stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממלוכים
תחילת המוסד הממלוכי

המסורת של שימוש בעבדים בני חסות שהתאסלמו הייתה מקובלת בח'ליפות העבאסית (ואולי אף קודם לכן).
בשנים 813–815 החל הח'ליף העבאסי אל מאמון ברכישתם והכשרתם הצבאית של עבדים לא מוסלמים בבגדאד, כאשר בסוף ימיו מנה צבאו בין 3,000 ל-4,000 חיילים-עבדים ממוצא לא מוסלמי. עם זאת, הראשון שעשה בהם שימוש צבאי נרחב היה אחיו, הח'ליף העבאסי אל-מעתצם (838–842), שהתרשם במיוחד מיכולותיהם כקשתים רכובים, שהיו יכולים לירות חץ מקשת תוך כדי דהירה על סוס.
עד מהרה הפכו החיילים הממלוכים לגורם דומיננטי בצבא הח'ליפות דבר שהוביל לחיכוכים בינם לבין האוכלוסייה המקומית בבגדאד. בעקבות כך נאלץ אל-מעתצם להעביר את בירתו לעיר סאמרא, אך דבר זה לא הצליח להשקיט את המתחים בקרב החיילים הממלוכים דבר שאף הוביל לרציחתו של הח'ליף אל-מתוכל הראשון בידי החיילים-עבדים ב-861.
מקורם של החיילים-עבדים מאזורים בצפון הים השחור (שבטים טורקיים קיפצ'אקים ואחרים), הקוקז (בעיקר גאורגים וצ'רקסים) וממרכז אסיה - אליהם הצטרפו (בשלב מאוחר יותר) גם עריקים מונגולים, כורדים ואף יוונים ואירופאים אחרים. המשותף לכולם היה הרקע הלא מוסלמי שלהם ומעמדם הנמוך כעבדים קנויים. השימוש בחיילים לא מוסלמים אפשר לח'ליפים להתגבר על האיסור ההלכתי (לפי השריעה) של מוסלמים ללחום במוסלמים אחרים.
לאחר התאסלמותם פסקו החיילים להיות עבדים אך עדיין היו מחויבים בנאמנות לבעליהם. הנאמנות המוחלטת לח'ליף שקנה אותם הקנתה לממלוכים יתרון נוסף על פני חיילים מוסלמיים מקומיים שנטו פעמים רבות לנאמנויות שבטיות ואחרות על חשבון הנאמנות לשלטונו של הח'ליף. היותם של החיילים הממלוכים זרים מהמעמד הנמוך ביותר האפשרי הגבירה את תלותם ונאמנותם הבלעדית לשליט, והפחיתה את נכונותם ליטול חלק בקנוניות נגדו. גורמים אלה ביססו את מעמדם של הממלוכים כנכס צבאי מהמדרגה הראשונה.
בעקבות התפוררותה של הח'ליפות העבאסית הפכו הממלוכים לכוח הצבאי ולעיתים גם המינהלי המרכזי ברחבי העולם האיסלמי. תחת שלטונו של צלאח א דין (ממוצא כורדי) והאיובים במצרים התחזק כוחם של הממלוכים, עד שבשנת 1250 הם תבעו לעצמם את השלטון במדינה זו והקימו בה את הסולטנות הממלוכית.
השימוש בעבדים-חיילים נמשך ברחבי העולם האיסלמי עד המאה ה-19, כאשר הטורקים העות'מאנים המשיכו עד המאה ה-17 לגייס לשורותיהם עבדים צעירים שנקראו יניצ'רים, בעוד שהמשטרים הממלוכים המשיכו להתקיים (תחת חסות עות'מאנית) בעיראק ובמצרים עוד במאה ה-19.
תחילת המוסד הממלוכי > התזה של דוד איילון

המזרחן דוד איילון היה מייסד חקר הממלוכים. לדעתו של איילון מצויים שורשיו של המוסד הממלוכי, במסורת בני החסות, שהייתה מקובלת בחצי האי ערב. בן החסות, ה"מוולא" בערבית, היה לא-מוסלמי שהתאסלם תחת חסותו של ערבי מוסלמי. אותו ערבי מוסלמי הפך לבעל חסותו של המוסלמי החדש ונוצרו ביניהם יחסי פטרון-קליינט. המוולא נלחם בשירותו של הפטרון שלו וגילה כלפיו נאמנות רבה.
הממלוכים בח'ליפות העבאסית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הממלוכים בח'ליפות העבאסית > הממלוכים של אל-מועתצם

אחד מבניו הצעירים של הארון אל-רשיד, אבו אסחאק, מי שיהיה לימים הח'ליפה אל-מועתצם, החל כבר בשנת 814–815, בתקופת שלטונו של אחיו אל-מאמון לרכוש עבדים בבגדאד מידי בעליהם הקודמים ולהכשיר אותם לשירות צבאי. אבו אסחאק אף ערך הסכם עם הסאמאנים, שלפיו הם שלחו לו עבדים ישירות מאזור טראנסאוקסאניה. בסוף ימיו של אל-מאמון, מנה הצבא של אבו אסחאק בין 3,000 ל-4,000 לוחמים מאומנים היטב ונאמנים לבעליהם.
אחרי שהפך אל-מועתצם לח'ליף בשנת 833, הפכה היחידה הממלוכית לכוח מרכזי בצבא הח'ליפות. מועתצם אף הקים את העיר סאמארא למען הממלוכים על-מנת שלא יושפעו מההשפעה המשחיתה של התככים הפוליטיים בבגדאד.
הממלוכים בח'ליפות העבאסית > אחרי אל-מועתצם

הח'ליפים העבאסיים המשיכו לשמור על קיומן של יחידות ממלוכיות ורכשו בשבילן עבדים, לרוב ממוצא לא מוסלמי בעיקר מהערבה האסייתית, אך גם ממזרח אירופה מאתיופיה מהמגרב ומהקווקז. בתקופת בית עבאס נקראו חיילים אלו "ע'ולמאן" (או "ע'ילמאן", "נערים" בערבית), "עבד" (Abd, "עבדים"), או "מואלי" ("בני חסות"). המונח "ממלוכים" הפך לנפוץ רק בתקופה הסלג'וקית. השימוש בחיילים לא-מוסלמים אפשר לח'ליפים להתגבר על האיסור ההלכתי בשריעה האוסר על מוסלמים להילחם נגד מוסלמים אחרים. השימוש בלא-מוסלמים פתר את האיסור ההלכתי לשעבד מוסלמים. כחלק ממסלול האימונים שלהם, אוסלמו הממלוכים ותורגלו בלוחמה של קשתים רכובים. לאחר התאסלמותם הפסיקו החיילים להיות עבדים, אולם עדיין היו מחויבים בנאמנות לאדונם.
הממלוכים באמירות הסאמאנית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מיקומה של טרנסאוקסניה ושל ח'וראסאן כנקודת מפגש בין הח'ליפות העבאסית לבין השבטים הנומאדיים של הערבה, הביא ליצירת מערכת יחסים מורכבת ורב גונית בין העממים הטורקיים לבין השושלות השולטות באזורים אלו. הסאמאנים, ועוד הטאהרים לפניהם, נלחמו בשבטים טורקיים, סחרו בעבדים טורקים והחזיקו לוחמים טורקים בצבאותיהם.
הסאמאנים נהגו לשעבד טורקים, ששבו בפשיטות מלחמתיות, ורכשו באופן ישיר מהשבטים הטורקיים, שבויים מהמלחמות הבין שבטיות על-מנת לשעבדם. העבדים נחשבו באותה תקופה סחורה בעלת ערך רב. המסחר בעבדים מגזעים שונים והמיסוי על סחר זה הפכו לאחד ממקורות הכנסה העיקריים של הממלכה הסאמאנית. השליטים הסאמאנים אף הקימו מחנות אימון בהם הכשירו את העבדים הטורקיים לקריירה בצבא או בבירוקרטיה, ושלחו אותם בסיום הכשרתם לשמש כ"ע'ולמאן" בח'ליפות. טולון, אביו של אחמד מייסד השושלת הטולונית במצרים, היה חלק מתשלום המס, בעבדים טורקים, שהעלה נוח בן אסד לח'ליף אל-מאמון. הח'ליף אל-מועתצם שלח שליח מיוחד כדי לרכוש מאותו מושל סאמאני עבדים טורקיים לצבא הממלוכי הפרטי שלו. הצבא והבירוקרטיה של הממלכה הסאמאנית החלו גם הם להתבסס באופן גדל והולך על ממלוכים טורקיים, בעיקר מתקופתו של אסמאעיל בן אחמד ואילך.
ניזאם אל-מולכ תיאר בהרחבה את מערך ההכשרה שהעניקו הסאמאנים לעבדים הטורקיים. מודל ההכשרה הסאמאני שימש דוגמה גם לשושלות שבאו אחריהם ובייחוד הע'זנווים והסלג'וקים. בדומה לח'ליפות, גם בממלכה הסאמאנית צברו הממלוכים הטורקיים כוח רב, דבר שהביא לשינוי במאזן הכוחות בתוך האמירות הסאמאנית ושהפך את העבדים הטורקיים פעמים רבות לכוח מאחורי הכס. המשמר המלכותי של האמירים הסאמאנים הפך בהדרגה למורכב רובו ככולו מממלוכים. התחזקותו של משמר פריטוריאני זה הביא לעלייה בכוחו של הח'אגב, שהיה מעין שר חצר וממונה על המשמר, על חשבונו של הווכיל, ראש משק הבית של האמיר (משרה המקבילה במידת מה למאיורדומוס בחצר המרובינגית באירופה). חשובה אף יותר הייתה החלפתם של הדהקאנים, פרסים ממעמד אצולה נמוך, בעבדים טורקיים במשרות האדמיניסטרציה של האמירות.
הממלוכים בסולטנות הסלג'וקית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הממלוכים בסולטנות האיובית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ממלוכים בהודו

בשנת 1211 המפקד הממלוכי של הכוחות המוסלמים בהודו, קווטבודין אייבק ממוצא צ׳רקיסי הכריז על עצמו כסולטאן. שושלתו שלטה בהודו עד 1290.
ממלוכים בבגדאד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במאה ה-18 הכריזו הממלוכים בבגדאד על עצמאותם מהאימפריה העות'מאנית, ושמרו על עצמאותם במשך מספר שנים עד שבגדאד נכבשה בשנית על ידי העות'מאנים בשנת 1832.
ראו גם

מדינות מוסלמיות אחרות השתמשו גם הם בעבדים לוחמים:
היניצ'רים של האימפריה העות'מאנית
הסקוואליבים
ראו גם > חוקרי הממלוכים בישראל

דוד איילון
ראובן עמיתי
יוסף דרורי
עמליה לבנוני
יהושע פרנקל
אמנון כהן
לקריאה נוספת

אמנון כהן (עורך), היסטוריה של ארץ-ישראל, כרך 7: שלטון הממלוכים והעות'מאנים (1804-1250), ירושלים, כתר ויד יצחק בן-צבי, 1981
יוסף דרורי, ירושלים בתקופה הממלוכית בתוך: אלי שילר (עורך), תולדות ירושלים מחורבן בית שני ועד לתקופה העות'מאנית, אריאל 83-84, 1992, עמ' 173–206 (הספר בקטלוג ULI)
אליהו אשתור, תולדות היהודים במצרים ובסוריה תחת שלטון הממלוכים (הספר בקטלוג ULI)
זכויות להט"ב בקמבודיה

| --- | --- |

קמבודיה
 מעמד בחוק:  חוקי מאז ומעולם
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  להט"בים לא מורשים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין איסור בחוק על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  ישנה הכרה ב-"הצהרת יחסי משפחה" עבור זוגות חד מיניים
 אימוץ:  דה יורה אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים, דה פקטו ישנם מקרי אימוץ מוכרים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נמנעה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בקמבודיה מתמודדים עם אתגרים משפטיים שאינם חווים תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית הייתה חוקית מאז ומעולם בשטחי המדינה. אף על פי שהמוסר התרבותי-מסורתי בקרב התושבים הקמבודים נוטה להיות סובלני בנושאי להט"ב, ואף מספק תמיכה במפורש לאנשים ממגדר ביניים או מגדר שלישי, חקיקת זכויות להט"ב טרם נחקקה על ידי מפלגת העם הקמבודית בקואליציית השלטון.
מלך קמבודיה הנוכחי, נורודום סיהאמוני, ידוע תומך בלגליזציה של נישואים חד מיניים כגון אביו, נורודום סיהאנוק, מלכה הקודם של המדינה. לאחר שבית המשפט החוקתי בטאיוואן קבע כי איסור נישואין חד מיניים אינו חוקתי בשנת 2019, אשר כתוצאה מכך הפכה טאיוואן למדינה הראשונה ביבשת אסיה המתירה נישואים חד מיניים בשטחה, נראתה מגמה רבה של אזרחים אשר קראו לקמבודיה הקרובה גאוגרפית למדינה לחוקק לגליזציה לקיומם בשטחה גם כן.
לערים פנום פן וסיאם ריפ ישנה סצנת קהילת להט"ב גלויה, עם גיי ברים רבים, מועדונים ומקומות נוספים. מצעדי גאווה מתקיימים בקמבודיה מאז 2003, וצוברים מדי שנה מספר משתתפים הולך וגדל. עם זאת, בעוד ישנה קבלה רחבה ביחס לסטנדרטים אסייתים עבור אנשי להט"ב, קמבודים רבים מדווחים על אפליה חברתית, כולל נישואים הטרוסקסואלים בכפייה, אפליה בעבודה והצקות בבתי ספר. מספר ארגוני זכויות אדם, ובמיוחד המרכז הקמבודי לזכויות אדם, "CamASEAN" וקהילת קשתות קמפוצ'ה, פועלים להעלת המודעות לצמצום אפליה נגד אנשי להט"ב. באמצעות עבודתם, החלה הממשלה להציג שיעורי חינוך חדשים הכוללים נושאי להט"ב בכל בתי הספר בקמבודיה והחלה להציע לזוגות חד מיניים הכרה משפטית מוגבלת.
מעמד בחוק

הומוסקסואליות בהסכמה בין מבוגרים היא חוקית בקמבודיה, ומעולם לא הופללה בהיסטוריה של המדינה. גיל ההסכמה הקמבודי הוא 15, ללא קשר למגדר או נטייה המינית. כמה היבטים של החוק הפלילי עשויים להשפיע על זכויותיהם של אנשים להט"ב המתגוררים בקמבודיה בהם איסור זנות או התגוררות בבתי בושת, איסור אשר עלול להשפיע ישירות על חייהם של אנשי להט"ב בהם זונות טרנסג'נדריות בפרט הנאלצות לחיות ברחובות ללא גישה לחינוך לאחר אי הכרתן על ידי משפחותיהן.
הכרה בזוגיות חד מינית

הקוד האזרחי וחוק הנישואין והמשפחה בקמבודיה מגבילים את ההכרה בנישואים עבור זוגות הטרוסקסואלים בלבד על פי חוקת קמבודיה מאז 1993 ואינם מכירים בשותפויות אזרחיות. עם זאת, ישנה מודעות ציבורית רבה יותר להכרה במערכת יחסים חד מינית מאז שנות ה-90.
מאז ספטמבר 1993, חוקת קמבודיה הגדירה את הנישואים ברחבי המדינה כאיחוד בין גבר לאישה בלבד. ההוראה בחוקה הקשורה לנישואין שונתה בשנת 2011 אך עדיין מגדירה את הנישואין בין "בעל אחד לאישה אחת" אף על פי שמקרים של קיום נישואים חד-מיניים עדיין יכולים להתנהל בטקסים דתיים. במקרה אחד של הכרה בשותפות, נישאו חוה סוקהא ופום את' ב-12 במרץ 1995, בכפר "Kro Bao Ach Kok", במחוז קנדל. סוקהא אמר בראיון לעיתון הקמבודי פנום פן פוסט באומרו כי "השלטונות חשבו שזה מוזר, אבל הם הסכימו לסבול את זה כי יש לי כבר שלושה ילדים (מנישואים קודמים). הם אמרו שאם שנינו היינו רווקים (וגם ילדים), לא היו מכירים בחתונתו כיוון שלא היינו יכולים להוליד ילדים". לפיכך, מדובר בנישואים הראשונים בקמבודיה אשר הוכרו במלואם באישור רשמי. אירוע הנישואים הוגדר כאירוע פופולרי עם 250 איש אשר הגיעו לטקס כולל נזירים בודהיסטים ופקידים בכירים מהמחוז.
בפברואר 2004, נושא זכויות הלהט"ב בקמבודיה נדון על ידי המלך נורודום סיהאנוק. סיהאנוק כתב באתר שלו כי הוא התרשם מנישואיהם של זוגות חד מיניים בסן פרנסיסקו, והצהיר כי אם אנשיו היו רוצים שיהיו נישואים חד מיניים חוקיים בקמבודיה, הוא יעשה זאת. סיהאנוק הוסיף כי הוא סבור שאלוהים רואה בהומוסקסואלים, כמו גם בטרנסוויסטים, שווים מכיוון ש-"אלוהים אוהב מגוון טעמים". המלך הנוכחי, נורודום סיהאמוני, ידוע כתומך גם כן בלגליזציה של נישואים חד מיניים.
בשנת 2015, דובר מועצת השרים, פיי סיפן, הביע תמיכה בנישואים חד מיניים בקמבודיה, והוסיף כי החוק הנוכחי כבר מגן על אנשי להט"ב מפני אפליה. עם זאת, המרכז הקמבודי לזכויות אדם חלק על אמיר זתוו וקרא לממשלה לחוקק חוקים על מנת להבטיח שוויון עבור זכויות להט"ב בקמבודיה.
ארגון זכויות הלהט"ב, קהילת קשתות קמפוצ'ה (חמרית: សហគមន៍ ឥន្ទធនូ កម្ពុជា; RoCK), בעזרת הרשויות המקומיות, יצר תוכנית רשמית לרישום מערכות יחסים חד מיניות הנקראת "הצהרת יחסי משפחה". לדבריו, "הצהרת יחסי המשפחה היא חוזה אזרחי בין שני אנשים שמוכנים להיות ביחד ולחלוק באחריות לדאוג למשפחה, לילדים ולהפיץ את הנכס המשותף, כפי שעושים בני זוג חוקיים". במאי 2018, החוזה האזרחי של ההצהרה הוצג בפני 50 קומונות ב-15 מחוזות, ו-21 זוגות חתמו על טפסיו.
ביולי 2019 קיבלה ממשלת קמבודיה המלצות להכשיר נישואים חד מיניים מאיסלנד, הולנד וקנדה במהלך הסקירה התקופתית האוניברסלית השלישית במדינה, הנערכת בוועדת האו"ם לזכויות אדם (UNHRC).
אימוץ והורות

על פי חוק, רק זוגות נשואים רשאים לאמץ בקמבודיה בעוד נישואים חד מיניים אינם מוכרים בשטחי המדינה נכון לשנת 2021. עם זאת, הרשויות המקומיות נוטות להיות רפויות למדי בנושא אשר כתוצאה מכך תועדו מקרים רבים של אימוץ ילדים על ידי זוגות חד מיניים לאורך השנים. אימוץ על ידי אנשי להט"ב יחידים מוכר על פי החוק.
זהות מגדרית

החוק הקמבודי אינו מכיר בשינוי מגדרי משפטי כולל בניתוח להתאמה מגדרית.
הגנה מפני אפליה

חוקת קמבודיה אינה מגנה במפורש על אנשי להט"ב מפני אפליה, אך מבטיחה שוויון זכויות לכל האזרחים, ללא קשר למגדר או "מעמד אחר". באופן דומה, בעוד שאפליה מינית אסורה בחוקי זכויות האזרח, אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית אינה אסורה במפורש בתחומים כגון תעסוקה, חינוך, בריאות, דיור, בנקאות או התאמות ציבוריות.
בשנת 2007, ראש ממשלת קמבודיה הון סן הצהיר בפומבי כי הוא מנתק קשר מבתו המאומצת מכיוון שהיא לסבית והתחתנה עם אישה. עם זאת, באותה הצהרה הודיע כי הוא "לא רוצה שהורים אחרים יתעללו בילדיהם השייכים לקהילת הלהט"ב".
בשנת 2010, המרכז הקמבודי לזכויות אדם (CCHR) הקים את "פרויקט הנטייה המינית וזהות מגדרית" עבור "העצמת תנאי מחיה עבור אנשי להט"ב ברחבי קמבודיה, תמיכה בזכויותיהם האזרחיות ושיפור כבודם". בדצמבר 2010 פרסם דו"ח חסר תקדים על מצבם של אנשי להט"ב במדינה.
בינואר 2019 קיבלה קמבודיה המלצות מאיסלנד, מקסיקו, שוודיה ואורוגוואי להוציא מחוץ לחוק אפליה על רקע נטייה מינית ולהקים תוכניות חינוכיות וקמפיינים להעלאת המודעות לאנשי להט"ב ואפליתם בשטחי המדינה. קמבודיה אמנם לא אישרה ישירות אם תחוקק חקיקה מסוג זה, אך הצהירה כי "הממשלה מעריכה ומכבדת זכויות של אנשי להט"ב".
הגנה מפני אפליה > מדיה

בשנת 2015, משרד המידע שלח מכתב בו הפציר בכלי תקשורת פופולריים בקמבודיה לעצור לעג כלפי קהילת הלהט"ב. המכתב ציטט את החוקה כי גיחוך לקהילת הלהט"ב שולל מאנשיה "את כבודם וזכויותיהם המוגנים גם בחוק המדינה כמו גם בין אזרחים אחרים".
הגנה מפני אפליה > תוכניות לימודים בבתי ספר

ביוני 2017 הכריזה הממשלה על קורסי מיומנות חדשים בנושא חינוך מיני העוסקים בנושאים כגון בריאות מינית, אלימות מגדרית, זהות מגדרית ומלחמה באפליה כלפי אוכלוסיית הלהט"ב אשר הפכו לחלק מתוכנית הלימודים בכל בתי הספר של קמבודיה משנת 2018. בעבר, פעילי זכויות להט"ב קמבודים פעלו יחד עם משרד החינוך בהכשרת יותר מ-3,000 מורים ב-20 בתי ספר שונים ברחבי 9 מחוזות בדרכים לשילוב נושאי להט"ב בשיעוריהם.
תנאי מחיה

אף על פי שקמבודיה נחשבת למדינה ידידותית כלפי קהילת הלהט"ב, ישנם דיווחים נרחבים כי אפליה על רקע הומופובי היא קיימת בשטחה. בשנת 2017 דיווח משרד החוץ של ארצות הברית על הממצאים הנוגעים למעמד זכויות הלהט"ב בקמבודיה במהלכו נמצא כי ארגון זכויות להט"ב מקומי דיווח על יותר מ-100 מקרים של אלימות או התעללות כלפי אנשי להט"ב, בהם אלימות במשפחה מצד בני משפחה. סקר שנערך ביולי 2019 על ידי קהילת קשתות קמפוצ'ה שכותרתו "אלימות במשפחה כלפי לסביות, ביסקסואליות וטרנסג'נדריות (LBT) בקמבודיה", בו נבדקו 61 נשים (23 לסביות, 4 נשים ביסקסואליות ו-34 טרנסג'נדריות) גילה כי יותר מ-80% מהנשאלות סבלו מאלימות נפשית ופיזית מצד בני משפחותיהן, 35% חשבו להתאבד בעקבות אי קבלת משפחותיהן ו-10% חוו אלימות מינית או נאלצו להינשא להטרוסקסואלים בכפייה.
תנאי מחיה > מוסר תרבות מסורתי

השפה החמרית מזהה את הזכר (ប្រុ brŏs) והנקבה (ស្រី srei) כמגדרים הדומיננטיים, אך כוללת גם את המונח "khteuy" (ខ្ទើយ, שווה ערך לקתואי התאילנדי) עבור מין שלישי בין השנים המתאר אדם שיש לו המאפיינים הפיזיים החיצוניים של זכר או נקבה אך מתנהגים בצורה המתאימה לאחר. כמו בתאילנד, המונח "khteuy" מתייחס כיום כמעט אך ורק לסוג הגברי הפיזיולוגי של המונח, כלומר, זכרים פיזיים בעלי זהות נשית, המתבטאים לרוב בהלבשה צולבת (קרוס-דרסינג).
הקטגוריה הרחבה של "khteuy" מכסה שתי קבוצות משנה שונות, "שערות קצרות" ו-"שערות ארוכות". שערות קצרות (សក់ ខ្លី sák khlei) הן גברים המתלבשים ומזדהים כגברים אך מקיימים יחסים עם "גברים אמיתיים". שערות ארוכות (សក់ វែង sák vêng, הנקראות גם ស្រី ស្រស់ srei srás, שפירושן "בנות מקסימות") מזדהים ומתנהגים כנשים, ועשויים להשתמש בהורמונים ובניתוחים לשינוי המגדר הגופני שלהם. הם קוראים לעצמם "kteuy", אך עלולים לחוש עלבון אם זרים משתמשים במונח זה כלפיהם.
עם זאת, הסובלנות התרבותית הקמבודית כלפי אנשי להט"ב טרם קידמה את חקיקת זכויות הלהט"ב במדינה. בעוד שהמוסר התרבותי והבודהיזם נוטים לייצר מידה של קבלה כלפי הנושא, הטרדות ואפליה עדיין דווחו כמתרחשות וישנו לחץ חברתי עז בקרב הסביבה להתחתן עם אדם מתאים מהמין השני, ולהקים משפחה.
תנאי מחיה > תיירות להט"ב

אף על פי שאינו בחסות הממשלה, ישנו עסק פעיל לתיירות להט"ב המבקרים בקמבודיה.
בפברואר 2011, לאחר שחלק מעסקי התיירות בקמבודיה הקימו קמפיין עולמי בשם "!Adore Cambodia" עבור הודעה למען תיירים להט"ב שביקוריהם רצויים במדינה, משרד התיירות בירך על היוזמה הזו באומרו "אין לנו מדיניות להפלות על רקע מגדר, לאום או דת. אנחנו באמת תומכים בהם".
תנאי מחיה > מצעדי גאווה

מצעד הגאווה הראשון של קמבודיה נערך בשנת 2003 בעיר הבירה פנום פן. כעת, זהו אירוע שנתי ה-"חוגג בגלוי את המגוון של קמבודיה". בשנת 2006 נרשמה נוכחות של כ-400 משתתפים בציונו. המצעד הראשון ברחבי העיר סיאם ריפ התקיים בשנת 2018.
תנאי מחיה > העיר הגאה

בשנת 2010 דווח כי מספר לא מבוטל של אנשי להט"ב ממעמד הפועלים עברו להתגורר בבונג קאק 2. הרדיו הציבורי הבינלאומי כינה את העיר כ-"עיירת ההומואים הראשונה בקמבודיה".
תנאי מחיה > תרבות פופולרית

ידידותיות כלפי אנשי להט"ב נראית בתוך מוסרי התרבות המסורתיים הקמבודים יחד עם מנהגי התרבות הפופולריים המודרניים. הסרט הראשון אי פעם מתוצרת קמבודית המתאר מערכת יחסים הומוסקסואלית הופיע לראשונה בתחילת 2009 והופך להיות שובר קופות במדינה תחת השם, ?Who Am I, אשר נכתב ובוים על ידי פואן פונג בופה והוצג ברשת הטלוויזיה הקמבודית (CTN), תחנת הטלוויזיה הנצפית ביותר במדינה כמאות פעמים. במהלכו, מתאר רומן טרגי בין זוג לסביות העוסק בסיפור אהבה המוגדר כטאבו חברתי על אישה קמבודית-אמריקאית המאוהבת בשחקנית קמבודית מפורסמת.
בשנת 2015 החלה קמבודיה בפרסום מגזין הלהט"ב הראשון בשטחה, "Q Cambodia".
דעת קהל

בשנת 2015 ערכה "TNS" הקמבודית סקר שהתמקד בדעות וגישות כלפי אנשים להט"ב בקמבודיה. על פי הסקר, רוב של 55% מהקמבודים היו בעד נישואים חד מיניים, בעוד 30% התנגדו ו-15% היו נייטרליים. הסקר הראה בנוסף כי רוב הקמבודים דיווחו על היכרותם באופן אישי עם אדם להט"ב מוצהר. עם זאת, רוב הקמבודיות הנסקרות אשר הגדירו את עצמן כחלק מקהילת הלהט"ב, אמרו שהיו קורבן לאפליה כאשר הצהירו על נטייתם המינית או זהותם המגדרית למשפחותיהם וחבריהם.
בראיון שנערך בשנת 2018, אמר אית סובנאראצ'ה, מייסד אופנת "La Chhouk Recycled & Creative", כי "רק לפני חמש או עשר שנים קמבודים ראו בקהילת הלהט"ב אשפה חברתית... אנשים ראו בהם זרים לא טבעיים... אבל עכשיו יש פחות אפליה, מכיוון שראינו יותר סיקורים בטלוויזיה ובעיתונים על היכולות שלהם ומי שהם".
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז ומעולם)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים:  (מאז ומעולם)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שנאה): 
נישואים חד מיניים:  /  (איסור חוקתי מאז 1993, מקרה אחד של נישואים חד מיניים הוכר ב-1995)
הכרה בזוגות חד מיניים (איחוד אזרחי, שותפות לחיים):  /  (ישנה הכרה ב-"הצהרת יחסי משפחה" מאז 2018)
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים:  /  (לא מוכר דה יורה, אם כי מקרים רבים של אימוץ דה פקטו הוכרו לאורך השנים)
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים:  /  (לא מוכר דה יורה, אם כי מקרים רבים של אימוץ דה פקטו הוכרו לאורך השנים)
להט"בים מוצהרים רשאיים לשרת בצבא:  אין נתונים
זכות לשינוי מגדר בחוק:  אין נתונים
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות: 
טיפולי המרה אסורים בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאיים לתרום דם:
הספרון לעוגב

בית התפילה בארמון הדוכס בויימאר, שבו שירת באך כנגן עוגב ומנהל קונצרטים. ניתן להבחין בקומת העוגב בחלק העליון של התמונה.
הספרון לעוגב (בגרמנית: Orgelbüchlein) הוא אוסף של 46 פרלודים כוראליים (עיבודי כוראלים) מאת יוהאן סבסטיאן באך, מספרים 599–644 ברשימת יצירותיו של באך (BWV). כולם מלבד שלושה הולחנו בשנים 1708–1717, שבהן שירת באך כנגן עוגב החצר בארמון הדוכס בוויימאר. שלושת הכוראל-פרלודים הנותרים (יחד עם קטע קצר בן שתי תיבות) הולחנו בשנת 1726 או מאוחר יותר, לאחר מינויו של באך למנהל המוזיקה בכנסיית תומאס הקדוש בלייפציג.
האוסף תוכנן במקור כסדרה של 164 כוראל-פרלודים המיועדים לביצוע לאורך כל השנה הליטורגית. הכוראל-פרלודים האלה הם יצירות המופת הראשונות של באך לעוגב שהולחנו בסגנון בשל בניגוד ליצירותיו הקודמות לכלי זה. כל הכוראל-פרלודים הם עיבודים של כוראלים לותראנים (מזמורים) מוכרים על ידי הוספת מוטיב מלווה. למרות זאת באך ניצל את הספרון לעוגב כדי לנסות מגוון רחב של צורות מוזיקליות. רבים מהכוראל-פרלודים קצרים, כוללים ארבעה קולות, דורשים רק מקלדת אחת וקומת פדלים וכוללים קנטוס פירמוס ללא קישוטים. כוראל-פרלודים נוספים דורשים שתי מקלדות וקומת פדלים: אלה כוללים מספר קאנונים וארבעה פרלודים בעלי ארבעה קולות ותפקידי פדלים מקושטים ביותר. כוראל-פרלוד אחד הולחן בצורה של טריו סונאטה. לספרון לעוגב ארבע מטרות: להיות אוסף קטעי נגינה לליווי הטקסים בכנסייה, עבודת מחקר בתחום ההלחנה, הצהרה דתית וספרון ללימוד הנגינה בעוגב.
עמוד השער

עמוד השער של הספרון לעוגב כולל את הדברים הבאים (בתרגום לעברית מהגרמנית המקורית):
"ספרון לעוגב
בו נגן העוגב המתחיל מודרך איך לבצע כוראלים בדרכים שונות תוך כדי השגת שליטה בפדאלים, כיוון שבכוראלים הכלולים כאן הפדאל הוא מחויב.
את אדוננו לבדו לכבד, את שכננו דרכו ללמד.
הולחן על ידי יוהאן סבסטיאן באך, מנהל מוזיקלי להוד רוממותו הנסיך מאנהלט-קֶטֶן"
היסטוריה

הכשרתו המוזיקלית של באך החלה כזמר במקהלת מיכאל בלינבורג בשנים 1702-1700. כתבי יד של באך, שנתגלו לאחרונה בויימאר על ידי חוקרי באך פטר וולני ומיכאל מאול, מראים שלמד נגינת עוגב אצל גאורג בהם, נגן עוגב ומלחין בכנסיית יוהאניס, בעת שהותו בלינבורג. כתבי היד הם של יצירות לעוגב מאת ריינקן, בוקסטהודה, ואחרים, שהועתקו ידנית בביתו של בהם. הם מראים שכבר בגיל 15 באך היה נגן עוגב מוכשר מאוד וניגן כמה יצירות מהרפרטואר המתאגר ביותר של התקופה. אחרי שהות קצרה בוויימאר כמוזיקאי חצר בבית התפילה של יוהאן ארנסט הדוכס מסאקס-ווימאר באך מונה כנגן עוגב בכנסיית בוניפציוס הקדוש (כיום כנסיית באך) בארנשטאט בקיץ של שנת 1703, לאחר שבדק את העוגב שם מוקדם יותר באותה שנה. בשנים 1706-1705 ניתנה לו חופשה כדי ללמוד אצל נגן העוגב והמלחין דיטריך בוקסטהודה בליבק, לשם הוא צעד את צעדתו הידועה ברגל. ב-1707 מונה באך למשרת נגן העוגב של כנסיית בלסיוס הקדוש במילהאוזן. ב-1708 הוא מונה שוב לתפקיד בחצר ויימאר ב-1708 שם הוא שרת כנגן עוגב ומנהל קונצרטים עד 1717 - שנים בהם הוא הולחן כאמור רוב הספרון לעוגב.
כתב יד של יצירה מספר 739 ברשימת יצירותיו של באך
קישוט מזבח של קראנאך בכנסיית פטר ופאול בה ניגן באך על העוגב
מבט על ויימאר 1686: כנסיית פטר ופאול מאחור, הארמון האדום מעל גשר הולכי הרגל משמאל
מבצר וילהלם, ויימאר, סביבות שנת 1730, נבנה בשנות 1650 ונשרף ב 1774
סגנון הלחנה

מלבד כמה יוצאים מן הכלל, הכוראל-פרלודים בספרון משתפים קבוצה ייחודית של סגנונות המכונה "סגנון הספרון לעוגב:"
הם הרמוניזציות של קנטוס פירמוס המנוגן בתפקיד הסופרן (הגבוה) בעוגב.
הם כתובים לארבעה קולות הכוללים שלושה קולות מלווים.
ההרמוניות נוצרות על ידי הקולות המלווים בעזרת מוטיבים או צורות הנובעות מהקנטוס פירמוס ומחקות אותו.
כל קול פותח מיד בתפקיד הקנטוס פירמוס, עם או ללא ליווי.
אין הפסקות בין שורות הקנטוס פירמוס שהיו יכולות לשמש למשל לריטורנלו או להפסקות בקולות המלווים.
התווים התואמים את סיום שורות השיר של הכוראל המעובד מסומנות בפרמטה (השהייה).
יוצאים מן הכלל לסגנון זה כוללים את:
כוראל-פרלוד מספר 611 ברשימת יצירותיו של באך בו קול הקנטוס מנוגן על ידי תפקיד האלט בעוגב.
כוראל-פרלודים מספר 600, 608, 618, 619, 620, 624, 629 ו-634/633 בהם הקנטוס בסופרן נשמע בקאנון עם אחד מהקולות האחרים.
כוראל-פרלוד מספר 615 בו הקנטוס נשמע בקאנון עם כל שאר הקולות מעל המוטיבים המלווים.
כוראל-פרלודים מספר 599 ו-619 הכתובים לחמישה קולות.
כוראל-פרלוד מספר 639 הכתוב לשלושה קולות.
כוראל-פרלודים 617, 618, 619 ו-637 בהם הליווי מתחיל לפני הקנטוס פירמוס.
קבלת היצירה

בתחילה, הספרון לעוגב הועבר ממורה לתלמיד ולא פורסם במלואו עד שפליקס מנדלסון ערך מהדורה. מהדורות אחרות ראויות לציון נערכו על ידי רוברט קלארק וג'ון דייוויד פטרסון, קוונטין פולקנר, אלברט רימנשניידר ואלברט שווייצר.
ראו גם

רשימת יצירות מאת יוהאן סבסטיאן באך
כוראלים מאת יוהאן סבסטיאן באך
הערות שוליים

↑  מלקולם בויד, באך, תרגם גבי פלג, הוצאת כתר, 1983, עמ' 59.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 9b0a5cdf-beea-4129-bfbb-5b97111a9147  MusicBrainz work: 8d871f9d-1054-4569-8e7b-6320e3d93b47 
עמוד השער של הספרון לעוגב
עוגב בארוקי בכנסיית יוהאניס בלינבורג בה שרת מורו של באך, גאורג בהם, כנגן עוגב
העוגב של כנסיית בלסיוס הקדוש במולהאוזן, שופץ ב 1959 עם תוספת של מקלדת שלישית ופעמונה עם 26 פעמונים לפי הנחייתו של באך עצמו ב 1709-1708.
עוגב קטן בכנסיית מריין בהאלה עליו ניגן באך ב 1713 במסגרת ריאיון למשרת נגן עוגב ושוב ב 1716
גוגי ומגוגי

| --- | --- |
 סוגה:  אנימציה, קומדיה
 יוצרים:  ניר מולד
 מדבבים:  אורנה כץ, ניר מולד
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  15
 הפקה
 חברת הפקה:  ארמדילו הפקות מצוירות, נגה תקשורת
 אורך פרק:  7 דקות
 שידור
 רשת שידור:  לוגי
 תקופת שידור מקורית:  2011
 קישורים חיצוניים
 גוגי ומגוגי
 
גוגי ומגוגי היא סדרת אנימציה מצוירת בת 15 פרקים שהופקה על ידי הסטודיו לאנימציה ארמדילו הפקות מצוירות של ניר מולד, ושודרה בערוץ לוגי בשנת 2011.