stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקוויד

אלמנט חישה של סקוויד
סקוויד (באנגלית: SQUID; ראשי תיבות של Superconducting quantum interference device – מכשיר התאבכות קוונטית מוליך-על) הוא מגנטומטר מאוד רגיש המשמש למדידת שדות מגנטיים מאוד עדינים, המבוסס על לולאות מוליכות-על המכילות צומתי ג'וזפסון.
סקווידים רגישים מספיק כדי למדוד שדות חלשים בסדר גודל של  5\cdot 10^{-18} טסלה תוך כמה ימים של מיצוע מדידות. רמות הרעש שלהם הן מסדר גודל של  3\ fT\cdot {\text{Hz}}^{-{\frac {1}{2}}}. לשם השוואה, מגנט מקרר טיפוסי מייצר 0.01 טסלה ( 10^{-2}), וכמה תהליכים בבעלי חיים מייצרים שדות מגנטיים מאוד קטנים (בין  10^{-9} ל־ 10^{-6} טסלה). מגנטומטרים אטומיים SFRF שהומצאו לאחרונה פוטנציאלית רגישים יותר ולא דורשים קירור קריוגני אבל סדר הגודל שלהם גדול ( \sim 1\ {\text{cm}}^{3}) והם חייבים להיות מופעל בשדה מגנטי הקרוב לאפס.
היסטוריה ועיצוב

ישנם שני סוגים עיקריים של סקוויד: זרם ישיר (DC), ותדר רדיו (RF). סקוויד RF יכול לעבוד עם צומת ג'וזפסון יחיד, מה שעשוי להוזיל את הייצור שלו, אבל הוא פחות רגיש.
היסטוריה ועיצוב > סקוויד זרם ישר

סקוויד זרם ישר הומצא בשנת 1964 על ידי רוברט ז'קלביק, ג'ון ג'יי לאמב, ג'יימס מרסרו, וארנולד סילבר של מעבדות מחקר פורד לאחר שבריאן דייוויד ג'וזפסון הציע את אפקט ג'וזפסון ב-1962, וצומת ג'וזפסון הראשונה נעשתה על ידי ג'ון רוול ופיליפ אנדרסון ב־מעבדות בל ב-1963. יש לו שני צומתי ג'וזפסון במקביל בתוך לולאת מוליך-על. הוא מבוסס על אפקט ג'וזפסון בזרם ישר. בהיעדר כל שדה מגנטי חיצוני, הזרם הנכנס  I מתפצל לשני ענפים באותה מידה. אם שדה מגנטי חיצוני קטן מוחל על לולאת מוליך-העל, זרם ממסך,  I_{s}מתחיל במחזור הלולאה שיוצרת שדה מגנטי המבטל את השטף חיצוני. הזרם המושרה הוא באותו כיוון כמו  I באחד הענפים של לולאת מוליך-העל, והוא הפוך ל-  I בענף האחר; סך הזרם נהיה  I/2+I_{s} בענף אחד ו-  I/2-I_{s} בשני. ברגע שהזרם בכל ענף עולה על הזרם הקריטי,  I_{c}, של צומת ג'וזפסון, מתח מופיע לרוחב הצומת.
עכשיו, נניח שהשטף החיצוני הוא עוד יותר גדל עד שהוא עולה על  \Phi _{0}/2, חצי מקוונטת השטף המגנטי. כיוון שהשטף המוגדר על ידי לולאת מוליך העל חייב להיות מספר שלם של קוונטות השטף המגנטי, במקום הקרנת השטף הסקוויד עכשיו מעדיף מבחינה אנרגטית להגדיל את זה  \Phi _{0}. הזרם המקרין עכשיו זורם בכיוון ההפוך. לפיכך הזרם המקרין משנה כיוון בכל פעם שהשטף גדל בחצי כפולה של  \Phi _{0}. לפיכך הזרם הקריטי מתנודד כפונקציה של השטף המוקצב. אם הזרם הנקלט הוא יותר מ-  I_{c}, אז הסקוויד תמיד פועל במצב התנגדות. המתח במקרה זה לפיכך הוא פונקציה של השדה המגנטי המיושם והמחזור שווה ל-  \Phi _{0}. מכיוון שתכונות מתח-זרם של סקוויד זרם ישר (DC) הוא היסטרטי, התנגדות העתק,  R מחובר דרך הצומת כדי להסיר את ההיסטרזיס (במקרה של נחושת אוקסיד מבוססת על מוליכי על של טמפרטורה גבוהה, ההתנגדות הפנימית של הצומת בדרך כלל מספיקה). זרם ההקרנה הוא השטף המוחל מחולק על ידי ההשראה העצמית של הטבעת. לכן  \Delta \Phi  יכול להיות מוערך בתור הפונקציה של  \Delta V (ממיר שטף למתח) כדלקמן:
בדיון בסעיף זה, הניחו קווינטוט שטף מושלם בלולאה. עם זאת, זה נכון רק עבור לולאות גדולות עם השראה עצמית גדולה. על פי היחסים, שהובאו לעיל, זה מרמז גם זרם קטן ושינויי מתח. בפועל ההשראה העצמית L של הלולאה לא כל כך גדולה. את המקרה כללי ניתן להעריך על ידי הצגת פרמטר
כאשר ic הזרם הקריטי של הסקוויד. בדרך כלל λ הוא מסדר אחד.
היסטוריה ועיצוב > סקוויד RF

סקוויד RF הומצא בשנת 1965 על ידי רוברט ז'קלביק, ג'ון ג'יי לאמב, ארנולד סילבר, וג'יימס אדוארד צימרמן ב-"פורד". הוא מבוסס על אפקט ג'וזפסון AC ומשתמש רק בצומת ג'וזפסון אחד. הוא פחות רגיש בהשוואה לסקוויד זרם ישר אבל הוא זול יותר, וקל יותר לייצר אותו בכמויות קטנות יותר. המדידות הבסיסיות ביותר בביומגנטיזציה, אפילו של אותות קטנים מאוד, נעשו באמצעות RF-SQUID. סקוויד RF מוצמד אינדוקטיבית למעגל מכל תהודה. כתלות בשדה המגנטי החיצוני, כמו שסקוויד פועל במצב התנגדות, ההשראה האפקטיבית של מעגל המכל משתנה, ובכך משנה את תדר התהודה של מעגל המכל. את מדידות התדירות האלה ניתן לקחת בקלות, ובכך ההפסדים אשר מופיעים כמתח על פני נגד העומס במעגל הם פונקציה מחזורית של השטף המגנטי המוכל במחזור של Φ0. בשביל תיאור מתמטי מדויק עיין במאמר המקורי של Erné et al.
היסטוריה ועיצוב > חומרים בהם משתמשים

החומרים מוליכי העל המסורתיים לסקווידים הם, ניאוביום טהור או סגסוגת עופרת עם 10% זהב או אינדיום, כי עופרת טהורה לא יציבה כאשר הטמפרטורה שלו שוב ושוב משתנה. כדי לשמור על מוליכות-על, כל המכשיר צריך לפעול בתוך כמה מעלות של האפס המוחלט, מקורר עם הליום נוזלי.[דרוש מקור]
ב-2006, הוצגה הוכחה של הקונספט על חיישני CNT-SQUID בנויים מאלומיניום (עבור הלולאה) וקיר בודד של ננו-צינור מפחמן (CNT). החיישנים בגודל 100 ננומטר ופועלים בטמפרטורת 1K או מתחת. חיישנים כאלה מאפשרים לספור ספינים.
"חיישני סקוויד בטמפרטורה גבוהה" עדכניים יותר; הם עשויים ממוליכי על בטמפרטורה גבוהה, במיוחד YBCO, מקוררים על ידי חנקן נוזלי אשר הוא זול יותר, וקל יותר לטפל בו מאשר בהליום נוזלי. הם פחות רגישים מסקווידים קונבנציונליים של טמפ' נמוכה אבל מספיק טוב עבור יישומים רבים.[דרוש מקור]
שימושים

הרגישות הרבה של סקווידים עושה אותם אידיאליים עבור מחקרים בביולוגיה. מגנטואנצפלוגרפיה (MEG), למשל, משתמשת במדידות מתוך מערך של סקווידים כדי להסיק על פעילות עצבית בתוך המוח. מכיוון שדיונונים יכולים לפעול בשיעורי אקויזיציה הרבה יותר גבוהים מאשר התדירות הטמפורלית הגבוהה ביותר של אותות הנפלטים על ידי המוח (kHz), מג משיגה רזולוציה טמפורלית טובה. תחום נוסף שבו סקווידים משמשים הוא מגנטוגסטרוגרפיה העוסק בהקלטה של שדות מגנטיים חלשים של הקיבה. יישום אצילי של סקווידים הוא שיטת סמן ניטור מגנטי, אשר משמשת כדי לעקוב אחר הנתיב של תרופות הניטלות דרך הפה. בסביבה הקלינית, סקווידים משמשים בקרדיולוגיה עבור הדמיית שדה מגנטי (MFI), אשר מזהה את השדה המגנטי של הלב לאבחון וריבוד סיכון.
כנראה השימוש הכי מסחרי בסקווידים הוא מערכות מדידת רכוש מגנטי (MPMS). אלה מערכות turn-key, שנעשו על ידי מספר יצרנים, שמודדות את התכונות המגנטיות של דגימת חומר. זה נעשה בדרך כלל בטווח טמפרטורה של 300mK עד בערך 400K עם הפחתת גודל של חיישני SQUID מאז העשור האחרון, חיישן כזה יכול לצייד את הקצה של בדיקת AFM הבדיקה. מכשיר כזה מאפשר מדידה בו זמנית של חספוס של פני השטח של דגימה והשטף המגנטי המקומי.
לדוגמה, סקווידים, משמשים כגלאים כדי לבצע דימות תהודה מגנטית (MRI). בזמן ש-MRI שדה גבוה משתמש בשדות נקיפה של אחת לכמה טסלה, MRI סקוויד משתמש במדידת שדות בטווח מיקרוטסלה. במערכת MRI קונבנציונלית, סולמות האות כמו בריבוע של מדידת תדר (ומכאן נקיפת שדה): כוח אחד של תדר נובע מהקיטוב התרמי של הספינים בטמפרטורת החדר, ואילו הכוח השני של השדה בא מן העובדה כי מתח מושרה בסליל פרופורציונלי לתדר של precessing מגנוט. במקרה של untuned דיונון זיהוי של prepolarized ספינים, עם זאת, תמ"ג עוצמת האות היא עצמאית של נקיפת שדה, המאפשר MRI אות זיהוי חלש ביותר שדות, של סדר, של כדור הארץ השדה. דיונון-זוהה MRI יש יתרונות על פני גבוה בתחום מערכות MRI, כגון עלות נמוכה נדרש לבנות מערכת כזו, שלה הקומפקטיות. העיקרון הודגם על ידי הדמיה אנושית הגפיים, והעתיד שלה היישום עשוי לכלול גידול ההקרנה.
משאבת לב מלאכותי LVAD

משאבת לב (באנגלית VAD – ventricular assist device) היא מכשיר אלקטרוני מכני המושתל בליבו של חולה ומסייע בתפקוד הלב כאשר ישנו קושי. בדרך כלל בעת אי ספיקת לב. המשאבה יכולה להחליף את תפקוד הלב באופן מלא או באופן חלקי, והיא מותאמת אישית לחדר בו יש בעיה (RVAD לחדר ימין, LVAD לחדר שמאל וBIVAD לשני החדרים).
המשאבות הנפוצות ביותר הן משאבות חדר שמאל ולרוב הן יעילות יותר לתפקוד לקוי. לרוב ניתן לשפר את תפקוד הלב כולו בעזרת משאבת חדר שמאל אך בעת התנגדות רבה של העורק הפולמונרי נצרף משאבה לחדר ימין. משאבות אלו עושות פעולה שונה ממכתיב קצב לב, הן פשוטו כמשמעו תורמות בהזרמת דם המטופל לכל חלקי הגוף.
משאבות אלו משמשות למספר תפקידים, הן לתקופה קצרה עד בינונית בשביל המתנה להשתלת לב, חיזוק לב לאחר דלקת או התקף לב, או עזרה למטופלים המתאוששים מניתוח לבבי, והן לתקופה ארוכה (חודשים עד שנים) כי המטופל אינו מתאים להשתלת לב.
סוגי טיפול

גשר להשתלה – שימוש נפוץ לתקופה בינונית, המשאבה מעלה את איכות חייהם של ממתינים להשתלת לב. בצורה זו אין הם חייבים לשהות בבית החולים.
בנוסף לטיפול מסוג זה יש עוד מספר גשרים: גשר למועמד שאינו קביל להשתלה אך קרוב לכך, גשר עד החלטה האם להיכנס לרשימת המתנה או לא, גשר להתאוששות ממחלה או ניתוח.
סגנון נוסף של טיפול אשר מיועד לזמן רב ונקרא טיפול ייעודי, במצב זה המטופל יחייה עם משאבת לב עד סוף חייו – הן בגלל חוסר התאמה להשתלה או בחירה לכך. זה אינו נחשב לב מלאכותי על פי הרפואה המודרנית, אלא הליך טיפולי התורם ללב הקיים.
מבנה ופעולה

מדובר במכשיר שתפקידו הכללי הוא הזרמת דם למערכת הקרדיווסקולרית כאשר ישנו קושי בתפקוד חדר שמאל של הלב. המכשיר מבוסס על משאבה אשר מניעה את הדם בכוח דרך צינור אל האאורטה. עוצמת המשאבה היא שקובעת את מהירות זרימת הדם בגוף. חוץ ממשאבה וצינור המחובר אל האאורטה יש יחידת שליטה אשר קובעת את מהירות המשאבה, מספקת מדדים שונים ומתריעה על תקלות שונות. החיבור בין המשאבה ליחידת שליטה נעשה על ידי כבל, אשר עובר דרך בטנו של המטופל. ליחידת שליטה מחבורות שתי סוללות אשר מספקות אנרגיה קבועה למכשיר.
כיום, הרפואה משתמשת בשני סוגי מכשור, כאשר לפעולה זו יש משמעות לאופי המשאבה מבחינת טיפול:
משאבות המדמות דופק – עושות שימוש בשיטת בוכנה, הן שואבות נוזל למכל ובעזרת לחץ מזרימות אותו החוצה. חלקן עושות שימוש בלחץ אוויר כדי לבצע פעולה זו.
משאבות זרימה קבועה – פועלות בשיטה צנטריפוגלית. הן משאבות שפועלות בצורה קבועה ולא משתנה. אלו משאבות קטנות יותר.
בערך זה נעמיק במשאבות זרימה קבועה.
ברפואה המודרנית נעשה שימוש בדור השלישי של משאבות אלו. נרחיב מעט על החלקים שתיארנו במבוא לפסקה זו. באופן כללי הן מורכבות מ־3 חלקים עיקריים
משאבה – מושתלת בחזה באזור האפקס של הלב בהליך כירורגי. בנקודה זו היא מקבלת דם ומזרימה אותו אל האאורטה בעזרת צינור.
כבל שליטה ובקרת שליטה – המשאבה מחוברת בעזרת כבל למערכת השולטת על תפקודה, מהירותה ובקרת תקלות. הכבל מחובר למשאבה עצמה ודרך חור בבטן מחובר למערכת הבקרה (נקודת תורפה במערכת).
ספק כוח – זוג סוללות המחברות באופן קבוע. ישנה אפשרות גם לספק כוח ממקור נייח (כניסת חשמל בקיר או ברכב).
שימושים

השימוש במכשיר יכול לשמש לגשר להשתלת לב, במטרה להאריך את חיי המטופל עד שתרומת לב תהיה זמינה, כגשר להחלטה, בדרך כלל עד שהמטופל יתאושש ויהיה כשיר במידת האפשר כדי לעבור ניתוח להשתלת לב, וכיעד קבוע לטיפול, מטרה שנכנסה עד לאחרונה הודות לפיתוחים טכנולוגיים.
מרבית המטופלים מקבלים את הסיוע לחדר שמאל, כאשר במצב חמור יותר של 15% תבוצע השתלה גם לחדר ימין שמזרים דם אל עורק הריאה. נתון מעניין נוסף הוא כי בארץ קיימים כ־1,000 מטופלים עם בעיית אי ספיקת לב חמורה, מתוכם מגיעים ל־130 שעומדים לקריטריונים המאוד מחמירים, ורק כ־20 מטופלים עוברים בשנה השתלת לב.
גשר להשתלה – מטופלים אלו, לזמן הרחוק מקבלים את הסיוע של המכשיר, לאחר שעבור התקף לב חמור שהביא להתדרדרות מתמדת של הלב, אך בגלל אי הזמינות של תרומת לב הם אינם יכולים לחכות בלי טיפול מסייע עד להשתלה. לפי נתונים של ארגון השתלות הלב העולמי, כ־50% מבין המועמדים להשתלת לב, מתים במצב בו אין טיפול רפואי. דבר שמחזק את חשיבות המכשיר.
גשר להחלטה – מספר לא מבוטל של מטופלים מקבלים את סיוע המכשיר כדי להרוויח זמן להתאוששות המטופל או במצב שבו מקור הבעיה שפוגעת בתפקוד הלב אינו ידוע, ויש צורך "להרוויח זמן" כדי ללמוד את מצבו של החולה. כך למשל במקרים של חולים שמגיעים לבית החולים לאחר שקרסו בפתאומיות או עברו החייאה, או חולים שהפגיעה הקשה בתפקוד הלב הובילה לפגיעה במערכות אחרות (כגון כליות או כבד) ורוצים לבדוק אם מערכות אלו מתאוששות.
יעד טיפולי קבוע – ככל שנתוני ההצלחה עלו, השימוש במכשיר באופן קבוע עלה באופן בולט. כאשר כיום מדברים על כך שמדובר באלטרנטיבה להשתלה בקרב חולי אי ספיקת לב שנמצאים בשלב סופני ולא מועמדים להשתלה. דור המכשירים הנוכחי הוא יותר עמיד ובעל סיבוכים מעטים, דבר שהביא לכך כי מטופלים יכולים להשתמש בו לטווח ארוך ולהוריד את אחוזי התמותה. בארצות הברית מדברים על עלייה מ־15% בשנת 2006 ל־43% בשנת 2014 בשימוש המכשיר באופן קבוע.
כגשר להחלמה – כיום ישנן עדויות שתומכות בכך כי המכשיר מעודד החלמה של שריר הלב, ההחלמה אפילו מספיקה כדי להסיר את המכשיר ללא השתלת לב ולאפשר למטופל להמשיך את חייו תוך שמירה על איכות חיים נורמלית. כשדבר זה קורה המשמעות כפולה בכך שהלב המיועד לתרומה יכול לשמש מטופל אחר שזקוק לכך. המכשיר לא מושתל במטרה להוות גשר להחלמה, וההחלטה במקרה הזה מתקבלת לאחר מגוון בדיקות אשר שוללות את סיכון חיי המטופל. מבחינת הטיפול חשוב לסייע כי במקביל ישנו סיוע תרופתי ספציפי שעוזר להחלמה של הלב אשר כוללים ace inhibitors, beta blockers, and aldosterone antagonists שתפקידם למנוע פתולוגיות של היפרטרופיה ולהחזיר את התפקוד המטבולי למצב הנורמלי. תרופות אלו ניתנות במינון גבוה, דבר שמתאפשר אודות להתערבותו של המכשיר. כיום המחקר בהחלמתו של שריר הלב מתקדם הרבה בזכות קיומו של המכשיר, בדרך כלל נלקחת דגימה משריר הלב במהלך הכנסת המכשיר והשוואתה לדגימה שנלקחת בעת הוצאת המכשיר, כך מנסים להבין את המבנה המולקולרי שמביא להחלמה של השריר.
שימושים > סיבות

מטופלים שנמצאים במצב רפואי קשה או גיל מתקדם כדי לעבור השתלת לב. בישראל הגיל המקסימלי להשתלת לב הוא 65
מטופלים שנמצאים ברשימת המתנה להשתלת לב, אך מצבם לא יציב מספיק כדי להמתין לתרומת לב
מטופלים עם BMI מאוד גבוה, דבר שמקטין את הסיכוי שלהם לקבל השתלת לב
מטופלים שנמצאים בשלב מתקדם של מיוקרדיטיס או קרדיומיופטי, או מטופלים עם מחלות לב שמונעות את הצלחת ההשתלה
מטופלים שעברו ניתוח לה, אך לא יכולים להתנתק ממכונת לב ריאה
מטופלים שחוו כמות גדולה של התקפי לב, ללא טיפול מסייע אחר
מחקר ה־Rematch

המחקר התפרסם בשנת 2001, בכתב העת הרפואי New England journal of medicine בו השתתפו 129 חולים עם אי ספיקת לב מתקדמת שאינם מועמדים להשתלה בגלל גיל מבוגר, מחלות נלוות אחרות ועוד. החולים חולקו בצורה אקראית לכאלו שטופלו ב־LVAD וכאלו שטופלו תרופתית בלבד. החוקרים הראו ירידה של 48% בתמותת חולי ה־LVAD עם שיעור היוותרות בבחיים של 52% בקבוצת ה־LVAD לעומת 25% בטופלים תרופתית לאחר שנה. לאחר שנתיים שרדו 23% בקבוצת ה־LVAD ו־8% במטופלים תרופתית. המחקר הראה גם שיפור באיכות החיים בקבוצת ה־LVAD. במחקר זה נעשה שימוש ב־LVAD של חברת טורטק, הנקרא HeartMate 1 היות שהמכשיר לא תוכנן במקור לתמיכה ממושכת של שנים, במהלך המחקר התגלו כמה תקלות טכניות שגרמו לכישלון המכשיר, ובחלק מהמקרים אף למות החולים. חברת טורטק הכניסה כמה שינויים במכשיר והיום הוא מאושר לשימוש בישראל בגרסה המשודרגת שלו.
היסטוריה > אבני דרך עיקריות

האדם ששרד הכי הרבה זמן עם משאבת הלב הראשונה, עבר את הניתוח להשתלת המשאבה ביוני 2000, אך נפטר בשנת 2007 מפגיעה בכליה, עד מותו פיטר הצליח לנהל בזכות המשאבה שגרת חיים רצויה ואיכותית.
בין השנים 2001 ל־2004 נעשו ניסוי על ידי התאגיד אשר פיתח את המשאבה וכלל כ-38 משתתפים באזור גיל ה־48, נבדקו במשך 96, נצפה 70% הצלחה במהלך ההמתנה להשתלת לב.
במחקר שנערך במשך חצי שנה החל מיוני 2006, נמצא כי חולי לב שעברו השתלה בי לטראלית הראו יותר תופעות לוואי, לעומת מושתלי משאבה רק בצד השמאלי, בעקבות כך הוחלט לשקול יותר לעומק השתלה בי־לטראלית.
בין השנים 2007–2010 נעשה מחקר שנקרא (HARPS ( Harefield Recovery Protocol Study. מטרת המחקר הייתה לבדוק האם ישנה האפשרות לשקם את הלב תוך שימוש במשאבה (LVAD) יחד עם תרופות לשיקום הלב (β2 agonist) בלקיחה אוראלית, לאחר מכן לבחון את האפשרות כי מטופל ייגמל מהמשאבה, ישקם את ליבו שלו ואף ימנע מהשתלת לב עתידית. בניסוי השתתפו 18 משתתפים, נראו 94.4% הצלחה, אך הרבה מטופלים סבלו מתופעות לוואי רבות.
לראשונה בשנת 2010 הושתלה המשאבה השנייה בגבר בן 74 בבית חולים "הכרמל" בחיפה.
לראשונה המשאבה השלישית הושתלה בארץ בשנת 2016 בבית החולים שיבא "תל השומר" בגבר בן 53
בשנת 2018 לראשונה הושתלה המשאבה השלישית בישראל בילד בבית החולים "בילינסון".
במחקר שנעשה במרץ 2018 נבדק האם יש השפעה רבה יותר למשאבה צנטרפוגלית או צירית (ללא קשר האם הכוונה הסופית היא שיקום הלב או המתנה להשתלת לב חדש), נמצא כי כ-60% מהחולים עם המשאבה הצנטרפוגלית הראו שיפור לעומת 17% חולים שהראו שיפור עם משאבה צירית.
מהלך הניתוח

בממוצע אורכו של הניתוח הוא 4–8 שעות. מרבית הניתוחים נקבעים מראש, אך יש ניתוחים שקורים באופן דחוף. במהלך ההשתלה, מבוצע חיתוך של עצם הסטרנום, העצם המרכזית בבית החזה, כדי לאפשר גישה ללב במהלך הניתוח. במהלכו של הניתוח, כדי לשמור על תפקוד תקין של הלב, מחברים את המטופל למכונת לב ריאה. הניתוח מתמקד בשני מקומות אנטומיים בבית החזה של המטופל והם נקודת השיא של הלב המכונה גם "apex" לשם תתחבר המשאבה ולחלק העולה של האורטה המכונה "ascending aaorta". במהלך הניתוח יחבר המנתח צינור בין שתי נקודות אלו, כך שהדם אשר מוזרם לחדר שמאל של הלב יגיע ישירות לאבי העורקים אשר יזין את הגוף בדם עשיר בחמצן ויהווה תחליף לאי תפקודו של לב שמאל. לאחר הניתוח, יופנה המטופל לחדר התאוששות, כאשר בדרך כלל הוא ישהה במחלקת טיפול נמרץ לב למשך שבוע, כדי לוודא שהניתוח עבר בהצלחה.
סיכונים

משאבת LVAD מעבר להיותה גשר להשתלת לב, משמשת כטיפול היעד עבור חולים עם אי ספיקת לב קשה. למרות השימוש ההולך וגובר, המשאבות עדיין מהוות אתגר לרפואת החירום.
כשל חדר ימין – כשל חדר ימין הוא סיבוך אפשרי לאחר השתלת LVAD המוריד את סיכויי ההישרדות של המטופל בכ-20%. מחקר מטה־אנליזה שפורסם, הראה שכיחות של כשל חדר ימין בכ־35% בקרב מושתלי LVAD, והוגדר על ידי INTERMACS כמקושר ללחץ ורידי גבוה. לעיתים קרובות, כשל חדר ימין מתגלה כבר במהלך הניתוח ומצריך השתלה נוספת של RVAD. לעיתים, כשל חדר ימין יתגלה בהתאוששות בחדר טיפול נמרץ לאחר הניתוח ויבוא לידי ביטוי בלחץ דם נמוך, תפוקת לב נמוכה ומתן שתן ירוד.
דימום ממערכת העיכול – הדימום הכי שכיח במושתלי LVAD הוא ממקור GI (מערכת העיכול). מטופלים לאחר ניתוח מקבלים טיפול תרופתי הכולל נוגדי קרישיות (Anti-coagulant), אשר עלול להחמיר דימומים קיימים. לעומת זאת, אצל מושתלים אשר אינם מטופלים באנטי־קואגלנטים, דימום ממערכת העיכול הוא נדיר. על מנת להימנע מדימום שכזה, על המטופלים לעבור בדיקות מקיפות הכוללות קולונוסקופיה ואנדוסקופיה כדי לזהות דימומים פוטנציאלים (פוליפים, אולקוס וכו') במערכת העיכול בטרם הניתוח ולטפל באותם מקורות.
קריש דם במשאבה ושבץ – סיכון נוסף לאחר השתלת LVAD הוא חסימה של המשאבה על ידי קריש דם. שכיחות סיכון זה, דווחה על ידי INTERMACS כעומדת על 5%, נכון לשנת 2015, בששת החודשים לאחר השתלת LVAD מסוג heartmate 2. סימפטומים לחסימת המשאבה כוללים קוצר נשימה במאמץ והמטוריה (דם בשתן המשקף המוליזה). תוצאות מעבדה יצביעו על אחוז גבוה של המוגלובין לא רווי ואחוז גבוה של LDH. המשאבה עצמה תפעל בעוצמה רבה יותר ותציג דופק נמוך. חסימה במשאבה לעיתים מתאפיינת בשבץ מוחי או ב־TIA. סיכון זה פוחת משמעותית בהשתלת דור שלישי של HeartMate לעומת דור שני.
זיהומים – יכולים לקרות בכל מקום מסביב למשאבה המושתלת, בין אם זה בקנולה המחברת בין חדר שמאל למשאבה ומהאאורטה למשאבה ובין אם זה ברקמות דרכם עובר חוט החשמל בדרכו החוצה מהגוף – זיהום שכיח יותר עקב האינטראקציה המוגברת של רקמות אלו עם הסביבה החיצונית. הפתגונים השכיחים הגורמים לזיהומים בעור סביב חוט החשמל היוצא הם חיידקים מסוג Staphylococcus aureus ו־coagulase-negative staphylococci, בעוד שפתוגנים הקשורים לזיהומים סביב המשאבה באזורים פנימיים הם: Serratia, Klebsiella, and Enteroccocus species, Pseudomonas aeruginosa
הפרעות קצב – סיכון שכיח לאחר השתלת LVAD, במיוחד בתקופה המיידית לאחר הניתוח. מדיווח INTERMACS עולה כי 14.8% מהמושתלים חוו הפרעות קצב ב־30 ימים שלאחר הניתוח, בעוד ש־5.2% חוו הפרעות קצב גם לאחר תקופת זמן זו. ההנחה היא כי המנגנון שגורם להפרעות הקצב הוא מיקום המעגל החשמלי של המשאבה על גבי תאי שריר הלב (מיקרדיום) שהיו פגומים בטרם הניתוח ולכן הקיצוב לא עבד.
יתר לחץ דם – באופן כללי, למושתלי LVAD אין לחץ דם סיסטולי או דיאסטולי ולכן לחץ הדם העורקי הממוצע (MAP) נקבע על ידי דופלר. יתר לחץ דם במושתלי LVAD מוגדר כ-MAP הגבוה מ־90 ממ"כ, מצב שיוביל לסיכון גבוה יותר לשבץ ועלול להכשיל את פעולת המשאבה. לחץ הדם יכול להיות מבוקר אצל המטופלים על ידי טיפול תרופתי של מעכבי ACE, חוסמי בטא וכו'. מטרת הטיפול היא לשמור על לחץ דם ממוצע של 60–70 ממ"כ.
אפידמיולוגיה של סיכוני LVAD

הסיכון האופייני ביותר לאחר השתלת LVAD הוא דימום. עד כ־70% ממושתלי LVAD יחוו סיבוך של דימום פנימי במהלך שנותיהם עם המשאבה, אם כי דימום המצריך התערבות כירורגית אינו נפוץ.
זיהום הוא הסיבוך השני בשכיחותו, מופיע אצל 30–50 אחוז מהמטופלים. זיהומים לאחר השתלת LVAD כוללים זיהומים הקשורים ישירות למשאבה וזיהומים ספטים שלא קשורים ישירות למשאבה אך קורים בתדירות גבוהה יותר אצל מושתלי LVAD.
שבץ מוחי (איסכמי > המורגי) שכיח יותר במושתלי LVAD בכ־15% יותר ממטופלים ללא LVAD, נכון לשנת 2012.
סיבוכים הקשורים למשאבות, כתוצאה מכשל במשאבה עצמה, אינם שכיחים, אך קורים. דוגמאות לסיבוכים אלו הם סתימה במשאבה (1.4%–5% למושתל לשנה, תלוי בסוג המכשיר) ואי ספיקת לב ימנית.
הערות שוליים

↑  https://www.youtube.com/watch?v=k6rs1pRM6lg
1 2  https://www-uptodate-com.ezproxy.bgu.ac.il/contents/intermediate-and-long-term-mechanical-circulatory-support?search=LVAd&source=search_result&selectedTitle=5~89&usage_type=default&display_rank=5
↑  https://www-uptodate-com.ezproxy.bgu.ac.il/contents/intermediate-and-long-term-mechanical-circulatory-support?search=lvad%20surgery&topicRef=3466&source=see_link
↑  https://www.ima.org.il/Ima/FormStorage/Type3/up-10-04-10.pdf
↑  https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC4999658/
https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC6597447/
↑  https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/29526139/
https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/17532959/
↑  https://clinicaltrials.gov/ct2/show/NCT00585546
↑  https://stanfordhealthcare.org/medical-treatments/l/lvad.html
↑  https://www.ahajournals.org/doi/pdf/10.1161/CIRCHEARTFAILURE.111.962472
↑  https://www.sheba.co.il/66635
↑  איתי גל, לראשונה בישראל: השתלת לב מלאכותי זעיר, באתר ynet, 19 בספטמבר 2010
↑  לראשונה בישראל: הושתל לב מלאכותי בילד בן 11, באתר ‏מאקו‏, 24 באוקטובר 2018
↑  https://utswmed.org/conditions-treatments/lvad-surgery/
↑  Howard J. Eisen, Left Ventricular Assist Devices (LVADS): History, Clinical Application and Complications, Korean Circulation Journal 49, 2019-06-20, עמ' 568–585 doi: 10.4070/kcj.2019.0161
↑  Gage Stuntz, rew Phillips, MD, MedEd, FAAEM, LVAD Part III: Complications, ALiEM, ‏2020-03-30 (באנגלית)
8 במרץ

8 במרץ הוא היום ה-67 בשנה (68 בשנה מעוברת), בשבוע ה-10 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 298 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1618 – יוהאנס קפלר מגלה לראשונה את החוק השלישי שלו, אולם זונח את הרעיון, ושב אליו רק ב-15 במאי
1817 – ייסוד הבורסה לניירות ערך בניו יורק
1849 – תחילת הפעילות הרשמית של מחלקת הפנים של ארצות הברית (נוסדה ב-3 במרץ)
1862 – מלחמת האזרחים האמריקנית: קרב האמפטון רודס, הקרב הראשון בהיסטוריה בין שתי ספינות מלחמה משוריינות
1868 – תקרית סאקאי: סמוראים ממחוז טוסו הורגים כ-11 מלחים צרפתים אשר עגנו בנמל סאקאי
1910 – ריימונד דה לרוש מקבלת רישיון טיס, האישה הראשונה שקיבלה רישיון מסוג זה
1917 – בעקבות הפגנת נשים למען "לחם ושלום" במסגרת יום האישה הבין-לאומי, פורצת מהפכת פברואר באימפריה הרוסית (23 בפברואר לפי הלוח היוליאני)
1921 – צרפת ובלגיה כובשות את דיסבורג (כיום בגרמניה), עיר התעשייה המרכזית בחבל הרוהר
1942 – מלחמת העולם השנייה: כוחות יפן כובשים את רנגון, בירת בורמה
1942 – מלחמת העולם השנייה: הכוחות ההולנדים באי ג'אווה שבאינדונזיה נכנעים לצבא היפני
1949 – דוד בן-גוריון מציג את ממשלת ישראל הראשונה בפני הכנסת. היא מקבלת את אמון הכנסת כעבור יומיים
1949 – מלחמת העצמאות: חיילי חיל הים וחטיבת אלכסנדרוני כובשים את אזור עין גדי במבצע ייצוב
1950 – ברית המועצות מכריזה שיש לה פצצת אטום
1963 – הפיכת הבעת' בסוריה (1963) – מפלגת הבעת' תופסת את השלטון
1965 – מלחמת וייטנאם: ארצות הברית שולחת לראשונה כוחות לוחמים – 3,500 נחתים מגיעים לדרום וייטנאם
1969 – מלחמת ההתשה: גמאל עבד אל נאצר מודיע על ביטול הפסקת האש בין ישראל ומצרים
1979 – צילומים של הגשושית וויאג'ר 1 מראים פעילות געשית על הירח איו של צדק
1981 – ספינת הסוחר "מצדה" של צים טובעת באוקיינוס האטלנטי
1986 – הגשושית היפנית סויסיי מבצעת יעף ליד שביט האלי
2001 – שיגור משימת מעבורת החלל דיסקברי STS-102 לתחנת החלל הבין-לאומית. המשימה הביאה את מודול הלוגיסטיקה הרב תכליתי (לאונרדו)
2005 – מלחמת צ'צ'ניה השנייה: כוחות צבא רוסיה הורגים את המנהיג הבדלני הצ'צ'ני אסלאן מסחאדוב
2006 – מועצת הנגידים של הסוכנות לאנרגיה אטומית מחליטה להעביר את התיק האיראני למועצת הביטחון של האו"ם בעקבות התקדמותה של תוכנית הגרעין האיראנית ואי-הסכמתה של איראן לפיקוח בין-לאומי בנושא
2014 – טיסה 370 של מלזיה איירליינס נעלמת
2017 – המהפך הגדול של ברצלונה נגד פריז סן ז'רמן בליגת האלופות (ניצחון 6:1 בקאמפ נואו)
2020 – נפתחת מלחמת מחירי נפט בין ערב הסעודית לרוסיה