הרפובליקה הסוציאליסטית העממית של אלבניה
היסטוריה > הפיצול הסובייטי-אלבני > מהפכת התרבות והאידאולוגיה

באמצע שנות השישים, מנהיגי אלבניה נזהרו מאיום על כוחם על ידי ביורוקרטיה מתפתחת. משמעת המפלגה נשחקה. אנשים התלוננו על רשלנות, אינפלציה ומוצרים באיכות נמוכה. סופרים חרגו מהאורתודוקסיה של הריאליזם הסוציאליסטי, שדרש מאמנות וספרות לשמש כמכשירי שלטון ומדיניות מפלגתית. כתוצאה מכך, לאחר שמאו דזה דונג ביטל את המהפכה התרבותית בסין בשנת 1966, הוג'ה השיק מהפכה תרבותית ואידאולוגית משלו. המנהיג האלבני התרכז ברפורמה בצבא, בבירוקרטיה הממשלתית ובכלכלה וכן ביצירת תמיכה חדשה במערכת שלו. המשטר ביטל דרגות צבאיות, הכניס מחדש קומיסרים פוליטיים לצבא וויתר על מקצועיות בצבא. השלטונות גם קיצצו בשכרם של פקידים בדרג בינוני וגבוה, מנהלים ומומחים שהודחו מעבודותיהם, ושלחו אנשים כאלו לעמול במפעלים ובשדות. שישה משרדים, כולל משרד המשפטים, בוטלו. קולקטיביזציה של חוותאפילו התפשט להרים הנידחים. בנוסף, הממשלה תקפה סופרים ואמנים מתנגדים, שינתה את מערכת החינוך שלה, ובאופן כללי חיזקה את הבידוד של אלבניה מהתרבות האירופית במאמץ להרחיק השפעות זרות.
לאחר הקונגרס החמישי של מפלגת העבודה של אלבניה ונאומו של אנוור הוג'ה ב-6 בפברואר 1967, פתחו השלטונות במסע אלים למיגור חיי הדת באלבניה, בטענה שהדת פיצלה את האומה האלבנית והשאירה אותה שקועה בפיגור. קבוצות סטודנטים סרקו את הכפרים, ואילצו את האלבנים להפסיק לעסוק באמונותיהם. למרות תלונות, אפילו על ידי חברי APL, כל הכנסיות, המסגדים, המנזרים ומוסדות דתיים אחרים נסגרו או הוסבו למחסנים, גימנסיות וסדנאות עד סוף השנה. צו מיוחד ביטל את האמנות שבהן פעלו הקהילות הדתיות המרכזיות במדינה. הקמפיין הגיע לשיאו בהודעה כי אלבניה הפכה לראשונה בעולם לאתאיסטית, הישג שפורסם כאחד ההישגים הגדולים ביותר של אנוור הוג'ה. אמנם החוקה האלבנית הבטיחה רשמית את חופש הדת של העם האלבני עד לאותה תקופה, אך חופש הדת כמעט ולא היה קיים לאחר 1967. חוקת הרפובליקה הסוציאליסטית העממית של אלבניה מ-1976 קבעה מאוחר יותר בסעיף 37 כי "המדינה לא מכירה בדת כלשהי ותומכת בתעמולה אתאיסטית במטרה להחדיר את השקפת העולם החומרנית המדעית באנשים" וסעיף 55 אסר במפורש על הקמת "כל סוג של ארגון עם אופי פשיסטי, אנטי דמוקרטי, דתי ואנטי סוציאליסטי" וקבע כי "פעילויות פשיסטיות, אנטי דמוקרטיות ותעמולה אנטי-סוציאליסטית, כמו גם הסתה לשנאה לאומית וגזענית אסורות".
ב-1 בנובמבר 1977, טען אנוור הוג'ה בדו"ח שלו שהוגש לקונגרס השביעי של מפלגת העבודה של אלבניה על פעילות הוועד המרכזי של המפלגה כי חוקת 1976 היא התגלמות של הרצון החופשי של העם האלבני, מכיוון שדמוקרטיה אמיתית הייתה נחוצה על מנת שהסוציאליזם יתקיים בפועל. לדבריו, "ההמונים מקרב האנשים העובדים שידרו בחופשיות את עמדותיהם בנוגע לחוק היסוד החדש של מדינתנו של הדיקטטורה של הפרולטריון. כ-1,500,000 איש, כמעט כל האוכלוסייה הבוגרת במדינה, השתתפו בפגישות שהתקיימו וכ-300,000 איש תרמו לדיון ... הדיון הפופולרי הגדול, המתאפיין בחילוף דעות חופשי ופורה, בדיון ער ובונה, היה ביטוי ברור לדמוקרטיה הסוציאליסטית שלנו בפעולה ולריבונות האמיתית של העם. זה הוכיח בפועל שבאלבניה הסוציאליסטית האנשים הם המאסטרים, ששום דבר לא נעשה בניגוד לרצונם". העדויות הרבות של אלו שסבלו מרדיפה דתית בעידן זה, אולם מעוררות ספקות רציניים עד כמה פריחת הדעות התקיימה.
במהלך המהפכה התרבותית והאידאולוגית, קשרי קרבה מסורתיים באלבניה, שהתרכזו במשפחה הפטריארכלית, התנפצו על ידי דיכוי מנהיגי השבטים שלאחר המלחמה, קולקטיביזציה של חקלאות, תיעוש, הגירה מהכפר לאזורים עירוניים ודיכוי הדת. המשטר שלאחר המלחמה הביא לשינוי קיצוני במעמדן של נשים באלבניה. הנשים נחשבו לאזרחים מדרגה שנייה בחברה האלבנית המסורתית, הן עשו את רוב העבודה בבית והן גם עשו את רוב העבודה בשדות. לפני מלחמת העולם השנייה, כ-90% מנשות אלבניה היו אנאלפביתיות, ובאזורים רבים הן נחשבו כנחותות על פי חוקים ומנהגים שבטיים עתיקים. במהלך המהפכה התרבותית והאידאולוגית, המפלגה עודדה נשים לקחת עבודות מחוץ לבית במטרה לפצות על מחסור בעבודה ולהתגבר על השמרנות שלהן. הוג'ה עצמו הכריז כי יש "לזרוק לאש" כל מי שרמס את צו המפלגה בנושא זכויות נשים.