stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סולימאן אבן עבד אל-מלכ

סלימאן בן עבד אל-מלכ (בערבית: سليمان بن عبد الملك; 675–717) משושלת בית אומיה, היה הח'ליף ה-11 של האסלאם והשליט השביעי מבני משפחתו. קודם לעלותו לשלטון היה מושל ג'ונד (נפת) פלסטין בח'ליפות האומיית, ויסד בה בירה חדשה, העיר רמלה.
סלימאן נולד בעיר אל-מדינה בשנת 675. כאשר נקרא סבו, מרואן אבן חכם, להציל את שלטון השושלת האומיית, לאחר המשבר שפקד אותה בשנים 683–684, עברה המשפחה לדמשק. זמן לא רב לאחר מכן היה עבד אל-מלכ, אביו של סלימאן לח'ליף. סלימאן עצמו נזכר לראשונה במקורות כמוליך שיירת החג' ב-701. זמן לא רב לאחר מכן הוא נתמנה למושל ג'ונד פלסטין. בשנת 705 עלה לשלטון אחיו הבכור, אל וליד, שבימי שלטונו הוכפל שטח הח'ליפות ונבנו בה בנייני פאר רבים. בימי שלטונו של סלימאן בג'נד פלסטין, פרץ עימות חריף בינו לבין מושל עיראק וח'ווארזם, אל חג'אג' אבן יוסף אל ת'קפי, מן האישים החזקים והבולטים בתקופה. סכסוך זה לא הפריע לסלימאן ליזום הקמת בירה חדשה לג'נד פלסטין, היא רמלה.
בשנת 715 הלך אל וליד לעולמו והח'ליפות הוצעה לסלימאן, אחיו. הוא שהה ברמלה כאשר קיבל את הח'ליפות. ייתכן שהתכוון לעשותה לבירת הח'ליפות כי העיר נבנתה בגודל ופאר מרשימים. מכל מקום, כאשר נעשה ח'ליף, הוא מיעט לשכון בה, שכן את עיקר מאמציו כשליט הקדיש למסעות מלחמה נגד האימפריה הביזנטית. לשם כך התיישב סמוך לגבולה, במרג' דאבק שבצפון סוריה, משם שלח משלחות צבאיות לצור על קונסטנטינופול. כן כבשו כוחותיו את טברסתאן וג'ורג'אן שהיו אז חלק מן העולם הפרסי (כיום בטורקמניסטן).
ממעשיו המתוארים במקורות הקדומים, מצטיירת דמות של שליט מוסלמי אדוק שפעל בהגינות והשליט צדק בממלכתו. אף על פי כן זכה לדימוי שלילי אצל כותבים מאוחרים יותר, שתיארוהו כבליין קל דעת, השקוע בזימה ובזלילה. במאה ה-13 נאמר עליו:
"בימי אל וליד היו הבריות מדברים על בניינים מפוארים; בימי סלימאן היו האוכל והמין נושאי השיחה, ואילו בימי עמר בן עבד אל עזיז סחו האנשים בקוראן ובדת."
משפט זה ושכמותו הושפעו, קרוב לוודאי, מן היחס השלילי של כותבים אלה למרבית בני המשפחה האומיית. אין הוא עולה בקנה אחד עם הידיעות שסולימאן, כמושל ג'נד פלסטין, נהג לבלות זמן רב בהר הבית בירושלים ואת העובדה שאת שנות מלכותו הקצרות הקדיש למלחמות קודש בביזנטים, ופעמיים הוליך את שיירת החג' למכה. סלימאן מת באופן פתאומי בשנת 717, בעת שהנהיג מסע נוסף נגד הביזנטים.
הערות שוליים

↑  אבן אל את'יר, אל כאמל פי אל תאריח', כרך 5 עמ' 10
| ח'ליפי ואמירי בית אומיה |
| --- | --- | --- |
| ח'ליפות דמשק | מועאויה הראשון • יזיד הראשון • מועאויה השני • מרואן הראשון  • עבד אל-מלכ • וליד הראשון • סולימאן אבן עבד אל-מלכ • עומר השני • יזיד השני • השאם אבן עבד אל-מלכ • אל-וליד השני • יזיד השלישי • איברהים • מרואן השני |  |
| אמירי בית אומיה בקורדובה | עבד א-רחמן הראשון • הישאם הראשון • אל-חכם הראשון • עבד א-רחמן השני • מוחמד הראשון • אל-מונד'ר • עבדאללה אבן מוחמד • עבד א-רחמן השלישי |  |
| ח'ליפות קורדובה | עבד א-רחמן השלישי • אל-חכם השני • הישאם השני • מוחמד השני • סולימאן השני • הישאם השני (בפעם השנייה) • סולימאן השני (בפעם השנייה) • עבד א-רחמן הרביעי • עבד א-רחמן החמישי • מוחמד השלישי • הישאם השלישי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268514005171  GND: 118826476  ISNI: 0000 0000 9044 1774  LCCN: n88036957  SUDOC: 117402540  TDVİA: suleyman-b-abdulmelik  VIAF: 97021516   WorldCat (עם VIAF): 97021516
משחק קונסולה

נערה משחקת במשחק קונסולה
משחק קונסולה הוא סוג של משחק וידאו, המופעל על-גבי קונסולת משחקים ייעודית המתחברת לטלוויזיה או לצג אחר. משחק זה נשלט באמצעות ממשק קלט כגון בקר משחק.
משחקי הקונסולות הפכו לפריט פופולרי בתעשיית הבידור הביתי העולמית מאז שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר לאורך השנים הדורות החדשים של קונסולות המשחקים כוללים טכנולוגיות חדשות המספקות לשחקנים מגוון אפשרויות וחוויות חדשות.
שוק משחקי הקונסולות העולמי הוערך בשנת 2018 בכ-26.8 מיליארד דולרים.
משחקי הקונסולה הנמכרים ביותר בכל דור קונסולות

להלן רשימות של משחקי הקונסולה הנמכרים ביותר בכל דור קונסולות:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  בדור השני של משחקי הקונסולה המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Atari 2600 ‏ (אנ') בדור השלישי של משחקי הקונסולה המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Nintendo NES ‏ (אנ') בדור הרביעי של משחקי הקונסולה המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Sega Genesis ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה SNES ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Game Boy ‏ (אנ') בדור החמישי של משחקי הקונסולה המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה PlayStation ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Nintendo 64 ‏ (אנ') |  בדור השישי של משחקי הקונסולה המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה PlayStation 2 ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה GameCube ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Xbox ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Game Boy Advance ‏ (אנ') בדור השביעי של משחקי הקונסולה המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Xbox 360 ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה PlayStation 3 ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Wii ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Nintendo DS ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה PlayStation Portable ‏ (אנ') |  בדור השמיני של משחקי הקונסולה המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Wii U ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה PlayStation 4 ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Xbox One ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Nintendo Switch ‏ (אנ')  המשחקים הנמכרים ביותר לקונסולה Nintendo 3DS ‏ (אנ') |
ראו גם

משחק וידאו
Neo Geo Pocket Color

| --- | --- |


 יצרן:  SNK
 דור:  שישי
 יצא לראשונה:  JP: March 19, 1999 NA: August 6, 1999 EU: October 1, 1999
 הפסקת הייצור:  NA: June 13, 2000 EU: June 13, 2000 JP: October 30, 2001
 מעבד:  Toshiba TLCS900H core (16-bit) @ 6.144 MHz Zilog Z80 @ 3.072 MHz for sound
 אחסון:  מחסניות משחק
 תאימות לאחור:  Neo Geo Pocket
 מודל קודם:  Neo Geo Pocket
 מודל אחריו:  Neo-Geo X 
 
Neo Geo Pocket Color‏ (NGPC) היא קונסולת משחקי ווידאו ניידת בעלת תצוגה של 16 סיביות שפותחה על ידי SNK. היא קונסולת הדור הבא אחרי Neo Geo Pocket של SNK אשר שוחררה בשנת 1998 ביפן.
ה-NGPC שוחררה ב-19 במרץ 1999 ביפן, ב-6 באוגוסט 1999 בצפון אמריקה וב-1 באוקטובר 1999 באירופה, הקונסולה נכנסה לשווקים שנשלטו באותה תקופה על ידי נינטנדו, והתחרתה בעיקר ב־Game Boy Color.
בתחילת השיווק סך המכירות היו טובות הן בארצות הברית והן ביפן, עם 14 כותרים בזמן ההשקה (שיא לזמנו). לאחר מכן בגלל תמיכה קמעונאית נמוכה בארצות הברית, וכן בגלל חוסר תקשורת עם מפתחי צד שלישי על ידי ההנהלה האמריקאית של SNK, הפופולריות של זיכיון ה"פוקימון" של נינטנדו והציפייה ל־Game Boy Advance. ותחרות חזקה מצד WonderSwan של Bandai ביפן, הובילו לירידה במחירות.
באותה תקופה, SNK הייתה בבעיה כלכלית במשך שנה לפחות, החברה קרסה במהרה, ונרכשה על ידי החברה האמריקאית Aruze בינואר 2000. עם זאת, Aruze לא תמכה מספיק בעסקי משחקי הווידאו של SNK, מה שהוביל לכך שהמייסד המקורי של SNK ומספר עובדים נוספים עזבו כדי להקים חברה חדשה, BrezzaSoft.
בסופו של דבר, ב-13 ביוני 2000, החליטה Aruze לנטוש כליל את השווקים בצפון אמריקה ואירופה, מה שסימן את סוף הפעילות של SNK ברחבי העולם ואת הפסקת שיווק ומכירת החומרה והתוכנה של Neo Geo שם. ה-NGPC (ומוצרי SNK אחרים) החזיקו מעמד עד 2001 ביפן. זו הייתה קונסולת משחקי הווידאו האחרונה של SNK, שכן החברה פשטה רגל ב-30 באוקטובר 2001.
למרות הכישלון הפיננסי שלה, ה-NGPC נחשבת למערכת משפיעה. משחקים רבים ששוחררו עבור המערכת זכו לשבחים רבים, כגון SNK vs. Capcom: The Match of the Millennium, King of Fighters R-2, וכותרי ארקייד איכותיים אחרים שיובאו מה-MVS וה-AES של SNK, כמו מטאל סלאג הוא גם הציג ג'ויסטיק מסוג 'מקל לחיץ', שזכה לשבחים על הדיוק שלו והיותו מתאים למשחקי לחימה. גם תצוגת המערכת וחיי סוללה של עד 40 שעות משחק זכו לשבחים.
היסטוריה > שחרור ושיווק בארצות הברית

הגרסה האמריקאית של ה-NGPC הושקה בלעדית באתר eToys בשנת 1999. eToys מכרה גם את כותרי ההשקה הראשוניים במארזי מותאמים מפלסטיק. המערכת הופיעה לראשונה בארצות הברית עם שישה כותרי השקה (עשרים הובטחו עד סוף אותה שנה) ומחיר קמעונאי של 69.95 דולר. המערכת הייתה זמינה בשישה צבעים שונים: כחול, שחור, לבן קריסטל, כחול פלטינה, כסף פלטינה וכחול אבן. בחודשיים הראשונים שלה, NGPC מכרה 25,000 יחידות.
לפני רכישת SNK על ידי Aruze, ה-NGPC פורסם בטלוויזיה בארצות הברית ויחידות נמכרו בפריסה ארצית ב־Wal-Mart, Best Buy, Toys "R" Us ורשתות קמעונאיות גדולות אחרות. עבור עונת חג המולד בשנת 1999, SNK הוציאה 4 מיליון דולר על פרסומות בטלוויזיה ששודרו בערוצים כולל MTV, Comedy Central, Cartoon Network וניקלודיאון.
עד מאי 2000, ל-NGPC היה נתח שוק של 2% בשוק קונסולות כף היד האמריקאי; אף על פי שהוא זעיר בהשוואה ל-Game Boy ו־Game Boy Color, זה הספיק כדי להפוך את הקונסולה לרווחית עבור SNK USA.
היסטוריה > הפסקת הפעילות במערב

ביוני 2000 החליטה Aruze (חברת האם של SNK) להפסיק את כל פעילות SNK מחוץ ליפן. כתוצאה מכך, המניות שנותרו נרכשו בחזרה על ידי SNK‏. SNK שמרו את רוב המלאי של מערכות ומשחקים שיוחזרו וימכרו מחדש באסיה, שם המערכת המשיכה להימכר ולהתמך. חלק מהמלאי של החומרה והתוכנה האמריקאית של NGPC החלו לצוץ מחדש בשווקים האמריקאיים והאסיאתיים בשנת 2003. יחידות אלה הופיעו לעיתים קרובות עם שישה משחקים ללא כיסויים ומדריכים מקוריים. שני משחקים שנכללו לעיתים קרובות, Faselei! ו-The Last Blade: Beyond the Destiny מעולם לא שוחררו בעבר בארצות הברית, ולא היה להם קופסה או מדריך כתובות בארצות הברית עם זאת, כותרים אלו אכן קיבלו שחרור לשוק האירופי, הכולל תרגום לאנגלית.
לאחר פשיטת הרגל של SNK ב-30 באוקטובר 2001, הועברו זכויות הקניין הרוחני ביחד לחברת היורשת SNK Playmore (לימים הדור השני של SNK), אך הפיתוח של NGPC הופסק לאחר פשיטת רגל.
מאפיינים

עיצוב ה-NGPC, דומה לקודמו, כולל שני לחצני פנים בצד ימין של המערכת, ומשטח D דיגיטלי בעל שמונה כיוונים משמאל. הוא מעוצב בצורה אופקית כמו ה־Game Gear, בניגוד לצורה האנכית של הגיימבוי.
בדומה ל-גיימבוי וממשיכיו, ל-NGPC אין מסך עם תאורה אחורית, וניתן לשחק במשחקים רק באזור מואר היטב. NGPC משתמש בסוללת CR2032 כדי לשמור על זיכרון גיבוי ולשמור על השעון פעיל, כמו גם בסוללות AA הרגילות כדי להפעיל את המערכת במהלך השימוש. ל-NGPC אין נעילה אזורית .
למערכת יש הגדרת שפה מובנית, והמשחקים מציגים טקסט בשפה שנבחרה (בתנאי שהמחסנית תומכת בשפה זו). הגדרות אחרות כוללות זמן ותאריך, המערכת יכולה לספק הורוסקופים מותאמים אישית כאשר המשתמש את תאריך הלידה של האדם. לקונסולה הייתה אפשרות להתחבר עם כבלים למספר קונסולות נוספות ולשחק במשחקים התומכים באפשרות זו, כמו גם כבל לחיבור ה-NGPC וה- Dreamcast, כחלק משותפות בין SNK לסגה. משחקים שהציגו אפשרות זו כוללים את:
King of Fighters R-2 (קישורים עם King of Fighters '99 Dream Match ו-King of Fighters Evolution);
SNK vs. Capcom: Match of the Millennium (קישורים עם Capcom vs. SNK);
SNK נגד Capcom: Card Fighters Clash (קישורים עם King of Fighters Evolution);
SNK נגד Capcom: Card Fighters 2 Clash Expand Edition (קישורים עם Capcom vs SNK)
Cool Cool Jam (קישורים עם Cool Cool Toon).
מפרט טכני

| --- | --- |
מעבדים: ליבת Toshiba TLCS-900/H (16/32 סיביות CISC מבוסס על Z80), עד 6.144 MHz, Z80 ב-3.072 MHz המוקדש לצליל
RAM: 12 KB עבור 900/H, 4 KB עבור Z80 (משותף עם ה-900/H), 4 KB של זיכרון RAM של tilemap, 8 KB של זיכרון RAM של תווים
ROM: 64 KB BIOS
ממשקים: ערוץ SIO 1 19200 bit/s, יציאה טורית עם 5 פינים
DMA: 4 ערוצים, משולבים בליבת TLCS-900/H
צבעים: 146 (או 20 במצב מונוכרום) על המסך מתוך 4096
פלטות: 16 עבור ספרייטים, 16 לכל מישור גלילה, 8 סטים נוספים של 8 צבעים כל אחד הוקצו ל-6 פלטות מצב מונוכרום (2 עבור ספרייטים, 2 לכל מישור גלילה), רקע וחלון
ספרייטים: 64 ספרייטים בגודל 8x8, כל אחד מהם יכול להיות ממוקם מאחורי, בין או מעל מישורי הגלילה, ללא הגבלה שרירותית על קו הסריקה
גְלִילָה: 2 מישורי גלילה, מפות אריחים בגודל 32x32 עם אריחי תווים בגודל 8x8
אפקטים מיוחדים: היפוך תווים, שרשור ספרייט, קיזוז קואורדינטות ספרייט, חלונות, היפוך צבע
שמע: T6W28 (SN76489 משופר עם 3 מחוללי גוונים של גל ריבוע + מחולל רעש אחד, יכולת סטריאו), ממירים דיגיטליים-אנלוגיים כפולים של 8 סיביות
מחסניות משחק: מקסימום 4 MB (32 Mbit) עם 4 עד 16 זיכרון פלאש Mbit
סוללות: 40 שעות על שתי סוללות AA, סוללת ליתיום CR2032 לזיכרון ושעון
ספריית משחקים

בסך הכל שוחררו 73 משחקים עבור NGPC. רוב משחקי המערכת פותחו על ידי SNK בעצמם, וכוללים כותרים פופולארים מזיכיונות כגון Fatal Fury, Metal Slug ו־The King of Fighters. גם כמה מפתחי צד שלישי גדולים פיתחו משחקים לקונסולה, הידוע שבהם הוא ה-Sonic the Hedgehog Pocket Adventure של Sega, כותר המבוסס בעיקר על Sonic the Hedgehog 2, שנחשב לאחד המשחקים הגדולים ביותר שהופקו עבור הקונסולה. חברות גדולות נוספות שפיתחו משחקים עבור הקונוסלה היו taito ו־capcom.
בדומה לקונסולת Neo Geo AES, משחקי NGPC נארזו במארזים שחורים דמויי צדפה גדולים, מצוידים בציורי כיסוי בהירים וצבעוניים עליהם. על מנת להוזיל עלויות, בצפון אמריקה המשחקים נשלחו בקופסאות קרטון, מהלך שהתקבל לרעה בשל איכותם הירודה הכללית. משחקים יפניים שוחררו מאוחר יותר באותן קופסאות קרטון, בעוד שכל המהדורות האירופיות השתמשו במארזי הצדפה. לקראת סוף תוחלת החיים הקצרה של המערכת בצפון אמריקה, משחקים נצברו לעיתים קרובות יחד במארזים ונמכרו בחנויות כדי לפנות את המלאי, חלקם אף כללו כותרים שלא פורסמו בעבר כמו Faselei!.
מספר משחקי NGPC שוחררו מחדש לראשונה באמצעות אמולציה ל-Nintendo Switch, החל מ־Samurai Shodown! 2 בשנת 2019 כתמריץ להזמנה מראש עבור Samurai Shodown (2019). מהדורות חוזרות אלו נאספו מאוחר יותר לתוך Neo Geo Pocket Color Selection (2021) חלקים 1 ו-2 (2022), שיצאו גם עבור Windows.
ביקורת

SNK מכרה למעלה מ-25,000 מערכות NGPC ביפן, ומעל ל-100,000 באירופה עד סוף 1999. עד מאי 2000, ה-NGPC שמר על נתח שוק של 2% בשוק הקונסולות הניידות בצפון אמריקה; שהיווה נתח שוק זעיר בהשוואה ל־Game Boy Color של נינטנדו, אך זה הספיק כדי ליצור רווח עבור SNK America.
רוב הביקורות בזמן אמת, וגם לאחר זמן עבור NGPC היו חיוביות. ג'רמי פאריש מהאתר USGamer, מחשיב אותה כאחת מהקונסולות הניידות החשובה והמשפיעה, על היותה "גשר טכנולוגי" בין עידן ה-8 סיביות ניידים ל-Game Boy Advance, ועל כך ש"המקל הקליק" שלו שימש לקונסולות משחקי וידאו מודרניות. הוא שיבח את הספרייה הקטנה של המשחק על האיכות והמבחר הרחב של ז'אנרים, במיוחד כותרים כגון SNK vs. Capcom: Card Fighters Clash, Sonic Pocket Adventure, Magical Drop ו-Pac-Man, ועל כך שאיכות הבנייה של המערכת חזקה וטובה. פאריש האשים את הכישלון המסחרי של המערכת הן בחוסר הגדול של SNK בנוכחות הקמעונאית, והן ברכישת החברה בשנת 2000, וסיכם את המאמר ב: "חייו של Neo Geo Pocket Color אולי היו קצרים עד כאב, אבל הם בכל זאת היו בלתי נשכחים למי שחווה זאת."
ראיין לאמבל מ-Den of Geek סבר שה-NGPC היא היריבה הטובה ביותר ל-Gbc של נינטנדו בשל ספריית המשחקים ה"מבריקה" שלו, העיצוב והאיכות הכללית שלו. למבל הביע צער על התבוסה המוקדמת של המערכת בשוק הקונסולות הניידות, ואמר: "זה היה סוף מוקדם למערכת שאף על פי שנגזר עליה להישאר שנייה לגיים בוי, יכלה ליצור נישה קטנה ומעולה משלה".
דמיאן מקפרן מ-NintendoLife אמר שגם ה-'NGPC' וגם ה-'WonderSwan' היוו "אתגרים מעניינים ביותר כנגד נינטנדו". הוא שיבח את המערכת על ספריית המשחקים וקופסאות הצדפה, יכולות החומרה, חיי הסוללה והמורשת המתמשכת במערכות עתידיות, וכתב: "כמו WonderSwan, ייתכן שה-NGPC לא הצליח במטרה שלו להיאבק בנתח השוק הרחק מנינטנדו, אבל זה לא אומר אוטומטית שזה היה כישלון מעריצים רבים יטענו שהאיכות של התוכנה הזמינה הייתה הרבה לפני זה ב-Game Boy Color, והפקדים הפנטסטיים, חיי הסוללה המדהימים, תכונות ה-PDA המגניבות והמצוינות. שילוב מסך כדי ליצור מערכת שעדיין קשה להניח אותה, גם היום."
הערות שוליים

↑  "The end of an era: a cruel look at what we missed: Part 2". ביוני 2000. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NeoGeo Pocket Color Feature". נבדק ב-9 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Neo Geo Pocket Color 101, A beginner's guide". racket BOY. 4 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  "The History of SNK".
↑  Videgame Hardware Handbook Vol. 1. United Kingdom: Imagine Publishing. 2016. pp. 252–253. ISBN 978-1906078447. נבדק ב-12 בפברואר 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Parish, Jeremy (28 באוקטובר 2014). "Neo Geo Pocket Color: The Portable That Changed Everything". USGamer. אורכב מ-המקור ב-6 במאי 2018. נבדק ב-12 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  McFerran, Damien (26 במרץ 2014). "Hardware Classics: SNK Neo Geo Pocket Color". Nintendo Life. אורכב מ-המקור ב-25 ביולי 2019. נבדק ב-12 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Lamble, Ryan (25 בינואר 2012). "The life and times of the Neo Geo Pocket Color". Den of Geek. אורכב מ-המקור ב-21 באוקטובר 2018. נבדק ב-12 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Romano, Sal (28 באוגוסט 2019). "Samurai Shodown for Switch debut trailer, screenshots". Gematsu. נבדק ב-20 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Miller, Zachary (31 במרץ 2021). "NeoGeo Pocket Color Collection Vol. 1 (Switch eShop) Review". NintendoWorldReport. נבדק ב-20 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Massey, Tom (15 בנובמבר 2022). "Neo Geo Pocket Color Selection Vol.2 Review". Nintendo Life. נבדק ב-20 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
"צבע כחול Neo Geo Pocket", גרסה שקופה ליפן בלבד
בצבע כסף פלטינה
כבל הקישור לחיבור מערכות יחד
לוח ראשי Neo Geo Pocket Color
תמונה של מחסנית המשחק Faselei!
מאניצוק

| --- | --- |
מאניצוק
מאניצוק
 טריטוריה:  גרינלנד גרינלנד
 מחוז:  קקאטה
 תאריך ייסוד:  1782
 שטח:  8.515 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,534 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  65°25′00″N 52°54′00″W﻿ / ﻿65.416666666667°N 52.9°W﻿ / 65.416666666667; -52.9 
 אזור זמן:  UTC -3
 maniitsoq.gl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרינלנד מוגדלת) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור מאניצוק(למפת גרינלנד רגילה) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור מאניצוק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מאניצוק (בגרינלנדית: Maniitsoq) בעבר נקראה סוקרטופן (Sukkertoppen) היא עיר השוכנת במערב גרינלנד. מאניצוק היא העיר השישית בגודלה במדינה, בשנת 2013 התגוררו בה 2,670  תושבים.
היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו באזור העיר, מעידים על התיישבות אינואיטים במשך 4,000 השנים האחרונות.
העיר המודרנית נוסדה בשנת 1782 בשם סוקרטופן, על ידי מתיישבים דנים. במאה ה-19 שימשה מאניצוק כתחנת מסחר עיקרית לסחר בעורות איילים.
תושבים מפורסמים

סופיה פטרסן - בישופית לותרנית
ת'ו כריסטיאנסן - מעצב הדגל של גרינלנד
ערים תאומות

למאניצוק הסכם ערים תאומות עם:
דנמרק אסביירג, דנמרק
הערות שוליים

↑  Greenland in Figures 2013 משרד הסטטיסטיקה הגרינלנדי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4559923-3  VIAF: 233878621   WorldCat (עם VIAF): 233878621
אברהם נאמן

| --- | --- |
אברהם (אייבי) נאמן תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  13 במרץ 1933 
 פטירה:  7 בפברואר 2018 (בגיל 84) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת כהונה:  ? – 7 בפברואר 2018 
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בפברואר 2018 
 
אברהם (אייבי) נאמן (13 במרץ 1933 – 7 בפברואר 2018) היה עורך דין ישראלי, בעליו ומייסדו של אחד ממשרדי עורכי הדין המובילים בישראל. יזם נדל"ן, שהקים בין השאר את אזורי חן, מגדלי נאמן ומתחמים ב"גוש הגדול" בצפון מערב תל אביב. חבר המועצה המייעצת של בנק ישראל (1982), יו"ר מרכז בית"ר, משנה ליו"ר ההתאחדות לכדורגל (1969–1973), יו"ר חברת הבנייה רסקו (1981–1984), קונסול כבוד של סרביה ומונטנגרו בישראל, יו"ר הליגה לידידות ישראל –ספרד (1972–1979), ממקימי מרכז פרס לשלום ויו"ר אגודת ידידי מרכז רפואי רעות.
בצעירותו היה לוחם האצ"ל ובנובמבר 2005 היה בקבוצת אנשי שמעון פרס, שהצטרפו למפלגת קדימה לאחר שהוקמה על ידי אריאל שרון. כשפרס הוצב במקום השני ברשימת מועמדי המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-17 ב-2006 הוצב נאמן במקום של כבוד, ה-110 ברשימה.
ביוגרפיה

נאמן נולד ב-1933, בתל אביב, בנם הבכור (מתוך שלושה) של חנה פרומה לבית אלתר יפה (דור שישי בארץ ישראל) ומיכאל מאיר (דור עשירי בארץ ישראל) נאמן. אבות אבותיו של אביו הגיעו לארץ ישראל ב-1776, מהונגריה וליטא. אביו היה בצעירותו מראשוני תנועת הצה"ר, מזכירו של זאב ז'בוטינסקי ולאחר מכן חבר האצ"ל. מפקדת ה"דלק", יחידת המודיעין של האצ"ל שכנה במשרדו. לימים הפך האב לאיש נדל"ן, שעסק בגאולת קרקע — קנה קרקעות מערבים. האם עבדה בשקם הבריטי ברחוב נחלת בנימין בתל אביב.
נאמן גויס לאצ"ל כבר בגיל 13 על ידי אבא שרצר, מפקד ה"דלק" וסגנו יגאל גריפל. שימש כמאבטח ומתריע. בגיל 14, בשנת 1947 הועבר לגדוד 20 (גדוד הנוער של האצ"ל) תחת פיקודו של פסח פוני ועסק בהדבקת כרוזים במרכז ת"א. הוא אף נורה במסגרת פעילותו זו על ידי שוטר בריטי ונפצע באורח קל. בגיל 15 היה אחראי על מחסן נשק קל ליד בית הספר אליאנס עד שבוע לאחר המתקפה על יפו. לאחר הקמת מדינת ישראל עבר קורס מפקדי בית"ר ברמת רזיאל.
שיחק בצעירותו בקבוצת הכדורגל של בית"ר תל אביב, עד שהחל ללמוד באוניברסיטה. סיים לימודי הסמכה במשפטים בהצטיינות באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחה אצל עו"ד מיכאל כספי והוסמך ללשכת עורכי הדין בישראל ב-1957. הקים משרד עורכי דין בתל אביב, שהפך למשרד מוביל בתחום המסחרי ותחום הנדל"ן. עסק בייזום פרויקטים במקרקעין, שהידועים בהם היו פרויקט "אזורי חן" הקרוי על שם אמו חנה נאמן ומגדלי נאמן בתל אביב, אשר את אבן הפינה להם הניח שמעון פרס ב-1998. שימש כאחד ממנהלי "הגוש הגדול" והיה מזכיר המנהלים. תכנן אלפי יחידות דיור מעבר לירקון, בעקבות היותו אדריכל ההסכם עם מדינת ישראל לפינוי שדה דב.
שימש כחבר בוועדה המייעצת לבנק ישראל ב-1982. כיהן כיו"ר מרכז בית"ר, משנה ליו"ר ההתאחדות בכדורגל בין השנים 1969–1973, יו"ר הליגה לידידות ישראל–ספרד בין השנים 1972–1979, יו"ר חברת הבניה רסקו בשנים 1981–1984, קונסול כבוד של סרביה ומונטנגרו בישראל, ויו"ר אגודת ידידי מרכז רפואי רעות. את שמעון פרס הכיר בתחילת שנות ה־90, כשהדיור הממשלתי שכר עבור ראש הממשלה לשעבר משרד במגדל אמות משפט בתל אביב, שנאמן חכר לשם השבחתו. מאז הם הפכו לידידים ובמסגרת זו היה נאמן בין השאר גם ממקימי מרכז פרס לשלום וכשפרס הצטרף לקדימה, הלך עימו גם נאמן.
שתי נשותיו הראשונות נפטרו מסרטן ובעת פטירתו, גם כן מסרטן, היה נשוי בשלישית, לדליה. גר כל ימיו בתל אביב והיו לו שני ילדים, בן ובת, שניהם עורכי דין.
נפטר ב-7 בפברואר 2018 והובא לקבורה בבית הקברות קריית שאול.
הערות שוליים

↑  רשימת המועמדים לכנסת ה-17 מטעם מפלגת קדימה
↑  דוד תדהר (עורך), "מיכאל מאיר נאמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4513
↑  דיאנה בחור ניר, "שר האוצר יאיר לפיד, אל תיגע בנדל"ן", באתר כלכליסט, 29 במאי 2013
↑  דיאנה בחור ניר, "אבא, שהיה בעצמו איש נדל"ן, אמר לי: "בחיים תיהנה כאילו מחר תמות, בעסקים תעבוד כאילו תחיה לנצח", באתר כלכליסט, 27 באפריל 2017
↑  "לוחמי האצ"ל" - אברהם נאמן
↑  אריק מירובסקי, יוקם מגדל נוסף בפרויקט נאמן בת"א; המחיר: 5,000-6,000 ד' למ"ר, באתר TheMarker‏, 25 במרץ 2009
↑  אברהם נאמן באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413010205171  VIAF: 32156218718804741040   WorldCat (עם VIAF): 32156218718804741040
חסן סלאמה (חמאס)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באוגוסט 1971 (בן 53) מחנה הפליטים ח'אן יונס
 
חסן עבד א-רחמן סלאמה (בערבית: حسن عبد الرحمن سلامة; נולד ב-9 באוגוסט 1971 במחנה הפליטים ח'אן יונס) הוא מחבל פלסטיני מבכירי הזרוע הצבאית של חמאס. מאז שהועמד לדין ב-1997, הוא מרצה 46 מאסרי עולם בישראל.
פעילות

סלאמה הצטרף לחמאס בתחילת שנות ה-90, נעצר וריצה מספר חודשי מאסר.
בשנת 1992 הוא גורש ללבנון ועבר הכשרה צבאית אצל פעילים של חזבאללה ושל משמרות המהפכה האסלאמית של איראן. בהכשרתו בלבנון הוא למד, בין היתר, להרכיב מטעני חבלה. עם חזרתו מלבנון, הוא נעצר על ידי מנגנוני הביטחון הפלסטיניים ושוחרר כעבור שבעה חודשים.
ב-5 בינואר 1996 חיסל שירות הביטחון הכללי את יחיא עיאש בבית לאהיא שברצועת עזה, בתגובה לחיסול החליט חברו של סלאמה ומפקדו מוחמד דף לנקום את מותו של עיאש בסדרת פיגועים. דף מינה את סלאמה כאחראי על ההוצאה לפועל של אותם פיגועים ושלח אותו ליהודה ושומרון.
סלאמה היה מהמתכננים של שני הפיגועים בקו 18 בירושלים שבהם נרצחו 45 בני אדם ושל הפיגוע בצומת אשקלון ב-25 בפברואר 1996 בטרמפיאדה ליד אשקלון שבו נרצחה חיילת צה"ל חופית אייש ו-36 בני אדם נפצעו.
סלאמה נעצר בחברון במאי 1996, לאחר שחיילים של צה"ל, שרדפו אחריו, ירו בו ופצעו אותו. הוא הועמד למשפט צבאי בישראל והורשע ברציחתם של 46 ישראלים. ביולי 1997, אחד השופטים, אלוף-משנה במילואים אילן כץ, דרש להטיל על סלאמה עונש מוות. גם סלאמה עצמו, שלא התחרט על מעשיו, ביקש שיוטל עליו עונש מוות, על אף שהתביעה דרשה להטיל עליו 46 מאסרי עולם מצטברים.
הערות שוליים

↑  אלירם משה, היום לפני 22 שנה: חופית אייש הי"ד נרצחה בצומת אשקלון, 22 שנים לפיגוע באשקלון, 25 בפברואר 2018
↑  יואב זיתון, גזר דין מוות למחבלים: בידיים של נתניהו וליברמן, באתר ynet, 28 ביולי 2017
חיים לייב פקריס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  15 ביוני 1908 אליטא, ליטא 
 פטירה:  24 בפברואר 1993 (בגיל 84) רחובות, ישראל 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, פיזיקה
 מקום מגורים:  ליטא, ארצות הברית, ישראל
 מקום קבורה:  רחובות 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מנחה לדוקטורט:  קרל גוסטב רוסבי 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  מכון ויצמן למדע 
 תלמידי דוקטורט:  אמיר פנואלי, יגאל אכד, Krzysztof Frankowski, אביהו גינצבורג, פלביאן אברמוביץ, ציפורה אלטרמן, Lejb Finkelstein, חנה ליפסון 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1980)  פרס ישראל (1980)  פרס וטלסן (1974)  מלגת גוגנהיים (1946, 1968, 1972)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 תרומות עיקריות
 מחקרים במתמטיקה שימושית (בתחומי המטאורולוגיה העיונית, יציבות הידרודינמית, התפשטות גלים אלקטרומגנטיים).
 
חיים לייב פֶּקֶרִיס (Pekeris;‏ 15 ביוני 1908 – 24 בפברואר 1993) היה מתמטיקאי וגאופיזיקאי, מייסד המחלקה למתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע, מחלוצי המחשוב בישראל, חתן פרס ישראל בפיזיקה.