stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הקברות מכלי
מבני קבר מלכותיים > קבוצת ארע'ון, תרח'אן ומוגול

קברו של עיסא ח'אן תרח'אן הראשון, ששלט מ-1554 עד 1565, מייצג שינוי מן הארכיטקטורה של שושלת סאמה. הקבר כולל מוטיבים חדשניים המזכירים אנדרטה, והוא מעוצב בצורה מלבנית. הקירות הפנימיים מכוסים לחלוטין בפסוקי קוראן. הקבר כולל גם אזור עבור קבריהן של חמש מבנות הלוויה המלכותיות שלו.
המאוזוליאום של קברו של עיסא ח'אן חוסיין השני (מת 1651) כולל מבנה אבן בעל שתי קומות עם כיפות ומרפסות. מבנה הקבר נבנה בעוד השליט בחיים. בסיום מלאכת הבנייה, עיסא ח'אן חוסיין השני ציווה לקטוע את ידיהם של הבנאים כדי שלא יוכלו ליצור מבנה דומה עבור יריביו.
קברו של ג'אן בג תרח'אן (מת 1600) הוא מבנה לבנים מתומן בעל כיפה המכוסה באריחים מזוגגים בכחול ובטורקיז. קברי חופה (chattri maqbara) הם מוטיב אדריכלי נוסף המאפיין את הסגנון ההודו-אסלאמי.
התקופה המוגולית מיוצגת על ידי קברים רבים בצד הדרומי של הנקרופוליס, למשל המאוזוליאום של מירזא ג'אני ומירזא ע'אזי בג, המאוזוליאום של נוואב שורפה ח'אן, המתחם של מירזא באקי בג אוזבק, והקבר המשוחזר של נוואב עיסא ח'אן תרח'אן הצעיר.
שימור

הנקרופוליס של מכּלי נכנס לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשנת 1981.השלמות המבנית של האתר הושפעה מניהול אתר לקוי, מוונדליזם ומהשלכת פסולת בלתי מבוקרת. השיטפונות בפקיסטן ב-2010 פגעו עוד יותר באתר והחמירו את מצבו.
גלריה

תוכנית הנקרופוליס מוצגת בעמדת מידע במקום
קברים בנקרופוליס של מכלי
עיטורי קוראן על גבי מצבה
הקבר המחופה של דריא ח'אן
מבט על קברו של נזאם א-דין
מראה בית הקברות
מבנים הרוסים בנקרופוליס
הערות שוליים

↑  "Makli Hill", ArchNet.
↑  "Historical Monuments at Makli, Thatta", UNESCO World Heritage Centre.
↑  Andrews, P.A., “Maklī”, in Encyclopaedia of Islam, second edition, s.v.
↑  Urooj Qureshi, "In Pakistan, imposing tombs that few have seen," BBC Travel, 8 August 2014.
↑  Furnival, WJ (1904). Leadless Decorative Tiles, Faience, and Mosaic: Comprising Notes and Excerpts on the History, Materials, Manufacture & Use of Ornamental Flooring Tiles, Ceramic Mosaic, and Decorative Tiles and Faience, with Complete Series of Recipes for Tile-bodies, and for Leadless Glazes and Art-tile Enamels, Volume 1. W. J. Furnival. נבדק ב-17 ביולי 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Malik, Iftikhar (2006). Culture and Customs of Pakistan. Greenwood Publishing Group. ISBN 9780313331268.
↑  "Makli Necropolis". Asian Historical Architecture.
↑  Qasim Ali Qasim, "Makli hills monument Thatta," Journal of research in architecture and planning 16 (2014), pp. 5-8.
↑  "
Govt may get time for Makli necropolis conservation", DAWN, August 13, 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 243069252   WorldCat (עם VIAF): 243069252 
רבים מן הקברים כוללים מוטיבים מגולפים לקישוט
כמה מבנים הכוללים מסדרונות מקורים הנשענים על אבני חול מסותתות.
אנדרטאות רבות מכילות גילופים עדינים
חלק ממבני הקבורה הושפעו מסגנון האדריכלות במרכז אסיה
קברו של ג'אם נזאם א-דין השני מציג השפעות גוג'ארטיות
קברו של עיסא ח'אן תרח'אן הראשון, אחד המבנים הבולטים ביותר באתר
קברו של מירזא באקי אוזבק משלב מוטיבים מרכז אסייתיים
מספר קברים ניזוקו קשות לאורך השנים
ניקולאי רוזסקי

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1854 גוברניית קלוגה, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית (1699–1858) 
 הוצאה להורג:  1 בנובמבר 1918 (בגיל 64) פיאטיגורסק, רוסיה הסובייטית רוסיה הסובייטית (1918-1954) 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השכלה:  First Cadet Corps  האקדמיה הצבאית הקיסרית הרוסית 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית
 תקופת הפעילות:  1872–1918 (כ־46 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הארמייה המנצורית השנייה מפקד הקורפוס ה-21 מפקד הארמייה השלישית מפקד החזית הצפון-מערבית מפקד הארמייה השישית מפקד החזית הצפונית
 פעולות ומבצעים
 המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) מלחמת רוסיה–יפן מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 אביר במסדר אלכסנדר נבסקי  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שלישית  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  דרגה רביעית במסדר גאורגיוס הקדוש  צלב "חצית הדנובה"  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שנייה  מסדר האריה והשמש, דרגה ראשונה  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  אות מסדר העיט הלבן  מסדר סנטה אנה, דרגה 4  קצין בכיר בלגיון הכבוד 
 
ניקולאי ולדימירוביץ' רוזסקי (ברוסית: Никола́й Влади́мирович Ру́зский; 6 במרץ 1854 - 18 באוקטובר 1918) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על הארמייה השלישית במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

רוזסקי נולד ב-6 במרץ 1854, בכפר בגוברניית קלוגה, האימפריה הרוסית, לוולדימיר דמיטרייביץ' רוזסקי, שהיה צאצא של ראש עיריית רוזה ליד מוסקבה בסוף המאה ה-17, אלכסיי מיכאילוביץ' לרמונטוב. בהיותו בן שנה נפטר אביו, והוא הועבר לבית יתומים. בשנת 1872 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בהצטיינות במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). בשנת 1884 הוא התחתן עם בתו של קצין בדימוס, זינוביה אלכסנדרובנה בורזובסקי, והיו להם יחד שלושה ילדים. בין השנים 1882–1896 הוא שימש כראש מטה בדיוויזיית הפרשים ה-11, ובדיוויזיה ה-32, וכמפקד רגימנט הרגלים ה-151. בשנת 1896 הוא מונה לשליש של מפקד המחוז הצבאי קייב, ובשנת 1904 הוא מונה לראש מטה המחוז הצבאי וילנה.
במהלך מלחמת רוסיה–יפן הוא פיקד בהצלחה על הארמייה המנצורית השנייה, ופיקד עליה בהצלחה בקרב סנדפו ובקרב מוקדן, אולם לקראת סוף המלחמה הוא נפצע קשה בתאונת רכיבה. לאחר המלחמה, בשנת 1906 הוא השתתף בפיתוח של "תקנות הפיקוד בשטח ובשליטה על הכוחות בזמן מלחמה". ממאי 1907 הוא היה חבר בבית המשפט הפלילי הצבאי העליון, וחקר את המקרה של הכניעה בפורט ארתור. בשנת 1909 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-21, אולם עד מהרה עזב את תפקידו בשל מצב בריאותי ירוד. בדצמבר 1909 היה הגנרל רוזקי חבר במשרד המלחמה, והיה מעורב בפיתוחם של כתבי זכויות ומדריכים, והיה אחד ממחברי תקנות השדה של 1912. בפברואר 1912 מונה גנרל רוזקי לעוזר מפקד כוחות המחוז הצבאי קייב, הפעם בתור עוזר מפקד הכוחות באזור. על פי תוכניות המלחמה עם גרמניה ואוסטרו-הונגריה, מפקד הכוחות של המחוז הצבאי קייב, הגנרל ניקולאי איוואנוב היה אמור להמנות למפקד הראשי של החזית הדרום-מערבית, ואילו רוזקי היה אמור להתמנות למפקד הכוחות שיוקמו על הבסיס של המחוז הצבאי קייב.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הופרשו הכוחות הצבאיים של המחוז הצבאי קייב לצורך יצירת הארמייה השלישית אשר רוזסקי מונה כמפקדה. הארמייה נעה מאוקראינה, ופלשה לגליציה שנשלטה בידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-29 באוגוסט נלחמה הארמייה נגד האוסטרו-הונגרים בקרב גנילה ליפה, וב-3 בספטמבר כבשה את למברג. בשל הכיבוש הועברה לאזור הארמייה הרביעית האוסטרו-הונגרית, אולם הארמייה השלישית הביסה אותה בקרב רווה. כהוקרה על הצלחתו מונה רוזסקי למפקד החזית הצפון-מערבית, ופיקד עליה במהלך הקרב על הוויסלה וקרב לודז'. רוזקי הפיל את האחריות על כישלונותיו על פקודיו, ובהם פאול פון רננקמפף וסרגיי שיידמן. במאי 1915 הוא פרש מתפקידו בשל בריאות לקויה, ומונה לחבר המועצה המדינית, ולאחר מכן מונה לחבר במועצה הצבאית. בסוף יוני מונה גנרל רוזקי למפקד הארמייה השישית, ובאמצע אוגוסט הוא מונה לפיקוד על כל החזית הצפונית, אבל בדצמבר 1915 הוא חלה כאשר פיקד על החזית והשמאל. בתחילת אוגוסט 1916 הוא החלים ממחלתו וחזר לחזית כמפקד הכללי, במקום הגנרל אלכסיי קורופטקין. בתקופתו כמפקד העליון בחזית הצפונית, היו חייליו זהירים ונמנעו מפעולות מכריעות נגד כוחות אויב גדולים.
ביוגרפיה > המהפכה הרוסית

במהלך מהפכת פברואר בשנת 1917, רוזסקי הפעיל לחץ משמעותי על ניקולאי השני, קיסר רוסיה להתפטר, והודיע לצאר שאם הוא לא יתפטר הוא לא יוכל להיות אחראי על חייו וחיי משפחתו. רוזסקי דחה את ההצעה של הצבא האדום לשרת בשורותיו, ובספטמבר 1918 הוא נפל בשבי הצבא האדום בצפון הקווקז כבן ערובה ונרצח על ידי הבולשביקים ב-18 באוקטובר 1918 בפיאטיגורסק.
מגדל עזריאלי שרונה

| --- | --- |
מגדל עזריאלי שׂרונה, יוני 2021
מגדל עזריאלי שׂרונה, יוני 2021
 בניין קודם:  מגדל משה אביב
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 שימוש:  משרדים, מלונאות, מסחר
 כתובת:  דרך מנחם בגין 121
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  קבוצת עזריאלי
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2012–2017 (כ־5 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2017 
 עלות:  1.7 מיליארד שקל
 אדריכל:  משה צור
 מידות
 גובה:  238 מטר
 שטח:  118,000 מטר רבוע משרדים 10,500 מטר רבוע מסחר
 קומות:  61 ועוד 7 קומות חניון
 
 קואורדינטות:  32°04′20″N 34°47′20″E﻿ / ﻿32.07222222°N 34.78888889°E﻿ / 32.07222222; 34.78888889
 תבנית:לשוניות2
 
מגדל עזריאלי שׂרונה הוא מגדל משרדים השוכן במתחם גני שׂרונה בדרך בגין בתל אביב-יפו. המגדל מתנשא לגובה של 238.5 מטרים ובעל 61 קומות, והוא גורד השחקים הגבוה בישראל מאז 2016, כשעבר בגובהו את מגדל משה אביב. בנייתו הושלמה באמצע שנת 2017.
המבנה

במאי 2011 זכתה קבוצת עזריאלי במכרז של מינהל מקרקעי ישראל למגרש בשטח 9.4 דונם עם תוכנית לבניית מגדל משרדים בגובה 180 מטר, בהיקף של 82,710 מטר רבוע ו-6,700 מ"ר המיועדים למסחר, תמורת 522 מיליון שקלים. קבוצת עזריאלי ביקשה ממינהל מקרקעי ישראל להמיר 3,500 מ"ר שיועדו למשרדים לטובת הרחבת החלק המסחרי. בתגובה דרשה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה שתיבנה קומת חנייה שמינית, אך בעקבות העלות והזמן הכרוכים בכך, הושגה פשרה על פיה במקום בניית קומת חנייה נוספת, 500 מקומות חניה יוקצו לשימוש ציבורי במחיר שלא יעלה על זה שנדרש מתושבי תל אביב בחניונים של חברת אחוזות החוף, אשר בבעלות עיריית תל אביב-יפו.
אבן הפינה למגדל הונחה ב-2012 על ידי דוד עזריאלי, כחלק מפרויקט דרום הקריה. על פי התוכנית שאושרה ב-2006 אמור היה המגדל להיות נמוך ב-75 מטרים, אך ב-2013 אושרה הגבהתו. המגדל נבנה על גבי מרכז קניות שגובהו שלוש קומות דו-מפלסיות. במגדל עצמו יש 50 קומות משרדים.
עיצוב המגדל מתבסס על קווים אלכסוניים המקנים למגדל מראה זוויתי. מבנה המגדל מורכב משתי מסות שכל אחת מהן מוצבת ומוטה בזווית שונה ביחס למרכז המגדל, מה שמקנה לבניין מראה שונה מעט בכל נקודת מבט. בנייתו של המגדל החלה עם בניית פיר הבטון המרכזי ומסביבו נבנו הקומות עצמן. ייחודו של המגדל הוא בשטח קומה גדול יחסית של 2,400 מטר רבוע. בסך הכל, נבנו במגדל ובמרכז הקניות שטחים בהיקף של כ-120,000 מטר רבוע, ההופכים אותו למבנה המסחרי הגדול בישראל. בבסיס המגדל נחפרו שבע קומות לחניון תת-קרקעי בעל 1,600 מקומות. במגדל הותקנו כ-34 מעליות, שהן המעליות המהירות ביותר בישראל, מתוצרת OTIS, הנעות במהירות מקסימלית של 9 מטרים בשנייה (32.4 קמ"ש).
בניית המגדל הוטלה על חברת "אל הר הנדסה מקבוצת קרדן נדל"ן". במהלך בניית המגדל נהרגו שני פועלי בניין מטורקיה, בשני אירועים שונים.
ביוני 2016, עוד בטרם הושלמה בניית המגדל, דווח שקבוצת עזריאלי חתמה על חוזים להשכרת יותר מ-60% משטחי המבנה. עם השוכרים הבולטים בבניין נמנות החברות אמזון ישראל, פייסבוק ישראל, איירון סורס, מג'יק ליפ, דרופבוקס וחברת הזמנת המלונות בוקינג.
למרכז הקניות שבתחתית המגדל ניתן אישור אכלוס (טופס 4) בנובמבר 2019, אך אכלוסו התמהמה.
בספטמבר 2022 נפתחה במגדל חנות בת 3 קומות של חברת נייקי.
גלריה

המגדל בבנייה, יוני 2015
מרץ 2016, מכיוון מזרח
מאי 2016, מכיוון מערב
דצמבר 2016
המגדל בסיום בנייתו, אוגוסט 2017. מימינו מגדל היובל
מגדלי עזריאלי, מגדל היובל ומגדל עזריאלי שׂרונה, יולי 2019
ראו גם

מגדלי עזריאלי
הטורסו המתפתל
הערות שוליים

↑  Azrieli Sharona, באתר Emporis.com
↑  על פי תב"ע מתוקנת תא/ מק/ 4081, גובה המבנה המותר שונה מ-180 מטר ל-255.5 מטר מעל גובה פני הים. גובה פני הקרקע בחזית דרך בגין הוא כ-17 מטרים מעל פני הים, בדומה למגדל היובל. הגובה המצוין באתר קבוצת עזריאלי מתייחס כנראה למדידה מעל פני הים
↑  בתשריט תא/ מק/ 4081 מצוין גובה המבנה ביחס לפני הרחוב - 238.5 מטר
↑  רז סמולנסקי, חניון מגדל שרונה של עזריאלי יכיל 500 מקומות חנייה ציבוריים, באתר TheMarker‏, 8 בנובמבר 2012
↑  אלפי שאולי, האח הגדול של עזריאלי: 50 קומות בהטיה לצד, באתר ynet, 25 במרס 2012
↑  ניצן צבי כהן, ‏תל אביב: הרוג שני באתר הבנייה של מגדל עזריאלי בשרונה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 31 ביולי 2016
↑  אורן פרוינד, ביי ביי רוטשילד: איירון סורס עוברת למגדל עזריאלי שרונה, באתר כלכליסט, 13 ביוני 2016
↑  אורן פרוינד, מגיוס עובדים ועד השכ"ד: כל הפרטים על המעבר של פייסבוק מרוטשילד לשרונה, באתר כלכליסט, 7 באוגוסט 2017
↑  דרופבוקס פותחת מרכז פיתוח חדש בתל אביב, באתר גיקטיים, ‏15 במאי 2018
↑  שלומית צור, ‏בוקינג מתרחבת בישראל: עוברת למגדל עזריאלי שרונה בת"א, באתר גלובס, 22 באפריל 2018
↑  אורנה יפת וענת דניאלי, לקניון עזריאלי שרונה יש טופס 4, אבל לא שוכרים, באתר כלכליסט, 2 במרץ 2020
↑  לי סיביליה‏, בהשקעה של 50 מיליון שקל: נפתחה החנות הגדולה ביותר של NIKE בישראל, באתר וואלה, 21 בספטמבר 2022
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 120 מטר | 187 מטר | 235 מטר | 238.5 מטר |  {\begin{bmatrix}300\\275\\250\\225\\200\\175\\150\\125\\100\\75\\50\\25\\0\end{bmatrix}} |
| שלום מאיר | עזר' העגול | משה אביב | עזר' שרונה | שם |
| 1965–1999 | 1999–2001 | 2001–2016 | 2016–הווה | שנים |
| 34 שנה | שנתיים | 15 שנים | - | תקופה |
אישטוואן אגרי

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1905 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  10 ביולי 1980 (בגיל 75) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Klein István 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1929)  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1930) 
 מעסיק:  Magyar Nemzet 
 בן או בת זוג:  Teri Náray 
 פרסים והוקרה:  אמן מצטיין של הונגריה (1963)  אמן דגול של הונגריה (1974) 
 
אישטוואן אגרי (במקור קליין, בהונגרית: Egri István; בודפשט,21 במאי 1905 – בודפשט, 10 ביולי 1980) היה שחקן יהודי-הונגרי, במאי תיאטרון ובמאי רדיו, מרצה במכללה, סופר, פובליציסט, זוכה פרס האמן המצטיין ופרס האמן הדגול. הוא היה בעלה של השחקנית טרי נאראי. בנותיו: קטי אגרי ומרתה אגרי, שתיהן שחקניות.
קורות חיים > קריירה מוקדמת

אישטוואן קליין נולד במשפחה יהודית, אביו היה רפד נודד, שאנדור קליין, ואמו, סרנה וייס. הוא סיים את לימודיו כשחקן ב-1929 וכבמאי ב-1930 באקדמיה המלכותית ההונגרית לאמנויות הדרמה (שמה היום האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. קריירת המשחק שלו החלה בתיאטרון מרכז העיר. במקביל, למד בימוי אצל שאנדור הבשי. הוא היה חבר
בתיאטרון ההונגרי בין השנים 1931–1932
בתיאטרון הקאמרי (Kamara Színház)
בין השנים 1932–1933 בין 1933 ל-1935 הוא לא היה חבר באף תיאטרון.
הוא שיחק כמה תפקידים קטנים בתיאטרון הקומדיה של בודפשט ובתיאטרון תליה החדש (Új Thália).
בשנת 1935, הוא הפך לחבר בתיאטרון הקומדיה של בודפשט.
קורות חיים > בשואה

בשל החוקים ה (אנטי)יהודיים משנת 1939 ואילך לא יכול היה לשחק בתיאטרון, אך לימד ועבד כעיתונאי. ב-1944 נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). תחילה ליד העיר הטוון ולאחר מכן גורש לאושוויץ. מאוחר יותר הוא נשלח למאוטהאוזן, שם קיבל עבודה משרדית כדובר שפות. הוא שרד את השואה, שוחרר על ידי הצבא האמריקאי ובאביב 1945 חזר הביתה חסר שיניים, צולע ורזה ששקל 43 קילו.
קורות חיים > קריירה

הוא הפך לחבר בתיאטרון הלאומי של בודפשט.
בין 1946 לבין 1948 הוא שוב היה חבר בתיאטרון הקומדיה של בודפשט
ב-1948 מונה למנהל תיאטרון פשט (Pesti Színház)
ב-1949 מונה למנהל תיאטרון הנוער (Ifjúsági Színház)
ב-1950 הפך לבמאי הראשי של תיאטרון מרכז העיר
משנת 1953 הפך לבמאי הראשי של תיאטרון צבא העם ההונגרי (שהיה שמו החדש של תיאטרון הקומדיה).
בין השנים 1956–1958 היה הבמאי הראשי ולאחר מכן מנהל תיאטרון פטפי (Petőfi Színház)
בין השנים 1958–1962 היה חבר בתיאטרון יוז'ף אטילה
בין השנים 1962–1965 היה חבר בתיאטרון יוקאי (Jókai Színház)
ב-1965 חתם על חוזה עם התיאטרון הלאומי של בודפשט, שם שיחק במשך עשר שנים.
ב-1975 הפך למדריך במחלקה הווקאלית של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט.
בין השנים 1975 לבין 1978 היה חבר בתיאטרון מדאץ' (Madách Színház)
ביים בתיאטרון קישפלודי בגיור
חזר לתיאטרון הלאומי ב-1978, בו היה חבר עד מותו ב-1980
בימוי הבמה הראשון שלו היה ב-1939, כאשר ביים את המחזה "ציפור שרה" של ארון טמאשי בתיאטרון סיגליגט בסולנוק. ב-1971 ביים מחזה טלוויזיה המבוסס על הקומדיה "החולה המדומה" של מולייר בטלוויזיה ההונגרית.
קורות חיים > הופעות הבכורה

הרשומות במאגר התיאטרון (1945-):
כשחקנים: 35 הופעות
כבמאי: 67 הצגות
עם אשתוטרי נאראי בהצגה: הופעה אחת
ביים את אשתו: 6 הצגות
תפקידי במה > כשחקן

Tamási Áron: Énekes madár – Kömény Móka
ארנה ספ: Háromlevelű lóhere – Gyulus
Kárpáthy Gyula: Zrínyi – Evlia Cselebi
Zilahy Lajos: A szűz és a gödölye – Id. Huben Sándor
מקסים גורקי: בורגנים – Besszemenov
Dosztojevszkij–Baty: החטא ועונשו – Porfirij
Fejes Endre: Rozsdatemető – Seres Sándor
Jurij Burjakovszkij: Üzenet az élőknek – Petsek
Victorien Sardou– Hégésippe Moreau: Szókimondó asszonyság – Napóleon
Marcel Pagnol: Topáz – Tamise, tanár úr
Földes Mihály: Honvágy – Körösztös Zsigmond
Konsztantyin Szimonov: Legény a talpán – Guliasvili
Gyárfás Miklós: Forr a világ – Temesváry Zoltán
Hunyady József: Bányászbecsület – Kiskovács, vállalatvezető
Viktor Szergejevics Rozov: Boldogság, merre vagy? – Lapsin
Erwin Piscator: Amerikai tragédia – Mason államügyész
Hainer Kipphardt: Az Oppenheimer ügy – Gordon Gray, elnök
ז'אן-פול סארטר: Az ördög és a Jóisten – Püspök
Babay József: Három szegény szabólegény – Tollnok
Kárpáthy Gyula–Orbók Endre: Játék a bíróságon vagy a Molnár-ügy – László Alfréd
ג'ורג' ברנרד שו: Genf, 1938 – Herr Battler
Csokonai Vitéz Mihály: Tempefői – Betrieger, könyvnyomtató
Max Frisch: Andorra – Doktor
Marc Didier–Gaston Rullier: Az apáca – De La Neuville őméltósága
Salamon Pál: Magadra kiálts – Dr. Szász Márton
Peter Weiss: A vizsgálat – Hetedik tanú
Ugo Betti: A játékos – Pinto lovag
פרידריך שילר: Stuart Mária – Amias Paulet, lovag
הנריק איבסן: A nép ellensége – Horster kapitány
Ben Jonson: Bertalannapi vásár – Bogaras, őrült
Ungvári Tamás: Dóra jelenti – Radó Sándor
גוגול: הרוויזור – Polgármester
תפקידי במה > כבמאי

Tamási Áron: Énekes madár
Móricz Zsigmond: Úri muri
מולייר: Kotnyelesek
מולייר: Férjek iskolája
Noël Coward: Akt, hegedűvel
מקסים גורקי: Ellenségek
Edmond Rostand: Cyrano de Bergerac
פרידריך שילר: וילהלם טל
George Bernard Shaw: Szent Johanna
Marcel Pagnol: Topáz
Kohout: Ilyen nagy szerelem
Vészi Endre: Don Quijote utolsó kalandja
Szabó Magda: Fanni hagyományai
Achard: A bolond lány
Priestley: Magányos út
Priestley: Váratlan vendég
Örkény István: Sötét galamb
Jean de Racine: Bérénice
Arisztophanész: A nők összeesküvése
Honoré de Balzac–Kolozsvári Grandpierre Emil: Tőzsdelovag
פרנץ מולנר: Olympia
Vészi Endre: Fekete bárány
Hubay Miklós: Egyik Európa
מולייר: הקמצן
Csiky Gergely: A kaviár
Tersánszky Józsi Jenő: Kakuk Marci
Sánta Ferenc: Éjszaka
Pirandello: A csörgősipka
Pirandello: Ahogy szeretsz
Mágori Erzsébet: Diplomaták
Grigorij Rosal–Abilda Tazsibáje: Dzsomárt szőnyege
Borisz Fjodorovics Csirszkov: Győztesek
Hollós Korvin Lajos: Hunyadi
לופה דה וגה: A kertész kutyája
Hedda Zinner: Egy kis bécsi kávéház
אוסקר ויילד: מניפתה של ליידי וינדרמיר
Kornyejcsuk: A nagy műtét
Nyikolaj Roszkov: Napfényes mezőkön
Victorien Sardou–Hégésippe Moreau: Szókimondó asszonyság
Zilahy Lajos: A szűz és a gödölye
מולייר: טרטיף
Kállai István: Ugorj ki az ablakon
Török Rezső: Vők iskolája
Beaumarchais: Figaro házassága
William Saroyan: Így múlik el az életünk
Szirmai Rezső: Visszafelé az úton
Bihari Klára: Férfi nélkül
Mikszáth Kálmán: Különös házasság
Paul Schönthan–Franz Schönthan: A szabin nők elrablása
Heltai Jenő: Az ezerkettedik éjszaka
Molière: Úrhatnám polgár
Kopányi György: Igazolatlan ősz
Illés Endre: Egyszárnyú madarak
Csiky Gergely: Mukányi
Móra Ferenc: Aranykoporsó
Dosztojevszkij: A félkegyelmű
William Shakespeare: Tévedések vígjátéka
Boldizsár Iván: Túlélők
Galambos Lajos: Későn
ואצלב האוול: Kerti ünnepély
דוסטויבסקי: החטא ועונשו
Kolozsvári Grandpierre Emil: A világ legszebb szerelme
Irwin Shaw: Szelíd emberek
Sós György: Kati
Carlo Gozzi–Friedrich Schiller: Turandot hercegnő
Babay József: Csodatükör
סרטיו > סרטיו העלילתיים

Édes mostoha (1935)
Sárga csikó (1936) – Ferke
A kölcsönkért kastély (1937) – Gáldy István, földbirtokos
Az én lányom nem olyan (1937) – Társaságbeli fiatalember
Talpalatnyi föld (1948) – Zsíros Tóth Ferke
Felszabadult föld (1950) – Zsíros-Tóth
Becsület és dicsőség (1951) – Kórodi, főmérnök
Vihar (1951) – Solyom István járási tanácselnök
Állami áruház (1952)
Semmelweis (1952, átdolgozott változat: 1961) – Skoda professzor
Tűzkeresztség (1952) – Kapitány András
Föltámadott a tenger 1-2. (1953) – Mészáros Lázár
Rákóczi hadnagya (1954) – Pichler, labanc ezredes
Rokonok (1954)
Szakadék (1955)
Dollárpapa (1956) – Kapitány úr
Az eltüsszentett birodalom (1956, átdolgozott változat: 1990)
Tanár úr kérem… (1956)
Csendes otthon (1957) – Bakos, aki egyáltalán nem örül
Csigalépcső (1957)
Aranybalta (1958; rövid játékfilm)
Csempészek (1958) – Kulcsár
Felfelé a lejtőn (1958) – Gyárigazgató
Szent Péter esernyője (1958) – Sztolarik, közjegyző
Szegény gazdagok (1959) – Sztrakovics Gerzson
Megöltek egy lányt (1961)
Két félidő a pokolban (1961) – Dr. Hollander
A pénzcsináló (1963) – Mikola, titkosrendőr
Édes és keserű (1966) – Vitéz Urbán Ede
A varázsló (1969) – Stiglinc bácsi
Hazai pálya (1969) – Antal elvtárs
Csak egy telefon (1970) – Boronkay Gáspár, képviselő
Gyula vitéz télen-nyáron (1970) – Dr. Kass
Színes tintákról álmodom (1979)
כמו כן שיחק וביים סרטי טלוויזיה רבים.
פרסים והוקרה

מדליית הצטיינות לעבודה הסוציאליסטית (1955)
פרס האמן המצטיין (1963)
פרס האמן הדגול (1974)
עיטור מסדר העמל גרג זהב (1975)
מסדר הכבוד להונגריה הסוציאליסטית (1980)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה)
Színházi adattár. Országos Színháztörténeti Múzeum és Intézet (מאגר התיאטרון)
Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במוזיאון הספרותי פטפי)
Egri István sírja (Varga József fotója) Farkasréti temető: 25/I-1-50 (קברו)
אדם סטאנקאי: Kulissza 5. אישטוואן אגרי szégyenletes túrái Origo.hu, 2017. 05. 08.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári születési akv. 1397/1905. folyószáma alatt".
↑  Origo.hu
↑  2012. augusztus 4-ei lekérdezés.
↑  Magyar Közlöny, 1955. április 17. (43. szám)
↑  Művelődési közlöny, 1975. június 26. (19. évfolyam, 12. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1980. június 6. (38. szám)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1623 7297  LCCN: n94061947  VIAF: 38606045   WorldCat (עם VIAF): 38606045 
]
ארון טמאשי: ציפור השיר (1935) - קלרי טולנאי, אישטוואן אגרי
הפארקים הטרופיים הגשומים של קווינסלנד

הפארקים הטרופיים של קווינסלנד (באנגלית: Wet Tropics of Queensland) הם יערות גשם מוגנים בשטח של 8,940 קמ"ר, המוכרזים כאתר מורשת עולמית. בשטח נמצאים של אוסטרליה היערות משתרעים לאורך צפון-מזרח מדינת קווינסלנד באוסטרליה, במקביל לשונית המחסום הגדולה, בין טאונסוויל לקוקטאון.
באתר למעלה מ-390 צמחים נדירים, מתוכם כ-74 בסכנת הכחדה ולפחות 85 מינים הם אנדמיים. עוד כולל האתר 13 סוגים של יערות גשם ו-29 סוגים של מנגרובים וכן 370 מינים של עופות ו-107 מינים של יונקים כולל נמיית כיס נמרית,קזואר מצוי,בטונג זנב-מברשת,דאון צהוב-בטן,עטלף צינור פלורס וקנגוריל המושק. וכן 113 מינים של זוחלים ו-51 מינים של דו-חיים.
דאונטאון דיסני (פלורידה)

ערך זה עוסק באתר בילוי והסעדה בדיסניוורלד שבפלורידה. אם התכוונתם לאתר נופש והסעדה נוסף בשם זה, ראו .

מפלצת ימית מלגו בקרבת החנות של לגו בדאון טאון דיסני
דאון טאון דיסני (באנגלית: Downtown Disney – "מרכז העיר של דיסני") הוא אזור קניות, הסעדה ובידור פתוח הנמצא באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה.
אזור הקניות והנופש מורכב משלושה אזורים נפרדים המחוברים זה לזה:
אזורים > השוק

השוק (בעבר כונה כפר דיסני – Disney Village) כולל חנויות רבות ובהם חנות של חברת לגו, חנות משקאות מוגזים וממתקי שוקולד מיוחדים של חברת השוקולד גיררדלי וכן מסעדות וחנויות נוספות. באתר יש אפשרות לשכור סירות ולשוט באגם הסמוך.
אטרקציות:
חפירות הדינוזאורים בטי רקס קפה
המרינה של דאון טאון דיסני
קרוסלה
רכבת השוק
מסעדות:
קפה יערות הגשם
הסנדוויץ' של ארל
טי רקס קפה
חנות גיררדלי לשוקולדים ומשקאות קלים
קפה סטארבקס
וולפגנג פאק אקספרס
חנויות:
חנות בנה דינוזאור בעצמך
חנות רשת דיסני
חנות מזכרות לחג המולד של דיסני
חברת הממתקים של גופי
מרכז הדמיון של לגו
היה היה צעצוע
שוק קואופ
עולמו של דיסני
בעבר היו קיימות עוד שתי מסעדות שנסגרו – מקדונלד'ס ופולו קומפרו.
אזורים > אי התענוגות

אי התענוגות היה מאופיין בתור מוקד משיכה בחיי הלילה וכלל שני מועדוני סטנד-אפ וארבעה מועדוני לילה ובהם מועדון בסגנון "מועדון המגלים" שהיה קיים בשנות ה-30. ב-27 בספטמבר 2008 נסגרו המועדונים, היה תכנון להחליף את המועדונים בחנויות ומסעדות חדשות, אך המשבר הכלכלי העולמי של 2008 דחה זאת. לעומת שני האזורים האחרים בהם הכניסה חופשית, עד קיץ 2004 נדרש היה לשלם על מנת להיכנס לאי התענוגות, ומאז הכניסה חופשית.
מסעדות:
בית הסרטן של פולטון
פארדיסו 37
מסעדת פורטובלו
מסעדה ובר הדרכים האירי ריגלן
הקיסרית לילי
מפעל הזיקוקים
חנויות:
בר הסיגרים פואגו
הרלי-דייווידסון אורלנדו
לוע סוס הים
חנות סקי מים
אולפני סופרסטאר
החנות של ג'סיקה ראביט