stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב פרייבורג (1644)
הקרב > היום הראשון: 3 באוגוסט

במחנה הצרפתי התרחשו כמה סכסוכים שהכריעו את האסטרטגיה הטובה ביותר לתקוף. האנג'יין החליט לבטל רעיונות אחרים שנועדו להוציא את מרסי מעמדתה ובחרו לבצע מתקפה חזיתית. למעשה, הוא היה כל כך בטוח באסטרטגיה שלו ובהצלחה שלו, עד שהמתקפה נקבעה רק 3 שעות לפני השקיעה, בשעה 17:00. לכן, ב-3 באוגוסט, בשעה 17:00, תקפו הצרפתים את הבווארים בשתי חזיתות שונות. ד'אוברן, יחד עם 6,000 גברים ניסו לתקוף דרך עורף הבווארים, מה שהיה כרוך בלעבור דרך היער השחור התלול. צלע הגבעות המאתגרות של היער פעלו נגד הצרפתים והם לא הצליחו להוציא להורג את הצלע לפני רדת הלילה. ד'אנג'יין, לעומת זאת, המשיך להתקפה בשעה 17:00, כאשר 10,000 גברים החלו לטייל בגבעות שונברג. עם זאת, האסטרטגיה של ד'אנג'יין נכשלה כשהיום הסתיים בכך שצרפתים ספגו אבדות כבדות מידי הבווארים. בסופו של דבר, הגשם והלילה עצרו את התקדמות הקרב, וסיימו את הקרב של היום הראשון בקיפאון. לפון מרסי הייתה נוכחות נפשית להחזיר את חייליו שלא היו מעורבים בקרב עם ד'אוברן באותה תקופה ולהקים אותם עם תותח בצפון-מזרח העיר.
הקרב > היום השני: 5 באוגוסט

לא נערך קרב ב-4 באוגוסט, כאשר הצבא הצרפתי המפולג ניסה להתארגן מחדש במרזהאוזן (אנ') ותכנן את הצעד הבא שלהם. ב-5 באוגוסט החליטו הצרפתים לתקוף בדרך ישירה על ידי שליחת מספר קבוצות של גברים ללורטוברג. פון מרסי ניצל את ההתקפות הלא מתואמות של האויב והחליט להתנגד. למרות שהצבא הצרפתי נלחם בצורה מופלאה, הם איבדו כמחצית מהצבא שלהם. פון מרסי עדיין החזיק את העיר באחיזת בוואריה, אבל הם איבדו גם הם כשליש מחייליהם.
הקרב > היום השלישי: 9 באוגוסט

הקרב לא התרחש ב-6, 7 ו-8 באוגוסט, מכיוון ששני הצדדים היו בתהליך של חידוש מלאי האספקה שלהם. הצרפתים השיגו אותו דרך ברייזאך, ואילו הבווארים השיגו אותו דרך וילינגן (אנ'). בבוקרו של 9 באוגוסט, ניסו הצרפתים להוציא לפועל תוכנית של קיצוץ האספקה של הבווארים בכך שד'אוברן וחייליו יעברו לגלוטרטל (אנ') דרך בצנהאוזן (אנ'), בעוד שהאנגיין וחייליו נשארו במרזהאוזן. מחשבתם הייתה שהצעד הזה יגרום לפון מרסי לתקוף אותם או ליפול לאחור ולברוח. עם זאת, פון מרסי הוכיח את עצמו כצעד אחד לפני הצרפתים, שכן באותו לילה, הוא החזיק כמה חיילים בלורטוברג לעיני האויב, אשר פעלו כמטעהאו כהסטה בזמן שהוא וצבאו החלו לנוע לעבר סנט פיטר (אנ') על מנת לאבטח אספקה ותחמושת. אולם הם התעמתו עם צבאו של ד'אוברן במהלך נסיגתם, שם הם התמודדו זה מול זה שוב. למרות שהתקפה זו התחמקה על ידי הבווארים, אך רק באמצעות עדות למספר נפגעים, הם הצליחו לסגת בהצלחה לוילינגן. עם זאת, הם נאלצו להשאיר מאחור 3 רובים ואת רוב המטען על מנת לסגת בשלמותם מכיוון שלא היו מסוגלים להשתלט עליהם.
הקרב במבט לאחור

בניגוד לקרב טוטלינגן, שהיה תוצאה של מתקפת פתע, קרב פרייבורג היה קרב בו לבווארים היה מספיק זמן לצור על העיר ולהתכונן למתקפה מצד הצרפתים. מבחינת מקורות המודיעין של שני הצדדים, הצרפתים השתמשו בריגול כדי להשיג מידע על תוכניות הבווארים. לדוגמה, מאזארן הודה בנטיעת מרגלים בבתי משפט במדריד ובווינה. לבווארים לעומת זאת לא הייתה רשת של מרגלים בצרפת. לפיכך, הם פנו להשתמש במקום זאת בשגרירים מוצבים. עם זאת, מאזארן לא הצליח לנצל את המידע שהשיגו המרגלים, מכיוון שהמעיט בכוחו של צבאו של פון מרסי בריין ב-1644 לאחר שקיבל דיווחים על עניין זה. עם זאת, הצרפתים ניצלו מהטעות הזו, מכיוון שהבווארים היו איטיים מאוד במעבר על הריין לתוך פרייבורג. בנוסף, אם מאזארן היה משתמש במאגרים האסטרטגיים שלו שהוצבו ליד הגבול הצפון-מזרחי של צרפת כדי לשמור על קשר עם ד'אנג'יין בצורה יעילה יותר, הוא היה יכול למנוע את המצור על העיר ואבדות רבות היו נחסכות.
תנועה של חיילים גדולים ברחבי הארץ הייתה קשה לשמירה בסודיות. לפיכך, באמצעות עיתונים וכתבים, מרסי היה מודע היטב לכך שהדוכס מאנג'יין מוחזר לתמוך בכוחות הצרפתים, מה שאפשר לו להעריך טוב יותר את כוחו של האויב. עם זאת, מקסימיליאן לא הצליח לנצל את המודיעין כדי להשיג שטחים במספר הזדמנויות, שכן הוא היה זהיר מאוד בשל הגודל הקטן יותר של מדינתו וצבאו. לפיכך, בווארים רק לעיתים רחוקות השתתפו בקרב מבלי לעבור כמה הליכים, כמו מועצת המלחמה, וכמה מכתבים לרחמים ובחזרה. זהירות זו מנעה ממנו לנצל את חולשת אויבם בפרייבורג, ואילצה אותם לסגת עקב מחסור במזון.[דרוש מקור]
אחרית דבר ומשמעות הקרב

הקרב הסתיים בכך שהבווארים נסוגו לווילינגן, לאחר שאיבדו כ-2,500 עד 6,800 מהחיילים שלהם, בעוד הצרפתים ניצלו את נסיגתם בניסיון לכבוש את רוב עמק הריין. בסוף 1644 הם השתלטו על וורמס, אופנהיים, מיינץ ולנדאו ברצף מהיר. בתחילת 1645, פון מרסי שלח 5,000-8,000 חיילים לסייע לאימפריאלים נגד השוודים תחת טורסטנסון ביאנקוב (אנ'). ד'אוברן ניצל את המידע הזה ואת צבאו המוחלש של מרסי על ידי חציית הריין בספייר, עם 10,500 חייליו. תנועה התקפית זו הביאה לכך שהבווארים נאלצו לסגת עמוק לתוך שוואביה. עם זאת, גם בעוד ידו על העליונה במצב, עשה ד'אוברן טעות חמורה כשביקש מצבאו להיפרד כדי להשיג אספקה. מרסי ראה את המצב וניצל את הכוח המפוזר הזה על ידי תקיפת ושליטה בצרפתים בהרבסטהאוזן (אנ'), מה שגרם להם לסגת לתוך הסן-קאסל. זה גרם למאזארן לשלוח את ד'אנג'יין לסייע לטורן שוב לאחר שעזר לטורן בפרייבורג, לצרפתים הצטרף גם הצבא ההסיאני. הכוח המחוזק צעד מגבולות בוואריה אל אלרהיים (אנ'), מה שהביא לקרב נורדלינגן (אנ') (הידוע גם בשם: קרב אלרהיים). בסיוע של ד'אנג'יין וההסיאנים, טורן הביס את הבווארים, לאחר שמרסי נהרג בפעולה.
בחלק האחרון של מלחמת שלושים השנים הבווארים הופשטו במספרים, ולאחר מותו של פון מרסי, היה חסר מפקד דומיננטי ויעיל שיוביל את כוחותיהם שנותרו. כתוצאה מכך, בוואריה הייתה קורבן לשתי פלישות ב-1646 וב-1648. מכאן, שהקרבות שבהם התמודדה בוואריה בשנות ה-40 של המאה ה-16 הובילו לדלדול בכוחותיה, ואשר הובילו בסופו של דבר לנסיגה זמנית של מקסימיליאן מהמלחמה.
מאזארן לעומת זאת, לאחר שספג תבוסות בטוטלינגן והרבסטהאוזן, דחף לשיחות שלום ב-1646, בתקווה להבטיח את נכסיהם באימפריה. זה התברר חלקית לטובתם, שכן הצרפתים והבווארים חתמו על הסכם אולם (אנ') ב-14 במרץ 1647.
השפעה על פרייבורג

קרב פרייבורג, שהוגדר על ידי רבים כקרב העקוב מדם של מלחמת שלושים השנים, בהחלט השפיע קשות על העיר פרייבורג. לא רק שמגפה חדרה לעיר, והרגה יותר מ-1000 אזרחים, אלא גם ספגה חמש פלישות במשך 16 שנים, שהמשמעותית ביותר היא פלישת הבווארים, והן הותירו את אזרחיה ללא מספיק מזון כדי לשרוד. אוכלוסייתה הצטמצמה מ-14,000 ל-2,000 במהלך כל המלחמה. שלום וסטפאליה נחתם ב-1648, אשר הקצה את העיר השכנה ואת מבצר ברייזך שעל נהר הריין לצרפת, אך עד 1697, עקב הסכם רייסווייק, היא הוקצתה בחזרה לגרמניה.
הערות שוליים

↑  קרב פרייבורג, באתר בריטניקה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550649205171  KulturNav: 7e35c558-73a8-4e86-b252-2559d5f42d03  LCCN: sh85051742  NKC: ph549706
רבע לשבע

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 סוגה:  רוק, קאנטרי, רגאיי 
 חברים
 יהודה כץ ניצן-חן רזאל לייזר לויד דוד אברהמסון 
 
רבע לשבע היא להקת רוק יהודית, המנגנת מוזיקה יהודית אלטרנטיבית, ובה רוק, קאנטרי ורגאיי. הלהקה משלבת מוזיקה חסידית עם מוזיקה עכשווית בסגנונות שונים. הטקסטים נכתבו חלקם על ידי חברי הלהקה, חלקם האחר הם מן המקורות, ובהם שיריו של ר' שלמה קרליבך.
בריאיון עם יהודה כץ, מקים הלהקה, בשנת 2009, הסביר כי מקור שמה של הלהקה הוא לפי הקבלה, ש"כל יום של הבריאה הוא שווה לאלף שנים ואני התחלתי את הלהקה ב-ה'תש"ן, סוף המִילֶנִיוּם השישי. אז אנחנו באמת 'רבע לשבע' – רבע למילניום השביעי, שהוא שבת – מלא אור".
היסטוריה

יהודה כץ, מייסד הלהקה, עסק 25 שנה במוזיקה בחו"ל והיה מתלמידיו של רבי שלמה קרליבך במשך 23 שנים. בשנת 1993 עלה לארץ מלוס אנג'לס, ולאחר תקופה קצרה ייסד את הלהקה.
הלהקה הופיעה במאות הופעות בכל רחבי העולם. בקיץ 2001 ערכה הלהקה פסטיבל בשם "עם ישראל חי", במטרה להביא מוזיקה טובה ושמחה לכל רחבי הארץ. הפסטיבל כלל סדרה של 18 הופעות במרכז הארץ, בפריפריה וביישובי יש״ע, והתארחו בו כ-40 אמנים, ביניהם אהוד בנאי, שלמה גרוניך, אריאל זילבר ומאיר בנאי[דרוש מקור].
בשנת 2000 לערך, נטש דוד אברהמסון את הלהקה, לטובת קריירת סולו (תחת המותג "הרפו והנשמות"), וממלאי מקומו היו גיטריסט הבלוז לייזר לויד והקלידן חנן אליאס. הרכב זה כלל את המתופף דני רוט. הלהקה המשיכה לנגן עד 2008.
בערב חג הסוכות תשע"א, 2010, נפטר מדום לב חבר הלהקה דוד אברהמסון, והוא בגיל 50.
חברי הלהקה

יהודה כץ (גיטרות ושירה)
אדם וקסלר (בס)
דוד אברהמסון (הרפו) (גיטרה, מפוחית וקולות) .
אבי ישי (מתופף)
יצחק אטיאס (כלי הקשה)
ניצן חן רזאל (כנר)
לייזר לויד (גיטרה)
נגנים נוספים שנגנו בלהקה במהלך השנים:
יוני שמעוני
ברני שטרנפלד
זיו יחזקאלי
תומר שלום
נורברט גולדברג
דיסקוגרפיה

אהבת חינם (2000)
סודות (1998)
קומו (1996)
הגיע הזמן (1994)
הופעה (2003)
ושם נשיר (2005)
הערות שוליים

↑  חדשות המוזיקה החסידית גיליון 23 ר"ח תמוז תשס"ג, באתר בחדרי חרדים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305075605171  MusicBrainz: 2b8685ad-7588-4c62-8b97-8e922baff2dd
רסיס נהרה

לוגו ההוצאה
רסיס נהרה היא הוצאת ספרים קטנה הממוקמת בבאר שבע.
ההוצאה הוקמה על ידי אורי מאיר ביוני 2007.
בחודש אוגוסט 2023 קנתה שלומית גיא זכויות בהוצאה, וכעת ההוצאה כוללת שתי הוצאות לאור, הנפרדות זו מזו - ׳רסיס נהרה מבית אורי מאיר׳, ו׳רסיס נהרה מבית שלומית גיא׳.
מספרי ההוצאה

כתר מלכות מאת אורי מאיר - חמישה סיפורים קצרים (2007). הספר היה מועמד לפרס גפן בשנת 2008.
ימים באים מאת עידו גנדל - שמונה סיפורים קצרים (2007). הספר היה מועמד לפרס גפן בשנת 2008.
שלושה פינגווינים בעיר הגדולה מאת מריאלה צ'נו מלכיאור - ספר ילדים מאויר (2009).
טליה.דייט.קום מאת טליה פינקל - שירה דוקומנטרית (2009). סרט דוקומנטרי המבוסס על הספר הוקרן בערוץ 8 בשנת  2010.
לא הולך לשום מקום מאת מואיז בן הראש - שירה (2010). הספר זכה בפרס יהודה עמיחי לשירה בשנת 2012.
אימפריה מאת שלומית גיא - זיכרונות משנה של כדורגל אנגלי (2010). עריכה מקצועית: אבי מלר.
חידת אבן השתייה (2021) מאת אורי מאיר - רומן פנטזיה יהודי על נער חילוני מחיפה שעובר למציאות אלטרנטיבית.
הערות שוליים

↑  המועמדים הסופיים לפרס גפן 2008 באתר אגודה ישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה
↑  מרב יודילוביץ', הוכרזו הזוכים בפרסי גפן לספרות מד"ב ופנטזיה, באתר ynet, 19 באוקטובר 2008
↑  יונתן אסתרקין, לא שחור ולבן: על הספר "שלושה פינגווינים בעיר הגדולה", באתר nrg‏, 29 ביולי 2009
↑  nrg מעריב, טליה דייט קום, באתר nrg‏, 1 באפריל 2009
↑  מיה סלע, חביבה פדיה ומואיז בן הראש הם הזוכים בפרס עמיחי, באתר הארץ, 22 באפריל 2012
↑  אמיר דורון, אגף תרבות, אימפריה - ספר הספורט של השנה, באתר הארץ, 20 ביוני 2011
↑  אלי אשד, מקום בו עוד עומד בית המקדש, באתר יקוםתרבות
רכס באלאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Aleksandar Teodorov-Balan 
 גובה:  800 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 אורך הרכס:  4.5 ק"מ 
 קואורדינטות:  69°26′10″S 71°22′30″W﻿ / ﻿69.4361°S 71.375°W﻿ / -69.4361; -71.375
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס באלאן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס באלאן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס באלאן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס באלאן
 
תמונת לוויין של האי אלכסנדר
רכס באלאן או מצוק באלאן (באנגלית: Balan Ridge; בבולגרית: хребет Балан)  הוא רכס בהרי אוניברסיטת סופיה, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
שיא גובהו של הרכס 800 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 4.5 קילומטרים (בכיוון צפון - דרום); ורוחבו של הרכס 1.45 קילומטרים.
הרכס ממוקם 7 קילומטרים צפונית-מזרחית להר קלימנט אוחרידצקי.
עמק פוסטה (Poste Valley) הוא הגבול המזרחי של הרכס; קרחון פלסטרינה הוא הגבול הצפוני של הרכס; וקרחון יוזולה (יובל של קרחון פלסטרינה) הוא הגבול המערבי של הרכס.
היסטוריה > מיפוי הרכס

הרכס מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1963.
היסטוריה > מקור השם

הרכס נקרא על שם הבלשן, ההיסטוריון וה ביבליוגרף הבולגרי אלכסנדר טאודורוב-באלאן, שהיה הרקטור הראשון של אוניברסיטת סופיה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר גובהו של הרכס 715 מטרים מעל פני הים
רכס באסארבובו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Basarbovo 
 גובה:  1,400 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  64°15′55″S 62°13′20″W﻿ / ﻿64.26527778°S 62.22222222°W﻿ / -64.26527778; -62.22222222
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס באסארבובו(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס באסארבובו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס באסארבובו(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס באסארבובו
 
רכס באסארבובו (באנגלית: Basarbovo Ridge; בבולגרית: Басарбовски рид) הוא רכס הרים מכוסה בקרח בצד המזרחי של הרי סטריבוג באי ברבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 1,400 מטרים מעל פני הים.
שטחו של הרכס 19.4 קילומטרים והוא משתרע בין מישור טאראן שמצפון מערב לו ועד נקודת בוו שמדרום מזרח לו.
המדרונות הדרום מערביים של הרכס תלולים ובשל כך אינם מכוסים בחלקם קרח.
הרכס מתנשא מעל קרחון מאלפיגי שמדרום-מערב לו, ומעל קרחון סבטובראצ'נה שמצפון-מזרח לו.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980, ובשנית בשנת 2008.
היסטוריה > מקור השם

הרכס נקרא על שם היישוב באסארבובו שבצפון מזרח בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
האי בראבנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.
קרשלדאן

קרשלדאן (בהונגרית: Körösladány) היא עיר במחוז בקש בנפת סגהאלום.
מיקום

קרשלדאן הוא יישוב בקצה הצפוני של מישור נחלי הקרש, השבש-קרש שמגיע מהרי הקרפטים זורם דרך העיר, נהר שעיקוליו החזקים נחתכו במהלך הסדרת זרימתו. האזורים העמוקים יותר ביישוב הוצפו בזמנו מעת לעת במים לפני ההסדרה. היישוב ממוקם בצומת של השבש-קרש והכביש הראשי 47, אחד מנקודות המעבר על הנהר.
היישובים הסמוכים הם סגהאלום מכיוון צפון מזרח, גיומנדרד מדרום מערב ודוואוואניה מצפון מערב. היישוב נמצא 93 ק"מ דרומית לדברצן, 133 ק"מ צפונית-מזרחית לסגד ו-39 ק"מ צפונית לבקשצ'אבה.
מיקום > נגישות

הכביש הראשי 47 עובר דרך העיר, כך שציר הגישה החשוב ביותר הוא מדברצן – ברטיואויפאלו – סגהאלום וכן מציר סגד – בקשצ'אבה. כביש 4205 מתחבר עם קישויסאלאש ודוואוואניה.
היסטוריה

החפירה ההיסטורית והארכאולוגית של קרשלדאן ואזור הגבול שלה החלה כבר באמצע המאה ה-19. העבודה ההיסטורית התובענית הראשונה בנושא היישוב נעשתה בשנת 1855 וכן נכתבו מספר עבודות נוספות, אך אף אחת מהן לא העניקה עד היום את ההיסטוריה המונוגרפית המלאה של העיר.
היסטוריה > היסטוריה בשנים

ממצאים ארכאולוגיים מעידים כי לקרשלדאן מתוארך עבר של 7,000 שנים, מהתקופה שבה הקהילות האנושיות הראשונות שמייצגות את "תרבות קרש" הופיעו. על אף שהאוכלוסייה שחייתה שם השתנתה והתחלפה מספר פעמים במהלך אלפי השנים, האזור היה מיושב כל הזמן. היישוב הנוכחי הוא בן יותר מ-900 שנה, ונהרס כמה וכמה פעמים בתולדותיו כתוצאה ממלחמות, משריפות או משיטפונות.
בשנת 1865 הופעלה טחנת הקיטור הראשונה. ב-1 באוקטובר 1866 נפתח גן הילדים הראשון. ב-5 ביוני 1872 הועבר בית המועצת הכפר. בשנת 1881 שיטפון השמיד את הכפר 0טרם עיר). ארבע שנים לאחר מכן קיימה הנהלת הכפר את היריד הראשון במקום. בשנת 1887 הושלם מקלט העניים. ב-25 ביוני 1891 הגיעה הרכבת. שנתיים לאחר מכן הושלם גשר הברזל הראשון בכפר. בדצמבר אותה השנה נסלל הכביש הסלול הראשון אל הכפר (291 M).
יהודי קרשלאדן

יהודים התיישבו בקרשלאדן במחצית השנייה של המאה ה-19, רובם היו סוחרים זעירים. הקהילה יסדה חברה קדישא בשנת 1850, בית כנסת ובשנת 1858 גם בית ספר. במאי 1944 גורשו יהודי העיר לגטו שהוקם בסגהאלום, חלקם נשלחו לאחר מכן למחנה ההשמדה אושוויץ שם נרצחו.
| שנה | מספר היהודים בעיר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 156 | 6,266 |
| 1910 | 137 |  |
| 1920 | 134 |  |
| 1930 | 119 |  |
| 1941 | 103 | 8,186 |
אתרים בעלי חשיבות

חפיר צ'רס (או תעלת צ'רס) עדיין נראה לעין בקלות, חפיר באורך ארבעה קילומטרים לאורך נחל הקרש, שנבנה כנראה בסביבות 352.
הכנסייה הקלוויניסטית (1776)
טירת ונקהיים-מראן (1805) – כיום בית ספר יסודי
הכנסייה הקתולית (1822)
קריפטה של משפחת ונקהיים (1830)
אנדרטת מלחמת העולם הראשונה – חנוכת פסל הגיבורים: 5 במאי 1929
אנדרטת לאיוש טיקרי (1956)
סכר שבש-קרש (1977)
אנדרטת מלחמת העולם השנייה
אוסף היסטוריה מקומית – מוזיאון הכפר (2003)
ילידי המקום

פרנץ לוי (1869 – 1944) רב הונגרי, תאולוג, כותב ספרי לימוד, מתרגם, נספה בשואה.
מוטי בן-ינאי (נולד ב-1 בינואר 1940) הוא סופר, עיתונאי, מוציא לאור ואיש תקשורת ישראלי.
לקריאה נוספת

קרשלדאן בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 493
קו'רו'ש-לאדאן', בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 374. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  תיעוד יהודי קרשלדאן שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז בקש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | בקשצ'בה  |  |
| ערים |  בטוניה •  בקש •  • צ'ורוואש •  דוואוואניה •  אלק •  פיזשדיארמט •  גיומנדרד •  גיולה •  קונדורוש •  קרשלדאן •  מדגיישג'האזה •  מזברן •  מזהגייש •  מזקובאצ'האזה •  אורושהאזה •  שרקד •  סרווש •  סגהאלום •  טוטקומלוש •  אויקיגיוש •  וסטה |  |
| כפרים | בקשסנטאנדראש • צ'בסבדי • דובוז • גרנדאש • קטשופרון • סבדקיגיוש • טלקגרנדאש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה • צ'אדסאלאש • אצ'גפלבה • הוניה • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • טרהוש • מורון • קרשויפלו • קרטססיגט • בוצ'ה • קטגיהאזה • לוקשהאזה • אורמניקוט • קרדוש • צ'בצ'וד • בקשאמשון • צ'נאדאפאצה • גאדורוש • קרדושקוט • נג'סנאש • פוסטפלדוואר • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
| יישובים בנפת סגהאלום |
| --- | --- | --- |
| יישובים | סגהאלום • וסטה • קרשויפלו • קרשלדאן • קרטססיגט • פיזשדיארמט • בוצ'ה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537965805171  LCCN: n97007340  NKC: ge1099106  VIAF: 133863975   WorldCat (עם VIAF): 133863975 
בניית גשר הבטון המזוין שנמסר בשנת 1979 (צילום: גאבור מרטין)
רליתיים

| רליתיים |
| --- | --- |
 Gallirallus philippensis
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: עגוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: רליתיים
שם מדעי
 Rallidae ‏ויגורס, 1825

Amaurornis flavirostra
Porzana carolina
פורפיריה אפורת-ראש
רליתיים (שם מדעי: Rallidae) היא משפחה של עופות בסדרת העגוראים. מיני הרליות הם עופות קטנים החיים בביצות ובאזורים לחים וחלקם איבדו את יכולת התעופה שלהם. הם מצויים בכל היבשות כולל באיים מרוחקים.
הגדולה במיני הרליות היא הטאקאהה מניו זילנד שמגיעה למשקל 2.7 ק"ג. רוב המינים קטנים הרבה יותר.
סוגים

סוג ומין יחיד ברודית אפריקאית (Aenigmatolimnas marginalis)
סוג ומין יחיד Amaurolimnas concolor'
סוג Amaurornis
סוג Anurolimnas
סוג Aramides
סוג ומין יחיד רלית מחרחרת (Aramidopsis plateni)
סוג ומין יחיד רלית האי אינאקססיבל (Atlantisia rogersi)
סוג ומין יחיד Cabalus lafresnayanus
סוג ומין יחיד Canirallus oculeus
סוג Coturnicops
סוג מלכישליו (Crex)
סוג ומין יחיד רלית ספאטה (Cyanolimnas cerverai)
סוג ומין יחיד רלית לבנת הגרון (Dryolimnas cuvieri)
סוג ומין יחיד Eulabeornis castaneoventris
סוג אגמייה (Fulica)
סוג ומין יחיד  רלית תרנגולית (Gallicrex cinerea)
סוג סופית (Gallinula)
סוג Gallirallus - בו הוקה
סוג Gymnocrex
סוג ומין יחיד רלית וולאס (Habroptila wallacii)
סוג ומין יחיד הימנטורניס האמטופוס   (Himantornis haematopus)
סוג Hypotaenidia
סוג Laterallus
סוג Lewinia
סוג ומין יחיד רלית פפואה מקורקעת (Megacrex inepta)
סוג ומין יחיד רלית אוצלוטית (Micropygia schomburgkii)
סוג ומין יחיד Mustelirallus albicollis
סוג Neocrex
סוג ומין יחיד Nesoclopeus poecilopterus
סוג ומין יחיד Paragallinula angulata
סוג Pardirallus
סוג ומין יחיד Poliolimnas cinereus
סוג פורפיריה (Porphyrio)
סוג ומין יחיד סופית מוכתמת (Porphyriops melanops)
סוג ברודית (Porzana)
סוג Rallina
סוג רלית (Rallus)
סוג Rufirallus
סוג ומין יחיד רלית רוגט (Rougetius rougetii)
סוג Tribonyx
סוג Zapornia
ישנם גם רליות נכחדות רבות כמו רלית אדומה.
רבנלה

| רבנלה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: זנגבילאים
משפחה:: Strelitziaceae
סוג:: Ravenala
מין:: רבנלה
שם מדעי
 Ravenala madagascariensis ‏סונרט, 1782

רבנלה הוא סוג מסדרת הזנגבילאים הכולל מין אחד הנקרא "רבננלה מדגסקרית".
תיאור

לרבנלה גזע הדומה לגזע עץ התמר המצוי ממנו יוצאים עלים בצורת משוטים המחוברים לגזע בפטוטרות ארוכות. הפטוטרות אוגרות בתוכן מי גשמים הנשמר לאורך זמן, גם בימות היובש.
העלים מסודרים על הגזע במישור אחד בצורת מניפה. לרבנלה פרחים לבנים הדומים לפרחי ציפור גן עדן, המשתייכת גם היא לסדרת הזנגבילאים, ולפרחים חפה ירוקה. לאחר האבקה, הפרחים מוציאים זרעים כחולים, בצבע ייחודי לזרעים.
עם הזדקנות העץ, מאבד הרבנלה את העלים הנמוכות שלו, שהן גם הישנות ביותר, ומתחתן נגלה גזע אפור.
מספר הכרומוזמים שלו הוא 2n = 22.
שם

השם רבנלה פירושו במלגשית "עלי יער". במאה ה-19 נודע הרבנלה כ"אילן מכניס ארח", בגלל המים בפטוטרות שלו שנחשבו אז זכים לשתייה.
גידול

מוצאו של הרבנלה במדגסקר. בטבע, אחד המאבקים שלו הוא למור צווארון.
במאה ה-19 כבר ניטע העץ בארצות חמות רבות בעלות אקלים דומה לאי מדגסקר. עליו העבים שימשו לכיסוי גגות וחלקים אחרים של העץ שימשו גם הם לבנייה ולאריזה. מהזרעים יצרו קמח לדייסה.
זנים

לרבנלה המדגסקרית ארבעה זנים. הזן הגדול ביותר הוא ה"במבו" (Bemavo) המגיע מהרי מזרח מדגסקר. גובהו מגיע עד לכ-30 מטר, ועובי גזעו כ-60 סנטימטר. מניפת העלים שלו כוללת בין 20–35 עלים שאורכם כ-11 מטר.
הערות שוליים

↑  רבנלה באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3  אילן מכניס ארח, הצפירה, 28 ביוני 1886
רדיד אלומיניום

גליל גדול של נייר אלומיניום. על פי מדידת המיקרומטר עובי נייר האלומיניום בגליל זה הוא 0.013 מילימטרים.
רדיד אלומיניום (בעברית: רדיד חמרן. קרוי גם נייר כסף או נייר אלומיניום) הוא גיליון מתכת דקיק ("עלה"), שעוביו פחות מ-0.2 מ"מ, המשמש לבישול ולאריזת מזון. בשל עוביו הדק של עלה המתכת ניתן בקלות לקרוע אותו או לקפל אותו, ולכן ניתן להתאים אותו למוצרי המזון שהוא משמש לבישולם או אריזתם. בעבר הוכנו עלים אלה מבדיל וכיום הם מיוצרים מאלומיניום; הם אינם עשויים כסף (הכינוי מתייחס לצבע הכסף של עלה המתכת ולא להרכבו).
מדי שנה מיוצרים באירופה כ-800,000 טונות של רדידי אלומיניום, ובארצות הברית - כ-600,000 טונות. 75% מנייר האלומיניום המיוצר משמש לאריזת מזון ומוצרים שונים, והיתרה משמשת לצרכים תעשייתיים (לרוב לצורכי בידוד תרמי).
היסטוריה

בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 החל שימוש מסחרי ברדיד מתכת העשוי בדיל לצרכים מסחריים. בדיל הוא חומר רך ופריך יחסית ופחות ניתן לרידוד מאשר אלומיניום, ומגע שלו במזון גורם לטעם מתכתי אופייני. רדיד האלומיניום הראשון יוצר על ידי חברת ד"ר לאובר, נהר ושות' (Dr. Lauber, Neher & Cie.‎) באמיסהופן (כיום קרויצלינגן) שבשווייץ בשנת 1910, הוא היה גמיש וחזק יותר מרדיד הבדיל ולא השפיע על טעם המזון. עטיפה ברדיד אלומיניום איפשרה הגנה טובה על מוצרי מזון (מניעת חשיפה ללחות וחמצן), ונכנסה לשימוש נרחב, לדוגמה בשוקולד מסוג טובלרון. במהרה החליף האלומיניום לחלוטין את הבדיל בתחום זה. רדיד האלומיניום הובא לראשונה לארצות הברית בשנת 1913 ובמהרה נפוץ השימוש בו לעטיפת חפיסות שוקולד, מסטיקים ומוצרי מזון אחרים.
שיטת הייצור

עלי האלומיניום מיוצרים על ידי גלגולם של דפי אלומיניום דקים הניצוקים בשכבה דקה דרך מערוכים המשטחים את הדפים לעובי הדרוש. בדיקת עובי העלים ושמירה על עובי אחיד מבוצעת על ידי קרינת בטא המוקרנת דרך הדפים לעבר גלאים הממוקמים בצדו השני של העלה. על מנת להגיע לעובי מסוים, לעיתים מצרפים שתי שכבות של עלים - שיטה המאפשרת יצירת דף שצדו האחד מבריק וצדו השני עמום. גלגול העלים מבעד למערוכים מחייב שימוש בשמן סיכה. מאחר שמרבית המוצרים משמשים בתעשיית המזון ובעטיפת מזון, נעשה שימוש בשמני מאכל למטרה זו. מבחינת הכשרות יש לבדוק לכן שלא נעשה שימוש בשומן מן החי, כדי לאשר את הרדיד לשימוש במטבח.
שימושים

עלי האלומיניום שעוביים 0.025 מילימטרים מונעים מעבר מולקולות גז ומים, וכן מונעים מגע אוויר במוצר העטוף בהם. בכך הם מונעים מעבר ריחות בין המוצר העטוף וסביבתו, מגינים על הערך התזונתי שלו, מעכבים את חמצונו, ומונעים פגיעת חיידקים ורטיבות בו. אריזה בעלי אלומיניום ובוואקום מאפשרת שמירת מוצרים בלא קירור (לדוגמה: אריזת חלב עמיד).
בשימוש הביתי משמשים עלי האלומיניום לאריזת מזון (כגון כריכים), לעטיפת כלי אחסון מזון, וכן לבישול המזון - עטיפת המזון המבושל בזמן אפייה על מנת לשלוט בטמפרטורת הבישול ובלחות המזון בזמן הבישול. כך לדוגמה משמשת העטיפה ליצירת כלי קיבול העוטף את המזון הנאפה בתנור ושומר על לחותו, או עוטף את המזון במטרה למנוע השחמתו של המזון. הכנסת נייר אלומיניום לתנור מיקרוגל אסורה בשל היווצרות מטען חשמלי בעלי המתכת בזמן החימום בתנור זה - מטען אשר יכול ליצור ניצוצות חשמליים להביא לשריפת התנור, אף שישנן אריזות מזון העשויות נייר אלומיניום שהותאם במיוחד לשימוש בתנורי מיקרוגל.
כמו כן, עלי האלומיניום משמשים לבידוד תרמי בתחום האלקטרוניקה ובתחום התעשייה האווירית והתעופה, וכן משמשים לבידוד בתחום הרדיו מאחר שהם מונעים מעבר של גלי רדיו דרכם.
חלק מהיהודים שומרי המצוות משתמשים בפסח ברדיד אלומיניום לכיסוי תנורי בישול ומשטחי עבודה במטבח, לשם הקפדה באיסור חמץ.