stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים דוויק
הסמכתו לרב

דוויק למד לימודי רבנות מ-1918 עד 1933 בישיבה הגדולה "כתר תורה" שבקהיר, תחת הרב יוסף פינטו והרב חיים נחום, שהיה הרב הראשי של מצרים באותה העת. הוא הוסמך לרב ב-1933, והיה אחד ממקימי בית הכנסת "אהבה ואחווה" ברחוב מידאן אלדהר 4 בקהיר. הממשל המצרי החשיב את בית הכנסת כמעוז ציוני וסגר אותו ב-1957. כרב בבית הכנסת לימד את תלמידיו לימודי תורה. בין תלמידיו היו הרב מוריס (משה) דיין, הרב הראשי של ליל, צרפת; הרב יוסף חיון, הרב הראשי של קולומביה; הרב מסעוד אלבז, הרב הראשי של סודאן; הרב יעקב נפוסי, רב חשוב באלכסנדריה; הרב יוסף חמאווי, רב בברוקלין, ניו יורק, והרב חלפון סבדיה, רב בבית הכנסת "אהבה ואחווה" בברוקלין.
בנובמבר 1952 צורף הרב דוויק לרבנות הראשית של קהיר על ידי הרב הראשי של מצרים, הרב חיים נחום, וב-1954 מונה לראש בית הדין הרבני. בנוסף, מונה על ידי משרד המשפטים המצרי לשופט בבית המשפט היהודי הראשי ובבית המשפט היהודי לעררים, שהיוו חלק מבית המשפט היהודי לענייני משפחה.
פועלו כרב

בשנת 1952 הודח המלך פארוק מהשלטון בהפיכה על ידי גמאל עבד אל נאצר. בינואר 1956 ביטל נאצר את בית המשפט לענייני משפחה וקבע כי משפטים ייערכו בבתי משפט אזרחיים ולא בבתי דין דתיים. משרד הפנים המצרי מינה את הרב דוויק לנציג המשפטי האחראי על כל ענייניהם הפרטיים של היהודים. מתוקף תפקידו, סמכויותיו חלשו על תחומי הנישואין, גירושין, צוואות, ילדים ומכירת נכסים. בנוסף, היה מתפקידו להנפיק את כל המסמכים הרשמיים של הרבנות הראשית.

ב-1956 מונה הרב דוויק לסגנו של הרב הראשי של מצרים חיים נחום, אשר המליץ עליו להיות יורשו בתפקיד. לאחר מותו של הרב נחום בנובמבר 1960, הרב דוויק תפס את מקומו כרב הראשי האחרון של מצרים.

השינויים הפוליטיים שהתחוללו במצרים באותה העת גרמו לקהילה היהודית במדינה להתדלדל עד שמנתה כ-10,000 נפש בלבד. הרב דוויק המשיך להנהיג את הקהילה שהחלה לעזוב את מצרים ולהגר לישראל, לארצות הברית ולמדינות נוספות. ב-5 ביוני 1967, בזמן מלחמת ששת הימים, הרב ובני משפחתו צוו להגיע למשרדי הרבנות הראשית, שם הם הוחזקו במעצר במשך שבועיים ללא קשר עם העולם החיצון. כאשר הממשל המצרי התיר לרב דוויק לפתוח מחדש את הרבנות הראשית, בני משפחותיהם של יהודים שנעצרו נהרו למשרדו והוא סיפר להם היכן מוחזקים יקיריהם. באותה העת, כוחות משטרה נכחו עדיין מחוץ למשרדיו וכוחות משטרה חשאית היו בתוכם. הרב דוויק סייע למשפחות בענייני כספים, ביטוח בריאות ובתי ספר. לאחר כשלושה חודשים, בסיוע הצלב האדום, הוא הצליח לאפשר ביקורי משפחות לעצורים. בנוסף, הרב דאג לכך שבתי הכנסת יישארו פתוחים, שאוכל כשר יהיה בנמצא ושהילדים יקבלו חינוך יהודי. הרב דוויק יצר קשר עם הנשיא נאצר, הצלב האדום, אנשי משרד הפנים המצרי וארגונים נוספים על מנת להפעיל לחץ על הממשל המצרי ולהקל על המשפחות לשמור על קשר עם יקיריהן העצורים. מלחמת ששת הימים האיצה את הידלדלות הקהילה היהודית במצרים. ב-1968 היו במצרים כ-2,000 יהודים בלבד, כאשר עשרים שנה קודם היו בה כ-80,000 יהודים. הרב דוויק נפגש עם פוליטיקאים מצריים ועם אישים מרחבי העולם כדי להקל על יהודי מצרים לעזוב את המדינה. לאחר שלוש שנים וחצי, כל העצורים שוחררו והותר להם לעזוב את מצרים ביחד עם משפחותיהם. ב-1971 נותרו במצרים רק כ־300 יהודים, רבים מהם בעלי משפחות עם ילדים קטנים. הרב דוויק ייעץ להם לעזוב את מצרים משום שלא ראה עתיד עבורם במדינה.
עזיבת מצרים

הרב דוויק עזב את מצרים והיגר לצרפת במרץ 1972, מספר חודשים לאחר פטירת אשתו, ג'וסטיין. טרם עזיבתו, דאג למילוי צורכיהם הדתיים של היהודים שנותרו במדינה, כגון חזן בבית הכנסת, שוחט ומישהו שיסייע בטקסי הקבורה. הוא דאג לכך שכל בתי הכנסת הפעילים יישארו פתוחים ומתוחזקים ושבית הקברות היהודי יישמר. בנוסף, דאג לכך שיהיו יין כשר ומצות לפסח. באוקטובר 1972 היגר עם ילדיו לניו יורק, שם הפך לחבר פעיל בקהילה המצרית ולחלק מקהילת "אהבה ואחווה". בנוסף, החל לפעול למען יהודי סוריה ועיראק שנרדפו במדינותיהם, והשקיע מזמנו בהעלאת המודעות למצבם ובניסיון לסייע להם לעזוב את מדינותיהם.

הרב דוויק נפטר בברוקלין, ניו יורק, ב-20 באוגוסט 1974, ונקבר בהר הזיתים בירושלים. אוסף ספרי זיכרונותיו נתרם על ידי משפחתו לישיבה יוניברסיטי בניו יורק ב-1984.
חיים אישיים

לרב חיים דוויק יש 5 ילדים שמתגוררים בישראל ובארצות הברית, היה נשוי לג'סטין דואק לבית אנטבי.
קברו בהר הזיתים
חאבייר גומס

פרנסיסקו חאבייר גומס נויה (בספרדית: Francisco Javier Gómez Noya; נולד ב-25 במרץ 1983) הוא טריאתלט ספרדי, חמש פעמים אלוף העולם בטריאתלון וזוכה מדליית כסף באולימפיאדת לונדון (2012).
ביוגרפיה

גומס נולד בבזל שבשווייץ, ובגיל שלושה חודשים עבר עם משפחתו לספרד. ב-1998 החל להתאמן ולהתחרות בטריאתלון, ב-1999 התגלה מום בלבו ואיגוד הספורט הספרדי אסר עליו להתחרות בתחרויות בינלאומיות. ב-2003 הוסר איסור זה וגומס שב להתחרות בזירה הבינלאומית. הוא זכה בתחרות טריאתלון עד גיל 23 שנערכה בניו זילנד, סיים שמיני בתחרות מסבב אליפות אירופה שנערכה בולנסיה ושמיני בתחרות מסבב אליפות העולם שנערכה במדיירה. על אף הישגיו לא נבחר לסגל ספרד לאולימפיאדת אתונה (2004). ב-2005 נאסר עליו שוב לייצג את ספרד בתחרויות בינלאומיות בשל מצבו הבריאותי עד שאיסור זה בוטל ב-2006.
ב-2007 סיים שני באליפות העולם בטריאתלון. ב-2008 זכה בפעם הראשונה באליפות העולם ובאולימפיאדת בייג'ינג סיים במקום הרביעי. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית כסף לאחר שסיים אחרי אליסטר בראונלי הבריטי ולפני ג'ונתן בראונלי.
גומס זכה באליפויות עולם נוספות ב-2010, 2013, 2014 ו-2015, סיים שני ב-2009, ב-2012 וב-2017 ושלישי ב-2011. הוא זכה בארבע אליפויות אירופה וסיים שני פעם אחת. ב-2014 זכה בתחרות איש הברזל 70.3 וסיים שלישי בתחרות זו ב-2015. ב-2016 שבר את מרפקו ובשל כך נמנע ממנו להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
ב-2008 עוטר במדליית כסף של מסדר ההצטיינות בספורט הספרדי וב-2013 עוטר במדליית זהב של המסדר. ב-2013 זכה בתואר ספורטאי השנה מטעם איגוד הספורט הספרדי. ב-2016 זכה בפרס נסיך אסטוריאס לספורט.
הערות שוליים

↑  Rio 2016: Brownlee brothers' main rival Javier Gomez pulls out of Olympics, אתר BBC, ‏14 ביולי 2016
↑  חאבייר גומס באתר הפרס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 11146936582413780773   WorldCat (עם VIAF): 11146936582413780773
זרע קודש

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  רבי נפתלי צבי הורוביץ מראפשיץ
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  תורת החסידות
 הוצאה
 מקום הוצאה:  לעמבערג
 תאריך הוצאה:  1886 
 תאריך הופעה ראשונה:  ה'תרכ"ח (1886)
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  65402
 
זרע קודש הוא ספרו המרכזי של רבי נפתלי צבי הורוביץ מראפשיץ. הספר נדפס בפעם הראשונה בלעמבערג בשנת ה'תרכ"ח (1886) לאחר פטירת המחבר, על ידי תלמידיו. מאז נדפס הספר פעמים רבות במהדורות שונות, חלקן עם הערות, מראי מקומות, מפתחות וביאורים.
תוכן ומבנה הספר

הספר נכתב על סדר פרשיות השבוע ומועדי ישראל. במהדורה הראשונה, בחלק א' נדפסו הביאורים על התורה. בחלק ב' נדפסו הביאורים על ראשי חודשים ומועדי ישראל, ובסופו ספרו של אבי המחבר רבי מנחם מנדל רובין מליסקא ליקוטי מהר"מ (במהדורות האחרות הושמט ספרו של אביו וסודרו מאמרי המועדים על סדרם על פי פרשיות השבוע).
רבי נפתלי צבי לא הסכים לפרסם את חיבורו. לאחר פטירתו הוציאו תלמידיו את הספר לאור עולם. המביא לבית הדפוס קרא את שם הספר אור הנר, אך תלמידו המובהק של המחבר, האדמו"ר רבי חיים מצאנז, שינה את השם לזרע קודש.
בראש הספר מופיעה הסכמת הרב יוסף שאול נתנזון (אב"ד ללוב) והסכמת האדמו"ר רבי חיים הלברשטאם מצאנז. בהוצאה השנייה (פשמישל, ה'תרס"ד או ה'תרס"ו) נוספו הסכמות מרבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא, רבי מאיר יהודה שפירא מביקאווסק ורבי יהושע הורוביץ מדז'יקוב. במהדורת ברוקלין, ה'תשל"ו נוספה הסכמה מרבי יואל טייטלבוים מסאטמאר.
גדולי החסידות העריצו והקדישו את הספר 'זרע קודש' והגו בו בדבקות מדי שבת בשבת.
מהדורות

מהדורה ראשונה, לעמבערג, ה'תרכ"ח (1886), ב' כרכים
פשמישל, ה'תרס"ד (1904)
ירושלים, ה'תשי"ד בהוצאת נכד המחבר הרב יהודה צבי הורוביץ
ברוקלין, ה'תשל"ו על ידי נכד המחבר הרב חיים מאיר יחיאל משה רובין
מכון הדרת חן בתוספת ציונים והערות וספר ליקוטי בית קודש, ד' כרכים, אשדוד, ה'תשס"ט
זרע קודש המפואר עוז והדר, ה'תשע"ח בתוספת ספרי המחבר הנוספים 'איילה שלוחה' ו'אמרי שפר' וספרו של אבי המחבר 'ליקוטי מהר"מ'.
הוצאת ח. וגשל, ב' כרכים
זרע קודש המבואר - מכון אור לישרים, עוז והדר, ד' כרכים, ירושלים-נהריה, ה'תשפ"א
מהדורות > ליקוטים מהספר

אוצרות זרע קודש - על פי עניינים, מכון זכר נפתלי, ברוקלין, ה'תשס"ו
הערות שוליים

↑  דברי המביא לדפוס מאוחרי דף השער.
↑  ראה מהדורת נכד המחבר, ירושלים, ה'תשי"ד בדף השער.
↑  צילום ההסכמה מופיע גם בראש מהדורת מכון הדרת חן, אשדוד, ה'תשס"ט.
↑  הנהגת האדמו"ר מצאנז ואדמורי"ם נוספים.
וילארד ואן אורמאן קוויין

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1908 אקרון, ארצות הברית 
 פטירה:  25 בדצמבר 2000 (בגיל 92) בוסטון, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  שריפת גווייה 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוברלין קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  אלפרד נורת' וייטהד 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת וסליין  צי ארצות הברית 
 מונחה לדוקטורט:  ג'ון מייהיל, Bradford Dunham, Robert Lauren Stanley, Hugues Leblanc, George David Wheaton Berry, Leigh Davis Steinhardt, Joseph Silbert Ullian, דייוויד לואיס, Henry Hiż, Michael Devitt, Norman Daniels, George Myro, Frank Wilson Thompson, Charles Parsons, ויליאם קרייג, Dagfinn Føllesdal, האו ואנג, Gail Stine, רוברט מקנוטון, דונלד דייווידסון, Lisl Gaal, בורון דרבן, Gilbert Harman, סול קריפקה, Daniel H. H. Ingalls, Sr. 
 זרם:  פילוסופיה אנליטית
 תחומי עניין:  לוגיקה, אונטולוגיה, תורת ההכרה, פילוסופיה של הלשון, פילוסופיה של המתמטיקה, פילוסופיה של המדע, תורת הקבוצות
 עיסוק:  מתמטיקאי, מרצה באוניברסיטה, פילוסוף, לוגיקאי, פילוסוף של המדע, פילוסוף של השפה, אפיסטמולוג, פילוסוף אנליטי, בלשן 
 הושפע מ:  רודולף קרנפ, החוג הווינאי, ברטראנד ראסל, אלפרד נורת' וייטהד, ויליאם איש אוקאם, אלפרד טרסקי, נלסון גודמן
 השפיע על:  דניאל דנט, ריצ'רד רורטי, נלסון גודמן, נועם חומסקי, תומאס קון, הילרי פטנאם, דונלד דייווידסון
 מדינה:  ארצות הברית 
 יצירות ידועות:  Word and Object, תזת דוהם–קוויין, Quine's paradox, Quine–McCluskey algorithm, The Roots of Reference, Two Dogmas of Empiricism, Quine–Putnam indispensability argument 
 פרסים והוקרה:  פרס רולף שוק (1993) Carus Lectures (1971) פרס קיוטו באמנות ופילוסופיה (1996) עמית הוועדה למחקר סקפטי 
 צאצאים:  Douglas Boynton Quine 
 
וילארד ואן אורמאן קוויין (באנגלית: Willard Van Orman Quine;‏ 25 ביוני 1908 – 25 בדצמבר 2000) היה מחשובי הפילוסופים והלוגיקנים האמריקאים במאה ה-20.
בתחילת דרכו עסק בעיקר בלוגיקה פורמלית ובהדרגה החל לעסוק גם בשאלות של אונטולוגיה, אפיסטמולוגיה ושפה.
מאמרו "שתי דוגמות לאמפיריציזם" שהתפרסם בשנת 1951, נחשב למאמר מרכזי בענף הפילוסופיה האנליטית.
בשנת 1993 זכה בפרס רולף שוק ללוגיקה ולפילוסופיה.
ביוגרפיה

קוויין גדל בעיר אקרון שבמדינת אוהיו. אביו היה יזם, ואמו הייתה מורה, ולאחר מכן הפכה לעקרת בית. הוא למד מתמטיקה ופילוסופיה בקולג' אוברלין שבאוהיו. לאחר מכן, בשנת 1932, עשה דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת הרווארד. המנחה שלו היה הפילוסוף אלפרד נורת' וייטהד.
לאחר הדוקטורט, קיבל קוויין מלגה שאיפשרה לו להסתובב באירופה למשך כשנה. במהלך שנה זו הוא פגש כמה לוגיקנים חשובים, ביניהם אלפרד טרסקי, וגם כמה מחברי החוג הווינאי, ביניהם רודולף קרנפ. מפגשים אלו השפיעו רבות על קוויין, ועל גיבוש משנתו הפילוסופית.
במלחמת העולם השנייה שירת קוויין באגף המודיעין של הצי האמריקני, והגיע עד לדרגת לוטננט קומנדר. לאחר מכן שב לעבוד ולהרצות באוניברסיטת הארוורד. קוויין הנחה תלמידים רבים, שכמה מהם התפרסמו כפילוסופים בזכות עצמם. ביניהם: דניאל דנט, דונלד דייווידסון, ודייוויד לואיס.
קוויין התחתן פעמיים, והוליד ארבעה ילדים. הוא מת בגיל 92 בעיר בוסטון.
משנתו הפילוסופית > הלוגיקה של קוויין

קוויין תרם רבות לתחום הלוגיקה במהלך הקריירה שלו. קוויין "צמצם" את המונח "לוגיקה" כך שיכלול אך ורק לוגיקה פורמלית ושפה מסדר ראשון. הוא פסל את ההכללה בתחום ה"לוגיקה" של מונחים כמו לוגיקה מודלית או שפה מסדר שני.
בנוסף, קוויין יצא נגד ה"ערבוב" של לוגיקה עם תורת הקבוצות. כתוצאה מכך, הוא פסל חלקים רבים מהפרינקיפה מתמטיקה (אחד הטקסטים החשובים שנכתבו בתחום הפילוסופיה של המתמטיקה באותה תקופה), שנכתב על ידי מורו (אלפרד נורת' וייטהד) בשיתוף עם ברטראנד ראסל. ספרו "לוגיקה מתמטית" מראה שניתן לפשט הוכחות רבות מתוך ה"פרינקיפה", ולהציג ב-250 עמודים את מה שראסל ווייטהד הציגו ב-1,000 עמודים.
בשנות ה-60 החל קוויין לעסוק בשיטה לוגית חדשה שפותחה על ידו, וכונתה לוגיקה של נשוא-מגדיר. השיטה נועדה להציג שפה מסדר ראשון באמצעות אלגברה בלבד, כלומר ללא שימוש במשתנים מכומתים. בשנת 1976 פרסם קוויין מאמר שהציג את הלוגיקה הזו לעולם. חוקרים רבים בתחום הלוגיקה חקרו והרחיבו אותה במשך השנים.
קוויין רצה מאוד שהלוגיקה הפורמלית תיושם בסופו של דבר גם בתחומים נוספים, מלבד מתמטיקה ופילוסופיה. הוא פרסם כמה מאמרים על שילובה של הלוגיקה הבוליאנית בתחום הנדסת החשמל, ואף עבד על הנושא בשיתוף עם מהנדס החשמל אדוארד מקלוסקי.
משנתו הפילוסופית > גישתו האונטולוגית של קוויין

קוויין היה אמפיריציסט, ותמך במה שמכונה "יחסיות אונטולוגית". כלומר, הוא גרס שתקפותן של כל התאוריות, והמסקנות הנובעות מהן, מבוססת בסופו של דבר על התאמתן לניסיון חיינו. לדוגמה: אין הבדל, לשיטתו של קוויין, בין היוונים העתיקים שהניחו שזאוס קיים, לבין מדען מודרני שמניח שקרינה אלקטרומגנטית קיימת. בשני המקרים ההנחה מתיישבת עם הידע הקיים באותה תקופה. לעומת זאת, אדם מודרני שמאמין בקיומו של זאוס שוגה, מכיוון שקיומו של זאוס אינו מתיישב עם הידע הקיים. (למשל- אנשים הגיעו לפסגת האולימפוס, וראו שאין שם אף אחד).
אף על פי כן, קוויין ראה שבני אדם מבססים את כל החלטותיהם על מידע קיים, ועל תאוריות הנובעות ממנו, ולא ניתן להטיל ספק בתאוריה אחת בלי שהדבר יוביל להטלת ספק בתאוריות נוספות. (למשל- הטלת ספק בחוק השני של ניוטון תוביל להטלת ספק בכוח המשיכה, ומשם להטלת ספק בקיומה של אנרגיה גרביטציונית וכו'). כתוצאה מכך, קוויין תמך בהוליזם, והתייחס אל המדע כאל רשת קוהרנטית של תאוריות, שניתן להטיל ספק בכולן, אך לא באחת מהן בלבד, כי הן בנויות זו על זו.
קוויין תמך באינסטרומנטליזם, וכתביו הובילו לקבלה רחבה שלה בתחום הפילוסופיה של המדע.
משנתו הפילוסופית > גישתו האפיסטמולוגית של קוויין

קוויין ביקר בחריפות את האמפיריציזם הלוגי וטען יחד עם פייר דוהם, כי אי אפשר לבודד טענות כך שניתן יהיה להעמידן במבחן ההפרכה של קרל פופר, או במבחן האימות של רודולף קרנפ.
קוויין יצא נגד האפיסטמולוגיה הנורמטיבית, וטען שהיא פשטנית מדי, ואינה מנתחת כראוי את המושג "ידע", ואת התנאים לידע. לטענתו, הפילוסופיה צריכה להיעזר בתחומים כמו פסיכולוגיה וסוציולוגיה כדי להבין לעומק את צורת החשיבה שלנו, ואת מהות הידע. גישה זו שנויה במחלוקת בקרב הפילוסופים, וספגה ביקורת רבה.
הוא היה ביום המייסדים של הוליזם אפיסטמי.
משנתו הפילוסופית > תרומתו של קוויין לפילוסופיה של הלשון > דחיית ההבחנה בין "מנתח" ל"מרכיב"

קוויין דחה את ההבחנה המקובלת מאז ימיו של עמנואל קאנט, על פיה יש הבדל בין משפט "מנתח" למשפט "מרכיב". כאשר משפט מנתח (אנליטי) הוא משפט שאומר על המושג דבר שכלול בו מעצם הגדרתו, (למשל- כלב הוא בעל-חיים.) ומשפט מרכיב (סינתטי) הוא משפט שמוסר לנו מידע הלקוח מהניסיון (למשל הבית הוא ירוק). על פי קוויין, משפטים אנליטיים מבוססים גם הם על ידע קודם. למשל אמיתותו של המשפט "כלב הוא בעל חיים" תלויה בידע - מה זה בעל חיים, ומה זה כלב. תינוק שראה כלבים אך אינו מבין מה זה "בעל חיים", או אדם שלא ראה כלב מעולם, לא יוכלו לדעת אם כלב הוא בעל חיים, בדיוק כמו שאדם שלא ראה בית (מסוים) לא יידע אם הוא ירוק או לא.
מובן שבדוגמה זו יש הבדל בין מספר האנשים היודע שכלב הוא בעל חיים לבין מספר האנשים שיודע שהבית ירוק, אבל על פי קוויין זה ההבדל היחיד, ואין סיבה להבדיל בשום צורה אחרת בין המשפטים. בנוסף, ניתן למצוא משפטים אנליטיים שמעטים יודעים עליהם, כמו "קריפטון הוא יסוד כימי" ומשפטים סינתטיים שידועים לכל, כמו "כדור הארץ עגול".
משנתו הפילוסופית > תרומתו של קוויין לפילוסופיה של הלשון > שמות עצם ריקים

אחת הבעיות העתיקות בפילוסופיה של הלשון, שהועלתה (בצורה מעט שונה) עוד על ידי פרמנידס, היא שאלת משמעותם של שמות עצם ריקים, כלומר שמות עצם שאינם מתייחסים לשום עצם קיים. למשל "פגסוס", או "חד-קרן". מקובל להגיד ש"פגסוס אינו קיים", אבל אם הוא אינו קיים בשום מובן, הרי שאין משמעות לשום משפט שמכיל את המילה "פגסוס". ובכל זאת, אנו רואים שלמשפט "פגסוס מופיע גם בספרות הפנטזיה" יש משמעות, ואפילו ניתן להגיד שהמשפט "לפגסוס אין כנפיים" שגוי, אף על פי שאין בנמצא אף פגסוס כדי להוכיח זאת. לעומת זאת, ברור שהפגסוס אינו "קיים" באותו מובן שסוסים רגילים קיימים.
קוויין התייחס לבעיה זו במאמרו "On What There Is":
"מובן שכשאנחנו אומרים שפגסוס היה סוס מכונף מיתולוגי, יש לכך משמעות, ויותר מכך- אנחנו אפילו אומרים דברים נכונים! מובן שאם הם נכונים, הרי שהם נכונים לגבי משהו, אז לא יכול להיות שאנו מדברים על שום-דבר."
קוויין הסיק מכך שכל שמות העצם מתייחסים למשהו במובן הלשוני. אחרי שמסכימים על כך, אפשר לנסות להבין אותם, ולשאול שאלות על קיומם או אי-קיומם במובנים אחרים.
תרומתו של קוויין למתמטיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קוויין תרם רבות לתורת הקבוצות, ופיתח שלוש מערכות של תורת קבוצות אקסיומטית.
עמדותיו של קוויין

מכיוון שקוויין לא עסק רבות באתיקה או בפילוסופיה פוליטית, הוא לא נדרש להביע דעות לעיתים קרובות בסוגיות פוליטיות כחלק מעבודתו הפילוסופית. עם זאת, כמה פעמים הביע קוויין את דעתו בסוגיות פוליטיות, והציג עמדה שמרנית.
קוויין הביע תמיכה בצנזורה מוסרית, ותמך בהגבלות מסוימות על זכויות אזרח. בנוסף, הוא הביע התנגדות לסבסוד של החינוך בידי המדינה.
קוויין היה מתנגד נחרץ לפילוסוף ז'אק דרידה, ובשנת 1992 הוא יזם עצומה שנועדה למנוע מאוניברסיטת קיימברידג' להעניק לו תואר כבוד. העצומה לא הצליחה למנוע את הענקת התואר.
ביבליוגרפיה > בעברית

"שתי דוגמות לאמפיריציזם", (תרגום: ענת בילצקי וענת מטר), מטאפורה: כתב עת לפילוסופיה 4, 1996, עמ' 41–55.
"על מה שיש", בתוך מפארמנידס עד הוגי ימינו מבחר טכסטים פילוסופיים - מקראה באונטולוגיה, בעריכת צבי בראון, עמ' 561-576.
ביבליוגרפיה > באנגלית > ספרים נבחרים

1934 A System of Logistic. Harvard Univ. Press.
1951 (1940). Mathematical Logic. Harvard Univ. Press. ISBN 0-674-55451-5.
1980 (1941). Elementary Logic. Harvard Univ. Press. ISBN 0-674-24451-6.
1982 (1950). Methods of Logic. Harvard Univ. Press. 1980 (1953). From a Logical Point of View. Harvard Univ. Press. ISBN 0-674-32351-3. Contains "Two dogmas of Empiricism."
1960 Word and Object. MIT Press; ISBN 0-262-67001-1. The closest thing Quine wrote to a philosophical treatise. Chpt. 2 sets out the indeterminacy of translation thesis.
1969 (1963). Set Theory and Its Logic. Harvard Univ. Press.
1966. Selected Logic Papers. New York: Random House.
1976 (1966). The Ways of Paradox. Harvard Univ. Press.
1969 Ontological Relativity and Other Essays. Columbia Univ. Press. ISBN 0-231-08357-2. Contains chapters on ontological relativity, naturalized epistemology, and natural kinds.
1970 (2nd ed., 1978). With J. S. Ullian. The Web of Belief. New York: Random House.
1986 (1970). The Philosophy of Logic. Harvard Univ. Press.
1974 (1971). The Roots of Reference. Open Court Publishing Company ISBN 0-8126-9101-6 (developed from Quine's Carus Lectures).
1981. Theories and Things. Harvard Univ. Press.
1985. The Time of My Life: An Autobiography. Cambridge, The MIT Press. ISBN 0-262-17003-5.
1987. Quiddities: An Intermittently Philosophical Dictionary. Harvard Univ. Press. ISBN 0-14-012522-1. A work of essays, many subtly humorous, for lay readers, very revealing of the breadth of his interests.
1992 (1990). Pursuit of Truth. Harvard Univ. Press. A short, lively synthesis of his thought for advanced students and general readers not fooled by its simplicity. ISBN 0-674-73951-5.
1995. From Stimulus to Science. Harvard Univ. Press. ISBN 0-674-32635-0.
ביבליוגרפיה > באנגלית > מאמרים נבחרים

1946, "Concatenation as a basis for arithmetic." Reprinted in his Selected Logic Papers. Harvard Univ. Press.
1948, "On What There Is", Review of Metaphysics 2(5) (JSTOR). Reprinted in his 1953 From a Logical Point of View. Harvard University Press.
1951, "Two Dogmas of Empiricism", The Philosophical Review 60: 20–43. Reprinted in his 1953 From a Logical Point of View. Harvard University Press.
1956, "Quantifiers and Propositional Attitudes," Journal of Philosophy 53. Reprinted in his 1976 Ways of Paradox. Harvard Univ. Press: 185–96.
1969, "Epistemology Naturalized" in Ontological Relativity and Other Essays. New York: Columbia University Press: 69–90.
"Truth by Convention," first published in 1936. Reprinted in the book, Readings in Philosophical Analysis, edited by Herbert Feigl and Wilfrid Sellars, pp. 250–273, Appleton-Century-Crofts, 1949.
ראו גם

אי-היקבעות התרגום
הערות שוליים

↑  predicate functor logic
↑  פטריק ריסיו, נטורליזם באפיסטמולוגיה, באנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד (באנגלית)
↑  W.V.O. Quine, "On What There Is", The Review of Metaphysics, New Haven 1948, 2, 21
↑  Paradoxes of Plenty” in Theories and Things p.197
↑  Church, Alonzo (1935). "Review: A System of Logistic by Willard Van Orman Quine" (PDF). Bull. Amer. Math. Soc. 41 (9): 598–603. doi:10.1090/s0002-9904-1935-06146-4.
↑  In this paper, Quine explicitly connected each of the three main medieval ontological positions, namely realism/conceptualism/nominalism, with one of three dominant schools in modern philosophy of mathematics: logicism/intuitionism/formalism respectively.
| זוכי פרס רולף שוק |
| --- | --- | --- |
| לוגיקה ופילוסופיה | וילארד ואן אורמאן קוויין (1993) • מייקל דאמט (1995) • דנה סקוט (1997) • ג'ון רולס (1999) • סול קריפקי (2001) • סולומון פפרמן (2003) • יאקו הינטיקה (2005) • תומאס נייגל (2008) • הילרי פטנאם (2011) • דרק פרפיט (2014) • רות מיליקן (2017) • שהרן שלח (2018) • דאג פרביץ, פר מרטין-לוף (2020) • דייוויד קפלן (2022) |  |
| מתמטיקה | אליאס מנחם סטיין (1993) • אנדרו ויילס (1995) • מיקיו סאטו (1997) • יורי מאנין (1999) • אליוט לייב (2001) • ריצ'רד סטנלי (2003) • לואיס קפארלי (2005) • אנדרה זמרדי (2008) • מייקל אשבכר (2011) • ייטאנג ז'אנג (2014) • ריצ'רד שואן (2017) • רונלד קויפמן (2018) • ניקולאי ג'ורג'ביץ' מקרוב (2020) • ג'ונתן פילה (2022) |  |
| אמנות חזותית | רפאל מונאו (1993) • קלאס אולדנבורג (1995) • טורסטן אנדרסון (1997) • הרצוג ודה מרון (1999) • ג'וזפה פנונה (2001) • סוזן רותנברג (2003) • סג'ימה ונישיזאווה (2005) • מונה חאטום (2008) • מרלן דומה (2011) • לאקאטון וואסאל (2014) • דוריס סלסדו (2017) • אנדרה ברזאני (2018) • פרנסיס אלס (2020) • רם קולהאס (2022) |  |
| מוזיקה | אינגוואר לינדהולם (1993) • ג'רג' ליגטי (1995) • יורמה פאנולה (1997) • רביעיית קרונוס (1999) • קאיה סאריאהו (2001) • אן סופי פון אוטר (2003) • מאוריציו קאגל (2005) • גדעון קרמר (2008) • אנדרו מנזה (2011) • הרברט בלומסטדט (2014) • ויין שורטר (2017) • ברברה הניגן (2018) • ג'רג' קורטג (2020) • ויקינגור אולפסון (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266839405171  PLWABN: 9810550330105606  BIBSYS: 90113419  BNE: XX911705  BnF: cb119209013 (data)  CANTIC: a10260006  CiNii: DA00442031  dblp: 78/1037  GND: 118641824  ICCU: CFIV012189  ISNI: 0000 0000 8366 4021  LCCN: n80061808  LNB: 000029357  MGP: 73831  NDL: 00453520  NKC: jn19992000929  NLA: 36242350  NLG: 76608  NLK: KAC2018N6372  NSK: 000076055  NTA: 068595581  RERO: 02-A005397731  SELIBR: 213253  SNAC: w6j79rg0  SUDOC: 027086488  Trove: 1235513  VIAF: 27070554   WorldCat (עם VIAF): 27070554
חאבייר אלטמירנו

חאבייר אדולפו אלטמירנו אלטמירנו (בספרדית: Javier Adolfo Altamirano Altamirano; נולד ב-21 באוגוסט 1999 בטלקוואנו שבצ'ילה) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אסטודיאנטס לה פלאטה מליגת העל הארגנטינאית ובנבחרת צ'ילה.
קריירת מועדונים

אלטמירנו גדל במחלקת הנוער של ואצ'יפאטו. הוא ערך 149 הופעות ליגה במדי המועדון במסגרת ליגת העל הצ'יליאנית, בהן הבקיע 15 שערים.
ב-18 באוגוסט 2023 חתם אלטמירנו על חוזה לשלוש שנים וחצי באסטודיאנטס לה פלאטה מליגת העל הארגנטינאית.
ב-28 ביולי 2022 חתם על חוזה לשלוש שנים בצסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית. ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על פאקל וורונז' במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2022/2023. בעונתו הראשונה במועדון ערך 26 הופעות ליגה, וכן זכה בגביע הרוסי.
קריירה בינלאומית

ב-11 ביוני 2023 ערך אלטמירנו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'ילה, בניצחון 0–3 על נבחרת קובה במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  Estudiantes de La Plata oficializa la llegada del volante de Huachipato Javier Altamirano באתר La Tercera, ‏ 18 באוגוסט 2023 (בספרדית)
↑  Виктор Мендес пополнил состав красно-синих באתר הרשמי של צסק"א מוסקבה, 28 ביולי 2022 (ברוסית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חאבייר אלטמירנו".
חוסיין יאסר

חוסיין יאסר אל-מוחמדי עבד א-רחמן (בערבית: حسين ياسر محمدي عبد الرحمن; נולד ב-9 בינואר 1984) הוא כדורגלן עבר קטרי ששיחק בעמדת הקשר.