stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספיריט
ציר זמן > 2008

למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2008 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2008
ב-10 בנובמבר 2008 סופת אבק חזקה הנמיכה את תפוקת החשמל של הרובר ל-89 ואט-שעה ליום - רמה נמוכה וקריטית. כדי לחסוך בחשמל, שהיה חשוב לשמירת הרובר "בחיים", צימצם צוות הרובר את השימוש בחשמל על ידי כיבוי מערכות מסוימות לפרקי זמן ארוכים. ב-13 בנובמבר 2008 הרובר "התעורר", התקשורת עמו חזרה והוא המשיך לתפקד כרגיל. בין ה-14 ל-20 בנובמבר 2008 הפיק הרובר בממוצע 169 ואט-שעה ביום. ההתקבצות העליונה (תקופה בה כדור הארץ ומאדים נמצאים בצדדים המנוגדים של השמש) החלה ב-29 בנובמבר 2008 וניתקה את התקשורת עם הרובר עד ל-13 בדצמבר 2008.
ציר זמן > 2009

למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2009 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2009
ב-6 בפברואר 2009 משב רוח חזק העיף חלק מהאבק שכיסה את הלוחות הסולאריים של ספיריט. בעקבות הניקוי העלה הרובר את תפוקת החשמל שלו ל-240 ואט-שעה ביום. בנאס"א דיווחו כי העלייה בתפוקת החשמל תנוצל בעיקר לנסיעה. אירועי ניקוי נוספים אירעו ב-18 וב-28 באפריל 2009 והעלו את תפוקת החשמל ל-372 ואט-שעה ביום.
ציר זמן > 2009 > ספיריט נתקע בחולות

ב-1 במאי 2009 נתקע ספיריט בקרקע רכה שהכילה סולפט ברזל. זהו חומר המספק חיכוך חלש מאוד, עובדה שהקשתה על הרובר לעבור דרכו. צוות הרובר ביצע סימולציות מחשב וניסויים עם דגם של הרובר, כדי למצוא שיטה או דרך לחלץ את הרובר. במהלך הניסיונות לחילוץ הרובר החל במפתיע הגלגל המקולקל של ספיריט לנוע, אך הוא שוב נתקע לאחר מספר ניסיונות. ב-18 בנובמבר 2009 נתקע גלגל נוסף של הרובר ורק 4 גלגלים נשארו פעילים, דבר שהקשה מאוד על ניסיונות החילוץ. הניסיונות לחלץ את הרובר נמשכו עד ל-26 בינואר 2010, אז הודיעה נאס"א כי היא הופכת את הרובר לתחנת מחקר נייחת.
תמונה פנורמית מהמקום בו נתקע ספיריט
ציר זמן > 2010

למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2010 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2010
ציר זמן > 2010 > תחנת מחקר נייחת

ב-26 בינואר 2010, אחרי מספר חודשים בהם ניסו לחלץ את הרובר, החליטה נאס"א לשנות את יעודו של ספיריט מרובר לתחנת מחקר נייחת. המאמצים הופנו להבאת ספיריט למצב בו הלוחות הסולאריים יוכלו להפיק את מרבית האנרגיה. דבר זה נדרש על מנת לשמור על הרובר "בחיים" במהלך החורף המאדימי הקרב. ב-30 במרץ 2010 דילג ספיריט על התקשרות מתוכננת עם כדור הארץ, וכפי שנחזה לפי נתוני הפקת האנרגיה שלו, ספיריט נכנס למצב "תרדמת חורף".
ציר זמן > 2010 > התקשרות אחרונה

התקשורת האחרונה עם הרובר בוצעה ביום מאדים 2210 - 22 במרץ 2010. ישנה סבירות גדולה שבסוללות של הרובר נשארה פחות אנרגיה אפילו כדי להפעיל את שעון המשימה. בחורפים קודמים, הרובר חנה כך שהלוחות הסולאריים שלו מופנים כלפי השמש, כדי לשמור על טמפרטורה פנימית של מינוס 40 מעלות צלזיוס. מפני שהרובר היה שקוע בחולות לא הייתה אפשרות להחנותו במיקום יעיל ולכן ההערכות הם כי הטמפרטורה הפנימית שלו צנחה למינוס 55 מעלות צלזיוס. אם הרובר היה שורד את הטמפרטורות הנמוכות ואירוע ניקוי היה מתרחש, הייתה אפשרות שהרובר "יתעורר לחיים" עם בוא הקיץ במרץ 2011, שהיה מחמם את הרובר והוא היה מפיק יותר אנרגיה.
ציר זמן > 2011

למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2011 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2011
ציר זמן > 2011 > סיום המשימה

JPL המשיכה בניסיונותיה ליצור קשר עם ספיריט עד ל-25 במאי 2011 אז הודיעה נאס"א כי היא מפסיקה את ניסיונות ההתקשרות ומסיימת את המשימה. על פי נאס"א, הרובר חווה ככל הנראה קירור פנימי שנבע מאנרגיה חשמלית נמוכה מידי למחממיו, שנבע מחורף מאדימי קשה ללא אור-שמש רב. הציוד והאמצעים ששימשו עד אז להפעלת ספיריט הועברו לשימוש הרובר התאום של ספיריט, אופורטוניטי, והרובר קיוריאוסיטי ששוגר ב-26 בנובמבר 2011.
הוקרה > לרובר

כהוקרה לתרומתו העצומה של הרובר ספיריט לחקר מאדים האסטרואיד 37452 קיבל את השם ספיריט. השם הוצע על ידי האסטרונומים אינגריד ואן הוטן-גרואנוולד, קורנליס ג'והנס ואן הוטן וטום גהרלס שגילו את האסטרואיד ב-24 בספטמבר 1960.
הוקרה > מהרובר

ב-27 בינואר 2004 הנציחה נאס"א את צוות החללית אפולו 1 שנספה על ידי הענקת השם "גבעות אפולו 1" לשלוש גבעות צפונית לאתר הנחיתה (שנקרא בשם "תחנת ההנצחה קולומביה" לזכר הנספים באסון מעבורת החלל קולומביה). ב-2 בפברואר 2004 הונצחו חללי אסון קולומביה שוב בקריאת מספר גבעות מזרחית לאתר הנחיתה בשם "גבעות קולומביה" וקריאת שבע פסגות בשמות האסטרונאוטים שנספו: אנדרסון, בראון, צ'אולה, קלארק, האסבנד, מק'קול ורמון. נאס"א העבירה את השמות לאישור האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
ראו גם

אופורטוניטי
מארס רובר
מארס סיינס לברטורי
מארס פאת'פיינדר
תוכנית ויקינג
הערות שוליים

↑  מטרות תוכנית מרס רובר
↑  Spirit Sol 18 Anomaly
↑  Mars Exploration Rover Mission: Press Releases
↑  "Surfical geology of the Spirit rover traverse in Gusev Crater: dry and desiccating since the Hesperian"
↑  NASA – NASA Mars Rovers Head for New Sites After Studying Layers
↑  Old rovers learn new tricks
↑  Dust Storm Cuts Energy Supply of NASA Mars Rover Spirit
↑  Spirit rover recuperating after dust storm
↑  "sol 1709-1715, November 13–19, 2008: Opportunity Prepares for Two Weeks of Independent Study"
↑  Spirit Gets Energy Boost from Cleaner Solar Panels
↑  "Another Reset and a Cleaning Event"
1 2  "Well Behaved, Less Dusty, in Difficult Terrain"
↑  Mars rover may not escape sand trap for weeks
↑  "Mars rover's 5 working wheels are stuck in hidden soft spot"
↑  Right-Front Wheel Rotations
↑  "Now A Stationary Research Platform, NASA's Mars Rover Spirit Starts a New Chapter in Red Planet Scientific Studies"
↑  "Spirit May Have Begun Months-Long Hibernation"
↑  Spirit Remains Silent at Troy
↑  A.J.S. Rayl Spirit Sleeps Soundlessly, Opportunity Turns a Corner
↑  End of the Road for Spirit Rover
↑  Like Rover, Like Asteroid
שיגור ספיריט על גבי משגר דלתא 2 מנמל החלל קייפ קנוורל ב-10 ביוני 2003
תרשים הרובר
הנחתת של ספיריט כפי שצולמה על ידי ספיריט ביום המאדים ה-16 של ספיריט (18/19 בינואר 2004)
אתר הנחיתה של ספיריט במאדים (מסומן בכוכב)
תצלום אזור השחיקה של האבן
Mimi rock (הצבעים אינם צבעי אמת)
מכתש להונתן ביום מאדים 120
עלעול חול שצולם על ידי ספיריט
מבט מפסגת הסבנד היל
תמונה שצולמה על ידי MRO בה ניתן לראות את Home Plate, את ספיריט ואת עקבותיו
צילום עצמי של ספיריט המראה את הלוחות הסולאריים שלו מכוסים באבק במהלך סופות האבק ב-2007
מפת הנסיעה של ספיריט מאתר הנחיתה (משמאל למעלה) ועד ליום מאדים 1506
פריבור

ערך זה עוסק בעיר בשווייץ. אם התכוונתם לקנטון בשווייץ, ראו .
פְרִיבּוּר (מצרפתית: Fribourg; בגרמנית: Freiburg, פרייבורג) היא בירת קנטון פריבור שבמערב שווייץ. בעיר מתגוררים (נכון לדצמבר 2018) 38,365 תושבים. פריבור נמצאת על הגבול התרבותי-לשוני בין אזורי דוברי הגרמנית והצרפתית של שווייץ והיא מהווה מרכז אזורי כלכלי, מנהלי וחינוכי חשוב.
היסטוריה

העיר הוקמה בשנת 1157 על ידי ברטולד הרביעי, דוכס צרינגן במהלך מסע שערך באדמותיו.  בשנת 1218 עברה העיר לידי בית קיבורג, ובשנת 1277 נמכרה לאצילי בית הבסבורג. בשנת 1452 נמכרה העיר בשנית ועברה לידי בית סבויה. במחצית המאה הבאה, ובעיקר בעקבות המלחמות הבורגונדיות, הפכה העיר לעצמאית, ובשנת 1482 הצטרפה לקונפדרציה השווייצרית.
בתחילה נבנתה העיר על שטח קטן בראש המתלול של גדת הנהר, כיום סביב הקתדרלה, וכללה שני רחובות ארוכים וסמטאות המחברות ביניהם. מודל תכנוני זה אופייני לערים שבנה בית צרינגן, שבנו גם את ברן ואת פרייבורג. כבר בהמשך המאה ה-13 הורחבה העיר ונבנו בה הרבעים הנמוכים, אוז' ונוביל, על גדות הנהר, והרבעים הגבוהים ממערב לעיר העתיקה - שכונת הכיכרות ורחוב מורא. ההרחבה האחרונה, בשנת 1390, כללה הרחבה של רחובות ספורים צפונה ומערבה. מכאן נותרה העיר בגבולותיה עד למאה ה-19.
כמובלעת קתולית בתוך קנטון ברן הפרוטסטנטי, שיתפה העיר פעולה עם ממלכת צרפת, ובניה אף שימשו כשכירי חרב בצבאה. בזמן המהפכה הצרפתית היגרו או נמלטו לפריבור כ-3800 צרפתים אריסטוקרטים ומלוכנים, שהיוו תוספת משמעותית לעיר בת 5,000 התושבים. לאחר הרסטורציה חזרו חלק מהמהגרים הצרפתים לארצם, אך חלק נותרו בעיר.
במאה ה-19 חוותה העיר פיתוח משמעותי כחלק מהמהפכה התעשייתית: בשנת 1862 חוברה העיר לרשת מסילות הברזל, ובשנת 1889 נפתחה בה אוניברסיטה. תוך כ-50 שנים גדלה האוכלוסייה מ-9,000 ל-20,000 תושבים, נבנו שכונות חדשות מסביב לקיימות והתפתחה בהן תעשייה ממוכנת.
בשנים 1950-1970 חל גידול באוכלוסייה, שהוביל לבניית שכונות פרבריות גדולות סמוך לעיר, ולהרחבת הכפרים שסביבה.
גאוגרפיה

העיר נמצאת 28 ק"מ דרומית-מערבית לבירת שווייץ ברן, במערב השפלה השווייצרית, ובמיקום מרכזי על ציר מזרח-מערב בעל חשיבות לאומית. נהר הסרין (צרפתית: Sarine, גרמנית: Saane) החוצה את העיר נחשב לגבול התרבותי והלשוני בין החלק דובר הצרפתית בשווייץ, המכונה "Suisse Romande" (נהגה "סוויס רומנד"), לחלק הדובר גרמנית שווייצרית.
העיר עצמה מאופיינת בהפרשי גובה משמעותיים ביחס לשטחה ובפני שטח תלולים במיוחד. גוב העיר נע בין 541 ל-691 מטרים מעל פני הים. את שכונות העיר ניתן לחלק ל-4 מדרגות גובה, בלי קשר לתאריך הבניה של השכונות: המדרגה הראשונה כוללת את השכונות אוז' ונוביל שעל גדות נהר הסרין, בגובה ממוצע של כ-550 מטרים. במדרגה השנייה נמצאו החלק המרכזי של העיר העתיקה, בראש המתלולים שמעל הנהר, בגובה של כ-580 מטרים מעל פני הים. המדרגה השלישית כוללת את מרכז העיר וחלק מהשכונות והפרברים שסביבו, בגובה של כ-630 מטר מעל פני הים. במדרגה הרביעית, על הגבעות שבקצות העיר, נכללות שכונות הלוויין הגדולות שונברג (Schoenberg) ובורגר (Beauregard), שגובהן כ-670 מטר מעל פני הים.
בשטח העיר עוברים מעל הנהר ארבעה גשרים, מתוכם שלושה גשרים עתיקים. הגשר הרביעי, הגבוה והרחב מביניהם, נבנה בשנת 1960. המבנה הבולט והגבוה בעיר הוא קתדרלת סן ניקולא, הבניה בסגנון גותי.
מראה כללי של העיר. בצד ימין העיר העתיקה וקתדרלת סן-ניקולא, משמאל נראים הרבעים התחתונים של העיר העתיקה והפוניקולר המקשר אותם למרכז העיר.
מפת שכונות העיר
העיר העתיקה, הקתדרלה ונהר הסרין
גאוגרפיה > אקלים

| אקלים בפריבור> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בפריבור> ינואר.3.7.-3.2.57 | אקלים בפריבור> פברואר.5.4.-2.8.55 | אקלים בפריבור> מרץ.9.9.0.4.72 | אקלים בפריבור> אפריל.13.6.2.9.84 | אקלים בפריבור> מאי.18.5.7.4.126 | אקלים בפריבור> יוני.21.8.10.6.115 | אקלים בפריבור> יולי.24.6.12.7.113 | אקלים בפריבור> אוגוסט.24.1.12.3.117 | אקלים בפריבור> ספטמבר.19.6.9.110 | אקלים בפריבור> אוקטובר.14.5.5.7.91 | אקלים בפריבור> נובמבר.8.0.8.74 | אקלים בפריבור> דצמבר.4.3.-1.9.72 | אקלים בפריבור> שנה.14.4.5.1,075 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: http://www.meteosuisse.admin.ch/product/output/climate-data/climate-diagrams-normal-values-station-processing/GRA/climsheet_GRA_np8110_f.pdf
גאוגרפיה > תחבורה

בתוך העיר פועלים עשרה קווי אוטובוס, מתוכם שלושה חשמליים למחצה - טרוליבוסים היברידיים. את קווי האוטובוס משלים פוניקולר ישן המגשר על פער הגובה המשמעותי בין רבעי העיר העתיקה הנמוכים למרכז העיר.
פריבור שוכנת על מסילת המישור, מסילה מרכזית של מערך הרכבות השווייצרי, המחברת את ז'נבה, לוזאן, ברן וציריך. תחנת הרכבת החדשה, שנחנכה ב-2007, פעילה מאוד ועוברים בה אלפי אנשים מדי יום.
דמוגרפיה

בשנת 2013 גרו בעיר 38,288 תושבים. דוברי הצרפתית הם הרוב בעיר - 63%, לעומת 23% של דוברי גרמנית. בעיר מתגוררים זרים רבים, המוערכים בכ-29% מהאוכלוסייה. תושבי העיר שמרו על הנצרות הקתולית בזמן הרפורמציה, וגם כיום הרוב הוא קתולי. בפריבור נמצאת האוניברסיטה היחידה בשווייץ שהיא דו-לשונית וכל השיעורים בה ניתנים בצרפתית או בגרמנית.
להלן גרף המתאר את התפתחות האוכלוסייה בעיר:
גשר צרינגן על נהר סרין
נהר סרין, גשר ברן וחומת העיר העתיקה
פליקס קרסטן

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1898 טרטו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  16 באפריל 1960 (בגיל 61) האם, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  פינלנד, שוודיה 
 מקום קבורה:  Länna Church 
 מקום מגורים:  סטוקהולם 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר הוורד הלבן של פינלנד (1942)  קצין גבוה במסדר אורנז'-נסאו (1950) 
 
אדוארד אלכסנדר פליקס קרסטן (Felix Kersten;‏ 30 בספטמבר 1898 – 16 באפריל 1960) היה לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה הפיזיותרפיסט והרופא האלטרנטיבי האישי של היינריך הימלר. קרסטן השתמש ביחסיו עם הימלר כדי לעזור לאנשים שנרדפו על ידי גרמניה הנאצית. לפי הקונגרס היהודי העולמי והיסטוריונים שונים.
ביוגרפיה > לפני המלחמה

קרסטן נולד למשפחה גרמנית-בלטית בדורפאט שברוסיה הקיסרית, כיום טרטו שבאסטוניה. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בצבא הגרמני והגיע לפינלנד באפריל 1918 עם הכוחות הגרמניים שהתערבו במלחמת האזרחים הפינית לצד הכוחות ה"לבנים" (Suojeluskunta) מול ה"אדומים" הקומוניסטים. קרסטן קיבל אזרחות פינית בשנת 1920. בספטמבר 1921 קיבל דרגה זוטרה (vänrikki) בצבא הפיני.
לאחר שובו לחיים האזרחיים, נשאר קרסטן בהלסינקי, שם למד פיזיותרפיה ממומחה בשם ד"ר קולנדר במשך שנתיים. לאחר קבלת התעודה עבר לברלין, שם המשיך את לימודיו והפך לתלמידו של מעסה טיפולי סיני בשם  ד"ר קו. בשנת 1925 קו אמר לקרסטן: "למדת כל מה שאני יכול ללמד אותך" ופרש לטיבט.
עד מהרה נודע קרסטן כמומחה לשיטות ריפוי בלתי קונבנציונליות והפך לאיש מקצוע מבוקש בקרב עשירי אירופה, בהם מיכאי הראשון מלך רומניה, הנסיך היינריך, בעלה של מלכת הולנד, ושר החוץ האיטלקי הרוזן צ'אנו, חתנו של מוסוליני. המוניטין שלו כמרפא אלטרנטיבי שמתמחה בעיסוי רפואי הוביל לרווחה כלכלית שאפשרה לקרסטן לרכוש בית רחב מידות בפרבר יוקרתי של ברלין. הוא אף נישא לגרמנייה מהמעמד הגבוה.
כך גם הגיע אליו הבכיר הנאצי היינריך הימלר, שהיה חולה בדלקת מפרקים. סמוך לפרוץ המלחמה לקה הימלר גם במחושי קיבה עזים שכנראה הוחמרו עקב הלחצים שהיה שרוי בהם. קרסטן טיפל בו בהצלחה והימלר נעשה תלוי בו לגמרי והציע לו לשמש כמטפל האישי שלו. בתחילה סירב קרסטן להצעה, אך לבסוף הסכים לאחר שהבין שהימלר ישלח אותו למחנה ריכוז כעונש אם לא יחזור בו.
ביוגרפיה > בזמן מלחמת העולם השנייה

עם הזמן, קרסטן הצליח לתרגם את התלות של הימלר בו כדי להשיג חנינה ושחרור לאסירים. הוא הפסיק לגבות כסף עבור הטיפולים ובמקום זה נהג להציג לאחרון פתק בזמן העיסוי עם בקשות שחרור של אסירי מחתרת, שבויים במחנות עבודה, הומוסקסואלים ועוד. קרסטן כותב שהימלר הודה "בכל עיסוי שהוא עושה לי, גוזל ממני ד"ר קרסטן חיי אדם אחד". עם הזמן קרסטן חש שהוא יכול לתבוע מהימלר יותר ויותר.
בזכרונותיו כותב קרסטן שהוא שכנע את הימלר לוותר על תוכניתו לגרש כ-800 אלף הולנדים למזרח אירופה הכבושה, ואף לנטוש את תוכניתו להרוג גם את יהודי פינלנד. לאחר המלחמה ממשלת פינלנד אישרה כי השתמשה בשירותיו של קרסטן בתקווה להשפיע על הימלר, אם כי לא ברור לה האם אמנם קרסטן היה הגורם המכריע בהחלטה.
קרסטן העיד כי לאחר שהימלר הגיע למסקנה כי גרמניה עתידה להפסיד במלחמה, הוא החתים אותו ב-12 במרץ 1945 על מסמך המורה להפסיק את רצח היהודים ולהימנע מקיום פקודת הפיהרר להשמיד את המחנות. המסמך אכן הגיע למפקדי מחנות דכאו, פלונסבורג ומאוטהאוזן, אך מפקדים אלו מצאו את עצמם מול פקודות סותרות קודמות והעדיפו לפעול לפי ראות עיניהם.
עוד סיפר קרסטן כי לאחר שהימלר הגיע למסקנה כי גרמניה עתידה להפסיד במלחמה, הוא וולטר שלנברג, יד ימינו של הימלר, שכנעו את הימלר לבגוד בהוראות היטלר ולהפגש עם יהודי שוודי בשם נורברט מזור, נציג הקונגרס היהודי העולמי. כתוצאה ישירה מפגישה זו שהתרחשה בביתו של קרסטן מצפון לברלין לאחר שתיים בלילה, ה-21 באפריל 1945, מייד לאחר חגיגת יום הולדתו של היטלר, ניצלו אלפי בני אדם. הימלר חתם על פקודת שחרור של כ-7,000 אסירות מחנה הריכוז לנשים ראוונסבריק, כמחציתן צעירות יהודיות, שהועברו לשוודיה דרך הצלב האדום בראשות פולקה ברנדוט. בין נשים אלו הייתה גם טניה צבי, אשתו לעתיד של חתן פרס ישראל וחבר הכנסת לובה אליאב. עוד שוחררו מאות אסירים שהוחזקו במחנה הריכוז גריני ליד אוסלו, וכמה מאות בני ערובה נורווגיים. לפי עדותו המרתקת של מזור, הימלר הסביר ארוכות את דעתו על גרמניה ועל היהודים שאותם לדבריו תמיד שאף רק לגרש ולא להרוג. פגישה זו הובאה לידיעת היטלר רק סמוך להתאבדותו לאחר שהוזכרה ברדיו, ובעקבות כך הכריז היטלר על פיטוריו המידיים של הימלר ושינה את צוואתו בהתאם. לא ברור אם מזור וקרסטן שבקשו את עזרת ברנדוט ידעו שברנדוט שלח מכתב להימלר עוד ב-10 במרץ 1945 ובו דווקא ביקש מהימלר לסרב לשחרר יהודים כדי שלא יהגרו לשוודיה.
גם על פי ארכיון ממשלת שוודיה, קרסטן אכן תיווך בין הימלר לבין הרוזן פולקה ברנדוט במשא ומתן שהוביל למבצע ההצלה הידוע בשם "האוטובוסים הלבנים", שהציל מאות נורווגים ודנים ממוות בימים האחרונים של הרייך השלישי.
במהלך המלחמה, קרסטן הצליח גם לספק מידע למשרד לשירותים אסטרטגיים האמריקאי (OSS, קודמו של ה-CIA).
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בדצמבר 1945 הגיש הקונגרס היהודי העולמי לקרסטן מכתב ובו הודה לו על סיועו להציל את קורבנות מחנות הריכוז היהודים, להערכתם כ-60 אלף איש.
זיכרונותיו של קרסטן פורסמו בתרגום אנגלי בשנת 1947, המהדורה השנייה פורסמה ב-1956.
בינואר 1950 קיבל קרסטן את אות מסדר אורנג'-נסאו על פועלו לטובת הולנד. עם זאת, בשנת 1972 טען ההיסטוריון ההולנדי לואי דה-ג'ונג שתוכנית הגירוש ההמונית מהולנד לא באמת הייתה קיימת.
לאחר המלחמה התגורר קרסטן במערב גרמניה ובשוודיה וקיבל אזרחות שוודית ב-1953.
הסופר היהודי-צרפתי ז'וזף קסל היה הראשון שכתב על קרסטן בשנת 1960, בספרו The man with the miraculous hands
בשנת 2009 עלה תסכית רדיו של BBC בשם "A Vital Flaw" על הימלר וקרסטן, ובו משחק מרטין ג'רוויס את דמותו של קרסטן.
בשנת 2013 יצא ספרו של פראנס-אוליביה ז'יסבר "הטבחית של הימלר" (תורגם לעברית בשנת 2015 בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר) הספר הבדיוני מבוסס על תשתית היסטורית מוצקה ובו מתואר קרסטן והשפעתו על הימלר.
הערות שוליים

↑  John H. Waller, Felix Kersten and the Secret Plot to Turn Himmler Against Hitler, Wiley, 2002, ISBN 978-0-471-39672-7
↑  The Memoirs Of Doctor Felix Kersten, Pickle Partners Publishing, 2016, ISBN 9781787201811
↑  בית התפוצות, ההילר של הימלר: הרופא בעל ידי הזהב שהציל אלפי יהודים - בית התפוצות – מוזיאון העם היהודי, באתר הארץ, 25 בינואר 2018
↑  Norbert Masur, My Meeting With Heinrich Himmler, archive.org
↑  אבי הספל, היינריך הימלר וד"ר פליקס קרסטן, באתר I.T.L.A. (ארכיון)
↑  אלי אשד, הצטדקותו-של-הינריך-הימלר, באתר המולטי יקום של אלי אשד
↑  Louis de Jong, Hat Kersten Das Niederlandische Volk Gerretted?, 1972
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263724405171  PLWABN: 9810590193905606  BnF: cb15076054p (data)  GND: 118722034  ISNI: 0000 0001 0960 2890  LCCN: n92121678  NKC: xx0039668  NLG: 230315  NTA: 071069410  SNAC: w6992hz7  SUDOC: 100937594  Trove: 1166562  VIAF: 24891291   WorldCat (עם VIAF): 24891291
פרנץ אנטון בוסטלי

| --- | --- |
 לידה:  12 באפריל 1723 לוקרנו, שווייץ 
 פטירה:  18 באפריל 1763 (בגיל 40) מינכן, נסיכות הבוחר מבוואריה 
 תקופת הפעילות:  1738–1763 (כ־25 שנים) 
 
פרנץ אנטון בּוסטֶלי (בגרמנית: Franz Anton Bustelli;‏ 1723, לוקרנו – 1763, נימפנבורג, בוואריה) היה פסל גרמני שיצר דגמי דמויות חרסינה בסגנון הרוקוקו עבור פורצלן נימפנבורג.
בוסטלי הצטרף למפעל פורצלן שהוקם על ידי מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה בשנת 1754, שנה לאחר הקמתו. בשנת 1761 עבר המפעל לשטח ארמון נימפנבורג שם הוא פועל עד היום. המפעל עבד על בסיס הטכניקה שפותחה על ידי יוהאן פרידריך בוטגר עבור חרסינת מייסן.
בוסטלי יצר 150 דגמים חדשים. עבודותיו הראשונות היו פסלי אלים קלאסיים ופסלי פוטו, בהמשך יצר פסלים של סוחרי רחוב, וגם פסלים דתיים גדולים יותר על בסיס סגנון פסלי עץ שרווח בתקופתו, בהמשך יצר סדרות של דמויות סיניות וטורקיות, ועם צבירת הניסיון החל ליצור פסלי פורצלן של דמויות קומדיה דל'ארטה והתמקצע בצביעת הדמויות.
גלריה

פרוטומת ילד צוחק במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
פסל דמות טורקי במוזיאון הבריטי.
פסל השינה המופרעת במוזיאון הלאומי של בוואריה
דמויות קומדיה דל'ארטה קפיטנו אוקטביו ולוסינדה מחרסינה (פורצלן נימפנבורג) בהיכל לגיון הכבוד בסן פרנסיסקו
דמויות קומדיה דל'ארטה קפיטנו ולדה מחרסינה (פורצלן נימפנבורג) במוזיאון הבריטי.
פליקס שברייה

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1884 אפינאל, צרפת 
 פטירה:  20 בנובמבר 1962 (בגיל 78) שאנקואיי, צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  עיתונאי, מלחין 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (3 במאי 1999)  קצין בלגיון הכבוד 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  פליקס שברייה
 
פליקס שברייה (בצרפתית: Félix Chevrier; ‏1884, אפינאל שבחבל גראנד אסט – 1962, שאנקואיי (אנ')) היה המזכיר הכללי של ארגון אוז"ה וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים

שברייה נולד בכפר אפינל, ושם עבד בעבודות כפיים. הוא עבר לפריז והמשיך לעבוד בעבודות כפיים, אך במקביל רכש השכלה באופן עצמאי. כאוטודידקט ייסד עם מכר ירחון פריזאי והיה מנהלו ועורכו. הוא היה גם כותב, זמר ומלחין. כמו כן היה חבר בבונים החופשיים. אחד משיריו אומץ על ידי מפלגת החזית העממית (אנ') בתור המנונה.
בשנת 1939 החל שברייה לעבוד במשרד הבריאות הצרפתי בתקופת כהונתו של השר מרק רוקר (אנ'). הוא עסק בסיוע לפליטים יהודים ממוצא גרמני ואוסטרי שנמלטו לצרפת בשל עליית הנאציזם בגרמניה.
קורות חיים > פעילותו בתקופת השואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלאו פליטים יהודים אלה, מגרמניה, במחנות מעצר צרפתיים, שכן היו אזרחי מדינת אויב. שברייה המשיך לסייע להם. מסוף 1939 ניהל בית ילדים של ארגון אוז"ה בטירת שאבאן (אנ') שבסן-פייר-דה-פורסאק (אנ'), במרכז צרפת. בבית ילדים זה ניצלו למעלה מ-100 ילדים יהודים, רובם פליטים מגרמניה הנאצית, אוסטריה, פולין ומדינות נוספות.
לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה במאי וביוני 1940, הצטרף רוקר לוועדת ההתנגדות הלאומית (אנ') בראשות שרל דה גול, ושברייה פעל עמו.
באוגוסט 1942 פשטה המשטרה הצרפתית על בית הילדים בטירת שאבאן, עצרה מספר אנשי צוות וילדים, והם נשלחו למחנות ההשמדה הנאציים במזרח אירופה, שם נספו כולם למעט שניים. שברייה קיבל לידיו רשימת שמות של ילדים יהודים, והצטווה להסגירם לידי המשטרה הצרפתית. הוא ניצל אי דיוקים ברשימה כדי לטעון שלגבי חלק מהילדים, הוא אינו יודע היכן הם, ולגבי האחרים, הם נמלטו. בין הילדים ברשימה היה הרברט אודנהיימר (Odenheimer), ששמו נרשם בטעות "אופנהיימר" (Oppenheimer).
אחרי 31 באוגוסט 1942 פוּזרו רוב הילדים ששמותיהם הופיעו באותה רשימה בין משפחות נוצריות.
בסוף 1943 החליט ארגון האוז"ה לסגור את בית הילדים מחשש לשלום הילדים ולפזר את הילדים במקומות מסתור חלופיים.
קורות חיים > לאחר מלחמת העולם השנייה

בין יתר תאריו ועיסוקיו היה שברייה נשיא אגודת הסופרים והעיתונאים בצרפת, חבר באגודת העיתונאים הרפובליקאיים ונשיא כבוד של הוועדה ללימודי המזרח הרחוק. הוא עוטר באות לגיון הכבוד ובמספר אותות כבוד נוספים, של גופים בצרפת ומחוצה לה.
לאחר מותו נשרפה גופתו ואפרו פוזר בבית הקברות פר לשז בפריז.
הנצחה

בשנת 1999 הוכר שברייה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
הערות שוליים

↑  על פועלו של שברייה בטירת שאבאן, בתערוכה אודות בתי ילדים בצרפת, באתר יד ושם
↑  לימים ד"ר אהוד לב, היסטוריון של האמנות ורשם במוזיאון ישראל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008595382805171  BnF: cb144400367 (data)  GND: 1250214459  ISNI: 0000 0000 0088 0782  SUDOC: 117597945  VIAF: 1573159337530813150006   WorldCat (עם VIAF): 1573159337530813150006
פיינל פור היורוליג 2023

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  19 במאי 2023 
 תאריך סיום:  21 במאי 2023 
 מספר משתתפות:  4 
 ערים מארחות:  ליטא קובנה, ליטא
 זוכה:  ספרד ריאל מדריד (זכייה 11)
 סגנית:  יוון אולימפיאקוס
 מספר משחקים:  4
 השחקן המצטיין:  כף ורדה אדי טבארש (ריאל מדריד)
 מלך הסלים:  בולגריה סשה וזנקוב (אולימפיאקוס)  24 למשחק
 → 20222024 ←
 
פיינל פור היורוליג 2023 היה טורניר הפיינל פור שחתם את עונת היורוליג 2022/2023, העונה ה-66 של טורניר הכדורסל המוביל באירופה וה-23 מאז אורגנה לראשונה על ידי יורוליג בסקטבול. זה היה הפיינל פור ה-36 של עידן הפיינל פור המודרני של היורוליג (מאז 1988), והפעם ה-38 בסך הכול שהתחרות מסתיימת בפורמט פיינל פור. הטורניר שוחק בז'לגיריו ארנה בקובנה, ליטא, ב-19–21 במאי 2023.
ריאל מדריד זכתה בתואר ה-11 שלה, שיא טורניר, לאחר ניצחון 79–78 בגמר מול אולימפיאקוס.
מיקום

ב-19 בדצמבר 2022 הוכרז כי הפיינל פור ישוחק בז'לגיריו ארנה בקובנה, ליטא ב-19–21 במאי 2023.
קבוצות

| קבוצה | מיקום בעונה הסדירה | ברבע הגמר | השתתפויות קודמות (מודגש מציין זכייה) |
| --- | --- | --- | --- |
| יוון אולימפיאקוס | 1 | ניצחון 3–2 על טורקיה פנרבחצ'ה | 11 (1994, 1995, 1997, 1999, 2009, 2010, 2012, 2013, 2015, 2017, 2022) |
| ספרד ברצלונה | 2 | ניצחון 3–0 על ליטא ז'לגיריס קובנה | 16 ( 1989, 1990, 1991, 1994, 1996, 1997, 2000, 2003, 2006, 2009, 2010, 2012, 2013, 2014, 2021, 2022) |
| ספרד ריאל מדריד | 3 | ניצחון 3–2 על סרביה פרטיזן בלגרד | 12 (1967, 1993, 1995, 1996, 2011, 2013, 2014, 2015, 2017, 2018, 2019, 2022) |
| צרפת מונקו | 4 | ניצחון 3–2 על ישראל מכבי תל אביב | 0 (בכורה) |
בראקט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | הגמר | הגמר |  |

|  | 19 במאי | 19 במאי |  |  |  |  |  |
|  |  יוון אולימפיאקוס |  76 |   |  |  |  |  |
|  |  צרפת מונקו |  62 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 21 במאי | 21 במאי |  |
|  |   |   |   |   |  יוון אולימפיאקוס |  78 |  |
|  |   |   |   |   |  ספרד ריאל מדריד |  79 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |  |
|  | 19 במאי | 19 במאי |   |  | 21 במאי | 21 במאי |  |
|  |  ספרד ברצלונה |  66 |   |  |  צרפת מונקו |  78 |  |
|  |  ספרד ריאל מדריד |  78 |   |  |  ספרד ברצלונה |  66 |  |
חצי גמר > חצי גמר א'

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 במאי 2023 | יוון אולימפיאקוס | 76–62 | צרפת מונקו | ז'לגיריו ארנה, קובנה |
| 17:00 (CEST) | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | צופים: 11,673 שופטים: אוקראינה בוריס ריז'יק, לטביה אולגס לטישבס, ליטא גיטיס ויליוס |
|  | נק': וזנקוב 19 אס': סלוקאס, ווקאפ 7 ריב': פאפאניקולאו 8 מדד: פאפאניקולאו 21 | (סיקור) | אוקובו, ג'יימס 17 אוקובו 5 לויד, הול 7 לויד 15 |  |
חצי גמר > חצי גמר ב'

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 במאי 2023 | ספרד ברצלונה | 66–78 | ספרד ריאל מדריד | ז'לגיריו ארנה, קובנה |
| 20:00 (CEST) | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | צופים: 11,411 שופטים: סלובניה סשה פוקל, טורקיה אמין מוגולוץ', צרפת מהדי דיפאלה |
|  | נק': אברינס 16 אס': שלושה שחקנים 3 ריב': סטורנסקי 11 מדד: אברינס 14 | (סיקור) | טבארש 20 רודריגס, יוי 5 טבארש 15 טבארש 39 |  |