stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרר קיירי

| --- | --- |

 מידות
 אורך:  400 מטר
 רוחב:  280 מטר
 גובה מעל פני הים:  480 מטר
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברונזה, תקופת הברזל, השלטון הרומאי
 נבנה:  400 לפנה״ס 
 ננטש:  סביב 400 לספירה
 סוג:  מבצר גבעה
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  1906, 1956 ו-1980
 ארכאולוגים:  הווארד היו, אלכסנדר הוג
 גישה לציבור:  פתוח לציבור
 מיקום
 מדינה:  ויילס, הממלכה המאוחדת
 מיקום:  חצי האי ל'ין
 קואורדינטות:  52°58′29″N 4°25′26″W﻿ / ﻿52.9747°N 4.4238°W﻿ / 52.9747; -4.4238
 he
  (למפת ויילס מוגדלת) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיטרר קיירי(למפת ויילס רגילה) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיטרר קיירי
 
טרר קיירי (בוולשית: Tre'r Ceiri; "עיירת הענקים") היא פסגה ומבצר גבעה מתקופת הברזל בחצי האי ל'ין שבמחוז גוויניד', צפון-מערב ויילס. מבצר הגבעה טרר קיירי נחשב לאחד ממבצרי הגבעה המרשימים והשמורים ברחבי האיים הבריטים, הוא הוקם בתקופת הברזל המאוחרת סביב אתר קבורה קדום יותר ובמהלך השלטון הרומאי בוויילס גדל לכדי התיישבות ניכרת עם 150 בתים ואוכלוסייה של כ-400.
מבצר הגבעה שוכן על פסגת טרר קיירי הקרויה כך על שם האתר (טרר - עיירה; קיירי מ-Cawr - ענק), פסגה בגובה 485 מטר אחת משלוש הפסגות של רכס איר אייפל (גארן גאנול בגובה 566 מטר וגארן פור בגובה 444 מטר). האתר מכיל רוגם קבורה מתקופת הברונזה בקצהו הצפון-מזרחי ששולב לתוך ההתיישבות הממוגנת שהוקמה במהלך תקופת הברזל. על פי סקירת המבנים באתר, נראה כי מבצר הגבעה היה בשימוש סביב תקופת הכיבוש הרומאי של ויילס ועד לשנת 400 לערך, נראה כי האתר התרחב באופן משמעותי בתקופה הרומאית ובשיאו הגיעה ההתיישבות בטרר קיירי לכדי כ-400 איש.
המבצר כולל מערך מרשים של ביצורים עם חומת אבן היקפית שמגיעה באזורים מסוימים לגובה 3.5 מטר ומספר חומות משניות במורד הגבעה, בנוסף לחומות אבן ששימשו כנראה לחלקות חקלאיות או גידול חיות משק סביב המבצר המרכזי. בתוך חומות המבצר הוקמו כ-150 בתי אבן במספר תקופות, כאשר בתקופות מוקדמות הבתים היו עגולים ובהמשך החלו להיבנות מבנים מלבניים לצד הבתים העגולים. טרר קיירי שוכנת בתחומי שבט הגנגני הקלטי, שייתכן וקשור לשבט קלטי בעל אותו השם באירלנד הסמוכה.
תמונות

תרשים מבנה המבצר כפי שהתגלה
קירות בית מגורים
אחד משערי הכניסה למתחם
הכניסה הראשית למתחם
ראו גם

גארן בודיאן
טוביאס יעקובוביץ

| --- | --- |

התמונה צולמה בתקופת הכיבוש הנאצי כשנאסר עליו לשאת כיפה
 לידה:  23 בנובמבר 1887 לקנבך, אוסטריה 
 פטירה:  29 באוקטובר 1944 (בגיל 56) אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 ענף מדעי:  היסטוריה, חינוך דתי, pastoral care, היסטוריה של עם ישראל, מידענות 
 מקום מגורים:  פראג 
 מקום לימודים:  הפקולטה לאמנות באוניברסיטת קארל בפראג  הקולג' לפילוסופיה של האוניברסיטה הגרמנית של פראג 
 
שלט זיכרון לטוביאס יעקובוביץ ולאשתו ברטה שהוצב על ידי המוזיאון היהודי בפראג על קיר הדירה שבה התגוררה המשפחה בעשור השלישי והרביעי של שנות האלפיים, השלט צולם בשנות ה-90 של המאה ה-20.
ד"ר טוביאס (טוביה) יעקובוביץ (בגרמנית: Tobias Jakobovits‏; 23 בנובמבר 1887 – 29 באוקטובר 1944) היה רב, היסטוריון וספרן יהודי-צ'כי, היסטוריון של יהדות צ'כיה, מומחה לכתבים עבריים עתיקים, יעקובוביץ היה הספרן הראשי של הקהילה היהודית בפראג בתקופה שבין שתי מלחמות העולם והמנהל המקצועי של המוזיאון היהודי בפראג תחת הכיבוש הנאצי. הוא נשלח למחנה הריכוז אושוויץ בסתיו 1944 ונרצח שם יחד עם רעיתו. אחיינו (בן אחיו הבכור – יואל יוליוס יעקובוביץ) היה הלורד הרב ד"ר ישראל עמנואל יעקובוביץ, הרב הראשי של איחוד הקהילות היהודיות של חבר העמים הבריטי. בין השנים 1966 לבין 1991.
מחקריו וכתביו

כהיסטוריון ערך מחקרים על יהדות אירופה בכללה ועל יהדות צ'כיה ובוהמיה בפרט. מחקריו פורסמו במספר ספרים, שרובם יצאו לאור במסגרת הוצאה של "ספר השנה של חברת ההיסטוריה של היהודים בצ'כוסלובקיה" וב"ירחון ההיסטורי והמדעי של היהדות".
מחקריו וכתביו > ספרים

Dejiny vzniku knihovny isr. nabozenske obce v Praze – 1927
Entstehungsgeschichte der Bibliothek der israelitischen Kultusgemeinde in Prag - 1927
1931 – Die Judenabzeichen in Böhmen
Die Erlebnisse des Oberrabbiners Simon Spira-Wedeles in Prag, 1640-1679 - 1932
Jüdisches gemeindeleben in kolin 1938
מחקריו וכתביו > מאמרים

Die Jüdischen Zünfte in Prag - 1936
Das Prager und böhmische Landesrabbinat Ende des siebzehnten und Anfang des achtzehnten Jahrhunderts - 1933
Die Brandkatastrophe in Nachod und die Austreibung der Juden aus Böhm.-Skalitz, 1663-1705 - 1938
Der alte jüdische Friedhof in Prag : ein Führer durch den Friedhof und seine wichtigsten Denkwürdigkeiten aus dem XIV.-XIX. הוצא לאור על ידי המוזיאון היהודי 1960
לקריאה נוספת

BUŠEK, Michal (ed.), "Naděje je na další stránce": 100 let knihovny Židovského muzea v Praze, Praha: Židovské muzeum v Praze, 2007, s. 24–29
VESELSKÁ, Magda, Archa paměti: Cesta pražského židovského muzea pohnutým 20. stoletím, Praha: Academia a Židovské muzeum v Praze, 2012, s. 53–121.
הערות שוליים

↑  המוזיאון היהודי בפראג, ‏2007
↑  תחת שלטון הנאצים בפראג
↑  פראג באתר יד ושם
↑  המוזיאון היהודי בפראג, Judaica Bohemiae XVIII/1, 2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263342505171  GND: 1178395715  ISNI: 0000 0000 6682 2980  LCCN: no2004118720  NKC: jk01050674  NTA: 17480878X  VIAF: 42837296   WorldCat (עם VIAF): 42837296
חיסריה

| --- | --- |
דגל חיסריהדגל חיסריה
הכנסייה האורתודוקסית על שם פנטלאון הקדוש
הכנסייה האורתודוקסית על שם פנטלאון הקדוש
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  פלובדיב
 רשות מקומית:  חיסריה
 שטח:  90 קמ"ר
 גובה:  370 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  7,444 (15 במרץ 2024)
 קואורדינטות:  42°30′16″N 24°42′30″E﻿ / ﻿42.504523°N 24.708231°E﻿ / 42.504523; 24.708231
 אזור זמן:  UTC +2
 https://hisar.bg/hisar/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור חיסריה(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור חיסריה(למפת מחוז פלובדיב רגילה) פלובדיב אסנובגראד קרלובו ראקובסקי פרבומאי סטמבוליסקי סופוט לובץ' גברובו סטארה זאגורה  חאסקובו קרדז'אלי סמוליאן פאזארד. סופיהחיסריה(למפת מחוז פלובדיב מוגדלת) פלובדיב אסנובגראד קרלובו ראקובסקי פרבומאי סטמבוליסקי סופוט לובץ' גברובו סטארה זאגורה  חאסקובו קרדז'אלי סמוליאן פאזארד. סופיהחיסריה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
חיסריה (בבולגרית: Хисаря) היא עיירת נופש קטנה ברשות המקומית חיסריה (בבולגרית: община Хисаря) שבמחוז פלובדיב במרכז בולגריה. חיסריה שוכנת בגובה 370 מטרים מעל פני הים בשולי רכס ההרים סרדנה גורה. אקלימה נוח, ובתחומיה שופעים עשרות מעיינות חמים, שמושכים לעיר תיירים בולגרים וזרים.
נכון ל-2016 מתגוררים בעיירה 7,121 תושבים, וכ-15,000 תושבים ברשות המקומית כולה.
גאוגרפיה

העיירה חיסריה שוכנת במרכז הרשות המקומית הקרויה על שמה, כשהיא צמודה למורדות הדרומיים של רכס סרדנה גורה (בבולגרית: Средна гора), המקביל מדרום לרכס הרי הבלקן. הגובה הממוצע של האזור הוא 346 מטרים מעל פני הים. העיירה שוכנת 44 קילומטרים צפונית לעיר פלובדיב, ו-24 קילומטרים דרומית לעיר קרלובו.
פני השטח נקבעו על ידי המורדות המתונים של רכס סרדנה גורה המשתפל בהדרגה דרומה לעבר מישור תראקיה העילי (בבולגרית: Горнотракийска низина).
גאוגרפיה > אקלים

האקלים באזור הוא אקלים מעבר בין אקלים סובטרופי המושפע מהקרבה לאגן הים התיכון לאקלים יבשתי של מרכז אירופה. החורף כאן חמים יחסית ונוח בשל גושי אוויר חם המגיעים מדרום ונבלמים ברכס סרדנה גורה. שכבת השלג היורדת נשמרת על הקרקע בממוצע 27 ימים בשנה. הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 21.4°C, הטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 1.1°C, והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.5°C. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 500 מילימטרים, בעיקר בין יוני לאוקטובר. האביב מגיע מוקדם והוא חמים יחסית. הקיץ מאופיין בטמפרטורות גבוהות ביולי ובאוגוסט, בלחות נמוכה וברוחות קלות. הסתיו שמשי, חמים וארוך. הרוחות המזרחיות דומיננטיות ומהירותן הממוצעת 1.1 מטרים בשנייה. רוחות עזות נדירות, ולכן מזג האוויר בחורף נוח.
אין מפעלים המזהמים את המים או את האוויר ברשות המקומית חיסריה.
גאוגרפיה > מעיינות חמים

בתחומי העיר חיסריה נובעים 22 מעיינות חמים הנבדלים זה מזה בהרכבם הכימי-פיזיקלי, בטמפרטורה שלהם וביכולת הריפוי המוכחת שלהם. חיסריה היא המקום הראשון בבולגריה שבו החלו להשתמש בבלנאותרפיה. ב-1882 אישר המושל הכללי של רומליה המזרחית את "התקנות להפעלת מרחצאות חיסריה". כימאי בולגרי בדק את הרכב המים מחמשת מעיינות, הפעם הראשונה שנערכה בדיקה למים מינרליים בבולגריה.
המים המינרליים ממעיין מומינה באנייה (בבולגרית: Момина баня) מכילים את הריכוז הגבוה ביותר של רדון, ונובעים בטמפרטורה של 41°C, ולכן הם המתאימים ביותר לטיפול במחלות אורולוגיות, מחלות של הכליות ובעיות במפרקים. המים מכילים מעט מינרלים, הם חסרי צבע וחסרי ריח, וטעמם נעים. מים ממעיין זה היו בין חמשת המעיינות שנבדקו ב-1882.
גם המים המינרליים ממעיין מומינה סלזה (בבולגרית: Момина сълза – "שושן העמקים") מכילים מעט מינרלים, אבל מכילים יסודות קורט רבים – מנגן, אבץ, קובלט, נחושת ואחרים. שתיית מי המעיין מסייעת בטיפול במחלות של מערכת העיכול. הטמפרטורה של המעיין היא 42°C.
בסמוך למעיין מומינה סלזה יש מעיין שמימיו פושרים בטמפרטורה של 31°C ונועד לשטיפת עיניים. ברדיוס של 100 מטרים של אזור זה יש כמה מעיינות הנבדלים אלה מאלה בתכולתם הכימית ובטמפרטורה שלהם. טופליצה (בבולגרית: ) הוא המעיין החם ביותר (51°C) ועליו נבנו המרחצאות הראשונות מתקופת הרומאים. המים משמשים לבלנאותרפיה, והם מועילים למחלות גינקולוגיות. בסמוך אליו נובע מעיין ביסטריצה (בבולגרית: Бистрица), שטמפרטורת מימיו 45°C, המשמש לרחצה בלבד. הוא משמש לטיפול במחלות עור. מולם נובע מעיין סבז'סט (בבולגרית: Свежест – "רעננות"). טמפרטורת המים במרחצאות היא 41°C ובבריכה הם יורדים ל-37°C. המים משמשים לטפל בנוירוזה.
בסמוך למכלול זה של מעיינות חמים יש שרידי מרחצאות רומאיות גדולות, שנתגלו ב-1935. הארכאולוגים מתארכים אותן למאה הרביעית לספירה. הן בנויות מלבנים וקירותיהן בעובי שבין מטר ל-2 מטרים. הרצפה והקירות מחופים בשיש לבן. המרחצאות כללו חדרי קלדריום (caldarium – "חדר חם") ופריג'דריום (frigidarium – "חדר קר"), מקום למנוחה, ושתי בריכות שחייה באורך 15 מטרים, ברוחב 5 מטרים ובעומק של 1.40 מטרים. בחדרים אחרים בוצעו טיפולים רפואיים לאחר הרחצה, עיסויים ומשיכה בשמנים ריחניים. חדר הרחצה היה גם נימפאום – מקדש לנימפות, שלהן סגדו כאלות של המעיין והמים המרפאים. במרחצאות פעלה גם מערכת חימום. צינורות חרס הובילו את המים מתחת למרצפות השיש של הרצפה והקיטור תועל למעלה בין הקירות הכפולים.
דתות

כעיר הנמצאת בצומת הדרכים ההיסטורית, חיסריה היא יישוב של דתות ואמונות שונות. החל מהפולחנים המסתוריים של התראקים והאורפיזם, דרך הבזיליקות של הנצרות הקדומה ועד ימינו. בעיר פועלים שלוש כנסיות אורתודוקסיות, שתי הכנסיות קתוליות, כנסיות אוונגליות ומסגד.
הכנסייה האורתודוקסית של פנטלאון הקדוש שוכנת במרכז. היא נבנתה ב-1889. מרשימים במיוחד ציורי הפרסקו המשחזרים את כל סיפורי הביבליה. הם צוירו על ידי אמן מקומי בסגנון ציורי הפרסקו של מנזר רילה. הקדוש המגן של הכנסייה הוא הפטרון של הרופאים והמיילדות. החג של הכנסייה הוא ב-27 ביולי. כנסיית העלייה לשמים שוכנת בנפת מומינה באניה והושלמה בספטמבר 1883. הכנסייה הוכרזה מונומנט תרבותי ב-1975. החג של הכנסייה ב-15 באוגוסט. הכנסייה של סנט דמטריוס בווריגובו היא העתיקה ביותר. היא נבנתה בשנים 1845–1850. היא נשרפה במהלך מרד אפריל ונבנתה מחדש ב-1882. ברצפת הכנסייה יש לוח שיש המתוארך לאירוע. ב-1856 נבנה בחצר בית הספר הכנסייתי הראשון ביישוב. ב-16 ביולי 1982 היא הוכרזה מונומנט תרבותי.
הכנסייה הקתולית על שם פטרוס ופאולוס בנפת מילומיר נבנתה ב-1882. ציורי הפרסקו נעשו על ידי האמן סטויאן איזוב. בכנסייה יש אכסניה. יום החג של הקדוש המגן הוא 29 ביוני. הכנסייה הקתולית "המשפחה הקדושה מנצרת" היא הכנסייה החדשה ביותר בעיירה. הבנייה הושלמה ב-2005.
המסגד בחיסריה נבנה ב-1464. הוא שוכן בשער המערבי של חומת המבצר. הוא נבנה כאשר חיסריה הייתה יישוב עות'מאני. המסגד נהרס במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ורק צריח המסגד שרד. המסגד פועל בקיץ.
אתרי תיירות

אתר המעיינות החמים – שוכן בתוך פארק ובו שרידי המרחצאות מתקופת דיוקלטיאנוס
האכסדרה – נבנתה ב-1960 והיא העתק מדויק של אכסדרה רומית. במרכז נובעים מים ממעיין מומינה סולצה. מבקרים רבים באים על מנת למלא מים ישירות מהמעיין. על הכיפה בפנים מתוארים שמונה אלים ואלות הקשורים לבריאות, בהם: פנקיאה, אסקלפיוס והיגיאה. על הקשת של האכסדרה משורטטים הגבישים של המינרלים במים.
שרידי החומות ושער העיר מהתקופה הרומית
המוזיאון הארכאולוגי – מכיל אוסף עשיר של ממצאים ארכאולוגיים ואתנוגרפיים. מוצגים בו חפצים שנשמרו היטב מהתקופה הפרהיסטורית, התקופה התראקית, כלים רומיים וביזנטיים, עמודים, לוחות שיש ופסלים. מטבעות זהב, כסף וארד מדגימים את ההיסטוריה של התושבים שחיו באזור.
הנקרופוליס של דיוקלטיאנופוליס - שוכן מחוץ לחומות המבצר. כ-300 מטרים דרומית לעיר המבוצרת יש קבר רומאי. הקבר שמור וניתן לבקר בו. בקבר יש מסדרון ארוך, תא קבורה ופסיפס צבעוני ברצפה.
ערים תאומות

יוון אייאני, יוון
אלזס הילסנהיים, אלזסצרפת
סלובניה זגוריה אוב סאווי, סלובניה
ביאורים

↑  ריפוי באמצעות רחצה במים מינרליים
הערות שוליים

↑  Hisarya Elevation and Position
↑  Population Town Hissarya
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557987505171  LCCN: n86058114  VIAF: 151353056   WorldCat (עם VIAF): 151353056 
מזרקה בפארק בחיסריה
השער הדרומי של העיר הרומית
שרידים מחומת העיר הרומית
מבט אל העיר החדשה של חיסריה
צריח המסגד של חיסריה
האכסדרה
חדר פלאות

חדר הפלאות, ציור מאת יוהאן גאורג היינץ (Johann Georg Hainz) (אנ') משנת 1666, המציג אוסף אקלקטי של פריטים בחדר פלאות, שהיו מסודרים לפי עקרונות שרירותיים כמו דמיון ויזואלי, ללא הפרדה בין פריטי אמנות, מוצגים מן הטבע וכדומה. שיטות הסידור הראשונות נבעו משיטת המיון של קארולוס ליניאוס (Linnaean system) אשר חילקה מוצגים למשפחות לפי שיטות שונות.
תחריט בספר "Dell'Historia Naturale" (על ההיסטוריה של הטבע) מאת פרנטה אימפרטו (אנ'), שיצא לאור בנאפולי ב-1599, הציור הראשון שתיאר חדר פלאות
חדר אמנות ופלאות, מאת פרנס פרנקן הצעיר (אנ'), 1636. הציור מציג פינה בחדר, ומדגים את טווח האנינות שווירטואוז מתקופת הבארוק היה עשוי להפגין
חדר פלאות בתקופת הרנסאנס באירופה היה אוסף אנציקלופדי של חפצים ללא קיטלוג ברור, בתקופה בה גבולות הקטגוריות של עולמות התוכן טרם הובררו. על פי טרמינולוגיה בת-ימינו, החפצים בחדרי הפלאות כללו פריטים מעולם הטבע (לרבות זיופים), הגאולוגיה, האתנוגרפיה, הארכאולוגיה, שרידי קדושים דתיים והיסטוריים, עבודות אמנות ועתיקות.
בבעלותם של שליטים ואצילים היו חדרי פלאות מפורסמים ומתועדים. אוספים כאלו היו גם בבעלות אנשים ממעמד הסוחרים ומראשוני חוקרי המדע באירופה. חדרי הפלאות היו אבותיו של המוזיאון המודרני.
חדרי הפלאות שיקפו את רוח התקופה, את הגיוון והעושר באמנות ומדע הרנסאנס, החתירה להרחבת הידע, ותגליותיהם של מגלי הארצות. הם שימשו גם כסמל סטטוס לעושר הכלכלי והאינטלקטואלי של בעליהם.
חדר הפלאות נחשב כמיקרוקוסמוס או תיאטרון של העולם, תיאטרון זיכרון. חדר הפלאות הציג באופן סמלי את שליטת הפטרון בעולם, באמצעות העתק מיקרוסקופי שלו, בתוככי ביתו
על אודות האוסף של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה ציין פיטר תומאס בתמציתיות: ”חדר הפלאות עצמו היווה צורת תעמולה.”
אטימולוגיה

בשפות אירופאיות שונות שמו של האוסף היה Wunderkammer, מגרמנית - חדר פלאות. לעיתים תורגם שם זה לשפה המקומית (בצרפתית Cabinet de curiosités, בספרדית  Cuartos de maravillas, לדוגמה). באנגלית היה השם המקובל "Cabinet of curiosities", הניתן לתרגום כ"חדר המוזרויות", "חדר הקוריוזים". המילה "קבינט" שימשה בזמנו במשמעות "חדר". במאה ה-17 באנגלית ובצרפתית משמעות המילה הייתה אוסף יצירות אמנות, ובכך נכללו גם פריטים מעוררי עניין אחרים. כיום משמשת במשמעויות: ארון; לשכה; גוף ייעוץ או קבלת החלטות ברשות המבצעת (כגון הקבינט המדיני-ביטחוני, קבינט ממשלת בריטניה, הקבינט של ארצות הברית).
היסטוריה > אנגליה

חדר הפלאות הגדול הראשון שנפתח לציבור באנגליה, תמורת דמי כניסה סמליים, היה האוסף של משפחת טריידסקנט (Tradescant), שכונה "הקשת של טריידסקנט" והוצג בביתם בלונדון החל מסביבות 1630. האוסף כלל פריטים בוטניים, זואולוגיים (כגון דודו ממאוריציוס וארמדילו), פריטים מלאכותיים (כלי נשק, תלבושות, פריטי שנהב ובהט) ונדירים (יד של בתולת ים, ביצת דרקון, שתי נוצות מזנב עוף החול, פיסה מהצלב האמיתי, דם שירד כגשם). קטלוג של חדר הפלאות, "Musaeum Tradescantianum", פורסם ב-1656 במימון אליאס אשמול, עורך דין, כימאי, אנטיקווריאט, איש הבונים החופשיים, וחבר בחברה המלכותית, אשר התעניין באסטרולוגיה, אלכימיה ובוטניקה. אשמול רכש את האוסף ב-1659 וצרף אותו לאוסף כתבי היד שלו, בנושאי אסטרולוגיה, היסטוריה ורפואה. ב-1675 תרם את כל אוספיו וספרייתו לאוניברסיטת אוקספורד, והתנה את תרומתו בהקמת בניין מתאים לאוסף. על בסיס תרומתו הוקם מוזיאון אשמוליאן, המוזיאון האוניברסיטאי הראשון, אשר נפתח לציבור ב-1683.
סר הנס סלואן (1660–1753), היה רופא אנגלי, חבר בחברה המלכותית ומייסד המוזיאון הבריטי. הוא החל לאסוף צמחים באקראי תוך כדי לימודי הרפואה. ב-1687 הוצב כרופא הצי באזור ג'מייקה ובמשך חמישה-עשר חודשים אסף וקיטלג צמחייה, בעלי חיים וחפצים מקומיים, ופרסם בעקבות כך שני כרכים על עולם הטבע בג'מייקה. הוא חזר לאנגליה ב-1689 עם מעל שמונה מאות פריטי צמחייה חיים בעשבייה, וניסה אף להביא עמו בעלי חיים (נחשים, תנין ואיגואנה) אך אלו מתו בדרך לאנגליה.
סלואן קיטלג בקפידה את אוספיו, ואף השיג אוספים אחרים, שקנה או ניתנו לו במתנה. כך קיבל למשל אוסף צמחים במתנה מגנים בליידן. ויליאם צ'רלטון הוריש לו ב-1702 אוסף שכלל מגוון גדול של פריטי טבע ואמנות. סלואן רכש ב-1710 אוסף צמחייה מאפריקה, הודו סין ויפן. ב-1714 נמסר לו בירושה אוסף העשבייה של הדוכסית מארי סומרסט. מספר אוספי צמחים נוספים ממגוון אזורים בעולם נמסרו לו במהלך השנים. הוא השיג כ-350 פריטים מהאינדיאנים של צפון אמריקה, מהאינואיטים, מדרום אמריקה, מלפלנד, מסיביר, מהודו המזרחית ומאיי הודו המערבית, לרבות תשעה פריטים מג'מייקה. ”חשיבותם של פריטים אתנולוגים אלו הייתה בכך שיסדו תחום איסוף במוזיאון הבריטי, שעתיד היה להתרחב במהרה בעקבות מסעותיו של הקפטן ג'יימס קוק באוקיאניה ואוסטרליה והתרחבותה המהירה של האימפריה הבריטית”
במותו ב-1753 הוריש סלואן את האוסף שלו, בן 337 הכרכים לאנגליה תמורת 20,000 לירות שטרלינג. ב-1759 נפתח לציבור המוזיאון הבריטי שנוסד מצירוף האוסף של סלואן והספרייה המלכותית של ג'ורג' השני, מלך בריטניה.
"גלריית הנאורות" במוזיאון הבריטי מדגימה את השפע והגיוון שהיה מנת חלקם של מוזיאונים עד אמצע המאה ה-18, תערובת של קונכיות, דגימות אבן ודגימות בוטניות עם מגוון יצירות אמנות וחפצים מעשי ידי אדם מכל העולם.
היסטוריה > ארצות הברית

תומאס דנט מוטר (אנ') (1811–1859) היה מחלוצי הכירורגיה הפלסטית בארצות הברית, התמחה בתיקון שפה וחך שסועים ורגל קלוטה. כתחביב אסף מוזרויות רפואיות, גידולים, פריטים אנטומיים ופתולוגים, מרקחות רפואיות, דגמי שעווה, יציקות גבס ושרטוטים של עיוותים רפואיים. האוסף החל ככלי הדרכה לרופאים צעירים. לפני מותו ב-1859 הוא תרם 1,344 פריטים לקולג' האמריקאי לרופאים בפילדלפיה, יחד עם תרומה של 30,000 דולר לאחזקת והרחבת האוסף. אוסף מוטר צורף לאוסף של 92 פריטים פתולוגיים שנאספו על ידי ד"ר איזאק פאריש בין 1849–1852. מוזיאון מוטר (אנ') החל לאסוף ציוד רפואי עתיק ב-1871, לרבות מזוודת הרופא של בנג'מין ראש (מהאבות המייסדים של ארצות הברית) וערכת התפירה של פלורנס נייטינגייל. ב-1874 רכש המוזיאון 100 גולגולות אדם מהאנטומאי והפרנולוג האוסטרי יוזף הירטל, גופה שכונתה "אשת הסבון" ואת מסכות המוות וכבדיהם המחוברים של התאומים הסיאמיים אנג וצ'אנג בנקר. ב-1893 קיבל המוזיאון את גידול הלסת של גרובר קליבלנד. מוזיאון מוטר הוא דוגמה מצוינת לחדר פלאות למוזריות רפואיות מהמאה ה-19.
חדר פלאות בתרבות ימינו

"מוזיאון הטכנולוגיה של תקופת היורה" בלוס אנג'לס, שנוסד ב-1988, מנסה ליצור מחדש באופן אנכרוניסטי את תחושת הפליאה שעוררו חדרי הפלאות. שם המוזיאון אינו מעיד כלל על תוכנו. אוסף המוזיאון, הכולל פריטי אמנות, מדע, היסטוריה ואתנוגרפיה וכן פריטים בלתי מקוטלגים, ותיאורי פריטים שאמינותם מוטלת בספק, מרמז לחדרי הפלאות ההיסטוריים.
הבית על הסלע בוויסקונסין ניתן לתיוג כחדר פלאות מודרני, בעיקר אודות לתצוגת האוטומטונים.
"קבינט" הוא מגזין מברוקלין המתיימר להציג יצירות אמנות ותופעות תרבות בלתי קשורות לכאורה, ולחשוף את קשריהן ההדדיים באופנים שמעודדים סקרנות. שמו של המגזין ואופיו מרמזים לחדרי הפלאות.
הגלריה האיטלקית " Wunderkammern" (חדר פלאות, בגרמנית) עושה שימוש במושג חדר הפלאות על מנת לחקור כיצד פליאה באה לידי ביטוי בשיח האמנותי בימינו.
ב-2008 אוניברסיטת לידס באנגליה הציגה סיכום לתוכנית לתואר ראשון באמנות בשם "חדר פלאות", לחשיפת עבודות במגוון תחומי אמנות.
ישנם בלוגרים המתארים את הבלוג שלהם כחדר פלאות, אם מכיוון שהוא כולל בעיקר קישורים לדברים מעניינים או משום שהם משרים פליאה באופן דומה לחדרי הפלאות.
רוברט גהל מאוניברסיטת יוטה מתאר אתרי סרטונים כמו יו טיוב כחדרי פלאות מודרניים, אם כי קיימת הסכנה שיזוקקו למוסדות קפיטליסטיים, ”בדיוק כפי שאוצרים שהתמקצעו זיקקו במאה ה-18 את חדרי הפלאות למוזיאונים מודרניים”.
חדר פלאות בתרבות ימינו > חדרי פלאות בישראל

בישראל קיים "חדר הפלאות על שם יצחק מובשוביץ", שנפתח בשנת 2016 בניצנה.
בספטמבר 2012 הוצגה במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית התערוכה "חדרי הפלאות באמנות עכשווית - מהשתאות להתפכחות". בעוד חדרי הפלאות ההיסטוריים שיקפו את רוח זמנם, את הצימאון לידע ואת מסעות הגילוי של תקופתם, יצירות האמנות של ימינו משקפות את השינויים שחלו בעולם ובתפיסתנו את העולם. על פי אתר התערוכה: ”העבודות בתערוכה בוחנות את הפלאי במבט ביקורתי ומסיטות את רגש ההשתאות של המבקר אל תחושה של התפכחות ומפח נפש”.
בשנת 2010 קלט מוזיאון ישראל כ-3,000 פריטים מהאוסף של הפסל יהודי-צרפתי ז'אק ליפשיץ הכולל פריטים שאסף מאפריקה, אסיה ואוקיאניה. האוסף מוצג באגף מיוחד בסגנון "חדר פלאות".
הערות שוליים

↑  Francesca Fiorani, "Reviewing Bredecamp 1995", Renaissance Quarterly 51.1, Spring 1998, pp. 268-270
↑  Peter W. Thomas, "Charles I of England: The tragedy of Absolutism", in: A.G. Dickens (ed.), The Courts of Europe, London, 1977, p.201
↑  R.J.W. Evans, Rudolf II and His World: A Study in Intellectual History, Oxford, 1973
↑  Thomas DaCosta Kaufmann, "Remarks on the Collections of Rudolf II: The Kunstkammer as a Form of Representatio", Art Journal 38.1  ‏ Autumn 1978, pp. 22-28
↑  Barbara Gutfleish and Joachim Menzhausen, "How a Kunstkammer should be formed", Journal of the History of Collections, 1989, Vol I, p. 11
↑  A Hyatt Mayor, Prints and People, Metropolitan Museum of Art/Princeton, 1971, nos 48.ISBN 0-691-00326-2
↑  Bredekamp 1995
↑  אולגה טוקרצ'וק, ספרי יעקב, ירושלים: כרמל, 2020, עמ' 570
↑  , Edward P. Alexander, Museum Masters: Their Museums and Their Influence, Walnut Creek, London, New Delhi: AltaMira Press, 1995, p. 31
↑  Enlightenment, באתר המוזיאון הבריטי
↑  The Mütter Museum
↑  The Mütter Museum of the College of Physicians of Philadelphia
↑  אתר מוזיאון הטכנולוגיה של תקופת היורה
↑  about WK
↑  Wunderkammer - BBC
↑  Weblog modern equivalent of a Wunderkammer
↑  ROBERT W. GEHL ,"YouTube as Archive: Who will curate this digital wunderkammer?" International Journal of Cultural Studies, 12.1: 43-60. Published, 01/01/2009.
↑  חדרי הפלאות באמנות עכשווית - מהשתאות להתפכחות
↑  אמיר בוגן, ז'אק ליפשיץ בארץ הפלאות, באתר ynet, 26 ביולי 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566464605171  BnF: cb12526883w (data)  GND: 4176963-6  LCCN: sh2002010501  LNB: 000300475  NKC: ph777188 
"הקמרונות הירוקים", צילום מ-1904
מוזיאון אשמוליאן
כריכת ספרו של הנס סלואן אודות עולם הטבע באזור ג'מייקה
"ספריית המלך" ב"גלריית הנאורות" - המוזיאון הבריטי
קרע בלב עקב תאונת אופניים. צילום רפואי משנת 1898 המוצג במוזיאון מוטר
חנא נקארה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  18 בינואר 1912 אראמה, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1984 (בגיל 71 בערך) ישראל ישראל
 שם לידה:  حنا نقارة 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) פלשתינה ישראל ישראל
 מקצוע:  עורך דין
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה 
 
חנא נקארה (בערבית: حنّا نقاره; 18 בינואר 1912 – 1984), היה עורך דין ופעיל ציבור ערבי-ישראלי, מראשי המפלגה הקומוניסטית בישראל.
ביוגרפיה

נולד בכפר ראמה שליד עכו, למשפחה ערבית-נוצרית, שעברה להתגורר בעיר חיפה ב-1919. הוא למד בבית הספר הנוצרי שבעיר.
ב-1928 החל ללמוד הנדסה כסטודנט האוניברסיטה האמריקנית בביירות שבלבנון. ב-1930 החל לימודי משפטים באוניברסיטת דמשק, אותם סיים ב-1933. מ-1936 עסק בעריכת דין בחיפה, והתמחה בדיני מקרקעין. בשנות הארבעים הזדהה פוליטית עם המרקסיזם ופעל כחבר המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה. הוא היה ממייסדי הליגה לשחרור לאומי בשנות הארבעים, וכן ממייסדי העיתון "אל-מיחאז". ב-1946 שימש כעורך המדור הפוליטי בעיתון זה. בתקופת מלחמת העצמאות שהה בעכו ולא הורשה לחזור לחיפה. הוא עבר ללבנון, משם ניסה לחזור לחיפה אך נעצר בידי כוחות הביטחון והוחזק במאסר כשלושה חודשים.
לאחר שחרורו החל לעסוק בזכויות אדם, ופעילותו בתיקים הקשורים להפקעת קרקעות זיכתה אותו בכינוי: "עורך דין האדמה והעם". בין השאר ייצג את אנשי כפר עין מאהל כנגד הפקעת אדמותיהם, לצורך הקמת העיר נצרת עילית (לימים נוף הגליל). הוא היה ממייסדי "הוועד הארצי להגנה על האדמות" ביחד עם הכומר שחאדה שחאדה. היה פעיל למען דו-קיום ערבי-יהודי ויזם את הכנס היהודי-ערבי שהתקיים בשנים 1954–1956.
חיים אישיים

אחייניתו היא השחקנית הערבייה-ישראלית סלווה נקארה.
הנצחתו

על-שמו נקרא רחוב בחיפה. ב-1985 יצאו לאור זיכרונותיו בספר "חנא נקארה, פרקליט האדמה והעם".
חן שפירא

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1956  (בת 67)
 לאום:  ישראל
 לימודי רפואה:  הטכניון
 התמחות:  קרדיולוגיה
 תפקידים:  מנהלת מרחב חיפה וגליל מערבי של שירותי בריאות כללית מנהלת מרכז רפואי כרמל
חן שפירא (נולדה ב-5 בדצמבר 1956) היא רופאה קרדיולוגית ישראלית, כיהנה כמנהלת מרחב חיפה וגליל מערבי של שירותי בריאות כללית, וקודם לכן כיהנה כמנהלת מרכז רפואי כרמל.