stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המפולת בירדרום (2020)
פעולות החיפוש וההצלה > הקורבנות

שמות 10 הנעדרים פורסמו ב-1 בינואר 2021, באישור משפחותיהם.  ביניהם 8 מבוגרים ושתי ילדות, בת שנתיים ובת 13. בשלשת ימי החיפושים הראשונים בין התאריכים 1–3 ינואר, נמצאו 7 נעדרים ללא רוח חיים ולאחר מציאתם, ב-5 בינואר הודיעה המשטרה שאין סיכוי למצוא ניצולים חיים, מאידך היא תמשיך בחיפושים אחר שלושת הקורבנות האחרונים. באותו יום עזבו כוחות הצבא הנורווגיים עם כל הציוד שלהם, את האזור, כשרק המשמר האזרחי המקומי נותר לעבוד במקום עד 12 בינואר 2021.    ההגנה האזרחית הנורווגית סיימה את משימתה ב-15 בינואר 2021 וחברת אבטחה אזרחית המשיכה לשמור על האזורים שהושפעו ממפולת הבוץ.  לאחר הפסקה של שבועיים, נמשכו החיפושים אחר הנעדרים הנותרים החל מ-18 בינואר.  ב-9 בפברואר 2021, אותרו שתי גופות נוספות על ידי צוותי החיפוש, שחיפשו את שלושת הנעדרים הנותרים.  ב-22 במרץ 2021 נמצא הנעדר האחרון.
משאבים שגויסו לחיפוש והצלה

מספר ארגונים ממשלתיים ופרטיים, יחידות צבאיות וארגוני מתנדבים היו מעורבים במבצע החיפוש וההצלה:
משאבים שגויסו לחיפוש והצלה > שירותי חירום

כבאות והצלה של רומריקה העליונה - כוח תגובה ראשוני. מאוחר יותר נוספו כוחות נוספים מטעם סוכנויות אחרות.
כבאות והצלה של רומרריקה התחתונה - וכוחות שכנים סייעו באזור המפולת.
שירות הכבאות וההצלה של אוסלו - צוותי USR ראשוניים וכוחות נלווים של שירותי רפואת חירום ומשטרה.
שירות הכבאות וההצלה של טרונדלג - כוחות USR משניים. הגיעו לסייע לכוחות ההצלה הראשוניים ה-USAR שהגיעו מאוסלו.
שירות הכבאות וההצלה של העיר ברגן - כוחות USAR משניים.
משאבים שגויסו לחיפוש והצלה > סוכנויות ממשלתיות

סוכנות הגנה האזרחית הנורווגית - דאגה למבנים עבור מטה ארגון החיפוש החילוץ וההצלה (SAR), לוגיסטיקה, כלי רכב והקמת קווי מים וביוב זמניים באזורים שהושפעו ממפולת הבוץ.
מנהלת משאבי המים והאנרגיה הנורווגית - ניתוח הקרקע והמפולות, ייעוץ מקצועי למשטרה.
הסוכנות השוודית למקרה אסון אזרחי - צוות USAR
משאבים שגויסו לחיפוש והצלה > ארגונים פרטיים

המכון הגיאוטכני הנורווגי - מומחיות בגאולוגיה.
Multiconsult - ניתוח קרקע ומפולות.
Andøya Space - מעקב אווירי וייצור של נתוני מזל"ט לרכזי החילוץ.
משאבים שגויסו לחיפוש והצלה > ארגוני מתנדבים

יחידות מרחבי הצלב האדום – פינוי תושבים, אמבולנסים מתנדבים וארגון מוקדי פינוי.
ארגון סיוע העם הנורווגי – אמבולנסים מתנדבים, פינוי בית אבות, כלי רכב, ארגון מרכזי פינוי.
איגוד כלבי הצלה נורווגי – 28 יחידות K9 הוכנסו לכוננות.
ליגת הרדיו הנורווגית - ארגון אותות ותקשורת.
משאבים שגויסו לחיפוש והצלה > כוחות הצבא הנורווגיים

גדוד מהנדסים – הקמת גשר לגוואן, מערכת חיזוק קרקע ותמיכה בצוותי SAR באזור האסון.
משמר הבית הנורווגי - שמירה באזור האסון.
קומנדו מבצעים מיוחדים - חיפוש באמצעות רחפנים וארגון המרחב האווירי.
טייסת 330 - מסוקי חילוץ ( סי קינג ומלכת SAR ).
טייסת 333 – מטוס סיור P-3C אוריון, חיפוש ראשוני באזור האסון.
טייסת תעופה מבצעים מיוחדים 339 – שני מסוקי בל 412, חיפוש והצלה והובלת כוח אדם.
גדוד מודיעין - ניתוח תמונות של תמונות מזל"ט.
לאחר האירוע

יחידות הצלב האדום של ננסטאד וירדרום, קיבלו כמויות גדולות של תרומות שכללו, צעצועים, ביגוד ומוצרי היגיינה עבור ניצולי המפולת.
בעקבות האסון, מהדורות החדשות חשפו שהאזור שנפגע הוגדר כאזור בסיכון גבוה למפולות בוץ, כבר ב-2005 וכי נקבע שתתקיים הערכה מחדש ב-2021 בשל הגידול בפרויקטים של בנייה למגורים באזור.
מספר מומחים ומהנדסים מתחו מאוחר יותר ביקורת על ממשלת נורווגיה וכן על הממשל המקומי על כך שלא התייחסו ברצינות להתרעות אודות האזורים שבסיכון גבוה ואפשרו לפרויקטים למגורים להימשך, אף על פי שקיימות "הנחיות ברורות כיצד להתמודד עם אזורים אלה במשך למעלה מחמישים שנה".
תגובות

ראשת ממשלת נורווגיה, ארנה סולברג ביקרה באזור הפגוע ב-31 בדצמבר 2020, והמלך האראלד החמישי הקדיש חלקים מנאום השנה החדשה שלו לנפגעי האסון.
מלך שוודיה, קרל ה-16 גוסטף, גם הביע את תנחומיו בפומבי למחרת.  נשיא פינלנד סאולי נייניסטו וראש הממשלה סאנה מרין שלחו את תנחומיהם לממשלה ולעם הנורווגי.
ב-3 בינואר 2021, המלך האראלד החמישי, המלכה סוניה ונסיך הכתר הוקון ביקרו באזור האסון כדי לשוחח עם המצילים, המתנדבים, המפונים וקרובי הנעדרים.
ראו גם

מפולת בוץ
חיפוש והצלה
יחידת החילוץ וההצלה הארצית
כלב חיפוש והצלה
המעבדה לציפה נייטרלית

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מעבדה, בריכת הציפה 
 מיקום:  טקסס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפעיל:  נאס"א 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1995
 תאריך פתיחה רשמי:  1995 
 קואורדינטות:  29°36′26″N 95°08′38″W﻿ / ﻿29.6071°N 95.1439°W﻿ / 29.6071; -95.1439
  (למפת טקסס מוגדלת) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקוהמעבדה לציפה נייטרלית(למפת טקסס רגילה) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקוהמעבדה לציפה נייטרלית
 
המעבדה לציפה נייטרלית (אנגלית: Neutral Buoyancy Laboratory) היא מתקן של מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי של ארצות הברית, המיועד לאימון של אסטרונאוטים בתנאים המדמים חוסר משקל, באמצעות פעילות בתוך ברכת מים לציפה נייטרלית. המתקן ממוקם בסמוך למרכז החלל ג'ונסון בעיר יוסטון שבטקסס.
המתקן

המעבדה ממוקמת במתקן האימון על שם סוני קרטר ביוסטון. הפעילות העיקרית במעבדה מתרחשת בברכת מים השוכנת במבנה מקורה. ממדי הברכה הם 61 מטר לאורך, 31 מטר לרוחב ו-12.34 מטר לעומק (מהם 6.17 מטר מתחת למפלס הקרקע). היא מכילה 23.5 מיליון ליטר מים. היא הברכה הגדולה ביותר בעולם מסוגה. מי הברכה מוחזקים בטמפרטורה קבועה של 30 מעלות צלזיוס.
ההחלטה על הקמת המתקן התקבלה בשלהי שנות השמונים, לאחר שמתקן דומה (ה-WETF - ראו להלן) במרכז החלל על שם ג'ונסון נמצא כקטן מכדי להתאים למשימות האימונים החדשות של נאס"א. הברכה החדשה נועדה להיבנות בממדים של 72 מטר לאורך, 41 מטר לרוחב ו-18 מטר לעומק. ממדיה הוקטנו כדי שאפשר יהיה לבנות אותה בתוך מבנה קיים ביוסטון, שנאס"א רכשה בראשית שנות התשעים מחברת מקדונל דאגלס. הקמת המתקן החלה בשנת 1995.
המתקן > האימונים במתקן

האסטרונאוטים מתאמנים בברכה כשהם עוטים חליפות הדומות לחליפות המיועדות לפעילות חוץ-רכבית ונושמים תערובת נייטרוקס. הם מוכנסים לברכה באמצעות מנוף. לאחר כניסתם למים נבדק משקלם ומוספות להם משקולות על מנת שיהיו במצב של ציפה נייטרלית (כלומר ללא נטייה לצוף כלפי מעלה וגם ללא נטייה לצלילה כלפי מטה). גם מכשירי האימון שבהם משתמשים האסטרונאוטים, כמו כלי עבודה, נבנו במיוחד על מנת שתהיה להם ציפה נייטרלית. האימון בתוך הברכה נמשך לעיתים מספר שעות ברצף. הוא נערך בפיקוחם של צוללי עזר המשתמשים בציוד נשימה סטנדרטי.
בתוך הברכה משוקעים דגמים של רכבי חלל, אשר האסטרונאוטים מתאמנים בטיפול בחלקיהם על פי צורכי נאס"א וסוכנויות החלל שעמן היא משתפת פעולה. כיום (2018) מתאמנים אסטרונאוטים  בברכה בעיקר על דגם חלקי של תחנת החלל הבינלאומית. דגמים נוספים של חלליות שהובאו לברכה לצורך אימונים היו של הסוכנות היפנית לחקר החלל (חללית HTV) וסוכנות החלל האירופית (חללית ATV) ודגמי החלליות דרגון וסיגנוס. בעבר התאמנו אסטרונאוטים בברכה על דגמים של מעבורת החלל של ארצות הברית ושל טלסקופ החלל האבל, אך דגמים אלו הוצאו מן הברכה לאחר שהסתיים הצורך באימונים עליהם.
אחד החסרונות של אימונים בברכת ציפה נייטרלית הוא כוח הגרר של המים שבתוכה. כוח זה מקשה על הכנסת עצם לתנועה ומקל על השארתו במצב נייח - ההפך מהמתרחש בסביבה אמיתית של חוסר משקל. כמו כן, כיוון שעל המתאמנים פועל כוח כובד, חשוב שהם לא ייטלטלו בתוך חליפות האימונים שלהם. דבר זה מושג על ידי התאמה מדויקת שלה למידות גופם.
המתקן > מתקנים קודמים של נאס"א

לפני הפעלת המעבדה לציפה חיובית הפעילה נאס"א מספר ברכות ציפה נייטרלית אחרות.
מתקן האימון הראשון מסוג זה - הסימולטור לציפה נייטרלית (Neutral Buoyancy Simulator) ‏(NBS) - נמצא במרכז טיסות החלל על שם מרשל במדינת אלבמה. הוא היה פעיל בשנים 1967-‏1997. היו בו שלושה מכלי אימון:
מכל עגול בקוטר של 2.4 מטר ובעומק של 2.4 מטר
מכל עגול בקוטר של 7.6 מטר ובעומק של 4.6 מטר.
מכל עגול שהוסף ב-1968 בקוטר של 23 מטר ובעומק של 12 מטר.
המתקן האימון השני היה מתקן הטבילה במים (Water Immersion Facility) ‏(WIF) ששכן בבניין 5 במרכז החלל על שם ג'ונסון ביוסטון. הייתה זו ברכה עגולה בקוטר של 7.6 מטר ובעומק של 4.9 מטר.
המתקן השלישי שכן בבניין 29 במרכז החלל על שם ג'ונסון. מתקן האימון בסביבה חסרת משקל (Weightless Environment Training Facility) ‏(WETF) היה ברכה מלבנית באורך של 24 מטר, ברוחב של 10 מטר ובעומק של 7.6 מטר. המתקן היה פעיל בשנים 1980-‏1998. משום שהברכה הייתה קטנה מלהכיל דגמים של רכבי החלל החדשים - תחנת החלל פרידום ותחנת החלל הבינלאומית - נבנתה במקומה המעבדה לציפה נייטרלית.
מתקנים דומים בעולם

ב-1980 נפתחה במרכז האימונים לקוסמונאוטים על שם גגארין בסטאר סיטי שברוסיה ההידרו לאב (Hydro Lab) - ברכה עגולה בקוטר של 23 מטר ובעומק של 12 מטר. הברכה נבנתה בין השאר לאחר ביקור של קוסמונאוטים בסימולטור לציפה נייטרלית של נאס"א
מתקן לציפה נייטרלית (Neutral Buoyancy Facility) ממוקם במרכז האימונים של תוכנית החלל הסינית בבייג'ינג. מצויה בו ברכה עגולה בקוטר של 23 מטר ובעומק של 10 מטר
מתקן לציפה נייטרלית ממוקם במרכז האסטרונאוטים האירופי בקלן שבגרמניה. מצויה בו ברכה מתומנת באורך של 22 מטר, ברוחב של 17 מטר ובעומק של 10 מטר.
במרכז החלל צוקובה באיברקי שביפן הייתה ממוקמת ברכת ציפה נייטרלית (Weightlessness Environment Test System). הברכה הייתה עגולה, בקוטר של 16 מטר ובעומק של 10.5 מטר. היא נפתחה ב-1997 והושבתה ב-2011 בעקבות נזקים שנגרמו לה ברעידת אדמה.
באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית ממוקם מתקן המחקר בציפה נייטרלית (Neutral Buoyancy Research Facility), ברכה עגולה בקוטר של 15 מטר ובעומק של 7.6 מטר, שנבנתה ב-1992. המתקן הוא חלק מהמעבדה למערכות חלל, שהייתה ממוקמת במקור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הברכה הוקמה במרילנד בנפרד מ-MIT לאחר שנאס"א העניקה למעבדה למערכות חלל מענק לבניית הברכה והתברר שאין ב-MIT מקום מספיק להקמתה.
הערות שוליים

↑  מקור: https://web.archive.org/web/20070626165503/http://dx12.jsc.nasa.gov/about/index.shtml.
אסטרונאוטים באימון בברכת המעבדה, כשסביבם צוללי עזר
מראה הברכה במעבדה
דיאגרמת השוואה בין בריכות הציפה הנייטרלית השונות. שורת הציורים העליונה היא מראה הבריכות מלמעלה. שורת הציורים התחתונה היא חתך הבריכות מן הצד
המשרד לקידום מעמד האישה

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוכנות אם:  ממשלת ישראל
 תאריך הקמה:  1 במאי 2023
 סוכנות קודמת:  המשרד לשוויון חברתי
 תאריך פירוק:  22 בינואר 2024
 סוכנות מחליפה:  המשרד לשוויון חברתי וקידום מעמד האישה
 ממשלה:   ממשלת ישראל
 מטה מרכזי:  ירושלים
המשרד לקידום מעמד האישה היה משרד ממשלתי, שממשלת ישראל השלושים ושבע החליטה על הקמתו ועל מינוי השרה מאי גולן לעומדת בראשו. הקמת המשרד אושרה על ידי הכנסת ב-1 במאי 2023.
הקמת המשרד ותפקידו

ב-2 באפריל 2023 החליטה הממשלה על הקמת המשרד לקידום מעמד האישה ועל מינויה של חברת הכנסת מאי גולן לשרה הראשונה שתכהן בו. בעת הקמת המשרד הועברה אליו הרשות לקידום מעמד האישה מהמשרד לשוויון חברתי. מעבר לכך, לא הועברו סמכויות ו/או רשויות נוספות.
הרשות לקידום מעמד האישה היא רשות ממשלתית, העוסקת בקידום מדיניות בנושא מעמד האישה בישראל; בתיאום בין הגופים המטפלים במעמד האישה בישראל; בגיבוש פעילות למניעת אלימות נגד נשים ומיגור תופעת הזנות בישראל.
בינואר 2024 החליטה ממשלת ישראל לבטל את המשרד.
הערות שוליים

↑  הקמת המשרד לקידום מעמד האישה, שינוי חלוקת התפקידים בין השרים, העברת שטח פעולה ממשרד למשרד, העברת סמכויות הנתונות לפי חוק משר לשר ותיקון החלטות ממשלה, באתר של משרד ראש הממשלה, 2 באפריל 2023
↑  מורן אזולאי, המשרד של מאי גולן ייסגר, אבל היא תישאר שרה | כל הפרטים, באתר ynet, 15 בינואר 2024
| משרדי ממשלת ישראל |
| --- | --- | --- |
| משרדים נוכחיים | משרד ראש הממשלה • משרד האוצר • משרד האנרגיה והתשתיות • משרד הביטחון • המשרד לביטחון לאומי • משרד הבינוי והשיכון • משרד הבריאות • המשרד להגנת הסביבה • משרד ההתיישבות והמשימות הלאומיות • משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה • משרד החוץ • משרד החינוך • משרד החקלאות וביטחון המזון • משרד ירושלים ומסורת ישראל • משרד הכלכלה והתעשייה •  משרד המורשת • משרד המשפטים • משרד הנגב, הגליל והחוסן הלאומי • המשרד לעניינים אסטרטגיים • משרד העבודה • משרד העלייה והקליטה • משרד הפנים • משרד הרווחה והביטחון החברתי • המשרד לשוויון חברתי וקידום מעמד האישה • המשרד לשירותי דת • המשרד לשיתוף פעולה אזורי • משרד התחבורה והבטיחות בדרכים • משרד התיירות • משרד התפוצות והמאבק באנטישמיות • משרד התקשורת • משרד התרבות והספורט |  |
| משרדים בעבר | המשרד להגנת העורף • המשרד לחיזוק וקידום קהילתי • המשרד לקידום מעמד האישה • משרד האספקה והקיצוב • משרד הדיגיטל הלאומי • משרד ההסברה • משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה • משרד החינוך, התרבות והספורט • משרד הכלכלה והתכנון • משרד המדע, התרבות והספורט • משרד המודיעין • משרד המיעוטים • משרד הפיתוח • משרד משאבי המים •  משרד ראש הממשלה החלופי |  |
דניס נילסן

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1945 פרייזרבורו, אברדינשייר, סקוטלנד
 פטירה:  12 במאי 2018 (בגיל 72) יורק, צפון יורקשייר, אנגליה
 שם לידה:  דניס אנדרו נילסן
 מדינה:  בריטניה
 מקום קבורה:  גופתו נשרפה ואפרו נמסר למשפחתו
 מקום מגורים:  גני קראנלי 23, שדרות מלרוז 195
 כינויים נוספים:  הרוצח ממוסוול היל
 תקופת הפעילות:  1978–1983 (כ־5 שנים)
 מקצוע:  איש צבא, שירות אזרחי
דניס אנדרו נילסן (באנגלית: Dennis Andrew Nilsen;‏ 23 בנובמבר 1945 – 12 במאי 2018) היה רוצח סדרתי ונקרופיל סקוטי אשר רצח לפחות שנים עשר נערים וגברים צעירים בין השנים 1978–1983 בלונדון. לאחר שהורשע בבית המשפט אולד ביילי בשישה סעיפי רצח ושני סעיפי ניסיון לרצח, נידון למאסר עולם ב-4 בנובמבר 1983 בהמלצה כי עונשו לא יפחת מ-25 שנים, ובדצמבר 1994 בוטלה זכאותו לשחרור מוקדם ונקבע כי לא ייצא לחופשי לעולם.
כל רציחותיו של נילסן התבצעו בשתי כתובות מגורים בצפון לונדון בהן חי. תחילה היה מפתה את קורבנותיו להגיע לביתו ולאחר מכן היה חונק או מטביע אותם למוות. בתום הרצח היה רוחץ בטקסיות את הגופות ומלביש אותן. הוא נהג לשמור אותן לאורך תקופות זמן ממושכות בטרם החל בביתורן והשמדת שאריותיהן על ידי שריפתן במדורות בגינתו, או הורדתן באסלה.
נילסן נודע בכינוי הרוצח ממוסוול היל, שכן ביצע את מרבית רציחותיו המאוחרות באזור זה שבצפון לונדון. הוא נפטר בבית החולים יורק ב-12 במאי 2018 כתוצאה מתסחיף ריאתי ודימום רטרופריטונאלי, אשר התרחשו במהלך ניתוח שעבר לתיקון קרע באבי העורקים.
ביוגרפיה > ילדות

דניס נילסן נולד ב-23 בנובמבר 1945, בפרייזרבור, אברדינשייר, הבן השני מבין שלושת ילדיהם של אליזבת דותי וייט ואולב מגנוס מוקסהיים (שם המשפחה נילסן אומץ בידיהם); אביו היה חייל נורווגי אשר הגיע לסקוטלנד כחלק מהמחתרת הנורווגית אשר נמלטה ממדינתם לאחר כיבושה בידי גרמניה הנאצית. כעבור תקופה קצרה נישא לאליזבת במאי 1942, ויחד עברו השניים לגור בבית הוריה. לאחר לידתה של בתם, אחותו הצעירה של נילסן, הגיעה אליזבת למסקנה כי התחתנה במהירות וללא כל מחשבה, והזוג התגרש ב-1948.
נילסן היה ילד שקט אך הרפתקני. מאוחר יותר בחייו תיאר את שלב זה של ילדותו כתקופה של נחת ושלווה, ואת סבו כגיבור נהדר ואישיות מגינה. בכל פעם שסבו של נילסן יצא לים, שם עבד למחייתו כדייג, הרגיש נילסן, לדבריו, שחייו הפכו לריקים עד לשובו הביתה.
לאחר מותו של סבו באוקטובר 1951 החל נילסן להסתגר והפך לשקט ומופנם, והיה נוהג לעמוד בנמל בתכיפות ולבהות בספינות החולפות.
באחד מטיוליו בחוף הים ב-1954 או ב-1955 שקע נילסן תחת המים ונסחף אל תוך הים. תחילה נבהל ונכנס לפאניקה, בעודו מנופף בידיו וצורח, אולם לאחר שנאבק לנשום אוויר "שלא היה בנמצא", לדבריו, החל לפתע לדמיין כי סבו עומד להגיע ולהצילו. לבסוף ניצל על ידי צעיר אחר אשר משך אותו חזרה לחוף. לאחר התקרית עזבה אמו את בית הוריה לדירה חדשה יחד עם כל ילדיה, וכעבור זמן מה התחתנה עם בנאי בשם אנדרו סקוט, ממנו הרתה וילדה ארבעה ילדים נוספים. המשפחה כולה עברה לכפר סטריטשן ב-1955.
בראשית גיל ההתבגרות סבר נילסן כי הוא הומוסקסואל, דבר שגרם לו לחוש בושה רבה. מפני שרבים מהילדים אליהם חשב שהוא נמשך היו בעלי תווי פנים אשר דמו לאלו של אחותו הקטנה, סילביה, ניסה נילסן במקרה אחד למשש את גופה ולגעת בו, מתוך מחשבה שסטייתו המינית כלפי גברים היא לא יותר מהתגשמות החיבה שחש כלפיה. הוא האמין כי התקרית בה נגע באחותו היוותה הוכחה לכך שהלכה למעשה היה ביסקסואל.
נילסן לא הפגין מאמצים כלשהם ליצירת מגע מיני עם נערים בני גילו, אף על פי שבזיכרונותיו תיאר תקרית בה נער מבוגר ממנו נגע בו, תחושה שלא עוררה בו רגשי אי-נעימות. בפעם אחרת, ליטף גם את גופו של אחיו הגדול בזמן שישן. כתוצאה מכך החל אחיו לחשוד בסטיותיו ולגנות אותו מול חבריהם, ולעיתים פנה אליו בשם "תרנגולת", ביטוי שמשמעותו נקבה בדיאלקט הסקוטי.
בגיל ארבע עשרה הצטרף לכוח הצוערים של הצבא הבריטי, דרך בה ראה הזדמנות לברוח מחייו הכפריים.
ביוגרפיה > מעבר ללונדון

עם סיום אימוניו המשטרתיים באפריל 1973 הוצב נילסן בוילסדן שבצפון לונדון. באותה שנה החל לבלות בפאבים של הומוסקסואלים ולקיים מין מזדמן עם גברים שונים. מפגשים אלו נראו בעיניו כהרסניים לנשמתו, קיומי מגע בהם רק השאיל את גופו לאנשים אחרים בחיפוש ריקני אחר שלווה פנימית, וזאת, לדעתו, מתוך רצון למצוא זוגיות אמיתית. לאחר מערכת יחסים נוספת שהתפרקה, הגיע למסקנה שחייו האישיים לא התאימו לעבודתו, ובחודש דצמבר הודיע על התפטרותו. באותה העת נפטר אביו הביולוגי והוריש לכל אחד משלושת ילדיו כאלף לירות שטרלינג.
בחודשים הבאים עבד נילסן לסירוגין בתור שומר והחל לחפש אחר מקום עבודה יציב ובטוח יותר, עד שלבסוף מצא משרה בשירות האזרחי. תחילה הוצב במרכז לחיפוש עבודות, שם תפקידו העיקרי היה למצוא תעסוקה למובטלים חסרי הכשרה. כעבור חמש שנים מונה לממלא מקום המנכ"ל, ולאחר שלוש שנים נוספות מונה באופן רשמי למנכ"ל בפועל, והועבר למקום עבודה חדש בקנטיש טאון, בו נותר עד למעצרו.
נילסן הכיר את דייוויד גליטשן בן ה-20 בנובמבר 1975 לאחר שהותקף בידי שני גברים מחוץ לפאב. כאשר נחלץ לעזרתו ולקח אותו לביתו בדרך טיינמות' 80 בקריקלווד, בילו השניים את הערב בשתייה לשוכרה; גליטשן עבר ללונדון מוסטון, סאמרסט, והיה הומוסקסואל מובטל אשר התגורר במלון. בבוקר למחרת, החליטו שניהם לעבור לגור יחדיו בדירה גדולה יותר, ונילסן גמר אומר בדעתו להשתמש בירושתו של אביו על מנת לעשות זאת. כעבור מספר ימים השכירו דירת קרקע פנויה בשדרות מלרוז 195, אולם בטרם עברו פנימה הגיע נילסן לעסקה עם בעל המקום כי יקבל חזקה בלעדית על הגינה שבחזית הבניין.
הדירה הייתה אמורה להיות מרוהטת, אך משעברו להתגורר בה באופן רשמי מצאו אותה ריקה לחלוטין, ובשל כך נאלצו לשפץ אותה במהלך החודשים הבאים ולרכוש רהיטים. מרבית העבודה נעשתה בידי גליטשן, שכן נילסן החל להרגיש מנוצל בהיותו היחיד אשר עובד לפרנסתם, וזאת עקב חוסר הרצון של שותפו למצוא עבודה. מאוחר יותר טען נילסן שנמשך מינית אל גליטשן, אך השניים כמעט ולא באו במגע מיני.
תחילה חש נילסן שבע רצון ממערכת היחסים, אולם לאחר שנה בה התגוררו בביתם החדש החלה זוגיותם להתדרדר. הם עברו לישון במיטות נפרדות, וכל אחד הביא לביתם גברים אחרים. גליטשן טען כי נילסן מעולם לא נהג באלימות כלפיו, אך היה נוטה לקלל, והשניים נהגו להתווכח באופן תדיר. לאחר ויכוח קולני במאי 1977 דרש נילסן מגליטשן שיעזוב את ביתם.
עד סוף שנת 1978 ניהל נילסן לפחות שלוש מערכות יחסים כושלות ועבר לחיות בבדידות. הוא החל להרגיש כי אינו אדם אשר ניתן לחיות לצדו. לאורך אותה שנה הקדיש את מרבית זמנו לעבודתו, ובערביו הפנויים היה נוהג לשתות כמויות גדולות של אלכוהול ולהקשיב למוזיקה.
הרציחות

בין השנים 1978–1983 רצח נילסן לפחות שנים עשר נערים וגברים צעירים, וניסה לרצוח שבעה נוספים, אף על פי שבמהלך חקירתו הראשונה הודה בסך הכל בשישה עשר מקרי רצח. מרבית קורבנותיו היו מחוסרי בית הומוסקסואלים אשר פגש בפאבים ותחנות אוטובוס, ובמקרה אחד מחוץ לביתו. כל הרציחות התרחשו בשתי הדירות בהן התגורר לאורך השנים הללו לאחר שפותו קורבנותיו לבוא עמו לביתו בהבטחות לאוכל ומחסה.
משנכנסו הקורבנות לביתו נהג נילסן לתת להם אוכל ושתייה בטרם חנק אותם למוות. אילו היו מאבדים את הכרתם כתוצאה מהחנק, היה מטביע אותם באמבטיה, בכיור או בדלי מים, לפני שהתחיל בטקס ארוטי בו שטף והלביש את גופותיהם. הוא שמר את הגופות בביתו לאורך מספר שבועות או חודשים לפני שביתר אותן לחתיכות קטנות ונפטר מהן. את שאריות הקורבנות שרצח בין השנים 1978–1981 שרף במדורה בגינתו, ואת שאריותיהם של אלו שנרצחו בין השנים 1982–1983 הוריד באסלה בביתו. בטרם ביתר את הגופות הסיר את איבריהן הפנימיים והשליכם בסמוך לגדר ביתו או בגלאדסטון פארק.
נילסן הודה כי במספר מקרים נהג לאונן בזמן שהסתכל על גופותיהם העירומות של קורבנותיו, וקיים יחסי מין עם שישה מהם בסך הכל, אולם התעקש על כך שבאף אחד מהמקרים מעולם לא חדר אליהם.
מעצר

שרשרת הרציחות של נילסן התגלתה לראשונה בידי מייקל קטרן, שרברב שעבד בחברת דינו-רוד (אנ') והגיב לקריאת שירות אשר הגיעה אליו מידי נילסן ושאר דיירי הבניין ב-8 בפברואר 1983. כאשר פתח את הצנרת גילה קטרן סתימה שנגרמה בשל חומר דמוי בשר ומספר עצמות קטנות שלא הצליח לזהות את מקורן, ודיווח על כך לממונה עליו, גארי ווילר. מאחר שקטרן נענה לקריאה לעת ערב, הסכימו השניים כי יחזרו לבדוק את מצב הצנרת למחרת בבוקר. בטרם עזב את הבניין שוחח עם נילסן ודייר נוסף בשם ג'ים אלקוק בנוגע למקור הסתימה. כאשר אמר להם עד כמה דמה החומר הגושי לבשר אנושי, אמר לו נילסן "נראה כי מישהו הוריד באסלה חתיכות של קנטקי פרייד צ'יקן".
למחרת חזר קטרן יחד עם ווילר בשעה 07:30 בבוקר וגילה כי הסתימה בצנרת נעלמה, דבר אשר עורר את חשדם. הם מצאו ארבע עצמות נוספות בתוך צנרת אחרת שהובילה לדירת הגג, אשר הזכירו להם אצבעות אנושיות. הם התקשרו במהרה למשטרה אשר פתחה בבדיקה מעמיקה יותר ומצאה עצמות וחתיכות בשר נוספות. ממצאים אלו נלקחו לחדר המתים בהורנסי, שם אישר הפתולוג דייוויד בוואן כי הגיעו ממקור אנושי, ואף הצביע על כך שחתיכה מסוימת הגיעה מצווארו של אדם ונשאה סימני חניקה.
כאשר למדו השוטרים מפי שאר הדיירים כי הדירה העליונה ממנה הגיעו העצמות וחתיכות הבשר לצנרת הייתה שייכת לנילסן, החליטו פקד פיטר ג'יי ושני עמיתים נוספים להמתין בכניסה לבניין עד שיחזור ממקום עבודתו. כאשר הגיע למפתן דלתו, בירכו אותו לשלום והסבירו כי באו לבדוק את מקור הסתימה בצנרת. נילסן תהה לגבי התעניינותה של המשטרה בסתימות ושאל האם שני עמיתיו של ג'יי היו פקחי תברואה. ג'יי השיב כי שניהם היו שוטרים וביקש לעלות לדירתו על מנת לבדוק את העניין לעומק.
שלושת השוטרים עלו בעקבות נילסן לדירתו ומיד הבחינו בריח הריקבון החזק. נילסן שאל בשנית מדוע התעניינו בסתימות הצנרת, ונענה כי הן נגרמו כתוצאה מחסימה של שאריות אנושיות. בתגובה הביע הלם ובלבול, ואמר, "אוי ואבוי, כמה נורא!"; ג'יי התקרב אליו והשיב, "אל תשחק איתנו, איפה שאר הגופה?"; נילסן השיב ברוגע כי השאריות שנותרו נמצאו בשתי שקיות פלסטיק בארון הבגדים. השוטרים לא פתחו את הארון אלא שאלו אותו האם היו חלקי גופות במקומות אחרים בבית. בתגובה אמר להם נילסן "זה סיפור ארוך שנמשך כבר הרבה זמן. אני אספר לכם הכל, אני רוצה להוריד את זה ממני. אבל לא כאן, בתחנת המשטרה"; נילסן נעצר בחשד לרצח ונלקח לתחנת המשטרה. במהלך נסיעתם נשאל האם השאריות בדירתו היו שייכות לאדם אחד או שניים, ובעודו בוהה מחוץ לחלון השיב, "חמישה עשר או שישה עשר, מאז 1978".
באותו הערב ליווה הפקד הבכיר צ'יימברס את פקד ג'יי והפתולוג בוואן חזרה לגני קראנלי בכדי לקחת את שקיות הפלסטיק שהכילו את שאריות הגופות אל חדר המתים. אחד השקים הכיל שני פלגי גוף עליונים (קרי גוף חסר ראש וגפיים) ושקית קניות מלאה באיברים פנימיים. השק השני הכיל גולגולת אנושית חסרת בשר או עור, ראש כרות, ופלג גוף עם זרועות אך ללא כפות ידיים. בדיקת שני הראשים שהתגלו העלתה כי הם הושרו במים רותחים.
משפט > אישומים

כתב אישום רשמי הוגש נגד נילסן ב-11 בפברואר 1983 בגין הרצח של סטיבן סינקלייר. הוא נעצר עד תום ההליכים ונלקח לבית הכלא בריקסטון. עם מעברו לכלא חש שלווה ורוגע, לדבריו, מאחר שהאמין כי תחת החוק יהיה מחויב לקבל יחס הראוי לאדם חף מפשע לפחות עד שתוכח אשמתו. לדאבונו גילה כי ייאלץ ללבוש את בגדי האסירים והתנגד לכך בתוקף, תוך איום כי אם לא יורשה לו ללבוש את בגדיו הרגילים אז לא ילבש בגדים בכלל, ויתהלך עירום. כתוצאה מכך נענש ונאסר עליו לעזוב את תאו. ב-1 באוגוסט השליך את תכולת סיר הלילה שלו החוצה ופגע במספר סוהרים. בשל תקרית זו הואשם בתקיפת סוהרים ב-9 באוגוסט ונשלח לתקופת בידוד בת חמישים ושישה ימים.
משפטו נקבע ל-26 במאי באולד ביילי, והוא הואשם בחמישה סעיפי רצח ושני סעיפי ניסיון לרצח. סעיף רצח נוסף התווסף בהמשך. במהלך שימועו הראשוני יוצג בידי עורך הדין רונלד מוס, אותו שחרר משירותיו קודם לכן, ב-21 באפריל. מוס מונה לייצגו מחדש לאחר שהתלונן נילסן בפני המגיסטראטים כי לא קיבל כל ייצוג משפטי הולם לצורך הכנת הגנתו. מוס נותר בתפקידו עד לחודש יולי באותה שנה, אז הביע נילסן שוב את רצונו לייצג את עצמו ופיטר אותו, אולם מינה אותו מחדש ב-5 באוגוסט.
תחילה התכוון נילסן להודות באשמה בכל הסעיפים שהוגשו נגדו, ובהתאם לרצונו הכין עבורו מוס את המסמכים המשפטיים המתאימים, אולם כחמישה שבועות לפני תחילת המשפט שחרר אותו מתפקידו והחל להתייעץ עם עורך הדין ראלף סם היימס, אשר המליץ לו לטעון לחפות מפשע בגין אחריות מופחתת.
מאסר

עם הרשעתו הועבר נילסן לבית הסוהר וורמווד סקרבס. כאסיר בקטגוריה א' (אסירים בעלי סיכון גבוה הדורשים אבטחה גבוהה) הוא שוכן בתא פרטי, אך הורשה להסתובב עם האסירים האחרים. נילסן לא ביקש להגיש ערעור על גזר דינו וקיבל את דברי התביעה, קרי שהיה אחראי למעשיו וכי רצח בכוונה תחילה. מעבר לכך, ביום הרשעתו הרחיב ואמר כי הפיק סיפוק נהדר מאומנות הפיתוי, מרכישת חבריו הנצחיים, מביתור הגופות וסילוק שאריותיהן, ומרגעי הקיצון בהם גמר אומר בדעתו לרצוח אותם. בנוסף טען כי מנהגו לשתות לשוכרה היה הסיבה היחידה לכך שלפחות שניים מקורבנותיו הצליחו להימלט.
בסוף השנה הותקף נילסן בידי אסיר בשם אלברט מופאט, אשר חתך אותו בפניו ובחזהו וגרם לו לפציעות שדרשו שמונים ותשעה תפרים. לאחר מכן הועבר לבית הסוהר פארקהורסט לתקופה קצרה, וכעבור זמן מה נשלח לבית הסוהר וייקפילד, שם נותר עד לשנת 1990. נילסן הועבר ליחידת מאסר התנדבותית בבית הסוהר פול סוטון בשנת 1991 בשל חשש לבטיחותו, שם נותר במשך שנתיים, עד שהועבר לבית הסוהר וויטמור, שוב כאסיר בקטגוריה א', ובבידוד מוגבר משאר האסירים.
תקופת המאסר המינימלית של עשרים וחמש שנים עליה המליץ השופט ג'ונסון במשפטו בוטלה ב-1994 על ידי מזכיר הפנים מייקל הווארד, והוחלפה במאסר עולם ללא אפשרות לשחרור מוקדם. החלטה זו הבטיחה כי נילסן לעולם לא יהיה שוב אדם חופשי, עונש איתו השלים.
נילסן הועבר חזרה לבית הסוהר פול סוטון ב-2003; הוא בילה את זמנו בתרגום ספרים לכתב ברייל בסדנת העבודה של הכלא, ונהג לקרוא ספרים רבים ולכתוב. כמו כן הורשה לצייר ולהלחין מוזיקה באמצעות קלידים. לעיתים שלח מכתבים למכריו. הוא נותר בבית הסוהר פול סוטון עד למותו ב-12 במאי 2018.