stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זנגביל - מרכז קהילתי לצמחונות
פרויקטים > לימוד

פרויקט "מזון למחשבה", בשיתוף עם עמותת טבע עברי ובמעגלי צדק - מפגשי לימוד על יהדות ואתיקה של המזון. השתתפו הרב יובל שרלו, הרב בני לאו, ד"ר יעל שמש.
ריצ'רד שוורץ, נשיא הארגון היהודי לצמחונות בצפון אמריקה ומחבר הספר "יהדות וצמחונות" ופרסומים נוספים בנושא, נוהג לקיים הרצאות במקום בעת ביקוריו בישראל, פעמיים בשנה.
קורס פרמקלצ'ר בהנחיית טליה שניידר, ועופר שניידר, מהמורים הוותיקים לנושא זה בארץ, האחראים גם להוצאת יער, מתארח במקום. השיטה עוסקת בתכנון מערכות חיים המבוססות על תבניות טבעיות אשר מאפשרות חקלאות ותרבות מקיימות חיים, בנות קיימא.
פופקורן וצדק חברתי - סדרת מפגשים "על הקשר בין זכויות וייצוגים קולנועיים", בשיתוף עם הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל.
פרויקטים > המהטמה

"המהטמה", על שם מהטמה גנדי, הוא בר טבעוני המופעל על ידי מתנדבים. המהטמה מקיים ארוחות טבעוניות שבועיות בזנגביל, המוגשות תמורת תרומה מומלצת נמוכה למימון ההוצאות. רוב הארוחות נסובות סביב נושא מסוים כמו ארוחות חגים, ארוחות אתניות ממקומות שונים בעולם או ארוחות המבוססות על רכיבים מסוימים. מטרת הפרויקט היא לאפשר לאנשים מרקע חברתי שונה להיחשף לאוכל טבעוני וללמוד כיצד להכין אותו, ובכך לעודד אי-אלימות.
הפרויקט החל את דרכו במסגרת  ה'דילה-בר', במרכז 'דילה' להפצת מידע אלטרנטיבי, ולאחר סגירת המרכז עברה הקבוצה לפעול במסגרת זנגביל. המהטמה שואב את השראתו מפרויקטים דומים באירופה, כדוגמת הקואלי קלאב בברייטון, אנגליה. פרויקט דומה פועל אף בתל אביב בשם "רוגטקה-בר". העקרונות המנחים של המהטמה הם:
טבעונות ואורגניות: הבר נמנע משימוש בכל מוצר שיצורו כרוך בסבל של בעלי חיים, במיוחד ממשקים מתועשים בהם מוחזקים בעלי חיים ללא תנאי מחיה בסיסיים. לבחירה בתזונה טבעונית יש גם מניעים בריאותיים, ולכן כמחצית מחומרי הגלם הם אורגנים, עם דגש על שימוש בדגנים מלאים והפחתת השימוש בסוכר מזוקק, שומנים מוקשים ומוצרים מעובדים. מתוך גישה סביבתית, יש העדפה למוצרים מייצור מקומי, מוצרים אורגנים, לא מעובדים ועם קשר ישיר ליצרנים.
מתנדבים בלבד: הפעילות כולה מאורגנת על ידי מתנדבים. בחירה זו נעשית על מנת להעצים את המשתתפים ולאפשר פתח ליוזמה אישית ובחירה ברמת המעורבות. בנוסף, הבחירה נועדה לאפשר למחירי האוכל להיות זולים.
תרומה מומלצת: מחיר האוכל הוא בגדר תרומה מומלצת בלבד, והוא מסתמך על הרצון הטוב והמסירות של הלקוחות, זאת על מנת שהקהילה תוכל לתמוך ברמות השונות של היכולת הכספית בקהילה, ושהאוכל יהיה נגיש לכל.
סחר הוגן: עידוד תמיכה בארגוני הפצה והתקנים של סחר הוגן, אשר מספקים לכל חבריהם שכר מספק, הטבות בריאות, טיפול בילדים, ואפשרות להלוואות. מעבר לבחירה זו במסגרת הבר, המהטמה מאפשר ליצרנים קטנים ומקומיים גישה ללקוחות במסגרת החנות.
פרויקטים > יוזמות קהילתיות

שוק קח-תן מתקיים פעם בחודש ובו אנשים מוסרים חפצים שאינם צריכים ויכולים לקחת חפצים שאחרים השאירו. השוק אינו מתבצע על בסיס חליפין, אלא כל אחד יכול לקחת דברים שזקוק להם, ללא תמורה. השוק נועד לעודד מיחזור, להפחית פסולת ולהפחית את הנזק הסביבתי הנגרם מייצור של מוצרים חדשים. במקביל לשוק מוגשות ארוחות על ידי בר המהטמה.
קואופרטיב אורגני "בר קיימא" של שכונות קטמון ורחביה פועל במקום. זהו קואופרטיב צרכני, אשר רוכש במרוכז מזון אורגני עבור חבריו, על מנת לאפשר קנייה של מזון אורגני ומקומי במחירים מופחתים. הקואופרטיב מופעל בהתנדבות על ידי חבריו.
גינת הירק של זנגביל פתוחה לצורכי לימוד והתנסות, לשירות הקהילה והשכנים. בדומה לגינה קהילתית, בגינה מוצבת ערימת קומפוסט, אשר משרתת את חברי השכונה.
ראו גם

צמחונות ביהדות
הערות שוליים

↑  A Brief Recent History of U.S. Vegetarianism
↑  כתבה באתר גלובס
↑  פופקורן וצדק חברתי, באתר שתי"ל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405383005171
חדף ארקטי

| חדף ארקטי |
| --- | --- |
 חדף ארקטי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חדפיים
סוג:: חדף ארך-זנב
מין:: חדף ארקטי
שם מדעי
 Sorex arcticus ‏(סופר), 1792
תחום תפוצה


חדף ארקטי (שם מדעי: Sorex arcticus) הוא מין של יונק קטן ממשפחת החדפיים המצוי בטבע באמריקה הצפונית ממזרח קנדה עד לצפון-מזרח ארצות הברית.
חדף זה הוא קרובו של החדף הנודד ומיני הסוג חדף ארך-זנב. הוא קטן יחסית ומגיע לאורך של 10–12 סנטימטרים, ולמשקל 5–13 גרם בלבד. החדף בעל שערות כהות בצבע חום-כהה או שחור מעל גופו, הצלעות חומות בהירות והבטן אפורה בהירה או חומה. הזנב כהה מלמעלה ובהיר יותר מלמטה. זהו חדף המשנה את צבע פרוותו בחורף ללבנה מעט יותר.
חדף זה חי סביב תחומי האזור הארקטי של אמריקה בקנדה מניופאונדלנד ולברדור ועוד מושבות הסמוכות לאוקיינוס האטלנטי עד קוויבק ומערבה עד ליוקון ולנהר מקנזי בדרום. הוא מצוי גם בצפון-מזרח ארצות הברית בדקוטה הצפונית והדרומית, ויסקונסין, מישיגן ומינסוטה. החדף נפוץ באזורי ביצות, ביצות עשבוניות, גדות נהר ואגם וכן בקצוות הטייגה ויערות מחטניים צפוניים. החדף מצוי בתעלות, בין הסבכים לאורך עצים כמו אורן, אשוח, סוף או ערבה וכן בין פרחים גדולים.
החדפים מתרבים בין פברואר לאוגוסט והזכרים נלחמים על נקבות ומתרבים עם כמה שיותר מהן. באזורים הצפוניים עונת הרבייה שלהם קצרה בהרבה. הנקבות ממליטות 4–10 צאצאים (בממוצע 7) המתבגרים במהירות ומגיעים לבגרות כעבור שנה. עם זאת מעל 50% מהם מתים בשנתם הראשונה. תוחלת חייהם בטבע מגיעה ל-18 חודשים.
כמו מרבית החדפים זהו אוכל בשר בעל תיאבון רב. הוא ניזון ממינים שונים של פרוקי-רגליים, חלזונות וחשופיות ולעיתים גם מטרף גדול יותר. לחדפים טורפים מועטים, רובם מינים של ינשופיים.
תת-מינים:
Sorex arcticus arcticus
Sorex arcticus laricorum
הערות שוליים

↑  חדף ארקטי באתר הרשימה האדומה של IUCN
חדף הכיס

| חדף הכיס |
| --- | --- |
 חדף כיס אדום-בטן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: כיסאים
על־סדרה:: כיסאים אוסטרלים
סדרה:: טורפי כיס
משפחה:: נמיות כיס
סוג:: חדף הכיס
מינים
 2
שם מדעי
 Phascolosorex ‏מטשי, 1916

חדף הכיס (שם מדעי: Phascolosorex; אטימולוגית: פסקוגל-חדפי), הוא סוג של טורף כיס קטנטן דמוי חדף ממשפחת נמיות הכיס, הכולל 2 מינים האנדמיים ליערות הטרופיים ההרריים באי גינאה החדשה אשר מתחלק בין פפואה לאינדונזיה. חדפי הכיס הוכרו כסוג נפרד רק בשנת 1916, וקודם לכן סווגו כמינים בסוג פסקוגל; פרטים רבים אודות הביולוגיה והטקסונומיה של חדפי הכיס אינם ידועים. בין המינים מתקיימת חפיפה באזורים מסוימים.
מאפיינים

כפי שמרמז שמו, חדף הכיס חולק דמיון רב עם החדף: יש לו מבנה גוף קומפקטי וצר, ראש משולש וחרטום מחודד במיוחד דמוי מקור. האוזניים שלו דקיקות, קצרות ומעוגלות וזנבו ארוך ושעיר. הגפיים שלו קצרצרות, ולהן טפרים חדים המאפשרים לו לטפס בקלות על עצים. הפרווה של חדף הכיס עבה וצפופה, ובעלת מראה זיפי במקצת. צבעה משתנה בין חום אדמדם לחום אפרפר בהתאם למין, ולאורך הגב יש פס שחור צר ובולט המשתרע מהחוטם עד לזנב. הגחון והרגליים של חדף הכיס כהים במיוחד בניגוד לסוגים רבים של טורפי כיס וצבעם משתנה בין כתמתם לאדמדם. העיניים גדולות ושחורות, והאף זעיר ואדמוני; על הלחי וסביב החוטם ישנם זיפים בולטים אחדים. טווח אורך הגוף של חדפי הכיס 13–22 ס"מ (כולל הזנב), והזכרים גדולים במעט מהנקבות.
האקולוגיה של חדפי הכיס אינה ידועה דיה; הם מאכלסים יערות גשם טרופיים ברכסי ההרים של גינאה החדשה, ונמצאים בגבהים של 3,100-900 מטר מעל פני הים (העדפות הגובה משתנות בין המינים). חדפי הכיס פעילים לרוב על הקרקע בחיפוש אחר מזון, אך הם מטפסים על עצים לעיתים קרובות. בניגוד לרובם המכריע של טורפי הכיס, חדפי הכיס הם פעילי יום בדרך כלל. התזונה שלהם מורכבת בעיקר מחרקים וחסרי חוליות אותם הם מאתרים באמצעות חיטוט באדמה הבוצית של יערות הגשם. הנקבה ממליטה שגר של כ-4 וולדות אשר שוהים בתקופה הראשונה לחייהם בכיס.
האיום העיקרי על חדפי הכיס הוא אובדן בית גידול בדמות בירוא יערות וכן טריפה על ידי כלבי בית משוחררים. מצב השימור של המינים נחשב לשפיר דיו על ידי הרשימה האדומה של IUCN, והם מסווגים בקטגוריית ללא חשש (LC); הם מצויים במספר אזורים מוגנים.
מינים

חדף כיס צר-פס (Phascolosorex dorsalis) - המין הקטן בסוג. תואר בשנת 1876. סימני ההיכר שלו: פרווה חומה-אפרפרה, בטן כתמתמה, פס שחור צר לאורך הגב וציצה לבנה בקצה הזנב. מצוי לאורך רכסי ההרים באי גינאה החדשה, הן בצד הפפואני והן בצד האינדונזי.
חדף כיס אדום-בטן (Phascolosorex doriae) - המין הגדול והססגוני בסוג. הוכר כמין בפני עצמו בשנת 1911. סימני ההיכר שלו: פרווה שחרחרה אשר אדומה באזור הבטן והגרון ופס שחור עבה לאורך הגב. מצוי אך ורק במערב גינאה החדשה אשר תחת שליטת אינדונזיה.
חדית' ע'דיר ח'ום

מוחמד ממנה את עלי ליורשו ליד ע'דיר ח'ם - איור משנת 1308 או 1309 לספרו של אל-בירוני "ההיסטוריה של עמי קדם"
עַ'דִיר ח'וּם (ערבית: غدير خم, תעתיק מדויק: עַ'דִיר חֻ'ם, נהגה לפעמים רק ר'דיר או ר'אדיר) הוא שמו של חדית' מפורסם באסלאם הקובע, על פי טענת השיעים, כי יורשי מוחמד צריכים להיות עלי בן אבי טאלב וצאצאיו.
החדית' מספר שכאשר מוחמד ועלי טיילו באזור מכה יחד עם עוד מספר מוסלמים[דרושה הבהרה] הם עצרו לנוח ליד מעיין מים חמים. שם אמר מוחמד: "מי שמכיר בי כמַוולַא צריך להכיר בעלי כמַוולַא" (من كنتُ مولاه فعلي مولاه). למילה "מוולא" יש שני פירושים: חבר, ואדון. הסונים מפרשים את המילה כ"חבר", והשיעים – כ"אדון". לטענת השיעים, זוהי ההוכחה הדתית לכך שעלי וצאצאיו צריכים להנהיג את המדינה המוסלמית. לעומת זאת טוענים הסונים כי מדובר בהוכחה לידידותם של מוחמד ועלי ותו לא.
השיעים טוענים כי הכרזת מוחמד באירוע עד'יר ח'ום לא כובדה, ולכן השלטון על המדינה המוסלמית נלקח מעלי בזדון. זהו מקור הפילוג בין הסונים והשיעים עד היום.
השיעים והעלווים חוגגים ב-18 בד'ו אל-חיג'ה את "עיד אל-ע'דיר" (חג ע'דיר) לזכר האירוע המסופר בחדית'.
ניתוח האירוע מבחינה שיעית

לאירוע ע'דיר ח'ום חשיבות רבה במסורת השיעית. השיעים טוענים שמוחמד הסביר שראוי שעלי יירש אותו כשהחזיק את ידו מעלה באירוע ע'דיר ח'ום והכריז עליו כאדם קרוב.
לפי האימאם האמריקני השיעי מוחמד באקיר קאזוויני, נביא האסלאם מוחמד לקח 100,000 מוסלמים לע'דיר ח'ום מיד לאחר החאג', כשהם עייפים מהחאג', למשך שלושה ימים, ובשלב מסוים באירוע זה כשמוחמד נאם הרים את ידו של עלי אבן אבי טאלב והכריז עליו כ"מוולא" (מילה שיכולה להתפרש הן כחבר והן כמנהיג). לדעתו של באקיר קאזוויני, משום שמוחמד עשה זאת הדבר מעיד שעלי היה האדם הראוי לרשת אותו; ואפילו אם כשאמר "מוולא" התכוון רק לידיד, זה עדיין כבוד שלא זכה לו אף אחד מהסחאבה, ולכן על המוסלמים לקבל את עלי כיורש.
הערות שוליים

↑  נחמיה לבציון, הכיתות באסלאם, בתוך: חוה לצרוס-יפה, פרקים בתולדות הערבים והאסלאם, רשפים, 1975, עמ' 196
↑  Ahlul Bayt Center of Toledo, Why am I a Shia?, by Sayed Muhammed Baqir Qazwini, timeframe 17:25-19:17
ז'אנה פינטוסביץ'-בלוק

ז'אנה פינטוסביץ'-בלוק (באוקראינית: Жанна Пінтусевич-Блок; נולדה ב-6 ביולי 1972), היא אתלטית עבר יהודייה-אוקראינית. היא אלופת עולם בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר, בעלת 3 מדליות מהן 2 זהב ו-1 כסף וסגנית אלופת אירופה.
ביוגרפיה

פינטוסביץ'-בלוק נולדה בניז'ין. שם נעוריה הוא ז'אנה טרנופולסקאיה.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בטורונטו, קנדה במרץ 1993 זכתה פינטוסביץ'-בלוק במדליית ארד בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.21 שניות, אחרי גייל דיברס מארצות הברית (6.95 שניות) ואירינה פריבלובה מרוסיה (6.97 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 סיימה פינטוסביץ'-בלוק במקום 13 בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.36 שנית. בשלב רבע הגמר היא קבעה תוצאה של 11.30 שניות.
ביוגרפיה > סגנית אלופת אירופה

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1994 זכתה פינטוסביץ'-בלוק בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.10 שניות, אחרי אירינה פריבלובה (11.02 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 22.77 שניות שוב אחרי פריבלובה (22.32 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 סיימה פינטוסביץ'-בלוק במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.07 שנית ובמקום 25 בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.30 שניות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה פינטוסביץ'-בלוק במקום שמיני בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.14 שניות ובמקום 24 בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.68 שניות. בשלב המקודמות היא קבעה תוצאה של 23.15 שניות.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 זכתה פינטוסביץ'-בלוק בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.32 שניות, לפני סוזנתיקה ג'אייאסינג מסרי לנקה (22.39 שניות) ומרלין אוטי מג'מייקה (22.40 שניות) ומדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.85 שניות, אחרי מריון ג'ונס מארצות הברית (10.83 שניות) ולפני סוות'ידה פיינס מאיי בהאמה (11.03 שניות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 זכתה פינטוסביץ'-בלוק במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.74 שניות, אחרי פריבלובה (22.62 שניות) וסיימה במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.92 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 סיימה פינטוסביץ'-בלוק במקום ריבעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.95 שניות. בשלב רבע הגמר היא קבעה תוצאה של 10.94 שניות.
באולימפיאדת סידני (2000) סיימה פינטוסביץ'-בלוק במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.20 שניות, 2 מאיות השנייה ממדליית ארד שבה זכתה טניה לורנס מג'מייקה (11.18 שניות). לאחר שמדליית הזהב שבה זכתה מריון ג'ונס נלקחה ממנה בשל אימרוץ, לאחר שהודתה בשנת 2005 בשימוש בסמים היא שודרגה למקום רביעי. בשלב רבע הגמר היא קבעה תוצאה של 11.08 שניות. היא סיימה במקום שמיני בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.66 שניות ושוב היא שודרגה, למקום שביעי לאחר פסילתה של ג'ונס שניצחה בתחרות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכתה פינטוסביץ'-בלוק במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.82 שניות, לפני מריון ג'ונס (10.85 שניות) שניפסלה לאחר שימוש בסמים, אקטריני תאנו מיוון (10.91 שניות) וצ'נדרה סטורופ מאיי בהאמה (11.02 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2003 זכתה פינטוסביץ'-בלוק במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.04 שניות, לפני אנג'לה ויליאמס (7.16 שניות) וטורי אדוארדס (7.17 שניות) שתיהן מארצות הברית.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכתה פינטוסביץ'-בלוק במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.99 שניות, אחרי טורי אדוארדס (10.93 שניות) ולפני צ'נדרה סטורופ (11.02 שניות), זאת לאחר שקלי וויט מארצות הברית שניצחה בריצה נפסלה בשל אימרוץ. בריצת 200 מטר היא סיימה במקום חמישי בתוצאה של 22.92 שניות ושודרגה שוב למקום רביעי, לאחר פסילה של המנצחת וויט.
ביוגרפיה > 2004

באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה פינטוסביץ'-בלוק במקום 13 בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.23 שניות ובמקום 13 בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.77 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי בשנת 2005 סיימה פינטוסביץ' במקום תשיעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.18 שנית ופיספסה ב-3 מאיות השנייה את העלייה לשלב הגמר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה במוסקבה, רוסיה במרץ 2006 סיימה במקום שישי בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.19 שניות.
בלוק הואשמה על ידי ויקטור קונטה (מייסד ונשיא BALCO) שהשתמשה לכאורה באימרוץ, בשערוריית הסמים של BALCO, אך היא מעולם לא נמצאה חיובית בשימוש בסמים ולכן גם לא הורשעה. בשנת 2011 היא קיבלה השעיה לשנתיים מהשתתפות בתחרויות בשל אמרוץ והתוצאות שלה מ-30 בנובמבר 2002 ואילך נפסלו. הבעל המאמן שלה, מארק בלוק, קיבל הרחקה ל-10 שנים מספורט תחרותי מאחר שסיפק לאשתו סמים משפרי ביצועים.
חייה האישיים

בשנת 1999 נישאה ז'אנה למאמנה האמריקאי מארק בלוק.
שיאים אישיים > אצטדיון פתוח

ריצת 100 מטר: 10.82 שניות (2001)
ריצת 200 מטר: 22.17 שניות (1997)
שיאים אישיים > אולם סגור

ריצת 60 מטר: 7.04 שניות (2003)
חדף המים

| חדף המים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חדפיים
סוג:: Neomys
מין:: חדף המים
שם מדעי
 Neomys fodiens ‏פננט, 1771
תחום תפוצה


חדף המים (שם מדעי: Neomys fodiens) הוא מין בסוג Neomys במשפחת החדפיים, שבסדרת אוכלי חרקים.
מאפיינים

החדף מצוי מדרום ובמרכז אירופה וספרד עד רוסיה וטורקיה. הפרטים הישראלים האחרונים מסוג זה נראו בנחל כזיב על ידי אלכסנדר זיד ומאז נכחדו מנוף ארץ ישראל.
חדף המים חי באזורים לחים - ביצות וחופי נחלים ומבלה את רוב זמנו בשחייה במים, בהם הוא מוצא את מזונו - רכיכות, חיפושיות, סרטנים, דו-חיים ואף דגים קטנים, אותם הוא תוקף באמצעות הריר הרעיל שלו.
חדף המים הוא יצור יחידני, שאינו נוטה להתלהק. פרטים ממין זה נוהגים להימנע אחד מחברתו של השני על ידי ציוצים שחלקם על שמיעתים, אך כאשר הם אינם מצליחים בכך עלולות לפרוץ מריבות.
בתום הריון של 24 ימים ממליטה הנקבה שגר של 3–12 (אך בדרך כלל 5–6) גורים ומטפלת בהם לבדה עד עזיבתם את הקן, בגיל 5-6 שבועות.
הערות שוליים

↑  חדף המים באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551903505171  GND: 4189258-6 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'אנה גור

ז'אנה גור
ז'אנה גור (נולדה ב-18 בספטמבר 1958) היא מחברת ספרי בישול, עיתונאית, עורכת ומוציאה לאור ישראלית.
ביוגרפיה

ז'אנה גור נולדה בריגה, לטביה, ברית המועצות לשעבר, בתם היחידה של רופאה ומתמטיקאי. היא היגרה לישראל ב-1974 ביחד עם משפחתה. את התואר הראשון (ספרות אנגלית ותולדות האמנות) עשתה באוניברסיטה העברית במסגרת עתודה אקדמית ובצבא שירתה כקצינה בחיל הים – תחילה כמורה לאנגלית טכנית ולאחר מכן כמתרגמת. לתואר שני למדה בחוג לתורת הספרות (עם התמחות בתרגום). כדי לממן את לימודיה עבדה כדיילת אוויר באל על בין השנים 86–1982. במסעותיה בעולם, החלה להתעניין בעולם הגסטרונומיה. באותה תקופה גם תרגמה ספרים מרוסית ואנגלית לעברית.
בשנת 1984 ז'אנה גור פגשה את בעלה אילן גור, עיתונאי ומוציא לאור, שהיה באותם ימים מו"ל ועורך ראשי של מגזין "אל הים". היא החלה לסייע לו בהפקה ובעריכה של המגזין, ובנובמבר 1990 ייסדו השניים את הירחון "על השולחן". מה שהחל כביטאון צנוע לאנשי השוק המקצועי, הפך ברבות השנים למגזין גסטרונומי הפונה לכלל ציבור אוהבי האוכל. מגיליון מס' 3 שימשה ז'אנה גור כעורכת הראשית של המגזין.
בשנים 2000–2002 היא הגישה פינה בתוכנית "בוקר טוב ישראל" של הערוץ הראשון ומאז היא מרבה להתראיין בכלי תקשורת שונים בנושאים הקשורים לעולם האוכל.
ב-2001 הפך "על השולחן" למוציא לאור של ספרי בישול, כאשר ז'אנה גור משמשת כעורכת ראשית של ההוצאה. בין השאר היא חתומה על פיתוח הפורמט של "ששת – העוזר שלך במטבח" – סדרת ספרי בישול שתמציתה ניסיון לפענח את נוסחת היסוד של המאכל בטרם שניגשים למתכון עצמו. "אם יש לכם תקציב רק לספר בישול אחד, אולטימטיווי, הנה הוא לפניכם," כתבה נירה רוסו על הספר הראשון בסדרה.
המגזין ובית ההוצאה נסגרו בסתיו 2017, לאחר 27 שנות פעילות.
The Book of New Israeli Food

בשנת 2007 הוציאה ז'אנה גור ספר ראשון פרי עטה. The Book of New Israeli Food נכתב באנגלית ויצא לאור בהוצאת "על השולחן". הספר נועד לחשוף לעולם את הרנסאנס של תרבות האוכל הישראלית. הספר בפורמט אלבומי מושקע כולל כמאתיים מתכונים לצד סיפורים על ההיבטים השונים של הגסטרונומיה המקומית – שמן זית, יין, תרבות המנגל, שווקים ועוד.
עוד לפני שראה אור באנגלית, נרכשו זכויות התרגום של הספר לגרמנית על ידי הוצאת Umschau Verlag. הגרסה הגרמנית יצאה לאור בסוף 2007 בשם Die neue israelische Küche
בשנת 2008 ראתה אור המהדורה האמריקאית של הספר בהוצאת Shocken Books (מקבוצת רנדום האוס), הספר זכה לביקורות נלהבות בכלי התקשורת ונבחר כאחד מ-25 ספרי הבישול הטובים לשנת 2009 של המגזין Food and Wine.‏

כמו כן היה הספר מועמד לפרס הלאומי לספרים יהודיים. "זהו הספר משובח, כתוב בצורה מרתקת ומשלב מתכונים ערבים לחיך לצד צילומים מרהיבים," כתבה קלודיה רודן, מחברת ספרי בישול ומחברת "ספר הבישול היהודי, מזרח ומערב".
מאז פרסום הספר משמשת ז'אנה גור כשגרירה לא רשמית של האוכל הישראלי. היא מסיירת בעולם, מרצה בפני קהלים מגוונים, מתראיינת לכלי התקשורת, יוזמת ומנחה סיורים קולינריים בישראל.
Jewish Soul Food from Minsk to Marrakesh

במשך שנים רבות, גור הייתה מעורבת במיזמים שונים לשימור המטבחים היהודיים והובילה את פרויקט
"תיבת הזכרונות" במגזין ובאתר "על השולחן". שיאו של התהליך היה ספר זה, אשר ראה אור ב-2014 בהוצאת Shocken האמריקאית. לפי גור, מטבחים של עדות ישראלי, שהם חלק מהותי ורב ערך בתרבות היהודית, עומדים כיום בסכנת הכחדה, שכן כמעט לא נותרו יהודים בקהילות שבהן נוצרו. המקום היחיד שבו כל המטבחים הללו עדיין קיימים ופעילים הוא ישראל, שם הוא מהווה אבן שואבת למטבח הישראלי המתפתח. אולם למרות הפופולריות של מתכוני העדות, גם כאן יש סיכוי יותר מסביר שמרבית "מתכוני הסבתא" יאבדו בחלוף הדורות. גור מאמינה שהדרך היחידה לשמר מטבח הוא לבשל אותו,

והתפיסה הזאת מונחת ביסוד הספר שמביא לקהל קוראי השפה האנגלית אוסף של כ-100 מתכוני עדות הרלוונטיים למטבח המודרני. הספר זכה לביקורות חיוביות.


בשנת 2015 ראתה אור מהדורה הולנדית של הספר.
Shuk – The Heart of Israeli Home Cooking

הספר החדש של גור, אותו כתבה יחד עם השפית הישראלית-אמריקאית עינת אדמוני, ראה אור בסתיו 2019. הספר כולל כ-140 מתכונים מקוריים המוצגים על רקע תרבות השווקים המקומית. בין השאר מביא הספר דיוקנאות של שמונה שווקים ישראליים בנוסף לכך סיפורים ומידע עשיר על חומרי גלם, עונתיות, מקורן של מנות וטכניקות בישול. הספר נבחר כאחד מ"עשרת ספרי הבישול הטובים לסתיו 2019" על ידי המגזין The Publisher's Weekly.
ספרים שתרגמה

יעל דיין, אבי, בתו (תרגום מאנגלית: יעל דיין וז'אנה גור). ירושלים: 1986.
מיכאיל בולגקוב, לב של כלב, תרגום מרוסית: ז'אנה גור; ערכה: נילי מירסקי; אחרית-דבר: נטליה רובינשטיין. תל אביב: כפתור, תשמ"ז 1987.
הערות שוליים

↑  נירה רוסו, נוסחת היסוד של האוכל, באתר הארץ, 13 באפריל 2004
↑  אורנה יפת, לאחר 27 שנים - מגזין הקולינריה "על השולחן" נסגר, באתר כלכליסט, 23 באוקטובר 2017
↑  "מגזין Food & Wine בוחר את ספרי הבישול הטובים ביותר של השנה", foodchannel.com, ‏14 באוקטובר 2009
↑  תקציר ציטוטים אודות הספר
↑  איך מבשלים געגוע?, באתר בית אבי חי, 26 באוגוסט 2015
↑  אלכס וול, Putting Janna Gur's ‘Jewish Soul Food’ to the Test, באתר הפורוורד, 12 בנובמבר 2014
↑  לאה קניג, 7 Questions for Janna Gur, Author of Jewish Soul Food, באתר The Kitchn
↑  Shuk: From Market to Table, the Heart of Israeli Home Cooking, באתר Publishers Weekly
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302632605171  GND: 133513556  ISNI: 0000 0004 0337 6804  LCCN: no2008126554  NKC: zmp20221158479  NTA: 398480826  VIAF: 62739351   WorldCat (עם VIAF): 62739351
חוק החשמל

ערך זה עוסק בחוק החשמל, תשי"ד-1954. אם התכוונתם לתיקון מס' 136 לחוק התכנון והבנייה, המכונה "חוק החשמל", ראו .
| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  24 באוגוסט 1954
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ה באב התשי"ד
 גוף מחוקק:  הכנסת השנייה
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 164, עמ' 190
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
 
חוק החשמל, תשי"ד-1954 הוא חוק שאושר בכנסת השנייה ב-24 באוגוסט 1954, לשם הסדרת ייצור החשמל והשימוש בו. החוק נכנס לתוקף ב-3 במרץ 1955. עם חקיקת חוק משק החשמל הועברה אליו מטרה זו, וחוק החשמל עוסק בעיקר בהסדרת העיסוק בעבודות חשמל ובבטיחות מתקני חשמל.
היסטוריה חקיקתית

החוק אושר בכנסת השנייה ב-24 באוגוסט 1954 ונכנס לתוקף ב-3 במרץ 1955, חצי שנה לאחר פרסומו ב"רשומות". החוק ביטל את פקודת החשמל. מאז חקיקתו תוקן החוק 6 פעמים.
סעיף 2 לחוק הסמיך את השר הממונה על ביצוע חוק זה (שר העבודה, ואחר כך שר התעשייה המסחר והתעסוקה ומ-2023 שוב שר העבודה) להסדיר את ייצורו, הולכתו או צריכתו של חשמל. סעיף זה בוטל בתיקון מס' 2 לחוק, במסגרת חקיקתו של חוק משק החשמל, המסדיר נושא זה.
תיקון מס' 4 לחוק, משנת 2011, הורה על הקמתה של מועצת מקצועות החשמל והסדרת פעילותה. בראש המועצה עומד המנהל למתן רישיונות לעבודות חשמל. בנוסף תיקן החוק את התנאים לקבלת רישיון לעסוק בעבודות חשמל.
מכוח החוק הותקנו תקנות רבות.
הוראות החוק

החוק קובע: "לא יעסוק אדם בביצוע עבודת חשמל, אלא אם יש בידו רישיון מאת המנהל למתן רישיונות לעבודות חשמל המתיר לו ביצוע עבודה מסוג זה ובהתאם לתנאי הרישיון". 
התנאים לקבלת הרישיון וסמכויות בעלי הרישיון השונים מפורטים בתקנות החשמל (רישיונות) התשמ"ה-1985.
תיקון מס' 4 לחוק מורה בין היתר על הקמתה של מועצת מקצועות החשמל ומסדיר את פעילותה. תפקיד המועצה לייעץ לשר הממונה בנושאים אלה: סוגי רישיונות לעבודות חשמל, תנאי הכשירות לקבלתם, סוגי עבודות שניתן לבצע, ושימור כשירות בעל הרישיון.
כמו כן, החוק קובע: "לא יתקין אדם מתקן חשמלי ולא ישנה בו שינוי יסודי אלא על־פי היתר בכתב מאת המנהל ובהתאם לתנאי ההיתר". המנהל (מנהל מינהל החשמל במשרד האנרגיה והתשתית) רשאי, מטעמי בטיחות לאדם או לרכוש, להורות בצו על הפסקת הפעלתו של מתקן חשמלי או השימוש בו, או להתנות את המשך ההפעלה או השימוש בקיום תנאים שפורטו בצו. המנהל רשאי להסמיך מפקחים, שבסמכותם לערוך בקורת על מנת להיווכח אם מתקיימות הוראות חוק זה.
הערות שוליים

↑  חוק החשמל, התשי"ד-1954, ס"ח 164 מ-3 בספטמבר 1954
↑  הודעה על הענקת סמכויות לפי חוק החשמל, התשי"ד-1954, ילקוט הפרסומים 5445, 11 באוקטובר 2005
↑  חוק משק החשמל, התשנ"ו-1996, ס"ח 1579 מ-21 במרץ 1996
↑  חוק החשמל (תיקון מס' 4), התשע"א-2011, ס"ח 2294 מ-10 באפריל 2011
↑  חוק ותקנות בנושא חשמל, באתר "דוקטורט"
↑  תקנות החשמל (רישיונות) התשמ"ה-1985
↑  מועצת מקצועות החשמל, באתר זרוע העבודה
חבורה חליקה

במתמטיקה, ספציפית בתורת החבורות, חבורה חליקה היא חבורה אבלית בה אפשר לחלק כל איבר בכל מספר טבעי. חבורות חליקות הן חבורות חשובות בהבנת תורת החבורות האבליות, וזאת בעיקר משום שכל חבורה אבלית היא סכום ישר של חבורה חליקה וחבורה מצומצמת (ראו להלן), ומשום שכל חבורה אבלית אפשר לשכן בחבורה חליקה.
הגדרה

חבורה אבלית  G היא חליקה אם לכל איבר יש שורש מכל סדר. בכתיב חיבורי, הכוונה היא שלכל  x\in G ולכל  n טבעי יש  y\in G עבורו  x=yn. כלומר, לכל  n טבעי מתקיים  G=nG.
עבור  p ראשוני, אומרים כי חבורה היא p-חליקה אם לכל  x\in G יש  y\in G עבורו  x=py. באופן דומה לחליקות, חבורה  p היא p-חליקה אמ"מם ורק אם  G=pG.
מהגדרה זו מקבלים גם תנאי שקול נוסף לחליקות - חבורה היא חליקה אם ורק אם היא p-חליקה לכל  p ראשוני.
חבורה היא חבורה מצומצמת אם אין לה אף תת-חבורה חליקה פרט לתת-החבורה הטריוויאלית.
תכונות והכללות

אם G חליקה אז כל מנה שלה היא חליקה. סכום ישר של חבורות הוא חליק אם ורק אם כל מרכיב שלו הוא חליק.
חבורה אבלית נוצרת סופית אינה יכולה להיות חליקה (אלא אם היא טריוויאלית). חבורה אבלית היא חליקה אם ורק אם אין לה תת-חבורה מקסימלית.
תת-חבורה חליקה  D היא מחובר ישר בחבורה כולה, כלומר, קיימת תת-חבורה  M כך ש- G=M\oplus D. גם להפך: אם D מחובר ישר בכל חבורה אבלית המכילה אותה, אז היא חליקה.