stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל נטר
ביוגרפיה > הקמת "כל ישראל חברים"

במאי 1860, בעקבות עלילת הדם בדמשק, חטיפתו של הילד היהודי אדגרדו מורטרה, ותופעות אנטישמיות ברחבי צרפת, החליטו מספר יהודים משכילים ואמידים בעלי השפעה, וביניהם קרל נטר, להקים את ארגון "כל ישראל חברים" A.I.U – "אליאנס" כדי להגן על היהודים שסובלים בגלל יהדותם, לסייע בחינוך מערבי – מודרני ברוח הערכים הצרפתיים: חרות, שוויון ואחווה וכן כדי לקדם חינוך מקצועי ליהודים.
נטר מוּנה למזכיר הארגון, ביתו שימש לאספות ראשונות של הוועד והוא היה הרוח החיה בפעולות החברה.
הארגון קיבל פניות רבות לעזרה ונטר נסע ונפגש עם ראשי הקהילות ברומניה, סרביה ובולגריה וכן נסע והשתתף בוועידות בין-לאומיות שהתקיימו במדריד, ברלין וקושטא כדי להשפיע ולהיטיב את מצב היהודים.
נטר הביע בפני ועד אליאנס את רצונו לנסוע לארץ ישראל כדי להתרשם ממצב היישוב היהודי ולבחון את התנאים הכלכליים והחקלאיים והאם ניתן ליישב שם את יהודי פרס, מרוקו ועוד שסבלו מרדיפות. ב-3 דצמבר 1866 הוועד נענה להצעתו והחליט כי "נחוץ ומועיל למצוא תרופה לעניותם של יהודי ארץ־ישראל על־ידי חקלאות, ומן הצורך לייסד בתי־ספר בירושלים וביתר ערי ארץ־ישראל".
ביוגרפיה > הביקור הראשון בארץ-ישראל

ביולי 1868 הגיע קרל נטר לראשונה לארץ ישראל. הוא שהה בארץ כחודשיים, ביקר ושוחח עם יהודים שגרו ביישוב הישן (ירושלים, יפו, חברון, צפת וטבריה), האזין למצוקתם ולמשאלותיהם, בדק את מקורות פרנסתם, ביקר במוסדות החינוך והתעניין בשגרת חייהם. בדו"ח שכתב נטר ל"כל ישראל חברים", הוא ציין כי יהודים רבים מאסו בחיי בטלה ורבים מבקשים לפתח את החקלאות ואת עבודת האדמה בארץ-ישראל. לצד זה הוא ציין בדו"ח את הקשיים רבים שבהם נתקלים עובדי האדמה, בעיקר עקב חוסר אמצעים והיעדר תמיכה מן החוץ, בדומה לכספי החלוקה שקיבלו אנשי היישוב הישן. בסיכומו של הדו"ח כתב נטר, כי רק על ידי עבודת אדמה ניתן יהיה לשפר את מצבם של היהודים בארץ-ישראל והציע להקים מוסד לחינוך הדור הצעיר לעבודת אדמה ולחקלאות.
בינואר 1869 פרס נטר את תוכניתו בפני הוועד ובין היתר אמר: "הנני נותן לפניכם תוכנית של המוסד אשר בו תוכלו לחנך את הדור הבא ולהרגילו לעבודת אדמה. על ידו תכינו מקום מקלט לאחינו, אשר היום או מחר יהיו פליטי שנאת הגויים. על ידו תרכשו לאט לאט את הארץ הקדושה אשר עיני כל בני ישראל, הן מהדור הישן והן מהדור החדש, צופיות אליה תמיד… ואתם, רבותי, אל יעלה מורא בלבבכם לאמור: איך נוכל לעשות את הדבר הגדול הזה? כי אם רק תשמיעו קול שופר גדול לאחינו המפוזרים בארצות העולם ונוכחתם, כי המחר יפתור לנו את חלומותינו של היום"
על פי המלצת נטר הוחלט להקים "בית לימוד לעבודת האדמה של חברת 'כל ישראל חברים'" ליד יפו והוקצה תקציב של מאה אלף פרנק להקמה ותחזוקת בית הספר בשלוש השנים הראשונות.
ביוגרפיה > הקמתו וניהולו של בית-הספר החקלאי מקוה ישראל

נטר נסע לפריז ונפגש עם ציר האימפריה העות'מאנית שם כדי שימליץ על הקמתו של בית הספר החקלאי. הוא הדגיש שבית-הספר יהיה תחת חסותו של הסולטאן ופיתוח החקלאות, ישרת את כל תושבי הארץ, בני כל הדתות. הציר המליץ כבקשתו וב-8 דצמבר 1869 נטר נסע לקושטא ואף ניתן לו לנאום בפני מועצת הממשלה. נטר הצליח לשכנע את הצירים להקים את בית הספר על שטחי אדמה ליד יפו – חלק בחינם וחלק בחכירה, ביטול המיסים בעשור הראשון וכן ביטול המכס על ציוד חקלאי שיגיע מחו"ל.
בשנת 1870 הגיע קרל נטר לארץ כדי לתכנן ולפקח על הקמת בית הספר ועד להשלמת מבני המגורים הוא וצוותו התגוררו במערה שנחצבה בסלע כורכר, סמוך ליפו.
נטר, דאג להדגיש את הקשר של בית הספר בארץ ישראל – לתנ"ך וקרא לגבעות שבשטח, בשמות תנ"כיים: רמת אברהם, רמת יעקב, עמק שרה וכדומה. על אף השם שעליו הוחלט בפריז, נקרא שמו בישראל מקוה ישראל על פי הכתוב בספר ירמיהו (י"ז, י"ג): "מִקְוֵה יִשְׂרָאֵל ה' כָּל עֹזְבֶיךָ יֵבֹשׁוּ, וְסוּרַי בָּאָרֶץ יִכָּתֵבוּ כִּי עָזְבוּ מְקוֹר מַיִם חַיִּים אֶת ה'", וכן בספר ירמיהו (י"ד, ח'), מִקְוֵה֙ יִשְׂרָאֵ֔ל מוֹשִׁיע֖וֹ בְּעֵ֣ת צָרָ֑ה לָ֤מָּה תִֽהְיֶה֙ כְּגֵ֣ר בָּאָ֔רֶץ וּכְאֹרֵ֖חַ נָטָ֥ה לָלֽוּן.
בניגוד לתחזיתו של נטר, ההתחלה הייתה קשה מהסיבות הבאות:
הרעיון של בית-ספר חקלאי היה חדשני בארץ ונתקל בחשדנות.
השכנים הערבים, חששו מתחרות, התנכלו למקום וחיבלו, או גנבו ציוד חקלאי.
היה קושי לגייס מורים לחקלאות בארץ-ישראל ובגולה.
מעמד החקלאים בארץ היה נחות, כנגזרת מהרמה הנמוכה של החקלאות בארץ.
יהודי "הישוב הישן" חששו שהתמיכה בבית הספר החדש תהיה על חשבון כספי "החלוקה" והכריזו חרם על בית הספר בטענה שהמקום יהיה חילוני.
נטר לא התייאש. הוא החל לפעול בין בני העדה הספרדית, שהיו פחות שמרנים ופתוחים לרעיונותיו והבטיח שבנוסף לחקלאות התלמידים ילמדו גם מקצועות מסורתיים, כגון סנדלרות, חייטות ונגרות. בבית הספר ניטעו 25 אלף גפנים, אלפי עצים שונים, גודלו תפוחי אדמה ועוד.
אף שהיה עסוק בניהול בית הספר, נטר לא הזניח את הטיפול המסור בתלמידיו וראה את בית הספר ואת התלמידים כבני משפחתו.
בתגובה לבקורת על מפעלו, ענה: "... התוצאה המטריאלית מפעולתנו והשתדלותנו היא, כי התאחזנו בארץ במקום טוב לבריאות, בשערי יפו, בדרך הגדול העולה ירושלימה, במקום רחב ידיים ואדמה שמנה, הטובה לתבואת שדה ולטעת בה אילנות, וחלק אחד ממנה כבר נטוע בעץ עושה פרי וגפנים, ו[המקום] מעוטר בבנינים רבים ונאים ובארות מים ודרכים טובים ומתוקנים... והתוצאה המוסרית ממעשה ידינו להתפאר היא, כי איזה צעירים מבני עמנו אשר תעודתם [יעודם] הייתה מלידה להיות מבקשי נדבות, עשינוּם לעושי מלאכה ועבודה, ותשוקה גדולה הבאנו בלב מספר גדול מצעירי אחינו בארץ־ישראל לעבודה ומלאכה והנה הם מבקשים כי נספחם אל נחלתנו ליהנות מטובה, וכעת אחינו כולם אשר בארץ הקודש הכירו לדעת את הטוב הצפון בפעולתנו..."
ביוגרפיה > קרל נטר ו"הבונים החופשיים"

קרל נטר היה מבין החברים והמייסדים של לשכת הבונים החופשיים הראשונה שקמה בארץ ישראל בראשותו של רוב מוריס. הוא גם מבין החותמים על הבקשה להקמתה. לשכת "Royal Solomon Mother Lodge N° 293" קיבלה את אישורה מהלשכה הגדולה של קנדה ב-17 בפברואר 1873 ונחנכה בפועל ב-7 במאי במערת צדקיהו בירושלים.
ביוגרפיה > מחלתו ופטירתו של קרל נטר

לאחר כארבע שנות עבודה קשה ב"מקוה ישראל", חלה נטר ועל פי פקודת הרופאים הוא נאלץ לחזור בקיץ 1873 לאירופה, כדי להחלים. הוא שהה שם כארבע שנים ובשנת 1877 חזר לארץ, אך נאלץ לחזור לאירופה להמשך פעילויותיו למען היהודים. ב-1881 הוא הגיע שוב לביקור שגם אותו נאלץ לקטוע בשל הסופות בנגב – הפרעות ביהודי רוסיה והצורך לקלוט ולסייע להם בארצות המערב.
ב-30 באוגוסט 1882 הגיע נטר בפעם האחרונה למקוה ישראל. יומיים לאחר מכן נפל למשכב עקב מחלת כבד כרונית שממנה סבל.
בגיל חמישים ושש, בהושענא רבה – י"ט תשרי תרמ"ג, נפטר נטר ונקבר באדמת בית הספר – מקוה ישראל, אותו יסד.
הנצחתו

בשנות ה-20 של המאה ה-20 קמה במרוקו "תנועת הנוער שארל נטר" שנתנה ביטוי למאווייהם הדתיים-לאומיים של אלפי בני הנוער היהודי במרוקו.[דרוש מקור]
לימים, בשנת 1939, ייסדו בוגרי מקוה ישראל ובוגרות משקי פועלות כגון בית חנה, מושב בשרון וקראו לו על שמו, כפר נטר. על שמו נקראו רחובות בירושלים, בחיפה ובערים נוספות במדינה. בשנת 1970, לכבוד מאה שנים להקמת מקוה ישראל, הנפיק דואר ישראל בול ועליו דיוקנו של נטר.
לקריאה נוספת

ש' רוזנר, מקוה ישראל, ירושלים: הוצאת המדפיס הממשלתי, 1970.
אפרת קראוס, מצמיחים מדינה, "סגולה" מגזין ישראלי להיסטוריה 23 2012
הערות שוליים

↑  שפירא,י. (1970). מאה שנה מקוה ישראל. תל אביב: מפעלי תרבות וחינוך בע"מ. עמ' 59–76.
1 2 3  יעקב קארל נטר / יעקב יערי־פולסקין / יוסף לואידור – פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
↑  Rolla Floyd, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265798105171  GND: 133927083  ISNI: 0000 0000 8388 2678  LCCN: no92011894  SNAC: w6rv2tqc  VIAF: 62750705   WorldCat (עם VIAF): 62750705 
קברו של קרל נטר במקוה ישראל
בול לכבוד מאה שנים להקמת מקוה ישראל עם דיוקנו של נטר, 1970
היסטוריה של מועדון הכדורגל צ'לסי

בשנת 2012 צ'לסי הפכה למועדון האנגלי החמישי לזכות בליגת האלופות.
מועדון הכדורגל צ'לסי הוקם ב־10 במרץ 1905 כקבוצת-כדורגל מרובע פולהאם בעיר לונדון. המועדון נחשב בין המועדונים המצליחים באנגליה, לאחר שזכה בלמעלה משלושים תארים, כולל שישה תוארי ליגה ושבעה גביעים אירופיים. המגרש הביתי הוא סטמפורד ברידג'.
צ'לסי זכתה בתואר הגדול הראשון שלה, אליפות הליגה, בשנת 1955. המועדון זכה בגביע ה-FA לראשונה בשנת 1970 ובתואר האירופי הראשון, גביע המחזיקות, בשנת 1971. לאחר תקופת ירידה בסוף שנות השבעים, בשנות השמונים המועדון חווה התעוררות בשנות התשעים וזכה להצלחה רבה יותר בתחרויות הגביע. שני העשורים האחרונים היו המוצלחים בתולדות צ'לסי: היא זכתה בחמישה תוארי אליפות, שני תוארי ליגת האלופות ושני תוארי הליגה האירופית בתקופה זו. צ'לסי היא אחת מחמישה מועדונים שזכו בכל שלוש תחרויות המועדונים המרכזיות של אופ"א, המועדון האנגלי הראשון שהשיג טרבל אירופי והמועדון הלונדוני היחיד שזכה בליגת האלופות.
למועדון יש יריבויות עם הקבוצות השכנות ארסנל וטוטנהאם הוטספור, ויריבות היסטורית עם לידס יונייטד. בהתבסס על נתוני צופים, למועדון יש את בסיס האוהדים השישי בגודלו באנגליה. מבחינת שווי המועדון, צ'לסי היא מועדון הכדורגל השישי ביוקרתו בעולם, עם שווי של 2.13 מיליארד ליש"ט (2.576 מיליארד דולר) והוא מועדון הכדורגל השמיני בעל ההכנסות הגבוהות בעולם, עם רווחים של מעל 428 מיליון יורו בעונת 2017/18. מאז 2003, צ'לסי נמצאת בבעלות המיליארדר הרוסי-ישראלי רומן אברמוביץ'.
התחברות ודעיכה (1963–1983)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שנות ה-90: חזרה למסלול

לצ'לסי הייתה חזרה מרשימה לליגה הראשונה בשנים 1989–1990. אף על פי שהאיסור על מועדונים אנגליים בכדורגל האירופי בוטל באותה שנה, צ'לסי פספסה מקום בגביע אופ"א מכיוון שהמקום האנגלי היחיד בתחרות באותה שנה הגיע לסגנית האלופה אסטון וילה. באותה עונה בובי קמפבל הוביל את צ'לסי להצלחתה השנייה בטורניר גביע פול ממברס, עם ניצחון 1:0 על מידלסברו בגמר בוומבלי. ברם, העונה הבאה התבררה כאכזבה, כשצ'לסי סיימה במקום ה-11 בליגה הראשונה והודחה משני הגביעים אף על פי שהתמודדה מול קבוצות מהליגות הנמוכות.
קמפבל מונה למנכ"ל צ'לסי בסוף העונה; החליפו איאן פורטרפילד כמאמן. כהונתו של פורטרפילד החלה היטב והקבוצה סיימה במקום הששי בפברואר, אך רצף תוצאות גרועות בחודשים האחרונים של העונה גרם לכך שהיא סיימה במקום ה-14 המאכזב. בינתיים, ההעפלה לרבע גמר גביע ה-FA הסתיימה אחרי הפסד לסנדרלנד מליגת המשנה. בעונה שלאחריה, צ'לסי הייתה אחת מ-22 מועדוני הליגה הראשונה שפרשו רשמית מליגת הכדורגל והצטרפו לליגת החדשה שהוקמה: הפרמייר ליג. פורטרפילד פוטר באמצע עונת 1992-1993, כאשר הקבוצה לא ניצחה משחק ליגה במשך חודשיים. הוא הוחלף על ידי זוכה גביע ה-FA של שנת 1970, דייוויד ווב, שתחתיו המועדון ירד ליגה ובסופו של דבר השיג את המקום ה-11. את ווב החליף הקשר האנגלי בן ה-35, גלן הודל.
כשהעתיד של צ'לסי בסטמפורד ברידג' בטוח עכשיו, בייטס והמיליונר מתיו הארדינג העמידו כעת כסף שהמועדון היה יכול להוציא על שחקנים. בקיץ 1995 גייסה צ'לסי שני שחקנים מפורסמים, האגדה ההולנדית רוד חוליט, בהעברה חופשית מסמפדוריה, וחלוץ מנצ'סטר יונייטד מארק יוז (1.5 מיליון ליש"ט), שניהם ימלאו תפקיד משמעותי בעתידו של המועדון. הקבוצה החתימה גם את הבלם האחורי הרומני המוכשר דן פטרסקו תמורת 2.3 מיליון ליש"ט.
עידן אברמוביץ'

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עידן אברמוביץ' > קלאודיו ראניירי (2000–2004)

וייאלי הוציא כמעט 26 מיליון ליש"ט על שחקנים חדשים במהלך הקיץ, אך הודח בספטמבר 2000 לאחר שניצח רק באחד מחמשת המשחקים של פתיחת העונה. הוא הוחלף באיטלקי אחר, קלאודיו ראניירי, שלמרות הבעיות הראשוניות שלו עם השפה האנגלית, הוביל את צ'לסי לרצף ניצחונות. ראניירי בנה בהדרגה מחדש את ההרכב והוריד את הגיל הממוצע של הקבוצה תוך מכירת כמה שחקנים מבוגרים יותר, כולל ווייז ופויט והחליף אותם בקרלו קודיצ'יני, ג'ון טרי, ויליאם גאלאס, פרנק למפארד וג'ספר גרונקייר.
בעונה השנייה של ראניירי בקבוצה, צ'לסי הגיעה לחצי גמר גביע הליגה וגמר גביע FA נוסף, אך לא הצליחה למנוע מארסנל זכייה כפולה. סגנון המשחק בליגה הראה מעט שיפור וצ'לסי שוב סיימה במקום השישי. עם שמועות על המצב הכלכלי של המועדון, ראניירי לא הצליח להחתים שחקנים נוספים. כתוצאה מכך, הציפיות מצ'לסי בעונת 2002/03 היו מוגבלות יותר. צ'לסי בכל זאת נראתה היטב ואולי באחד המשחקים המשמעותיים ביותר בתולדות המועדון, ניצחה 2:1 את ליברפול במשחק האחרון של העונה כדי להבטיח את המקום הרביעי ואת המקום האחרון בליגת האלופות.
כשהמועדון עמד בפני משבר פיננסי לכאורה, בייטס מכר במפתיע את צ'לסי ביוני 2003 תמורת 60 מיליון ליש"ט. על פי הדיווחים, הוא הכיר ברווח אישי של 17 מיליון ליש"ט על המועדון שהוא רכש תמורת 1 ליש"ט בשנת 1982. הבעלים החדש של המועדון היה המיליארדר הרוסי ומושל צ'וקוטקה לשעבר רומן אברמוביץ', שלקח על עצמו גם את האחריות לחוב של 80 מיליון ליש"ט ושילם במהירות חלק ממנו. לאחר מכן יצא למסע הוצאות של 100 מיליון ליש"ט לפני תחילת העונה והנחית שחקנים כמו קלוד מקל'לה, גרמי, הרנן קרספו, וויין ברידג', גלן ג'ונסון, ג'ו קול ודמיאן דאף.
ההוצאה הראתה תשואה טובה, כשצ'לסי סיימה כסגנית אלופת הליגה (סיום הליגה הטוב ביותר שלה מזה 49 שנים) והגיעה לחצי גמר ליגת האלופות לאחר שניצחה באופן דרמטי את ארסנל ברבע הגמר. אבל ראניירי פוטר בגלל כמה החלטות טקטיות מוזרות בהפסד חצי הגמר מול מונקו (למשל, החלפת הקשר המרכזי סקוט פארקר למגן הימני והמגן הימני גלן ג'ונסון שעבר למרכז ההגנה כדי לעבות את שורת ההתקפה בקבוצה) וסיים את העונה ללא תארים. במקומו של ראניירי גייס אברמוביץ' את ז'וזה מוריניו (שהניף שני תארים בליגה הפורטוגזית, הגביע הפורטוגזי, ליגת האלופות האלופות וגביע אופ"א עם פורטו) כמאמנה החדש של צ'לסי. אברמוביץ' הביא גם את הסקאוט ההולנדי האגדי פיט דה ויסר, שהשקיף על רונאלדו ורומריו עבור פ.ס.וו ונחשב לאחד הסקאוטים הגדולים בהיסטוריה.
עידן אברמוביץ' > חזרת למפארד (2019–2021)

פרנק למפארד החליף את סארי לאחר שאימן את דרבי קאונטי. בעונה הראשונה של למפארד הקבוצה סיימה במקום 4, לפני יריבותיה טוטנהאם וארסנל. לקראת עונת 2020-21 הוציאה צ'לסי 200 מיליון ליש"ט על שחקנים כמו קאי הורץ, האקים זייך, טימו ורנר, טיאגו סילבה, אדוארד מנדי ובן צ'ילוול.
בינואר 2020 חשפה צ'לסי ציור קיר של סולומון סוזה על קיר חיצוני ביציע המערבי באצטדיון סטמפורד ברידג'. ציור הקיר הוא חלק מקמפיין 'תגידו לא לאנטישמיות' של צ'לסי במימון בעלי המועדון רומן אברמוביץ'. על ציור הקיר נראים תיאורים של הכדורגלנים יוליוס הירש וארפאד וייס, שנהרגו במחנה הריכוז אושוויץ, ורון ג'ונס, שבוי מלחמה בריטי המכונה 'שוער אושוויץ'.
עידן אברמוביץ' > תומאס טוכל וזכייה שנייה בליגת האלופות

בינואר 2021 פיטרה צ'לסי את פרנק למפארד לאחר סדרת הפסדים. תומאס טוכל, מאמנן לשעבר של פריז סן ז'רמן ובורוסיה דורטמונד, נבחר כמחליף; טוכל הוביל את פריז סן ז'רמן לגמר ליגת האלופות הראשון שלה בשנה החולפת, שם הפסיד לבאיירן מינכן.
תחת טוכל, צ'לסי עלתה על דרך המלך והגיעה לסדרה של 13 משחקים ללא הפסד וסיימה את העונה בטופ 4 אחרי שהייתה במקום 9 בטבלה כשטוכל הגיע. צ'לסי עלתה גם לגמר גביע ה-FA לאחר שהדיחה את מוליכת ליגת העל מנצ'סטר סיטי, רק כדי להפסיד 1:0 ללסטר סיטי בגמר. עם זאת, צ'לסי עלתה לגמר ליגת האלופות 2021 לאחר שגברה על אתלטיקו מדריד, פורטו וריאל מדריד בשמינית, רבע וחצי הגמר בהתאמה. ולבסוף צ'לסי זכתה בפעם השנייה בתולדותיה בליגת האלופות לאחר שגברה 1–0 על מנצ'סטר סיטי ב-29 במאי 2021 באסטדיו דו דרגאו בפורטו, פורטוגל, משער של קאי האברץ הגרמני. בפברואר 2022 זכתה הקבוצה בגביע העולם למועדונים לראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר בתוצאה 2-1 לאחר הארכה על פלמיירס, שער שהובקע גם כן על ידי האברץ.
בפברואר 2022, אברמוביץ' הודיע על העברת הקבוצה לנאמנים בעקבות בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה וחשש מהקפאת נכסיו בבריטניה. ב-10 במרץ הוקפאו נכסיו בבריטניה באופן רשמי ואפשרותו למכור את המועדון נבלמה.
תקופת בוהלי

| --- | --- |
 :  ראו גם – טוד בוהלי
פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שיאים > הופעות כל הזמנים

הטבלה כוללת משחקים רשמיים בלבד
|  | שם | שנים | ליגה | גביע ה-FA | גביע הליגה | אירופה | אחרים1 | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | רון האריס | 1961–1980 | 655 | 64 | 48 | 27 | 1 | 795 |
| 2 | פטר בונטי | 1959–1979 | 600 | 57 | 45 | 26 | 1 | 729 |
| 3 | ג'ון טרי | 1998–2017 | 492 | 58 | 37 | 124 | 6 | 717 |
| 4 | פרנק למפארד | 2001–2014 | 429 | 58 | 34 | 117 | 10 | 648 |
| 5 | ג'ון הולינס | 1963–1975 & 1983–1984 | 465 | 51 | 48 | 27 | 1 | 592 |
| 6 | פטר צ'ך | 2004–2015 | 333 | 33 | 17 | 103 | 8 | 494 |
| 7 | דניס וייז | 1990–2001 | 332 | 38 | 30 | 38 | 7 | 445 |
| 8 | סטיב קלארק | 1987–1998 | 330 | 36 | 26 | 12 | 17 | 421 |
| 9 | קרי דיקסון | 1983–1992 | 335 | 20 | 41 | 0 | 24 | 420 |
| 10 | אדי מקגריידי | 1962–1974 | 331 | 41 | 22 | 16 | 0 | 410 |

1 אחרים כולל: מגן הקהילה, פליי-אוף הליגה האנגלית, גביע הפול-ממבר, הסופר קאפ האירופי, ואליפות העולם לקבוצות.
שיאים > שיאים נוספים הקשורים בהופעות

הכי הרבה הופעות במפעלים אירופאיים – 124, ג'ון טרי (1998–2015)
הכי הרבה הופעות ברצף – 167, ג'ון הולינס, 14 אוגוסט 1971 – 25 ספטמבר 1974
הכי הרבה משחקי ליגה ברצף – 164, פרנק למפארד, 13 אוקטובר 2001 – 26 דצמבר 2005
הכי הרבה הופעות בעונה אחת – 64, חואן מאטה, אוסקר and פרננדו טורס, בעונת 2012/13
הכי הרבה הופעות בנבחרת הלאומית במדי צ'לסי – פרנק למפארד, 103 הופעות בנבחרת אנגליה בתקופתו בצ'לסי
השחקן הכי צעיר – איאן המילטון, 16 שנים ו-138 ימים, נגד טוטנהאם הוטספר, ב-18 מרץ 1967
השחקן הכי מבוגר – מארק שוורצר, 41 שנים ו-218 ימים, נגד קארדיף סיטי, ב-11 במאי 2014
שיאים > טבלת כובשי כל הזמנים

הטבלה כוללת משחקים רשמיים בלבד
|  | שם | שנים | ליגה | גביע ה-FA | גביע הליגה | אירופה | אחרים1 | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פרנק למפארד | 2001–2014 | 147 | 26 | 12 | 25 | 1 | 211 |
| 2 | בובי טמבלינג | 1959–1970 | 164 | 25 | 10 | 3 | 0 | 202 |
| 3 | קרי דיקסון | 1983–1992 | 147 | 8 | 25 | 0 | 13 | 193 |
| 4 | דידייה דרוגבה | 2004–2012 & 2014–2015 | 104 | 12 | 10 | 36 | 2 | 164 |
| 5 | רוי בנטלי | 1948–1956 | 128 | 21 | 0 | 0 | 1 | 150 |
| 5 | פיטר אוזגוד | 1964–1974 & 1978–1979 | 105 | 19 | 10 | 16 | 0 | 150 |
| 7 | ג'ימי גריבס | 1957–1961 | 124 | 3 | 2 | 3 | 0 | 132 |
| 8 | ג'ורג' מילס | 1929–1943 | 118 | 7 | 0 | 0 | 0 | 125 |
| 9 | ג'ורג' הילסדון | 1906–1912 | 99 | 9 | 0 | 0 | 0 | 108 |
| 10 | אדן הזארד | 2012– | 80 | 5 | 6 | 10 | 0 | 101 |
1 אחרים כולל: מגן הקהילה, פליי-אוף הליגה האנגלית, גביע הפול-ממבר, הסופר קאפ האירופי, ואליפות העולם לקבוצות.
שיאים > שיאים נוספים הקשורים בשערים

הכי הרבה שערים בעונה אחת - 43, ג'ימי גריבס (1960/61)
הכי הרבה שערי ליגה - 164, בובי טמבלינג (1959-1970)
הכי הרבה שערי פרמייר ליג בעונה אחת - 29, דידייה דרוגבה (2009/10)
הכי הרבה שערים בגביע ה-FA - 26, פרנק למפארד (2001-2014)
הכי הרבה שערים בגביע ה-FA בעונה אחת - 8, פיטר אוזגוד (1969/70)
הכי הרבה שערים בגביע הליגה - 25, קרי דיקסון (1983-92)
הכי הרבה שערים בגביע הליגה בעונה אחת - 8, קרי דיקסון (1984/85)
הכי הרבה שערים במסגרת אירופית - 36, דידייה דרוגבה (2004-12, 2014-15)
הכי הרבה שערים במסגרת אירופית בעונה אחת - 9, פרננדו טורס (2012/13)
הכי הרבה שערים במשחקי גמר - 9, דידייה דרוגבה (2004-12, 2014-15)
מבחינה רשמית מספר הצופים הגבוה ביותר בתולדות צ'לסי (82,905) נכח במשחק הליגה הראשונה מול ארסנל ב-12 באוקטובר 1935. אולם, ישנה הערכה כי במשחק הידידות מול דינמו מוסקבה ב-13 בנובמבר 1945 נכחו 100,000 צופים. השינויים שבוצעו בסטמפורד ברידג' בשנות ה-90, והפיכתו לאצטדיון ישיבה בלבד, גרמו לכך שלא ניתן יהיה לשבור את השיא הזה בטווח הזמן הקרוב.
צ'לסי קבעה מספר שיאים בכדורגל האנגלי והאירופאי. מספר השערים הנמוך ביותר שהובקע נגדה במהלך עונה רגילה של ליגה (15), מספר המשחקים הגבוה ביותר ללא ספיגת שער בעונה של הפרמייר (25 בעונת 2004/2005)‏, ורצף המשחקים הארוך ביותר ללא ספיגת שער החל מתחילת העונה (6)‏.
הניצחון 21 - 0 על קאריינז' 97 מלוקסמבורג במסגרת עונת 1971 של גביע המחזיקות הוא הגבוה ביותר בכדורגל האירופי. רוברטו די מטאו מחזיק בשיא הבקעת השער המהיר ביותר בגמר גביע ה-FA שנערך בומבלי, לאחר שהבקיע בתוך 42 שניות בניצחון על מידלסברו ב-1997. צ'לסי מחזיקה ברצף משחקי הבית ללא הפסד הארוך ביותר בליגה האנגלית הבכירה, לאחר שבין 20 במרץ 2004 ל-26 באוקטובר 2008 לא הפסידה ב-86 משחקים. ב-12 באוגוסט 2007 השוותה צ'לסי את שיאה של ליברפול, שלא הפסידה ב-63 משחקי בית בין 1978 ל-1980‏. בין ה-5 באפריל 2008 ל-6 בדצמבר 2008 ניצחה צ'לסי ב-11 משחקי חוץ רצופים בליגה, ובכך קבעה שיא נוסף עבור הליגה האנגלית הבכירה.
בשנת 2009/2010, עונת הדאבל של צ'לסי, שברה הקבוצה שיא הבקעות עם 103 גולים בכל העונה, כאשר  דרוגבה זכה בנעל הזהב עם 29 שערי ליגה, ופטר צ'ך זכה בכפפת הזהב, על 17 משחקים עם רשת נקייה.
על שמה של צ'לסי רשומים כמה אירועים שהיא ביצעה לראשונה. ביחד עם ארסנל היא הקבוצה הראשונה ששיחקה עם מספרים על גב החולצה, לאחר שעשתה זאת במשחק מול סוונסי טאון ב-25 באוגוסט 1928‏. צ'לסי היא הקבוצה האנגלית הראשונה שטסה למשחק חוץ מקומי, לאחר שעשתה זאת לפני המשחק מול ניוקאסל יונייטד ב-19 באפריל 1957‏. ב-26 בדצמבר 1999 היא הייתה לקבוצה הראשונה שמעלה הרכב של שחקנים זרים בלבד (לא בריטים או אירים), במשחק הפרמייר ליג מול סאות'המפטון. ב-19 במאי 2007 היא הייתה לקבוצה הראשונה שזוכה בגביע ה-FA באצטדיון ומבלי החדש, והיא גם הקבוצה האחרונה שזכתה בוומבלי הישן. עם סיום עונת 2007/2008 היא הייתה לקבוצה האנגלית הראשונה במאה ה-21 שמדורגת במקום הראשון בדירוג אופ"א המתבסס על הישגי חמש השנים האחרונות.
בשנת 2013 צ'לסי זכתה בגביע הליגה האירופית אחרי ניצחון 2:1 בגמר על בנפיקה ליסבון ובכך היה למועדון הראשון מבריטניה, והרביעי בסך הכל (אחרי אייאקס, יובנטוס ובאירן מינכן) שזוכה בכל שלושת התארים הגדולים של אירופה, ליגת האלופות, הליגה האירופית (לשעבר גביע אופ"א) וגביע אירופה למחזיקות גביע.
לקריאה נוספת

Glanvill, Rick (2006). Chelsea FC: The Official Biography – The Definitive Story of the First 100 Years. Headline Book Publishing Ltd. p. 71. ISBN 0-7553-1466-2.
Batty, Clive (2004). Kings of the King's Road: The Great Chelsea Team of the 60s and 70s. Vision Sports Publishing Ltd. ISBN 0-9546428-1-3.
Batty, Clive (2005). A Serious Case of the Blues: Chelsea in the 80s. Vision Sports Publishing Ltd. ISBN 1-905326-02-5.
Cheshire, Scott (1998). Chelsea: an Illustrated History. Breedon Books. ISBN 1-85983-143-5.
Hadgraft, Rob (2004). Chelsea: Champions of England 1954–55. Desert Island Books Limited. ISBN 1-874287-77-5.
Harris, Harry (2005). Chelsea's Century. Blake Publishing. ISBN 1-84454-110-X.
Mears, Brian (2004). Chelsea: A 100-year History. Mainstream Sport. ISBN 1-84018-823-5.
Mears, Brian (2002). Chelsea: Football Under the Blue Flag. Mainstream Sport. ISBN 1-84018-658-5.
Woolnough, Brian (1998). Ken Bates: My Chelsea Dream. Virgin Books. ISBN 1-85227-737-8.
הערות שוליים

↑  Glanvill, Rick (2006). Chelsea FC: The Official Biography – The Definitive Story of the First 100 Years. Headline Book Publishing Ltd. p. 71. ISBN 0-7553-1466-2.
↑  אוריאל דסקל, המהלך של אברמוביץ': סוף עידן בצ'לסי או התרחקות אסטרטגית?, באתר כלכליסט, 26 בפברואר 2022
↑  הוקפאו נכסיו של רומן אברמוביץ', מכירת צ'לסי נעצרה, באתר ערוץ הספורט, 10 במרץ 2022
↑  היסטוריה של צ'לסי באתר הרשמי של הקבוצה
↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  [http://www.rsssf.com/miscellaneous/cwc.html#rec סטטיסטיקות באתר RSSSF
↑  מידע באתר משחקי גמר גביע ה-FA
↑  כתבה 1 באתר ה-BBC וכתבה 2 באתר ה-BBC
↑  כתבה באתר הפרמייר ליג
↑  כתבה באתר England Foorball Online
↑  גלנוויל (2006), עמוד 96
↑  כתבה באתר ספורטינג לייף
↑  דירוג אופ"א
הרכב צ'לסי בשנת 1905
צ'לסי בעת נסיעתה לארגנטינה בעונת 1929.
הרכב צ'לסי. נובמבר 1947.
בובי טמבלינג וברי ברידג'ס, שני שחקני המפתח של צ'לסי בשנות ה-60. צולם בסטמפורד ברידג', 2009.
ניקולס קלדור

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1908 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  30 בספטמבר 1986 (בגיל 78) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הונגריה 
 השכלה:  בית הספר לכלכלה של לונדון (1930) 
 מעסיק:  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 תפקיד:  חבר בית הלורדים (9 ביולי 1974–30 בספטמבר 1986) 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה האקונומטרית (1945)  doctor honoris causa from the University of Dijon (6 באוקטובר 1962) 
 
יום הולדת 90 ל-לאנס בילס. משמאל לימין:פרופסור סיר אוטו קאהן-פרוינד, ד"ר ה. לאנס בילס, לורד קלדור, פרופסור ריצ'רד גריבס
ניקולס קלדור, ברון קלדור (באנגלית: Nicholas Kaldor; בהונגרית: Káldor Miklós, מיקלוש קלדור; בודפשט, 12 במאי 1908 – Papworth Everard, קיימברידג'שייר, הממלכה המאוחדת, 30 בספטמבר 1986) היה כלכלן יהודי-הונגרי-בריטי של כלכלה פוסט-קיינסיאנית מקיימברידג' בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. פיתח את קריטריוני ה"פיצויים" הנקראים יעילות קלדור-היקס להשוואות רווחה (1939), גזר את מודל קורי העכביש וטען לקביעות מסוימות הניתנות לצפייה בצמיחה כלכלית, אשר נקראות חוקי הצמיחה של קלדור.
קלדור עבד לצד גונאר מירדאל כדי לפתח את מושג המפתח סיבתיות מצטברת מעגלית וטבע גם את המונח תשואת נוחות הקשורה לשוק הסחורות ולמה שנקרא תאוריית האחסון.
קורות חיים

קלדור נולד במשפחה יהודית ולמד בעיר מולדתו בודפשט ובברלין ומשנת 1927 בבית הספר לכלכלה של לונדון, שם הפך תחילה למתרגל ולאחר מכן למרצה, מרצה בכיר וכך הלאה (1932-1947). במהלך מלחמת העולם השנייה, עבד עם ג'ון מיינרד קיינס על בעיית מימון המלחמה. לאחר המלחמה, היה מומחה מוביל של UNECE. בין השנים 1947-1949 עמד בראש חטיבת המחקר והתכנון של הוועדה הכלכלית של האומות המאוחדות לאירופה. בשנת 1949 הפך למרצה באוניברסיטת קיימברידג'. מ-1950 עד 1955 היה חבר בוועדה המלכותית למיסוי הכנסה ומיסוי רווחים. מ-1956 עד 1976 היה יועץ פיננסי במדינות כמו הודו, סרי לנקה, מקסיקו, גאנה, טורקיה, אוסטרליה, איראן, ונצואלה. עד 1963 היה גם יועץ לממשלות מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת) והיה מהראשונים שהציעו להנהיג מס הוצאה (expenditure tax). בשנת 1966 הפך לפרופסור מן המניין באוניברסיטת קיימברידג'. הוא זכה בתואר אבירות, ברון ולורד לימי חייהם ב-1974. בשנת 1979 נבחר כחבר כבוד באקדמיה ההונגרית למדעים.
חייו הפרטיים

קלדור היה נשוי לקלריסה גולדסמית', דמות בולטת בחיי העיר קיימברידג' ובוגרת היסטוריה מסומרוויל קולג', אוקספורד (אנ'). נולדו להם ארבע בנות: פני מילסום, חברת מועצת הלייבור לשעבר ברובע איזלינגטון בלונדון, קתרין הוסקינס, שהייתה מועמדת הלייבור למועצת העיר ווסטמינסטר בלונדון (אנ'), פרנסס סטיוארט, פרופסור אמריטוס לפיתוח כלכלי באוניברסיטת אוקספורד, ומרי קלדור (אנ'), פרופסור לממשל גלובלי בבית הספר לכלכלה של לונדון.