stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנג'אב
פוליטיקה > מפלגות

במדינה קיימת מערכת רב-מפלגתית, הכוללת מפלגות הפועלות בכל הרפובליקה של הודו לצד מפלגות מקומיות הפועלות בעיקר בפנג'אב.
המפלגות העיקריות הפועלות במדינת פנג'אב הן:
הקונגרס הלאומי ההודי – מפלגה חילונית וסוציאליסטית כלל הודית. מפלגה זו היא לפרקים מפלגת השלטון הן בפנג'אב והן בהודו.
שירומאני אקאלי דאל – מפלגה דתית המייצגת את מאמיני הדת הסיקית. מפלגה זו היא לפרקים מפלגת השלטון בפנג'אב.
מפלגת העם ההודית – מפלגה ימנית ושמרנית כלל הודית. מפלגה זו היא לפרקים מפלגת השלטון בהודו.
מפלגת בהוג'אן סמג' – מפלגה חילונית ושמאלית כלל הודית המייצגת בעיקר קבוצות מיעוטים שונות, כגון בני הדלית.
אאם אדמי – מפלגת מרכז פופוליסטית. מפלגת השלטון מ-2022.
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
התוצר המקומי הגולמי של פנג'אב הוא 47 מיליארד דולר, והיא בין המדינות העשירות בהודו. כלכלתה היא חקלאית ברובה ואדמתה פורייה מאוד. הגידול החשוב ביותר הוא חיטה, אך מגדלים גם אורז, כותנה, קנה סוכר, דוחן, תירס, שעורה ופירות. התעשיות העיקריות הן טקסטיל וטחינת קמח, והן נעזרות בתשתית התחבורה הטובה של המדינה.
דמוגרפיה

פנג'אב היא אחת מחמש המדינות בהודו שאין בהן רוב הינדי (הסיקים מהווים 65% מהאוכלוסייה).
סיקיזם היא הדת העיקרית בפנג'אב. בעיר אמריטסר נמצא מקדש הזהב (הארימנדיר סאהיב), מרכז העלייה לרגל של הסיקים ובעל חשיבות דתית גם לג'אינים.
השפה המדוברת בפנג'אב היא פנג'אבי, השגורה משני צידיו של הגבול, אך נכתבת בכתב גורמוקי בצידו ההודי ובכתב שאהמוקי בצידו הפקיסטני.
בעקבות חלוקת פנג'אב היגרו רבים מילידיה למדינות אחרות, ובראשן בריטניה. הפנג'אבים מהווים חלק נכבד מכלל המהגרים ההודים בבריטניה, עד כדי כך ששם המשפחה הפנג'אבי הנפוץ "פטאל" הפך לשם נרדף ליוצא הודו.
חינוך

החינוך היסודי והתיכוני בפנג'אב מפוקחים על ידי מועצת החינוך של פנג'אב. במדינה פועלים גם מספר מוסדות להשכלה גבוהה, לרבות 23 אוניברסיטאות, שבהן נלמדים כל הנושאים העיקריים בתחומי מדעי החברה, מדעי הרוח, משפטים, רפואה, מדעים מדויקים, הנדסה, מנהל עסקים והאומנויות השונות. האוניברסיטה החקלאית של פנג'אב היא מוסד בעל מוניטין בין-לאומיים בתחום החקלאות, והיה לה השפעה ראויה לציון על המהפכה הירוקה שעברה המדינה בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים. עם בוגרי אוניברסיטת פנג'אב נמנים ראש ממשלת הודו לשעבר מאנמוהאן סינג, וחתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה הר גבינד חורנה. קיימים במדינה פערים מגדריים בחינוך: נשים משכילות פחות מגברים, בעיקר באזוריה הכפריים של המדינה.
תרבות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
התרבות של פנג'אב כוללת אלמנטים רבים כגון מוזיקה (למשל באנגרה), מסורת עשירה של מחול דתי ולא דתי, היסטוריה ארוכה של שירה בשפה הפנג'אבית, סיפורת בשפה הפנג'אבית היונקת ממקורות תרבותיים מגוונים – מחצי האי ערב ועד אפגניסטן, תעשיית סרטים חשובה, מטבח מסורתי מגוון אשר הפך להיות פופולרי גם מחוץ למדינה, ומספר פסטיבלים עונתיים אשר נחגגים בנוסף לפסטיבלים הדתיים של הודו.
המסורות והטקסים הקשורים בנישואין הם מהמאפיינים המובהקים של התרבות הפנג'אבית. טקסי הנישואין ידועים בשירים, במנהגים, בריקודים, בתלבושות ובמאכלים העתיקים הכלולים בהם.
הציפור הלאומית של פנג'אב היא הדוכיפת, שהיא גם הציפור הלאומית של ישראל.
תרבות > לשון

השפה הפנג'אבית היא שפתה הרשמית של פנג'אב, והיא נכתבת בה באלפבית הגורמוקהי (אנ'). היא השפה העשירית במספר דובריה בעולם.
תחבורה

אמצעי התחבורה הציבורית העיקריים במדינה הם אוטובוסים, אוטו-ריקשות (שהן ריקשות ממונעות) ורכבות, ויש בה מסילה בין-לאומית לפקיסטן. כל הערים בפנג'אב מחוברות ברשת של כבישים עם שני נתיבים בכל כיוון, וכמעט כל הערים הגדולות מחוברות גם לרשת מסילות הברזל. כמו כן, יש בפנג'אב שישה שדות תעופה אזרחיים, שניים מהם בין-לאומיים.
ראו גם

טקס סגירת הגבול בין הודו לפקיסטן
הערות שוליים

↑  Kalsoom Hanif, Abdul Basit Mujahid, Muhammad Abrar Ahmad, Shahbaz Ali & Sana Zaheer, Institutional Development of Legislation in Punjab 1849-1947: An Historical Analysis
↑  States Re-Organisation Act, 1956, s. 11
↑  The Punjab Reorganisation Act, 1966, India Code
| המדינות והטריטוריות של הודו |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוטר פרדש • אוטראקהאנד • אודישה • אנדרה פרדש • אסאם • ארונאצ'ל פרדש • ביהר • ג'הרקאנד • גואה • גוג'ראט • הימאצ'ל פרדש • הריאנה • טמיל נאדו • טלנגאנה • טריפורה • מאדהיה פרדש • מניפור • מגהלאיה • מהאראשטרה • מיזוראם • מערב בנגל • נאגאלנד • סיקים • פנג'אב • צ'האטיסגאר • קרנאטקה • קרלה • ראג'סטאן |  |
| טריטוריות איחוד | איי אנדמן וניקובר • ג'אמו וקשמיר • דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו • טריטוריית הבירה הלאומית דלהי • לדאק • לקשאדוויפ • פודוצ'רי • צ'אנדיגאר |  |
| מדינות לשעבר | איחוד המדינות המזרחיות • איחוד מדינות פטיאלה ופנג'אב המזרחית • אג'מר • אנדרה • בומביי • בופאל • בילספור • ג'אמו וקשמיר (מדינה) • היידראבאד • וינדהיה פרדש • טרוונקור-קוצ'ין • קוץ' ביהאר • מאדהיה בהרט • מדראס • מייסור • סאורשטרה • פנג'אב המזרחית • קוץ' • קורג |  |
| טריטוריות איחוד לשעבר | ארונאצ'ל פרדש • גואה, דאמאן ודיו • דאדרה ונאגר האוולי • דאמאן ודיו • הימאצ'ל פרדש • טריפורה • מיזוראם • נאגאלנד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554965605171  BNE: XX461589  CiNii: DA12805187  GND: 4044457-0  LCCN: n50000530  MusicBrainz: 8df37637-2eb2-424b-9e1d-c90586509826  NKC: ge130379  NLA: 36526940  SUDOC: 027623971  VIAF: 123122085   WorldCat (עם VIAF): 123122085 
נשים באירוע תרבותי בפנג'אב
אזור החיץ בין ישראל לסוריה

שינויי הגבול ברמת הגולן מסומנים בקו סגול ובשטחים בצבע תכלת
אזור החיץ בין ישראל לסוריה הוא אזור חיץ שנוצר לאחר מלחמת יום הכיפורים במסגרת הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה, והוצב בו כוח אונדו"ף של האו"ם.
לאחר נפילת משטר אל-אסד, שבו כוחות צה"ל אל השטח במהלך מבצע חץ הבשן, וכיום הוא נתון בשליטת צה"ל.
מלחמת יום הכיפורים ולאחריה

במהלך מלחמת יום הכיפורים הדפו כוחות צה"ל את הצבא הסורי מהגולן, ולאחר מכן השתלטו על שטחים מעבר לגבול. ב-24 באוקטובר 1973, כשנכנסה הפסקת האש לתוקף, בתום המלחמה, החזיקה ישראל בכל שטח רמת הגולן הישראלית שלפני המלחמה, ואת המובלעת בשטח סוריה שנכבשה במלחמה. המובלעת הייתה מול צפון הגולן, רוחבה היה כעשרים קילומטרים, ושטחה כ-400 קמ"ר. היא כללה כפרים סורים רבים, תילי געש וגם את כתר החרמון. חוד המובלעת היה במרחק של כארבעים קילומטרים מדמשק.
לפי "הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה" שנחתם בין ישראל לסוריה ב-31 במאי 1974 וסיים את הלחימה בין ישראל לסוריה, נקבע שישראל תיסוג מכל שטחי המובלעת ושיא החרמון שנכבשו במלחמה, וכן משטח של כ-25 קמ"ר הכוללים את סביבות העיר קוניטרה ועוד שטחים קטנים שנכבשו במלחמת ששת הימים. נקבעו שני קווי הפרדה, ישראלי (סומן בצבע כחול) וסורי (סומן בצבע אדום) וביניהם אזור חיץ. אזור החיץ נקבע רובו בצד הסורי.
קו ההפרדה הישראלי חפף ברוב אורכו לקו הישראלי הקודם, למעט אזור העיר קוניטרה, אזור צומת רפיד ומספר מוצבים בדרום הגולן שהועברו לאזור החיץ. קו ההפרדה הסורי ממוקם ממזרח לקו הישראלי במרחק שנע בין עשרות מטרים באזור קניון נחל רוקד בדרום הגולן ועד לכשישה קילומטרים בצפון הגולן ועשרה קילומטרים בחרמון. אזור החיץ הוגדר כשטח מפורז הנתון לפיקוח צבאי של כוח אונדו"ף ולמנהל אזרחי סורי. משני צידי אזור ההפרדה נקבעו שתי רצועות דילול כוחות צבאיים, כל אחת ברוחב של כעשרה קילומטרים. ברצועה הראשונה הותר לכל צד להחזיק כ-75 טנקים, ו-6000 חיילים. ברצועה השנייה הותר להחזיק 450 טנקים. כמו כן נקבע שאסור להחזיק טילי קרקע-אוויר במרחק של עד 25 קילומטרים מקווי ההפרדה.
בתקופת מלחמת האזרחים בסוריה

במסגרת מבצע שכנות טובה, ישראל העניקה סיוע לתושבי יישובים בתוך אזור החיץ.
ב-13 באוקטובר דיווח בסוריה כי צה"ל פועל באזור צפון מחוז קוניטרה.
ב-3 בנובמבר צה"ל לקח אחריות על חטיפת אזרח סורי שפעל למען איראן לשטח ישראל, במרחב קוניטרה.
מנפילת משטר אל-אסד ואילך

בשנת 2024, בעקבות הפלת שלטונו של אסד והשתלטות המורדים על המדינה, הודיע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו על קריסת ההסכם. טנקים וכוחות חי"ר של צה"ל הוצבו בתוך רצועת השטח המפורז שבגבול ישראל-סוריה ברמת הגולן, כדי למנוע אפשרות לכניסת מורדים לשטח ישראל בחסות ההפיכה. בנוסף, באותו היום כוחות מיחידת שלדג השתלטו על עמדות צבאיות שהיו מאוישות על ידי צבא סוריה ברום החרמון, עם נטישתן על ידי כוחות הצבא הסורי, לראשונה מאז הסכם הפרדת הכוחות.
ב-13 בדצמבר 2024 נערכה ישיבה של נציגי שישה כפרים דרוזים השוכנים באזור החיץ, בהשתתפות נכבדים מהעדה הדרוזית, ובה הוכרז: "רוצים להיות תחת שלטון ישראלי ומבקשים מישראל לא לצאת מהכפרים". מנהיגות הכפרים התנערה מעמדה זו בהצהרה בה הכריזה כי הדרוזים מעוניינים להיות חלק מ"סוריה מאוחדת ודמוקרטית".
בעקבות כניסת צה"ל לאזור החיץ, גינו טורקיה, קטר, מצרים, ירדן וצרפת את הפרת הריבונות הסורית מצד ישראל וקראו להסגת הכוחות. כמו כן הממשלה הסורית הזמנית פנתה למועצת הביטחון של האומות המאוחדות בבקשה להתערב נגד ישראל.
הערות שוליים

↑  ניר דבורי, ‏מבצע "חץ הבשן": כ-80% מהיכולות האסטרטגיות הסוריות נפגעו, באתר ‏מאקו‏, 10 בדצמבר 2024
↑  עומר שחר, בסוריה טוענים: "צה"ל מפר את ההסכם ופועל מעבר לגבול", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 באוקטובר 2024
↑  צה"ל כבש את החרמון הסורי, באתר ‏מאקו‏, 8 בדצמבר 2024
↑  יואב זיתון, יאיר קראוס, ליאור בן ארי, "טנקים וכוחות חי"ר חצו את הגבול ונכנסו לאזור החיץ בגולן, הותקף מאגר נשק כימי", באתר ynet, 8 בדצמבר 2024
↑  דיווח: צה"ל כבש את החרמון הסורי, באתר ערוץ 7, 8 בדצמבר 2024
↑  צה"ל השתלט על החרמון בצידו הסורי; ההחלטה אושרה אמש בקבינט בפה אחד, באתר ישראל היום, 8 בדצמבר 2024
↑  לאחר נפילת משטר אסד: לוחמי שלדג כבשו את הגולן הסורי, באתר ‏מאקו‏, 8 בדצמבר 2024
↑  יואב זיתון, ליאור בן ארי, במקביל לתקיפת חיל האוויר הסורי: צה"ל השמיד את הצי הצבאי של אסד, באתר ynet, 10 בדצמבר 2024
↑  תושבי הכפרים הדרוזים בסוריה: "מבקשים להפוך לחלק מישראל"
↑  Dov Lieber | Photographs by Amit Elkayam for WSJ, A Tiny Arab Minority Stands Between Israel and Syria, WSJ (באנגלית אמריקאית)
↑  מורן אזולאי, יואב זיתון, ליאור בן ארי, אזהרה מישראל, אחרי הפגיעה בצבא סוריה: "מי שילך בדרך של אסד - יסיים כמוהו", באתר ynet, 10 בדצמבר 2024
↑  איתמר אייכנר, צרפת קוראת לישראל לסגת מאזור החיץ בגולן: "לכבד את ריבונותה של סוריה", באתר ynet, 11 בדצמבר 2024
↑  ליאור בן ארי, ירדן: "דורשים מישראל לסגת מהאדמות שכבשה בסוריה", באתר ynet, 14 בדצמבר 2024
↑   ג'קי חורי, מנהיג המורדים בסוריה: איננו בעימות עם ישראל, אין לה יותר תירוץ להתערב בעניינינו, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2024
↑  איתמר מרגלית, סוריה קראה למועצת הביטחון באו"ם להתערב נגד פעולות ישראל בגבול הסורי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 בדצמבר 2024
של מי השורה הזאת בכלל?

ערך זה עוסק בגרסה האמריקאית של התוכנית. אם התכוונתם לגרסה הישראלית של התוכנית, ראו .
| --- | --- |

 מבוסס על:  Whose Line It Anyways? (בריטניה)
 סוגה:  אלתור קומי
 בימוי:  ברוס גוארס 
 מנחים:  דרו קארי, איישה טיילר 
 שחקנים:  דרו קארי  קארן מרויאמה  קולין מוקרי  צ'ארלס אסטן  קאת'י גרינווד  קאתי קיני  ויין בריידי  בראד שרווד  ראיין סטיילס  איישה טיילר 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  19
 מספר פרקים:  351 
 הפקה
 הפצה:  HBO Max 
 שידור
 רשת שידור:  ABC ABC Family   The CW
 תקופת שידור מקורית:  16 ביולי 2013 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 tt2919910/ דף התוכנית ב-IMDb
 
של מי השורה הזאת בכלל? (באנגלית: Whose Line Is It Anyway?) היא תוכנית אלתורים קומית אמריקאית. היא מבוססת על פורמט טלוויזיוני בריטי משנות ה-90 המשודרת ברשתות טלוויזיה ברחבי העולם, ובין השאר בגרסתה האמריקאית הנודעת ביותר.
התוכנית בנויה מפאנל של ארבעה שחקנים מקצועיים שמבצעים קטעי אלתור שונים לאורך התוכנית. הקטעים מתבססים לעיתים על הצעותיהם של קהל הצופים באולפן ולעיתים על הצעות קבועות מראש אותם נותן להם מנחה התוכנית. השחקנים יכולים למצוא עצמם מאלתרים מצבים ומשנים סגנונות משחק ושרים שירים כשהכל מאולתר. התוכנית כוללת פינות כמו "אביזרים", פינה בה המשתתפים צריכים למצוא שימושים משעשעים לחפצים שונים שהם מקבלים ו"סצנות מכובע" בה המשתתפים צריכים להציג סצנות שונות שנכתבו.
היסטוריה

בראשיתה, הייתה "של מי השורה הזאת בכלל?" תוכנית רדיו, והיא שודרה לראשונה בשנת 1988 ברדיו הבריטי. התוכנית עובדה במהרה גם לסדרת טלוויזיה אשר שודרה בערוץ 4 הבריטי במשך כעשר שנים.
בעקבות הצלחתה של הסדרה נוצרו לה בהמשך גרסה בארצות הברית, אשר שודרה ברשת ABC האמריקאית וזכתה להצלחה רבה בפני עצמה במשך שמונה שנים. לאחר שירדה מהמסך בשנת 2007, חודשה הגרסה האמריקאית בשנת 2013 ושודרה ברשת CW האמריקאית.
כמו כן זכתה הסדרה לגרסאות מקומיות שונות במדינות נוספות ברחבי העולם ובהן ישראל: "של מי השורה הזאת?" בערוץ 2 של טלעד.
הגרסה האמריקאית

הגרסה האמריקאית של התוכנית כללה בעיקר קומיקאים אשר הופיעו לפני כן בגרסה הבריטית של התוכנית. בישראל היא שודרה בערוץ HOT3.
עבור משתתפיה הקבועים הפכה התוכנית לקרש קפיצה להמשך הקריירה שלהם.
הגרסה האמריקאית > המשתתפים בגרסה האמריקאית > שחקנים

דרו קארי (מנחה התוכנית בעונות 1–8)
איישה טיילר (מנחת התוכנית מעונה 9 ואילך)
ראיין סטיילס (משתתף קבוע בכל העונות)
קולין מוקרי (משתתף קבוע בכל העונות)
ויין בריידי (משתתף אורח בעונות 1 ו-8, משתתף קבוע בשאר העונות)
צ'ארלס אסטן (משתתף אורח בעונות 2–10)
בראד שרווד (משתתף אורח בעונות 1–10)
גרג פרופס (משתתף אורח בעונות 1–10)
ג'ף דייוויס (משתתף אורח בעונות 3–15)
קאת'י גרינווד (משתתפת אורחת בעונות 2–7)
דני סיגל (משתתפת אורחת בעונות 1, 2, 6, 8)
קרן מאראויאמה (משתתפת אורחת בעונות 1, 2)
פאטריק בריסטו (משתתף אורח בעונה 8)
ג'וזי לורנס (משתתף אורח בעונה 2)
איאן גומז (משתתף אורח בעונות 1, 8)
ג'ונתן מנגום (משתתף אורח מעונה 9 ואילך)
קיגן-מייקל קי (משתתף אורח מעונה 9 ואילך)
התר אן קמפבל (משתתפת אורחת מעונה 9 ואילך)
גארי אנתוני ויליאמס (משתתף אורח מעונה 9 ואילך)
הגרסה האמריקאית > המשתתפים בגרסה האמריקאית > מוזיקאים

לורה הול (משתתפת קבועה)
לינדה טיילור (משתתפת אורחת בעונות 2–6)
סיסי ווראל-רובין (משתתפת אורחת בעונות 2–6)
אן קינג (משתתפת אורחת בעונות 3, 5)
אנה ואנסליוס (משתתפת אורחת בעונות 2–3)
הגרסה האמריקאית > המשתתפים בגרסה האמריקאית > הופעות אורח

רובין ויליאמס (עונה 3)
וופי גולדברג (עונות 4, 5)
סטיבן קולבר (עונות 1, 8)
ריצ'רד סימונס (עונה 5)
סיד סיזר (עונה 5)
דייוויד הסלהוף (עונה 6)
יו הפנר (עונה 5)
ג'רי ספרינגר (עונה 5)
אדלייד קיין (עונה 11)
הגרסה האמריקאית > משחקים בולטים

סצנות מהכובע: המשתתפים מאלתרים על פי סצנות שהקהל רשם מראש והמנחה שולף מתוך כובע.
Hoedown: ארבעה משתתפים שרים ארבע שורות על נושא נבחר כאשר כל צמד שורות מושר עם חרוז.
חפצים: המשתתפים מנסים למצוא שימושים מצחיקים מאביזרים שונים.
שאלות בלבד: משחק בו לפי נושא נבחר, בכל פעם צמד משתתפים מדבר האחד עם השני רק בשאלות בלבד, כאשר אם אחד המשתתפים לא מדבר בשאלה, הוא מוחלף במשתתף אחר. (משחק דומה לו היה "חיקויים בסימן שאלה" ובו בנוסף לכך שהמשתתפים צריכים לדבר אחד עם השני בשאלות בלבד, הם היו צריכים לעשות חיקוי של דמות מסרט/תוכנית טלוויזיה/דמות מצוירת).
כוכב ברודוויי תלת ראשי: שלושה משתתפים שרים על נושא מסוים, כל אחד בתורו שר מילה אחת וכך נוצר שיר שלם.
מגישי חדשות מוזרים: במשחק ישנו מגיש חדשות ראשי ולצידו כתב מהשטח, כתב הספורט והחזאי, כשלכל אחד יש תכונה המאפיינת אותו.
הכי גרוע בעולם: ארבעת המשתתפים נותנים דוגמה לדרך גרועה ביותר לעשות משהו (לדוגמה: הבן אדם הכי גרוע לחלוק איתו משרד).
אורחי מסיבה מוזרים: אחד המשתתפים מארח מסיבה, כאשר לשלושת המשתתפים האחרים יש תכונה או אישיות מסוימת, ועליו לנחש מהי.
מבזק חדשות: קולין מוקרי משמש ככתב שטח, ועומד מאחורי מסך ירוק. הוא אינו רואה דבר ורק הקהל וצמד "מגישי חדשות" רואה את הסצנה המתרחשת מאחוריו. על קולין לנחש מהי הסצנה המתרחשת מאחוריו, בהתאם לרמזים שהוא מקבל.
הלהיטים הגדולים: ראיין וקולין מציגים אלבום אוסף "להיטים" על נושא לבחירת הקהל (בדרך כלל מקצוע), כאשר כל שיר הוא בסגנון מסוים (או מבוצע כביכול על ידי זמר מסוים) ובשם מסוים. ויין, בלויי המוזיקאיות של התוכנית, מאלתר שירים בשמות המתאימים ובסגנונות המתאימים. צ'יפ אסטן, בראד שרווד וג'ף דייוויס משתתפים לעיתים באלתורי השירים לצדו של ויין.
אם אתה מבין למה אני מתכוון: המשתתפים משחקים בסצנה, ובמהלכה הם צריכים למצוא דרך לשלב את המשפט "אם אתה מבין למה אני מתכוון".
של מי השורה: קולין מוקרי וראיין סטיילס משחקים בסצנה, כשלפני המשחק הם מקבלים מעטפה עם שני משפטים רנדומליים שכתב הקהל, והם צריכים לשלב את המשפטים שנכתבו במהלך הסצנה.
כובעים/שירותי היכרות בווידאו: שני צמדי משתתפים מקבלים ארגז מלא בכובעים/מסיכות והם מציגים את עצמם כמועמדים לשידוך בווידאו והם עושים זאת בדרך הומוריסטית.
90 שניות אלף-בית: המשתתפים משחקים בסצנה, וכל אחד בתורו צריך להשתמש באות העוקבת הבאה באלף-בית האנגלי על פי אות שנבחרה על ידי הקהל, וכך הם צריכים להשלים את כל ה-26 אותיות.
עמוד, שב, התכופף (Stand, Sit, Bend): שלושה משתתפים צריכים בכל רגע נתון האחד לעמוד, האחד לשבת והאחד להיות מכופף.
אפקטים קוליים: משחק בו קולין מוקרי מבצע סצנה כלשהי (למשל: נח מתבקש לבנות את התיבה) אך הוא לא מדבר ולא משמיע קולות, כאשר מי שמדובב את הסצנה ומשמיע את קולות הרקע הוא ראיין סטיילס שיושב ליד הדסק של דרו קארי ומשתמש במיקרופון ומשמיע את האפקטים הקוליים בסצנה.
שיר שתייה אירי: משחק בו ארבעת המשתתפים שר כל אחד בתורו שורה והם שרים בסגנון אירי תוך כדי שהם מניפים את ידם בצורה המדמה החזקה של כוס בירה.
Let's Make a Date: משחק בו אחד המשתתפים הוא מועמדת לשידוך, כאשר לשלושת המועמדים האחרים יש תכונה או אישיות מסוימת ועליו לנחש מהי.
במאי הוליוודי: שלושה משתתפים משחקים בסצנה, כשהם נדרשים בידי המשתתף הרביעי (קולין הבמאי) להחליף סגנונות משחק תוך כדי הסצנה.
ראו גם

של מי השורה הזאת?
הערות שוליים

↑  גיורא יהלום, ‏ערוץ אחד טוב, באתר גלובס, 20 בינואר 2000
↑  ניר גורלי, "של מי השורה הזאת בכלל?" חזרה, ובגדול, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2013
↑  רוני קורן-דינר, של מי הפורמט הזה?, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2006
↑  רותה קופפר, לישון כמו דוב, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2001
| תוכניות וסדרות The CW |
| --- | --- | --- |
| תוכניות וסדרות עבר | 13: הפחד אמיתי • 18 ועד עולם • 4Real • ‏90210 • ‏CW עכשיו • ‏Dates • ‏H8R • ‏Oh Sit! • ‏Runaway • ‏Shedding for the Wedding • ‏Significant Mother • ‏WWE Smackdown • אונליין ניישן • אחת שיודעת • איי זומבי • אמילי אוונס • אנשי המחר • בדרך הקשה • בלימה • בנות גילמור • ברק שחור • ג'יין הבתולה • האקסית המטורפת • הבא: תהילה בפתח הדלת • הורסת! • החץ • החברה הגבוהה • החיים היפים • החיים פראיים • הטופ מודל הבאה • היפה והחיה • היפה והחנון • הלקטס • המאה • המעגל הסודי • המשחק • הצעה זדונית • הקטלינה • הרקיע השביעי • השופטת ג'נין פיירו • השליחים • התוכנית של ביל קנינגהם • התוכנית של טיירה בנקס • ולנטיין • ורוניקה מארס • ויקסן • חברות טובות • חוואי רוצה אישה • חוצה כוכבים • חייזרים באמריקה • חיים בלתי צפויים • חשיפה לדרום • יומני הערפד • יומני קארי • ילדות שמנת • כאילו אין מחר • כולם שונאים את כריס • כולנו • כסף קל • לוחמי החופש: הריי • לכידה • מגרש ביתי • מוכתרת: אם כל הטקסים • מלרוז פלייס • ממלכה • מפורסמים ב-12 • משני חיים • מתחזה • נבחר או ננטש • ניקוד מושלם • ניקיטה • נקודת שבירה • סטייליסטה • על טבעי • פאלם ספרינגס • פליי גירלז • קאלט • קייטי קין • קרב המספרה של קדריק • ריבה • ריפר • רימודלד • תדר • תסביך לוס אנג'לס ● סופרגירל ● אגדות המחר ● באטוומן ● מורשות ● שושלת |  |
| תוכניות וסדרות בהווה | אדוני האשליות (אנ') • של מי השורה הזאת בכלל? • הפלאש (מאז 2014) • ווקר (אנ') (מאז 2021) • מכושפות: הדור החדש (מאז 2018) • ננסי דרו (מאז 2019) • סופרמן ולויס (מאז 2021) • פן וטלר: שטו בנו (אנ') • רוזוול, ניו מקסיקו (מאז 2019) • ריברדייל (מאז 2017) |  |
קוסמוס (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  טלוויזיה תיעודית, מדע פופולרי 
 יוצרים:  קרל סייגן, אן דרויאן, סטיבן סוטר 
 כותבים:  קרל סייגן, אן דרויאן, סטיבן סוטר 
 בימוי:  אדריאן מלון 
 מנחים:  קרל סייגן 
 פסקול:  The Music of Cosmos 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית אמריקאית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  13 
 הפקה
 חברת הפקה:  KCET 
 הפצה:  PBS 
 שידור
 רשת שידור:  PBS 
 תקופת שידור מקורית:  28 בספטמבר 1980 – 21 בדצמבר 1980 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
.
קוסמוס (באנגלית: Cosmos: A Personal Voyage, "קוסמוס: מסע אישי") היא סדרת טלוויזיה בת 13 פרקים בהגשת ועריכת קרל סייגן. הסדרה עוסקת בנושאים מדעיים, בין השאר במקור החיים ומקומנו ביקום. הסדרה שודרה ב-PBS בשנת 1980, והפכה לסדרה הנצפית ביותר של הרשת. הסדרה זכתה בפרס אמי ובפרס פיבודי. את הסדרה ליווה גם ספר מדע פופולרי מאת סייגן בשם קוסמוס.
את הפסקול לסדרה הלחין המלחין היווני ואנגליס, דבר שהקנה לו פרסום ומודעות בינלאומית.
הסדרה לוותה בספר בעל שם זהה, בן 13 פרקים המקבילים לפרקי הסדרה. הספר זכה בפרס הוגו עבור הספר הלא-בדיוני הטוב ביותר.
הסדרה שודרה בישראל בטלוויזיה הלימודית בסוף 1984 וזכתה לפופולריות רבה, עקב כך שודרה שוב מיד בשידור חוזר לבקשת הצופים.
לסדרה נוסף בשנת 1989 פרק נוסף, ובו משוחחים קרל סייגן וטד טרנר אודות ההתפתחויות המדעיות שאירעו אחר שידור הסדרה.
סדרת המשך, קוסמוס: מסע לחלל, שודרה ב-2014
ראו גם

קוסמוס (ספר מאת סייגן)
קוסמוס (ספר מאת הומבולדט)
הערות שוליים

↑  דף הסדרה באתר CosmoLearning
1 2  חנוך מרמרי, עוד הזדמנות לגלות את הקוסמוס, חדשות, 28 בדצמבר 1984
↑   Cosmos E14: Ted Turner Interviews Dr. Sagan (En/Gr Subs), סרטון בערוץ "cosmosgrsubs", באתר יוטיוב (אורך: 44:29)
↑   מורן שריר, מסע מבוקר לתוך התקף חרדה, באתר הארץ, 31 במרץ 2014
אום א-תות

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  ג'נין
 גובה:  330 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,229 (2021)
 קואורדינטות:  32°25′55″N 35°20′40″E﻿ / ﻿32.432061111111°N 35.344352777778°E﻿ / 32.432061111111; 35.344352777778 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) אום א-תות(למפת עמק בית שאן רגילה) אום א-תות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אום א-תות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אום א-תות  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אום א-תות (בערבית: أم التوت, בתעתיק מדויק: אם אלתות) הוא כפר המשתייך לנפת ג'נין. הכפר ממוקם כ־6 ק"מ מדרום־מזרח לעיר ג'נין, בגובה 330 מטר מעל פני הים.
אוכלוסייה

אוכלוסיית הכפר נאמדה בשנת 1922 בכ־94 נפשות, בשנת 1945 170 נפשות, בשנת 1967 כ־90 נפשות, בשנת 1987 כ־493 נפשות, בשנת 1997 הגיעה ל־748 נפשות ובשנת 2021 כ־1,229 נפש.
אדמות, חקלאות ומים

שטח הכפר הוא 4,876 דונם, מתוכם 1,843 דונם פרטיים ועוד 3,033 דונם מושע.
אתרים

ממערב ומדרום־מערב לכפר נמצאת "שמורת טבע אום א-תות" (محمية أم التوت) בשטח של כ־360 דונם. הכניסה הראשית נמצאת ליד הכביש המוביל לכפר, כ־300 מטר ממערב לו.
האוניברסיטה הערבית-אמריקאית בג'נין נמצאת מדרום לאום א-תות ומצפון לכפר תלפית.
הערות שוליים

↑  Umm at Tut, Peace Now (באנגלית)
↑  palestine remembered, Umm al Tut, palestine remembered
↑  Protected Areas in Palestine, Mahmiyat (באנגלית)
| Flag of Senegalיישובי נפת ג'נין |
| --- | --- | --- |
| ערים | ג'נין • קבאטיה |  |
| מועצות מקומיות | עג'ה • עראבה • בורקין • דאחיית סבאח אל-ח'ייר • דיר אבו דעיף • ג'בע • כפר דאן • כפר ראעי • מיית'לון • סילת אל-חארית'יה • סילת א-ד'אהר • יעבד • אל-יאמון • א-זבאבדה |  |
| כפרים | עאנין • ענזה • ערקה • עראנה • עטארה • ברטעה • בית קאד • ביר אל-באשא • דיר ע'זאלה • פחמה • פנדקומיה • פקועה • ג'למה • ג'לבון • ג'לקמוס • ג'ודידה • כופיראת • מִרְכָּה • מיסיליה • אל-מוע'ייר • נזלת זייד • ראמה • רומאנה • סנור • מת'לת' א-שוהדא • סיר • סיריס • ח'ירבת א-טייבה • תיעניכ • טורה אל-ע'רביה • אום א-ריחאן • אום אל תות • זובובא • יעבד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים ג'נין |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584238205171
אלגואס

אלגואס (בפורטוגזית: Alagoas) היא מדינה קטנה בצפון-מזרח ברזיל השוכנת בין המדינות פרנמבוקו וסרז'יפה; נוגעת במדינת באהיה בחלק מגבולה הדרום-מערבי. גבולה הדרומי של אלאגואס נקבע על־פי הנהר סאו פרנסיסקו. לאלאגואס שטח של 27,933 קמ"ר וגודל אוכלוסייתה כ־3,165,000 איש. בירתה היא מסייאו.
מקור שמה של המדינה באגמים שבסמוך לחופה של העיר מסייאו.
היסטוריה

הקולוניאליזם הפורטוגזי חלחל בהדרגה לאלגואס במהלך המאה ה-16 וה-17. בתחילה הפורטוגזים הקימו התיישבויות, ולאחר מכן החלו להעביד את המקומיים. בשנים 1630-1646 האזור נשלט על ידי האימפריה ההולנדית.
גאוגרפיה

לאלגואס צורה של רצועה צרה וארוכה בניצב לחוף האוקיינוס האטלנטי. לאורך קו החוף ניתן למצוא שוניות אלמוגים ואזורי חוף חולי. מאחורי החופים, לעיתים במרחק של כמה מאות מטרים מקו החוף, משתרעות גבעות ירוקות המתמרות בתלילות מעל החוף, ושיורדת בהן כמות גשם רבה. בעבר, גדל בגבעות אלו יער הגשם האטלנטי ולאחר מכן שימשו הגבעות לגידול קנה סוכר על ידי המתיישבים הקולוניאליסטים של ברזיל. כיום הגבעות משמשות בעיקר לחקלאות, אך נותרו בפסגות הגבוהות והתלולות שלהם שרידים נדירים של יער הגשם האטלנטי.
יותר פנימה נמצא אזור של סרטאו, האופייני לצפון-מזרח ברזיל. הסרטאו הוא אזור גבוה ויבש מלא בסבך שיחי קטינגה קוצניים.
כלכלה

כלכלת המדינה מבוססת על חקלאות ומסתמכת בעיקר על קנה סוכר ובמידה פחותה מכך על טבק. קנה סוכר הווה את הבסיס לתעשיית הכוהל אשר נמצאת בשפל. תעשייה מקומית נוספת היא של מי־מלח הנשאבים מבארות עמוקות שבשולי מסייאו.
משנות ה-80 של המאה ה-20 התפתח ענף התיירות באלגואס, דבר שהפך את חופי מסייאו מנמל קטן ורדום בעל עצי קוקוס לחופים המלאים בבתי מלון גבוהים. בחוף הצפוני מתחילים להופיע מקומות נופש המושכים אנשים מהדרום וחלק מאירופה.
דמוגרפיה

בשנת 2008 התגוררו במדינה 3,173,000 תושבים, מתוכם 67.4% מתגוררים בערים.66.18% מהאוכלוסייה מגזעים מעורבים, 30.39% לבנים, 3.02% שחורים, ו-0.35% ממוצא אסייתי.