משנתו של גרשם שלום
הערות שוליים

↑  מור אלטשולר, "כמו לא הייתה אסכולת ירושלים בחקר הקבלה אלא הרף עין של דמיון", מתוך האתר של ד"ר אלטשולר.
↑  ראו אצל יוסף דן, במאמר שהתפרסם באנגלית:J. Dan, Levensbericht G.G. Scholem, in :Jaarboek, 1985, Amsterdam, pp. 213-215: "Scholem's careful philological analysis of the historical setting of this enigmatic treatise was the beginning of the modern scholarly study of the texts of Jewish mysticism, which were neglected by previous scholars".
↑  ראו פירוט בנושא אצל יהודה ליבס, כיוונים חדשים בחקר הקבלה, פעמים 50, תשנ"ב (להלן: "ליבס, כיוונים חדשים"), עמ' 150–170.
↑  לדברי הערכה על גרשם שלום ראו בערך: גרשם שלום, דברי הערכה, תוארי כבוד, פרסים ומינויים. ראו גם בפסקת הפתיחה וכן בערך: הנצחתו של גרשם שלום
↑  ראו בספרו של אליעזר שביד, מיסטיקה ויהדות לפי גרשם שלום - ניתוח ביקורתי, מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, מוסף ב', ירושלים, תשמ"ג (להלן: "שביד, ביקורת"), עמ' 14, המתבסס, בין היתר, על דבריו של שלום, במאמר שבספרו דברים בגו: "המסתורין היהודי והקבלה", עמ' 230 - 269 (להלן: "שלום, המסתורין היהודי"), ובפרט עמ' 230 - 235.
↑  ראו בעיקר את הדיון בפרק הראשון: "General characteristics of Jewish mysticism" (להלן: "שלום, מיסטיקה יהודית"), בספרו: Major trends in Jewish mysticism, an enlarged version of nine lectures, translated in part by George Lichtheim, New York: Schocken Books, 1941 (second edition 1946; third edition 1954; London: Thames and Hudson, 1955; New York: Schocken Books, paperback edition 1961) (להלן: "שלום, זרמים עיקריים");

שלום הקדיש מאמרים נוספים לנושא, בין היתר, בספרו דברים בגו: שלום, המסתורין היהודי; "רעיון הגאולה בקבלה", עמ' 191 - 216, ובפרט עמ' 191–193 (להלן: "שלום, רעיון הגאולה"); "הרהורים על אפשרות של מיסטיקה יהודית בימינו", עמ' 71–83 (להלן: "שלום, הרהורים"); לניתוח מקיף של תפיסת המיסטיקה אצל שלום ולביקורת עליה, ראו אצל שביד, ביקורת; אך ראו דבריו של יוסף דן על דעת שביד, במאמרו: "גרשם שלום: בין היסטוריה להיסטוריוסופיה", מחקרי ירושלים במחשבת ישראל ג', ג-ד, ירושלים תשמ"ד, עמ' 427–475 (להלן: "דן, תגובה לשביד").
↑  שלום, מיסטיקה יהודית, עמ' 6.
↑  שלום, מיסטיקה יהודית, עמ' 7-8; שביד, ביקורת, עמ' 7–8.
↑  שביד, ביקורת, עמ' 23–24.
↑  דן, תגובה לשביד.
↑  שלום, הרהורים, עמ' 72; שלום, המסתורין היהודי, עמ' 237–239.
↑  לפירוט והסברים נוספים על המאפיינים ראו אצל שביד, ביקורת, עמ' 9–11.
↑  עם זאת, לדעת שלום, לא מדובר בשמרנות אמיתית, שכן הרעיונות אותם מפיצים המקובלים הם רעיונות חדשים, הגובלים לעיתים במהפכנות רדיקלית. ראו אצל שלום, המסתורין היהודי, עמ' 232 - 233; שביד, ביקורת, עמ' 9.
↑  שלום, הרהורים, עמ' 78–79. טענה אחרת, אם כי נשענת אף היא על הטענה כי מדובר בתורה עתיקה, היא כי תורת הקבלה נמסרה מפי המלאך רזיאל לאדם הראשון, והועברה מדור לדור על ידי מקבלים ראויים. שלום, המסתורין היהודי, עמ' 232.
↑  שלום, הרהורים, עמ' 78‏- 79.
↑  למשל השינויים שהנהיגו המקובלים לגבי תפילות הקבע, לאור שינוי תפיסת התפילה ומטרותיה, הן על ידי שינוי בלשון התפילה והן על ידי הנהגת תפילה בכוונה ובדבקות. שביד, ביקורת, עמ' 11–13.
↑  מאמריו הראשונים בנושא, התפרסמו בשפה האנגלית, בעיקר בספרים הבאים: "Merkabah mysticism and Jewish gnosticism", בתוך: שלום, זרמים עיקריים, עמ' 40–79 (להלן: שלום, מרכבה"); Jewish Gnosticisim, Merkabah Mysticism and Talmudic tradition, עמ' (להלן: "שלום, הרצאות"); וכן, Origins of the Kabbalah, בפרט עמ' 18 - 24 (להלן: "שלום, מקורות הקבלה"); בעברית, התפרסמו מאמרים בנושא בעיקר בספרים הבאים: שלום, המסתורין, בעיקר עמ' 230, 234–240; ראשית הקבלה (1150–1250), ירושלים ותל אביב, הוצאת שוקן, תש"ח, בעיקר בעמ' 27–65 (להלן: שלום, ראשית הקבלה"); ראשית הקבלה וספר הבהיר, הרצאותיו של פרופ' ג' שלום בשנת תשכ"ב, ערכה רבקה ש"ץ, ירושלים, הוצאת מפעל השכפול, תשכ"ב-1962 (להלן: "שלום, ספר הבהיר"); פרקי יסוד בהבנת הקבלה וסמליה (תורגם מגרמנית על ידי יוסף בן שלמה), ירושלים, הוצאת מוסד ביאליק, תשל"ו-1976 (להלן: "שלום, פרקי יסוד"); וכן, "יהדות וגנוסטיות", בתוך: שלום, עוד דבר, עמ' 176 - 186 (להלן: "שלום, יהדות וגנוסטיות").
↑  שלום, מרכבה, עמ' 40.
↑  שלום, המסתורין, עמ' 235–236.
↑  שלום, הרצאות, עמ' 5. מרבית הרצאות הספר עוסקות בהוכחת טענה זו שלו, לפיה ספרות ההיכלות והמרכבה באה בעיקרה מתוך אותם חוגים שיצרו את ההלכה היהודית והיהדות הרבנית, המוכרת לנו כיום. שלום עשה זאת בעיקר על ידי הצגת הקשר הלשוני והתוכני בין ספרות ההיכלות והמרכבה לבין ספרות ההלכה; ראו גם שלום, יהדות וגנוסטיות, עמ' 176.
↑  ככל הנראה שייך גם ספר יצירה לתקופה זו, ולמרות הדמיון הלשוני בינו לבין ספרות ההיכלות והמרכבה, הוא שונה ממנה בתוכנו, ומשתדל להציג תאוריה עיונית לבריאת העולם ויסודותיו. ראו אצל שלום, המסתורין, עמ' 239–240. ראו עוד להלן.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 7; שלום, המסתורין, עמ' 236–238.
↑  על השפעת תורת הסוד על התפילה ראו גם אצל יצחק משה אלבוגן, התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית, תרגם מגרמנית, על פי המהדורה שלישית, יהושע עמיר, ערך והשלים יוסף היינמן, בהשתתפות ישראל אדלר, אברהם נגב, יעקב פטוחובסקי וחיים שירמן; תל אביב, הוצאת דביר, תשל"ב-1972, עמ' 281 ואילך; לתיאור מפורט של הנושא ניתן למצוא אצל מאיר בר-אילן, סתרי תפילה והיכלות, רמת גן, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשמ"ז-1987.
↑  שלום, יהדות וגנוסטיות, עמ' 181.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 9; שלום, המסתורין, עמ' 239.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 8–10.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 17; שלום, מקורות הקבלה, עמ' 25.
↑  בעיקר בעמ' 17–63.
↑  בין יתר המקומות הנוספים בהם דן שלום בספר יצירה: שלום, המסתורין, עמ' 239–240; שלום, מקורות הקבלה, עמ' 24–35; וכן שלום, ראשית הקבלה, עמ' 21–22.
↑  ובכל מקרה לא יאוחר מהמאה הששית, ובוודאי שלא לאחר המאה השמינית, שכן במאה התשיעית כבר נודע כספר קדום ופרשנים החלו לעסוק בו. ראו: שלום, ספר הבהיר, עמ' 21 ו-56; שלום, מקורות הקבלה, עמ' 25. עם זאת, סבר שלום, כי אין במציאת תשובה לשאלה מתי בדיוק חובר הספר, להוסיף להבנת תפקיד הספר בהתפתחות הקבלה.
↑  כגון: 'כסא', 'צפייה', 'רצוא ושוב', וכו'. ראו אצל שלום, ספר הבהיר, עמ' 27. ראו גם שלום, המסתורין, עמ' 239.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 19.
↑  ראו אצל שלום, ספר הבהיר, עמ' 21.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 54.
↑  שלום, המסתורין, עמ' 239.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 20–21.
↑  בספר תהילים ל"ג, ו', כתוב: "בִּדְבַר ה', שָׁמַיִם נַעֲשׂוּ", והאותיות הן יסוד דבר ה'. ראו אצל שלום, המסתורין עמ' 240.
↑  שלום, המסתורין, עמ' 240.
↑  ה"חכמה" שבאגדה זוהתה על ידי חכמי ישראל באגדה כ"תורה". אולם, לדעת שלום, ספר הבהיר, עמ' 23, אין המושג חכמה בספר יצירה זהה לתורה. למעשה מחבר הספר משתמש במושג, מבלי להסבירו, כאילו הוא מובן מאליו בקרב הקוראים.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 51.
↑  שלום, מקורות הקבלה, עמ' 26.
↑  הספירות מוזכרות בפרק א', משניות א' - ט', ו - י"ד. שאר הספר (פרק א', משניות י' - י"ג ופרקים ב' - ו') דן באותיות בלבד.
↑  לא ברור, לפי שלום, ספר הבהיר, עמ' 23, האם הכוונה ל"אימות" (היינו "אם") או "אומות" (היינו "יסוד").
↑  אותיות הנכפלות על ידי דגש.
↑  אותיות שיש בהן אות אחת בלבד.
↑  שלום, המסתורין, עמ' 240; שלום, מקורות הקבלה, עמ' 29.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 54–55.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 21.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 55. רס"ג השתמש בספר כדי להכניס בו את דעותיו.
↑  שלום, ספר הבהיר, עמ' 57–63.
↑  יהודה ליבס, שדים, רוחות ונשמות, מחקרים בדמונולוגיה מאת גרשם שלום, בעריכת אסתר ליבס, ירושלים, הוצאת מכון בן צבי, תשס"ד-2004 (להלן: "שלום, מאגיה יהודית"), עמ' 3–7.
↑  שלום, מאגיה יהודית, הנ"ל. באנגלית, הופיעו מאמרים בנושא, בעיקר בספריו Jewish Gnosticisim, Merkabah Mysticism and Talmudic tradition ו-Kabbalah, המרכז בין היתר את הערכים האנציקלופדים שכתב בנושא לאנציקלופדיה יודאיקה.
1 2  א. ליבס, אצל שלום, מאגיה יהודית, עמ' 1.
↑  ראו אצל שלום, מאגיה יהודית. ראו גם בספרו Jewish Gnosticisim, Merkabah Mysticism and Talmudic tradition, ובפרט נספחיו.
↑  ראו למשל בחיבוריהם של ראשי המקובלים בספרד, אם כי גם בספר הזוהר עצמו יש תאורים מפורטים על מטטרון ומלאכים אחרים, ולהבדיל הסטרא אחרא, שדים ורוחות, סמאל, לילית ונעמה ועוד; לפי שלום, בשונה משיטות מיסטיקה אחרות, המיסטיקה היהודית לא הפרידה הפרדה מוחלטת בינה לבין המאגיה. ראו אצל שלום, המסתורין היהודי, עמ' 233.
↑  ספר הזוהר של גרשם שלום, עם הערות בכתיבת ידו (יוזעפאף תרל"ג 1873), ירושלים: הוצאת מאגנס, תשנ"ב-1992.
↑  ישעיה תשבי, "תרומתו של גרשם שלום לחקר הזוהר", בתוך: גרשם שלום, על האיש ופועלו, דברים שנאמרו ביום השלושים להסתלקותו; ירושלים, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, הוצאת מאגנס ומוסד ביאליק, תשמ"ג (להלן: "תשבי, שלום והזוהר"), עמ' 32 - 33.
↑  ליבס, הזוהר של שלום, עמ' ה'. המהדורה הודפסה ב-350 עותקים בלבד, והם ממוספרים בספרות ערביות 1 - 320 ואותיות עבריות, א' - ל'. המידע על מספר העותקים, בדף מול שער הספר.
↑  ליבס, הזוהר של שלום, עמ' ז'-ט'.
↑  ישעיה תשבי, משנת הזוהר, 2 כרכים (כרך א' עם פישל לחובר), ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ט - תשכ"א (כרך א': מהדורה שנייה, תשי"ז-1957; מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, תשל"א-1971; הדפסות נוספות: תשמ"ב-1982, תש"ן-1990, תשנ"ו-1996; כרך ב': תשל"א-1971, תשמ"ב-1982, תשנ"ב-1992, תשנ"ח-1997, תשס"ד-2003; להלן: "תשבי, משנת הזוהר"). הספר תורגם בשנים האחרונות גם לאנגלית: The wisdom of the Zohar, an anthology of texts (English translation by David Goldstein), 3 volume, Oxford: Published for the Littman Library by Oxford University Press, 1989. תשבי התכוון להוציא לאור כרך שלישי של הספר, עבד על כך שנים רבות, ואף פרסם את ראשי פרקים של כרך זה, אך לא זכה להוציא לפועל תוכניתו זו.
↑  יאיר שלג, איור: תמיר שפר, לא רק לגאי ריצ'י נמאס: פרופ' יוסף דן רוצה לשחרר את הקבלה ממדונה, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2008
↑  ליבס, הזוהר של שלום, עמ' ז', ה"ש 12.
↑  ליבס, הזוהר של שלום, עמ' ט'-י'.
↑  ספר הזהר, על חמשה חומשי תורה מהתנא האלהי רבי שמעון בן יוחאי. עם ספרא דצניעותא, אידרא רבא וזוטא רעיא מהימנא מדרש הנעלם ... הגהות מרן מהרח"ו דרך אמת ונצוצי אורות מהגרחי"ד אזולאי ונלוו להם הגהות ניצוצי זהר. תוכנן מסורת הזהר ... השוואות עם מאמרי חכמינו ... ציונים לספרי רבותנו הראשונים ... תמצית דברי גדולי האחרונים בבירור שיטת הזהר ... ראובן במוה"ר משה מרגליות; שלושה כרכים, ירושלים: מוסד הרב קוק, ת"ש-תש"ו-1946-1940; ליבס סבור כי הערות שלום ומרגליות - הרחוקים זה מזה בעולמם ובאמונתם - משלימות ולא חופפות. ראו אצל ליבס, הזוהר של שלום, עמ' י'.
↑  Vulliauds Uebersetzung des Sifra Di-Zeniutha aus dem Sohar und andere neuere Literatur zur Geschichte der Kabbala, Frankfurt a.M.: 1931; Die Geheimnisse der Schöpfung, ein Kapitel aus dem Sohar, Berlin: Schocken Verlag, 1935.
↑  Zohar, the Book of Splendor, Basic Readings from the Kabbalah, New York: Schocken Books, 1949.
↑  The Zohar I, The book and its author", pp. 156 - 204, and "The Zohar II, The Theosophic doctrine of the Zohar", pp. 205 - 243, in: Major trends in Jewish mysticism, an enlarged version of nine lectures, translated in part by George Lichtheim, New York: Schocken Books, 1941 (second edition 1946; third edition 1954; London: Thames and Hudson, 1955; New York: Schocken Books, paperback edition 1961).
↑  "ספר הזוהר", האנציקלופדיה העברית, ירושלים ותל אביב: החברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, כרך ט"ז, תשכ"ב-1962, עמ' 632; "The Zohar", Kabbalah, Jerusalem: Keter Pub. House, 1974.
↑  "פרשה חדשה מהמדרש הנעלם", ספר היובל לכבוד לוי גינצבורג, ניו יורק: האקדמיה האמריקנית למדעי היהדות, תש"ו-1946, עמ' תכ"ה-תמ"ו.
↑  ראו למשל מאמרו, "שיעור קומה - הדמות המיסטית של האלוהות", פרקי יסוד בהבנת הקבלה וסמליה (תורגם מגרמנית על ידי יוסף בן שלמה), ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, תשל"ו-1976, עמ' 153–186 (בפרט עמ' 179 ואילך) ומאמרים נוספים שהרצה בחוג "ארנוס" (ושחלקם התפרסמו בספר הנ"ל).
↑  תשבי, שלום והזוהר, עמ' 42.
↑  תשבי, שלום והזוהר, עמ' 35.
↑  "האם חיבר ר' משה די ליאון את ספר הזהר?", מדעי היהדות א', ירושלים: כתבי האוניברסיטה העברית בירושלים, מכון למדעי יהדות, בדפוס "המדפיס", תרפ"ו, עמ' 16–29.
↑  לפי תשבי, שלום והזוהר, עמ' 35; ליבס, ספר הזוהר של שלום, עמ' ו' - ז'.
↑  ליבס, הזוהר של שלום, עמ' ז', ה"ש 13.
↑  תשבי, משנת הזוהר, בעמ' 103–105.
↑  אך ראו את דעתה של ד"ר מרוז, מאוניברסיטת תל אביב וחוקרים נוספים, בנושא זה, בערך: נושאים במחלוקת במשנתו של גרשם שלום, שאלת מחבר ספר הזוהר וזמן חיבורו.
1 2  ליבס, הזוהר של שלום, עמ' ט'.
↑  עבודת הדוקטורט, פרקים במילון ספר הזהר, נמצאת באתר האינטרנט של פרופ' ליבס, באתר האוניברסיטה העברית.
↑  על גישתו של שלום לחסידות ראו אצל שלום, "החסידות: השלב האחרון", בתוך: השלב האחרון, עמ' 1 - 22; ראו גם חביבה פדיה, נספח למאמר הנ"ל, עמ' 23 - 37 (ובפרט עמ' 31 - 34); ראו עוד: מור אלטשולר, כנגד כל הסיכויים: על המחלוקת בין בן-ציון דינור לגרשם שלום בשאלת המשיחיות בראשית החסידות, ספר זיכרון לגרשם שלום במלאת עשרים וחמש שנים לפטירתו, מחקרי ירושלים במחשבת ישראל כ, תשס"ז (עורך: יוסף דן), כרך א', עמ' 30-1; למחלוקת עם תשבי ראו רחל אליאור, על ישעיה תשבי, בעקבות הרצאה מערב זיכרון באוניברסיטה העברית.
↑  הנרי, סרמן, סכנת הגזענות, ידיד יקר, לא נעשית פחותה אם אדם הוא אנרכיסט, באתר הארץ, 4 במרץ 2011. פורסם שוב בשם: "מכתב לחנה ארנדט", בספרו דברים בגו, פרקי מורשת ותחיה, תל אביב: הוצאת עם עובד, תשל"ו-1975, כרך א', עמ' 91 - 95; ראו גם Michael Ezra, The Eichmann Polemics: Hannah Arendt and Her Critics, Democratiya 9, Summer 2007, באתר של dissentmagazine, עמ' 141 - 165, ובפרט עמ' 147 - 148; וכן אצל נתן שניידר, התחייה של חנה ארנדט, עיתון הארץ.
↑  Der Briefwechsel, Hannah Arendt, Gershom Scholem, herausgegeben von Marie Luise Knott, unter Mitarbeit von David Heredi, Berlin: Jüdischer Verlag, 2010.
↑  צבי וולמוט, קורצוויל קונטרה גרשם שלום - עמ' 31, מעריב, 10 באוקטובר 1969. צבי וולמוט, קורצוויל קונטרה גרשם שלום - עמ' 33 (סוף מעמ' 31), מעריב, 10 באוקטובר 1969.
↑  ישעיהו תשבי, חקר הדימונולוגיה ומעשים דימוניים, דבר, 20 בספטמבר 1957
↑  ראו אצל ברוך קורצוויל, בספרו במאבק על ערכי היהדות, הוצאת שוקן, 1969, הפרק "הערות ל'שבתי צבי' של גרשם שלום", עמ' 99–134; ראו גם עמנואל אטקס, "ההיסטוריון ניכר בפולמוסו: יעקב כץ מתעמת עם מבקריו". בתוך: היסטוגרפיה במבחן, עיון מחודש במשנתו של יעקב כ"ץ (עורכים, ישראל ברטל ושמואל פיינר), עמ' 183–200, ובפרט עמ' 192 ואילך גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"; לסיכום הפרשה ראו: ד"ר אסף מלאך, על הלב של האמת ההיסטורית, אתר המכללה למדינאות
↑  הספרים החשובים ביותר, משאל 'ספרא וסייפא', מעריב, 2 במאי 1958
↑  על המחלוקות ראו מאמרו של יוסף וייס, "ראשית צמיחתה של החסידות", ציון, שנה ט"ו, ספר ג' - ג', תשי"א; ודבריו של ליברמן, בספרו אהל רח"ל, כרך א', ניו יורק, 1980, כיצד חוקרים חסידות בישראל א' - ד', באתר hebrewbooks, עמ' 1 - 49; לתגובתו של שלום ראו מאמרו, "הפולמוס על החסידות ועל מנהיגיה בספר נזד הדמע", עתה בתוך השלב האחרון, מחקרי החסידות של גרשם שלום (עורכים דוד אסף ואסתר ליבס), הוצאת מאגנס, תשס"ט-2008 (להלן: "שלום, השלב האחרון"), עמ' 91 - 101; מאמרו "שתי העדויות הראשונות על חבורות החסידים והבעש"ט", בתוך שלום, השלב האחרון, עמ' 64 - 81; וכן מאמרו "דמותו ההיסטורית של ר' ישראל בעל-שם-טוב", בתוך שלום, השלב האחרון, עמ' 106 - 138 ובפרט עמ' 117 - 118; וראו גם בתוך שלום, השלב האחרון את מכתבו של יוסף וייס לגרשם שלום, עמ' 87 - 89, בו מודה וייס בטעותו ומתנצל על כך, אולם גם טוען שליברמן לא הבין את שאר הדברים שכתב ואף ייחס לו דברים שלא כתב; ומכתב נוסף מחיים ליברמן לישראל מלמן, על המחלוקות עם שלום, בעמ' 89 - 90; וכן הנספחים הביבליוגרפים למאמריו הנ"ל של שלום, מאת דוד אסף, בעמ' 82 - 86, 102 - 105 ובעמ' 139 - 145, המביא את כל הנאמר בקשר למחלוקות הנ"ל; על יחסי הכבוד ששררו בין שלום לליברמן, על אף המחלוקות החריפות ביניהם, ניתן אולי ללמוד גם ממכתב שכתב גרשם שלום לחיים ליברמן, שבו הוא מודה לו על ששלח אליו מאמר שכתב ליברמן (הכוונה למאמר "בדיה ואמת בדבר בתי הדפוס החסידיים", התפרסם גם בספרו של ליברמן, אהל רח"ל, כרך ג', ניו יארק(!), 1984, בעמ' 14 - 309), בתוך שלום, השלב האחרון, בעמ' 86 - 87.
↑  במקור מכתב העת אמות, חוברת ט סיון תמוז תשכ"ג
| גרשם שלום |
| --- | --- | --- |
| הגותו של גרשם שלום | ביבליוגרפיה של גרשם שלום • זרמים ראשיים במיסטיקה היהודית • משנתו של גרשם שלום |  |
| שונות | בית גרשם שלום • פרס גרשם שלום • ספריית גרשם שלום • הנצחתו של גרשם שלום |  |
| מתלמידיו | רבקה ש"ץ אופנהיימר • ישעיה תשבי  • מתי מגד • יהודה ליבס • יוסף דן • אפרים גוטליב • יוסף בן שלמה • מאיר בניהו • מלאכי בית-אריה |  |
קערת השבעה הכתובה ארמית בבלית (צילום משנת 1913)
עמוד מתוך ספרו של שלום: Die Geheimnisse der Schöpfung: ein Kapitel aus dem Sohar (בעברית: סודות הבריאה), הכולל מבוא היסטורי ותרגום לגרמנית של פרק מספר הזוהר (הספר יצא לאור בברלין, 1935)
שבתי צבי בציור משנת 1665. הציור הופיע על עטיפת ספרו של שלום שבתי צבי והתנועה השבתאית בימי חייו.