stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ערך נוכחי
חישוב הערך הנוכחי עבור סדרת סכומים > דוגמה

אדם מעוניין ללוות כסף. יכולת ההחזר שלו היא 1,000 שקלים בחודש. ההלוואה היא ל-10 שנים, ומכאן שמספר התשלומים הוא 120. הריבית השנתית היא 6%.

כמה כסף יוכל ללוות?
תשובה - על ידי הצבה בנוסחה:

 \ PV=p\cdot \left({\frac {1-{\frac {1}{(1+R)^{n}}}}{R}}\right)
ומכיוון שהריבית החודשית היא (בקירוב) 0.005 [ 12 / 6% = 0.005 ], ומספר התשלומים הוא 120, נפתור את המשוואה כדלהלן:
\ 90,073.45=1,000\cdot \left({\frac {1-{\frac {1}{1.005^{120}}}}{0.005}}\right)
הנוסחה עבור קצבה תמידית (אנונה צמיתה-קונסול)

ישנם מקרים בהם נרצה לחשב את הערך הנוכחי של תזרים אינסופי של ריבית. למשל, כמה כסף יש להפקיד בקרן כך שתניב הכנסה קבועה לעד?
במקרה זה הנוסחה פשוטה הרבה יותר והיא מתמצה ב:

 \ PV={\frac {C}{r}}

כש:

PV - ערך נוכחי

C - נקרא גם:PMT  - סכום קבוע עתידי

r - גובה הריבית
הערה: קיימות נוסחאות נוספות עבור סכומים ההולכים וגדלים (או קטנים) לאורך הזמן.
ראו גם

ערך עתידי
היוון
מופקדי ט., שרוני א. יסודות המימון (2019).
התהוות ערך נוכחי עבור סדרת סכומים (R=10%)
עכברונת שחורה

| --- | --- |
 יוצרים:  ז'אן פייר באסטיד(צר')
 שחקנים:  ונסה גואדג'
 ארץ מקור:  צרפת צרפת
 שפות:  צרפתית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  20
 הפקה
 אורך פרק:  15 דקות
 שידור
 רשת שידור:  FR3
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 1
 תקופת שידור מקורית:  20 בדצמבר 1987 – 19 בפברואר 1989
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
עכברונת שחורה (צרפתית: Souris noire) היא סדרת דרמה/הרפתקאות צרפתית לילדים מ-1987. הסדרה כללה שתי עונות ו-20 פרקים בסך הכל. הסדרה שודרה במקור בערוץ FR3 הצרפתי בין השנים 1987 עד 1989.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בתחילת שנות התשעים בצרפתית עם תרגום לעברית.
תקציר העלילה

הסדרה התמקדה בנערה צעירה (מגולמת על ידי ונסה גואדג'(צר')) שפותרת תעלומות שונות בשכונה שלה בתור האני האחרת שלה, "עכברונת שחורה", במהלכם היא עוברת הרפתקאות שונות.
עונת 1989/1990 ב-NBA

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  3 בנובמבר 1989
 תאריך סיום:  14 ביוני 1990
 מספר קבוצות:  27
 מספר משחקים לקבוצה:  82
 דראפט 1989
 בחירה ראשונה:  פרביס אליסון
 על ידי:  סקרמנטו קינגס
 העונה הסדירה
 המאזן הטוב ביותר:  לוס אנג'לס לייקרס
 MVP של העונה הסדירה:  מג'יק ג'ונסון (לוס אנג'לס לייקרס)
 מלך הסלים:  מייקל ג'ורדן (שיקגו בולס)
 הפלייאוף
 אלופת המזרח:  דטרויט פיסטונס
 אלופת המערב:  פורטלנד טרייל בלייזרס
 סדרת הגמר
 אלופה:  דטרויט פיסטונס
 MVP של סדרת הגמר:  אייזיאה תומאס
 → 1988/19891990/1991 ←
 
עונת 1989/1990 היא העונה ה-44 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה השנייה ברציפות של דטרויט פיסטונס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את פורטלנד טרייל בלייזרס בתוצאה 4-1, ואייזיאה תומאס זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה מג'יק ג'ונסון מלוס אנג'לס לייקרס בפעם השנייה ברציפות והשלישית בקריירה. בתחילת העונה צורפו הקבוצות מינסוטה טימברוולבס ואורלנדו מג'יק ל-NBA והפכו לקבוצות ה-26 ו-27 בליגה.
אולסטאר 1990

משחק האולסטאר נערך במיאמי, פלורידה ב-11 בפברואר 1990.
המאמנים במשחק היו פט ריילי מלוס אנג'לס לייקרס וצ'אק דיילי מדטרויט פיסטונס. חמישיית המזרח כללה את אייזיאה תומאס, מייקל ג'ורדן, לארי בירד, צ'ארלס בארקלי ופטריק יואינג, וחמישיית המערב כללה את ג'ון סטוקטון, מג'יק ג'ונסון, ג'יימס וורת'י, איי סי גרין והאקים אולאג'ואן. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 130-113, ול-MVP של משחק האולסטאר נבחר מג'יק ג'ונסון שקלע 22 נקודות.
טבלת העונה הסדירה

| מזרח> # | מזרח> קבוצה | מזרח> ניצחונות | מזרח> הפסדים | מזרח> אחוז ניצחונות | מזרח> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דטרויט פיסטונס* | 59 | 23 | 0.720 | – |
| 2 | פילדלפיה 76'* | 53 | 29 | 0.646 | 6 |
| 3 | שיקגו בולס* | 55 | 27 | 0.671 | 4 |
| 4 | בוסטון סלטיקס* | 52 | 30 | 0.634 | 7 |
| 5 | ניו יורק ניקס* | 45 | 37 | 0.549 | 14 |
| 6 | מילווקי באקס* | 44 | 38 | 0.537 | 15 |
| 7 | קליבלנד קאבלירס* | 42 | 40 | 0.512 | 17 |
| 8 | אינדיאנה פייסרס* | 42 | 40 | 0.512 | 17 |

| 9 | אטלנטה הוקס | 41 | 41 | 0.500 | 18 |
| 10 | וושינגטון בולטס | 31 | 51 | 0.378 | 28 |
| 11 | מיאמי היט | 18 | 64 | 0.220 | 41 |
| 11 | אורלנדו מג'יק | 18 | 64 | 0.220 | 41 |
| 13 | ניו ג'רזי נטס | 17 | 65 | 0.207 | 42 |
| מערב> # | מערב> קבוצה | מערב> ניצחונות | מערב> הפסדים | מערב> אחוז ניצחונות | מערב> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | לוס אנג'לס לייקרס* | 63 | 19 | 0.768 | – |
| 2 | סן אנטוניו ספרס* | 56 | 26 | 0.683 | 7 |
| 3 | פורטלנד טרייל בלייזרס* | 59 | 23 | 0.720 | 4 |
| 4 | יוטה ג'אז* | 55 | 27 | 0.671 | 8 |
| 5 | פיניקס סאנס* | 54 | 28 | 0.659 | 9 |
| 6 | דאלאס מאבריקס* | 47 | 35 | 0.573 | 16 |
| 7 | דנוור נאגטס* | 43 | 39 | 0.524 | 20 |
| 8 | יוסטון רוקטס* | 41 | 41 | 0.500 | 22 |

| 9 | סיאטל סופרסוניקס | 41 | 41 | 0.500 | 22 |
| 10 | גולדן סטייט ווריורס | 37 | 45 | 0.451 | 26 |
| 11 | לוס אנג'לס קליפרס | 30 | 52 | 0.366 | 33 |
| 12 | סקרמנטו קינגס | 23 | 59 | 0.280 | 40 |
| 13 | מינסוטה טימברוולבס | 22 | 60 | 0.268 | 41 |
| 14 | שארלוט הורנטס | 19 | 63 | 0.232 | 44 |
‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף.
מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות למשחק | מייקל ג'ורדן | שיקגו בולס | 33.6 |
| ריבאונדים למשחק | האקים אולאג'ואן | יוסטון רוקטס | 14.0 |
| אסיסטים למשחק | ג'ון סטוקטון | יוטה ג'אז | 14.5 |
| חטיפות למשחק | מייקל ג'ורדן | שיקגו בולס | 2.8 |
| חסימות למשחק | האקים אולאג'ואן | יוסטון רוקטס | 4.6 |
| אחוזים מהשדה | מארק וסט | פיניקס סאנס | 62.5% |
| אחוזים לשלוש | סטיב קר | קליבלנד קאבלירס | 50.7% |
| אחוזים מקו העונשין | לארי בירד | בוסטון סלטיקס | 93.0% |
| נקודות מדד | מייקל ג'ורדן | שיקגו בולס | 31.2 |
פרסים

MVP של העונה הסדירה - מג'יק ג'ונסון, לוס אנג'לס לייקרס
שחקן ההגנה של העונה - דניס רודמן, דטרויט פיסטונס
רוקי העונה - דייוויד רובינסון, סן אנטוניו ספרס
השחקן השישי של העונה - ריקי פירס, מילווקי באקס
השחקן המשתפר של העונה - רוני סייקלי, מיאמי היט
מאמן העונה - פט ריילי, לוס אנג'לס לייקרס
מנהל העונה - בוב באס, סן אנטוניו ספרס
גביע האזרחות - דוק ריברס, אטלנטה הוקס
פרסים > חמישיות העונה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה | החמישייה השלישית |
| --- | --- | --- |


| מג'יק ג'ונסון (לוס אנג'לס לייקרס) | ג'ון סטוקטון (יוטה ג'אז) | קלייד דרקסלר (פורטלנד טרייל בלייזרס) |
| מייקל ג'ורדן (שיקגו בולס) | קווין ג'ונסון (פיניקס סאנס) | רג'י מילר (אינדיאנה פייסרס) |
| צ'ארלס בארקלי (פילדלפיה 76') | לארי בירד (בוסטון סלטיקס) | כריס מאלין (גולדן סטייט ווריורס) |
| קארל מלון (יוטה ג'אז) | טום צ'יימברס (פיניקס סאנס) | ג'יימס וורת'י (לוס אנג'לס לייקרס) |
| פטריק יואינג (ניו יורק ניקס) | האקים אולאג'ואן (יוסטון רוקטס) | דייוויד רובינסון (סן אנטוניו ספרס) |
פרסים > חמישיות ההגנה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


ג'ו דיומרס (דטרויט פיסטונס): דרק הארפר (דאלאס מאבריקס)
מייקל ג'ורדן (שיקגו בולס): אלווין רוברטסון (מילווקי באקס)
דניס רודמן (דטרויט פיסטונס): קווין מקהייל (בוסטון סלטיקס)
באק ויליאמס (פורטלנד טרייל בלייזרס): ריק מהורן (פילדלפיה 76')
האקים אולאג'ואן (יוסטון רוקטס): דייוויד רובינסון (סן אנטוניו ספרס)
פרסים > חמישיות הרוקיז

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


טים הארדוויי (גולדן סטייט ווריורס): בלו אדוארדס (יוטה ג'אז)
שרמן דאגלס (מיאמי היט): גלן רייס (מיאמי היט)
פו ריצ'רדסון (מינסוטה טימברוולבס): שון אליוט (סן אנטוניו ספרס)
דייוויד רובינסון (סן אנטוניו ספרס): ג'יי אר ריד (שארלוט הורנטס)
ולאדה דיבאץ (לוס אנג'לס לייקרס): סטייסי קינג (שיקגו בולס)
הערות שוליים

↑  סיכום עונת 1989/1990 באתר nba.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1989, basketball-reference.com
↑  סיכום משחק האולסטאר 1990, nba.com
| עונות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1940 | 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| שנות ה-1950 | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 |  |
| שנות ה-1960 | 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 |  |
| שנות ה-1970 | 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 |  |
| שנות ה-1980 | 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 |  |
| שנות ה-1990 | 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| שנות ה-2000 | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 |  |
| שנות ה-2010 | 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 |  |
| שנות ה-2020 | 2019/2020 (הבועה) • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
פט ריילי, מאמן העונה
מג'יק ג'ונסון, ה-MVP של העונה הסדירה
עכברון קנגורו

| עכברון קנגורו |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי בונה
משפחה:: ירבועניים
סוג:: עכברון קנגורו
שם מדעי
 Microdipodops ‏מריאם, 1891

עכברון קנגורו (שם מדעי: Microdipodops) הוא סוג של מכרסם ממשפחת הירבועניים, יליד המדבריות של דרום מערב ארצות הברית, ובעיקר בנבדה. השם "עכברון קנגורו" מתייחס ליכולת הקפיצה יוצאת הדופן של בני הסוג.
מינים

המינים בסוג זה:
עכברון קנגורו חיוור - Microdipodops pallidus (אנ').
עכברון קנגורו כהה - Microdipodops megacephalus (אנ').
שני המינים של עכברון הקנגורו חיים באזורים מדבריים חוליים, ועיקר מזונם הוא הזרעים והעשבים שגדלים בסביבתם. עכברון הקנגורו הכהה לעיתים אוכל גם חרקים ופגרים. העכברון שותה מים רק לעיתים נדירות, ואת הנוזלים הוא מקבל מהמזון שהוא אוכל. עכברוני הקנגורו אוגרים מזון ושומרים מצבורים במחילות שלהם, שגודלן נע בין מטר 1 ל-2.5 מטרים. המחילה משמשת גם כמסתור בשעות היום וגם להמלטות. המאורות של עכברון הקנגורו החיוור נחפרות רק בחול דק, בעוד שעכבר הקנגורו הכהה מעדיף אדמה סלעית, אולם לעיתים גם הוא חופר את המאורות בחול. עכברוני קנגורו הם פעילי לילה, ועיקר שעות פעילותם הם השעתיים שאחרי השקיעה.
פטר יורק פון וארטנבורג

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1904 Oleśnica Mała, רפובליקת פולין 
 הוצאה להורג:  8 באוגוסט 1944 (בגיל 39) כלא פלצנזה, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השכלה:  אוניברסיטת בון 
 בן או בת זוג:  Marion Yorck von Wartenburg (מאי 1930–?) 
 
פטר יורק פון וארטנבורג עומד בפני בית הדין העממי
גראף פטר יורק פון וארטנבורג (גרמנית: Peter Yorck von Wartenburg;‏ 13 בנובמבר 1904 – 8 באוגוסט 1944), מהמתנגדים לשלטונו של היטלר בגרמניה, מראשי קשר העשרים ביולי להפלת המשטר הנאצי.
ביוגרפיה

יורק נולד למשפחה אריסטוקרטית, בעלת מסורת צבאית. כשהתבגר למד משפטים וכלכלה, ועבד בשירות המדינה, זמן מה כעוזר למפקח על המחירים ברייך.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה קיבל מינוי כקצין זוטר, ולחם בפולין, ולאחר מכן שימש בתפקיד מטה בעל אופי כלכלי בברלין.
בשנת 1940 פגש את הלמוט ג'יימס פון מולטקה, והתיידד עמו. סביב השנים החל מתאסף חוג של אנשים בעלי רעיונות דומים - התנגדות למשטר הנאצי, ורצון להגיע למשטר אידיאלי. החוג נקרא "חוג קרייזאו" על שם אחוזתו הכפרית של מולטקה, בה נערכו השיחות.
אם כי "חוג קרייזאו" היה בעל אופי של מועדון רעיוני, ולא של ארגון ממשי להפלת המשטר, נקט וארטנבורג גם בצעדים מעשיים. בן דודו הוא הגראף קלאוס שנק פון שטאופנברג שעמד בראש קשר העשרים ביולי לרציחת היטלר. וארטנבורג התקרב לחוגי הקושרים בשורות הצבא, וסוכם כי אם יצליח הקשר יקבל את המינוי של מזכיר המדינה במשרד הקנצלר (הקנצלר עצמו אמור היה להיות ד"ר קרל פרידריך גרדלר).
הקשר, שיצא לפועל בניסיון להרוג את היטלר באמצעות פצצה ב-20 ביולי 1944, נכשל, והקושרים נתפסו, ובהם וארטנבורג. במשפטו בפני בית הדין העממי, גוף מעין משפטי שמטרתו הייתה לגזור על המתנגדים למשטר עונש מוות תוך השפלתם בהליך שכולו צעקות, הופיע בצורה מכובדת, וניסה לשאת נאום בגנות הנאציזם, ולהתריע על שואת היהודים, אך נקטע בצעקות על ידי אב בית הדין רולנד פרייזלר. וארטנבורג נידון למוות, ונתלה עוד באותו היום 8 באוגוסט 1944 באופן ברברי על מיתרי פסנתר שנקשרו לוו קצבים. התלייה הוסרטה והוקרנה להנאתו הסדיסטית של אדולף היטלר.
ראו גם

מבצע ולקיריה
התנגדות גרמנית לנאציזם
קלאוס שנק פון שטאופנברג
הנינג פון טרסקו
מאורת הזאב
מבצע ואלקירי (סרט)
לקריאה נוספת

קונסטנטין פיצגיבון, 20 ביולי - הקשר נגד היטלר, מערכות, 1987.
דני אורבך, ואלקירי - ההתנגדות הגרמנית להיטלר, הוצאת ידיעות אחרונות
פיטה אמור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 במאי 1918 מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  8 במאי 2000 (בגיל 81) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  מקסיקו 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 
פיטה אמור ברסיטל השירה המקסיקנית
גואדלופה תרזה אמור שמידטליין (בספרדית: Guadalupe Teresa Amor Schmidtlein; ‏30 במאי 1918 – 8 במאי 2000), הידועה בשם העט פיטה אמור (Pita Amor), הייתה משוררת וסופרת מקסיקנית, נחשבת לאחת ממבשרות השחרור המיני של נשים במקסיקו.
ילדות ונעורים

אמור נולדה בשנת 1918 במקסיקו סיטי לקרולינה שמידטליין וגרסיה טרואל (Carolina Schmidtlein y GarcíaTeruel) ולעמנואל אמור סוברוויל (Emmanuel Amor Subervielle). הצעירה מבין שבעה אחים במשפחה שמרנית וקתולית. הוריה נחשבו לחברי האצולה במקסיקו, אולם בתקופת צעירותה של אמור ירדה המשפחה מנכסיה. אמור עברה בין בתי ספר דתיים רבים בילדותה. בגלל סלידתה מסדר ומשמעת היא הורחקה מרובם.
בגרות

אמור תוארה כפרובוקטיבית, מרדנית וחצופה. היא נחשבה ליפה מאוד ועבדה כשחקנית ודוגמנית לציירים בעלי שם כמו דייגו ריברה (Diego Rivera) וראול אנגוויאנו (Raúl Anguiano). היא לא התביישה להתייצב בעירום מול הציירים, מה שהימם את משפחתה וזיכה אותה בכינוי "המוזה ה-11". שערוריותיה החלו בגיל 18 כאשר פיתחה רומן ארוך טווח עם חוסה מדרזו (José Madrazo), איש עסקים עשיר. למרות רומן זה, אמור מעולם לא התמסרה לאיש ולא נישאה, דבר שלא היה מקובל לנשים במקסיקו דאז. בגיל 40 החליטה להביא ילד לבדה, אך הרגישה שאיננה מסוגלת לגדל אותו ולכן העבירה אותו לאחותה. בשנת 1961, כשהיה בן שנתיים, הילד טבע בבריכת שחייה בבית אחותה. מוות זה השפיע על אמור מאוד והוביל להתדרדרות מצבה הנפשי, הזנחת המראה שלה ואשפוזה במחלקות פסיכיאטריות.
קריירה אומנותית

קריירת השירה שלה החלה מאוחר יחסית - בגיל עשרים ושבע לקחה אמור עיפרון גבות ומפית והחלה לכתוב את שירה הראשון yo soi mi casa (אני הבית שלי) שזכה לפרסום רב מאוחר יותר. כתיבתה הושפעה בעיקר מחואנה אינז דה לה קרוז (Juana Inés de la Cruz) ופרנסיסקו דה קוודו והתאפיינה בהיותה תמיד בגוף ראשון ועיסוקה בנושאים מטאפיזיים. אמור כתבה רבות על נושאים כמו פחד, בדידות, ייסורים ואלוהים.
נגד אמור הועלו ביקורות הטוענות כי היא איננה כותבת את שיריה בעצמה בעקבות היותה דוגמנית ושחקנית בעלת יופי קורן, מה שהעלה ספק בעיני המבקרים בנוגע ליכולות הכתיבה שלה: "הם אמרו שלא ייתכן שאישה קלת דעת שכזו כתבה אותם [...] וכי הסונטות שלה היו מושלמות." (אלנה פוניאטובסקה) בשנות החמישים אמנם החלה הפריצה הגדולה שלה, אך לאחר מותו של בנה התדרדר מצבה, היא כתבה פחות שירים והסתגרה מן העולם לתקופה של כ-10 שנים. בשנות השבעים, חזרה אמור לכתוב שירים והיא השתתפה ברסיטל בו דקלמה שירה מקסיקנית. הופעתה ברסיטל צלחה ואמור חזרה להופיע בעיתונות ובראיונות טלוויזיה.
מותה

למרות הצלחתה בשנות השבעים, חלה התדרדרות נוספת במצבה ובערוב ימיה נותרה אמור אישה חולה, קשישה וכמעט חסרת כל. היא גרה בדירה שחברתה שכרה לה והתפרנסה משירים שהיא כותבת על מפיות. ב-8 במאי 2000, כשהייתה בת 81, נפטרה אמור מדלקת ריאות.
הערות שוליים

1 2 3  Pita Amor: la poeta terrible y genial, Relatos e Historias en México, ‏2020-03-06 (ב־Mexican Spanish)
1 2  Gómez-Robledo, Marina (2015-08-13). "La ostentosa desnudez de Pita Amor". El País (בספרדית). ISSN 1134-6582. נבדק ב-2021-03-05.
1 2  Biografía de Guadalupe Amor - Pita Amor (Su vida, historia, bio resumida), www.buscabiografias.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1193231  BnF: cb14467325h (data)  GND: 119514680  ISNI: 0000 0001 1783 0586  LCCN: n86042080  NKC: jn19990000162  NTA: 239863178  SUDOC: 08453012X  VIAF: 161796285   WorldCat (עם VIAF): 161796285 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פיטה אמור".
פטר לינדברג

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1944 לשנו, רפובליקת פולין 
 פטירה:  3 בספטמבר 2019 (בגיל 74) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Peter Brodbeck 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום מגורים:  פריז 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס לוסי (2005)  מסדר ההצטיינות של נורדריין-וסטפאליה (2003)  Lucky Strike Designer Award (1996) 
 www.peterlindbergh.com
 
פטר לינדברג (באנגלית: Peter Lindbergh;‏ 23 בנובמבר 1944 – 3 בספטמבר 2019) היה צלם אופנה גרמני.
ביוגרפיה

לינדברג נולד כפטר ברודבק (Peter Brodbeck) בליסה (בגרמנית: ליסה (וארטלאנד)) בפולין. וגדל בדיסבורג שבגרמניה. הוא הצטרף ללימודי ציור אצל גינתר ק. קירשברגר, אולם אז הוא החל לצלם ב-1971. וביסס עצמו כצלם פרסומות.
הוא עבר לפריז ב-1978, והתרכז בצילום אופנה, הוא צילם דוגמניות-על רבות, בכללן כריסטי טרלינגטון, נעמי קמפבל, לינדה אוונג'ליסטה, סינדי קרופורד, סטפני סימור, איזבלה רוסליני, נסטסיה קינסקי וטטיאנה פטיץ. היה שותף לפרויקטים אחרים ביחד עם קרל לגרפלד, דריל האנה, ג'ורג'ו ארמני ואחרים. צילומיו פורסמו במגזינים כמו שטרן, הרפרס בזאר וווג. הוא גם צילם את סלין דיון בפרסומת שלה לבושם.
לינדברג נחשב לאחד מצלמי האופנה הבולטים בעולם, במיוחד בשחור-לבן, וסייע ליצור את תופעת דוגמניות-העל של שנות ה-90. הוא העדיף שהדוגמניות שלו תהיינה מאופרות בצניעות ועם תסרוקת פשוטה.
נפטר ב-3 בספטמבר 2019.
ספריו

10 Women by Peter Lindbergh Foreword by Karl Lagerfeld, Peter Lindbergh (1993), ISBN 978-3823814160
Peter Lindbergh: Portfolio Interview by Dr. Antonio Ria, Peter Lindbergh (1999), ISBN 2-84323-108-6
Peter Lindbergh: Stories Foreword by Wim Wenders, Peter Lindbergh (2002), ISBN 1-892041-64-2
Peter Lindbergh: Images of Women Introduction by Martin Harrison, Peter Lindbergh (2004), ISBN 978-3829601436
Peter Lindbergh: Untitled 116 by Peter Lindbergh (2006), ISBN 3-8296-0179-4
לקריאה נוספת

Peter Lindbergh", in Photo Box: Bringing the Great Photographers into Focus (London: Thames & Hudson, 2009; ISBN 978-0-500-54384-9), p.414.
עצ'ד אל-דולה

פָּאנָה חֻ'וסְרוֹ (בפרסית: فنا خسرو) מוכר יותר בתואר המלכותי עָצֻ'ד אֶל-דּוּלָה או עד'ד א-דוולה  (בערבית: عضد الدولة; ניצב האומה העבאסית) היה לאמיר המרכזי של קונפדרצית השושלת הבויהית, שלט מהמרכזים שיראז ובגדאד בין השנים 949 ועד מותו בשנת 983. בשיאו שלט באימפריה אשר התמשכה מבלוצ'יסטן אל תימן ואל חופי הים התיכון. הוא נודע כגדול שליטי השושלת ובסוף שלטונו היה לאדם החזק ביותר במזרח התיכון.
שנותיו הראשונות

במקור היו שלושה אחים בניו של בויה, השלושה אשר מקורם בחופי הים הכספי פנו לקריירה צבאית וחילקו את השפעת כיבושיהם בינם בצורת קונפדרציה; מזרח פארס ומדבר לוט ניתנו לאח אחמד אשר בירתו שיראז הייתה למרכז הקונפדרציה, השטחים מריי ועד אספהאן ניתנו לאח רוח ושטחי ח'וזסתאן, דרום מסופוטמיה ועבר לורסתאן ניתנו לאח מואיז ואלו היו לראשי השושלת הבויהית.
פאנה נולד ב-24 בספטמבר 936 כבנו של רוח אל-דולה, כאמור היה זה אחיו של אחמד אל-דולה ומואיז אל-דולה. שמה של אמו לא נודע, מה שכן ידוע כי מקורה מעבר פארס בקירוב אל חוף המפרץ הפרסי.
שנותיו הראשונות > שלטון בפארס

בשנת 948 עמאד בחר בפאנה להיות לו ליורש משום שלא היו לו ילדים. בדצמבר שנה אחר כך עמאד נפטר ופאנה עלה לשלטון של השושלת הבויהית, כעת שולטת באזור פארס ודרום מסופוטמיה.
מספר פקידי ממשל לא ראו בעין טובה את ירושת הכס של פאנה ומרדו נגד היורש הצעיר. רוח אל-דולה, באותה העת מוקם בעיראק, מיהר לדרום פארס בשביל להציל את בנו. ביחד עם אחיו הוזיר מואיז הם הפילו את המרד ופאנה הוכתר בעודו בן 13 כמלך המלכים (שאהנשאה) בבירה הדרומית שיראז.
מלך המלכים

עם עלייתו לכס דרש פאנה מידי הח'ליפה העבאסי את התואר טאג' אל-דולה (כתר האומה). מואיז חשש כי התואר מהווה סיכון על מעמדו שלו כוזיר גדול ולכן פאנה התפשר לבסוף על התואר עצ'ד אל-דולה (ניצב האומה). חונכו של פאנה היה המדינאי אבו א-פאדי אבן אל-אמיד אשר לימד אותו את כלי השלטון.
מלך המלכים > כיבושים

בעת תחילת שלטונו של פאנה נראו מרידות רבות ברחבי פרס. בשנת 967 עברה בהצלחה מערכה לכיבוש בשטחי איחוד האמירויות הערביות ועומאן המודרניים ובמסגרתם מצר הורמוז כולו ניתן לידי השפעה פרסית. מאוחר יותר באותה השנה מואיז נפטר ובנו איז ירש את אביו כמושל עיראק.
שנה אחר כך, ב-968 יצא פאנה לראשונה בראש צבאו לכיבוש השושלת הזיארית וצפון פרס, הזיארים היו עד לאותה הנקודה השושלת האיראנית המפוארת מכל. מסעו של פאנה, במסגרתו כבש האחרון את כרמאן, סיסתאן ובלוצ'סתאן והביא לממלכתו חוף נרחב אל הים הערבי כמו גם יוקרה ועושר שהועברו מידי הזיארים. כאשר בהמשך פנה פאנה צפונה הוא הוסיף לכבוש את ח'וראסאן, נטרל למעשה את השושלת הזיארית, הכפיל את גודל ממלכתו והשיג חוף לעבר הים הכספי מעבר להרי אלבורז.
פועלו מסביב לקונפדרציה, שכלל פעולה מעבר לשטחי ההשפעה של שיראז, הפך אותו לעליון על שליטי ריי ובגדאד. היה זה בנקודה זו שפאנה הוסיף לעצמו את התואר של אמיר כרמאן.
בשנת 978 נכנס פאנה למאבק באיז אל-דולה, שליט בגדאד אשר התחרה על השלטון בשיראז ופארס. במהלך מאבק ממושך העיר בגדאד, בירת האימפריה המוסלמית התפרקה לגמרי עד אשר לבסוף צלח פאנה בהבאת איז אל תחת רגליו. לאחר המאבק פאנה השתמש במצב להעשרת יוקרתו עוד יותר כאשר הפך לאמיר של עיראק וסיפח אל ממלכתו את שטחי ג'זירה כמו גם חוף אל עבר הים התיכון בעבריהם של שטחי העלווים.
יוקרה

פאנה שלט בתקופת תור הזהב של האסלאם כאשר השפעתה של התרבות הפרסית על המזרח התיכון הייתה בשיאה. עם הכיבושים המזרחיים השיג קשר ישיר את דרך המשי בסין, עם כיבושיו הדרומיים השיג חופים נרחבים לים הערבי מפרס כמו גם מחצי האי ערב, דבר שהקנה לו השפעה על הסחר עם תת היבשת ההודית כמו על כלל חציו המערבי האוקיינוס ההודי וחיזוק השליטה בעיראק וסיפוח ג'זירה כמו השגת החוף לים התיכון הקנו יחדיו קשר של הבויהים אל כל המזרח התיכון.
השליטה העליונה על נהרות הפרת וחידקל הביאו להשפעה ישירה על סמכותו של הח'ליפה האסלאמי עצמו. השליטה על חצי האי ערב הוסיפה ונתנה לפאנה אף השפעה על המרכזים הקדושים של מכה, אל-מדינה וירושלים. כל אלו הביאו להפיכתו של פאנה לדמות החזקה ביותר בעידנו והיחיד אשר היה יכול לערער על סמכותו של בית עבאס.
בנייה > אדריכלות

בתקופת שלטונו פעל פאנה לייצור מבנים רבים מבוססים אדריכלות איראנית ובהם גשרים, חומות, רשתות העברת מים לשם חקלאות, מבני קודש ואף ביצורים להגנת אזרחים. לאחר השמדתה של בגדאד במאבק נגד איז פאנה החל בבנייתה המחודשת של העיר וכלל עיראק כמו גם את אתריה הקדושים ובהם מסגד האימאם חוסיין. באותו הזמן ששלט בעיראק ביקר פאנה בקברי עלי אל-האדי, חסן אל-עסכרי ועוד מבין האימאמים השיעים.
המזרחן אדם מז כתב על תרומתו של פאנה לבירה שיראז כך:
"בראשית התקופה האסלאמית לא היה חוק הנוגע לנסיעה למדינה ומחוצה לה. לראשונה בארצות האסלאם המזרחיות, מטעמי ביטחון, הורה עצ'ד אל-דולה לאבטח את שערי הבירה (שיראז). אנשים שרצו להיכנס או לעזוב את שטחו היו צריכים לעבור אישור. אלה שנסעו ללא תעודה מורשית נעצרו."
בנייה > בריאות

על פאנה נאמר כי תרם רבות לבריאות אנשיו. הוא העלה את ערך העבודה של סנדלרים אשר תיקנו את נעלייהם של עולים לבגדאד דרך החג' ממכה שבחג'אז. אחד מהחשובים בבניות האדריכלות האסלאמית היה בית חולים אשר הורה פאנה על בנייתו בבגדאד. כל פועלו של פאנה בעיר הבירה של העבאסים, בגדאד נעשה בחמש שנות שלטונו הישיר על העיר, היו אלו שנות שלטונו האחרונות שכן ב-26 במרץ 983 נפטר ונקבר כבקשתו במסגד האימאם עלי שבעיר נג'ף.
עקב פועלו הרב בקירוב אליהם, מרב ההיסטוריונים מעריכים כי פאנה היה מאמין שיעי אך אין כל כיתוב המוכיח חד משמעית את נכונות טענה זאת.
מורשת

חלק רחב מבניותיו של פאנה במרכזי קודש מוסלמים נותרו כפי שהיו עד היום, שלטונו ראה את שיאה של ההשפעה האיראנית על מדינות ערב וזמן קצר לאחר מותו כורדיסטן תיפרד מהקונפדרציה הבויהית אשר עם הזמן תיחלש לתוך יריבויות פנימיות, רובם מעשה ידו של פאנה עצמו אשר פעל להעשרת השפעת הדרום על כלל הקונפדרציה. פאנה זכור כיחיד אשר היה יכול לח'ליפה בתקופת האימפריה המוסלמית, לשליט מוכשר ורב עוצמה ולמביא שיאו של תור הזהב של האסלאם.
מורשת > ח'ליפים בזמנו

אל-מטיע (946-974)
א-טאאע (974-991)
ראו גם

השושלת הבויהית
תור הזהב של האסלאם
בית עבאס
האסלאמיזציה של איראן
אסלאם שיעי
פאפא רוץ'

| --- | --- |

 מקום הקמה:  קליפורניה 
 מוקד פעילות:  קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, נו-מטאל, ראפ מטאל
 חברת תקליטים:  Geffen Records
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'קובי שאדיקס (קובי דיק)  ג'רי הורטון  טובין אספרנס טוני פלרמו
 חברים לשעבר
 דייב באקנר
 
פאפא רוץ' (באנגלית: Papa Roach; בתרגום לעברית: "אבא מקק") היא להקת רוק אלטרנטיבי מקליפורניה.
היסטוריה > התחלה

הלהקה הוקמה בשנת 1993 על ידי קובי שדיקס ודייב באקנר. השניים נפגשו במגרש הפוטבול של התיכון בו למדו. ההרכב שלהם הופיע לראשונה בערב כישרונות בתיכון, אך למרות שהפסידו, דיקס ובאקנר ידעו שיש להם פוטנציאל.
בשנת 1994 הקליטה הלהקה את השיר הראשון שלה, ולאחר מכן יצאו החברים למסע הופעות, בו הם בעיקר חיממו להקות אחרות בסצנת הנו מטאל.
עד שנת 1998 הספיקה הלהקה להחליף מספר נגנים.