stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שם-קוד (משחק)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  13 במאי 2016 
 סוגה:  משחק לוח 
 מספר שחקנים:  מומלץ ל־4 שחקנים ומעלה; ניתן לשחק עם 2–3 שחקנים
 פיתוח:  ולאדה חואטיל (אנ')
 הוצאה לאור:  CGE
 זמן המשחק:  15–30 דקות
 מיומנות:  יכולות שפה; זיהוי מילים
 
 אתר רשמי
 
שם-קוד (Codenames) הוא משחק קופסה בסגנון משחקי מסיבות, בו מנסים השחקנים לנחש מילים שאחד השחקנים האחרים ניסה להעביר להם באמצעות רמזים (שמות-קוד).
המשחק יצא בשנת 2015 וזכה בפרס משחק השנה הגרמני בשנת 2016.
בישראל המשחק יצא לאור באמצעות פרויקט הדסטארט בשנת 2016 על ידי "משחקי ליאם" ו-Golden Egg Games.
מהלך המשחק

המשחק מתנהל בין שתי קבוצות יריבות של שחקנים. בכל קבוצה אחד השחקנים נבחר להיות "רב-המרגלים", והוא נותן רמזים (שמות-קוד) לשאר חברי הקבוצה שיצטרכו לנחש את כוונתו.
על גבי לוח המשחק מופיעות 25 קלפי מילים שונות, שפרוסות בגריד של 5 על 5, שמשתנות בכל משחק, כאשר ישנו "קלף סדר" שגלוי רק לרבי-המרגלים של כל קבוצה והוא מסדיר אילו מהמילים שייכות לאילו קבוצה. מתוך 25 המילים, ישנן 9 קלפי מילים של קבוצה אחת, והיא הראשונה שתשחק; 8 קלפי מילים של הקבוצה האחרת, 7 קלפי מילים נטרליות וקלף מילה אחת שתסומן באיקס שחור ושאותה אסור להגיד מכיוון שניחושה יביא לסיומו של המשחק ולניצחון הקבוצה היריבה.
מטרת המשחק: רב-המרגלים של כל קבוצה צריך לגרום לחברי הקבוצה שלו לנחש את כל המילים המסומנות כשלהם ב"קלף הסדר" במספר המועט ביותר של מהלכים, זאת על ידי שימוש בשמות-קוד מקוריים ככל האפשר שיכללו כמה שיותר מילים ששייכות לקבוצה. רב-המרגלים צריך להיזהר במיוחד בשמות הקוד מכיוון שבלבול של חברי הקבוצה יכול להביא לכך שינחשו מילה של הקבוצה האחרת, והנקודה תיזקף לזכותם. כמו כן, יש להיזהר ששם הקוד לא יכווין את חברי הקבוצה לבחור בקלף מילה נטרלית, שכן התור יסתיים מיידית ויעבור לקבוצה השנייה, וגם, לא יכווין לקלף מילה האסורה המסומנת בשחור, כיוון שהדבר יביא להפסד של אותה הקבוצה.
סיום המשחק: המשחק נגמר כאשר קבוצה סיימה את כל המילים שהיו מוקצות לה לנחש ומוגדרת כמנצחת, או כאשר קבוצה ניחשה בטעות את המילה האסורה המסומנת בשחור - מה שמוביל לניצחון מידי של הקבוצה היריבה.
הערות שוליים

↑  https://www.headstart.co.il/project.aspx?id=19644
↑  Downloads, Czech Games Edition (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רביעיית רן

| --- | --- |
 שיר הנושא:  "חלומות שמורים"
 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  אורן יעקובי, גיורא יהלום
 בימוי:  עונה ראשונה- יריב הורוביץ   עונה שנייה- שלומי אלקבץ
 שחקנים:  יפתח קליין  עודד לאופולד  אושרי סהר הגר בן-אשר  מיכל ינאי  נטע גרטי   נורית גלרון   יוסוף אבו ורדה
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  29
 הפקה
 חברת הפקה:  מעגלות   יולי אוגוסט הפקות
 בעלי תפקידים נוספים:  דיקלה (מעבדת)
 אורך פרק:  כ-40 דקות
 שידור
 רשת שידור:  yesVOD  עונה ראשונה- yes stars ישראלי, רשת (ערוץ 2). עונה שנייה- yes stars Drama HD, ערוץ 10.
 תקופת שידור מקורית:  18 ביוני 2008 – 24 במאי 2010
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רביעיית רן היא סדרת דרמה שבועית, המביאה את סיפורם הבדוי של רביעיית האחים הראשונה שנולדה בישראל. הסדרה מתארת את מערכת היחסים בין האחים לאורך שנה אחת, כאשר הם בני 32, באמצעות פרויקט תיעודי של כתב טלוויזיה. בסדרה משולבות סצנות דרמטיות עם סצנות כמו-תיעודיות. הסדרה נוצרה בהשראת הסרט "Seven Up!" משנת 1964 של במאי התעודה הבריטי מייקל אפטד.
העונה הראשונה של הסדרה שודרה בערוץ yes stars ישראלי החל מ־18 ביוני 2008. החל מ-24 ביוני, זכיינית ערוץ 2, רשת, שידרה גם היא את העונה הראשונה.
העונה השנייה עלתה לשידור ב-1 בפברואר 2010 בערוץ yes stars Drama HD. הפרק האחרון שודר ביום שני 24 במאי 2010. עונה זו צולמה ושודרה בפורמט HD, ובעתיד תשודר גם בערוץ 10.
שיר הנושא של הסדרה "חלומות שמורים", עובד ובוצע על ידי דיקלה.
עלילה כללית > עונה ראשונה - 2008 (14 פרקים)

במרכז העלילה נמצא כתב טלוויזיה, העוקב אחר עצמו וארבעת האחים מאז לידתם ומתעד אותם אחת לשמונה שנים. הסדרה מתחילה בעת צילומי הפרק החמישי בסדרה על חייהם, כאשר האחים בני 32. הסדרה עוקבת גם אחר הוריהם ובני זוגם של האחים. עליהם להחליט אם להקים משפחה ולבחור בבורגנות או לבצע מרד נגד המוסכמות. במהלך הסדרה נחשפים חיים בעלי חזות בורגנית הנסחפים למערבולת שסופה בהרס או בהתחלה חדשה.
עלילה כללית > עונה שנייה - 2010 (15 פרקים)

העונה השנייה פוגשת את משפחת רן שנה לאחר מכן. אז הם כבר בני 33 וקצת, גיל ההתבגרות הסתיים סופית ורשמית, והם מוצאים את עצמם עם הבחירות שעשו וההשלכות על החיים שלהם, על הרביעייה, ועל המשפחה כולה.
השחקנים ודמויותיהם > רביעיית האחים

ניב "ניבו" רן (יפתח קליין): בעונה הראשונה, ניבו חוזר לארץ לאחר שמונה שנים מבוזבזות של קריירת משחק כושלת בניו יורק ובילוי רוב זמנו על הבר עם נשים. בשפל חייו, הוא מחליט להתבגר ויהי מה. הוא רוצה להשיג את מה שלדעתו מעולם לא ניתן לו: הערכתם של הוריו, הערצת אחיו ואולי גם את אהבתה של נטע, האקסית שלו שכיום נשואה לאחיו המצליח. במסע ההתבגרות העצמית, הוא מגלה שבני משפחתו יעשו כל שביכולתם כדי לא לתת לו להשיג את מטרתו. בעונה השנייה, ניבו משלים את מסע ההתבגרות שלו - הוא איש משפחה למופת שמגדל עם חברתו לחיים (נטע) את שתי בנותיו של אחיו (איתן). הוא עובד כמנהל בכיר במפעל המשפחתי לשעבר לגופי תאורה.
איתן רן (עודד לאופולד): רואה חשבון עשיר ומצליח, הנשוי לנטע. יש לו שתי ילדות, אך הוא הומוסקסואל בארון העומד לצאת למסע גילוי עצמי מטלטל. בעונה השנייה, הוא מגלה עולם הסקס, סמים ורוקנרול של ההומואים התל אביבים. הוא ממשיך להתגורר בסמוך לאחיו ולאשתו לשעבר, ששתי בנותיו מטופלות על ידם.
גלי רן (הגר בן-אשר): גלי, הצלע הנשית ברביעייה, עיתונאית במקומון, אשר עמדה לפרסם תחקיר מפליל אודות המפעל המשפחתי ואילו אמה מיקי ניסתה למנוע את זה. בעקבות הוויכוח, בסוף העונה הראשונה מיקי נפצעת אנוש בתאונת דרכים. בעונה השנייה, גלי מתקשה לסלוח לעצמה, ובני המשפחה, למרות שלא מודים בכך, מאשימים אותה. היא הופכת שקופה, תלושה ואכולת רגשות אשם.
גור רן (אושרי סהר): נכה הנמצא בכיסא גלגלים. בעונה הראשונה, הוא משלם לזונות כדי שתשכבנה עמו, אך אחיו לא יודעים על כך. בנוסף, הוא מנהל מערכת יחסים עם כוכבת טלנובלות בשם אלונה הדר. בעונה השנייה, גור חי את החלום. הוא זכה בזוגיות עם הכוכבת דנה בלינסון והופך לאב. בעוד שאשתו נכנסת לדיכאון אחרי לידה, הוא פורח.
השחקנים ודמויותיהם > בני משפחה

מיקי רן (נורית גלרון): אמם של ארבעת האחים. נפצעה אנושות בתאונת דרכים בסוף העונה הראשונה. במהלך העונה השנייה היא עוברת תהליך שיקום.
אלי רן (יוסוף אבו ורדה): אביהם של ארבעת האחים. בעונה הראשונה הוא שולט ביד רמה במפעל משפחתי ליצור גופי תאורה. בעונה השנייה, חייו מתגלגלים למטה במדרון החד: מעמדו בקרב ילדיו נחלש, המפעל נמכר והוא עובד בתפקיד משפיל.
נטע רן (מיכל ינאי): בעונה הראשונה היא אשתו של איתן, רואה חשבון עשיר ומצליח, ולהם שתי בנות. אחיו של איתן, ניבו, מאוהב בה בגלוי - והיא האקסית שלו מימי התיכון. בעונה השנייה, היא וניבו חיים בזוגיות משותפת ומגדלים את שתי הבנות לאחר יציאת בעלה לשעבר (איתן) מהארון. היא עקרת בית נפלאה, אמא מצוינת ובעיקר אשה מסורה, אוהבת ותומכת. בהשראתה ועידודה עובר ניבו את השינוי משחקן כושל למנהל מצליח.
דנה בלינסון (נטע גרטי) (עונה שנייה): אשתו של גור. הייתה ההבטחה הגדולה של עולם התיאטרון, אבל וויתרה על חוזה בקאמרי, כדי ללכת אחרי גור להצגה קטנה וכושלת. היא התאהבה בו, והשניים התחתנו. במהלך העונה היא נכנסת להריון ואחרי הלידה חווה דיכאון.
מאיה שור - הבת של רן.
השחקנים ודמויותיהם > דמויות נוספות

אלונה הדר (אפרת בוימולד) (עונה ראשונה): כוכבת טלנובלות מצליחה. מתאהבת בגור רן. יחסי האהבה-שנאה שמתקיימים ביניהם הופכים במהלך הסדרה לקשר טעון וכואב.
מורדי דהאן (אורי בנאי) (עונה ראשונה): החבר של גלי. משפחתו ירדה לפני שנים לארצות הברית, ובארץ אין לו בעצם אף אחד. מורדי שאפתן, הרוצה להשתייך למשהו בארץ. כאשר ניסה מורדי להתקבל לעבודה ב"צבעי רן", לא שיער שיקבל את שלושת הדברים האלה במקום אחד, ושימצא במכה אחת גם עבודה, גם אהבה וגם משפחה. כעת, 4 שנים לתוך החברות עם גלי, מבין מורדי שאם לא ימהר "לסגור את העסקה" איתה ועם בני משפחתה, יישאר בסופו של דבר בחוץ, ללא עבודה, ללא אהבה וללא משפחה.
ארז בלום (עידן רבינוביץ') (עונה ראשונה): הומו גלוי וגאה. חייו נראים מושלמים לכאורה: יש לו ילדה (שעשה עם זוג לסביות), יש לו קליניקה קטנה ומשגשגת בה הוא עובד כווטרינר ויש לו וילה כפרית וחמימה בקצה רמת השרון. אבל יש לו חלום אחד קטן, לשבץ בתמונה המושלמת שלו גם את גבר החלומות שלו: איתן רן, מי שכבר שנתיים קופץ אליו לביקורים סודיים בצהריים, כשהילדה בלימודים.
דפנה (דפי) (ריימונד אמסלם) (עונה שנייה): בחורה צעירה שעומדת בראש התאגיד שקנה את המפעל המשפחתי לאחר שפשט את הרגל. גילתה עניין בניבו ושכבה איתו כשהיו ביחד בשווייץ בנסיעת עסקים.
הצלחת הסדרה והביקורות

הסדרה 'רביעיית רן' זכתה לביקורות לכאן ולכאן, ואף הייתה מועמדת לפרס הדרמה הטובה ביותר בטקס פרסי האקדמיה. כמו כן, השחקנים מיכל ינאי ויפתח קליין היו מועמדים לפרס השחקן והשחקנית הטובים ביותר על דמויותיהם בסדרה.
הסדרה התמודדה מול מגוון תוכניות מרחבי אירופה, בתחרות הבינלאומית ליצירות טלוויזיה "ורד הזהב" (Rose d'Or), פרס הניתן מדי שנה בשווייץ ליצירות טלוויזיה בולטות, במסגרתה מוענקים מדי שנה פרסים לתוכניות מטעם רשות השידור השווייצרית, על פי קריטריונים של מקוריות, יצירתיות ואיכות.
ירון טן-ברינק, מבקר הטלוויזיה של "ידיעות אחרונות", כתב בסיום העונה הראשונה:
עם כל פרק שעבר... התגלו מעמקיה ורגישותה. מין קסם כזה, המורכב בעיקרו מדיאלוגים מלאים בכנות חדה ופוצעת, מתצוגת משחק מעוררת השתאות של הקאסט כולו ומעלילה רווית תחכום טרגי שנחשף בהדרגה. אם משקיעים בה זמן ומחשבה, גומלת 'רביעיית רן' באופן שבו מעט דרמות מתגמלות את צופיהן: היא מרגשת. באמת...
בערב עליית העונה השנייה, סמדר שילוני כתבה:
הרבה שתיקות ארוכות, הרבה זוויות צילום ליריות, הרבה הטחות אשם, הכל כדי שנתרגש, שניסחף פנימה. צר לי. למעט רגעים נקודתיים, שזורחים בדרך כלל בזכות משחק נוגע ללב, זה לא ממש עבד בעונה הראשונה, ולפחות על סמך שלושת הפרקים הראשונים, זה ממשיך לא לעבוד גם הפעם.
...שום דבר שקורה שם לא מצליח להפתיע, לנער, לעורר הזדהות. התחושה הכללית היא – למי אכפת? המתכון מכיל את המרכיבים של סדרה טובה, אבל איפשהו בשלב הערבוב והאפייה משהו התפקשש. המילים "נכונות" מדי. הסאבטקס מוחצן ולעוס מדי. אפילו הניכור צעקני מדי. לא נשאר מקום לצופה להיכנס ולמצוא את עצמו בפנים.
מכירת הסדרה לגופי שידור בחו"ל

ב-22 בינואר 2010, בעת אירוע השקת העונה השנייה של הסדרה, הודיע סמנכ"ל התוכן של חברת yes, יונה ויזנטל, כי רשת הטלוויזיה האמריקאית CBS רכשה את האופציה להפקת גרסה אמריקאית של הסדרה.
ב-3 בפברואר 2010 אושרה הפקת פיילוט לסדרה, שאם יעבור את אישור הרשת יעלה לשידור בעונת הסתיו הבאה בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  ענת קם‏, אולי אלוהים יעזור?, באתר וואלה, 30 בספטמבר 2009
↑  yes tv (יס) (2010-02-15), רביעיית רן 2 - הפתיח, נבדק ב-2018-07-29
↑  ענת קם‏, CBS רכשה אופציה להפקה של "רביעיית רן", באתר וואלה, 22 בינואר 2010
↑  ערן בר-און, CBS תפיק פיילוט ל"רביעיית רן" בארצות הברית, באתר ynet, 3 בפברואר 2010
סטארטרק
פיתוח

יוצר מסע בין כוכבים ג'ין רודנברי התכוון להפוך את מסע בין כוכבים: הסרט להקדמה לסדרה המקורית. מאוחר יותר, עם סיום צילומי מסע בין כוכבים 5: הגבול האחרון, הוא סירב להצעתו של המפיק הארווי בנט לצלם סרט הקדמה. עקב כישלון הסרט האחרון בסדרה, מסע בין כוכבים 10: נמסיס, וביטולה של מסע בין כוכבים: אנטרפרייז, המפיק ריק ברמן והתסריטאי אריק ג'נדרסן החלו לפתח רעיון שנוגע לתקופה הקודמת לזו של קירק וצוותו, שעוסקת באבי סבו של קירק טייבריוס צ'ייס ומלחמת כדור הארץ ברומולאנים, אך מאז אף רעיון זה נגנז.
"זה כמו משפחה שחוברת לה יחדיו. נוסף על כך, זהו סיפור על שני אחים - קירק וספוק... התאגדותם של שני ניגודים לשוּתפות שתקח אתכם למקומות שאינכם מסוגלים אפילו להאמין."
בשנת 2005, אולפני סרטי פרמאונט פנו לג'יי ג'יי אברהמס, רוברטו אורקי ואלכס קורצמן בזמן צילומי משימה בלתי אפשרית 3, בהצעה להחיות את הזיכיון הגווע. הצוות, בנוסף למפיקים דיימון לינדלוף ובריאן בורק, הרגישו כי העתיד שלאחר הסדרה המקורית מוצה מספיק. קורצמן ואורקי מחשיבים עצמם למעריצי הסדרה, וחשבו להשתמש ברעיונות שנכתבו בספרים המבוססים על הסדרה, למרות שרודנברי עצמו לא ייחס להם חשיבות קאנונית.
אברהמס נבחר לבמאי הסרט, אם כי לא היה חובב הסדרה. אולם, הוא נמשך לתסריט אותו כתבו קורצמן ואורקי משום האופטימיות הגלומה בו, וגם משום שלדעתו הסרט יהווה ניגוד גמור לסרטים נוסח האביר האפל.
הצמד קורצמן ואורקי ציינו, כי הם מעוניינים ליעד את הסרט לקהל הרחב, ועקב כך הם נמנעו משימוש בביטויים השגורים בפי מעריצי הסדרה (Treknobabble, כדבריהם, הלחם המילים 'Star Trek' ו-'Technobabble'). הומור היה חלק בלתי נפרד מהתסריט, היות שאברהמס ציין שביקום בו שוכנים בני אדם וחייזרים, הדבר כמעט מתבקש. צוות ההפקה, שהעריץ את הסרט מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן, ציין שהשראתם לסרט היו הפרקים "Balance of Terror" מהסדרה המקורית, ו-"Yesterday's Enterprise" ממסע בין כוכבים: הדור הבא, כמו גם שתי הנובלות "Prime Directive" ו-"Spock's World". אורקי נתן לשלושת החברים - קירק, ספוק ומקוי - ייחוס שייקספירי.
שחקנים ראשיים

| שם השחקן | שם הדמות |
| --- | --- |
כריס פיין: ג'יימס טי קירק
זאכרי קווינטו: ספוק
קארל אורבן: ד"ר לאונרד מקוי
זואי סלדנה: או'הורה
סיימון פג: מונטגומרי "סקוטי" סקוט
ג'ון צ'ו: היקארו סולו
אנטון ילצ'ין: פאבל צ'כוב
אריק באנה: נירו, יריב רומולאני
לנרד נימוי: ספוק פריים (ספוק הזקן)
ברוס גרינווד: כריסטופר פייק
בן קרוס: סארק, אביו הוולקני של ספוק
וינונה ריידר: אמנדה גרייסון, אימו האנושית של ספוק
כריס המסוורת': ג'ורג' סמואל קירק
צילום

צילומים החלו ב-7 בנובמבר 2007 תחת אבטחה כבדה וסודיות מוחלטת והסתיימו ב-27 במרץ 2008. אתרי הצילום כללו את אולפני פרמאונט, איסלנד, לונג ביץ' ובייקרספילד קליפורניה, שמורת צוקי ואסקז, אוניברסיטת קליפורניה נורת'רידג' וחניון אצטדיון דודג'ר.
אברהמס, חבר איגוד התסריטאים, אמר כי שביתת התסריטאים אכן תגרום לו שלא לתרום לתסריט, אך לא תשפיע על החלטתו להמשיך את הפקת הסרט.
עיצוב

אברהמס ציין את הקושי שבהמחשת העתיד בעזרת אמצעים טכנולוגיים ששומשו בסדרה המקורית, שלמעשה אבד עליה הכלח. לצורך כך נדרש צוות המעצבים להיות עקבי עם הסדרה אך גם מתקדם דיו בשביל לעמוד בסטנדרטים של המציאות העכשווית. עיצוב גשר הספינה שמר על צורתו המעוגלת, כיסא הקפטן ומסך ההקרנה, אך הותאם לו מראה אסתטי ובהיר. כדי להדגיש את גודלה של הספינה, אברהמס בחר בעיצובים שונים לסיפונים השונים שבתוכה: סיפון המרפאה הוא מודרני בעוד סיפון ההנדסה הוא תעשייתי.
המראה הקלאסי של חולצות הצוות אף הוא נשמר, כאשר הסגל הפיקודי לובש חולצות בצבע זהב, הסגל המדעי והרפואי לובש חולצות כחולות, והסגל הטכני והאבטחה לובשים חולצות אדומות. לינדלוף השווה את מראם של הרומולאנים לפיראטי חלל בצורת לבושם וקעקועיהם.
חברת Industrial Light & Magic יצרה את האפקטים הממוחשבים לסרט. אברהמס נמנע ככל האפשר משימוש במסך כחול, והשתמש באפקטים לצורך העצמת התפאורות והמיקומים השונים.
מוזיקה

המלחין מייקל ג'אקינו, שעבד עם אברהמס בעבר, הלחין את המוזיקה לסרט, כאשר את נעימת הפתיחה המקורית של אלכסנדר קוראג' הוא שמר לסצנת הסיום, בציינו כי הדבר מייצג את הרגע שבו הצוות המקורי מאוחד לראשונה.
הוצאה ושיווק

בתחילה, תאריך יציאת הסרט נקבע ל-25 בדצמבר 2008, אולם אולפני פרמאונט דחו לאחרונה את יציאתו ל-8 במאי 2009. הצעד נעשה לא משום שביתת התסריטאים, אלא משום שלדעת האולפנים הדחייה מתאריך חורף לקיץ תמשוך קהל רחב יותר. בנוסף, הדבר גם יאפשר את השלמת האפקטים.
הקדימון הראשון לסרט שוחרר יחד עם קלוברפילד ב-18 בינואר 2008. בקדימון נראתה האנטרפרייז בזמן בנייתה. בקדימון שולבו קולות משנות ה-60, במיוחד זה של ג'ון פיצג'רלד קנדי המודיע על תחילת המירוץ לחלל. הקדימון המלא שוחרר יחד עם קוונטום של נחמה ב-14 בנובמבר 2008, ולאחריו ערך אברהמס סבב במספר ערים כדוגמת רומא, פריז, קלן ומדריד כדי לקדם את הסרט.
החל מינואר 2009, הוצאת הקומיקס IDW Publishing פרסמה חוברת חודשית בשם 'Star Trek: Countdown', שמציגה את סיפור הרקע לנרו הרומולאני, כמו גם מצמצמת את הפער שנותר בין פרק הסדרה מסע בין כוכבים: הדור הבא "Unification" לבין הסרט בנוגע להופעתו של ספוק המזדקן. סדרת החוברות מביאה גם את דמותם של ז'אן-לוק פיקארד ודאטה מסדרת הדור הבא.
סדרת מודלים מיניאטוריים וצעצועים החלה בשיווק לקראת מרץ-אפריל 2009.
הערות שוליים

↑  רודנברי שקל לעשות פריקוול לסדרה המקורית בתור 'מסע בין כוכבים': הסרט, אנתוני פסקל, 27 בפברואר 2008
↑  מסע בין כוכבים 11 נגנז אך לא נשאר בחוץ, מייקל הינמן, 12 באפריל 2006
↑  הוליווד ריפורטר, שאלות ותשובות עם אלכס קורצמן ורוברטו אורקי, ג'יי פרננדז, 24 בספטמבר 2008
1 2 3  תמליל שיחה של צוות ההפקה ושחקני 'סטארטרק', אנתוני פסקל, 25 בינואר 2008
↑  מסע בין כוכבים: סרט חדש, חזון חדש, ג'ף ג'נסן
↑  כותבי 'סטארטרק' מדברים על כיוון ועל פטפוטי טרק, אך לא על מאט דיימון, ג'ייסון הורוביץ, 8 במרץ 2007
↑  רוברטו אורקי על מדוע הוא טרקי ועל הפיכת הזיכיון שוב לגדול, אנתוני פסקל, 4 באוקטובר 2007
↑  שביתת התסריטאים מגיעה, סינתיה ליטלטון, 5 בנובמבר 2007
↑  מחשבותיו של אנתוני על הקרנת הסרט בלוס אנג'לס, אנתוני פסקל, 20 בנובמבר 2008
↑  http://www.comingsoon.net/news/startreknews.php?id=41995 'סטארטרק' נדחה למאי 2009], סרטי פרמאונט, 14 בפברואר 2008
↑  דיימון לינדלוף על תאריך יציאה חדש וגורם המשיכה לקהל צופים חדש, אנתוני פסקל, 1 במרץ 2008
↑  פרטים על צעצועי פליימייט חדשים של סרט 'סטארטרק' וגילוי שם ספינתו של נרו, ג'ון טנוטו, 19 בנובמבר 2008
| סטארטרק (סרטי האתחול / ציר זמן קלווין) |
| --- | --- | --- |
| שחקנים ראשיים | כריס פיין • זאכרי קווינטו • קארל אורבן • סיימון פג • ג'ון צ'ו • זואי סלדנה • אנטון ילצ'ין |  |
| דמויות ראשיות | ג'יימס טיבריוס קירק • ספוק • ליאונרד מק'קוי • מונטגומרי סקוט • היקארו סולו • ניוטה אוהורה • פאבל צ'כוב |  |
| דמויות משנה | כריסטופר פייק • נירו • סארק • חאן נוניאן סינג |  |
| סרטי הקולנוע | סטארטרק (2009) • האויב בתוכנו (2013) • סטארטרק: אל האינסוף (2016) |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810573252605606  BNE: XX4895840  LCCN: no2009083143  VIAF: 6496151353539552720007   WorldCat (עם VIAF): 6496151353539552720007
עאסם אבו שקרה

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1961 אום אל-פחם, ישראל 
 פטירה:  5 באפריל 1990 (בגיל 28) ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות קלישר 
 תחום יצירה:  ציור 
 
עאסם אבו שקרה (בערבית: عاصم أبو شقرة; 11 בנובמבר 1961–5 באפריל 1990) היה אמן פלסטיני-ישראלי שנולד באום אל-פחם למשפחה מוסלמית. אבו שקרה התעסק במדיום הציור ועבר בשנת 1982 לתל אביב כדי ללמוד בבית הספר לאמנות קלישר. אבו שקרה נודע בציורי הצבר שלו שנהפכו לדימוי חוזר ואובססיבי ביצירתו. הדימוי הטעון כורך יחד היבטים לאומיים ואישיים: טרגיות של גורל הפלסטינים שנותקו מאדמתם מ-1948, וגורלו האישי של האמן שחלה בסרטן בשנת 1988. עאסם אבו שקרה ניפטר בשנת 1990 בגיל 28.
ביוגרפיה

נולד באום אל-פחם, בנם של סלאח ורוקאיה אבו שקרה. הוא בן שביעי מתוך תשעה אחים, בהם ראאד סלאח ושני קציני משטרה. למד בתיכון בעפולה ובשנת 1982 עבר לגור בתל אביב. אבו שקרה למד בבית ספר יסודי באום אל-פחם ובשנות התיכון שלו עבר ללמוד בבית ספר בעפולה. עקב מצוקה חברתית הוא ביקש לחזור לביתו שבאום אל-פחם. "תמיד זה היה כך: הרצון הזה לחזור למקום המוגן והמוכר", סיפר אבו שקרה בראיון שהעניק לרונית מטלון לקראת פתיחת תערוכת היחיד השנייה שלו ב-1989.
ב-1982 הוא עבר לתל אביב ובשנים 1982–1986 למד אמנות בבית הספר "קלישר" והושפע מהאמן והמורה דוד ריב. בין השנים 1987–1988 לימד בקלישר. במהלך הקריירה הציג מספר תערוכות יחיד וזכה במלגת קרן תרבות אמריקה-ישראל.
במהלך לימודיו, בעקבות קשיים כלכליים, שיכן אותו מנהל בית הספר צבי בן דב, בחדר שבחלל בית הספר. "כמעט לא יצאתי במשך שנה וחצי מהחדר הקטן הזה עם הטרפנטין. אני לא חושב שזה בא רק מחוסר ברירה. בחרתי בזה." אבו שקרה מספר.
בראשית דרכו, כשהגיע ללמוד בקלישר, צייר אבו שקרה את נופי הכפר וסצנות מהווי כפרי: נשים עטויות כאפיה עם תינוקות על זרועותיהן ומוטיבים דומים.
בהמשך החליט לוותר אבו שקרה על הסצנות הנרטיביות המסמלות את הבעיה הלאומית והתחיל להתעניין בשיח הצבר בעציץ. במאמרה של טלי תמיר "צל הזרות: על ציוריו של עאסם אבו שקרה" היא כותבת: "שיח צבר זה מנותק מן המשוכות הסבוכות, הפראיות, שהופיעו בציורי נוף מוקדמים שלו, אל תוך עציץ מוקטן, המונח על אדן חלון תל אביבי." וממשיכה: "שיח הצבר בעציץ מסמל את מצב האנומליה, את גזילת השייכות הטבעית לנוף."
במהלך לימודיו בקלישר הושפע אבו שקרה משלושה אמנים: אורי שטטנר שעזר לאבו שקרה לפתח את שפתו הציורית ושימוש בצבע; משה קופפרמן שהשפיע עליו בכיוון של תמצות מונוכרמי ואקספרסיבי.; ודוד ריב שהיה מורו בשנה האחרונה ללימודיו. ריב השפיע השפעה מכרעת על ציורו של אבו שקרה שספג ממנו את הנטייה להשטחה.
גם הציור המודרניסטי של המאה ה-20 השפיע על אבו שקרה שממנו הפנים את מחויבותו המוסרית של האמן לערכים אנושיים וראה באמנות סוג של אחריות חברתית.
סגנונו האקספרסיוניסטי של אבו שקרה שואב השראתו מהאקספרסיוניזם הגרמני המוקדם והמאוחר.
ב-1986 עם תום לימודיו, עבד אבו שקרה בבית דפוס ומאוחר יותר כעוזר הוראה וכמורה לרישום בבית הספר שבו למד.
ב-1988 הציג אבו שקרה את תערוכת היחיד הראשונה שלו בגלריית ראפ בתל אביב. "הייתי בחיפושים אחרי איזושהי אותנטיות ישראלית, ומצאתי אותה אצל עאסם. ישראליות אמיתית, שורשית", סיפר בעל הגלריה, איתן הלל, בכתבה של עמנואל בר-קדמא ב-"ידיעות אחרונות" (1994).
ב-1989 זכה אבו שקרה בפרס קרן תרבות אמריקה-ישראל, והציג תערוכת יחיד נוספת בגלריית ראפ.
בשנתיים האחרונות לחייו, מתוך מודעות לזמן הקצר העומד לרשותו, התמקד אבו שקרה בציור הצבר בעציץ. הוא תמך באחיינו כרים אבו שקרה שהיה צייר צעיר.
בשנת 1990 נפטר ממחלת הסרטן והוא בן 29. לאחר מותו נערכה תערוכה של יצירותיו במוזיאון ישראל. תערוכה גדולה נוספת הוצגה על ידי מוזיאון תל אביב לאמנות בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו בשנת 1994. בשנת 2008 הוקדשה תערוכה ליצירותיו בגלריית גולקונדה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  עאסם אבו שקרה (קטלוג התערוכה), אוצרת: אלן גינתון, תל אביב: בית הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו, 24 בנובמבר 1994.
1 2 3 4  Administrator, טל בן צבי - גברים בשמש, באתר www.men-in-the-sun.com
↑  ראו: רונית מטלון: ראיתם פעם צבר פורח, עיתון הארץ, מאי 1989.
1 2   איתן בוגנים, חייו ומותו של הצייר הכוכב עאסם אבו שקרה, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2013
↑  אלן גינתון. שם
↑  ראו: עמנואל בר קדמא, עיתון ידיעות אחרונות, 1994.
1 2 3  מרב יודילוביץ', ארץ הצבר, באתר ynet, 3 במרץ 2008
↑  אלן גינתון, "הפסיון של עאסם אבו שקרה", מתוך קטלוג לרגל תערוכתו במוזיאון תל אביב, 1994
↑  סמדר שפי, מצבות רדופות זיכרונות אפלים", "הארץ", 1.12.1994
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 269784  NLI: 987007515363605171  BnF: cb125484067 (data)  GND: 121365204  ISNI: 0000 0000 6682 2120  LCCN: nr99028689  SUDOC: 034763945  VIAF: 42692133   WorldCat (עם VIAF): 42692133
יהוד (מושבה)

ערך זה עוסק ביהוד (מושבה). אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 תאריך ייסוד:  1882 
 תאריך נטישה:  1893
 קואורדינטות:  32°02′51″N 34°52′20″E﻿ / ﻿32.04759722°N 34.87225833°E﻿ / 32.04759722; 34.87225833 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) יהוד(למפת גוש דן רגילה) יהוד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יהוד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יהוד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הראשונים
יְהוּד הייתה מושבה חקלאית לשעבר שהקימו מתיישבי פתח תקווה בסוף 1882. היא כללה שבעה בתי מגורים, בית כנסת ובית מרחץ. המושבה נעזבה בשנת 1893. ב-1972 שוקם הבית היחיד שנותר מימי העלייה הראשונה. הבית נמצא כיום במרכז סביון ומכונה  "בית הראשונים" ובו מועדון וספרייה ציבורית.
תולדות היישוב

היו אלו מתיישביה הראשונים של פתח תקווה, שננטשה ב-1881, יואל משה סלומון, יהודה ראב ואחיו משה שמואל ראב שהגיע במקום האב אלעזר שמפאת גילו לא יכול היה להשתתף בעבודת ההתיישבות, בשילוב חדשים, חבורת חובבי ציון מביאליסטוק ואריה ליב פרומקין, ששינסו מותניהם במאמץ מחודש לתקוע יתד ב'אם המושבות'. והפעם, כלקח מפרק ההתיישבות הראשון, העדיפו לקבוע את יישובם במקום בעל אקלים נוח יותר הרחק מריכוזי היתושים מחוללי מחלת המלריה שהיו בסביבות הירקון. נרכשה חלקה של 140 דונם בקרבת הכפר הערבי יהודייה ויקרא שמה 'יהודית' כשם העיר הקדומה שהייתה בנחלתו של שבט דן ”וִיהֻד וּבְנֵי-בְרַק, וְגַת-רִמּוֹן” (יהושע, י"ט, מ"ה). המתיישבים הקימו אגודה שיתופית וקיבלו על עצמם עבודה עצמית. מדי בוקר נדדו המתיישבים לפתח תקווה מרחק 7 ק"מ לעיבוד נחלותיהם ובערב שבו ליהודית, מהלך שעה וחצי לכל כיוון.
יהודית, שנחשבה תחילה למושבה חדשה בארץ ישראל לצד פתח תקווה, הלכה ונחלשה ככל שפתח תקווה הלכה והתאוששה. בין 1885 ל–1886 יותר ויותר מתיישבים העבירו את ביתם הקבוע לפתח תקווה בעוד ביהודית נותר 'המרכז הרוחני' ובראשו מרדכי גימפל יפה שהקים ישיבה-בית מדרש שאליו נשלחו "המעולים שבאברכי ירושלים". אברהם מויאל, נציגם של 'חובבי ציון' בארץ, שליווה את פתח תקווה מראשית דרכה, שלח משלחת בת שלושה אנשים, אלעזר רוקח, מזכירו, זרח ברנט ואחיו, שלום מויאל לדווח מהשטח. רוקח הציע למויאל לשנות את יעודה של יהודית ממושבה חקלאית ל"מקום חרושת המעשה", ליישוב שיתבסס על מלאכה ובעתיד על חרושת. המצב ביהודית הסתבך שהתברר שעל חלקות האדמה שרכש יחיאל מיכל פינס רבצו חובות של מיסים וארנונות לממשלה העות'מאנית והבתים נבנו על סמך רישיון בנייה שנועד לבנייה בירושלים, שם הייתה ליהודים חלקת אדמה שנקראה אף היא בשם "יהודייה". כפי שקודם לכן ישר את ההדורים עם השלטונות העות'מאניים בעניין אדמות עקרון וגדרה ורישיונות הבנייה עליהן, כך צלחו מעשי ידיו של אברהם מויאל גם הפעם הזאת וסכנת הרס המבנים הוסרה.
על פי זיכרונותיו של יהודה ראב כפי שנרשמו על ידי בנו, בנימין, בספר 'התלם הראשון', התגלעה מחלוקת בין היהודאים לתקוואים איזה יישוב יזכה לתמיכת הגופים המסייעים, 'חובבי ציון' והברון רוטשילד. ביקורו של קלונימוס זאב ויסוצקי ב-1885 בשתי המושבות הכריע את הכף לטובת פתח תקווה.
בשנת 1887 ביקר במושבה הברון רוטשילד. ב-1888 התיישב במושבה הרב זאב יעבץ ששימש כמורה, ואחר כך מנהל בית הספר. כעבור כשנה עבר לזכרון יעקב.
בסביבות 1890 הצטרפו למושבה תלמידי חכמים ואנשי רוח, ביניהם הרב יחיאל מיכל פינס והמורה אליהו ספיר.
עם פטירתו של הרב מרדכי גימפל יפה בתרנ"ב, נעזבה המושבה.
אדמותיה של יהוד, אדמותיה של הקרן הקיימת, נמסרו למושב 'היובל' שנוסד בט"ו באב תרצ"ד (1934) בכספי קרן היסוד על ידי פועלים מפתח תקווה שהתארגנו בתרפ"ח (1928), שעה שאם המושבות חגגה את שנת היובל להקמתה ולפיכך נקרא כפר היובל. בשנת 1952 התאחד מושב 'בהדרגה' עם מושב כפר היובל הסמוך. היישוב המאוחד נקרא בשם כפר מעש.
"רחוב יהוד" במרכז פתח תקווה מנציח פרק זה בקורות בניין האזור.