stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מט לדעת

בשחמט, מט לדעת (מכונה גם "מט עצמי") הוא סוג של בעיית שחמט, שבה על הלבן לגרום לשחור להנחית עליו מט במספר מסעים מוגבל, חרף מאמציו של השחור להימנע ממתן המט. למרות ששני הצדדים פועלים באופן הפוך למקובל במשחק שחמט רגיל (הלבן שואף להפסיד במשחק והשחור אינו מעוניין בניצחון), כל המסעים חייבים להיות חוקיים.
בעיות אלו מסומנות כ- S#n (קיצור של selfmate), כאשר n הוא מספר המסעים שבו על הלבן להגיע למט.
דוגמאות > בעיה בסיסית

הבעיה משמאל היא דוגמה פשוטה לבעיית מט לדעת.
אם הלבן יוכל להכריח את השחור לשחק ר:ז2, הבעיה נפתרה. הלבן יכול להזיז את הרץ הזה, אבל זה לא טוב, כי אז השחור יוכל להזיז את הרץ שלו. הזזת הפרש הלבן תאפשר הזזת המלך השחור; 1.ה6 יאפשר 1...ה:ו6 ו-2...ו5; 1.ו7 או 1.ו:ה7 יאפשרו 1...מ:ז7; 1.ז8=מה או 1.ז8=צ לא טובים אחרי 1...ר:ז2+ 2.מה/צ:ז2; 1.ז8=פ מנחית מט על השחור, מה שכמובן לא מהווה פתרון; ו-1.ז8=ר מאפשר 1...ה7:ו6 2.ה5:ו6 ר:ז2+ שכעת אינו מהווה עוד פתרון, בגלל 3.רד5. לכן חייבים להכתיר את הרגלי בג7. הכתרה למלכה, צריח או רץ תתן הגנה מפני ר:ז2+. יוצא שהמהלך האפשרי היחיד הוא 1.ג8=פ! ומכאן יש שתי אפשרויות: 1...ה:ו6 2.ה:ו6 ר:ז2; ו- 1...ה6 2.ז8=ר ר:ז2. שימו לב שהכתרת הרגלי לרץ אפשרית כעת, כי הרגלי השחור ב-ה6 חוסם את האפשרות של רד5.
דוגמאות > בעיה מורכבת

קיימות גם בעיות מט לדעת מורכבות מאוד, כמו זאת משמאל שחוברה על ידי יעקב מינץ ב-1979. כפי שניתן לראות, עמדת הפתיחה בבעיה זו "פתוחה" בהרבה מאשר בדוגמה הפשוטה לעיל ולכן בעיה זו דורשת ניתוח מעמיק בהרבה.
הפתרון: 1. ז8=מה+ מח6 2.ו8=מה+ מח5 3.ה8=מה+ מח4 4.מהו4+ מהז4 5.מהח2+ מהח3 6. מהא4+ מח5 7.מהזז4+ מח6 8.מהד6+ מח7 9.מהא7+ מח8 10.מהזד4+ מז8 11.מהז6+ מו8 12.מהזז7+ מה8 13.מהזו7+ מד8 14.מהא5+ מג8 15.מהה8+ מב7 16. מההב5+ מג8 17.מהא8+ מג7 18.מהבג4+ מד7 19.מהאג8+ מה7 20.מהג4-ג5+ מו7 21.מהה6+ מה:ה6. שימו לב שכל המסעים של השחור כפויים, הלבן מוביל תוך רצף "שחים" בלתי פוסק למצב שבו המלכה השחורה חייבת להנחית מט.
ראו גם

מט עזר
בעיית שחמט
כפאי
מוחמד רמדאן

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1988 (בן 36) מחוז קינא, מצרים 
 שם לידה:  محمد رمضان العمده 
 מדינה:  מצרים 
 השכלה:  Higher Institute of Theatrical Arts 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 מספר צאצאים:  3
 
מוחמד רמדאן (בערבית מצרית: محمد رمضان; נולד ב־23 במאי 1988) הוא זמר, ראפר, רקדן ושחקן קולנוע מצרי.
ביוגרפיה

מוחמד רמדאן נולד בקינא, מצרים והחל לשחק עוד כשהיה תלמיד בבית הספר. הוא קיבל את פרס ה"כישרון הארצי הגדול ביותר" במצרים שלוש פעמים ברציפות, הישג חסר תקדים. הקריירה שלו בתחום המשחק והשירה החלה בתפקידים קטנים, בסדרות טלוויזיה כמו "סינדרלה" ועוד, עד שקיבל תפקיד בסדרת הטלוויזיה: "Ehky Ya Sharazad״. לאחר משחקו בסדרה החלה הקריירה שלו להמריא.
לאחר ההשתתפות בסדרה, המשיך רמדאן לשחק בסרטים שהפיקו המפיקים המצריים מוחמד ואחמד אל סובקי, שהפכו אותו לאחד השחקנים המוערכים והיקרים ביותר במזרח התיכון.
מוחמד רמדאן הוא כנראה השחקן המצרי היחיד שזכה לשבחים מהשחקן עומר שריף שהצהיר כי בחר במוחמד כדי להנציח את מורשת המשחק שלו.
רמדאן שר להיטים רבים שזכו למיליוני צפיות, ביניהם הלהיטים "מאפיה" ו"-Ensay".
רמדאן הוא אושיה מפורסמת בתחום השירה בערבית, ויש לו כעשרות מיליוני מעריצים בעולם הערבי. בחשבון האינסטגרם שלו עוקבים כ-15 מיליון מעריצים.
חיים אישיים

בשנת 2012 רמדאן נישא בשנית לנסרין אל סייד עבד אל פתח, ולזוג שני ילדים: עלי מוחמד רמדאן וחנין מוחמד רמדאן. לרמדאן יש גם ילדה מנישואיו הראשונים.
חיים אישיים > מחלוקות

בנובמבר 2020 הותקף רמדאן לאחר שהצטלם עם עומר אדם בדובאי, התמונה של עומר אדם והזמר המצרי עוררה סערה.
רבים ממעריציו קראו להחרים אותו מאחר שהצטלם עם ישראלי, ורמדאן הגיב: "אין מקום לזה שאני אשאל כל אדם על הזהות שלו, צבע העור שלו, הלאום שלו או הדת שלו. אלוהים אמר שלכל אדם יש את הדת שלו".
באחד מחשבונות הטוויטר של רשת השידור אל-ג'זירה בקטר עלה בעקבות פרסום התמונה המשותפת עם אדם, הציוץ הציני: "נורמליזציה בחסות האמירויות".
דיסקוגרפיה > סינגלים

2018: "Number One" (نمبر وان)
2018: "El Malek" (الملك)
2018: "Hatwla3" (هتولع)
2018: Geshna Sa3b (جيشنا صعب)
2019: "Mafia" (مافيا)
2019: "The Moon" (القمر)
2019: "Virus" (ڤايرس)
2019: "Baba" (بابا)
2019: "Africa" (أفريقيا)
2019: "Ensay" (إنساي) - עם סעד למג'רד
2019: "Al Sultan" (السلطان)
2019: "Money" (ماني)
2020: "Bum Bum" (رايحين نسهر)
2020: "Sting" (ستينج)
2020: "Enta Gad3" (إنت جدع)
2020: "Omy Maleka" (أمي ملكة)
2020: "Corona Virus" (كورونا ڤيروس)
2020: "Tik Tok" (تيك توك) - עם סופר סאקו (אנ')
2020: "Ya Habibi" (يا حبيبي) - עם מטר גים
2021: "Aladdin Lamp" (مصباح علاء الدين)
2021: "Yalla Beena" (يلا بينا)
2021: "Ana el Batal" (أنا البطل)
2021: "Versace Baby"
2021: "Champion" (المكسب بتاعنا - شامبيون) - מארח את פרנקי ג'י (אנ')
2021: "Thabt" (ثابت)
2022: "Bye Bye Thanaweya" (باي باي ثانوية)
פילמוגרפיה > קולנוע

Awlad Al-Shareware‏ (2006)
Ramy Al-Etsamy ‏ (2007)
Ehky ya Chahrazade‏ (2009)
El Almany ‏ (2011)
Abdo Mota ‏ (2012)
Sa'a We Nos ‏ (2012)
Hassal Kher ‏ (2012)
Qalb El-Assad ‏ (2013)
Wahed Sa'idy ‏ (2014)
Shadd Agzaa ‏ (2015)
El-Kenz (The Treasure 1) ‏ (2017)
Jawab Ieteqal (‏ 2017)
Akher Deek Fe Masr‏ (2017)
Hassan Allam shabah‏ (2018)
el-Diesel ‏ (2018)
El-Kenz 2 (The Treasure - 2) ‏ (2019)
Sery lel 8aya ‏ (2020)
Ghost of the Nile‏ (TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

Cindrella ‏ (2006)
Awlad El shaware3‏ (2006)
Magnoon Layla‏ (2009)
El-Gamaah‏ (2011)
Ibn Halal ‏ (2014)
Al Ostoura ‏ (2016)
Nesr el-Saeed ‏ (2018)
Zelzal ‏ (2019)
Al Prince ‏ (2020)
Mousa ‏ (2021)
El Meshwar ‏ (2022)
הערות שוליים

↑  ענבל חייט, "אתה האויב הציוני": סערת עומר אדם נמשכת, באתר ישראל היום, 22 בנובמבר 2020
1 2  יפעת הללי אברהם, ‏התמונה של עומר אדם והזמר המצרי עוררה סערה, באתר ‏מאקו‏, 22 בנובמבר 2020
↑  El-Din Aysha, Emad (15 באוגוסט 2015). "Mohamed Ramadan: A Portrait of a Man Pulled Apart!". CairoScene. נבדק ב-9 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  סערה במצרים: שחקן וזמר מוכר הצטלם חוגג עם עומר אדם ודיא סבע בדובאי, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1101501081  MusicBrainz: 53964800-5093-4e97-960b-16dcdd0a1710  VIAF: 394146461651327732778   WorldCat (עם VIAF): 394146461651327732778 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוחמד רמדאן".
מינוי (רכישה)

מינוי הוא הצטרפות, פעמים רבות תמורת תשלום, לקבלת שירות מסוים, כגון קבלת עיתון, שאילת ספרים בספרייה, קבלת זכות גישה לאתר אינטרנט, קבלת זכות לשירות תיקונים, קבלת משלוח של לחמניות מדי בוקר וכדומה. המינוי הוא לתקופה קצובה מראש או מתחדש מדי תקופה. ניתן להבחין בין מינויים לפי משך הזמן של המינוי: מינוי יומי, מינוי שבועי, מינוי חודשי, מינוי חצי שנתי, מינוי שנתי, מינוי חודשי מתחדש, ומינוי לכל החיים. מינוי חודשי מתחדש הוא מינוי בו מדי חודש נלקח כסף מחשבון הבנק של בעל המינוי, בהתאם להרשאה שניתנה מראש. מינוי לכל החיים הוא המינוי הארוך ביותר ומחירו בדרך כלל הגבוה ביותר.
המינוי בנוי על מודל עסקי לפיו הלקוח מתחייב לשלם מינוי כדי לקבל גישה למוצר או שירות. חלוצי המודל היו המגזינים והעיתונים, אולם השיטה התפתחה לתחומים רבים ולאתרי אינטרנט. שירותים שונים, כגון קבלת עדכון יומי בדואר אלקטרוני או ב-RSS, ניתנים פעמים רבות חינם, אך דורשים הרשמה.
בדרך כלל מוצר או שירות הנמכר למנויים ניתן גם לרכישה בודדת, אך יש שירותים הניתנים למנויים בלבד. מבחינת משווק המוצר, מכירה למנוי מבטיחה לו התחייבות רכישה לתקופה ארוכה (בהשוואה לרכישה בודדת), ולכן מאפשרת לו להציע מחיר נמוך יותר למינוי, מחיר ההולך ופוחת ככל שהתחייבות המינוי היא לטווח ארוך יותר. מבחינת הצרכן, המחיר הנמוך הופך את רכישת המינוי לאטרקטיבית.
תעשיות המשתמשות במודל זה כוללות טלוויזיה בכבלים, ספקי טלוויזיה בלוויין עם ערוצי טלוויזיה בתשלום, רדיו בלוויין, חברות טלפון, חברות טלפונים סלולריים, ספקי אינטרנט, ספקי תוכנה, ספקי פתרונות עסקיים, חברות שירותים פיננסיים, מועדוני כושר, מגזינים וכתבי עת אקדמיים ועוד.
מחוז רנדסבורג-אקרנפרדה

מחוז רנדסבורג-אקרנפרדה (בגרמנית: Kreis Rendsburg-Eckernförde, בדנית: Rendsborg-Egernførde amt) הוא המחוז בעל השטח הגדול ביותר במדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה.
אודות המחוז

מחוז רנדסבורג-אקרנפרדה גובל במערב במחוז דיתמארשן (אנ'), בצפון במחוז שלזוויג-פלנסבורג (אנ'), בצפון-מזרח בחופי הים הבלטי, ממזרח בשטחי העיר קיל, במחוז פלן ובעיר נוימינסטר, ומדרום במחוז זגברג (אנ') ובמחוז שטיינבורג (אנ'). זהו המחוז היחיד שמכיל חלקים יבשתיים הן של שלזוויג והן של הולשטיין (מחוזות אחרים כוללים איים בלבד משלזוויג). חלק גדול מתעלת קיל עובר דרך המחוז.
המחוז נוסד באפריל 1970 כחלק מחלוקה מנהלית מחודשת שנערכה בשלזוויג-הולשטיין. הוא מורכב מן המחוזות-לשעבר הבאים:
מחוז רנדסבורג (Kreis Rendsburg), מלבד 17 יישובים בדרומו, שסופחו למחוז שטיינבורג, כמו גם יישוב אחד שסופח לשטח העיר נוימינסטר ויישוב אחד שסופח לעיר קיל.
מחוז אקרנפרדה (Kreis Eckernförde), מלבד שני יישובים.
תשעה יישובים שהשתייכו למחוז פלן.
כמו בשלזוויג-הולשטיין בכלליות, במחוז מדוברות מספר שפות. מלבד הגרמנית ה"גבוהה", מדוברת גרמנית תחתית (בשלזוויג מדובר הניב שלזוויגית (אנ') ובהולשטיין הניב ההולשטייני (אנ')), וכן דנית (בעיקר הניב הדרום-שלזוויגי Sydslesvigdansk).
הערות שוליים

↑  Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2018 (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4049463-9  ISNI: 0000 0004 0582 1027  VIAF: 242537391   WorldCat (עם VIAF): 242537391 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחוז שיאוליאי

מחוז שיאוליאי (בליטאית: Šiaulių apskritis) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר שיאוליאי.
המחוז ממוקם במרכז-צפון ליטא, הוא משתרע על פני 8,540 קמ"ר המכסים 13.1% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי של מחוז שיאוליאי, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.
נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי המחוז למעלה מ-293,000 בני אדם.
היסטורית המחוז בחלוקה המנהלית

כינון אזורים מנהליים בליטא החל בתקופת הדוכסות הגדולה של ליטא במאה ה-18. הגדרת אזור שאולאי כיחידה מנהלית נפרדת נקבעה באוקטובר 1795 כאשר העניקה קתרינה השנייה זכויות עיר לשיאוליאי והפכה אותה לבירת המחוז. החלוקה המנהלית הרוסית נותרה ללא שינוי עד תום מלחמת העולם הראשונה.
עם סיום המלחמה, ב-1918, הייתה ליטא למדינה עצמאית. ב-17 בדצמבר 1918 הוכרז על חלוקת ליטא לאזורים/מחוזות בשם "apskritys".
בשנת 1937 השתרע מחוז שאולאי על פני 6,042 קמ"ר והיה למחוז (apskritys) הגדול ביותר בליטא, אוכלוסייתו מנתה אז כ-210,000 איש. בשנת 1940 כבשה ברית המועצות את ליטא וחוללה רפורמה במערכת השלטונית והחלוקה המנהלית, חלוקת המחוזות נותרה זמנית על כנה, עד שנת 1950. אז בוטלו המחוזות ונוצרה חלוקה מנהלית מדרג נמוך יותר, למחוזות משנה (rajonas).
רק בשנת 1994, ארבע שנים לאחר כינון ליטא העצמאית המודרנית, הוחזרה החלוקה המסורתית לעשר מחוזות תוך שימור שמות המחוזות, לעומת זאת חלוקת השטחים בין המחוזות נעשתה לפי שיקולי מנהלה, ולא השתמרה החלוקה המקורית שנהגה לפני מלחמת העולם השנייה, ולכן ישנם יישובים שהיו לפני המלחמה במחוז אחד, ובחלוקה החדשה נמצאים במחוז אחר.
רשויות מקומיות

מחוז שאולאי מחולק ל-7 רשויות מקומיות:
אקמנה (רשות מקומית)
ינישוק (מחוז משנה)
קלם (רשות מקומית)
פאקרואוייס (מחוז משנה)
רדווילישקיס (מחוז משנה)
העיר שיאוליאי (רשות מקומית) (ליט')
שיאוליאי (רשות מקומית)
מדו ואדה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  ארוחת בוקר, מזון, ואדה 
 מוצא:  הודו 
 מרכיבים עיקריים:  וינגה מונגו 
 
מדו ואדה (במראטהית: मेदूवडा; מילולית: ואדה רך) הוא חטיף ארוחת בוקר מדרום הודו העשוי Vigna mungo (עדשים שחורות). הוא עשוי בדרך כלל בצורת סופגניה, עם מראה חיצוני פריך ופנים רך. זהו פריט מזון פופולרי במטבח הדרום הודי והוא נאכל בדרך כלל כארוחת בוקר או כחטיף.
אטימולוגיה

"מדו" פירושו "רך" בטמילית, מלאיאלאם וקנאדה, לפיכך "מדו ואדה" פירושו כאמור "ואדה רך".  המנה מוזכרת לעיתים קרובות כ"ואדה" בלבד בתפריטים. שמות נוספים למנה כוללים uddina vade בקאנדה, urad vada, medhu vadai ulundu vadai (בטמילית), garelu (గారెలు) (בטלוגו), uzhunnu vada (במלאיאלאם),  ובאטוק (בנפאלית).
היסטוריה

מדו ואדס מוגש עם צ'אטני קוקוס
מדו ואדה מטוגנת עם צ'אטני
ארוחת בוקר דרום הודית נפוצה: אידלי, מדו ואדה, סמבאר וצ'אטני קוקוס
ארוחת בוקר נפוצה נוספת: מדו ואדה, פונגל, סמבאר וצ'אטני קוקוס
בצורה שלדאהי ואדה, עם יוגורט
לפי העיתונאי Vir Sanghvi (אנ') ניתן לאתר את מקורה של מדו ואדה ב"וודאות מסוימת" לעיירה מדור בקרנטקה של ימינו. המנה נעשתה פופולרית מחוץ לדרום הודו על ידי מסעדני אודופי ממומבאי.
הכנה

המדו ואדה עשויה בעיקר מבלילה של עדשים שחורות (אורד דאל). את העדשים השחורות משרים במים למשך מספר שעות, ולאחר מכן טוחנים לעיסה. העיסה עשויה להיות בטעם גם של מרכיבים אחרים כגון חלתית, גרגרנית יוונית (חילבה), זנגביל, זרעי כמון, פלפל שחור, עלי קארי, צ'ילי וחתיכות קוקוס. לאחר מכן מעצבים אותם בצורות סופגניות ומטגנים בשמן עמוק עד להזהבה.
וריאציה אחת כוללת אפייה במקום טיגון. וריאציות אחרות של המנה כוללות שימוש בקטניות מלבד עדשים שחורות. לדוגמה, am-bada (או aama vadai) עשוי עם צ'אנה דאל (גרגרי חומוס מפוצלים); מדי פעם משתמשים גם "ב"טוּאַר (נקרא גם אפונת יונים) ובמסוּר (עדשים).
הגשה

המנה מוגשת בדרך כלל עם סמבאר (תבשיל עדשים וירקות) וצ'אטני קוקוס. יחד עם אידלי, הוא נאכל לעיתים קרובות כמנת ארוחת בוקר. הוא נאכל גם כמנה ראשונה לצהריים או כנשנוש. המדו ואדה מוגשת לפעמים גם עם יוגורט, כחטיף צ'אט (דאהי ואדה).
גלריה

מדו ואדה מוגש עם צ'אטני קוקוס
מדו ואדה מטוגנים עם צ'אטני
ארוחת בוקר דרום הודית נפוצה: אידלי, מדו ואדה, סמבאר וצ'אטני קוקוס
ארוחת בוקר נפוצה נוספת: מדו ואדה, פונגל, סמבאר וצ'אטני קוקוס
בצורה של דאהי ואדה, עם יוגורט
לקריאה נוספת

רשימת מזונות מטוגנים בשמן עמוק
רשימת מנות נפאליות
רשימת מנות הודיות
רשימת סוגי סופגניות
רשימת סוגי בצק מטוגן
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Richa Hingle (2015). Vegan Richa's Indian Kitchen: Traditional and Creative Recipes for the Home Cook. Andrews McMeel. p. pt122. ISBN 9781941252109.
1 2  Meher Mirza (15 בדצמבר 2015). "The Star of South India: Medu Vada in its Many Avatars". NDTV. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alevur Sriramana Acharya (1971). Barkur Kannada. Deccan College. p. 4.
1 2  Vir Sanghvi (2004). Rude Food: The Collected Food Writings of Vir Sanghvi. Penguin India. pp. 110–111. ISBN 9780143031390.
↑  Siva Sadasivan (2015). Riding God's Axe. Leadstart. p. 21. ISBN 9789352013609.
↑  Alamelu Vairavan (2010). Chettinad kitchen. Westland. p. 30. ISBN 9789380283883.
↑  "Batuk Roti- Black Lentil Patties". 29 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  K. T. Achaya (1994). Indian Food: A Historical Companion. Oxford University Press. p. 127. ISBN 978-0-19-563448-8.
↑  "Recipe: Medu vada". The Times of India. 22 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
מילו מנרה

| --- | --- |

צילום מ-2015
 לידה:  12 בספטמבר 1945 (בן 79) Lüsen, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 השכלה:  אוניברסיטת IUAV לארכיטקטורה ועיצוב 
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט (2010)  היכל התהילה של ג'ק קירבי (1998) 
 חתימה:   
 www.milomanara.it
 
מילו מנרה (באיטלקית: Milo Manara;‏ נולד ב-12 בספטמבר 1945) הוא מאייר קומיקס איטלקי.
ביוגרפיה

מאוריליו מנרה נולד בעיירה בדרום טירול. הוא למד ציור ואדריכלות ואייר את הקומיקס הראשון בשנת 1969. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא עבד במספר ירחוני קומיקס באיטליה ובבלגיה.
בשנת 1983 הוא יצר את "קליק" שהיא סדרת רומנים גרפיים ארוטיים. בשנת 1989 מילו מנרה יצר סדרה נוספת עם אותה דמות ובהמשך עוד שתי סדרות.
מילו מנרה המשיך לעבוד בתחום הקומיקס ועל עבודותיו זכה במספר פרסים לרבות פרס אייזנר בשנת 2004.
בשנת 2003 הוא עיצב עטיפה לאלבום "The Vertigo of Bliss". יצירה זו שלו זכתה להצלחה.
בשנת 2006 מילו מנרה ייצר דמויות של סדרת קומיקס שמשודרת בארצות אמריקה הלטינית. בשנת 2009 הוא התחיל לעבוד עבור מארוול קומיקס.
הערות שוליים

↑  The best album covers of all time: 50 coolest album covers
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339428505171  PLWABN: 9810690146005606  BNE: XX941015  BnF: cb11914198v (data)  CANTIC: a11287962  GND: 118858424  ICCU: CFIV008649  ISNI: 0000 0001 2280 8973  LCCN: n85101996  NDL: 001150242  NKC: xx0045819  NLG: 61441  NLK: KAC200811011  NTA: 068956428  RKD: 91514  SUDOC: 027005232  VIAF: 64008842   WorldCat (עם VIAF): 64008842
מחוז שומרון

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 נפות במחוז:  3
 בירת המחוז:  שכם 
 קואורדינטות:  32°13′13″N 35°16′44″E﻿ / ﻿32.220278°N 35.278889°E﻿ / 32.220278; 35.278889 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז שומרון (באנגלית: Samaria District) היה אחד מששת מחוזות המנדט הבריטי. המחוז כלל שלוש נפות:
נפת ג'נין
נפת טולכרם
נפת שכם
גאוגרפיה

המחוז השתרע במזרח מצפון בקעת הירדן ובמערב עד לים התיכון באזור השרון דרומית לחדרה עד צפונית להרצליה. כולל בצפון את דרומו של עמק יזרעאל, דרומה להרי השומרון הכוללים את הגלבוע וההר המרכזי באזור שכם עד לגבול הרי בית אל, החלק הצפוני של יהודה (לא כולל את הרי בית אל).
מושלים

ג'יימס פולוק, יולי 1939.
ר. צ'ורץ', 1939-1943
מק-גיליברי, 1944-1945
מר פולר, 1945-1947
ר. ריבס, 1947-1948
הערות שוליים

↑  חדרה נמצאת בדרום נפת חיפה והרצליה בצפונה של נפת יפו
↑  Notice regarding the Division of Palestine into six Administrative Districts, Palestine Gazette, July 1, 1939
↑  מינויים זמניים, דבר, 28 ביולי 1939
↑  מושל מחוז שכם במקום מר קרוסבי, המשקיף, 13 בדצמבר 1943
↑  מסיבה לסגן המושל בנהריה, דבר, 7 בינואר 1944
↑  מושל מחוז השומרון למזכירות הראשית, המשקיף, 6 ביולי 1945
↑  המושל החדש למחוז השומרון - בנתניה, המשקיף, 19 ביולי 1945
↑  מושל מחוז השומרון יוצא לחופשה, הצופה, 17 במרץ 1947
↑  נתניה, דבר, 26 במרץ 1948
| חלוקה מנהלית של המנדט הבריטי בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| מחוז הגליל | נפת ביסאן • נפת טבריה • נפת נצרת • עכו • צפת |  |
| מחוז חיפה | חיפה |  |
| מחוז ירושלים | חברון • ירושלים • רמאללה |  |
| מחוז לוד | יפו • רמלה |  |
| מחוז עזה | באר שבע • עזה |  |
| מחוז שומרון | ג׳נין • טולכרם • שכם |  |
מחוז מיין

| --- | --- |

 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1778 
 תאריכי פירוק:  15 במרץ 1820 
 ישות קודמת:  נפת יורק, מסצ'וסטס
 ישות יורשת:   מיין
 
מחוז מיין היה הכינוי הממשלתי למה שהיא כיום מדינת מיין מה-25 באוקטובר 1780 עד ה-15 במרץ 1820, אז התקבלה לאיחוד כמדינה ה-23. המחוז היה חלק ממסצ'וסטס ולפני עצמאות ארצות הברית היה חלק מפרוביניציית מפרץ מסצ'וסטס הבריטית.
היסטוריה קולוניאלית

היישוב המקורי שנוסד בשנת 1607 על ידי חברת פלימות', אזור החוף בין הנהרות מרימאק וקנבק, כמו גם חלקת אדמה לא סדירה בין מי השפכים של שני הנהרות, הפך לפרובינציית מיין בזיכיון קרקע משנת 1622. בשנת 1629 פוצלה הארץ, ויצרה אזור בין הנהרות פיסקאטקווה ומרימאק שהפך לפרובינציית ניו המפשייר. היא התקיימה באמצעות סדרה של זיכיונות קרקעיים שנעשו על ידי מלכי אנגליה בתקופה זו, וכללה את ניו סומרסטשייר, ליגוניה ופאלמות'. הפרובינציה שולבה במושבת מפרץ מסצ'וסטס במהלך שנות ה-50 של המאה ה-17, החל מהקמת נפת יורק, מסצ'וסטס, שהשתרעה מנהר פיסקאטקווה עד מזרחית לשפך נהר הפרסומפסקוט במפרץ קסקו. בסופו של דבר, השטח שלה גדל והקיף כמעט את כל מיין של ימינו. גודלו הגדול של הנפה הוביל לחלוקתה בשנת 1760 באמצעות הקמת נפות קמברלנד ולינקולן.
החלק הצפון-מזרחי של מיין של ימינו נכבש לראשונה בדלילות על ידי אינדיאנים מאליזים ומתיישבים צרפתים מאקדיה. האדמות שבין הנהרות קנבק וסנט קרואה הוענקו לדוכס יורק ב-1664, אשר ניהל אותן כנפת קורנוול, חלק מהמחוז הקנייני שלו בניו יורק. בשנת 1688, אדמות אלו (יחד עם שאר חלקי ניו יורק) הועברו לדומיניון ניו אינגלנד. התביעות האנגלית והצרפתית במערב מיין התמודדו לעיתים באלימות, עד לכיבוש הבריטי של צרפת החדשה במלחמת מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. עם הקמתה של פרובינציית מפרץ מסצ'וסטס בשנת 1692, כל מה שהוא כיום מיין הפך לחלק מאותו מחוז.
היסטוריה מחוזית

כאשר מסצ'וסטס אימצה את חוקת המדינה שלה בשנת 1780, היא יצרה את מחוז מיין כדי לנהל את המחוזות הצפוניים ביותר שלה, תחום במערב על ידי נהר פיסקאטקווה ובמזרח על ידי נהר סנט קרואה. עד 1820, המחוז חולק עוד יותר עם הקמת מחוזות הנקוק, קנבק, אוקספורד, פנובסקוט, סומרסט ווושינגטון.
תנועה למדינת מיין החלה כבר ב-1785, ובשנים הבאות נערכו כמה כינוסים כדי לבצע זאת. החל משנת 1792 התקבלו חמש הצבעות עממיות אך כולם לא הצליחו להגיע לרוב הדרוש.  במהלך מלחמת 1812, כוחות בריטיים וקנדיים כבשו חלק גדול ממיין כולל כל השטח מנהר פנובסקוט מזרחה ועד לגבול ניו ברנזוויק במטרה לספח אותם לקנדה כמושבת ניו אירלנד.  תגובה חלשה של מסצ'וסטס לכיבוש זה וסיפוח בריטי אפשרי תרמו להגברת הקריאות במחוז להקמת מדינה.
התיישבות

בית המשפט הכללי של מסצ'וסטס העביר חקיקה מאפשרת ב-19 ביוני 1819, המפרידה בין מחוז מיין משאר מדינת מסצ'וסטס. בחודש שלאחר מכן, ב-19 ביולי, אישרו המצביעים במחוז את הקמת המדינה ב-17,091 ל-7,132.
תוצאות הבחירות הוצגו בפני מועצת מושל מסצ'וסטס ב-24 באוגוסט 1819. חוקת מיין אושרה פה אחד על ידי 210 הנציגים לוועידת מיין באוקטובר 1819. ב-25 בפברואר 1820, בית המשפט הכללי העביר צעד המשך המקבל באופן רשמי את עובדת הפיכתה למדינה של מיין.
בזמן בקשתה של מיין למדינה, היה מספר שווה של מדינות עבדות ומדינות חירות. חברי הקונגרס התומכים בעבדות ראו בקבלתה של מדינה חופשית אחרת, מיין, איום על האיזון בין מדינות עבדות למדינות חירות. הם יתמכו בהקמת מדינה עבור מיין רק אם טריטוריית מיזורי, שבה העבדות הייתה חוקית, תתקבל לאיחוד כמדינת עבדות. מיין הפכה למדינה ה-23 של האיחוד ב-15 במרץ 1820, בעקבות פשרת מיזורי, שאפשרה למיזורי להיכנס לאיחוד כמדינה מחזיקת עבדים ולמיין כמדינת חירות.
הערות שוליים

↑  "Maine's Path to Statehood". PR51st.com. 22 במאי 2014. נבדק ב-31 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New Ireland: How Maine almost became part of Canada at the end of the War of 1812". National Post. 3 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Official Name and Status History of the several States and U.S. Territories". TheGreenPapers.com.
↑  The Maine Register and United States' Almanac for the Year of Our Lord 1820, p. 72
מילו (האיטי)

| --- | --- |

מבט על מילו מהכביש עד המצודה.
 מדינה:  האיטי האיטי
 שטח:  71.64 קמ"ר
 גובה:  105 מטרים
 קואורדינטות:  19°36′17″N 72°13′07″W﻿ / ﻿19.604692°N 72.218596°W﻿ / 19.604692; -72.218596 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת האיטי מוגדלת) פורט-או-פרנס ז'אקמל גונאיב קאפ-האיסיין ז'רמי הרפובליקה הדומיניקנית  קובה הים הקריבימילו(למפת האיטי רגילה) פורט-או-פרנס ז'אקמל גונאיב קאפ-האיסיין ז'רמי הרפ. הדומ.  קובה הים הקריבימילו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מילו היא קומונה במחוז הצפון בהאיטי, 12 מייל דרומית ל-קאפ-האיסיין. הקומונה שימשה בעבר כבירת מדינת האיטי. אוכלוסיית מילו מנתה 31,992 איש לפי מפקד האוכלוסין של 2015.
במילו שני אתרי מורשת עולמית:
ארמון סנסוסי. הארמון נקרא במכוון על שמו של ארמון סנסוסי בפוטסדם, שהוקם על ידי פרידריך השני, מלך פרוסיה, ומשמעות השם בצרפתית היא "ללא דאגה".
מצודת לה פרייר, הטירה הגדולה ביותר בחצי הכדור המערבי ונקודת הציון הידועה ביותר של האיטי, נמצאת במרחק של 8 קילומטרים מדרום למילו.
בעיירה גם בית חולים, Hôpital Sacré Coeur, המנוהל על ידי המסדר הריבוני הצבאי של מלטה, וקרן Crudem, Inc.
חלקים קהילתיים

הקומונה מורכבת משלושה חלקים קהילתיים, כלהלן:
הכפר Perches-de-Bonnet
העיירה Bonnet à l'Evêque
והשכונה הכפרית Genipailler
גלריה

מצודת לה פרייר
ארמון סנסוסי
ליגמנט פריודונטלי

| --- | --- |

הרקמות של הפריודונטיום מתחברות ליצירת קבוצה דינמית ופעילה של רקמות. העצם האלבאולרית (C) מוקפת ברובה על ידי רקמת החיבור הסאבאפיתליאלית של החניכיים. הצמנטום המקיף את שורש השן מחובר למשטח הקורטיקלי הסמוך של העצם האלבאולרית על ידי הרכס האלבאולרי (L), ועל ידי סיבים אופקיים (J) ואלכסוניים (K) של הליגמנט הפריודנטלי.
 שיוך:  physical anatomical entity, ישות אנטומית מסוימת 
 מיקום אנטומי:  מסב־השן 
 מזהים
 לטינית (TA98):  fibra periodontalis 
 TA2 (2019):  1611 
 FMA:  56665 
 קוד MeSH:  A14.549.167.646.771 
 מזהה MeSH:  D010513 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0031093 
 
ליגמנט פריודונטלי (בעברית: רצועת מסב־השן; באנגלית: periodontal ligament, המצוין לרוב בראשי התיבות PDL), הוא קבוצה של רקמות חיבור, שמחברות בין השן ולבין העצם האלבאולרית מקום מושבה של השן. גבולותיו הן מצד אחד בצמנטום שנמצא על שורש השן ומצידו השני בעצם האלבאולרית.
מבנה

ליגמנט פריודונטלי מורכב ממספר סיבים עיקריים, רקמות חיבור משוחררות, אוסטאובלסטים, אוסטאוקלסטים, סיבי אוקסיטלן ושארי תאי אפיתל של מלאסז.
מבנה > ליגמנט אלבאולרי

הסיב העיקרי המרכזי הוא הליגמנט האלבאולרי, המכיל 5 תתי קבוצות סיבים: סיבי הרכס האלבאולרי, סיבים אופקיים, סיבים אלכסוניים, סיבים פריאפיקליים וסיבים בין שורשיים בשיניים רב-שורשיות. סיבים עיקריים נוספים מלבד הליגמנט האלבאולרי הם סיבים טרנספטליים.
סיבים אלו מסייעים לשן לעמוד בכוחות הדחיסה הטבעיים הנוצרים על השן בזמן פעולה הלעיסה על ידי פיזור הלחץ עליה והשארות השן מקובעת לעצם. קצות הסיבים העיקריים בין אם בצמנטום או עצם האלבאולרית נחשבים כסיבי שארפי (Sharpey's fibers).
סיבי הרכס האלבאולרי (I) נעים בין החלק הצווארי של שורש השם ולבין רכס העצם האלבאולרית.
סיבים אופקיים (J) מחברים בין קצה הצמנטום לבין סיבי הרכס האלבאולרי ונעים אנכית בין שורש השן ולבין העצם האלבאולרית.
סיבים אלכסוניים (K) הם הסיבים הקיימים בכמות הכי גדולה בליגמנט הפריודונטלי, סיבים אלו נעים מהצמנטום בצורה אלכסונית אל החלק הקדמי של העצם האלבאולרית. סיבים אלו עומדים בכוחות אנכיים וחודרניים.
סיבים פריאפיקליים יוצאים מהצמנטום שבקצה שורש השן אל העצם האלבאולרית, תוך יצירת מכתש השן.
סיבים בין שורשיים נמצאים בשיניים רב-שורשיות בלבד, לדוגמה שיניים קדם-טוחנות ושיניים טוחנות. סיבים אלו נמתחים בין צמנטום שורש השן ולבין העצם האלבאורלית הבין שורשית.
סיבים טרנספטליים (H) יוצאים אינטרפרוקסימלית מעל רכס העצם האלבאולרית ומתחברים לצמנטום השן הסמוכה. סיבים אלו שומרים על כל השן מיושרת. סיבים עשויים להיחשב כחלק מרקמת החניכיים עקב כך שאין להם חיבור גרמי.
מבנה > רקמת חיבור משוחררת

רקמת חיבור משוחררת מכילה סיבים, מטריצה חוץ-תאית, תאים, עצבים וכלי דם. המטריצה החוץ תאית מורכבת מקבוצות סיבי קולגן מסוגים 1,3 ו-5 המקובעות בחומר הבין תאי. סיבי הקולגן של הליגמנט הפריודונטלי מחולקים לפי האוריינטציה שלהם ומיקומם לאורך השן. התאים כוללים פיברובלסטים, תאי הגנה ותאים מזנכמליים בלתי מבודלים.