stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טום קורטני
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 |  | Private Potter | טוראי פוטר |  |
| 1962 | בדידותו של הרץ למרחקים ארוכים | The Loneliness of the Long Distance Runner | קולין סמית' | פרס באפט"א לשחקן החדש הטוב ביותר |
| 1963 | בילי בדאי | Billy Liar | בילי פישר | מועמדות לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר |
| 1964 |  | King & Country | טוראי המפ | גביע וולפי מועמדות לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר |
| 1965 | מבצע חץ מקשת | Operation Crossbow | רוברט הנשו |  |
| 1965 | מלך עכברוש | King Rat | לוטננט רובין גריי |  |
| 1965 | דוקטור ז'יוואגו | Doctor Zhivago | פשה אנטיפוב / סטרלניקוב | מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר |
| 1967 | ליל הגנרלים | The Night of the Generals | קורט הרטמן |  |
| 1967 |  | The Day the Fish Came Out |  |  |
| 1968 |  | A Dandy in Aspic | גאטיס |  |
| 1968 | אוטלי | Otley | ג'רלד ארתור אוטלי |  |
| 1970 | יום בחייו של איבן דניסביץ' | One Day in the Life of Ivan Denisovich | איוואן דניסוביץ' |  |
| 1971 |  | To Catch a Spy | בקסטר קלארק |  |
| 1971 |  | She Stoops to Conquer | מרלו |  |
| 1983 | המלביש | The Dresser | נורמן | פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר מועמדות לפרס באפט"א לקולנוע לשחקן הטוב ביותר |
| 1987 |  | Happy New Year | אדוארד סונדרס |  |
| 1987 | לאונרד מס' 6 | Leonard Part 6 | פריאן |  |
| 1991 |  | The Last Butterfly | אנטואן מורו |  |
| 1991 | תן לו את זה | Let Him Have It | ויליאם בנטלי |  |
| 1996 |  | Famous Fred | קנת' |  |
| 1996 |  | The Boy from Mercury | הדוד טוני קרונין |  |
| 1998 |  | A Rather English Marriage | סאותגייט | מועמדות לפרס באפט"א לקולנוע לשחקן הטוב ביותר |
| 1999 | מה קרה להרולד סמית'? | Whatever Happened to Harold Smith? | הרולד סמית' |  |
| 2001 | סיבוב אחרון | Last Orders | ויק | פרס National Board of Review לצוות השחקנים הטוב ביותר מועמדות לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר |
| 2002 | ניקולס ניקלבי | Nicholas Nickleby | ניומן נוגס | פרס National Board of Review לצוות השחקנים הטוב ביותר |
| 2007 | הצפה | Flood | לאונרד מוריסון |  |
| 2007 | מצפן הזהב | The Golden Compass | פרדר קוראם |  |
| 2011 | נוכלת בהזמנה | Gambit | המייג'ור |  |
| 2012 | קוורטט | Quartet | רג'ינלד פאג'ט |  |
| 2013 | רכבת לילה לליסבון | Night Train to Lisbon | ז'ואאו אקה הזקן |  |
| 2015 | 45 שנים | 45 Years | ג'ף מרסר | פרס דוב הכסף לשחקן הטוב ביותר פרס חוג מבקרי הקולנוע של לונדון לשחקן השנה מועמדות לפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר מועמדות לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר |
| 2016 | הצבא של אבא | Dad's Army | קורפורל ג'ונס | עיבוד קולנועי לסדרה הקומית באותו שם של ה-BBC |
| 2018 | מועדון גרנזי לספרות ולפאי קליפות תפודים | The Guernsey Literary and Potato Peel Pie Society | איוון רמזי |  |
| 2018 | העוקץ הגדול | King of Thieves | ג'ון קני קולינס |  |
| 2019 | רקסי המלך | The Queen's Corgi | הדוכס מאדינבורג | דיבוב |
| 2019 | השמיים הם הגבול | The Aeronauts | ארתור גליישר |  |
| 2020 | סאמרלנד (אנ') | Summerland | מיסטר סאליבן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960 |  | Inside Story | ברט | בפרק "A Present for Penny" |
| 1970 |  | Solo | ד. ה. לורנס | בפרק "Tom Courtenay as D.H. Lawrence" |
| 1995 | בית ממכר עתיקות | The Old Curiosity Shop | דניאל קווילפ | סרט טלוויזיה |
| 1998 | קוואנה QC | Kavanagh QC | ד"ר פליקס קרולי | בפרק "Memento Mori" |
| 2007 | דוריט הקטנה | Little Dorrit | מר דוריט | 14 פרקים מועמדות לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן המשנה הטוב ביותר מועמדות לפרס סטלייט לשחקן המשנה הטוב ביותר |
| 2008 | משפחת רויאל | The Royle Family | דייוויד בסט האב | בפרק "The New Sofa" |
| 2015 | בלתי נשכח | Unforgotten | אריק סלייטר | 6 פרקים פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר |
| 2021 |  | The North Water | בקסטר | 2 פרקים |
חמסן חום

| חמסן חום |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חמסניים
סוג:: חמסן
מין:: חמסן חום
שם מדעי
 Stercorarius antarcticus ‏לסון, 1831
תחום תפוצה


חמסן חום (שם מדעי: Stercorarius antarcticus; לשעבר בסוג Catharacta) הוא מין עוף טורף גדול ממשפחת החמסניים החי בחצי הכדור הדרומי. הוא מצוי בעיקר בדרום האוקיינוסים ומקנן על היבשה באזורים כמו ניו זילנד ודרומה של אמריקה הדרומית בצ'ילה וארגנטינה והוא גם נמצא בקיץ ביבשת אנטארקטיקה.
אורכו 52–64 ס"מ, משקלו 1.2–2.18 ק"ג ומוטת כנפיו 126–160 ס"מ ויחד עם השחף הימי הוא המין הגדול ביותר בבני סדרת החופמאים וכן הוא הגדול ביותר שבחמסניים.
הוא ניזון בהתקפה מלמעלה וחטיפה מוצלחת של טרפו מהמים או מהקרקע. טרפו מורכב מדגים, עופות קטנים, יונקים קטנים וגם מנבלות. החמסנים האנטארקטיים מחכים לאפרוחי פינגווין אדלי או פינגווין לבן אוזן ובלהקה גדולה מתבייתים על האפרוח וטורפים אותו במהירות. הם נפוצים לאורך כל אנטארקטיקה אך נמצאים שם רק באביב ובקיץ החמימים.
תת-מינים

החמסן הוא בעל 3 תת-מינים:
Stercorarius antarcticus antarcticus
Stercorarius antarcticus hamiltoni
Stercorarius antarcticus lonnbergi
גלריה

הורה חמסן מקנן
זוג חמסנים מנסים לטרוף אפרוח של פינגווין לבן אוזן
זוג חמסנים בטיירה דל פואגו שבארגנטינה
זוג חמסנים מזדווגים
זוג חמסנים
הערות שוליים

↑  חמסן חום באתר הרשימה האדומה של IUCN
חמסן זנבתן

| חמסן זנבתן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חמסניים
סוג:: חמסן
מין:: חמסן זנבתן
שם מדעי
 Stercorarius longicaudus ‏וייו, 1819
תחום תפוצה


Stercorarius longicaudus
חמסן זנבתן עף בטסמניה
חמסן זנבתן (שם מדעי: Stercorarius longicaudus) הוא עוף ימי גדול ממשפחת החמסניים החי בחצי הכדור הצפוני.
מאפיינים

חמסן זנבתן הוא המין הקטן ביותר של חמסן, אורכו 35–58 ס"מ ותלוי בגילו ובעונה. זנבו ארוך מאוד ויכול להגיע לאורך של עד 29 ס"מ, כש-15 ס"מ הם קצוות זנב (tail streamers) בוגר בקיץ. מוטת הכנפיים 102–117 ס"מ ומשקלו 230–444 גרם. הוא בעל ראש שחור, מקור כהה ומעוקל, לחיים לבנות ומתחתיהן, לאורך הצוואר והעורף, נוצות צהובות. הכנפיים והזנב שחורים.  לזנב צורת מניפה ו-2 נוצות ארוכות יוצאות ממנו.
נוצותיו של החמסן עבות ומסייעות לו לשמור על חום גופו.
מין זה חי רוב זמנו באוקיינוסים האטלנטי והשקט ופונה ליבשה בעיקר בעונת הרבייה. 
בישראל - חורף נדיר ביותר.
לעומת החמסנים הגדולים יותר, החוטפים טרף מסולות ושחפים, חמסן זה, למרות שהוא נוהג כמוהם כלפי עופות קטנים ממנו, מסתמך הרבה יותר על עצמו. הוא ניזון בעיקר מדגים, אך גם מחיות יבשה קטנות ופגרים. הוא יכול לדאות ולשחות הרבה זמן בלב ים בלי לראות יבשה.
מיון

לחמסן שני תת-מינים:
S. l. longicaudus - נפוץ בצפון סקנדינביה וברוסיה.
S. l. pallescens - נפוץ במזרח סיביר, האזור הארקטי של צפון אמריקה וגרינלנד.
הערות שוליים

↑  חמסן זנבתן באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534174005171
חוסה נסטור פקרמן

חוסה נסטור פקרמן (בספרדית: José Néstor Pékerman Krimen; נולד ב-3 בספטמבר 1949 בוויז'ה דומינגס שבארגנטינה) הוא מאמן כדורגל ארגנטינאי יהודי, המאמן את נבחרת ונצואלה.
פקרמן אימן את נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 בשנים 1994–2001 בהם זכה איתה בחמישה תארים חשובים: 3 זכיות בגביע העולם עד גיל 20 (1995, 1997, 2001) ושתי זכיות באליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 (1997, 1999). הוא אימן גם את הנבחרת הבוגרת במונדיאל 2006. הוביל את קולומביה להישג השיא שלה, רבע גמר במונדיאל 2014 וזכה בתואר מאמן השנה ביבשת אמריקה הדרומית שלוש שנים ברציפות בין 2012-2014.
קריירה > קריירה כשחקן

פקרמן שיחק במדי ארחנטינוס ג'וניורס בין השנים 1970 ל-1974, לאחר מכן עבר לקבוצת אינדפנדיינטה מדיין מקולומביה בה שיחק 3 עונות נוספות לפני שפרש מפעילות כתוצאה מפציעה שעבר בברכו.
קריירה > קריירה כמאמן

לאחר פרישתו עסק פקרמן בעבודות מזדמנות ולתקופה קצרה אף היה נהג מונית.
הוא החל את קריירת האימון שלו עם מינויו כמאמן קבוצת הנוער של צ'קריטה ג'וניורס הארגנטינאית, לאחר מכן עבר פקרמן לארחנטינוס ג'וניורס ואימן את קבוצת הנוער שלה 10 שנים (1982–1992). פקרמן עוד הספיק לאמן את קבוצת הנוער של קולו-קולו מצ'ילה לשנתיים לפני שקיבל הצעה מפתיעה מההתאחדות הארגנטינאית לאמן את הנבחרות הצעירות של ארגנטינה.
מינויו של פקרמן גרם לאנשי עולם הכדורגל בארגנטינה להרים גבה אך הזכייה של ארגנטינה הצעירה באליפות העולם לנוער שנערכה בקטר ב-1995 הצדיקה את מינויו.
שנתיים מאוחר יותר (1997) פקרמן הוליך את ארגנטינה לזכייה שנייה רצופה, הפעם באליפות העולם לנוער שנערכה במלזיה. באותה שנה פקרמן הוביל את ארגנטינה גם לזכייה באליפות אמריקה הדרומית לנבחרות עד גיל 20 ולזכייה נוספת בתואר ב-1999.
ב-2001 הוא הוביל את ארגנטינה לזכייה שלישית באליפות העולם לנוער שנערכה הפעם בארגנטינה, ארגנטינה הציגה בטורניר את הנבחרת המרשימה ביותר בתולדות אליפויות העולם לנוער עם כוכבים כדוגמת חבייר סביולה, פבריסיו קולוצ'יני, אנדרס ד'אלסנדרו, ניקולס בורדיסו ומאקסי רודריגס.
פקרמן החליט לפרוש מאימון לאחר הזכייה, וב-2003 התמנה למנג'ר לגאנס מהליגה השנייה בספרד, כחלק מפרויקט של איש עסקים ארגנטינאי, אך התפטר מתפקידו עם כישלון הפרויקט.
ההתאחדות הארגנטינאית הציעה את משרת מאמן הנבחרת לפקרמן אחרי מונדיאל 1998 ואחרי מונדיאל 2002, בשתי ההזדמנויות סירב פקרמן להצעה. אחרי התפטרותו המפתיעה של מרסלו בייאלסה הציעה ההתאחדות הארגנטינאית פעם נוספת את התפקיד לפקרמן שהסכים (ספטמבר 2004). ההחלטה למנות את פקרמן, מאמן חסר ניסיון באימון קבוצות ונבחרות בוגרות, התקבלה ברגשות מעורבים בארגנטינה, בין אלו שיצאו נגד ההחלטה למנותו היו דייגו מראדונה ומאמני הנבחרת לשעבר, ססאר לואיס מנוטי וקרלוס בילארדו.
בין השינויים הראשונים של פקרמן היו החזרתו של חואן רומן ריקלמה לנבחרת והפיכתו לשחקן המרכזי של הנבחרת, מינויו של חואן פבלו סורין לקפטן ושיטת משחק המאפשרת יצירתיות וחופש לשחקנים. משחק הבכורה היה מול היריבה הוותיקה אורוגוואי בבואנוס איירס שהסתיים בניצחון ארגנטינאי מרשים 2:4.
לצד המשחק ההתקפי והיפה לעין, הנבחרת תחת הדרכתו סבלה ממספר בעיות כגון חילופים לא מוצלחים, ספיגת שערים קלה וקושי במשחקי החוץ, למרות זאת פקרמן הוביל את הנבחרת למקום השני עם אותו מספר נקודות כמו לברזיל.
קריירה > מונדיאל 2006

פקרמן עורר ביקורת רבה כלפיו כאשר החליט להשאיר שחקנים כמו חבייר זאנטי, וולטר סמואל, מרטין דמיצ'ליס והצעירים פרננדו גאגו וסרחיו אגוארו מחוץ לסגל.
הציפיות מהנבחרת היו גדולות והנבחרת נפרדה מהקהל הביתי במפגן מרשים שכלל הצגת סגל השחקנים ומשחק ראווה מול הנבחרת הצעירה. הנבחרת, עדיין שרויה תחת השפעות טראומת מונדיאל 2002, שובצה גם הפעם בבית הכי קשה שזכה לכינוי "בית המוות" יחד עם נבחרות הולנד, סרביה וחוף השנהב.
במשחק הראשון התמודדה ארגנטינה מול חוף השנהב, שערים של הרנן קרספו וחבייר סביולה העניקו יתרון מבטיח לארגנטינה אך חילופים לא מוצלחים גרמו לארגנטינה לסגת ואף לספוג שער בדקה ה-82 מרגלי דידייה דרוגבה. במשחק השני התמודדה ארגנטינה מול נבחרת סרביה וניצחה אותה בתוצאה 0:6 משערים של מאקסי רודריגס (צמד), אסטבן קמביאסו, הרנן קרספו, קרלוס טבס וליונל מסי. שערו של קמביאסו הובקע לאחר שהנבחרת השלימה 23 מסירות רצופות ונבחר לשער היפה ביותר בטורניר. במשחק השלישי התמודדה ארגנטינה מול הולנד במשחק על המקום הראשון לאחר ששתי הנבחרות הבטיחו את עלייתן לשלב הבא, המשחק לא התעלה לרמה גבוהה והסתיים בתיקו 0:0.
בשמינית הגמר פגשה ארגנטינה את מקסיקו, ארגנטינה התקשתה להתמודד מול ההתלהבות המקסיקנית אך הצליחה לבסוף לנצח 1:2 משער ניצחון של מאקסי רודריגס בתוך ההארכה.
ברבע הגמר התמודדה הנבחרת מול הנבחרת המארחת, גרמניה, רוברטו אז'אלה העניק יתרון לארגנטינה בדקה ה-49 לאחר שנגח כדור קרן שהגביה חואן רומן ריקלמה, בהמשך נפצע שוער הנבחרת רוברטו אבונדנסיירי ארגנטינה ספגה שער שוויון בדקה ה-80 והודחה בתום בעיטת ההכרעה מ-11 מטר.
לאחר תום הטורניר החליט פקרמן להתפטר מתפקידו למרות ההערכה העצומה לה זכה מההתאחדות הארגנטינאית, מהקהל הארגנטינאי ומהתקשורת העולמית. במקומו מונה אלפיו באסילה.
קריירה > 2007 ואילך

פקרמן אימן את קבוצת טולוקה מליגת העל המקסיקנית בעונה 2007/2008, וזאת לאחר שדחה הצעות לאמן את קולומביה וצ'ילה.
ב-2009 אימן את טיגרס מליגת העל המקסיקנית.
קריירה > המינוי כמאמן נבחרת קולומביה

לאחר שנבחרת קולומביה פתחה את מוקדמות מונדיאל 2014 בהיסוס רב, החליטו בהתאחדות לפטר את המאמן דאז, לאונל אלברס ולמנות במקומו את פקרמן שנכנס לתפקידו ב-1 בפברואר 2012. הוא היה בין המאמנים המשתכרים ביותר ביבשת. הצליח להחזיר את קולומביה לימיה המוצלחים משנות התשעים והחזיר אותה לטורניר גביע העולם לראשונה מאז 1998. באותו טורניר שנערך בברזיל, הציגה קולומביה את טורניר השיא שלה וסיימה במקום החמישי כשהיא מפסידה ברבע הגמר למארחת. בעקבות הקדנציה המוצלחת עם הנבחרת, נבחר פקרמן למאמן השנה ביבשת במשך שלוש שנים ברציפות בין 2012–2014. לאחר המונדיאל בברזיל הוחלט בהתאחדות הקולומביאנית להאריך את מינויו בארבע שנים נוספות.
המשימה הבאה הייתה טורניר הקופה אמריקה 2015 שנערך בצ'ילה, טורניר בו קולומביה הייתה רחוקה מלהציג את היכולת שהציגה שנה קודם לכן. היא כבש שער אחד בארבעה משחקים והודחה ברבע הגמר על ידי ארגנטינה לאחר דו-קרב פנדלים. כבר אז החלו להשמע דברי ביקורת נגד פקרמן, שהיה קונצנזוס מוחלט רק שנה קודם לכן. גם במהלך משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 הציגה קולומביה יכולת בינונית וסבלה מאי יציבות כמעט לאורך כל המוקדמות. אבל בניגוד למקרי עבר, הפעם ידעה גם לנצח כשלא שיחקה טוב. בקופה אמריקה 2016 שנערך בארצות הברית, הנבחרת כבר נראתה טוב יותר וסיימה במקום הראשון את הבית שלה והגיעה עד לחצי הגמר מול האלופה, צ'ילה. אבל גם הפעם ברגע האמת לא הצליחה לעשות את הצעד המיוחל והודחה לאחר הפסד 0–2, אך כן סיימה במקום השלישי. למרות הביקורות על פקרמן, הוא הצליח להוליך את קולומביה להעפלה שנייה ברציפות לטורניר גביע העולם, הראשון לעשות זאת מאז פרנסיסקו מטוראנה ב-1993 וגם הראשון מאז מטוראנה להישאר שנים רבות בתפקיד המאמן. במונדיאל ברוסיה הפגינה קולומביה יכולת סבירה שהספיקה לה לסיים במקום הראשון בביתה וזאת על אף שחסרה את כוכבה הגדול, חאמס רודריגס, ברוב חלקי הטורניר עקב פציעה. לבסוף הודחה בשמינית הגמר על ידי אנגליה בדו-קרב פנדלים, אך גם הפעם האוהדים הקולומביאנים לא חסכו בביקורת על פקרמן שלטענתם השתמש בהרכב הגנתי מדי מול האנגלים. בסך הכל רשם פקרמן ב-6 שנותיו כמאמן הנבחרת 74 משחקים רשמיים, 41 ניצחונות, 17 תוצאות תיקו ו-16 הפסדים.
קריירה > נבחרת ונצואלה

ב-30 בנובמבר 2021 מונה למאמנה של נבחרת ונצואלה, במטרה לנסות להעפיל למונדיאל 2022 בקטר.
תארים והישגים > נבחרת ארגנטינה עד גיל 20

אלופת העולם (2001, 1997, 1995)
אלופת אמריקה הדרומית (1999, 1997)
מדליית זהב במשחקי פאנאמריקה (1995)
תארים והישגים > נבחרת קולומביה

מאמן השנה באמריקה הדרומית (2014, 2013, 2012)
טום קוואנו

| --- | --- |

קוואנו בהצגת הבכורה של "מלחמה בע"מ", 2008
 לידה:  26 באוקטובר 1963 (בן 60) אוטווה, אונטריו, קנדה קנדה
 שם לידה:  Thomas Patrick Cavanagh 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  Séminaire de Sherbrooke  Champlain College Lennoxville  אוניברסיטת קווינס 
 מספר צאצאים:  4
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס פטריק "טום" קוואנו (באנגלית: Thomas Patrick "Tom" Cavanagh; נולד ב-26 באוקטובר 1963) הוא שחקן קנדי, ידוע בשל תפקידו הכפול כהאריסון ולס (אנ') ואיאבורד ת'ון/הפלאש ההפוך בסדרה המצליחה "הפלאש"; וכן בסדרה "סקראבס" כאחיו של ג'ון דוריאן (ג'יי.די) ובסדרה "אד" כאד סטיבנס. מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בטלוויזיה.
ביוגרפיה

קוואנו נולד באוטווה, אונטריו, בן למשפחה קתולית. לאחר מכן עברה משפחתו לווינבה, עיר קטנה בגאנה. כשהיה נער, עברה משפחתו ללנוקסוויל, קיובק, שם התחיל תיכון. הוא למד בסמינר דה שרברוק, בו למד צרפתית ושיחק בכדורסל בקבוצת הברונים. מאוחר יותר למד במכללת צ'אמפליין בלנוקסוויל, ברמת CEGEP. בין לבין גם למד באוניברסיטת קווינס בקינגסטון, אונטריו, התחיל להתעניין בתיאטרון ומוזיקה, ושיחק הוקי קרח וכדורסל בנבחרת. הוא סיים את לימודיו האקדמיים עם תואר בספרות אנגלית ובביולוגיה.
חיים אישיים

ב-31 ביולי 2004 נישא למורין גריס, עורכת תמונות ל"ספורטס אילוסטרייטד". לזוג נולדו ארבעה ילדים.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000–1999 | לילה ספורטיבי | האוורד | 2 פרקים |
| 2000–1999 | פרובידנס | דאג בויס | 8 פרקים |
| 2004–2000 | אד | אד סטיבנס | תפקיד ראשי / ביים 3 פרקים / הפיק 37 פרקים / מועמדות לפרס גלובוס הזהב |
| 2009–2002 | סקראבס | דן דוריאן | 7 פרקים |
| 2004 | ג'ק ובובי | ג'ימי מקאליסטר | 2 פרקים |
| 2006 | שוב מתאהב | טום פארל | תפקיד ראשי / הפיק 2 פרקים |
| 2008 | המצוד אחר הרוצח מגרין ריבר | דייב רייכרט (אנ') | מיני-סדרה |
| 2009–2008 | איליי סטון | ג'רמי סטון | 7 פרקים |
| 2009 | סמוך עלי | קונר | תפקיד ראשי |
| 2012–2011 | רופא להשכיר | ג'ק או'מלי | 7 פרקים |
| 2014 | המעקב | קינגסטון טאנר | 4 פרקים |
| 2014–2020 | יקום החץ | ד"ר האריסון וולס איאוברד ת'ון/הפלאש ההפוך | עונה 1 |
| 2014–2020 | יקום החץ | ד"ר האריסון "הארי" וולס - ארץ-2 | עונה 2 עונה 4 |
| 2014–2020 | יקום החץ | האריסון "ה.ר." וולס - ארץ-19 | עונה 3 |
| 2014–2020 | יקום החץ | האריסון "שרלוק" וולס - ארץ-221 | עונה 5 |
| 2014–2020 | יקום החץ | האריסון "נאש" וולס | עונה 6 |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | קסם במים | סיימון, חולה מספר 1 | תפקיד משני |
| 1997 | אורות הצפון | פרנק | תפקיד ראשי / סרט טלוויזיה |
| 2002 | בנג בנג אתה מת (אנ') | ואל דאנקן | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 2004 | שלג | ניק סנודן | תפקיד ראשי / סרט טלוויזיה |
| 2005 | אלכימיה | מאל דאוני | תפקיד ראשי |
| 2006 | איך לאכול תולעים מטוגנות | אבא | תפקיד משנה |
| 2006 | שבועיים (אנ') | בארי ברגמן | תפקיד ראשי |
| 2006 | אחי, אני והיא | סם בולדווין | תפקיד ראשי |
| 2007 | בלתי יתואר | ג'ורג' | תפקיד ראשי |
| 2007 | אוכלי העוגה | לויד | תפקיד משני |
| 2007 | ארוחת בוקר עם סקוט | אריק מקנאלי | תפקיד ראשי |
| 2008 | לכידת רוצח הנהר הירוק | דייב רייכרט | תפקיד ראשי / סרט טלוויזיה בעל 2 חלקים / סיפור אמיתי |
| 2008 | שלג 2: קיפאון מוחי | ניק סנודן | תפקיד ראשי / סרט טלוויזיה |
| 2010 | יוגי הדוב | ריינג'ר סמית' | תפקיד ראשי |
| 2010 | אדגר פלואטס | אדגר פלואטס | תפקיד ראשי / סרט טלוויזיה |
| 2011 | סחר בחג המולד | צ'ארלס ג'ונסון | תפקיד ראשי / סרט טלוויזיה |
| 2013 | הצפר | רון ספנסר | תפקיד ראשי |
| 2014 | יוצר המשחקים | מר דראגו | תפקיד ראשי |
| 2014 | לאקי דאק: ברווז בר מזל | סנאפ | מדבב / סרט טלוויזיה |
| 2015 | ‎400 Days | זאל | תפקיד משני |
| 2019 | אהבה וחובות | הנרי וורנר | תפקיד ראשי |
| 2022 | Corrective Measures | גורדון טווידי |  |
| TBA | The Fence and the Fox |  |  |
טEלEנוער

לוגו הטלנוער מתקופת "איך להרוס שעה"
טלנוער (או בשמו הרשמי טEלEנוער) היה גוף התנדבותי של בני נוער שהפיק תוכניות טלוויזיה בין 1992 לתחילת שנות ה-2000.
הקבוצה הוקמה ב-1991 על ידי בני רדום, בתמיכת עיריית תל אביב, ופעלה ממרכז ביכורי העיתים בתל אביב. ייחודה של הקבוצה היה שכל שלבי הפקת התוכנית - כתיבה, הפקה, בימוי, צילום, עריכה לשידור וכו' - אוישו על ידי בני נוער בגילאי 14-18. את הקבוצה ליוו מספר מצומצם של "רכזים" מבוגרים אשר פיקחו על הפעילות, קישרו בין הצוות לגופים המפעילים (עיריית תל אביב והחברה למתנ"סים), וסיפקו תמיכה טכנית. ברוב שנות הפעילות הקבוצה הורכבה מ-20 עד 40 חברים ו-2-4 רכזים. בין הרכזים: אילן ברנט, עומר לקנר ורן קוצר.
חלק ניכר מחברי הקבוצה שירתו ביחידות תקשורת בצה"ל, ביניהן יחידת ההסרטה של דובר צה"ל, שה"ד, גלי צה"ל, והתקדמו לקריירה בתחום השידור והטלוויזיה בישראל, ביניהם רן לוי, אביב הוד, שחר אבירי, בן ברנר, עודד שרון, ירון שילון, גולן יוכפז, איתי פיליבה, סנדי ריישר,  אילי בר (שדרן גלי צה"ל) ואבי משולם (עורך מעריב לשעבר וכיום עורך ראשי של ידיעות אחרונות וynet).
לוגו התוכנית "עומס יתר" והטלנוער
לוגו התוכנית "הצתה מאוחרת" והטלנוער
הטלנוער הפיק שלוש תוכניות במהלך קיומו: "איך להרוס שעה", "עומס יתר", ו"הצתה מאוחרת". רוב התוכניות היו בפורמט מגזין, עם כתבות שטח, אורחים באולפן ומערכונים. התוכניות עסקו בכל נושא שרלוונטי או מעניין בני נוער. התכנים לתוכניות  נקבעו על ידי חברי צוות הטלנוער, ללא הכוונה או צנזורה חיצונית (למעט מקרים נדירים). רוב התוכניות שודרו מדי שבועיים בערוץ הקהילתי בכבלים. "איך להרוס שעה" שודרה במשך תקופה מסוימת גם בערוץ 6 בחברת הכבלים תבל ("ערוץ הילדים"). לאחר עונת שידור, חזרה התוכנית לערוץ הקהילתי. השידור היה מוגבל תחילה לאזור הזיכיון של תבל (תל אביב והמרכז), אך בהמשך התוכניות שודרו גם בחברות ערוצי זהב ומת"ב בכל הארץ.
בתוכניות הטלנוער התארחו אורחים מפורסמים רבים, כגון צביקה פיק, עדי טלמור, עמנואל הלפרין, ענת וקסמן, רוני ידידיה, טל ברמן וניסים גרמה.
הערות שוליים

↑  הערוץ הקהילתי - תבל ועיריית תל אביב, חדשות, 6 במאי 1992
טגו ארגנטינאי

| טגו ארגנטינאי |
| --- | --- |
 טגו ארגנטינאי בגן חיות
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
משפחה:: טגואיים
סוג:: טגו
מין:: טגו ארגנטיני
שם מדעי
 Tupinambis merianae ‏דומריל וביברון, 1839
תחום תפוצה


טֵגו ארגנטינאי (שם מדעי: Tupinambis merianae) היא מין זוחל מתת-סדרת הלטאות והגדול שבמיני הלטאות בסוג טגו (Tupinambis).
מאפיינים

הטֵגו הארגנטינאי חי ביערות טרופיים וסוואנות בדרום אמריקה ובארגנטינה (ומכאן שמו). רמת האינטליגנציה שלו גבוהה מהרגיל, וכנראה שהוא מנסה למשוך את תשומת לבם של בני אדם שאיתם הוא בא בקשר, בדומה לכלב או חתול. הוא ערני מאוד במהלך כל השנה. הוא חיית מחמד טובה, כי יש לו נטייה להיקשר לבעליו ובדרך כלל צייתני כבוגר.
גוף הטגו צבוע בקווים חומים וצהובים, וכך גם ברגליו הקדמיות, האחוריות ובזנבו. אורך גופו של הטגו הארגנטינאי יכול להגיע עד ל-1.7 מטר, אולם אורכם בדרך כלל כ-1.5 מטר. הזכר גדול מהנקבה.
כמו זוחלים אחרים, בסתיו הוא נכנס לתרדמת ומתעורר עם שכיכת הטמפרטורה. הטגו אוכל כל. הטגו הוא לא לטאה חברתית, אלא נמצא לבד או עם נקבה. הנקבות יכולות להטיל עד 65 ביצים, אשר בוקעות לאחר כ-130 יום. תוחלת חייו בטבע היא בממוצע 15 עד 20 שנה.
הערות שוליים

↑  טגו ארגנטינאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
טגו ארגנטינאי בגן החיות במינכן.
טקס פרסי אוסקר ה-3

| --- | --- |

 תאריך:  5 בנובמבר 1930
 מיקום:  מלון אמבסדור, לוס אנג'לס, קליפורניה
 מנחים:  קונרד נאגל
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  במערב אין כל חדש
 זכייה במספר הפרסים הרב:  במערב אין כל חדש   הבית הגדול (2)
 מספר המועמדויות הרב:  מצעד האהבה‏ (6)
 אתר רשמי
 →2 4← פרס אוסקר
טקס פרסי אוסקר ה-3 (באנגלית: 3rd Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע (AMPAS) למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה שיצאו בין 1 באוגוסט 1929 ל-31 ביולי 1930.
במערב אין כל חדש היה הסרט הראשון שזכה בשני פרסי אוסקר (הסרט הטוב ביותר והבימוי הטוב ביותר), הישג שיהפוך לנפוץ בשנים הבאות. לואיס מיילסטון היה הראשון שזכה בשני פרסי אוסקר, לאחר שזכה בפרס הבימוי הטוב ביותר – סרט קומדיה בטקס האוסקר הראשון.
מצעד האהבה השיג 6 מועמדויות, המספר הגדול ביותר מכל סרט עד לנקודה הזו. עם זאת, הוא לא זכה באף קטגוריה.
פרס הקלטת הקול הטובה ביותר הוענק לראשונה בטקס זה, מה שהפך אותה לקטגוריה החדשה והראשונה מאז תחילת טקס פרסי האוסקר. הפרס הוענק לדאגלס שירר, אחיה של זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר נורמה שירר, מה שהפך אותם לזוכים האחים הראשונים בתולדות האוסקר.
טקס זה היה גם הטקס הראשון שצולם, לא ברור בדיוק היכן הוא צולם, אך מה שתועד היה מייסד שותף ונשיא סרטי יוניברסל, קארל למל, שזכה בפרס השחקן הטוב ביותר בסרט במערב אין כל חדש אשר הוענק לו על ידי לואי ב. מאייר, שהיה סגן נשיא מטרו גולדווין מאייר דאז, נורמה שירר זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר, והתסריטאית פרנסיס מריון זכתה בפרס התסריט המעובד הטוב ביותר בסרט הבית הגדול.
זכיות ומועמדויות

המועמדים הוכרזו ב-19 בספטמבר 1930. הזוכים רשומים ראשונים ומודגשים.
| הסרט הטוב ביותר | הבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 במערב אין כל חדש – קארל למל, עבור סרטי יוניברסל הבית הגדול – אירווינג תלברג, עבור קוסמופוליטיאן  דיזראלי – ג'ק וורנר ודריל זאנוק, עבור האחים וורנר  הגרושה – רוברט ש. לאונרד, עבור מטרו גולדווין מאייר  מצעד האהבה – ארנסט לוביטש, עבור סרטי פרמאונט:  לואיס מיילסטון – במערב אין כל חדש קלארנס בראון – אנה כריסטי  רוברט ש. לאונרד – הגרושה  קינג וידור – הללויה  ארנסט לוביטש – מצעד האהבה  קלארנס בראון – רומאנס
השחקן הטוב ביותר: השחקנית הטובה ביותר
 ג'ורג' ארליס – דיזראלי ג'ורג' ארליס – האלה הירוקה  וואלאס ברי – הבית הגדול  מוריס שבלייה – הבריכה הגדולה ומצעד האהבה  רונלד קולמן – בולדוג דראמונד וקונדמנד  לורנס טיבט – שיר הנוכלים:  נורמה שירר – הגרושה ננסי קרול – חג השטן  רות' צ'אטרטון – שרה ובנה  גרטה גרבו – אנה כריסטי ורומאנס  נורמה שירר – הרצון שלהם  גלוריה סוונסון – מוציא הגבול
התסריט המעובד הטוב ביותר: הקלטת הקול הטובה ביותר
 הבית הגדול – פרנסיס מריון במערב אין כל חדש – ג'ורג' אבוט, מקסוול אנדרסון ודל אנדרוז, מבוסס על ספרו של אריך מריה רמרק  דיזראלי – ג'וליאן ג'וזפסון, מבוסס על המחזה של לואיס נ. פארקר  הגרושה – ג'ון מיהן, מבוסס על הספר אישה לשעבר של אורסולה פארוט  רחוב הסיכוי – הווארד אסטברוק, מבוסס על סיפורו של אוליבר ה. פ. גארט:  הבית הגדול – דאגלס שירר המקרה של סמל גרישה – ג'ון טריבי  מצעד האהבה – פרנקלין הנסן  הגרלות – אוסקר לגרסטרום  שיר הלהבה – ג'ורג' גרובס
עיצוב ההפקה הטוב ביותר: הצילום הטוב ביותר
 מלך הג'אז – הרמן רוס בולדוג דראמונד – ויליאם קמרון מנזיס  מצעד האהבה – הנס דרייר  סאלי – ג'ק אוקיי  מלך הנוודים –הנס דרייר:  עם ציפור בקוטב הדרומי – ג'וזף ט. ראקר ווילארד ואן דר ויר במערב אין כל חדש – ארתור אדסון  אנה כריסטי – ויליאם דניאלס  מלאכי הגיהנום – טוני גאדיו והארי פרי  מצעד האהבה – ויקטור מילנר
מספר מועמדויות ופרסים

שמונת הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של מועמדויות:
* 6 מועמדויות: מצעד האהבה

* 4 מועמדויות: במערב אין כל חדש, הבית הגדול והגרושה

* 3 מועמדויות: דיזראלי ואנה כריסטי

* 2 מועמדויות: בולדוג דראמונד ורומאנס
שני הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של זכיות:
* 2 זכיות: במערב אין כל חדש והבית הגדול
ראו גם

1929 בקולנוע
1930 בקולנוע
קארל למל, ההפקה הטובה ביותר
לואיס מיילסטון, הבימוי הטוב ביותר
ג'ורג' ארליס, השחקן הטוב ביותר
נורמה שירר, השחקנית הטובה ביותר
הרמן רוס, עיצוב ההפקה הטוב ביותר