stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אובדנות
הספקטרום האובדני > התנהגות אובדנית > ניסיונות התאבדות חוזרים

בחלק מהמקרים מבצע אדם אחד ניסיונות חוזרים להתאבד. הסיבה לכך יכולה להיות קשורה להיסוסים בכל הנוגע לכוונה להמית את עצמו. היא יכולה להיות גם שימוש באמצעים שאינם די קטלניים. ניסיונות התאבדות חוזרים יכולים להתרחש גם על רקע של הפרעה נפשית כפי שקורה לפעמים על רקע של הפרעת אישיות גבולית. נתונים מישראל שנאספו במשך שש שנים מצביעים על כך שכ-13% מניסיונות ההתאבדות הסתיימו בהגעה למיון. היחס בין המגדרים משתנה בהתאם לקבוצת הגיל. עד גיל 14 יש הרבה יותר ניסיונות חוזרים של בנות מאשר בנים. בקבוצת הגיל 15–24 אין הבדלים בין המגדרים מבחינת ניסיונות ההתאבדות החוזרים. בקבוצת הגיל 25 ומעלה בנים הם אלה שמבצעים יותר ניסיונות חוזרים מאשר בנות.
הפרעת התנהגות אובדנית

הפרעת התנהגות אובדנית היא הפרעה המופיעה ב-DSM-5 בפרק המוקדש להפרעות שדרוש לגביהן מחקר נוסף. הפרעה זו מתייחסת לניסיון אובדני מלא (כזה שמהלכו לא נקטע) בין שהסתיים במוות ובין שלא. הניסיונות האובדניים מסווגים לפי:
מידת האלימות הכרוכה במעשה (התאבדות בעזרת נשק נחשבת לאלימה יותר מבליעת כדורים).
תוצאת הניסיון (החל מביקור קצר במיון בית החולים, דרך פציעה חמורה ועד למוות).
מידת התכנון (התאבדות מתוכננת מראש לפרטי פרטים, ועד התאבדות כמעשה של דחף רגעי).
מבחינת השונות התרבותית, תיתכן שונות בתרבויות שונות בבחירת אמצעי המוות: במדינות מתפתחות מתאבדים עושים שימוש רב יותר ברעלים שונים (חומרי הדברה מסוגים שונים). בארצות הברית לעומת זאת יהיה השימוש בנשק אישי (רובים ואקדחים) שכיח יותר. שונות תרבותית יכולה לבוא לידי ביטוי גם באופן שבו מדברים על אובדנות בטיפול בקרב קבוצות תרבותיות שונות. מבחינת תחלואה נלווית, הפרעת התנהגות אובדנית יכולה להופיע לצד הפרעות נפשיות קשות רבות: דיכאון חד ודו־קוטבי, סכיזופרניה, הפרעה סכיזואפקטיבית, הפרעות חרדה (בעיקר התקפי פאניקה) והפרעות שימוש בחומרים (בעיקר אלכוהוליזם). כמו כן יכולה ההפרעה להופיע אצל אנשים החיים עם הפרעת אישיות גבולית, הפרעת אישיות אנטי סוציאלית, הפרעות אכילה והפרעת הסתגלות.
אפידמיולוגיה בישראל

כמו במרבית מדינות העולם (לא בכולן), גם בישראל נשים מנסות יותר להתאבד. גברים מבצעים יותר ניסיונות המסתיימים במוות. הסיבה המרכזית לכך היא שימוש באמצעים קטלניים יותר כמו נשק חם. שיעור ניסיונות ההתאבדות השנתי עומד על כ-10,000 ניסיונות בממוצע. כ-500 מתוכם מסתיימים במוות בממוצע כל שנה. התאבדויות וניסיונות התאבדות נדירים לפני הבגרות המינית. ככל שעולים בקבוצת הגיל כך מספר הניסיונות הכולל קטן ומספר הניסיונות המסתיימים במוות גדל. מידע על אובדנות בישראל נאסף ומעובד על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, המתבסס על תעודות פטירה, ודיווחים שמגיעים ממחלקות לרפואה דחופה בבתי החולים השונים בארץ ומהמכון הפתלוגי באבו כביר. גורם הסיכון המשמעותי ביותר בקרב כל קבוצות הגיל והקבוצות האתניות הוא נגישות לנשק חם. גורם זה אינו תלוי בגורמי סיכון אחרים כלשהם. שלושה קשיים מרכזיים באיסוף מידע אודות אובדנות הם: א. לא תמיד קל לאנשים לדווח על אירוע אובדני שאירע להם או לבני משפחתם. הסיבות יכולות להיות קשורות למסורת, דת וכדומה. ב. בתעודת פטירה נרשמת סיבת המוות, אך כשחולה סרטן מתאבד, סיבת המוות שתרשם היא סרטן ולא התאבדות. ג. כאשר מדובר בניסיונות התאבדות, אפשר לדווח על מקרים שהגיעו למיון ונרשמו כניסיון התאבדות. הבעיה היא שלא כל מי שמנסה להתאבד בוחר להגיע לטיפול רפואי.
אפידמיולוגיה בישראל > גורמי סיכון לאובדנות בקבוצות גיל שונות

15–24: גורם הסיכון המרכזי בקרב קבוצה זו הוא קיום ניסיון אובדני קודם וכן קיום אפיזודה של דיכאון. אצל נשים מגיע שיא השכיחות באירועי אובדנות בקרב קבוצה זו בגיל התיכון. אצל גברים הוא מגיע בתקופת השירות הצבאי ובעיקר בשנה הראשונה לשירות. גורם סיכון נוסף בקבוצה זו היא קושי לשלוט בדחפים רגשיים, בעיקר נוכח משברים ולחצים שונים האופייניים לתקופה זו. קושי זה נמצא קשור לכל סוגי ההתנהגות האובדנית.
25–44: בקרב קבוצה זו גירושים הוא גורם סיכון משמעותי. גברים גרושים נמצאים בסיכון לאובדנות הגבוה פי 6.2 בהשוואה לגברים נשואים ופי 1.4 מרווקים. גורמי סיכון נוספים בקרב קבוצה זו כוללים עוני ומצב כלכלי קשה, וכן אירועי חיים שונים הקשורים לאובדנים (אובדן חיים, מעמד חברתי, הכנסה ועוד).
65–74: בקרב קבוצה זו שיעור הניסיונות הכולל נמוך בהשוואה לגילאים אחרים, אך מרבית הניסיונות הם מתוכננים וחמורים ולכן קטלניים במיוחד.
מעל 75 בקבוצת הגיל הזו שיעור ההתאבדות של נשים גבוה יותר מאשר בקבוצות הגיל האחרות. בעיקר נמצאות בסיכון נשים החיות לבד, ללא בן זוג (דבר שכיח בגילאים אלה).
אפידמיולוגיה בישראל > קבוצות תרבותיות ואתניות

ערבים: אין זה מדויק להתייחס לכלל ערביי ישראל כאל קבוצה אחת. מוסלמים, נוצרים ודרוזים שונים אלה מאלה תרבותית, כמו כן יש הבדל בין תושבי כפרים לבין תושבי הערים. בקרב החברה הערבית מקובל להניח תת-דיווח של אירועי אובדנות. הסיבה לכך קשורה לרצון לשמור על סיכויי בני ובנות המשפחה להינשא. המוסלמים מתאבדים פחות מאשר נוצרים ודרוזים. קבוצת הגיל בה שיעור ההתאבדות הוא הגבוה ביותר היא 15–24 (לעומת 75+ אצל היהודים בישראל). כשליש ממקרי ההתאבדות בקרב קבוצה זו היא של בני נוער. כמו כן בשנים האחרונות[דרושה הבהרה] יש עליה בשיעור השימוש בנשק חם כאמצעי התאבדות. כשמדובר בניסיונות התאבדות, אצל ערבים יותר מאשר אצל יהודים, פגיעה עצמית מהווה רצון לקרוא לעזרה יותר מאשר רצון למות.
חרדים: גם בקרב חרדים יש להניח תת-דיווח על מקרי אובדנות מאותה סיבה שצוינה לעיל. בנוסף לכך חרדים לא תמיד יפנו לקבל עזרה נפשית או רפואית מגורם חיצוני לקהילתם ויעדיפו לעיתים לפנות לרב.
עולים מברית המועצות לשעבר ומזרח אירופה: שיעור האובדנות של קבוצה זו היה גבוה משל ילידי הארץ בכל קבוצות הגיל למעט 65 ומעלה. שיעור האובדנות שהיה גבוה בשנים שמיד אחרי העלייה התמתן בהמשך. גורמי סיכון לחשיבה אובדנית בקרב קבוצה זו כוללים גיל צעיר, חיים ללא בן זוג, רמה נמוכה של תמיכה חברתית, הגירה מארץ מוצא בה יש שיעור אובדנות גבוה (רוסיה, המדינות הבלטיות), חיים לאורך שנתיים-שלוש בישראל וכן התפתחות של דיכאון, עוינות ומחשבות רדיפה.
עולים מאתיופיה: שיעור האובדנות בקרב קבוצה זו הגיע ב-1986 לפי שבעה יותר מזה של ישראלים ותיקים בכל קבוצות הגיל. שיעור זה נשאר גבוה למשך זמן רב יחסית, אולי בשל כך שהעולים הגיעו לארץ במספר גלי עליה גדולים. שיעור אירועי האובדנות הכולל היה עם זאת נמוך יותר מזה של עולי ברית המועצות לשעבר. מספר המחקרים העוסקים בקבוצה זו אינו גדול.
הערכת סיכון לאובדנות

אין דרך לנבא בוודאות ובדיוק מתי אדם ינסה להתאבד. זאת כיוון שההחלטה להתאבד יכולה להיות מושפעת מרגש רגעי או דחפים שונים שאין שום דרך לחזות אותם בצורה ודאית. כמו כן היא עשויה להיות מושפעת מאירועים חיצוניים שלא תמיד ניתן לצפות אותם ואת השפעתם על האדם. מבחינת מצב משפחתי: בקרב קבוצת הגיל 25–44 הסיכון להתאבדות של גברים גרושים גבוה פי יותר משישה מזה של גברים נשואים ופי 1.8 יותר מאשר גברים רווקים. (הערה: הנתונים לא תואמים לאלו שהוצגו לעיל) [דרושה הבהרה] אובדנות בזקנה היא תופעה אוניברסלית. כמו בכל העולם כך גם בישראל, שיעור ההתאבדות של נשים מגיע לשיאו בגיל זקנה ובעיקר אחרי גיל 75. שיעור זה גדול יותר בקרב נשים שהתאלמנו או חיו לבדן. גם בקרב גברים שיעור ההתאבדות גבוה בגילאי זקנה. לרוב אלו ניסיונות קטלניים המעידים על פעולה מתוכננת שתכליתה לסיים את החיים בוודאות, בלי להשאיר מקום לכישלון. עם זאת ניתן להעריך את רמת הסיכון לאובדנות לפי מודלים שונים להערכת סיכונים. מודלים כאלה יתייחסו בדרך כלל לתחומים הבאים:
נטייה מוקדמת לאובדנות: מגדר, השתייכות לקבוצת מיעוט כמו להט"ב, היסטוריה של התעללות, שחרור מאשפוז פסיכיאטרי (עד שנה מהשחרור).
הפרעות פסיכיאטריות: דיכאון, בעיקר בשילוב עם שימוש בסמים, הפרעה דו-קוטבית (בעיקר בתחילת ההפרעה), חרדה (בעיקר חרדה כתכונה), סכיזופרניה (בעיקר בתחילת ההפרעה).
גורמי דחק: מחלה קשה, פיטורין מעבודה, קשיים כלכליים, חוויית סבל (כאב נפשי), מצוקה אקזיסטנציאלית.
היעדר תקווה: משך וחומרה.
אופי המחשבות האובדניות: משך, ספציפיות, קיום אובדנות פעילה, נקיטת צעדים כמו השגת אמצעי התאבדות, כתיבת מכתב פרידה.
ניסיונות אובדניים בעבר
אימפולסיביות ויכולת שליטה עצמית: קיימת הבחנה בין שליטה עצמית סובייקטיבית (עד כמה אדם מרגיש שיש לו שליטה על חייו) ובין שליטה אובייקטיבית (למשל שימוש בסמים, אלימות, הימנעות חברתית, אגרסיה ותאונות).
גורמים מגנים: חוויית שייכות (לקהילה), אמונה דתית, היריון, פחד מהתאבדות או מוות, סיפוק מהחיים, מיומנות בפתרון בעיות ועוד.
תהליך ההערכה הוא תהליך מורכב. בחלק מהמקרים הדמות הראשונה המתחילה בתהליך היא רופא המשפחה. על אף שההערכה היא קלינית במהותה, היא אינה מתקיימת רק בין כותלי הקליניקה, ועליה לכלול מידע ממקורות שונים כמו בני משפחה ועוד. מטרת ההערכה אינה רק ידיעת מהות הסיכון אלא גם הבנה כיצד יש לפעול נוכח הסיכון.
ביולוגיה וגנטיקה

אובדנות אינה תכונה תורשתית בלבד, בניגוד לאופן שצבע עיניים עובר בתורשה. מדובר בהתנהגות אנושית מורכבת שמושפעת מתהליכים ביולוגיים, חברתיים, נפשיים, ומשפחתיים רבים מאוד. עם זאת, מחקרי התקבצות משפחתית של אובדנות בילדים מאומצים לעומת תאומים גילו בשנים האחרונות שהעברת אובדנות במשפחה אכן קיימת באופן כלשהו, אך היא שונה מאופן ההעברה של הפרעות פסיכיאטריות כמו דיכאון והפרעות אחרות הקשורות לאובדנות.
ביולוגיה וגנטיקה > הבסיס הביולוגי לאובדנות

מאז שנות ה-90 של המאה העשרים נעשו ניסיונות שונים לאתר סמנים ביולוגיים (ביו-מרקרים) שיכולים לתרום בתנאים מסוימים לעליה בהסתברות של התפתחות אובדנות אצל אדם מסוים ואף לאפשר ניבוי של אובדנות ואשפוזים פסיכיאטריים על רקע אובדנות. מטרת מחקרים אלו היא ליצור בדיקות קליניות פשוטות יחסית (כמו בדיקת דם רגילה), שיאפשרו להעריך את הנטייה האובדנית אצל האדם מבחינה איכותנית וכמותית. סמנים ביולוגיים שונים באים לידי ביטוי אצל אנשים שונים. חלקם תורמים בזכות עצמם לעליה בסיכון לאובדנות ואחרים באים לידי ביטוי פעיל רק כתוצאה מאינטראקציה עם הסביבה (למשל אירועי חיים שונים כמו התעללות, חיים בדחק מתמשך וכדומה). בשנים האחרונות נבדק תפקידו (המורכב והנרחב) של הנוירוטרנסמיטר סרוטונין, הן בהקשר של התפתחות דיכאון בחלק מהמקרים, והן בהקשר של תפקיד הסרוטונין בהתנהגות אימפולסיבית. כמו כן בוצעו מחקרים שבדקו תהליכים ונוירוטרנסמיטרים אחרים (מונואמין אוקסידז, קטכולאמינים), הורמונים הקשורים לדחק בציר היפותלמוס-יותרת המוח-אדרנל, הורמון הטסטוסטרון (ברוב מדינות העולם הרבה יותר גברים מתאבדים מנשים. כמו כן התאבדויות לפני התבגרות מינית נדירות יחסית). כיוון נוסף שנבדק הוא תפקידם של תוצרים מטבוליים כמו כולסטרול. כיוונים עתידיים של מחקר בתחום הבסיס הביולוגי והגנטי של אובדנות הם מחקרים הקשורים לפולימורפימיזם (מחקר של קשרים בין גנים היוצרים תכונה מסוימת) ומחקרים הקשורים לאפיגנטיקה.
אובדנות ופסיכופתולוגיה

אחד מגורמי הסיכון המרכזיים בקרב מתבגרים ובקרב מבוגרים לאובדנות הוא קיום של הפרעה פסיכיאטרית. הקשר בין קיום הפרעה פסיכיאטרית לבין נטייה לפגיעה עצמית והתנהגות אובדנית חזק עד כדי כך שניתן לומר שבמקרים רבים קיום של פסיכופתולוגיה הוא מנבא משמעותי מאוד לאובדנות, בעיקר ביחד עם מנבאים נוספים כמו מצב חברתי-כלכלי, אירועי חיים שונים וכדומה. זה אומר שרבים מאוד ממי שהתפתחה אצלם הפרעה נפשית לצד אובדנות אכן התאבדו: (90% מכלל המתאבדים סבלו מהפרעה נפשית).
אובדנות ופסיכופתולוגיה > הפרעות הקשורות בהתנהגות אובדנית

המחקר על הקשר בין הפרעות פסיכיאטריות לבין התנהגות אובדנית מתרכז ב: הפרעות מצב רוח, סכיזופרניה, הפרעות חרדה, והפרעות אישיות. חלק מההפרעות נמצא כקשור להתאבדויות או ניסיונות התאבדות "רציניים". זה נכון ביחס לסכיזופרניה ודיכאון. הפרעות אישיות לעומת זאת קשורות גם לניסיונות התאבדות חוזרים, שבחלק מהמקרים נועדו להפיק רווח אישי כמו תשומת לב או פרווילגיה כלשהי.
אובדנות ופסיכופתולוגיה > הפרעות הקשורות בהתנהגות אובדנית > תחלואה נלווית והתנהגות אובדנית

בספרות הרפואית מוכרים ארבעה שילובי הפרעות שמסוגלים לעורר התנהגות אובדנית ברמות חומרה שונות:
סכיזופרניה, דיכאון ושימוש בחומרים ממכרים
שימוש בחומרים ממכרים (בעיקר אלכוהול) עם הפרעת התנהגות ודיכאון
הפרעת אכילה והפרעת חרדה
דיכאון הפרעת אישיות ממקבץ A (פרנואידית או סכיזואידית) והפרעות דיסוציאטיביות.
טיפול > התייחסות למידת הסיכון

אופי הטיפול באדם האובדני תלוי במידה רבה בחומרת התסמינים שהוא מציג בנקודת הזמן הנוכחית ובקיומם של גורמים מגינים המונעים מהאדם לפחות לעת עתה לנסות להתאבד. גורמים מגינים יכולים להיות קשרים בינאישיים, שייכות לקהילה, היריון ולידה צפויה, דתיות, יכולת בפתרון בעיות חיים מורכבות, יכולת התמודדות עם לחץ וכדומה. לצורך הערכת מצבו של האדם האובדני נעשה שימוש במושג 'אובדנות פעילה'. מושג זה מבטא הכנות שונות להתאבדות כמו כתיבת מכתב, כתיבת צוואה, ועריכת הכנות כמו אגירת כדורים שישמשו להתאבדות. כאשר קיימת אובדנות פעילה ייתכן שהאדם יאושפז בבית חולים פסיכיאטרי.
טיפול > סוגי טיפול נפשי שנמצאו יעילים לטיפול באדם האובדני

שני סוגי תרפיה שנמצאו יעילים לטיפול במבוגרים הם טיפול דיאלקטי התנהגותי (DBT), וטיפול קוגניטיבי-התנהגותי למניעת התאבדות (CBT-SP). כמו כן נעשה שימוש בטיפול משפחתי מבוסס התקשרות (ABFT). במתבגרים נעשה שימוש בפסיכותרפיה בין-אישית למתבגרים (IPT-A)
טיפול > סוגי טיפול נפשי שנמצאו יעילים לטיפול באדם האובדני > מאפיינים בטיפול

יש מגוון דרכים טיפוליות לעזור לאנשים במצבים אובדניים. פרופסור ישראל אור-בך, שהיה מבכירי חוקרי ההתאבדות בישראל ובעולם, הציע להביע אמפתיה למשאלת ההתאבדות כחלק מהתהליך טיפולי שתכליתו למנוע אותה. בחלק לא מבוטל מהמקרים האובדנות היא אחת הסכנות המרחפות מעל ראש המטופל במידה משתנה של אינטנסיביות, אך לא תמיד אנשים במצבים אובדניים יבחרו לעסוק ישירות בנושא זה בטיפול בהם בחלק מהמקרים העיסוק באובדנות יהיה עקיף. קיימת הסכמה רחבה בקרב אנשי טיפול וחוקרים כאחד בדבר חשיבות הדיבור על אובדנות עם האדם האובדני בטיפול, זאת מתוך הכרה ששיח גלוי, ישיר ואמפתי על התאבדות עשוי למנוע התאבדות לפחות בחלק מהמקרים. לשאול על אובדנות משמעה לשאול בשיחה בארבע עיניים, כשנקודת המוצא לשיח על האובדנות היא רגשות האדם האובדני (איך אתה מרגיש) ובהמשך גם שאלות ישירות "האם יש רגעים שבהם אתה מרגיש שאתה רוצה למות"? חוקרים ואנשי טיפול מסכימים כי סוג כזה של שיח על התאבדות עשוי להקטין את הסיכון בו נמצא האדם האובדני בזכות מתן תוקף לרגשות האדם האובדני ובזכות העובדה שגורם מטפל יידע על הסיכון האובדני בו נמצא האדם.
אטימולוגיה

השימוש במילה 'אובדנות' לתיאור הספקטרום האובדני טרם הוכר על ידי האקדמיה ללשון העברית. לפי האקדמיה, אדם אובדני הוא ביטוי בעייתי בהקשר זה מפני שזהו תיאור המתאים לכל אדם המאבד משהו. לדבריהם הביטוי "אדם התאבדותי" מדויק יותר לתיאור אדם שנמצא במצב כזה. בשפת היומיום ובכלי תקשורת שונים יש לעיתים נטייה להשתמש בביטוי 'אובדנות' ו'מעשה אובדני' כדי לסקר אירועי התאבדות באופן נייטרלי.[דרושה הבהרה]
ראו גם

התאבדויות בני נוער להט"בים
יציאה בשאלה#אובדנות
אובדנות בצה"ל
הערות שוליים

↑  Lisa C. Barry, Passive Suicidal Ideation in Older Adults: Implications for Suicide Prevention, The American Journal of Geriatric Psychiatry 27, 2019-12, עמ' 1411–1413 doi: 10.1016/j.jagp.2019.08.003
↑  Kees van Heeringen, Stress–Diathesis Model of Suicidal Behavior, Boca Raton (FL): CRC Press/Taylor & Francis, 2012, Frontiers in Neuroscience, ISBN 978-1-4398-3881-5
↑  Allison Schuck, Raffaella Calati, Shira Barzilay, Sarah Bloch‐Elkouby, Igor Galynker, Suicide Crisis Syndrome: A review of supporting evidence for a new suicide‐specific diagnosis, Behavioral Sciences & the Law 37, 2019-05, עמ' 223–239 doi: 10.1002/bsl.2397
1 2 3 4 5 6 7  Deborah Stone, Kristen Holland, Bradford Holland, Alex Crosby, Shane Davis, Natalie Wilkins, Preventing suicide : a technical package of policies, programs, and practice, 2017-01-01 doi: 10.15620/cdc.44275
↑  אפטר, א' ולוי בלז, י', 1: הגדרות ואפידמיולוגיה של התנהגות אובדנית בקרב בני נוער, להאיר את הרי החושך, התנהגות אובדנית בקרב בני נוער, תל אביב: דיונון, 2015, עמ' 20–33
1 2 3  אורי, א' אפטר, א' ובורשטיין, ס', האפידמיולוגיה של האובדנות בישראל, Medicine פסיכיאטריה, 2010
1 2  חקלאי, ציונה, אובדנות בישראל 2016: התאבדויות 1981–2013, נסיונות התאבדות 2004–2014, משרד הבריאות, 2016; תקציר, באתר משרד הבריאות
↑  Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders: DSM-5 (באנגלית). Arlington, VA; Washington, D.C: American Psychiatric Association. 2013. ISBN 978-0-89042-554-1.
↑  זלדניק, דינה, סוגיות באובדנות והערכת אובדנות בקהילה החרדית בישראל, באתר פסיכולוגיה עברית, ‏22 במרץ 2015
1 2  Bryan, Craig J.; Rudd, M. David (2005). "Advances in the Assessment of Suicide Risk". Journal of Clinical Psychology. Wiley-Blackwell. 62 (2): 185–200. doi:10.1002/jclp.20222. ISSN 0021-9762.
↑  Tylee, Andre; Jones, Roger (2005-04-09). "Managing depression in primary care". BMJ: British Medical Journal. 330 (7495): 800–801. doi:10.1136/bmj.330.7495.800. ISSN 0959-8138.
1 2  אפטר א', 5: הבסיס הביולוגי לאובדנות, להאיר את הרי החושך: התנהגות אובדנית בקרב בני נוער, דיונון, 2015, עמ' 75
↑  Niculescu, A. B.; Levey, D. F.; Phalen, P. L.; Le-Niculescu, H.; Dainton, H. D.; Jain, N.;  et al. (2015-08-18). "Understanding and predicting suicidality using a combined genomic and clinical risk assessment approach". Molecular Psychiatry. Springer Nature. 20 (11): 1266–1285. doi:10.1038/mp.2015.112. ISSN 1359-4184.
↑  גביעון, י', 6: פסיכופתולוגיה והתאבדות, להאיר את הרי החושך: אובדנות בקרב בני נוער, דיונון, 2015, עמ' 98–108
↑  בורנשטיין קלומק, ע', 13: טיפול במתבגרים בסיכון אובדני, להאיר את הרי החושך: התנהגות אובדית בקרב בני נוער, דיונון, 2015, עמ' 201–214
↑  אור-בך י', אמפתיה טיפולית למשאלת ההתאבדות: עקרונות טיפול באובדניים, שיחות טו (2), 2001, עמ' 105–113
↑  בורשטיין קלומק, ע'., זלצמן, ג'., אפטר א'., לוי בלז, י', מדריך 2: האם לדבר עם מתבגרים על אובדנות מה חשוב לדעת ומה חשוב לעשות, להאיר את הרי החושך התנהגות אובדנית בקרב בני נוער, דיונון, 2015, עמ' 308–309
1 2  אופנבכר, ר', יותר מאחד פחות משניים: על אחים למתאבדים – מסע אישי וחברתי, בן שמן: מודן הוצאה לאור, 2017, עמ' 214
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000308366
פליסיו מילסון

פליסיו מנדש ז'ואאו מילסון (בפורטוגזית: Felício Mendes João Milson; נולד ב-12 באוקטובר 1999 בלואנדה שבאנגולה) הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית ובנבחרת אנגולה.
קריירת מועדונים

מילסון גדל במחלקות הנוער של ריאל סמבילה, ליישואש ומאריטימו. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של מאריטימו. ב-10 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 1-0 לפורטו במסגרת המחזור ה-26 בליגת העל הפורטוגלית לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך מילסון 28 הופעות ליגה והבקיע שער אחד במשך תקופתו במאריטימו.
ב-12 בפברואר 2022 חתם מילסון בניז'ני נובגורוד מליגת העל הרוסית. ב-26 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על אורל במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת 2021/2022. הוא ערך שבע הופעות ליגה בעונה זו.
ב-8 ביולי 2023 חתם מילסון במכבי תל אביב מליגת העל. ב-27 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 על מ.ס אשדוד במסגרת המחזור ה-1, ואף כבש שער ובישל באותו משחק. בסוף השנה זכתה הקבוצה באליפות
ב-26 ביולי 2024 חתם מילסון לארבע שנים בכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית. בה כבש בליגת האלופות
קריירה בינלאומית

ב-13 באוקטובר 2020 ערך מילסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה, בניצחון 3-0 על נבחרת מוזמביק במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת אנגולה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023 בשנת 2024.
תארים

אליפות: 2023/2024
גביע הטוטו: 2023/2024
אלוף האלופים :2024
תארים אישיים
השחקן הזר של העונה בליגת העל מטעם אתר ONE וארגון שחקניות ושחקני הכדורגל: 2023/2024
הערות שוליים

↑  Тот самый игрок на просмотре – с нами! באתר הרשמי של ניז'ני נובגורוד, 12 בפברואר 2022 (ברוסית)
↑  זמן לאפריקה: את מי יחמיצו מילסון ושואו?, באתר ערוץ הספורט, 17 בדצמבר 2023
| נבחרת אנגולה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 דומיניק •  2 פורטונה •  3 בואטו •  4 קליאנו •  5 בלנגה •  6 גספר •  7 ז'ילברטו •  8 מוקנדי •  9 זיני •  10 דאלה •   11 מילסון •  12 קאדו • 13 טו •  14 אוגוסטו • 15 לובומבו • 16 פרדי • 17 פאז • 18 בלה • 19 מאבולולו • 20 אסטרלה • 21 אדי • 22 נבלו • 23 שואו • 24 ז'לסון • 25 אינסיו • 26 דפו • 27 באנזה • מאמן: גונסלבש |  1 דומיניק •  2 פורטונה •  3 בואטו •  4 קליאנו •  5 בלנגה •  6 גספר •  7 ז'ילברטו •  8 מוקנדי •  9 זיני •  10 דאלה •   11 מילסון •  12 קאדו • 13 טו •  14 אוגוסטו • 15 לובומבו • 16 פרדי • 17 פאז • 18 בלה • 19 מאבולולו • 20 אסטרלה • 21 אדי • 22 נבלו • 23 שואו • 24 ז'לסון • 25 אינסיו • 26 דפו • 27 באנזה • מאמן: גונסלבש | אנגולה |
רולנדה שגרן

| --- | --- |

רולנדה שגרן, 1988
 לידה:  7 בפברואר 1957 (בת 67) בוקרשט, רומניה
 שם לידה:  רולנדה קאן
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 http://www.rolanda.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
רולנדה שגרן (נולדה ב-7 בפברואר 1957 בשם רולנדה קאן בבוקרשט, רומניה) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית.
ביוגרפיה

רולנדה שגרן נולדה בשם רולנדה קאן כבת יחידה בבוקרשט ועלתה לישראל עם הוריה ב-1961. אביה היה ניצול השואה.
שגרן גדלה בשכונת מעוז אביב בתל אביב, ואת לימודי התיכון עשתה בבית הספר תיכון עירוני ד'.
את שירותה הצבאי עשתה שגרן בתיאטרון צה"ל.
בשנים 1977–1981 למדה משחק באוניברסיטת תל אביב בחוג לתיאטרון ובמסגרת לימודיה שיחקה בעיקר בתפקידים דרמטיים, והשתתפה במחזות "מהגוני", "מחכים לגודו", "המרפסת" ובמחזות של חנוך לוין.
קריירה

לאחר סיום לימודיה התקבלה בשנת 1981 כשחקנית המרכז התיאטרוני בנווה צדק, ושיחקה בהצגה "נשים מוכות" בבימויה של נולה צ'לטון. באותה שנה פגשה את בעלה, השחקן ג'וליאן שגרן בפסטיבל הפנטומימה בקריית שמונה - מפגש שהוביל לסיבוב הופעות משותף ברחבי העולם, והשניים הופיעו באנגליה, באירלנד, בסקוטלנד, באוסטרליה ובטסמניה.
בשנת 1985 השתתפה בכתיבה, משחק, בימוי ועריכת של סדרת הטלוויזיה ללא מילים "התזמורת", אשר זכתה ב"פרס ורד הזהב". באותה שנה השתתפה גם בהפקת "סרטי האגדות לחו"ל" של מנחם גולן.
בשנת 1989 השתתפה בסרטו של נפתלי אלטר "כח משיכה" ובסרט המתיחות "אחד באפריל".
השתתפה בסדרות הטלוויזיה "הופה היי" לצד בעלה ג'וליאן ו"הצצקנים".
בשנים 1989–1991 השתתפה בכתיבה ובמשחק במופע הקברט הסאטירי "ציצים" עם דורין כספי ומרטין פרידמן.
בשנת 1992 הצטרפה שגרן לתיאטרון הקאמרי והשתתפה בהצגות "ראש משוגע", "מהגר עובר ושב", "מבקר המדינה", "שברי זכוכית", ו"סטריפטיז אחרון".
בשנים 2001–2006 כיכבה במופע היחיד "רולנדה עד הסוף".
החל משנת 2007 החלה להופיע במופע היחיד "רק על עצמי לצחוק ידעתי...!".
בשנת 2018 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "כפולה" כסבתו של שחר (תובל שפיר).
בשנת 2022 שיחקה בסרט הדרמה-קומי הבריטי-פלסטיני "סוף שבוע בעזה" (אנ') של הבמאי יליד נצרת - באסיל חליל; שם גילמה את אימה של קרן, אותה גילמה מונא חוא.
ב-2023 יצאה עם מופע בידור "אדרנלינדה"
חיים אישיים

נשואה לשחקן ג'וליאן שגרן, ולשניהם אין ילדים משותפים מתוך בחירתה של רולנדה (לג'וליאן שלושה ילדים מנישואים קודמים).
מתגוררת בעין הוד.
הערות שוליים

↑  דינה חלוץ, רולנדה שגרן: "שכחו אותי ואת ג'וליאן. לא קיבלנו את ההכרה שמגיעה לנו", באתר ynet, 17 בינואר 2023
ג'ון הובן

ג'ון הובן (באנגלית: John Hoeven; נולד ב-13 במרץ 1957) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. מכהן כסנאטור מטעם מדינת דקוטה הצפונית מאז 2011. קודם לכן כיהן כמושל דקוטה הצפונית.
ביוגרפיה

הובן נולד בביסמרק שבדקוטה הצפונית. ב-1978 סיים תואר ראשון בדארטמות' קולג' וב-1981 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת נורת'ווסטרן. עבד כבנקאי, בשנים 1986 עד 1993 שימש סגן נשיא בבנק במיינוט ובשנים 1993 עד 2000 כיהן כנשיא וכמנכ"ל בנק המדינה של דקוטה הצפונית.
בשנת 2000 ניצח בבחירות למשרת מושל דקוטה הצפונית, כשגבר על יריבתו מהמפלגה הדמוקרטית היידי הייטקאמפ, ברוב של 55%. הוא נבחר לתפקיד פעמיים נוספות ב-2004 וב-2008.
בנובמבר 2010 ניצח בבחירות לסנאט של ארצות הברית ברוב של 76%. בנובמבר 2016 נבחר לכהונה נוספת. הוא מכהן כחבר בוועדת ההקצבות ומשמש יו"ר ועדת המשנה לביטחון המולדת, מכהן כחבר בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע, כחבר בוועדת החקלאות, התזונה והיערנות ויושב ראש הוועדה לענייני אינדיאנים.
הובן נשוי ואב לשניים.
פלג'ידין גנדן

פלג'ידין גנדן (במונגולית Пэлжидийн Гэндэн) ‏ (1892 - 26 בנובמבר 1937) היה ראש ממשלת מונגוליה בין השנים 1932–1936. ידוע בכך שסטר לסטלין.
ילדותו

פלג'ידין נולד בתת-המחוז חוג'ירט שבאיימאג אובורחאנגאי ב-1892 או 1895 לפי מקורות שונים. ב-1922 הצטרף לליגה המונגולית המהפכנית הצעירה, ושנה מאוחר יותר מונה לראש תא מקומי. הוא השתתף במושב הראשון של החוראל הגדול באולן בטור בנובמבר 1924 כנציג מטעם מחוז אובורחאנגאי. שם, ראש הממשלה המונגולי דאז בלינגין טסרנדור (Balingiin Tserendorj) הבחין בבולטות של פלג'ידין. בהמלצת ראש הממשלה מונה פלג'ידין ליושב ראש בית הנבחרים, ששלטה בענייני היומיום של מונגוליה. הדבר הפך אותו לראש המדינה בפועל של מונגוליה, תפקיד שמילא בין 29 בנובמבר 1924 עד 15 בנובמבר 1927, והוא שימש במקביל כיושב ראש הלשכה המרכזית של האיגודים המרכזיים במונגוליה.
נטייה שמאלה

גנדן שימש כאחד משלושת המזכירים של הוועד המרכזי של המפלגה המהפכנית העממית המונגולית בין 11 בדצמבר 1928 ל-30 ביוני 1932. יחד עם עמיתיו, קידם יישום כפוי ומהיר של מדיניות כלכלית סוציאליסטית שכללה קולקטיביזציה, הלאמת מפעלים, סגירת מנזרים והחרמת רכוש הכנסייה. המדיניות התגלתה כהרת אסון כשהרועים המסורתיים נאלצו לצאת מהערבה המונגולית ולהיכנס לחוות קולקטיביות שנוהלו בצורה גרועה וגרמו לפגיעה בשליש מבעלי החיים ששימשו בחקלאות במונגוליה. למעלה מ-800 נכסים שהיו שייכים לאצולה ולכנסייה הבודהיסטית הוחרמו, ויותר מ-700 ראשי משקי בית, רובם מהאצולה, הוצאו להורג. כתוצאה מכך, פרץ מרד במספר מחוזות בין 1930 ל-1932. בשל כך, הורתה מוסקבה לעצור את ההקצנה של ממשלת מונגוליה ובמאי 1932 מספר מנהיגי מפלגה ובהם ראש הממשלה טוהרו בשל הניסיון שלהם ליישם צעדים סוציאליסטיים בטרם הגיע זמנם.
בראשות הממשלה

גנדן מונה לראשות ממשלת מונגוליה ב-2 ביולי 1932, אחרי שנפגש עם סטלין והצליח להימנע מסילוקו מהמפלגה. כדי לשקם את הכלכלה, הוכרזה מדיניות "הרפורמה החדשה", במסגרתה שוחררו חלק מהעקרונות הכלכליים הקומוניסטיים. במסגרת הרפורמה, הופחתו המיסים, גדלה היזמות הפרטית ומוסדות הדת פעלו ללא הפרעה. הפופולריות של גנדן עלתה ככל שהמצב הכלכלי השתפר והמחסור הצטמצם.
בראשות הממשלה > פרשת לקומבה

ב-1933, סכסוך בין שני חברי מפלגה הוביל להאשמות מופרכות של קשירת קשר נרחבת בתוך המפלגה עם מרגלים יפנים. כמה מאלה שנחקרו על ידי הסוכנים הסובייטים באולן בטור הפנו את ההאשמה לג'מבין לקומבה, אז מזכיר המפלגה הקומוניסטית. גנדן, כמנהיג המפלגה המהפכנית תמך בחקירה שהביאה למעצרם של מאות חפים מפשע, ביניהם לקומבה. 56 הוצאו להורג בסופו של דבר, כולל נשים בהיריון. 260 נשלחו למאסר של עד 10 שנים, ו-126 נשלחו לברית המועצות. הרוב המכריע מבין העצורים היו ממוצא בוריאטי. דעת הקהל האשימה את גנדן ואת ראש מנהלת הביטחון בכך שהם ניסו לטהר את יריביהם הפוליטיים, אולם קיימות עדויות לכך שהיא הונעה בעיקר על ידי סוכנים סובייטים שרצו להחליש את מעמד הבוריאטים במונגוליה.