stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האירוסין והנישואין בזמן המשנה והתלמוד

שינויים רבים ישנם בין האירוסין והנישואין בזמן המשנה והתלמוד לבין האירוסין והנישואין כיום. בעוד שטקס האירוסין שימש בזמן המשנה והתלמוד ככינוי לקידושין, הרי שבזמננו משמש האירוסין כינוי למעמד הצעת נישואין וגמר קשרי שידוכים. מעמד הנישואין התקיים בצורה שונה, וכך גם הזמן שבין האירוסין לנישואין ובין הקידושין לנישואין התארך לפעמים על פני כמה שנים.
למרות השינויים הרבים, הקשורים בעיקר לנורמות שונות, לבעיות טכניות שונות (כמו למשל גזירות מלך שרירותיות) ולירידת הדורות, בהלכות אין כל שינוי, וכשאר הסוגיות ההלכתיות, הלכות חופה וקידושין הנהוגות כיום נכתבו בשולחן ערוך על סמך המשנה והתלמוד.
שידוכים

בזמן התלמוד מקובל היה לקיים שידוכים בין שני הצדדים לפני הקידושין (כבזמננו), ולרוב העניין התנהל בין החתן לאבי הכלה. מי שלא קיים שידוכין נחשב לפורץ גדר, ולפי המקובל בישיבת סורא, רב ששימש כראש הישיבה אף היה מלקה את מי שהיה מקדש אישה ללא שידוכין.
לעומת זאת, לפי גרסת חכמי ישיבת נהרדעא, רב הלקה רק מי שקידש אישה על ידי הקניין השלישי מדרכי הקניינים - בביאה, ללא שידוכים (ולפי דעה אחרת - אפילו עם שידוכים), מכיוון שהדבר נחשב כפריצות.
בין האירוסין לנישואין

ברוב תפוצות ישראל היה נהוג שלא להתייחד בין האירוסין לנישואין, מכיוון שהחתן אסור לבוא על כלתו בזמן זה, לפני שנכנס לחופה ובירך את ברכות החופה, שכן "כלה בלא ברכה אסורה על בעלה כנדה". לעומת זאת, במחוז יהודה, נהוג היה לייחד את הכלה והחתן יחד, במטרה לגרום להם להתקרב זה אל זה, ואולי אף לגרום להם לקיים יחסי אישות לפני הנישואין הרשמיים, אם כי לפני כן קיימו את כל ההלכות הנדרשות להיתר יחסי אישות, ובירכו את ברכת הנישואין לפני המפגש הראשון. הסיבה לשוני במנהגים מובאת בתלמוד הירושלמי, בכך שבמחוז זה הייתה גזירת שמד מהמלכות, שכל בתולה הנשאת עליה להבעל קודם להגמון (איסטרטיוס). בכך שהם ייחדו את החתן ואת הכלה לפני הנישואין, הם גרמו לכך שהיחסים הראשונים המשפיעים על הכלה יהיו עם החתן, וכך היא תהיה אנוסה בבעילתה להגמון ותהיה מותרת לבעלה. הרב המאירי מוסיף, כי כאשר ההגמון ישמע שהכלה אינה בתולה, הוא יעזוב אותה לנפשה.
סעודת אירוסין וקידושין

לאחר השידוכין, כאשר החליטו בני הזוג סופית כי ברצונם להתחתן, היה הנוהג לערוך סעודת אירוסין. לאחר הסעודה או במהלכה, קידש החתן את הכלה. התלמוד הבבלי (מסכת קידושין, דף מ"ה, עמוד ב') מספר על מקרה, בו הייתה מריבה בין אבי הכלה לאמה למי לקדש את הבת, אם לקרובה או לקרובו, אם הכלה ניצחה בדיון והוחלט להשיאה לקרובה, אך במהלך הסעודה, בא לפתע קרוב האב, קרא לכלה לעליית הגג, וקידשה. במקרה כזה, קבעו ראשי ישיבת פומבדיתא אביי ורבא, אין הכלה מקודשת, שכן אף על פי שהאב רצה לקדש את הכלה לקרובו, הרי כאשר הוא אמר שמסכים הוא לקדש אותה לקרובה - הוא לא יחזור בו שכן ”שארית ישראל לא יעשה עוולה ולא ידבר כזב”.
סעודת סבלונות

תקופה לאחר האירוסין, נהוג היה לעשות סעודת סבלונות. היו עורכים סעודה עשירה ומכובדת בבית הכלה. במהלך הסעודה היה החתן מגיע, ונותן לכלה מתנות וכלים יפים ויקרים, כשחלקם הם מתנות לכלה בזמן שהותה בבית הוריה, וחלקם מיועדים שתביא אותם לביתה לאחר הנישואין. במקרה והנישואין התבטלו והחתן גירש את אשתו, ההלכה היא שהיא חייבת להחזיר לו את כל המתנות, שכן הוא נתן לה אותם רק כדי שתביא אותם לביתו לאחר נישואיה, ולא במתנה גמורה. לעומת זאת, מתנות העשויות לשימוש חד פעמי או כאלו המתבלות לאחר שימוש בזמן מסוים ועשויות היו להתבלות עד זמן החתונה, אין היא חייבת להחזיר לו, שכן יודע היה שהמתנות יתבלו, ועל דעת כן נתן לה אותם.
עוד דנו החכמים אם הכלה צריכה להחזיר לחתן את הוצאות הסעודה, במקרה והנישואין התבטלו. ההלכה נפסקת שאם אכל או שתה שם בשווי דינר, נחשב הדבר שהוא השתתף בסעודה ונהנה ממנה, ואת השאר הוא מחל לכלה.
חכמי התלמוד רבי יהודה ורבי יוסי נחלקו האם סעודה זו היא סעודת מצווה או סעודת רשות. לפי רבי שמעון בר יוחאי, שהנישואין הם סעודת מצווה, במקרה שהכלה משתייכת לאחת ממשפחות הכהונה, והחתן אינו תלמיד חכם, הנישואין אינם נחשבים לסעודת מצווה, שכן במקרה כזה הנישואין יתפרקו על ידי פטירה מוקדמת של אחד מהצדדים, או על ידי גירושין מוקדמים.[דרוש מקור]
זמן הנישואין

זמן הנישואין היה לעיתים שנים מספר לאחר האירוסין, כך למשל מסופר אודות רב יוסף בנו של רבא: כאשר התארס עם בת זוגו, סוכם בין הצדדים כי ילך ללמוד מיד אחר האירוסין בבית מדרשו של רב יוסף שש שנים. לאחר שלוש שנים הוא החליט לחזור לעירו בערב יום הכיפורים, כדי לראות את אשתו (האירוסין הוא כינוי לקידושין שנערכו בנפרד מהנישואין), אך אביו רבא, יצא מולו בכלי זין, כיוצא למלחמה, והביע את תרעומתו הרבה על מעשה זה, שמראה כי אינו שקוע דיו בלימוד התורה, עד שזכר מאשתו. המריבה נמשכה, עד ששניהם לא הספיקו לאכול את הסעודה המפסקת לפני יום הכיפורים. אודות חכמים אחרים מסופר כי הלכו ללמוד שתים עשרה שנים לפני הנישואין.
לאחר שהוחלט לקיים את הנישואין, היו מסכמים החתן והכלה על זמן הנישואין הסופי. על הנישואין להיערך בהסכמה מליאה של הכלה או אביה - אם היא קטנה, ואם לא - אין להם כל תוקף.
חז"ל תיקנו כי על החתן והכלה לתת זמן מספיק זה לזה, החל מהזמן בו הוחלט סופית לערוך את הנישואין עד החתונה, לפחות כחודש, וזאת אם היא התארסה בעודה בוגרת, כך שכבר לפני אירוסיה הכינה ככל הנראה את תכשיטיה, מכיוון שכבר הגיע זמנה להנשא, ועליה להכין רק את הצרכים הסמוכים לחתונה. לעומת זאת, אם היא התארסה בעודה קטנה, כך שלא הכינה את תכשיטיה לפני האירוסין מכיוון שעדיין לא בגרה, יש לחתן להותיר לכלה מרווח זמן של שנים עשר חודש. כאשר מדובר באלמנה, די בחודש כדי שתכין את תכשיטיה, שכן יש לה כבר תכשיטים מהנישואין הראשונים.
אם החליטו הצדדים להיפרד והאישה תבעה מהבעל גט או שמתה, נחלקו חכמים אם עליה להחזיר את טבעת הקידושין לחתן, כלומר את ההפרש שבין שווי פרוטה לשווי הטבעת, לבעל, שכן ייתכן שהוא נתן לה את הטבעת רק על מנת שתינשא עמו ותשתמש בה בעודה נשואה עמו. לפי רבי יהודה הנשיא ורבו רבי מאיר, "קידושין לטיבועין נתנו", כלומר אדם נותן את טבעת הקידושין לאשתו בלי חשבון שהיא תבוא עם הטבעת לבית בעלה לאחר הנישואין, ולכן גם אם נפרדו לפני הנישואין אין עליה להחזיר את הטבעת, לעומת זאת סבורים רבי נתן ורבי יהודה כי "קידושין לאו לטיבועין ניתנו" ועליה להחזיר את הטבעת, ורבי יוסי קובע כי הדבר ספק, ולכן עליהם לחלוק בכסף, ולקזז ממנו את דמי הכתובה שחייב להביא לה. במקרה שהבעל אשם אין בידו לתבוע את טבעת הקידושין מהאישה.
מעמד הנישואין

מעמד הנישואין התרחש לרוב בבית פרטי של אבי החתן, לפעמים הוא העניק אותו לחתן במתנה, ולכן שיערו חז"ל, כי אם מדובר בבנו הראשון של החתן, בנישואין ראשונים משני הצדדים, יש לשער שהאב העניק את הבית לבן החתן, והוא קונה את הבית, אם האב אינו רוצה להעניק את הדירה לחתן, עליו לעשות סימן לכך, מסופר על רב אשי, כאשר חיתן את בנו בדירה השייכת לו, ששם בבית כדי יין וכדי שמן, מר זוטרא במקרה דומה הניח בבית צלוחית דגים, כדי להורות שאין הם מעניקים את הבית לחתן.
מעמד הנישואין > החופה

כבר במקרא החופה מופיעה: "יצא חתן מחדרו וכלה מחופתה" (יואל ב, טז), "והוא כחתן יוצא מחופתו ישיש כגיבור לרוץ אורח" (תהילים, יט, ו).
מתוך משלים במדרשים אנו לומדים מעט על מראה החופה בזמנם. היו מסיידים ומציירים אותה, והיו שמים בה מחצלות ווילונות.
בעניין הריקוד שנהגו לרקוד לפני הכלה כשליוו אותה לחופה ישנה מחלוקת בתלמוד:
כיצד מרקדין לפני הכלה? בית שמאי אומרים כלה כמות שהיא, ובית הלל אומרים כלה נאה וחסודה. אמרו להן בית שמאי "לדבריכם, אפילו חגרת ואפילו סומא, יאמרו כלה נאה וחסודה? והתורה אמרה מדבר שקר תרחק!" אמרו להן בית הילל לבית שמאי "לדבריכם, הרי שלקח מקח רע מן השוק, יגננו בפניו או ישבחנו בפניו, הוי אומר ישבחנו בפניו". מכאן אמרו חכמים, שתהא דעתו של אדם מעורבת עם הבריות.
מעמד הנישואין > עטרות חתנים וכלות

עטרות חתנים וכלות הם קישוטים שנהגו להניח בעבר בעת החופה.
החתן היה מניח על ראשו עטרה של הדס או של ורד. הכלה ענדה בראשה עטרה של זהב בה הייתה מצוירת ירושלים של זהב, עליה היה החתן מניח טלית צבעונית.
לאחר עליית אספסיאנוס על ירושלים, אסרו חז"ל את עטרות החתנים בכלל ואת עטרות הכלות כשהן עשויות מדברים יקרים, והביאו ראיה לכך מהכתובים "נפלה עטרת ראשנו" (מגילת איכה, פרק ה', פסוק ט"ז) ו"הסיר מצנפת והרים העטרה" (ספר יחזקאל, פרק כ"א, פסוק ל"א), כיוון שהוסרה המצנפת מראשו של כהן גדול בחורבן - יש להרים את העטרה מראשיהם של החתנים.
החל מימי הביניים כינו את ה"יריעה על גבי כלונסאות" חופה, ונהגו לערוך את החופה בבית הכנסת. יש שהתנגדו לעריכת החופה בבית הכנסת. אחרים המליצו על קיום החופה בחצר בית הכנסת כדי להיות מתחת לכוכבים, לסימן שירבה זרעם של החתן והכלה ככוכבי השמים, וכך נוהגים היום האשכנזים.
מעמד הנישואין > שושבינות

בתקופת המשנה, השושבינים היו חברי החתן או הכלה, המלווים אותם לחופה והשמחים אתם בסעודתם. השושבינים היו שולחים מתנות לחתן ביום החופה, והוא בתורו היה שולח מתנות שוות ערך כשחבר אחר מן השושבינים מתחתן. דבר זה, הנקרא שושבינות, נחשב כהלוואה וכהתחייבות ממונית לכל דבר.
התוספתא מספרת על הבדלי המנהגים בין הגליל ליהודה בעניין השושבינים:
ביהודה בראשונה היו מעמידין שושבינין שנים: אחד משל בית חתן ואחד משל כלה, ואף על פי כן לא היו מעמידין אלא לנישואין, ובגליל לא נהגו כן. ביהודה בראשונה היו שושבינין ישנין במקום שחתן וכלה ישינין, ובגליל לא נהגו כן.
לפי פרשנות התלמוד הבבלי, תפקידם של השושבינים היה גם למטרות פיקוח הלכתי, כדי למנוע בעיות ב"טענת בתולין" של מוציא שם רע:
בראשונה היו מעמידין להם שני שושבינין - אחד לו ואחד לה, כדי למשמש את החתן ואת הכלה בשעת כניסתן לחופה, ובגליל לא היו עושין כן... וכל שלא נהג כמנהג הזה, אינו יכול לטעון טענת בתולים.
הנישואין

הנישואין עצמם התבטאו בחדר החופה, שנהוג היה לעשותו לאחר סעודת הנישואין. החתן והכלה היו נכנסים לחדר, כשהשושבינים בודקים את שניהם מחוץ לחדר ושושביני הכלה משגיחים על החתן שלא יכניס עמו מטלית ללא דם, כדי לטעון שלא הייתה בתולה בשעת הנישואין וסכום הכתובה הוא רק מאה זוז, ואילו שושביני החתן בדקו שאין הכלה מכנסת לחדר מטלית עם דם, כדי לטעון שהיא בתולה אף על פי שייתכן ואיננה כזו.
בעבר, נהוג היה כי על המיטה היה כיסוי, שנועד לצניעות מיוחדת. כיסוי זה נסמך על ארבעה מקלות משני קצות המיטה, כך שגג הכיסוי היה פרוש על המיטה בצורה ישרה. לעומת זאת, לכבוד החתן והכלה מכינים היו כילה מפוארת, שנסמכה על שני מקלות, עם גג משופע. פוסקי ההלכה דנו רבות אודות כילות אלו, ופסקו שבעוד שהראשונה נחשבת לאוהל על פי ההלכה, שכן גגה בצורה ישרה כגג אוהל, הרי שתקרת כילת חתנים אינה נחשבת לאוהל, ולכן אם ישנים תחת כילה זו מתחת לסוכה, נחשבת השינה כשינה רגילה בסוכה.
החתן והכלה היו שמחים בחדר החופה בכל שבעת ימי המשתה. חז"ל פטרו אותם ואת שושביניהם ממצוות שינה ואכילה בסוכה, אם שבעת ימי המשתה חלו בחג הסוכות, וזאת על פי הקביעה כי ” אין שמחה אלא בחופה”.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף י"ב, עמוד ב'.
1 2  ראו תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י"ב, עמוד א'.
↑  ירושלמי כתובות, פרק א', הלכה ה'
↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ג', עמוד ב'.
↑  על פי מאמר חז"ל שאשה דומה לכלי שאינו גמור, ואינה כורתת ברית אלא למי שעשאה כלי.
↑  רש"י בתלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף מ"ט, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קמ"ו, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ג, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ב, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף נ"ח, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קמ"ה, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קמ"ד, עמוד א'.
↑  למשל בראשית רבה פרשה כח
↑  משנה, בבא בתרא ט, ד.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף י"א, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ה, עמוד א'.
כילת מיטה רגילה
כילת חתנים
הדיוויזיה ה-286 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  17 בדצמבר 1944 – אפריל 1945 (כ־106 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
הדיוויזיה ה-286 (בגרמנית: 286. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

דיוויזיית הרגלים ה-286 הוקמה ב-17 בדצמבר 1944 ליד ממל באזור ארמיית הפאנצר השלישית על בסיס דיוויזיית האבטחה ה-286, אולם הדיוויזיה לא הושלמה במלואה. הדיוויזיה שהוקמה חלקית שימשה להרחבת עמדות הביצורים בין פרנקפורט על האודר לפירסטנברג. במרץ 1945 השתתפה הדיוויזיה בקרבות ההגנה היקרים בעמדות הביצורים. באפריל 1945 נסוגה הדיוויזיה דרך Brieskow - Finkenheerd ו-Müllrose באזור שמדרום מזרח לברלין. הדיוויזיה הושמדה ליד נוקוהרן, אולם מטה הדיוויזיה שימש בשווינמינדה להקמת דיוויזיית האימונים ה-286 תחת הארמייה התשיעית.
מפקדים

גנרל-לויטננט פרידריך-גאורג אברהרדט (17 בדצמבר 1944 – 26 בדצמבר 1944)
גנרל-לויטננט וילהלם תומאס (26 בדצמבר 1944 – 26 בינואר 1945)
אוברסט וילי שמידט (26 בינואר 1945 – 31 בינואר 1945)
גנרל-מיור אממו פון רודן (31 בינואר 1945 – אפריל 1945)
דפנה קריב

אין תמונה חופשית
דפנה קריב היא פרופסור לניהול בבית הספר אדלסון ליזמות באוניברסיטת רייכמן.
סיימה תואר ראשון (.B.A) בסוציולוגיה ומינהל החינוך באוניברסיטת תל אביב והוכשרה לתעודת הוראה בחינוך, תואר שני (.M.A) בלימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב, ודוקטורט (.Ph.D) בתעשייה וניהול, בטכניון. את דרגת הפרופסור קיבלה בשנת 2014 על מחקריה וספריה הבינלאומיים בתחום היזמות. ב־2002 הצטרפה לסגל מסלול האקדמי המכללה למנהל, כיהנה כראש המחלקה ליזמות וחדשנות בבית הספר למנהל עסקים ומשנת 2017 סגנית נשיא המכללה ליזמות ופיתוח בינלאומי. בשנת 2020 הצטרפה לסגל בית הספר אדלסון ליזמות במרכז הבינתחומי הרצליה (כיום אוניברסיטת רייכמן).
קריב היא חברת הקתדרה ליזמות באוניברסיטת HEC במונטריאול מאז 2007, ומעורבת במחקרים עם מספר קבוצות מחקר בעולם. היא הובילה בישראל את פרויקט ה-Tempus הראשון שהתקבל בישראל מטעם קרנות המחקר האירופיות בנושא 'העצמת היזמות במוסדות להשכלה גבוהה'.
פרסמה ספרים ומאמרים בתחומי יזמות, מגדר, ויזמות בינלאומית.
קריב הקימה ומנהלת את מרכז היזמות האקדמי NOVUS משנת 2014 הכולל חממה טכנולוגית ("אינקובטור"), מאיץ יזמי ("אקסלרטור"), "חממה וירטואלית" בינלאומית, ומסגרות נוספות להוראה יזמית-התנסותית. ב-NOVUS החלו את פעילותם מספר סטארטאפים מצליחים כגון paybox ו-Lightico.
מתגוררת ברמת השרון, נשואה לעו"ד רענן קריב ואם לשלושה.
ספריה

Kariv, D. and Coleman, S. (2015). Creating the social venture. Routledge, NY
Kariv, D. (2012). Female entrepreneurship and New Venture Creation. Routledge, Taylor and Francis, NY
Kariv, D. (2011). Entrepreneurship: An international introduction. Routledge, Taylor and Francis, UK
הארכה

הארכה היא תוספת זמן שמוסיפים למשחק ספורטיבי בסופו, כדי למנוע מצב של תיקו.
בכדורגל

במשחק כדורגל נוספת הארכה אם התוצאה היא שוויון לאחר סיום הזמן הרגיל (90 דקות במשחקי בוגרים).
ההארכה מתקיימת רק כאשר יש צורך בקבוצה מנצחת במשחק, כלומר בתחרות בשיטת "נוק אאוט", שבו רק קבוצה אחת יכולה לעבור לשלב הבא או לזכות בתחרות כשהזכייה נקבעת על פי המנצחת במשחק הכרעה. במשחקי בוגרים, הארכה היא בת 30 דקות, ומחולקת לשתי מחציות של 15 דקות שביניהן הקבוצות מחליפות צדדים.
להארכה בכדורגל היו שלושה סוגי סיומות לאורך ההיסטוריה:
שער הזהב - הקבוצה הראשונה שמבקיעה מנצחת. שיטה זו הופסקה מחשש לבריאות השחקנים, שכן למען מניעת ספיגת שער זהב, שחקנים היו עלולים לסכן את חייהם.
שער הכסף - שיטה חדשה יחסית שנוסתה לראשונה ביורו 2004 במשחק חצי הגמר בין יוון לצ'כיה. בהארכה זאת, אם יש מובילה לאחר 15 דקות (סוף המחצית הראשונה של ההארכה), היא המנצחת. אם אחרי 15 דקות יש שוויון, המשחק יימשך עוד 15 דקות.
הארכה רגילה - הקבוצה המובילה לאחר 30 דקות הארכה מנצחת.
במצב של שוויון לאחר הארכה, נהוג כיום להכריע את המשחק בדו-קרב פנדלים.
הארכה אינה זהה לתוספת זמן, שהיא זמן קצר של כמה דקות שהשופט מוסיף לשיקול דעתו בסיום כל מחצית במהלך ה-90 דקות או אף במהלך הארכה, כדי לפצות על עצירות במהלך המשחק הרגיל, שנוצרות בגלל עיכובים אדמיניסטרטיביים (חילופים, הזמן שלקח לסדר ולבעוט בעיטות ועוד), בזבוזי זמן של השחקנים או פציעות שחייבו טיפול רפואי במגרש.
בכדורגל חופים

במשחק כדורגל חופים משוחקת הארכה בכל משחק שמסתיים בשוויון, גם אם אין חובה במנצחת. הארכה משוחקת אם יש שוויון לאחר 36 דקות משחק (3 שלישים של 12 דקות). אורך הארכה בכדורגל חופים הוא 3 דקות, והיא דומה להארכת שער הזהב בכדורגל. במקרה שאין הכרעה אחרי 3 דקות, הקבוצות יעברו לבעיטות עונשין. שלא כמו בכדורגל, בבעיטות העונשין המנצחת תהיה מי שתוביל אחרי כל זוג בעיטות (אחת לכל קבוצה).
בכדורסל

בכל משחק כדורסל, אם לאחר הזמן הרגיל (40 דקות בכדורסל העולמי או 48 דקות בליגת ה-NBA) התוצאה שווה - תהיה הארכה בת חמש דקות. אם גם לאחר הארכה התוצאה שווה - יהיו הארכות נוספות (כולן בנות חמש דקות), עד שהמשחק יוכרע.
ברוגבי

במשחקי רוגבי נהוג להוסיף הארכה של 20 דקות כאשר יש צורך בהכרעה לאחר שוויון.
בכדוריד

בדרך כלל, משחק כדוריד יכול להסתיים בתוצאת תיקו אם יש שוויון בתום זמן המשחק, אלא אם הוא מתקיים במהלך טורניר בשיטת "המפסיד יוצא" שבו חייבת להיקבע מנצחת. במקרה כזה, ניתנת הארכה של 10 דקות (2 מחציות של 5 דקות כל אחת). אם יש שוויון בתום ההארכה, ניתנת הארכה נוספת, ואם יש שוויון לאחר 2 הארכות, המשחק מוכרע ב"שובר שוויון" - זריקות עונשין של שחקני שתי הקבוצות לחלופין מקו שבעה המטרים.
בשחמט

בשחמט תחרותי מוקצבות בדרך כלל לכל שחקן שעתיים ל-40 מסעים ראשונים. אם המשחק לא הוכרע תוך 40 מסעים, מקבלים השחקנים תוספת זמן של שעה נוספת לכל אחד ל-20 מסעים. אם גם זה לא הספיק, מקבלים השחקנים חצי שעה נוספת לכל אחד עד סוף המשחק. אם המשחק לא הוכרע, השחקן שזמנו אזל מהר יותר, הוא המפסיד.
בפוטבול

בליגת ה-NFL משך המשחק הוא ארבעה רבעים בני 15 דקות כל אחד. אם במהלך משחק בעונה הסדירה לא הושגה הכרעה במשך הזמן הרגיל, נוסף למשחק רבע נוסף. בהארכה, אם הקבוצה משיגה טאצ'דאון בסדרת המהלכים הראשונה בהארכה היא מנצחת באופן מידי, וכך גם אם מושג "סייפטי". אם הקבוצה לא הצליחה להשיג טאצ'דאון אלא שער שדה, ליריבתה יש אפשרות בסדרת המהלכים הבאים להבקיע טאצ'דאון ולזכות בניצחון או שער שדה ולהשוות את התוצאה. אם שתי הקבוצות הבקיעו שער שדה במהלכים הראשונים שלהם או שהקבוצה הראשונה לא הצליחה להשיג שער שדה בסדרת המהלכים הראשונה, ההכרעה מתקבלת כאשר אחת הקבוצות מצליחה להשיג נקודות. אם אף קבוצה לא השיגה נקודות במהלך ההארכה, המשחק מסתיים בשוויון. במשחקי הפלייאוף, השיטה דומה, אך המשחק ממשיך עד הכרעה.
בבייסבול

משחק בייסבול כולל תשעה סבבים (אינינג) בהם כל קבוצה מגישה ליריבתה. אם המשחק לא הסתיים בהכרעה לאחר תשעה סבבים אלו ממשיכות הקבוצות לשחק עד להשגתה.
הדיוויזיה ה-282 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 במרץ 1943 – 9 באוקטובר 1944 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-282 (בגרמנית: 282. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

דיוויזיית הרגלים ה-282 הוקמה ב-1 במרץ 1943 בעקבות צו מ-31 בדצמבר 1942. היא הוקמה באמצעות חלקים של דיוויזיות המילואים ה-165 וה-182 ליד שרבור בצרפת הכבושה. המטה היה בעבר חלק מדיוויזיית הרגלים ה-182. בתחילה, הדיוויזיה הייתה כפופה לקורפוס ה-82 של הארמייה ה-15 תחת קבוצת ארמיות D, שפיקחה על כיבוש צרפת. הדיוויזיה הועברה לחזית המזרחית במאי והפכה לחלק מהקורפוס ה-42 תחת קבוצת ארמיות דרום. בדצמבר 1943, הדיוויזיה הוצבה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-47 תחת הארמייה השמינית שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום. בינואר 1944, הדיוויזיה צוידה מחדש, וזמן קצר לאחר מכן חוזקה בחלקים של דיוויזיית הרגלים ה-39 שפורקה. הדיוויזיה, שהצטרפה לקורפוס הפאנצר ה-40 של הארמייה השמינית ממרץ עד אפריל, הושמדה באוגוסט 1944 תוך כדי לחימה תחת הקורפוס ה-44 כחלק מהארמייה השישית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום אוקראינה. לאחר השמדתה, הדיוויזיה פורקה רשמית ב-9 באוקטובר 1944. שאר חלקי הדיוויזיה שימשו לחידוש כוחות דיוויזיית הרגלים ה-76 ולסיוע בפריסה מחדש של דיוויזיית הרגלים ה-15.
מפקדים

פרנץ קרל (1 במרץ 1943 – 1 באפריל 1943)
וילהלם קולר (1 באפריל 1943 – 15 באוגוסט 1943)
הרמן פרנקינג (15 באוגוסט 1943 – 9 באוקטובר 1944)
הדיוויזיה ה-27 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 בסיס האם:  בוואריה 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1936 – 1 בנובמבר 1940 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הדיוויזיה ה-27 (בגרמנית: 27. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1936 באאוגסבורג. ב-26 באוגוסט 1939 היא הועברה לאופולה, ובתחילת המערכה בפולין נכללה במסגרת הקורפוס ה-7 שהיה חלק מעתודת קבוצת ארמיות דרום. הדיוויזיה לקחה חלק פעיל במהלך הקרבות בזאמושץ ולובלין. בסוף נובמבר של אותה שנה הועברה הדיוויזיה להגנה בהרי אייפל. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה הדיוויזיה נכללה בכוחות העתודה של הארמייה ה-12. במחצית השנייה של המערכה היא נכנסה לקרבות באופן פעיל, ולחמה באזור סום וניי-סיר-סן. הדיוויזיה פעלה בהצלחה רבה, והשתתפה במרדף אחר הכוחות הצרפתים הנסוגים אל נהר הסן והלואר.
הדיוויזיה פורקה ב-1 בנובמבר 1940 והפכה להיות דיוויזיית הפאנצר ה-17. בשנת 1943 פרסמה התעמולה הנאצית ספר על מעללי הדיוויזיה ה-27 בצרפת בשם "Über Somme, Seine, Loire" ("ברחבי הסום, הסן, והלואר").
מפקדים

| שם | כהונה |
| --- | --- |
גנרל-מיור אמיל ריסקאלי: 1 באוקטובר 1936 - 21 בדצמבר 1936
גנרל-לוטננט פרידריך ברגמן: 21 בדצמבר 1936 - 5 באוקטובר 1940
גנרל-לוטננט הנס-יירגן פון ארנים: 5 באוקטובר 1940 - 1 בנובמבר 1940
הבורגרים של בוב: הסרט

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  ההמבורגרים של בוב 
 בימוי:  לורן בוצ'ארד ברנרד דרימאן
 הופק בידי:  לורן בוצ'ארד נורה סמית' ג'נל מומארי-נילי
 תסריט:  לורן בוצ'ארד נורה סמית'
 מדבבים:  ה. ג'ון בנג'מין דן מינץ ג'ון רוברטס קריסטן שאל יוג'ין מירמן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  20th Century Animation Bento Box Entertainment Wilo Productions
 חברה מפיצה:  אולפני המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 27 במאי 2022 ישראל 2 ביוני 2022
 משך הקרנה:  102 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   bobsburgers
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבורגרים של בוב: הסרט (באנגלית: The Bob's Burgers Movie) הוא סרט הנפשה קומי מוזיקלי אמריקאי, שמבוסס על הסדרה "ההמבורגרים של בוב" מאת לורן בוצ'ארד, אשר יצא ב-27 במאי 2022 בהפצת אולפני המאה ה-20 לאחר מספר דחיות עקב מגפת הקורונה.
הסרט יצא לאקרנים בישראל ב-2 ביוני 2022 על ידי חברת א.ד. מטלון, המפיצה את סרטי אולפני המאה ה-20 בארץ. כמו כן, הסרט נוסף לשירות הסטרימינג דיסני+ ב-13 ביולי באותה שנה.
מדבבים

ה. ג'ון בנג'מין – בוב בלצ'ר
דן מינץ – טינה בלצ'ר
ג'ון רוברטס – לינדה בלצ'ר
קריסטן שאל – לואיז בלצ'ר
יוג'ין מירמן – ג'ין בלצ'ר
עזיז אנסרי - דריל
ג'ני סלייט - תמי
הפצה

הסרט היה צפוי לצאת לאקרנים ב-17 ביולי 2020, אולם לאחר שגיאה הוחלט לדחות את הוצאת הסרט. בעקבות דחיות של סרטים רבים עקב מגפת הקורונה, הסרט נדחה  ל-9 באפריל 2021. ב-22 בינואר 2021 הקרנת הסרט נדחתה למועד לא ידוע. בוצ'ארד ציין כי הסרט עדיין בהפקה ולא ייצא לאור עד שהקהל יחזור אל בתי הקולנוע. ב-10 בספטמבר 2021, הכריז בוצ'ארד על תאריך עליית הסרט לאקרנים - 27 במאי 2022.
זהו הסרט המונפש המסורתי הראשון שייצא לאקרנים מחברת וולט דיסני לאחר "פו הדוב" משנת 2011.
הערות שוליים

1 2  Treese, Tyler (10 בספטמבר 2021). "The Bob's Burgers Movie Gets 2022 Release Date, New Poster". נבדק ב-10 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מנדז, אורן (11 בינואר 2022). "ההמבורגרים של בוב מגיע לקולנוע בסרט באורך מלא". נבדק ב-20 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Disney Pulls 'Bob's Burgers' Feature Off Release Schedule, Delays 'Nimona' And 'Ron's Gone Wrong' (UPDATED)". Cartoon Brew. 17 בנובמבר 2019. נבדק ב-7 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Whitten, Sarah (2020-04-03). "Disney sets new dates for 'Mulan,' 'Black Widow,' 'Jungle Cruise' and more". CNBC (באנגלית). נבדק ב-2020-04-03.
↑  "Bob's Burgers Movie, The King's Man Get Disney Film Delays". IGN. 22 בינואר 2021. נבדק ב-22 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Bob's Burgers' Movie Update: Creator Loren Bouchard Explains Release Date Delay". 19 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  @DisneyTVANews
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 2011

הבחירות הפרלמנטריות בקנדה נערכו ב-2 במאי 2011 על מנת לבחור את חברי בית הנבחרים של קנדה כחלק מהפרלמנט הקנדי ה-41.
הבחירות הוכרזו על ידי המושל הכללי דייוויד ג'ונסטון ב-26 במרץ. ראש הממשלה, סטיבן הרפר, המליץ למושל הכללי לפזר את הפרלמנט לאחר שהעביר הצעת אי אמון נגד הממשלה. כמה ימים קודם לכן, האופוזיציה דחתה את הצעת התקציב של ממשלת המיעוט השמרנית.
המפלגה השמרנית נותרה בשלטון, והפכה לסיעת הרוב בפרלמנט עם 53% מהמושבים. זוהי הפעם הראשונה מאז 1988 שמפלגת ימין הקימה ממשלת רוב. המפלגה הליברלית, שזכתה לפעמים לכינוי "מפלגת השלטון הטבעית", נגחעה לראשונה למקום השלישי וקיבלה את מספר המושבים המועט ביותר בתולדותיה. גם בלוק קוויבק איבד מרבית מכוחו. בניגוד לכך, המפלגה הדמוקרטית החדשה בראשות ג'ק לייטון זכתה במספר המושבים הגדול ביותר בתולדותיה (בין השאר בזכות פריצת דרך בקוויבק), מה שאיפשר לה להוביל את האופוזיציה בפעם הראשונה בתולדותיה. לראשונה, נבחרה נציגה ממפלגת הירוקים.
תוצאות

| מפלגה | קולות | % | מושבים | +\- |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה השמרנית | 5,835,270 | 39.63% | 166 | 23+ |
| המפלגה הדמוקרטית החדשה | 4,512,411 | 30.65% | 103 | 66+ |
| המפלגה הליברלית | 2,783,076 | 18.9% | 34 | 33- |
| בלוק קוויבק | 891,425 | 6.05% | 4 | 45- |
| הירוקים | 572,095 | 3.89% | 1 | 1+ |
| עצמאים | 72,861 | 0.49% | 0 | 2- |
| אחרים | 56,842 | 0.39% | 0 | - |
| בסך הכל | 14,723,980 | 100% | 308 |  |
הערות שוליים

↑  Wells, Paul (5 במאי 2011). "The untold story of the 2011 election: Chapter 2". Maclean's. ארכיון מ-23 באפריל 2012. נבדק ב-19 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)