stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
When I Was Your Man
מצעדים

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 74 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 82 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 6 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 6 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 3 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 23 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 13 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 4 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 8 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 22 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 10 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 3 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 7 |  |
|  צרפת | SNEP | 9 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 3 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 16 |  |
מצעדים > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 122 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 131 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 165 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 157 |  |
הערות שוליים

↑  Billboard Global 200, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Global Excl. U.S., Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global 200 Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global Excl. U.S. Songs, בילבורד, ‏2024
| ברונו מארס |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | 24K Magic‏ (2016) • Unorthodox Jukebox‏ (2012) • Doo-Wops & Hooligans‏ (2010) |  |
| מיני אלבומים | It's Better If You Don't Understand‏ (2010) |  |
| סדרות טלוויזיה | סאטרדיי נייט לייב • רחוב סומסום • המופע של קליבלנד • ג'יין הבתולה |  |
| סרטים | ירח דבש בווגאס • ריו 2 |  |
| סיבובי הופעות | 24K Magic World Tour‏ (2017-2018) • Moonshine Jungle Tour‏ (2013-2014) • The Doo-Wops & Hooligans Tour‏ (2010-2012) |  |
| הופעות חימום | Hands All Over Tour‏ (2010) |  |
| שונות | הסמיזינגטונס |  |
| ברונו מארס – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| It's Better If You Don't Understand | Talking to the Moon • Count On Me |  |
| Doo-Wops & Hooligans | Just the Way You Are • Grenade • The Lazy Song  • Talking to the Moon • Marry You • Count On Me |  |
| Unorthodox Jukebox | Locked Out of Heaven • When I Was Your Man • Treasure  • Gorilla • Young Girls |  |
| 24K Magic | 24K Magic • That's What I Like • Versace on the Floor |  |
| סינגלים שיווקיים | Liquor Store Blues • Somewhere in Brooklyn • Moonshine |  |
| שיתופי פעולה | Nothin' on You • Billionaire • Lighters • Young, Wild & Free • Mirror • Bubble Butt • Uptown Funk • Please Me • Blow ‏•‏‏ "Apt." |  |
| סינגלים אחרים | It Will Rain |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 9c91b1bc-0211-4c46-872a-fda8d1256e66  MusicBrainz work: c85af22c-2e6c-4632-ba3d-c73edb36209f
פסטיבל אייקון

| --- | --- |

הסופר טים פאוורס נלחם בזירת הקרבות, 2005
 סוג:  כנס חובבים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  תיכון א' לאמנויות תל אביב 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1998–הווה (כ־27 שנים) 
 מועד שנתי:  חול המועד סוכות
 משך הפסטיבל:  שלושה ימים
 קואורדינטות:  32°04′17″N 34°47′02″E﻿ / ﻿32.071427777778°N 34.784013888889°E﻿ / 32.071427777778; 34.784013888889
 iconfestival.org.il
 he
 
קרב בזירת הקרבות "הקוליסאום", 2005
פסטיבל אייקון (ICon; במקור נקרא "כנס אייקון", ולעיתים עדיין נקרא כך) הוא פסטיבל חובבים שנתי למדע בדיוני, פנטזיה ומשחקי תפקידים הנערך בתל אביב-יפו מאז שנת 1998. הפסטיבל נערך בחול המועד סוכות במתחם סינמטק תל אביב, תיכון א' ואשכול הפיס שבתיכון.
הפסטיבל מאורגן על ידי האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה והעמותה למשחקי תפקידים בישראל. בעבר, היה הפסטיבל מנוהל גם על ידי מועדון חובבי מסע בין כוכבים "סטארבייס 972". גופי חובבים אחרים בישראל, בהם שגרירות סאנידייל בישראל, עמותת טולקין הישראלית, מועדון אוק"י, מועדון טרנסילבניה ועוד, השתתפו בארגון הפסטיבל בעבר.
אטימולוגיה

בתחילת דרכו נקרא הפסטיבל "כנס אייקון", עד שבשנת 2001 שונה השם הרשמי ל"פסטיבל אייקון", במטרה לפנות קהל רחב יותר. מקור שמו של הפסטיבל הוא באנגלית: ICon - Israeli Convention. המילה "Convention" היא המילה בה נהוג לכנות כנסי חובבים, והיא לרוב מקוצרת ל-"Con". בעברית, השם "אייקון" הוא קיצור ל"ארץ ישראל Con".
לוגו הפסטיבל עושה שימוש עיצובי בדמיון שבין צירוף האותיות IC לאות א' בכתב יד.
היסטוריה

בסוכות 1997 קיימה האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה בסינמטק תל אביב כנס דו-יומי שכונה "סקטור 972", ונושאיו היו מסע בין כוכבים, בבילון 5 וקומיקס. מנחה הכנס היה רובי דואניאס.
בעקבות הצלחת הכנס, הוקמה עמותת "מסע בין כוכבים" ישראל כגוף נפרד מהאגודה. חברי העמותה יזמו יחד עם האגודה את כנס אייקון הראשון, שהתקיים בסוכות 1998 וארך שלושה ימים. הכנס, שכלל הרצאות, פאנלים ואף הקרנת בכורה של שני סרטים, הוגדר כהצלחה, ובעקבותיו הוחלט להפכו לכנס שנתי קבוע.
בסוכות 1999 התקיים כנס אייקון השני, ובו הוכללו לראשונה משחקי התפקידים כאחד מנושאי הכנס, ובנוסף הוענק, לראשונה, פרס גפן.
ב-2000 נעשה ניסיון להגדיל את הכנס, והוא ארך ארבעה ימים וחצי. ההשתתפות בכנס הייתה מתחת לצפוי בשל פרוץ האינתיפאדה השנייה.
לקראת הכנס בשנת 2001 הוחלט להופכו לכנס מדע בדיוני ופנטסיה על מנת לפנות לכל קהל האגודה. בנוסף, הוחלט לשנות את שמו ל"פסטיבל אייקון". את אירוע הפתיחה הנחה גידי גוב.
ב-2002 צורף לפסטיבל מתחם אשכול פיס שבתיכון א', ולהנהלת הפסטיבל הצטרפה העמותה למשחקי תפקידים בישראל. ב-2003 צורף לפסטיבל מתחם תיכון א' לאמנויות תל אביב.
ב-2005 הושק, במקביל לפסטיבל, פסטיבל סרטים בינלאומי.
ב-2008 נוסדה תחרות הסיפורים הקצרים של הפסטיבל, שקרויה פרס עינת. בנוסף, באותה שנה חדלה עמותת "מסע בין כוכבים" ישראל מלקחת חלק רשמי בהנהלת הפסטיבל.
היסטוריה > פיצול הפסטיבל

אייקון 2009 היה נקודת שיא של אי הסכמה בין הנהלת הפסטיבל לבין העמותות המארגנות, ובתחילת 2010 התגלעה מחלוקת בין מנהל הפסטיבל, אורי אביב, לבין העמותות המארגנות. המחלוקת נסבה בעיקר סביב אופי הפסטיבל ומטרותיו. האידאולוגיה של אביב קראה להתמסחרות הפסטיבל, בעוד העמותות התנגדו לכך. תוך כדי ניסיון המשא ומתן, ייסד אביב עמותה חדשה לצורך הקמת פסטיבל מתחרה. עקב המחלוקת בסוכות 2010 התפצל פסטיבל אייקון לשני פסטיבלים ואירוע משחקי תפקידים אשר התקיימו במקביל:
פסטיבל אייקון התקיים באשכול פיס ובתיכון א', בארגון האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה.
אייקון TLV התקיים בסינמטק תל אביב ואורגן על ידי העמותה ליצירה פנטסטית וספקולטיבית בישראל. חלקים מהפסטיבל התקיימו גם בחולון, הרצליה ושדרות.
העמותה למשחקי תפקידים בישראל קיימה מספר אירועי משחקי תפקידים תחת הכותרת NoCon.
ב-2011 התקיימו שני הפסטיבלים, אייקון ואייקון TLV, במקביל.
בעקבות המקרה התנהל סכסוך משפטי בין אביב לבין העמותות המארגנות סביב השימוש במותג "אייקון", וב-2012 הסתיים תהליך רישום סימן מסחר "אייקון" בבעלות האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה והעמותה למשחקי תפקידים בישראל, וכנס אייקון TLV הפך לפסטיבל "אוטופיה".
בעקבות הפיצול, החליטו העמותות המנהלות את הפסטיבל כי אף גורם המעורב בניהול ובהפעלת הפסטיבל לא יהיה עובד בשכר, למעט שכירים של חברות חיצוניות.
היסטוריה > לאחר הפיצול

ב-2011 חזרה העמותה למשחקי תפקידים בישראל להשתתף בהנהלת פסטיבל אייקון. ב-2014 חזר הפסטיבל לעשות שימוש במבנה סינמטק תל אביב.
אייקון 2020 התקיים באופן מקוון בשל התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
היסטוריה > רשימת הפסטיבלים

| שנה | נושא | אורחי הכבוד |
| --- | --- | --- |
| 1998 | הדרך הלאה | איאן ווטסון וברייאן סטייבלפורד |
| 1999 | קונפליקט | גיל הראבן, נאורה שם-שאול ודב פוקס |
| 2000 | מפגש | אהרון שיר ויצחק מאיו |
| 2001 | אלוהות | חמוטל שבתאי, יבשם עזגד ואלכס אפשטיין |
| 2002 | מסעות |  |
| 2003 | מנהיגות | אורסון סקוט קארד |
| 2004 | חיים ומוות | גאי גבריאל קיי |
| 2005 | אשליות | טים פאוורס, רוג'ר נייג'ארד ורוברט ברנט |
| 2006 | חלומות | ניל גיימן |
| 2007 | אגדות | קרול ברג, גוראן דוקיץ' ומיקל לזרב. |
| 2008 | מהפיכות | סטיבן בראסט ומארק קארו |
| 2009 | עיר העתיד | כריסטיאן לורנץ שוירר, ביל ווילינגהם ופטריק גיגר |
| 2010 | מבעד למראה |  |
| 2011 | התחדשות |  |
| 2012 | תגליות |  |
| 2013 | זהויות | דריל גרגורי וצ'ייס מסטרסון |
| 2014 | סודות | וולטר ג'ון ויליאמס וקלי ארמסטרונג |
| 2015 | הרפתקאות | טד צ'יאנג |
| 2016 | משחקים | צ'ארלס סטרוס |
| 2017 | תרבויות |  |
| 2018 | אהבות | אן לקי, אלן קושנר ודיליה שרמן |
| 2019 | זכרונות | ברנדון סנדרסון |
| 2020 | בחירות | קלי לינק, דריל גרגורי וסטפני ברג'יס |
| 2021 | התפתחות | לויס מקמסטר בוז'ולד |
| 2022 | התעוררות |  |
| 2023 | עתיקות |  |
| 2024 | נבואות |  |
תוכן הפסטיבל

הפסטיבל אורך 3 ימים, וכולל מספר רב של פעילויות, בהן הרצאות, פאנלים, חידונים, סדנאות, הקרנות סרטים, הרקדות, שירה בציבור, קרבות ראווה, אירועי שטיח אדום, תחרות תחפושות קוספליי ואף חדר בריחה. רבות מהפעילויות עוסקות בנושא הפסטיבל. נוסף לנושא הפסטיבל, הפעילויות עוסקות בנושאים רבים בהם אנימציה, גיימינג, דת ומיתולוגיה, חברה וסוציולוגיה, יצירה וכתיבה, מדע פופולרי, פוליטיקה, פילוסופיה ועוד. בנוסף, פעילויות רבות עוסקות בפאנדומים ספציפיים, כגון הארי פוטר, הלגנדריום של טולקין, דוקטור הו, מלחמת הכוכבים, מסע בין כוכבים, משחקי הכס ועוד. הכניסה למרבית האירועים בפסטיבל כרוכה בתשלום, אך ישנם אירועים חינמיים, והנחות שונות לחברי הארגונים המארגנים וגופים נוספים.
בנוסף לפעילויות המסודרות, במתחם הפסטיבל יריד דוכנים נרחב, אוהל משחקי קופסה מקורה וזירת קרבות. עד שנת 2022 פעלו בכנס דוכן משקאות ומזון המכונה "הפונדק" ובסמוך אליו פינות ישיבה ומתחם יד שנייה. בנוסף, מעמידה הנהלת הפסטיבל לרשות באי הפסטיבל סוכה, שירות שמירת חפצים, חדרי החלפה, חדר ייעודי לתינוקות ולפעוטות וחדרי לינה בלילות שבין ימי הפסטיבל.
מרבית האירועים בפסטיבל הם חד-פעמיים, אך ישנם אירועים קבועים (כמו אירוע הסיום והענקת פרסי גפן ועינת) ואירועים שנשנים כגון מופעים קבועים, פאנלים קבועים וכדומה. בנוסף, עולות בפסטיבל הפקות מקור, לרוב הצגה או מחזמר. כמו כן, מושקים בפסטיבל מוצרים בהם משחקי קופסה וספרים, וכן האסופה השנתית של האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה, היה יהיה.
תוכן הפסטיבל > הפרסים המחולקים בפסטיבל

במסגרת פסטיבל אייקון מוענקים שני פרסים שנתיים:
פרס גפן – הפרס הישראלי ליצירות המקוריות והמתורגמות הטובות ביותר בתחומי המדע הבדיוני והפנטזיה.
פרס עינת – פרס הניתן לסיפורים מקוריים בתחומי המדע הבדיוני, הפנטזיה והספרות הספקולטיבית העוסקים בנושא השנתי של כל פסטיבל אייקון החל משנת 2007.
פרס נוסף, שנקרא "פרס אייקון לסרט המדע הבדיוני הטוב ביותר שהוצג בכנס", הוענק החל מ-2005, אך הענקתו עברה לפסטיבל אוטופיה לאחר הפיצול.
ראו גם

עולמות
הערות שוליים

1 2  היה היה אייקון... סקירת ההיסטוריה של אייקון עד 2004, באתר סטארבייס 972.
1 2 3  אייקון בעבר, באתר פסטיבל אייקון 2019.
↑  פרוטוקול האספה הכללית של האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה, 15 באוגוסט 2010.
1 2  אייקון 2010 - שאלות ותשובות, באתר הישן של האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה.
↑  אייקון 2020: בחירות עובר למרחב הוירטואלי!, בעמוד הפייסבוק של פסטיבל אייקון, 7 ביולי 2020
↑  בשל מגפת הקורונה הכנס התקיים באופן מקוון.
↑  אורחת מקוונת.
לניניזם

לניניזם (נקרא גם מרקסיזם לניניסטי או מרקסיזם-לניניזם) היא אידאולוגיה שנוצרה מפיתוח האידאולוגיה המרקסיסטית על ידי ולדימיר איליץ' לנין, מנהיגה הראשון של ברית המועצות. אידאולוגיה זו דוגלת בשוויון כלכלי, חיסול המעמדות וביטול הבעלות הפרטית על אמצעי הייצור. באידאולוגיה הלניניסטית מפותחים ומודגשים שני עקרונות מרכזיים: הדיקטטורה של הפרולטריון כאמצעי לבניית המהלך ההיסטורי המוביל לקומוניזם, והדגש על האפשרות של מעטים לעשות מהפכה שאחריה יוקמו גופים גדולים יותר כמו ועד מרכזי שינהיג את המפלגה.
לנין האמין כי על מנת לחולל מהפכה יש ליצור מפלגה של מהפכנים מקצועיים, שייבחרו להיות פעילים במסגרת מפלגה קומוניסטית. בניגוד מסוים לגישה שהוצגה בתאוריה המרקסיסטית, לנין טען שהקפיטליזם ייפול בחוליה החלשה שלו, אותה ראה ברוסיה הקיסרית, ויישם את עקרונות הסוציאליזם במדינה בה התקיים שלטון מלוכני ורובו של העם עסק בחקלאות ולא כפועלים. לנין פעל לפיתוח התודעה המעמדית של החקלאים והפרולטרים ולגרום למהפכה סוציאליסטית. לכן, לנין דגל בהקמתה של מפלגה מרקסיסטית שתשמש חיל חלוץ שיוביל למהפכה של העם ולמענו.
כמו כן, לנין האמין בעקרון הצנטרליזם הדמוקרטי, אשר גורס בדמוקרטיה בתוך המפלגה הבולשיביקית, הזכות להתבטא ולהתווכח בחופשיות בתוך המפלגה, אך אחדות בפעולות מחוץ.
לאחר עלייתה לשלטון של מפלגה מרקסיסטית שתוביל מהפכה עבור ההמון, יגיע שלב בו תעורר המפלגה את העם לרעיונות המרקסיסטיים עד שלבסוף תוותר המפלגה על מעמדה על מנת להגשים את הקומוניזם, וזה דבר, שע"פ הלניניזם הצריך מהפכנים מקצוענים, שמומחים בביצוע ויישום מהפכות ורעיונות מהפכניים.
הלניניזם הוביל את הפלג הבולשביקי במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ברוסיה בראשותו של לנין.
שמה של האידאולוגיה הלניניסטית לא נודעה בשם זה בתקופת שלטונו של לנין. האידאולוגיה נקראה בשם זה (ואף יותר בשם "מרקסיזם-לניניזם") על ידי תלמידיו של לנין. לאחר עלייתו של סטלין נקראה האידאולוגיה (בתוספת הגיגיו של סטלין) בשם "מרקסיזם-לניניזם-סטליניזם".
קיקה סטיין

אנריקה "קיקה" סטיין סולאר (בספרדית: Enrique "Quique" Setién Solar; נולד ב-27 בדצמבר 1958) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ספרדי.
קריירת משחק

סטיין נולד בסנטנדר שבספרד, ובשנת 1977 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה במדי הקבוצה המקומית ראסינג סנטנדר, בה שימש בדרך כלל כשחקן מחליף. הקבוצה ירדה לליגה השנייה בתום עונת 1978/1979, עלתה חזרה ללה ליגה בתום עונת 1980/1981, ירדה שוב בתום עונת 1982/1983 ועלתה בתום עונת 1983/1984. הוא החמיץ את עונת 1982/1983 בשל פציעה.
בתחילת עונת 1985/1986 עבר לאתלטיקו מדריד, וסיים עם הקבוצה במקום החמישי. בעונה העוקבת סיימה הקבוצה במקום השביעי, אך בעונת 1987/1988 לא זכה לדקות משחק משמעותיות תחת המאמן ססאר לואיס מנוטי ובתום העונה עזב את הקבוצה ועבר לCD לוגרונייס, ששיחקה בלה ליגה.
סטיין שיחק בליגורניו במשך ארבע עונות, ובתום עונת 1991/1992 חזר לקבוצת נעוריו, ראסינג סנטנדר, סייע לה לחזור ללה ליגה בתום עונת 1992/1993 ושיחק במדיה עד ינואר 1996, אז שוחרר מהמועדון יחד עם המאמן ויסנטה מיירה. ביוני 1996, לאחר מספר חודשים בהם לא שיחק ובתום העונה בלה ליגה, שיחק שלושה משחקי פלייאוף יחד עם לבאנטה, סייע לה לעלות לליגה השנייה והודיע על פרישה.
קריירת משחק > קריירת נבחרת

סטיין שיחק שלוש פעמים במדי נבחרת ספרד. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-20 בנובמבר 1985 במשחק ידידות נגד אוסטריה שנגמר בתוצאה 0–0.
סטיין זומן לסגל נבחרת ספרד למונדיאל 1986, אך לא שיחק כלל במהלך הטורניר.
קריירת אימון

סטיין החל לאמן בשנת 2001 את ראסינג סנטנדר, הקבוצה בה שיחק במרבית הקריירה שלו. הוא החל לאמן את הקבוצה במחזור הליגה השביעי ובסוף העונה העלה אותה ללה ליגה.
בשנת 2003 עבר לאמן בפולידפורטיבו אחידו (אנ') מהליגה הספרדית השנייה, אך פוטר לאחר שהשיג שני ניצחונות בלבד ב-15 משחקים.
בשנת 2006 אימן את נבחרת גינאה המשוונית במשך שלושה חודשים.
בעונת 2007/2008 החל לאמן קבוצה נוספת בה שיחק, CD לוגרונייס, ששיחקה בליגה הספרדית השלישית בכדורגל, אך פוטר באמצע העונה.
ביוני 2009 החל לאמן את דפורטיבו לוגו. בסוף עונת 2011/2012 עלתה בפעם השנייה בתולדותיה לליגה הספרדית השנייה. הוא הצליח לשמור את הקבוצה בליגה השנייה בשלוש העונות הבאות, כשהיא מסיימת במקומות ה-11, 12 ו-15 בהתאמה.
ב-19 באוקטובר 2015 מונה למאמנה של לאס פאלמס במקומו של פאקו הררה. את עונת 2015/2016 סיימה הקבוצה במקום ה-11. ב-18 במרץ 2017 הודיע כי יעזוב את המועדון בתום עונת 2016/2017 בשל סכסוך עם ההנהלה. הקבוצה סיימה את הליגה במקום ה-14.
ב-26 במאי 2017 חתם לשלוש עונות כמאמן ריאל בטיס. את עונת 2017/2018 סיימה הקבוצה במקום השישי, שהקנה לה כרטיס לשלב הבתים של הליגה האירופית. הקבוצה סיימה במקום הראשון בבית עם שלושה ניצחונות ושלוש תוצאות תיקו, אך הודחה בשלב 32 האחרונות לאחר שהפסידה במצטבר 4–6 לסטאד רן הצרפתית. את עונת 2018/2019 סיימה הקבוצה במקום העשירי, וב-19 במאי 2019 הודיע סטיין כי יעזוב את הקבוצה בתום העונה.
ב-13 בינואר 2020 חתם כמאמן ברצלונה עד לתום עונת 2021/2022, במקומו של המאמן ארנסטו ואלוורדה שפוטר.
ב-17 באוגוסט 2020, לאחר שבעה חודשים בתפקיד, פוטר בעקבות התבוסה 2:8 לבאיירן מינכן ברבע גמר ליגת האלופות.
ב-25 באוקטובר 2022 מונה למאמן ויאריאל מהלה ליגה, לאחר עזיבתו של המאמן אונאי אמרי לאסטון וילה.
חיים אישיים

בנו של סטיין, לארו (אנ'), הוא גם כדורגלן, והוא משחק בעמדת הקשר בסנט אנדראו מהליגה הספרדית הרביעית.
סטיין הוא חובב שחמט ואף שיחק נגד השחקנים הטובים בעולם, כמו גארי קספרוב, אנטולי קרפוב, סרגיי קריאקין ומחשב השחמט המפורסם "כחול עמוק". הוא גם כתב מספר מאמרי שחמט לעיתון "אל מונדו", ביניהם גם הספד לשחמטאי בובי פישר.
תארים > כשחקן

הסופר קאפ הספרדי (1): 1985
רועי גבאי

רועי גבאי (נולד ב-23 באוגוסט 1985) הוא ראש עיריית יבנה החל מנובמבר 2022.
ביוגרפיה

רועי גבאי נולד וגדל ביבנה, בן למיכאל ואושרה גבאי.
את שירותו הצבאי עשה ביחידה מובחרת ושימש מפקד וקצין בסיירת צנחנים וביחידת דובדבן. גבאי מפקד פלוגה ביחידת מילואים מיוחדת בדרגת רב-סרן.
גבאי הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה באוניברסיטה העברית ותואר שני בהצטיינות יתרה במדיניות ציבורית במרכז הבינתחומי הרצליה (אוניברסיטת רייכמן) לרבות סמסטר קיץ באוניברסיטת טקסס.
שימש שנתיים כיועץ פרלמנטרי בכנסת. לאחר מכן עבד כיזם במספר חברות הזנק, וכן שימש כיועץ לראש מטה הדיור הלאומי במשרד האוצר. במקביל, גבאי היה מרצה לשלטון מקומי ויזמות בממשל במרכז הבינתחומי הרצליה.
לאחר מכן, במסגרת ההתמודדות עם נגיף קורונה, שירת במילואים במפקדת "אלון" כקצין נתונים של מערך החקירות האפידימיולוגיות, ולאחר מכן עבר למשל"ט הקורונה של משרד הבריאות, שם הוביל את תחום הבדיקות המהירות. בהמשך, כיהן כראש מטה המנכ"ל במשרד ירושלים ומורשת.
גבאי נבחר לראשונה למועצת העיר יבנה בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013, כחלק מסיעת "יבנה שלנו", וכיהן כחבר מועצה בקואליציה במשך 5 שנים. באוקטובר 2018 נבחר מטעם סיעת "יבנה במרכז" בראשותו, וכיהן 4 שנים נוספות כחבר מועצה, הפעם באופוזיציה.
לאחר פטירתו של ראש העיר צבי גוב-ארי והחלטת משרד הפנים על קיומן של בחירות מיוחדות לראשות העיר יבנה, הודיע גבאי על התמודדותו לתפקיד. בבחירות המיוחדות שנערכו, גבר גבאי על יריביו חיים מסינג ושמעון עשור ונבחר לראש העירייה.
בשנת 2022 נבחר גבאי להיות חלק מנבחרת הצעירים המבטיחים עד גיל 40 של שותפויות אדמונד דה רוטשילד ואתר ICE.
גבאי נבחר בשנית לראשות עיריית יבנה בבחירות שהתקיימו בפברואר 2024.
חיים אישיים

גבאי נשוי לטל והם הורים לשלושה. מתגורר בשכונת נאות רבין הירוקה ביבנה.
הערות שוליים

↑  מנהל הבחירות לעיריית יבנה, הודעת בחירות רשות מקומית יבנה, באתר עיריית יבנה, ‏24 באוקטובר 2018
↑  סיון חילאי, רועי גבאי נבחר לראשות העיר יבנה, באתר ynet, 16 בנובמבר 2022
↑  יוני גבאי, ראש העיר הבא של יבנה - רועי גבאי, באתר כיכר השבת, ‏16 בנובמבר 2022
↑  אסף הדר, אביחי דלאל, "מקבל את התפקיד ביראת כבוד": רועי גבאי נבחר לראשות עיריית יבנה, באתר ישראל היום, ‏15 בנובמבר 2022
↑  רועי גבאי, 40UNDER40 - הצעירים המבטיחים 2022 - אייס, באתר Ice
ישראל במלחמת ששת הימים

| --- | --- |
דגל ישראל
 תאריך כניסה לעימות:  5 ביוני 1967
 תאריך סיום העימות:  10 ביוני 1967
 ראש המדינה:  זלמן שזר
 ראש המדינה בפועל:  לוי אשכול
 מפקדים בולטים:  משה דיין - שר הביטחון יצחק רבין - רמטכ"ל חיים בר-לב עזר ויצמן דוד אלעזר עוזי נרקיס ישעיהו גביש ישראל טל מרדכי הוד שלמה אראל
 מפקדה ראשית:  מטכ"ל
 נתוני המדינה
 אוכלוסייה:  2,776,000‏
 
מלחמת ששת הימים הייתה מלחמה שנערכה מ-5 ביוני עד ל-10 ביוני 1967, בין ישראל לבין כל המדינות הגובלות איתה: מצרים, ירדן, סוריה ולבנון, שנעזרו במדינות ערביות נוספות: עיראק, ערב הסעודית, לוב, סודאן, תוניסיה, מרוקו ואלג'יריה.
המלחמה החלה במכה מקדימה ישראלית על חיל האוויר המצרי, לאחר תקופת המתנה מתוחה, שבה נעשו ניסיונות להימנע מהמלחמה. במהלך המלחמה כבשה מדינת ישראל שטחים נרחבים בסיני, רצועת עזה, רמת הגולן, יהודה ושומרון ומזרח ירושלים. השטח הכולל שנכבש גדול פי שלושה מגודל שטחה של מדינת ישראל שלפני המלחמה.
המתיחות בטרם המלחמה, נוצרה כאשר מצרים ושותפותיה הערביות נקטו צעדים רבים שאיימו על ביטחונה וכלכלתה של ישראל. השלכות המלחמה בתחומי הפוליטיקה הפנימית של המדינות שהשתתפו בה, הגאוגרפיה המדינית והכלכלה האזורית ומהלך המלחמה הקרה הגלובלית היו מרחיקות לכת וממושכות.
הרקע למלחמה

בשנה שקדמה למלחמת ששת הימים התקיימו שלושה מוקדי מתיחות בין ישראל ובין סוריה: הסכסוך על הטיית מקורות הירדן, הסכסוך על הקרקעות של האזור המפורז והתמיכה הסורית בפעילויות חבלה של הפת"ח נגד ישראל. סביב מוקדים אלה עלתה המתיחות בהתמדה, תוך סכנה של הידרדרות למלחמה. בעקבות המתיחות הגוברת בין ישראל ובין סוריה, נקטה מצרים צעדים שנועדו להביע תמיכה בסוריה. ב-4 בנובמבר 1966 נחתם הסכם הגנה בין מצרים ובין סוריה. הסכם זה היווה מעין המשך להסכם ישן יותר בין שתי המדינות, מ-20 באוקטובר 1955. על פי הסכם זה הוקמו "מועצת הגנה משותפת" ו"מפקדה צבאית משותפת" ונקבע שבעת מלחמה יקבל הרמטכ״ל המצרי את הפיקוד על צבאות שתי המדינות. במקביל לאירועים אלה, ברית המועצות הזהירה ושבה והזהירה את ישראל מפגיעה בסוריה. בישראל גברו החששות בעקבות ההסכם הזה והיא הודיעה, ב-6 בנובמבר 1966, על הארכת שירות החובה בצה"ל בחצי שנה.
גם בין ישראל לירדן התקיימה מתיחות, ששיאה בפעולת סמוע: פעולת מיקוש בדרום הר חברון, בנובמבר 1966, בסמוך לקו הירוק, גרמה למותם של שלושה חיילים ישראלים ופציעתם של שישה נוספים. בתגובה יצאה ישראל לפעולת סמוע, שחרגה מעבר לתכנון המקורי ובמהלכה היו נפגעים רבים, מרביתם חיילים ירדניים.
תקופת ההמתנה

ב-15 במאי 1967, בעיצומו של יום העצמאות תשכ"ז, צלחו כוחות יבשה מצריים את תעלת סואץ ונכנסו למרחבי סיני. בכך הכניס נשיא מצרים את ישראל למצב חירום, שכונה "תקופת ההמתנה", והסתיים ביציאתה של ישראל למלחמה.
תגובת ישראל לכניסת הכוחות המצרים לחצי האי סיני הייתה מתונה והתבטאה בעיקר בעליית הכוננות של צה"ל, אך ככל שגדל הכוח המצרי, שזרם לתוך סיני, התחיל צה"ל לגייס כוחות מילואים, כדי להציב אותם מול הגבול המצרי, למקרה שהמצב יתדרדר למלחמה.
ב־17 במאי דרש נשיא מצרים ממפקד כוח החירום של האו"ם בסיני וברצועת עזה שכוחותיו יעזבו את קווי הגבול ויתרכזו במחנותיהם. כוחות האו"ם חיכו להוראה ממזכיר האו"ם ונאצר פנה למזכיר האו"ם, או תאנט, בבקשה שיורה על פינוי כללי של כוח החירום של האומות המאוחדות מאדמת מצרים. ב-22 במאי נענתה דרישתו של נאצר בחיוב. 4,000 חיילי כוח החירום של האו"ם, שחצצו בין הצבא המצרי ובין הגבול הישראלי התפנו ללא דיחוי, ואז הצהיר נאצר שלמחרת היום ייסגרו מצרי טיראן בפני כלי שיט ישראליים, ושהוא מוכן ליציאת ישראל למלחמה נגדו. בו זמנית כמעט, ב-20 במאי, מצרים התחילה להוציא יחידות של צבאה מהזירה התימנית, כדי להעביר אותן לחצי האי סיני. בתגובה לכך ערך צה"ל גיוס כללי של כוחות המילואים, גיוס ששיתק חלק גדול מהמשק הישראלי.
ב־23 במאי סגרה מצרים את מצרי טיראן למעבר ספינות ישראליות על ידי הצבת תותח ארוך טווח שאמור היה להטביע אוניות ישראליות שינסו לעבור. סגירת מצרי טיראן הייתה עילה למלחמה.
בעקבות חסימת המיצרים אמר ראש אמ"ן דאז אהרון יריב :
אם ישראל לא תגיב על סגירת המיצרים - לא יהיה עוד כל ערך לאמינותה ולכושר ההרתעה של ישראל. מדינות ערב יפרשו את חולשתה של ישראל כהזדמנות מצוינת להתנכל לבטחונה ולעצם קיומה
בעולם הערבי פעולתו של נאצר בסגירת המיצרים זכתה לאהדה רבה. במדינות ערב החלו הפגנות המוניות שקראו למלחמה בישראל וחיסולה.
במקביל לסילוק כוחות האו"ם וריכוז הצבא המצרי בסיני, סוריה הגבירה את הכוננות בצבאה ושתי חטיבות שריון ירדניות התחילו לנוע מערבה אל בקעת הירדן. במחצית השנייה של חודש מאי 1967 מנו הכוחות המצריים בסיני כ-130,000 חיילים בשבע דיוויזיות, חלקן משוריינות.
ב-25 במאי קיבלה ישראל מידע מודיעיני שמצרים עומדת לתקוף אותה ב-27 במאי. לאחר פניית הנשיא לינדון ג'ונסון לברית המועצות בנושא, ביטלה מצרים את תוכנית התקיפה. ב-27 במאי לא הושגה הסכמה בדיון בממשלת ישראל על יציאה מידית למלחמה.
תקופת ההמתנה > המצב הבינלאומי והניסיונות למנוע את המלחמה

בסיום מבצע סיני ארצות הברית דרשה מישראל לסגת מסיני והתחייבה בתמורה לדאוג להבטחת חופש המעבר של ישראל במיצרי טיראן. אך עם סגירת המיצרים בידי מצרים והיווצרות המתיחות בין מצרים לישראל, ארצות הברית, שרצתה לשמור על הסטטוס קוו אנטה ולמנוע מלחמה, הזהירה את שתי המדינות שתתקוף את המדינה שתפתח במלחמה, ולשם כך גם הוכנו תוכניות תקיפה אמריקאיות.
ברית המועצות פרסמה הצהרה שבה הצדיקה את כניסת הצבא המצרי לתוך סיני ואת גירוש חיילי כוח החירום של האו"ם. בהצהרה הסובייטית התעלמו לחלוטין מחסימת המיצרים לשיט ישראלי.
צרפת, שהייתה הספקית העיקרית של מערכות הנשק שהיו בידי צה"ל ובת בריתה של ישראל מאז שנות ה-50, החלה לשנות את עמדותיה מאז הסתיימה המלחמה באלג'יריה. שארל דה גול, נשיא צרפת, הזהיר את ישראל מיציאה למלחמה ואף הטיל אמברגו נשק למזרח התיכון. האמברגו פגע רק בישראל כי ארצות ערב התבססו על ספקי נשק אחרים.
תקופת ההמתנה > המצב הבינלאומי והניסיונות למנוע את המלחמה > משט הים האדום

לאחר מלחמת סיני, בעת הדיונים באו"ם על נסיגת ישראל מהשטחים שכבשה, תבעה ישראל שיובטח חופש השיט במצרי טיראן. החלטה בנושא זה הוכשלה על ידי ברית המועצות, בנימוק שאין לתת לתוקפן (ישראל) שום טובת הנאה מתוקפנותו. ארצות הברית הצהירה מחויבות לחופש השיט במצרי טיראן ומספר מדינות ימיות פרסמו הצהרות דומות.
לאחר חסימת מצרי טיראן על ידי המצרים, פנתה ישראל לארצות הברית וביקשה את מימוש מחויבותה. במגעים אלה התברר שארצות הברית וישראל תפסו את ההצהרה בצורה שונה - ארצות הברית הצהירה רק על מחויבות להבטחת השיט האמריקאי במצרי טיראן. הוסכם שארצות הברית תנסה לארגן את פריצת המצור על נמל אילת על ידי שיירת ספינות של מדינות ימיות שונות, אך במגעים של האמריקאים עם המדינות המועמדות למשלוח ספינות, רק הממלכה המאוחדת והולנד הסכימו להשתתף, לכן ארצות הברית זנחה את הרעיון ונתנה לישראל הסכמה שבשתיקה לפעול כראות עיניה.