stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תמיר גילת
הערות שוליים

↑  משה שי, תמיר גילת; אחד השוערים הטובים בליגה הלאומית (צילום), חדשות, 5 ביולי 1984
1 2 3 4   רוני לינדר, "אני אחד האנשים הבודדים בעולם שעשה את זה": פעמיים כמעט הוכרז על מותו של תמיר גילת - זה מה שהציל אותו, באתר TheMarker‏, 20 באוקטובר 2019
↑  דנה גילרמן, רק הקייטרינג עלה 400 אלף דולר, חדשות, 23 באוגוסט 1993
↑  שי גל 2, ‏קרן מתה מסרטן, בעלה חולה גם כן, באתר ‏מאקו‏, 23 ביוני 2017
↑  מדברים פילנתרופיה – בנימה אישית עם תמיר גילת, באתר אגודת הידידים של אוניברסיטת תל אביב, 20 ביולי 2020
↑  שותפים למסע | מלווה רוחני למוות | תמיר גילת, באתר סינמה
↑  פרק 10 - "מי שיש לו איזה שלמענו יחיה - יוכל לשאת כמעט כל איך" - שיחה עם תמיר גילת החי לצד הסרטן בענווה, בפודקאסט המלווה, 2 בנובמבר 2023
↑  תמיר גילת זכה בתואר דוקטור כבוד לשנת 2023, באתר ONE‏, 17 במאי 2023
↑  פרק 10 - "מי שיש לו איזה שלמענו יחיה - יוכל לשאת כמעט כל איך" - שיחה עם תמיר גילת החי לצד הסרטן בענווה, בפודקאסט המלווה, 2 בנובמבר 2023
דווין טאונסנד

| --- | --- |

דווין טאונסנד בפסטיבל Getaway, ב-2012
 לידה:  5 במאי 1972 (בן 52) ונקובר, קנדה
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  North Surrey Secondary School 
 עיסוק:  זמר, גיטריסט, מלחין, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  הבי מטאל, פרוגרסיב מטאל, אמביינט, אינדסטריאל מטאל
 סוג קול:  טנור
 כלי נגינה:  גיטרה, זמרה
 חברת תקליטים:  HevyDevy Records
 www.hevydevy.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דווין גארט טאונסנד (בשם מלא באנגלית: Devin Garrett Townsend; נולד ב-5 במאי 1972) הוא זמר, גיטריסט, מלחין ומפיק מוזיקלי קנדי. בעבר הנהיג את להקת המטאל הקיצוני Strapping Young Lad, שפעלה מ-1994 עד ל-2007. טאונסנד התחיל לעבוד כאמן סולו מאז 2002. במהלך הקריירה שלו, טאונסנד פרסם 23 אלבומי אולפן ושלושה אלבומי הופעה.
ביוגרפיה

בשנת 1993, לאחר שניגן עם מספר להקות הבי מטאל בתיכון, טאונסנד התגלה על ידי חברת תקליטים והתבקש להקליט תפקידי שירה עבור האלבום Sex & Religion של הגיטריסט סטיב ואי. אחרי תקופה ממושכת של הקלטות והופעות לצד ואי, טאונסנד חש תסכול וזעם כלפי תעשיית המוזיקה, אותם הוא ביטא באלבום הסולו הראשון שלו Heavy as a Heavy Thing, אשר פורסם תחת השם הבדוי Strapping Young Lad. זמן קצר לאחר מכן, טאונסנד הקים להקה אמיתית תחת אותו שם.
ב-1997 טאונסנד שחרר יחד עם Strapping Young Lad את האלבום City שזכה לשבחי הביקורות. הוא פרסם עוד שלושה אלבומי אולפן עם Strapping Young Lad, ובמקביל התחיל לפתח קריית סולו, והקים את חברת התקליטים העצמאית שלו HevyDevy Records.
ב-2002 טאונסנד הקים את ההרכב Devin Townsend Band.
ב-2007 טאונסנד החליט לקחת הפסקה מפעילותו המוזיקלית, כדי לבלות יותר זמן עם משפחתו ופירק את שתי להקותיו.
ב-2009 אחרי שנתיים של הפסקה, טאונסנד החליט לחזור לעולם המוזיקה והכריז על הקמת הפרויקט Devin Townsend Project. הפרויקט התחיל עם סדרה של ארבעה אלבומים, ששוחררו בין השנים 2009 עד 2011, כאשר כל אלבום נכתב בסגנון אחר.
ב-2017 הופיע טאונסנד לראשונה בישראל, במועדון הבארבי, תל אביב.
סגנון מוזיקלי

סגנונו המוזיקלי של טאונסנד הוא תמהיל של מגוונים בהם הארד-רוק, פרוגרסיב מטאל, אמביינט, ניו-אייג', ואפילו מוזיקת קאנטרי.
סגנון ההפקה העשיר שלו, הכולל בין היתר שימוש ב"קירות סאונד"(אנ'), הושווה לזה של פיל ספקטור ולזה של פרנק זאפה.
טאונסנד משתמש במגוון רחב של טכניקות קוליות בעבודה שלו, כולל שירה אופראית, גראולינג ופלסט. טווח הקול שלו הוא מעל 5 אוקטבות (C2 F7).
חיים אישיים

טאונסנד נשוי לטרייסי טרנר, עימה הוא נמצא במערכת יחסים מאז שהיה בן 19. טרייסי ילדה את בנם הראשון, ריינר ליאם ג'ונסטאן טאונסנד, ב-4 באוקטובר 2006.
בראיון עמו שנערך בדצמבר 2011, טאונסנד אמר כי הוא מנהל אורח חיים צמחוני, בגלל סיבות אתיות אך הוא איננו פעיל בנושא.
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

Punky Brüster – Cooked on Phonics (ה-19 במרץ 1996)
Ocean Machine: Biomech (ה-21 ביולי 1997)
Infinity (ב-17 ביוני 1998)
Physicist (ה-26 ביוני 2000)
Terria (ה-6 בנובמבר 2001)
Devlab (ה-4 בדצמבר 2004)
The Hummer (ה-15 בנובמבר 2006)
Ziltoid the Omniscient (ב-27 במאי 2007)
Unplugged (ה-9 באוגוסט 2011)
Z²: Dark Matters (ה-27 באוקטובר 2014)
Iceland (ה-1 באוקטובר 2016)
Empath (ה-29 במרץ 2019)
Lightwork (ה-4 בנובמבר 2022)
דיסקוגרפיה > Casualties of Cool

Casualties of Cool (ה-14 במאי 2014)
דיסקוגרפיה > The Devin Townsend Band

Accelerated Evolution (ה-31 במרץ 2003)
Synchestra (ה-31 בינואר 2006)
דיסקוגרפיה > Devin Townsend Project

Ki (ה-22 במאי 2009)
Addicted (ה-17 בנובמבר 2009)
Deconstruction (ה-20 ביוני 2011)
Ghost (ה-20 ביוני 2011)
Epicloud (ה-18 בספטמבר 2012)
Sky Blue (ה-27 באוקטובר 2014)
Transcendence (ה-9 בספטמבר 2016)
דיסקוגרפיה > Strapping Young Lad

Heavy as a Really Heavy Thing (ה-4 באפריל 1995)
City (ה-11 בפברואר 1997)
Strapping Young Lad (ה-11 בפברואר 2003)
Alien (ה-22 במרץ 2005)
The New Black (ה-11 ביולי 2006)
חברי הלהקה > חברי ההרכב הנוכחי Devin Townsend Project

דווין טאונסנד – שירה, גיטרות, קלידים (2009–הווה)
דייב יאנג – גיטרות, קלידים (2009–הווה)
בריאן (ביב) וודל – בס (2009–הווה)
ריאן ואן פודריין – תופים (2009–הווה)
אננקה ואן גירסברגן – שירה (2009–הווה)
מייק סט-ג'ן – קלידים (2014–המתנה), תופים (2011)
חברי הלהקה > חברי ההרכב Devin Townsend Band ‏ (2003–2006)

דווין טאונסנד – שירה, גיטרות, קלידים
בריאן 'ביב' וודל – גיטרות
מייק יאנג – בס
דייב יאנג – קלידים
ריאן ואן פודריין – תופים
חברי הלהקה > חברי ההרכב Ocean Machine/Punky Brüster ‏ (1995–1997)

דווין טאונסנד – שירה, גיטרות, קלידים
ג'יי. אר. הארדר – בס
אדריאן וויט – תופים (1995-1996)
מרטי צ'פמן – תופים (1997)
הערות שוליים

↑  עמי פרידמן, המוזיקאי דווין טאונסנד יופיע בישראל, באתר ynet, 5 ביוני 2017
↑  The Vocal Range Of Devin Townsend (C2-F7).
↑  Steffens, Charlie. "Strapping Young Lad". אורכב מ-המקור ב-23 בספטמבר 2015. נבדק ב-17 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Turner, Tracy (בנובמבר 2006). "HDR News". HevyDevy Records. אורכב מ-המקור ב-2 ביולי 2008. נבדק ב-25 בנובמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lartigot, Gilles (14 בדצמבר 2011). "Devin Townsend in Heavy Metal Food: holy cow, this is zen" (video). www.radiometal.com. Montreal, Canada. נבדק ב-17 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb140376329 (data)  GND: 134839196  ISNI: 0000 0001 1449 9592  LCCN: n2004076580  MusicBrainz: 93e8c41e-8e4f-4d08-bbf5-bc1a903b2423  NKC: js20050530011  SUDOC: 16020349X  VIAF: 84234664   WorldCat (עם VIAF): 84234664 
טאונסנד (מימין) עם Strapping Young Lad בבולוניה, איטליה (2006).
דווין טאונסנד בפסטיבל המטאל של טוסקה, פינלנד (יולי 2010).
אננקה ואן גירסברגן ודווין טאונסנד בהופעה בלונדון, 2012.
ניימן (עיר)

ניימן (ברוסית: Неман, עד שנת 1946 נקראה בשמה הגרמני "ראגניט" Ragnit, בליטאית: Ragaĩnė) היא עיר במרכז המובלעת הרוסית קלינינגרד, שמשמשת כמרכז המנהלי של ראיון ניימנסקי. העיר שוכנת בחלק הצפוני של המובלעת, על גדת נהר ניימן בגבול עם ליטא.
היסטוריה

בשנת 1277 הוקם במקום מבצר על ידי שבט של סקלבים, שהיו כפופים לדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1288 נכבש המבצר על ידי אנשי המסדר הטבטוני. במהלך הכיבוש המבצר נהרס כמעט כולו. כעבור שנה הוא נבנה מחדש על ידי המסדר הטווטוני וקיבל את השם ראגניט. במאה ה-14 המבצר החליף ידיים כמה פעמים (במהלכן הוא נהרס שוב. בין השנים 1397 - 1409 המבצר נבנה מחדש על ידי אבירים טווטוניים. בשנת 1525, בעקבות מהפכה פרוטסטנטית, עבר המבצר לשליטת דוכסות פרוסיה. בשנת 1656 במהלך המלחמה הצפונית הקטנה נכבש המבצר על ידי הפולנים ובמהלך מלחמת סקונה הוא נכבש על ידי השוודים, שהחזיקו בו ב־1678- 1679. בשנת 1722 פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה העניק לראגניט את זכויות העיר. בשנת 1757, במהלך מלחמת שבע השנים נכבשה ראנגיט על ידי צבא האימפריה הרוסית. בשנת 1812 עבר דרך העיר צבא נפוליאון בדרכו לרוסיה. בשנת 1815 הפכה העיר למרכז מנהלי בממלכת פרוסיה.
בשנת 1894 נבנתה בעיר תחנת רכבת וקו רכב חיבר בין לבין אינסטרבורג. בשנת 1909 נבנה בעיר מפעל לייצור מוצרי נייר. במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה ראגניט על ידי הצבא הרוסי ב־23 באוגוסט 1914, אך כעבור 20 יום נסוג הצבא הרוסי מן העיר. בתום המלחמה הפכה ראנגיט לעיר גבול בין גרמניה לליטא העצמאית. בשנת 1939 התגוררו בעיר כ־10 אלף תושבים. בתקופת השלטון הנאצי התקיים בעיר בית סוהר למתנגדי המשטר. ראנגיט נכבשה בידי הצבא האדום ב-19 בינואר 1945. בתום המלחמה גורשה כל האוכלוסייה הגרמנית ממנה ובמקומה הגיעו מתיישבים מכל רחבי ברית המועצות. ב-1946 הוחלף שמה לניימן, על שם הנהר שעל גדתו הדרומית יושבת העיר.
אוכלוסייה

אוכלוסיית ניימן מנתה כ־9500 איש בשנת 1959, בשנת 1989 התגוררו בה כמעט 14,000 תושבים. לאחר התפרקות ברית המועצות, פירוק חלק מהבסיסים הצבאיים וירידה בהיקיפי העבודה של המפעלים באזור ירדה כמות האוכלוסייה בעיר. נכון לשנת 2023 התגוררו בניימן 9216 תושבים.
לפי מרשם האוכלוסין שנערך בשנת 2020 הזדהו 89% מתושבי העיר כרוסים, 1.6% - ליטאים, 1.4% - בלארוסים ו1% - אוקראינים. (יש לציין כי כ-5.5% מתושבי העיר סירבו לרשום את הלאום שלהם בטפסי הרמשם).
ערים תאומות

לניימן שלוש ערים תאומות:
גרמניה פרייץ (אנ'), גרמניה
בלארוס לידא, בלארוס
פולין אוסטרודה, פולין
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין של רוסיה ב-2020.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7748693-6  MusicBrainz: cb95b33b-c444-4f01-b9f5-e9f1355b02d9
יומן (מגזין חדשות)

| --- | --- |

סמליל "יומן"
 סוגה:  אקטואליה
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית 
 הפקה
 חברת הפקה:  הערוץ הראשון
 עורכים:  אורי לוי
 אורך פרק:  92 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון, רשות השידור
 תקופת שידור מקורית:  17 באפריל 1987 – 5 במאי 2017
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
"יומן" היה משדר החדשות ששודר בערוץ הראשון הישראלי מדי יום שישי בערב, והיווה את יומן החדשות השבועי של הערוץ.
היסטוריה

משדר החדשות המרכזי של הערוץ הראשון בימי שישי נקרא "מבט בליל שבת" עד אמצע באפריל 1987, אז הוחלף השם והמהדורה החלה להיקרא "יומן". מתכונת המשדר נותרה דומה לאורך כל שנות שידור התוכנית: תחילה מובא מבזק חדשות לסיכום אירועי היום, ולאחר מכן מובאות כתבות המגזין. פעמים רבות מרואיינת בתוכנית דמות ציבורית חשובה, כאשר לפאנל המראיינים מצטרפים כתבי הערוץ, המוסיפים פרשנות והערות שונות שלהם.
מהדורת "יומן" האחרונה שודרה ב-5 במאי 2017. ב-9 במאי נקבע, על ידי כונס הנכסים הרשמי, לקראת מועד סגירתה של רשות השידור בשבוע שלאחר מכן, כי עוד באותו היום תשודר מהדורת "מבט" האחרונה ושאחריה, לא ישודרו עוד חדשות במסגרת הערוץ הראשון. כך יצא, שבתוכנית האחרונה של "יומן" לא נאמרו מילות פרידה, לאור המחשבה שתהיה עוד מהדורה אחת לפחות. למעשה, ב-9 במאי מסרו עובדי הערוץ, במהלך "מבט", שעוד באותו היום הם עמלו על הכנת מהדורת "יומן" הבאה.
באותה משבצת שידור, "כאן 11" העלה מהדורת חדשות בשם "חדשות השבוע", שלאחר מכן נקראה "השבוע" ואחר כך, "חדשות שישי", והיא בעלת מבנה ותכנים דומים ל"יומן". כמו כן, רבים מכתבי המגזין בה, כמו גם שני המגישים הראשונים שלה, יאיר ויינרב ותמר אלמוג, היו בתפקידים אלה גם בתקופת "יומן".
עורכים ומגישים

בין מגישי התוכנית בתקופות שונות לאורך השנים היו דניאל פאר, חיים יבין, ישראל סגל, יגאל רביד ואורית לביא-נשיאל. בשנת 2001, החליפה אילנה דיין את אורית לביא-נשיאל, למשך שלושה חודשים, בעת שהייתה בחופשת לידה. עד שנת 2008, במשך כ-6 שנים, הנחתה את התוכנית גאולה אבן. איילה חסון-נשר ובן כספית הנחו את התוכנית יחדיו החל מסוף שנת 2008 עד תחילת 2010, עת פרש כספית מהגשת תוכנית זו, בעוד חסון-נשר נותרה בה כמגישה יחידה. בנובמבר 2015 עברה אילה חסון לחדשות 13 (אז חדשות 10) ומאז הוגש היומן על ידי עודד שחר. בספטמבר 2016 הוא חזר להגשת התוכנית פוליטיקה, והמגישים היו תמר אלמוג ויאיר ויינרב.
עורכי התוכנית לאורך השנים היו אליעזר יערי, אלישע שפיגלמן, ענת שרן ומשה נסטלבאום. במשך שנים רבות שימש כפרשן מרכזי בתוכנית הכתב אמנון אברמוביץ', עד למעברו לערוץ 2 בשנת 2003.
הערות שוליים

↑  שידורי רדיו וטלוויזיה, שישי 10.4.87, בעיתון מעריב (ארכיון עיתונות יהודית היסטורית)
↑  שידורי רדיו וטלוויזיה, שישי 17.4.87, בעיתון מעריב (ארכיון עיתונות יהודית היסטורית)
↑  אילנה דיין תגיש את "יומן", באתר הארץ, 23 בנובמבר 2001
↑  "יומן" יעבור למתכונת פאנל בערוץ 1, בהגשת גאולה אבן, באתר הארץ, 23 במרץ 2002
↑  לי-אור אברבך, ‏בן כספית לא ישוב להגיש את "יומן" בערוץ 1, באתר גלובס, 19 בינואר 2010
↑   נתי טוקר, מכה לערוץ 1: איילה חסון עוברת לחדשות 10, באתר TheMarker‏, 17 בנובמבר 2015
↑  אלישע שפיגלמן יחזור לערוך את "יומן", באתר הארץ, 20 בינואר 2003
↑  לי-אור אברבך, ‏רשות השידור: ענת שרן עוזבת את עריכת "יומן" בערוץ 1, באתר גלובס, 28 באוקטובר 2014
אדם קנת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 במרץ 1995 (בן 29)
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדם קנת (נולד ב-12 במרץ 1995) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה

קנת הוא בנו של הזמר, מלחין ומדבב גיורא קנת.
ביוגרפיה > קריירת דיבוב

קנת התחיל לדבב בשנת 2005, בעודו בן 10 בלבד, הוא דיבב בתוכנית הילדים "ד"ש מבסטר" (סדרת בת של "ארתור" בה דיבב אביו, גיורא קנת), בכל פרק מישהו אחר (בדרך כלל ילדים).
בשנת 2007 דיבב את הארי בסדרת הילדים "הארי ודלי הדינוזאורים", ומכיוון שקולו התחלף בעונה השנייה דיבב את הדמות ברק ברויטמן. עוד באותה שנה דיבב קנת את האח בסדרה "מתי מגיעים?" בערוץ הופ!.
בשנת 2008 דיבב את קייטו בסדרת הילדים "אליוט", באותה שנה הוא גם עשה קולות בסדרת הילדים "הניצוצות של מאור".
ביוגרפיה > קריירת משחק

בשנת 2008 גילם את רותם בסרט הקולנוע הישראלי "אילי ובן".
בשנת 2010 החל לשחק את אסף זך בסדרת הדרמה "חטופים".
טלפון אלחוטי

שני טלפונים אלחוטיים
טלפון אלחוטי הוא מכשיר טלפון שכולל שפופרת טלפון ניידת. המכשיר מקושר באמצעות תדרי רדיו לתחנת בסיס המחוברת לרשת הטלפון הציבורית. לטלפון האלחוטי מספר יתרונות על פני הטלפון החוטי הרגיל - ניתן לקחת את הטלפון לכל פינה בבית, בהתאם לדגם, וכמו כן לדגמים רבים יש ספר טלפונים מובנה, ולעיתים רבות המכשיר כולל גם פיצ'ר המזהה את המספרים של שיחות נכנסות (שיחה מזוהה). כמו כן, לעיתים רבות כאשר הדגם כולל מסך תצוגה, הוא מציג את השעה והתאריך. לטלפון האלחוטי מספר מגבלות בהשוואה לטלפונים סלולרים - על מנת להשתמש בטלפון תחנת הבסיס של הטלפונים צריכה להיות מחוברת לשקע החשמל כל העת, וטווח הפעילות של הטלפון על פי רוב מוגבל לכל היותר למבנה בו נמצאת תחנת הבסיס, ואשר בו ללקוח יש מנוי לרשת הטלפון הציבורית. לעיתים רבות הוא פועל רק במרחק קצר מתחנת הבסיס (תלוי בתדר בו פועל הטלפון).
תקני טלפון אלחוטיים עכשוויים, כמו PHS (אנ') ו-DECT (אנ'), טשטשו את מה שהיו בעבר הבדלים ברורים בין טלפונים אלחוטיים לטלפונים ניידים בכך שהם מכילים תכונות מתקדמות שונות, כגון העברת נתונים, ואפילו, נדידה למיקומים בחו"ל.
בניגוד לטלפונים חוטיים, טלפונים אלחוטיים זקוקים לחשמל (על מנת להפעיל את תחנת הבסיס). השפופרת האלחוטית מכילה סוללה נטענת, אותה תחנת הבסיס טוענת תמיד מחדש כאשר השפורפרת מונחת על תחנת הבסיס.
זאב זלבסקי

| --- | --- |

 לידה:  1971 (בן 53 בערך)
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב (30 בספטמבר 1993)  אוניברסיטת תל אביב (1 במרץ 1997) 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן (1 במאי 2004) 
 פרסים והוקרה:  פרס קריל, פרס יולודן
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחומי האופטיקה, ננו-פוטוניקה ופיזיקה
 
זאב זלבסקי (נולד ב-1971), מהנדס חשמל, חוקר בתחומי האופטיקה, ננו-פוטוניקה ופיזיקה, פרופסור מן המניין בפקולטה להנדסה באוניברסיטת בר-אילן שם שימש כדקאן וכיום כסגן הנשיא לקשרי תעשייה, פרופסור אורח באוניברסיטת ארלנגן בגרמניה, זוכה המדליה על שם ארנסט אבה, פרס הוועדה הבינלאומית לאופטיקה, פרס קריל, פרס יולודן, פרס של בית הספר לטכנולוגיות אופטיות (SAOT) לחוקר צעיר, פרס טאובנבלט, פרס החוקר הצעיר בתחום הננוטכנולוגיה ופרס לחדשנות בתחום ההנדסה והדימות.
ביוגרפיה

נולד בברית המועצות ועלה לישראל בשנת 1979. בוגר הנדסת חשמל באוניברסיטת תל אביב (1993) ודוקטורט בתחום הנדסת אלקטרואופטיקה באוניברסיטת תל אביב (1996). לאחר שירות כקצין ביחידת המחקר והפיתוח של חיל האוויר הקים מספר חברות סטארט-אפ, ביניהן חברת סיבקום שפיתחה מתקן משדר-מקלט לרשת תקשורת אופטית, ונמכרה בשנת 2008 לחברת פדטק הברזילאית ב-30–40 מיליון דולר, חברת אקספליי שפיתחה מקרן וידאו זעיר, וחברת אקסיד העוסקת בפיתוח וייצור עדשות מתקדמות. בשנת 2004 הצטרף לבית הספר להנדסה באוניברסיטת בר-אילן, בשנת 2007 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2010 לפרופסור מן המניין בחוג לאלקטרואופטיקה בפקולטה להנדסה, עומד כיום בראש החוג לאלקטרואופטיקה. פרופסור זלבסקי מוביל לקידום תחום הננו טכנולוגיה בארץ, ואף היה שותף להקמת מרכז הננו טכנולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2019 מונה לדקאן הפקולטה להנדסה באוניברסיטת בר-אילן. ב-2024 מונה לסגן נשיא האוניברסיטה לקשרי תעשייה.
תחומי מחקר

עבודתו של זלבסקי עוסקת במספר תחומים של אלקטרואופטיקה וביניהם:
סופר-רזולוציה
ננו-פוטוניקה
דימות וחישה ביו רפואיים
התקנים תוך סיביים
מעבדים אופטיים
רכיבים אופטיים מיוחדים
אופטיקת גלי מיקרו
זלבסקי כתב חמישה ספרים בתחומי האופטיקה, ספר העוסק בתחום התמרת פורייה חלקית (הרחבה של התמרת פורייה). ספר נוסף העוסק בסופר-רזולוציה כלומר שיפור של הרזולוציה בדרכים שונות. וכן ספר נוסף העוסק בשיטות מתקדמות לשיפור יכולות גלאים. ספר בתחום המיקרוסקופיה בתאורה לא  קוהרנטית, וכן ספר העוסק ברכיבים ננו-אופטיים.
זלבסקי ארגן מספר רב של כנסים מקצועיים בינלאומיים בתחום הננופוטוניקה, וכן שימש כעורך במספר מגזינים עולמיים בתחום האופטיקה. בנוסף, רשם מעל 58 פטנטים בתחומים שונים כגון ה-Kinect, אופטופון, עדשה רחבת עומק שדה, מקרן זעיר, מעבד אופטי ועוד.
זלבסקי אף מכהן בהנהלת OASIS - האגודה הישראלית לאופטיקה (Optical Association of Israel) ומשמש בוועדה המארגנת של הכנסים בארץ.
פרסים

בעת לימודיו באוניברסיטת תל אביב בלט זלבסקי כמצטיין הדיקן, וזכה במלגה של קרן וולף וקרן אשכול. בשנת 1996 היה לסטודנט הצעיר ביותר שקיבל דוקטורט.
בשנת 2007 קיבל מטעם קרן וולף את פרס קריל להצטיינות במחקר ובהשגים מדעיים. זלבסקי זכה בפרס על מחקרו בתחום המערכות ושיטות במרחב חופשי לאיכות הדמיה משופרת וחישה; התקנים אלקטרו-אופטיים פנים סיביים ומבוססי מוליכי-גל לחישת מידע, לעיבודו ול-RF פוטוניקה.
בשנת 2008 נבחר לקבל את פרס ה-ICO, פרס הוועדה הבינלאומית לאופטיקה. זלבסקי הוא הישראלי השני הזוכה בפרס זה. את הפרס קיבל על עבודתו בתחום הסופר-רזולוציה, בתחום זה השתתף בהמצאת גישות אחדות להתגברות על דיפרקציה וכן על מגבלות גאומטריות של גלאים תוך התאמה והמרה של דרגות חופש מהמימד המרחבי אל הממדים הלא מרחביים (כגון מימד הזמן, הצבעים, הקוד והקיטוב של האור) באופן המאפשר ריבוב של מידע מרחבי זה, ובהמשך מיצוי ושחזור שלו. כמו כן עבד על ההרחבה הצירית של עומק המיקוד והקשר שלה עם מדעי האופטיקה החזותית.
לפי שופטי ועדת הפרס, "זאב זלבסקי זכה להכרה בהישגיו ובתרומתו הניכרת לתחום הסופר-רזולוציה באופטיקה, ובמיוחד בעבודתו בתחום ההגדרה התאורטית והניסיונית של מגוון גישות לשיפורים החורגים אל מעבר לגבול הרזולוציה הקלאסית שקבע אבה".
בשנת 2008 אף הוחלט להעניק לזלבסקי את המדליה על שם ארנסט אבה, המתמטיקאי והפיזיקאי הגרמני שתרם אחדות מהתרומות החשובות ביותר לעיצובן של עדשות המיועדות למיקרוסקופיה אופטית.
בשנת 2009 זכה זלבסקי בפרס יולודן, פרס הניתן עבור עבודת מחקר מצטיינת המתמקדת ביישום לרפואה של מדעים מדויקים או טכנולוגיה מתקדמת. הפרס ניתן למחקרים המובילים, בבוא העת, לפיתוח מוצרים או מתקנים הניתנים ליישום מעשי. זלבסקי זכה בפרס על פיתוח עדשה אומניפוקלית "Omni focal spectacles, contact and intraocular lenses as a novel solution for presbyopia and regular irregular astigmatism".
בשנת 2011 זכה זלבסקי בפרס הבינלאומי של בית הספר המתקדם לטכנולוגיות אופטיות (SAOT) לחוקר צעיר בטכנולוגיות מתקדמות באופטיקה.
הפרס ניתן על תרומתו החלוצית בפיתוח טכניקות אופטיות עבור רזולוציית הדמיה משופרת והשימוש בה עבור יישומים ביו-רפואיים. פרס זה מוענק מדי שנה על ידי ממשלת גרמניה באמצעות אוניברסיטת פרידריך אלכסנדר-נירנברג.
בשנת 2011 זכה זלבסקי בפרס טאובנבלאט למחקר רפואי עבור הישגיו בנושא חיישן זעיר רב שימושי לאפליקציות ביו-רפואיות.
בשנת 2010 נבחר זלבסקי להיות Fellow של ארגון ה-SPIE וב 2011 ל-Fellow של ארגון ה-Optical Society of America על תרומותיו לתחום האלקטרו-אופטיקה בעולם.
בשנת 2012 קיבל זלבסקי את פרס החוקר הצעיר בתחום מדעי הננו והננוטכנולוגיה מיסודם של מיזם הננו-טכנולוגיה הלאומי הישראלי - ומרכזי הננו-טכנולוגיה באוניברסיטאות השונות והנתמך על ידי משרד התמ"ת ומשרד החוץ.
באותה שנה קיבל זלבסקי פרס בתחרות הבינלאומית לחדשנות בטכנולוגיות לבישות שנערכה במינכן, גרמניה.
בשנת 2015 זכה בפרס החדשנות בהנדסת מערכות דימות על תרומתו לפיתוח טכנולוגיות לחישת תלת מימד, כמו כן זכה בפרס המדען הצעיר המצטיין מטעם Nanosmat.
בשנת 2020 נבחר זלבסקי לעמית IEEE.
פרסומים מדעיים

פרופ' זלבסקי פרסם חמישה ספרים, 24 פרקי ספרים ויותר מ-450 מאמרים בכתבי עת בינלאומיים. הוא נשא עשרות נאומים מוזמנים בכנסים באלקטרו-אופטיקה.
פרסומים מדעיים > ספרים

The Fractional Fourier Transform with applications in optics and signal H. M. Ozaktas, Z. Zalevsky and M. A. Kutay, processing, John Wiley and Sons (2001).
Optical Super Resolution Z. Zalevsky and D. Mendlovic ,Springer (2002).
Integrated Nanophotonic Devices, Z. Zalevsky and I. Abdulhalim, Elsevier (2010).
Coherent Light Microscopy: Imaging and Quantitative Phase Analysis, P. Ferraro, A. Wax, Z. Zalevsky, Springer (2011)
Super-Resolved Imaging: Geometrical and Diffraction Approaches, Z. Zalevsky,Springer (2011)
הערות שוליים

1 2  "יחד, נחתור וגם נגיע למצוינות מחקרית", באתר אוניברסיטת בר-אילן, ‏1 באוקטובר 2024
↑  סגל אקדמי בכיר | הפקולטה להנדסה ע"ש אלכסנדר קופקין, באתר engineering.biu.ac.il
↑  Zeev Zalevsky - Inventor Patent Directory, Page 1
↑  אבי בליזובסקי, ‏ממציא האופטופון, פרופ' זאב זלבסקי מבר-אילן, זכה בפרס החוקר הצעיר לשנת 2012 במדעי הננו ובננוטכנולוגיה בכנס ננו-ישראל 2012, באתר "הידען", 28 במרץ 2012
↑  IEEE Fellows Directory - Member Profile, services27.ieee.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283552505171  BIBSYS: 1023195  BnF: cb173032169 (data)  ISNI: 0000 0001 1614 9975  LCCN: n00011307  ORCID: 0000-0002-4459-3421  SUDOC: 08410449X  VIAF: 30594007   WorldCat (עם VIAF): 30594007
איש על הירח

| --- | --- |

פוסטר הסרט בעברית
 בימוי:  מילוש פורמן 
 הופק בידי:  דני דה ויטו, מייקל שמברג, סטייסי שר 
 תסריט:  סקוט אלכסנדר, לארי קרצ'בסקי 
 עריכה:  כריסטופר טלפסן, לינזי קלינגמן 
 שחקנים ראשיים:  ג'ים קארי, דני דה ויטו, פול ג'יאמטי, קורטני לאב
 מוזיקה:  מייק מילס, אר.אי.אם. 
 צילום:  אנסטס מיצ'וס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  BBC Films, Mutual Film, Jersey Films 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 בדצמבר 1999 ארצות הברית, 9 במרץ 2000 ישראל
 משך הקרנה:  114 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  ביוגרפיה, קומדיה, דרמה
 תקציב:  82-$52 מיליון
 הכנסות:  $47.4 מיליון (2000)
 הכנסות באתר מוג'ו:   manonthemoon
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר לסרט מוזיקלי או קומי (ג'ים קארי)  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של בוסטון לשחקן הטוב ביותר (ג'ים קארי) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
איש על הירח (באנגלית: Man on the Moon) הוא סרט ביוגרפי קומי אמריקאי משנת 1999, המבוסס על חייו של הקומיקאי היהודי אנדי קאופמן. בכיכובו של ג'ים קארי כקאופמן. הסרט בוים על ידי מילוש פורמן וכיכבו בו גם דני דה ויטו, קורטני לאב ופול ג'יאמטי.
על תפקידו בסרט זה זכה קארי בפרס גלובוס הזהב בפעם השנייה ברציפות, לאחר שזכה בפרס זה לראשונה על תפקידו בסרט "המופע של טרומן".
צוות השחקנים

| שחקן | דמות | הערה |
| --- | --- | --- |
| ג'ים קארי | אנדי קאופמן/טוני קליפטון | זכה בפרס פרס גלובוס הזהב על תפקיד זה |
| דני דה ויטו | ג'ורג' שפירו | דה ויטו גם היה אחד ממפיקי הסרט |
| קורטני לאב | ליני מרגוליס |  |
| פול ג'יאמטי | בוב זמודה/טוני קליפטון |  |
| גרי בקר | סטנלי קאופמן | אביו של אנדי |
| לסלי ליילס | ג'אניס קאופמן | אמו של אנדי |
| ג'ורג' שפירו | מר באסרמן | שפירו היה האמרגן של אנדי ודה ויטו מגלם אותו בסרט |
| בוב זמודה | ג'ק בארנס | זמודה היה חברו של אנדי ובסרט מגלם אותו ג'יאמטי |
| מייקל קלי | מייקל קאופמן | אחיו של אנדי |
| מלאני ואסי | קרול קאופמן | אחותו של אנדי |
| מרי לין רייסקוב | מארי |  |
| ריצ'רד בלזר | בתפקיד עצמו |  |
| ג'רי לולר | בתפקיד עצמו |  |
אי דיוקים היסטוריים

בסרט מספר עובדות היסטוריות וביוגרפיות שונו למטרות מסוימות, המודעות של הסרט למצב זה ניכרת כאשר קאופמן (קארי) אומר בתחילת הסרט:
"All the most important things in my life are changed around and mixed up for dramatic purposes." כחלק מהניסיון שלו לעבוד על הצופים שלא לצפות בסרט.
מספר אי דיוקים הם:
בסרט, ההופעה בקרנגי הול נערכה לאחר שקאופמן אובחן כחולה סרטן ואף נראה שזו היא הופעתו האחרונה ואילו במציאות ההופעה המדוברת נערכה בשנת 1979, חמש שנים לפני שקאופמן מת מסרטן.
בסרט, נראה שקרול קיין הופיעה בתוכנית "Taxi" החל מעונתה הראשונה, אך קיין הופיעה לראשונה בתוכנית באמצע העונה השנייה.
בסרט קאופמן מקריא את הספר גטסבי הגדול מתחליתו ועד סופו, קאופמן הקריא רק כמה שורות מתחילת הספר במופע שלו.
סם סיימון, אחד ממפיקי "Taxi" טען בראיון שקאופמן מעולם לא התנהג על סט הצילומים באופן שבו הוצג בסרט ושקאופמן תמיד שמר על מקצועיות.
בנוסף לאי דיוקים, מספר מהאנשים אשר היו מקורבים לקאופמן (ואביו ביניהם) התרעמו על קטעים שלא נכללו בסרט.
הפקה

במהלך הפקת הסרט ניכרה מחויבותו של קארי לתפקיד, קארי בא לסט כקאופמן ועזב את הסט כקאופמן. קארי אף פיתח טיקים והבעות פנים מיוחדות כדי להעלות את רמת הדמיון בינו לבין קאופמן. המחויבות של קארי לתפקיד באה לידי ביטוי כאשר פורמן אמר בראיון "אני מודה שבזמן צילום הסרט פגשתי את ג'ים קארי רק פעמיים, בכל שאר הפעמים זה היה או קאופמן או קליפטון..." המשחק המתודי שקארי הפגין הוביל לבעיות רבות על הסט, כגון בעיות תקשורת בינו לבין הבמאי ויתר השחקנים, על נושא זה נעשה סרט דוקומונטרי בשם "Jim & Andy: The Great Beyond" שיצא ישירות לנטפליקס
פסקול

את הפסקול לסרט כתבו והלחינו R.E.M ששמו של הסרט נגזר משם שירם "man on the moon" שהוא שיר מחווה לקאופמן שיצא בשנת 1992.
ביקורת

הסרט קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט מהמבקרים ציון של 63% ומהקהל ציון של 79% בהסתמך על 119 ביקורות עם ציון ממוצע של 6.2 מתוך 10 לביקורת מבקר הסרטים רוג'ר איברט שיבח את הסרט ואף אמר שהסרט משקף את חזונו של קאופמן
על אף הביקורות המעורבות, על תפקידו בסרט זה קארי זכה לשבחים.