stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף יהושע וייס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוגוסט 1905 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  9 באפריל 1972 (בגיל 66) 
 ענף מדעי:  כימיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של וינה 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניוקאסל 
 תלמידי דוקטורט:  גבריאל שטיין 
 
יוסף יהושע וייס (אנגלית: Joseph Joshua Weiss; ‏ 30 באוגוסט 1905 - 9 באפריל 1972) היה כימאי יהודי-אוסטרי ופרופסור באוניברסיטת ניוקאסל באנגליה.
קורות חיים

וייס נולד באוסטריה. הוא סיים תואר בבית הספר הטכני בווינה ובשנת 1928 החל לשמש כראש מחלקת הכימיה במכון הטקסטיל בסוראו. שנתיים לאחר מכן עזב את עבודתו והפך לעוזרו של פרופסור פריץ הבר. בשנת 1933 נמלט עמו מגרמניה הנאצית לקיימברידג' שבאנגליה.
משנת 1972 מעניקה אגודת כימית הקרינה את "מדליית וייס" לכבודו.
הוא היה מנחה הדוקטורט של פרופסור גבריאל שטיין.
יגאל מילוא

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1939 (בן 85) כפר סבא, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1958–1985 (כ־27 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 
יגאל (מולצ'דסקי) מילוא (נולד ב-1 ביוני 1939) הוא קצין בדרגת אלוף-משנה במילואים ומהנדס מכונות. ממייסדי יחידת יפת"ח העוסקת בפיתוח אמצעי לחימה. בשנת 1972 זכה הוא והצוות שלו בציון לשבח במסגרת פרס ביטחון ישראל.
ביוגרפיה

נולד בשם יגאל מולצ'דסקי וגדל בכפר סבא למרדכי ומרים מולצ'דסקי, חלוצים בני העלייה השלישית שהתיישבו במושבה בשנת 1931. כתלמיד בית-ספר יסודי, חבש את ספסלי בית הספר הממלכתי-דתי "מזרחי". בנעוריו למד מספר שנים בבית הספר החקלאי פרדס חנה. את לימודי התיכון השלים בפנימייה החקלאית של הכפר הירוק. במקביל ללימודיו עסק רבות בספורט והיה שחקן פעיל בקבוצת הכדורגל של הפועל כפר סבא בעונות 1959/1960 ו-1960/1961 (שיחק בליגה א' באותה העת ליגת המשנה) והבקיע לזכותה 7 שערים.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

מילוא התגייס לחיל ההנדסה ב-1958 ושירת בצה"ל עשרים ושבע שנים. במהלכן, מילא שורה ארוכה של תפקידי שדה, מטה, מחקר ופיתוח. בראשית דרכו הצבאית, מילוא שירת כמדריך חבלה ומיקוש בבי"ס להנדסה צבאית. בהמשך, שימש כראש-מדור ניסויים במפקדת קצין הנדסה ראשי. שם החל שיתוף-הפעולה ההדוק בינו ובין תת-אלוף דוד לסקוב. מילוא היה עוזרו של לסקוב בין השנים 1961-1970. השותפות ארוכת השנים בין השניים הובילה לשורה של שינויים מבניים בחיל-ההנדסה, ולתרומה משמעותית בכושר הלחימה של צה"ל.
מילוא לקח חלק פעיל ומרכזי בהקמתה של יחידת יפת"ח, יחידת פיתוח אמצעי לחימה, שפעלה בשיתוף פעולה הדוק עם כל זרועות הצבא. הוא נמנה עם מובילי היוזמה להפוך את יפת"ח מצוות קטן, שנודע בצה"ל כ"חוליית לסקוב", ליחידת הנדסה תקנית. ברבות השנים, יפת"ח פיתחה עשרות אמצעי לחימה, ביניהם אמצעי חבלה, מיקוש, גישור, תעבורה, ביצור, פריצה והסוואה. בין אמצעים אלה ניתן למנות אמצעי לחימה היסטוריים שהיו בשימוש במהלך מלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים, וכן אמצעים שעדיין נמצאים בשימוש פעיל. בשנת 1969 עברת את שם המשפחה שלו מ"מולצ'דסקי" ל"מילוא" לקראת נסיעה ייצוגית במדים לארצות הברית. במסגרת הנסיעה עסק בבחינת חומר נפץ נוזלי והרצה בפני גורמים בקהילה היהודית בניו-יורק UJA).
ב-1972 מילוא זכה לציון לשבח מטעם הוועדה לפרס ביטחון ישראל כחבר בצוות לפיתוח אמצעי לחימה מיוחדים. בהמשך דרכו בצה"ל, הוא שירת בתפקידים כקצין אמל"ח של פיקוד הדרום, כקצין הנדסה חטיבתי, אוגדתי וגייסי, וכראש-מחלקת אמצעי לחימה מחקר ופיתוח במטה הכללי. את לימודי הנדסת המכונות בטכניון סיים במהלך שירות הקבע שלו בשנת 1977. בתפקידו האחרון בצה"ל, מילוא שירת כעוזר סגן הרמטכ"ל וראש פרויקט "חרמונים". במסגרת פרויקט הנדסי מורכב זה, הוקם בחרמון רכבל מבצעי, מערך המוצבים שעל ההר עובה בצורה חדשנית, וחובר לרשתות החשמל, המים והתקשורת הארציות.
מילוא המשיך לשרת במילואים גם עשרות שנים לאחר שחרורו משירות קבע. במסגרת שירות המילואים שלו, כשהוא בשנות השבעים לחייו, מילוא נמנה עם קבוצת פיתוח אמל"ח ייחודית שפעלה בפיקוד הדרום בין השנים 2013–2020. הקבוצה עסקה בפיתוחם של כעשרים אמצעי לחימה, ביניהם אמצעים להגנת הגבול בין ישראל לרצועת עזה. מילוא שוחרר ממילואים במאי 2021, כמעט שישים ושלוש שנים לאחר גיוסו לצה"ל. עם שחרורו, בגיל שמונים ואחת, הוענקה לו תעודת הוקרה מהרמטכ"ל, רא"ל אביב כוכבי.
ביוגרפיה > פעילות הנצחה ומורשת

החל מראשית שנות האלפיים כשני עשורים פרויקט תיעודי וחינוכי יחיד מסוגו, שעוסק במורשת חיל ההנדסה. הפרויקט מתמקד במורשת יפת"ח ובפועלו של מפקד היחידה הראשון, תת-אלוף דוד לסקוב (1989–1903), שזכה על תרומתו לצה"ל בשלושה פרסי ביטחון ישראל. בשנת 2014 זכה בפרס קצין חימוש ראשי על הקמת יחידת אמל"ח בפיקוד הדרום. החל מראשית שנות האלפיים מילוא מוביל פרויקט חינוכי, ששם לו למטרה לקרב את הציבור, בדגש על ילדים ונוער, לעבודה חקלאית ואהבת הארץ. במסגרת הפרויקט, הוא מנהל בשיתוף עם אחיו, אבינעם מולצ'דסקי, פרדס חינוכי שניטע על ידי הוריהם.
חיים אישיים

מילוא נשוי לעדה מילוא (לבית ולדמן). לזוג ארבעה ילדים ואחד-עשר נכדים.
בנו הבכור עמיר מילוא ייסד את חברת Equivio שנמכרה בשנת 2014 למיקרוסופט בסכום המוערך בעשרות מיליוני דולרים, והוא נשוי לפרופ' טובה מילוא המכהנת כדיקאנית הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת תל אביב. בנו הצעיר הוא פרופ' רון מילוא ממכון ויצמן.
לקריאה נוספת

יואל אמיר ועוד (עור'), הטכנולוגיה בשירות פיקוד הדרום: סיפורה של יחידה צבאית מיוחדת 1988-1968 (המחלקה להנדסת מכונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2010)
יגאל מילוא מתראיין על מורשתו של תא"ל דוד לסקוב בתוכנית שבת עולמית של יצחק נוי (כאן רשת ב'), 1.2.20
יגאל מילוא, "היום שבו הוכתה צמרת השלטון המצרי בהלם", במחנה, 30 ינואר 2004, עמ' 5.
יגאל מילוא, "אמצעים מיוחדים בירושלים: יחידת פיתוח חה"ן (יפת"ח)", פלס: עמותת יוצאי חיל ההנדסה בישראל (3), 1994, עמ' 45-41.
הערות שוליים

↑  יגאל מולצ'דסקי באתר הפועל כפר סבא - שנות השישים
↑  אסף קמר, הנשק הסודי לפריצת המוצבים שחילקו את י-ם: סיפורה של חוליית לסקוב בששת הימים, באתר ynet, 11 באפריל 2017
↑  ראו סרטון על פרדס מרים ומרדכי ; דוד אביאור, "הפרדס החינוכי של משפחת מילוא", מעריב ירושלים, 16 נוב' 2018, עמ' 12, וכן גיל חובב ונעמי ויצמן, איך עושים כיף (הוצאת מודן, 2009), עמ' 28-26.
↑  אסף גלעד, עכשיו זה רשמי: מיקרוסופט רכשה את Equivio הישראלית, באתר כלכליסט, 20 בינואר 2015
מילוא (בשעתו רס"ן) בשליחות בארצות הברית, 1969
טנטה סאנצ'ס

חוסה ויסנטה "טנטה" סאנצ'ס פליפ (בספרדית: José Vicente "Tente" Sánchez Felip, נולד בברצלונה שבספרד ב-8 באוקטובר 1956) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק כקשר ימני וכמגן ימני. סאנצ'ס גדל במערכת הנוער של ברצלונה ושיחק במשך רוב הקריירה שלו במדיה. עם ברצלונה זכה באליפות ספרד פעם אחת ופעמיים בגביע מחזיקות הגביע, בין היתר. כמו כן, סאנצ'ס ייצג את מדינתו במדי נבחרת ספרד, במדיה הופיע במונדיאל 1982.
קריירת מועדונים > ברצלונה

סאנצ'ס נולד וגדל בברצלונה שבקטלוניה, ובצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של המועדון המקומי, ברצלונה. בעונת 1975/76 קודם סאנצ'ס לקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, ששיחקה אז בליגה השנייה בספרד. סאנצ'ס ערך 20 הופעות בליגה השנייה בעונה זו עד אפריל; אז פוטר מאמן הקבוצה הראשונה הנס וייסוויילר ובמקומו מונה מאמן ברצלונה אתלטיק, לאוראנו רואיס, שהחליט לצרף את סאנצ'ס לקבוצה הבוגרת. הוא ערך את הופעת הבכורה בליגה הראשונה, כשפתח בהרכב ברצלונה בדרבי מול אספניול ב-11 באפריל 1976. שבוע לאחר מכן כבש בכורה במדי ברצלונה, בתיקו 1-1 עם ולנסיה. באותה עונה ערך סאנצ'ס שתי הופעות נוספות במדי ברצלונה כשחקן מחליף, אחת מהן בקלאסיקו נגד ריאל מדריד.
בהמשך, כעת תחת אימונו של רינוס מיכלס ההולנדי, היה סאנצ'ס לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, למרות גילו הצעיר. בעונת 1976/77, בה שותף ב-26 משחקי ליגה, סייע סאנצ'ס לברצלונה לסיים במקום השני. בעונה הבאה זכה סאנצ'ס עם הקבוצה בגביע המלך והגיע עמה לחצי גמר גביע אופ"א, בו הודחו על ידי פ.ס.וו. איינדהובן. בסוף העונה, בקיץ 1978, הוחלף מיכלס על ידי לוסיאן מולר הצרפתי. סאנצ'ס אמנם הבקיע 4 שערים בליגה, אך קבוצתו נכשלה בליגה, מולר פוטר ואת מקומו תפס ז'ואקים ריפה. עם ריפה כמאמן הצליחה ברצלונה לזכות בגביע מחזיקות הגביע, הודות לניצחון 4-3 על פורטונה דיסלדורף במשחק הגמר שנערך ב-16 במאי 1979 בזנקט יאקוב פארק. סאנצ'ס הבקיע את השער הראשון במשחק לזכות קבוצתו.
העונה הבאה, עונת 1979/80, בה כבש סאנצ'ס שני שערים בלבד, הסתיימה ללא תארים עבור ברצלונה ועם מקום רביעי בלבד בליגה. בעונה שלאחריה לקח סאנצ'ס חלק בזכיית ברצלונה בגביע המלך בפעם השנייה בקריירה שלו, אך פעם נוספת היא כשלה בליגה וסיימה במקום החמישי בלבד, ואף הודחה בשלב מוקדם מגביע אופ"א על ידי קלן. בעונת 1981/82, עם אודו לטק כמאמן ברצלונה, כבש סאנצ'ס שער אחד בליגה ואחד בגביע המחזיקות. ברצלונה זכתה בגביע המחזיקות לאחר ניצחון 2-1 על סטנדרד לייז' בגמר. בליגה הגיעה ברצלונה למקום השני, אחרי שהייתה במרבית שלבי העונה במקום הראשון. בעונת 1982/83 זכתה ברצלונה בגביע הליגה ובגביע המלך, כשבמהלך העונה והחלף לטק בססאר לואיס מנוטי הארגנטינאי. עונת 1983/84 הסתיימה עם זכייה בסופר קאפ הספרדי בלבד, תואר שולי יחסית, אך ברמה האישית הייתה זו הפעם הראשונה והיחידה בקריירה של סאנצ'ס בברצלונה בה ערך מעל ל-30 הופעות בליגה בעונה - 31.
טרי ונבלס האנגלי התמנה לתפקיד המאמן במקומו של מנוטי, והוא הדריך את ברצלונה לזכייה ראשונה באליפות ספרד מזה 11 שנים. אולם, מעמדו של סאנצ'ס קטן, שכן בעמדות הקישור הועדפו שחקנים כגון ויקטור מוניוס וברנד שוסטר להנהיג את הקבוצה, וסאנצ'ס שותף רק ב-13 משחקי ליגה. גם בעונת 1985/86 מיעט סאנצ'ס לשחק, והוא הופיע ב-9 משחקי ליגה. בגביע אירופה שותף סאנצ'ס בשני משחקים, השני היה גומלין חצי הגמר מול גטבורג, בו הצליחה ברצלונה לחזור מפיגור 3-0 במשחק הראשון ולנצח בדו-קרב בעיטות עונשין. במשחק הגמר מול סטיאווה בוקרשט, בו סאנצ'ס לא לקח חלק, הפסידה ברצלונה בדו-קרב נוסף. בגביע הליגה, שנערך בסוף העונה, שיחק סאנצ'ס ברוב המשחקים ועזר לברצלונה לזכות בתואר.
קריירת מועדונים > מורסיה וסבדל

בתום העונה עזב סאנצ'ס את ברצלונה, לאחר שהופיע במדיה ב-236 משחקי ליגה, והצטרף למורסיה ששיחקה גם היא בליגה הראשונה בספרד. בעונתו הראשונה בקבוצה החדשה שיחק סאנצ'ס ב-41 משחקי ליגה, בהם הבקיע פעמיים, ועזר לה לסיים במקום ה-11 שבמרכז טבלת הליגה. בעונה השנייה השתתף סאנצ'ס ב-29 משחקים מבלי להבקיע שער, והוא לקח חלק בכך שמורסיה סיימה במקום ה-17, שהוביל למשחק פלייאוף לירידה לליגה השנייה.
בקיץ 1988 חתם סאנצ'ס בסבדל, קבוצה קטלאנית בקרבת ברצלונה ששיחקה אז בליגה השנייה. סאנצ'ס שיחק בקבוצה במשך שתי עונות, בהן כבש פעמיים ב-51 הופעות. בסוף עונת 1989/90, בגיל 33, פרש ממשחק. לאחר פרישתו החל לעבוד כסוכן שחקנים בספרד.
קריירת נבחרות

סאנצ'ס ייצג את ספרד באולימפיאדת מונטריאול ב-1976. הוא נכנס כמחליף בשני משחקי הנבחרת, בהם הפסידה והודחה כבר בשלב הבתים. ב-1977 השתתף סאנצ'ס בשלושה משחקים מתוך ארבעה במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 1978 עם נבחרת ספרד הצעירה, אך ספרד סיימה במקום השני בביתה ולכן לא העפילה לטורניר הגמר.
סאנצ'ס ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ספרד הבוגרת ב-4 באוקטובר 1978, במשחק מול יוגוסלביה במוקדמות יורו 1980. כמו כן הוא פתח במשחק ידידות מול איטליה ב-21 בדצמבר. נבחרת ספרד העפילה ליורו 1980, אך סאנצ'ס לא זומן לסגל הסופי על ידי מאמן הנבחרת לאזלו קובאלה. בהמשך השתפר מעמדו של סאנצ'ס בנבחרת והוא שותף במספר משחקי ידידות, ולבסוף נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1982, שנערך על אדמת ספרד. במונדיאל השתתף סאנצ'ס בכל משחקי הנבחרת בשלב הבתים הראשון, אך בשלב הבתים השני שותף רק במשחק הראשון, ונבחרתו הודחה בשלב זה.
לאחר המונדיאל שיחק סאנצ'ס במשחק מוקדמות יורו 1984 מול הולנד, בו הפסידה ספרד 2-1, ומשחקו האחרון היה משחק ידידות נגד הונגריה ב-18 בינואר 1984. לאורך 6 שנים הופיע סאנצ'ס ב-14 משחקי נבחרת ספרד, בהם לא הבקיע שער אחד.
תארים > ברצלונה

אליפות ספרד (1): 1984/1985
גביע המלך הספרדי (3): 1977/1978, 1980/1981, 1982/1983
גביע הליגה הספרדית (2): 1982/1983, 1985/1986
הסופר קאפ הספרדי (1): 1983
גביע אירופה למחזיקות גביע (2): 1978/1979, 1981/1982
יהודה דומיניץ

אין תמונה חופשית
יהודה לייב דוֹמיניץ (20 באפריל 1926 - 30 במאי 2009) היה פעיל ציוני ואיש ציבור שעסק רבות בנושאי העלייה לארץ ישראל. היה מנכ"ל המחלקה לעלייה וקליטה של הסוכנות היהודית, וכן חבר הנהלה בארגונים ועמותות שונות. יקיר ירושלים.
ספריו

עלייה והגירה בשנות מצוקה ובימי תקומה: מדיניות המוסדות הציוניים בשאלות עלייה והגירה (1935–1961), ירושלים: הספרייה הציונית על-יד ההסתדרות הציונית העולמית, תש"ס 2000.
זכרונות של ילד ונער; עורכת: אפרת זמר, [ירושלים : חמו"ל, תש"ע].
הערות שוליים

↑  ראו: ישיבות ומוסדות תורה, באתר ארכיון המדינה, עמ' 10
↑  נדב העצני, לאון הדר, יהודה דומיניץ: ״רוב יהודי אתיופיה - בארץ", חדשות, 3 בינואר 1985
1 2  "לשכת הפרסום הממשלתית אשמה במחדל", חדשות, 7 בינואר 1985
↑  שירה שאטו, הנרטיבים השונים של מסע עליית יהודי אתיופיה, האוניברסיטה העברית בירושלים, 13 בינואר 2011, עמ' 34-38
↑  צביה גרנות, "מר עליה" הולך הביתה, מעריב, 18 באוקטובר 1985
↑  יוסי ביילין, העלייה האתיופית: 30 שנה למבצע משה, באתר ישראל היום, 2 בינואר 2015
אורי דרומי, האבא של העלייה, באתר הארץ, 28 ביוני 2009
↑  אולי ירשו לו להיכנס, מעריב, 29 בדצמבר 1985
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286866305171  BnF: cb14512109n (data)  ISNI: 0000 0000 6657 7807  LCCN: no2001002699  VIAF: 42073389   WorldCat (עם VIAF): 42073389
יוסי טרון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  שפיים
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1964–1992 (כ־28 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
  מפקד טייסת 124   מפקד מרכז ניסויי טיסה   מפקד בסיס שדה דוב
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 
יוסף (יוסי) רון (במקור טרון) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה ששירת כטייס מסוקים ומפקד כנף 15 בחיל האוויר.
ביוגרפיה

רון גדל בקיבוץ שפיים. הוא בוגר קורס טיס מס' 47 ב-1965. שירת כטייס מסוקי סיקורסקי S-58 בטייסת 124 ולאחר כשנתיים עבר לטייסת 114 ושירת כטייס מסוקי סופר פרלון. הוא השתתף בחילוץ הנפגעים מטיבוע המשחתת אילת באוקטובר 1967. ב-1969 נבחר לצוות ההסבה למסוקי יסעור והיה חבר במשלחת לארצות הברית. עם שובה של המשלחת וקליטת המסוקים הראשונים בחיל האוויר, השתתף במבצע תרנגול 53 כטייס משנה של נחמיה דגן. במלחמת ההתשה השתתף בפשיטות מוסקות ובמבצעים לחילוץ טייסים במצרים.
ב-1975 עבר לשרת כטייס ניסוי במרכז ניסויי טיסה ופיתח את תחום הנחתת המסוקים על ספינות הטילים סער 4.5 חוחית. לאחר מכן פיקד על טייסת 114, טייסת מסוקי יסעור והשתתף בחילוץ אח"י געש במבצע הולנדי מעופף. בתפקידו הבא פיקד על מרכז ניסויי טיסה בחיל האוויר, הוא עמד בראש המשלחת שבחנה את רכש מסוקי ה-AH-64 אפאצ'י מול דגם משופר של ה-AH-1 קוברה והמליצה על בחירה באפאצ'י. בהמשך שירותו פיקד על כנף 15 (בסיס שדה דב) והשתחרר ב-1992. במילואים המשיך לשרת כטייס ניסוי בחיל האוויר עד 2005.
הערות שוליים

↑  עופר בן פרץ, קליטת מסוקי היסעור בחיל האויר, אתר מרקיע שחקים
↑  דני שלום, רוח רפאים מעל קהיר חלק ב' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967–1970), אויר - פרסומי תעופה, עמודים 800, 843, 844, 874
↑  עמיר רגב, נועם אופיר, "מלך הלילה", ביטאון חיל האוויר מס' 104 (205), אוגוסט 1995
יואנה מגורה ברנרד

אין תמונה חופשית
יואנה מגורה ברנרד (ברומנית: Ioana Măgură Bernard; נולדה ב- 25 במאי 1940 בבוקרשט) היא קריינית ידועה ברדיו בוקרשט ובטלוויזיה הרומנית ובתחנה רדיו אירופה החופשית בשפה הרומנית.
יואנה מגורה נולדה בשנת 1940 בבוקרשט, הבת השנייה של יאקוב (ינקו) מגורה, במקור ליבוביץ', יליד מוינשט ואורורה לבית אלטרזון גרונברג, גם כן ילידת מוינשט ברומניה. אחותה הגדולה פררה נפטרה בילדותה. 
יואנה מגורה למדה משחק במכון לאמנות הבמה על שם יון לוקה קאראג'אלה בבוקרשט. בשנים 1968-1961 שיחקה בתיאטרון הלאומי של קראיובה. במקביל, בשנת 1964 התקבלה על ידי סילביו ברוקאן כקריינית בטלוויזיה הרומנית בבוקרשט. עבדה שם עד אפריל 1969 כשבעת ביקור בישראל החליטה לא לחזור לרומניה ולמשטר הקומוניסטי. מישראל היא היגרה לגרמניה, והחל משנת 1970 עבדה במינכן במחלקה הרומנית של תחנת הרדיו "אירופה חופשית" (אאורופה ליברה Europa Liberă). בשנת 1972 נשאה את נואל ברנרד מנהל המחלקה הרומנית בתחנה.
מנישואיה הראשונים ברומניה הייתה ליואנה מגורה ילדה שהוצאה גם היא יחד עם אמה מרומניה תמורת כופר בשווי 2,500 דולר.
ברדיו "אירופה חופשית" ערכה מגורה תוכנית בשם "אנשים, רעיונות, גישות".
בדצמבר 1981 נפטר בעלה, נואל ברנרד ממחלה ממארת והועלה חשד כי אולי הורעל על ידי מרגלים של מטשר צ'אושסקו. מגורה המשיכה לעבוד ב"אירופה ליברה" עד להעברת התחנה לפראג בשנת 1995.
יואנה מגורה חיה כעת בסן מקרוס, סן דייגו בקליפורניה.
אחות למחצה של אמה הייתה הפעילה הקומוניסטית עדה מרינסקו, שהוצאה להורג בשנת 1941 בבית הסוהר ז'ילאווה.
ספרים

Directorul postului nostru de radio - 2007 (מנהל תחנתנו - ספר זכרונות על בעלה המנוח, נואל ברנרד)
יוסי חרסונסקי

| --- | --- |

יוסי חרסונסקי, 2011
 לידה:  2 באוגוסט 1947 (בן 77)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  מעריב לנוער (עד 2005), גל"צ
 צאצאים:  יעל חרסונסקי 
 קישורים חיצוניים
 https://yosmusic.com/
 
יוסי חֶרסוֹנסקי (נולד ב-2 באוגוסט 1947) הוא עיתונאי ומבקר מוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה

את דרכו העיתונאית החל ב-1968 בעיתון "מעריב" כפרילנסר, וב-1979 היה לעובד קבוע של העיתון. שימש בתפקידי עורך הבידור של "מעריב לנוער", כתב כלכלי (צרכנות), כתב לענייני הסתדרות ועבודה ומבקר מוזיקה בעיתון.
ב-2005 פרש מ"מעריב" והמשיך לעבוד בעולם העיתונות כמבקר מוזיקה עצמאי.
מפעיל אתר ביקורות והמלצות מוזיקה בשם "חרסונסקי מיוסיק", ומשמש כמבקר המוזיקה של גלי צה"ל.
הוא נשוי למרגלית חרסונסקי. בתו היא הבמאית והעורכת יעל חרסונסקי.
הערות שוליים

↑  עמית שהם וגיא אסיף, סחבק כבר לא מתרגש מפופ, חדשות, 8 בנובמבר 1991
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יו מובייל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  12 באפריל 2010 – הווה (14 שנים) 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
  
 www.yo-auto.com
 
יוֹ מוֹבַּייל (ברוסית: ё-мобиль; באנגלית: yo-mobil) היה מיזם ליצירת רכב בעל הנעה היברידית והמכונית הירוקה הראשונה מסוגה במזרח אירופה. הרכב היה מתוצרת ë-Auto, מיזוג בין יצרנית המשאיות Yarovit Motors וקבוצת ההשקעות אונקסים בבעלות האוליגרך מיכאיל פרוכורוב.
נוצרו אבות טיפוס לדגמים שונים שהוצגו בתערוכות רכבים שונות. הפרויקט יצא לדרך בדצמבר 2010 בעידודו של מיכאיל פרוכורוב שמיקם את מפעל הייצור בסנט פטרבורג. פרוכורוב הוא מנהיג ומממן הפרויקט והוא תכנן להשקיע 150 מיליון אירו (200 מיליון דולר). לדבריו פיתוח המכונית היה ניסיונו להוכיח כי תעשיית הרכב הרוסית מסוגלת להוציא תחת ידה רכב איכותי, וזאת בניגוד לסטריאוטיפ הרווח. יחד עם זאת, קיימות דעות אחרות שלפיהם לא ניתן לממש פרויקט בסדר גודל זה בזמן כה קצר. הרכב תוכנן להיות בעל הנעה משולבת של גז טבעי ובנזין לצד מנוע חשמלי. הרכב היה צפוי לעלות כ-14,000-12,000 אירו.
בשנת 2014 הפרויקט נרכש על ידי מכון המחקר המדעי לרכבים ומנועים, תמורת אירו אחד.
ראו גם

טויוטה פריוס
בטר פלייס
הערות שוליים

↑  מרוסיה בנהיגה: מכונית היברידית מבוססת גז טבעי תיוצר ותשווק ברוסיה
יואנה שוותלי

| --- | --- |
 לידה:  1150 
 פטירה:  1215 (בגיל 65 בערך) 
 
יוֹאָנֵה שַׁוְותֵּלִי (בגאורגית: იოანე შავთელი;‏ 1150 – 1215) היה איש דת ומשורר גאורגי, שחי מסוף המאה ה-12 עד תחילת המאה ה-13. הוא כתב את הפואמה הידועה בשם עַבְּדּוּלְמֶסִיָּאנִי (גאו') – "עבד המשיח" (בערבית: عبد المسيح).
מעט ידוע על חייו של המחבר עצמו. נראה כי "שוותלי" הוא שם תואר המיוחס לאזור, שמשמעותו "של שוושתי" או "משוושתי" (כיום שאוושט (אנ') בטורקיה). סגנונו של שוותלי כולל שיח פטריוטי בולט ושפתו היא במידה ניכרת מלאכותית וספרנית. לפי הרשומות הגאורגיות שוותלי היה נזיר, משורר ופילוסוף מפורסם וליווה את תמר, מלכת גאורגיה בכמה ממסעותיה ומסעותיה הצבאיים. שוותלי התחנך באקדמיית גלאתי שם למד לימודי דת, פילוסופיה, ערבית, ספרות והיסטוריה עתיקה. ולאחר מכן הפך לנזיר. במשך שנים רבות התבודד במנזר במתחם הנזירי בוורדזיה.
בין השנים 1210–1214 כתב את החיבור עבדולמסיאני בה תיאר את דמותו של הנוצרי הנאמן לקדושים של הכנסייה האורתודוקסית. חלקים נרחבים ביצירה מוקדשים לדברי הלל על מעלותיהם הנוצריות של דוד ותמר, מבלי לציין אף אחת מהן באופן ישיר. ההתייחסויות לתמר חבויות בדברי השבח על יופיה, על אהבתה לעשות טוב בסתר, שבחים בביטויים דומים נכתבו גם על ידי כותב רושם הרשומות של המלכה וכן על ידי שני המשוררים בני זמנו – רוסתוולי וצַ'חְרוּחָאדְזֶה (אנ'). את השבחים לדוד הבנאי ניתן לזהות על ידי רמיזות לשם המקראי שלו (שושלת בגרטיוני טענה למוצא השושלת מבית דוד (אנ')) וכן על ידי שזירת מילים וביטויים ממזמורים דתיים של המלך, "מזמורי החרטה" (גאו'). ביצירה מכנה את עצמו שוותלי "נווד" ו"עבד המשיח".
התייחסות לשוותלי ויצירתו מופיעה בהערה בפואמה של שותא רוסתוולי, עוטה עור הנמר, שמציין את הפואמה כיצירת אמנות מצטיינת. הפואמה הלירית של שוותלי הוא למעשה הספד לשני המלכים הגדולים של גאורגיה בימי הביניים, דוד הבנאי (1089–1125) ומלכתו של המשורר תמר (1184–1213).
ביצירה אחרת "מזמור לכבוד הבתולה מוורדזיה" מהלל שוותלי את העזרה האלוהית בקרב בסיאן וניצחון המעטים מול רבים. הצבא הגאורגי שיצא מוורדזיה הביס בקרב זה צבא מוסלמי גדול פי כמה.
יוסי חמו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1962 (בן 62 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:    תת ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד תחנת עפולה  מפקד תחנת נצרת  קצין אג"ם מחוז הצפון  סגן מפקד מחוז חוף
 
יוסף (יוסי) חמו (נולד ב-1962) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב. בתפקידו האחרון שירת כסגן מפקד מחוז חוף.
ביוגרפיה

במהלך שירותו במשטרה, שימש חמו ראש מפלג התשאול במרחב חוף, עמד כראש משרד הסיור בתחנת חיפה, שימש קצין אגף מבצעים של מרחב גליל, ראש ענף אג"ם/תנועה במרכז ללימודי משטרה ומפקד תחנת מגדל העמק. בתחילת 2012 מונה למפקד תחנת המשטרה בעפולה ובהמשך אותה שנה קודם לדרגת ניצב משנה ומונה למפקד תחנת המשטרה בנצרת. במרץ 2014 מונה לקצין אג"ם של מחוז צפון.
ב-2016 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לסגן מפקד אגף המבצעים שיטור וקהילה. ב-2017 מונה לסגן מפקד מחוז חוף ושירת בתפקיד זה עד פרישתו ב-2020.
חיים אישיים

חמו נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  ורד לוי, שני קצינים במחוז צפון קודמו לדרגת נצ"מ, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 18 באפריל 2012
↑  מינויים חדשים בצמרת המשטרה, 4 ביולי 2016, אתר משטרת ישראל
יוסי יאסקלאינן

יוסי יאסקלאינן (בפינית: Jussi Jääskeläinen; נולד ב-19 באפריל 1975) הוא כדורגלן עבר פיני ששיחק בעמדת השוער ומאמן כיום באתלטיקו קולקטה.
קריירת מועדונים

יאסקלאינן התחיל את הקריירה שלו במיקלין פאלויליאט ועד מהרה תפס את עמדת השוער הראשון בקבוצה הבוגרת. כאשר היה בן 20 חתם בווסאן פאלוסאורה.
בשנת 1997 יאסקלאינן חתם בבולטון ונדררס תמורת 100 אלף פאונד. בעונת הבכורה שלו במועדון שימש כשוער שני, אך בסיום העונה המועדון ירד לליגה הראשונה של הפוטבול ליג ובעונה שלאחר מכן הפך לשוער הראשון. במהלך עונת 2000/2001 קרע את הרצועה הצולבת והחמיץ כמחצית ממשחקי הקבוצה, שבתום העונה שבה לפרמייר ליג.
בעונות 2002/2003 ו-2003/2004 היה מהשחקנים היחידים בליגה ששיחק בכל משחקי הליגה של קבוצתו. ב-13 במאי 2007 נבחר ל"שחקן העונה של הקבוצה" לאחר שהיה שחקן משמעותי בהעפלה של המועדון למוקדמות גביע אופ"א. בתום עונת 2007/2008 חתם על חוזה חדש ל-4 שנים במועדון, לאחר שהחוזה הקודם שלו הסתיים. ב-2 בנובמבר 2008 ערך את הופעתו ה-400 במועדון. באוגוסט 2009 נערך משחק הוקרה לכבוד יאסקלאינן נגד היברניאן. בשנת 2012 נערך טקס לציון 20 שנה לפרמייר ליג, בו זכתה ההצלה הכפולה של יאסקלאינן במשחק נגד מנצ'סטר יונייטד ב-20 באוקטובר 2001 במקום השלישי בתחרות "ההצלה הגדולה של הפרמייר ליג". בתום עונת 2011/2012 ירד המועדון לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. עקב כך, החליט יאסקלאינן שסיים את חוזהו לדחות את ההצעה של המועדון לשנתיים נוספות ובכך סיים את דרכו במועדון לאחר 15 עונות.
ב-13 ביוני 2012 חתם בווסטהאם יונייטד לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-18 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בווסטהאם בניצחון 1-0 נגד אסטון וילה. ב-12 באפריל 2013 מימש המועדון את האופציה על השחקן. בינואר 2014 הפסיד את מקומו בהרכב לאדריאן. ב-11 בפברואר 2015 שוחרר מהמועדון.
באוגוסט 2015 חתם בוויגאן את'לטיק מליגת המשנה האנגלית. בעונת 2016/2017 היה שותף לנשירתה של הקבוצה לליגה השלישית.
בספטמבר 2017 חתם באתלטיקו קולקטה מהסופר ליג ההודית.
בשנת 2018 הודיע על פרישה מכדורגל ומונה למאמנה של אתלטיקו קולקטה
קריירה בינלאומית

ב-25 במרץ 1998 יאסקלאינן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פינלנד במשחק נגד מלטה. במשך שבע שנים שימש כשוער שני עבור אנטי ניימי, ולאחר פרישתו של ניימי ב-2005 הפך לשוער הראשון. ב-29 באוקטובר 2009 פרש מהנבחרת.
יואניס אוקאס

יאניס אוקאס (ביוונית: Γιάννης Οκκάς; נולד ב-11 בפברואר 1977) הוא כדורגלן עבר קפריסאי ששיחק בעמדת החלוץ וכיום מאמן את אנורתוסיס פמגוסטה.
קריריה

אוקאס, יליד לרנקה, שיחק במהלך הקריירה שלו בנאה סלמיס פמגוסטה, אנורתוסיס פמגוסטה (2 קדנציות), פאוק סלוניקי, א.א.ק. אתונה, אולימפיאקוס, סלטה ויגו ואומוניה ניקוסיה. אוקאס זכה 3 פעמים באליפות קפריסין עם אנורתוסיס בשנים 1998, 1999 ו-2000, וב-3 אליפות יוון עם אולימפיאקוס בשנים 2005, 2006 ו-2007.
אוקאס מדורג במקום ה-2 בטבלת מלך השערים של נבחרת קפריסין עם 27 שערים אחרי מיכאליס קונסטנטינו והוא שיאן ההופעות במדי הנבחרת עם 106 הופעות. ב-2 באפריל 1997 כבש את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998 נגד בולגריה. ב-11 באוקטובר 2011 כבש את שערו האחרון בנבחרת בהפסד 3-1 לנורווגיה במסגרת מוקדמות יורו 2012.
לאחר הפרישה מונה לעוזר מאמן קבוצתו האחרונה, ארמיס ארדיפו. במרץ 2015 מונה למאמן הקבוצה אך פוטר חודשיים לאחר מכן. לאחר מכן אימן בנבחרת הנוער ונבחרת הצעירה של קפריסין בהתאמה, שימש כעוזר מאמן בנבחרת הובגרת ושימש כמאמן ראשי באולימפיאקוס ב'. כיום מאמן את אנורתוסיס פמגוסטה.
יואנה ראדו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בפברואר 1917 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  19 בספטמבר 1990 (בגיל 73) בוקרשט, רומניה 
 שם לידה:  Eugenia Braia 
 שם במה:  Ioana Radu 
 מקום קבורה:  בית הקברות בלו 
 מוקד פעילות:  רומניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1936 
 שפה מועדפת:  רומנית 
 
יואנה ראדו (ברומנית: Ioana Radu‏; 17 בפברואר 1917 – 19 בספטמבר 1990) הייתה זמרת רומנייה של רומנסות עממיות והאופנוענית השנייה ברומניה. היא הייתה אחותה של מיאה בראיה.