stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורד צ'ארלס וינגייט
הנצחה

בנאום בפרלמנט הבריטי, אמר עליו צ'רצ'יל: ”שמנו יהבנו על המפקד העליון, האדמירל לואי מאונטבאטן, וﬠל ﬠוזרו המבריק, מייג'ור ג'נרל וינגייט, אשר לדאבוננו פרﬠ את חובו של חייל. היה זה איש גאוני, אשר קרוב לוודאי יכול היה להיות איש של ייﬠוד. הוא הלך, נסתלק מאתנו, אולם רוחו שורה ﬠל קבוצות החדירה לטווח ארוך, וﬠומדת ביסוד כל אותם מבצﬠים מסובכים ונוﬠזים באוויר וביבשה, המבוססים ﬠל תובלה אווירית וﬠל אספקה אווירית”.
בהתאמה ליחסים הקרובים בין וינגייט לבין היישוב היהודי בישראל, נקראים אתרים רבים בישראל על שמו של וינגייט: מכון וינגייט לחינוך גופני, כפר הנוער ימין אורד שבכרמל, המעיין "עין הידיד" שבאזור כוכב הירדן ויער וינגייט בהר הגלבוע. כמו כן, קרויים על שמו רחובות בתל אביב, חיפה, באר שבע, הרצליה, רעננה, זכרון יעקב, קריית אתא, עפולה וקריית אונו, וכיכרות בירושלים ובבת-ים. גם אוניית המעפילים אורד וינגייט נקראה על שמו.

בקיבוץ עין חרוד שבו גר ישנה תצוגה קבועה בבית שטורמן, המוקדשת לווינגייט, ומתארת את תפיסותיו הצבאיות ואת פועלו בהקמת פלגות הלילה המיוחדות בארץ ישראל.
לעומת זאת, בבריטניה ביתו מיעטו להנציחו. שמו חקוק על חלקה האחורי של מצבת זיכרון לכוח הצ'ינדיטים, הניצבת על רציף ויקטוריה בלונדון, בסמוך לבניין משרד ההגנה. בנוסף, נקרא בית ספר על שמו באדיס אבבה בירת אתיופיה, לציון תרומתו להשגת עצמאותה.
ראו גם

המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט
לקריאה נוספת

מייקל קאלברט, אסירי תקוה: בעקבות וינגייט במסע בורמה, הוצאת מערכות, 1955.
יהודה בן-דוד, פלוגות האש נעות בלילה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1984.
כריסטופר סייקס, אורד וינגייט , תרגם י. גולדמן. הוצאת מערכות 1961. 530 עמודים.
כריסטופר סייקס, אני מסרב לרגל את היהודים, פרק ראשון, מעריב, 19 במאי 1959
כריסטופר סייקס, פלוגות הלילה המיוחדות נכנסות לקרב, פרק שני, מעריב, 22 במאי 1959
כריסטופר סייקס, הידיד מעיד לפני מחסלי החלוקה, פרק שלישי, מעריב, 26 במאי 1959, כריסטופר סייקס, הידיד מעיד לפני מחסלי החלוקה, פרק שלישי, המשך, מעריב, 26 במאי 1959
כריסטופר סייקס, קרסנר, תשיג לי שופרות, פרק רביעי, מעריב, 29 במאי 1959;
כריסטופר סייקס, נתפס הפנקס של אבו דורה, פרק חמישי, מעריב, 2 ביוני 1959
כריסטופר סייקס, הגנרל לא רצה להאמין, פרק שישי, מעריב, 5 ביוני 1959
פנינה זר, לוחמים בלילה: סיפורו של אורד וינגייט, הוצאת עם עובד ויד יצחק בן-צבי, 1971.
אברהם עקביה עם וינגייט בחבש, הוצאת עם עובד, 1944.
אברהם עקביה, אורד וינגייט - חייו ופועלו, הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993.
עודד בצר לא בדרך המלך, הוצאת יוסף שרברק בע"מ, 1988
יורם קניוק, אקסודוס - אודיסיאה של מפקד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999, עמודים 44–51.
משה יגר, אורד וינגייט: קורותיו והציונות, הוצאת מוסד ביאליק, תשע"ג 2013.
עפרה גרייצר, שני צעדים לפני כולם, הוצאת מודן, 2016.
הערות שוליים

↑   Lt-Col Orde Wingate (Obituary), The Telegraph, 3 November 2000
↑  עקביה, עמ' 13.
↑  עקביה, עמ' 18.
↑  עקביה, עמ' 22.
↑  ראו את תיאורו של עזר ויצמן, לך שמים לך ארץ, מעריב, תל אביב 1975, עמ' 14-13
↑  שלומי שטרית, פלגות הלילה המיוחדות (SNS)במרד הערבי – מאפייניה של היחידה ותורת הלחימה שלה במבחן הפעילות הצבאית בכּאוכּב אל-הווא, דבּוריה וח'רבּת ליד-אל עוואדין, 2013, עמ' 47.
↑  אלחנן אורן, "וינגייט מציע להקים צבא למדינה היהודית, 1937–1938", בתוך: מוטי גולני (עורך), עלי זית וחרב: מדיניות מלחמה – מדיניות שלום, ג, תל אביב: משרד הביטחון והעמותה לחקר כוח המגן ע"ש ישראל גלילי, 1999, עמ' 109-93.
↑  שלומי שטרית, פלגות הלילה המיוחדות (SNS) במרד הערבי – מאפייניה של היחידה ותורת הלחימה שלה במבחן הפעילות הצבאית בכּאוכּב אל-הווא, דבּוריה וח'רבּת ליד-אל עוואדין, 2013, עמ' 139-138.
↑  שלומי שטרית, פלגות הלילה המיוחדות (SNS) במרד הערבי – מאפייניה של היחידה ותורת הלחימה שלה במבחן הפעילות הצבאית בכּאוכּב אל-הווא, דבּוריה וח'רבּת ליד-אל עוואדין, 2013, עמ' 192.
↑  שלומי שטרית, פלגות הלילה המיוחדות (SNS) במרד הערבי – מאפייניה של היחידה ותורת הלחימה שלה במבחן הפעילות הצבאית בכּאוכּב אל-הווא, דבּוריה וח'רבּת ליד-אל עוואדין, 2013, עמ' 73.
↑  משה יגר, אורד וינגייט: קורותיו והציונות, ירושלים: מוסד ביאליק, 2013
↑  וינגייט טופל בתרופה אתאברין, שעשויה להגביר מצבי דיכאון. מאחר שלא מצא את אקדחו, דקר את עצמו בסכין. רופאו האישי של צ'רצ'יל, הלורד מורן, כתב ביומנו שווינגייט היה בעל אישיות בלתי יציבה.
↑  גל פרל פינקל, ישראל וחזבאללה מבקשים לצבור הישגים בלי לפוצץ את המשחק, באתר זמן ישראל, 27 ביולי 2020.
↑  אחד ממפקדיו של וינגייט, פילדמרשל ויליאם סלים, כתב בזיכרונותיו: "וינגייט ראה עצמו כנביא, וזה גורם תמיד לאגוצנטריות הגובלת בקנאות, על כל מגרעותיה" (משה יגר, אורד וינגייט, קורותיו והציונות, עמ' 169)
↑  מייקל קאלברט, "אסירי תקוה: בעקבות וינגייט במסע בורמה", הוצאת מערכות, 1955, עמ' 62.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270033505171  PLWABN: 9810626202405606  BnF: cb125172671 (data)  CWGC: 2720079  GND: 119304120  ISNI: 0000 0000 8150 1341  LCCN: n83201807  NARA: 10569149  NDL: 00621656  NKC: js2006345165  NTA: 073209139  SNAC: w6cn8554  SUDOC: 034414827  VIAF: 69735926   WorldCat (עם VIAF): 69735926 
וינגייט, 1938
וינגייט רוכב בראש אנשיו באדיס אבבה המשוחררת, 5 במאי 1941
שלט מחוץ לבית שבו התגורר אורד וינגייט ברחוב חובבי ציון 18 בירושלים
מרים, אם ישו

.
.
| --- | --- |

פסל מרים המוצב בכנסיית הבשורה שבנצרת, בלבוש כחול ועטרת כוכבים לראשה
 לידה:  סוף המאה ה-1 לפנה"ס כנראה בנצרת, ארץ ישראל (מקום מגוריה)
 קדוש עבור:  כל הכנסיות המכבדות קדושים
 תארים:  יולדת האלוהים (Θεοτόκος), מרים המבורכת (Beata Maria), מדונה (Madonna), ורבים אחרים
 חג:  תאריכים רבים, ראו להלן
איקונין עתיק של מרים הבתולה אוחזת את ישו הילד בזרועותיה, הנמצא במנזר מרקוס הקדוש בירושלים
על פי הברית החדשה, מִרְיָם (ביוונית: Μαρία, מַרִיָה; בלטינית: Maria; בארמית סורית: ܡܪܝܡ, מַרְיַם), הייתה אישה יהודייה-גלילית מתקופת בית שני, אמו של ישוע הנוצרי (ישו) ואשתו של יוסף. לפי הכתוב, היא הרתה לרוח הקודש בעודה בתולה, ילדה את ישו, גידלה אותו ועמדה לצידו במהלך חייו.
לרוב מתייחסים אליה (להבדיל מאחרות ששמן מרים) בתור מרים הבתולה, ולמעשה, על פי העמדה המסורתית בנצרות בתוליה היו נצחיים, אף במהלך ולאחר לידת בנה. מאחר שישו נחשב בנצרות בתור האל הבן, מרים מכונה גם יוֹלֶדֶת הָאֱלֹהִים (מארמית סורית: ܝܠܕܬ ܐܠܗܐ, יָלְדַת אַלָהָא; ביוונית: Θεοτόκος) או אם האלוהים.
מרים זוכה להערצה (אנ') ולאהדה רבה בקרב נוצרים בכל הדורות, בייחוד בעדות המסורתיות כגון הכנסייה הקתולית והכנסיות האורתודוקסיות. היא מתוארת כתמה וטהורה, כבכירה וכחשובה מבין הקדושים, וכמתווכת בין בני האדם לבין אלוהים, המשדלת את בנה ישו לעזור לאנשים במצוקה; לכן נוצרים רבים מתפללים אליה שתסייע להם בדבר הזה. פרוטסטנטים רבים מתייחסים לגישה זו בספקנות, ולדעתם אין להפריז בעיסוק בה אלא להתמקד בישו עצמו, אם כי גם הם מכבדים את מרים כאמו של ישו. גם האסלאם מכיר במרים ומתייחס אליה בהערכה רבה.
חייה לפי הברית החדשה > ראשית חייה והריונה

| --- | --- |
 :  ראו גם – הבשורה למרים, הביקור
מרים הייתה עלמה בתולה שגרה בעיר נצרת שבגליל בימי המלך הורדוס. ידוע שהיא הייתה קרובת משפחה של אלישבע, בת כהן זקנה וחסרת ילדים, וכן שהייתה לה אחות, שייתכן (תלוי בפירוש דברי יוחנן שם) שהיא מרים של קְלוֹפָּה (Μαρία ἡ τοῦ Κλωπᾶ). היא הייתה מאורסת ליוסף, צאצא לבית דוד ונגר במלאכתו. לפי מסורות חוץ-מקראיות, שמות הוריה היו יהויקים וחנה.
בטרם נישאה ליוסף, אלוהים שלח אל מרים את המלאך גבריאל. בראותה את המלאך בחדרה נבהלה מרים, והוא אמר לה:
אַל תִּפְחֲדִי, מִרְיָם, כִּי מָצָאת חֵן לִפְנֵי אֱלֹהִים. הִנֵּה תַּהֲרִי וְתֵלְדִי בֵּן, וְתִקְרְאִי שְׁמוֹ יֵשׁוּעַ.

הוּא גָּדוֹל יִהְיֶה וּבֶן־עֶלְיוֹן יִקָּרֵא, וַיהוה אֱלֹהִים יִתֵּן לוֹ אֶת כִּסֵּא דָּוִד אָבִיו; וְיִמְלֹךְ עַל בֵּית יַעֲקֹב לְעוֹלָם וְאֵין קֵץ לְמַלְכוּתוֹ.
המקור ביוונית
μὴ φοβοῦ, Μαριάμ, εὗρες γὰρ χάριν παρὰ τῷ θεῷ.

καὶ ἰδοὺ συλλήμψῃ ἐν γαστρὶ καὶ τέξῃ υἱὸν

καὶ καλέσεις τὸ ὄνομα αὐτοῦ Ἰησοῦν.

οὗτος ἔσται μέγας καὶ υἱὸς ὑψίστου κληθήσεται

καὶ δώσει αὐτῷ κύριος ὁ θεὸς τὸν θρόνον Δαυὶδ τοῦ πατρὸς αὐτοῦ,

καὶ βασιλεύσει ἐπὶ τὸν οἶκον Ἰακὼβ εἰς τοὺς αἰῶνας

καὶ τῆς βασιλείας αὐτοῦ οὐκ ἔσται τέλος.
מאחר שהייתה בתולה, שאלה מרים כיצד הדבר ייתכן. גבריאל השיב כי רוח הקודש תבוא עליה, והילד יהיה בן האלוהים (אנ'), ולא זו בלבד אלא שגם אלישבע, שנחשבה עקרה, היא עתה בחודש השישי להריונה. מרים השיבה לגבריאל כי ”הִנְנִי שִׁפְחַת ה', יְהִי־לִי כִּדְבָרֶךָ”, ומיהרה לבקר את אלישבע. כשנפגשו השתיים הן בירכו זו את זו, ומרים אמרה את המזמור שלימים נקרא "מגניפיקט". מרים ישבה בבית אלישבע כשלושה חודשים, ואז חזרה לביתה בנצרת.
חייה לפי הברית החדשה > נישואיה ולידת בנה

יוסף, ארוסהּ של מרים, שמע כי היא נכנסה להיריון, ובתחילה רצה לבטל את האירוסין, אך אז ראה בחלומו מלאך, שאמר לו לא לחשוש להתחתן עם מרים, כי היא לא בגדה בו, אלא התעברה מרוח הקודש, וכך הגשימה את הנבואה ”הִנֵּה הָעַלְמָה הָרָה וְיֹלֶדֶת בֵּן, וְקָרָאת שְׁמוֹ עִמָּנוּ אֵל” (ישעיהו, ז', י"ד). מרים התחתנה עם יוסף, ועברה לגור בביתו, אך הם לא קיימו יחסי מין עד שילדה. כשבא זמנה של מרים ללדת, היא ובעלה שהו בבית לחם, אך לא מצאו מקום במלון, לכן מרים ילדה את בנה הבכור, ישו, והשכיבה אותו בתוך אבוס. לאחר מכן ברחה המשפחה למצרים מפני הורדוס, שרצה להרוג את ישו, ולאחר מות הורדוס שבה לארץ ישראל והשתקעה בנצרת.
כאשר חלפו ימי הטוהר של מרים היא עלתה עם משפחתה לבית המקדש, כדי לפדות את בנה הבכור ולהקריב קורבן יולדת. מרים הקריבה ”שְׁתֵּי־תֹרִים אוֹ שְׁנֵי בְּנֵי יוֹנָה”, מה שמעיד כי הייתה ענייה מכדי להביא כבש לקורבן העולה. במקדש פגשו בשמעון, איש צדיק שרוח הקודש הבטיחה לו כי יזכה לראות את המשיח. שמעון אחז בישו התינוק ובירך את האלוהים שהגשים את הבטחתו, לתמיהתם של מרים ויוסף שגם אותם בירך. בנוסף אמר שמעון למרים:
הִנֵּה זֶה נוֹסַד לְמִכְשׁוֹל וְלִתְקוּמָה לְרַבִּים בְּיִשְׂרָאֵל, וּלְאוֹת אֲשֶׁר יִתְנַגְּדוּ לוֹ.

וְגַם בְּלִבֵּךְ אַתְּ תַּעֲבֹר חֶרֶב, לְמַעַן תִּגָּלֶינָה מַחְשְׁבוֹת לֵב רַבִּים.
המקור ביוונית
ἰδοὺ οὗτος κεῖται εἰς πτῶσιν καὶ ἀνάστασιν πολλῶν ἐν τῷ Ἰσραὴλ καὶ εἰς σημεῖον ἀντιλεγόμενον – καὶ σοῦ [δὲ] αὐτῆς τὴν ψυχὴν διελεύσεται ῥομφαία – ὅπως ἂν ἀποκαλυφθῶσιν ἐκ πολλῶν καρδιῶν διαλογισμοί.
המשפחה נהגה לעלות לרגל לירושלים מדי שנה, על מנת לחוג את הפסח. בצאת חג הפסח שבו היה ישו בן 12, מרים ויוסף יצאו מירושלים בשיירת עולי-רגל השבה אל הגליל, וכעבור יום הבינו כי בנם אינו נמצא עמם בשיירה. הם שבו לירושלים לחפשו, ולאחר שלושה ימים מצאו את ישו בין המורים בבית המקדש. מרים גערה בבנה ואמרה שהיא ואביו דאגו לו, אך ישו השיב להם: ”לָמָּה חִפַּשְׂתֶּם אוֹתִי? הַאִם לֹא יְדַעְתֶּם כִּי עָלַי לִהְיוֹת בַּאֲשֶׁר לְאָבִי?”. מרים לא הבינה את משמעות דבריו, אך שמרה אותם בליבה.
חייה לפי הברית החדשה > לצד ישו בבגרותו

מרים הוזכרה מספר פעמים כנוכחת לצד ישו גם בבגרותו. היא הוזמנה לחתונה בקנה, בה היו גם ישו ותלמידיו. כאשר נגמר היין באמצע מסיבת החתונה, מרים פנתה לבנה והסבה את תשומת ליבו לעניין. בתחילה ישו דחה את פנייתה, באומרו ”מַה לִּי וָלָךְ, אִשָּׁה? עוֹד לֹא הִגִּיעָה שְׁעָתִי”, אך מרים בכל זאת אמרה למשרתים לעשות מה שישו יגיד להם, ואכן בהנחייתו נעשה נס ומים הפכו ליין משובח. לאחר מכן ירדה מרים עם ישו, אֶחָיו (אנ') ותלמידיו אל כפר נחום.
במקרה אחר, המונים באו אל ישו והתאספו בבית שבו שהה, ובאותו הזמן מרים באה לבית יחד עם אֶחָיו של ישו, אך מפני הצפיפות הרבה לא יכלה להיכנס, ושלחה לקרוא לבנה. כשהודיעו לישו כי אימו ואחיו בחוץ מבקשים לדבר אתו, הוא הכריז בפני הקהל כי הם שקולים לאמו ואחיו, כי ”כָּל הָעוֹשֶׂה אֶת רְצוֹן אֱלֹהִים הוּא אָחִי וַאֲחוֹתִי וְאִמִּי”.
מרים הייתה בגבעת הגולגולתא בעת שנצלב שם ישו בנה, יחד עם נשים נוספות, לרבות אחותה, מרים של קְלוֹפָּה, וגם עם התלמיד שישו אהב (הוא יוחנן כותב הבשורה), אותו אף אימצה לבן:
כְּשֶׁרָאָה יֵשׁוּעַ אֶת אִמּוֹ וְאֶת הַתַּלְמִיד הָאָהוּב עָלָיו עוֹמֵד לְיָדָהּ, אָמַר לְאִמּוֹ: "אִשָּׁה, הִנֵּה בְּנֵךְ."

לְאַחַר מִכֵּן אָמַר לַתַּלְמִיד: "הִנֵּה אִמְּךָ."

מֵאוֹתָהּ שָׁעָה אָסַף אוֹתָהּ הַתַּלְמִיד לְבֵיתוֹ.
המקור ביוונית
Ἰησοῦς οὖν ἰδὼν τὴν μητέρα καὶ τὸν μαθητὴν παρεστῶτα ὃν ἠγάπα, λέγει τῇ μητρί· γύναι, ἴδε ὁ υἱός σου. εἶτα λέγει τῷ μαθητῇ· ἴδε ἡ μήτηρ σου. καὶ ἀπ’ ἐκείνης τῆς ὥρας ἔλαβεν ὁ μαθητὴς αὐτὴν εἰς τὰ ἴδια.
מרים השתייכה לאחוות המאמינים בישו לאחר עלייתו השמימה - כלומר, הקהילה הנוצרית הראשונה. בפעם האחרונה בה היא מוזכרת בברית החדשה, היא נכחה ב"עֲלִיָּה" (ὑπερῷον) בירושלים, החדר בו נערכה הסעודה האחרונה, שם התאספו האחים – כ-120 במספר, נשים וגברים, ביניהם שנים-עשר השליחים ואֶחָיו של ישו – והרבו להתפלל יחדיו.
בתוליה של מרים

המסורת המקובלת בקרב רוב הנוצרים - קתולים, יוונים-אורתודוקסים, אוריינטלים ומקצת הפרוטסטנטים - גורסת שמרים הייתה בתולה באורח נס כל חייה: לא רק בעת ההתעברות, אלא אף בעת הלידה עצמה וגם לאחר מכן. מקורה של אמונה זו הוא עוד במאה ה-2, והיא נקבעה כדוגמה מחייבת בוועידת קונסטנטינופול השנייה (553 לספירה). היא כרוכה לא רק בראיית הלידה כניסית (בכך שקרום הבתולים לא נקרע במהלכה), ובקביעה שמרים ויוסף מעולם לא מימשו את נישואיהם, אלא גם בפירוש "אֲחֵי ישו" המוזכרים בברית החדשה כבניו של יוסף מנישואין קודמים, או כבני-דודים של ישו.
נוצרים המייחסים חשיבות מועטה למסורת ומאמינים רק בכתוב במקרא במפורש, כמו האוונגליסטים, דוחים את הדוקטרינה הזו ומקבלים רק שמרים הייתה בתולה עד שילדה את ישו, כמתואר בבשורה על-פי מתי. לדעתם "אֲחֵי ישו" הם אכן בניהם הביולוגיים של מרים ויוסף.
מרים במסורת הקתולית

הכנסייה הקתולית טוענת לא רק שמרים היא יולדת האלוהים ובתולה נצחית, כפי שקבעו אבות הכנסייה, אלא גם שהיא בעצמה נוצרה ללא חטא - כלומר, שכאשר אמה של מרים (ששמה במסורת הקתולית חנה) התעברה בבתהּ מרים, היא לא הורישה לה את החטא הקדמון, אותו נושא כל אדם מרגע היווצרו לפי האמונה הקתולית, וכך מרים באה לעולם טהורה לחלוטין. מקורה של דוקטרינה זו בימי הביניים, והאפיפיור פיוס התשיעי הכריז עליה כדוֹגמה. בנוסף מאמינים הקתולים שמרים לא מתה, אלא נרדמה והועלתה למרומים, ונכנסה לעולם הבא בגופה. האפיפיור פיוס השנים עשר הכריז כדוֹגמה גם על האמונה הזו, ובירושלים יש בזיליקה בשם הדורמיציון (Dormitio), שמאמינים כי ממנה עלתה מרים השמימה.
המסורת מזהה את מרים הבתולה עם אשת קץ הימים: דמות מחזון יוחנן, שילדה בן ”אֲשֶׁר עָתִיד לִרְעוֹת אֶת כָּל הַגּוֹיִם בְּשֵׁבֶט בַּרְזֶל”, והותקפה בידי דרקון גדול ואדום (המזוהה עם השטן), אך אלוהים הגן עליה. משום כך מרים מוצגת באומנות הקתולית לעיתים כשלראשה עטרה המשובצת ב-12 כוכבים, בדומה לזו של אשת קץ הימים.
הכנסייה הקתולית הקדישה למרים מספר חגים ומועדים, בהם:
1 בינואר – יום חג כללי לכבודה של מרים (אנ')
25 במרץ – חג הבשורה למרים (אנ'), החל תשעה חודשים לפני חג המולד
31 במאי – חג הביקור
15 באוגוסט – חג עליית מרים
8 בספטמבר – חג הולדת מרים
21 בנובמבר – יום הצגת מרים בבית המקדש (אנ')
8 בדצמבר – חג העיבור ללא חטא (אנ').
בקוראן

מרים (בערבית: مريم) מופיעה גם בספר הקוראן, והיא האישה היחידה ששמה מוזכר בקוראן במפורש. מקצת מהמסופר עליה בברית החדשה נכתב גם בקוראן, יחד עם סיפורים שלא הופיעו בה (אם כי חלקם מוכרים ממסורות נוצריות מאוחרות יותר). הקוראן מתאר את מרים בהערכה רבה, כאישה צדיקה ביותר ונבחרתו של אללה. על שמה נקראה סורת מרים, אחד הפרקים בקוראן.
מרים הייתה בתו של עִמְרַאן (عِمْرَان), איש מצאצאי אברהם, שבמשפחתו בחר אללה מכל האנושות. עוד לפני לידתה של מרים, אמה נדרה להקדיש את פרי בטנה לאללה. כשנולדה מרים התפללה אמה לאללה שיגן על מרים וצאצאיה, והוא קיבל את תפילתה.
בילדותה של מרים היא הייתה זקוקה לאומן. אנשים הטילו גורל והתקוטטו על מי יזכה לטפל בה, ובעזרת אללה נבחר לתפקיד הנביא זכריה. מרים עצמה נמנעה מלקחת חלק בוויכוח, ועל כך צוינה לשבח. אללה היה שולח לה מזון באופן קבוע, וכל פעם שזכריה ביקר את מרים במחראב שלה, הוא ראה את המזון שהגיע בדרך נס.
הקוראן מספר גם על הבשורה למרים. היא עזבה את משפחתה והלכה למזרח, שם התגלתה אליה רוח אללה (אנ') בדמות אדם, ובישרה לה כי נשלחה לתת לה בן.
בֶּאֱמֹר הַמַּלְאָכִים: “מִרְיָם, הִנֵּה אֱלֹהִים מְבַשְּׂרֵךְ כִּי (בֵּן יֻלַּד לָךְ) עַל-פִּי דִּבֵּר מֵאִתּוֹ, שְׁמוֹ הַמָּשִׁיחַ יֵשׁוּ בֶּן מִרְיָם. נְשׂוּא פָנִים בָּעוֹלָם הַזֶּה וּבָעוֹלָם הַבָּא, וּמִן הַמְקֹרָבִים (לֵאלֹהִים). וְדִבֶּר אֶל הָאֲנָשִׁים בְּעוֹדוֹ בַּעֲרִיסָתוֹ, וְכַאֲשֶׁר יִגְדַּל, וּמִן הַיְּשָׁרִים (יִהְיֶה).”
המקור בערבית
إِذۡ قَالَتِ ٱلۡمَلَٰٓئِكَةُ يَٰمَرۡيَمُ إِنَّ ٱللَّهَ يُبَشِّرُكِ بِكَلِمَةٖ مِّنۡهُ ٱسۡمُهُ ٱلۡمَسِيحُ عِيسَى ٱبۡنُ مَرۡيَمَ وَجِيهٗا فِي ٱلدُّنۡيَا وَٱلۡأٓخِرَةِ وَمِنَ ٱلۡمُقَرَّبِينَ

وَيُكَلِّمُ ٱلنَّاسَ فِي ٱلۡمَهۡدِ وَكَهۡلٗا وَمِنَ ٱلصَّٰلِحِينَ
מרים (בדומה לכתוב בלוקאס) שאלה איך ייתכן שיהיה לה בן בלי שקיימה יחסי מין עם אף אדם, והרוח השיבה כי אללה יכול לעשות הכול. אללה נפח בה את רוחו, תוך שהיא נותרה בתולה, והיא נכנסה להיריון בלי אב, כאות לבני האדם. עם זאת, הקוראן מדגיש כי הילד, הנביא עיסא (ישו), הוא בכל זאת רק אדם, ולא אלוהים או בן האלוהים, והאומרים אחרת מוציאים לה שם רע.
מרים ילדה את בנה במקום מרוחק מהחברה האנושית. היא סבלה מכאבי הלידה לבדה, מתחת לעץ תמר, וייחלה למותה, ונשמע קול שניחם אותה:
אַל תֵּעָצְבִי: כְּבָר שָׁת אֱלֹהַיִךְ תַּחְתַּיִךְ יוּבַל מָיִם. וְהָנִיעִי אֵלַיִךְ אֶת גֶּזַע הַתֹּמֶר, וְהִפִּיל עָלַיִךְ תְּמָרִים חַיִּים בְּשֵׁלִים לְאָסְפָם, וְאָכַלְתְּ וְשָׁתִית וְתָנוּחַ דַּעְתֵּךְ. וּבִרְאוֹתֵךְ אֶחָד מִן הָאָדָם, וְאָמַרְתְּ: “הִנֵּה נָדַרְתִּי לָרַחֲמָן צוֹם, וְלֹא אֲדַבֵּר הַיּוֹם אֶת אִישׁ”.
המקור בערבית
أَلَّا تَحۡزَنِي قَدۡ جَعَلَ رَبُّكِ تَحۡتَكِ سَرِيّٗا
وَهُزِّيٓ إِلَيۡكِ بِجِذۡعِ ٱلنَّخۡلَةِ تُسَٰقِطۡ عَلَيۡكِ رُطَبٗا جَنِيّٗا
فَكُلِي وَٱشۡرَبِي وَقَرِّي عَيۡنٗاۖ فَإِمَّا تَرَيِنَّ مِنَ ٱلۡبَشَرِ أَحَدٗا فَقُولِيٓ إِنِّي نَذَرۡتُ لِلرَّحۡمَٰنِ صَوۡمٗا فَلَنۡ أُكَلِّمَ ٱلۡيَوۡمَ إِنسِيّٗا
מרים חזרה לבני עמה עם בנה התינוק, והם חשבו שהוא נולד לה כתוצאה מיחסי מין מחוץ לנישואים, וגערו בה על המעשה שאינו מתאים לה ולמשפחתה. מאחר שנאסר עליה לדבר, היא הצביעה על בנה שזה עתה נולד, ולהפתעתם הוא דיבר והגן על אמו.
תוך כדי שגערו בה, כינו אותה בני עמה "אחות אהרן" (يا أخت هارون). בעקבות כך, ובעקבות דמיון השם "עמראן" לעמרם המקראי, אביהם של אהרן הכהן ומרים הנביאה, יש המפרשים כי הקוראן מזהה את מרים אם ישו עם מרים הנביאה, למרות ההבדל הכרונולוגי הגדול ביניהן (למעלה מאלף שנה).
מרים הקדושה במסורת הקופטית האורתודוקסית

המסורת הקופטית חולקת על חלק מהתפישׂה הקתולית את מרים, ובפרט על הטענה כי רוח הקודש התערב בהריונה.
הכנסייה הקופטית גם הקדישה למרים, אם ישו, מספר חגים ומועדים:
13 באוגוסט - הבשורה ליואכים אודות הולדת מרים
9 במאי - חג הולדתה של מרים
13 בדצמבר - הצגת מרים במקדש בהיותה בת שלוש
1 ביוני - הגעת המשפחה הקדושה למצרים
29 בינואר - יום הזיכרון לעזיבתה של מרים
22 באוגוסט - יום עליית גופתה של מרים השמימה
28 ביוני - זיכרון הקדשת הכנסייה הראשונה לשם מרים הקדושה באפסוס
2 באפריל - התגלות מריה בזייתון
22 באוגוסט - התגלות גופה לשליחי ישו
הקופטים מקדישים את היום ה-21 בכל חודש בלוח השנה הקופטי לזכרה של מרים, אם ישו.
קווארק למעלה

קווארק למעלה (באנגלית: Up quark) הוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי. זהו קווארק דור ראשון, בעל מטען חשמלי e +{\frac {2}{3}}. קווארק למעלה הוא הקל שבקווארקים. מסתו מעולם לא נמדדה בדיוק רב, אך משערים כי היא נעה בין 1.8 ל־3 MeV. לפי המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים, ישנם שישה סוגי קווארקים. חומר רגיל, כאטומים, מורכב מאלקטרונים ומגרעין. הנוקליאונים - הפרוטונים והנייטרונים שבגרעין מורכבים מקווארקים. פרוטון מורכב משני קווארקי למעלה, ומקווארק למטה יחיד. הנייטרון מורכב מקווארק למעלה אחד, ומשני קווארקי למטה.
משקילות המסה והאנרגיה הנובעת מתורת היחסות הפרטית, נובע כי אנרגיית הקשר המחברת את הקווארקים יחדיו מעניקה לנוקליאונים את מסתם. המסה מגיעה מהאנרגיה של שדה הכוח של הגלואונים ולא ממסת המנוחה של הקווארקים עצמם. דבר קיומם של הקווארקים הוצע לראשונה (באופן בלתי תלוי) על ידי מארי גל-מאן, ג'ורג' צוויג ויובל נאמן ב־1964.
האדרונים המכילים קווארק למעלה

חלק מההאדרונים כוללים קווארקי למעלה:
פאיונים טעונים (π±) הם מזונים המורכבים מקווארק למעלה ואנטי-קווארק למטה, או להפך.
הפאיון הנייטרלי π, המזון  \rho  ומזונים נוספים הם קומבינציה ליניארית של הצירוף קווארק למעלה אנטי-קווארק למעלה עם הצירוף קווארק למטה אנטי-קווארק למטה.
מזון  \eta , מזון  \omega  ומזונים נוספים הם קומבינציות ליניאריות של מספר זוגות קווארקים ואנטי-קווארקים, ביניהם קווארק למעלה ואנטי-קווארק למעלה.
מספר רב של באריונים מכיל קווארק למעלה אחד או יותר. נוקליאונים ובאריוני Δ מורכבים אך ורק מקווארקי למעלה וקווארקי למטה.
הערות שוליים

↑
↑  Particle Data Group - Quark model
| חלקיקים בפיזיקה |
| --- | --- | --- |
| חלקיקים יסודיים | חלקיקים יסודיים |  |
| בוזונים | בוזוני כיול (פוטון • גלואון • בוזון W+ • בוזון W- • בוזון Z0) • בוזון היגס |  |
| קווארקים | למעלה (קווארק • אנטיקווארק) • למטה (קווארק • אנטיקווארק) • קסום (קווארק • אנטיקווארק) • מוזר (קווארק • אנטיקווארק) • עליון (קווארק • אנטיקווארק) • תחתון (קווארק • אנטיקווארק) |  |
| לפטונים | אלקטרון • פוזיטרון • מואון • אנטימואון • טאו • אנטיטאו • ניוטרינו • אנטיניוטרינו • ניוטרינו אלקטרוני • אנטיניוטרינו אלקטרוני • ניוטרינו מואוני • אנטיניוטרינו מואוני • ניוטרינו טאואוני • אנטיניוטרינו טאואוני |  |
| חלקיקים מורכבים | חלקיקים מורכבים |  |
| באריונים | נוקליאונים (פרוטון • נייטרון) • אנטיפרוטון • אנטינייטרון • היפרונים • באריון אקזוטי (פנטאקווארק) • הפטאקווארק • הקסאקווארק |  |
| מזונים | פאיון • קאון • אטא • פי • מזון D • מזון J/psi • מזון B • אופסילון • מזון אקזוטי (טטראקווארק) • Y(4140) |  |
| לא האדרונים | גרעין האטום • אטום • מולקולה • אטומים אקזוטיים (אנ') (מואוניום) |  |
| חלקיקים היפותטיים | חלקיקים היפותטיים |  |
| בוזונים | גרביטון • מזון אקזוטי • כדור גלואונים |  |
| פרמיונים | באריון אקזוטי |  |
| שותפי על | גרביטינו • לא גאוג'ינואים (ניוטרלינו • צ'רג'ינו) |  |
| אחרים | טכיון • מונופול מגנטי • פראון |  |
| המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> בוזונים | המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> פרמיונים | המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> פרמיונים | המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> פרמיונים |
| --- | --- | --- | --- |
: קווארקים
|  פוטון |  למעלה |  קסום |  עליון |
|  גלואון |  למטה |  מוזר |  תחתון |
: לפטונים
|  בוזוןZ |  נייטרינואלקטרוני |  נייטרינומיואוני |  נייטרינוטאואוני |
|  בוזון W |  אלקטרון |  מיואון |  טאו |
 בוזוןהיגס: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4608216-5
BBV152 (קובקסין)

| --- | --- |

 שמות מסחריים בישראל
 קובקסין
 
BBV152 (ידוע גם בשם קובקסין; באנגלית: Covaxin) הוא חיסון נגד COVID-19, שפותח בהודו. הוא אושר על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO) לשימוש חירום בנובמבר 2021.
החיסון פותח בחברת בהראט ביוטק (אנ') (BBIL) ההודית בשיתוף עם המועצה ההודית למחקר רפואי (אנ') (ICMR). החיסון הוא חיסון מומת.
מדובר בסדרת חיסונים מומתים הכוללת שלושה וריאנטים המצומדים לחיסון כלבת מומת המשמש כוקטור לחיסון, אשר פותחו בסיוע אוניברסיטת תומאס ג'פרסון (אנ') מפילדלפיה.
מחקר קליני > ניסויים בשלב הראשון והשני

במאי 2020, המכון הלאומי לווירולוגיה של המועצה ההודית למחקר רפואי (ICMR) אישר וסיפקה את זני הנגיף לפיתוח חיסון מקומי נגד מחלת נגיף קורונה 2019. ביוני 2020 קיבלה החברה אישור לערוך ניסויים קליניים בשלב ראשון ושני לבדיקת החיסון המתהווה בשם קובקסין, ממנהל התרופות הכללי של הודו (אנ') (DCGI) של ממשלת הודו. המועצה ההודית למחקר רפואי בחרה ב-12 אתרים מקומיים לניסויים קליניים אקראיים בשני השלבים הראשונים, כולל פלצבו וניסויים קליניים סמויים במועמדים לחיסון בשלב הראשון והשני.
בדצמבר 2020 הודיעה החברה על פרסום הדוח לניסויים בשלב הראשון של החיסון והציגה את התוצאות של שלב זה.
מחקר קליני > ניסויים בשלב השלישי

בחודש נובמבר 2020, התקבל אישור לביצוע השלב השלישי בחיסוני קובקסין לאחר סיום שני השלבים הראשונים. השלב השלישי של הניסוי הכולל מחקר אקראי סמוי עם בקרת פלצבו בקרב מתנדבים מקבוצת הגיל 18 ומעלה, החל ב-25 בנובמבר. בשלב השלישי של הניסוי צפויים להשתתף כ-26,000 מתנדבים מרחבי הודו. ניסויים אלו יתקיימו ב-22 מיקומים שונים ברחבי הודו, בכמה מקומות, ביניהן העיר דלהי, ומקומות שונים ברחבי מדינות קרנאטקה ומערב בנגל. מדינות אחרות צפויות להצטרף בהמשך.
מחקר קליני > ניתוח בטיחות לטווח ארוך

בחודש מאי 2024 פורסם ניתוח נתוני בטיחות לטווח ארוך על ידי קבוצת חוקרים מואראנסי. לפיו, הדפוס של אירועי בריאות לא רצויים עם עניין מיוחד (AESIs) שהתפתחו לאחר חיסון ב-BBV152 היה שונה מזה של חיסוני COVID-19 אחרים וכן שונה בין מתבגרים ומבוגרים. הם הסיקו כי אירועים אלו עשויים שלא להיות נדירים וכי מחויבים מחקרים גדולים יותר כדי להבין את שכיחותם לאחר החיסון.
ייצור

נכון לעכשיו, חברת בהראט ביוטק ההודית המייצרת את החיסון באמצעות ייצור בסיכון בפלטפורמת ייצור תאי vero הצהירה על יכולתה לספק כ-300 מיליון מנות. הייצור מתבצע במכון הסרום ההודי (אנ'). החברה נמצאת בתהליך הקמת מפעל שני לייצור קובקסין בהיידראבאד. החברה מנהלת מגעים גם עם שלטונות מדינה אחרות כמו אודישה כדי לאתר מקומות פוטנציאליים נוספים במדינה להכנת החיסון. בנוסף לכך, החברה בוחנת קשרים עולמיים לייצור קובקסין.
בדצמבר 2020, חברת Ocugen נכנסה לשותפות עם חברת בהראט ביוטק לפיתוח משותף של קובקסין לשוק האמריקאי.
אישור לשימוש חירום

ראג'ש בהושאן, בכיר במשרד הבריאות (אנ') של הודו, מסר בדצמבר 2020 כי חברת בהרט ביוטק ביקשה אישור לשימוש חירום במהלך שלבי הניסוי הקליני בעבודה על החיסון. החברה פנתה למנהל התרופות הכללי של הודו (DCGI) בבקשת האישור. זו הייתה החברה השלישית אחרי מכון הסרום ההודי וחברת פייזר שהגישו גם הן בקשה לאישור שימוש בחירום.
ב-2 בינואר 2021 המליץ הארגון המרכזי לבקרת תקני התרופות (אנ') (CDSCO) על אישור של ה-EUA אישור זה ניתן ב-3 בינואר.
הנק ארון

הנק אלפונסוס אז'ן ארון (בהולנדית: Henck Alphonsus Eugène Arron;‏, 25 בינואר 1936 פרמריבו - 4 בדצמבר 2000 אלפן אן דר ריין, הולנד) היה פוליטיקאי סורינאמי, בנקאי בהכשרתו, שכיהן כראש הממשלה הראשון של סורינאם העצמאית, אחרי שמושבה הולנדית זו זכתה לעצמאות בשנת 1975
הוא היה החל משנת 1970 מנהיג המפלגה הלאומית של סורינאם ושימש החל מ-24 בדצמבר 1973 כראש ממשלה של המושבה ואחר כך החל מ-1975 של המדינה העצמאית. ב-1977 נבחר שוב בראש הממשלה אחרי בחירות שתוצאותיהן היו שנויות במחלוקת.
ב-25 בפברואר 1980 הוא הודח מהשלטון על ידי הפיכה צבאית - "הפיכת הסמלים" בראשות דסי באוטרסה
בשנת 1981 שוחרר ממאסר אחרי שזוכה מההאשמות בשחיתות נגדו והוא חזר לעבודה הבנקאית.
בשנת 1987 נבחר ארון כסגן נשיא של סורינאם וכיהן בתפקיד זה בשנים 1988–1990 עד להפיכה צבאית חדשה בראשות באוטרסה.