ס העירוני ערד
מסיכה של דוד בן-גוריון, נמצאת במתנ"ס העירוני של ערד
אמהות
דוד המלך: "למען אחי ורעי אדברה-נא שלום בך"
מתוך משכן אומנות לאה מיכלסון בבן שמן
אוטופורטרט
הערות שוליים

↑  מרדכי חיימוביץ, הנשיא עדיין מאוהב: שמעון פרס בריאיון לחג, באתר nrg‏, 8 במאי 2008
↑  חגיגות ט"ו בשבט בכפר נרדים בסימן פרחים ופסלים
↑  בן שיף, ערדניק: מי מחריב את סמליה של ערד?, 28 ביוני 2012
↑  יפה ניניו, ערדניק: יובל לעיר ערד - טקס עיטור יקיר העיר ומגן על מפעל חיים, 22 בנובמבר 2012
↑  הבלוג של קרלה אונגר, הגיגית, על הפסל האדום 22 ביולי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299532105171  ISNI: 0000 0004 0288 1518  VIAF: 299200002   WorldCat (עם VIAF): 299200002
כל הדתות הן אחת

אחד משני הציורים הידועים של עמוד השער של "כל הדתות הן אחת", שהודפס ב-1795 בקירוב
כל הדתות הן אחת (באנגלית: All Religions are One) היא סדרה של מכתמים פילוסופיים מאת האמן הבריטי ויליאם בלייק, שנכתבה בשנת 1788 כיצירות המשך לניסוייו הראשוניים בחריטת תבליטים ללא טקסט, כגון היצירה "בואו של האבדון" (1787). "כל הדתות הן אחת" ו"אין דת טבעית" מייצגות את ניסיונו המוצלח הראשון של בלייק לשלב תמונה וטקסט באמצעות תבליטים, ולכן הם כתבי היד המאוירים, מן המוקדמים ביותר שלו. ככאלה, הם מהווים דרך משמעותית בקריירה של בלייק; כפי שפיטר אקרויד מצביע, "צורת האמנות החדשה שלו שינתה את אופן הביטוי של יצירתו. היא הגדילה את מרחב כושר הבעתו; באמצעות חריטת תבליטים, ובעזרת מילים חקוקות כמו אלה של אלוהים על לוחות הברית, בלייק יכול היה לרכוש תפקיד חדש."
העתק

אף על פי שכל הדתות הן אחת נחרטה ב-1788, העותק היחידי ששרד (המכונה העתק א') לא הודפס עד 1795; עותק גדול של נייר הודפס כחלק ממהדורת דלוקס של אוסף כתבי היד המאוירים של בלייק. באשר לשאלה האם בלייק הדפיס את כל הדתות, לפני 1795, התשובה אינה ידועה. עם זאת, העובדה כי הוא לא הזכיר את הפניה 'אל הציבור' באוקטובר 1793, בה הוא כלל את כל כתבי היד הקיימים עד לאותו זמן, מלבד כל הדתות ואין דת טבעית, מציעה שלא.
העתק א' ממוקם בספריית הנטינגטון, למעט לוח 2 (כותרת הדף), אשר קיים בשני ציורים. עותק כותרת הדף אשר נוסף להעתק א' ממוקם באוסף ג'פרי קינס שבמוזיאון פיצויליאם. כותרת הדף של עותק אחר (צבע המודפס בדיו חומה), אשר הלוחות שלו אינם מתועדים, נמצא במוזיאון ויקטוריה ואלברט.
כל הדתות הן אחת כוללת עשרה לוחות, כל אחד מהם הוא בערך 5.4x4 ס"מ, עם כל פיסקה על לוח נפרד, למעט לוח 10, אשר מכיל הן את העיקרון 7ד ופסקה קצרה, שמשמשת לסיום הסדרה. במקרים רבים, זה נראה כאילו חומצה איכלה יותר מדי את התבליט, ובלייק היה צריך לעבור על הסעיפים עם דיו, לרחוץ אותם ולעיתים קרובות לגעת בטקסט ולעצב את קווי המתאר עם עט. כמה מהלוחות גם נושאים עדות להדפסת צבע בסיסית, שיטה שבה בלייק התנסה בשנות ה-1790, והלוחות האלה עשויים לייצג את נסיונותיו הראשונים בטכניקה זו (לפיה הוא השתמש בצבע דיו להדפסה ולא שחור). מספר לוחות כוללים גם דוגמאות של חריטת דף לבן, טכניקה שבה בלייק, פשוטו כמשמעו, חתך לתוך המעצור כדי ליצור תלמים זעירים, אשר נאכלו על ידי חומצה, מה שיצר רצף מרשים בגמר ההדפסה.
קווי המסגרת של הדיו השחור אשר אוירו סביב כל עיצוב נחשבים כתוספת במועד מאוחר יותר, אולי ב-1818, ממש לפני שבלייק נתן את הלוחות לג'ון לינל. נראה שעבודות הדיו והשטיפה שבעיצובים עצמם נעשו באותו זמן, אך לא ניתן לברר זאת בוודאות. הועלתה הצעה שקווי המסגרת אולי נוספו עקב אי התאמה בין הגודל של הלוחות, לבין גודל הנייר (כל גיליון הוא 37.8x27 ס"מ).
לוחות 1 ו-3–10 של העתק הנטינגטון נרכשו על ידי ג'ון לינל זמן מה לאחר 1818, עם כותרת הדף החסרה מוחלפת על ידי ציור של כותרת הדף מאין דת טבעית. הלוחות נמכרו מאחוזת לינל ב-15 במרץ 1918 להנרי אי. הנטינגטון. לוח 2 נרכש על ידי ג'ורג' א. סמית' ב-1853. נראה שלאחר מכן הלוח היה בבעלות ויליאם מיור, אבל בסופו של דבר נמכר ב"סות'ביס" על ידי סר היקמן בייקון ב-21 ביולי 1953, לג'פרי קינס, מי שתרם את העותק למוזיאון פיצויליאם ב-1982.
לאחר ההדפסה המקורית של שנת 1795, הטקסט של כל הדתות לא פורסם שוב עד 1893, במסגרת יצירותיו של ויליאם בלייק, פואטיקה, סימבוליזם וביקורת, שנערך על ידי ויליאם בטלר ייטס ואדווין ג'ון אליס.
תארוך

עד 1971, רוב העורכים נטו לחשוב  שכל הדתות הן אחת הן יצירה מאוחרת לאין דת טבעית. לדוגמה, בשנת 1905, בספרו יצירות השירה של ויליאם בלייק; חדש, טקסט מדויק מתוך כתב היד, חריטה ודפוס מקוריים, ג'ון סמפסון ממקם את אין דת טבעית לפני כל הדתות בנספח לספרי הנבואה. עם זאת, בשנת 1971, ג'פרי קיינס טען כי כל הדתות הן אחת קדמה ליצירה השנייה, על סמך מה שהוא ראה כ "חוסר השלמות הטכנית הגדול שלה" בספרו משנת 1978, ספר העבודות הגרפיות השלם של ויליאם בלייק, דייוויד בינדמן בתחילה לא הסכים עם קיינס, בטענה כי הפגמים בכל הדתות הם לא בגלל מועד מוקדם של חיבורם, אלא בגלל מורכבותם הגדלה והולכת של הלוחות, כאשר מורכבות מעין זו מוכיחה שביטחונו של בלייק גדל אחרי יצירתו את אין דת טבעית הגולמי יותר. רוב החוקרים עם זאת תומכים בקיינס, כאשר כל הדתות הן אחת מקדימה את אין דת טבעית כמעט בכל האוספים המודרניים של יצירתו של בלייק; לדוגמה, ויליאם בלייק: ספר השירים השלם (1977), מאת אליסיה אוסטרייקר, המהדורה השנייה של ספר השירה והפרוזה השלם של ויליאם בלייק (1982), מאת דייוויד וי. ארדמן, הספרים המאוירים של בלייק, כרך 3: הספרים המאוירים המוקדמים (1993), מאת מוריס איבס, רוברט נ. אסיק וג'וזף ויסקומי, אפילו ספרו של בינדמן עצמו ספר האיורים השלם של ויליאם בלייק (2003), והמהדורה השלישית של וו.ה. סטיבנסון של בלייק: ספר השירים השלם (2007).
עדות נוספת לנכונותה של השערת קיינס נדונה על ידי איבס, אסיק וויסקומי, אשר, מנקודת מבטם ההפוכה לבינדמן, רואים את הסגנון של אין דת טבעית כבטוח יותר מאשר זה של כל הדתות. הם במיוחד מצטטים את השימוש באיות רומי זקוף בתוך כל הדתות בניגוד לכתיבה הנטויה, על כמה לוחות של אין דת טבעית; "סגנון זה היה קל יותר לביצוע מאחר שזה דרש פחות משיחות מכחול עצמאיות. ומאחר וכתוצאה מכך התבנית הצפופה של השורות סיפקה תמיכה טובה יותר עבור דיות dabber, הגופן הנטוי אפשר גילוף רדוד יותר." בלייק הציג את הגופן הנטוי על לוח a3 השייך ליצירה אין דת טבעית, כתב שבו הוא ישתמש בכל שנות ה-1790. ראיות אחרות עבור תארוך מוקדם של כל הדתות הוא כי רבות מהאותיות הבודדות עצמן נשענות שמאלה, בניגוד לאין דת טבעית. זאת הייתה בעיה נפוצה בכתב ראי, ונוכחותה בכל הדתות אבל לא באין דת טבעית מרמזת שבלייק רק החל ללמוד איך להתגבר על זה בזמן שהוא עבד על יצירתה.
אייב

| --- | --- |

אייב ב-2023.  משמאל לימין: ריי, גאול, ווניאנג, יוג'ין, ליסו וליז.
 תקופת הפעילות:  מ-2021
 סוגה:  קיי-פופ • ג'יי-פופ • פופ • אלקטרוני • EDM
 חברת תקליטים:  סטארשיפ • קולומביה
 http://ive-official.com/
 חברות
 גאול   יוג'ין   ריי   ווניאנג   ליז   ליסו
אייב (באנגלית: Ive; בקוריאנית: 아이브,‏ Aibeu) היא להקת בנות דרום קוריאנית שהוקמה על ידי סטארשיפ אנטרטיינמנט. הלהקה מורכבת משש חברות: גאול, יוג'ין, ריי, ווניונג, ליז, וליסו.
ב-1 בדצמבר 2021 עשתה הלהקה את הופעת הבכורה שלה, עם אלבום הסינגל Eleven. הסינגל השני שלהן, "Love Dive", הגיע למקום הראשון במצעד השירים הדיגיטליים של סירקל, היה לסינגל המצליח ביותר של השנה במצעד וזכה בפרסים שונים במספר טקסי פרסים, בהם שיר השנה בטקס פרסי האמנים האסייתי, פרסי דיסק הזהב, פרסי MAMA ופרסי המוזיקה של מלון.‏ "Love Dive" היה גם לשיר הראשון של הלהקה שנכנס לעשירייה הראשונה במצעד הבילבורד גלובל ללא ארצות הברית. הסינגל השלישי של הלהקה, "After Like", הגיע גם כן למקום הראשון במצעד. בשנת 2023 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן הראשון שלה, I've Ive, ממנו יצאו הסינגלים "Kitsch" ו-"I Am", שניהם הגיעו לראש המצעד הדיגיטלי של סירקל.
מקור שם

שם הלהקה, Ive, הוא קיצור של "I have", והוא מרמז על הרעיון של להראות לקהל מה "יש לי" בביטחון.