stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוזמת החגורה והדרך
קהילה חינוכית ליוזמת החגורה והדרך

יחד עם תיאום מדיניות, קישוריות מתקנים, סחר ללא הפרעה ואינטגרציה פיננסית, קשרים בין אנשים הן בין חמשת המטרות העיקריות של BRI. המרכיב החינוכי של BRI גורר הכרה הדדית בכישורים, ניידות אקדמית וחילופי סטודנטים, תיאום מדיניות החינוך, למידה לכל החיים ופיתוח תוכניות לימוד משותפות. לשם כך, שי ג'ינפינג הודיע על תוכנית להקצות כספים ל-30000 מלגות נוספות לאזרחי SCO ו-10000 מלגות לסטודנטים ולמורים לאורך הדרך. בין סדר העדיפויות של שיתוף הפעולה של BRI הוא גם חיזוק הקשרים בין אנשים באמצעות ניידות אקדמית, שיתוף פעולה מחקרי וחילופי סטודנטים. מאז תחילת ה-BRI, סין תפסה תפקיד מפתח בעיצוב האופן שבו מתפתחת הגירה אקדמית בפרט והגירה מיומנת בכלל לאורך ה-BRI ובהגברת המאמצים למשוך ולשמור כישרונות זרים.
ברית האוניברסיטאות של דרך המשי (אנ') שמרכזה באוניברסיטת שיאן ג'יאוטונג שמה לה למטרה לתמוך ביוזמת החגורה והדרך במחקר והנדסה, ולטפח הבנה וחילופי אקדמיים. צוות החשיבה הצרפתי, Fondation France Chine (קרן צרפת-סין), המתמקד במחקר של דרכי המשי החדשות, הושק בשנת 2018. הוא מתואר כתומך ביוזמת החגורה והדרך ובסין.
יוזמות חלופיות

בנה מחדש עולם משופר (אנ') (B3W) - היא יוזמה של G7 שהושקה ב-12 ביוני 2021, הוא יספק חלופה ליוזמת החגורה והדרך של סין (BRI) לפיתוח תשתיות של מדינות בעלות הכנסה נמוכה ובינונית. היוזמה שואפת לתת מענה לתשתית בשווי 40 טריליון דולר הדרושה למדינות מתפתחות עד 2035. היוזמה נועדה לזרז מימון לתשתיות איכותיות מהמגזר הפרטי ותעודד השקעות במגזר הפרטי התומכות ב"אקלים, בריאות וביטחון בריאותי, טכנולוגיה דיגיטלית, ושוויון בכלל ושוויון מגדרי בפרט". היוזמה מתבססת על רשת הנקודה הכחולה (אנ'), שיתוף פעולה משותף שמטרתו לבנות רשת גלובלית באמצעות מימון מבוסס הלוואות לבניית כבישים, גשרים, שדות תעופה, נמלים, תחנות כוח. נכון לתחילת 2024, ההשקעה המוצעת של B3W לא פורטה מעבר לעקרונות הכלליים של התוכנית.
מסילת השלום - היא תוכנית לשינוע סחורות בין תת היבשת ההודית לאירופה דרך איחוד האמירויות, ערב הסעודית, ירדן, ישראל ויוון, עליה הכריז נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בפסגת G-20 בספטמבר 2023. תוכנית זו נעצרה בגלל מלחמת חרבות ברזל והיות ישראל כחלק מרכזי בתוכנית היא צד לוחם ומעוררת התנגדות בקרב מדינות ערב שמשתתפות בתוכנית אף הן (איחוד האמירויות וערב הסעודית)זאת אף שתוכנית זאת מקצרת ביתר שאת הדרך שכן בגין המצור של החותים
המסדרון הצפוני דרומי - הוא רצף נתיבי תחבורה בינלאומי המורכב מנתיבי ספינות, מסילות רכבות, ומסלולי כבישים. מטרתו היא הפחתת זמן העברת מטענים בין הודו, רוסיה, איראן, אירופה ומרכז אסיה.
ראו גם

יחסי החוץ של סין
הבננה הכחולה
מסילת השלום
מסילת הברזל הטרנס-אסייתית
המסדרון הצפוני דרומי
לקריאה נוספת

Blanchard, Jean-Marc F. (2021). "Belt and Road Initiative (BRI) Blues: Powering BRI Research Back on Track to Avoid Choppy Seas". Journal of Chinese Political Science. 26: 235–255. doi:10.1007/s11366-020-09717-0. S2CID 230718702.
Cai, Peter. Understanding China's belt and road initiative (Lowy Institute 2017) online Archived 18 August 2021 at the Wayback Machine.
Calabrese, L. (2019): China and global development: what to read ahead of the Belt and Road Forum. London: Overseas Development Institute.
קן קרסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1968 (בן 57 בערך) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת שיקגו  תיכון גלנברוק נורת' 
 קישורים חיצוניים
 kenkurson.com
 
קנת' "קן" קרסון (באנגלית: Kenneth "Ken" Kurson, נולד ב-23 באוקטובר 1968) הוא יועץ פוליטי, עיתונאי, וסופר אמריקאי. כיום (מתחילת 2017) משמש כעורך הראשי של "הניו יורק אובזרוור". הוא שימש בעבר כסגן נשיא בכיר בג'יימסטאון ושות, חברת ייעוץ פוליטי המבוססת בוושינגטון הבירה ופרינסטון, ניו ג'רזי. PolitickerNJ דירגו אותו כ 71 בדירוג המשפיעים ביותר בניו ג'רזי, ברשימת האנשים החזקים של 2009.
עבודה עם רודי ג'וליאני

קרסון חיבר בשיתוף עם ראש העיר לשעבר של ניו-יורק רודי ג'וליאני את הספר "מנהיגות". הספר, שפורסם באוקטובר 2002, הפך מיידית לרב-מכר, ושהה עשרים וחמישה שבועות ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס, כולל חמישה שבועות כמספר אחד. עם מעל מיליון עותקים מודפסים, "מנהיגות" זכה לשבחים מהמבקרים, כולל ביקורות מעולות בניו-יורק טיימס ("בטוח, פריימר דינמי על בסיס אתיקה עסקית, והתנהלות אצילית תחת לחץ"), ה"ביקורת הספרים של הניו-יורק טיימס" ("חסון, עם הבזקים של שנינות ייחודית"), ביזנס וויק ("סוער, לא אפולוגטי, וניחן בתשוקה עזה").
הערות שוליים

↑   2009 NJ Power List (הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599036705171  BIBSYS: 4074660  BNE: XX1613360  BnF: cb144703569 (data)  ISNI: 0000 0000 6657 1827  LCCN: n97114157  MusicBrainz: 78aa07cc-3404-4307-9a1c-0f1ea8d9d15a  NKC: mzk2015887057  NTA: 241657431  SUDOC: 080927521  VIAF: 27291198   WorldCat (עם VIAF): 27291198
גנרל חיל הפרשים (גרמניה)

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 צבא:  ורמאכט
 מערכת הדרגות:  דרגות הוורמאכט
 היררכיה:  קצינים
 בתוקף:  ?–1945
 מקבילת נאט"ו:  OF-8
 מקבילת צה"ל:  רב-אלוף
 מקבילת הצבא:  גנרל חיל
 מקבילת חיל האוויר:  גנרל חיל האוויר
 מקבילת חיל הים:  אדמירל
 
סמלי הדרגה
גנרל חיל הרגלים (בגרמנית: General der Kavallerie) הייתה דרגה לשעבר של גנרל חיל בכוחות היבשה הגרמניים (צבא הקיסרות הגרמנית, הרייכסווהר והוורמאכט), אשר הייתה בשימוש גם על ידי הצבא הפרוסי והצבא האוסטרו-הונגרי, והייתה השלישית בחשיבותה, לאחר דרגות גנרל-אוברסט וגנרל-פלדמרשל. הדרגה היא שוות ערך לדרגת שלושה כוכבים כיום.
דרגות מקבילות

קצינים בדרגה מקבילה בחיל הרגלים נקראו גנרל חיל הרגלים ואלו בחיל התותחנים היו "גנרל חיל התותחנים". בשנת 1935 הוורמאכט הוסיף את הדרגות של "גנרל חיל השריון", "גנרל הכוחות ההרריים", "גנרל חיל הצנחנים", "גנרל חיל הקשר". בלופטוואפה, המקבילה לדרגה הייתה "גנרל חיל טייסי הקרב". הדרגה ציינה רק בכללית את הזרוע שבה שירת הגנרל, ולא התייחסה לתפקידו באופן ספציפי.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה: גנרל-לויטננט |  דרגות הוורמאכט  גנרל חיל הפרשים' | דרגה בכירה: גנרל-אוברסט |
גריליאנו

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  38 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  120 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  5,020 קמ"ר
 מוצא:  מפגש הנהרות לירי וגרי, מדרום לקאסינו
 גובה מוצא הנהר:  130 מטרים
 יובלים:  לירי, Sacco, Gari 
 שפך:  הים הטירני, ליד מינטורנא
 מדינות באגן הניקוז:  איטליה איטליה
 
 אגן הניקוז של נהר גריליאנו, שנוצר ממיזוג נהר לירי ונהר גרי
 
גריליאנו (איטלקית: Garigliano) הוא נהר במרכז איטליה. אורכו של הנהר הוא כ-38 ק"מ, ומקורו בנקודת ההתמזגות של נהר לירי ונהר גרי (מהם הוא מקבל את מימיו), כ-6 ק"מ מדרום לקאסינו.
הנהר מהווה בחלקו הגדול את הגבול בין מחוז לאציו לבין מחוז קמפניה. בימי הביניים סימן הנהר את גבולה הדרומי של מדינת האפיפיור. במהלך מלחמת העולם השנייה הנהר עמד במרכז "קו החורף", השם הכולל לשלושת קווי מגננה שהקימו הנאצים באיטליה מול בנות הברית.
כיוון שהגרילאנו מנקז שניים מהנהרות המרכזיים של מרכז איטליה, אגן ההיקוות שלו עולה בשטחו על 5,000 קמ"ר. הנהר נשפך לים הטירני, סמוך למינטורנא.
גליביצה

גליביצה (בפולנית: Gliwice – "גְּליבִיצָה", ‏האזנהקובץ:Pl-Gliwice.ogg‏Ⓘ‏, בגרמנית: Gleiwitz, גלייביץ), היא עיר בדרום פולין, בחבל-ארץ שלזיה עילית, בסמוך לעיר קטוביץ. אוכלוסיית העיר השוכנת על גדתו של הנהר קלודינקה (יובל של נהר האודר), מונה 184,993 נפש (נכון למרץ 2014).
עד לשנת 1975 הייתה גליביצה חלק מפרובינציית קטוביץ, אך בשנת 1999 עם החלוקה החדשה לפרובינציות בפולין, הפכה העיר לחלק מפרובינציית שלזיה.
היסטוריה

אזכור היסטורי ראשון של גליביצה הוא משנת 1276 עת נשלטה על ידי דוכסי שושלת פיאסט. בשנת 1335 העיר הפכה לחלק ממלכות בוהמיה ובשנת 1526 עברה גלייביץ, כשמה אז, לשלטון בית הבסבורג. במהלך המאה ה-18, בעת המלחמות השלזיות, גלייביץ נפלה לידי פרוסיה יחד עם רובה של שלזיה. עם תום המלחמות הנפוליאוניות גלייביץ נוהלה כחלק ממחוז טוסט-גלייביץ הפרוסי, אשר היה חלק מפרובינציית שלזיה. גלייביץ עברה יחד עם פרוסיה לשליטת האימפריה הגרמנית בשנת 1871. בשנת 1897 זכתה גלייביץ למעמד של מחוז עירוני.
בשנת 1796 הוקם בגלייביץ תנור רם ראשון ביבשת אירופה, אשר הוזן בקוק. במהלך המאה ה-18 החלך והתחזק מעמדה של גלייביץ כמרכז תעשייתי. מפעלי הפלדה שקמו בעיר עודדו התפתחות תעשיות בתחומים נוספים. בשנת 1875 התגוררו בעיר 14,156 תושבים. בשלהי המאה ה-18 פעלו בגלייביץ 14 מזקקות, שתי מבשלות בירה, 5 ממגורות, 7 בתי חרושת ללבנים, 3 מנסרות, בית חרושת לרעפים, 8 יצרני סיד ושני בתי חרושת לזכוכית. הפעילות התעשייתית בעיר הביאה לפתיחת בנקים ומוסדות מסחריים אחרים. בשנת 1892 הושלמה בניית רכבת קלה ובשנת 1899 נפתח בעיר תיאטרון, אשר זכה לפרסום בכל גרמניה ובו הופיעו עד לתחילת מלחמת העולם השנייה שחקנים מכל רחבי אירופה.
על פי המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, בשנת 1905 חיו בגלייביץ 61,324 תושבים. בעיר פעלו שתי כנסיות פרוטסטנטיות, ארבע כנסיות קתוליות, בית כנסת, בית ספר למקצועות הכריה, מנזר, שני בתי יתומים וקסרקטין. גלייביץ הייתה מרכז אזור המכרות בשלזיה עילית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה אירעו באזור גלייביץ התנגשויות בין גרמנים ופולנים. כל אחת מן הקבוצות האתניות שאפה לספח את שלזיה למדינת הלאום שלה. בניסיון להכריע בסכסוך ערך חבר הלאומים משאל עם ב-20 במרץ 1921. בעיר גלייביץ 78.7% מן הקולות תמכו בהמשך השתייכותה של העיר לגרמניה. תוצאות משאל העם הובילו למרד השלזי השלישי, אשר בעקבותיו, בתיווך חבר העמים, הוחלט כי העיר גלייביץ, יחד עם הערים ביטום והינדנבורג תישארנה בתחום גרמניה, בעוד שהחלק המזרחי של שלזיה עילית ובתוכו העיר קטוביץ יעבור לשליטת פולין.
ב-31 באוגוסט 1939, מתקפה מבוימת על ידי המשטרה החשאית הגרמנית על תחנת רדיו בגלייביץ היוותה את העילה לגרמניה הנאצית לפלוש לפולין. אירוע זה, הידוע בכינוי "תקרית גלייביץ", היווה את תחילתה של מלחמת העולם השנייה. החל מיולי 1944 ועד ינואר 1945 פעל בגלייביץ אחד ממחנות הלווין של מחנה הריכוז אושוויץ. ב-24 בינואר 1945 נכבשה גלייביץ על ידי הצבא האדום של ברית המועצות. בהתאם להחלטות ועידת פוטסדאם הועברה גלייביץ לשליטת פולין, ורוב אוכלוסייתה הגרמנית הוגלתה מערבה והוחלפה בגולים פולנים משטחי פולין שסופחו על ידי ברית המועצות.
יהודי גליביצה

ככל הנראה היהודים הראשונים גרו בעיר כבר בימי הביניים. ישנן עדויות לכך שהיה קיים רחוב שנקרא בשם סימטת היהודים – Judengasse. בשנת 1921 חיו בעיר 2,200 יהודים. לאחר השואה, בשנת 1946 חיו בגליביצה כ־1,000 יהודים. רובם עזבו בהדרגה למדינות המערב וישראל. בשנת 1950 היו בגליביצה כ־200 יהודים. בשנים 1968–1969, כתוצאה מקמפיין אנטי-ציוני, היגרו יהודים רבים מפולין. בשנת 2002 חיו בעיר רק 25 יהודים.
מצפור דובי וערן שמיר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה 
 כתובת:  הר הגלבוע 
 מיקום:  מועצה אזורית הגלבוע 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 16 במרץ 2003
 תאריך פתיחה רשמי:  16 במרץ 2003 
 
 קואורדינטות:  32°27′45″N 35°25′54″E﻿ / ﻿32.46240329039°N 35.431703574453°E﻿ / 32.46240329039; 35.431703574453
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) מצפור דובי וערן שמיר(למפת עמק בית שאן רגילה) מצפור דובי וערן שמיר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפור דובי וערן שמיר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפור דובי וערן שמיר
 
מצפור דובי וערן שמיר הוא אתר הנצחה בראש מעלה בגלבוע, המוקדש לזכרם של דובי שמיר ובנו ערן שמיר, שנפלו במערכות ישראל. המצפור משקיף על נופי הגלבוע ובקעת בית שאן ומשלב אלמנטים של הנצחה, טבע ונוף.
הרקע להקמת המצפור

דובי שמיר ובנו ערן שמיר, נפלו במהלך שירותם הצבאי בצה"ל בתקופות שונות. דובי שמיר, ששירת כסגן מפקד גדוד בחטיבת הנ"ט של הצנחנים, נהרג בשנת 1977 בתאונת אימונים באזור ניצנה בעת שירות מילואים. בנו, ערן שמיר, אשר שירת כסגן מפקד סיירת צנחנים, נפל במבצע מרכבות האלים בשנת 1997 – שני עשורים בדיוק לאחר נפילת אביו. בנוסף למצפור, מוזיאון המושבה ע"ש ערן שמיר במזכרת בתיה על שמו של ערן מקיים אף הוא הנצחה לזכרם של האב והבן, אשר הקריבו את חייהם למען ביטחון המדינה.
תיאור האתר

המצפור ממוקם בראש מעלה ובדרך אליו פזורים סלעים שעליהם חקוקים קטעי שירים המתארים את נופי הגלבוע והעמק, משיריהם של אברהם שלונסקי, דורית צמרת, לוי בן אמיתי ונתן אלתרמן.
במרכז המצפור הוקמה פרגולה המספקת צל למבקרים, ולפניה לוחות אבן עם מרשמים פנורמיים של הנוף הנשקף מהמקום. על אחד הלוחות נכתבו ציטוטים מהתנ"ך, מספרי שמואל א' וב', המתארים את הקרב שבו נהרגו המלך שאול ובנו יהונתן, וכן קינת דוד עליהם.
לצד לוחות אלו נמצא לוח נוסף המספר את קורות חייהם של דובי וערן שמיר ואת נסיבות נפילתם. בצדו הימני מובאים דברים על דובי שמיר, בצדו השמאלי על בנו ערן, ובאמצע מופיע כיתוב:
'הרי בגלבוע' עדים כי שירם לא ייתם, אב ובן שכה מעט הכירו והם כמעט אותו אדם.
הנוף והסביבה

המצפור ממוקם באזור עשיר בפריחה עונתית מרהיבה, ובייחוד בחודש מרץ, אז ניתן להבחין בפריחת אירוסים, כליל החורש וצמחים נוספים. מהמצפור נשקפת תצפית רחבה על הרי הגלעד, בית שאן וישובי בקעת בית שאן. במקום שולבו לוחות שיש עם תצפיות מסודרות על האזור, המעשירות את חוויית המבקרים.
המצפור מהווה נקודת פתיחה למסלול "שביל עמק המעיינות" מאז שנת 2019. המסלול עובר דרך מצפור אבינדב, חוצה את מתלול אבינדב ונחל צביה, וממשיך לאתרים שונים באזור בקעת בית שאן והמדרונות המזרחיים של הגליל התחתון. שביל זה מאפשר למטיילים להכיר את המגוון הנופי והגאוגרפי של האזור.
הקמת המצפור

המצפור הוקם ביוזמת משפחת הנופלים ובשיתוף אנשי קק"ל והאדריכל יונה קולמן. הוא נחנך ביום 16 במרץ 2003 ומהווה מוקד להנצחה, לטיולים ולתצפית מרהיבה על הנוף הישראלי.
השחתת המצפור

המצפור היה מושא לפגיעה ולהשחתה בידי גורמים שלא זוהו.
הערות שוליים

1 2  מצפור דובי וערן שמיר, באתר יזכור
↑  משה כהן, ‏לשם ולתהילה: הצנחנים שנקראו ע"ש קרוביהם שנהרגו בעת שירותם הצבאי, באתר מעריב אונליין, 27 באפריל 2020
1 2  מצפור לזכר דובי וערן שמיר - עופרים, באתר עופרים, ‏10 ביולי 2016
1 2  מצפורים בדרום הגלבוע, באתר iNature
↑  גיא ורון, ‏"ונדליזם נורא, מי מנתץ אבני זיכרון?": הושחת אתר לזכר חללי צה"ל דובי וערן שמיר בגלבוע, באתר ‏מאקו‏, 12 ביולי 2022
כתובת בסמוך למצפור ועליה מילות שירו של יוסף שריג: 

"...אהבנו תמיד המקום היפה ביותר ברכס הגלבוע יש כאן הכל אירוסים מדהימים פורחים באמצע מרץ בכמויות, כליל החורש פורח בורוד וגם עיריוני צהוב".
גנרל חיל הצנחנים

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 צבא:  ורמאכט ורמאכט
 מערכת הדרגות:  דרגות הוורמאכט
 היררכיה:  קצינים
 בתוקף:  1935–1945 (כ־10 שנים)
 מקבילת נאט"ו:  OF-8
 מקבילת צה"ל:  רב-אלוף
 מקבילת הצבא:  גנרל חיל
 מקבילת חיל האוויר:  גנרל חיל האוויר
 מקבילת חיל הים:  אדמירל
 
סמלי הדרגה
גנרל חיל הצנחנים (בגרמנית: General der Fallschirmtruppe) הייתה דרגה בלופטוואפה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, אשר ניתנה לגנרלים בכוחות המוצנחים. הדרגה הייתה של גנרל חיל בכוחות הוורמאכט, אשר נוצרה בשנת 1935, והייתה השלישית בחשיבותה, לאחר דרגות גנרל-אוברסט וגנרל-פלדמרשל. הדרגה היא שוות ערך לדרגת שלושה כוכבים כיום, וניתנה לגנרלים אשר פיקדו על הכוחות המוצנחים בלופטוואפה.
דרגות מקבילות

קצינים בדרגה מקבילה בחיל הרגלים נקראו "גנרל חיל הרגלים", בחיל הפרשים נקראו "גנרל חיל הפרשים", בחיל השריון נקראו "גנרל חיל השריון" ואילו בחיל התותחנים היו "גנרל חיל התותחנים". כמו כן היו קיימות הדרגות של "גנרל הכוחות ההרריים", "גנרל חיל הקשר". בלופטוואפה, המקבילה לדרגה הייתה "גנרל חיל טייסי הקרב". הדרגה ציינה רק בכללית את הזרוע שבה שירת הגנרל, ולא התייחסה לתפקידו באופן ספציפי.
בעלי הדרגה

ברונו ברויאר שהוצא להורג ביוון כפושע מלחמה.
פאול קונרת
ריכרד היידריך
אויגן מיינדל
הרמן-ברנהרד ראמקה
אלפרד שלם
קורט שטודנט
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה: גנרל-לויטננט |  דרגות הוורמאכט  גנרל חיל הצנחנים | דרגה בכירה: גנרל-אוברסט |
גנרל חיל הצנחנים אויגן מיינדל ב-1941
גנרל חיל הקשר

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 צבא:  ורמאכט
 מערכת הדרגות:  דרגות הוורמאכט
 היררכיה:  קצינים
 בתוקף:  1940–1945 (כ־5 שנים)
 מקבילת נאט"ו:  OF-8
 מקבילת צה"ל:  רב-אלוף
 מקבילת הצבא:  גנרל חיל
 מקבילת חיל האוויר:  גנרל חיל האוויר
 מקבילת חיל הים:  אדמירל
 
סמלי הדרגה
גנרל חיל הקשר (בגרמנית: General der Nachrichtentruppe), הייתה דרגה בכוחות הקרקע הגרמניים (בגרמנית: הר). הדרגה נוצרה בשנת 1940, והייתה השלישית בחשיבותה, לאחר דרגות גנרל-אוברסט וגנרל-פלדמרשל. הדרגה היא שוות ערך לדרגת שלושה כוכבים כיום, וניתנה לגנרלים אשר פיקדו על יחידות קשר בוורמאכט.
דרגות מקבילות

קצינים בדרגה מקבילה בחיל הרגלים נקראו גנרל חיל הרגלים, בחיל הפרשים נקראו גנרל חיל הפרשים ואלו בחיל התותחנים היו גנרל חיל התותחנים. כמו כן היו קיימות הדרגות של גנרל חיל ההנדסה, גנרל חיל השריון, גנרל חיל הצנחנים, גנרל הכוחות ההרריים. בלופטוואפה, המקבילה לדרגה הייתה גנרל חיל טייסי הקרב. הדרגה ציינה רק בכללית את הזרוע שבה שירת הגנרל, ולא התייחסה לתפקידו באופן ספציפי.
בעלי הדרגות

רק שני קצינים החזיקו בדרגה זו; אריך פלגיבל (1886-1944) החל מ-1 באוגוסט 1940 עד פיטוריו בעקבות קשר העשרים ביולי ואלברט פראון (1894–1975) החל מ-1 באוקטובר 1944 ועד שנלקח לשבי במאי 1945.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה: גנרל-לויטננט |  דרגות הוורמאכט  גנרל חיל הקשר | דרגה בכירה: גנרל-אוברסט |
ג'סי ווה

| --- | --- |

דיוקן עצמי
 לידה:  6 במאי 1974 (בן 50) ברקלי, קליפורניה, ארצות הברית
 לאום:  אמריקאי
 מקום לימודים:  הסיטי קולג' של סן פרנסיסקו (1998)  אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו (2000)  אוניברסיטת ברייטון (2015)  מכללת העיר פסדינה (1994)  לוס אנג'לס סיטי קולג' (1997)  אוניברסיטת גלאזגו (2014) 
 תחום יצירה:  ציור, צילום, וידאו
 http://www.jessewaugh.com
 
ג'סי ווה (באנגלית: Jesse Waugh; נולד ב-6 במאי 1974) הוא אמן אמריקאי בתחום הציור, קולנוע, כתיבה ומוזיקה. הסרט הקצר שלו El Angel הוצג בפסטיבל LA Freewaves החמישי במוזיאון לאומנות מודרנית בלוס אנג'לס, ויצירותיו הוצגו בטלוויזיה ובאמצעי תקשורת אחרים.
ביוגרפיה

ווה נולד בברקלי, קליפורניה ב-6 במאי 1974. בתחילת שנות ה-90, הוא למד בקולג' העירוני של לוס אנג'לס, בקולג' העירוני של פסדינה, בקולג' של מזרח לוס אנג'לס ובקולג' העירוני של סן פרנסיסקו. בתקופה הזו, ווה החל לעבוד בצורה המשלבת תקשורת ואומנות. הסרט הקצר שלו, El Angel, שצולם בשיטות של סרט אילם ישן, מתעד את תחילתה, נקודת השיא והמוות של העיר לוס אנג'לס, ועוסק באופן בו תאוות הבצע משחיתה את האמנות ואת יחסי המסחר; הסרט הוצג בפסטיבל LA Freewaves החמישי בשנת 1997 (שנערך במוזיאון לאומנות מודרנית בלוס אנג'לס). לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת המדינה של סן פרנסיסקו בשנת 2000, ולאחר ששהה תקופה באירופה, ווה חזר לארצות הברית. ווה השתתף בתערוכת עבודות התואר השני באומנות של אוניברסיטת ברייטון בשנת 2015.
נעשה שימוש בסרטים הקצרים של ווה ובעבודות הפיזיות שלו במספר תוכניות חינוכיות. הוא יצר מנסרות (פריזמות) אומנותיות שהופיעו כתוכן חינוכי בסדרת הטלוויזיה התיעודית Rocket Science של ה-BBC בשנת 2009. בשנת 2012, סרטון וידאו שהוא צילם ביערות האמזונאס הוצג בפרק הראשון של התוכנית Access 360° World Heritage של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. אחד הציורים שלו, עיבוד מחדש לציור של מרטין ג'ונסון הד, הופיע בכריכת הספר The Rise and Fall of the Trevor Whitney Gallery של הסופרת לורן ראב.
ביוגרפיה > סגנון קונספטואלי

ווה משתמש במונח הלטיני "פולכריזם" (pulchrism, בו נעשה שימוש במגזין הבריטי The Athenaeum מהמאה ה-19 וביומנים של הכלכלן ג'ון ברטון) כדי לתאר את עבודותיו; הוא מגדיר את המונח כתאוריה אומנותית המציבה כאידיאל את היופי כמטרתה של האומנות. פולכריזם, כפי שווה מתאר אותו, מתנגש עם תנועת ה-stuckism המאדירה את הכיעור, שלפי טענה של ווה היא חלק מהמודרניזם.
תערוכות > קולנוע

1997 - תערוכה משותפת, El Angel - פסטיבל LA Freewaves החמישי
2003 - הקרנה, Nanay - המרכז ללימודי סביבה, אוניברסיטת בראון, רוד איילנד
2008 - הקרנה, El Angel ו-Hydrophone, פרסי פיל - ניו יורק
תערוכות > אומנות ויזואלית

1997 - תערוכת סולו, Free Exhibition Not Prostitution Gallery, לוס אנג'לס
2015 - תערוכה משותפת, Posthumous, אוניברסיטת ברייטון, אנגליה
2015 - תערוכה, Butterflies – Ingeborg Verlad, הורן-באד מיינברג, גרמניה
2015 - תערוכה משותפת, Beauty Sublime, גלריית Grand Parade, ברייטון, אנגליה
הערות שוליים

↑  "Life and Career", ‏30 באפריל 2016
1 2 3  James, David E, The Sons and Daughters of Los: Culture and Community in L. A., Temple University Press, 2003, עמ' 182-181, ISBN 9781592130122
↑  Ben Kaplan, Each of These Men Has a Secret, Marie Claire, ינואר 2002
↑  Catalogue of Work, MA Fine Art Show 2015 Exhibition Catalogue. University Of Brighton: 46–47.
↑  Episode One. Rocket Science. BBC Two. 6 March 2009.
↑  "The Amazon (Episode 1)". Access 360 World Heritage. National Geographic Channel. September 22, 2012.
↑  Rabb, Lauren Walden, The Rise and Fall of the Trevor Whitney Gallery, Rabb Art Consulting, November 2, 2014, ISBN 0990552012
↑  "Reviews: Lectures on Sculpture". The Athenaeum. British Periodicals Limited (585): 20. 1839.
↑  Barton, John (July 30, 1819). "Effect of Paper Currency on Population". John Barton Senior Journals. 3.
↑  Waugh, Jesse. "Pulchrism: Discovery of a Lost Romantic Word". jessewaugh.com. Retrieved 13 April 2016.
↑  Waugh, Jesse. "The Pulchrist Manifesto". jessewaugh.com. Retrieved 16 April 2016.
↑  Luis Campos Baca (2003), Nanay – Instituto de Investigaciones de la Amazonia, Rhode Island: Brown University
↑  "2008 Pill Awards Broadcast". New York: ADD-TV. January 27, 2008.
↑  Waugh, Jesse. "EXHIBITION". Documentary Film.
↑  Posthumous Exhibition Poster". University Of Brighton. 2015. Retrieved 3 May 2016.
↑  "Unsere Künstler" (in German). Ingeborg Verlag. Retrieved 3 May 2016.
↑  "Brighton MA Exhibition 2015". Artelogical. July 5, 2015. Retrieved 21 April 2016.
↑  "Exhibition Flier". MA Fine Art Show 2015. University Of Brighton. 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014108202  ULAN: 500451083  VIAF: 310623962   WorldCat (עם VIAF): 310623962
גורדי שחקים במוסקבה

מוסקבה סיטי מכילה את רוב הבניינים הגבוהים ביותר ברוסיה ובאירופה.
המגדלים הגבוהים במוסקבה.
גורדי שחקים במוסקבה הם גורדי שחקים בבירת רוסיה, מוסקבה המהווים את אוסף המגדלים הגבוהים הגדול ביותר ברוסיה ובמזרח אירופה ורובם מרוכז ברובע העסקים מוסקבה סיטי. עד העשור הראשון של המאה ה-21, מגדלי שבע האחיות שיזם סטלין היו מהמבנים הגבוהים בעיר.
נכון לשנת 2020, גורד השחקים הגבוה ביותר הוא מגדל הפדרציה בגובה של 374 מטרים. אחד המבנים שצפוי לרשת אותו ולהיות המגדל הגבוה במוסקבה הוא One Tower שצפוי להגיע לגובה 404 מטרים וייבנה בשנים 2022–2024.
רשימת מגדלים

| מקום | שם | תמונה | גובה במטרים | קומות | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מגדל הפדרציה, מגדל "מזרח" |  | 374 | 95 | 2017 |
| 2 | OKO, מגדל "דרום" |  | 354 | 85 | 2015 |
| 3 | Neva Towers, מגדל 2 |  | 345 | 79 | 2019 |
| 4 | מגדל מרקורי סיטי |  | 339 | 75 | 2013 |
| 5 | מגדל אירואסיה |  | 309 | 70 | 2013 |
| 6 | Neva Towers, מגדל 1 |  | 301,9 | 68 | 2020 |
| 7 | ערי הבירה |  | 302 | 73 | 2009 |
| 8 | מגדל על הגדה, מגדל "מוסקבה" |  | 268 | 61 | 2007 |
| 9 | טריומף פאלאס |  | 264 | 57 | 2005 |
| 10 | ערי הבירה, מגדל "סנקט פטרבורג" |  | 268 | 61 | 2007 |
| 11 | מגדל האבולוציה |  | 255 | 54 | 2014 |
| 12 | OKO, מגדל "צפון" |  | 354 | 85 | 2015 |
| 13 | מגדל הפדרציה, מגדל "מערב" |  | 374 | 95 | 2017 |
| 14 | אימפריה |  | 241 | 60 | 2011 |
| 15 | הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה |  | 240 | 36 | 1953 |
| 16 | מתחם מגורים "בית על מוספילמנאיה" |  | 213 | 54 | 2010 |
| 17 | מלון רדיסון רויאל מוסקבה |  | 206 | 34 | 1955 |
| 18 | מתחם מגורים "Wellton Towers" בניין 2 |  | 195,2 | 58 | 2022 |
| 19 | מתחם מגורים "וורוביובי גורי" בניין 2 |  | 192,1 | 48 | 2004 |
| 20 | מתחם מגורים "טריקולור" |  | 192 | 58 | 2012 |
| 21 | מתחם מגורים "קונטיננטל" |  | 191 | 50 | 2010 |
| 22 | מתחם מגורים "אלייה פארוסה" |  | 181 | 49 | 2003 |
| 23 | מתחם מגורים "וורוביובי גורי" בניין 1 |  | 176,5 | 42 | 2004 |
| 24 | מתחם מגורים "Wellton Towers" בניין 1 |  | 177,2 | 53 | 2022 |
| 25 | בניין הדירות גדות קוטלנישסקאיה |  | 176 | 32 | 1951 |
| 26 | מתחם מגורים "אדלוויס" |  | 176 | 43 | 2003 |
| 27 | מתחם מגורים "וורוביובי גורי" בניין 3 |  | 172,2 | 42 | 2004 |
| 28 | בניין משרד החוץ של רוסיה |  | 172 | 27 | 1953 |
| 29 | מגדל נורדסטר |  | 172 | 42 | 2009 |
| 30 | Alcon Tower |  | 168 | 36 | 2023 |
| 31 | סברבנק סיטי, בניין B |  | 167,6 | 41 | 2010 |
| 32 | מלון סוויסוטל קראסנייה חולמי |  | 166 | 34 | 2005 |
| 33 | מתחם מגורים "וולהאוס בלנינסקי פרוספקט" |  | 162 | 47 | 2009 |
| 34 | מתחם מגורים "זגוריה" |  | 157 | 52 | 2013 |
| 35 | בניין כיכר קודרין |  | 156 | 22 | 1954 |
המגדל הגבוה בעיר לאורך ההיסטוריה

| שם | תמונה | שנים בהן היה הגבוה בעיר | גובה במטרים | קומות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קתדרלת העלייה לשמים בקרמלין של מוסקבה |  | ‏1479—1508 | 55 |  |  |
| מגדל הפעמונים של איוואן הגדול |  | ‏1508—1561 | 60 |  |  |
| כנסיית וסילי הקדוש |  | ‏1561—1600 | 65 |  |  |
| מגדל הפעמונים של איוואן הגדול |  | ‏1600—1707 | 81 |  | המגדל הוגבה לגובה של 81 מטר בשנת 1600. |
| מגדל מנשיקוב |  | ‏1707—1723 | 84,3 |  | פגיעת ברק הרסה את החלק העליון בשנת 1723. |
| מגדל הפעמונים של איוואן הגדול |  | ‏1723—1858 | 81 |  |  |
| קתדרלת ישו המושיע |  | ‏1858—1931 | 103 |  | המבנה הראשוני פוצץ בהוראת השלטונות בשנת 1931. |
| מגדל הפעמונים של איוואן הגדול |  | ‏1931—1952 | 81 |  |  |
| בניין הדירות גדות קוטלנישסקאיה |  | ‏1952—1953 | 176 | 32 |  |
| הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה |  | ‏1953—2005 | 240 | 36 |  |
| טריומף פאלאס |  | ‏2005—2007 | 264 | 57 |  |
| מגדל С במתחם מגדל על הגדה |  | ‏2007—2010 | 268 | 61 |  |
| מגדל "מוסקבה" במתחם ערי הבירה |  | ‏2010—2013 | 302 | 76 |  |
| מגדל מרקורי סיטי |  | ‏2013—2014 | 339 | 75 |  |
| ‏ОКО (המגדל הדרומי) |  | ‏2014—2016 | 354 | 85 |  |
| פדרציה (מגדל "מזרח") |  | ‏2016 — ואילך | 374 | 95 |  |
ראו גם

מוסקבה סיטי
שבע האחיות