stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וז'ה פשבלה

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1861 (יוליאני) Chargali, גאורגיה 
 פטירה:  27 ביוני 1915 (יוליאני) (בגיל 53) טביליסי, האימפריה הרוסית 
 שם לידה:  ლუკა რაზიკაშვილი 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  פנתאון מתאצמינדה 
 מקום לימודים:  המדרשה העבר-קווקזית למורים 
 שפות היצירה:  גאורגית 
 יצירות בולטות:  מארח ואורח 
 צאצאים:  Levan Razikashvili 
 אתר רשמי
 חתימה:   
 
וַזָ'ה פּשַבֶלָה (בגאורגית: ვაჟა ფშაველა‏; 14 ביולי 1861 – 27 ביוני 1915‏) הוא הפסבדונים של גדול משוררי גאורגיה, לוּקָה פָּבלֶסדזֶה רַזיקָשווילי (ლუკა პავლეს ძე რაზიკაშვილი). נציג אסכולת המשוררים החדישה אשר בשיריו באים לידי ביטוי רגש מרומם, הבנה לרוחם של תושבי ההרים ואהבה לטבע.
ביוגרפיה

פשבלה נולד, בן לכומר, בכפר קטן בשם צ'רגלי, כיום בנפת דושתי במחוז מצחתה מתיאנתי שבגאורגיה. שכנה בעבר במחוז ההיסטורי פשאבי. שם העט שלו בא משם המחוז פשאבי, וז'ה פשבלה פירושו "נער מפשאבי". בשנים 1877–1879 למד בבית ספר להוראה, ומשנת 1879 הוא למד בסמינר הפדגוגי בגורי. את חוק לימודיו בסמינר סיים בשנת 1882. ואז במשך שנתיים (1883-1884) היה סטודנט עצמאי אוניברסיטת סנקט פטרבורג.
עקב מחסור כלכלי, חזר לגאורגיה והחל לעבוד כמורה לשפה הגאורגית. משנת 1888 חזר לכפר הולדתו צ'רגלי ועבד בחקלאות וציד כאחרים בכפר, שנמצא באזור הררי. בימות החורף הארוכים בכפר החל לכתוב פואמות, סיפורים ושירים.
הוא נחשב גם למייצג מפורסם תנועת השחרור הלאומית של גאורגיה. נפטר בטביליסי ב-27 ביוני 1915 וקבור בפנתאון מתאצמינדה.
יצירתו

וז'ה פשבלה היה הכותב של רבות מהקלסיקה הספרותית העולמית. הוא ידע לחדור לעומק נפשו של האדם. השירה המוקדמת שלו מראה השפעה של איליה צ'בצ'בדזה ורפאל אריסתווי, ובמיוחד הפואמה שלו משנת 1879 "מולדתו של חבסורלי" או בתרגום אחר "מכתב מחבסורתי". אבל שירתו המאוחרת יותר חפה מכל השפעה כזו.
מיצירתו:
"מכתב מחבסורתי", 1879,
התרגום הראשון של ארקמן שאתריאני "גידול הפאודל", 1880,
השיר הראשון "האדם הלוחם", 1881,
הסיפור הראשון שלו "תמונה מחיי פשבלי", 1881,
"שיר הצבא לפני המלחמה", 1888,
"אני מגן על ההר", 1890,
"מחשבות", 1891,
"בקורי", 1899,
"אלודה קטלאורי", פואמה עלילתית מרירה משנת 1888, שעוסקת בנושא של הקונפליקט בין המוסר האישי לבין הציווי המשותף,
"בקטריוני",
"גוטור ואפשינה", פואמה עלילתית חצי קומית משנת 1887,
"מארח ואורח",
"אוכל הנחשים",
"אתרי",
"מינדיה"
ועוד
לקריאה נוספת

The Literature of Georgia: A History By Donald Rayfield פרק 22 מוקדש כולו לוז'ה פשבלה (נמצא במאגר הספרים של גוגל).
אלודה כתלאורי, ואז'ה פשבלה, זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2018.
הערות שוליים

↑  26 ביולי 1861  - 10 ביולי 1915 על פי הלוח הגריגוריאני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304226705171  PLWABN: 9810679123805606  BIBSYS: 1581514963351  BnF: cb10974023s (data)  CiNii: DA13631310  GND: 118868055  ISNI: 0000 0000 8397 8338  LCCN: n80145457  LNB: 000139293  NDL: 001295157  NKC: ola2007404550  NTA: 162649932  RERO: 02-A027582809  SUDOC: 124217575  VcBA: 495/288045  VIAF: 82074494   WorldCat (עם VIAF): 82074494
ז'יגמונד פרקשהאזי

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1874 אוקנה מורש, רומניה 
 פטירה:  15 ביוני 1928 (בגיל 53) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 
ד"ר ז'יגמונד פרקשהאזי (במקור פישר, בהונגרית: Farkasházy Zsigmond‏ ;מרושאויוואר, 23 באוגוסט 1874 – בודפשט, 15 ביוני 1928) היה פוליטיקאי, עיתונאי, חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט), עורך דין יהודי-הונגרי, בעל תואר אצולה. אחיו, ינה פרקשהאזי היה יצרן פורצלן, קרמיקאי וסופר תולדות האמנות.
ביוגרפיה

ז'יגמונג פישר נולד במשפחת אצולה יהודית, כבן למשפחת פישר מפרקשהאזה. הוא היה נכדם של מור פישר ושל מריה זלצר. אביו היה דז'ה פישר מפרקשהאזה (1827 – 1914) ואמו הייתה מריה פרסבורגר.
ביוגרפיה > קריירה

הוא קיבל את הדוקטורט שלו במשפטים ב"אוניברסיטת המלכותית ההונגרית פרנץ יוזף" בקולוז'וואר, ולאחר מכן עם הדיפלומה של עורך דין שקיבל בבודפשט, הוא פתח משרד עורכי דין בבירה בשנת 1896 או בשנת 1900, והפך לאחד הדירקטורים במועצת המנהלים של תעשיית החרסינה של הרנד, שהוקמה על ידי משפחתו. ז'יגמונד פרקשהאזי מילא לאחר מכן תפקיד משמעותי בחיים הפוליטיים של ממלכת הונגריה והתבלט גם כעיתונאי. הוא היה תחילה העורך של העיתון "יומן טרנסילבניה" (Erdélyi Híradó) בקולוז'וואר, ולאחר מכן משנת 1896 היה חבר מערכת בכיר של "יומן הונגרי" (Magyar Hírlap) ושל "יומן פשט" (Pesti Hírlap). הוא נסע לסיור לממלכה המאוחדת, לצרפת ולגרמניה ובשנת 1914, כחבר פרלמנט לשעבר, ביקר גם בארצות הברית כנציגו של מיהאי קארואי, כדי להכין את מסעם של נציגי מפלגת העצמאות ההונגרית לאמריקה. באותה תקופה הוא נעצר באליס איילנד בעילה של עונש מאסר שלו בהונגריה בגין עבירת דו-קרב בעבר, שבה - הודות לפרסום - הושגה התוצאה ההפוכה מתוך עילת המאסר.
ביוגרפיה > שינוי שם

ב-7 בספטמבר 1904 נכדיהם של מור פישר מפרקשהאזה, הוגו פישר, ינה פישר, ד"ר ז'יגמונד פישר עורך דין, חבר פרלמנט וסגן שאנדור פישר קיבלו אישור מהמלך ההונגרי פרנץ יוזף הראשון שהוא פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה לשנות את שם משפחתם " פישר" ל"פרקשהאזי " תוך שמירה על קידומת האצולה "פרקשהאזי".
בשנת 1905, הוא הקים עיתון יומי פוליטי בשם "קדימה" (Elöre). בין 1905 לבין 1910, במשך שתי קדנציות, הוא היה נציג מחוז אלשד שנבחר עם תוכנית העצמאות לפרלמנט. כתוצאה מהמתיחות בתוך המפלגה הוא עזב אותה והקים את "מפלגת העצמאות ו-48 השמאל". זו התמזגה מאוחר יותר לתוך מפלגת העצמאות ו-48 (Justh), שבה פרקשהאזי היה אחד מנקודות החוזק העיקריות של המפלגה. כפוליטיקאי, הוא היה אחד החלוצים של הדרישה לעצמאות לאומית מלאה, חירויות ציבוריות וקידמה דמוקרטית. הוא היה חבר מועצת המנהלים והיועץ המשפטי של "העיתון הטרי" (Friss Ujság) ושל "החברה להוצאה לאור של עיתונים מקומיים" (Hazai Hírlapkiadó Vállalat) עד מותו.
ביוגרפיה > פרישה

בשנת 1919, הוא ברח מהרפובליקת הסובייטית ההונגרית להרי הרמה (Felvidék ובאנגלית Highlands) שהוא הכינוי בהונגרית של דרום סלובקיה, ואחר כך פרש מהפוליטיקה, חי מעיתונאות ומעבודתו כעורך דין, היה הנציג המשפטי של כמה משפחות אצולה מכובדות, למשל הוא זה שהביא לסיום מוצלח את משפט הירושה המפורסם של הרוזן פאלפי (Pálffy), שנמשך שנים לפני שלקח את התיק לידיו.
מינואר 1903, כמזכיר וכרשם, השתתף גם בעבודתו של ארגון צדקה, שבאמצעות תרומות וארגון של נשות האצולה של בודפשט, ארגן לחסרי בית מקלטים מחוממים בחורף, תה, אוכל ומשנת 1904 חלק מהפעילויות בתשלום עבור חסר בית בכמה חלקים בבודפשט. בצוואתו השאיר מחצית מעושרו ליורשיו, ומהמחצית השנייה, של מיליון (!) פנגו הונגרי, הורה על הקמת שתי קרנות, אותן הותיר במטרה לתגמל אנשים וגופים שביצעו פעולות יוצאות דופן לקידום ולשגשוג של האנושות ושל האומה ההונגרית.
כתביו (מבחר)

מאמריו הופיעו בטורים של כתבי העת :
"המשפט" (A Jog) (1896, 1898)
"כתב עת למדעי המשפט" (Jogtudományi Közlöny) (1896/1897)
"עיתון עורכי הדין" (Ügyvédek Lapja) (1899, 1900, 1904)
"עולם" (Világ) (1911, 1916).
קומיקאים. "ההט", 15 באוקטובר 1899, מס' 42, 685–686. צַד
המושבעים. "המאה העשרים", 1900, מס' 1, עמ' 438–453. צַד
כשעיתונאי הופך לחבר פרלמנט. בתוך: שאנדור סרדהיי (עורך): אלמנך העיתונאים של בודפשט לשנת 1908. העולם הבוהמי ההונגרי. בודפשט, (1907), 202–204. צַד
אמיתות פשוטות על הבנק הלאומי ההונגרי. בודפשט, Ráth Mór, 1909. 86 עמ'.
דניאל ריץ'-ארתור ברנד: לה לונה דה מיאל, 1902. תורגם תחת הכותרת "פאפא הרבלין" מאת ז'יגמונד פרקשהאזי, פארסה ב-3 מערכות, 1903
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
1905–1906. évi országgyűlés. Fabro Henrik – Ujlaki József, szerk.: Sturm–féle országgyűlési almanach 1905–1910. Budapest, 1905. Képviselőház. Magyarországiak. Farkasházy Zsigmond. 263. oldal (האלמנך הפרלמנטרי של שטורם 1905–1910. בודפשט, 1905. בית הנבחרים. הונגרים. ז'יגמונד פרקשאזי)
1906–1910. évi országgyűlés A magyar országgyűlés. A főrendiház és a képviselőház tagjainak életrajzi adatai. Budapest, 1906. Képviselőház. III. Választókerületek megyék szerint. Bihar megye, Élesd. Farkasházy Zsigmond, 263. oldal (1906–1910. האספה הלאומית של הונגריה, הפרלמנט ההונגרי. נתונים ביוגרפיים של חברי הבית העליון ושל חברי בית הנבחרים. בודפשט, 1906. בית הנבחרים. אזורי בחירה לפי מחוזות. מחוז ביהאר, ז'יגמונד פרקשאזי)
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 952/1928. folyószáma alatt.
↑  "familysearch.org Farkasházi Fischer Dezső halotti bejegyezése, Tata állami akv. 10/1914. folyószám".
↑  "familysearch.org Farkasházy Dezső gyászjelentése".
↑  Farkasházy Jenő
↑  1905–1906. évi országgyűlés. Fabro Henrik – Ujlaki József, szerk.: Sturm–féle országgyűlési almanach 1905–1910. Budapest, 1905. Képviselőház. Magyarországiak. Farkasházy Zsigmond. 263. oldal
↑  Az Est, 1914. május 31. 128. szám, 8. oldal
↑  Vásárhelyi Reggeli Ujság, 1914. július 7. 168. szám
↑  "familysearch.org Farkasházy Zsigmond gyászjelentése".
↑  K 19 – Király Személye Körüli Minisztérium Levéltára – Királyi könyvek – 71. kötet – 284. oldal
התקן סליל מתכת למניעת הריון (Essure)

Essure היה מתקן למניעת הריון קבועה לנשים, שנחשב לשיטה פולשנית ואגרסיבית פחות מקשירת חצוצרות. מדובר בסליל מתכת שכשמכניסים אותו לכל צינור חצוצרה גורם לפיברוזיס וסתימה. Essure תוכנן כחלופה לקשירת חצוצרות. למרות שתוכנן להישאר על מקומו למשך כל החיים, הוא אושר על סמך מחקרי בטיחות לטווח קצר. מבין 745 נשים עם סלילים בניסיונות המקוריים שקדמו לשוק הראשוני, 92% עברו מעקב לאחר שנה ו-25% במשך שנתיים, לצורך בדיקת הבטיחות. סקירה משנת 2009 הגיעה למסקנה כי Essure נראתה בטוחה ויעילה על סמך מחקרים לטווח קצר, שהיא פחות פולשנית ויכולה להיות זולה יותר מאשר קשירת חצוצרות דו צדדיות לפרוסקופיות. כ-750,000 נשים התקינו את המתקן.
במחקרים ראשוניים נמצא כי כ-4% מהנשים סבלו מניקוב צינורות, גירוש או מיקום לא תקין של המכשיר בזמן ההליך. מאז 2013 המוצר היה שנוי במחלוקת, כאשר אלפי נשים חזרו על תופעות לוואי קשות המובילות למיצוי כירורגי. שיעורי הניתוח החוזר בשנה הראשונה היו גדולים פי עשרה עם Essure מאשר עם קשירת צינוריות. ארין ברוקוביץ' מארחת אתר אינטרנט בו נשים יכולות לחלוק את סיפורן לאחר ביצוע ההליך. נכון לשנת 2015 אירעו תופעות לוואי רבות, ביניהן נקבוביות בחצוצרה, כאבים בלתי נסבלים ודימומים שהובילו לכריתות רחם, מקרי מוות אפשריים הקשורים למכשירים, ומאות הריונות לא מכוונים התרחשו, על פי מסד הנתונים של תופעות הלוואי של ה-FDA ומחקרים אחרים.
המתקן פותח על ידי Conceptus Inc. ואושר לשימוש בארצות הברית בשנת 2002. קונספטוס נרכשה על ידי באייר מגרמניה ביוני 2013.[דרוש מקור] בשנת 2017 הושעה סימון ה-CE באיחוד האירופי, וכך הושעה הרישיון המסחרי של Essure לשלושה חודשים לפחות. הרשויות בצרפת ובאוקראינה הקפיאו את מכירת ההתקנים, והיצרן משך את המוצר מרצונו בקנדה, בריטניה, פינלנד והולנד. באפריל 2018, ה-FDA הגביל את המכירה והשימוש ב-Essure שהביאו לירידה של 70% במכירות. ביולי 2018 באייר הודיעה על הפסקת המכירות בארצות הברית עד סוף 2018. ההתקן והשלכות השימוש בו מוצג בסרט התיעודי של נטפליקס משנת 2018 - The Bleeding Edge.
שימוש והשפעות

בסקירה שנערכה בשנת 2015 נמצא כי היעילות של Essure אינה ברורה. עם שימוש מושלם, סקירה אחרת מצאה עדות ליעילות של 99.8% בהתבסס על 5 שנות מעקב.
מדווח על בעיות בהתקנת ההתקן, כנדידה של ההתקן, ניקוב דופן הרחם, ועוד. לאחר המעקב, נצפתה סתימה מלאה של החצוצרות שהתרחשה אצל 96.5% מהמטופלים לאחר 3 חודשים, ואצל השאר עד 6 חודשים. מחקר משנת 2015 שפורסם ב-BMJ הגיע למסקנה כי Essure הייתה יעילה באותה מידה כמו עיקור לפרוסקופי במניעת הריון, אך עם "סיכון גבוה פי עשרה לעבור ניתוח מחדש" בהשוואה לחולים שעברו הליך עיקור לפרוסקופי.
שימוש והשפעות > המשך מעקב

לגבי שיטת Essure, שלושה חודשים לאחר החדרת רדיולוג אמור לבצע הליך פלואורוסקופי הנקרא היסטרוזלינגוגרפיה, כדי לאשר שהחצוצרות חסומות לחלוטין וכי האישה יכולה לסמוך על התקני ה-Essure לבקרת הריון. חומר ניגוד (צבע) מוזרק דרך צוואר הרחם וטכנאי רנטגן מצלם את סלילי ה-Essure כדי להבטיח שאף ניגודיות לא תדלוף מעבר ל-Essure.
תופעות לוואי

תופעות לוואי חמורות עשויות לכלול כאב מתמשך, ניקוב הרחם והחצוצרות ונדידה של הסלילים לאגן או לבטן.
תופעות לוואי > סיכונים

מיקום לא מדויק של ההתקן
ניקוב קירות הרחם
הריון וסיכון מוגבר להיריון חוץ-רחמי
כאבים, התכווצויות, דימום מהנרתיק, שינויים בדפוס הווסת
בחילות והקאות
תגובה אלרגית לחומרים
תגובה אלרגית מוגברת לאלרגנים אחרים
רעילות מתכות כבדות
פריחה וגירוד
ערפל מוחי
תסמיני מחלה אוטואימונית
עלייה במשקל
חרדה/ דיכאון
אובדן שיער
חרדה קשה
קהות גפיים
כאבי מפרקים
כאבי גב
מחשבות אובדניות
תהליך

רופא מכניס את הסלילים לחצוצרות על ידי קטטר המועבר מהנרתיק דרך צוואר הרחם והרחם. זה התרחש בהצלחה בין 63% ל 100% מהזמן. ברגע שההתקן נמצא במקום, הסתימה ההדרגתית נמשכת לאורך תקופה של שלושה חודשים, וכתוצאה מכך חסימה בחצוצרות; מחסום הרקמות שנוצר אמור למנוע מהזרע להגיע לביצית. במהלך אותה תקופה בת שלושה חודשים, יש להשתמש בשיטת מניעה חלופית.
שלא כמו קשירת חצוצרות, התהליך לא מחייב הרדמה. למרות זאת, חלק מהנשים דיווחו כאב ניכר במהלך ההליך.
במחקר משנת 2007, נמצא כי משך הזמן הממוצע להליך זה היה 6.8 דקות (טווח = 5-18 דקות). התהליך מתבצע כל ידי רופא מנוסה וניתן לבצע אותו במרפאה.[דרוש מקור]
על פי היצרן, התהליך הוא קבוע ובלתי הפיך.
תהליך > התקן

התוספות הקטנות והגמישות מיוצרות מסיבי פוליאסטר, ניקל - טיטניום, נירוסטה והלחמה. ההתקן מכיל סיבי פוליאתילן טרפטלטה פנימיים כדי לגרום לדלקת, וגורם לצמיחה שפירית פיברוטית, והוא מוחזק במקום על ידי סליל פנימי גמיש מנירוסטה וסליל חיצוני מסגסוגת טיטניום. בניגוד לשיטות זמניות למניעת הריון, התקני Essure אינם מכילים או משחררים הורמונים. ההתקנים אינן מונעים העברת דלקות מין.
היסטוריה רגולטורית

קבוצת פייסבוק בשם Essure Problems ובה 33,140 חברים (נכון ל-4 במרץ 2017) כינתה את השיטה "E-hell" והזכירה בעיקר כאבים, דימומים, נפיחות ותופעות לוואי אחרות מהמכשיר. חלק מהנשים סבלו מנדידת סלילים שניקבו את איבריהן הפנימיים, או נכנסו להריון, במספר הרבה יותר גבוה ממה שדיווחה באייר. ארין ברוקוביץ' התערבה בנושא ומארחת אתר אינטרנט בו נשים יכולות לשתף את סיפורן לאחר ביצוע ההליך. מאז סיפקה באייר שני מספרי טלפון ללא חיוב עבור תלונות מטופלות, עדכנה כי נשים המדווחות על תופעות לוואי הן "תואמות ניסויים קליניים ועולות בקנה אחד עם מה שה-FDA רואה", ועוד התעקשה שהיא רוצה לקבל מידע מכל הנשים שחוות בעיות עם Essure.
באפריל 2015, קבוצה של שישה נציגים מקבוצת Essure Problems, כולל רופא עם ניסיון של Essure, דיברו בפני 36 חברי ה-FDA וועדת העזרה לקונגרס בנוגע לעתירת אזרח שהוגשה ל-FDA. ה-FDA החל לחקור את טענותיהם של למעלה מ-16,000 חברי הקבוצה, כמו גם את חוקיות הליך האישור שעבר Essure.[דרוש מקור] החל משנת 2015 מחקר אחד שלאחר השיווק לא פורסם במשך 13 שנים לאחר אישור המכשיר, ומחקר אחר שלאחר השיווק לא פורסם החל משנת 2015.
היסטוריה רגולטורית > ה-FDA

המוצר אושר על ידי ה- FDA בשנת 2002. בשנת 2013 החלו להישמע תלונות קשות על המוצר.
באוקטובר 2013 הצהיר ה-FDA כי מאז שאושר המוצר בשנת 2002 הוא קיבל 943 דיווחים על אירועים מזיקים הקשורים ל- Essure, בעיקר בגלל כאבים (606 מהתלונות). 1,000 תלונות נוספות נשלחו ל-FDA במערכת דיווח מרצון, אך הרופאים לא חויבו לדווח על תלונות.
ביוני 2015 דיווח ה-FDA על חקירה בנושא Essure ולמעלה מ-5000 תלונותיו, שבעה מקרי מוות, ותופעות לוואי רבות נוספות, הקשורות כולם ל-Essure, ההרכב הכימי הספציפי שלו, מיקומו הלא תקין והחדרתו. הסוכנות הודיעה כי פאנל מכשירי המיילדות והגינקולוגיה שלה יערוך סקירה מבוססת ראיות על בטיחותה של Essure בספטמבר 2015 בגלל העלייה בדוחות אירועי לוואי מ-950 דוחות בלבד בין 2002 עד אוקטובר 2013, ליותר מ-4,150, או 81 אחוז מסך סך הכל, מאוקטובר 2013 ועד יוני 2015.
בפברואר 2016 הוציא ה-FDA תווית " קופסה שחורה" כדי להזהיר את הציבור על הסיבוכים המזיקים הכרוכים בשימוש במכשיר זה וביקש מבאייר לבצע מעקב חדש אחרי השוק כדי לעקוב אחר 2,000 נשים במשך שלוש שנים לפחות, תוך השוואה בין היעילות ובטיחות המכשיר בשיטות אמצעי מניעה כירורגיות אחרות. נשים ורופאים נדרשו לחתום על רשימת בדיקה להחלטה לפני השתלת Essure, ולתת הסכמה לבדיקה כעבור שלושה חודשים כדי להבטיח שהמכשיר יהיה ממוקם כראוי ומתפקד.
וושינגטון קפיטולס

ערך זה עוסק בקבוצת העבר מליגת ה-NBA. אם התכוונתם לקבוצת ההוקי קרח, ראו .
וושינגטון קפיטולס (באנגלית: Washington Capitols) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר וושינגטון ששיחקה בליגת ה-BAA, ולאחר מכן בליגת ה-NBA, בין השנים 1951-1946.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1946, כאחת מ-11 הקבוצות שהשתתפו בעונת הבכורה של ליגת ה-BAA. את משרת מאמן הקבוצה קיבל רד אאורבך בן ה-29, שתפקד עד אז כעוזר מאמן באוניברסיטת דיוק. בעונת הבכורה שלה ניצחה וושינגטון 49 מתוך 60 משחקי העונה הסדירה, אותה סיימה כמדורגת הראשונה בליגה, אך הודחה על ידי שיקגו סטאגס בסיבוב הראשון של הפלייאוף (חצי גמר ה-BAA) בתוצאה 4-2. השחקן הבולט בקבוצה היה הגארד-פורוורד בוב פיריק, שהוביל את קלעי הקבוצה בשלוש עונותיה הראשונות עם ממוצע של 15.2 נקודות למשחק. פיריק ואאורבך הוליכו את וושינגטון לשתי עונות מוצלחות נוספות, בהן ניצחה 58% ו-63% ממשחקיה, בהתאמה, ואף העפילה לגמר ה-BAA בעונת 1948/1949. בסדרת הגמר הפסידו הקפיטולס למיניאפוליס לייקרס של ג'ורג' מייקן בתוצאה 4-2. בסיום העונה עזב אאורבך את הקפיטולס לטובת אימון טריי-סיטיז בלקהוקס לעונה אחת, ולאחר מכן אימן את בוסטון סלטיקס אותה הוביל ל-9 אליפויות NBA. בין עונות 1947/1948 ו-1948/1949 ניצחו הקפיטולס 20 משחקים רצופים, מה שהיווה את שיא הליגה במשך 23 שנים, עד ששברה אותו לוס אנג'לס לייקרס עם 33 ניצחונות ברציפות בעונת 1971/1972.
לקראת עונת 1949/1950 התמזגה ליגת ה-BAA אל ליגת ה-NBA, בה שיחקה וושינגטון בשתי העונות הבאות. בדראפט 1950 בחרו הקפיטולס את הקלע ביל שרמן, שהוביל את קלעי הקבוצה בעונתה האחרונה עם 12.2 נקודות למשחק. באותו הדראפט בחרו הקפיטולס גם את הסמול פורוורד ארל לויד, שהפך לשחקן האפרו-אמריקאי הראשון שמשתתף במשחק NBA, כשעלה לשחק ב-31 באוקטובר 1950 בהפסד וושינגטון לרוצ'סטר רויאלס.
במהלך עונת 1950/1951, בעודה מחזיקה במאזן ניצחונות שלילי 10-25, התפרקה הקבוצה והותירה את ליגת ה-NBA עם עשר קבוצות. ב-10 בינואר 1951 נערך "דראפט פיזור", במסגרתו בחרו קבוצות הליגה את שחקני הסגל של הקפיטולס. ביל שרמן, שנבחר על ידי בוסטון סלטיקס, השתתף בהמשך הקריירה ב-8 משחקי אולסטאר וזכה עם הסלטיקס ב-4 אליפויות NBA.
בעונת 1973/1974 עברה קבוצת "בולטימור בולטס" לעיר וושינגטון ושינתה את שמה ל"קפיטל בולטס", וכיום נקראת הקבוצה "וושינגטון ויזארדס". ליגת ה-NBA אינה מחשיבה את הוויזארדס כגלגול של קבוצת וושינגטון קפיטולס, אלא כמועדון נפרד המשאיר את הקפיטולס על תקן קבוצה שחדלה להתקיים.
מאזנים לפני עונה

| עונה | ליגה | מאמן | ניצחונות | הפסדים | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1946/1947 | ‏ BAA | רד אאורבך | 49 | 11 | חצי גמר ה-BAA |
| 1947/1948 | ‏ BAA | רד אאורבך | 28 | 20 | לא העפילה |
| 1948/1949 | ‏ BAA | רד אאורבך | 38 | 22 | גמר ה-BAA |
| 1949/1950 | ‏ NBA | בוב פיריק | 32 | 36 | חצי גמר המחוז המזרחי |
| 1950/1951 | ‏ NBA | בונס מקיני | 10 | 25 | התפרקה במהלך העונה |
קלעים מובילים

להלן חמשת הקלעים המובילים בתולדות המועדון:
1. בוב פיריק - 2,936
2. פרד סקולרי - 2,715
3. בונס מקיני - 2,422
4. ג'וני נורלנדר - 1,811
5. ג'ק ניקולס - 1,041
הערות שוליים

↑  דף השחקן של בוב פיריק, באתר basketball-reference.com
↑  שיאי הניצחונות הרצופים ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סיכום עונת 1950/51 ב-NBA, באתר nba.com
↑  כתבה על האפרו-אמריקאים הראשונים ב-NBA, באתר seattlepi.com
↑  נבחרי דראפט הפיזור של וושינגטון קפיטולס, באתר realgm.com
↑  דף השחקן של ביל שרמן, באתר basketball-reference.com
↑  המובילים הסטטיסטיים של המועדון, באתר basketball-reference.com
רד אאורבך, מאמנה הראשון של וושינגטון קפיטולס
ויאלה

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה הדרומית אוסטרליה הדרומית
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1901
 גובה:  20 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  20,880 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  33°02′00″S 137°34′00″E﻿ / ﻿33.033333°S 137.566667°E﻿ / -33.033333; 137.566667
 אזור זמן:  UTC +9:30
 https://www.whyalla.sa.gov.au/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןויאלה(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןויאלה(למפת אוסטרליה הדרומית רגילה) אדלייד מאונט גמבייר מארי ברידג'  פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי ויאלה(למפת אוסטרליה הדרומית מוגדלת) אדלייד מאונט גמבייר מארי ברידג'  פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי ויאלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ויאלה (Whyalla) היא העיר השלישית בגודלה במדינת אוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה. זוהי עיר נמל השוכנת על חופו המזרחי של חצי האי אייר (Eyre). אוכלוסיית העיר מנתה 20,088 תושבים במפקד 2011.
היסטוריה

העיר נוסדה בשם האמוקס היל (Hummock's Hill) ב-1901 על ידי חברת כרייה כתחנה סופית למסילה שהובילה עפרת ברזל ובמקום הוקם מזח להעמסת העפרה ונפתח סניף דואר. עקב הסביבה הצחיחה והמחסור במי שתייה היה צורך להוביל מים על גבי דוברות מפורט פירי. ב-1905 נפתח בית הספר הראשון בעיירה. בשנת 1919 שונה שם העיירה לוויאלה. המסוע על גבי המזח להעמסת עפרת הברזל שופר והעפרה הובלה למפעל הפלדה שהוקם אז בניוקאסל שבניו סאות' ויילס. העיר גדלה בקצב איטי עד 1938.
ב-1937 החלו להיבנות בעיר כבשן ונמל. ב-1939 החלו להניח צינור להובלת מים מנהר מוראי (Murray). מספנה נבנתה כדי לשרת את ספינות הצי המלכותי האוסטרלי. אוכלוסיית העיר החלה לגדול באופן דרמטי ונבנו בית חולים ובית מטבחיים.
ב-1941 הושקה הספינה הראשונה שנבנתה במספנה (HMAS Whyalla). כיום הספינה עוגנת בנמל ויאלה כאטרקציה תיירותית לאחר שהוצאה מהשירות. באותה שנה החל כבשן התכת העפרות לפעול. ב-1943 מנתה אוכלוסיית העיר יותר מ-5,000 תושבים. במרץ 1943 החל לפעול צינור המים. ב-1948 החלה העיר לקלוט פליטים שהגיעו מאירופה.
ב-1958 החלה בנייתו של מפעל פלדה בעיר והבנייה הושלמה ב-1965. שנה לאחר מכן החלו בכריית מלח ונבנו תנורי קוק. האוכלוסייה גדלה במהירות ובמקביל גם קצב הבנייה למגורים. הוכנו תוכניות אב לעיר בת 100,000 תושבים והונח צינור שני לאספקת מים.
בשנות השבעים ירד היקף הפעילות במספנה, שהייתה אז הגדולה באוסטרליה, עקב תחרות מול יפן והיא נסגרה ב-1978. משיא של 33,000 תושבים בעיר בשנת 1976, צנחה האוכלוסייה במהירות. במקביל החל מפעל הפלדה להוריד את תפוקתו החל משנת 1981. החל משנת 2004 החלה העיר להתאושש לאט עקב גילוים של מרבצי מחצבים בסביבה.
ערים תאומות

ארצות הברית טקסס סיטי, טקסס, ארצות הברית.
הרפובליקה העממית של סין אז'וו (אנ'), הרפובליקה העממית של סין.
הערות שוליים

↑  ויאלה במפקד 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555051505171  LCCN: n81032546  MusicBrainz: 490240f1-bdfb-433d-999c-e9d30d3c07a6  VIAF: 127848772   WorldCat (עם VIAF): 127848772
ויקטור קיהנה

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1857 מוגילנו, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1803-1892)
 פטירה:  9 בפברואר 1945 (בגיל 87) אלינגסהאוזן, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1876–1919 (כ־43 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל התותחנים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-25   מפקד הקורפוס ה-54   מפקד פלגת הארמייה קיהנה   מפקד קורפוס המילואים ה-9   מפקד הקורפוס ה-11   מפקד קורפוס המילואים ה-5   מפקד הקורפוס ה-11
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 אביר דרגה שנייה במסדר העיט האדום 
 
ויקטור קיהנה (בגרמנית: Viktor Kühne;‏ 28 במרץ 1857 – 9 בפברואר 1945) היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

קיהנה נולד ב-28 במרץ 1857 במוגילנו, ובשנת 1876 התגייס לצבא הפרוסי. בשנת 1902 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הארטילריה ה-10 (הנובר ה-1 - פון שרנהורסט), ובשנת 1904 הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-26 (הנובר ה-2), וב-18 במאי 1905 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1907 הוא מונה למפקד רגימנט ההדרכה של בית הספר לארטילריה, שם הועלה לדרגת אוברסט בשנת 1908. בשנת 1910 הוא מונה למפקד בית הספר לארטילריה, וב-2 ביולי 1913 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד חטיבת התותחנים ה-30 בשטרסבורג.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה קיהנה למפקד הדיוויזיה ה-25 (הדוכסות הגדולה של הסן), ולחם עימה במהלך המערכה על הגבולות והקרב על המארן. לאחר הנסיגה מהמארן, הדיוויזיה נלחמה באזור רואה, שם הועלה לדרגת גנרל לויטננט ב-27 בינואר 1915. ב-29 במאי 1915 הוא נפצע מרסיס, ובפברואר 1916 לחמה הדיוויזיה בגל הראשון שתקף בוורדן.
ב-4 בספטמבר 1916 מינה אותו הקיסר למפקד הקורפוס ה-54, אשר נלחם לראשונה בוורדן, אך הועבר להונגריה ב-12 באוקטובר. 16 ימים לאחר מכן, הוא מונה למפקד פלגת הארמייה קיהנה, אשר כללה את הדיוויזיות ה-41, ה-109, הבווארית ה-11 וה-113, ובנוסף את קבוצת הפרשים "שמטוב" (אשר כללה את דיוויזיות הפרשים ה-6 וה-7). ב-2 בדצמבר 1916 לחמה פלגת הארמייה בקרב אולטניה, וב-6 בדצמבר הגיעו כוחותיו אל מול בוקרשט. כהוקרה על תהלוכת הניצחון הוא קיבל את עיטור פור לה מריט ב-11 בדצמבר 1916. בינואר 1917 לחמו כוחותיו בקרב על פוטנה.
ב-2 בפברואר 1917 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-9, אבל ב-13 במרץ הוא מונה למפקד הקורפוס ה-11. במהלך הקרב השני על האן הוא הוביל את כוחותיו, וב-12 ביולי הוענק לו עיטור מסדר העיט האדום מדרגה שנייה עם עלי אלון וחרבות. ב-27 באוגוסט 1917 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-5 בחזית ורדן, אולם ב-21 בנובמבר הוא חזר לפקד על הקורפוס ה-11. בתחילת ינואר 1918 הוא היה אחראי על האימונים לקראת מתקפת האביב המתוכננת, ובפברואר נפרסו יחידותיו באגף השמאלי של הארמייה ה-17 ליד קמברה. באביב 1918 השתתף הקורפוס במתקפת האביב, ובאוגוסט הותקף בקרב אמיין. לאחר מכן לחם הקורפוס כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה, ובתום המלחמה נתן לו פיקוד העליון את המשימה לבחון את האפשרות להגן על מחצית בלגיה המזרחית.
לאחר המלחמה פרש קיהנה מהצבא והתגורר באלינגסהאוזן, עד מותו ב-9 בפברואר 1945.