stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבנר דה-שליט
ספריו > כתיבה

סוציאליזם. תל אביב: משרד הביטחון, אוניברסיטה משודרת, תשנ"ד, 1994.
אדום-ירוק: דמוקרטיה, צדק ואיכות הסביבה. תל אביב: בבל, תשס"ד, 2004.
"מרקס והמרקסיזם: מאבק המעמדות", בתוך: סוציאליזם, תל אביב: משרד הביטחון, תשנ"ה, 1995.
City of Equals, with Jonathan Wolff, Oxford University Press, December 2023 Open Access
Cities and Immigration. Oxford University Press 2018
The Spirit of Cities/ Daniel Bell, Avner de Shalit. Princeton; Princeton University Press, 2011 (second edition 2013; also translated to Chinese)
Disadvantage/ Jonathan Wolf, Avner De-Shalit. Oxford; New York: Oxford University Press, 2007 (second edition 2013)
Power to the People: Teaching Political Philiosophy in Skeptical Times. Lanham, Lexington Books, Rowman and Littlefield, 2006
The Environment: Between Theory and Practice/ Avner de-Shalit. Oxford: Oxford University Press, 2000
Why posterity matters: environmental policies and future generations/ Avner de-Shalit. London: Routledge, 1995
ספריו > עריכה

Forms of justice: critical perspectives on David Miller's political philosophy/ edited by Daniel A. Bell and Avner de-Shalit. Lanham,Md.: Rowman & Littlefield, 2003
Moral and political reasoning in environmental practice/ edited by Andrew Light and Avner de-Shalit. Cambridge, MA: MIT Press, 2003
Liberalism and its practice/ edited by Dan Avnon and Avner de-Shalit. London: Routledge, 1999
Communitarianism and individualism/ edited by Shlomo Avineri and Avner de-Shalit. Oxford: Oxford University Press, 1992
אילן יוחסין

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |  מאיר דה שליט  מאיר דה שליט     |  מאיר דה שליט  מאיר דה שליט     |  מאיר דה שליט  מאיר דה שליט     |     |  אלקא הענע דה שליט  אלקא הענע דה שליט     |  אלקא הענע דה שליט  אלקא הענע דה שליט     |  אלקא הענע דה שליט  אלקא הענע דה שליט     |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  משה דה שליט  משה דה שליט     |  משה דה שליט  משה דה שליט     |  משה דה שליט  משה דה שליט     |     |  עדה דה שליט  עדה דה שליט     |  עדה דה שליט  עדה דה שליט     |  עדה דה שליט  עדה דה שליט     |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |    |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |
|  ארנה דה שליט  ארנה דה שליט     |  ארנה דה שליט  ארנה דה שליט     |  ארנה דה שליט  ארנה דה שליט     |     |  מאיר דה שליט  מאיר דה שליט     |  מאיר דה שליט  מאיר דה שליט     |  מאיר דה שליט  מאיר דה שליט     |   |  עמוס דה שליט  עמוס דה שליט     |  עמוס דה שליט  עמוס דה שליט     |  עמוס דה שליט  עמוס דה שליט     |     |  נחמה דה שליט  נחמה דה שליט     |  נחמה דה שליט  נחמה דה שליט     |  נחמה דה שליט  נחמה דה שליט     |   |  תמר דה שליט גולדרייך  תמר דה שליט גולדרייך     |  תמר דה שליט גולדרייך  תמר דה שליט גולדרייך     |  תמר דה שליט גולדרייך  תמר דה שליט גולדרייך     |     |  ארטור גולדרייך  ארטור גולדרייך     |  ארטור גולדרייך  ארטור גולדרייך     |  ארטור גולדרייך  ארטור גולדרייך     |
|   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   |
|  גרא דה שליט  גרא דה שליט     |  גרא דה שליט  גרא דה שליט     |  גרא דה שליט  גרא דה שליט     |   |  רותי שורש  רותי שורש     |  רותי שורש  רותי שורש     |  רותי שורש  רותי שורש     |   |  אבנר דה שליט  אבנר דה שליט     |  אבנר דה שליט  אבנר דה שליט     |  אבנר דה שליט  אבנר דה שליט     |   |  אהוד דה שליט  אהוד דה שליט     |  אהוד דה שליט  אהוד דה שליט     |  אהוד דה שליט  אהוד דה שליט     |   |   |   |  עמוס גולדרייך  עמוס גולדרייך     |  עמוס גולדרייך  עמוס גולדרייך     |  עמוס גולדרייך  עמוס גולדרייך     |   |  |
הערות שוליים

↑  אבי בליזובסקי, ‏חוקרים מהאוניברסיטה העברית, בר אילן והטכניון זכו בפרס רוטשילד לשנת 2014, באתר "הידען", 20 בנובמבר 2013
↑  שירות הידען, ‏שלמה הבלין מבר אילן, אלי קשת ואבנר דה שליט מהאוני' העברית ושלמה שמאי מהטכניון זכו בפרס רוטשילד, באתר "הידען", 17 במרץ 2014
↑  זוכי פרס אמת - פרופ' אבנר דה שליט, באתר פרס א.מ.ת
↑  מערכת 'לימודים כחול־לבן', מרצה מעורר/ת השראה: אלו הזוכים של התאחדות הסטודנטים הארצית, באתר לימודים כחול לבן פורטל הלימודים של ישראל, ‏2020-06-07
↑  אתר הקרן החדשה לישראל.
↑  רשימת המועמדים, באתר הכנסת
↑  אתר הכנסת, רשימת המועמדים לכנסת ה21, באתר bechirot21.bechirot.gov.il
↑  על אבנר דה-שליט, באתר מדרשת - בתי מדרש בישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260341205171  BIBSYS: 90587959  BNE: XX1167249  BnF: cb12326887x (data)  CiNii: DA06225863  GND: 1022358871  ISNI: 0000 0000 7972 0633  LCCN: n91069409  NKC: jo2013800254  NLA: 49862744  NSK: 000552531  NTA: 104216808  ORCID: 0000-0001-8723-9580  RERO: 02-A016753084  SUDOC: 032190271  Trove: 1505396  VIAF: 24672009   WorldCat (עם VIAF): 24672009
ג'יימי אוליבר

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1975 (בן 49) קלבנרינג, אסקס, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  Hockerill Anglo-European College, תיכון ג'ויס פרנקלנד, קולג' וסטמיניסטר קינגסוויי, Lincoln Castle Academy 
 מסעדות:  Fifteen  Jamie's Italian
 פרסים והוקרה:  פרס TED (2010)  פרס אמי  חבר במסדר האימפריה הבריטית 
 טלוויזיה:  השף העירום  המטבח של ג'יימי  ג'יימי עושה בית ספר  מהפכת הבישול של ג'יימי אוליבר
 www.jamieoliver.com
 
ג'יימס טרבור אוליבר (אנגלית James Trevor Oliver; נולד ב-27 במאי 1975) ידוע בשם ג'יימי אוליבר וכן בכינויו "השף העירום" הוא שף ידוען אנגלי. הוא התפרסם בזכות שימושו במזון אורגני ובזכות ניסיונו מן השנים האחרונות לשנות את מנהגי האכילה של תלמידי בתי ספר באנגליה. מאז תחילת פרסומו הוא זכה לתשומת לב בזכות מבטאו האופייני לילידי מחוז אסקס באנגליה ובמיוחד השימוש התכוף במילה פקה (pukka) שפירושה "מבריק", בשפת ההינדי.
ביוגרפיה

אוליבר גדל בכפר קטן, קלברינג, במחוז אסקס. הוריו הם בעלי פאב הנקרא "קריקטרס" (באנגלית: "שחקני קריקט") שם עבד מילדות במטבח כדי להרוויח דמי כיס.
בשנת 1989 הוא הקים להקת פופ עם חברו הטוב. למרות תקוותו להצליח בתחום המוזיקה, הוא ציית לעצתו של אביו ולאחר שעזב את לימודי התיכון בגיל 16, החל ללמוד במכללה למקצועות המטבח בשם Westminster Catering. שנים אחדות אחר כך עזב את כפר הולדתו ועבר להתגורר בלונדון, שם עבד, בין היתר, במסעדה איטלקית ידועה דה ריבר קפה. בעת תקופת חג המולד בשנת 1996 צולמה במסעדה תוכנית טלוויזיה תעודית בשם "חג המולד בקפה הנהר" (Christmas at The River Café) שבה הופיע אוליבר. כיוון שהצליח להצחיק את צוות הצילום והם התרשמו כי יש לו הופעה טלוויזיונית טובה, צולם קטע שבו הוא נראה בעת עבודתו. כאשר הוקרנה התוכנית בטלוויזיה, צפתה בה במקרה מפיקת טלוויזיה בשם פטרישה לואלין. אותה מפיקה גילתה בעבר את שתי הטבחיות הידועות בסדרה "שתי גבירות שמנות" וחיפשה שף צעיר ומבדר לתוכנית טלוויזיה חדשה. היא זיהתה מיד את הפוטנציאל הגלום באוליבר. בשנים 1998 ו-1999 צולמו שתי עונות מוצלחות מאוד של התוכנית "השף העירום" ברשת BBC הבריטית.
ב-24 ביוני 2000 התחתן אוליבר עם ג'ולייט נורטון, הידועה בכינוייה "ג'ולס", לבני הזוג שלוש בנות ושני בנים. הזוג נפגש בשנת 1993.
להקת הפופ של אוליבר, סקרלט דיביז'ן (Scarlet Division) זכתה בחוזה להפקת תקליט מחברת סוני. שירה של הלהקה "סאנדייל" (באנגלית, "שעון שמש") הגיע למקום ה-42 במצעד הבריטי. אולם זמן קצר אחר כך הופסק החוזה והלהקה התפרקה, לאחר עשר שנות פעילות משותפת. אחד מחברי הלהקה, לי הגרווד, התבקש על ידי אוליבר להלחין מוזיקה לסדרת הטלוויזיה החדשה של אוליבר בשם "אוליבר'ס טוויסט". הסדרה הצליחה מאוד, שודרה ביותר מחמישים מדינות בעולם ושיר הנושא Just The Start הפך לשיר ידוע.
אוליבר ייסד את מסעדת הצדקה Fifteen ("חמש עשרה" באנגלית), שם הוא מאמן 15 פרחי טבחים צעירים ומעוטי יכולת לעבוד בשטח המסעדנות והאירוח. אוליבר מתכנן פתיחת מסעדות במתכונת דומה, סביב העולם. בחודש דצמבר 2004 נפתחה מסעדת Fifteen באמסטרדם, בחודש מאי 2006 נפתחה מסעדת burgersun במחוז קורנוול, בדרום אנגליה ובחודש ספטמבר 2006 נפתחה מסעדה נוספת במלבורן אוסטרליה.
בחודש יוני 2003 קיבל אוליבר תואר כבוד, MBE חבר מסדר האימפריה הבריטית, מאת מלכת אנגליה. אוליבר אף כתב טור משלו בעיתון הטיימס הלונדוני. הונו של אוליבר הוערך בשנת 2006 בסך 58 מיליוני ליש"ט על ידי עיתון האינדפנדנט הלונדוני בחודש מאי 2005 נבחר אוליבר כדמות המשפיעה ביותר בבריטניה בתחום תעשיית האירוח. בשנת 2006 ירד אוליבר למקום השני ברשימה, אחרי שף ידוען אחר, גורדון רמזי. זכה בפרס על תרומתו לאנושות מאת ארגון TED.‏
עסקאות פרסום

מאז שנת 2000 הופיע אוליבר כמפרסם הראשי של רשת המרכולים הבריטית סיינסבורי. בין השאר הופיע אוליבר בפרסומות בטלוויזיה וברדיו וכן בעלונים פרסומיים שחולקו במרכולים. עסקה זו הכניסה לאוליבר סך 1.2 מיליון ליש"ט מדי שנה. על פי הערכות שונות, פרסומותיו של אוליבר תרמו סך של מיליארד ליש"ט למכירותיה של רשת סיינסבורי בשנתיים הראשונות לעבודתו של אוליבר, דבר שהגדיל את רווחי החברה במאתיים מיליון ליש"ט. עד לשנת 2004 הקליט אוליבר 65 פרסומות לרשת סיינסבורי.
בחודש פברואר 2002 הפסיקה רשת BBC משא ומתן עם אוליבר להמשך עבודתו, לאחר שהגיע למבוי סתום. דווח כי BBC הפגינה חוסר שביעות רצון מחוזה הפרסום שלו עם רשת המרכולים. מיד אחר כך חתמה רשת טלוויזיה בריטית אחרת, ערוץ 4, חוזה לסדרה עם אוליבר בשם "המטבח של ג'יימי".
בשנת 2003 זכה אוליבר לכינוי "זונה" מפי שפית בריטית ידועה אחרת, קלריסה דיקסון-רייט, זאת לאחר שקידם את מכירות דג הסלמון אותו מגדלת רשת סיינסבורי בחוות דגים בסקוטלנד. דיקסון האשימה את אוליבר כי "מכר את נשמתו" לחברה.
בשנת 2005 פתח אוליבר במסע פרסום חדש בסיינסבורי, כשהוא מעודד את לקוחות החברה לנסות אוכל חדש, בעזרת מתכונים שהציע. בחודש אוקטובר, אותה שנה, דיווחה החברה כי הוכפלו מכירות המוצרים הנדרשים להכנת המתכונים שפרסם. אף אצל מתחרותיה של רשת סיינסבורי הורגשה עלייה במכירות המוצרים שנדרשו למתכוניו של אוליבר.
אוליבר הופיע אף בסדרת פרסומות בניו זילנד ובאוסטרליה. אוליבר אף משווק בעצמו קו מוצרים על שמו בחברת כלי המטבח הצרפתית Tefal.
תוכניות טלוויזיה

תוכנית הטלוויזיה הראשונה של אוליבר הייתה "השף העירום" ברשת BBC הבריטית. שמה של הסדרה מרמז על פשטות המתכונים של אוליבר ואין לה כל קשר לעירום גופני. אוליבר הודה לא פעם כי לא אהב את שם הסדרה, אשר נקבע על ידי המפיקה פטרישה לואלין. הצלחת הסדרה הובילה להוצאת הספרים "חזרתו של השף העירום" ו"ימים טובים עם השף העירום". עבודתו במסגרת מסעדתו Fifteen תועדה אף היא בסדרת טלוויזיה בשם "המטבח של ג'יימי" וכן "חזרה למטבח של ג'יימי" בערוץ 4 הבריטי. תוכניותיו מוקרנות בעשרות מדינות בעולם, כולל בערוץ האוכל האמריקאי, שם היא התוכנית השנייה באחוזי הצפייה. סדרת הטלוויזיה האחרונה שלו "אוליבר'ס טוויסט" (פרפרזה על סיפורו הנודע של דיקנס). הסדרה "הבריחה האיטלקית הגדולה של ג'יימי", החלה להיות משודרת בערוץ 4 בבריטניה באוקטובר 2005.
בשנת 2005 החל ערוץ 4 לשדר את הסדרה "ג'יימי עושה בית ספר", שבהן נטל על עצמו אוליבר לספק את הארוחות בבית ספר אחד בגריניץ', אנגליה, למשך שנה שלמה. אוליבר הביע בסדרה את סלידתו מאיכות המזון המוגשת לתלמידים בבריטניה ונטל לעצמו את המשימה לשפר את ערכו התזונתי, כמו גם טעמו. בעקבות הצלחתו להעלאת המודעות הציבורית לנושא זה, התחייבה ממשלת בריטניה להקצוות 280 מיליון ליש"ט לארוחות בבית הספר (במשך שלוש שנים). ראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, הודה כי צעד זה ננקט בעקבות פעילותו של אוליבר.
ב-2010 שודרה בערוץ ABC האמריקאי הסדרה "מהפכת המזון של ג'יימי אוליבר", במהלך הסדרה מבקר אוליבר בווירג'יניה המערבית ומנסה לשנות את הרגלי האכילה של תושבי המקום. הסדרה זכתה בפרס אמי בקטגוריית סדרת הריאליטי הטובה ביותר.
הופעות חיות

מסע ההופעות החיות הראשון של אוליבר היה מסע "הימים הטובים" בשנת 2001 וכלל הופעות בבריטניה, אוסטרליה וניו זילנד. כל הכרטיסים להופעות אלה נמכרו. אוליבר אף מופיע באופן קבוע בהופעת המזון הטוב של ה-BBC ובשנת 2006 קיים הופעות חיות בסידני ובמלבורן, באוסטרליה.
מחלוקת וביקורת

למרות (או אולי בגלל) חשיפתו הציבורית הרבה, אוליבר זכה לא פעם לביקורת וללעג מידוענים אחרים וממגזרים שונים בציבור הבריטי. הופעתו ה"חברמנית" והקלילה, עוררה לעג באינספור בדיחות באינטרנט. אוליבר אף ספג ביקורת על ריבוי הופעותיו באמצעי התקשורת הבריטיים, מבקר האוכל הידוען נייג'ל נג' הידוע בכינויו (unkel roger/ אנקל רוג'ר) מגדיר אותו כאויבו המושבע ולועג לניסיונותיו לבדל אוכל אסייתי.
בשנת 2003 דורג אוליבר במקום ה-28 במשאל "100 הבריטים הגרועים ביותר" שערך ערוץ 4. המשאל נעשה לאחר שה-BBC ערך משאל על "100 הבריטים הטובים ביותר". מטרת המשאל הייתה לגלות את "100 הבריטים שאנחנו הכי אוהבים לשנוא". על פי דרישות המשאל, על כל המועמדים להיות בריטים, בחיים ולא בתקופת מאסר, או אנשים העומדים לדין.
בשנת 2005 זכה אוליבר לביקורת עיתונאים ופעילים לזכויות בעלי חיים, כאשר שחט טלה בתוכנית הטלוויזיה שלו, אשר נצפתה על ידי מיליוני צופים בעולם. התוכנית צולמה באיטליה. בתוכנית נראה אוליבר שוחט את הטלה שהיה תלוי וראשו כלפי מטה ואחר פושט את עורו לקראת ארוחה שבישל. אופן שחיטת הטלה היה מנוגד לחוקי האיחוד האירופאי, לפיהם יש חובה להמם את בעל החיים בטרם שחיטתו. נשמעו אף קריאות להעמדתו לדין של אוליבר.
אף על ניסיונו של אוליבר, בתוכנית הטלוויזיה שלו, לשיפור ארוחות בית הספר באנגליה, נשמעה ביקורת. לטענת המבקרים אוליבר התנהג בגסות ואף קילל אימהות על איכות האוכל שנתנו לילדיהן, בעוד שלא ביקר כלל את האוכל הנמכר במרכולים. יש אשר ביקרו את אוליבר על כך שהנהגת ארוחות מזינות בבתי הספר פוגעת בחירות הפרט של הילדים למזון החביב עליהם. היו אף שטענו כי אכילת מאכלים בלתי בריאים בכמויות סבירות, אינו גורם לנזקים לבריאות.
ב-16 בספטמבר 2006 הגיעה תוכנית ארוחות בית הספר של אוליבר לכותרות העיתונים בבריטניה כאשר הורי בית ספר אחד בדרום יורקשייר "מרדו" בתוכנית הארוחות, שבה לתלמידים ניתנו שתי מנות של פירות ושלוש מנות של ירקות מדי יום. ההורים טענו כי "לילדינו יש זכות לאכול מה שהם אוהבים". ההורים החלו מעבירים לילדיהם דרך גדר בית הספר, אוכל שהביאו מרשתות מזון מהיר. תגובתו של אוליבר הייתה: ”התעייפתי מהממזרים המזוינים הללו. אם הם רוצים להרוג את ילדיהם, תנו להם”. האירוע תפס את כותרות העיתונים והופיע בראש מהדורות החדשות בבריטניה.
ספרים

השף העירום (הוצאת בבל, 2001).
שובו של השף העירום (הוצאת בבל, 2005).
ארוחה ב-30 דקות (הוצאת מודן, 2012).
The Naked Chef. DVD, Director Patricia Llewellyn, 1999
The Naked Chef Takes Off. Hyperion, Septmeber 2001
Happy Days with the Naked Chef. Hyperion, October 2002
Jamie Oliver - Happy Days Tour Live! DVD. October 2002
Jami's Kitchen. Hyperion, October 2003
Jamie Oliver: Oliver Twist. DVD,Director Patricia Llewellyn, October 2003
Jamie's Dinner: The Essential Family Cookbook. Hyperion, November 2004
Jamie Oliver - Jamie's Kitchen. DVD. Director Patricia Llewellyn. May 2005
Jamie Oliver: Oliver Twist. vol. 2. DVD. Director Brian klein September 2005
Jamie's Italy. Hyperion, November 2006
באנגלית ראו אור שמונה ספרי מתכונים של אוליבר וכן שתי ביוגרפיות.
הערות שוליים

↑  Jamie Oliver, pukka tycoon The Independen. 28 January, 2007
↑  אילן גור ורותם רגב, ג'יימי אוליבר זוכה בפרס על תרומתו לאנושות, בגיליון 228 של "על השולחן"
↑  BBC NEWS | UK | Magazine | Profile: Jamie Oliver
↑  שגיא קופר, ג'יימי, ג'יימי, ילד רע: השף העירום בצרות, באתר ynet, 24 בנובמבר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496276005171  PLWABN: 9810652532505606  BIBSYS: 1033496  BNE: XX4610007  BnF: cb14402597g (data)  CiNii: DA13083984  GND: 123435927  ICCU: PARV399718  ISNI: 0000 0001 2018 5514  LCCN: nb98095360  LNB: 000126323  MusicBrainz: 11426ca4-9a96-4896-81d1-8e056227eb3b  NDL: 00823913  NKC: xx0004981  NLK: KAC201413848  NTA: 192796089  SELIBR: 220320  SUDOC: 078056519  VIAF: 90650818   WorldCat (עם VIAF): 90650818
קאיה קאלאס

קאיה קאלאס (באסטונית: Kaja Kallas; נולדה ב-18 ביוני 1977) היא פוליטיקאית אסטונית המכהנת כנציגה העליונה של האיחוד לענייני חוץ וביטחון. כיהנה כראש ממשלת אסטוניה ה-19 ומנהיגתה של מפלגת הרפורמה החל משנת 2018.
קריירה

קאלאס הפכה לחברה בלשכת עורכי הדין באסטוניה בשנת 1999 ולעורכת דין בשנת 2002. היא הפכה לשותפה במשרד עורכי דין ולימדה ניהול בבית הספר לעסקים באסטוניה. בנובמבר 2018 פרסמה את זיכרונותיה, "aastat Euroopa Parlamendis" (חבר הפרלמנט האירופי: ארבע שנים בפרלמנט האירופי), בהם היא מתארת את חייה ועבודתה בבריסל בפרלמנט האירופי בין השנים 2014–2018.
קריירה פוליטית

בשנת 2010 הצטרפה קאלאס למפלגת הרפורמה האסטונית ונבחרה לחברה בפרלמנט ה-12 של אסטוניה, בו שימשה כיושבת ראש בוועדה לענייני כלכלה בין השנים 2011–2014.
קריירה פוליטית > הפרלמנט האירופי

ב-2014 נבחרה לייצג את אסטוניה בפרלמנט האירופי, בו שימשה כחברה בוועדה לתעשייה, מחקר ואנרגיה. היא הייתה גם סגנית יו"ר המשלחת לוועדת שיתוף הפעולה הפרלמנטרית של האיחוד האירופי-אוקראינה וכן חברת המשלחת לאספה הפרלמנטרית של יורונסט (אנ') ומשלחת היחסים עם ארצות הברית. בתקופתה בפרלמנט עבדה קאלאס על אסטרטגיית השוק היחיד הדיגיטלי, על מדיניות האנרגיה והצרכנות וכן על היחסים עם אוקראינה. בפרט, היא הגנה על זכויותיהם של עסקים קטנים ובינוניים.
קריירה פוליטית > חזרה לאסטוניה

ב-13 בדצמבר 2017 הודיע מנהיג מפלגת הרפורמה האנו פבקור כי לא יתמודד בבחירות להנהגת המפלגה הצפויות להתקיים בינואר 2018 והציע לקאלאס להתמודד במקומו. לאחר ששקלה את ההצעה, הודיעה קאלאס ב-15 בדצמבר 2017 כי תסכים להזמנתו להתמודד בבחירות להנהגה המקומית.
ב-3 במרץ 2019 זכתה המפלגה בראשות קאלאס בבחירות הכלליות עם 29 אחוזים מהקולות, כאשר מפלגת המרכז האסטונית קיבלה 23 אחוזים, אך לא הוקמה קואליציה בראשותה.
ב-25 בינואר 2021, לאחר התפטרותו של יורי רטס מתפקיד ראש הממשלה, הקימה קאלאס קואליציה בראשות מפלגת הרפורמה עם מפלגת המרכז, ובכך נעשתה לאישה הראשונה המכהנת כראש ממשלה באסטוניה, ובכך גם הפכה אסטוניה למדינה הראשונה בעולם בה גם הנשיאה, קרסטי קליולאיד, וגם ראש הממשלה, קאלאס, הן נשים.
בזמן הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022 אמרה בריאיון לאתר "וואלה" כי ממשלת ישראל צריכה לצאת נגד נשיא רוסיה ולדימיר פוטין על כך שהוא פוגע בזכר הסבל שעברו היהודים בשואה כשהוא מדבר על "סילוק הנאציזם" מאוקראינה.
לאחר הבחירות הכלליות במרץ 2023, זכתה המפלגה בראשותה ב-31.4% מהקולות.
ביוני 2023 הפרלמנט האסטוני אישר הכרה בנישואי להט"ב. הדבר התרחש חודשיים לאחר הקמת הממשלה הליברלית החדשה תחת קאלאס, והיא התחייבה כי החקיקה תיכנס לתוקפה ב-2024. אסטוניה היא הראשונה במדינות הבלטיות המאשרת נישואין חד-מיניים.
קאלאס התייצבה בראש המחנה הקורא להפסיק את הקשרים העסקיים עם רוסיה בעקבות פלישתה לאוקראינה. באוגוסט 2023 התברר כי חברת תובלה השייכת חלקית לבעלה של קאלאס, המשיכה בסחר עם רוסיה גם אחרי פרוץ המלחמה באוקראינה, והרוויחה כ־1.5 מיליון אירו מכך עד כה. יתרה מכך, התברר כי קאלאס עצמה הלוותה כ־350 אלף אירו לחברה שבה שולט בעלה, ובאמצעותה הוא מחזיק כרבע ממניות. קאלאס אמרה בתגובה כי "לא ידעה מאומה" על הסחר הנמשך.
ביולי 2024 התפטרה קאלאס מראשות ממשלת אסטוניה, לקראת מינויה לנציגה העליונה של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון.
חיים אישיים

קאלאס נולדה בטאלין ב-18 ביוני 1977. היא בתו של סים קאלאס (אנ'), שכיהן כראש הממשלה ה-14 של אסטוניה וכנציב אירופי. סבה של קאלאס היה אדוארד אלבר, ממייסדי הרפובליקה של אסטוניה ב-24 בפברואר 1918, והמנהל הראשי של משטרת אסטוניה מ-1918 עד 24 במאי 1919.
קאלאס סיימה את לימודיה באוניברסיטת טרטו בשנת 1999 עם תואר ראשון במשפטים. משנת 2007 למדה בבית הספר למנהל עסקים באסטוניה, בו קיבלה תואר EMBA (תואר שני במנהל עסקים) בכלכלה בשנת 2010.
קאלאס נשואה ויש לה שלושה ילדים. בנוסף לאסטונית, היא דוברת אנגלית, רוסית וצרפתית.
הערות שוליים

↑  MEP. 4 aastat Euroopa Parlamendis, www.goodreads.com
1 2  Biography | Kaja Kallase Blogi, archive.is, ‏16 ביוני 2016
1 2  8th parliamentary term | Kaja KALLAS | MEPs, European Parliament (באנגלית)
↑  ERR, Pevkur not to run for Reform lead again, Kallas not announcing yet, ERR, ‏13 בדצמבר 2017 (באנגלית)
↑  ERR, Kaja Kallas to run for Reform Party chair, ERR, ‏15 בדצמבר 2019 (באנגלית)
↑  "Estonia general election: Opposition party beats Centre rivals". BBC News (באנגלית בריטית). 2019-03-03. נבדק ב-2021-01-30.
↑  סוכנויות הידיעות, קאיה בדרך לראשות הממשלה, באתר ynet, 30 בינואר 2021
↑  Sten Hankewitz, Estonia becomes the only country in the world led by women, Estonian World, ‏26 בינואר 2021 (באנגלית בריטית)
↑  Kaja Kallas to become Estonia's first female prime minister, euronews, ‏24 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  ברק רביד‏, ראש ממשלת אסטוניה לישראל: פוטין פוגע בזכר סבלם של היהודים בשואה - צאו נגדו, באתר וואלה, 6 באפריל 2022
↑   רונית דומקה ודפנה מאור, אינפלציה מטורפת ואינטרנט חינמי: 5 דברים שלא ידעתם על כלכלת אסטוניה, באתר TheMarker‏, 6 במרץ 2023
↑  עידן יוסף-ימין, ‏הראשונה במדינות הבלטיות: אסטוניה אישרה נישואים גאים, באתר ‏מאקו‏, 21 ביוני 2023
↑  אסף אוני, ‏סקנדל עסקי באסטוניה: עתידה הפוליטי של ראשת הממשלה בסכנה, באתר גלובס, 28 באוגוסט 2023
↑  Tanner, Jari (15 ביולי 2024). "Estonia's Prime Minister Kaja Kallas steps down to become EU's top diplomat". AP News (באנגלית). נבדק ב-16 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ще далі від Росії: що відомо про нову очільницю уряду Естонії, www.eurointegration.com.ua
↑  Kaja Kallas | Eesti Vabariigi Valitsus, valitsus.ee
| ראשי ממשלת אסטוניה |
| --- | --- | --- |
| רפובליקת אסטוניה | אדגר סביסאר • טיט ויאחי • מארט לאר • אנדרס טאראנד •  מארט סימן • סים קאלאס • יוהאן פארטס • אנדרוס אנסיפ • טאווי רייוואס • יורי רטס • קאיה קאלאס • קריסטן מיחאל | דגל אסטוניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812730091805606  GND: 1202367046  LCCN: no2024107410  LNB: 000334262  VIAF: 5603153411798241700005   WorldCat (עם VIAF): 5603153411798241700005
שבלי - אום אל-גנם

.
.
מבט על הכפר מהר תבור
תצלום אוויר
שבלי – אום אל-גנם (בערבית: الشبلي - أم الغنم, תעתיק: אלשִבְּלי - אֻם אלע'נם) היא מועצה מקומית בדואית במחוז הצפון בישראל. שוכנת בגליל התחתון. הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1984. המועצה מורכבת משני יישובים סמוכים: ערב אל-שיבלי ואום אל-גנם, הממוקמים על המורדות המזרחיים (שיבלי) והדרום-מזרחיים (אום אל-גנם) של הר תבור (גַ'בֶּל טאבור, جبل الطابور). במקור שמה של המועצה המקומית היה שבלי, אך עם צירוף הכפר אום אל-גנם שונה גם שם המועצה המקומית המאוחדת.
נכון ל-2021, תושביה הם בדואים, רובם ככולם (99.9%) ערבים-מוסלמים.
היסטוריה

לפני קום המדינה היו תושבי שיבלי הפלג השולט בשבט הבדווי ערב א-צְבֵּיח (או: א-זביח, נקראו גם "הזביחים"' ובערבית: عرب الصبيح), שהיה בעל השפעה רבה במזרח הגליל התחתון. בתוכם חיו שבט שיבלי כאריסים. בשנים הראשונות לאחר מלחמת העולם הראשונה, הבריטים יישבו את שבט א-צביח בבתים, ואילו שבט שיבלי נותר באוהלים והיו אריסיהם. מהבחינה האנתרופולוגית, בני הפלג שיבלי הם ברובם המכריע צאצאי נוודים שהגיעו ממדבר חרן ומדרום טורקיה וחלק קטן הם צאצאי עבדים סודאניים שהגיעו עם צבאותיו של מוחמד עלי.
בעודם תחת השלטון הטורקי, נערכה סולחה בין השייך של שבט א-צביח לראש הוועד במֶסְחָה (לעתיד כפר תבור) בעקבות תקרית בו שומר ערבי ירה והרג פורץ, ובעיתונות הערבית פורסם שהפורץ נהרג בידי יהודים. בישיבתה השנייה של אגודת השומר בבית מניה שוחט מיום ז' בטבת תר"ע, הוחלט להסיר את השמירה על מסחה. הפרות חוזרות ונשנות מצד בני השבט גרמו להחזרת השמירה. תחת השלטון הבריטי, במאורעות תר"פ (1920) ובמאורעות תרצ"ו (1936–1938) הותקפו ונרצחו תושבי כפר תבור (שבינתיים החליפה את שמה מ'מסחה').
במלחמת העצמאות, אחרי התנכלויות בלתי פוסקות ליישוב היהודי, ומארב והריגת חוליית חיילים בפיקודו של עלי בן-צבי, שהסתיימו בקרב בית קשת, גורשו מרבית אנשי שבט א-צביח (הזביחים) לירדן. אנשי פלג שיבלי, שבאותה תקופה גרו באוהלים באזור שבו מצוי כיום היישוב, והיו אריסים של שבט א-צביח, הושארו במקומם, ליד בית הספר החקלאי כדורי. אנשי שבט זה נחשבו אוהדים, ושמרו על יחסי שכנות טובים עם יהודי כפר תבור, יחס הנמשך עד היום. מבני כפר שיבלי ישנם גם כאלה ששירתו בצבא, ובפרט כחיילים וכקצינים בתפקידי גשש, או לוחמים בגדוד הסיור המדברי. בדצמבר 1970 קיבל בן הכפר, חוסין שיבלי, צל"ש לאחר שנפל בהיתקלות במארב מצרי באזור תעלת סואץ, בזמן מלחמת ההתשה.
במהלך השנים הפך היישוב ליישוב קבע כאשר האוהלים האחרונים בו הוחלפו בבתי קבע בתחילת שנות ה-80.
עד לסוף שנות ה-90 נשלט היישוב על ידי ההנהגה המסורתית, תחילה על ידי מוכתר הכפר ואחר כך על ידי בנו עלי שיבלי שמונה כראש המועצה המקומית על ידי הממונה על המחוז, ישראל קניג, עם הקמתה בשנת 1984.
היסטוריה > אום אל גנם

הכפר אום אל גנם הוקם בשנות הארבעים של המאה העשרים על ידי בדווים בני שבט סעאידה. לפני כן הם ישבו בתור אריסים בכפר קירה, סמוך למושבה יקנעם. אדמות הכפר קירה נרכשו על ידי קק"ל מבעלי הקרקע ואנשי השבט נאלצו לפנות אותה. עם כספי הפיצויים שקיבלו רכשו את אדמות אום אל גנם. במשך שנים רבות לא פעלה כל רשות מקומית בכפר ולא נסללה אליו דרך גישה. בעבר כונה הכפר גם ערב אל-סעאידה.
בשנת 1993 הוקמה המועצה האזורית "נוף הגליל" וצורפו אליה מספר יישובים מוסלמיים מבקעת בית נטופה ומעמק יזרעאל וכן הכפרים ואדי אל-חמאם, הממוקם בבקעת גינוסר, ואום אל-גנם. בשנת 1999 הקים שר הפנים ועדה לבדיקת "המבנה המוניציפלי הראוי באזור נוף הגליל, הגלבוע ומשגב" בראשות פרופסור יוסי בן-ארצי. בעקבות המלצות הוועדה הוחלט לפרק את המועצה האזורית נוף הגליל ולצרף את הכפר אום אל-גנם למועצה המקומית שבלי, בהתאם לבקשת נציגי שני הכפרים, ולשנות את שם המועצה לשבלי אום אל-גנם. שר הפנים נתן שרנסקי אישר את האיחוד במרץ 2000.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף אוקטובר 2024 (אומדן), מתגוררים בשבלי - אום אל-גנם 6,461 תושבים (מקום 219 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 73.8%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,738 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
על פי הלמ"ס, נכון לסוף שנת 2021, תושביה הם בדואים, רובם ככולם (99.9%) ערבים-מוסלמים.