stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבישי מילשטיין
מחזות שכתב

כמה הרוגים זה טבח? נכתב בהזמנת תיכון אורט לוד לרגל אירוע אינטראקטיבי בנושא פרשת "דיר יאסין"; בימוי: שפרה מילשטיין; מאי, 2015.
חור בעננים; המחזה נכתב בהזמנת תיאטרון "מקסים-גורקי" מברלין. פרזנטציה של 2 סצנות ממנו הועלתה במסגרת אירועי "זרקור על מחזאות ישראלית", בתיאטרון הלאומי הבימה, ספטמבר, 2005.
הגבול והשיבה, (בהשראת סיפורים מאת דלית מ. לביא), תיאטרון נוצר, ספטמבר, 2000 (המחזה זכה בפרס סיימון גרדינר למחזאות, 2001; הועלה כהפקת קריאה בפסטיבל המחזאים, קנברה, אוסטרליה, ובפסטיבל Act-In לתיאטרון אירופי מודרני, לוקסמבורג, 2001).
להיות או לא להיות, (שותף לכתיבה: רוני פינקוביץ'), התיאטרון העירוני חיפה, 1998.
הרומן שלי עם ברכט, התיאטרון העירוני חיפה, 1996.
פיבניצה, התיאטרון הלאומי הבימה, 1994.
מעיין - אופרה, (עם דורי פרנס), סטודיו למשחק ניסן נתיב, 1991.
אז כמוות, פסטיבל עכו, 1987. (ציון לשבח למחזה ולהפקה).
מסביב לעולם בשמונים יום, המכון הצרפתי בישראל וצוותא, 1987.
באס, מיצג לפסטיבל ישראל, 1985.
ברית כרותה, הפקה פרטית בצוותא, 1984.
אם נקר ניקר וזה ניכור - אם זמר זימר וזה בידור, תלמה ילין ותיאטרון בית ליסין, 1980.
מתרגם

מנחה סדנת תרגום לעברית, פסטיבל התיאטרון הבינלאומי, בודפשט, נובמבר, 2007.
חבר בפורום המתרגמים הבינלאומי של פסטיבל Stuecke, מולהיים, גרמניה, מאי 2005.
מתרגם > מגרמנית לעברית

הנהר מאת אלזה לסקר-שילר; בהזמנת המפעל לתרגום ספרות מופת והוצאת "אורים", חלק מאנתולוגית מחזות של לסקר-שילר; אפריל, 2015.
פילוקטטס מאת היינר מולר; עבור תיאטרון החאן הירושלמי, ספטמבר, 2014.
אבא שלי מאת קריסטו זאגור; פרויקט קשרי משפחה, פסטיבל פותחים במה, ספטמבר, 2011.
המכוער מאת מריוס פון מיינבורג; התיאטרון העירוני חיפה, ספטמבר, 2008.
ירח על אלבמה, ערב שירי ברכט, תיאטרון אנסמבל הרצליה, דצמבר, 2004.
אביב מתעורר, מאת פרנק ודקינד, ניסן נתיב, פברואר, 2003.
היינריך היינה, מאת סמי גרונמן, פרויקט היינה, משכנות שאננים, אוקטובר, 2002.
מכאן לשם מאת אדן פון הורבאט; בית צבי, יוני 2001.
גדול וקטן, מאת בותו שטראוס, אוניברסיטת תל אביב, מרץ, 2001.
CREEPS, מאת לוץ היפנר, תיאטרון החאן הירושלמי, מרץ, 2001.
החזיון אודות הבתולה יוטה, מאת דיטריך שטרנברג. פסטיבל ויימאר, בירת התרבות של אירופה 99', 1999.
סטלה, מאת גתה. בית צבי ותיאטרון נוצר (לרגל אירוח תיאטרון ק. מאאכן, גרמניה), 1997.
המשפט, מאת אלי ויזל, התיאטרון העירוני של דסאו בתיאטרון הקאמרי, 1997.
פנתסילאה, מאת היינריך פון קלייסט. תיאטרון נוצר ובית צבי, 1996.
יום הדין, מאת אדן פון הורבאט. בית צבי, 1996.
מיס שרה סמפסון, מאת לסינג. בית צבי, 1996 ו – 2003.
סיפורים מיערות וינה, מאת אדן פון הורבאט, סטודיו ניסן נתיב, 1996.
מינה פון בארנהלם, מאת לסינג. בית צבי, 1996.
סיד, מאת תומאס ברנהרד, תיאטרון באר-שבע, 1995.
המציצן, מאת טבורי, אוניברסיטת תל אביב, 1995.
חיי אדם ברייך, על פי עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, מאת ברכט, תלמה ילין, 1994.
ריטר, דיינה, פוס, מאת תומאס ברנהרד. פסטיבל ישראל ובית צבי, 1993.
באאל, מאת ברכט. סטודיו ניסן נתיב, 1993.
הפיזיקאים, מאת דירנמאט. התיאטרון הלאומי הבימה, 1991.
כוחו של הרגל, מאת תומאס ברנהרד. בית צבי, 1989.
ליאונס ולנה, מאת ביכנר. בית צבי, 1989.
מתרגם > מאנגלית לעברית

הכל אודות אמא מאת סמואל אדמסון/ אלמודובר; נוסח ההצגה, תיאטרון תהל, נובמבר, 2013.
בין חברים, מאת ג'ו הורטואה, תיאטרון באר שבע, נובמבר, 2004.
רק אתמול נולדה (עם אילן רונן), מאת גרסון קנין, תיאטרון בית לסין, מרץ, 2004.
טוב, מאת ססיל פ. טיילר, תיאטרון בית-ליסין, מרץ, 2001.
הרומן הראשון שלי (סיפורים קצרים), מאת דונלד מרגוליס, תיאטרון בית-לסין, מאי, 2000.
משחק הלבבות, מאת פרנץ מולנר, בית-צבי, 1998.
ג'ו ובטי, מאת מארי מדניק. תיאטרון בית ליסין, 1996.
מחזות מלחמה, מאת אדוארד בונד. תיאטרון נוצר, 1991.
מתרגם > מספרדית לעברית

ירמה, מאת לורקה, תיאטרון נוצר, יוני, 2002.
מתרגם > מצרפתית לעברית

קרנפים, מאת יונסקו, תיאטרון נוצר, דצמבר, 2003.
מתרגם > מעברית לגרמנית

שתיקתו של ברוך, ליברטו לאופרה מאת אלה מילך-שריף לתמליל של יעלי רונן; התיאטרון העירוני בראונשוייג, גרמניה, פברואר, 2010.
התאונה, מאת הלל מיטלפונקט (עם דגמר דומרז); בהזמנת הוצאת פישר (Fischer); הועלה לראשונה על ידי תיאטרון שאוביהנה, ברלין, פסטיבל FIND, מרץ, 2007. הצגות נוספות בקיל ובציריך.
הערות שוליים

↑  דב אלפון, כיוון הרוח, כותרת ראשית, 14 באוקטובר 1987
↑  חיים נגיד, עכו: פרס ראשון ל"אלמנות", מעריב, 14 באוקטובר 1987
↑  אייל מלובן, עכבר העיר, "בת ים היא כיכר תחריר שלי", באתר הארץ, 17 בפברואר 2013
↑  מיכאל הנדלזלץ, סערה בכוס תה, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2006
נתי אורנן, עכבר העיר תל אביב, המלצה יומית: פסטיבל פותחים במה, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2008
↑  ציפי שוחט, אבישי מילשטיין יעלה בגרמניה גרסה ל"מיין קאמפף" של ג'ורג' טבורי, באתר הארץ, 3 במרץ 2008
↑  טל לוין, עכבר העיר, הוכרזו הזוכים בטקס פרסי התיאטרון, באתר הארץ, 14 במאי 2010
↑  ציפי שוחט, אבישי מילשטיין יביים מחזה שלישי בגרמניה, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2009
↑  עידו בלאס, תיאטרון בית ליסין פותח בית ספר למחזאים, באתר הארץ, 4 בינואר 2012
↑  ירון פריד, פסטיבל עכו "אלמנות" – פרס ראשון, חדשות, 14 באוקטובר 1987
↑  מבוסס על התסריט לסרט להיות או לא להיות, מאת מלכיאור לנדייל
↑  יוסי עוזרד, בכורה -  לא מספיק להיות נחמדים, חדשות, 22 באוקטובר 1987
↑  מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, "פילוקטטס": מסקרנת, אך לא סוחפת, באתר הארץ, 4 ביולי 2016
↑   מיכאל הנדלזלץ, "סיפור ישן-חדש": משפחה כן בוחרים, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2014
↑  ציפי שוחט, מחזה ביכורים של עדו נתניהו יועלה בבית ליסין, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2010
↑  מיכאל הנדלזלץ, את התיאטרון שכחו, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2004
↑  מיכאל הנדלזלץ, ואהבת לקרנפך כמוך, באתר הארץ, 4 בפברואר 2004
↑  מיכאל הנדלזלץ, על הפנים, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2008
↑   מיכאל הנדלזלץ, "הכל אודות אמא": אם כל האימהות, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2013
↑  מיכאל הנדלזלץ, הרייטיינג של העם בעלייה, באתר הארץ, 28 במאי 2004
↑  מיכאל הנדלזלץ, בן לו היה לה, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2002
↑  חגי חיטרון, יצירה חדשה של אלה שריף מוצגת בגרמניה, באתר הארץ, 28 בפברואר 2010
↑  ציפי שוחט, הלל מיטלפונקט כובש את העולם, באתר הארץ, 1 בינואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007521287605171  GND: 124219553X  ISNI: 0000 0003 8578 2226  LCCN: nr94027475  VIAF: 34340147   WorldCat (עם VIAF): 34340147
עוצבת קלע דוד

ערך זה עוסק בחטיבת אש מיוחדת שנמצא תחת עוצבת האש (אוגדה 98). אם התכוונתם לחטיבת אש מיוחדת שהיה תחת אוגדה 560 ופורק, ראו .
| --- | --- |
סמל היחידה
 "בחצי הלילה הם קמו והכו בקצה העולם"
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חטיבת אש מיוחדת
 בסיס האם:  מחנה נחשונים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  מאי 1986 – הווה (כ־38 שנים)
 מלחמות:    מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה    מבצע צוק איתן  המערכה בין המלחמות  מבצע שומר החומות  מבצע שובר גלים  מבצע בית וגן (מיתר)  מלחמת חרבות ברזל
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  אמצעי לחימה מסווגים וחימוש מונחה מדויק.
 פיקוד
 יחידת אם:   עוצבת האש
 יחידות בת:  יחידת מיתר  יחידת מורן  גדודי המילואים של מורן (מנור, מצוק, מעוף ומורג)
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
עוצבת קלע דוד (חטיבת אש מיוחדת 214) היא חטיבה בחיל התותחנים הכפופה לעוצבת האש ומשמשת מסגרת ארגונית בהכשרה, בסדיר ובמילואים, ליחידת מיתר, יחידת מורן ויחידות מסווגות נוספות המפעילות אמצעי לחימה מסווגים וחימוש מונחה מדויק.
| סמל | יחידה בת | ייעוד |
| --- | --- | --- |
|  | יחידת מיתר | יחידה לוחמת מיוחדת בעלת אופי מסווג. לוחמי היחידה מתמחים בהפעלת אמצעי לחימה ייחודיים. |
|  | יחידת מורן | הפעלת אמצעי אש מדויקים, ולקיחת חלק בפעילות מבצעית משמעותית בכל הגזרות. |
|  | בית הספר לחמ"מ | בית הספר לחמ"מ זוהי יחידה מסווגת תחת חטיבה 214, העוסקת בהכשרה ואימון של לוחמים, מפקדים, קצינים ומדריכות, לביצוע משימותיהם בשגרה ובחירום. |
גדודי מילואים
|  | גדוד מנור | גדוד מילואים של יחידת מורן |
|  | גדוד מצוק | גדוד מילואים של יחידת מורן |
|  | גדוד מעוף | גדוד מילואים של יחידת מורן |
|  | גדוד מורג | גדוד מילואים של יחידת מורן |
היסטוריה

העוצבה מבוססת על יחידת מורן שהוקמה בשנת 1982 לצורך קליטת מערכת הנשק "תמוז". הטיל פותח בעקבות התמודדות כוחות השריון הישראלי עם מסות כוחות שריון מצריות וסוריות במלחמת יום כיפור.
רעיון הלחימה נגד טנקי אויב, פותח על ידי בני (בנגה) בית אור, מהנדס אשר שירת בצנחנים ובהמשך בשריון, שגויס מהמילואים לריכוז פיתוח אמצעי לחימה מתקדמים לחי"ר והנדסה קרבית. לאחר חיפוש פתרונות בתעשיות הביטחוניות, נבחר הפתרון שהציעה רפא"ל והוצג על ידי ד"ר פאול כץ. פיתוח המערכת נעשה בקצב מהיר והפרויקט אושר כפרויקט חירום. בנגה לחץ להקים יחידה מיוחדת לנושא ובעקבות כך הוחלט להקים את יחידת "מורן", עליה פיקד ישראל גל בעברו מפקד פלנ"ט צנחנים עם המשך ההצטיידות במערכות נוספות, הציע בנגה למטה הכללי להקים עוצבה שתקים את היחידות (סדירות ומילואים), תגבש ותכתוב תורות לחימה, תכין תוכניות מבצעיות משולבות בלחימת האוגדות, תבנה מסלולי הכשרה ללוחמים וקורסי פיקוד. ההצעה אושרה ובנגה התבקש לאחר שסיים את תפקיד ראש מחלקת אמל"ח יבשה להקים את העוצבה. עוצבת "קלע דוד", לה נתן את שמה, הוקמה ב-10 במאי 1986 וכללה את יחידת מורן ואת יחידת מגלן.
היחידה לא שויכה לאף חיל על מנת לאפשר למפקדיה חופש מהכתבות ומסורות חיליות מחד ומאידך לא להיות מושפעים מסדרי עדיפויות חיליות. הלוחמים הראשונים שגויסו היו בוגרי קורס מ"כים מגולני וצנחנים ובהמשך גויסו לוחמים באופן עצמאי בבקו"ם. מפקדים מחילות שונים שולבו בתפקידי פיקוד ותו"ל, על מנת להפיק ניסיון תורתי גם מהשריון, מהחי"ר ומהחת"ם. סיווגה הגבוה של היחידה נבע מסיווגם של אמצעי הלחימה הייחודיים בהם השתמשה.
ב-1987 הוקמה יחידת מיתר וכן גדוד "מנור", גדוד המילואים הראשון של האגד. בשנת 1992 הוקמו גדודי המילואים "מעוף" ו"מצוק". בשנת 1993, הוכפפה העוצבה לחיל התותחנים. ב-1996 הוקם גדוד המילואים "מורג".
ב-2010 הוכפפה לעוצבה יחידת רוכב שמיים.
ב-2019 במסגרת התוכנית הרב שנתית "תנופה" הוכפפה עוצבת קלע דוד לעוצבת האש.
בשנת 2020 הוקמה מחדש בחטיבה יחידת מיתר. בשנת 2022 הוחלט על שינוי יעוד יחידת מיתר, וקליטת אמל״ח מתקדם מיחידה בחיל האוויר.
יחידת מורן

יחידת מורן היא יחידה מסווגת. לוחמיה מוצבים בבסיס במרכז הארץ, ומוקפצים למשימות בעת הצורך. ייעודה הוא בהפעלת אמצעי אש מדויקים, והיא לוקחת חלק בפעילות מבצעית משמעותית בכל הגזרות. היחידה משתפת פעולה עם כלל הגופים המבצעיים של צה"ל - החטיבות והאוגדות המרחביות, חיל האוויר והים.
ליחידה מתמיינים לוחמים שעברו גיבוש של חיל התותחנים וכן לוחמים שנשרו מקורס טיס וחובלים.
יחידת מורן > מפקדי היחידה

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
ישראל גל: 1984–1985
אהרון סבג: 1985–1986
שמעון בן מימון: 1986–1987
הלל בר: 1987–1989
גדעון טרן: 1989–1991
אלחנן שמואלי: 1991–1992
יוסי שר: 1994–1995
אורן בן ג'ויה: 1995–1996
אודי שרון: 1997–1998
גד בן אפרים: 1998–2000
תמיר היזמי: 2000–2002
ענבר יזהר: 2002–2004
ראובן גורשטיין: 2007–2009
איציק בן כנען: 2009–2011
רמי אבודרהם: 2011–2013
יאיר נתנס: 2013–2015
שי רבינוביץ: 2015–2017
ל': 2017–2019
ע': 2019–2021
ב': 2021– 2023
י׳: 2023-
יחידת מיתר

מיתר (יחידה 427) היא יחידה לוחמת מיוחדת בעלת אופי מסווג. לוחמי היחידה מתמחים בהפעלת אמצעי לחימה ייחודיים ופועלים בתנאי שטח מורכבים בכל הגזרות.
יחידת מיתר > 2022-הקמה מחדש

בשנת 2022 היחידה הוקמה מחדש בחיל התותחנים תחת עוצבת קלע דוד עם ייעוד מסווג. היחידה עברה שינוי מבני-ארגוני יחד עם שינוי הייעוד וקליטת אמל"ח חדש, איכותי ומתקדם, והחלה לפעול מבצעית. לוחמי היחידה השתתפו בשנת 2023 בעשרות פעילויות מבצעיות חשאיות.
משרתי המילואים של יחידת מיתר עושים את שירותם ביחידה הסדירה בדומה ליחידות חיל האוויר ויחידות מיוחדות אחרות. שירות המילואים ביחידה אינטנסיבי ביחס ליחידות זרוע היבשה ודורש שמירה מתמדת על כשירות מבצעית. היחידה שאבה רבים ממאפייניה מחיל האוויר, שם מקור לוחמיה.
מפקדי החטיבה

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
בני בית אור: 1986–1988
מוטי רוזן: 1988–1990
ישי וקסלר: 1990–1993
אביגדור קליין: 1993–1994
עיבל גלעדי: 1994–1996
גדעון טרן: 1996–1997
צבי פוגל: 1997–2000
יורם אורון: 2000–2001
עטר דגן: 2001–2003
יוסי שר: 2003–2005
רוני מרום: 2005–2008
תמיר היזמי: 2008–2010
שרון סספורטס: 2010–2012
אופק רונן: 2012
ראובן גורשטיין: 2012–2014
ששי עקה: 2014–2016
חן אלמוג: 2016–2018
תומר כהן: 2018–2020
איתמר לסרי: 2020–2022
רן אשכנזי: 2022–2024
אל"ם ר': 2024-
בית הספר לחמ"מ

בית הספר לחמ"מ זוהי יחידה מסווגת תחת חטיבה 214, העוסקת בהכשרה ואימון של לוחמים, מפקדים, קצינים ומדריכות, לביצוע משימותיהם בשגרה ובחירום.
להכשרות בבית הספר לחמ"מ מגיעים חיילים שעברו מיון גיבוש ללוחם בתותחנים וכן חיילים שנשרו מקורס טיס וחובלים. וכמו כן, מדריכות שעברו מיונים.
| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
יהודה אפללו: 2011-2012
אלדד תלמי נמרודי: 2012-2012
אביב ויסוול: 2015-2016
רז שטיינברג: 2016-2018
ה': 2018-2019
ע': 2019-2020
י': 2020-2021
משנת 2021 דרגת מפקד הביה"ס היא סא"ל
א': 2021-2022
ר': 2022-2024
ט': 2024-כיום
הערות שוליים

↑  מפקדי היחידה, באתר פלנ"ט צנחנים.
↑  איל דורון, הדס ועופר רגב, "בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן", פורת הוצאה לאור, מאי 2012, עמוד 36.
↑  עפר שלח, מאזן האימה, באתר ynet, 3 באוגוסט 2006.
↑  קובי פינקלר, עוצבת "קלע דוד" הוכפפה לעוצבת "האש": נכה באויב באש ובברזל, באתר ערוץ 7, 10 באוקטובר 2019.
↑  עדו בן פורת, לקראת מהפכה בשירותי הרפואה בצה"ל, באתר ערוץ 7, 18 בדצמבר 2017
סיכת לוחם "מורן"
טקס החלפת מפקד יחידת מורן במעמד קצין תותחנים ראשי תא"ל אבירם סלע
לוחמי יחידת מורן
לוחמי יחידת מורן באימון
סיכת לוחם מיתר בעבר
משה גרון

| --- | --- |

משה גרון, 2005
 לידה:  20 במרץ 1926 סופיה, בולגריה
 פטירה:  11 בדצמבר 2017 (בגיל 91) באר שבע
 לאום:  ישראל
 התמחות:  קרדיולוגיה ובעיקר קרדיולוגיה פולשנית, השפעת רעל העקרב על שריר הלב, טיפול נמרץ לב, ביצע בהצלחה את הצנתור הראשון במדינת ישראל.
 תואר:  פרופסור
 תפקידים:  קרדיולוג 
 
פרופ' משה גרון (ראשון מימין) ופרופ' מוריס לוי (שלישי משמאל)
משה גרון (20 במרץ 1926 – 11 בדצמבר 2017) היה רופא וחוקר ישראלי לקרדיולוגיה, פרופסור בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מחלוצי ענף הקרדיולוגיה בארץ ובעולם. ייסד וניהל במשך 30 שנה את המערך הקרדיולוגי במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. מורם וחונכם של רבים מהקרדיולוגים הבכירים בישראל. מחקריו ועבודותיו הקליניות זכו להכרה בינלאומית רחבה.
ביוגרפיה

גרון נולד בסופיה שבבולגריה. עם סיום התיכון בסופיה, החל בלימודי רפואה בשנת 1944 ובשנת 1949 עלה לישראל והצטרף למחזור הראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. שם פגש את בני מחזורו: פרופ' פסקל טיברין - לימים מנהל המחלקה הנוירוכירורגית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, את פרופ' מנחם הירש - המייסד והמקים של מכון הרנטגן במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, את פרופ' יצחק (איזי) ג'רסי ואת פרופ' יוסף (ז'וז'ו) רוזנפלד שלימים היה רופאם של גולדה מאיר וזלמן שזר. רבים מבוגרי המחזור הראשון של בית הספר לרפואה בהדסה היו יוצאי בולגריה.
בתום לימודי הרפואה החל פרופ' גרון את התמחותו ברפואה פנימית בבית החולים הדסה תל אביב והגיע למעמד רופא בכיר במחלקה פנימית א'. הטכנולוגיה הרפואית המסייעת בתקופה זו הייתה דלה. מלבד צילום רנטגן ומעבדה לא היו אמצעי טכנולוגיה נוספים כאמצעי עזר לאבחון, למעט חוש האבחון של הרופא עצמו והמסכת שבידו.
בשנת 1956, מיד עם תום סיום התמחותו ברפואה פנימית, הגיע פרופ' גרון למסקנה שלרפואה פנימית אין כל עתיד אם לא יתפתחו בתחום זה גם תתי מקצוע למיניהם. מצויד במסקנתו זו עזב את הרפואה הפנימית ובשנת 1958 פנה להתמחות בקרדיולוגיה אצל פרופ' נובּל פאולר, בבית הספר לרפואה של סינסינטי, אוהיו שבארצות הברית, שם התמחה עד שנת 1961. בגין הצטיינותו בתחום התמחותו בקרדיולוגיה קיבל מלגה מאגודת הקרדיולוגים של ארצות הברית.
עם סיום ההתמחות בקרדיולוגיה בסינסינטי בשנת 1961, התלבט קשות אודות חזרתו לישראל, מתוך ידיעה כי את אשר למד בתחום התמחותו יתקשה ליישם בארץ, שכן הטכנולוגיה בארץ לא הייתה מפותחת די צורכה בארץ, למעט בשני בתי חולים: בית החולים הדסה עין כרם והמרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר. אך למרות זאת חזר לישראל בשנת 1961 והחל לעבוד בתל השומר תחת פרופ' הנרי נויפלד ופרופ' הרי הלר, תוך ידיעה כי עתידו המקצועי בארץ לוט בערפל ורעיון השיבה לארצות הברית לא הרפה ממנו, אך נסיבות משפחתיות הכריעו את הכף ובלחץ המשפחה רעיון החזרה לארצות הברית נמוג.
משה סורוקה, מנכ"ל שירותי בריאות כללית והמייסד של המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה שלימים ייקרא על שמו, קיבל המלצה מפרופ' הרי הלר, מנהל מחלקה פנימית בתל השומר להציע לפרופ' גרון לעבור לבאר שבע וזאת לאחר שנה אחת של היכרות ועבודה משותפת עמו במכון הלב בתל השומר.
ביוגרפיה > חזרתו לישראל

עם חזרתו לישראל בשנת 1961, התיישב בבאר שבע ונקלט לעבודה במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה - אשר נקרא אז בית החולים המרכזי בנגב - על ידי פרופ' יוסף שטרן. פרופ' שטרן העמיד לרשותו את כל האמצעים הדרושים שהיו אז ותמך בפיתוח התחום החדש, תחום הקרדיולוגיה בבית החולים בפרט, ובנגב בכלל, יחד עם פרופ' מנחם הירש, מנהל מכון הרנטגן. כחודשיים לאחר הגיעו של פרופ' גרון לבית החולים הוא החל לצנתר ונחשב למי שביצע בהצלחה את הצנתור הראשון במדינת ישראל.
פרופ' גרון החל לעסוק בתופעות הקשורות לשריר הלב אצל חולים לאחר עקיצת עקרב, וזאת בעצתה של פרופ' וילהלמינה כהן, מנהלת מחלקות ילדים דאז, אשר תוך כדי טיפול בילד בדואי שנעקץ על ידי עקרב צהוב, גילתה שתפקודו הלבבי איננו תקין. תחום זה התפתח ברבות הימים למחקר מעמיק גדול ורחב היקף מן המובילים בעולם, ותוצאותיו אודות השפעות רעל העקרב על תגובת הלב פורסמו בכל העולם.
פרופ' גרון היה הקרדיולוג היחיד במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה מהגעתו לבית החולים בשנת 1963 ועד לשנת 1968 וכקרדיולוג יחיד סיפק את כל השירות הקרדיולוגי, כולל קרדיולוגיה פולשנית.
ביוגרפיה > פיתוח הקרדיולוגיה בנגב

בשנת 1968 הגיע לבית החולים המתמחה הראשון והיחיד, ד"ר יוסף אשכנזי מהמרכז הרפואי שערי צדק בירושלים, אך מסיבות שונות עזב את בית החולים לאחר שנה בלבד ובמקומו הגיע ד"ר יהושע גוסרצקי שברבות הימים נמנה עם הרופאים הקרדיולוגים מן הבכירים בבית החולים בפרט ובתחום הקרדיולוגיה בכלל. כבר בשנת 1968 קברניטי בית החולים ופרופ' גרון החלו לבחון הקמת יחידה לטיפול נמרץ לבבי ופיתוח ענף אנגיוגרפיה קורונרית. באותה שנה יצא פרופ' גרון לארצות הברית ולאדינבורו במטרה ללמוד הקמת יחידה לטיפול נמרץ לב. שנתיים מאוחר יותר, בשנת 1970, הוקמה היחידה לטיפול נמרץ לב בסורוקה בניהולו ובראשותו של פרופ' גרון.
במרוצת השנים שמו של פרופ' גרון הלך לפניו וההתמחות בקרדיולוגיה במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה הפכה למשאת נפשם של המבקשים להתמחות בתחום זה. בשנת 1973 הגיעו לסורוקה להתמחות פרופ' איליה אובסישר, פרופ' אנג'ל (אנחל) קנטור ויחד עם ד"ר גוסרצקי ורופא נוסף מנה צוות מכון הלב חמישה רופאים. בשלה זה מכון הלב היה כבר מכון מבוסס אשר העניק שירותי קרדיולוגיה פולשנית וטיפול נמרץ.
לאחר 15 שנות פעילות אינטנסיבית והקמת מכון הלב מן הטובים והמפותחים שבתחום וכן הצבת דור המשך ברמה מקצועית גבוהה, יצא פרופ' גרון בשנת 1978 לשנת שבתון בבית הספר לרפואה בסינסינטי, כפרופ' מן המניין באוניברסיטה, כדי לעסוק במחקר. העבודה הקלינית בנושא רעל עקרבים והשפעתו על שריר הלב וכן נושאים נוספים פורסמו בעולם הרפואה בהיקף רחב. לאורך השנים פרסם מאות מאמרים בכתבי עת מקצועיים בתחומי עבודתו הקלינית ומחקריו.
בתום שנת השבתון שב פרופ' גרון לישראל והמשיך לנהל את מכון הלב על תחומיו וענפיו מחד, ומאידך לקבל מתמחים חדשים ולחנך דור חדש של קרדיולוגים אשר רובם נמנים כיום על בכירים במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה בפרט ובבתי חולים אחרים.
פרופ' גרון עבד בשיתוף פעולה עם פרופ' יוסף ברנרד בורמן, פרופ' מוריס לוי, ועם פרופ' ברנרדו וידנה עד לפתיחת מחלקת ניתוחי לב חזה בסורוקה על ידי פרופ' עזאי אפלבום. במהלך השנים שיתף פעולה גם עם פרופ' קלארנס וולטון לילהיי, פרופ' מייקל דבייקי, פרופ' דנטון קולי, ופרופ' מגדי יעקוב, הנחשבים למנתחי הלב הגדולים בכל הזמנים.
עם פרישתו לגמלאות בשנת 1993, הוחלף על ידי תלמידו פרופ' ראובן איליה.
בין מטופליו של פרופ' גרון נמנו גם ביל קלינטון, בוריס ילצין, מיגל דה לה מדריד, ניקולאי ריז'קוב ואחרים.
ביוגרפיה > חייו האישיים

פרופ' גרון היה נשוי לסופי ואב לשניים. אלי גרון, אחיו, עלה לישראל בשנת 1944 ונמנה עם מייסדי קיבוץ אורים. נפל במלחמת העצמאות בקרב חוליקאת במבצע מוות לפולש.
נחשב למקורב מאוד למוחמד רזא שאה פהלווי אותו ביקר מספר פעמים לפני המהפכה האיראנית.
ב-11 בדצמבר 2017 נפטר גרון בשנתו בביתו, והובא למנוחות בבית העלמין החדש בבאר שבע .
הערות שוליים

↑  Effects of rapid volume expansion on the right filling pressures after prosthetic valve surgery
↑  Scorpion Envenomation
↑  Arthropod poisons and the cardiovascular system
תמונתו של פרופ' גרון בכניסה למכון הלב החדש
פרופ' גרון עם הרב הראשי לישראל מרדכי אליהו, 1994
חביתית

.
.
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגה
 מטבח:  המטבח הרוסי, המטבח הפולני, המטבח הצרפתי, המטבח האוסטרי 
 מרכיבים עיקריים:  חלב, ביצה, קמח, שמן 
 
חביתית צרפתית מסורתית (קרפ)
חֲבִיתִית או חמיטה, הנקראת גם בלועזית פַּנְקֶיְיק (מאנגלית: Pancake), קְרֶפּ (מצרפתית: Crêpe), או בְּלִינְצֶ'ס (מיידיש ורוסית: בליני) היא מין עוגה שטוחה הנוצרת מבלילה מטוגנת.
מרכיביה הנפוצים ביותר הם: קמח, חלב, ביצים, סוכר, אבקת אפייה, שמן או חמאה.
הבלילות מכילות קמח מסוג כלשהו, (לרוב קמח חיטה או כוסמת), ומרכיב נוזלי כגון מים או חלב. בארצות הברית משתמשים אף בקמח תירס.
החביתיות נפוצות במספר מדינות אירופאיות עם שמות שונים, ובהן גרמניה, חבר המדינות ופולין. בארצות הברית ובמצרים תערובת החביתית מכילה גם חומר התפחה כגון סודה לשתייה או שמרים.
החביתית הומצאה קרוב לוודאי כבר בעת העתיקה ביוון – חביתיות נקראו "טגניטס" (tēganitēs). הן הוזכרו לראשונה ביצירותיהם של משוררים מן המאה ה-5 לפנה"ס.
אותם פנקייקים יווניים נעשו עם קמח, שמן זית, דבש ויוגורט, והוגשו כארוחת בוקר, אולם המתכון העתיק ביותר לחביתית שנכתב באנגלית ונשמר מתוארך למאה ה-15.
החביתית במדינות שונות > מדינות אירופה

בצרפת החביתית נקראת "קרפ". הקרפ הוא לרוב דק מאוד, מטוגן במחבת או במכשיר ייעודי, ומורכב ברוב המקרים מקמח, חלב וביצים. Mille crêpe (מילולית: אלף חביתיות) היא עוגה עשויה שכבות של קרפ עם מילוי ביניהן. באלזס לוריין, מחוז בצפון צרפת, מוסיפים מקפא (ג'לי) וקצפת לתערובת. גאלט (Galette) המכונה גם "קרפ שחור" הוא סוג מיוחד של קרפ במרקם גס יותר. מקורו במחוז הצפון-מערבי ברטאן והוא עשוי מקמח כוסמת. קרפ זה נקרא, בין היתר: טוּרְטוּ, גָלֶטוּ, בּוּרְיוֹל. מאכל מבוסס קרפ נוסף הוא פויטין. קרפ הגיע גם לישראל בגרסת דוכני רחוב של המאכל ובה החביתית מגולגלת או מקופלת למשולש, ומרוחה בממרח שוקולד.
בממלכה המאוחדת החביתית נקראת "פנקייק" ("עוגת מחבת") ולה שלושה מרכיבים עיקריים: קמח, ביצים וחלב. הבלילה ממנה מכינים את החביתית נוזלית במיוחד על מנת ליצור חביתית דקה. בעת הטיגון מוטית המחבת, והבלילה מתפזרת באופן אחיד. הפנקייק מבעבע מעט בזמן הטיגון, והבעבוע משווה לפנקייק מראה חיוור, מנוקד בנקודות שחורות. פנקייק בנוסח בריטי אינו תופח במהלך הטיגון. פנקייקים אלה מוגשים ממותקים, מצופים בציפוי מסורתי העשוי ממיץ לימון וסוכר. הפנקייק מגולגל ומוגש לעיתים כמנה עיקרית. כשפנקייק זה נאפה, ולא מטוגן, הבלילה תופחת (וזאת בשל חימום בועות האוויר שבבלילה, ועל אף שהבלילה לא מכילה חומרים מתפיחים). הפנקייק האפוי ידוע בשם "פשטידת יורקשייר". בסקוטלנד נאפה פנקייק סקוטי הדומה לביסקוויט.
חביתית גרמנית נקראת "פְּפָאנקוכן" (Pfannkuchen), ודומה לפנקייק הבריטי. חביתית זו מוגשת לרוב עם לימונים ואבקת סוכר או ריבה.
חביתית הולנדית נקראת פּאנֶקוּק (Pannenkoek). חביתית זו דקה מהפנקייק האמריקאי, אך עבה מעט מהקרפ הצרפתי. החביתית נמכרת בדוכנים מגולגלת, או מוגשת במסעדות פרושה על הצלחת. התוספת הנפוצה ביותר היא אבקת סוכר, אבל קיימים גם שלל מילויים מתוקים ומלוחים.
חביתית בנוסח סקנדינביה דומה במרכיביה ובאופן הכנתה לפנקייק הבריטי. ההגשה המסורתית היא בציפוי ריבה או גלידה, ולעיתים הן מוגשות גם כמנה עיקרית עם מילוי. בשוודיה החביתיות נקראות "פלטר" (plättar), גודלן קטן והן מטוגנות, כמה בבת אחת, במחבת מיוחדת.
בפולין החביתית נקראת נַלֵשְׁנִיקִי וכמו כל חביתית, ניתן להגיש אותה במגוון של מילויים: מתוקים, כמו פירות מתוקים כאוכמניות, ריבות או גבינה לבנה עם סוכר ולא מתוקים, כמו ירקות מטוגנים, עוף מטוגן בשר בקר עם פירות יבשים ומשקה אלכוהולי כמו ברנדי ותוספות שונות, כמו: תפוחי אדמה, פטריות וכרוב.
ברוסיה, בלארוס ואוקראינה, קיימות מספר חביתיות כחלק מארוחת בוקר, מתאבן, מנה עיקרית או קינוח. בלינצ'ס (בליני ברוסית) הן חביתיות העשויות ללא שמרים. בליני הן חביתיות דקות העשויות מקמח חיטה או כוסמת, שמרים, חמאה, ביצים וחלב. אוֹלַדִי (оладьи) הן חביתיות קטנות ועבות העשויות מיוגורט או שמנת חמוצה כבסיס לבלילה ללא שמרים.
בהונגריה החביתית נקראת פלצ'ינטה (Palacsinta, מלטינית: פְּלָצֵנְטַה - עוגה) והיא נעשית עם קמח, חלב, סוכר וביצים. יש המוסיפים לבלילה יין מתוק. המילוי הוא מגוון: ריבה, פרג, גבינה, סוכר, אבקת קקאו, בוטנים, קינמון, בשר או פטריות. גוּנְדֵל פלצ'ינטה היא חביתית הונגרית פופולרית הממולאת באגוזים, קליפת לימון מגוררת, צימוקים ורום ומוגשת ברוטב שוקולד, בדרך כלל עם להבת אש. הפלצ'ינטה מוגשת כמנה עיקרית או כקינוח.
ביוון הפנקייק נקרא טיגַאניטֵס (τηγανίτες) מתבסס על יוגורט וניל יווני, ועל כן טעמו שונה מהפנקייק האמריקאי. כמו כן, תוספת נפוצה ביוון היא דבש.
בבלגיה נפוץ בוקט שהוא פנקייק על בסיס כוסמת.
החביתית במדינות שונות > ארצות הברית

פנקייק אמריקאי מכיל חומר מתפיח (לרוב סודה לשתייה), ביצים, קמח וחלב על מנת ליצור בלילה סמיכה. הבלילה נוצקת על פני משטח לוהט, ומתפשטת לעוגה שעובייה כסנטימטר. החומרים המתפיחים גורמים לבועות להיווצר בצידו העליון של הפנקייק, ובהליך ההכנה, כאשר נוצרות הבועות הופכים את הפנקייק. מרקמם של הפנקייקים האמריקאים הוא קל, והם לרוב מוגשים כארוחת בוקר מצופים בסירופ מייפל וחמאה. במנה אופיינית המוגשת במסעדה מקובל להגיש 3–4 פנקייקים. קיימת גרסה טבעונית לפנקייק רגיל בה נעשה שימוש בחומרים חלופיים, כמו תחליף ביצה או חלב סויה.
החביתית במדינות שונות > אסיה

במלזיה וסינגפור החביתית נאכלת כחטיף, ולרוב ממולאת בגבינה, ריבה, אגוזים ובוטנים, אוכמניות או חביצה. לעיתים נעשה שימוש בפולי סויה שמחליפים חלקית את הקמח.
בסין, מכינים חביתיות דקות העשויות מכוסמת ובצל ירוק, מהוות חלק ממנת הברווז בנוסח פקינג.
בהודו מכינים מעין חביתית מלוחה הנקראת אוטאפאם מקמח אורז וירקות. בדרום הודו נפוצה הדוסה, חביתית העשויה מקמח אורז וקיטניות.
ביפן אומצה עוגת החביתיות הצרפתית Mille crêpe והגיית שמה שובשה ל"מירוּקוּרפוּ" (ミルクレープ).
הוטאוק - פנקייק דרום-קוריאני.
ראו גם

ופל (מאפה)
מופלטה
טורטיה
באגריר
חביתית גרמנית מסורתית
פנקייק עם קותלי חזיר וביצי עין - ארוחת בוקר אמריקאית טיפוסית.
חביתית הודית בהכנה
חביתית קוריאנית
חביתיות יפניות
עוגת חביתיות. (בצרפתית) Mille crêpe, ביפנית ミルクレープ, (נהגה: מירוּקוּרפוּ)