stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוסי אהריש
קורות חיים > תוכניות בידור ומציאות, סדרות דרמה וסרטים

ב-2008 שימשה ככתבת וכמראיינת במגזין הבידור "ערב טוב עם גיא פינס" בערוץ 3. ב-2012 שיחקה סדרת הדרמה הקומית "תנוחי" בערוץ 3 בתור ג'יהאד אל אסוואד. בשנים 2012–2013 גילמה מזכירת בית משפט בתוכנית הסטנד-אפ "מחוץ לחוק" הטלוויזיונית, בהוט קומדי סנטרל. ב-2015 השתתפה בתוכנית הבידור "אנחנו במפה" בהוט3, בתור מזכירת הקומץ. ב-2017 השתתפה בסדרת הדרמה "כבודו" ב-yes בתור נורה אבו סאלם, אשתו של חאלד. ב-2020 התמודדה בשעשועון הריאליטי "הזמר במסכה", בקשת 12, בתור החסידה והודחה תשיעית.
ב-2013 שיחקה בסרט הפוסט-אפוקליפטי "מלחמת העולם Z", בתור אישה פלסטינית. באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה "תחת אותה השמש", בתור אביר. ב-2014 שיחקה בסרט הדרמה "ערבאני" בתור יוסרא, ובסרט הדרמה "אושר עטוף בשמיכה" בתור נאדל.
בסתיו 2015 החלה לשמש כפרזנטורית של רשת האופנה הישראלית "מאוזנר".
ב-2019 שיחקה בסרט הסאטירה "המוסד" בתור סיגי 3000. ב-2022 שיחקה בסרט הדרמה "גרגירי חול" של יהל וגיתית כברי, בתור ורד.
ב-2021 הייתה אחת מחמשת המשתתפים המרכזיים בעונתה התשיעית של הדוקו-ריאליטי "מחוברים" של הוט, בין השאר לצד בעלה.
קורות חיים > משפחתה

ב-10 באוקטובר 2018 נישאה לשחקן והמוזיקאי היהודי-ישראלי צחי הלוי; לאחר כארבע שנות זוגיות, שנשמרה בסוד מחשש להתנכלויות גזעניות משני הצדדים. במרץ 2021 נולד בנם הבכור, ואהריש סיפרה שהם בחרו לרשום אותו כ"ללא-דת". להלוי בן נוסף מנישואיו הראשונים לכוריאוגרפית והרקדנית הישראלית-קנדית אונה הולברוק.
השקפות ועמדותיה הפוליטיות

ב-2014 סיפרה אהריש בריאיון למגזין פירמה מבית "גלובס" כי לעמדתה התקשורת הישראלית חייבת להיות מאוזנת לכל נרטיב, אובייקטיבית ועם מחויבות להבאת האמת, ובו גם אהריש צוטטה באומרה: ”כשאתה עיתונאי, אתה לא ערבי, יהודי או פלסטיני.”
היא פעילה לדו-קיום יהודי–ערבי–פלסטיני, ועל כן מביעה עמדות שמאל בכלי התקשורת. היא מגנה גזענות וקיפוח כלפי ערביי ישראל והפלסטינים, וב-17 במרץ 2015 אהריש אף מתחה ביקורת נוקבת על קריאות האזהרה לציבור הבוחרים היהודי בישראל, מפי ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו: "המצביעים הערבים נעים בכמויות אדירות לקלפי".
ב-20 באפריל 2015, התראיינה אהריש ל-"The Times of Israel" וסיפרה שכעיתונאית היא עייפה מלהתמודד עם "תרבות ההתקרבנות" משני צדי המתרס להרגשתה.
בנוסף באותו ראיון, אהריש סיפרה שעת הפיכתה לבגירה, חוותה חוויה מטלטלת שעיצבה את דמותה בעקבות הסכסוך. לאחר שנסעה באוטובוס על כביש 1 - המפריד בין מזרח ירושלים למערבה - אהריש ראתה דרך החלון חייל צה"ל מוציא ארבעה צעירים מתוך מסחרית, מבקש מהם להסתובב אל הקיר ולהרים את חולצותיהם, בו בעת שהוא בודק להם את התעודות ובמקביל מכוון את נשקו לעברם, כשלבסוף אמרה אהריש על "נפילת אסימון" מכיוונה.
הערות שוליים

1 2  "לוסי אהריש: מגישת החדשות הערביה הראשונה בישראל"
1 2 3  דנה ספקטור, לוסי אהריש: "יכול להיות שהתפקיד שלי בתקשורת המיינסטרימית נגמר", באתר ynet, 16 באפריל 2021
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  אלחנן מילר, A survivor of terror, Israel's first Arab news presenter is done being a victim, באתר "The Times of Israel", ‏2015-04-20 (באנגלית)
↑  רתם קלינה, לראשונה: מגישה ערבייה בחדשות 10, באתר nrg‏, 27 בינואר 2007
↑  רן בוקר, לוסי אהריש מצטרפת לערוץ החדשות, באתר ynet, 23 ביוני 2013
↑  יוסי מלמן, ‏בשידור חי: שורת המחץ של לוסי אהריש מול עמיתה מהרצועה, באתר מעריב השבוע, 12 ביולי 2014(הקישור אינו פעיל, 2.1.2021)
1 2 3  חן מענית, ‏לוסי אהריש: "אני צריכה קצת להתרחק מכאן ולהתגעגע", באתר גלובס, 13 באוגוסט 2014
↑  Heli Dangur- Director & Producer חלי דן גור, באתר he-il.facebook.com
↑  לוסי אהריש לפוליטיקאים הערבים: "זה בית האלוהים אתם אומרים לי?", באתר מעריב אונליין, 14 באוקטובר 2015,
צפו: לוסי אהריש נגד ההנהגה הערבית, באתר ישראל היום, 14 באוקטובר 2015,
 הקטע המקורי, בערוץ היוטיוב של רשת
1 2  איתי בלומנטל, ממציא כיפת ברזל ידליק משואה: הכרה בהישג, באתר ynet, 8 במרץ 2015
↑  מיליונים צפו במונולוג הוויראלי של לוסי אהריש על הטבח בחאלב, באתר וואלה, 18 בדצמבר 2016
↑  רן בוקר, אחרי שלושה חודשים בלבד: לוסי אהריש עוזבת את "לפני החדשות", באתר ynet, 10 בינואר 2018
↑  "לא אשב מהצד, גם אם זה עולה לי בפרנסה": לוסי אהריש פוטרה מ"כאן", באתר מעריב אונליין, 22 במרץ 2020
↑  שגיא בן נון‏, לוסי אהריש פוטרה מתוכניתה בכאן 11: "כעסו שהנחתה ההפגנה נגד הפגיעה בדמוקרטיה", באתר וואלה, 22 במרץ 2020
↑  לוסי אהריש תפסיק להגיש את "סוכן תרבות" בכאן, באתר ‏מאקו‏, 22 במרץ 2020;  רז שכניק, "גם את אראל סג"ל לא היה צריך להשעות. מי שחושב שעיתונאי יכול להיות אובייקטיבי, טועה", באתר "ידיעות אחרונות", 25 במרץ 2020
↑  מערכת טיים אאוט, ‏דמוקרט.TV: קמפיין גיוס להקמת מיזם עיתונאי בהובלת לוסי אהריש, באתר "Time Out ישראל", 26 במרץ 2020
1 2  לוסי אהריש, באתר www.ishim.co.il
↑  Lucy Aharish, IMDb
↑  קרן נתנזון ויץ, לוסי אהריש מגיבה לאיומים: "אם היה מדובר רק בי, כוסאמו כל העולם", באתר Xnet‏, 1 בנובמבר 2015
↑  מערכת ערב טוב עם גיא פינס, ‏מזל טוב: החתונה הסודית של לוסי אהריש וצחי הלוי, באתר ‏מאקו‏, 10 באוקטובר 2018
↑  חדשות 2, ‏חזן יצא נגד אהריש - הגולשים זעמו, באתר ‏מאקו‏, 10 באוקטובר 2018
↑  מערכת TMI, ‏הורים טריים: צחי הלוי ולוסי אהריש הביאו לעולם את בנם הבכור, באתר מעריב אונליין, 3 במרץ 2021
↑  איזה לאום מופיע בתעודה הלידה של אדם אהריש הלוי? אמו לוסי חושפת, באתר כיפה, ‏2021-04-16
↑  לוסי אהריש נגד "ההתנצלות" של רה"מ מהמגזר באתר רשת 13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000234063  VIAF: 114146936616513780366   WorldCat (עם VIAF): 114146936616513780366 
לוסי אהריש (מימין) מראיינת את נשיא מדינת ישראל, ראובן ריבלין, בכנס קרן ברל כצנלסון "נלחמים בגזענות", 2015
פלאשט

פלאשט (מצרפתית: Flechette, כלומר "חץ קטן") הוא כדור טנק נ"א (נגד אדם) שהפגז שלו מכיל חימוש רסס בדמות אלפי חיצי מתכת קטנים. הפלאשט פותח לשימוש טנקי הפטון בזמן מלחמת וייטנאם, נגד כוחות הגרילה.
חיצי פלאשט של חיל האוויר השווייצרי
אופן פעולה

פגז הפלאשט מכיל בתוכו כחמשת אלפים חיצי פלדה שאורכם כ-3.75 סנטימטרים. אנשי הצוות בטנק מכוונים את זמן הפיצוץ של הפגז באמצעות מערכת ידנית על ראש הפגז, כך שהפיצוץ יתרחש כ-30 מטר לפני המטרות. בצה"ל נעשה שימוש גם במערכת אוטומטית, המזינה את המידע אל המנגנון ישירות ממערכת בקרת האש של הטנק. מנגנון ההשהיה מופעל מרגע ירי הפגז. בשלב הסופי של מעוף הפגז, מופצת אבקה צהובה שמסמנת לצוות הטנק את מיקום הפגיעה ושבריר שנייה לאחר מכן הפגז מתפוצץ ומפזר את אלפי החיצים. אפשרות נוספת לשימוש היא "פעולה מיידית" המשמשת לטווחים קרובים. כוונון מנגנון ההשהיה למצב זה גורם לכך שפיזור החיצים יתרחש ברגע יציאת הפגז מקנה תותח הטנק.
הפלאשט בצה"ל

הפלאשט הגיע לצה"ל במלחמת יום הכיפורים, כשאלפי פגזים נשלחו על ידי האמריקאים במסגרת הרכבת האווירית שהופעלה על ידם בזמן המלחמה.
צה"ל השתמש בפגזים במהלך מלחמת לבנון הראשונה וגם בשהות בלבנון שאחרי המלחמה. הטנקים ירו פגזי פלאשט אל עבר חוליות מחבלים שזוהו בשטחים פתוחים, בטכניקת ירי ששילבה גם פגזים מעיכים (נפיצים).
במהלך האינתיפאדה השנייה היה הפגז בשימוש ברצועת עזה, אך לא ביהודה והשומרון.
בעקבות ביקורת ציבורית, החליט צה"ל על הפסקת השימוש בפגזי הפלאשט, ומעבר לפגזי הרקפת מתוצרת תע"ש.
כשהפלאשט הגיע לישראל הוא עבר שינויים קלים כדי להתאימו לתנאים הישראליים. בתוך הפלאשט יש 4 קומות שבתוכן מפוזרים 7,000 חיצים.
הפלאשט מסודר בצורה כזו שכאשר הוא משוגר מן הלוע, הוא מסוחרר ואף מתפרק באוויר בסחרור כך שהחיצים מסודרים במין V בזמן המעוף כאשר החלק החד יותר מופנה כלפי האנשים שאליהם כוון הירי.
הביקורת על השימוש בפלאשט

ארגוני זכויות אדם מתנגדים לשימוש בפלאשט, מכיוון שלטענתם הוא גורם נזק וסבל שאינו הכרחי. עם זאת השימוש בפלאשט אינו אסור על פי האמנה הבין-לאומית להגבלת השימוש באמצעי לחימה קונבנציונליים, שעליה חתמה ישראל ב-1995.
ב-27 באפריל 2003 עתר ארגון רופאים לזכויות אדם לבג"ץ נגד שר הביטחון, בדרישה לקבוע כי השימוש בפגז אינו חוקי. העתירה נדחתה בהרכב של שלושה שופטים (מישאל חשין, אליהו מצא ואסתר חיות). בפסיקתם קבעו השופטים כי "השימוש בתחמושת זו אינו אסור על-פי דיני המלחמה, ולכן בקשת העותרים אינה יכולה להתקבל".
תקבולת מוצלבת

תקבולת מוצלבת או תקבולת מצטלבת או תקבולת כיאסטית (ביוונית: χίασμα – כיאסמה; מילולית כִיאַזְם) הוא אמצעי ספרותי, בו שתי שורות העומדות זו אחר זו, הן בעלות הרכב מילים זהה אך הן עומדות בסדר הפוך. באופן כזה, המילה הראשונה בשורה הראשונה והמילה האחרונה בשורה השנייה מקבילות זאת לזאת, וכן הלאה. למשל אם צלע 1 בנויה בסדר: א' ב' ג', צלע 2 תופיע בסדר ג' ב' א'.
מצטלבת מיוצג כמבנה "X". כשקוראים משמאל לימין, מלמעלה למטה, הנושא הראשון (A) חוזר על עצמו כאחרון, והמושג האמצעי (B) מופיע פעמיים ברצף.
תקבולת מצטלבת יכולה ליצור ניגוד חזק או יחס של מידה כנגד מידה בין צלעות המשפט. יש הרואים את המבנה של תקבולת זו כמבנה קונצנטרי (מעגלי) שכן מבנה זה יוצר הנגדה בין מרכזו לקצוות שלו. תקבולת מוצלבת איננה בהכרח תקבולת נרדפת (כפל הרעיון באמצעות מילים שונות).
תקבולת מעין זו בטקסטים ספרותיים או פואטיים, מבחינה עלילתית גרידא או מבחינה לשונית או משמעותית, מתקראת בדרך כלל מבנה כיאסטי.
דוגמות לתקבולת מוצלבת:
בספר בראשית (סדר המילים המקבילות הפוך בשתי הצלעות): ”שֹׁפֵךְ דַּם הָאָדָם / בָּאָדָם דָּמוֹ יִשָּׁפֵךְ” (בראשית, ט', ו').
בעלילות בעל וענת ("הדו" הוא מכינויי האל בעל): ”בעל – ביתו יבנה / הדּוּ – ירומם היכלו”.
ראו גם

תקבולת
לקריאה נוספת

יעקב כדורי, "שירת המקרא - הא כיצד", ספרות המקרא - מבואות ומחקרים, עורכת צפורה טלשיר, הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים 2011, עמודים 287–306
ספר הקורס מבוא למקרא, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, עמוד 134
ביאורים

↑  על שם האות היוונית כי, שצורתה χ
הערות שוליים

↑  תִּקְבֹּלֶת מֻצְלֶבֶת במילון ספרות: שירה (תשס"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 244, לפי לוח UT 51 VI, במקור: בעל בהתה תבננ הד תרממ הכלה (וניתן לפרש הן כפעיל – ביתו יִבְנה, יְרוֹמֵם היכלו, והן כסביל – ביתו יִבָּנֶה, ירומַם היכלו).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285525105171  BnF: cb12650881j (data)  GND: 4147656-6  LCCN: sh85023223  SUDOC: 050587455 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רדואן חלחל

רדואן חלחל (בצרפתית: Redouane Halhal, בערבית: رضوان حلحل, בתעתיק מדויק: רצ'ואן חלחל; נולד ב-5 במרץ 2003 במונפלייה שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-מרוקאי המשחק בעמדת הבלם בהלמונד ספורט
קריירת מועדונים

חלחל גדל במחלקת הנוער של מונפלייה. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-26 בדצמבר 2023 חתם באתלטיקו מדריד מלה ליגה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-14 באוגוסט 2024 חתם במכלן הבלגית ואז הושאל להלמונד ספורט ההולנדית.
קריירה בינלאומית

חלחל נכלל בסגל נבחרת מרוקו עד גיל 23 לטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2023, וערך שתי הופעות בטורניר, בו זכה נבחרתו.
תארים

גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 (1): 2023
הערות שוליים

↑  https://www.atleticodemadrid.com/noticias/redouane-halhal-nuevo-fichaje-del-atleti-b באתר הרשמי של אתלטיקו מדריד, 26 בדצמבר 2023 (בספרדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רדואן חלחל".
אברהם שלמה זלמן צורף

| --- | --- |
מצבת קבורתו המשוחזרת של הראש"ז בהר הזיתים
מצבת קבורתו המשוחזרת של הראש"ז בהר הזיתים
 לידה:  1786 תקמ"ו קדאייני, האיחוד הפולני-ליטאי האיחוד הפולני-ליטאי
 נרצח:  16 בספטמבר 1851  (בגיל 65 בערך) י"ט באלול ה'תרי"א ירושלים, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 מקום קבורה:  מצבות לזכרו בבית הקברות הר הזיתים ובהר הרצל
 מדינה:  הדוכסות הגדולה של ליטא 
 מקום פעילות:  ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 16 בספטמבר 1851 
 תחומי עיסוק:  צורף
 בני דורו:  יהודה ביבאס שמואל סלנט
 צאצאים:  מרדכי סלומון
 
הרב אברהם שלמה זלמן צורף (הראש"ז) (תקמ"ו/ 1786 – י"ט באלול ה'תרי"א /16 בספטמבר 1851) נמנה עם מחדשי היישוב האשכנזי בירושלים בראשית המאה ה-19, ושימש שד"ר של יהודי ירושלים. בשנת 1836 השיג צורף אישור (פירמאן) ממוחמד עלי, ששלט אז בארץ ישראל, לשפץ את "חצר האשכנזים" המכונה גם "חצר חורבת רבי יהודה החסיד", והיה פעיל בשיפוץ החצר ובניית בית המדרש "מנחם ציון".
הרב צורף הותקף על רקע התנגדות הערבים לשיפוץ חצר החורבה ומת ב-1851, כמה חודשים מאוחר יותר. צורף נחשב לנפגע פעולת איבה הראשון ברשימת הקורבנות שלפני קום המדינה.
נכדו, יואל משה סלומון, היה ממייסדי פתח תקווה. נינו, חיים סלומון, היה ממייסדי חברת התרופות "סלומון לוין ואלשטיין" שממנה התפתחה חברת התרופות "טבע".
תולדות חייו

אברהם שלמה זלמן צורף נולד בעיר קיידאן שבליטא לאביו יעקב. בילדותו למד תורה עם אחד מתלמידי הגר"א וממנו ספג את השאיפה לקיים את מצוות יישוב ארץ ישראל.
במאי 1811 יצא עם אשתו ושלושת ילדיו בעליית תלמידי הגר"א לעלות לארץ ישראל. בהושענא רבה תקע"ב (אוקטובר 1811) הגיעה המשפחה לחופי ארץ ישראל, והשתקעה בעיר עכו במשך כמה חודשים. בהמשך עקרה משפחת הרב לצפת, שם ביקש צורף להשתלב בהווי המקומי: הוא פתח חנות לצורפות, החליף את לבושו לבגדים המקובלים על יהודי ספרד, ולמד את השפה הערבית.
בשנת 1816 עלה לירושלים, בעלייה שבראשה עמד רבי מנחם מנדל משקלוב. באותה תקופה הייתה ירושלים סגורה בפני עליית יהודים אשכנזים, בגלל חוב ישן של רבי יהודה החסיד. צורף ומשפחתו נכנסו לעיר בהתחפשות לחזות של יוצאי ספרד.
בבואו לירושלים פתח חנות לצורפות, ממנה קיבל את הכינוי "צורף". עם זאת, יש משערים ששם המשפחה צורף הגיע אליו מאבותיו, וכי הוא נכדו של המקובל רבי העשיל צורף.
באותן השנים נהג לצאת לחו"ל בתור שד"ר על מנת לאסוף תרומות לטובת היישוב הספרדי בירושלים. היו שהתנכלו לו וכאשר הגיע לאחד הקהילות באיטליה חשדו בו ראשי הקהילה כי הוא מתחזה. כאשר עמדו על הטעות התנצלו לפניו ושמו התפרסם בקהילות איטליה. באותן שנים היה בקשר קרוב עם הרב יהודה ביבאס ואף פעל למען מינויו לרבה הספרדי של אמסטרדם, דבר שלא צלח לבסוף.
הצלחתו בגיוס התרומות הביאה לכך שייזום תוכנית לשיקום שטח בית הכנסת "חורבת רבי יהודה החסיד" והפיכתו למרכז יישוב יהודי. בשנת 1836 יצא למצרים ובעזרת הקונסולים של רוסיה ואוסטריה קיבל פירמאן (צו מלכותי) ממוחמד עלי באשא, שליט מצרים, ששלט באותה עת גם בארץ ישראל, אשר ציווה "כי הרשות בידי העדה האשכנזית להקים את 'דיר שיכנז' (דהיינו 'חצר האשכנזים'; לימים 'החורבה' וסביבותיה) ולבנות בתוכה מעונות, ואסור לתבוע מהם את חובות אבותיהם". מהלך זה קנה לו אויבים רבים בירושלים. בטענתו התבסס צורף על החוק העות'מאני, המבוסס על השריעה, שעל פיו חוב שעברו עליו 40 שנה הרי הוא בטל - והחוב של רבי יהודה החסיד היה בן למעלה מ-130 שנה.
רבי יהוסף שווארץ בספרו "תבואות הארץ" כותב: "ביום י"ט אלול התחלנו לפנות האשפה והזבל ויחלו לבנות. עד פרשת וארא תקצ"ז נגמר בית המדרש וכבר יכולנו להתפלל בו ונחנכה ביום ההוא בשמחה גדולה: ברוך מציב גבולות אלמנה, ויקרא את שמו "מנחם ציון" או בפי העם "בית המדרש הישן". ויבנו עוד כל הבניינים והבתים הנחרבים והנהרסים אשר בכל החצר הגדול הזה". כך היו במרכז של העדה האשכנזית מושב לבית דין צדק, תלמוד תורה לנערים וישיבה.
מותו

השלמת הבנייה עוררה מורת רוח בקרב תושבי ירושלים הערבים, והם חיפשו דרכים לנקום בו. כל זמן שהיה הממונה היחיד על כספי החורבה, דאג להעביר כספים למנהיגי הערבים "למען השלום". אולם כאשר גדל היישוב, וקמו מנהיגים וממונים חדשים, נאלץ לחדול מלתת שלמונים לערבים. דבר זה הקים נגדו אויבים רבים[דרוש מקור].
פעמיים ניסו להתנקש בחייו: בפעם הראשונה ירה בו ערבי, אך החטיא את המטרה. היורה נמצא למחרת טבוע בבור. בפעם השנייה, בדרכו אל בית הכנסת "מנחם ציון" להתפלל תפילת ותיקין, התנפלו עליו מספר ערבים, והיכוהו בחרב בראשו. החרב פגעה במוחו וגרמה לו לאובדן זיכרון ושיתוק. צורף שרד את הפגיעה במשך עשרה חודשים, אך לבסוף גסס.
ביומו האחרון קרא לכל בני משפחתו, וביקש להדליק נרות ולהכין כיסאות לאורחים הרבים והחשובים שיבואו לבקרו. אז שאל לשלום כל אחד מבני משפחתו וכך "יצאה נשמתו היפה, האמיצה, המסורה לעיר קדשו, בחברת בני ביתו הנאהבים והנעימים". הוא נפטר בי"ט באלול ה'תרי"א (1851).
פרנסי העדה הספרדית, הממונים על בית הקברות, סירבו להביאו למנוחת עולמים עד שישולם חובו מימי היותו שד"ר. רק לאחר פנייתו של רבי שמואל סלנט, רבה של העדה האשכנזית, אל החכם באשי, הושגה לו אחוזת קבר ליד קבר זכריה בהר הזיתים. חלקה זו נחפרה בידי ארכאולוגים בשנת 1960, וכל הקברים שבה הוסרו. שמו של צורף ושל הרב משה בידרמן נכתבו על הקיר בסמוך למקום שבו היו קבריהם, ובשנת 2010 הוצבו במקום מצבות חדשות הנושאות את שמם של בני הזוג צורף.
צורף מוזכר כנרצח הטרור הראשון בארץ ישראל בעת החדשה ומונצח בלוח מספר אחת בהר הרצל.
צאצאיו

בנו של צורף, מרדכי, כבר נקרא בארץ ישראל בשם סלומון. ההשערה היא כי השלטונות העות'מאניים רשמו בדרכונו את השם, על סמך שם אביו - זלמן, כנראה בהשפעת ה"סולימאן" הרווח בערבית. יש הסוברים כי הוא עצמו הסב את הכינוי היידישאי של אביו מזלמן לסולומון, ואימצו כשם משפחה. כך או כך, הוא המשיך להיקרא "מרדכי צורף" בסביבתו היהודית. מרדכי סלומון היה ממחדשי ההתיישבות החקלאית בארץ וכבר ב-1839 בעת ביקורו השני של מונטפיורי העביר לו תוכנית מפורטת בדבר ייסוד כפר חקלאי בארץ ישראל.
נכדו, יואל משה סלומון, היה ממייסדי פתח תקווה, ונינו, חיים סלומון, היה ממייסדי חברת התרופות "סלומון לוין ואלשטיין" שממנה התפתחה חברת התרופות "טבע".
באוקטובר 2011, כאשר מלאו 200 שנים לעלייתו לארץ, ארגנו צאצאיו כינוס משפחתי גדול בירושלים. לפי הערכות של חוקרים ושל בני המשפחה, מספר צאצאיו הוא כ-20 אלף, והם נושאים 800 שמות משפחה שונים. 95% מהמשפחה חיה בישראל.
לקריאה נוספת

משה קטן, ‏דרכונו של ר' אברהם שלמה זלמן צורף (הראש"ז), קתדרה 54, טבת תש"ן, דצמבר 1989
יעקב יערי-פולסקין, הגואל שבא לירושלים, בתוך: חולמים ומגשימים, הוצאת מ. מזרחי - תל אביב, 1967, עמודים 34–39
שמחה מנדלבוים, צאצאי הראש"ז- עשרה דורות בארץ ישראל, 1994.
אריה מורגנשטרן, משיחיות ויישוב ארץ-ישראל, ירושלים, הוצאת יד בן צבי, תשמ"ה. (יצא גם באנגלית בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד)
אריה מורגנשטרן, גאולה בדרך הטבע, ירושלים, תשנ"ז.
אריה מורגנשטרן, השיבה לירושלים: חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה התשע-עשרה, ירושלים, הוצאת שלם, תשס"ז.
אריה מורגנשטרן, ראובן גפני ודוד קאסוטו, החורבה: שש מאות שנים של התיישבות יהודית בירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, התש"ע-2010.
שמחה מנדלבוים, אלכסנדר אריה מנדלבוים (ע), ספר מנחם ציון, ירושלם: המכון להוצאת תורת תלמידי הגר"א, תשנ"ה, בתוך: קריית ארבע
יעקב סלומון (ע), נחלת אבות: חדושי אגדה, מדברי הר' אברהם שלמה זלמן [צורף], חיפה, תשל"ז
ביאורים

↑  אם כי את רשימת חללי מערכות ישראל פותח אהרן הרשלר, שנרצח על ידי ערבים ב-1873: יואב זיתון, החלל הראשון: "במאה שערים גאים בו עד היום", באתר ynet, 15 באפריל 2013
הערות שוליים

↑  אריה מורגנשטרן, בניין חצר "חורבת ר' יהודה הנשיא", שלם, מחקרים בתולדות ארץ ישראל וישובה היהודי ספר רביעי, יד יצחק בן צבי, תשמ"ד, עמ' 227
↑  יהודה ליבס, "נבואתו של ר' העשיל צורף מווילנא בכתבי ר' מנחם מנדל משקלוב תלמיד הגאון מווילנא ומייסד היישוב האשכנזי בירושלים"
1 2  הגואל שבא לירושלים
↑  אריה מורגנשטרן, בין רבי יהודה ביבאס לשד"ר ה'פרושים' הירושלמי, פעמים  40, תשמ"ט, עמודים 156-159
↑  המקור: רבי אברהם משה לונץ מצוטט בהגואל שבא לירושלים
↑  עמוד תע"ב
↑  לפי תבואות הארץ תשעה באב
↑  דף לזכר אברהם שלמה זלמן צורף, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
↑  הדס מנור, ‏הכול נשאר במשפחה, באתר גלובס, 19 בפברואר 2004
↑  עופר אדרת, מדורת השבט: בני משפחתו של אברהם שלמה סלומון עורכים כנס לזכרו, באתר הארץ, 29 ביוני 2011
↑  אתר אינטרנט של כנס 200 שנה לעלייתו של שלמה אברהם זלמן צורף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518712705171  LCCN: n94075782  VIAF: 43534096   WorldCat (עם VIAF): 43534096 
בתמונה בני היישוב הישן בתפילה בסמוך לקבר זכריה ונראות בה המצבות באזור בטרם הוסרו
יהא מונח עד שיבוא אליהו

יהא מונח עד שיבוא אליהו הוא פסק הלכתי הקובע כי במצבי ספק שנוצר מוויכוח עובדתי אודות בעלות על חפץ כשנושא הדיון אינו בר הכרעה, קיימת עמדה הלכתית לפיה אין לתיתו לאף אחד מהצדדים כל עוד אין ראיות נוספות, כלומר, יש לשמר את המצב הקיים עד זמן התבררות הספקות על ידי אליהו הנביא, שעל פי המסורת היהודית יבשר את ביאת המשיח: ”הנה אנכי שולח לכם את אליה הנביא לפני בוא יום ה' הגדול והנורא” (ספר מלאכי, פרק ג', פסוק כ"ג).
מקור הביטוי

המקור הספרותי הראשון בו מופיע ביטוי זה אינו בהקשר של דיני ממונות, אלא בענייני איסור והיתר. המקור הוא הסכוליון למגילת תענית, על תאריך "עשרין ותלתא (23) למרחשון", שם כתוב שאבנים טובות שנמצאו בתקופת החשמונאים, ולא היה ידוע האם הן טמאות או טהורות, נגנזו "עד שיבוא אליהו ויעיד עליהן".
בספרות חז"ל, אליהו, מבשר בואו של המשיח, הוא הגורם אליו נדחות הכרעות בשאלות שאינן ניתנות להכרעה באמצעות הכלים הקיימים. כך מופיע הביטוי 'יהא מונח עד שיבא אליהו' בספרות התנאית בכמה תרחישים שונים.
הסברים שונים ניסו לקשור בין ההלכות השונות ולהצביע על מכנה משותף אחיד בגינו הוחלט כי הספק במקרים אלו ייפתר בצורת "יהא מונח". למעשה, קשה להצביע על תחום ספציפי המבדיל בין הלכות אלו להלכות אחרות, מלבד העובדה שבהלכות אלו אף לא נמצא 'קצה חוט', ואין אפילו תחילת דיון מבורר (זאת לעומת תיקו, המבטא דיון ברור בעל צדדי הכרעה שונים שלא הוכרע).
דיני ממונות

הביטוי "היא מונח עד שיבוא אליהו" הוא גם בעל משמעות בדיני ממונות בהלכה.
במסכת בבא מציעא (פרק ג' משנה ד') נכתב במשנה:
שנים שהפקידו אצל אחד, זה מנה וזה מאתים, זה אומר שלי מאתים וזה אומר שלי מאתים, נותן לזה מנה ולזה מנה, והשאר יהא מונח עד שיבוא אליהו.
אמר רבי יוסי, אם כן מה הפסיד הרמאי? אלא הכל יהא מונח עד שיבוא אליהו.
זאת אומרת: במקרה של ספק כששני אנשים טוענים בעלות על הסכום הגדול. תנא קמא אומר שמעניקים לכל אחד את החלק הקטן והשאר יהא מונח עד שיבוא אליהו. רבי יוסי חולק וטוען כי מטרתנו היא לגרום לרמאי להודות, ואם ניתן לו את מה ששייך לו ממילא - לא יהיה לו תמריץ לעבוד ולכן לוקחים הכל משניהם וכך הרמאי ירצה את מעט כספו ויודה.
בעלי התוספות מסבירים כי הדין המיוחד הזה קורה רק כאשר וודאי אחד הטוענים רמאי (בשונה מדין שניים אוחזין בטלית שבו אפשרי ששניהם תפסו ביחד ולכן הדין הוא יחלוקו) ויש חזקה לשניהם (בשונה מדין ארבא (=ספינה) שלה שני טוענים אך אין לאף אחד חזקה שבה הדין הוא כל דאלים גבר). בעלי התוספות מסבירים, כי החזקה של שניהם נגרמת כתוצאה מכך שהנפקד תופס בחזקת שניהם כאילו הם עצמם מוחזקים בו.
ישנה מחלוקת בין הרמב"ם למרדכי האם מניחים את הממון בבית הנפקד או בבית דין.
ראו גם

תיקו
כל דאלים גבר
ממון המוטל בספק חולקים
לקריאה נוספת

האנציקלופדיה התלמודית כרך כ"ב תשנ"ה מעמ' כ"ו
הערות שוליים

↑  במשנה בחמישה תרחישים שונים: מסכת שקלים פרק ב', ה'; מסכת בבא מציעא, פרק א', ח', בפרק ב', ח', ובפרק ג', ד'-ה'; פעם אחת בתוספתא: מסכת שקלים, פרק א', י"ב; מסכת בבא מציעא, פרק ג', ו'; ופעם אחת במדרש תנאים: ספר דברים, פרק כ"ב, ב'.
| המשפט העברי |
| --- | --- | --- |
| בית דין והדיינים | סמיכת זקנים • ערכאות של גויים • איגרות בית דין • איסור הטיית משפט • איסור שוחד • כבוד הבריות במשפט העברי |  |
| סדר הדין | לא תגורו מפני איש • בצדק תשפוט עמיתך • דרישה וחקירה • דין מרומה • אנן סהדי |  |
| תובע ונתבע | כתב סירוב • הודאת בעל דין |  |
| דיני ראיות | עדות • כיוון שהגיד שוב אינו חוזר ומגיד • עדים זוממים • פסולי עדות • לא תישא שמע שווא • אין עד נעשה דיין • נמצא אחד קרוב או פסול • שטר • סימנים • קול |  |
| דיני טענות | טענת ברי • ברי ושמא • ספק וודאי • קים לי • מרא קמא • כופר הכל • מודה במקצת • מיגו  • טענו חיטין והודה לו בשעורין • טוען וחוזר וטוען • הוחזק כפרן |  |
| פסק בית דין | הכרעת רוב בדיינים • המוציא מחברו עליו הראיה • יחלוקו • יהא מונח עד שיבוא אליהו • כל דאלים גבר • שודא דדייני • פשרה • עביד איניש דינא לנפשיה • הפקר בית דין הפקר • חזקת ממון • תפיסה • גוד או איגוד |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אינטרסקס

אחד מדגלי האינטרסקס. דגל זה מורכב מטבעת סגולה על רקע צהוב, צבעים הנחשבים לצבעי "הרמאפרודיט". המעגל מסמל שלמות.
בדגל הביג'נדר נעשה שימוש גם על ידי קהילות אינטרסקסואליות. הדגל נוצר על ידי נטלי פוקס ב-2009. הוא מייצג הן את מי שנולדו זכר או נקבה, הן את מי שבחרו לעבור התאמה מגדרית והן את מי שנולדו אינטרסקס, וכן כל צירוף אחר, כגון מי ששואפים לעבור התאמה מגדרית. הרצועה האמצעית משלבת צבעי ורוד (נשי) ותכלת (גברי) ומסמלת את הערבוב בין המגדרים.
אחד מסמלי האינטרסקסואליות.
משתתפים בפורום הבינלאומי השלישי לאינטרסקס שנערך במלטה בדצמבר 2013
אינטרסקס (מאנגלית: Intersex) הם בני-אדם שיש להם סימני מין זכריים ונקביים כאחד (המונח הרפואי הוא התמיינות מינית שונה או התמיינות מינית אחרת (DSD) ‏(אנ')).
אין נתונים מדויקים על מספר התינוקות הנולדים במצב בו מינם אינו זכרי או נקבי בבירור או על מספר האנשים החיים כאינטרסקס, והנתונים משתנים בהתאם להגדרת התופעה. בהתאם לאומדנים רפואיים רשמיים, נולד תינוק אינטרסקס אחד בכל 1,500 עד 2,000 לידות. לפי אומדנים אחרים, אך שנויים במחלוקת, היקף התופעה הוא כ-2% עד 4% מהאוכלוסייה.
בתחילת שנות ה-90 התגבשה בעולם קהילת אינטרסקס, וזו יצאה למאבק שמטרתו שינוי השיטה הרפואית הגורסת כי יש לנתח תינוקות אינטרסקסים בהקדם האפשרי. המאבק הצליח במדינות שונות, והוא מתקיים בין היתר גם בישראל.
רקע

מקובל להגדיר את מינו של אדם בארבעה רבדים:
המין הגניטלי (אברי מין זכריים או נקביים)
המין הגונאדי (בלוטות מין זכריות או נקביות, כלומר אשכים או שחלות)
מין הורמונלי (מידת הריכוז של הורמוני מין כגון טסטוסטרון, אסטרדיול ופרוגסטרון)
המין הכרומוזומלי (כרומוזומי מין XX, XY או אופציות נוספות)
אצל רובם המכריע של האנשים קיימת התאמה בין ארבעת המדדים. אינטרסקסים הם אנשים אצלם לא כל התכונות הנ"ל זכריות או נקביות, אם משום שחלק מהתכונות נקביות וחלק זכריות, או מפני שאחת התכונות נחשבת לא זכרית ולא נקבית. רבים מהם נולדים עם אברי מין חיצוניים שאינם זכריים או נקביים בבירור. במקרים אחרים אין התאמה בין אברי המין החיצוניים והפנימיים (במקרים נדירים לאותו אדם יש אשכים ושחלות, או בלוטת ביניים הנקראת "אובו-טסטיס"). ישנם אנשים הנולדים עם כרומוזומי מין שאינם XX או XY - למשל: XXY, XYY או כרומוזום X בודד.
הזהות המגדרית של אינטרסקס יכולה להיות סיסג'נדרית במקרה שהמין והמגדר שנבחרו עבורו או עבורה מקובלים על ידם, או טרנסג'נדרית במקרה שהיא אינה מקובלת.
סיבות אפשריות לאינטרסקסואליות

בעולם הרפואה ידועים סוגים רבים של מצבים הגורמים לאינטרסקסואליות. חלקם עוברים בתורשה (על פי רוב בתורשה אוטוזומלית רצסיבית), חלקם נובעים ממוטציות גנטיות חד-פעמיות (ללא היסטוריה משפחתית) והסיבות לחלקם עדיין אינן ידועות. כמה מסוגי האינטרסקסואליות הנפוצים יותר: