stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ו ג'קסון
ביוגרפיה > פוסט-פופ

בסוף שנות התשעים ג'קסון עבר למוזיקה קלאסית. הוא חתם על חוזה עם המחלקה הקלאסית של חברת סוני וב-1999 הוציא את סימפוניה מס ' 1 שעבורה קיבל את פרס הגראמי על אלבום הפופ האינסטרומנטלי הטוב ביותר בשנת 2001. בשנת 2000 הוציא אלבום המשך, Night and Day II . בהמשך העשור הראשון של המאה ה-21 הוא שיתף פעולה עם להקת "פולפ" והשתתף באלבומו של השחקן וויליאם שאטנר. ב-2006 היגר מניו-יורק לברלין כמחאה על התקנות המחמירות נגד עישון שהונהגו בעיר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ג'קסון בילה מספר שנים בעיר ניו יורק ששימשה השראה לשירו "Steppin 'Out". בראיון לשנת 2018 אמר ג'קסון "אני לא אוהב את ניו יורק הרבה כיום. זה כאילו שהעיר ואני ניהלנו יחסי אהבה לוהטים ועכשיו אנחנו רק חברים, אבל אנחנו עדיין צריכים להתראות כדי להישאר חברים. היום אני גר בברלין. ניו יורק שהכרתי בסוף 81 'ו -82' נעלמה. "
ג'קסון היה נשוי במשך שנתיים ובראיון כינה את נישואיו "אסון". בראיון מ-2001 הצהיר שהוא נמצא במערכת יחסים עם גבר. ג'קסון דן בעבר בביסקסואליות שלו באוטוביוגרפיה שחיבר "תרופה לכוח המשיכה". החקירה שלו לגבי הפן ההומוסקסואלי שלו מתועדת בסינגל "Real Men" משנת 1982.
ביוגרפיה > פעילויות אחרות

ג'קסון פעל נמרצות נגד התקנות למניעת עישון בארצות הברית ובבריטניה, פרסם חוברת משנת 2005 ("סוגיית העישון") וכן מסה בשנת 2007 ("עשן, שקרים והמדינה בתפקיד אומנת") . הוא הקליט את השיר הסאטירי "ב-20-0-3" שעסק בנושא.
ג'קסון פרסם אוטוביוגרפיה ושמה A Cure For Gravity ב-1999, שאותה תיאר כ"ספר על מוזיקה, שמוסווה קלות כממואר". הספר התחקה אחר התבגרותו כבן למעמד הפועלים בפורטסמות' ושרטט את חייו המוזיקליים מילדותו ועד ליום הולדתו העשרים וארבעה. על החיים ככוכב פופ, לדבריו, כמעט שלא שווה לכתוב.
ביוגרפיה > הופעות בישראל

ג'קסון הופיע בישראל בשנים 2008 ו-2009.
דיסקוגרפיה

Look Sharp! (1979)
I'm the Man (1979)
Beat Crazy (1980)
Joe Jackson's Jumpin' Jive (1981)
Night and Day (1982)
Mike's Murder (1983)
Body and Soul (1984)
Big World (1986, live)
Will Power (1987)
Tucker (1988)
Blaze of Glory (1989)
Laughter & Lust (1991)
Night Music (1994)
Heaven & Hell (1997)
Symphony No. 1 (1999)
Night and Day II (2000)
Volume 4 (2003)
Rain (2008)
The Duke (2012)
Fast Forward (2015)
Fool (2019)
הערות שוליים

↑  Chiu, David (4 ביולי 2013). "A look back at 1983: The year of the second British Invasion". CBS News. נבדק ב-8 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roberts, David (2006). British Hit Singles & Albums (19th ed.). London: Guinness World Records Limited. p. 274. ISBN 1-904994-10-5.
↑  Jackson, Joe.
↑  [ג'ו ג'קסון, באתר AllMusic "Allmusic ((( Joe Jackson > Charts & Awards > Grammy Awards)))"]. {{cite web}}: Check |url= value (עזרה)
↑  "CD REVIEWS: Lenny Kravitz, Megadeth, Ron Hawkins and more".
↑  Myers, Marc (13 ביוני 2018). "The Story Behind Joe Jackson's 'Steppin' Out'; A night on the town in a vanished New York City inspired Joe Jackson's hit 'Steppin' Out'". The Wall Street Journal. נבדק ב-6 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jackson, Joe (24 June 2001).
↑  Allen, Jim (26 ביוני 2017). "35 Years Ago: Joe Jackson Reinvents Himself on 'Night and Day'". Diffuser. נבדק ב-19 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Molloy, Susan (30 באוגוסט 1982). "Joe forgets Billy". The Sydney Morning Herald. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Smoking Issue". 8 במאי 2008. אורכב מ-המקור ב-8 במאי 2008. נבדק ב-10 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Smoke, Lies and the Nanny State" (PDF). Joejackson.com. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2 בדצמבר 2012. נבדק ב-4 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Joe Jackson.com". Joe Jackson.com. אורכב מ-המקור ב-11 באפריל 2010. נבדק ב-11 באוגוסט 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  A Cure for Gravity, 1999, ISBN 1-86230-083-6
↑  בשיא הכח, באתר ynet, 26 במרץ 2008
↑  אור ברנע, שינויים בהופעותיו של הזמר ג'ו ג'קסון, באתר ynet, 28 ביוני 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434572605171  BNE: XX876579  BnF: cb13895516s (data)  GND: 12191111X  ICCU: LO1V140568  ISNI: 0000 0001 0779 370X  LCCN: n85072688  MusicBrainz: 07f6d469-38f3-46da-9cfa-2f532422b84e  NKC: xx0180611  NLA: 52795981  NTA: 070117071  RERO: 02-A003415469  SNAC: w6xw5fz0  SUDOC: 162173164  VIAF: 32183568   WorldCat (עם VIAF): 32183568 
ג'קסון באל מוקמבו, טורונטו, 21 במאי 1979
איזבלה קרל

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1921 דטרויט, ארצות הברית 
 פטירה:  3 באוקטובר 2017 (בגיל 95) אלכסנדריה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Isabella Helen 
 ענף מדעי:  קריסטלוגרפיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קולומביה גארדנס 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן (1940)  אוניברסיטת מישיגן 
 מוסדות:  אוניברסיטת מישיגן 
 פרסים והוקרה:  Navy Distinguished Civilian Service Award (2009)  Vincent du Vigneaud Award (1992)  פרס במדעים כימיים של האקדמיה הלאומית למדעים (1995)  פרס ההישגיות (1968)  Bijvoet Medal (1990)  מדליית גרוון-אולין (1976)  פרס חלוצי הכימיה (1984)  היכל התהילה של נשות מישיגן (1989)  המדליה הלאומית למדעים (1995)  פרס באוור להישג במדע (1993)  Ralph F. Hirschmann Award in Peptide Chemistry (1998)  פרס גרגורי אמינוף (1988)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  ג'רום קרל 
 
איזבלה קרל (באנגלית: Isabella Karle;‏ 2 בדצמבר 1921 – 3 באוקטובר 2017) הייתה כימאית ופיזיקאית אמריקאית.
ביוגרפיה

איזבלה הלן לוגוסקי (Isabella Helen Lugoski) נולדה למהגרים פולנים בדטרויט, מישיגן. אף אחד מבני משפחתה הגרעינית האחרים לא סיים תיכון, ועל רקע עובדה זו, קבלתה לאוניברסיטה עוררה גאווה רבה במיוחד בקרב הוריה.
בעת לימודיה בתיכון, קרל התלבטה באיזו מגמה לימודית לבחור. לבסוף, לאחר התייעצות עם מורה, בחרה בכימיה - תחום שהתברר בהמשך כמרתק ביותר עבורה. היא הייתה הנערה היחידה בקורס, אך זה לא הטריד אותה: להפך, רוב התלמידים האחרים בכיתה היו מוטרדים, וזאת על רקע העובדה שהיא קיבלה את הציונים הגבוהים ביותר בכיתה.
בשנת 1940 השלימה קרל תואר ראשון בתחום הכימיה הפיסקלית באוניברסיטת מישיגן. היא המשיכה באותו תחום והשלימה תואר שני ודוקטורט. באוניברסיטת מישיגן היא נפגשה עם ג'רום קרל שעסק אף הוא בחקר הכימיה הפיזיקלית, והשניים נישאו. בשנת 1942, אחרי שסיימו את תוארי הדוקטורט שלהם, החלו בני הזוג לעבוד בפרויקט מנהטן. איזבלה קרל הייתה אחת מהנשים הבכירות ביותר בפרויקט. לאחר המלחמה, ב-1946 הם החלו לעבוד במעבדת המחקר של הצי האמריקאי (Naval Research Laboratory). עבודתם שם הפכה אותם לחוקרים מובילים בתחום הקריסטלוגרפיה. במהלך עבודתה שלה במעבדת המחקר של הצי, בדקה קרל בדקה בעזרת השימוש בשתי דיפרקציות של קרני רנטגן ואלקטרונים את המבנה התלת-ממדי של המולקולות. יחד עם בן זוגה ג'רום, היא מצאה דרך לשפר את יכולתם של מדענים לנתח מולקולות ביולוגיות מורכבות. האסטרטגיה החדשה והיעילה שהשניים מצאו לניתוח מולקולות עזרה למדענים לפתח תרופות חדשות ולערוך סינתזה של חומרים.
לאחר שהייתה נשואה לו שבעים ואחת שנים, נפטר בן זוגה ג'רום קרל. לזוג נולדו שלוש בנות, שעובדות בתחומי המדע: כימיה תאורטית, כימיה אורגנית וגאולוגיה.
קרל נפטרה ב-3 באוקטובר 2017 בהוספיס באלכסנדריה שבווירג'יניה.
פרסים

מדליית גרוון-אולין, 1978
פרס גרגורי אמינוף, 1988
פרס באוור, 1993
המדליה הלאומית למדע, 1995
פרס שירות אזרחי נכבד, 2009
ראו גם

קריסטלוגרפיה
קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן
מדליית גרוון-אולין
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Antonia Massa, Isabella Karle's curious crystal method, narratively, ‏November 27, 2013
1 2  Isabella Karle, Atomic Heritage Foundation
↑  Isabella Karle's Interview, Manhattan Project Voices, ‏2005
↑  "Isabella L. Karle, chemist who helped reveal structure of molecules, dies at 95". וושינגטון פוסט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 139485961  ISNI: 0000 0000 7888 7757  LCCN: n2009071383  VIAF: 102921451   WorldCat (עם VIAF): 102921451
ג'יימס לוויין

| --- | --- |

לוין, 2013
 לידה:  23 ביוני 1943 סינסינטי, ארצות הברית 
 פטירה:  9 במרץ 2021 (בגיל 77) פאלם ספרינגס, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, תיכון וולנט הילס 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון 
 פרסים והוקרה:  פרס איש המוזיקה צ'ארלס לוטון (1979)  פרס מרכז קנדי (2002)  המדליה הלאומית לאומנויות  אות הזהב לשירות העיר וינה  פרס דיטסון לניצוח 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס לֶווַייְן (באנגלית: James Levine;‏ 23 ביוני 1943 – 9 במרץ 2021) היה מנצח ופסנתרן יהודי-אמריקאי. הוא היה המנהל המוזיקלי של המטרופוליטן אופרה בניו יורק במשך 40 שנה, מ-1976 עד 2016, שבע שנים המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של בוסטון, חמש שנים המנצח של הפילהרמונית של מינכן, ובעל קשרי עבודה עם התזמורות הגדולות בעולם.
בדצמבר 2017 פרסם "הניו יורק טיימס" תלונות מפורטות של ארבעה גברים בשנות ה-40 לחייהם, אשר התלוננו על התעללות מינית ארוכת שנים מצידו, כשהיו קטינים. בעקבות הפרסומים ושורת האשמות על התעללות מינית בעשרות גברים צעירים נוספים לאורך השנים, הושעה לוויין ולאחר מכן, ב-2018, פוטר מתפקידו כמנהל המטרופוליטן אופרה.
קורות חיים

לוויין נולד בסינסינטי אוהיו למשפחה מוזיקלית: סבו מצד אמו היה חזן בבית כנסת, אביו היה כנר, שניצח על תזמורת ריקודים, ואמו הייתה שחקנית. הוא התחיל לנגן בפסנתר בשחר ילדותו. בגיל 10 הופיע לראשונה כסולן בנגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 של מנדלסון, בקונצרט לנוער של התזמורת הסימפונית של סינסינטי.
לוויין המשיך בלימודי מוזיקה אצל וולטר לוין, כנר ראשי ברביעיית לה סאל. בשנת 1956 קיבל שיעורי פסנתר אצל רודולף סרקין בבית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו בוורמונט. בשנת 1957 ב-1957 החל ללמוד בבית הספר למוזיקה באספן. בשנת 1961 התקבל לבית למוזיקה ג'וליארד בניו יורק ולמד ניצוח אצל ז'אן מורל. בשנת 1964 סיים את ג'וליארד והצטרף לפרויקט המנצחים האמריקאים שליד תזמורת בולטימור.
קריירת ניצוח וניהול מוזיקלי בינלאומיים

בשנים 1965–1964, שימש כמתלמד לגאורג סל בתזמורת קליבלנד, ואחר כך כעוזר מנצח עד 1970. באותה שנה גם הופיע לראשונה כמנצח אורח עם תזמורת פילדלפיה במעון הקיץ שלה ב"רובין הוד דל", ובהמשכה עם האופרה הוולשית הלאומית ועם האופרה של סן פרנסיסקו. הופעתו הראשונה עם המטרופוליטן אופרה, הייתה ביוני 1971, בהפקת פסטיבל של "טוסקה". הצלחתו הובילה להופעות נוספות ולמינויו כמנצח ראשי בשנת 1973. משנת 1975 היה המנהל הראשי של המטרופוליטן, עד מינויו למנהלה האמנותי (הראשון בתולדותיה) בשנת 1986. לוויין עמד בקשר ממושך עם התזמורת הסימפונית של שיקגו ומשנת 1973 עד 1993, שימש כמנהל המוזיקלי של פסטיבל רוויניה. בשנת 1990, לבקשת רוי א. דיסני, ערך את המוזיקה וניצח על תזמורת שיקגו בפסקול הסרט "פנטזיה 2000", בהפקת אולפני וולט דיסני. בנוסף, היה גם המנהל המוזיקלי של פסטיבל מאי בסינסינטי.
בניצוחו, נעשו התזמורת והמקהלה של המטרופוליטן אופרה לאחד ההרכבים האופראיים הטובים בעולם. לוויין יזם סדרת קונצרטים קבועה לתזמורת (ולהרכבים קאמריים מתוכה) בקרנגי הול. הוא ניצח על הפקות חדשות, רבות מספור, של יצירות מאת מוצרט, ורדי, וגנר, ריכרד שטראוס, רוסיני, שנברג, סטרווינסקי, קורט וייל, קלוד דביסי, אלבן ברג וג'ורג' גרשווין. ליובל ה-25 להופעתו הראשונה במטרופוליטן, ניצח לוויין על הצגת הבכורה העולמית של "גטסבי הגדול" מאת ג'ון הרביסון, לפי ספרו של סקוט פיצג'רלד, שהוזמנה במיוחד לציון האירוע. בנוסף, לוויין לקח את המטרופוליטן אופרה למסעות הופעות רבים, הן בארצות הברית והן מחוצה לה.
מ–1999 עד 2004 כיהן כמנצח הראשי בתזמורת הפילהרמונית של מינכן.
מאוקטובר 2004 עד 2011, קיבל לידיו את הנהגת התזמורת הסימפונית של בוסטון, כמנהל מוזיקלי ממשיך לסייג'י אוזאווה. בכך היה לאמריקאי הראשון העומד בראש התזמורת הנכבדה ועתירת השנים הזאת. הוא חלק את זמנו בין ניו יורק לבוסטון. כך קרה, שלראשונה בתולדות אמריקה, ניצב אותו אדם בראש בית האופרה המוביל והתזמורת הראשונה במעלה של ארצות הברית (באירופה ביצע הרברט פון קאראיין מהלך דומה בשנות ה-50, כאשר היה מנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין ומנהל האופרה של וינה).
החוזה של לוויין עם תזמורת בוסטון הגביל את הופעות האורח שלו עם תזמורות אמריקאיות, אבל הוא הופיע בקביעות באירופה, עם הפילהרמונית של מינכן, הפילהרמונית של וינה, הפילהרמונית של ברלין ובפסטיבל ביירוית. לוויין היה גם אורח קבוע בתזמורת פילהרמוניה של לונדון והתזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן. מאז 1975, ניצח בקביעות גם בפסטיבל זלצבורג ובפסטיבל וורבייה השנתי שבשווייץ שהיה גם מנהלו המוזיקלי, מדי חודש יולי.
קריירת נגינה והקלטות

רשימת ההקלטות שלו ארוכה במיוחד, וכוללת הקלטות אופרה ומוזיקה סימפונית. בנוסף, עד שבריאותו התרופפה, ניגן לוויין בקביעות בהרכבי מוזיקה קאמרית, כשכמה מהקלטותיו הטובות ביותר היו מהופעות אלה, וגם ניגן כמלווה ברסיטלים של לידר.
מבחר פרסים

פרס גראמי לביצוע התזמורתי הטוב ביותר 1982
פרס המדליות הלאומיות לאמנויות ולמדעי הרוח 1997, ארצות הברית
פרס מרכז קנדי 2002, ארצות הברית
פרס על שירות מכובד לאמנויות 2005, האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומכתבים וחבר כבוד בשנת 2010
פרס חדשות האופרה 2006
פרס דיטסון לניצוח, אוניברסיטת קולומביה 2009
מצבו הבריאותי

ב-1 במרץ 2006, אירעה ללוויין תאונת נפילה על הבמה בעת התשואות לאחר קונצרט עם תזמורת בוסטון. הוא נפגע בכתפו הימנית, עבר ניתוח לתיקון הנזק, וביטל את כל הופעות הניצוח שלו לשארית העונה. לאחר הפסקה, חזר אל דוכן המנצחים ב-7 ביולי 2006 בטנגלווד, והתכוון לפתוח את עונת הקונצרטים הבאה של תזמורת בוסטון בסתיו 2006.
בשנת 2011 החמיר מצבו הבריאותי של לוויין, ובמשך קרוב לשנה היו סיכוייו לחזור לנצח נתונים בספק. במאי 2013, חזר לקונצרט ניסיון עם תזמורת המטרופוליטן בקרנגי הול, מכיסא גלגלים. הנהלת התזמורת לחצה על פיטר גלב, להחליט על מעמדו של לוויין בתקופת היעדרותו, ובינתיים תפס את מקומו פאביו לואיזי, שמונה למנצח ראשי. גלב לא הרפה ממאמציו להשיב את לוויין למעמדו כמנהל המוזיקלי של תזמורת המטרופוליטן, ובאפריל 2014 חזר המנצח אל הדוכן, בעזרת שיפוע מיוחד שנבנה למענו.
על אף הכחשות קודמות, הסתבר, שלוויין לקה במחלת פרקינסון שאינה פרוגרסיבית. מצבו הבריאותי, המעורער בשנותיו האחרונות, מנע ממנו להמשיך בקריירה שלו כפסנתרן.
נפטר בניו יורק ב-9 במרץ 2021.
פרשת ניצול מיני

בדצמבר 2017 הקפיא המטרופוליטן את קשריו עם לוויין. בהודעה רשמית שפרסמו מנהלי המטרופוליטן נאמר: "לוויין לא יהיה מעורב בפעילויות של המטרופליטן, כולל קונצרטים שעליהם היה אמור לנצח השנה". מנהלי האופרה הודיעו גם, כי מינו את עורך הדין רוברט ג' קלירי להוביל את הבדיקה בנוגע לטענות על הטרדות מיניות מצד לוויין, שהתקיימו לכאורה החל משנות ה-60 ועד לשנות ה-80. זאת בעקבות חשדות שהתפרסמו מוקדם יותר באותה שנה. על פיטוריו מהמטרופוליטן קיבל פיצויים בסך 3.5 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑   אמיר מנדל, ג'יימס לוין, מנצח המטרופוליטן אופרה שפוטר עקב שערורייה מינית, מת בגיל 77, באתר הארץ, 17 במרץ 2021
↑  25th Annual GRAMMY Awards, GRAMMY.com, ‏2017-11-28 (באנגלית)
↑  1997 National Medals of Arts and Humanities Awards Ceremony | C-SPAN.org, www.c-span.org (באנגלית אמריקאית)
↑  The Kennedy Center Honors: A Celebration of the Performing Arts, 2002-12-27, נבדק ב-2021-03-23
↑  Awards – American Academy of Arts and Letters (באנגלית אמריקאית)
↑  Honorary Members – American Academy of Arts and Letters (באנגלית אמריקאית)
↑  You are being redirected..., www.operanews.com
↑  Conductors Award | The Alice M. Ditson Fund, ditsonfund.org
↑  ג'ון אליסון, טלגראף, ריאיון עם לוויין בשובו אל דוכן המנצחים, 17 באפריל 2014
↑  המטרופוליטן אופרה השעה את ג'יימס לוין בעקבות טענות על הטרדה מינית, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2017
↑  המטרפוליטן אופרה בודקת תלונה על תקיפה מינית מצד המנהל המיתולוגי שלה, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2017
↑  אמיר מנדל, המנצח ג'יימס לוויין, שפוטר בעקבות האשמות בהטרדות מיניות, יפוצה ב–3.5 מיליון דולר, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2020
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מנהל מוזיקלי: רפאל קובליק | מטרופוליטן אופרה  (מנהל מוזיקלי 1976 - 2016; מנהל אמנותי 1986 - 2004; מנהל מוזיקלי אמריטוס 2016–2021) | הבא: יאניק נזה-סגין |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מנהל מוזיקלי: סייג'י אוזאווה | התזמורת הסימפונית של בוסטון  2004 - 2011 | הבא: אנדריס נלסונס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264555205171  PLWABN: 9810586137705606  BIBSYS: 99039384  BNE: XX999247  BnF: cb138966018 (data)  CANTIC: a17205554  CiNii: DA04029252  GND: 118840525  ICCU: RAVV090543  ISNI: 0000 0001 2277 1453  LCCN: n81047575  LNB: 000091995  MusicBrainz: 37a2d213-9c2b-4216-a02c-10b1e150c130  NKC: xx0032632  NLA: 35712524  NLG: 280858  NLK: KAC2020K6917  NSK: 000298628  NTA: 070656371  RERO: 02-A003517080  SELIBR: 284076  SNAC: w6kp8147  SUDOC: 078077133  Trove: 1053417  VIAF: 19660880   WorldCat (עם VIAF): 19660880
מייקל גמבון

| --- | --- |

מייקל גמבון, 2013
 לידה:  19 באוקטובר 1940 דבלין, אירלנד 
 פטירה:  27 בספטמבר 2023 (בגיל 82) ויטהאם, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  אירלנד, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1962–2023 (כ־61 שנים)
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה  St Aloysius RC College 
 בן או בת זוג:  Anne Miller (1962–2002) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס אוליבייה (1986)  פרס אוליבייה (1990)  פרס איבנינג סטנדרד לתיאטרון (1995)  פרס איבנינג סטנדרד לתיאטרון (2010)  Irish Film & Television Awards (2017)  פרס אוליבייה (1987)  פרס איבנינג סטנדרד לתיאטרון (1987)  פרס הקולנוע הבריטי העצמאי - פרס ריצ'רד האריס (2012)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1990)  Knight Bachelor (1998)  פרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל סיטג'ס (1989) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
סר מייקל ג'ון גמבון (באנגלית: Michael John Gambon;‏ 19 באוקטובר 1940 – 27 בספטמבר 2023) היה שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי יליד אירלנד. אחד מתפקידיו הידועים היה גילום דמותו של אלבוס דמבלדור בסדרת סרטי הארי פוטר.
ביוגרפיה

גמבון נולד בדבלין שבאירלנד. כשהיה בן 5 היגרה משפחתו לאנגליה והוא גדל בקמדן טאון שבלונדון.
קריירה

ב-1963 נבחר על ידי סר לורנס אוליבייה להצטרף לתיאטרון הלאומי הבריטי, ועד מהרה החל לגלם תפקידים ראשיים.
הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה ב"אותלו", סרטו של לורנס אוליבייה משנת 1965. אחרי כן שיחק בתפקידים שונים בקולנוע ובטלוויזיה, הבולט שבהם היה בסדרת הטלוויזיה "The Borderers" של ה-BBC. בתיאטרון היה ידוע במיוחד בתפקידיו במחזות של אלן אייקבורן. ב-1980 גילם את התפקיד הראשי בהפקה של "חיי גלילאו", ולאחר מכן הופיע בקביעות גם בתיאטרון הלאומי וגם ברויאל שייקספיר קומפני. בשנת 1987 זכה גמבון לשבחים רבים ולפרסי דרמה על תפקידו במחזה "מראה מעל הגשר".
גמבון נחשב לשחקן אופי מוכשר והוא זכה להכרה נרחבת כשהופיע ב-1986 בסדרת הטלוויזיה "הבלש המזמר" מאת דניס פוטר, על תפקידו זה זכה בפרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה. תפקידו החשוב הראשון בקולנוע היה בסרט "הטבח, הגנב, אשתו והמאהב" של פיטר גרינוויי מ-1989 לצידה של הלן מירן.
ב-1992 גילם את דמותו של המפקח מגרה, גיבור ספריו של הסופר ז'ורז' סימנון, בסדרת הטלוויזיה "מגרה" של רשת ITV. ב-1997 שיחק בדמות דוסטויבסקי בסרט "המהמר" של הבמאי ההונגרי קרול מאק, שנושאו הוא כתיבת הספר "המהמר". בסוף שנות התשעים הופיע בסרטי קולנוע כגון "רוקדים בלונאסה" (1998), "פלנקט ומקלין" (1999), ובסדרות טלוויזיה ביניהם "רעיות ובנות" (לפי רומן של אליזבת גסקל) בתפקיד שזיכה אותו בפרס באפטא. כישרונו הקומי התגלה בסרטים כגון "Endgame" ו-"Perfect Strangers".
בשנת 2004 שיחק בחמישה סרטים: בקומדיה של וס אנדרסון "עמוק במים", בסרט הגנגסטרים הבריטי "לאייר קייק", בדרמה התיאטרלית "להיות ג'וליה" ובסרט הפנטזיה "סקיי קפטן".
בסרט "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן" גילם את דמותו של אלבוס דמבלדור, מנהל בית הספר הוגוורטס. גמבון התחיל לגלם את התפקיד אחרי מותו של ריצ'רד האריס ב-2002. ב-2005 שב וגילם את אלבוס דמבלדור בסרט ההמשך הארי פוטר וגביע האש. גמבון שב וגילם את דמות דמבלדור לאורך כל יתר סדרת הסרטים עד סיומה בשנת 2011.
ב-2016 גילם את דמותו של מורטימר בסדרת ה-BBC "הכתר החלול".
הוקרה

ב-1992 קיבל גמבון תואר CBE
בשנת 1998 קיבל תואר אבירות
על שמו קרוי סיבוב/פנייה במסלול התחרות של טופ גיר, אחרי שהחליק מהמסלול בפנייה זו במסגרת אתגר "הידוענים במכונית במחיר סביר" של התוכנית.
חיים אישיים

נפטר בעקבות סיבוך של דלקת ריאות ב-27 בספטמבר 2023.
פרסים ומועמדויות > פרסי טוני

| שנה | עבור | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Skylight | השחקן הטוב ביותר במחזה | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > פרסי דרמה דסק

| שנה | עבור | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Skylight | השחקן הטוב ביותר במחזה | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > פרסי חוג מבקרי התיאטרון

| שנה | עבור | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Man of the Moment | השחקן הטוב ביותר | זכייה |
| 2000 | מנהל הבית | השחקן הטוב ביותר | זכייה |
פרסים ומועמדויות > פרסי לורנס אוליבייה

| שנה | עבור | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1979 | Betrayal | שחקן השנה במחזה חדש | מועמדות |
| 1980 | חיי גליליאו | השחקן הטוב ביותר בהפקה מחודשת | מועמדות |
| 1983 | Tales from Hollywood | השחקן הטוב ביותר במחזה חדש | מועמדות |
| 1986 | A Chorus of Disapproval | ההופעה הטובה ביותר בקומדיה | זכייה |
| 1988 | מראה מעל הגשר | השחקן הטוב ביותר בהפקה מחודשת | זכייה |
| 1990 | Man of the Moment | ההופעה הטובה ביותר בקומדיה | זכייה |
| 1997 | Skylight | השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
| 1998 | Tom and Clem | השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
| 1999 | The Unexpected Man | השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
| 2001 | מנהל הבית | השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
| 2003 | A Number | השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
| 2005 | סוף משחק | השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
| 2009 | No Man's Land | השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > פרסי אמי

| שנה | עבור | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | השביל למלחמה | שחקן ראשי מצטיין במיני-סדרה או בסרט | מועמדות |
| 2010 | אמה | שחקן משנה מצטיין במיני-סדרה או בסרט | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > פרסי גלובוס הזהב

| שנה | עבור | קטגוריה | תואה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | השביל למלחמה | השחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > פרסי באפט"א לטלוויזיה

| שנה | עבור | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | הבלש המזמר | השחקן הטוב ביותר | זכייה |
| 2000 | רעיות ובנות | השחקן הטוב ביותר | זכייה |
| 2001 | Longitude | השחקן הטוב ביותר | זכייה |
| 2002 | Perfect Strangers | השחקן הטוב ביותר | זכייה |
פרסים ומועמדויות > פרסי סטלייט

| שנה | עבור | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | כיסא פנוי | השחקן הטוב ביותר - מיני-סדרה או סרט טלוויזיה | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > פרסי סאטורן

| שנה | עבור | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | צעצועים | השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
הערות שוליים

↑  השחקן מייקל גמבון הלך לעולמו בגיל 82, באתר ynet, 28 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428875605171  PLWABN: 9810696467605606  BIBSYS: 2113288  BNE: XX1266138  BnF: cb140276025 (data)  CiNii: DA15276038  GND: 121581276  ISNI: 0000 0001 1476 3621  LCCN: nr95001700  MusicBrainz: 71d7f8ff-305d-478e-8ca9-dc6ef1f37aa8  NKC: pna2006322515  NLK: KAC2020L6701  NTA: 080218539  SUDOC: 055391915  VIAF: 85095278   WorldCat (עם VIAF): 85095278
קים פטרס

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1992 (בת 32) קלן, גרמניה
 שם לידה:  קים פטרס
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  זמרת, פזמונאית
 סוגה:  פופ • EDM • דאנס-פופ
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  BunHead
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי להופעת פופ לדואט או להקה (2023)  פרסי המוזיקה של MTV אירופה (2022)  Out100 (2023)  פרסי המוזיקה של iHeartRadio (2023)  Queerty Awards (2023) 
 https://kimpetras.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קים פטרס (באנגלית: Kim Petras; נולדה ב-27 באוגוסט 1992) היא זמרת-יוצרת גרמנייה, אשר פועלת בעיקר בלוס אנג'לס, ארצות הברית. קים פטרס נולדה בנורדריין-וסטפאליה, בקלן שבגרמניה, והחלה את הקריירה שלה בשנת 2011. מאז 2016, פטרס מוציאה מוזיקה על ידי חברת התקליטים שלה, BunHead Records.
בשנת 2018, הוציאה פטרס את Turn Off the Light, Vol. 1, שזכה להצלחה נאה כאשר הצליח להיכנס למצעדי הבילבורד. בשנת 2019, הוציאה את מיקסטייפ הבכורה שלה Clarity, שהגיע בשיאו למקום השביעי במצעד אלבומי ה-Heatseekers של בילבורד. מתוך האלבום יצא הסינגל "Icy" שזכה להצלחה נאה.
ב-1 באוקטובר 2019, הוציאה את המיקסטייפ השני שלה, Turn Off the Light. המיני-אלבום הרביעי שלה, Slut Pop, יצא לאור בשנת 2022.
ביוגרפיה

קים פטרס נולדה ב-27 באוגוסט 1992, בנורדריין-וסטפאליה, בקלן שבגרמניה. פטרס נולדה כזכר, ומגיל שנתיים, הוריה לוץ וקוני סיפרו שקים התעקשה שהיא מרגישה בת. בהמשך, התברר לפיהם כי מדובר ב-"לא רק שלב". בעקבות כך, הלבישו אותה הוריה בבגדי יוניסקס.
בסופו של דבר, ביקשו הוריה עזרה מאנשים הבקיאים בנושא, עד שלבסוף מצאו את ברנד מיינבורג מאוניברסיטת גתה בפרנקפורט, אשר בקיא בנושא הטרנסקסואליות.
קריירה

ב-11 במרץ 2011, הוציאה פטרס את המיני-אלבום הראשון שלה, One Piece of Tape. לאחר מכן, לא הוציאה אלבום במשך שבע שנים רצופות, עד שב-21 בפברואר 2018, הוציאה את המיני-אלבום, Spotify Singles.
לקראת סוף שנת 2018, הוציאה פטרס את המיני-אלבום השלישי שלה, Turn Off the Light, Vol. 1. המיני-אלבום זכה להצלחה נאה בארצות הברית, כאשר הצליח להיכנס למקום ה-21 במצעד אלבומי ה-Heatseekers של בילבורד. בנוסף לכך, הצליח להיכנס גם למצעד האלבומים העצמאיים של בילבורד. בשנת 2019, הוציאה פטרס את מיקסטייפ הבכורה שלה, Clarity. מתוך האלבום יצא הסינגל "Icy". מיקסטייפ הבכורה של פטרס זכה לשבחים מטעם מבקרי המוזיקה, וקיבל ציון של 83 מתוך 100 במטקריטיק. בגרדיאן קיבל המיקסטייפ דירוג של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול, וכך גם ב-NME. בניו יורק טיימס העניקו לו ציון של 10 מתוך 10.
באוגוסט 2019, אישרה פטרס כי באוקטובר של אותה השנה, תוציא את החלק השני של Turn Off the Light, Vol. 1. החלק השני Turn Off the Light, יצא לאור ב-1 באוקטובר 2019. בנוסף לכך, הוא יצא בפורמט של מיקסטייפ, במקום מיני-אלבום נוסף, כמו החלק הראשון. בסוף שנת 2019, הוציאה את השיר "How It's Done", ביחד עם הזמרות קאש דול, אלמה וסטפלון דון. השיר נכלל בפסקול הסרט "המלאכיות של צ'רלי". בתחילת שנת 2020, הוציאה את השיר "Reminds Me", ובהמשך גם את השיר "Malibu", שזכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. בשנת 2022 חידשה את "Running Up That Hill" של קייט בוש. באותה השנה, יצא המיני-אלבום הרביעי שלה, Slut Pop.