stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג'ה אמיל פאלאדה
קורות חייו

פאלאדה נולד לאב שהיה פרופסור לפילוסופיה ואם שהייתה מורה בבית ספר תיכון. בשנת 1930 התקבל ללימודי רפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בוקרשט ובשנת 1946 סיים תואר של דוקטור לרפואה.
עבודת הגמר שלו הייתה Tubul urinifer al delfinului : studiu de morfologie şi fiziologie comparativă (הנפרון אצל הדולפין - מחקר של מורפולוגיה ופיזיולוגיה השוואתית)
פאלאדה היה ידוע כבעל דעות שליליות לגבי תנועת הלגיונרים ועל כן ועדת ההערכה מחדש של סגלי המורים באוניברסיטאות שהוקמה על ידי המשטר הלאומי-לגיונרי בבוקרשט בשנים 1940–1941 הוקיעה אותו כ"אנטי לאומי" בגלל היותו ב"קשרים עם יהודים"  ובנוסף האשימה אותו ב"חוסר מוסריות" על כי היו לו רומנים עם אחיות בבית חולים.
לאחר סיום לימודיו נשא לאישה את אירינה מאלאקסה, בתו של התעשיין ניקולאה מאלאקסה והזוג נסע לארצות הברית שם היה לחוקר באוניברסיטת ניו יורק תחת הנחייתו של המדען אלבר קלוד. קלוד, שעבד במכון רוקפלר, הזמין אותו לעבוד איתו במחלקת הפתולוגיה של התא. פאלאדה, יחד עם פיליפ סיאקביץ' Philip Siekevitz הגיע להישגים רבים בשיטות קטיעה של תאים באמצעות מיקרוסקופ אלקטרונים. הניתוח הביוכימי של המקטעים הוביל לקביעת תפקידם ודרך פעולתם של אברונים כמו ריבוזום, מיטוכונדריון, כלורופלסט, מערכת גולג'י, הרשתית התוך-פלזמית ואחרים בתא החי. עיקר מחקרו היה בתחום ייצור החלבון.
בשנת 1961 נבחר פאלאדה כחבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. בשנת 1973 עזב את מכון רוקפלר ועבר לאוניברסיטת ייל ובשנת 1990 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
בשנת 1974 הוענק לו, במשותף עם אלבר קלוד וכריסטיאן דה דוב, פרס נובל בתחום הפיזיולוגיה והרפואה. הוא נבחר גם כחבר כבוד ב"אקדמיה הרומנית" ובשנת 1986 העניק לו נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, את המדליה הלאומית למדעים עבור הישגים מיוחדים בתחום המדע.
הנצחה

12 בנובמבר 2012 - הבנק הלאומי הרומני הנפיק מטבע כסף לכבוד מלאת 100 שנה להולדתו
2016 - דואר רומניה הנפיק בול עם דיוקנו לזכרו
בית הספר בעיר בוזאו נושא את שמו
האוניברסיטה לרפואה, רוקחות, מדע וטכנולוגיה של טרגו מורש (אנ') נושאת את שמו
פרסים ואותות הוקרה

1974 - פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה
מלון מריגולד האקזוטי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן "These Foolish Things" מאת דבורה מוגאץ'
 בימוי:  ג'ון מאדן
 הופק בידי:  גרהם ברודבנט פיטר צרנין
 תסריט:  אול פארקר
 עריכה:  כריס גיל
 שחקנים ראשיים:  ג'ודי דנץ' ביל ניי פנלופי וילטון דב פאטל סיליה אימרי רונלד פיקאפ טום וילקינסון מגי סמית'
 מוזיקה:  תומאס ניומן
 צילום:  בן דייוויס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Participant Media Imagenation Abu Dhabi FZ Blueprint Pictures
 חברה מפיצה:  InterCom, סרצ'לייט פיקצ'רס, אייטונס 
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 בנובמבר 2011 (SIIdC) 24 בפברואר 2012 (הממלכה המאוחדת)
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה קומית
 מקום התרחשות:  אנגליה, ג'איפור 
 תקציב:  10 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   bestexoticmarigoldhotel
 סרט הבא:  מלון מריגולד האקזוטי השני
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מלון מריגולד האקזוטי (באנגלית: The Best Exotic Marigold Hotel) הוא סרט דרמה קומית בריטי משנת 2011 בבימויו של ג'ון מאדן. התסריט שנכתב בידי אול פארקר מבוסס על הרומן "These Foolish Things" מאת דבורה מוגאץ' שיצא לאור ב-2004. בסרט משתתפים אנסמבל שחקנים הכולל את ג'ודי דנץ', סיליה אימרי, ביל ניי, רונלד פיקאפ, מגי סמית', טום וילקינסון ופנלופי וילטון. הם מגלמים קבוצה של בריטיים מבוגרים שפורשים לגמלאות במלון בהודו שמנוהל על ידי סוני, צעיר נמרץ הלהוט להצליח, בגילומו של דב פאטל. את הסרט הפיקו חברות "Participant Media" ו-"Blueprint Pictures" בתקציב של 10 מיליון דולר.
שלב הצילומים החל ב-10 באוקטובר 2010 בהודו, ורוב הצילומים נערכו במדינת ראג'סטאן שבהודו, בערים ג'איפור ואודאיפור. המלון ראבלה קמפור שהיה במקורו ארמון של ראש שבט בכפר קמפור נבחר לאתר שישמש לצילומי המלון.
הסרט יצא לאקרנים בממלכה המאוחדת ב-24 בפברואר 2012, וזכה לשבחי הביקורת. הסרט זכה להצלחה בקופות והמשיך להצליח ברחבי העולם. הוא הפך לשובר קופות עם הכנסות של 137 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט דורג בין שוברי הקופות של שנת 2012 באוסטרליה, ניו זילנד והממלכה המאוחדת. בינואר 2014 החלה הפקתו של סרט המשך "מלון מריגולד האקזוטי השני" שיצא לאקרנים ב-26 בפברואר 2015.
צוות השחקנים

ג'ודי דנץ' – אוולין גרינסלייד, עקרת בית שהתאלמנה לא מכבר ונאלצת למכור את ביתה כדי לשלם את חובותיו של בעלה. כמו הבעל גם בנה רוצה "לדאוג" לה מבלי לשאול לרצונה. במלון של סוני עבור "המבוגרים והיפים" היא כותבת בלוג על פעילויותיה. היא מלווה את הסרט בדברי קריינות החל מסצנת הפתיחה.
ביל ניי – דאגלס איינסלי האופטימי, נשוי לג'ין מזה 39 שנים. נאמנותו שמרה עליהם יחד, ואילו היא חושבת שמגיע להם יותר. הוא נהנה מהאוכל והאתרים בהודו ויוצא לטייל מדי יום.
פנלופי וילטון – ג'ין איינסלי הפסימית. אחרי השקעתו של דאגלס ואיבוד כל חסכונותיהם, הם יכולים להרשות לעצמם לגור רק ב"קרוואן בז'" שבו מותקן כפתור מצוקה. היא שונאת כל דבר הקשור להודו, הרעש, העוני והריחות. לכן היא נשארת לעיתים קרובות בתוך המלון, ומקווה לחזור לבריטניה.
מגי סמית' – מיוריאל דונלי, סוכנת בית לשעבר. אחרי שהכשירה את המחליפה שלה פוטרה מהעבודה שעשתה כל חייה. אין לה משפחה משלה, ולכן הקדישה את חייה למעסיקיה. על אף שהיא גזענית היא מעדיפה לנסוע להודו כדי להחליף את מפרק הירך, במקום לחכות שישה חודשים בתור לניתוח באנגליה.
טום וילקינסון – סר גרהם דשווד, שופט בבית משפט עליון שכבר שנים רבות מתכוון לפרוש. הוא חי בהודו 18 שנה, והוא חוזר לחפש את הגבר שהיה אהבת חייו.
רונלד פיקאפ – נורמן קאזנס הוא רודף שמלות מזדקן, שאינו מוכן להתמודד עם הגיל שלו, וחוסר המשיכה של נשים צעירות אליו. הוא מקווה לפתוח דף חדש בהודו.
סיליה אימרי – מאדג' הרדקאסל, שהייתה נשואה כמה פעמים בעבר. כמו נורמן היא רוצה לבלות, לצאת להרפתקאות, ובן זוג חדש. היא עייפה מדרישותיה של בתו שתשמש בייביסיטר ללא תשלום, ובוחרת לנסוע להודו.
דב פאטל – סוני קאפור, מנהל המלון ובעלים של שליש ממנו יחד עם אחיו הגדולים. סוני הוא בעל חלומות שלהוט להצליח. אבל הוא נמנע מלבקש עזרה מאחרים.
טינה דסאיי – סונינה, עובדת במוקד טלפוני, חברתו ה"מודרנית" של סוני. היא מתיידדת עם אוולין במקום העבודה שבו עובדות שתיהן.
סיד מאקאר – ג'יי, אחיה של סונינה, מנהל המוקד הטלפוני. הוא מקבל לעבודה את אוולין כדי שתלמד את העובדים איך לתקשר יותר טוב עם הלקוחות הבריטים.
לילט דוביי – גברת קאפור, אמו של סוני. היא מודה שסוני אינו הבן המועדף עליה, והיא רוצה שהוא יחזור איתה לדלהי כדי להתחתן עם בחורה לפי בחירתה.
דיאנה הרדקאסל – קרול, אנגלייה שחיה כל ימיה בג'איפור. היא פוגשת את נורמן, ומתפתח ביניהם רומן.
סימה אזמי – אנוקי, דלית (קסטת הטמאים) שעובדת במלון כמשרתת.
פול בהטאצ'רג'י (Paul Bhattacharjee) – הרופא המטפל במיוריאל. זה היה הסרט האחרון בו הופיע לפני שנפטר ב-2013.
ליזה טרבוק – אחות ראשית קארן.
הפקה

המפיקים גרהם ברודבנט ופיטר צרנין היו הראשונים שראו את הפוטנציאל לסרט קולנוע ברומן של דבורה מוגאץ'. הרעיון של מיקור חוץ של היציאה לגמלאות קסם להם. הם הזמינו תסריט לפי הרעיון אצל התסריטאי אול פרקר.
פרקר רצה שהדמויות המבוגרות יעזבו את הסביבה הטבעית שלהם, ולכלול אותם בקומדיה רומנטית. בתחילה התקשו למצוא אולפן. Working Title Films דחו את פנייתם בטענה שהסרט לא יימכר, אבל לבסוף יצרו את הסרט באולפני Participant Media ו-Blueprint Pictures.
פרסים

ב-2012 זכה הסרט בפרס Cinema Scapes לסרט הבינלאומי הטוב ביותר במסגרת פסטיבל הסרטים של מומבאי. הסרט והשחקנים היו מועמדים לחמישה פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי.
| פרס | קטגוריה | מועמדים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| ADG Excellence in Production Design Awards | Contemporary Film | אלן מקדונלד | מועמדות |
| פרסי חוג מבקרי הקולנוע של לונדון | שחקנית השנה | ג'ודי דנץ' | מועמדות |
| פרס באפט"א לקולנוע | סרט בריטי מצטיין | ג'ון מאדן | מועמדות |
| פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי | הסרט הבריטי העצמאי הטוב ביותר | גרהם ברודבנט, פיטר צרנין | מועמדות |
| פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי | הבמאי הטוב ביותר | ג'ון מאדן | מועמדות |
| פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי | השחקנית הטובה ביותר | ג'ודי דנץ' | מועמדות |
| פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי | שחקן המשנה הטוב ביותר | טום וילקינסון | מועמדות |
| פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי | שחקנית המשנה הטוב ביותר | מגי סמית' | מועמדות |
| פרסי בחירת המבקרים | הקאסט הטוב ביותר | אנסמבל שחקנים | מועמדות |
| פרסי גילדת מעצבי התלבושות | הצטיינות בסרט קולנוע בן זמננו | Louise Stjernsward | מועמדות |
| פרס האקדמיה האירופית לקולנוע | הסרט הטוב ביותר - בחירת הקהל | ג'ון מאדן | מועמדות |
| פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה | הסרט המצטיין |  | מועמדות |
| טקס פרסי גלובוס הזהב ה-70 | פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי | סרט | מועמדות |
| טקס פרסי גלובוס הזהב ה-70 | פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי | ג'ודי דנץ' | מועמדות |
| פרס גילדת שחקני המסך | הופעה מצטיינת של צוות שחקנים בסרט קולנוע | צוות השחקנים | מועמדות |
| פרס גילדת שחקני המסך | הופעה מצטיינת של שחקנית בתפקיד משנה | מגי סמית' | מועמדות |
| Women Film Critics Circle Awards | השחקנית הקומית הטובה ביותר | מגי סמית' | זכייה |
| Women Film Critics Circle Awards | Women's Work: Best Ensemble | מגי סמית', ג'ודי דנץ', פנלופי וילטון וסיליה אימרי | זכייה |
הערות שוליים

↑  "The Best Exotic Marigold Hotel (2012)". Box Office Mojo. נבדק ב-8 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Exotic Marigold Hotel". Cinema Review. אורכב מ-המקור ב-2014-02-23. נבדק ב-17 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jupp, Emily (5 באוקטובר 2012). "Delayed Diagnosis: The persistence of hope". The Independent. נבדק ב-30 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bhushan, Nyay (26 באוקטובר 2012). "'Best Exotic Marigold Hotel' Honored for Showcasing India Filming Locations". The Hollywood Reporter. נבדק ב-30 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reynolds, Simon (5 בנובמבר 2012). "'Broken', 'Sightseers', 'Berberian Sound Studio' lead BIFA nominations". דיגיטל ספיי. נבדק ב-6 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
המפיקים ראו את הפוטנציאל שברומן של דבורה מוגאץ'
היאבוסה 2

| --- | --- |

הדמיה של היאבוסה 2 אוספת דגימה מאסטרואיד  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  JAXA
 מפעיל:  הסוכנות היפנית לחקר החלל 
 יצרן:  הסוכנות היפנית לחקר החלל 
 תאריך שיגור:  3 בדצמבר 2014
 משגר:  H-IIA
 אתר שיגור:  מרכז החלל טנגשימה, טנגשימה, יפן
 אתר המשימה
 משימה
 סוג משימה:  איסוף והחזרת דגימה מאסטרואיד
 גרם שמיים:  רְיוּגוּ - אסטרואיד מטיפוס C ומקבוצת אסטרואידי אפולו
 תאריך חזרה:  6 בדצמבר 2020 (מתוכנן)
 משך המשימה הכולל:  3 בדצמבר 2014 – הווה (10 שנים) 
 מידע טכני
 משקל:  קרוב ל-600 ק"ג
 כוח:  אנרגיה סולארית הטוענת סוללות ליתיום-יון, הספק של 1.4 - 2.6 קילו ואט
 אורך:  1.6 מטר
 רוחב:  1 מטר
 גובה:  1.25 מטר
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  40319
 מאגר המידע הלאומי:  2014-076A
 
היאבוסה 2 (ביפנית: はやぶさ2, משמעות מילולית: בז נודד) היא גשושית של סוכנות החלל היפנית למשימת מחקר של האסטרואיד קרוב הארץ רְיוּגוּ, איסוף דגימה ממנו והחזרתה לכדור הארץ לניתוח.
הגשושית שוגרה ב-3 בדצמבר 2014 אל עבר האסטרואיד, והגיעה אליו ב-27 ביוני 2018. משימת החקר של הגשושית נמשכה כשנה וחצי, והחזירה ממנו דגימות אל כדור הארץ בתוך קפסולה ב-5 בדצמבר 2020. בנוסף לדגימה שאספה מעל פני השטח, מנגנון נפץ שהפעילה החללית הדף פגז עשוי נחושת שהתנגש באסטרואיד ויצר בו מכתש מלאכותי - אשר בקרבתו אספה הגשושית חומר תת-קרקעי. מלבד איסוף הדגימות, הגשושית הנחיתה ארבעה רוברים קטנים על האסטרואיד שביצעו מדידות שונות על פני שטחו, 2 רוברים מסוג Minerva-II-1, רובר מתוצרת גרמניה MASCOT ורובר נוסף מסוג Minerva-II-2.
היאבוסה 2 מבוססת על הגשושית היאבוסה שסוכנות החלל היפנית שיגרה בשנת 2003 לאסטרואיד איטוקוואה. ההצעה לבצע משימת המשך הועלתה ופותחה משנת 2006 לאחר שהיאבוסה הצליחה להגיע לאסטרואיד ולאסוף ממנו דגימה בשנת 2005. בגשושית החדשה הוכנסו מספר שיפורים ורכיבים חדשים, כדוגמת מנגנון הפיצוץ ליצירת מכתש מלאכותי ושיפור במנוע היונים של הגשושית.
יעדי המשימה

בדומה למשימה הקודמת עליה מבוססת היאבוסה 2, מטרת המשימה היא לחקור את המבנה וההרכב של אסטרואידים, שכן אותם גופים לא עברו שינויים גאולוגיים כשם שעברו כוכבי לכת כגון כדור הארץ, ובכך לימוד הרכבם ומצבם יכול ללמד על השלבים הראשונים של היווצרות מערכת השמש.
בניגוד לאסטרואיד איטוקוואה שאותו בחנה היאבוסה הראשונה, שהוא אסטרואיד מסוג S, בעל הרכב העשיר בסלע סיליקטי, היאבוסה 2 תחקור את האסטרואיד ריוגו, אסטרואיד בקוטר של בערך 920 מטר מסוג C. אסטרואידים אלו עשירים בפחמן, ומשוער כי הרכבם כולל תרכובות אורגניות ומים, ובכך המשימה תסייע בחקר מקור אבני היסוד להיווצרות החיים.
מנהל המשימה, היטושי קונינאקה, הוסיף כי יעד נוסף של המשימה הוא שימור ופיתוח יכולותיה הטכנולוגיות של יפן, וכן "הרחבת חקר החלל לאופקים חדשים".
המשימות > משימת אסטרואיד 1998 KY26(אנ')

הגשושית עצמה ממשיכה לאסטרואיד 1998 KY26, אליו תגיע ביולי 2031.
מבנה הגשושית

החללית מבוססת ודומה במבנה להיאבוסה הראשונה, אך נעשו בה מספר רב של שינויים ושיפורים. גוף הגשושית דמוי קופסה בגודל של 1.0‏ x ‏1.6‏ x ‏1.25 מטר. משקלה, יחד עם 100 ק"ג של דלק, קרוב ל-600 ק"ג. שינוי בולט במראה החיצוני מהיאבוסה הקודמת הוא החלפת האנטנה הקעורה (בשבח גבוה) היחידה בשתי אנטנות שטוחות וקטנות יותר, אך בעלות אותה יכולת תוך כדי חיסכון משקל משמעותי.
מערכת ההנעה של הגשושית מבוססת על מנוע יונים שמשתמש בגז קסנון. מנוע יונים, בניגוד למנוע רקטי קונבנציונלי, מספק דחף נמוך בהרבה, אך יעיל מאוד בצריכת הדלק שלו, ומסוגל לפעול זמן רב ללא הפסקה, ובכך לספק תאוצה מתמשכת. היאבוסה הראשונה, ששוגרה בשנת 2003, הייתה מבין החלליות החלוצות בתחום זה. מנוע היונים של היאבוסה 2 מבוסס על קודמו, אך בוצעו בו מספר שיפורים כדי למנוע שחיקה של המנוע לאורך זמן, וכן הוגבר הדחף שהוא מספק מ-8 מילי-ניוטון (mN) ל-10 מילי-ניוטון. לצורך שליטה על כיוון החללית במרחב (Attitude Control), לגשושית יש ארבעה גלגלי תגובה (ראו גם: גלגל תנופה) וכן מערכת של 12 מנועים רקטיים המוזנים בדלק מסוג הידרזין.
ההספק החשמלי להפעלת רכיבי הגשושית מסופק משני לוחות סולאריים בעלי שטח כולל של 12 מטרים רבועים המטעינים סוללות ליתיום-יון. הם יכולים לספק כ-2.6 קילו-ואט במרחק של יחידה אסטרונומית אחת מהשמש, וכ-1.4 קילו-ואט במרחק של 1.4 יחידות אסטרונומיות (טווחים הקרובים לאפהליון ופריהליון של האסטרואיד ריוגו. עם הלוחות הסולאריים פרוסים, רוחב החללית יגיע ל-6 מטר.
ראו גם

היאבוסה
סטארדסט
אוסיריס-רקס - עוד גשושית המיועדת להשיב לכדור הארץ דגימה מאסטרואיד בֶּנוּ
רוזטה (גשושית) והנחתת שלה פיליי
הערות שוליים

↑  יוניברס טודיי, ‏יפן הנחיתה את דגימת הקרקע של היאבוסה 2 מהאסטרואיד ריוגו באוסטרליה, באתר "הידען", 7 בדצמבר 2020
1 2 3 4  Herbert J. Kramer, Hayabusa-2, eoPortal
↑  Interview: Hitoshi Kuninaka, Project Manager, Asteroid Explorer Hayabusa2 "A Path Toward Space Exploration, JAXA, 19 December 2014
↑  Hayabusa 2’s asteroid touch-and-go comes to life in dramatic new video, Spaceflight Now, 6 March 2019
↑  The touchdown site, JAXA, 21 February 2019
1 2 3 4  Overview of Hayabusa2 major onboard instruments, JAXA
1 2 3 4 5  היאבוסה 2, במאגר NSSDC של נאס"א
↑  הקליע עשוי נחושת על מנת לאפשר זיהוי חומר זה בדגימה, ובכך למנוע זיהום שלה בחומר לא מקומי
↑  Paul Rincon, Hayabusa-2: Spacecraft's 'bomb' crater found, BBC News, 26 April 2019
1 2 3 4  היאבוסה 2, פירוט מבנה החללית ומשימתה באתר SpaceFlight101
↑  Hayabusa-2: Japan's rovers send pictures from asteroid, BBC News, 22 September 2018
↑  Hayabusa2 Information Fact Sheet, JAXA, 29 July 2018
↑  Stephen Clark, MASCOT lander hops around asteroid, exceeding scientists’ expectations
, Spaceflight Now, 5 October 2018
↑  MASCOT – Mobile Asteroid Surface Scout, אתר המרכז הגרמני לחקר החלל (DLR)
↑  סרטון אנימציה המתאר את המשימה, בערוץ סוכנות החלל היפנית ביוטיוב, דקה 05:08
האסטרואיד ריוגו, בצילום של היאבוסה 2 מיוני 2018
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
דגם של קפסולת החזרה לכדור הארץ של היאבוסה הראשונה
כביש 869

| --- | --- |


 מידע כללי
 כינוי:  "מעלה גמלא"
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  16 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  רמת הגולן 
 נקודת התחלה:  צומת מעלה גמלא
 נקודת סיום:  צומת דליות
 
 קואורדינטות:  32°52′57″N 35°42′32″E﻿ / ﻿32.882472222222°N 35.708833333333°E﻿ / 32.882472222222; 35.708833333333
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הגליל העליון מוגדלת) כביש 869(למפת הגליל העליון רגילה) כביש 869(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 869(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 869  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אזור חניון דליות על כביש 869
כביש 869, המכונה גם "מעלה גמלא", הוא כביש רוחב אזורי העולה ומתפתל אל דרום רמת הגולן. תחילתו בכביש 90 מצומת מעלה גמלא במערב שבקרבת חוף הכנרת, וממשיך עד צומת דליות ממזרח המחבר את הכביש לכביש 808. אורכו של הכביש הוא 16 ק"מ.
אתרים לאורך הכביש

תחילתו של הכביש בצומת עם כביש 90, בשפך נחל דליות המכונה המג'רסה, Iליד צומת הכניסה ליישוב מעלה גמלא נמצאת חורבת חוחה. בו התגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד ובית כנסת קדום. לאחריו קרוב לעיקול נמצאת חורבת זיתה שגם בו התגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד ובית כנסת קדום, וכן בית בד. הכביש מתעקל ופונה חזרה מערבה בו נמצאת נקודת תצפית על בית צידה. בהמשך הכביש עובר ליד מפל של נחל בתרא ושרידי טנק. קרוב לחיבור הכביש לכביש 808 שוכן חניון דליות, חניון המשמש גם כחניון לילה, שבו מתחיל מסלול הטיול במורד נחל דליות.
צמתים לאורך הכביש

| ק"מ | שם | סוג | מיקום | דרכים מצטלבות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 869 ממערב למזרח
| 0 | צומת מעלה גמלא |  | שמורת המג'רסה |  כביש 92, כניסה לשמורת המג'רסה |  |
| 4 | צומת ללא שם |  | המושב מעלה גמלא | כניסה למושב מעלה גמלא |  |
| 9 | צומת ללא שם |  | המושב כנף | כניסה למושב כנף |  |
| 16 | צומת דליות |  | מפלי דליות |  כביש 808 |  |
הערות שוליים

↑  אלי שילר, אריאל - כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי כנסת בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, 94-92.
↑  א' שילר, אריאל כתב עת לידיעת ארץ ישראל, חוברת 52 - בתי כנסת בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 98-99.
↑  חניון דליות באתר תיירות רמת הגולן
|  כבישי רמת הגולן |
| --- | --- | --- |
| כבישי אורך | כביש הנפט • כביש 92 • כביש 98 • כביש 808 • כביש 888 • כביש 918 • כביש 978 • כביש 9088 • כביש 9881 • כביש 9898 |  |
| כבישי רוחב | כביש 87 • כביש 91 • כביש 99 • כביש 789 • כביש 869 • כביש 959 • כביש 989 • כביש 999 • כביש 7599 • כביש 7899 • כביש 9098 • כביש 9799 |  |
תחנת משטרת מעלות-תרשיחא

| --- | --- |

חזיתה של משטרת מעלות-תרשיחא
 מידע כללי
 סוג:  בניין, אתר מורשת 
 שימוש:  תחנת משטרת ישראל
 כתובת:  רח' המרכז (פניה מכביש 8833), מעונה
 מיקום:  מחוז הצפון 
 מדינה:  ישראל ישראל
 בעלים:  משטרת המנדט כיום: משטרת ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1945
 
 קואורדינטות:  33°00′59″N 35°15′50″E﻿ / ﻿33.016460879355236°N 35.26387756552669°E﻿ / 33.016460879355236; 35.26387756552669
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) משטרת מעלות-תרשיחא(למפת הגליל המערבי רגילה) משטרת מעלות-תרשיחא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משטרת מעלות-תרשיחא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משטרת מעלות-תרשיחא
 
השלט המקורי של המשטרה שנחשף במהלך השיפוץ ב-2012.
בצידו הימני תחתון של השלט התגלתה חתימתו של יוצר השלט, האמן דוד אוהנסיאן
מבנה המגורים שנבנה לאחר הגדלת סגל השוטרים
המגדל המזרחי שבראשו מכל המים
משטח הבטון בחצר המשטרה עליו נבנה מכל האגירה
הקמת תחנת המשטרה ב-1940
משטרת מעלות-תרשיחא (משטרת מעונה, משטרת מעלו"ת) היא מבנה שהוקם בין 1940 ל-1945 כתחנת משטרה מנדטורית בתחום הכפר תרשיחא (כיום בתחום המושב מעונה). הייתה זו תחנה מספר 41 במניין תחנות הטגארט שהוקמו עבור משטרת המנדט והייתה מדגם עמדת משטרה (Police Post). לאחר מלחמת העצמאות הפך המקום לתחנה עירונית של משטרת ישראל. ב-2012 יזם מפקד התחנה תהליך של שיפוץ התחנה ובמסגרתו הוקם במקום מוזיאון.
רקע > ביצור קו הצפון

ב-1937, במהלך המרד הערבי הגדול הוזעק ארצה, מהודו, צ'ארלס טגארט כדי לייעץ לשלטונות המנדט הבריטי כיצד להתמודד עם הכנופיות המורדות. על בסיס המלצותיו הוקמו, במהלך 1938, 7 מצודות במקומות שולטים, כ-20 פילבוקסים וכן נבנתה גדר לאורך הגבול הצפוני.
רקע > התוכנית הגדולה

בנובמבר 1938 הוזמן טגארט, בשנית, לארץ ישראל כדי לעמוד בראש ועדה שהקים הנציב העליון, הרולד מקמייקל. הוועדה עסקה בהעברת הסמכות השלטונית מהצבא (שנשא בנטל דיכוי המרד הערבי הגדול) למשטרת המנדט. במסגרת זו נערך תכנון מבני המשטרה העתידיים בארץ ישראל וקביעת משימותיה של כל תחנת משטרה ומספר השוטרים הדרוש למילוי משימות אלה. בהתאם לכך הגיעה הוועדה למספר התחנות הנדרש ויחד עם מפכ"ל המשטרה וסגנו קבע טגארט פריסה של 77 תחנות משטרה ומצודות משישה דגמים:
תחנה כפרית – מטה מחוזי, מטה נפתי (2nd Class Police Station – District HQ, Divisinal HQ)
תחנה כפרית – מטה נפתי (2nd Class Police Station – Divisinal HQ)
מטה נפתי (Divisinal HQ)
תחנה עירונית (1st Class Police Station)
תחנה כפרית (2nd Class Police Station)
עמדת משטרה (Police Post)
החל מ-1940 החלה בניית התחנות ומשטרת תרשיחא הייתה אחת מהן.
ההיסטוריה של המשטרה > תקופת המנדט

תחנת תרשיחא הייתה תחנה מספר 41 במניין התחנות והיא נבנתה לפי מודל "עמדת משטרה" (Police Post). התחנה יועדה לשירותם של קצין בריטי, 9 שוטרים בריטים ו-12 שוטרים מקומיים. לרשות צוות זה הועמדו 18 סוסים ו-2 כלי רכב משוריינים. התחנה השתייכה, מבחינה מחוזית, למשטרת עכו.
בניית התחנה הוטלה על חברת "הקבלנים המאוחדים בע"מ". היא החלה ב-21 בפברואר 1940 והסתיימה ב-8 באפריל אותה שנה כשמפתחות התחנה נמסרו רשמית למשטרה ב-14 במאי. השטח הבנוי של התחנה היה כ-1,887 מ"ר והחצר סביבה השתרעה על כ-65 דונם.
התחנה נבנתה כמרובע שאורך כל צלע בו כ-50 מטר. המבנה החיצוני יצר חצר פנימית בה נבנו אורוות, מחסנים וכו'. בשתי פינותיה של החצר נבנו מגדלי שמירה כשבקומת הקרקע שלהם נבנו חרכי ירי מוגנים בתריסי ברזל. בחלקו העליון של המגדל המזרחי נבנה מכל מים (ראו הפרק על מערכת המים). הקומה הראשונה של המבנה הראשי יועדה לתפעולה של התחנה (דלפק קבלה, משרדים, חדר מעצר, חדר אלחוט, חדרי חקירות ועוד), בעוד שהקומה השנייה יועדה למגורים. על פי העיקרון שקבע טאגרט בנוגע להפרדה בין השוטרים לקהילה, נבנו במקום דירות מגורים לסגל השוטרים שכללו:
דירה למפקד התחנה (3 חדרים).
3 דירות לשוטרים מקומיים נשואים (2 חדרים).
4 חדרים לשוטרים רווקים.
קומה זו כללה גם שירותים ומטבח.
ב-1942 (או 1943) הוחלט להפוך את תחנת תרשיחא מ"עמדת משטרה" לתחנה כפרית (2nd Class Police Station) דבר שהצריך הגדלת סגל התחנה. מאחר שלא נמצא לשוטרים הנוספים מקום מגורים בתחנה, נבנה בניין נוסף, דו קומתי, בקרבת התחנה שכלל 4 דירות.
ההיסטוריה של המשטרה > מלחמת העצמאות

בתחילת 1948 נטשו הבריטים את התחנה ותושבים ערביים מקומיים השתלטו על המקום. בהמשך השתלטו על המקום כוחות מצבא ההצלה של פאוזי קאוקג'י. ב-20 באוקטובר 1948 נכבשה התחנה על ידי כוחות של חטיבת עודד במהלך מבצע חירם. לאחר כיבושה הפכה התחנה לבסיס צבאי ולמקום מושבו של המושל הצבאי.
ההיסטוריה של המשטרה > לאחר קום המדינה

לאחר קום המדינה החל תהליך העברת המבנה מאחריות הצבא למשטרה, תהליך שנמשך ב-1949–1950. המשטרה, שהייתה כפופה מקום המדינה, למשטרת נהריה, הפכה ב-1974 לתחנה עצמאית. שוטרי התחנה אחראים על גזרת הגליל העליון המערבי הכולל את מעלות-תרשיחא ועוד 13 מושבים יהודים, 6 כפרים דרוזים ו־4 כפרים נוצרים.
ההיסטוריה של המשטרה > שם התחנה

מאז הקמתה שונה שם התחנה מספר פעמים:
תחנת תרשיחא: במקור הוקמה התחנה בתחום היישוב הערבי תרשיחא ולכן נקראה כך.
תחנת מעונה: לאחר הקמת המדינה התיישבו עולים חדשים בבתים הנטושים של תרשיחא והישוב החדש נקרא מעונה ולכן שם התחנה שונה בהתאם.
תחנת מעלו"ת: השם, ששונה ב-2010, מכיל את שם העיר "מעלות תרשיחא".
מערכת אספקת המים

מערכת אספקת המים למשטרה כללה את המרכיבים הבאים:
מכל בטון שנבנה בראש המגדל בתכולה של כ-25 מ"ק וסיפק מים לתחנה בגרביטציה. בקומת המרתף של המגדל הוצבה משאבה שהזרימה מים ממכל האגירה החיצוני לראש המגדל.
מכל אגירה בנפח של כ-600 מ"ק הוצב בחצר התחנה. למכל זה נאספו מי נגר עילי מגג המשטרה וכן מים ממתקן האיסוף בהר אגר.
מתקן המים בהר אגר:
מתקן בטון בשטח של כ-5 דונם שנועד לאסוף ולנקז מי גשמים.
מים אלו נאגרו במכל בנפח של כ-1,200 מ"ק והוזרמו בצינור באורך של כ-900 מטר למכל אגירה בחצר המשטרה.
משטח הבטון נבנה על יסודות של סולינג כבוש שעליו נוצק בטון (ללא שימוש במוטות פלדה).
מאחר שקיבולת איסוף המים של המתקן הייתה גדולה מהצרכים של המשטרה הוצעו עודפי המים לתושבי תרשיחא.
המדרגות במשטח הבטון שנועדו לצמצום סחיפת המים
התעלה המרכזית (אחת מ-3) שהוליכה את המים במורד המשטח
נקודת איסוף המים. ניתן להבחין במסנן בכניסה למכל האגירה
חלקו העליון של מכל איסוף המים בקיבולת של 1,200 מ"ק
הכנת תשתית הסולינג למתקן אגירת מי הגשמים (1940)
הכנת תשתית הסולינג למתקן אגירת מי הגשמים בעזרת מכבש (1940)
תשתית הסולינג למתקן אגירת מי הגשמים (1940)
משטח איסוף המים היצוק (1940)