stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל ברקר
הקשר עם ישראל

למייקל ברקר היה קשר חם ומיוחד עם מדינת ישראל. ברקר היה מבין הראשונים להענות לבקשתו של דני גוטפריד, מנהלו האמנותי של פסטיבל ג'אז בים האדום באילת להופיע בפסטיבל הראשון ב-1987, הוא היה האמן הידוע והמוערך ביותר שנענה ועשה זאת בהתנדבות. הדבר בא לידי ביטוי גם כאשר בשנת 1996 מיעטו אמנים בינלאומיים מובילים לאשר הגעתם לפסטיבל, מפחד מהמצב הביטחוני. גם אז התגייסו האחים ברקר, הופיעו בפסטיבל והשפיעו על אחרים להגיע. בשנת 2000 הופיע בפסטיבל יחד עם דייב ליבמן בראש תזמורת חיל האוויר.
בשנת 2005 התקשרה אשתו של ברקר לדני גוטפריד וביקשה לגייס עבור ברקר תרומת מח עצם, כיוון שהוא היה זקוק לתרומה מיהודי אשכנזי וכזו לא נמצאה עבורו בארצות הברית. גוטפריד נענה ובסיוע עזר מציון העמיד ניידת תרומה בפסטיבל להתרמה מן הצופים.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, מת מייקל ברקר, מהסקסופוניסטים המשפיעים בג'ז, באתר הארץ, 15 בינואר 2007
↑  מרב יודילוביץ', התגייסות להצלת חיי הסקסופוניסט מייקל ברקר, באתר ynet, 1 באוגוסט 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007334879605171  PLWABN: 9810675726105606  BIBSYS: 1029718  BNE: XX865554  BnF: cb13891823x (data)  CiNii: DA16088995  GND: 122772601  ISNI: 0000 0001 2127 5562  LCCN: n79106988  MusicBrainz: 795058e7-927e-4fcd-a5a0-f57c2fe9d3d1  NKC: xx0014670  NLA: 35803738  NSK: 000476688  NTA: 07476103X  RERO: 02-A003040176  SNAC: w6kd249p  SUDOC: 111731763  Trove: 1094647  VIAF: 34642646   WorldCat (עם VIAF): 34642646 
מייקל ברקר במינכן, 2001
מייקל ברקר בהאמבורג, 1981
מכרה מלח

מכרה מלח סלעים מודרני ליד הר מוריס בניו יורק.
מכרה מלח הוא אתר בו קיים מרבץ של מלח טבעי שאותו כורים מתחת לאדמה. המלח נכרה בדרך כלל בצורה של הליט (הידוע בדרך כלל כמלח סלעים), ומופק מתצורות אידוי.
היסטוריה

לפני הופעתו של מנוע הבעירה הפנימית המודרני וציוד העברת עפר, כריית מלח הייתה אחת הפעולות היקרות והמסוכנות ביותר בגלל התייבשות מהירה שנגרמה ממגע מתמיד עם המלח, ובעיות אחרות הנגרמות כתוצאה מצריכת נתרן מוגזמת. עד המהפכה התעשייתית היה קשה להגיע אל המלח, ולעיתים קרובות המלח נכרה על ידי עבדים או אסירים. בדרך כלל תוחלת החיים של הכורים הייתה נמוכה.
מכרה המלח הקדום ביותר שתועד היה בהאלשטאט שבאוסטריה, שם נכרה מלח 5000 שנה לפני הספירה.
סין העתיקה הייתה בין התרבויות המוקדמות בעולם שעסקה בסחר במלח. הם גילו לראשונה גז טבעי כאשר חפרו מלח סלעים. הסופר, המשורר והפוליטיקאי הסיני ג'אנג הואה משושלת ג'ין תיאר כיצד אנשים בזיגונג שבסצ'ואן חפרו גז טבעי והשתמשו בו כדי להרתיח תמיסת מלח סלעים. הסינים הקדמונים שלטו וקידמו בהדרגה את הטכניקות של הפקת המלח. כריית מלח הייתה משימה מפרכת עבורם, שכן הם התמודדו עם אילוצים גאוגרפיים וטכנולוגיים. המלח הופק בעיקר מהים, והתוצר המופק ממפעלי המלח שבאזורי החוף בסין הקיסרית המאוחרת היוו יותר מ-80 אחוז מהתוצר הלאומי.
הסינים עשו שימוש בהתגבשות טבעית של אגמי מלח ובנו כמה בריכות אידוי מלאכותיות קרוב לחוף. בשנת 1041, בתקופת שושלת סונג, נקדחה באר בקוטר השווה לגודל קערה, ובעומק כמה עשרות מטרים, להפקת מלח. בדרום מערב סין כרו מרבצי מלח טבעיים עם קידוחים שהגיעו לעומק של יותר מק"מ, אך התשואות של מלח היו נמוכות יחסית. בשל היותו מצרך חיים בסיסי, כריית המלח מילאה תפקיד מרכזי כאחד המקורות החשובים ביותר להכנסות ולפיתוח המדינה של ממשלת סין הקיסרית.
רוב מכרות המלח המודרניים מופעלים באופן פרטי או מופעלים על ידי חברות רב לאומיות גדולות.
שימוש אידיומטי

בסלנג, המונח מכרות מלח, ובמיוחד הביטוי חזרה למכרות המלח, מתייחס באופן אירוני למקום העבודה של האדם, או למשימה משעממת או מייגעת שקיבל. מקור הביטוי הוא בהתייחסות לנוהג הרוסי לשלוח אסירים לעבודות כפייה במכרות מלח סיביריים.
הערות שוליים

↑  Kern (2009). Kingdom of Salt: 7000 Years of Hallstatt. Vienna: Natural History Museum. ISBN 9783903096080.
↑  Deng, Yinke (2011). Ancient Chinese Inventions. p. 41. ISBN 978-0521186926.
↑  Höllmann, Thomas O. (2013). The Land of the Five Flavors: A Cultural History of Chinese Cuisine. Columbia University Press (פורסם ב-26 בנובמבר 2013). p. 33. ISBN 978-0231161862. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4131710-5  NARA: 10664548
מכון רמון ליול

| --- | --- |

 אגודה תרבותית
 על שם:  רמון ליול 
 מוטו:  Llengua i cultura catalanes 
 תקופת הפעילות:  5 באפריל 2002 – הווה (22 שנים) 
 מייסדים:  ז'נרליטט דה קטלוניה, Govern Balear 
 בעלי תפקידים
 מנהל:  Pere Almeda Samaranch (5 בנובמבר 2021) 
 סגל:  72 (נכון ל־2023) 
 מיקום
 מיקום:  Avinguda Diagonal, 373, 08008 Barcelona 
 מדינה:  ספרד ספרד
 קואורדינטות:  41°23′48″N 2°09′41″E﻿ / ﻿41.396703888889°N 2.1612830555556°E﻿ / 41.396703888889; 2.1612830555556
 www.llull.cat
  (למפת ברצלונה מוגדלת) מכון רמון ליול(למפת ברצלונה רגילה) מכון רמון ליול
 
מכון רמון ליול (בקטלאנית: Institut Ramon Llull, IRL) הוא מוסד חינוכי ותרבותי אשר פועל להפצת הלשון הקטלאנית ותרבותה. משרדי המכון נמצאים בעיר ברצלונה, בירת קטלוניה.
המכון הוקם על ידי הממשלות האוטונומיות של קטלוניה והאיים הבלאריים בשנת 2002 והוא פועל מטעמן. בשנת 2007 הודיעה ממשלת אנדורה דוברת הקטלאנית שגם היא תצטרף לניהול המשותף של המכון.
המכון נקרא על שם רמון ליול - סופר ופילוסוף מהאיים הבלאריים, היוצר המשמעותי הראשון שכתב בשפה הקטלאנית.
מכון רמון ליול פועל בשיתוף עם המכון ללימודים קטלאניים לקידום השפה והתרבות הקטלאנית בעולם באמצעים שונים:
העברת קורסים בקטלאנית במוסדות חינוך בעולם ועריכת מבחנים בשליטה בשפה
ייצוג של תרבות וספרות קטלאנית באירועים תרבותיים, כגון ירידי ספרות
תמיכה בתרגום ספרים קטלאניים לשפות זרות
שיתוף פעולה עם ארגונים העוסקים בלשון הקטלאנית וסיוע להם בקידום מחקר אקדמי על השפה, הספרות והתרבות הקטלאנית
הכשרת מורים לקטלאנית
בין הפעולות הבולטות של המכון היו הבלטת נושא הספרות הקטלאנית בירידי ספרים בינלאומיים בגוודלחרה (2004) ובפרנקפורט (2007).
הערות שוליים

↑  La cultura catalana, invitada de honor de la FIL 2004
↑  אתר יריד הספרים של פרנקפורט
| ארגונים בינלאומיים לקידום התרבות |
| --- | --- | --- |
| אירופה | אוסטריה אוסטריה: המכון האוסטרי • איטליה איטליה: אגודת דנטה אליגיירי • המכון האיטלקי לתרבות • אירלנד אירלנד: תרבות אירלנד • אנדורה אנדורה: קרן רמון לול • אסטוניה אסטוניה: המכון האסטוני • גרמניה גרמניה: מכון גתה • דנמרק דנמרק: המכון לתרבות דנית • האיחוד האירופי האיחוד האירופי: המכונים הלאומיים לתרבות של האיחוד האירופי • הונגריה הונגריה: מכון בלאסי • הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת: המועצה הבריטית • טורקיה טורקיה: מכון יונוס אמר • יוון יוון: המרכז לשפה היוונית • הקרן ההלנית לתרבות • ספרד ספרד: מכון סרוונטס • מכון רמון ליול • פולין פולין: המכונים הפולניים • מכון אדם מיצקביץ' • פורטוגל פורטוגל: מכון קמואש • פינלנד פינלנד: מכוני התרבות והאקדמיה הפיניים • צ'כיה צ'כיה: מרכזים צ'כיים • צרפת צרפת: ברית צרפתית • המכון הצרפתי • רומניה רומניה: מכון התרבות הרומני • רוסיה רוסיה: הקרן הרוסית העולמית • שוודיה שוודיה: המכון השוודי • שווייץ שווייץ: פרו הלווטיה |  |
| אמריקה הדרומית | ברזיל ברזיל: מרכז התרבות הברזילאי • צ'ילה צ'ילה: קרן הדימוי של צ'ילה • קולומביה קולומביה: מכון קארו וקוורבו |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית ארצות הברית: בית אמריקה |  |
| אסיה | הודו הודו: המועצה ההודית ליחסי תרבות • סנסקריט בהראטי • הפיליפינים הפיליפינים: סנטרו ריזאל • הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין: מכון קונפוציוס • טייוואן טייוואן: האקדמיות בטייוואן • יפן יפן: קרן יפן • קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית: מכון המלך סג'ונג • מרכז התרבות הקוריאני • קרן קוריאה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456491605171  PLWABN: 9812404285405606  BIBSYS: 7073681  BnF: cb16224035c (data)  CANTIC: a1160279x  GND: 6065990-7  ISNI: 0000 0001 2157 6226  LCCN: nb2005008862  NKC: xx0082373  SUDOC: 143771752  VIAF: 130696535   WorldCat (עם VIAF): 130696535
מילבה מאריץ'

| --- | --- |

מילבה מאריץ' ב-1896
 לידה:  19 בדצמבר 1875 האימפריה האוסטרו-הונגרית טיטל, הונגריה 
 פטירה:  4 באוגוסט 1948 (בגיל 72) שווייץ ציריך, שווייץ 
 מדינה:  ממלכת הונגריה, גרמניה, סרביה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נורדהיים 
 מקום מגורים:  סמיחוב, נובי סאד 
 השכלה:  אוניברסיטת ציריך  המכון הטכנולוגי של ציריך  אוניברסיטת היידלברג 
 השקפה דתית:  נצרות אורתודוקסית 
 בן או בת זוג:  אלברט איינשטיין (1903–1919) 
 
בני הזוג איינשטיין ב-1912
מִילֶבַה מַארִיץ' (בסרבית: Милева Марић;‏ 19 בדצמבר 1875 – 4 באוגוסט 1948) הייתה אשתו הראשונה של אלברט איינשטיין (בין השנים 1903–1919) ואם שלושת ילדיו. למדה עם איינשטיין ב-ETH (מכון הפוליטכניק) בשווייץ. מאריץ' הייתה אחת הנשים הראשונות באירופה שקיבלה תואר אקדמי במתמטיקה ופיזיקה.
לקריאה נוספת

Allen Esterson, David C. Cassidy, Einstein's Wife: The Real Story of Mileva Einstein-Marić, MIT Press, 2019
מכון רקח לפיסיקה

| --- | --- |

 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  1925–הווה (כ־99 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′30″N 35°11′53″E﻿ / ﻿31.775124076095°N 35.198139203117°E﻿ / 31.775124076095; 35.198139203117
 phys.huji.ac.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) מכון רקח לפיסיקה(למפת ירושלים רגילה) מכון רקח לפיסיקה(למפת הרי ירושלים רגילה) מכון רקח לפיסיקה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מכון רקח לפיסיקה
 
בניין קפלון במכון רקח, גבעת רם, 2012
מכון רקח לפיסיקה הוא המחלקה לפיזיקה של האוניברסיטה העברית בירושלים. המכון הוא חלק מהפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע, שממוקמת בקמפוס אדמונד י. ספרא בגבעת רם. הפעילות במכון כוללת מחקר והוראה בכל תחומי הפיזיקה. בפרט, חוקרי המכון עוסקים בתחומי האסטרופיזיקה, פיזיקת חלקיקים, פיזיקה של מצב מוצק, אופטיקה, פיזיקה גרעינית, פיזיקה של מערכות לא ליניאריות וביופיזיקה. המכון כולל קבוצות מחקר ניסיוניות ועיוניות.
היסטוריה

המחקר בפיזיקה באוניברסיטה העברית החל בשנת 1928 עם מינויו של פרופ' שמואל סמבורסקי. מכיוון שעדיין לא הייתה תשתית ניסיונית באוניברסיטה, הוא ערך את ניסיונותיו בספקטרוסקופיה אטומית במעבדתו של אורנשטיין באוניברסיטת אוטרכט בהולנד. בשלב מאוחר יותר הוא זכה להכרה ופרסום כהיסטוריון של המדע. בשנת 1933 הצטרף למחלקה פרופ' ארנסט אלכסנדר ושנה לאחר מכן הגיע גם פרופ' גונטר וולפסון. הם הקימו את התשתית למחקר בפיזיקה ניסיונית באוניברסיטה.
בשנת 1939 התמנה פרופ' יואל רקח כחבר הסגל האקדמי וייסד את המחקר בפיזיקה תאורטית באוניברסיטה העברית. תוך שנים ספורות הוא פרסם מספר מאמרים פורצי דרך בהם פיתח שיטות מתמטיות חדשות לחישוב הספקטרה של אטומים מורכבים תוך שימוש בעקרונות סימטריה ובתורת החבורות. עבודה זאת נעשתה בשנות מלחמת העולם השנייה, תוך בידוד כמעט מוחלט מהעולם המדעי. פרופ' רקח הדריך דור חדש של מדענים צעירים בתחום הספקטרוסקופיה האטומית. עם השנים אחדים מהם עברו לעסוק בפיזיקה גרעינית. הם יישמו בהצלחה רבה את שיטותיו של רקח בתחום חדש זה והגיעו למעמד של חוקרים מובילים בתחום הספקטרוסקופיה הגרעינית.
תחומי המחקר במכון

קבוצת הפיזיקה של המצב המוצק כוללת חוקרים ניסיוניים ועיוניים. תחומי המחקר כוללים תופעות הולכה במוצקים לא מסודרים ובתנאים של חוסר שיווי משקל תרמודינמי, מערכות בממדים נמוכים, מערכות זכוכיתיות, והשפעות הדיסיפציה וחוסר הקוהרנטיות הקוונטית. המחקר העיוני משתמש בשילוב של חישובים אנליטיים וסימולציות מחשב, בשיטות של תורת שדות ושיטות קירוב שונות. שיטות אלה מיושמות על מגוון בעיות כמו אילוחים מגנטיים, אפקט הול הקוונטי, על מוליכות, לוקליזציה ומוליכים חד־ממדיים. המחקר הניסיוני עוסק בתופעות של על מוליכות, זכוכיות אלקטרוניות, אלקטרוניקה במערכות ננומטריות, מבנים קוונטיים של מוליכים למחצה וצמתי ג'וזפסון.
בתחום האופטיקה קיימות מספר מעבדות. המחקרים בתחום זה כוללים לייזרים בעוצמות גדולות במיוחד והשפעתם על חומר, חקר יסודות תורת הקוונטים ומידע קוונטי בעזרת התכונות הקוונטיות של האור, אור איטי בתוך אדי חומר ואופטיקה במערכות ננומטריות.
מכון ריאות

ברונכוסקופיה
מכון ריאות הוא יחידה רפואית המתמחה באבחון מחלות ריאה ובטיפול בהן, היכולה להיות מסונפת לבית חולים כמרפאת חוץ. מכון ריאות מטפל בחולים מאושפזים וכן בחולי חוץ. פעילותם של רופאים מומחים בתנאים ובאמצעים שעומדים לרשותם במכון ריאות משפרת את איכות הטיפול בחולים באופן משמעותי. נמצא שבחולים שהופנו למכון ריאות על ידי רופאים אחרים, שונו האבחנות ב-30 אחוזים מהמקרים וב-40 אחוזים מהמקרים שונה הטיפול.
מכוני ריאה יכולים להתמחות במבוגרים או בילדים. ביכולתם לאבחן מחלות, לטפל בחולים גם במסגרת של אשפוז יום, לעקוב אחר מהלך מחלתם ולהדריכם בשימוש באמצעים רפואיים.
היקף העיסוק של מכוני ריאות כולל מחלות ריאה ודרכי נשימה כגון אסתמה, מחלת ריאות חסימתית כרונית, גידולי הריאה וגידולים בבית החזה, מחלות בסימפונות ומחלות באדר, אלרגיות, שחפת, שיעול, מחלות תעסוקתיות, יתר לחץ דם ריאתי, דום נשימה בשינה וקשיי נשימה. מכוני ריאות עשויים להיות מעורבים בהליכי הכנה להשתלת ריאה ושיקום לאחר הניתוח ואף להפעיל תוכניות הדרכה כגון סדנאות להפסקת עישון.
אמצעי אבחון וטיפול במכון ריאות כוללים מכשירי מדידה לתפקודי ריאה, מערכות לבדיקת שינה ומערכות לבדיקת מאמץ ולעריכת הדמיות. במכונים נערכות ברונכוסקופיות לשם אבחון ולשם טיפול ובדיקות פולשניות נוספות כגון בדיקה של נוזל האדר.
בתוך המכונים עשויות לפעול מרפאות ייעודיות כגון מרפאת יתר לחץ דם ריאתי או מעבדת שינה.
ראו גם

פולמונולוגיה
הערות שוליים

↑  נטליה בילנקו, לונה אבנון, פנייה שמעונוביץ, דב היימר, מירפאות מומחים - רווח או הפסד?, הרפואה, יולי 2000, 139 (א'-ב'): 8–11. PMID 10979443
מלגת גוגנהיים

| --- | --- |
 תיאור:  מלגה למצטיינים באקדמיה ובאמנות
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  קרן הזיכרון לג'ון סימון גוגנהיים 
 תקופת הפרס:  1925–הווה (כ־99 שנים) 
 נקרא על שם:  סימון גוגנהיים 
 www.gf.org/applicants/
 
מלגת גוגנהיים (באנגלית: Guggenheim Fellowship) היא מלגה כספית המוענקת מדי שנה החל מ-1925 על ידי קרן הזיכרון לג'ון סימון גוגנהיים. המלגה מוענקת לאישים אשר "הוכיחו יכולות אקדמאיות יוצאות דופן או יצירתיות יוצאת דופן בתחומי האמנות". בממוצע זוכים במלגה כ-220 מועמדים כל שנה. על המלגה ניתן להתחרות בשני מסלולים, הראשון מיועד לאזרחי ארצות הברית וקנדה, והשני לאזרחי אמריקה הלטינית והאיים הקריבים.
גובה המלגה משתנה מזוכה לזוכה לפי החלטת הקרן. הממוצע למלגה בשנת 2008 עמד על 43,200 דולר.
מילבת

מילבת-שיבא מעניקים איכות לחיים היא מרפאה בבית החולים השיקומי במרכז הרפואי שיבא, הפועלת למען אנשים עם צרכים מיוחדים. מטרתה לסייע בשיפור איכות החיים ושילובם בחברה של ילדים, מבוגרים וקשישים עם מגבלה ברמת תפקודם, באמצעות סביבה טכנולוגית מותאמת. ייחודה של המרפאה היא בשילוב אנשי צוות ממקצועות הבריאות ומתנדבים ממקצועות טכניים שחוברים יחד כדי לפתח וליצור אביזרי עזר בהתאמה אישית לפונים.
מייסדים

הוגי ומייסדי עמותת מילבת הם המהנדס דניאל ברק ממכון ויצמן למדע ופרופסור רפי רוזין, שהקים וניהל את יחידת השיקום בבית החולים תל-השומר.
פעילות

מילבת, זוכת "אות הנשיא למתנדב", פועלת בכל רחבי ישראל משנת 1981 ומעניקה שירותים ייחודיים ומותאמים אישית. מודל הפעילות בעמותת מילבת ייחודי: 
צוות מקצועי - הכולל מרפאים בעיסוק, קלינאי תקשורת ופיזיותרפיסטים - מעניק ייעוץ אובייקטיבי לבחירת אביזרי עזר כמענה לבעיה התפקודית של כל מטופל. השירות כולל מתן מידע על האביזרים הקיימים (מוצרים מסחריים ופיתוחים מקוריים של מילבת). בחירת האביזר המתאים, התנסות אישית ומידע היכן ניתן לרכשו. במקרים בהם לא מצוי פתרון מסחרי מתאים, מומחים מתחומי מדע וטכנולוגיה שונים, המועסקים בהתנדבות מלאה, מפתחים בהתאמה אישית את האביזר הנחוץ.
מדי שנה  יחידת מילבת-שיבא מייצרת מאות אביזרי עזר כמענה לצרכיהם של אנשים פרטיים, לקבוצות גדולות של אנשים ולצורכי מסגרות כגון: שיקום, חינוך מיוחד, מועדוני קשישים, תעסוקה מוגנת ועוד.
כמו כן, מילבת-שיבא מעורבת בפעילות ציבורית ענפה: בוועדות מייעצות למוסד לביטוח לאומי, בנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים ובפרויקטים לקידום תחומים שונים כגון: טכנולוגיה מסייעת, נגישות, מיגון חירום לאנשים עם מוגבלות, שיפור איכות חייהם של אנשים עם מוגבלות, שיפור המודעות של צוותים רפואיים לצרכים של אנשים עם מוגבלות ועוד.
פרסים

אות הנשיא למתנדב
פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים
מגן שר הבריאות
אות ההתנדבות מטעם המשרד לאזרחים ותיקים
מישהו במיטתה של אמא

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  הווארד מוריס
 הופק בידי:  מרטין מלצ'ר
 תסריט:  גוון באני, פול דובוב
 עריכה:  אדריאן פאזאן
 שחקנים ראשיים:  דוריס דיי בריאן קית'
 מוזיקה:  רוברט מרסי
 צילום:  הארי סטארדלינג ג'ו.
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Cinema Center Films 
 חברה מפיצה:  National General Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 באוגוסט 1968
 משך הקרנה:  97 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  2,445,343 דולר
 הכנסות:  10,095,200 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
מישהו במיטתה של אמא (באנגלית: With Six You Get Eggroll) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1968 בבימויו של הווארד מוריס, עם דוריס דיי ובריאן קית' בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על אלמן ואלמנה מטופלים בילדים שמחליטים לאחד את משפחותיהם על אף כל הקשיים הנובעים מיחסם של הילדים.
שם הסרט בעברית נובע ממשפטו של אחד הילדים שרואה לפתע את אביו החורג במיטתה של אמו וצועק "יש מישהו במיטתה של אמא". שם הסרט באנגלית נובע ממשפט של אותו ילד שכאשר המשפחה המאוחדת הכוללת שישה אנשים, יושבים לאכול במסעדה סינית, הם מקבלים בגלל זה תוספת של אגרול לכל אחד - כדאי להתחתן כי "עם שישה מקבלים אגרול".
זה סרטה האחרון של דוריס דיי והראשון של ברברה הרשי.
תקציר העלילה

אבי מקלור (דוריס דיי) היא אלמנה מטופלת בשלושה בנים. הבכור פליפ (ג'ון פידלייטר) הוא בגיל ההתבגרות ואחיו הקטנים הם ג'ייסון (ריצ'רד סטיל) ומיץ' (ג'ימי בראקן). אבי עסוקה כל הזמן בניהול מנסרת העץ הגדולה שהוריש לה בעלה. בבית עוזרת לה המטפלת המסורה מולי (אליס גוסטלי).
אחותה פאט (פאט קרול) מנדנדת לה כל הזמן שהיא צריכה למצוא גבר ולהקים משפחה. היא מכירה לה את ג'ייק איברסון (בריאן קית') אלמן מבוסס שמטפל בבתו היחידה סטייסי (ברברה הרשי) שעומדת לפני סיום למודיה בתיכון, כמו פליפ מקלור.
אבי מזמינה את ג'ייק למסיבה בביתה אבל הוא לא מתחבר למוזמנים ואומר שעליו לעזוב כי צריך לטוס. היא פוגשת אותו אחר כך בסופרמרקט והוא מתנצל על השקר. מתחילה ביניהם ידידות שמתחזקת. מדי פעם הם עוצרים בדרייב אין סמוך והמוכר הרבי (ג'ורג' קרלין) משגר לעומתם רמיזות מביכות.
פליפ לא סובל את ג'ייק וסטייסי לא סובלת את אבי. למרות זאת מחליטים אבי וג'ייק להתחתן בלי נוכחות הילדים. הנישואין נתקלים בבעיות רבות כמו היכן לגור?. אין חדרים מספיקים בשני הבתים ולכן אבי וג'ייק שוכרים קרוואן וישנים בו.
לאחר ריב גדול נכנסת אבי לתא הנהג ונוהגת בפראות. באמצע הדרך מושלך ג'ייק לכביש כשהוא לבוש בבגדים תחתונים והרבי מסייע לו בבגדים ודואג לו להסעה הביתה. בינתיים מסתבר לאבי שג'ייק איננו והיא מחפשת אחריו בעזרת קבוצת היפים. היא מתנגשת במשאית מובילה עופות ומובאת לתחנת המשטרה שם היא נאשמת בנהיגה פרועה.
אבי מתקשרת לבית ואז נזעקים לעזרתה כולם. פליפ נוהג ברכב הפרטי שלו ומתנגש שוב במשאית העופות. הנהג רוצה להכות אותו אך ג'ייק מגן עליו וסופג מכות. כאן מתנפלים כל הילדים על הנהג ועוזרו. כולם נכנסים שוב לתחנת המשטרה וטוענים שהם משפחה אחת מלוכדת. השוטר מבטל את התלונה וכולם יוצאים מאוחדים ושמחים כשברקע נשמעת מקהלת "הללויה" של הנדל.
אבי וג'ייק מעמידים את שני הבתים למכירה על מנת לקנות בית גדול שיספיק לכולם.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דוריס דיי | אבי מקלור |  |
| בריאן קית' | ג'ייק איברסון |  |
| ברברה הרשי | סטייסי איברסון |  |
| פאט קרול | פאט סקוט | אחותה של אבי |
| ג'ורג' קרלין | הרבי | מוכר בדרייב-אין |
| אליס גוסטלי | מולי | עוזרת |
| ג'ון פידלייטר | פליפ מקלור |  |
| ריצ'רד סטיל | ג'ייסון מקלור |  |
| ג'ימי בראקן | מיץ' מקלור |  |
מכבי בולגריה

| --- | --- |

דגל מכבי בולגריה (1903) הצד הקדמי
 ענפי ספורט:  כדורגל, אתלטיקה, התעמלות, חתירה, שחייה, שחמט, שיט
 מיקום המטה:  סופיה
 נשיא:  ליאון כהן, דוד כלב, רחמים אסיאו, מרקו ענבי, צ'לבי חסון, אליאס קנטי  אלברט קיוסו  אלברט כלב
 תאריך ייסוד:  1903
 מקום ייסוד:  פלובדיב
 תאריך סגירה:  1949 (הקמה מחדש ב-1990)
 גוף יורש:  מכבי יפו
 מספר חברות:  26
דגל מכבי בולגריה (1903), הצד האחורי
משלחת יהדות בולגריה למכבי השנייה, 1935
תנועת מכבי בולגריה (בבולגרית: Макаби България) הייתה תנועה ציונית ספורטיבית שהוקמה בבולגריה ופעלה בין השנים 1903–1949, תוך אימוץ חזונו של מקס נורדאו הוגה רעיון יהדות השרירים. בעת הקמתה, איגדה התנועה הארצית מספר תאים עירוניים שהראשון מהם בפלובדיב הוקם ב-1897. בשיאה הייתה זו תנועת הנוער הגדולה בממלכה, מנתה כ-2,500 חברים שהיו כ-5.5 אחוזים מכלל יהודי בולגריה, וסניפיה שכנו ב-26 יישובים שונים. ב-1990 שבה התנועה לפעול בבולגריה.
היסטוריה > ראשית התנועה

ב-1893 הוקמו בפלובדיב אגודות הנוער "נווה צדק" ו"נווה אור" שעסקו בפעילות חינוך. בכסף שצברה אגודת "נווה צדק" והתבסס על תרומות נכבדים, הוחלט לרכוש מכשירי התעמלות. ב-1897, שינה ארגון "נווה צדק" את שמו ל"שמשון", חבריו הוו בהמשך את הגרעין להקמת תנועת מכבי הצעיר והחשיבו מועד זה לשנת יסודו של ארגון "מכבי פלובדיב". מתכונת פעילותם של תאי "מכבי" התבססה על מתכונת פעילותו של ארגון הספורט הבולגרי "יונאק", וצעירי מכבי הלכו עם מדים ייצוגיים אשר נתרמו על ידי יונאק. ב-1899 נוסדה אגודת מכבי בפאזארג'יק, ב-1901 בווארנה, ב-1902 בקיוסטנדיל וברוסה, ב-1905 בסופיה, ב-1907 בשומן וב-1908 בחאסקובו. בראש תא רוסה עמד חיים אברהם אשר בהמשך נמנה עם ראשי "מכבי בולגריה". אברהם נמנה עם בעלי חברת יצוא ויבוא בשם ה"האחים פררס", לימים בעלה של שרה אהרנסון ופעיל בארגוני מכבי אזוריים נוספים, כגון מכבי קושטא. חברי התנועה התכנסו כל שנתיים לוועידה ארצית ובהן דנו על פעילויות ספורט בקרב העם היהודי, הקשרים של התנועה עם ההסתדרות הציונית וסוגיית ידיעת העברית בקהילות השונות.
ביוני 1903 הלכו ברגל מסופיה לבזל שלושה מחברי אגודת שמשון בסופיה במטרה להשתתף בקונגרס הציוני. בהגיעם לווינה קיבל אותם בנימין זאב הרצל לשיחה ומשם המשיכו לבזל. ב-25 בדצמבר 1903 נערכה ועידת היסוד של מכבי, הוקמה רשמית ההסתדרות הציונית "מכבי בולגריה" ונתפר דגל "מכבי בולגריה". ב-1905 התפלגה אגודת שמשון בסופיה, כאשר חלק מחבריה הקימו את תא אגודת "מכבי" בסופיה והנותרים חברו לאגודת "גיבור". בהמשך הפכה סופיה למקום מושבו של האיגוד הארצי של תנועת מכבי.
היסטוריה > התבססות התנועה

בתקופת מלחמת העולם הראשונה הופסקה פעילות התנועה, כמרבית הפעילות הציבורית בקרב הקהילה וזאת בשל מספר המגויסים ומספר הנופלים הגבוה בקרב בני הקהילה. לאחר המלחמה הוחל בחידוש פעילות התנועה וב-1920 נערכה בפלובדיב הוועידה החמישית של מכבי. ב-1921 נדחתה בקשת מכבי בולגריה להצטרף לארגון מכבי העולמי על רקע העובדה שהוועד המרכזי של מכבי בולגריה לא הכריז רשמית על הארגון כציוני. ב-1925 התקבל ארגון מכבי בולגריה לארגון מכבי העולמי. בשנה זו נבחר שאול מיזאן לתפקיד סגן נשיא מכבי בולגריה. כמו כן הוחל בשנה זו בהפצת הירחון "מכבי" בעריכת אלברט ורסנו. בינואר 1933 ביקר בסופיה נשיא הכבוד של ארגון מכבי העולמי הנרי מונד, הברון השני מלצ'ט (אנ') ונפגש עם ראשי האגודה.
ב-1928, במהלך הוועידה התשיעית של "מכבי בולגריה" נבחר אלברט קיוסו ליו"ר הוועד המרכזי של "מכבי בולגריה". קיוסו כיהן כציר מטעם יהדות בולגריה לכינוס מכבי העולמי, ב-1932 עמד בראש משלחת יהודי בולגריה למכביה הראשונה שמנתה 300 חברים, וב-1935 למכביה השנייה שמנתה 350 חברים. במהלך המשחקים שכנע קיוסו רבים מהמשתתפים להישאר בארץ ישראל. בתקופת כהונתו הפכה "מכבי" לתנועת הנוער המובילה בבולגריה. פעלו 26 סניפים בערים שונות בבולגריה ובהם נמנו 2,500 חברים שהיו כ-5.5 אחוזים מכלל יהודי בולגריה. ביוזמת הפוליטיקאי הבולגרי גריגור ואסילב, אשר כיהן כשר החקלאות, חתמה "מכבי" על הסכם שיתוף פעולה עם ארגון הספורט הבולגרי יונאק אשר מדריכיו הדריכו את חניכי "מכבי" והכשירו מדריכים בארגון.
היסטוריה > סיום פעולתה

ב-1939, עם החמרת המדיניות האנטי יהודית בממלכה, הורה שר הפנים הבולגרי על סגירת אגודת מכבי והחרמת רכושה. האגודה עתרה לבית המשפט המחוזי בסופיה בנושא וזה ביטל את החלטת שר הפנים. ממשלתו של בוגדאן פילוב הביאה את העניין לדיון מיוחד בפרלמנט הבולגרי ובמסגרתו אושר חוק מיוחד שקבע שהחלטת שר הפנים איננה ניתנת לערעור על ידי בית המשפט. בראשית 1941, לאחר החלת החוק להגנת האומה נאסרה פעילות האגודה, וקיוסו המשיך להפעיל את הארגון במחתרת תוך שהכין את בני הנוער לעלייה לישראל. מקצת מחברי מכבי הצטרפו לתאי המחתרת של המפלגה הקומוניסטית ולחמו כפרטיזנים. מהם ניתן לציין את אנני ונטורה שנפלה בקרב. חלק מצעירי התנועה עלו לישראל במסגרת מפעל ההעפלה ובכלל זה מפעלו הפרטי של ברוך קונפינו. בראשית דצמבר 1940 טבעה ספינת המעפילים סלבדור ו-238 ממעפיליה נספו, ובכללם בני נוער ספורטאים חברי מכבי הצעיר.
ב-1943 עלה אלברט קיוסו לארץ ישראל והביא עמו את דגל "מכבי בולגריה", אותו מסר להנהלת מכבי בארץ. לאחר מלחמת העולם השנייה חודשה פעילותה של אגודת מכבי וכן המכבי הצעיר שפעל במסגרת תנועת "החלוץ המאוחד". עם תחילת העלייה ההמונית מבולגריה היה בני הנוער חברי "מכבי" כח חלוץ למשפחותיהם בעלייה לישראל, ואלו באו בהמוניהם בעקבותם. ב-18 בינואר 1948 הודיעה תנועת מכבי הצעיר על הפסקת פעילותה ובראשית 1949 הפסיקה גם אגודת מכבי את פעילותה בשל היעדר חברים.
בשלהי 1949 ביוזמת אלברט קיוסו, משה מירנדה, פרסיאדו אביגדור ומשה אלמוזלינו, הוקמה בישראל "האגודה הציונית להתעמלות וספורט, מכבי יפו", אשר הצטרפה למרכז מכבי ישראל. תחת הנהגתו של קיוסו, עסקה אגודת הספורט מכבי יפו בפעילות ספורטיבית נרחבת בתחום הכדורגל, אתלטיקה קלה, אופניים, שחיה, כדורסל, טניס שולחן, אגרוף, שחמט והייתה מאגודות הספורט הראשונות בישראל שהנהיגה פעילויות ספורט ייעודיות לבעלי צרכים מיוחדים.
היסטוריה > חידוש פעילותה

ב-1990 לאחר תום ימיה של הרפובליקה העממית של בולגריה ונפילת השלטון הקומוניסטי, חודשה הפעילות הקהילתית בקרב יהודי בולגריה, ובכלל זה בקרב תנועת מכבי. נפתחו סניפי התנועה בסופיה ובפלובדיב, והחל מהמכביה הארבע-עשרה ב-1993 שבו נציגי מכבי בולגריה להשתתף באירועים אלו. כן משתתפת תנועת "מכבי בולגריה" במשחקי מכבי אירופה. הספורטאים מתחרים בטניס, טניס שולחן, סקוואש ואתלטיקה.