stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בג"ץ מונה ג'בארין נגד שר החינוך
פסק הדין > העובדות שבבסיס ההכרעה בפסק הדין

העותרת היא מונה ג'בארין, נערה דתית-מוסלמית אשר נבחנה והתקבלה לבית הספר התיכון סן-ג'וזף, אשר בבעלות הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית. העותרת גדלה במשפחה דתית בזמן ההתעוררות האיסלאמית. בהגיעה לבית הספר ומטפחת ראש לראשונה, נודע לה כי נוהלי המקום אוסרים על כיסוי הראש המוסלמי (חיג'אב) ובנוסף לכך נתגלו קשיים נוספים שנסובו סביב מחלוקת דתית (העותרת דרשה ללבוש מכנסי "טרנינג" לשיעורי הספורט, בניגוד לתלבושת האחידה וכן ביקשה הפרדה מגדרית בשיעורי שחיה). לאחר שניסיונות גישור עלו בתוהו, פנתה ג'בארין לבית המשפט בבקשה ששר החינוך והמנהל הכללי של משרד החינוך יורו למנהל בית הספר לקבלה לבית הספר ללא תנאים בדבר כיסוי ראשה ויתר דרישותיה האמורות.
פסק הדין > השאלה המשפטית

השאלה המשפטית במרכזו של פסק הדין היא האיזון הראוי בין חופש הדת של הפרט לבין זכותה של עדה דתית לקיים בית ספר משלה בעל אופי וערכים ייחודיים לה.
פקודת החינוך (נוסח חדש), תשל"ח–1978 מגדירה "בית ספר של עדה" כבית ספר שבעליו הם עדה שנתארגנה על פי פקודת העדות הדתיות. כאמור, בית הספר שבמקרה דנן הוא בבעלותה של העדה היוונית-קתולית-מלכיתית. פקודת החינוך היא אם כן היא המסגרת הנורמטיבית שחלה על מדיניות בית הספר. בית הספר נהנה מכוח הפקודה מאוטונומיה רחבה באשר לתוכנית הלימודים, לאופי בית הספר ולניהול הפנימי שלו. כחלק מאוטונומיה זו, יש לו חופש פעולה והחלטה רחבים לבית הספר לפי הצרכים הייחודיים של הקהילה.
מנגד, לעותרת שמור חופש המצפון והדת. כל אדם בישראל נהנה מחופש זה כחלק מהיותה של ישראל מדינה דמוקרטית. בית המשפט לא מקל ראש בזכות זו, ואף מגדיל ומציין שורת פסקי דין אשר מעגנים את הזכות הזו כזכות יסודית שנגזרת מאופי המדינה. אף על פי כן, חופש הדת, ככל חירות, איננו מוחלט.
פסק הדין > ההכרעה המשפטית

בית המשפט קבע שכאשר בית הספר מסרב לקבל תלמידים שאינם בני העדה הוא לא מפר את עקרון השוויון, שכן יחס שונה לאנשים שונים לא מהווה פגיעה כאמור. על מנת לקבוע אם בית הספר מפר את חופש הדת של תלמידיו בקביעת תלבושת והתנהגות אחידה, בית המשפט בחן את הטעם בבסיס הדרישה של בית הספר. הוא קבע שכי אילו היה מדובר אך ורק בערך של אחדות, הרי שערך זה אינו חזק מספיק כדי לגבור על חופש הדת של הפרט. אך בית המשפט קובע שהדרישה מבוססת על שיקולים חינוכיים שקשורים לצביון של בית הספר כבית ספרה של העדה. משכך, דרישת האחידות משרתת את ערך הפלורליזם הדתי והעדתי בכך שהיא מאפשרת קיום מערכת חיים משותפת בבית הספר. בית המשפט הוסיף שפגיעה באחידות זו הייתה מביאה עימה גם פגיעה באופי הייחודי של בית הספר כמוסד בעל עמדה דתית ששולטת בו.
לאור מסקנות אלה בית המשפט הוסיף כי לו המקרה היה נדון בבית ספר רשמי, היה ראוי להיענות לבקשת העותרת, שכן אז היה מדובר במסגרת ממלכתית. השופט גולדברג, שמסכים עם תוצאת פסק הדין, חולק על חלק ספציפי זה. לדידו, גם בבית ספר ממלכתי-דתי אשר מבוסס, בין היתר, על סובלנות, אין מקום לחופש ביטוי של התלמיד על פני המסגרת החינוכית שבה הוא לומד. לדוגמה, לא ייתכן שתלמיד שלומד בבית ספר בזרם הממלכתי-דתי (היהודי) יבקש להגיע לבית הספר מבלי לחבוש כיפה. כיוון שזה לא היה מוקד פסק הדין, השופט גולדברג לא הרחיב מעבר לכך.
בעקבות פסק הדין

עתירות בדבר איסור עטית חיג'אב המשיכו להגיע לפתחו של בית המשפט. כך לדוגמה, בשנת 2010 עתרה לבית הדין לעבודה מורה מוסלמית, בבקשה להורות לבית הספר בו עבדה להמשיך את העסקתה אף על פי שהחלה להגיע כשכיסוי ראש על ראשה. העותרת הייתה מורה בבית ספר פרטי נוצרי-קתולי, שהוא מוסד מוכר שאינו רשמי, בזהה לבית הספר סן-ג'וזף. גם במקרה זה טענה העותרת לזכותה לחופש דת ופולחן, וכן לחופש הביטוי. גם טענת המשיבים זהה למשיבים שבעניין סן-ג'וזף. בין היתר נטען כי לא מדובר בהפליה על רקע דת, וזאת לאור המדיניות והערכים של בית הספר הנוצרי-קתולי והרצון לשמור על אופיו המיוחד. בית המשפט נסתמך על פסק הדין בעניין ג'בארין, חרף העובדה שהפעם מדובר במורה, ולא בתלמידה. גם כאן נקבע כי בהיותו של בית הספר מוסד פרטי בבעלות עדה דתית מוכרת, שמורה לו הזכות לקבוע קוד לבוש שיחזק את הפלורליזם שבו, מתוך המטרה שלא יובדלו נוצרים ומוסלמים בבית הספר. עם זאת, לאחר ערעור על פסק הדין הוחלט כי הוא לא יהווה תקדים, התביעה תימחק ובמקומה יינתנו פיצוים מוגדלים למורה שעזבה את מקום עבודתה.
מחאות נוספות נשמעו בדבר החלטות זהות מצד בתי ספר פרטיים נוספים. בשנת 2014 אסר בית ספר קתולי-גרמני על תלמידה להיכנס לטקס סיום הלימודים משום שחבשה חיג'אב. בית הספר אף הסיר את שמה את התלמידה מרשימת התלמידים שסיימו את הלימודים. בנוסף, בית ספר האחיות רוזרי, ששייך למסדר נזירות קתולי, הוסיף לתקנונו איסור על שימוש בפריט לבוש המזוהה דתית או פוליטית. החלטה זו הביאה למחאה מצד הורי התלמידים ואף הסלימה את המתיחות בין הקהילה הנוצרית לקהילה מוסלמית בירושלים.
על פסק הדין נמתחה ביקורת בספרות המשפטית. פרופ' גילה שטופלר טוענת כי מדינת ישראל מטבעה אינה נייטרלית מבחינה דתית. בית הספר סן-ג'וזף הוא חלק ממערכת החינוך הערבית. לכן, ונוכח העובדה שהמרחב הציבורי בישראל בין כה וכה מקפיד על תחימת גבולות בין הקהילות, ייתכן שמה שהביא את בית הספר סן-ג'וזף מלכתחילה לדרוש נייטרליות עדתית הוא הכוונה ליצירת מרחב ערבי עצמאי וזהות ערבית אחידה. אם כך, הנימוק של בית המשפט להצדקת המגבלה בכך שמדובר בבית ספר ייחודי לעדה הדתית, איננו משכנע.
ראו גם

חופש דת
כפייה אנטי-דתית
איסור הצגת סמלים דתיים בבתי הספר בצרפת
לקריאה נוספת

ברק מדינה, דיני זכויות האדם בישראל, הוצאת נבו, 2017, הפרק "חופש הדת", עמ' 673–749.
דפנה ברק-ארז, תקדימיוֹת - נשים קובעות תקדים במשפט הישראלי, כנרת, זמורה, דביר, 2024, הפרק "מונה כ'בארין מסרבת לתלבושת אחידה", עמ' 144–145.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 4298/93 מונה ג'בארין נ' שר החינוך, מח(5) 199 (1994)
↑  כדברי השופט כהן בבג"ץ 262/62 ישראל פרץ, מאיר לוין ודינה פרידן נ' יושב ראש, חברי המועצה המקומית ותושבי כפר-שמריהו, טו 2101 (1962) עמוד 2017; דברי השופט לנדוי בע"פ 112/50 גד בן יצחק יוסיפוף נ' היועץ המשפטי לממשלת ישראל, ה-481 (1951) בעמ' 486 ועוד
↑  יאיר אטינגר, במקום חיג'אב, האחיות המוסלמיות יחבשו כובע ניתוחים ירוק, באתר הארץ, 4 באפריל 2004
↑  ס"ע (אזורי י-ם) 9022-06-10 נאדרה נמרי - בית ספר שמידט לבנות (נבו 23.08.2010)
↑   ניר חסון, המאבק על החיג'אב מעורר מתח בירושלים, באתר הארץ, 20 ביוני 2014
↑  גילה שטופלר, מאחורי הרעלה - הטלת הגבלות על עטיית כיסוי-ראש לנשים במדינות ליברליות, משפט וממשל י"ב, 1–2, תשס"ט
מר מרצדס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  סטיבן קינג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות בלשית, מתח
 הוצאה
 הוצאה:  צ'ארלס סקריבנר ובניו 
 הוצאה בשפת המקור:  Scribner
 תאריך הוצאה:  3 ביוני 2014
 מספר עמודים:  436
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מודן
 תאריך:  2016
 תרגום:  אינגה מיכאלי
 מספר עמודים:  513
 פרסים
 פרס אדגר (2015) פרס בחירת הקוראים (גודרידס - 2014)
 סדרה
 סדרת ספרים:  טרילוגיית ביל הודג'ס
 ספר קודם:  דוקטור סליפ 
 הספר הבא:  כל המוצא, זוכה (2015) סוף המשמרת (2016)
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-1-4767-5445-1
 
מר מרצדס (אנגלית: Mr. Mercedes) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי סטיבן קינג. הוא כינה אותו מותחן ספרות הבלשים הראשון שלו. הספר יצא לאור ב-3 ביוני 2014. זהו הכרך הראשון בטרילוגיה, שאחריו יצאו "כל המוצא זוכה" ב-2015, שהטיוטה הראשונה שלו הושלמה בסביבות תאריך ההוצאה לאור של מר מרצדס, ו"סוף המשמרת" ב-2016.
בשנת 2015 זכה הספר בפרס אדגר בקטגוריית הספר הטוב ביותר מאת אגודת סופרי המסתורין של אמריקה. ובפרס בחירת הקוראים (גודרידס) בקטגוריית מתח ומסתורין ב-2014.
עלילה

בשעה שהמון מחוסרי עבודה עומד בתור ליריד התעסוקה, מכונית מסוג מרצדס דוהרת אל תוך ההמון, הורגת שישה-עשר ופוצעת באורח קשה רבים נוספים. ביל הודג'ס, בלש שפרש לגמלאות לאחרונה מהמשטרה המקומית, מקבל מכתב מאדם הטוען כי הוא האיש שאחראי לתקרית ביריד התעסוקה, ומכנה את עצמו בשם "מר מרצדס". הודג'ס הוא גרוש, בודד, שנמאס לו מהחיים. מפעם לפעם הוא שוקל התאבדות. התקרית התרחשה לקראת סוף שירותו של הודג'ס במשטרה ונשארה בלתי פתורה כאשר פרש. מר מרצדס יודע פרטים על הרצח ומזכיר גם את אוליביה טרלוני, האישה ממנה גנב את מכונית המרצדס. אוליביה שמה קץ לחייה זמן קצר לאחר הטבח בגלל רגשי אשמה. הודג'ס מסוקרן ומתחיל לחקור את המקרה בעצמו במקום למסור את המכתב לשותפו לשעבר, פיט האנטלי.
בריידי הרטספילד, האיש שמתגלה כמר מרצדס, הוא פסיכופת עם הפרעה רגשית בשנות העשרים המאוחרות שאיבד את אביו בגיל שמונה. כשהיה ילד צעיר, הרג את אחיו שהיה ילד עם מוגבלות שכלית בעידודה של אימו האלכוהוליסטית שאיתה הוא כעת חי ומנהל מערכת יחסים הכוללת גילוי עריות.
בריידי עובד בחנות למוצרי אלקטרוניקה ובנוסף כמוכר גלידה. אוטו הגלידה שבו הוא נוהג מאפשר לו להתבונן בהודג'ס ובשכניו, בהם ג'רום רובינסון, בן השבע-עשרה, שמבצע מטלות עבור הודג'ס.
בזמן שהודג'ס חוקר את אוליביה טרילוני העשירה, הוא פוגש את אחותה, ג'ייני, ששוכרת אותו לחקור את התאבדותה של אוליביה ואת גניבת המרצדס. זמן קצר לאחר שהודג'ס מתחיל לעבוד אצל ג'ייני הם הופכים לזוג. הודג'ס מגלה, בעזרת מומחה המחשבים, שכנו ג'רום, כיצד גנב מר מרצדס את המכונית. מר מרצדס גרם לאוליביה (איתה יצר קשר דרך עבודתו בחנות האלקטרוניקה) להתאבד בכך ששתל קובצי אודיו היפנוטיים במחשב שלה. הקבצים הופעלו בזמנים שונים, דבר אשר החריף את תחושת האשמה שלה. אוליביה, בשומעה את הצלילים, האמינה כי הם רוחות הקורבנות של טבח המרצדס.
בהלוויית אימם של ג'ייני ואוליביה, הודג'ס פוגש את קרובי המשפחה של האחיות, ביניהם את בת-דודתה החרדתית, הולי. לאחר ההלוויה, ג'ייני מסיעה את מכוניתו של הודג'ס אל מדרגות הכנסייה. בשעה שג'ייני בתוך המכונית, מר מרצדס מפעיל פצצה באמצעות טלפון הנייד שעל מושב המכונית, ג'ייני נהרגת בפיצוץ. הודג'ס חש חרטה וכעת אף נחוש עוד יותר לפתור את התיק ללא עזרת המשטרה. הולי מצטרפת להודג'ס ולג'רום בחקירתם.
הרטספילד הורג בטעות את אימו באמצעות המבורגר מורעל, שאותו הכין בשביל כלבו של ג'רום. בזמן שגופתה מרקיבה בביתם, בריידי מתכנן להרוג את עצמו בפיצוץ במהלך הופעה שקהל היעד שלה הוא נשים צעירות. הוא מתכוון להתחזות לנכה בכסא-גלגלים ולמלכד את הכיסא. ג'רום, הודג'ס והולי מגלים את זהותו של הרטספילד ועורכים חיפוש בכוננים של המחשב שלו. לבסוף, כאשר הם מגלים שמטרתו של הרטספילד היא ההופעה, השלישייה ממהרת לשם לעצור אותו. הודג'ס עובר התקף לב ולא יכול להגיע לאולם עם הולי וג'רום, אך מפציר בהם להמשיך. הולי מאתרת את הרטספילד ומכה בו מספר חבטות חזקות בראש עם "המצליף המאולתר" של הודג'ס – גרב שמלאה במיסבים כדוריים. הרטספילד נותר מדמם ובתרדמת על רצפת האולם.
הודג'ס (שניצל בעזרתם של צוות האולם), הולי וג'רום עורכים פיקניק כדי לדבר על האירועים שהתרחשו. הודג'ס מגלה שהוא לא יעמוד בפני כתבי-אישום או תלונות על אופן התנהלותו בחקירתו של הרטספילד. שלושתם מקבלים מדליות מהעירייה והוקרה על עבודתם. בינתיים, הרטספילד מתעורר מהתרדמת ומבקש לראות את אימו.
ביקורות

"מר מרצדס" קיבל ביקורות חיוביות ומבקרים ציינו שסגנון הספר שונה מ"סיפורי האימים" של קינג ומהווה "ספר מותחן פשיעה סוחף". הספר קיבל ציון של 4.07 מתוך 5 בגודרידס, ציון שירד ל-3.87 בחודש ינואר שנת 2015 עם 43,562 קולות. בנוסף, קיבל הספר ציון של 4 מתוך 5 אצל ברנס אנד נובל.
מייקל מרשל סמית' מה"גארדיאן" ציין כי הספר "מוצב בשטחו של ז'אנר המתח ובז'אנר הלא-על-טבעי – מקום היכן שבו קינג הולך ומרגיש כמו בבית[ ... ], מר מרצדס הוא סיפור מרדף קלאסי של חתול ועכבר, על רוצח פסיכופת והשוטר הסורר שמטרתו היא להפיל את הפושע". בשלוש קטגוריות של הערכה: איכות, ציפיותיהם של קוראיו של קינג ש"חוזרים לחוויית מספר הסיפורים המיוחדת והבלתי ניתנת לעצירה וכמו כן, לקול הייחודי", וחוקי כל-ז'אנר בהם קינג מתעסק, סמית' מסכם: "ספר טוב? בהחלט כן. ספר טוב של סטיבן קינג? לחלוטין." בראיין טרויט מהעיתון USA Today, נתן לספר 3 וחצי כוכבים: "עם הגשש-בלש ועם הרוצח הסדרתי המשוגע, מר מרצדס לוקח את ז'אנר מותחן הבלשים לכיוון מצוין ומודרני." כמו כן, הוא אמר: "מבט מרתק על מה שגורם לאדם להפוך לרוצח בקונטקסט של אחרי אירועי 11 בספטמבר", הוא גם הוסיף שקינג גם "הצליח עם דמויות המשנה – עוזריו של הודג'ס." שריל קונלי ממגזין ה-New York Daily News קבעה שהספר "מספר סיפור שיכול להיות מוגדר כמתוק פרט, כמובן, לסוציופת הרוצח. קינג הוא קינג ולעולם לא יהיה פחות ממפחיד. מי ירצה בכך?" וציינה שזהו אחד מספריו שבמקום היותו "מצמרר, קינג מבטא רכות ורואים זאת."
טאשה רובינסון, כתבת בעיתון האינטרנטי A.V Club הייתה יותר מאופקת בתגובתה וכתבה כי הספר מתחיל באופן הכי טוב ו"יורד באיכותו סביב האמצע, אך מתכוונן לקראת סיום שייזכר לטובה... השיא שהוא מותח, מניע את הקורא, ונקרא בקצב סופר מהיר, נראה כאילו נכתב במיוחד עבור סרט". ביקורתה המרכזית הייתה "אוסף של חזרות על אותו דבר עד כדי צחוק באמצע הספר... קלישאות קיטשיות... משפטים בסגנון קינג... דמויות שדי צפוי מה היא דרכן". אך היא שיבחה את הספר בכך שהוא "יוצא דופן בהפתעות לקהל הקוראים" ולדעתה "הרבה יותר טוב מספרו הקודם של קינג, דוקטור סליפ".
סדרת הטלוויזיה

בינואר 2015 פורסם כי "מר מרצדס" יהפוך לסדרת טלוויזיה, דייוויד אי קלי יכתוב את התסריט וג'ק בנדר יביים. קלי וסטיבן קינג ישמשו כמפיקים בפועל. ב-10 באוקטובר 2017 הכריזה רשת השידור שבה שודרה העונה הראשונה (Audience) כי תעלה עונה שנייה, והיא תסיים את הסיפור המקורי מתוך הספר מר מרצדס. העונה השלישית שודרה בין ספטמבר לנובמבר 2019.
הערות שוליים

↑  הכרזתו של קינג על הספר, ‏11 ביוני, 2014
↑  הכרזה על זכייה בפרס, ‏1 ביוני, 2015
↑  הפרס בגודרידס, ‏20 בינואר, 2017
↑  הצבעות הגולשים בגודרידס, ‏1 ביוני, 2015
↑  APratt0414, הציון בברנס אנד נובל, ‏4 ביוני, 2014
↑  הביקורת בגארדיאן, ‏1 ביוני, 2015
↑  Truitt, Brian, הביקורת ב-USA Today, ‏2 ביוני, 2014
↑  הביקורת של שריל קונלי, ‏20 בינואר, 2017
↑  הביקורת ב-A.V Club, ‏1 ביוני 2015
↑  Erik, Pedersen, הודעה על השקתה של העונה השנייה של מר מרצדס, ‏10 באוקטובר, 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 2078154501942739210007   WorldCat (עם VIAF): 2078154501942739210007
גבירול גולדרינג

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1926 (בן 98) פרנקפורט, גרמניה גרמניה 
 תאריך עלייה:  דצמבר 1933
 עיסוק:  פיזיקאי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אימפריאל קולג'
 מנחה לדוקטורט:  סמואל דבונס
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע
 פרסים והוקרה:  פרס לנדאו (1972)
 תרומות עיקריות
 ניהול מאיצי החלקיקים "ואן-דר-גראף", "טנדם" והמאיץ ע"ש קופלר במכון ויצמן למדע, חקר המבנה הגרעיני תחת תנאי קיצון, לרבות תהליכי נוקלאוסינתזה ואסטרופיזיקה גרעינית
 
בנימין גְּבִירוֹל (גבי) גולדרינג (נולד ב-6 בפברואר 1926) הוא פיזיקאי גרעין ישראלי ופרופסור אמריטוס בפקולטה לפיזיקה במכון ויצמן למדע, ממייסדי המחלקה לפיזיקה גרעינית במכון. לשעבר יושב ראש המועצה המדעית של המכון וחבר הוועדה לאנרגיה אטומית. חתן פרס לנדאו למדעים ומחקר לשנת 1972.
ביוגרפיה

גבירול גולדרינג נולד בפרנקפורט שבגרמניה, בנם היחיד של ד"ר פסח גולדרינג ודורה (דבורה) לבית זליגמן, ילידי רוסיה. אביו היה חוקר תולדות הציונות, ואמו הייתה כנרת.
בדצמבר 1933 עלה עם משפחתו לארץ ישראל והם התיישבו בירושלים. גולדרינג התחנך בגימנסיה העברית רחביה, וניגן בפסנתר מגיל צעיר.
ב-1945 החל ללמוד לתואר שני בפיזיקה (במסלול ישיר) בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים והיה מתלמידיו המובהקים של יואל רקח, שהיה המנחה שלו. ב-1948, בעיצומה של מלחמת העצמאות, היה אחד מששת תלמידיו של רקח אשר הועברו מירושלים לרחובות ועסקו בפיתוח תותח ללא רתע במסגרת חיל המדע (חמ"ד). באחד מהניסויים בחולות ראשון לציון, כמעט שנהרג.
ב-1949 השלים את לימודיו. לאחר המלחמה, נשלח בדומה לחמשת חבריו המצטיינים ללימודי דוקטורט בחו"ל, מתוך כוונה לשלבם בעשייה הביטחונית עם חזרתם לישראל. גולדרינג ביצע את לימודי הדוקטורט באימפריאל קולג' בבריטניה, בהנחיית פרופ' סמואל דבונס (אנ'). עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה ב-1953, נשאה את הכותרת "הפליטה של זוגות אלקטרון-פוזיטרון מגרעינים קלים".
גולדרינג שב למכון ויצמן ב-1954 ונמנה עם ראשוני החוקרים במחלקה לפיזיקה גרעינית שאך הוקמה, ובראשותה עמד חברו עמוס דה-שליט. בשנים 1955–1957 ביצע השתלמות פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ופיקח על בניית מאיץ הוואן-דר-גראף שנבנה שם עבור מכון ויצמן.
גולדרינג היה נשוי לחנה (לבית כהן), ד"ר לפיזיקה ומומחית ארצית להוראת המדעים, מ-1950 ועד לפטירתה ב-2013. להם בן ובת. הוא מתגורר במכון ויצמן.
ביוגרפיה > מחקר

עם שובו לישראל ולמכון ויצמן, עמד גולדרינג בראש צוות החוקרים שביצע ניסויים במאיץ החדש. בראשית שנות ה-60 מונה לפרופסור חבר ובהמשך, לפרופסור מן המניין. במקביל שימש כמרצה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1965, עם חנוכת המאיץ החדש מדגם "טנדם", עבר להוביל את צוות החוקרים שפעלו במסגרתו, וב-1976 לאחר שהוקם המאיץ על-שם קופלר (מרכז קנדה לפיזיקת חלקיקים), החל לנהלו. ב-1991 יצא לגמלאות, אך המשיך לבצע מחקר פעיל גם לאחר מכן.
בעשורים המאוחרים לפעילותו, עסק בחקר המבנה הגרעיני תחת תנאי קיצון בשלושה היבטים מרכזיים: מדידת מומנטים מגנטיים של מצבי ספין גבוהים ביותר באזור ה"סופר-מעוות" (superdeformed region); חקר גרעינים בלתי יציבים ובעלי ערכים גבוהים של איזוספין; מדידת אפקטים קטנים ביותר של אי-שימור זוגיות. במסגרת כך עסק, יחד עם פרופ' מיכאל הס, בחקר אסטרופיזיקה גרעינית והשניים ביצעו ניסיונות החיוניים להבנת ה"פאזל" של נייטרינו סולארי ותהליכי הנוקליאוסינתזה ביקום. לאורך השנים שיתף פעולה עם קבוצות מחקר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, CERN, אוניברסיטת דרמשטאדט ומאיץ היונים הלאומי הגדול GANIL (אנ') בצרפת.
עם תלמידיו נמנים הפרופסורים זאב וגר, עוזי סמילנסקי ומיכאל הס ממכון ויצמן, דניאל אשרי מאוניברסיטת תל אביב, רפי קליש מהטכניון, ואילן בן-צבי (אנ') מהמעבדה הלאומית ברוקהייבן בארצות הברית.
ביוגרפיה > תפקידים ניהוליים וציבוריים

בראשית שנות ה-60 כיהן כסגן יו"ר החברה הישראלית לפיזיקה. ב-1964 היה חבר בוועדת המדעית המארגנת של "מחנה הנופש לנוער שוחר מדע", שהיווה מסגרת ראשונה מסוגה בישראל.
ב-1966 מונה לחבר מליאת רשות השידור, וב-1967 מונה לחבר ועדת המשנה למחקר של הוועדה לאנרגיה אטומית.
בשנים 1967–1968 כיהן כיושב ראש המועצה המדעית של המכון, זאת לאחר שכיהן במשך כשנה כסגן היו"ר.
בשנים 1986–1990 כיהן כראש המחלקה לפיזיקה גרעינית במכון.
פרסים והוקרה

פרס לנדאו למדעים ומחקר (1972)
הקתדרה ע"ש ליידי דייוויס לפיזיקה ניסיונית (1972–1992)
הערות שוליים

↑  מודעת אבל - דורה גולדרינג, מעריב, 15 בינואר 1978
1 2 3 4  משפחת גולדרינג במפקד האוכלוסין "משמר העם", באתר ארכיון המדינה, ‏1947
↑  לזכר נעדרים - ד"ר פסח גולדרינג, דבר, 18 ביוני 1956
↑  פסח גולדרינג, באתר MyHeritage
↑  63 בוגרים ובוגרות קיבלו את תעודותיהם בגימנסיה העברית בירושלים, המשקיף, 13 ביולי 1944
1 2 3 4  משה אפשטיין, מויה, סיפור חיים, באתר גמלאי דירוג המחקר של רפא"ל, ‏2014
↑  יגאל תלמי, אורי הבר-שיים, גדעון יקותיאלי, ישראל פלח, עמוס דה-שליט וגולדרינג עצמו
↑  יאיר קוטלר, חוקרי הגרעין הישראליים, הארץ, 13 בספטמבר 1957
↑  Gvirol Goldring, The emission of electron positron pairs from light nuclei, Imperial College London, ‏1953
1 2  אורי גניאל, בת שבע אלון, רחל ברדה, חיים גניאל, דברים לזכרה של חנה גולדרינג ז"ל, באתר מורי הפיזיקה (עיתון "תהודה"), ‏אוגוסט 2014
↑  מודעת הנישואין של גבירול וחנה גולדרינג, הארץ, 14 במרץ 1950
↑  יהונתן ברקהיים, כוח השישה של ישראל הצעירה, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, ‏13 במאי 2024
↑  מכשיר 'ואן דה גראף' לחקר גרעיני הופעל במכון ווייצמאן ברחובות, הצופה, 3 במרץ 1958
↑  יצחק יעקבי, מאיץ־פרוטונים במגדל־המדע, דבר, 4 במרץ 1958
1 2  מדינת ישראל מייצאת חמצן כבד, באתר הצופה, ‏20 בספטמבר 1960
↑  מאיץ־חלקיקים מהמשוכללים בעולם ייחנך היום רשמית במכון ויצמן, הַבֹּקֶר, 5 באפריל 1965
↑  בקרוב יוחל בהרצה חלקית של מאיץ החלקיקים הענקי המוקם במכון וייצמן, באתר מעריב, ‏5 בפברואר 1976
↑  אברהם פלג, חלקיקים מתרוצצים במגדל, באתר מעריב, ‏5 בנובמבר 1976
↑  גיל הפרישה בישראל לגברים באותה עת היה 65
↑  על זוגיות והתפרקות, באתר מסע הקסם המדעי, ‏1 בספטמבר 2006
↑  Gvirol Goldring, Weizmann Institute of Science
↑  זאב וגר, מדידות יחסים גירומגנטיים של רמות מעוררות באיזוטופים זוגיים של טונגסטן, באתר ספריות האוניברסיטה העברית, ‏1962
↑  עוזי סמילנסקי, טפול באלומות חלקיקים במדידת יחסים גירומגנטים, באתר ספריות האוניברסיטה העברית, ‏1963
1 2  Gvirol Goldring, Physics Tree
↑  "חממה" למדענים צעירים במכון וייצמן ברחובות, מעריב, 6 ביולי 1964
↑  חברים חדשים מונו למליאת רשות השידור, דבר, 14 ביוני 1966
↑  חברי ועדות המשנה של הוועדה לאנרגיה אטומית, הצופה, 6 באפריל 1967
↑  ברגר וגולדרינג - בראש המועצה למדע במכון־ויצמן, היום, 22 ביוני 1966
↑  European Science Notes, Google Books, ‏1986
↑  מכון ויצמן למדע, Scientific Activities, Google Books, ‏1990
↑  שאול הון, זכו בפרסי מחקר מטעם קרן לנדאו, מעריב, 25 בדצמבר 1972
↑  Scientific Activities, Google Books, ‏1991
| --- | --- |
ערך טוב: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007374640605171  S2AuthorId: 12712069  VIAF: 113967974   WorldCat (עם VIAF): 113967974
מנדריל

| מנדריל |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: קופים בעלי זנב
סוג:: מנדריל
מין:: מנדריל
שם מדעי
 Mandrillus sphinx ‏ליניאוס, 1758
תחום תפוצה


מַנְדְּריל (שם מדעי: Mandrillus sphinx) הוא מין של קוף במשפחת הקופים בעלי הזנב, המקורב בעיקר לדריל, וכן לבבון. הן המנדריל והן הדריל סווגו בעבר באותו סוג עם הבבונים, אבל מחקרים עדכניים קבעו שהם מינים נפרדים. המנדריל הוא הקוף הגדול ביותר שאינו קוף אדם. המילה "מנדריל" פירושה "אדם-קוף" (לפי מילון אוקספורד).
מאפיינים גופניים

המנדריל מזוהה על ידי פרוותו אשר צבעה צבע-זית והפנים והישבן הצבעוניים של הזכרים, המנדריל הוא היונק הצבעוני ביותר בעולם. הצבע מתחזק עם הבגרות המינית. הנקבות בעלות צבעים כהים יותר. הצבע מודגש יותר כשהקוף מעורר מינית וככל הנראה מהווה דוגמה לברירה זוויגית. צבע הישבן כנראה משמש לחיזוק הנראות בצמחייה הסבוכה של יער הגשם ועוזר לתזוזה של קבוצת קופים. הצבעים משמשים גם לסימון מעמדו של קוף בהיררכיה החברתית: נמצא כי זכרים שליטים נצבעים באדום זוהר יותר מחבריהם החלשים וכי אין כמעט עימותים בין זכרים שיש הבדלי גוון ביניהם
משקל הזכרים הוא כ-30 ק"ג ויכול להגיע גם ל-50 ק"ג, בעוד הנקבות מגיעות לחצי ממשקל זה. המנדריל יכול להגיע לתוחלת חיים של 31 שנים בשבי. הזכרים מגיעים לאורך של קרוב למטר, בעוד הנקבות קטנות יותר (כ-60 ס"מ). הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל 3.5 שנים.
המנדריל מצוי ביערות הגשם של דרום ניגריה, דרום קמרון, גבון, גינאה המשוונית והרפובליקה של קונגו. התפוצה מוגבלת על ידי נהר סנאגה בצפון והנהרות אוגווה ואינווידו במזרח. על פי מחקרים עדכניים אוכלוסיית המנדרילים מצפון ומדרום לנהר אוגווה מהווים תת-מין נפרד.
תקופת ההיריון של המנדריל נמשכת 6-7 חודשים, ונולדים צאצאים בין ינואר לאפריל. למרות זאת, המנדריל מזדווג כל השנה בתקופת הייחום, המתרחש פעם ב-33 ימים.
צאצאי מנדריל נולדים עם עיניים פקוחות ופרווה. יש להם פרווה שחורה ועור ורוד במשך החודשיים הראשונים. הם נאחזים בבטן אמם מיד וכבר יכולים לתמוך במשקל של עצמם. האמהות יוצרות קשרים עם ילדיהן. עם הבנות הקשר נמשך אל תוך הבגרות, ועם הבנים הקשר נמשך עד שהבן מגיע לבגרות מינית. הקשרים כוללים פליית כינים מהפרווה.
התנהגות בטבע

מנדרילים הם יצורים חברתיים שחיים בקבוצות גדולות, שכוללות בעיקר נקבות וצעירים ומונהגות על ידי זכר שליט. רוב הזכרים הבוגרים הם מתבודדים. קשה להעריך במדויק את גודלה של קבוצת מנדרילים ביער, אולם צילום קבוצה שחוצה פער בין שתי חלקות יער או חוצה כביש היא דרך אמינה לחשב את גודל הקבוצה. הקבוצה הגדולה ביותר שזוהתה בדרך זו הכילה 1,300 פריטים, בפארק הלאומי לופה בגבון - ההתקבצות הגדולה ביותר של קופים לא אנושיים שתועדה אי פעם.
המנדריל הוא אוכל-כול הניזון בעיקר מצמחים, חרקים, וחיות קטנות. את מזונו הוא משיג על ידי חיפוש מזון באדמה. אף על פי שהמנדריל בדרך-כלל לא צד חיות גדולות, קבוצת מנדרילים נצפתה צדה ואוכלת צביון. קבוצה גדולה של מנדרילים יכולה לגרום לנזק משמעותי ליבול בתוך זמן קצר מאוד, ובמקומות שבהם הם נפוצים הם נחשבים למזיקים. טורפו הטבעי הראשי הוא הנמר.
מנדרילים ניצודים לצורכי מזון בכל אזור תפוצתם, גם ברובה וגם בכלובים (כלוב) וברשתות. בקמרון, הרס בתי גידול לחקלאות גם כן נחשב כאיום על קיומם.
גלריה

גולגולת
מנדריל בגן החיות התנ"כי
הערות שוליים

↑  מנדריל באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Mask of the Mandrill - Introduction | Nature | PBS
↑  Joanna M. Setchell & E. Jean Wickings; Dominance, Status Signals and Coloration in Male Mandrills
(Mandrillus sphinx); Ethology 111, 25—50 (2005)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007593030405171
בני סלע

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1971 (בן 53 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  בני סלח
 מדינה:  ישראל 
 ידוע בשל:  אנס סדרתי
 
בני סלע (נולד בשנת 1971) הוא אנס סדרתי ישראלי שהורשע בעבירות מין ובהן תקיפה מינית, אונס וביצוע מעשי סדום. הוא נידון בסוף שנת 2000 ל־35 שנות מאסר, העונש החמור ביותר שהוטל עד אז על עבריין מין במדינת ישראל (בשנת 2009 נידון גבריאל תורג'מן ל-45 שנות מאסר).
ביוגרפיה

סלע נולד בשם בני סלח וגדל בשכונת התקווה שבתל אביב. כאשר היה בכיתה ו', עבר להתגורר בקיבוץ שער הגולן כילד חוץ, בעקבות המלצת עובדת סוציאלית. כילד, היה עֵד להתאבדות אביו האלכוהוליסט בקפיצה מעמוד חשמל.
במשפטו, בהמשך חייו, טען ש"הבעיה" (בהתייחסו לדחף שלו לאנוס) החלה עקב התעללות מצד בחורות צעירות בקיבוץ וסיטואציות מילדותו עם אמו.