ביטול הממשל הצבאי על ערביי ישראל
שלבי ביטול הממשל הצבאי 1963–1966

ב-6 ביוני שנת 1963 התפטר דוד בן-גוריון ולוי אשכול שהיה שר האוצר מונה לתפקיד ראש הממשלה. ב-21 באוקטובר 1963 הודיע לוי אשכול על הקלה בתקנות הממשל, שהייתה לה השפעה רבה על חיי היום-יום של האוכלוסייה הערבית. על פי הודעתו, כל האוכלוסייה הערבית בגליל ובמשולש, פרט ליחידים המוגדרים כסיכון ביטחוני, תשוחרר מהצו שהיה קיים עד עתה, הדורש לשאת רישיון תנועה אישי. הקלה זו סימנה את התחלת המפנה שיחול מעתה ואילך בעמדת השלטון בדבר ביטול הממשל הצבאי. בנאום בכנסת ארבעה חודשים לאחר מכן, הודיע ראש הממשלה החדש שהוא מתכון להמשיך בהקלות כלפי האוכלוסייה הערבית, אולם אין לו כוונה לבטל כליל את הממשל ותקנותיו. הוא קבע שיש לצמצם עד כמה שאפשר, את המגע הישיר בין אנשי הממשל ובין האוכלוסייה הערבית. מטרתו הייתה על פי הגדרתו, הפיכת הממשל לרואה ואינו נראה.
אחד ממתנגדי הממשל העיקריים, חבר הכנסת אורי אבנרי אמר בתגובה למדיניות זו כי
בשטח הערבי קיימת ממשלה שלמה, ממשלה סודית ובלתי חוקית שאיש אינו יודע מי הם חבריה וכיצד היא מחליטה?
.
בו בזמן החליטה ממשלת אשכול על קידום מפעלי התיישבות נרחבים בגליל על מנת להגדיל בו את מספר התושבים היהודים. ברור שפעילות זו לא אפשרה בשלב זה את ביטול הממשל שכן הוא היה נחוץ למימוש תוכניות ההתיישבות. דברים ברוח זו אמר מאיר ארגוב בוועידת מפא"י לענייני ערבים: "לממשל הצבאי יש גם מטרה ציונית. הגליל כולו ערבי ויש מטרה ציונית לפצל אותו ולאכלסו ביהודים.
ב-2 בנובמבר 1965 נערכו בחירות לכנסת השישית ולוי אשכול נבחר לראש ממשלה. בנאומו בכנסת הוא הודיע על כוונתו למצוא דרכים לביטול מנגנון השלטון הצבאי. צירופם של כמה תנאים, אפשרו ללוי אשכול להתנער מדרכו של דוד בן-גוריון בנושא. הוכח שגם לאחר ההקלות בתקנות הממשל האוכלוסייה הערבית ככלל לא מעוניינת לפגוע באוכלוסייה היהודית. סיבה חשובה יותר הייתה השקפתו המדינית השונה של ראש הממשלה אודות תפקיד הממשל בסכסוך הערבי-ישראלי. בניגוד לדוד בן-גוריון, הוא לא התייחס אל הערבים כאל גיס חמישי עתידי וכסיכון ביטחוני מתמשך, אלא ראה בהם תושבים לגיטימיים בארץ, שעל ידי מדיניות נבונה ניתן להפכם למשתפי פעולה עם השלטון היהודי, או לפחות לא עוינים אותו. השינויים הפוליטיים שאירעו בעקבות הקמתה של מפלגת רפ"י שמרבית חבריה היו מתומכי הממשל הצבאי, ופרשו מהממשלה, אפשרה לראש הממשלה אשכול לקבץ רוב המתנגד לממשל. ועוד לפני כן להמשיך במדיניות ההקלות.
חומרתו של הממשל, בפרט בכל הנוגע לחופש תנועה, הלכה ופחתה עם הזמן. אפילו פעיל זכויות האזרח, ולאחר מכן חבר אש"ף, סברי ג'יריס, שהוגלה מהארץ בשל עמדותיו, הודה כי שורת ההקלות שנעשו בממשל הצבאי "נטלו את העוקץ" מהגבלות התנועה.
חיזוק למדיניותו קבל ראש הממשלה מחברי הוועדה המרכזית לביטחון. בראשית קיץ 1965 מונה שמואל טולידנו שהיה בעד ביטול הממשל גם בעבר, לתפקיד יועץ ראש הממשלה לענייני ערבים. ראש האגף הערבי בשב"כ אברהם אחיטוב שמונה גם כן לוועדה היה בעמדה דומה, לדעתם של שניים אלה הצטרף גם ראש הלת"ם במשטרה. המתנגד היחידי בוועדה זו היה מפקד הממשל הצבאי יהושע ורבין שבעמדתו כנגד הביטול, תמך גם הרמטכ"ל יצחק רבין, כך נקבע רוב של שלושה כנגד אחד בהחלטה לביטול הממשל.
ראש הממשלה קבע דרג חדש בממשלו, יועץ ראש ממשלה לענייני ביטחון, ולתפקיד נבחר איסר הראל שבזמן הזה שינה את עמדתו האוהדת לממשל והתנגד להמשך קיומו.
ב-12 בינואר 1966 בעת הצגתה של ממשלתו החדשה, הודיע ראש הממשלה על קבלת המלצות הוועדה ואישורן על ידי היועץ לביטחון, וכי כוונת הממשלה לבטל את מנגנון הממשל תוך השנה הקרובה.
לוי אשכול לא ראה קשר בין הסכסוך הערבי-ישראלי לבין הממשל הצבאי. לדעתו צמצום או ביטול הממשל הצבאי אינם מחלישים את כוח ההרתעה של ישראל כלפי מדינות ערב. הוא לא ראה קשר בין חוזקו וכושר עמידתו של צהל לבין פעילותן של מדינות ערב מחוץ לישראל והקשר של שניהם לצורך בממשל הצבאי ששולט בערבים בישראל. תפיסת עולמו הייתה הומניסטית וליברלית יותר. הוא ראה בממשל הצבאי רע הכרחי בזמן נתון. אולם כאשר הוכיח המצב בשטח שאין בו שום יתרון, שאף לוי אשכול לבטל אותו. יתר על כן, הטרידה אותו הדאגה שפגיעה בחירותם של ערביי ישראל תיצור עוינות ותסכול שיגרמו להיותם סיכון ביטחוני בטווח הארוך.
עם זאת, היה לוי אשכול מעשי ביותר בדעותיו, הוא חשב כי לחברה הערבית בארץ יש חשבון דמים עם היישוב היהודי וכי בבוא הזמן המתאים מבחינתה והאפשרות המעשית לכך, היא לא תהסס מחיסול היישוב היהודי בארץ. הוא גם האמין כי ליהודים יש זכות על הארץ ויש לממש זכות זו באמצעות הרחבת יישובים קיימים ובניית יישובים חדשים. אלא שלוי אשכול לא חשב ששני רעיונות אלו בהכרח מתנגשים וכי הפחתת ההגבלות על הערבים כן תקטין את עוינותם ורצונם להרסה.
בתאריך 27 ביולי 2015 קיימה מליאת הכנסת ישיבה מיוחדת לציון מלאות 120 שנים להולדתו של ראש הממשלה לוי אשכול. בנאומו של ראש האופוזיציה יצחק הרצוג נאמר:
החלטתו המכוננת של אשכול, לבטל את הממשל הצבאי שחל על ערביי ישראל הייתה צעד מהפכני ונועז.... שגם הטבח בכפר קאסם לא שינה את המצב. רק ראש ממשלה ושר ביטחון אזרחי כאשכול הבין את המשמעות האידאולוגית הנאורה של החלטתו אשר תאמה לגמרי את רוח מגילת העצמאות
בנאום בכנסת הודיע לוי אשכול על ביטול המנגנון הצבאי החל מ-1 בדצמבר 1966. כיוון שהממשל הצבאי פעל מכוח הוראות צבאיות לא היה צורך לשנות שום חוק בהחלטת הכנסת. על פי הודעתו התברר שלא יבוטלו אזורי הביטחון ומתן רישיונות תנועה יהיה מעתה תחת טיפולה של משטרת ישראל.
חברי כנסת מהאופוזיציה תופיק טובי, אורי אבנרי ואחרים אמרו שאין בביטול זה אלא שינוי קוסמטי בלבד שכן במקום פיקוח צבאי יהיה מעתה פיקוח משטרתי. באותה רוח היו גם דברי משה דיין שאמר:
לפי השינוי הזה, המנגנון הצבאי שטיפל בהגשמת אותו חוק צבאי יומר ויוחלף במנגנון משטרתי, שיהיה מופקד על הגשמת אותו חוק ממש
מסמכים רבים בארכיוני המשטרה מראים שהמשטרה טיפלה בכל הנושאים שהיו בעבר בידי הממשל הצבאי ללא שום שינוי במצב, לדוגמה העתקת מקום מגורים, סיורים באזורי הממשל ומתן רישיונות.
כך אירע שבשנת 1967 לא חל בעצם שום שינוי במעמדם האזרחי של התושבים הערבים בישראל, נשארו אותם אזורי ביטחון ואותן תקנות הגנה לשעת חירום. מצב זה גרם למורת רוח רבה בציבור הערבי ומחאות רבות גם בציבור הישראלי. לאחר מלחמת ששת הימים נפסקה בשנת 1968 אכיפת תקנות ההגנה והטיפול באוכלוסייה הערבית הועבר למשרדי הממשלה השונים בהתאם לתחומי עיסוקם.