stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוליביה האסי
קריירה

האסי אמצה לעצמה כשם במה את שם הנעורים של אמה, והופיעה על במת התיאטרון בלונדון בתפקיד ג'ני במחזה "פריחתה של מיס ברודי" לצדה של ונסה רדגרייב. באחת מהופעותיה הבחין בה הבמאי פרנקו זפירלי והתרשם מיופייה ומכישרון המשחק שלה. היא נבחרה מתוך 500 שחקניות לגלם את יוליה בעיבוד משנת 1968 של זפירלי ל"רומיאו ויוליה", וכיכבה בסרט "רומיאו ויוליה" לצדו של לאונרד ויטינג שגילם את רומיאו. ב-1969 זכתה על הופעתה זו בפרס דויד די דונטלו, ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית החדשה של השנה.
במהלך הקריירה שלה השתתפה האסי ביותר מארבעים סרטי קולנוע. ב-1974 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט האימה הקנדי "חג מולד שחור", שבישר את הז'אנר של "סרטי המרטש" בתחום של סרטי האימה. ב-1977 גילמה את מרים, אם ישו בהפקה הטלוויזיונית של "ישו מנצרת", בו עבדה בפעם השנייה עם הבמאי פרנקו זפירלי. ב-1978 שיחקה בתפקיד רוזלי אוטרבורן בסרט "רצח על הנילוס" בכיכובו של פיטר יוסטינוב.
עוד כיכבה בסרט היפני "וירוס" בתפקיד מאריט, וגילמה את רבקה מיורק בעיבוד משנת 1982 לרומן "אייבנהו".
ב-1990 הופיעה האסי בתפקיד נורמה בייטס, אמו של נורמן בייטס, בסרט "פסיכו 4: ההתחלה", פריקוול לסרטו של אלפרד היצ'קוק "פסיכו" משנת 1960. ב-2003 גילמה את דמותה של האם תרזה בסרט קולנוע על חייה. על תפקיד זה זכתה בפרס "Character & Morality in Entertainment" שהוענק לה ב-12 במאי 2007 בהוליווד.
האסי הייתה מועמדת לפרס אנני על תפקידה כמדבבת על תפקידה כטליה בסדרת האנימציה "באטמן: הדור הבא". עוד דיבבה את קאסאן מור במשחק הווידאו "Star Wars: Rogue Squadron". בנוסף השתתפה במשחק "Star Wars: The Old Republic" בתפקיד ג'די מסטר יון פאר.
חיים אישיים

ב-1971 התחתנה האסי עם דין פול מרטין, בנו של הזמר דין מרטין. ב-1973 נולד בנם אלכסנדר גנתר מרטין, שהיה לימים שחקן אף הוא. ב-1978 בני הזוג התגרשו. דין פול מרטין נהרג בהתרסקות מטוס בהרי סן ברנרדינו שבקליפורניה בשנת 1987.
ב-1980 נישאה האסי למוזיקאי היפני אקירה פוּסֶה (אנ') בשני טקסים, האחד בלוס אנג'לס והשני במיאמי. בנם מקס נולד ב-1983, והם התגרשו ב-1989. ב-1991 התחתנה האסי עם המוזיקאי האמריקאי דייוויד גלן אייסלי, בנו של השחקן המנוח אנתוני אייסלי. באוקטובר 1993 ילדה את בתם, השחקנית אינדיה אייסלי (אנ').
האסי אייסלי נפטרה ב-27 בדצמבר 2024, בגיל 73, בברבנק, קליפורניה, מסרטן השד. המחלה אובחנה אצלה לראשונה בשנת 2008, ושבה ותקפה אותה ב-2018.
פרסים ומועמדויות > פרס אנני

2001 – מועמדות על "השג יוצא דופן בדיבוב לשחקנית בהפקה טלוויזיונית של תוכנית אנימציה" – עבור "Batman Beyond"
פרסים ומועמדויות > פרס דויד די דונטלו

1969 – זכייה בפרס השחקנית הטובה ביותר עבור "רומיאו ויוליה"
פרסים ומועמדויות > פרס גלובוס הזהב

1969 – זכייה בפרס השחקנית החדשה המבטיחה ביותר עבור הסרט "רומיאו ויוליה"
פרסים ומועמדויות > פרס לאורל

1970 – מועמדות לפרס "הפנים החדשות" עבור "רומיאו ויוליה"
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1965 |  | The Battle of the Villa Fiorita | דונה |  |
| 1965 |  | Cup Fever | ג'יני – ילדה |  |
| 1968 | רומיאו ויוליה | Romeo and Juliet | יוליה | פרס גלובוס הזהב |
| 1969 |  | All the Right Noises | ואל |  |
| 1971 |  | H-Bomb | אריקה |  |
| 1972 |  | The Summertime Killer | טניה סקרלוטי |  |
| 1973 | האופק האבוד | Lost Horizon | מריה |  |
| 1974 |  | Black Christmas | ג'סיקה ברדפורד |  |
| 1978 | מוות על הנילוס | Death on the Nile | רוזלי אורבורן |  |
| 1979 | החתול והקנרית | The Cat and the Canary | סיסילי יאנג |  |
| 1980 | וירוס | Virus | מריט |  |
| 1980 |  | The Man with Bogart's Face | אלזה |  |
| 1982 |  | Turkey Shoot | כריס וולטרס |  |
| 1987 | מוח מעוות | Distortions | אמי מארקס |  |
| 1989 |  | The Jeweler's Shop | ת'רז |  |
| 1990 |  | Undeclared War | רבקה אק |  |
| 1993 |  | Quest of the Delta Knights | The Mannerjay |  |
| 1994 |  | Save Me | גייל |  |
| 1995 | איש הגלידה | Ice Cream Man | האחות וורטון |  |
| 1996 |  | The Dark Mist | קול הקדמונים | דיבוב |
| 1998 | גן הרשע | The Gardener | גברת קרטר |  |
| 1998 |  | Shame, Shame, Shame | תרפיסטית |  |
| 2000 |  | Bloody Proof | לורה |  |
| 2001 |  | Island Prey | קתרין גייטס |  |
| 2005 |  | Headspace | ד"ר קארן מורפי |  |
| 2006 |  | Seven Days of Grace | ג'ול |  |
| 2007 |  | Tortilla Heaven | פטרה |  |
| 2008 |  | Three Priests | רייצ'ל |  |
| 2008 |  | I Am Somebody: No Chance in Hell | גברת דנקן |  |
| 2015 |  | 1066 | הרוזנת גית'ה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1964 |  | Drama 60-67 | הבת של גברת קן | בפרק "Studio '64 – The Crunch" |
| 1977 | ישו מנצרת | Jesus of Nazareth | מרים, אם ישו | מיני-סדרה של NBC |
| 1978 |  | The Bastard | אלישיה | סרט טלוויזיה (NBC) |
| 1978 | הפיראט | The Pirate | ליילה | סרט טלוויזיה (CBS) |
| 1979 |  | The Thirteenth Day: The Story of Esther | אסתר | סרט טלוויזיה (ABC) |
| 1982 | אייבנהו | Ivanhoe | רבקה | סרט טלוויזיה (CBS) |
| 1984 | ימי פומפיי האחרונים | The Last Days of Pompeii | איון | מיני-סדרה (ABC) |
| 1985 |  | The Corsican Brothers | אנמארי דה גוויד | סרט טלוויזיה (CBS) |
| 1985 | רצח במשיכת קולמוס | Murder, She Wrote | קיטי טרמבול | בפרק "Sing a Song of Murder" |
| 1990 | פסיכו 4: ההתחלה | Psycho IV: The Beginning | נורמה בייטס | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 1990 | זה | It | אודרה פיליפס דנברו | מיני סדרה |
| 1994 | יונה בודדה | Lonesome Dove: The Series | אולביה ג'סופ |  |
| 1996 |  | Dead Man's Island | רוזי, המשרתת | סרט טלוויזיה |
| 1997 | ילד פוגש עולם | Boy Meets World | הדודה פרודנס קרטיס | בפרק "A Long Walk To Pittsburgh" |
| 1998 | פינקי והמוח | Pinky and the Brain | קווין | דיבוב |
| 1999 | סופרמן: סדרת האנימציה | Superman: The Animated Series | טליה אל גול (אנ') |  |
| 2000 | באטמן: הדור הבא | Batman Beyond | טליה אל גול (אנ') |  |
| 2003 | האם תרזה בכלכותה | Mother Teresa of Calcutta | האם תרזה | סרט טלוויזיה שהופק במקור למיני-סדרה איטלקית |
הערות שוליים

↑  "Dean Paul Martin's body found". Pittsburgh Press. UPI. 26 במרץ 1987. p. A9. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Forever Juliet - For Olivia Hussey, Life After Romeo and Juliet Brought Sweetness and Sorrow". People. 16 במרץ 1992. נבדק ב-31 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  השחקנית אוליביה האסי ("רומיאו ויוליה") הלכה לעולמה בגיל 73, באתר ynet, 28 בדצמבר 2024
↑  "Olivia Hussey plays Countess Gytha, mother to future King Harold"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327504405171  BIBSYS: 3110893  BNE: XX1536574  BnF: cb13895425g (data)  CiNii: DA13254690  GND: 1128681498  ISNI: 0000 0000 8160 8210  LCCN: no90011041  MusicBrainz: 2acdfbd9-7909-4a65-b7c4-33974b693605  NKC: pna2008456594  NLA: 35711039  NTA: 072561203  SNAC: w6vt54r8  SUDOC: 074643509  VIAF: 85137546   WorldCat (עם VIAF): 85137546 
האסי עם בתה אינדיה (מימין) ועם בעלה דייוויד גלן אייסלי (משמאל) בפסטיבל הסרטים סינמה סיטי
אורי זכי

| --- | --- |

אורי זכי
 לידה:  12 באוקטובר 1974 (בן 50) כ"ו תשרי, ה'תשל"ה חיפה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו, ישראל
 פעילות בולטת:  מנהל בצלם בארצות הברית, יו"ר נשיאות ועידת מרצ, יו"ר הנהלת מרצ
 השכלה:  משפטים – תואר ראשון (האוניברסיטה העברית); משפט וזכויות אדם – תואר שני (המכללה למינהל)
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  יו"ר ומייסד "החזית להגנת הדמוקרטיה" יו"ר מרכז הרצל
 מפלגה:  מרצ
 השקפה דתית:  מסורתי
 בת זוג:  תמר זנדברג
 מספר צאצאים:  1
אורי צבי זכי (נולד ב-12 באוקטובר 1974) הוא פעיל פוליטי ישראלי, מייסד "החזית להגנת הדמוקרטיה", יושב ראש הנהלת מרצ ויושב ראש מרכז הרצל.
ביוגרפיה

נולד וגדל בחיפה. אביו, פרופ' משה זכי, הוא פסיכולוג, מומחה לפסיכולוגיה משפטית, בנה של הזמרת היהודייה-מצרייה סועאד זכי ונגן הקאנון המצרי המפורסם מוחמד אל-עקאד. אימו, בתיה, היא עובדת סוציאלית, בת למשפחה ניצולת השואה. בוגר תיכון עירוני ג' בנווה שאנן, בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני במשפט וזכויות אדם מהמכללה למינהל. אחותו היחידה, איריס זכי, היא יוצרת סרטים תיעודיים.
פעילות ציבורית ופוליטית

את פעילותו הפוליטית החל כחבר הליכוד, אך לאחר ששירת בצה"ל כקצין בחברון ולאחר חתימת הסכמי אוסלו, שינה את דעותיו והיה אחד ממייסדי תנועת הסטודנטים "רע"ש – רוצים עושים שלום" ויושב הראש שלה. התנועה פעלה לקידום דיאלוג בין סטודנטים ישראלים ופלסטינים, ויזמה אירועי מחאה בזמן ממשלת בנימין נתניהו (1999-1997). לאחר הקמת ממשלת אהוד ברק מונה ליועץ שר המשפטים, יוסי ביילין, ושימש גם כדוברו עת כיהן כשר הדתות. לאחר נפילת הממשלה היה זכי יועץ התקשורת והיועץ הפוליטי של ביילין במסגרת הקרן לשיתוף פעולה כלכלי (EFC). בתקופה זו היה שותף לשיחות בין יוסי ביילין ויאסר עבד-רבו, שהביאו בסופו של דבר ליוזמת ז'נבה, והיה גם הדובר הראשון של היוזמה.
בשנת 2009 מונה להיות מנהלה הראשון של שלוחת ארגון "בצלם" בארצות הברית, שנפתחה כמה חודשים קודם לכן כדי לשמש כנציגות של הארגון הישראלי בוושינגטון. בתפקידו היה פעיל מול בכירים בממשל האמריקאי, הקונגרס והקהילה היהודית-אמריקאית. זכי הוביל קו פטריוטי המבחין בין תמיכה בישראל לתמיכה במדיניות הכיבוש. בהרצאותיו ובראיונות עמו בארצות הברית אמר כי הדבר הפטריוטי והציוני הוא להתנגד לכיבוש כאיום קיומי על אופייה של ישראל כמדינת הלאום היהודית-דמוקרטית. גישתו זו ספגה ביקורת חריפה מצד תנועת ה-BDS.
בשנת 2014 נבחר על ידי Washington Life Magazine כאחד הצעירים הבולטים בבירת ארצות הברית.
בסוף שנת 2013 סיים את תפקידו בארצות הברית ושב לישראל. הוא שימש יועץ לארגון זכויות האדם הבינלאומי Human Rights Watch בנושא הקשר עם הציבור הישראלי. בשנת 2015 נבחר לכהן כחבר ועד מנהל באגודה לזכויות האזרח בישראל.
בשנת 2016 מונה זכי למנהל המחלקה למפעלים ציוניים בהסתדרות הציונית העולמית, תפקיד שבו שימש כשנתיים. בתפקיד זה יזם פרויקטים חברתיים כגון "מופת" – המאיץ ליזמות חברתית.
בשנת 2017 ייסד זכי יחד עם מספר פעילי שמאל את "החזית להגנת הדמוקרטיה" – ארגון שמטרתו "להיות כלי התקיפה במאבק על הדמוקרטיה הישראלית" ולשמש ככוח ציבורי מול גורמי הימין השונים, שלטענת הארגון פועלים באופן שיטתי להחלשת הדמוקרטיה בישראל. הארגון פועל, בין היתר, באמצעות תחקירים על מקורות המימון של ארגוני ימין וכן קמפיינים המאופיינים בקו תקיף.
זכי מופיע תכופות בתקשורת הישראלית והבינלאומית, בעיקר בארצות הברית. הוא חבר קבוע בפאנל של תוכנית "הפטריוטים" בעכשיו 14 ו"העולם הבוקר" ברשת 13.
פעילות ציבורית ופוליטית > פעילות במסגרת מרצ

הצטרף למרצ יחד עם יוסי ביילין בשנת 2004 ופעל לבחירתו לראשות המפלגה (שנקראה אז "יחד") בפריימריז שנערכו בשנה זו. בשנת 2005 נבחר לעמוד בראשות צעירי מרצ, גוף המאגד את צעירי המפלגה, תפקיד שמילא עד לשנת 2009. בתווך, התמודד ב-2007 על תפקיד מזכ"ל מרצ מול המזכ"ל המכהן ירון שור אולם הפסיד בהפרש קטן.
בשנת 2007 נבחר זכי לשמש כסגן נשיאת ארגון צעירי המפלגות הסוציאליסטיות (International Union of Socialist Youth), ארגון צעירי המפלגות הגדול בעולם, והיה לראשון מטעם מפלגת מרצ שכיהן בתפקיד זה. לנשיאת הארגון נבחרה באותו קונגרס ג'סינדה ארדרן, שנבחרה בשנת 2017 לראשות ממשלת ניו זילנד.
בשנת 2014 נבחר ליושב ראש נשיאות ועידת מרצ. בתפקידו נחשב נשיא פעיל שערך רפורמות רבות בגוף העליון של מרצ, בהן: כינוסי הוועידה שלראשונה התקיימו מחוץ לגבולות גוש דן ופוזרו ביישובים רחבי הארץ (בין היתר נצרת, ירוחם וירושלים), הנגשת הדיונים לקראת ועידה חוקתית של המפלגה והגברת שקיפות המתרחש בוועידה על ידי הקמת קבוצת פייסבוק פעילה.
זכי היה מועמד מטעם מרצ לכנסת השמונה עשרה, הכנסת התשע עשרה והכנסת העשרים ונבחר במקומות ה-8 (13 לאחר המיזוג עם "התנועה החדשה") ה-10 וה-10 בהתאמה.
לקראת הפריימריז במפלגה לפני הבחירות לכנסת ה-21, החליט זכי שלא להתמודד ולהתמקד בסיוע לבת זוגו, יושבת ראש המפלגה תמר זנדברג. במערכת הבחירות הוא שימש כראש הצוות האסטרטגי, תפקיד שביצע בהתנדבות.
במאי 2020 נבחר לתפקיד יושב ראש הנהלת מרצ, הגוף הניהולי הבכיר של המפלגה.
בספטמבר 2021 מונה ליושב ראש מרכז הרצל, המנהל את מוזיאון הרצל. ב-23 ביולי 2022 פרסם העיתונאי קלמן ליבסקינד תחקיר עיתונאי שביקש לחדש תחקיר שפורסם מספר חודשים לפני ב"המקום הכי חם בגיהנום" על ידי תומר מיכלזון ובו חשף שהשרה להגנת הסביבה תמר זנדברג מינתה לכאורה בכיר במשרדה בתמורה לכך שימנה את בן זוגה, אורי זכי, ליו"ר מרכז הרצל.
ביולי 2022 הכריז על התמודדות במסגרת הבחירות המקדימות במרצ והגיע למקום ה-12.
בדצמבר 2022 חשפה העיתונאית העצמאית שרון שפורר פרשת שחיתות לכאורה מצד אורי זכי, שקיבל כספים רבים מהקרן החדשה לישראל עבור עמותה שבה היה הפעיל היחיד, בשכר. לדברי שפורר, זכי השתמש בעמותה כדי לקדם את תמר זנדברג בפריימריז במרצ.
חיים אישיים

זכי הוא בן זוגה של תמר זנדברג, שהייתה חברת הכנסת והשרה להגנת הסביבה. השניים מתגוררים בתל אביב יחד עם אביגיל, בתה של זנדברג, ועם בתם המשותפת רחל. הוא מגדיר עצמו אדם מאמין ומנהל אורח חיים מסורתי. במרץ 2019, כחלק מקמפיין הבחירות לכנסת העשרים ואחת של מפלגת מרצ, התחתן במעין טקס נישואין אלטרנטיבי מחוץ לבניין הרבנות הראשית בתל אביב.
הערות שוליים

↑   איל שגיא ביזאוי, זמרת מפורסמת במצרים, מנקה בתל אביב: חייה הכפולים של סועאד זכי, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2015
↑  סליחה על השאלה – דור שני ושלישי לשואה, ערוץ היוטיוב של כאן 11, 2 במאי 2019
↑   נירית אנדרמן, הבמאית איריס זכי התנחלה בתקוע וגילתה שיש עם מי לדבר, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2018
↑  חיידק פוליטי עם אורי זכי (חלק א), מתוך ערוץ היוטיוב של ערוץ כנסת, 13 בינואר 2015
1 2  אורלי סנטו, דמות בצלם, באתר ynet, 8 באוקטובר 2012
↑  בצלם פותח משרד בארצות הברית, באתר בצלם ‏, 24 בספטמבר 2008
↑  Has human rights group B’Tselem ended its role in Israel’s propaganda?, באתר THE ELECTRONIC INTIFADA ‏, 28 ביוני 2015
↑  Features: The Young & The Guest List, באתר Washington Life Magazine ‏, 11 בפברואר 2014
↑  המחלקה למפעלים ציוניים, סיכום קדנציה 2020–2016 אוגוסט 2020
↑  מטרתה של החזית, מתוך אתר הארגון
↑  יקי הפשטיין, שובם של הפטריוטים: האם התכנית שהוקמה לתחייה תעמוד באתגר?, באתר מקור ראשון, 1 ביולי 2019
↑  קבוצת הפייסבוק של ועידת מרצ
↑    סמדר שיר, "אני לא מרגיש פראייר. אני מקריב למען בת הזוג שלי", באתר "ידיעות אחרונות", 29 בינואר 2019
↑   מורן שריר, בבחירות 2009 ו-2015 הם שרדו בקושי. האם מרצ תצליח להינצל גם הפעם?, באתר הארץ, 14 בפברואר 2019
↑  תוצאות הבחירות למזכ"ל, הנהלה וועדות מרצ, באתר מרצ(הקישור אינו פעיל, 24.3.2021)
↑  תומר מיכלזון, זנדברג דחפה, לפיד עשה ג'סטה: כך מונה אורי זכי ליו"ר מרכז הרצל, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 25 בנובמבר 2021
↑  קלמן ליבסקינד, ‏כך מונה אורי זכי, בן זוגה של השרה זנדברג, לג'וב יוקרתי | קלמן ליבסקינד, באתר מעריב אונליין, 23 ביולי 2022.
↑  יו"ר הנהלת מרצ אורי זכי הודיע כי יתמודד בפריימריז, באתר ynet, 30 ביולי 2022
↑   פרשת השחיתות לכאורה בהנהגת מרצ: מה קורה מאחורי הקלעים במפלגה שלא עברה את אחוז החסימה?, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב (אורך: 10:47), 21 בדצמבר 2022.
↑  ויקרא שמה: רחל זכי זנדברג, באתר ערוץ 7 ‏, 25 בפברואר 2020
↑  אורי זכי: "צריך להפסיק את המשחק בו הימין קובע מה זה ישראלי טוב", באתר Time Out תל אביב ‏, 15 בינואר 2015
↑  חדשות כיפה, ‏בעלה של תמר זנדברג: "השנה ב"ה ספרתי כל יום בעומר",  באתר כיפה, 15 במאי, 2021 22:46
↑  צפו: תמר זנדברג התחתנה "כדת מרצ וישראל החופשית", באתר כיפה, ‏2019-03-28
זכי ובת זוגו, תמר זנדברג, במסיבת הפרידה של שגריר ארצות הברית, דן שפירו בשנת 2017
אדוארד וגברת סימפסון

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של הסדרה
 יוצרים:  פרנסס דונלדסון סיימון רייבן
 כותבים:  פרנסיס דונלדסון, סימון ריוון 
 בימוי:  ואריס חוסיין 
 שחקנים:  פגי אשקרופט מוריס דנהאם אדוארד פוקס מריוס גורינג סינתיה האריס נייג'ל הות'ורן צ'ארלס קיטינג שרי לונגי קיקה מרקהאם ג'סי מתיוס אנדרו ריי ג'ון שרפנל דייוויד וולר
 פסקול:  רון גריינר
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  7
 הפקה
 מפיק:  אנדרו בראון
 מוזיקה:  רון גריינר 
 אורך פרק:  350 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ITV
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה הישראלית
 תקופת שידור מקורית:  6 בנובמבר 1978 – 20 בדצמבר 1978
 תקופת שידור בישראל:  31 באוקטובר 1980 – 12 בדצמבר 1980
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אדוארד וגברת סימפסון (באנגלית: Edward & Mrs. Simpson) היא מיני-סדרה בריטית בת שבעה חלקים המתארת את האירועים שהובילו לוויתור על המלוכה של המלך אדוארד השמיני, שוויתר על כסאו כדי שיוכל להתחתן על ווליס סימפסון אמריקאית שהתגרשה פעמיים.
הסדרה נוצרה על ידי טלוויזיית תיימז עבור ITV ושודרה לראשונה ב-1978. אדוארד פוקס גילם את דמותו של אדוארד, וסינתיה האריס שיחקה בתפקיד גברת סימפסון. את התסריט כתב סיימון רייבן, והוא מבוסס על הביוגרפיה של המלך אדוארד השמיני מאת פרנסס דונלדסון. המפיק היה אנדרו בראון, בפיקוחה של ראש מחלקת הדרמה וריטי למברט, והבמאי היה ווריס חוסיין. רון גריינר כתב את מוזיקת הליווי.
הפרקים

The Little Prince – חייו של אדוארד בשנות העשרים של הנסיך מוויילס, הרומנים שלו עם פרדה דאדלי וורד וליידי פורנס. היכרותו עם מר וגברת ארנסט סימפסון. קיימת שאלה היסטורית האם הפגישה הראשונה בין אדוארד וגברת סימפסון התקיימה בבורוז קורט סמוך למלטון מאובריי בלסטרשייר ביום שבת 10 בינואר 1931. לפי הפרק השניים נפגשו לזמן קצר בלונדון בביתה של ליידי פורנס בסתיו 1930.
Venus at the Prow – הרומן בין אדוארד וגברת סימפסון מתחיל להתפתח.
The New King – בינואר 1936 אדוארד יורש את כס המלוכה אחרי מות אביו, המלך ג'ורג' החמישי, ומציע נישואים לגברת סימפסון. מר סימפסון מסכים להתגרש ממנה. המלך, גברת סימפסון וחברים אחדים יוצאים לשייט בים התיכון. העיתונות שמחוץ לאנגליה מדווחת בהרחבה על האירוע.
The Divorce – אדוארד משכנע את גברת סימפסון לקדם את הגירושים שלה; אז היא תהיה חופשייה להינשא לו ולהיות מוכתרת כמלכה בהכתרה שנועדה להתקיים במאי 1937. הממשלה והמלך לוחצים על העיתונות לשמור בסוד את הרומן של המלך, אבל החדשות מתגלגלות ויש שפע של רכילות. הסיפור מפורסם בניו יורק ג'ורנל בכותרת "המלך יישא לאישה את וולי".
The Decision – אדוארד מוזהר שהשקט של העיתונות הבריטית אודות "הידידות" בינו לבין גברת סימפסון עומד להסתיים. המלך אומר לבני משפחת המלוכה ולראש הממשלה שהוא מתכוון להתחתן עם ווליס סימפסון, והוא יוותר על המלוכה אם לא יתאפשר לו להתחתן.
Proposals – נעשים ניסיונות אחדים כדי לפתור את הבעיה ללא התפטרותו של אדוארד, כולל הצעה לנישואים מורגנטיים עם ווליס סימפסון. ממשלת בריטניה וממשלות חבר העמים מתנגדות לנישואים בכל צורה שהיא.
The Abdication – ימיו האחרונים של אדוארד כמלך. ב-10 בדצמבר 1936 הוא חותם על התפטרותו בפורט בלוודר. ב-11 בדצמבר 1936 שידור רדיו לאומה ממגדל אוגוסטה שבטירת וינדזור. אדוארד מפליג מפורטסמות ב-HMS Fury. ב-3 ביוני 1937 אדוארד וגברת סימפסון מתחתנים.
צוות השחקנים

אדוארד פוקס – המלך אדוארד השמיני
סינתיה האריס – ווליס סימפסון
דייוויד וולר – סטנלי בולדווין
נייג'ל הות'ורן – וולטר מונקטון
פגי אשקרופט – המלכה מרי
מריוס גורינג – המלך ג'ורג' החמישי
שרי לונגי – ליידי תלמה פורנס
קיקה מרקהם – פרדה דאדלי וורד
ג'סי מתיוס – הדודה בסי מרימן
צ'ארלס קיטינג – ארנסט סימפסון
אנדרו ריי – הדוכס מיורק
אמנדה רייס – הדוכסית מיורק
ג'ון שרפנל – אלכסנדר הרדינג'
מוריס דנהאם – קוזמו לאנג, הארכיבישוף מקנטרברי
אד דוורו – לורד ביברברוק
פטריק טרוטון – קלמנט אטלי
טרוור בוואן – דאף קופר
פטרישה הודג' – ליידי דיאנה קופר
אלזי רנדולף – ליידי סיביל קולפקס
בסי לאב – אמרלד (מוד) קונרד
טוני צ'רץ' – סר סמואל הור
ונסלי פית'י – וינסטון צ'רצ'יל
גארי וולדהורן – צ'יפס צ'נון
הערות שוליים

↑  מעריב - פרק 1 - 31.10.1980 - סדרה חדשה
↑  Ziegler, P. (1990), King Edward VIII: The Official Biography, Published by Collins, London. p223
צ'ג'ו

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  33°21′56″N 126°31′41″E﻿ / ﻿33.365556°N 126.528056°E﻿ / 33.365556; 126.528056
 שטח:  1,848 קילומטר רבוע
 אורך:  73 קילומטר
 רוחב:  31 קילומטר
 גובה מרבי:  האלאסאן
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קוריאה הדרומית 
 אוכלוסייה:  583,284
 עיר ראשית:  צ'ג'ו 
  (למפת קוריאה הדרומית מוגדלת) סיאול פוסאן אינצ'ון דאיגו טג'אן קוואנגג'ו אולסן סוואן צ'נגוון קוריאה הצפונית יפן ים יפן הים הצהוב  מצר קוריאה צ'ג'ו(למפת קוריאה הדרומית רגילה) סיאול פוסאן אינצ'ון דאיגו טג'אן קוואנגג'ו אולסן סוואן צ'נגוון קוריאה הצפונית יפן ים יפן הים הצהוב  מצר קוריאה צ'ג'ו
 
צ'ג'ו (בקוריאנית ובצ'ג'ו: 제주도; נקרא בעבר קֶלְפָּאר, מצרפתית: Quelpart) הוא אי געשי בדרום קוריאה הדרומית, בפרובינציית צ'ג'ו דו. האי מרוחק כ-100 ק"מ מן החוף הדרומי של המדינה. שטחו 1,845 קמ"ר, והוא האי הגדול במדינה.
לפני מלחמת קוריאה אירעה באי התקוממות (אנ'), שנמשכה גם במהלך המלחמה וגבתה את חייהם של עשרות אלפי בני אדם, והפכה לטראומה לאומית בקוריאה הדרומית.
האי צ'ג'ו נוצר מגעשיות שמקורה בהר הגעש האלאסאן – הר הגעש הגבוה ביותר בקוריאה הדרומית, גובהו 1,950 מ'. האי שבמרכזו שוכן הפארק הלאומי האלאסאן (קרי: "הפארק הלאומי של הר האלא") הוכר על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית בשנת 2002. נופו הגעשי של האי וצינורות הלבה שבו הוכרזו בשנת 2007 כאתר מורשת עולמית.
בשנת 2011 זכה האי להיכלל ברשימת שבעת פלאי עולם הטבע במסגרת תחרות שהחלה בשנת 2007.
נתיב התעופה העמוס בעולם (נכון ל-2012) הוא בין האי צ'ג'ו לסיאול, ועוברים בו מעל 10 מיליון אנשים מדי שנה.
ראו גם

האי הגעשי צ'ג'ו וצינורות הלבה
האניו
הערות שוליים

↑  חיים איסרוביץ', ‏אי המוות: 70 שנה לטבח שהוביל לאחד הפרקים בתולדות קוריאה הדרומית, באתר מעריב אונליין, 5 באפריל 2018
↑  באתר אקונומיסט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559207505171  LCCN: sh2008005538  NARA: 10037148  NDL: 00634900  NKC: xx0031372  NLK: KSH2019000497  VIAF: 146589486   WorldCat (עם VIAF): 146589486 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קוריאה הדרומית ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הגנה מרחבית בגובה רב

טיל מיירט של מערכת THAAD משוגר במהלך תרגיל של "הסוכנות להגנה מפני טילים", ספטמבר 2013
משגר טילים של THAAD
מיזם הגנה מרחבית בגובה רב (באנגלית: Terminal High Altitude Area Defense, או בקיצור THAAD) היא מערכת מכ"ם וסוללות טילי יירוט טילים, פרויקט אמריקני המגלם מערכת ליירוט טילים בליסטיים לטווח קצר ובינוני, תוך שימוש בגישת פגע והשמד. טיל היירוט אינו נושא ראש קרב אלא מסתמך על ניצול האנרגיה הקינטית של מעופו בעת פגיעתו במטרה (כגון טיל או כלי טיס). THAAD תוכנן לפעול נגד טילי סקאד ודומיו, ואין ביכולתו ליירט טילים בין-יבשתיים.
מערכת THAAD תוכננה ונבנתה על ידי לוקהיד מרטין. בין קבלני המשנה היו ריית'יאון וחברת בואינג. הפיתוח של המערכת תוקצב במעל 700 מיליון דולר בשנת 2004. פריסה מלאה של המערכת צפויה לעלות עשרות מיליארדי דולרים.
הפריסה של THAAD תוכננה במקור לשנת 2012, אך הוקדמה לשנת 2009.
מכ"ם המערכת מאפשר גילוי טילים ומטוסים מכל הסוגים ומעקב אחריהם במרחק העולה על 2,000 ק"מ, ומאפשר להתריע על איום 13 עד 15 דקות לפני פגיעה. מערכת המכ"ם יכולה לבצע "הרכשת מטרה" בטווח של עד 1,000 ק"מ ומאפשרת שיגור טיל מיירט למרחק של 200 ק"מ ובגובה של עד 150 ק"מ.
פיתוח

הרעיון של THAAD הוצג בשנת 1987. בשנת 1992, בחר צבא ארצות הברית בלוקהיד מרטין כקבלן ראשי לפיתוח THAAD. ניסוי התעופה הראשון של THAAD התבצע בשנת 1995. כל ניסויי התעופה בשלב ההדגמה והתיקוף התבצעו במטווח הטילים וייט סנדס. ששת ניסיונות היירוט הראשונים כשלו. רק בשנת 1999 התבצעו היירוטים המוצלחים הראשונים כנגד טילי הרה.
פיתוח > שלב ההדגמה ואישור להמשך פיתוח

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| תאריך | תוצאה | הערות |
| 21 אפריל 1995 | הצלחה | ניסוי טיסה ראשון לבדיקת מערכת ההנעה. אין מטרה בניסוי |
| 31 יולי 1995 | כישלון | בדיקת רכב ההשמדה. הניסוי בוטל. אין מטרה בניסוי |
| 13 אוקטובר 1995 | הצלחה | בדיקת מערכת רכישת המטרות. לא היה ניסיון לפגוע במטרה בעת הניסוי. |
| 13 דצמבר 1995 | כישלון | כישלון בפגיעה במטרת הדמה בשל תקלות תוכנה במערכות הדלק של הטיל |
| 22 מרץ 1996 | כישלון | כישלון בפגיעה במטרת דמה בשל בעיות מכניות במנגנון הניתוק של רכב ההשמדה |
| 15 יולי 1996 | כישלון | כישלון בפגיעה במטרת דמה בשל תקלה במערכת רכישת המטרות. |
| 6 מרץ 1997 | כישלון | כישלון בפגיעה במטרת דמה בשל זיהום במערכת החשמלית |
| 12 מאי 1998 | כישלון | כישלון בפגיעה במטרת דמה בשל קצר חשמלי במערכת הבוסטר. הקונגרס האמריקני מחליט להפחית את המימון לפרויקט בשל כשלים חוזרים ונשנים |
| 29 מרץ 1999 | כישלון | כישלון בפגיעה במטרת דמה בשל כשלים מרובים כולל כשל במערכת ההנחיה |
| 10 יוני 1999 | הצלחה | הצלחה בפגיעה במטרת דמה במתאר פשוט |
| 2 אוגוסט 1999 | הצלחה | הצלחה בפגיעה במטרת דמה מחוץ לאטמוספירה |
פיתוח > שלב ההנדסה והייצור

ביוני 2000 זכתה לוקהיד בחוזה פיתוח וייצור של המערכת כמערכת אש טקטית ניידת עבור הצבא. הניסויים חודשו בשנת 2006 במטווח הטילים של וייט סאנדס ולאחר מכן עברו הניסויים למטווח הטילים באוקיינוס השקט.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| תאריך | תוצאה | הערות |
| 22 נובמבר 2005 | הצלחה | טיסת ניסוי ראשונה בשלב הנדסה וייצור |
| 11 מאי 2006 | הצלחה(?) | טיסת ניסוי פיתוחית ראשונה לבדיקת כלל המערכת כולל המיירט, המשגר, המכ"ם ובקרת האש. |
| 12 יולי 2006 | הצלחה | ירוט טיל מטרה אמיתי |
| 13 ספטמבר 2006 | הופסק | טיל המטרה שוגר אך היה צורך לעצור את הניסוי עוד טרם שיגור הטיל המיירט |
| סתיו 2006 | בוטל | דחייה |
| 27 ינואר 2007 | הצלחה | יירוט טיל מטרה המייצג סקאד (לא פציל) גבוה באטמוספירה. טיל המטרה שוגר מקוואי שבאוקיינוס השקט. |
| 6 אפריל 2007 | הצלחה | יירוט טיל מטרה המייצג סקאד (ללא ראש קרב פציל) בגובה בינוני באטמוספירה. טיל המטרה שוגר מקוואי שבאוקיינוס השקט. |
| 27 אוקטובר 2007 | הצלחה | יירוט טיל מטרה מחוץ לאטמוספירה. המערכת הצליחה לגלות, לעקוב וליירט את המטרה. |
| 27 יוני 2008 | הצלחה | יירוט טיל ששוגר ממטוס בואינג C-17 גלובמאסטר III |
ייצור ופריסה

טיל THAAD משמיד טילים בהתנגשות תוך שימוש בטכנולוגיית פגע והשמד. הדבר דומה לטיל הפטריוט בגרסת ה-PAC-3. בניגוד לטיל הפטריוט, טיל ה-THAAD אינו כולל ראש קרב מתפוצץ. לטילי THAAD טווח מוערך של 200 קילומטרים וגובה מוערך של 150 קילומטרים. הטילים מיוצרים באלבמה במתקן של לוקהיד מרטין. במתקן מבוצעת אינטגרציה, הרכבה ובדיקה של הטילים.
מכ"ם ה-THAAD פועל בתחום תדר-X ונבנה על ידי חברת ריית'יאון. זהו מכ"ם ה-X-Band הקרקעי/נישא באוויר הגדול ביותר בעולם. ה-FBX-T הוא גרסה של המכ"ם שנועדה לאפשר הגנה מפני טילים בליסטיים בין־יבשתיים.
ייצור ופריסה > מערכת ראשונה בפורט בליס

במאי 2008 הפעיל צבא ארצות הברית את הסוללה המבצעית הראשונה כחלק מפיקוד ההגנה מפני טילים. לסוללה 24 מיירטים, 3 משגרי THAAD, מרכז בקרת אש ומכ"ם. פריסה מלאה החלה בשנת 2009.
לפי דיווח העדכני לאוקטובר 2018, ארצות הברית הצטיידה כבר בשבע סוללות, סופקו 300 מיירטים מהתעשייה לצבא ארצות הברית והמערכת פרוסה מבצעית באי גואם ובדרום קוריאה.