stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינגה ואנוש ארשאקיאן
קריירה

בשנת 2000, אינגה ואנוש התחרו בתיאטרון המוזיקלי של ארמניה. שתיהן ביצעו שירים לאומיים ואתניים, שנכתבו על ידי א. גריגוריאן ואנוש. הן המשיכו והופיעו בערים רבות בארמניה כסולניות.
בספטמבר 2002, הן יצאו לסבב הופעות בארצות הברית בתיאטראות מוזיקליות, ולאחר מכן נסעו עם אותה ההופעה לטהראן.
בפסטיבל השירה הארמני "נבל הזהב" בשנת 2002, מונו האחיות כחביבות הקהל. בחודש פברואר 2003, הן הכינו מופע חדש, "עונות החיים", עם א. גריגוריאן כמפיק. גם מופע זה היה מבוסס שירה אתנית ולאומית, בשילוב עם מוזיקה מודרנית, בליווי כינור, פסנתר וגיטרה.
במרץ 2003, השתיים קיימו מופעים בתיאטרון "אלכס" בלוס אנג'לס, הצעה שקיבלו בעת סבב ההופעות הראשון שלהן שם. הן הוציאו באותה העת את האלבום הראשון שלה, "אנו וההרים שלנו". הזמנות להופיע בניו יורק, טורונטו, פריז, ובואנוס איירס לא איחרו לבוא.
בשנת 2004, הביצוע שלהן לשיר העם הארמני "טמזרה" הוכרז כשיר המנצח בפסטיבל "נבל הזהב". בנוסף, השיר זכה בפרס טיגראן נגהדאליאן בפרסי המוזיקה הלאומיים של ארמניה בדצמבר 2005. קליפ וידאו של השיר יצא באותה שנה, והשיר גם נכלל מאוחר יותר באלבום השני של הצמד, "טמזרה", אשר יצא בשנת 2006.
לאחר יציאת האלבום, השתיים יצאו לסבב הופעות בינלאומי שכלל את ארצות הברית, טהראן, לונדון, פריז, רוסיה וגרמניה.
אלבום האולפן השלישי של אינגה ואנוש, "פעימות לב ארצי"יצא בנובמבר 2009. הסינגל מהאלבום "מנק אנק מר סררה", נבחר להיכלל במרתון ההתרמה השנתי של הטלוויזיה הארמנית.
ב-21 במאי, אינגה ואנוש יצאו לסבב הופעות לקידום האלבום. ההופעה הראשונה שלהן הייתה בירוואן, ומשם המשיכו להופעות בסוריה, ביירות ורוסיה.
קריירה > אירוויזיון 2009

האחיות ארשאקיאן נבחרו על ידי הציבור הארמני ב-14 בפברואר 2009 לייצג את המדינה באירוויזיון 2009 שהתקיים במוסקבה, רוסיה, עם השיר "ג'אן ג'אן".
"השיר שלנו לאירוויזיון נכתב בז'אנר הפולק, עם אלמנטים מטרנדים של המוזיקה העכשווית", אמרה אנוש ארשאקיאן במסיבת העיתונאים לפני הנסיעה למוסקבה. השיר שילב מילים בארמנית ואנגלית ,המטרה של האחיות, לדבריהן, הייתה לייצג מוזיקה עממית ארמנית בדרך חדשה. "מדינות קטנות כמו ארמניה תמיד צריכות לקחת חלק בתחרויות כמו האירוויזיון, כדי להציג את התרבות שלהן לעולם," הוסיפה אנוש.
השיר הגיע לגמר, וסיים במקום ה-10 עם 92 נקודות. המיקום סגר רצף של עשר שנים בהן אמרניה הגיעה לעשירייה המובילה בתחרות.
השיר "ג'אן ג'אן" היה השיר הארמני הראשון להגיע לטופ-30 במצעד הלהיטים הגרמני Pmachinery, ואף העפיל למקום השלישי בשיאו, הוא נשאר במצעד למשך 16 שבועות.3
בעקבות התחרות, התגלה שממשלת אזרבייג'ן זימנה לחקירה בלשכת שירותי הביטחון אזרחים אשר הצביעו בעד הצמד הארמני. שתי המדינות מצויות במלחמה ארוכת-שנים סביב מחוז נגורנו קרבאך, שבו רוב אתני ארמני. מארגני האירוויזיון, איגוד השידור האירופי (EBU), החליטו לא להעניש את אזרבייג'ן, אך גינו את הפלישה לפרטיות האזרחים, ושינו את חוקי התחרות למניעת תקריות עתידיות, ותטיל סנקציות על חברות תקשורת אשר משחררות מידע אודות מצביעים לרשויות.
קריירה > אירוויזיון 2015

אינגה ייצגה את ארמניה באירוויזיון 2015 בפעם השנייה, הפעם כחברה בקבוצה Genealogy.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2003: אנחנו וההרים שלנו
2006: טמזרה
2009: פעימות לב ארצי
2014: סקיצות
דיסקוגרפיה > סינגלים

2006: "Թամզարա" ‏(Tamzara)
2006: "Խլպանե" ‏(Khlpane)
2007: "Հարսանեկան" ‏(Marry song)
2009: "Jan Jan"
2009: "Գութան" ‏(Gutan)
2009: "Ճանապարհ" ‏(The road)
2009: "You Will Not Be Alone"
2009: "Դոն հայ" ‏(Don Hay)
2009: "Մենք ենք մեր սարերը" ‏(We are our mountains)
2011: "Սեր Երևան" ‏(Love Yerevan)
2011: "Իմ անունը Հայաստան է" ‏(My name is Armenia)
2012: "Հայ հայ" ‏(Hay Hay ‏[Hye hye])
דיסקוגרפיה > וידאוגרפיה

2006: Inga & Anush.Live concert
2011: The road
פרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | העיר | התוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | פרסי המוזיקה PULSE הארמנים | הקליפ המוזיקלי הטוב ביותר | ירוואן | זכייה |
הערות שוליים

↑  Klier, Marcus (2009-02-14). "Armenia: Eurovision entrant chosen". ESCToday.
↑  Brey, Marco (2009-02-14). "Armenia decided - Inga & Anush to Moscow". European Broadcasting Union.
↑  Wells, Simon (2009-02-14). "Arshakyan sisters to represent Armenia". Oikotimes. אורכב מ-המקור ב-18 בפברואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Armenia at Eurovision Song Contest 2009 - Армения на конкурсе песни Евровидение 2009". Esckaz.com.
↑  "Pmachinery Top 30, 1 August 2009 - Pmachinery Charts - News". Pmachinery.com. אורכב מ-המקור ב-2016-06-25. נבדק ב-2018-06-28.
↑  Eurovision Amends Rules, Does Not Sanction Azerbaijan, Radio Free Europe, September 17, 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 5dc5e8c7-cd04-4553-97dd-60063548cf0e
דמי

| --- | --- |

דמי בקייב, 2017
 לידה:  21 באוגוסט 1991 (בת 33) אתונה, יוון 
 שם לידה:  דימיטרה פפאדיאה
 מוקד פעילות:  יוון
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אתונה 
 עיסוק:  זמרת, פזמונאית, שחקנית
 סוגה:  פופ, רית'ם אנד בלוז
 שפה מועדפת:  יוונית 
 חברת תקליטים:  Panik Records 
 פרופיל ב-IMDb
 
ערך זה עוסק בזמרת יווניה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דימיטרה פפאדיאה (ביוונית: Δήμητρα Παπαδέα; נולדה ב-21 באוגוסט 1991), הידועה בשם דמי, היא זמרת יווניה אשר ייצגה את יוון באירוויזיון 2017. דמי הוציאה מספר אלבומים, באנגלית וביוונית אשר אחד מהם אף הפך לאלבום זהב וזכתה במספר פרסים.
ביוגרפיה

בגיל חמש החלה לקחת שיעורי פסנתר, דבר שהיא ממשיכה לעשות עד היום. כמו כן, כיום היא עדיין לוקחת שיעורים בפיתוח קול. דמי מספרת שג'אז, רוק אנד רול וריתם אנד בלוז הם ההשפעות המוזיקליות העיקריות שלה, עוד מספרת, שהשיר אני כמו ציפור, של נלי פורטדו, הוא השיר הראשון האהוב עליה. מלבד שירה, היא גם סטודנטית בבית ספר למשפטים באתונה. היא הצהירה שהיא עדיין שואפת לסיים את לימודי המשפטים ולא להתמסר למוזיקה באופן בלעדי, אף על פי שהפופולריות שלה כמוזיקאית הולכת וגוברת. אביה, אפמינונדס פפאדיאה, ואחותה, רומי פפאדיאה, הם גם עורכי דין במשרד עורכי הדין פפאדיאה השייך למשפחה. אמה, אלנה בובולי היא מנהלת בית ספר יווני- אמריקאי ומנהלת לימודים להשכלה גבוהה ללימודי רפואה בחו"ל.
הערות שוליים

↑  Υποψηφιότητες | Mad Video Music Awards 2012, web.archive.org, ‏25 במאי 2012
↑  Demy - "Πόσες Χιλιάδες Καλοκαίρια"! | MTVGreece.gr, web.archive.org, ‏20 באוגוסט 2012
↑  Stats for Demy - Poses Xiliades Kalokairia in the iTunes top 100, web.archive.org, ‏11 בנובמבר 2012
↑  YouTube, www.youtube.com
↑  YouTube, www.youtube.com
↑  YouTube, www.youtube.com
↑  YouTube, www.youtube.com
↑  Europa Plus LIVE | Real Moscow, web.archive.org, ‏11 בנובמבר 2013
↑  Tlife.gr: Demy: Θα πρωταγωνιστήσει στο θρυλικό musical Fame!, web.archive.org, ‏27 באוקטובר 2012
↑  Η ανοδική πορεία της Demy! | tralala.gr, archive.vn, ‏2013-02-17
↑  Άννα Βίσση με Demy και Ζωιδάκη στο Κέντρο Αθηνών | μουσικη, events | tff.gr, web.archive.org, ‏31 בינואר 2017
↑  Demy, κυκλοφόρησε το πρώτο της προσωπικό της άλμπουμ, Pamebouzoukia.gr, ‏4 בינואר 2013 (ביוונית)
↑  YouTube, www.youtube.com
↑  DEMY | Βιογραφία - Δισκογραφία, Pamebouzoukia.gr, ‏13 במאי 2012 (ביוונית)
↑  YouTube, www.youtube.com
↑  YouTube, www.youtube.com
↑  Δέσποινα Βανδή- Νίκος Οικονομόπουλος και Demy μαζί σε σχήμα έκπληξη!, Mad TV, ‏17 ביולי 2014 (באנגלית)
↑  Ντέμυ | δάσκαλοι | MEGA TV THE MUSIC SCHOOL, web.archive.org, ‏8 בדצמבר 2015
↑  Gossip-tv Team, Λαμπερή πρεμιέρα για την «Οικογένεια Άνταμς» - Ήταν όλοι εκεί!, Gossip-tv.gr (ביוונית)
↑  Demy, RadioAct & DiGi στο Soundtrack του «Short Fuse», Hit Channel (ביוונית)
↑  Eurovision News, Participants News, Eurovision Participants, Fans, Eurovision Greece: Demy will fly directly to Kyiv!, Eurovision News, Polls and Information by ESCToday, ‏13 בינואר 2017 (באנגלית)
↑  Kyiv 2017, eurovision.tv (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 2ea8d3c0-b253-4ef2-bcd2-5e2ba23336c9
בי מילר

| --- | --- |

בי מילר בלאס וגאס ב-2016
 לידה:  7 בפברואר 1999 (בת 25) ארצות הבריתמייפלווד, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 שם לידה:  ביאטריס אניקה מילר
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 עיסוק:  זמרת, כותבת שירים, שחקנית
 סוגה:  פופ רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  הוליווד רקורדס, סייקו מיוזיק
 פרסים והוקרה:  פרסי המוזיקה של רדיו דיסני (2015)  פרסי בחירת הנוער (2015) 
 http://beamiller.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ביאטריס אניקה "בי" מילר (באנגלית: Beatrice Annika Miller, נולדה ב־7 בפברואר 1999) היא שחקנית וזמרת-יוצרת אמריקאית. התפרסמה כאשר הגיעה למקום ה-9 בעונה השנייה של תוכנית המציאות "אקס פקטור" בארצות הברית. כיום היא חתומה בהוליווד רקורדס ו-Syco music. המיני אלבום הראשון שלה יצא ב-22 באפריל 2014, ואלבום האולפן הראשון שלה, ששמו "Not an Apology", יצא ב-24 ביולי 2015.
קריירה > 2012: אקס פקטור

בשנת 2012 התמודדה מילר בתוכנית אקס פקטור בארצות הברית, בה סיימה במקום התשיעי. במהלך ההתמודדות שרה מילר את השירים הבאים:
| פרק | נושא | שיר | זמר במקור | סדר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אודישן | בחירה חופשית | "Cowboy Take Me Away" | דיקסי צ'יקס |  | עברה |
| מחנה אימונים 1 | הופעת סולו | לא הוראתה | לא הוראתה |  | עברה |
| מחנה אימונים 2 | הופעה קבוצתית | לא הוראתה | לא הוראתה |  | עברה |
| מחנה אימונים 3 | דואט | "Pumped Up Kicks" (with Carly Rose Sonenclar) | Foster the People |  | עברה |
| בתי השופטים | בחירה חופשית | "Titanium" | דייוויד גטה/סיה |  | עברה |
| שבוע 1 | שירים אמריקאיים | "I Won't Give Up" | ג'ייסון מראז | 11 | עברה |
| שבוע 2 | פסקולים | "Iris" | גו גו דולס | 5 | 10 האחרונים |
| שבוע 3 | דיוות | "Time After Time" | סינדי לאופר | 4 | 8 האחרונים |
| שבוע 4 | מכירים תודה | "Chasing Cars" | Snow Patrol | 7 | 3 המועמדים להדחה (8 האחרונים) |
| שבוע 4 | שרים כדי לשרוד | "White Flag" | דיידו | 2 | הודחה |
זמן קצר לאחר הדחתה שינתה מילר את שמה הפרטי מ-ביאטריס ל-בי.
קריירה > 2013–הווה: חוזה הקלטות, מיני אלבום ואלבום ראשונים

ב-11 באפריל 2013, אושרה ההכרזה על כך שמילר חתמה על חוזה הפקה עם שתי חברות: עם "Syco Music", הוליווד רקורדס, והיא מנסה לעשות הסדר שיתופי בין שתי החברות האלה. בשנה זו גם שיחקה בסרטה הקולנועי הראשון "שוטר פצוע", בתפקיד של לייני, ביתו של הבלש דייוויד קולהאן (סטיבן דורף).
בשנת 2014 העלתה ליוטיוב את השיר החדש שלה, Rich Kids, ואמרה ששיר זה יהיה באלבומה הראשון. סינגל נוסף שלה, Young Blood, הגיע למעל 150,000 צפיות בפחות משבוע. באפריל 2014 העלתה לחשבון ה-Vevo שלה ב-YouTube את הקליפ לשיר בשם Enemy Fire. המיני אלבום הראשון שלה, Young Blood, יצא ב-22 באפריל 2014, עם הסינגל המוביל, "Young Blood". באלבום עבדה עם מפיקים מוכרים, כגון מייק בבסי ומייק דל ריו, ומספר מפיקים נוספים. האלבום הגיע למקום השני במצעד אלבומי הפופ ב-Itunes, והגיע למקום 64 במצעד ה-טופ 200 של בילבורד. מילר הופיעה כמופע פתיחה בהופעות של דמי לובאטו, בסיבוב ההופעות 'Demi World Tour'.
ב-2015, טען "רדיו דיסני" כי היא האמנית הגדולה הבאה. מילר התארחה מספר פעמים ברדיו זה במטרה לקדם את האלבום שלה. הסינגל שלה, Young Blood, זכה בפרס "השיר הטוב ביותר לשמוע אותו עם החברה הכי טובה שלך" בטקס פרסי דיסני.
מילר הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Not An Apology, ב-24 ביולי 2015. נכללו בו הסינגלים המובילים Young Blood ו-Fire & Gold. תמונת האלבום היא תמונה של מילר יושבת ומחזיקה עיפרון של Sharpie עם סימני קשקוש מסביבה. ב-24 באפריל 2015 אושר כי מילר תתלווה כמופע חימום בסיבוב ההופעות של להקת הבנות Fifth Harmony, הנקרא "Reflection Tour".
חיים אישיים

בשנת 2015 ניהלה מילר מערכת יחסים עם הזמר והכותב האמריקאי ג'ייקוב ווייטסיידס, אך ביוני 2016 השניים נפרדו.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2015: Not an Apology
2018: Aurora
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2014: Young Blood
2017: Chapter One: Blue
2017: Chapter Two: Red
2017: Chapter Three: Yellow
2020: Quarantine
2020: Sad Boy Hours
2020: Lust
2020: Elated!
הופעות > סיבובי הופעות

2019: Nice to Meet U Tour
2019: Sunsets in Outerspace Tour
יבוא יום

יבוא יום הוא השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 1986, ובוצע על ידי מוטי גלעדי ושרי צוריאל.
השיר, שבוצע בשפה העברית, הוא בלדת-פופ, שבה המבצעים מבטאים את רצונם לכל האנושות לחיות יחד בהרמוניה. בשיר מוזכרים "כל ילדינו", דבר המרמז כי זהו רצון ארוך-טווח, ולא מיידי.
השיר זכה במקום הראשון בקדם-אירוויזיון 1986, לאחר שהקדים שירים שזכו מאוחר יותר להצלחה רבה יותר, ובהם "שביל הבריחה" של ריטה והלוואי של בעז שרעבי שהגיע למקום האחרון.
באירוויזיון שבברגן בוצע השיר בשעה אחת עשרה בלילה שעון ישראל, במקום ה-11 לפי סדר ההשמעה, לאחר השיר השווייצרי "Pas pour moi" בביצוע דניאלה סימון, ולפני השיר האירי "You can Count on Me" בביצוע לאב באג. בסיומה של ההצבעה, התייצב השיר עם 7 נקודות, ובמקום ה-19 מתוך 20, וזוהי התוצאה הגרועה ביותר של נציג ישראלי באירוויזיון מאז תחילת השתתפות המדינה בתחרות.
הערות שוליים

↑  "אירופה לשלוש דקות", ערוץ 1
↑  diggiloo.net
↑
קדם אירוויזיון, מתוך "אתר הפסטיבלים של אביבית
↑  eurovision.tv
הולנד באירוויזיון 2021

הולנד השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "Birth of a New Age", שבוצע על ידי הזמר הסורינאמי ז'אנגו מקרוי.
לפני האירוויזיון

ב-18 במרץ 2020, מיד לאחר ההודעה על ביטול אירוויזיון 2020, הודיעה רשות השידור ההולנדית כי ז'אנגו מקרוי יישאר הנציג ההולנדי לאירוויזיון 2021. שירו של ז'אנגו מקרוי "Birth of a New Age", יצא לאור ב-4 במרץ 2021.
באירוויזיון

ב-17 בנובמבר 2020, הוכרז כי הולנד תופיע במקום ה-23 בגמר התחרות, כפי שנקבע בשנה שעברה. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע השיר למקום ה-23 עם 11 נקודות. השיר קיבל 0 נקודות מהקהל.
הערות שוליים

↑  Herbert, Emily (2020-03-13). "The Netherlands: Jeangu Macrooy Will Represent The Netherlands at Eurovision 2021". Eurovoix. נבדק ב-2020-12-04.
↑  Groot, Evert (17 בנובמבר 2020). "2020 Semi-Final line-up to stay for 2021". European Broadcasting Union (EBU). אורכב מ-המקור ב-18 בנובמבר 2020. נבדק ב-24 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
קיוגו פורוהאשי

קיוגו פורוהאשי (ביפנית: 古橋 亨梧; נולד ב-20 בינואר 1995 בנארה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת החלוץ וקשר הכנף בקבוצת סטאד רן מליג 1 ובנבחרת יפן.
קריירת מועדונים

פורוהאשי החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת גיפו מליגת המשנה היפנית. הוא שיחק במועדון במשך עונה וחצי, בהן ערך 68 הופעות ליגה והבקיע 18 שערים.
ב-1 באוגוסט 2018 חתם פורוהאשי בויסל קובה מליגת העל היפנית. הוא שיחק במועדון במשך שלוש וחצי עונות, בהן ערך 95 הופעות ליגה והבקיע 42 שערים. הוא זכה עם המועדון בגביע הקיסר בשנת 2019 ובסופר קאפ היפני בשנת 2020.
ב-16 ביולי 2021 חתם פורוהאשי על חוזה לארבע עונות בסלטיק מליגת העל הסקוטית. ב-31 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 להארט אוף מידלות'יאן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-5 באוגוסט הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-2 על פ.ק. יבלונץ במסגרת משחק הגומלין של סיבוב ההעפלה השלישי לליגה האירופית לעונת 2021/2022. ב-8 באוגוסט הבקיע פורוהאשי את שערי הבכורה שלו בליגת העל הסקוטית, שלושה שערים בניצחון 6-0 על דנדי במסגרת המחזור השני בליגה.
ב-27 בינואר 2025 חתם בסטאד רן הצרפתית לשנתיים וחצי.
קריירה בינלאומית

ב-19 בנובמבר 2019 ערך פורוהאשי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן, בהפסד 4-1 לנבחרת ונצואלה במשחק ידידות. ב-30 במרץ 2021 הבקיע את שערי הבכורה שלו בנבחרת, צמד שערים בניצחון 14-0 על נבחרת מונגוליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
תארים

גביע הקיסר (1): 2019
הסופר קאפ היפני (1): 2020
אליפות סקוטלנד: 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024
הגביע הסקוטי: 2022/2023, 2023/2024
גביע הליגה הסקוטית: 2021/2022, 2022/2023, 2024/2025
הערות שוליים

↑  Kyogo Furuhashi: Celtic sign Japan forward from Vissel Kobe באתר BBC, 16 ביולי 2021 (באנגלית)
דרך המלך

ערך זה עוסק בדרך מסחר עתיקה בלבנט. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דרך הים (סגול), דרך המלך (אדום), ודרכי מסחר עתיקות נוספות. 1300 לפנה"ס בערך
דרך המלך הייתה דרך מסחר עתיקה בלבנט.
הדרך החלה בהליופוליס, מצרים ולאחר מכן יצאה מזרחה אל קליסמה (סואץ המודרנית), דרך מעבר המיתלה וחצתה את מדבר סיני עד אילת ועקבה.
משם הדרך פנתה אל עבר הירדן המזרחי, ועברה בפטרה במעאן ובסלע.
משם היא המשיכה צפונה לאורך קו פרשת המים של עבר הירדן המזרחי, דרך כרכ, ארץ מואב והגלעד, אל מידבא, ורבת עמון (עמאן המודרנית).
משם היא המשיכה לרמת הגולן ודמשק, והלאה ממנה אל תדמור ואל ארם נהריים.
הדרך הסתיימה ברספה על הפרת העליון.
שמות נוספים

דרך המלך נקראה בחלקה הבלתי מיושב המְסִלָּה בחלקה הדרומי היא כונתה "דרך אדום" או "דרך מדבר אדום". שמות נוספים של הדרך היו דרך הנחושת או דרך הברונזה. היא קיבלה את השם "דרך הנחושת" משום שעברה בערבה באזור מכרות הנחושת, כגון חבל פונון, שם כרו נחושת עוד בסוף האלף השלישי לפנה"ס.
לאחר הכיבוש המוסלמי של הסהר הפורה מהמאה ה-7 לספירה ועד המאה ה-16, הדרך נקראה דרב אל-חג', דרך העלייה לרגל למוסלמים מסוריה, ומעיראק, ומעבר לכיוון מכה.
המקום בתנ"ך

על פי המסופר בתנ"ך, כאשר בני ישראל הגיעו לגבולה של ארץ אדום, פנה משה למלך אדום במילים:
"נַעְבְּרָה-נָא בְאַרְצֶךָ, לֹא נַעֲבֹר בְּשָׂדֶה וּבְכֶרֶם, וְלֹא נִשְׁתֶּה מֵי בְאֵר. דֶרֶךְ הַמֶלֶךְ נֵלֵךְ, לֹא נִטֶה יָמִין וּשְׂמֹאל, עַד אֲשֶׂר-נַעֲבֹר, גְבֻלֶךָ... וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו בְּנֵי-יִשְׂרָאֵל, בַּמְסִלָה נַעֲלֶה..."
לאחר שעשו מעקף והגיעו לאזור עבר הירדן בין נהר ארנון לנהר יבוק, הם הגישו את בקשה דומה לסיחון, מלך האמורים במילים:
"אֶעְבְּרָה בְאַרְצֶךָ, לֹא נִטֶּה בְּשָׂדֶה וּבְכֶרֶם לֹא נִשְׁתֶּה מֵי בְאֵר. בְּדֶרֶךְ הַמֶּלֶךְ נֵלֵךְ עַד אֲשֶׁר נַעֲבֹר גְּבֻלֶךָ"
בפעם השנייה, באותה דרך, סורב המעבר, אך הפעם המלך סיחון ערך איתם קרב ביהץ, שם ניצחו בני ישראל. כתוצאה מכך, הם השיגו שליטה בארץ זו ומצפון לה. שבטי מנשה (החצי המזרחי), גד, וראובן התיישבו לאחר מכן בשטחים הללו.
רבות ממלחמות בני ישראל נגד ממלכות ההר  עבר הירדן בתקופת ממלכת ישראל (וככל הנראה גם ממלכת האחות, ממלכת יהודה) נלחמו, לפחות חלקית, על השליטה בדרך.
היסטוריה > תקופת הברזל

ממלכות עתיקות רבות, כולל אדום, מואב, עמון, וארם היו תלויות במידה רבה בדרך המלך למסחר.
היסטוריה > העת העתיקה הקלאסית

הנבטים השתמשו בדרך כדרך מסחר למוצרים כמו לבונה ותבלינים מדרום ערב. ייתכן שזו הייתה הסיבה למלחמת החשמונאים אלכסנדר ינאי עם הנבטים בתחילת המאה ה-1 לפני הספירה[דרוש מקור].
במהלך התקופה הרומית הקיסר טראיאנוס בנה אותה מחדש ושינה את שמה לדרך טראיאנוס החדשה.
היסטוריה > התקופה הביזנטית

במשך התקופה הביזנטית, הדרך הייתה נתיב עלייה לרגל חשוב עבור צליינים, שכן היא עברה ליד הר נבו, בו משה מת ונקבר על פי התנ"ך בספר דברים, פרק ל"ד.
דרך נוספת חיברה אותה עם ירושלים העוברת ליד ליוויאס והאתר המסורתי של הטבילה שבו על פי הברית החדשה נטבל ישו על ידי יוחנן המטביל על נהר הירדן ליד יריחו.
היסטוריה > מהתקופה המוסלמית והלאה

בתקופת השלטון המוסלמי מהמאה ה-7, הדרך הייתה הדרך הראשית לחג' מסוריה למכה, עד שהטורקים בנו את טארק אל-בינט במאה ה-16.
בתקופת הצלבנים השימוש בכביש היה מסוכן, עקב כך שהדרך עברה בנסיכות עבר הירדן של ממלכת ירושלים הצלבנית[דרוש מקור].
בתקופות של שביתת נשק, שיירות החאג' נותרו בדרך כלל ללא פגע על ידי הצלבנים של נסיכות עבר הירדן; עם זאת, ריינלד משאטיון תקף וביזה את עולי הרגל פעמיים. מעשי התגרויות אלו הובילו בסופו של דבר לקרב קרני חיטין שהביא למותו של ריינלד משאטיון בידי צלאח א-דין, ולנפילת הממלכה הצלבנית ב-1187[דרוש מקור].
היסטוריה > במלחמת העולם הראשונה

בזכות הידע שלו בהיסטוריה העתיקה, לורנס איש ערב עשה שימוש בנתיב זה (160 מייל ב-49 שעות) לקהיר כדי להודיע למודיעין הבריטי על הניצחון הערבי בעקבה ביולי 1917.
בשפה העברית

בהשאלה מהפסוק "דֶרֶךְ הַמֶּלֶךְ נֵלֵךְ לֹא נִטֶּה יָמִין וּשְׂמֹאל" משמש הביטוי "דרך המלך" ככינוי לדרך הנכונה והישירה, בניגוד לדרכים עוקפות ועקלקלות, או ככינוי לדרך הפעולה העיקרית והמקובלת.
הדרך כיום

כיום עובר כביש 35 הירדני לאורך תוואי הדרך, וכל עריה הגדולות של ממלכת ירדן נמצאות לאורכה (מדרום לצפון): עקבה, מען (פטרה), כרכ, עמאן, זרקא ואירביד. הדרך מתחברת לדרך הים בחמת גדר. בכל הערים הללו שכנו מצודות להגנה על נוסעים ולגביית מסי מעבר.
בשל הקניונים העמוקים החורצים את הרמה הירדנית לכיוון בקעת הירדן, המעבר מערבה, לכיוון ארץ ישראל, אפשרי רק באזור הנגב והערבה, ואכן באזור זה נמצאות דרכי מסחר עתיקות לכיוון באר שבע ועזה. המעבר האפשרי היחיד מצפון לים המלח הוא בירידה אל בקעת הירדן לגשר אדם וממנו, דרך נחל תרצה, אל שכם.
לקריאה נוספת

יוחנן אהרוני, "דרך הים", ארץ ישראל בתקופת המקרא : גאוגרפיה היסטורית, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1987, עמ' 41–43
טבח תל א-זעתר

המחנה ההרוס
טבח תל א-זעתר (בערבית: مذبحة تل الزعتر) הוא מעשה טבח שבוצע על ידי מיליציות נוצריות במחנה פליטים פלסטינים, במהלך מלחמת האזרחים הלבנונית ב-12 באוגוסט 1976, לאחר מצור של מספר חודשים על המחנה.
רקע

מחנה הפליטים תל א-זעתר בפאתי ביירות שיכן בתוכו כ-20,000 פליטים פלסטינים ממלחמת העצמאות הישראלית ב-1948. בקיץ 1976, אלפי חברי מיליציות נוצריות מרוניות הטילו על המקום מצור, בתמיכת נשיא סוריה חאפז אל-אסד שהתערב במלחמת האזרחים ב-1976, נגד "המחנה הרדיקלי" (של הפלסטינים, הדרוזים והמוסלמים). הפגזות ארטילריות במהלך הלחימה הרסו את מרבית המחנה.
המחנה נחשב למעוז אש"ף והתנועה הלבנונית הלאומית של המחנה הרדיקלי, וכ-1,500 לוחמים מארגונים אלו שהו במקום. המחנה היה מבוצר היטב, ונחפרו בו תעלות תת-קרקעיות להגנה ואחסון תחמושת. מאחר שהמחנה נמצא במזרח ביירות, בצדה הנוצרי של העיר, הוא הותקף לעיתים קרובות על ידי המיליציות הנוצריות. בתחילת אוגוסט 1976 היה מצב הנצורים נואש ואנשי אש"ף בקשו למסור את המחנה לידי הנוצרים אם יורשה להם לעזוב את המחנה על נשקם. ב-12 באוגוסט 1976 המחנה נפל.
הטבח ואחריתו

הפלסטינים טוענים כי תושבי המחנה שנותרו פונו ממנו בכוח למערב ביירות (המוסלמית), וחלקם נרצחו. במהלך הפינוי, הכוחות הנוצריים ירו בשיירות של פליטים, ואחרים נהרגו מדקירות סכין ורימונים עוד במהלך שהותם במחנה; כמו כן, אנשי המיליציות ביצעו מעשי אונס רבים.
לטענת הנוצרים, מלבד זאת שלוחמי אש"ף מנעו את עזיבתם של התושבים הנצורים, הרי שבנוסף מרבית המתים נהרגו בקרבות על כיבוש המחנה, ולא בוצע טבח.
לאחר פינוי התושבים נהרס המחנה, כדי למנוע את שיבת תושביו. מקרי חטיפה רבים אירעו בביירות לאחר היוודע הדבר. רבים מהפליטים ששרדו, שוכנו על ידי אש"ף בכפר הנוצרי דאמור, בו הפלסטינים ביצעו טבח בנוצרים ב-20 בינואר.
הטבח הוביל לביקורת חריפה על סוריה בעולם הערבי ובקהילה הבינלאומית. נטען גם כי מקרה זה תרם להתגברות התנגדותם של הסונים בסוריה, לשלטון העלווי, שבסופו של דבר התפרצה במרידה נגד המשטר (ראו למשל טבח חמאת). לאור זאת, סוריה הפסיקה את מתקפתה נגד אש"ף והתנועה הלבנונית הלאומית של המחנה הרדיקלי, והסכימה לכינוס הליגה הערבית, שהביא להפסקה זמנית בלחימה.
מספר הנספים

קיימות מספר הערכות שונות לגבי מספר ההרוגים כתוצאה מהמצור והטבח. במקום אחד מוערך כי כ-3,000 פלסטינים נהרגו, מרביתם אזרחים, מקומות אחרים מעריכים כי 2,000 נהרגו ו-4,000 נפצעו, מקום אחד טוען כי נהרגו "מספר אלפים", ומקום נוסף קובע כי יחד עם טבח קרנטינה נהרגו בשני המקרים כ-2,000 איש.
הערות שוליים

↑  צ'ארלס גלאס, אש"ף מוכן למסור מחנה זעתר, מעריב, 9 באוגוסט 1976
↑  מקור המים האחרון בתל־אל־זעתר בידי הנוצרים - נפילת המחנה קרובה, מעריב, 12 באוגוסט 1976
↑  אסד קיבל דיווח מיוחד, מעריב, 13 באוגוסט 1976
↑  שכירי חרב זרים נמצאו בתל אל זעתר, מעריב, 13 באוגוסט 1976
↑  ראו פה ב-12 באוגוסט
↑  William Harris, Faces of Lebanon. Sects, Wars, and Global Extensions (Markus Wiener Publishers, Princeton, USA 1996) עמוד 165
↑  ראו פה, 12 באוגוסט
↑  ראו כאן
↑  The bitter legacy of Syria's Hafez al-Assad, World Socialist Web Site, June 16, 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550849205171 
לוחמי הפלנגות בתל א-זעתר עם ויליאם חאווי במרכז
אירוויזיון הילדים 2016

| --- | --- |
 סלוגן התחרות: "לחבק"
 מספר התחרות:  14
 גמר:  20 בנובמבר 2016
 מנחים:  בן קמיל וואלרי ולה
 רשת השידור המפיקה:  מלטה PBS
 מיקום האירוע:  מלטה ולטה, מלטה
 המפקח על התחרות:  נורווגיה יון אולה סאנד
 השיר הזוכה:  גאורגיה גאורגיה - "მზეო" בביצוע מרים מאמאדאשווילי
 שיטת הניקוד:  100% שופטים (ילדים ומבוגרים)
 מספר משתתפות:  17
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  ישראל ישראל   פולין פולין   קפריסין קפריסין
 מדינות שפרשו מהתחרות:  מונטנגרו מונטנגרו   סלובניה סלובניה   סן מרינו סן מרינו
 מופעי פתיחה/ביניים:  ג'דווארד, דסטיני צ'אקונירה ופולי ג'נובה
 המדינות המשתתפות
 
   מדינות שהשתתפו בתחרות   מדינות שהשתתפו בעבר, אך לא בשנה זו
 → אירוויזיון הילדים 2015 אירוויזיון הילדים 2017 ← 
 
תחרות הזמר אירוויזיון הילדים 2016 היא תחרות השירים לילדים ה-14 של רשת השידור "אירוויזיון" מטעם איגוד השידור האירופי. התחרות התקיימה במדינה שניצחה בתחרות אירוויזיון הילדים 2015, מלטה. האולם הראשי של התחרות הוא "מרכז כנסים הים התיכון" (Mediterranean Conference Centre) בעיר ולטה שיכול להכיל כ-1,500 צופים בישיבה ועמידה כאשר בנוסף הוכשרו מוקדי שידור חי באתרים נוספים לצפייה המונית במסכי ענק.
ישראל חזרה לתחרות לאחר הפסקה של שלוש שנים, קפריסין חזרה לאחר הפסקה של שנה אחת ופולין לאחר הפסקה של 11 שנים.