stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארי קובי
הקריירה של קובי לאחר מלחמת העולם השנייה ומורשתו

קובי השתחרר רשמית מחיל האוויר ב-19 באוגוסט 1946. ב-19 באפריל 1948 הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית האמריקנית על שירותו בתקופת המלחמה. לאחר שעזב את חיל האוויר, הצטרף קובי מחדש לרשות התעופה האזרחית, בשמה "מחלקת התעופה האזרחית" (Department of Civil Aviation), ושירת כמנהל אזורי בניו סאות' ויילס מ-1947 עד 1954. הוא מונה למנהל הטיסות בתחילת השנה, אבל אז נפטר באופן פתאומי משבץ שמקורו ביתר לחץ דם, במהלך יום שביתת הנשק, 11 בנובמבר 1955, בבית חולים אוסטין בפרבר היידלברג של מלבורן, כשהוא מותיר אחריו אישה ושני ילדים. לקובי נערכה הלוויה צבאית, וגופתו נשרפה בכנסייה האנגליקנית סנט מארי בקאולפילד שבסמוך למלבורן.
אף שרוברט ליטל (Robert A. Little‏; 1918-1895) ורודריק דאלס (Roderic Dallas‏; 1918-1891) היו אלופי הפלות אוסטרלים שהשיגו מספר גבוה יותר של הפלות מאשר קובי, במהלך מלחמת העולם הראשונה, מספר ההפלות שלו היה הגבוה ביותר מבין הטייסים של קורפוס התעופה האוסטרלי. ליטל ודאלס פעלו במסגרת השירות האווירי הימי המלכותי (Royal Naval Air Service), ומאפריל 1918 במסגרת חיל האוויר המלכותי שזה עתה הוקם. מרשל האווירייה סר ריצ'רד ויליאמס, המנכ"ל של התעופה האזרחית מ-1946 עד 1955, הנחשב ל"אבי ה-RAAF", תיאר את קובי כ"אדם שסיפורו האישי שזור כחוט השני במהלך כל ההיסטוריה של התעופה הצבאית והאזרחית". אחד מגזירי האלומיניום של צ'ארלי צ'פלין שקובי נהג להצמיד לגוף מטוס הסופווית קאמל שלו, במהלך מלחמת העולם הראשונה, מוצג במוזיאון ה-RAAF בפוינט קוק, ומגלש הזנב של אחד מקורבנותיו מוצג באנדרטת המלחמה של אוסטרליה בקנברה.
ראו גם

אלברט בול
הערות שוליים

↑  Arthur Henry Cobby
1 2 3 4 5 6 7  People profiles Air Commodore Arthur Henry (Harry) Cobby, CBE, DSO, DFC, GM מתוך אתר Australian War Memorial
↑  Warfare in a new dimension: the Australian Flying Corps in the First World War
↑  The Australian Flying Corps עמ' 227-226
↑  The Australian Flying Corps עמ' 286-284
↑  צילום ההמלצה
↑  המוסף של הלונדון גאזט מ-2 ביולי
↑  Medal bar - פס מתכת המוצמד לסרט של המדליה, המעלה את ערכו של העיטור
↑  צילום ההמלצה
↑  The Australian Flying Corps עמ' 296-295
↑  צילום ההמלצה
↑  המוסף של הלונדון גאזט מ-21 בספטמבר
↑  המוסף של הלונדון גאזט מ-2 בנובמבר
1 2  Norman Franks, Sopwith Camel Aces of World War 1, עמ' 72-71
↑  המוסף של הלונדון גאזט
↑  Jon Guttman, Balloon-Busting Aces of World War 1 עמ' 30-29
↑  Gillison, Royal Australian Air Force 1939–1942 עמ' 16
↑  Odgers, Air War Against Japan עמ' 241
↑  Gillison, Royal Australian Air Force 1939–1942 עמ' 588
↑  Odgers, Air War Against Japan עמ' 141
↑  צילום ההמלצה
↑  האישור בלונדון גאזט
↑  ההודעה בלונדון גאזט
↑  Odgers, Air War Against Japan עמ' 298
↑  דמות קומית של מפקד, המקפיד להסתתר ולברוח ראשון, מתוך האופרה הקומית "שייטי הגונדולות" של גילברט וסאליבן
↑  Odgers, Air War Against Japan עמ' 445-444
↑  ציטוט מדבריו של הקפטן וילף ארתור בספרו של אלכסנדר "ניקוי אורוות אוגיאס" (ראו ניקוי רפתות אוגיאס)
↑  Awarded: US Medal of Freedom
↑  הביוגרפיה של ויליאמס אתר Australian Dictionary of Biography Online
↑  הביוגרפיה של קובי אתר Australian Dictionary of Biography Online
↑  tail skid – החלק שתומך בזנב המטוס על הקרקע
| --- | --- |
ערך טוב: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: cobby-arthur-henry-5700  ISNI: 0000 0000 6384 7170  LCCN: n89610149  NLA: 36184419  Trove: 617711  VIAF: 13912612   WorldCat (עם VIAF): 13912612 
קפטן קובי (במרכז) עם הקצינים של צוות A, טייסת מס' 4 של ה-AFC, ומטוסי הסופווית קאמל בחזית המערבית, יוני 1918
מבט על סופווית קאמל אוסטרלי מתוך תא הטייס של קאמל אחר בחזית המערבית, יוני 1918
קובי בסופווית קאמל בתקופה שבה אימן באנגליה, בערך 1918–1919. הוא דאג לצבוע את כיסוי המנוע והגלגלים בדוגמת לוח שחמט, "לא מתוך יהירות, אלא כאמצעי ביטחון."
הארי קובי ב-1940
קובי (מימין) מקבל את הפיקוד האווירי על האזור הצפון-מזרחי מאלוף פרנק לוקיס (במרכז) בטאונסוויל בקווינסלנד, אוגוסט 1942
הארי קובי (משמאל) וקלייב קולדוול (מימין) במורוטאי בינואר 1945: "הפרימה דונה של מלחמה אחת ו... הפרימה דונה של המלחמה הבאה"
ארכיפלג לואיסיאד

| --- | --- |

מפה של פפואה גינאה החדשה. ארכיפלג לואיסיאד צבוע באדום.
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  דרום מערב האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  11°12′S 153°00′E﻿ / ﻿11.200°S 153.000°E﻿ / -11.200; 153.000
 סוג:  ארכיפלג
 שטח:  1,871 קמ"ר קמ"ר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה
 אוכלוסייה:  47,000 (2014)
 אזור זמן:  UTC+10
 
 
ארכיפלג לואיסיאד הוא קבוצת איים המורכבת מעשרה איים געשיים המוקפים בשונית אלמוגים, ותשעים איים קטנים השוכנים כ-200 קילומטרים דרומית-מזרחית לגינאה החדשה. אורכו של הארכיפלג הוא 160 קילומטרים, והוא מכסה שטח של 26,000 קילומטרים רבועים בין ים שלמה מצפון, וים האלמוגים מדרום. השטח הקרקעי של קבוצת האיים הוא כ-1,871 קילומטרים.
מבין האיים המרכיבים את הקבוצה, ונטינאי (Vanatinai) הוא הגדול ביותר, ויחד עם האיים רוסל (Rossel) ומיסימה (Misima), אלו האיים המזרחיים ביותר בקבוצה, בעוד האיים סידאה (Sideia) ובסילאקי (Basilaki) הם המערביים ביותר והקרובים ביותר לגינאה החדשה.
היסטוריה

המערבי הראשון שהגיע לארכיפלג היה ככל הנראה לואיס ואז דה טורס בשנת 1606, אך ימאים מלאים וסינים ביקרו בו עוד לפני כן. לואי אנטואן דה בוגנוויל העניק לארכיפלג את שמו ב-1768, וקרא לו על שם לואי החמישה עשר, מלך צרפת.
במאי 1942 נערך באזור ארכיפלג לואיסיאד קרב ים האלמוגים, בו נהדף כוח פלישה יפני על ידי נושאות מטוסים אמריקניות.
האקלים השורר בארכיפלג הוא אקלים טרופי, והאיים מכוסים ברובם ביער גשם טרופי. יערות הגשם של הארכיפלג הם אזור אקולוגי ייחודי, והם ביתם של מספר מינים אנדמיים של עצים, חמישה מיני חסרי זנב אנדמיים, שני מיני לטאות אנדמיות וחמישה מיני עופות אנדמיים.
מחפים

מחפים
מַחְפִּים או גְּמָשׁוֹת הם אביזרים המכסים את הערקום והקרסול. הם עשויים מבד או לבד אפור, לבן או חום. עם כפתורים בצידם, הם נועדו להגן על הנעליים והגרביים מבוץ וגשם, אבל גם שימשו גם כפריט אופנתי.
היסטוריה

מחפים נעטו (לרוב על ידי גברים) בסוף המאה-19 ובתחילת המאה ה-20 וירדו בפופולריות לשהם בשנות ה-20. ב-1931 אמילי פוסט כתבה: "מחפים אינם חובה, אך אם הם נעטים הם צריכים להתאים בדיוק לכפפות." ככל הנראה הירידה הכללית ברשמיות במהלך המאה ה-20 הייתה הסיבה לכך שמחפים כבר לא נעטו יותר. ב-1913 חבריו של תומאס גריפית' טיילור נאבקו כדי להשיג בשבילו מחפים וכובע צילינדר, כדי שיוכל לקבל את מדליית הקוטב מהמלך ג'ורג' החמישי. ב־1923 המלך ג'ורג' החמישי פתח את תערוכת הפרחים של צ'לסי בפראק, כובע צילינדר אפור ומחפים. ב-1926 המלך ג'ורג' לבש מעיל זנבות לבוקר (חלק מחליפת בוקר) במקום פראק (מה שלא היה מקובל באותה תקופה, בגלל קודי הלבוש הקפדניים.) מה שהוריד את הפופולריות של הפראק. נכתב שתגובת הקהל להמלך הייתה להיפטר המהחפים שלהם, והקרקע הייתה מלאה במחפים שנזרקו.
עוד סיבה לכך שנשים הפסיקו לעטות מחפים היא שנעליים פתוחות נהיו נפוצות יותר ויותר כמו סנדלים עם רצועות. חצאיות ושמלת צרות יותר גרמו להן להציג הנעלה מורכבת יותר של רצו לכסות אותה במחפים. בניו יורק ב-1936 נכתב בסוכנות הידיעות AP שגברים אופנתיים נפטרים מהמחפים שלהם כי הם הפכו לנחלת הכלל, והתחילו לנעול במקום נעליים עם הבד תפור אליהן, שנראה שיחליפו אותם.
שימוש צבאי

מאמצע המאה ה-19 חיילים ממדינות שונות, לרוב חיילי ח"יר עטו מחפים כדי להגן על הקרסוליים, לתמוך בהם ולמנוע מלכלוך ואבנים להיכנס לנעליים שלהם, חיילי חיל הרגלים הצרפתי עטו חפתים בטקסים ובמדים רשמיים (בדומה למדי א') עד 1903, האיטלקים עטו חפתים בצבע חום בהיר עד 1910. וחיילי הצבא היפני עטו חפתים לבנים וגבוהים במלחמת רוסיה–יפן.
להקות חמת חלילים סקוטיות מסורתיות עוטות חפתים לעיתים קרובת. ברגימנט המלכותי של סקוטלנד שסיפח אליו את כל רגימנטי חיל הרגלים הסקוטים ב-2006 החיילים עדיין עוטים מחפים לבנים כחלק מהמדים שלהם, ולפני כן ברוב יחידות חיל הרגלים הסקוטיות בצבא הבריטי והקנדי כללו מחפים במדים שלהם. לרגימנטים מהיילנדס שלובשים קילט המחפים מגיעים עד אמצע השוק. ולשאר הרגימנטים רק מעל נעלי ברוג סקוטיות.
כחלק מהמדים הרשמיים שלהם החיילים ברוב הגדודים בצבאות ההודים והפקיסטנים עוטים מחפים לבנים וגבוהים ותוחבים לתוכם את המכנסיים שלהם, בדומה ל"הויזען אין די זאקען" (מכנסיים בגרביים) של חסידי גור שבא במקור מביגוד של קוזאקים. מחפים נעטים גם במדים של הצבאות הפינים, השוודים, המשמר הרפובליקני הלאומי של פורטוגל, הקרבינירים של מונקו, המשטרה הצבאית המצרית והאקדמיה הצבאית של מודנה. בחיל הים הפיני מחפים הם חלק ממדי החורף, משמר הכבוד של צי ארצות הברית וחיילי משמר הרובאים עוטים אותם במהלך טקסים. מחפים לפעמים משמשים גם במדים של תזמורות צועדות.
כחלק מציוד מגן אישי

מחפים משמשים גם כחלק מציוד מגן אישי בתעשיות מסויומות. בבתי יציקה עוטים לעיתים קרבות מחפים עבים מעור מעל מגפי העבודה כדי להגן על העובדים מנתזי מתכת מותכת, בגלל הטמפרטורה הגבוהה של המתכת המותכת, אפילו נתז קטן אז שנכנס לתוך הנעל יכול לגרום לכוויות חמורות. גם רתכים רבים עוטים מחפים חסינים לאש כדי להגן על עצמם מגיצים. אנשים המפעילים מסורי שרשרת מדי פעם לרוב עוטים מחפי הגנה מעל מגפיים בעלי קצה מוגן בפלדה (Steel toe).אבל מומחים ממליצים למתפעלים לנעול מגפיים מתאימים לעבודה כדי למנוע פציעה במקרה שהמסור נוגע בכף הרגל או בקרסול.
בתרבות הפופולרית

מחפים מוזכרים בשיר "Puttin' On the Ritz" של אירווינג ברלין מ־1929. בשורה: "White spats and fifteen dollars" (חפתים לבנים בחמישה עשר דולרים) כשהוא מתאר את הלבוש הצעקני של שחורים ועניים מהארלם.
להקת "המחפים" (the spats) שפעלה בשנות ה-60 בקליפורניה נקראה על שם המחפים שפכו לחלק מסמלי הלהקה.
הערות שוליים

↑  ועד הלשון העברית, מֻנְּחֵי לָשׁוֹן – הַלְבָּשָׁה וְהַנְעָלָה, הָאִגּוּד לְהַשְׁלָטַת הָעִבְרִית ג, תרצ"ו, עמ' 10
↑  "Pity the Fellow Who Can't Afford Spats". The Oldie: 35. September 2012.
↑  אמילי פוסט, "Etiquette: "The Blue Book of Social Usage, Funk & Wagnells, עמ' 334
↑  Carolyn Strange, Alison Bashford, Griffith Taylor: Visionary Environmentalist Explorer, National Library Australia, 2008, ISBN 978-0-642-27668-1. (באנגלית)
↑  The Sydney Morning Herald - Google News Archive Search (עמ' 80), news.google.com
↑  Nancy E. Rexford, Women's shoes in America, 1795 - 1930, Kent, Ohio: Kent State Univ. Press, 2000, עמ' 163, ISBN 978-0-87338-656-2
↑  American Foundry Society, "Guide for Selection & Use of Personal Protective Equipment & Special Clothing for Foundry Operations", AFSInc.org, ‏סמפטמבר 2003
↑  Canadian Centre for Occupational Health and Safety Government of Canada, CCOHS: Welding - Personal Protective Equipment and Clothing, www.ccohs.ca, ‏2024-05-10
1 2  Peter Kendrich, Malcolm Copson, Steve Beresford, Paul McCormick, Roadwork: Theory and Practice, Routledge, 2007-03-30, עמ' 212, ISBN 978-1-136-36777-9. (באנגלית)
↑  Protective footwear and lower leg covering, נבדק ב-2024-10-16 Ronald N. Stoner, "Protective footwear and lower leg covering", published 1999-11-23, assigned to Ronald N. Stoner
↑  The Ultimate Guide On Which Chainsaw Boots You Need To Buy, Gustharts, ‏2024-08-06 (באנגלית)
↑  Harlem World Magazine, Harry Richman's "Puttin' On The Ritz" In Harlem, Harlem World Magazine, ‏2015-06-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Irving Berlin – Puttin’ on the Ritz, נבדק ב-2024-10-16
↑  The Spats, www.allbutforgottenoldies.net
נעלי בורג סקוטיות
קלוד ריינס עוטה מחפים ב־1912
דובשנית

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגייה 
 מטבח:  יהודי
 אופן הגשה:  קינוח
 
ערך זה עוסק בסוג של עוגיות שמרים ישראליות. אם התכוונתם לבית קפה בירושלים, ראו .
דובשנית היא עוגייה ישראלית פופולרית, העשויה מדבש ותבלינים, המיוצרת באופן מסורתי לרגל חג ראש השנה.
רקע

דובשניות הן עוגיות קטנות ועגולות בצבע חום. הן עשויות ממגוון תבלינים, כגון קינמון, אגוז מוסקט, הל או בהרט. דובשניות נקראות באנגלית "honey button", הן נקראות כך בעקבות השימוש בדבש או בסילאן בעת הכנתן. דובשניות נמכרות בדרך כלל בציפוי בצק סוכר או ללא ציפוי כלל.
ביהדות

דובשניות נאכלות בעיקר בערב החג היהודי ראש השנה, בו נהוג לאכול תמרים, תפוח בדבש ומאכלים עם דבש.
דובשניות נרכשות בדרך כלל במאפיות בישראל לפני החג. דובשניות ארוזות נמכרות במכולות ובחנויות רבות בישראל, וכן נמכרות גם בחנויות מחוץ לישראל, כגון בארצות הברית.
מאפים דומים בתרבויות אחרות

גרסאות של עוגיות אלה ידועות אצל עמים שונים: אצל הרומנים -  turtă dulce cu miere (טורטה דולצ'ה קו מיירה) בצורה עגולה או בצורות שונות הכוללת גם לחם זנגוויל ונאכלת בעיקר בחג המולד, אצל השווייצרים - Läckerli (לקרלי) או Basler Läckerli האופייניים לעיר בזל, וכו'.
מאפים דומים בתרבויות אחרות > Honigkuchenpferd

ישנו לחם זנגביל בצורת סוס שבעבר נמכר בירידים וכיום, בדומה ללחם זנגביל, נמכר בתקופת חג המולד ובפרט בשווקי חג המולד.
ראו גם

פריאניק
הערות שוליים

1 2  Dream sweets, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון ובנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עליזה גבאי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  31 בדצמבר 1933 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  14 בדצמבר 2010 (בגיל 76) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1951 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  מוזיקת שלאגר 
 חברת תקליטים:  האנסה רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
עליזה גבאי (31 בדצמבר 1933 - 14 בדצמבר 2010) הייתה זמרת ישראלית, אשר התפרסמה בעיקר בארצות דוברות גרמנית.
ביוגרפיה

בשנת 1933 נולדה בתל אביב עליזה לחנה שליט ומאיר הורנשטיין, שעלו לישראל מרוסיה. אביה נפטר בילדותה ואמה עסקה כזמרת אופרה. לימים גם אחותה הגדולה, יעל, הפכה לזמרת אופרה.
בשנת 1951 התגייסה לצה"ל ומיד עם שחרורה מהצבא ב-1953 התחתנה עם המפיק והמוזיקאי רפי גבאי. בשנת 1955 הוציאה את התקליטון הראשון שלה, שהכיל שירי ילדים. בשנות ה-50 הופיעה גבאי במועדונים והקליטה תקליטים שכללו בעיקר גרסאות כיסוי לקלאסיקות ישראליות.
אלבום הבכורה שלה "במקצבים חדשים" היה גם הראשון והיחיד שיצא בישראל. הוא הודפס על תקליט ב-20 בדצמבר 1965, הקדים את זמנו ונחשב כיום לפורץ-דרך. שני שירים מתוכו - "זרם המעין" ו"ממגדל שלום" הפכו ללהיטי רדיו. באותה תקופה החלה גבאי להופיע במועדון לילה בשווייץ ומאוחר יותר השתקעה בגרמניה, שם הפך שירה "חורף בקנדה" (1966) ללהיט. להיט נוסף שלה היה "Nur Wenn Du Bei Mir Bist" (הופיע בגרסה עברית בשם "אל תגלה מתי" על תקליטון ב-1966). בגרמניה נפרדה מבעלה והוציאה עוד שני אלבומים ומספר תקליטונים.
גבאי התחתנה בשנית ב-1971 עם מוזיקאי יהודי יוגוסלבי ורקדן בלט בשם ניקו אנדוקיק. בשנת 1975 נולדה בתם דפנה בהמבורג. ב-1978 עברה המשפחה לניו יורק בארצות הברית.
ב-2005 נפטר אנדוקיק. חמש שנים אחריו נפטרה עליזה ב-14 בדצמבר 2010 בלוס אנג'לס. הותירה בת אחת, דפנה דב (אנ'), זמרת בארצות הברית.
דיסקוגרפיה

"במקצבים חדשים"
A: Winter in Canada B: Nach Tahiti, Hawaii und Jamaica (1966)
A: Vorbei sind die Tränen B: Was bin ich ohne dich (1966)
A: Nur wenn du bei mir bist B: Die Liebe ist ein Lied (1966)
A: Zwei wie wir B: Berge und Täler (1967)
A: Mama B: Meine kleine Minka (1967)
A: Ein langes Leben lang B: Tam-Tam-Tambourin (1967)
1967:My World Of Songs (LP, Hansa)
1967: From Israel: The New Beat. Monitor Presents Elisa Gabbai (LP, Monitor)
A: Gar kein Problem B: Laß die Träume (1968)
פאוזיה אמין סידו

פאוזיה אמין סידו (בערבית: فوزية أمين سيدو; נולדה 2002/3) היא אישה יזידית מצפון עיראק שנחטפה על ידי המדינה האסלאמית (דאעש) כילדה בת 11 במהלך רצח העם היזידי ב-2014. היא הוחזקה בשבי במשך עשור והייתה נתונה להתעללות פיזית ומינית מתמשכת.
סידו נישאה בכפייה לטרוריסט מדאעש פלסטיני בסוריה, שהתעלל בה מינית ופיזית, וכתוצאה מכך נולדו לה שני ילדים בגיל צעיר מאוד. לאחר מותו בשנת 2020, היא פותתה להצטרף למשפחתו בעזה, שם סבלה מהתעללות על ידם. בשנת 2024 נמלטה בהצלחה מעזה לאחר שהחוטף שלה, פלסטיני חבר בדאעש וחמאס,[דרוש מקור] נהרג. היא הועברה לישראל לצורך קבלת מזון וטיפול רפואי ולאחר מכן לוותה לירדן על ידי פקידים אמריקאים, ובסופו של דבר התאחדה עם משפחתה בסינג'אר, עיראק. דיווחים תקשורתיים מצביעים על כך שממשלות ארצות הברית, ישראל, עיראק וירדן שיתפו פעולה בהצלתה.
פאוזיה אמין סידו נחטפה חודש לפני יום הולדתה ה-11 כאשר דאעש השתלט על מחוז סינג'אר בעיראק במהלך רצח העם היזידי בו נרצחו 10,000 יזידים וגורשו למעלה מ-400,000. יותר מ-6,000 יזידים, כולל נשים וילדים, שועבדו על ידי דאעש. בכפרים יזידים שונים הופרדו גברים ונערים מעל גיל 14 מנשים ונערות, כאשר הגברים הוצאו להורג והנשים נחטפו כ"שלל מלחמה". חלק מהנערות והנשים היזידיות שנמלטו דיווחו מאוחר יותר שנמכרו או ניתנו כ"מתנות" לעבדות מינית לאנשי דאעש. מאז חטיפתה, למשפחתה הייתה מעט תקשורת איתה.
חיים מוקדמים ושבי

בתחילת 2015, הועברה סידו לרקה שבסוריה, שם נישאה בכפייה עם לוחם דאעש פלסטיני בן 24. מאוחר יותר סיפרה בראיון כי "הוא אמר לי שאני חייבת לשכב איתו. ביום השלישי הוא הלך לבית מרקחת והביא תרופה שמרדימה חלק מהגוף. הוא נתן לי את התרופה ובכיתי". היא התמודדה עם התעללות מינית ופיזית מתמשכת מבעלה, נכנסה להריון וילדה שני ילדים בגיל צעיר. התעללות הבעל גברה, במיוחד לאחר שלקח אישה שנייה.
עד סוף 2018, לאחר שכוחות כורדים בהנהגת ארצות הברית גירשו את דאעש מסוריה, איבדה סיידו בת ה-15 את הקשר עם שובה הפלסטיני, שנמלט לאידלב. בתחילת 2019, היא התאחדה איתו לזמן קצר לפני שדווח על מותו.
לאחר מות בעלה, הצטרפה סידו למשפחתו בעזה, מחשש לדחייה מצד קהילתה בעיראק עקב נסיבות הולדת ילדיה.. אביה סיפר שהיא שוכנעה על ידי שוביה שאם תשכח את משפחתה תגיע לגן עדן. היא וילדיה ערכו מסע בן ארבע שנים דרך טורקיה ומצרים, בסופו של דבר הגיעו לרצועת עזה בסביבות 2020. כשהיא שם, היא התמודדה עם קשיים משמעותיים מידי משפחת בעלה. מבודדת ממשפחתה, קהילתה ומשפת האם שלה, היא חוותה מצוקה עמוקה בזמן שטיפלה בשני ילדיה הקטנים בסביבתה החדשה.
פעולת חילוץ

סידו, תחת השם הבדוי "לוסיה" פנתה לרועי קייס וביקשה סיוע. היא הציגה בפניו את תעודת הזהות המזויפת שהוצאה עבורה ברשות בה נקראה "מרים מוחמד".
סטיב ממן, איש עסקים יהודי קנדי וראש ארגון שחרור הילדים הנוצרים והיזידים בעיראק, הידוע במאמציו להציל את היזידים מדאעש, הודיע לג'רוזלם פוסט בספטמבר 2024 כי פאוזיה אמין סידו נמלטה משוביה. בסוף 2023 לאחר שמחבל חמאס המחזיק בה נהרג בתקיפה אווירית ישראלית על רקע הסכסוך המתמשך בעזה. סידו הקליטה באמצעות טלפון חכם סרטון TikTok המפרט את מצבה, שזכה לתשומת לב מ-Rudaw News, כלי תקשורת דובר קורמנג'י שסייע לאחר מכן באיתור משפחתה המנוכרת. ממן קישר בין משפחתה לרשויות הישראליות, ודחק לפעולה מהירה של המועצה לביטחון לאומי כדי לארגן את חילוצה. תוך ניצול הרשת שלו, הוא סידר מקלט בטוח לסידו ליד עמדות צבא ההגנה לישראל (צה"ל), במרחק שני קילומטרים בלבד ממעבר הגבול כרם שלום .
בשיחה עם הג'רוזלם פוסט סיפרה סידו: "המצב שלי גרוע מאוד. המצב כאן חמור מהרבה בחינות. אני צריכה למצוא דרך לצאת מכאן כמה שיותר מהר. אני רוצה לחזור למשפחתי". היא דיווחה על התעללות קשה הן מצד משפחת בעלה והן מצד רשויות חמאס, שהובילו לניסיונות התאבדות מרובים וחודש של אשפוז כפוי. למרות שהרגישה מעט יותר בטוחה במיקומה הנוכחי, היא תיארה את הייאוש שלה, ופקפקה במטרת שיתוף הסיפור שלה: "האם יש תועלת בכך שאני מדברת איתך על החיים שלי, או שזה סתם מעייף אותי? כי רבים שאלו אותי ואני סיפרנו להם הכל, אך לצערי ללא הועיל".
תהליך החילוץ התארך ונדחה שוב ושוב בשל האתגרים שהציב הקרע הדיפלומטי בין ישראל לעיראק וחוק עיראקי משנת 2022 המפליל כל קשר עם ישראל.
ב-3 באוקטובר 2024, דיווחים אישרו את שחרורו של סידו מעזה. המודיעין הישראלי פנה לרשויות בארצות הברית לסיוע נוסף. דו"ח צה"ל הצביע על כך שהמבצע כלל תיאום בין מתאם פעולות הממשלה בשטחים של צה"ל, שגרירות ארצות הברית בירושלים ושאר חברי הקהילה הבינלאומית. סידו הועברה לישראל דרך מעבר הגבול כרם שלום, שם קיבלה מזון וטיפול רפואי חיוני לפני שליוותה פקידים אמריקאים לירדן דרך מעבר אלנבי . סיידו הגיעה לבגדד בבוקר ה-2 באוקטובר, וליוותה קציני מודיעין עיראקים למוסול, שם התאחדה עם אמה ושאר משפחתה שנותרה בחיים.
לאחר חילוצה, ציין תת-אלוף אלעד גורן, האחראי על הסיוע ההומניטארי הישראלי בעזה, כי סידו נראית "פחות או יותר" בריאה פיזית, אך "לא במצב נפשי טוב" לאחר שנים של התעללות. דיווח דומה נמסר על ידי סילוואן סינג'ארי, פקיד ממשרד החוץ העיראקי .
ראו גם

רצח העם היזידי
נאדיה מוראד
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  "Yazidi sex slave rescued from Gaza in rare, internationally collaborative mission". Voice of America (באנגלית). 2024-10-03. נבדק ב-2024-10-04.
1 2 3 4 5  Livni, Ephrat (2024-10-03). "Yazidi Woman Taken Captive by ISIS Has Been Rescued in Gaza, Israel Says". The New York Times. נבדק ב-2024-10-04.
1 2  "Yazidi woman rescued from Gaza after decade in captivity". www.bbc.com (באנגלית בריטית). נבדק ב-2024-10-04.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  "Kidnapped Yazidi woman stuck in Gaza for years yearns to be set free". The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית). 2024-09-03. נבדק ב-2024-10-04.
↑  רועי קייס, מאחורי הקלעים של החילוץ הדרמטי של הצעירה היזידית מעזה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 4 באוקטובר 2024
↑  רועי קייס, מאחורי הקלעים של החילוץ הדרמטי של הצעירה היזידית מעזה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 4 באוקטובר 2024
1 2  "Israel rescues Yazidi woman from Gaza after her kidnapping by ISIS at age 11". Times of Israel. 2024-10-03.
↑  Stocker, Joanne (2024-10-03). "Yazidi woman kidnapped by ISIS in Iraq escapes from Gaza a decade later, officials say - CBS News". www.cbsnews.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-10-04.
קייט דל קסטיו

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1972 (בת 51) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  ארצות הברית, מקסיקו 
 מקום מגורים:  לוס אנג'לס 
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 בן או בת זוג:  אהרון דיאז (2009–2011)  לואיס גרסיה פוסטיגו (2001–2004) 
 www.katedelcastillo.us
 
קייט דל קסטיו (בספרדית: Kate del Castillo; נולדה ב-23 באוקטובר 1972) היא שחקנית מקסיקנית-אמריקאית. את פרסומה קיבלה עקב השתתפותה בטלנובלה המקסיקנית "בנות" משנת 1991.
ביוגרפיה

קייט דל קסטיו נולדה במקסיקו סיטי, מקסיקו לשחקן הטלוויזיה הידוע אריק דה קסטיו.
קריירה

החלה לשחק בגיל צעיר מאוד, ולסרטה הראשון הצטלמה כאשר הייתה בת 5, הסרט "Los de abajo" שיצא בשנת 1978. בשנת 1991 השתתפה בטלנובלה הראשונה שלה "בנות" (Muchachitas) שזכתה להצלחה, בה שיחקה גם אנאהי.
בשנת 1992 גילמה את התפקיד הראשי בטלנובלה "קסם נעורים" (Mágica juventud), בגילומה של פרננדה גוטיירז מרסדס. בשנת 1994 גילמה את נארדה לומברדו בטלנובלה המקסיקנית "אימפריית קריסטל" (Imperio de cristal).
בשנת 1996 השתתפה בטלנובלה "כחול" (Azul), בתפקיד של אלחנדרה. בשנת 1997 גילמה את אנה הרננדז בטלנובלה "האם יהיה לנו אי פעם כנפיים" (Alguna vez tendremos alas), מבית היוצר של טלוויסה. בשנת 1998 שיחקה את התפקיד הראשי בטלנובלה "שקרים" (La mentira) גם הוא של חברת טלוויסה, בתפקיד של ורונקה פרננדז-נגרטה.
בשנת 2000 גילמה את רמונה בטלנובלה "רמונה" (Ramona), שיצר אדוארדו פאלומו (יצירה אחרונה לפני מותו ב-2003 מהתקף לב), שמבוסס על ספרה באותו שם של המשוררת האמריקאית הלן האנט ג'קסון משנת 1884.
בשנת 2001 כיכבה בטלנובלה "הזכות להיוולד" (El derecho de nacer), אשר מבוססת על טלנובלה מקסיקנית מצליחה באותו שם משנת 1981.
בשנת 2002 שיחקה את דמותה של אופליה בסדרת הדרמה האמריקאית "משפחה אמריקאית" של רשת PBS, בכיכובם של אדוארד ג'יימס אולמוס וסוניה בראגה. באותן שנים היא עשתה סבב הופעות בין-לאומי עם הצגת תיאטרון לצד השחקן הארגנטינאי סאול ליסאזו.
בשנת 2003 כיכבה בתפקיד הראשי של מירנדה מורילו אורטיז בטלנובלה "תחת אותו העור" (Bajo la misma piel), לצדו של השחקן הארגנטינאי חואן סולר.
בשנת 2006 היא הצטלמה לראשונה בהוליווד, שם היא השתתפה בכמה סדרות טלוויזיה וטלנובלות של רשת הטלוויזיה Telemundo. בשנת 2009 גילמה את דמותה של פילאר בסדרה הטלוויזיה האמריקאית "העשב של השכן", שיחקה בעוד סדרה אמריקאית "הגומל" בכיכובו של בנג'מין בראט, בדמותה של חוספינה., ביצעה הופעת אורח נוספת בסדרת הפשע המקסיקנית "הפנתר", אודות איש צעיר אשר נלחם בפשע במקסיקו סיטי.
בשנת 2011 החלה לככב בסדרת הפשע האמריקאית מבית היוצר של רשת טלמונדו "מלכת הדרום" בתפקיד הראשי של תרזה מנדוזה, על אישה מקסיקנית שהופכת לאגדה בעולם הסחר בסמים. הסדרה, אשר מבוססת על רב המכר של ארתורו פרס-רוורטה, עובדה מאוחר יותר לעוד סדרת טלוויזיה באותו שם ברשת USA Network בכיכובה של אליס בראגה. בשנת 2019 שבה עם תפקידה כתרזה מנדוזה לעונה השנייה של הסדרה אשר הופקה על ידי נטפליקס וזמינה לצפייה בשירות הסטרימינג שלה.
בשנים האחרונות החלה להופיע בתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה אמריקאיות נחשבות, וביניהם "CSI: מיאמי", "גרים", "דאלאס", "איזו מין שוטרת" ו"ג'יין הבתולה".
בשנת 2012 השתתפה בדרמת המתח העצמאית-האמריקאית "K-11", לצדם של גוראן וישניץ' וג'ייסון מיוז. בשנת 2014 תרמה את קולה לסרט האנימציה "ספר החיים", ובאותה שנה גילמה את אלכסיס במותחן הפסיכולוגי "אף מעשה טוב", לצדה של טראג'י פ. הנסון. בשנת 2015 השתתפה בסרט האסונות הצ'יליאני "33 כנגד כל הסיכויים", אשר מבוסס על האירוע האמיתי של תאונת המכרה בצ'ילה שאירעה ב-2010.
בשנת 2017 קייט דל קסטיו שיחקה תפקיד ראשי בסדרת הדרמה הפוליטית "לא ניתנת לשליטה" רשת נטפליקס. הסדרה שבה לעונה השנייה ב-2018. עוד ב-2018, השתתפה דל קסטיו בסרט הדרמה האמריקאי "הכל אודות נינה", בכיכובה של מרי אליזבת' וינסטד.
בשנת 2023 גילמה את הדמות הראשית, אנה מונטס, בסדרת הדרמה "Volver a caer" (אנ'), מבית שירות הסטרימינג Vix+ (אנ'), אשר משדרת תכנים בשפה הספרדית בלבד.
בשנת 2024 דיבבה בסרט הקומדיה המונפש "הקאסה-גרנדה: הסרט" של נטפליקס. באותה שנה שיחקה בעונה השלישית של דרמת הפשע "The Cleaning Lady" ברשת Fox בדמותה של רמונה סאנצ'ז.
חיים אישיים

אחד הקשרים הרומנטיים הידועים הראשונים של דל קסטיו היה עם אמיליו אסקרגה, בנו של איל התקשורת אמיליו אסקרגה מילמו, וכיום מנכ"ל חברת המדיה הגדולה ביותר באמריקה הלטינית, קבוצת טלוויסה.
בשנת 2001 נישאה קייט לכדורגלן המקסיקני לואיס גרסיה פוסטיגו, אך הזוג התגרש בשנת 2004.
בשנת 2009 היא נישאה בפעם השנייה, לאהרון דיאז בטקס בלאס וגאס, אך ביולי 2011 פורסם כי השניים נפרדו.
שמה של דל קסטיו נקשר לשחקן שון פן בשנים 2015–2016, אם כי מקורבים לשחקן מתנגדים לכך. פעמים רבות נטען בתקשורת כי דל קסטילו הייתה מעורבת רומנטית עם חואקין "אל צ'אפו" גוסמן, טענות שהשחקנית מכחישה בתוקף, ובשל שמועות אלו, דל קסטיו עברה חקירות משטרתיות רבות, וכיום מסרבת להגיע למקסיקו.
בשנת 2015 קיבלה אזרחות אמריקאית.