stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בובות אפריקאיות
תפקיד הבובות בנישואין

באנגולה כאשר אישה משבט הAmbo מתחתנת אמה מביאה לה בובת משפחה הנקראת על שם בעלה. הנשואה הטרייה מטפלת בבובה ומחזיקה אותה צמוד אליה לבטן באמצעות חגורה לצורך התעברות מהירה. בקרב אנשי Sotho כשאישה מתחילה לחפש פרטנר לנישואין סבתה תעניק לה בובה העשויה מחרוזים לענוד על הצוואר כדי להבטיח שגבר יחפש אחריה. במהלך טקס הנישואין האישה סוחבת בובה גדולה יותר שמטרתה לכוון לקראת הולדת ילדים מרובה. היא סוחבת אותה עד הולדת הילד הראשון והוא נקרא על שם הבובה.
אצל אנשי Venda משתמשים בבובה על מנת להעביר את חוקי הנישואין. כבר מילדות כאשר ילדה מקבלת בובה מסבתה עליה ללמוד מהן הדרישות מחיי הנישואין. גם הגבר נאלץ ללמוד חוקים אלו, כאשר הוא מתחתן עליו לרכוש את הבובה בעלות המשתווה למחירה של פרה, להגיע לסבתה של אשתו וללמוד את החוקים. רק לאחר תהליך זה ניתן לממש את הנישואין. ברוב התרבויות באפריקה הנישואין חסרי חשיבות כל עוד לא נולד הילד הראשון, "child-doll" לעיתים משמשת כתחליף לכך. הבעל מכין לאשתו בובה מעץ מקשט אותה בשיער וחרוזים ומעניק לאשתו. היא סוחבת את הבובה על גבה ומטפלת בה עד הגעת הילד הראשון.
תפקיד הבובות בפוריות

באפריקה הלחץ התרבותי להפוך לאמא הוא עצום, כבר בילדות נשים מחונכות להאמין שייעודן בחיים הוא ללדת ילדים, ואישה ללא ילדים לא מוערכת בחברה. בנוסף, יש שימוש בחשיבות הנושא לצורך שמירת הנורמות התרבותיות, אישה הסוטה מהנורמות מאוימת בכך שפוריותה תיפגע. אחת מהסיבות החשובות להבאת ילדים היא שהם אחראים לקבורה נאותה להוריהם. למשל אצל אנשי Edo מניגריה ישנה אמונה שמי שנקבר מחוסר ילדים, לא יגיע לקבורה נאותה ולכן לא יזכה להצטרף לאבותיו בעולם הבא. נשים ללא ילדים סופגות השפלות גם במהלך הקבורה, למשל, בקניה אנשי הגוס מחוררים את פטמות האישה בפירסינג לפני הקבורה אם היא חסרת ילדים ושמים תרנגולת ליד קברה שתבכה במקום הילדים שאינם.
בתרבות האפריקאית נעשה שימוש בבובות על מנת להבטיח את פוריות האישה או להחזיר את זו שאבדה. ישנה אמונה שכבר מהרגע שילדות נעשות פוריות הבובה מגנה על פוריותן וכשהן נישאות היא מסייעת בכניסה להריון. עבור נשים עם בעיות פוריות, הבובות מסייעות ביכולת להרות. בנוסף במקרים בהם נפטר ילד במשפחה הבובה מחליפה את מקום הילד ומעודדת את האם להיכנס להריון מחדש.
בקרב אנשי Nguni מדרום אפריקה ישנה משמעות למידה בה ילדה משחקת עם בובתה. אם היא משחקת עמה בקביעות יהיו לה ילדים רבים ואם אינה מטפלת בבובה במסירות הוריה גוערים בה שלא תהיה אישה ואמא טובה.
בקרב אנשי Zaramo בטנזניה כאשר הילדה מקבלת מחזור לראשונה היא נכנסת לבידוד ומקבלת בובה. היא מלבישה את הבובה בשיער שלה עצמה, בבגדיה ועיטוריה ומתייחסת אליה כבתה. בסיום הבידוד היא יוצאת לרקוד ברחובות כאשר הבובה לראשה ומקבלת מטבעות מהעוברים ושבים. הטקס מסתיים בנטרול הבובה על ידי הסרת העיטורים ממנה ושמירה עליה עד הילדה הבאה במשפחה שתהפוך לפוריה.
תפקיד הבובות כמתווכות תפקידים חברתיים-תרבותיים

בובות אפריקאיות מביאות לידיעה את קיומו החשוב של הבאת ילדים לעולם. הפיכת האישה לאמא מעלה את מעמדה החברתי עקב כך שמילאה את המשימה שהחברה הטילה עליה. הבובות נמצאות בחייהן של הנשים כבר מהילדות, טקס החניכה והנישואין והן אוכפות את שמירת הנורמות. משתמשים בהן בטווח רחב של טקסים ולמטרות שונות. לבובות יש תפקיד חשוב ביצירת הייצוגים של מערכות יחסים אצל גברים ונשים, תפיסה עצמית ותפיסות תרבותיות משותפות. אפילו הדרך בה השיער נהוג להיראות בתרבות מקומית מסוימת מתווך לילדה דרך בבובתה. כלומר האופן בו הבובות נעשות בכל שבט מסמנות גם את אידיאל היופי המצופה מן האישה.
בתרבות האפריקאית יש גבול דק בין משחק בבובות לטקסים הנעשים באמצעותם, היא בעלת תפקיד דו משמעי, בובה יכולה להשתייך לאישה מבוגרת והיא אינה תשחק בה אף פעם. זאת כי הבובה משמשת לעידוד פוריות, טיפול בעקרות והריון מזורז. לכן לבובה יש לעיתים מראה המזכיר איבר מין זכרי ומשויכות לה היבטים אנתרופומורפיים. הבובות מלמדות את הנשים כבר מילדות מהו תפקידן המגדרי והקשרו למיניות.
השלבים השונים שעוברת האישה במהלך התפתחותה מסומל גם בטווח הרחב של סוגי הבובות כאשר כל אחת מעוצבת בצורה אחרת הממחישה את תפקידה. למשל אצל אנשי Ndebele בובת החניכה עם חרוז בצורת דמעה על מנת לבטא את אובדן הילדה שגדלה או בגלל התלאות שתעבור בטקס החניכה. בובת הכלה מאופיינת בהינומה ועיטורים כאשר כל עיטור מסמל את מספר ראשי הבקר שמשפחתה תקבל עבורה. בובת האם מסמלת את כבודה כאשר אישה נשואה עם ילדים מסומלת בצבעי אדום ושחור ושילוב של חרוזים בצבע כחול ושחור מסמל שהגיעה לנישואין בתולה. בובת הנערה הבתולה מסומלת כרווקה על ידי ידיה החשופות.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  cameron, E. L. (1997). IN SEARCH OF CHILDREN: Dolls and Agency in Africa. African Arts, 30(2), 18.
↑  Wilkinson, D. Y. (1987). The doll exhibit: A psycho-cultural analysis of black female role stereotypes. Journal of popular culture, 21(2), 19.
↑  Sieber, R., & Herreman, F. (2000). Hair in African art and culture. African Arts, 33(3), 54.
↑  Labelle, M. L. (2005). Beads of life: Eastern and southern african adornments. African arts, 38(1), 12.
↑  Maret, P. (2016). Bones, sex, and dolls: solving a mystery in Central Africa and beyond. Journal of field archaeology, 41(4), 500-509.
↑  Smith, A. C., & Kotzé, P. (2010, May). Indigenous African artefacts: Can they serve as tangible programming objects? In 2010 IST-Africa (pp. 1-11). IEEE.
אניטה היל

| --- | --- |

 לידה:  30 ביולי 1956 (בת 68) לון טרי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  מסצ'וסטס, ארצות הברית
 ידועה בשל:  העידה נגד השופט המועמד לבית המשפט העליון, קלרנס תומאס, בגין הטרדה מינית.
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה פקולטה למשפטים, אוניברסיטת ייל
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 מקצוע:  עו"ד, פרופסור
 מעסיק:  אוניברסיטת ברנדייס, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, הקולג' למשפטים של אוניברסיטת אוקלהומה 
 תפקיד:  פרופסור באוניברסיטת ברנדייס
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של נשות אוקלהומה (1993)  Margaret Brent Award (1992) 
 
אניטה פיי היל (באנגלית: Anita Faye Hill, נולדה ב-5 ביולי 1956) היא עורכת דין ואקדמאית אפרו-אמריקאית, ופרופסור למדיניות חברתית, משפטים ולימודי נשים באוניברסיטת ברנדייס. היא התפרסמה בשנת 1991 כאשר האשימה את קלרנס תומאס, בעת שהיה מועמד לתפקיד שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, בהטרדה מינית. ההטרדה אירעה כאשר הוא היה הממונה עליה בנציבות לשוויון הזדמנויות (EEOC) ובמחלקת החינוך של ארצות הברית. למרות עדותה של היל בפני ועדת המשפט של הסנאט, מועמדותו של תומאס אושרה, והוא מונה כשופט בית המשפט העליון. אף על פי כן, העימות הציבורי ועדותה של היל יצרו תשומת לב ציבורית לנושא הטרדות במקום העבודה.
שנותיה הראשונות והשכלתה

היל נולדה בלון טרי, אוקלהומה, הצעירה מבין 13 ילדיהם של אלברט וארמה היל, שהיו חקלאים. משפחתה הייתה במקור ממדינת ארקנסו, שם סביה וסבא רבא שלה מצד אמה נולדו לתוך העבדות. היל גדלה בדת הבפטיסטית.
לאחר שסיימה בהצטיינות את לימודיה התיכוניים, היל נרשמה ללימודי פסיכולוגיה באוניברסיטת המדינה של אוקלהומה, וסיימה את התואר בהצטיינות ב-1977. היא המשיכה את לימודיה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת ייל, וקיבלה תואר ראשון ב-1980.
היל התקבלה ללשכת עורכי הדין של מחוז קולומביה (וושינגטון די. סי.), והחלה את קריירת המשפטים שלה כעו"ד זוטרה במשרד עורכי הדין וואלד, הרקרדר ורוס. ב-1981 קודמה לתפקיד העוזרת-יועצת של קלרנס תומאס שהיה אז סגן השר הממונה על המשרד לזכויות האזרח במשרד החינוך האמריקאי. כשתומאס מונה ליו"ר הנציבות לשוויון הזדמנויות (EEOC) ב-1982, היל עברה איתו לתפקיד החדש ונשארה שם כשנה, עד 1983.
ב-1983 מונתה היל כפרופסור זוטר למשפטים באוניברסיטת אורל רוברטס, וב-1986 היא הצטרפה לסגל הפקולטה למשפטים של 
אוניברסיטת אוקלהומה, שם הרצתה במשפט מסחרי וחוזים.
פרשת קלרנס תומאס > השפעות

העניין הציבורי בעדותה של היל עורר מחדש את המודעות והשיח הפתוח בנושא הטרדות מיניות במקום העבודה, וכיום התנהגות זו היא פחות מקובלת. זמן קצר לאחר השימועים למינויו של תומאס, הנשיא בוש (האב) הסיר את התנגדותו לחוק שנתן לקורבנות הטרדה את הזכות לתבוע פיצויים בבתי משפט פדרליים, משכורות רטרואקטיביות, והחזרה לתפקיד.
שנה לאחר חקיקת החוק, עלו ב-50% מספר התלונות על הטרדה מינית שנרשמו בנציבות לשוויון הזדמנויות, ודעת הקהל עברה לתמיכה בהיל. גם חברות פרטיות החלו לערוך תוכניות למניעת הטרדה מינית.
האופן בו הוועדה בסנאט, שהיו חברים בה גברים בלבד, אישרה את מינוי של תומאס על אף טענותיה של היל לגבי ההטרדה המינית הכעיס פוליטיקאיות ועורכות דין רבות. בספרן "כל הנשים הן לבנות, כל השחורים הם גברים, אך חלקנו אמיצים" (באנגלית, All the Women Are White, All the Blacks Are Men, but Some of Us Are Brave) תיארו העורכות גלוריה ט. האל, פטרישה בל-סקוט וברברה סמית את גיוס הכוחות של פמיניסטיות שחורות כ"תופעה ארצית מרשימה בתגובה לפרשיית אניטה היל-קלרנס תומאס".
עדותה של היל הדהדה אל מעבר לדיון הציבורי בנושא הטרדות מיניות במקום העבודה. השפעת הפרשה ניכרה במה שנקרא לימים "שנת האישה" (Year of the Woman), כאשר בבחירות של שנת 1992 נבחרו מספר שיא של נשים לתפקידים פדרליים ומדינתיים. לקונגרס נבחרו 24 נשים נוספות, מה שהכפיל את המספר הקיים, ובסנאט המספר שולש, משתי נשים בלבד, לשש. ארגוני נשים התארגנו מתוך כעס על ההתייחסות להיל בוועדת הסנאט ולסוגיית ההטרדה המינית בכלל, ולכן נעשו מטעמן מאמצים מיוחדים לגייס כספים ולהריץ בבחירות נשים. בין הנבחרות החדשות לסנאט: קרול מוזלי בראון, ברברה בוקסר, דיאן פיינסטיין ופאטי מארי. מארי סיפרה שהיא החליטה לרוץ בבחירות לסנאט מכיוון ש"זה היה כל כך מוזר, לראות את הגברים האלה מתחקרים בתוקפנות את האישה הזאת מהכיסאות הגדולים שלהם ומביטים בה מלמעלה. אז אמרתי, אני הולכת לרוץ לסנאט. כי הם צריכים שם מישהי שתגיד מה שאני הייתי אומרת אם הייתי שם", שזה היה להגן על היל ולתחקר את תומאס במקומה.
המשך קריירה

ב-1992 ארגנה קבוצה פמיניסטית התרמה, ובעקבות זאת קיבלה מימון תואם מהמדינה, כדי לייסד קתדרה פרופסוריאלית על שם היל באוניברסיטת אוקלהומה. א. ז. מיליון, פעיל ימין ויועץ עסקי, ארגנן מחאות והשווה את היל למתנקש בנשיא קנדי. פוליטיקאים שמרניים במדינת אוקלהומה הגיבו בדרישה להתפטרותה של היל, ואף הגישו הצעת חקיקה שתמנע מהאוניברסיטה לקבל כספים מתורמים מחוץ למדינה. לבסוף, ניסו דרך חקיקה לסגור את הפקולטה למשפטים. היו גם גורמים באוניברסיטה עצמה שניסו לבטל את קביעותה של היל. לאחר חמש שנים של עימותים, התפטרה היל מאוניברסיטת אוקלהומה.
לאחר תקופה קצרה כמרצה אורחת באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, הצטרפה היל לסגל אוניברסיטת ברנדייס, קודם במחלקה ללימודי נשים, ואחר כך בפקולטה למדיניות חברתית. ב-2011 היא גם הצטרפה כיועצת משפטית לפירמה שעוסקת בדיני תעסוקה. במהלך השנים הופיעה היל כפרשנית לענייני גזע ומגדר בתוכניות טלוויזיה כמו "60 Minutes", "Face the Nation" ו"פגוש את העיתונות. היא גם דוברת קבועה בנושאי משפט עסקי וזכויות נשים ומיעוטים. היא כותבת מאמרים שפורסמו בניו יורק טיימס וניוזוויק. ותורמת גם לפרסומים אקדמיים בנושאי משפט מסחרי בינלאומי, פשיטת רגל וזכויות האזרח.
ב-1995 ערכה היל יחד עם אֶמה קולמן ג'ורדן את הספר Race, Gender and Power in America: The Legacy of the Hill-Thomas Hearings .
ב-1997 פרסמה ספר אוטוביוגרפי בשם Speaking Truth to Power, בו תיעדה את חלקה בפרשיית המינוי של קלרנס תומאס, ובו כתבה שיצירת חברה הוגנת יותר זו מטרה מובילה בחייה. ב-2011 פרסמה היל ספר שני בשם Reimagining Equality: Stories of Gender, Race, and Finding Home, שהתמקד במשבר המשכנתאות אשר כתוצאה ממנו עוקלו בתיהם של אפרו-אמריקאים רבים. היא קראה לבחינה מחודשת לגבי חשיבות הבית ומקומו בחלום האמריקאי.
ב-2017 מונתה על ידי המפיקה קתלין קנדי לעמוד בראש "הוועדה נגד הטרדות", שקמה לאור גילויים אודות הטרדות ותקיפות מיניות בהוליווד (ראו Me Too) ונתמכה על ידי האולפנים הגדולים. היא אמרה כי
"אנחנו צריכים לחגוג את העובדה שהתאחדנו למען המטרה. היום אנשים אומרים 'לא נסבול התנהגות כזאת' וזה מעורר התפעלות. זאת נקודת המוצא שלנו. אבל יש עוד הרבה עבודה".
היל היא נושא סרט דוקומנטרי מ-2013 בשם "אניטה" (באנגלית, "Anita"), שמספר את סיפור חייה בדגש על הפרשיה בגינה התפרסמה. ב-2016 יצא הסרט "באישור" שתיאר את השימועים בסנאט ואת הסיקור התקשורתי של האירועים.
פרסים ואותות כבוד

חברת קרן פלצ'ר
פרס התיקון הראשון לחוקה על שם לואי פ. ואווליט סמית
חברת דירקטוריון ב-Southern Vermont College
כוכב הלכת המינורי 6486 Anitahill, שהתגלה על ידי אלינור הלין, נקרא על שמה. ההכרזה נעשתה בנובמבר 2019
אלכסנדר שירווינדט

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1934 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  15 במרץ 2024 (בגיל 89) מוסקבה, רוסיה 
 שם לידה:  Александр Анатольевич Ширвиндт 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1952–2024 (כ־72 שנים) 
 מקום לימודים:  המכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין (1956) 
 צאצאים:  Mikhail Shirvindt 
 פרסים והוקרה:  עיטור הידידות בין העמים (20 ביוני 1994)  עיטור מסדר המולדת דרגה ראשונה (29 במאי 2019)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית (16 באוקטובר 1974)  מסדר הכבוד של קמרובו (1993)  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (1 ביוני 1989)  מסכת הזהב  מדליית ותיק העמל  פרס פיגארו  פרס ניקה למפעל חיים  הקריסטל של טורנדוט  מסדר "מפתח הידידות" 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר אנטולייביץ' שירווינדט (ברוסית: Алекса́ндр Анато́льевич Ши́рвиндт ‏; 19 ביולי 1934, מוסקבה – 15 במרץ 2024, מוסקבה) היה שחקן קולנוע ותיאטרון, במאי תיאטרון, סופר סובייטי ורוסי, ממוצא יהודי. בשנת 1989 הוענק לו תואר האמן העממי של הפדרציה הרוסית. בעל כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת.
ביוגרפיה

אלכסנדר שירווינדט נולד ב-19 ביולי 1934 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו ניגן בתזמורת של תיאטרון בולשוי ואמו הייתה שחקנית תיאטרון.
שירוונדט סיים לימודי בית ספר במוסקבה והתקבל ללימודים בבית ספר לאמנות הבמה על שם שצ'וקין. הוא סיים את הלימודים בשנת 1956 והתקבל לתיאטרון במוסקבה. בשנת 1957 הוא התחתן. בנו מיכאיל נולד בשנת 1958. הוא שחקן ואיש טלוויזיה.
בשנת 1957 שירווינדט התקבל לצוות של תיאטרון לנקום ופעל שם עד לשנת 1967 כאשר עבר ל"תיאטרון על מאלי ברוני".
משנת 1946 הוא התחבר עם מיכאיל דרז'אבין, גם הוא שחקן תיאטרון. בהמלצתו בשנת 1970 שירווינדט עבר ל"תיאטרון סאטירה" בו עבד עד סוף הקריירה.
בשנת 1970 הוא ביים מחזה "תתעורר ותשיר" ביחד עם מארק זכארוב. בשנת 1973 ביחד עם אנדריי מירונוב הוא ביים הצגה על פי מחזה של גריגורי גורין וארקדי ארקנוב "הקומדיות הקטנות של בית גדול".
בשנת 2000 שירווינדט מונה למנהל אמנותי של התיאטרון בו עבד וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2021.
בשנת 1957 שירווינדט החל ללמד בבית ספר לתיאטרון בו למד, מונה לפרופסור בשנת 1995. בין תלמידיו היו אלכסנדר אולשקו ושחקנים ידועים נוספים.
בנוסף לעבודה בתיאטרון שירווינדט הצטלם בסרטי קולנוע שיבת המוסקטרים, או אוצר הקרדינל מאזארן, צחוק הגורל, צחוק הגורל 2 ועוד.
בטלוויזיה הוא הנחה מספר תוכניות.
בשנת 1989 על פעילותו תחום אמנות הבמה שירווינדט קיבל תואר האמן העממי של הפדרציה הרוסית. הוא בעל כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת. הוא גם קיבל מספר פרסים רוסים בתחום תיאטרון, לרבות פרס של הקהילה היהודית על מפעל חיים בשנת 2018 ופרס מסכת הזהב בשנת 2019. בשנת 2023 הוענק לו פרס ניקה על מפעל חיים.
בשנת 1983 נקרא על שמו אסטרואיד (6767) Shirvindt.
אלכסנדר שירווינדט נפטר ב-15 במרץ 2024 בגיל 89 מאי-ספיקת לב.
הערות שוליים

↑  "Умер актер Александр Ширвиндт, «король флегматичного юмора»". BBC News Русская служба (ברוסית). נבדק ב-2024-05-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432647105171  CiNii: DA18371374  GND: 121311201  ISNI: 0000 0000 9586 1612  LCCN: nr94032945  LNB: 000194614  MusicBrainz: 99243fc9-6f2b-4b19-a52e-2bca2a8a0f2a  RSL: 000074341  VIAF: 5784181   WorldCat (עם VIAF): 5784181
אלכסנדר שניידר (כנר)

| --- | --- |

אלכסנדר שניידר בעת ביקורו בישראל בקיץ 1961 (בגיל 52), עת הגיע לשמש כמנהל האמנותי של פסטיבל המוזיקה הבינלאומי הראשון בארץ (לימים "פסטיבל ישראל")
 לידה:  21 באוקטובר 1908 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  2 בפברואר 1993 (בגיל 84) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון הוך 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית, רוסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  CBS רקורדס 
 בן או בת זוג:  ג'רלדין פייג' (1954–1957) 
 פרסים והוקרה:  פרס מרכז קנדי (1988) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר (אברהם) שניידר  (באנגלית: Alexander Schneider;‏ 21 באוקטובר 1908 – 2 בפברואר 1993) היה כנר, מנצח ומחנך יהודי-אמריקאי יליד ליטא. היגר לארצות הברית בשנת 1938 כחבר ברביעיית בודפשט.
קריירה

שניידר כיהן כמנהל אמנותי של "קונצרטי שניידר" באוניברסיטת ניו סקול בניו יורק משנת 1957 עד מותו. בחסות "בית הספר החדש", ייסדו שניידר והמנהל שלו, פרנק סלומון, בשנת 1969 את "תזמורת המיתרים של ניו יורק", המגישה סמינר שנתי בחג המולד לנגני כלי קשת צעירים, שהופעותיו מתקיימות בקרנגי הול ובמרכז קנדי.
נוסף לרביעיית בודפשט, ניגן שניידר במספר הרכבים קאמריים, בהם הרכב המיתרים שלו עצמו ו"האנסמבל הברנדנבורגי".
תמיכתו של שניידר במוזיקה בת-זמננו באה לביטוי בביצועי בכורה של יצירות משל מלחיני המאה ה-20, בהם מילטון בביט, פייר בולז ואיגור סטרווינסקי. שניידר היה שותף לייסוד פסטיבל קזאלס בפראדס ובפוארטו ריקו, פסטיבל מרלבורו ופסטיבל ישראל.
שניידר הִרבה לנגן ולנצח בישראל.
בשנת 1988 זכה שניידר בפרס מרכז קנדי.
הערות שוליים

↑  New School history
↑  New YorkTimes article, "A Yearly Flowering of the Young, Gifted and Unjaded", December 27, 2004
↑  brief history of the Bradenberg Ensemble
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459587205171  PLWABN: 9810674989105606  BIBSYS: 1022830  BNE: XX1275870  BnF: cb138995142 (data)  CiNii: DA10569301  GND: 120235242  ISNI: 0000 0001 1452 1374  LCCN: n81139112  LNB: 000116954  MusicBrainz: 8f51dbf5-45c2-4361-a375-a7b876d13098  NKC: xx0085999  NTA: 071048693  SNAC: w6z89bd6  SUDOC: 080491545  Trove: 1098580  VIAF: 93462136   WorldCat (עם VIAF): 93462136
אמילי סיבום

אמילי ג'יין סיבום, מדליה (OAM) (באנגלית: Emily Jane Seebohm, OAM; נולדה ב-5 ביוני 1992) היא שחיינית מאוסטרליה, אלופה אולימפית, אלופת עולם ושיאנית עולם בעבר בבריכת 25 מטר, במשחים ל-50 מטר גב ול-100 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה

סיבום נולדה באדלייד. היא עברה עם משפחתה לבריזביין כדי שאמה תוכל לאמן שחייה. אביה, ג'ון סיבום, ממוצא גרמני, היה שחקן מקצוען של פוטבול אוסטרלי.
ביוגרפיה > 2007 > מדליית זהב באליפות העולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכתה סיבום במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם לייזל ג'ונס, ג'סיקה שיפר וליבי טריקט בשיא עולם חדש של 3:55.74 דקות לפני ארצות הברית (3:58.31 דקות) וסין (4:01.97 דקות). כשחיינית ראשונה היא קבעה במשחה הגב תוצאה של 1:00.79 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 4 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.52 דקות ובמקום 14 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 29.04 שניות.
ביוגרפיה > 2008 > שיאנית עולם

באליפות אוסטרליה בשחייה שנערכה בסידני ב-22 במרץ 2008 קבעה סיבום בשלב חצי הגמר במשחה ל-50 מטר גב שיא עולם חדש של 27.95 שניות ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בעולם ששחתה משחה זה מהר יותר מ-28 שניות. שיא זה החזיק מעמד יממה לאחר שנישבר על ידי בת ארצה סופי אדינגטון (27.67 שניות) במשחה הגמר שממנו נמחקה. היא התמקדה במשחה ל-100 מטר גב וקבעה שיא אוסטרלי חדש של 59.78 שניות ובכך הייתה לשחיינית האוסטרלית הראשונה ששחתה משחה זה מהר יותר מדקה. בשלב הגמר היא שיפרה את שיאה והעמידה אותו על 59.58 שניות.
ביוגרפיה > 2008 > מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה סיבום במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 3:52.69 דקות, לפני ארצות הברית (3:53.30 דקות) וסין (3:56.11 דקות). כשחיינית ראשונה היא שחתה את משחה הגב בתוצאה של 59.33 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.31 דקות.
ביוגרפיה > 2009

באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה סיבום בשתי מדליות כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם שרה קסוליס, ג'סיקה שיפר וליבי טריקט בתוצאה של 3:52.58 דקות, אחרי סין שקבעה שיא עולם חדש של 3:52.19 דקות ולפני גרמניה (3:55.79 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.88 שניות, אחרי ג'מה ספופורת' מבריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 58.12 שניות ואנסטסיה זואבה מרוסיה (58.18 שניות). שבוע לאחר מכן, באליפות אוסטרליה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהובארט ב-10 באוגוסט היא קבעה במשחה ל-100 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 58.54 שניות, שיפור לשיא בן ה-7 שנים של נטלי קוגלין מארצות הברית (58.80 שניות). שיא זה החזיק מעמד חודש ושבוע ונישבר על ידי תרסה אלסהמר משוודיה (58.51 שניות).
ביוגרפיה > 2010

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באירוויין, קליפורניה באוגוסט 2010 זכתה סיבום ב-6 מדליות, 2 זהב ו-4 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא תחרות חדש של 59.45 שניות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא תחרות חדש נוסף של 2:09.93 דקות. מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי (53.96 שניות), במשחה ל-50 מטר פרפר (26.08 שניות) ובמשחי שליחות 4x100 מטר חופשי (3:38.06 דקות) ו-4x100 מטר מעורב (3:56.96 דקות). במשחקי חבר העמים שנערכו בדלהי, הודו באוקטובר אותה שנה היא זכתה ב-8 מדליות, מהן 3 זהב, 2 כסף ו-3 ארד. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב (59.79 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:36.36 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (3:56.99 דקות). מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי (54.30 שניות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:10.83 דקות). מדליות ארד במשחה ל-50 מטר גב (28.33 שניות), במשחה ל-200 מטר גב (2:08.28 דקות) ומשחה ל-50 מטר פרפר (26.29 שניות).
ביוגרפיה > 2012

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה סיבום ב-3 מדליות, זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.68 שניות, אחרי מליסה פרנקלין מארצות הברית (58.33 שניות) ולפני איה טרקאוואה מיפן (58.83 שניות). בשלב המקודמות היא קבעה במשחה זה שיא אולימפי ולאומי חדש של 58.23 שניות ומדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם לייזל ג'ונס, אלישיה קוטס ומלני שלנגר בתוצאה של 3:54.02 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:52.05 דקות ולפני יפן (3:55.73 דקות).
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכתה סיבום ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.06 שניות, אחרי מליסה פרנקלין (58.42 שניות) ולפני איה טרקאוואה (59.23 שניות). במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם סאלי פוסטר, אלישיה קוטס וקייט קמפבל בתוצאה של 3:55.22, אחרי ארצות הברית (3:53.23 דקות) ולפני רוסיה (3:56.47 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 59.40 שניות, בשלב המוקדמות כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 58.79 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בשלב חצי הגמר במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.70 אך פרשה ממשחה הגמר על מנת להתמקד במשחה ל-100 מטר גב החזק שלה, ובמקום 12 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.29 שניות.
ביוגרפיה > 2015 > אלופת עולם, בעלת 3 מדליות זהב

באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה באוגוסט 2015 זכתה סיבום ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.26 שניות, לפני בת ארצה מדיסון וילסון (58.75 שניות) ומיה נילסן מדנמרק (58.86 שניות), במשחה ל-200 מטר גב בשיא אוסטרליה חדש של 2:05.81 דקות, לפני מליסה פרנקלין (2:06.34 דקות) וקטינקה הוסו מהונגריה (2:06.84 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:31.48 דקות, לפני הולנד (3:33.67 דקות) וארצות הברית (3:34.61 דקות). כשחיינית ראשונה היא קבעה שיא אישי חדש של 53.92 שניות. מדליית ארד, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:55.56 דקות, אחרי סין (3:54.41 דקות) ושוודיה (3:55.24 דקות). נוסף לכך היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.66 שניות.
ביוגרפיה > 2016

שנה לאחר אליפות עולם מאוד מוצלחת, רמת הציפיות עבורה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה מאוד גבוהה. במשחקים עצמם היא זכתה רק במדליית כסף אחת, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:55.00 דקות, אחרי ארצות הברית (3:53.13 דקות) ובמאית השנייה מהר יותר מדנמרק שקבעה שיא אירופה חדש של 3:55.01 דקות. כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 58.83 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.19 שניות ובמקום 12 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.39 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 57.97 שניות, אחרי קטינקה הוסו (57.24 שניות) ולפני אליה אטקינסון מג'מייקה (58.04 שניות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.65 דקות, אחרי קטינקה הוסו (2:00.79 דקות) ודרינה זבינה מאוקראינה (2:02.24 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב שליחות (3:49.66 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה בסגנון הגב תוצאה של 56.18 שניות, התוצאה השלישית בטיבה באליפות. נוסף לכך, היא סיימה 3 פעמים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.46 שניות, מאית השנייה איטי ממדליית ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:07.41 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:31.21 דקות). במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.16 שניות, 2 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכתה סיבום ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.68 דקות, לפני קטינקה הוסו (2:05.85 דקות) וקתלין בייקר מארצות הברית (2:06.48 דקות), כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אוקיאניה חדש של 2:05.81 דקות ועלתה מהמקום הראשון למשחה הגמר. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות ומדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.59 שניות, אחרי קיילי מאס מקנדה שקבעה שיא עולם חדש של 58.10 שניות וקתלין בייקר (58.58 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם טיילור מקאון, אמה מקיאן וברונטה קמפבל בתוצאה של 3:54.29 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:51.55 דקות ורוסיה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:53.38 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 58.53 שניות, התוצאה השנייה בטיבה באליפות זו. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר גב בשיא אוקיאניה חדש של 27.37 שניות.
חייה האישיים

סיבום נמצאת בזוגיות עם השחיין מיץ' לרקין, אלוף העולם במשחי הגב כמותה.
תארים והישגים

ב-26 בינואר 2009 זכתה במדליית מסדר אוסטרליה (OAM).
בשנים 2015 ו-2017 זכתה סיבום בתואר שחיינית השנה באזור האוקיינוס השקט.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר חופשי: 53.92 שניות (2015)
50 מטר גב: 27.77 שניות, (2017), שיא אוקיאניה
100 מטר גב: 58.23 שניות (2012), שיא אוסטרליה
200 מטר גב: 2:05.68 דקות (2017), שיא אוקיאניה
100 מטר פרפר: 58.52 שניות
200 מטר מעורב אישי: 2:09.93 דקות (2010)