stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איוואן מזפה
לאחר מעבר לתמיכה בשוודים

בהיעדר יכולת להקים את המחנה הצבאי החורפי בבטורין, התקשה הצבא השוודי למצוא מקום חלופי ברמה נאותה. השוודים ניסו להשתלט על מספר ערי שדה, אך ללא הצלחה, בעיקר בגלל אי-שיתוף פעולה של התושבים. פורסמה הוראת קרל השנים עשר, מלך שוודיה לנהל מלחמה של ממש נגד תושבי אוקראינה, ובתגובה החלה לוחמת פרטיזנים מצד התושבים. כתוצאה מכך החמיר עוד יותר מצבם של השוודים באוקראינה.
למרות המצב המשיכו השוודים בשיתוף פעולה עם איוואן מזפה, וב-8 באפריל 1708 נחתם חוזה פורמלי. בהתאם לחוזה זה הכירו השוודים בשאיפות אוקראינה לעצמאות על שתי גדות הדנייפר. מזפה הבטיח להעביר לשליטה שוודית מספר ערים לתקופת המלחמה.
ב-6 בנובמבר 1708 הורה פיוטר הגדול לבחור הטמאן חדש, ובהתאם לרצונו נבחר איוואן סקורופדסקי. ב-12 בנובמבר 1708 נעשה טקס סימבולי שבו מזפה הוצא להורג.
ביולי 1708, לאחר התבוסה בקרב פולטבה, נמלט מזפה לבנדרי, שהייתה אז בתחום האימפריה העות'מאנית. למרות הבקשות, הטורקים לא הסגירו את מזפה לרוסים. הוא מת ב-22 בספטמבר 1709, ולבקשת המשפחה הועברה גופתו לגאלאץ, והוא נקבר בכנסייה המקומית.
דמותו בהיסטוריה

במשך שנים איוואן מזפה היה בין תומכיו של פיוטר הגדול. על מעשיו הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש שזה העיטור הגבוה באימפריה רוסית. במספר הזדמנויות הוא ציין שיפסיק בתמיכתו במדיניות של פיוטר הגדול רק במקרה קיצוני ביותר. אומנם במהלך שנת 1708 הוא הגיע למסקנה (שגויה) שסיכוייה של האימפריה הרוסית לנצח במלחמת הצפון הגדולה אפסו. יתרה מכך, שליחי קרל השנים עשר, מלך שוודיה הבטיחו לאיוואן מזפה שבמידה והוא יעבור לצד השוודי במלחמה, שוודיה תתמוך בהקמת אוקראינה עצמאית על שתי גדותיו של הדנייפר. דבר שפיוטר הגדול התנגד לו.
לאחר מעבר איוואן מזפה לתמיכה בשוודים, הוכרז עליו חרם ברוסיה, נלקחו ממנו כל תואריו והוא נחשב כבוגד. ההיסטוריונים הרוסים לדורותיהם תומכים בעמדה זו.
עם הקמת מדינת אוקראינה העצמאית, דמותו ומיקומו בהיסטוריה אוקראינית עברו רביזיה. ההיסטוריונים האוקראינים ושלטונות אוקראינה רואים בו לוחם לחרות המדינה. בהתאם לכך, שמו טוהר, הוקמו אנדרטאות לזכרו, במספר ערים הרחובות נקראו על שמו ודיוקנו מתנוסס על שטר אוקראיני. גם הכנסייה האוקראינית לא מכירה בחרם שהוכרז על ידי הכנסייה הרוסית. מנהיגי הדת האוקראינים אף פועלים לביטול החרם הדתי עליו בכנסייה הרוסית.
שטר של 10 גריבן אוקראינים
חצר אליזבטה

חצר אליזבטה וכנסיית השילוש הקדוש של הכנסייה הפרבוסלאבית הרוסית בירושלים. תמונה של הנזיר טימון. סוף המאה ה-19.
שער כניסה צפוני לחצר אליזבטה, תמונה משנת 2011
שלט בסמוך לכניסה ל"אכסנית הגברים הרוסיים על שם אליזבת"
מפת בניינים ההיסטוריים השייכים למגרש הרוסי
חצר אליזבטה (ברוסית: Елизаве́тинское подво́рье) הוא בניין חד קומתי במרכז ירושלים במתחם מגרש הרוסים, שטח של 4,612 מ"ר. כחלק מהבנייה הכללית של מגרש הרוסים בכיכר מיידאם בירושלים.
כיום, שוכן במנזר לשעבר, מכוסה תיל, בית המעצר ומחלקת המשטרה של העיר ירושלים. רוסיה מתכננת לרכוש את המתחם מישראל, או לכלול את החצר כחלק מעסקאות עם ישראל. בייחוד עלה הנושא בעקבות פרשת נעמה יששכר.
היסטוריה

המתחם נועד להכיל עולי רגל רוסים אורתודוקסים בירושלים, המגיעים מגבולות האימפריה הרוסית לצורך עלייה לרגל לארץ הקודש. בשנת 1889 הוא הועבר לידי החברה הארצישראלית האורתודוקסית הקיסרית.
תחת הנהגת החברה פעל המגרש בהצלחה וקיבל עולי רגל עד שנת 1914. מאז שנת 1914 חלק משמעותי מהחצר היה בשימוש הרשויות הטורקיות ומאז 1917 על ידי הרשויות הבריטיות. עם זאת, בתקופה הבריטית, באישור הרשויות החברה הורשתה בשנים 1919–1948 לארח אנשים רוסים ששירתו את האימפריה הרוסית, כולל נזירים.
מאז 1948 נרשם מחדש המתחם כמבנים רוסיים אחרים בשם ממשלת ברית המועצות.
בשנת 1964, כחלק מהסכם בין-ממשלתי שנחתם על ידי גולדה מאיר וניקיטה חרושצ'וב במסגרת מה שנקרא "העסקה הכתומה", המתחם נמכר על ידי הממשלה הסובייטית למדינת ישראל. חוקיות העסקה נותרה שנויה במחלוקת, מכיוון שלא ברור אם ברית המועצות הייתה הבעלים החוקיים של המתחם.
ביוני 2017, בקשר לפתיחתו הרשמית של מתחם סרגיי, ציין סרגיי סטפאשין, נשיא החברה הארצישראלית הקיסרית הרוסית: "הייתי רוצה שהתהליך הזה [העברת המתחם] יתחיל בשנה הבאה. בשנת 2018 יצוין מאה שנה מרגע מותה של אליזבתה פיודורובנה. זה יהיה אנושי ביחס אליה." עם זאת, ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, קבע, לדברי ראש החברה, את התנאי שניתן לקנות את הבניין רק בכסף רב. "עם החברים הישראלים, כמעט כל אגורה צריכה להיספר. אך הסכום הזה אינו משתווה בשום דרך למה שנתנו כמעט בחינם. זו אינה שאלה של כסף, אלא החזרת רכוש."
הערות שוליים

↑  Сводный каталог русских недвижимостей в Святой Земле. Россия в Святой Земле. Москва. 2000 г. Изд. «Международные отношения». Стр. 691
↑  Сергей Степашин: Россия планирует выкупить Елизаветинское подворье у Израиля
↑  Н. Н. Лисовой. Русское духовное и политическое присутствие в Святой Земле и на Ближнем востоке в XIX — начале XX вв. Москва. Изд. Индрик 2006 г. Раздел 2. Глава 4. Палестинский комитет (1859—1864) и Палестинская комиссия (1864—1889)
↑  Из архива ИППО на Сергиевском подворье. Диакон Димитрий Сафонов, П. В. Платонов. Рукописная тетрадь управляющего подворьями Православного палестинского общества в Иерусалиме Н. Р. Селезнева. 1923-24 гг. Иерусалимский вестник. № 1. Издание ИППО. Иерусалим. 2012 г. стр. 91-108
↑  «Апельсиновая сделка». Список советского имущества в Израиле, предлагаемого для продажи Правительству Государства Израиль в 1964 г. Публикация на портале «Россия в красках» в Иерусалиме
↑  Русское духовное наследие в Иерусалиме под угрозой исчезновения. Публикация на портале «Россия в красках»
↑  Возвращение на Святую Землю: в Иерусалиме открыли Сергиевское подворье
אריה ביתן

| --- | --- |

אריה ביתן, 2006
 לידה:  10 בפברואר 1935 ז' באדר א' תרצ"ה ברלין, גרמניה הנאצית 
 פטירה:  19 בפברואר 2019 (בגיל 84) י"ד באדר א' תשע"ט ירושלים 
 ענף מדעי:  קלימטולוגיה 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  Luke Howard Award (2006) 
 בת זוג:  חנה ביתן
 תרומות עיקריות
 אבי אסכולת "תכנון תואם אקלים וסביבה בישראל"  טביעת המונח "שיקום אקלימי של המרחב האורבני, בערים קיימות"  הוצאת "האטלס אקלימי לתכנון פיסי וסביבתי בישראל"
 
אריה ביתן (10 בפברואר 1935, ז' באדר א' תרצ"ה - 19 בפברואר 2019, י"ד באדר א' תשע"ט) היה פרופסור מן המניין לקלימטולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

אריה ביתן (בוטנויזר) נולד בשנת 1935 בברלין שבגרמניה הנאצית. עלה לישראל עם הוריו ושתי אחיותיו בשנת 1938. שירת שלוש שנים בצה"ל, במסגרת הנח"ל. השתתף כלוחם בשלוש מלחמות: מלחמת סיני, מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים. כשעבר את גיל ארבעים התנדב לחיל המודיעין ושירת עוד כ-15 שנה ב"מודיעין מחקר".
ביתן היה נשוי לחנה ביתן לבית שני, והיו לו שני ילדים.
ביתן נפטר ביום י"ד באדר א' תשע"ט (19 בפברואר 2019) ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
ביוגרפיה > פעילות אקדמית

אריה ביתן סיים 3 תארים באוניברסיטה העברית בירושלים. את התואר הראשון סיים בהצטיינות במחלקה לגאוגרפיה ובמחלקה למטאורולוגיה בשנת 1960; בשנת 1963 סיים בהצטיינות גם את לימודי התואר השני, ואת לימודי הדוקטורט סיים בשנת 1969.
את השתלמות הפוסט-דוקטורט בנושאי אקלים העיר וטופו-קלימטולוגיה עשה ביתן לאורך שנה, בשירות המטאורולוגי הגרמני הראשי, בעיר אופנבך, ליד פרנקפורט. בשובו לישראל התקבל למחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בדרגת מרצה.
בשנת 1977 קיבל דרגת מרצה בכיר. בחוג לגאוגרפיה הקים ביתן את היחידה לקלימטולוגיה אורבנית, קלימטולוגיה יישומית ותכנון תואם אקלים וסביבה. ביתן עמד בראש היחידה עד שנת 2009.
בשנת 1981 הועלה לדרגת פרופסור, ובשנת 1993 לדרגת פרופסור מן המניין.
משנת 2003 כיהן כפרופסור אמריטוס.
ביתן שימש פעמיים כראש החוג לגאוגרפיה ולסביבת האדם (בשנים 1982–1987 ו-1995–1998).
ביתן השתלם במוסדות מחקר רבים מחוץ לישראל. ביניהם, אוניברסיטאות קרלסרואה, אסן והאוניברסיטה החופשית בברלין, באוניברסיטאות אריזונה וניו מקסיקו ובאוניברסיטת קליפורניה בסן חוזה. הוא הוזמן למספר רב של אוניברסיטאות, מוסדות מחקר וכנסים בינלאומיים כמרצה אורח (Invited Speaker).
ביתן פרסם 45 מאמרים מדעיים, חלקם עם חוקרים נוספים, שהתפרסמו בכתבי עת בינלאומיים.
בשנת 1991 פרסם מאמר בכתב העת המדעי החשוב- Energy and Building, בו טבע לראשונה את המונח "שיקום אקלימי של המרחב האורבני בערים קיימות"- "Climatic Rehabilitation of the Urban Environment in Existing Cities". מונח זה נמצא כיום בשימוש בינלאומי רחב ומבטא שיטות מדעיות לשיקום ושיפור אקלימי-סביבתי של ערים קיימות.
מאמרים רבים שפרסם בנושאי אקלים ארץ ישראל, אקלים העיר ותכנון תואם אקלים וסביבה, השפיעו על התכנון האורבני של יישובים חדשים במדינת ישראל.
ביתן פרסם, על בסיס מחקריו, חוות דעת רבות (90), חוות דעת אלה היוו הנחיות פורצות דרך בתחום תכנון תואם אקלים וסביבה, למתכננים של המחלקות להתיישבות בסוכנות היהודית ובהסתדרות הציונית, ליחידת התכנון במשרד הבינוי והשיכון, למשרד התשתיות הלאומיות, ועבור המתכננים במרכז בינוי של צה"ל.
ביתן, יזם וכתב את "אטלס אקלימי לתכנון פיסי וסביבתי לישראל" בשיתוף עם שרה רובין מהשירות המטאורולוגי הישראלי.
בשנת 2003 פרש ביתן לגמלאות, אולם המשיך בפעילותו האקדמית והמחקרית ובהנחיית סטודנטים לתואר שני ולדוקטורט[דרוש מקור]. כמו כן שימש ביתן יו"ר ועדות מינויים לדרגות הבכירות ביותר של הסגל האקדמי באוניברסיטת תל אביב, והיה חבר בוועדות מינויים בטכניון ובאוניברסיטת בן-גוריון.
ביתן הנחה כ-30 סטודנטים לתואר מוסמך ודוקטור.
ביוגרפיה > פירוט הישגיו המקצועיים

ביתן, נמנה עם דור המייסדים של הגאוגרפיה המודרנית הישראלית והקלימטולוגיה היישומית, אבי האסכולה של תכנון תואם אקלים וסביבה בישראל.
הוא נמנה בין הראשונים במדינת ישראל שמחקריו היישומיים התוו את הגישה הגאוגרפית-רגיונלית-יישומית – שילוב הגורם האקלימי-סביבתי בתכנון ההתיישבות בארץ.
לשם כך פיתח מתודולוגיה לכל שלבי התכנון תואם האקלים מהרמה הארצית, הרמה העירונית, הרמה השכונתית ועד לרמת הבית הבודד. שפה הנלמדת בכל האוניברסיטאות בישראל ומחוצה לה. מחקריו הרבים מובילים בתחום, והם המחקרים הראשוניים באקלים העיר וחקר אקלים ארץ ישראל. מעורבותו בתחום השפיעה על מספר רב של גופים בינלאומיים וישראליים, ותרומתו ניכרת הן ברמה העולמית והן ברמה הלאומית.
בשנת 1977 הקים ביתן בחוג לגאוגרפיה ולסביבת האדם באוניברסיטת תל אביב את היחידה והמעבדה לחקר אקלים העיר, ולקלימטולוגיה יישומית, (תכנון תואם אקלים וסביבה).
ביתן היה הראשון מבין חוקרי אקלים ארץ ישראל שהחדיר שיקולים אקלימיים-סביבתיים למחשבת התכנון האזורי, היישובי והאורבני והראשון והמוביל בביצוע מחקרים טופו-אקלימיים בישראל, שהיוו פריצת דרך בחקר והבנת תהליכי התכנון ויצרו בסיס ידע לבחירת המיקום של יישובים חדשים ותכנונם המפורט.
לאור ההכרה הבינלאומית וההכרה של המוסדות המיישבים במדינת ישראל בחשיבות היישום בשטח של המחקרים הטופו-אקלימיים נבחר ביתן לשמש יועץ בכיר לעניין "נוחות אקלימית" (בחירת האתר המועדף מההיבט האקלימי-סביבתי, בדיקת עומס החום במבנים, בדיקה של החשיפה לעקות סביבתית במרחב חיי היום יום, וגם בדיקת ההיבט האקלימי-סביבתי של אתר לאירועים המוניים). לסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית ולמשרדי ממשלה שונים בתהליכי קבלת החלטות לתכנון יישובים חדשים בבקעת הירדן, צפ'- מע' ים המלח, יהודה ושומרון והערבה. כמו כן ייעץ ביתן למשרד הבינוי והשיכון בתכנון הערים: מודיעין, מעלה אדומים, רמת בית שמש, נצרת, יהוד וכרמיאל.
משנת 1979 שימש ביתן יועץ בכיר ב"מרכז הבינוי של צה"ל" לבחירת מיקום בסיסי צה"ל בנגב לאחר הפינוי מסיני, ותכנונם המפורט, תוך התחשבות מיוחדת בעומס החום, כיווני הרוחות וכיווני הסעת האבק המדברי לאורך עונות השנה. מאז שנת 2003 היה שותף פעיל בתכנון "עיר הבה"דים" בנגב.
ביתן פרץ דרך במספר תחומי חקר חדשים. הוא חקר לראשונה אזורים שלגביהם לא היה ידע אקלימי קודם כמו חבל אשכול, בקעת הירדן, המורדות המזרחיים של יהודה ושומרון.
ביתן ערך מחקר אקלימי מקיף של משטר הרוחות בערבה ובאגמים הפנימיים של ישראל (ים המלח ואגם הכנרת).
ביתן חקר את תופעת "אפיק המפרץ הפרסי", את תופעת הרוחות המזרחיות בישראל והשפעתן, את תופעת השרב בישראל ואת תופעת השינויים האקלימיים בישראל במחצית השנייה של המאה ה-20 והמאה ה-21.
ביתן חקר את ההיבטים המטאורולוגיים המסייעים לשימוש באנרגיית הרוח באזור מלכיה (הגליל העליון) והמורדות המזרחיים של יהודה, שומרון ובקעת הירדן.
ביתן הוא בין החוקרים הראשונים והמובילים בחקר אקלים העיר בישראל. הראשון שחקר את תופעת "אי החום העירוני" בעיר תל אביב וההשלכות שלו על המרחב העירוני וסביבתו.
פעילות וחברות בוועדות וארגונים בישראל

בשנים 1991–1994, היה ביתן יועץ אקלימי לעיריית תל אביב
בשנים 1992–1993, היה ראש מכון תל אביב למחקר (בפועל).
בשנים 1989–1991, היה חבר בוועדה המייעצת לשימוש אנרגיה במבנים של משרד התשתיות הלאומיות.
בשנים 1990–1995, היה חבר בוועדת ההיגוי למעקב ובקרה של איכות האוויר, המשרד להגנת הסביבה.
בשנים 1993–1995, היה חבר בוועדה הלאומית לחקר בעיות סביבתיות של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.ׂ
ביתן היה יועץ בנושאי אקלים וסביבה לצוותי התכנון של תוכנית "ישראל 2020", לתמ"א 35 (תוכנית מתאר ארצית), לתוכנית המתאר של באר שבע והמטרופולין שלה. כן ייעץ לגופי תכנון ממשלתיים אחרים, למוסדות ציבוריים ולמשרדי אדריכלים מובילים.
תוצרי מחקריו הרבים של ביתן בנושאי טופו-אקלים והנחיותיו לתכנון תואם אקלים וסביבה, מצויים בידי רשויות ממלכתיות. ידע זה, שהוא בעל חשיבות מן המעלה הראשונה, משמש בסיס עבודה לגורמי תכנון, הן ברמה האזורית והן ברמה המקומית.
ביתן פרסם מאמרים רבים בנושאי אקלים ארץ ישראל.
כתב בשיתוף עם שרה רובין, לשעבר מנהלת מחלקת אקלים בשרות המטאורולוגי הישראלי, את ה-"אטלס אקלימי לתכנון פיסי וסביבתי בישראל". אטלס זה הוא ראשון ויחיד בישראל ונמצא בשימוש בכל המוסדות הרשמיים העוסקים בתכנון ובבנייה, ואצל אדריכלים ומתכננים.
בתו התקן הישראלי (מספרו 5281) לבנייה בת קיימא ("בנייה ירוקה") הפרק העוסק בנושא אקלים, מפנה את המתכנן לאטלס האמור, המהווה מסמך ייחוס עיקרי למתכננים הפיזיים והסביבתיים בישראל.
בשנת 2010 הוחלט בשירות המטאורולוגי להוציא מהדורה מעודכנת ומורחבת של האטלס, וביתן שימש "יועץ מדעי" להוצאה מאז 2010 ועד למותו.
בשנים 2007–2008 ייעץ למשרד הבינוי והשיכון בהכנת המדריך לתכנון גנים ציבוריים מההיבט של הקלימטולוגיה האורבנית.
בשנים 2010–2012 היה חבר בוועד המנהל של העמותה הישראלית לייזום בנייה ירוקה ובת קיימא.
לאורך השנים קיבל ביתן מספר רב של מענקי מחקר בין היתר מן הקרן הלאומית למחקר של האקדמיה המדעית הישראלית וכן מן המשרד להגנת הסביבה.
ביתן היה חבר באיגוד המטאורולוגי הישראלי (אמ"י – IMS), חבר באגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה, חבר באגודה הגאוגרפית הישראלית.
חברות בארגונים מדעיים בינלאומיים

ביתן התברך בפעילות בינלאומית רחבה ומגוונת. היה פעיל במספר רב של גופים בינלאומיים הקשורים לנושא אקלים העיר ותכנון תואם אקלים וסביבה.
בשנים 1980 ו- 1983 יזם, ארגן והיה יו"ר של שני כנסים בינלאומיים שהתקיימו בישראל בנושאי קלימטולוגיה אורבנית ותכנון תואם אקלים וסביבה. כנסים אלה היוו את הבסיס להקמתה של מערכת קבועה והם מתקיימים מדי שלוש שנים במקומות שונים ברחבי העולם, בחסות הארגון הבינלאומי לקלימטולוגיה אורבנית. International Association of Urban Climatology, IAUC .
בשנים 1992 ו-1993 יזם וארגן שני בתי ספר קיץ בינלאומיים בחוג לגאוגרפיה ולסביבת האדם של אוניברסיטת תל אביב, בנושאי תכנון ובנייה תואמי אקלים וסביבה.
בשנים 1982 – 1995 היה ביתן, יו"ר ועדת המומחים לקלימטולוגיה אורבנית וקלימטולוגיית הבנייה של הפדרציה הבינלאומית לתכנון ובנייה International Federation for Housing and Planning(IFHP) וחבר קבוע בוועדות ובקבוצות מחקר בינלאומיות לקלימטולוגיית הבנייה.
בשנים 1991–1995 היה ביתן חבר בוועדת ההיגוי של ה-Tropical Urban Climate Experiment (TRUCE) בארגון World Meteorological Organization (WMO)
בשנת 2002 היה ביתן בין היוזמים והמייסדים של הארגון הבינלאומי לקלימטולוגיה אורבנית –International Association of Urban Climate, (IAUC) יחד עם Prof. Tim Oke מאוניברסיטת British Colombia, Vancouver וחבר בוועד המנהל של הארגון מראשיתו ועד שנת 2007. הארגון מתכנס ברחבי העולם כל שלוש שנים. ארגון יוקרתי זה הוא המוביל והיחידי בעולם בתחום אקלים העיר.
משנת 2003 היה ביתן חבר בוועדה לקלימטולוגיה (CoC)Commission of climatology של האיגוד הבינלאומי לגאוגרפיה – International Geographical Union (IGU).
בשנת 2005 הוזמן ביתן לחבור לקבוצת המחקר הבינלאומית של ארגון הבריאות העולמי, (Word Health Organization, (WHO להשתתף כחבר בקבוצת חוקרים בינלאומית במחקר שנושאו: Improving Public Health Responses to Extreme Weather מחקר זה היה קשור לגלי החום הפוקדים בשנים האחרונות את אירופה בתדירות גבוהה ובעוצמה רבה. המחקר חקר דרכי פעולה להקטנת השפעתם השלילית של גלי החום על האוכלוסייה, בשלב ראשון בהדגמה בארצות אירופה .EuroHeat Project המחקר נמשך עד שנת 2007.
פרסים

בשנת 1992, לאחר הוצאתו לאור של ה-"אטלס האקלימי לתכנון פיזי וסביבתי" עם שרה רובין, זכה בפרס יו"ר הכנסת "לאיכות החיים" לשנת 1992.
בשנת 2006 היה ביתן הישראלי הראשון שזכה בפרס היוקרתי "The Luke Howad Award" מטעם הארגון הבינלאומי לקלימטולוגיה אורבנית International Association of Urban Climatology (IAUC) עבור הישגיו הרבים בחקר אקלים העיר וההשלכות היישומיות של תכנון תואם אקלים וסביבה לערים חדשות, ושיקום אקלימי לערים קיימות. כפי שנכתב בתעודה:
"For his Leading Research into the Climate of Cities And Applied Aspects of Climate-sensitive Urban and Housing Design"
בשנת 2006 הוקדש בהוקרה כתב העת "מרחבים" (מס' 6) בנושא אקלים וסביבה: היבטים קלימטולוגיים, מטאורולוגיים ויישומיים לפרופ' אריה ביתן על פועלו המדעי, האקדמי והמקצועי.
בשנת תשע"ו - 2016 הוענק לפרופ' ביתן התואר "יקיר האיגוד המטאורולוגי הישראלי" (אמ"י – IMS) כאות הוקרה והערכה על הישגיו המקצועיים, פועלו הרב ותרומתו לאמ"י.
פרסומים עיקריים > ספרים שכתב

אריה ביתן, תמורות יישוביות בגליל התחתון המזרחי, יצא לאור על ידי יד בן צבי, בשנת 1982
אריה ביתן, אטלס אקלימי לתכנון פיסי וסביבתי בישראל, מירב תעשיות הפקה, 1994 (בשיתוף עם שרה רובין, השרות המטאורולוגי הישראלי)
פרסומים עיקריים > פרקים נבחרים בספרים

Bitan, A., Climatic Aspects in Locating Settlements in Arid Regions - The case of the Jordan Valley and the Dead Sea, in Zohar, E. (Editor), The Desert, Past Present, Future, Reshafim Publishing House, Tel Aviv, pp. 133 – 144, 1983,(in Hebrew).
Bitan, A., The Climate of the Mediterranean Basin, in Karmon,Y., Shmueli, A., Horowitz,G.,(Editors), The Geography of the Mediterranean Basin, Ministry of Defence Publishing House, Tel Aviv, pp. 51- 73, 1983,(in Hebrew).
Bitan, A., Climatic Data for Planning Buildings in Israel, in Dvoskin, D., Granot, G., (Editors), Guidelines for Energy Saving in Buildings, The Ministry of Energy and Infrastructures, Jerusalem, pp. 2-33, 1989.
Bitan, A., The Climate of the Golan Hights, in Degani, A., Inbar, M.,(Editors), Golan Hights and Mount Hermon, Ministry of Defence Publishing House, Tel-Aviv, pp. 77-91, 1993, (in Hebrew).
פרסומים עיקריים > ספרים שערך

Bitan, A. (Editor), The Impact of Climate on Planning and Building, Elsevier Sequoia Publishing Co., Lausanne, 371 pp., 1982.
Bitan, A. (Editor), Applied Climatology and its Contribution to Planning and Building, Elsevier Sequoia Publishing Co., Lausanne, 378 pp., 1984.
Bitan, A. (Editor), Climate-Building-Housing, Elsevier Sequoia Publishing Co., Lausanne, 321 pp., 1988.
Bitan, A. (Editor), Urban Climate, Planning and Building, Elsevier Sequoia, Vol. 1 & Vol. 2, Lausanne, 1114 pp., 1991.
הערות שוליים

↑  Bitan,A., Rahamimoff, A., "Bet She'an Master Plan - Climatic Rehabilitation of an Ancient Historic City, Energy and Buildings", Vol. 15-16, pp. 23-33, 1991
1 2 3 4  ראו להלן ברשימת פרסומים עיקריים
1 2 3 4  ראו להלן בפרק מחקר, ייעוץ, והנחיות לתכנון ובניה תואמי אקלים
↑  אטלס אקלימי לתכנון פיסי וסביבתי לישראל, באתר השירות המטאורולוגי הישראלי
1 2 3  אות יקיר האיגוד המטאורולוגי הישראלי לפרופ' אריה ביתן, באתר אוניברסיטת תל אביב
1 2  הענקת Luke Howard award לפרופ' ביתן, באתר אוניברסיטת תל אביב
1 2  עצים יקררו את ישראל, באתר בחדרי חרדים
↑  מקבלי  הפרסים של קרן פרס יושב ראש הכנסת לאיכות החיים, באתר הכנסת
↑  חוברת מרחבים מס. 6 בנושא אקלים וסביבה -מוקדשת לפרופ' אריה ביתן, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  אריה ביתן, תמורות יישוביות בגליל התחתון המזרחי (1978-1800), באתר כותר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258610205171  BnF: cb16073948n (data)  GND: 1067691219  ISNI: 0000 0000 6616 0788  LCCN: n84022354  NTA: 097117846  VIAF: 90743984   WorldCat (עם VIAF): 90743984 
פרופ' ביתן מקבל את פרס Howard Luke מטעם הארגון הבינלאומי לקלימטולוגיה אורבנית עבור מפעל חיים (שנת 2006). בתמונה (מימין לשמאל) פרופ' הדס סערוני, פרופ' שלמה בידרמן (דיקן הפקולטה למדעי הרוח, באותה העת), פרופ' אריה ביתן ופרופ' איל בן דור
חנן פלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באפריל 1951 (בן 73) תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 שם לידה:  חנן פלדמן
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  תסריטאי, מחזאי, סופר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 שפות היצירה:  עברית
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 
חנן פלד (נולד ב-29 באפריל 1951) הוא תסריטאי, מחזאי, עורך, סופר ובמאי קולנוע ישראלי.
ביוגרפיה

פלד (פלדמן במקור) נולד וגדל בתל אביב. הוא בנם של ניצולי שואה. אביו, ששהה במחנה דכאו, ניצל הודות לאחראי עליו בבית הדפוס של הצבא הנאצי, ששלח אותו ואת אחיו לעבוד בלילה בו ידע שהולכים לעשות אקציה, אך לא הצליח להציל את משפחתו, כולל אישה וילד בן שנתיים, שנספו באושוויץ. על החיים בבית של ניצולי שואה סיפר לימים:
אתה מרגיש כאילו כל הזמן אתה דורך על ביצים. חס וחלילה לא לגרום להם עוד סבל. ואתה חש שאתה הפיצוי, שעל כתפיך יושבים כל הדודים והסבים והסבתות שמתו, וכולם מגולמים בך. זו מעמסה נורא גדולה, ואתה מוכן לעשות הרבה כדי לפצות אותם, עד שאתה מרגיש שאתה לא יכול יותר ואז אתה מתנתק"
פלד הוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. הוא כתב תסריטים לתוכניות הטלוויזיה הקלאסיות "זהו זה!" (כולל את הפרקים "סרט ערבי" ו"האחים בוז") ו"רחוב סומסום" ששודרו בטלוויזיה החינוכית בשנות ה-80 וה-90, את התוכנית "ייסורי אפרים" בערוץ 2 (על פי ספרי אפרים קישון), את סדרות הטלוויזיה לילדים "קופיקו" (על פי ספריה של תמר בורנשטיין-לזר) וג'ינג'י, את הסדרה "המרכז" ואת תוכנית הטלוויזיה לילדים "גאון של אבא" עם יהורם גאון.
כתב את הדרמות "אשכבה", "אורחים" ו"שניים בדרך", את מחזות התיאטרון "חבר'ה" (לתיאטרון החאן), "לילה בתל אביב", "פדיון האב", "מלון מינסק" ו"זהב טורקי" (על פי שלום עליכם), ולקולנוע כתב את התסריטים לסרטים "האינסטלטור", "לא שם זין", "השיבה מהודו", "War Zone", "טיפת מזל", "מכתבים לאמריקה" (אותו גם ביים) ו"מחכים לסורקין".
כמו כן כתב שני ספרי פרוזה: "תה ואורז" ו"חבקי אותי חזק", שזכו להערכת הביקורת אך לתפוצה דלה.
פלד הוא אחיו של עורך הדין אביגדור פלדמן.
ספריו

תה ואורז (רומן), הוצאת גוונים, תל אביב, תש"ס 1999
חבקי אותי חזק, הוצאת גוונים, תל אביב, תשס"ב 2001
אני ששת, הוצאת כתר, מושב בן שמן, 2020
הערות שוליים

↑  נחום מוכיח, לגדול במשפחה שהיא ברירת מחדל, אתר "הבמה", 8 בינואר 2007
↑  חנן פלד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  חנן פלד, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300678905171  BnF: cb14127249w (data)  GND: 1062172043  ISNI: 0000 0000 6695 5425  LCCN: no00009922  NTA: 314281630  SUDOC: 074084062  VIAF: 2006030   WorldCat (עם VIAF): 2006030
בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה

| --- | --- |

החזית הצפונית וקיר ההנצחה לבוגרי האוניברסיטה
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 על שם:  נורברט צימבליסטה
 מיקום:  אוניברסיטת תל אביב
 מדינה:  ישראל
 מייסדים:  נורברט צימבליסטה
 מנהל:  יאיר ליפשיץ
 אוצר ראשי:  יאיר ליפשיץ
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1998
 תאריך פתיחה רשמי:  1998 
 אדריכל:  מריו בוטה
 מידות
 גובה:  13.5 מ' 
 
 קואורדינטות:  32°06′45″N 34°48′19″E﻿ / ﻿32.1125°N 34.80527778°E﻿ / 32.1125; 34.80527778
 https://heritage.tau.ac.il/
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה שוכן באוניברסיטת תל אביב. הוא הוקם ביוזמתם ובמימונם של נורברט ופולט צימבליסטה משווייץ, החברים בחבר הנאמנים של האוניברסיטה, ותוכנן על ידי האדריכל השווייצרי מריו בוטה. המרכז הוקם במטרה להביא להבנה ולקירוב לבבות בין הזרמים השונים בעם היהודי ובישראל, כדברי האדריכל:
מקום לתפילה ומקום לרב שיח: בית כנסת ואולם הרצאות, מקום בו הדתי והחילוני יכולים להפגש. זהו המנדט שקיבלתי מפולט ונורברט צימבליסטה כאשר שכרו את שירותי...
המקור באנגלית
A place for prayer and a place for discussion: a synagogue and lecture hall, a place where the religious and the secular can meet. This was the mandate, which I received from Paulette and Norberto Cymbalista when they commissioned me...
המבנה

המבנה משמש בראש וראשונה את ציבור הסטודנטים ואת סגל האוניברסיטה, אך הוא פונה גם אל הציבור הרחב. הוא שוכן בפינה הדרום-מזרחית של הרחבה המרכזית בקמפוס, כדי להבטיח את נגישותו לקהל.
שטחו של המבנה הוא 760 מ"ר, והוא הוקם בשנים 1997–1998. הוא עשוי בצורת שני מגדלים זהים שגובהם 13.5 מטר; המגדלים רבועים בבסיסם והם הופכים אט אט לעגולים. במגדל המזרחי שוכן בית הכנסת ובמערבי אולם ההרצאות והכנסים. אולם מבואה נמוך יותר מחבר בין שני המגדלים, והמבנה נדמה לספר תורה למתבונן בו מדרום ומצפון. הציפוי החיצוני של המבנה עשוי מאבן בגוון אדמדם אשר הובאה מהרי הדולומיטים באיטליה, לאחר שניסיון להשתמש באבן ירושלמית לא הביא לתוצאה אסתטית. הציפוי הפנימי של המבנה עשוי מאבן בגוון זהוב דמוי-עץ אשר הובאה מטוסקנה.
באולם ההרצאות 150 מקומות ישיבה והוא משמש לפעילות התרבותית של המרכז ולתפילה לא אורתודוקסית. מולו שוכן בית הכנסת האורתודוקסי ובו ארון קודש העשוי מציפוי של אבן שוהם שהובאה מפקיסטן וסביבו רצועת אוניקס המאפשרת חדירת אור יום. מעל הארון חקוקה הכתובת "שויתי ה' לנגדי תמיד" ומשמאלו נר זיכרון מעוצב. מעל אולם בית הכנסת תלויה מעין חופה בצורת ריבוע החופפת לשטח רצפת האולם, אך בשל גובהה היא נושקת לקירות המבנה שצורתם בגובה זה היא כשל עיגול רק בארבע פינותיה. מושבי בית הכנסת ניצבים בשורות משני צדדיו, ומחיצה ניידת מבדילה את עזרת הנשים מיתר האולם. בית הכנסת פעיל רק בימי חול והוא סגור בסופי שבוע ובחופשות אקדמיות. במבנה פועלים גם חדר עיון קטן וחדר תצוגה.
בשנת 2022 המבנה נבחר כבניין לשימור על ידי ועדת השימור של עיריית תל אביב-יפו, המבנה "הצעיר" ביותר (24 שנים לאחר בנייתו) שזכה בישראל למעמד זה.