stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיטא
תהליך האפייה

המצה נאפתה בתנור עצים שנבנה במיוחד למטרה הזו, כמו גם משטח החרס העליון עליו נאפתה המצה. לרוב כל משפחה אפתה את המצות בנפרד. לרוב שתי נשים בעלות ניסיון הופקדו על מלאכת האפייה: האחת מכינה ולשה את הבצק במהירות, והשנייה אופה את המצה על התנור. התהליך נעשה בהשגחה קפדנית של הזקנים.
לאחר האפייה נלקחו המצות לבתים, ושם אוחסנו על הגגות או בבקתה במדף מיוחד מעל המדורה. הסיבה לצורת אחסון זו קשורה בחששם של היהודים שהמצות יחמיצו בשל רטיבות, לכן הן נשמרו במקומות חמים ויבשים (חודש ניסן הוא שיא עונת הקיץ באתיופיה).
לקראת החג נהגו היהודים להוציא את כל כלי הבית שהיו עשויים חרס או מדלועים, אל מחוץ לבתים, ולאחסן אותם במערה או במסתור אחר בשדה, וזאת כדי לקיים את מצוות התורה "לא יראה לך חמץ" וכן "שבעת ימים שאור לא ימצא בבתיכם". הבתים נוקו היטב, ובערב פסח נערך סדר פסח, בו אכלו היהודים מצה עשויה מחיטים; אך עבור שאר ימי החג אפו היהודים לעצמם מצות עשויות מקטניות (טֵף ודָגוסָה), שהיו טעימות יותר ופחות קשות.
בישראל

יהודי אתיופיה בישראל משתמשים כיום במצות התעשייתיות המקובלות ברחבי הארץ.
צ'ק פוסט (אזור)

צ'ק פוסט הוא שמו של אזור תעשייתי-מסחרי מישורי בחיפה, בדרום מפרץ חיפה. גבולותיו הם נחל קישון בצפון, מסילת החוף והעיר התחתית במערב, נשר ונווה שאנן בדרום, ובמזרח המועצה האזורית זבולון ואזור שבחלקו מחוץ לתחום שיפוט.
היסטוריה

אזור הצ'ק פוסט לא היה מיושב בתקופת המנדט, וכנראה גם לא לפני כן, אולם בסמיכותו ישבו הכפרים חוואסה ובלאד א-שייח', והוא שימש עורף ומבואה למרכז חיפה ממזרח ומצפון כמו גם שטחי חקלאות. המקום קרוי על שם צומת דרכים מרכזי בו, החולש על הכניסה לחיפה מכיוון מזרח, שבעת שלטון הבריטים ניצבו בו עמדות בידוק לאיתור לוחמי מחתרות בין היוצאים והבאים אל העיר, ובאנגלית - Check Post. המונח דבק בפי תושבי המטרופולין והוחל על כל האזור שסביב הצומת.
בשנים שלאחר קום המדינה סבל האזור מהזנחה, בשל הביצה שהתהוותה בו מדי חורף. בשנות ה-50 של המאה ה-20 נבנתה במקום טחנת קמח ובסביבתה מספר בתי מלאכה ותעשייה זעירה. הוקם מפעל הזרע שסיפק תצרוכת חקלאית לכל רחבי הארץ עד שנהרס בשנת 2010 לצורך הקמת רובע מת"מ 2.
בין שנות ה-60 וה-80 הוקמו שפע מוסכים וסדנאות מלאכה ונפחות, על שמם נקראו הרחובות המרכזיים.
בהמשך, עם הידלדלותו העירונית של מרכז העיר, נוספו באזור מרכזי קניות, בהם הבולט הוא קניון לב המפרץ (ה"סינמול") במחלף קישון. אל הפעילות הזאת נוסף מספר קטן של עוגני היי-טק, ונפתחו מכללות. צ'ק פוסט הוא היום, עם זאת, בעיקר מתחם של תעשיות לואו-טק, תחבורה ואולמי שמחות, והריכוז הגדול ביותר של חנויות לממכר רהיטים בחיפה.
בשנות ה-2000 החלו להסלל כבישים מהירים בתוך האזור והחל תהליך של פינוי מפעלים מזהמים.
גאוגרפיה ותחבורה

במהלך השנים התרחב האזור המכונה צ'ק פוסט. צומת הצ'ק פוסט ההיסטורי מהווה את מפגש כביש 4 וכביש 752 של היום, והוא הורחב לבלי הכר. כמוהו הורחבו גם שדרות ההסתדרות, שעוברות לאורך כביש 4 צפונה בדרכן לעכו ובעשור הראשון של המאה ה-21 נוספה להן תשתית מטרונית. מעל צומת הצ'ק פוסט נמתח מחלף שייעודו להתגבר על עומסי התנועה הכבדים שבגינם זמן רב האזור נחשב כפקק התנועה הגדול של חיפה.
בקרבת הצומת הושלמה ב-2009 חפירת הפתח המזרחי של מנהרת הכרמל, שנפתחה לתנועה בסוף 2010. הפתח משולב במחלף גדול-ממדים כחלק מחיבורו עם מערכת הכבישים של "נתיבי המפרץ", ולצידו מתוכנן לקום מתחם מסחרי גדול. מנגד, הוקם מערך רכבל להסעת המונים, שתחנתו התחתונה ממוקמת בצ'ק פוסט והעליונה באוניברסיטת חיפה. את האזור כולו משרתת תחנת הרכבת מרכזית המפרץ, שנקראת על שם הקניון שבסמוך אליו הוקמה, כמו גם מסוף האוטובוסים "מרכזית המפרץ" במחלף קישון, שם מתחיל כביש 75. בסמיכות לצומת הצ'ק פוסט נותרו שרידי מסילה של רכבת העמק ההיסטורית, שחלפה במקביל לתוואי כביש 752 (שהוביל לנצרת) בדרכה מזרחה.
חשיבות

אזור הצ'ק פוסט מרכז מגוון שימושים מסחריים, שהתפתחו במהירות הודות לנגישותו הטובה לרוב חלקי המטרופולין, שפע מקומות חניה, ריחוק מאזורי מגורים ועלות קרקע נמוכה. יתרונות אלו הובילו לכך שלקראת סוף המאה ה-20 המקום הפך לאלטרנטיבה נוחה למרכז חיפה מבחינת פעילות כלכלית. הקמת תחנות תחבורה גדולות במחלף קישון ב-2002-2001 הביאה לחיזוק נוסף של האזור, כאשר לאחר הקמתן כל נוסעי האוטובוסים בין צפון הארץ לחיפה נדרשו להחליף אוטובוס בצ'ק פוסט. המקום הפך ליחידה שמחברת בין העיר ופרווריה, ובה-בעת עוצרת נתח מהותי מהפעילות העירונית בשערי העיר.
במקביל לעלייה בערכו המסחרי של האזור חלה, לפיכך, נסיגה בחשיבותם של אזורי מסחר ותיקים כהדר הכרמל והעיר התחתית. בצד תהליכים אלה, ערכו האורבני של הצ'ק פוסט נותר נמוך, בין היתר כי איש לא מתגורר בו והוא אזור "מת" בשעות הערב. חרף מרכזיותו, הוא מעולם לא שימש למגורים; אין בו מגרשים המיועדים למטרה זו, ותחת זאת הוא משמש מקור משיכה לפעילות תעסוקתית ויוממית לכל הצפון, מבלי שיתקיים רצף בינו לבין אזורי המסחר הישנים בעיר ובהדר. הזיהום שנגרם מהמפעלים הסמוכים שמצפון וחילחל אל התשתיות של הצ'ק פוסט השפיע גם הוא על כשירותו לתפקד כרקמה עירונית שיכולה לקיים קהילה עם מאפיינים עירוניים ואזרחיים בדומה לשכונות אחרות.
עיריית חיפה החלה בעשור הראשון של המאה ה-21 בביצוע פעולות שיקום במקום, כחלק ממחשבה לשוות לו אופי עירוני יותר, וכחלק מכך בוצעו עבודות תשתית ברחובות הצ'ק פוסט.
ראו גם

התפתחות אורבנית של חיפה
מראה כללי של הצ'ק פוסט
מראה בצ'ק פוסט לאחר סיום השיפוץ בשנת 2009. ברקע הר הכרמל ועל מורדותיו בתי נווה שאנן ונשר
קווים מנחים רפואיים

קווים מנחים רפואיים הם מסמך המנחה החלטות אבחנתיות וטיפוליות בתחום הבריאות. מסמכים מסוג זה קיימים מזה אלפי שנים, אלא שבניגוד לקווים מנחים של הרפואה המסורתית, המבוססים על מנהג או על הסמכות של מחבריהם, הקווים המנחים ברפואה בת־ימינו משקפים רפואה מבוססת ראיות ונכתבים לאחר בחינה שיטתית של המחקרים בתחומם. על פי רוב, הקווים המנחים נכתבים מטעם אגודות מקצועיות, ולעיתים הם מחייבים את העוסקים בתחומם, אלא אם ישנה הצדקה לסטות מהם באופן פרטני.
מסמכי קווים מנחים מסכמים ומעריכים את העדויות האיכותיות ביותר ואת המידע העדכני ביותר בתחום המניעה, האבחנה, הפרוגנוזה והטיפול, לרבות ניתוחי סיכון-תועלת ועלות-תועלת. הסיכום נערך במטרה לענות על שאלות הנוגעות לעבודה הקלינית, וחלקם אף מנוסחים במבנה של שאלות ותשובות. אופן סיכום העדויות עשוי לכלול סקירה שיטתית ומטא-אנליזה של המחקרים בתחום.
ההמלצות בקווים המנחים מדורגות לפי חוזק ההמלצה ולפי גופי העדויות שעליהם הן נסמכות. חלק מהקווים המנחים מכילים אלגוריתמים שהם ממליצים לפעול לפיהם.
מטרות נוספות של קווים מנחים רפואיים הן ליצור תקן לטיפול הרפואי, לשפר את איכות הטיפול, להפחית סיכונים (למטופל, למטפל ולמבטח) ולהשיג את האיזון הטוב ביותר בין עלות לפרמטרים כגון יעילות תהליכים אבחנתיים וטיפוליים וסגוליות ורגישות של תהליכים אבחנתיים.
קווים מנחים נכתבים ברמה לאומית או בין-לאומית בידי איגודים רפואיים, גופים ממשלתיים ואף ארגון הבריאות העולמי. ברמה המקומית עשויים גופים לכתוב קווים מנחים משלהם, תוך ביצוע התאמות מהקווים המנחים הכלליים.
למרות היתרונות שבפרסום מסמכי קווים מנחים, ההמלצות בהם עלולות להפוך למיושנות עם הצטברות עדויות חדשות ממחקרים נוספים. בנוסף, בכתיבת הקווים המנחים עלולות לחול בעיות מתודולוגיות וניגוד עניינים. משום כך, יש שונות רבה במסמכי קווים מנחים, בפרט כאלה שמפורסמים באופן מקוון ואינם עוברים ביקורת עמיתים. לרוב, אוכלוסיית המטופלים ובני משפחותיהם מודרת מתהליך ניסוח הקווים המנחים, הדרה שבחלקה נובעת מהיעדר הידע כיצד לשלבם בתהליך.
ראו גם

מסמך עמדה
קינת דוד על אבנר

איור של הלווית אבנר
קינת דוד על אבנר היא קינה קצרה מספר שמואל, אותה נשא דוד המלך לאחר שנודע לו על הירצחו של אבנר בן נר.
רקע

אבנר היה בן-דודו של שאול, ואף כיהן כשר צבאו כשהיה המלך. לאחר מות שאול, אבנר היה זה שהמליך במחניים את אשבעל בנו של שאול על ישראל, שירת כשר צבאו ובפועל ריכז בידו את מרבית הכוח הפוליטי, כך שאשבעל לא שלט אלא למראית עין. אבנר הגיע לידי כך שלקח את רצפה בת איה, אחת מפילגשי שאול לאישה. זקני העם שמרו אמונים לו ולא לבן שאול, ואף אשבעל הכיר בכוח השפעתו והתיירא מפניו.
ניתן לשער שאבנר ניסה לאחד את המחוזות עליהם שלט שאול, ומשום כך נלחם בדוד. מלחמה זו ארכה זמן רב בימי מלוך דוד בחברון. קרב מכריע נערך על הגבעה בגבעון. על פי הכתוב, פתחו הצדדים הלוחמים במשחקי קרב של שנים עשר נערים מכל צד שכולם נפלו, חיל אבנר ניגף ונרדף, ואבנר הוכרח נגד רצונו להמית את עשהאל, אחי יואב שרדף אחריו. אבנר ביקש שביתת נשק וחזר אל מחניים. לאחר שזקני ישראל הכירו בחולשתה של ממלכת אשבעל, הם ביקשו להמליך את דוד גם על ישראל; בראש תנועה זו עמד אבנר. הוא הציע לדוד כריתת ברית. כאות לנאמנותו דרש דוד מאבנר כי יחזיר לו את מיכל אשתו, בת שאול.
רקע > מות אבנר

דוד נטה להצעותיו של אבנר, אולם יואב שר צבאו של דוד, שלא לקח חלק במשא ומתן זה, רצח את אבנר בצאתו מן העיר. סיבות הרצח היו: גאולת דם עשהאל אחיו, חשד בנאמנותו, וחשש שמא ידחה אותו מעמדתו ותפקידו. לפי הסיפור התעצב דוד על מות אבנר, התאבל עליו, קונן עליו קינה וקילל את הרוצח, ואף נטר לו בליבו את דבר הרצח עד יום מותו.
בארבע הזדמנויות נושא דוד דברים על מות אנשים קרובים או מוכרים לו: מות שאול ויהונתן בשדה הקרב, רצח אבנר בידי יואב, מות בנו הראשון מבת שבע ורצח בנו אבשלום בידי יואב. מכל קינות דוד, הקינה על אבנר היא הבלתי אישית ביותר ואולי אף הפשוטה ביותר.
משמעות הקינה

קינה היא חיבור שירי המביע צער (לפעמים אירוני) על הכליה. ברוב הקינות בתנ"ך תופיע המילה איך או איכה, בה מובעים רגשי צער והשתוממות, הקריאה מבליטה את הצד הטראגי שבמאורע; נזכרות מידותיו ותכונותיו המשובחות של המת או הנחרב, הניגודים בין תכונותיו לשעבר לבין מצבו בהווה; ונשים ומקוננות שזו אומנותן, נקראות לבכות ולקונן על האסון. בקינת דוד הקצרה על אבנר כמעט שאין אף אחת מתכונות הקינה הללו, מלבד הפועל "נפל" והזכרת שם המת; אפילו מעלותיו של המת אינן מוזכרות. בקינה מופיעה רק קובלנה על אופן מיתתו של אבנר, שאינה ראויה לגיבור. אפשר שהקינה אינה אלא קטע קטן מקינה ארוכה יותר, או קינה אחת מבין רבות שקוננו על אבנר.
הצירוף "וַיְקֹנֵן הַמֶּלֶךְ" מורה על כך שדוד משתתף בקבורה בתפקידו הרשמי כמלך, ומטרתו להפגין לעיני כל שבית המלוכה מתנער מן הרצח. במובלע, ובלי להזכיר את שמו, הוא מטיל אשמה על יואב בן צרויה.
השאלה הרטורית "הַכְּמוֹת נָבָל יָמוּת אַבְנֵר", מבטאת את הזעזוע מן העובדה שאבנר מת כנבל, כלומר פושע, במקום גיבור מלחמה.
המילים "יָדֶךָ לֹא-אֲסֻרוֹת וְרַגְלֶיךָ לֹא-לִנְחֻשְׁתַּיִם הֻגָּשׁוּ" מדגישות כי אבנר מעולם לא נפל בשבי וגם כעת ידיו לא היו אסורות ורגליו לא היו באזיקים – בנחושתיים. הביטוי "אסר בנחושתיים" בא במקרא רק בקשר למנהיג אשר נפל בשבי האויב.
אבנר הבלתי מנוצח נפל בשל תרמיתם של בני עוולה "כִּנְפוֹל לִפְנֵי בְנֵי-עַוְלָה נָפָלְתָּ". אבנר הוא ניגודו של הנבל ואילו בני צרויה הם בני העוולה. אבנר הגיבור לא התנגד למרצחו, ולא משום שידיו היו אסורות, אלא משום ההפתעה והמרמה, שהותירו אותו חסר כוח.
לקריאה נוספת

א. כהנא, תורה נביאים וכתובים עם פירוש מדעי, ירושלים תשכ"ט.
אנציקלופדיה מקראית, ירושלים; מוסד ביאליק, תשט"ו 1955. כרכים א, ז.
דעת מקרא – ספר שמואל, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשמא 1981. עמ' שמב–שמד.
מקרא לישראל – פירוש מדעי למקרא – שמואל, תל אביב: עם עובד, תשנו 1996, עמ' 41–43
אהרון קומם, קינת דוד – הרטוריקה של האבל והשכול, דפים למחקר בספרות, הוצאת אוניברסיטת חיפה, תשנ"ו
The Anchor Bible Dictionary [AB], || SAMUEL, New York 1964. P 104–122
הערות שוליים

↑  ספר שמואל ב', פרק ב', פסוקים ח'–ט'; פרק ג', פסוקים ו'–י"א, פרק ג', פסוק י"ב, פרק ג', פסוק י"ח.
↑  ספר שמואל ב', פרק ב', פסוקים י"ב–ל"ב.
↑  ספר שמואל ב', פרק ג', פסוקים י"ב–כ"א.
↑  ספר שמואל ב', פרק ג', פסוקים כ"ה–כ"ז.
↑  ספר שמואל ב', פרק ג', פסוקים ל'–ל"ט; ספר מלכים א', פרק ב', פסוק ה'.
↑  כפי שהיא כתובה בספר שמואל ב', פרק ג', פסוקים ל"ג–ל"ד
↑  ספר שופטים, פרק ט"ז, פסוק כ"א. ספר מלכים ב', פרק כ"ה, פסוק כ"ז. ספר ירמיהו, פרק ל"ט, פסוק ז'; ספר ירמיהו, פרק נ"ב, פסוק י"א. ספר דברי הימים ב', פרק ל"ג, פסוק י"א; ספר דברי הימים ב', פרק ל"ו, פסוק ו'.
| ספר שמואל |
| --- | --- | --- |
| תקופת עלי הכהן | הולדת שמואל • תפילת חנה • נבואת בית עלי • מלחמת אבן העזר הראשונה • החזרת ארון הברית לישראל והעלאתו לירושלים |  |
| תקופת שמואל הנביא | ארון הברית בשדה פלשתים • קרב מצפה • בקשת המלך • משפט המלך • תוכחת שמואל לעם |  |
| תקופת שאול המלך לפני משיחת דוד | משיחת שאול למלך • מלחמת שאול ונחש העמוני • מלחמת מכמש • יהונתן ויערת הדבש • מלחמת שאול בעמלק |  |
| תקופת שאול המלך לאחר משיחת דוד | משיחת דוד למלך • דוד וגוליית • ניסיונות שאול להמית את דוד • מבחן ראש החודש • בריחת דוד אל אכיש • הטבח בנוב עיר הכהנים • מרדף שאול אחר דוד במדבר יהודה • מפגש דוד ושאול במדבר עין גדי • סיפור נבל הכרמלי • מפגש דוד ושאול בגבעת החכילה • בעלת האוב מעין דור • מלחמת דוד בעמלק • המלחמה בגלבוע |  |
| תקופת דוד המלך בחברון | פילוג ממלכת שאול: בשורת הנער העמלקי • קינת דוד • מלחמת אבנר ויואב • רצח אבנר •  קינת דוד על אבנר • רצח איש בושת |  |
| תקופת דוד המלך בירושלים | כיבוש ירושלים בידי דוד • הקרב בעמק רפאים • העלאת ארון הברית • נבואת נתן • מפיבושת • מלחמת דוד בעמון וארם • מעשה דוד ובת שבע • משל כבשת הרש • מעשה אמנון ותמר • רצח אמנון • האישה החכמה מתקוע • מרד אבשלום • מרד שבע בן בכרי • האישה החכמה מאבל בית מעכה • סיפור רצפה בת איה • שירת דוד • דברי דוד האחרונים • המגפה בימי דוד |  |
| דמויות בולטות | עלי הכהן • אלקנה • חנה • שמואל הנביא • שאול המלך • יהונתן בן שאול • מיכל • דוד המלך • אחימלך בן אחיטוב • אבנר בן נר • נבל הכרמלי • אביגיל • יואב בן צרויה • אבישי בן צרויה • איש בושת • אבשלום • אמנון • תמר • מפיבושת |  |
קיטאי-גורוד

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  מוסקבה 
 קואורדינטות:  55°45′21″N 37°37′26″E﻿ / ﻿55.75583333°N 37.62388889°E﻿ / 55.75583333; 37.62388889
  (למפת מוסקבה מוגדלת) קיטאי-גורוד(למפת מוסקבה רגילה) קיטאי-גורוד
 
שער התחייה המוביל לכיכר האדומה - השערים היחידים של חומת קיטאי-גורוד ששרדו עד ימינו.
מבט על שערי אליהו הקדוש בחומת קיטאי-גורוד במאה ה-19.
שרידי חומת קיטאי-גורוד בזאריאדיה.
קיטאי-גורוד (ברוסית: Китай-город) היא שכונה במרכז מוסקבה בירת רוסיה.
שכונה זו, שהייתה מוקפת חומה מאז ימי הביניים, ממוקמת בסמוך לקרמלין. בין הקרמלין לבין השכונה מפרידה הכיכר האדומה.
מקור שם השכונה אינו ברור. המילה "גורוד" משמעה ברוסית "עיר", והמילה "קיטאי" משמעה "סין". יחד עם זאת המלומדים מסכימים כי אין כל קשר בין שם השכונה לסין, או לאוכלוסייה סינית.
ישנן סברות שונות בדבר מקור השם. לפי אחת הסברות מקורו במילה "קיטה" שמשמעה "צמה", או "מקלעת" ומשמעות השם "עיר מקלעות קש" - בהתייחס למבני העץ שהיו בה והיו בנויים מקלעות של ענפים.
חומות השכונה

חומות השכונה הוקמו בין השנים 1536–1539 על פי תוכניות של האדריכל האיטלקי הידוע כיום בשמו הרוסי פטרוק מאלי. החומה כללה 13 מגדלי שמירה ושישה שערים. עובי החומות וגובהן היה שישה מטרים.
אחרוני המגדלים נהרסו בשנות ה-30 של המאה ה-20, אולם מספר חלקים מהחומה נותרו עד ימינו. מקטע חומה מצוי בזאריאדיה, ומקטע אחר ביציאה מתחנת אוחוטני ריאד של הרכבת התחתית של מוסקבה, מאחורי מלון מטרופול.
לאחר נפילת ברית המועצות החלה עיריית מוסקבה בשיקום החומה, ומספר מקטעים נבנו מחדש מאז שנת 1995.
גבולות הרובע

הרובע מוקף שרשרת של הכיכרות המרכזיים של מוסקבה ובהם הכיכר האדומה, כיכר התיאטרון (בחזית תיאטרון בולשוי), כיכר לוביאנקה (בחזית הלוביאנקה) וכיכר סלאביאנסקאיה.
אדריכלות ייחודית

קיטאי-גורוד היוותה את מרכז העסקים הראשי של מוסקבה מאז ימי הביניים. הרחובות העיקריים של הרובע - וארווארקה, איליינקה וניקולסקאיה היו רחובות חנויות, ומחסנים, וגם כיום מהווים אזורים מסחריים. את הרובע עיטרו שתי כנסיות - ניקולאי הקדוש )(שנחנכה בשנת 1653) וניקולאי הגדול (נכחנה בשנת 1689, נהרסה בשנת 1933).
ברחוב ניקולסקאיה הייתה ממוקמת האוניברסיטה הראשונה של מוסקבה - האקדמיה היוונית לטינית הסלאבית, מאז שנות ה-60 של המאה ה-17.
בשנות ה-90 של המאה ה-19 פותחו אזורי הרובע. מבנים רבים נהרסו ובמקומם נבנו מבני עסקים ומרכזים מסחריים. בשטח נרחב הסמוך לרובע הוקם בשנת 1907 מלון מטרופול - בסגנון האר נובו. בין השנים 1910–1912 נבנו מבני המשרדים ששימשו עד שנת 2012 את בית המשפט לחוקה של רוסיה.
שכונה שלמה של קיטאי-גורוד, שנקראה זאריאדיה נהרסה בשנות ה-30 וה-40 (למעט מבנים היסטוריים) במטרה לאפשר בניית בנייני משרדים ומסחר מודרניים.
ברובע נמצה רחוב קצר טרטיאקובסקי פרויזד שמרכז חנויות יוקרה.
ראו גם

תחנת המטרו קיטאי-גורוד
תחנת המטרו פלושאד רבוליוציי
כנסית ניקולאי הקדוש שנבנתה בין השנים 1680-89. הכנסייה נהרסה בשנת 1933.
צ'פס

| --- | --- |

 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  לה ריוחה (פרובינציה) לה ריוחה
 חבל ארץ:  צפון-מערב ארגנטינה
 גובה:  714 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  11,039 (2010)
 קואורדינטות:  31°16′00″S 66°35′00″W﻿ / ﻿31.26666667°S 66.58333333°W﻿ / -31.26666667; -66.58333333 
 אזור זמן:  UTC -3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט צ'פס(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט צ'פס(למפת לה ריוחה רגילה) לה ריוחה צ'ילסיטו ויז'ה אוניון צ'מיקל אאימוגסטה קטמרקה טוקומן קורדו. סן לואיס סן חואן צ'ילהצ'פס(למפת לה ריוחה מוגדלת) לה ריוחה צ'ילסיטו ויז'ה אוניון צ'מיקל אאימוגסטה קטמרקה טוקומן קורדו. סן לואיס סן חואן צ'ילהצ'פס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צ'פס (בספרדית: Chepes) היא עיירה בפרובינציית לה ריוחה בארגנטינה.
שם העיר

פירוש המילה צ'פס בשפת מפודונג שדיברו הילידים המקומיים הוא "אנשים ידידותיים".
גאוגרפיה

צ'פס נמצאת במרחק של כ-229 קילומטרים מלה ריוחה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של כ-818 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא נובמבר (29 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יוני (10 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 561 מילימטרים בשנה. חודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (153 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (2 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

צ'פס ממוקמת ליד הכביש הלאומי 141 וכביש 29.
כלכלה

בצ'פס יש פארק שעשועים, תחנת דלק, בית מרקחת וקניון.
הערות שוליים

↑  Ministerio del Interior (בספרדית)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496612805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בארגנטינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קבוצת דיסקברי צ'אנל

| --- | --- |

 
 מידע על הקבוצות
 קוד UCI:  DSC
 אופניים:  טרק (אנ')
 מיקום:  ארצות הברית ארצות הברית
 תאריך ייסוד:  1990
 תאריך סגירה:  2007
 תחום:  כביש
 סטטוס:  פרו טור
 צוות מקצועי ראשי
 מנהל כללי:  ביל סטייפלטון
 מנהל ספורטיבי:  יוהאן ברוינל
 שמות קודמים
 1990-1994 1995 1996-2004 2005-2007:  סובארו מונטגומרי מונטגומרי-בל רשות הדואר האמריקאית דיסקברי צ'אנל
 מדי הקבוצה
 
קבוצת רכיבת האופניים המקצוענית של ערוץ דיסקברי (באנגלית: Discovery Channel Pro Cycling Team) הידועה בשם דיסקברי צ'אנל הייתה קבוצת אופניים מקצוענית מארצות הברית. הקבוצה המשיכה את דרכה של קבוצת רשות הדואר האמריקאית החל מסוף שנת 2004. בין השנים 2005 ו-2007 דיסקברי צ'אנל התחרתה בסבב המקצועני החדש של ה-UCI, והייתה אחת מעשרים קבוצות בסבב זה. הקבוצה נסגרה בסיום שנת 2007, בעקבות פרישת הספונסר שלה.
מנהלה הספורטיבי של הקבוצה מאז הקמתה תחת חסות רשות הדואר היה יוהאן ברוינל, רוכב אופניים בעברו, שתרם רבות לקבוצה מבחינת הטקטיקה וחוכמת הרכיבה. הרוכב המוביל של הקבוצה היה לאנס ארמסטרונג האמריקאי, אלוף העולם לשעבר, שבמדי רשות הדואר ודיסקברי זכה שבע פעמים ברציפות בטור דה פראנס. גם אלברטו קונטדור זכה בטור דה פראנס לאחר פרישת ארמסטרונג, וכך השלימה הקבוצה שמונה זכיות במרוץ הגדול בעולם. רוכבי הקבוצה זכו במרוצים רבים, במיוחד מרוצי קטעים, והקבוצה נחשבה לאחת מקבוצות האופניים החזקות בדבוקה המקצוענית ברוב שנות פעילותה.
קבוצת רשות הדואר הוקמה ב-1996, תחת הבעלים תומאס ויזל. קודם לכן היה ויזל הבעלים של קבוצת סובארו מונטגומרי, שהייתה הגלגול הקודם של קבוצת רשות הדואר.
היסטוריה > סובארו מונטגומרי (1990-1995)

בשנת 1990 חברו אחת לשנייה חברות סובארו ומונטגומרי סקיוריטיס, ושימשו כנותני החסות הראשיים במשותף של קבוצת אופניים מקצוענית חדשה. המנכ"ל של חברת מונטגומרי, תומאס ויזל, שהיה חובב ידוע של ענף האופניים, הקים את הקבוצה והיה הבעלים שלה. הקבוצה החדשה נקראה בשם "סובארו מונטגומרי". עם הקמת הקבוצה הצטרפו אליה מספר רוכבים אמריקאים צעירים כישרוניים.
הקבוצה השתתפה בתחילה בעיקר במרוצים בארצות הברית ובקנדה. ההישג הראשון של הקבוצה היה זכייתו של ג'ונאס קרני בטור של גסטוון ב-1990. שנה לאחר מכן זכה במרוץ זה לאנס ארמסטרונג, רוכב נוסף של הקבוצה. ב-1992 עזב ארמסטרונג את הקבוצה לטובת קבוצת מוטורולה. בשנה זו זכה בארט באוון באליפות ארצות הברית במרוצי כביש, וכמו כן זכה בהראלד סן טור באוסטרליה. היה זה המרוץ הראשון מחוץ לגבולות ארצות הברית וקנדה, בו זכתה הקבוצה.
בשנתיים הבאות לא הגיעה הקבוצה לאף הישג משמעותי. ב-1995 הסירה חברת סובארו את החסות שנתנה לקבוצה. אף על פי כן, תומאס ויזל המשיך את תמיכתו בקבוצה, ושמה שונה ל"מונטגומרי-בל". בשנה הראשונה והיחידה של הקבוצה תחת שם זה ניצח קלארק שיהאן בקטע השמיני בטור דו פונט, מרוץ האופניים הגדול ביותר בארצות הברית דאז.
היסטוריה > ערוץ דיסקברי (2005-2007)

ב-2005 הפסיקה רשות הדואר של ארצות הברית את החסות שנתנה לקבוצה, והספונסר החדש של הקבוצה היה ערוץ דיסקברי. שם הקבוצה שונה ל"קבוצת רכיבת האופניים המקצוענית של ערוץ דיסקברי". בעונת המרוצים של 2005 החלה קבוצת דיסקברי צ'אנל להתחרות בסבב ה"פרו טור של ה-UCI", שהחל לפעול באותה שנה והחליף את סבב הגביע העולמי באופני כביש. בעונה זו הצטרפו פאולו סבולדלי וירוסלב פופוביץ' הצעיר לחיזוק הקבוצה, אך פלויד לאנדיס עזב אותה בעקבות הצעה שקיבל מקבוצת פונאק. בחודש מאי זכה סבולדלי בג'ירו ד'איטליה, המרוץ השני בחשיבותו בעולם. הייתה זו הזכייה הראשונה של הקבוצה במרוץ זה. בטור דה פראנס, ניצחה הקבוצה את הקטע הקבוצתי נגד השעון במהירות של 57.32 קמ"ש, ובכך קבעה את התוצאה הטובה ביותר בהיסטוריה של האירוע. לאנס ארמסטרונג זכה בפעם השביעית ברציפות בטור דה פראנס, לאחר שהוביל לאורך רוב המרוץ. ירוסלב פופוביץ' זכה בתואר הרוכב הצעיר המצטיין במרוץ.
לאנס ארמסטרונג פרש מרכיבה לאחר זכייתו השביעית בטור דה פראנס, והפך לחלק מהצוות המקצועי של הקבוצה. בפתיחת שנת 2006 הצטרף לקבוצה אגוי מרטינס הספרדי. התואר הראשון של דיסקברי צ'אנל בשנה זו היה במרוץ שלושת הימים של דה פאן, בו זכה לייף הוסט הבלגי. בחודש מאי סיים פאולו סבולדלי, הרוכב הבכיר של הקבוצה, במקום החמישי בג'ירו ד'איטליה. בטור דה פראנס של 2006, הראשון של דיסקברי מאז פרישת ארמסטרונג, נכשלה הקבוצה. הרוכב המצליח של הקבוצה בטור זה היה ז'וזה אזוודו, שסיים במקום ה-18 בלבד. סבולדלי, שסיים חמישי בג'ירו ד'איטליה, נעדר מהטור דה פראנס בשל תאונה. הקבוצה סיימה שמינית בלבד בדירוג הקבוצתי. בחודש ספטמבר, לאחר הטור דה פראנס, זכה ג'ורג' הינקאפי באליפות ארצות הברית. בוואלטה אספניה זכתה הקבוצה להצלחה חלקית לאחר שרוכביה ניצחו בשני קטעים, מרטינס ניצח בקטגוריית ההרים והקבוצה סיימה במקום הראשון בדירוג הקבוצתי במרוץ.
בשנת 2007 צירפה קבוצת דיסקברי צ'אנל מספר רוכבים בכירים, על מנת להחזיר את הקבוצה לימיה הגדולים. בפתיחת העונה, בטור של קליפורניה בחודש פברואר, ניצח לוי ליפהיימר בנוסף לניצחון בשני קטעים. בדיסקברי הצטיינו במהלך השנה מספר רוכבים צעירים כישרוניים: אלברטו קונטדור הספרדי זכה במרוץ הקטעים החשוב פריז - ניס, יאנז ברייקוביץ' הסלובני זכה בטור של ג'ורג'יה (שבו סיימה הקבוצה גם במקום הראשון בדירוג הקבוצתי), וולדימיר גוסב הרוסי זכה בטור של בלגיה ובדירוג מלך ההרים בטור של שווייץ. לג'ירו ד'איטליה לא שלחה דיסקברי רוכבים בכירים ולא זכתה בו להצלחה משמעותית.
בטור דה פראנס של אותה שנה, הגיעה הקבוצה לשיאה. אלברטו קונטדור זכה בטור דה פראנס, לאחר סיום דרמטי של המרוץ שבו הקדים ב-23 שניות את קאדל אוואנס מפרדיקטור לוטו, ובדירוג הרוכב הצעיר המצטיין. הייתה זו הפעם השמינית שרוכב הקבוצה זוכה בטור דה פראנס, אחרי שבע זכיותיו של לאנס ארמסטרונג. כמו כן, לוי ליפהיימר סיים במקום השלישי בדירוג המרוץ, והקבוצה זכתה גם במקום הראשון בדירוג הקבוצתי. בחודש ספטמבר המשיך ג'ורג' הינקאפי את הצלחתה של דיסקברי בשנה זו, עם זכייתו בטור של מיזורי, ממרוצי האופניים הגדולים בארצות הברית.
ערוץ דיסקברי החליט שלא להמשיך לממן את הקבוצה בעונת המרוצים של 2008. בעקבות כך, לאחר תקופה שבה חיפשו ראשי הקבוצה נותן חסות חדש, התפרקה הקבוצה והפסיקה את פעילותה, לאחר 18 שנות פעילות. המנהל הספורטיבי יוהאן ברוינל, שהוביל את הקבוצה לשמונה זכיות בטור דה פראנס, עבר לאמן את קבוצת אסטנה מקזחסטן, והביא איתו לשם מספר רב מהרוכבים שרכבו תחתיו בדיסקברי צ'אנל.