stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברבנק
תעשיית הבידור

תעשיית הבידור הגיעה לברבנק במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20. קרבתה של ברבנק להוליווד ועלות הקרקע הנמוכה יותר משכה את החברות לבנות אולפני צילום בשטחה. חברת הפקות פירסט נשיונל פיקצ'רס קנתה שטח של 320,000 מטרים מרובעים ובנתה עליו אולפני צילום. בשנים 1929-1928 נקנתה החברה על ידי האחים וורנר. חברת סרטי קולומביה רכשה גם היא שטח בעיר ובנתה בו אולפני צילום בעיקר לקטעי פעולה הכוללים יריות. חברת וולט דיסני, אשר התפתחה במהירות רבה בהוליווד קנתה שטח של 210,000 מטרים מרובעים בברבנק.
במהלך שנות ה-50, ה-60 וה-70 של המאה ה-20, עוד ועוד חברות עברו מהוליווד לברבנק, והפעם לא רק בנו בה אולפני צילום אלא גם מטות. אחת מהן הייתה חברת NBC שעברה לברבנק בשנת 1952.
כיום משודרות מאולפני הצילום הרבים ברחבי העיר התוכניות הנצפות ביותר בארצות הברית, בהן "התוכנית של אלן דג'נרס" ובעבר "The Tonight Show" עם ג'יי לנו.
בשנת 2007 הודיעה רשת NBC שהיא מתכננת לעבור ליוניברסל סיטי ועל כן מכרה 140,000 מטרים מרובעים משטחה בברבנק. החברה אמורה לעבור ליוניברסל סיטי עד סוף שנת 2011. על כן צילומי התוכנית The Tonight Show המשודרת ב-NBC יעברו ליוניברסל סיטי. כאשר החליף קונאן או'בריין את ג'יי לנו בהנחיית "The Tonight Show" ביוני 2009, התוכנית צולמה ביוניברסל סיטי. אולם לאחר חודשים ספורים לנו שב להנחיית התוכנית באולפני NBC בעיר, ואו'בריין עבר להנחות את תוכניתו קונאן המצולמת באולפני וורנר.
סרטים רבים צולמו באולפני הצילום של החברות השונות בברבנק. הסרט המפורסם ביותר שצולם היה: "קזבלנקה". צילומי הסרט שהחלו בשנת 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה, נערכו זמן קצר לאחר המתקפה היפנית על פרל הארבור ועל כן חל איסור לצלם ליד שדות תעופה. על כן רוב סצנות הסרט צולמו ב'אולפן 1' של אולפני האחים וורנר בברבנק. סרטים מצליחים נוספים שצולמו באולפנים בברבנק היו: המערבון "בצהרי היום" משנת 1952, "מרי פופינס" משנת 1964, "בוני וקלייד" משנת 1967, "יומני הנסיכה" משנת 2001.
ישנם סרטים שצולמו בחלקם בברבנק, בהם "בחזרה לעתיד" (משנת 1985), "רומן על אמת" (משנת 1993), "אפולו 13" (משנת 1995) והסדרות "בנות גילמור", "E.R" ו"עקרות בית נואשות".
תחבורה > תעופה

שדה התעופה ברבנק הוליווד (על שם הקומיקאי המנוח בוב הופ שחי באזור; נקרא גם "נמל תעופה ברבנק-גלנדייל-פסדינה") נפתח בשנת 1930 והיה נמל התעופה הראשון באזור לוס אנג'לס. נמל התעופה נפתח על ידי לוקהיד קורפוריישן, חברת ענק בתחום התעופה העוסקת בבניית מטוסים וחקר התעופה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, לוקהיד העסיקה כ-80,000 עובדים. כיום נמל התעופה משרת מדי שנה כ-4 מיליון נוסעים וממוצע של 70 טיסות ליום.
זהו נמל התעופה היחיד באזור לוס אנג'לס המחובר למסילת רכבת של אמטרק. כיום הוא משמש לטיסות פנים ליעדים בטווחים קצרים כגון: פורטלנד, לאס וגאס, סן פרנסיסקו, פיניקס, סולט לייק סיטי, סן חוזה, דנוור, אוקלנד וסקרמנטו, אך יוצאות ממנו טיסות גם לדאלאס, ניו יורק וסיאטל. בזכות קרבתו להוליווד הוא משמש תכופות את כוכבי הוליווד המעדיפים נמל תעופה קרוב לבית מאשר לנסוע לנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס. נמל התעופה משמש ב-52% לטיסות מסחריות, 31% לתעופה כללית, 16% מוניות ו1% לצבא.
חברות התעופה הפועלות ממנו הן: אלסקה איירליינס, אמריקן איירליינס, דלתא קונקשן, ג'ט בלו איירוויז, הוריזון אייר, סאות'ווסט איירליינס ומסה איירליינס.
בנוסף לחברות ענק קמו בעיר חברות קטנות יותר לחלקי מטוסים, סדנאות לתיקון מטוסים וכו'.
תחבורה > תחבורה ציבורית

תחבורה ציבורית החלה לפעול בעמק סן פרננדו כבר בשנת 1858 על ידי כרכרות רתומות לסוסים. בשנת 1911, חודשיים לאחר שהעיירה הפכה רשמית לעיר, הגיעה אליה החשמלית הראשונה, לאחר שהקו האדום מלוס אנג'לס לגלנדייל הוארך עד ברבנק. בשנת 1956 הופסקה פעילות החשמלית והמסילה פורקה.
ברבנק בתרבות

סדרת הקומדיה צ'אק המשודרת ברשת הNBC מתרחשת ברובע בעיר.
בעיר צולמה הסדרה חברים.
ערים תאומות

יפן אוטה, יפן
קוריאה הדרומית אינצ'ון, קוריאה הדרומית
בוטסואנה גאבורונה, בוטסואנה
שוודיה סולנה, שוודיה
ברזיל קוריטיבה, ברזיל
מבצע 1005

מבצע 1005 (בגרמנית: Sonderaktion 1005, בתעתיק עברי: זונדראקציון 1005) הוא שמו של מבצע שנערך על ידי גרמניה הנאצית בתחילת שנת 1943, בעקבות תבוסותיה, על מנת לנסות להסתיר את ממדי השמדת היהודים ולטשטש את עקבות רצח ההמונים.
לשם ביצוע המבצע הוקמה יחידה מיוחדת שנקראה "זונדרקומנדו 1005", בפיקודו של שטנדרטנפיהרר פאול בלובל. החל בסתיו 1943 החלה היחידה לפעול בשטחי מזרח אירופה, המקום בו אירעה עיקר ההשמדה. לצורך העבודה גויסו אסירים יהודים מהמחנות.
בלובל מסר בעדותו במשפטי נירנברג ביוני 1947 כי "ביוני 1942 הטיל עליי גרופנפיהרר היינריך מילר (מפקד הגסטפו) את התפקיד לטשטש את עקבות הפעולות של ההוצאה להורג בידי האיינזצגרופן במזרח"[דרוש מקור]. ההנחיה שהעביר היינריך מילר הייתה שאסור שייפלו בידי בעלות הברית איש מהאסירים ושום מסמך, פריט או רכוש גרמני.
פעולות שבוצעו במסגרת מבצע 1005

ניסיון להעלים קברי אחים ובורות ההרג. הגרמנים ציוו על עובדי כפייה הוצאת הגופות מהבורות, שריפתן במדורות ענק, פיזור האפר והסוואת המקום. למשל, על ידי שתילת צמחייה
הריסת מבנים, משרפות וארובות במחנות ההשמדה ומחנות הריכוז. כך, לדוגמה, כמעט לא נותר זכר למחנות ההשמדה בלז'ץ וטרבלינקה, ולמחנה העבודה פלאשוב
שחיקת עצמות אדם במכונות טחינה מיוחדות
פיזור אפר המשרפות ושרפה חוזרת של עצמות. כחלק מהעלמת כמויות האפר נשלחו קרונות של אפר הקורבנות לגרמניה (וייתכן שגם למקומות אחרים) למטרת דישון השדות
השמדת מסמכים המתעדים את תעשיית ההרג
צעדות המוות, בהן פינו אסירים מהמחנות (בעיקר מאושוויץ) מערבה, כחלק מהרצון להסתיר את הנעשה
הפעולות בריכוזי ההשמדה

בבאבי יאר - החל ביולי 1943 קיבלו חיילי ה-אס אס הוראה להעלים את כל הראיות לרצח בבאבי יאר. פאול בלובל הגיע לקייב כממונה על טשטוש עקבות הרצח, בתיאום עם מקס תומאס(גר'), מפקד הסיפ"ו והאס דה באוקראינה. בלובל הקים שתי יחידות מיוחדות וכינה אותן בצופן "1005" (לכן נקרא המבצע "1005"). יחידה 1005A הורכבה משמונה עד עשרה אנשי אס דה ו-30 שוטרים גרמנים. מפקדה היה אוברשטורמפירר באומן.
בבוצ'אץ' - הגרמנים פיזרו את ערמות האדמה שהיו ליד בורות ההריגה בפדור על קברי ההמונים, ושתלו עצים על מנת להסוות את האתר
בבירקנאו - במסגרת תוכניתו של היינריך הימלר להעלים ולטשטש את ההוכחות לרצח, נסעו מפקדי אושוויץ לחלמנו על מנת להיווכח כיצד הם פועלים לטשטוש הראיות.
בבלז'ץ - כמו במחנות השמדה אחרים, הנאצים התאמצו להסתיר ולחסל את הראיות להשמדה לקראת סוף המלחמה. במסגרת מבצע 1005 הוצאו גופות הנרצחים מקברי ההמונים בבלז'ץ, נכתשו ונשרפו, ומבני המחנה פורקו באופן שיטתי
בינובסקה - הגרמנים העסיקו עובדי זונדרקומנדו באיסוף ושריפת הגופות לטשטוש הראיות. אחרוני אסירי המחנה נרצחו, והמחנה עצמו חוסל ביסודיות
במאלי טרוסטינץ - כשהצבא האדום התקרב לאזור ב-28 ביוני 1944, פוצצו הגרמנים את המחנה. בכל זאת גילו הסובייטים 34 בורות קבורה
במיידנק - כהיערכות לבואו של הצבא האדום המחנה פוזר ביולי 1944, אך נהרס רק באופן חלקי עד מועד הגעתו של הצבא האדום אליו. כ-1,000 אסירים נלקחו ממנו בצעדת מוות
בסוביבור - אחרי השמדת עקבות המחנה נטעו יער במקום בו עמד המחנה
בפונאר - עם התקדמות הצבא האדום לעבר ליטא בספטמבר 1943 החלו הגרמנים לפתוח את הבורות ולשרוף את הגופות באתר ההרג פונאר במסגרת המבצע. קבוצה של 80 אסירים ממחנה הריכוז שטוטהוף הובאו לפונאר לשם כך. האסירים הצליחו להימלט לאחר שישה חודשים, ב-19 באפריל 1944. 11 מהם שרדו וסיפרו את שהתרחש בפונאר
בפורט התשיעי - בסתיו 1943 הוחל במבצע 1005 באתר הפורט התשיעי שבקובנה. למרות השמירה הקפדנית על העוסקים במלאכה, ברחו כל 64 האסירים, יהודים ולא-יהודים. בעקבות בריחתם נודע בעולם כשנה לפני תום המלחמה על מעללי הנאצים באתר
בסיימישטה הוקמה יחידה מיוחדת להוצאת הגופות מהקברים ושריפתן, מדצמבר 1943 עד אפריל 1944. 100 האסירים היהודים והסרבים שביצעו זאת נורו בתום המלאכה, למעט שלושה שהצליחו להימלט
במחנות אושוויץ וברגן-בלזן לא נדרשה מעורבות היחידה, מאחר שמחנות אלו צוידו בכבשנים לשריפת הגופות.
ראו גם

השואה – מונחים
הערות שוליים

↑  Jewish prisoners forced to work for a Sonderkommando 1005 unit pose next to a bone crushing machine in the Janowska concentration camp.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542898105171  GND: 1073271196  LCCN: sh2009005724  NKC: ph1059727 
עובדי כפייה לצד מכונה לגריסת עצמות במחנה ינובסקה, 1943
מחנה פלאשוב בתחילת המאה ה-21: לא נותר זכר למחנה הריכוז ובאתר יער קטן ואנדרטה
יגאל תלמי

ערך זה עוסק בפיזיקאי ישראלי. אם התכוונתם לקצין צה"ל מעוטר עיטור המופת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1925  (בן 100) קייב, ברית המועצות
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  המכון הטכנולוגי של ציריך 
 מנחה לדוקטורט:  וולפגנג פאולי 
 מוסדות:  אוניברסיטת חרונינגן (1 בספטמבר 1980–31 בדצמבר 1980)  מכון ויצמן למדע 
 פרסים והוקרה:  חתן פרס ויצמן לשנת 1962, פרס ישראל לשנת 1965, פרס רוטשילד לשנת 1971, פרס בתה של החברה האמריקנית לפיזיקה לשנת 2000 ופרס א.מ.ת לשנת 2003
 צאצאים:  תמר דיין 
 תרומות עיקריות
 במחקרים בתחום מבנה גרעין האטום
 
יגאל תַלמִי (נולד ב-31 בינואר 1925) הוא פרופסור לפיזיקה ומומחה לפיזיקה גרעינית, חתן פרס ישראל למדעים מדויקים לשנת ה'תשכ"ה (1965) ופרס א.מ.ת, וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. ממניחי היסודות לחקר הפיזיקה הגרעינית בישראל, באקדמיה ובמערכת הביטחון.
ביוגרפיה

תלמי נולד בקייב שבאוקראינה בשם יגאל סמילנסקי, בן למשה סמילנסקי ולאה לבית ויינשטיין, אח צעיר לתחיה. בנובמבר 1925 עלתה משפחתו לישראל וגרה בכפר יחזקאל, שם היה אביו מראשוני המורים בבית הספר. בילדותו עברתה המשפחה את שמה לתלמי, שם המייצג את ההתיישבות העובדת וכן מהווה ראשי תיבות של בני המשפחה: תחיה, לאה, משה, יגאל.
במושב התיידד עם טוביה קושניר וחלם על קריירה כביולוג. השניים כונו בלגלוג "ציידי הפרפרים" על עניינם בטבע במקום בעבודות משק מסורתיות. לקראת לימודיו בתיכון מצא ספר ישן בפיזיקה שהצית את דמיונו מאחר שגילה כי ניתן לחשב תופעות טבע. הוא למד בכיתות י"א וי"ב בגימנסיה הרצליה, ולאחר תום לימודיו התגייס לפלמ"ח. בגלל סיבות רפואיות שוחרר מהפלמ"ח, ובשנים 1943–1947 למד לימודי תואר ראשון ושני בפיזיקה ובמתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן, עם פרוץ מלחמת העצמאות, התגייס ושירת בחי"ש ובחיל המדע.
לאחר סיום שירותו הצבאי, למד לימודי דוקטורט במכון הטכנולוגי הפדרלי בציריך (ETH) בהנחייתו של וולפגנג פאולי, ועם סיומם, בשנת 1951, עבד בספקטרוסקופיה של גרעין האטום כעוזר המחקר של יוג'ין ויגנר באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית, הודות למלגת לימודים של ממשלת ארצות הברית ומלגה של התאחדות ציוני אמריקה. עם שובו לישראל החל לעבוד במכון ויצמן ונמנה בין ראשוני המחלקה לפיזיקה גרעינית. בשנת 1955 מונה למרצה אורח באוניברסיטה העברית. באוגוסט 1956 יצא לפרינסטון כמרצה אורח. בספטמבר 1957 קיבל את פרס ירושלים למדע.
בשנת 1958 קודם לדרגת פרופסור חבר. באותה שנה שילם חיל האוויר של ארצות הברית למכון ויצמן עבור עבודתו במכון במסגרת שיתוף מידע.
לאורך שנות עבודתו הוזמן כפרופסור אורח והרצה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, באוניברסיטאות ייל, פרינסטון ואחרות. עד לפרישתו בשנת 1994 היה פרופסור במכון ויצמן ושימש גם בתפקידים מנהלתיים כיושב ראש המועצה המדעית, כראש המחלקה לפיזיקה גרעינית (1967–1976) וכדיקן הפקולטה לפיזיקה (1970–1984).
היה חבר הוועדה לאנרגיה אטומית והיה חבר ועדת המשנה למחקר.
במחקריו עסק תלמי במבנה גרעין האטום. שיטה שפותחה על ידו ומדדה את כוחות המשיכה של חלקיקי הגרעין הביאה לנוסחה המקובלת של מצבים בגרעין.
תלמי הוא חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1963, מהצעירים ביותר שנבחרו לאקדמיה, ושימש בה יושב ראש החטיבה למדעי הטבע (1974–1980). על עבודתו זכה במהלך השנים בפרס ויצמן של עיריית תל אביב (1962), פרס ישראל למדעים מדויקים (1965, יחד עם עמוס דה-שליט), פרס רוטשילד (1971), פרס בתה של החברה האמריקנית לפיזיקה (2000) ופרס א.מ.ת (2003).
תלמי נשוי מאז 1949 לחנה לבית קיבלביץ, נינתו של יהושע שטמפפר. להם שני ילדים: יואב, פרופסור לרפואה במרכז רפואי מעיני הישועה (ולשעבר במרכז הרפואי שיבא), ותמר דיין, פרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב הנשואה לאלוף במילואים עוזי דיין. אחותו של יגאל תלמי הייתה תחיה, אשתו של ברוך פדה. בן-דודו מדרגה שנייה היה הקריין עמיקם גורביץ.
תלמי מתגורר לסירוגין במכון ויצמן ובכוכב יאיר.
פעילות ציבורית

בשנת 1959 הוא הביע העדפה להנהגת בחירות אזוריות בישראל בתקווה ששיטה זו תעלה לשלטון אנשים יותר ראויים, הגם שטען שבכל שיטת בחירות יש חסרונות. בשנת 1974 הוא היה מבכירי התנועה לשינוי שיטת הבחירות בישראל.
תלמי היה מתומכיו של דוד בן-גוריון. בתחילת 1961 הוא הביע תמיכה בהמשך הקואליציה של בן-גוריון על רקע עסק הביש, בשנת 1965 הוא היה פעיל בארגון כנס של רפ"י במכון ויצמן ובשנת 1966 הוא נמנה עם הוועד לחגיגת יום ההולדת של בן-גוריון. בתחילת 1974 הוא חתם על קריאה של יובל נאמן לכינון ממשלת אחדות.
בשנת 1977 היה תלמי מהחותמים על קריאה לחנינה ליהושע בן ציון (שהיה בן-דוד של רעייתו).
הערות שוליים

1 2  נפטר משה תלמי, הַבֹּקֶר, 9 בינואר 1961
↑  מכון ויצמן, ‏בקליפת גרעין, באתר "הידען", 11 במרץ 2022
↑  פרופ' יגאל תלמי, הצופה, 10 בפברואר 1963
↑  יאיר קוטלר, חוקרי הגרעין הישראליים, הארץ, 13 בספטמבר 1957
↑  זכו בפרסי למוד בארה"ב, הַבֹּקֶר, 12 בספטמבר 1951
↑  3 מישראל ו־1 מארה"ב זכו בסטיפנדיות, חרות, 24 באוקטובר 1951
↑  אנשים ומוסדות, דבר, 26 ביולי 1955
↑  מדען מרחובות לממכללת פרינסטון, חרות, 17 באוגוסט 1956
↑  הוענקו פרסי ירושלים תשי"ז, דבר, 23 בספטמבר 1957
↑  חיל האויר האמריקאי חתם חוזה עם חוקרי אטום בארץ, הארץ, 12 בפברואר 1958
↑  יגאל תלמי - יו"ר המועצה המדעית של מכון וייצמן, דבר, 21 ביוני 1965
↑  פרופ' תלמי נתמנה כראש המחלקה לפיזיקה גרעינית של מכון וייצמן, על המשמר, 5 באפריל 1967
↑  אשכול יו"ר הועדה לאנרגיה אטומית, הצופה, 15 באפריל 1966
↑  פורסמו שמות הברי ועדות המשנה בוועדה לאנרגיה אטומית, על המשמר, 6 באפריל 1967
↑  חוקר אטום ישראלי יצא לארה"ב למחקרים, שערים, 22 באוגוסט 1956
↑  שלושה מדענים יוכתרו כחתני פרס וייצמן, מעריב, 29 בינואר 1963
↑  חתני פרס רוטשילד לתשל"א, דבר, 24 ביולי 1972
↑  פרופ' י. תלמי: ארגומנטים שקולים כמעט, למרחב, 26 באוקטובר 1959
↑  היום כנס־יסוד של התנועה לשינוי שיטת הבחירות, דבר, 18 במרץ 1974
↑  קריאה להמשך הקואליציה הנוכחית בראשות בן־גוריון, דבר, 22 בפברואר 1961
↑  מכון וייצמן למדע - עסק של רפ"י, על המשמר, 9 באוגוסט 1965
↑  שרים יברכו את ב.ג. בשדה בוקר, דבר, 22 בספטמבר 1966
↑  צמרת רפ"י תתכנס, מעריב, 1 במרץ 1974
↑  כך ניסינו להשיג מידת הרחמים ליהושע בן ציון, מעריב, 12 בספטמבר 1977
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310618505171  PLWABN: 9810606649005606  BIBSYS: 90184689  BnF: cb124200801 (data)  CiNii: DA05424194  GND: 125787928  ISNI: 0000 0001 1083 5544  LCCN: n83827843  NARA: 10567941  NKC: skuk0005522  NLA: 36278128  NTA: 110417798  RERO: 02-A003886609  SNAC: w6cc4xjw  SUDOC: 033323461  Trove: 1241283  VIAF: 111738841   WorldCat (עם VIAF): 111738841
אינפו-דאמפינג

אינפו-דאמפינג (באנגלית: Infodumping; מילולית: השלכת מידע) הוא הפעולה שמתארת העברת כמות גדולה של מידע על נושא מסוים לאדם אחר, בדרך כלל בצורה מוגזמת או מסורבלת ובלי להתחשב במידת העניין או המעורבות של הצד שאליו מועבר המידע. המונח הופיע לראשונה בשנת 1978, ושימש בהקשר הספרותי של תיאור נרטיב עמוס במידע שעובר לקורא, כאשר לסופר אין רעיון יותר מתאים להעברת המידע.
מאפיינים בקרב המגוון הנוירולוגי

המונח אומץ על ידי קהילת המגוון הנוירולוגי לתיאור הנטייה האוטיסטית לחלוק בהתלהבות ובתשוקה כמות גדולה של מידע על נושא, בדרך כלל תחום עניין אוטיסטי, באופן מפורט מאוד ולאורך זמן ממושך, לעיתים מבלי לוודא שהנושא מעניין את הצד המאזין. באופן דומה, המונח משמש גם לתיאור אנשים עם הפרעת קשב וריכוז.
אינפו-דאמפינג מאופיין בדרך כלל בשיתוף מידע מפורט על נושא המעניין את הצד המשתף, בדיבור ממושך וקולח שלעיתים מתבטא כמונולוג ללא הפסקות, בשימוש בקול רם ומונוטוני ובדיבור מהיר, ובהפגנת התלהבות עזה כלפי הנושא, לעיתים תוך התעלמות מרמזים חברתיים או מרמת העניין ומרמת ההבנה של המאזין. בניגוד לשיתוף-יתר, האינפו-דאמפינג מתרכז בעובדות ובפרטים ולא במידע אישי, ונוצר כתוצאה מהתלהבות ולא מתוך רצון להרשים.
בעוד שאינפו-דאמפינג עשוי להיתפס לפעמים כצורת תקשורת לא מותאמת בסיטואציות חברתיות, בעבור אוטיסטים היא יכולה להיות צורת תקשורת בעלת ערך, היוצרת הזדמנות לשיח עם אחרים ולבניית קשרים. האינפו-דאמפינג הוא דרך להביע תשוקה לנושא מסוים ולחלוק ידע על תחומי עניין מיוחדים, ומהווה סוג של אינטראקציה חברתית ואמצעי לבניית קשרים, ולעיתים גם צורת ביטוי של אמפתיה אצל אוטיסטים. הבנה של האינפו-דאמפינג ומתן יחס הולם יכולים להיות חיוניים לתקשורת יעילה עם אוטיסטים ולטיפוח סביבות מכילות ומותאמות.
הערות שוליים

↑  infodump, Cambridge dictionary
↑  Katie Chambers, How to Fix Info Dumping, Beacon Point Services, ‏2018-11-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Glossary, Reframing Autism (ב־Australian English)
↑  Jennifer J Nelson, An Analysis of Self-published Novels by Autistic Authors as a Form of Advocacy, Ought: The Journal of Autistic Culture 3, 2022-05-25 doi: 10.9707/2833-1508.1090
1 2  Meredith Cola, Casey J. Zampella, Lisa D. Yankowitz, Samantha Plate, Victoria Petrulla, Kimberly Tena, Alison Russell, Juhi Pandey, Robert T. Schultz, Julia Parish‐Morris, Conversational adaptation in children and teens with autism: Differences in talkativeness across contexts, Autism Research 15, 2022-06, עמ' 1090–1108 doi: 10.1002/aur.2693
↑  Meghan Leahy, My daughter with ADHD often needs to ‘info dump.’ How do we manage?, The Washington Post, ‏9 בנובמבר 2022
1 2  Caroline Maguire, Infodumping vs. Oversharing: Understanding the Difference, Caroline Maguire, M.Ed. | Social Skills For Kids & Adults, ‏2024-10-31 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Ayesha Anjum, Autistic Communication and Infodumping, 1SpecialPlace, ‏2023-03-21 (באנגלית)
1 2  Infodump, Stimpunks Foundation, ‏2022-09-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Verity Farnworth, Communication Development in Autistic Children: A Primer for Professionals, Reframing Autism, ‏2024-11-27 (ב־Australian English)
שדמות דבורה

| --- | --- |
פסל סמוך לבית הכנסת במושב שדמות דבורה
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגליל התחתון
גובה ממוצע: ‎145 מטר
תאריך ייסוד: 1939
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 813 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 772 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) שדמות דבורה(למפת עמק בית שאן רגילה) שדמות דבורה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שדמות דבורה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שדמות דבורה32°41′47″N 35°26′10″E﻿ / ﻿32.6962964805893°N 35.4360654710546°E﻿ / 32.6962964805893; 35.4360654710546  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגליל התחתון באדום - שדמות דבורה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10
http://www.shadmot-dvora.co.il
שַׁדְמוֹת דְּבוֹרָה הוא מושב עובדים בגליל התחתון, 3 ק"מ מצפון מזרח לכפר תבור, בצד הכביש כפר תבור-יבנאל. משתייך למועצה אזורית הגליל התחתון. כמו כן משתייך לתנועת המושבים.
היסטוריה

המושב נוסד בערב שבועות, ה' סיון ה'תרצ"ט (23 במאי 1939) על אדמות שקנתה פיק"א בשנות העשרים מהכפר הערבי שג'רה (שערה). תושבי שערה עזבו את היישוב לאחר שאדמותיהם נרכשו על ידי פיק"א. הוא נוסד כמושב בהתיישבות חומה ומגדל על ידי ארגון "עומר", שנוסד שבועיים קודם לכן על ידי חלק מחברי המושב השיתופי מולדת, עיקרם עולים מגרמניה, ששאפו לחיות במושב עובדים ולא הסכימו לבחירה של שאר אנשי "מולדת" להיות מושב שיתופי. תחילה נקרא היישוב בשם "עומר" כשם הגרעין שהקימו, אולם בהמשך שונה שם היישוב ל"שדמות דבורה" על שם דורותי (דבורה) דה רוטשילד אשת ארמנד ג'יימס דה רוטשילד שכיהן כנשיא פיק"א ( שמונה לתפקיד זה ב-1924 על ידי אביו הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד), שמכספו נקנתה אדמת המושב, וגם על שם דבורה הנביאה, שבאזור זה כינסה את שבטי ישראל למלחמה בכנענים.
שנה לאחר העלייה על הקרקע, קיבלו המתיישבים הודעה ששנת החכירה הסתיימה ועל כן לא קיבלו המתיישבים סיוע מפיק"א או מהמוסדות הלאומיים. החכירה הזמנית חודשה משנה לשנה, ובשנה החמישית אושר המושב על ידי פיק"א. באוגוסט 1941 היו במושב כ-50 נפש, כולל חמישה ילדים. באותה שנה נחפר מעיין בשביל החמישה במושב.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוחל בבניין 40 בתים במקום על ידי פיק"א, על פי תוכנית שהכין האדריכל והאמן מאיר בן אורי. לצורך כך החומה פורקה ושמשה כחומר לבניין. הבתים נחנכו בסוף מאי 1946. המושב חולק ל-50 נחלות של 100 דונם. 40 הוקצו למתיישבים ועוד עשר חיכו לחיילים משוחררים.
בחודש טבת ה'תשי"ד מנה המושב 250 נפש ושטח אדמתו היה 7,000 דונם אדמת מזרע, מהם 4,000 של פיק"א ו-3,000 של קק"ל.
במהלך שנות השבעים הופשרו קרקעות לבנייה  בחלקו הדרומי של המושב במסגרת הרחבה, ונמכרו לבני התושבים הוותיקים של היישוב כמו גם לתושבים חדשים.
במהלך שנות השמונים הורע מצבו של המושב, כתוצאה מהצטברות חובות כספיים, והאגודה המיישבת הושמה תחת כינוס נכסים. מסוף שנות התשעים ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 תחת כינוס הנכסים הופשרו קרקעות לבנייה במסגרת הרחבת המושב בחלקו המזרחי ונמכרו לבני התושבים הוותיקים של היישוב ולתושבים חדשים על מנת לכסות את חובות המושב.
תושבי היישוב מתפרנסים מחקלאות, חדרי אירוח, גלריית אמנות, מפעל לשלטי עץ, אתר תיירות וטיולי שטח, משרד לגרפיקה ממוחשבת, חוות סוסים, אתרי מבקרים בנושא משי, ייצור חלב ומרכז המבקרים דבורת התבור העורך סיורים בנושא הדבורה והדבש.
ביישוב פעוטונים, גנים, בריכת שחיה, מועדוני נוער, מגרש ספורט וגני שעשועים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  אריה ביתן, תמורות יישוביות בגליל התחתון המזרחי 1800 - 1978, יד יצחק בן-צבי, 1982, עמ' 159
↑  אריה ביתן, תמורות יישוביות בגליל התחתון המזרחי 1800 - 1978, יד יצחק בן-צבי, 1982, עמ' 105
1 2  עומר בשערה, דבר, 10 באוגוסט 1945
↑  יום שבע העליות, דבר, 30 במאי 1939
↑  יוסף שפירא, ארגון עומר בשערה, דבר, 18 באוגוסט 1941
↑  שדמות דבורה, דבר, 11 בנובמבר 1945
↑  40 בתים נחנכו בשדמות דבורה, דבר, 2 ביוני 1946
↑  ישעיהו פרס, אנציקלופדיה ארץ־ישראל, הוצאת ראובן מס ירושלים, 1955, כרך ד, עמ' 892, הערך "שדמות דבורה".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588146605171
שיראל ברגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1990 (בת 35 בערך) ירושלים, ישראל 
 השכלה:  המכון הקולנירי של אמריקה 
 מסעדות:  OPA
 
שיראל ברגר (נולדה ב-1990) היא שפית ישראלית, בעלת מסעדת OPA וזוכת פרס שפית השנה של מגזין טיים אאוט לשנת 2019, ופרס The One to Watch של MENA's 50 Best Restaurants לשנת 2023.
ביוגרפיה

ברגר נולדה בירושלים למשפחה יהודית משיחית. הוריה עלו לישראל מארצות הברית לפני ששיראל ושרונה, אחותה התאומה, נולדו. האם מליסה עבדה בימק"א והאב רוג'ר היה כתב של ה-BBC. לשיראל אחות נוספת בשם אליה.
למרות שהמשפחה ניהלה אורח חיים דתי שיראל למדה בבית ספר חילוני בבית הכרם. לאחר סיום לימודי התיכון עשתה את שירותה הצבאי בחיל החימוש.
קריירה

כבר בילדותה נחשפה לעולם הקולינריה כשהייתה מבלה את חופשות הקיץ בקליפורניה אצל סבתה וסבה, שהיה הבעלים של מסעדת המבורגרים.
לאחר שהשתחררה מהצבא רצתה לעבור לארצות הברית וללמוד בישול אולם סבה המליץ לה קודם לצבור ניסיון בעבודה במסעדות.
היא עבדה 9 חודשים במסעדת צ'אקרה בירושלים והתקבלה לבית הספר לקולינריה CIA (אנ') בניו יורק אחרי שלושה ניסיונות כושלים לצלוח את בחינות הכניסה.
במסגרת הלימודים התקבלה כמתלמדת למסעדת ABC Kitchen של השף ז'אן ז'ורז' וונגריכטן, משם עברה ל־Ristorante Morini של השף מייקל ווייט ועבדה שם שנה לפני ששבה לישראל והצטרפה למסעדת עלמה בתל אביב.
באותה תקופה החליטה להפוך לטבעונית והקימה את הקייטרינג הטבעוני The Art of Vegetables. בעקבות ההצלחה של שירות הקייטרינג הכירה את העיתונאית והבלוגרית הטבעונית אורי שביט ובשנת 2015 השיקו השתיים את מסעדת הפופ אפ הטבעונית "מיס קפלן" בשרונה מרקט בתל אביב. הפופ אפ היה אמור לפעול במשך 3 חודשים בלבד, אולם לאור ההצלחה שזכה לה החליטו השתיים להאריך את פעילותו, וסגרו אותו רק לאחר פיגוע הירי במתחם שרונה ב-2016.
ארבעה חודשים לאחר שנסגר "מיס קפלן" החלה ברגר לבשל מדי יום ראשון בבר "פרנץ' 57", ובשנת 2018 השיקה את מסעדת השף שלה OPA ("סבא" בגרמנית, כמחווה לסבה ולעצות שקיבלה ממנו).
שותפיה של ברגר במסעדה הם יעל גל (מבעלי הבר הגאה "שפגאט"), אחותה התאומה שרונה, אודי רקנאטי (יו"ר קבוצת רקנאטי שאשתו סטייסי טבעונית) ושני סטארטאפיסטים טבעונים.
ברגר אינה מגישה במסעדה מוצרים מהחי או תחליפי בשר, אולם בכל זאת מעדיפה שלא למתג אותה כ"טבעונית" אלא כ-Plant Based. את האוכל היא מגישה בכלי פורצלן מיוחדים אותם מעצבת ומייצרת האומנית הקרמיקאית איריס נשר, במיוחד עבור המסעדה.
פרסים ותארים

בשנת 2016 התמודדה בתחרות השף הצעיר של סן פלגרינו באיטליה
בגיל 27 נבחרה ברגר לרשימת Under 30 לשנת 2018 של מגזין פורבס ישראל
בשנת 2018 נבחרה לרשימת "המבטיחים" של מגזין טיים אאוט ישראל
בשנת 2019 זכתה בתואר שפית השנה של טיים אאוט ישראל והייתה האישה הראשונה לזכות בתואר
בשנת 2019 השתתפה בפרויקט casa S. Pellegrino במסגרתו אירחו שפים סועדים בביתם לארוחה יוקרתית
בשנת 2023 זכתה ברגר בפרס One To Watch בדירוג ה-Middle East & North Africa’s 50 Best Restaurants של חברת ויליאם ריד, המוכר יותר כרשימת המסעדות הנבחרות של סן פלגרינו, נותנת החסות של הפרס.
חיים אישיים

בין דצמבר 2019 לאפריל 2020 ניהלה ברגר זוגיות מתוקשרת עם השחקנית אורנה בנאי.
באפריל 2023 פרסמה שהיא בזוגיות עם השחקנית ג'וי ריגר. ברגר מזדהה כאל-הורית וסיפרה בראיונות כי היא מתייחסת לבחירתה כבחירה אקולוגית, ומחשיבה את המסעדה שלה והטבחים שלה לילדיה.