stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע דייוויס 1928
משחקי פלייאוף > בית אמריקה

בית זה כלל 6 נבחרות, כולל יפן והרפובליקה הסינית. לראש הבית הגיעה נבחרת ארצות הברית שהחזיקה בגביע בשנים 1920-1926.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 16-19 ביולי | רבע הגמר 16-19 ביולי | רבע הגמר 16-19 ביולי |  |  | חצי הגמר 13-15 באוגוסט | חצי הגמר 13-15 באוגוסט | חצי הגמר 13-15 באוגוסט |  |  | משחק הגמר 20-22 באוגוסט | משחק הגמר 20-22 באוגוסט | משחק הגמר 20-22 באוגוסט |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
 : 
|   |  |  הרפובליקה הסינית (1912–1928) הרפובליקה הסינית  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  --- |  |   |   | קנזס סיטי, ארצות הברית, חימר | קנזס סיטי, ארצות הברית, חימר | קנזס סיטי, ארצות הברית, חימר | קנזס סיטי, ארצות הברית, חימר | קנזס סיטי, ארצות הברית, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  הרפובליקה הסינית (1912–1928) הרפובליקה הסינית | 0 |   |  |  |  |  |  |  |
| מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר |   |   |  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  מקסיקו מקסיקו | 0 |   |   |   |   |   |   |   | שיקגו, ארצות הברית, חימר | שיקגו, ארצות הברית, חימר | שיקגו, ארצות הברית, חימר | שיקגו, ארצות הברית, חימר | שיקגו, ארצות הברית, חימר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |  |  |
|   | הוואנה, קובה | הוואנה, קובה | הוואנה, קובה | הוואנה, קובה | הוואנה, קובה |   |   |   |   |   |  |  יפן יפן | 0 |  |  |
|   |  |  יפן יפן | 3 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  קובה קובה | 0 |   |   | מונטריאול, קנדה, דשא | מונטריאול, קנדה, דשא | מונטריאול, קנדה, דשא | מונטריאול, קנדה, דשא | מונטריאול, קנדה, דשא |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  יפן יפן | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |  |  קנדה (1921-1957) קנדה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  קנדה (1921-1957) קנדה |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  --- |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > בית אירופה

הבית כלל 26 קבוצות, כולל אוסטרליה, הפיליפינים, דרום אפריקה, ניו זילנד והודו הבריטית. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 7-11 ביוני | רבע הגמר 7-11 ביוני | רבע הגמר 7-11 ביוני |  |  | חצי הגמר 20-24 ביוני | חצי הגמר 20-24 ביוני | חצי הגמר 20-24 ביוני |  |  | משחק הגמר 13-15 ביולי | משחק הגמר 13-15 ביולי | משחק הגמר 13-15 ביולי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | טורינו, איטליה, חימר | טורינו, איטליה, חימר | טורינו, איטליה, חימר | טורינו, איטליה, חימר | טורינו, איטליה, חימר |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  איטליה (1861–1946) איטליה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  הודו הבריטית הודו הבריטית | 1 |   |   | פליקסטו, בריטניה, דשא | פליקסטו, בריטניה, דשא | פליקסטו, בריטניה, דשא | פליקסטו, בריטניה, דשא | פליקסטו, בריטניה, דשא |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  איטליה (1861–1946) איטליה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
| ברמינגהאם, בריטניה, דשא | ברמינגהאם, בריטניה, דשא | ברמינגהאם, בריטניה, דשא | ברמינגהאם, בריטניה, דשא |   |   |  |  בריטניה בריטניה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  בריטניה בריטניה | 4 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  גרמניה גרמניה | 1 |   |   |   |   |   |   |   | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  איטליה (1861–1946) איטליה | 3 |  |  |
|   | האג, הולנד, חימר | האג, הולנד, חימר | האג, הולנד, חימר | האג, הולנד, חימר | האג, הולנד, חימר |   |   |   |   |   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 2 |  |  |
|   |  |  אוסטריה אוסטריה | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  הולנד הולנד | 3 |   |   | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  הולנד הולנד | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה ((נ"ט) |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ניו זילנד ניו זילנד |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > משחק בין מנצחי הבתים

המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בפריז, צרפת, במהלך 22-20 ביולי 1928. נבחרת ארצות הברית ניצחה את איטליה עם התוצאה 1:4.
משחק על התואר

| צרפת   צרפת   4 | צרפת   צרפת   4 | פריז, צרפת   29-27 ביולי 1928  חימר | פריז, צרפת   29-27 ביולי 1928  חימר | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | צרפת | רנה לקוסט |  | 6 | 4 | 4 | 6 | 3 |
| 1 | ארצות הברית | ביל טילדן |  | 1 | 6 | 6 | 2 | 6 |
| 2 | צרפת | אנרי קושה |  | 5 | 9 | 6 | 6 |  |
| 2 | ארצות הברית | ג'ון הנסי |  | 7 | 7 | 3 | 0 |  |
| 3 | צרפת | ז'אן בורוטרה/ז'אק בריניון |  | 6 | 6 | 7 | 4 | 6 |
| 3 | ארצות הברית | פרנק הנטר/ביל טילדן |  | 4 | 8 | 5 | 6 | 2 |
| 4 | צרפת | אנרי קושה |  | 9 | 8 | 6 |  |  |
| 4 | ארצות הברית | ביל טילדן |  | 7 | 6 | 4 |  |  |
| 5 | צרפת | רנה לקוסט |  | 4 | 6 | 7 | 6 |  |
| 5 | ארצות הברית | ג'ון הנסי |  | 6 | 1 | 5 |  |  |
גביע דייוויס 1927

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  29 באפריל 1927 – 10 בספטמבר 1927 (135 ימים) 
 מספר תחרות:  22 
 מדינות משתתפות:  25
 עיר מארחת:  פילדלפיה (משחק על התואר)
 זוכה:  צרפת (1)
 → גביע דייוויס 1926 גביע דייוויס 1928 ← 
 
אתגר הטניס הבינלאומי 1927 (באנגלית: 1927 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-22 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בארצות הברית. לתחרות נרשמו 25 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו-"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה נבחרת צרפת ניצחה את נבחרת יפן.
המשחק על התואר נערך ב-8-10 בספטמבר 1927 בפילדלפיה, ארצות הברית. נבחרת צרפת התמודדה על התואר נגד נבחרת ארצות הברית וניצחה  בתוצאה 2:3.
משחקי פלייאוף > בית אמריקה

בית זה כלל 4 נבחרות, כולל יפן. מנצחת הבית בשנים האחרונות נבחרת אוסטרליה לא השתתפה בתחרות בפעם השנייה ברציפות. לראש הבית הגיעה נבחרת יפן.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | סנט לואיס, ארצות הברית, דשא | סנט לואיס, ארצות הברית, דשא |  |  |  |  |
|  |  יפן יפן | 4 |   |  |  |  |
|  |  מקסיקו מקסיקו | 1 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | מונטריאול, קנדה, דשא | מונטריאול, קנדה, דשא |
|  |  |  |   |  |  יפן יפן | 3 |
|  |  |  |   |   |  קנדה (1921-1957) קנדה | 2 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | טורונטו, קנדה, חימר | טורונטו, קנדה, חימר |   |   |  |  |
|  |  קנדה (1921-1957) קנדה | 3 |   |   |  |  |
|  |  קובה קובה | 2 |   |   |  |  |
משחקי פלייאוף > בית אירופה

הבית כלל 21 קבוצות, כולל דרום אפריקה והודו הבריטית. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 9-13 ביוני | רבע הגמר 9-13 ביוני | רבע הגמר 9-13 ביוני |  |  | חצי הגמר 8-11 ביולי | חצי הגמר 8-11 ביולי | חצי הגמר 8-11 ביולי |  |  | משחק הגמר 21-22 ביולי | משחק הגמר 21-22 ביולי | משחק הגמר 21-22 ביולי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  איטליה (1861–1946) איטליה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צרפת צרפת | 3 |   |   | איסטבורן, בריטניה, דשא | איסטבורן, בריטניה, דשא | איסטבורן, בריטניה, דשא | איסטבורן, בריטניה, דשא | איסטבורן, בריטניה, דשא |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  צרפת צרפת | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
| ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר |   |   |  |  דרום אפריקה (1910–1928) דרום אפריקה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  גרמניה גרמניה | 1 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  דרום אפריקה (1910–1928) דרום אפריקה | 4 |   |   |   |   |   |   |   | קופנהגן, דנמרק, חימר | קופנהגן, דנמרק, חימר | קופנהגן, דנמרק, חימר | קופנהגן, דנמרק, חימר | קופנהגן, דנמרק, חימר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  צרפת צרפת | 3 |  |  |
|   | קופנהגן, דנמרק | קופנהגן, דנמרק | קופנהגן, דנמרק | קופנהגן, דנמרק | קופנהגן, דנמרק |   |   |   |   |   |  |  דנמרק דנמרק | 2 |  |  |
|   |  |  דנמרק דנמרק | 5 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  הודו הבריטית הודו הבריטית | 0 |   |   | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  דנמרק דנמרק | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
| פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר |   |   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  בלגיה בלגיה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > משחק בין מנצחי הבתים

המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בבוסטון, ארצות הברית במהלך 25-27 באוגוסט 1927. נבחרת יפן הפסידה לצרפת עם התוצאה 3:0. בכך הצרפתים התקדמו למשחק נגד מחזיקת הגביע בפעם השלישית ברציפות.
משחק הגמר

| ארצות הברית   ארצות הברית   2 | ארצות הברית   ארצות הברית   2 | פילדלפיה, ארצות הברית   10-8 בספטמבר 1927  דשא | פילדלפיה, ארצות הברית   10-8 בספטמבר 1927  דשא | צרפת   צרפת   3 | צרפת   צרפת   3 | צרפת   צרפת   3 | צרפת   צרפת   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ארצות הברית | ביל ג'ונסטון | 3 | 2 | 2 |  |  |
| 1 | צרפת | רנה לקוסט | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | ארצות הברית | ביל טילדן | 6 | 2 | 6 | 8 |  |
| 2 | צרפת | אנרי קושה | 4 | 6 | 2 | 6 |  |
| 3 | ארצות הברית | פרנק הנטר/ביל טילדן | 3 | 6 | 6 | 4 | 6 |
| 3 | צרפת | ז'אן בורוטרה /ז'אק בריניון | 6 | 3 | 3 | 6 | 0 |
| 4 | ארצות הברית | ביל טילדן | 3 | 6 | 3 | 2 |  |
| 4 | צרפת | רנה לקוסט | 6 | 4 | 6 | 6 |  |
| 5 | ארצות הברית | ביל ג'ונסטון | 4 | 6 | 2 | 4 |  |
| 5 | צרפת | אנרי קושה | 6 | 4 | 6 | 6 |  |
גטאות בפולין הכבושה

ילד שוכב ברחוב בגטו ורשה, מאי 1941. תצלום של יחידת התעמולה של הוורמאכט 689, כיום בארכיון הפדרלי הגרמני
גטאות יהודים בפולין הכבושה בידי גרמניה הוקמו במהלך מלחמת העולם השנייה במאות מוקדים ברחבי פולין הכבושה. מרבית הגטאות נוצרו על ידי גרמניה הנאצית בין אוקטובר 1939 ליולי 1942 במטרה לרכז, לבודד ולהפריד את האוכלוסייה היהודית בפולין, שמנתה כ-3.3 מיליון נפש, לצורך רדיפה, טרור וניצול כוח העבודה, וכן לשם השמדה על ידי הרעבה ועבודה. בעיירות קטנות יותר שימשו לעיתים קרובות גטאות בתור נקודות ריכוז לשם גירוש לעבודת כפייה וגירוש המוני, ואילו במרכזים העירוניים היו הגטאות מוקפים בחומה או בגדר, איי הסגר דמויי כלא, שתוארו על ידי מספר היסטוריונים כמכשירי "רצח איטי ופאסיבי", זרועי גופות ברחובות.
ברוב המקרים, הגטאות הגדולים לא שכנו בשטחיהן של שכונות יהודיות מסורתיות. הם הוקמו באזורים פולניים בעיר, וכדי לשכן בהם יהודים היה צורך להעביר לא-יהודים למקום אחר בעיר. קהילות יהודיות קטנות יותר עם אוכלוסיות מתחת ל-500 חוסלו בגירוש למחנות השמדה עם תחילת פעולתם של אלה, בסוף 1941.
השואה

חיסול הגטאות ברחבי פולין הכבושה היה קשור קשר הדוק לבניית מחנות מוות חשאיים - מתקני השמדה המוניים בהיקף תעשייתי - שנבנו החל מסוף 1941 (חלמנו) למטרת רצח המוני. תוכנית ההשמדה הנאצית הסתייעה במערך הרכבות שאפשר לאס אס להסיע את הקורבנות אל יעדי ההשמדה ובמקביל, לשקר לקורבנותיהם באמירה שהעברת האוכלוסיות ההמונית מיועדת לשם "יישוב מחדש" באזורים בהם יעבדו היהודים למען משק המלחמה הגרמני, תוך קביעה שקרית שבתום המלחמה ובהיפסק הצורך הזמני בהעסקת היהודים, יוחזרו אלה לבתיהם. יהודים נשלחו להשמדתם ברכבות ממאות גטאות בערים הכבושות בפולין. הגדולים שבגטאות אלה היו ורשה, לובלין, קרקוב, ביאליסטוק ולודז' - הגטו האחרון בפולין שרוקן מיושביו באוגוסט 1944. בחלק מהגטאות הגדולים היו ניסיונות התנגדות חמושה, כגון מרד גטו ורשה, מרד גטו ביאליסטוק, מרד בנדין ומרד גטו לחווא, אבל ההתנגדות נכשלה עקב עדיפותו של הכוח הצבאי הגרמני והיהודים נרצחו או גורשו למחנות ההשמדה.עד שחרור מזרח אירופה בידי הצבא האדום, חוסלו כל הגטאות בפולין. רק כ-50,000–120,000 מיהודי פולין שרדו את השואה על אדמת פולין, חלקם בעזרת פולנים חסידי אומות העולם.
הגרמנים הקימו לפחות 1000 גטאות באזורים הכבושים בפולין וברית המועצות." הגטאות בגבולות פולין שלפני המלחמה והמלחמה הם אלה שתושביהם היו בני אזרחות פולנית לפני הפלישה, או שהיו להם קשרים היסטוריים חזקים עם פולין. היו גטאות שהתקיימו חודשים ספורים בלבד, ואף פחות מכך. לעיתים - בעיקר במזרח פולין, שנכבשה לאחר יוני 1941 כחלק מפלישת גרמניה לברית המועצות ב"מבצע ברברוסה" - הוקמו גטאות לשם ריכוז יהודים לאחר גל רצח המוני שבו חוסל חלק משמעותי, או אף עיקרי, מיהודי העיר. במקרים אלה התקיים לעיתים הגטו מספר חודשים, או אף חודש אחד בלבד, לפני שחוסלו יהודיו והעיר הוכרזה "ריקה מיהודים".
גטאות קבועים נוצרו רק בערים גדולות או ביישובים עם מסילות ברזל, מכיוון שהיה צורך לספק לגטאות מזון רב (שתמורתו שולמה על ידי היהודים עצמם), מה שלא מנע מחסור ורעב עד מוות ברוב הגטאות. ב-1940 ו-1941 מרבית הגטאות היו חתומים בפני העולם החיצון על ידי חומה או גדר תיל, וכל יהודי שנמצא מחוץ להם עלול היה להיירות. גטו ורשה היה הגטו הגדול ביותר. למעלה מ-400,000 יהודים נדחסו לאזור של 3.4 קמ"ר, ובו היו 7.2 אנשים בחדר בממוצע. גטו לודז' היה השני בגודלו, ועם הקמתו נכלאו בו כ-160,000 אסירים (בסך הכל עברו בו למעלה מ-200,000). במסמכיהם כינו הנאצים את הגטאות Jüdischer Wohnbezirk או Wohngebiet der Juden, כלומר "רובע יהודי". בסוף 1941, רוב יהודי פולין היו בגטאות, אף על פי שהגרמנים ידעו שהמערכת אינה בת קיימא; לרוב האסירים לא היה סיכוי להתקיים מעבודה. מכאן עברו הגרמנים לשילוב של רצח המוני בבורות ירי עם המתה בתאי גזים במחנות השמדה. בוועידת ואנזה ב-20 בינואר 1942 ליד ברלין, נקבעו דרכי ההוצאה לפועל של "הפתרון הסופי" - העברת יושבי הגטאות למחנות ההשמדה, תהליך שהחל עוד לפני ועידת ואנזה.
לאחר השואה

רוב תושבי הגטאות - כ-90% מהם - נרצחו במבצע ריינהרד. רובם היו בעלי אזרחות פולנית לפני הפלישה הנאצית-סובייטית לפולין. אזרחות זו אפשרה ליותר מ-150,000 ניצולי שואה שנרשמו בוועד המרכזי של יהודי פולין לנצל את הסכמי ההשבה (אנ') בין פולין וברית המועצות כדי להגר באופן חוקי למערב וכך לעזור להקים את מדינת ישראל המתהווה. פולין הייתה המדינה היחידה בגוש המזרחי שהתירה עלייה יהודית חופשית ללא אשרות או אישורי יציאה עם סיום מלחמת העולם השנייה. לעומת זאת, סטלין החזיר בכוח את יהודי ברית המועצות לברית המועצות יחד עם כל האזרחים הסובייטים, כפי שהוסכם בוועידת יאלטה.
ראו גם

האנציקלופדיה של הגטאות
הערות שוליים

1 2  מייקל ברנבאום, The World Must Know, מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, 2006, p. 114.
↑  "The War Against The Jews". The Holocaust Chronicle, 2009. Chicago, Illinois. Accessed June 21, 2011.
↑  Wojciech Roszkowski, Historia Polski 1914–1997 (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine), Warsaw 1998. PDF file, 46.0 MB (available with purchase). Chomikuj.pl, 2013.
↑  Dwork, Deborah and Robert Jan Van Pelt,The Construction of Crematoria at Auschwitz, W.W. Norton & Co., 1996.
↑  Jewish Virtual Library, Łódź. Overview of the Litzmannstadt Ghetto's history. Accessed June 27, 2011.
↑  Kraków Ghetto including photographs (אורכב 03.12.2019 בארכיון Wayback Machine), at www.krakow-poland.com.
↑  Edward Victor, "Ghettos and Other Jewish Communities." (אורכב 09.10.2019 בארכיון Wayback Machine) Judaica Philatelic. Accessed June 20, 2011.
↑  Richard C. Lukas, Out of the Inferno: Poles Remember the Holocaust, University Press of Kentucky 1989 - 201 pages. Page 13; also in Richard C. Lukas, The Forgotten Holocaust: The Poles Under German Occupation, 1939-1944, University Press of Kentucky, 1986, Google Print, p.13.
↑  Gunnar S. Paulsson, "The Rescue of Jews by Non-Jews in Nazi-Occupied Poland," Journal of Holocaust Education, Vol.7, Nos.1&2, 1998, pp.19–44. Published by Frank Cass, London.
↑  "Types of Ghettos". United States Holocaust Memorial Museum, Washington, D.C.
↑  Warsaw Ghetto, מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה (USHMM), וושינגטון הבירה
↑  Ghettos, מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה
↑  François Furet, Unanswered Questions: Nazi Germany and the Genocide of the Jews. Schocken Books (1989), p. 182;
↑  Philipp Ther; Ana Siljak (2001). Redrawing nations: ethnic cleansing in East-Central Europe, 1944–1948. Rowman & Littlefield. p. 138. ISBN 978-0-7425-1094-4. נבדק ב-11 במאי 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Devorah Hakohen, Immigrants in turmoil: mass immigration to Israel and its repercussions... Syracuse University Press, 2003 – 325 pages. Page 70. ISBN 0-8156-2969-9
חיסול חלקי של גטו ביאליסטוק, 15 עד 30 באוגוסט 1943.
נשים וילדים יהודים שרוכזו לקראת גירושם למחנה המוות במהלך מרד גטו ורשה
גבעת דרונג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  62°34′37″S 61°10′18″W﻿ / ﻿62.5769°S 61.1717°W﻿ / -62.5769; -61.1717
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהגבעת דרונג(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהגבעת דרונג
 
מפה טופוגרפית של חצי האי ביירז בה מוצגים הגבולות (קיבקוב אדום) של האזור האנטארקטי המוגן במיוחד - מספר 126.
מפה טופוגרפית של האיים ליווינגסטון, גריניץ', רוברט, סנואו וסמית'.
גבעת דרונג (באנגלית: Drong Hill ; בבולגרית: хълм Дронг) היא גבעה סלעית בעלת פסגה כפולה, בקצה הצפון-מערבי של רמת דוספיי, בחצי האי ביירז באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
גובהה של פסגת גבעת דרונג 179 מטרים מעל פני הים.
גבעת דרונג ממוקמת 550 מטרים מזרחית - דרומית-מזרחית לנקודת אסקס.
גבעת דרונג ממוקמת 1.52 קילומטרים ממערב לנקודת ווייטה.
גבעת דרונג ממוקמת 600 מטרים צפונית-מזרחית מנקודת קאדז'אלי.
היסטוריה > מיפוי הנקודה

הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1992, ולאחר מכן, על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

הגבעה נקראת על שם השליט הבולגרי דרונג (שלט במאה ה -6).
אזור אנטארקטי מוגן במיוחד

הגבעה היא חלק מהאזור האנטארקטי המוגן במיוחד (אזור מספר 126 - חצי האי ביירז).
גבעת האיריסים השחורים

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  יצחק נוי 
 שפת המקור:  עברית 
 הוצאה
 הוצאה:  כתר הוצאה לאור 
 תאריך הוצאה:  1984 
 מספר עמודים:  246 
 
גבעת האיריסים השחורים הוא ספר מאת יצחק נוי, שיצא לאור בשנת 1984 בהוצאת כתר. הספר עוסק במפגש שבין נערות ונערים בשנים שלאחר הקמת המדינה עם תושבי המעברה שהוקמה בגבעה ששכנה שמול ביתם.
הסיפור הוצג לראשונה בתוכניות הילדים של "קול ישראל" ורק לאחר מכן עלה אל הכתב.
עלילת הספר

העלילה מתרחשת במושב נטעים שליד ראשון לציון. בתקופה המדוברת נבנתה מעברה על גבעה ששימשה מקום מפגש לנערים. הדחפורים שעולים על הגבעה, בה צמחו עד אז איריסים שחורים, כביכול מוחקים באחת את ילדותו של גיבור הספר, יפתח.
יפתח הוא נער כבן 14, שנושא על כתפיו אחריות בוגרת. במבעים קטנים ושקטים, בהדרגה ונגד הזרם, הוא מצליח להיות גשר בין אנשי המעברה שסבלו מיחס מחפיר מהשכנים, לבין אנשי המושב, שבתקופה זאת של ימי הצנע, היו בראש הסולם החברתי. יפתח מתאהב בסוזי, נערה נבונה מהמעברה, אשר שבתה אותו ביושרה, חוכמתה ויופייה. סוזי ויפתח כאחד הם טיפוסים של מנהיגים, ואהבתם משמשת מופת לגיבורי הסיפור ולקוראיו.
על הספר

"גבעת האיריסים השחורים הוא סיפור אהבתם המיוסרת של יפתח נוילנד, הנער מן המושב, וסוזי אזולאי, הנערה מן המעברה הסמוכה. הסיפור מתרחש בשנותיה הראשונות של המדינה - שנות העלייה ההמונית. עלילותיהם של ילדי המושב ושל ילדי המעברה, וכמובן, המושב ואנשיו, משמשים רקע לאהבתם של סוזי ויפתח. שני האוהבים הצעירים, המסמלים את מפגש התרבויות הגורלי בישראל הצעירה, הם קורבנותיה של תקופה רבת-תלאות, שהמבוכה והניכור שולטים בה".
הספר מתאר פן אחד בכור ההיתוך של מדינת ישראל, שקלטה בשנותיה הראשונות עלייה המונית ממקומות שונים בעולם, המורכבת מאנשים שהגיעו מארצות שונות, בעלי תרבות ומנהגים שונים, כדי להיקלט כאזרחים במדינה. המחבר אינו חושש לחשוף את פניה הפחות יפים של המדינה, שכוללים מדי פעם שתלטנות, ניצול ואי קבלת האחר.
זקי אלקסלסי, העולה החדש, התבונן בשמשון נוילנד בקדרות. 'זה לא יפה, אדון שמשון', אמר בצער והיטיב את צווארון מעילו המרופט. 'אנחנו במרוקו חיינו חיים טובים מאוד, ואז באו השליחים של הסוכנות ואמרו: 'יש מדינה יהודים, ארץ ישראל, הכל יהודים, הכל טוב, תבואו'. ואנחנו באנו פה ארצה וראינו – באמת התורה – הכל יהודים: אבל זה יהודים אשכנזים וזה טוב, טוב מאוד, וזה יהודים מרוקו-תוניס, זה לא טוב. זה עולים חדש. זה מלוכלך'.
הערות שוליים

↑  יצחק נוי, גבעת האיריסים השחורים, כתר, 1984
גבעות קומס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  גאדלב ס. קומס 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  ההרים הטראנס-אנטארקטיים 
 קואורדינטות:  76°47′00″S 160°00′00″E﻿ / ﻿76.7833°S 160°E﻿ / -76.7833; 160
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות קומס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות קומס
 
גבעות קומס או גבעות קואומס (באנגלית: Coombs Hills) הן אזור גבעות ועמקים מבותר בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גבעות קומס, ברובן, אינן מכוסות שלג.
הגבעות ממוקמות בין קרחון אודל לבין קרחון קיימברידג'.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הגבעות

הגבעות התגלו בשנת 1957 על ידי משלחת הסקר הניו זילנדית הצפונית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חצתה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
היסטוריה > מקור השם

שמן של הגבעות ניתן להן על ידי משלחת הסקר הניו זילנדית.
הגבעות נקראות של שמו של די. אס. קומס (D.S. Coombs), פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת אוטאגו, שנמצאת בעיר דנידין, שבניו זילנד. קומבס סייע למשלחת בהשגת ציוד פטרולוגי שהיה חיוני לפעילות המדעית של המשלחת.
גבעת אדינבורו

| --- | --- |

גבעת אדינבורו, מבט מנונאטאק לוזן, בשמאל התמונה נקודת אינוט. סלע זלאטוגראד בחזית התמונה והאי גריניץ' ברקע.
 מידע כללי
 גובה:  120 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  62°32′33″S 60°01′01″W﻿ / ﻿62.5425°S 60.0169°W﻿ / -62.5425; -60.0169
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהגבעת אדינבורו(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהגבעת אדינבורו(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת אדינבורו(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת אדינבורו
 
מפה טופוגרפית של האי ליווינגסטון והאי סמית'.
גבעת אדינבורו (באנגלית: Edinburgh Hill) היא לשון יבשה, שאורכה 650 מטרים, היוצאת מהחוף המזרחי של חצי האי וארנה, באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה יוצאת למצר מקפארליין .
בקצה לשון היבשה מצויי גבעה סלעית בולטת שגובהה 180 מטרים מעל פני הים.
לשון היבשה מהווה את הצד הצפון-מערבי של פתחו מפרץ מון.
גבעת אדינבורו ממוקמת 13.15 קילומטרים צפונית מערבית לנקודת רנייר;
גבעת אדינבורו ממוקמת 5.72 קילומטרים מזרחית לפסגת מיזיה;
גבעת אדינבורו ממוקמת 2 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית מנקודת אינוט;
ו-7 קילומטרים דרומית - מערבית לנקודת יוקוב שבאי גריניץ'.
היסטוריה > גילוי לשון היבשה

לשון היבשה התגלתה ומופתה לראשונה (באופן גס) בראשית המאה ה-19, על ידי ציידי כלבי ים.
לשון היבשה מופתה באופן מדויק על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968, ולאחר מכן על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1991, ועל ידי סוקרים בולגרים בשנת 2005 ובשנת 2009.