stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Duke

Duke הוא האלבום העשירי של להקת ג'נסיס. האלבום יצא לאור במרץ 1980. זהו האלבום הראשון של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. בבילבורד שבארצות הברית, נבחר האלבום במקום ה-11. באלבום זה, ניכר צליל "מסחרי" יותר מאלבומיה הקודמים של הלהקה שתנטוש את זרם הפרוגרסיב שאפיין אותה בתחילת דרכה. צליל זה יישמע גם באלבומיה הבאים של הלהקה. בעבודה על האלבום טוני באנקס ומייק ראת'רפורד הוציאו את שני אלבומי הסולו הראשונים שלהם. פיל קולינס היה אז במשבר בכך שהיחסים בינו לבין אשתו הראשונה במשבר, הוא ניסה להציל את נישואיו. רוב השירים נכתבו על ידי השלישייה זהו גם האלבום הראשון שבו חברי הלהקה החלו לכתוב ולהלחין שירים לבדם. האלבום כלל את הסינגל Turn It On Again אשר נחשב כיום לאחד משיריה הטובים ביותר של הלהקה. עטיפת האלבום בסגנון הפופ ארט, עוצבה על ידי ביל סמית' שיעצב גם את עטיפת האלבום הבא של הלהקה.
רשימת השירים

Behind the Lines - 5:31
Duchess - 6:26
Guide Vocal - 1:35
Man of Our Times - 5:34
Misunderstanding - 3:13
Heathaze - 5:00
Turn It On Again - 3:50
Alone Tonight - 3:56
Cul-de-sac - 5:05
Please Don't Ask - 4:01
Duke's Travels - 8:40
Duke's End - 2:08
סינגלים > Duchess

Duchess הוא חלק מהאלבום הנקרא "סוויטה סודית" בכך שהשירים מחוברים לשני בהם: Behind the Lines, Guide Vocal, Turn It on Again, Duke's Travel ו-Duke's End, השיר מספר את עלייתה ונפילתה של דיווה מהתחלת הקריירה שלה, להצלחתה, ולירידתה בדעת הקהל. זהו השיר הראשון שבו ג'נסיס השתמשו במכונת תופים.
הוידאו קליפ של השיר מראה את פיל קולינס, טוני בנקס ומייק ראת'רפורד מנגנים במקומות שונים בתיאטרון הקהילתי של ליברפול, וצופים בדוכסית המבצעת את השירים שלה, כשקולינס מהנהן בראשו בהסכמה. מכונת התופים שבה השתמשו בשיר (Roland CR-78) מוצגת בתחילת הווידאו.
סינגלים > Turn It On Again

Turn It On Again הוא סינגל נוסף מהאלבום. הגיע למקום ה-8 במצעד הסינגלים הבריטי.
המילים נכתבו על ידי בסיסט וגיטריסט הלהקה מייק ראת'רפורד. המילים עוסקות באדם אשר לא עושה כלום מלבד לצפות בטלוויזיה. הצפייה בטלוויזיה הופכת אותו לאובססיבי, עד שהוא משוכנע כי האנשים שהוא רואה בטלוויזיה הם החברים שלו.
השיר מתאפיין גם במבנה אופייני מורכב קצבי למוזיקת פופ, עם חלקי בתים ופזמון ומשקלים א-סימטריים, 6/4 עד 7/4 (13/4), ואילו חלקי הפתיחה וגשר הם ב4/4 ו 5/4 (9/4).
"Turn It On Again" הפך לאחד מהשירים האהובים ביותר בהופעות של הלהקה. כתוצאה מכך, אלבום האוסף של הלהקה מ-1999 Turn It On Again: The Hits קרוי על שם השיר. גם פרויקט האיחוד של הלהקה Turn It On Again; The Tour, קרוי על שם השיר. השיר עצמו נכלל בסיבוב ההופעות של 2007, אך שינה את מקצבו בשל העמקת קולו של פיל קולינס במשך השנים.
"Turn It On Again" הפך למוזיקת הרקע לפרסומת של ג'נרל מוטורס. השיר גם הפך לחלק מן המשחק של Grand Theft Auto: Vice City Stories בסדרת המשחקים Grand Theft Auto. להקת דרים ת'יאטר ביצעה את השיר כחלק מן המחרוזת הגדולה (Big Medley) באלבומם A Change of Seasons.
המשתתפים באלבום

פיל קולינס - שירה, תופים, כלי הקשה
טוני באנקס - קלידים, שירה
מייקל ראת'רפורד - גיטרה בס, גיטרה חשמלית (6 ו-12 מיתרים), דוושות בס, שירה
מפוצ'ה

בני המַפּוּצֶ'ה. תצלום משנת 1897
אשה משבט המַפּוּצֶ'ה, צולם בשנת 1890 בקירוב
מפוצ'ה (במפודונג: Mapudungun) הוא שמם של תושביה הילידים של מרכז צ'ילה ודרומה, וכן דרום ארגנטינה. פירוש השם בשפת המפודונג הוא הלחם של "עם" או "אנשים" (צ'ה) ו"של הארץ" (מפו), כלומר "אנשי הארץ".
בני המפוצ'ה כונו גם "אראוקאנים" (Araucanos) בפי הספרדים שהגיעו לצ'ילה רק במאה ה-16, אולם כיום כינוי זה נחשב לפוגעני בעיני בני המפוצ'ה, ו"מפוצ'ה" הוא הכינוי המועדף עליהם ואשר מקובל בשיח הצ'יליאני והארגנטינאי כאחד. מקור השם "אראוקונים" הוא בשם המקום "אראקו" בשפת המפודונג שפירושו "מים של טיט", ולא במילה "מורד" (arauco) בשפת הקצ'ואה, כפי שמקובל לחשוב.
בני המפוצ'ה היו חקלאים וארגונם החברתי התבסס על משפחות שהונהגו בידי "לונקו" (lonko), מנהיג שבטי. בזמן מלחמה היו מתאגדים בני המפוצ'ה ליחידות גדולות יותר מהארגון המשפחתי-שבטי של ימי השגרה, ובוחרים להם טוקי (toqui; "נושא גרזן") כמנהיגם הצבאי.
בני המפוצ'ה הם קבוצה מגוונת מבחינה אתנית, הכוללת מספר קבוצות החולקות מבנה חברתי, דתי וכלכלי משותף, כמו גם מורשת לשונית משותפת. מכיוון שכך עשוי המונח "מפוצ'ה" לשמש הן לציון כלל בני הפיקונצ'ס (Picunches), אוליצ'ס (Huilliches) והמפוצ'ס (Mapuches), והן לבני המפוצ'ס בלבד.
השפעתם של בני המפוצ'ה השתרעה מנהר אקונקאגוואה (Aconcagua) ועד למישורי הפמפס הארגנטינאיים. כיום הם מתגוררים במחוז אראוקניה (Araucanía), בעמקים בין הנהרות של איטאטה (Itata) וטולטן (Toltén). בני האאוניקנק (Aonikenk) הצפוניים, להם קרא פרדיננד מגלן "פטגונים", היו קבוצה אתנית שנמצאו בקשר עם בני המפוצ'ה, ואשר אימצו את שפתם וחלק ממנהגיהם. כיום הם קרויים טוולצ'ה (Tehuelche).
בני המפוצ'ה התנגדו לשלטון הספרדי עד לסוף המאה ה-19. מרבית אדמותיהם נמכרו לחקלאים ולחברות יערנות. לפי ה-BBC, כ-9% מכלל הצ'יליאנים מזדהים כבני המפוצ'ה. מנהיגם כיום הוא הקטור לאיטול.
ראו גם

ממלכת אראוקניה ופטגוניה
מלחמת האראוקו
הערות שוליים

↑  רויטרס, הילידים בצ'ילה מוחים על מות נכדו של המנהיג, באתר ynet, 19 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294840305171  BNE: XX4576682  BnF: cb123824900 (data)  GND: 4100130-8  LCCN: sh85006433  NKC: ph351298  SUDOC: 03288107X
בריק (מזון)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מגדנאות, בצק 
 מרכיבים עיקריים:  ביצה 
 
בריקה
הכנת הבריקה
בריק (ביהדות תוניסיה משתמשים בבריק לרבים, ובבריקה ליחיד; בערבית: البريك, بريكة; תעתיק מדויק: אלבריכּ, אלבריכּה) הוא מאכל תוניסאי ולובי. בריק מורכב מעלה דק של בצק, המכונה וורקה, ממולא בביצה עם תיבול בלבד או בתוספת ירקות / תפוחי אדמה או בשר, מקופל לצורת משולש או חצי עיגול ומטוגן בשמן עמוק. בגרסה הטבעונית מוחלפת הביצה בחביתת חומוס או חביתת עדשים עם תפוחי אדמה או בלעדיהם.
המאכל הנפוץ בערים באר שבע, נתניה וחדרה בהן גרים רבים מיוצאי תוניסיה ולוב, הוא בריק ממולא בביצה עם תיבול בלבד או בתוספת ירקות / תפוחי אדמה או בשר, ויכול גם להיות מוסף לפיתה. בשנת 2015 פתח קובי שמואל את דוכן "הבוריקה" בשוק הכרמל בתל אביב, שבו לצד הגרסאות המסורתיות הוא מציע גם במילויים מסורתיים פחות, ואף הביא את גרסאות הבוריק שלו לתוכנית הבישול MKR המטבח המנצח.
עלה הבצק - וורקה

העלה מיוצר באמצעות הדבקת בצק דליל יחסית, בנגיעות למשטח חם ועגול. כל נגיעת בצק חופפת למעגל שהולך ונוצר וכך מתהווה עלה עגול של בצק דק. הבצק נאפה זמן מה על המשטח ומקולף ממנו כאשר הוא הופך לבן ובטרם יתקשה. ניתן להשתמש כתחליף בבצק הסיגר המרוקאי אך לא בבצק עלים או בצק פילו.
ראו גם

בורקס
סמבוסק
נרקיס מצוי

| נרקיס מצוי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: נרקיסיים
סוג:: נרקיס
מין:: נרקיס מצוי
שם מדעי
 Narcissus tazetta ‏לינאוס, 1753
נרקיס מצוי (שם מדעי: .Narcissus tazetta L) הוא צמח בעל בצל (גאופיט) ממשפחת הנרקיסיים. עליו ארוכים וזקופים ועמוד פריחתו נושא 3 עד 15 פרחים ריחניים לבנים בוהקים בעלי עטרה צהובה במרכזה (בישראל). הוא נפוץ ברחבי האזור הים-תיכוני של ישראל, ותפוצתו מגיעה עד הגולן וצפון הנגב. הצמח פורח בסתיו ובחורף וכמה מתכונותיו מותאמות לעונה הגשומה כמו מניעת התפוצצות גרגרי האבקה, דחיית מים על ידי כל חלקיו (הידרופוביים), פני הפרחים פונות מטה, העטרה מונעת חדירת מים אל צינור הפרח ומנעת מיהול הצוף או שטיפתו. ערכו הכלכלי נאמד בעיקר כצמח נוי וייצור בצלים לייצוא. המינים היפים שבהם תורבתו באירופה ופרחיהם גדולים הרבה יותר מנרקיס הבר וריחם דל.
לסוג נרקיס משויכים בין 74 ל-126 מינים והמין נרקיס מצוי מונה 5 תת-מינים. נרקיס מצוי הוא אחד משני מינים הגדלים בר בישראל. המין השני, נרקיס סתווי (מכונה גם נרקיס אפיל), שהוא מין נדיר מאוד וגדל רק בחוף הכרמל (אזור מעגן מיכאל) בשרון (בנימינה ופרדס חנה) המבשר את הסתיו ובדרך כלל פריחתו קודמת ליציאת העלים. מין זה בסכנת הכחדה בישראל, אך לא בעולם, ובשונה מנרקיס מצוי עמוד הפריחה נושא רק 2 פרחים או לעיתים רחוקות אחד, ועלי העטיף ארוכים פי 5 מגובה העטרה ולא פי שניים כבנרקיס מצוי.
על הסוג נרקיס ומקור השם ראה בערך נרקיס.
בית גידול

נרקיס מצוי גדל באדמות כבדות, בשדות לחים ובביצות וגם באזורים ההרריים בצפון ארץ ישראל ובמרכזה, בכיסי קרקע ובין סדקים של סלעי גיר, אך גם בערוצים סלעיים בהר הנגב הצפוני. שם הנרקיס גדל במדרונות, שבהן יש משטחי סלע חלקים שסופגים באטיות מי גשמים ומי הנגר שמחלקים עליהם מרווים כיסי קרקע או את האדמה שלמרגלותיהם.
בעקבות חריש עמוק וניקוז בשדות, פחתה שכיחותם של הנרקיסים באדמות הכבדות ובקרקעות החרסיתיות העמוקות שבעמקים, והם מצויים יותר בהרים. מאידך, הוא נעשה נפוץ יותר ויותר עקב הפסקת קטיפתו.
תפוצה בעולם ובישראל

טיפוס תפוצתו של נרקיס מצוי הוא ים-תיכוני ותפוצתו הטבעית משתרעת מהאיים הקנריים ואגן הים התיכון עד אפגניסטן (כולל טורקמניסטן ואוזבקיסטן), ומדרום מזרח סין עד יפן.
מין זה נפוץ בגליל העליון ובכרמל; מצוי בגליל התחתון, בשרון, בשפלה ובהרי יהודה; נדיר בדרום מישור החוף, בשומרון ובהר הנגב; נדיר מאוד בגולן, בבקעת החולה, בבקעת כנרות, בעמק יזרעאל, בחוף הגליל, בחוף הכרמל ובערבות הירדן.
תכונות ביולוגיות ואקולוגיות

לפרחים שישה עלי כותרת לבנים, ועטרה צהובה-כתומה (ה"כתר"); הם מפיצים ריח מתוק חזק. כל צמח מוציא 3 עד 15 עמודי תפרחת, בכל תפרחת 3 עד 5 פרחים. העלים מופיעים לפני יציאת הפרחים. לנרקיס אין שושנת עלים כמו לצמחי בצל רבים אחרים ובמקום זאת העלים מסודרים בשני טורים נגדיים ומקבילים. הנרקיס עשיר באלקלואידים, שמרוכזים בחלקים התת-קרקעיים, האופייניים רק להם.
הנרקיס הוא גאופיט בעל בצל רב-שנתי, שהוא איבר בן קיימא שאוגר מזון בעונה הנוחה ובעל ניצן התחדשות תת-קרקעי. הבצל כנצר תת-קרקעי, בנוי מגבעול קצר-פרקים (עוגת הבצל) ומגלדים בשרניים, היוצאים ממפרקיו. בצל הנרקיס הוא בצל חד-בדי (מונופודיאלי) אשר בו הניצנים הווגטטיביים, שמצמיחים עלים, נישאים בראש הגבעול המעובה וקצר-הפרקים של הנצר התת-קרקעי, ואילו ניצני הפריחה הם חיקיים וצדדיים.
הבצל של הנרקיס הוא בעל תנועה כלפי מטה, דהיינו הוא מעמיק כלפי מטה כדי לא להיות חשוף. העמקה הראשונית של הבצל היא תוצאה של התארכות הפסיג. לאחר מכן מעמיק הבצל הן באמצעות הפסיג והן באמצעות שורשיו המתכווצים.
מחזור החיים

בעונה הקשה – בישראל, בעונת הקיץ – החלקים העל-קרקעיים של הצמחים מתייבשים ונשאר רק הבצל ששוקע בתרדמה בתוך הקרקע.
בסתיו או בחורף מתעורר ניצן ההתחדשות ומפתח נצר על קרקעי חדש שנוטל את המזון מן הבצל. זמן לא רב לאחר שפרצו העלים, ולרוב בטרם צמחו למלוא אורכם, פורץ עמוד התפרחת שראשו עטוף בחפים קרומיים ומתארך על פי רוב כדי 40 ס"מ ואך יותר מזה, ואז נבקע החפה הקרומי וניצני הפרחים, הצמודים זה לזה מגיחים ממנו. במקביל לפתיחת הפרח, נוטים עוקצי הפרחים בזווית ישרה אל העמוד ומתקבלת תפרחת דמוית סוכך.
פרח הנרקיס אינו נסגר בערבים ובגשמים ונראה, שעמדתו האופקית ואף כלפי מטה בשילוב העטרה, הם אלו שמגינים על האבקה והצוף מפני ההיחשפות לגשמים. העטרה מונעת חדירת מים אל צינור הפרח ובכך מוקטן הסיכוי למיהול הצוף או שטיפתו. ישנם תכונות נוספים שמותאמות לפריחה בעונה הגשומה. כל חלקי הפרח הם דוחי מים (הידרופוביים) וטיפות גשם אינן מצטברות על הכותרת, ובכך נמנעת התפוצצות גרגרי אבקה במגעם עם טיפות הגשם. נמצא שלא פחות מ-30% מגרגרי האבקה נובטים במי גשם ואינם מתפוצצים.
הפרחים, העשירים בצוף, שנאגר בתחתית צינור הפרח, והריח ובעטרה צבעונית, מושכים אליהם דבורים ארוכות חדק, זבובי רחף ורפרפים. לאחר האבקה מתפתח פרי בעל זרעים כדוריים בחודשים ינואר עד מרץ הנושרים ליד צמח האם ומופצים על יד נמלים, רוח וגשם. ההפצה מתרחשת באפריל עד תחילת מאי, ובאותו העת העלווה הירוקה מתייבשת, והיא מתחדשת בסוף אוקטובר ונמשכת עד תחילת אפריל. הפריחה מתחדשת באותה העת ונמשכת עד תחילת מרץ. תקופת הפריחה משתנה ותלויה בבתי הגידול.
מורפולוגיה

עשב רב-שנתי (בן חלוף) בעל בצל (גאופיט). העלים דמויי סרגל ועמוד תפרחת אחד מרוכזים בבסיס הצמח ועטופים בבסיסם בעלה תחתי קרומי דמוי צינור.
הבצל טמון לרוב בעומק 10 עד 12 ס"מ, לעיתים 20 ס"מ. גלדי הבצל עוטפים זה את זה סביב סביב וסביבם קליפות חומות. אלו הם שיירים של גלדים משנים קודמות.
העלים זקופים, שטוחים וצרים (סרגליים ורוחבם 9 עד 18 מ"מ), לעיתים מפותלים, קירחים, ואורכם שווה על פי רוב לעמוד התפרחת. שפת הפטוטרת תמימה וקודקודה קהה, והיא בעלת מספר עורקים מקבילים.
התפרחת דמוית סוכך. עמוד התפרחת אינו מסתעף, מעוגל, פחוס במקצת וחלול, קירח וחסר עלים ירוקים לאורכו, גובהו 25 עד 45 (לפעמים עד 60 ס"מ) ובראשו ערוכים קבוצה של 3 עד 10 פרחים. הפרחים נישאים על עוקצים ארוכים הבולטים ממתחל (עלה קרומי) צינורי, גדול ודק ומשותף לכולם.
הפרחים ריחניים, דו-מיניים, בעלי שחלה תחתית ובעלי סימטריה רדיאלית וכאמור מלווים מתחל קרומי, ופניהם פונים לצדדים (פרחים אופקיים).
העטיף פשוט, כותרתי, דמוי מסמר וקוטרו 2.5 עד 3.5 ס"מ. צינור העטיף צר, באורך 18 עד 25 מ"מ. העטיף בעל 6 אונות לבנות מופרדות ומפושקות או מופשלות לאחור ודמויות ביצה הפוכה. האונות מסודרות בשני דורים בני 3 אונות מאוחות שלא קל להבחין ביניהם וממרחק נראה כאילו שהן חופפות זו את זו בבסיסן ובמרכזן עטרה צהובה.
העטרה מצויה בין אונות העטיף לבין האבקנים וצבעה מצהוב בהיר ועד כתום, דמוית ספל ועומקה כמחצית מאורך האונה (בשונה מנרקיס סתווי שעומקה קצרה פי 5 מאורך האונה).
שולי העטרה תמימה או בעלת אונות בלתי סדירות, אבל השוליים אינם מסולסלים וצבעם אינו אדום (בשונה מנרקיס פייטני המתורבת) קיימים זנים בעלי עטרה שצבעם שונה מצהוב. לדעת רוב הבוטנאים מוצאה של העטרה מעלי לוואי מאוחים של האבקנים. ולדעת האחרים מוצאה מתוספות של עלי העטיף.
האבקנים מופרדים זה מזה וערוכים בשני דורים של 3, קבועים מתחת לעטרה ומעורים על חלקן העליון של צינור העטיף ובסך הכול מספרם 6 (בשונה מהאירוסיים והבוציציים).
המאבקים צהובים, מוארכים ומחוברים אל זיר קצר באמצעם. הם בעלי 2 לשכות הנפתחות כלפי פנים.
השחלה תחתית באופן מלא ומתבלטת היטב בקצה עוקצו של פרח. היא בעלת 3 מקצועות, דמוית ביצה או מאורכת. השחלה מורכבת מ-3 עלי שחלה מאוחים היוצרים 3 מגורות, לעיתים רחוקות החלוקה למגורות אינה בשלה. השליות זוויתיות והביציות רבות ומפוזרות על פני דפנות עלי השחלה וערוכות זו מעל זו.
עמוד השחלה אחד ואינו מחולק. (בשונה מהאירוסים שאצלם ענפי עמוד העלי לעיתים קרובות מחולקים). הצלקת בעלת 3 אונות. אורך עמוד השחלה שונה בפרטים שונים, באחדים הוא קצר ומסתיים מתחת ל-2 הדורים של המאבקים, באחרים הוא ארוך ומסתיים בין 2 הדורים של המאבקים או בולט מעליהם במקצת.
הפרי הלקט הנפתח ב-3 קשוות. הזרעים מרובים, כדוריים, פחוסים ושחורים ובעלי אנדוספרם בשרני.
האבקה

החוקר אמוץ דפני גילה, שבישראל קיימים שני אקוטיפים שונים של נרקיס מצוי. האקוטיפים נבדלים זה מזה בבתי הגידול, בגודלי האוכלוסיות, בעונות הפריחה, בזוויות הנטייה של הפרחים, במספר הפרחים לצמח, בשיעורי הרבייה הווגטטיבית, ובחברות המאביקים. אקוטיפ אחד גדל בכיסי סלע בהרים, פורח בחודשים אוקטובר עד דצמבר, ומואבק על ידי זבובי רחף ודבורים. האקוטיפ השני גדל בקרקעות כבדות וביצות בעמקים, פורח בחודשים ינואר–פברואר, ומואבק על ידי רפרפים. נראה שעל האקוטיפ הזה כתב לוין קיפניס את סִיפורו הידוע "נרקיס מלך הביצה".
נרקיס מצוי הוא צמח דיסטילי, כלומר הוא בעלי שתי צורות מורפולוגיות שונות של עמוד שחלה (style). אוכלוסיות נרקיס מצוי, מתאפיינות בדימורפיזם של אורך עמוד השחלה (style). ברוב האוכלוסיות קיימים שני טיפוסים של פרחים: ארוכי עמוד שחלה, וקצרי עמוד שחלה. בטיפוס קצר-עמוד שחלה נמצאת הצלקת מתחת לדוּר האבקנים התחתון, והיא חבויה בתוך צינור הכותרת. מאידך, בטיפוס ארוך עמוד השחלה הצלקת קרובה לקצה צינור הכותרת, ונמצאת לרוב בגובה המאבקים של דּוּר האבקנים העליון או בין המאבקים של שני הדורים. עם זאת, בניגוד לצמחים דיסטיליים אחרים לא נמצא הבדל באורך האבקנים בין שני טיפוסי הצמחים, הם תמיד בעלי אורך זהה בשני הטיפוסים, וגם תיתכן הפריה בין פרטים מאותו טיפוס. באקוטיפ ההר נפוצים יותר פרטים בעלי עמוד שחלה קצר, בעוד שבאקוטיפ העמקים נפוצים יותר פרטים בעלי עמוד שחלה ארוך. הבדל זה נובע ככל הנראה מההבדל בחברות המאביקים, כאשר נדירותם של מאביקים ארוכי-לשון באוכלוסיות ההר, הביאה לדחיקתו של הטיפוס בעל עמוד שחלה קצר מאוכלוסיות אלו.
גלריה

נרקיס מצוי פורח בסוף נובמבר 2013 ביער שוהם, ישראל
נרקיס מצוי בגבעות יהודה, מערבית לירושלים, ישראל
נרקיס מצוי בכפר הירוק, תקריב על הפרח
נרקיס מצוי בצפון תל אביב, אקוטיפ הביצה.
תקריב על הפרח
נרקיס מצוי בתל אנפה
נרקיס מצוי בצפון תל אביב, אקוטיפ הביצה.
נרקיס מצוי, אקוטיפ ההר, ישראל.
נרקיסים ביער שוהם, דצמבר 2021
תקריב על נרקיס מצוי
הערות שוליים

1 2  .Narcissus tazetta L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏9-2023
↑  נרקיס מצוי : פרחים מוגנים,צמח רעיל, באתר www.wildflowers.co.il
1 2  אמוץ דפני, דן איזיקוביץ, 24, האבקה בראי ישראלי, ישראל: פרדס הוצאה לאור, 2023, עמ' 191-198
↑  .Narcissus L, POWO plants of the World Online, ‏2022
↑  .Narcissus L, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏12-2022
↑  נרקיס סתווי, באתר הערכות הסיכון לטבע בישראל, ‏2023
1 2  נרקיס מצוי, באתר צמחיית ישראל ובסביבתה, ‏2022
↑  רשימת גאופיטים בעלי שושנת עלים מתוך "צמחיית ישראל ברשת"
↑  רשימת גאופיטים בעלי שושנת עלים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
1 2  אמוץ דפני, יואב ויזל (ע), החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 8, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1984, עמ' 74-82
1 2  מיכאלי זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1998, עמ' 527
1 2  Arroyo, J., and Dafni., Variations in habitat, season, flower traits and pollinators in dimorphic Narcissus tazetta L. (Amaryllidaceae) in Israel, New Phytologist 129, 1995, עמ' 135-145
↑  עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 11, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983, עמ' 232
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, 803, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 558
↑  אמוץ דפני ודן איזיקוביץ, האבקת נרקיס מצוי, באתר צמח השדה, ‏06/11/2021
נרקיס מצוי לפני פריחה

נרקיס מצוי על בול משנת 1959 שיצא לכבוד יום העצמאות ה-11, בעיצובו של צבי נרקיס
בצל בעומק של 20 ס"מ
נרקיס מצוי קונסטנטינופול – פרח ממולא
נרקיס מצוי קונסטנטינופול
פרס גתה

| --- | --- |
 תיאור:  פרס בתחומי המדע והאמנות
 מדינה:  גרמניה 
 הגוף המעניק:  פרנקפורט 
 סכום הזכייה:  50,000 אירו 
 תקופת הפרס:  1927–הווה (כ־98 שנים) 
 נקרא על שם:  יוהאן וולפגנג פון גתה 
 אתר רשמי
 
יוהאן וולפגנג פון גתה
פרס גתה של העיר פרנקפורט (בגרמנית: Goethepreis der Stadt Frankfurt) הוא פרס גרמני, על שמו של המשורר יוהאן וולפגנג פון גתה, המוענק משנת 1927 על ידי עיריית פרנקפורט, עיר הולדתו של גתה. הפרס מוענק לקראת 28 באוגוסט, יום הולדתו של גתה.
היסטוריה

הפרס הוענק מדי שנה, במשך תקופה ארוכה, לאנשי שם בתחומי הספרות, השירה, המוזיקה, האמנות הפלסטית והכימיה. התחומים נבחרו בהתאם לתחומי העניין של גתה עצמו, שהיה סופר ומשורר גדול, מוזיקאי חובב אמנות ואיש מדע. מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 מחולק הפרס רק בכל שלוש שנים. סכום הפרס הועלה מספר פעמים במשך השנים, וכיום הוא עומד על 50,000 אירו.
פרס גתה נחשב כיום לפרס יוקרתי בתחום המדע והאמנות. זאת, בין היתר, לאור העובדה שבעבר זכו בו אנשים שהשפעתם על תרבות המערב ניכרת היטב. בין הזוכים המפורסמים בפרס היו הרמן הסה, תומאס מאן, ויסלבה שימבורסקה, זיגמונד פרויד ואלברט שווייצר.
בימי גרמניה הנאצית הוענק הפרס לכימאי קרל בוש, יו"ר מועצת המנהלים של מפעל "אי גה פארבן", יצרן הגז ציקלון בה, ששימש במחנות ההשמדה הנאציים. בשנת 1942 הוענק הפרס לביוכימאי ריכרד קון, שבמהלך מלחמת העולם השנייה עמד בראש צוות שעסק בחקר גז עצבים.
הענקת הפרס משנות ה-50 ואילך בעיקר לאנשי רוח הומניסטיים, יכולה להתפרש כניסיון למחות את השימוש בו במהלך התקופה הנאצית, ולהחזיר לו את היוקרה שיוחסה לו לפני שנות ה-30. הפרס היום מזוהה אכן עם מחקרים ויצירות ברוח ההומניזם, ועברו בתקופת הנאציזם כמעט נשכח.
רשימת הזוכים בפרס > 1927–1932

מאז 1927 זכו בפרס העיר פרנקפורט ע"ש גתה האישים הבאים:
1927 – המשורר הגרמני שטפן גאורגה
1928 – הרופא והפילוסוף הידוע אלברט שווייצר
1929 – הפילוסוף לאופולד ציגלר
1930 – מייסד אסכולת הפסיכואנליזה זיגמונד פרויד
1931 – המשוררת הגרמנייה ריקרדה הוך
1932 – המחזאי גרהארט האופטמן
רשימת הזוכים בפרס > 1933–1942

בשנות השלטון הנאצי, בשנים 1933 עד 1942, זכו בפרס אישים אשר הזדהו עם המשטר הנאצי ותמכו בו:
1933 – המשורר הרמן שטר
1934 – המוזיקאי הנס פפיצנר
1935 – הסופר הרמן שטגמן
1936 – הפסל גאורג קולבה
1937 – המשורר והפילוסוף ארווין גווידו קולבנהייר
1938 – המשורר והרופא הנס קרוסה
1939 – הכימאי קרל בוש
1940 – המשוררת אגנס מייגל
1941 – המשורר וילהלם שאפר
1942 – הביוכימאי ריכרד קון
במשך שלוש שנים האחרונות של מלחמת העולם השנייה לא חולק הפרס. עם חידוש החלוקה זכו בו אישים אנטי-נאצים מובהקים, ליברלים והומניסטים.
רשימת הזוכים בפרס > מאז 1945

1945 – הפיזיקאי מקס פלאנק
1946 – הסופר הגרמני הרמן הסה
1947 – הפילוסוף הגרמני קרל יאספרס
1948 – המשורר הגרמני פריץ פון אונרו
1949 – הסופר ההומניסט תומאס מאן
1952 – המשורר הגרמני קרל צוקמאייר
1954 – הרופא הגרמני תאודור ברוגש
1955 – המשוררת הגרמנייה אנט קולב
1958 – המדען והפילוסוף קרל פון וייצקר
1960 – הסופר הגרמני ארנסט ביטלר
1961 – האדריכל ולטר גרופיוס
1964 – הסופר והעיתונאי בנו רייפנברג
1967 – המדינאי המדען הגרמני קרלו שמיד
1970 – הפילוסוף ההומניסט ג'רג' לוקאץ'
1973 – הסופר ארנו שמידט
1976 – הבמאי השוודי אינגמר ברגמן
1979 – העיתונאי והסוציולוג רמון ארון
1982 – הסופר הגרמני ארנסט יונגר
1985 – ההיסטוריון גולו מאן, בנו השלישי של תומאס מאן
1988 – הבמאי הגרמני פטר שטיין
1991 – המשוררת הפולנייה ויסלבה שימבורסקה
1994 – היסטוריון האמנות ארנסט גומבריך
1997 – המלחין הגרמני הנס צנדר
1999 – הסופר זיגפריד לנץ
2002 – המבקר הספרותי ניצול השואה מרסל רייך-רניצקי
2005 – הסופר הישראלי עמוס עוז
2008 – הכוריאוגרפית פינה באוש
2011 – המשורר הסורי אדוניס
2014 – הפילולוג השווייצרי פטר פון מאט
2017 – הבמאית אריאן מנושקין
2020 – הסופר הבוסני דז'ווד קרהאסן
2023 – הסופרת ברברה הוניגמן
אחדים מזוכי פרס גתה זכו גם בפרס נובל השוודי.
הערות שוליים

↑  עמוס עוז קיבל את פרס גתה - וואלה תרבות, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2005
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533660105171  GND: 4157797-8  LNB: 000236796
קפרון

| --- | --- |
סמל קפרוןסמל קפרון

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  זלצבורג (מדינה) זלצבורג
 מחוז:  צל אם זה (מחוז)
 שטח:  100.41 קמ"ר
 גובה:  786 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  3,177 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  47°16′21″N 12°45′34″E﻿ / ﻿47.2725°N 12.759444444444°E﻿ / 47.2725; 12.759444444444 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.kaprun.at/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהקפרון(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.קפרון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קפרון (בגרמנית: Kaprun) היא עירייה במחוז צל אם זה שבמדינת זלצבורג שבאוסטריה. העיירה היא יעד תיירותי המכונה "צל אם זה – קפרון" עם צל אם זה השכנה וידועה בקרחון קיצשטיינהורן (Kitzsteinhorn).
גאוגרפיה

קפרון שוכנת באזור פינצגאו (Pinzgau) במורדות הצפוניים של קבוצת גלוקנר האלפינית עם הר גרוסס ויסבאכהורן (Großes Wiesbachhorn), בגובה 3,564 מטר, חלק משרשרת ההרים הוהה טאוארן (Hohe Tauern), המהווה את גבול זלצבורג עם קרינתיה. למרגלות קרחון קיצשטיינהורן, בקפרון יש מרכז ספורט המשמש בכל ימות השנה. נחל קפרונר אשה (Kapruner Ache) מתמזג עם נהר זלצך מדרום לקפרון. המפעל ההידרואלקטרי מוסרבודן (Mooserboden) משתמש במים משני מאגרים המוחזקים על ידי קירות סכר מהגדולים באוסטריה.
אזור המאגר הפך לאטרקציה תיירותית, ממנו נשקף נוף של עיירות קפרון וצל אם זה. מרכז המבקרים נותן סיורים מודרכים באזור. הספא Tauern Spa World הושלם בנובמבר 2010, והוא מתחם הספא השני בגודלו באוסטריה, שעתיים מנמל התעופה זלצבורג.[דרוש מקור]
היסטוריה

ההתיישבות שטפרונין (Chataprunnin - שם שגזור מהמילה הקלטית עבור מים לבנים) בדוכסות בוואריה - מוזכרת לראשונה על שטר בתור חזקה שבידי הרוזנים של פאלקנשטיין (Falkenstein) ב-1166. טירת שאפרונה (Chaprunne) נרכשה על ידי הנסיך-ארכיבישוף של זלצבורג בשנת 1287 והוקדשה ללורדים של פלבן בשנת 1338. המקום, שהיה מושבו של פרקלאב זלצבורג משנת 1480, נהרס במהלך מלחמת האיכרים הגרמנית בשנת 1526. בשנת 1606 נערף ראשו של הפרקלאב המקומי במצוות הארכיבישוף וולף דיטריך ראיטנאו בשל צידודו במורדים מקומיים.
בתחילת המאה ה-20 הטירה הייתה נחלתו של יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין, שמכר אותה בשנת 1921. בסוף שנות העשרים פיתחו חברת AEG הגרמנית וממשלת זלצבורג תוכניות לתחנת כוח הידרואלקטרית בהוהה טאוארן, כולל שני מאגרים בעמק קפרון. התכנון הופסק במהלך השפל הגדול ולא חודש עד האנשלוס בשנת 1938. בפיקודו של הרמן גרינג, החלה הבנייה במהלך מלחמת העולם השנייה באמצעות שבויי מלחמה מבלגיה וממדינות כבושות אחרות ועובדי כפייה יהודים וסובייטים. התנאים הבלתי אנושיים תוארו על ידי כלת פרס נובל אלפרידה ילינק בהצגה Das Werk משנת 2003. הבנייה הופסקה בשנים 1942/43 וחודשה לאחר המלחמה על ידי אוסטריה הכבושה בידי בעלות הברית משנת 1947.
תחנת הכוח נבנתה עם ציוד Bucyrus ועזרה מאסיבית מתוכנית מרשל, והפכה לאייקון של שיקום לאחר המלחמה. טקס החניכה נערך ב-23 בספטמבר 1955, מספר חודשים לאחר חתימת אמנת המדינה האוסטרית.[דרוש מקור]
רכבל

הגישה אל קיצשטיינהורן היא באמצעות גלטשרבאהן 1 (Gletscherbahnen), רכבל בשלושה חלקים, שנחנך ב-12 בדצמבר 1965 כדי לפתח את האזור לסקי קרחונים. הקטע הנמוך, העובר מקפרונר תרל (Kapruner Thoerl) עד צריף זלצבורג, הוא באורך 2028 מטר ומטפס לגובה של 970 מטרים. הקטע השני, עד צריף קרפלד, מטפס לגובה 554 מטרים. הקטע השלישי, מבקתת קרפלד, הוא בגובה 2,192 מטר ומטפס לגובה 575 מטרים. קטע זה כולל את עמוד ההרמה האווירי הגבוה בעולם, מסגרת פלדה בגובה 113.9 מטר (במקור 106 מטר). עמוד זה נבנה בשנת 1966 ויש לו צינור בקוטר 2.2 מטרים (7.2 רגל), בו מותקנות סולם ומעלית תחזוקה.
גלטשרבאהן 2 הייתה מסילת רכבל עם שני קרונות שנסעו מקפרון לקיצשטיינהורן, שנפתחה ב-23 במרץ 1974. מסילת הרכבת הזו הייתה בעלת רוחב מסילה יוצא דופן של 946 מילימטרים (3.104 רגל), ואורך של 3.9 ק"מ, מתוכם 3.3 ק"מ דרך מנהרה. ב-11 בנובמבר 2000, היה זה אתר אסון קפרון, שבו נספו 149 גולשים ותיירים בשריפה במנהרה. שישה מקרי מוות נוספים התרחשו בעקיפין. שלושה מתו בחנות ובמסעדה בגלל עשן. המלווה ברכבת הבוערת מת עם 149 הגולשים. העשן הרג את המלווה ואת הנוסע היחיד ברכבת זהה השנייה. רק 12 בני אדם שרדו את האסון. המנהרה והרכבת נותרו סגורים מאז.
טירת קפרון
קפרון, יולי 1903
קיצשטיינהורן
אנדרטה לזכר עובדי הכפייה שנספו בעת בניית סכר קפרון-קיצשטיינהורן במהלך מלחמת העולם השנייה
שלט הנצחה לעובדי כפייה שנספו בעת בניית סכר קפרון-קיצשטיינהורן במהלך מלחמת העולם השנייה