stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרוץ מרכבות
מרוצי המרכבות ביוון העתיקה

המשחקים האולימפיים העתיקים, כמו שאר המשחקים הפאן-הלניים, כללו שני סוגים של מרוצי מרכבות - מרוצי מרכבות עם שני סוסים, ומרוצים עם ארבעה סוסים. בניגוד לאגדות, התווספו המרוצים לאולימפיאדה רק ב-680 לפנה"ס, כמעט 100 שנים לאחר האולימפיאדה הראשונה. במרוצים עצמם, לאחר כניסת הקהל להיפודרום, שם נערכה התחרות, החל השופט קורא בשמות בעלי המרכבות והרוכבים. ההיפודרומים באולימפיה היו באורך של 550 מטרים וברוחב של 270 מטרים, כלומר עד 60 מרכבות יכלו להתחרות בעת ובעונה אחת, למרות שקרוב לוודאי שבפועל התחרו הרבה פחות. מרוצי המרכבות ביוון כללו 12 סיבובים מסביב לרחבה, והם דרשו מהרוכבים לבצע פניות חדות בפינות. במהלך המרוץ השתמשו היוונים במספר עזרים טכנולוגים כדי לעזור לקהל ולרוכבים. מערך שערים מיוחד, שפתיחתו סימלה את תחילת המרוץ, הוצב כדי לתת לרוכבים במעגלים החיצוניים של המסלול יתרון התחלתי. פסלי ברונזה בצורת נשר ודולפין שמוקמו על עמודים הוגבהו כדי לסמל את תחילת המרוץ והונמכו במקביל להתקדמותו כדי לסמל את מספר הסיבובים שנותרו.
בניגוד לענפים אולימפיים אחרים, מרוץ המרכבות לא נעשה בעירום, קרוב לוודאי בשל האבק שנוצר מדהרת הסוסים ובשל הסיכון לתאונות קטלניות. הרוכבים לבשו "קכיסטיס" - חלוק שהודק בשלוש חגורות כדי למנוע כניסת אוויר. כדי לנוע מהר היה על רוכבי המרכבות להיות קלים וגבוהים, ולכן רובם היו בני נוער. המרכבות ששימשו לתחרויות היו בדרך כלל מרכבות קרב משופרות, למרות שבאותה תקופה מרכבות כבר לא שימשו את היוונים בקרב. המרכבות היו בבסיסן עגלות קטנות מעץ, בעלות שני גלגלים וללא גב. רגלי הרוכבים הוחזקו במקומן, אולם כיוון שהעגלות נחו על ציר הגלגלים, הנסיעה לא הייתה חלקה כלל. החלקים המעניינים ביותר במרוץ, לפחות מנקודת מבטו של הצופה, היו הפניות בסוף המסלול, שכן במקום זה התנגשו רוב המרכבות זו בזו או התהפכו יחד עם רוכביהם.
מרוצי המרכבות מעולם לא זכו במשחקים האולימפיים ליוקרתן של תחרויות הריצה, אולם הם נראו כחשובים יותר מתחרויות רכיבת הסוסים, שנעלמו מהמשחקים עוד בשלביהם המוקדמים. ביוון המיקנית היו רוכבי המרכבה גם בעליה, ולכן הם אלו שזכו בפרס. בימי המשחקים הפאן-הלניים לעומת זאת, נראה שבעלי המרכבות השתמשו בעבדים שהתחרו בשמם וזכו בשבילם בפרס. ארסכילאס, מלך קירנה, ניצח במשחקים הפיתיים ב-462 לפנה"ס כשעבדו היה היחידי שהצליח להשלים את המסלול. ב-416 לפנה"ס היו לגנרל האתונאי אלכיבידאס שבע מרכבות במרוץ, והוא זכה במקום הראשון, השני והרביעי - מן הסתם לא ייתכן שהגנרל נהג בכל שבע המרכבות בעצמו. פיליפוס השני ממוקדון השתתף באחד המרוצים וניצח בו כדי להוכיח שאיננו ברברי, אולם אם היה זה פיליפוס שנהג במרכבה בעצמו, מעמדו היה נחשב נמוך מזה של ברברי. מנגד, המשורר פינדר הילל את אומץ ליבו של הרודוטוס על כך שנהג במרכבתו שלו בעצמו. מכיוון שהנהגים במרוץ היו עבדיהם של בעלי המרכבות ולא בעלי המרכבות עצמם, יכלו גם נשים לזכות במרוץ. דוגמה טובה לכך היא קיניסקה, נסיכה ספרטנית, אחותו של אגסילאוס השני, שניצחה במרוץ גם ב-396 לפנה"ס וגם ב-392 לפנה"ס.
במשחקים הפאן-אתנאיים נחשבו מרוצי המרכבות לענף החשוב מכל, והזוכה במקום הראשון קיבל 140 אמפרות פאן אתנאיות מלאות בשמן זית - פרס יקר ערך. במשחקים הפאן-אתנאיים היו שתי צורות נוספות של מרוצי מרכבות: מרוץ מרכבות "אפובוטאי", שבו הרוכב קפץ באמצע המסלול מהמרכבה ורץ לצידה, ומרוץ "אנבוטאי" שבו היה על הנהג לקפוץ שוב פנימה לאחר שרץ מרחק מסוים. בשני המרוצים, כמו במרוצים הרגילים, המנצח היה זה שמרכבתו חצתה ראשונה את קו הסיום. אם המרכבה התהפכה והרוכב שרד, הוא יכול היה לנצח אם עבר את קו הסיום ברגל.
מרוצי המרכבות באימפריה הביזנטית

כמו אלמנטים רבים של האימפריה הרומית, אומצו גם מרוצי המרכבות באימפריה הביזנטית, למרות ששם לא נשמרו סטטיסטיקות מפורטות. קונסטנטינוס, הקיסר הראשון של האימפריה הביזנטית, העדיף את מרוצי המרכבות על פני קרב גלדיאטורים, שאותו ראה כמהול בעבודת אלילים. המשחקים האולימפיים בוטלו לבסוף גם הם עקב עבודת אלילים, בשנת 394, אולם מרוץ המרכבות נשאר פופולרי.
אין ראיות רבות לרמאות ולשוחד במרוצי המרכבות בתקופת הקיסרות הרומית, אולם בתקופת האימפריה הביזנטית נראה שהדבר הפך לנפוץ יותר. ספר החוקים החדש של האימפריה הביזנטית אסר כעת על הטלת קללות על מתחרים יריבים, אולם לא התייחס לנושא השוחד.
לבישת צבעי הקבוצה הפכה לחלק גדול מהמרוץ הביזנטי. מהקבוצות הרומאיות הראשונות נשארו רק שתיים, הקבוצה הכחולה והקבוצה הירוקה. הקבוצות הפכו בשלב זה ליותר מקבוצות ספורט וחשיבותם התעצמה גם בצבא, בפוליטיקה ובדת. לדוגמה, מעודדי הקבוצה הירוקה נטו להשתייך לסיעה המונופיזיטית בעוד שמעודדי הקבוצה הכחולה היו אורתודוקסיים יותר. במספר מקומות הפכו הקבוצות למעין כנופיות רחוב, שהרגו ושדדו. למרות שמהומות התרחשו כבר בתקופתו של ניקו, ההתפרעויות הוחמרו והגיעו לשיאן ב-532 במרידת ניקה, שהחלה לאחר שאנשים מאחת הקבוצות נעצרו בגלל ביצוע רצח. לאחר אירוע זה נראה שהספורט החל להיעלם משום שהפך ליקר מדי.
במאה התשיעית התאחדה הקבוצה הכחולה עם שרידי הקבוצה הלבנה, הקבוצה הירוקה התאחדה עם שרידי הקבוצה האדומה ושתי הקבוצות המאוחדות הפכו לצבאות מקומיים באזור. בשלב זה כבר היו הקבוצות מעורבות באופן בלתי הפיך בהיררכיה של האימפריה הביזנטית.
ההיפודרום בקונסטנטינופול המשיך לשרת את הקיסרים הביזנטיים במשך מאות שנים, גם לאחר היעלמות הספורט, עד שנבזז ב-1204, במסע הצלב הרביעי. במהלך הביזה הסירו הצלבנים את סוסי מרקוס הקדוש, ארבעה סוסי ברונזה שהיו במקור חלק מאנדרטה לקוודריגה שנבנתה על ידי קונסטנטינוס. פסלי הסוסים השתמרו וניתן לראותם בבזיליקת סן מרקו שבוונציה.
ראו גם

היפודרום קונסטנטינופול
"הרכב מדלפי", אחד הפסלים המפורסמים ביותר מיוון העתיקה, מראה את צורתו של רוכב המרכבה, גבוה ורזה - בדרך כלל נער.
הקירקוס מקסימוס ברומא - קירקוס שיכול להכיל עד 250,000 אנשים, שימש כבמה המרכזית לספורט
בפסיפס, מנצח במרוץ המרכבות הרומי מהקבוצה האדומה
בפסיפס, רוכב מרכבות בלבוש הרשמי של הקבוצה הלבנה
פרסקו בבית הווטי בפומפיי המתאר מרוץ מרכבות רתומות לצבאים
בתמונה חיקוי של ארבעת הסוסים של מרקוס הקדוש. הסוסים היו במקור חלק מאנדרטה לקוודריגה ששכנה במשך שנים בהיפודרום קונסטנטינופול. ב-1204 האנדרטה נבזזה וכיום ניתן למצוא את הסוסים בבזיליקת סן מרקו שבוונציה.
מעבר סופה

| --- | --- |
 מיקום:  בסמוך לסופה
 סגירת המעבר:  2007
 קואורדינטות:  31°15′25″N 34°19′34″E﻿ / ﻿31.256944444444°N 34.326111111111°E﻿ / 31.256944444444; 34.326111111111
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) מעבר סופה(למפת מערב הנגב רגילה) מעבר סופה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעבר סופה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעבר סופה he
 
מעבר סופה היה מעבר גבול בסמוך לקיבוץ סופה, ששימש פלסטינים בדרכם לעבוד בישראל וכן להעברת סחורות לרצועת עזה. מעבר הגבול והבסיס הצבאי הסמוך אליו היו נתונים למספר התקפות פלסטיניות, והמעבר נסגר לסירוגין.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בינואר 2005 ולאחר שבמעבר קרני אירעה מתקפת טרור במעבר שבה נהרגו שישה אזרחים ישראליים ונפצעו שישה נוספים הוחלט לפתוח את מעבר סופה מחדש כדי להכניס סחורות לרצועה, בהם בין היתר עד 250 טון של מוצרים חלב, אורז, ביצים ועוד שמגיעים מרחבי מדינת ישראל.
גם שנה לאחר מכן, בינואר 2006 הוחלט לא לעשות שימוש במעבר קרני ולהשתמש במעבר סופה כדי להעביר את כ-500 קלפיות פלסטיניות לרצועת עזה לקראת הבחירות הפרלמנטריות שנערכו באותו חודש.
ביולי 2007 התרחשה במעבר מהומה בעקבות כתב של ערוץ 10, שלומי אלדר שניסה להיכנס לרצועה דרך מעבר סופה על מנת לראיין נהגים פלסטינים. בעקבות ניסיון של אלדר החלו נהגים ישראלים ליידות אבנים לעבר אלדר וצוות החדשות שבא איתו ולאחר מכן החליטו בצה"ל לסגור את המעבר. לטענת גורמים בצבא, אלדר ניסה להיכנס לרצועה ללא אישור ובשל כך הוחלט לזמנו לחקירה.
בספטמבר 2007 הקים סגן שר הביטחון, מתן וילנאי ועדה שבחנה את המשך הפעלת המעברים בגבול רצועת עזה. בדיוני הוועדה עלתה האפשרות לסגור את מעבר סופה לאלתר ואכן חודש לאחר מכן נסגר המעבר ומעבר כרם שלום הפך לנקודת הכניסה היחידה לרצועה. אולם, חודש לאחר מכן, החליט וילנאי לפתוח את המעבר בשנית וזאת חרף התנגדות של גורמים בצה"ל, מאז המעבר נסגר ונפתח לסירוגין בעקבות אירועים ביטחוניים או מדיניים.
הערות שוליים

↑  United Nations. The Gaza Strip: Access Report January 2006 (PDF). אורכב מהמקור ב-2009-10-13. נבדק ב-2008-06-05.{{cite conference}}:  תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  Issacharoff, Avi (2007-06-27). "Crossings used to bring aid into Gaza closed due to terror alerts". Haaretz. נבדק ב-2008-06-05.
↑  מערכת פורט2פורט, מעבר סופה נפתח להכנסת סחורות לרצועת עזה, באתר פורט2פורט, ‏27 בינואר 2005
↑  גדי גולן, ‏מעבר סופה נפתח להעברת הקלפיות לרצועת עזה, באתר גלובס, 22 בינואר 2006
↑  אמיר בוחבוט, מעבר סופה נסגר בשל כניסת עיתונאי ישראלי, באתר nrg‏, 24 ביולי 2007
↑  יובל אזולאי, משרד הביטחון: מעבר סופה בעייתי והוא עשוי להיסגר, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2007
↑  בפיקוד הדרום אומרים שאת מעבר סופה קשה יותר לאבטח מאשר את מעבר כרם-שלום. ומחבלים עלולים לנצל זאת לחטיפה במהלך העברת סחורות., באתר ערוץ 7, 15 בנובמבר 2007
↑  "Humanitarian assistance to Gaza since Feb 27 escalation in terror". Israel Ministry of Foreign Affairs. נבדק ב-2008-06-05.
↑  "Vilnai Opens Sufa Crossing Despite IDF Objections". Arutz Sheva. 2007-11-15. נבדק ב-29 באפריל 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  מעבר סופה ייפתח הבוקר להעברת סיוע לרצועת עזה, באתר ynet, 22 באפריל 2008
↑  מעבר סופה במועצה האזורית אשכול נפתח הבוקר באופן מיוחד לצורך העברת 11 משאיות עם כ-400 טון של סיוע הומניטרי לתושבי רצועת עזה, מתנת מלך ירדן עבדאללה. (תמונת ארכיון), באתר ערוץ 7, 6 באפריל 2006
מרקוס רוהדן

מרקוס רוהדן (בשוודית: Marcus Christer Rohdén; נולד ב-11 במאי 1991) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת א.א.ק. לרנקה.
קריירת מועדונים

רוהדן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים "הוסנה" ובגיל 16 הצטרף לאלפסבורג. בדצמבר 2011 רוהדן חתם על חוזה לחמש שנים בקבוצה הבוגרת. ב-26 באוגוסט 2012 רוהדן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל השוודית המשחק הליגה נגד האקן, בו גם כבש את שער הבכורה שלו.
ב-3 באוגוסט 2016 רוהדן חתם בקרוטונה, העולה החדשה לסרייה א'.
ב-13 באוגוסט 2019 רוהדן חתם בפרוזינונה בה משחק במרכז השדה לצד גריגוריס קסטנוס.
ב-26 ביולי 2023 חתם בפתיח קראגומרוק מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, שיחק רוהדן בנבחרת הנערים והנבחרת הצעירה של שוודיה.
ב-15 בינואר 2015 רוהדן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0-2 נגד חוף השנהב, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.
רוהדן השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2018.
תארים

ליגת העל השוודית: 2012
הסופר קאפ השוודי: 2013
נאוצ'ן

| נאוצ'ן |
| --- | --- |
 אווז אורינוקו
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
תת־משפחה:: ברווזי צדפות
סוג:: נאוצ'ן
שם מדעי
 Neochen

אווז האנדים בקינון
נאוצ'ן (שם מדעי: Neochen) הוא סוג של עופות מים נאוטרופים מתת-משפחת ברווזי צדפות ממשפחת הברווזיים, הכולל כיום שני מינים: אווז אורינוקו ואווז האנדים. בעבר נכללו עוד שלושה מינים שנכחדו בסוג.
ברווזים אלה דומים במראם לאווזים, אך בעלי קירבה גדולה יותר ליאורית, לטדורנה ולעוד ברווזים טרופיים. בעבר סיווגו את אווז אורינוקו ליחידי בסוגו. כיום הפרידו את אווז האנדים מהסוג הקרוב ברווז צדפות, עקב הבדלים מולקולריים קטנים.
מינים

אווז אורינוקו (Neochen jubata)
אווז האנדים (Neochen melanoptera)
Neochen barbadiana - נכחד
Neochen debilis - נכחד
Neochen pugil - נכחד
מרקם הקרקע

מרקם הקרקע הוא מונח בפדולוגיה (חקר האדמה), המתאר כלי סיווג לאפיון הקרקע, בשדה ובמעבדה, על פי גודל וסוג החלקיקים המרכיבים את הקרקע. לרוב, ההתייחסות היא לחלקיקים האנאורגניים, אך לעיתים גם לחלקיקים האורגניים. הגדרת מרקם הקרקע מתבצעת על ידי משולש מיון, שמתייחס ליחס חול, טין (סילט) וחרסית. מראה ותחושת הקרקע משתנים כפועל יוצא ממרקם הקרקע. גודלם של חלקיקים אלו, שהיו שברי סלעים בעברם, משתנה באופן ניכר החל מפיסות חצץ גדולות (גופים מוצקים הגדולים מ-2.0 מ"מ) ועד גרגרי החרסית הקטנים ביותר (חלקיק הקטן מ-0.002 מ"מ). הגדרת חלקיקי הקרקע מתבססת בעיקר על גודלם והרכבם המינרלי של הגרגרים. לרוב, ככל שגודל הגרגיר קטן הלכידות בין החלקיקים גדלה, זהו אחד הגורמים המשפיעים על מרקם הקרקע.
סיווג הקרקע לפי המרקם

את מרקם הקרקע בודקים לרוב באמצעות משולש קרקעות, לאחר שבודקים (באמצעים כימיים ועל פי חוק סטוקס) כמה חרסית (גרגרים הקטנים מ-0.002 מ"מ), כמה טין (0.002-0.05 מ"מ ) וכמה חול (גרגרים שגודלם עד 2 מ"מ) יש בקרקע, ניגשים לדיאגרמה ובודקים איך נקרא מרקם הקרקע הנבדקת.
דגימת יד

לעיתים אנו נדרשים לבצע בדיקת קרקע מבלי שברשותנו ציוד מעבדה משוכלל. לכן, בעזרת תרשים הזרימה המופיע משמאל נוכל לאפיין את סוג הקרקע. הנחת העבודה בבניית התרשים מתבססת על ערכי הנוזלים שבדגימת היד וכן על דגם השבירה של הדגימה. לכל סוג קרקע ישנו דגם שבירה שונה. כדי להמחיש זאת, יש לנסות ולדמיין מה יקרה אם ננסה למעוך בכף ידינו אדמת חרסית בוצית לעומת רגב חול בחוף הים.
חלוקת קרקע

חלוקת הקרקע מתייחסת לטווח של גודל הגרגר. קיימות שתי שיטות מיון מקובלות לחלוקת הקרקע. השיטה הראשונה היא השיטה הבריטית, ADAS, שמשתמשת ב-11 חלוקות, השיטה השנייה היא פותחה על ידי משרד החקלאות האמריקאי, ה-USDA, שמשתמשת ב-12 חלוקות. במדעי הקרקע משתמשים בחלוקה 
הבריטית ואילו בגיאומורפולוגיה, השיטה המקובלת היא החלוקה האמריקאית.
חרסית: חלקיק שקטן מ-0.002 מ"מ
טין (סילט): 0.002-0.05 מ"מ
חול דק מאוד: 0.05-0.10 מ"מ
חול בינוני: 0.25-0.50 מ"מ
חול גס: 0.50-1.00 מ"מ
גרגרי חול גדולים: 1.00-2.00
על פי חלוקה זאת, על גרגרים הגדולים מ-2 מ"מ לא נאפיין קרקע.
לכל מדינה יש את חלוקת גודלי הגרגר שלה על פי המאפיינים הנפוצים שלה.
אחוז המינרלים שמרכיבים את הקרקע משפיעים על אופן תיאור מרקם הקרקע.
תכונה הנגזרת מהרכב המינרלי וממרקם הקרקע הוא שטח הפנים הסגולי, שהוא שטח הפנים של כלל החלקיקים ב-1 גרם של קרקע יבשה.
מיון מרקם קרקע

מרקם הקרקע הוא ביטוי לגודל החלקיקים שמהם מורכבת הקרקע. מרקם הקרקע מסווג על פי האחוזים, לפי משקל של שלושת המקטעים (fractions) של גודל הגרגר.
עם מקטעי הקרקע נמנים חרסית, טין (סילט), וחול. התפלגות גודל החלקיקים מבטאת את הכמויות היחסיות של החלקיקים בגדלים השונים המרכיבים את הקרקע. מקטעי חרסית, טין וחול בכמויות שוות למדי מכונים יחדיו חמרה (סיין). לפי מרקם הקרקע מבחינים בין קרקעות מסוג חרסית, טין וחמרה. ישנן קרקעו המכילות תערובת ביניים של מרכיבים אלה כמו למשל : "חרסית חולית", "טין חולי " או "חול חמרתי" (loamy sand ), בקרקע חולית-חמרתית למשל, המקטע החולי של הקרקע עשיר בגרגירי קוורץ ולעיתים גם בפלדספר ואילו המקטע החרסיתי עשיר במינרלים ובתחמוצות ברזל.
סיווג הקרקע נקבע לרב בעזרת שימוש במשולש קרקעות. לדוגמה: קרקע המכילה 62% חרסית, 20% חול ו-18% טין תחשב כטרה רוסה (חרסיתית), ולעומת זאת קרקע המכילה 15% חרסית, 65% טין ו-20% חול תחשב כקרקע טין-חמרה (loamy silt).
ההיסטוריה של מיון קרקע

הסיווג הראשון, היא השיטה הבינלאומית, הוצע לראשונה על ידי אלברט אטרברג (1905), והתבסס על מחקריו בדרום שוודיה. אטרברג בחר את הגודל 20 מיקרו מטר כגבול עליון למקטע של טין, וזאת כיוון שגודל חלקיקים קטן מגודל זה אינו נראה לעין בלתי-מזוינת. הוועדה הבינלאומית של האגודה למדעי הקרקע (ISSS) המליצה על שימוש בסיווג זה במסגרת הקונגרס הבינלאומי הראשון של מדעי הקרקע ב-1927 שהתקיים בוושינגטון. אוסטרליה גם אימצה שיטה זו וציינה כי מרווחי הלוגריתמים השווים של השיטה הם תכונה מעולה ושיש לשמרה. משרד החקלאות בארצות הברית אימץ שיטה שונה ב-1938, וארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO) השתמש בשיטה זו במפת הקרקע העולמית של ארגון אונס"קו ו-FAO וגם המליץ על השימוש בה.
החשיבות במיון סוגי הקרקע

למיון סוג הקרקע האופייני לאזור מסוים חשיבות רבה בהבנת ההתנהגות הפיזיקלית של הקרקע בעוד שדיסציפלינות רבות החל מגאוגרפיה דרך מקצועות ההנדסה וכלה במדעי החקלאות משקיעים משאבים רבים בבחינת התנהגות הקרקע תוך שהם ממיינים אותה לפי השיטות שהוצגו לעיל. אחד המאפיינים החשובים ביותר של סוגי הקרקע השונים הוא מנת הרטיבות של הקרקע המייצגת את תכולת המים בקרקע, נתון המשפיע בין השאר על יכולת סחיפת הקרקע. חקלאי הבונה תוכנית השקיה לחלקה מסוימת ייעשה שימוש בנתוני סחיפת הקרקע כדי להימנע מהאצה של סחיפת הקרקע מעבר לתהליך הטבעי הקיים. מהנדס אזרחי לדוגמה, עושה שימוש במאפייני הקרקע על מנת לבחור את סוג מבנה התמך (קיר תומך, סוללה או סכר) שעליו לתכנן כדי לשאת את העומסים שמפעיל המבנה על הקרקע. בישראל ובעולם קיימות חברות המתמחות בבדיקות קרקע אשר מספקות למתכננים מידע גיאומכני הכרחי הנחוץ לשם תכנון הנדסי המתאים לסוג הקרקע.
ראו גם

אופק (פדולוגיה)
לקריאה נוספת

Toogood JA (1958) A simplified textural classification diagram. Canadian Journal of Soil Science 38, 54-55.
Kenneth j. Andrew S. Goudie (2011) The SAGE Handbook of Geomorphology. Sage Publications Inc, pg.122-128.
שלמה שבואל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה (2006) עמ' 320–321.
Raymond B.Daniels ,Richard D.Hamme (1992) Soil Geomorphology, Braun-Brumfield Inc. pg. 25-26
האנציקלופדיה העברית, החברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, כרך ל, עמ' 324–341.
הערות שוליים

↑  ראו  Albert Atterberg בוויקיפדיה באנגלית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553397605171  GND: 4146122-8  LCCN: sh85124401 
תרשים לביצוע דגימת יד
משולש סיווג קרקעות
מרקוס רוחו

פאוסטינו מרקוס אלברטו רוחו (בספרדית: Faustino Marcos Alberto Rojo; נולד ב-20 במרץ 1990) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בבוקה ג'וניורס ובנבחרת ארגנטינה. רוחו יכול לשחק כמגן שמאלי וכבלם.
קריירה

רוחו נולד וגדל בעיר לה פלאטה שבארגנטינה, בקרבת אצטדיונה של הקבוצה המקומית המצליחה אסטודיאנטס לה פלאטה. בשנת 2000, כשהוא בן עשר, החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אסטודיאנטס. ב-2008 הצטרף לקבוצה הבוגרת ותחת המאמן אלחנדרו סאבלה היה שותף לזכייתה של אסטודיאנטס בגביע הליברטדורס של שנת 2009 ובאליפות של 2010 (אפרטורה).
ב-2011 עזב את אמריקה הדרומית ועבר לשחק בקבוצת ספרטק מוסקבה. תקופתו ברוסיה לא נחשבה להצלחה וב-2012 עבר לספורטינג ליסבון הפורטוגזית תמורת 3.5 מיליון יורו. בליסבון הצליח רוחו יותר, הוא הפך לשחקן הרכב קבוע ולחלק חשוב בהגנת ספורטינג.
ב-20 באוגוסט 2014, הושלמה עסקת העברתו של רוחו מספורטינג ליסבון למנצ'סטר יונייטד כשנמכר לקבוצה האנגלית בעבור 16 מיליון אירו וחתם על חוזה לחמש עונות. ב-14 בספטמבר 2014, ערך רוחו את הופעת הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד בניצחון קבוצתו 4:0 על קווינס פארק ריינג'רס במסגרת המחזור הרביעי של הפרמייר ליג. ב-4 במרץ 2017, כבש רוחו את שער הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד בתיקו 1-1 נגד בורנמות'.
ב-30 בינואר 2020 חזר רוחו לקבוצת נעוריו אסטודיאנטס לה פלאטה והושאל עד לסוף העונה.
ב-2 בפברואר 2021, חתם רוחו בבוקה ג'וניורס מליגת העל הארגנטינאית.
קריירה > נבחרת ארגנטינה

רוחו שיחק לראשונה בנבחרת ארגנטינה ב-9 בפברואר 2011, במשחק ידידות נגד פורטוגל. הוא שיחק בכמה ממשחקי מוקדמות קופה אמריקה 2011 ונכלל בסגל הנבחרת לטורניר ואף פתח במשחקה הראשון. לאחר הטורניר מונה למאמן הנבחרת אלחנדרו סאבלה, מאמנו באסטודיאנטס, ותחתיו הפך רוחו לשחקן הרכב בנבחרת ארגנטינה. הוא השתתף במשחקי מוקדמות מונדיאל 2014 ופתח בהרכב הנבחרת בטורניר עצמו כמגן השמאלי במערכים של ארבעה וחמישה שחקני הגנה.
במשחק מול ניגריה באותו טורניר, רוחו כבש את שערו הראשון במדים הלאומיים, אותו שער הוא גם שער הניצחון של אותו משחק שנגמר בתוצאה 3:2 לארגנטינה.
במונדיאל 2018 במשחק הסיום של שלב הבתים מול נבחרת ניגריה, הבקיע רוחו את שער הניצחון בדקה ה-85 ובכך הציל את ארגנטינה מהדחה. התוצאה 2:1 מול ניגריה איפשרה לארגנטינה להעפיל לשמינית הגמר.
תארים

גביע הליברטדורס: 2009
אליפות ארגנטינה: 2010 (אפרטורה)
הגביע האנגלי: 2015/2016
גביע הליגה: 2016/2017
הליגה האירופית: 2016/2017
מגן הקהילה: 2016
נודע ביהודה

| --- | --- |

שער ספר נודע ביהודה, מהדורת סדילקוב תקצ"ג
 מידע כללי
 מאת:  רבי יחזקאל לנדא
 סוגה:  שו"ת
 הוצאה
 הוצאה:  פראג 
 מקום הוצאה:  פראג
 תאריך הוצאה:  תקל"ו – תקע"א
 עורך:  רבי שמואל לנדא
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  4
 תאריך מהדורה מוערת:  מהדורת מכון ירושלים, אשקלון תשס"ד–תשס"ט
 קישורים חיצוניים
 ויקיטקסט:  נודע ביהודה
 היברובוקס:  19751
 
נודע ביהודה הוא ספר בו קובצו השו"ת שכתב רבי יחזקאל לנדא. הספר המכיל למעלה מ-850 תשובות הלכתיות, הוא בעל השפעה רבה מאוד בעולם השו"ת והפסיקה ההלכתית, ונחשב לאוטוריטה הלכתית. מאז שהודפס לראשונה חזר והודפס בעשרות מהדורות, בחלקן בתוספת הערות וציונים.
בפי רבים אף מכונה המחבר – רבי יחזקאל לנדא "נודע ביהודה" על שם ספרו זה, וגם על מצבתו ציווה רבי יחזקאל לכתוב שהוא מחבר הספר. הספר נקרא על שם רבי יהודה אביו של רבי יחזקאל לנדא.
תוכן

תוכן הספר מכיל למעלה מ-850 תשובות הלכתיות שנכתבו במשך כ-48 שנים, למאות אנשים שונים.
בהקדמתו לספר כתב המחבר כי התשובות המודפסות נכתבו על ידו מעת היותו בן 24, והוא מעיד על יגיעתו בתורה. את שם הספר הוא קרא על שם אביו רבי יהודה. השם גם מרמז לשם אמו, שכן המילה "נודע" במספר קטן שווה לגימטריא של שם אמו – חיה.
הספר מחולק לשתי מהדורות המהוות שני חלקים: המהדורה הראשונה הנקראת מהדורא קמא נדפסה על ידי המחבר בשנת תקל"ו, והוגהה על ידו. המהדורה השנייה הנקראת מהדורא תניינא הודפסה רק אחרי פטירתו על ידי בנו רבי שמואל לנדא. מהדורה זו מכילה תשובות הלכתיות שכתב רבי יחזקאל לאחר הדפסת המהדורה הראשונה, וכן תשובות הלכתיות מבניו רבי שמואל (המו"ל) ורבי יעקב (יעקבקא). מלבד הקדמת הספר שנכתבה בידי רבי שמואל, נוספו גם "דברי ידידות" מרבי יעקב.
בתשובותיו הסתמך המחבר לרוב על התלמוד והפוסקים הראשונים, ומיעט לצטט או להסתמך על דברי האחרונים, כמו כן, הוא מיעט בפלפול.
פעמים רבות הדגיש המחבר שהוא מ"יראי הוראה". עם זאת, הוא עמד על דעתו והגן על פסקיו בתוקף. ולעיתים בודדות חזר בו מהכרעה שכתב במהדורה הראשונה.
בתשובותיו ובפסקיו לא התחשב כלל בקבלה והדגיש כמה פעמים "אין לי עסק בנסתרות". כמו כן הוא הקפיד על אלו המשנים מנוסח התפילה, והגן על מנהגי אשכנז המקובלים, ובכמה מתשובותיו התנגד נחרצות לתנועת החסידות. למרות זאת, בנוגע לתעניות וסיגופים הייתה עמדתו דומה לעמדת החסידות.
חלק נכבד מהתשובות נכתבו לתלמידי חכמים חלקם גדולי הדור. בהם: רבי יצחק הלוי הורוביץ, רבי יוסף שטיינהרט, רבי אלעזר קאליר, רבי חיים צאנזר, רבי ישעיה פיק ברלין, רבי חיים הכהן רפפורט, רבי יצחק סג"ל לנדא, רבי יצחק הלוי הורוביץ, רבי נתנאל וייל, רבי מאיר ברבי, ורבי שאול מאמסטרדם.
פסיקות מפורסמות

תשובותיו של הנודע ביהודה הפכו לשם דבר בעולם הרבנות, והספר הפך לאוטוריטה בתחום הפסיקה ההלכתית. כמה מתשובותיו התפרסמו ביותר בשל הנידון ההלכתי הרגיש או השנוי במחלוקת.
בהן:
היתר הגילוח בחול המועד, היתר דג השטירל, פסילת גט שניתן על ידי שליח לאישה בעל כרחה מכיוון שאין שליח לדבר עבירה, הכשרת הגט מקליווא, שלילת אמירת לשם ייחוד. פסיקה לאיסור במקרה של ז‏נות באשת איש מפורסמת, שעל פי האגדה אף נאלץ לעקור מברודי בעטיה. איסור ניתוחי מתים. היתר ציפוי תפלין בזהב. איסור נשיאת מטריה בשבת משום חשש אוהל. הכשר משקה המעד שנעשה עם קרום שלפוחית האוויר של דג חידקן ענק (Huso Huso) האסור לאכילה.
הדפסה

המהדורה ראשונה של הספר המכונה מהדורא קמא הודפסה בפראג תקל"ו בחיי המחבר ולאחר הגהתו. המהדורה השנייה המכונה מהדורא תניינא, הודפסה על ידי בנו רבי שמואל בפראג תקע"א.
סמוך להופעתו בדפוס, כבר הודפס הספר שהתחבב מאוד על הרבנים והלומדים, פעמים רבות בדפוסים שונים במזרח אירופה.
בשנת תקצ"ג הודפס בסדילקוב, בדפוס שמואל סג"ל, בתוספת הגהות ותשובות מבן המחבר רבי שמואל לנדא.
בשנת 1857, הודפס בלבוב בדפוס m.f. poremba, בתוספת הגהות מאת רבי יוסף שאול נתנזון.
בשנת תר"מ, הודפס בוורשה בדפוס יצחק גולדמן, בתוספת הגהות מאת רבי ברוך פרנקל-תאומים.
בשנת תשנ"ח הודפס בבני ברק בהוצאת א. בלום, בתוספת ליקוטים מספרי החזון איש בעריכת הרב מאיר גריינימן.
בין השנים תשנ"ד–תשס"ט על ידי מכון ירושלים, בתוספת ליקוטי הערות מספרי האחרונים שדנו בדבריו.
בשנות תש"ע-תשע"א הוציא לאור הרב דוד אברהם מנדלבוים ספרי ליקוטים מתורת רבי יחזקאל לנדא על התורה ועל המועדים בשם "נודע ביהודה".
תפוצה והשפעה

לספר נודעה השפעה רבה, והוא התפשט במהירות; מדבריו מצוטטים כבר בחייו בספרי רבנים בולטים בדורו. כמו בספרו של רבי פנחס הורוביץ – "גבעת פנחס", ובספרי החיד"א שאף כתב בספר הביבליוגרפיה שלו – שם הגדולים את דברי הערכה הבאים על הספר: ”ותשובותיו מיוסדות על אדני הפלפול והסברא, חריפות ובקיאות, והרביץ תורה בישראל בספריו ותלמידיו. ואם בענין גלוח בחה"מ נטה קו, מכל מקום החכם בחכמתו יכיר מספריו כי רב הוא ומופלא מגדולי הדור, גאון עז תהלות ישראל וגדול כבודו”.
כמה רבנים בולטים בדור הסמוך לו העריכו מאוד את הספר ואף כתבו עליו הגהות והערות. בהם: רבי יוסף דוד זינצהיים, רבי ברוך פרנקל-תאומים, ורבי עקיבא איגר.
בפולקלור

מסופר כי כשהגיע הספר לידיו של רבי ברוך פרנקל-תאומים היה שקוע בקריאתו במשך יממה בלי לשים לב לזמן שחלף.
רבי יוסף שלום אלישיב ייחס לספר כח סגולי, ואמר שקבלה בידו כסגולה לרפואה ללמוד בעיון תשובה אחת בנודע ביהודה.
אף שהמחבר נודע כמתנגד נחרץ לתנועת החסידות, ואחד מנושאי דגלה – רבי חיים מצ'רנוביץ' אף כתב תשובה ארוכה כנגד התשובה שהתפרסמה בספר לשלול אמירת לשם ייחוד, הוערך כח תורתו באופן יוצא דופן אצל רבים ממנהיגיה; על רבי ברוך ממז'יבוז' מסופר שאמר לרבי יעקב שמשון משיפיטובקה שרצה לכתוב השגות על הספר שב"מתיבתא דרקיעא הוכרז שהלכה כמותו". גם רבי חיים מצאנז חיבב מאוד והעריץ את הספר ואף כתב ”ואם כי ראיתי קצת רבנים בדמיונם משיבים על הנודע ביהודה, בעוה"ר הוא מחמת חסרון הדעת וקלות, ופוק חזי בין תקיפי קדמאי הנוב"י ז"ל שידוע תוקפו בהלכה וכי לא נצחו כמעט אדם מעולם”. ואחד מתלמידיו – רבי שמואל ענגיל כתב כי הנודע ביהודה הוא פוסק לדורות.
גם בחסידות חב"ד, נמסרה שמועה מפי רבי מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק), לפיה אמר על הנודע ביהודה "שהיה יחיד בדורו בהוראותיו, קלע אל השערה ולא החטיא". מנגד, יש טוענים שבדור הסמוך לו הייתה הסתייגות כלפיו בשל התנגדותו.
לקריאה נוספת

מעוז כהנא, מהנודע ביהודה לחתם סופר, הלכה והגות לנוכח אתגרי הזמן, מרכז זלמן שזר, 2015.