stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלסנדרו נסטה
קריירת המועדונים > מילאן

בעיות כלכליות מהן סבלה לאציו הכריחו אותה למכור רבים משחקני המפתח שלה לפני עונת 2002/2003, ונסטה היה בין השחקנים שעזבו את הקבוצה. זמן קצר לקראת פתיחת העונה הוא הועבר למילאן תמורת סכום שהוערך ב-30 מיליון אירו, אף ששוויו הוערך בחמישים מיליון על ידי נשיא לאציו שנה קודם לכן. בעונתו הראשונה במילאן היה נסטה שותף לזכיית הקבוצה בליגת האלופות וכן לזכייה השלישית בקריירה שלו בגביע האיטלקי. באותה עונה הוא נבחר בפעם הרביעית ברציפות לשחקן ההגנה של העונה בסרייה א', ובנוסף נבחר לנבחרת השנה של אופ"א. הייתה זו הפעם השנייה מבין שלוש עונות רצופות בהן נבחר נסטה לתואר זה, בשנים 2002–2004.
בעונת 2003/2004 היה נסטה מהשחקנים החשובים במילאן שזכתה באליפות הסרייה א' - האליפות השנייה בקריירה שלו. הוא הופיע בעונה זו ב-26 משחקי ליגה. באותה עונה הוא זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האירופי, ובפתיחת העונה הבאה זכה עמה בסופר קאפ האיטלקי. בסיום עונת 2004/2005, על אף כישלונה של הקבוצה בליגה והפסד האליפות ליובנטוס, הוא העפיל עם הקבוצה בפעם השנייה לגמר ליגת האלופות, שם היא הפסידה לליברפול בדו-קרב בעיטות עונשין.
בשל פציעה במהלך מונדיאל 2006 החמיץ נסטה חלק גדול מעונת 2006/2007, אך לאחר חזרתו השתתף עם הקבוצה ב-22 משחקים בכל המסגרות, ובהם שמונה בליגת האלופות. באותה עונה הוא זכה עם מילאן בגביע אירופה בפעם השנייה, לאחר שפתח בהרכב במשחק הגמר שבו ניצחה הקבוצה 1-2 את ליברפול. באותה שנה הוא נבחר בפעם הרביעית בקריירה לנבחרת השנה של אופ"א, וכן להרכב העונה מטעם איגוד הכדורגלנים העולמי. בדצמבר 2007 הוא זכה עם מילאן גם באליפות העולם לקבוצות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על בוקה ג'וניורס.
במהלך עונת 2008/2009 המשיך נסטה לסבול מפציעות סדרתיות רבות, שהשביתו אותו ממשחק למשך כל העונה. פציעתו הקשה הטילה ספק בסיכוייו לחזור לשחק כדורגל מקצועני, אך הוא החלים ושב לשחק במשחק הליגה האחרון של אותה עונה, מול פיורנטינה. ב-25 באוקטובר 2009 הבקיע נסטה את שני השערים של קבוצתו בניצחון הליגה 1-2 על קייבו ורונה, וזו הייתה הפעם הראשונה בקריירה שלו בה הבקיע צמד שערים במשחק.
בתום עונת 2011/2012 עזב נסטה את הקבוצה, לאור מה שהגדיר כ"עייפות החומר".
קריירת המועדונים > מונטריאול אימפקט

בחודש יולי 2012, הודיע נסטה כי הוא מצטרף לקבוצה הקנדית, מונטריאול אימפקט, המשחקת בליגת הכדורגל האמריקנית, ה-MLS ‏, ובכך הפך נסטה לאיטלקי הרביעי המשחק בקבוצה, לאחר מרקו די ואיו, מתאו פרארי וברנרדו קוראדי. ב-20 באוקטובר 2013 נסטה הודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 37.
בדצמבר 2014 חזר למשחק פעיל כאשר הודיע על הצטרפותו לליגה ההודית לקבוצת צ'נאיין. כעבור חודשיים פרש סופית.
נבחרת לאומית

בצעירותו שיחק נסטה בנבחרות הנוער השונות של איטליה, לגילאי עד-15, עד-16 ועד-17. הוא היה שותף לזכייתה של נבחרת איטליה הצעירה באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 1996, ובנוסף נבחר לשחקן ההגנה הטוב ביותר בטורניר. הוא השתתף גם עם הנבחרת האולימפית האיטלקית בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה. באותה שנה הוא נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת של איטליה לטורניר יורו 1996, אך לא שותף באף משחק במסגרת הטורניר.
לבסוף, ערך נסטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק מול נבחרת מולדובה באוקטובר 1996. מעתה ואילך הפך נסטה לשחקן קבע בנבחרת האיטלקית ושיתף פעולה בהצלחה יחד עם קפטן הנבחרת, פאביו קנבארו, במרכז חוליית ההגנה, במה שנחשב לאחד מהצמדים ההגנתיים הטובים ביותר בעולם. נסטה השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1998, וביורו 2000 סייע לנבחרת להעפיל עד למשחק הגמר, שם הפסידה לנבחרת צרפת בהארכה. בעקבות הופעותיו הטובות במסגרת היורו הוא נכלל בנבחרת המצטיינים של הטורניר. מאוחר יותר הוא היה שותף למשחקי נבחרתו גם במונדיאל 2002 וביורו 2004.
במונדיאל 2006 הגיע נסטה להישג הגדול ביותר שלו בקריירה הבינלאומית, כאשר היה שותף לזכייתה של נבחרת איטליה בגביע העולם. עם זאת, לאחר שלושה משחקים בטורניר נאלץ נסטה לעזוב את המגרש מוקדם במשחק מול נבחרת צ'כיה בשל פציעה, ולא שב יותר לשחק עד לסיום הטורניר. פציעה זו היוותה אקט חוזר לפציעות רבות מהן סבל בעבר בטורנירים גדולים - הוא קרע גיד בברכו לפני משחק נבחרתו מול אוסטריה במונדיאל 1998, והחמיץ את משחקה האחרון של הנבחרת במונדיאל 2002 בשל פציעה ברגלו. בעקבות פציעותיו הרבות, הודיע נסטה לאחר אותו מונדיאל על פרישתו מהנבחרת הלאומית. מאמן הנבחרת רוברטו דונאדוני ניסה לשכנעו לחזור על מנת לשחק ביורו 2008, אך ללא הצלחה.
במהלך הקריירה שלו בנבחרת איטליה הופיע נסטה ב-78 משחקים, אך לא כבש אפילו שער אחד.
קריירה כמאמן

ב-31 באוגוסט 2015 הוכרז נסטה כמאמנה של קבוצת מיאמי מארצות הברית שתחל את משחקיה בשנת 2016.
ב-14 במאי 2018 מונה נסטה למאמן פרוג'ה מליגת המשנה באיטליה.
ב-19 ביוני 2019 מונה למאמנה של פרוזינונה, גם כן מליגת המשנה.
הערות שוליים

↑  נסטה יעזוב את מילאן: הקצב באיטליה מהיר לי מדי, באתר ONE‏, 10 במאי 2012
↑  נסטה חתם במונטריאול אימפקט מה-MLS, באתר ערוץ הספורט, 6 ביולי 2012
↑  הבלם אלסנדרו נסטה הודיע על פרישה מכדורגל, באתר וואלה, 20 באוקטובר 2013
נסטה במדי מילאן ב-2007
אנדרס וומברגר

אנדרס וומברגר (בספרדית: Andrés Vombergar; נולד ב-20 בנובמבר 1994) הוא כדורגלן ארגנטינאי-סלובני שמשחק כחלוץ עבור סן לורנסו.
קריירת מועדונים

הוא נולד בויז'ה לוסוריאגה שבארגנטינה ושיחק במחלקת הנוער של קבוצת ריבר פלייט.
לאחר תחילת הקריירה שלו בארגנטינה עם קבוצת איטוסיינגו שבבואנוס איירס, בשנת 2014. וומברגר עבר לפניקס בתחילת 2015, שם הוא שיחק במשך שתי עונות. בשנת 2016, הוא הושאל למועדון לוס אנדס.
ב-28 ביולי 2017, חתם על חוזה עם המועדון הסלובני אולימפיה לובליאנה.
בחודש פברואר 2019, חתם וומברגר על חוזה לשלוש וחצי שנים עם המועדון הרוסי אופה מבשקיריה.
תארים

אליפות הליגה הסלובנית: 2017/2018
הגביע סלובני: 2017/2018
הערות שוליים

↑  "Andrés Vombergar je Olimpijin!" (בסלובנית). nkolimpija.si. 28 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ro (16 בפברואר 2019). "RAZKRIVAMO! To so podrobnosti prestopa ANDRESA VOMBERGARJA! Prvi trening z novimi soigralci je že opravil ..." Ekipa24.si (בסלובנית). נבדק ב-16 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
אנטולי לבצ'נקו

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1941 עיירה באוקראינה הסובייטית
 פטירה:  6 באוגוסט 1988 (בגיל 47) מוסקבה
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  ברית המועצות
 השכלה:  Chernihiv Higher Military Aviation School of Pilots (1964)  בית הספר ע"ש פדוטוב לטייסי ניסוי (1971) 
 עיסוקים נוספים:  טייס קרב
 תקופת השירות:  1980–1988 (כ־8 שנים)
 דרגה:  סרן
 זמן שהייה בחלל:  7 ימים, 21 שעות, 58 דקות
 משימות
 סויוז TM-3
 עיטורים
  
 
אנטולי סמיונוביץ' לבצ'נקו (ברוסית: Анатолий Семёнович Левченко; 21 במאי 1941 –  6 באוגוסט 1988) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל מיר.
קורות חיים

אנטולי לבצ'נקו נולד בעיירה קרסנוקוטסק באוקראינה הסובייטית. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לימודים בבית הספר לטייסי קרב בצ'רניגוב ולאחר סיומו המשיך בשרות בחיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1970 הוא שוחרר מחיל האוויר, והחל לעבוד כטייס ניסוי במכון לחקר התעופה במוסקבה. החל משנת 1977 הוא היה חבר בצוות ניסוי של מעבורת החלל בוראן.
בשנת 1980 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים.
בשנים 1987 טס לבצ'נקו לחלל בחללית סויוז TM-4 לצד אלכסנדר אלכסנדרוב ומוחמד פארס. הם התחברו לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 3 בפיקוד ולדימיר טיטוב. לאחר סיום תוכנית ניסויים הם חזרו לכדור הארץ.
בשנת 1988 אובחן גידול מוחי, והוא נפטר תוך זמן קצר.
אנטולי סולוביוב

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1948 (בן 76) ריגה, לטביה הסובייטית
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית ורוסקוסמוס
 לאום:  ברית המועצות סובייטי/רוסיה רוסיה
 עיסוקים נוספים:  טייס קרב
 תקופת השירות:  1976–1999 (כ־23 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  651 ימים, 0 שעות, 3 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  16
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  82 שעות, 21 דקות
 משימות
 סויוז TM-5, סויוז TM-9, סויוז TM-15, ‏ STS-71, סויוז TM-26
 עיטורים
      
אנטולי יאקובלביץ' סולוביוב (ברוסית: Анатолий Яковлевич Соловьёв; ‏נולד ב־16 בינואר 1948) הוא קוסמונאוט סובייטי-רוסי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל מיר.
קורות חיים

אנטולי סולוביוב נולד בריגה, לטביה הסובייטית למשפחה ממוצא רוסי. לאחר סיום בית הספר, בשנת 1967 הוא התחיל לימודים באוניברסיטת לטביה. הוא לא סיים את שנת הלימודים הראשונה, ועזב את הלימודים לטובת קורס טייס. בהמשך הוא גויס לחיל האוויר הסובייטי והוצב ביחידת החיל.
בשנת 1976 נכלל ביחידת הקוסמונאוטים.
בשנת 1988 שוגר לחלל בחללית סויוז TM-5 לצד ויקטור סביניך ואלכסנדר אלכסנדרוב מבולגריה. הם התחברו לתחנת החלל מיר. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 3 בפיקוד ולדימיר טיטוב. הם חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז TM-4 לאחר סיום תוכנית ניסויים.
ב-1990 שוגר לחלל בחללית סויוז TM-9 כמפקד צוות לצד אלכסנדר בלנדין. הם התחברו לתחנת החלל מיר ובכך החלה פעילות של משלחת מס' 6 לתחנת החלל. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. אנטולי סולוביוב חזר לכדור הארץ כעבור 179 ימים.
ב-1993 שוגר לחלל בחללית סויוז TM-15 לצד סרגיי אוודייב ומישל טוניני מצרפת. הם התחברו לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 11 בפיקוד אלכסנדר ויקטורנקו. לאחר ביצוע חפיפה משלחת מס' 12 בפיקוד סולוביוב וכללה סרגיי אוודייב החלה את פעילותה. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. צוות חזר לכדור הארץ כעבור 188 ימים.
ב-1995 שוגר לחלל במשימה STS-71 לצד אסטרונאוטים אמריקאים. הם התחברו לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 18 בפיקוד ולדימיר דז'ורוב. לאחר 5 ימים מעבורת החלל עזבה ו משלחת מס' 19 בפיקוד סולוביוב החלה בפעילות סדירה. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. אנטולי סולוביוב חזר לכדור הארץ כעבור 75 ימים בחללית סויוז TM-21.
ב-1997 שוגר שוב סולוביוב לחלל בחללית סויוז TM-24 לצד פאבל וינוגרדוב. הם התחברו לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 23 בפיקוד וסילי ציבלייב. לאחר הליך של העברת אחריות על תחנת החלל משלחת מס' 24 בפיקוד אנטולי סולוביוב החלה את פעילותה הסדירה. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. סולוביוב חזר לכדור הארץ כעבור 197 ימים.
בשנת 1999 עזב סולוביוב את תוכנית החלל הרוסית. מאז הוא מכהן כנשיא קרן "למען מולדת".
אמנון קראוס

אמנון קראוס (נולד ב-10 באוגוסט 1951) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהשתתף באולימפיאדת מקסיקו, במדי נבחרת ישראל. בעל 6 מדליות מהמכביה מהן 3 כסף ו-3 ארד.
ביוגרפיה

קראוס נולד בפתח תקווה. אביו, אליעזר, היה שחקן ומאמן טניס. הוא התאמן בקבוצת השחייה של ברית מכבים עתיד בהדרכתו של נחום בוך.
כשנה לפני המשחקים האולימפיים נסע קראוס לארצות הברית על מנת להתאמן בתנאים טובים בהרבה מאלו שהיו קיימים אז בארץ. הוא למד לימודי בתיכון דירפילד אקדמי מסצ'וסט. בשירותו הצבאי הגיע לדרגת סרן. למד לימודים אקדמאיים במכון וינגייט.
ביוגרפיה > 1968

באליפות תל אביב בשחייה שנערכה בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן ביוני 1968 קבע קראוס במשחה ל-100 מטר חופשי תוצאה איכותית של 57.8 שניות, בהקדימו את דן שטרן ומשה גרטל שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שחייה שנערכה בבריכה ברמת אביב (בריכה של 25 מטר) קבע קראוס במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 56.4 שניות, שיפור לשיאו של גרטל (56.7 שניות). בנוסף, הוא קבע שלושה שיאים ישראלים חדשים לנוער, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:01.4 דקות, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:05.5 דקות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:26.7 דקות.
בתחרות שחייה בין נבחרת ישראל לנבחרת שווייץ שנערכה בקיבוץ כפר בלום בתחילת אוגוסט אותה שנה זכה קראוס בשתי מדליות ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לנוער של 2:07.9 דקות, שיפור לשיאו שלו שעמד על 2:08.6 דקות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.1 דקות.
באליפות הפועל ה-25 שנערכה בבריכת "בת גלים" בחיפה, בתחילת ספטמבר אותה שנה שחה קראוס מחוץ לתחרות וקבע את המינימום האולימפי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי לנוער חדש של 2:04.6 דקות בהקדימו את גרטל. שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת "בת גלים", כתחרות אחרונה לקביעת המינימום למשחקים האולימפיים היה קראוס "גיבור" התחרות כשזכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:05.5 דקות, לפני גרטל (2:05.7 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לנוער של 5:12.5 דקות, לפני השיאן הישראלי גרשון שפע (5:14.7 דקות). בנוסף, הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש נוסף לנוער של 1:03.4 דקות, אחרי השיאן הישראלי אברהם מלמד (1:00.9 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:25.9 דקות.
ביוגרפיה > 1968 > אולימפיאדת מקסיקו 1968

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) בגיל 16 סיים קראוס במקום ה-46 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.2 שניות ובמקום ה-41 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:09.3 דקות.
ביוגרפיה > 1969

בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל" לעיני אלפי צופים, בסוף יולי 1969 זכה קראוס ב-5 מדליות מהן 3 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:49.6 דקות, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 8:34.8 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש נוסף של 4:17.3 דקות. מדליות ארד, מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 56.4 שניות, שיפור לשיאו גרטל (56.7 שניות) שנקבע בבנגקוק שלוש שנים קודם לכן ובמשחה ל-200 מטר חופשי תוצאה של 2:06.0 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום החמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:27.5 דקות.
באליפות ישראל לנוער בשחייה שנערכה בכפר בלום בתחילת ספטמבר אותה שנה היה קראוס השחיין המצטיין בתחרות כשזכה ב-4 מדליות זהב אישיות, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לנוער של 1:02.9 דקות, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.2 שניות, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:31.5 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:28.2 דקות.
ביוגרפיה > 1973 > המכביה התשיעית

בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו בבריכת "גלי גיל" ברמת גן ביולי 1973 זכה קראוס במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם עוזי לס
יואל סמואל ודן ברנר בתוצאה של 3:49.3 דקות.
מאמן שחייה

קראוס אימן בקבוצת השחייה של הפועל הוד השרון בית ברל (ה.ה.ב.ב). בין השחייניות הבולטות שאימן נימנת אלופת ישראל מיכל אמין.
הערות שוליים

↑  קראוס גמא 100 מ' ב-57.8 ש' באליפות השחייה של תל אביב, דבר, 23 ביוני 1968
↑  אהרן להב, קראוס: 100 מ' בזמן שיא - 56.4 ש', דבר, 14 ביולי 1968
↑  ישראל - שווייץ 162 : 160, דבר, 5 באוגוסט 1968
↑  שלמה מוזר, קראוס, טוביס ושפע - למקסיקו קבעו בחיפה המינימום האולימפי, דבר, 1 בספטמבר 1968
↑  שלמה מוזר סופרנו, גרטל עבר את המינימום האול' ב-200 מ' חתירה 2:04.5 ד', דבר, 15 בספטמבר 1968
↑  משפחת ספיץ השתלטה על "גלי גיל" במשחה המהיר ביותר בישראל, דבר, 31 ביולי 1969
↑  א. נוי, במחיצתו של שפיץ שיפרה השחייה הישראלית 13 שיאים ו-4 שיאי נוער, דבר, 10 באוגוסט 1969
↑  נאנסי שפיץ חתרה 800 מ' ב-9:40.5 ד', דבר, 4 באוגוסט 1969
↑  אמנון קראוס ושלומית ניר - המצטיינים באליפות ישראל לנוער בשחייה, דבר, 7 בספטמבר 1969
↑  משה לרר, סוף סוף שיא ישראלי בבריכה, מעריב, 15 ביולי 1973
↑  "תאומי הזהב" משוודיה, מעריב, 15 ביולי 1973
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | שאול לדני • חנה שזיפי |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (יצחק אנגלנדר, ג'ורג' בורבה, מנחם בלו, שרגא בר, ציון דגמי, יצחק דרוקר, רחמים טלבי, ראובן יאנג, חיים לוין, שמואל מליקה, שייע פייגנבוים, נחמן קסטרו, דוד קרקו, צבי רוזן, שמואל רוזנטל, ישעיהו שווגר, יצחק שום, גיורא שפיגל, מרדכי שפיגלר) |  |
|  קליעה | הנרי הרשקוביץ • מיכאל מרטון • נחמיה סירקיס • זליג שטרוך |  |
|  שחייה | איבונה טוביס • אברהם מלמד • שלומית ניר • יואל קנדה • אמנון קראוס • גרשון שפע |  |
מימין: אמנון קראוס, מרק ספיץ, דייוויד סולומון. המנצחים במכביה השמינית, 1965
אנדרטת דרך הגבורה לחללי חיל ההנדסה במערכות ישראל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  חללי מערכות ישראל 
 כתובת:  משמר דוד 
 מיקום:  מועצה אזורית גזר 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1950
 תאריך פתיחה רשמי:  1950 
 קואורדינטות:  31°49′00″N 34°53′50″E﻿ / ﻿31.816671954874°N 34.897143051549°E﻿ / 31.816671954874; 34.897143051549
 he
 
אנדרטת דרך הגבורה לחללי חיל ההנדסה במערכות ישראל ניצבת ליד היישוב משמר דוד שבשפלה. היא נחנכה ב-1950 לכבוד מקימי כביש הגבורה לירושלים. משנת 1982 היא משמשת כאנדרטה החילית לזכר חללי חיל ההנדסה במערכות ישראל. לידה נבנו לימים מבני הנצחה ומורשת נוספים של החיל.
האנדרטה

האנדרטה הוקמה על גבעה בסמוך לקצהו המערבי של כביש הגבורה, ואבן הפינה לה הונחה במעמד פתיחת הכביש. היא הוקמה לכבוד ראשוני חיל ההנדסה, שהיו סוללי כביש הגבורה.
מספר גרמי מדרגות מעפילים אל רחבת האנדרטה. האנדרטה המקורית, שעוצבה על ידי משה ציפר, היא עמוד רחב מצופה אבן בגובה של 12 מטר, הניצב על גבי בסיס מסלעים. על גבי ראש העמוד נקבע סמל "ההגנה", עלה זית וחרב. תחתיו קבועה הכתובת "אם אשכחך ירושלם תשכח ימיני". במרכז החזית הקדמית של העמוד נקבע סמלו של חיל ההנדסה ותחתיו המילים: "זיכרון עולם ללוחמים ולסוללים. בדם נפשם כבשו וסללו דרך ירושלים". לידה מונפים על תרנים דגל ישראל ודגל חיל ההנדסה.
לאחר שהוחלט על הסבת האנדרטה לאנדרטה חילית הוכשר שטח מישורי מאחוריה ומעט מעליה. הוצבו בו עשרה כותלי אבן הנטויים בזווית זה אל זה, שביניהם מרווחים. שמונה מהם נושאים את שמות 611 חללי החיל שנפלו במהלך שנות קיומו. על גבי הכותל הימני נכתב: "חללי חיל ההנדסה במערכות ישראל. לזיכרון עולם". על הכותל השמאלי קבוע הפסוק: "לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה". שורת עצים ניצבת מאחורי הכתלים.
מבנים בקרבת האנדרטה

בעורפה של האנדרטה הוכשר שטח שבו נבנה אמפיתיאטרון ובו 3,000 מושבים ביציעים, לשם קיום טקסים. מוצבים בו מספר כלי הנדסה צבאית היסטוריים של החיל. בקרבתו הוקמו חדרי הנצחה והדרכה.
לימים הוקם בקרבת האנדרטה שביל זיכרון ומורשת ליחידות חיל ההנדסה. השביל מרוצף ומוצבות בו 24 אבני מורשת, שהכיתובים עליהן מוקדשים ליחידות החיל, לנפגעיו ולהיסטוריה שלו במערכות ישראל.
בקרבת האנדרטה מוצבים שלטי מורשת אודות קרבות מלחמת העצמאות, המהווים חלק מהשילוט בפארק יצחק רבין.
לקראת יום הזיכרון התש"ם (1980) הנפיק השירות הבולאי בול ועליו תמונת האנדרטה המקורית.
הערות שוליים

↑  ספר תהילים, פרק קל"ז, פסוק ה'.
↑  המספר מעודכן לחודש יולי 2022.
↑  ספר ישעיהו, פרק ב', פסוק ד'.
↑  מקור: אתר עמותת חיל ההנדסה.
אמה אפלטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בדצמבר 1991 (בת 32) אוקספורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 עיסוק:  שחקנית קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  Wood Green School 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמה ג'יל אפלטון (באנגלית Emma Jill Appleton; נולדה ב-11 בדצמבר 1991) היא שחקנית ודוגמנית אנגלייה.
ביוגרפיה

אמה ג'יל אפלטון נולדה וגדלה בוויטני, אוקספורדשייר, אנגליה ולמדה בבית הספר היסודי ווסט וויטני ולאחר מכן בבית הספר ווד גרין.
קריירה

אפלטון החלה בקריירת דוגמנות כנערה, בשנת 2017 החלה לעסוק באופן מקצועי במשחק, כאשר שיחקה לראשונה בסדרת הטלוויזיה "הקליק", בתפקיד פיי ברוקסטון במשך 6 פרקים. לאחר מכן שיחקה בתפקיד ראשי בשישה פרקים של מותחן הריגול של ערוץ 4, "בוגדים" בשנת 2019. באותה שנה היא שיחקה בתפקיד הנסיכה רנפרי,  לצד הנרי קאביל בסדרת הדרמה של נטפליקס "המכשף".
אפלטון לוהקה לתפקיד ראשי כתומסינה בסרט המדע הבדיוני הקרוב "L.O.L.A", שבו שתי אחיות מנסות לשנות את גורלן באמצעות מכונה שיכולה להשיג מידע מהעתיד.  בשנת 2021 פורסם כי תגלם את דמותה של ננסי ספונגן בת זוגו של סיד וישס (לואי פרטרידג'), סולן להקת סקס פיסטולס, במיני סדרה העתידית פיסטול.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | הנזירה | אלנה |  |
| 2021 | מכתב אחרון ופרידה | האנה |  |
| 2022 | L.O.L.A | תומסינה |  |
| TBA | The Severed Sun |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | סוף הפאקינג עולם | קלי | פרק: "#1.1" |
| 2017 | גרנצ'סטר | סאלי | פרק: "#3.6" |
| 2017 | קליק | פיי ברוקסטון | תפקיד ראשי (עונה 1); 6 פרקים |
| 2018 | גאון | ג'רמן | 2 פרקים |
| 2019 | בגידה | פיפ סיימונדס | תפקיד ראשי, 6 פרקים |
| 2019 | המכשף | רנפרי | 2 פרקים |
| 2021 | Intergalactic | מיה מילר | 2 פרקים |
| 2022 | פיסטול | ננסי ספאנג'ן (אנ') | מיני סדרה |
| 2022 | כל מה שאני יודעת על אהבה | מגי | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2023 | The Killing Kind | אינגריד לואיס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| TBA | The Road Trip | אדי | סדרת טלוויזיה עתידית של פרמאונט+ |
הערות שוליים

↑  "Emma Appleton from Witney set to be star of new Netflix show The Witcher". Oxford mail. 2019.
1 2  "Who Is Emma Appleton? The Actor Playing Feef In 'Traitors' Is No Stranger To The Camera". bustle.com. 2019.
↑  "Models of London: Emma Appleton". kaltblut-magazine.com. 2 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Interview – Emma Appleton". schonmagazine.com. 2019.
↑  "The Witcher: More Photos From Netflix Series". TVLine (באנגלית). 2019.
↑  "The Witcher". pinknews.co.uk/. 2019.
↑  "Who's Who in Netflix's The Witcher Cast, from Renfri to Stregobor". IGN. 28 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bankside boards Andrew Legge sci-fi 'L.O.L.A.' (exclusive)". screendaily.com. 3 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rosser2020-11-10T15:00:00+00:00, Michael. "Andrew Legge wraps sci-fi 'L.O.L.A.', first image revealed (exclusive)". Screen (באנגלית). נבדק ב-2021-07-03.
↑  Dorothy Howbrook, Emma Appleton wears fishnet stocking as she plays tragic punk Nancy Spungen in the new Sex Pistols drama..., The Sun, ‏4 בפברואר 2021
↑  "Bankside boards Andrew Legge sci-fi 'L.O.L.A.' (exclusive)". screendaily.com. 3 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
אנטולי סובצ'ק

אנטולי סוֹבְּצַ'ק (רוסית Анатолий Александрович Собчак) ‏
10 באוגוסט 1937, צ'יטה - 20 בפברואר 2000, סבטלוגורסק) היה מדינאי רוסי בתקופת הפרסטרויקה וראש עיריית סנקט פטרבורג הראשון שנבחר באופן דמוקרטי. הוא כיהן בתפקיד ראש העיר מ-1991 עד 1996. היה ממנסחי חוקת הפדרציה הרוסית ומרצה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג. ולדימיר פוטין ודמיטרי מדבדב היו מתלמידיו ועבדו עמו בעירייה בשנות ה-90. סובצ'ק נחשב במערב ל"מנטור של פוטין".
ביוגרפיה

סובצ'אק נולד למהנדס רכבות בשם אלכסנדר אנטונוביץ'. אמו, נאדז'דה אנדרייבנה ליטווינובה, הייתה רואה חשבון. אנאטולי היה אחד מארבעה אחים. ב-1939 המשפחה עברה לאוזבקיסטן, שם חי אנטולי עד 1953, עת עבר ללמוד במכללה למשפט של סטברופול.לאחר שנת לימודים עבר ללמוד באוניברסיטת לנינגרד בפקולטה למשפטים. ב-1958 נישא לנוֹנה גאנדזיוּק במכללה להוראה על שם הרצן. לימים, ביתו, קסניה סובצ'ק הפכה לאשת ציבור, עיתונאית ומנחת טלוויזיה.
לאחר שסיים את לימודיו בלנינגרד, עבד שלוש שנים כעורך דין בסטברופול. הוא שב לאוניברסיטה ולמד בה בין השנים 1962–1965, עד שסיים תואר שלישי במשפטים. הוא היה יועץ למשפטים עבור בית הספר לשוטרים של לנינגרד והמכון לטכנולוגיית תעשיית הנייר (1965–1973).
בשנים 1991–1996 היה ראש עיריית סנקט פטרבורג וממייסדי התנועה הרוסית לרפורמות דמוקרטיות. בתקופה זו ולדימיר פוטין היה בין עוזריו. בסיום הקדנציה הפסיד בבחירות לסגנו. בשנת 1997 נפתחה נגדו חקירה פלילית בהאשמות בשחיתות שלטונית, ממנה נמלט לפריז. בשנת 1999 חזר לרוסיה וחקירה פלילית נסגרה מחוסר הוכחות. מונה על ידי הנשיא בפועל ולדימיר פוטין לתפקיד יועץ.
נפטר ממחלת לב בשנת 2000.
אנטולי יאקונין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בפברואר 1964 (בן 60) Dolzhansky District, רוסיה 
 מדינה:  רוסיה 
 פרסים והוקרה
 מדליית השירות המצוין, דרגה 3 
 
לויטננט-גנרל אנטולי איוואנוביץ' יאקונין (ברוסית: Анатолий Иванович Якунин; נולד ב-11 בפברואר 1964) הוא שוטר רוסי שהיה מפכ"ל משטרת מוסקבה (יוני 2012–ספטמבר 2016). בעבר הוא היה מפקד המשטרה במחוז נובגורוד (2008–2012). מאז 2020 מכהן כסגן מנהל שירות בתי הסוהר הפדרלי.
ביוגרפיה

אנטולי יאקונין נולד ב-11 בפברואר 1964 בכפר קריבצובו-פלוטה באזור דולז'אן במחוז אוריול, רוסיה, ברית המועצות. הוא בעל תואר במשפטים. הוא סיים את לימודיו באקדמיה של משרד הפנים של רוסיה, ולאחר מכן באקדמיה למנהל ציבורי תחת נשיא רוסיה.
שירותו במשטרה הסובייטית החל במשטרת מחוז דולז'אן כפקח מקומי בתחנת המשטרה. במשך למעלה מ-20 שנות שירות במשטרה, עלה משוטר מן השורה למפקד משטרה במישור האזורי. הוא כיהן בתפקיד ראש המנהלת הראשית למאבק בפשיעה המאורגנת וראש מחלקת המשטרה הפלילית של מחוז אוריול. לאחר מכן הוא שימש כסגן מפקד משטרת המחוז ומפקד מחלקת המשטרה הפלילית במחוז וורונז'. מאפריל 2011 עד מאי 2012 שימש כמפקד המשטרה במחוז נובגורוד, בתפקידו הראשון כמפקד משטרה.
ב-2 ביוני 2012, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על צו על מינויו של יאקונין, למפקד משטרת מוסקבה (רשמית, ראש מנהלת משרד הפנים במוסקבה).
בשנת 2019 בעקבות האשמות שהוא קודם בעקבות מתן שוחד, יאקונין פנה לבית משפט וזוכה לאשמה.
באפריל 2020 אנטולי מונה לסגן מנהל שירות בתי הסוהר הפדרלי.
הערות שוליים

↑  Chief of Novgorod Police discusses safety issues with students, MVD Official website
↑  Report in Russian, from the MVD Official website
↑  https://www.gazeta.ru/auto/2016/10/19_a_10259567.shtml
↑  Federal Correctional Service- Federal Correctional Seivice
אמיליאנה טוריני

| --- | --- |

 לידה:  16 במאי 1977 (בת 47) קואופווגיר, איסלנד
 שם לידה:  Emilíana Torrini Davíðsdóttir 
 מוקד פעילות:  איסלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 סוגה:  אינדי פופ, אלטרנטיבי
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית, איסלנדית 
 חברת תקליטים:  EMI
 שיתופי פעולה בולטים:  ביורק, קיילי מינוג
 פרסים והוקרה:  Icelandic Music Awards 
 www.emilianatorrini.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אמיליאנה טוריני (באיסלנדית: Emiliana Torrini Davíðsdóttir; נולדה ב-16 במאי 1977) היא זמרת איסלנדית.