stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחירו של גבר
תקציר העלילה

פרנק מייצ'ן (ריצ'רד האריס) הוא בחור צעיר העובד במכרה פחם בעיר וייקפילד במערב יורקשייר. הוא גר בחדר שכור בדירתה של מרגרט המונד (רייצ'ל רוברטס) שהיא אלמנה, אם לבן ובת. בעלה נהרג בתאונת עבודה במפעלו של ג'רלד וויבר (אלן באדל) שהוא גם בעל קבוצת הרוגבי של העיר. היא מתקיימת בקושי כי חברת הביטוח קבעה שלא מדובר היה בתאונת עבודה אלא בהתאבדות.
פרנק מתוסכל ממצבו והוא מוצא עניין בצפייה במשחקי הרוגבי המלאים באלימות המתאימה לאופיו.
באחת הפעמים הוא מתגנב לנשף בו נוכחים שחקני הקבוצה כאורחי כבוד. הוא מקנא בהם ומסתכסך עם אחד מהם. בקרב אגרופים הוא מפיל אותו. במקום נמצא "דאד" ג'ונסון (ויליאם הרטנל) "צייד הכישרונות" הקשיש של הקבוצה שמתרשם מפרנק ונענה לבקשתו לקבלו לקבוצה למשחק ניסיון.
פרנק מצטיין במשחק ומוזמן לחתימת חוזה. הוא דורש 1,000 ליש"ט ולאחר היסוס של וויבר וחברי ההנהלה הוא נענה בחיוב.
הוא רוצה להתקרב למרגרט אך היא שקועה בדיכאון לאחר מות בעלה וגם דוחה את האגרסיביות שלו. פרנק קונה מכונית מהודרת ומשחק עם הילדים אך גם זה לא מועיל לו. הוא קונה לילדים מתנות ולמרגרט הוא קונה מעיל פרווה.
הם יוצאים למסעדה יוקרתית ופרנק מתנהג שם באופן מוחצן וצעקני עד שהיא מבקשת לעזוב בגלל הבושה.
לבסוף מרגרט נענית לו מחוסר ברירה והם מקיימים יחסים. עם הזמן הקשר ביניהם מתפורר הוא נותר כל העת צמוד למאצ'ואיזם קשוח ואלים ואילו היא צמודה לנורמות חברתיות כובלות. היא סובלת מכך שהשכנות מרכלות עליה וגם הילדים סובלים מכך. לאחר ריב אלים הוא עוזב את הבית לבית מחסה למחוסרי בית.
כאשר הוא חוזר לדירה מסתבר שמרגרט בבית חולים, היא לקתה באירוע מוחי ונמצאת בתרדמת. דם יוצא מפיה והרופא קובע את מותה.
פרנק חוזר לדירה הריקה וזועק "מרגרט"!!!
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ריצ'רד האריס | פרנק מייצ'ן |  |
| רייצ'ל רוברטס | מרגרט המונד |  |
| אלן באדל | ג'רלד וויבר | מנהל הקבוצה |
| ויליאם הארטנל | "דאד" ג'ונסון | צייד כישרונות |
| קולין בלייקלי | מוריס | שחקן רוגבי |
| ונדה גודסל | גב' אן וויבר | אשתו של מנהל הקבוצה |
| ג'ק וטסון | לן מילר | שחקן רוגבי |
פרסים

ריצ'רד האריס זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן. הוא היה גם מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי.
רייצ'ל רוברטס זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
מערכת התמיד

| --- | --- |

דגם מערכות מזבח העולה
 מקרא:  ספר ויקרא, פרק ו', פסוק ו'
 משנה:  משנה, מסכת תמיד, פרק ב'
 תלמוד בבלי:  מסכת יומא, דף כ"ד, עמוד ב'
 משנה תורה:  ספר עבודה, הלכות תמידים ומוספין, פרק ב', הלכה ד'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה כ"ט   ספר החינוך, מצווה קל"ב
מערכת התמיד היא ערימת עצים שהייתה מובערת באופן תמידי בבית המקדש, על מזבח העולה. בהדלקת מערכה זו קוימה מצוות עשה מהתורה לדאוג שהאש תהיה דולקת כל העת על גבי המזבח.
מערכת זו הייתה אחת משלוש מערכות האש שהיו דולקות על מזבח העולה (בנוסף למערכה הגדולה והמערכה השנייה של הקטורת).
מקור > במשכן

מקור הציווי מופיע בתנ"ך בספר ויקרא לגבי המזבח שהיה במשכן.
וְהָאֵשׁ עַל הַמִּזְבֵּחַ תּוּקַד בּוֹ לֹא תִכְבֶּה וּבִעֵר עָלֶיהָ הַכֹּהֵן עֵצִים בַּבֹּקֶר בַּבֹּקֶר וְעָרַךְ עָלֶיהָ הָעֹלָה וְהִקְטִיר עָלֶיהָ חֶלְבֵי הַשְּׁלָמִים: אֵשׁ תָּמִיד תּוּקַד עַל הַמִּזְבֵּחַ לֹא תִכְבֶּה:
אף במסעות בני ישראל במדבר היו צריכין לדאוג לשמר את האש שתדלק על גבי המזבח כל העת, וכך מבואר בתלמוד ירולשמי:
”לא תכבה" - אף במסעות, בשעת מסעות מה היו עושין לה היו כופין עליה פסכתר דברי רבי יהודה ” (יומא כד א).
מקור > בבית המקדש

בבית המקדש על המזבח היו כמה מערכות - בתלמוד נחלקו התנאים כמה מערכות היו על המזבח בכל יום:
תנו רבנן: בכל יום היו שתים מערכות והיום שלש. אחת מערכה גדולה ואחת מערכה שניה של קטורת ואחת שמוסיפין בו ביום דברי רבי יהודה. רבי יוסי אומר בכל יום שלש והיום ארבע. אחת של מערכה גדולה ואחת מערכה שניה של קטורת ואחת של קיום האש ואחת שמוסיפין בו. רבי (מאיר) אומר בכל יום ארבע והיום חמש. אחת של מערכה גדולה ואחת של מערכה שניה של קטורת ואחת של קיום האש ואחת לאיברים ופדרים שלא נתעכלו מבערב
להלכה פסק הרמב"ם כדעת רבי יוסי שעל המזבח היו שלוש מערכות:
שלש מערכות של אש עושין בראש המזבח בכל יום, ראשונה מערכה גדולה שעליה מקריבין התמיד עם שאר הקרבנות,שניה בצדה קטנה שממנה לוקחין אש במחתה להקטיר קטורת בכל יום, שלישית אין עליה כלום אלא לקיים מצות האש שנאמר אש תמיד תוקד.
קיום המצווה

בספר מנחת חינוך (קלב) כתב שאף שישנה מצווה שתהיה אש דולקת תמיד על גבי המזבח, מכל מקום אפשר לצאת ידי חובת מצווה זו אף באש שהייתה דולקת על המערכה הגדולה, ולא צריך מערכה נפרדת בשביל לקיים מצווה זו.
ראו גם

המערכה הגדולה
מערכת הקטורת
הערות שוליים

↑  לדעת הרמב"ם מצווה זו נמנית בתרי"ג המצוות
| מזבח העולה |
| --- | --- | --- |
| מערכות מזבח העולה | המערכה הגדולה • מערכה שנייה של קטורת • מערכת התמיד |  |
| מקומות על מזבח העולה | הכבש • התפוח • השיתין • בית הדשן |  |
| כלי מזבח העולה | פסכתר • מגרפה • מזרק • מחתה |  |
| עבודות במזבח העולה | תרומת הדשן |  |
משה אורן (סופר)

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1947 (בן 77) מזרע, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 mosheoren.com
 
משה אורן (נולד ב-28 בדצמבר 1947) הוא סופר, עיתונאי ועורך פרסומים ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בקיבוץ מזרע שבעמק יזרעאל. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת שקד. בסיירת עבר אורן מסלול הכשרה כלוחם קורס סיור וכן קורס מ"כים חי"ר בגדוד 450 (קורס המ"כים של חטיבת הצנחנים). עם תום המסלול השלים קורס קציני חי"ר. בסיום הקורס הוצב כמדריך בבה"ד 1, אך מאחר שהייתה זו תקופת ההמתנה שכנע אורן את מפקד גדוד 890, סא"ל יאיר תל-צור, שיצטרף לגדוד כקצין נוסף. אורן לחם בשורות גדוד 890 במלחמת ששת הימים ולאחריה הוצב כקצין בגדוד, בפלוגת מסלול שעליה פיקד דורון רובין. בהמשך עבר אורן לסיירת צנחנים, עליה פיקד אז מתן וילנאי, ולחם בשורותיה במהלך פעולת כראמה.
בוגר החוג להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, בלימודי העת העתיקה. כעיתונאי כתב ב"על המשמר", "הארץ" ו"ידיעות אחרונות" (בעיקר בנושאי תרבות ואמנות) והיה בעל טור לסרטים וקולנוע במוסף השבועי של "על המשמר".
בראשית שנות השבעים עבד אורן כעיתונאי בלונדון ובשנות השמונים יצא עם משפחתו לשליחות באיי הוואי (בעקבותיה פרסם שני ספרי ילדים, "אי" ו"הר געש").
ספרו הראשון, "כיבוי אורות", ראה אור בשנת 1981 ועובד אחר כך למחזמר שהוצג בבבימת הקיבוץ.
בתקופת עבודתו כמו"ל (ההוצאה לאור, משרד הביטחון), יזם ותכנן את סדרות הספרים "אדם בקו האש" (עם זמורה, ביתן, מודן), "קלע" (עם הוצאת מערכות) ו"תרמיל קלאסיקה" (עם ספריית תרמיל).
אורן יזם וערך את "לחיות בכל תנאי" (1983), מדריך ההישרדות הראשון בעברית למטיילים ותרמילאים, והיה הראשון שעבר את הארץ כולה ברגל, מדן לאילת (עוד לפני שנחנך שביל ישראל). ספרו "איש הולך את ארץ ישראל" (1994) היה הראשון שתיאר מסע כזה.
בתפקידו כראש תחום מפעלי הנצחה במשרד הביטחון יזם, תכנן והוביל כמה ממפעלי הזיכרון הגדולים של העשור הראשון של המאה ה-21 בהר הרצל בירושלים, ובהם יצירת השביל המחבר בין יד ושם להר הרצל (חיבור פיזי וסימבולי בין השואה לתקומה); בניית מסלול המבקרים המקיף בהר; הקמת גן הנעדרים לחללים שמקום קבורתם לא נודע; הקמת מפעל הזיכרון ואנדרטת נצר אחרון; והאירוע השנתי של צעדת השביל המחבר (בשיתוף עם משרד החינוך ויד ושם).
ספריו

כיבוי אורות איורים: ארנון אבני, (ספרית פועלים, 1981)
ספר החיים, ספר המתים (כנרת, 1983)
אי איורים: מושיק לין (הקיבוץ המאוחד, 1988 / עברית ספרים אלקטרוניים, 2013)
מי אמר שאי אפשר איורים: מושיק לין (מסדה, 1990 / מודן, 2008)
הר געש איורים: רות צרפתי (ביתן, 1991)
איש הולך את ארץ ישראל (ביתן, 1994 / עברית ספרים אלקטרוניים, 2013)
ילדה אחת גרה על ענן איורים: כריסטינה קדמון (שוקן, 1997)
השביל המחבר (יד יצחק בן צבי, 2014 / עברית ספרים אלקטרוניים, 2021)
מחזות קובץ של ארבעה מחזות  (עברית ספרים אלקטרוניים, 2021)
נגיעות (הוצאת כרמל, 2021 / עברית ספרים אלקטרוניים, 2021)
מי אמר שאי אפשר, סיפורים ושירים לילדים (עברית ספרים אלקטרוניים, 2022)
ארץ גזֵרה (אנפה ספרים 2023/ עברית ספרים אלקטרוניים 2023)
לקריאה נוספת

משה אורן, השביל המחבר, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 347–349, הוצאת כרמל, 2017.
הערות שוליים

↑  משה אורן, פעולת כראמה 1968: השיכרון הגדול ועונשו, פורסם במקור ב"חותם", המוסף השבועי של על המשמר, מאי 1979, כפי שהועלה באתר "שקדניק" האתר של סיירת שקד 424, ‏.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276911905171  LCCN: n85299980  SUDOC: 16998480X  VIAF: 61880186   WorldCat (עם VIAF): 61880186
כיסוי ראש

כיסוי ראש הוא מושג שכולל סוגים של תסרוקות ופריטים של לבוש על ראש האדם.
סוגי כיסויי ראש

כיפה (יהדות) - כיסוי ראש, בדרך כלל לגברים
כיסוי ראש לנשים - כיסוי ראש לאשה בהלכה היהודית
פאה נוכרית
כובע
רעלה
כאפיה
כיפה (אסלאם) - סממן לבוש מוסלמי
כיפה (נצרות) - סממן לבוש של אנשי דת נוצריים
חג'אב (حجاب): כיסוי ראש המכסה את השערות, האוזניים ורוב הצוואר ולא מסתיר את הפנים.
סקופיה (לבוש נוצרי) - סוג של כובע או כיפה של כל דרגות הכמורה בנצרות האורתודוקסית, ובכנסייה הקתולית המזרחית היא מיוחדת לנזירים.
שאמיה - כיסוי ראש מסורתי של נשים צ'רקסיות
בובו - אבזר כיסוי ראש שאותו נוהגים רבים (גברים ונשים כאחד) מתושבי מערב אפריקה לחבוש.
סודרא - כיסוי ראש יהודי מסורתי
ראו גם

אוסף פיליפי
משה חיגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1901 סלוצק
 פטירה:  2 במאי 2004  (בגיל 103 בערך) י"א באייר ה'תשס"ד
 מקום קבורה:  חלקת החסידים בהר הזיתים בירושלים
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 2 במאי 2004 
 
ד"ר משה חיגר (1901 – 2 במאי 2004) היה רב, משפטן וחוקר תורני. רבן של כמה קהילות ביהדות דרום אפריקה, מעורכי האנציקלופדיה התלמודית, היועץ המשפטי לבתי הדין הרבניים בישראל ועורך קובץ פסקי הדין הרבניים.
ביוגרפיה

נולד בעיר סלוצק לרב חנוך. למד בנעוריו בישיבת סלוצק - קלצק אצל הרב איסר זלמן מלצר, שבה כיהן דודו הרב אשר סנדומירסקי כמשגיח. אחרי מלחמת העולם הראשונה, עבר עם הישיבה לעיר קלצק ולמד מפי הרב אהרון קוטלר. אחרי כן עבר לישיבת מיר, ומשם לישיבת סלבודקה. בהיותו יליד רוסיה היה מוכרח לעזוב את ליטא וחזר לקלצק.
כאשר הרב מלצר החליט לעלות לארץ ישראל הוא כתב לרב אברהם יצחק הכהן קוק שיארגן סרטיפיקט גם עבור תלמידו חיגר. חיגר עלה ארצה בשנת תרפ"ה, למד בישיבת מרכז הרב ונסמך לרבנות מהראי"ה קוק, מהרב איסר זלמן מלצר והרב יעקב משה חרל"פ.
בסוף שנות העשרים, עקב המצב הכלכלי הקשה ששרר בארץ ישראל, ירד מהארץ לדרום אפריקה וכיהן כרב בקהילות שונות. בדרום אפריקה הוסמך כדוקטור למשפטים. אחרי עשרים שנה חזר ארצה, ונתקבל כיועץ משפטי לשיפוט רבני במשרד הדתות והוביל את בית הכנסת הירושלמי "זיכרון קדושים". בשנת 1957 שב לשליחות בחו"ל לתקופה קצרה. לאחר מכן עבד כעוזר מחקר במכון הארי פישל. היה חבר מערכת אנציקלופדיה תלמודית.
כתב מאמרים בעניינים תורניים ובמחקרי המשפט. הוא שימש כעורך של 'פסקי הדין של בתי הדין הרבנים בישראל'.
קבור בחלקת החסידים בהר הזיתים בירושלים.
חיבוריו

האיש והאשה בדיני ישראל. הוצאת מכון הארי פישל. תשמ"ד.
סם חיים, סיפורים ומאמרים, הוצאת ראובן מס, ירושלים. חלק א: המוסר שבחיים: ספורים מוסרניים מחיי ההווה. חלק ב: עולה יורד ועולה, ספורים מחיי המחבר המשקפים את חיי בני הישיבות בדור הקודם בישראל ומחוצה לה. חלק ג: מאמרים ודרשות על עניינים אקטואליים. 195 עמ'. תש"נ.
לקריאה נוספת

קובץ נעם, כרך כה, עמ' קנ. בפתיחה של מאמרו של הרב חיגר על מפעל חייו של הרב מנחם מנדל כשר.
הערות שוליים

↑  אישים ומוסדות, הצופה, 5 ביולי 1957, עמוד 8; אישים ומוסדות, שם, 15 באוקטובר 1961, עמוד 4.
↑  אתר בחדרי חרדים
↑  כרטיס קבר באתר הר הזיתים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313853005171  ISNI: 0000 0000 3985 9526  LCCN: n87914963  RERO: 02-A003102163  VIAF: 6465059   WorldCat (עם VIAF): 6465059
עמוס גלבוע

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1939 קריית חיים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  29 בדצמבר 2020 (בגיל 81) גני תקווה, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1957–1984 (כ־27 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד מחלקת סיור בגדוד 12 (ברק)  קצין מבצעים בגדוד 51  ראש המדור הצבאי בענף 5 (צבא סוריה, עיראק ולבנון) באמ"ן  ראש ענף 5 (צבא סוריה, עיראק ולבנון) באמ"ן  ראש הזירה המזרחית באמ"ן  עוזר ראש אמ"ן להערכה  ראש מחלקת מחקר  סגן הנספח הצבאי בשגרירות ישראל בארצות הברית
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים  מבצע ליטני   מלחמת לבנון   האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון
 עיטורים
 פרסים: פרס מולדובן לספרות צבאית מקורית פרס צ'צ'יק למחקרי ביטחון
 תפקידים אזרחיים
 מפקד גלי צה"ל  היסטוריון וחוקר צבאי
 
עמוס גלבוע (14 במרץ 1939 – 29 בדצמבר 2020) היה איש צבא והיסטוריון ישראלי. בצה"ל הגיע לדרגת תת-אלוף וכיהן כראש חטיבת המחקר של אמ"ן בשנים 1982–1984. כהיסטוריון וחוקר היסטוריה צבאית ישראלי, תחום התמחותו העיקרי היה מחקר צבאי של צבאות ערב, צה"ל ומלחמות ישראל, ובעיקר מלחמת יום הכיפורים.
חיים אישיים

התגורר בגני תקווה, נפטר ב-29 בדצמבר 2020, הותיר אחריו אשה, שתי בנות וחמישה נכדים.
תמונות

עמוס גלבוע בתפקידו כראש חטיבת המחקר של אמ"ן בשנים 1982-1984
עמוס גלבוע עם רב אלוף משה לוי ורב אלוף (אז אלוף) דן שומרון
תא"ל עמוס גלבוע, בתפקידו כראש חטיבת המחקר באגף המודיעין, יולי 1982- יולי 1984
עמוס גלבוע בחטיבת המחקר
עמוס גלבוע, עם האלוף אביעזר יערי
מאמרים וספרים

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא כפילות עם הפרקים הבאים.
בשנת 2008 הוציא ביחד עם אפרים לפיד את הספר מלאכת מחשבת: 60 שנה למודיעין הישראלי: מבט מבפנים, ספר מביא 37 מאמרים שכתבו נושאי תפקידים בכירים במודיעין הישראלי ובהם מפקד יחידת היומינט (המודיעין האנושי), מפקדת יחידת ההאזנה המרכזית של חיל המודיעין וראשי אגפים ויחידות ב"מוסד" ובשב"כ. בשנת 2013 כתב ביוגרפיה על אהרון יריב בשם מר מודיעין - ביוגרפיה אודות האלוף אהרן יריב,, עליה זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית מקורית, וכן בפרס למחקרים בביטחון ישראל ע"ש סא"ל מאיר ורחל צ'צ'יק של מרכז יפה באוניברסיטת תל אביב בשנת 2015.
בשנת 2015 הוציא מחקר על ידיעת יחמור, "ידיעת הזהב" - סיפור פרשייה מודיעינית נשכחת חמישה באוקטובר 1973, ידיעה ודאית ממקור שכונה "יחמור" (ועל כן נקראה הידיעה "ידיעת יחמור"), על פיה הסובייטים עזבו לאחר שקיבלו הודעה רשמית ממצרים וסוריה על כוונתן לתקוף את ישראל, בימים שלפני מלחמת יום הכיפורים. הידיעה לא הופצה, בהוראת ראש אמ"ן. הרמטכ"ל, דוד אלעזר, טען לאחר המלחמה כי אם הידיעה הייתה מגיעה אליו עוד באותו הערב, הוא יכול היה להורות על גיוס מילואים ועל הזזת כוחות סדירים, וכך היה ניתן למנוע את הבקעת הקו ברמת הגולן ולצמצם מאוד את ההישג המצרי. באותה השנה הוציא ספר על היציאה מלבנון, "דמדומי בוקר" - הסיפור האמיתי על היציאה מלבנון. הספר נכתב על יסוד ראיונות עומק עם כל בעלי התפקידים החיוניים להבנת הפעולה, ומסמכים שאינם עדיין ברשות הציבור.
בשנת 2016, הוציא מחקר בשם "ידיעות זהב" שלא הוחמצו, על ידיעות זהב שלא הוחמצו במודיעין, אחת על מבצע ארגז - שביית קצינים סורים שהביאה לשחרור טייסים ישראלים מהשבי הסורי, והשנייה על האוניה קארין A, "ידיעות זהב" שהביאו לזיהוי האנייה קארין A, ולכידתה לבסוף. בשנת 2017 הוציא את ספרו דרמה בים האדום - תפיסת קארין A אוניית הנשק הפלסטינית 3 בינואר 2002, על האוניה קארין A, תפיסת אוניית נשק פלסטיני בים האדום ב-2002, לספר יצאה גרסה באנגלית בשנת 2021
מאמרים וספרים > ספרים

עמוס גלבוע, אפרים לפיד, מלאכת מחשבת: 60 שנה למודיעין הישראלי: מבט מבפנים, הוצאת המרכז למורשת המודיעין וידיעות ספרים, 2008
מר מודיעין - ביוגרפיה אודות האלוף אהרן יריב, הוצאת ידיעות ספרים, 2013,  זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית מקורית
"דמדומי בוקר" - הסיפור האמיתי על היציאה מלבנון, הוצאת המרכז למורשת המודיעין, 2015
דרמה בים האדום - תפיסת קארין A אוניית הנשק הפלסטינית 3 בינואר 2002, הוצאת המרכז למורשת המודיעין ואפי מלצר, 2017
מאמרים וספרים > ספרים באנגלית

Prof. Sergio Dellapergolla, Brig. Gen. Amos Gilboa, The Jewish People Policy Planning Institute Planning Assessment, 2004-2005: The Jewish People Between Thriving and Decline, Gefen Publishing House Ltd, 2005
Amos Gilboa, Efrayim Lapid, Israel's silent defender: An inside look at sixty years of Israeli Intelligence, Gefen Publishing House Ltd, 2012
Brig. Gen. Amos Gilboa, A Raid on the Red Sea: The Israeli Capture of the Karine A, Yonah Jeremy Bob (Editor, Translator), Potomac Books, 2021
מאמרים וספרים > ספרים באמ"ן

תורת המחקר הלאומית" ("הספר הירוק"), מהדורה שנייה, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגיים", 1997
"המאפייה לא פתוחה בשבילכם" - ענף 5 ופרשת חטיבה משוריינת 47 הסורית ערב מלחמת יום הכיפורים, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגים", 18 באוקטובר 1998, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
לשגר בבינארי - פרשת ה-רש"קים הכימיים ל-טק"ק העיראקי במלחמת המפרץ בשנת 1991, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגיים", 1998
אביר רועים - פרשת התרעה מודיעינית בגזרה הסורית לבנונית בשנת 1983, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגיים", 1999
שעת לילה - פרשת חיסול מזכ"ל חזבאללה עבאס מוסוי בפברואר 1992, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגיים", 1999
חורף גשום - פרשת התרעה בגזרה הסורית- לבנונית בקיץ 1996, ומשהו על יהודה גיל, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגיים", 2000
בין הסדר למשבר -ההתמודדות המודיעינית בסוגיה הפלסטינית ספטמבר 1999- אוקטובר 2000, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגיים", 2002
תיבת נוח - פרשת ההשתלטות על האוניה קארין-איי בליל 2–3 ינואר 2002, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגיים", 2003
דמדומי בוקר - נסיגת צה"ל מלבנון מאי 2000, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגיים", 2005
הפתעה מודיעינית רבתי - חדירת מזל"ט של חזבאללה לצפון המדינה, 7 נובמבר 2004, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגיים", 2005
מאמרים וספרים > מחקרים

"ידיעת זהב" - סיפור פרשייה מודיעינית נשכחת חמישה באוקטובר 1973, ‏ביולי 2015 20839, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור
"ידיעות זהב" שלא הוחמצו, הוצאת המרכז למורשת המודיעין, ספטמבר 2016
מדוע נכשלה פסגת ג’נבה בין אסד לקלינטון? מבט על “הסיפור האבוד”, ספרו של פארוק אלשרע, מי שהיה שר החוץ הסורי, מרכז המידע למודיעין ולטרור, 22 בדצמבר 2020
מאמרים וספרים > מאמרים

עמוס גלבוע, דם לארוחת בוקר, מעריב, 3 בינואר 1986 המשך עמוס גלבוע, המשך עמוס גלבוע, המשך
סוריה - תפיסת הביטחון הלאומית, נתיב; כתב עת למחשבה מדינית, חברה ותרבות, גיליון 21, 1991 עמ' 21–23
תפיסות הביטחון של מדינות ערב בעקבות מלחמת יום הכיפורים, מערכות 361, 1998, עמ' 70–86
הערכות המודיעין - מדוע אינן קורסות תמיד?, מודיעין וביטחון לאומי, עורכים: צבי עופר ואבי קובר, הוצאת מערכות, 1998, ,עמ' 252–255
שיגיון ללא היגיון, מבט מלמ 43, 2005, עמ' 44–45
המודיעין ב-67 לעומת המודיעין ב-73, מבט מלמ, גיליון 49, 2007, עמ' 20–21
התמודדות עם כמה אתגרים מודיעיניים: לבנון כמקרה מבחן, עיונים במודיעין, כרך 1, גיליון 1, 2007, עמ' 11–24
משוגעים, יהיה כאן טבח, מבט מל"מ 53, 2009, 37
הצבא הסורי במלחמת יום הכיפורים, מלחמת יום הכיפורים - קתדרת מפקדים וחוקרים, עורכים: בני מיכלסון, אפי מלצר, 2013, עמ' 251–263
שלוש נקודות עקרוניות, מלחמת יום הכיפורים - קתדרת מפקדים וחוקרים, עורכים: בני מיכלסון, אפי מלצר, 2013, עמ' 474–475
Never Again, המודיעין במלחמת יום הכיפורים, תשל"ד — 1973, ארבעים שנה אחרי, 2013, עמ' 42–45
מה לא היה ”אמת" בדברי זעירא לאבירם ברקאי, ומה ”אמת", הדים למשק כנפי הטעות, 2015, עמ' 10-19
הייתי שבוי ב"קונספציה", הדים ב' למשק כנפי הטעות, 2016, עמ' 38-43
הנמר שנשכח מסיפורי הגבורה, מבט מלמ, גיליון 79, 2017, עמ' 44–45
אלף לילה ולילה, מבט מלמ, גיליון 82, 2018, 60-61
שלושה סיפורים על אהרל'ה יריב, מבט מלמ, גיליון 84, 2019, עמ' 8–17
מאמרים וספרים > פרסומים בעיתונות

מקצוען, לא ג'יימס בונד, מעריב, ‏ 8 ביוני 1990.
עמוס גלבוע, מבצע העשור, באתר nrg‏, 2 בינואר 2012
עמוס גלבוע, דע את היריב, באתר ynet, 20 בספטמבר 2013
עמוס גלבוע, פרשת גבורה במלחמת יוה"כ שלא זכתה ל"כותרות", באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 בספטמבר 2017
עמוס גלבוע, ‏הייתי הקורבן הראשון של יהודה גיל | מסמך מטלטל מאת עמוס גלבוע ז"ל, באתר מעריב אונליין, 9 בינואר 2021
מאמריו של עמוס גלבוע, באתר מעריב.
מאמריו של עמוס גלבוע, באתר IsraelDefense
מאמריו של עמוס גלבוע, באתר News1 מחלקה ראשונה
מאמרים וספרים > הרצאות מוסרטות

הרצאה של עמוס גלבוע בסדנת אלפרדו לאזרוח תחקירי קרבות והפקת לקחים, המודיעין לפני מלחמת יום הכיפורים, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:34:55)
ראיון של אדם רז עם עמוס גלבוע, על המימד הגרעיני של מלחמת ששת הימים, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 22:19)
מאמרים וספרים > ביקורת ספרים

תא"ל (מיל') עמוס גלבוע, ואל"ם (מיל') ד"ר ראובן ארליך, המסמך העדכני ביותר להבנת המחקר המודיעיני כיום, עמ' 133–142. ביקורת ספרים על הספר: איתי ברון, המחקר המודיעיני - בירור המציאות בעידן של תמורות ושינויים, הוצאת המכון לחקר מודיעין ומדיניות, המרכז למורשת המודיעין, 2015
הערות שוליים

↑  עמוס גלבוע, "מר מודיעין", ידיעות ספרים, 2013, עמוד 18.
↑  עמוס גלבוע, "מר מודיעין", ידיעות ספרים, 2013, עמודים 91–92.
1 2  תא"ל עמוס גלבוע: מנוסה במו"מ, מעריב, 8 בנובמבר 1984; המשך
↑  רשימת מקבלי תעודות מוסמכים ודוקטורים מחזור ל״ח, תשכ"ח, האוניברסיטה העברית בירושלים, הארץ, 30 ביוני 1968
↑   אורי בר-יוסף, להיות זבוב על הקיר הכי סודי במדינה, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2013.
↑  עמוס גלבוע, סיפור אישי על התרעה במלחמת יום הכיפורים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 7 באוקטובר 2014
↑  יוסי זעירא (סאל- ראש ענף בינה רשתית ביחידה 848), ישיבה קד מתאריך 14.03.1974 בפני ועדת אגרנט
↑  אריה שליו (תאל), ישיבה קו מתאריך 24.03.1974 בפני ועדת אגרנט
↑  עמוס גלבוע, "המאפייה לא פתוחה בשבילכם" - ענף 5 ופרשת חטיבה משוריינת 47 הסורית ערב מלחמת יום הכיפורים, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגים", 18 באוקטובר 1998, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
↑  פליקס פריש, סופשבוע, הטייסים שהעלו לשלטון את נסראללה, באתר nrg‏, 16 בפברואר 2008
↑  ככל שקרבה שעת המו"מ - גבר בביירות הדיבור בשני קולות, מעריב, 28 בדצמבר 1982
↑  ראש ממשלת לבנון, מעריב, 4 בנובמבר 1984
↑  תא"ל (מיל) עמוס גלבוע מצטרף מהיום לצוות הפרשנים ב"מעריב", מעריב, 1 בדצמבר 1985; המשך
↑  רונאל פישר, טלפון למישה, והענין סגור, חדשות, 27 בדצמבר 1991
↑  רפאל מן, ציפי גון-גרוס, גלי צה"ל: מדברים מהשטח, הוצאת ידיעות אחרונות, 2002, עמ' 77
↑  הגר רם, אהרן קליין, ארנס קרא את הראיון, זימן אליו את גלבוע ותבע ממנו להתפטר, חדשות, 29 בדצמבר 1991
↑  תורת המחקר הלאומית" ("הספר הירוק"), מהדורה שנייה, אמ"ן מחקר - "עיונים מתודולוגיים", 1997
↑  יוסי מלמן, מסע ההכפשה של אלי זעירא נגד אשרף מרואן, באתר הארץ, 19 בינואר 2020
↑  עמוס גלבוע, ‏אני סולד מהתנהלות נתניהו, אבל אי אפשר להתעלם מהישגי תקופתו, באתר מעריב אונליין, 11 באפריל 2019
↑  תא"ל במיל' עמוס גלבוע, לשעבר ראש חטיבת המחקר באמ"ן, הלך לעולמו בגיל 81, באתר מעריב אונליין, 29 בדצמבר 2020
↑  עמוס גלבוע, אפרים לפיד, מלאכת מחשבת: 60 שנה למודיעין הישראלי: מבט מבפנים, הוצאת המרכז למורשת המודיעין וידיעות ספרים, 2008
↑  עמוס גלבוע, מר מודיעין - ביוגרפיה אודות האלוף אהרן יריב, הוצאת ידיעות ספרים, 2013
↑  פרס למחקרים בביטחון ישראל ע"ש סא"ל מאיר ורחל צ'צ'יק ז"ל באתר INSS
↑  עמוס גלבוע, עמוס גלבוע, ‏"ידיעת הזהב" - סיפור פרשייה מודיעינית נשכחת חמישה באוקטובר 1973, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 10 ביולי 2015
↑  עמוס גלבוע, "דמדומי בוקר" - הסיפור האמיתי על היציאה מלבנון, הוצאת המרכז למורשת המודיעין, 2015
↑  עמוס גלבוע, "ידיעות זהב" שלא הוחמצו, הוצאת המרכז למורשת המודיעין, ספטמבר 2016
↑  עמוס גלבוע, דרמה בים האדום - תפיסת קארין A אוניית הנשק הפלסטינית 3 בינואר 2002, הוצאת המרכז למורשת המודיעין ואפי מלצר, 2017
↑  Brig. Gen. Amos Gilboa, A Raid on the Red Sea: The Israeli Capture of the Karine A, Yonah Jeremy Bob (Editor, Translator), Potomac Books, 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261596305171  BIBSYS: 90056382  BnF: cb169651050 (data)  CiNii: DA15251536  ISNI: 0000 0000 8274 9787  LCCN: n87914985  NDL: 001207850  SUDOC: 171152964  VIAF: 82542782   WorldCat (עם VIAF): 82542782 
הלווייתו של תא"ל גלבוע. בתמונה: ראש חטיבת המחקר באמ"ן, תא"ל עמית סער מספיד את גלבוע, 30 בדצמבר 2020
כריכת הספר מר מודיעין, 2013
תא"ל עמוס גלבוע בהשקת ספרו "דמדומי בוקר" במרכז למורשת המודיעין, 2016
Men at Work

| --- | --- |

 מקום הקמה:  מלבורן 
 תקופת הפעילות:  1979–1986 1996 – 2002 (הופעות תקופתיות עד 2012) 2019
 סוגה:  מוזיקת הגל החדש, רגאיי, פופ רוק, רוק 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, סוני מיוזיק, אפיק רקורדס, ברטלסמן מיוזיק גרופ 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לתגלית השנה (1983) 
 www.menatwork.com.au
 פרופיל ב-IMDb
 
Men at Work היא להקת רוק אוסטרלית שעיקר פרסומה היה בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 1983 זכתה הלהקה בפרס גראמי בקטגוריית תגלית השנה.
היסטוריה

בשנת 1978 החלו לעבוד צמד המוזיקאים קולין האי כסולן ורון סטרייקרט כגיטריסט. במחצית שנת 1979 הם צירפו אליהם את המתופף ג'רי שפייזר ואת גרג סנדון על הקלידים. כעבור זמן קצר עזב סנדון את הלהקה וג'ון ריס כבסיסט וגרג האם כנגן ב חליל, סקסופון וקלידים השלימו את החמישייה, כאשר סטרייקרט עבר מבס לגיטרה.
האי נולד בסקוטלנד והיגר עם משפחתו לאוסטרליה בגיל 14. ב-1978 ייסד צמד אקוסטי עם רון סטרייקרט ושנה אחר כך הצטרף אליהם שפייזר המתופף. בתקופה זו הקליטו גרג סנדון הקלידן, יחד עם שפייזר, האי וסטרייקרט את המוזיקה למחזמר דל תקציב בשם "Riff Raff".
בתחילת הדרך הופיעה הלהקה בברים באזור מלבורן.
בשנת 1980 הוציאה הלהקה סינגל ראשון במימון עצמי בשם "Keypunch Operator" וגרסה לשיר Down under השונה מן הגרסה שהתפרסמה מאוחר יותר.
היסטוריה > הצלחה בינלאומית (1981–1983)

ב-1981 הוחתמה הלהקה על ידי חברת קולומביה רקורדס. ביוני של שנה זו הוציאו את הסינגל הראשון באוסטרליה "?Who Can It Be Now". הסינגל הופק על ידי המפיק האמריקאי פיטר מקלן. הסינגל הבא מתוך אלבום הבכורה "Business As Usual" היה עיבוד שונה ובעל גוון פופי יותר של השיר "Down Under". האלבום "Business as Usual" יצא לאור בנובמבר 1981. מן האלבום נמכרו באוסטרליה 400,000 עותקים. יציאת האלבום בארצות הברית נדחתה פעמיים על ידי חברת התקליטים, אך הודות להתעקשות מנהל הלהקה האלבום יצא בארצות הברית ובריטניה שישה חודשים לאחר יציאתו באוסטרליה. "?Who Can It Be Now" הגיע למקום הראשון בארצות הברית, ואלבומם העפיל לראש מצעד האלבומים.
בעוד "?Who Can It Be Now" רץ עדיין במצעדים בארצות הברית, יצא שם הסינגל "Down Under". השיר ליווה את צוות היאכטה Australia II שניצח בתחרות גביע אמריקה 1983.
האלבום השני של הלהקה "Cargo" יצא לאור באפריל 1983. האלבום זכה להצלחה רבה ברחבי העולם וממנו בלט הסינגל
"Overkill".