תחנת הכוח בעזה
היסטוריה

לצורך הקמת התחנה הוקם ב-1998 מיזם משותף כשותפות פלסטינית-אמריקנית. שכללה את חברת אנרון מארצות הברית שהחזיקה 30% מהמיזם וקבוצה של חברות פלסטיניות שכללה את חברת "פדיקו" של מוניב אל-מסרי, חברת CCC של משפחת ח'ורי וקרן ההשקעות הפלסטינית. עלות הקמת התחנה נאמדה בכ-150 מיליון דולר. ההסכם להקמתה נחתם ב-18 ביוני 1999 על ידי יושב ראש הרשות יאסר ערפאת, יו"ר אנרון במזרח התיכון, דייוויד האוג, והיזם סעיד חורי.
התחנה תוכננה במקור לפעול בגז טבעי, ולהיות בעלת הספק של 140 מגה-ואט, כמחצית מצריכת החשמל של עזה באותה עת. אספקת הגז הטבעי לתחנה הייתה אמורה להתקבל משדה הגז מרין, המצוי בים התיכון מול חופי רצועת עזה, ובאמצעות צינור להולכת גז טבעי ממצרים.
טקס הנחת אבן הפינה נערך ב-26 באוקטובר 1999 בנוכחות יו"ר הרשות, יאסר ערפאת, ועבד אל-רחמן חמד, שר השיכון ונשיא רשות החשמל. במכרז להקמת התחנה זכה הקונצרן השווייצרי-שוודי ABB.
התחנה הייתה אמורה להתחיל בפעולה חלקית בנובמבר 2001, אך העבודה התעכבה בשל מחסור בחומרי בניין, בעיקר אגרגטים, מלט ובטון שמדינת ישראל מנעה את כניסתם לעזה, בגלל האינתיפאדה השנייה. בנוסף עיכבה ישראל מכולות של ציוד המיועד לתחנה בנמל אשדוד. עיכוב נוסף נגרם עקב פשיטת הרגל של חברת אנרון. חלקה של חברת אנרון במיזם נרכש לבסוף על ידי השותפים האחרים..
ביולי 2002 החלה בפעילותה יחידת ייצור ראשונה של תחנת הכוח, מבין הארבע שנבנו. יחידה זו מייצרת 19.5 מגה-וואט חשמל. חודשיים לאחר מכן הופעלה יחידת הייצור השנייה של התחנה, ואז הגיע כושר ייצור החשמל של התחנה ל-48 מגה-וואט. התחנה הגיעה ליכולת ייצור מלאה ב-2004.  התחנה מעולם לא חוברה למקור גז טבעי ופועלת מאז הקמתה באמצעות סולר המסופק מישראל.
ב-28 ביוני 2006 לפנות בוקר, בעקבות חטיפתו של החייל גלעד שליט, תקף חיל האוויר הישראלי את תחנת הכוח. שישה טילים שוגרו אל ששת השנאים של תחנת הכוח. מאחר ששניים מהטילים החטיאו, שוגרו כעבור כמה דקות שני טילים נוספים, שהשמידו את שני השנאים הנותרים. הפגיעה גרמה נזק רב ולהפסקת ייצור החשמל. תחנת הכוח הייתה מבוטחת על סך 48 מיליון דולר, על ידי סוכנות של הממשל האמריקאי המממנת ומבטחת השקעות אמריקאיות בשווקים מתפתחים.
ביוני 2009 נפגש במלון אמריקן קולוני שבירושלים גדעון תדמור, יו"ר דלק קידוחים עם נציג של חברת CCC. בפגישה דנו באפשרות של ייצוא של גז טבעי משדה הגז תמר לתחנת הכוח בעזה, השניים נפגשו באופן תדיר מספר שנים. המשא והמתן בעניין התקדם במשך שנים אך ממשלת ישראל לא הסכימה למהלך ובעקבות כך הוא לא יצא לפועל.
במבצע עמוד ענן הפגיז טנק של צה"ל מכלי דלק בסמוך לתחנה וגרם להפסקת ייצור החשמל באופן זמני.
ביולי 2014, בשיאו של מבצע צוק איתן, התקיף צה"ל מאגר דלק שהיה בסמוך לתחנת הכוח. התקיפה גרמה לשריפת ענק בתחנה ולהשבתתה, וצה"ל מסר בתגובה כי "לא הייתה כוונה לפגוע בתחנה", מלבד אירוע זה, באותה עת נפגעה אספקת החשמל מישראל לרצועה לאחר שנפגעו מספר קווי חשמל. בעקבות כך ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ושר האנרגיה סילבן שלום הורו להנהלת חברת החשמל שלא תסכן עובדים בתיקון הקווים ובכך הצטמצמה אף יותר אספקת החשמל ברצועה.
בדצמבר 2014 דחתה ישראל בקשה של ממשלת טורקיה לאפשר הגעת ספינה שתעגון בחוף עזה ותספק חשמל לתושבי הרצועה.
שנתיים לאחר מכן, דווח בתקשורת הישראלית כי התקיים משא ומתן חשאי בין ישראל לרשות הפלסטינית וזאת בהובלת קוורטט ישראלי. בדיוני המשא ומתן נדונה האפשרות לאספקת גז טבעי משדה הגז לוויתן לתחנת הכוח בעזה, זאת לאחר שהקבינט הביטחוני נתן אישור עקרוני למהלך, ומשרד האנרגיה העניק לשותפות לוויתן אישור לקיים את המשא ומתן..
באוקטובר 2018 נכנסה לרצועה משאית דרך מעבר כרם שלום, שהובילה מכלי סולר שתרמה הוועדה הקטרית לשיקום רצועת עזה. בעזרת האספקה מהמשאית הורחבו שעות אספקת החשמל לתושבים ברצועה. מעשה זה קיבל את תמיכתו של שליח הממשל האמריקאי למזרח התיכון, ג'ייסון דב גרינבלט, ומלבדו גם ארגון הטרור חמאס (ששלט ברצועה משנת 2006 לאחר ניצחונו בעימות נגד פת"ח ברצועה) בירך על המעשה ואף אמרו כי "מענק הדלק הקטרי להפעלת תחנת הכוח בעזה הגיע הבוקר באמצעות האו"ם, תושבים ברצועת עזה צריכים לחיות בכבוד, ללא מצור (ובכך גם התייחס למצור הישראלי שהוטל על רצועת עזה), ללא מלחמה וללא תוקפנות"..
ביוני 2019 כאשר התגברה תופעת הפרחתם של בלוני תבערה לעבר יישובי עוטף עזה הודיעה היחידה לתיאום פעולות הממשלה בשטחים על הפסקה של משלוחי הסולר ששימשו להפעלת תחנת הכוח.
בספטמבר 2020, לאחר שישראל חתמה על הסכם הרגיעה ("הודנה") עם חמאס נפתח מחדש מעבר כרם שלום ובכך התאפשרה כניסת מכליות סולר המעבירות אספקה לתחנת הכוח, התחנה נסגרה מספר ימים קודם לכן בעקבות החלטת ממשלת ישראל להקפיא את אספקת הסולר לרצועה.