stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרטל
המקור ההלכתי > טעם המנהג

לבישת הגרטל היא פעולה סמלית של הכנה לתפילה [הכון לקראת אלוהיך ישראל] המתבטאת בהוספת מלבוש נוסף ומיוחד לתפילה.
בגמרא מובא תפקידו הרוחני של כל אחד מבגדי הכהונה כשתפקידו הרוחני של האבנט הוא "כנגד הרהורי הלב", זוהי אחת הסיבות שחסידים הקפידו מאוד בחגירת הגרטל. רבי נחמן מברסלב כותב בספר המידות כי האבנט תיקון להרהורים (רעים), ואילו חגירת החגורה–גרטל שחגר צדיק, היא סגולה נגד הרהורים.
יש הקושרים את הגרטל בפסוק "והיה צדק אזור מתניו והאמונה אזור חלציו" (ישעיהו יא, ה), ולפיכך יש החוגרים בעת תפילה חגורה דקה נוספת על גבי הגרטל.
מראה הגרטל המסורתי

הגרטל ארוג מחוטי משי שחור. על פי רוב, למספר החוטים מהם ארוג הגרטל משמעות קבלית כלשהי, כגון 18 (ח"י חוטים), 26 חוטים (בגימטריה שם הוי"ה), 36 חוטים כנגד ל"ו, ועוד. אולם, ישנם גם גרטלים עם מעט חוטים. בדרך כלל האבנט השבתי הוא רחב יותר מזה של ימי השבוע. ולנשואים - על פי רוב - גם כן גרטל רחב יותר מאשר לרווקים. כיום רוב הגרטלים, עשויים ממשי סינתטי.
לגרטל המסורתי צורות שונות:
גרטל עגול – (א געדרייטע גארטל) האריגה שלו יוצרת מראה של מעין חבל, גרטל זה מקובל בעיקר אצל חסידי בעלזא,  ויז'ניץ, גור ועוד.
גרטל ישר – כלומר באריגה ישרה, מקובל בקרב רוב החסידים.
גרטל משי ארוגפוילישע גארטל – (גרטל פולני) הוא גרטל מיוחד בצורתו, הארוג בעבודת יד מושקעת וממשי טבעי איכותי, בו משתמשים בני חסידויות שונות.
בגרטל פולני זה השתמשו אדמו"רים רבים: חב"ד, גור, בעלז, ויז'ניץ, סקווירא, סאטמר, צ'רנוביל, מחנובקא ואחרים. גם כיום רבים מהדרים להשתמש בגארטל זה עקב היותו עשוי ממשי טהור שיש בו עניין על פי תורת הסוד.
ה"פוילישע גארטיל" ארוג בצורה מיוחדת, ויש הטוענים שהוא ארוג כצורת האבנט של הכהנים בבית המקדש. [ומבססים דבריהם על שיטת המאירי במסכת שבת בעניין עושה ב' בתי נירין]. ב"פוילישע גארטיל" המקורי, היו 17 חוטים כמנין "טוב", ואילו גוף הגרטל עצמו היה מורכב מ-32 חוטים כמנין "לב".
מנהגים שונים

בחסידות חב"ד רווקים לא חוגרים גרטל כלל. ניתנו לכך הסברים שונים על פי דרכה של החסידות. המנהג הוא שחתן מתחיל לחגור גרטל מיום חתונתו או כמה ימים קודם החתונה.
הנצי"ב מוולוז'ין נהג ללכת עם אבנט רחב כמנהג החסידים.
בקרב תלמידי החזון איש וצאצאיהם, המכונים "חזון-אישניקים", נוהגים לחגור גרטל דקיק בעת התפילות מתחת לחליפה, כי כך נהג החזון איש. כמו כן ידוע שהחפץ חיים אף הוא חגר גרטל בתפילה.
בקרב בני ירושלים מהיישוב הישן חסידים ופרושים כאחד נוהגים ללבוש חלאט בימות השבוע, התפור עם חגורה רחבה בבגד עצמו ומשמש כגרטל. חסידים רבים נוהגים בשעת התפילה להוסיף עליו גם את הגרטל המסורתי. גם בקפטן הירושלמי המסורתי, של ימות השבוע ושבת, תפורה חגורה המשמשת כגרטל, אם כי לבני ירושלים יש סוג גרטל מיוחד לשבת והוא רחב מאוד (כעשרה ס"מ) ועשוי ממשי ערבי לבן עם פסים שחורים, או פסים בצבעים שונים, ולקצהו מחוברים באריגה מיוחדת גדילים דקים. לראש השנה ויום כיפור יש גרטל זהה, אך מבד משי בצבע לבן, על פי רוב פרחוני.
בקרב חסידי בעלזא, סקווירא ואחרים נהוג לחגור גרטל בכל שעות היום וכך אף נוהגים אדמו"רים רבים ובני משפחותיהם.
אדמור"י בית נדבורנא נוהגים להשתמש בגרטל המסורתי אך ארוג ממשי בצבע לבן. סוג גרטל זה התקבל אצל רבים ללבישה בראש השנה ויום כיפור מעל הקיטל. חלק מבני ירושלים, בעיקר חסידי לעלוב, חוגרים גם הם גרטל מסוג זה מידי שבת על הקפטן הירושלמי.
בשבת נוהגים רוב החסידים לחגור גרטל על הקפוטה גם שלא בשעת התפילה. מנהג זה נובע ככל הנראה מכך שבעבר אסור היה לטלטל בשבת עקב אי קיומו של עירוב. גם בתצורה הפרחונית של הקפוטה, הבקצ'ה, המיועדת בעיקר לזמני הארוחה, מובנה הגרטל בתפירה והוא עשוי מבד הבקצ'ה. אולם בקרב חסידים רבים ובמקומות בהם קיים עירוב נוהגים לחגור עליו גם את הגרטל המסורתי. האדמו"ר מסערט ויז'ניץ, הורה לחסידיו לחגור גרטל רגיל על הקפוטה הפרחונית מאחר שלשיטתו האבנט שלה הוא חלק מהבגד ולא גרטל של ממש. כך נהוג גם בחסידות צאנז ובחסידות בעלז.
אדמור"י בית צאנז ובאבוב נוהגים לחגור גרטל שחור, מבד משי רחב מאוד, המזכיר בצורתו את הגרטל הירושלמי.
גם בסגנון חגירת הגרטל קיימות מספר מסורות:
חסידי חב"ד חוגרים את האבנט כשקצותיו משתלשלות לאורך הסירטוק.
חסידי  ויז'ניץ יוצרים קשר סיבובי באמצע הגרטל, לאחר חגירתו ורק לאחר מכן קושרים את קצותיו.
חלק מחסידי רוז'ין חוגרים את הגרטל ויוצרים ממנו קשר עניבה.
חסידי  סקווירא מגלגלים את הגדילים סביב הגרטל שלא ישתלשלו כלפי מטה.
בריקוד המצווה בחתונה אב החתן ושאר הקרובים לא נוגעים בידי הכלה אלא באמצעות גרטל, כשהכלה מחזיקה צד אחד של הגרטל והרוקדים עימה אוחזים בצד השני. לפי מנהגים שונים, גם החתן רוקד עם הכלה רק באמצעות גרטל.
הגרטל בסיפורת החסידית

מסופר על האדמו"ר רבי אלימלך מליז'נסק, שנהג להתפלל מדי יום תפילת מנחה ביחידות בחדרו. באחד הימים, החליט תלמידו רבי נפתלי צבי מרופשיץ, להתחבא בחדר על מנת ללמוד מדרכי רבו. משנכנס הרב רבי אלימלך אל החדר, נטל את הגרטל בידיו והחל לחגור אותו סביב מתניו. בסיבוב הראשון של הגרטל, חש הרב מרופשיץ באור רוחני גדול וערב עד מאוד, בסיבוב השני הלך האור וגדל עד שרבי נפתלי צבי לא יכול היה להתאפק ופלט אנחת התרגשות. מיד עצר רבי אלימלך וקרא לתלמידו: ”נפתלי צא החוצה, טוב שלא המתנת עד לסיבוב השלישי, אחרת לא היית יכול לעמוד באור ונפשך הייתה כלה כאן מאחורי הארון...”[דרוש מקור]
האדמו"ר רבי מנחם מנדל מפרימישלאן תלמידו של הבעל שם טוב, נהג לחגור גרטל דווקא לפני הארוחה ולא לכבוד התפילה. משנשאל פעם על מנהגו זה נענה הרב ואמר: "שהתפילה צריכה הכנה על מנת שתהיה "בלתי לה' לבדו", יודע גם איכר פשוט, אולם שהארוחה צריכה להיות גם היא רק לשם שמים, לא כל אחד יודע. לשם כך נדרשת אליה הכנה מיוחדת"...
סיפר אחד מחסידי האדמו"ר רבי יעקב יוסף ווייס מספינקא, כי לאחר השואה נטש הוא את דרך התורה עד שהגיע לידי חילול שבת בפרהסיה ו"להכעיס". משהגיע האדמו"ר לראשונה לארץ ישראל, לאחר השואה בשנת תשט"ז-1956, לא יכול היה אותו יהודי להתאפק והוא המתין לאדמו"ר בצאתו מבית הכנסת בליל שבת. האדמו"ר ששימש כראש הישיבה של אותו יהודי לפני מלחמת העולם השנייה, זיהה אותו מיד, מבלי לומר מילה על חזותו הלא דתית, אמר הוא לו במתק שפתיים: "כמה שאני שמח לראות אותך, אבל איפה הגרטל שלך?! – זכורני שבישיבה לא הורדת אותו אפילו בשעת הארוחה ובזמני הלימוד. כפי הנראה אין לך אפשרות כספית לקנות גרטל, בוא לאכסנייתי ביום ראשון ואתן לך 'פוילישע גרטל' יפה שהבאתי אתי מניו יורק".
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ד, עמוד ב'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן צ"א, סעיף ב'
↑  שי סקונדה, בין יהודים לפרסים, מקדש האש, מגזין סגולה
↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף י"ט, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ל"ט, עמוד א'
↑  מגן אברהם, סימן צ"א, סעיף ב', באתר היברובוקס
↑  משנה ברורה, סימן צ"א, סעיף ב', באתר היברובוקס
↑  ערוך השולחן, סימן צ"א, סעיף ד', באתר היברובוקס
↑  אין הכוונה לתנועת החסידות, אלא לרוצה להתחסד עם קונו.(אם כי ייתכן שיש כאן דו-משמעות מכוונת)
↑  ואף הערוך השולחן שם מציין כי "יש מהמדקדקים" שנוהגים לשים גרטל גם כך.
| לבוש חרדי |
| --- | --- | --- |
| ליטאים | מכנסים ארוכים • חולצה לבנה • חליפה קצרה • מגבעת קנייטש ובשבת עניבה נושאי משרות תורניות לובשים פראק ולעיתים גם הומבורג הנמנים עם חוג חזון איש (ואנשי ירושלים): חליפה ארוכה • מגבעת קנייטש או מגבעת עגולה |  |
| חסידים | בימות החול: מכנסים ארוכים (או קצר עם גרביים ארוכים שחורים, אצל חסידי גור הויזען אין די זאקען) • חולצה לבנה • חליפה ארוכה • מגבעת לבד עגולה או כובע סמט • גרטל בשבתות וימים טובים: מכנסים ארוכים (או קצר עם גרביים ארוכים לבנים) • חולצה לבנה • קפוטה • כובע פרווה (שטריימל או ספודיק אצל חסידי פולין). יוצאים מן הכלל הם חסידי חב"ד הלובשים סירטוק ומגבעת קנייטש |  |
| חסידים ירושלמים | אברקיים • ירמולקה • ג'ובה • קאפטן ירושלמי • געלע קאפטן • גרטל ירושלמי |  |
יהדות חרדית
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
משה מיכאלשוילי

| --- | --- |
חכם משה מיכאלשוילי.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  2 בספטמבר 1933 י"א באלול ה'תרצ"ג קולאשי, גאורגיה 
 פטירה:  23 במאי 2014 (בגיל 80) כ"ג באייר ה'תשע"ד 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ? – 23 במאי 2014 
 השתייכות:  חסידות חב"ד 
 
הרב חכם משה מיכאלשוילי (י"א באלול ה'תרצ"ג קולאשי גיאורגיה, 2 בספטמבר 1933 - כ"ג באייר ה'תשע"ד, 23 במאי 2014 קריית מלאכי ישראל), היה נשיא איגוד רבני גאורגיה.
ביוגרפיה

נולד בעיר קולאשי שבמחוז אימרתי של גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה) לציפורה ולחכם שבתי מיכאלשוילי, בנו של החכם אברהם מיכאלשוילי. התחתן עם לאה למשפחת בטוניאשוילי. לזוג שני בנים וארבע בנות.
לאחר מלחמת ששת הימים, בסוף חודש סיוון ה'תשכ"ז (1967), עלה לישראל יחד עם אחיו חכם יעקב וחכם בן ציון. הם היו מהעולים הראשונים מגאורגיה בטרם נפל מסך הברזל והעלייה הגדולה מיהדות זו בשנות השבעים. לאחר כעשרה ימים הם הגיעו לנמל חיפה, והתיישבו בכפר חב"ד.
באדר ה'תשכ"ט (1969), על פי בקשת הרבי מנחם מנדל שניאורסון, התחיל לסייע בקליטת היהודים שעלו מגאורגיה והתיישבו בשכונת נחלת הר חב"ד שבקריית מלאכי, וחצי יום שימש כשוחט בבית שמש. בשנת ה'תשל"א (1971) עבר לגור בעצמו בנחלת הר חב"ד, והתחיל לשמש כרב וחזן בבית הכנסת "בית שמואל" לעולי גאורגיה, וכן כמוהל. בשנת ה'תשל"ג (1973) היה ממייסדי "ועד עמותת נחלת הר חב"ד", שפעלה לצורכי חסידי חב"ד המתגוררים במקום, כהקמת מוסדות חינוך, והרחבת גבולות השכונה באמצעות רכישת קרקעות והקמת בתים למתיישבים.
יזם יחד עם אחיו חכם בן ציון, את הקמתו של כולל מיוחד להכשרת רבנים בני העדה בעיר לוד. על ידו הוסמכו רבנים רבים, שיצאו מאוחר יותר לכהן בקהילות השונות של יוצאי גאורגיה. כמו כן פעל גם למען העולים במקומות אחרים, לבניית מקווה ועוד. פעילותו החינוכית התרחבה, כאשר הקים תלמודי תורה באשדוד ואשקלון, שפעלו בשעות אחר הצהריים, והעניקו חינוך יהודי תורני לאלפי ילדים מבני העדה.
בשנת ה'תשס"ב - 2001 הוקם ארגון חב"די - מרכז תורה וחסד שמרכזו באשדוד, ושלוחותיו פזורות ברחבי הארץ. הארגון פועל עם יהודי גאורגיה, והוא התמנה לעמוד בראשו כנשיא של כבוד. הארגון דאג לחיזוק והחדרת המורשת בצעירי העדה, בחינוך, קייטנות קיץ, כולל ערב, וכן סייע בכל הדרוש לבני הקהילה: בתי כנסת, רבני קהילות, ואירועים קהילתיים.
בשנת ה'תשע"א - 2010 במהלך אירוע הודיה על רפואת הרב יעקב גאגולשוילי, התקיים טקס שבו הכתירו הנוכחים את הרב מיכאלשוילי לרב הראשי לקהילה הגרוזינית.
בניסן ה'תשע"ד - 2014 חלה בדלקת ריאות קשה, ובכ"ג באייר נפטר. הלווייתו יצאה מביתו, והשתתפו בה רבים, בהם הרבנים שלמה משה עמאר, ויצחק יוסף. במהלך הלוויה הכתיר הרב יצחק יהודא ירוסלבסקי, את בנו, חכם שבתאי מנחם מנדל - שכיהן כיו"ר איגוד רבני גאורגיה - למנהיג העדה הגרוזינית בקריית מלאכי. חכם משה נטמן בבית העלמין בהר הזיתים שבירושלים. בסיום השבעה, נערכה עצרת לזכרו בהשתתפות הרבנים הראשיים.
הערות שוליים

↑  זושא וולף, נחלת הר חב"ד - ההוראות והמכתבים של הרבי להקמת השכונה
↑  500 ילדים בחידון הארצי באתר col אב תשס"ט
↑  קהילה מחבקת ואוהבת: חגגו את רפואת רבם הנערץ באתר col
חכם משה מיכאלשוילי הוכתר לרב העדה הגרוזינית באתר חב"ד אינפו
↑  אמש בכותל: עצרת תפילה לרפואת חכם משה מיכאלאשוילי באתר שטורעם
↑  צביקה גרוניך, ‏נפטר רב העדה הגרוזינית: חכם משה מיכאלשוילי זצ"ל, באתר כיכר השבת, 23.05.14
↑  ראו כאן
↑  הרב ירוסלבסקי הכתיר את בנו של חכם מיכאלשוילי אתר col
הרב ירוסלבסקי הכריז בהלוויה: "בנו הרב שבתאי ימלא את מקום אביו" באתר שטורעם
↑  הלווית רבם של יהודי גאורגיה בהר הזיתים • שני הראשון לציון הגיעו באתר חרדים 10, אייר תשע"ד
↑  שבעה לחכם משה מיכאלשוילי זצוק"ל, באתר כיכר השבת, 29.05.14
האור מציון

האור מציון הוא אלבום הבכורה של הזמר סאבלימינל שיצא בתחילת שנת 2001.
האלבום קיבל תואר "אלבום זהב" כאשר מכר מעל 20 אלף עותקים. הטקסטים באלבום בעלי אופי נרקיסיסטי-פטריוטי, אשר באים לידי ביטוי בכמעט רוב שירי האלבום.
"יותר מחבר" היה הסינגל הראשון מתוכו. אחריו יצא "חי מיום ליום" המוכר אשר לו צולם קליפ. באלבום מתארחים אמנים רבים כמו גלית דהן, מומי לוי, הרביעייה הפותחת, יואב אליאסי "הצל", שי חדד "שי 360" ועוד ראפרים ואמנים,
מפיקים ואנשי צוות מהארץ ומחו"ל. שיר נוסף ידוע מהאלבום הוא "בית הספר הישן".
רשימת השירים באלבום

| מספר | שיר | אורך | מילים | לחן | עיבוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הקדמה | 02:36 | קובי שמעוני | קובי שמעוני | קובי שמעוני, אדי סומירן |
| 2 | בית הספר הישן | 04:45 | קובי שמעוני | קובי שמעוני | קובי שמעוני |
| 3 | מ־T.A ל־L.A מארח את הצל וצ'אקי | 04:19 | קובי שמעוני, יואב אליאסי, צ'אק דורפמן | קובי שמעוני | קובי שמעוני, אדי סומירן |
| 4 | הוליווד | 05:00 | קובי שמעוני | קובי שמעוני | קובי שמעוני |
| 5 | חי מיום ליום מארח את הצל ומומי לוי | 04:25 | קובי שמעוני, יואב אליאסי | קובי שמעוני, מומי לוי | קובי שמעוני, מומי לוי |
| 6 | רזומה מארח את צ'ולו | 04:52 | קובי שמעוני | קובי שמעוני | קובי שמעוני, אורי שוחט, רן הרוש |
| 7 | מא' ועד ת' מארח את שי (שלל ידע) | 04:14 | קובי שמעוני, שי חדד | קובי שמעוני | קובי שמעוני, אדי סומירן |
| 8 | יותר מחבר (היפ הופ) מארח את ברוך פרידלנד | 04:12 | קובי שמעוני, אדי סומירן | קובי שמעוני, אדי סומירן | קובי שמעוני, אדי סומירן |
| 9 | הרביעייה הפותחת מכריזים | 01:15 | אורי שוחט, רן הרוש | אורי שוחט, רן הרוש | אורי שוחט, רן הרוש |
| 10 | הקזבלן של שנות ה-90' | 04:43 | קובי שמעוני | קובי שמעוני | קובי שמעוני, אורי שוחט, רן הרוש |
| 11 | האדריכלים מארח את הצל וצ'ולו | 03:11 | קובי שמעוני, יואב אליאסי | קובי שמעוני, אריה אביטן | קובי שמעוני, אורי שוחט, רן הרוש |
| 12 | באנו חושך לגרש | 00:38 | קובי שמעוני | קובי שמעוני | קובי שמעוני |
| 13 | האור | 03:25 | קובי שמעוני | קובי שמעוני | קובי שמעוני, אורי שוחט, רן הרוש |
| 14 | איזה סרט מארח את וצ'ולו | 04:35 | קובי שמעוני | קובי שמעוני | קובי שמעוני |
| 15 | לא פוחד | 02:54 | קובי שמעוני | קובי שמעוני | קובי שמעוני |
| 16 | יותר מחבר (REMIX) מארח את גלית דהן | 04:31 | קובי שמעוני, אדי סומירן | קובי שמעוני, אדי סומירן, מומי לוי | מומי לוי |
| 17 | *החגיגה נגמרת | 00:25 | קובי שמעוני | קובי שמעוני | קובי שמעוני, אדי סומירן |
השיר "החגיגה נגמרת" הוא בעצם שיר חבוי. כתוב כי הוא אורך כ־25 שניות, אך הוא בעצת אורך כ־11:30 דקות הכוללות סימפול של השיר "החגיגה נגמרת" בהתחלה (שהוא בעצם אורך כ-25 שניות)- אחריו שקט ארוך עם קולות של תקליט שנגמר (ובאמצע ה'שקט' הזה שומעים את הצל צועק למישהו שיהפוך את התקליט). בסביבות אמצע הדקה החמישית מתחיל שיר שאורכו כ- 6 דקות בעברית, אנגלית וצרפתית.
חוקת קוריאה הדרומית

| --- | --- |

 פרטי החוק
 מדינה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 סוג:  חוקה
 תאריך חקיקה:  17 ביולי 1948
 
חוקת הרפובליקה של קוריאה היא המסמך החוקי העליון של קוריאה הדרומית, המקים ומסדיר את מעמדם של מוסדות השלטון. החוקה פורסמה לראשונה ב-17 ביולי 1948, והיא תוקנה לאחרונה ב-29 באוקטובר 1987.
היסטוריה

חוקת 1948 של קוריאה הדרומית, שנוסחה על ידי ד"ר צ'ין-או יו, יצרה שלטון מרכזי תחת הנשיא בסגנון חוקת רפובליקת ויימאר. היא תוקנה תשע פעמים ונכתבה מחדש חמש פעמים (1960, 1962, 1972, 1980, 1987). ב-1919 פרסמה הממשלה הזמנית של הרפובליקה של קוריאה (שהייתה בעצם ממשלה גולה) חוקה, אך היא לא יושמה בקוריאה הקולוניאלית תחת שלטון האימפריה היפנית.
חוקת 1949 תוקנה לראשונה ב-1952 על פי דרישתו של הנשיא לי סינג-מן, שדרש את התיקון שקבע בחירות ישירות לנשיאות (עד אז הנשיא נבחר בידי הפרלמנט) ובית מחוקקים דו-ביתי. בדצמבר 1954 העביר הפרלמנט בלחצו של לי סינג-מן תיקון נוסף, שהסיר את הגבלת הכהונה של הנשיא והדגיש מודל כלכלי קפיטליסטי. התיקון קיבל 135 קולות, והוכרז שהתיקון נתקבל למרות שהיה נדרש 135 ושני שלישים קול כדי להתקבל, בטענה שאין להתחשב בשברי קולות.
באפריל 1960, לנוכח מחאות ציבוריות נרחבות נגדו, התפטר הנשיא והוכרז שיתקיימו בחירות חדשות על פי חוקה חדשה. האספה הלאומית התכנסה לגיבוש חוקה חדשה וביוני 1960 כוננה חוקה דמוקרטית יותר, שהקימה קבינט פרלמנטרי, בית מחוקקים דו-ביתי, ועדת בחירות וועדה חוקתית, והחזירה את בחירת הנשיא - שתפקידו הפך לטקסי - לידי הפרלמנט. בחוקה נקבע קיום בחירות גם לשופטי בית המשפט העליון ולמושלים המחוזיים וזכויות האדם הטבעיות נקבעו בחוקה.
בהפיכה שבוצעה ב-16 במאי 1961 בידי פאק צ'ונג-הי בוטלה חוקת 1960, וב-1962 כוננה חוקת הרפובליקה השלישית, שהיו בה קווי דמיון לחוקת ארצות הברית, כגון חזרה למשטר נשיאותי ובחירות ישירות לנשיאות, וכן תפקידים נומינליים של ביקורת שיפוטית.
ב-1972 כונן פאק את חוקת הרפובליקה הרביעית, שנקראה "חוקת יוסין", שהעניקה לנשיא סמכויות גורפות (כמעט דיקטטוריות), ואפשרה לו לרוץ לנשיאות בלי הגבלת מספר כהונות, כהונת הנשיא נקבעה לשש שנים, ובחירתו על ידי העם במישרין שוב בוטלה - והפעם, במקום לעבור לידי הפרלמנט, היא עברה לידי חבר אלקטורים בשם "ועד איחוד הלאום", שהיה מפוקד גם על בחירת שליש מחברי הפרלמנט ואישור תיקונים לחוקה. לפי חוקת יוסין, לנשיא הייתה שליטה כמעט בלתי מוגבלת על הרשויות המחוקקת והשופטת - הנשיא יכל למנות ולפטר שופטים וכן לפזר את הפרלמנט ללא פיקוח של רשות אחרת; שליש מחברי הפרלמנט מונו על ידי הנשיא, דבר שהקנה לו הלכה למעשה רוב מוחלט בפרלמנט; ועל ועד איחוד הלאום הוטלו הגבלות נוקשות כל-כך שרק מועמד אחד יכול היה לעמוד לבחירה לנשיאות.
לאחר שפאק נרצח בשנת 1979, קמה הרפובליקה החמישית וכוננה חוקת 1980 תחת הנשיא צ'ון דו-הואן. כוחו של הנשיא הופחת במידת מה: נאסר עליו להיבחר מחדש לאחר תקופת כהונה בת שבע שנים, חברי הפרלמנט שמונו בידי הנשיא בתקופת הרפובליקה הרביעית מעתה נבחרו בבחירות יחסיות-לאומיות, וסמכותו לפזר את הפרלמנט הוגבלה ואזונה על ידי מתן סמכות לפרלמנט להביע אי-אמון בממשלה על בסיס הנהוג בצרפת. הגבלות הפעולה של ועד איחוד הלאום הוסרו מעליו, אך מעתה סמכות הוועד הייתה רק לבחור את הנשיא. נוסף על כך, בחוקה נקבע בית מחוקקים חד-ביתי והוקם קבינט.
לאחר הפגנות פרו-דמוקרטיות בשנת 1987, נכתבה הצעת חוקה חדשה. בחירת הנשיא חזרה להיות ישירה, ואכן ועד איחוד הלאום בוטל. הנשיא איבד את סמכותו לפזר את הפרלמנט, והממשלה הפסיקה להיות תלויה באמונו. הוקם בית משפט לחוקה אשר יכול לבטל חוקים לא-חוקתיים וכן לפזר מפלגות שמצען אנטי-דמוקרטי. הצעת החוקה הועברה על ידי האספה הלאומית ב-12 באוקטובר 1987, ואושרה במשאל עם עם רוב גדול של 93%, ב-28 באוקטובר. החוקה החדשה נכנסה לתוקפה ב -25 בפברואר 1988, כאשר רו טה-וו הושבע כנשיא.
מבנה > האמנה הזמנית

האמנה הזמנית של קוריאה - משמשת כבסיס לחוקה הנוכחית. האמנה, שהוכרזה ב-1919, העניקה למדינה לראשונה את השם "הרפובליקה של קוריאה" והציגה את הרעיונות שיצרו את עמוד השדרה של חוקות דרום קוריאה מאוחרות יותר סעיפי האמנה הן:
הרפובליקה של קוריאה היא מדינה דמוקרטית.
הממשלה הזמנית שולטת ברפובליקה של קוריאה לפי החלטות של האספה הזמנית.
כל אזרחי הרפובליקה של קוריאה שווים ללא הבדלי מגדר, עושר, ומעמד כלכלי.
לכל אזרחי הרפובליקה של קוריאה יש חופש דת, עיתונות, פרסום, התאגדות, כינוס, הפגנה וקניין.
לאזרחי הרפובליקה של קוריאה הזכות לבחור ולהיבחר.
לאזרחי הרפובליקה של קוריאה יש חובות חינוך, מיסוי ושירות צבאי.
הרפובליקה של קוריאה תצטרף לחבר הלאומים על מנת להפעיל את הרוח המייסדת שלה בעולם ולתרום לתרבות ולשלום האנושיים ברצון האל.
הרפובליקה של קוריאה תעניק יחס מיטיב למשפחה הקיסרית לשעבר.
עונש מוות, ענישה גופנית וזנות ברישיון אסורים.
הממשלה הזמנית תכנס את האספה הלאומית בתוך 10 שנים לאחר שיקום השטח.
המבוא, 130 הסעיפים וההוראות המשלימות מרכיבים יחדיו את החוקה, המקימה רשות מבצעת בראשות נשיא נבחר וראש ממשלה ממונה, בית מחוקקים חד-ביתי הנקרא האספה הלאומית, וכן מערכת משפטית המורכבת מבית המשפט החוקתי, בית המשפט העליון ובתי משפט מחוזיים.
מבנה > רשויות השלטון

הרשות המבצעת: הנשיא נבחר בבחירות בשיטה הרובנית ומכהן תקופת כהונה אחת של 5 שנים. ראש הממשלה ממונה על ידי הנשיא בהסכמת האספה הלאומית. אף על פי אינו נדרש בחוקה, הנשיא ממנה גם את שרי הקבינט שלו, שופטי בית המשפט העליון, ובנוסף משמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים. הנשיא קים דיי-ג'ונג הפך את הממשלה לקבינט.
הרשות המחוקקת: האספה הלאומית מורכבת מלפחות 200 חברים (כיום 300) שנבחרים ל-4 שנים.
הרשות השופטת: נשיא בית המשפט העליון ממונה על ידי הנשיא ושאר 13 שופטי בית המשפט העליון ממונים על ידי הנשיא על פי המלצת נשיא בתי המשפט העליון באישור האספה הלאומית. השופטים מכהנים 6 שנים.
הבית הכחול, מעונו הרשמי ומשרדו של נשיא קוריאה הדרומית
בניין האספה הלאומית של קוריאה הדרומית
בניין בית המשפט לחוקה של קוריאה הדרומית
החוקה מכריזה על דרום קוריאה כרפובליקה דמוקרטית, המשתרעת על "חצי האי הקוריאני והאיים הסמוכים לו", וקובעת כי "הרפובליקה של קוריאה תשאף לאיחוד ותגבש ותבצע מדיניות של איחוד בדרכי שלום המבוסס על עקרונות החירות והדמוקרטיה." ישנם סכסוכים על משמעות המינוח "חירות ודמוקרטיה", אבל התרגום המילולי של המונח בקוריאנית משמעו דמוקרטיה ליברלית.
מבנה > זכויות הפרט

זכויות האדם מנויות בפרק 2 לחוקה: זכויותיהם וחובותיהם של האזרחים. אנשים לא יוענשו, לא יוצבו תחת הגבלות מונעות ולא יוטל עליהם לעבודות כפייה, אלא על פי הוראות החוק. מי שנעצר או מעוכב, חובה להודיע לו על סיבת מעצרו ועל זכותו לפגוש עורך-דין, ויש להודיע על כך לבני משפחתו. צווים צריכים להיות מונפקים על ידי שופט "באמצעות הליכים מתאימים" ונאשם יכול לתבוע על מעצר פסול במקרים מסוימים. עם זאת, זכויות הפרט מוגבלות על ידי הוראות חוקתיות אחרות וחוקים קיימים, כולל חוק הביטחון הלאומי, אשר מגביל את הזכות להליך הוגן.
מבנה > בית המשפט לחוקה

החוקה הנוכחית, שנכנסה לתוקף בשנת 1988 הקימה את בית המשפט לחוקה, על פי המודל האירופי. בית המשפט לחוקה הוא בית משפט מיוחד הקובע את חוקתיותם של חוקים, מכריע בסכסוכים בין גופים ממשלתיים, דן בתלונות חוקתיות שהוגשו על ידי אנשים, בהדחות בעלי תפקידים, ובפירוק מפלגות. בחוקות הקודמות היו צורות שונות של ביקורת שיפוטית, אך הרשות השופטת לא הפעילה עצמאות ממשית.
תשעת שופטי בית המשפט לחוקה מכהנים 6 שנים ולא מוגבלים במספר כהונות. נכון לחודש דצמבר 2004, בית המשפט לחוקה הכריז על 418 חוקים כבלתי חוקתיים וביטל 214 פעולות ממשלתיות.
ראו גם

נשיא קוריאה הדרומית
האספה הלאומית של קוריאה הדרומית
הערות שוליים

↑  הבחירות בקוריאה, הַבֹּקֶר, 5 באוגוסט 1952
↑  כיצד משתדל רודן קוריאה הדרומית להגות מן המסילה את האופוזיציה, על המשמר, 20 ביוני 1952
↑  דרום קוריאה: נשיא לכל החיים, שערים, 15 בדצמבר 1954
↑  נשיא קוריאה הגיש התפטרות, מעריב, 27 באפריל 1960
↑  צירי לידה של משטר דמוקראטי בקוריאה, הארץ, 15 במאי 1960
↑  חוקה חדשה לדרום קוריאה, שערים, 16 ביוני 1960
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556935905171  GND: 4312638-8  LCCN: sh2008101646  NDL: 00590463  NLK: KSH2000000168
הפארק הלאומי מערות קרלסבד

הפארק הלאומי מערות קרלסבד (באנגלית: Carlsbad Caverns National Park) הוא פארק לאומי של ארצות הברית השוכן בהרי גוואדלופה (Guadalupe) שבדרום-מזרח מדינת ניו מקסיקו בארצות הברית. במרכזו מערכת של 113 מערות קרסט, מתוך יותר מ-300 מערות ידועות, שנוצרו כאשר חומצה גופרתית המיסה את סלע הגיר ויצרה כמה מן המערות הגדולות ביותר באמריקה הצפונית. בין השאר כוללות מערות קרלסבד אולם גדול, המכונה בפשטות "החדר הגדול" (Big Room), שאורכו כמעט 1,220 מטרים, רוחבו 191 מטרים וגובהו, בנקודה הגבוהה ביותר, 78 מטרים. החדר הגדול הוא האולם תת-קרקעי הטבעי החמישי בגודלו באמריקה הצפונית ומספר 28 בעולם.
בשנת 1995 הוכרז הפארק כאתר מורשת עולמית משום שבשטחו דוגמאות לכמה מן השלבים העיקריים בהתפתחות כדור הארץ ומאפיינים גאולוגיים ייחודיים, ובשל יופי טבעי יוצא דופן וייחודי. כשני שלישים מן הפארק הוגדרו כאזור טבע בראשיתי על מנת להבטיח שלא ייגרמו שינויים לסביבה. שני אתרים בפארק רשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים: "הנפה ההיסטורית של המערות" (The Caverns Historic District) ו"הנפה ההיסטורית מעיינות רטלסנייק" (Rattlesnake Springs Historic District).
הכניסה לפארק היא מכביש 62/180, כ-30 קילומטרים דרומית-מערבית לקרלסבד. תקופת השיא של המבקרים היא בסופי השבוע אחרי יום הזיכרון ויום העצמאות האמריקאים. המבקרים יכולים להיכנס למערה בפתח הטבעי או לרדת במעלית ממרכז המבקרים.
גאולוגיה

בתור הפרם, בין לפני 299 ל-251 מיליון שנים, היו כל הלוחות הטקטוניים מאוחדים ליבשת-העל פנגיאה. מרבית אזורי טקסס וניו מקסיקו של ימינו שכנו בחלק המערבי של גוש יבשה גדול זה בסמוך לקו המשווה. את פנגיאה הקיף אוקיינוס נרחב, אבל לשון ים צרה, תעלת הובי (Hovey Channel), קישרה בין האוקיינוס לאגן פרם (Permian Basin), ים פנים-יבשתי שכיסה חלקים מהאזורים שהם כיום צפון מקסיקו ודרום-מערב ארצות הברית. לים פנימי זה היו שלוש זרועות, כשהזרוע המרכזית, המכונה אגן דלאוור (Delaware Basin), הייתה ים פנימי שנמשך מצפון לדרום, סגלגל בצורתו, שאורכו 240 קילומטרים, רוחבו 120 קילומטרים, ושטחו כ-26,000 קמ"ר שהשתרע על אזור שהוא כיום מערב טקסס ודרום-מזרח ניו מקסיקו. שטח הפארק שייך מבחינה גאולוגית לאגן דלאוור.
גאולוגיה > שונית קפיטן

באמצע תור הפרם התפתחה לאורך שולי ים דלאוור, באזור המקיף את הפארק הלאומי מערות קרלסבד של ימינו, שונית, המכונה שונית קפיטן (Capitán Reef). שלא כמו ביצירת שוניות בימינו, שבהם אחראים בעיקר אלמוגים ליצירת שוניות אלמוגים, השונית מהפרם נבנתה על ידי חיטחבים, ספוגים ומיקרואורגניזמים אחרים. השונית שגשגה והתרחבה במשך מיליוני שנים ואורכה הגיע ל-500 קילומטרים. לקראת סוף תור הפרם, לפני כ-260 מיליון שנים לערך, החל עידן קרח, שגרם לירידת מפלס המים עקב לכידת כמויות מים גדלות והולכות בכיפות הקרח שבקטבים. תעלת הובי שקישרה בין ים דלאוור לאוקיינוס הלכה והצטמצמה. המים בים דלאוור התאדו מהר יותר מאשר המים שהתחדשו, ועקב כך החלו מינרלים לשקוע מתוך המים לקרקעית הים ויצרו רצועות מתחלפות של מלחים ובוץ שהתגבשו לסלע התאדות. בהדרגה מילאו משקעים אלו את האגן וכיסו את השונית.
לפני כ-80 מיליון שנים גרם לחץ טקטוני על השוליים המערביים של אמריקה הצפונית להתרוממות איטית של האזור הכולל את טקסס וניו מקסיקו. שינוי בתנועה הטקטונית לפני 20–30 מיליון שנים גרמו ליצירת העתקים תלולים בצד המערבי של אגן דלאוור. בשלהי הקנוזואיקון, לפני 20 מיליון שנים גרמה תנועה לאורך העתקים אלו להתרוממות שונית קפיטן, שהייתה קבורה מתחת למשקעים, אלפי מטרים ממקומה המקורי מתחת לפני הים. הגוש המורם נחשף לרוחות וגשמים והמשקעים הרכים שכיסו את השונית נסחפו, וחשפו את השונית המאובנת העמידה יותר לסחיפה תוך יצירת הרי גוואדלופה.