stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסכסוך בצפון אירלנד
היסטוריית העימות

בשנות ה-60, על רקע אבטלה כבדה, בעיקר של קתולים, ביקש ראש ממשלת צפון אירלנד, טרנס או'ניל (Terence O'Neill) ליצור חברה שוויונית יותר בצפון אירלנד. הניסוי עורר תסיסה בקרב הפרוטסטנטים הלויאליסטים ובראשם המנהיג הדתי איאן פייזלי (Ian Paisley) וב-1966 הוקם מחדש כוח המתנדבים מאלסטר (שנטל לעצמו את שמו של הכוח ממלחמת העולם הראשונה) כמיליציה לשם הגנה על האיחוד ועל הפרוטסטנטים ואנשיו גויסו ככוח עזר למשטרה תחת הכינוי B-specials. מנגד ניסו אירים-לאומיים להקים בצפון אגודת זכויות אזרח שתבעה שוויון זכויות לקתולים. באפריל 1969, לאחר התקפות עזות מצד הלויאליסטים, התפטר או'ניל מתפקידו. באוגוסט, לאחר תהלוכה יוניוניסטית בעיר דרי (או לונדונדרי, בפי היוניוניסטים) החלו מהומות נגד הקתולים, ברובן נטל חלק כוח המתנדבים מאלסטר. ב-14 באוגוסט שלח השלטון הבריטי לצפון אירלנד כוחות צבא, על מנת להגן על הקתולים ולהשיב את הסדר על כנו. בהמשך ביקש הממשל הצפון אירי להגדיל את הנוכחות הצבאית הבריטית במקום, תוך הוצאת ה-B-specials משורות המשטרה.
ביום ראשון, 30 בינואר 1972 ירו צנחנים בריטים למוות ב-14 גברים ונערים קתולים לא חמושים, לאחר מצעד למען זכויות אדם בשכונת העוני בוגסייד בעיר דרי. יום זה, שזכה לכינוי "יום ראשון העקוב מדם" היה אירוע מכונן אשר הביא לתחילתן של 30 שנות אלימות בצפון אירלנד שהשפיעו על בריטניה כולה ומכונות "הצרות". הקתולים החיו את מפלגת השין פיין בצפון ואת הצבא האירי הרפובליקאי (IRA). ב-21 ביולי 1972 ביצע ה-IRA סדרה של פעולות טרור. 22 פצצות שהוטמנו הרגו 9 בני אדם ופצעו קשות יותר מ-130 במה שכונה "יום שישי העקוב מדם". בכך נפתחה סדרת אירועים אלימים בעיקר בבלפסט, בין שתי המיליציות, ה-IRA וכוח המתנדבים מאלסטר, שזכו שתיהן לתמיכה סביבתית מקהילותיהם. בתווך ניצב כוח השיטור הצפון אירי הדל וכוחות צבא בריטניה, שמשימתם נתפסה על ידי היוניוניסטים כאבסורדית - כוח בריטי המספק הגנה ללאומנים אירים רפובליקאים מפני פטריוטים בריטים אמיתיים.
בתחילת שנות ה-80 אנשי ה-IRA קיבלו משלוחי נשק מלוב. בין הפעילויות המרכזיות של התקופה היה הפיגוע במלון גרנד בברייטון שבו נהרגו חמישה אנשים. בשנת 1988 אנשי שהיו במהלך הכנת פיגוע נהרגו על ידי שרותי הביטחון בגיברלטר. בין הניסיונות של פיוס באותה תקופה ניתן לציין הקמת "Citizen's Assembly" על ידי טומי סנדס, ארגון שכלל אמנים ואנשי ספרות בולטים של צפון אירלנד במכל הפלגים.
ה"צרות" נמשכו כשלושים שנה ובמסגרתן נהרגו 2057 רפובליקאים, 1019 יוניוניסטים, 368 אנשי צבא וביטחון ו-82 בלתי מעורבים. ב-10 באפריל 1998 ("יום שישי הטוב") חתמו בבלפסט נציגים של ממשלת בריטניה וממשלת אירלנד על הסכם יום שישי הטוב (הסכם בלפסט) שנועד להסדיר את עתידה של צפון אירלנד על פי רצון אזרחיה ובאופן דמוקרטי. אדריכלי ההסכם, ג'ון יום ודייוויד טרימבל, זכו בפרס נובל לשלום לשנת 1998.
ראו גם

רקע היסטורי קודם: היסטוריה של אירלנד - ממרד חג הפסחא עד החוזה האנגלו-אירי
היסטוריה של צפון אירלנד
יוניוניזם (אירלנד)
הערות שוליים

↑  מניין ההרוגים ב"צרות", אתר אוניברסיטת אלסטר להבנת הקונפליקט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533830205171  GND: 4224971-5  LCCN: sh85092558
זאת שמתחת

"זאת שמתחת" הוא מיני-אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית נופיה, שיצא ב-18 בפברואר 2025.
רקע

האלבום נכתב בעקבות התמודדותה של נופיה עם אתגרים אישיים לאחר השתתפותה בתוכנית "הכוכב הבא". השם "זאת שמתחת" מתייחס לביצוע המצליח שלה לשיר "זאת שמעל לכל המצופה" של דני סנדרסון, אותו ביצעה נופיה במהלך התוכנית וזכה להצלחה רבה.
קידום וסינגלים

נופיה השיקה את האלבום במופע ברדינג 3, תל אביב, לאחר תקופה בה התרחקה מהתקשורת כדי להתמקד ביצירה.
הרכב

השירים משלבים סגנונות רוק, פופ ו-R&B. האלבום הופק בשיתוף עם היוצרים יובל גולד, עומר יפת ואורן עמנואל, חבריה הקרובים של נופיה.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | זאת שמ(תחת)  | 3:09 |
| 2. | נכון (עם ילד)   | 3:21 |
| 3. | אחות  | 3:32 |
| 4. | הבל  | 3:11 |
| 5. | פה לדקה  | 2:26 |
| 6. | יותר מדי  | 3:13 |
| משך כולל: | משך כולל: | 18:54 |
הערות שוליים

1 2  יפעת הללי אברהם, ‏הייתי מאמי לאומית, חד-משמעית. ואז יצאתי החוצה, ופתאום זה לא קרה יותר, באתר ‏מאקו‏, 13 במרץ 2025
1 2  נופיה "זאת שמתחת" אלבום חדש, באתר kimlevi.co.il, ‏18 בפברואר 2025
טרף (סרט, 2022)

| --- | --- |

 בימוי:  בלטאזר קורמאקור 
 הופק בידי:  בלטאזר קורמאקור 
 תסריט:  Ryan Engle 
 עריכה:  ג'יי רבינוביץ' 
 שחקנים ראשיים:  אידריס אלבה שרלטו קופליי Iyana Halley Leah Jeffries Anzor Alem Mel Jarnson 
 מוזיקה:  סטיבן פרייס 
 צילום:  פיליפ רוסלו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל, ויל פאקר פרודקשנס, אולפני RVK 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל 
 הקרנת בכורה:  11 באוגוסט 2022 
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח, סרט הישרדות, סרט דרמה, סרט פעולה 
 www.beastmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
טרף (באנגלית: Beast) הוא סרט מתח והישרדות אמריקאי משנת 2022, בבימויו של בלטסאר קומרקור, על פי תסריט מאת ריאן אנגל המבוסס על סיפור מאת ג'יימי פרימק סאליבן. בסרט מככבים אידריס אלבה, שרלטו קופלי, איאנה האלי וליאה סבה ג'פריס. הסרט עוקב אחר אב ושתי בנותיו המתבגרות המוצאים עצמם ניצודים על ידי אריה עצום ומסוכן במהלך ביקורם בשמורת טבע בדרום אפריקה.
"טרף" יצא לאקרנים בארצות הברית ב-19 באוגוסט 2022 על ידי סרטי יוניברסל.הסרט זכה לביקורות חיוביות באופן כללי מצד המבקרים, והכניס מעט יותר מ-59 מיליון דולר בתקציב הפקה של 36 מיליון דולר.
עלילה

ד"ר נייט סמואלס (אידריס אלבה), רופא שהתאלמן לאחרונה, מגיע עם שתי בנותיו המתבגרות, מרדית' (איאנה האלי) ונורה (ליאה סבה ג'פריס), לביקור בדרום אפריקה, במטרה להתחבר לשורשיהם ולבקר בשמורת טבע המנוהלת על ידי חברו הוותיק, מרטין באטלס (שרלטו קופלי). מה שמתחיל כטיול מרפא הופך במהרה למאבק הישרדות, כאשר אריה עצום, שנעשה תוקפני בעקבות פעולות ציד בלתי חוקיות, מתחיל לצוד אותם ברחבי הסוואנה. המשפחה חייבת להשתמש בכל משאביה כדי לשרוד מול הטורף הקטלני.
צוות השחקנים

אידריס אלבה – ד"ר נייט סמואלס, אב שהתאלמן לאחרונה.
איאנה האלי – מרדית' סמואלס, בתו הבכורה של נייט.
ליאה סבה ג'פריס – נורה סמואלס, בתו הצעירה של נייט.
שרלטו קופלי – מרטין באטלס, ביולוג וחברו הוותיק של נייט.
ביקורות

הסרט "טרף" קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון של 68% על סמך 195 ביקורות, עם הקונצנזוס: "הסרט מספק מתח והתרגשות, אך העלילה צפויה למדי." באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 54 מתוך 100, המבוסס על 46 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
הסרט זכה לביקורות חיוביות. באתר "כלכליסט" נכתב: "סרט הישרדות בג'ונגל עם אידריס אלבה בתפקיד הראשי כשהוא נלחם באריה זועם וקטלני... אפקטיבי כסרט אקשן, ומפתיע לטובה במתח." באתר "סינמסקופ" צוין: "סרט שמציג את אידריס אלבה במאבק הישרדותי מול אריה טורף, עם עלילה מותחת ואפקטים מרשימים."
הערות שוליים

↑  D'Alessandro, Anthony (18 במאי 2021). "Universal Dates Idris Elba Thriller 'Beast' For Summer 2022". Deadline Hollywood. ארכיון מ-18 במאי 2021. נבדק ב-18 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אבנר שביט‏, מי צריך את ארנולד שוורצנגר כשיש במקומו שחקנית כזו?, באתר וואלה, 8 באוגוסט 2022
↑  Beast (2022) | Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com (באנגלית)
↑  יאיר רוה, שני סרטים בשם טרף - שניהם מפתיעים לטובה, באתר כלכליסט, 25 באוגוסט 2022
↑  "טרף" ("Beast") מול "הטרף" ("Prey"), ביקורת - סינמסקופסינמסקופ, באתר סינמסקופ - בלוג הקולנוע של יאיר רוה. ביקורות סרטים, חדשות וטבלת המבקרים, ‏2022-08-28
גדרה

מגדל שעון במבואות גדרה (2019)
מצפה על שם שיר כהן ברחוב דרך ארץ בגדרה
אנדרטת ההליקופטר בגן רון  בגדרה, על שם רס"ב רון משיח, מכונאי מוטס שנפל עם צוות מסוק יסעור במלחמת לבנון השנייה
עתיקות גדרה
גדרה בגלויה עתיקה
בית מינץ – מוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים
פינת ישיבה בפסגת תל קטרה
גן הפסלים של יומה שגב בגדרה
התחנה המרכזית בגדרה (הישנה)
רחוב הביל"ויים
גֵדֵרָה היא מועצה מקומית באזור דרום השפלה במחוז המרכז בישראל. נוסדה כמושבה על ידי קבוצת הביל"ויים ב-כ"ה בכסלו תרמ"ה (13 בדצמבר 1884), והוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1949. היא כונתה "מושבת הביל"ויים", שכן היא המושבה היחידה שהוקמה על ידי אנשי ביל"ו.
ב-2023 התגוררו בגדרה כ-32,500 תושבים.
אטימולוגיה

מקור השם גדרה בתנ"ך. ספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק כ"ג: "הֵמָּה הַיּוֹצְרִים וְיֹשְׁבֵי נְטָעִים וּגְדֵרָה". בתלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"א, עמוד ב': "וגדרה זו סנהדרין שגדרו פרצותיהן של ישראל". גדרה הנזכרת בדברי הימים היא גדרה הנזכרת בספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק ל"ו.
סמל המועצה

סמל המועצה המקומית גדרה הוא סמלה הרשמי של המושבה גדרה וסמלה השני של תנועת ביל"ו.
| --- | --- |

סמל המועצה הרשמי
 גרסאות
 
 סמליל המועצה
 פרטים
 המחזיק בסמל:  מועצה מקומית גדרה
 תאריך אימוץ:  1885 על ידי תנועת ביל"ו, נובמבר 1985 על ידי המועצה המקומית גדרה
 התקנים
 סלוגן:  מושבה מתקדמת בשבילך
 מוטו:  בית יעקב לכו ונלכה
סמל המועצה > היסטוריה

תנועת ביל"ו הוקמה ב-1882 בשם "דאבי"ו", ראשי תיבות מספר שמות, פרק י"ד פסוק ט"ו ”דַּבֵּר אֶל בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וְיִסָּעוּ” באותה זמן הייתה חסרת סמל, לאחר ששמה שונה ל"ביל"ו" ראשי תיבות מספר ישעיהו, פרק ב' פסוק ה' ”בֵּ֖ית יַעֲקֹ֑ב לְכ֥וּ וְנֵלְכָ֖ה” אומץ הסמל הראשון. סמל זה הוא מגן דוד שבמרכזו כפות ידיים שלובות שנתחמות בצורת מעגל על ידי הפתגם הלטיני "בתמימות דעים מתעצמים עם העניינים הקטנים אך תוך מחלוקות נהרסים גם העניינים הגדולים", בצלעותיו של מגן הדוד משובץ פסוק מספר ישעיהו, פרק ס', פסוק כ"ב ”הַקָּטֹן֙ יִהְיֶ֣ה לָאֶ֔לֶף וְהַצָּעִ֖יר לְג֣וֹי עָצ֑וּם”.
עם העברת הלשכה המרכזית של ביל"ו לירושלים בהוראתו של הרב יחיאל מיכל פינס הופיע סמלה השני של ביל"ו ששימש כחותמת. צורתו עגולה, במרכז הסמל איור של הרי יהודה ועליהם עצים ירוקים, בתחתית הסמל הפסוק ”בֵּ֖ית יַעֲקֹ֑ב לְכ֥וּ וְנֵלְכָ֖ה”, מעליו חלק פסוק מספר במדבר, פרק י"ג, פסוק ל' ”כִּֽי־יָכ֥וֹל נוּכַ֖ל לָֽהּ”, מעל הפסוק מגן דוד ריק בצבע תכלת וחלקו השני של פסוק ל' ”עָלֹ֤ה נַעֲלֶה֙ וְיָרַ֣שְׁנוּ אֹתָ֔הּ”, פסוק זה מעיד על חזונה של התנועה. בחלק העליון של הסמל מופיע הכיתוב "בית ועד לחברת בילו ירושלים תוב"א" (תיבנה ותיכונן במהרה בימינו, אמן).
בנובמבר 1958 אומץ באופן רשמי כסמלה של המועצה המקומית גדרה.
סמל המועצה > סמליל (לוגו)

הסמליל הראשון הורכב משמה של המושבה בכחול כהה ומשמאלה סמל המועצה, מימין ממוקם איור של עץ בצבע ירוק בהיר ועליו פרפר בצבעים שונים, מתחת לשם המועצה הסלוגן "גדרה מובילה באיכות חיים".
ב-13 בדצמבר 2024, חנך ראש המועצה סהר פינטו סמליל חדש לרגל חגיגות 140 שנים להקמת היישוב. בחלקו הימני של הסמליל מצוי איור מעוגל המכיל בחציו הימני שמש ובחציו השמאלי משבצות בצבעים שונים המדמים רצפת ריקודים מוארת, שני החצאים תוחמים כפתור פליי בצבע כחול כהה, מעל האיור שני עלי כותרת. בחלקו השמאלי של הסמליל הכיתוב "גדרה" בגדול ומתחתיו נמצאים הסלוגן "מושבה מתקדמת בשבילך", סמל גדרה והמילה גדרה באנגלית. כל המלל בחלק השמאלי בצבע כחול כהה.
היסטוריה > בעת העתיקה

תל קטרה הוא תל עתיק בצפון גדרה. עד 1948 שכן עליו הכפר קאטרה, שנכבש ונהרס במלחמת העצמאות. לפי החרסים שנתגלו במקום, הוא היה מיושב בתקופת הברונזה הקדומה, בתיכונה ובתקופת הברזל ובהמשך, עד לתקופה הביזנטית. יש סברה שזה מקומה של העיר קדרון, המוכרת ממלחמות החשמונאים. ייתכן שהשם קטרה שמר על השם העתיק קדרון, שהוא גם שמו של המושב הסמוך קדרון. בפסגת התל הוקמה תצפית וספסלי מנוחה. משם יש תצפית יפה על גדרה והסביבה. בימי סטראבון (ביצירתו "החיבור הגאוגרפי", מתקופת תחילת הספירה הנוצרית) "גדריס" נחשבה חלק מפיניקיה, שהיהודים ניכסו לעצמם. על פי דברי זקני השכונה הנתמכים בחפירות ארכאולוגיות, יש בשטח התל קברים של תושבים ערבים אשר התגוררו באזור התל.
במוזיאון לתולדות גדרה מוצגים ממצאים שהתגלו במערת קבורה מהתקופה הכנענית ומהתקופה הביזנטית אשר התגלו בגבעות הכורכר ו"מחורבת חברא". מערת הקבורה מהתקופה הכנענית כללה חדר אחד בגודל של שישה מטרים מרובעים. המערה נחצבה במדרון הדרום-מזרחי של רכס הכורכר. בקבר נמצאו מנחות קבורה וכן כלי חרס ביתיים, כלי נשק וחרפושיות, המאפשרות תיארוך לתקופה הכנענית התיכונה שלב ב'.
במערה מהתקופה הביזנטית שנחתמה באבן גולל, חדר אחד ובו תשעה כוכי קבורה. נמצאו בה מנחות קבורה אופייניות ומטבע מימי קונסטנטינוס הראשון. בין הכלים המוצגים במוזיאון: צמידי זכוכית, חרוזי זכוכית ובקבוקי זכוכית.
בצפונה של גדרה באתר "חורבת חברא" נמצאו מבנים, בית בד ובאר וכן לוח שיש עם כתובת בעברית. התאריך המשוער אף הוא מהתקופה הביזנטית.
בכניסה יש ציטוט של השם גדרה ממפת מידבא ומספר דברי הימים. אך הם לא קשורים למושבה החדשה.
היסטוריה > הקמת המושבה

גדרה נוסדה ב-1884, על ידי אנשי ביל"ו, שעלו לארץ-ישראל בעקבות פרעות 1881–1882 ביהודי רוסיה. רבי יחיאל מיכל פינס, רכש ב־1884 מהקונסול הצרפתי ביפו 3,000 דונם ליד הכפר הערבי קטרה.
בנר שני של חנוכה, כ"ו בכסלו תרמ"ה, 14 בדצמבר 1884, עלו על הקרקע הביל"ויים צבי הורביץ ושלמה זלמן צוקרמן. הם הדליקו על גבעת המושבה שתי מדורות כנגד שני נרות חנוכה. במשך השבועות הבאים עלו גם שאר החברים: מרדכי חנקין (הנקין), בנימין פוקס, דב ליבוביץ, יוסף ליס, יעקב שלמה חזנוב, יעקב מוהילבסקי, מנחם מנדל מוהילבסקי ואליהו סברדלוב.
תשעת הבילויים התיישבו בצריף עץ והחלו לעבד את השדות. בשנים הראשונות התמודדו עם קשיים כלכליים קשים שגרמו לעזיבת חלק מהביל”ויים. לאחר שנים אחדות מספר המתיישבים גדל עם הצטרפותן של משפחות נוספות, שביחד עם הבילויים נשארו בגדרה כל חייהם ובזכותם התפתחה המושבה והתבססה.
היסטוריה > 1885

על הגבעה מצאו המייסדים את צריף העץ שבנה עבורם פטרונם יחיאל מיכל פינס. בשנה הראשונה הם נטעו גפנים שהיוו במשך עשרות שנים מקור הפרנסה העיקרי בגדרה. בשנים הראשונות הם התקשו להתפרנס. חובבי ציון נרתמו לעזרתם ורכשו מחרשות וסוסים כדי שיוכלו לגדל חיטה. בעזרת חובבי ציון גם נבנו אורוות לסוסים ורפתות לפרות. ערביי הכפר השכן קטרה דרשו להרוס את המבנים והצליחו לגרום להריסת הגג. הגדרתים פנו לשלטון העות'מאני בבקשה לאפשר להם להשלים את הגג מעל הבור שחיו בו. זה היה המבנה הראשון במושבה, בו חיו הגדרתים בתקופה הראשונה.
היסטוריה > 1887–1888

גדרה הוקמה על שטח שנקנה להם או הוחכר מכפריי קטרה. מכירת האדמות לגדרתים לא אפשרה להם להתפרנס מחקלאות שהייתה מקור חשוב של פרנסתם. היחסים בין אנשי קטרה ואנשי גדרה הורעו והיו תקיפות משני הצדדים. העוינות בין גדרה לקטרה הגיעה לשיאה כשהכפריים גנבו סוס מגדרה, המתיישבים רדפו אחריהם, החזירו את הסוס ותפסו אחד מהגנבים. אותו לילה, ב-17 באוקטובר 1888, תקפו הכפריים את גדרה כדי לשחרר את העציר. יריות נורו באוויר ואבנים יודו, אך שני הצדדים נזהרו שלא להרוג איש והערבים נהדפו. למחרת הגיעה לגדרה תגבורת משתי מושבות שכנות, עקרון וראשון-לציון, אך רק הגעת החיילים הטורקים מנעה תגרה המונית. השלטונות עצרו ארבעה מכפריי קטרה ושחררו את הערבי שהוחזק בידי היהודים.
התגרה שככה, ושני היישובים השכינו שלום ביניהם. נראה שמאז והלאה השלימה קטרה עם קיומה של גדרה. אנשי המושבה קיבלו רישיון לבניית בתים ברחוב היחיד בגדרה, שמאוחר יותר נקרא רחוב הבילויים וכיום הוא רחוב לשימור.
היסטוריה > 1888–1912

בין הבילויים שהגיעו לגדרה היו בילויים מראשון לציון. כעבור זמן קצר הם חזרו למושבה ראשון לציון. מספר הבילוייים בגדרה הצטמק והם נאבקו בתנאים ללא-נשוא. מהחזון הגדול של תנועת ביל"ו נשארו שתי קבוצות קטנות: בראשון-לציון ובגדרה.
מתיישבים חדשים הגיעו למושבה במשך מספר שנים כדי לחזק אותה ולעבוד בחקלאות. הם קנו בכספם את הנחלאות מהמתיישבים שעזבו.
משפחות אלו: שכביץ, לובצקי, אורשנסקי, שפאק, רצקובסקי, אדמוני, פרנקל, צרניאבסקי, וגומברג, ביחד עם הבילויים שנשארו, יסדו את המושבה גדרה. הם חיו בגדרה כל חייהם והיו האבות המייסדים של גדרה.
בשנת 1888 קיבלו אנשי המושבה רישיון לבנות בתים. גם יעקב שכביץ שעלה לארץ ישראל קיבל רישיון בניה והתיישב בגדרה ליד הבילויים, והיה לתלמיד החכם של המושבה.
בשנת 1889 עמדו מתיישבי גדרה במוקד מחלוקת חריפה, בה נטלו חלק רבנים ועסקנים ציונים בישראל ומחוצה לה, בעניין עיבוד אדמותיהם בשנת השמיטה ("פולמוס גדרה").
היסטוריה > 1912–1929

בשנת 1912 הגיעו למושבה עוד 34 משפחות ממחוז שרעב בתימן, שעלו ארצה בעקבות קריאתו של שמואל יבנאלי. המשפחות הועסקו בבתי הביל"ויים האיכרים, ושכרם הזעום שולם מידי "המשרד הארץ ישראלי". אנשי גדרה קנו מכונה לניפוי חיטה, אשר מחירה נוכה במשך שנתיים משכרם של הפועלים התימנים, אף משעה שהמכונה התקלקלה. תושבים תימנים ראשונים אלה עזבו את המושבה בשנת 1924, לאחר שלא נתקבלו לחברות במושבה, ולא הוקצתה להם קרקע חקלאית. סיבה נוספת לעזיבתם הייתה בידודם מיתר בני העדה התימנים, והאופי החילוני של המושבה שלא תאם את אורח חייהם.
בשנת 1929 הקים הד"ר אריה בן גפן את בית החולים הראשון לחולי ריאה בארץ ישראל (ביל"ו) בגדרה. ב-1940 שכרו את המקום פרופ' גוידו אהרן מנדס ובנו מאור מאוריציו מנדס. שניהם מומחים למחלות ריאה שעלו שנה קודם לכן מרומא איטליה, והקימו סנטוריום לחולי ריאות שרכש מוניטין בין-לאומי ובו יישמו את שיטת מונלדי לטפול פולשני בחולי שחפת בטרם התגלתה תרופת הסטרפטומיצין.
היסטוריה > 1930–1948

כמאתיים עולים מגרמניה באו כחלק מקבוצות של תנועת החלוץ – פלוגה של "הקיבוץ המאוחד. הם גרו ברפתות האיכרים ועבדו בסלילת כבישים, בחקלאות, ומשקי בית. לאחר קום המדינה, הוקמה בגדרה שכונת הקבע של העולים מגרמניה מדרום לגורן הביל"ויים ומכונה "השכונה הגרמנית".
חלק מחברי הקבוצה הזאת עברו לעין זרא שבגליל העליון והקימו את קיבוץ כפר סאלד. קבוצה שנייה של יוצאי גרמניה הייתה של חברי פועלי אגודת ישראל שעבדו בתחילה במשק פטר הגדול. הקבוצה הקימה בגדרה אוהלים וצריפים, ומאוחר יותר הצטרפו אליה פליטים מליל הבדולח בגרמניה, קבוצת נוער של אגודת ישראל מפולין, וקבוצת ילדים מילדי טהראן. הקיבוץ השלישי שפעל תקופה קצרה בגדרה מנה 20 איש מ"הסתדרות האקדמאים הציונים" יוצאי פולין, אולם הוא התפרק תוך זמן קצר יחסית וחלק מחבריו נותרו לגור בגדרה. כאמור, שכונת הקבע של העולים הגרמנית בגדרה הוקמה מדרום לגורן הביל"ויים והיא מכונה "השכונה הגרמנית". בתחילה היו העולים הגרמנים ותרבותם ללעג מצד הביל"ויים ותיקי המושבה, אולם אט אט שגשגו בתחום החקלאות, והשתלבו בחיי התרבות של המושבה.
בשנת 1935 הוקם מגדל המים והביטחון.
היסטוריה > 1949–הווה

עם קום המדינה, הגיעו לגדרה בעזרתה של הסוכנות היהודית כשלושת אלפים עולים חדשים (פי שלושה מהאוכלוסייה הקיימת) ממדינות שונות: תימן, רומניה, עיראק, פולין, מצרים, מרוקו, תוניסיה, הודו, איראן ולוב.
רוב העולים הגיעו מתימן (38% מכלל המתיישבים בגדרה) בעליית מרבד הקסמים וכנפי נשרים.
העולים שוכנו ב־2 מעברות (מעברת גדרה) זמניות באזור הצפוני של המושבה למשך כשנה עד שלוש שנים. ולאחר מכן החלו באופן הדרגתי לעבור למבני קבע ביישוב הערבי הסמוך קטרה.
שלב סגירת המעברה באופן הסופי היה בשנת 1957.
בשנת 1950 הוקם בגדרה כפר אוריאל – מיזם לשילוב עולים עיוורים במסגרתו שוכנו העולים ובני משפחותיהם בשיכון מגורים מיוחד בתוך היישוב ובסמוך למפעל תעסוקה. המיזם פעל עד שנת 1967.
בסוף שנות השמונים, במסגרת עליית משה, הגיעו לגדרה עולים מאתיופיה אשר שוכנו ברובם בשכונת שפירא שבצפון היישוב. נכון לשנת 2006 חיו בגדרה כ-1,380 בני העדה האתיופית.
החל משנות ה-2000 נבנו כמה שכונות חדשות במזרח גדרה. רוב דיירי השכונות החדשות הם זוגות צעירים ומשפרי דיור. הקמת השכונות החדשות הובילה לעלייה משמעותית של מספר התושבים ביישוב.
בינואר 2009, במהלך מבצע עופרת יצוקה, ספגה גדרה לראשונה פגיעות של טילי גראד שנורו מרצועת עזה.
באוגוסט 2019 במסגרת הקמת השכונות החדשות במזרח העיר נחנך ספורטק בגודל של כ-15 דונם.
ביוני 2022 הרסה הרשות לאכיפה במקרקעין את המתחם הבלתי חוקי של חמולת אבו עסא בגדרה, שנבנה כחמש שנים קודם לכן על קרקעות פרטיות הנמצאת בבעלות משותפת של חקלאים יהודיים באזור גדרה, רחובות, בסיס תל נוף והמושבים הסמוכים.
ב-1 באוקטובר 2024 במהלך המתקפה האיראנית על ישראל פגע טיל בליסטי סמוך לבית הספר היסודי "שלהבות חב"ד" שבדרום-מזרח גדרה, הפגיעה גרמה לנזק ברכוש ללא נפגעים בגוף.
גאוגרפיה

גדרה בנויה על פני 7 גבעות אשר מתנשאות לגובה של כ־90 מטר מעל פני הים. בשטח השיפוט שלה מצויים שטחים ירוקים רבים. מצפון היא גובלת עם תל קטרה, וממערב משתרעים שטחים חקלאים. הרי יהודה מתנשאים ממזרח לגדרה, ומופיעים בסמל המועצה המקומית. מצפון וממזרח גדרה גובלת במושב קדרון ובמועצה אזורית ברנר, ממערב במועצה אזורית גדרות ומדרום במועצה אזורית באר טוביה.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים בגדרה 31,075 תושבים, מתוכם 30,566 תושבי ישראל (מקום 74 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+1.3% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 89.3%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 13,060 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה בגדרה:
ראשי המועצה

אליהו פרנקל (1949–1962)
צבי הרברט עגנון (1962–1969)
יוסף גרפי (1969–1972)
שלום כהן (1972–1974)
יהודה לרנר (1974–1975)
יוסף גרפי (1975–1976)
שלום כהן (1976–1993}
אלי רדיע (1993–2003)
ירון יצחק בן-נון (2003–2008)
יואל גמליאל (2008–2024)
סהר פינטו (2024-הווה)
אתרים בעלי חשיבות > אתרי עניין

בית מינץ – מוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים
בור הביל"ויים
מגדל המים והביטחון
הפעמון
בית הכנסת ישורון
בית לוינסון
צריף הביל"ויים - סברדלוב – הצריף היחיד שנותר מימי העלייה הראשונה
בית פוקס – מועדון בני ברית
משטרת קטרה – מצודת טגארט בריטית שהוקמה סמוך לגדרה
גן הפסלים – גן פסלים פתוח לקהל של הפסל יומה שגב המתגורר במקום. הפסלים עשויים מגרוטאות מתכת שמצא וממלאים בצפיפות את הגן
גן בילו – גן עתיק שניטע על ידי הבילויים בהגיעם ליישוב
בית הספר הראשון – בית הספר הראשון שהוקם המושבה גדרה ובין בתי הספר העבריים הראשונים בעולם.
אתרים בעלי חשיבות > מוסדות רפואיים

המרכז הרפואי הגריאטרי הרצפלד – בית חולים גריאטרי ושיקומי
נווה אורנים – בית אבות לתשושים סיעודי ותשושי נפש ומרכז החלמה
בית מרפא גנים – בית אבות סיעודי, ובית חולים גריאטרי ושיקומי
מוסדות דת

בית הכנסת אהבת עולם
בית הכנסת בן איש חי
בית הכנסת חב"ד
בית הכנסת אהבת ישראל
בית הכנסת נצח ישראל
בית הכנסת אור החיים
בית הכנסת קהילתי קהילת יש"י
מקווה גברים "טהרת עולם"
מקווה גברים חב"ד
מקווה גברים מועצה דתית גדרה
מקווה נשים "יסמין"
מקווה גברים מועצה דתית גדרה
חינוך

בגדרה פועלים מספר בתי ספר, רובם נפתחו החל מתחילת המאה ה-21 עם בניית השכונות החדשות במזרח גדרה.
בתי ספר יסודיים:
ממלכתי: בית הספר "פינס", בית הספר "רעות", בית הספר "גוונים", בית הספר "רימונים", בית הספר "הביל"ויים".
ממלכתי משלב: בית הספר "קשת".
ממלכתי דתי: בית הספר "אוהל שלום".
תלמוד תורה: תלמוד תורה מעלות רם.
חב"ד: בית הספר "שלהבות".
בתי ספר על-יסודיים (חטיבות ביניים ותיכונים):
ממלכתי: תיכון דרכא ע"ש מנחם בגין (לשעבר: תיכון אזורי גדרה), תיכון דרכא רמון ע"ש אילן ואסף רמון ותיכון חדש גדרה שנפתח בשכונות החדשות.
ממלכתי דתי: תיכון נתיבי נועם.
אולפנה: אולפנת הרב בהר"ן.
תמונות

הפעמון (2010)
בנייני קומות במרכז
הפעמון ובית הכנסת (2006)
בור הבילויים
מגדל המים
בית פוקס
בית פוקס – מועדון בני ברית
האנדרטה הישנה לחללי מערכות ישראל (נהרסה ב-16/3/2020 ובמקומה הוקמה אנדרטה חדשה ליד מתנ"ס אופק)
צריף סברדלוב (צריף הבילויים)
מוזיאון בית מינץ
גלגל עינויים בגן הפסלים של יומה שגב
יהודי עם תפילין בגן הפסלים של יומה שגב
הגן בחזיתו של בית מינץ
שכונת מגורים חדשה בגדרה
מצודת טיגארט נטושה בשולי היישוב
משטרת קטרה
הקומה הראשונה במשטרת קטרה
המנהרה. למעלה המגדל בקטרה
שלט הכניסה המקורי של משטרת קטרה
בנייני דירות בגדרה
ערים תאומות

צרפת ואלנס, צרפת
רומניה רומאן, רומניה (מ־2012)
ראו גם

פולמוס גדרה
מעברת גדרה
משטרת קטרה
לקריאה נוספת

ואלה תולדות גדרה, הפקה עופר שמש, הוצאת מוזיאון גדרה, 2009
רן אהרונסון, לכו ונלכה, ירושלים: הוצאת יד בן-צבי, 2004
דורית ישראל, "גדרה – בית יעקב לכו ונלכה", בתוך: זאב ענר (עורך), סיפורי מושבות: סיפורן של חמישים ושתיים המושבות בא"י, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1996 (הספר בקטלוג ULI).
משה סמילנסקי, פרקים בתולדות היישוב, תל אביב: הוצאת דביר, 1939
נשיכת אהבה

נשיכת אהבה על הצוואר
נשיכת אהבה או היקי (באנגלית: Hickey) היא סימן או חבורה זמניים בעור הנגרמים כתוצאה משטף דם קטן. הסימן מופיע בעקבות נשיקה, מציצה או נשיכה חזקה הגורמת לקריעתם של כלי דם תת-עוריים.
נשיכות אהבה נותרות על הגוף במשך ימים ספורים, אך הדבר משתנה בין אנשים שונים. כנרים או ויולנים עשויים לקבל את הסימן כתוצאה מלחץ המופעל על ידי הסנטר בזמן שהם מתאמנים, ויש נטייה לבלבל זאת עם נשיכת אהבה.
ישנן מספר תרופות לנשיכת אהבה, ואחת מהן היא החזקת כף קרה כנגד מקום הנשיכה כדי לפזר את קרישי הדם שנצברו. דרך נוספת היא לסובב מטרפה על המקום, כדי להפחית מצבעו.
להרוג אייל קדוש

| --- | --- |

 בימוי:  יורגוס לנתימוס 
 הופק בידי:  יורגוס לנתימוס, אנדרו בונאר לואו 
 תסריט:  יורגוס לנתימוס, אפתימיס פליפו 
 עריכה:  יורגוס לנת'ימוס 
 שחקנים ראשיים:  ניקול קידמן בארי קיוגן אלישה סילברסטון קולין פארל ביל קאמפ בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 צילום:  Thimios Bakatakis 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, אירלנד 
 חברה מפיצה:  ורטיגו מדיה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 באוקטובר 2017 
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מתח, סרט אימה 
 מקום התרחשות:  אוהיו 
 הכנסות באתר מוג'ו:   killingofasacreddeer
 דף הסרט ב־IMDb
 
להרוג אייל קדוש (באנגלית: The Killing of a Sacred Deer) הוא סרט אימה - מותחן פסיכולוגי משנת 2017, בבימויו של יורגוס לנתימוס, שגם כתב את התסריט יחד עם אפתימיס פיליפו. בסרט מככבים קולין פארל, ניקול קידמן, בארי קיוגן, ראפי קסידי וסאני סולג'יק. הסרט עוסק במנתח לב בכיר המתמודד עם השלכות בלתי צפויות בעקבות קשריו עם נער צעיר, מה שמוביל לסדרה של אירועים מטרידים המאיימים על משפחתו. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן, שם זכה בפרס התסריט הטוב ביותר.
עלילה

סטיבן מרפי (קולין פארל) הוא מנתח לב מוערך החי עם אשתו אנה (ניקול קידמן), רופאת עיניים מצליחה, ושני ילדיהם, קים (ראפי קסידי) ובוב (סאני סולג'יק). סטיבן מפתח קשר עם מרטין (בארי קיוגן), נער שאביו נפטר במהלך ניתוח שביצע סטיבן. כאשר מרטין מתקרב למשפחתו של סטיבן, מתרחשים אירועים בלתי מוסברים המאיימים על בריאותם של בני המשפחה. מרטין מציב בפני סטיבן אולטימטום מוסרי קשה, המחייב אותו לקבל החלטה טראגית כדי להציל את משפחתו.
צוות השחקנים

קולין פארל – סטיבן מרפי, מנתח לב בכיר.
ניקול קידמן – אנה מרפי, אשתו של סטיבן ורופאת עיניים.
בארי קיוגן – מרטין, נער מסתורי הקשור לעברו של סטיבן.
ראפי קסידי – קים מרפי, בתם המתבגרת של סטיבן ואנה.
סאני סולג'יק – בוב מרפי, בנם הצעיר של סטיבן ואנה.