stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריסן דק
הערות שוליים

↑  הבוטנאית האנגלייה דיאנה מרגרט נאפר (אנ').
↑  Blepharis attenuata Napper, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Blepharis attenuata Napper, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏24-11-2023
1 2  ריסן דק, באתר צמחיית ישראל ברשת
↑  אורי פרגמן-ספיר, פרחי עין גדי וחוף ים המלח, ירושלים: העמותה לעידוד וקדום שמירת הטבע במזרח התיכון, 2008, עמ' 185
1 2  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 415-16
1 2 3  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 621-22
↑  א. פאהן, אנטומיה של הצמח, מהדורה שניה, מורחבת ומעודכנת, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 598-600
↑  Gutterman Y Witztum A and Evenari M, Seed dispersal and germination in Blepharis persica (Burm) Kunze, .Israel  J. Bot 16, 1967, עמ' 213-34
↑  Gutterman Y., Delayed seed dispersal and rapid germination as survival mechanisms of the desert plant Blepharis persica (Burm.) kuntze, Oecologia 10(2), 1972, עמ' 145-149 doi: 10.1007/BF00347986
↑  עזריה אלון, מיכה לבנה, דוד הלר (ע), החי והצומח של ארץ ישראל, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983, עמ' 107
↑  Gutterman Yitzchak and Witztum Allan, The Movement of Integumentary Hairs in Blepharis ciliaris (L.) Burtt, Botanical Gazette 138, 1977, עמ' 29-34
יהודה נג'אר

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־18 
 פטירה:  1830 תוניס, תוניסיה 
 מדינה:  הבייליק של תוניסיה 
 תקופת הפעילות:  ?–1830 
 חיבוריו:  לימודי ה', מועדי ה', אהלי יהודה ועוד
 
הרב יהודה נאג'אר (סביב ה'תק"י, 1750 - סביב ה'תקצ"ה, 1835) היה דיין, רב ופרשן בתוניס, מחבר ספרים.
ביוגרפיה

נולד בתוניס לאביו רבי יעקב. למד אצל רבי אברהם כייאט. וכן תלמיד חבר של רבי יוסף זרקא, ושל רבי יצחק לומברוזו. לימים כיהן כחבר בבית דינו של גיסו רבי יצחק טייב. עסק גם בתורת הקבלה. תקופה קצרה התפרנס מחנות שניהל יחד עם עמיתו הרב יצחק טייב, ולאחר מכן מכר את חנותו, ונתמך על ידי הגביר ישועה נטף. ככל הנראה, רבי יהודה שימש כר"מ בישיבה בתוניס, ובין תלמידיו נמנה ר' שלמה שמאמא. לצד עיונו בלימודו, ניכרת מידת בקיאותו, עד שהעיר על מפרשי הגמרא האחרונים שנעלם מהם גמרא מפורשת או מדרש מפורש. נשא ונתן בהלכה עם הרב חיד"א.
חיבר ספרים רבים. ספריו נלמדו בקרב חכמי תוניס עוד בחייו, והרב קיבל הערות מחביריו על מה שהדפיס בספריו, ולעיתים חזר בו. עסק בהגהה וסייע בהוצאת ספרים רבים  כמו כן הסכים לספרים רבים בשנת תקצ"ב חתום על פסק דין. נפטר בסביבות שנת ה'תקצ"ה.
ביוגרפיה > שבחיו

רבי חיים פלאג'י מכנהו: ”ועיין להרב מופת דורנו מוהרי"ן נר"ו בספרו הנורא למודי ה” (נפש חיים, מערכת ת, סט) ובמקום אחר קורא לו ”יאודאי גאון” (מי החסד, אזמיר תרמ"א, דף צ"ב ע"א). גם רבי חיים בנימין פונטרימולי מכנהו בתואר הרב המפורסם.
ביוגרפיה > משפחתו

נישא לבתו של רבי יצחק טייב. בנו היה ר' יעקב. הוא מביא חידושים רבים בספרו מאחיו, ר' שמואל.
ספריו

אהלי יהודה (תקפ"ג) על הספרי.
שבות יהודה (ליוורנו תקס"א) על המכילתא
מועדי ה' (ליוורנו תקס"ח) פירוש לסמ"ג
לימודי ה' (ליוורנו תקמ"ז) הכולל 240 מערכות של עיון ופלפול למדני. הספר נדפס פעמים רבות, בלמברג ה'תרמ"א, למברג ה'תרנ"ט ועוד כמה פעמים בדפוס צילום. נדפס ב-2021 על ידי מכון זכרון אהרן
אלפי יהודה (ליוורנו תקנ"ד) - על מסכת שבועות
שמחת יהודה, חגי יהודה (פיסא תקע"ו) על מסכתות קטנות
לקריאה נוספת

רפאל בנימין הכהן, מלכי תרשיש עמודים ריד–רטז
יעקב שמואל שפיגל, הרב יהודה נאג'אר, בתוך:שמחת יהודה, חגי יהודה, ירושלים: ה'תשע"ב, עמ' 3; מבוא לספר 'למודי ה" מהד' זיכרון אהרן, תשפ"א.
הערות שוליים

↑  ראו שמחת יהודה, חידושים למסכת סופרים פרק כ הלכה ה; ושם חידושים למסכת עבדים פרק ג אות ב.
↑  ראו ספר 'תולדות חכמי תונס', עמ' קסט-קע.
↑  ראו למודי ה' דף ה; שמחת יהודה דף פד.
↑  בגדי שש, ליוורנו תרכ"ו, דף קמ"ח ע"א
↑  ראו י. ש. שפיגל, מבוא לספר 'למודי ה', מהד' זיכרון אהרן עמ' 7.
↑  ראו 'חיים שאל' סימן נ.
↑  ראו אהלי יהודה דף קכד; שם קכו, א; אלפי יהודה דף לז; למודי ה' קא, ב.
↑  כגון: ספר שופריה דיעקב, בני יוסף, ברית יעקב, סם חיים, נוה שלום, בגדי אהרן ועוד.
↑  מעשה ב"ד, ליוורנו ה'תרע"ה, דף ט' ע"ב ודף מ"ח ע"ב
↑  פתח הדביר, סימן ערה
שער ספר למודי ה
ענבר (צבע)

| --- | --- |

 שלשת הקסא:  #FFBF00
 ייצוג RGB:  R=255, G=191, B=0
 ייצוג HSV:  H=45, S=100, V=100
 ייצוג CMYK:  C=0, M=25, Y=100, K=0
 
חתול רחוב עם עיניים בגוון ענבר
ענבר הוא צבע הממוקם על גלגל הצבעים בין צהוב לכתום עם נטייה לזהב. שם הצבע לקוח מהענבר, אבן חן בגוני צהוב-כתום-חום-אדום. השימוש הראשון במילה לציון צבע מסוים מתועד משנת 1500.
שימושים

חדר הענבר בארמון יקטרינה ליד סנקט פטרבורג היה מקושט בעיטורי ענבר, זהב ומראות. בשל יופיו הייחודי הוא כונה לעיתים הפלא השמיני של העולם.
ענבר הוא צבעם של מועדוני כדורגל רבים באנגליה, בהם האל סיטי וברדפורד סיטי, ובסקוטלנד (מאת'רוול).
צבע הענבר משמש רבות בתחבורה, ועל פי התקן האירופי והאמריקאי הוא הצבע בפנסי איתות וברמזורים.
הערות שוליים

↑  ספר חדש: סוף לתעלומת חדר הענבר ברוסיה, באתר הארץ, 24 במאי 2004
| צבעים וייצוגם במחשב |
| --- | --- | --- |
| גוני אפור | לבן • כסף • אפור • שחור |  |
| צבעי היסוד ב-RGB | אדום • ירוק • כחול |  |
| צבעים שניוניים | ציאן • צהוב • מג'נטה |  |
| צבעים שלישוניים | כתום • תרוג • ירוק אביב • תכלת • סגול • ורוד שושנה |  |
| פיגמנטי צביעה | אוכרה • ספיה • כחול פרוסי • וירידיאן • אולטראמרין |  |
| שונות | אינדיגו • ענבר • חום • זהב • נחושת • ארגמן • ורוד • שני • בורדו • בורגונדי • בז' • חאקי • טורקיז • ערמון • פנטון 448c • קרדינל • כתום בטיחותי • ירוק זית |  |
ניסיון ההתנקשות ביהודה גליק

| --- | --- |

יהודה גליק
 תאריך:  29 באוקטובר 2014
 תאריך עברי:  ה' בחשוון ה'תשע"ה
 מקום:  מרכז מורשת מנחם בגין, ירושלים, ישראל ישראל
 מטרה:  יהודה גליק
 נשק:  אקדח
 הרוגים:  1
 פצועים:  1
 מבצע:  מועתז חיג'אזי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
 מספר מפגעים:  1
 מפגעים הרוגים:  1
ניסיון ההתנקשות ביהודה גליק התרחש ב-29 באוקטובר 2014, ה' בחשוון ה'תשע"ה, בעת ביקורו של גליק במרכז מורשת מנחם בגין, בידי מחבל אסיר ביטחוני לשעבר פעיל ארגון  הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. המחבל ירה בגליק באקדחו בעת שגליק יצא מכנס פעילי עליית יהודים להר הבית. בניסיון ההתנקשות נפצע גליק באורח קשה, ואשתו יפי גליק לנגטל סבלה מפוסט טראומה ונפטרה עקב כך כעבור יותר מ-3 שנים ב-1 בינואר 2018.
הפיגוע

ב־29 באוקטובר 2014, ה' בחשוון ה'תשע"ה, שהה גליק בכנס של פעילי עליית יהודים להר הבית במרכז מורשת מנחם בגין בירושלים. כאשר יצא מהכנס, נורה גליק על ידי מחבל פלסטיני תושב שכונת אבו תור שבירושלים שעבד במסעדה במקום.
המתנקש, מועתז חיג'אזי, אסיר ביטחוני משוחרר שישב בכלא למעלה מעשר שנים על הצתות על רקע לאומני ותקיפת סוהרים בפניהם באמצעות סכיני גילוח. הוא עבד כשנה במסעדה במתחם מרכז מורשת בגין והיה פעיל הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. גליק נפצע באורח קשה מאוד (בבטן ובחזה) והובהל לבית החולים. אשתו, יפה, שהייתה איתו בעת הפיגוע, סבלה מפוסט טראומה.
ב-24 בנובמבר 2014 שוחרר גליק מבית החולים.
כוח ימ"מ ניסה לעצר את המחבל בשכונת אבו תור, כעשר שעות לאחר הפיגוע. המחבל (מועתז חיג'אזי) נורה למוות לאחר שירה לעבר הכוח. בית המחבל לא נהרס.
בעיר העתיקה חגגו פלסטינים את האירוע באמצעות ירי זיקוקים.
חברי כנסת רבים הביעו את איחולי החלמתם לגליק ואת זעזועם מאירוע זה. בעקבות ניסיון ההתנקשות רבנים רבים קראו לחזק את העלייה להר הבית, ביניהם הרבנים: יעקב מדן, דב ליאור, יצחק שילת ורבים אחרים.
לאחר הפיגוע

לקראת הבחירות לכנסת העשרים, כחודשיים לאחר ניסיון ההתנקשות בו, זכה גליק שוב בפריימריז על משבצת יש"ע ברשימת הליכוד ושובץ במקום ה־33 ברשימה. הליכוד זכה ב־30 מנדטים וגליק לא נכנס לכנסת בהשבעתה, אולם לאחר כניסתם של שרן השכל ואמיר אוחנה, ולאחר התפטרותו של שר הביטחון משה יעלון מהכנסת, החל גליק לכהן כחבר הכנסת ב־23 במאי 2016.
ב-1 בינואר 2018, י"ד בטבת ה'תשע"ח נפטרה אשתו יפי גליק לנגטל, והיא הוכרה כנפגעת פעולות איבה.
הערות שוליים

↑   ניר חסון, יהודה גליק שוחרר מבית החולים: "פעילי ציבור צריכים הגנה", באתר הארץ, 24 בנובמבר 2014
↑  חוסל החשוד בניסיון ההתנקשות ביהודה גליק, באתר ישראל היום, 30 באוקטובר 2014
↑  פעיל הימין יהודה גליק נפצע קשה מאוד מירי בתום כנס על הר הבית בירושלים, באתר ‏מאקו‏, 29 באוקטובר 2014
↑  עטרה גרמן, ‏גליק חושף: הסיבה שאישתי הוכרה כחלל פעולת איבה, באתר "סרוגים", 10 באפריל 2018
↑   ניר חסון, שב"כ: נורה למוות הפלסטיני החשוד בניסיון ההתנקשות ביהודה גליק, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2014
↑  בני טוקר, הרס עמונה - כן, בית המתנקש - לא, באתר ערוץ 7, 1 בינואר 2015; ישי קרוב, בית המתנקש - לא יהרס, באתר ערוץ 7, 31 בדצמבר 2014
↑  נועם דביר, עומרי אפרים, קובי נחשוני, מורן אזולאי, אליאור לוי ורועי מנדל, ניסיון התנקשות בירושלים: פעיל ימין נפצע קשה מאוד מירי בכנס למען הר הבית, באתר ynet, 30 באוקטובר 2014
↑  יוסי אלי, עמרי נחמיאס, שבתי בנדט‏, ניסיון התנקשות: פעיל ימין למען הר הבית נורה בירושלים, באתר וואלה, 30 באוקטובר 2014
↑  ניר הר זהב, חמישים רבנים מברכים את העולים להר הבית, באתר ערוץ 7, 6 בדצמבר 2014
↑  ניר הר זהב, גליק מתמודד בליכוד: רוצה מקום לא ריאלי, באתר ערוץ 7, 21 בדצמבר 2014
↑  אלישע בן קימון, המחליף של יעלון בכנסת: פעיל הימין יהודה גליק, באתר ynet, 20 במאי 2016
↑  אלישע בן קימון ומורן אזולאי, הלכה לעולמה יפה גליק, אשתו של ח"כ יהודה גליק, באתר ynet, 1 בינואר 2018
↑  דף לזכר יפה יפי גליק לנגנטל, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
ליוויה נמש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באוגוסט 1919 בודפשט, הרפובליקה ההונגרית 
 פטירה:  2006 (בגיל 86 בערך) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 
ליוויה נמש (בהונגרית: Nemes Lívia; בודפשט, 13 באוגוסט 1919 – בודפשט, 6 בנובמבר 2006) הייתה פסיכואנליטיקאית, פסיכותרפיסטית, פסיכולוגית ילדים, פסיכולוגית קלינית יהודייה-הונגרייה.
ליוויה נמש מילאה תפקיד משמעותי בארגון מחדש של התנועה הפסיכואנליטית ההונגרית ובהכשרת הדור הפסיכואנליטי החדש. בנוסף לעבודתה כפסיכואנליטיקאית תרמה משמעותית להתפתחות פסיכולוגיית הילדים ההונגרית וחקרה את הקשר בין סופרי כתב העת ניוגט לבין הפסיכואנליזה.
לימודיה

בשנת 1950 סיימה את אוניברסיטת פאזמאני פטר (משנת 1951 שמה: אוניברסיטת אטווש לוראנד), הפכה למורה בתיכון (פילוסופיה, מדעי החברה, פסיכולוגיה). בשנת 1971 קיבלה באוניברסיטת אטווש לוראנד תואר דוקטור למדעי הרוח.
משרות, תפקידים

1948 – המכללה הפדגוגית בבודפשט, עוזרת הוראה,
1949–1950 – המכון הלאומי לחינוך, מרצה,
1951–1956 – מפעל הטקסטיל קישפשט
1957–1959 – המכון הלאומי לפדגוגיה, מרצה,
1962–1967 – מכון קוראני לשחפת, פסיכולוגית קלינית,
1968–1980 – מרפאת הפסיכולוגיה לילדים בבודפשט, פסיכותרפיסטית לילדים פסיכולוגית קלינית ופסיכותרפיסטית פסיכואנליטית.
ביוגרפיה

האירועים המשמעותיים ביותר בחייה של ליוויה נמש קשורים לנקודות מפנה חשובות בהיסטוריה ההונגרית. ביום שנולדה קרסה הרפובליקה הסובייטית ההונגרית וכוחות ההסכמה המשולשת צעדו לתוך בודפשט בזמן שהאמבולנס נסעה עם אמה לבית החולים ליולדות. היא נולדה במשפחה יהודית כבתם של יוז'ף נמש, סוחר סדקית ושל אירמה קליין שמשפחתה עסקה בעיבוד חלב. דודה מצד אמה היה ז'יגמונד קנדה (מקודם: קליין) שסיים את לימודי הרפואה, הפך לרופא ולימים הפך למייסד "מפלגת הרדיקלים הבורגנית" בהונגריה ומנהיג חוג גלילאו.
ליוויה נמש סיימה את בתי הספר היסודי והתיכון (Veres Pálné Gimnázium) בבודפשט, אך בשל החוקים (האנטי) יהודיים (הנומרוס קלאוזוס וכן במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי לא יכלה עוד להשלים את לימודיה באוניברסיטה. כך נרשמה לבית ספר לגרפיקה תעשייתית, כדי שיהיה לה מקצוע להתפרנס. בתקופת הכיבוש הגרמני נאלצה לעבור עם משפחתה לאזור גטו בודפשט. באמצעות הידע שלה בגרפיקה, היא ואחותה עסקו בזיוף מסמכים עבור המחתרת היהודית. לאחר השחרור של בודפשט על ידי הצבא האדום הצליחה לסיים את לימודיה ונרשמה לאוניברסיטת פאזמאני פטר (ELTE), שם למד פילוסופיה, פדגוגיה ופסיכולוגיה וגם לימדה כעוזרת הוראה. בין השנים 1949–1950 עבדה במכון הלאומי לחינוך ביחד עם פרנץ מיראי, בעודה לימדה במכללה, בהכשרת מורים וגם בגימנסיה כמורה. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 המכון נסגר מסיבות פוליטיות, היא פוטרה, איבד את עבודתה והפכה למובטלת. על סמך השכלתה בגרפיקה תעשייתית עבדה לבסוף כעובדת במפעל טקסטיל בקישפשט (רובע 19 של בודפשט) עד שנת 1956. לאחר מכן הייתה מרצה במכון הפדגוגי הלאומי בין השנים 1957–1959 ואז נעצרה בשנת 1959 במסגרת משפט הראווה נגד מיראי ואחרים באשמת התארגנות נגד המדינה ונשפטה, נידונה למאסר ונכלאה בבית סוהר בעיר קלוצ'ה במשך שלוש שנים. אווה גאל כתבה מחקר על פרטי התביעה נגדה במשפט הראוה. בשנותיה בכלא לימדה אסירים בני רומה (צוענים) אנאלפביתים לקרוא ולכתוב. היא לא קיבל עבודה במשך זמן רב לאחר שחרורה מהכלא ואז ד"ר לאסלו לבנדל העסיק אותה כפסיכולוגית במכון הלאומי לשחפת על שם פרידייש קוראני משנת 1962. בין השנים 1968–1980 הייתה הפסיכולוגית הראשית של המרפאה לפסיכולוגיה לילדים בבודפשט. לאחר פרישתה בשנת 1980, ערכה סמינרים עיוניים במשך שש שנים במרפאה הפסיכיאטרית SOTE לפסיכולוגים כאלה שעבדו בתחום הקליני בנושא מחלות מבוגרים והמשיכה את עבודתה כמרפאה וכמאמנת פסיכואנליטית במשך עשרות שנים. ליוויה נמש הייתה אנליטיקאית הכשרה באגודה הפסיכואנליטית ההונגרית. במשך עשרות שנים ניהלה סמינרים תאורטיים יסודיים שעוררו בעניין רב. היא כיהנה כנשיאת ועדת המחקר במשך שנים רבות.
היא פרסמה רבות בכתבי עת הונגריים וזרים על עבר הפסיכואנליזה ההונגרית, בקשר ליצירותיהם של שאנדור פרנצי ואימרה הרמן, ומתוך הניסיון הקליני שלה.
פרסים והוקרה

מדליית ההנצחה של שאנדור פרנצי
צלב האבירים של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה
ספריה העצמיים

1974 – תסמינים פסיכוגניים בגיל בית הספר המוקדם. (סדרות פסיכולוגיה בתרגול). בודפשט.
1987 – ליבידו האיברים. פרסום מדור פסיכותרפיה MPT
1994 – בורא ויצירה. מאמרים פסיכואנליטיים. 1994; מהדורה שנייה: 1998.
2000 – הילד שחי בתוכנו, בודפשט
לקריאה נוספת

הקריירה שלי בדיוקן עצמי עם רקע: כתבים אוטוביוגרפיים של פסיכולוגים הונגרים, עורך: פ. בודור, ג. לני, צ'. פלהה, בודפשט, 1998
https://www.es.hu/cikk/2008-12-01/gal-eva/az-allamvedelem-es-nemes-livia-pszichologus.html
https://www.vatera.hu/gal-eva-lejaratas-es-bomlasztas-tudosok-tanarok-a-titkosrendorseg-latokoreben-2872371941.html
| פסיכולוגיה |
| --- | --- | --- |
פסיכולוג • פסיכותרפיה • פילוסופיה של הפסיכולוגיה
| ענפי מחקר | פסיכוביולוגיה • קוגניטיבית • התפתחותית • חברתית • אישיותית • השוואתית • פסיכופתולוגיה • פסיכופיזיקה • פסיכובלשנות • פסיכולוגיה אבולוציונית • נוירופסיכולוגיה  • פסיכולוגיה תרבותית • פסיכולוגיה בין תרבותית • ראו גם: פסיכיאטריה |  |
| תחומי עיסוק | קלינית • חינוכית • ארגונית/תעסוקתית • שיקומית • רפואית • משפטית • צבאית • ספורט |  |
| אסכולות | סטרוקטורליזם • פונקציונליזם • פנומנולוגיה • פסיכואנליזה • אינדיבידואלית • הומניסטית • ביהביוריזם • אקזיסטנציאליזם • גשטלט • פסיכולוגיה חיובית • פסיכודינמיקה |  |
| מושגים כלליים | תודעה • תפיסה • לא-מודע • זיכרון • למידה • רווחה נפשית • הפרעה נפשית •  טראומה נפשית • מבחני אישיות • אינטליגנציה • מיינד • רגש |  |
הקטגוריה "פסיכולוגיה" במיזמים אחרים של קרן ויקימדיה: ויקימילון • ויקיספר • ויקיציטוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810624363305606  BnF: cb12775295c (data)  ISNI: 0000 0001 1934 5592  VIAF: 52549967   WorldCat (עם VIAF): 52549967
יוסי לובלסקי

| --- | --- |

 לידה:  1976 (בן 48 בערך) חדרה, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם 
 אתר רשמי
 
יוסי לובלסקי (נולד ב-1976) הוא צייר ישראלי, שמצייר בסגנון ריאליסטי אימפרסיוניסטי, בעיקר ציורי נוף של ישראל, ומשויך לאסכולת הציירים הפטריוטים.
ביוגרפיה

יוסי לובלסקי נולד בעיר חדרה. בנעוריו למד בבית ספר תיכון חדרה במגמת מחול בסטודיו של יהודית שוויצר והתמקצע בריקוד הבלט הקלסי והמודרני. הופיע כרקדן במופעי הפסטיגל לילדים ותוכניות טלוויזיה.
לאחר שירותו הצבאי סיים תואר ראשון באדריכלות באוניברסיטת תל אביב. כחלק מהכשרתו באדריכלות השתתף בקורסי רישום אדריכלי תיעוד וציור מבנים בסמטאות שכונת "נווה צדק" בתל אביב וסביבותיה וקורסי העשרה של רישום וציור. בלימודיו תמיד חיפש את החיבור בין אמנות ואדריכלות והללו באים לידי ביטוי ביצירותיו.
ביצירותיו, לובלסקי מתמקד בציורי טבע ונוף אורבני המתארים את המרחבים הטבעיים של אזורי עמק יזרעאל, הצפון והעיר חיפה מקום מגוריו. לובלסקי מצייר במדיומים: צבעי שמן, צבעי מים, צבעי אקריל ופחם.
אמנותו מוגדרת כ"אמנות פטריוטית" המציגה את ארץ ישראל היפה והטובה. החיבור לנושא הטבע אינו מקרי שכן האמן מושפע מתבניות נוף ילדות של העיר חדרה והפרדסים, בסביבה כפרית בה היו מרחבי טבע, ותנופת הבנייה עדיין לא הייתה מפותחת. בציוריו מבטא געגוע ונוסטלגיה אל הטבע במראות הנוף, עצים, התהוות והשתנות.
מציג משנת 2015 בתערוכות רבות בישראל ומחוצה לה, ביניהן: גלריה בהדסון ניו יורק, גלריית פל מל בלונדון, איטליה אורבינו, מוזיאון עוקשי לאמנות בעכו העתיקה, תיאטרון חיפה, תיאטרון ירושלים ותערוכות נוספות בישראל. רבים מציוריו נמצאים באוספים פרטיים.
השכלה

1999–2004 – תואר ראשון באדריכלות באוניברסיטת תל -אביב.
2019–2020 – לימודי ציור בשמן בבית הספר "המרכז לאמנויות הציור" בתל אביב בהנחייתו של הצייר איליה גפטר.
2020 – פרויקט "הנביאים – חדר עבודה" בבית הספר לאמנות בחיפה בהנחייתה של הציירת אנה לוקשבסקי.
תערוכות > תערוכת יחיד

2018 – ציורים, "אדם תבנית נוף מולדתו" גלריית תיאטרון חיפה
מרץ 2024 תערוכת יחיד בין גלים לתלמים, אוצרת רינה גנוסוב, בית האמנים שאגאל חיפה.
תערוכות > תערוכה זוגית

2017 – ציורים, "אדם, תבנית, נוף", מוזיאון עוקשי לאמנות בעיר עכו, אוצרת רחל זמר
תערוכות > תערוכה קבוצתית

2015 – ציורים, "יחדיו" בית רובינשטיין תל אביב.
2015 – ציורים, תערוכה שנתית בית שגאל – בית האמנים חיפה והצפון.
2015 – ציור דיוקנאות, היכל התרבות נשר.
2016 – ציור, "Happy Land", מלון בראון תל אביב
2016 – ציורים, תערוכת אמנות ישראלית תרומות לוועד למלחמה לאיידס בבנק הפועלים
2016 – ציורים, תערוכת אמנות קבוצתית בנושא יום האישה הבינלאומי גלריית Pall Mall בלונדון
2016 – ציורים "משהו אחר" גלריית האגם רעננה.
2016 – ציור, תערוכת ציורים "Colours of Silence", הומאז' לשירי הצמד סיימון וגורפינקל גלריית הבית הירוק, אוניברסיטת תל אביב.
2016 – ציורים, "קיץ ישראלי", תיאטרון ירושלים
2016 – ציור, "קום והתהלך בארץ" תערוכת מחווה לשירי ארץ ישראל, גלריית הבית הירוק אוניברסיטת תל אביב.
2016 – ציורים, "שמחה אור תקווה ואושר" גלריית חלל גן העיר תל אביב.
2017 – ציורים, "מקום" סלון מונטיפיורי, סלון יפו לאמנות.
2017 – ציורים, תערוכת אמנות ישראלית תרומות לוועד למלחמה לאיידס בבנק הפועלים
2017 – ציורים, " רק מי שלוקח סיכון והולך רחוק, מגלה עד כמה רחוק הוא יכול להגיע" – אלברט איינשטיין, גלריית מגדל W תל אביב.
2018 – ציורים, "מכחול האביב", אמני ישראל מתאגדים גלריית חלל תל אביב.
2018 – ציורים, "מציצים לנמל", אמני ישראל מתאגדים, תערוכה לציון 80 שנים לנמל תל אביב.
2018 – ציורים, "תערוכת אביב", תערוכה מקוונת באתר Israel art market, מגזין אמנות יוקרתי בארץ בארצות הברית ובקנדה.
2018 – ציור, "70 שנה לאמנות ישראלית", גלריית אלבז ושלושת הנחלים בעיר הדסון בניו יורק ארצות הברית.
2018 – ציורים, " קיץ-סופעונה", בית שגאל – בית האמנים חיפה והצפון.
2019 – ציורים, "אורורה" גלריית שדה נחמיה עמותת שלושת הנחלים.
2019 – ציורים, "תערוכת קיץ", תערוכה מקוונת באתר Israel art market, מגזין אמנות יוקרתי בארץ בארצות הברית ובקנדה.
2020 – ציור מים, פסטיבל ציורי מים מחווה 500 שנה לצייר "רפאל" בעיר הולדתו אורבינו באיטליה, בשל מגפת הקורונה נדחה לשנת 2021.
גלריה

מציוריו
בית כספי שדרות בת גלים 7
בית שערים עמק יזרעאל
הוא הלך בשדות שמן על בד
נהלל עמק יזרעאל
נוסטלגיה ארצישראלית
קזינו טיילת בת גלים חיפה
קציר בעמק יזרעאל
שכונת בת גלים חיפה
שקדיות בעמק יזרעאל
הערות שוליים

↑  אמנות פטריוטית כובשת את הצפון!תערוכה חדשה במוזיאון עוקשי בעכו, באתר www.scooper.co.il
↑  Visual Art Center – המרכז לאמנויות הציור | Tel-Aviv, באתר visualartcenter
↑  עלינו, באתר visualartcenter
↑  הפרויקט "הנביאים – חדר עבודה" עובר דירה, באתר כלבו – חיפה והקריות, ‏2020-08-18
↑  אנה לוקשבסקי, באתר גְרַנְטָה, ‏2017-05-08
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוסי לובלסקי".
אסטריד קירשהר

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1938 המבורג, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית 
 פטירה:  12 במאי 2020 (בגיל 81) המבורג, גרמניה גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 בן או בת זוג:  קלאוס פורמן (1959–1960)  סטיוארט סאטקליף 
 חתימה:   
 
אסטריד קירשהר (בגרמנית: Astrid Kirchherr‏; 20 במאי 1938 – 12 במאי 2020) הייתה צלמת ואמנית גרמניה, שהייתה ידועה בזכות קשריה עם הביטלס (יחד עם חבריה קלאוס פורמן ויורגן פולמר) ותצלומיה של חברי הלהקה המקוריים - ג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' האריסון, סטיוארט סאטקליף ופיט בסט - בימיהם הראשונים בהמבורג.
קירשהר פגשה את סטיוארט סאטקליף בבר הקייזרקלר בהמבורג בשנת 1960, שם היה סאטקליף נגן הבס של הביטלס. קירשהר וסאטקליף התארסו מאוחר יותר. סאטקליף הלך לעולמו בשנת 1962.אף על פי שקירשייר צילמה מעט מאוד צילומים לאחר שנת 1967, הוצגה עבודתה המוקדמת בהמבורג, בברמן, בלונדון, בליברפול, בניו יורק, בוושינגטון הבירה, בטוקיו, בווינה ובאולם התהילה של הרוקנרול. היא פרסמה שלושה ספרי תצלומים שפורסמו במהדורות מוגבלות.
ביוגרפיה > ראשית חייה

קירשהר נולדה בשנת 1938 בהמבורג, גרמניה, והייתה בתו של מנהל לשעבר של הסניף הגרמני של חברת פורד מוטור. במהלך מלחמת העולם השנייה היא פונתה לאזור הים הבלטי ולימים נזכרה שראתה שם גופות על החוף (לאחר שהופצצו והוטבעו האוניות "קפ ארקונה" וה-SS Deutschland). כן תיארה את ההרס בהמבורג כשחזרה לעיר.
ביוגרפיה > עיצוב אופנה

לאחר סיום הלימודים, החלה קירשהר בלימודי עיצוב אופנה בהמבורג, אך הפגינה כישרון לצילום. ריינהרד וולף, המורה הראשי לצילום בבית הספר, שכנע אותה להחליף את תחום הלימודים שלה והבטיח לשכור אותה כעוזרתו לכשתסיים את לימודיה. קירשהר עבדה כעוזרת של וולף משנת 1959 עד 1963.
ביוגרפיה > אקזיסטנציאליזם

בשלהי שנות החמישים ובתחילת שנות השישים היו קירשהר וחבריה מבית הספר לאמנות קשורים לתנועה האקזיסטנציאליסטית האירופית שתומכיה קיבלו לימים את הכינוי "אקסיס" על ידי לנון. בשנת 1995, היא אמרה בריאיון לרדיו ה- BBC מרסייד: "הפילוסופיה שלנו אז, מכיוון שהיינו רק ילדים קטנים, הייתה ללבוש בגדים שחורים ולהסתובב במראה מצוברח. כמובן שהיה לנו מושג מיהו ז'אן פול סארטר. קיבלנו השראה מכל האמנים והסופרים הצרפתים, כי זה הכי קרוב שיכולנו להגיע. אנגליה הייתה כה רחוקה, ואמריקה לא באה בחשבון. אז צרפת הייתה הקרובה ביותר. קיבלנו את כל המידע מצרפת, וניסינו להתלבש כמו האקזיסטנציאליסטים הצרפתיים. . . רצינו להיות חופשיים, רצינו להיות שונים וניסינו להיות מגניבים, כמו שאנחנו קוראים לזה עכשיו. "
הביטלס

קירשהר, פורמן ופולמר היו חברים ללימודים וחלקו את אותם רעיונות על אופנה, תרבות ומוזיקה. פורמן הפך לחבר של קירשהר ועבר לגור בבית משפחתה, שם היה לו חדר משלו. בשנת 1960, לאחר ויכוח עם קירשהר ועם פולמר, צעד פורמן במורד רחוב הריפרבאהן (בשכונת סנקט פאולי בהמבורג) ושמע מוזיקה הבוקעת ממועדון הקייזרקלר. פורמן נכנס למועדון וצפה בהופעה של להקה בשם הביטלס: לנון, מקרטני, הריסון, סאטקליף ובסט, שהיה המתופף שלהם באותה תקופה. פורמן ביקש מקירשהר ומפולמר להאזין למוזיקה החדשה הזו, ואחרי ששוכנעה לבקר בקייזרקלר החליטה קירשהר שתרצה להיות מקורבת לביטלס כפי יכולתה. קירשהר וחבריה, שהאזינו עד אז בעיקר לג'אז, ביקרה בקייזרקלר כמעט מדי לילה. קירשהר אמרה אחר כך: "זה היה כמו קרוסלה בראשי, הם נראו מדהימים לחלוטין ... כל חיי השתנו תוך מספר דקות. כל מה שרציתי היה להיות איתם ולהכיר אותם.".
לימים אמרה קירשהר כי היא וחבריה חשו אשמה על היותם גרמנים ועל ההיסטוריה הטריה (אז) של גרמניה. המפגש עם הביטלס היה משהו מיוחד מאוד עבורה, אף על פי שידעה שאנשים אנגלים יחשבו שהיא אוכלת כרוב כבוש, ויעירו על המבטא הגרמני הכבד שלה, אבל הם צחקו על זה יחד. לנון היה קורא הערות סרקסטיות מהבמה ואומר "אתם קראוטס (כינוי גנאי לגרמנים), אנחנו ניצחנו במלחמה", ביודעו שמעט מאוד גרמנים בקהל דיברו אנגלית, אך כל המלחים האנגלים שיהיו במקום ישאגו מצחוק.
סאטקליף הוקסם מהשלישייה, ובמיוחד מקירשהר, וחשב שהם נראו כמו "בוהמינים אמיתיים". העיתונאי ביל הארי אמר שכאשר קירשהר נכנסה לחדר פנימה, כל המבטים הופנו לעברה. סאטקליף כתב לחבר שהוא בקושי יכול היה להסיר את עיניו ממנה ושניסה לדבר עם קירשהר במהלך ההפסקה הבאה, אך היא כבר עזבה את המועדון. לבסוף, עלה בידי סאטקליף לפגוש את קירשהר ואת חבריה ולמד כי הם לומדים במכללה לאמנות בסגנון דומה לזו בה למדו הוא ולנון בליברפול.
תצלומים

קירשהר ביקשה את רשותם של הביטלס לצלמם, והם נענו לבקשה. למחרת בבוקר צילמה קירשהר את הביטלס בגן הירידים בפארק העירוני הסמוך, ובאותו יום אחר הצהרים צילמה אותם (מלבד בסט, שבחר שלא להצטרף למפגש) בבית אמה. קירשהר ופורמן נפרדו (אך נותרו חברים קרובים) והיא החלה לצאת עם סאטקליף.
בהמשך החלה קירשהר לספק לסאטקליף ולשאר הביטלס כדורי פרלודין, שצריכתם בשילוב אלכוהול גרמו לתחושת אופוריה והיו סם ממריץ. אמה של קירשהר קיבלה את הכדורים מרוקח מקומי, שסיפק אותם ללא שאלות על אף שבאותם ימים נדרש מרשם של רופא על מנת לרכשם.
לנון מילא את מכתביו לסינתיה פאוול (חברתו באותם ימים) בהערות על "אסטריד אמרה את זה, אסטריד עשתה את זה", מה שגרם לפאוול לקנא - עד שלמדה שקישרהר הייתה במערכת יחסים עם סאטקליף. כאשר ביקרה פאוול בהמבורג עם דוט רון (חברתו של מקרטני באותה עת), באפריל 1961, הן התגוררו בבית קירשהר. לנון וסינתיה פגשו את קירשהר עם חברתה בפריז, באוגוסט 1963, במהלך חופשת ירח דבש מאוחר, וסיימו את הערב כשנרדמו כולם על מיטת היחיד של קירשהר.
הביטלס וקירשהר נפגשו שוב בהמבורג בשנת 1966, ובאותה הזדמנות מסרה קירשהר ללנון מכתבים שכתב לסאטקליף בשנים 1961 ו-1962. לנון אמר שזו הייתה "המתנה הטובה ביותר שקיבלתי מזה שנים". כל הביטלס כתבו מכתבים רבים לקירששר: "יש לי רק זוג מג'ורג' [הריסון], שלעולם לא אראה לאיש, אבל הוא כתב כל כך הרבה. כך גם האחרים. נראה שזרקתי אותם. אתה עושה את זה כשאתה צעיר - אתה לא חושב על העתיד" . מאוחר יותר ביקש האריסון מקירשהר לעצב את שער האלבום שלו Wonderwall Music בשנת 1968.