stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קליאמפודי ראדאקרישנה ראו

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1920 Hoovina Hadagali, נשיאות מדרס, הראג' הבריטי 
 פטירה:  22 באוגוסט 2023  (בגיל 102) אמהרסט, ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  סטטיסטיקה מתמטית, סטטיסטיקה, מתמטיקה, אקונומטריקה 
 מקום מגורים:  הודו, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Mrs. A.V.N. College (1935)  אוניברסיטת אנדרה (1940)  מכון הסטטיסטי ההודי (1941)  אוניברסיטת קלקוטה (1943)  אוניברסיטת קיימברידג' (1948)  קינגס קולג' (1948) 
 מנחה לדוקטורט:  רונלד פישר 
 מוסדות:  אוניברסיטת מדינת ניו יורק בבאפלו (2010)  Museum of Archaeology and Anthropology (1946–1948)  מכון הסטטיסטי ההודי (1948–1979)  מכון הסטטיסטי ההודי (1943–1946)  אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה (1988–2010)  אוניברסיטת פיטסבורג (1979–1988) 
 תלמידי דוקטורט:  Kalyanapuram Rangachari Parthasarathy, Urmila Pingle, Pallepu S. S. N. V. P. Rao, Dayanand Narayan Naik, Hina Prahlad Vaidya, Prasanta Basak, Trupapur Anthony Davis, Ranajit Chakraborty, Mappatmadam K. Ramakrishnan, Chilakamarri Ramanujacharyulu, Makki T. Subrahmanya, Thriyambakam Krishnan, Robert Mark Boudreau, Debasis Kundu, Hydar Ali, Kaipillil Vijayan, Narendra Nath Singh, Naveen Bansal, Indrani Basak, Nandini Kannan, Shailaja Suryawanshi, Min Deng, Madhuchhanda Mazumdar, סריניוסה ואראדהאן, Newhouse Thomas Mathew, Abraham Matthai, Thiruvenkatachari Parthasarathy, Dabeeru C. Rao, Debabrata Basu, Dronamraju Krishna Rao, Ram Prakash Gupta, Yuehua Wu, Sreenivasa Rao Jammalamadaka, Ravindra Khattree, U. S. R. Murty, T. E. S. Raghavan, Sleeba John, I. M. Chakravarti, Shyamal Das Peddada, Anath Chandra Das, Des Raj, Jogabratha Roy, Pramod K. Pathak, Jennifer L. Pittman, Madhusudan Bhandary, Zhijun Liu, Tapan Kumar Nayak, Ayyagari Ramachandra Rao, Veeravalli S. Varadarajan 
 פרסים והוקרה:  הפרס הבינלאומי לסטטיסטיקה (2023)  מדליית גיא מזהב (2011)  India Science Award (2010)  מדליית סריניוואסה רמנוג'אן (2003)  המדליה הלאומית למדעים (2001)  Padma Vibhushan in science & engineering (2001)  פרס הזיכרון וילקס (1989)  עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה (1972)  עמית החברה האקונומטרית (1972)  Meghnad Saha Medal (1969)  פדמה באושן במדע והנדסה (1968)  עמית החברה המלכותית (1967)  מדליית גיא מכסף (1965)  פרס שאנטי סווארופ בהטנגר למדע וטכנולוגיה (1963)  עמית המכון לסטטיסטיקה מתמטית (1957)  Emanuel and Carol Parzen Prize for Statistical Innovation 
 
קליאמפודי ראדאקרישנה ראו, הידוע גם כ-ק. ר. ראו, (באנגלית: Calyampudi Radhakrishna Rao;‏ 10 בספטמבר 1920 –  22 באוגוסט 2023) היה סטטיסטיקאי הודי-אמריקאי. נודע בתרומותיו לתחומים של תורת האמידה, הסקה סטטיסטית, מודלים ליניאריים וניתוחים רבי משתנים, תכנון ניסויים, ביוסטטיסטיקה וגנטיקה סטטיסטית.
ביוגרפיה

ק. ר. ראו נולד בעיירה הדגלי (Hadagali) במחוז מאדראס (כיום במדינת קרנאטקה) בדרום הודו. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, למד מתמטיקה באוניברסיטת אדנהרה שם קיבל תואר MSc בשנת 1940. לאחר מכן הצטרף כחוקר למכון הלאומי לסטטיסטיקה של הודו ובמקביל למד באוניברסיטת כלכותה שם קיבל תואר MA בסטטיסטיקה בשנת 1943. הוא נשלח מטעם המכון לאוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה כדי לסייע ביישום שיטות סטטיסטיות חדשניות שפותחו על יד ראש המכון, פ. צ'. מהלנוביס (אנ'). חלקים מעבודה זו נכללו בעבודת הדוקטורט שלו תחת הדרכתו של רונלד פישר. בשנת 1948 הוענק לו תואר דוקטור לפילוסופיה (PhD) מטעם אוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1965 הוענק לו מטעם אוניברסיטת קיימברידג' גם תואר דוקטור למדעים (DSc).
ראו מונה לפרופסור במכון ההודי לסטטיסטיקה בשנת 1949, שם מילא שורה של תפקידים. לאחר מותו של מייסד המכון, מהלנוביס, בשנת 1972, היה למנהל המכון. בשנת 1979 מונה לפרופסור למתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטת פיטסבורג בארצות הברית, ובשנת 1988 עבר לאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה. ראו פרש לגמלאות בשנת 2001, בגיל 81.
עבודתו המדעית

עבודתו התפרשה על פני תחומים רבים בסטטיסטיקה ובמתמטיקה, ובהם התחומים של ניתוח רב משתני, מודלים ליניאריים, תכנון ניסויים קומבינטוריים, מערכים אורתוגונליים, ביוסטטיסטיקה וסטטיסטיקה גנטית, משוואות פונקציונליות, סטטיסטיקה תעשייתית ובקרת איכות. ראו נודע בעיקר בזכות תרומותיו לתורת האמידה והתאוריה של ההסקה הסטטיסטית. שתי התוצאות הנודעות ביותר אליהן נקשר שמו הן משפט ראו-בלקוול וחסם קרמר-ראו. בלקוול וקרמר, בהתאמה, גילו את שתי התוצאות האלה באופן בלתי תלוי בראו, אך רק מספר שנים לאחר שראו גילה אותן. תוצאה ידועה נוספת היא מטריקת פישר-ראו, שהיוותה מעין הכללה של מרחק מהלנוביס להתפלגויות שאינן נורמליות.
ראו פרסם מעל ל-400 מאמרים מדעיים ו-18 ספרים. הוא היה המדריך לעבודת הדוקטורט של 51 סטודנטים.
הכרה ופרסים

ראו זכה במספר רב של פרסים ואותות כבוד. הוענקו לו 38 תוארי דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטאות ב-19 מדינות. הוא חבר החברה המלכותית בבריטניה, וחבר האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית. הוא עמית במכון הבינלאומי לסטטיסטיקה, בחברה המלכותית לסטטיסטיקה, באיגוד הבינלאומי לביומטריה, וחבר באקדמיה למדעים של הודו. ראו כיהן כנשיא המכון הבינלאומי לסטטיסטיקה, המכון למתמטיקה סטטיסטית והאיגוד הבינלאומי לביומטריה.
עם הפרסים שבהם זכה נמנים מדליית הכסף על שם גאי מטעם החברה המלכותית לסטטיסטיקה בשנת 1965, ומדליית הזהב בה זכה בשנת 2011. ב-1989 זכה בפרס על שם סם וילקס מטעם האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה. ב-1993 הוענקה לו מדליית הזהב על שם מהלנוביס מטעם הקונגרס ההודי למדעים. ב-2002 הוענקה לו המדליה הלאומית למדעים על ידי נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש. בשנת 2003 זכה בפרס על שם סריניוואסה רמנוג'אן מטעם האקדמיה למדעים של הודו. באותה שנה זכה גם בפרס על שם מהלנוביס מטעם המכון הבינלאומי לסטטיסטיקה. בשנת 2013 היה מועמד לקבלת פרס נובל לכלכלה.
הערות שוליים

↑  C.R. Rao, Fisher-Rao_metric, Scholarpedia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277759305171  PLWABN: 9810673353105606  BIBSYS: 90216044  BNE: XX1041648  BnF: cb12190099c (data)  CANTIC: a10143737  CiNii: DA0074887X  dblp: 38/5049  GND: 119285924  ISNI: 0000 0001 0922 1406  LCCN: n50054917  LNB: 000045027  MGP: 40000  NDL: 00453692  NKC: skuk0001148  NLA: 36568054  NLG: 194588  NTA: 068659954  RERO: 02-A000135864  SELIBR: 197463  SNAC: w65n0jw6  SUDOC: 030498813  Trove: 1297166  VIAF: 86622399   WorldCat (עם VIAF): 86622399
ג'יימס קלרק מקסוול

| --- | --- |
דיוקן של מקסוול מאת ג'מימה בלקבורן
דיוקן של מקסוול מאת ג'מימה בלקבורן
 לידה:  13 ביוני 1831 אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  5 בנובמבר 1879 (בגיל 48) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדינבורו  טריניטי קולג'  אקדמיית אדינבורו  קולג' פרטהאוס  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  ויליאם הופקינס 
 מוסדות:  קינגס קולג' לונדון  אוניברסיטת אברדין  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תלמידי דוקטורט:  הוראס לאמב, ג'ורג' קריסטל 
 פרסים והוקרה:  Scottish Engineering Hall of Fame (2012)  הרצאת בייקר (1866)  עמית החברה המלכותית של אדינבורו  מדליית קית' (1869)  עמית החברה המלכותית (6 ביוני 1861)  מדליית רמפורד (1860)  פרס אדמס (1857)  פרס סמית' 
 בן או בת זוג:  Katherine Clerk Maxwell (2 ביוני 1858–ערך בלתי־ידוע) 
 הערות:  יחידת מדידה של שטף מגנטי, מקסוול, נקראה על שמו
 תרומות עיקריות
 פיתוח מערכת משוואות מקסוול המבטאות את חוקי החשמל והמגנטיות חקר האור כתופעה אלקטרומגנטית פיתוח התפלגות מקסוול-בולצמן לתאוריה הקינטית של הגזים.
 חתימה:   
 
מקסוול
פסל של מקסוול באדינבורו
גֵ'יימְס קְלֵרְק מַקְסְוֶל (באנגלית: James Clerk Maxwell;‏ 13 ביוני 1831 – 5 בנובמבר 1879) היה פיזיקאי סקוטי. מקסוול פיתח את מערכת משוואות מקסוול המבטאות את חוקי החשמל והמגנטיות. משוואות אלו כוללות גם שיפור חשוב של חוק אמפר. חקר את האור כתופעה אלקטרומגנטית, ופיתח את התפלגות מקסוול החשובה לתאוריה הקינטית של הגזים. תגליות אלו פתחו דרך לפיתוח עבודות בתחום תורת היחסות ומכניקה קוונטית. מקסוול הוכיח שהשדה החשמלי והמגנטי מתפשטים בצורת גל במהירות האור.
מתייחסים אל מקסוול כאל המדען בן המאה ה-19 שהשפיע בצורה הרבה ביותר על המאה ה-20. בשנת 1931, בחגיגות המאה להולדתו של מקסוול, תיאר איינשטיין את עבודתו של מקסוול כ"עמוקה והפורה ביותר בפיזיקה מאז ימי אייזק ניוטון".
את עבודתו של מקסוול מאפיינים שימושים באלגברה בשיתוף מרכיבים מגאומטריה. מקסוול הדגים שהכוחות החשמליים והמגנטיים הם חלקים משלימים של אלקטרומגנטיות. הוא הראה ששדות חשמליים ומגנטיים נעים בחלל בצורה של גל אלקטרומגנטי, במהירות קבועה של 3.0 × 108 m/s. הוא גם הציע שאור הוא צורה של קרינה אלקטרומגנטית. על גילוייו אלו זכה במדליית רמפורד בשנת 1860.
ביוגרפיה

מקסוול נולד ב-13 ביוני 1831 באדינבורו במשפחת אצולה סקוטית.
כבר בילדותו גילה כישורים למתמטיקה: עבודה שעשה בגיל 14 הוצגה בחברה המלכותית למדעים באדינבורו. בגיל 16 התחיל ללמוד באוניברסיטת אדינבורו. בשנת 1850, לאחר קבלת תואר במתמטיקה, נסע לאוניברסיטת קיימברידג'. הוא סיים את לימודיו בה בשנת 1854.
בתקופה זו המשיך לעבוד על מחקר בנושא הצבעים שהתחיל אותו עוד באדינבורו וסיים בשנת 1855. הוא הוכיח, בין היתר, שצבע לבן הוא תוצאה של ערבוב ירוק, אדום וכחול.
על גילוייו בתחום זה זכה במדליית רמפורד בשנת 1860.
בשנת 1865 עבר לאחוזה המשפחתית והתפטר מעבודתו בקינגס קולג' לונדון. ב-1871 התחיל לעבוד כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת קיימברידג' והיה אחראי על פיתוח מעבדת קוונדיש.
מקסוול נפטר בקיימברידג' בגיל 48 ונטמן בסקוטלנד.
תצלום הצבע הראשון בהיסטוריה

מקסוול תרם גם לתחום האופטיקה וראיית הצבעים, ולזכותו נזקף הגילוי שניתן ליצור צילום צבעוני בעזרת מסננים בצבעי אדום, ירוק וכחול. בהנחייתו צילם הצלם תומאס סקוט בשנת 1861 סרט טארטן. האובייקט צולם שלוש פעמים, כל פעם דרך מסנן אופטי בצבע שונה שהונח לפני עדשת המצלמה: מסנן אדום, ירוק וכחול. שלושת הדימויים פותחו ואחר כך הוקרנו דרך שלושה מקרנים שונים, על כל מקרן הושם מסנן בגוון בו צולם הדימוי אותו הקרין. שלושת המקרנים יצרו שלוש הקרנות בצבעים שונים של אותו הדימוי, וכאשר אוחדו שלוש ההקרנות, זו על גבי זו, נוצר דימוי רב-צבעים, ששחזר את צבעי האובייקט המקורי. היה זה תצלום הצבע הראשון בהיסטוריה. שלושת לוחות הצילום נמצאים כיום במוזיאון קטן ברחוב אינדיה מספר 14 באדינבורו, בבית בו נולד מקסוול.
התאוריה הקינטית של הגזים

אחת התגליות החשובות של מקסוול היא בתחום פיתוח התאוריה הקינטית של הגזים. בתחום זה תרם גם כעורך ניסויים וגם כמתמטיקאי. בשנת 1866 בנפרד מלודביג בולצמן ניסח את התאוריה הקינטית של הגזים (הקרויה כיום על שם מקסוול-בולצמן). הנוסחה שלו (התפלגות מקסוול) נותנת אפשרות לחשב מהו אחוז המולקולות של גז שנע במהירות מסוימת בטמפרטורה נתונה. גישת מקסוול אפשרה להכליל חוקים ידועים של תרמודינמיקה ולהסביר בצורה טובה יותר את התצפיות והניסויים השונים. עבודתו של מקסוול בתחום זה אפשרה לו להמציא ניסוי מחשבתי הידוע כשד של מקסוול.
אלקטרומגנטיות

עיקר מאמציו של מקסוול הוקדשו לתחום חשמל ומגנטיות (אלקטרומגנטיות). עבודתו קשורה להרחבה וניסוח מתמטי של עבודות קודמות של מייקל פאראדיי, אנדרה אמפר ומדענים נוספים. הוא קשר הכל ב-20 משוואות דיפרנציאליות עם 20 משתנים. המשוואות, ידועות כמשוואות מקסוול הוצגו בחברה המלכותית בשנת 1864. הן מסבירות את הקשר בין השדה החשמלי ושדה ההשראות המגנטית.
מקסוול הוכיח את התפשטות השדות בצורת גל במהירות הניתנת לחישוב. לפי חישוביו מהירות זו היא 310,740,000 מטר לשנייה. באותה תקופה האמין מקסוול שלצורך התפשטות האור נדרש תווך מיוחד, אתר. עם הזמן, התברר שקיומו של תווך זה אינו ניתן להבחנה בשום אמצעי ואינו מתיישב עם תוצאות ניסוי מייקלסון-מורלי. קשיים אלו נתנו השראה לאלברט איינשטיין לנסח את תורת היחסות.
עבודות אלו נחשבות לאחד מההישגים הגדולים של הפיזיקה במאה ה-19.
מתמטיקה

בשנים 1867–1868 פרסם את "On governors". בשנותיה הראשונות של תורת הבקרה, נחשבה עבודה זו לעבודה קלאסית.
הנצחתו

מקסוול דורג במקום ה-24 ברשימת האנשים המשפיעים בהיסטוריה של מיכאל חארט, ובמקום ה-89 בסקר של ה-BBC על הבריטים המפורסמים.
מספר גדלים, אתרים ומונחים נושאים כיום את שמו:
יחידת מדידה של שטף מגנטי – מקסוול.
הר מקסוול - מערכת הרים בנוגה.
מרווח מקסוול בטבעות שבתאי.
טלסקופ מקסוול הוא בין הרדיו-טלסקופים הגדולים בעולם - קוטרו 15 מטר.
גשר מקסוול הכולל נגדים, קבל וסליל.
בשנת 1977 נחנך בניין מקסוול באוניברסיטת אדינבורו.
מקסוול - ארכיטקטורה למעבדים גרפיים תוצרת Nvidia.
ראו גם

השד של מקסוול
הרי מקסוול
"סרט טארטן", 1861, תצלום הצבע הראשון בהיסטוריה שאותו יצר מקסוול בעזרת שלושה דימויים ושלושה מקרנים
הרחבת דופלר

בפיזיקה אטומית, הרחבת דופלר היא הרחבה ספקטרלית הנובעת מהסטת דופלר הנגרמת על ידי התפלגות המהירויות. האפקט המצטבר של הסטות תדר שונות כתוצאה ממהירויות שונות של החלקיקים הפולטים (או בולעים) גורם להתרחבות קווי הפליטה (או בליעה) הספקטרלים. פרופיל הפליטה הנוצר נקרא פרופיל דופלר.
סוג אחד מעניין במיוחד של הרחבת דופלר, הוא הרחבת דופלר תרמית הנגרמת מתנועה תרמית של החלקיקים. במקרה כזה מידת ההרחבה תלויה רק בתדירות הקו הספקטראלי, מסת החלקיקים והטמפרטורה שלהם ולכן ניתן להשתמש בה כדי להעריך את הטמפרטורה של גוף פולט.
ניתן להשתמש בספקטרוסקופיה נטולת-דופלר הידועה גם כספקטרוסקופיית רוויה על מנת למזער אפקט זה ולבצע מדידות מדויקות של תדירויות מעבר אטומיות ללא קירור המערכת לטמפרטורות בהן אפקט זה יהיה זניח.
פיתוח הרחבת דופלר

כאשר תנועה תרמית גורמת לתנועת החלקיק לקראת הצופה, התדירות אותה הוא ימדוד תהיה גדולה מהתדירות הנפלטת. ואילו כאשר החלקיק ינוע בכיוון ההפוך, התדירות הנמדדת תהיה מוסטת למטה. עבור מהירויות קטנות ממש ממהירות האור ( v\ll c), הסטה בתדירות הנמדדת תהיה
כאשר  f היא התדירות במנוחה (המתאימה למעבר האנרגיה),  v מהירות החלקיק,  c מהירות האור. מכיוון שיש חלקיקים בכל תחום מהירויות (גם לכיוון הצופה וגם ממנו), במקום למדוד את תדירות הפליטה במנוחה, תתקבל התפלגות סביבה. מכאן שהמהירות המתאימה להסטת התדר של  \Delta f היא
אם  P_{v}\left(v\right)dv היא החלק של החלקיקים בתחום המהירויות  \left(v,v+dv\right) (בכיוון הצופה או ממנו), התפלגות התדירויות המתאימה תהיה
ניתן גם לרשום את ההתרחבות עבור אורך הגל  \lambda , על ידי שימוש בכך שעבור מהירויות לא יחסותיות ( v\ll c) מתקיים  \Delta \lambda /\lambda \approx \Delta f/f ולכן
פיתוח הרחבת דופלר > הרחבת דופלר תרמית

במקרה זה המהירויות מתפלגות לפי התפלגות מקסוול-בולצמן
כאן  m מסת החלקיקים הפולטים, ו \tau =K_{B}T כאשר  T הטמפרטורה ו K_{B} קבוע בולצמן. מכאן ש
ובאופן דומה עבור אורך הגל,
כך שההתפלגויות נורמליות (פרופיל גאוסייני) עם סטיות תקן של
\sigma _{\lambda }={\sqrt {\frac {\tau }{mc^{2}}}}\lambda
ורוחב חצי מקסימום של
\Delta \lambda _{\text{FWHM}}={\sqrt {\frac {\tau 8\ln 2}{mc^{2}}}}\lambda
שימושים וסייגים

הרחבת דופלר תרמית היא אחד ההסברים להתרחבות הפסים הספקטרלים באסטרונומיה ופיזיקת פלאזמה ומהווה אינדיקציה לטמפרטורת החומר. אך קיימות סיבות נוספות להתפלגות מהירויות כגון זרימה טורבולנטית. במקרה כזה עלול להיות קשה מאוד להבדיל בין התרומות הטורבולנטית והתרמית להרחבת הפסים.

סיבה אפשרית נוספת היא טווח מהירויות מקרוסקופיות גדול לדוגמה כתוצאה מחלקים מתקרבים ומתרחקים של דיסקת ספיחה המסתובבת במהירות. ובנוסף לאלא יכולות להיות סיבות רבות נוספות להרחבת הפסים, לדוגמה עבור צפיפות גבוהה עלולה לגרום לפיצול סטארק משמעותי.
ראו גם

אפקט מסבאואר
Dicke effect (אנגלית)
ספקטוסקופיית רוויה
הערות שוליים

↑  Griem, Hans R. (1997). Principles of Plasmas Spectroscopy. Cambridge: University Press. ISBN 0-521-45504-9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4209216-4
יעקב קמחי

| --- | --- |

 לידה:  1947 (בן 78 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  ציור 
 
יעקב קמחי (נולד ב-1947, תל אביב) הוא סופר ילדים, מאייר, צייר וגרפיקאי ישראלי.
ביוגרפיה

יעקב קמחי נולד למשפחה של פועלים בתל אביב. בילדותו נדד עם הוריו מבית לבית ומדירה לדירה ובשל כך נאלץ ללמוד בבתי ספר שונים. את לימודיו התיכוניים העביר בבית הספר המקצועי בנחלת יצחק, ואת לימודי האמנות שלו השלים בבית הספר "בצלאל".
יעקב קמחי שירת בנח"ל והשלים את הגרעין שלו בקיבוץ נחשולים שבחוף הכרמל. לאחר נישואיו השתקע במושב נווה ירק, ועסק בתחומי אמנות שונים ומגוונים: הוא כתב ואייר ספרי ילדים, פרסם את רישומיו ואת הקריקטורות שלו בעיתונות ובכתבי העת, ביניהם שבועון צה"ל "במחנה, ואייר את ספריהם של כמה סופרים ידועים, כגון סמי מיכאל, דורית אורגד, שלמה ניצן ואחרים. לימים חזר בתשובה ועבר לבני ברק, והמשיך לאייר ולחבר סיפורים קצרים.
ציוריו ואיוריו של יעקב קמחי הם מלאי דמיון והומור, אותנטיים ומקוריים. בשנים האחרונות עוסק יעקב קמחי בציור, משתתף בתערוכות קבוצתיות ואף מציג תערוכות יחיד.
ספרים שאייר

סופה בין הדקלים, מאת סמי מיכאל, עטיפה ורישומים מאת יעקב קמחי, עם עובד, תל אביב, 1975.
שלמה טנאי, משחקי שיר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1978
מר עכבר ואנית המגעץ, המציא וצייר יעקב קמחי, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1978.
מעשה בשמנבוץ, חיבר וצייר יעקב קמחי, הקיבוץ המאוחד, 1979.
ביער בתל אביב, מאת יעקב קמחי גם הציורים, ספרי עידן, ירושלים, 1981.
אריות בבוידם, ספר כלומים, נזכר וצייר יעקב קמחי, זמורה ביתן, תל אביב, 1980.
בשעת מבחן, מאת דורית אורגד, תל אביב, הדר, 1979, איורים, יעקב קמחי.
חברתי אדומת-העין, מאת דורית אורגד, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, תשל"ט 1979, איורים, יעקב קמחי.
צבעי מים, אדמה ושמים בארץ-ישראל, נוה ירק, 1989.
ספרים שאייר > לאחר חזרתו בתשובה

משניות בבא בתרא מוארות: עם פירוש רבינו עובדיה מברטנורא (וציורים) בעקבי המשנה בני ברק, הוצאה עצמית, תשנ"ט 1998.
משניות בבא מציעא מוארות: עם פירוש רבינו עובדיה מברטנורא (וציורים) בעקבי המשנה בני ברק, הוצאה עצמית, תשס"א.
קיצור שולחן ערוך מצויר: על פי ספרו של רבי שלמה גאנצפריד.
הגדה של פסח מצוירת.
חוברות: הפתעה, רוח מערבית, שבס, כפייה דתית, מיסטר רייטינג, על גדות הירקון. גליצ'ה. כולם בהוצאה עצמית.
הערות שוליים

↑  לא קר מתחת לכר, מעריב, 20 באוקטובר 1978
↑  ההיפו והספרות העברית, מעריב, 4 בינואר 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307532305171  LCCN: n80066520  VIAF: 97346255   WorldCat (עם VIAF): 97346255
אוניברסיטת טמפרה

| --- | --- |


 אוניברסיטה
 מוטו:  Human Potential Unlimited
 תקופת הפעילות:  1925, 1 בינואר 2019 – הווה (כ־100 שנה)
 קמפוס:  עירוני
 בעלי תפקידים
 רקטור:  מרי וולס
 סטודנטים
 :  21,500 (2021)
 מיקום
 מיקום:  טמפרה
 מדינה:  פינלנד פינלנד
 קואורדינטות:  61°29′39″N 23°46′41″E﻿ / ﻿61.494166666667°N 23.778055555556°E﻿ / 61.494166666667; 23.778055555556
 www.tuni.fi
 he
 
אוניברסיטת טמפרה (בפינית: Tampereen yliopisto; בראשי תיבות: TAU) היא אוניברסיטת המחקר השנייה בגודלה בפינלנד, שהוקמה ב־1 בינואר 2019 כמיזוג בין האוניברסיטה של טמפרה (אנ') (UTA) ואוניברסיטת טמפרה לטכנולוגיה (TUT). האוניברסיטה החדשה מקיימת שיתוף פעולה הדוק עם אוניברסיטת טמפרה למדעים יישומיים (אנ') (TAMK).
אוניברסיטת טמפרה, הקמפוס בהרוואנטה.
היסטוריה

אוניברסיטת טמפרה נוסדה ב־1925 בתור "הקולג' האזרחי בהלסינקי" המלמד מינהל ציבורי, ניהול ארגונים ועיתונאות. ב־1930 נרשמו לקולג' בסך הכל 195 סטודנטים ושמו שונה ל"בית הספר למדעי החברה". ככל שהמוסד גדל, הוא התרחב למינהל עירוני, משפט ציבורי, הגנת ילדים ואזרחות. הפקולטה למדעי החברה הוקמה ב־1949 כפקולטה הראשונה. עד 1960 גדל מספר הסטודנטים ל־933 ובית הספר למדעי החברה עבר לטמפרה. ב־1966, שם המוסד שונה ל"האוניברסיטה של טמפרה".
טמפרה הייתה המרכז התעשייתי החשוב ביותר בפינלנד מאז סוף המאה ה־19. אגתהון מאורמן (אנ'), חבר הסנאט של פינלנד (אנ'), הביע את הצורך במוסד טכני גבוה יותר כבר באמצע המאה ה־19. עם זאת, גם לאחר מלחמת ההמשך, כל ההשכלה הגבוהה הטכנית התנהלה באוניברסיטת הלסינקי לטכנולוגיה. נשיא פינלנד, אורהו קקונן, חתם על צו ב־1965 להקמת שלוחה בטמפרה של האוניברסיטה הטכנולוגית של הלסינקי. בית הספר החל לפעול באותה שנה. השלוחה קיבלה מעמד של אוניברסיטה עצמאית ב־1972 ונקרא "אוניברסיטת טמפרה לטכנולוגיה".
לשתי האוניברסיטאות היו תמיד יחסים הדוקים ושיתוף פעולה היה נפוץ בתחומי הכלכלה, מדעי המחשב, ביוטכנולוגיה וטכנולוגיה רפואית. לכן, מיזוג האוניברסיטאות הוצע מספר פעמים. תהליך המיזוג שנקרא Tampere3, החל ב־2014 כאשר חבר המועצה סטיג גוסטסון (פי') הזמין את מוסדות ההשכלה הגבוהה בטמפרה לדון ברפורמה. ב־2015, שלוש האוניברסיטאות החליטו על היעדים ליצירת האוניברסיטה החדשה בטמפרה. ב־2016 מינה משרד החינוך והתרבות (אנ') של פינלנד ועדת היגוי וקבוצת עבודה להקמת אוניברסיטה חדשה. בתחילה תוכננה אוניברסיטת טמפרה למדעים יישומיים להתמזג לתוך המוסד החדש, בדומה לשתי האוניברסיטאות האחרות. עם זאת, זה הצריך שינויים בחקיקה מכיוון שאוניברסיטאות למדעים יישומיים (אנ'), או פוליטכניונים (אנ'), אינם נחשבים כאוניברסיטאות, בפינלנד, שיכולות להעניק תארים ודוקטורט. המיזוג של שתי האוניברסיטאות אושר על ידי הפרלמנט הפיני בדצמבר 2017 ונכנס לתוקף ב־1 בינואר 2019.
ב־2021 פורסם כי אוניברסיטת טמפרה מנסה להיפטר מחלק גדול מהשטחים שלה. המטרה היא לצמצם את שטח החוות ב־25% עד 2030, וזה כולל את סגירת ספריית האוניברסיטה. ההודעה התקבלה במחאה מצד הסגל והסטודנטים, שכן הם חשו כי קיימת חוסר שקיפות בקבלת החלטה זו, וכי קולם לא נשמע בעניין.
אקדמיה > לימודים

בסך הכל למדו באוניברסיטת טמפרה ב־2021, 21,500 סטודנטים לתואר, בהם 18,800 סטודנטים בתוכניות לתואר ראשון ושני, ו־2,700 סטודנטים בתוכניות לתואר דוקטור. בנוסף 1,600 סטודנטים משלימים הכשרה להתמחות רפואית. ב־2019 התקבלו לאוניברסיטה 28,265 בקשות מתוכן 2,977 נרשמו בשיעור קבלה של 11%. במהלך אותה שנה, האוניברסיטה הייתה האוניברסיטה השנייה עם בקשות לקבלה בפינלנד, רק אחרי אוניברסיטת הלסינקי.
לאוניברסיטת טמפרה יש שותפויות עם אוניברסיטאות מכ־80 מדינות ברחבי העולם המציעות לסטודנטים ולסגל הזדמנות לשהות שנת לימודים מחוץ לפינלנד.
בנוסף לתוכניות לתואר הנלמדות בפינית, האוניברסיטה מציעה 6 תוכניות לתואר ראשון, 43 תוכניות לתואר שני ו־19 תוכניות דוקטורט באנגלית לסטודנטים בין־לאומיים, החל מלימודי משחקי מחשב, פוטוניקה ובריאות הציבור ועד לימודי ממשל ומינהל ציבורי.
אקדמיה > מחקר

אוניברסיטת טמפרה היא בעיקר אוניברסיטת מחקר, ואילו אוניברסיטת טמפרה למדעים יישומיים מתמקדת בפיתוח. שיתוף פעולה רב־תחומי לפני המיזוג נערך בעיקר בין תחומי עיבוד אותות, ביוטכנולוגיה וטכנולוגיה רפואית במכון לביו־מדעים וטכנולוגיה רפואית (BioMediTech). האוניברסיטה מצהירה כי היא שואפת להפוך לקהילת מחקר מוכרת בעולם בתחומי הטכנולוגיה, הבריאות וחקר החברה. לאוניברסיטה עשרה מרכזי מצוינות (אנ').
אקדמיה > קמפוס

בנייני האוניברסיטה ומתקניה השונים ממוקמים בקמפוס המרכזי בעיר טמפרה, בקמפוס הרוואנטה (אנ') ובקמפוס קאופי (אנ') בקרבת בית החולים האוניברסיטאי בטמפרה (אנ') (TAYS) לרפואה ומדעי החיים.
אקדמיה > דירוג אקדמי

דירוג שנגחאי - מקום 501–600 (2023)
דירוג QS - מקום 436= (2024)
דירוג Times Higher Education - מקום 301–350 (2024)
פקולטות ויחידות

אוניברסיטת טמפרה כוללת את הפקולטות הבאות:
הפקולטה לסביבה הבנויה
אדריכלות
הנדסה אזרחית
הפקולטה לחינוך ותרבות
חינוך
המרכז לשפות
בית הספר להכשרת מורים
הפקולטה להנדסה ומדעי הטבע
טכנולוגיית אוטומציה והנדסת מכונות
מדעי החומרים והנדסת סביבה
פיזיקה
הפקולטה לטכנולוגיות מידע ומדעי התקשורת
מדעי התקשורת
מדעי המחשב
הנדסת חשמל
שפות
הפקולטה למנהל עסקים וניהול
ניהול
מנהל עסקים
הנדסת תעשייה וניהול
ניהול מידע וידע
פוליטיקה
הפקולטה לרפואה וטכנולוגיית בריאות
הפקולטה למדעי החברה
מדעי הבריאות
היסטוריה, פילוסופיה וספרות
מחקר חברתי
מדעי הרווחה
בוגרים ידועים

בין בוגריה של אוניברסיטת טמפרה:
סאנה מרין - ראש ממשלת פינלנד
יורקי קאטאינן - פוליטיקאי ומדינאי, ראש ממשלת פינלנד בין השנים 2011–2014
אקי קאוריסמקי - במאי ותסריטאי קולנוע
פקה קיטומקי - משורר
ביאורים

↑  נתונים נכונים לשנת הלימודים 2024
↑  סימן השוויון מציין שיש מוסד להשכלה גבוהה נוסף עם אותו דירוג
הערות שוליים

↑  Notable Alumni of University of Tempere, Edu Rank
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 2314 6254
פיזור

ערך זה עוסק בתהליך פיזיקלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פיזור גלי מים על ידי אי יבשתי
פיזור הוא שם כולל לתהליכים בפיזיקה בהם התנועה של גלים כגון אור, קול או חלקיקים נעים, מושפעת ממכשול או אי-אחידות מקומית בתווך דרכו שהם עוברים. זהו כלי מרכזי לתיאור תופעות בתחומים שונים, כמו אופטיקה, מכניקת הקוונטים ופיזיקת חלקיקים. תופעה זו מוסברת באופן מתמטי על ידי תורת הפיזור תוך העזרות בגדלים פיזיקליים כדוגמת חתך פעולה. דוגמאות להתנגשויות הגורמות לפיזור הן מגוונות וכוללות בין השאר קרינה קוסמית המפוזרת מהאטמוספירה, פיזור אלקטרונים על ידי גרעין אטום ואת שבירתם של גלי-ים במכשולים יבשתיים העומדים בדרכם. בשימוש המקובל, המונח כולל גם סטיה של קרינה מוחזרת מהזווית הנקבעת על ידי חוק ההחזרה.