stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנחס וסרמן
קורות חייו

פנחס וסרמן נולד בברית המועצות ליהודה ושרה-רבקה וסרמן. נישא לסימה פרנקל, בת רבי חנוך הניך פרנקל, האדמו"ר מדורוהוי. בשנת 1941 התמנה לרבנות העיר דורוהוי. מלבד תפקידו כרב שימש במשך עשרות שנים גם בשאר התפקידים הרוחניים בקהילה היהודית - חזן, בעל קורא, שוחט ומוהל.
בשנות ה-60, לאחר העלייה הגדולה של יהודי רומניה לישראל והידלדלות הקהילה המקומית בדורוחוי, התכונן הרב וסרמן לעלות לישראל. אולם הדבר נאסר עליו על ידי השלטונות הרומנים. בשל רצונו להעניק חינוך דתי ותורני לששת ילדיו, הם עלו לישראל בגפם בסוף שנות ה-60, והוא ורעייתו נותרו בדורוחוי.
מקור ההתנגדות לעליית הרב וסרמן היה הרב ד"ר דוד משה רוזן, הרב הראשי לרומניה, שחשש כי עזיבתו של הרב וסרמן תיצור חלל בקהילה היהודית המדולדלת של רומניה ותסכן את קיומה. לטענתו, הוא קיבל גיבוי מהרב עובדיה יוסף שפסק כי אסור לרב ולשוחט לעזוב את קהילתו.
ארבע בנותיו של הרב וסרמן נישאו בארץ בלא שיתאפשר להוריהן להשתתף בחתונתן. שני הבנים, יוסף ויהודה, למדו בישיבות ולאחר מכן התגייסו לצה"ל. הבנים פתחו במאבק מתוקשר להעלאת הוריהם לישראל. בין השאר הם ערכו שביתת שבת ליד שגרירות רומניה בתל אביב. כמו כן שבתו רעב בפתח "היכל שלמה", שם נערך "הכינוס העולמי של בתי כנסת וקהילות" שבו השתתף הרב ד"ר רוזן. הם הניפו שלטים שבהם נכתב "הרב רוזן מנע מאבינו לעלות ארצה" ו"שלח את אבי".
במאמר מערכת ב"ידיעות אחרונות" כתב עורך העיתון ד"ר הרצל רוזנבלום: "נימוק זה, שלפיו אדם הדרוש במקום אין לשחררו לעליה, הוא נימוק סובייטי. וכפי שאנו לא קיבלנו אותו ברוסיה, לא נקבלו ברומניה".
בהוראת הרב רוזן אסרו השלטונות הרומנים מהרב וסרמן אף לבקר בישראל, מחשש שיישאר בה. בשנת 1975 הגיע הרב וסרמן לראשונה לביקור בישראל, תוך התחייבות שישוב לרומניה. בשובו לרומניה הציב בפניו הרב רוזן אולטימטום: או שיעזוב את רומניה לאלתר, או שיחדל ממאבקיו לנסוע לישראל. הנסיבות לא אפשרו לו התארגנות ועזיבה מיידית והוא חתם על מכתב ויתור. בשנת 1980 הותר לו לבקר בישראל בשנית, לרגל חתונת בנו יוסף.
בשנת 1989 הגיעו הרב וסרמן ורעייתו לביקור נוסף בישראל כתיירים, לרגל נישואי נכדתם. בעודם בישראל דרש ממנו הרב רוזן לשוב לאלתר לרומניה, ולא – הוא יפוטר ממשרתו. הרב וסרמן, שהותיר את כל רכושו וחפציו ברומניה, לא נענה לדרישת הרב רוזן והחליט לבקש מקלט מדיני בישראל. הוא קיבל מיידית מעמד של עולה חדש.
בתקופת מגוריו בישראל כיהן הרב וסרמן כרבם של יוצאי רומניה בישראל.
בשנת 1992 זכה בפרס מטעם שר הדתות על תרומתו למען המנהיגות בתפוצות.
לאחר מותו נקרא על שמו רחוב בשכונת נווה יעקב בירושלים. כמו כן נקראה על שמו ככר סמוך לבית הכנסת הגדול בדורוהוי.
משפחתו

בניו:
הרב יהודה וסרמן (משולם זושא יהודה) זצ"ל, האדמו"ר מדורוהוי, נפטר כ' חשון תשפ"א 07/11/2020
הרב יוסף וסרמן, כיהן כרב חי"ר וצנחנים ראשי ובשנת 2000 נבחר לרבה של יוצאי רומניה בישראל. עומד בנשיאות "העמותה לקידום וטיפוח יהדות רומניה ע"ש הרב פנחס וסרמן זצ"ל"
מחתניו:
סא"ל (מיל.) תת-ניצב (מיל) הרב יצחק חלמיש, לשעבר רב פיקוד מרכז והרב הראשי למשטרה, משמר הגבול והשב"ס,
הרב משה מרדכי טוביאס - רבה של קדימה
מנכדיו:
הרב חנוך וסרמן, רבה של קהילת 'ישמח ישראל' בכפר יונה
הרב מנחם מענדל טוביאס, ראש מערך הכשרות בקדימה - צורן
סרן (מיל.) הרב אהרון יצחק ווסרמן, כיהן כרב בחיל הים בחיפה, ורב קהילה במקסיקו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012367073305171  VIAF: 21168590713718222752   WorldCat (עם VIAF): 21168590713718222752
פשיטיק

האנדרטה לזכרם של יהודי פשיטיק שנספו בפרעות ובשואה, בבית העלמין הדרום
פְּשִׁיטִיק (בפולנית: Przytyk) הוא כפר במחוז ראדום בפרובינציית מזוביה, במזרח מרכז פולין, שנוסד בשנת 1333. הכפר שוכן כ-20 ק"מ ממערב לעיר ראדום ו-84 ק"מ דרומית לוורשה. בשנת 2006 חיו בכפר 990 תושבים.
היסטוריה

בלילה שבין 12-13 באוגוסט 1895 נהרס הכפר לחלוטין בשרפה. אחרי השרפה נשארו 4,000 תושבים ללא קורת גג. בניין יחיד לא נשרף - כנסייה.
בדצמבר 1935 תקפו אנדקים פולנים את היהודים בפשיטיק. נמסר שהמשטרה הגנה על היהודים והרגה ארכעה מהפורעים אך שארבעה יהודים נפצעו וגם שוטרים נפצעו. האנדקים הכריזו חרם על היהודים בכפר ונמנעו מלקנות מהם, דבר שפגע קשות בכלכלת היהודים. הפורעים הכו ופצעו נוצרים שקנו מהיהודים. ב-9 במרץ 1936 נערך בכפר פוגרום פשיטיק שבו נפצעו יהודים רבים וכמה מהם נהרגו. לאחר הפוגרום נאסרו מספר יהודים והואשמו ברצח אחד מהפורעים. על הפוגרום כתב המשורר מרדכי גבירטיג את השיר "העיירה בוערת".
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו עבודות כפייה וסכומי כופר, תוך שריפת בית הכנסת ובית המדרש שביישוב. עם הגעת פליטים יהודים ליישוב, הגיע מספר היהודים בו בתחילת 1941 לכ-3,500 איש.
באפריל 1941 גורשו כל יהודי הכפר ליישובי הסביבה, ומהם שולחו בהמשך למחנות ההשמדה השונים, בעיקר לטרבלינקה.
לקריאה נוספת

ספר פשיטיק - ספר זיכרון לקהילת פשיטיק, בעריכת דוד שטוקפיש, תל אביב תשל"ג (1973)
הערות שוליים

↑  תלגרמות של הצפירה, הצפירה, 16 באוגוסט 1895
↑  שרפת עיר פשיטיק, הצפירה, 19 באוגוסט 1895
↑  מכתבי סופרים, ראדום, הצפירה, 28 באוגוסט 1895
↑  נסיון לפוגרום בפוזן, הארץ, 2 בדצמבר 1935
קרבנות הפרעות בפולין, הַבֹּקֶר, 16 בדצמבר 1935
↑  מצב היהודים בפולין וברומניה, דבר, 2 בפברואר 1936
על סף הכליון, הארץ, 6 בפברואר 1936
↑  הפרעות בפולין נמשכות, דואר היום, 18 בפברואר 1936
↑  פרעות בעיירה פולנית, הארץ, 10 במרץ 1936
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538061505171  GND: 4636461-4  LCCN: no98106634  VIAF: 152762313   WorldCat (עם VIAF): 152762313 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צלופיזיים

| צלופיזיים |
| --- | --- |
 שחזור של צלופיזיס
תקופה
טריאס עליון - יורה תחתון, 220–183 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
על־משפחה:: צלופיזואידה
משפחה:: צלופיזיים
שם מדעי
 Coelophysidae ‏נופצ'ה, 1923

איורי גולגולות של כמה מינים במשפחה
צלופיזיים (שם מדעי: Coelophysidae) היא משפחה של דינוזאורים טורפים שחיו בתקופות הטריאס והיורה בין השנים 220-183 מיליון שנה.
יצורים אלה היו מראשוני הדינוזאורים והם היו טורפים זריזים עם לסתות צרות ורגליים ארוכות. אורכם היה 1-2 מ'.
הם היו אוכלי בשר שצדו יצורים קטנים מהם. בכמה מהמינים כמו הצלופיזיס נמצאו בבטנם גם שריי דינוזאורים קטנים, כך שהם היו קניבלים.
סוגים

צלופיזיס (Coelophysis)
Camposaurus
מגפנוזאורוס (Megapnosaurus)
Panguraptor
פרוקומפסוגנתוס (Procompsognathus)
פטרוספונדילוס (Pterospondylus)
Lucianovenator
סגיזאורוס (Segisaurus)
Lepidus
פרדיננד פורצינטי

| --- | --- |

פרדיננד פורצינטי
 לידה:  6 בפברואר 1839 מרסיי, ממלכת הצרפתים צרפת
 פטירה:  5 במאי 1909 (בגיל 70) מונטה קרלו, מונקו מונקו
 מדינה:  צרפת 
 השתייכות:   צבא צרפת
 דרגה:  קומנדנט
 פעולות ומבצעים
 מלחמת אוסטריה-סרדיניה המשלחת הצרפתית למקסיקו הכיבוש הצרפתי של אלג'יריה
 עיטורים
 קצין בלגיון הכבוד 
 
פרדיננד פורצינטי (בצרפתית: Ferdinand Forzinetti;‏ 6 בפברואר 1839 – 5 במאי 1909) היה קצין צרפתי, אשר התפרסם בשל חלקו בפרשת דרייפוס.
ביוגרפיה

פורצינטי נולד במרסיי ב-6 בפברואר 1839, אביו היה בנאי יליד איטליה. ב-1857 הוא התגייס לצבא צרפת והוצב בלגיון הזרים. בשנת 1860 הוא הועלה לדרגת סרג'נט-מז'ור, וב-1865 הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה. הוא לחם במלחמת אוסטריה-סרדיניה ולאחר מכן השתתף במשלחת הצרפתית למקסיקו. ב-1871 הוא הועלה לדרגת קפטן, ובהמשך נשלח לאלג'יריה ומונה למפקד בתי הכלא הצבאיים שם. ב-15 באוקטובר 1890 הוא מונה למפקד בית הסוהר שרש-מידי.
ב-15 באוקטובר 1894 הובא לאחריותו של פוריצנטי אסיר מיוחד: אלפרד דרייפוס הנחשד בריגול. בכלא, דרייפוס נחקר בקשיחות בידי ארמאן די פאטי דה קלאם מה שגרם לכך שבריאותו הנפשית התערערה כליל, והוא שקע בהתקפי דיכאון, או לחלופין בהתקפי זעם שבהם היה משליך כל מה שבהישג יד ואף פוגע בעצמו. בלילות שמעו אותו הסוהרים צוחק לעצמו צחוק מטורף. פוריצנטי פקפק מלכתחילה בהאשמתו של דרייפוס, והיה היחיד שגילה כלפיו יחס אנושי. הוא בא לבקר אותו ולעודד אותו, ולא הרשה לפאטי להגזים בחקירותיו. ב-27 באוקטובר הוא פנה אל הרמטכ"ל בואדפר וטען שדרייפוס קרוב לטירוף. בואדפר הרשה לו לקחת את דרייפוס לרופא הכלא, וזה רשם לו כדורי הרגעה. בהמשך, עתר פורצינטי יחד עם אשתו של דרייפוס, לוסי דרייפוס, למושל הצבאי של פריז פליקס גוסטב סוסייה, וביקש לאפשר להם להיפגש. סוסייה הסכים, בתנאי שהפגישות יערכו באחריותו הבלעדית של פורצינטי. פורצינטי אפשר להם להיפגש בפרטיות בלשכתו, לשוחח ארוכות ואף להתחבק. דרייפוס טען לימים כי "כל האוצרות של טוב לב מצאו את ביטוים בסוהר זה".
לאחר שדרייפוס נשפט ונשלח לאי השדים, נעשה פורצינטי לאחד מראשוני הלוחמים למען זיכויו. הוא נפגש עם אחיו מתייה דרייפוס וסיפק לו מידע חשוב. עדותו סייעה בין היתר להפריך את עדותו של שארל לברן-רנו אשר טען שדרייפוס התוודה בפניו על אשמתו. בשל כך, העיתונות הלאומנית והאנטישמית הוקיעה אותו ותיארה אותו כאיטלקי וכיהודי למחצה. ב-16 בנובמבר 1897 הוא סולק מהצבא לאחר שנחשף שנפגש בחשאי עם עיתונאי ומסר לו מידע. הוא עזב את צרפת ועקר למונטה קרלו. הוא נפטר ב-5 במאי 1909.
לקריאה נוספת

ז'אן דניס ברדן, פרשת דרייפוס, עם עובד, 2003.
מאיר קוטיק, פרשת דרייפוס, מלא, 1982.
הערות שוליים

↑  ברדן, עמ' 143-144.
↑  ברדן, עמ' 108.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16921615w (data)  ISNI: 0000 0004 5100 2583  Léonore: 145591  VIAF: 316738263   WorldCat (עם VIAF): 316738263
פרדיננד פלדמן

| --- | --- |

 לידה:  1862 קרקוב, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  3 ביוני 1919 (בגיל 57 בערך) לבוב, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מדינה:  פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות ליצ'קוב 
 בן או בת זוג:  קתרינה פלדמן 
 
פרדיננד פלדמן (בפולנית: Ferdynand Feldman‏; 1862 – 3 ביוני 1919) היה מגדולי שחקני התיאטרון הפולני במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה

לא הרבה ידוע על ילדותו של פלדמן. הוא נולד בשנת 1862 והיה יהודי במוצאו. בראשית הקריירה למד פלדמן באקדמיה לאמנויות יפות על שם יאן מתייקו (אנ') בקרקוב, ובהמשך בבית הספר לדרמה דרינגה בוורשה. כבר בגיל 19, החל משנת 1881, החל להופיע בתיאטרון קרקוב.  בשל יכולתו להצחיק הוא הצליח תחילה בקומדיות, פארסות ואופרטות.
פלדמן שיחק בתיאטראות גן, בוורשה, קרקוב, פוזנן, לובלין, צ'נסטוחובה ולודז'. בשנת 1890 התקבל להרכב התיאטרון הגדול בלבוב (אנ') שם הופיע במשך עשרים וחמש שנים. בשנותיו האחרונות, בשנים 1916–1919 שיחק בתיאטרון יוליוש סלובקי בקרקוב.
במלחמת פולין-אוקראינה הוא השתתף בקרב למברג (1918) (אנ') בלבוב, שהייתה אז חלק מפולין, כשהוא משתתף בצד הפולני ולא האוקראיני.
את תשומת הלב של המבקרים משכו עבודותיו על היצירות של אלכסנדר פרדרו (אנ'). בין השאר, פלדמן גילם לעיתים קרובות את דמותו של נפוליאון בונפרטה, תדיאוש פאוליקובסקי ועוד. ליהוקו לתפקידים דרמטיים בקריירה איפשר לפלדמן לפתח את כישרונו, והוא זכה לביקורות אוהדות. כשחקן הוא התאפיין ביכולת היגוי (דיקציה) מגוונת ומרשימה, תוך שימוש במחוות והבעות פנים. הוא יצר הבחנה משמעותית בין הדמויות שגילם, ובנה דמות באמצעות פרטים קטנים ואביזרים.
חיים אישיים

פרדיננד פלדמן היה יהודי פולני, וכפי הנראה נחשף כבר בביתו לתנועת ההשכלה היהודית. בגיל 19 בערך הכיר את אשתו קתרינה סוויצה, שהייתה לימים זמרת האופרה והשחקנית קתרינה פלדמן, ונישא לה בכנסיית סנט ניקולס בלבוב (שהייתה אז בשטח פולין)
. הוא לא היה אדם דתי, אך לפני חתונתו נטבל לנצרות והמיר את דתו לקתוליות, על מנת שיוכלו להינשא בכנסייה. בתם המשותפת היא השחקנית קריסטינה פלדמן (אנ'). הוא קבור בבית הקברות ליצ'קוב (לבוב) (אנ').
הערות שוליים

↑  Webersfeld podaje, że debiutował w jego teatrze na prowincji w Galicji, a następnie grał w teatrze krakowskim u Adam Skorupka, zob: Edward Webersfeld, Teatr Prowincjonalny w Galicji. 1850–1908, "Scena i Sztuka" 1908–1909.
↑  להרחבה על השחקנית קתרינה פלדמן, ראו במילון הביוגרפי של התיאטרון הפולני (בפולנית)
↑  "Z życia towarzyskiego, Kuryer Lwowski (Lemberger Courier), 1911-10-03, s. 9". נבדק ב-2019-03-17.
↑  Grzela R., Rozum spokorniał. Rozmowy z twórcami, Interlib, Warszawa 2000
↑  "Domena parnas.pl jest utrzymywana na serwerach nazwa.pl". נבדק ב-2017-11-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511298405171  PLWABN: 9810596953205606  ISNI: 0000 0004 2803 1861  VIAF: 306431169   WorldCat (עם VIAF): 306431169
פנחס השיל

רבי פנחס השיל (ה'תרל"ב - ז' בשבט ה'תרע"ו) היה רב ואדמו"ר חסידי בבוהוש ובזינקיב. נצר למשפחת הרבנים מחסידות אפטא-זינקוב.
ביוגרפיה

רבי פנחס נולד בזינקוב בשנת ה'תרל"ב לרבי חיים מנחם השיל (בן רבי משולם זוסיא השיל מאפטא-זינקוב; ורבה של זינקוב) נישא למלכה בתו של רבי יצחק פרידמן מבוהוש. שימש ברבנות בבוהוש עירו של חמיו ועם פטירת אביו בכ"ד בסיון ה'תרנ"ג עזב את בוהוש כדי למלא את מקום אביו ברבנות זינקוב, ועם הזמן החל לנהוג באדמו"רות לצד שאר אדמו"רי אפטא-זינקוב.
רבי פנחס נפטר בז' באב ה'תרע"ו וחתנו רבי יעקב אריה טברסקי מילא את מקומו.
צאצאיו

רבי אברהם יהושע השיל, חתנו של רבי ישראל הגר מויז'ניץ, רב בז'ינקוב.
רבי חיים יצחק השיל, רב בז'ינקוב
בלומא רייזיל השיל, אשת רבי יעקב אריה טברסקי בן הרב מרדכי זוסיא טברסקי (אדמו"ר מהצעליס-יאס)
חיה שרה סימא השיל (נפטרה ה'תשל"ח), אשת רבי יעקב דוד פרידמן (אדמו"ר מפאשקאן-יפו)
ראו גם

חסידות בוהוש
פשיטא

ערך זה עוסק במונח בלוגיקה התלמודית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פשיטא (מארמית: פשוט הדבר) הוא מונח בלוגיקה תלמודית לפיו היגד של תנא או אמורא המובא במשנה בברייתא או כמימרה, ועל פניו אין בו חידוש רעיוני או הלכתי, עולה קושיה, מדוע נצרך לאומרו.
בדרך כלל, לאחר העלאת קושיה כזו, התלמוד מביא תירוץ המסביר את החידוש שבהיגד. התירוץ יופיע לרוב במבנה "צריכא, מהו דתימא [...סברא מסוימת...] קא משמע לן  [...סברא אחרת...]", כלומר: יש חידוש בדברים, כיון שהיה ניתן להעלות סברא השוללת את ההיגד, ולכן הוצרך החכם להשמיע את דבריו. לעיתים התלמוד מעמיד את ההיגד במקרה מסוים שבו היה ניתן לטעות ולחשוב שהדין שונה, ורק בשביל להכליל גם אותו הוצרך החכם לומר את דבריו. במקרה כזה, במקום הביטוי 'צריכא' יופיע הביטוי "הכא במאי עסקינן".
שאלות מסוג זה שכיחות בעיקר בתלמוד הבבלי, אך גם בתלמוד הירושלמי מופיעות שאלות מסוג זה בכמה סוגיות, והביטוי המשמש אותו לכך הוא "דלא כן מה אנן אמרין?" .
הביטוי "פשיטא" משמש בשני התלמודים גם לציון הנחת יסוד בפתיחת הדיון במקרה מסופק. מבנה השאלה הוא: פשוט לנו שבמקרה A הדין הוא B; האם דין B יהיה תקף גם במקרה C, שבו יש סברא לומר שהדין ישתנה?
בעברית המודרנית הביטוי משמש לרוב בהקשרים משפטיים, ובמובן המילולי לבדו, כלומר "פשוט הדבר".
דוגמאות לשימוש במונח

במשנה במסכת ברכות שנויים שני דינים: ”שלשה שאכלו כאחד, חייבין לזמן.
אכל... מעשר שני והקדש שנפדו, והשַמָּש שאכל כזית... מזמנין עליהם”. על שני דינים אלו שאל התלמוד הבבלי "פשיטא", ותירץ שיש בהם חידוש:
”מעשר שני והקדש שנפדו, פשיטא! הכא במאי עסקינן, כגון שנתן את הקרן ולא נתן את החומש והא קא משמע לן דאין חומש מעכב: השמש שאכל כזית, פשיטא, מהו דתימא שמש לא קבע, קא משמע לן:”
התלמוד מצא דבר חידוש בכל אחד מהדינים: בדין המעשר וההקדש שנפדו, מעמיד התלמוד את הדין במציאות שלא שולם החומש, והיה ניתן לסבור שכיון שהמאכל נחשב פסול לאכילה, מי שאכל אותו אינו יכול להצטרף לזימון, ולכן חידשה המשנה שהמאכל אינו פסול, כיון שהחומש אינו מעכב את הפדיון, וניתן לצרף אדם זה לזימון. במקרה של השמש שאכל שיעור כזית, היה ניתן לחשוב שאכילתו אינה קבועה כדי להצטרף לזימון, וחידש התנא שהיא נחשבת כקביעות, וניתן לצרפו לזימון.
ראו גם

אין אדם מוציא דבריו לבטלה
לקריאה נוספת

הרב אחיקם קשת, דרכי התלמודים, מכון אורות הירושלמי, התשפ"א, פרק י"ז, עמ' 147–150
הערות שוליים

↑  למשל בתלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה,  פרק א', הלכה א': "אשכחת תני פסחים בזמנן עובר. דלא כן מה אנן אמרין."
↑  ראו למשל: תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ג', עמוד ב', תלמוד ירושלמי, מסכת עירובין,  פרק ח', הלכה ג'
↑  כגון כאן: "פשיטא שבית המשפט העליון רשאי לסטות מתקדימיו, ואף לבטלם, ולכך אין צורך במעשה חקיקה; ואולם הנוהג הנהוג בבית-משפט זה שלא להשתמש על נקלה ברשות זו".
↑  משנה, מסכת ברכות, פרק ז', משנה א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף מ"ז, עמוד ב'
צבי שור (קצין)

| --- | --- |

תא"ל צבי שור ראש אגף תקציבים בצה"ל, 1982
 לידה:  17 באוקטובר 1935 (בן 88) חדרה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 היועץ הכספי לרמטכ"ל
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל התאחדות תעשייני היהלומים בישראל, יו"ר התאחדות הקליעה בישראל
 
פורום פרישה לאלופים במחנה מטכ"ל, 6 באפריל 1981.
צבי שור (נולד ב-17 באוקטובר 1935) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל וכיהן כמנכ"ל התאחדות תעשייני היהלומים בישראל.
ביוגרפיה

שור נולד בחדרה, למד בכפר הנוער מאיר שפיה ובתיכון בסמ"ת. למד הנדסת חשמל בטכניון במסגרת העתודה האקדמית, התגייס לצה"ל ושירת בחיל הים כקצין חשמל של שייטת המשחתות. במהלך שירותו סיים תואר ראשון נוסף בהנדסת ייצור ותואר שני בתעשייה ובמנהל עסקים בטכניון.
בשנת 1964 עבר למשרד הביטחון ושירת ביחידת התכנון בלשכת סגן שר הביטחון. בשנת 1967 היה חלק מצוות ההקמה של יחידת המחקר והפיתוח במשרד. בשנת 1969 עבר ליחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל ובשנת 
1973 מונה לסגן היועץ הכספי לרמטכ"ל. בשנת 1976 מונה לראש המחלקה הכלכלית במשלחת הרכש של משרד הביטחון בניו יורק שבארצות הברית. בשנת 1978 חזר לישראל ובאוקטובר אותה שנה מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל, תפקיד בו שירת עד ינואר 1982.
לאחר שחרורו עבד כמבקר בחברת תדיראן ובשנים 1983–2002 כיהן כמנכ"ל התאחדות תעשייני היהלומים. במקביל כיהן כיו"ר ארגון צוות - ארגון גמלאי צה"ל, חבר במועצת המנהלים של תנועת "המכבי העולמי", יו"ר העמותה שהקימה את המרכז האולימפי לקליעה בהרצליה, יו"ר איגוד הקליעה הארצי בשנים 1989–1994 ויו"ר התאחדות הקליעה בישראל בשנים 2001–2008. בשנת 1984 שימש כיועץ מיוחד לשר האוצר לענייני תקציב הביטחון.
בנוסף שימש במשך השנים חבר דירקטוריון בחברות ציבוריות רבות, בהן: שמן תעשיות, אמבלייז, בנק אוצר החייל, קרדן ישראל, כלל ביטוח, אל-אופ, ברטל זיווד אלקטרוני, שניב תעשיות נייר, אפריקה ישראל מלונות ונביעות.
הוא נשיא עמותת "מגן לעורף" לקידום מערכות הגנה המבוססות על לייזר. לטענתו במצב של קונפליקט אזורי אי אפשר יהיה ליישם את תוכנית ההגנה הרב-שכבתית של ישראל, מבחינה כלכלית, כל עוד היא מבוססת רק על טילים נגד טילים, בגלל העלות הגבוה שלהם.
הערות שוליים

↑  תא"ל צבי שור נתמנה ליועץ כספי לרמטכ"ל, מעריב, 1 בנובמבר 1978
↑  ספיר פרץ, ‏תא"ל (מיל') מוטי בסר מונה למנכ"ל תעשייני היהלומים, באתר גלובס, 5 במרץ 2002
↑  אלכס פישמן, גימלאי צה"ל יקבלו הטבות במו בקבע, חדשות, 10 בפברואר 1987
↑  אמנון אטד, עלות שור ~ 7,500 דולר לחודש, חדשות, 25 בדצמבר 1984
↑  מיכאל רוכוורגר, מה מסתתר מאחורי עסקת אמבלייז, באתר TheMarker‏, 21 באוקטובר 2013
↑  אילנית חיות, ‏משלם את מחיר התוצאות הכספיות: ישראל כפרי, מנכ"ל שניב, יפרוש, באתר גלובס, 14 בנובמבר 2007
↑  עידו אפרתי, האם מתקפת הטילים הבאה תוביל את ישראל לפשיטת רגל?, באתר TheMarker‏, 24 בנובמבר 2011
ביאורים

↑  מימין לשמאל: אלוף יהושע שגיא ראש אגף מודיעין, אלוף יעקב אבן מפקד המכללה לביטחון לאומי, אלוף דני מט מתאם הפעולות בשטחים, תא"ל צבי שור היועץ הכספי לרמטכ"ל, אלוף יוחנן גור ראש אגף אפסנאות. צילום: דובר צה"ל, ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.
פיל אייבי

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1977 (בן 47) ריברסייד, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  תיכון אולד ברידג' 
 ספורט
 ענף ספורט:  פוקר 
 כניסה להיכל התהילה:  היכל התהילה של הפוקר (2017)
 הישגים
 שיאים אישיים:  11 צמידי אליפות העולם בפוקר זכייה בסבב הפוקר העולמי 5 גביעי סבב טריטון
 
פיל אייבי (באנגלית: Phil Ivey; נולד ב-1 בפברואר 1977) הוא שחקן פוקר מקצועי אמריקאי. אייבי זכה באחד עשר צמידי אליפות העולם בפוקר, פעם אחת בסבב הפוקר העולמי ובחמישה גביעי סבב טריטון. אייבי נחשב לאחד משחקני הפוקר הטובים בעולם וב-2017 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
ביוגרפיה

אייבי נולד בקליפורניה וגדל בניו ג'רזי, החל לשחק פוקר באטלנטיק סיטי בהיותו נער, בעזרת תעודת זהות מזויפת. הוא זכה להצלחה ועם השנים דבק בו הכינוי "טייגר וודס של הפוקר", על שם שחקן הגולף האפרו-אמריקאי המפורסם.
ב-2006 היה חלק מקבוצה של שחקני פוקר מקצועיים בשם "The Corporation", אשר שיחקה טקסס הולדם נגד המיליארדר אנדי בייל במשחק המזומן הגדול ביותר בעולם עד לאותו המשחק. עד למשחק נגד אייבי, בייל הרוויח מחברי הקבוצה השונים כ-10 מיליון דולר. ביומיים הראשונים אייבי ובייל שיחקו בבליינדים של 30,000\60,000 דולר וביום השלישי בבלינדים של 50,000\100,000. בתום שלושת ימי המשחק אייבי הרוויח מבייל כ-16.6 מיליון דולר, שהחזירו את הקבוצה לרווח כנגד בייל.
רבים מעמיתיו ומומחי פוקר שונים רואים בו כשחקן הפוקר הטוב בעולם, וב-2017 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
אף על פי שהתמחותו העיקרית היא במשחקי מזומן בסכומים גדולים, הוא זכה באחד עשר צמידים באליפות העולם בפוקר והוא מדורג במקום השני בטבלת זכיות בצמידים. בצמיד ה-11 שלו והראשון לאחר עשור מהקודם, זכה ב-2024 כשניצח בטורניר אליפות ה-Limit 2-7 Triple Draw, ובפרס של כ-347 אלף דולר.
נכון ליוני 2024, אייבי זכה בסך של כ-45.3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-10 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
ביוגרפיה > צמידי אליפות העולם בפוקר

| שנה | טורניר | פרס |
| --- | --- | --- |
| 2000 | $2,500 Pot Limit Omaha | $195,000 |
| 2002 | $2,500 7 Card Stud Hi/Lo | $118,440 |
| 2002 | $2,000 S.H.O.E. | $107,540 |
| 2002 | $1,500 7 Card Stud | $132,000 |
| 2005 | $5,000 Pot Limit Omaha | $635,603 |
| 2009 | $2,500 No-Limit 2-7 Draw Lowball | $96,367 |
| 2009 | $2,500 Omaha Hi/Lo / 7 Card Stud Hi/Lo | $220,538 |
| 2010 | $3,000 H.O.R.S.E. | $329,840 |
| 2013 | A$2,200 Mixed Event (Asia-Pacific) | A$51,840 |
| 2014 | $1,500 Eight Game Mix | $166,986 |
| 2024 | $10,000 Limit 2-7 Triple Draw Championship | $347,440 |
בעיות משפטיות

ב-2014 תבע את הקזינו בורגטה בניו ג'רזי מכיוון שלא העבירו לו סכומי זכייה בסך 10 מיליון דולר בהם זכה במשחק באקארה. לטענת הבורגטה, אייבי, יחד עם שותפה הסינית צ'נג יין סאן, השתמשו בטכניקה המוכרת בשם Edge Sorting על מנת להשיג יתרון לא הוגן מול הקזינו. הם ביקשו שהקלפים יעורבבו רק על ידי מכונה ולא יוחלפו כל כמה זמן כנהוג ושהדילרים יהיו נשים דוברות סינית בלבד, ובעזרת צפייה בגב הקלף הם יכלו לזהות קלפים מסוימים. לאחר דיונים בבית משפט, בקשתו נדחתה.
בהמשך ניהל תביעה בבית המשפט העליון באנגליה כנגד קזינו קרוקפורדס שבלונדון, אשר גם שם לטענת חוקרים מטעם הקזינו אייבי ויין סאן השתמשו בטכניקת ה-Edge Sorting. גם תביעה זו נדחתה לאחר שבית המשפט קבע כי אייבי זכה בהימורים בדרכי מרמה.
חיים אישיים

אייבי מתגורר בלאס וגאס, לאחר שהתגרש מאשתו לוסייטה, ב-29 בדצמבר 2009.
הערות שוליים

↑  Gary Wise, The chance of a lifetime for Phil Ivey, ESPN, July 17 2009
↑  Oscar Garcia, World Series of Poker reaches final nine players Saukvalley, July 16 2016
↑  Brett Collson,‏ Phil Ivey, David 'Devilfish' Ulliott Inducted into Poker Hall of Fame, באתר PokerNews,‏ 21 ביולי 2017 (באנגלית)
↑  David Salituro,‏ Phil Ivey Wins His 11th WSOP Bracelet in $10K 2-7 Triple Draw Championship, באתר PokerNews,‏ 13 ביוני 2024 (באנגלית)
↑  המזל נגמר: שחקן הפוקר הטוב ביותר בעולם "הפסיד" 12 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 10 באוקטובר 2014
↑  אלוף הפוקר "קרא קלפים" ורימה את הקזינו, באתר ynet, 12 במאי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3489 7590  LCCN: n2007041918  VIAF: 11757000   WorldCat (עם VIAF): 11757000
פנחס הלוי

רבי פנחס הלוי אחי הרא"ה היה מחכמי יהדות ספרד הנוצרית, בן דורו של הרמב"ן ורבו של אחיו הצעיר רבי אהרן הלוי מברצלונה (הרא"ה). לדעת ישראל משה תא-שמע, הוא מחברו של ספר החינוך.
ביוגרפיה

לא רבות ידוע על תולדות חייו של רבי פנחס, ועיקר המידע עליו הוא מאזכוריו וציטוטי דבריו בכתבי אחיו הצעיר הרא"ה, ותלמידיו של אחיו, הריטב"א ורבי קרשקש וידאל. אביו, רבי יוסף, היה נינו של רבי זרחיה הלוי בעל המאור. בניגוד לתא-שמע, שסבר שרבי פנחס היה בן גילו של הרמב"ן ולא תלמידו, יעקב שמואל שפיגל סבור שרבי פנחס, כאחיו הצעיר, למד אצל הרמב"ן.
לדברי תא-שמע, מלבד ספר החינוך (ראה להלן), חיבר גם ספרי חידושים לתלמוד, אלא שהם אבדו במהלך השנים. גם החיד"א ב"שם הגדולים" מציין שרבי פנחס כתב חיבורים על התלמוד. שפיגל סבור שרבי פנחס כנראה לא כתב חידושים, וכל המצוטט בשמו הוא מדבריו בעל פה שהובאו בכתבי אחיו הרא"ה. עסק גם בפיוט, וחיבר אזהרות לראש השנה (פיוט הכולל את דיני החג), שנדפסו במחזור נוסח קטלוניה משנת רפ"ז. אזהרות אלה צוטטו כמקור הלכתי בידי רבי שמואל ירונדי ובמגיד משנה לרבי וידאל די טולושא.
ספר החינוך

ספר החינוך הוא ספר מניין המצוות אנונימי מתקופת הראשונים, העוסק בתרי"ג מצוות, ומבאר את דיניהן וטעמיהן. המחבר כינה את עצמו "איש לוי ברצלוני". רבים לאורך הדורות עסקו בשאלת מחבר הספר. ישראל משה תא-שמע טען כי מחבר הספר הוא רבי פנחס, זאת בשל הקבלת דברים שמביא הרא"ה (שאחרים שיערו שהוא עצמו מחבר החינוך) בשם אחיו בחידושיו לש"ס עם דברים המובאים בספר החינוך. המדובר בקטע העוסק בטעמי המצוות, המובא בידי הרא"ה בפירושו לרי"ף על מסכת ברכות, בנוגע למשנה "האומר על קן ציפור יגיעו רחמיך משתקין אותו" (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ל"ג, עמוד ב'). הדברים המופיעים שם מופיעים בספר החינוך בטעמי מצוות שילוח הקן, מעקה, גיד הנשה ואותו ואת בנו. תא-שמע מצא שגם פירוש שמביא הרא"ה בשם אחיו בפירושו למסכת חולין אודות סימני עופות, אינו אלא סיכום של קטע המופיע בספר החינוך. עם זאת, הוא משער שהרא"ה לא העתיק ישירות מספר החינוך, אלא מפירושי אחיו לתלמוד, ששילב אותם גם בספר החינוך. בזיהוי זה תמכו גם הרב משה הרשלר, ומאיר בר-אילן.
מאידך, הרב דוד מצגר הקשה על הצעתו של תא-שמע ממקומות ישנה בהם סתירה בין דברי ספר החינוך לדברים המצוטטים בשם רבי פנחס, ומראיות שונות שמורו של מחבר החינוך הוא הרשב"א, ובשל כך דחה לחלוטין את שיטת תא-שמע וסבר שזיהויו מוטעה. גם שפיגל חלק על תא-שמע מכח ראיות אלה, ועל ראיותיו של תא-שמע ציין שאין סיבה שלא להניח שמחבר החינוך השתמש בדברי רבי פנחס.