stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורלי קיים
מחקרים > רטוריקה פוליטית

לאחר סדרת מאמרים נוספת, בעיקר בנושאי שפה ותקשורת, החלה קיים לעסוק במחקרה בניתוח רטוריקה ואמצעים שכנועיים של מנהיגים פוליטיים. בין השאר, כתבה קיים מאמרים ופרסמה את הספר “Obama’s Message” על השימוש של נשיא ארה״ב דאז ברק אובמה בהומור ובנרטיב האישי שלו על מנת לפנות לקהלים גדולים ולקדם את המטרות והאג'נדה הפוליטית שלו. לאחר סדרת מאמרים וספר על הרטוריקה של אובמה, פרסמה ד״ר קיים מאמר אודות הרטוריקה של נשיאי איראן מחמוד אחמדינז'אד וחסן רוחאני. במחקר זה, שהציג ניתוח רטורי של נאומי שני המנהיגים, הראה כי החתימה על הסכם הגרעין בשנת 2015 התאפשר בין היתר בשל שינוי המגמה וההתמתנות ברטוריקה האיראנית.
מחקרים > דונלד טראמפ

בשנת 2015, מעט לאחר שהכריז דונלד טראמפ על מועמדותו לנשיאות ארה״ב, החלה קיים לחקור את הרטוריקה של נאומיו והופעותיו בתקשורת. במחקרה העונה לשם “The Readability and Simplicity of Donald Trump’s Language״ שיצא בכתב העת Political Studies Review השייך לאוניברסיטת באת', ביצעה קיים ניתוח של ראיונות, נאומים ועימותים טלוויזיוניים של טראמפ ושל חמישה מתמודדים מובילים נוספים לנשיאות בעזרת נוסחאות הקריאות (Readability) המובילות SMOG, Gunning-Fog ו-Flesch-Kincaid. בעזרת נוסחאות אלו ניתן לנבא מהי רמת ההשכלה הנדרשת על מנת להבין את המלל של אותו מתמודד/ת. תוצאות המחקר הראו שהרמה בה מדבר טראמפ בנאומיו והופעותיו בתקשורת היא רמה שבוגרי כיתות ד' מסוגלים להבין, לעומת שאר המתמודדים, שדרושה רמת השכלה ממוצעת גבוהה בהרבה על מנת להבין אותם (כך למשל, על מנת להבין את הילרי קלינטון, נדרשת רמת השכלה של כיתות ט'). עוד הראה המחקר, כי השפה של טראמפ מורכבת ממשפטים קצרים מאוד (רק 9.91 מילים בממוצע למשפט, לעומת 19.99 אצל קלינטון למשל), ואחוז המילים המורכבות (מילים בעלות 3 הברות או יותר) מכלל המילים שלו גם הוא נמוך משאר המתמודדים (רק 7.32%, לעומת ממוצע גבוה מ-11% אצל שאר המתמודדים). המחקר זכה לסיקור תקשורתי נרחב בבריטניה והוזכר בלמעלה מ-42 כלי תקשורת ברחבי הממלכה המאוחדת, ביניהם הדיילי מייל, הטלגרף ועוד.
מחקר נוסף של ד״ר קיים הוא על האסטרטגיות הרטוריות בהן השתמש טראמפ במהלך הקמפיין שלו. במחקר זה מציגה קיים הנחה כי טראמפ עשה שימוש באסטרטגיה ״אנטי-פוליטית״ שמטרתה לנצל את המגמה האנטי-ממסדית העולמית לטובתו, ולהציג עצמו כ״אנטי-פוליטיקאי״. מחקר זה התקבל לפרסום ונמצא בתהליכי הוצאה לאור. בשנת 2017 השלימה ד״ר קיים שני מחקרים נוספים. האחד עוסק בשימוש של טראמפ בטוויטר במהלך הקמפיין שלו, והשני עוסק בשליליות (רטוריקה התקפית) של טראמפ והילרי קלינטון במהלך הקמפיין לנשיאות.
לקריאה נוספת

אורלי קיים, רטוריקה על כף המאזניים, הוצאת אסיף, 2011
Orly Kayam, Obama’s Message: An Examination of Political Rhetoric, Lambert Academic Publishing, 2013
Orly Kayam, Family Language Policy, Lulu Publishing, 2016
אזור דרום-מערב (קמרון)

| --- | --- |

 מדינה:  קמרון קמרון
 מושל:  ברנרד אוקליה ב'
 בירת האזור:  בואאה
 שטח:  25,410 קמ"ר
 גובה:  270 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ באזור:  1,553,320 (2015)
 קואורדינטות:  4°09′00″N 9°14′17″E﻿ / ﻿4.15°N 9.2380555555556°E﻿ / 4.15; 9.2380555555556 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת אזור דרום-מערב מוגדלת) בואאה קומבה מונדמבה מאמפה פונטם צפון-מערב המערב החוף ניגריהדרום-מערב(למפת אזור דרום-מערב רגילה) בואאה קומבה מונדמבה מאמפה פונטם צפון-מערב המערב החוף ניגריהדרום-מערב tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אזור צפון-מערב (בצרפתית: Région du Nord-Ouest) הוא אזור בקמרון.
באזור מתגוררים 1,553,320 תושבים (נכון ל-2015). בירת האזור היא בואאה.
נפות

מבחינה מנהלית אזור הצפון מחולק ל-6 נפות.
| שם הנפה | שם בצרפתית | בירת הנפה | אוכלסייה (נכון ל-2005) |
| --- | --- | --- | --- |
| פאקו | Fako | לימבה (אנ') | 466,412 |
| קופה-מנגובה | Koupé-Manengouba | בנגם (אנ') | 105,579 |
| לביילם | Lebialem | מנז'י | 113,736 |
| מניו | Manyu | מאמפה | 181,039 |
| ממה | Meme | קומבה | 326,734 |
| נדיאן | Ndian | מונדמבה | 122,579 |
אולה רמר

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1644 אורהוס, דנמרק 
 פטירה:  19 בספטמבר 1710 (בגיל 65) קופנהגן, דנמרק 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  דנמרק
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קופנהגן  Aarhus Katedralskole 
 מוסדות:  אוניברסיטת קופנהגן 
 פרסים והוקרה:  מוזיאון אולה רמר נמצא בעיריית הויה-טאסטרופ, דנמרק
 בן או בת זוג:  Anne Marie Bartholin 
 תרומות עיקריות
 המדידה הכמותית הראשונה של מהירות האור.
 חתימה:   
 
אולה כריסטנסן רמר (בדנית: Ole Christensen Rømer; ‏25 בספטמבר 1644, אורהוס – 19 בספטמבר 1710, קופנהגן) היה אסטרונום דני שנודע בעריכתו בשנת 1676 את המדידה הראשונה של מהירות האור. בספרות המדעית מופיע שמו בצורות כתיב נוספות:
"Romer", "Römer", "Roemer".
תולדות חייו

רמר נולד ב-25 בספטמבר 1644 בעיר אורהוס, לסוחר וחובל בשם כריסטיאן פדרסן, בעל ספריה מתמטית בבית, ולאנה אלופסדאטר סטורם, בתו של חבר במועצת-העירייה. אביו, כריסטיאן פדרסן, המיר את שם משפחתו לרמר (Rømer), דבר המצביע על מוצאו מהאי הדני Rømø שמול החוף הצפוני של ים ואדן וזאת לשם הבחנה מאנשים אחרים שנשאו אותו השם. פרטים מועטים בלבד ידועים על חייו של אולה רמר עד לקבלת תעודת הגמר מאוניברסיטת קופנהגן. מדריכו היה ראסמוס בארתולין (Rasmus Bartholin), אשר פרסם ברבים את תגליתו בדבר השבירה הכפולה של קרני האור העוברת דרך קלציט, בשנת 1668. רמר התגורר בצל קורתו בעת התגלית ופרסומה. כעבור-זמן, זכה רמר להזדמנות פז, ללמוד מתמטיקה ואסטרונומיה עקב עיסוקו בתצפיותיו של טיכו ברהה, לאחר שמשימת הכנתם לפרסום הוטלה על כתפי בארטולין.
מאוחר יותר, הועסק רמר על ידי ממשלת צרפת, כשהתמנה על ידי לואי הארבעה-עשר למורה של יורש-העצר, ואף זכה ליטול חלק במלאכת בניין המזרקות של ארמון ורסאי.
בשנת 1681, שב רמר לדנמרק ונתמנה למשרת פרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת קופנהגן. במרוצת אותה השנה נשא לאישה את אן מארי בארטולין, בתו של ראסמוס בארטולין. הוא הוסיף לקיים תצפיות במצפה הכוכבים של אוניברסיטת רונדטרן ובמצפה האישי שהקים בביתו, בו נעזר במכשירים משופרים פרי עמל-ידיו. תצפיותיו לא האריכו ימים: הן אבדו בשרפה הגדולה של קופנהגן בשנת 1728. ברם, אחד מעוזריו (ולאחר מכן אסטרונום בזכות עצמו), פדר הורבאו, כתב באדיקות על תצפיותיו של רמר ותיארן בפרוטרוט.
רמר מונה למתמטיקאי מלכותי, והציג את השיטה הלאומית הראשונה למדידת משקל ואורך בדנמרק, ב-1 במאי 1683. מידת אורך שהייתה מבוססת על הרגל בתחילה שופרה ואומצה בשנת 1698. מדידות מאוחרות יותר של מידות אחרות לאורך ולכמות שנעשו, העידו על רמות דיוק גבוהות למדי. מטרת עבודתו של רמר הייתה השגת הכרה במידות המוגדרות על ידי קבועים אסטרונומיים, באמצעות מטוטלת. יעד זה הוגשם אך לאחר מותו, הואיל ומכשולים טכניים לא אפשרו מדידה מדויקת בימי חייו. הישג נוסף הנזקף לזכותו הוא הגדרתו של המייל הדני החדש. יחידת מידה זו הקלה רבות על פעולת הניווט.
בשנת 1700 שכנע רמר את המלך להכריז על לוח השנה הגרגוריאני בדנמרק ובנורווגיה – דבר שטיכו ברהה השתוקק אליו מאה שנים קודם לכן.
רמר נמנה עם הראשונים שפיתחו סקאלה למדידת טמפרטורה. פרנהייט ביקר אצלו בשנת 1708 ושיפר את הסקאלה שיצר, והתוצאה הייתה מעלות פרנהייט, שעדיין משמשות במספר מדינות.
רמר יסד מספר בתי ספר לניווט בערים רבות בדנמרק.
בשנת 1705, מונה להיות ראש המשטרה השני של קופנהגן, עמדה בה החזיק עד למותו בשנת 1710. אחת מפעולותיו הראשונות הייתה פיטורים של כל הכוח המשטרתי, מפני שהיה משוכנע שהמורל של הצוות היה נמוך באופן מדאיג. הוא היה הממציא של מנורות הרחוב הראשונות (מנורות שמן) בקופנהגן, ועבד במרץ כדי להשתלט על קבצנים, אנשים עניים, מובטלים וזונות בעיר. הייתה זו תחילתה של רפורמה חברתית. רמר קבע כללים לבניית בתים חדשים, הסדיר את פעולתן של מערכות המים והביוב של העיר, וידא שמחלקת מכבי האש של העיר תקבל ציוד חדש ומשופר, והיה הכוח המניע מאחורי התכנון וההקמה של מדרכות חדשות ברחובות ובכיכרות העיר.
רמר ומהירות האור

הקביעה של קו אורך היא בעיה מעשית משמעותית בקרטוגרפיה ובתחום הניווט. פליפה השלישי, מלך ספרד הציע פרס למי שימצא שיטה שתאפשר לקבוע באיזה קו אורך נמצאת ספינה שאינה קרובה ליבשה. גליליאו הציע שיטה לקבוע את זמני היום ולפיכך גם את קווי האורך, בהתבסס על ליקויי הירחים של צדק, ולמעשה להשתמש בשיטה זו כשעון קוסמי; שיטה זו לא שופרה באופן משמעותי עד שפותחו שעונים מכניים מדויקים במאה השמונה עשרה. גליליאו הציע שיטה זו למלוכה הספרדית (1616-1617) אבל היא הוכחה כלא מעשית, בשל אי הדיוקים ברישומיו של גליליאו ובשל הקושי לצפות בליקוי מאורות על ספינה. ואולם, עם מעט ליטושים ניתן היה להשתמש בשיטה ביבשה.
לאחר שסיים לימודיו בקופנהגן, רמר הצטרף למצפה הכוכבים של אורניבורג באי השוודי ון, בקרבת קופנהגן, בשנת 1671. במהלך תקופה של מספר חודשים, ז'אן פיקרד ורמר צפו בקרוב ל-140 ליקויים בירחו של כוכב הלכת צדק, הירח איו, בזמן שבפריז צפה ג'ובאני קאסיני באותם ליקויים. על ידי השוואת זמני הליקויים, חושב ההפרש בין קו האורך של פריז לזה של אורניבורג.
קאסיני צפה בירחיו של צדק בין השנים 1666 ו-1668, ומצא אי-התאמות במדידות שלו, שהובילו למסקנה שלאור יש מהירות סופית. בשנת 1672 הגיע רמר לפריז והמשיך לצפות בירחיו של צדק כעוזרו של קאסיני. רמר הוסיף את תצפיותיו לאלה של קאסיני, והבחין בכך שהזמנים בין הליקויים (בעיקר אלה של איו) נעשו קצרים יותר ככל שכדור הארץ התקרב לצדק, וארוכים יותר ככל שכדור הארץ התרחק. קאסיני פרסם מאמר קצר באוגוסט 1675 בו הוא הצהיר:
באופן מוזר, קאסיני נטש את ההסבר שסיפק, ורמר אימץ אותו והחליט להוכיח את נכונותו, בעזרת מספר תצפיות שהוא ופיקרד ביצעו בין השנים 1671 ו-1677. רמר הציג את תוצאותיו בפני האקדמיה הצרפתית למדעים, והרעיון סוקר זמן קצר לאחר מכן על ידי כתב אנונימי במאמר קצר. המאמר הראה שהכתב לא הבין את דבריו של רמר, וכשהלה ניסה לכסות על אי הבנתו, הוא בלבל ושיבש את הסברו של רמר. עם זאת,  הדוגמאות המספריות שהופיעו במאמר היו הגיוניות: 40 הקפות של איו, הנצפות על כדור הארץ כל 42.5 שעות, כאשר כדור הארץ מתקרב לצדק, קצרות ב-22 דקות מאשר 40 הקפות של איו הנצפות כאשר כדור הארץ מתרחק מצדק. הודות לכך, רמר הסיק שהאור יעבור מרחק, אותו עובר כדור הארץ במהלך 80 הקפות של איו, ב-22 דקות. הדבר מאפשר לחשב את התוצאה שרמר הגיעה אליה בתצפיתו: היחס בין מהירות האור, לבין המהירות שבה כדור הארץ מקיף את השמש הוא 22 / 80 * 42.5 ~ 9,300. החישוב המודרני שיעשה כיום יניב תוצאה העומדת על כ-10,100.
רמר לא חישב את היחס הזה, והוא גם לא חישב את מהירות האור למעשה. אבל, רבים אחרים חישבו מהירות על סמך המידע שלו, הראשון היה כריסטיאן הויגנס; לאחר הצלבה עם נתוניו של רמר והפקת מידע נוסף, הויגנס הסיק שהאור עובר בשנייה מרחק של פי 16 ו-2/3 מקוטרו של כדור הארץ. הוא פירש לא נכונה את הערך של 22 הדקות בתור הזמן שלוקח לאור לעבור את קוטר מסלולו של כדור הארץ.
קביעתו של רמר שמהירות האור היא סופית לא נתקבלה עד למדידות שנערכו על ידי ג'יימס ברדלי בשנת 1727.
בשנת 1809, שוב באמצעות תצפיות על איו, והפעם הודות לתצפיות מדויקות יותר ויותר, האסטרונום ז'אן-בטיסט ז'וזף דלמבר, דיווח שהזמן שלוקח לאור לנוע מהשמש לכדור הארץ עומד על 8 דקות ו-12 שניות. אם המדידות של היחידה האסטרונומית (המרחק בין הארץ לשמש) היו מדויקות, הדבר אומר שמהירות האור עומדת על קצת יותר מ-300,000 קילומטר לשנייה.
הלוחית שנמצאת במצפה הכוכבים בפריז, שם רמר נהג לצפות בכוכבים, מנציחה את מה שהיה למעשה המדידה הראשונה של קבוע פיזיקלי שנערכה על פני כדור הארץ.
המצאות

בנוסף להמצאת מנורות הרחוב הראשונות בקופנהגן, רמר המציא גם את המעגל המרידיאני, רמר גם המציא את מעלות רמר ומתקן לכיוון של טלסקופ.
המוזיאון על שמו

מוזיאון אולה רמר נמצא בעיריית הויה-טאסטרופ, דנמרק. מצפה הכוכבים שנמצא שם פעל עד לשנת 1716, שבה הכלים שנותרו בו הועברו לרונדטרן שבקופנהגן. ישנו אוסף גדול של מכשור אסטרונומי עתיק וחדיש ויותר מוצג במוזיאון. מאז שנת 2002 תצוגה זה מהווה חלק ממוזיאון קרופדל הנמצא בסמוך אליו.
רודנטרן, "המבנה העגול", בקופנהגן. על גגו הקימה האוניברסיטה מצפה-כוכבים שפעל מאמצע המאה ה-17 ועד לאמצע המאה ה-19, עת הועבר למשכן אחר. מצפה הכוכבים הנוכחי השוכן במקום נוסד במאה ה-20 והוא משמש אסטרונומים חובבים
איור מהמאמר על מדידת רמר את מהירות האור. רמר השווה משך הזמן שבו איו מקיף את צדק כאשר כדור הארץ מתקרב לצדק (מ-F ל-G), לזמן שבו איו מקיף את צדק כאשר כדור הארץ מתרחק מצדק (מ-L ל-K). הכתב בילבל את האותיות K ו-L במאמרו
אוריאל סימון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביולי 1929 (בן 95) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרס ביאליק (2004) 
 www.uriel-simon.name
 
אוריאל סימון (נולד ב-29 ביולי 1929) הוא חוקר ופרשן מקרא ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לתנ"ך של אוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

סימון נולד בשנת 1929 בירושלים, בנו של הוגה הדעות עקיבא ארנסט סימון. סיים תואר שני במקרא ובהיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1953 ודוקטורט במקרא בשנת 1961. בהיותו סטודנט זכה בפרס על שם חיים נחמן ביאליק לסטודנטים מצטיינים.
בשנים 1960 - 1962 שימש כמחנך ומורה לספרות עברית ותנ״ך בבית הספר התיכון העירוני -דתי ב׳ ג׳ (צייטלין) בתל אביב.
כיהן כראש המחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן וכמנהל "המכון לחקר תולדות המקרא". "סימון הוא חוקר בעל שם עולמי בתנ"ך, בעל הקתדרה לתנ"ך על שם הרב נורוק... פרסם מחקרים רבים. שלושה מהם: שני פירושי ר` אבן עזרא לתרי עשר - כרך א` הושע, יואל, עמוס, ארבע גישות לספר תהילים - מרס"ג עד ראב"ע, ר` אברהם אבן עזרא - יסוד מורא וסוד תורה - יצאו בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן". חבר בוועדה המייעצת של אתר על התורה.
סימון הוא מראשי תנועת מימד, תנועה דתית המשתייכת לשמאל הפוליטי. נמנה עם מייסדי "עוז ושלום - נתיבות שלום". בספרו "בקש שלום ורדפהו" מציג סימון עמדה דתית הטוענת שרעיונות דו-הקיום, הפיוס והשאיפה לשלום מעוגנים בתנ"ך לא פחות מההשראה לכיבוש, התנחלות ומלחמה על כל פיסת ארץ.
במשך שנים התגורר בשכונת הלל ברמת גן, וכיום מתגורר בירושלים.
לסימון שני ילדים. בנו, איתמר, פרופסור לביולוגיה באוניברסיטה העברית, נשוי לאריאלה, רופאת ילדים, ולהם חמישה ילדים. בתו של סימון, מיכל נגן, עומדת בראש מכינת צהלי ונשואה לרב ד"ר יעקב נגן, ר"מ בישיבת עתניאל, ולהם שבעה ילדים.
בסוף שנת 2013 יצא לאור ספרו "אזן מלין תבחן" - העוסק לאורך ולרוחב בדרכו הפרשנית של רבי אברהם אבן עזרא - ספר תורני מחקרי שמגלם בתוכו את מפעל חייו של פר' אוריאל סימון, הספר בהוצאת אוני' בר-אילן.
גישתו בפירוש המקרא

סימון אמון על הגישה הספרותית למקרא ועוסק בעיקר בספרי הנביאים. כמו כן, עוסק סימון בפרשנותו של אבן עזרא. זכה בפרס ביאליק לשנת 2004.
בייצוג פשוטו של מקרא לעומת המדרש, משתדל סימון למזג בין שתי הגישות הפרשניות. הפשט מתאפיין, לדעתו, בכך שהוא פילולוגי – דבק במשמעות המילים, היסטורי – דבק באמת ההיסטורית, רציונלי – ניתן להסבר הגיוני, ספרותי – קוהרנטי בדרך הסיפור, ונשמע אמיתי לקורא. לדבריו, בהיות העם היהודי היום אומה לאומית, עצמאית וריבונית, אין הוא זקוק יותר לדרש וניתן לקבל את הפשט.
מספריו

ארבע גישות לספר תהלים - מר' סעדיה גאון עד ר' אברהם אבן עזרא, אוניברסיטת בר-אילן, 1982
שני פירושי ר' אברהם אבן עזרא לתרי עשר, כרך א': הושע, יואל, עמוס, מהדורה מדעית מבוארת, אוניברסיטת בר-אילן, 1989
פירוש לספר יונה, סדרת מקרא לישראל, עם עובד והוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1992
קריאה ספרותית במקרא: סיפורי נביאים, ספריית האנציקלופדיה המקראית, מוסד ביאליק ואוניברסיטת בר-אילן, 2001
בקש שלום ורדפהו, הוצאת ידיעות ספרים, 2002
"יסוד מורא וסוד תורה" מאת ר' אברהם אבן עזרא (עם יוסף כהן), מהדורה מדעית מבוארת, אוניברסיטת בר-אילן, 2002
אזן מלין תבחן: מחקרים בדרכו הפרשנית של ר' אברהם אבן עזרא, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, 2013
דיוקן של פרשן - ר' אברהם אבן עזרא, אוניברסיטת בר-אילן, 2021
לקריאה נוספת

לאה מזור, ""פשט קיומי" וסוגיית הקשר בין המקרא לבין שאלות השעה [ביקורת על ספרו של אוריאל סימון: בקש שלום ורודפהו]", שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום יד (תשס"ד), עמ' 315–336
יעל שמש, "על הספר בקש שלום ורדפהו – שאלות השעה באור המקרא והמקרא באור שאלות השעה [ביקורת ספרים על ספרו של אוריאל סימון]", מדעי היהדות 42 (תשס"ג–תשס"ד), עמ' 275–288
חגי חריף, "אני סבור שהמורשת העיקרית של אברהם לבניו היא ברכת הניגודים" - ריאיון עם פרופ' אוריאל סימון, חידושים|מדע ודעת - כתב עת של אוניברסיטת בר-אילן, גיליון מס' 4, ינואר 2009, עמ' 28–35
הערות שוליים

↑  פרס ע"ש ביאליק לסטודנטים מצטיינים, דבר, 12 ביוני 1951
↑  הוצאת אוניברסיטת בר-אילן
↑  עַל הַתּוֹרָה וְעַל הָעֲבוֹדָה וְעַל גְּמִילוּת חֲסָדִים, באתר על התורה
↑  ממייסדי "עוז ושלום - נתיבות שלום"
↑  אוריאל סימון, האם רימה יעקב אבינו את יצחק אביו? (הרצאה מוסרטת), באתר התנ"ך של המכללה האקדמית הרצוג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268204005171  BnF: cb135237444 (data)  GND: 172375533  ISNI: 0000 0001 1460 468X  LCCN: n82240668  NKC: xx0304224  NTA: 070309817  SUDOC: 050303368  VIAF: 31984748   WorldCat (עם VIAF): 31984748
איגל איי צ'רי

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1968 (בן 56) סטוקהולם, שוודיה 
 שם לידה:  Eagle-Eye Lanoo Cherry 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  רוק, רוק אלטרנטיבי, אקוסטי
 שפה מועדפת:  אנגלית, שוודית 
 כלי נגינה:  גיטרה, משולש
 חברת תקליטים:  MCA רקורדס, דיזל רקורדס, סוני מיוזיק
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
איגל איי לאנו צ'רי (באנגלית: Eagle-Eye Lanoo Cherry) הוא מוזיקאי שוודי.
ביוגרפיה

צ'רי נולד בסטוקהולם, שוודיה, בנם של אמן הג'אז דון צ'רי ומעצבת הטקסטיל מוניקה "מוקי" צ'רי. הוא אחיה למחצה של הזמרת ננה צ'רי מצד אמו ואחיה החורג של הזמרת טיטיו. שמו ניתן לו בעת לידתו, כאשר התבונן באימו לראשונה בעין אחת פקוחה. כאשר היו ילדים, איגל איי וננה בילו זמן רב בדרכים עם אביהם. בגיל 12, צ'רי נשלח לבית ספר בניו יורק, שם עבד כשחקן ומתופף בלהקות שונות. ב-1988 הופיע כמתבגר בסרט ההמשך לסרט ארתור. ב-1993 כיכב בסדרת פעולה שלא ארכה זמן רב, "החוף הדרומי". ב-1995, אביו נפטר, ושנה לאחר מכן, חזר צ'רי לסטוקהולם ובחר להתמקד בתחום המוזיקה במקום קריירת המשחק שעד כה הייתה חלק הארי בחייו המקצועיים. הוא החל בכתיבתו והקלטתו של אלבום הפתיחה שלו, Desireless, על גיטרה אקוסטית. האלבום נחל הצלחה מסחרית עולמית בשנים 1998 ו-1999. האלבום הגיע לפלטינה בארצות הברית ומכר כארבעה מיליון עותקים ברחבי העולם.
צ'רי כתב במשותף את השיר "Wishing It Was" עם סנטנה לאלבומו המפורסם, "Supernatural", וכמו כן כתב לפסקולי סרטים כמו "ואת אמא שלך גם" ו"בילי אליוט". ב-27 בנובמבר 2012 הופיע כאורח מוזיקלי במופע קולה של רומניה.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Desireless, 1997
Living in the Present Future, 2000
Present / Future, 2001
Sub Rosa, 2003
Live and Kicking, 2007
Can't Get Enough, 2012
דיסקוגרפיה > להיטים

Save Tonight, 1997
Falling in Love Again, 1998
Are You Still Having Fun?, 2000
אורלי פלאי-ברונשטיין

| --- | --- |

 לידה:  15 בדצמבר 1971 (בת 52) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תדמור, בית הספר כותרת לעיתונאות ולתקשורת 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  ספרות בישול 
 
אורלי פלאי-ברונשטיין (נולדה ב-15 בדצמבר 1971) היא מחברת ספרי בישול, בעלת הבלוג סירפלא, מפתחת מתכונים, עיתונאית אוכל, עורכת קולינרית ולשעבר העורכת הגסטרונומית של כתב-העת "השולחן".
קורות חייה

נולדה וגדלה בתל אביב ובבת ים. היא למדה לבשל אוכל בולגרי במטבח של סבתה מריקה ביפו. בתיכון למדה תקשורת, היסטוריה כללית וספרות, ותמיד אהבה לכתוב. בצבא שירתה כמש"קית חוי"ה (חינוך וידיעת הארץ) בחיל הים, ובהמשך השירות יצאה לקורס קצינים והייתה קצינת חינוך בקורס חובלים, בבה"ד חיל הים בחיפה.
בתום שירותה הצבאי, לאחר שחזרה מהטיול הגדול במזרח הרחוק, מוקסמת מהניחוחות והטעמים החדשים פנתה ללמוד בישול ב"תדמור". במסגרת הלימודים עשתה סטאז' במסעדת "לילית", ועבדה בכמה מסעדות כטבחית. כשהבינה שהיא מעדיפה לכתוב על בישול על פני עבודת הטבחות במסעדות, פנתה ללימודים בבית הספר לתקשורת "כותרת". לפני ובמהלך הלימודים עבדה לסירוגין במשך כחמש שנים בחברת הקייטרינג "מגי ותולי", שם התמקצעה במטבחים שונים, בסגנון (סטיילינג) ובצדדים הוויזואליים של ההגשה.
בתום לימודיה באוקטובר 1998, התחילה לכתוב בכתב העת "על השולחן". בהמשך הפכה לסגנית עורכת, וכן עורכת המגזין. החל משנת 2003 שימשה כעורכת גסטרונומית, כותבת ועורכת ספרי בישול בהוצאה לאור של "על השולחן". החל משנת 2010 כתבה טור שבועי ב"וואלה", במגזין ״שף״ של לאישה ועוד. במהלך השנים האחרונות היא כותבת ועורכת ספרי בישול בהוצאה לאור "מודן" ובהוצאת ״מג׳יקה״ וכמו כן כותבת במגזין ״שלומות״ מבית גלובס.
ספרה ״חומוס״, שיצא לאור בשנת 2019 - אותו יצרה יחד עם אריאל רוזנטל (הקוסם) ודן אלכסנדר, זכה לתשבחות ולפרסים בינלאומיים רבים וביניהם: Gourmand IACP
אורלי פלאי-ברונשטיין נשואה ליוסי ברונשטיין, מנהל בחברת הייטק, להם שלוש בנות. הם מתגוררים בתל אביב.
ספרים שכתבה

כל הספרים שכתבה (למעט השניים האחרונים) יצאו בהוצאת "על השולחן".
ששת – העוזר שלך במטבח (2004 ; 2010). כתבה עם השף אבי שטייניץ. ששת בישול לא רק מציג מתכונים, אלא מלמד בישול גם ברמה התאורטית. הספר מחולק למשפחות של מאכלים ונותן הנחיות כיצד לבשל וגם לאלתר במידת הצורך ולאו דווקא לפעול לפי מתכון. מהדורה מורחבת ומחודשת ראתה אור ב-2010, אותה צילמו מחדש והוסיפו פרקים עדכניים נוספים על פרגיות, קינואה, ריזוטו וכדומה והתמקדו יותר בחלופות לבישול בריא ומודע יותר.
תפוח אדמה (2004).
סלטים (2004).
פסטה (2004). כתבה יחד עם מירי גולדנפלד.
יין, אוכל, חברים: אירוח עם יין, בישול ביין, התאמת אוכל ליין (2005).
ששת במזרח הרחוק (2006). כתבה יחד עם השף בועז צאירי, שמתמחה במטבח היפני ועם השף שחף שבתאי שמתמחה במטבחים ההודי, אינדונזי, בורמזי. החבירה לשותפים נבעה מניסיון להתקרב למקורות הבישול האסיאתי ולמתכונים האמיתיים.
ספר העוף הגדול (2006). כתבה יחד עם רות אוליבר. פלאי-ברונשטיין כתבה את המתכונים הקלילים והמהירים ואוליבר את המתכונים העדתיים והמורכבים.
המטבח הבריא של על השולחן (2008). ספר עב-כרס העוסק באוכל בריא, שנכתב על ידי פלאי-ברונשטיין בצוותא עם המתכונאית שי-לי ליפא ובייעוץ מיכל לנגברג, דיאטנית קלינית. הספר פותח בפני הקוראים כר נרחב של חומרי גלם שכדאי להכניס למזווה, הוא מכיל חומר עיוני רב על המרכיבים התזונתיים של המאכלים השונים ומתכונים נלווים, כולל גרסאות טבעוניות.
המטבח הצמחוני של על השולחן (2009). ספר מקיף העוסק באוכל צמחוני ססגוני ועשיר, מנות שנותנות מענה על הצורך למלא את מרכז הצלחת של הצמחונים במנה עיקרית. הספר נכתב על ידי פלאי-ברונשטיין יחד עם ניר דודק (עורך וכותב בעל השולחן).
שבועות תנובה: חגיגה ישראלית בכל בית (2010). קובץ מתכונים חלביים לכבוד החג שכתבה יחד עם שי-לי ליפא.
על השולחן אקספרס: מהיר, מרשים, טעים (2011). מתכוני פטנט קלים ויישימים למנות אירוח מרשימות.
ספרה האחרון בעברית ראה אור בהוצאת מודן:
שמחות קטנות - בראנץ', שש בערב, על האש, מסיבה, ארוחה עם חברים, אחר צהריים מתוק, נכתב ביחד עם עינת אביטל, 2014.
ספרה האחרון באנגלית ראה אור בהוצאה עצמית הוצאת ״מג׳יקה
HUMMUS - מסע בין ערים, אנשים וחלומות, 2019. יחד עם אריאל רוזנטל ודן אלכסנדר.
ספרים שערכה בעל השולחן

(ערכה יחד עם ז'אנה גור) בראש השולחן: מאכלי בשר לאירוח, 2003.
(ערכה יחד עם ז'אנה גור) מרקים, 2003.
קפה ועוגה, 2004.
(ערכה יחד עם ז'אנה גור) פסח: אוכל טעים לחג, 2004.
(ערכה יחד עם ז'אנה גור) קרין גורן, ששת מתוקים, 2005.
דגים, 2005.
(ערכה יחד עם רונן גורן) קדרות, 2005.
(ערכה יחד עם ז'אנה גור) פשטידות, 2005.
(ערכה יחד עם ז'אנה גור) עוף, 2005.
קינוחים, 2006.
אורז, 2006.
(ערכה יחד עם ז'אנה גור) רות אוליבר, עוד שוקולד, 2007.
(ערכה יחד עם ז'אנה גור) רות אוליבר, עוגות גבינה, 2007.
(ערכה יחד עם ז'אנה גור) גיא פרץ ונסים קריספיל, קסם המטבח המרוקאי, 2008. אלבום שמגיש את המטבח המרוקאי, את בזאר האוכל במרקש ובין לבין מציג את הפולקלור של יהודי מרוקו
מכניסים שמחה לפסח: מתכונים חגיגיים לארוחת החג, 2009.
האוצר של "על השולחן": 400 המתכונים הטובים ביותר של מגזין האוכל המוביל בישראל, 2010.
עומר מילר, מטבח ישראלי, 2010.
ספרים שערכה בהוצאת מודן

חגית ביליה, לייזה פאנלים, ספר המטבח, 2016
חגית ביליה, לייזה פאנלים, יומן מטבח קטן של עקרת בית גדולה, 2018
אפרת ליכטנשטט, אז מה את עושה כל היום, 2019
יונית צוקרמן, מלכת המטבח, 2020
חגית ביליה, לייזה פאנלים, קל, קל, קל, 2020
שרי אנסקי, האוכל מוכן, 2021
קרן אגם, נשואה למאפיה, 2021
ספרים נוספים שערכה בהוצאה פרטית

רותם ליברזון, מטבח אישי, 2016
שרון בר-גיל, תשעים אחוז בריא, 2020
אבלרדו

אבלרדו פרננדס אנטוניה (בספרדית: Abelardo Fernández Antuña, נולד ב-19 באפריל 1970 בחיחון שבספרד) הוא כדורגלן עבר שנודע בשמו הפרטי, אבלרדו. אבלרדו שיחק בעמדת הבלם מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ועד תחילת העשור הראשון של המאה ה-21, בעיקר במדי ספורטינג חיחון וברצלונה. בנוסף לכך ייצג אבלרדו את נבחרת ספרד במונדיאל 1994 ו-1998 וביורו 1996 ו-2000. לאחר פרישתו ממשחק החל לעבוד כמאמן. בין 2014 ל-2017 היה מאמנה של ספורטינג חיחון, ובין 2017 ל-2019 היה מאמנה של דפורטיבו אלאבס.
קריירת מועדונים > ספורטינג חיחון

אבלרדו נולד וגדל בחיחון שבחבל אסטוריאס. לאחר מספר שנים במחלקות נוער של קבוצות מקומיות, הצטרף אבלרדו לנוער של ספורטינג חיחון שמעיר הולדתו ב-1988. לאחר שנה בנוער עלה אבלרדו לקבוצת הבוגרים וכבר בגיל 19 היה באופן קבוע בהרכב הקבוצה כאחד מבלמיה. אבלרדו הבקיע את שער הבכורה שלו במדי חיחון ב-7 בינואר 1990, במשחק בו הביסה חיחון את לוגרונייס בתוצאה 1–6. במשחק מול ריאל מדריד ב-20 בינואר כבש אבלרדו את השער הראשון במשחק הדקה ה-35, אך הוגו סאנצ'ס השווה את התוצאה לקראת סוף המשחק והקבוצות נפרדו בתיקו. בסך הכול בעונת בכורתו בליגה הספרדית הופיע אבלרדו ב-33 משחקים, וחיחון סיימה את הליגה במקום ה-13.
אבלרדו היה שחקן קבוע בהרכב הקבוצה בשנים שלאחר מכן. בעונת 1990/91, השתתף אבלרדו בכל 38 משחקי הליגה של חיחון, בנוסף לכך שהבקיע שער אחד, והוא עזר לקבוצתו לסיים במקום ה-5, ממנו מגיעים לגביע אופ"א בעונה הבאה. בעונת 1992/93 הבקיע אבלרדו 3 שערים, בין היתר שער שוויון לרשתה של אתלטיקו מדריד ב-18 באוקטובר 1992. כמו כן, אבלרדו הורחק בכרטיס אדום לראשונה בקריירה שלו בעונה זו, בשני מקרים שונים: בהפסד 0–3 לסלטה ויגו ב-17 בינואר 1993 ובתיקו 0-0 עם אתלטיק בילבאו ב-2 במאי. קבוצתו לא הצליחה בליגה היטב והיא סיימה במקום ה-12 בלבד. בעונת 1993/94 כבש אבלרדו 5 שערים לזכות חיחון, כולל שערים מול ברצלונה, אתלטיקו מדריד וריאל מדריד, אך גם שני שערים עצמיים לרשת קבוצתו שלו.