stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל סטארידג'
קריירת מועדונים > צ'לסי

ב-3 ביולי 2009 חתם בצ'לסי, אף שמחלוקת בנוגע לגובה משכורתו של סטארידג' התגלעה בין הצדדים, כשבסופו של דבר, בית דין נאלץ לקבוע גובה שכרו של השחקן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-18 ביולי 2009 במשחק ידידות נגד סיאטל סאונדרס. במשחק זה כבש סטארידג' את שער הבכורה שלו בדקה ה-12. את משחק הבכורה הרשמי שלו ערך סטארידג' ב-18 באוגוסט 2009 במשחק הליגה נגד סנדרלנד. ב-15 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, נגד מ.ש.ק. ז'ילינה. במשחק זה הוא גם כבש את שער הבכורה שלו במפעל.
ב-31 בינואר 2011 הושאל עד לסיום אותה עונה לבולטון וונדרס. הוא כבש בהופעת הבכורה שלו, כאשר נכנס כמחליף במשחק נגד וולברהמפטון וונדררס. הוא כבש את שערו השני באותו שבוע במשחק נגד טוטנהאם הוטספר והבקיע צמד במשחק נגד אברטון. כשסטארידג' כבש נגד ניוקאסל יונייטד במשחק הרביעי שלו, הפך לשחקן השישי בתולדות הפרמייר ליג שכובש בכל ארבעת משחקיו הראשונים. הוא סיים את תקופת ההשאלה שלו בקבוצה עם שמונה שערים ב-12.
בפתיחת עונת 2011/2012 החליט מאמנה החדש של צ'לסי, אנדרה וילאש בואש, לתת לסטארדיג' הזדמנות בהרכב. במשחקי הידידות לפני פתיחת העונה, כבש סטארידג' נגד קבוצה מהונג קונג וגם כבש צמד נגד גלאזגו ריינג'רס. לאחר שספג כרטיס אדום במשחקו האחרון בבולטון וונדרס, הורחק סטארידג' משלושת המשחקים הראשונים של פתיחת העונה. במשחקו הראשון לאחר חזרתו כבש נגד סנדרלנד בדקה ה-50. ב-2 באוקטובר 2011 שיחק לראשונה מול קבוצתו לשעבר, בולטון וונדרס. הוא כבש צמד תוך חצי שעה, כששערו הראשון נכבש 90 שניות משריקת הפתיחה של המשחק. בסיום עונה זו כבש בפרמייר ליג 11 שערים. הוא זומן לסגל צ'לסי לגמר ליגת האלופות 2012 ולא זכה לדקות משחק, אך זכה עם הקבוצה בליגת האלופות לראשונה בתולדותיה.
סטארידג' החמיץ את כל משחקי ההכנה לקראת עונת 2012/2013 של צ'לסי, לאחר שזומן לסגל נבחרת בריטניה לאולימפיאדת לונדון. הוא שיחק במגן הקהילה מול מנצ'סטר סיטי ובישל שער לראיין ברטאנד. סטארידג' החמיץ את שני המשחקים הראשונים של ליגת האלופות בשל פציעה, וגם את משחק גביע הליגה נגד וולברהמפטון וונדררס. הוא כבש את שערו הראשון לעונה זאת בניצחון הפרמייר ליג 2–4 על טוטנהאם הוטספר בוויט הארט ליין, לאחר שנכנס כמחליף במקום חואן מאטה. הוא כבש את שערו האחרון במדי צ'לסי במשחק גביע הליגה נגד מנצ'סטר יונייטד, בניצחון 4–5 בהארכה.
קריירת מועדונים > ליברפול

ב-2 בינואר 2013 סטארידג' בליברפול על חוזה ארוך טווח תמורת 12 מיליון ליש"ט. הוא ערך את הופעות הבכורה שלו במדי ליברפול במשחק גביע ה-FA נגד מנספילד טאון, וכבש את שער הבכורה לאחר שבע דקות בלבד. הוא כבש את שער הבכורה בליגה כשנכנס כמחליף בהפסד 1–2 למנצ'סטר יונייטד במסגרת הפרמייר ליג. את שערו השלישי בקבוצה כבש מול נוריץ' סיטי באצטדיון אנפילד, והפך לשחקן הראשון בתולדות המועדון מאז תקופת ריי קנדי שכובש שלושה שערים בשלוש הופעות. ב-3 בפברואר כבש שער ממרחק של 25 מטרים בתיקו 2-2 מול מנצ'סטר סיטי באצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר. בסך הכל כבש סטארידג' בעונה זו עשרה שערים ב-14 הופעות.
בעונת 2013/2014 כבש 22 שערי ליגה, וסיים את העונה כסגן מלך השערים בפרמייר ליג, לאחר חברו לקבוצה לואיס סוארס.
סטארידג' כבש שער לזכות קבוצתו בגמר הליגה האירופית 2016, והעלה אותה ליתרון 0–1 על סביליה, אך בסיום הפסידה ליברפול 1–3 והחמיצה הזדמנות לזכייה בתואר. בעונת 2018/2019, בה זכתה ליברפול בליגת האלופות, כבש רק ארבעה שערים בכל המסגרות. ב-4 ביוני 2019 הודיעה ליברפול שסטארידג' עוזב את המועדון.
קריירת מועדונים > ווסט ברומיץ'

ב-29 בינואר 2018 הושאל לוסט ברומיץ' אלביון עד לסוף עונת 2017/18. ב-31 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–3 למנצ'סטר סיטי. ב-12 בפברואר נפצע בהפסד 0–3 לצ'לסי ונעדר לחודשיים. הוא ערך שש הופעות במדי הקבוצה בסך הכל.
קריירת מועדונים > טרבזונספור

ב-21 באוגוסט 2019 חתם לשלוש שנים בטרבזונספור הטורקית, אך במרץ 2020 שוחרר מהקבוצה.
קריירת מועדונים > פרת' גלורי

ב-1 באוקטובר 2021 חתם בפרת' גלורי מליגת העל האוסטרלית.
קריירת מועדונים > קריירת נבחרות

סטארידג' שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אנגליה. הוא כבש את צמד בכורה בנבחרות אנגליה ב-2007, במשחק נבחרת עד גיל 18 נגד הולנד, וזומן גם לאליפות אירופה לנבחרות עד גיל 19. הוא כבש את השער היחיד בתיקו 1-1 נגד נבחרת יוון עד גיל 19, וכבש שער נוסף בניצחון 0–1 על פורטוגל. הוא זומן לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 לאליפות אירופה לנבחרות צעירות בשנת 2011.
ב-6 בנובמבר 2011 זומן לסגל נבחרת אנגליה הבוגרת לצמד משחקי הידידות נגד ספרד ושוודיה, לאחר ההצלחה בצ'לסי. הוא לא שותף בניצחון 0–1 על ספרד, אך נכנס במחליף בניצחון על שוודיה. את הופעתו השנייה ערך נגד נבחרת הולנד כאשר החליף במחצית את סטיבן ג'רארד, ובסיומו נבחר לאיש המשחק. את שערו הראשון במדי הנבחרת הבוגרת כבש ב-22 במרץ 2012, בניצחון 0–8 על סן מרינו.
בשנת 2012 נכלל בסגל נבחרת בריטניה לאולימפיאדת לונדון, ובסך הכל ערך חמש הופעות במדי הנבחרת הבריטית, בהן כבש שני שערים.
הוא נכלל בסגל נבחרת אנגליה למונדיאל 2014, ופתח בהרכב הנבחרת בכל שלושת משחקיה. במשחקה הראשון בטורניר כבש שער שוויון זמני מול איטליה, אך אנגליה הפסידה 1–2. הפסד נוסף באותה תוצאה לאורוגוואי הביא לסיום דרכה של אנגליה בטורניר עוד לפני המשחק האחרון בשלב הבתים.
פרשיות

ב-18 ביולי 2019 הורשע סטארידג' במעבר על חוקי ההימורים של ההתאחדות האנגלית. הוא חויב לשלם קנס של 75,000 פאונד והורחק לשבועיים. עם זאת, ההתאחדות האנגלית הודיעה שתערער על ההרשעה ותדרוש עונש השעיה של לפחות שישה חודשים. בכתב האישום נכתב שסטארידג' מסר לאחיו מידע פנימי, לפיו הוא יעבור לסביליה במהלך חלון ההעברות של ינואר 2018, וביקש ממנו להמר על ההעברה, שבסוף לא יצאה לפועל.
תארים

ליגת האלופות: 2011/2012
אליפות אנגליה: 2009/2010
הגביע האנגלי: 2009/2010, 2011/2012
מגן הקהילה: 2009
ליגת האלופות: 2018/2019
הערות שוליים

↑  ליברפול: דניאל סטארידג' ואלברטו מורנו שוחררו, באתר ynet, 4 ביוני 2019
↑  דניאל סטארידג' הורשע בהימורים לא חוקיים, באתר ערוץ הספורט, 18 ביולי 2019
| נבחרת בריטניה – אולימפיאדת לונדון 2012 |
| --- | --- | --- |
|  1 באטלנד •  2 טיילור •  3 ברטרנד •  4 רוז •  5 קוקר •  6 דוסון •  7 קלברלי •  8 אלן •  9 סטארידג' •  10 בלאמי •   11 גיגס •  12 טומקינס • 13 קורק •  14 ריצ'רדס • 15 ראמזי • 16 סינקלייר • 17 סורדל • 18 סטיל • מאמן: פירס |  1 באטלנד •  2 טיילור •  3 ברטרנד •  4 רוז •  5 קוקר •  6 דוסון •  7 קלברלי •  8 אלן •  9 סטארידג' •  10 בלאמי •   11 גיגס •  12 טומקינס • 13 קורק •  14 ריצ'רדס • 15 ראמזי • 16 סינקלייר • 17 סורדל • 18 סטיל • מאמן: פירס | בריטניה |
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 הארט •  2 ג'ונסון •  3 ביינס •  4 ג'רארד •  5 קייהיל •  6 ג'אגיילקה •  7 וילשר •  8 למפארד •  9 סטארידג' •  10 רוני •   11 ולבק •  12 סמולינג • 13 פוסטר •  14 הנדרסון • 15 אוקסלייד-צ'מברלין • 16 ג'ונס • 17 מילנר • 18 למברט • 19 סטרלינג • 20 לאלאנה • 21 בראקלי • 22 פורסטר • 23 שו • מאמן: הודג'סון |  1 הארט •  2 ג'ונסון •  3 ביינס •  4 ג'רארד •  5 קייהיל •  6 ג'אגיילקה •  7 וילשר •  8 למפארד •  9 סטארידג' •  10 רוני •   11 ולבק •  12 סמולינג • 13 פוסטר •  14 הנדרסון • 15 אוקסלייד-צ'מברלין • 16 ג'ונס • 17 מילנר • 18 למברט • 19 סטרלינג • 20 לאלאנה • 21 בראקלי • 22 פורסטר • 23 שו • מאמן: הודג'סון | אנגליה |
| נבחרת אנגליה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 הארט •  2 ווקר •  3 רוז •  4 מילנר •  5 קייהיל •  6 סמולינג •  7 סטרלינג •  8 לאלאנה •  9 קיין •  10 רוני •   11 ורדי •  12 קליין • 13 פורסטר •  14 הנדרסון • 15 סטארידג' • 16 סטונס • 17 דייר • 18 וילשר • 19 בראקלי • 20 אלי • 21 ברטרנד • 22 רשפורד • 23 היטון • מאמן: הודג'סון |  1 הארט •  2 ווקר •  3 רוז •  4 מילנר •  5 קייהיל •  6 סמולינג •  7 סטרלינג •  8 לאלאנה •  9 קיין •  10 רוני •   11 ורדי •  12 קליין • 13 פורסטר •  14 הנדרסון • 15 סטארידג' • 16 סטונס • 17 דייר • 18 וילשר • 19 בראקלי • 20 אלי • 21 ברטרנד • 22 רשפורד • 23 היטון • מאמן: הודג'סון | אנגליה |
סטארידג' במדי הנבחרת הצעירה של אנגליה, 2009
בן הכט

ערך זה עוסק בתסריטאי וסופר יהודי אמריקאי. אם התכוונתם לאוניית מעפילים, ראו .
| --- | --- |

בן הכט, 1945
 לידה:  28 בפברואר 1894 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  18 באפריל 1964 (בגיל 70) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  תיכון וושינגטון פארק 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס האוסקר לסיפור הטוב ביותר (1929)  פרס חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק (1936)  פרס לורל לתסריטאות (1981)  פרס האוסקר לסיפור הטוב ביותר (1935)  פרס הקולנוע הבינלאומי של פסטיבל לוקרנו (1948) 
 
בן הכט
בן הכט (באנגלית: Ben Hecht;‏ 28 בפברואר 1894 – 18 באפריל 1964) היה תסריטאי וסופר יהודי אמריקאי, זוכה פרס אוסקר. הכט היה מהראשונים שפרסם בארצות הברית את דבר השמדתם של היהודים בידי הנאצים, ב-1943. ציוני נלהב ופעיל למען זכויות אדם.
חייו

בן הכט נולד בניו יורק למשפחת מהגרים יהודים מרוסיה. בילדותו עברה המשפחה לוויסקונסין, שם סיים את בית הספר התיכון והחל ללמוד באוניברסיטה. לאחר תקופה קצרה עזב את לימודיו ועבר לשיקגו, שם החל לעסוק בעיתונות ולאחר מכן לפרסם סיפורים קצרים וספרים. כשליח אחד מעיתוני העיר ביקר בברלין וכתב על הכוחות המהפכניים של רפובליקת ויימאר. ב-1921 פרסם את ספרו הראשון "אריק דורן" אשר עסק בגרמניה של התקופה. ספריו והטור היומי שכתב הפכו אותו לדמות מוכרת בחוגים ספרותיים.
ב-1923 ייסד עיתון, הרפתקאה שהותירה אותו חסר פרוטה כעבור שנתיים. אז יצא לחפש את מזלו בעיר הולדתו ניו יורק ובה פגש את חברו הקרוב דייוויד סלזניק, מי שהיה אחד המפיקים הגדולים והמוכרים בתור הזהב של הוליווד. השניים הרבו לעבוד ביחד על סרטים מאז והכט חילק את זמנו בין ניו יורק ללוס אנג'לס, בירת תעשיית הקולנוע.
הכט נישא פעמיים: ב-1915 למארי ארמסטרונג. לשתיים נולדה בת בשם אדווינה. לאחר גירושיו ממארי נישא ב-1925 לרוז קיילור. בתו ג'ני מנישואיו השניים הייתה שחקנית קולנוע והופיעה בסרטים מגיל שמונה.
בשנות החמישים והשישים הנחה תוכניות אירוח בתחנת טלוויזיה מקומית בניו יורק.
כתיבתו

הכט היה מהכותבים הפוריים ביותר של הוליווד בדורו. הוא כתב או השתתף בכתיבתם של כ-70 סרטים כמו הברבור השחור (1942). כמו כן כתב 35 ספרים ומאמרים עיתונאיים רבים.
הוא היה מועמד לזכייה בפרס אוסקר שש פעמים על תסריטיו או עיבודיו לקולנוע. פעמיים זכה בפרס: ב-1928, השנה הראשונה בה חולקו הפרסים, על הסרטים The front page ב-1931, ו-Underworld ב-1935, אותם כתב, כמו רבים מסיפוריו, בשיתוף עם צ'ארלס מקארתור. השניים גם חתומים יחד על המחזה שעובד לסרט "נערתו ששת", אולי המפורסם בתסריטיו.
במקרים רבים השתתף הכט בכתיבת תסריט או בעיבוד סיפורים למסך הגדול בלי שקיבל קרדיט. כך היה המקרה בעיבוד המצליח לסיפור של דיימון ראניון, שהיה לסרט ברנשים וחתיכות ב-1955.
ב-1961 כתב את הספר Perfidy (כחש (אנ')) - בו סקר את משפט קסטנר ואירועים סביבו.
פעילותו הציונית

הכט היה פעיל ציוני, תומכם של הרוויזיוניסטים זאב ז'בוטינסקי ומנחם בגין. תמיכתו הבלתי מסויגת ב"פורשים" ובמאבקם בשלטונות המנדט הבריטי גרמו לכך ששמו הוסר מרשימת הקרדיטים כאשר הוקרנו סרטיו בבריטניה. הלל קוק אף ביקש ממנו שיגייס כספים לאצ"ל בקרב היהודים בתעשיית הסרטים בהוליווד. הכט נענה לאתגר והצליח בסופו של דבר, אם כי לא בלי קושי, לרתום לעניין את סלזניק ולגייס כספים רבים.
מחזה פרי עטו, "דגל נולד" שמו, (עם מוזיקה מאת קורט וייל) הופק על ידי "הוועד העברי לשחרור האומה" (American League for a Free Palestine) מיסודו של קוק. "דגל נולד" זכה להצלחה הן בברודוויי והן ברחבי ארצות הברית, והכניס לוועד כ-400,000 דולר. ממקור זה מימן הוועד את רכישת אוניית המעפילים "בן הכט" שהביאה כ-600 מעפילים מצרפת לארץ ישראל.
ב-1944 כתב ספר בו תיאר את השקפתו הציונית, פרסום אשר הקנה לו אויבים רבים. ב-1946 סירב הניו יורק טיימס לפרסם מאמר שכתב הכט המביע תמיכה בהקמת המדינה היהודית.
עם התגברות פעולות הבריטים בארץ ישראל, לאחר עליתם לגרדום של דב גרונר וחבריו בכלא עכו, פרסם בן הכט מכתב גלוי בעיתונות האמריקאית, "אל הטרוריסטים בארץ ישראל":
...ידידי האמיצים, כל אימת שאתם מפציצים מחסן נשק בריטי או הורסים בית כלא בריטי או מפציצים קרון בריטי ומעיפים אותו אל-על, או שודדים בנק בריטי, או קוראים דרור לרוביכם ופצצותיכם בפעולה נגד הבוגדים הבריטים הפולשים למולדתכם, עושים להם יהודי אמריקה, חג-זוטא בליבם...
ממשלת בריטניה הגישה מכתב אל משרד החוץ האמריקאי ובו הודעה ש"ממשלת הוד מלכותו רואה בפרסום מכתבו הגלוי של בן הכט בעיתון אמריקאי הסתה להרוג פקידים וחיילים בריטים בארץ הקודש". שר החוץ האמריקאי ג'ורג' מרשל הודיע שלא ינקוט שום פעולה עקב הטענות הבריטיות בנושא זה.
עד מהרה הוטל בבריטניה חרם מלא על הצגת סרטים של התסריטאי בן הכט והדבר פגע קשה בפרנסתו. הוא נאלץ לכתוב את תסריטיו בשמות בדויים ובמחצית השכר. חרם זה נמשך עד מספר שנים לאחר קום המדינה.
המדינה שקמה לבסוף אכזבה את מי שהיה מתומכיה הקולניים ביותר. הכט התנגד לראשי הממשלה דוד בן-גוריון ומשה שרת וביקר את מדיניותם הכלכלית הסוציאליסטית. אולם את עיקר ביקורתו על מוסדות היישוב היהודי בארץ ישראל הטיח בהם על כך שלא עשו לדעתו מספיק כדי להציל את יהודי אירופה מהשואה. הוא עצמו רכש בכספו מודעות בעיתונות האמריקאית בתקופת מלחמת העולם השנייה כדי לפרסם את גורלם של היהודים. בספרו כחש הביא את ביקורתו זו לשיא, כאשר תקף את מעשיו של ישראל קסטנר בהונגריה בזמן המלחמה ואת אלו של הממסד הישראלי אשר התגייס להגנתו לאחריה.
בן הכט נפטר בשבת, 18 באפריל 1964, כנראה מהתקף לב. שמואל תמיר ומנחם בגין טסו לניו יורק להשתתף בלווייתו, ונשאו בה הספדים. טקס האשכבה התקיים בבית הכנסת הרפורמי "רודף שלום" בניו יורק.
על שמו נקרא פרס שמעניק ארגון ציוני אמריקה לעיתונאים מצטיינים.
ספריו שתורגמו לעברית

חייב, חייב, חייב, שלושה סיפורים, עברית - לאה זנגי, חיפה 1947.
הצל, עברית - אליעזר כרמי, הספרייה הקטנה, 1950.
בן המאה העשרים, עברית - יוסף נדבה, המתמיד, תשי"ז - 1957.
החושניים, רומן, עברית - שרה קמרון, מזרחי, תל אביב, 1964.
החתול שקפץ מן הספור, עברית - לאה בגין, צייר מישל קישקה, כתר, ירושלים, 1983.
כותרת ראשית, עם צ'ארלס מק'ארתור, עברית - הלל מיטלפונקט, המרכז הישראלי לדרמה, רמת גן, תשמ"ד 1984.
כחש (אנ') , עברית - אביעזר גולן,
מהדורה ראשונה: תל אביב, תש"ל 1970. עם תוספת מאת שמואל מרלין.
מהדורה שנייה: הוצאת "לדורי", 1994. (339 עמודים)
מהדורה שלישית: יצאה לאור על ידי סלע מאיר, בשנת 2017. (376 עמודים)
מהדורה רביעית: יצאה לאור על ידי סלע מאיר, בעריכת אורי רדלר, בשנת תשפ"א/ 2021 (382 עמודים); גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
לקריאה נוספת

בן הכט - שופר המצפון היהודי והאנושי, מאת שמואל תמיר, נדפס בהאומה, 77, תשמ'ה 1985.
הערות שוליים

↑  Matt Lebovic, The first time Hollywood exposed the Holocaust, www.timesofisrael.com, ‏9 March 2013 (באנגלית)
↑  "We Will Never Die": Shattering the Silence Surrounding the Holocaust, encyclopedia.ushmm.org (באנגלית)
↑  Snickersnee Press - Ben Hecht, Minorities and the Klan, benhechtbooks.net
↑  מוריס קינצלר, בן הכט כתב ספר על פרשת קסטנר, חרות, 6 במרץ 1959
↑  ניל גלבר, אימפריה משל עצמם, עמ' 313-315.
↑  ITDb: Show Query: A Flag Is Born
↑  "A Flag is Born", באתר AJHS
↑  הבוקר, 19 אפריל 1964
↑  שלמה נקדימון, מ.בגין יצא להלוויה בן הכט, חרות, 20 באפריל 1964
↑  חרות⁩, 23 אפריל 1964
↑  מעיין דויד, כחש בהוצאה מחודשת: כתב אישום מלב אוהב, באתר מידה, 16 בספטמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262441505171  PLWABN: 9810550530805606  BIBSYS: 90169429  BNE: XX949573  BnF: cb11907105j (data)  CANTIC: a11683910  CiNii: DA04179288  GND: 11898246X  ICCU: CFIV017093  ISNI: 0000 0001 2122 9427  LCCN: n81110576  LNB: 000315930  MusicBrainz: 5e96c1af-cac1-49d6-a818-51c30158ea60  NARA: 10570326  NDL: 00522486  NKC: xx0153751  NLA: 35663452  NTA: 067541801  RERO: 02-A003356837  SNAC: w62b90sm  SUDOC: 026917289  Trove: 1032208  VcBA: 495/334679  VIAF: 19678740   WorldCat (עם VIAF): 19678740 
חזית תיאטרון אלווין בניו יורק בפתיחת המופע "דגל נולד", 5 בספטמבר 1946)
ילד מנוסעי אוניית המעפילים על שמו של "בן הכט", עם גלגל ההצלה של האונייה. 1947.
מחוזות סיישל

סיישל מחולקת מנהלית ל-26 מחוזות (district). שמונה מחוזות מהווים את עיר הבירה ויקטוריה וגם 14 נוספים ממוקמים באי הגדול מאהה. 2 מחוזות מהווים את האי פרלין (Praslin) ושני מחוזות נוספים הם האי לה דיג והאיים החיצוניים.
מפת סיישל
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אי | מיקום יחסי | שם | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2010 | שטח, קמ"ר |
| מאהה  ויקטוריה |  | בל אייר | Bel Air ‏ | 2,900 | 5 |
| מאהה  ויקטוריה |  | הנהר האנגלי | La Rivière Anglaise‏ | 4,236 | 1.7 |
| מאהה  ויקטוריה |  | לה ממלס | Les Mamelles‏ | 2,719 | 2 |
| מאהה  ויקטוריה |  | הר באקסטון | Mont Buxton ‏ | 3,383 | 1 |
| מאהה  ויקטוריה |  | הר פלרי | Mont Fleuri ‏ | 4,055 | 6 |
| מאהה  ויקטוריה |  | פלייסן | Plaisance ‏ | 4,622 | 3 |
| מאהה  ויקטוריה |  | צוק קיימן | Roche Caiman ‏ | 3,828 | 1 |
| מאהה  ויקטוריה |  | סן לוי | Saint Louis ‏ | 3,3692 | 1 |
| מהאה  אזור כפרי |  | מפרץ א פינס | Anse aux Pins ‏ | 4,685 | 2 |
| מהאה  אזור כפרי |  | מפרץ בולה | Anse Boileau ‏ | 5,382 | 12 |
| מהאה  אזור כפרי |  | מפרץ אטואל | Anse Etoile ‏ | 6,555 | 6 |
| מהאה  אזור כפרי |  | או קאף | Au Cap ‏ | 5,974 | 8 |
| מהאה  אזור כפרי |  | מפרץ רויאל | Anse Royale  ‏ | 5,046 | 7 |
| מהאה  אזור כפרי |  | מפרץ לזר | Baie Lazare ‏ | 4,795 | 12 |
| מהאה  אזור כפרי |  | בה ואלון | Beau Vallon ‏ | 5,603 | 4 |
| מהאה  אזור כפרי |  | בל אומבר | Bel Ombre ‏ | 4,829 | 9 |
| מהאה  אזור כפרי |  | קסקד | Cascade ‏ | 7,263 | 10 |
| מהאה  אזור כפרי |  | גלסיה | Glacis ‏ | 4,496 | 7 |
| מהאה  אזור כפרי |  | גרנדאנס מהאה | Grand'Anse Mahé ‏ | 4,140 | 15 |
| מהאה  אזור כפרי |  | פוינט לה רו | Pointe La Rue ‏ | 3,750 | 4 |
| מהאה  אזור כפרי |  | פורט גלאד | Port Glaud ‏ | 3,243 | 27 |
| מהאה  אזור כפרי |  | טקמק | Takamaka ‏ | 3,871 | 14 |
| פרלין |  | מפרץ סן אנה | Baie Sainte Anne ‏ | 5,063 | 25 |
| פרלין |  | גרנדאנס פרלין | Grand'Anse Praslin‏ | 4,344 | 14 |
|  |  | האיים החיצוניים | Zil Elwannyen Sesel‏ | 1,032 | 211 |
|  |  | לה דיג | La Digue‏ | 3,934 | 42 |
עולם קפוא

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת-טבע
 יוצרים:  BBC
 בימוי:  אלסטייר פות'רגיל 
 מנחים:  דייוויד אטנבורו 
 ארץ מקור:  בריטניה
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  7 ועוד פרק מיוחד
 הפקה
 מפיק:  אלסטייר פות'רגיל 
 הפצה:  נטפליקס 
 מוזיקה:  ג'ורג' פנטון 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  26 באוקטובר 2011 – 28 בדצמבר 2011
 תקופת שידור מקורית:  26 באוקטובר 2011 – 28 בדצמבר 2011 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פילי ים במלחמה
עדר כבשי מושק בגרינלנד
דובת קוטב עם גוריה.
עולם קפוא (באנגלית: Frozen Planet) היא סדרת-טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC. הסדרה מורכבת מ-7 פרקים באורך כ-60 דקות עם פרק נוסף של מאחורי הקלעים, המראה את חיי בעלי החיים החיים בשני הקטבים, ארקטיקה ואנטארקטיקה, ואת טכניקות ההישרדות שלהם. בסדרה נעשה שימוש בטכניקות צילום ייחודיות ובטכנולוגיה חדשנית. בבריטניה, מדבב את הסדרה דייוויד אטנבורו. באמריקה הקריין הוא אלק בולדווין. בישראל שודרה הסדרה בשנת 2012 בערוץ הראשון עם קריינות של קובי מידן, ובשנת 2018 בדיבוב חדש בערוץ KidZ בקריינות של יואב כהן.
סדרה זו מראה את בעלי החיים השונים באזורי הקוטב ואת האתגרים עימם הם מתמודדים בכל עונה. כמו כן הסדרה עוסקת בשינויים מרחיקי הלכת שמתרחשים בקטבים, ביניהם המסת קרחונים מואצת, ועל הפעולות שיש לעשות בתגובה.
החל מספטמבר 2022, משודרת סדרת המשך שנקראת עולם קפוא 2, המציגה את החיים בכל הקריוספירה ואת האיום בשינוי האקלים.
סלובודן מילושביץ'

סלוֹבּוֹדָן מילוֹשֶּביץ' (בסרבית: Слободан Милошевић, ‏האזנהקובץ:Sr-SlobodanMilosevic.ogg‏Ⓘ‏, 20 באוגוסט 1941 – 11 במרץ 2006) היה פוליטיקאי סרבי ממוצא מונטנגרי, שכיהן ברציפות כנשיא סרביה, במסגרות פוליטיות שונות, בין 1989 ל-2000, ושמילא תפקיד מכריע בהתפרקות הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובמלחמות שפרצו בבלקן בעקבות זאת. מילושביץ' החל את הקריירה הפוליטית שלו כאיש המפלגה הקומוניסטית, ומאמצע שנות ה-80 אימץ בהדרגה עמדות לאומניות סרביות. הוא הנהיג את סרביה בניסיון לספח, או להקים מדינות עצמאיות, בטריטוריות המאוכלסות בסרבים אתניים ברפובליקות שפרשו מיוגוסלביה, ובייחוד במלחמה ובטיהור האתני בבוסניה-הרצגובינה. לאחר תום סבב המלחמות בהסכם דייטון ב-1995, התעמת שוב מילושביץ' עם האו"ם בעת משבר קוסובו ב-1999. בשנת 2000 הוא נאלץ להתפטר מן הנשיאות עקב גל הפגנות מחאה, וב-2001 הוסגר לבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) והועמד למשפט באשמת פשעי מלחמה, בייחוד בקשר לטבח סרברניצה. מילושביץ' מת בתאו ב-2006.
נשיא סרביה ברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה

מילושביץ' צמח בשורות המפלגה הקומוניסטית של סרביה כשזו הייתה רפובליקה סוציאליסטית בתוך הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בסוף שנת 1988 הוא הוביל להפגנות המוניות ברחבי יוגוסלביה. כתוצאה מכך הוחלפו מנהיגים של אזורים אוטונומיים של סרביה בקוסובו ווויבודינה ואף ממשל במונטנגרו הסוציאליסטית (ראדיבויה בראיוביץ' התפטר במהלך הפגנת הפועלים). בשנת 1989 סלובודן מילושביץ נבחר על ידי האספה הלאומית הסרבית לנשיא סרביה. מילושביץ' הוביל את הפיכתה של ליגת הקומוניסטים של סרביה למפלגה הסוציאליסטית של סרביה ביולי 1990, ואת אימוצה של חוקה סרבית חדשה בספטמבר 1990, אשר קבעה כי נשיא סרביה ייבחר בבחירות ישירות ויזכה לסמכויות מורחבות. בבחירות הישירות הראשונות שהתקיימו תחת החוקה החדשה, בדצמבר 1990, נבחר מילושביץ' לנשיא הרפובליקה הסרבית, תפקיד אותו החל למלא ב-11 בינואר 1991.
עלייתו של מילושביץ' לשלטון בסרביה אירעה במקביל להתחזקות הלאומנות ברפובליקות של יוגוסלביה לשעבר, בעקבות התמוטטות המשטר הקומוניסטי במזרח אירופה. ביוני 1991 פרשו הרפובליקות סלובניה וקרואטיה מהפדרציה היוגוסלבית, ואחריהן עשו כן גם מקדוניה (ספטמבר 1991) ובוסניה והרצגובינה (אפריל 1992). נוכחותם של מיעוטים סרבים גדולים בקרואטיה (580 אלף) ובבוסניה (1.6 מיליון) הובילה לפרוץ מלחמות בכל אחת ממדינות אלה, שבהן תבעו הסרבים אותה זכות הגדרה עצמית שניתנה לשכניהם הקרואטים והמוסלמים הבוסנים. הסרבים דרשו שהאזורים שבהם מתגוררים סרבים בבוסניה ובקרואטיה יישארו בשטח יוגוסלביה.
הסרבים בקרואטיה החלו לארגן מדינה נפרדת משלהם בתמיכת ממשלת יוגוסלביה, ובמהלך 1991 ובראשית 1992 ניהלו מלחמה נגד ממשלת קרואטיה. ב-1992 קרה דבר דומה בבוסניה והרצגובינה, בעזרתו של הצבא היוגוסלבי, לאחר שב-5 באפריל באותה שנה הייתה בוסניה והרצגובינה המדינה הרביעית שהכריזה על עצמאותה מיוגוסלביה.
נשיא סרביה ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה

ב-28 באפריל 1992, לאחר פרישת ארבע משש מדינות הרפובליקה הסוציאליסטית, התאחדו סרביה ומונטנגרו במסגרת חדשה – הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, ומילושביץ' הפך לנשיא סרביה הראשון במסגרת פדרציה זו (בראש הפדרציה עמד אז הנשיא דובריצה צ'וסיץ').
ב-1995 השתתף מילושביץ' במשא ומתן להשגת הסכם דייטון בשמם של הסרבים הבוסנים. ההסכם שם קץ למלחמת בוסניה, ומילושביץ' נתפס במערב כאחד מעמודי התווך של השלום בבלקנים. כונה ברחבי העולם "הרודן מהבלקן".
נשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה

מכיוון שהחוקה הגבילה את נשיא סרביה לשתי כהונות בלבד, התמנה מילושביץ' ביולי 1997 למשרת נשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, אשר הייתה מורכבת עתה מסרביה ומונטנגרו, כשהוא מחליף את הנשיא-בפועל של הפדרציה, סרג'ה בוז'וביץ'.
נשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה > נפילתו מהשלטון

בחורף 1996, לאחר שהתגלו מעשי מרמה בבחירות המקומיות, התקיימו בבלגרד הפגנות סטודנטים נגד שלטונו של מילושביץ', שנמשכו כשלושה חודשים. עם זאת, המערב לא תמך במתנגדי מילושביץ', והנשיא הצליח להישאר בשלטון.
תמיכת המערב נמוגה ב-1998, לאחר שפרצה התקוממות האלבנים בחבל קוסובו, שדרשו להעניק לחבל עצמאות מסרביה, וכוחות הצבא הסרביים הגיבו בכוח רב-נגד הבדלנים והטרוריסטים האלבנים. לאחר שממשלת סרביה לא שעתה לאזהרות הקהילה הבינלאומית, פתחו כוחות נאט"ו במתקפה אווירית על סרביה ב-1999, כדי להסיג את צבא סרביה מקוסובו.
התבוסה בקוסובו כירסמה במעמדו של מילושביץ'. בספטמבר 2000 הוא סירב להודות בניצחונה של האופוזיציה בבחירות לנשיאות. הפגנות ענק ומחאות אלימות התקיימו בבלגראד ב-5 באוקטובר, ובעקבותיהן נאלץ מילושביץ' לפרוש מתפקידו. למחרת מונה מועמד האופוזיציה, ווייסלב קושטוניצה, לנשיא יוגוסלביה.
האישומים בפשעי מלחמה ומותו

במהלך מלחמת קוסובו, באוקטובר 1999, תובעת האו"ם לפשעי מלחמה, קרלה דל פונטה, הודיעה שניתן להאשים את מילושביץ ברצח עם, עקב הזוועות שביצעו הכוחות היוגוסלבים באלבנים בקוסובו. חקירות או"ם קודמות בקוסובו, כבר הביאו להאשמת מילושביץ' ו-4 שרים בממשלתו בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות שבוצעו בהוראתו.
ב-1 באפריל 2001 הוא נעצר ביוגוסלביה בחשד לשחיתות ופשעי מלחמה, וב-28 ביוני הוסגר לבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר בהאג. לאחר הסגרתו לבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג, נוספו לכתב האישום אישומים במעורבותו ברצח עם שבוצע בבוסניה ובפשעי מלחמה שבוצעו בקרואטיה. משפטו נפתח ב-12 בפברואר 2002, ומילושביץ' בחר לנהל בעצמו את ההגנה, בטענה שהוא אינו מכיר בסמכותו של בית הדין. הוא הואשם ב-66 סעיפים של רצח-עם, פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה. כתב האישום המורכב כיסה כעשור של הסכסוך בבוסניה, קרואטיה וקוסובו בשנות ה-90.
שלב ההוכחות במשפט נפתח בספטמבר 2002 באוקטובר 2004, בעקבות הידרדרות במצבו הבריאותי, מינה לו בית הדין סנגור. ב-11 במרץ 2006, טרם סיום משפטו, נמצא מילושביץ' ללא רוח חיים בתאו בגיל 64. רופאים בהאג מצאו אחר כך כי מילושביץ' נטל בכוונה תרופות שגויות.
משפחתו

אשתו מירה מרקוביץ', הייתה פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת בלגרד, והמשיכה ללמד בפקולטה לניהול של האוניברסיטה במשך שנות המלחמה ועד למעצרו. ב-2003 נמלטה לרוסיה לאחר שקיבלה מקלט מדיני, ומתה שם ב-2019 בגיל 76.
לקריאה נוספת

Louis Sell. Slobodan Milosevic and the Destruction of Yugoslavia. Duke University Press, 2003.