stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטילדה (מחזמר)
תגובות וביקורות > ניו יורק

רוב המבקרים בניו יורק העניקו להפקת ברודוויי את הציונים הגבוהים ביותר שלהם. בן ברנטלי (ניו יורק טיימס) כתב: "'מטילדה' עובדת בערמומיות ובחסד מדהימים כדי להנחיל לנו את נקודת המבט הרדיקלית שלה. [היא] עוסקת במילים ובשפה, בספרים ובסיפורים ... ככלי הגנה, התקפה והישרדות ... ומעל לכל זה סיפור מלהיב של העצמה". עוד כתב שהילדים השחקנים שיפרו את הדיקציה שלהם, כך שניתן לשמוע בבירור את "המילים העסיסיות" שיוצאות מפיהם. בטיים מגזין, ריצ'רד זוגלין כתב כי המופע הוא "נקודת ציון דרך רעננה של המחזמר בברודוויי" עם "לחן שנדמה שכמעט ארוג לתוך התפאורה, פשוט אך ייחודי ... מילים מורכבות ... כל אלמנט של המופע נראה כעבודת אמן נכונה". הוא כתב כי הבמאי וורצ'וס "מאפשר לדמויות להיות מוגזמות (כפי שילדים רואים אותן), אבל הוא גם מביא אינטנסיביות רגועה". הוא גם כתב כי המערכה השנייה הייתה "ארוכה קצת יותר מדי" וכי "השילוב של קולות ילדים צווחניים, מבטאים בריטיים והשימוש במיקרופונים גרמו למילים רבות להיות לא ברורות". בסקירתה של אליזבת וינסנטלי בניו יורק פוסט נכתב כי "פעם בירח כחול, מגיע בסערה מחזמר שמחזיר את האמונה שלך בברודוויי, 'מטילדה' הוא מחזמר כזה". דייוויד רוני מההוליווד ריפורטר כתב כי המופע התיאטרוני לוכד את "הטעם הייחודי של הרומן הקלאסי לילדים של רואלד דאהל משנת 1988", והוסיף: "האגדה הזאת היא לסירוגין פרועה ונוקבת, גרוטסקית ומאיימת, קומדיה קאמפית המשתווה לעוצמתה הרגשית".
דייוויד קוט (Time Out ניו יורק) תהה אם המופע אינו אנגלי מדי לטעם הקהל של ברודוויי. הוא כתב: "'מטילדה' היא מחזמר לילדים, לא מחזמר שעלילתו קורה לילדים, ולכן, המשיכה שלו עשויה להיות מצומצמת לקהל צופים של צעירים ולאוהדי כבדים של רואלד דאל, וזה יהיה חבל, שכן 'מטילדה' היא שובבה, חכמה ומהנה".
בסקירה של USA Today נכתב כי המחזמר מנסה יותר מדי להיות חכם, אך עם זאת הוא מושך ומקסים. מבין העיתונים הבריטיים שסיקרו את המעבר של ההפקה מהוסט אנד לברודוויי, הטלגרף העניק להצגה ארבעה כוכבים מתוך חמישה, וציין כי ההפקה הניו-יורקית צעקנית ומוגזמת יותר, אבל "הלב והאינטליגנציה העצומים של היצירה נותרו ללא פגע". בסקירה של ברנדן למון בפייננשל טיימס הוענקו למחזמר חמישה כוכבים מתוך חמישה.
פרסים ומועמדויות > הפקת לונדון המקורית

| שנה | טקס הפרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Critics' Circle Theatre Awards | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2011 | Theatre Awards UK | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2011 | Theatre Awards UK | הופעת המשחק הטובה ביותר | ברטי קארוול | זכייה |  |
| 2011 | Evening Standard Awards | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2011 | Evening Standard Awards | השחקן הטוב ביותר | ברטי קארוול | מועמדות |  |
| 2011 | Evening Standard Awards | הבמאי הטוב ביותר | מת'יו וורצ'וס | מועמדות |  |
| 2011 | האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים | העבודה הטובה ביותר עבור תיאטרון | טים מינצ'ין | מועמדות |  |
| 2012 | Whatsonstage.com Awards | המחזמר החדש הטוב ביותר | המחזמר החדש הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2012 | Whatsonstage.com Awards | השחקן הטוב ביותר במחזמר | ברטי קארוול | מועמדות |  |
| 2012 | Whatsonstage.com Awards | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | קלאו דמטריו קארי אינגראם אלינור וורת'ינגטון קוקס סופיה קילי | מועמדות |  |
| 2012 | Whatsonstage.com Awards | שחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר | פול קיי | מועמדות |  |
| 2012 | Whatsonstage.com Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמר | לורן וורד | מועמדות |  |
| 2012 | Whatsonstage.com Awards | תגלית השנה בלונדון | טים מינצ'ין | זכייה |  |
| 2012 | Whatsonstage.com Awards | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר | פיטר דרלינג | זכייה |  |
| 2012 | Whatsonstage.com Awards | הבמאי הטוב ביותר | מת'יו וורצ'וס | מועמדות |  |
| 2012 | Whatsonstage.com Awards | עיצוב התפאורה הטוב ביותר | רוב האוול | זכייה |  |
| 2012 | פרס אוליבייה | המחזמר החדש הטוב ביותר | המחזמר החדש הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2012 | פרס אוליבייה | השחקן הטוב ביותר במחזמר | ברטי קארוול | זכייה |  |
| 2012 | פרס אוליבייה | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | קלאו דמטריו קארי אינגראם אלינור וורת'ינגטון קוקס סופיה קילי | זכייה |  |
| 2012 | פרס אוליבייה | ההופעה הטובה ביותר במחזמר בתפקידה משנה | פול קיי | מועמדות |  |
| 2012 | פרס אוליבייה | הבמאי הטוב ביותר | מת'יו וורצ'וס | זכייה |  |
| 2012 | פרס אוליבייה | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר עבור תיאטרון | פיטר דרלינג | זכייה |  |
| 2012 | פרס אוליבייה | עיצוב התפאורה הטוב ביותר | רוב האוול | זכייה |  |
| 2012 | פרס אוליבייה | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | רוב האוול | מועמדות |  |
| 2012 | פרס אוליבייה | עיצוב התאורה הטוב ביותר | יו ונסטון | מועמדות |  |
| 2012 | פרס אוליבייה | עיצוב הקול הטוב ביותר | סיימון בייקר | זכייה |  |
| 2013 | Whatsonstage.com Awards | המופע הטוב ביותר בווסט אנד | המופע הטוב ביותר בווסט אנד | מועמדות |  |
| 2013 | פרס אוליבייה | פרס בחירת הקהל למופע הפופולרי ביותר | פרס בחירת הקהל למופע הפופולרי ביותר | מועמדות |  |
| 2014 | Whatsonstage.com Awards | המופע הטוב ביותר בווסט אנד | המופע הטוב ביותר בווסט אנד | זכייה |  |
פרסים ומועמדויות > הפקת ברודוויי המקורית

| שנה | טקס הפרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | פרס טוני | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2013 | פרס טוני | המחזה הטוב ביותר עבור מחזמר | דניס קלי | זכייה |  |
| 2013 | פרס טוני | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | טים מינצ'ין | מועמדות |  |
| 2013 | פרס טוני | השחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר | ברטי קארוול | מועמדות |  |
| 2013 | פרס טוני | השחקן הטוב ביותר במחזמר | גבריאל אברט | זכייה |  |
| 2013 | פרס טוני | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | לורן וורד | מועמדות |  |
| 2013 | פרס טוני | הבמאי הטוב ביותר במחזמר | מת'יו וורצ'וס | מועמדות |  |
| 2013 | פרס טוני | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר | פיטר דרלינג | מועמדות |  |
| 2013 | פרס טוני | הניצוח הטוב ביותר | כריסטופר ניגיטינגל | מועמדות |  |
| 2013 | פרס טוני | עיצוב התפאורה הטוב ביותר | רוב האוול | זכייה |  |
| 2013 | פרס טוני | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | רוב האוול | מועמדות |  |
| 2013 | פרס טוני | עיצוב התאורה הטוב ביותר | יו ונסטון | זכייה |  |
| 2013 | פרס טוני | פרס טוני לשם כבוד על מצוינות בתיאטרון | סופיה ג'נוסה אונה לורנס באייליי ריון מילי שפירו | זכייה |  |
| 2013 | Drama League Awards | ההפקה הטובה ביותר של מחזמר בברודוויי או באוף-ברודוויי | ההפקה הטובה ביותר של מחזמר בברודוויי או באוף-ברודוויי | מועמדות |  |
| 2013 | Drama League Awards | הופעת המשחק המכובדת ביותר | ברטי קארוול | מועמדות |  |
| 2013 | Outer Critics Circle Awards | המחזמר החדש הטוב ביותר | המחזמר החדש הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2013 | Outer Critics Circle Awards | המחזה הטוב ביותר במחזמר בברודוויי או באוף-ברודוויי | המחזה הטוב ביותר במחזמר בברודוויי או באוף-ברודוויי | זכייה |  |
| 2013 | Outer Critics Circle Awards | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר | פיטר דרלינג | מועמדות |  |
| 2013 | Outer Critics Circle Awards | עיצוב התפאורה הטוב ביותר עבור מחזה או מחזמר | רוב האוול | זכייה |  |
| 2013 | Outer Critics Circle Awards | השחקן הטוב ביותר במחזמר | ברטי קארוול | מועמדות |  |
| 2013 | Drama Desk Award | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2013 | Drama Desk Award | המחזה הטוב ביותר במחזמר | דניס קלי | זכייה |  |
| 2013 | Drama Desk Award | השחקן הטוב ביותר במחזמר | ברטי קארוול | זכייה |  |
| 2013 | Drama Desk Award | הבמאי הטוב ביותר במחזמר | מת'יו וורצ'וס | מועמדות |  |
| 2013 | Drama Desk Award | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר | פיטר דרלינג | מועמדות |  |
| 2013 | Drama Desk Award | מילות השירים הטובות ביותר | טים מינצ'ין | זכייה |  |
| 2013 | Drama Desk Award | עיצוב התפאורה הטוב ביותר | רוב האוול | זכייה |  |
| 2013 | New York Drama Critics' Circle | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2013 | Theatre World Award | Theatre World Award | ברטי קארוול | זכייה |  |
| 2014 | פרס גראמי | האלבום הטוב ביותר עבור מחזמר | ברטי קארוול, סופיה ג'נוסה, אונה לורנס, באייליי ריון, מילי שפירו & לורן וורד (קולות); מיכאל קרוטר, ון דין & כריסטופר ניגיטינגל (מפיקים); טים מינצ'ין (מילים ולחן) | מועמדות |  |
לקריאה נוספת

"A Novel Approach," by Keith Loria, "Backstage" column, Make-Up Artist magazine, Number 102, June/July 2013, pp 74–75, Key Publishing Group, Vancouver, Washington, US. A two-page article with three color photos discussing the musical's make-up and hair/wig requirements for the New York and London productions, with quotes by key personnel.
משה שמואל תג'ר

| --- | --- |

הרב משה שמואל תג'ר
 לידה:  1832 סופיה, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1913 (בגיל 81 בערך) קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה ממלכת בולגריה
 כינוי:  מוֹשוֹנָאצִ'י
 מקום פעילות:  סופיה, נסיכות בולגריה
 תקופת הפעילות:  ?–1913 
 השתייכות:  יהדות בולגריה
 תפקידים נוספים:  ממלא מקום הרב הראשי ליהודי בולגריה
 רבותיו:  יהודה ערב
 בני דורו:  יקיר בקיש
הרב משה שמואל תג'ר (בבולגרית: Моше Шмуел Таджер ‏; 1832, סופיה, האימפריה העות'מאנית – 1913, קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה) היה ממלא מקום הרב הראשי ליהודי בולגריה בשלהי המאה ה-19.
קורות חייו > בימי האימפריה העות'מאנית

משה שמואל תג'ר נולד בסופיה והוסמך לרבנות בעירו. ב-1850 נישא לבת למשפחת נוטאבלים אמידה מקיוסטנדיל ועבר להתגורר בעיר. הוא היה מקורב לאנשי תנועת התחייה הלאומית הבולגרית והושפע מהם. רכש השכלה כללית נרחבת בנוסף להשכלתו הרבנית. עמד בקשרים עם ראשי הכנסייה בעירו ובשל כך נקלע לעימות עם הפלג השמרני בקהילה, אשר קיצונים שנמנים עמו העלו באש את הספרייה שלו. תג'ר הפך לאיש ציבור המקובל על כל העדות ועל השלטונות העות'מאניים וב-1864 מונה על ידי מידהט פאשה מושל וילאייט הדנובה למנהל בנק מסחרי אזורי, ובהמשך מונה לשופט בבית המשפט האזרחי בקיוסטנדיל. עוד פעל תג'ר להקמת בית ספר מודרני לתושבי עירו. ב-1866 יזם הקמת בית ספר מודרני לקהילת קיוסטנדיל.
תג'ר תמך בסתר ועמד בקשרים עם מהפכנים בולגרים שלחמו לעצמאות בולגריה ובכללם טודור פאאב(בול'). במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) קיבל הבטחה ממפקד הכוחות הבולגריים באזור קיוסטנדיל אילייה מרקוב(אנ') שהוא ערב לביטחונו וביטחון בני משפחתו ונותר להתגורר בעיר. לאחר עצמאות בולגריה כיהן כחבר מועצת העיר קיוסטנדיל.
קורות חייו > לאחר כינון נסיכות בולגריה

ב-1891 פוטר הרב הראשי ליהודי בולגריה סימון דנקוביץ' לאחר תקרית בפרלמנט הבולגרי והנהגת הקונסיסטוריה פנתה לתג'ר בבקשה למלא את מקומו עד למציאת רב במינוי קבע. תג'ר שהיה בעל מעמד ציבורי ומקובל בקרב השלטונות נאות לבקשה, וכך גם שר הדתות הבולגרי דימיטר גרקוב שמינה אותו בספטמבר 1891 לתפקיד. תג'ר ומילא את מקום הרב הראשי עד להגעתו של מוריץ גרינוואלד ב-1893.
ב-1898 לאחר הדחתו של יקיר בקיש כממלא מקום הרב הראשי ליהודי בולגריה, הסכים לבקשת הקונסיסטוריה היהודית ומילא את תפקידו עד להגעתו ב-1900 של הרב הראשי במינוי קבע מרקוס אהרנפרייז.
ב-1900 שב לקיוסטנדיל ובה הלך לעולמו ב-1913 והוא בן 81 שנים. נכדו היה אברהם תג'ר, קצין בכיר בצבא בולגריה וממנהיגיה הבולטים של יהדות בולגריה.
הערות שוליים

1 2  יוסף קונפורטי, להפוך לבולגרים - יהדות בולגריה בשנים 1878–1918, ISBN 9789652352125, עמודים 60–61, 67.
↑  יוסף קונפורטי, להפוך לבולגרים - יהדות בולגריה בשנים 1878–1918, עמוד 74.
↑  חיים קשלס, דורות הראשונים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 72-70.
↑  יוסף קונפורטי, להפוך לבולגרים - יהדות בולגריה בשנים 1878–1918, עמוד 140.
נחל קטלב

| --- | --- |

פריחה ונוף בנחל קטלב
 מידע כללי
 אורך:  3.0 קילומטרים
 מוצא:  מעיין עין גיורא
 שפך:  נחל שורק ליד תחנת הרכבת בר גיורא
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) נחל קטלב(למפת הרי ירושלים רגילה) נחל קטלב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל קטלב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל קטלב
 
מסלול הליכה בנחל
נַחַל קְטָלָב הוא נחל אכזב באזור פרוזדור ירושלים. הנחל נמצא בחלק המזרחי של שמורת נחל שורק, ממערב לפסגת הר גיורא וכ-2 ק"מ מזרחה ממושב בר גיורא. שמו של הנחל נגזר מעצי הקטלב המצוי הנפוצים בו.
בסמוך למושב בר גיורא ישנו מעיין בשם "עין גיורא" ממנו יורד הנחל בירידה תלולה כשני קילומטר לנחל שורק, שם עוברת מסילת הרכבת לירושלים. בנחל עוד שני מעיינות. עין קטלב הנמצא במורד הנחל, ועין דיר א-שיח' הנובע במערה בצלעו המערבית של הנחל. במפגש עם נחל שורק נמצא בניין תחנת הרכבת בר גיורא. זו תחנה תפעולית בעלת מסילה כפולה למפגש בין רכבות. בעבר היה במקום מתקן לאספקת מים לקטרי קיטור. המים הגיעו מעין גיורא. עד למלחמת העצמאות היה שמה של התחנה "תחנת דיר א-שיח'" על שם הכפר דיר א-שיח' ששכן סמוך לתחנה, ומערבית לה.
מוקדי פריחה

אוקטובר: פריחת חלמונית גדולה (אמצע עד סוף אוקטובר).
נובמבר: פריחת סתוונית היורה (כשבוע לאחר הגשם המשמעותי הראשון).
אמצע אוקטובר עד אמצע דצמבר: שלכת אלה ארצישראלית ואוג הבורסקאים, ופירות הקטלב.
נובמבר עד דצמבר: פריחת כרכום חורפי וחיננית הבתה.
ינואר: פריחת בוסתני השקדים (סביב דיר א-שייח').
באביב: פריחה של צבעוני ההרים, נורית אסיה, בן-חצב יקינתוני, מגוון סחלבים (בפרט דבורניות, סחלב אנטולי, סחלב הגליל, שנק החורש),  דם-המכבים האדום, לוטם מרווני, לוטם שעיר, ועוד.
אמצע אפריל עד תחילת מאי: פריחת אירוס ארם נהריים (בבית הקברות של דיר א-שייח').
צמחיית הנחל כוללת בנוסף עצי אורן, אלון מצוי, שיחי פטל, מרווה משולשת ואזוב מצוי.
נח ברוש

| --- | --- |
ד"ר נוח ברוש
 לידה:  1948  (בן 76 בערך) בוקרשט, הרפובליקה העממית הרומנית 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליידן  אוניברסיטת תל אביב 
 מנחה לדוקטורט:  J. Mayo Greenberg 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 
נוח ברוש (נולד ב-1948) הוא עמית מחקר לשעבר בחוג לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה באוניברסיטת תל אביב, ששימש גם חוקר ראשי בפרויקט טלסקופ החלל טאווקס בתחום העל-סגול ומנהל מצפה הכוכבים על שם וייז.
ביוגרפיה

ברוש נולד ברומניה בשנת 1948 ועלה לישראל ב-1963. בשנת 1971, לאחר השירות הצבאי, החל בלימודים לתואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב, אותם סיים ב-1974. לאחר מכן המשיך לתואר שני בפיזיקה עם דגש באסטרונומיה. בעבודת התזה שלו, בהנחיית אליה ליבוביץ, חקר את ספקטרום הכוכב MWC342. בשנת 1980 החל את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת ליידן, הולנד, ובה עסק ב"גלקסיות באזורים בעלי צפיפות נמוכה ביקום", בהנחיית פרופ' מאיו גרינברג ופרופ' וויטני שיין.
לאחר חזרתו לארץ בשנת 1982, מונה למנהל הטכני של מצפה הכוכבים על שם וייז, תפקיד אותו מילא עד 1992. בשנת 1987 קיבל דרגת חוקר בבית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה של אוניברסיטת תל אביב, ותוך שנה קודם לחוקר בכיר. בשנת 1999 הועלה לדרגת עמית מחקר (מקבילה לפרופסור חבר) ובשנת 2000 מונה למנהל מצפה הכוכבים, תפקיד אותו מילא ברוש כמעט ברצף עד שנת 2010.
תחומי המחקר של ברוש כוללים גלקסיות (מבנה ותהליכי התפתחות), גופים זעירים במערכת השמש, תהליכי בנייה והשמדה של אבק, הכחדת אור וכן כלים וטכניקות תצפיתיות. תחומי הספקטרום העיקריים בהם הוא מבצע תצפיות הם רדיו ועל-סגול. כמו כן, ברוש חוקר את ההיסטוריה של האסטרונומיה, ואף פרסם ספר בנושא (ראו "ביבליוגרפיה").
ברוש גם משתתף בפרויקט מגיני ארץ - חלק מפרויקט SpaceGuard העולמי. מטרות הפרויקט הן גילוי ומעקב אחר גופים קרובי ארץ (NEO) - אסטרואידים שנמצאים במסלול סביב השמש בקרבת כדור הארץ ולכן עלולים להוות סיכון לחיים על פני כוכב הלכת. במסגרת פרויקט זה נרכש טלסקופ ייעודי שפועל במצפה הכוכבים וייז למעקב וחקר אסטרואידם.
משנת 1990 משמש ברוש כחוקר הראשי בפרויקט טאווקס - טלסקופ חלל ייעודי בתחום העל-סגול של אוניברסיטת תל אביב. פרויקט טאווקס הופסק בשנת 2012 על ידי סוכנות החלל של ישראל לאחר שסוכנות החלל של הודו סירבה לשגר את טלסקופ החלל, על אף שהתחייבה לעשות כך.
בשנת 1999 היה ברוש בין מארגני התצפית במטר הלאונידים, תצפית שנערכה בשיתוף פעולה עם נאס"א וכללה הפעלת מטוסים של נאס"א ומכ"מים של צה"ל לטובת מיפוי המטר.
משנת 1986 ועד היום הנחה ברוש יותר מ-20 סטודנטים לתוארי מוסמך ודוקטור באסטרונומיה ובתחומים קשורים.
מלבד עבודת מחקר, ברוש עוסק בכתיבה מדעית פופולרית בעיתונים, כתבי עת והאינטרנט. כמו כן, הוא מתראיין לטלוויזיה ולרדיו בנושאי חלל. בין השנים 2009 ל-2012 שימש ברוש בתפקיד סגן-נשיא החטיבה לאנרגיות גבוהות ואסטרונומיה מהחלל באיגוד האסטרונומיה הבינלאומי.
כוכב הלכת המינורי 26282 Noahbrosch נקרא על שמו.
ביבליוגרפיה

היקום: יסודות האסטרופיזיקה (יחד עם חגי נצר ומאיר מידב), 1988.
השמש ככוכב, יחידה 6 בקורס באסטרופיזיקה של האוניברסיטה הפתוחה, 2006.
Sirius Matters, הוצאת שפרינגר, 2008.
INES Guide No. 2: Normal Galaxies, ESA SP-1243, יחד עם ד"ר ליליאנה פורמיג'יני, 2000.
"צפונות היקום" (יחד עם מאיר מידב וחגי נצר), 2014 הוצאת האוניברסיטה הפתוחה - זו גרסה מעודכנת ומורחבת של הספר "היקום: יסודות האסטרופיזיקה"
הערות שוליים

↑  WISE OBSERVATORY, General Information & Contacts
↑  Space Guard Israel Home Page
↑  Space Guard Israel Home Page
↑  "WGSBN Bulletin, Vol 1. No 2" (PDF). IAU. 11 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513314805171  BIBSYS: 5079208  ISNI: 0000 0000 5558 8121  LCCN: n89116623  MGP: 114973  NLK: KAC202219116  NTA: 069496056  SUDOC: 116463538  VIAF: 63134929   WorldCat (עם VIAF): 63134929
משה שמעון פסח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1869 לאריסה, יוון 
 פטירה:  13 בנובמבר 1955 (בגיל 86 בערך) וולוס, יוון 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תקופת הפעילות:  ? – 13 בנובמבר 1955 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 
הרב משה שמעון פסח (ביוונית: Μωυσής Πεσάχ or Πέσαχ;‏ 1869 – 13 בנובמבר 1955) היה רבה של העיר וולוס שביוון והרב הראשי ליהדות יוון. נודע בפעולותיו להצלת יהודי קהילתו בזמן השואה.
קורות חיים

נולד בלאריסה לרב שמעון פסח, רב הקהילה. הוא למד בישיבה בלאריסה, ובשנת 1898 עבר ללמוד בישיבת בית יוסף בסלוניקי ושם גם הוסמך לרבנות. במקביל רכש השכלה כללית בתחומי הרוח. בשנת 1892 מונה לרב העיר וולוס, שם שימש גם כמוהל, שוחט ומורה לעברית. שנתיים אחר כך נשא לאשה את שרה בורלא. לזוג נולדו שבעה ילדים.
בשבתו בוולוס פתח הרב פסח מחדש את בית הספר של הקהילה. והשתדל לארגן מחדש את חיי הקהילה. הוא סבל רבות מגורמים בקהילה שלא הכירו בסמכותו, רצה לעזוב את עבודתו, אך בעזרת אישים מבחוץ, בהם הרב עוזיאל אותו הכיר מתקופת היות הרב עוזיאל רב בסלוניקי – הוא נשאר בתפקידו. סכסוכים פנימיים כאמור, ומצב כלכלי לא יציב גרמו לדלדול הקהילה ולמעבר יהודים רבים לסלוניקי, אתונה וארצות אחרות.
עם כיבוש יוון בידי הנאצים סבלה הקהילה מרעב ומחסור ונאלצה לבקש עזרה מקהילת סלוניקי. במרץ 1943 הוחל בגירוש יהודי סלוניקי לאושוויץ ופליטים יהודים רבים הגיעו לוולוס. באותו זמן מנתה הקהילה כ-900 נפש כולל הפליטים.
בראש השנה תש"ד, נשלחו לרב פסח שליחים על מנת להביא אותו בפני המפקד הגרמני. הרב פסח ביקש קודם להתייעץ עם ראש העיר. שם התברר לרב פסח כי משרד מרשם האוכלוסין התבקש למסור את רשימת כל יהודי העיר. בבואו לפני המפקד הגרמני הוא נצטווה להכין עבורו את רשימת כל היהודים בעיר, על מנת (לדבריו) להכין רשימת הקצבת מזון. הרב פסח הודיע למפקד הגרמני שהרשימה תוגש תוך שלושה ימים. הרב פסח התייעץ עם ידידו הבישוף יואכים. הלה התייעץ עם ידידו הקונסול הגרמני, שיעץ לכל היהודים להימלט במהירות מהעיר. הרב פסח עצמו בהיותו בזמן הזה בן 74, עזב להרים על גבי חמורים, ובכך נתן סימן לכל בני עדתו להימלט.
בעזרת ידידו הבישוף, כמרים נוספים, ראש העיר הצלב האדום, מריה ואפוסטולוס ווליוטיס ואחרים, נמלטו רוב יהודי וולוס להרים וניצלו. רבים מהיהודים ובהם הרב פסח עצמו הצטרפו למחתרת היוונית, וביצעו פעולות חבלה. שנים מבניו של הרב וכן בתו נרצחו בידי הגרמנים. אשתו מתה באותו זמן מתלאות ומצער על מות ילדיה.
עם תום הקרבות ועזיבת הגרמנים בנובמבר 1945, חזר הרב פסח להנהיג את קהילת יהודי וולוס. בשנת 1946 הוא מונה לרב הראשי ליהודי יוון.
בשנת 1952 העניק פאול מלך יוון לרב פסח את "צלב הזהב", עיטור הכבוד של מסדר המלך ג'ורג' הראשון, על "גילוי נאמנות ופטריוטיות למולדת יוון".
באפריל 1955 פגעה בוולוס רעידת אדמה קטלנית והרב נאלץ לעבור לגור באהל. לאחר מכן ויתר על ביתו כדי לבנות באותו מקום בית-הכנסת.
הרב פסח נפטר ב-13 נובמבר 1955 ונקבר בבית הקברות היהודי בוולוס. שנה לאחר מכן בהסכמת ממשלת יוון הועלו עצמותיו לקבר בהר המנוחות בירושלים, והוא נטמן סמוך לקברו של הרב עוזיאל. ספרייתו העשירה הועברה למשמרת במכון יד בן צבי.
ב-16 באפריל 2015 הונצח הרב פסח בטקס מיוחד של בני ברית וקרן קיימת לישראל ביער הקדושים בירושלים.
ראו גם

אליהו ברזילי - רבה של אתונה שפעל להצלת קהילתו בשואה.
יצחק קסוטו - רבה של לאריסה שפעל להצלת קהילתו בשואה.
צבי קורץ
הערות שוליים

↑  הבישוף אלקסופולוס יואכים, קיבל בשנת 1997 את אות חסידי אומות העולם מיד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588551405171  VIAF: 70145304381178570291   WorldCat (עם VIAF): 70145304381178570291
נחל קומראן

| --- | --- |

נחל קומראן - מבט ממערב למזרח. משמאל-מערות קומראן
 מידע כללי
 אורך:  13 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  0 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  45 קמ"ר
 גובה מוצא הנהר:  650 מטרים
 יובלים:  נחל סככה 
 שפך:  ים המלח 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) נחל קומראן(למפת הרי ירושלים רגילה) נחל קומראן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל קומראן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל קומראןhe
 
נחל קומראן-מבט ממזרח למערב על הנחל, המפלים ומערות קומראן
נחל קומראן
נַחַל קוּמְרָאן (ערבית: وادي قمران) הוא נחל אכזב במדבר יהודה, יורד מהר מונטר ברמת המדבר, ונשפך לים המלח בצפונו, מדרום לנחל אוג ומצפון לנחל קדרון, סמוך לקיבוץ קלי"ה. אורכו של הנחל כ-13 ק"מ, שטח אגן ההיקוות שלו כ-45 ק"מ.
בתחילת דרכו של נחל קומראן ברמת המדבר, הוא רדוד וזורם לצפון-מזרח. עם כניסת הנחל לתחום המסלע הקשה של במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, משנה הנחל את כיוונו לדרום-מזרח, ומתחתר לקניון. הקניון אינו עמוק, יש בו שלושה מפלים שגובה הגדול שבהם כ-40 מטר. בין מפלים אלו יש עשרות גבים המתמלאים ממי השיטפונות. אורך הקניון כולו כ-2 ק"מ והוא משמש מטיילים רבים בסנפלינג.
לאורך הקניון עוברת אמת מים שהייתה מעבירה מים מהשטפונות, ליישוב שהיה במוצא הנחל.
סמוך למוצא הנחל נתגלו שרידי ישוב עתיק - קומראן. במערות במצוקי הנחל נמצאו מגילות הידועות בשם מגילות מדבר יהודה. החפירות במקום בוצעו על ידי הארכאולוג הצרפתי רולאן דה וו בין השנים 1947–1956, ואת הממצאים מקובל לשייך לכת האיסיים שחיה באזור מדבר יהודה.
הנחל נקרא על שם אתר קומראן הסמוך. יובליו העיקריים של הנחל הם נחל סככה (ואדי אבו שעלה - נחל אבי הלהבה - כינוי לאליהו הנביא) וואדי חשנה (שמצויות בו מאגורות).
ב-17 באוקטובר 1997, נספתה מטיילת ואחרים נפצעו בעת טיול לילי שארגנה חברת "מצוקי דרגות". הטיול היה טיול סנפלינג, ובמהלכו פקד את האזור שיטפון.
ב-12 במאי 2007, נספו ארבעה מטיילים ישראלים שעסקו בסנפלינג בזמן ששיטפון פקד את המקום.
הערות שוליים

↑  צפריר רינת, יהונתן ליס, ארבעה בני אדם נהרגו בשיטפונות בצפון מדבר יהודה, באתר הארץ, 12 במאי 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475798005171
נחל צפית

| --- | --- |

 מידע כללי
 יובלים:  נחל עורץ 
 שפך:  נחל צין 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) נחל צפית(למפת צפון הנגב רגילה) נחל צפית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל צפית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל צפית
 
גב מים בנחל צפית, 2014
נחל צָפִית (בערבית: ואדי אלמֻראקאבּ) הוא אפיק נחל בצפון רכס חצרה ליד מצד תמר ומעלה תמר, מדרום לים המלח. אורכו כ-25 קילומטר. אפיק הנחל מתחיל  מערבית  להר חצרה, יורד בתחילת דרכו צפונה ואז מזרחה אל הערבה הצפונית. בחלקו העליון נובע מעיין עין צפית. הנחל יורד במפל גבוה ומספר מפלים נמוכים יותר, אל חלקו התחתון, עד שפך הנחל לנחל צין.
עד 1956 נקרא הנחל בשמו הערבי. באותה שנה קבעה ועדת השמות הממשלתית את השם "נחל צפית".
באפריל 1975 זוהם הנחל בשפכים שזרמו ממפעל פריקלאס ים המלח.
ב-26 באפריל 2018 אירע אסון נחל צפית, כאשר נערים ונערות מהמכינה הקדם-צבאית בני ציון שטיילו בנחל נסחפו בשיטפון בזק. עשרה מטיילים נהרגו באסון.
לקריאה נוספת

מנחם מרקוס (עורך) מדריך ישראל החדש, כרך 14: הנגב הצפוני, עמ' 178–179.
הערות שוליים

↑  דו"ח הוועדה, זמין להורדה (עמ' 18 בקובץ, פריט מס. 49).
↑  נחל צפית זוהם משפכי מפעל "פריקלס", דבר, 29 באפריל 1975
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407963805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה שמידע

| --- | --- |

 לידה:  כ"ט בסיוון ה'תשט"ז (בן 68) תל אביב
 מקום פעילות:  ירושלים, אשדוד
 תחומי עיסוק:  חינוך, לימוד תורה
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 רבותיו:  רבי שמואל אוירבך, רבי דב צבי קרלנשטיין
 
הרב משה שמידע (כ"ט בסיוון ה'תשט"ז, 8 ביוני 1956), הוא ראש ישיבת גרודנא באשדוד. חבר במועצת גדולי עולם התורה של מפלגת בני תורה.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב לשמואל, שעלה מאוסטריה ערב מלחמת העולם השנייה. למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב ולאחר מכן למד בישיבת איתרי בירושלים, אצל הרב שמואל אוירבך. הרב אוירבך שידך אותו עם בתו של הרב דב צבי קרלנשטיין, ראש ישיבת גרודנא. לאחר נישואיו עבר לקריית ישיבת פוניבז' באשדוד. שימש כנושא ונותן בישיבת גרודנא ולימים כר"מ וראש ישיבה שם.
במסע הלוויה של חמיו הרב קרלנשטיין, הכתיר הרב שמואל אויערבאך את הרב שמידע לממשיך דרכו של חמיו בראשות הישיבה, בהתאם לצוואת הרב קרלנשטיין.
לאחר פטירת חמיו הפך גם לנשיא מוסדות הישיבה שם, בהם תלמוד תורה ישיבה לצעירים ובית ספר בית יעקב.
כתלמיד הרב אוירבך, משתייך הרב שמידע למפלגת בני תורה. סמוך לפטירת הרב אוירבך מונה לחבר מועצת גדולי עולם התורה שלה.