מלי שחורי ביטון
ביוגרפיה

מלי שחורי ביטון נולדה במושב אבן מנחם בשנת 1961 ילדה שלישית מתוך שבעה ילדים. הוריה עלו ממרוקו והיו בין המתיישבים הראשונים במושב. במסגרת פרויקט של איתור מחוננים, נשלחה לפנימיית אורט בנתניה, שם סיימה בהצטיינות את לימודי התיכון במגמת החשמל. את שירותה הצבאי עשתה בחיל האוויר כחשמלאית מטוסים.
את ראשית דרכה האקדמית החלה באוניברסיטת בר-אילן, שם סיימה בשנת 1984 לימודי תואר ראשון בקרימינולוגיה ובסוציולוגיה. עם סיום לימודיה התגייסה למשטרת ישראל, שם שרתה במשך כשבע שנים כחוקרת צח"מ (צוות חקירה מיוחד). בתקופת השירות עסקה בחקירת פשעים חמורים כגון מקרי שוד, רצח ואונס. במסגרת המשטרה עסקה בגביית עדויות מקורבנות, בתשאול עדים, בחקירת חשודים, באיסוף ראיות ובחקירת זירות עבירה.
בשנת 1990 עזבה את המשטרה והחלה לעבוד כחוקרת פרטית מורשית מטעם משרד המשפטים, ועסקה בחקירות בתחום הונאות כלכליות. העבודה בשטח החזירה אותה לספסל הלימודים, מתוך רצון להבין ולנתח פשעים גם ברמה האקדמית. ב– 1998 סיימה לימודי תואר שני באוניברסיטת בר-אילן, שם סיימה גם תואר שלישי, כארבע שנים לאחר מכן, בשנת 2002.
במהלך "תקופת ההתנתקות" ב-2005, וכשלוש שנים לאחר מכן, ערכה מחקרים הקשורים בתהליך ההתנתקות, ובהשפעת התהליך על בני נוער הן מבחינה נפשית והן מבחינת המעורבות שלהם בעבריינות אידאולוגית. מאוחר יותר בחנה את ההשפעות של שיגורי הרקטות לעבר תושבים בעוטף עזה ובשדרות.
במקביל ללימודי התואר השני והשלישי, עסקה במהלך השנים בהנחיית קבוצות טיפול בקרב אסירים שכללו עברייני מין ועברייני אלימות במשפחה. לאחר שסיימה את עבודת הדוקטורט, למדה שלוש שנים טיפול זוגי ומשפחתי (2001-2004), בבית ספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2007 סיימה לימודי פוסט דוקטורט בנושא צדק מאחה, תחום העוסק בגישור בין תוקפים לקורבנות, באוניברסיטת טיובינגן שבגרמניה.
במשך שנים לימדה באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת אריאל. ב־2012 קודמה שחורי ביטון לדרגת פרופסור חבר. בשנה זו גם מונתה לתפקיד סגנית הרקטור באוניברסיטת אריאל. ב-2017 קודמה לדרגת פרופסור מן המניין. במקביל לתפקידה כסגנית הרקטור, הייתה אחראית על מניעת הטרדה מינית באוניברסיטה, עד שנת 2020. היא שימשה בתפקיד סגנית הרקטור כשבע שנים. במקביל גם ניהלה את החוג לקרימינולוגיה.
בראשית שנות ה-20 של המאה ה-21, היא עומדת בראש המגמה לקרימינולוגיה קלינית באוניברסיטת אריאל ומשמשת כראש החוג לקרימינולוגיה.
שחורי ביטון פרסמה עשרות רבות של מאמרים בכתבי עת בינלאומיים וישראליים וערכה חמישה ספרים העוסקים בעיקר בתחומי המחקר הקשורים בעבריינות מין, אלימות במשפחה, אלימות על רקע אידאולוגי וקורבנות לסוגיה (נשים מוכות, ילדי פנימיות ועוד). בנוסף ליוותה הקמה של מרכז יום, ראשון מסוגו, לטיפול בעברייני מין בקהילה. בתחום האלימות במשפחה פרסמה מספר מחקרים העוסקים בנשים מוכות. אחד מהם הוא מחקר מקיף ראשון מסוגו בישראל, בו השתתפו נשים מוכות חרדיות ששהו במעון לנשים מוכות מהמגזר הדתי והחרדי. במהלך השנים עסקה בחקר השפעות החשיפה לאירועים ביטחוניים ולטרור על האוכלוסייה הישראלית.
בשנת 2014 יצא לאור ספרה "שירותי רווחה בעידן של הפרטה: מדיניות ויישומה".
בשנת 2018 נבחרה על ידי העיתון "פורבס ישראל" לאחת מחמישים הנשים המשפיעות בישראל.
תפקידי ניהול באקדמיה:
2011-2010 - ראש המגמה העיונית לתואר שני, אוניברסיטת בר-אילן
2013 - ממונה על מניעת הטרדות מיניות, אוניברסיטת אריאל
2013 - סגנית רקטור, אוניברסיטת אריאל
2020 - ראש החוג וראש מגמת תואר שני בקרימינולוגיה, אוניברסיטת אריאל
בשנים 2004–2011 שימשה יו"ר האגודה הישראלית לקרימינולוגיה, חברה בוועד המנהל של עמותת קש"ת (ארגון) (קדום שרותי תקון), עמותה הפעילה מספר פרויקטים חברתיים חשובים, ביניהם תוכניות סיוע לנוער במצבי סיכון ומצוקה, מרכז לטיפול בעברייני מין, מקלט (דיור) כהגנה ושיקום של קרבנות סחר בבני אדם ועוד.
שחורי ביטון נשואה לרובי ולזוג נולדו שני ילדים.