דומניקו סקרלטי
חייו > קריירה

ההזדמנות הראשונה לכתיבת אופרה נקרתה לסקרלטי כשדודו, ניקולא בַּרְבַּאפִּיקוֹלָה (Nicola Barbapiccola‏; ?166–?172), התמנה לאמרגן של תיאטרון סן ברתולומאו (Teatro San Bartolomeo) בנאפולי בעונת 04–1703. סקרלטי כתב שלוש אופרות לתיאטרון זה, בהן L'Ottavia ristituita al trono ו-Il Giustino. את ארבע השנים הבאות עשה סקרלטי בוונציה. לא ידוע אילו יצירות לכלי מקלדת חיבר בתקופה זו, וידוע שנמנע מנגינה לפני הקהל הרחב. תיאור יחיד כמעט מספר על מפגש עם תומאס רוזינגרייב. במפגש זה הפליא סקרלטי בנגינתו בצ'מבלו את המוזיקאי האירי, שניגן לפניו וסבר כי הרשים את ציבור השומעים בביצועו, עד ששמע את נגינתו של סקרלטי. לאחר זאת נתלווה אליו רוזינגרייב הצעיר בדרכו לרומא ואף סלל לפניו את הדרך ללונדון. ג'ון מיינוורינג (John Mainwaring‏; 1735–1807), הביוגרף של הנדל, מספר, כי בנשף תחפושות ונציאני זיהה סקרלטי את הנדל המחופש על פי נגינתו - "זה יכול להיות רק הסקסוני המפורסם או השטן." מיינוורינג מספר על התפעלותו הכנה של הנדל מאישיותו הנעימה וממזגו הנוח של סקרלטי. על סקרלטי נאמר שנהג להצטלב ביראת כבוד כל אימת שהשיחה נסבה על אמנות העוגב של הנדל. כישרונו הווירטואוזי של סקרלטי בנגינה בצ'מבלו עורר בקהל מאזיניו את ההשערה, כי האיש כרת ברית עם השטן (השערה שחזרה והופיעה בשנים הבאות לגבי וירטואוזים שהפליאו בנגינתם כמו ליסט ופגניני).
בשנים 1708 (לפי קירקפטריק, 1709) עד 1719 חי ופעל ברומא, שם עבד תחילה בשירות המלכה הפולנית הגולה, מריה קז'ימייז'ה, כממונה על המוזיקה (מאסטרו די קאפלה) בחצרהּ, ובשיתוף פעולה פורה הפיקו יחדיו אופרות ללבריות של קרלו סיג'יסמונדו קאפצ'ה, חבר האקדמיה של ארקדיה ומזכירהּ של המלכה. בסך הכול כתב סקרלטי בשנים אלה שבע אופרות (וכן קנטטה ואורטוריה), שהוצגו בתיאטרון קטן באחד מחדרי הארמון. להצלחתן היה שותף מעצב התפאורות פִילִיפּוֹ יוּבַארָה (Filippo Juvara), שהצליח באמצעים מתוחכמים להתגבר על הקשיים שהציבו הממדים הקטנים של התיאטרון וליצור את הרושם שקהל הצופים הורגל לו בתיאטראות הגדולים. סגנונו ודרך עבודתו של דומניקו היו שונים מאלה של אביו, אלסנדרו, ולפי המוזיקולוג הבריטי מלקולם בויד, הפיק דומניקו לקח חשוב מניסיון אביו, והישגיו בתפקידו כממונה על המוזיקה בחצרהּ של מריה קז'ימייז'ה עלו על אלה של אביו בחצרהּ של כריסטינה, מלכת שוודיה. מן האופרות הללו שרדו רק שתיים במלואן בצורתן המקורית: Tolomeo et Alessandro ("תלמי ואלכסנדר") משנת 1711 ו-Tetide in Sciro ("תטיס בסקירוס", האופרה המוכרת ביותר שלו) משנת 1712. האופרה האחרונה, Amor d’un ombra e gelosia d’un aura ("אהבת הצל וקנאת ההילה"), מוכרת בגרסתה הלונדונית משנת 1720, "נַרְצִ'יזוֹ" (Narciso), שעליה ניצח סקרלטי בתיאטרון הוד מלכותו.
בשנת 1714 אילץ משבר כספי את מריה קז'ימייז'ה לעזוב את רומא ולחפש מפלט בצרפת, אך עוד לפני כן, בשנת 1713, התמנה סקרלטי למאסטרו די קאפלה בכנסיית ג'וליה בבזיליקת פטרוס הקדוש בוותיקן, תפקיד שבו כיהן עד 1719. החשמן פייטרו אוטובוני ארגן לו רסיטלים שבועיים, שבאמצעותם התוודע אל ארכאנג'לו קורלי. אוטובוני גם ארגן תחרות נגינה בצ'מבלו בין סקרלטי להנדל. על אף התחרות הגלויה בין הנדל וסקרלטי בנושא העליונות בנגינה בכלי מקלדת (שבה הייתה ידו של סקרלטי על העליונה בצ'מבלו, ושל הנדל בעוגב), השניים העריכו וחיבבו איש את רעהו. בשנת 1714, בתקופת עבודתו בקאפלה ג'וליה, התוודע סקרלטי אל שגריר פורטוגל לוותיקן, מרקיז דה פונטס (Marquis de Fontes), שלפי הזמנתו חיבר מוזיקה לכבוד הולדת אחת האינפנטות הפורטוגזיות. הקשר הזה פתח לפני סקרלטי, כעבור חמש שנים, את הדרך לפורטוגל ולמינויו כמאסטרו דה קאפלה בחצר מלך פורטוגל.
לדברי וִיצֶ'נְטֶה בִּיקִי (Vicente Bicchi; נונציו אפיפיורי בזמן ההוא), סקרלטי הגיע לליסבון ב-29 בנובמבר 1719. אחרי תקופת מה בליסבון כמאסטרו דה קאפלה התמנה למורה למוזיקה של אחי המלך ובהמשך למורה של האינפנטה הפורטוגזית מריה מגדלנה ברברה. בתקופה זו היה סקרלטי שרוי בתנופת יצירה, שהניבה יותר מ-500 סונאטות למקלדת ללא ליווי, שאת רובן כתב לתלמידתו, הנסיכה. סונאטות אלה מציבות את סקרלטי בשורה הראשונה של המלחינים לצ'מבלו. סקרלטי עזב את ליסבון ב-28 בינואר 1727 ונסע לרומא, שם נשא לאישה ב-6 במאי 1728 את הצעירה הרומאית מריה קטלינה ג'נטילי (Maria Catalina Gentili) בת השש-עשרה. בשנת 1729 עבר לסביליה, שם נשאר ארבע שנים ורכש ידע בפלמנקו. ב-1735 נסע למדריד ושימש כמורה למוזיקה לנסיכה מריה ברברה, שנכנסה בתוקף נישואיה לבית המלוכה הספרדי. לאחר הכתרתהּ למלכה נשאר סקרלטי בספרד למשך עשרים וחמש שנים, שבמהלכן נולדו לו חמישה ילדים. אחרי מות אשתו בשנת 1742 נשא לו אישה ספרדייה, אנסטסיה מאחארטי חִימֶנֶס (Anastasia Maxarti Ximenes). בשנותיו במדריד הרבה להלחין, הן סונאטות למקלדת והן יצירות אחרות.
סקרלטי התיידד עם זמר הקסטרטו הנודע פַארִינֶלִי, גם הוא בן נאפולי שנהנה מחסות בית המלוכה הספרדי. המוזיקולוג ראלף קירקפטריק אישר שמכתבי פארינלי מספקים "את רוב המידע הישיר על אודות סקרלטי, שהגיע לימינו אלה." דומניקו סקרלטי מת במדריד בן 71 שנים. מעונו בקאייה לגאניטוס (Calle Leganitos) נושא שלט זיכרון היסטורי, וצאצאיו עודם חיים במדריד.
האסטרואיד 6480 Scarlatti נקרא על שמו.