stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטיבן בויד
הערות שוליים

↑
↑
| פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע |
| --- | --- | --- |
| 1943‏-1960 | אקים טמירוף (1943) • בארי פיצג'רלד (1944) • ג'. קרול נאייש (1945) • קליפטון וב (1946) • אדמונד גוון (1947) • וולטר יוסטון (1948) • ג'יימס ויטמור (1949) • אדמונד גוון (1950) • פיטר יוסטינוב (1951) • מילארד מיטשל (1952) • פרנק סינטרה (1953) • אדמונד או'בראיין (1954) • ארתור קנדי (1955) • ארל הולימן (1956) • רד באטנס (1957) • ברל אייבס (1958) • סטיבן בויד (1959) • סאל מינאו (1960) |  |
| 1961‏-1980 | ג'ורג' צ'קיריס (1961) • ג'ון יוסטון (1962) • ג'ון יוסטון (1963) • אדמונד או'בראיין (1964) • אוסקר ורנר (1965) • ריצ'רד אטנבורו (1966) • ריצ'רד אטנבורו (1967) • דניאל מאסי (1968) • גיג יאנג (1969) • ג'ון מילס (1970) • בן ג'ונסון (1971) • ג'ון האוסמן (1972) • ג'ואל גריי (1973) • פרד אסטר (1974) • ריצ'רד בנג'מין (1975) • לורנס אוליבייה (1976) • פיטר פירת' (1977) • ג'ון הרט (1978) • מלווין דאגלס/רוברט דובאל (1979) • טימותי האטון (1980) |  |
| 1981‏-2000 | ג'ון גילגוד (1981) • לואיס גוסט ג'וניור (1982) • ג'ק ניקולסון (1983) • היינג נגור (1984) • קלאוס מריה ברנדאואר (1985) • טום ברנג'ר (1986) • שון קונרי (1987) • מרטין לנדאו (1988) • דנזל וושינגטון (1989) • ברוס דוויסון (1990) • ג'ק פאלאנס (1991) • ג'ין הקמן (1992) • טומי לי ג'ונס (1993) • מרטין לנדאו (1994) • בראד פיט (1995) • אדוארד נורטון (1996) • ברט ריינולדס (1997) • אד האריס (1998) • טום קרוז (1999) • בניסיו דל טורו (2000) |  |
| 2001-היום | ג'ים ברודבנט (2001) • כריס קופר (2002) • טים רובינס (2003) • קלייב אוון (2004) • ג'ורג' קלוני (2005) אדי מרפי (2006) • חאווייר ברדם (2007) • הית' לדג'ר (2008) • כריסטוף ואלץ (2009) • כריסטיאן בייל (2010) • כריסטופר פלאמר (2011) • כריסטוף ואלץ (2012) • ג'ארד לטו (2013) • ג'יי קיי סימונס (2014) • סילבסטר סטאלון (2015) • אהרון טיילור-ג'ונסון (2016) • סם רוקוול (2017) • מהרשלה עלי (2018) • בראד פיט (2019) • דניאל קלויה (2020) • קודי סמית-מקפי (2021) • ג'ונתן קי קואן (2022) • רוברט דאוני ג'וניור (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007352985405171  PLWABN: 9810554436205606  BNE: XX1167712  BnF: cb146598512 (data)  GND: 129722820  ICCU: UBOV487484  ISNI: 0000 0001 1468 4288  LCCN: n87860093  NKC: xx0150932  NLA: 35384910  NTA: 074638327  SNAC: w6z17vnc  SUDOC: 069474605  Trove: 933750  VIAF: 17485956   WorldCat (עם VIAF): 17485956
סקאלופינה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה על בסיס בקר, מנת בקר, מנת עוף 
 מוצא:  איטליה 
 
סקאלופינֶה (באיטלקית: Scaloppine; בלשון רבים ובצורת הקטנה של סקאלופָה - אסקלופ קטן, כלומר חתך בשר פרוס דק) הוא סוג של מאכל איטלקי שמגיע בצורות רבות.
מאפיינים

המאכל מורכב מבשר פרוס דק, לרוב בשר בקר, עגל או עוף, שצופה בקמח חיטה ומוקפץ באחד ממגוון הרטבים המצומצמים.
הרוטב הנלווה לסקאלופינה יכול להגיע מסוגים רבים על פי מסורות גסטרונומיות אזוריות. וריאציות פופולריות כוללות צמצום יין עגבנייה ; סקאלופינה אל לימונה או פיקטה, המציין רוטב צלפים ולימון.  scaloppine ai funghi, כלומר צמצום של פטריות ביין, פיציולה, רוטב עגבניות בסגנון פיצה.
אטימולוגיה

המונח "סקאלופָּה" נובע מהמילה אסקלופ הצרפתי. המונח הלא מתורגם שימש עד תחילת המאה העשרים בפרסומים של גסטרונומים איטלקיים שונים כמו ג'ובאני ויאלארדי ואדה בוני.
לקריאה נוספת

פיציולה
עוף מרסלה
רשימת מנות עגל
פיקאטה
סלטימבוקה
הערות שוליים

↑  Annabella P. Hill (1995). Mrs. Hill's Southern Practical Cookery and Receipt Book (facsimile Mrs. Hill's new cookbook,1872). Columbia, South Carolina: University of South Carolina Press. p. 433. ISBN 1-57003-048-0. נבדק ב-10 ביולי 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Hill, A. P.; Fowler, Damon Lee (1995). Mrs. Hill's Southern Practical Cookery and Receipt Book (באנגלית). Univ of South Carolina Press. ISBN 978-1-57003-048-2.
↑  Irma S. Rombauer, Marion Rombauer Becker, and Ethan Becker (1997). Joy of Cooking. New York: Charles Scribner's Sons. p. 684. ISBN 0-684-81870-1. נבדק ב-10 ביולי 2012. {{cite book}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  "Ricetta Piccata di vitello al limone - RicetteMania". www.ricettemania.it.
↑  Allan Bay e Fabiano Guatteri (2003). Il gourmet degli avanzi. Touring Club Editore. p. 263.
↑  Artusi, Pellegrino (2011-07-28). La scienza in cucina e l'arte di mangiare bene (באיטלקית). Bur. ISBN 978-88-586-2202-5.
סולנט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מצר ים 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  בריטניה בריטניה  האי וייט
 קואורדינטות:  50°47′12″N 1°17′42″W﻿ / ﻿50.786666666667°N 1.295°W﻿ / 50.786666666667; -1.295
 הסולנט נמצא בדרום בממלכה המאוחדת.
 
סולנט הוא מיצר בין האי וייט ליבשת בריטניה הגדולה. הנמלים ההיסטוריים העיקריים של סאות'המפטון ופורטסמות' נמצאים בחופי מיצר. אורכו כ-32 ק"מ ורוחבו משתנה בין 4 ל-8 ק"מ. אמנם באזור ה-Hurst Spit (אנ') מצטמצם המעבר לקצת יותר מ-1.6 ק"מ.
הסולנט הוא נתיב שיט מרכזי עבור כלי שיט להפלגה ולמשא וכן עבור כלי שיט צבאיים. זהו גם אזור פנאי חשוב לספורט ימי, בפרט יאכטות, והוא מארח את אירוע השיט של שבוע קווס מדי שנה. המיצר מוגן על ידי האי וייט, ויש לו דפוס של גאות ושפל מורכב, שהועיל להצלחתה של סאות'המפטון כנמל, ומספק "גאות כפולה" המרחיבה את חלון הגאות ובמהלכו ניתן לטפל בספינות עם טפטוף עמוק. ספיטהד שבסולנט ידוע כמקום שבו הצי המלכותי נבדק באופן מסורתי.
לאזור חשיבות אקולוגית ונופית רבה, במיוחד בגלל בתי הגידול של החוף והשפך לאורך גדותיו. חלק גדול מקו החוף של המיצר מוגדר כאזור מיוחד לשימור. הוא גובל ומהווה חלק מאופיים של מספר נופים מוגנים חשובים מבחינה לאומית, כולל הפארק הלאומי ניו פורסט.
אטימולוגיה

המילה סולנט (Solent) קדמה לאנגלית העתיקה, והיא מתועדת לראשונה בשנת 731 בשם Soluente. כתיב מקורי זה מרמז על גיזרון אפשרי מהיסוד הבריטי "uente" , שנעשה בו שימוש לאורך ההיסטוריה של המפשייר, כמו בעיר הרומית "Venta Belgarum" (בלטינית "Venta"), הממלכה הפוסט-רומית של "Y Went", והשם המודרני. של ווינצ'סטר.
מאוחר יותר הוא מופיע ברשומות האנגלו-סקסיות בתור "Solentan".
אפשרות נוספת הוצעה, שמשמעות השם בשפות השמיות היא "סלע יציב", והמיצר נקרא כך כדי לתאר את הצוקים המסמנים את הגישה המערבית של המיצר. מוצא שמי זה עשוי להיות שריד של הסוחרים הפיניקים שהפליגו לבריטניה מהים התיכון כחלק מסחר הפח העתיק.
הצעה נוספת היא שהשם סולנט הוא על שמן של הסולות הצפוניות (שנודעו בעבר כ"סולנים" או "אווז הסולאן") המצויים לאורך החוף.
גאולוגיה

במשך אלפי שנים עמק נהר הסולנט התרחב והעמיק בהדרגה. נהר פרומה היה מקורו של נהר הסולנט, כאשר ארבעה נהרות נוספים - נהרות אבון, האמבל, איצ'ן וטסט - היו יובלים שלו.
סקר קרקעית הים הראה כי כאשר מפלס הים היה נמוך יותר בעידן הקרח, נהר הסולנט המשיך את קו הסולנט המזרחי (ספיטה) עד לנקודה שנמצאת מזרחית לקצהו המזרחי של האי וייט, בהמשך הוא חובר לנהר הראשי הזורם במורד הערוץ האנגלי .
הערות שוליים

↑  Solent and Southampton Water
↑  Theo, Vennemann. Europa Vasconica, Europa Semitica. pp. 511–512.
↑  "Our Heritage". Solentpedia.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge680033  VIAF: 246087756   WorldCat (עם VIAF): 246087756
סולנז' ברי

| --- | --- |

ברי, אירוויזיון 1958
 לידה:  6 ביוני 1930 הרובע השלושה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  26 בינואר 2018 (בגיל 87) לה בול-אסקובלק, צרפת 
 שם לידה:  Solange Colette Urman 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 סוגה:  שאנסון 
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
סולנז' ברי (בצרפתית: Solange Berry;‏ 6 ביוני 1930 – 26 בינואר 2008) הייתה זמרת בלגית.
קריירה

בשנת 1955, ברי הקליטה את המיני-אלבום הראשון שלה, "Chanson pour tous", שכלל מספר להיטים, דוגמת "Par amour pour toi" ו-"Entrée Libre", שזכו להצלחה רבה בצרפת ובלוקסמבורג. ב-1956, היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה הצרפתית, "J'aime".
בשנת 1958, רשות השידור הלוקסמבורגית הכריזה כי ברי נבחרה לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון 1958, שנערך בהילברסום, הולנד. ב-12 במרץ 1958, ברי הופיעה על בימת האירוויזיון עם השיר "Un Grand Amour". ברי הופיעה רביעית בסדר ההופעות, לפני שוודיה ואחרי צרפת. ברי זכתה במקום התשיעי והאחרון עם נקודה אחת משווייץ.
בשנת 1960, ברי השתתפה בקדם הבלגי לאירוויזיון 1960 אך הפסידה לפוד לקלרק.
נפטרה ב-26 בינואר 2018 בצרפת.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

Chanson pour tous‏ (1955)
Que sera, sera‏ (1956)
Les Mirettes‏ (1957)
Sous les toits de Paris‏ (1959)
Maintenant, quand vient le printemps‏ (1967)
הערות שוליים

↑  LUXEMBURGO 1958 Solange Berry Un grand amour
↑  Eurovision Song Contest 1958
↑  Eurovision 1958 Results: Voting & Points
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 9881ffce-e1a6-43d5-88c3-5a28d63f663f  VIAF: 3212170011257684810004   WorldCat (עם VIAF): 3212170011257684810004
נמל התעופה הבין-לאומי בוריספיל

נמל התעופה הבינלאומי בוריספּיל (באוקראינית: "Міжнародний аеропорт "Бориспіль) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם כ־6 ק"מ מערבית לבוריספיל וכ־29 ק"מ מזרחית לקייב, בירת אוקראינה. הנמל הוא הגדול באוקראינה. הוא משמש את מרבית הטיסות הבינלאומיות אליה וממנה, והוא אחד משלושת נמלי התעופה המשרתים את קייב, יחד עם נמלי התעופה נמל התעופה הבינלאומי קייב ז'וליאני ואנטונוב.
היסטוריה

ב־22 ביוני 1959 הורתה ממשלת הרפובליקה האוקראינית על הקמת מתקן תעופה אזרחית לשדה התעופה ששכן סמוך לבוריספיל, ושימש עד אז לתעופה צבאית בלבד. ב־7 ביולי באותה שנה נפתח הנמל לטיסות אזרחיות ונקרא "קייב צנטרלני" (מילולית: "קייב מרכז"). הטיסה הסדירה הראשונה הייתה של מטוס טופולב Tu-104 ממוסקבה, שנשא 100 נוסעים וכ־1,600 ק"ג של מטען. קווי הטיסה הסדירים הראשונים שהוקמו אל נמל היו אל וממוסקבה וסנקט פטרבורג (אז לנינגרד).
בנובמבר 1960 הפך הנמל באופן רשמי לבסיסם של מספר מטוסי Tu-104 ו־An-10, בניגוד למטוסים הקודמים שבסיסם היה במוסקבה ובערים אחרות בברית המועצות. בשנת 1963, הקים מינהל התעופה האוקראיני מחלקה שכללה את נמל התעופה בוריספיל ואת קבוצת המטוסים שסופחו אליו. במהלך שנות ה־60 וה־70 קבוצת מטוסים זו גדלה לאין ערוך, ובשנת 1974 כללה ארבעה ציים של מטוסי טורבו־מניפה (טופולב Tu-104, טופולב Tu-134 וטופולב Tu-154) ושני ציים של מטוסי טורבו־פרופ (איליושין Il-18). בשנת 1965 נפתח טרמינל נוסעים חדש, ומאוחר יותר באותה שנה הותקנה בנמל מערכת סיוע נחיתה אוטומטית.
בשנות ה־80 החל הנמל לקבל טיסות בינלאומיות, ולצורך כך הוקמו בו גופי ביקורת הגבולות ומכס. עם זאת, אזרחים סובייטים מן השורה לא הורשו לטוס מקייב אל מחוץ לברית המועצות, ולצורך כך נדרשו לטוס ממוסקבה בלבד. עד שנותיה האחרונות של המלחמה הקרה, הנמל שימש גם את חיל האוויר הסובייטי וחנה בו רגימנט תובלה אווירי שהורכב ממטוסי איליושין Il-76.
בשנת 1993, במסגרת רה־ארגון במשרד התחבורה של אוקראינה, הוקמה מחלקה ייעודית של חברת אייר אוקראינה להפעלת טיסות מהנמל. ההגבלות על היעדים והנוסעים הוסרו, ומאז כמות הטיסות והנוסעים העוברים בנמל נמצאת בנסיקה מתמדת. כיום הנמל הוא אחד העמוסים במזרח אירופה, ובשנת 2008 עברו בו מעל שישה מיליון נוסעים, והוא מחזיק באופן מתמשך בנתח של בין 60% ל־70% משוק התעופה באוקראינה. הנמל משמש כבסיסן של חברות התעופה האוקראיניות Windrose Airlines ואוקראין אינטרנשיונל איירליינס. ומשמש כשער כניסה (האווירית) לאוקראינה לרוב הנוסעים לאומן.
החל מ-2018 מקשרת רכבת מהירה, בוריספיל אקספרס, את שדה התעופה לתחנת קייב פסז'רסקי.
ב-24 בפברואר 2022, ממשלת אוקראינה סגרה את מרחב האווירי לטיסות אזרחיות בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה. נמל התעופה הבינלאומי בוריספיל נפגע מטילים רוסיים שכוונו לתשתיות אוקראינה.
בתי נתיבות

כיום פועלים בנמל ארבעה בתי נתיבות:
טרמינל B - בית הנתיבות הישן שמשמש כיום לטיסות שכר מישראל לקבר רבי נחמן מברסלב באומן בראש השנה.
טרמינל C - משמש למטוסי עסקים ואח"מים.
טרמינל D - נפתח במאי 2012 ומשמש את רוב הטיסות הבינלאומיות.
טרמינל F - נפתח ב־21 בספטמבר 2010 ומשמש בעיקר חברות לואו קוסט.
הערות שוליים

↑  אתר רכבת ברוספיל אקספרס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2007047662  VIAF: 145640901   WorldCat (עם VIAF): 145640901
ססקיה ואן אוילנבורך

| --- | --- |

 לידה:  1612 לייוורדן, הולנד 
 פטירה:  14 ביוני 1642 (בגיל 30 בערך) אמסטרדם 
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית 
 מקום קבורה:  אודה קרק 
 מקום מגורים:  מוזיאון בית רמברנדט 
 השקפה דתית:  קלוויניזם 
 בן או בת זוג:  רמברנדט (22 ביוני 1634–14 ביוני 1642) 
 
ססקיה ואן אוילנבורך, דיוקן מאת רמברנדט
מוזיאון בית רמברנדט ביודנבריסטראט
ססקיה ואן אוילנבורך (בהולנדית: Saskia van Uylenburgh;‏ 2 באוגוסט 1612 – 14 ביוני 1642) הייתה אשתו של הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין ומודל לכמה מציוריו ורישומיו.
קורות חיים

ססקיה ואן אוילנבורך נולדה בלייוורדן כבת הזקונים מתוך שמונה ילדיו של רומברטוס ואן אוילנבורך (Rombertus van Uylenburgh), עורך דין מצליח, ראש עירייה ואחד ממייסדי אוניברסיטת פרנקר (Franeker). בגיל שבע מתה אמה, שָאוּקְיה אוזינגה (Sjoukje Ozinga), ובגיל 12 התייתמה ססקיה גם מאביה.
ססקיה עברה להתגורר בחבל הט בילט (Het Bildt) אצל אחותה היסקיה (Hiskje) ובעלה, חרארד ואן לו (Gerard van Loo). שם גם התגוררה אחות נוספת של ססקיה, אנצ'ה (Antje), שהייתה נשואה לפרופסור יוהנס מקוביוס (אנ'), מהגר מפולין (שמו המקורי יאן מקוביץ) שהיה מרצה לתאולוגיה באוניברסיטת פרנקר. אנצ'ה מתה בגיל צעיר וססקיה עזרה לגיסה.
ססקיה פגשה את רמברנדט דרך בן דודה, הנדריק ואן אוילנבורך (Hendrick van Uylenburgh), צייר וסוחר אמנות. משפחתו היגרה לקרקוב בפולין כשהיה ילד והוא חזר להולנד ב-1625 והתיישב באמסטרדם. מ-1631 ואילך יצר רמברנדט ציורים עבור לקוחותיו של אוילנבורך שרובם היו תושבי אמסטרדם או מנוניטים. במשך ארבע שנים לימד רמברנדט ציור לתלמידים באקדמיה שהקים בביתו של אוילנברוך, הבולטים בהם היו חוברט פלינק (Govert Flinck), חרברנדט ואן דן אקהאוט (Gerbrandt van den Eeckhout) ופרדיננד בול (Ferdinand Bol).
הזוג נישא ב-22 ביוני 1634 בעיירה סינט-אנה-פרוכי שבחבל הט בילט. רמברנדט זכה בעזרת אמנותו להצלחה כלכלית וב-1639 הוא וססקיה עברו להתגורר בבית מפואר ברחוב יודנבריסטראט (Jodenbreestraat - רחוב היהודים הרחב) באמסטרדם. בית זה היה קרוב לגלריה של בן דודה של ססקיה ברובע היהודי של אמסטרדם וכיום הוא מוזיאון בית רמברנדט. שלושה מארבעת ילדיהם מתו סמוך מאוד ללידה. ב-22 בספטמבר 1641 הם הטבילו את בנם היחיד ששרד, טיטוס ואן ריין, על שמה של אחותה של ססקיה, טיצ'ה (Tietje) ואן אוילנבורך. ססקיה מתה שנה אחר כך, כתוצאה ממחלת השחפת, ונקברה בכנסיית "אָאוּדֶה קֶרְק" (Oude Kerk – הכנסייה הישנה) באמסטרדם.
לאחר מותה

בשלב מסוים נתן רמברנדט במתנה את התכשיטים והטבעות שהיו שייכים לססקיה למי שהייתה המינקת של בנם טיטוס, חירטיה דירקס, מחווה שמשפחת אוילנבורך ראתה בעין רעה. כמה שנים אחר-כך ציפתה חירטיה כי רמברנדט ישא אותה לאישה, אך ככל הנראה זה לא קרה מאחר שצעד זה היה גורם לרמברנדט לאבד את הירושה של ססקיה.
בנו של רמברנדט, טיטוס ואן ריין, וחברתו לחיים של אביו, סוכנת הבית שלהם לשעבר, הנדריקיה סטופלס (Hendrickje Stoffels) היו המעסיקים של רמברנדט בשנותיו האחרונות. פתרון מתוחכם, משום שבדרך זו הוא יכול היה לצייר ציורים נוספים מבלי שנושיו הטרידו אותו. רמברנדט מכר את קברה של ססקיה ב-27 באוקטובר 1662 על מנת לממן את קבורתה של הנדריקיה.
האסטרואיד 461 Saskia(אנ') שהתגלה על ידי מקס וולף, נקרא על שמה.
ראו גם

מוזיאון בית רמברנדט
לקריאה נוספת

Graaff, A. & M. Roscam Abbing (2006) Rembrandt voor Dummies. Addison Wesley.
הערות שוליים

↑  מתוך הביוגרפיה של רמברנדט באתר ה-BBC.
↑  Schmadel, Lutz D. (2007). Dictionary of Minor Planet Names – (461) Saskia. Springer Berlin Heidelberg. p. 52. ISBN 978-3-540-00238-3. נבדק ב-17 ביולי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810531463705606  BnF: cb17772792p (data)  BPN: 09458818  GND: 124664555  ISNI: 0000 0000 7105 3952  LCCN: n2001027151  NTA: 071386009  SUDOC: 160437970  TePapa: 32542  ULAN: 500043384  VIAF: 95965196   WorldCat (עם VIAF): 95965196
ספיריט אוף סנט לואיס

צ'ארלס לינדברג ליד המטוס "ספיריט אוף סנט לואיס" רגעים לפני ההמראה ב-21 במאי 1927
תמונת הספיריט אוף סנט לואיס
בול מארצות הברית, 1927
הספיריט אוף סנט לואיס (באנגלית: Spirit of St. Louis) היה מטוס חד מנועי מדגם Ryan NYP, המטוס הראשון שחצה בטיסה ישירה את האוקיינוס האטלנטי ללא עצירת ביניים – מרחק של 5,810 קילומטר. הטיסה ארכה 33 שעות ושלושים דקות משדה התעופה רוזוולט בלונג איילנד שבניו יורק עד פריז שבצרפת. את המטוס הטיס צ'ארלס לינדברג, ב-21 עד ה-22 במאי שנת 1927. המטוס נקרא על שם העיר סנט לואיס במיזורי שם גרו צ'ארלס לינדברג ומממן הטיסה שלו.
המטוס

המטוס תוכנן על ידי רונלד א. הול ונבנה על ידי יצרן המטוסים ראיין איירונאוטיקל קומפני מסן דייגו, קליפורניה. התכנון התבסס על המודל Ryan M-2 שהיה מטוס דואר שנבנה בשנת 1926. המטוס תוכנן ונבנה בשיתוף עם לינדברג בשנת 1927 ויצא משימוש ב-30 באפריל 1928. נבנה מטוס יחיד מהדגם הזה בעלות של 10,000 דולר.
כדי להגדיל את טווח הטיסה של המטוס, נוסף מכל דלק בחזית המטוס במקום החלונות הקדמיים, דבר שהקשה על הטיסה ודרש שימוש בפריסקופ, אך שיפר את טווח הטיסה ואת מיקום מרכז הכובד של המטוס. כדי להקטין את המשקל צומצם הצוות לאדם אחד, ולינדברג היה גם הטייס וגם הנווט.
לאחר הצלחת הטיסה מעל האוקיינוס האטלנטי, לינדברג ערך מטס של רצון טוב במרכז אמריקה עם מטוס הספיריט אוף סנט לואיס. לכבוד האירוע הונפק בול מיוחד בפנמה. ניקרגואה הנפיקה בול לכבוד היובל לטיסת חציית האטלנטיק. הטיסה נחשבת נקודת ציון חשובה בהיסטוריה של התעופה וצ`ארלס לינדברג זכה להערכה רבה ונחשב בארצות הברית גיבור לאומי. המטוס מוצג כיום במוזיאון האוויר והחלל הלאומי בוושינגטון.
תכונות וביצועים

נפח שימושי – 1,703 ליטרים
יחס משקל להספק – 10.4 קילוגרם לכח סוס
לקריאה נוספת

Hall, Donald A. Technical Preparation of the Airplane "Spirit of St. Louis" N.A.C.A. Technical Note #257. Washington: National Advisory Committee for Aeronautics, July 1927.
Lindbergh, Charles A. We. New York: Grosset & Dunlap Publishers, 1927.
Nevin, David, ed. The Pathfinders (The Epic of Flight, v. 2). Alexandria, Virginia: Time-Life Books, 1980 .ISBN 0-8094-3256-0
Berg, A. Scott. Lindbergh. New York: G.P. Putnam`s Sons, 1998. ISBN 0-399-14449-8.
Lindbergh, Charles A. Charles A. Lindbergh: Autobiography of Values. New York: Harcourt Brace Jovanovich, 1977. ISBN 0-15-110202-3.
הספיריט אוף סנט לואיס במוזיאון האוויר והחלל בארצות הברית
ספיריטואליזם

רוחניות או ספיריטואליזם (מהמילה ספיריט - "spirit" (רוח באנגלית)) היא האמונה כי נשמת בני אדם ממשיכה לחיות לאחר המוות ואף עשויה להתגלות ולבוא במגע עם אנשים חיים. האמונה החלה להתפתח בקרב בני המעמדות הבינוני והגבוה בארצות הברית ובבריטניה לקראת אמצע המאה ה-19, ופותחו בה מגוון מסורות עם עקרונות משלהן, על בסיס הרעיונות והעקרונות הכלליים.
רעיונות ועקרונות כלליים

הנשמה ממשיכה להתקיים לאחר המוות הגופני.
יכולת לתקשר בעולם "הזה" עם רוחות העולם "האחר".
אחריות אישית של האדם למקרים ולנסיבות שבחייו.
הנשמה יכולה להמשיך ללמוד ולהשתפר לאחר המוות הגופני.
אמונה באל, בכוח עליון, שלרוב מיוחסת כ-"תבונה אינסופית".
העולם הזה, כפי שהוא קיים על טבעו, נחשב כביטוי של אמירה תבונית.
ביהדות

קיימות תופעות גלגול הנשמות והדיבוק אפופות הסוד והקבלה, אך מאמינים כי רק יחידי סגולה מסוגלים לרדת לעומקן, ולכן הדיבור עליהן לא מצוי בקרב כלל הציבור הדתי.
יש איסורים בתורה לפנות אל האוב ואל הידעוני, סוגים שונים של פניה אל המתים.
ראו גם

ספיריטיזם
רוח רפאים
סיאנס
עונת 1973/1974 בליגת העל ההולנדית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  12 באוגוסט 1973 – הווה (51 שנים) 
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  פיינורד (6)
 מספר משחקים:  306 
 → עונת 1972/1973עונת 1974/1975 ←
 
עונת 1973/1974 הייתה העונה ה-18 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פיינורד באליפות הליגה. פ.צ חרונינגן וניימכן ירדו לליגת המשנה.
מבנה

על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו רודה ודה חראפסחאפ שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות שסיימו במקומות 17 ו-18 ירדו לליגת המשנה.
מבנה > טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פיינורד  | 34 | 25 | 6 | 3 | 96 | 28 | 68 | 56 | העפלה לגביע אירופה לאלופות |
| 2. | פ.צ. טוונטה  | 34 | 23 | 8 | 3 | 65 | 27 | 38 | 54 | העפלה לגביע אופ"א |
| 3. | אייאקס  | 34 | 21 | 9 | 4 | 88 | 30 | 58 | 51 | העפלה לגביע אופ"א |
| 4. | פ.ס.וו. איינדהובן  | 34 | 20 | 9 | 5 | 96 | 40 | 56 | 49 | מחזיקת הגביע ההולנדי העפלה גביע אירופה למחזיקות גביע |
| 5. | פ.צ. אמסטרדם  | 34 | 17 | 9 | 8 | 49 | 36 | 13 | 43 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6. | טלסטאר ספורטקלאב  | 34 | 12 | 12 | 10 | 53 | 50 | 30 | 36 |  |
| 7. | א.ז 67  | 34 | 10 | 13 | 11 | 37 | 39 | 2- | 33 |  |
| 8. | ספרטה רוטרדם  | 34 | 10 | 12 | 12 | 37 | 45 | 8- | 32 |  |
| 9. | פ.צ. אוטרכט  | 34 | 14 | 4 | 16 | 53 | 65 | 12- | 32 |  |
| 10. | גו אהד איגלס  | 34 | 11 | 10 | 13 | 44 | 58 | 14- | 32 |  |
| 11. | מ.ו.ו מאסטריכט  | 34 | 8 | 14 | 12 | 36 | 52 | 16- | 30 |  |
| 12. | הארלם  | 34 | 10 | 6 | 18 | 33 | 46 | 13- | 26 |  |
| 13. | דאן האג  | 34 | 8 | 10 | 16 | 29 | 53 | 24- | 26 |  |
| 14. | דה חראפסחאפ  | 34 | 8 | 10 | 16 | 43 | 75 | 32- | 26 |  |
| 15. | רודה  | 34 | 6 | 10 | 18 | 31 | 56 | 25- | 22 |  |
| 16. | נאק ברדה  | 34 | 6 | 10 | 18 | 44 | 72 | 28- | 22 |  |
| 17. | ניימכן  | 34 | 6 | 9 | 19 | 33 | 51 | 18- | 21 | ירידה לליגת המשנה |
| 18. | פ.צ. חרונינגן  | 34 | 7 | 7 | 20 | 40 | 84 | 44- | 21 | ירידה לליגת המשנה |
| עונות בליגת העל ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת העל ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
סולנום יסמיני

| סולנום יסמיני |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סולנאים
משפחה:: סולניים
סוג:: סולנום
מין:: סולנום יסמיני
שם מדעי
 .Solanum laxum Spreng ‏ספרנגל, 1824
סוֹלָנוּם יַסְמִינִי (שם מדעי: .Solanum laxum Spreng) הוא שיח נוי מטפס נכרך ולא מעוצה ממשפחת הסולניים. מין זה ירוק עד (נשיר מותנה באזורים קרים), קירח וללא קוצים בגבעולים ובעלים (בשונה מסולנום מנוצה) ופרחיו לבנים בגוון תכלת. מוצאו של סולנום יסמיני הוא מדרום מזרח ברזיל ומדרום ברזיל עד צפון מזרח ארגנטינה בארצות: ארגנטינה, ברזיל ופרגוואי ואורוגוואי.
בעבר מין זה נקרא Solanum jasminoides Paxton ומכאן שמו העברי.
סולנום יסמיני עלים עליונים תמימים
מאפיינים

הענפים דקים, זיג זג, שמגיעים לאורך 3 מ' או יותר ונכרכים באמצעות הפטוטרות.
הלוואים נעדרים.
העלים ירוקים, מסורגים, מעט מקופלים ובעלי פטוטרות ארוכות. העליונים פשוטים ותמימים (בשונה מסולנום מטפס), דמויי אזמל או דמוי ביצה, ואורכם 2.5 עד 7.5 ס"מ. העלים התחתונים ייתכן ויהיו גזורים לאונות או מנוצים בעלי אונות או עלעלים קטנים או בסיסיים.
הפרחים דו-מיניים, לרוב נכונים (סימטריים), קטנים, לבנים או תכולים עם כתם צהוב, בעלי עוקצים דקים וערוכים באגדים בקצות הגבעולים.
הגביע גלגלי, מאוחה עלים, בעל 5 אונות אינו גדל לאחר ההפריחה.
הכותרת מאוחת עלים, דמוית כוכב ובעלת 5 אונות וצינור קצר.
האבקנים 5 כמספר עלי הכותרת, והם מאוחים לצינור הכותרת, בלוע הכותרת בין עלי הכותרת. ובדרך כלל צמודים זה לזה ועומדים מסביב לעמוד העלי בצורת קונוס.
הזירים קצרים מאוד והם קצרים מהמאבקים (בישראל בשוני מסוגים סולניים אחרים). המאבקים גדולים, נוטים על פי רוב זה אל זה. לשכות המאבקים נפתחות דרך נקב או שסע קטן בראשו של המאבק. שתי הלשכות של המאבק צמודות ומקבילות זו לזו ואינן מרוחקות זו מזו על ידי קונקטיב או זיר מורחב.
השחלה עילית, בת 2 מגורות, בכל אחת מהן ביציות רבות. עמוד השחלה יחיד ויוצא מראש השחלה. הצלקת יחידה קטנה ודמוית כיפה.
השיליה מורחבת, זוויתית ובעלת ביציות רבות.
הפרי ענבה בקוטר 1 ס"מ, וצבעה סגול שחרחר בהבשלה.
הפריחה באביב בסתיו ובקיץ.
בית גידול

סולנום יסמיני הוא צמח אור מלא, עמיד בקרה, בשרב ובגיר, רגיש למליחות. גדל בקרקעות מנוקזות היטב באזורי ההר, העמק השפלה והבקעה בישראל. מין זה בעל קצב צימוח מהיר. דישון סדיר מסייע לחיזוק פריחה ארוכה ושופעת. גיזום יעודד הסתעפות הצמח.
הריבוי באמצעות ייחורים מעוצים בחורף ובאמצעות ייחורים ירוקים באביב ובקיץ.
תמונות

הפרחים לבנים או תכולים עם כתם צהוב
המאבקים גדולים ויוצרים עמוד
הערות שוליים

1 2  Solanum laxum Spreng, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏6-2023
1 2 3  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 587-592
1 2 3  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 392