היסטוריה של דנמרק
דנמרק הטרום מודרנית > פוליטיקה טרום מודרנית

במאה ה-16 חלה תקופה של צמיחה כלכלית בדנמרק, בעיקר בעקבות צמיחה ענפה של המסחר דרך מצר ארסונד שעליו הוטל מס שכן דנמרק שלטה בשני צידי המצר. המלכים הדנים ששו לנצל את הצמיחה החדה שחלה בשנים אלו של יצוא תבואה מפולין להולנד ולשאר אירופה. דנמרק נהנתה ממס זה עד שהוא בוטל בשנות ה-40 של המאה ה-19.
בעקבות המרד ההולנדי, שהתרחש בהולנד בין השנים 1568–1648, הכלכלה הדנית נסקה בעקבות זרימה רחבה של פליטים מאזור זה בעלי מיומנות רבה בתחומים שונים. המרד העביר בחברה הדנית את תהליך המודרניזציה ממספר היבטים ולפיתוח של קשרי מסחר בין הולנד לדנמרק.
בזמנים אלו לדנמרק היה שם של ממלכה חזקה יחסית. במאה ה-16, הפוליטיקה האירופאית סבבה בעיקר סביב המאבק בין כוחות הנצרות הקתולית לבין כוחות הנצרות הפרוטסטנטית והצטרפות דנמרק לקרב הצפוי לבוא נראה בלתי נמנע שכן הייתה ממלכה חזקה המאופיינת בלותרניזם, זרם בנצרות הפרוטסטנטית. בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-17 הפרוטסטנטים לא הצליחו במלחמת שלושים השנים וקראו לדנמרק להתערב ולעזור לפרוטסטנטים. מלך דנמרק, כריסטיאן הרביעי, החליט להתערב במלחמה. בסיום המערכה דנמרק הובסה והצבא האימפריאלי של אלברכט פון וולנשטיין כבש את יוטלנד. לאחר מכן, כריסטיאן הרביעי ויתר על תמיכתו בפרוטסטנטים בגרמניה על מנת לשמור על ריבונותה של דנמרק. ב-1643 פרצה מלחמת טורסטנסון, בה הפילדמרשל השוודי, לנארט טורסטנסון, פלש עם הצבא השוודי לדנמרק ובכך לראשונה במלחמת שלושים השנים, הצבא השוודי התערב לכאורה במצב בגרמניה. תוצאות המלחמה היו הרסניות לממלכת דנמרק. ב-1645, נחתם הסכם ברימסברו, שסיים את מלחמת טורסטנסון. בהסכם זה מסרה דנמרק לשוודיה את המחוזות הנורווגיים ימטלנד, הריידלן, וידרה וסרנה וגם את האיים הדניים גוטלנד וסארמאה. בנוסף לכך המחוז הנורווגי, הלנד, נמסר לשוודיה לתקופה של כ-30 שנה.
למרות הכול, כריסטיאן הרביעי נחשב, על ידי הדנים, כאחד המלכים הטובים ביותר של דנמרק אי פעם. כריסטיאן הרביעי מלך תקופה ארוכה, בין השנים 1588–1648, ובנה מבנים רבים ושונים ולכן נודע בכינוי "האדריכל של המלוכה הדנית". מספר רב של מבנים ידועים, בדנמרק, נבנו בתקופתו.
ב-1648, הוכתר בנו של כריסטיאן הרביעי, פרדריק השלישי, למלך בעקבות פטירת אביו. ב-1657, במהלך המלחמה הצפונית השנייה, דנמרק בראשות פרדריק השלישי יצאה למלחמת נקמה נגד שוודיה, שהייתה עסוקה באותו זמן במצב בפולין. תוצאות המלחמה היו אסון מבחינת דנמרק. בין השנים 1657–1658, בחורף, קפא באופן נדיר המצר הימי שמפריד בין יוטלנד לשוודיה, ארסונד, וכך צבאו של קרל החמישי, מלך שוודיה, יכול היה להעביר את צבאו דרך הקרח ישירות ליוטלנד. בחוזה רוסקילדה, שנחתם ב-26 בפברואר 1658 בין שוודיה לדנמרק, דנמרק נכנעה ומסרה לשוודיה את המחוז טרונדהיים שנהפך לטריטוריה שוודית וגם את בוהוסלן וסקונה. בנוסף סופחה לשוודיה, הולשטיין גוטרופ, שסיפקה לשוודיה מעבר לפלישה לדנמרק מדרום. אך המלחמה הצפונית השנייה לא הסתיימה עדיין. שלושה חודשים לאחר חתימת חוזה רוסקילדה, קרלוס החמישי, מלך שוודיה, החליט, במועצה שהקים, כי יש למחות את דנמרק מן המפה ולאחד את כל המדינות הסקנדינביות תחת שליטתו. הצי השוודי הגיע לקופנהגן שבקושי יכלה להגן על עצמה, דבר שגרם לבהלה עצומה בקרב תושבי העיר. למזלם של הדנים שכבר החלו להתכונן להתנגדות לצבא השוודי, המדינות האירופאיות האחרות היו נגד ההתקפה השוודית שכן לא רצו ששני צדדיו של מצר ארסונד יהיו בבעלות מדינה אחת. הצי ההולנדי הגיע לקופנהגן והציל את העיר מהכוחות השוודים. הלחימה המשיכה גם ב-1659. ב-1659, קרלוס החמישי תכנן פלישה לנורווגיה. בשנת 1660 נפטר קרלוס החמישי ממחלה ובעקבות כך נחתם הסכם קופנהגן בו הוחזר המחוז טרונדהיים לנורווגיה אך המחוזות בוהוסלן וסקונה נשארו בשוודיה. ההסכם סיים תקופה של לוחמה וקבע את הגבולות בין דנמרק, נורווגיה ושוודיה, שתקפים עד היום.