stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מונרכיה העוברת בירושה

מונרכיה העוברת בירושה היא הסגנון הנפוץ ביותר של מונרכיה וצורתן של כמעט כל המונרכיות הקיימות כיום בעולם.
תחת מונרכיה העוברת בירושה מגיעים כל המלכים מאותה משפחה, והכתר עובר ישירות מחבר אחד של המשפחה לחבר אחר במשפחה. לשיטת הירושה יש יתרונות בהיותה יציבה, מתמשכת וצפויה מראש, כמו גם הגורמים הפנימיים המייצבים של חיבת המשפחה והנאמנות המשפחתית.
למשל, כאשר המלך או המלכה במונרכיה העוברת בירושה מת או מתפטר, הכתר עובר בדרך כלל לדור הבא, כלומר, צאצאם, בדרך כלל על פי סדר הבכורה. כשצאצא זה מת קודם לכך, עובר הכתר לצאצאו, או אם אין לו צאצאים, הכתר עובר לאחות, אח, אחיינית, אחיין, בן-דוד, או קרוב משפחה אחר. בדרך כלל נקבע היורש במונרכיות העוברות בירושה באמצעות חוק המגדיר את סדר היורשים, כך שידוע היטב מראש מי יהיה המונרך הבא, גם אם מתרחשים מקרי מוות פתאומיים. סדר היורשים האופייני במונרכיות העוברות בירושה מבוסס על צורה כלשהי של זכות הבכורה, אך קיימות שיטות אחרות כמו העברת הירושה לגברים בלבד על פי גילם (קודם אחיו של המונרך ואחר כך בניו), בחירה (באירלנד כך היו נבחרים ראשי השבטים והמלכים תהליך הקרוי באנגלית tanistry) והסכם רוטציה, שהיו נפוצים יותר בעבר.
בעבר היו הבדלים בשיטות הירושה, בעיקר סביב לשאלה האם הירושה מוגבלת לזכרים בלבד, או האם גם הנקבות ראויות למלוך. ירושה אגנאטית מתייחסת למערכות בהן לנקבות אסור למלוך או להעביר את זכויות הירושה לצאצאיהן הזכריים (ראו החוק הסאלי). "אגנאט" מוגדר כסוג מיוחד של קרוב משפחה של אדם כאשר קיים אב קדמון משותף שממנו יש לכל אחד משניהם שושלת רצופה של בנים זכרים בלבד. לעומתה, ירושה קוגנאטית התייחסה פעם לכל סוג של ירושת ממלכה או ירושה אחרת שבה התאפשר גם לזכרים וגם לנקבות להיות יורשים, אם כי כיום המונח מתייחס במפורש לירושה שווה על פי הבכורה בלא קשר למגדר.
מלוכה נבחרת יכולה לפעול באופן מעשי כמו מונרכיה העוברת בירושה, למשל כאשר הזכות להיבחר מוגבלת לבני משפחה אחת בלבד (ואף מוגבלת יותר אם הדבר מותר על פי חוקי הקדימות בבחירה). דבר זה אירע בעבר, בדרך כלל בצורה איטית, במונרכיות שבמקור היו מונרכיות נבחרות. צורה אחרת של מלוכה העוברת בירושה, על אף שהייתה כביכול נבחרת, היא כאשר המונרך המכהן מביא לבחירה במהלך חייו את יורשו הנבחר (בן, בת, אח, אחות, או קרוב משפחה אחר) כשעדיין יש ביכולתו להפעיל את מלוא השפעתו על מנת לכוון את הבחירה לתוצאה הרצויה מבחינתו.
ברבות ממדינות אירופה של סוף ימי הביניים היו מונרכיות נבחרות באופן רשמי, אבל אותה משפחה אחזה בהגה השלטון כבר במשך מאות בשנים, ואת מצב כלאיים זה ניתן לכנות כמונרכיה פסאודו-נבחרת, העוברת בפועל בירושה, כאשר שיטת הירושה עוברת שינוי בצורה איטית. רובן של המונרכיות הנבחרות מסוג זה הפכו רשמית למונרכיה העוברת בירושה בתחילת העידן המודרני.
ראו גם

מונרכיה נבחרת
מונרכיה חוקתית
אבסולוטיזם פוליטי
אוניה פרסונלית
ירושה
מונרכיתיים

| מונרכיתיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: מונרכיתיים
שם מדעי
 Monarchidae ‏בונפרטה, 1854

Symposiachrus trivirgatus
מונרכיתיים (שם מדעי: Monarchidae) היא משפחת ציפורים קטנות מסדרת ציפורי שיר. הם חיים באזורים טרופיים וחמימים באפריקה שמדרום לסהרה, דרום ודרום-מזרח אסיה, אוסטרליה וכמה איים באוקיינוס השקט. הם קרובי משפחה של הדרונגים ושל הקורקורקסים ולמשפחה זנבני מניפה.
מינים אלה הם ציפורים קטנות עד בינוניות בעלי זנבות מוארכים ולחלקם ציצות ראש פרועות. המקור חזק וחסון והעיניים גדולות. הם חיים על הקרקע או על שיחים צעירים ולא ביערות. במינים רבים מתהדרים הזכרים בצבעים בולטים ומבריקים.
עופןת אלו הם ציידי חרקים החוטפים אותם בעודם באוויר (אנ') או מלקטים אותם מהאדמה.
מיון

משפחה מונרכיתיים (Monarchidae)
תת-משפחה Terpsiphoninae
סוג Hypothymis
סוג ומין יחיד Eutrichomyias rowleyi
סוג Trochocercus
סוג Terpsiphone
תת-משפחה Monarchinae
סוג Chasiempis
סוג Pomarea
סוג Mayrornis
סוג ומין יחיד Neolalage banksiana
סוג Clytorhynchus
סוג ומין יחיד Metabolus rugensis
סוג Symposiachrus
סוג Monarcha
סוג Carterornis
סוג עפרוני עורבני (Grallina)
סוג Myiagra
מוטי ברכאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במאי 1944 (בן 80) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 סוגה מועדפת:  הפקות לפי סיפורי ילדים
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1965–2006 (כ־41 שנים)
 עיסוק:  קריינות, זמרה, הלחנה ובימוי
 פרופיל ב-IMDb
 
מרדכי (מוטי) ברכאן (נכתב לעיתים: ברקן; נולד ב-15 במאי 1944) הוא שחקן, זמר, קריין, מדבב, במאי, פזמונאי, מלחין ומתרגם שהשתתף בעשרות הפקות בתיאטרון, ברדיו, בטלוויזיה ובקולנוע. ברכאן התפרסם בסוף שנות ה-60 כקריין, שחקן וזמר, הפונה לקהל מגוון, אך לאחר הופעתו בתוכנית הילדים טלפלא בשנות ה-70, פיתח קריירה בהפקות הפונות בעיקר לילדים.
ביוגרפיה

ברכאן נולד בירושלים. לאחר שירותו הצבאי התקבל כקריין לקול ישראל. בקול ישראל הוא הגיש מצעדי פזמונים והשתתף בתסכיתים, בהדרכת הבמאי ראובן מורגן. לאחר שנתיים עזב את הרדיו לטובת קריירת משחק בתיאטראות שונים ובקולנוע. ברכאן החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון "המעגל" שהקים פיליפ דיסקין בירושלים.
בשנת 1967 שיחק במחזה טלמכוס קליי כמחליף של אסי דיין, ובסרט "האם תל אביב בוערת?" - 60 שעות לסואץ, סרט עלילתי על מלחמת ששת הימים, שצולם שבועות ספורים לאחר סיום המלחמה. בנוסף, באפריל 1967, השתתף בצילומי הסרט "חול בעיניים", עם יהורם גאון, על חייל ישראלי וקצין מצרי במלחמת סיני, שמוצאים את עצמם לבד במדבר וכדי לשרוד ולהינצל צריכים לשתף פעולה. אולם צילומי הסרט נפסקו, לאחר שתקציב ההפקה אזל.
בתחילת 1968 החל להשתתף במחזמר "איי לייק מייק", שעלה בתיאטרון גיורא גודיק, שזכה להצלחה גדולה ועלה כ-300 פעמים עד תחילת שנת 1970. באותה שנה השתתף בסרט "הדיבוק" שביים אילן אלדד, בו שיחק בתפקיד חנן. בסרט ביצע את השיר "הינך יפה רעייתי".
בשנת 1969 השתתף בסרט "השמלה", סרטו הראשון של הבמאי יהודה ג'אד נאמן. הסרט השתתף בפורום "השבועיים של הבמאים" בפסטיבל קאן. באותה שנה כיכב במחזה "כלאדם", שביים, תרגם ועיבד אריה זקס בתיאטרון החאן". באותה שנה החל גם לשמש כקריין רצף ומדובב בתוכניות לילדים בטלוויזיה הישראלית, וכתב הלחין וביים מחזמר לילדים, "כוכב המשחקים" שיצא כתקליט.
בסוף שנת 1970 החל להשתתף בתפקיד הראשי במחזה "פרפרים הם חופשיים", בתיאטרון גיורא גודיק, ברכאן גם כתב, הלחין ושר את שיר הנושא של המחזה.
בתחילת שנות ה-70 נסע ללונדון ולמד בימוי טלוויזיה וקולנוע בקולג' המלכותי לאמנות.
בין השנים 1975–1979 הגיש לצידם של דודו אלהרר, אלי גורנשטיין, רחל הפלר ואושיק לוי את סדרת הטלוויזיה "טלפלא" שזכתה לאהדת הצופים הצעירים. ברכאן ביצע את שיר הפתיחה של הסדרה שכתב אוריאל אופק והלחין ועיבד מוני אמריליו יחד עם דודו אלהרר וסיגל זיו.
בשנת 1978 ביים בתיאטרון פרגוד בירושלים את המחזה "שכנים", מאת המחזאי האנגלי ג'יימס סונדרס, בהשתתפות לאה אורשר ומכרם חורי.
כשחקן ומוזיקאי הפונה לילדים שיחק בנוסף לתוכנית "טלפלא" גם בתוכניות "שוקי תוכי", "מרציפר", בתסכיתי רדיו (תסכיתים וקרינות לסיפורים רבים בתוכנית "לבת ולבן ולמי שמתעניין", כמו "פינוקיו", "הנסיך הקטן", "עליסה בארץ הפלאות" ו"על שפת הנחל"), בתיאטרון ובגני ילדים, והוציא מספר תקליטים ובהם סיפורים לילדים. כבמאי הוא ביים את הדיבוב לעברית של הסדרה "היה היה - האדם" ואת ההצגה "שכנים". כמדבב נשמע קולו במגוון של סדרות טלוויזיה לילדים. ביניהן הסדרה "היה היה", הסדרה "הרוח בערבי הנחל", סדרת האנימציה "פינוקיו" בה דיבב את דמותו של שמשון השועל ושימש גם קולו של המספר, וכן בסדרה "הדבורה מאיה", שם דיבב את דמותו של פליפ החרגול. הוא דיבב גם את כל הדמויות בסדרות-הרכש "משלים בצורות" ו"העיפרון-הקסום" שנרכשו על ידי הטלוויזיה החינוכית. כמתרגם ברכאן תרגם מחדש חלק המספרים שהקריא כקריין ברדיו. חלק מתרגומיו ראו מאוחר יותר אור בדפוס, כגון תרגומו לספר "רובינזון קרוזו".
בשנות ה-2000, ברכאן ניהל תחנת הרדיו "רדיו הר הצופים", של האוניברסיטה העברית בירושלים, בה שימש גם כמרצה בחוג לעיתונות ותקשורת.
ברכאן הוא אב לשני בנים.
הערות שוליים

↑  טוביה כרמל, כל קול והאמת שלו, מעריב, 1 בינואר 1970
↑  חוה נובק, מוטי ברקן במקום אסי דיין, דבר, 8 בנובמבר 1967
↑  טלילה בן זכאי, "האם תל־אביב בוערת ? מתחיל "לרוץ", מעריב, 8 בנובמבר 1967
↑  תמר אבידר, חול בעיניים, מעריב, 24 באפריל 1967
החלו צילומי "חול בעינייס", על המשמר, 3 באפריל 1967
↑  נחום מוכיח, פסגת התבור, באתר "הבמה", 9 בספטמבר 2012
↑  שרגא הר-גיל, האם אתה אוהב את מייק?, מעריב, 9 בפברואר 1968
↑  רפאל בשן, איך להוריד הצגה, מעריב, 20 בפברואר 1970
↑  "הדיבוק" יוקרן בקרוב בת"א, על המשמר, 1 באוגוסט 1968
↑  הדיבוק, הנך יפה רעייתי, מתוך פסקול הסרט (1968) באתר סטריאו ומונו
↑  יורם קניוק, מוות משעשע, דבר, 22 במאי 1969
יצחק שור, "כל־ אדם־ חוזר לחאן, על המשמר, 17 באוקטובר 1969
אורי קיסרי, "כל אדם" או: חשיבותה של הצגה, מעריב, 20 בפברואר 1970
↑  מחזמר לילדים, דבר, 17 באוקטובר 1969
↑  עדית זרטל, קונפקציה של צחוק ודמע, דבר, 17 בדצמבר 1970
גדעון אפרת, הצגה של חן וסימפטיה, למרחב, 16 בדצמבר 1970
יעקב העליון, רחל מרכוס ותיקי דיין: רק פרפרים הם חופשים, מעריב, 2 בדצמבר 1970
↑  מסיבת סיום ל"טלא פלא", מעריב, 1 במרץ 1979
↑  מי מה מתי - תיאטרון, מעריב, 10 בנובמבר 1978
↑  הסוד הגדול של "הנסיך הקטן", מעריב, 17 במאי 1979
↑  צ'רלס מקגראת, ניו יורק טיימס, הספר שעושה צחוק מעולם המבוגרים, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2009
↑  בן שלו, הישארו עמנו לריאיון עם אוטו פון שיראך, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312577805171  GND: 1061529738  ISNI: 0000 0003 6978 0431  MusicBrainz: e7202747-b3a9-48e1-9119-c21606ec72f4  VIAF: 240151385   WorldCat (עם VIAF): 240151385
מאריו בטאלי

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1960 (בן 64) סיאטל, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ראטגרס 
 www.mariobatali.com
 
מריו בטאלי (באנגלית: Mario Batali; נולד ב-19 בספטמבר 1960) הוא שף, סופר, מסעדן ואישיות טלוויזיונית אמריקאי. בטאלי הוא בעלים שותף של מסעדות בערים ניו יורק, לאס וגאס, לוס אנג'לס וסינגפור.
קורות חיים

בטאלי נולד בסיאטל, וושינגטון, בנם של מרילין וארמנדינו בטאלי. משפחתו עברה מעט אחרי-כן ליאקימה, וושינגטון. כשבטאלי היה בן 8, עברה משפחתו לסיאטל כשאביו התקבל לעבודה כמהנדס בחברת בואינג. אביו עבד בבואינג במשך שלושים שנה, ואחרי פרישתו פתח מסעדת בשרים בשם "סאלומי" בסיאטל.
הוא נצר לשושלת איטלקית מצד אביו, ושושלת צרפתית-קנדית מצד אימו.
לפי מחקר שעשה פרופסור הנרי לואיס הבן (מאוניברסיטת הרווארד, בסדרת הטלוויזיה של רשת PBS ‏ Faces of America ב-2010) סבה וסבתה של הורי אמו פתחו חנות אוכל איטלקית ב-1903. שורשיה של משפחתו של בטאלי נמצאים כמעט כולם במערב ארצות הברית. סב סבו של אביו עזב את איטליה ב-1899, התיישב בביוט, מונטנה, ועבד במכרות הנחושת, אולם אחר-כך עזב את המערב והתיישב בסיאטל.
מריו עבר לספרד עם משפחתו ב-1975 ושב לארצות הברית ב-1978 על-מנת ללמוד באוניברסיטת רטג'רס, שם למד ספרדית, תיאטרון וכלכלה וקיבל תואר ראשון ב-1982. אחר-כך הלך ללמוד בבית הספר לבישול קורדון בלו, אבל עזב כי נוכח לדעת שהקצב איטי מדי ושהצעד הנבון ביותר ללמוד יהיה במטבח מקצועי. כיום מאריו חי בעיר ניו יורק עם אשתו סוזי קאהן (שלמשפחתה יש מחלבה) ושני בניהם, לאו ובנו. בבעלותו גם בתים בנורת'פורט, מישיגן ורד הוק, ניו יורק.
בטאלי היה אחד מהנושאים העיקריים של ספרו של ביל בופורד, Heat.
קריירה מקצועית

מאריו בטאלי התמחה אצל השף האנגלי מרקו פייר וייט במסעדת "Six Bells" בקינגס רוד, צ'לסי, לונדון,

אחר-כך עבר ללמוד בישול בכפר בצפון איטליה.
ב-1998 פתח את "פו", ב-1998 ביחד עם שותפו העסקי ג'וזף בסטיאניץ (בנה של לידיה בסטיאניץ) פתח את "באבו ריסטורנטה א-אנוטקה". הזוג פתח ביחד מסעדות נוספות: "לופה" (1999), "אסקה" (2000), "אוטו אנוטקה פיצריה" (2003), "קאסה מונו" ו"בר ג'מון" (שניהם בדצמבר 2003), "ביסטרו דה ונט" (2004, נסגר ב-2006), "דל פוסטו" (2005), "אנוטקה סן מרקו" (2007 בלאס וגאס, נבדה), "B&B ריסטורנטה" (2007 בלאס וגאס, נבדה), "טארי לודג'" בפורט צ'סטר, ניו יורק, "קרנהוינו" (2008 בלאס וגאס, נבדה) וחנות בשם "איטליאן ויין מרצ'נטס" (1999), שכבר אינה בבעלותו של בטאלי. הוא פתח ביחד עם ננסי סילברטון את "אוסטריה מוצה", "פיצריה מוצה", "מוצהטוגו" ו"סקולה די פיצה" בלוס אנג'לס.
באוגוסט 2010 פתח ביחד עם לידיה בסטיאניץ ואוסקר פרינטי את "איטאלי" (Eataly), שוק אוכל מקורה ענקי ובו חמש מסעדות ומעל הגג בר בירה, מול מדיסון סקוור פארק בניו יורק.
ביחד עם ג'ו ולידיה בסטיאניץ הקים בשנת 2000 יקב בשם "לה מוצה" בטוסקנה, היקב מייצר 120,000 בקבוקים.
בשנים 2004-1994 הנחה את תוכנית הטלוויזיה "מולטו מריו" והנחה גם את התוכנית "צ'או אמריקה" בערוץ האוכל.


בטאלי התחרה ב-24 תוכניות של "איירון שף אמריקה" בשנים 2010-2004, בתפקיד איירון שף האיטלקי, ניצח ב-19 קרבות והפסיד ב-5.
דמותו מופיעה במשחק הנינטנדו Iron Chef America: Supreme Cuisine, שהושק ב-2008.
הוא השתתף בתוכנית של רשת PBS ‏Spain... on the road Again, ביחד עם גווינת' פלטרו, מרק ביטמן (עתונאי הניו יורק טיימס) וקלאודיה באסולס (שחקנית ספרדייה) המציגה את המטבח הספרדי, צולמו 13 פרקים מאוקטובר 2007 ועד ראשית 2008.
ביחד עם יצרן המקלות לתופים ויק פירת' פיתח בטאלי סדרת כלים למטבח מעץ: מערוך ומטחני פלפל ומלח.

הוא נותן את שמו לסדרת מוצרים למטבח ביחד עם חברת "קופקו".
הוא דיבב ארנב בסרטו המצויר של וס אנדרסון משנת 2009 "מר שועל המהולל".
שחקן המבוסס על בטאלי משתתף במשחק התפקידים World of Warcraft: Cataclysm.
בטאלי הקים את קרן מריו בטאלי על מנת "לחנך, להעצים ולעודד ילדים."

הוא יושב בהנהלת קרן לאנצ'בורס, מוסד ללא כוונות רווח שמספקת ארוחה יומית לתלמידים בבתי הספר בסווטו, דרום אפריקה.
בטאלי הוא גם השף שבישל את הארוחה הרשמית האחרונה שאירח ברק אובמה נשיא ארצות הברית בבית הלבן.
פרסים

מסעדת באבו, כוכב במדריך מישלן האדום
מסעדת באבו, שלושה כוכבים מהניו יורק טיימס
מסעדת באבו, "המסעדה החדשה הטובה ביותר ב-1998" מקרן ג'יימס בירד
מריו בטאלי, נבחר ל"איש השנה" של המגזין GQ בקטגוריית שפים, 1999
נכלל במדריך D'Artagnan Cervena של המי ומי של האוכל והמשקה בארצות הברית, 2001
מריו בטאלי, "השף הטוב ביותר: העיר ניו יורק" מקרן ג'יימס בירד, 2002
"אביזרי המטבח הטובים ביותר לשף" מקרן ג'יימס בירד, 2005 (פרס לאומי)
"המסעדן הטוב ביותר" מקרן ג'יימס בירד, 2008
ספריו

Mario Batali Simple Italian Food: Recipes from My Two Villages (1998), ISBN 0-609-60300-0
Mario Batali Holiday Food : Family Recipes for the Most Festive Time of the Year (2000), ISBN 0-609-60774-X
Vino Italiano: The Regional Wines of Italy (contributor) (2002), ISBN 0-609-60848-7
The Babbo Cookbook (2002), ISBN 0-609-60775-8
The Artist's Palate (foreword) (2003), ISBN 0-7894-7768-8
Molto Italiano: 327 Simple Italian Recipes to Cook at Home (2005), ISBN 0-06-073492-2
Mario Tailgates NASCAR Style (2006), ISBN 0-89204-846-8
Spain...A Culinary Road Trip (2008), written with Gwyneth Paltrow, and Julia Turshen. ISBN 978-0-06-156093-4
Italian Grill (2008), written with Judith Sutton. ISBN 978-0061450976
Molto Gusto: Easy Italian Cooking (2010), written with Mark Ladner. ISBN 978-0061924323
Molto Batali: Simple Family Meals from My Home to Yours (2011), ISBN 978-0062095565
הערות שוליים

↑  "חום לבן", טיים מגזין, 5 באוגוסט 2007
↑  התוכנית הטלוויזיה "מולטו מריו"
↑  אתר התוכנית
↑  טרייסי ווגל, "אוכל ספרדי עם גווינת' ומאריו", chow.com‏ 15 באוגוסט 2007
↑  מערכת כלי “Lock & Grind”
↑  "מכתב ממאריו", קרן מאריו בטאלי
7.האיש שהגיע בקרוקס לבית הלבןhttp://m.ynet.co.il/Articles/4868182
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419153205171  ISNI: 0000 0003 7060 9383  LCCN: n98056895  NLK: KAC201008302  SNAC: w6sf505k  VIAF: 249920111   WorldCat (עם VIAF): 249920111
מורטן בסקואו

מורטן בסקואו (בדנית: Morten Bødskov נולד ב-1 במאי 1970) הוא פוליטיקאי דני מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית אשר שימש כשר המשפטים בין 2011–2013, כשר המיסוי בין 2019–2022, כשר ההגנה במהלך שנת 2022, וכיום משמש כשר העסקים.
ביוגרפיה

בסקואו נולד בקארופ ב-1 במאי 1970. מגיל צעיר הוא גילה עניין בפוליטיקה, ובגיל 15 הצטרף לנוער הסוציאל-דמוקרטי של דנמרק. הוא המשיך לפעול בארגון במשך שנים רבות, עד שב-1996 הפך לנשיא הארגון. ב-2001 נבחר לפולקטינג מטעם מחוז הבחירה של קופנהגן. ב-2005 הוא מונה בידי מנהיגת הסוציאל-דמוקרטים הלה ת'ורנינג שמידט לסגן יו"ר הסיעה בפולקטינג. ב-2007 נבחר לפולקטינג מטעם מחוז הבחירה של קופנהגן רבתי ומאז המשיך להיבחר ברציפות עד ימינו.
ב-3 באוקטובר 2011 מונה לשר המשפטים בממשלתה של ת'ורנינג שמידט. הוא כיהן בתפקיד עד 11 בדצמבר 2013. בתקופתו הוא פעל להילחם בכנופיות האופנוענים בדנמרק. לאחר שהתגלה כי הסתיר פרטים מוועדת המשפט של הפולקטינג, הוא נאלץ לפרוש מתפקידו. ב-27 ביוני 2019 הוא מונה לשר המיסוי בממשלתה של מדה פרדריקסן. ב-4 בפברואר 2022 הוא הועבר לשמש כשר ההגנה בממשלתה השנייה של פרדריקסן. ב-15 בדצמבר של אותה שנה הוא הועבר להיות שר העסקים.
מבנה שלישוני

היררכיית מבנה החלבון
מבנה שלישוני הוא מושג בביוכימיה המתאר את המבנה המרחבי (תלת-ממדי) של מקרומולקולות ביולוגיות, ובראשן חלבונים. המבנה השלישוני (להבדיל ממבנה רביעוני) מתייחס למבנה המרחבי של מקרומולקולה אחת המתקפלת במרחב. קיפול המקרומולקולה למבנה השלישוני הטבעי הכרחי לצורך פעילותם.
אינטראקציות המייצבות את המבנה השלישוני

בהתאם לדּוֹגמה של אנפינסן, המבנה המרחבי הנטיבי של חלבונים נקבע על ידי רצף חומצות האמינו המרכיבות את החלבון (המבנה הראשוני). כלומר, לכל רצף חומצות אמינו קיים קיפול מרחבי ייחודי אשר נוצר באופן ספונטני. המבנה השלישוני מיוצב לרוב על ידי אינטראקציות לא קוולנטיות הנוצרות בין קבוצות השייר של חומצות אמינו המרוחקות אחת מהשנייה ברצף השרשרת הפוליפפטידית, אם כי קיימים חלבונים שבהם גם קשרים דיסולפידיים מקבעים את המבנה. האינטראקציה העיקרית המכתיבה את הקיפול המרחבי היא האפקט ההידרופובי.
לסיכום, האינטראקציות המייצבות את המבנה השלישוני הן:
קשרים יוניים (מכונים גם גשרי מלח) - קשרים אלקטרוסטטיים בין מטענים שלמים.
קשרי מימן - בעיקר בין קבוצות השייר של חומצות האמינו.
קשרי ואן דר ואלס.
קשרים דיסולפידיים - קשרים קוולנטיים בין שתי קבוצות שייר סמוכות של ציסטאין.
אינטראקציות הידרופוביות - הכוח העיקרי המכתיב את המבנה השלישוני של חלבונים מסיסים. נובע מנטייתן של חומצות אמינו בעלות שיירים הידרופובים להתרחק ממולקולות הממס (בדרך כלל, מים), בניגוד למולקולות הידרופיליות, ולכן הן תעדפנה להיות בלב החלבון. מקובל להתייחס ליצירת גרעין קיפול הידרופובי ככוח המניע העיקרי המכתיב את הקיפול כולו. לעומת זאת, חומצות אמינו בעלות שיירים צדדיים קוטביים והידרופיליים ייטו להימצא בסביבת מולקולות מים, ולכן יימצאו על פני שטח חלבונים מסיסים.
מאפיינים של החלבון המקופל

פעילות ביולוגית.
קרבה מרחבית בין חומצות אמינו המרוחקות ברצף החלבון.
קיום מתחמים - מתחם הוא אזור אשר קיפולו קומפקטי, וניתן להבחנה משאר החלבון. לעיתים תכופות, מתחמים מבניים משויכים גם לפעילות ספציפית ומשייכים את החלבונים למשפחה אחת (בהתאם לפעילות של המתחם).
הקשר בין המבנה השלישוני לפעילות החלבון

לכל חלבון (במצבו הטבעי) יש מבנה מרחבי מוגדר המכונה הקונפורמציה הנטיבית. זהו הארגון המרחבי (התלת-ממדי) של הקבוצות השונות במקרומולקולה הפעילה. היכולת של חלבונים שונים לבצע פעילות ספציפית מיוחסת לקיום המבנים השלישוניים שלהם, כך שאיבוד המבנה השלישוני (בתהליך הקרוי דנטורציה) גורם לאובדן הפעילות הביולוגית.
לדוגמה, התאמה מושרית הוא מודל ביוכימי הקובע כי קישור של חלבונים למולקולות אחרות מאופיין בשינויי קונפורמציה מקומיים של אתר הקישור. ישנם חלבונים ששינויי הקונפורמציה בהם גדולים (ללא שבירה של קשרים קוולנטים) ומשפיעים על המבנה המרחבי של החלבון ועל פעילותו. לחלבונים אלוסטריים אלה יש אפשרות לעבור בין מספר קונפורמציות מרחביות המאופיינות בפעילויות ביולוגיות שונות. החלבון המוגלובין הוא דוגמה טובה לחלבון שפעילותו מוסברת באמצעות שיווי משקל בין מבנים שונים בעלי מצבי זיקה (אפיניות) שונים לחמצן. זימוגנים הם דוגמה נוספת לאנזימים אשר אינם בעלי פעילות קטליטית, אך שפעולם (באמצעות שינוי קוולנטי המכונה שפעול פרוטואליטי) מביא לשינוי מבני של החלבון ולשיפעולו. לדוגמה, החלבון כימוטריפסינוגן הוא זימוגן חסר פעילות קטליטית. שבירה של קשר קוולנטי יחיד בחלבון זה מביאה לשינויי קונפורמציה קטנים, אך משמעותיים לפעילות הקטליטית של החלבון. גם לזרחון חלבונים על ידי פרוטאין קינאזות קיים פוטנציאל לשנות את פעילות החלבון המזורחן (בדרך כלל לשפעל או לדכא את הפעילות הקיימת) באמצעות שינוי שיווי המשקל בין קונפורמציות שונות.
הפרעה או פגם בקיפול החלבון למבנה הנטיבי תפגום בפעולתו התקינה של החלבון. המחלות ספגת המוח ומחלת אלצהיימר הן מחלות המאופיינות על ידי פגיעה בקיפול התקין של חלבונים למבנה השלישוני הפעיל.
קבוצות הקיפול העיקריות > חלבונים גלובולריים

בחלבונים גלובולריים, השרשרת הפוליפפטידית של החלבונים מקופלת בצפיפות בצורה כדורית וקומפקטית. רוב החלבונים מסוג זה מסיסים במים, כיוון שהשרשרת הפוליפפטידית שלהם מקופלת כך שהשיירים ההידרופיליים נמצאים על פני שטח החלבון (במגע עם המים), והשיירים ההידרופוביים מצויים בפנים החלבון בתוך מתחמים שבהם קיימות מיקרוסביבות חסרות מולקולות מים. חלבונים גלובולריים הם בעלי תפקידים מרכזיים בתא, כגון אנזימים, הורמונים נוגדנים וכדומה.
כאשר החלבונים הגלובולריים בעלי יותר משרשרת פוליפפטידית אחת (אוליגומרים), הם יכולים ליצור מבנה ארגוני חדש, הנקרא המבנה הרביעוני.
קבוצות הקיפול העיקריות > חלבונים סיביים

חלבונים סיביים בנויים משרשראות פוליפפטידיות המסודרות במקביל לאורך ציר יחיד, וכך יוצרות מעטפות או סיבים ארוכים. החלבונים הללו לרוב אינם מסיסים במים משום היותם עשירים בחומצות אמינו בעלות שיירים הידרופוביים, הנמצאים על פני השטח של החלבון. החלבונים הסיביים מחולקים לשתי קבוצות עיקריות:
קולגנים - אלו הם חלבונים המהווים את המבנה העיקרי של רקמות החיבור ביצורים חיים.
קרטינים - חלבונים בעלי תפקידי חיפוי והגנה. אלו מחולקים לשתי קבוצות: אלפא קרטינים, הבנויים בעיקר מסליל אלפא. מצויים בעיקר בשיער, בציפורניים ובחלבוני העור. בטא קרטינים בנויים ממשטחי בטא, מצויים בעיקר במקור העופות, בקורי עכביש וכדומה.
קביעת מבנים שלישוניים

קביעת המבנה המרחבי של מרבית החלבונים הידועים כיום נעשתה על ידי שתי שיטות עיקריות: קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, המשתמשת בגבישים של חלבון כדי לקבוע את מיקום האטומים במרחב, ותהודה מגנטית גרעינית (Nuclear magnetic resonance; NMR), שיטה המגלה מבנה אטומי או מולקולרי בתמיסה.
כיום קיים מידע רב יותר על החלבונים הגלובולריים מאשר על חלבוני הממברנה, וזאת מכיוון שיש קושי רב בביצוע שיטות ניבוי אלה לקביעת המבנה השלישוני בחלבונים הממברנה, בין היתר בשל הקושי לגבשם בנוכחות דטרגנטים.
החלבון הראשון שמבנהו נקבע באופן מרחבי על ידי קריסטלוגרפיה היה מיוגלובין על ידי ג'ון קנדרו בשנת 1958. בעקבות הגילוי זכה קנדרו בפרס נובל לכימיה בשנת 1962, יחד עם מקס פרוץ.
ניבוי מבנים שלישוניים

עד היום טרם נמצאה דרך טובה לחזות מבנה שלישוני של חלבון על פי ריצפו, אם כי קיימות מספר שיטות בתחום הביואינפורמטיקה המאפשרות חיזוי של מבנים בעיקר על פי דמיון ברצף לחלבונים שמבנם ידוע. הקושי בניבוי המבנה השלישוני נובע ממספר אפשרויות הקיפול העצום של כל חלבון. קושי זה בא לידי ביטוי בפרדוקס לוינתל המציין כי אם ניקח חלבון לא גדול במיוחד המורכב מכ-300 חומצות אמינו ולכל חומצת אמינו ישנן שלוש דרגות חופש, חישוב פשוט מראה שיש לחלבון זה כ-3300 אפשרויות קיפול שונות. לחלבון המנסה להתקפל על ידי חיפוש התצורה הנכונה באופן אקראי של ניסוי וטעייה, ייקח זמן העולה על גיל היקום כדי להגיע לקיפול הנכון. אך, למרות זאת, קיפול חלבונים בתוך התא לקונפורמציה הנכונה לוקח אך שניות מעטות. פרדוקס זה מדגיש את הקושי בניבוי מבנה החלבון, לאור הריבוי העצום של המבנים התאורטיים האפשריים.
הניבוי הראשון של המבנה המרחבי של חלבון גלובולרי היה על ידי דורותי ורינץ', בשנת 1930, אולם במהרה התברר כי המודל שהוצע אינו תואם לתוצאות הניסויים שנערכו. כיום ניתן לנבא מבנים שלישוניים, באופן מוגבל, על ידי שיטות ביואינפורמטיות המנסות לחזות מבנים באמצעות שיקולי אנרגיה ובאמצעות הומולוגיה לחלבונים אשר מבנם ידוע. העיקרון המנחה של שיטות ביואינפורמטיות אלו הוא שדמיון רצפי גבוה (מעל 30 אחוז) בין החלבון שמבנהו אינו ידוע לחלבון בעל מבנה ידוע מאפשר להשתמש במבנה הקיים כבסיס למבנה החלבון הלא ידוע. פונקציות אנרגיה משמשות להתאמת מבנה זה לרצף של החלבון המבוקש.
מבנים של מקרומולקולות ביולוגיות נוספות

למרות הזיקה בין המונח "מבנה שלישוני" לבין "מבנים מרחביים של שרשראות פוליפפטידיות", ניתן לציין גם את חשיבות המבנה המרחבי של מקרומולקולות ביולוגיות נוספות. דוגמה בולטת לכך הם המבנים המאפיינים מולקולות RNA. מבנים אלה נמצאו כחשובים בבקרת השעתוק והתרגום ובפעילות הקטליטית של מולקולות RNA מסוימות המסוגלות, בדומה לפעילות אנזימים, לזרז תגובות כימיות.
ראו גם

מבנה ראשוני
מבנה שניוני
מבנה רביעוני
קיפול חלבון
המבנה התלת-ממדי של מיוגלובין
מונרכיה חוקתית

מונרכיה חוקתית, מונרכיה קונסטיטוציונית או מלוכה חוקתית היא צורת שלטון המתבססת על מערכת חוקתית שמכירה במוסד המונרכיה ובהיות המונרך ראש המדינה. המונרך כפוף לחוקה שמגדירה את סמכויותיו וקובעת את קיומם של מוסדות שלטון נוספים כגון פרלמנט ומערכת משפט בלתי-תלויה. מידת הסמכות שקובעת החוקה למלך היא המבדיל בין מונרכיות חוקתיות שונות. באירופה יש כמה מונרכיות חוקתיות שבהן אין למלך סמכויות ביצועיות כלל, ומעמדו דומה למעמדו של הנשיא במדינת ישראל. במדינות אחרות הסמכויות מתחלקות באופן שווה בין המלך לבין הפרלמנט, או שבידי המלך נמצאות עיקר סמכויות השלטון.
במונרכיות חוקתית שבהן נהוג משטר דמוקרטי (למשל בממלכה המאוחדת), המונרך מוכר אומנם כראש המדינה, אך עיקר סמכויות השלטון נמצאות בידי הממשלה, ובפרט בידי ראש ממשלה, הנבחר בבחירות חופשיות.
כיום, רוב המונרכיות החוקתיות מתנהלות כדמוקרטיות ייצוגיות (מה שמכונה "מונרכיה חוקתית דמוקרטית"), אך בעבר המצב היה שונה. היו מונרכיות במדינות בעלות חוקות פשיסטיות, כמו באיטליה, ספרד, ויפן, או במדינות דיקטטוריות, כמו בתאילנד.