stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגמדים העליזים
הערות שוליים

↑  "Short Subject Reviews". The Film Daily: 9. 15 בדצמבר 1929. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Talking Shorts". Variety: 20. 25 בדצמבר 1929. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Good and Bad Shorts in Week's New Crop; Vaudeville Acts Predominate". Motion Picture News: 27. 28 בדצמבר 1929. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "The Merry Dwarfs - December 16, 1929". Silly Symphonize. נבדק ב-14 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
דינה גריפובה

| --- | --- |

דינה גריפובה, במסיבת עיתונאים באירוויזיון 2013
 לידה:  25 במרץ 1991 (בת 33) הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, יוגוסלביה, טטרסטן 
 שם לידה:  דינה פגימובנה גריפובה
 מוקד פעילות:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקת נשמה, רומנסה, מוזיקת קרוסאובר 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 פרסים והוקרה:  אמן מכובד של הרפובליקה של טטרסטן 
 garipovadina.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דינה פגימובנה גריפובה (ברוסית: Дина Фагимовна Гарипова, בטטרית: Динә Фәһим кызы Гарипова; נולדה ב-25 במרץ 1991) היא זמרת רוסייה. גריפובה ייצגה את רוסיה באירוויזיון 2013.
ביוגרפיה

גריפובה נולדה ב-25 במרץ 1991 בזלנודולסק, טטרסטן, רוסיה, להורים רופאים. מגיל שש למדה שירה בתיאטרון "זולוטוי מיקרופון". גריפובה למדה עיתונאות באוניברסיטה הפדרלית בקאזאן.
קריירה

בשנת 1999, היא נבחרה לכלת התואר הראשון בתחרות הכל-רוסית "Firebird". בשנת 2001 נבחרה לכלת פרס התואר הראשון של הפסטיבל הרפובליקני "Constellation-Yoldyzlyk", שלאחריו הוזמנה להופעות ואירועים שונים שאורגנו על ידי הוועד המארגן של הפסטיבל. בשנת 2005 נבחרה לזוכה בתחרות בינלאומית בעיר טרטו שבאסטוניה. בשנת 2008, דינה, יחד עם תיאטרון המיקרופון הזהב, השתתפו בתחרות בינלאומית בצרפת, שם זכתה במחזמר במקום הראשון.
בשנת 2012, הגיעה גריפובה לאודישנים, על מנת להתמודד בעונה הראשונה של The Voice בגרסה הרוסית. גריפובה הגיעה עד לגמר בו הוכרזה כזוכה הגדולה. מיד לאחר הזכייה הוחתמה על ידי יוניברסל מיוזיק גרופ. עיתונאים ומבקרי מוזיקה רוסיים מכנים את גריפובה "אדל הרוסייה" או "היורשת של סוזן בויל".
ב-19 בפברואר 2013, הוכרז כי דינה גריפובה תייצג את רוסיה באירוויזיון 2013 במאלמה, שוודיה, עם השיר "What If" (מה אם). ב-14 במאי 2013 דינה עלתה לגמר התחרות. השיר שלה קיבל 156 נקודות, מקום שני מתוך 16 מדינות. בגמר, הופיעה גריפובה בשיר מספר 10, בסופו סיימה במקום ה-5 בתחרות מתוך 26 נקודות כשהיא מקבלת 172 נקודות.
בסתיו ובחורף 2013–2014, קיימה הזמרת סבב הופעות גדול בעשרות ערים ברוסיה, המופע הגדול ביותר התקיים בסנקט פטרבורג על בימת ארמון התרבות על שמו של גורקי ובבניין העירייה בקרסנוגורסק. ב-30 באוקטובר 2014, בהופעה הגדולה השנייה שלה בקרוקוס סיטי הול, הציגה גריפובה את אלבום הבכורה שלה, "שני צעדים לאהבה". בפברואר 2015, גריפובה הפכה לשחקנית בתיאטרון המוזיקלי "אלכסנדר גראדסקי". במרץ ובאפריל באותה השנה התקיים סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת, שכלל כמעט 30 ערים ברוסיה מפסקוב ועד יוז'נו-סחלינסק.
רפרטואר השירה של גריפובה הוא ברוסית, טטרית, אנגלית, איטלקית וצרפתית. היא שרה בעיקר פופ, אך גם מנסה את עצמה בסגנון הרוק.
חיים אישיים

דינה היא ממוצא טטרי אתני והיא מוסלמית סונית.
בתחילת אוגוסט 2015, התחתנה בקאזאן, שמו של הבן זוג לא נחשף כיוון שאינו מעוניין להיחשף בעיתונות.
הערות שוליים

↑  ЧИ, Кто станет «Голосом» России? Дина Гарипова пленила всех, говорят на Первом канале, Новости г. Набережные Челны. «Челнинские известия», официальный сайт газеты., ‏27 בדצמבר 2012 (ב־)
↑  Финалистки шоу "Голос" стали заслуженными артистками Татарстана, Российская газета (ברוסית)
↑  Дина Гарипова стала победительницей телепроекта "Голос", Российская газета (ברוסית)
↑  Дина Гарипова из Татарстана победила в шоу «Голос». Новости. Первый канал (ברוסית), נבדק ב-2020-07-13
↑  Голосом России стала Дина Гарипова - ИнтерНовости.Ру, www.internovosti.ru
↑  Лучшим голосом России стала "Сьюзан Бойл" из Татарстана (видео), Росбалт (ברוסית)
1 2  Malmö 2013, eurovision.tv (באנגלית)
↑  ЧИ, Победительница шоу «Голос» Дина Гарипова стала актрисой Музыкального театра Александра Градского, Новости г. Набережные Челны. «Челнинские известия», официальный сайт газеты., ‏23 בפברואר 2015 (ב־)
↑  Дина Гарипова, www.zelenodolsk.ru
↑  Дина Гарипова вышла замуж - BlogNews.am, blognews.am (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6258 9420  MusicBrainz: bcbab171-ad17-40da-95ea-75d7d37d6dff  VIAF: 304163706542529420266   WorldCat (עם VIAF): 304163706542529420266
דראהומניבקה

דְרַאהוֹמַנִיבְקַה (אוקראינית: Драгоманівка, "דראהומונובית") הייתה הצעת רפורמה לאורתוגרפיה ולאלפבית האוקראיני, שקודמה בידי מיכאילו דראהומנוב ונקראה על שמו. עיקר ההצעה היה הפיכת הכתיבה האוקראינית לפונמית, כל שכך אות תייצג פונמה אחת בלבד. בדראהומניבקה נעשה שימוש מועט, בין השאר בידי דראהומנוב עצמו, אך עקב התנגדות תרבותית ורדיפה פוליטית לא תפסה ההצעה תאוצה, והשימוש בה גווע במהרה.
היסטוריה

שיטת כתיבה זו נוצרה בקייב בשנת 1870 על ידי קבוצה של פעילים תרבותיים לשם כתיבת מילון אוקראיני. הקבוצה הונהגה בידי פאבלו ז'יטצקי וכללה את דראהומנוב. בשנת 1876 אסר אוקאז (צו) אֵמְס (Эмский указ) פרסומים והופעות בשפה האוקראינית ברחבי האימפריה הרוסית. בעקבות זאת עברה הפעילות התרבותית בשפה האוקראינית אל מחוץ לגבולות האימפריה, והצעת הרפורמה לא הספיקה להתפרסם.
ז'יטצקי כינה את שיטת הכתיבה "הֵרְצֵהוֹבִינְקַה" ("הרצגובינית"), בעקבות השפעת האורתוגרפיה הסרבית החדשה של ווק סטפנוביץ' קראג'יץ' (הרפורמה של קראג'יץ התבססה על הניב הסרבי שדובר בהרצגובינה), אך דראהומנוב היה הראשון שפרסם תכנים בשיטה זו בשנת 1878 בז'נבה, וכך נודעה השיטה בציבור כ"דראהומניבקה". נעשה בדראהומניבקה שימוש בגליציה בפרסומיהם של עמיתיו של דראהומנוב, איבאן פרנקו ומיכאילו פבליק, אך בעקבות ההתנגדות של פלגים תרבותיים מסוימים ושל השלטונות הפולניים, השימוש בה גווע והיא נשכחה בפועל.
האלפבית

הדראהומניבקה התבססה על העיקרון הפונמי, לפיו כל גרפמה מקבילה לפונמה אחת בדיוק, ולהפך - כל פונמה מיוצגת על ידי גרפמה אחת בלבד. כך, אותיות המייצגות שתי פונמות בוטלו ובמקומן נעשה שימוש בשתי אותיות נפרדות.
האות Й הוחלפה באות Ј על יסוד הכתב הלטיני
האותיות המרככות בוטלו ובמקומן נעשה שימוש בצמדי אותיות. עיצורים מחונככים יוצג תמיד באמצעות "סימן הרכות" Ь.
כאשר ייצגו שילוב של עיצור ותנועה הוחלפו כך:
Є הוחלפה ב־је
Ї הוחלפה ב־јі
Ю הוחלפה ב־ју
Я הוחלפה ב־ја
כאשר ייצגו חינכוך ותנועה הוחלפו ב:
Є הוחלפה ב־ье
Ї הוחלפה ב־ьі
Ю הוחלפה ב־ьу
Я הוחלפה ב־ьа
הדיגרף Щ הוחלף בצירוף шч
הסיומת ться לפעלים הוחלפה ב־тцьа.
האלפבית > דוגמות

להלן מספר דוגמות לכתיבה בדראהומניבקה, לצד הצורות המקוריות:
щука הוחלפה ב־шчука (זאב ים)
яблоко הוחלפה ב־јаблоко (תפוח)
святий הוחלפה ב־свьатиј (קדוש)
сподівається הוחלפה ב־сподіваjетцьа (מצפה ל-)
דוגמה לשימוש מודרני בדראהומניבקה ניתן למצוא בשטר של 20 הריבניה שהופק בשנת 2003 באוקראינה. בשטר מוצג קטע משירו של איבאן פרנקו, Веселка (קשת בענן), כתוב בכתב ידו ובדראהומניבקה:
Земле, моjа всеплодьучаjа мати!

Сили, шчо в твоjij движель глубинi,

Крапльу, шчоб в боjу смiлijше стоjати,

даj i мiнi!
שטר של 20 הריבניה עם תמונתו של איבאן פרנקו ודוגמה משירתו הכתובה בכתב יד של הדראהומניבקה
החלק הכתוב בהגדלה
הברית הלאומית (לטביה)

| --- | --- |
 מדינה:  לטביה 
 מנהיגים:  Gaidis Bērziņš 
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־14 שנים) 
 אידאולוגיות:  שמרנות לאומית, לאומיות, ליברליזם כלכלי 
 מטה:  ריגה 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין 
 ארגונים בינלאומיים:  ברית השמרנים והרפורמיסטים האירופים 
 www.nacionalaapvieniba.lv
 
הברית הלאומית (בלטבית: Nacionālā apvienība „Visu Latvijai!” – „Tēvzemei un Brīvībai/LNNK”) היא מפלגת ימין פוליטי בלטביה. עם 17 מושבים בפרלמנט הלטבי "סאֵימה" היא המפלגה הרביעית בגודלה. המפלגה היא שילוב של שמרנות, לאומיות לטבית, אירוסקפטיות ועקרונות כלכלה ליברלית.
היסטוריה

המפלגה נוסדה ב-2010 כברית בחירות בין מפלגת "הכל בשביל לטביה!" ומפלגת "למען המולדת והחופש" לאחר שסורבו להיכנס למפלגת האחדות. הברית הרופפת הפכה למפלגה יחידה ב-23 ביולי 2011. ב-2010, כחלק מהממשלה היוצאת היא הייתה מעורבת במשא ומתן לאחר הבחירות לחידוש הקואליציה, אך הוטל עליה וטו על ידי "חברה לשינוי פוליטי". במאי 2011 תמכה המפלגה בבחירתו מחדש של ואלדיס זאטלרס לנשיאות לטביה באותה שנה.
בבחירות לפרלמנט 2011 זכתה הברית הלאומית בארבעה עשר מושבים - עלייה של שישה לעומת הבחירות בשנה הקודמת - מה שהפך אותה למפלגה הרביעית בגודלה. לאחר משא ומתן נרחב במטרה למנוע מכוחות התומכים בקרמלין להשיג מושבים בממשלה, היא הצטרפה לממשלת מרכז-ימין עם מפלגת האחדות ומפלגת הרפורמה של זאטלרס, עם שני שרים :גאידיס ברזינש בתור שר המשפטים וז'אנטה יאונזמה-גרנדה בתור שרת התרבות .
ב-23 באוגוסט 2013, "הכל בשביל לטביה!", האגף של הברית הלאומית חתם על הצהרת באוסקה יחד עם מפלגת העם השמרנית של אסטוניה והאיחוד הלאומי הליטאי הקוראת להתעוררות לאומית חדשה של המדינות הבלטיות ולהזהיר מפני איומים הנשקפים מהמרקסיזם התרבותי, "רב- תרבותיות פוסט -מודרניסטית", " ליברליזם הרסני " ואימפריאליזם רוסי .
תקופת המיזוג של שתי המפלגות המייסדות הסתיימה בקונגרס השלישי של הברית הלאומית ב-7 בדצמבר 2013, ולבסוף נוצרה מפלגה יחידה אחת.
באוקטובר 2014, בבחירות לסאימה, המפלגה השיגה 17 מושבים בפרלמנט, ונכנסה לקואליציית מרכז-ימין, יחד עם מפלגת האחדות ואיחוד הירוקים והחקלאים תחת ראש הממשלה לאימדוטה סטראויומה . המפלגה הצליחה לכלול מספר נקודות חשובות בהצהרת הממשלה והאמנה הקואליציונית:
להתחיל בלטביזציה הדרגתית של מערכת החינוך הדו-לשונית החל מ-2018
הגבלה של תוכנית הסחר בהיתרי שהייה שהוקמה בשנת 2010
להגביר את תמיכת המדינה לערכי המשפחה ולתוכנית הדמוגרפיה
ליצור זהות לאומית, שפה ותרבות לטבית בעדיפות כפי שהיא מוגדרת בחוקת לטביה
פתיחת שוק הגז הטבעי במטרה לסיים את המונופול של גזפרום בשוק האנרגיה הלטבי
זכות וטו על כל החלטה שעלולה להחליש את עמדות השפה הלטבית
לאחר הבחירות לפרלמנט ב-2018, נוצר פרלמנט תלוי מכיוון שלאף מפלגה או קואליציה לא היה רוב. לאחר משא ומתן שנמשך שלושה חודשים, ב-7 בינואר 2019, הנשיא ריימונדס ויוניס הטיל על ארטורס קרישיאניס קרינש את המשימה להרכבת הממשלה בעקבות כישלונותיהם של המועמדים הקודמים.
קאריש נכנס לתפקידו כראש ממשלה ב-23 בינואר 2019, והוביל קואליציית מרכז-ימין רחבה של חמש מפלגות שמרניות וליברליות הכוללת את הברית הלאומית, השמרנים, פיתוח/עבור! ,ללטביה הומאנית ומפלגת האחדות.
אידאולוגיה

הברית הלאומית נחשבת למפלגה הימנית ביותר בלטביה, במצעה מפרטת הברית הלאומית את סדרי העדיפויות המרכזיים שלה כהגנה על השפה, התרבות והמורשת הלטבית.
אידאולוגיה > מדיניות פנים

המפלגה מתנגדת באופן פעיל להגירה - הן תוכנית מכירת היתרי השהייה והן שיטת מכסות הפליטים של האיחוד האירופי, תוך שימת דגש על המספר הגדול ממילא של מתנחלים רוסים מתקופת ברית המועצות בלטביה. היא השווה בין תומכי ההגירה המודרניים למשתפי פעולה, שתמכו בהגירה ההמונית המתוכננת תחת הכיבוש הסובייטי . המפלגה הייתה היחידה מבין השותפות הקואליציוניות המובילות שסירבה לחלוטין הן לשיטת מכסות הפליטים, והן לקבלה מרצון של פליטים. באוגוסט 2015, המפלגה השתתפה בארגון העצרת המסיבית נגד ההגירה בריגה. עמדה זו נגד ההגירה הודגשה בדיונים השנתיים בנושאי חוץ בסאימה וגם נגד מדיניות ההגירה הליברלית והתקינות הפוליטית באיחוד האירופי. בשנת 2021 הגישה המפלגה לסיימה הצעת חוק בדבר תיקון לחוקה, אשר מתכוונת להגדיר בקפדנות את מושג המשפחה כאיחוד של גבר ואישה.
אידאולוגיה > מדיניות חוץ

המפלגה רוצה להשתתף במה שהיא מכנה "המרחב הגאופוליטי המערבי". היא תומכת בחברות לטבית בנאט"ו . עם זאת, המפלגה נוקטת עמדה אירו-סקפטית תוך כדי התנגדות לבירוקרטיה וריכוז של סמכויות סביב בריסל, בטענה שהאיחוד האירופי צריך להיות גוש מסחר במקום ארגון פוליטי בירוקרטי, וכי המדינות החברות חייבים לפעול למלחמה בפשע ולהגן על התרבות האירופית יחד, אך לא לכפות על קבלת החלטות פנימיות וריבונות פוליטית של מדינות ולנטוש את מה שהמפלגה מכנה את גישת "הכל עבור כולם" של האיחוד האירופי. בעקבות הברקזיט, הברית הלאומית הצהירה כי יש לכבד את החלטת בריטניה והמדינה צריכה להישאר בעלת ברית חשובה של אירופה ולטביה, וכי אסור לאיחוד האירופי להגיב נגד בריטניה ובמקום זאת להמשיך בהסכם סחר חופשי עם בריטניה.
תוצאות בחירות > לפרלמנט (סאימה)

| שנת בחירות | # קולות |  % מסך הכל | # מושבים | +/– שינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | 74,028 | 7.8 | 8 מתוך 100 |  |
| 2011 | 127,208 | 13.9 | 14 מתוך 100 | +6 |
| 2014 | 151,567 | 16.6 | 17 מתוך 100 | +3 |
תוצאות בחירות > לפרלמנט האירופי

| שנת בחירות | # קולות |  % מסך הכל | # מושבים | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | 63,229 | 14.3 (#2) | 1 מתוך 8 | ללא שינוי |
המוח הכחול

המוח הכחול הוא פרויקט שהחל במאי 2005, במהלכו מנסים מדענים לייצר סימולציה ממוחשבת של מוחות יונקים, בהם המוח האנושי. מטרת הפרויקט היא להבין את מבנה המוח ואת דרכי פעולתו. את הפרויקט יסד הנרי מרקרם, ממכון המוח והתודעה במכון הטכנולוגי בלוזאן, שווייץ.
הפרויקט משתמש במחשב-על מסוג Blue Gene, מתוצרת חברת IBM.
בפרויקט לוקח חלק צוות ישראלי מהאוניברסיטה העברית המתמחה בחישוביות עצבית, ובראשם פרופסור עידן שגב.
בעקבות הפרויקט נולד פרויקט המוח האנושי.
ראו גם

בינה מלאכותית
רשת עצבית מלאכותית
רשת עצבית
דראגן קיצ'נוביץ'

דראגן קיצ'נוביץ' (בסרבית: Драган Кићановић; נולד ב-17 באוגוסט 1953) הוא כדורסלן עבר, פוליטיקאי ודיפלומט סרבי.
קיצ'נוביץ' שיחק בשנות ה-70 וה-80, ונחשב לאחד השחקנים והסקוררים האירופיים הטובים בכל הזמנים, לאחר שזכה גם בתואר מר אירופה וגם בתואר שחקן השנה באירופה. ב-1981 וב-1982. הוא נבחר לאחד מ-50 הכדורסלנים הגדולים בתולדות פיב"א ב-1991. ב-20 באוגוסט 2010 הפך קיצ'נוביץ' לחבר היכל התהילה של פיב"א, כהוקרה על משחקו בתחרויות בינלאומיות. הוא נבחר לספורטאי הטוב ביותר של יוגוסלביה ב-1982, והוא גם נבחר לשחקן הכדורסל הטוב ביותר של יוגוסלביה במאה ה-20.
מאז ספטמבר 2013, הוא ממלא את תפקיד הקונסול הכללי בקונסוליה הסרבית בטריאסטה, איטליה.
קריירת מועדונים

במהלך שנות ה-70, קיצ'נוביץ' שיחק כדורסל במועדונים לצד דראז'ן דליפאגיץ', ויחד הם יצרו צמד מוכשר בפרטיזן בלגרד. בתחרויות בינלאומיות למועדונים, קיצ'נוביץ' זכה בשתי אליפויות רצופות של גביע קוראץ' (הטורניר האירופי ברמה השלישית), עם פרטיזן בלגרד (1977/1978 ו-1978/1979). הוא קלע 33 נקודות בגמר 1978 (רק מאחורי 48 נקודות של דליפאגיץ'), ו-41 נקודות בגמר 1979.
יתרה מזאת, הוא גם זכה בתואר גביע אירופה למחזיקות גביע (שנקרא מאוחר יותר גביע ספורטה) עם סקאבוליני פזארו, בעונת 1982/1983. הוא שוב שלט בגמר התחרות, כשקלע 31 נקודות וחילק שמונה אסיסטים. עם פרטיזן בלגרד, קיצ'נוביץ' זכה גם בשלוש אליפויות ליגת העל היוגוסלבית (1976, 1979 ו-1981), ובתואר הגביע היוגוסלבי ב-1979. הוא היה חבר שלוש פעמים בנבחרת אירופה (1976, 1978 ו-1981).
קריירה בנבחרת הלאומית

קיצ'נוביץ' שיחק בנבחרת יוגוסלביה בכדורסל בין השנים 1973 ל-1983, והתחרה בכל התחרויות הבינלאומיות הגדולות של פיב"א: היורובאסקט, אליפות העולם והמשחקים האולימפיים. הוא זכה באליפות אירופה שלוש פעמים (1973, 1975 ו-1977). הוא נבחר פעמיים לחמישיית הטורניר של היורובאסקט (1979 ו-1981).
במשחקים האולימפיים זכה קיצ'נוביץ' במדליית הכסף באולימפיאדת מונטריאול 1976 ובמדליית הזהב במוסקבה 1980. באליפות העולם הוא זכה במדליית הכסף ב-1974, והוא נבחר ל-MVP של הטורניר. הוא גם זכה במדליית הזהב באליפות העולם של 1978, ובמדליית הארד באליפות העולם 1982, בה היה מלך הסלים עם 190 נקודות. הוא גם נבחר לחמישיות הטורנירים של 1978 ו-1982. הוא אחד מהקלעים המובילים בכל הזמנים בתולדות גביע העולם, לאחר שקלע בסך הכל 491 נקודות בטורניר.
קריירה מנהלתית > פרטיזן בלגרד

זמן קצר לאחר פרישתו מכדורסל, קיצ'נוביץ' מונה לסגן נשיא פרטיזן בלגרד, תחת נשיאות המועדון של טומיסלב ירמיץ'. עם חלוקת העבודה, ירמיץ' היה מעורב בעיקר בצד העסקי, בעוד קיצ'נוביץ' ניהל את הסגל וקיבל החלטות בכל הנושאים המקצועיים, החל מסגל השחקנים ועד להעסקת צוות האימון. עם כניסתו לתפקיד הוא החתים את זוראן סלבניץ', חברו לשעבר לנבחרת יוגוסלביה, כמאמן החדש של המועדון.
לאחר פרישתו שימש כיו"ר הוועד האולימפי של סרביה ומונטנגרו וכשר הספורט והנוער מטעם המפלגה הסוציאליסטית הסרבית.
הערות שוליים

↑  "FIBA announces 2010 Hall of Fame Class". FIBA. 2010-08-20. אורכב מ-המקור ב-2010-10-19.
↑  Playing Legends Dragan Kicanovic.
↑  Kića novi konzul;Vecernje novosti, 19 September 2013
↑  "Player Nominees". Euroleague Basketball. נבדק ב-2011-09-10.
↑  "Dragan Kićanović". Sports Reference LLC. אורכב מ-המקור ב-2020-04-18. נבדק ב-2010-09-18.
החורשות הקדושות של המיג'יקאנדה

החורשות הקדושות של המיג'יקאנדה (אנגלית Sacred Mijikenda Forests) מונות יותר מחמישים חורשות המשתרעות על רצועה באורך של 200 ק"מ, הנמתחת במקביל לקו החוף של האוקיינוס ההודי בדרום-מזרחה של קניה.
החורשות הצפופות שוכנות ברובן על גבעות נמוכות שגובהן אינו עולה על 600 מטרים מעל גובה פני הים, במקום בו ניצבים שרידי הכפרים המבוצרים (קאיה - Kaya) של בני המיג'יקאנדה, והן מהוות את השריד היחיד ליער רחב-הידיים שהשתרע בעבר לאורך חופי מזרח אפריקה. לפי המסורת, החורשות הקדושות נוצרו החל במאה ה-16, כאשר בני המיג'יקאנדה החקלאים נאלצו להגר דרומה אל אזור החוף, בלחץ התקפות שבטי רועים נוודים. החורשות היו מיושבות לכל המאוחר עד שנות ה-40 של המאה ה-20, תקופה בה עזבו אותן המיג'יקאנדה, והחלו מתיישבים במישורים. כיום נחשבות החורשות למקום קדוש וכמקום מגוריהם של אבות העם. 11 מהחורשות הוכרזו בשנת 2011 כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה

לפי מסורת שבעל-פה, מקורם של המיג'יקאנדה הוא בארץ סינגוואיה (Singwaya) השוכנת כיום בשטחה של סומליה. במהלך המאה ה-16 החלו שבטי המיג'קאנדה להגר דרומה בלחץ שבטי רועים דוגמת המסאי והאורמה, ולפי המסורת הם איתרו שישה כפרים מבוצרים המכונים מאקאיה (Makaya), שניצבו על הרכס המקביל לקו החוף. שלושה קאיה נוספים נוספו בשלב מאוחר יותר, ובתחילת המאה ה-17 המשיכו המתיישבים והקימו עוד ועוד קאיה. כל אחד מהשבטים הביא עמו את חפצי הפולחן שלו (פינגו - Fingo) ואלה נקברו במרכזו של היישוב החדש. עמים אחרים נטמעו במיג'יקאנדה והקימו קאיה משלהם. תקופת הקמת הקאיה נמשכה משנת 1560 לערך ועד 1870, והמרחק ביניהם הביא להיווצרות ניבים ותרבות אופייניות לכל אחד מהיישובים.
המסורת שבעל-פה אודות הגירת המיג'יקאנדה זכתה לאישור בכתביהם של סוחרי החוף דוברי הסוואהילי ובמסמכים פורטוגזים מהמאה ה-17. אישוש נוסף למסורת עולה ממחקרים בלשניים של תשעה ניבי המיג'יקאנדה, המצביעים על מקור גאוגרפי אחד בסומליה. מאידך, יש הטוענים כי המסורת היא המצאה פוליטית של ערבים ודוברי סוואהילי אחרים, אשר ביקשו לחזק את אחדותם של בני המיג'יקאנדה אך להבדילם מתושבי החוף הסוואהילים. החפירות הארכאולוגיות המאוחרות מראות כי הקאיה כבר ניצבו במקומם בראשית המאה ה-17, והם לא היו יישובים מבודדים ומכונסים בתוך עצמם, אלא שימשו כמרכזים לכפרים הפזורים סביבם בתא שטח רחב. תושבי הקאיה היו חקלאים שעיבדו ברזל ונחושת, וייבאו בדים, דגים וכלי קדרות מערי החוף. דתם התבססה על ישות אלוהית עליונה אשר בראה את העולם (מולונגו - Mulungu), ולצידה התקיימו ישויות רוחניות משניות אשר חלשו על חיי היום-יום. זקני העם שימשו כמועצת השבט (קאמבי - Kambi) האחראית על ההנהגה הפוליטית והחברתית, על עשיית דין ועל ארגון הטקסים השנתיים.
במהלך המאה ה-19 החלו הכפרים המבוצרים מאבדים ממעמדם, ותושביהם החלו מהגרים לשטחים החקלאיים סביב להם ואל ערי החוף. ההגירה התעצמה במאה ה-20, כנראה בעקבות התפתחות המסחר, ואולי גם בשל רעב ומחלות, ובשנות ה-40 של המאה ה-20 כבר ניצבו רוב הקאיה שוממים. עם נטישת הכפרים החל תהליך של ביעור החורשות סביבם, אך החורשות בקאיה עצמם ובסביבתם הקרובה, נשמרו בשל מעמדם הקדוש. כתוצאה מכך הקאיה בולטים כיום בסביבתם, וביחס אליה הם עשירים במיני פרפרים וציפורים.
הקאיה כיום

11 הקאיה הכלולים בהכרזה שוכנים על ראשי גבעות בגובה של עד 600 מטרים מעל פני הים, לאורך רצועה באורך של כ-200 ק"מ, ובטווח של עד 35 ק"מ מחופי האוקיינוס ההודי. גודלם נע בין 300 ל-3,000 דונם. הם נחלקים לתשע קבוצות בהתאם לשייכותם השבטית, וכן לקאיה ראשוניים המיוחסים לגלי ההתיישבות הראשונים, ולקאיה משניים שנוצרו מאוחר יותר. בסך הכל זוהו יותר מ-50 קאיה לאורך חופי קניה, וידועים מספר קאיה בטנזניה וקאיה בודד גם במוזמביק.
קאיה אופייני שוכן בקרחת יער ומוקף בחומת אבן שבה קבועים שערי עץ. הגישה אל השערים נעשית באמצעות שבילים ברורים בסבך החורשה. בתי היישוב הוקמו לאורך החומה והקיפו רחבה שבה שכנו חורש קטן בן מספר עצים או מבנה גדול נושא גג קש מחודד, המכונה מורו (Moro). מקום זה שימש למפגשי מועצת הזקנים ובו נקברו הפינגו, חפצי הפולחן השבטיים. לאחר שהכפרים ננטשו, המשיכו מספר זקנים להתגורר בהם, והקאיה הפכו למקום לעריכת טקסים קהילתיים, תפילה ושטחי קבורה, וכן נהוג לבוא אליהם כדי לקטוף פירות וצמחי מרפא. אף שהמבנים והגדר ההיקפית ברוב הקאיה לא השתמרו, תוואי הקרקע של האתרים ברור ומיקומם של המורו ידוע. הקברים ועמודי העץ המסמנים את מיקומם (ויגאנגו - vigango) מתוחזקים, וחלק משטחי הקבורה עדיין פעילים. כך הדבר גם בקברים ובאתרי התפילה בחורשות המקיפות את הקאיה. מעמדם של הקאיה מסייע לשימורם באמצעות איסורים על כריתת עצים, מרעה וציד בעלי חיים מסוימים בשטחם, וכן בפיקוח על הכניסה אליהם. הסנקציה העונשית על מפרי ההוראות משתנה בהתאם לחומרת העבירה, אך בדרך כלל מדובר בקנס בדמות חיות משק המועלות כקרבן לריצוי הרוחות. כל בני הקהילה רשאים לבקר באתר ולערוך בו טקסים או חגיגות בהתאם להנחיות זקני הקהילה, ואלה מוקדשים בדרך כלל לרוחותיהם של אבות הקהילה ולישות האלוהית המרכזית (מולונגו). מאחר שהטקסים נערכים בניב המיג'יקאנדה המקומי, הקאיה תורמים לשימור התרבות והלשון של הקהילה. סביב הקאיה שוכנים כיום מטעי קשיו, מנגו ואגוז קוקוס.
האתרים > קאיה ראשוניים

קאיה ג'יראמה (Kaya Giriama) או קאיה פונגו (Kaya Fungo) הוא קאיה שקם בגל ההגירה השני של המיג'יקאנדה, והוא קרוי על-שם המנהיג פונגו אשר הדף את התקפות המסאי באמצע מאה ה-19.
קאיה ג'יבאנה (Kaya Jibana) שוכן בחורש עצים נשירים באורך של כשני ק"מ, כ-30 ק"מ ממומבסה. במקום נתגלו שרידיו של יישוב קדום שהתקיים בין שנת 100 לפנה"ס ושנת 1000 לספירה, ואשר תושביו עסקו בעיבוד אבן. היישוב בקאיה פסק לכל המאוחר בשנת 1913, והוא יוצא דופן בכך שאזור הקבורה אינו שוכן במרכזו.
סקר ארכאולוגי שנערך בקאיה קאמבה (Kaya Kambe) חשף ממצאים המתוארכים לפרק הזמן שבין תקופת האבן החדשה וימי הביניים. לקאיה נשקפת סכנה ממכרה עופרת סמוך.
קאיה ריבה (Kaya Ribe) יוצא דופן בכך שהוא שוכן במישור, ליד מפגש נחלים. ב-1848 התגוררו בו כ-600 איש, אך ב-1914 כבר היה נטוש.
קאיה קינונדו (Kaya Kinondo) שוכן כמה מאות מטרים מחוף הים, כ-35 ק"מ מדרום למומבסה. הקאיה מאוים על ידי פיתוח תיירותי מואץ לאורך רצועת החוף הסמוכה.
האתרים > קאיה משניים

בשנת 1986 עדיין התגוררו מספר זקנים בקאיה קאומה (Kaya Kauma). ממצאים באתר מלמדים על תקופות התיישבות קצרות מאז תקופת האבן החדשה. אתר הקבורה עדיין נמצא בשימוש, ומיקומם של שלושת שערי המתחם המבוצר עדיין ניתן לזיהוי.
קאיה רבאי (Rabai Kayas) הם שלושה קאיה השוכנים באותה חורשה, אך נראה שיושבו בתקופות שונות. כיום שלושת הקאיה - מודזימוביה (Mudzimuvya), בומה (Boma) ופימבוני (Fimboni) - מחוברים זה לזה ולכל אחד מהם יוחדה פעילות שונה.
קאיה דורומה (Duruma Kayas) הוא קאיה הנחלק לשני קאיה משניים - מצווקארה (Mtswakara) וגנדיני (Gandini). הרחבה המרכזית בקאיה גנדיני נשמרת פנויה עבור תהלוכת בעלי חיים בטרם העלאתם כקרבן. ליד האתר בו שכן המורו, שוכן הצ'יזאני (chizani) הנחשב לחלקו הקדוש ביותר של הקאיה. הצ'יזאני נגיש אך ורק לחברי מועצת הזקנים העליונה ועליו להיות רטוב בכל עת.
הערות שוליים

↑  Kenya : Des sites sacrés classés par l'UNESCO
היכל התהילה של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

פאבו נורמי הפיני הוא אחד מ-12 החברים הראשונים שנכנסו להיכל התהילה
קרל לואיס, חבר היכל התהילה שאף נבחר לאתלט המאה של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית
פאני בלנקרס-קון, חברת היכל התהילה שאף נבחר לאתלטית המאה של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית
היכל התהילה של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית הוא היכל תהילה שנוסד בשנת 2012 על ידי התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית. חברי ההיכל הם אתלטי עבר אשר תרמו תרומה יוצאת דופן לענף האתלטיקה בפרט, ולספורט בכלל. 12 החברים הראשונים בהיכל התהילה נבחרו ב-8 במרץ 2012, וביניהם ניתן היה למצוא את ג'סי אוונס, קרל לואיס ופאבו נורמי. כיום, חברים בהיכל התהילה 48 אתלטים מ-24 מדינות שונות, כאשר לארצות הברית מספר הנציגים הרב ביותר - 14.
הקריטריונים לחברות

על מנת להיכלל כחבר בהיכל התהילה, על האתלט לעמוד בשלושה קריטריונים:
זכייה בשתי מדליות זהב לפחות במשחקים האולימפיים או באליפות העולם לאתלטיקה.
קביעה של שיא עולם אחד לפחות.
פרישה בת 10 שנים לפחות בזמן הכניסה להיכל התהילה.
המוח הירוק

| --- | --- |

עטיפת הספר במהדורתו העברית
 מידע כללי
 מאת:  פרנק הרברט
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 מקום התרחשות:  ברזיל 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת אייס 
 תאריך הוצאה:  1980
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  רמדור
 תרגום:  ישראלה דורי
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-7653-4250-8
 הספרייה הלאומית:  001875751
 
המוח הירוק (באנגלית: The Green Brain) הוא ספר מדע בדיוני של פרנק הרברט, העוסק בסוגיות אקולוגיות והשפעת האדם על הטבע, והטבע על האדם.
עלילה

העולם המתואר הוא עולם שבו כריתת היערות ובירוא השטחים שלוו בהדברה מאסיבית של החרקים, הביאו להתפתחות מואצת של החרקים, עד כדי מלחמה טריטוריאלית של ממש בין בני האדם לחרקים.
הערים ויישובי האדם מוגדרים "אזור ירוק", בטוח ונטול חרקים, וכל חדירת חרקים למתחם מעוררת פאניקה ציבורית וגוררת אזעקת כוחות לחימה מיוחדים המתמחים בלוחמה מסוג זה.
"מרוץ החימוש" בין הצדדים מתבטא בהתקדמות בטכנולוגיית ההדברה של האנושות ומנגד - בהופעת מיני חרקים גדולים יותר וארסיים יותר. המלחמה נמשכת עד שנוצרת אפשרות לדיאלוג אמיתי עם התפתחות תבונה חרקית משותפת (רעיון דומה הופיע בספרי רוברט היינליין, אורסון סקוט קארד ורבים אחרים).
הברית הדמוקרטית הלאומית

| --- | --- |

 מדינה:  הודו 
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים) 
 נציגויות בפרלמנטים
 לוק סבהה:  293 / 543
 רג'יה סבהה:  113 / 245
 
הברית הדמוקרטית הלאומית (בהינדי: राष्ट्रीय जनतांत्रिक गठबंधन, באנגלית: National Democratic Alliance‏ (NDA)) היא קואליציית מפלגות הודית הכוללת מפלגות מרכז-ימין עד ימין שבראשה עומדת מפלגת העם ההודית. הקואליצייה נוסדה בשנת 1998 וכיום היא שולטת בממשלת הודו, בממשלות 16 ממדינות הודו וטריטוריית איחוד אחת.