stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרגיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
הערות שוליים

↑  תום שגב, תום שגב | הרשימות הסודיות של מזכיר הקבינט, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2008
|  ראשי עיריית מוסקבה |
| --- | --- | --- |
| האימפריה הרוסית | טיכון סטרשנב • וסילי ירשוב • מיכאיל רומודנובסקי • אלכסיי סלטיקוב • קיריל נארישקין • איוואן ווייקוב • איוואן רומודנובסקי • אנדריי מטבייב • איוואן מוסין-פושקין • פיוטר וליאמינוב-זרנוב • אלכסיי פלשצ'ייב • איוואן רומודנובסקי • וסילי סלטיקוב • גריגורי צ'רנישוב • סמיון סלטיקוב • וילהלם דלדן • פרידריך פון באלקן • איוואן בריאטינסקי • בוריס יוסופוב • איוואן טרובצקוי • קרל פון בירון • אלכסנדר בריוס • ולדימיר סלטיקוב • אלכסנדר בוטורלין • וסילי לבאשוב • ניקיטה טרובצקוי • סמיון אושאקוב • סרגיי גוליצין • ניקולאי ז'רבצוב • פיוטר צ'רקסקי • א. בוטורלין • פרוקופיוס רטקין • פיוטר סלטיקוב • גריגורי אורלוב • מיכאיל וולקונסקי • וסילי דולגורוקוב-קרימסקי • זכר צ'רנישוב • יאקוב בריוס • פיוטר ירופקין • אלכסנדר פרוזורובסקי • מיכאיל איזמאילוב • יורי דולגורוקוב • איבן סלטיקוב • אלכסנדר בקלשוב • טימופיי טוטולמין • איוואן גודוביץ' • פיודור רוסטופצ'ין • אלכסנדר טורמסוב • דמיטרי גוליצין • אלכסיי שצ'רבטוב • ארסני זאקרבסקי • סרגיי סטרוגנוב • פאבל טוצ'קוב • מיכאיל אופרוסימוב • אלכסנדר פון סיברס • ולדימיר דולגורוקוב • אפוסטולוס קוסטנדה • סרגיי אלכסנדרוביץ' • איבן רודנב • יבגני וולקוב • אלכסנדר קוזלוב • פאבל שובאלוב • א. רודנב • פיוטר דורנובו • גאורגי מדם • פיודור דובאסוב • סרגיי הרשלמן • ולדימיר ז'ונקובסקי • אלכסנדר אדריאנוב • פליקס יוסופוב | סמל מוסקבה |
| ממשלת המעבר הרוסית | מיכאיל צ'לנוקוב • ניקולאי קישקין • אלכסיי ניקיטין • לב חינצ'וק • ואדים רודנב | סמל מוסקבה |
| רוסיה הסובייטית | ויקטור נוגין • מיכאיל פוקרובסקי • פיוטר סמידוביץ' • לב קמנייב | סמל מוסקבה |
| ברית המועצות | קונסטנטין אוחאנוב • ניקולאי בולגנין • איוואן סידורוב • אלכסנדר יפרמוב • וסילי פרונין • גאורגי פופוב • מיכאיל יאסנוב • מיכאיל בוברובניקוב • ניקולאי דיגאי • ולדימיר פרומיסלוב • ולרי סאייקין | סמל מוסקבה |
| הפדרציה הרוסית | גבריאיל פופוב • יורי לוז'קוב • ולדימיר רסין • סרגיי סוביאנין | סמל מוסקבה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568212105171  PLWABN: 9810699377705606  GND: 118764705  ISNI: 0000 0000 5887 8351  LCCN: no94000253  NKC: js2006358563  SELIBR: 321179  SUDOC: 156342804  VIAF: 47557734   WorldCat (עם VIAF): 47557734 
שלט מורשת בסמוך לבניין סרגיי במגרש הרוסים בירושלים
סחר הפרוות באמריקה הצפונית

סוחר פרוות בפורט צ'יפוויאן (Fort Chipewyan) שבטריטוריות הצפון-מערביות בשנות ה-90 של המאה ה-19
בונה קנדי שלפרוותו היה ביקוש מיוחד
כובעים שונים מפרוות בונה
סחר בפרוות באמריקה הצפונית היה תעשייה ופעילויות הקשורות לרכש, סחר, חילופין ומכירה של פרוות בעלי חיים ביבשת אמריקה הצפונית. הילידים של קנדה (האומות הראשונות והאינואיטים) והאינדיאנים בארצות הברית מהאזורים השונים סחרו בפרוות ביניהם בתקופה הפרה-קולומביאנית, אבל היקף הסחר גבר כשהגיעו האירופאים לאמריקה הצפונית והם הרחיבו אותו לאירופה. הצרפתים החלו לסחור במאה ה-16, האנגלים הקימו תחנות סחר במפרץ הדסון בקנדה של ימינו במאה ה-17, וההולנדים החלו לסחור בפרוות באותה תקופה בהולנד החדשה. הסחר בפרוות באמריקה הצפונית במאה ה-19, התקופה שבה הגיעה התעשייה לשיא חשיבותה הכלכלית, כלל פיתוח של רשתות מסחר נרחבות והקמת חברות סחר גדולות.
הסחר בפרוות הפך לאחת ההשקעות הכלכליות העיקריות באמריקה הצפונית, והוא גרם, בזמנים שונים, לתחרות בין צרפתים, בריטים, הולנדים, ספרדים ורוסים. למעשה, בהיסטוריה המוקדמת של ארצות הברית נחשבו הפקת רווחים מסחר זה, וסילוק אחיזת החנק של הבריטים מעליו, כמטרה כלכלית ראשונה במעלה. חברות שבטיות של אינדיאנים לרוחב היבשת נעשו תלויות בסחר בפרוות כמקור העיקרי בהכנסתם. עם זאת, השינויים באופנה באירופה באמצע המאה ה-19 גרמו להתמוטטות מחירי הפרוות. חברות דוגמת חברת הפרוות האמריקנית (American Fur Company) ואחרות פשטו את הרגל. קהילות של ילידים שקעו בעוני שנמשך שנים ארוכות ועקב כך איבדו את מרבית ההשפעה הפוליטית שהייתה להם קודם.
שורשים

הילידים של קנדה (האומות הראשונות והאינואיטים) והאינדיאנים בארצות הברית מהאזורים השונים סחרו בפרוות ביניהם בתקופה הפרה-קולומביאנית אף על פי שלא הייתה תשתית מסחר בדמות תחנות מסחר. המסחר בפרוות בין הילידים התנהל במשך זמן רב כשהוא מתבסס על רשת של נהרות ודרכים וכשהגיע האדם הלבן הוא שולב ברשת מסחר זו.
מגלה הארצות הצרפתי ז'אק קרטייה ביצע בשלושת מסעותיו לתוך מפרץ סנט לורנס בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-16 כמה מעסקות סחר הפרוות הראשונות בין אירופאים לילידים מהאומות הראשונות. קרטייה יזם סחר בפרוות הן במפרץ סנט לורנס והן לאורך הנהר סנט לורנס. הוא התמקד בסחר בפרוות שנועדו לשמש כקישוט או לעטר את שולי הבגד. הוא החמיץ את הפרווה שעתידה להיות הכוח המניע של הסחר בפרוות בצפון, פרוות הבונה הקנדי, שעתידה להיות אופנתית באירופה.
הסחר האירופאי המוקדם בפרוות בונים קשור לתעשיית דיג השיבוט האטלנטי (Gadus morhua) שהתפשטה אל האזור הימי העשיר בדגה ממזרח לאי ניופאונדלנד המכונה גרנד בנקס (Grand Banks) במאה ה-16. שיטות השימור החדשות (יבוש והמלחה) של הדגים אפשרו לדייגים, בעיקר בסקים, לדוג בסמוך לחוף האי ניופאונדלנד ולשנע את הדגים בחזרה לאירופה למכירה. ייבוש הדגים הניב רווחים גדולים, שהצדיקו את העלות הכלכלית ואת הזמן הארוך של המסעות לרוחב האוקיינוס האטלנטי. הדייגים חיפשו נמלים מתאימים שבהם שפע עצים על מנת לייבש כמויות גדולות של שיבוטים. כך התרחשו המפגשים הראשונים עם הילידים המקומיים, שאיתם החלו הדייגים לסחור בקנה מידה קטן.
תמורת חפצי מתכת קיבלו הדייגים גלימות של בונים שנתפרו ביחד, שנצבעו על ידי הילידים. הם השתמשו בגלימות על מנת לשמור על חום גופם במסע הארוך והקר לרוחב האוקיינוס האטלנטי. במחצית השנייה של המאה ה-16 החלו יצרני כובעים אירופאים להעריך גלימות אלו, שכונו על ידי הצרפתים castor gras ("שומן בונה"), כאשר הפכו את הפרוות ללבד של פרווה. התגלית של שלפרוות בונה יש איכויות מעולות לשמש כלבד, בנוסף לפופולריות הגדלה של אופנת כובעי בונה, הפכו סחר מקרי של דייגים במאה ה-16 לסחר גדל בטריטוריות של צרפת ובריטניה באמריקה הצפונית במאה שבאה אחר-כך.
סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19

לקראת סוף המאה ה-18 היו ארבע תחנות סחר הפרוות העיקריות של הבריטים פורט ניאגרה במדינת ניו יורק של ימינו, פורט דטרויט ופורט מיצ'ילימקינק (Fort Michilimackinac) במישיגן שח ימינו וגרנד פורטג' (Grand Portage) במינסוטה, כולם שכנו באזור הימות הגדולות. המהפכה האמריקאית וקביעת הגבולות הלאומיים בעטיה אלצו את הבריטים להעתיק את מרכזי המסחר שלהם צפונה ארצות הברית שזה עתה קמה החלה ניסיונות להפיק תועלת מהסחר בפרוות, תחילה בהצלחה מסוימת. עם זאת, בהגיע שנות ה-30 של המאה ה-19 חלה הידרדרות תלולה בסחר בפרוות. הפרוות חדלו להיות המיזם הרווחי כפי שהיו בעבר.
בימינו

ציד חיות פרווה וסחר בפרווה באמריקה הצפונית הוא חלק מתעשיית הפרוות העולמית המגלגלת 15 מיליארד דולרים בשנה, שבה פרוות של חיות בר מהוות רק 15% מסך כל הפרוות הנמכרות.
המשבר הכלכלי שהחל בשנת 2008 פגע קשה בתעשיית הפרוות ובציידים בשל ירידת מחירים דרסטית הודות לירידה במכירות של מעילי פרווה וכובעי פרווה. ירידה זו במחירי הפרוות משקפת מגמות של משברים כלכליים קודמים.
ב-2013 הוקמה קבוצת התקשורת של תעשיית הפרוות באמריקה הצפונית (North American Fur Industry Communications בראשי תיבות NAFIC) כתוכנית חינוך ציבורית משותפת עבור תעשיית הפרוות בקנדה ובארצות הברית. הארגון מפיץ מידע באינטרנט בשם "האמת על פרוות" (“Truth About Fur”).
לקריאה נוספת

Brehaut, Harry Baker (1971). "The Red River Cart and Trails: The Fur Trade". MHS Transactions. Series. Manitoba Historical Society. 3 (28). נבדק ב-2008-12-27.
Calloway, Colin G. (1997). First Peoples: A Documentary Survey of American Indian History. Baltimore: The Johns Hopkins University Press. ISBN 0-8018-5959-X.
Calloway, Colin G. (2004). New Worlds for All: Indians, Europeans, and the Remaking of Early America. Boston: Bedford/St. Martin's. ISBN 0-312-39889-1.
Campbell, Marjorie Wilkins (1957). The North West Company. New York: St. Martin's Press.
Dolan, Eric Jay (2010). Fur, Fortune, and Empire: The Epic History of the Fur Trade in America. W. W. Norton & Company. ISBN 978-0393067101.
Gilman, Rhoda R.; Carolyn Gilman; Deborah M. Stultz (1979). The Red River Trails: Oxcart Routes Between St. Paul and the Selkirk Settlement, 1820-1870. St. Paul: Minnesota Historical Society Press. ISBN 0-87351-133-6.
Huck, Barbara (2002). Exploring the Fur Trade Routes of North America. Winnipeg: Heartland. ISBN 1-896150-04-7.
Morse, Eric W. (1969). Fur Trade Canoe Routes of Canada / Then and Now. Minocqua, WI: NorthWord Press. ISBN 1-55971-045-4.
"The North West Company". HBC Heritage. Our History: Acquisitions, Fur Trade. Hudson's Bay Company. 2007. נבדק ב-2008-12-27.
Nute, Grace Lee (1955). The Voyageur. St. Paul: Minnesota Historical Society. ISBN 0-87351-012-7.
Podruchny, Carolyn (2006). Making the Voyageur World: Travelers and Traders in the North American Fur Trade. Lincoln: University of Nebraska Press. ISBN 978-0-8032-8790-7.
White, Bruce M. (2005). Grand Portage as a Trading Post: Patterns of Trade at "the Great Carrying Place" (PDF). Grand Marais, Minnesota: Grand Portage National Monument, National Park Service.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
ביאורים

↑  באנגלית Mourning War, פשיטות שנהגו לבצע לוחמים משבט אחד על יישובים של שבט אחר לשם נקמת דם. ראו Native American Warfare in the East: Mourning Wars
↑  סדרה של מלחמות שיזמו שבטי האירוקוי כנגד שבטים שכנים וכנגד הצרפתים במטרה להרחיב בצורה משמעותית את השטח בשליטתם
הערות שוליים

↑  Innis, Harold A. (2001) [1930]. The Fur Trade in Canada: An Introduction to Canadian Economic History (Revised and reprint ed.). Toronto: University of Toronto Press. pp. 9–12. ISBN 0-8020-8196-7.
↑  White, Richard (2011) [1991]. The Middle Ground: Indians, Empires, and Republics in the Great Lakes Region, 1650–1815. Cambridge studies in North American Indian history (Twentieth Anniversary ed.). Cambridge University Press. ISBN 978-1-107-00562-4. נבדק ב-5 באוקטובר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Trigger, Bruce G. (2000) [1976]. "The Disappearance of the St. Lawrence Iroquoians". The People of Aataenstic: A History of the Huron People to 1660. Carleton library series. Vol. 2 (reprint ed.). Montreal, Quebec & Kingston, Ontario: McGill-Queen's University Press. pp. 214–218. ISBN 978-0-7735-0627-5. נבדק ב-2 פבר' 2010. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Ray, Arthur J. (2005) [1974]. "Chapter 6: The destruction of fur and game animals". Indians in the Fur Trade: Their Role as Trappers, Hunters, and Middlemen in the Lands Southwest of Hudson Bay, 1660-1870 (reprint ed.). Toronto: University of Toronto. נבדק ב-5 באוקטובר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Martin, Calvin (1982) [1978]. Keepers of the Game: First Nations-animal Relationships and the Fur Trade (reprint ed.). Berkeley, California: University of California Press. pp. 2–3. נבדק ב-5 באוקטובר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Carlos, Ann M.; Lewis, Frank D. (בספטמבר 1993). "Aboriginals, the Beaver, and the Bay: The Economics of Depletion in the Lands of the Hudson's Bay Company, 1700-1763". The Journal of Economic History. The Economic History Association. 53 (3): 465–494. doi:10.1017/S0022050700013450. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Modern fur trappers caught in economic steel jaws". National Post. 2008-12-18. אורכב מ-המקור ב-2008-12-22. נבדק ב-2009-01-03.
↑  "Home". Truth About Fur. North American Fur Industry Communications group (NAFIC). נבדק ב-5 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
מפה של צרפת החדשה (שמפלן, 1612)
כלים אינדיאנים לניקוי פרוות
מפה של השטחים באמריקה הצפונית בשליטה צרפתית ובריטית בתחילת המאה ה-18. שימו לב להתפשטות הצרפתית לאגם ויניפג והשליטה הבריטית במפרץ הדסון, שניהם אזורים עיקריים לייצור פרוות
חבורה של וויאז'ר בקאנו – ציור של צ'ארלס דיאס (Charles Deas)
סוחר פרוות בקנדה 1777
מלכודת בונים של הילידים
סיראנו דה ברז'ראק (אישיות)

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1619? פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  28 ביולי 1655 (בגיל 36) Sannois, צרפת 
 שם לידה:  Hercule Savinien de Cyrano 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  תיכון לואי הגדול 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 תקופת הפעילות:  מ-1640 
 
סיראנו דה ברז'ראק (בצרפתית: Cyrano de Bergerac;‏ 6 במרץ 1619 – 28 ביולי 1655) היה סופר ומחזאי צרפתי.
ביוגרפיה

נולד בשם הרקול סאביניין סיראנו דה ברז'ראק למשפחה פריזאית וותיקה. בימי ילדותו שהה באחוזה משפחתית בעמק שברז, דרומית מערבית לפריז, בחבל איל-דה-פראנס. למד בבית ספר בפריז. נודע כאיש חרב שהגן על כבודו באמצעות דו-קרב חרבות. שירת כחייל לוחם בשורות היחידה של אנשי גסקוניה שעמדה לרשותו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת במלחמת שלושים השנים. בנוסף השתתף בכיבוש העיר אראס מידי הספרדים ב-1640. משנה זו לערך עד 1653 היה מאהבו של הכותב והמוזיקאי שארל קופו ד'אסוסי.
סיראנו היה תלמידו של הכומר הקתולי פייר גסנדי, שניסה לגשר בין תורת האטומים של אפיקורוס לבין הנצרות.
כתב את הטרגדיה "מותה של אגריפינה" שהועלתה על הבמה פעם אחת בלבד ב-1640. המחזה נודה על ידי הכנסייה הקתולית ולא הורשה עוד להציגה, אך יצא לאור ב-1654.
סיראנו נפצע כתוצאה מקורה שנפלה על ראשו, מה שגרם למותו ב-1655 בביתו של בן דודו בעיירה סאנווה, צפונית מערבית לפריז.
יצירתו

סיראנו דה ברז'ראק, בן דורם של ניקולה בואלו ושל מולייר, נחל הצלחה כסופר וכמחזאי בפריז. מולייר אף שאל מערכות אחדות מהקומדיה של סיראנו "הנוקדן המרומה" (1654) כדי לכתוב מחזהו "תעלוליו של סקאפן" (1671). יצירתו המפורסמת ביותר של סיראנו היא "עולמות אחרים" - לקט סיפורים המתארים מסעות בחלל אל הירח ואל השמש. לקט זה שפורסם אחרי מותו, כולל שני חלקים: "סיפור קומי על אודות מדינות ואימפריות הירח" (1657) ו-"סיפור קומי על אודות מדינות ואימפריות השמש" (1662), ולכן לעיתים מסווג ככותב מדע בדיוני.
בתרבות

ב-1897 פרסם המשורר אדמון רוסטאן את המחזה "סיראנו דה ברז'ראק", המתרכז באהבתו של סיראנו לרוקסאן היפה, קתרין דה סיראנו, בת דודו. המחזה עובד לקולנוע ועלה כסרט מספר פעמים, בין השאר ב-1950 שם זיכתה את השחקן חוזה פרר בפרס אוסקר, ב-1990 בכיכובו של ז'ראר דפארדיה וב-2008 בכיכובו של קווין קליין. המחזה הוצג בישראל בתיאטרון הקאמרי בכיכובו של איתי טיראן.
פסל בדמותו של דה ברז'ראק מוצב בעיר ברז'ראק שבמחוז דורדון בחבל אקיטן בצרפת.
סנטוס לגונה

קלוב סנטוס לגונה (בספרדית: Club Santos Laguna) הידוע בשמות הקיצור סנטוס לגונה או סנטוס, הוא מועדון כדורגל מקסיקני הפועל באזור קומרקה לגונרה, מטרופולין על גבול המדינות דורנגו וקואווילה, ומשחק בליגת העל המקסיקנית.
סנטוס לגונה הוא המועדון השלישי שנוסד באזור. המועדונים שקדמו לו, לגונה וטוראון, לא הצליחו להגיע להישגים ומכרו את זיכיונותיהם. לעומתן, מועדון סנטוס לגונה נחשב להישגי, אהוד ופופולרי במדינה, ובין הישגיו ניתן למנות חמש אליפויות מקסיקו (האחרונה שבהן בטורניר קלאוסורה 2015) ושתי העפלות לגמר ליגת האלופות של CONCACAF. המועדון הוקם ב-1983, ושיחק לראשונה בליגה הבכירה בעונת 1988/1989, לאחר שרכש את הזיכיון מקבוצת אנחלס דה פואבלה.
צבעי המועדון הם ירוק ולבן, והחל משנת 2009 הוא מארח את משחקיו באצטדיון קורונה שבטוראון.
היסטוריה > ההקמה הרשמית והשנים הראשונות (1983 - 1987)

קבוצת הכדורגל סנטוס לגונה הוקמה רשמית בשנת 1983. שנה קודם לכן התפרקה קבוצת טוברוס דה וראקרוס מהליגה השלישית במקסיקו, והזיכיון על מקומה בליגה נמכר למוסד לביטוח לאומי המקסיקני, שהחזיק באותה בזיכיונות נוספים, בהם של קבוצת אטלנטה. בתחילה הוצעו הזכויות לאחת מהקבוצות החובבניות הטובות ביותר בטורנירים שארגן המוסד לביטוח לאומי, שפעלה סמוך לעיר גומס פלאסיו שבדורנגו. בהיעדר זמן הכנה מתאים ותנאים להקמה וניהול של קבוצת כדורגל מקצוענית בזמן קצר, עברו הזכויות לקבוצה שהוקמה באזור טרינידד שבעיר סנטה קרוס, טלקסקלה. שם הקבוצה שהוקמה היה סנטוס דה לה טרינידד, כשהשם "סנטוס" נגזר משם העיר, סנטה קרוס.
לאחר פחות משנה, לאחר שלא הצליחה לעמוד בידיה, הוחלט כי קבוצת סנטוס תעבור לאזור גומס פלאסיו. בעקבות חוסר במתקני ספורט בעיר, הוחלט לאחר הסכם עם בעלי אצטדיון קורונה בעיר טוראון להעתיק לשם את משחקי הקבוצה. ב-4 בספטמבר 1983 שיחקה הקבוצה החדשה את משחקה הראשון בליגה השלישית במקסיקו, ולראשונה פעלה באזור החדש ותחת השם המחודש, סנטוס IMSS (ראשי התיבות IMSS מייצגים את המוסד לביטוח לאומי במקסיקו). מאז התפרקותן של קבוצות הכדורגל טוראון (התפרקה ב-1974) ולגונה (התפרקה ב-1978), נותר אזור הקומרקה לגונרה ללא קבוצת כדורגל מקצוענית, עד להעברתה של סנטוס לפעילות באזור.
פחות משנה לאחר משחקה הראשון, ב-8 ביולי 1984, הבטיחה הקבוצה החדשה את העפלתה לליגת המשנה. לקראת עונת 1984/1985 החליף המועדון בעלות, כאשר המוסד לביטוח לאומי החליט למכור את כל הקבוצות המקצועניות שברשותו, והמועדון עבר לידיים פרטיות. לאחר המכירה הוחלף סמל הקבוצה כמעט לחלוטין, וכן היא זכתה לשם חדש - סנטוס לגונה. העונה הראשונה בליגת המשנה הייתה קשה למועדון, שסיים במקום האחרון ונמנע מירידה רק בפלייאוף הישארות. לאחר שעונת 1985/1986 החלה באותו הכושר הירוד, נעשו מספר שינויים, בהם חילופי מאמנים. השיפור המיוחל ביכולתה של הקבוצה החל לבוא לידי ביטוי, ומספר האוהדים שפקד את המגרשים הלך וגדל. בתקופה זו קיבלה הקבוצה את הכינוי "לוס גררוס" - הלוחמים.
בשתי העונות הבאות הצליחה הקבוצה להשתפר עוד יותר ולהגיע לפלייאוף ההעפלה לליגה הבכירה, אך בשני המקרים לא הצליחה להשיג את העלייה.
היסטוריה > עונות ראשונות בליגה הבכירה (1988 - 1993)

ב-30 ביוני 1988, משלא הצליחה סנטוס לגונה לעלות ליגה משלב הפלייאוף, החליטו בעלי הקבוצה לרכוש את זיכיונה של קבוצת אנחלס דה פואבלה, ולשחק במקומה בליגה הראשונה. משחקה הרשמי הראשון בליגת העל המקסיקנית נערך ב-16 באוקטובר, ובו נפרדה בשוויון 1-1 מול מונרקס מורליה. לוקאס אוצ'ואה היה לכובש הראשון לזכות הקבוצה בליגה הבכירה. עונת הבכורה של הקבוצה הייתה קשה והסתיימה עם שבעה ניצחונות בלבד מתוך 38 משחקים, שהספיקו לה לשרוד עוד עונה בליגה. עונה אחר כך, על אף שיפור קל בכושרה, שוב סיימה הקבוצה קרוב מאוד לקו האדום, אך פעם נוספת הצליחה לשרוד.
עונת 1990/1991 הייתה חלשה מאוד עבור המועדון. ארבעה מאמנים שונים הדריכו את הקבוצה במהלך העונה, שהצליחה לשרוד בליגה במחזור האחרון, לאחר שסיימו בשוויון 0-0 מול מורליה ושרדו בליגה בזכות פער שערים בלבד. נקודת הזכות של הקבוצה באותה העונה הייתה החתמתו של רמון רמירס, שרשם קרוב למאה הופעות במדי הקבוצה וייצג את נבחרת מקסיקו כשחקנה של הקבוצה.
שתי העונות הבאות עברו בשקט יחסי מבחינתה של סנטוס לגונה. אף על פי שדורגה בחלק התחתון של הטבלה, היא הצליחה להימנע מירידה וליצור רצף של חמש עונות בליגה הבכירה מבלי שנאלצו לרדת לליגת המשנה.
היסטוריה > שנות השפל הספורטיבי והניהולי (2001 - 2007)

לאחר הזכייה באליפות השנייה, הצליחה סנטוס לגונה להעפיל שלוש פעמים רצופות לפלייאוף, אך באף אחת מהפעמים לא הצליחה להעפיל לשלב הגמר.
ב-19 בדצמבר 2003 מכרה גרופו מודלו את הקבוצה לאיש העסקים הארגנטינאי קרלוס אהומדה, בעליה של קבוצת לאון. מספר חודשים אחר כך, במסגרת טורניר האינטרליגה שנוסד באותה שנה על מנת לחלק שני כרטיסים לגביע ליברטדורס, הצליחה סנטוס להשיג את הכרטיס הראשון לטורניר. בטורניר עצמו הצליחה סנטוס להעפיל משלב הבתים עם מאזן נקי מהפסדים. בשמינית הגמר נעצרה סנטוס על ידי ריבר פלייט בדו-קרב בעיטות עונשין.
במהלך טורניר הקלאוסורה של 2004, נחשפה פרשת שחיתות בה הוצגו סרטוני וידאו של אהומדה כשהוא מעביר סכומי כסף גבוהים כשוחד לפוליטיקאים מקסיקנים, על מנת להשיג חוזים גבוהים לחברת הבנייה שבבעלותו. בעקבות החלטת התובע הכללי המקסיקני הוחלט להפסיק את פעילותו של אהומדה במסגרת הקבוצה, ומונה לה מנהל זמני מטעם ההתאחדות. כחודש לאחר מכן, חתמה קבוצת גרופו מודלו, ששנה קודם לכן מכרה את זכויותיה, על חוזה שבמסגרתו היא תדאג לניהול הקבוצה עד לסיום ההליכים המשפטיים מול אהומדה. הפרשה השפיעה על הקבוצה גם על המגרש, והיא סיימה במקום ה-14, המקום הנמוך ביותר שלה מאז 1999.
לקראת טורניר אפרטורה 2014, בעקבות המשבר הכלכלי והניהולי אליו נקלעה הקבוצה בפרשה, נאלצו מנהלי הקבוצה למכור את המשתכרים הגבוהים במועדון. שבעה שחקנים נמכרו או שוחררו מהקבוצה, וביניהם חארד בורחטי. הקבוצה המוחלשת כשלה לעלות לפלייאוף, אך במהלך הטורניר הצליחה קבוצת גרופו מודלו לשקם את המצב של הקבוצה, ואף הפכה פעם נוספת לבעלת השליטה המלאה במועדון. בטורניר הבא, טורניר קלאוסורה 2005, הצליחה הקבוצה שבשורותיה בעיקר שחקנים צעירים לסיים במקום השישי בטבלה ולהעפיל לרבע גמר הפלייאוף, אך לא הצליחה לשחזר את ההישג בשלושת הטורנירים הבאים.
אצטדיון > אצטדיון קורונה הישן

אצטדיון קורונה הישן נוסד בשם אצטדיון מוקטסומה בשנת 1970. האצטדיון מוקם בטוראון שבקואווילה, ולפני הקמתה של סנטוס שימש כביתן של הקבוצות הקודמות שפעלו באזור, טוראון ולגונה.
האצטדיון שינה את שמו ב-1986 ל-אצטדיון קורונה. השינוי נבע משיפוץ שעבר האצטדיון, אותה מימנה המבשלה גרופו מודלו, יצרנית בירה קורונה והבעלים של קבוצת סנטוס לגונה. חנוכת האצטדיון תחת השם החדש נעשתה על ידי שחקני נבחרת מקסיקו, בעיצומן של ההכנות לטורניר מונדיאל 1986.
האצטדיון היה נחשב לקשה מאוד עבור הקבוצות האורחות בו, בשל קרבת היציעים למגרש והחום הכבד ששורר בדרך כלל באזור.
המשחק האחרון אי פעם באצטדיון התקיים ב-1 בנובמבר 2009. סנטוס לגונה ואוניברסידד נסיונל נפרדו בו בשוויון 1-1, ולאחר המשחק נערך טקס סגירת האצטדיון, שלווה במופע זיקוקים ואורות, ובהסרת שלט הכניסה לאצטדיון לקראת פירוקו הצפוי.
אצטדיון > אצטדיון קורונה החדש

אצטדיון קורונה החדש, בבעלותה של גרופו מודלו, נבנה בהשקעה של כ-100 מיליון דולר. הוא נחנך ב-11 בנובמבר 2009, במשחק ידידות בין סנטוס לגונה לסנטוס הברזילאית. לפני המשחק נערך טקס פתיחה בו הופיע הזמר ריקי מרטין, והמעודדות של קבוצת הפוטבול ניו אורלינס סיינטס. הזכות להצהרת הפתיחה ניתנה לנשיא המדינה פליפה קלדרון, בהשתתפות מושל קואווילה הומברטו מוריירה ונשיא פיפ"א ספ בלאטר. בעיטת הפתיחה הייתה שמורה לכוכב העבר הברזילאי פלה. במחצית המשחק נערך טקס לכבוד כוכבי המועדון בעבר וכן לכבודם של כדורגלנים בינלאומיים לשעבר שכיבדו את המשחק בנוכחותם, ובהם חורחה קמפוס, רנה היגיטה, פרנקו בארזי, גבריאל בטיסטוטה, ג'ורג' ואה, אנסו פרנצ'סקולי ובבטו.
קשרים עם קבוצות אחרות > שיתופי פעולה

לסנטוס לגונה שיתוף פעולה עם קבוצת סלטיק הסקוטית. הקשר בין השתיים החל ב-9 בדצמבר 2010. שתי הקבוצות חולקות תלבושת דומה, פסים ירוקים לבנים, וחולקות שיתוף פעולה גם ברשתות החברתיות, בהן הקבוצות מזכירות אחת השנייה דרך קבע.
ב-10 בינואר 2013 החלה סנטוס בשיתוף פעולה עם מועדון נוסף, אתלטיקו נסיונל הקולומביאנית.
קשרים עם קבוצות אחרות > יריבויות

לסנטוס לגונה יריבות משמעותית עם קבוצת מונטריי. היריבות התפתחה עם עלייתם לגדולה של שני המועדונים, וצברה תאוצה בעקבות העימותים הישירים בין השתיים על תארים. הן נפגשו פעמיים בגמר הפלייאוף בליגה ופעמיים בגמר ליגת האלופות של CONCACAF. האיבה בין המועדונים התפתחה לכדי מקרי אלימות בין קהלי האוהדים במפגשים הישירים בין הקבוצות, והמשחק נחשב למשחק בסיכון גבוה בשתי הערים המארחות. בעיני אוהדים רבים, נחשב המפגש בין סנטוס למונטריי כמשחק ה"קלאסיקו" של צפון המדינה.
תארים > תארים מקומיים

אליפות מקסיקו: (6)
אינביירנו 1996, וראנו 2001, קלאוסורה 2008, קלאוסורה 2012, קלאוסורה 2015, קלאוסורה 2018
הגביע המקסיקני: (1)
אפרטורה 2014
אלוף האלופים: (2)
2014/15
תארים > תארים בינלאומיים

ליגת האלופות של CONCACAF
סגנות: 2011/12, 2012/13
שחקני סנטוס לגונה לפני משחק, 2012
אוהדי סנטוס באצטדיון קורונה הישן
אצטדיון קורונה החדש
סרט לגו נינג'גו

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  לגו נינג'גו
 בימוי:  צ'ארלי בין פול פישר בוב לוגן
 הופק בידי:  דן לין רוי לי פיל לורד כריסטופר מילר
 תסריט:  הילרי ווינסטון פול פישר בוב לוגן
 עריכה:  David Burrows 
 שחקנים ראשיים:  דייב פרנקו ג'סטין ת'רו אוליביה מאן מייקל פניה זאק וודס ג'קי צ'אן פרד ארמיסן אבי ג'ייקובסון
 מדבבים:  ג'סטין ת'רו (Master Garmadon) David Burrows אלי וונג שרלין יי Retta רובין רוברטס כריס הרדוויק מייקל סטראהאן קונסטנס וו פרד ארמיסן אבי ג'ייקובסון אוליביה מאן ג'קי צ'אן קומייל ננג'יאני דייב פרנקו זאק וודס מייקל פניה כריס מקיי 
 מוזיקה:  מארק מותרסבו
 צילום:  דייוויד סקוט, סיימון דוגן 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית אוסטרליה אוסטרליה דנמרק דנמרק
 חברת הפקה:  Warner Animation Group DC Entertainment The Lego Group Vertigo Entertainment Animal Logic
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  דנמרק 21 בספטמבר 2017 ארצות הברית 22 בספטמבר 2017 אוסטרליה 21 בספטמבר 2017 ישראל 5 באוקטובר 2017
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית (דובב לעוד שפות, בהן עברית)
 סוגה:  סרט פעולה, סרט נינג'ות, סרט מונפש, סרט לכל המשפחה, סרט קומדיה, סרט הרפתקאות, סרט מונפש למחצה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   ninjago
 www.legoninjagomovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
סרט לגו נינג'גו (באנגלית: The Lego Ninjago Movie) הוא סרט אנימציה אוסטרלי-דני-אמריקאי בתלת-ממד של חברת האחים וורנר. הסרט מהווה ספין אוף ל"סרט לגו". הסרט יצא בדנמרק ב-21 בספטמבר 2017, בארצות הברית ב-22 בספטמבר 2017, באוסטרליה ב-21 בספטמבר 2017, ובישראל ב-5 באוקטובר 2017.
הסרט מבוסס על סדרת הטלוויזיה לגו נינג'גו שמשודרת בערוץ זום.