stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טנגריים
מיון

על פי המיון המסורתי נמצאים בשבט כ-240 מינים, אולם הסיווג המודרני של חלק מן המינים נמצא בתהליכי שינוי מתמידים בעקבות מחקרים מולקולריים חדשים. כך, נראה כי כמה מהמינים עשויים לעבור לחסותן של משפחות אחרות. הסוגים Euphonia ו-Chlorophonia, שבעבר נחשבו לחלק ממשפחת הטנגריים, נחשבים כיום לחלק ממשפחת הפרושיים. בדומה לכך, נראה כי הסוגים Piranga, Chlorothraupis ו-Habia משתייכים למשפחת הקרדינליים. מינים נוספים עברו לכמה משפחות נפרדות כמו פסרליים, פאינקופיליים וטנגרי בננה.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  סוג ומין יחיד Acanthidops bairdi  Anisognathus  Bangsia  Buthraupis  סוג ומין יחיד Calochaetes coccineus  Calyptophilus  חטט (Camarhynchus)  סוג ומין יחיד Catamblyrhynchus diadema  Catamenia  סוג ומין יחיד פרוש עלווה זיתני (Certhidea olivacea)  סוג ומין יחיד Charitospiza eucosma  Chlorochrysa  סוג ומין יחיד Chlorophanes spiza  סוג ומין יחיד Chlorornis riefferii  Chrysothlypis  סוג ומין יחיד Cissopis leverianus  סוג ומין יחיד Cnemoscopus rubrirostris  Compsospiza  סוג ומין יחיד Compsothraupis loricata  Conirostrum  Conothraupis  סוג ומין יחיד Coryphaspiza melanotis  Coryphospingus  Creurgops  Cyanerpes  סוג ומין יחיד Cyanicterus cyanicterus  סוג ומין יחיד Cypsnagra hirundinacea  Dacnis  סוג ומין יחיד Delothraupis castaneoventris  Diglossa  Diuca  סוג ומין יחיד Dolospingus fringilloides |  סוג ומין יחיד Donacospiza albifrons  סוג ומין יחיד Dubusia taeniata  Emberizoides  Embernagra  סוג ומין יחיד Eucometis penicillata  סוג ומין יחיד Euneornis campestris  פרוש קרקעי (Geospiza)  Haplospiza  Hemispingus  Hemithraupis  Heterospingus  סוג ומין יחיד Idiopsar brachyurus  Incaspiza  סוג ומין יחיד Iridophanes pulcherrimus  Iridosornis  סוג ומין יחיד Lamprospiza melanoleuca - ייתכן ששייך למשפחה עצמאית  Lanio  Lophospingus  Loxigilla  סוג ומין יחיד Loxipasser anoxanthus  Melanodera  סוג ומין יחיד Melanospiza richardsoni  סוג ומין יחיד Melopyrrha nigra  Mitrospingus - ייתכן ששייך למשפחה עצמאית  Nemosia  סוג ומין יחיד Neothraupis fasciata  סוג ומין יחיד Nephelornis oneilli  סוג ומין יחיד Nesospingus speculiferus  Nesospiza  סוג ומין יחיד Orchesticus abeillei  סוג ומין יחיד Oreomanes fraseri  סוג ומין יחיד Oreothraupis arremonops  סוג ומין יחיד Orthogonys chloricterus - ייתכן ששייך למשפחה עצמאית |  Oryzoborus  Paroaria  Phaenicophilus  Phrygilus  סוג ומין יחיד Piezorina cinerea  סוג ומין יחיד פרוש אי הקוקוס (Pinaroloxias inornata)  סוג ומין יחיד Pipraeidea melanonota  סוג ומין יחיד פרוש עב-מקור צמחוני (Platyspiza crassirostris)  Poospiza  סוג ומין יחיד Pyrrhocoma ruficeps  Ramphocelus  סוג ומין יחיד Rhodinocichla rosea - לעיתים מסווג במשפחה עצמאית  סוג ומין יחיד Rhodospingus cruentus  סוג ומין יחיד Rowettia goughensis  סוג ומין יחיד Saltatricula multicolor  Schistochlamys  סוג ומין יחיד Sericossypha albocristata  Sicalis  Spindalis - ייתכן ששייך למשפחה עצמאית  Sporophila  סוג ומין יחיד Stephanophorus diadematus  Tachyphonus  Tangara  סוג ומין יחיד Tersina viridis  Thlypopsis  Thraupis  Tiaris  סוג ומין יחיד Trichothraupis melanops  סוג ומין יחיד Urothraupis stolzmanni  סוג ומין יחיד Volatinia jacarina  סוג ומין יחיד Wetmorethraupis sterrhopteron  סוג ומין יחיד Xenodacnis parina  סוג ומין יחיד Xenospingus concolor |  |
גלריית תמונות

טנגר ברזילאי, Ramphocelus bresilius
טנגר זהב וירוק, Tangara schrankii
טנגר צווארון הארגמן, Ramphocelus sanguinolentus
טנגר דרורי, Ramphocelus passerinii
טנגר כחול אפור, Thraupis episcopus
טנגר הררי כחול כנף, Tangara schrankii
טנגר השיחים ברדס אפור, Cnemoscopus rubrirostris
טנגר חזה עופר, Pipraeidea melanonota
Cyanerpes cyaneus
טנגר גן-עדן, Tangara chilensis
Conirostrum rufum
Poospiza lateralis
Saltatricula multicolor
Certhidea olivacea
יגאל גורדון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1940 
 פטירה:  9 בינואר 1979 (בגיל 39 בערך) 
 מקום הקמה:  תל אביב
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מלחין
 
יגאל גורדון (1940 - 9 בינואר 1979) היה מלחין ומוזיקאי ישראלי.
גורדון שיתף פעולה עם אורי אסף ("מכתב לאברהם דחרוג'", "אותך"). השיר "אותך" הגיע למקום הרביעי בפסטיבל הזמר והפזמון בשנת 1964. חיים קינן שנכח בפסטיבל בעת ששירו, "דברים של לא כלום" בוצע וסיים במקום השני, פנה אל גורדון באולם ואמר לו כי התרשם מאוד משירו וביקש לשתף איתו פעולה. 
שיתוף פעולה זה הביא את השירים "גוונים" ו"סתיו של אהבה". השיר "גוונים" בוצע תחילה על ידי להקת הנח"ל בתוכניתה "מהנח"ל באהבה" (1966) אך לא זכה להצלחה. רק שנים לאחר מכן, הפך השיר ללהיט בביצוע הגבעטרון. השיר "סתיו של אהבה" בוצע על ידי שלישיית גשר הירקון בתקליטם השני, "התוכנית החדשה" (1966). כמו כן, כתב לחנים למילים של יונתן רטוש ("כמעט" ו"לו באת") ולכותבים נוספים. שיריו בוצעו על ידי מבצעים רבים, בהם נורית גלרון, חוה אלברשטיין ויהורם גאון.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 שימש גורדון כמדריך מוזיקלי במועדוני נוער של העירייה בתל אביב. הוא יסד את הלהקה התל אביבית "הגורדונס" שהורכבה מבני נוער וממנו כנגן גיטרה בס. בהמשך החליף אותו כבסיסט חיים אלגרנטי. אל הלהקה הצטרף חיים סבן והלהקה הפכה ללהקת "האריות" - אחת מלהקות פופ-רוק הבולטות בישראל בסוף שנות ה-60 ובשנות ה-70.
שיריו מאופיינים במלודיות המשתרעות על פני מנעד גדול.
נפטר ב-9 בינואר,1979, בן 39 היה במותו.
הערות שוליים

↑   אלי לפיד בתכניתו "כל ההתחלות" מראיין את חיימון אלגרנטי, סולן להקת האריות The Lions of Judea (החל מ-9:00 דקות לאחר תחילת הסרטון), סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499216805171  MusicBrainz: 94908755-79c8-43c7-9733-89a0ac64be2f  VIAF: 308278982   WorldCat (עם VIAF): 308278982 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חילול השם

| --- | --- |
 מקרא:  ספר ויקרא, פרק כ"ב, פסוק ל"ב
 תלמוד בבלי:  מסכת יומא, דף פ"ו, עמוד א'
 משנה תורה:  ספר המדע, הלכות יסודי התורה, פרק ה'
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימן קנ"ז
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו ס"ג ספר החינוך, מצווה רצ"ה
 
גילוי דעת בירושלים המתריע מפני חילול השם על ידי התנהגות לא ראויה כלפי גויים, 2011
ביהדות, חילול השם הוא סוג של חילול הקודש שבו מחולל שמו של האלוהים עקב מצבם או מעשיהם של מאמיניו. במסורת היהודית נחשב הדבר לעבירה חמורה במיוחד. חילול השם הוא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות. הפן החיובי המקביל למצווה זו קיים במצוות עשה של קידוש השם.
צורת הביטוי

הביטוי הנכון הוא "חילול השם" ולא "חילול ה'", שכן "ה'" רומזת לשם המפורש של הקב"ה (שם הוי"ה), ואילו שמו, הכוונה למדרגה נמוכה הרבה יותר – גילויו בעולם. אין אפשרות לחלל או לקדש אותו, אלא רק את שמו.[דרוש מקור]
מקור המצווה

המצווה מופיעה באופן כללי בספר ויקרא ביחד עם מצוות עשה של קידוש השם: ”וְלֹא תְחַלְּלוּ אֶת שֵׁם קָדְשִׁי וְנִקְדַּשְׁתִּי בְּתוֹךְ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל, אֲנִי ה' מְקַדִּשְׁכֶם.” (ויקרא, כ"ב, ל"ב)
וחוזרת שלוש פעמים בהקשרים קונקרטיים שונים:
בהקשר של פולחן עבודה זרה שבה מוקרב הבן לאליל המולך של העמונים: ”וּמִזַּרְעֲךָ לֹא תִתֵּן לְהַעֲבִיר לַמֹּלֶךְ וְלֹא תְחַלֵּל אֶת שֵׁם אֱלֹהֶיךָ, אֲנִי ה'.” (ויקרא, י"ח, כ"א)
בהקשר של שבועה לשקר בבית משפט בשם ה': ”וְלֹא תִשָּׁבְעוּ בִשְׁמִי לַשָּׁקֶר וְחִלַּלְתָּ אֶת שֵׁם אֱלֹהֶיךָ, אֲנִי ה'.” (ויקרא, י"ט, י"ב)
באיסור על כהנים לאכול קורבנות, כאשר הם במצב של טומאת גוף ואינם ראויים לכך: ”דַּבֵּר אֶל אַהֲרֹן וְאֶל בָּנָיו וְיִנָּזְרוּ מִקָּדְשֵׁי בְנֵי יִשְׂרָאֵל וְלֹא יְחַלְּלוּ אֶת שֵׁם קָדְשִׁי אֲשֶׁר הֵם מַקְדִּשִׁים לִי, אֲנִי ה'.” (ויקרא, כ"ב, ב')
חילול השם מופיע פעמים רבות בנביאים. במיוחד בספר יחזקאל, שם מתרעם יחזקאל כי ישראל מחללים את שם ה' בקורבנות שלהם, כאשר למעשה הם עובדים עבודה זרה: ”וְאַתֶּם בֵּית יִשְׂרָאֵל, כֹּה אָמַר אֲדֹנָי ה': אִישׁ גִּלּוּלָיו לְכוּ עֲבֹדוּ וְאַחַר אִם אֵינְכֶם שֹׁמְעִים אֵלָי, וְאֶת שֵׁם קָדְשִׁי לֹא תְחַלְּלוּ עוֹד בְּמַתְּנוֹתֵיכֶם וּבְגִלּוּלֵיכֶם.” (יחזקאל, כ', ל"ט)
במקום נוסף מרחיב יחזקאל מאוד את המושג, ומדבר על חילול השם שעושים ישראל כלפי אומות העולם בעצם מציאותם בגלות: ”וַיָּבוֹא אֶל הַגּוֹיִם אֲשֶׁר בָּאוּ שָׁם וַיְחַלְּלוּ אֶת שֵׁם קָדְשִׁי בֶּאֱמֹר לָהֶם: עַם ה' אֵלֶּה וּמֵאַרְצוֹ יָצָאוּ”, ולכן כדי לקדש את שמו המחולל הוא יגרום לגאולת ישראל, אף שישראל מצד מעשיהם אינם זכאים ואינם ראויים לכך.
נביא אחר, עמוס, מציין מעשה של חילול השם כהליכתם המשותפת של אב ובנו אל נערה מאורסת (לפי פירוש רש"י, מצודת דוד ומלבי"ם), או אל נערה העוסקת בזנות (לפי פירוש אבן עזרא ורד"ק), שבו אדם איננו מתבייש מאביו, או כהערתו של מצודת דוד חילול השם הוא בעצם הליכתם ביחד, כי איזו הנאה הם יכולים להפיק מכך.
שורש המצווה

חילול השם כולל מעשים הנעשים בידי מייצגי היהדות, אשר גורמים לירידת קרנה של היהדות בעולם, ולהשפלת ערכה בעיני הציבור או בעיני עמים אחרים; בין אם מדובר כלפי פנים, כאשר עושה המעשה הוא אדם חשוב מבחינה דתית או קבוצת איכות דתית, או כלפי חוץ, כאשר עושה המעשה יכול להיות כל יהודי, קבוצת יהודים ואף מדינה יהודית שעושה מעשים לא ראויים.
בדרך כלל בחילול השם מדובר בחטאים מוסריים הקשורים לאמות מידה בסיסיות, שהאנשים הפשוטים מבינים בהם, שמשמעותם זלזול של העושה בדת היהודית ואמונתה ואלוהיה. משמעות המושג חילול הבא מלשון "חול" וחולין, הוא פגיעה בקדושת שמו של הקב"ה, בכך שהאדם מראה לאחרים שהוא מזלזל באמונתו באל ומקבל את מלכותו רק מהשפה ולחוץ.
חילול השם נחשב לאחת העבירות החמורות ביותר ביהדות, שהתשובה איננה מנקה לגמרי, אלא "תולה" עד יום המיתה, כנאמר בספר ישעיהו: ”וְנִגְלָה בְאָזְנָי ה' צְבָאוֹת, אִם יְכֻפַּר הֶעָו‍ֹן הַזֶּה לָכֶם עַד תְּמֻתוּן, אָמַר אֲדֹנָי ה' צְבָאוֹת” (ישעיהו, כ"ב, י"ד); אולם, קידוש השם יכול להוות תשובת-המשקל לחילול השם.
האופנים הידועים ביותר לחילול השם הם:
מצב בו עם ישראל נמצא בגלות (ראו מקור המצווה להלן).
כל אדם, המייצג קרבת-אלוהים ממדרגה מסוימת, שאיננו נוהג בפומבי כפי הציפיות המוסריות ממנו – הריהו מחלל את שם ה'.
הרמב"ם מגדיר כחילול השם גם מצב שבו אדם מתפרנס בזכות לימוד תורה: ”כל המשים על לבו שיעסוק בתורה ולא יעשה מלאכה ויתפרנס מן הצדקה – הרי זה חִלל את השם...” (משנה תורה, הלכות תלמוד תורה פרק ג', הלכה י') – וזאת מפני שמצב זה מעלה מחשבה כי יהודים עוסקים בתורה לא מפני שיש בה אמת הבורא כי אם מפני רווח.
דיני המצווה

ביהדות עשיית עבירה בשאט נפש בשביל להכעיס מוגדר כחילול השם. אם המעשה נעשה לפני עשרה יהודים הוא מוגדר "חילול השם ברבים".
דיני המצווה > מראית עין

אדם חשוב או גדול במעשים, עובר על חילול השם גם בפעולות מותרות הנראות כאסורות או שגורמות לצופים בו להעלות השערות לא כשרות לגביו, כדברי ספר החינוך:
שיעשה איש מפורסם בגמילות חסדים ומעשים טובים מעשה אחד שיראה לרבים שהוא עבירה, וכגון המעשה הוא אינו ראוי לכמו האיש החסיד ההוא שיעשהו, אף על פי שהוא מעשה היתר – חילל השם.
הרמב"ם מביא הנחיות לתלמיד חכם שנראה שלפחות חלקן הן בהקשר זה:
משאן ומתנן של תלמידי חכמים, באמת ובאמונה: אומר על לאו לאו, ועל הין הין. מדקדק על עצמו, בחשבון; ונותן ומוותר לאחרים כשייקח מהן, ולא ידקדק עליהן. ונותן דמי הלקח לאלתר. ואינו נעשה לא ערב ולא קבלן, ולא יבוא בהרשאה. מחייב עצמו בדברי מקח וממכר, במקום שלא חייבה אותו תורה, כדי שיעמוד בדיבורו, ולא ישנהו. ואם נתחייבו לו אחרים בדין, מאריך להן ומוחל להן; ומלווה, וחונן. ולא יירד לתוך אומנות חברו, ולא יצר לאדם בעולם בחייו.
ולפי זה כל מי שחשוב בעיני הצבור צריך להזהר יותר, ולפעמים מי שאינו ראוי לובש בגדי תלמיד חכם, או בגדי חסיד, ובני אדם מחשיבים אותו יותר, וכמו שסוברים שמי שלובש בגדי חסידים הוא חסיד, וצריך להיות מורם מעם בהנהגותיו, ואם מזלזל במצוה מסוימת הרי הוא מחלל את השם, כיון שמחשיבים אותו
דיני המצווה > מיתה על קידוש השם

יש מקרים מיוחדים המחייבים מוכנות ליהרג על קידוש השם, במקום לעבור עבירה. מקרים אלו כוללים דרישה לעבור עבירה שהיא:
אחת משלוש העבירות שהן בגדר ייהרג ואל יעבור:
עבודה זרה
גילוי עריות
שפיכות דמים (רצח).
הדורש מתכוון להעביר על הדת, לבטל את הדת היהודית בכוח, ועושה זאת לפני עשרה אנשים (לאו דווקא יהודים).
בשעת השמד (תקופה של רדיפות נגד היהדות).
עשיית העבירה הנכפית באחד משלושת המצבים שהוזכרו לעיל המחייבים קידוש השם – מהווה חילול השם. במקרה זה אין העובר נענש בידי בית דין מאחר שהוא מוגדר כאנוס אך מדובר בחטא חמור. בשני המקרים האחרונים אוסרת היהדות אפילו להטעות את הדורש לעבור עבירה, ולגרום לו לחשוב שהוא הצליח בכפייתו.
דיני המצווה > חילול השם לעומת כבוד תלמידי חכמים

בתלמוד מופיע כמה פעמים המשפט: ”במקום שיש חילול השם – אין חולקין כבוד לרב.” על פי תפיסה עממית רווחת, פירוש הדבר שמותר לבזות רבנים ותלמידי חכמים כאשר יש במעשיהם חילול השם. אולם המובן המקורי של המשפט הוא אחר: במקום שנעשית עבירה בנוכחות רב ותלמידו, אל לו לתלמיד לחלוק כבוד לרב ולהמתין לו עד שהוא ימחה, אלא התלמיד צריך להזדרז ולהעיר על כך, על מנת למנוע את העבירה, או להפסיק את ביצועה, מוקדם ככל האפשר. המשפט מובא בגמרא בהקשר של מעשהו של פינחס הכהן, שפגע בזמרי בן סלוא ובכזבי בת צור ולא המתין למשה רבנו.
כך ניסח זאת הרמב"ם:
"היה בינו ובין רבו שנים עשר מיל, ושאל לו אדם דבר הלכה – מותר להשיב. ולהפריש מן האיסור – אפילו בפני רבו מותר להורות. כיצד? כגון שראה אדם עושה דבר האסור, מפני שלא ידע באיסורו או מפני רשעו – יש לו להפרישו ולומר לו: 'דבר זה אסור', ואפילו בפני רבו, ואף על פי שלא נתן לו רבו רשות, שכל מקום שיש חילול השם – אין חולקין כבוד לרב."
בפסקי דין

שופטי בית המשפט העליון התייחסו מספר פעמים בפסקי דין למעשים מסוימים כאל חילול השם. כך למשל:
השופט יצחק עמית כתב על התנכלות יהודים למוסקי זיתים: ”מעשה הנוגד ערכים בסיסיים ביהדות, ומוציא דיבתו של ציבור שלם ושל מדינת ישראל, בבחינת חילול שם שמיים ושם המדינה ברבים.”
השופט אליקים רובינשטיין כתב על עבירות כלפי אדם אזוק וכסוי העיניים ש”יש בהן לכאורה הן משום פגיעה בכבוד הבריות, ובכבודו של האדם הלא יהודי שכננו, אף אם הוא פוגע בנו, הן משום חילול השם”, ובערעור על עונש על ניסיון להמתת חסד כתב: ”ודבר שיש בו אכזריות כלפי הזולת יש בו איפוא חילול השם.” הוא ציטט גם את האימרה "מפרסמים את החנפים מפני חילול השם" בפסק דין שקבע שיש לפרסם את השמות של חייבים שהגיעו להסדרי כופר עם רשות המיסים. בפסק דין אחר כתב: ”עובדי ציבור צריך שיימנעו ממה שמכונה כחילול השם, ואף במקרים שאינם עבירות” והרחיב בנושא חילול השם של עובד ציבור בעתירה לבג"ץ נגד מינוי לתפקיד בכיר של אדם שהורשע בדין משמעתי.
הערות שוליים

↑  ספר יחזקאל, פרק ל"ו, פסוק כ'
↑  ספר יחזקאל, פרק ל"ו, פסוקים כ'–כ"ד
↑  ”הַשֹּׁאֲפִים עַל עֲפַר אֶרֶץ בְּרֹאשׁ דַּלִּים וְדֶרֶךְ עֲנָוִים יַטּוּ, וְאִישׁ וְאָבִיו יֵלְכוּ אֶל הַנַּעֲרָה לְמַעַן חַלֵּל אֶת שֵׁם קָדְשִׁי.” (עמוס, ב', ז')
↑  רבנו יונה, שערי תשובה, שער רביעי, אות ט"ז
↑  משנה תורה, הלכות יסודי התורה פרק ה', הלכה ד'
↑  ספר החינוך רצה
↑  מסכת ברכות, דף י"ט, עמוד ב', מסכת ערובין, דף ס"ג, עמוד א', מסכת סנהדרין, דף פ"ב, עמוד א', מסכת שבועות, דף ל', עמוד ב'.
↑  סנהדרין שם
↑  במדבר כה
↑  רע"פ 1939/09 ורע"פ 2294/09
↑  בג"ץ 7195/08 אשרף אבו רחמה נ' תא"ל אביחי מנדלבליט הפרקליט הצבאי הראשי, סעיף י"ד
↑  ע"פ 4688/09 שלמה ראב נ' מדינת ישראל, סעיף י"ז
↑  עע"ם 398/07 התנועה לחופש המידע נ' מדינת ישראל – נציבות שמס הכנסה ומיסוי, סעיף ו'
↑  עש"ם 4203/07 יעקב בוגייסקי נ' נציבות שירות המדינה
↑  בג"ץ 7542/05 מר גל פורטמן נ' מר מאיר שטרית, שר התחבורה
טומאת מדף

בהלכות טומאה, מדף היא טומאה הנגרמת על ידי נשיאה או אף הנחה ללא תנועה, של כלים או אדם וכן אוכלים ומשקים, על גבי זב וחבריו, טומאה זאת תחול גם ללא מגע ישיר בטמא. טומאה זאת היא מדברי חכמים. לעיתים בחז"ל טומאה זו קרויה גם עליונו של זב, ונקראת מדף על שם שהיא קלה "כעלה נידף" (נידה ד:)
פרטי הדינים

אדם אוכלין ומשקים וכלים, שיונחו על גבי הזב וחבריו (שהם זב, זבה, נידה, ויולדת), אף ללא מגע ישיר ביניהם, יהפכו לראשון לטומאה. וכן אף אם יחצוץ ביניהם חפץ שאינו מקבל טומאה כדוגמת אבן, הם יטמאו.
גם במקרה שבו הנטמאים מונחים גם על הזב אך לא רק עליו, כדוגמת שהזב הניח רק את אצבעו ושאר המשקל מונח על הקרקע, נטמאו.
יש מהראשונים שמבינים שטומאה זו היא רק פירוט של טומאת היסט, אך ראשונים אחרים ובהם הרמב"ם מבינים שזה דין מיוחד בהלכות טומאה, ויש בינו לבין טומאת היסט הבדלים, כגון בגד שחלקו על הזב ורובו על הארץ שמדין היסט אינו נטמא כיוון שאינו מסיט רובו, אך מדין מדף נטמא כיוון שנח על גבי הזב.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ל"ב, עמוד ב'
↑  ספר טהרה, הלכות מטמאי משכב ומושב, פרק ו', הלכה ג'
↑  רמב"ן נידה לג א
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא הלכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טוביה כהן

| --- | --- |

 לידה:  1652 ממלכת צרפת מץ, ממלכת צרפת 
 פטירה:  1729 (בגיל 77 בערך) האימפריה העות'מאנית (1453–1844) ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת פדובה, אוניברסיטת ברנדנבורג 
 תפקידים:  רופא סופר, רופא 
 
איור מ"מעשה טוביה", המשווה את גוף האדם לבית בנוי
טוביה כהן (או: הכהן) או טוביה כץ (באיטלקית: Tobia moschide, מץ, ה' באדר ה'תי"ג, 1653 – ירושלים, 1729), הוא טוביה הרופא, רופא יהודי, בעל החיבור האנציקלופדי "מעשה טוביה".
חייו

טוביה נולד לאביו ר' משה ירמיה הכהן מנרול ולאמו פיגה. היה בן למשפחת רופאים יהודים. סבו אליעזר כהן (וועלשים) בא מצפת לפולין, בערך בשנת שנ"ג. אביו רבי משה ירמיה היה רבה של נארול, ולאחר פרעות ת"ח ת"ט נתמנה לרב במץ. הן האב הן הסב עסקו גם ברפואה. טוביה נולד במץ בעת כהונת אביו כרב העיר, ונתייתם מאביו (כבן שלש) ומאמו (כבן עשרה) בילדותו. וב-1673 נסע לפולין ולמד בקרקוב.
ובשנת 1678, החל בלימודי רפואה בתמיכת הנסיך הבוחר מברנדנבורג באוניברסיטת פרנקפורט דאודר, כאחד מן הסטודנטים היהודים הראשונים באוניברסיטאות גרמניה. ואחרי שלש שנים בשנת 1681 המשיך את לימודי הרפואה באוניברסיטת פדובה (אנ'), וקיבל תואר דוקטור לרפואה בהדרכת פרופסור קרלו רינלדיני (Carlo Rinaldini (1615-1698)) (איט') והפילוסוף (Nicholas Kalliakis) (אנ') ב-23 ביוני 1683.
הוא שימש כרופא בפולין ואחר כך עבר לאדריאנופול והיה רופא החצר של הסולטאנים העות'מאנים מהמט הרביעי, סולימאן השני, אהמט השני, מוסטפא השני ואהמט השלישי. ב-1714 עלה לארץ ישראל והתגורר בירושלים עד פטירתו ב-1729. בתו היחידה, ג'מילה, נישאה לרבי אברהם מיוחס.
טוביה ידע שפות רבות, ובהן עברית, גרמנית, איטלקית, צרפתית, ספרדית, טורקית, לטינית, יוונית וערבית. ב-1707 פרסם בוונציה את חיבורו "מעשה טוביה". זהו חיבור אנציקלופדי מקיף העוסק בתאולוגיה, אסטרונומיה, רפואה והיגיינה, בוטניקה, גאוגרפיה ועוד, ובאופן נדיר לתקופתו מצורפים לו איורים מפורטים באנטומיה ובאסטרונומיה. חלקו השני של הספר מוקדש לחכמת הרפואה: על הטבע והמחלות, על חכמת הניתוח, מחלות קלות ובעיקר קצרת, מחלות נשים, תחלואי ילדים, מחלות המין, ושמות כל התרופות למחלות בשלוש לשונות. הספר נכתב מתוך מגמה מפורשת לכסות על בערותם של היהודים, שעליה עמד מתוך ניסיונו שלו-עצמו למול הסטודנטים הגויים באוניברסיטאות. הוא התמודד בספר עם חידושי המדע המודרני שבזמנו, הגם שמסיבות דתיות לא הסכים לכולם. חלק הארי של הספר מוקדש לענייני אנטומיה, רפואה ומניעת מחלות (בעיקר מחלת הגזזת [Plica polonica] שנפוצה בזמנו בפולין); הוא ביקר בספרו את רפואת האליל והאמונות הטפלות שרווחו בתחום זה אצל יהודי פולין, וקרא לשמירה על היגיינה ולרפואה טבעית. הספר "מעשה טוביה" חזר ונדפס בכמה מהדורות במאות השנים הבאות; המהדורה השנייה, שנדפסה ביסניץ שבגרמניה ב-1721, נחשבת נקודת ציון בהשכלה המוקדמת בגרמניה.
מלבד ספר זה, הוציא רבי טוביה את ספרו של אביו משה ירמיה הכהן מנרול 'ברכת טוב', עם הערות וחידושים שלו בשם 'כתר שם טוב'.
לקריאה נוספת

ד"ר דוד אריה פרידמן, טוביה הרופא < 1729 – 1652 > , מו"ל לא ידוע, תל אביב, ת"ש, 1939.
הערות שוליים

↑  ראו הקדמה לספר דגלי אהבה, חלק א, עמ' 37, באתר אוצר החכמה
↑  ד"ר א. גולדשטיין, ד"ר א. שכטר, "אוצר הרפואה והבריאות - לכסיקון רפואי", הוצאת דביר, תל אביב, 1955, פרק : "רופאים יהודים במשך הדורות", ערך : טוביה הרופא, עמוד 1506
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306697005171  PLWABN: 9810634943505606  BnF: cb11310975d (data)  GND: 134192559  ISNI: 0000 0001 0737 5364  LCCN: nr94015010  NKC: ola20231195383  NTA: 255867409  VIAF: 30151776817318012267   WorldCat (עם VIAF): 30151776817318012267
טוני דאן

אנתוני פיטר "טוני" דאן' (באנגלית: Anthony Peter "Tony" Dunne; 24 ביולי 1941 – 8 ביוני 2020) היה כדורגלן ומאמן אירי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
עיקר הקריירה של דאן עברה במנצ'סטר יונייטד, בה שיחק 13 עונות רצופות ועמה זכה בין היתר בגביע אירופה לאלופות, שתי אליפויות אנגליה ופעם אחת בגביע ה-FA. בהמשך שיחק גם בבולטון וונדררס במשך שש עונות, מתוכן עונה אחת בליגה הבכירה. לזכותו של דאן 33 הופעות במדי נבחרת אירלנד, מתוכן ארבע הופעות כקפטן הנבחרת.
לאחר פרישתו עבר לשמש כעוזר מאמן בולטון במשך כשנתיים, לפני שאימן עונה אחת בנורווגיה. מאז לא שב לשמש בתפקידים מקצועיים.
קריירת משחק

דאן, יליד העיר דבלין, החל את דרכו כנער בקבוצת סטלה מאריס המקומית. ב-1958, כשהיה בן 17 בלבד, עבר לשחק בקבוצת שלבורן. בעונתו הראשונה במועדון שיחק בקבוצת הנוער וסייע לה לזכות בגביע האירי לנוער. עונה אחת אחר כך כבר הצטרף לקבוצה הבוגרת. הוא כבש עבורה ארבעה שערי ליגה ב-18 הופעות, וזכה עמה בגביע האירי לאחר ניצחון 0–2 בגמר על קורק היברניאנס.
שבוע לאחר משחק גמר הגביע האירי, חתם דאן במנצ'סטר יונייטד בהדרכתו של מאט באזבי. הקבוצה חידשה בשנים אלו את פניה, שנתיים לאחר האסון האווירי במינכן שגבה את חייהם של שמונה שחקנים ושלושה אנשי צוות. את הופעת הבכורה שלו ערך מול ברנלי ב-15 באוקטובר 1960, ובאותה עונה השלים שלוש הופעות ליגה בלבד. עונה אחר כך כבר החל להשתלב באופן תדיר יותר בהרכב הקבוצה. בעונת 1962/1963, על אף יכולת פושרת בליגה האנגלית שהספיקה למקום ה-19 בלבד, זכתה מנצ'סטר עם דאן בהרכב הפותח בגביע ה-FA, לאחר 1–3 בגמר על לסטר סיטי.
החל מעונת 1963/1964 היה דאן לשחקן הרכב קבוע. עוד באותה העונה הפכה מנצ'סטר לגורם משמעותי בצמרת הליגה, שהספיקה לסגנות בלבד. עונה אחת אחר כך כבר השלימה הקבוצה זכייה באליפות אנגליה. בעקבות הזכייה באליפות, השתתפה הקבוצה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת 1965/1966. דאן וקבוצתו הפגינו יכולת גבוהה בטורניר והודחו רק בחצי הגמר על ידי פרטיזן בלגרד. בעונת 1966/1967 זכתה יונייטד באליפות שנייה תוך שלוש עונות, וזכתה בכרטיס לגביע אירופה לאלופות בעונה לאחר מכן. מנצ'סטר רשמה הצלחה בטורניר, כולל ניצחון בצמד משחקים מול ריאל מדריד בחצי הגמר, והעפילה למשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון. דאן פתח בהרכב קבוצתו לגמר, ולאחר שוויון 1-1 בתום תשעים דקות, עבר המשחק להכרעה בהארכה. בשלב זה כבשה מנצ'סטר שלושה שערים נוספים, ניצחה 1–4, וזכתה בגביע אירופה לראשונה בתולדותיה.
לאחר עונה נוספת כסגנית, רשמה מנצ'סטר ירידה חדה ביכולת הקבוצה, ולא הצליחה במשך מספר עונות להתקרב לצמרת הטבלה. דאן שמר על יציבות ונותר שחקן הרכב קבוע, עד שסיים את דרכו במועדון בתום עונת 1972/1973. בסך הכול רשם 13 עונות במדיה של מנצ'סטר יונייטד, בהן ערך 414 הופעות ליגה ו-535 הופעות בכל המסגרות. בכך ניצב דאן במקום השמיני בטבלת ההופעות במדי הקבוצה בכל הזמנים. לקראת עונת 1973/1974 שוחרר דאן על ידי מאמן הקבוצה טומי דוקרטי. בסיום אותה העונה ירדה מנצ'סטר יונייטד לליגת המשנה.
דאן, ששוחרר ממנצ'סטר, עבר בהעברה חופשית לבולטון וונדררס מליגת המשנה, תחת המאמן ג'ימי ארמפילד. דאן לא זכה לדקות משחק רבות תחת ארמפילד, אך באוקטובר 1974 הוחלף ארמפילד, שעבר לאמן את לידס יונייטד מהליגה הבכירה, באיאן גריבס. תחת המאמן החדש, ועל אף גילו המתקדם, הפך דאן לבורג משמעותי בקבוצה, שהחלה להתקרב להעפלה לליגה הבכירה. בעונת 1977/1978, לאחר שתי עונות בהן סיימה רביעית והחמיצה את העלייה בגלל נקודה אחת בלבד, זכתה בולטון באליפות ליגת המשנה ושבה לליגה הבכירה לראשונה מזה 15 שנה. דאן נותר לעונה שישית ואחרונה בקבוצה, שהייתה ליחידה שלו במדיה בליגה הבכירה, וסייע לה להישאר בליגה דרך המקום ה-17 בטבלה, בפער עשר מהקו האדום. בסך הכול בשש עונות ערך דאן 170 הופעות ליגה במדי הקבוצה.
בין החודשים מאי ליולי 1979 שיחק דאן בשורות דטרויט אקספרס מארצות הברית, בטרם פרש ממשחק פעיל בגיל 38.
קריירת משחק > נבחרת אירלנד

הופעת הבכורה של דאן במדי נבחרת אירלנד הייתה ב-8 באפריל 1962, בתקופה בה לא היה מאמן קבוע לנבחרת ושחקניה נבחרו על ידי ועדה מיוחדת. משחקו הראשון של דאן היה הפסדה הביתי של אירלנד 2–3 לאוסטריה במשחק ידידות.
דאן ייצג את נבחרתו במשך 13 שנים, בהן ערך 33 הופעות. בתקופה זו ניסה להעפיל עם נבחרתו לראשונה בתולדותיה לטורניר גדול (אירו או מונדיאל), ללא הצלחה. משחקו האחרון היה בניצחונה הביתי של אירלנד 0–4 על טורקיה במסגרת מוקדמות יורו 1976.
קריירת אימון

עם פרישתו ממשחק שב דאן לאנגליה ולקבוצתו לשעבר בולטון וונדררס. דאן שימש בתחילה כעוזרו של מאמנו לשעבר, איאן גריבס, ובהמשך כעוזרו של סטן אנדרסון. בשתי עונותיו במועדון הפגינה הקבוצה יכולת חלשה מאוד, ירדה לליגת המשנה וכמעט ונשרה לליגה השלישית.
ב-1982 החליף את חברו לשעבר לקבוצת מנצ'סטר יונייטד, ביל פולקס, כמאמנה של שטיינקייר הנורווגית. הוא אימן את הקבוצה במשך כשנה, ולאחריה לא שב לאמן או לשמש בתפקידים מקצועיים בכדורגל.
נפטר ב-8 ביוני 2020.
תארים

הגביע האירי: 1959/1960
גביע אירופה לאלופות: 1967/1968
אליפות אנגליה (2): 1964/1965, 1966/1967
הגביע האנגלי: 1962/1963