stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרים (בת אגריפס הראשון)
ביוגרפיה

מרים נולדה בפרובינקיה יהודה לאגריפס הראשון, שהוכתר מאוחר יותר למלכה האחרון של יהודה, ואשתו קיפרוס (בת פצאל בן פצאל, אחי הורדוס, ושלומציון בת הורדוס ומרים החשמונאית). אחותם של אגריפס השני, דרוסוס (נפטר כשהיה ילד), ברניקי ודרוסילה.
אביה, אגריפס המלך, אירס אותה ליוליוס ארכלאוס בן חלקיה (אולי חלקיה, מפקד הצבא וחברו של אגריפס), אך נפטר לפני שהגיעה לפרקה, כשמרים הייתה בת 10 בלבד.
עם הישמע על מותו הפתאומי של אביהן, שימשו מרים ואחיותיה מטרה קלה לשמחתם של היוונים תושבי קיסריה וסבסטיה לאידם של היהודים על מות מלכם: "והחיילים שנזדמנו (לשם) אותה שעה, ורבים היו, הלכו אל בית (אגריפס) וחטפו את האנדרטות של בנות המלך והביאו אותן מתוך הסכמה כללית לבתי-זונות והעמידו אותן על הגגות, ונהגו בהן מנהג של ביזיון כמה שיכלו, ועשו מעשים מכוערים משאפשר לספרם".
המלך אגריפס השני, אחיה הגדול של מרים, השיא אותה מאוחר יותר לארוסה. מארכלאוס נולדה לה בת, ברניקי.
מאוחר יותר עזבה מרים את בעלה "ונישאה לדמטריוס, שעל-פי ייחוסו ועל-פי עושרו היה ראש וראשון בקרב יהודי אלכסנדריה", בעל משרת האלאבארכוס. מדמטריוס נולד לה בן, אגריפינוס.
נישואיה לארכלאוס ודמטריוס הם שניים מתוך שלושה מקרים בלבד, בהם בת לשושלת ההרודיאנית נישאה לאיש שאינו ידוע כמלך, כנסיך, או כבן משפחת הורדוס בעצמו (המקרה השלישי הוא נישואיה של אחותה ברניקי למרקוס יוליוס אלכסנדר).
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, ה', ד' (132)
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר ב', פרק 11, ו'
↑  יוסף בן-מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 19, ח', ג' (353)
↑  יוסף בן-מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 19, ט', א' (354-355)
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 19, ט', א', (357).
↑  יוסף בן-מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, ז', א' (140)
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, ז', ג' (147).
↑  Katherine G. Evans, Alexander the Alabarch: Roman and Jew, 1995 Seminar Papers, Society of Biblical Literature, pp. 580-581
אנדרטת אוגדת הפלדה

| --- | --- |

האנדרטה בחבל שלום
 מידע כללי
 סוג:  אנדרטת זיכרון
 על שם:   אוגדה 84
 מיקום:  חבל שלום 
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1974–1977 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  5 ביוני 1977 (בימית)   15 ביוני 1982 (בחבל שלום)
 תאריך פירוק:  25 באפריל 1982 (עם פינוי ימית)
 חומרי בנייה:  בטון, פלדה
 אדריכל:  ישראל גודוביץ
 מידות
 גובה:  25 מטר מטר
 שטח:  15 דונם
 קואורדינטות:  31°12′33″N 34°18′29″E﻿ / ﻿31.209166666667°N 34.308055555556°E﻿ / 31.209166666667; 34.308055555556
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) אנדרטת אוגדת הפלדה(למפת מערב הנגב רגילה) אנדרטת אוגדת הפלדה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת אוגדת הפלדה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת אוגדת הפלדה
 
אנדרטת אוגדת הפלדה היא אנדרטה הנמצאת לצד כביש 232 בחבל שלום, כ-2 קילומטרים ממערב למושב יתד, והיא העתק של האנדרטה שהייתה קיימת בימית עד להריסת העיר.
היסטוריה

אוגדת הפלדה (אוגדה 84) הייתה אוגדה צה"לית שלחמה במלחמת ששת הימים בצפון סיני בפיקודו של אלוף ישראל טל. האוגדה כבשה את מתחמי פתחת רפיח ולאחר מכן פרצה לצפון סיני והגיעה ראשונה לתעלת סואץ. האוגדה הייתה מורכבת משתי חטיבות שריון (חטיבה 7 וחטיבה 60), צנחנים (חטיבה 35) וכוחות הנדסה וארטילריה. האנדרטה מנציחה את שמות 176 חללי האוגדה במלחמה.
האנדרטה תוכננה על ידי ישראל גודוביץ. היא נחנכה במרכז העיר ימית שבפתחת רפיח ב-5 ביוני 1977, במלאת עשר שנים למלחמה. היא סימנה את הכיכר המרכזית של העיר ימית.
עם פינוי סיני במסגרת הסכם השלום עם מצרים, נהרסה האנדרטה, לא לפני ששהו עליה אנשי 'גוש אמונים', שהתבצרו על המגדל הגדול; אנשים אלה, ובראשם צחי הנגבי, היו חלק מהתנועה לעצירת הנסיגה מסיני. הם שהו על האנדרטה החל מ-1 באפריל 1982 ועד 23 באפריל, תוך כדי שנאבקו בחיילי צה"ל שניסו לפנותם, תוך כדי שימוש בשמן, קצף ומים. לבסוף, הצליחו חיילי צה"ל להוריד אותם, על אף המדרגות השבורות ולקחת אותם למעצר. פינוי העיר הושלם יומיים אחר כך. מיד לאחר מכן נבנתה שוב במקומה הנוכחי, מדרום לכרם שלום, שם נחנכה ב-15 ביוני 1982.
במרכז האנדרטה ניצב מגדל בגובה של 25 מטרים ובתוכו 117 מדרגות עליהן ניתן לטפס עד למרפסת שממנה תצפית יפה על הסביבה. מסביב למגדל נמצאים 400 עמודי בטון (בימית היו רק 295) שעל חלקם (בגלל גנבי מתכת) חלקי רכב שריון או נשק אחר. לפני האנדרטה מוצגים לוחות עם סמלי היחידות שלחמו באוגדה ורשימת הנופלים. כ-400 מטרים אחריה מרוכזים קירות ימית, מקום בו נשמרו עד היום הקירות של הבתים הפרטיים בעיר ימית, ובכלל מחבל ימית.
בחודש ספטמבר 1977, חודשים ספורים לאחר חנוכת האנדרטה, חתמו ראש הממשלה מנחם בגין ושני ראשי הממשלה שקדמו לו, גולדה מאיר ויצחק רבין על ליטוגרפיה צבעונית המתארת את האנדרטה. הליטוגרפיה הופצה במהדורה מוגבלת בת 125 עותקים, שאחד מהם נמסר לנשיא המדינה והנותרים נועדו למכירה לציבור על מנת לממן את השלמת האנדרטה.
לרגל יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל תשמ"ג-1983 הנפיק השירות הבולאי את הבול "אנדרטה לחללי אוגדת הפלדה", שעיצבו דוד פסח ושמעון כתר מקיבוץ מעברות על פי צילום של נופך-מוזס.
כ-15 קילומטר מהאנדרטה ניצבת האנדרטה לחללי גדוד השריון 46. גם אנדרטה זו תוכננה על ידי גודוביץ, נבנתה במקור בסיני והוקמה מחדש בתחומי ישראל.
גלריה

האנדרטה המקורית בימית
האנדרטה החדשה בחבל שלום
מבקרים באנדרטה בימית
מבקרים באנדרטה בחבל שלום, 2015
מבט מלמעלה
הערות שוליים

↑  שלמה שבא, אנדרטה של פלדה ואבן, דבר, 3 ביוני 1977
↑  הליטוגרפיה, דבר, 21 בספטמבר 1977.
↑  אריה לינדנבאום, בולים | אגם ואנדרטת ימית ליום העצמאות, דבר, 25 בפברואר 1983;
מידע על בול אנדרטה לחללי אוגדת הפלדה, באתר התאחדות בולאי ישראל.
| מלחמת ששת הימים |
| --- | --- | --- |
| רקע | פעולת סמוע • יום הקרבות של 7 באפריל 1967 • הנאום המגומגם • מרד הגנרלים • מבצע לשון אדומה |  |
| החזית המצרית | מבצע מוקד • קרב אום-כתף • קרב הג'יראדי • קרב חניון הלילה של גדוד 19 • פעולת אלכסנדריה • פעולת פורט סעיד • קרב רפיח • קרב מוצב אל-קובה • תפיסת שארם א-שייח' |  |
| החזית הירדנית | הקרב על גבעת התחמושת • המערכה על ירושלים • כיבוש צפון השומרון |  |
| החזית הסורית | הקרב על קלע וזעורה • קרב תל עזזיאת • קרב תל פאחר |  |
| אישים | לוי אשכול • משה דיין • יצחק רבין • מרדכי הוד • דוד אלעזר • עוזי נרקיס • ישעיהו גביש • מוחמד סידקי מחמוד • סולימאן עיזאת  • עבד אל-חכים עאמר • מוחמד פאוזי • גמאל עבד אל נאצר • חוסיין, מלך ירדן |  |
| כללי | ישראל במלחמת ששת הימים • יהדות ארצות האסלאם במלחמת ששת הימים • צבא ההגנה לישראל במלחמת ששת הימים • הצבא המצרי במלחמת ששת הימים |  |
| בינלאומי | החלטה 233 • החלטה 234 • החלטה 235 • החלטה 236 • החלטה 237 • החלטה 240 • החלטה 242 |  |
| בתרבות | בתרבות הישראלית • ירושלים של זהב • ירושלים של ברזל • משה דיין, יצחק רבין ועוזי נרקיס בשער האריות • תצלום הצנחנים בכותל המערבי • גבעת התחמושת |  |
| תיעוד והנצחה | יום הנכסה • יום ירושלים • אות מלחמת ששת הימים • גבעת התחמושת • אנדרטאות בירושלים • אנדרטה לחללי עוצבת השרון • אנדרטה לנופלי חטיבה 5 • אנדרטת אוגדת הפלדה • האנדרטה לחללי חטיבה 45  • טקס האזכרה לזכר חללי מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה |  |
ג'יימס רודולף גרפילד

ג'יימס והנרי, בניו של הנשיא גרפילד לאחר מותו
ג'יימס רודולף גרפילד (באנגלית: James Rudolph Garfield‏; 17 באוקטובר 1865 –  24 במרץ 1950), פוליטיקאי אמריקני ובנו של נשיא ארצות הברית ג'יימס גרפילד.
ביוגרפיה

גרפילד נולד בעיר חירם שבמדינת אוהיו, השלישי מבין שמונת ילדיהם של בני הזוג ג'יימס ולוקרישיה גרפילד. בטרם נבחר אביו לנשיא ארצות הברית למד בבית הספר סנט פול בקונקורד שבמדינת ניו המפשייר. בהיותו בן 15 היה עד להתנקשות באביו בתחנת רכבת בוושינגטון על ידי צ'ארלס גיטו. השניים היו בדרכם למכללת ויליאמס במסצ'וסטס, שאליה התקבל גרפילד הצעיר, ובה החל ללמוד לאחר מות אביו. הוא סיים את לימודיו בשנת 1885, ואז עבר ללמוד משפטים באוניברסיטת קולומביה. ב-1888 סיים את לימודיו, התקבל ללשכת עורכי הדין של אוהיו, ופתח בקליבלנד את משרד "גרפילד את גרפילד" עם אחיו הארי אוגוסטוס גרפילד. משנת 1890 ועד מותה ב-1930 היה גרפילד נשוי להלן ניואל. נכדם של השניים, ניואל גרפילד, נישא לימים לג'יין הריסון ווקר, נכדתו של הנשיא בנג'מין הריסון.
בשנים 1896-1899 כיהן גרפילד בסנאט של מדינת אוהיו. הוא היה יועץ בכיר לנשיא תאודור רוזוולט, ושירת בנציבות שירות המדינה בשנים 1902-1903, אז התמנה לנציב החברות במשרד המסחר והעבודה, תפקיד בו שימש עד 1907. בתפקידו זה היה אחראי על חקירות בענפי הדלק, הפלדה, הרכבות ואריזת הבשר. לאחר שסיים את כהונתו שימש במשך שנתיים כמזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של תיאודור רוזוולט, והטיף לחיסכון בניצול משאבי הטבע של המדינה. במהלך הבחירות לנשיאות של שנת 1912 היה תומך נלהב למען כהונה שלישית של רוזוולט. ב-1914 נכשל גרפילד במירוץ לתפקיד סגן המושל של מדינת אוהיו מטעם המפלגה הפרוגרסיבית.
שמואל יניב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת מרכז הרב 
 מקום פעילות:  גבעת שמואל
 השתייכות:  ציונות דתית
 רבותיו:  הרב צבי יהודה הכהן קוק; הרב יצחק גינזבורג
 ravshmuelyaniv.org
 פרסים והוקרה:  פרס כץ, יקיר העיר גבעת שמואל
 
הרב שמואל יניב הוא רב, מחנך ומחבר ספרים ציוני דתי.
חייו

נולד בשנת ה'תש"ב (1942) לחנה ושלום וינשנבל, בכור מבין ארבעה ילדים, בשכונת רמת יצחק ברמת גן. שנים מועטות לאחר מכן, עברה המשפחה לגבעת שמואל שהוקמה באותם ימים. אמו שלחה אותו לבית ספר דתי, ומשם עבר אחר כך לבית ספר מקצועי.
החל משנת תשי"ט עד שנת תשכ"ו למד בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק.
בגיל 25 נשלח על ידי הרב שאול ישראלי לעמוד בראשות הישיבה התיכונית-מקצועית "אחוזת יעקב" בגן יבנה. לאחר שנה עבר לשמש כר"מ במדרשית נעם, במשך כתשע שנים. בהוראת הרצי"ה קוק, השתתף עם תלמידיו מהמדרשיה במפעל ההתיישבות של גוש אמונים, ופוטר בשל עלייתו איתם לסבסטיה. לימד באולפנת צפירה שבצפריה ובאולפנת אמנה שבכפר סבא, עד יציאתו לגמלאות בשנת תשס"ט. הקים שלוחה של מכון מאיר באוניברסיטת בר-אילן עם הרב ישראל הס.
מרצה בתחומי החינוך, הזוגיות ודילוגי אותיות בתורה. את נושא הצפונות בתורה פגש לראשונה לאחר מלחמת יום הכיפורים, ומאז הוא כותב ספרים ומאמרים רבים בנושא, מעביר הרצאות ושיעורים ברחבי הארץ ורואה בחלוציות בשטח זה את עיקר תפקידו. בתחילה למד זאת מטוביה וכסלר, ולאחר מכן במשך שנים רבות מהרב יצחק גינזבורג. כמו כן, למד רבות מספרו של הרב חיים מיכאל דב ויסמנדל, "תורת חמד".
הקים את "הקתדרה לתורה ולחכמה גבעת שמואל", במה לשיעורים שבועיים בתורה ובמדע מפי מרצים שונים, וכן ימי עיון שנתיים. כמו כן, הקתדרה מארגנת כנסים וסיורים חד-יומיים.
יזם את פרס היצירה התורנית ע"ש הרצי"ה, אותו מעניקה הקתדרה. ייעודו של הפרס הוא להוות מסגרת לעידוד יצירה עברית תורנית מקורית, בדרכם של הרב קוק ובנו הרצי"ה זצ"ל. הרב יניב עומד בראשות ועדת הפרס, וחבריה הם הרב יעקב אריאל, הרב יצחק שילת והרב יהודה יונגסטר. מבין מקבלי הפרס עד כה: הרבנים חיים דרוקמן, חנן פורת, אורי שרקי, יהושע ויצמן, חיים סבתו, צפניה דרורי ויצחק גינזבורג.
בשנת תשע"ט, לקראת טקס הענקת הפרס לראש ישיבת עוד יוסף חי הרב יצחק גינזבורג, התעוררה סערה תקשורתית, עקב עמדותיו התורניות וקרבתו לנוער הגבעות. בהפגנה מול הטקס, שאורגנה על ידי ארגון תג מאיר, וכללה גם דוברים רפורמים וקונסרבטיבים, הושמעו קריאות לשלום וכבוד בין העמים והדתות, וגונתה הענקת הפרס למי שכינו "הרב של תגי המחיר". בשל הביקורת, נמנע האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך מלתמוך באירוע בשנה זו, ודרש להסיר את הלוגו שלו מהפרסומים. בעקבות המחאה, החליטו רבנים ואישי ציבור נוספים – ובכללם שר החינוך דאז, הרב רפי פרץ – להצטרף לטקס הענקת הפרס..
חבר בארגון רבני דרך אמונה.
לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות הביע תמיכה בדעתו של הרב אברהם שפירא שיש לסרב פקודה לבצע פינוי יישובים.
לאחר הפיגוע בישיבת מרכז הרב חתם על כרוז רבנים הקורא לציבור "לתאר לעצמו מה האויב זומם לעשות לנו, ולקיים בו מידה כנגד מידה".
משפחתו

נשוי וגר בגבעת שמואל. בתו תחיה נשואה לחגי לובר. בתו לאה נשואה לרב יאיר גזבר, ראש ישיבת ירושלים לצעירים. בנו הרב משה יניב משמש כר"מ בישיבה התיכונית אור עציון.
שניים מנכדיו, הלל-מנחם ויגל-יעקב יניב תושבי הר ברכה ובניו של בנו שלום, נרצחו על ידי מחבל פלסטיני בפיגוע הירי בחווארה בפברואר 2023. נכד נוסף שלו, אלישע יהונתן לובר תושב יצהר, נהרג בקרב ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל בדצמבר 2023.
חיבוריו

צפונות בתורה – שלושה עשר חלקים.
דברי חכמים וצפונותיהם – שלשה חלקים.
תורת המשפט העברי
צפונות הנפש
צפונות האהבה (בעריכת חתנו הרב יאיר גזבר)
תוכו צפון אהבה
ההבדל הוא דק
התגלות
להמיר המר בהומור
ובחרת בחיים - משמעות מלחמת שמחת תורה, (2024)
מאמרים של הרב שמואל יניב, באתר ספריית אסיף
פרסים והוקרה

בשנת 2019 קיבל את אות יקיר העיר בעירו, גבעת שמואל, על מפעל הגמ"ח שהקים וניהל, המסייע לתושבי העיר וכן ליישוב יצהר.
בשנת תשפ"ג (2023) זכה בפרס מרקוס כץ על מפעל חייו.
הערות שוליים

↑  מודעת האבל על שלום וינשנבל בעיתון מעריב, בעמוד 10, ‏שמחת תורה ה'תשל"ח
↑  מתוך ערוץ 7
↑    יהודה יפרח, ‏תורת הפענוח: "ברור שמי שכתב את הטקסט הצפין שם משהו", בעיתון מקור ראשון, 12 באפריל 2021
↑  ערוץ 7, עניין אישי והפעם עם הרב שמואל יניב, יוסף ארנפלד, י"ג באב תשפ"א
↑  על הקשר ביניהם ראו לדוגמה כאן וכאן
↑  ראו כאן למשל
↑  הבלוג של שי שגב, ‏31 ביולי 2017
↑  מתוך ערוץ 7
↑  עלון שבתון, ר"ה-האזינו, באתר ת"ת כנגד כולם, ‏ערב ראש השנה ה'תשס"ה
↑  שירה קדרי-עובדיה, בטקס ההוקרה לרב גינזבורג העמיקה הגזענות את אחיזתה בלב הציונות הדתית, באתר הארץ, ‏9 באוגוסט 2019
↑  פוסט - "לא נותנים פרס לתג מחיר - הפגנה", באתר פייסבוק, ‏7 באוגוסט 2019
↑  הפגנה מול מתן "פרס היצירה התורנית" לרב יצחק גינזבורג, באתר תג מאיר, ‏ז' באב תשע"ט
↑  ישי פרידמן, במשרד החינוך מתנערים ממתן הפרס לרב גינזבורג, באתר מקור ראשון, ‏יד בתמוז התשע״ט
↑  שמעון כהן, "אין יוצר כמו הרב גינזבורג מזה דורות", באתר ערוץ 7, ‏ד' באב תשע"ט
↑  יהודה פרל, "בזכות צדיקים כאלו נהיה קשורים בשליחותנו לה'", באתר הקול היהודי, ‏ח' אב תשע"ט
↑  רבנים נוספים הצטרפו לקריאת הרב שפירא, באתר ערוץ 7, 24 באוקטובר 2004
↑  עידן יוסף, רבנים: לקיים באויב מידה כנגד מידה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 במרץ 2008
↑  הלל ויגל יעקב הם האחים שנרצחו בפיגוע בשומרון, באתר "סרוגים", 26 בפברואר 2023
↑  הותר לפרסום: יהונתן לובר נפל בקרב ברצועת עזה, באתר "סרוגים", 25 בדצמבר 2023
↑  הזוכים בתואר יקירי העיר לשנת 2019, באתר מקומונט גבעת שמואל
↑  חזקי ברוך, אלה זוכי פרס מרכוס כץ לשנת תשפ"ג, באתר ערוץ 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304502305171  LCCN: n88200277  VIAF: 23700540   WorldCat (עם VIAF): 23700540
גל השרפות בישראל (2019)

| --- | --- |

מטוס כיבוי מכבה את השרפה במבוא מודיעים
 סוג:  גל שריפות
 תאריך התחלה:  23 במאי 2019
 תאריך סיום:  25 במאי 2019
 משך האסון:  3 ימים
 במדינות או באזורים:  ישראל ישראל  מוקדים עיקריים: שפלת יהודה, יער בן שמן, עוטף עזה, יהודה ושומרון
 מוקד:  מוקדים רבים בכל רחבי הארץ. מעל 1000 דליקות, מתוכן כ-5 גדולות במיוחד.
 גורם:  רוחות ומזג אוויר יבש, הצתה בזדון, רשלנות
 הרוגים:  אין
 פצועים:  13
 שטח שנשרף:  כ-15 קמ"ר
 בניינים שקרסו או נשרפו:  כ-50
גל השריפות בישראל נמשך מ-23 במאי ועד 25 במאי 2019. בתקופה זו טיפלה הרשות הארצית לכבאות והצלה ביותר מ-1,000 שרפות בשטחים פתוחים ובנויים באזורים שונים ברחבי ישראל. שריפות גדולות במיוחד בערו באזור יער בן שמן, שבו היו כמה מוקדי בעירה, בשפלת יהודה, באזור יהודה ושומרון, בעוטף עזה ועוד. השריפות כילו שטחים בגודל של כ-15 קמ"ר.
רקע > אקלים

על רקע גל החום הכבד ששרר באותו שבוע, הטיל נציב הכבאות דדי שמחי, הגבלות על הדלקת מדורות בערב ל"ג בעומר. חלק מהרשויות המקומיות פתחו את הבריכות הציבוריות ביישובים כדי שהתושבים יבלו בערב ל"ג בעומר ללא סיכון עצמי וסביבתי.
בגל החום הקיצוני ששרר באותו שבוע, היו מעל 40 מעלות צלזיוס ברוב חלקי הארץ, הלחות הייתה נמוכה במיוחד והרוחות ערות.
רקע > מוכנות הרשויות לשריפות בישראל

ב-2010 אירע אסון השרפה בכרמל, בעקבותיו התפרסם דו"ח מטעם מבקר המדינה.
בדיקת מבקר המדינה במספר רשויות מקומיות ב-2018 בעקבות גל השרפות בישראל ב-2016 העלתה כי טרם תוקנו רבים מהליקויים שעלו בדו"ח הקודם. בסיכום דו"ח הבדיקה רשם המבקר ”על משרדי הממשלה הנוגעים בדבר, גופי החירום, רשות המיסים והרשויות המקומיות לפעול בנחישות, לקידום ההיערכות לאירועי חירום אזרחיים ולטיפול מהיר ויעיל באירועים דומים ואף חמורים יותר בעתיד. עליהם לטפל בהקדם בליקויים שהועלו בדוח זה ובדוחות הקודמים כדי להיות ערוכים באופן מיטבי כבר לקראת קיץ 2019”
אירועים מרכזיים

המוקד המרכזי היה ביער בן-שמן, שם הייתה שרפה מכמה מוקדים שונים שהתפרשה מכפר דניאל למבוא מודיעים, ומשם עד לשילת ואזור מודיעין. בשרפה זו נשרפו כ-30% משטח היער ורוב היישוב מבוא מודיעים ששוכן בו, נשרף כליל. שריפות גדולות נוספות פרצו באזור עוטף עזה, שככל הנראה נגרמו כתוצאה מעפיפוני תבערה שהועפו מרצועת עזה. אירוע מרכזי נוסף היה בסמוך לקיבוץ הראל, שכ-15 מבתיו נפגעו בשרפה. אירועים נוספים היו באזור יהודה ושומרון, אחד ליד בית חגי ואחר ליד מודיעין עילית.
חקירת גורמי השריפות

על פי נציב כבאות והצלה, רוב השריפות נגרמו באופן טבעי כתוצאה מתנאי מזג האוויר, ואחרות נגרמו כתוצאה מרשלנות.
טיפול בשריפות ובנזקיהן > כוחות הביטחון וההצלה

לוחמי האש של הרשות הארצית לכבאות והצלה נדרשו למאמץ מוגבר לשם כיבוי השריפות. בסך הכל הגיע מספר הכבאים ל-1312. בערב ל"ג בעומר פרסמה הרשות הארצית לכיבוי והצלה צו האוסר על הדלקת אש בשטחים פתוחים בכל רחבי ישראל שמצפון לכביש 25 (כביש נחל עוז-צומת הערבה).
טיפול בשריפות ובנזקיהן > תשתיות

חברת החשמל ניתקה את החשמל בחלק מהאזורים שהיו סמוכים לאזור סכנה משיקולים בטיחותיים. בשל גל החום הכבד והשריפות שפרצו בסמוך למסילות הרכבת, היו שיבושים בתנועת הרכבות. חלק מהתשתיות, כגון חשמל, גז, מים וביוב נפגעו כתוצאה מהשרפה.
טיפול בשריפות ובנזקיהן > פיצויים

בשרפה שהוצתה על רקע לאומני (אם יוכח שאכן זהו הרקע לשרפה), על המדינה לפצות את הנפגעים. בשריפות שמקורן אחר ניתן לדרוש פיצוי מחברת הביטוח שבה מבוטח (אם מבוטח) הנכס שנפגע. במקרה של שרפה שנבעה מגורם אנושי ניתן לתבוע את האחראי.
עקב חומרת הנזק שנגרם ליישובים מבוא מודיעים והראל החליטה ממשלת ישראל להקציב 4.5 מיליון ש"ח לסיוע מיידי לתושבים שפונו מבתיהם.
סיוע זר

אחרי שיחידת כיבוי האש "אלעד" לא הצליחה להתמודד עם כיבוי האש לבדה, ישראל ביקשה סיוע ממדינות זרות. 5 מדינות נענו ושלחו בסך הכל 9 מטוסי כיבוי:
איטליה איטליה
יוון יוון
קרואטיה קרואטיה
מצרים מצרים
קפריסין קפריסין
ראו גם

השרפה בכרמל (2010)
גל השרפות בישראל (2016)
הערות שוליים

1 2  אלון חכמון, ‏1,023 שריפות ב-41 שעות לחימה רצופות: גל השריפות במספרים, באתר מעריב אונליין, 26 במאי 2019
1 2   נעה שפיגל, יהושע (ג'וש) בריינר, גל השריפות בסוף השבוע: יותר מ-15 אלף דונם נשרפו ב-1,700 דליקות ברחבי הארץ, באתר הארץ, 25 במאי 2019
1 2  יואב איתיאל, אבי אשכנזי, אור רביד, יניר יגנה, מאיה הורודניצאנו‏, בריכה במקום מדורה, קנסות והיערכות מוגברת: כוננות ל"ג בעומר, באתר וואלה, 21 במאי 2019
↑  משה כהן, ‏דוח המבקר: "כישלון בהיערכות המדינה לטיפול בשריפות", באתר מעריב אונליין, 2 בדצמבר 2018
↑  מודיעין חדשות: הירוק היום שחור מאוד, באתר מודיעינט
↑  חשד להצתה בשריפה שחוללה חורבן במבוא מודיעים, באתר ynet, 26 במאי 2019
↑  שריפה פרצה סמוך לכרמיה בעוטף - נבדק חשד שהוצתה מבלון תבערה, באתר 0404, ‏2019-06-04
↑  16 בתים נשרפו, אלפים פונו. המשטרה: "האש בשליטה", באתר ynet, 23 במאי 2019
↑  שריפת ענק בבית חגי; 30 בתי תושבים פונו; 4 נפגעים, באתר "סרוגים", 23 במאי 2019
↑  מודיעין עילית: עשרות מדורות הוצתו • צפו, באתר כיכר השבת
↑  המשטרה עצרה 3 חשודים בניסיונות הצתה באזור ירושלים, באתר ‏מאקו‏, 24 במאי 2019
↑  אלון חכמון, ‏1,023 שריפות ב-41 שעות לחימה רצופות: גל השריפות במספרים, באתר מעריב אונליין, 26 במאי 2019
↑  בשל השריפות והחום הכבד: שיבושים קשים בתנועת הרכבות, באתר ynet, 23 במאי 2019
1 2  וּבָאֵשׁ אַתָּה עָתִיד לִבְנוֹתָהּ • מבוא מודיעים, באתר כל הזמן, ‏2019-06-01
↑  תוכנית סיוע לרשויות המקומיות להתמודדות עם פגעי השריפות במבוא מודיעים ובקיבוץ הראל, החלטה מספר 4600 של ממשלת ישראל השלושים וארבע, משנת 2019, באתר של משרד ראש הממשלה
נזקי השרפה במבוא מודיעים
בית שרוף במבוא מודיעים
אנדרטת גדוד 52

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 מיקום:  הנגב 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1971
 תאריך פתיחה רשמי:  1971 
 יוצר:  צבי אלדובי 
 קואורדינטות:  31°36′41″N 34°39′27″E﻿ / ﻿31.611388888889°N 34.6575°E﻿ / 31.611388888889; 34.6575
  (למפת השפלה מוגדלת) אנדרטת גדוד 52(למפת השפלה רגילה) אנדרטת גדוד 52(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת גדוד 52(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת גדוד 52
 
אנדרטת גדוד 52 ניצבת בצפון הנגב ומנציחה את קרבות גדוד 52 במלחמת העצמאות ואת חלליו בכל מערכות ישראל.
רקע

גדוד 52 הוקם בראשיתה של מלחמת העצמאות על בסיס פלוגות חיל השדה במושבות הדרום. הוא צורף לחטיבת גבעתי, השתתף בקרבות במרכז הארץ ובמבצע נחשון לפריצת הדרך לירושלים באפריל 1948 ולחם במבואות יפו. הגדוד אף כבש לזמן קצר את משטרת לטרון. לאחר מכן עבר הגדוד עם החטיבה כולה לחזית הדרום והשתתף בבלימת הצבא המצרי הפולש. במהלך מבצע יואב באוקטובר 1948 נטל הגדוד חלק בכיבוש משלטי חוליקאת ופריצת המצור על הנגב, וכן פעל באזור בית ג'וברין. לאחר שהשתתף במצור על כיס פלוג'ה הועבר הגדוד בשלהי המלחמה לגזרת השרון. מפקדי הגדוד במלחמה היו יעקב פרי (פרולוב) ושמואל איל.
לאחר מלחמת העצמאות הועבר הגדוד אל חטיבה 7 והמשיך לפעול כגדוד סדיר. הוא השתתף בפעולות התגמול ובכל מלחמות ישראל, לרבות מלחמת לבנון השנייה.
לאחר מלחמת סיני הוסב מגדוד חי"ר לגדוד שריון. בהמשך הוצב תחת פיקוד חטיבה 14 ובתחילת מלחמת יום הכיפורים הועבר אל חטיבה 401, אליה הוא משתייך עד היום.
האנדרטה

האנדרטה ממוקמת באתר שדה הקרב של משלטי חוליקאת, בצד כביש 232, מדרום ליישוב כוכב מיכאל. היא ניצבת על גבי גבעה נמוכה, מיוערת בחלקה, שעליה שכן אחד המשלטים המצרים שנכבשו על ידי הגדוד במבצע יואב.
שביל מעפיל אל ראש הגבעה. בתחילתו מוצבת לוחית זיכרון שנקבעה בעת הקמת האנדרטה (1971) ומקדישה אותה לזכר חללי הגדוד בכל תקופת קיומו. בראש הגבעה משתרעת רחבה התחומה בשני כתלים ניצבים הפונים לדרום ולמזרח ובה שלושה תרני דגלים. על גבי הכותל הקצר נרשמה הכתובת: בהיבקע השער, חללים נפלתם על סיפו. על גבי לוחות שיש על הכותל הארוך נקבעו באותיות ארד שמות 212 חללי הגדוד, מהם 132 שנפלו במלחמת העצמאות.
במפלס שמעל הכותל הארוך מן השניים ניצב גוש בטון דמוי להב, המצביע דרומה, ומסמל את פריצת חיילי הגדוד לנגב הנצור. על גבי הלהב מוצג מספר הגדוד ומצידיו שני סמלי הגדוד (כגדוד חי"ר וכגדוד שריון) וסמל חטיבת גבעתי. שביל מעפיל מרחבת האנדרטה, חולף מתחת ללהב שבסיסו מבוקע לשניים ונמשך סביבו אל מורד הגבעה.
בצד שביל הכניסה המוביל אל רחבת האנדרטה ניצבים שני לוחות זיכרון, שנוספו לאתר שנים לאחר הקמת האנדרטה. הראשון הוא לוח אבן אופקי, המתאר את הקרבות שניטשו על המשלט שעל הגבעה – קרב כושל ביולי 1948, שבו נפלו 21 לוחמים מחטיבת הנגב, והקרב במבצע יואב באוקטובר 1948 שבו כבש גדוד 52 את המשלט. בקרבתו ניצב לוח זיכרון נוסף שעליו הונצחו שמות 21 הנופלים בקרב על הגבעה ביולי 1948. לוח זה הוסף לאתר בשנת 2007.
האנדרטה עוצבה על ידי הפסל צבי אלדובי.
כחצי קילומטר מצפון לאנדרטה ניצבת אנדרטת גדוד 54.
ראו גם

אנדרטת גדוד 51
אנדרטת גדוד 53
לקריאה נוספת

אריה יצחקי, בעקבות לוחמים: מדריך לאתרי גבורה בישראל, תל אביב: בר, 1988.
אנדרטאות תש"ח בהוצאת המוסד לביטוח לאומי, 2009.
יהודה הרצל הנקין

| --- | --- |

 לידה:  1945 ה'תש"ה פנסילבניה ארצות הברית 
 פטירה:  24 בדצמבר 2020 (בגיל 75 בערך) ט' בטבת ה'תשפ"א ירושלים ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 השכלה:  ישיבה דפלטבוש 
 מקום פעילות:  ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 24 בדצמבר 2020 
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  רב, פוסק הלכה
 רבותיו:  יהודה גרשוני, יוסף אליהו הנקין 
 בת זוג:  חנה הנקין
 צאצאים:  ד"ר יגיל הנקין; הרב איתם הנקין
 
הרב יהודה הרצל הנקין (תש"ה 1945 – ט' בטבת ה'תשפ"א, 24 בדצמבר 2020) היה פוסק הלכה שהשתייך לציונות הדתית מירושלים, מחבר ספרי "שאלות ותשובות בני בנים". נחשב למוביל דרך הלכתית עצמאית וקשובה למודרנה, ונודע בין השאר כמתמחה בנושאי מעמד האישה ביהדות וצניעות בהלכה.