stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זה (סרט, 2017)

| --- | --- |

 מבוסס על:  ספר האימה "זה" מאת סטיבן קינג
 בימוי:  אנדרס מוסקייטי 
 הופק בידי:  דן לין רוי לי דייוויד קנצברג ברברה מוציאטי סת' גרהם-סמית'
 תסריט:  קארי פוקונאגה, צ'ייס פאלמר, גארי דאוברמן 
 עריכה:  ג'ייסון בלנטיין 
 שחקנים ראשיים:  ביל סקארסגארד ג'יידן מארטל ג'רמי ריי טיילור סופיה ליליס פין וולפהארד ויאט אולף שוזן ג'ייקובס ג'ק דילן גרייזר ניקולס המילטון
 מוזיקה:  בנג'מין וולפיץ' 
 צילום:  צ'ונג הון-צ'ונג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Lin Pictures Vertigo Entertainment KatzSmith Productions
 חברה מפיצה:  Warner Bros. Pictures New Line Cinema
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 9 בספטמבר 2017 ישראל 14 בספטמבר 2017
 משך הקרנה:  135 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה דרמה מותחן
 מקום התרחשות:  מיין 
 תקציב:  35 מיליון דולר
 הכנסות:  700,381,759 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   it
 סרט הבא:  זה 2 
 itthemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
זה (באנגלית: It, נקרא גם זה: חלק ראשון) הוא סרט מותחן אימה על-טבעי אמריקאי משנת 2017 המבוסס על הרומן באותו השם של סטיבן קינג משנת 1986. הסרט פותח והופק על ידי החברות "Lin Pictures (אנ')"‏, "Vertigo Entertainment (אנ')" ו-"KatzSmith Productions" ומופץ לאולמות הקולנוע על ידי האחים וורנר וניו ליין סינמה. הסרט נועד להיות החלק הראשון בדואולוגיה מתוכננת של שני סרטים המספרים את סיפוריהם של שבעה חברים המתגוררים בעיירה קטנה ושמה דרי, ונאלצים להילחם בשדים הפנימיים ובפחדים שלהם לאחר שאחיו של אחד הנערים נהרג מידיו של רוע מסתורי, המכונה "זה" - התגלמות הרוע והפחד עצמו.
הסרט בוים על ידי הבמאי אנדרס מוסקייטי, ונכתב על ידי צ'ייס פאלמר, קארי פוקאנגה וגארי דאוברמן. בסרט מככבים ג'יידן מארטל, ג'רמי ריי טיילור, סופיה ליליס, פין וולפהארד, ויאט אולף, שוזן ג'ייקובס וג'ק דילן גרייזר כשבעת החברים הנאלצים להתמודד מול "זה". דמותו של "זה" / פניוויז הליצן מגולמת על ידי ביל סקארסגארד. הצילומים החלו ב-27 ביוני 2016 ברחבי טורונטו, והסתיימו ב-21 בספטמבר 2016.
הסרט יצא לאקרנים ברחבי העולם ב-9 בספטמבר 2017, ובישראל הסרט יצא לאקרנים ב-14 בספטמבר 2017. עם יציאתו לאקרנים, הסרט זכה לשבחים ביקורתיים אדירים ברחבי העולם. מבקרים רבים שיבחו את נאמנות הסרט לספר, המשחק, האפקטים, הפעלולים, פסקול הסרט, ההומור, נושאיו של הסרט, האווירה, הקטעים המפחידים, עבודת הבימוי והופעתו של ביל סקארסגארד קיבלה את השבחים הרבים ביותר.
ביוני 2022 דורג הסרט במקום הראשון ברשימת סרטי האימה הרווחיים ביותר בכל הזמנים של אתר Box Office Mojo, עם הכנסות שהסתכמו באותו מועד ב-700,381,759 מיליון דולר, כנגד תקציב של 35 מיליון דולר.
רקע

קיץ 1989, בעיירה קטנה בשם דרי, מיין, לאחר שג'ורג' דנברו נעלם בנסיבות מסתוריות, ביל דנברו מגייס את ששת חבריו הקרובים על מנת לפתור את התעלומה מאחורי היעלמותו של אחיו הקטן, ומגלים כי רוע מסתורי ואפל המכונה "זה" שוכן בדרי זה מכבר שנים רבות, וכי ייתכן כי הוא עשוי להיות הגורם הישיר להיעלמותם של ילדים רבים בעיירה.
צוות השחקנים

ביל סקארסגארד - "זה"/פניוויז הליצן/בוב גריי
ג'יידן מארטל - ויליאם "ביל" דנברו
ג'רמי ריי טיילור - בנג'מין "בן" הנסקום
סופיה ליליס - בוורלי מארש
פין וולפהארד - ריצ'רד "ריצ'י" טוזיר
ויאט אולף - סטנלי "סטן" אוריס
שוזן ג'ייקובס - מייקל "מייק" הנלון
ג'ק דילן גרייזר - אדוארד "אדי" קספארק
ניקולס המילטון - הנרי באוורס
אוון טיג - פטריק הוקסטאר
סטיפן בוגראט - אי מארש
ג'קסון רוברט סקוט- ג'ורג' "ג'ורג'י" דנברו
ארי כהן - רבי אוריס
הפקה

הפרויקט להפקת הסרט נמצא בפיתוח מתמשך מאז 2009. הסרט עבר שני שלבים עיקריים של תכנון: בתחילה עם קארי פוקאנגה, בין השנים 2009–2015, עם תרומות מוקדמות של התסריטאי דייוויד קאג'אניץ', ובהמשך עם הבמאי אנדרס מוסקייטי, כשבכל זאת עדיין ניתן לקאג'אניץ' קרדיט על כתיבת התסריט בשל תרומותיו המוקדמות לפרויקט.
הפקה > צילום

מעצבת ההפקה, מארה לה-פרה סצ'לופ נסעה לבנגור, מיין, על מנת לבדוק אתרים שונים, שכללו את רכס ההרים של תומאס היל, קרקע הנמצאת לצד נחל קנדוסקיג, במרכז אזור הנקרא "בארנס", שמועות אלו אושרו ב-31 במרץ 2015. לה-פרה סצ'ולפ סיפרה במהלך הסיור שלה כי צוות ההפקה מקווה לצלם כמה סצנות בעיר ואולי אף לצלם כמה צילומי אוויר, אם כי המיקומים המובילים עבור רוב הצילומים של הסרט נמצאים בעיירת יונקרס, שבמדינת ניו יורק. הצילומים הראשיים של הסרט החלו בטורונטו, כשלוח זמני הצילומים המקורי נע בין ל-27 ביוני ל-6 בספטמבר 2016.
ב-8 ביולי 2016, עברה העיירה פורט הופ מספר שינויים בידי צוות ההפקה על מנת להפוך אותה לעיירה דרי. תיאטרון הקפיטול של פורט הופ צולם כשהוא מראה את כותרות הסרטים "באטמן" ו"נשק קטלני 2", ששניהם יצאו לאקרנים בשנת 1989, ובכך למעשה אושר כי הסרט מתקיים בדרי של שנת 1989.
הפקה > עיצוב התלבושת של פניוויז

ב-16 באוגוסט 2016, בריאיון ל"בייטינג ויקלי", דיברה מעצבת התלבושות, ג'ייני בראיינט, על עיצוב התלבושת של פניוויז ועל ההשראות התקופתיות שעליהן התבססה בעיצוב התלבושת של פניוויז - בהן תקופת ימי הביניים, תקופת הרנסאנס, התקופה האליזבתנית והתקופה הוויקטוריאנית. בראיינט הסבירה כי התלבושת משלבת את כל התקופות האלו, מתוך כוונה להדגיש את הנקודה כי פניוויז הוא ליצן שהגיע מזמן אחר. בתכנון התלבושת של פניוויז, בראיינט כללה תפירה של פורטוני, דבר שהעניק לתלבושת אפקט דמוי קרפ.
בראיינט שיחקה עם תקופות מרובות כדרך לשקף את עובדת היותו של פניוויז הליצן אלמותי ונצחי, והוסיפה ללבושו של פניוויז "איכות בובתית". צבעו העיקרי של לבושו של פניוויז הוא אפור כהה, אבל עם מספר נגיעות של צבע, מה שנותן את ההרגשה כי פניוויז "דוהה" אל תוך הסביבה שלו.
הפקה > אפקטים חזותיים

החברה "Rodeo FX" עבדה על האפקטים החזותיים של הסרט, בעוד שמפקח האפקטים החזותיים, ניקולס ברוקס, שמוכר בין היתר על עבודתו בסרטים "לוסי", "דמדומים 3: ליקוי חמה" ו"האשליה", פיקח עליה. החברה "Amalgamated Dynamics", המתמחה באפקטים מיוחדים באמצעות איפור, עבדה על עבודות האיפור המיוחדות שהסרט כלל.
נושאי הסרט

הסרט מתואר כסרט של אובדן של תמימות, התמודדות מול פחד, תמותה ונושאים הישרדותיים.
כשדיבר על סוגיות גיל ההתבגרות ונושא התמותה, מוסקייטי העיר כי נושאים אלו שכיחים בספריו של קינג, אם כי במציאות הם מתרחשים בצורה מתקדמת הרבה יותר.
מוסקייטי אף הזכיר את אפיון הגישה ההישרדותית של פניוויז, שנוסף על מה שנתן לו השראה מהרומן, השראה נוספת להבנת אישיותו ניתנה לו ממחקרו של ביל על פניוויז והשאלה האם פניוויז אוכל ילדים רק מפני שהוא מפלצת, או שיש בכך יותר:
אולי "זה" אמיתי כל עוד הילדים מאמינים בו, ומבחינה מסוימת, אופיו של פניוויז מונע על ידי הישרדות: על מנת לחיות בדמיונם של הילדים, הוא חייב לשמור על הרג קבוע.
פסקול

ב-23 במרץ 2017, הוכרז כי המלחין בנג'מין וואלפיש ילחין את הפסקול עבור הסרט.
יציאה לאקרנים

הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה ב-9 בספטמבר 2017. ב-7 במרץ 2017, סטיבן קינג הכריז כי כותרת המשנה של הסרט תהיה "זה: חלק ראשון - מועדון הלוזרים".
בישראל, הסרט יצא לאקרנים ב-14 בספטמבר 2017.
תצפיות הליצנים המפחידים

הדיווח הראשון של אנשים המחופשים לליצנים מפחידים היה בגרינוויל, דרום קרוליינה, כשילד קטן סיפר לאמו על זוג ליצנים שניסו לפתות אותו לעזוב עימם. לאחר מכן, מספר הליצנים שנצפו במדינות אמריקאיות שונות, כולל פלורידה, ניו יורק, ויסקונסין וקנטקי, ובהמשך במדינות מערביות אחרות, גבר מאוגוסט 2016 עד לאוקטובר 2016, בעקבות מאות "תצפיות של ליצנים" ברחבי ארצות הברית וקנדה, התופעה התפשטה מצפון אמריקה לאירופה, אוסטרליה אמריקה הלטינית וישראל, וגרמה לפאניקה והיסטריה עולמית.
בראיון לBBC אמר השחקן ביל סקארסגארד שהוא מרגיש אשמה על התופעה המצערת, לקח אחריות והתנצל בפני הנפגעים.
חלק מן החוקרים שחקרו את תופעת "טרור הליצנים" משערים כי לפחות חלק מן העדויות נעשו כקמפיין שיווק ויראלי עבור הסרט, או עבור הסרט של רוב זומבי, "31", סרט אימה שאף הוא עוסק בליצנים. מפקד משטרת גרינוויל, קן מילר, הצהיר בפני הכתבים כי החוקרים אינם בטוחים בקשר לשאלה האם יש לתצפיות קשר כלשהו עם הסרט "31".
דובר "New Line Cinema" פרסם הצהרה בטענה כי החברה בהחלט לא מעורבת בהפצת התופעה.
עתיד > סרט המשך

ב-16 בפברואר 2016, המפיק רוי לי, חשף בריאיון ל"קולידר", כי הסרט נועד להיות החלק הראשון בדואולוגיה מתוכננת של שני סרטים, כך שהסרט הנוכחי יתמקד בנקודת מבטם של הילדים, בעוד שהסרט השני יתמקד בנקודת מבטם של הילדים לאחר שבגרו ופרשו איש איש לחייו. סרט ההמשך עלה לאקרנים בארצות הברית ב-6 בספטמבר 2019.
עתיד > סדרת פריקוול

ב-29 מרץ 2022, נמסר כי שירות הזרמת המדיה "HBO Max" שוקדת על פיתוח סדרת פריקוול, שתעסוק בקבוצה נוספת של ילדים הנאלצים להתעמת עם פניוויז הליצן, ושאירועיה יובילו לתחילת הסרט. עוד נמסר כי על כתיבתה והפקתה בפועל יהיו אמונים במאי הדואולוגיה, אנדי מוסקייטי, ואחותו, ברברה, והמפיק ג'ייסון פוקס; וכי שמה הזמני (אנ') הוא "Welcome To Derry" (בתרגום חופשי לעברית: "ברוכים הבאים לדרי").
הערות שוליים

↑  Korngut, Jush (June 20, 2022). The 10 Most Successful Horror Films Ever Made, Ranked By Box Office Mojo. Dread Central. Retrieved JUne 26, 2022
↑  אתר מוזיאון ישראל
↑  Petski, Denise (March 29, 2022). "‘It’ Prequel Series In Works At HBO Max". Deadline Hollywood. Retrieved March 30, 2022.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018004142  VIAF: 8714151595792705470005   WorldCat (עם VIAF): 8714151595792705470005 
מבנה בעיירה פורט הופ, ששימש כמבנה בעיירה דרי במהלך צילומי הסרט
לבושו של פניוויז הליצן הושפע בין היתר מסגנון הרנסאנס
הגרסה הסופית של לבושו של פניוויז
כרזת "נעדר" של ריצ'רד טוזיר, אחד מבני קבוצתו של ויליאם דנברו, שפורסם כחלק מתהליך הקידום של הסרט
יוצאים קבוע

| --- | --- |

 בימוי:  בועז דוידזון 
 הופק בידי:  מנחם גולן יורם גלובוס
 תסריט:  בועז דוידזון אלי תבור
 עריכה:  אלן יעקובוביץ 
 שחקנים ראשיים:  יפתח קצור יהונתן סגל צחי נוי איבון מיקלוש ("מיכאלי") דבורה קידר מנשה ורשבסקי רחל שטיינר דפנה ארמוני
 צילום:  אדם גרינברג 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  ישראל 22 ביוני 1979   גרמניה המערבית 31 במאי 1979   יפן 19 בינואר 1980
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 סרט קודם:  אסקימו לימון
 סרט הבא:  שפשוף נעים
 דף הסרט ב־IMDb
 
יוצאים קבוע הוא הסרט השני בסדרת סרטי אסקימו לימון. הסרט עוקב אחר בנצי, מומו ויהודה'לה שטופי הזימה בתל אביב של סוף שנות החמישים.
הסרט הופץ על ידי סרטי נח. המועצה לביקורת סרטים ומחזות הגבילה את הצגת הסרט למבוגרים מגיל 16.
עלילה

במהלך מעשה קונדס במכולת השכונתית, בנצי מתאהב בבחורה שקטה ותמימה ממשפחה טובה בשם תמי (איבון מיקלוש), שתחילה לא נענית לחיזוריו אך לאחר זמן קצר השניים יוצאים למסיבה, מתנשקים נשיקת אוהבים ויוצאים קבוע. תמי מעוררת את תשומת ליבו של מומו, שלוטש אליה עיניים בעודו יוצא עם שלי (דפנה ארמוני) בעוד יהודה'לה יוצא עם ברכה (רחל שטייניר), הממשוקפת והגמלונית, אשר מאוהבת בבנצי, ומקנאת בתמי. במסיבה שערך יהודה'לה מנסה בנצי לשכב עם תמי, אך השניים רבים והיא עוזבת את המסיבה. ברכה מנסה לשכב עם בנצי במסיבה כאשר הוא שיכור כלוט וחושב שהיא תמי, אך כאשר הוא מבין שהיא חברתו של יהודהל'ה הוא דוחה אותה, נגעל מהמחשבה שהיא תעשה דבר שכזה לחברו יהודה'לה. מומו צופה מבלי שהם יודעים, מלשין על בנצי וגונב לו את תמי.
בנצי המאוהב קשות בתמי לא מרפה עד שהוא משיג אותה בחזרה.
הסרט בקופות

הסרט הצליח בקופות ומכר 640 אלף כרטיסים בישראל ו-1.5 מיליון בגרמניה המערבית. אך כמו כל שאר הסרטים בסדרה לא הצליח לשחזר את ההצלחה הגדולה של הסרט הראשון בסדרה שמכר בישראל מעל 1.2 מיליון כרטיסים.
הערות שוליים

↑  סרטים - יוצאים קבוע, מסמך באתר ארכיון המדינה
| "אסקימו לימון" |
| --- | --- | --- |
| סדרת הסרטים המקורית | אסקימו לימון • יוצאים קבוע • שפשוף נעים • ספיחס • רומן זעיר • הרימו עוגן • אהבה צעירה • בלוז לקיץ |  |
| יצירות בת וחידושים | הבתול האמריקאי האחרון • סבבה • אסקימו לימון: החגיגה נמשכת |  |
| דמויות | בנצי • מומו |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים ישראליים ובנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמי הגנרלית

| --- | --- |

 בימוי:  יואל זילברג
 הופק בידי:  מנחם גולן ויורם גלובוס
 תסריט:  אלי תבור
 שחקנים ראשיים:  גילה אלמגור   גדעון זינגר   צחי נוי   אורי סאלי   גילת אנקורי
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  סרטי נח
 הקרנת בכורה:  1979
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אמי הגנרלית הוא סרט קולנוע בכיכובה של גילה אלמגור המגלמת אם דואגת המגיעה לבסיס נידח בסיני על מנת לדאוג שבנה יאכל כמו שצריך. הסרט מבוסס על המחזה "אמי הגנרלית" מאת אלי שגיא.
עלילה

זלדה בינשטוק (גילה אלמגור) היא אם דואגת אשר מאמינה כי בעלה נמצא במילואים בבסיס הסמוך ל"כפר הירוק" במרכז הארץ, ואילו בנה הוא מפקד בבסיס בחצי האי סיני. אולם בעלה (גדעון זינגר) משרת שלא בידיעתה כטבח במילואים באותו בסיס בסיני שעליו מפקד בנם גבי. הגעתה של האם לבסיס בסיני יוצרת קומדיה של טעויות.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
גילה אלמגור: זלדה בינשטוק
גדעון זינגר: בינשטוק האב
גילת אנקורי: חדווה
אורי סאלי: גבי בינשטוק (בן-שתק)
צחי נוי: גנגה
מכרם ח'ורי: קצין מצרי
נתן נתנזון: חייל
אייל גפן: חייל
הטוב, הרע והלא נורא

| --- | --- |

 בימוי:  אסי דיין
 תסריט:  אסי דיין יוסף שילוח
 שחקנים ראשיים:  משה איש כסית   יוסף שילוח   אסי דיין
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  1986
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטוב הרע והלא נורא הוא סרט בבימויו ובכיכובו של אסי דיין שיצא לאקרנים בשנת 1986, סרט זה מסוג ז'אנר סרטי הבורקס.
בוכמן (משה איש כסית) הוא אסיר שנידון לתקופת מאסר ארוכה. הוא יוצא לחופשה קצרה להתייחדות עם אשתו (סיגל כהן). מפקד הכלא (גבי עמרני) מנצל את ההזדמנות ושולח עמו סוהר צמוד בשם חנוכה (יוסף שילוח) על מנת שיתלווה אליו, ויצליח לאתר את שותפו של בוכמן לפשע, עבריין מתוחכם המכונה "צוציק" (אסי דיין) ואת מקום המחבוא של הכסף אותו שדד בוכמן. מה שחנוכה אינו יודע הוא ש"צוציק" מסתובב לידו כל הזמן, מחופש לבחורה שאחריה הוא מחזר כאשר צוציק מבין שבוכמן יצא להתייחדות, והוא הגיע לראותו. מפקד הכלא (גבי עמרני) נשוי עם ילדים, מנהל רומן עם הרופאה בבית הסוהר (שולה רווח), מה שמוסיף לאנדרלמוסיה המאפיינת את הז'אנר של סרטי הבורקס.
סרט זה, הוא סרטו האחרון של משה איש כסית, השחקן הראשי בסרט, שנפטר מדום לב פתאומי מספר חודשים לאחר יציאת הסרט לאקרנים.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
משה איש כסית: יוסי בוכמן
יוסף שילוח: הסוהר חנוכה
סיגל כהן: אסתי בוכמן
אסי דיין: גרי בלאס / "צוציק"
גבי עמרני: הולצמן (מנהל הכלא)
שולה רווח: פנינה (הרופאה של בית הכלא)
תקווה עזיז: שכנתם של משפחת בוכמן
מאיר סוויסה: כתב הטלוויזיה
יוסי וירז'נסקי: פקיד קבלה במלון
ז'יל בן דוד: הסוהר שכטר
ארבע חירויות

| --- | --- |

אונית המעפילים "ארבע חירויות"
 ארגון:  המוסד לעלייה ב'
 קורות ההפלגה
 נמל המוצא:  מדרום לבוקה דה מגרה
 מספר מעפילים:  1,024 נפש
 רב החובל:  איטלקי
 מפקד האונייה:  פבי גבר
 גדעוני:  אלי זוהר
 נתוני האונייה
 תאריך רכישה:  (נחכרה)
"ארבע חירויות" - מסלול ימי
ארבע חירויות הייתה אוניית מעפילים, אשר הגיעה לחופי ארץ ישראל מאיטליה ב-23 באוגוסט 1946. על סיפונה הפליגו 1,024 ניצולי השואה. האונייה נלכדה על ידי הבריטים ומעפיליה גורשו למחנות המעצר בקפריסין. "ארבע חירויות" הייתה אוניית המעפילים הראשונה שנוסעיה גילו התנגדות למעצרה בלב ים.
שמה של האונייה נלקח מנאומו המפורסם של נשיא ארצות הברית, פרנקלין רוזוולט, אשר נישא בקונגרס האמריקאי ונקרא "נאום ארבע החירויות"; בו קרא להשתתת החברה האנושית על בסיס ארבע חירויות, המנחות את העולם החופשי: חירות הביטוי, חירות הדת, חירות ממחסור וחירות מפחד.
תולדותיה > רכישה והכנה להפלגה

האונייה נבנתה כאוניית נוסעים והייתה בעלת תפוסה של 650 טון ומנוע דיזל שאיפשר לה מהירות של 10 – 12 קשר (18.5 - 22.5 קמ"ש). שמה הראשון היה "Fede". אנשי המוסד לעלייה ב', בראשות יהודה ארזי, רכשו אותה באיטליה באמצעות אשת קש איטלקייה, אחת מבעלי חברת מספנה ובוני אוניות גדולה. הרכישה הייתה באמצעות מוסו, סוכן ומתווך אוניות מחברת "דאקו פרסו מוסו מרקוצ'י" ("Dacco Presso Musso Marcutchi"), מפעילי המפלגה הרפובליקנית באיטליה. הרכישה התבצעה במספנה בנמל אונליה[דרושה הבהרה] באיטליה לחוף הים הליגורי, סמוך לגבול צרפת.
האונייה שימשה להפלגת העפלה ראשונה במאי 1946, אז נקראה "דב הוז". האונייה הגיעה לנמל חיפה ומשם הפליגה לאיטליה, ולכן הייתה ידועה לבריטים.
 האונייה הוכנה להפלגת העפלה שנייה, והפעם ניתן לה השם "ארבע חירויות" על ידי פועלים מקומיים וקבוצת עולים מהכשרת השומר הצעיר, שהיו אחר כך חברי הגרעין שייסד את קיבוץ זיקים. הם שיפצו את התשתית שנשארה מהפלגתה כ"דב הוז" והוסיפו ארבע סירות הצלה מעץ ל-12 נפש, כל אחת.
מפקד האונייה היה איש הפלי"ם פבי גבר, ולצדו פטר הופמן, גם הוא איש הפלי"ם, שהדריך מעפילים בהפעלת מכונות האונייה. הגדעוני היה אלי זוהר ("שמשון"). רב החובל וצוות הימאים היו איטלקים.
תולדותיה > המעפילים וארגונם

בהפלגה השתתפו 1,024 מעפילים. כמחציתם היו חברי תנועות הנוער היהודיות הציוניות וחברי המפלגות דרור, השומר הצעיר, בית"ר, המזרחי, אגודת ישראל, דרור-קדימה, הנוער הציוני, וגורדוניה. המחצית השנייה של המעפילים מנתה קבוצות צעירים מסלוניקי ויהודים ממוצא פולני. רוב המעפילים היו צעירים עד גיל 30 שנאספו על ידי אנשי המוסד במחנה בבוקה דה-מגרה(איט'). הם שטו באסדות לאורך נהר מגרה עד לאזור שבו עגנה האונייה, בשפך הנהר למפרץ מדרום לבוקה דה-מגרה, מדרום מזרח לעיר לה ספציה.
המעפילים הגיעו לסיפון האונייה באמצעות סירות ממונעות שנעו בין החוף לאונייה. לאחר שעלו לסיפון התארגנו הקבוצות וחולקו ביניהן תפקידים. קבוצת הסלוניקאים הייתה אחראית לחלוקת המים, קבוצת גורדוניה - למזון וקבוצת השומר הצעיר - להתקנת המיטות. קבוצה אחרת הייתה אחראית לניקיון. לאחר שהחלו אי סדרים באונייה, בגלל השתלטות "בעלי זרוע", מונה צוות נציגים מכל הקבוצות והוסמך להתערב בניהול האונייה.
תולדותיה > ההפלגה

"ארבע חירויות" הפליגה ב-23 באוגוסט 1946, בשעה 03:00. האונייה חמקה במהירות מנקודת ההעמסה ונמל בוקה דה מגרה. עם עליית המעפילים על הסיפון ציוו מפקדי האונייה על היציאה לדרך, בשל החשש מגילוי מוקדם על ידי הבריטים. עבודות ההכנה לאכסון המעפילים נמשכו תוך כדי ההפלגה. ככלל, התנאים בספינה היו קשים מאוד ונוסעים רבים חלו עקב כך.

כאשר הפליגה האונייה היה הים רוגש. היא נעה בנתיב ההפלגה המתוכנן מנמל ההעמסה אל מצר מסינה, כרתים, משם לכיוון אלכסנדריה, במצרים. במרחק של כ-50 מייל (כ-80 קילומטרים) מהחוף המצרי פנתה "ארבע חירויות" מזרחה לחופי הארץ והתקרבה אליהם מצד דרום. בשלב זה התקבלה הודעה ממפקדת ההגנה בארץ ישראל להפליג לחוף שפיים.
תולדותיה > העימות עם הבריטים

ב-2 בספטמבר בשעות הצהרים התגלתה הספינה לראשונה על ידי מטוס בריטי שהמשיך לחוג מעליה. האונייה הייתה אז במרחק של כ-20 – 30 מייל (30 - 50 קילומטרים) מתל אביב.
 המעפילים תודרכו לקראת עימות עם הבריטים. במהלך ההפלגה תורגלו המעפילים בירידה מהירה לבטן הספינה כאשר תתגלה וכן נערכו תרגילי תפיסת עמדות להתנגדות בפני השתלטות על הספינה. קבוצת גורדוניה הייתה תחת פיקודו הישיר של פבי גבר והייתה אחראית לגשר האונייה. קבוצת השומר הצעיר הייתה תחת פיקודו של אלי זוהר ומוקמה בחלק הקדמי של הספינה, ופטר הופמן היה אחראי לחלקה המרכזי. הוכנו קופסאות שימורים שיזרקו על הבריטים כאשר יעלו על הסיפון, וכן הוסלק מטען חומר נפץ לשם פיצוץ האונייה בנמל חיפה לאחר פינויה.
למרות כל ההכנות, בפועל, מיד לאחר גילויה, נתן מפקד האונייה הוראה לשוט במהירות לכיוון תל אביב. מכיוון צפון הגיעו שלוש משחתות של הצי המלכותי הבריטי וחסמו את נתיב ההפלגה במרחק 2 – 3 מייל (5 - 8 קילומטרים) מהחוף. אחת המשחתות התנגשה בירכתי הספינה והרסה את מערכת ההיגוי, ונחתים בריטים ירו יריות באוויר והתיזו סילוני מים על המעפילים. המעפילים החלו להשליך קופסאות שימורים לעבר הבריטים. קבוצת הנחתים הראשונה שעלתה לסיפון נתקלה בהתנגדות עזה, והמעפילים הצליחו לגבור עליהם, לפרקם מנשקם ולהשליכו לים. קבוצה נוספת של נחתים הצליחה לקשור את הספינה למשחתת, לאחר עימות ארך כשלוש וחצי שעות. 90 נחתים בריטים משתי משחתות, אה"מ צ'ילדרס (HMS Childers)(אנ') ואה"מ שיוולרס (HMS Chivalrous)(אנ') הצליחו להשתלט על האונייה.
בעת העימות לא פעל הקשר, ומכשיר הקשר שהיה בידי אנשי הפלי"ם הושלך המימה. במהלך המאבק קרבה האונייה לחוף ושנים עשר נוסעים קפצו מהאונייה במטרה לשחות אל חופי הארץ, אולם הבריטים תפסו עשרה מהם.
 לאחר העימות העניקו הבריטים סיוע רפואי לפצועים, אשר 13 מהם נזקקו לאשפוז. יחסם ההומני של החיילים הבריטים, יחד עם תשישותם הרבה של המעפילים, מנעו כנראה התנגדות נוספת.
תולדותיה > גירוש למחנות המעצר בקפריסין

ב-3 בספטמבר הועלו המעפילים לספינת הגירוש אמפייר הייווד, שהובילה אותם למחנות המעצר בקפריסין קאראלוס ומחנה 55, ליד פמגוסטה. לאחר שהתמלא מחנה 55, פתחו הבריטים את מחנה 62 ו-2 מחנות נוספים, אליהם הועברו שאר המעפילים המגורשים.
על פי הוראת מטה המוסד באיטליה היו המלווים, אנשי הפלי"ם, אמורים להצטרף אל המעפילים לאחר שהאוניה תיתפס על ידי הבריטים, לעלות עמהם לאוניות הגירוש לקפריסין, תוך שהם מבריחים דלק במכלים, כדי שישמש לשרפת ציוד במחנות המעצר. ואכן שלושת המלווים התלוו אל המעפילים וגם מילאו מכלים בדלק. אולם השריפה לא מומשה בסופו של דבר בגלל התנגדות מפקדת ההגנה בארץ ישראל. המלווים חולצו ממחנות המעצר כעבור זמן קצר.
רומן זעיר

| --- | --- |

 בימוי:  דן וולמן
 הופק בידי:  מנחם גולן יורם גלובוס
 תסריט:  בועז דוידזון אלי תבור
 עריכה:  ברוריה דוידזון
 שחקנים ראשיים:  יפתח קצור יהונתן סגל צחי נוי סטפני פץ' מנשה ורשבסקי דבורה קידר 
 מדינה:  גרמניה, ישראל 
 הקרנת בכורה:  18 בנובמבר 1983 ישראל   9 במרץ 1984 גרמניה המערבית
 משך הקרנה:  80 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 סרט קודם:  ספיחס
 סרט הבא:  הרימו עוגן
 דף הסרט ב־IMDb
 
רומן זעיר הוא הסרט החמישי בסדרת סרטי הקולנוע אסקימו לימון. הסרט בבימויו של דן וולמן הוא הסרט הראשון בסדרת הסרטים שלא בוים על ידי בועז דוידזון.
עלילה

מומו מבקש מבנצי שיעשה לו טובה וייפקח עין על אחותו הקטנה, גילי (סטפני פץ'). מומו מתכנן לשכב עם חברתה הטובה, שבאה להתארח בביתם. בנצי נעתר לבקשה, משגיח על גילי בת ה-15 ומגלה שהיא חושקת בו. בנצי, שזה עתה השתחרר מהצבא, מוצא שגם הוא נמשך אל הנערה הצעירה למרות התנגדותו של חברו מומו שרותח מזעם כאשר הוא חושד שבנצי בעל את אחותו הקטנה.
הסרט בקופות

הסרט מכר 309 אלף כרטיסים בישראל ו-973 אלף כרטיסים בגרמניה המערבית.
STS-129

STS-129, היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה ב-16 בנובמבר 2009.
נאס"א הזמינה לראשונה מאה מתוך ה"עוקבים" של הערוץ של נאס"א בטוויטר, מרחבי ארצות הברית, לצפות בשיגור ולסייר במרכז החלל קנדי.
זוהי המשימה האחרונה ששימשה גם להעברת צוותים אל תחנת החלל הבינלאומית וממנה. החלפות הצוותים הבאות יבוצעו על ידי חלליות סויוז רוסיות בלבד (עד שיגור משימת SpaceX Crew-1 על גבי חללית דרגון 2 בשנת 2020).
צוות

מפקד: ארצות הברית צ'ארלס הובו
טייס: ארצות הברית ברי וילמור
מומחה משימה: ארצות הברית רוברט סאטשר
מומחה משימה: ארצות הברית מייקל פורמן
מומחה משימה: ארצות הברית רנדי ברזניק
מומחה משימה: ארצות הברית לילנד מלווין
מהנדסת טיסה ארצות הברית ניקול סטוט - בנחיתה בלבד
המשימה

משימה זו הביאה אל תחנת החלל הבינלאומית שני מנשאים לוגיסטיים, EXPRESS 1 ו־EXPRESS 2. המנשאים הכילו חלקי חילוף עבור התחנה - גירוסקופים חלופיים, מכלי חנקן, משאבות ומכל אמוניה, וחלקים נוספים. חלקי חילוף אלה, וחלקי חילוף שהובאו לתחנה במשימות הקודמות והבאות, אמורים היו להספיק לצורכי התחנה למספר שנים, לאחר הוצאת מעבורת החלל משירות בשנת 2010. חלליות סויוז לא יכולות להביא חלקי חילוף גדולים אל התחנה, כפי שיכולה המעבורת.
בנוסף בוצע חיווט של כבלי מתח, וכבלי פיקוד, ומוליכי אוויר אל המיקום החדש של מודול "צומת 3" (Node 3), המכונה "טרנקוויליטי", שמיקומו המקורי על מודול "הרמוני" שונה מן הצד הפונה אל כדור הארץ אל צדו השמאלי. עבודות אלה בוצעו הן בתוך התחנה, והן בחלקה החיצוני בהליכות חלל. "צומת 3" יובא על ידי STS-130.
המשימה > יום טיסה ראשון

מעבורת החלל אטלנטיס שוגרה ללא תקלות בשעה 14:28 שעון מזרח ארה״ב מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי. צוות הקרקע זיהה בצילומי השיגור שלוש פיסות שנפלו ממכל הדלק החיצוני, אך הן נפלו בשלב מאוחר מכדי שיוכלו לצבור תאוצה משמעותית באוויר הדליל של השכבות העליונות של האטמוספירה.
המשימה > יום טיסה שני ושלישי

יום הטיסה השני הוקדש לבדיקות שגרתיות של מגן החום של המעבורת בעזרת מצלמות המותקנות על הזרוע הרובוטית שלה, כדי לבדוק אם ניזוק במהלך השיגור.
ביום השלישי הצוות קם לצלילי השיר "האייר גראונד" של סטיבי וונדר, שנבחר על ידי מומחה המשימה בובי סאטשר. מספר דקות לפני השעה 12 בצהריים (שעון מזרח ארה״ב) עגנה המעבורת בתחנת החלל הבינלאומית. כשלוש שעות וחצי מאוחר יותר, כבר הוצמד המינשא הלוגיסטי Express 1 אל תחנת החלל, בעזרת הזרועות הרובוטיות של המעבורת ושל התחנה.
המשימה > יום טיסה רביעי

יום זה הוקדש לפעילות חוץ רכבית, שבוצעה על ידי פורמן וסאטשר. הפעילות נועדה להתקין על צידה החיצוני של התחנה חלקי חילוף שהובאו עם המעבורת - ביניהם גם אנטנת ערוץ S חלופית השוקלת כ-120 ק"ג, להתקנת מספר כבלי נתונים שחיבורם נכשל במשימת STS-128, וגירוז מתקני אחיזה המשמשים את הזרוע הרובוטית היפנית על התחנה. סאטשר, שביצע את הגירוז, הוא רופא אורתופד בהכשרתו, ורנדי ברזניק, שפיקח על הפעולות מתוך התחנה, התבדח: "יש לנו עדויות מצולמות לניתוח האורתופדי הגבוה ביותר שבוצע מעולם. אנחנו יודעים שנאס"א לא שכרה את בובי בגלל המראה היפה שלו".
האסטרונאוטים ביצעו את משימותיהם מהר מן הצפוי, ולכן החלו גם בביצוע משימה שנועדה ליום הטיסה השישי - התקנת פלטפורמה שנועדה לאחסון חלקי חילוף נוספים. הם נתקלו במספר ברגים עקשניים במהלך ביצוע משימה זו, ולבסוף חילצו אותם על ידי כך שפורמן הכה בבורג בפטיש, בעוד סאטשר מנסה לסובב אותו ימינה ושמאלה, עד שישתחרר. ברזניק העיר: "אתם מקבלים את פרס מקגייוור הרשמי על עבודתכם".
זוהי הליכת החלל הראשונה של סאטשר, והרביעית של פורמן.
במקביל, הודיע צוות הקרקע לאסטרונאוטים שהבדיקות שביצעו למגן החום של המעבורת לא העלו חשש לנזקים, ואין צורך בבדיקה נוספת לפני עזיבת התחנה.
ניקול סטוט, המתוכננת לשוב אל כדור הארץ עם המעבורת, חגגה היום את יום הולדתה ה-47.
המשימה > יום טיסה חמישי

ביום החמישי עיקר הפעילות הייתה העברת ציוד מן המעבורת אל תחנת החלל, וראיונות לתקשורת.
לקראת סוף היום, כאשר האסטרונאוטים התכוננו לישון, הופעלה לפתע התראה על ירידת לחץ אוויר בתוך התחנה. האזעקה גרמה להפסקת פעולת מאווררים, מה שהרים עננת אבק שהפעילה בתורה את אזעקת השריפה. בסופו של דבר, לאחר בדיקות שנמשכו כשעה, לא נתגלתה דליפת אוויר, והצוות חזר לישון.