stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רם עברון

| --- | --- |

רם עברון בשידור הישיר ההיסטורי הראשון של הטלוויזיה הישראלית של מצעד צה"ל בירושלים, 2 במאי 1968
 לידה:  15 במרץ 1935 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  30 באוקטובר 2008 (בגיל 73) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  למרחב, קול ישראל, גלי צה"ל, הערוץ הראשון 
 
רם עֶברוֹן (15 במרץ 1935 – 30 באוקטובר 2008) היה עיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה

עברון נולד בשם רם המבורגר בתל אביב לאריה ושרה המבורגר. הוא עבד בעיתון "למרחב" ושירת בגלי צה"ל.
במהלך שירותו, ב-29 באוקטובר 1956, היה הקריין שמסר את הודעת דובר צה"ל על פרוץ מלחמת סיני.
בתום שירותו הצבאי עבר לעבוד בתחנת הרדיו "קול ישראל". עם ייסוד הטלוויזיה הישראלית הוא נמנה בין ראשוני קרייניה והשתתף בשידורה הראשון, לרגל מצעד יום העצמאות ב-1968.
במהלך השנים שימש עברון מנחה בתוכנית "זה הזמן", "הופכים דף", "הקצב הנכון" וכמגיש במהדורת החדשות "מבט". תוכניתו "בגוף ראשון" הייתה בין מתוות דרכן של תוכניות ראיונות בטלוויזיה הישראלית. הוא הגיש במשך שנים רבות את התוכנית "דור הזהב – אמנים גדולים בהקלטות היסטוריות" בתחנת קול המוסיקה.
במקביל לעשייתו התקשורתית, בשנות השבעים, מונה עברון לנספח תרבות בשגרירות ישראל באנגליה.
בשנות חייו האחרונות עמד עברון בראש המרכז למוזיקה ירושלים. הוא מונה לממלא מקום יו"ר המועצה לתרבות ואמנות על ידי יו"ר המועצה, שר התרבות מתן וילנאי.
רם עברון נפטר בירושלים בגיל 73 ונטמן בבית העלמין בקיבוץ מעלה החמישה.
משפחתו

אביו של עברון, אריה המבורגר, היה מראשוני עורכי הדין בישראל.
מאשתו הראשונה של עברון, שולמית עברון, נולדו שתי בנותיו: ד"ר גליה בנזימן ויעל עברון, נוירופסיכולוגית מומחית לטיפול בנפגעי ראש במכון לשיקום נפגעי ראש בתל אביב. מאשתו השדרנית והעיתונאית עדנה עברון, נולדה בתם הסופרת והמשוררת לי עברון-ועקנין.
אחיו היה עורך הדין אמנון עברון.
הערות שוליים

↑  גילי איזיקוביץ, "זה הזמן" תשודר כמחווה לרם עברון, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2008
↑  מירב קריסטל, זאפ לאבידן, באתר ynet, 8 בינואר 2007
↑  רם עברון פורש ממועצת התרבות, באתר הארץ, 8 במאי 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297886205171  ISNI: 0000 0004 0233 2105  LCCN: n89121075  VIAF: 297565039   WorldCat (עם VIAF): 297565039
רודי אדמונדס

| --- | --- |

רודי אדמונדס במדים בעת שירותו בצבא ארצות הברית תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 באוגוסט 1919 ארצות הברית נוקסוויל, טנסי ארצות הברית
 פטירה:  8 באוגוסט 1985 (בגיל 65) נוקסוויל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Knoxville High School 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 דרגה:   מסטר סרג'נט
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 חסיד אומות העולם (10 בפברואר 2015)  מדליית המערכה האירופית־אפריקאית־המזרח התיכון  מדליית שבוי מלחמה  מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה  תג חייל הרגלים הקרבי 
 הנצחה
 חסיד אומות העולם
 
רודריק וורינג אדמונדס (באנגלית: Roderick Waring Edmonds; ‏ 20 באוגוסט 1919 – 8 באוגוסט 1985) היה חייל בצבא האמריקאי במלחמת העולם השנייה, אשר הציל את חייהם של בין 200 ל-300 חיילים יהודיים אמריקאים אשר נפלו יחד עמו בשבי הגרמני תוך כדי סיכון חייו. ב-10 בפברואר 2015, כשלושים שנה לאחר מותו, הוכר כחסיד אומות העולם.
סיפור ההצלה

אדמונס שירת ברגימנט חיל הרגלים ה-422 בדיוויזיה ה-106 של צבא ארצות הברית. ב-17 בדצמבר 1944, במהלך הקרב על הבליטה, נשבה אדמונדס על ידי הנאצים ביחד עם, בין היתר, שני חיילים יהודים, והושם בסטאלג IXA שממוקם בריינלנד-פפאלץ שבגרמניה. מאחר שדרגתו הייתה הגבוהה בקרב חבריו, הוא מונה על ידי הנאצים כאחראי על צריפי השבויים של החיילים האמריקאים שאינם קצינים, שהכילו מעל ל-1,000 חיילים אמריקאים, ביניהם כ-200 חיילים יהודים.
ב-27 בינואר 1945 קראו הנאצים לכל החיילים היהודים להתכנס למחרת בבוקר במגרש המסדרים, ככל הנראה על מנת לרצחם. כששמע זאת אדמונדס, הוא הורה לכל חייליו להתייצב, באומרו "לא נעשה זאת, כולנו נתייצב" ("We are not doing that, we are all falling out"). כך למחרת התייצבו כל החיילים, יהודים ולא-יהודים, במגרש המסדרים. כאשר המפקד הגרמני, ראה מה עשה אדמונדס, אמר לו כי לא ייתכן שכל החיילים הם יהודים. על כך ענה אדמונדס, על פי עדותו של פאול שטרן אחד מהשבויים היהודים, ש"כולנו יהודים" ("We are all Jews"). אז שלף הגרמני את אקדחו, הצמידו לראשו של אדמונדס ואמר לו שזוהי ההזדמנות האחרונה שלו, וכי אם לא יצווה על החייליו היהודים לצעוד קדימה, יירה בו. על כך השיב לו אדמונדס את שמו, דרגתו ומספרו האישי, בהתאם לאמנת ז'נבה. ואז לפי שטרן אדמונדס אמר לקצין הגרמני את המשפט הבא אותו הוא עדיין זוכר:
If you are going to shoot, you are going to have to shoot all of us because we know who you are and you'll be tried for war crimes when we win this war



(בעברית: אם אתה יורה בי, אתה תצטרך לירות בכולנו כי אנחנו יודעים את זהותך ואתה תוכרז כפושע מלחמה כשננצח את המלחמה הזו)
אדמונדס ויתר השבויים שהו במחנה השבויים עד לשחרורו על ידי בעלות הברית במאי 1945.
לאחר המלחמה

אדמונדס מעולם לא סיפר למשפחתו על האירוע במחנה השבויים. ושירת שוב בצבא האמריקאי במלחמת קוריאה. לאחר שחזר מקוריאה, הוא התפרנס כאיש מכירות בנוקסוויל. הוא נפטר ב-1985, מבלי שקיבל הכרה בימי חייו על הצלת החיילים היהודיים.
לאחר מותו ב-1985, אשתו של אדמונדס נתנה לבנו, כריס אדמונדס, כמה מהיומנים שניהל אביו בזמן שהותו במחנה השבויים. כריס, כומר בפטיסטי, החל לחקור את סיפורו של אביו, ונתקל באזכור של האירוע במחנה השבויים. הוא איתר כמה מהחיילים היהודים שאביו הציל, שמסרו עדויות ליד ושם. בין אנשי השבויים היהודים-אמריקאים שניצלו היה סוני פוקס, איש טלוויזיה אמריקאי, שהיה עד למעשיו של אדמונדס ובראיונות דיבר עליהם.
ב-10 בפברואר 2015 הכיר יד ושם באדמונד כ"חסיד אומות העולם". טקס הענקת הפרס נערך ב-27 בינואר 2016, בשגרירות ישראל בוושינגטון. בנוכחות נשיא ארצות הברית ברק אובמה. בנו כריס אדמונדס קיבל את אות החסיד ותעודת הכבוד משגריר ישראל רון דרמר וראש מועצת יד ושם הרב ישראל לאו בשם אביו.
כריס אדמונדס ניהל מאבק להעניק לאביו על מעשיו את מדליית הכבוד. עם זאת, העמדה הראשונית של הצבא האמריקאי הייתה שהוא שבוי, ולכן לא כשיר מכיוון שמעשיו לא היו בקרב. כדי להתגבר על מכשול זה, החל תהליך שיאפשר לו לזכות במדליית הזהב של הקונגרס.
הנצחה

על פי אתר האינטרנט של יד ושם, אדמונדס הוא החייל האמריקאי הראשון שהוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם, ותאריך הכרתו הרשמית הוא 10 בפברואר 2015. כמו כן, מצוין כי הוא הציל את שני חייליו היהודים, פאול שטרן וטנר לסטר, שהעידו שניהם בתהליך הכרתו. את התעודה קיבל בנו, הכומר כריס אדמונדס, שהשתתף בסמינר של בית הספר הבינלאומי להוראת השואה למנהיגי דת נוצרים.
הערות שוליים

↑  Son shares details of dad Roddie Edmonds’ life following the revelation of his WWII actions, www.knoxnews.com (באנגלית)
↑  Oren Liebermann CNN, 'We are all Jews': World War II soldier saved POWs, CNN
↑  טקס הענקת האות, באתר סרטון מ-youtube
↑  Rep. Burchett, Sen. Blackburn lead legislation to award Congressional Gold Medal to Master Sergeant Rodrick “Roddie” Edmonds
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009464088405171  GND: 1201690617  LCCN: n2019024493  VIAF: 1320157704200644440001   WorldCat (עם VIAF): 1320157704200644440001 
שלט לזכרו של אדמונדס שהוצב בנוקסוויל, ב-15 בנובמבר 2020.
רן פוליאקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוקטובר 1967 ירושלים, ישראל 
 פטירה:  12 בינואר 2024 (בגיל 56) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  מוצא עילית 
 השכלה:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 ran-poliakine.com
 
רן פוליאקין (25 באוקטובר 1967 – 12 בינואר 2024) היה איש עסקים ויזם ישראלי בתחום הטכנולוגיה.
ביוגרפיה

פוליאקין נולד בירושלים במשפחה בת ארבעה ילדים. למד לתואר ראשון עיצוב בבצלאל.
ב-2007 הקים את חברת פאוורמט (Powermat) שהייתה חלוצה בטכנולוגית מערכות טעינה אלחוטית לטלפונים ניידים. פוליאקין שימש כמנכ"ל ויו"ר הדירקטוריון עד דצמבר 2014. החברה פיתחה טכנולוגיית טעינה אלחוטית לסמארטפונים בתקן אותו יזמה PMA. תקן זה אומץ על ידי תאגידים עולמיים כמו דורסל, ג'נרל מוטורס, פלקסטרוניקס ו-AT&T.  בשנת 2014 השלימה החברה פריסה רחבה של עמדות הטענה הממוקמות בסניפי סטארבקס בקליפורניה ובנקודות בילוי שונות בניו יורק. ב–2013 הגיעה החברה להכנסות בקצב של 200 מיליון דולר בשנה.
פוליאקין עמד בראש מרכז פיתוח שהקים בנווה אילן בו פועלים עשרה סטארטאפים, ובהם ננו-אקס אימג'ינג, המפתחת מכשור דימות רפואי מבוסס קרני רנטגן המיוצרות באמצעות רכיב MEMS, "אילומיג'ין" (Illumigyn), מכשיר לשיפור הבדיקות לאיתור סרטן צוואר הרחם, "קינפלואו" (Qinflow), מכשיר לחימום עירויי דם ואינפוזיות בתנאי שטח ו-"וולסנס" (Wellsense) – מערכת למיפוי לחץ באמצעות חוטים השזורים במזרני בתי חולים ואשר מפחיתה את הסכנה לפצעי לחץ בעת שכיבה ממושכת.
ב-2016 הקים במרכז הפיתוח שלו את טאפ סיסטמס (Tap Systems) אשר פיתחה את Tap, מקלדת לבישה בצורת רצועה צרה המתרגמת צירופים שונים של נקישות האצבעות על כל משטח למספרים ואותיות.
נפטר ב-12 בינואר 2024 לאחר מחלה. נטמן בנס הרים. הותיר אחריו את רעייתו וחמישה ילדים.
הערות שוליים

↑   עומר שוברט, כך הפכו השולחנות של סטארבקס לארץ המובטחת של פאוורמט הישראלית, באתר TheMarker‏, 25 בנובמבר 2014
↑  גלי וינרב, ‏"חוויית הביקור אצל הגניקולוג לא השתנתה מזה 50 שנה", באתר גלובס, 8 ביוני 2016
↑  מאיר אורבך, הבייבי החדש של רן פוליאקין: מקלדת לבישה זעירה, באתר כלכליסט, 15 במאי 2016
↑  גלי וינרב, ‏היזם הסדרתי רן פוליאקין הלך לעולמו בגיל 56, באתר גלובס, 14 בינואר 2024
↑  פורבס ישראל, ‏הטרנדים הטכנולוגיים של 2016: מאוטומציה צרכנית ועד לבריאות דיגיטלית, באתר Geektime‏, 20 בפברואר 2016
רן מרקוביץ'

אין תמונה חופשית
רן מרקוביץ' (נולד ב-30 בספטמבר 1991), הוא אלוף ישראל לשנת 2011 בטרמפולינה.
ביוגרפיה

מרקוביץ' מתאמן בקבוצת הפועל חולון, בהדרכתם של יעקב לוי שייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בהתעמלות מכשירים, סאן זביאגין ואילן גזית.
באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה בחולון ביולי 2010 זכה מרקוביץ' במדליית ארד בתוצאה של 45.1 נק', אחרי קוסטה מירושניקוב מקבוצת הפועל "בגין" חולון (65.6 נק') ואלכס סירוטניקוב מקבוצת הפועל אשקלון (59.7 נק').
באליפות העולם בטרמפולינה שנערכה במץ, צרפת בנובמבר אותה שנה סיים מרקוביץ' במקום ה-76. אלון כץ מישראל דורג במקום גבוה יותר במקום 45.
באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה בחולון ביולי 2011 זכה מרקוביץ' לראשונה, במדליית זהב בתוצאה של 62.2 נק', לפני אלון כץ מקבוצת הפועל "בגין" חולון (45.4 נק') ומתן שטיינבוך מקבוצת ספורטאי מודיעין (40.8 נק').
באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה באולם הספורט ע"ש רבין בבאר שבע, ביוני 2012 זכה מרקוביץ' במדליית כסף בתוצאה של 61.6 נק', אחרי אלון כץ (65.7 נק') ולפני ירין כהן מקבוצת אקרוג'ים מודיעין (53.0 נק').
הערות שוליים

↑  אורן אהרוני, רן מרקוביץ' אלוף ישראל בטרמפולינה, באתר ynet, 1 ביולי 2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רציף (פסל)

"רציף" במוזיאון טייט מודרן
רציף (באנגלית: Embankment) היא יצירה פיסולית מעשה ידי הפסלת רייצ'ל וייטריד אשר הוצגה בשנת 2004 באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון שבממלכה המאוחדת. היצירה הוצגה כחלק מ"סדרת יוניליוור" במימון חברת יוניליוור.
היצירה הוצגה מה-10 באוקטובר 2004 ועד ה-1 במאי 2005.
תיאור היצירה

היצירה כללה כ-14,000 קופסאות פוליאתילן לבן (שנוצרו על ידי יציקת פוליאתילן לתוך ארגזי קרטון). הארגזים נערמו לגובה האולם על מנת ליצור מעין הרים וגבעות אשר המבקרים עברו ביניהן.
היצירה נועדה להזכיר את סצנת הסיום של הסרט "שודדי התיבה האבודה" וכן סצנה מהסרט "האזרח קיין". היצירה נוצרה זמן מה לאחר מות אמהּ של הפסלת, ובעקבות העובדה שהפסלת נאלצה לארוז את חפציה של אמהּ בקופסאות קרטון, והסערה הנפשית שקופסאות אלה גרמו לה. מרכיב נוסף שהיווה השראה לפסלת היה מסעה לאזור ארקטיקה.
צורת הקופסה נועדה לעורר תחושה של מסתורין - הן בקרב הצופה ההולך במבוך הקופסאות והן בשל הסקרנות בדבר תוכן הקופסאות.
רצינו להיות

רצינו להיות הוא אלבומו השלישי של הזמר והיוצר הישראלי עידן עמדי שיצא ב-17 במאי 2015. כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי עמדי, מלבד מילות הפיוט "יה ריבון עולם", שנכתב על ידי רבי ישראל נג'ארה, אותו הוא מבצע באלבום יחד עם אחיו הגדול, אלעד.
רשימת רצועות

| רצינו להיות> מס' | רצינו להיות> שם | רצינו להיות> משך | רצינו להיות>  | רצינו להיות>  | רצינו להיות>  | רצינו להיות>  | רצינו להיות>  | רצינו להיות>  | רצינו להיות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | התחלה חדשה  | 3:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | קול זיכרון ישן  | 4:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | מנסים  | 3:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | קרוב  | 3:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | השקט הלבן  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | מכתב מהודו  | 4:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | תעמולה  | 3:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | רצינו להיות  | 3:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | יה ריבון עולם (עם אלעד עמדי)   | 5:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | זמן  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
רמיש (קנטון)

| --- | --- |
סמל רמיש

 מדינה:  לוקסמבורג לוקסמבורג
 חבל ארץ:  אסט (לוקסמבורג)
 בירת העיר:  Remich 
 שטח:  127.87 קמ"ר
  ‑ הנקודה הגבוהה:  368
  ‑ הנקודה הנמוכה:  140
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  22,366 (2018)
  ‑ צפיפות:  170 נפש לקמ"ר (2018)
 קואורדינטות:  49°30′N 6°18′E﻿ / ﻿49.5°N 6.3°E﻿ / 49.5; 6.3 
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רמיש הוא קנטון במזרח לוקסמבורג. בירת הקנטון היא רמיך.
יחידות מנהליות

קנטון רמיש מורכב משמונה קומונות:
בוס
דלהיים
לנינגן
מונדורף-לה-ביין
רמיך
שנגן
סטאדטברדימוס
וולדברדימוס
מיזוגים

ב-1 בינואר 2012 נספגו הקומונות בורמרנז' וולנשטיין (שתיהן מקנטון רמיש) לשנגן. החוק להרחבת שנגן התקבל ב-30 במאי 2011.
הערות שוליים

↑  "Mémorial A, 2011, No. 110" (PDF) (בצרפתית). Service central de législation. נבדק ב-2012-01-02.
↑  "Fusion des communes de Burmerange, Schengen et Wellenstein". Legilux. Government of Luxembourg. נבדק ב-13 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
ריק (זמר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בנובמבר 1989 (בן 34) גרדן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם במה:  Ryk 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 www.rykmusik.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ריק יורטה (בגרמנית: Rick Jurthe; נולד ב-30 בנובמבר 1989), ידוע בשם הפרטי שלו ריק (מעוצב כ-Ryk) הוא זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי גרמני.
שנותיו הראשונות

יורטה נולד בעיירה גרדן, בשטחי סקסוניה התחתונה. בגיל 5 החל ללמוד נגינה על פסנתר. עד גיל 17 התחנך תחת הפסנתרנית ורה שפינדל, פסנתרנית ידועת-שם מסנקט פטרבורג שברוסיה. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה בעיר באד ננדורף, עבר ללמוד תואר ראשון בקומפוזיציה ובהפקה מוזיקלית באוניברסיטת הנובר למוזיקה, דרמה ומדיה, באוניברסיטת גולדסמית' בלונדון ובקולג' הממלכתי למוזיקה בסטוקהולם. מאז שסיים החל לעבוד כמלחין וכמפיק עבור פרויקטים מוזיקליים ואמנים שונים, כמו סירק דו סוליי והתזמורת הסימפונית של וינה.
קריירה

במרוצת השנים היה יורטה מעורב בפיתוח פרויקטים התנדבותיים לקידום תרבות הפופ לנוער. באביב 2014 אף הוענק לו תעודה מטעם אגודת הסטודנטים הגרמנית על מחויבותו. בשנת 2017 הועמד לפרס "הפסקול הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי של אובניה עבור המוזיקה שהפיק לסרט הקצר Samira with Lucas Prisor.‏ זמן קצר לאחר מכן החל לעבוד כמלחין וכמנהל המוזיקלי של Feuerwerk der Gymnastics, מופע קרקס מצליח באירופה.
ב-22 בפברואר 2018 הופיע לראשונה תחת שם הבמה "ריק" בתחרות Unser Lied für Lissabon, הקדם הגרמני לאירוויזיון 2018. בסתיו 2019 הופיע לצד קונצ'יטה וורסט בקונצרט מיוחד עם התזמורת הסימפונית של וינה.
לרגל יום השנה ה-75 למדינת סקסוניה התחתונה בגרמניה, הלחין יורטה יצירה עבור התזמורת הסימפונית לנוער של סקסוניה התחתונה, שהוצגה בבכורה ב-1 בנובמבר 2021. מאז פברואר 2023 עובד כמנהל המוזיקלי של מופע ההתעמלות והאקרובטיקה Feuerwerk der Turnkunst.‏ בשנת 2024 השתתף בקדם הגרמני לאירוויזיון 2024, עם השיר "Oh Boy",‏ שהגיע למקום השלישי.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2014: Fables
2015: Polar
2021: Parasite Future
קישורים חיוצוניים

ריק, ברשת החברתית פייסבוק
ריק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
ריק, ברשת החברתית אינסטגרם
ריק, סרטונים בערוץ היוטיוב
ריק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ריק, באתר אפל מיוזיק (באנגלית)
ריק, באתר ספוטיפיי
ריק, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)
ריק, באתר MusicBrainz (באנגלית)
ריק, באתר דיזר
הערות שוליים

↑  Zarte Klänge beim ESC-Vorentscheid 2018: Das ist Kandidat Ryk. tz. 2018-02-22. נבדק ב-2018-05-13.
↑  "Mancusi, Conchita / "From Vienna with Love"" (בגרמנית). נבדק ב-2019-11-02.
↑  Benjamin Hertlein (2019-11-05). "Conchita WURST: Neues Album, Tour und gemeinsamer Auftritt mit Ryk" (בגרמנית). נבדק ב-2019-12-01.
↑  Hochschule für Musik, Theater und Medien Hannover. "HMTM Hannover: Studentenwerkspreis für Rick Jurthe" (בגרמנית). נבדק ב-2017-04-06.
↑  Philippe. "FESTIVAL 2017" (בצרפתית). אורכב מ-המקור ב-2017-04-07. נבדק ב-2017-04-06.
↑  "Rick Jurthe komponiert Soundtrack für Feuerwerk der Turnkunst". www.neuepresse.de. 28 בדצמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-19 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  NDR. "ESC-Vorentscheid: Das sind die Kandidaten" (בגרמנית). נבדק ב-2017-12-29.
↑  "Mancusi, Conchita / "From Vienna with Love"" (בגרמנית). 2019-03-06. נבדק ב-2019-11-02.
↑  "Niedersachsen feiert 75. Geburtstag mit großem Festakt". www.ndr.de. 1 בנובמבר 2021. אורכב מ-המקור ב-10 במאי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "DTB Sprossenwand - Musik | Vom Solosänger zum Kreativdirektor" (בגרמנית). נבדק ב-2023-03-02.
↑  NDR. "Ryk wagt neuen Anlauf und tritt im deutschen ESC-Vorentscheid 2024 an" (בגרמנית). נבדק ב-2024-01-23.
↑  Mancheño, José Miguel (2024-02-17). "Isaak gana el Das Deutsche Finale y representará a Alemania en el Festival de Eurovisión 2024" [Isaak wins Das Deutsche Finale and will represent Germany in the Eurovision Song Contest 2024]. ESCplus España (בEuropean Spanish). נבדק ב-2024-02-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1081521880  MusicBrainz: 27260a4e-c445-499e-929a-06e28922bb76  VIAF: 94149365894185600136   WorldCat (עם VIAF): 94149365894185600136
רפאל דאבוש

| --- | --- |

 לידה:  1864 ה'תרכ"ד
 פטירה:  16 בנובמבר 1926 (בגיל 62 בערך) י' בכסלו ה'תרפ"ז
 מקום פעילות:  טריפולי, לוב
 תקופת הפעילות:  ? – 16 בנובמבר 1926 
הרב רפאל דאבוש (ה'תרכ"ד, 1864 - י' בכסלו ה'תרפ"ז, 16 בנובמבר 1926) היה מגדולי רבני יהדות לוב.
תולדות חייו

נולד בעיר זליתן (Zliten) שבלוב בשנת 1864, נצר למשפחת רבנים ידועי שם מהעיר טריפולי. אביו היה הרב המקובל פרג'אללה דאבוש ששימש אב בית הדין בעיר טריפולי, אחיו הרב חיים דאבוש היה מפקח על הישיבות בלוב.
לאחר מספר שנים בהן שימש כדיין, מונה בשנת 1902 הרב דאבוש לתפקיד אב בית הדין היהודי בטריפולי (תפקיד בו החזיק בעבר גם אביו) ושימש בו עד ליום פטירתו. נחשב לאחד ממנהיגיה הרוחניים של הקהילה בעת הכיבוש האיטלקי.
לרב דאבוש היו שמונה ילדים; חמישה בנים ושלוש בנות. בנו הרב כלאפו דאבוש כיהן כדיין בבית הדין הרבני בעיר בנגזי, בן נוסף הרב שאול דאבוש נרצח במאורעות הדמים בטריפולי בשנת 1945, בתו, מרים (רמו) נחאיסי, נישאה לרב כמוס נחאיסי, דיין בבית הדין הרבני בטריפולי, ששימש לאחר עלייתו לישראל במועצה הדתית בתל אביב וכיהן כרב שכונת שיכון דן בעיר.
בשנת 1926 נפצע הרב דאבוש קשה בעת שחיתן זוג בטריפולי, כאשר הבמה שעליה הוקמה החופה התמוטטה. לאחר כשבועיים נפטר מפצעיו בבית החולים.
לקריאה נוספת

פריג'א זוארץ, פ. תייר, ארבעים שנה: תרפ"ז-תשכ"ז - ארבעים שנה להסתלקותם של ר' רפאל דאבוש זצ"ל ור' נסים זצ"ל, ירושלים, 1967
יעקב חג׳ג׳־לילוף, תולדות יהודי לוב: מראשית התיישבות היהודים בלוב ועד עלייתם וקליטתם בארץ, המכון ללימודים ולמחקר יהדות לוב, 2000
יהדות לוב: מאמרים ורשימות על חיי היהודים בלוב, ועד קהילות לוב בישראל, 1960
רפאל דוברובסקי

אין תמונה חופשית
רפאל דוברובסקי (דצמבר 1916 - אוקטובר 2014) היה תעשיין ישראלי, מייסד ומנהל של מפעל "דפרון" למחברות ולמעטפות.
ביוגרפיה

רפאל דוברובסקי נולד בדצמבר 1916 ביקטרינוסלב שבאימפריה הרוסית (היום באוקראינה). בית הדפוס של אביו הולאם בידי הבולשביקים בשנת 1922. כעבור שנתיים עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. הוא למד בגימנסיה גאולה. אביו הקים בית דפוס בשכונת מונטיפיורי, וגם רפאל עבד בו.
בשנת 1939, לאחר שהוריו נפטרו, התחתן והוא ואשתו, אהובה, החלו לייצר מחברות בבית הדפוס, שבהמשך פעילותו עבר לרמת גן.
כחבר האצ"ל נעצר ב-1946 בחשד שהדפיס דברי תעמולה נגד שלטונות המנדט. הוא שוחרר בעקבות השתדלותה של אשתו. במלחמת העצמאות שירת בהג"א. ב-1955 קרא למפעלו "דפ-רון" ובהמשך "דפרון". ב-1961 רכש מכונה חדשנית לייצור מחברות, ותפוקת דפרון עלתה פי ארבעה. בשנת 1973 עבר המפעל לפתח תקווה, והחל לייצר גם מעטפות. בניהם של רפאל ואהובה דוברובסקי הצטרפו אף הם לעבודה במפעל, וכך גם בעלה של הבת. בתחילת שנות ה-90 פגע במפעל ייבוא גובר של מחברות מסין, ופעילותו הצטמצמה בהדרגה.
רפאל דוברובסקי נפטר בשנת 2014, בגיל 98.
הערות שוליים

↑  מרדכי אלקן, מפעל לייצור מחברות ונייר לתצרוכת בארץ הופעל בפ"ת, מעריב, 15 באוגוסט 1973.
רוקו גרנטה

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1938 (בן 86) Figline Vegliaturo, איטליה 
 מוקד פעילות:  אנטוורפן 
 עיסוק:  זמר, אקורדאוניסט
 שפה מועדפת:  איטלקית, הולנדית 
 כלי נגינה:  אקורדיון 
 חברת תקליטים:  Laurie Records 
 www.roccogranata.be
 פרופיל ב-IMDb
 
רוקו גרנטה (באיטלקית:Rocco Granata; ‏ נולד ב-16 באוגוסט 1938, קלבריה) הוא זמר וכותב שירים בלגי ממוצא איטלקי.
ביוגרפיה

רוקו גרנטה נולד באיטליה, והיגר עם הוריו לבלגיה כאשר היה בן עשר. אביו היה עובד במכרה. רוקו התעניין במוזיקה ולמד לנגן אקורדאון. הוא סייר ברחבי בלגיה ביחד עם להקתו The International Quintet.
בשנת 1959 הוא הוציא את השיר Marina שזכה להצלחה גדולה. השיר הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים בבלגיה וגרמניה. בגרמניה לבדה נמכרו מעל למיליון העתקים. השיר זכה לגרסאות כיסוי של דלידה ולואיס ארמסטרונג.
לאחר ההצלחה גרנטה סייר ברחבי העולם, בשנת 1960 יצאה סרט המבוסס על השיר ובשנת 1961 גרנטה הוזמן לפסטיבל סן רמו.
שירים שגרנטה כתב במהלך שנות ה-60 זכו להצלחה והתברגו למצעדי הפזמונים בבלגיה אך לא הגיעו למקום הראשון. בשנת 1989 הוא הוציא רמיקס של Marina שהגיע לראש מצעדי הפזמונים בבלגיה, גרמניה, צרפת ואיטליה. בסך הכל רוקו גרנטה הוציא 65 סינגלים.
בשנת 2000 רוקו גרנטה קיבל פרס למפעל חיים של תעשיית המוזיקה הבלגית. בשנת 2013 יצאה סרט על חייו המוקדמות.
רמי טרגר

| --- | --- |

 לידה:  29 באוקטובר 1957 (בן 66) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מקצוע:  יזם ואיש עסקים
 
רמי טרגר (נולד ב־29 באוקטובר 1957) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. שירת כקצין בחיל האוויר והיה מפקד צוות הלוחמים היחיד שהפיל מיג סורי באמצעות טיל כתף.
ביוגרפיה

טרגר נולד בשנת 1957, הוא גדל והתחנך בחיפה.
בשנים 1976–1979 שירת בצה"ל. בשנת 1979 החל ללמוד לתואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנים 1983–1985 למד לתואר שני במנהל עסקים באותה אוניברסיטה.
טרגר נשוי לאורית ואב לארבעה ילדים.
פעילות צבאית

את שירותו הצבאי החל טרגר בשייטת 13. תחילה, הוכשר כלוחם בגדוד 202 של הצנחנים ומשם עבר אל קורס מ"כים ואימונים במסגרת השייטת. טרגר השתתף בפעילויות צבאיות לרבות מלחמת לבנון הראשונה.
בשנת 1977 יצא לקורס קצינים ובסיומו שובץ בחיל האוויר. טרגר היה ממקימי יחידות טילי הכתף של צה"ל. במהלך מלחמת לבנון הראשונה בשנת 1982, צוות לוחמים בפיקודו נלחם בגזרה המרכזית. הצוות נכנס ללבנון ממטולה, השתתף בקרבות במסלול התנועה שכלל את מרג' עיון, נבטיה וג'זין והמשיך בלחימה דרך הרי השוף עד כביש ביירות–דמשק, שם תפסה אותם הפסקת האש.
פעילות צבאית > הפלת המיג

ב־10 ביוני 1982, צוות לוחמים בפיקודו של טרגר, סרן במילואים, שהה במארב באזור עין זחלתא סמוך לכביש ביירות–דמשק, בהמתנה למסוקי תקיפה מסוג גאזל, שהגיחו בגובה נמוך מאוד ותקפו כוחות ישראלים במהלך ימי הלחימה. הצוות נתקל בשני מטוסי מיג 23 בגובה נמוך של כ-100 מטרים בלבד, שירו לעבר הכוחות. כשפנו מטוסי המיג לכיוון צפון–מזרח, נתן טרגר פקודת אש ושני טילי כתף נורו אל עבר מטוסי המיג. טייס המיג הסורי השני הבחין בירי הטיל הראשון וניסה להימלט ושבר בחוזקה מזרחה לאזור הרי השוף. הטיל השני, ששוגר ותופעל על ידי טרגר ולוחם נוסף, פגע במטוס המיג 23 שהתרסק בתחתית הוואדי.
זו הייתה ההפלה הראשונה והיחידה של מטוס אויב שבוצעה על ידי צה"ל באמצעות טיל כתף והייתה זו להפלה הראשונה של טיל בזק (הרד-היי) בעולם.
קריירה ופעילות עסקית

בין השנים 1995–2000, עבד בחיפה כימיקלים וכיהן בין היתר כמנכ"ל החברה. בין השנים 2001–2004, היה מנכ"ל סאסאטק. בין השנים 2004-2007, היה מנכ"ל זהר דליה ובין השנים 2007–2009, שימש כנשיא ומנכ"ל עמיעד מערכות סינון וכיושב ראש בפועל של חברות הבת בסין, אוסטרליה וארצות הברית.
בשנת 2008, טרגר זכה בפרס המנכ"ל המצטיין מטעם בורסת AIM בלונדון טרגר הוא הישראלי הראשון שנבחר למעמד זה בבורסת AIM בלונדון.
בשנת 2007, יזם והקים עם שותף וחברת סנו מפעלי ברונוס בע"מ את חברת סנו אינטרטראנס, העוסקת בסחר כימיקלים. בשנת 2012, מכר טרגר את חלקו בחברה לסנו.
בשנת 2013, יזם והקים עם שותף טכנולוגי, את חברת באלאסטמארין אשר עוסקת בתחום סינון מי נטל לאוניות ופיתוח פתרונות בתחום הסינון המוגנות בפטנט.
בשנים 2018–2021 כיהן כמנטור בתוכנית יזמים צעירים, בבית הספר הריאלי העברי בחיפה ומשנת 2018, משמש טרגר כמנהל כספים של מועדון הספורט בשכונת מגוריו דניה בחיפה.
הערות שוליים

↑  ⁨מיג־23 הופל בלבנון בעזרת טל כתף ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 13 אוקטובר 1989 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  מוריה דיאמנט, אתר חיל-האוויר, באתר www.iaf.org.il, ‏26/06/08
↑  LocalBiz | דרך יפו 47 חיפה, פריסה ארצית | רמי טרגר ,מגזינים עיתונים מקצועיים, באתר www.localbiz.co.il
↑  "השקעה ראשונה לויולה פרייווט אקוויטי: רכשה מאטורקה האיסלנדית 23% מעמיעד תמורת כ-9 מיליון דולר". TheMarker. נבדק ב-2023-03-06.
↑  ענת ציפקין, ויולה פרייבט אקוויטי רכשה 23% מעמיעד מערכות סינון, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2009-01-15
↑  forms1a.htm, www.sec.gov
↑  מסונן ואופטימי, באתר עלונדון, ‏2009-02-25
↑  רון גרנות, דיבידנדים: זאב קלימי ימונה למנכ"ל גלידות נסטלה, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2009-01-04
↑  Ballast Marine, Meptagon (באנגלית אמריקאית)
↑  עו"ד רועי סבג מונה ליועץ המשפטי של מועדון ספורט דניה, באתר רועי סבג - משרד עורכי דין, ‏2021-01-12
רמירו פונס מורי

חוסה רמירו פונס מורי (בספרדית: José Ramiro Funes Mori; נולד ב-5 במרץ 1991) הוא כדורגלן ארגנטינאי, המשחק בעמדת הבלם בריבר פלייט.