stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טבעת-עין
תפקוד

מאמינים כי טבעות-עיניים מעבירות סוגים שונים של איתותים חזותיים בין פרטים. טבעות עיניים מסוימות מופיעות רק בבגרות מינית, בעוד שאחרות מעידות על גילה או מצבה הבריאותי של הציפור. פרטים מסוימים עשויים להיכלל או להידחות מזיווגים עקב איתותים המועברים על ידי טבעת-העין. ידוע כי צבעים מבוססי קרוטנואידים של טבעות העור של פסיונים קשורים לבריאות.
תפקידן של טבעות-העיניים הלבנות במשפחת לבני-העין אינו ידוע. החשד הוא כי הן עשויות לשמש להדגשת נגעים של טפילים קטנים סביב העיניים. כתוצאה מכך טבעות-עיניים לבנות נקיות עשויות לבטא בריאות איתנה. בנוסף, הם עשויים לאותת על חברות בקבוצה או אוכלוסייה מסוימת, מכיוון שלמינים ואוכלוסיות שונות עשויות להיות טבעות בצבע, גודל, צורה או שלמות שונים. סימונים אלו יכולים אז למלא תפקיד בבידוד רבייתי ובהתמיינות.
גלריה

לבולבול צהוב-שת יש טבעת-עין מנוצה ולבנה, שבשלה הוא נקרא באנגלית "White-spectacled bulbul"
Cossypha caffra ממשפחת החטפיתיים, עם טבעת כפולה של נוצות קטנות סביב העין
שדמית עם טבעת-עין שלמה אך בעלת ניגוד חלקי
חופמי כפול-צווארון, אחד מני רבים מקרב החופמאים עם טבעת עור בולטת
טבעת עור צהובה בהירה באווז קטן
שחרור זכר עם טבעת עור בולטת
טבעת-עין כתומה מעור של שחף זנב-סנונית
טבעת עור שהפכה לדלדל כחול בולט במין Arses lorealis, ממשפחת המונרכיים
קשתות חלקיות מעל ומתחת לעין של זכר מהמין Geothlypis tolmiei
טבעת העין האדומה של הסבכי שחור-ראש היא סימן היכר בולט, גם אצל נקבות כמו זו שבתמונה
הערות שוליים

↑  Dutson, Guy; Allen, Richard (2011). Birds of Melanesia the Bismarcks, Solomons, Vanuatu and New Caledonia. London: Christopher Helm. p. 402. ISBN 9781408152461.
↑  "Australian yellow white-eye (Zosterops luteus)". arkive.org. אורכב מ-המקור ב-2017-04-20. נבדק ב-2 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Campbell, Bruce; Lack, Elizabeth (2010). A Dictionary of Birds. London: A & C Black. p. 307. ISBN 9781408138380.
1 2 3  Carnaby, Trevor (2008). Beat about the bush: Birds (1st ed.). Johannesburg: Jacana. pp. 9–10, 31. ISBN 9781770092419.
↑  Borrow, Nik; Demey, Ron (2013). Field Guide to the Birds of Ghana. Bloomsbury Publishing. p. 24. ISBN 9781408189023.
↑  Vinicombe, Keith; Harris, Alan; Tucker, Laurel (2014). The Helm guide to bird identification: an in-depth look at confusion species. London: Christopher Helm. p. 14. ISBN 9781408130353.
↑  Mayntz, Melissa (2017-02-22). "Lores". The Spruce. נבדק ב-1 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Zimmerman, Dale A.;  et al. (1999). Birds of Kenya and Northern Tanzania. Princeton University Press. pp. 43–45. ISBN 0691010226.
↑  Kamm, Matthew; Kuss, Benjamin. "Glossary". Common Birds of New England, an electronic field guide. Brandeis University. נבדק ב-13 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Birdsley, Jeff. "IB 461: Ornithology, External Anatomy" (PDF). School of Integrative Biology, University of Illinois Urbana-Champaign. נבדק ב-13 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Filardi, Chris. "Answering Questions About Island Species". Scientist at Work. נבדק ב-2 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
טופאש שאהין

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Tofaş Doğan  Holland DOCC (אתיופיה)  Nasr Sahin (מצרים)
 יצרן:  (Nasr (car company (נאסר)   ברישיון :  יצרן הרכב הטורקי "TOFAŞ Türk Otomobil Fabrikası A.Ş", ברישיון קונצרן הרכב האיטלקי פיאט
 שנות ייצור:  1981–2010
 הרכבה:  מצרים מצרים  טורקיה טורקיה  אתיופיה אתיופיה על ידי יצרנית הרכב האתיופית "Holland Car" (אנ') בין השנים 2010-2005
 מודל קודם:  פיאט 131 
 אורך:  4,316 מ"מ
 רוחב:  1,437 מ"מ
 גובה:  1,642 מ"מ
 משקל:  960-1,145 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,460 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,297 סמ"ק המפיק 65 כ"ס  (מנוע פיאט מסוג "Fiat 124 series engine", מנוע "131 A.000 OHV I4") (יוצר בטורקיה) 4 צילינדרים, 1,372 סמ"ק המפיק 78 כ"ס, ב-5,500 סל"ד, (מנוע פיאט מסוג : "Fiat 128 SOHC engine", מנוע "159 A2.000 SOHC I4") (יוצר בטורקיה ובמצרים) 4  צילינדרים, 1,581 סמ"ק המפיק 75 כ"ס (מנוע פיאט מסוג : "Fiat 128 SOHC engine", מנוע "159 A3.000 SOHC I4") (יוצר בטורקיה)  4 צילינדרים, 1,585 סמ"ק המפיק 82 כ"ס (מנוע פיאט מסוג : "Fiat 128 SOHC engine", מנוע "131 A1.000 OHV I4") (יוצר בטורקיה ובמצרים)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת ידנית - 5  מהירויות (מורכב בדגמי 1,585 סמ"ק)
 
טופאש שאהין (בטורקית: Tofaş Şahin) היא מכונית משפחתית, 4 דלתות סדאן, 5 מושבים, אשר יוצרה במצרים על ידי יצרנית הרכב המצרית נסר, בין השנים 1981–2010.
בנוסף יוצר דגם ה-"טופאש שאהין" בטורקיה ובאתיופיה.
טופאש שאהין

דגם ה-"טופאש שאהין" יוצר בטורקיה על ידי יצרן הרכב הטורקי "TOFAŞ Türk Otomobil Fabrikası A.Ş", ברישיון קונצרן הרכב האיטלקי פיאט.
דגם ה-"טופאש שאהין" התבסס על דגם "פיאט 131".
בטורקיה יוצר הדגם, בנוסף לגרסת הסדאן, בגרסת סטיישן "Tofas Kartal".
דגמי "טופאש שאהין" שיוצרו במצרים

Sahin 1.4S
Sahin 1.6SL
מדינות בהן יוצר דגם "טופאש שאהין" ברישיון "פיאט"

טורקיה - יוצר על ידי יצרן הרכב הטורקי "TOFAŞ Türk Otomobil Fabrikası A.Ş"
אתיופיה - יוצר על ידי "Docc (Dutch Overseas Car Company"
מצרים - יוצר  על ידי יצרן הרכב במצרי נסר
תמונות

דגם "טופאש שאהין" (מונית, צולם בקהיר)
דגם "טופאש שאהין" (מונית, (משמאל) צולם בקהיר)
דגם "טופאש שאהין" (מונית (צולם באנטליה, טורקיה)
דגם "טופאש שאהין"
דגם "טופאש שאהין"
דגם "טופאש שאהין"
דגם "טופאש שאהין"
דגם "טופאש שאהין"
דגם "טופאש שאהין"
ראו גם

נאסר (יצרן רכב מצרי)
פיאט 131
זסטבה פלורידה
זסטבה פלורידה
הערות שוליים

↑  דגם ""autocade
↑  היסטורית הרכב של היצרן "Nasr"hocme.weebly
↑  דגם "טופאש שאהין" (פיאט 131)italiaspeed.com/2009/cars/industry
יום אירופה

| --- | --- |

דגל אירופה בשטרסבורג (צרפת) במהלך יום אירופה 2009
 מדינה:  האיחוד האירופי 
 סוג:  חג ציבורי 
 סיבה:  הנצחה, איחוד אירופי
 מועד
 תאריך:  5 או 9 במאי
 
יום אירופה הוא חג, שנחוג ברחבי אירופה ביום 9 במאי. ביום זה חוגגים את השלום ביבשת אירופה ואת איחוד אירופה. יום זה מוכר גם בשם יום שומאן, לזכר הצהרת שומאן, הצהרה היסטורית בנושא איחוד אירופה, שהוצהרה על ידי שר החוץ הצרפתי, רובר שומאן, ב־9 במאי 1950.
האירופאים החליטו על יום זה בשנת 1985, יחד עם ההחלטה על קביעת הדגל האירופאי.
יש אירופאים המעדיפים לחוג את יום אירופה ב־5 במאי, לזכר הקמת מועצת אירופה במועד זה בשנת 1949.
יום הדלתות הפתוחות

ביום אירופה, מוסדות האיחוד האירופי פותחים את שעריהם לציבור מדי שנה בבריסל ושטרסבורג, ומאפשרים לאזרחים לבקר במקומות שבהם מתקבלות החלטות המשפיעות על חיי היום יום שלהם. יתר על כן, רבים מאלה מארגנים אירועי הנצחה לכבוד החשיבות ההיסטורית של התאריך. הארגונים שבוחרים לבצע מחווה סמלית זו הם:
הפרלמנט האירופי (EP)
מועצת האיחוד האירופי
הנציבות האירופית (EC)
הוועדה הכלכלית והחברתית האירופית (EESC)
הוועדה האירופית לאזורים (CoR)
בית הדין לצדק של האיחוד האירופי (CJEU)
הבנק המרכזי האירופי (ECB)
שירות הפעולה החיצונית האירופית (EEAS)
בנק ההשקעות האירופי (EIB)
ראו גם

יום האומות המאוחדות
יום חבר העמים הבריטי
יום הניצחון (9 במאי)
יום אפריקה
טירת הלדימאנד

| --- | --- |

טירת הלדימאנד, בערך 1890
 מידע כללי
 סוג:  טירה
 על שם:  פרדריק הלדימאנד
 מיקום:  קוויבק סיטי 
 מדינה:  קנדה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1784–1786 (כשנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1786 
 תאריך פירוק:  1892 
 קואורדינטות:  46°48′43″N 71°12′18″W﻿ / ﻿46.811944444444°N 71.205°W﻿ / 46.811944444444; -71.205
  (למפת קוויבק סיטי מוגדלת) טירת הלדימאנד(למפת קוויבק סיטי רגילה) טירת הלדימאנד
 
טירת הלדימאנד (בצרפתית: Château Haldimand) הייתה טירה שעמדה על תילה באתר שבו ניצבת היום טירת פרונטנאק בקוויבק סיטי שבקוויבק, קנדה. הטירה נבנתה בין 1784 ל-1786.
ב-1784 הורה מושל קוויבק, פרדריק הלדימאנד, על בניית הטירה. הטירה שימשה מושבת הממשל הקולוניאלי של פרובינציית קוויבק משנת 1786 עד 1791.
ב-1860 הקימה ממשלת קנדה בטירה משרדים אדמיניסטרטיביים של בית המחוקקים התחתון של קנדה, שפעלו בה עד 1866.
לאחר מכן שימשה הטירה כחלק מקמפוס אוניברסיטת לאוול עד 1892, אז נהרסה כדי להקים במקומה את טירת פרונטנאק.
הערות שוליים

1 2  "Château Haldimand". GrandQuebec.com (בצרפתית). 2014. נבדק ב-2015-06-27. Le Château Haldimand a été bâti entre 1784 et 1787. Sa construction est commandée par le gouverneur Frederick Haldimand ... Trois ans plus tard, en 1860, le gouvernement de la province de Québec y établit l'Assemblée législative et des bureaux de l'administration.
↑  Sir James MacPherson Le Moine (1876). Quebec, Past and Present: A History of Quebec, 1608-1876. A. Coté & c,̊.
↑  Burpee, Lawrence J.; Doughty, Arthur G., eds. (1912). The Makers of Canada: Index and Dictionary of Canadian History. Toronto. p. 75. נבדק ב-2015-06-27.
↑  Saint-Louis Forts and Châteaux National Historic Site of Canada, HistoricPlaces.ca
יוהאן רודולף תורבקה

יוהאן רודולף תורבקה (בהולנדית: Johan Rudolf Thorbecke;‏ 14 בינואר 1798 – 4 ביוני 1872) היה פוליטיקאי הולנדי וליברל. הוא כיהן כראש ממשלת הולנד במשך שלוש כהונות לא רצופות באמצע המאה ה-19. נחשב לאחד הפוליטיקאים ההולנדים החשובים ביותר במאה זו. בשנת 1848 היה תורבקה ממתקני החוקה ההולנדית, תיקון שהפך את המדינה להרבה יותר ליברלית בכך שכוחו של הפרלמנט חוזק מאוד על חשבון כוחו של מלך הולנד.
ביוגרפיה > ראשית דרכו

תורבקה נולד בזוולה בשנת 1798. אביו היה יצרן טבק לותרני ממוצא גרמני ואמו הגיעה מעיר אוסנבריק שבסקסוניה התחתונה. בשנת 1803, אביו של תורבקה, פרדריק ווילם, פשט את הרגל כתוצאה מהמדיניות הכלכלית של השלטון הצרפתי. לאחר פשיטת הרגל, פרדריק ווילם לא מצא מקור תעסוקה נוסף, ולכן עסק בחינוך בנו, אשר בלט בחכמתו מגיל צעיר.
ביוגרפיה > האקדמיה

תורבקה למד לסירוגין בזוולה ובאמסטרדם. בשנת 1820 סיים את לימודי הפילוסופיה והלימודים הקלאסיים באמסטרדם ובליידן. התזה שלו נגעה למדינאי ההרומי גאיוס אסיניוס פוליו. בשנים שלאחר מכן לימד גם באוניברסיטת גטינגן שבגרמניה. בשנת 1824 חזר להולנד והתגורר באמסטרדם, שם החל לפרסם יצירות אקדמיות. יצירות אלו קיבלו תשומת לב ציבורית רחבה, ותורבקה הפך במהרה לפרופסור. הוא נאלץ להתפטר מתפקידו בשנת 1830 לאחר המהפכה הבלגית. כשנה לאחר מכן החל ללמד דיפלומטיה והיסטוריה מודרנית באוניברסיטת ליידן.
בתקופה זו תמך בשלטון השמרני של וילם הראשון, מלך הולנד, אך בהמשך פיתח כלפי שלטון זה עמדות ביקורתיות ופיתח אידאולוגיה ליברלית.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

ב-21 במאי 1844 תורבקה נבחר לראשונה לבית הנבחרים של הולנד מטעם מחוז ברום המדינה. בבית הנבחרים הפך תורבקה למנהיג האופוזיציה הליברלית. בתקופה זו התחבר לשמונה חברי פרלמנט נוספים על מנת לכתוב חוקה שתוכל להחליף את זו הקיימת. ארבע שנים לאחר מכן אירופה סערה בעקבות אביב העמים. כתוצאה מתקופה סוערת זו, הסכים וילם השני, מלך הולנד להקמתה של ועדה לתיקון החוקה. ב-17 במרץ תורבקה מונה לנהל את הוועדה. רוב רעיונותיו אושרו על ידי הוועדה. החוקה החדשה אושרה והוכרזה ב-3 בנובמבר של אותה השנה. בחוקה זו הורחבו זכויות האדם והאזרח במדינה, החילה בחירות ישירות לפרלמנט, ולמעשה הפכה את הולנד באופן סופי למונרכיה חוקתית.
באוקטובר 1849 המלך מינה ללא רצון את תורבקה לתפקיד ראש הממשלה, והקבינט הראשון שלו התכנס ב-13 בנובמבר. בקבינט זה (ובשתי ממשלות תורבקה הנוספות), הוא שימש גם כראש ממשלה וגם  כשר הפנים. בכהונתו הראשונה כראש ממשלה, תורבקה לא ביצע מעשים רדיקליים מדע, אך ביצע רפורמות והסדרים בתחום השלטון המקומי. בתקופה זו תורבקה היה נתון לביקורת על יחסיו המותחים עם המלך ועל יושרו. הכנסייה הקתולית דרשה להחזיר את המבנה הדתי המסורתי לממשל, דבר שיצר משבר בין הזרמים הדתיים. תורבקה נשאר פסיבי אל מול משבר זה, ובסופו של דבר אולץ להתפטר בשנת 1853.
תורבקה המשיך להנהיג את האופוזיציה בפרלמנט במשך 9 שנים. בשנת 1854 הוא התנגד להשתתפות הולנדית במלחמת קרים ובשנת 1857 התנגד להכנסת תכנים דתיים למערכת החינוך. קריסת הממשלה השמרנית ב-1862 החזירה את תורבקה לשלטון. ב-31 בינואר 1862 הוא החל את כהונתו השנייה כראש הממשלה וכשר הפנים. יחסיו של תורבקה עם המלך השתפרו משום שתורבקה התמקד ברפורמות כלכליות ולא שלטוניות. ממשלה זו הייתה נתונה לביקורת מצד כמספר גורמים ליברלים והחזיקה על כנה בזכות גורמים קתוליים. בכהונה זו, תורבקה פעל למען הפרדת הדת מהמדינה, בניית תעלות, ורפורמות במערכות החינוך והבריאות הציבוריים. הממשלה התפרקה בשנת 1866 כתוצאה ממשבר פוליטי הנוגע לחוק הפלילי באיי הודו המזרחיים ההולנדיים.
תורבקה חזר להנהיג את האופוזיציה בבית הנבחרים. בינואר 1871 תורבקה בן ה-73 הקים את ממשלתו השלישית, אך לא האריך בה ימים. בדצמבר של אותה השנה הוא חלה ולא התאושש. ב-4 ביוני 1872 נפטר בביתו שבהאג.
טירת המלך רנה בטרסקון

טירת המלך רנו בטרקסון, החפיר והחומה
טירת המלך רנה בטרסקון היא טירה בטרסקון שבפרובאנס, צרפת. הטירה מזוהה עם המלך רנה מאנז'ו ונקראת על שמו.
הטירה נבנתה על חורבות מבצר רומי ששמר על העיר העתיקה ועל גבול פרובאנס ונהרס ב-1399 בידי ריימון דה טורן. בימי הביניים החליט בית אנז'ו לבנות את המבצר מחדש כטירה למשפחה. הבנייה של הטירה הנוכחית החלה ב-1401 בידי לואי השני מאנז'ו ונמשכה תחת בנו לואי השלישי מאנז'ו. הבנייה הושלמה ב-1449 על ידי בנו רנה מאנז'ו ונקראת על שמו. במאה ה-17 שימשה הטירה כבית כלא צבאי עד שנרכשה על ידי ממשלת צרפת ב-1932 והפכה לאתר היסטורי ואטרקציה תיירותית.
הטירה מורכבת משני חלקים: בדרום, מגדל העוז בגובה 48 מטר וסביבו צריחים עגולים, כאשר הצפוניים שבהם נושקים לחפיר הצמוד לעיר; ובצפון, חצר המבצר. הטירה ניצבת על גדות נהר הרון ממול טירת ביוקאיר (Château de Beaucaire) וליד כנסיית מרתה הקדושה.
גלריה

טירת המלך רנו בטרקסון, החפיר והחומה
מגדל העוז, מראה מדרום-מערב
החומה והחפיר, מבט ממזרח
מגדל העוז, הנהר, והצריח של כנסיית מרתה הקדושה
הצריחים העגולים של מגדל העוז
החזית הצפונית
יאנוש קמינסקי

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1959 (בן 65) ז'יימביצה, רפובליקת פולין 
 מקום לימודים:  מכון הסרטים האמריקאי 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (1994)  Satellite Award for Best Cinematography (2007)  Satellite Award for Best Cinematography (1998)  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (1999)  פרס אינדפנדנט ספיריט לסינמטוגרפיה 
 בן או בת זוג:  הולי האנטר (1995–2001) 
 
יאנוש קמינסקי (נולד ב-27 ביוני 1959 בפולין) הוא צלם אמריקאי פולני.
קמינסקי נולד בז'יימביצה שבפולין. ב-1981 כשהיה בן 21, החליט להגר לארצות הברית לאחר שוויצ'ך ירוזלסקי הכריז על ממשל צבאי בפולין. מ-1982 ועד 1987 למד במכללת קולומביה בשיקגו והשלים שם תואר ראשון באמנות עם דגש על סרטים. הוא המשיך לתואר שני ב-AFI Conservatory.
קמינסקי התחיל את דרכו כצלם בסרט ליידי אמריקה. מ-1993 החל לעבוד על סטיבן ספילברג. קמינסקי זכה באוסקר פעמיים בסרטים רשימת שינדלר ולהציל את טוראי ראיין. על צילומיו בסרטים היה מועמד לפרס גם בסרטים הפרפר ופעמון הצלילה, סוס מלחמה, לינקולן, אמיסטאד וסיפור הפרברים. קמינסקי צילם את הסרט מינכן. בנוסף לעבודתו עם ספילברג עבד קמינסקי גם עם קמרון קרואו, ג'יימס ל. ברוקס וג'וליאן שנאבל.
קמינסקי היה חבר לאיגוד האמריקאית לצילומים והתפטר ב-2006.
קמינסקי היה נשוי לשחקנית הולי האנטר והם נפרדו ב-2001. קמינסקי היה נשוי לרבקה רנקין והתגרש ב-2004.
יוהאן רודולף ויס

יוהאן רודולף ויס
יוהאן רודולף ויס (בגרמנית שווייצרית: Johann Rudolf Wyss) (4 במרץ 1782 – 21 במרץ 1830) היה סופר, מחבר ופולקלוריסט שווייצרי שכתב את המילים להמנון השווייצרי לשעבר "כשתקראי לי, ארץ אבות" בשנת 1811, וגם ערך את הרומן משפחת רובינסון השווייצרית, שנכתב על ידי אביו יוהאן דייוויד ויס, שראה אור בשנת 1812.
ביוגרפיה

בשנת 1805 הפך ויס לפרופסור לפילוסופיה באקדמיה של ברן. מאוחר יותר הוא הפך לספרן הראשי של הספרייה העירונית של ברן. הוא מת בברן.
יחד עם הסופר גוטליב יעקב קון ערך את כתב העת הברני הידוע: "ורד האלפים" (Alpenrosen).
עבודותיו

Vorlesungen über das höchste Gut ("הרצאות על הטוב העילי")
Idyllen, Volkssagen, Legend und Erzählungen aus der Schweiz ("אידיליות, סיפורי עם, אגדות וסיפורים משווייץ") (1816)
Reise im Berner Oberland ("מסעות ברמות ברן") (1808)
הערות שוליים

1 2  "Johann Rudolf Wyss. Swiss writer and editor"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269927305171  PLWABN: 9810636641905606  BNE: XX994869  BnF: cb13185442n (data)  CANTIC: a10429207  CiNii: DA01133644  GND: 117349666  HDS: 024577  ISNI: 0000 0001 2032 0800  LCCN: n81097789  MusicBrainz: e7945ed1-16b9-43ce-8b4c-3f9bfe207d18  NDL: 00461548  NKC: jn20040205026  NLA: 35622905  NLG: 123146  NLK: KAC2018P4034  NTA: 068418590  RERO: 02-A000177955  SUDOC: 035377976  Trove: 1018462  VcBA: 495/84777  VIAF: 103654897   WorldCat (עם VIAF): 103654897 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא שווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טירת הציד גליניקה

טירת הציד גליניקה (בגרמנית: Jagdschloss Glienicke, "יאגדשלוס גליניקה") היא טירת ציידים הממוקמת בפרבר ואנזה שליד ברלין, בקרבת גשר גליניקה. הטירה הוכרזה כאתר מורשת עולמית ביחד עם מספר אתרים בערים פוטסדאם וברלין.
היסטוריה

הטירה נבנתה בין השנים 1682–1683, בסגנון הבארוק הצרפתי, בתכנונו של האדריכל ההולנדי דיסארט (Charles Philippe Dieussart) עבור פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. בתחילה נעשה בה שימוש כבית חולים צבאי. בשנת 1763 מסר פרידריך השני, מלך פרוסיה, את הטירה לאדם בשם יצחק לוי יואל, תעשיין, אשר עשה בה שימוש כמפעל לשטיחים וטפטים. בשנת 1827 הועברה הטירה לבעלותו של וילהלם פון טורק, עורך דין ומחנך, אשר הפך אותה לבית יתומים. בשנת 1859 החל קרל, נסיך פרוסיה בשיפוץ המבנה בסגנון נאו-בארוק למטרת שימוש על ידי בנו פרידריך קרל, נסיך פרוסיה.
בשנת 1889 הורחב שוב המבנה המרכזי בתכנונו של האדריכל וההיסטוריון אלברט גאייר, ונוסף לו מגדל.
בשנת 1939 עברה הטירה לחזקתה של העיר ברלין, ולאחר מכן נעשה בה שימוש על ידי הצבא הסובייטי, והיא שימשה אף כהוסטל לנוער, ושימושים מזדמנים שונים. בשנים 1963–1964 נערך בטירה שיפוץ נוסף בתכנון האדריכל מקס טאוט. והיא המשיכה לשמש כאכסניה למיזמים ציבוריים שונים. בשנת 2003 עקב אי תקינות מערכות החשמל וכיבוי האש, פרצה שרפה גדולה וגרמה לנזקים חמורים. בשנת 2005 הוחל בשיפוץ המבנה והסתיים בשנת 2012. עלויות השיפוץ, הכוללות את שימור המבנה כמקובל בגרמניה, הסתכמו בכ-400,000 €.
טומי דורסי

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1905 שנאנדואה, פנסילבניה, ארצות הברית
 נהרג:  26 בנובמבר 1956 (בגיל 51) גרינוויץ', קונטיקט, ארצות הברית
 שם לידה:  תומאס פרנסיס דורסי, הבן
 מקום קבורה:  בית הקברות קנסיקו 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1920–1956 (כ־36 שנים)
 עיסוק:  מוביל הרכב
 סוגה:  ביג בנד, סווינג, ג'אז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  טרומבון, חצוצרה
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, תקליטי RCA  Decca, OKeh
 בן או בת זוג:  Patricia Dane (1943–1947) 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
טומי דורסי (19 בנובמבר 1905 – 26 בנובמבר 1956), היה נגן טרומבון, חצוצרן, מלחין ומוביל הרכב בתקופת הביג בנד. הוא היה אחיו הצעיר של ג'ימי דורסי. סגנונו הלירי בנגינת הטרומבון הפך לאחד מסימני ההכר של להקתו ושל תקופת הסווינג. להיטו, I'll Never Smile Again, היה ללהיט הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, בשנת 1940.
שנותיו הראשונות

תומאס פרנסיס דורסי, הבן, היה יליד שנאנדואה, פנסילבניה, השני מתוך ארבעת ילדיהם של תומאס פרנסיס דורסי, האב ותרזה דורסי. אחיו ואחותו הצעירים אדוארד ומרי נפטרו בגיל צעיר.
בגיל 15, המליץ ג'ימי על טומי כמחליף לרוס מורגן בלהקה האזורית "הצופרים מסקרנטון", (The Scaranton Sirens). טומי וג'ימי עבדו יחדיו במספר להקות, ביניהן אלו של רודי וואלי, וינסנט לופז ובעיקר פול וייטמן, לפני שהקימו את להקת האחים דורסי המקורית בשנת 1934. גלן מילר היה חבר בלהקת האחים דורסי בשנים 1934 ו-1935 והלחין כמה מלהיטי הלהקה באותה התקופה, כגון "Annie's Cousin Fanny" ו "Dese Dem Dose". אולם מרירות מתמשכת בין האחים דורסי, הביאה לפרישתו של טומי דורסי ולהקמת להקה משלו בשנת 1935, בדיוק כאשר לתזמורת היה להיט עם השיר "Every Little Moment".
להקתו של טומי דורסי

להקתו הראשונה של טומי דורסי הורכבה משרידי להקתו של ג'ו היימס, וסגנונו החלק והלירי בנגינת הטרומבון - אם בבלדות ואם בסגנון סווינג ללא גבולות - הפכו לאחד מסימני ההכר של להקתו ושל תקופת הסווינג כולה. הלהקה החדשה הצליחה כמעט מהרגע בו חתמה חברת ההקלטות RCA Victor עם הקטע, "On Treasure Island", שהיה לאחד מארבעת הלהיטים של הלהקה באותה השנה. התחלה זו הובילה ל-137 להיטים במצעד הבילבורד, בסך הכול היו לדורסי 17 סינגלים שהגיעו למקום הראשון. הסינגל "I'll Never Smile Again" שהה במקום הראשון במשך 12 שבועות ברשימת רבי המכר של מגזין הבילבורד בשנת 1940. הסינגל "In the Blue of Evening" שהה בראש מצעד המכירות של הבילבורד במשך שלושה שבועות בשנת 1943.
הלהקה הציגה כמה מטובי זמרי ונגני הג'אז של אותה התקופה ובהם החצוצרנים: באני בריגן, זיגי אלמן, ג'ורג' סיברג, קרל "דוק" סוורינסן וצ'ארלי שייברס, נגני הפסנתר: מילט רסקין, ג'ס סטייסי, החצוצרנים/מארגנים/מלחינים: סיי אוליבר, נגני הקלרינט: באדי דה פרנקו, ג'וני מינס ו פינאטס הוקו, המתופפים: באדי ריץ', לואי בלסון, ג'ין קרופה ודייב טאף והזמרים: ג'ק לאונרד, אידית' רייט, ג'ו סטאפורד, דיק היימס, קוני הינס ופרנק סינטרה. סינטרה השיג את ההצלחה הראשונית שלו בתור זמר בלהקתו של דורסי וטען כי למד איך לשלוט בנשימה בכך שצפה בדורסי מנגן בטרומבון. דורסי אמר כי סגנון נגינתו הושפע רבות מזה של ג'ק טיגרדן. חבר נוסף בלהקתו של דורסי שככל הנראה צפה והקשיב זמן ניכר לסיי אוליבר, מארגן וחותם על הופעות, היה נלסון רידל, שבשלב מאוחר יותר חבר לפרנק סינטרה כמארגן ומנצח בכמה מאלבומיו, הוא נחשב כמי שעשה מהפכה לאחר מלחמת העולם השנייה במוזיקה הפופולרית.
ייתכן כי דורסי פרק את להקתו באופן סופי, לאחר מלחמת העולם השנייה, כשם שעשו רבות מלהקות הביג בנד עקב השינוי הכלכלי בתחום המוזיקה שחל לאחר המלחמה, והוא זנח את התזמורת בסוף שנת 1946. אבל אלבום להיטי כל הזמנים (All Time Hits) שהגיע לעשרת הראשונים במצעדי המכירות, אפשר לדורסי להקים ביג בנד חדש בתחילת שנת 1947.
הסרט הביוגרפי שיצא בשנת 1947, "דורסי הנפלא" (באנגלית: The Fabulous Dorseys), מתאר באופן כללי איך התחילו האחים דורסי מהתחתית ועד לעבודה בלהקתו של פול וויטמן, לפני שנת 1935, אז התפצלה להקתם לשניים. ב-1948 השתתף בסרט שיר נולד לצידו של דני קיי.
האחים דורסי התפייסו ויישרו את ההדורים ביניהם - ג'ימי דורסי נאלץ לפרק את להקתו המצליחה בשנת 1953, ואחיו טומי שכנע אותו להצטרף ללהקתו כאטרקציה נוספת - אך לא חלף זמן רב וטומי שינה את שמה של להקתו לתזמורתם של האחים דורסי. ב-26 בדצמבר 1953 הופיעו האחים עם תזמורתם בתוכניתו של ג'קי גליסון ברשת CBS, לאחר מכן יצאו האחים לסיבוב הופעות ולתוכנית טלוויזיה משלהם ששודרה בין השנים 1954–1956, ובה הם הציגו, בין היתר לראשונה את אלביס פרסלי בפני קהל צופי הטלוויזיה.
לחניו של טומי דורסי

טומי דורסי הלחין כמה מהשירים הפופולריים של תקופת הסווינג, בהם: "To You" ו-"This is No Dream", אותו כתב במשותף עם בני דייוויס וטד שפירו בשנת 1939. השיר הוקלט בידי להקתו של הארי ג'יימס שהציג את פרנק סינטרה כסולן. שירים נוספים שלו שזכו לביצועים היו: "You Taught Me To Love Again", שהוקלט בידי ג'ין קרופה, "In the Middle of a Dream" שהוקלט בידי גלן מילר ועוד.
להיטים שהגיעו למקום הראשון

לטומי דורסי היו 17 להיטים שהגיעו למקום הראשון בשנות ה-30 וה-40: On Treasure Island",‏ "The Music Goes 'Round and Around",‏ "Alone",‏ "You",‏ "Marie",‏ "Satan Takes a Holiday",‏ "The Big Apple",‏ "Once in a While",‏ "The Dipsy Doodle",‏ "Music, Maestro, Please",‏ "Our Love",‏ "All the Things You Are",‏ "Indian Summer",‏ "I'll Never Smile Again",‏ "There Are Such Things",‏ "In the Blue of Evening", ו-"Dolores". היו לו עוד שני להיטי מקום ראשון בשנת 1935 כאשר עוד היה בלהקת האחים דורסי: "Lullaby of Broadway", ששהה במקום הראשון במשך שבועיים ו-"Chasing Shadows", ששהה במקום הראשון במשך שלושה שבועות. להיטו הגדול ביותר היה "I'll Never Smile Again", שאותו שר פרנק סינטרה, השיר שהה במקום הראשון במשך 12 שבועות במצעד הסנגלים של מגזין הבילבורד בשנת 1940.
מותו ולאחר מותו

ב-1956, נפטר טומי דורסי בגיל 51 בביתו שבגריניץ', קונטיקט, לאחר שנחנק בשנתו בעקבות ארוחה כבדה שלאחריה לקח כדורי שינה. ג'ימי דורסי (שמלהקתו פרש טומי שני עשורים קודם לכן) הוביל את להקתו של אחיו עד למותו עקב סרטן גרון שנה לאחר מכן. מאותו הזמן, הטרומבוניסט וורן קובינגטון נטל על עצמו את הנהגת הלהקה, ככל הנראה בברכת אשתו של טומי דורסי, ג'ין דורסי היא מחזיקה בזכויות הלהקה ובשם הלהקה של בעלה המנוח). באופן אירוני לאחר מותו של טומי דורסי הוציאה הלהקה את להיטה הגדול ביותר, "Tea For Two Cha-Cha", בשנת 1958. קובינגטון הוביל את הלהקה לאורך שנות ה-70, לאחר מכן שינתה ג'ין את שמה של הלהקה לתזמורת של טומי דורסי. היום פועלת התזמורת בניצוחו של באדי מורו ומציגה את הזמר רוב זאפולה. ג'ין דורסי נפטרה בשנת 2003 בנסיבות טבעיות בגיל 80.
חיי נישואים

חיי הנישואים של טומי דורסי היו מגוונים, ולפעמים הגיעו לכותרות. אשתו הראשונה, מילדרד קראפט, נישאה לו בגיל 16, איתה הוא ברח כדי להתחתן בסתר בשנת 1922, כאשר הוא היה בן 17. היו להם שני ילדים. הם התגרשו בשנת 1943, לאחר רומן של דורסי עם הזמרת אידית' רייט, לאחר רומן זה ועוד באותה השנה הוא נישא לשחקנית פאט דאן, הם התגרשו בשנת 1947, אך לא לפני שהגיעו לכותרות על הכאתו של השחקן ג'ון האל לאחר שהאל חיבק את אשתו של דורסי פאט. לבסוף, התחתן דורסי עם ג'ין קארל ב-27 במרץ 1948 באטלנטה, ג'ורג'יה, ואיתה נולדו לו שני ילדים. היא נשארה אשתו עד ליום מותו.
מורשת

פרנק סינטרה הוציא אלבום מחווה לטומי דורסי בשנת 1961 בשם "I Remember Tommy". את האלבום עיבד בוגר אחר של להקתו, סיי אוליבר.
בשנת 1982, ההקלטה "I'll Never Smile Again", בה הציג דורסי את פרנק סינטרה, נכנסה להיכל התהילה של הגראמי.
בשנת 1981, הוכנס טומי דורסי להיכל התהילה של הג'אז והביג בנד.
בשנת 1996, הוציא שירות הדואר האמריקאי בול הנצחה לאחים ג'ימי וטומי דורסי.
הקלטות נבחרות

Marie, vocals by Jack Lawrence
You Can't Cheat a Cheater
You Taught Me to Love Again
I'm Getting Sentimental Over You
The Music Goes 'Round and Around
Alone
Night in Sudan, 1939
On Treasure Island, Edythe Wright
Satan Takes a Holiday
This Love of Mine, 1941
You
The Big Apple
In the Middle of a Dream
Three Moods
Peckin' with the Penguins
Music, Maestro, Please
All the Things You Are
To You, 1939
The Morning After, 1937
Song of India, 1937
This is No Dream, 1939
The Dipsy Doodle
Our Love
Once in a While
Indian Summer
Dolores
I'll Never Smile Again
There Are Such Things
Manhattan Serenade
Opus One
In the Blue of Evening
Trombonology