stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיימון בייקר

| --- | --- |

בייקר ב-2013
 לידה:  30 ביולי 1969 (בן 55) טסמניה, אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו סאות' ויילס  Ballina High School 
 בת זוג:  רבקה ריק (2020-1993)
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיימון לוקאס בייקר (באנגלית: Simon Lucas Baker; נולד ב-30 ביולי 1969) הוא שחקן ובמאי קולנוע אוסטרלי, אשר מוכר מתפקידו בתור ניקולס "ניק" פיילין בסדרת הטלוויזיה "הסניגור" (2001–2004), עבורו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב ולאחר מכן כיכב בתור פטריק ג'יין (אנ') בסדרה "המנטליסט" (2008–2015) עבורה היה מועמד לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה

בייקר נולד ב-30 ביולי 1969 בלונסטון, טסמניה שבאוסטרליה. אביו, בארי, היה מכונאי ואב בית בבית ספר, ואמו, אליזבת', הייתה מורה לאנגלית בתיכון. יש לו אחות גדולה, שני אחים למחצה ואחות למחצה מנישואיה השניים של אימו. משפחתו של בייקר עברה לגינאה החדשה כשבייקר היה בן תשעה חודשים. נישואי הוריו הסתיימו כשהיה בן שנתיים ואביו לא יצר קשר עד שבייקר היה מבוגר. אמו נישאה בשנית לטום דני, קצב במקצועו, אך בייקר לא הסתדר עם אביו החורג. אמו ואביו החורג התגרשו מאוחר יותר.
בצעירותו היה בייקר ספורטאי ועסק בגלישת גלים ובכדור-מים. הוא בילה חלק מילדותו בפרברי העיר סידני, אך הוא גדל בעיקר בעיירת החוף לנוקס הד (אנ'), ניו סאות' ויילס, שם הוא למד והתחנך בתיכון בלינה (אנ') ולאחר מכן בתיכון הקתולי טריניטי קולג' (אנ').
קריירה

תפקיד המשחק הראשון של בייקר היה בפרסומת. הוא קיבל את התפקיד בזמן שהמתין לחבר אודישן כאשר הוא עצמו התבקש להיבחן עבורו. לפני שעבד בהוליווד, הוא שיחק בסדרות טלוויזיה אוסטרליות שונות כמו "E Street" (בתפקיד סם פארל: 1992–1993), "קרוב רחוק" (בתפקיד ג'יימס הדסון: 1993–1994), ו"תיכון הלבבות השבורים" בתפקיד טום סאמרס: 1996). בשנת 1993, בייקר זכה בפרס לוגי (אנ') עבור הכישרון החדש הפופולרי ביותר.
ב-1995 הוא היגר לארצות הברית. ב-1997 הוא לוהק לתפקיד קטן בסרט "סודות אל איי". השתתפותו בסרט הובילה אותו לקבלת תפקידי משנה בסרטים נוספים. בשנת 1998 גילם את קני בסרט הדרמה העצמאי "מסעדה" בכיכובו של אדריאן ברודי, ובסרט הפשע "נשיקת הבוגד" לצד אלן ריקמן.
בשנת 2000 הוא שיחק בסרט "הכוכב האדום" ובסרט "סאנסט סטריפ" בכיכובו של ג'ארד לטו.
בין השנים 2001–2004 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "הסניגור" ברשת CBS. הוא גילם בסדרה את ניק פיילין, עורך דין שנידון לעבודות שירות על עבירות סמים. בייקר קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה לשנת 2002.
הוא הופיע גם בסרטים "התכשיט" משנת 2001 ובסרט האימה של ג'ורג' רומרו "ארץ המתים" משנת 2005.
בשנת 2005 בייקר שיחק בסרט האימה "הצלצול 2". בשנת 2006 הוא שיחק בסרט "משהו חדש" בתור בריאן קלי, בסרט "השטן לובשת פראדה" ובתפקיד ראשי בסדרה קצרת הימים "סמית'" ברשת CBS. בשנת 2007 הוא שיחק בסרט "סקס ומוות 101".
בין השנים 2008–2015 שיחק בתפקיד הראשי בשבע עונותיה של סדרת הדרמה המשטרתית "המנטליסט" ברשת הטלוויזיה האמריקאית CBS. ב-2009, היה בייקר מועמד לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב על השתתפותו בסדרה. הוא הרוויח 350,000$ לכל פרק בסדרה.
בשנת 2009 שיחק בסרט "נשים מסובכות". בשנת 2011 שיחק בייקר בסרט "התמוטטות".
בשנת 2012, הוזמן בייקר להצטרף לארגון האקדמיה האמריקאית לקולנוע.
בשנת 2013 שיחק בקומדיה הבריטית "שנה גג" לצד רוז ביירן. ב-14 בפברואר של אותה שנה, זכה בייק לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. בנוסף, הוא דגמן לבושם "גנטלמן בלבד" של חברת "ז'יבנשי".
בשנת 2017, ביים את סרטו הראשון "נשימה", אותו גם הפיק, כתב ואף שיחק בתפקיד הראשי. הסרט מבוסס על ספרו באותו שם של הסופר טים ווינטון.
בשנת 2018 שיחק בסרט "Here and Now".
חייו האישיים

ב-2 באוקטובר 1998, בייקר התחתן עם השחקנית האוסטרלית רבקה ריג (אנ') לאחר חמש שנים של חיים משותפים. החתונה נערכה בעיירת החוף כרמל ליד הים (אנ') בקליפורניה. יש להם בת ושני בנים: סטלה (נ' 1993), קלוד (נ' 1998) והארי (נ' 2001). בייקר וריג נפרדו באפריל 2020.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | סודות אל איי | מאט ריינולדס |  |
| 1997 | Most Wanted | סטיבן בארנס |  |
| 1998 | Restaurant | קני |  |
| 1998 | נשיקת הבוגד | ג'וניור ארמסטרונג |  |
| 1998 | Love from Ground Zero | אריק |  |
| 1999 | לרכוב עם השטן | ג'ורג' קלייד |  |
| 2000 | סאנסט סטריפ | מייקל סקוט |  |
| 2000 | הכוכב האדום | צ'יפ פטנגיל |  |
| 2001 | התכשיט | ארמנדו גבריאל מווילט |  |
| 2004 | ספר האהבה | דייוויד ווקר |  |
| 2005 | הצלצול 2 | מקס רורק |  |
| 2005 | ארץ המתים | ריילי דנבו |  |
| 2006 | משהו חדש | בריאן קלי |  |
| 2006 | השטן לובשת פראדה | כריסטיאן תומפסון |  |
| 2007 | סקס ומוות 101 | רודריק בלאנק |  |
| 2009 | The Lodger | מלקולם סלייט |  |
| 2009 | בלתי נשכח | ג'ק בישופ |  |
| 2009 | נשים מסובכות | טרוויס מקפירסון |  |
| 2010 | הרוצח שבתוכי | הווארד הנדריקס |  |
| 2011 | התמוטטות | ג'ארד כהן |  |
| 2013 | שנה גג | גיא הארפ |  |
| 2017 | נשימה | ביל "סנדו" סנדרסון | גם במאי, תסריטאי ומפיק |
| 2018 | Here and Now | ניק |  |
| 2020 | High Ground | טרוויס | גם מפיק בפועל |
| 2022 | Blaze | לוק |  |
| 2023 | Limbo | טרוויס הארטלי | גם מפיק בפועל |
| TBA | קלרה והשמש (אנ') | אבא של ג'וסי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992–1993 | E Street | סם פארל | 112 פרקים |
| 1993 | A Country Practice | סטיוארט ווטרמן | 2 פרקים |
| 1993 | G.P. | בן מילר | פרק: "A Family Affair" |
| 1993–1994 | קרוב רחוק | ג'יימס הדסון | 19 פרקים |
| 1995–1996 | תיכון הלבבות השבורים | תומאס "תום" סאמרס | 8 פרקים |
| 1996 | Naked: Stories of Men | דני | פרק: "Blind-Side Breakaway" |
| 1996 | Sweat | פול סטידמן | פרק: "#1.3" |
| 2001–2004 | הסניגור (אנ') | ניקולס "ניק" פיילין | תפקיד ראשי (3 עונות); 67 פרקים גם במאי הפרק "My Aim Is True" ‏(2003) מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2002) |
| 2006 | Smith | ג'ף ברין | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2008–2015 | המנטליסט | פטריק ג'יין (אנ') | תפקיד ראשי (7 עונות); 151 פרקים גם ביים 5 פרקים (2014-2010) והפיק 57 פרקים (2015-2012) מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2009) מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת דרמה (2009) |
| 2022 | שאגה | אדם | פרק: "The Woman Who Ate Photographs" |
| 2024 | ילד בולע יקום | רוברט בל | מיני-סדרה |
סטאר טורס

| --- | --- |

 מבוסס על:  מלחמת הכוכבים 
 בימוי:  ג'ורג' לוקאס
 הופק בידי:  ג'ורג' לוקאס   תום פיטסג'ראלד
 תסריט:  ג'ורג' לוקאס
 שחקנים ראשיים:  אנתוני דניאלס   אירה קילר   פול רובנס
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס
 חברה מפיצה:  לוקספילם
 הקרנת בכורה:  9 בינואר 1987
 משך הקרנה:  4 דקות ו-30 שניות
 שפת הסרט:  אנגלית יפנית (דיסנילנד טוקיו) צרפתית (דיסנילנד פריז)
 דף הסרט ב־IMDb
 
סטאר טורס (באנגלית: Star Tours - "תיורי כוכבים") הוא מתקן סימולטור הממוקם בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני דיסנילנד שבקליפורניה, אולפני הוליווד של דיסני בדיסניוורלד שבפלורידה, דיסנילנד שבפריז ודיסנילנד שבטוקיו.
המתקן מתבסס על סדרת סרטיו של ג'ורג' לוקאס - "מלחמת הכוכבים", והיה המתקן הראשון שבפארק דיסני שלא התבסס על סרט של אולפני וולט דיסני (טרם המותג נקנה במלואו על ידי האולפנים בשנת 2012).
המתקן הראשון מסוג זה הופיע בארץ המחר שבדיסנילנד בשנת 1987 והחליף את המסע דרך החלל הפנימי שהיה באותו מבנה.
מ-2010 המתקן נסגר על מנת לפנות מקום למתקן המשך בשם "סטאר טורס - ההרפתקאות נמשכות" מ-2011.
תיאור המתקן

מתקן זה הוא "מסע תיירותי" שהוא מעבורות "אנדור אקספרס" אשר לוקחים את המבקרים לטיול בכוכב היערות אנדור באמצעות סוכנות התיירות החללית סטאר טורס (Star Tours travel agency).
כבר במהלך  מוצגים לממתינים חלקים מהמופע - והמבנה בו נמצא התור בנוי כאולם המתנה לפני עלייה למעבורות חלל "Starspeeder 3000". סביב  אודיו אנימטרוניקס הנראות כמו דמויות מהסרט ובהם C-3PO ו-R2-D2, המתווכחים ביניהם. על פי הספר "בלש דיסנילנד" (Disneyland Detective) מאת קנדרה טראהאן שתי הדמויות שבדיסנילנד בקליפורניה הן הדמויות המקוריות מהסרט הראשון שהותאמו כרובוטי אודיו אנימטרוניקס.
בכניסה למתקן, לאחר תום העמידה בתור, נכנסים המבקרים לתוך אחד מכמה תיאטראות, והנווט של הספינה - רובוט דרואיד טייס המעבורת "אנדור אקספרס" טיסת 45 בשם RX-24 ובכינוי "רקס" (מדובב על ידי פול רובנס) מדבר עם המבקרים, ואז פונה המעבורת בטעות למגרש גרוטאות בחלל, ומשם לאחר שעוקפים ברגע האחרון את המכשולים, רקס מעביר את המעבורת למהירות האור, אולם מפספס את היעד של הספינה ועוצר אותה בתוך שדה שביטים, ומשם מגיעים לקרב בין ספינות מורדים לבין 3 משמידות כוכבים, והמבקרים נקלעים לקרב עם כוכב המוות III. אחד מטייסת X-Wing פוצץ אותו, והמעבורת טסה חזרה לתחנה שממנה טסו, ובנחיתה כמעט התנגשו במכל הדלק ורקס מתנצל על התקלות.
הקמת המתקן

הרעיון למתקן זה מקורו בהצעה להקמת מתקן שהתבססה על הסרט של חברת וולט דיסני "החור השחור" משנת 1979. הצעה זו לא יושמה בשל העלויות הגבוהות שלה שהוערכו ב-50 מיליון דולרים, והעובדה שהסרט נכשל.
חברת וולט דיסני החליט במקום זאת להגיע לשותפות עסקית עם ג'ורג' לוקאס - שותפות שהפיקה את הסרט התלת־ממדי קפטן איו בשנת 1986, וכן את המתקן.
עם קבלת הסכמתו של לוקאס, חברת וולט דיסני רכשה ארבעה סימולטורי טיסה בעלות של $500,000 לכל אחד ואחד מהם, ולוקאס יצר את הסרט שיוקרן בסימולטורים. לאחר השלמת הסרט הותאמה תנועת הסימולטור לסרט.
המתקן, שעלותו הגיעה ל-32 מיליון דולרים (פעמיים מעלות בניית כל הפארק בשנת 1955) נפתח לקהל ב-9 בינואר 1987.
נתוני המתקן

פתיחה:
דיסנילנד: 9 בינואר 1987
דיסנילנד טוקיו: 12 ביולי 1989
אולפני דיסני אם ג'י אם: 15 בדצמבר 1989
דיסנילנד פריז: 12 באפריל 1992 (עם פתיחת הפארק)
סגירה:
דיסנילנד: 27 ביולי 2010
דיסנילנד טוקיו: 2 באפריל 2012
אולפני דיסני אם ג'י אם: 7 בספטמבר 2010
דיסנילנד פריז: 16 במרץ 2016
מתכנן: וולט דיסני אימאג'ינירינג, אינדסטריאל לייט אנד מג'יק
סימולטורים: 4 (דיסנילנד ודיסנילנד טוקיו); 6 (אולפני דיסני אם ג'י אם ודיסנילנד פריז)
מספר מקומות ישיבה: 40
גוף מממן:
דיסנילנד: Energizer ,(1998-1987) M&M's (1998-2006)
דיסנילנד טוקיו: Panasonic (1999-2009)
דיסנילנד פריז: IBM (1992-2002)
אורך הסרט: 4:30
סוג מתקן: סימולטור טיסה עם אודיו אנימטרוניקס.
טריוויה

בדיסנילנד שבקליפורניה, המתקן החליף מתקן קודם בשם "מסע דרך החלל הפנימי" בו המבקרים "הוקטנו" לגודל מיקרוסקופי ונסעו דרך פתית שלג. שריד למתקן הקודם מצוי בסוף הסצנה הראשונה בסרט בה רואים כאחד הגרוטאות בחלל את המיקרוסקופ הענקי מהמתקן הקודם.
בזמן ההמתנה לכניסה למתקן מודיעה מערכת הכריזה כי רכב חלל שמספרו THX-1138, חונה במקום אסור. מספר זה הוא שמו של סרטו הראשון של ג'ורג' לוקאס.
בזמן ההמתנה לכניסה למתקן קוראים במערכת הכריזה ל"מר סאקול ג'רוג'" ("Mr. Egroeg Sacul, Mr. Egroeg Sacul." ) - בהיפוך ג'ורג' לוקאס.
הודעה נוספת במערכת הכריזה קוראת ל"מר טום מורו" ("Mr. Tom Morrow") - המספר במתקן מסע אל המאדים שהיה במבנה זה עד שנת 1992. אותה דמות היא דמות במתקן אינובישונז שנפתח בשנת 1998.
מכל הדלק החללי שהחללית כמעט מתנגשת בו בסוף הסרט נושאת מספר רישוי שהיה בעבר מספר הטלפון של משרדי חברת ההפקה של לוקאס.

הכניסה למתקן בשנת 1996, לפני השיפוץ של 1998 של ארץ המחר.
הכניסה למתקן לאחר שיפוץ ארץ המחר.
סלמאן חמוד פלאח

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1935 חיפה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  12 באוגוסט 2016 (בגיל 81)
 מדינה:  ישראל
 פעילות בולטת:  טיפוח המורשת הדרוזית
 ידוע בשל:  מייסד תנועת הצופים הדרוזים
 השכלה:  ד"ר
 תקופת הפעילות:  1959–2016 (כ־57 שנים)
 תפקיד:  סמנכ"ל משרד החינוך
 בת זוג:  כמיליה
סלמאן חמוד פלאח (בערבית: سلمان حمود فلاح; 16 בפברואר 1935 - 12 באוגוסט 2016) היה איש חינוך, סופר, היסטוריון ומייסד תנועת הצופים הדרוזים בישראל. שימש כממונה על החינוך הדרוזי שנים רבות וכסמנכ"ל משרד החינוך והתרבות. פלאח כתב מעל 80 ספרים בערבית, עברית ואנגלית, בעיקר בתחומי ההיסטוריה והחינוך.
כנער עבר לגור בחיפה, שם סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר הריאלי העברי בשנת 1954.
עם סיום לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים (1963), השלים תואר דוקטור (PhD) באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית (1997).
ד"ר סלמאן חמוד פלאח הטמיע את לימודי המורשת הדרוזית כחלק מתוכנית הלימודים במשרד החינוך ובהשכלה הגבוהה.
ב-2017 הוקם מרכז מורשת דרוזית על שמו בכפר הולדתו כסרא-סמיע.
קורות חיים

אילן היוחסין של משפחת פלאח קושר אותה למשפחת שאהין שבלבנון אשר היגרה לכפר סמיע בשנת 1711. שם המשפחה הוחלף לפלאח ועליה נמנים ארבעה בתי אב: פנדי, יוסף, סעיד ועלי.
פנדי פלאח, סבו של סלמאן היה מחד אוטודידקט, איש משכיל רחב אופקים, ומאידך סוחר שהיטיב להתמודד עם הממשל העות'מאני. בנו חמוד, אביו של סלמאן, היה אף הוא איש דת וספר שנהג להתפרנס מחקלאות, גידולי טבק וגידול עיזים וכבשים. אמו ח'דנה נהגה לסעוד חולים ולתמוך במשפחותיהם. המשפחה מונה ארבעה ילדים: הבכור פארס, סלמאן, פאטמה ותמימה.
סלמאן החל ללמוד בבית הספר היסודי שבכפר השכן פקיעין, והמשיך לימודיו בבית הספר טרה סנטה שבנצרת. בשנת 1953 החל ללמוד בריאלי העברי בחיפה.
ראש עיריית חיפה (1955), אבא חושי התעניין ועקב אחר התלמיד הדרוזי הראשון בריאלי, ובהמשך הציע לו להתמודד על מקום ברשימת מפא"י.
בסיום לימודיו ב-1956, נענה בשלילה להתגייס לשירות חובה ורק כשסיים תואר ראשון גויס למילואים כמרצה והמשיך 19 שנים.
לימים התחתן סלמאן עם כמיליה ולהם שישה ילדים.
חינוך, חברה, השכלה גבוהה ופעילות ציבורית

בשנים 1957–1959 במהלך לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים, עבד כמורה בבית הספר בבית צפאפא.
ב-1959 המשיך פלאח ככתב פרלמנטרי בכנסת בעיתון אל-יום. בהמשך הרחיב פעילותו ככתב קול-ישראל בשפה הערבית.
הוא שימש חבר הנהלת "סובלנות" שפעל למען סובלנות בחברה הישראלית, חבר הנהלת המתנ"סים בישובי הדרוזים וחבר הוועד המנהל בבית הספר המקיף ירכא.
לאחר מלחמת ששת הימים, בשנת 1967 מונה למפקח על החינוך הערבי הארצי ופיתח תוכניות לימודים לבתי ספר בגדה המערבית ומזרח ירושלים, רצועת עזה והגולן.
בשנת 1975 מונה ליו"ר הוועדה לחינוך ותרבות הדרוזים ולמרכז ועדת מנכ"לים לענייני הדרוזים במשרד ראש הממשלה. בתפקיד זה שימש עד יציאתו לגמלאות בשנת 2000. בתפקידו זה, השיג הישג חשוב בהפרידו בין תוכניות הלימוד של החינוך הערבי לבין תוכניות הלימוד במערכת החינוך הדרוזית, ובכך יצר מערכת חינוך עצמאית למגזר הדרוזי.
סלמאן ייסד ב-1954 את תנועת הצופים הדרוזים בעזרתו של אריה כרוך, מייסד תנועת הצופים העבריים. השיח' אמין טריף תמך ביוזמה זו ושבט הצופים הדרוזי הראשון הוקם בכפר סמיע. לאחריו הוקמו עוד שבטים בכפרי הדרוזים. פעילות השבטים שולבה בפעילות ארצית כפריצת דרך תרבותית בקרב הדור הצעיר, בין היתר מתוך שאיפה להרחיב אופקים אל מעבר לכפר ולעדה. ד"ר סלמאן חמוד פלאח היה יו"ר תנועת הצופים הדרוזים עד 1964. ב-1976 נבחר לכהן בתפקיד זה לתקופה בלתי מוגבלת.
אבן הדרך הראשונה במסלול האקדמי הייתה לימודי התואר הראשון באוניברסיטה העברית בירושלים כשסיים ללמוד לימודי המזרח התיכון ב-1959. הוא המשיך לתואר השני בתרבות האסלאם וסיים ב-1963 בעבודת גמר על הדרוזים בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית. ובשנת 1997 העניקה ממשלת ארצות הברית לפלאח מלגה והוא קיבל את התואר PHD מאוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית.
בשנת 1979 לימד מורשת דרוזית במכללת גורדון בחיפה.
בשנת 1986 היה מרצה למשפט מוסלמי ומורשת דרוזית באוניברסיטת חיפה.
בשנת 2006 קיבל את אישור המועצה להשכלה גבוהה ומונה לראש "החוג למורשת דרוזית לתואר ראשון" במכללת גורדון בחיפה.
ד"ר סלמאן חמוד פלאח שימש חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת חיפה.
על פעילותו, הוענקו לפלאח מספר פרסים:
פרס הדו-קיום של ההסתדרות - 1990
אות הנשיא למתנדב - 1998
פרס הסתדרות המורים לחינוך - 1998
פרס העובד המצטיין של ידיעות אחרונות - 1999
פרס יקיר השירות של משרד החינוך - 1999
עיטור יקיר העיר חיפה - 2005
פרסום ספרים ומאמרים

ד"ר סלמאן חמוד פלאח פרסם עשרה מחקרים בנושא חינוך ודרוזים בעברית, ערבית ואנגלית, כמו כן ארבעה ספרים בספרות יפה בערבית. פרסם מאות כתבות בעיתונות בישראל ומחוצה לה. כמו כן פרסם 80 פרסומים מתוכם 43 ספרים, 20 ספרי לימוד לבתי ספר ערבים ודרוזים ותרגום שלושה ספרים מעברית לערבית.
המרכז למורשת הדרוזית בכפר סמיע על שם ד"ר סלמאן פלאח

המרכז מנציח את תרומתו של אבי המשפחה, ד"ר סלמאן חמוד פלאח, שהיה איש רב פעלים, שמצד אחד שמר על ישראליותה של העדה הדרוזית ומהצד שני דאג לטפח את המורשת הדרוזית בעיקר בקרב בני הדור הצעיר של העדה.
מאפייני התצוגה:
במרכז ספרייה עשירה המתמקדת בתולדות המורשת הדרוזית וחדר עיון המאפשר לימוד במקום. ההדרכה במקום כוללת צפייה בסרטון המציג את פעלו של ד"ר סלמאן פלאח בהטמעת המורשת הדרוזית בתוכנית הלימודים.
פעילותו המגוונת מוצגת במרכז המורשת בתמונות, תעודות, פרסים ואותות שקיבל במהלך השנים.
התצוגה במרכז המורשת מתפרשת על פני שני אזורי תצוגה: הראשון בתצוגה המוקדשת לספרות עשירה הקשורה להיסטוריה של המזרח התיכון, מדעי הדתות ומדעי הרוח. כמו כן, מוצגים הפרסים והתעודות על פעלו בתחומים רבים. השני, ארכיון עשיר הכולל תיעוד מסמכים ועיתונות הנוגעים להיסטוריה של הדרוזים בישראל.
שימושי הספרייה: עיון במקום והשאלת ספרים, כמו כן ניתן לרכוש חלק מספריו של המנוח כמו המורשת שלי ותולדות הדרוזים במזרח התיכון.
כמיליה, אלמנתו של ד"ר סלמאן פלאח, מנהלת את המרכז ומדריכה את האורחים המגיעים לביקור.
סיפור חייו של ד"ר סלמאן חמוד פלאח הוא חזון והגשמה של בן העדה הדרוזית בחברה הישראלית שבניה ממלאים תפקידים בכירים בארצנו.
מספריו

ד"ר סלמאן פלאח, תולדות הדרוזים בישראל, משרד ראש הממשלה, ירושלים 1974
ד"ר סלמאן פלאח, ועליזה שנהר סיפורי עם דרוזים, מכון לחקר הפולקלור, האוניברסיטה העברית ירושלים 1978
ד"ר סלמאן פלאח, צילו של קול-קובץ יצירות מחיי הדרוזים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1984
ד"ר סלמאן פלאח, הדרוזים במזרח התיכון, הוצאה לאור של משרד הביטחון,ת"א 2000
ד"ר סלמאן חמוד פלאח, המורשת שלי, הוצאה לאור פרדס, 2015
ראו גם

דרוזים בישראל
הצופים הדרוזים
הערות שוליים

↑  עופר אדרת, הדרוזי שצנזר את ההסתה מספרי הלימוד הערבים, באתר הארץ, 12 בינואר 2017
↑  אגף מורשת > מורשת דרוזית, באתר משרד החינוך
↑  גורי גרוסמן, מורה יהודיה בביה"ס הירושלמי על שם " עבדאלה אבן חוסייך', מעריב, 27 במרץ 1970
↑  תכנית נסיונית ללימוד ההיסטוריה והמורשת הדרוזית, דבר, 26 ביוני 1977
↑  טובה הראל, הצופים הדרוזים בישראל, דבר, 6 בינואר 1961
↑  סטודנט דרוזי זכה בפרס מאגנס, הארץ, 18 במרץ 1959
↑  ה"דוקטור" הדרוזי הראשון, דבר, 2 בספטמבר 1965
↑  שירין פלאח סעב, התקווה לוודאות ב-2021 החזירה אותי לכפר סמיע, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2020
↑  ספר לימוד על המורשת הדרוזית, מעריב, 21 בפברואר 1979
↑  מתתיהו פלד, עיסוי לאגו עדתי, כותרת ראשית, 15 בפברואר 1984
↑  דני רובינשטיין, קיום הלאום וטשטוש האמונה, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260923905171  GND: 1089330197  ISNI: 0000 0001 1880 8612  LCCN: n84148541  NTA: 085920932  VIAF: 107313314   WorldCat (עם VIAF): 107313314 
סלמאן, אביו חמוד ואחיו פארס בכפר סמיע
ד"ר פלאח עם שר החינוך זבולון המר בטקס הענקת מלגות לסטודנטים דרוזים
חמוד, אביו של סלמאן מברכו לקבלת התואר הראשון
סטאר S2000

| --- | --- |

Star S2000
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "Fabryka Samochodów Ciężarowych "Star
 שנות ייצור:  2000–2004
 הרכבה:  פולין פולין
 משקל:  8-12 טון
 מפרט טכני
 מנוע:  112 כ"ס ב-2,400 סל"ד (מנוע דיזל מאן) 155 כ"ס ב-2,400 סל"ד  (מנוע דיזל מאן)   220 כ"ס ב-2,400 סל"ד (מנוע דיזל מאן)
סטאר S2000 (בפולנית: Star S2000) היא סדרת משאיות, כבדות, אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הפולנית "Fabryka Samochodów Ciężarowych "Star בין השנים 2000–2004.
דגמי "סטאר 1142" בשרות הצבא הפולני, ובשרות מכבי אש, הפולני כבאיות.
בקבינה - 2 מקומות ישיבה (כולל נהג).
דגמי "סטאר S2000"

8.117
10.157
12.157
12.227
13.227
14.227
15.227
תמונות

סטאר S2000  דגם "12.157"  כבאית
סטאר S2000  דגם "12.157" כבאית
סטאר S2000   דגם "12.157"  כבאית
סטאר S2000  דגם "12.227"  כבאית
סטאר S2000  דגם "14.227" כבאית
סטאר S2000  דגם "12.225"  - בשרות הצבא הפולני
סטאר S2000 דגם "Star 8-117"
סטאר S2000 דגם "Star 8-117"
סטאר S2000 דגם "Star 8-117"
סטאר S2000 דגם "12.227"
סטאר S2000 דגם "12.227"
סטאר S2000 דגם "12.227"
ראו גם

סטאר 20
סטאר 742
סטאר N52
סטאר 200
סטאר 244
סטאר 1142
סטאר 1466
סטאר 8.125
לקריאה נוספת

סטאר S2000 בסרטים (imcdb.org/vehicle)
הערות שוליים

↑  דגמי משאיות חברת סטארauta-prl.pl/index.php?page=star
↑  סטאר S2000 klasyki.auto-swiat.pl/historia-polskiej-motoryzacji
סיימון בירד

| --- | --- |

בירד בטקס פרסי הבאפט"א, 2010
 לידה:  19 באוגוסט 1984 (בן 40) גילדפורד, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Simon Anthony Bird 
 מדינה:  אנגליה אנגליה, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת,
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  קווינס קולג'  Royal Grammar School, Guildford  בירקבק, אוניברסיטת לונדון 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיימון אנטוני בירד (באנגלית: Simon Antony Bird; נולד ב-19 באוגוסט 1984) הוא שחקן וקומיקאי אנגלי. הוא מוכר בעיקר מתפקידו כוויל מקנזי בסדרה זוכת ה-BAFTA "קרועים" של ערוץ E4 ומתפקידו כאדם גודמן בסדרה הקומית "סעודת שישי" של ערוץ 4 הבריטי.
ביוגרפיה

בירד נולד בגילדפורד שבסארי. הוא השלישי מתוך ארבעה ילדים של גרהם והת'ר בירד.
הוא למד בבית הספר קרנמור בווסט הורסלי, ב-Royal Grammar School שבגילדפורד ולמד ספרות אנגלית בקווינס קולג' באוניברסיטת קיימברידג'. בקיימברידג' היה בירד נשיא המועדון הדרמה "פוטלייטס" (אנ'), להקת התיאטרון של האוניברסיטה.
אחרי שסיים את תואר ה-MA בבירקבק קולג', הקים בירד את להקת הבידור "בית וינדזור" יחד עם ג'ו תומאס (המגלם את סיימון קופר בסדרה "קרועים") ועם ג'וני סוויט. ב-2007 הופיעה הלהקה בפסטיבל אדינבורו, וב-2008 השתתפו במופע בשם "The Meeting". בירד ותומאס השתתפו גם בתוכנית הפודקאסט של רדיו ערוץ 4 "Weekly Show" בשנים 2006 ו-2007.
בירד הופיע גם כסטנדאפיסט והשתתף בתחרות הסטודנטים הלאומית (Chortle's national student comedy awards) בשנים 2005, 2006, 2007 ו-2008. הוא הגיע למקום השני ב-2008, ב-2006 עלה לגמר, וב-2007 נפסל כי הפר את הכללים.
פריצת הדרך של בירד הייתה ב-2008 כשלוהק לקומדיית הנעורים "קרועים" של ערוץ E4 בתפקיד ויל מקנזי, יחד עם ג'ו תומאס. ב-2008 זכה בפרס הקומדיה הבריטית לשחקן החדש הטוב ביותר, וב-2009 זכה בפרס הקומדיה הבריטית לשחקן הטוב ביותר. ב-2008 גם היה מועמד לפרס "Royal Television Society" להופעה הקומית הטובה ביותר, וב-2009 היה מועמד לפרס באפט"א להופעה הטובה ביותר בתוכנית קומית.[
ב-2010 יצר בירד את התוכנית הקומית "The King Is Dead" ששודרה ב-BBC Three, והנחה אותה לצדם של ניק מוחמד וקאטי ויקס.
בירד מופיע בסיטקום "סעודת שישי" שכתב רוברט פופר ובהפקת "Big Talk Productions". הסדרה עוסקת בסעודת ליל שבת שבועית של משפחה יהודית. בירד מגלם את הבן הבכור במשפחה אדם גודמן.
בירד חזר להופיע בתפקיד ויל מקנזי בסרט הקולנוע "קרועים" שיצא לאקרנים ב-17 באוגוסט 2011.
עוד יצר בירד עבור ערוץ 4 את הפיילוט "Chickens". הוא גם כתב וכיכב בסדרה לצדם של ג'וני סוויט וג'ו תומאס. הסדרה עוסקת בשלושה גברים שנשארים באנגליה במהלך מלחמת העולם הראשונה. הסדרה שודרה כחלק מעונת "Comedy Showcase" של ערוץ 4. בסוף 2012 החלו צילומי עונה של 6 פרקים עבור Sky1, ששודרה בקיץ 2013.
ב-2015 החל בירד להשתתף בפרסומות טלוויזיה של חברת Thetrainline.com.
ביוגרפיה > חיים אישיים

על הבחירה המקצועית שלו אמר בירד כי "מעולם לא רציתי להיות שחקן. רציתי להיות קומיקאי. כל האנשים שאני אוהב הם הם עצמם - כמו לארי דייוויד". עוד סיפר שהוריו היו רוצים שישלים את לימודי הדוקטורט שלו. בירד הוא אוהד של מועדון הכדורגל קריסטל פאלאס. ב-2012 נשא לאישה את ליסה אוונס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 |  | The Inbetweeners Movie | ויל מקנזי |  |
| 2013 | מבט של אהבה | The Look of Love | ג'ונתן הודג' |  |
| 2013 |  | The Harry Hill Movie | אד |  |
| 2014 | קרועים 2 | The Inbetweeners 2 | ויל מקנזי |  |
| 2017 | את אני והוא | You, Me and Him | בן מילר |  |
| 2019 |  | Days of the Bagnold Summer |   | במאי |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008–2010 | קרועים | The Inbetweeners | ויל מקנזי | 18 פרקים פרס הקומדיה הבריטית לקומיקאי החדש (2008) פרס הקומדיה הבריטית לשחקן הטוב ביותר (2009) מועמדות לפרס באפט"א להופעה הטובה ביותר בתפקיד קומי |
| 2010 |  | The King is Dead | בתפקיד עצמו | 7 פרקים; גם יוצר וכותב הסדרה |
| 2011 |  | Comedy Showcase | ססיל | בפרק "Chickens" |
| 2011 – | סעודת שישי | Friday Night Dinner | אדם גודמן | 19 פרקים |
| 2013 |  | Chickens | ססיל | 6 פרקים; גם יוצר וכותב הסדרה |
| 2023 |  | Everyone Else Burns | דייוויד לואיס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
הערות שוליים

↑  Barton, Laura (5 באוקטובר 2012). "Mr Bird is not amused - Simon gets serious". London Evening Standard. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Michael Deacon, ‏Interview: Simon Bird and Joe Thomas on The Inbetweeners, The Telegraph, 27 March 2009
↑  Sweet, Jonny. "House of Windsor". נבדק ב-18 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Simon Bird - Revels Chortle Student Comedy Awards 2007
↑  Simon Bird - Chortle Student Comedy Awards 2008 2
↑  The Inbetweeners
↑  PAST WINNERS 2008
↑  Webb, Claire (22 באוגוסט 2013). "Chickens: Inbetweeners Simon Bird and Joe Thomas on playing overgrown schoolboys - again". Radio Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Buckley, James. "Crystal Palace vs Brighton & Hove Albion". www.shortlist.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1262023025  LCCN: no2012022071  VIAF: 232385465   WorldCat (עם VIAF): 232385465
סמל ניו יורק

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  ניו יורק 
 תאריך אימוץ:  1778 
 
סמל מדינת ניו יורק הוא חותם הכולל שלט אצולה בו מופיעות שתי דמויות התומכות במגן – מימין, אלת הצדק שעיניה מכוסות והיא אוחזת בחרב ומאזניים וכך מסמלת חופש בחוק. משמאל אלת החירות האוחזת בידה במטה ובמצנפת פריגית – מצנפת החירות – המסמלת את החופש מבריטניה והניצחון במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
על מגן האבירים מצויר נהר ההדסון ומאחוריו גדות הנהר ושמש. על הנהר מפליגות שתי ספינות המסמלות הן מסחר פנים מדינתי והן מסחר בינלאומי עליהם מתבססת כלכלת המדינה.
מעל המגן מצוי גלובוס בו מוצג חצי הכדור המערבי, ומעליו עיטם לבן-ראש – סמל ארצות הברית.
מתחת המגן כתוב מוטו המדינה: "אקסלסיור" (Excelsior) מקורו במילה הלטינית שמשמעה – "תמיד קדימה".
סמל ניו סאות' ויילס

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  ניו סאות' ויילס 
 תאריך אימוץ:  11 באוקטובר 1906 
 
סמל ניו סאות' ויילס (באנגלית: Coat of Arms of New South Wales) הוא שלט אצולה שבמרכזו צלב ג'ורג' הקדוש צבוע אדום. למגן שני תומכים: אריה המסמל את אנגליה וקנגורו המסמל את אוסטרליה. הסמל הוענק רשמית למדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה על ידי מלך בריטניה אדוארד השביעי בשנת 1906.
מוטו המדינה, בלטינית: Orta recens quam pura nites ("הזורחת החדשה, מה בהירה זריחתך") מופיע בתחתית הסמל.