stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Random Access Memories (10th Anniversary Edition)
קרדיטים > מוזיקאים נוספים

גרג ליש - גיטרת פדאל סטיל (רצועות 1–3, 9-11, 15), גיטרת לאפ סטיל (רצועות 7, 9)
כריס קסוול - כלי מקלדת (רצועות 1–4, 7-11, 15), תזמור, עיבודים
פול ג'קסון ג'וניור - גיטרה (רצועות 1–3, 7-11, 15)
נתן איסט - בס (רצועות 1–6, 8, 11, 15)
ג'יימס גנוס - בס (רצועות 3, 7, 9-11, 13)
ג'ון רובינסון - תופים (רצועות 1,2, 4-6, 15)
עומר חכים - תופים (רצועות 3, 7-9, 11, 13), כלי הקשה (רצועה 10)
קווין - כלי הקשה (רצועות 1, 3-5, 7, 10, 11), תופים (רצועה 7)
תומאס בלוך - אונד מרטנו (רצועה 7), קריסטל באשט (רצועה 10)
קרדיטים > תזמורת

מנצח - דאגלס וולטר
קבלן - ג'וזף סולידו
כינור - אסא דורי, יוהנה קרייצ'י, ריטה ובר, קווין קונולי, ג'ואל פרגמן, סונג לי, אירינה וולושינה, מרגרט ווטן, מרי ק. סלואן, נינה אבטוחוב, מיוואקו ווטאנאבה, סמואל פישר, ליסה דונדינגר, רפאל רישיק, סינתיה מוסאס, שרה פרקינס, ניל האמונד, אוליביה צוי, קלבריה מק'צ'סני, קארי קנדי, ליסה סאטון, אודרי סולומון
ויולה - אנדרו פיקן, אלמה פרננדז, רודני וירץ, קרולין ריילי, הארי שירינן, ג'ודי רובין, רולנד קאטו, ריי טישר
צ'לו - כריסטינה סול, פאולה הוכלטר, ונסה פ. סמית, טימותי לו, ארמן קסאג'יקיאן
קונטרבס - צ'ארלס ברגהופר, דון פרון, דרו דמבובסקי
חליל - גרג האקינס, סטיב קג'אלה, שרה אנדון
אבוב - ארל דאמלר
קלרינט - מרטי קריסטל, ג'ין צ'יפריאנו
קלרינט בס - ג'ין צ'יפריאנו
בסון - גודית' פארמר
קרן אנגלית - דייוויד קוסוף
קרן צרפתית - ניית'ן קמפבל, ג'יימס אטקינסון, ג'סטין האגמן, סטפני אוקיף, דניאל אונדארזה
חצוצרה - גארי גרנט, וורן לואנינג, צ'ארלס פינדלי, לארי מקגווייר
טרומבון - אנדרו מרטין, צ'ארלס מורילאס, צ'ארלס לופר, בוב מק'צ'סני
טרומבון בס - קרייג גוסנל
כלי הקשה - בריאן קילגור, מארק קונברס
בות' - כריס קסוול
מקהלה (רצועה 7) - שירלי קוסנאדי, אליסה מ. קרמשו, איליינה ס. קרנשו, אלכסנדרה גאן, ג'פרי גאן, אמה ס. גאן, ויקטור פינשי, מריה א. בריט, ג'ושוע בריט, אלישיה גרנט, צ'לסי ט. דיבלסי, ג'סיקה רוטר, בניצוח אנג'י ג'רי
מהדורה ללא תופים

ב-28 בספטמבר 2023, דאפט פאנק הכריזו על הוצאה מחודשת נוספת לרגל יום השנה, אלבום רמיקס בשם Random Access Memories (Drumless Edition). הוא צפוי לצאת ב-17 בנובמבר 2023 וכולל את 13 רצועות האלבום המקוריות ללא אלמנטים של תופים או כלי הקשה. "Within (Drumless Edition)" יצא כסינגל שיווקי יחד עם ההכרזה על האלבום. כמו במהדורה המחודשת של יום השנה העשירי, גרסת Dolby Atmos של המהדורה המחודשת תשוחרר גם היא באותו היום.
מצעדים

|   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 14 |
|  יפן | אוריקון | 20 |
|  יפן | מצעד אלבומים משולבים היפניים | 50 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 11 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 8 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 4 |
יוחנן גוש חלב

| --- | --- |

 לידה:  3 באפריל 1886 
 פטירה:  4 באפריל 1951 (בגיל 65) חיפה, ישראל 
 שם לידה:  Widder Dávid 
 מדינה:  הונגריה, ישראל 
 
יוחנן גוש חלב (בשם קודם יאנוש גיסקלאי במקור דוד וידר בהונגרית: Giszkalay János; מקום הולדתו לא מצוין, ייתכן ניטרה, 3 באפריל 1886 – חיפה, 4 באפריל 1951) היה סופר יהודי-הונגרי, משורר, מחזאי, מתרגם, עורך עיתון, מוציא לאור, איש ציבור, פוליטיקאי, אחד הנציגים הספרותיים המשמעותיים ביותר של הציונות ההונגרית.
ביוגרפיה

שלמה וידר, היסטוריון ספרות ומורה בגימנסיה היהודית של בודפשט היה אחיו של יוחנן גוש חלב וגם הוא עלה ארצה אחרי השואה. וידר היה גם מהעורכים של הלקסיקון יהודי הונגרי. מאמריו וסיפוריו הקצרים של יוחנן גוש חלב (יאנוש גיסקלאי) פורסמו בעיתונים יהודיים בבודפשט תחת השם ארדה. הוא המחבר של שיר השבועה הציונית העממית שהתחילה ב"ידיים לשמיים, מי שגבר, מי שאמיץ". בגלל דעות שהביע במאמרי מערכת הוציאה הפרקליטות ההונגרית צו מעצר נגדו, ממנו ברח לרומניה. הבחירה בשמו ההונגרי (במקום דוד וידר) אינה מקרית. יוחנן מגוש חלב בתרגום להונגרית הוא: יאנוש גיסקלאי, הגיבור העממי מהגליל, מגוש חלב, במאה הראשונה לספירה. יאנוש גיסקלאי, הסופר, עלה והתיישב בארץ ישראל בשנת 1939 תשע שנים לפני הקמת המדינה ושינה את שמו ליוחנן גוש חלב. סופר עליו בהונגריה כך: « יאנוש גיסקלאי, נסע לארץ ישראל (פלסטינה) לפני כמה שנים. אומרים שהפך לרועה צאן וכעת רועה עדר כבשים באחד מעמקי חברון ». כך כתב עליו הסופר ארנה ליגטי (מקודם: ליכטנשטיין) שניספה בשואה ב"תחת משקל הדקל. חיי הרוח של דור. 22 שנים בגורל של מיעוטים (עידן הגבורה 1919-1925), בספר שפורסם בקלוז' בשנת 1941.
נפטר בשלוש באפריל 1951 ונקבר בבית הקברות חוף הכרמל שבחיפה.
עבודת העריכה שלו

גוש חלב עבד כחבר הנהלה במגזין אוי קלט (מזרח חדש), שנוסד בשנת 1918 בקלוז' כעיתון יהודי בשפה ההונגרית ((בלה סקיי, אילש קוצר, פטר אויווארי (מקודם: גרוסמן), אימרה סבו, שאנדור בן עמי, לאסלו שאלאמון, הלל דנציג וכו' היו ממקומיו ומכותביו)). בשנת 1926 הפך לעורך הראשי של "אוי קלט. בין 1934 לבין 1936 היה העורך הראשי של כתב העת קזאירט (Kézirat) הספרותי והחברתי שפורסם בלוגוז'.
חיים ציבוריים ופוליטיקה

כחבר מייסד מילא יאנוש גיסקלאי תפקיד משמעותי בהקמת "האיגוד הלאומי היהודי של טרנסילבניה" וב"מפלגה היהודית" בטרנסילבניה שנוסדו בשנת 1918. בשנת 1920, יחד עם הרופא ברנאט קנפלר ועורך הדין חיים ויסבורג, הוקמו את איגוד הספורט הגיבור קלוז'.
יצירותיו הספרותיות > רומנים

החיים הנפלאים של עקיבא. כרכים 1–2. לוגוז', 1934. קריית ספר (בית דפוס צידון)
הכפרה של בת-שבע . רוֹמָן. 1935-1934. קרית ספר (בית דפוס צידון)
שירו של דוד. כרכים 1–2 1936. קרית ספר.
תמר. קלוז', 1924.
תמר. רומן. עוד יום כיפור יגיע, הו ה'. רוֹמָן. 1935. קרית ספר.
שלוש הדרכים של האביר בנייה. נכתב לאנשים קטנים וילדים גדולים קלוז', 1928. הוצאת נוער
יצירותיו הספרותיות > סיפורים

יגיע עוד יום כיפור אלוהים שלי. סיפורים. קלוז' (1925).
שועלים בין החורבות. סצנה מהרומן הגדול שהחל לפני 1800 שנה. קלוז' (1925). (גם עם כריכה עברית נפרדת)
יצירותיו הספרותיות > שירים

מתוך ספר הנבואות החדשות. קלוז' (1923).
חזון גוש חלב. שירים. קלוז' (1925).
יצירותיו הספרותיות > דרמות

כשד"ר ווהלסאנגר רקד גבוט. בשלוש מערכות קצרות. קלוז' 1929.
בני החשמונאים. הצגה לילדים במערכה אחת. קלוז', 1929.
הסוד. דרמה קטנה (קלוז') 1922.
יצירותיו הספרותיות > תרגומיו הספרותיים

היינריך היינה, Confessio judaica . כרך א'. 1935. קרית ספר.
מאיר אהרון גולדשמידט: גורל יהודי. רומן בשלושה כרכים. 1924.
חייו השגויים של יעקוב בנדיקסן. (En Jöde) רומן בשני כרכים. התרגום הוא יצירתו של יאנוש גיסקלאי. 1935. קרית ספר
משה הס : רומא וירושלים. שאלת הלאום הסופית. התרגום הוא יצירתו של יאנוש גיסקלאי. 1937. קרית ספר
נחום סוקולוב: יהודי חדש. תורגם על ידי יאנוש גיסקלאי. 1922.
דוקטור קוהן / מאבק חיים / מבוא: תיאודור הרצל, "דוקטור קוהן" של מקס נורדאו. 1939)
אנ-סקי [רפפורט, שלמה שיינויל], הדיבוק אגדה דרמטית מחיי החסידים בארבע מערכות. הקדמה מאת יאנוש גיסקלאי. 1936. קרית ספר.
אדון שלמה העשיר. התרגום הוא עבודתם המשותפת של קלרי גאל ויאנוש גיסקלאי.
מיכהיוסף בן גוריון, יוסף ואחיו : רומן יהודי עתיק. תורגם על ידי יאנוש גיסקלאי. האיורים נעשו על ידי פרנץ הנדל. בודפשט, 1920
הערות שוליים

↑  http://www.angelfire.com/zine2/judeolog/cikk1/irok.htm
↑  http://adatbank.transindex.ro/inchtm.php?akod=5161
↑  יוחנן גוש חלב באתר GRAVEZ
1 2 3  http://www.korunk.org/?q=node/8&ev=2004&honap=9&cikk=7636
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261742405171  GND: 1069603759  ISNI: 0000 0001 0950 4051  LCCN: nr2001014218  VIAF: 4855570   WorldCat (עם VIAF): 4855570
אילן מושנזון

| --- | --- |

 לידה:  תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת תל אביב  בית הספר לקולנוע בלונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
אילן מושנזון הוא במאי, תסריטאי ומרצה בכיר לקולנוע בגמלאות בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים

אילן מושנזון נשוי לעדנה לבית בן-ארי, שכיהנה במשך שלושים שנה כאוצרת בכירה במוזיאון תל אביב.
סרטיו

רובה חוליות (1979, 95 דקות) -  סרט שכתב וביים אילן מושנזון. "רובה חוליות" ייצג את ישראל בפסטיבל ברלין. התסריט זכה ב בפרס על שם שייקה אופיר (כיום פרס האקדמיה לטלוויזיה).
הסרט מספר על מלחמת חבורות רחוב בין שתי קבוצות ילדים בגילאי 10–12, בשכונה תל אביבית, לקראת החגיגות יום העצמאות השלישי למדינת ישראל, 1950.
חמישה ילדים ובראשם עדי הכינו מארב ליוני שרייבר, הכו אותו ושברו את ידו. מרים, אמו ניצולת השואה של יוני הייתה אחוזת חרדה למראה בנה.
איינשווין השמן עומד בראש כנופיה נגדית בה חבר יוני וביחד הם מתכוונים לנקום בחבורתו של עדי. איינשוויין שב מחיפה עם נשק חדש שפותח בצפון ובעזרתו הוא מתכוון לנצח במלחמת הכנופיות בשכונה. הנשק הוא רובה חוליות שמורכב מחוליית ברזל אותה עוקרים ממזרן קפיצים שהסוכנות מחלקת לעולים חדשים ומרכיבים אותו על קרש. כאשר מניחים אבן על חוליית הברזל ניתן לירות אותה מהרובה.
עדי יוצא אל יוני בסכין ויוני יורה בו ברובה החוליות ופוגע במצחו. יוני נמלט לשפת ימה של תל אביב, הוא מועד וברכו נקרעת. פלשתינה, הקבצנית המשוגעת, מושא לעגם של הילדים, אוספת את יוני לביתה וחובשת אותו. צריפה הוא אתר הנצחה לילדיה שנרצחו באושוויץ. כעת יוני מבין שאלימות מובילה לאלימות ואינה פותרת דבר.
בתפקיד הראשי של יוני שרייבר שיחק אריק רוזן, אז בן 12, לצידו שיחקו גם הילדים נדב ברנר ונסים אליעז. בסרט שיחקו גם יהודית סולה, ליאו יונג, מיכאל כפיר, לואיס רוזנברג ואופליה שטראל (בתפקיד פלשתינה).
התסריט זכה במענק של משרד המסחר והתעשייה. המפיקים היו הישראלי איתן אבן והאמריקאים ריצ'רד סנדרס וג'ון הארדי, שלושתם למדו ביחד עם מושנזון בלונדון. הצלם היה גדי דנציג, העורך ציון אברהמיאן והמלחין יוסי מר-חיים. עיצוב אומנותי איתן לוי.
מאיר שניצר כתב על הסרט:
"חתך נאמן, לפעמים אימפרסיוניסטי מדי, לשנים הראשונות למדינה, על ההווי הייחודי שהיה בהן – משטר צנע וקיצוב מצרכים, ניצולי שואה שתרים אחרי קרובים אבודים, ירידה מואצת מהארץ, וטיפוח הממלכתיות וניצני הלאומנות. נושאים אלה מועברים בצורה קולנועית אינטליגנטית, סובטילית מדי, שכוללת לא מעט רגעי הומור, בצד התפייטות מיופייפת קמעא.
ניסוח מדויק, אך לא חריף, לגיבוש אופיו של הישראלי הלוחם
והנוקם, בסרט שעושה שימוש אלגורי בילדים, והדרכת שחקנים (ילדים) משכנעת."
סוף שבוע מטורף (1986, 90 דקות)
אילן מושנזון ביים על פי תסריט ורעיון מקורי של אלי "חתול" שרייבר. זוהי קומדיית טעויות המתרחשת בסוף שבוע בבית מלון ועוסקת בניכור ובחוסר היכולת ליצור קשרים.
בסרט שיחקו דליק ווליניץ, שאול מזרחי, אריה מוסקונה, איציק בן מלך, אבנר חזקיהו, אוסי הלל, דורון ציפריס, דב נבון, אופליה שטראל וגדעון שמר. המפיקים היו דורון ערן ויעוד לבנון, הצלם היה גדי דנציג, המלחין נחום היימן והעורך ציון אברהמיאן.
הסרט ספג ביקורות שליליות, וירד מהמסכים לאחר זמן קצר.
הערות שוליים

↑  דנה גילרמן, את ניקל קניתי עם מענק השחרור מצה"ל, באתר הארץ, 3 בינואר 2007
↑  מאיר שניצר, הקולנוע הישראלי, הוצאת כנרת, 1994, עמ' 204
↑  מאיר שניצר, נחותון, חדשות, 18 בפברואר 1986
↑  ירון פריד, נפילה - "סוף שבוע מטורף" סגר שבוע אחד של הקרנה, חדשות, 23 בפברואר 1986
צמח מלכודת

צמחי מלכודת הם צמחים המשמשים חלק ממערכת אקולוגית בחקלאות, במטרה לטפל במזיקים. השימוש בצמחי מלכודת היה נפוץ לפני השימוש בחומרי הדברה סינתטיים.
להבדיל מצמחים טורפים אשר תופסים והורגים חרקים, צמחי מלכודת משמשים כחלק מאסטרטגיה של חקלאים וגננים, שמגינים על הגידול העיקרי שלהם הן מפני חרקים ומזיקים, והן מפני צמחים טפילים באמצעות עיצוב המערכת האקולוגית, כך שהגידול העיקרי יהיה פחות אטרקטיבי וצמח המלכודת יהיה יותר מושך, או שהגידול העיקרי לא יהיה נגיש, בגלל דחייה מצמחי המלכודת שנמצאים בקרבת הגידול העיקרי.
אחת ההגדרות המקצועיות לצמחי המלכודת היא "צמחים אשר מגדלים במטרה למשוך חרקים או מזיקים אחרים על מנת למנוע פגיעה בגידול העיקרי שנובעת ממתקפת המזיקים. זאת על ידי מניעת הגעתם לגידול העיקרי או על ידי ריכוזם בחלק מסוים של השדה בו ניתן לטפל בהם".
בימינו חוזר השימוש בצמחי המלכודת ומתגבר עקב החשש מחומרי הדברה המזיקים לאדם ולסביבה, מקרים של פיתוח עמידות ושיקולים כלכליים וחקלאיים.
שיטת ה-Push-pull

אחת הדרכים לשימוש בצמחי המלכודת היא שיטת ה-Push-pull. שיטה זו משתמשת בהתנהגות החרקים המזיקים ואויביהם הטבעיים דרך יצירת גירוי הגורם לגידול העיקרי להיות פחות מושך, ובלתי מתאים למזיק (Push) תוך כדי פיתויים למקור משיכה (pull), אשר ממנו יוסרו המזיקים. שיטה זו אינה משתמשת ברעלים, ולכן היא משמשת כשיטה לצמצום אוכלוסיות, בעיקר בהדברה ביולוגית, ומורידה את הצורך להסתמך על מדבירי חרקים. כל אחד מחלקי השיטה אינו יעיל לגמרי כמדביר מזיקים, אולם שימוש מקביל במשיכה ובדחייה מגביר את היעילות. בשיטה זו יש להבין את הביולוגיה של  ההתנהגות והאינטראקציה עם כל מזיק
.
דחייה ומשיכה של המזיקים הרחק מהגידול העיקרי ואל המלכודת, מתבצע בין השאר, באמצעות סימנים ויזואליים, חומרים נדיפים של הפונדקאי, פרומוני התקבצות ומין, גירויים להטלה או אי-הטלת ביצים וחומרים המסמנים את מקור ההאכלה.
שתילה היקפית

בשיטה זו נשתלים צמחי המלכודת סביב גידול המטרה ומשמשים כגבול אשר מעכב את הגעת המזיק אליו.
שיטות נוספות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דוגמאות

תמכה משמש כצמח מלכודת שדוחה חשופיות.
שיפון מגן על פולי סויה מפני חרקים.
פטוניה מגינה על סולניים כמו עגבניות וצמחי טבק מפני רחפניים ופשפשאים נושאי וירוס צהבון האמיר.
הערות שוליים

↑  Concepts and applications of trap cropping in pest management.  Shelton and Badenes-Perez, (2006)
↑  The Use of Push-Pull Strategies in Integrated Pest Management, Cook S, Khan Z, Pickett J (2007)
↑  Developing sustainable pest control from chemical ecology, Pickett J, Wadhams L, Woodcock C (1997)
פאליו

מראה מתוך המירוץ בכיכר
ההמונים גודשים את הכיכר
דגלי הרבעים המשתתפים במירוץ
הפאליו של סיינה (באיטלקית: Palio di Siena) הוא מרוץ סוסים מסורתי המתרחש בעיר מאז תקופת הרנסאנס. הפאליו מתקיים פעמיים בשנה, ב-2 ביולי וב-16 באוגוסט בעיר סיינה באיטליה. במרוץ משתתפים 10 סוסים ופרשים המייצגים 10 מתוך 17 הרבעים ההיסטוריים של העיר. המרוץ של יולי מוקדש למדונה מפרונזאנו, והמרוץ של אוגוסט מוקדש לחג עליית מרים השמימה. המרוץ שמתקיים מסביב לכיכר ההיסטורית של העיר סיינה בפיאצה דל קמפו, הפך לאטרקציה תיירותית ראשונה במעלה בעיר.
היסטוריה

המרוץ הראשון של חודש יולי התקיים ב-1656. ב-1707 נוסף המרוץ של אוגוסט. בשנת 1729 נקבעו הגבולות הרשמיים והמוסכמים של הרבעים השונים בעיר סיינה שמשתתפים במרוצים. באותה שנה אף נקבעה התקנה שרק 10 רבעים ישתתפו בכל מרוץ. במרוץ הבא אחריו ישתתפו 7 הרבעים שלא השתתפו קודם לכן ועוד 3 רבעים שנבחרים באמצעות הגרלה. כל אחד מ-17 הרבעים מיוצג באמצעות סמל, דגל, מדים של הפרש וכן מוזיאון המוקדש להישגי הרובע במהלך המרוצים השונים.
סמלי הרבעים השונים

AQUILA – נשר
BRUCO – זחל
CHICCIOLA – שבלול
CIVETTA – ינשוף
DRAGO – דרקון
ISTRICE – דורבן
LEOCORNO – חד-קרן
LUPA – זאבה
NICCHIO – קונכייה
OCA – אווז
ONDA –גל
PANTERA – פנתר
SELVA – חורש
TARTUCA – צב
TORRE – מגדל
VALDIMONTONE – אייל
GIRAFFA - ג'ירפה
כללים

למרוץ כללים נוקשים ביותר – הפרשים רוכבים על הסוסים ללא אוכף, המרוץ מקיף שלוש פעמים את הכיכר ונמשך כ-90 שניות בממוצע. במרוצים הסוסים חשובים יותר מן הפרשים, ולפיכך הסוס יכול לזכות במקום הראשון במרוץ גם אם רוכבו נפל במהלך המרוץ. יתרה מכך, מעדיפים סוס מנצח נטול רוכב, כך נחסך סכום הפרס.
בנוסף לשני המרוצים בחודשים יולי ואוגוסט יכולה עירית סיינה להחליט לקיים מרוץ נוסף שלא מן המניין כדי לציין אירוע מיוחד. המרוץ המיוחד יכול להתקיים במהלך החודשים מאי ועד לספטמבר. ב-1969 התקיים מרוץ מיוחד לציון הנחיתה על הירח ובשנת 2000 התקיים מרוץ מיוחד נוסף לציון המילניום.
כחודש לפני כל מרוץ בוחרים ראשי עשרת הרבעים של סיינה שמשתתפים בו את הפרשים. הסוסים שישתתפו במרוץ נבחרים באמצעות הגרלה. לפרש יש אפשרות במהלך המרוץ להשתמש בשוט לא רק כנגד הסוס שבו הוא רוכב אלא גם כנגד פרש יריב וכנגד סוס של רובע אחר. השימוש בשוט גורר אחריו ביקורת רבה מצד ארגוני זכויות בעלי החיים באיטליה.
הסוס המנצח במרוץ הוא הסוס שמגיע ראשון לקו הסיום. הסוס המפסיד הוא הסוס שמגיע שני, ולא הסוס האחרון.
הרובע שסוסו הוכרז כמנצח זוכה בדגל עשוי משי (מכונה באיטלקית PALIO) שצויר במיוחד על ידי אומן בן העיר סיינה. הרובע המנצח מחזיק בדגל במוזיאון המיוחד שנמצא בכל רובע ורובע.
המנצחים

הרובע המעוטר ביותר במאה השנים האחרונות היה רובע OCA-האווז: הוא זכה ב-63 מרוצים מאז שנת 1900. הרובע בעל מספר הזכיות הקטן ביותר מכונה באיטלקית NONNA -סבתא. רובע CIVETTA – ינשוף מחזיק כעת בתואר מפוקפק זה משום שמאז 1979 לא זכה בשום מרוץ.
יום לפני המרוץ עורך כל רובע שמשתתף במרוץ ארוחת ערב חגיגית בה משתתפים כל תושבי הרובע. הרובע הזוכה במרוץ עורך ביום המרוץ עצמו ארוחת ערב חגיגית נוספת בה משתתפים בנוסף לתושבי הרובע כל ראשי העיר והאורחים הבכירים הנוספים שהגיעו לצפות במרוץ.
בפאליו שנערך ב-2 ביולי 2011 זכה רובע האווז, ובפאליו שנערך ב-16 באוגוסט 2011 ניצח רובע הג'ירפה.
המנצחים > טבלת ניצחונות

| רובע | כלל הניצחונות | במאה ה17 | במאה ה18 | במאה ה19 | במאה ה20 | במאה ה21 | תאריך ניצחון אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Aquila | 24 | 0 | 7 | 6 | 11 | 0 | 3 יולי 1992 |
|  Bruco | 37 | 6 | 7 | 16 | 5 | 3 | 16 אוגוסט 2008 |
|  Chiocciola | 51 | 4 | 19 | 14 | 14 | 0 | 16 אוגוסט 1999 |
|  Civetta | 33 | 2 | 7 | 15 | 8 | 1 | 16 אוגוסט 2009 |
|  Drago | 36 | 2 | 8 | 10 | 15 | 1 | 16 אוגוסט 2001 |
|  Giraffa | 35 | 3 | 5 | 9 | 15 | 2 | 16 אוגוסט 2011 |
|  Istrice | 41 | 4 | 11 | 14 | 10 | 2 | 2 יולי 2008 |
|  Leocorno | 30 | 3 | 3 | 11 | 11 | 2 | 16 אוגוסט 2007 |
|  Lupa | 34 | 1 | 11 | 11 | 11 | 0 | 2 יולי 1989 |
|  Nicchio | 42 | 5 | 10 | 12 | 15 | 0 | 16 אוגוסט 1998 |
|  Oca | 64 | 8 | 14 | 20 | 20 | 2 | 2 יולי 2011 |
|  Onda | 38½ | 4 | 9½ | 14 | 11 | 0 | 2 יולי 1995 |
|  Pantera | 26 | 3 | 6 | 7 | 9 | 1 | 2 יולי 2006 |
|  Selva | 37 | 2 | 11 | 6 | 15 | 3 | 2 יולי 2010 |
|  Tartuca | 47½ | 4 | 11½ | 16 | 12 | 4 | 16 אוגוסט 2010 |
|  Torre | 44 | 6 | 12 | 20 | 5 | 1 | 16 אוגוסט 2005 |
|  Valdimontone | 43 | 2 | 16 | 10 | 15 | 0 | 16 אוגוסט 1990 |
| סה"כ | 660 | 59 | 167 | 211 | 202 | 21 |  |
גלריית תמונות

הצופים הגודשים את הכיכר.
הסוסים נכנסים אל הכיכר.
ראשי הרבעים מכריזים על תחילת המירוץ.
בתחילת המירוץ.
The last horse enters; the move is valid: Race starts.
The start of the Palio of August 16, 2006
Alberto Ricceri expresses his joy at the victory on 16 August 2006 for Selva (Forest).
Jonatan Bartoletti kisses Brento in thanks, before entering the Church for Maria Mater Gratiae.
הערות שוליים

↑  Palio di Siena - vittorie
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504520705171  LCCN: n2009050602  VIAF: 137439503   WorldCat (עם VIAF): 137439503
בואינג MH-139 גריי וולף

בואינג MH-139 גריי וולף (באנגלית: Boeing MH-139A Grey Wolf) הוא מסוק צבאי תוצרת חברת בואינג המבוסס על המסוק האיטלקי אגוסטה וסטלנד AW139 (אנ').
המסוק נבחר לשמש כמחליפם של מסוקי הבל UH-1N בחיל האוויר של ארצות הברית. בספטמבר 2018 זכתה חברת בואינג בחוזה של מחלקת ההגנה בהיקף של 2.38 מיליארד דולר, לאספקת 84 מסוקים. המסוקים הראשונים מתוכננים לשמש את הפעילות המבצעית של פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר של ארצות הברית למשימות באזור וושינגטון די. סי. ואת פיקוד האימונים.
כינוי המסוק נבחר מתוך הצעות של יחידות וצוותי אוויר המתוכננים להפעיל את כלי הטיס, והוא על שם הזאב אפור הנפוץ באזור בו פרוסים אתרי שיגור הטילים הבין יבשתיים (מונטנה, ויומינג וצפון דקוטה) הכפופים לפיקוד התקיפה  הגלובלית.
אלפא רומיאו פנדיון

| --- | --- |

Alfa Romeo Pandion
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Alfa Romeo 8C Competizione Bertone Pandion
 יצרן:  אלפא רומיאו
 שנות ייצור:  2010 (דגם קונספט)
 יחידות שיוצרו:  1
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,620 מ"מ
 רוחב:  1,942 מ"מ
 גובה:  1,284 מ"מ
 משקל:  1,258 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,650 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 4,691 סמ"ק המפיק 450 כ"ס ב-4,750 סל"ד
 מהירות מרבית:  320 קמ"ש
 מעצב:  Michael Vernon Robinson (אנ') מקבוצת ברטונה ("Gruppo Bertone" (אנ'))
אלפא רומיאו פנדיון (באיטלקית: Alfa Romeo Pandion, קרוי גם: Alfa Romeo 8C Competizione Bertone Pandion) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט-קופה, 2 דלתות, אשר הוצגה על ידי יצרנית כלי הרכב האיטלקית אלפא רומיאו בשנת 2010.
"אלפא רומיאו פנדיון"

"אלפא רומיאו פנדיון" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה במרץ 2010.
"אלפא רומיאו פנדיון" מתבססת על דגם "Alfa Romeo 8C Competizione" (אנ') כולל המנוע.
2 דלתות המוגדרות "דלתות התאבדות" ("Suicide door" (אנ') (נפתחות בכיוון הפוך לציר התנועה) בסגנון "Scissor doors" (אנ'), הדלתות נפתחות ב-90° (מעלות) לכיוון האחורי, ובצדדיו, גוף הדגם מתמזג עם החלונות כדי לחשוף את פנים תא הנוסעים.
4 מושבים (2+2).
מנוע קדמי ממוקם בזווית של 90° מעלות, מתוצרת פרארי ומזראטי סדרה "Ferrari F136 engine" (אנ'), סוג מנוע "F136 Y".
סוג הנעה: הנעה אחורית 4x2.
תאוצה בין 100 - 0 קמ"ש היא 3.9 שניות.
גלריה

"אלפא רומיאו פנדיון"
"אלפא רומיאו פנדיון"
"אלפא רומיאו פנדיון" (מבט מאחור)
"אלפא רומיאו פנדיון"
"אלפא רומיאו פנדיון"
"אלפא רומיאו פנדיון"
ראו גם

אלפא רומיאו איגואנה
הערות שוליים

↑  מייק רובינסון יספר על ה-"פנדיון" (באיטלקית) virtualcar.it/mike-robinson-raccontera-a-supercardesign-la-bertone-alfa-romeo-pandion-e-il-suon-nuovo-codice-espressivo
↑  "אלפא רומיאו פנדיון" - ברושור web.archive.org/web/20110516105532
↑  "אלפא רומיאו פנדיון" בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה במרץ 2010 wheels.blogs.nytimes.com/2010/03/02/geneva-auto-show-bertone-pandion
↑  "Scissor doors" - דלתות מספריים (המכונות גם דלתות כנף, דלתות כנפי חיפושית, דלתות צב, דלתות מתנדנדות, דלתות למבורגיני) הן דלתות רכב המסתובבות אנכית בציר קבוע מקדימה של הדלת, ולא כלפי חוץ כמו עם דלת קונבנציונלית
↑  "אלפא רומיאו פנדיון" web.archive.org/web/20110723095602
קונצ'רטו לפסנתר מס' 2 (רחמנינוב)

הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 בדו מינור, אופוס 18 של המלחין הרוסי סרגיי רחמנינוב, הולחן בין סתיו 1900 לאפריל 1901. היצירה היא מהמפורסמות שביצירות המלחין, וביססה את מעמדו ככותב קונצ'רטי.
חיבור הקונצ'רטו

בשנת 1897 בוצעה לראשונה הסימפוניה הראשונה של רחמנינוב, שלוותה בזמנה בביקורות קשות. לאחר ביצוע הבכורה שקע רחמנינוב בדיכאון ועקב כך גם במחסום כתיבה שנמשך מספר שנים. הקונצ'רטו השני מסמן את ההתאוששות ממצב זה ואת הביסוס מחדש של מעמדו של רחמנינוב כמלחין.
הקונצ'רטו מוקדש לניקולאי דאהל, אחד החלוצים בתחום האוטוסוגסטיה וצ'לן חובב, שעזר לרחמנינוב לצאת מהדיכאון.
ביצוע בכורה

הפרקים השני והשלישי בוצעו לראשונה בנגינתו של המלחין ב-2 בדצמבר 1900. ביצוע היצירה במלואה נערך לראשונה ב-9 בנובמבר 1901 בנגינת המלחין שוב, ובניצוח בן דודו אלכסנדר זילוטי.
מבנה היצירה

היצירה מתוזמרת ל-2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינטים בסי במול (בפרק הראשון) ולה (בפרק השני והשלישי), 2 בסונים, 4  קרנות יער בפה, 2 חצוצרות בסי במול, 3 טרומבונים, טובה, טימפני, תוף בס, מצילתיים, סקציית כלי קשת ולפסנתר סולו.
ליצירה שלושה פרקים:
מודרטו (דו מינור)
אדג'ו סוטנוטו (דו מינור ← מי מז'ור)
אלגרו סקרצ'נדו (מי מז'ור ← דו מינור ← דו מז'ור)
היצירה בתרבות הפופולרית > בקולנוע

יצירה זו שימשה כפסקול לסרט הקולנוע "פגישה מקרית" (משנת 1945) בבימויו של דייוויד לין, שזיכה אותה בפופולריות מחודשת.
מאז הסרט שימש כפסקול של סרטים רבים בהם: "רומן בספטמבר" (1950) בכיכובה של ג'ואן פונטיין, "חטא על סף ביתך" (משנת 1955) בבימויו של בילי ויילדר ובכיכובה של מרילין מונרו, סרט פולחן בזכות הסצנה בה מתעופפת שמלתה של מונרו בשל משב רוח של הרכבת התחתית של ניו יורק הפכה לאחד מסמלי הקולנוע האמריקאי והתרבות האמריקאית, "האביב ברחוב זרצ'ניה" סרט סובייטי (משנת 1956),ובסרט "מכאן והלאה" (משנת 2010) בבימויו של קלינט איסטווד ובכיכובו של מאט דיימון.
היצירה בתרבות הפופולרית > שירים

הפרק הראשון הווה את הבסיס ל "I Think of You"ו"Ever and Forever" של פרנק סינטרה.
בשנת 1975 חיבר אריק כרמן את השיר "All By Myself" (אנ') שנחל הצלחה רבה במצעדים ולגרסת כיסוי מצליחה של סלין דיון. אריק כרמן התבסס על הנושא של הפרק השני מתוך מחשבה שהיצירה כבר לא מוגנת בזכויות יוצרים. רק לאחר הפצתו של השיר התברר כי זכויות היוצרים עומדות בעינן ושייכות ליורשיו של רחמנינוב. כרמן הגיע להסכם חלוקת התמלוגים עם היורשים, והקרדיט שונה ל"אריק כרמן וסרגיי רחמנינוב".
שירו של פרנק סינטרה "Full Moon and Empty Arms" מבוסס על הפרק השלישי בקונצ'רטו.
הנושא מתוך הפרק השני בקונצ'רטו היווה את הבסיס לשיר "Six Heures" של להקת מטרופולין, שהולחן על ידי עופר מאירי.
הערות שוליים

↑  Huckvale, David (2022). The Piano on Film. Jefferson: McFarland & Company. ISBN 978-1-4766-4388-5.
↑  Bullock, Philip Ross (2022). Rachmaninoff and His World. University of Chicago Press. ISBN 978-0-226-82374-4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447532605171  GND: 300123779  LCCN: n81147588  MusicBrainz work: aca4167a-b927-41f5-a839-99cf9ad476cc  VIAF: 177811018   WorldCat (עם VIAF): 177811018
דני רווה

ערך זה עוסק במחזאי והסופר דני רווה. אם התכוונתם לפילוסוף והמתרגם, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1943 (בן 81 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
דני רווה (נולד ב-1943) הוא מחזאי, תסריטאי, סופר, עורך תוכניות רדיו, יוצר תוכניות בידור ומערכונים. רווה נחשב ליוצר פורה במיוחד בתחום ההומור והבידור וכתב מערכונים בין היתר לגשש החיוור, ספי ריבלין, גדי יגיל ולתוכניות כמו "זהו זה!" ו"מוצ"ש".