stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משטרת העזר הליטאית
יחידות מיוחדות במסגרת משטרת העזר > הבטליון השביעי

הבטליון השביעי, בפיקודו של גריניוס שמסקה (Grinius Shemaska), עריק פולני שחבר לגרמנים, מנה כ-700 חיילים ופעל בעיקר באוקראינה ובחיסול גטו ורשה. בחורף 1942 צורף הבטליון לארמייה השישית של הוורמאכט בפיקודו של פרידריך פאולוס וביצע פעילות השמדת יהודים בשטחי אוקראינה מוויניצה עד חרקוב. כאשר נכנע פאולוס, הצליח הבטליון לפרוץ חזרה אל הקווים הגרמניים, תוך איבוד כמחצית מחייליו, וזכה לאות "צלב הברזל" מאת היטלר. לאחר מכן הועבר הבטליון לוורשה ובסוף 1944 נלחם בקרבות בלטביה. שמסקה נמלט, אך נתפס על ידי הפולנים והוצא להורג בתליה.
יחידות מיוחדות במסגרת משטרת העזר > כמרים בשירות משטרת העזר

ראשי הכנסייה הקתולית בליטא ובראשם ראש הכנסייה, הארכיבישוף יוזפאס סקווירצקס (Juozapas Skvireckas) והבישוף וינצ'נטאס בריזגיס (Vincentas Brizgys), הזדהו, ככלל, עם הרייך השלישי. הבטליונים יצאו למלאכתם תוך ברכה של כמרים והיו אף כמרים שארגנו את הרציחות בפועל בתחום הדיוקסיה שלהם. ידועים במיוחד הכמרים שאנטארס (Šantaras) ויאנקוס (Jankus), שהיו חלק חיוני בארגון ההשמדה בצפון ליטא. עם זאת, היו גם כמרי קהילות קטנות שסייעו בהצלת יהודים וחלקם נרצחו בידי משטרת העזר.
לאחר תבוסת גרמניה הנאצית

רוב אנשי משטרת העזר נמלטו יחד עם הכוחות הגרמנים הנסוגים וחלקם הסתתרו ביערות. חלק מהם מצאו מקלט במדינות המערב, כפליטים הנרדפים בשל פעילות אנטי-סובייטית ורק חלק קטן מהם הוסגר או הועמד לדין בשל פשעי מלחמה. אנשי משטרת העזר שנותרו בליטא ונתפסו ושלא הוכח כי היו מעורבים בהריגת חיילים סובייטים לא הועמדו כלל לדין. גם אנשי משטרת העזר שנכלאו עקב הריגת חיילי הצבא האדום או פרטיזנים רוסים בעת המלחמה יצאו לחופשי כאשר קיבלה ליטא עצמאות. יתרה מזו, ליטא העצמאית העניקה רהביליטציה (אנ') (זיכוי מאשמה, טיהור, החזרת מוניטין והחזרת זכויות שנשללו) לכל אנשי משטרת העזר.
לאחר תבוסת גרמניה הנאצית > ההתייחסות הליטאית לנושא

בליטא שלאחר המלחמה, נתפס נושא רצח היהודים כעניין גרמני. לפי הנרטיב הרשמי, אכן היו ליטאים שהשתתפו ברצח יהודים אך הם היו מעטים יחסית, אולצו לעשות כן על ידי הגרמנים, היו אנשים משולי החברה או שסבלו קשות מידי סוכני NKVD יהודים בעת הכיבוש הסובייטי. לפיכך יש לראות במשתפי הפעולה הליטאים קורבנות ולא אשמים. נרטיב זה נפוץ בעיקר בקרב מהגרים ליטאים למערב, בפרט בארצות הברית, שם נתפס כל ערעור על נרטיב זה כתעמולה קומוניסטית.
בכינוס היסוד של האגודה לתרבות יהודית-ליטאית בשנת 1989 התנצל נציג הפרלמנט של ליטא העצמאית בפני היהודים על החלק שנטלו משתפי פעולה ליטאים בשואה. ב-1991, ביום השנה לחיסול גטו וילנה שב ראש ממשלת ליטא, גדימינס וגנוריוס וחזר על ההכרה בשואה ועל ההתנצלות. ב-1995, בעת ביקורו בישראל שב נשיא ליטא, אלגירדס ברזאוסקאס וחזר על ההצהרה וטען שהשואה הייתה גם טרגדיה לליטא, הוא אף טען שחקירת האמת דרושה לליטא על מנת שתוכל להתקבל לאיחוד האירופי. אולם, הצהרות פוליטיות אלה לא זכו לתמיכה ציבורית רחבה. להפך, הן עוררו גל זעם בעיתונות שטענה שהליטאים התנצלו יותר מדי ושהגיעה העת לשכוח מהעניין. הגישה המקובלת היא שבליטא בוצע "ג'נוסייד כפול" הן של ליטאים על ידי הסובייטים והן של היהודים על ידי הנאצים. ועדת המחקר לאירועי מלחמת העולם השנייה בליטא אף נקראת "הוועדה לחקר רצח העם הנאצי והסובייטי". מאז ראשית המאה ה-21 נערכים יותר ויותר מחקרים בנושא ונפתחים ארכיונים ויומנים אישיים המגלים את היקף ההשתתפות של משטרת העזר הליטאית בהשמדה. בציבוריות הליטאית נטוש ויכוח בין אלו הטוענים שיש לפתוח ולחקור הכל ולהכיר את האמת הקשה, ושרק צעד זה יוביל להתקבלות של ליטא למשפחת העמים לבין אלו הטוענים כי מחקרים המאירים את ליטא באור שלילי רק מחזקים את הקונספירציה נגדה הרואה בה עם של פושעי מלחמה.
לקריאה נוספת

יצחק ארד, רצח היהודים בליטא תחת הכיבוש הגרמני (1941-1944), דפים לחקר השואה, י"ז, תשס"ג-2003, עמ' 135–156.
שרה שנר-נשמית, רוצחים וחסידי אומות העולם ליטאיים, דפים לחקר תקופת השואה, י"ד, תשנ"ח-1998, עמ' 273–312.
Arūnas Bubnys, Holocaust in Lithuanian province in 1941(הקישור אינו פעיל) - מחקר מעמיק שערך חוקר ליטאי
הערות שוליים

↑  80%, לפי יצחק ארד, רצח היהודים בליטא תחת הכיבוש הגרמני (1941-1944), דפים לחקר השואה, י"ז, תשס"ג-2003, עמ' 149
1 2  איגוד יוצאי ליטא בישראל, "הבטליונים הקטלניים הליטאים רוצחי יהדות ליטא
↑  שרה שנר-נשמית, רוצחים וחסידי אומות העולם ליטאיים, דפים לחקר תקופת השואה, י"ד, תשנ"ח-1998, עמ' 280
↑  שרה שנר-נשמית, רוצחים וחסידי אומות העולם ליטאיים, דפים לחקר תקופת השואה, י"ד, תשנ"ח-1998, עמ' 282
↑  איגוד יוצאי ליטא בישראל, "הבטליונים הקטלניים הליטאים רוצחי יהדות ליטא"
1 2  לני יחיל, השואה, הוצאת שוקן ויד ושם 1987 כרך ב' עמ' 395
↑  יצחק ארד, רצח היהודים בליטא תחת הכיבוש הגרמני (1941-1944), דפים לחקר השואה, י"ז, תשס"ג-2003, עמ' 147
↑  שרה שנר-נשמית, רוצחים וחסידי אומות העולם ליטאיים, דפים לחקר תקופת השואה, י"ד, תשנ"ח-1998, עמ' 277-280
↑  יצחק ארד, רצח היהודים בליטא תחת הכיבוש הגרמני (1941-1944), דפים לחקר השואה, י"ז, תשס"ג-2003, עמ' 139-140
↑  יצחק ארד, רצח היהודים בליטא תחת הכיבוש הגרמני (1941-1944), דפים לחקר השואה, י"ז, תשס"ג-2003, עמ' 145
↑  יצחק ארד, רצח היהודים בליטא תחת הכיבוש הגרמני (1941-1944), דפים לחקר השואה, י"ז, תשס"ג-2003, עמ' 139-138
↑  יצחק ארד, רצח היהודים בליטא תחת הכיבוש הגרמני (1941-1944), דפים לחקר השואה, י"ז, תשס"ג-2003, עמ' 140,145
↑  יחידת הקומנדו הממונעת של המן, אתר איגוד יוצאי ליטא בישראל
↑  לפי הערך בוויקיפדיה הליטאית, המצטט את האנציקלופדיה הליטאית
↑  ראו גם חיים לזר-ליטאי, חורבן ומרד פרק ב'
↑  יצחק ארד, רצח היהודים בליטא תחת הכיבוש הגרמני (1941-1944), דפים לחקר השואה, י"ז, תשס"ג-2003, עמ' 145-6,143
↑  יצחק ארד, רצח היהודים בליטא תחת הכיבוש הגרמני (1941-1944), דפים לחקר השואה, י"ז, תשס"ג-2003, עמ' 151-153
↑  Yitzhak Arad, The Christian Churches and the Persecution of Jews in the Occupied Territories of the U.S.S.R, Shoah Resource Center, The International School for Holocaust Studies
↑  Church Institution during the Period of Nazi Occupation in Lithuania
↑  שרה שנר-נשמית, רוצחים וחסידי אומות העולם ליטאיים, דפים לחקר תקופת השואה, י"ד, תשנ"ח-1998, עמ' 308-309
↑  קיימת בליטא אמונה עזה, אם כי לא מבוססת ולא נכונה, שיהודים איישו את המשרות הבכירות בצמרת השלטון הסובייטי הליטאי. רוב היהודים היו או חרדים או בעלי ממון.
1 2  THE HARD LONG ROAD TOWARD THE TRUTH בעיקר הפניה שם לערך "יהודי" (Žydai) באנציקלופדיה הליטאית שראה אור בבוסטון - Lietuvių enciklopedija, Vol. 35. Boston: 1966
אנדרטה לזכר הנרצחים בטבח בפורט השביעי (4-6 ביולי 1941)
אנשי משטרת העזר הליטאית מוציאים יהודים וקושרים אותם
מצבת הזיכרון המרכזית ביער פונאר. בשנות ה-90 וה-2000 הוקמו מצבות זיכרון רבות לשואה ברחבי ליטא. בכיתוב מוזכרים "הכובשים ההיטלריסטים ועוזריהם המקומיים".
Africa (שיר של טוטו)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע טוטו (להקה)
 מתוך האלבום Toto IV
 יצא לאור:  1982 
 תאריך הקלטה:  1982
 סוגה:  רוק קל • סינת'-פופ
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  4:55 (גרסת אלבום) 4:21 (גרסת רדיו)
 כתיבה:  דייוויד פייץ' וג'ף פורקארו
 לחן:  דייוויד פייץ', בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
"Africa" הוא שיר שבוצע על ידי להקת הרוק האמריקאית טוטו. השיר נכתב על ידי הסולן-קלידן דייוויד פייץ' ועל ידי המתופף ג'ף פורקארו.
השיר יצא לאור בשנת 1982 ונכלל באלבום הלהקה Toto IV.
הוא הגיע לראש מצעד הבילבורד הוט 100 בפברואר 1983 (השיר היחיד של הלהקה שהגיע לראש מצעד זה) ולמקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי באותו החודש.
האלבום שבו נכלל שיר זה גם זכה בגראמי. השיר בסופו של דבר סיים רק במקום ה-24 במצעד השנתי של הבילבורד הוט 100 בסיכום שנת 1983.
רקע

הרעיון לכתיבת השיר והמילים לשיר נהגו על ידי פייץ'. ג'ף פורקארו הסביר את הרעיון מאחורי השיר: "ילד לבן מנסה לכתוב שיר על אפריקה, אבל כיוון שהוא מעולם לא היה שם, הוא יכול רק לתאר את מה שראה בטלוויזיה". דייוויד פייץ' הוסיף: "בתחילת שנות השמונים צפיתי בתוכנית תיעודית בטלוויזיה אודות המוות הנורא והסבל אותו חווים בני אדם באפריקה, ובפרסומות של יוניצ"ף למען ילדי אפריקה. התמונות זעזעו אותי ולא עזבו את ראשי. ניסיתי לדמיין איך הייתי מרגיש ומה הייתי עושה לו הייתי שם".
בשנת 2015, הסביר פייץ' כי השיר הוא של אהבה ליבשת אפריקה, ולא רק שיר רומנטי אישי. בשנת 2018, הוא הסביר שהשיר הוא על אדם שטס כדי לפגוש מיסיונרית בודדה. כילד, פייץ' למד בבית ספר קתולי. כמה מהמורים בבית הספר פעלו כמיסיונרים באפריקה, מה שהביא את פייץ' לכתוב את השורה "אני מברך את הגשמים שיורדים באפריקה".
בנקודת הזמן בה יצא השיר הייתה להקת טוטו בנקודה בעייתית בקריירה. גיטריסט הלהקה, סטיב לוקת'ר, אמר בריאיון לגרדיאן: "בלייבל אמרו לנו – 'אם אתם לא מצליחים גם באלבום הזה (...) זה יהיה סוף החוזה שלכם". מילות השיר כוללות בתוכן טעויות עובדתיות, כמו למשל שבמציאות לא ניתן לראות את הר הקילימנג'רו במבט מהסוואנה בסרנגטי. לוקת'ר על המילים: "חשבתי שהלחן מבריק, אבל אני זוכר שהקשבתי למילים ואמרתי, 'דייב, בנאדם, אפריקה?! אנחנו מצפון הוליווד. על מה לעזאזל אתה כותב? אתה מברך את הגשמים באפריקה? מי אתה, ישו?".
את השיר כתב פייץ' בעזרת פסנתרו שבביתו. בשיר נעשה שילוב של כלי נגינה אפריקאים: קלימבה ומרימבה.
הקליפ לשיר בוים על ידי הבמאי סטיב בארון.
ביקורות > רשימות כל הזמנים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים | 105 |  |
ברשתות החברתיות

לאורך השנים השיר זכה להערכה בקרב חובבי מוזיקת אייטיז והוכר באזכורים רבים ועל ידי מומחים בתחום כלהיט פופ. בשנת 2012 דורג השיר על ידי מגזין המוזיקה NME במקום ה-32 ברשימת "50 השירים עם הפזמונים המפוצצים".
כמה עשורים לאחר שיצא, השיר עדיין זוכה להצלחה יחסית. ההצלחה המחודשת של השיר ברשתות החברתיות החלה אומנם כבדיחה ברמה נוסטלגית, אך בסופו של דבר סחפה רבים לדון בשיר ולהכתיר אותו בתואר "השיר הטוב בעולם".
הבדיחה המשיכה וצברה תאוצה גם בקמפיין בטוויטר במסגרתו נערה בת 14 מאוהיו כתבה בדף של להקת הרוק האלטרנטיבי ויזר שהיא מצפה לגרסת כיסוי לשיר. הפוסט הפך לקמפיין ויראלי שהששתפו בו הרבה ממעריצי הלהקה. לאחר כשנה הלהקה אכן ביצעה גרסת כיסוי לשיר. גרסה זו העלתה את כמות הצפיות וההשמעות לשיר המקורי כמו גם לשירים אחרים של להקת ויזר עצמה.
בשנת 2019 הגיע השיר למקום העשירי במצעד עשור שנות ה-80 של גלגלצ, במסגרת מצעדי העשור של התחנה. יש הטוענים שסיבה אפשרית לכך היא העובדה שבכל יום חמישי בשעה 9:55 שודר השיר במסגרת הפינה “השיר הטוב ביותר בעולם” בתוכנית מדינה בדרך עם עומר גפן.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982–2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982–2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982–2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982–2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 174 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 195 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 7 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 2 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 14 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 4 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 3 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 5 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 8 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 6 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1982)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1982)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1982)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1982)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 88 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1983)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1983)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1983)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1983)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 25 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 75 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 24 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 38 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 16 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | 12× פלטינה | 1,200,000 |
| איטליה (FIMI) | 2× פלטינה | — |
| ארצות הברית (RIAA) | יהלום | — |
| גרמניה (BVMI) | 3× זהב | 750,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | 2× פלטינה | 200,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | 3× פלטינה | 3,000,000 |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | 8× פלטינה | 160,000 |
| קנדה (Music Canada) | זהב | 75,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 5,385,000 |
הערות שוליים

1 2 3  לא תוכלו להימלט מ"אפריקה" של להקת "טוטו" גם אם תנסו, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2018
↑  Official TOTO Website - Releases, באתר toto99.com
↑  רובין פלאנס, Classic Tracks: Toto's "Africa", באתר mixonline‏, 1 באוגוסט 2015
↑  toto africa, באתר mvdbase
↑  The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  50 Most Explosive Choruses, באתר NME,‏ 27 בפברואר 2012
↑  אלקנה כהן, חפש באפריקה /// אלקנה כהן על הסיפור המוזר של “Africa”, באתר Columbus Music Magazine, ‏2018-06-19
↑  מצעד עשור שנות ה-80, באתר glz.co.il
↑  Moshe Ziat, מקום 10: טוטו של אפריקה. מקום 64 במצעד המקורי. למי שלא מכיר, עומר גפן שמשדר בחמישי בבוקר היה מבקש מהמאזינים לכתוב להם מה השיר הכי טוב בעולם ומבטיח להשמיע אותו בסוף התכנית ואז מכריז שבשקלול בחירות המאזינים השיר שזכה הוא טוטו של אפריקה. שוב ושוב. כל חמישי. כל שבוע. עבד לו, באתר @ziatmoshe, ‏2019T7:08
↑  Billboard Global 200, בילבורד, ‏8 ביוני 2024
↑  Billboard Global 200, בילבורד, ‏8 ביוני 2024
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
↑  NZ Top 40 Singles Chart, מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד, ‏12 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: c2ad63c7-0bbd-3e03-9d13-6c9b882d07a4
פרדיננד הראשון, מלך רומניה

פרדיננד הראשון, מלך רומניה (ברומנית: Ferdinand I al României;‏ 24 באוגוסט 1865 – 20 ביולי 1927) או בשמו המלא פרדיננד ויקטור אלברט מאינרד (Ferdinand Viktor Albert Meinrad) המכונה "המאחד" (Întregitorul), היה מלך רומניה השני מ-10 באוקטובר 1914 ועד ליום מותו. בתקופת שלטונו של פרדיננד הראשון צידדה רומניה במדינות ההסכמה במסגרת מלחמת העולם הראשונה וממלכת רומניה הגיעה לשיא התפשטותה הטריטוריאלית והחלה תקופת "רומניה הגדולה". פרדיננד נחשב להיות מלך רב השפעה על ההיסטוריה של רומניה ועקב מדיניות האחדות הלאומית בה הוא דגל לאורך שלטונו כונה בתואר "המאחד". פרדיננד היה חבר כבוד של האקדמיה הרומנית.
לפרדיננד היו שלושה תחביבים, בוטניקה, כולל איסוף צמחים שונים מהדלתה של הדנובה, ציד ואיסוף בולים. לאחר מותו, בנו הבכור, קרול, שהיה בעצמו אספן בולים נלהב, ירש את אוסף הבולים שלו.
קודם עלייתו למלוכה > רקע שושלתי, צעירותו וחינוכו

פרדיננד נולד ב-24 באוגוסט 1865 בעיר זיגמרינגן שבדרום הקונפדרציה הגרמנית לבית הוהנצולרן (ענף הוהנצולרן-זיגמרינגן). אביו של פרדיננד היה לאופולד, נסיך הוהנצולרן, לו הוצע בשנת 1870 כתר מלך ספרד, הצעה שהייתה לגורם מרכזי בפרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870. פרדיננד היה מקורב למלוכת הקיסרות הגרמנית, בני בית הוהנצולרן, ועל כן היה מקורב לוילהלם הראשון, קיסר גרמניה. אמו של פרדיננד, אנטוניה, נסיכת פורטוגל, הייתה בתם של פרננדו השני, מלך פורטוגל ומריה השנייה, מלכת פורטוגל. בצעירותו חונך פרדיננד באוניברסיטת לייפציג ומאוחר יותר באוניברסיטת טיבינגן, שתיהן בקיסרות הגרמנית. שפת האם של פרדיננד הייתה גרמנית, אך כבר בחינוכו המוקדם הוכיח את כישרונו ללימוד שפות זרות. בשנות העשרים לחייו ידע כבר אנגלית, צרפתית ורוסית. בין 1883 ל-1889, פרדיננד חונך בידי המורה הפרטי ואסילה ד. פאון, לשעבר מנהל המכללה הרומנית הלאומית בבוקרשט. ואסילה פאון נשלח לחנך את פרדיננד הצעיר בהוראתו של קרול הראשון, מלך רומניה. ואסילה היה אחראי ללמד את פרדיננד רומנית והעביר אותו שיעורים ברומנים בנושאי ספרות, היסטוריה וגאוגרפיה. פרדיננד למד באקדמיה הצבאית של קאסל, ובסיום לימודיו בשנת 1897 היה לויטננט בצבא הקיסרות הגרמנית.
קודם עלייתו למלוכה > בחצר המלוכה של קרול הראשון

פרדיננד היה אחיינו של קרול הראשון, מלך רומניה ומאחר שלזוג המלכותי הרומני לא היו ילדים, אימץ אותו קרול כבן ומינה אותו ליורש העצר. מרגע קביעתו של פרדיננד ליורש העצר המלכותי, כל פעילותו, חינוכית, טקסית, משפחתית או אחרת, הייתה נתונה להתעניינות מדעת הקהל של האוכלוסייה הרומנית. דוגמה לכך היא שכאשר חלה פרדיננד בשנת 1887 בעת שהותו בדיסלדורף, דיווחים על מצבו הבריאותי הגיעו לכותרות הראשיות בעיתונים ברומניה. עיתונים נוספים דיווחו על פעילותו במהלך השירות הצבאי בקיסרות הגרמנית. עקב מינויו ליורש העצר הרומני, היה על אביו של פרדיננד ועל אחיו הבכור, וילהלם, נסיך הוהנצולרן, להביע ויתור על כל טענה עתידית אפשרית לכתר הרומני. לאחר אישור ירושת הכתר של פרדיננד במות קרול בידי הסנאט של רומניה, ראש הממשלה לסקר קטרג'יו הגיע לקביעה עם המלך קרול בנוגע לדתו של פרדיננד. לא צופה מפרדיננד עצמו שימיר דתו לנצרות אורתודוקסית אך צופה מיורשיו העתידיים כי יעשו כן.
פרדיננד התרועע בחצר המלכותית הרומנית עם בת האצולה, המשוררת והסופרת אלנה וקרסקו, שהייתה בת טיפוחיה של המלכה הסופרת אליסאבטה. היחסים בין השניים, שזכו לעידוד המלכה, התפתחו לכדי סיפור אהבה, ופרדיננד הודיע על רצונו לשאת את אלנה לאשה, מה שגרם למשבר מדיני. על פי החוזה שקבע את עצמאות רומניה ואת השלטון המלוכני, היו המלך ורעייתו חייבים להיות משושלות לא רומניות, וזאת כדי שלא יהיו מעורבים בתככים פנימיים של קבוצות מקומיות. המלך קרול הגלה את אלנה לפריז לכל ימי חייה, את אשתו, המלכה אליסאבטה, הגלה לעיר הולדתה לשנתיים, ופרדיננד, יורש העצר, נשלח לשוטט בעולם ולמצוא לו כלה זרה בעלת ייחוס. פרדיננד נישא לדודניתו הנסיכה מריה מאדינבורו, נכדתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. לזוג נולדו שלושה בנים ושלוש בנות. הבן הבכור היה למלך רומניה בשם קרול השני, מלך רומניה. היחסים בין בני הזוג התקררו במשך הזמן ולמלכה היו מאהבים (לפי שמועות אחדות המלך פרדיננד חיזר, למשל, אחרי השחקנית אלבירה פופסקו), אפילו יש ספקות לגבי האבהות עבור הילדים הצעירים יותר. המלך פרדיננד עצם את עיניו בעניין זה כדי להימנע משערורייה.
מלך רומניה במלחמה > כניעתה ושיבתה של רומניה למלחמה

עם קריסת האימפריה הרוסית ומאוחר יותר הרפובליקה הרוסית לתוך מלחמת אזרחים בסוף שנת 1917 (לאחר מהפכת אוקטובר) פרדיננד הבין את הדחיפות לחפש הסדר עם מעצמות המרכז, מכיוון שהצבא הרוסי תמך עד לנקודה זאת בחזית הרומנית שהתייצבה על גדותיו הדרומיים של נהר הסירט. שביתת-נשק הושגה בין הקיסרות הגרמנית לממלכת רומניה ב-9 בדצמבר 1917. אף על פי שביתת הנשק, סירובו של פרדיננד לקבל את תנאי השלום ה"משפילים" שהוצעו בידי הממשלה הגרמנית גררה תגובה צבאית גרמנית מחודשת נגד הצבא הרומני בצפון-מזרח המדינה. לאחר שהממשלה הרומנית הסכימה ללא ברירה נוספת לתנאי השלום, בכל זאת סירב פרדיננד להעניק לחוזה בוקרשט - שסיים את המאבק עבור רומניה במאי 1918 - את חתימתו. לנוכח מצב זה שלא חתם רשמית על הסכם השלום, היה זה אפשרי עבור פרדיננד להכריז שוב על המשך המלחמה בגרמניה ב-10 בנובמבר, בעודה קורסת בחזית המערבית ויום בלבד לפני כניעת ממשלתה.
מלך רומניה במלחמה > הקמתה של ממלכת רומניה הגדולה

ב-1 בדצמבר נכנס פרדיננד בשערי בוקרשט. לנוכח אירועי מלחמת האזרחים ברוסיה, הורה פרדיננד לצבא הרומני לצאת למערכה ולכבוש את כלל חבל מולדובה עד לנהר הדנייפר (המשמש היום בתור הגבול בין מולדובה לאוקראינה). בהמשך, לנוכח קריסתה של האימפריה האוסטרו-הונגרית, עלתה הדרישה של תושבי טרנסילבניה הרומנים להתאחד עם ממלכת רומניה. תחת הוראתו של פרדיננד, הצבא הרומני חצה את הרי הקרפטים לעבר הונגריה כדי לאחד את תושביה הרומנים של הונגריה עם ממלכת רומניה ובכך החל במלחמה ההונגרית-הרומנית. לאחר מהפכה קומוניסטית בבודפשט הוקמה הרפובליקה הסובייטית ההונגרית אשר הפיצה אידאולוגיה אנטי-מלוכנית שאיימה על כסאו של פרדיננד. רומניה החלה בשיתוף פעולה צבאי עם צ'כוסלובקיה והצבא הרומני החל לנוע לעבר כיבוש בודפשט, אשר הושלם ב-3 באוגוסט 1919. כיבוש בודפשט נעשה בשיתוף פעולה בין כוחות רומנים וחיל המשלוח הצרפתי בחבל הבלקן. בועידת השלום בפריז הוכרו ההישגים הטריטוריאליים של רומניה אשר כללו את כל מולדובה עד לגדות נהר הדנייפר כמו גם את כל חבל טרנסילבניה, אשר כלל בתוכו אוכלוסייה הונגרית משמעותית שהייתה מאותה העת בתוך גבולות רומניה.
מלכות לאחר המלחמה > מדיניות חוץ פייסנית

ב-15 באוקטובר 1922 הוכתר פרדיננד למלך רומניה בטקס מרשים שנערך באלבה יוליה שבמחוז אלבה בטרנסילבניה. במטרה לחזק את הקשרים של רומניה עם ממלכת יוגוסלביה, בתו של פרדיננד, מריה מרומניה, חותנה עם אלכסנדר הראשון קָארָאג'וֹרְגֶ'בִיץ', מלך יוגוסלביה. כמו כן, פרדיננד נפגש עם אלכסנדרוס הראשון, מלך היוונים, במטרה לקרב את יחסיה של רומניה עם ממלכת יוון. מדיניות בריתות זאת שקידם פרדיננד טיפחה את התדמית של רומניה בתור המדינה שוחרת השלום של חבל הבלקן. לאורך כהונת מלכותו של פרדיננד המפלגה הלאומית-ליברלית (המפלגה הוקמה בשנת 1875 בידי יון ברטיאנו ומספר תומכיו) הנהיגה את הפרלמנט. עם זאת, סיפוח שטחי טרנסילבניה הוביל להגדלת התמיכה הכוללת במפלגת עובדי האדמה הלאומית. המלך פרדיננד אף תמך ביוזמת המדינאי הצ'כי אדווארד בנש להקמת "ההסכמה הקטנה", ברית בין רומניה, יוגוסלביה וצ'כוסלובקיה. הבריתות הבין-מדיניות, כמו גם שימור כוחו של הצבא הרומני הונעו בעיקר עקב החשש של ההנהגה הרומנית מפני האידאולוגיה הקומוניסטית שהפיצה ברית המועצות, שכנתה על גדות הדנייפר.
מלכות לאחר המלחמה > יחסו של פרדיננד ליהדות רומניה

בסופה של מלחמת העולם הראשונה השלים פרדיננד את הבטחותיו והחל בתהליך של ליברליזציה פוליטית אשר כללה הענקת שוויון זכויות לכל המיעוטים ואמנציפציה מלאה ליהודי רומניה, שאף זכו במושב ייצוג בפרלמנט הרומני. באותה העת היו לערך 700,000 יהודים בתוך רומניה עם גבולותיה המורחבים. הצמיחה הכלכלית בעשור הראשון של התקופה שבין מלחמות העולם הייתה להמשך טבעי של תהליך הצמיחה הן בהיקף הייצור הרציף של המסחר, אך גם בשל יציבות המטבע הלאומי והדרישה למשאביה של רומניה שהייתה בשווקים הפיננסים הבינלאומיים. עם זאת, השווקים הרומנים הוצפו בסחורות אמריקאיות, דוגמת דגנים שיובאו מארצות הברית והקשו על התעשייה הרומנית החקלאית.
מלכות לאחר המלחמה > מדיניות פנים פוליטית וכלכלית

ההתערבות הממשלתית נעשתה באמצעות הגנה על ההון המקומי ועל ידי שליטה והכוונה של הכלכלה הלאומית בעיקר לצורכי תשתיות. הגידול הכולל באוצר הלאומי שומש בעיקרו לשימור ופיתוח של תעשיות מבית כגון טקסטיל ומזון וכדי לממן את הצבא ולשמור על מעמדו האזורי גם לאחר סופה של המלחמה. את הפריחה הכלכלית בתקופה זו ניתן למצוא הן בהשקעות חוץ בתעשייה (מ-40 מיליארד בשנת 1922 עד 75 מיליארד בשנת 1929) אך גם בענפי הייצור הפנימיים, בייחוד הכרייה וייצור החשמל שבהם חלקה של צמיחה כלכלית זו נשמרה. המומנטום הכלכלי נתמך ללא ספק על ידי ביקוש בינלאומי הולך וגדל לנפט התורם לפיתוח תשתיות, תעשיית הרכב, הרכבות, המספנות ולא פחות חשוב גם תעשיית התעופה. היבוא לרומניה הורכב בעיקר ממוצרי תעשייה, מפעלים, מכונות, מכוניות וחומרי גלם מסוימים שחסרו לתעשייה הרומנית הפנימית. עם זאת, יבוא יסייע לתמיכה בהתאוששות הכלכלית הלאומית בכך שהשימוש בטכניקות תעשייתיות יעילות סייע בהגדלת התשואה והייצור של התעשייה והחקלאות כאחד.
בנו של פרדיננד, קרול, ויתר על המלוכה ועזב את רומניה, לכן לאחר מות פרדיננד הומלך נכדו, הבן של קרול, בשם מיכאי הראשון. מיכאי היה עדיין ילד ולכן מונתה מועצה מייעצת, בהנהגת דודו ניקולאה בראנה (אחיו של קרול), שפעלה בשמו. כעבור שלוש שנים חזר אביו קרול לרומניה, הדיח את בנו והוכתר בשם קרול השני, מלך רומניה.
מורשת

אף שתואר כ"אדם חלש" נחשב פרדיננד הראשון כמלך החשוב ביותר ברומניה, שאיחד את רומניה הגדולה ובניגוד למלך קרול הראשון אהב את רומניה ואת העם הרומני בכל ליבו. כאשר הכריז לקראת סוף 1918 מלחמה מחודשת על גרמניה, מהלך מוחלט אם כי ציני זה השתלם במונחים של רווחים טריטוריאליים שהושגו עבור ממלכת רומניה בוועידת השלום בפריז בשנה שלאחר מכן. פרדיננד היה נוצרי קתולי אדוק ודגל לאורך חייו בהומניזם.
משפחתו

ב-10 בינואר 1893 התחתן פרדיננד עם מריה מאדינבורו, מלכת רומניה, בתם של אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה ומריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
קרול השני, מלך רומניה (1893–1953)
אליסאבטה מרומניה, מלכת יוון (1894–1956), התחתנה עם גאורגיוס השני, מלך היוונים
מריה מרומניה, מלכת יוגוסלביה (1900–1961), התחתנה עם אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה
ניקולאה בראנה (1903–1978)
אילאנה מרומניה (1909–1991), התחתנה עם אנטון, ארכידוכס אוסטריה
מירצ'אה, נסיך רומניה (1913–1916)
הערות שוליים

↑  Viața și moartea regelui Ferdinand (ברומנית)'"`UNIQ--templatestyles-00000002-QINU`"'
↑  מסמכים עיקריים - הצהרת המלך פרדיננד לעם הרומני, 28 באוגוסט 1916 (Primary Documents - King Ferdinand's Proclamation to the Romanian People, 28 August 1916), באתר מלחמת העולם רהאשונה (First World War)
↑  The Great War, רומניה במלחמת העולם הראשונה | פרק מיוחד של המלחמה הגדולה (Romania in World War 1 I THE GREAT WAR Special), באתר יוטיוב, ‏5 בספטמבר 2016
↑  מי היה מי - המלך פרדיננד הראשון מרומניה (Who's Who - King Ferdinand I of Romania), באתר מלחמת העולם הראשונה (First World War)
↑  רומניה (Romania), באתר האנציקלופדיה הבינלאומית למלחמת העולם הראשונה (International Encyclopedia of the First World War)
↑  הרב יהודה לייב צירלסון, "קוץ שבקץ" המליץ, מאי 1898; הוצאה מוגהת ומוערת עם הקדמה מאת אהוביה גורן, השילוח, גיליון 1, אוקטובר 2016
↑  ג'ורג'ה סטפאן (Gheorghe Stefan), כלכלת רומניה בתקופה שבין המלחמות (Romanian Economy in the Interwar Period), באתר ספריית אוניברסיטת הדנובה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281295805171  PLWABN: 9810614558905606  BnF: cb15080154q (data)  GND: 119346397  ISNI: 0000 0000 5522 8126  LCCN: n95080821  NKC: jn20000700518  SUDOC: 083588760  VIAF: 15062733   WorldCat (עם VIAF): 15062733 
דיוקן פרדיננד הראשון, מלך רומניה.
פרדיננד הראשון בעת הכתרתו למלך רומניה הגדולה בשנת 1922.
המלך פרדיננד הראשון בשנת 1924.
בול של רומניה עליו מודפס הבול עם דיוקנו של פרדיננד הראשון
מילוש אוברנוביץ'

מילוש אוברנוביץ (בסרבית: Милош Обреновић) נולד כמילוש תאודורוביץ' (Милош Теодоровић;‏ 18 במרץ 1780 (7 במרץ לפי לוח השנה היוליאני, - 26 בספטמבר 1860). היה הנסיך של נסיכות סרביה בשנים 1839-1815 ושוב בשנים 1860-1858. הוא השתתף במרד הסרבי הראשון נגד שלטון הטורקים העות'מאנים בארצו, הנהיג את המרד הסרבי השני וייסד את שושלת אוברנוביץ'.
תחת הנהגתו, הפכה סרביה לנסיכות אוטונומית במסגרת האימפריה העות'מאנית. מילוש אוברנוביץ' היה אחראי במידה רבה לתהליך התחייה של הישות המדינית הסרבית ולעיצוב המדיניות הפנים והחוץ של המדינה הסרבית המודרנית. שלטונו היה אוטוקרטי, כשהוא סירב לחלק את הכוח עם אחרים.