stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית בורבון-פארמה
היסטוריה

דוכסות פארמה נוסדה בשנת 1535, בעקבות פטירתו של פרנצ'סקו ספורצה השני, שליט מילאנו. גם פרנסואה הראשון, מלך צרפת וגם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה טענו לזכותם על אדמותיו של הדוכס, ולכן חולקה הדוכסות, והשטחים שמדרום לנהר הפו, סביב העיר פארמה, הפכו לדוכסות פארמה, וניתנו לבנו הבלתי חוקי של האפיפיור פאולוס השלישי, פייר לואיג'י פראנזה, ובשנת 1556 צורפה לדוכסות גם העיר פיאצ'נצה. בשנת 1731 הועברה הדוכסות לקרלוס, בנה של אליזבטה פארנזה, הנצר האחרון לבית פארנזה, לאחר שלו נותרו במשפחה יורשים זכרים.
בשנת 1735 הועברה הדוכסות לקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בתמורה להעברת ממלכת שתי הסיציליות לשליטת ספרד, ובשנת 1748 הועברה הדוכסות מידי בית הבסבורג לפליפה, דוכס פארמה, מייסד בית בורבון פארמה. בשנת 1796 נכבשה הדוכסות על ידי כוחותיו של נפוליאון בונפרטה, אך פרדיננדו, דוכס פארמה, המשיך לשלוט בדוכסות עד לשנת 1802, אז הועברה הדוכסות לשליטה ישירה של צרפת, במסגרת חוזה אנחוארס, ובתמורה קיבל דוכס פארמה את ממלכת אטרוריה.
במסגרת קונגרס וינה הועברה הדכסות למארי לואיז, אשתו של נפוליאון בונפרטה ובתו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה האחרון, ועם מותה בשנת 1847 חזרה הדוכסות לבית בורבון פארמה.
בשנת 1859, במהלך מלחמת העצמאות האיטלקית השנייה, גורש הדוכס האחרון של דוכסות פארמה, רוברטו הראשון, דוכס פארמה, והדוכסות סופחה לממלכת סרדיניה, אשר הפכה לחלק מממלכת איטליה לאחר מספר חודשים.
דוכסי פארמה מבית בורבון-פארמה

פליפה, דוכס פארמה - שלט בין השנים 1748-1765
פרדיננדו, דוכס פארמה - שלט בין השנים 1765-1802
בין השנים 1801-1807 שלטו בני המשפחה ממלכת אטרוריה, דוכסות פארמה סופחה לצרפת ולאחר מכן ניתנה למארי לואיז, אשתו של נפוליאון בונפרטה
קרלו השני, דוכס פארמה - שלט בין השנים 1847-1849, לפני כן היה מלך אטרוריה ודוכס לוקה
קרלו השלישי, דוכס פארמה - שלט בין השנים 1849-1854
רוברטו הראשון, דוכס פארמה - שלט בין השנים 1854-1859
דוכסי פארמה מבית בורבון-פארמה > ראשי בית בורבון-פארמה לאחר האיחוד עם ממלכת סרדיניה

רוברטו הראשון, דוכס פארמה - היה ראש בית בורבון-פארמה בין השנים 1859-1907
אנריקו, דוכס פארמה - היה ראש בית בורבון-פארמה בין השנים 1907-1939 (בפועל, אחיו הצעיר אליא שימש כעוצר בשמו מיישום שהיה נכה)
ג'וזפה, דוכס פארמה - היה ראש בית בורבון-פארמה בין השנים 1939-1950 (בפועל, אחיו הצעיר אליא שימש כעוצר בשמו מיישום שהיה נכה)
אליא, דוכס פארמה - היה ראש בית בורבון-פארמה בין השנים 1950-1959 (בפועל היה ראש בית בורבון-פארמה עוד משנת 1907 מיישום שאחיו, אנריקו וג'וזפה, היו נכים)
רוברטו השני, דוכס פארמה - היה ראש בית בורבון-פארמה בין השנים 1959-1974
סאווריו, דוכס פארמה - היה ראש בית בורבון-פארמה בין השנים 1974-1977
קרלוס הוגו, דוכס פארמה - היה ראש בית בורבון פארמה בין השנים 1977-2010
קרלוס, דוכס פארמה - ראש בית בורבון-פארמה הנוכחי משנת 2010
יער טויטובורג

מבט על יער טאוטובורג מכיוון אנדרטת הרמן.
שלכת בסתיו ביער טויטובורג.
יער טויטובורג (בגרמנית: Teutoburger Wald), שעד לסוף המאה ה-17 כונה רכס אוזנינג (Osning), הוא רכס מיוער של הרים נמוכים וגבעות, הממוקם בשטחן של מדינות סקסוניה תחתית ונורדריין וסטפאליה, גרמניה. על פי ההערכה המקובלת, בשנת 9 לספירה, התרחש באזור זה אחד הקרבות החשובים בתולדות גיבוש וקביעת גבולות האימפריה הרומית, הוא קרב יער טויטובורג.
גאוגרפיה

אזור הגבעות של יער טויטובורג מהווה חלק מרמת הוזר התחתי במחוז אוסנברוק. הוא משתרע מכיוון צפון מערב לאורך של כ-105 קילומטרים דרך העיר בילפלד שבמחוז ליפה ועד לסביבת העיר דטמולד בחלקו הדרום מזרחי.
אזור הגבעות הוא תוצר של קמט גאולוגי של סוף עידן המזוזואיקון לפני 65-70 מיליון שנה, המתמשך לכיוון המישור הצפון גרמני. בתקופה זו בערך היה האזור מכוסה כולו בים רדוד כאשר תנועת הקרקע מכיוון צפון נדחפה דרומה, ובדרכה יצרה את תצורת הנוף הגאולוגי הנוכחי. נוף הגבעות עוצב באופן סופי כתוצאה מכוחות השחיקה של עידן הקרח.
פני השטח של אזור יער טויטובורג מורכבים משלושה רכסים מקבילים, הבנויים מאבן חול ומאבן גיר והם יוצרים קו פרשת מים כפול. הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא בגובה 446 מ' מעל פני הים בחלקו הדרום מזרחי, והוא משתפל ויורד בכיוון חלקו הצפון מערבי.
שמורת טבע

שטחו הכולל של היער הוא כ-4,000 קמ"ר וכמעט כולו  מוכרז כשמורת טבע. בשטחו של היער זורמים שלושה נהרות עיקריים ובנוסף אליהם מספר נחלי משנה ועשרות פלגים.
אזור הרכסים של יער טויטובורג מיושב בדלילות. טירות ניבנו בדרך כלל בראשי הגבעות וקיימו קשר עם הכפרים שבעמקים.
בתחומי היער נמצאים שני אתרים הקשורים בקשר עמוק להיסטוריה ולתרבות הגרמנית. אנדרטת הרמן לזכר ניצחונם של השבטים הגרמאנים על רומא ואתר הטבע אקסטרנשטיינה הקשור למיסטיקה הקדומה של היווצרות העם הגרמני.
האצולה הבריטית

האצולה הבריטית היא שדרה חברתית בממלכה המאוחדת וחבר העמים הבריטי ובעבר באימפריה הבריטית, אליה משתייכים אזרחים אשר קיבלו תואר אצולה על ידי המלוכה הבריטית, או ירשו תואר כזה.

מעמד האצולה של ארבע מדינות הממלכה המאוחדת המרכיבות אותה, שיחק תפקיד מרכזי בעיצוב ההיסטוריה של המדינה. למרות זאת, כעת נותרו לאצילים זכויות סמליות בלבד, ביניהם הזכות להיבחר לבית הלורדים, הזכות לקבלת אזרחות בריטית (אם נושא התואר אינו אזרח בריטניה מלידה), הזמנה לטקסים מדיניים שונים, הזכות לתארים נוספים מסוימים, והזכות לפגישה פרטית עם המלך. יותר משליש מאדמת בריטניה נמצאת בידיהם של אצילים (אך זאת רק כחלק מהמסורת)
משפחת האצולה הבריטית בבסיסה מורכבת מבני המשפחה הקרובים של נושא תואר אצולה או כבוד (סר, אביר). תוארי האצולה בבריטניה נקראים דוכס, מרקיז, רוזן (ארל), ויקונט או ברון. כל נושא תואר אצולה (בין אם ברון ובין אם מרקיז וכיוצא בזאת), מכונה בתואר לורד. עם זאת, לרוב דוכסים אינם נקראים לורדים בגלל רוממותו של התואר.
כל התארים הבריטיים המודרניים מוענקים אך ורק על ידי המלך או נסיך ויילס ולא ניתן לקבל תואר אצולה מטעם הציבור.
ארמון הנשיאות (סוריה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון 
 מיקום:  דמשק
 מדינה:  הצבא הסורי החופשי סוריה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1990
 תאריך פתיחה רשמי:  1990 
 עלות:  1 מיליארד דולר
 אדריכל:  קנזו טנגה, וייסיך זאבלוסקי
 סגנון אדריכלי:  סטרוקטורליזם 
 
 קואורדינטות:  33°31′03″N 36°15′06″E﻿ / ﻿33.5175°N 36.25166667°E﻿ / 33.5175; 36.25166667
 he
 
הנשיא בשאר אל אסד בפגישה עם נשיאת הודו פרטיבה פטיל בארמון הנשיאות בדמשק, 2010
ארמון הנשיאות (בערבית: قصر الشعب, תעתיק מדויק: קסר אלשעב, מילולית: "ארמון העם") הוא המעון הרשמי ומקום העבודה העיקרי של נשיא סוריה. המבנה שוכן על הר מאזה מצפון לשכונת מאזה, ליד הר קאסיון, במערב דמשק בירת סוריה. הוא נבנה בשנים 1990–1994 משיש קרארה, ומשמש כמעונם הרשמי של נשיאי סוריה מאז כהונתו של חאפז אל אסד.
היסטוריה

אף על פי שהאדריכל היפני קנזו טנגה נרשם כמתכנן, הוא עזב את הפרויקט לפני תחילת בניית הארמון. שערי הפליז הקדמיים נוצרו על ידי אמן עבודות המתכת הסורי-יהודי המפורסם מוריס נסיירי (אנ').
. חאפז אל-אסד הזמין לראשונה את תוכניות הבניין בשנת 1979. הבניין תויג כצורה של "אדריכלות פיאודליסטית".
הארמון שימש לעיתים קרובות לאירוח משלחות ממשלתיות ומבקרים ממשלתיים זרים. ב-27 באוקטובר 1994 נפגש ביל קלינטון עם חאפז אל-אסד בארמון כדי לנהל משא ומתן על תוכנית שלום בין סוריה לישראל. עד להפלת משטר אסד התגוררה בארמון, משפחתו של בשאר אל-אסד, כאשר מדי פעם הם התגוררו גם בארמון תשרין הוותיק יותר בשכונת אר רבווה בעיר.
היסטוריה > לאחר משטר אסד

ב-8 בדצמבר 2024, במהלך מתקפות האופוזיציה הסורית, נכנסו כוחות המורדים הסורים ואזרחים לארמון ובזזו אותו.
מבנה > עיצוב

העיצוב בארמון משלב בין מסורת סורית מקומית לאלמנטים מודרניים – אפשר לראות אלמנטים של אדריכלות סורית מסורתית, כגון קשתות, שימוש באבן מקומית ועיצובים גאומטריים מזרחיים, עיטורים עדינים בכמה אזורים, כמו בחדר הרחצה, עם השפעות אומנות איסלאמית, ושילוב של חומרים יוקרתיים כמו שיש, עץ מגולף וזכוכית.
מבנה > חוץ

שטח הארמון משתרע על כ-510,000 מ"ר (5,500,000 רגל רבועה) וכולל גם בית חולים נשיאותי פרטי ומטה משמר הרפובליקה. הבניין הראשי משתרע על 31,500 מ"ר. הרמה כולה של הר מאזה היא חלק משטח הארמון ומוקפת בחומת ביטחון ובמגדלי שמירה. בחזית הבניין מזרקה גדולה.
מבנה > פנים

בארמון קיימת חלוקה ברורה בין האזורים הציבוריים והפרטיים. הקומה העליונה מיועדת אך ורק למשפחה הנשיאותית, ומכילה את הדירה המורחבת שבה מתגוררים. כל הדלתות בארמון עשויות מחומר עבה ומוגנות בפני כדורים, ומערכת מפתחות חשמלית ממתכת מוצקה משמשת לנעילת הדלתות. בדקומת המגורים סלון מרווח, שבו ממוקמת ספה גדולה בצורת רי"ש בגוון בז' במרכז, לצד מספר שנדלירים תלויים. חדר הרחצה הפרטי מכיל ג'קוזי, עם אלמנטים אוריינטליים על הקירות. בנוסף יש חדר שבו כיסא שעליו מספרים את הנשיא.
הערות שוליים

↑  Jack Anderson; Dale Van Atta (11 ביולי 1989). "New Syrian palace under wraps". Washington Merry-Go-Round (syndicated column). Daily Record. p. 4. נבדק ב-29 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "New Shaab Palace". Aga Khan Visual Archive, Aga Khan University, Massachusetts Institute of Technology Libraries. נבדק ב-29 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wainwright, Oliver (11 בספטמבר 2013). "Assad's palace: an empty, echoing monument to dictator decor". The Guardian. נבדק ב-2 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Moubayed, Sami (13 באוגוסט 2015). "A Long, Hard Look at 'Zionism in Damascus'". The Huffington Post. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kultermann, Udo (1 ביולי 1999). Contemporary Architecture in the Arab States: Renaissance of a Region. McGraw-Hill. ISBN 9780070368316. נבדק ב-29 בינואר 2013. a feudalistic architecture [that] makes little or no attempt to be in harmony with the traditional Islamic way of life. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "House Speaker Pelosi Says Syria Willing to Resume Peace Talks With Israel". Fox News, Associated Press. 3 באפריל 2007. נבדק ב-29 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pelin Turgut (30 באפריל 2011). "How Syria and Libya Got to Be Turkey's Headaches". Time. נבדק ב-29 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wally McNamee (27 באוקטובר 1994). "Presidents Bill Clinton and Hafez al Assad". Damascus. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Diana Walker (27 באוקטובר 1994). "Hafez Al Assad;William J. Clinton". Damascus. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yes, Clinton should visit Assad". The Milwaukee Journal. 26 באוקטובר 1994. p. A16. נבדק ב-29 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  צפו: תומכי המורדים בוזזים את הארמון הנשיאותי בדמשק | עכשיו 14, באתר www.now14.co.il
↑  ליאור בן ארי, "תרגישו בבית": המורדים נכנסו לארמון בדמשק, והגיעו לחניון רכבי היוקרה | תיעוד, באתר ynet, 8 בדצמבר 2024
↑  אפרת נומברג יונגר, ‏לואי ויטון, פרארי ושקיות מזומנים: כך נראית הביזה הגדולה בארמון של אסד, באתר ‏מאקו‏, 8 בדצמבר 2024
↑  יוסי נכטיגל, בוקר היסטורי: המורדים השתלטו על הארמון של אסד, באתר כיכר השבת, ‏2024-12-08
↑  מהפכה בסוריה: המורדים השתלטו על דמשק; אסד נמלט מהמדינה, באתר ‏מאקו‏, 8 בדצמבר 2024
1 2  ליה אור, ‏"לא פלא שהוא לא רצה לעזוב": הצצה לארמון המפואר של בשאר אל אסד, באתר ‏מאקו‏, 15 בדצמבר 2024
↑  Stephen Talbot (2004). "Syria/Lebanon: The Occupier and the Occupied". PBS. נבדק ב-29 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Carol Morello (8 במאי 1990). "Only Mystery Lives In Syria's Presidential Palace". Philadelphia Media Network. נבדק ב-29 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
משמר כבוד של משמר הרפובליקה ברחבת ארמון הנשיאות
פיגוע הירי במתחם שרונה

| חלק מגל הטרור הפלסטיני (2015–2016) |
| --- | --- |

עיתונאים מחוץ למתחם, מול מקס ברנר, בבוקר שלאחר הפיגוע
 תאריך:  8 ביוני 2016 
 מקום:  מתחם שרונה, תל אביב
 מטרה:  יהודים במקום הומה אדם
 קואורדינטות:  32°04′21″N 34°47′10″E﻿ / ﻿32.07243°N 34.78622°E﻿ / 32.07243; 34.78622
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  תת מקלע קרלו
 הרוגים:  4 
 פצועים:  21 
 מבצע:  מוחמד מח'אמרה   ח'אלד מח'אמרה
 מספר מפגעים:  2
 מניע:  טרור פלסטיני
 תבנית:לשוניות2
 
פיגוע הירי בשרונה היה פיגוע ירי שביצעו שני מחבלים פלסטינים ב-8 ביוני 2016 בשרונה מרקט שבמתחם שרונה בתל אביב. מהירי נרצחו ארבעה בני אדם, מתוכם אישה אחת שמתה מדום לב, ונפצעו 21 אנשים. שני המחבלים, פלסטינים מהעיר יטא שבאזור חברון, נתפסו לאחר מרדף. לפי החקירה, הפיגוע בוצע בהשראת אידאולוגיית המדינה האסלאמית (דאעש).
הפיגוע

ב-8 ביוני 2016 הגיעו שני מחבלים פלסטינים, מוחמד וח'אלד מח'אמרה, בני דודים בני 21 מהעיר יטא שבאזור חברון, למתחם שרונה בתל אביב. המחבלים נכנסו למסעדת "מקס ברנר" כשהם לבושים בחליפות ועניבות (כדי להיראות כאנשי עסקים תל אביבים), התיישבו באחד השולחנות וביצעו הזמנה מהתפריט. השניים, שהיו ללא עבר פלילי וביטחוני (אך אחיינים של שני מחבלים אשר כלואים בבתי סוהר בישראל), נכנסו לישראל ללא היתר, ונעדרו מבתיהם יומיים לפני הפיגוע.
בשעה 21:26 קמו השניים ממקומותיהם ופתחו בירי, בשני כלי ירייה מאולתרים המכונים קרלו בשל דמיון לתת מקלע קרל גוסטב, המיוצרים באופן בלתי חוקי בשטחי יהודה ושומרון. חגי קליין, מאבטח לשעבר וקצין במילואים בצה"ל הסתער לעבר המחבלים כשכיסא בידו ובכך קטע את רצף ההתקפה וגרם לאחד המחבלים להפיל את נשקו, פעולה שגרמה ככל הנראה למעצור בנשק. המחבל שלא הצליח להתגבר על המעצור, השליך אותו לעבר ראשו של אחד הנפגעים. בפעולתו זו הציל חיי אנשים רבים, הוא עצמו נורה בחזהו וברגלו על ידי המחבל השני. שלוש דקות מתחילת האירוע (21:29), לאחר שחגי הפצוע ניתק מגע לא נשארו עוד סועדים בסביבה ולפחות אחד מכלי הנשק הושבת בשל מעצור, המחבלים החליטו לנטוש את הנשק בזירת האירוע והחלו במנוסה כאשר אחד מהם מבצע ירי מהנשק השני שנותר תקין.
כתוצאה מהירי נרצחו שלושה בני אדם – עידו בן-ארי, מיכאל פייגה ומילה מישייב, ושישה נפצעו. אישה שהייתה במתחם בקרבת מקום הירי – אילנה נבעה – נפטרה כתוצאה מדום לב.
המחבלים ברחו לכיוון רחוב הארבעה, כאשר הם ממשיכים לבצע ירי. אחד הקליעים שנורו על ידם ננעץ בשער מתקן של רשות השידור שנמצא במקום. כלי הנשק השני נמצא מאוחר יותר במגרש החניה בין מתחום שרונה לרחוב הארבעה ולא ידוע אם הוא הושלך כתוצאה מתקלה או מכך שנגמרה בו התחמושת. בשעה 21:30, ארבע דקות מתחילת האירוע, נורה ונוטרל אחד המחבלים, ברחוב הארבעה הסמוך על ידי אחד ממאבטחי המתחם שרדף אחריו. כתוצאה מהירי הוא נפצע באורח בינוני ואושפז בבית החולים איכילוב. המחבל השני נעצר בדירה סמוכה לזירה על ידי בעל הדירה, שוטר, זמן קצר לאחר שהכניס אותו לדירתו במחשבה שמדובר באזרח מבוהל, המחבל אף ביקש מבעל הדירה כוס מים. השוטר שהצטרף למרדף אחר המחבלים הבחין כי המחבל המנוטרל לבוש באופן זהה לאדם שהכניס לביתו, והבין מיד כי המחבל הנמלט נמצא בביתו. במהלך המעצר נפצע שוטר באורח קל מפליטת כדור. לאחר לכידת המחבלים ערכו כוחות הביטחון חיפושים נרחבים באזור תל אביב בשל חשש למחבל שלישי. בזירת הפיגוע נמצאו בשלב מאוחר יותר תיקים ובהם סכינים וכלים חדים אחרים, בהם התכוונו המחבלים לפגע ככל הנראה לאחר הירי.
חקירת הפיגוע

ב-4 ביולי הותר לפרסום שמחבל שלישי היה אמור להשתתף בפיגוע, אך 2 חבריו מנעו ממנו לקחת חלק בפיגוע בשל בעיות כלכליות שהיו לו, שני המחבלים ניצלו פרצה שהייתה בגדר ההפרדה, וחדרו לשטח ישראל. הם הגיעו לדירת מסתור בשגב שלום, משם הם לקחו אוטובוס לבאר שבע, שם התכוונו לבצע את הפיגוע ברכבת, אך התחרטו עקב הבדיקה הקפדנית במקום. מבאר שבע הם נסעו במונית לתל אביב, והחליטו לבצע את הפיגוע במתחם שרונה, מקום הומה אדם.
בעקבות הפיגוע

עם היוודע התוצאות הקטלניות של הפיגוע, חגגו פלסטינים ברחבי יהודה, שומרון ועזה את הרצח, חילקו סוכריות וירו זיקוקין די-נור. חמאס שיבח את הפיגוע וקרא לבצע פיגועים נוספים בחודש הרמדאן. גם ארגון חזבאללה שיבח את הפיגוע.
קבורתה של אחת מנרצחות הפיגוע עוכבה זמנית בשל בקשת המשטרה לבצע ניתוח שלאחר המוות, בעקבות כך שמותה נגרם מסיבה עקיפה, ולא עקב פגיעה מהירי של המחבלים, אולם בקשתה נדחתה על ידי בית המשפט.
בעקבות הפיגוע (שאירע בתחילת חודש הרמדאן) הקפיאה ישראל 83,000 היתרים שניתנו לפלסטינים לכבוד חודש הרמדאן, מרביתם לביקורי משפחות בישראל, והוקפאו ההיתרים לתושבי רצועת עזה להתפלל בהר הבית. בנוסף הוקפאו כמאתיים היתרי כניסה בישראל למטרת עבודה שניתנו לבני חמולת מח'אמרה, שאליה משתייכים המחבלים. הכניסות והיציאות לעיר יטא נחסמו על ידי צה"ל, ותושבים מקומיים נעצרו לחקירה.
למחרת הפיגוע עצרו כוחות הביטחון חשוד בסיוע למחבלים.
הפיגוע גונה על ידי מועצת הביטחון של האו"ם.
ב-4 באוגוסט 2016 הרס צה"ל את בתיהם של המחבלים, מוחמד וח'אלד מח'אמרה.
משפטם של המחבלים נפתח בינואר 2017 בבית המשפט המחוזי בתל אביב. שני המחבלים שביצעו את הפיגוע בפועל, מוחמד וח'אלד מח'אמרה, הודו ברצח של שלושה מהנרצחים. התביעה נדרשה להוכיח את הקשר בין מותה של אילנה נבעה לפיגוע. הנאשם השלישי, יונס זיין, שבסופו של דבר לא השתתף בפיגוע, לא הודה ונדרש דיון נפרד בעניינו. באוקטובר 2017 שלושת המחבלים הורשעו ברצח.
הענקת עיטורים

בעקבות הפיגוע העניקו מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך, והשר לביטחון פנים גלעד ארדן, בערב ראש השנה תשע"ז שני עיטורים לאזרחים. לחגי קליין הוענק עיטור האומץ האזרחי, העיטור המשטרתי השני בחשיבותו במדרג העיטורים במדינת ישראל והגבוה ביותר שהוענק לאזרח בפועל. לאלירן שוע, המאבטח אשר רדף אחרי אחד המחבלים ונטרל אותו באמצעות ירי, הוענק עיטור המופת האזרחי.
הערות שוליים

↑  שרון פולבר, המחבלים משרונה פעלו בהשראת דאעש ותכננו לבצע פיגוע המוני ברכבת, באתר הארץ, 4 ביולי 2016
↑  ארבעה בני אדם נהרגו בפיגוע ירי במתחם הקניות שרונה בתל-אביב, באתר terrorism-info
↑  אליאור לוי ואיתי בלומנטל, המחבלים נעדרו יומיים מבתיהם, דודם ביצע פיגוע רצחני, באתר ynet, 9 ביוני 2016
↑  אלון חכמון, ‏גיבור: זה האיש שמנע אסון גדול בהרבה בשרונה מרקט, באתר מעריב אונליין, 9 ביוני 2016
↑  יניב קובוביץ, גילי כהן, עידו אפרתי, ברק רביד, ארבעה הרוגים בפיגוע ירי בתל אביב; שני מחבלים נתפסו, באתר הארץ, 9 ביוני 2016
↑  יניב קובוביץ, אלמוג בן זכרי, עידו אפרתי, הנרצחים בפיגוע במתחם שרונה בת"א: עידו בן ארי, אילנה נבעה, מיכאל פייגה ומילה מישייב, באתר הארץ, 9 ביוני 2016
↑  משה נוסבאום, ‏שוטר הכניס בטעות את המחבל לביתו – ולאחר מכן עצר אותו, באתר ‏מאקו‏, 9 ביוני 2016
↑  איתי בלומנטל, יואב זיתון, אליאור לוי וגלעד מורג, נחשף: מחבל שלישי בחוליית שרונה, תכננו רצח המונים ברכבת, באתר ynet, 4 ביולי 2016
↑  אילן זלאיט‏, "יטא 4 - תל אביב 0": הפלסטינים שברו שיאי שמחה על "פיגוע הרמדאן", באתר וואלה, 9 ביוני 2016
↑  "2 terrorists kill 4 in Tel Aviv; Hamas vows more Ramadan attacks". The Times of Israel (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-04-17.
↑  חיזבאללה בירך על הפיגוע בת"א: "זוהי רוח ההתנגדות והמאבק בכיבוש", באתר ynet, 9 ביוני 2016
↑  נועם דביר, אחת מהנרצחות מתה מדום לב, במשטרה מסרבים לשחררה לקבורה, באתר ynet, 9 ביוני 2016
↑  גילי כהן, ברק רביד, ג'קי חורי, בעקבות הפיגוע אמש בת"א: הוקפאו כל ההיתרים שניתנו לפלסטינים לרגל הרמדאן, באתר הארץ, 9 ביוני 2016
↑  נתניהו בשרונה: "תפסנו את משתף הפעולה עם המחבלים", באתר nana10‏, 9 ביוני 2016
↑  מועצת הביטחון גינתה את הפיגוע בת"א, באתר ערוץ 7, 10 ביוני 2016
↑  יואב זיתון, נהרסו בתי המחבלים שביצעו את הפיגוע בשרונה, באתר ynet, 4 באוגוסט 2016
↑  חיים טוויל, שני המחבלים מ'שרונה' הודו ברצח 3 יהודים; כופרים ברצח אילנה נבעה הי"ד, באתר חרדים10, 18 בינואר 2017
↑  גלעד מורג, "ירו ללא הבחנה": הורשעו המחבלים שביצעו את הפיגוע בשרונה, באתר ynet, 16 באוקטובר 2017
↑  עיטור האומץ משטרת ישראל, אזרח חגי קליין, באתר www.gvura.org
↑  עיטור המופת משטרת ישראל, אזרח אלירן שוע, באתר www.gvura.org
נשיא מדינת ישראל, ראובן ריבלין, בביקור במסעדת בנדיקט במתחם שרונה יום לאחר הפיגוע
אביתר בורובסקי

| --- | --- |

אביתר בורובסקי
 לידה:  2 באפריל 1982 ט' בניסן ה'תשמ"ב כפר חסידים, ישראל 
 נרצח:  30 באפריל 2013 (בגיל 31) כ' באייר ה'תשע"ג צומת תפוח, ישראל 
 שם במה:  נאפו
 סוגה מועדפת:  תיאטרון
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  2004–2013 (כ־9 שנים)
 מקום לימודים:  ישיבה תיכונית חיספין, ישיבת ההסדר צפת
 בת זוג:  צופיה (בורובסקי) טנא
  נאפו - אביתר בורובסקי, ברשת החברתית פייסבוק
 פרופיל ב-IMDb
 
אביתר (נאפו) בורובסקי (ט' בניסן ה'תשמ"ב, 2 באפריל 1982 – כ' באייר ה'תשע"ג, 30 באפריל 2013) היה שחקן תיאטרון ישראלי. נרצח בפיגוע בצומת תפוח בשומרון.
ביוגרפיה

נולד וגדל בכפר חסידים, הקטן מבין ארבעה אחים. למד בבית הספר היסודי של כפר חסידים, בישיבה תיכונית "יבנה" בחיפה (עד סוף כיתה י'), בישיבה תיכונית חיספין ובישיבת ההסדר צפת. בישיבת צפת הקים עם חבריו את תיאטרון צפת אשר פעל בשיתוף פעולה עם תיאטרון עכו. שם קיבל גם את הכינוי "נאפו" על שם דמות מהקטקטים.
בצה"ל שירת בחיל התותחנים. עם סיום לימודיו בישיבה התחתן עם צופיה. הם גרו תקופה קצרה בצפת, ואז עברו לגור בכפר הנוער הדתי בכפר חסידים שם שימש כמדריך בישיבת נחלת ישראל כמשך שנתיים. לאחר מכן עבר הזוג להתגורר ביצהר. עסק ביצירה ומשחק בתחום התיאטרון ובליצנות רפואית מתוך כוונה להכניס את תחום הליצנות הרפואית לבתי חולים חרדיים דבר שעד אז לא היה מקובל שם. בנוסף שימש כמאבטח ביצהר.
ביוגרפיה > משחק בתיאטרון ובקולנוע החרדי

בתיאטרון צפת: בין השנים 2004–2008 שיחק בהצגות הילדים, ביניהן: "הניצוץ", "מעילים ביום חמסין", ובהצגה "יוסל'ה קמצן קדוש" שכתב הרב עמיר כ"ץ.
בסרטי "תהילות" בקולנוע החרדי: שיחק בסרטים "ליל הסדר עם הסולטן" (2002) שכתבו טובה אליהו וסימה גץ וביימה ציפי חורי, "סוד נסתרים" (בהפקת "תהילות" וגל פז) ובסרט "חגים וצוחקים" שביים משה חורי והפיקה חברת תהילות עבור שעלי תורה (לסרט זה בורובסקי היה שותף גם בכתיבת התסריט).
בסרטי "ניצוצות של קדושה": ב-2008 שיחק בסרט "אוצר המשלים" שכתבו רענן זיו ויגאל הושיאר.
בין השנים 2008–2009 שיחק בעשרות הצגות בתיאטרון רחוב, והשתתף בכתיבה ומשחק במשחק מחשב בנושא ט"ו בשבט באתר ילדים בשם "קומזיץ".
בין השנים 2009–2013 שיחק בתיאטרון סצנה של "קבוצת אראל לקידום הנפש והתרבות היהודית". בין ההצגות בהם שיחק: גילם את גורנישט בסדרת ההצגות "צוות תעלומה", ושיחק בהצגות "תפור עליך", "חוויה ירושלמית", "האתרוג מאוזבקיסטן", "להיות כמוני", "אליהו זכור לטוב" (2013, על הרב מרדכי אליהו. מחזאית: אתי אלבוים) ועוד. כמו כן הוא בוגר קורס ללימוד תיאטרון פלייבק, לימד דרמה ושימש כשחקן בלהקת פלייבק של "קבוצת אראל".
ב-2011 שימש כשחקן בפרויקט "דרמה ערכית" שביימה רחל מימון שוורץ מטעם מרכז מורשת מנחם בגין. במסגרת פרויקט זה העלה קטעי תיאטרון לפני קהל שוטרים ותחנות משטרה ברחבי הארץ. המטרה שהציבו במטה הארצי של משטרת ישראל הייתה להטמיע את ערכי המשטרה בקרב השוטרים, להעלות סיטואציות מחיי השוטר ולהתמודד עם דילמות.
ב-2013 שיחק בהצגה "הקמצן שהפך לקבצן" באספקלריא.
שיתף פעולה כשחקן גם עם מעלה - המרכז לציונות דתית ומדרשת עפרה.
הפיגוע

ביום שלישי כ' באייר ה'תשע"ג, 30 באפריל 2013, סמוך לשמונה בבוקר, שהה אביתר בתחנת ההסעה בצומת תפוח בשומרון לכיוון ירושלים. התנפל עליו מחבל ושלף משקית סכין איתה דקר את אביתר בחזהו מספר פעמים. בעודו שרוע חטף המחבל את נשקו האישי של אביתר ירה באביתר פעם אחת והחל לירות באמצעותו לעבר שוטרי מג"ב שהיו בנקודת הבידוק עד שנתקל במעצור בכלי הנשק, ובמקביל נפגע מירי הלוחמים במחסום.
השוטר יחד עם מפקד המחסום רדפו אחריו ולבסוף הצליחו לנטרל אותו. המחבל, תושב הכפר שוויכה באזור טול כרם, פונה לבית החולים בילינסון בפתח תקווה במצב בינוני.
מאז ספטמבר 2011, שבו נהרגו אשר פלמר ובנו יהונתן ליד קריית ארבע כתוצאה מאבנים שפלסטינים ידו לעבר רכבם, ועד הירצחו של בורובסקי, לא נרצח אף ישראלי בפיגוע ביהודה ושומרון למשך תקופה של כשנה וחצי הגם שנעשו מספר ניסיונות פיגוע. בתקופה זו כן היו הרוגים במספר אירועי טרור בתחומי מדינת ישראל שכללו הרוגים. המחבל שרצח את אביתר, נאסר בעבר בגין יידוי אבנים ושוחרר לאחר מכן.
אביתר נקבר בבית העלמין שבכפר חסידים.
לאחר הירצחו

לאחר הרצח ביצעו קבוצות של מתנחלים פעולות "תג מחיר" בהן נפצעו פלסטינים רבים. הם יידו אבנים לעבר רכבים פלסטינים, הציתו שדות של פלסטינים ליד צומת חווארה,, רגמו בסלעים אוטובוס שהסיע תלמידות, ניסו להצית מסגד בעוריף, ניפצו זגוגיות של חלונות בבית הספר בכפר ובבתי התושבים, התעמתו עם תושבי ביתילו, יידו עליהם אבנים והשחיתו כלי רכב, ניקבו צמיגי מכוניות וריססו עליהן כתובות נאצה בארבעה מקומות שונים (זובידאת, מרג' נעג'ה, רנתיס ומזרח ירושלים), שברו חלונות זכוכית בבתים, הכו נערות פלסטיניות,, תקפו חיילים ושוטרים, וחסמו כבישים. עשרה מתנחלים נעצרו.
הנצחה

אחייניתו, מיטב ברק, כתבה את השיר "בדרן רוחני" לזכרו.
ב-2013 הקדיש הזמר והיוצר בן ציון בורובסקי, בן דוד של אביתר, את שיר הנושא של אלבומו "חייך" לזכרו.
חבריו של אביתר לקבוצת המשחק הקימו לזכרו את אנסמבל נאפולופו (נאפו לא פה). במסגרת זו הם מעלים מופעים שונים בהם השחקנים משתמשים בדמות הבובה שאפיינה אותו, ועוד. ביום ירושלים שחל כשבוע לאחר הרצח, בורובסקי היה אמור להופיע בצעדת ריקוד דגלים שארגנו ועד מתיישבי השומרון, מועצה אזורית שומרון וכפר תפוח, מהיישוב כפר תפוח למאחז "אביתר" שהוקם על שמו בסמוך לצומת תפוח. במקומו הופיעו אנסמבל נאפולופו.
חיים אישיים

אביתר היה נשוי לצופיה ונולדו להם חמישה ילדים. ב-2016 התחתנה צופיה עם אלישיב טנא ונולדו להם בת בשם מעיין, בן בשם ראם אביתר (על שמו) ובת בשם עיינה.