מלחמת האזרחים השנייה בצ'אד
קרבות העיקריים

פשיטת SCUD על גוארדה (2005)
ב-7 בדצמבר 2005, תקפו מורדים צ'אדים את גוארדה, כ-120 ק"מ צפונית לאדרה, והותירו עשרה הרוגים וחמישה פצועים. ההתקפה מיוחסת לקבוצת מורדים שערקו מצבא צ'אד (SCUD). התקפה זו סימנה את תחילתה של חדירת המורדים מדאפור לצ'אד, ולאחריה גינתה ממשלת צ'אד את סודאן על תמיכתה במורדים.
פשיטת RDL על אדרה (2005)
ב-18 בדצמבר 2005 התקיפו ה-RDL (אנ') (קבוצת מורדים צ'אדים שבסיסה בדארפור), את עיר הגבול אדרה שהיוותה מפתח אסטרטגי להגנה הצ'אדית מפני התקיפות הסודאניות. בשנת 2005, בין החודשים אוקטובר – דצמבר, ולפני התקיפה ב-18 בדצמבר, תגבר נשיא צ'אד, אידריס דבי, את הכוחות באדרה, כמו גם באבצ'ה, בירת מחוז וואדאי.
פשיטה זו, בצירוף הניצחונות הקודמים של המיליציות הצ'אדיות נגד המשטר, הובילו להקמת ארגון FUC (החזית המאוחדת לשינוי דמוקרטי) שאיחד תחת שורותיו שמונה ארגונים אנטי-ממשלתיים שבראשם עמד מחמוד נור עבד אל כרים.
הקרב הראשון על נג'מנה:
ב-13 אפריל 2006, ה-FUC בראשות מחמוד נור עבד אל-כרים, הטילו מצור על נג'מנה. כ-1500 מורדים ב-56 טנדרים רכבו מאות קילומטרים ברחבי צ'אד (מבסיסי האם שלהם הממוקמים בדרפור וברפובליקה המרכז אפריקאית), כדי להילחם ב-FUC ולתמוך בדבי. כאשר הגיעו הכוחות התפתח קרב ארוך, קשוח וקטלני בינם לבין כוחות הביטחון הצ'אדים ברחובות הבירה. הלחימה נמשכה משעה 5 לפנות בוקר ועד לשעה 11 בצהריים, והיא כללה כלי נשק כבדים רכובים, נגמ"שים וטנקים. הלחימה התרכזה בפרברים הדרום-מזרחיים ובאזור הפרלמנט של צ'אד. המורדים, שלא הכירו את תוכנית המתאר של העיר, חשבו בטעות שהפרלמנט הוא ארמון הנשיאות, ועל כן ריכזו שם את המאמץ המלחמתי. טעות זו הייתה טעות אסטרטגית מודיעינית, אשר גרמה להפסד של כוחות אלו בקרב.
בשלבים מתקדמים של הלחימה, צרפת, שהייתה השליטה הקולוניאליסטית הקדומה של צ'אד, שלחה כוחות רבים במטרה למנוע את ניסיון ההשתלטות על העיר. הגעת הכוחות הצרפתים מנעו מהלך עקוב מדם שעלול היה להתפתח לאירוע עם אלפי הרוגים. שני קברים המוניים ממוקמים בפרברים הדרומיים-מזרחיים של נג'מנה ובנקודה נידחת בסמוך לפרלמנט, שם בוצע מארב של כוחות הממשלה למורדים. הדיווחים על מספרם של ההרוגים באותם קברי אחים אינם בהירים. בקבר הפרברים הדרום-מזרחיים דווח על 102 גופות (אם כי לא ברור האם גופות אלו הם רק של המורדים או גם של כוחות הביטחון הצ'אדים). בקבר האחים שבסמוך לפרלמנט, דווח על 45 גופות של הרוגים שמצאו את מותם בבית החולים המרכזי הסמוך. בכל אופן קברים אלו משמשים עדות חזקה לאופיו הקשה של הקרב על נג'מנה.
ב-14 באפריל 2006, בעקבות הקרב על נג'מנה, ניתקה צ'אד את היחסים עם סודאן באופן חד צדדי. וזאת, על אף ששתי המדינות חידשו את התחייבותן לגרש מורדים משטחן בחודש יולי 2005, והחזירו את היחסים הדיפלומטיים באוגוסט. ההתקפה של אפריל הזיקה מאוד ליחסים בין המדינות.
הקרב השני של נג'מנה:
קרב זה החל ב-2 בפברואר 2008 כאשר כוחות מורדים המתנגדים לשלטונו של נשיא צ'אד המכהן אידריס דבי, נכנסו לנג'מנה, לאחר שעשו את דרכם לבירה במשך שלושה ימים. תחילה, הצליחו המורדים להשתלט על העיר וכבשו חלקים גדולים ממנה תוך תקיפת ארמון הנשיאות המבוצר. לאחר יומיים של לחימה וחוסר ההצלחה בניסיונות לכבוש את הארמון, נסוגו כוחות המורדים מזרחה אל מחוץ לעיר.
המתקפה על עיר הבירה והארמון הייתה חלק מניסיון המורדים להחליף את שלטונו של אידריס דבי. רבים מן המורדים בהתקפה זו היו בעלי-ברית קודמים של הנשיא אידריס דבי, שהאשימו אותו בשחיתות כנגד בני שבטו ועמו. מתקפה זו כללה כ-4000 מורדים אשר זהותם השתנתה לאורך תקופת הלחימה, ואשר כללו את קבוצות המורדים - UFDD, UFD, RFC שהתאחדו לצורך מאבק זה.
מאות נהרגו בקרב וכ-30,000 הפכו בעקבותיו לעקורים. גם קרב זה נבלם בידי הכוחות הצרפתים אשר הגנו על שלטונו של אידריס, וזאת באמצעות הספקת מודיעין ותחמושת לכוחות הביטחון של הממשלה. בנוסף, גם בקרב זה השתתפו לוחמי JEM (מליציה של מורדים סודנים בתמיכת ובמימון של אידריס דבי), כשהם מנסים לבלום את כוחות המורדים הצ'אדים באמצעות לחימה במזרח המדינה ומניעה של הגעת כוחות תגבור לעיר הבירה. לאחר המתקפה על נג'מנה שלחה ממשלת צרפת כוחות צבאיים רבים לשם תמיכה ושימור השלטון המקומי.
הקרב על אם דאם:
ב-7 במאי וב-8 במאי 2009 התקיים קרב סביב העיר הצ'אדית המזרחית אם דאם, בו תקפו כוחות הצבא הצ'אדים שיירה של קבוצת המורדים UFR. בקרב נהרגו 247 לוחמים של כוחות הביטחון והממשלה וכ-225 מורדים.
הקרב על אם זוהר:
התרחש ב-18 ביוני 2008 כאשר הצבא הצ'אדי תפס שיירה של כוחות מורדים בדרכם אל עיר הבירה. בימים שקדמו לכך, תקפו כוחות סודנים עמדות צ'אדיות הסמוכות לגבול, והמורדים עברו דרך כפרים בצד המזרחי של הגבול. הצבא הצ'אדי ערך למורדים מערב בסמוך לעיירה אם זוהר במהלכו נהרגו 150 מורדים ונתפסו 20 מהם, תוך הכרעת הלחימה בידי השלטונות .