stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קייל ריינר
ביוגרפיה בדיונית > מלחמת חיל סינסטרו

סינסטרו חוטף את ריינר מאואה באמצעות אחת מטבעות הכוח הצהובות החדשות שלו. בבסיסו של חיל סינסטרו בקווארד, הוא מגלה לריינר כי הוא האחראי למותה של אמו והדביק אותה בווירוס מתוך שאיפה לשבור את רוחו של ריינר ולאפשר לו לשמש כמארחו החדש של פאראלקס. עוד הוא מגלה, שאיון הוא למעשה ישות אנרגיה בדומה לפאראלקס ששואבת את כוחה מכוח רצון וכי ריינר שימש כמארחו ללא ידיעתו. כוחותיו של ריינר מופשטים ממנו, ופאראלקס משתלט עליו. חליפתו החדשה של ריינר כפאראלקס היא שילוב בין מדי חיל סינסטרו, מדיו של ריינר ושריונו של האל ג'ורדן בזמן שפעל כפאראלקס. הוא מצטרף לשורותיהם והופך לאחד מחייליו של אנטי-מוניטור.
פאראלקס, בגופו של ריינר, לוכד את האל ג'ורדן, ג'ון סטוארט וגאי גרדנר ומביאם לקווארד. הוא גורם לריינר לחיות מחדש את הרגע היחיד בו הרגיש פחד - כאשר מת אביו. פאראלקס מרחיב ואומר שמאז שפלש למוחו של ריינר, נמצאת ברשותו יצירתיות אינסופית לשימושו הזדוני. במהלך קרב עם חיל הפקחים הירוקים שהגיע להציל את הפקחים הלכודים, פאראלקס הורג את ג'ק טי צ'אנס ומרסק את טבעת הכוח שלו בטרם היא תחפש מועמד אחר במקומו. הוא מגלה להם כי משאלתו המעוותת של ריינר היא להיות הפקח הירוק האחרון ולפיכך המיוחד מכולם. לפני שהוא מצליח להרוג את גאי גרדנר, הוא נעצר על ידי הפקחים האחרונים ששרדו וישותו של איון. או אז, ישות הפחד מובילה את חיל סינסטרו כהכנה למתקפה על העיר קוסט סיטי. נרמז על ידי שומרי היקום, כי עקב השתלטותו של פאראלקס על ריינר, אין הוא נועד להפוך לאיון.
חוברת Parallax מספטמבר 2007 מביאה את קורותיו של ריינר בעת שהיה כלוא תחת השפעתו של פאראלקס. כשהוא כלוא בתת-מודע של עצמו, ריינר מתבונן במעשיו ובדבריו של פאראלקס כאשר הוא עצמו עומד מהצד ומנוע מלעשות דבר בתוך כלא שיצר לעצמו - ביתה של אמו. החפץ המזוהה היחיד בבית הוא ציור ישן ממקור בלתי ידוע והשייך לאמו. בשעה שהוא צופה בפאראלקס מתקיף את חיל הפקחים הירוקים, זה האחרון מבקר את ריינר, שהופך לאיון ונלחם בו. פאראלקס מתקיף אותו וגורם לו לאבד את ישותו של איון. או אז, ריינר יוצר לעצמו טבעת כוח ומופיע במדיו המקוריים, אך מובס לאחר קרב אצילי נגדו. פאראלקס מקניט את ריינר ומלגלג על חוסר האונים שלו תוך שימוש בפחדיו הגדולים ביותר - אכזבת האנשים הסומכים עליו, במיוחד הנשים שבחייו. רוב הנשים עימן היה קייל בקשר מתו או שנפגעו בעקבות קרבתו אליו, והדבר גורם לו לרגשות אשם, צער ואחריות שבסופו של דבר מאפשרים לפאראלקס להשתלט עליו. ריינר מוצא לבסוף נקודת מוצא לפחדיו וסיבה לתקוותו בדמות ציורה של אמו, דרכו הוא מתהלך בשדה לעבר כוכב ירוק ובהיר.
ביוגרפיה בדיונית > פקח ירוק בשנית

בקוסט סיטי, פאראלקס מאיים על חיי משפחתו של האל ג'ורדן, שמתעמת מולו מלא זעם על הניסיון לרצוח את אחיו ועל אחיזתו בריינר. ג'ורדן מצליח להכות בפאראלקס, אך מאבד את טעינת הטבעת בטרם מביס אותו לגמרי. פאראלקס מנצל את חולשתו של ג'ורדן ומשתלט גם עליו.
בינתיים, חבר החיל ג'ון סטוארט מורה לחבר משמר הכבוד גאי גרדנר להשיב את הציור אותו הזכיר ריינר בתחילת אירועי "מלחמת חיל סינסטרו" - ציור המונח בביתה של אמו ובו נראה ילד מתהלך בשדות. גרדנר חוזר ומציג את הציור בפני פאראלקס. או אז, ג'ורדן - נקודת האור הירוקה אותה ראה ריינר כשהוא כלוא בתוך פאראלקס - עוזר לו להילחם בישות הפחד עד אשר שניהם משתחררים מאחיזתו. כשפאראלקס מנסה לתקוף את חברי החיל, שומרי היקום לשעבר גאנטת וסאיד מופיעים כשברשותם ארבע סוללות כוח ולוכדים אותו בתוך כולן. גאנטת אומר שפעולתו האחרונה כשומר יקום היא לתת לריינר את טבעת הכוח שלו. הוא שואל את ריינר אם הוא מוכן לשוב לתפקידו הקודם כפקח ירוק לאחר ששימש כמארחו של איון וריינר מסכים. ארבעת הפקחים הירוקים של סקטור הארץ מדקלמים את שבועת החיל, טוענים את טבעות הכוח ושמים פעמיהם איש איש למשימתו הבאה - ג'ורדן וריינר עושים את דרכם לקוסט סיטי במטרה להצילה מכיליון נוסף בידי סינסטרו, ואילו גרדנר וסטוארט עושים את דרכם לניו יורק כדי להילחם בכוחותיהם המשותפים של אנטי-מוניטור, סופרבוי פריים וסייבורג סופרמן. כשג'ורדן וריינר נאבקים בסינסטרו, ידו נמצאת על העליונה כאשר אחד מציידי האדם סופג את האנרגיות של טבעות הכוח, אולם כאשר חיל הפקחים הירוקים מביס את סייבורג סופרמן, ציידי האדם מושבתים באופן פתאומי וג'ורדן משתמש בגולגולתו של אחד מהציידים כדי לספוג את כוחו של סינסטרו. השניים נלחמים נגד הקורוגרי העריץ ומביסים אותו.
לאחר המלחמה, ריינר הופך לחבר משמר הכבוד של החיל ומצוות לגאי גרדנר. הוא נשלח לייעץ לסודאם יאט, הפקח הירוק מארץ-3, שהופך למארחו החדש של איון, כאשר כוחותיו אינם קשורים לאלה של לב הכוכב. ריינר וגרדנר מחליטים לעבור לאואה, מה שיאפשר להם לבצע את תפקידם בצורה טובה יותר. מאז בחירתו לחבר משמר כבוד, ריינר משמש כפותר הבעיות של החיל, והוא משתתף במשימות כמו הבסתם של חברי חיל סינסטרו מונגול וקריב.
ביוגרפיה בדיונית > לקראת המשבר האחרון ולאחריו

באירועים המובילים לאירועי המשבר האחרון, ריינר הוא אחד מאותם 'חריגים' המסווגים כמסוכנים ליקום בידי המוניטורים, קולקטיב של 52 ישויות קוסמיות שנולדו לאחר שכדור הארץ פוצל ל-52 כדורי ארץ. הוא מסומן להשמדה. מבין השמות המופיעים ברשימה נמנים גם ג'ייסון טוד, דואלה דנט והוונדר גירל לשעבר דונה טרוי. הוא מצטרף לטרוי, טוד, בוב המוניטור וג'וקסטר בחיפושם אחר ריי פאלמר. לאחר מלחמת חיל סינסטרו, ריינר מופיע בחוברות הקומיקס כשהוא עוטה מדים חדשים, שילוב בין מדי העבר שלו ואלמנטים נוספים מהמדים המקוריים.
לאחר הבסתו של דארקסייד בסוף אירועי המשבר, ריינר מצטרף לדונה ולפאלמר כשומרי הגבול של המולטי-יקום.
ביוגרפיה בדיונית > הלילה האפל ביותר

בהמשך תפקידיו כחבר משמר הכבוד של חיל הפקחים הירוקים, ריינר עובר לאואה יחד עם גאי גרדנר. הוא מתחיל במערכת יחסים אסורה עם סוראניק נאטו, שכן אחד מחוקי הספר של אואה אוסר על מערכות יחסים בין פקחים ירוקים. הוא היה מעורב במבוא לאירועי "הלילה האפל ביותר", היה בין הראשונים לפגוש באחת מכוכבות הספיר, ונלחם באואה לאחר ששומרת היקום לשעבר סקאר ארגנה בריחה מהכלא של כמה מחברי חיל סינסטרו.
לאחר הבריחה, חיל אלפא לנטרן מקבל פקודה לגזור את דינם של חברי חיל סינסטרו ואסירים אחרים. ריינר וגרדנר מתנגדים לכך, בציינם בפני שומרי היקום והאלפא לנטרנים שמעשים אלו יובילו את החיל לדרך אפלה. אולם, השומרים מתעלמים מאזהרה זו ומציבים את ריינר ואת גרדנר חזרה בכדור הארץ. השניים חוזרים לאואה לאחר שהות קצרה בעולמם, והם נתקלים בשובל עצום של טבעות כוח שחורות, אשר עושה את דרכו לאואה ומחייה מחדש חברי חיל מתים, כולל את חברתו לשעבר של ריינר, ג'ייד. ריינר לומד כי חברי החיל המתים הם חיקוי מעוות שלהם ולא האנשים אשר היו, והוא מנסה להשמידם אך ג'ייד מענה אותו בדימויים כוזבים של אנשים אותם אכזב ריינר בעבר. לבסוף, ג'ייד מושמדת בידי סוראניק נאטו.
במהלך התקפתו של חיל הפקחים השחורים על סוללת הכוח הראשית באואה, סוללת הכוח הפנימית של צ'סלון, חבר האלפא לנטרן, נפרצת. ביודעו כי הסוללה עומדת להתפוצץ, קייל מקריב את עצמו בכך שהוא תופס את הסוללה ומשמיד בעזרתה כמה שיותר פקחים שחורים, לא לפני שמתוודה בפני נאטו על אהבתו כלפיה. טבעות כוח שחורות מנסים להחיות מחדש את ריינר כפקח שחור, אך הן מושמדות בידי חברי החיל, מונק משבט אינדיגו ומירי ריאם מכוכבות הספיר, שכוחה הוא התגלמות האהבה. ריאם, שחשה בסכנה לאהבתו של ריינר לסוראניק נאטו, משתמשת בכוחה כדי לחבר בין ליבו לליבה של נאטו, ומשיבה אותו לחיים. במסעו לכדור הארץ, ריינר נלחם בגרסת הפקחים השחורים לאלכסנדרה דוויט, ועוזר להביס את מנהיג הפקחים השחורים נקרון. בהמשך לאירועי "הלילה האפל ביותר", כמה מהפקחים השחורים מוחזרים לחיים, ביניהם גם ג'ייד.
ביוגרפיה בדיונית > מלחמת הפקחים הירוקים

כאשר שומר היקום לשעבר קרונה מתקיף את אואה, הוא מחדיר את פאראלקס חזרה לסוללת הכוח הראשית, ומאפשר שליטה בפקחים הירוקים דרך פחד. עקב ניסיונו הקודם עם ישות הפחד, ריינר הוא בין היחידים המסוגל להתנגד להשפעתה, אך נאלץ לוותר על טבעת הכוח שלו כדי לא לאבד שליטה. הוא וג'ון סטוארט יורדים למחתרת ופוגשים בגאי גרדנר ובהאל ג'ורדן, המחזיק בטבעות הכוח של מנהיגי חילות הצבעים. ריינר מקשיב לעצתו של גאנטת בנוגע לתקוותיו, ובוחר בטבעת הכוח הכחולה של סיינט ווקר, בעוד ג'ורדן בוחר בצהובה של סינסטרו, גרדנר בוחר באדומה של אטרוסיטוס, וסטוארט בוחר באינדיגו של אינדיגו-1. אולם, לטבעת הכוח הכחולה יש אפקט של הטענת טבעות הכוח של הפקחים הירוקים התוקפים, מה שמחבל בניסיון ההגנה שלהם. בשעה שג'ורדן וגרדנר מגיעים לאואה כדי להסיר את פאראלקס מסוללת הכוח הראשית, ריינר וסטוארט מנסים לשחרר את כוכב הלכת מוגו משליטתו של קרונה. על הדרך, ריינר מגלה כי בכוחה של טבעת הכוח הכחולה להראות לפקחים ירוקים את תקוותיהם ובכך לשחרר אותם משליטתו של קרונה. אולם, כוחה אינו משפיע על מוגו, שבליבתו נותרו שרידי אנרגיה של הפקחים השחורים. ריינר מביט באימה כאשר סטוארט סופג את אנרגיית הפקחים השחורים, יחד עם אנרגיית הפקחים הירוקים, ובעזרתם משמיד את מוגו. השניים נפגשים בשנית עם גרדנר וג'ורדן, ובעזרת הכוחות המשולבים של הספקטרום הרגשי מנפצים את סוללת הכוח הראשית ומשחררים את פאראלקס. ארבעת הפקחים הירוקים עונדים מחדש את טבעות הכוח הירוקות שלהם ומתכוננים לעימות סופי עם קרונה. בקרב האחרון, ג'ורדן לוקח את ריינר לספר השחור וגורם לו לצייר ציור של סינסטרו, קרול פריס ושאר הפקחים הכלואים, מה שמשחרר אותם מכלאם.
לאחר המלחמה, קייל וסוראניק מתמודדים עם מערכת היחסים שלהם. השניים, יחד עם טומאר-טו, מועברים לכוכב חייזרי שנפל קורבן לזעמה של כוכב הספיר מירי-ריאם. הפקחים מכניעים אותה, אך היא אומרת שלא הרגה אף אחד ורק הרסה רכוש מתוך מטרה לאחד בין קייל לסוראניק ולפתור את בעיותיהם המשותפות. היא מזכירה להם כי היא השתמשה בקריסטל שלה כדי לגלות להם את אהבתם האמיתית. אולם, קייל מתוודה שראה את ג'ייד כאהבתו האמיתית, ולא סוראניק. הוא מצטדק בכך שג'ייד מתה ועליו להמשיך הלאה, אך הדבר מכעיס את סוראניק, שנפרדת ממנו ואוסרת עליו להיכנס למגזר שלה.
ביוגרפיה בדיונית > ה-52 החדשים

לאחר מלחמת הפקחים הירוקים, ריינר ממשיך למלא את תפקידו בכדור הארץ ומשתמש במבני האנרגיה המוכרים שלו כדי להציל עובדי בנייה שנלכדו בתאונה. במקום אחר ביקום, טבעות הכוח של מנהיגי החילות (האדומה, האינדיגו, הסגולה והצהובה) יוצאות מכלל פעולה ועושות את דרכן במפתיע לסקטור הארץ. אחרי שריינר מציל את עובדי הבנייה, ארבע הטבעות מגיעות אליו וכל אחת קובעת כי הוא המשתמש שלה. ריינר מבולבל מעצם הופעתן, והוא נאלץ להתעמת מול סגניהם של מנהיגי החילות, שאיתרו את טבעות הכוח ומופיעים כדי להשיב אותן.
כשריינר נלחם בארבעת הפקחים, טבעת כוח כחולה מופיעה וקובעת כי ריינר הוא משתמשה. מעט לאחר מכן מופיע סיינט ווקר לאחר שאיתר את מסלולה של הטבעת לריינר, ועוזר לריינר להגיע לאואה כדי להבין את פשר ההתרחשות. בדרכם, טבעת כוח כתומה מגיעה אל ריינר, וסיינט ווקר אומר שמכיוון ורק משתמש אחד קיים שעונד את טבעת הכוח הכתומה, פירוש הדבר כי אותו משתמש מת. באואה, ריינר מנסה לדבר עם גאנטת, אך הוא מגלה ששומרי היקום הסירו ממנו את כל הרגשות שהיו קיימים בו והוא מתנהג כמותם. כאשר השומרים מנסים ללכוד את ריינר ולגלות בכוח מדוע הפקח הירוק הפך למגנט של טבעות הכוח השונות, שש הטבעות כופות את עצמן עליו והוא הופך לישות הראשונה שעונדת את כל שבע טבעות הכוח של החילות השונים. למרות הצלחה ראשונית, גופו של ריינר אינו יכול לעמוד בעומס אחזקתן. חמש טבעות מתוכן מושמדות, מה שמותיר את טבעת הכוח הכתומה והירוקה על אצבעותיו. גאנטת מנסה להסיר את טבעת הכוח הירוקה ממנו ולשחרר אותו מתפקידו, אך הטבעת מגיבה באלימות לנוכח הניסיון להסירה. טבעת הכוח הכתומה מתבררת כמבנה אנרגטי של הפקח הכתום גלומולוס, שמבקש עזרה מריינר. שאר הפקחים השונים מופיעים כדי לעזור לו או להתקיפו. כששומרי היקום מתקיפים בכוח את הפקחים פרט לגלומולוס, הסוכן הכתום לארפליז עצמו מגיע ומתקיף את השומרים, כשהוא מלווה בשומרת היקום לשעבר סאיד. כשריינר שומע את סאיד אומרת שקיימת דרך להשיב את גאנטת לקדמותו, הוא מצטרף לשאר הפקחים ונמלט מהשומרים, ובכך למעשה מתפטר מתפקידו כשטבעת הכוח עדיין נמצאת ברשותו. הוא מדבר עם לארפליז, שאומר לו כי הסיבה שבעטיה טבעות הכוח נמשכו לריינר היא משום שספינת חלל מסתורית הגיעה ליקום ולארפליז שלח את גלומולוס לחקור זאת. הקבוצה החדשה מחליטה לחקור את האיום החדש. כשהם מותקפים בידי המלאך העוצמתי אינוויקטוס, שקובע כי כל אלה המחזיקים בטבעות כוח הם רעים מיסודם, ריינר שולח מסר לשאר הפקחים על ידי שכנוע הטבעת להתחבר לרגשות התקווה, הפחד והחמלה שבו ובכך להגביר את תדר הגל.
הערות שוליים

↑  Green Lantern vol.3 #54
↑  JLA #1, ‏1996
↑  Green Lantern vol.3 #150, July 2002
↑  Green Lantern vol.3 #181
↑  Green Lantern Corps vol.2 #1, ‏2005
↑  Infinite Crisis #5, ‏2006
↑  Rann/Thanagar War: Infinite Crisis Special
↑  Ion: Guardian of the Universe #8
↑  Green Lantern: Sinestro Corps one-shot
↑  Green Lantern vol.4 #21, July 2007
↑  Green Lantern vol.4 #22, August 2007
↑  Green Lantern vol.4 #23, September 2007
↑  Tales of the Sinestro Corps Presents: Parallax, September 2007
↑  Green Lantern vol.4 #24, October 2007
↑  Green Lantern vol.4 #25, December 2007
↑  Tales of the Sinestro Corps Presents: Ion, December 2007
↑  Countdown to Final Crisis #1
↑  Green Lantern Corps vol.2 #27, October 2008
↑  Green Lantern Corps vol.2 #36-37, May-June 2009
↑  Green Lantern Corps vol. 2 #38, July 2009
↑  Blackest Night #1, July 2009
↑  Green Lantern Corps vol.2 #39, August 2009
↑  Green Lantern Corps vol.2 #40, September 2009
↑  Green Lantern Corps vol.2 #41, October 2009
↑  Green Lantern Corps vol.2 #42, October 2009
↑  Green Lantern Corps vol.2 #43, December 2009
↑  Green Lantern Corps vol.2 #45-46, February-March 2010
↑  Blackest Night #8, March 2010
↑  Green Lantern Corps vol.2 #58, March 2011
↑  Green Lantern vol.4 #65, April 2011
↑  Green Lantern Corps vol.2 #59, April 2011
↑  Green Lantern Corps vol.2 #60, May 2011
↑  Green Lantern: Emerald Warriors #10, May 2011
↑  Green Lantern vol.4 #67, July 2011
↑  Green Lantern Corps vol.2 #62, July 2011
↑  Green Lantern: New Guardians #1, September 2011
↑  Green Lantern: New Guardians #2, October 2011
↑  Green Lantern: New Guardians #3, November 2011
↑  Green Lantern: New Guardians #4, December 2011
↑  Green Lantern: New Guardians #6, February 2012
קייל ריינר כאיון, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Ion #1 מיוני 2006. אמנות מאת אייבן רייז ומארק קמפוס.
קייל ריינר כמארחו של פאראלקס, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Green Lantern Vol.4 #22 מאוקטובר 2007. אמנות מאת אייבן רייז, אוקלייר אלברט ומוס באומן.
מדליות באולימפיאדת אתונה (2004)

מדליית כסף אולימפיאדת אתונה 2004
ספורטאים מ-74 מדינות זכו לפחות במדליה אחת לפחות, ו-127 מדינות לא זכו באף מדליה. ספורטאי ארצות הברית קיבלו את מרב המדליות (103 במספר), וכן את מרב מדליות הזהב (36 במספר) ואת מירב מדליות הכסף (39 במספר). סין קיבלה את מספר המדליות השני בגובהו, ורוסיה השלישית (כאשר רוסיה קיבלה את מספר מדליות הארד הגבוה ביותר - 38 מדליות). יוון, המדינה המארחת, קיבלה 16 מדליות (מהן שש מדליות זהב, שש מדליות כסף וארבע מדליות ארד) - מספר המדליות הגובה ביותר מאז אולימפיאדת אתונה הקודמת שנערכה בשנת 1896, עת זכתה ב-46 מדליות.
איחוד האמירויות הערביות, פרגוואי, אריתריאה זכו לראשונה במדליה אולימפית. ישראל, צ'ילה וטאיוואן זכו לראשונה במדליית זהב אולימפית.
שינויים בחלוקת המדליות

לאחר סיום המשחקים נשללו מכמה ספורטאים המדליות בהן זכו. כך למשל מרים המשקולות היווני ליאונידס סאמפאניס איבד את המדליה שזכה בה בהרמת משקולות לגברים במשקל 62 ק"ג, ולכן זוכה במדליית הכסף באותה תחרות קיבל את מדליית הזהב, הזוכה בארד קיבל את מדליית הכסף ואיזראל חוזה רוביו מוונצואלה, שהיה במקום הרביעי, זכה במדליית הארד.
כמו כן האתלטית הרוסיה אירנה קורז'נקו איבדה את מדליית הזהב בהדיפת כדור ברזל, ובמקומה קיבלה את מדליית הזהב הקובנית יומיליידי קומבה, הגרמניה נדין קליינרט קיבלה את מדליית הכסף, והרוסייה סווטלנה קיווליובה קיבלה את מדליית הארד.
מהאתלט ההונגרי רוברט פזקאס נשללה מדליית הזהב בזריקת דיסקוס. המדליה הועברה לוירגיליוס אלקנה מליטא, מדליית הכסף הועברה לזולטאן קובאגו מהונגריה והארד הוענק לאלכסנדר טאמרט מאסטוניה.
מדליית הזהב נשללה גם ממיידה הפטיש אדריאן אנוס מהונגריה, והזהב הוענק לקוז'י מורופושי מיפן, כאשר הכסף הוענק לאיוואן טסיקאן מבלארוס והארד לאסרף אפאק מטורקיה.
מרוכב הסוסים האירי קיאן אוקונור נשללה מדליית הזהב בשל סימום שהתגלה בסוס עליו רכב. הזהב הוענק לרודריגו פסואה מברזיל, הכסף לכריס קאפלר מארצות הברית והארד למרקו קוצ'ר מגרמניה.
טבלת המדליות

במהלך אולימפיאדת אתונה, שנערכה באתונה שביוון בשנת 2004 השתתפו 10,625 מתעמלים מ-201 מדינות וישויות טריטוריאליות ב-301 אירועי ספורט וב-28 ענפי ספורט.
טבלת המדליות על פי אתר הוועד האולימפי הבינלאומי. מדליות הארד ניתנות לשני זוכים בתחרויות האיגרוף והג'ודו, ולכן מספר מדליות הארד גדול ממספר המדליות האחרות.
הערות שוליים

↑  אתר הוועדה האולימפית הבינלאומית
| מדליות במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| אולימפיאדות קיץ | אתונה (1896) • פריז (1900) • סנט לואיס (1904) • לונדון (1908) • סטוקהולם (1912) • אנטוורפן (1920) • פריז (1924) • אמסטרדם (1928) • לוס אנג'לס (1932) • ברלין (1936) • לונדון (1948) • הלסינקי (1952) • מלבורן (1956) • רומא (1960) • טוקיו (1964) • מקסיקו סיטי (1968) • מינכן (1972) • מונטריאול (1976) • מוסקבה (1980) • לוס אנג'לס (1984) • סיאול (1988) • ברצלונה (1992) • אטלנטה (1996) • סידני (2000) • אתונה (2004) • בייג'ינג (2008) • לונדון (2012) • ריו דה ז'ניירו (2016) • טוקיו (2020)  • פריז (2024) |  |
| אולימפיאדות חורף | שאמוני (1924) • סנט מוריץ (1928) • לייק פלאסיד (1932) • גרמיש-פרטנקירכן (1936) • סנט מוריץ (1948) • אוסלו (1952) • קורטינה ד'אמפצו (1956) • סקוו ואלי (1960) • אינסברוק (1964) • גרנובל (1968) • סאפורו (1972) • אינסברוק (1976) • לייק פלאסיד (1980) • סרייבו (1984) • קלגרי (1988) • אלברוויל (1992) • לילהאמר (1994) • נאגנו (1998) • סולט לייק סיטי (2002) • טורינו (2006) • ונקובר (2010) • סוצ'י (2014) • פיונצ'אנג (2018) • בייג'ינג (2022) |  |
הלפיד האולימפי בוער באצטדיון האולימפי של אתונה באולימפיאדת אתונה, במהלך טקס הפתיחה של האולימפיאדה.
גל פרידמן מישראל, הביא לזכייתה הראשונה של ישראל במדליית זהב אולימפית.
מדליות במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)

החזית והגב של כל מדליה מהמשחקים הפאראלימפיים 2008
מדליות שהוענקו במשחקים הפאראלימפיים שנערכו בבייג'ינג בשנת 2008.
במסגרת משחקים אלה זכו לראשונה אתלטים מלאוס, לבנון, מונגוליה, נמיביה, פקיסטן, פפואה ניו גיני, רומניה, ערב הסעודית, סינגפור וסוריה במדליה אולימפית. כמו כן אתלטים מקרואטיה, מונגוליה, ערב הסעודית, סינגפור וונצואלה זכו לראשונה במדליית זהב אולימפית.
מתוך 148 המדינות המשתתפות, 76 מדינות זכו במדליות ו-72 מדינות נותרו בלא מדליות.
ראו גם

מדליות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
ע'אדה שועאע

ע'אדה שועאע (בערבית: غادة شعاع; נולדה ב-10 בספטמבר 1972) היא אתלטית סורית בעבר. היא אלופה אולימפית ואלופת עולם בקרב שבע. שועאע הספורטאית הסורית הראשונה והיחידה שזכתה במדליית זהב אולימפית.
ביוגרפיה

שועאע נולדה במחרדה שבמחוז חמאת. בנעוריה עסקה בכדורסל, אך ב-1991 החליטה להתחיל להתאמן באתלטיקה. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באותה שנה בטוקיו סיימה במקום האחרון, אך באליפות אסיה זכתה במדליית כסף. באולימפיאדת ברצלונה (1992) סבלה מפציעה וסיימה במקום ה-18. במשחקי הים התיכון של 1993 סיימה במקום השני.
נכון ל-2016 מתגוררת בגרמניה.
ביוגרפיה > אלופת העולם

פריצתה הגדולה של שועאע הגיעה בשנת 1995. בטורניר שנערך בגציס שבאוסטריה זכתה במקום הראשון, עם תוצאה שהציבה אותה כמועמדת לזכייה באליפות העולם בגטבורג לצדה של זאבינה בראון מגרמניה. בראון נעדרה בסופו של דבר מאליפות העולם בשל פציעה, ושועאע זכתה במדליית הזהב. בהמשך, קבעה שיא אישי של 6,942 נקודות בטורניר בגציס, שנכון לשנת 2008 הוא תקף גם כשיא אסיה.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת אטלנטה (1996) הוכיחה שועאע כי זכייתה באליפות העולם לא הייתה אירוע חד פעמי, והיא זכתה גם בה במדליית זהב. הייתה זו מדליית הזהב האולימפית הראשונה בתולדות סוריה, והיחידה עד כה (2024).
לאחר האולימפיאדה סבלה מפציעות, מהן לא התאוששה עד 1999, אז זכתה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בסביליה. בראשית אולימפיאדת סידני (2000) נפצעה שוב, ולא השלימה את התחרויות. לאחר מכן החליטה לפרוש מפעילות ספורטיבית.
נוליטו

מנואל אגודו דוראן (בספרדית: Manuel Agudo Durán נולד ב-15 באוקטובר 1986 בסנלוקר דה ברמדה שבאנדלוסיה, ספרד), הידוע בכינוי נוליטו (בספרדית: Nolito), הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי. נוליטו החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי ברצלונה אתלטיק, שיחק מספר פעמים במדי ברצלונה לפני שעבר לבנפיקה ליסבון הפורטוגלית. נוליטו הושאל מבנפיקה לגרנדה ולאחר מכן שב באופן קבוע לספרד, עת הצטרף לסלטה ויגו.
קריירה > קריירה קבוצתית

נוליטו הצטרף בנעוריו למערכת הנוער של קבוצה מקומית בעיר הולדתו, אלגיידה. בגיל 14 הצטרף לסנלקניו, קבוצה נוספת מעיר הולדתו, וב-2005 החל לשחק בקבוצת הבוגרים של המועדון. ב-2006 עבר נוליטו לאסיחה, קבוצה אנדלוסית ששיחקה אז בליגה השלישית. בעונתו הראשונה בקבוצה היה נוליטו בעיקר שחקן מחליף, וב-31 הופעות בליגה הבקיע פעמיים. בעונתו השנייה שם, עונת 2007/08, התבסס מעמדו של נוליטו, והוא כבש 12 שערים ב-36 משחקים, מתוכם פתח ב-34.
בקיץ 2008, עבר נוליטו לברצלונה אתלטיק, קבוצת המשנה של ברצלונה, ששיחקה גם היא בליגה השלישית, תחת המאמן לואיס אנריקה. בעונת 2008/09 שיחק נוליטו ב-28 משחקי ליגה, בהם הצליחה להבקיע 4 פעמים. בעונה הבאה היה נוליטו שותף לעליית הקבוצה מהליגה השלישית לליגה השנייה, בכך שכבש 12 שערים ב-35 משחקים. בעונת 2010/11 החל נוליטו להשתלב במשחקי הקבוצה הראשית של ברצלונה. ב-3 באוקטובר 2010 נכנס נוליטו כמחליף במשחק הליגה בו ברצלונה סיימה בתיקו מול מיורקה. נוליטו השתתף בשני משחקי גביע המלך נגד סאוטה. בשני שבהם, ב-10 בנובמבר, הבקיע נוליטו שער ראשון במדי ברצלונה, בניצחון קבוצתו 5:1. עד סוף העונה שותף נוליטו במשחק גביע נוסף, מול אלמריה בשמינית הגמר, ובמשחק ליגה מול הרקולס אליקנטה, ב-29 בינואר 2011. בליגה השנייה עם קבוצת המשנה השתתף נוליטו ב-38 משחקים, בהם כבש 13 פעמים.
בתום עונת 2010/11 דחה נוליטו את הצעתה של ברצלונה לחוזה מקצועני בה, והוא חתם על חוזה לחמש שנים בבנפיקה ליסבון. בבכורתו הרשמית במדי המועדון, ב-27 ביולי 2011 מול טרבזונספור במוקדמות ליגת האלופות, כבש נוליטו את אחד משני שערי קבוצתו שניצחה 2:0. נוליטו הבקיע גם במשחק הגומלין, ובכך תרם להעפלתה של בנפיקה לשלב הבא. ב-20 באוגוסט הבקיע נוליטו בניצחון קבוצתו 3:1 על פירנסה, ובכך היה השחקן היחידי לצד אאוזביו שמבקיע בחמשת משחקיו הרשמיים במדי המועדון. בעונת הבכורה שלו בבנפיקה הבקיע נוליטו 11 שערים ב-29 משחקי ליגה, והוא עזר לקבוצתו לסיים במקום השני ולזכות בגביע הליגה הפורטוגלית.
בעונתו השנייה בבנפיקה דעך מעמדו של נוליטו, ועד סוף 2012 פתח במשחק ליגה אחד ונכנס כמחליף בחמישה נוספים, בהם הבקיע שער בודד. בחלון ההעברות של ינואר 2013, עבר נוליטו לגרנדה בהשאלה עד תום העונה. נוליטו סייע לקבוצתו לסיים את העונה בליגה במקום ה-17 ובכך להישאר בליגה הראשונה. נוליטו הבקיע 3 פעמים ב-17 משחקים, וכן גרם לשער העצמי שהבקיע כריסטיאנו רונאלדו, שהביא לגרנדה ניצחון ראשון על ריאל מדריד מזה 40 שנים.
לאחר ששב מן ההשאלה, עבר נוליטו לשחק במדי סלטה ויגו, תחת מאמנו בברצלונה אתלטיק, לואיס אנריקה. בחודש ספטמבר הבקיע נוליטו 4 שערים והוא נבחר על ידי התאחדות הליגה כמצטיין החודש. נוליטו עזר לסלטה לסיים במקום התשיעי. הוא היה המבקיע המצטיין של הקבוצה באותה עונה עם 14 שערים ב-35 משחקים.
ב-1 ביולי 2016 חתם במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג לארבע שנים. ב-13 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1–2 על סנדרלנד. ב-16 ביולי 2017 חתם נוליטו בסביליה לשלוש שנים עבור 9 מיליון אירו, וביוני 2020 חזר לסלטה ויגו שקיבלה אישור מיוחד עבור העסקה שהתבצעה מחוץ לחלון ההעברות. ב-5 בספטמבר 2022 חתם נוליטו באיביזה מהליגה הספרדית השנייה.
קריירה > קריירת נבחרות

נוליטו לא שיחק במדי נבחרותיה הצעירות של ספרד. ב-18 בנובמבר 2014 ערך נוליטו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד הבוגרת, במשחק ידידות מול גרמניה שנערך באצטדיון באלאידוס. ב-29 במאי 2016 הבקיע לראשונה במדי הנבחרת, צמד בניצחון על בוסניה והרצגובינה במשחק ידידות. שלושה ימים מאוחר יותר כבש צמד נוסף, במשחק ידידות בו ניצחה ספרד 6:1 את קוריאה הדרומית. נוליטו נכלל בסגל הנבחרת ליורו 2016.
סטטיסטיקה

נכון ל-15 במאי 2016
| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אסיחה | 2006/07 | 31 | 2 | 5 | 3 | — | — | 36 | 5 |
| אסיחה | 2007/08 | 40 | 13 | 0 | 0 | — | — | 40 | 13 |
| אסיחה | סך הכול | 71 | 15 | 5 | 3 | — | — | 76 | 18 |
| ברצלונה אתלטיק | 2008/09 | 28 | 4 | — | — | — | — | 28 | 4 |
| ברצלונה אתלטיק | 2009/10 | 40 | 12 | — | — | — | — | 40 | 12 |
| ברצלונה אתלטיק | 2010/11 | 38 | 13 | — | — | — | — | 38 | 13 |
| ברצלונה אתלטיק | סך הכול | 106 | 29 | — | — | — | — | 106 | 29 |
| ברצלונה | 2010/11 | 2 | 0 | 3 | 1 | 0 | 0 | 5 | 1 |
| ברצלונה | סך הכול | 2 | 0 | 3 | 1 | 0 | 0 | 5 | 1 |
| בנפיקה ליסבון | 2011/12 | 29 | 11 | 7 | 1 | 12 | 3 | 48 | 15 |
| בנפיקה ליסבון | 2012/13 | 6 | 1 | 6 | 0 | 3 | 0 | 15 | 1 |
| בנפיקה ליסבון | סך הכול | 35 | 12 | 13 | 1 | 15 | 3 | 63 | 16 |
| גרנדה | 2012/13 | 17 | 3 | — | — | — | — | 17 | 3 |
| גרנדה | סך הכול | 17 | 3 | —| | —| | —| | —| | 17 | 3 |
| סלטה ויגו | 2013/14 | 35 | 14 | 2 | 0 | — | — | 37 | 14 |
| סלטה ויגו | 2014/15 | 36 | 13 | 1 | 0 | — | — | 37 | 13 |
| סלטה ויגו | 2015/16 | 29 | 12 | 0 | 0 | — | — | 29 | 12 |
| סלטה ויגו | סך הכול | 100 | 39 | 3 | 0 | —| | —| | 103 | 39 |
| מנצ'סטר סיטי | 2016/17 | 19 | 4 | 5 | 0 | 6 | 2 | 30 | 6 |
| מנצ'סטר סיטי | סך הכול | 19 | 4 | 5 | 0 | 6 | 2 | 30 | 6 |
| סך הכול | סך הכול | 331 | 98 | 24 | 5 | 15 | 3 | 370 | 106 |
תארים

אליפות ספרד: 2010/2011
גביע הליגה הפורטוגלית: 2011/2012
תארים > סביליה

הליגה האירופית: 2019/2020