stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיוויזיית הפאנצר אס אס השנייה
הערות שוליים

↑  הכינוי דאס רייך (הממלכה), מתייחס לרייך השלישי כלומר שלטון גרמניה הנאצית.
↑  מקס הייסטינגס (2013) [1981]. Das Reich: The March of the 2nd SS Panzer Division Through France, June 1944. Zenith Military Classics. Minneapolis: Zenith Press. ISBN 978-0-7603-4491-0.
↑  חייל SS לשעבר מואשם בטבח ב'כפר הרפאים', באתר ynet, 9 בינואר 2014
| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוואפן אס אס  |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות פאנצר | דיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה • דיוויזיית אס אס "דאס רייך" • דיוויזיית האס אס השלישית "טוטנקופף" • דיוויזיית פאנצר אס אס החמישית "ויקינג" • דיוויזיית פאנצר אס אס התשיעית "הוהנשטאופן" • דיוויזיית פאנצר אס אס העשירית "פרונדסברג" • דיוויזיית פאנצר אס אס ה-12 "היטלריוגנד" |  |
| דיוויזיות פאנצרגרנדיר | דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-11 "נורדלנד" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-16 "רייכספיהרר-אס אס" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-17 "גץ פון ברליכינגן" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-18 "הורסט וסל" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-23 "נדרלנד" |  |
| דיוויזיות הרריות | דיוויזיית אס אס השישית "נורד" • דיוויזיית אס אס השביעית "פרינץ אויגן" • דיוויזיית אס אס הררית ה-13 "הנדשאר" • דיוויזיית אס אס הררית ה-21 "סקנדרבג" • דיוויזיית אס אס הררית ה-23 "קאמא" • דיוויזיית ואפן הררית אס אס ה-24 "קארסטייגר" |  |
| דיוויזיות פרשים | דיוויזיית פרשים אס אס השמינית "פלוריאן גאייר" • דיוויזיית פרשים אס אס ה-22 "מריה תרזה" • דיוויזיית ואפן פרשים אס אס ה-33 • דיוויזיית פרשים אס אס ה-37 "ליצו" • דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה • דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה |  |
| דיוויזיות חיל רגלים | דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-14 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-15 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-19 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-20 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-25 "הוניאדי" • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-26 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-27 "לנגמרק" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-28 'ולוניה' • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס רונה • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-29 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-30 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-31 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-32 "ינואר" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-33 "שרלמן" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-34 'לנדשטורם נדרלנד' • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-36 • דיוויזיית האס אס ה-38 "ניבלונגן" |  |
| דיוויזיות משטרה | דיוויזיית האס אס הרביעית • דיוויזיית האס אס ה-35 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269623305171  GND: 4074876-5  NKC: xx0008729  SUDOC: 027549089  VIAF: 123231290   WorldCat (עם VIAF): 123231290 
טנק טיגר על רקע חיילי הדיוויזיה במהלך קרב קורסק, יוני 1943.
שרידי הכנסייה בכפר אורדור-סור-גלן בה נשרפו למוות ביום אחד 247 נשים ו-205 ילדים בידי חיילי דיביזית וואפן אס אס דאס רייך (האס אס השנייה), רק אשה אחת הצליחה להינצל מהטבח.
טנקי הדיוויזיה בברית המועצות, דצמבר 1943.
מפקד הדיוויזיה ולטר קריגר וקציני הדיוויזיה, ברית המועצות, יוני 1943
האומנות הגדולה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ירולמו קרדאנו
 שפת המקור:  לטינית
 סוגה:  מתמטיקה
 נושא:  מתמטיקה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1545
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  1570
 
האומנות הגדולה הוא ספר חשוב על אלגברה בסיסית פרי עטו של ג'ירולמו קרדאנו. הספר התפרסם לראשונה בשנת 1545 בשם Artis Magnæ, Sive de Regulis Algebraicis Liber Unus או, בעברית, "ספר מספר אחת על האומנות הגדולה, או חוקי האלגברה". מהדורה שנייה של הספר התפרסמה בשנת 1570, עוד בימי חייו של קרדאנו. ספר זה נחשב לאחד מהחיבורים השיטתיים החשובים ביותר מתקופת הרנסאנס, לצד החיבורים המהפכניים "על תנועתם של גרמי השמים" של קופרניקוס ו"אודות מבנה הגוף האנושי" של אנדריאס וסאליוס, שלושתם יצאו לאור בפער של פחות משנתיים, ב-1543 - 1545. הספר נכתב כמקובל אז בלטינית.
רקע היסטורי

ניקולו טרטליה התפרסם בשנת 1535 לאור הצלחתו בפתרון משוואה ממעלה שלישית מהצורה
x3 + ax = b
כאשר שני הפרמטרים, הן a והן b, חיוביים, אך נמנע מלגלות את שיטת הפתרון לאחרים. בשנת 1539, בזמן שקרדאנו עבד כמרצה למתמטיקה בית הספר על שם פיאטי שבמילאנו, הוא פרסם את ספר המתמטיקה הראשון שלו, Pratica Arithmeticæ et mensurandi singularis או, בעברית, "מתמטיקה שימושית ומדידות פשוטות". באותה השנה ביקש קרדאנו מטרטיליה להסביר לו את שיטתו לפתרון משוואות ממעלה שלישית. לאחר שבתחילה סרב, התרצה טריטליה וחלק עם קרדאנו את פתרונו ביחד עם בקשה שלא יפרסם את שיטת הפתרון עד שטרטליה לא יפרסם אותה בעצמו. קרדאנו הקדיש מספר שנים בניסיונות להכליל את שיטתו של טרטליה למשוואות מצורות נוספות. בזמן זה, לודוביקו פרארי, תלמידו של קרדאנו, מצא פתרון למשוואה ממעלה רביעית שנעזר בפתרונו של טרטליה למשוואה ממעלה שלישית. לאחר שקרדאנו התוודע אל פתרונותיו של שיפיונה דל פרו למשוואות ממעלה שלישית שהקדימו את אלו של טרטליה, הדבר דרבן אותו לפרסם את תוצאותיו.
תוכן

הספר מחולק לארבעים פרקים. בספר מפורסמים, לראשונה, פתרונות למשוואה ממעלה שלישית ולמשוואה ממעלה רביעית, תוך ציונם של דל פרו, טרטליה, ופרארי כמקורות.
כיוון שבזמנו מספרים שליליים לא הובנו היטב, הספר מציין פתרונות שונים למשוואות  x^{3}=ax+b,x^{3}+ax=b עבור ערכים חיוביים של הפרמטרים  a,b. כדוגמה נוספת, הספר כולל הדרכה לביצוע רדוקציה של משוואות מהצורה  x^{3}+ax^{2}+bx+c=0 למשוואות שקולות בלא איבר ריבועי, ושוב, מציין מספר תת-מקרים. לבסוף, דן קרדאנו בספרו ב-13 סוגים שונים של משוואות ממעלה שלישית.
הספר כולל אזכור ראשון בספרות המתמטית לרעיון הריבוי של פתרונות משוואה: קרדאנו מציין שלמשוואה  x^{3}=12x+16 ישנו פתרון  x=-2 עם ריבוי 2.
הספר כולל אזכורים ראשונים למספרים מרוכבים בפרק ה-37 שלו. בהינתן שהפתרון למשוואה מהצורה  x^{3}+px+q=0 הוא, בכתיבה מודרנית:
מספרים מרוכבים צצים באופן טבעי בעת הערכת השורש הפנימי. עם זאת, קרדאנו לא דן מפורשות באף הזדמנות במקרה שבו  \left({\frac {q}{2}}\right)^{2}+\left({\frac {p}{2}}\right)^{3}<0, בהקשר של נוסחה זו. אזכור מפורש של מספרים מרוכבים מופיע בדיון שעורך קרדאנו בבעיה הבאה: "מצא שני מספרים שסכומם 10 ומכפלתם 40". התשובה היא  5+{\sqrt {-15}},5-{\sqrt {-15}}. קרדאנו מכנה את הפתרון "מתחכם" משום שאין לו משמעות פיזית, אך מוסיף בהערה מודגשת "ובכל זאת, הוא עובד", שכן סכומם אכן 10 ומכפלתם 40, ואף הוסיף שפתרון זה הוא "עדין כשם שהוא חסר שימוש".
הליוגרפיה

חריטת ההליוגרפיה המוקדמת ביותר ששרדה, נעשתה על ידי ניספור נייפס בסביבות 1826. הלוח נחשף תחת חריטה רגילה, שהעותקה אל הלוח באמצעות טכניקה זו
הליוגרפיה (מצרפתית: héliographie, נקרא גם "רישום-שמש") הוא שם של תהליך בצילום שהומצא על ידי הצלם והממציא הצרפתי ניספור נייפס בשנת 1822, איתו הוא גם יצר את התצלום הראשון בהיסטוריה ששרד, נוף מחלון בלה-גרא סביבות 1826.
התהליך התבצע באמצעות תמיסת ביטומן (bitumen of Judea - סוג של זפת) אשר שימש כציפוי ללוח מתכת או זכוכית, והגביר באופן יחסי את הרגישות לאור. לאחר חשיפה של כ-8 שעות, הביטומן התקשה באזורים שנחשפו לאור. לאחר החשיפה נשטף הלוח באמצעות שמן לבנדר ונפט, שהמיסו את הביטומן באזורים שלא נחשפו לאור ולכן לא התקשו.
ראו גם

דאגרוטיפ של שדרות דו-טמפל
הערות שוליים

↑  צילום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דריה סטרוקוס

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1990 (בת 34) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה 
 פרופיל ב-IMDb
 
דריה ולדימירובנה סטרוקוס (באנגלית: Daria Vladimirovna Strokous; ברוסית: Дарья Владимировна Строкоус; נולדה ב-25 בספטמבר 1990) היא דוגמנית, שחקנית קולנוע וצלמת רוסייה.
ביוגרפיה

סטרוקוס נולדה במוסקבה, רוסיה (אז ברית המועצות) לוולדימיר ואולגה סטרוקוס. זמן קצר לאחר שנולדה, עברה משפחתה לבנין שם התגוררה ולמדה עד גיל חמש.
ביוגרפיה > קריירת דוגמנות

בספטמבר 2007 היא הופיעה לראשונה בשבוע האופנה במילאנו ובשבוע האופנה בפריז. הופעת הבכורה שלה הייתה בלעדית בתצוגת המותג פראדה במילאנו. "מגזין V" כלל אותה בעשרת הדוגמניות המובילות בעולם לשנת 2008. המגזין "ניו יורק" כינה אותה כאחת מ-10 הדוגמניות המובילות וכן הטופ מודל של היום בשבוע האופנה במילאנו.
סטרוקוס דגמנה גם ב-Style.com עבור מעצבים מובילים רבים.
סטרוקוס השתתפה בפרויקט של מגזין מקוון חדש Nomenus Quarterly, פרויקט לקולקציה חדשה של המותג THE ROW.
היא שיחקה בתפקיד קטן בסרט "התפשטות" ב-2011. היא גם הופיעה כדוגמנית הראשית בסרט הקצר של דיור "הגן הסודי – ורסאי" מאת אינז ואן לאמסוויד ו-וינוד מאדן.
בשנת 2014 הופיע שמה ברשימת הדור החדש של "אייקוני התעשייה" על ידי Models.com.
הערות שוליים

↑  "Top 10 Models of 2008". V Magazine. אורכב מ-המקור ב-2 במאי 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Top Ten Models to Watch This Fashion Week – The Cut". נבדק ב-2013-09-17.
↑  "Daria Strokous Is Today's Top Model in Milan – The Cut". נבדק ב-2013-09-17.
↑  "Daria Strokous Photos on". Style.com. נבדק ב-2013-09-17.
↑  "Show Package Milan FW08: IMG Milan – Of The Minute". Models.com. 2008-02-12. נבדק ב-2013-09-17.
↑  Larocca, Amy (2007-08-19). "Mary-Kate and Ashley Olsen Introduce Their New Line, the Row – Fall Fashion 2007 – New York Magazine". נבדק ב-2013-09-17.
1 2  "Contagion". IMDb.
↑  "MODELS.com's Industry Icons". Models.com. 2014-08-05. נבדק ב-2014-08-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PIC: 386185 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דריה סטרוקוס".
הוועד המייעץ לצי

הוועד המייעץ לצי (באנגלית: Naval Consulting Board) היה גוף שהוקם בארצות הברית טרם כניסת המדינה למלחמת העולם הראשונה על ידי מזכיר הצי של ארצות הברית ג'וזפוס דניאלס, בעצתו של הממציא תומאס אלווה אדיסון, על מנת להכין את הכוחות הימיים האמריקניים לקראת כניסה אפשרית לעימות שהתרחש באירופה, ובעקבות איום הצוללות הגרמניות על הארסנל הימי הבריטי והאמריקאי. בוועד פעלו בעיקר אנשי טכנולוגיה ומדענים מתוך התעשייה האמריקאית, והוא לא כלל אנשי אקדמיה. הוועד פעל לאורך שנות המלחמה ותרם לפיתוח אמצעים לאיתור צוללות. לקראת סוף המלחמה הוכפף הוועד למועצה הלאומית למחקר, שהביאה להישגים מדעיים וטכנולוגיים טובים יותר לאיתור צוללות.
היסטוריה > הרקע להקמת הארגון

השיח בארצות הברית אודות הצורך בפיתוח טכנולוגי לאיתור, גילוי והשמדת צוללות גרמניות החל עוד טרם כניסת המדינה למלחמת העולם הראשונה. הזרז המרכזי לתהליך היה הטבעת ספינת הנוסעים הבריטית לוסיטניה על ידי צוללת גרמנית במאי 1915 ליד חופי אירלנד, בתגובה למצור הימי שהטילה בריטניה על גרמניה. הספינה יצאה מניו יורק לכיוון בריטניה, ובין 1,198 הנספים על הסיפון היו 128 אזרחים אמריקנים. תומאס אדיסון טען במאמר בעיתון "ניו יורק טיימס" לאחר הטבעת הלוסיטניה כי כושר ההמצאה האמריקני מסוגל להביא לפיתוחים טכנולוגיים שיאפשרו התמודדות עם אתגר הצוללות, וכי יש לגייסו עבור צורכי המדינה והצבא.
הנשיא וודרו וילסון שלא היה מעוניין להצטייר כמתכונן לקראת הצטרפות למלחמה, טען כי הצבא צריך להתכונן להגנה, אבל לא למלחמה. בספטמבר 1915 הקים מזכיר הצי ג'וזפוס דניאלס את הוועד המייעץ לצי לבחינת טכנולוגיות לחימה שישרתו את מאמצי ההגנה של הכוחות הימיים האמריקניים, אל מול האתגרים החדשים בזירה הימית שנחשפו במהלך השנים הראשונות של המלחמה באירופה, ובמיוחד במסגרת מערכת הצוללות. דניאלס דגל בשיתוף אנשי טכנולוגיה כמו אדיסון ומדענים מתוך התעשייה האמריקנית, כמו ויליס ויטני (Willis R. Whitney), שעמד בראש מעבדת המחקר של חברת ג'נרל אלקטריק. הוועד המייעץ לצי פעל לארגון מהנדסים מהתעשייה האזרחית כדי לנסות לפתור בעיות שאינן מדעיות באופיין, ובעיקר כדי לטפל בבעיות של ייצור וסטנדרטיזציה של אמות מידה.
הוועדה המייעצת לצי פעלה לאורך המלחמה במקביל למועצה הלאומית למחקר שהוקמה תחת האקדמיה הלאומית למדעים האמריקאית ביוני 1916, במטרה להכווין את האקדמיה האמריקנית לבצע מחקר בסיסי לטובת הביטחון הלאומי ורווחת האוכלוסייה האמריקנית, באמצעות גיוס מדענים מהאקדמיה, וקישורם לממשלה ולכוחות המזוינים. הקבוצות פעלו במקביל לאורך רוב שנות המלחמה, בניסיון להגיע לפיתוחים מבצעיים עבור הכוחות הימיים של ארצות הברית ושל מדינות ההסכמה. לאחר התבססות ה-NRC החלו להתגלע מתחים בין המועצה לבין הוועד המייעץ לצי. ויליאם סונדרס (William Lawrence Saunders), מנהל בענקית התעשייה אינגרסול ראנד (Ingersoll Rand), ששימש כיו"ר הוועד המייעץ לצי, התנגד לפעולתה של המועצה הלאומית למחקר, טען כי מדענים מהאקדמיה לא יצליחו לייצר פתרונות יישומיים עבור הכוחות המזוינים, וקרא להכפיף אותה לוועד המייעץ.
היסטוריה > פעילות לאחר הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה

עם הצטרפות ארצות הברית למלחמה באפריל 1917, הוועדה המייעצת לצי קיבלה אישור להשתמש במתקן של הצי האמריקני בנהנט (אנ') שבמסצ'וסטס, בסמוך לעיר בוסטון. המתקן פעל בשיתוף פעולה עם גוף המחקר של חברת ג'נרל אלקטריק, ובעקבות זאת, עם המדען הנודע אירווינג לאנגמיור, אחד המדענים הבכירים שעבד במעבדת המחקר של החברה, שיזכה בהמשך בפרס נובל בשנת 1932. גם צוות המחקר של חברת התקשורת AT&T הצטרף במהרה לצוות. הצוות, שהמשיך לקבל את התמיכה של מזכיר הצי דניאלס, הובל על ידי אנשי טכנולוגיה ותעשייה, וכמעט לא נכללו בצוות מדענים מהאקדמיה.
המהנדסים של ג'נרל אלקטריק בנהנט, בהובלת לאנגמיר, הצליחו לפתח שיטה לאיתור צוללות בהתבסס על מתקן בריטי קיים המכונה הידרופון. המתקן הזה השתמש בעיקרון של הקלטת קול משני כיוונים (binaural principle), שמאפשר לאתר קול בצורה החזקה ביותר כאשר נמצאים ישירות מולו. המהנדסים של לאנגמיור החליפו את ציפוי המנגנון הבריטי ממתכת לגומי, וכך הגדילו את טווח המכשיר בכשלושה מייל. באמצע אוגוסט 1917 שלוש אוניות קטנות, מצוידות במערכת שפותחה בנהנט, ושכונתה על ידי הצי C-tube, הצליחו להבריח צוללת סמויה מנמל בוסטון, ובהמשך להטביע אותה באמצעות פצצות עומק.
באביב 1918 הוכפף הצוות בנהנט תחת הפיקוח של המועצה הלאומית למחקר, לאור ההצלחה הגבוה יותר של צוות המחקר של המועצה. תומאס אדיסון, שבתחילת הדרך התנגד לשילוב אנשי מדע "טהור" במחקר לצרכים פרקטיים-מלחמתיים, שינה את דעתו. לאחר הדגמה מוצלחת של היכולות שפותחו על בסיס המחקר של המועצה, אדיסון השתכנע ואמר בפני מזכיר הצי דניאלס שיש "להמשיך ולגבות את הקצינים ואת אנשי המדע, לתת להם את הספינות שהם צריכים, ולעשות זאת במהרה... ושאם נעשה כך, הרי שהצוללת תהפוך מבעיה רצינית למטרד קטן".
ראו גם

לוחמה נגד צוללות
מערכת הצוללות במלחמת העולם הראשונה
לקריאה נוספת

Kevles, Daniel J. The Physicists: the History of a Scientific Community in Modern America. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 19
Sims, William Sowden, and Hendrick, Burton Jesse. The Victory at Sea. Doubleday, Page & Company, 1920.
הערות שוליים

↑  Kevles, Daniel J., The physicists : the history of a scientific community in modern America ; with a new preface by th author, Harvard Univ. Press, 2001, עמ' 105, ISBN 0-674-66656-9
↑  "DANIELS NAMES NAVAL ADVISORS; Announces Makeup of Board of Inventors Headed by Thomas A. Edison. COOPER HEWITT A MEMBER Hudson Maxim, Henry A. Wise Wood, Alfred Craven, and F.J. Sprague Other New Yorkers. NOTED ENGINEERS TO SERVE Chemists, Aeronautical Experts, Inventors, and Authorities on Explosives Also Picked. DANIELS NAMES NAVAL ADVISORS". The New York Times. 1915-09-13. ISSN 0362-4331.
↑  Kevles, Daniel J., The physicists : the history of a scientific community in modern America ; with a new preface by th author, Harvard Univ. Press, 2001, עמ' 106-108, ISBN 0-674-66656-9
↑  Kevles, Daniel J., The physicists : the history of a scientific community in modern America ; with a new preface by th author, Harvard Univ. Press, 2001, עמ' 112-113, ISBN 0-674-66656-9
↑  Kevles, Daniel J., The physicists : the history of a scientific community in modern America ; with a new preface by th author, Harvard Univ. Press, 2001, עמ' 119-120, ISBN 0-674-66656-9
↑  Kevles, Daniel J., The physicists : the history of a scientific community in modern America ; with a new preface by th author, Harvard Univ. Press, 2001, עמ' 122-123, ISBN 0-674-66656-9
↑  Kevles, Daniel J., The physicists : the history of a scientific community in modern America ; with a new preface by th author, Harvard Univ. Press, 2001, עמ' 124, ISBN 0-674-66656-9
הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית

ישיבת נשיאות הוועד, 1943. יושבים אריך ויינרט ולצידו הגנרל ולטר פון זיידליץ-קורצבאך
הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית (בגרמנית: Nationalkomitee Freies Deutschland) היה ארגון התנגדות לנאציזם שהורכב מגולים גרמנים קומוניסטים בברית המועצות וחיילים גרמנים שנפלו בשבי הסובייטי.
היסטוריה

עלייתו של אדולף היטלר והמפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה הביאה להוצאת המפלגה הקומוניסטית של גרמניה אל מחוץ לחוק, רבים מחבריה נמלטו מגרמניה וקיבלו מקלט בברית המועצות.
עם פלישתה של גרמניה לברית המועצות במבצע ברברוסה, שבויים גרמנים התחילו ליפול לידיה של ברית המועצות, הניסיונות הראשונים להקים ארגון אנטי נאצי שיהיה מורכב משבויי מלחמה גרמנים נתקלו בהצלחה מועטה, רוב שבויי המלחמה נשארו נאמנים לגרמניה והאמינו בעליונותו הצבאית של הורמאכט ובניצחון גרמני במלחמה.
עם המפלה הגרמנית בקרב סטלינגרד מספר השבויים הגרמנים הגיעה למאות אלפים, המפלה הצבאית ערערה את ביטחונם של השבויים הגרמנים ביכולת של גרמניה לנצח במלחמה והם נהיו יותר פתוחים לרעיון של חברות בארגון אנטי-נאצי.
ב־12 ביולי 1943 הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית הוקם במוסקבה בראשותו כיהן כנשיאו הסופר והגולה הגרמני אריך ווינרט, הנהגת הוועד הורכבה מ-38 חברים ש-28 מהם היו שבויי מלחמה גרמנים והשאר גולים קומוניסטים. השלטון הסובייטי ניסה להציג את הוועדה כממשלה גרמנית גולה, קו התעמולה שאותו נקט הוועד היה הצגת עתיד אידיאלי של שיתוף פעולה בין ברית המועצות לבין גרמניה של אחרי המלחמה שתהייה עצמאית, חופשית ותחת שלטון הפועלים.
היסטוריה > ליגת הקצינים הגרמנים

אחרי כמה ניסיונות גיוס של קצינים בכירים שנכשלו, הוצע על ידי אוברסט-לויטננט (סא"ל) אלפרד ברטה להקים ארגון אחות לוועד שיורכב כולו מקציני ורמאכט ויהיה עצמאי וככה יתגבר על ההססנות של קצינים בכירים להצטרף למאבק האנטי-נאצי, מכיוון שבארגון החדש הם לא יצטרכו לשתף פעולה עם קומוניסטים או להתחכך עם חיילים פשוטים.
חודשיים אחרי הקמת הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית, אחד מחברי הוועד הבכירים, גנרל חיל התותחנים ולטר פון זיידליץ-קורצבאך הקים את ליגת הקצינים הגרמנים (גרמנית: Bund Deutscher Offiziere) ארגון שמטרתו הייתה לאגד את הקצינים שבויי המלחמה בהתנגדות לנאציזם ולהפיץ תעמולה שמכוונת לצבא הגרמני.
לליגת הקצינים הגרמנים הצטרפו מספר חברים בולטים בוורמאכט שהחזיקו בדרגת גנרל, החבר הבכיר ביותר בליגה היה פלדמרשל פרידריך פאולוס.
אידאולוגיה

למרות החברות של הקומוניסטים הגרמנים בוועד והעובדה שהוא לא יכול להיות מוקם בלי אישור הסובייטים, הנטייה האידאולוגית של הוועד הייתה שמרנית-ימנית.
הוא קראה לנסיגה גרמנית לגבולות של שנת 1937, פתיחה במשא ומתן לשלום, הדחה והענשה של המנהיגות הנאצית וביסוס דמוקרטיה בורגנית בגרמניה, הם גם קראו לשמירת כוחו של הוורמאכט.
הם סברו שעל החיילים והאזרחים הגרמנים להיות נאמנים לאינטרסים האמיתיים של העם גרמני (קרי אנטי-נאציזם) ולא למנהיגים של העם הגרמני שלטענת מובילים את גרמניה לאסון.
עם התקדמות המלחמה נהיה ברור יותר ויותר שהפיכה אנטי-נאצית לא תתרחש בגרמניה ושכיבושה הוא בלתי נמנע, הקו האידאולוגי התחיל לנטות יותר ויותר שמאלה עד שהפך להיות סטליניסטי כמו בתעמולתה של המפלגה הקומוניסטית של גרמניה.
פעילות

הפעילות של הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית וליגת הקצינים הגרמנים התמקדו בתעמולה, הם פרסמו עיתון שבועי, עלונים והחזיקו תחנת רדיו ששידרה תעמולה אנטי-נאצית, התעמולה נשלחה לחיילים בחזית ושבויי המלחמה הגרמנים במחנות הסובייטים.
הצעתו של ולטר פון זיידליץ קורצבאך להקים יחידות לוחמות בצבא האדום מגרמנים שהיו שבויי מלחמה, נדחתה על ידי הסובייטים. עם זאת, היו חברים שהיו מסופחים ליחידות הלוחמות של הצבא האדום בחזית ותפקידם היה להפיץ תעמולה ליחידות הגרמניות שעמדו מולם. תפקיד חשוב ביותר שלהם היה להשיג מידע ספציפי על היחידה וכך להתאים את התעמולה ליעדה.
בנוסף, היו חברים שהוצנחו מעבר לקווי האויב והיו אמורים ליצור קשר עם יחידות פרטיזנים מקומיות, תפקידם היה להפיץ תעמולה אנטי-נאצית בקרב יחידות הוורמאכט באזור, אך עם הזמן הם שימשו להעברת מודיעין צבאי לקבוצות הפרטיזנים.
עם התקדמות הצבא האדום לתוך גרמניה, חברי הוועד מונו לתפקידים בממשל המקומי באזורי הכיבוש הסובייטים שבהם אנשי הממשל המקומי ברחו מפחד הצבא האדום המתקדם או סולקו מתפקידם בשל היותם נאצים.
אחרי המלחמה

אחרי תבוסתה של גרמניה הנאצית, חברי הוועד וארגון הקצינים חזרו לשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה, רובם בחרו להישאר בו, חלק כתוצאה מאידיאלים פוליטיים וחלק כתוצאה מהידיעה שהם יחשבו בוגדים בקרב חבריהם לנשק לשעבר אם הם יחזרו למערב גרמניה.
לחברי הוועד לשעבר היה תפקיד מרכזי בהקמת הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה המזרחית) והם שירתו במגוון תפקידים בכל רובדי המדינה וחברי ליגת הקצינים הגרמנים לקחו חלק מרכזי בהקמת צבא העם הלאומי.
דיוויזיית הפאנצר אס אס החמישית

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  Wiking  ('ויקינג')
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  אס אס אס אס
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  9 בנובמבר 1940 – 9 במאי 1945 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה החזית המזרחית
דיוויזיית פאנצר אס אס החמישית ויקינג (גרמנית: Wiking) הייתה דיוויזיה משוריינת של הואפן אס אס במלחמת העולם השנייה. מרבית חיילי הדיוויזיה התנדבו מבין מספר ארצות שהיו תחת כיבוש גרמניה הנאצית, ביניהן: סקנדינביה, הולנד, בלגיה, אסטוניה, בעוד קציני הדיוויזיה היו לרוב גרמנים.
חיילי הדיוויזיה ביצעו מספר רב של פשעי מלחמה במהלך הלחימה בחזית המזרחית  והמשיכו בכך עד לימים האחרונים ממש של המלחמה בצעדת המוות של יהודי בודפשט באביב 1945.
הקמת הדיוויזיה

דיוויזיית האס אס החמישית הוקמה לאור ההצלחות של דיוויזיות האס אס הראשונות, ביניהן דיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה. ההצלחה של דיוויזיות האס אס האחרות התבטאה בהתנהלותן במערכות הראשונות של מלחמת העולם השנייה והשנים שקדמו לה. כמות רבה של מתנדבים שהחלה לזרום ממדינות צפון אירופה, הביאה לכדי החלטה שיחידת האס אס אשר תוקם, תוקם על בסיס מתנדבים אלו. בריגדפיהרר פליקס שטיינר הקים את הדיוויזיה והיה מפקדה הראשון.
בשלב הראשון, בשנת 1940 נוצרה דיוויזיית מתנדבים בשם הדיוויזיה הנורדית החמישית, יחידה זאת שהורכבה בתור דיוויזיה ממוכנת כללה גרעין של חיילי אס אס גרמנים בשם 'רגימנט גרמאניה'. בדצמבר 1940 שונה שמה של הדיוויזיה לשם; דיוויזיית אס אס ממוכנת גרמאניה, אך שמה שונה שוב חודש לאחר מכן לשמה הסופי דיוויזיית אס אס ויקינג, אשר המשיכה לפעול כדיוויזיה ממוכנת.
מיד בהקמתה, הורכבה הדיוויזיה משלושה רגימנטים ממוכנים; "גרמאניה" שהורכב בעיקר מחיילים גרמנים, "ווסטלנד" (האזור המערבי) שהורכב בעיקר ממתנדבים מארצות השפלה ו-"נורדלנד" (האזור הצפוני) שהורכב בעיקר ממתנדבים ממדינות סקנדינביה והמדינות הבלטיות. ביוני 1941 הוקם גדוד של מתנדבים מפינלנד, אשר סופח בינואר 1942 לרגימנט "נורדלנד".
היסטוריית שירות > מבצע ברברוסה והקווקז

לאחר הקמת הדיוויזיה ולאחר תקופת אימון בגרמניה, הדיוויזיה הוגדרה כמוכנה לקרב באפריל 1941. ביוני 1941 עברה הדיוויזיה לפיקוד קבוצת ארמיות דרום כדי להשתתף בלחימה באזור אוקראינה. הדיוויזיה הצטרפה ללחימה כשבוע לאחר תחילת המבצע, ב-29 ביוני 1941. בטבילת האש הראשונה שלה בקרבות בקרבת העיר טרנופול שבגליציה, הוכיחה את עצמה הדיוויזיה. באוגוסט, הדיוויזיה התקדמה לעבר נהר הדנייפר תוך לחימה לצד דיוויזיית הרמן גרינג, כנגד הצבא האדום. לבסוף נבלמה התקדמות הדיוויזיה בנובמבר 1941 בעקבות התקפות הנגד הרוסיות והחורף הקשה, בשלב זה עברה הדיוויזיה לעמדות הגנה לאורך נהר המיוס. בעיות אספקה לצד מחסור בציוד חורף הקשו על הדיוויזיה בעמדתה המגננתית, אך הדיוויזיה הצליחה להחזיק את הקו. בפברואר, מגיעה אספקה של ציוד חורף וגם מגיע גדוד המתנדבים הפינים שזה עתה סיים להתאמן.
לאחר שהחזיקה בהגנה לאורך נהר המיוס במהלך החורף, ביולי 1942 נשלחה הדיוויזיה לכבוש את העיר רוסטוב על הדון כחלק מהתקפת האביב של קבוצת ארמיות דרום באזור הקווקז. בלילה שבין 25 ל-26 בספטמבר נעשה מאמץ, שהתחלק לארבעה ראשי חץ, לשבור את קווי ההגנה הרוסים באזור העיר גרוזני, זאת כדי לכבוש את העיר ואת דרך האספקה של בעלות הברית. רגימנט "נורדלנד" נתקל בפתיחת ההתקפה במערך הגנה רוסי קשה שהיה מחופר היטב בגבעה, תוך כחצי שעה מפתיחת ההתקפה הרגימנט איבד כמחצית מכוחו ובכל זאת הצליח לכבוש את היעד. העיר מלגובק נכבשה לבסוף ב-6 באוקטובר, אך היעד העיקרי של ההתקפה נכשל; כיבוש גרוזני והנתיב לים הכספי.
לאחר כישלון הקרבות באזור גרוזני, נשלחה הדיוויזיה בנובמבר למאמץ ההתקפה לכיוון מזרח, באזור אורוק-אלאגיר. הדיוויזיה הגיעה בדיוק בזמן כדי להציל את דיוויזיית הפאנצר ה-13 מכיתור בידי הצבא האדום, לאחר מכן נערכה הדיוויזיה בקווי הגנה מאחורי נהר הפיגדון. כיתור הארמייה השישית בסטלינגרד העביר את משקל המאמץ המלחמתי לכיוון ניסיונות החילוץ והלחימה באזור סטלינגרד, מה שהוריד את הלחימה בקווקז לזירה משנית. בחודשים הבאים ובתחילת 1943, החלה הדיוויזיה בנסיגה אחורה לכיוון אוקראינה.