stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
היסטוריה > שנות ה-60

המוניטין של ברקלי באקטיביזם של סטודנטים נוצר בשנות ה-60, והתחיל מהתנועה לחופש הביטוי ב-1964. התנועה נולדה כתשובה ספונטנית לאיסור נגד פעילות פוליטית בקמפוס. מחאות סטודנטים המשיכו בעידן מלחמת וייטנאם, כשקמפוסים בכל רחבי המדינה מחו נגד המעורבות האמריקנית במלחמה.
אחד האירועים המפורסמים ביותר קרה בפארק העם (People's Park) ב-1969, כאשר היה עימות בין האוניברסיטה, מספר סטודנטים ותושבי העיר על חלקת אדמה שבה האוניברסיטה תכננה להקים מגרשים אתלטיים. הסטודנטים והתושבים הפכו את החלקה לפארק קהילתי, אך כעבור מספר שבועות האוניברסיטה החליטה להשתלט בחזרה על הנכס. שוטרים ובולדוזרים נשלחו לפארק והתחילו מחאה. מושל קליפורניה רונלד רייגן הזעיק את חיילי המשמר הלאומי וגרם לאלימות נוספת, שהסתכמה בהרוג אחד, 12 פצועים, שוטר שנדקר וצופה שהתעוור. האוניברסיטה החליטה לבסוף לא לפתח את הפארק, אף על פי שהיא נשארה בעלת השטח, והפארק עומד על תילו עד היום.
היסטוריה > האוניברסיטה כיום

כיום, כמה חברים בקהילת ברקלי מחשיבים סטודנטים כהרבה פחות פעילים מבחינה פוליטית מקודמיהם, אבל מבחינה סטטיסטית, תלמידי שנה ראשונה בברקלי יותר ליברלים ופחות דתיים מדומיהם בארצות הברית. בכמה נושאים, כמו העדפה מתקנת וזכויותיהם של פושעים, סטודנטים בברקלי יותר שמרנים מסטודנטים אחרים.
קמפוס ומבנים

שטחה של אוניברסיטת ברקלי הוא כ-5 קמ"ר בקירוב, אך הקמפוס המרכזי יושב רק ב-0.7 קמ"ר הנמוכים ומערביים. מתוך 4 הקמ"ר שבמעלה ההר, 0.8 קמ"ר בערך מיושב על ידי המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, בעוד ש-3.2 קמ"ר משמשים כשמורה אקולוגית עם אדמה נוספת המוקדשת לפעילות פנאי ("קניון התות" או Strawberry Canyon). ממערב לקמפוס נמצא רובע העסקים של ברקלי, ומצפון לו שכונות מגורים ואת ה"גורמה גטו", אזור שנודע בזכות מסעדות הגורמה הרבות בשטחו. ממזרח לקמפוס הראשי שוכנות גבעות ברקלי, שבהן נמצאות היכל לורנס למדע, וכמה יחידות מחקר הכוללות את המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, המעבדה למדעי החלל והמכון לחקר מדע מתמטי. האזור מדרום לאוניברסיטה כולל את מגורי הסטודנטים ורובע קניות פופולרי.
קמפוס ומבנים > מבנים

מה שנחשב כיום כקמפוס ההיסטורי הוא התוצאה של "התחרות הבין-לאומית לתוכנית אדריכלית לאוניברסיטת קליפורניה על שם פיבי הרסט", שמומנה על ידי אמו של ויליאם רנדולף הרסט ונערכה בתחילה באנטוורפן. 11 פיינליסטים נשפטו שוב בסן פרנסיסקו ב-1899. המנצח היה אמיל ברנרד הצרפתי, אך הוא סירב להשגיח על ביצוע תוכניתו והמשימה ניתנה לפרופסור לאדריכלות ג'ון גלן הווארד. הווארד עיצב מעל ל-20 בניינים, שהצביעו על סגנונו של הקמפוס עד הרחבתו בשנות ה-50 וה-60. הבניינים המהווים את "הליבה הקלאסית" של הקמפוס נבנו בסגנון ה"בוזאר", וכוללים את התיאטרון היווני על שם הרסט, בניין הכרייה על שם הרסט, הספרייה על שם דוו, אולם קליפורניה, אולם ווילר, אולם לקונט הישן, אולם גילמן, אולם הבילנד, אולם וולמן, שער סאת'ר ומגדל סאת'ר המתנשא לגובה של 94 מטרים (כינויו של המגדל הוא "הקמפנילה", על שם השראתו, הקמפנילה של סן מרקו בוונציה). מבנים שהוא התייחס אליהם כזמניים, לא אקדמיים או לא מספיק "רציניים" עוצבו בסגנון גותי. דוגמאות לבניינים אלה כוללות את אולם השער הצפוני, אגף דווינל ואולם סטפנס. רבים מעיצוביו של הווארד מוכרים כציוני דרך קליפורניים היסטוריים ורשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
בניין סאות' הול (האולם הדרומי) נבנה בשנת 1873 בסגנון ויקטוריאני-אימפריאלי-שני. סאות' הול הוא בניין האוניברסיטה הוותיק ביותר בקליפורניה. הוא, ושדרת פיידמונט ממזרח לקמפוס הראשי שעוצבה על ידי פרדריק לו אולמסטד, מעצבו של הסנטרל פארק, הם השרידים האחרונים של אוניברסיטת קליפורניה המקורית לפני שבנייניו של הווארד נבנו. אדריכלים אחרים שניתן למצוא את עבודתם ברחבי הקמפוס הם ברנרד מייבק, תלמידתו של מייבק ג'וליה מורגן (אולם ההתעמלות לנשים על שם הרסט), צ'ארלס ווילרד מור (בית הספר לעסקים על שם האס) וג'וזף אשריק (אולם וורסטר).
קמפוס ומבנים > מאפיינים טבעיים

שני יובלים של נחל התות (Strawberry Creek) זורמים דרך הקמפוס. ההסתעפות הדרומית נכנסת לתעלה במעלה הזרם של מרכז הספורט בפתח קניון התות ועוברת מתחת אצטדיון ההנצחה הקליפורני לפני שהיא מופיעה שוב בקרחת היער של הסגל. אז היא זורמת דרך מרכז הקמפוס ונעלמת בקצה המערבי שלו. ההסתעפות הצפונית עוברת ממזרח לבית האוניברסיטה (ביתו של הנגיד) וזורמת דרך קרחת היער מצפון בניין מדעי החיים, מיקומו המקורי של הגן הבוטני של הקמפוס.
העצים באזור נשתלו עם הקמת האוניברסיטה, בשנות ה-70 של המאה ה-19. הקמפוס עצמו מכיל כמה אזורים מיוערים הכוללים את אבן המייסדים, קרחת היער של הסגל, האזור הטבעי גרינל וחורשת האקליפטוסים, שכוללת את האקליפטוסים הגבוהים בעולם.
ארגון > נגידים

משרת הנגיד נוצרה ב-1952, כחלק מהארגון מחדש של אוניברסיטת קליפורניה. מאז נבחרו למשרה 9 נגידים (נגיד אחד היה ממלא מקום).
| נגיד | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
| קלארק קר | 1952 | 1958 |
| גלן ט. סיבורג | 1958 | 1961 |
| אדוארד ו. סטרונג | 1961 | 1965 |
מרטין א. מאירסון: 1965
| רוג'ר וו. היינס | 1965 | 1971 |
| אלברט ה. בווקר | 1971 | 1980 |
| אירה מייקל היימן | 1980 | 1990 |
| צ'אנג-לין טיין | 1990 | 1997 |
| רוברט מ. ברדל | 1997 | 2004 |
| רוברט ג. בירגנו | 2004 | 2013 |
| ניקולאס דירקס | 2013 | 2017 |
| קרול קרייסט | 2017 | כיום |
ארגון > פקולטות

הקולג' למשאבים טבעיים (אנ') ע"ש גורדון (אנ') (1868)
הקולג' לכימיה (1872)
הקולג' למדעי הטבע והרוח (אנ') (1915)
הקולג' להנדסה (אנ') (1931)
הקולג' לעיצוב סביבתי (אנ') (1959)
בית הספר לחינוך (אנ') (1892)
בית הספר למשפטים (1894)
בית הספר למנהל עסקים ע"ש האאס (אנ') (1898)
בית הספר לאופטומטריה (אנ') ע"ש הרברט ורטהיים (אנ') (1923)
בית הספר לבריאות הציבור (אנ') (1943)
בית הספר לעבודה סוציאלית (אנ') (1944)
בית הספר לעיתונות (אנ') (1967)
בית הספר למדיניות ציבורית (אנ') ע"ש גולדמן (1969)
בית הספר למידענות (אנ') (1994)
המחלקה ללימודי המשך (אנ') (1891)
ארגון > מרכזים אקדמיים

המרכז ללימודי מזרחנות (1963)
המרכז לחקר שינוי חברתי (1976)
לימודים

ברקלי היא אוניברסיטה מקיפה, המציעה מעל ל-7,000 חוגים בכמעט 300 מסלולי תארים. האוניברסיטה מעניקה מעל 5,500 תארים ראשונים, 2,000 תארים שניים, 900 תוארי דוקטור ו-200 תארים במשפטים כל שנה. היחס בין הסטודנט לסגל עומד על 15.5 ל-1, בין הנמוכים ביותר מבין האוניברסיטאות הגדולות, והכיתה הממוצעת מכילה כ-30 סטודנטים. מספר הסטודנטים בכיתות נע ממאות סטודנטים בחוגים מקדימים לסמינרים עם פחות מ-10 סטודנטים.
בסגל של ברקלי נמצאים היום כ-221 עמיתי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, שני מנצחי מדליית פילדס, 83 מלומדי תוכנית פולברייט, 139 עמיתי גוגנהיים, 87 חברי האקדמיה הלאומית להנדסה, 132 חברי האקדמיה הלאומית למדעים, 8 חתני פרס נובל, 3 חתני פרס פוליצר, 84 עמיתי סלואן ו-7 חתני פרס וולף. אוניברסיטת ברקלי מדורגת במקום השישי בעולם במספר חתני פרס נובל הקשורים לה (62), ומתוכם 20 היו חברים בסגל.
מספר המלגאים של תוכנית המצוינות הלאומית בברקלי היה השלישי בארצות הברית עד שב-2002 התוכנית הופסקה.
לימודים > סטודנטים

הנתונים הבאים מבוססים על ההרשמה בסתיו 2012:
מספר סטודנטים כולל: 35,899
סטודנטים לתואר ראשון: 25,774
גברים: 12,282
נשים: 13,492
סטודנטים לתארים מתקדמים: 10,125
גברים: 5,520
נשים: 4,605
מוצא הסטודנטים לתואר ראשון:
לבנים: 24.3%
אפריקאים-אמריקאים: 3.4%
אמריקאים-ילידים: 0.7%
תושבי איי האוקיינוס השקט: 0.2%
מקסיקנים-אמריקנים ("צ'יקאנו"): 8.9%
היספנים אחרים ("לאטינו"): 3.1%
סינים: 21.2%
פיליפינים: 2.6%
יפנים: 1.6%
קוריאנים: 5.4%
דרום-אסיאתים: 8.1%
וייטנאמים: 3.4%
אסיאתים אחרים: 1.1%
אחרים: 1.6%
לא הצהירו: 3.3%
בין-לאומיים: 12.7%
לימודים > דירוגים

לפי המועצה הלאומית למחקר ברקלי מדורגת במקום ראשון בארצות הברית במספר התוכניות לתואר שני שמדורגות ברשימת עשר הטובות ביותר בתחומיהן (97%, 35 מתוך 36). האוניברסיטה גם מדורגת במקום הראשון במספר התוכניות למלגות לסגל (32). ברקלי היא האוניברסיטה היחידה בארצות הברית שהצליחה להשיג דירוג ברשימת חמש הטובות ביותר לכל תוכניות הPh.D שלה, לפי סקר בעיתון US News and World Report. בסקר "אוניברסיטאות המחקר האמריקניות הטובות ביותר" של המכון למדידת ביצועי אוניברסיטאות באוניברסיטת אריזונה ברקלי דורגה במקום השמיני ובמקום הראשון בין האוניברסיטאות הציבוריות.
בנוסף לתוכניות התואר השני שלה, העיתון US News מדרג את ברקלי בעקביות במקום הראשון באוניברסיטאות ציבוריות לתואר ראשון ובין שלוש האוניברסיטאות הטובות ביותר בתארים ראשונים בכלכלה ובהנדסה. לאחרונה העיתון דירג את תוכנית התואר הראשון של ברקלי במקום ה-21 בארצות הברית לפי "מצוינות אקדמית". בדירוגי המכללות השנתיים שלו ב-2007, העיתון The Washington Monthly דירג את ברקלי במקום השלישי בארצות הברית בהתבסס על מחקר, שירות קהילתי וניידות חברתית.
דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם דירג את ברקלי במקום השמיני בעולם בשנת 2006. הדירוג האקדמי של אוניברסיטאות בעולם (אוניברסיטת ג'יאו טונג משנגחאי) דירג את ברקלי במקום השלישי בעולם בשנת 2007. דירוגים אלה מבוססים על בוגרי האוניברסיטה, איכות הסגל לפי המוניטין האקדמי, פרסים שבהם האוניברסיטה זכתה, מאמרים, נוכחות בין-לאומית, היחס בין הסטודנטים לסגל, תדירות הציטוטים על ידי עמיתים וביצועים ביחס לגודל. במהדורה הבין-לאומית של ניוזוויק ב-2006 ברקלי דורגה במקום החמישי בעולם.
לימודים > ספריות

32 הספריות בברקלי יחד יוצרות את הספרייה האקדמית הרביעית בגודלה בארצות הברית (אחרי הרווארד, ייל ואוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין). ב-2003 התאחדות ספריות המחקר דירגה אותה במקום הראשון מבין האוניברסיטאות הציבוריות ובמקום השלישי בצפון אמריקה. נכון ל-2006, ספרייתה של אוניברסיטת ברקלי מכילה מעל ל-10 מיליון כרכים. הספריות עצמן מכסות שטח של מעל ל-48,000 מ"ר ומהוות את אחד מקומפלקסי הספריות הגדולים בעולם.
לימודים > תרומות למדעי המחשב

בברקלי פותחו מספר טכנולוגיות מפתח הקשורות בראשית האינטרנט והתנועה לתוכנה חופשית. תוכנת ה-Berkeley Software Distribution, הידועה בשם BSD, פותחה ב-1977 על ידי ביל ג'וי, בוגר המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטה. כמו כן פותחו באוניברסיטה מספר רב של תוכנות ושפות תכנות, כגון Vi, סנדמייל ו-Tcl. באוניברסיטה גם פותחו טכנולוגיות כמו RAID ו-RISC.
אחד מן הפרויקטים הידועים ביותר שפותחו בברקלי הוא SETI@home, המאפשר לחובבים להשתתף במחקר על ידי חישוב מבוזר קהילתי. הפרויקט מיושם דרך תוכנה ואפליקציה בשם BOINC שפותחה באוניברסיטה בשנת 2002 במימון הקרן הלאומית למדע (ארצות הברית).
ברקלי ייסדה שותפויות עם חברות כמו גוגל, אינטל, מיקרוסופט, סאן מיקרוסיסטמס ו-Yahoo!. ל-Yahoo! ולאינטל יש מעבדות מחקר המשותפות עם חוקרי האוניברסיטה, וסאן מיקרוסיסטמס, גוגל ומיקרסופט ממנות מעבדה חדשה בעלות 7.5 מיליון דולר.
בוגרים בולטים

62 זוכי פרס נובל קשורים לאוניברסיטת ברקלי בהם 20 מבוגריה של האוניברסיטה, ו-20 מחברי הסגל. רבים מבוגרי האוניברסיטה התפרסמו. ביניהם:
גלן תיאודור סיבורג, כימאי, מגלה הפלוטוניום.
לאונרד אדלמן, מדען מחשב, ממפתחי RSA וחתן פרס טיורינג
דאגלס אנגלברט, מדען מחשב, ממציא העכבר וחתן פרס טיורינג
ניקלאוס וירת, מדען מחשב, מפתח שפת התכנות פסקל וחתן פרס טיורינג
פיליפ ק. דיק, סופר מדע בדיוני
ג'ק לונדון, סופר
רוברט מקנמארה, מזכיר ההגנה של ארצות הברית ונשיא הבנק העולמי
ארל וורן, נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית
אריק א' שמידט, מנכ"ל גוגל
לואיס אלוורז, פיזיקאי וחתן פרס נובל
גורדון מור, מנכ"ל אינטל
טום לנטוס, חבר קונגרס וניצול שואה
המילטון לוסק, אנימטור ובמאי קולנוע
לואן בריזנדיין, סופרת ומדענית אמריקאית
חיי הסטודנטים > ספורט

כל קבוצות הספורט של אוניברסיטת ברקלי מתחרות תחת השם "קליפורניה גולדן ברס". צבעיהם של הקבוצות הם "כחול ייל" ו"זהב קליפורניה". הצבע "כחול ייל" נבחר משום שרבים ממייסדי האוניברסיטה למדו באוניברסיטת ייל, והצבע "זהב קליפורניה" נבחר כדי לייצג את "המדינה המוזהבת" (קליפורניה). אוניברסיטת קליפורניה חברה בליגת "פסיפיק טן". קבוצת הכדורסל משתתפת ב-NCAA בדוויז'ן 1. נבחרות הספורט של ברקלי השיגו תארים לאומיים בפוטבול, כדורסל לגברים, כדור בסיס, התעמלות לגברים, טניס לגברים, שחייה לנשים ולגברים, כדורמים לגברים, ריצה לגברים ורוגבי לגברים.
היריבה המסורתית של הגולדן ברס היא סטנפורד קרדינל, קבוצת הספורט של אוניברסיטת סטנפורד. האירוע המפורסם ביותר בין שתי הקבוצות הוא משחק הפוטבול, המכונה "הביג גיים" ("המשחק הגדול"). מאז 1933, מנצח התחרות זכה להחזיק בגרזן סטנפורד. במשחק ידוע ב-1982 שחקני קאל הבקיעו טאצ'דאון ניצחון בשניות האחרונות של המשחק, בזמן שהתזמורת של סטנפורד הקדימה ופרצה בחגיגות לתוך המגרש.
חיי הסטודנטים > מסורות

קמע האוניברסיטה הרשמי הוא "אוסקי הדוב", שליווה אותה משנת 1941. לפני כן שוחררו גורי דובים אמיתיים באצטדיון האוניברסיטה. הקמע נקרא אחרי המנון האוניברסיטה, "אוסקי וואו וואו". ועדת אוסקי דואגת לקמע, ורק חבריה יודעים את זהותו של לובש התחפושת.
תזמורת המצעדים של אוניברסיטת קליפורניה הוקמה בשנת 1891, ומופיעה בכל משחק בית בפוטבול וגם בכמה משחקי חוץ. תת-הקבוצה של התזמורת, תזמורת כובע הקש, מופיעה במשחקי כדורסל וכדורעף ובאירועים.
בתחילת המאה ה-20 היה נפוץ אירוע המכונה "ראש", שבו תלמידי השנה הראשונה והשנייה התחרו בריצה במעלה הגבעות שנגמרה בקרב היאבקות. לבסוף הוחלט לבטל את "ראש" ותלמידי השנה הראשונה והשנייה התקבצו כדי לבנות את "ה-C הגדולה". "ה-C הגדולה" היא בלוק בטון ענק וצהוב הבנוי בצורת האות C. סטודנטים מסטנפורד נוהגים לצבוע את ה-C באדום, צבעה של סטנפורד.
יחס לישראל

במרץ 2010 העלתה מליאת הסנאט של אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה הצעה למשוך השקעות של האוניברסיטה משתי חברות שמספקות לצה"ל נשק וטכנולוגיה, אשר תרמו לישראל בהגנה, בעת מתקפת טרור מתוך רצועת עזה במהלך מבצע עופרת יצוקה. ההצעה אושרה ברוב משמעותי, אך בוטלה בעקבות וטו שהטיל נשיא אגודת הסטודנטים, וויל סמלקו.
באפריל 2013 אישרה מליאת הסנאט של אגודת הסטודנטים הצעה אחרת, אשר קראה לאוניברסיטת קליפורניה למשוך את השקעותיה משלוש חברות המשקיעות בפרויקטים הקשורים בסכסוך הערבי-ישראלי: "קאטרפילר", אשר מספקת דחפורים לצה"ל; HP, אשר מספקת ציוד טכנולוגי למחסומים; ו"סמנט רודסטון הולדינגס", אשר מוכרת ציוד בנייה לגדר ההפרדה.
בתרבות

חלקים מהסרט "הבוגר" צולמו באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובאוניברסיטת דרום קליפורניה, אך בסרט הם מוצגים כאילו צולמו בברקלי. בחלקים אחרים בסרט מצולם הקמפוס בברקלי.
בסרט "פורסט גאמפ", פורסט פוגש את ג'ני וחברה ווסלי בהפגנה נגד מלחמת וייטנאם בוושינגטון. ג'ני מספרת לפורסט שהיא גרה עם ווסלי בברקלי, שם הוא נשיא סניף של סטודנטים למען חברה דמוקרטית.
בסרט "אינסטינקט בסיסי" הדמות הראשית קת'רין טרמל הייתה בוגרת ברקלי, ואף הייתה חשודה ברצח הפרופסור שלה.
בסרט" מחר לנצח" מסדרת "ג'יימס בונד" אחד מהסוכנים המסייעים לבונד מעיר כי המדען בסרט, העובד בשביל הנבל הראשי בסרט, היה סטודנט רדיקלי בברקלי בשנות ה-60.
בסרט "תפוס אותי אם תוכל", הדמות הראשית פרנק (לאונרדו דיקפריו) מעמיד פנים שיש לו תואר במשפטים מברקלי, כדי להרשים את ארוסתו ואביה, שלאחר מכן מתברר שיש לו תואר אמיתי במשפטים מברקלי.
בוגרים פיקטיביים של ברקלי הופיעו בסרטים ובתוכניות טלוויזיה כמו: "The O.C.", "האנטומיה של גריי", "24" ו"הבית הלבן".
בספר "תיק הראיות" מאת ג'ון באנוויל, הגיבור פרדי מונגומרי הוא דוקטורנט מבטיח בברקלי שמחליט לפרוש מלימודיו.
מעמד האישה בחברה הערבית

מיקומן הפיזי והתודעתי של נשים מוסלמיות במזרח התיכון מושפע מהיבטים שונים ומגוונים: חברתיים, פוליטיים, תרבותיים, כלכליים, גאוגרפיים, היסטוריים ובעיקר דתיים. תפיסת האישה במרחב הציבורי המוסלמי, לעומת המרחב הפרטי, שונות באופן מהותי זו מזו. הן באות לידי ביטוי בכל מעגלי החיים, החל מחינוך, דרך כתבי דת, ספרות, רפואה, אמנות, מחקר אקדמי ועוד.
ערכים ונורמות שעוצבו במשך השנים מנחים את האופן בו נשים מוסלמיות מתנהלות במרחב הציבורי לעומת הפרטי. בנוסף קיים המרחב הווירטואלי, שנוכחותו מעמיקה בשנים האחרונות. קיים שילוב הרשתות החברתיות באופן עמוק במהפכות חברתיות ופוליטיות, כגון "האביב הערבי" שהחל בשנת 2010 בתוניס והתפשט למדינות ערביות רבות, וכלל גל של התקוממויות עממיות נגד השלטון המדכא.
על אף שחלקן היחסי של נשים באוכלוסייה שווה בערך לחלקם של הגברים, לדוגמה חלקן של הנשים בישראל בשנת 2011 על פי הלמ"ס היה 50.6 אחוז, מעמדן של הנשים אינו שווה למעמד הגברים בכל תחומי החיים: בהשכלה, בתעסוקה, בפוליטיקה וכן ביכולת התנועה והנראות במרחב הציבורי. הדבר נכון במיוחד בחברה המוסלמית.
תהליכים חברתיים רבים שאירעו בשנים האחרונות בחברה המוסלמית לא הובילו לשינוי מהותי במעמד האישה. נהוג לחשוב כי ככל שחברה היא בלתי מפותחת וענייה, כך מעמד האישה בה הוא בעייתי, נחות ומורכב. מבט על ההתקדמות הטכנולוגית והקדמה הכלכלית במדינות המפרץ, סעודיה, איראן ואחרות מעיד כי קשר זה אינו המקור היחיד, אם בכלל, לפער בנראות הנשים במרחב הציבורי בחברה המוסלמית. ניתן לבחון יחסי נשים ומגדר בערב הסעודית ולהביא את הדוגמה של מנאל אל שאריף הסעודית, שנדונה למאסר בשנת 2011 בגין נהיגה במכוניתה, בארצה נשים לא היו רשאיות לנהוג. בשנת 2018 הותר לראשונה לנשים בערב הסעודית להוציא רישיון נהיגה. זהו צעד המצביע על תהליך של שינוי ביחס לאישה בחברה הערבית.
כיום, נשות אקדמיה מוסלמיות רבות יוזמות צעדים לשינוי המכונים 'הג'יהאד המיגדרי'. על פי חוקרות אלה, המסורת האיסלאמית נותרה ברובה פטריארכלית. כלומר - מקורות הדת, עליהם מבוססת המסורת האסלאמית, מקבלים פרשנות רק על ידי גברים מוסלמים, שלפיה נקבעים אמות מידה, חוקים והנחיות התנהגות במרחב הציבורי והפרטי. גברים אלה מבקשים לשמור על ההגדרות הקיימות של מעמד האישה המוסלמית, וככל הנראה זו הסיבה לכך שנשים מוסלמיות, אשר חיו בתנאי שעבוד פיזי ורגשי במשך מאות שנים, קיבלו את המצב כעובדה מוגמרת וכמצב טבעי.
מעמד האישה בחצי האי ערב בתקופת הג'אהליה

החברה בתקופת הג'אהליה (קדם-אסלאם) הייתה חברה שבטית שרוב אמונותיה היו פגניות. מעמדן של הנשים היה נמוך. הן היו תלויות לחלוטין בגברים והיוו מעמסה כלכלית על בני משפחתן שפרנסו אותן. לעיתים, במקרים של ריבוי לידת נקבות, קברו אותן בעודן בחיים. בתקופה זו היו מקובלים נישואים בתוך מסגרת המשפחה ואף אב עם בתו. למרות האמור יש הטוענים שהתקופה הטרום איסלמית הטיבה עם הנשים משום שהיו יותר משוחררות, והיו חופשיות ללכת ולבוא כרצונן ומשוררים שרו להן שירי אהבה.
בתקופה זו אין אזכורים לנראות ולאקטיביזם של נשים במרחב הציבורי. האישה הייתה פסיבית וחסרת זכויות לחלוטין.
מעמדה של האישה המוסלמית עם עליית האסלאם בחצי האי ערב

עם עליית האסלאם בחצי האי ערב השתנה מעמד האישה לטובה. הקוראן העניק לאישה זכויות שלא היו לה בעבר בנישואין, בגירושין, בירושה ועוד. הוא אפשר לנשים לנהל את רכושן ואת כספן. על פי הקוראן נשים יכולות להיות פוסקות הלכה. הקוראן אמנם בא לקדם את זכויות הנשים, אולם אין שוויון לעומת הגברים: גבר יכול להתחתן עם ארבע נשים, ואישה יכולה להתחתן רק עם גבר אחד. עדות אישה חלשה מעדות גבר. הקוראן מרשה חופש פעולה לנשים, אולם מנחה אותן להתלבש בצניעות כדי שלא לפתות גברים. אין הקוראן מנחה על שימוש באמצעי לבוש והסתרה כאלו הקיימים היום.
החברה המוסלמית בהנהגת חכמי הדת צמצמה עם הזמן את זכויות הנשים והמרחב הציבורי האסלאמי הפך לפטריארכלי, מרחב בו כמעט שאין מקום לזכויות נשים. כיום מדינות מוסלמיות רבות מעניקות זכויות מסוימות לנשים, עם סייגים והגבלות.
בקוראן יש אזכורים לנראות נשית במרחב הציבורי, כגון נשותיו של מוחמד. נשים מוזכרות גם בסביבת חצרות הסולטנים בימי הח'ליפים ובתקופת האימפריה העות'מאנית. נשים אלו בחרו להשפיע באופנים שונים: חלקן מאחורי הקלעים, חלקן באמצעות קשרי משפחה (אם, סבתא) וחלקן הקטן בחזית העשייה כגון שג'ר א-דור ששלטה על מצרים המוסלמית.
מאפיינים בעידן המודרני

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מאפיינים בעידן המודרני > מעמד האישה הערבית במרחב הציבורי בישראל

לפי שנתון החברה הערבית בישראל, 2021, הרוב המכריע של אזרחי ישראל הערבים הם מוסלמים (82.9%), והיתר נחלקים בין דרוזים (9.2%) לנוצרים (7.9%). יש הבדלים מובהקים בין האזורים במשקלן היחסי של שלוש הדתות. האוכלוסייה הערבית באזור הצפון ובערים המעורבות היא הטרוגנית: משקלם היחסי של הדרוזים בצפון הארץ גבוה פי שניים משיעורם הכלל־ארצי, ואילו משקלם של הנוצרים בערים המעורבות גבוה כדי פי 4 משיעורם הכלל־ארצי. לעומת זאת, האוכלוסייה הערבית באזור המשולש ובנגב היא מוסלמית הומוגנית.
בשנת 2021 אחוז בעלי השכלה אקדמית בקרב היהודים והאחרים היה כמעט כפול מהאחוז בקרב הערבים (37% לעומת 17%, בהתאמה), אם כי רמת ההשכלה של האוכלוסייה הערבית עלתה בשנים האחרונות. אחוז בעלי תעודה אקדמית עלה מ-10% בשנת 2008 לכ-17% בשנת 2021, ואחוז בעלי השכלה נמוכה ירד משמעותית מ-57.4% ל-39.2%, בהתאמה. בשנת 2021 אחוז הנשים הערביות בעלות השכלה אקדמית גבוה משמעותית מהאחוז בקרב הגברים הערבים (20.3% לעומת 9.8%, בהתאמה).
החברה הערבית בישראל מאופיינת כחברה מסורתית בהיבטים שונים, המחזיקה בתפיסות מסורתיות על תפקידה של האישה, ידע מודרני וטכנולוגיה, ורמת דתיות. במחקר שערכו ערן ישיב, ניצה קלינר קסיר וסאמי מיעארי נמצא כי להיבטים אלו השפעה על ההשתלבות המוגבלת של הנשים הערביות בשוק העבודה[דרושה הבהרה].
בעשורים האחרונים תרמו הנשים הערביות להפנמה בתודעה הציבורית לשינוי הנדרש בנראות הנשים במרחב הציבורי[דרושה הבהרה], במטרה להביא לשינוי תוך מעבר מסגנון חיים מסורתי לסגנון חיים מודרני. התרומה נעשתה על ידי רכישת השכלה, השתלבות בעבודה ומילוי חובותיהן האזרחיות בתחום ההשתתפות הפוליטית[דרושה הבהרה]. מחקר של פייסל עזאיזה, ח'אולה אבו בכר ואחרים, מצביע על כך ששינויים אלה לא היו מנוף ליצירת שוויון בין נשים וגברים בחברה הערבית בישראל. על פי מחקרם, רכישת ההשכלה והשתלבות בתעסוקה אינן תנאים מספיקים על מנת לחולל שינוי במעמד הנשים לעומת הגברים בחברה הערבית. עם זאת, לטענת החוקרים זהו השלב הראשון בשינוי, והוא עשוי לפגוע במעמד כוהני הדת, אשר משקיעים מאמצים רבים למנוע שינוי במעמד האישה בחברה הערבית.
לקריאה נוספת

שולמית שחר, המעמד הרביעי, הוצאת דביר, 1990, עמ' 172–194
הערות שוליים

↑   סעודיה הנפיקה לראשונה רישיונות נהיגה לנשים, באתר הארץ, 4 ביוני 2018
↑  נסרין חדאד חאג׳-יחיא, מוחמד ח׳לאילה, אריק רודניצקי, [https://www.idi.org.il/media/17680/תקציר-שנתון-החברה-הערבית.pdf#page=259 שנתון החברה הערבית בישראל
2021], המכון הישראלי לדמוקרטיה, המשרד לשוויון חברתי, 2022, תכנית "החברה הערבית בישראל", עמ' 259. (בעברית)
↑  רמת השכלה של בני 25–66 לפי מרשם ההשכלה של הלמ״ס, באתר www.cbs.gov.il
↑  ערן ישיב, סאמי מיעארי וניצה (קלינר) קסיר תרבותיות, מודרניות ותעסוקה, סדרת מחקרים לדיון, מינהל המחקר והתכנון המוסד לביטוח לאומי, 2021
↑  פייסל עזאיזה וח'אולה אבו בכר "נשים ערביות בישראל, תמונת מצב" (הקישור אינו פעיל)
אסנת טרבלסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בדצמבר 1965 (בת 59)  אשדוד, ישראל ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  מקיף א' אשדוד 
 פרופיל ב-IMDb
 
אסנת טרבלסי (נולדה ב-21 בדצמבר 1965) היא מפיקת קולנוע ישראלית.
הערות שוליים

↑  יותם פלדמן, בדרך אל האוסקר: המחזור המנצח של ארי פולמן בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב, באתר הארץ, 20 בפברואר 2009
↑
המאבק האזרחי על התאגיד חשוב אפילו יותר ממתווה הגז, באתר "העוקץ", 2 בנובמבר 2016
↑  פרס גולדה מאיר, באתר של מכון גולדה מאיר למנהיגות וחברה
↑  גואל פינטו, היא הלכה בשדות, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2006
↑   נירית אנדרמן, "אין סנטימנטים": להיחלץ ממערבולת האלימות, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007417880905171  GND: 1062055179  ISNI: 0000 0000 4654 8478  LCCN: no2008026329  VIAF: 44099953   WorldCat (עם VIAF): 44099953
אירוויזיון 2019

| --- | --- |
 סמליל התחרות לצד הסלוגן "הָעֵזו לחלום"
 מספר התחרות:  64
 חצי גמר 1:  14 במאי 2019
 חצי גמר 2:  16 במאי 2019
 גמר:  18 במאי 2019
 מנחים:  בר רפאלי ארז טל אסי עזר לוסי איוב
 רשת השידור המפיקה:  כאן
 מיקום האירוע:  גני התערוכה, תל אביב-יפו, ישראל
 המפקח על התחרות:  יון אולה סאנד
 השיר הזוכה:  הולנד הולנד "Arcade"
 שיטת הניקוד:  שופטים: 1–8, 10, 12 נקודות קהל: הצגת הניקוד בסדר שנקבע לפי דירוג השופטים
 מספר משתתפות:  41
 מדינות שפרשו מהתחרות:  אוקראינה אוקראינה בולגריה בולגריה
 מופעי פתיחה/ביניים:  חצי גמר ראשון: נטע ברזילי בביצוע לשיר toy דנה איינטרנשיונל בביצוע לשיר love חצי גמר שני:להקת שלווה בביצוע לשיר מיליון חלומות גמר: נטע ברזילי בביצוע לשיר nana banna
 המדינות המשתתפות
   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה     
   מדינות משתתפות בגמר   מדינות משתתפות שלא העפילו לגמר   מדינות שהשתתפו בעבר, אך לא בשנה זו
 → אירוויזיון 2018 אירוויזיון 2020 ← 
תחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2019 היא ההפקה ה-64 של התחרות מטעם איגוד השידור האירופי. התחרות התקיימה בתל אביב-יפו שבישראל בין 14 ל-18 במאי 2019, בהשתתפות 41 מדינות, תחת הסיסמה "Dare To Dream" ("הָעֵזו לחלום"). זאת, לאחר ניצחונה של ישראל באירוויזיון 2018, עם השיר "Toy" בביצועה של נטע ברזילי. כמו בשנה שלפני כן, בה ארבע מנחות הנחו את האירוע, גם את אירוויזיון זה הנחו ארבעה, אולם הפעם אלה היו שני גברים ושתי נשים: ארז טל, בר רפאלי, אסי עזר ולוסי איוב. שתי מדינות שהשתתפו ב-2018, בולגריה ואוקראינה, לא השתתפו באירוויזיון מסיבות פנימיות.
המדינה הזוכה בתחרות זו היא הולנד שניצחה עם השיר "Arcade" של הזמר דאנקן לורנס. שתי מדינות רשמו שיאים חדשים: מקדוניה הצפונית סיימה את התחרות במקום השביעי ואף זכתה בקרב השופטים לאחר תיקון שנעשה בעקבות טעות בקרב חבר השופטים הבלארוסי, וסן מרינו הגיעה למקום ה-19 בגמר השני בהשתתפותה.
זו פעם שלישית בתולדות התחרות שבה ישראל אירחה את התחרות, והפעם הראשונה שבה נערך האירוויזיון בתל אביב, כאשר בפעמיים הקודמות (ב-1979 וב-1999) נערך האירוויזיון בירושלים.
בסקר שנערך בדצמבר 2019 מטעם האתר הרשמי של התחרות, זכה האירוויזיון בתל אביב בתואר "האירוויזיון הטוב ביותר בעשור השני של המאה ה-21".