stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז הסחר העולמי
אירועים בולטים > שוד בשנת 1998 (אנ')

השוד של בנק אוף אמריקה ב-1998 היה שוד בנק של 1.6 מיליון דולר במזומן בבנק אוף אמריקה במרכז הסחר העולמי 1, בעיר ניו יורק, 14 בינואר 1998 השוד תוכנן והוצא לפועל על ידי ראלף גוארינו, שחקן ועבריין עם קשרים למשפחת הפשע DeCavalcante. גוארינו קיבל מידע מודיעיני מעובד בשם סלבטור קלסיאנו שסיפר לו על האבטחה המוגברת בעקבות הפיגוע ב-1993, ומאוחר יותר ייתן לו את תג העובד שלו מחברו של קלסיאנו. הוא גם אמר לגוארינו מתי משאית משוריינת של ברינק תגיע להעביר כסף דרך מעלית לקומה ה-11 של המגדל הצפוני השניים תכננו את השוד וגייסו שלושה פושעים נוספים כדי להשלים את השוד בפועל: ריצ'י ג'ילט, בן 39 מווינדזור טראס, ברוקלין, וכן חבריו מלווין פולק בן ה-44 ומייק ריד בן ה-34.ביום רביעי, 14 בינואר 1998, טנדר של ברינק'ס עצר למרכז הסחר העולמי בסביבות השעה 8:30 בבוקר והחל לפרוק כמה שקי כסף. רק ג'ילט לבש מסכת סקי כדי להקשות על אחרים לזהות אותו. הם הצליחו לגבור על העובדים והשומרים כדי לגנוב את התיקים. הם לקחו סך של 1.6 מיליון דולר ( מיליון דולר). השודדים יצאו מהמקום בשעה 8:45 בבוקר. לאחר השוד, פולק וריד חזרו לשכונותיהם הישנות זוהו ונלכדו במהירות. ג'ילט נחקר על ידי האבטחה לאחר שעלתה לרכבת אמטרק אך לא נעצרה באותה עת. מאוחר יותר הוא נמצא ונעצר באלבקרקי, ניו מקסיקו, יומיים לאחר מכן, בשעה 20:30 בערב. 16 בינואר. ה-FBI לא האמין שהשלושה פעלו לבד והחלו לחפש מי עומד מאחורי השוד. לגוארינו היו רעיונות שונים כיצד להיפטר מהכסף, אך בסופו של דבר לא הצליח לבצע תוכניות כלשהן לפני שסוכני FBI באו לעצור אותו בביתו בסטטן איילנד. לאחר מעצרו, גוארינו הסכים להפוך למודיע ל־FBI בנוגע למשפחת הפשע דקוואלקנטה.
אירועים בולטים > פיגועי 11 בספטמבר

בבוקר 11 בספטמבר 2001 נחטפו בידי תשעה עשר טרוריסטים מארגון אל-קאעידה ארבעה מטוסי נוסעים שהמריאו מנמלי תעופה בארצות הברית, כשעל סיפונם נוסעים רבים. החוטפים השתלטו על תאי הטייס, תוך שהם פוגעים בצוות האוויר - והפנו את המטוסים לעבר יעדים הידועים כסמלי כוח של אמריקה, בהם שני מגדלי מרכז הסחר העולמי.
שני מגדלי התאומים, שעשרות אלפי ליטרים של דלק החלישו את יסודות המתכת שלהם, קרסו זה אחר זה בשעות 10:28 (מרכז הסחר העולמי 1) ו-9:59 (מרכז הסחר העולמי 2). קריסתם של המגדלים הותירה הרס רב באזור. עקב הערכות ראשוניות, שעל פיהן המגדלים לא יקרסו לגמרי, זרמו למקום כבאים וכוחות הצלה רבים שעם קריסת הבניינים נמנו עם הנספים.
בפעולת הטרור נהרגו 2,977 בני אדם, בני עשרות אומות. במגדלי התאומים עצמם נהרגו 2,606 קורבנות
בניין מרכז הסחר העולמי 3 (בו שכן מלון מריוט מרכז הסחר העולמי) נפגע קשות בעת קריסת המגדלים אך חלק ממנו נהרס בצורה מבוקרת (לאחר הפיגוע ב-1993 קטע ממנו חוזק). באותו היום, בשעה 17:20, קרס גם בניין מרכז הסחר העולמי 7 עקב שריפות שהחלישו את יסודות המבנה. היה זה גורד השחקים הראשון בהיסטוריה אשר קרס בגלל אש.
שלושת הבניינים הנותרים שבמרכז הסחר העולמי ספגו נזקים קשים מאוד ולבסוף נהרסו בצורה מבוקרת. גם בניינים מחוץ למרכז הסחר העולמי ספגו נזקים כבדים מאוד.
מגדל החירות

בניין אחד במרכז הסחר העולמי החדש (באנגלית: One World Trade Center), הידוע גם בשם מגדל החירות, הוא גורד שחקים במנהטן תחתית בניו יורק שנבנה בסמוך לחורבות מגדלי התאומים שנהרסו בפיגועי 11 בספטמבר 2001. גובהו 1,776 רגל (541.3 מטר), כשנת העצמאות של ארצות הברית, והוא הבניין הגבוה בניו יורק (הבא אחריו הוא שדרות פארק 432) ובארצות הברית כולה (הבא אחריו הוא מגדל ויליס). הוא נחנך בנובמבר 2014.
הערות שוליים

↑  צרפתי פסע בגובה 412 מטר על חבל שנמתח בין שני בתים מעל רחובות סואנים במנהאטן, הארץ, 8 באוגוסט 1974
↑  Before & After; Talking of the Towers
| פיגועי 11 בספטמבר |
| --- | --- | --- |
| רקע | ההכנות לפיגועי 11 בספטמבר • פעולות החילוץ בתאומים • השפעות הפיגועים • תאוריות הקשר • הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר |  |
| חטיפות המטוסים | טיסה 11 של אמריקן איירליינס • טיסה  175 של יונייטד איירליינס • טיסה 77 של אמריקן איירליינס • טיסה 93 של יונייטד איירליינס |  |
| אמנות ותרבות | 9/11 ההבדל הקטן • Tears in Heaven ‏• האדם הנופל • התייר ממגדלי התאומים • האנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר • האנדרטה הלאומית לטיסה 93 • האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים (ירושלים) • הנפת הדגל בגראונד זירו • מגדלי התאומים (סרט) • טיסה 93 (סרט) • 11 בספטמבר (סרט) • פסטיבל הסרטים טרייבקה • צייטגייסט • הספירה • 9/11: בתוך חדר המלחמה של הנשיא |  |
| שונות | מרכז הסחר העולמי • מגדל החירות • מגדלי התאומים • גראונד זירו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011875554905171  BnF: cb137449978 (data)  GND: 4292601-4  LCCN: sh86001484  NKC: kn20021210005  VIAF: 147825406   WorldCat (עם VIAF): 147825406
תומאס פ. וילסון

| --- | --- |

וילסון בפורטלנד, אורגון, 16 ביולי 2011.
 לידה:  15 באפריל 1959 (בן 65) פילדלפיה, ארצות הברית 
 שם במה:  תומאס פ. וילסון
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של אריזונה  תיכון רדנור 
 פרסים והוקרה:  פרס סטורן (שחקן משנה, "בחזרה לעתיד 2")
 http://www.tomwilsonusa.com
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס פרנסיס וילסון ג'וניור (באנגלית: .‏Thomas Francis Wilson Jr; נולד: 15 באפריל 1959) הוא שחקן, סופר, מוזיקאי, צייר, קריין, קומיקאי ושדרן אמריקאי. הוא גילם את דמויותיהם של ביף טאנן, גריף טאנן וביופורד טאנן בטרילוגיית "בחזרה לעתיד", וכן את דמותו של המאמן בן פרדריקס בסדרת הטלוויזיה "פריקים וגיקים" של רשת NBC.
ראשית חייו

וילסון נולד בפילדלפיה, פנסילבניה, וגדל באחד מפרבריו. בבית הספר התיכון הוא התעניין בלימודי אמנויות הבמה; הוא היה נשיא של מועדון דיבייט, יחד עם מי שלימים הפך לעיתונאי ובעל טור בניו יורק טיימס - דייוויד ברוקס; וילסון ניגן בטובה בתזמורת התיכון, ולקח חלק בתזמורת צועדת. הוא למד פוליטיקה בינלאומית באוניברסיטת המדינה של אריזונה.
וילסון למד באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה שבניו יורק. במהלך שהותו בניו יורק, הוא קיבל את ההזדמנות הראשונה "האמיתית" שלו להופיע על במה כקומיקאי.
חיים אישיים

וילסון הוא צייר. רבים מציוריו מתמקדים בצעצועי ילדים קלאסיים. בשנת 2006, הוא נבחר להצטרף לסדנת אמן בדיסנילנד.
וילסון הוא קתולי; הוציא אלבום מוזיקה נוצרית עכשווית בשנת 2000 בשם "In the Name of the Father".‏
עם צבירת הפופולריות של טרילוגיית בחזרה לעתיד לאורך השנים, אנשים רבים החלו לשאול אותו שאלות על חוויותיו במהלך עשיית הסרטים. השאלות החוזרות והנשנות שנשאל שעשעו, אך גם עצבנו את וילסון, והוא כתב עליהן שיר בשם "Biff's Question Song", אותו הוא מבצע באופן קבוע, כחלק ממופע הסטנד-אפ שלו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | L.A. Streetfighters | חבר בכנופיה של ספייק |  |
| 1985 | בחזרה לעתיד | ביף טאנן |  |
| 1986 | April Fool's Day | ארץ' קאמינג |  |
| 1986 | Let's Get Harry | בוב פצ'ווסקי |  |
| 1987 | Smart Alex | לוטננט סטיבנסון |  |
| 1988 | אקשן ג'קסון | השוטר קורנבלאו |  |
| 1989 | בחזרה לעתיד 2 | ביף טאנן גריף טאנן |  |
| 1990 | בחזרה לעתיד 3 | ביופורד טאנן ביף טאנן | זוכה פרס סטורן בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר |
| 1991 | High Strung | אל דלבי |  |
| 1992 | Boris and Natasha: The Movie |  | דיבוב |
| 1993 | יצרים בדם | דולי |  |
| 1994 | Mr. Write | בילי |  |
| 1994 | Camp Nowhere | לוטננט אליוט הנדריקס |  |
| 1994 | Caroline at Midnight | קיטון |  |
| 1995 | Born to Be Wild | לו גרינברג |  |
| 1997 | הבלש בעל רגלי הקטיפה | מלווין |  |
| 1998 | Girl | מוכר הכרטיסים |  |
| 2003 | אטלנטיס: שובו של מיילו | אשטון קרנבי | דיבוב הפצה ישירות לווידאו ביתי |
| 2004 | בובספוג: הסרט | ויקטור דג #3 דג #1 | דיבוב |
| 2006 | Larry the Cable Guy: Health Inspector | בארט תטלוק |  |
| 2006 | Zoom | המורה של דילן |  |
| 2009 | לכסח ת'בית | הנרי דקר |  |
| 2009 | המודיע! | מארק שבירון |  |
| 2011 | ריו | ציפור | דיבוב |
| 2012 | מרד הנפילים: חלק ב' | רוברט קולינס |  |
| 2013 | עצבניות אש | פרנק וודס |  |
| 2013 | Tom and Jerry's Giant Adventure | מר ביגלי | דיבוב הפצה ישירות לווידאו ביתי |
| 2015 | בובספוג מכנס מרובע: הסרט | בן טוויני | דיבוב |
הערות שוליים

↑  What’s What With … Tom Wilson, Philadelphia magazine, December 3, 2008
↑  Vidiotic at the British Comedy Guide
↑  Tom Wilson Artist Corner, ArtOfDisneyParks.com
↑  http://www.tomwilsonusa.com/musician.shtml Thomas F. Wilson – Musician], TomWilsonUSA.com
↑  Biff's Question Song (Stand-up Comedy), Youtube, September 27, 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439682505171  PLWABN: 9810582011105606  BnF: cb14239586s (data)  GND: 1234407930  ISNI: 0000 0001 1496 7157  LCCN: no2003045648  MusicBrainz: a689a8b2-fc32-4295-b77d-147da6c07f92  NKC: xx0271750  SUDOC: 248208748  VIAF: 106658755   WorldCat (עם VIAF): 106658755
קורוגו

| --- | --- |

פסיפס צילומים מהעיר קורוגו
 מדינה:  חוף השנהב חוף השנהב
 מחוז:  סוואנס
 חבל ארץ:  פורו
 ראש העיר:  Lanzaini Coulibaly
 שפה רשמית:  צרפתית, סנופו, Malinké, דיולה ונוצ'י
 גובה:  380 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  425,547 (2020)
 קואורדינטות:  9°27′28″N 5°37′46″W﻿ / ﻿9.4577777777778°N 5.6294444444444°W﻿ / 9.4577777777778; -5.6294444444444 
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת חוף השנהב מוגדלת) יאמוסוקרו אביג'אן בואקה דאלואה סן פדרו בונדוקו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהקורוגו(למפת חוף השנהב רגילה) יאמוסוקרו אביג'אן בואקה דאלואה סן פדרו בונדוקו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהקורוגו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קורוגו (באנגלית: Korhogo) היא עיר בצפון חוף השנהב. היא העיר הרביעית בגודלה במדינה, מבחינת האוכלוסייה והכלכלה. היא ממוקמת 635 קילומטרים צפונית לאביג'אן ומהווה את בירת מחוז סוואנס ומחוז פורו. בעיר נמצאים משרדי מושל מחוז סוואנס (אנ') ומחוז פורו (צר'). נכון לשנת 2020 מנתה העיר 425,547 תושבים, מה שהופך אותה לעיר הרביעית בגודלה במדינה והגדולה ביותר בצפון חוף השנהב.
טופונימיה

מבחינה אטימולוגית, השם קורוגו נובע מהביטוי "קור-גו" שפירושו בשפת בני שבט סנופו "מורשת".
היסטוריה

קורוגו נוסדה על ידי נאנגוי, מאבות בני סנופו במאה ה-14 והיא עדין בירת אנשי סנופו (אנ'). היישוב קורוגו היה על דרך המסחר החשובה בתקופה הפרה-קולוניאלית, לחוף האטלנטי.
היסטוריה > המאה ה-19

קורוגו נכבשה על ידי הקולוניאליזם האירופי יחסית מאוחר, בהשוואה למדינות אחרות במערב אפריקה. גם לאחר שמשלחתו של לואי-גוסטב בינגר, מרצ'אנד (אנ') (1887 - 1899), הגיעה לאזור היער המרכזי וצפון חוף השנהב לא נכבשה העיר. אלא לאחר תבוסתו של סמורי טורה (צר') בקרב כנגד גוראוד (צר') בשנת 1898.
היסטוריה > המאה ה-20

לאורך כל המאה, תושבי קורוגו, כמו כל אלה שבערים אחרות, היו נתונים לעבודות כפייה עד לביטולם בשנת 1946. באותה שנה הוגבלו עבודות הכפייה ל־12 ימי עבודה שנתיים, על כל גבר, שמעל גיל 15 ומתחת לגיל 65.
היסטוריה > המאה ה-21, מלחמת האזרחים

ב־19 בספטמבר 2002 נתפסו הערים קורוגו ובואקה על ידי חיילים שכינו את עצמם "התנועה הפטריוטית של חוף השנהב" (Mouvement Patriotique de Côte d'Ivoire - MPCI), שמרדו כנגד שלטונו של הנשיא לוראן גבאגבו. על פי החשד, הוביל את ההפיכה רוברט גואי (אנ'), שהיה המושל הצבאי לשעבר שלחם כנגד ההתקוממות העממית בשנת 2000. למרות הפסקת האש הפורמלית בין הממשלה למורדים בשנת 2003, בקורגו נמשכה הלחימה בין הפלגים היריבים. ביוני 2004 טענו הכוחות הנאמנים למנהיג המורדים גיום סורו (אנ') כי יריבו, איברהים קוליבאלי, ניסה לרצוח את סורו, מה שהוביל לקרבות אקדחים שהותירו 22 הרוגים בקורוגו. באוגוסט 2004 הודיעה משלחת חוף השנהב לאו"ם שהתגלו בעיר שלושה קברי אחים, ובהם לפחות 99 גופות.
ב-4 בנובמבר 2004 הודיע הקצין ז'אן נואל אביי מצבא חוף השנהב. שכוחות הממשלה השתמשו במטוסי סוחוי- 25 לתקיפת העיר כחלק מהמתקפה ל"שחרור טריטוריאלי". גם העיר בואקה, הנמצאת במרחק 225 קילומטרים מדרום לקורוגו, הותקפה באותה תקיפה של החיל האוויר של ממשלת חוף השנהב.
ב-29 בנובמבר 2011 דיווחה סוכנות הידיעות AP כי גבאגבו היה במעצר בית בקורוגו והוא המתין שם להסגרתו כדי שיוגש נגדו כתב אישום בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג.
גאוגרפיה

העיר קורוגו נמצאת במחוז סאוואנס, על גבול מאלי ובורקינה פאסו. קורוגו ממוקמת 635 קילומטרים מאבידג'אן, הבירה הכלכלית והעיר הגדולה ביותר בחוף השנהב ו-500 קילומטרים מיאמוסוקרו, הבירה הפוליטית של חוף השנהב. צמודים לקורוגו 62 כפרים.
גאוגרפיה > פני השטח

תבליט השטח בעקרו שטוח וזרועים בו הרים מבודדים הבולטים מעל המישור שסביבם כמו איים. ההר החולש מעל העיר קורוגו, מכונה בפי המקומיים ה"הר" הוא "הר קורוגו". הרובע הדרום-מערבי של העיר בנוי למרגלות הר-קורוגו (אנ'). הר ממוצא וולקני שנוצר כתוצאה מפעילות גאולוגית של רכס גינאה, קו הרים מגיע לשיאו בהר נימבה בגובה 1,752 מטרים.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים בקורוגו הוא מסוג Aw על פי סיווג Köppen: הוא חם מאוד ויבש מאוד (בדומה לאקלים הסודני), כשבחודשים, בדצמבר וינואר, ההרמאטן, רוח עוצמתית מהסהרה, מורידה את הטמפרטורה במידה ניכרת. העונה היבשה הארוכה נמשכת בין אוקטובר ועד מאי. בעונת הגשמים ישנם שני שיאים בכמויות הגשמים, שיא אחד בחודש יוני והשיא השני בחודש בספטמבר. כמות המשקעים השנתית הממוצעת בקורוגו היא 1,243 מילימטרים, והחודשים הגשומים ביותר הם מחודש מאי עד אוקטובר. הטמפרטורה הממוצעת בעיר לאורך כל השנה היא 26.6 מעלות צלזיוס, כשהחודשים החמים ביותר הם פברואר עד אפריל.
כלכלה > תחבורה

שדה התעופה של קורוגו נקרא בקוד איגוד התחבורה האווירית הבינלאומית HGO ובקוד ארגון התעופה האזרחית הבינלאומית הוא נקרא DIKO. בשדה התעופה מסלול בודד באורך 2,100 מטרים מצופה אספלט. שדה התעופה מיועד לטיסות פנים בלבד. חברת התעופה איר חוף השנהב (צר') מקיימת טיסות סדירות לקורוגו מאביג'ן. משך הטיסה מאביג'ן לקורוגו שעתיים וחצי.
העיירות השכנות לקורוגו מחוברות לעיר באמצעות מוניות בוש (צר') (מוניות משא וטנספורטרים). כלי רכב דו גלגליים (אופנועים בעיקר) תופסים מקום חשוב בתחבורה העירונית של קורוגו.
כלכלה > חקלאות

תושבי העיר הם עובדי אדמה או מגדלי בעלי חיים (בקר וצאן) אם הם לא סוחרים, אומנים או עובדי מדינה. חציל, ירקות עלים (חסה, פטרוזליה וכדומה), פלפלים, עגבניות ובצל, הם גידולי הירקות העיקריים הגדלים בסביבות העיר, בכדי לספק את הביקוש הגובר של שוק המקומי. תחום עבודת האדמה נעשה בעיקר על ידי נשים. קיים שיתוף פעולה עם חברות גרמניות המספקות ציוד חקלאי. בנוסף בקורוגו מעבדים גם את הגידולים הבאים: כותנה, קאפוק (צר'), אורז, דוחן, בוטנים, תירס ויאם. מגדלי הבקר והצאן מגדלים בעיקר כבשים ועזים.
ב-23 באוגוסט 1998 ממשלת חוף השנהב הפריטה את כל ייצור הכותנה. במקביל התאגיד Société Paul Reinhart Ag, רכש את שתי המנפטות שהיו בקורוגו. ענף הכותנה הוא הענף הרווחי והעשיר ביותר באזור, עד כדי כך שיש הקוראים לו "הזהב הלבן". בעיר ישנם מפעלי אריגה רבים ההופכים את הכותנה לבד ומעצבים תופרים מהבד המקומי את הבובס (צר'), מטריות ובגדים מכל הסוגים על פי הזמנה ומידות הלקוחות. באופן מסורתי החייטות והתפירה מבוצעים על ידי גברים.
כלכלה > מכרות

תת הקרקע באזור עשירה בברזל, זהב ויהלומים.
תרבות

בקורוגו יש אולם קולנוע מקורה, בניגוד לערים אפריקאיות רבות שבהן בתי הקולנוע באוויר הפתוח. רוב הסרטים המוצגים הם סרטי קראטה, סרטים מצריים או סרטים הודיים, מבוליווד. כמו ברוב מדינות העולם השלישי, הקולנוע ההודי פופולרי מאוד במערב אפריקה. בשנת 2003, אורגן בקורוגו, פסטיבל סרטים תיעודיים בינלאומיים.
האתרים המסקרנים בקורוגו כוללים את המוזיאון האזורי Péléforo Gbon Coulibaly ואת רובע המגלפים בעץ, השוק גדול, המסגד העתיק ובריכת שחייה.
תרבות > ספורט

תחרויות הספורט מתקיימות אך ורק במרכז העיר קורוגו, כי בכפרים השכנים אין תשתית ייעודית. בקורוגו יש מועדון כדורגל, המשחק בליגה MTN השנייה ומשחק את משחקיו על המגרש הביתי באצטדיון העירוני של קורוגו. כמו ברוב הערים במדינה, בעיר מאורגנים טורנירי כדורגל בלתי פורמליים של 7 שחקנים, אשר פופולריים מאוד בחוף השנהב, הם נקראים Maracanas. נבחרת הכדור-יד מתבססת, על בנות, תלמידות בתי הספר התיכוניים בעיר. בשנת 2008, ארחה קורוגו את טורניר רכיבת האפניים טור דה ל'אור בלאן (צר'), בצפון המדינה. לאחר שהופסק למספר שנים בעקבות מלחמת האזרחים שפרצה בשנת 2002.
אוכלוסייה

במפקד האוכלוסין שהתקיים בשנת 2014 מנתה אוכלוסיית קורוגו 286,071 תושבים.
| 1922 | 1965 | 1975 | 1988 | 1998 | 2010 | 2014 | 2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4,978 | 24,000 | 45,250 | 109,655 | 142,039 | 255,547 | 286,071 | 425,547 |
צמודים לקורוגו 62 כפרים עם אוכלוסייה המונה 30,150 תושבים נכון למפקד האוכלוסין בשנה 2014.
אוכלוסייה > שפות

השפה הרשמית ברחבי חוף השנהב ובקורוגו, היא צרפתית. אבל במשך שנות הקולוניאליזם הצרפתי התפתחו באזור שפות מקומיות המעורבות במילים צרפתיות ושפת הסנופו כגון הדיולה (צר') Dioula והנוצ'י המובנות על ידי רוב האוכלוסייה. יש הקוראים לשפות המקומיות האלה צרפתית חוף-שנהבית או צרפתית דה-מוסה השונה מצרפתית סטנדרטית בהגייה ואשר הופכת אותה כמעט בלתי מובנת לדוברי צרפתית שאינם מקומיים. בעיר ניתן לשמוע כ־60 שפות מקומיות כולל שפת ה"מורה" של עובדי החקלאות והכותנה המגיעים ממדינת בורקינה פאסו שמצפון לחוף השנהב.
אוכלוסייה > חינוך

בית הספר הראשון בקורוגו הוקם בשנת 1903 במסגרת פרויקט צרפתי לקידום החינוך ברחבי חוף השנהב. בשנת 2008 היו בעיר 265 בתי ספר יסודיים, 15 בתי ספר תיכוניים ומוסד אחד להשכלה גבוהה, שהוא שלוחה של אוניברסיטת בואקה.
בקורוגו יש גם מוסד להכשרה וחינוך נשים, הוא אחד מ־90 מרכזים מסוג זה הקיימים במדינה. מטרתו של המוסד לאפשר לנשים ללמוד קרוא וכתוב, נערות צעירות שאינן לומדות או עוזבות את לימודיהן, ולנשים העוסקות בחקלאות, כדי שימצאו את ההזדמנות לפיתוח כישורים חדשים שיאפשרו את שילובם או העצמתם בחברה.
אוכלוסייה > בריאות

בעיר נמצא בית חולים אזורי ובו 372 מיטות, 65 מרכזי בריאות, מרכז עירוי דם, מרכז לטיפול בחולי שחפת ותשעה בתי מרקחת.
קיים מחסור בכוח אדם רפואי מוסמך, כמו בכל מחוז סוואנס ובארבע הערים המרכיבות אותו, אם בשנת 2001 היו 45 רופאים אז בשנת 2005 נשארו רק 23 רופאים לטיפול באוכלוסייה הכוללת כ־1,215,000 תושבים. גם מספר האחיות ירד מ־254 ל־67 בתקופה המקבילה.
ראו גם

חוף השנהב
אלאסן ואטארה
יאמוסוקרו
בואקה
אביג'אן
הערות שוליים

↑   52 Minutes pour Comprendre : A la découverte de Korhogo, 4ème ville de Côte d'Ivoire, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 59:28)
↑  "Côte d'Ivoire". geohive.com.  Archived from the original on 24 November 2015, 5 December 2015.
↑  Raymond Borremans, Abidjan, NEA,1988, 272 p. (ISBN 2-7236-1467-0), p. 99
↑  Quote from the governor, Gabriel Angoulvant : I want there to be no hesitation from now on on the political line to be followed. This line of conduct must be uniform for the whole Colony. We have two means of putting them into practice: either waiting for our influence and our example to act on the populations entrusted to us; or want civilization to march in great strides, at the cost of an action ... I chose the second process .
↑  
Human Rights Watch (2002-11-28). "Côte d'Ivoire: Government Abuses In Response To Army Revolt". Human Rights Watch. נבדק ב-2009-01-15.
↑  "Ivory Coast's Gbagbo to be extradited to Hague". 2011-11-29. נבדק ב-2011-11-29.
1 2 3  "RGPH 2014, Répertoire des localités, Région Poro" (PDF). ins.ci. נבדק ב-5 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3   52 Minutes pour Comprendre : A la découverte de Korhogo, 4ème ville de Côte d'Ivoire, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 59:28)
↑  The climate of Côte d'Ivoire has two distinct bioclimatic zones. The south is very humid and has four seasons (from April to mid-July: long rainy season; from mid-July to September: short dry season; from September to November: short rainy season; from December to March : great dry season). The north is drier and has two main seasons (June to September: great rainy season; October to May: great dry season). Temperatures vary little, ranging from 21 to 35 °.
↑  Site Officiel de Côte d'Ivoire Tourisme, tourismeci.org
↑   Air Côte d'Ivoire / Korhogo : Inauguration du vol domestique, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:21)
↑   La ville de Korhogo, Côte d'Ivoire, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 7:03)
↑  The peasants of this region, unlike what we see in Europe, are never both farmers and breeders. These are different populations that cultivate the land or raise the animals.
↑  https://fr.allafrica.com/stories/200810220222.html
↑  In Wolof, the main language of Senegal, the term boubou means clothing or designates certain particular cuts. In Africa, the boubou is worn by both men and women.
↑  In 1922, there were 16 Europeans in Korhogo
↑  Présentation, www.sndi.ci
↑  Actualités de la santé tropicale - Novembre 2005, www.santetropicale.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562612505171  GND: 4266365-9  LCCN: n88649184  VIAF: 157221044   WorldCat (עם VIAF): 157221044 
אופנועים בתחבורה העירונית
המוזיאון של קורוגו
פנים המוזיאו ופסל הציפור המהווה את סמל העיר
גידול האוכלוסייה בקורוגו משנת 1922 ועד שנת 2005
אלף לנדון

אלפרד מוסמן "אלף" לנדון (באנגלית: Alfred Mossman "Alf" Landon;‏ 9 בספטמבר 1887, פנסילבניה, ארצות הברית - 12 באוקטובר 1987, טופיקה, קנזס, ארצות הברית) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל קנזס ה-26 בין השנים 1933–1937, והיה המועמד הרפובליקני לנשיאות ב-1936. בבחירות הוא נוצח בידי הנשיא המכהן, פרנקלין דלאנו רוזוולט, שהשיג ניצחון סוחף.
ראשית חייו ולימודיו

לנדון נולד ב-9 בספטמבר 1887 בווסט מידלסקס, פנסילבניה לג'ון מנואל לנדון ואן מוסמן. לנדון גדל במריטה, אוהיו ובגיל 17 עברה משפחתו לקנזס ושם סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת קנזס. בראשית דרכו ניסה לעבוד בבנקאות, אולם ב-1912 הפך למפיק נפט עצמאי בקנזס. במהלך מלחמת העולם הראשונה, שירת לנדון בצבא כסגן ראשון בנושא לוחמה כימית.
ב-1929, הפך למיליונר מתעשיית הנפט. לנדון היה אחראי ליצירת מחלקת אוקלהומה-קנזס באיגוד הנפט האמריקני, שהיה איגוד לוביסטי.
בשנת 1915 נישא למרגרט פלמינג, ונולדה להם בת אחת. פלמינג נפטרה בשנת 1918 ובשנת 1930 נישא לנדון לתאו קוב, ונולדו להם שני ילדים. אחת מבנותיו, ננסי קאסבאום כיהנה כסנאטורית מטעם מדינת קנזס.
קריירה

בשנת 1912, החל לנדון להיות פעיל פוליטית והיה במשרד הקמפיין של המפלגה הפרוגרסיבית בראשות תאודור רוזוולט. לאחר פירוק המפלגה הצטרף למפלגה הרפובליקנית. ב-1922 הוא היה מזכירו הפרטי של מושל קנזס, והיה מנהיג הרפובליקנים הליברלים במדינה. הוא נבחר ליושב הראש של הוועדה הרפובליקנית המרכזית במדינה ב-1928, וניהל את מסעות הבחירות של הנשיא ושל המושל באותה השנה.
בשנת 1932 נבחר לתפקיד מושל קנזס, ובתחילת 1933 נכנס לתפקיד. הוא נבחר שוב ב-1934. הוא היה הרפובליקני היחיד, חוץ ממושל קליפורניה, שנבחר מחדש באותה השנה. כמושל, הקטין לנדון מיסים ואיזן את התקציב. הוא היה שמרן מבחינה פיסקלית, אולם האמין שעל הממשלה להתערב בבעיות חברתיות מסוימות. הוא תמך בחלק מהניו דיל ותמך באיגודי העובדים.
בבחירות של שנת 1932, התפתח נתק בינו לבין נשיא ארצות הברית, הרברט הובר.
במהלך כהונתו כמושל, ניסה לנדון לטפל במדינתו, שהושפעה עמוקות מהשפל הגדול, אולם תמך במפלגה הרפובליקנית. ב-1936, טען שעל המפלגה לבחור באיש שיהיה נשיא טוב. הוא קרא לכינוס מיוחד של המועצה המחוקקת כדי לבצע מהלכים שיכניסו את קנזס אל תוכניות הביטוח הלאומי הממשלתי.
קריירה > הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1936

ב-1936, התמודד לנדון על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית. במהלך הוועידה הרפובליקנית הלאומית של 1936, מנהל הקמפיין שלו הצליח לגרום לאגף הצעיר במפלגה להתנגד להרברט הובר. לנדון נבחר בסיבוב הראשון. הוועידה בחרה בפרנק נוקס, מו"ל משיקגו (ומזכיר הצי לעתיד בממשל רוזוולט) כמועמד לתפקיד סגן הנשיא.
לנדון בקושי סייר בארצות הברית, ולא ניהל מסע בחירות טוב. רוב ההתקפות על רוזוולט ועל הביטוח הלאומי נוצרו בידי מנהלי מסע הבחירות. במהלך החודשיים לאחר היבחרו לתפקיד המועמד, הוא לא הופיע בכלל בציבור.
לנדון כיבד והעריץ את רוזוולט, וקיבל את רוב הרפורמות בניו דיל, אולם לטענתו הניו דיל היה עוין מדי כלפי העסקים, בזבז יותר מדי כספים וקידם חוסר יעילות. לקראת סוף מסע הבחירות, האשים את רוזוולט בשחיתות- בהשגת כוח רב מדי כנגד החוקה, ובפגיעה בחירות הכלכלית.
בבחירות הפסיד לנדון לפרנקלין דלאנו רוזוולט בהפסד מוחץ. אף על פי שזכה לתמיכתו של האצן ג'סי אוונס, והשיג כמעט 17 מיליון קולות, הוא הפסיד לרוזוולט בהפרש של מעל 10 מיליון קולות. בחבר האלקטורים קיבל 8 קולות בלבד, של מדינות ורמונט ומיין. בנוסף, קנזס, שתמכה ברוזוולט, החליטה למנות דמוקרט לתפקיד המושל. ניצחונו של רוזוולט היה אחד מהגדולים בתולדות המדינה.
חייו לאחר התבוסה בבחירות של 1936

לאחר תבוסתו, סיים לנדון את כהונתו כמושל קנזס וחזר לתעשיית הנפט.
התבוסות הרפובליקניות ב-1932 וב-1936 גרמו לוויכוח פנימי במפלגה. לנדון עזר לפייס בין הפלגים ב-1938, וטיפח קבוצת מנהיגים חדשה לקראת 1940, שניסתה לפשר בין הבדלנים וחסידי ההתערבות הבינלאומית. לנדון סירב להצטרף לקבינט של רוזוולט כיוון שרוזוולט החליט לכהן כהונה שלישית.
לאחר פרוץ המלחמה באירופה ב-1939, לחם לנדון מול הבדלנים שתמכו בנייטרליות. הוא חשש שגרמניה הנאצית תחשוב שארצות הברית לא רוצה להילחם. ב-1941, העדיף לתמוך בבדלנים והתנגד למדיניות השאל-החכר, אף על פי שהעדיף להעביר לבריטניה חמישה מיליארד דולרים. לאחר המלחמה, תמך בתוכנית מרשל, והתנגד להוצאה תקציבית גבוהה. לאחר המהפכה הקומוניסטית בסין, היה בין הראשונים שדרשו הכרה בממשלה הקומוניסטית של מאו דזה-דונג, ובצירופה של סין העממית לאו"ם, כשרוב הציבור התנגד לכך.
ב-1961, תמך בהצטרפות ארצות הברית לשוק האירופי המשותף. בנובמבר 1962, תיאר את השקפתו הפוליטית כ"פרוגרסיבית-פרקטית", בטענה שעל המפלגה הרפובליקנית להכיר בבעיות של התרבות המתועשת הגדלה. בשנות השישים, תמך בנשיא לינדון ג'ונסון בנושא המדיקר ותוכניות אחרות של "החברה הגדולה".
ב-13 בדצמבר 1966, הרצה לראשונה באוניברסיטה בקנזס, על אתגרים חדשים ביחסים בינלאומיים. מנהיגים עולמיים רבים, ואף נשיאים לשעבר, ממשיכים להרצות בנושא.
לנדון נאם בוועידה הרפובליקנית הלאומית של 1976.
יום הולדתו המאה ומותו

הנשיא רונלד רייגן וננסי רייגן נכחו במסיבת יום הולדתו המאה של לנדון בביתו בקנזס. רייגן תיאר אותו כ"נשמתה החיה של קנזס". בנוסף, התבדח רייגן, המבוגר מבין הנשיאים באותה התקופה, שלנדון הוא בין האנשים היחידים שיכולים לקרוא לו "ילד".
לנדון נפטר ב-12 באוקטובר 1987, כחודש לאחר יום הולדתו המאה, בעיר טופיקה שבקנזס. שנים לאחר מותו הוא עוד היה נחשב למועמד הנשיאותי היחיד שהגיע לגיל מאה, עד 2024.
ב-2024 למעשה "הצטרף אליו" לתואר זה, מי שהיה נשיא ארצות הברית בין 1977-1981, ג'ימי קרטר .