stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מורשת תרבותית
הערכת משמעותו של אתר

משמעות המורשת התרבותית וחשיבותה נובעות מערכו התרבותי של אתר לרבות ערכיו "האסתטיים, ההיסטוריים, החברתיים והמדעיים".
בחינת הערכים המגולמים באתר משמשת כמסגרת לדיון ציבורי ומקצועי, באשר להחלטה אודות עתידו של אתר, האם הוא יוכרז לשימור או לא, ובאיזו דרגת חשיבות ראוי להתייחס אליו.
במסגרת זו מקובל לנסח את "הצהרת המשמעות התרבותית" על פי ערכי האתר המשמשים כקריטריונים להערכה. הערכת המשמעות משמשת גם כבסיס לתכנון האתר.
משמעות הערכים על פי אמנת בורה

אף כי ישנן מילות תואר רבות להגדרת החשיבות והמשמעות התרבותית, המושגים "אסתטי", "היסטורי", "מדעי" ו-"חברתי" מכילים את הערכים האחרים. מושגים אלו אינם מבטלים זה את זה, לדוגמה, לסגנון ארכיטקטוני יש היבטים היסטוריים ואסתטיים כאחד. החלוקה לקטגוריות של ארבעת הערכים האלו היא אחת הגישות להבנת מושג המשמעות והחשיבות התרבותית. עם זאת, ייתכן שיגובשו קטגוריות מדויקות יותר ככל שהבנת מקום מסוים תלך ותעמיק.
משמעות הערכים על פי אמנת בורה > ערך אסתטי

הערך האסתטי מתבטא באיכויות החווייתיות והחושיות של האתר ונמדד בקריטריונים של צורה, צבע וטקסטורה, דוגמת יצירת אמנות או אדריכלות.
משמעות הערכים על פי אמנת בורה > ערך חברתי

הערך החברתי נוגע ליכולתו של האתר לגבש זהות קבוצתית וקשרים חברתיים אחרים הנבנים דרך הקשר אליו, דוגמת אתרים בעלי ערך לאומי, דתי ורגשי.
משמעות הערכים על פי אמנת בורה > ערך מדעי

הערך המדעי מתבסס על האתר כמקור מידע למחקר, דוגמת האתרים הארכאולוגיים.
משמעות הערכים על פי אמנת בורה > ערך היסטורי

הערך ההיסטורי כולל את ההיסטוריה של האסתטיקה, המדע והחברה, ולפיכך במידה רבה הוא קיים בבסיס כל המונחים האחרים. למקום יכול להיות ערך היסטורי משום שהשפיע על דמות היסטורית, אירוע, שלב או פעילות - או שהושפע מהם. ייתכן שיש לו גם ערך היסטורי כאתר שקרה בו אירוע משמעותי וחשוב. הקריטריונים לאמוד את הערך ההיסטורי נמדדים במידת ההשפעה של האתר על סביבתו כתוצאה מדמות היסטורית, אירוע או פעילות אחרת הקשורים בו. זו עולה ככל שרבות העדויות באתרן (in situ) הקשורות למאפיינים אלו. ואולם, אירועים או הקשרים מסוימים עשויים להיות משמעותיים וחשובים כל כך שמשמעות וחשיבות המקום נשמרות בלי קשר לאופן שבו טופל ושומר. הערך ההיסטורי מגלם גם את הפוטנציאל החינוכי של האתר.
אחסון מורשת תרבותית והנגשתה לציבור

מוסדות תרבות שונים מסייעים בשימור מורשת תרבותית. פעילותם נוגעת הן לפן הפיזי, דהיינו אחסון והגנה, והן לפן החברתי של הנגשת הפריטים והמידע לציבור הרחב. באנגלית מכונים מוסדות כאלה בקצרה GLAM (אנ') ("גלאם"), ראשי תיבות של Galleries, Libraries, Archives and Museums, כלומר גלריות, ספריות, ארכיונים ומוזיאונים.
ראו גם

אתר מורשת
אתר מורשת עולמית
מורשת תרבותית בלתי מוחשית
אאורופה נוסטרה
אמנת בורה (אנ')
הערות שוליים

↑  מ-Cultural Significance באנגלית
↑  ראו פירוט הערכים על פי האמנה במילון מונחים בשימור באתר רשות העתיקות.
↑  המונח משמש במיזמי ויקימדיה שונים, ראו למשל קרן ויקימדיה#אגודות מקומיות (צ'פטרים) וקבוצות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX526166  LNB: 000068893  NDL: 01188337  NKC: ph137975
אברהם (אבי)

| --- | --- |
אבי ברמן
אבי ברמן
 לידה:  8 בפברואר 1943 (בן 81) חיפה, ישראל
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  הטכניון  אוניברסיטת נורת'ווסטרן
 מנחה לדוקטורט:  עדי בן-ישראל
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תלמידי דוקטורט:  רון אהרוני, דניאל הרשקוביץ, דן שמש, דפנה שאשא, נטליה קוגן, נעמי שקד-מונדרר, אבי סיגלר, מרק קרופניק, אלכס קופרמן, רוזה לייקין, אמל רסלאן, בוריס קויצ'ו, שמואל ארושס, שירלי מדז'ינסקי, פליקס גולדברג, יפים כץ, בתיה עמית, גלית חגי, רן פלג, מירלה וידר, מיכל קלינשטרן, דודי מדז'ינסקי, אחלאם מחאג'נה, סולימאן חמוד
 פרסים והוקרה:  פרס מוריאל ודוד ג'קנאו על הצטיינות בהוראה פרס מקרן המחקר ע"ש הנרי גוטוירט  הקתדרה הכלל טכניונית ע"ש ישראל פולק
 תרומות עיקריות
 מטריצות אי שליליות, תורה ספקטרלית של גרפים, חינוך מתמטי.
 
אבי ברמן (נולד ב-8 בפברואר 1943) הוא מתמטיקאי ואיש חינוך ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה למתמטיקה בטכניון וחוקר בכיר במוסד שמואל נאמן למדיניות ציבורית.
ביוגרפיה

נולד בחיפה לחנה ומרדכי ברמן. למד בבית ספר גאולה ובבית הספר הריאלי. סיים את לימודי התואר השני במתמטיקה בטכניון ב-1968 ואת לימודי הדוקטורט במתמטיקה שימושית באוניברסיטת נורת'ווסטרן ב-1970.
אחרי שנתיים כפוסט-דוקטורט במרכז למתמטיקה שימושית באוניברסיטת מונטריאול ובמחלקה למתמטיקה באוניברסיטת מקגיל, חזר לטכניון. בטכניון היה חבר בוועדות שונות, ביניהן ועדת הקבע העליונה, הוועדה המרכזת של הסנט והוועד המנהל של חבר הנאמנים. הוא הקים ועמד בראש המרכז הקדם אקדמי שכולל את המכינה ואת היחידה לפעולות נוער ובראש הפקולטה לחינוך למדע וטכנולוגיה. במסגרת פעולות הנוער יזם את הקמת SCI TECH, הכתה הטכניונית בבי"ס עירוני ה והכתה המתמטית בבית הספר הריאלי, וערך, יחד עם פרופ' יוסף גיליס ממכון ויצמן את "אתגר - גליונות מתמטיקה". מחוץ לטכניון, היה חבר בוועד המנהל של בית הספר הריאלי ובוועד המנהל של מדעטק, בוועדת המקצוע למתמטיקה של משרד החינוך ובמספר ועדות של המל"ג. בנוסף, סייע בהקמה של מכון המילטון למתמטיקה שימושית באוניברסיטה הלאומית של אירלנד במיינוט והיה בוועדה המייעצת של המכון.
אחרי הפרישה המשיך ברמן לעסוק במחקר ואף הצטרף למוסד שמואל נאמן, בו השתלב בפרויקטים שעוסקים במרקם העדין בין החברה הערבית והחברה היהודית ובחינוך בחרום. לימד והנחה בתוכנית מדעני העתיד ובתוכנית מנחים-עמיתים. בנה ולימד קורס על "פתרון בעיות, חיבור בעיות ובחירת בעיות" באורנים - המכללה האקדמית לחינוך ולימד בטכניון קורס בתורת המטריצות בשיטת "פתרון בעיות לפני הרצאה".
נשוי לדליה ולהם שלוש בנות ועשרה נכדים. מתגוררים בשכונת דניה שבחיפה.
ספרים

A. Berman and R.J. Plemmons, Nonnegative Matrices in the Mathematical Sciences, Classics in Applied Mathematics, SIAM, Philadelphia, 1994
A. Berman and N. Shaked-Monderer, Completely Positive Matrices, World Scientific, 2003
N. Shaked-Monderer and A. Berman, Copositive and Completely Positive Matrices,World Scientific, 2021
A. Berman, A problem-based journey from elementary number theory to an introduction to matrix theory - The president problems. World Scientific, 2022
R. Leikin, A. Berman and B. Koichu, Creativity in Mathematics and the Education of Gifted Students, Sense Publishers, 2009
S. Stewart, C. Andrews-Larson. A. Berman and M. Zandieh, Challenges and Strategies in Teaching Linear Algebra, Springer, 2018
הערות שוליים

↑  מחנה מחקר בינלאומי לנוער בטכניון
↑  Hamud and A. Berman. New constructions of non-regular cospectral graphs. Spec. Matrices, 12 (2024)
↑  N. Krupnik and A. Berman. The graphs of pyramids are determined by their spectrum, Linear Algebra and its Applications (2024)
↑  A. Berman, A. Mahagna, I. Ram and A. Wolf, Problem-Solving before instruction: a case study of a matrix theory course, PRIMUS, (2024).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276689105171  BnF: cb123739923 (data)  dblp: 49/1350  GND: 1017967210  ISNI: 0000 0001 1076 2779  LCCN: n79023283  MGP: 43605  NKC: vut2014814644  NLA: 35017840  NTA: 067486827  SUDOC: 032776276  VIAF: 91256137   WorldCat (עם VIAF): 91256137
The End (שיר של הדלתות)

| --- | --- |
 שיר בביצוע הדלתות
 מתוך האלבום The Doors
 יצא לאור:  4 בינואר 1967
 תאריך הקלטה:  אוגוסט 1966
 מקום הקלטה:  Sunset Sound Recorders, הוליווד, לוס אנג'לס
 סוגה:  רוק פסיכדלי ,ראגא רוק, ספוקן וורד
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  11:41
 חברת תקליטים:  אלקטרה רקורדס
 כתיבה:  ג'ים מוריסון, רובי קריגר, ג'ון דנסמור, ריי מנזרק
 לחן:  ג'ים מוריסון 
 הפקה:  הדלתות, פול רוטשילד
 
"The End" (בעברית: "הסוף") הוא שיר אפי של להקת הרוק האמריקאית הדלתות. הסולן ג'ים מוריסון כתב בתחילה את מילות השיר על פרידתו מחברתו מארי וורבלו, אך התפתח לאורך חודשים ספורים לשיר ארוך יותר העוסק במוות, מרד חברתי ותסביך אדיפוס במהלכו האדם יגיע לחירות בכך שהרג את מה שהוריו נטעו בו. הלהקה הקליטה את השיר, שהוא באורך 12 דקות, כשיר האחרון באלבום הבכורה שלהם שיצא לאור ב-4 בינואר ,1967. השיר זכה לפופולריות והצלחה גדולה יותר כששומש בסרט המלחמה של פרנסיס פורד קופולה ,"אפוקליפסה עכשיו" שיצא ב-1979 ,כשמונה שנים לאחר מותו של מוריסון.
השיר דורג במקום ה-336 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין "רולינג סטון" ב-2010. סולו הגיטרה בשיר דורג במקום ה-93 ברשימת "100 סולואי הגיטרה הגדולים בכל הזמנים".
כתיבה והקלטה

מוריסון כתב את השיר בליל חורף 1967 בבוץ מתחת למזח חוף ונציה בלוס אנג'לס ובמהלך ראיון בשנת 1969, הסביר את המילים;
בכל פעם שאני שומע את השיר הזה...זה אומר לי משהו אחר. אני באמת לא יודע מה ניסיתי להגיד. זה רק התחיל כשיר פרידה פשוט ...כנראה רק לילדות, אבל יכולתי לראות איך זה יכול להיפרד מעין ילדות. אני באמת לא יודע. אני חושב שזה מספיק מורכב ואוניברסאלי בדמיונו, כך שזה יכול להיות כמעט כל דבר שתרצה שיהיה
כשהתראיין לליזי ג'יימס, הוא הסביר את משמעות הבית "My only friend, the End" בשיר; "לפעמים הכאב הוא יותר מדי לבחינה, או אפילו לסבול אותו...אבל זה לא הופך אותו לרשע - או בהכרח מסוכן. אבל אנשים חוששים ממוות אפילו יותר מכאב. מוזר שהם מפחדים מהמוות. החיים כואבים הרבה יותר ממוות. ברגע המוות הכאב נגמר. כן - אני מניח שזה חבר".
זמן קצר מעבר לנקודת האמצע של גרסת האלבום שאורכה כמעט 12 דקות, השיר נכנס לחלק מדובר עם המילים "הרוצח התעורר לפני עלות השחר/הוא נעל את נעליו". קטע זה של השיר מגיע לשיא דרמטי עם השורות, "אבא / כן בן? / אני רוצה להרוג אותך / אמא, אני רוצה..." (כשהמילים הבאות צרחו בלי להבין שמדובר ב"לזיין", שאת מילה זו צנזרו באמצעות עיצוב סאונד) שמדבר על תסביך אדיפוס. מוריסון עבד בהפקת תלמידים של ההצגה "אדיפוס רקס" בעת לימודיו באוניברסיטת פלורידה, והקלידן ריי מנזרק הסביר;
הוא נתן קול בסגנון רוקנרול לתסביך אדיפוס, באותה תקופה מגמה שנדונה בהרבה בפסיכולוגיה הפרוידיאנית. הוא לא אמר שהוא רוצה לעשות את זה לאמא ולאבא שלו...הוא שחזר קצת דרמה יוונית. זה היה תיאטרון!
בספרו האוטוביוגרפי Riders on the Storm ,מתופף הלהקה ג'ון דנסמור נזכר ברגע בו מוריסון הסביר בפניו את משמעות השיר;
בשלב מסוים ג'ים אמר לי במהלך ההקלטה, והוא דמע, והוא צעק באולפן, 'מישהו מבין אותי?!' ואמרתי שכן, אני כן, ומיד שם נכנסנו לדיון ארוך וג'ים פשוט אמר שוב ושוב להרוג את האב, לדפוק את האמא ובעצם מסתכם בזה, תהרוג את כל הדברים בעצמך שהם מושתלים בך ואינם מעצמך, הם מושגים זרים שאינם שלך, הם חייבים למות. לזיין את האמא
 זה דבר מאוד בסיסי, וזה אומר לחזור למהות, מהי המציאות, אפשר לגעת בזה, זה הטבע, זה לא יכול לשקר לך. אז מה שג'ים אומר בסוף קטע האדיפוס, שהוא בעצם אותו דבר שהקלאסיקה אומרת, תהרוג בעצמך את המושגים הזרים, תחזיר לעצמך את המציאות, זה הסוף של המושגים הזרים, ותחילת המושגים האישיים.
בנוסף לכך, לדברי מגזין מוג'ו והרולינג סטון במהלך תהליכי ההקלטה של השיר, מוריסון נהג לשכב על רצפת הסטודיו תוך כדי כך שהוא ממלמל וחוזר על המילים; "לזיין את האמא, להרוג את האבא" עד שלפתע עמד והשליך טלוויזיה על חלון לוח הבקרה באולפן. לאחר התקרית, הוא נשלח הביתה בידי המפיק פול רוטשילד אולם מוריסון לקח מנת LSD ,חזר במהלך הלילה לאולפן ההקלטות וריסס אותו במטיף כיבוי אש, אותה תקרית קרתה במהלך הקלטת השיר "Light My Fire" כשחשב מוריסון שהאולפן עלה באש כך לדברי הגיטריסט רובי קריגר, וכשרוטשילד חזר, הוא ביקש לתת את נזק האולפן לחברת אלקטרה רקורדס. השיר הוקלט באופן חי באולפן ללא אובר-דאבינג. שני טייקים הוקלטו כשהשני שומש עבור האלבום.
כתיבה והקלטה > סגנון מוזיקלי

השיר תואר כאחד מחלוצי ז'אנר הרוק הגותי, כשבביקורתו של ג'ון סטיקני בויליאמס רקורד שיצאה באוקטובר 1967, תיאר אותו כ"רוק גותי". בשנת 2017, Pitchfork כלל את השיר ברשימת "סיפור הגות ב-33 שירים". באתר קוסמיק, ראסטי פייפס תיאר את סגנון השיר כאחת הדוגמאות המוקדמות של ארט רוק. אולם, למרות זאת, השיר בעצם מורכב מסגנונות של רוק פסיכדלי, ראגא רוק וספוקן וורד. בנוסף, סגנון המוזיקה בשיר מושפע מאוד ממוזיקה הודית בעיקר בחלקי הגיטרה. קריגר השתמש בכיוון גיטרה שלמד משיעוריו של ראווי שנקר בבית הספר הקנארי למוזיקה בלוס אנג'לס, על מנת ליצור סאונד דמוי סיטאר או וינה.
גרסאות אחרות

לשיר יצאו מספר גרסאות הנבדלות מהמקורית, בין היתר גרסה בת 6 וחצי דקות שיצאה בתקליטור The Very Best of The Doors. נעשה שימוש בשיר בסרט "אפוקליפסה עכשיו" שיצא 8 שנים לאחר מותו של מוריסון ,ב-1979, אך שומשה גרסה שעברה רמיקס במיוחד עבור הסרט. בראיון לרדיו משנת 2020, קריגר סיפר שלפרנסיס פורד קופולה ויוצרי הסרט הייתה רשות להשתמש בכמעט כל שירי הלהקה ,אך בחרו ספציפית בשיר הזה מאחר שהתאים.
בהופעות החיות, הלהקה נהגה לעשות את השיר כסוגר את ההופעות משום שהוא נקרא "הסוף". במועדון המטריקס בסן פרנסיסקו, גרסת השיר בהופעה הייתה כ-14 דקות, בזמן שההופעה המפורסמת ביותר של הלהקה בהוליווד בול ביולי 1968 ,הגרסה הייתה כ-15 דקות, בחורף 1970 במהלך הופעה בניו יורק השיר ארך 17 דקות וכך גם במאי 1970 בהופעה בדטרויט.
שינויים במחלוקת ואווירה

כשהלהקה הופיעה לראשונה עם השיר במועדון הפופולרי בלוס אנג'לס וויסקי א-גוגו בערך ככמה חודשים או שנה אחרי יציאת האלבום הראשון, הם נזרקו מחוץ למועדון בשל חלק האדיפוס בשיר שבו מוריסון שר על "לזיין את האמא" ולהרוג את אבא. חלק זה גם הפך לשנוי במחלוקת במרוצת השנים. אך לעומת זאת, מוריסון ידע שמדובר בנושא קשה ומטריד לשמיעה ולכן עשה זאת.
בנוסף לכך, בהופעות שלאחר מכן, מוריסון נהג לייצר אווירה מיסטית ומסתורית עבור הקהל כשהשיר נוגן כאשר נהג לצעוק את המשפט "Bring Out Your Dead" (הביאו את המתים שלכם) ,משפט שהיה מוכר בתקופת ימי הביניים בקרב המוציאים להורג. בנוסף נהג מוריסון לרקוד ריקוד אינדיאני עתיק שנקרא "ריקוד הרפאים", שלפי אמונות שונות בקהילת הילידים האמריקאים עליהם מוריסון למד, מחבר את עולם החיים עם עולם המתים כדי להביא שלום ושגשוג.
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 500,000 |
קייטי פינדלי

| --- | --- |

פינדלי ב-2013
 לידה:  28 באוגוסט 1990 (בת 34) וינדזור, אונטריו, קנדה
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 מקום לימודים:  Eric Hamber Secondary School 
 פרופיל ב-IMDb
 
קייטי פינדלי (באנגלית: Katie Findlay; נולדה ב-28 באוגוסט 1990) היא שחקנית קנדית, אשר ידועה בעיקר בשל תפקידה בתור רוזי לארסן בסדרה "ההריגה" ברשת AMC, בזכות תפקידה בתור מגי לאנדרס בסדרה "יומני קארי" ברשת The CW ובשל תפקידה בתור רבקה סאטר בסדרה "המדריך לרוצח" של שונדה ריימס לרשת ABC.
ביוגרפיה

פינדלי נולדה בווינדזור, אונטריו, קנדה, היא גדלה בחוף המערבי של העיר ונקובר, שבקולומביה הבריטית. היא הייתה בלרינה במשך 12 שנים, עד שפרשה עקב פציעה בגב. תחביביה הם אמנות, היסטוריה, שירה, ספרי קומיקס ויוגה. היא ממוצא פורטוגזי, סיני, אנגלי וסקוטי.
קריירה

בשנת 2010 פינדלי הופיעה בשני פיילוטים של רשת CBC והתארחה בסדרת המדע בדיוני "פרינג'" ברשת פוקס, ובסדרת המשטרה הקומית "בניחוש חוקר" ברשת USA. היא גם גילמה את אמילי בסרט הטלוויזיה הקנדי "Tangled" באותה שנה.
בשנת 2011 גילמה את רוזי לרסן בעונה הראשונה של הסדרה "ההריגה", בתפקיד נערה בת 17 שנרצחה באורח פלא ועלילת 2 העונות הראשונות סובבות את חקירת הרצח שלה. היא הופיעה בתור אורחת במספר סדרות כולל "רצף הזמן", "סטארגייט יוניברס" ובסדרת הקנדית "Endgame".
בשנת 2012, לוהקה פינדלי בתור מגי לאנדרס בסדרת הנעורים של רשת The CW, "יומני קארי", פריקוול של "סקס והעיר הגדולה". באותה השנה היא קיבלה תפקיד בסרט המדע בדיוני "הפילוסופים" (אנ')", בו היא גילמה את דמותה של בוני.
במרץ 2014, קיבלה פינדלי תפקיד ראשי בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC, "המדריך לרוצח" של שונדה ריימס. בסדרה היא מגלמת את רבקה סאטר, בחורה מסתורית המואשמת ברצח חברתה הטובה. ב-2015 חזרה כדמות אורחת בעונה השנייה.
בסתיו 2015, הוכרז כי השחקנית לוהקה לסרט חג מולד חדש בשם "The Bridge" בערוץ הולמרק, שמבוסס על הרומן של הסופרת קארן קינגסברי. עוד באותה שנה, שיחקה פינדלי בסרט הדרמה המוזיקלי "ג'ם וההולוגרמות" שביים ג'ון מ. צ'ו.
בשנת 2017 הצטרפה פינדלי כדמות ראשית בעונתה השלישית של הסדרה הקומית "כשגבר פוגש אישה" של רשת FXX; פינדלי גילמה את לוסי, מושא אהבתו החדשה של ג'וש (ג'יי בארושל).
בשנת 2019 החלה לשחק בתפקיד החוזר של ליזבת' בסדרת המסתורין "ננסי דרו" ברשת The CW; אשר מבוססת על הדמות הראשית בסדרת ספרים בלשיים.
בשנת 2021 שיחקה בתפקיד חוזר של רוז בעונתה השנייה של סדרת הדרמה-קומית-מוזיקלית "הפלייליסט של זואי" ברשת הטלוויזיה NBC.
במרץ 2022 לוהקה פינדלי לאחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "ווקר: אינדפנדנס‏" של רשת The CW; לצידה של קתרין מקנמרה. פינדלי תגלם את קייט, רקדנית בורלסקה, שהיא למעשה סוכנת פדרלית, שמגיעה העירה כדי לחקור את פעולה סודית והיא שמה את עינה החדה על השריף החדש בעיר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Crash Site: A Family in Danger | פרנסס סאונדרס |  |
| 2013 | הפילוסופים (אנ') | בוני |  |
| 2014 | Premature | גבריאל |  |
| 2015 | The Dark Stranger | לאה גריסון |  |
| 2015 | ג'ם וההולוגרמות | מארי "סטורמר" פיליפס |  |
| 2020 | Straight Up | רורי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Tangled | אמילי | סרט טלוויזיה של CBC |
| 2010 | פרינג' | ג'יל רדמונד | פרק: "The Man from the Other Side" |
| 2010 | בניחוש חוקר | מינקה | 2 פרקים |
| 2011 - 2012 | ההריגה | רוזי לארסן | תפקיד חוזר (עונה 1), 13 פרקים |
| 2011 | Endgame | מייסי מקדונלד | פרק: "The Other Side of Summer" |
| 2011 | סטארגייט יוניברס | אלי | 2 פרקים |
| 2012 | רצף הזמן | לילי ג'ונס | פרק: "A Test of Time" |
| 2013 - 2014 | יומני קארי | מגי לאנדרס | תפקיד ראשי (2 עונות); 26 פרקים |
| 2014 - 2015 | המדריך לרוצח | רבקה סאטר | תפקיד ראשי (עונה 1) תפקיד אורח (עונה 2); 16 פרקים |
| 2015 | The Bridge | מולי קאלנס | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2016 | The Bridge 2 | מולי קאלנס | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2016 | הקוסמים | אווה | 3 פרקים |
| 2017 | כשגבר פוגש אישה | לוסי | תפקיד ראשי (עונה 3); 10 פרקים |
| 2017 | Lost Generation | קופר | תפקיד ראשי; 11 פרקים |
| 2019 | אזור הדמדומים | דיילת אוויר | פרק: "Nightmare at 30,000 Feet" |
| 2019 - 2021 | ננסי דרו | ליזבת' | 8 פרקים |
| 2021 | הפלייליסט של זואי | רוז | 7 פרקים |
| 2021 | Psych 3: This Is Gus | ברין | סרט טלוויזיה של Peacock |
| 2021 | Love Strikes Twice | מגי טרנר | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2022 - הווה | ווקר: אינדפנדנס | קייט קארבר | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
ניתאי חסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במרץ 1998 (בן 26) ישראל ישראל
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שיט תחרותי
 
השייטים הישראלים נועה לסרי וניתאי חסון ב-2024
ניתאי חסון (נולד ב-15 במרץ 1998) הוא שייט מפרשית 470 ישראלי, המתחרה באולימפיאדת פריז 2024 יחד עם השייטת נועה לסרי.
ביוגרפיה

חסון נולד וגדל במושב הבונים. מתאמן במועדון השיט הפועל שדות-ים.
בצעירותו זכה באליפות ישראל לנוער במספר הזדמנויות.
באוגוסט 2023 הבטיח יחד עם נועה לסרי את הכרטיס למשחקים האולימפיים באולימפיאדת פריז (2024), לאחר שהשניים העפילו לשיוט המדליות באליפות העולם שנערכה בהאג שבהולנד. בשיוט המדליות עצמו השניים ניצחו, וסיימו את האליפות במקום השביעי הכללי.
באולימפיאדת פריז 2024, בתחרות המעורבת ל-מפרשיות 470, סיים חסון יחד עם שותפתו נועה לסרי במקום השביעי בשקלול כלל השיוטים. לאחר שמונה שיוטי מוקדמות הם עלו לשיוט המדליות מהמקום השמיני הכללי ובשיוט המדליות הם סיימו במקום החמישי. בשקלול כלל השיוטים הם סיימו במקום השביעי בתחרות.
הערות שוליים

↑  ניתאי וחסון ונועה לסרי הבטיחו את הכרטיס למשחקים האולימפיים, באתר וואלה, 16 באוגוסט 2023
↑  ניתאי וחסון ונועה לסרי הבטיחו את הכרטיס למשחקים האולימפיים, באתר וואלה, 16 באוגוסט 2023
↑  רותם פלדברג, ‏חסון ולסרי סיימו במקום ה-7, הנשים בצמרת, באתר ערוץ הספורט, 17 באוגוסט 2023
↑  חסון ולסרי סיימו במקום השביעי בניקוד הכללי, באתר ONE‏, 8 באוגוסט 2024
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פריז (2024)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | איתמר איינהורן • רותם גפינוביץ • תומר זלצמן • מיכאל יעקובלב |  |
|  אתלטיקה | גשאו איילה • גירמה אמרה • בלסינג אפריפה • מאור טיורי • מארו טפרי • לונה צ'מטאי-סלפטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טוהר בוטבול • מאיה גושן •  רז הרשקו • ים וולצ'ק •   ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי •  פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר   נבחרת ישראל בג'ודו (טוהר בוטבול • מאיה גושן • רז הרשקו • ים וולצ'ק • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  התעמלות אמנותית | דריה אטמנוב    נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (שני בקנוב, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן, רומי פריצקי, אופיר שחם) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז |  |
|  טאקוונדו | אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (מוחמד אבו ניל, איתן אזולאי, ניב אליאסי, נועם בן הרוש, עמרי גאנדלמן, שון גולדברג, אוסקר גלוך, אושר דוידה, עדי יונה, אור ישראלוב, סתיו למקין, אלעד מדמון, עומר ניראון, ליאל עבדה, עיליי פיינגולד, איינאו פרדה, רוי רביבו, עידו שחר, דור תורג'מן) |  |
|  סיף | יובל פרייליך |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתן בן שטרית • דריה גולובטי • אנסטסיה גורבנקו • אלכסיי גליבינסקי • דוד גרצ'יק • מירון חרותי • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • אנדראה מורז • אדם מראענה • בר סולובייצ'יק • איילה ספיץ • לאה פולונסקי • רון פולונסקי • תומר פרנקל • מרטין קרטאבי |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • אריאל נשיא |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | רועי דרור • מיכאלה משה |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל בלומן • רובין מוהר • איזבלה רוסקוף |  |
|  שיט | עומר ורד וילנצ'יק • דור זרקה • ניתאי חסון • נועה לסרי • גל צוקרמן •  שרון קנטור •  תום ראובני • שי קקון |  |
דודו בוסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 במאי 1963 (בן 61) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:   פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים (2005)
 
הבית בו גדל בוסי בשכונת התקווה, ברחוב כביר 26
דודו בּוּסִי (נולד ב-4 במאי 1963) הוא סופר ועיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה

בוסי נולד ב-1963‏ בשכונת התקווה בתל אביב, אותה ואת תושביה הוא מזכיר רבות ביצירתו. הוא למד משחק במשך כשלוש שנים (1993-1996), והוא בוגר הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. במהלך 1998, בוסי פרש מתחום המשחק ובחר להתמקד בכתיבה.
במהלך שנת 2000 יצא לאור הרומן הראשון אותו כתב, "הירח ירוק בוואדי" בהוצאת עם עובד/ספרייה לעם. הספר הפך לרב-מכר וזכה לביקורות טובות. על הספר הוא אף זכה בפרס לסיפורת חדשה לשנת 2000. בשנה זו ובשנים שלאחריה, בוסי החל בכתיבת מאמרים וסיפורים קצרים בעיתונים: "הארץ", "ידיעות אחרונות", "מעריב, "מסע אחר", "תל אביב", "פנים" ו"העיר".
בשנת 2003 יצא לאור הרומן השני של בוסי, "פרא אציל" בהוצאת כתר. הספר היה רב-מכר, ואף הוא זכה לביקורות משבחות. הספר אף היה בין חמשת המועמדים האחרונים לפרס ספיר.
עבור שני הרומנים שכתב, הוענק לבוסי ב-2005 פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים. החל מפברואר בשנה זו, בוסי החל לכתוב טור שבועי בעיתון "העיר". במהלך שנה זו ובשנה שלאחריה, עובד ספרו של בוסי, "הירח ירוק בוואדי" לתסריט לסרט עלילתי באורך מלא, בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי.
"אמא מתגעגעת למילים" בהוצאת "כתר" הוא ספרו השלישי של דודו בוסי, כמו בספריו הקודמים, דודו בוסי משרטט, דרמה קומית משפחתית, באמצעות סיפורם של נזימה, רחמים ועובדיה הוא בוחן שאלות של זהות ואקסיומות חברתיות בישראל של העשורים האחרונים.
בשנת 2008 ראה אור ספרו הרביעי "בסמטאות" בהוצאת כתר ספרים, אשר מבוסס על טורו השבועי בעיתון העיר.
דודו בוסי היה אף אחד ממארגני וחותמי עצומת הסופרים הצעירים יחד עם ניר ברעם, שמעון אדף ואחרים שיצאו בקריאה להפסיק את הלחימה במהלך מלחמת לבנון השנייה. אחת מהמטרות של העצומה הייתה לצאת כנגד מה שנתפס בעיניהם כסופרים השייכים לממסד ותומכים בהמשך הלחימה ולהשמיע קריאה רעננה של הדור הספרותי הצעיר.
ספרו החמישי, "חלומות מזכוכית", ראה אור בהוצאת כנרת זמורה ביתן.
ב-2010 השתתף בוסי בסדרת הטלוויזיה התיעודית "מחוברים", העוקבת אחר חמישה גברים ישראליים המתעדים את עצמם במצלמת וידאו.
בוסי גרוש ואב לבת בשם קים.
ספריו

הירח ירוק בוואדי (עם עובד, 2000)
פרא אציל (הוצאת כתר, 2003)
אמא מתגעגעת למילים (הוצאת כתר, 2006)
בסמטאות (הוצאת כתר, 2008)
חלומות מזכוכית (כנרת, זמורה-ביתן, 2011)
הערות שוליים

↑  בועז כהן, ‏דודו מספר, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299352305171  BnF: cb14479700z (data)  CANTIC: a12148246  GND: 1089699182  ISNI: 0000 0000 6657 5836  LCCN: no2001011610  SUDOC: 121202151  VIAF: 37142781   WorldCat (עם VIAF): 37142781
אלי זולטא

| --- | --- |

 לידה:  1968 (בן 56 בערך)
 מוקד פעילות:  תל אביב-יפו, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 סוגה:  רוק, גלאם רוק, הבי מטאל ואלקטרו-אקוסטיק
 חברת תקליטים:  Journey Records   Zaza  Play Records
 שיתופי פעולה בולטים:  אלמנה שחורה
אלי זוּלטָא (נולד ב-1968) הוא מוזיקאי ישראלי, מייסד וסולן להקת המטאל הישראלית אלמנה שחורה.
ביוגרפיה > נעוריו ותחילת דרכו

אלי זולטא נולד בשנת 1968 בכפר שלם בתל אביב, לאב כבאי ולאם גננת. כילד, נשלח ללמוד במכון אבני וכן אצל מורה פרטית לציור, שם למד בתחומים תולדות האמנות, תורת הצבע וקומפוזיציה, וכן אמנות פלסטית, פיסול וציור. בנעוריו למד גיטרה באופן אוטודידקטי.
ביוגרפיה > שנות התשעים

בתחילת שנות ה-90 הקים את להקת "אלמנה שחורה". זולטא ניגן בלהקה בתפקיד גיטרה חשמלית ראשית, והיה אחראי לכתיבת והלחנת רוב השירים באלבום.
בשנת 1997 הפיק זולטא ג'ינגל לתוכנית הרדיו של דידי הררי, "דידי לוקאלי". כן השתתף בתוכנית הטלוויזיה "רחוב סומסום" לצידו של מוישה אופניק כשומר ראש לספיישל חנוכה. בנוסף, הוא שיחק בסרט מוקומנטרי, "זהירות מצלמה", של היוצרים שאול בצר ורועי ארד, בתפקיד איש השיערות.
בשנת 1998 כתב זולטא שיר בשם "מי יעצור את הדמעות", לזכר מותה של מכרתו ענבל פרלמוטר, סולנית להקת המכשפות שנהרגה בתאונת דרכים. השיר יצא כסינגל לרדיו באותה שנה.
אחד המיזמים שהגה זולטא, כונה "הנוער ינהג אחרת" - סדרה של מופעי רוק בשיתוף תחנת הרדיו גלגלצ, שנועדה לתת הסברה לנהיגה נכונה, מניעת שימוש בסמים, אלכוהול ובאלימות. מופעים אלו נערכו בכיכר רבין ובקביעות ושכיחות רבה בבתי ספר, במרכזים קהילתיים ובתיכונים ברחבי הארץ. פעילות זו נמשכת עד היום (2012) תחת הסלוגן "אם שותים לא נוהגים".
ב-1999 הלחין זולטא למעלה מ-20 שירים של המשוררת ציפי שחרור. השירים הפכו למופע אינטימי של שחרור והזמרת קרן הכט. המופע נכלל ב"סל תרבות ארצי" בישראל. בנוסף, הלחין וכתב את רוב השירים באלבום השני של קרן הכט, והפיק אותו מוזיקלית. במקביל, עבד עם אבנר גדסי על אלבומו ועל סיבוב ההופעות "הגברים בוכים בלילה".