יורם דנציגר
ביוגרפיה

יורם דנציגר הוא בנם של מיכאל ומרים דנציגר ונכדם של ד"ר פליקס דנציגר ומלכה לבית רוזנבליט. דודו היה הפסל יצחק דנציגר.
דנציגר הוא בעל תואר ראשון (בהצטיינות) ותואר שני (בהצטיינות יתירה) במשפטים מהפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, ותואר דוקטור במשפטים מבית הספר לכלכלה של לונדון, אותו השלים ב-1983. בתקופת לימודיו לתואר הראשון היה סגן העורך של כתב העת של הפקולטה עיוני משפט, וכן של כתב העת של לשכת עורכי הדין, הפרקליט. עם השלמת הדוקטורט היה מרצה (מן החוץ) בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, במשך 32 שנה. תחום הוראתו העיקרי היה דיני חברות. כיהן בנוסף במשך 4 שנים (החל מ-1984) כמרצה מן החוץ בבית הספר לניהול וכלכלה שבאוניברסיטת תל אביב, שם לימד משפט מסחרי. במקביל לכהונתו כשופט בביהמ"ש העליון, והחל מ-2011, שימש כמרצה במכללה למינהל, בתחומי דיני החברות והחוזים.
בשלהי שנות ה-70 של המאה הקודמת היה חבר הנהלת האגודה לזכויות האזרח בישראל, חבר הנהלת איל"ן, חבר ויו"ר הוועד המפקח של הגימנסיה העברית הרצליה ויו"ר המכון להשתלמות עורכי דין של לשכת עורכי הדין בישראל. ב-2007 היה מועמד לתפקיד יו"ר לשכת עורכי הדין, אך פרש במפתיע טרם הבחירות.
בשנת 1984 הקים, יחד עם עו"ד אביגדור קלגסבלד, את משרד עורכי הדין דנציגר, קלגסבלד ושות'.
ביולי 2007 אישרה הוועדה לבחירת שופטים את מינויו של דנציגר לשופט בית המשפט העליון ללא מתנגדים. מינוי זה היה במסגרת יוזמתו של שר המשפטים, דניאל פרידמן, להביא למינוי משפטנים מהמגזר הפרטי לכהונה בבית המשפט העליון. ב-15 בנובמבר 2007 הושבע דנציגר כשופט בבית המשפט העליון.
ב-1 באוגוסט 2011, לראשונה בהיסטוריה השיפוטית של ישראל, התיר היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין למשטרת ישראל לחקור באזהרה את דנציגר, בשל קשריו עם שלמה לחיאני, ראש עיריית בת ים, ושירותים משפטיים שהעניק לו (לפני מינויו לשופט). לדנציגר וללחיאני יש גם שותפות בעסקת קרקע במערב נתניה. המשטרה ביקשה את חקירת דנציגר בעקבות ממצאי החקירה הפלילית שהתנהלה נגד לחיאני אשר בסופה הורשע ונידון למאסר. היועץ המשפטי אישר בעבר למשטרה לבצע הליך של בדיקה עם דנציגר לגבי פרשת לחיאני, במסגרתה העיד דנציגר פעמיים בלשכתו בבית המשפט העליון. זמן קצר לפני הודעת היועץ המשפטי לממשלה, ביקש דנציגר לצאת לחופשה, כדי להימנע מהשעייתו מתפקידו על ידי נשיאת בית המשפט העליון. בינואר 2012 סגר היועץ המשפטי לממשלה את תיק החקירה נגד דנציגר, מחוסר אשמה, ודנציגר שב לכהונתו בבית המשפט העליון.
במרץ 2017 הודיע על החלטתו לפרוש מבית המשפט העליון בפברואר 2018 מסיבות אישיות. עם פרישתו, במרץ 2018, הצטרף כחבר סגל בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, וקיבל דרגת פרופסור מן המניין במסלול הנלווה. מאז יוני 2018 משמש כבורר וכמגשר ופועל ממשרד מטרי מאירי ושות'. החל משנת 2019 מלמד סמינריון מתקדם במשפט אזרחי בתוכנית התואר השני החד-שנתי של הפקולטה שבראשותו וכן מרכז קורס קיץ "עושים משפט" במסגרת תוכנית זו. נכון למרץ 2019 משמש במקביל במספר תפקידים ציבוריים ואקדמיים, בהם כחבר בקרן הלאומית למדע, כיו"ר הוועד המפקח של הגימנסיה העברית הרצליה, וכיו"ר המועצה הציבורית של עמותת "כל זכות".
במאי 2018 מינתה שרת המשפטים את דנציגר לכהן כיושב ראש הוועדה הציבורית למניעת הרשעות שווא ותיקונן (ועדת דנציגר).
בשנת 2020 יצא לכבודו ספר מאמרים בשם "ספר דנציגר", בעריכת ד"ר עידו באום וד"ר לימור זר גוטמן.
דנציגר הקים קרן מלגות לספורטאים-ילדים נכים על שם אביו מיכאל דנציגר.
בספטמבר 2023 קיבל דירקטוריון הגימנסיה העברית הרצליה (הוועד המפקח) החלטה שלא להתיר קיום כנס בשטח הגימנסיה שמארגניו קראו לסירוב לשרת בצה"ל. כתוצאה מההחלטה, הודיע המנהל, זאב דגני, על התפטרותו. בהמשך, ביקש דגני לחזור בו מהתפטרותו. ביום 18.10.2024 החליט דירקטוריון הגימנסיה לאשר את בקשתו של דגני לחזור בו מהתפטרותו, על פי הצעת החלטה שאותה העלה יו"ר הדירקטוריון, פרופ' דנציגר. הוחלט כי יותר לדגני להשלים את תקופת כהונתו המסתיימת באוגוסט 2025. עוד נוסח ואומץ נוהל פנימי שמחייב את המנהל לקבל את אישורו מראש של הדירקטוריון לקיומם של כל אירוע או התכנסות בשטח הגימנסיה שאינם חלק מתוכנית הלימודים ושאינם מיועדים לתלמידי הגימנסיה.
בשנת 2023 יצא לאור ספר לציון יום הולדתו ה-70 של השופט (בדימוס) דנציגר שמאגד מאמרים פרי עטם של 40 משפטנים וחוקרים (ברובם המכריע גרמנים וישראלים) ששמו: Law in Times of Crisis (Festschrift for Yoram Danziger). עורך הספר הוא Prof. Eric Hilgendorf מאוניברסיטת ווירצבורג שבגרמניה. המוציא לאור הוא Duncker &Humblot.