stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסון צ'רנוביל
התאונה

התאונה התרחשה בעקבות שילוב של אי עמידה בנהלים, הבנה לא נכונה של המצב על ידי המפעילים ושגיאת תכנון במנגנון הדממת החירום. בלילה שבין 25 ל-26 באפריל 1986 התבצע בכור מספר 4 ניסוי, שחזר על עצמו בפעם הרביעית בשל כישלונות קודמים, בהובלת סגן המהנדס הראשי של התחנה, אנטולי דיאטלוב, שמטרתו הייתה לבדוק אם תושבת פעילות הטורבינות החשמליות (תפקידן לקרר את הכור) מסיבה כלשהי, תצליח התנועה השיורית של הטורבינות לאחר ניתוקן מזרם החשמל לקרר את הכור עד כניסתו לפעולה של גנרטור החירום, פרק זמן בן דקה. בגלל דחייה לא צפויה של הניסוי, הכור פעל בהספק נמוך כמה שעות, מה שגרם להצטברות של קסנון 135. קסנון גורם להפחתה של פעילות הכור. כאשר הגיע הזמן לערוך את הניסוי, המפעילים לא הצליחו להאיץ מחדש את הכור כתוצאה מהצטברות הקסנון. על מנת להתגבר על הבעיה, הורה דיאטלוב למפעילים לבטל כמה ממנגנוני החירום של הכור, ואלו הוציאו כמעט את כל מוטות הבקרה ממנו. מה שעמד מאחורי ההחלטה היה שההוצאה של המוטות תייצר האצה בפעילות, שתשרוף את הקסנון העודף ובכך יחזרו לפעילות רגילה. במצב הזה נערך הניסוי. גנרטור החירום פעל כצפוי, רק כדקה לאחר שהופעל. בדקה זו עלתה הטמפרטורה בכור באופן ניכר, והכור ייצר כמות אנרגיה שהלכה וגדלה במהירות. משלחצו המפעילים על לחצן החירום הידוע בשם "AZ-5" – מנגנון הדממת הכור, החלו להיכנס כל מוטות הבקרה, העשויים מבורון, יסוד סופג נייטרונים מטבעו, לליבה, ובכך היו אמורים לדומם את פעולת הכור. אלא שעקב תכנון שגוי של המוטות קצותיהם צופו בגרפיט, זאת כדי לדחוק נוזל קירור, חומר שמעודד את הריאקציה הגרעינית. הכור היה כבר במצב כל כך לא יציב שקצה הגרפיט משהוכנס גרם לעלייה חדה אף יותר בהספק ובטמפרטורה ומייד נגרם נזק מבני כך שהצינורות המובילים התעקמו ומוטות הבקרה נתקעו ונשארו מחוץ לליבה. הריאקציה הגרעינית נותרה ללא בקרה, ללא חומר מעכב וללא יכולת למנוע את התכת מוטות הדלק הגרעיני.
הפיצוץ הראשון אירע כאשר ההספק הגיע לערך של פי עשרה מכמות האנרגיה המיוצרת במצב רגיל. בפיצוץ זה לחץ הקיטור הוביל לניתוק כיפת הכור. החמצן שנכנס ביחד עם המימן שנוצר מהתפרקות חומרי הליבה, גרם לפיצוץ שני, חזק בהרבה שהעיף את גג המבנה, וחלקים מתוכן הליבה אל הגגות וסביבת המבנים של תחנת הכוח. כתוצאה מכך נחשפה לאוויר ליבת הכור שהכילה חומרים רדיואקטיביים והשריפה פיזרה את החומרים הרדיואקטיבים.
באירוע לא התרחש פיצוץ גרעיני, אך על פי ההערכות, כמות הנשורת הרדיואקטיבית ששוחררה הייתה גדולה פי 300 מפצצת ביקוע גרעיני רגילה (13–16 קילוטון TNT) המתפוצצת על הקרקע. נשורת זו התפזרה עם כיוון הרוח בעיקר באוקראינה, רוסיה ובלארוס. סך הכול זוהמו באופן חמור אזורים שבהם גרו כ-200,000 תושבים.
ניהול המשבר

הממשל של ברית המועצות ניסה תחילה להסתיר את האירוע החמור, והעדות הראשונה במערב לאסון הייתה מדידות קרינה חריגות בשוודיה. להמחשת המדיניות, זו הידיעה שפורסמה בעיתון "איזבסטיה" 3 ימים אחרי שאירע האסון: "תאונה אירעה בתחנת הכוח צ'רנוביל ואחד הכורים הגרעיניים ניזוק. צעדים ננקטים על מנת למזער את השלכות התאונה. אלו שנפגעו ממנה מקבלים עזרה. ועדה ממשלתית הוקמה".
ימים ספורים אחר כך, כשכבר התגלו ממדי האסון, השלטון האוקראיני בראשות ולדימיר שצ'רביצקי עוד חייב את התושבים באזורים הנגועים להשתתף במצעד חג הפועלים המסורתי שחל ב-1 במאי. העיתונות המערבית סיקרה את האסון וההתמודדות עמו במסגרת המלחמה הקרה.
המוני החיילים, כבאים ואזרחים שגויסו לטובת כיבוי הכור וניקוי הפסולת הגרעינית בסביבתו בשבועות שלאחר האסון, כונו "ליקווידטורים", והיו לקבוצה שנפגעה באופן החמור ביותר מהתאונה. רבים מהם לא שרדו את השפעות הקרינה. למספר רב של ליקווידטורים הוענק עיטור גיבור ברית המועצות, המפורסמים שבהם הם שלושת הצוללנים: ולרי בזפלוב, אלכסיי אנאנקו ובוריס באראנוב. השלישייה צללה ופתחה את השערים למים, על מנת לרוקן את המים באזור הכור ולמנוע פיצוץ קטלני נוסף, ולמנוע את הגעת המים המזוהמים למי תהום.
בימים שלאחר האסון מונה הכימאי ואלרי לגאסוב על ידי הסובנארקום, הרשות המבצעת של ברית המועצות, כראש ועדת החקירה הממשלתית לחקירת הנסיבות לאסון וחיסול תוצאותיו. מנהלי הכור והאחראים לניסוי הכושל שהוביל לפיצוץ, אנטולי דיאטלוב, ניקולאי פומין וויקטור בריוכאנוב הועמדו לדין בגין אי מילוי אחר תקנות הבטיחות. השלושה נמצאו אשמים ונידונו ל-10 שנות מאסר, אך כעבור 3 שנים קיבלו חנינה.
ניהול המשבר > כיסוי אתר התאונה

כחלק מהטיפול באזור, מלבד פינוי התושבים, כוסה אתר התאונה בעופרת למניעת דליפה רדיואקטיבית, ולאחר מכן במבנה בטון עצום. המבנה, אשר זכה לכינוי "סרקופג" (ארון קבורה), עבר מאז בנייתו איטומים בעקבות סדקים שהתגלו בו. מחשש לקריסת מבנה הבטון, יצא לדרך פרויקט בין לאומי שמטרתו לכסות את הכור מחדש במבנה פלדה בצורת קשת. המבנה נבנה קרוב לכור והוסע עד אליו בחלקים. כיום הכור מכוסה במבנה הפלדה הזה, שעל פי הערכות יספיק למאה השנים הקרובות. מתחת לשרידי הכור התגלה בדצמבר 1986 גוש מסה של קוריום (Corium), חומר הנוצר בהתכת ליבת הכור. זהו אובייקט רדיואקטיבי קטלני ביותר, אשר כונה בשל צורתו "רגל הפיל".
הגורמים לתאונה

הכור בצ'רנוביל נבנה עם פגמים באמצעי הבטיחות. סטנדרטים של בניית כורים במערב מתבססת על עיקרון של ירידה בפעילות הכור עם העלייה בטמפרטורה או עלייה בחללים - בועות גז הנוצרות ברתיחה (משוב חללים שלילי). עקרונות אלו נועדו לרסן עלייה פתאומית בהספק ולמנוע התכה של הליבה. (רוב הכורים במערב, כולל הכור באי שלושת המילין, בו קרתה תאונה עקב טעות אנוש, נבנו בהתאם לעיקרון זה). הכור בצ'רנוביל נטה להעלות את הספק הכור עם העלייה בחללים (בועות אוויר ברתיחה) ומבחינה זו תוכנן באופן לקוי.

בנוסף נבנה המאטם, החלק בכור האחראי על מניעה של שחרור חומרים רדיואקטיביים לסביבה במקרה של תאונה, בצורה לקויה, מה שמסביר את הנזק הסביבתי האדיר ברדיוס של מאות ק"מ.

תאונת צ'רנוביל לא דמתה לפיצוץ פצצה אטומית מבחינת עוצמת הפיצוץ, ויותר דמתה להתפוצצות של סיר לחץ, אך עקב תכולת הכור והצורה בה נבנה, נגרם נזק בקנה מידה גדול אף יותר.
השפעות בריאותיות ארוכות טווח

מייד לאחר התאונה, החשש הבריאותי העיקרי היה מפני יוד רדיואקטיבי, בעל זמן מחצית חיים של שמונה ימים.
כיום, קיים חשש מפני זיהום הקרקע בסטרונציום-90 וצזיום-137, בעלי זמני מחצית חיים של למעלה מ-30 שנה.
כשחומר רדיואקטיבי נכנס לקרקע משמעות הדבר היא שהוא נכנס למארג המזון ונשאר כחלק ממנו עד שהוא מתפרק לחלוטין, לכן מדענים טוענים שהאוכלוסייה (הצומח, החי ככלל והאדם כפרט) המקומית שניזונה מהצומח באזור, תיפגע מהרדיואקטיביות וההשפעות תימשכנה מספר דורות קדימה.
השלטונות הסובייטיים החלו לפנות אנשים מהאזור מסביב לכור של צ'רנוביל 36 שעות לאחר התאונה. עד מאי 1986, כחודש לאחר התאונה, פונו כל התושבים שחיו ברדיוס של 30 קילומטרים מהכור – כ-130,000 אנשים. אזור זה מכונה לפעמים "האזור הסגור של צ'רנוביל" (אנ') או "אזור שלושים הקילומטר". עם זאת, הקרינה השפיעה על אזור נרחב בהרבה מאותו רדיוס של 30 קילומטרים. למעלה מ-300,000 בני אדם יושבו מחדש בשל האסון; מיליוני אנשים חיו וממשיכים לחיות באזור המזוהם.
ההשפעות ארוכות הטווח של אסון צ'רנוביל על אזרחי הסביבה הן נושא שנוי במחלוקת. תחילה לא מסרו שלטונות ברית המועצות כל נתונים על ממדי האסון, ולאחר מכן ניפחו אותם, נראה כי במטרה לקבל תמיכה כספית מהמערב. גם התקשורת המערבית יצאה בכותרות זועקות. כתבים ניבאו שמיליון קרבנות צפויים בשנים שלאחר האסון כתוצאה מהקרינה, וכן דור שלם של ילדים חסרי גפיים. דווח על תוצרת חקלאית נגועה בקרינה, והזהירו שסכנת הרעלות קרינה מרחפת על כל אירופה.
כתוצאה ישירה מהאסון נהרגו 54 בני אדם, רובם עובדי הכור וכוחות הצלה שהגיעו למקום ונפגעו מתסמונת קרינה חריפה, שנגרמה כתוצאה מחשיפה לקרינה רדיואקטיבית בכמות גדולה בפרק זמן קצר. בין היתר התפרסם סיפורו של הכבאי וסילי איגנאטנקו שהיה בין הקורבנות הראשונים של האסון. בשנים שלאחר האסון נצפתה בקרב תושבי האזור עלייה בתחלואה בסרטן (בעיקר סרטן בלוטת התריס) ומחלות נוספות שמקורן בנזקי קרינה. לגבי שיעור התמותה הדעות חלוקות, וההערכות נעות בין כ-4,000 נפש ל-93,000 בני אדם. עם זאת לא בכל המקרים יש ביטחון בקיומו של קשר סיבתי לזיהום קרינתי. כך גם לגבי הנתונים לגבי עלייה בהולדת ילדים בעלי מומים.
עם זאת, מלבד המכשולים שהוצבו בידי המשטר הסובייטי במהלך ולאחר האסון, מחקרים מדעיים מוגבלים עדיין בשל מחסור בשקיפות. בבלארוס, יורי בנדזבסקי, מדען שהטיל ספק בהערכות הרשמיות של התוצאות וברלוונטיות של הגבול המקסימלי הרשמי של 1,000 Bq/kg, היה, כך נטען, קורבן לדיכוי פוליטי. הוא נכלא בין השנים 2001 ו-2005 באשמת שוחד, לאחר שפרסם בשנת 1999 דו"חות ביקורתיים כלפי המחקרים הרשמיים שנערכו על תקרית צ'רנוביל.
בעקבות מיעוט הפעילות האנושית ב"אזור שלושים הקילומטר", שגשגה בו אוכלוסייה של חיות בר שונות והתפתחה בו מערכת אקולוגית ייחודית המהווה "פארק לא מתוכנן". עובדה זו מאירה באור שונה את התחזיות הקודרות בדרך כלל לגבי פיזור נשורת גרעינית בכמות גדולה. עם השנים הפך אתר האסון וסביבתו לאתר תיירות פופולרי. ב-2021 אף פנתה אוקראינה לאונסק"ו כדי להכיר באזור הבידוד שהוכרז במוקד האסון כאתר מורשת עולמית, שלטענתה מעלה על נס את הלקח שניתן ללמוד מטעויות אנוש.
במטרה לעזור בטיפול בנפגעים הוקמו מוסדות לא ממשלתיים, למשל Chernobyl Children International שמנוהלת על ידי איידי רוש ומוכרת על ידי האומות המאוחדות.
נפגעי צ'רנוביל בישראל

עם העלייה הגדולה של יהודי ברית המועצות לישראל בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 עלו לארץ יהודים שחיו באזורים שהוכו בקרינה. מהעיר גומל שנפגעה מהאסון הגיעו עד 1991 7,142 עולים. המחלקה האפידמיולוגית בבית החולים כרמל עוסקת החל משנת 1993 בטיפול ורישום של כל החולים שנפגעו מאסון צ'רנוביל ומתגוררים בישראל.
תנועת חב"ד העלתה לישראל אלפי ילדים יהודים מאזור צ'רנוביל בפרויקט חב"ד למען ילדי צ'רנוביל.
בין העולים לארץ היו גם לא מעט ליקווידטורים ("מנטרלים"), שלאחר התאונה גויסו לכבות את השריפות מסביב לכור ולכסות אותו בבטון. עם עלייתם לישראל איבדו נפגעי צ'רנוביל את כל זכויות היתר שהיו זכאים להן ברוסיה ואוקראינה. בניסיון לתת מענה למצוקתם חוקקה הכנסת חוק מיוחד, "חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל, התשס"א–2001". נכון לשנת 2012 מספר המנטרלים, אזרחי ישראל, עומד על כ-1,400 איש.
בחודש מרץ 2011, חלה פריצת דרך ונתקבלה תביעתם של נפגעי צ'רנוביל להשבת זכויותיהם.
ראו גם

צ'רנוביל (מיני-סדרה)
יום לציון אסון צ'רנוביל
האסון הגרעיני בפוקושימה
תאונת אי שלושת המילין
הערות שוליים

↑  Chernobyl: the true scale of the accident, ארגון הבריאות העולמי
1 2  The Chernobyl Catastrophe, Consequences on Human Health, Greenpeace 2006, ‏2006-04-18
↑  What caused the disaster | The Chernobyl Gallery, ‏2013-02-15 (באנגלית)
↑  יהושע סוקול ורן לוי, עושים היסטוריה, פרק 53
↑  אליהו זהבי, ענן רדיואקטיבי מעל סקנדינביה, חדשות, 29 באפריל 1986
↑  אבי גנאור, האמריקאים: הקרינה מתגברת, חדשות, 2 במאי 1986
↑  עפרי אילני, פיצוח האטום | תאונת עבודה בצ'רנוביל, באתר הארץ, 31 ביולי 2009
↑  מייקל דובס, השקרים "חסרי הבושה" על צ'רנוביל, וושינגטון פוסט
↑   הנרי פאונטיין, הניו יורק טיימס, קשת פלדה שאפתנית תאטום את צ'רנוביל, באתר הארץ, 30 באפריל 2014
↑  התאונה הגרעינית הקשה ביותר, באתר התאונה הגרעינית הקשה ביותר, ‏2019-06-27
↑  אין קשר ליסוד הכימי קוריום
↑  Chernobyl, A Nuclear Disaster, Emergency, Evacuation. 1996.(הקישור אינו פעיל, 1.7.2019)
↑  Preface: The Chernobyl Accident, ICRIN Project.(הקישור אינו פעיל, 1.7.2019)
1 2 3  יאיר צולר, אגדת צ'רנוביל, חדשות, 9 בדצמבר 1991
↑  Chernobyl: the true scale of the accident, ארגון הבריאות העולמי
↑  עפרי אילני, צ'רנוביל, אוקראינה, פיצוח האטום | תאונת עבודה בצ'רנוביל, באתר הארץ, 31 ביולי 2009
↑  יובל דרור, 18 שנה אחרי האסון: צ'רנוביל הנטושה הופכת לאתר תיירות פופולרי, באתר הארץ, 29 באפריל 2005
↑   איי.פי, 35 שנה אחרי האסון הגרעיני, אוקראינה מבקשת למשוך תיירים לצ'רנוביל, באתר הארץ, 26 באפריל 2021
↑  אלפי עולים חדשים שנפגעו מאסון צ'רנוביל לא מקבלים טיפול הולם, מעריב, 29 במרץ 1991
↑  מאיר דהאן, סימני קרינה אצל חלק מ־196 ילדי צ'רנוביל שהגיעו, חדשות, 5 באוגוסט 1990
↑  ענת מידן, של מי הילדים האלה, לעזאזל, חדשות, 1 במרץ 1991
↑  פגישה נרגשת של מקסוול עם ילדי צ'רנוביל - בכפר חב"ד, מעריב, 12 באוגוסט 1990
↑  אתר משרד העלייה והקליטה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539140705171  PLWABN: 9810568028805606  BnF: cb12044110t (data)  LCCN: sh87003900  NDL: 00968593  SUDOC: 028649109 
מבנה הפלדה המכסה את הכור מאז 2016
מפה המציגה את הזיהום שנגרם על ידי צזיום-137 בבלארוס, רוסיה, ואוקראינה. ביחידות קירי לקילומטר מרובע.
מתחת לעור (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |

סמל התוכנית
 סוגה:  קומדיה, מדע ורפואה, מערכונים
 יוצרים:  כרמית אייל דהאן, יגאל שפירא
 כותבים:  יובל פרידמן, ניר ברגר, עמית קלינג
 בימוי:  יוסי קרן (במאי התוכנית), גדי פורטנוי (במאי צילומי חוץ)
 מנחים:  הילה קורח
 שחקנים:  דובדבני וקובץ'
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  40 
 הפקה
 מפיק:  גיא וסרמן
 מפיקים בפועל:  עידית נחומי
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה 
 עורכים:  יגאל שפירא (עורך ראשי), ארז בן ארי, דפנה רוזמן, שמרית (שיש) רונן, רביב שרף, רועי גולדמן
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית
 פורמט (תמונה):  HDTV, 1080p
 תקופת שידור מקורית:  24 ביוני 2018 – הווה
 קישורים חיצוניים
 מתחת לעור
 
מתחת לעור היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית החל מיוני 2018 ועד לסגירת התחנה, ולאחר מכן עלתה לשידור בכאן חינוכית.
מבנה התוכנית

מדי פרק, המנחה הילה קורח, והנסיינים ליאור דובדבני ואילן קובץ' יוצאים לבדוק איך עובד גוף האדם.
השלושה יענו על השאלות הכי מעניינות שקשורות לגוף האדם. דובדבני וקובץ' יחוו על בשרם (ועל ורידיהם, עצביהם ועורם) את כל מה שהגוף יכול לעשות. יחד עם הילה הם חושפים בעזרת ניסויים באולפן וברחוב, מערכונים, פינות, והרבה הרבה התנסויות - באולפן ובבתי החולים - את כל סודות גוף האדם.
ראו גם

אבודים בריבוע
חשבון פשוט
גלילאו
החפרנים
ג'ון לוביץ

| --- | --- |
לוביץ ב-2014
לוביץ ב-2014
 לידה:  21 ביולי 1957 (בן 67) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 עיסוק:  סטנדאפיסט, שחקן, זמר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה באירוויין  בית הספר לאמנויות  בית ספר הרווארד-וסטלאק  דה גאונדלינגס 
 http://jonlovitz.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ונתן מייקל לוביץ (באנגלית: Jonathan Michael Lovitz; נולד ב-21 ביולי 1957) הוא קומיקאי, שחקן וזמר יהודי-אמריקאי. הוא התפרסם לראשונה כחבר צוות בתוכנית סאטרדיי נייט לייב בין השנים 1985–1990.
ביוגרפיה

לוביץ נולד בלוס אנג'לס. אביו היה רופא מצליח ורופא המשפחה של משפחת ג'קסון המפורסמת. למד תיאטרון באוניברסיטת קליפורניה באירוויין ולאחר למד עם טוני באר ב-"Film Actors Workshop". הצטרף לקבוצת "The Groundlings" שם התחבר עם שותפו לעתיד ב-SNL פיל הארטמן.
קריירה > סאטרדיי נייט לייב

לוביץ היה חבר צוות בסאטרדיי נייט לייב בין 1985 ל-1990. מאוחר יותר, בראיון שקיים לרגל יציאת הספר "Live From New York: An Uncensored History of Saturday Night Live", אמר שתקופה זו היא המיוחדת ביותר בקריירה שלו. הוא היה מועמד לפרס אמי בשנתיים הראשונות שלו ב-"SNL".
קריירה > מדבב

לוביץ תרם את קולו למספר רב של סרטים מצוירים וסדרות כמדבב. בסדרה "The Critic" שיחק את Jay Sherman בקולו הרגיל. ב"משפחת סימפסון" דיבב את ארטי זיף (דמות שיצאה לפרום עם מארג' סימפסון), וכשבע דמויות נוספות. הוא דיבב את דמות מכשיר הרדיו בסרט הטוסטר הקטן והאמיץ, ואף בוידאו קליפ שקידם משחק הווידאו "Banjo-Kazooie".
קריירה > קריירה מוזיקלית

לוביץ שר בדואט עם רובי ויליאמס בתקליטו מ-2001 :Swing When You're Winning", בשיר "Well, Did You Evah".
קריירה > הופעות תיאטרון וכזמר

הוא שיחק במופע של ניל סיימון "The Dinner Party" בברודוויי. הוא שר בקרנגי הול שלוש פעמים, ושר את ההמנון האמריקאי באצטדיון הדוג'רס ובאליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס.
ב-10 באוקטובר 2001 שר לוביץ דואט עם רובי ויליאמס את השיר "Well, Did You Evah!" באלברט הול בלונדון. השיר מופיע באלבום Swing When You're Winning.
קריירה > תפקידים בפרסומות

בסוף שנות ה-90 היה לוביץ "האיש שכתב את דפי זהב", בסדרת פרסומות עבור תעשיית דפי הזהב האמריקאית.
ב-2006 דיברר את מסע הפרסום של רשת המסעדות סאבוויי.
קריירה > סטנד-אפ

ב-1984 החל לוביץ בהופעות סטנד-אפ.
קריירה > ג'ון לוביץ קומדי קלאב

ב-8 בנובמבר 2007 פתח ג'ון לוביץ את המועדון שלו "The Jon Lovitz Comedy Club at Aubergine" ברובע פנסי הגז (סן דייגו). בין המופיעים היו דייוויד ספייד, דניס מילר, קווין נילון, נורם מקדונלד, דיינה קארווי ועוד. סניף נוסף של המועדון נמצא ב"סיטי ווק" באולפני יוניברסל.
במועדון מוקלטים מספר פודקאסטים של קווין סמית', ג'ניפר שוולבך, ראלף ג'רמן וג'ייסון מיוז רובם משתתפים בסדרת הסרטים ג'יי ובוב השקט.
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986 | Hamburger... The Motion Picture | איש ביטחון |  |
| 1986 | Last Resort | ברמן |  |
| 1986 | ג'ק פלאש המקפץ | דאג |  |
| 1986 | Ratboy | אורח במסיבה |  |
| 1986 | שלושה אמיגוס | מורטי |  |
| 1987 | הטוסטר הקטן והאמיץ | מכשיר רדיו | מדובב |
| 1988 | ביג | Scotty Brennen |  |
| 1988 | My Stepmother Is an Alien | Ron Mills |  |
| 1990 | Mr. Destiny | Clip Metzler |  |
| 1991 | An American Tail: Fievel Goes West | Chula | מדובב |
| 1992 | The Buzz | לא ידוע |  |
| 1992 | ליגה משלהן | Ernie Capadino |  |
| 1992 | Mom and Dad Save the World | Emperor Tod Spengo |  |
| 1993 | Loaded Weapon 1 | בקר |  |
| 1993 | Coneheads | ד"ר רודולף | בוטל |
| 1994 | City Slickers II: The Legend of Curly's Gold | Glen Robbins |  |
| 1994 | North | Arthur Belt |  |
| 1994 | Trapped in Paradise | Dave Firpo |  |
| 1996 | For Goodness Sake II | לא ידוע |  |
| 1996 | The Great White Hype | Sol |  |
| 1996 | מטילדה | Million $ Sticky Host | ללא קרדיט |
| 1996 | High School High | Richard Clark |  |
| 1998 | The Wedding Singer | Jimmie Moore | ללא קרדיט |
| 1998 | אושר | אנדי |  |
| 1999 | Lost & Found | הדוד הארי |  |
| 2000 | נוכלים בגרוש | בני |  |
| 2000 | Little Nicky | פיפר |  |
| 2000 | חול | קירבי |  |
| 2001 | 3000 Miles to Graceland | ג'יי פטרסון |  |
| 2001 | כלבים נגד חתולים | קאליקו | מדובב |
| 2001 | מיליונר מי שגומר ראשון | רנדל" רנדי" בר |  |
| 2001 | Good Advice | בארי שרמן |  |
| 2002 | Eight Crazy Nights | Tom Baltezor | מדובב |
| 2003 | Dickie Roberts: Former Child Star | דיסני וורניק |  |
| 2004 | The Stepford Wives | דייב מרקוביץ |  |
| 2005 | Bailey's Billion$ | ביילי |  |
| 2005 | המפיקים | מר מרקס |  |
| 2006 | Farce of the Penguins | "My eyes are up here" Penguin | מדובב שוחרר ישירות ל-DVD |
| 2006 | חמים על הספסל | מל |  |
| 2006 | עלילות סאות'לנד | ברט בוקמן |  |
| 2007 | I Could Never Be Your Woman | רוב | שוחרר ישירות ל-DVD |
| 2010 | Casino Jack | אדם קידן |  |
| 2012 | למצוא את האחת | דניס ליפשיץ |  |
| 2013 | מאסטר הג'ונגל | מולה | דיבוב |
| 2015 | זנב ועכבר | מלך העכברים | דיבוב |
| 2015 | השישה המגוחכים | איזיקאל גרנט |  |
| 2016 | יום האם | וולי ברן |  |
| 2017 | להרוג את הסלהוף | בארי |  |
| 2018 | Bachelor Lions | אלפרד בראונברי |  |
| TBA | Holiday Twist | סקיפ |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1984 | The Paper Chase | Levitz | עונה 2 פרק 18: "Billy Pierce" |
| 1985 | Foley Square | Mole |  |
| 1985–1992 | סאטרדיי נייט לייב | דמויות מגוונות | חבר צוות ראשי; הופי ב-92 פרקים |
| 1991 | אגדות מעולם המסתורין | Barry Blye | עונה 3 פרק 5: "Top Billing" |
| 1991 | נשואים פלוס | Jeff Littlehead | עונה 6 פרק 10: "Kelly Does Hollywood: Part 2" |
| 1991– | משפחת סימפסון | דמויות שונות כולל ג'יי שרמן וארטי זיף | הופיע ב-20 פרקים |
| 1993 | A League of Their Own | Ernie Capadino | עונה 1 פרק 1: "Dottie's Back" |
| 1994–1995 | The Critic | ג'יי שרמן | הופיע בכל 23 הפרקים של העונה |
| 1995 | סיינפלד | גארי פוגל | עונה 6 פרק 13: "The Scofflaw" |
| 1995, 2003 | חברים | סטיב | עונות 1 פרק 15: "The One with the Stoned Guy" and 9 פרק 14: "The One with the Blind Dates" |
| 1997 | The Naked Truth | Acer Predburn | עונה 2 פרק 8: "The Scoop" |
| 1997–1999 | עיקר החדשות | Fred Mike Johnson Max Lewis | עונה 3 פרק 20: "Our Fiftieth Episode"  עונה 4 פרק 1: "Jumper"  חבר צוות ראשי בעונה החמישית |
| 1997–2003 | תהרוג אותי וזהו | Roland Devereaux | עונה 7 פרק 15: "A Simple Kiss of Fate" |
| 2000 | Bette | בדמות עצמו | עונה 1 פרק 15: "Polterguest" |
| 2002 | Son of the Beach | Father of B.J.'s Baby | עונה 3 פרק 14: "Bad News, Mr. Johnson" |
| 2004–2005 | Las Vegas | Fred Puterbaugh | הופיע בשלושה פרקים |
| 2006 | שני גברים וחצי | Archie Baldwin | עונה 3 פרק 17: "The Unfortunate Little Schnauzer" |
| 2011 | שוות בקליבלנד | הומלס |  |
| 2012–2015 | Mr. Box Office | בובי גולד | תפקיד ראשי (2 עונות); 36 פרקים |
| 2018 | רעבים | האב שוורץ | עונה 1 פרק 9: "Bad Kitty" |
| 2019 | הגולדברגים | ג'ימי מור | פרק: "- The Wedding Singer" |
| 2019 | הילדים המגניבים | קיפ סאמגוד | פרק: "Kip Samgood's Biggest Fan" |
| 2020 | Influence | גרג אנדרסון | סרט טלוויזיה של BET+ |
| TBA | Paper Empire | סטן כץ | סדרת טלוויזיה עתידית |
הערות שוליים

↑  http://www.filmactorsworkshop.com
↑  http://www.adbroad.com/2010_09_01_archive.html
↑  http://www.tv.com/shows/saturday-night-live/forums/jon-lovitz-subway-spokesman-455-233291
↑  http://thejonlovitzcomedyclub.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428870805171  PLWABN: 9810657248805606  BNE: XX1085056  BnF: cb14035592d (data)  GND: 137406657  ISNI: 0000 0000 7823 1344  LCCN: no98099035  MusicBrainz: 02d02ddf-f54d-4e25-be29-c1343f0afbf9  NKC: xx0041137  NTA: 165893532  SNAC: w69p3xj0  VIAF: 85558972   WorldCat (עם VIAF): 85558972
אריה שפטל

אריה שפטל (י"א באדר א' ה'תרס"ה, 16 בפברואר 1905 – י"ח בתשרי ה'תשמ"א, 28 בספטמבר 1980) היה איש ציבור ישראלי שכיהן מטעם מפא"י כראש עיריית ראשון לציון וחבר הכנסת בכנסת הראשונה.
קורות חיים

שפטל נולד בעיר וילנה שברוסיה (ליטא, לימים בפולין), בה הוא למד בישיבת רמיילס אצל הרב הירש גרודזנסקי אחיו של הרב חיים עוזר גרודזנסקי, והיה בוגר המחזור הראשון של הגימנסיה העברית "תרבות". לאחר מכן הוכשר במכון הפדגוגי להכשרת מורים ולמד במכון לחקר מזרח אירופה. במקביל ללימודיו הוא החל בפעילות ציונית במסגרת תנועת "החלוץ", ומשנת 1921 בתנועת הנוער הציונית ע"ש דב בר בורוכוב. בחלוץ היה שפטל חבר הוועד המחוזי של מוסדותיה הפוליטיים ובשנת 1924 עלה יחד עם חברי קבוצת החלוץ לארץ והיה בין מייסדי רמת הכובש. מחלת ריאות קשה אילצה אותו לשוב לווילנה. משנת 1925 פעל במפלגת פועלי ציון, ולפרנסתו עבד באותן שנים בהוראה ופעל להרחבת וארגון רשת בתי הספר "תרבות".
בשנת 1941, עם פלישת גרמניה הנאצית לווילנה, נכלא שפטל עם תושבי העיר בגטו וילנה והועבד בעבודות פרך. לבקשת מחתרת הגטו הוקדש מרבית זמנו לעבודה חינוכית כמנהל בית ספר וכסגן מנהל הגמנסיה הבלתי לגלית שהוקמה בגטו. מלבד זאת הוא הרצה, עסק בכתיבת יומן הגטו ולקח חלק באיסוף מסמכים שהועברו לידי הפרטיזנים. עם המחתרת הוא לקח חלק בשנת 1943 בתכנון המרד בגטו, אך בטרם הוצאה התוכנית לפועל נשלח שפטל למחנה השמדה באסטוניה. עם התקרבות כוחות ברית המועצות פונה יחד עם שאר האסירים למחנה הריכוז שטוטהוף. בסוף 1944 הועבר למחנה עבודה במגדבורג בה עבד בבית חרושת לתחמושת בגלווניזציה. בעת העברה למחנה אחר צלחה בריחתו ולאחר דרך ארוכה, במהלכה נתפס וברח בשנית, הגיע אל מעבר לקווי הצבא האמריקאי.
לאחר המלחמה שב לוורשה והיה פעיל בארגון מחדש של חיי היהודים בפולין. הוא נבחר לחבר נשיאות ועד יהודי לודז', חבר מרכז מפלגת פועלי ציון ובשנים 1946–1947 שימש עורך העיתון "אונזער וואָרט". בהיותו חבר הוועדה ההיסטורית המרכזית של פולין, שפטל לקח חלק בתיעוד מחנות ההשמדה ובארגון כרטסת פושעי המלחמה, שהיוותה מאוחר יותר עדות במשפטים כנגד פושעי מלחמה נאצים. מטעם יהודי לודז' הוא נבחר לשופט בבית הדין ליהודים, כיהן כחבר הדירקטוריון של קרן קיימת לישראל והיה ממונה על ארגון העפלה מפולין. בשנת 1945 נבחר כציר לקונגרס הבינלאומי של אסירים פוליטיים ונבחר לוועדה להכנת חומר העדויות למשפטי נירנברג. מטעם פועלי ציון השתתף שפטל בקונגרס הציוני שלאחר המלחמה.
בישראל

שפטל עלה לארץ ישראל בשנת 1947 והתיישב בראשון לציון. בסמוך לעלייתו הוא החל לפעול במסגרת מפא"י ונבחר למזכיר מועצת הפועלים המקומית. שפטל נבחר מטעם מפא"י לכהן כחבר הכנסת הראשונה. בכהונתו כחבר הכנסת היה שפטל חבר הנהלת הסיעה ופעיל בוועדת הכנסת וועדת הפנים. שפטל היה חבר בוועדות בדיקה שונות ליחס מוסדות המדינה למיעוטים, בהן ועדה שדנה ביחס מוסדות המדינה ליוסף אבו גוש וועדה שבדקה אירועים בנצרת.
בסוף שנת 1950 הוא התמודד בראשות רשימת מפא"י למועצת עיריית ראשון לציון, שקיבלה 4 מתוך 15 מושבים במועצה. בהצבעה ראשונה על ראשות העיר היה שוויון בינו לבין ראש העיר המכהן מטעם הימין, אולם בהמשך הוא גיבש קואליציה עם מפ"ם ונציג התימנים ולאחר מספר ימים נבחר לראשות העיר. בעקבות כניסתו לתפקיד ראש העיר הוא התפטר מהכנסת. כראש עיר נודע בהליכותיו הצנועות והיה ראש עיר כמעט יחיד בישראל שלא היה לו רכב שרד. לאחר כשנה וחצי בראשות העיר הוא התפטר מתפקידו מסיבות בריאותיות, ונטען שגם מפאת בעיות קואליציוניות. שפטל המשיך לכהן במועצת עיריית ראשון לציון, אך עיקר זמנו הוקדש לעבודה במרכז העולמי של פועלי ציון.
בשנת 1956 לאור הודעתו של גרשון מן על התפטרותו, שפטל התנה את הסכמתו לחזור לראשות העיר בהקמת קואליציה עם הימין. לבסוף עבר התפקיד לנציגת הימין חנה לוין. בנובמבר 1957 נתמנה לראש מנהל ההסברה. לקראת הבחירות לעירייה בשנת 1959 החליט שפטל להתמודד שוב על תפקיד ראש העיר והוא הועמד בראש רשימת מפא"י. לאחר הבחירות הוא גיבש קואליציה עם אחדות העבודה, מפ"ם והציונים הכלליים. אולם הקואליציה לא האריכה ימים ולאחר תהפוכות רבות הודח שפטל מתפקידו על ידי קואליציה של המפלגה הליברלית הישראלית, תנועת החרות, מפד"ל ורשימה ספרדית-תימנית. בנובמבר 1963 התמנה למנהל הברית העברית העולמית.
לקראת הבחירות של 1965 גבר שפטל על פרניה קרני בבחירה במועצת מפא"י והוא הועמד בראש רשימת המערך שקיבלה 5 מנדטים במועצת העיר. לאחר משא ומתן קואליציוני מייגע הוא שב לכהן בתפקיד ראש העיר בשלישית, עד שנת 1969. למרות שהייתה לו קואליציה רחבה, שפטל לא שבע נחות ותקופת כהונתו הייתה רצופה במשברים שהפריעו לפעילות העירייה.
שפטל שכל בשואה את אשתו ושני ילדיו.
ב-1946 נישא מחדש, לבת עירו פוליה לבית רבינוביץ, שבזמן המלחמה נשלחה למחנה בסיביר. מנישואים אלו נולדו לו שתי בנות.
לקריאה נוספת

אריה טרטקובר, 'לאריה שפטל – איש המולדת הליטאית והעברית – בדרכו האחרונה', עם וספר ב (1982), 123–124.