stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוריינטליזם
ביקורת האוריינטליזם > ביקורתו של אדוארד סעיד

ספרו של אדוארד סעיד "אוריינטליזם" נועד לענות על השאלה "איך אירופה מדמיינת את המזרח?" ושעיקרו על כך שאירופה בנתה את כוחה על ידי שלילת המזרח, נכתב ב-1978.
בעיני סעיד אוריינטליסט הוא כל מי שלומד או חוקר את המזרח. קיימת הבחנה בין ערכים- מזרח- אוריינט, מערב- אוקסידנט. נוצר שיח של שפה, משמעויות ודימויים לכל מי שדן בנושא האוריינטליזם. סעיד מאמין שהאוריינט הוא יציר האדם ואינו עובדה של הטבע, הידע איננו טהור לדעתו אלא פוליטי.
סעיד ביקר את גישת המערב כלפי המזרח. לדבריו, מסורת ארוכה של דימויים שגויים ורומנטיים של אסיה והמזרח התיכון בתרבות המערב שימשה כהצדקה לשאיפות הקולוניאליות של ארצות הברית ואירופה.
בספר טוען סעיד שהמערב נגוע בגזענות ודעות קדומות כלפי המזרח ושהוא מונע משאיפות אימפריאליסטיות ומתפיסה אירוצנטרית. הפרשנות המערבית, שמבוססת על התפיסות הללו, תורמת לקיבוע המזרח כנחות, פרמיטיבי ופסיבי בתודעה הקולקטיבית המערבית, וכתוצאה מכך המזרח נתפס כחלש מבחינה צבאית ונתון להשפעתו של המערב. סעיד כינה את הפרשנות הזאת "אוריינטליזם" וטען שהיא באה לידי ביטוי בכל אינטראקציה של העולם המערבי עם המזרח, למשל במחקר, בספרות ובאומנות.
מטיעוניו המרכזיים עולה שלדעתו אוריינטליזם היא תודעה של המערב ללא ההבנה שכש"אנחנו"חושבים על המזרח אין לנו יכולת אובייקטיבית, אלא מטען גדול של פרשנות מערבית. המערב שולט במזרח, בכוחו של המערב לעזור לו ולטפל בו דרך משקפיים אירופאיות. המערב הופך את המזרח לפסיבי.
האורינטליסטים חוקרים את המזרח בצורה מהותנית- על בסיס גורם אחד וזה האסלאם. המערב איננו תופס שהאסלאם הוא דינמי אלא רואה אותו כקפוא ובלתי ניתן לשינוי. המערב העמיד את המזרח כניגוד שלו על ידי שיח וכוח, השליטה של המערב בידע חילקה את העולם לקטגוריות האלו, מערב ומזרח.
ספרו של סעיד הקנה לו פרסום עולמי, והעמיד אותו במרכז מחלוקת בינלאומית בנושא.
בעקבות הספר נטבע המונח "אוריינטליסט" גם בשפות המערב, בדומה למשמעותו העממית בערבית (בערבית مستشرق תעתיק: מסתשרק, תרגום מילולי: "מתמזרח"). ה"אוריינטליסט" משול לתייר המחפש אחר האקזוטי והמעניין, אך עיוור למציאות הסובבת אותו. כל מה שהוא יודע על המזרח הוא שברי מידע, שמקורם אירופי, המתארגנים על פי תשוקותיו הסמויות. המונח הפך למילת גנאי לתיאור אדם מערבי שמניעיו הם שעבוד המזרח ושליטה עליו. כך למשל ההיסטוריה והמחקר המערביים, שנכתבו על ידי אוריינטליסטים, הם פסולים מכיוון שבאו על מנת לבסס את סמכותיות המערב על המזרח.
בשנת 1980 כתב סעיד: "מעט מאוד מהפרטים, מהדחיסות האנושית, מהתשוקה בחיים הערבים המוסלמים הגיעה לתודעתם אף של אלו שעבודתם היא לסקר את העולם הערבי. במקום זאת יש לנו סדרה של קריקטורות גסות של העולם האסלאמי המוצגת באופן שמראה כי עולם זה פגיע לתוקפנות צבאית".
מבקריו של סעיד

סעיד לא היה היסטוריון, ובספרו נמצאו טעויות היסטוריות רבות. סעיד טוען לדוגמה, שטורקיה נכבשה על ידי מוסלמים לפני שכבשו את צפון אפריקה, בעוד שלמעשה נכבשה טורקיה על ידי הטורקים הסלג'וקים רק כארבע מאות שנים לאחר שפלשו המוסלמים לצפון אפריקה. דוגמה נוספת היא טענתו שבריטניה וצרפת שלטו במזרח הים התיכון במאה ה-17, בעוד שלמעשה האזור נשלט בתקופה זאת על ידי האימפריה העות'מאנית.
מבקריו של סעיד טענו כנגדו שהוא מפתח את ראיית המזרח כקורבן של תרבות המערב. לטענת מבקריו, בכך חיזק סעיד את תחושות האשמה שהיו קיימות בחוגים מסוימים במערב מחד, ונתן לגיטימציה ודחיפה לרגשי הנחיתות והרחמים העצמיים של המזרח מאידך.
מבקריו של סעיד טוענים כי האשמת העולם המערבי בתחלואי החברה הערבית מונעת את תיקון העוולות הקיימות בו. לדבריהם, מציאות של שנאה והפליה כלפי זרים, מיעוטים ונשים קיימת במזרח התיכון, והחוקרים המערבים אינם בודים אותה מלבם.
בביקורתו על סעיד כתב כריסטופר היצ'נס שהוא שלל כל אפשרות ל"לגיטימיות של התערבות מערבית ישירה בענייני האזור" ושהניתוח של סעיד ראה "כל סקרנות אירופית בנוגע למזרח התיכון כחלק מתוכנית גדולה לניצול ויצירת 'ספירה אוריינטלית' פאסיבית עשירה וראויה לבוז".
עוד ביקורת שהושמע כנגד סעיד הוא שהוא מתאר את המערב באופן סטראוטיפי ומונוליתי וכך מתייחס למערב כפי שהוא סבור שהמערב מתייחס למזרח בספריו.
הסוציולוג הומי באבא הציג את הגישה ההיברידית, המורכבת יותר, לתיאור מערכת יחסים בקולוניות, ולכן נתפס כמתנגד לגישתו של סעיד. סעיד ובאבא מתוארים אמנם כנמצאים על שני קטבים מנוגדים בספרות הפוסטקולוניאלית, אך יהודה שנהב טוען כי מדובר באופוזיציה מדומה וכי עמדתו של באבא אינה מנוגדת לשל סעיד, אלא משלימה אותה.
מבקרו הבולט ביותר של סעיד הוא ההיסטוריון היהודי-בריטי ברנרד לואיס. סעיד מתח על לואיס ביקורת ישירה בספרו. בתגובה תקף לואיס את סעיד בחריפות. הוא האשים אותו בכך שציטוטיו מתחום המזרחנות הם "אקראיים", וכי הוא מתקיים מציטוטים "ממקורות מקריים ושוליים" מבלי לציין את המקורות הראשיים. עוד טען כי האשמותיו את החוקרים המערביים בכך שלא התעמקו באספקטים הכלכליים הרוחניים והמדיניים של המזרח הן חסרות בסיס ונובעות מבורות מחקרית.
ראו גם

אדוארד סעיד
מזרחנות
מערבנות
אתנוצנטריות
דמיון מזרחי
הנרטיב הדואלי (הסכסוך הישראלי-פלסטיני)
לקריאה נוספת

אדוארד סעיד, אוריינטליזם (תרגום: עתליה זילבר), הוצאת עם עובד, 2000.
עמנואל סיון, "פולמוס המזרחנות", אלפיים 14, תשנ"ז 1997, עמ' 48-31. פורסם שוב כפרק בספר: עמנואל סיון, התנגשות בתוך האסלאם, תל אביב, עם עובד, תשס"ה 2005.
שנהב, יהודה (2006). "אתניות", בתוך: אורי רם וניצה ברקוביץ (עורכים), אי/שוויון, באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון, עמודים 55-63.
Robert Irwin, For Lust of Knowing: The Orientalists and Their Enemies, 2006.
Bernard Lewis, Islam and the West, Oxford University Press, 1993.
הערות שוליים

↑  מִזְרַחְתָּנוּת במילון מדע המדינה (תשפ"ב), 2022, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Sotheby's (Firm) (1987). "Nineteenth Century Decorative Arts". Sotheby's. p. 107, 108.
↑  Pierre Kjellberg (1994). Bronzes of the 19th Century: Dictionary of Sculptors. Schiffer Pub. p. 54, 369.
↑  מייקל קוק, הקוראן: מבוא קצר מאד הוצאת ידיעות אחרונות, תל אביב 2005
↑  גיא בכור הוויכוח המזרחני העצום, התנגשות, הכרעה, עם סוף מפתיע
↑  אבן ווראק, פרצופו האמיתי של אדוארד סעיד: הטרור האינטלקטואלי של העולם השלישי, באתר קיוונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551699505171  BnF: cb11977106b (data)  GND: 4252308-4  LCCN: sh99010610  NDL: 00568923  NKC: ph980411  SUDOC: 027808785
אוז'נדוב

אוז'נדוב (בפולנית: Urzędów) הוא כפר במחוז קרשניק שבפרובינציית לובלין שבפולין, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
בכפר עובר נהר הנקרא על שם היישוב, והוא שוכן על הדרך הראשית שבין קרקוב ולובלין.
תולדות היישוב

ראשיתו של היישוב בתחילת המאה ה-14. בשנת 1405 הוענק ליישוב מעמד עירוני עם זכויות מגדבורג. היישוב שימש כמרכז אזורי לכפרים בסביבתו, ובמהלך המאה ה-17 נשרף בהתקפה של חיל הקוזקים של חמלניצקי, ולאחר מכן בהתקפה של גייסות השוודים. רבים מהיישוב תמכו במרד הפולני בשנת 1863, ולאחר דיכויו על ידי הרוסים, בוטל מעמדו של היישוב כעיירה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, ביולי 1915, נשרפו בתי הכפר כתוצאה מהקרבות שהתחוללו בסביבותיו בין צבאות רוסיה וגרמניה.
יהודי אוז'נדוב > תולדות הקהילה

בכתב הייסוד של העיירה משנת 1405 נאסר על יהודים להתיישב בה. האזכור הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא במחצית הראשונה של המאה ה-18, ובזמן כהונתו של אוגוסט השלישי מלך פולין, פנו אליו תושבי היישוב הנוצרים בטענה שבישיבת יהודים במקום יש כדי לקפח את פרנסתם.
יישוב יהודי של ממש התפתח באוז'נדוב רק בשנת 1862, עם ביטול האיסור על ישיבתם במקום. מקצתם קנו אדמות בכפר ובסביבתו, ורוב יהודי הכפר התפרנסו ממסחר בתוצרת חקלאית.
בשנת 1905 הוקם בכפר בית כנסת, ובשנת 1907 הוכרה הקהילה בכפר כקהילה עצמאית. ראש ועד הקהילה בשנים 1930-1928 היה מאיר גולדהאר, ובתקופה שבין שתי מלחמות העולם הוקם בכפר בית כנסת חדש בנוי אבן. לקהילה שבכפר השתייכו גם כ-150 יהודים תושבי כפרים סמוכים.
בשנים 1913-1907 כיהן ברבנות הכפר הרב יעקב וארום. אחרי מלחמת העולם הראשונה מילא תפקיד זה הרב יוסף גלרנטר, ומשנת 1923 עד 1937 כיהן בתפקיד הרב אברהם ויינשטוק.
בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 פיתחו יהודי הכפר פעילות פוליטית, בעיקר ציונית. בין היתר, נפתחה בכפר ספרייה ציבורית קטנה, והתקיימו בו שיעורי ערב בעברית. כמו כן, פעל בכפר סניף של אגודת ישראל.
בשנות השלושים סבלו יהודי הכפר ממספר אירועים אנטישמיים, בין אם בתקיפת רוכלים יהודים בכפרי הסביבה, ובין אם בחרם על חנויותיהם.
יהודי אוז'נדוב > בשואה

בספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, אך הם לא ישבו במקום דרך קבע, והפקידו את השלטון המקומי בידי הפולנים. היהודים אולצו לשאת סרט מגן דוד על הזרוע, וילדיהם הורחקו מבתי הספר בכפר.
בשנת 1940 הגיעו לכפר מספר משפחות יהודיות שנמלטו מורשה, ובשנת 1941 הגיעו אליו פליטים יהודים נוספים ממערב פולין. בספטמבר 1941 היו בכפר כ-400 יהודים. באותו החודש הועברו 25 צעירים יהודים מהכפר למחנה העבודה ינישוב. בראשית אוקטובר אותה השנה הועברו לכפר יהודים מכפרי הסביבה, מונבולניצה, וכן מגורשים מווינה, ומספר היהודים במקום הגיע ל-549. בסתיו 1942 הגיעו לכפר גם כמה מיהודי סנדומייז'.
באוקטובר 1942 גורשו יהודי הכפר לגטו קרשניק, והכשירים לעבודה הועברו למחנה העבודה בודזין. ממקומות אלו גורשו בנובמבר 1942 למחנה ההשמדה בלז'ץ.
יהודי אוז'נדוב > בית העלמין

בית העלמין היהודי בעיירה, ששכן מדרום לשוק, נפתח ככל הנראה בשנת 1910. בימי מלחמת העולם השנייה ולאחריה הושמד לחלוטין.
בשנת 1993 נחנכה באתר שבו שכן בית העלמין אנדרטה לזכר יהודי הכפר, ובשנת 2012 נמצאה מחוללת.
אטלס לאומי

אטלס לאומי הוא אטלס שמשמש כאחד הסמלים של אחדות וגאווה לאומיים[דרוש מקור]. ניתן להעריך את הופעת האטלסים הלאומיים מסוף המאה ה-19, כחלק מעליית הלאומיות, התפתחות המדע וחשיבותו הציבורית. עשרות מדינות בעולם, הפיקו במשך השנים ״אטלס לאומי״, כולל אטלס ישראל של מדינת ישראל.
הרקע להופעת האטלסים

אנדרסון (1983) שיצר את המונח "קהילות מדומיינות", טען כי חברה מודרנית, בנויה על קשרים אופקיים וזקוקה למנגנון מאחד. דרך מנגנון כזה אנשים הרחוקים "אופקית", זה מזה, יוכלו לחלק ביניהם זכרונות ואידיאות משותפות. אלה מועברים בעזרת המסורת, התקשורת, ספרות שמאחדים את האנשים בזמן, במקום ובאירוע. למשל טקסים, מצעדים וחגיגות לאומיות, משמשים כלים, בעלי מחזור שנתי, לגיבוש הקהילות. אף פעולות יומיות כקריאת עיתון או צפייה במהדורות חדשות, אינן רק ענייני העברת מידע, אלא גם יצירת "קהילתיות מדומיינת", של המדינה והחברה בה אנו חיים ופועלים. מכאן מסקנתו כי מדינת הלאום, מעורבת בייסודם ובהחזקתם של מוסדות וארגונים שתורמים להשרדות אותה "קהילה מדומיינת": מערכת החינוך, התרבות, תקשורת ועוד. היינו, לצורכי חבור ההווה והעבר, "המרחב המסורתי" ו"המרחב החילוני", יש צורך במפעלים שביניהם מונה אנדרסון גם את "מפקד האוכלוסין", "המפה"
ו“המוזיאון“.
אחת הדרכים המקובלות, להעברת המסרים האידאולוגיים, ולתעמולה של השלטון, כלפי פנים וכלפי חוץ, נעשית בעזרת אטלסים, כך טען בלק (1997). מלחמת העולם הראשונה, הביאה לגידול התעניינות במיפוי פוליטי. קוראי העיתונים נעשו מודעים בעזרת המפות לקרבות, למהלכי מלחמה ולהסכמים הפוליטיים שיצרו גבולות חדשים ומדינות שלא היו קיימות קודם. ההתעניינות הייתה לא רק כלפי העבר, אלא בעזרת המפות ניסו להבין גם את העתיד. ההסכמים הבינ"ל היו קשורים לבעיות טריטוריאליות, ואלה נשענו על דרישות היסטוריות, ומכאן עולה חשיבות המיפוי ההיסטורי. כך לדוגמה, טוען בלייק, האטלס ההיסטורי של בלגיה שפורסם בשנת 1919, תפקידו היה להציג לקובעי המדיניות בחוזה ורסאי את גבולותיה ההיסטוריים של בלגיה, לפני שאלה נקבעו מחדש. האטלס הבלגי, עקף את בעיית האתניות של המדינה, והציג אותה כרצף של המשכיות היסטורית. בכך בלגיה יצאה דופן מאטלסים אחרים של מרכז אירופה ובמזרחה שהדגישו מאוד את המימד האתני במפותיהם. דוגמה טובה לכך היא המיפוי הפולני והגרמני של אזור שלזיה, בשנות העשרים - כאשר כל עם (הגרמני או הפולני) מטשטש את המיעוט השני, כדי להדגיש את נוכחות הרוב האתני שלהם באותו חבל ארץ.
עוד טוען בלייק כי הגאוגרפיה והכרטוגרפיה הגרמניים שרתו את מטרות המשטר. הם עשו מניפולציות בנתונים ליצירת דימויים רצויים. אם הכרטוגרפיה ההיסטורית הגרמנית של סוף המאה ה-19, באה לשרת את מטרת איחודה של גרמניה תחת פרוסיה, הרי לאחר מלחמת העולם הראשונה, המטרה הייתה לקבוע תחומים וזהות של הגרמנים כלפי מזרח אירופה: "גרמניה", נתפסה כמייצגת את הגרמנים באשר הם. האויבים החיצוניים, התאחדו עם האויבים שמבפנים (היהודים). הפרספקטיבה הגזענית הזאת נעזרה מאוד בכרטוגרפיה. כך למשל החלוקה היסטורית הפנימית של מדינות גרמניה, הדגישה מאוד את ההבדלים ביחס לתפוצת היהודים.
הופעת האטלסים הלאומיים

בין השנים 1920–1940, שתים עשרה מדינות הוציאו או חידשו את האטלסים הלאומיים שלהן, והיה נראה כי הגיע גל עולמי של תופעה זו, אך מלחמת העולם השנייה העבירה את הכרטוגרפיה לפסים צבאיים, ולכן הגל הגדול של אטלסים לאומיים נדחה לשנות הששים והשבעים. הנתונים לקביעה זו מבוססים על מספר רשימות שהאחרונה שבהם היא זו של ספרית הקונגרס משנת 1980. על פי הרשימות האלה, עד שנת 1940 פורסמו סה"כ כ 12 אטלסים לאומיים. בשנת 1960 היו סה"כ 15 אטלסים לאומיים, ובשנת 1970 היו 52 אטלסים לאומיים, ובראשית שנות השמונים למעלה מ 80. מכאן הגיע מונמונייר (1994) למסקנה, כי "עידן האטלסים הלאומיים" הוא ללא ספק, התקופה של שנות הששים והשבעים, שמדינות רבות זכו לעצמאות. האטלסים האלה יכולים להחשב יותר לצורכי גאווה לאומיים, מאשר לתוצרי מחקר מדעי מתמשך ויכולות טכניות כמו שהציגו האטלסים של המערב והגוש המזרחי. התפרקות ברית המועצות בשנות התשעים למדינות עצמאיות, יצר גל חדש של אטלסים לאומיים, חלקם מנצל את המדיה הדיגיטלית האינטרנטית.
גם בארץ נוצר ״אטלס לאומי״. הוא אחת היצירות המדעיות החשובות שנוצרו לאחר כינון המדינה, זהו "אטלס ישראל" שהופיע בשלוש מהדורות (1956, 1970, 1985) אוסף המפות הנ"ל בא לייצג ולסייע בבניית הזהות הלאומית של מדינת ישראל, שאך זה הוקמה. רעיונות האטלס וראשית ביצועו, קדמו למעשה להקמת מדינת ישראל, והושפעו מרעיונות שהובאו מאירופה על ידי מדענים עולי גרמניה במהלך שנות השלושים.
נראה כי עתידם של "האטלסים הלאומיים" כפרויקטים ממלכתיים מודפסים, הולך ונגמר, מכמה סיבות: התיישנות מהירה של ייצוגים המביאים נתונים כלכליים ודמוגרפיים, היינו "חיי מדף" של אטלס כזה עד עשר שנים. שנית, הכרטוגרפיה הממוחשבת, והייצוגים הממוחשבים מייצרים אפשרויות חדשות לביטויים הכרטוגרפים. בסיסי נתונים שיחודשו אוטומטית יותאמו לייצוגים ברשתות המידע הבינלאומי. ייתכן ואליהם אולי יתווספו אף ספרים עם מפות.
הערות שוליים

↑  Anderson, Benedict., 1983, Imagined communities, Verso, London
1 2  Black, Jeremy. 1997, Maps and history: constructing images of the past, New Haven : Yale University Press
↑  Monmonier, Mark., 1991, How to lie with maps, University of Chicago Press, Chicago
1 2 3  Monmonier, Mark.,1994, “The rise of the national atlas” Cartographica, Vol. 51, pp.1-15
↑  Walker, Francis, 1874, Statistical Atlas of the United States, US Census Office, Washington DC
↑  Leontyev, N.F.(?) 1974, “National Atlases”, The Soviet Geographer, Vol. 15, pp. 109-115
↑  Yonge, Ena, 1957, “National Atlases: a summary”, Geographical review, Vol. 47, pp. 571-578
↑  מדינת ישראל, 1957, אטלס ישראל, הוצאת מחלקת המדידות ומוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, תל אביב;

מדינת ישראל, 1970, אטלס ישראל, הוצאת מחלקת המדידות ומוסד ביאליק, מהדורה שנייה, תל אביב (מהדורה באנגלית);

מדינת ישראל, 1985, אטלס ישראל, מחלקת המדידות תל אביב, מהדורה שלישית (דו-לשונית).
מפה היסטורית של ״פינלנד הגדולה״. מפות היסטוריות של המדינות אופייניות לאטלסים לאומיים.
מפת התפשטות של ארה״ב בתוך יבשת צפון אמריקה, מפה היסטורית אופיינית לאטלס לאומי
מפת תוצאות הבחירות בארה״ב, 1860. מפות פוליטיות כבחירות אופייניות לאטלסים לאומיים.
המהדורה הראשונה של ״אטלס ישראל״, מפעל מדעי - לאומי שהופיע עם כינון מדינת ישראל.
איוואן גורלובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בינואר 1942 מחוז ניז'ני נובגורוד, ברה"מ 
 פטירה:  29 באוקטובר 2021 (בגיל 79) 
 השכלה:  מוסד 
 השתייכות:  ק.ג.ב., שירות ביון החוץ של רוסיה 
 דרגה:  קולונל גנרל 
 עיטורים
 עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  עיטור אות הכבוד  מדליה על הישגים צבאיים 
 
איוון איוונוביץ גורלובסקי (ברוסית: Иван Иванович Гореловский;‏ 25 בינואר 1942 במחוז גורקי, רוסיה הסובייטית – 29 באוקטובר 2021, מוסקבה, רוסיה) היה סוכן ביון סובייטי-רוסי, קולונל-גנרל בדרגתו.
ביוגרפיה

נולד למשפחה ממעמד הפועלים. בשנים 1960–1963 שירת במשמר הגבול במחוז הגבול של האוקיינוס השקט של הק.ג.ב. לאחר שעזב את השירות במשמר הגבול הוא נרשם כצוער לבית הספר של הק.ג.ב תחת מועצת השרים של ברית המועצות. בשנת 1968 סיים את לימודיו בבית הספר הזה.
מאז 1968 עבד כסוכן במזרח גרמניה. מאז 1971 הוא שירת במנהל השלישי לסיכול ריגול צבאי של הק.ג.ב וב-1979 שימש כמדריך לענייני גופי ביטחון המדינה במחלקת הגופים המינהליים של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית.
מאז 1986 עמד בראש המחלקה המיוחדת של הק.ג.ב למחוז הצבאי טרנס-בייקל. בשנת 1988, חזר למוסקבה ושירת במשרד המרכזי של הק.ג.ב. מאז אוגוסט 1988 היה יו"ר הק.ג.ב של אזרבייג'ן.
בספטמבר 1989 הוא הוחלף על ידי וגיף גוסיינוב, הועבר למוסקבה ומונה לעמוד בראש תחום בעיות ביטחון המדינה במחלקה הממלכתית-משפטית של הוועד המרכזי של המפלגה, בזמן שהיה בשירות מילואים כלוטננט גנרל בק.ג.ב. (1990).
מאז ינואר 1992 היה סגן מנהל שירות הביון של הפדרציה הרוסית לעניינים מנהליים וכלכליים. מאז מאי 2001 היה דובר סוכנות הביון. פרש בשנת 2006.
מאז 2006 הוא עבד בלשכת המסחר והתעשייה של הפדרציה הרוסית כסגן נשיא ומנהל עסקים, מאז מרץ 2009 היה יועץ לנשיא הלשכה וחבר בנשיאות איגוד סוכנויות אכיפת החוק של הפדרציה הרוסית.
היה חבר במפלגה הקומוניסטית בשנים 1970–1991. בשנים 1989–1991 הוא נבחר לועידת נציגי העם, היה חבר בוועדה להגנה וביטחון של הסובייט העליון של ברית המועצות.
גורלובסקי מת ב-29 באוקטובר 2021 במוסקבה.
אוקסזין

8 האיזומרים הקיימים של אוקסזין
בכימיה, אוקסזינים (באנגלית: Oxazines) הן תרכובות הטרוציקליות הכוללות אטום חמצן אחד ואטום חנקן אחד בטבעת משושה בעלת 2 קשרים כפולים. קיימים 8 איזומרים של אוקסזינים כתלות במיקום אטום החמצן והחנקן ובמיקום הקשרים הכפולים.
מולקולת איפוזפאמיד
דוגמאות לכך הן איפוזפאמיד (תרופה לסרטן) ומורפולינים.
איטליקה

האמפיתיאטרון הרומי באיטליקה
איטליקה (בלטינית: Italica; בספרדית: Itálica), היא עיירה רומית הנמצאת כ-9 ק"מ מצפון-מערב לסביליה, בחבל אנדלוסיה שבספרד. את העיירה ייסד בשנת 206 לפנה"ס בהיספניה המצביא הרומאי פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס כדי ליישב את החיילים הרומאים שנפצעו בקרב איליפה (במסגרת הזירה האיברית במלחמה הפונית השנייה).
כיום מהווה העיר אתר ארכאולוגי.
באתר צולמו מספר סצנות לסדרה "משחקי הכס", בין העונות 6–8.
אזהרת מדעני העולם לאנושות

"אזהרת מדעני העולם לאנושות" היא כותרת שניתנה למספר מאמרים בהם מדענים מזהירים מפני פעולות הרסניות הנעשות על ידי בני אדם ועלולות לפגוע באיכות הסביבה.
המאמר הראשון נכתב בשנת 1992 על ידי הפיזיקאי הנרי וו קנדל (אנ') וכ-1,700 מדענים מובילים בתחומם אישרו את תוכנו וחתמו עליו.
מאמר שני בכותרת דומה פורסם 25 שנה לאחר מכן, ונכללה בו קריאה להנהיג פיקוח ילודה ולהקטין באופן ניכר את הצריכה של דלק מאובנים, בשר ומשאבים אחרים. על מסמך זה חתמו 15,364 מדענים מובילים בתחומם, מספר שיא של חתימות למאמר מדעי.
מאמר נוסף בעל כותרת דומה פורסם בנובמבר 2019.
המאמר הראשון

הפיזיקאי הנרי וו קנדל (אנ'), שהיה נשיא מועצת המנהלים של איגוד המדענים המודאגים, פרסם בנובמבר 1992 את המאמר "אזהרת מדעני העולם לאנושות" שנפתח במילים הבאות: ”בני האדם והעולם הטבעי נמצאים במסלול של התנגשות. פעולות האדם גורמות להרס קשה ולעתים בלתי הפיך לסביבה ולמשאבים קריטיים. רבים מדרכי ההתנהגות שלנו, אם לא יוגבלו, מעמידות בסכנה חמורה את העתיד אותו אנו מבקשים לחברה האנושית ולממלכות החי והצומח.”
כ-1,700 מדענים מובילים בתחומם אישרו את תוכנו וחתמו עליו, בהם רבים מחתני פרס נובל. המאמר נכתב בעקבות פסגת כדור הארץ, ועידה של האומות המאוחדות בנושאי איכות הסביבה שהתכנסה בריו דה ז'ניירו ביוני 1992 וקראה לטפל במשבר האקלים. כמו כן הוא נכתב כתגובה למאמר בשם "קריאת היידלברג" שעליו חתמו מספר מדענים, ובו נטען שמשבר האקלים מבוסס על "אידאולוגיה לא רציונלית המתנגדת להתקדמות מדעית ותעשייתית, ומכשילה התפתחות כלכלית וחברתית". בניגוד למאמר של קנדל, מאמר זה לא כלל המלצות להתמודדות עם המשברים בנושאי איכות הסביבה, ומדענים שחתמו עליו טענו לאחר מכן שהדבר נעשה במרמה והתנערו מתוכנו.
המאמר הראשון > תוכן המאמר

במאמר נטען שכדור הארץ נמצא במצב קריטי מבחינת זיהום אוויר, זמינות מים נקיים, יכולת דגים לחיות באוקיינוסים, פוריות אדמות חקלאיות, שרידות היערות ושרידות מינים של בעלי חיים. הכותבים הוסיפו שכדור הארץ מתקרב לקצה גבול היכולת לשאת אנשים נוספים, כאשר כבר בשנת 1992, עת אוכלוסיית העולם עומדת על 5.4 מיליארד אנשים, חמישית מאוכלוסיית העולם חיה בעוני קיצוני. הם הזהירו שללא שינוי קיצוני כדור הארץ ייהרס ואנשים יסבלו סבל נורא. הם כתבו שכדי למנוע את האסון המתקרב תוך עשור אחד או מספר מועט של עשורים, יש לנקוט בחמשת הצעדים הבאים:
לצמצם צעדים הרסניים לסביבה ובין השאר להתרחק משימוש בדלק מאובנים ולהקטין את פליטת גזי החממה. כן נדרש להפסיק את בירוא היערות והפגיעה במיני בעלי חיים.
ניצול יותר יעיל של אנרגיה, מים וחומרי גלם אחרים, על ידי שימור ומיחזור.
הפסקת הגדלת אוכלוסיית העולם על ידי תכנון ילודה וולנטרי.
להקטין ובסופו של דבר לחסל את העוני
לדאוג לשוויון מגדרי.
המאמר הראשון > בדיקת התחזיות

לאחר 25 שנה נמצא שאוכלוסיית העולם גדל ב-3.4% ל-7.3 מיליארד בני אדם. צריכת דלק מאובנים עלתה ב-56% וגם הצריכה העולמית של משאבים אחרים עלה משמעותית. שיעור האנשים שיש להם זמינות למים נקיים עלה מ-76% בשנת 1990 ל-89% בשנת 2010. היצע הדגים עלה ב-30%, ורעב ועוני צומצמו מאוד. פוריות האדמה גדלה והשטח המוקדש לחקלאות לא השתנה למרות הגידול במספר בני האדם. רמת זיהום האוויר בארצות הברית ירד. שטח היערות בעולם ירד ב-3%.
המאמר השני

בנובמבר 2017 חתמו 15,364 מדענים על מאמר בשם "אזהרת מדעני העולם לאנושות: הודעה שנייה", שנכתב על ידי ויליאם ג'יי ריפל (אנ'), פרופסור לאקולוגיה מאוניברסיטת אורגון יחד עם 7 מחברים נוספים. המאמר קורא, בין היתר, להנהיג פיקוח ילודה ולהקטין באופן ניכר את הצריכה לנפש של דלק מאובנים, בשר ומשאבים אחרים.
במאמר נכללים מספר גרפים המציגים את הבעיות העיקריות בתחום איכות הסביבה, כפי שאוזכרו במאמר הראשון מ-1992. בגרפים ניתן לראות שמרבית הנושאים הסביבתיים התפתחו בכיוון הלא נכון, וברובם לא חל שיפור. לאחר מכן נמנים 13 צעדים שיש לנקוט כדי לטפל במשבר ולעבור לקיימות.
אזהרת מדעני העולם ממצב חירום אקלימי (2019)

בנובמבר 2019 פורסם מאמר המזהיר מפני מצב חירום אקלימי, תחת הכותרת "אזהרת מדעני העולם ממצב חירום אקלימי". המאמר פורסם כטור דעה בכתב העת BioScience בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
על פי המאמר, שינויי האקלים הביאו למצב חירום שעלול להוביל ל"אסון קטסטרופלי" אם לא יבוצעו שינויים משמעותיים בפעילויות האדם הפוגעות באיכות הסביבה.
על המאמר חתמו מעל ל-11,000 אנשים מ-153 מדינות. כ-1740 חותמים הם מארצות הברית, מעל 1500 מצרפת, מעל 900 מגרמניה, 825 מהממלכה המאוחדת, מעל 700 מברזיל וכ-700 מספרד. החותמים הם מתחומי מחקר שונים, בהם מדעי הסביבה אך גם אסטרופיזיקה, פסיכולוגיה, סוציולוגיה, רפואה ותחומים נוספים. בגרסה הראשונית היו 11,258 חתימות, אך חלקן התגלו כשגויות והוסרו מהרשימה. כיום חתומים על המאמר 11,092 שמות. מעל 1,000 מהחותמים הציגו את עצמם כתלמידים או מועמדים לדוקטורט ועוד כ-900 הזדהו כפוסט-דוקטורנטים. המארגנים הציגו את כל החותמים כמדענים. אולם היו שביקרו את ההגדרה של כל החותמים כמדענים. עזרא לבנט (אנ') טען בתוכנית הטלוויזיה שלו שבדק את שמות החותמים מקנדה ומצא שרובם אינם עוסקים במחקר, ושכמעט כולם אינם עוסקים בתחומים הרלוונטיים למאמר.
בין החותמים מישראל נמנים אופירה אילון, תמר דיין, עדי וולפסון, אבישג זהבי, רון מילוא ואביתר נבו.
הערות שוליים

↑  המאמר "אזהרת מדעני העולם לאנושות" (1992) (באנגלית).
↑  Scientists Say The Planet Is Doomed ... But They Said The Same Thing 25 Years Ago And Got Everything Wrong, ‏14 בנובמבר 2017 (באנגלית).
↑  אלפי מדענים בנבואה אפוקליפטית: אסון נורא מאיים על כדור הארץ, ‏נובמבר 2019.
↑  עומר כביר, 11 אלף מדענים מזהירים: "האנושות עומדת בפני אסון קטסטרופלי", באתר כלכליסט, 6 בנובמבר 2019.
↑  רשימת החותמים על המאמר "אזהרת מדעני העולם ממצב חירום אקלימי", ‏נובמבר 2019 (באנגלית).
↑  11,000 'scientists' warn about climate change? FAKE NEWS! Ezra Levant, Rebel News, November 7, 2019, YouTube
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
| משבר האקלים |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | איכות הסביבה • התחממות עולמית • קיימות • שינוי אקלים |  |
| יוזמות מדיניות בינלאומיות בולטות | ועידות האומות המאוחדות לשינוי אקלים • הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים • התוכנית הסביבתית של האו"ם • ועידת המסגרת של האו"ם בנושא שינויי אקלים  • אג'נדה 21 • פסי התחממות |  |
| הסכמים מדיניים בינלאומיים | פסגת כדור הארץ (1992) • פרוטוקול קיוטו (1999)  • הסכם קופנהגן (2009) • הסכם פריז (2015) |  |
| גופים וארגונים אזרחיים בולטים בעולם | גרינפיס • הקרן העולמית לשימור חיות הבר • המרד בהכחדה • אנדה גלנדה |  |
| ראו גם | אירוע ההכחדה בהולוקן • אפקט החממה • הקונצנזוס המדעי באשר לשינוי האקלים • חרדת אקלים |  |