stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צביה אליהו
עמדותיה

היא גורסת שיש לחזק את לימוד התורה לנשים, אך לדעתה נשים אינן יכולות לפסוק הלכות. בנוסף, היא מתנגדת לגיוס בני ישיבות.
בבחירות בשנת תשע"ה הביעה תמיכה במפלגת יחד - העם איתנו.
משפחתה

בנה, הרב שמואל אליהו - חבר מועצת הרבנות הראשית ורב העיר צפת
בנה, הרב יוסף אליהו - ראש כולל דרכי הוראה לרבנים
בנה, עו"ד שלמה בן אליהו - מנכ"ל משרד החקלאות. בעבר היה מנכ"ל משרד השיכון ומנהל מינהל מקרקעי ישראל ועמד בראשות המכון להוצאת ספרי אביו.
בתה, מירב
אחותה, דינה פלפל
אילן יוחסין > משפחת בעלה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 | 32 | 33 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו |   |   | מזל | מזל | מזל | מזל | מזל | מזל |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו |   |   | מזל | מזל | מזל | מזל | מזל | מזל |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |   |   |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |   |   |  |  |
| הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו |  |  | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו |  |  | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו |   |   | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו |  |  |  |  |
| הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו |  |  | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו |  |  | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו |   |   | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|  |  | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו |  |  | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו |  |  | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו |  |  | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור |   |   |
|  |  | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו |  |  | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו |  |  | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו |  |  | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור |   |   |
הערות שוליים

↑  אמה של הרבנית צביה אליהו הלכה לעולמה באתר בשבע.
↑  ישי פרידמן, ‏'מעייני הישועה' מוציאים מגזין נשים חדש ורחב, באתר "סרוגים", 6 בינואר 2011
↑  ערב אמהות ובנות עם הרבנית צביה אליהו, באתר נעם-צביה
↑  כנס עם הרבנית צביה אליהו בגרעין אור יהודה
↑  ynet, בשידור חי: כנס ההתעורות במכון טל, באתר ynet, 21 בספטמבר 2011
↑  כנס נשים ארצי בבנייני האומה בירושלים לדמותה של רחל אמנו עם הרבנית צביה אליהו, אתר הערוץ הראשון
↑  מדרשת צופיה אצל הרבנית אליהו, אתר מכללה ירושלים
↑  תוכנית אלול במדרשת אוריה חולון
↑  בתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ח, עמוד ב'.
↑  ynet, הרבנית אליהו: "מי לא רוצה גאולה?", באתר ynet, 24 בדצמבר 2010
↑  אתר השבת
↑  טלי פרקש, יונתן רזאל שר: התפילה הסודית של הרב אליהו, באתר ynet, 18 בפברואר 2014
↑  אתר גאולה fm
↑  ידיעה באתר המרכז למורשת בגין
1 2  מתוך ראיון: ענבל לרנר, ‏עזר כנגדו,  באתר כיפה, 2 באוקטובר 2014.
↑  ישי כהן, ‏הרבנית צביה אליהו תומכת במפלגת 'יחד' • צפו, באתר כיכר השבת, 10 בפברואר 2015
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל בשנות ה-60 של המאה ה-20

רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20.
כרוניקה

פיגועים שיצאו מאזור יהודה ושומרון,      פיגועים שיצאו מרצועת עזה,      פיגועים שיצאו מלבנון,      פיגועים שיצאו ממצרים,      פיגועים שיצאו מישראל,      פיגועים שיצאו מירדן,      פיגועים שיצאו מסוריה,      פיגועים שיצאו מטורקיה,      פיגועים שיצאו ממדינות נוספות.
כרוניקה > 1960

24 בפברואר – 1) ערבים פתחו באש על שני חברים שטיילו באזור עין גדי שניהם נפצעו אך אחד מהם נפטר מפצעיו באותו היום.
2) "פיגוע באוטובוס אילת-תל אביב". חוליית מחבלים פלסטינית חדרה לישראל מירדן, תקפה נוסעים באוטובוס של "אגד" שהיה בדרכו מאילת לתל אביב.
25 באפריל – בפיגוע ירי בדרום אשקלון נרצח ישראלי. הפיגוע בוצע על ידי מסתננים מרצועת עזה שבמצרים.
כרוניקה > 1961

20 ביוני – בפיגוע ירי שבוצע בקרבת קיבוץ חוקוק שבגליל העליון נרצח שומר דרוזי וחברו נפצע באופן אנוש. הפיגוע בוצע על ידי מסתננים מסוריה.
10 באוקטובר – גלעד שגיא נורה ממארב ירדני לאחר שעבר את הגבול בין ישראל וירדן בשכונת סנהדריה. גופתו נמסרה באותו יום לישראל.
כרוניקה > 1962

12 באפריל – בפיגוע ירי שבוצע לעבר משאית שהייתה בדרכה ליד אילת נרצח ישראלי.
25 במאי – שודדים בדואים שהסתתנו מירדן ירו למוות בתושב אחד השבטים ליד דימונה.
10 ביולי – פיגוע ירי בירושלים, חיילים ירדנים שירו מחומות העיר העתיקה אל השכונות ימין משה ואבו טור הרגו שני חיילים ופצעו מספר אזרחים שאחד מהם נפטר כמה שעות לאחר מכן.
6 בנובמבר – כדור שנורה מירדן הרג עובד במגדל המים של קיבוץ אשדות יעקב.
7 בנובמבר – שני חיילים נרצחו על ידי מסתננים מרצועת עזה ליד קיבוץ ניר עם.
23 בנובמבר – מסתננים מקלקיליה שרפו מחסן תחמושת בקיבוץ אייל, כתוצאה מכך שלושה ימים לאחר מכן נפטר מפצעיו אדם ששהה במחסן בעת שאחד הפגזים התפוצץ
כרוניקה > 1963

12 במרץ – בפיגוע ירי שבוצע לעבר אוהל של משפחה בדואית נרצח אב המשפחה ו-2 בנותיו נפצעו. הפיגוע בוצע על ידי מסתננים מרצועת עזה שבמצרים.
2 ביולי – מסתננים ירדנים ירו בשומר של תחנת ראש העין של המוביל הארצי, השומר מת מפצעיו כ-40 ימים לאחר הפיגוע.
26 ביולי – רצח היליאל זאנון: בפיגוע ירי שבוצע לעבר אוהל של משפחה בדואית בתל-מליחה נרצח ילד בן 13 ואמו נפצעה קשה. עקבות המסתננים הובילו לדורא שבירדן.
3 בספטמבר – מסתננים ירדנים ירו אל עבר עובדי קק"ל במטעי מושב אורה שבהרי ירושלים. אחד הפצועים נפטר מפצעיו בזמן שפונה לבית החולים.
כרוניקה > 1964

8 בדצמבר – רצח אברהם ג'ורי מיד חנה על ידי מפגעים מירדן.[דרוש מקור]
31 בדצמבר – נורתה אש מסוריה אל עבר חקלאים באזור הכנרת ועמק החולה כחלק מהמלחמה על המים, אחד הרסיסים הרג את החקלאי ישראל דרנפלד באזור קריית שמונה.
כרוניקה > 1965

1 בינואר – פיגוע ראשון של הפת"ח – במהלך ניסיון זה חדרו שלושה אנשי פת"ח מירדן לעבר המוביל הארצי. החוליה הצליחה להניח מטען נפץ, אך הוא לא התפוצץ, והתגלה על ידי סיור של משמר הגבול שעבר באזור. בדרכה חזרה לירדן, נתקלה החוליה בחיילים ירדנים. בחילופי האש עם החיילים הירדנים נהרגו שניים מאנשי פת"ח ואילו אחד הצליח לשוב לירדן. על אף הכישלון, פעולה זו נראתה בעיני ערביי העולם והערבים הפלסטינים בפרט כאירוע מכונן, קרנה של התנועה עלתה ועל כן נקבע תאריך זה כיום הקמת הפת"ח.
4 בינואר – ערבים מיפו רצחו את שריף שנטי מכיוון שעבד בקק"ל.
25 במרץ – מסתננים שפלשו מירדן הרגו בדואית מהשבט אלעטאונה בחורה.
25 במאי – בפיגוע ברמת הכובש נפצעו קל 4 ישראלים. הפיגוע בוצע על ידי מסתננים מירדן.
31 במאי – בפיגוע ירי בירושלים, שבוצע כאשר חיילי הלגיון הירדני פתחו באש מעמדותיהם לעבר מוסררה, נרצחו 2 ישראלים (בהם נערה בת 14) ו-4 נפצעו.
12 באוקטובר – מספר פגזים שנורו מסוריה הרגו חייל ופצעו חייל אחר באזור כורזים ומספר פגזים אחרים נורו אל הכפר טובא-זנגרייה שם אם בתה וחברתה נהרגו ו-5 אחרים נפצעו.[דרוש מקור]
16 בנובמבר – חקלאי שעבד בשדות המושב יראון נרצח על ידי מסתננים מלבנון.
כרוניקה > 1966

25 באפריל – בסוף יום העצמאות ה-18 למדינת ישראל, מתרחש פיגוע במושב בית יוסף בו פצעו מחבלים מארגון הפת"ח זוג נשוי ישראלי.
16 במאי – בפיגוע שבוצע באמצעות מוקש באלמגור נרצחו 2 ישראלים
13 ביולי – בפיגוע שבוצע באמצעות מוקש באלמגור נרצח ישראלי ונפצעו 2 חיילי צה"ל.
13 ביולי – בפיגוע שבוצע באמצעות מוקש ליד מחניים נפצע ישראלי.
8 באוקטובר – 4 שוטרי משמר הגבול נהרגו שעה שרכבם עלה על מוקש בפרדסי שער הגולן.
27 באוקטובר – פיצוץ מטען חבלה שהוטמן על קו הרכבת לירושלים גורם לשימוט קטר וארבעה קרונות משא, סמוך לכפר בתיר, ולפציעת הנהג.
כרוניקה > 1967

2 בינואר – מסתננים ירדנים ירו למוות בבדואי מהשבט אלקיעאן באזור חורבת יתיר.[דרוש מקור]
10 ביוני - רצח חיים גרון - הנער חיים גרון שעמד בפני גיוסו לצה"ל נכנס בימיה האחרונים של מלחמת ששת הימים לרצועת עזה שזה עתה נכבשה במטרה להצטרף לכוחות צה"ל שם כמתנדב. הוא נרצח על ידי תושב הרצועה וגופתו התגלתה שם לאחר כארבעה חודשים. בית דין צבאי הרשיע אדם אחד ברצח.
10 ביולי – נער בן 18 מקיבוץ ניר עם עלה על מוקש שהטמינו המצרים במלחמת ששת הימים ונהרג כתוצאה מהפיצוץ.
27 בספטמבר – ארבעה חיילים ושני אזרחים נהרגו באזור אל עריש בחילופי אש עם מצרים.[דרוש מקור]
6 בספטמבר – מחבלים חטפו ורצחו על רקע לאומני את נהג המונית ראובן לוינשטיין. גופתו נמצאה במוניתו ברחוב קרן היסוד בירושלים.
25 בספטמבר – מחבלים שהסתננו מירדן הניחו מטעני נפץ בסמוך לבית במושב אומץ, בפיצוץ נהרג הפעוט יוסף סלומון בן השלוש.
8 באוקטובר – התרחש ניסיון הפיגוע הראשון בסדרת הפיגועים של ארגון פת"ח בקולנוע ציון בירושלים, אך המטען שהונח בבית הקולנוע אותר והפיגוע סוכל.
כרוניקה > 1968

15 במרץ – נהג מונית נפצע קשה בפיגוע תופת באילת על ידי מחבלים מירדן.[דרוש מקור]
18 במרץ – אסון המוקש בבאר אורה: אוטובוס עם תלמידים מטיילים של גימנסיה הרצליה עלה על מוקש שהטמינו מחבלים באזור באר אורה. בפיגוע נרצחו 2 ישראלים מבוגרים ונפצעו 26 תלמידים. הפיגוע בוצע על ידי מסתננים מירדן.
7 במאי – מחבלים הפגיזו את שכונת ממילא בירושלים, קיבוץ מנרה, כפר רופין ואשדות יעקב. כל תושבי שכונת ממילא פונו מבתיהם. באירועים אלה לא היו נפגעים ישראלים. הפיגוע בוצע על ידי מסתננים מירדן.
22 ביולי – חטיפת מטוס אל על לאלג'יריה: אירוע חטיפת המטוס הראשון בישראל.
3 באוגוסט – פיגוע טרור ברצועת עזה בו נרצחה קרולין כהן בת ה-11, שהייתה לקורבן הטרור הצעיר ביותר עד לאותו מועד.
18 באוגוסט – מספר רימוני יד שהוטמנו בסלי אשפה עירוניים בירושלים התפוצצו. בפיגועים נפצעו 10 ישראלים
4 בספטמבר – בפיגוע שבוצע בתחנה המרכזית בתל אביב התפוצצו שלושה מטעני נפץ. בפיגוע נרצח ישראלי ו-60 נפצעו, 8 מהם במצב אנוש.
13 בספטמבר – בפיגוע באזור מעוז חיים נרצח שוטר משמר הגבול ונפצעו 3 שוטרי מג"ב נוספים. הירי לעבר השוטרים בוצע מירדן.
14 בספטמבר – 3 שומרים דרוזים ישראלים נרצחו בנחל פארן על ידי מחבלים ממצרים.[דרוש מקור]
9 באוקטובר – בפיגוע במערת המכפלה בחברון שבאזור יהודה ושומרון נפצעו 45 יהודים, מהם 5 במצב אנוש, לאחר שמחבל זרק רימון על המתפללים היהודים במקום
22 בנובמבר – הפיגוע בשוק מחנה יהודה: בפיגוע מכונית תופת בשוק מחנה יהודה בירושלים נרצחו 12 אנשים ונפצעו 55 נוספים.
כרוניקה > 1969

21 בפברואר – פיגוע בסניף שופרסל ברח' אגרון בירושלים: 2 ישראלים נרצחו ו-9 נפצעו מפיצוץ מטען חבלה.
6 במרץ – פיגוע בקפיטרייה של הספרייה הלאומית בגבעת רם בירושלים – 29 פצועים מפיצוץ מטען חבלה (בעיקר סטודנטים).
15 במאי – פצמ"ר שנחת בחצר בית בקיבוץ אשדות יעקב פצע אנושות את אסתר יעקובסון שנפטרה כשבועיים לאחר מכן.
17 ביוני – אש ירדנית שנורתה אל יחידת צה"ל בבקעת הירדן פוצעת קשה את חיים מזרחי שנפטר מפצעיו באותו יום.
20 ביוני – בפיגוע בסמטת גיא אשר נמצאת בקרבת הכותל המערבי בירושלים נפצעו 4 אנשים (בהם חייל צה"ל).
23 ביולי – מטען חבלה שהתפוצץ מאחורי תחנת אוטובוס בתל אביב הרג את אחד האנשים בתחנה.
24 ביולי – 3 נערים נפצעו קל בפיגוע תופת בכיכר חמרה בחיפה.
31 ביולי – מחבלים ירו למוות במנהל עבודה של מע"צ ברצועת עזה.
7 באוגוסט – בפיגוע באוטובוס אגד ליד חמת גדר נרצח נהג האוטובוס וחייל צה"ל ו-12 חיילים נפצעו, אחד מהם במצב אנוש
13 באוגוסט – מחבלים שהסתננו מסוריה רצחו רועה צאן בדואי מאום אל-גנם באזור עין דבשה.
19 באוגוסט – שני מטעני חבלה התפוצצו בקריית היובל בירושלים, 4 ילדים נפצעו באורח קל.
31 באוגוסט – מטען חבלה התפוצץ מחוץ לקולנוע פאר בחיפה. לא היו הרוגים, 2 נשים נפצעו באורח קל.
1 בספטמבר – 3 נפצעו קל בסניף בנק לאומי בשכם מרימון הושלך ממכונית נוסעת על ידי מחבלים, שומר הבנק שנפצע קשה נפטר 4 ימים לאחר הפיגוע.[דרוש מקור]
2 בספטמבר – 4 רקטות קטיושה נורו אל קריית שמונה ופצעו 5 אנשים והרגו 2.[דרוש מקור]
16 בספטמבר – מחבל זרק רימון ברחוב עומר אל-מוח'תאר, כתוצאה מהפיצוץ 14 נפצעו ואחת נהרגה, אחת הפצועות נפטרה מפצעיה שבועיים לאחר מכן.
26 בספטמבר – מטען חבלה התפוצץ בתחנת אוטובוס קו 19 בקריית יובל בירושלים, כתוצאה מהפיצוץ נהרג ישראלי.[דרוש מקור]
6 באוקטובר – ארגון טרור בשם "החולייה העכואית" של פאוזי נימר הטמין מטען חבלה בעפולה מתחת למשאית, כתוצאה מהפיצוץ נפצעו 29 אנשים ונרצח ישראלי.[דרוש מקור]
16 באוקטובר – מוקשים שהוטמנו על ידי חמישה ערבים מעזה בקיבוץ עלומים שבעוטף עזה פצעו אנושות את יהודה קינן שנפטר מפצעיו 5 ימים לאחר מכן.
22–23 באוקטובר – מתקפת הטרור בחיפה: בחמישה פיגועים שבוצעו במקומות שונים בחיפה נרצחו שני ישראלים,23 נפצעו ו-8 דירות נהרסו.
29 באוקטובר – שני מחבלים נכנסו לחנות בעזה ורצחו את בעל החנות הישראלי, שלמה לוי.
24 בנובמבר – 4 מחבלים ממג'ד אל-כרום פוצצו מכונית תופת בצומת תל עכו, ארבעתם נהרגו ולא היו נפגעים אחרים.
13 בדצמבר – שניים נהרגו במטולה מירי פגזים מדרום לבנון.[דרוש מקור]
27 בדצמבר – מחבלים פתחו בירי אל אוטובוס תיירים מארצות הברית שנסעו מירושלים לבאר שבע ליד הכפר דורא שבאזור חברון, כתוצאה מהירי נרצח תייר יהודי מברוקלין.
ראו גם

פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל (1948–1959)
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים בשנות ה-70 של המאה ה-20
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים בשנות ה-80 של המאה ה-20
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים בשנות ה-90 של המאה ה-20
רב הונא קמא

רב הונא, שמוזכר גם כרב הונא קמא (=הראשון; להבדילו מן האמורא הבבלי המפורסם רב הונא, בן הדור השני) היה ראש הגולה בבבל בתקופה שבה פעל רבי יהודה הנשיא בארץ ישראל, בדור החמישי לתנאים. מצאצאי משפחת המלוכה של דוד המלך.
ראש הגולה בבבל

התואר "ראש הגולה" מתייחס לראש ההנהגה המדינית של היהודים בבבל והסמכות העליונה לעניינים פנים-יהודיים. משרה זו הוחזקה בידי משפחה המיוחסת לדוד המלך, ליהויכין מלך יהודה ולזרבבל בן שאלתיאל. לרוב הוכר ראש הגולה על ידי השלטון כנציג היהודים. משרת ראש הגולה בבבל מקבילה למשרת נשיא הסנהדרין בארץ ישראל, ולפעמים התואר "נשיא" בתלמוד מכוון לראש הגולה.
במקביל לרב הונא קמא ראש הגולה, היה רבי יהודה הנשיא ("רבי") נשיא הסנהדרין בארץ ישראל, שמקום מושבה בתקופה זו היה בגליל. בתלמוד מסופר על שאלה ששאל רבי את רבי חייא, תוך כדי דיון בדיני שעיר נשיא, קרבן שעל המלך להביא במקרה שחטא חטאים מסוימים:
בנוסח המובא באיגרת רב שרירא גאון, שמצטט את דברי התלמוד הללו, בסוף תשובתו של רבי חייא נוספו המילים "ומנו - רב הונא", שפירושן: ומיהו (ראש הגולה שהוא כ"צרה" לגביך) - רב הונא.
ראש הגולה בבבל > בעיני נשיא הסנהדרין בארץ ישראל

בתלמוד הירושלמי מסופר:
זיהוי

רב הונא ראש הגולה מוזכר מספר פעמים בתלמוד, בשם הסתמי "רב הונא". לרוב, שם זה מתייחס לאמורא הידוע רב הונא, בן הדור השני לאמוראי בבל ותלמידו המובהק של רב. השם הזהה יוצר בלבול בזיהוי, ולכן כינה רב שרירא גאון, ובעקבותיו ראשונים ואחרונים נוספים, את רב הונא ראש הגולה בשם רב הונא קמא (קמא=הראשון, בארמית).
מספר פעמים בתלמוד הבבלי מופיע המשפט "בעא מיניה שמואל מרב הונא", שמשמעותו: שאל ממנו שמואל מרב הונא. ביטוי זה, "שאל ממנו", מבטא יחסי רב ותלמיד, בדרך כלל השואל הוא תלמידו של הנשאל. כיוון שהאמורא שמואל (השואל, התלמיד) חי בדור הראשון, ורב הונא (האמורא) חי בדור השני, התקשו בעלי התוספות בביטוי זה, שכן לא ייתכן ששמואל היה תלמידו של רב הונא שהיה צעיר ממנו באופן משמעותי. מסקנתם של בעלי התוספות היא ששני חכמים הוזכרו בשם הסתמי "רב הונא". בעקבות דבריהם, יש מי ששיער שרב הונא ששמואל שאל ממנו היה רב הונא קמא - ראש הגולה. וכן גם כשמופיע "אמר רב הונא אמר רבי".
פטירתו

רב הונא נפטר בחייו של רבי יהודה הנשיא. מן המסופר בירושלמי משמע שלאחר פטירתו של רב הונא הובא ארונו לקבורה בארץ ישראל. ע"פ רב חיים ויטאל, נקבר בטבריה.
על כיסא ראש הגולה ישב אחריו מר עוקבא.
דן מירון

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1934 (בן 90) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  דן מיזוטש 
 ענף מדעי:  ספרות
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  חנן חבר, אברהם בלבן, רינה דודאי 
 פרסים והוקרה:  פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש (1998)  פרס ישראל (1993)  פרס ביאליק (1980) 
 תרומות עיקריות
 חקר הספרות העברית
 
דן מירון (נולד ב-13 בנובמבר 1934, ו' בכסלו תרצ"ה) הוא אחד מחוקרי הספרות העברית וספרות היידיש והמבקרים הבולטים בישראל ובארצות הברית. הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת קולומביה בניו יורק. זוכה פרס ביאליק לחכמת ישראל (תש"ם) ופרס ישראל לחקר הספרות העברית (תשנ"ג-1993). משנת 2020 הוא חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
ביוגרפיה

דן מירון (מיזוטש) נולד ב-1934 בתל אביב. אביו, אריה מיזוטש, הגיע מאוקראינה לארץ ישראל כשהיה בן שנתיים, בעוד משפחת אמו, מלכה, התיישבה בצפת כבר בתחילת המאה התשע-עשרה. היו אלה הורי אמו שהטביעו חותם על התפתחותו האינטלקטואלית: סבו, ״תלמיד חכם״ חריף ומבריק, החל ללמד אותו גמרא בהיותו בן שמונה או תשע, ואילו אהבתו ליידיש נטועה בדמות סבתו. הוא למד בבית הספר אחד העם ובתיכון העירוני א' בעירו.
מירון סיים תואר ראשון בספרות עברית, מקרא והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, וכן מוזיקה באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. הוא השלים דוקטורט בספרות משווה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. ב-1971 קודם לדרגת פרופסור חבר ושימש ראש המחלקה לספרות עברית. לאחר מכן, באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, הופקד על הקתדרה ע"ש לאונרד קיי לספרות עברית ולספרות משווה עד פרישתו. כיום מירון הוא פרופסור אמריטוס לספרות עברית באוניברסיטה העברית וכן באוניברסיטת קולומביה, ומלמד בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
מאז שנות החמישים פרסם מאות מאמרים ומחקרים ועשרות ספרים, בין השאר על נתן אלתרמן, אורי צבי גרינברג ושלום עליכם. בשנות ה-60 וה-70 היה חבר מערכת כתב העת הספרותי "עכשיו". מירון מתרגם מיוונית עתיקה, מיידיש ומגרמנית. בין המחזות שתרגם: אלקטרה, וויצק ויוליוס קיסר שהוצגו בתיאטרון הקאמרי, רשומון שהוצג בתיאטרון חיפה, מרי סטיוארט וסלסטינה שהוצגו בתיאטרון האוהל.
מירון הוא עורך מפעל ההוצאה לאור של מהדורות ה"כל כתבי", של גדולי המשוררים העבריים בזמננו. זהו מפעל ענק שנמשך שנים רבות, בהוצאת מוסד ביאליק ובהוצאות אחרות. בין המשוררים שכינס את שיריהם: אורי צבי גרינברג, אבא קובנר, יעקב אורלנד, יהודה קרני, קלמן אהרון ברתיני, אברהם חלפי, אורי ניסן גנסין וגבריאל פרייל. מירון ערך גם מהדורה מדעית של כתבי חיים נחמן ביאליק.
החל משנת 2012 הוא משמש כעורך הראשי של הוצאת אפיק - ספרות ישראלית. בשנת 2016 פרסם את מחקרו על זהותו היהודית של הסופר פרנץ קפקא כספר בהוצאת אפיק.
בשנת תש"ם זכה בפרס ביאליק לחכמת ישראל על ספרו "בין חזון לאמת - ניצני הרומן העברי והיידי במאה הי"ט". בשנת תשנ"ג זכה בפרס ישראל לחקר הספרות העברית (יחד עם גרשון שקד). בספטמבר 2020 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית למדעים.
מחוץ לתחום הספרות, היה חבר התנועה לשלום וביטחון. ב-1971 היה חבר משלחת לברית המועצות מטעם "הוועד לשיפור היחסים עם ברית המועצות". התבטאויותיו החיובית על הממשל הסובייטי הביאו לגינויו בגילוי דעת שפרסמה אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל. זכור במיוחד המאמר שפרסם מירון בעיתון "הארץ" בזמן מלחמת המפרץ הראשונה, בכותרת: "אם יש צה"ל, יופע מיד" – זאת בדרישה לתגובה צבאית ישראלית על הטילים שנורו מעיראק. מירון היה גם מן הראשונים שהביעו ביקורת חריפה נגד יצירותיה של נעמי שמר לאחר שהתבטאה בזכותם של המתנחלים.
בשנת 2016 הפקיד את ארכיונו האישי בספרייה הלאומית.
בשנת 2006 נעצר מירון בניו יורק, עיר מגוריו, בחשד שתקף את אשתו אילנה במריבה שפרצה ביניהם. בשחרורו, אסר עליו בית המשפט להתקרב לביתם המשותף. בהמשך הודה מירון כי תקף את אשתו ואמר כי היא שהחלה בפעולה אלימה.
מירון מתגורר בתל אביב ובניו יורק. הוא גרוש ואב לשלושה ילדים.
מספריו

ארבע פנים בספרות העברית בת ימינו, עיונים ביצירות אלתרמן, רטוש, יזהר, שמיר (ירושלים : הוצאת שוקן, מהדורה ראשונה תשכ"ב 1962, הוצאה מחודשת תשל"ה 1975)
בין חזון לאמת : ניצני הרומן העברי והיידי במאה התשע-עשרה (ירושלים : מוסד ביאליק, תשל"ט 1979)
הפרידה מן האני העני, מהלך התפתחות שירתו המוקדמת של חיים נחמן ביאליק 1891 - 1901, (בלווית שמונה תחריטים מאת משה גרשוני) (תל אביב : האוניברסיטה הפתוחה, מחקרי האוניברסיטה הפתוחה, תשמ"ו 1986)
בודדים במועדם, לדיוקנה של הרפובליקה הספרותית העברית בתחילת המאה העשרים, עם עובד, תל אביב, 1987.
אם לא תהיה ירושלים, מסות על הספרות העברית בהקשר תרבותי-פוליטי, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1987.
נוגע בדבר, מסות על ספרות, תרבות וחברה, זמורה-ביתן, תל אביב, 1991.
מול האח השותק: עיונים בשירת מלחמת העצמאות בלוויית י"ב רישומים מאת מנשה קדישמן, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1992.
האדם אינו אלא, חולשת הכוח, עוצמת החולשה, עיונים בשירה, זמורה ביתן, תל אביב, 1999.
אקדמות לאצ"ג, עיונים בשירת גרינברג, מוסד ביאליק, ירושלים, 2002.
אמהות מייסדות, אחיות חורגות , על ראשית שירת הנשים העברית, הוצאת הקיבוץ המאוחד תל אביב, תשס"ד 2004
הצד האפל בצחוקו של שלום עליכם: מסות על חשיבותה של הרצינות ביחס ליידיש ולספרותה, עם עובד, 2004
הרפיה לצורך נגיעה: לקראת חשיבה חדשה על ספרויות היהודים, הוצאת עם עובד, 2005.
הספרייה העיוורת - פרוזה מעורבת 1980–2005, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005.
הגביש הממקד, מוסד ביאליק, 2011.
תשע וחצי של א.ב. יהושע, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011.
מפה לאוזן, שיחות באמנות המונולוג של שלום עליכם, תרגם את שבעת המונולוגים וכתב עליהם מאמרים, הוצאת אפיק, 2012.
החיה בבית הכנסת - היבטים ביהודיות של פרנץ קפקא, הוצאת אפיק, 2016.
הכוכבים לא רימו: כוכבים בחוץ מאת נתן אלתרמן, קריאה מחדש (יחד עם אריאל הירשפלד), עם עובד, 2023.
שתי הנקמות המאוחרות של פרנץ קפקא או: מדוע דרוש לעם העכברים "משורר לאומי", הוצאת בלימה, 2023
מתרגומיו

גיאורג ביכנר, וויצק: קטע דרמטי, עברית - דן מירון, תל אביב 1970
יעקב גלאטשטיין, כשיאש הגיע, תרגם מיידיש דן מירון, עם עובד, תל אביב, תשס"ז 2006
יעקב גלאטשטיין, כשיאש נסע, תרגום מיידיש ואחרית-דבר - דן מירון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשנ"ד 1994
פרנץ קפקא, סיפורים ופרקי התבוננות, שוקן ירושלים, תשל"ח 1977
יהודה לייב טלר, שירים, תרגם מיידיש והוסיף מסת-מבוא דן מירון, ספרית פועלים, תל אביב, תשמ"ז 1986
שלום עליכם, סיפורי זעם, תרגום ואחרית דבר, עם עובד, 2007
שלום עליכם, טֶביֶה החולב, כתר, תשס"ט 2009
שלום עליכם, סיפורי תוהו, כתר, תש"ע 2010
לקריאה נוספת

שי גינזבורג, "מירון, דן", לקסיקון הֶקְשֵרִים לסופרים ישראלים (תשע"ד 2014), עמ' 602–605.
קובי נסים, טקסטים פיוטיים במבחן היסטורי, על המשמר, כ"ג בתמוז תשנ"ב, 24 ביולי 1992, עמ' 20. על: דן מירון, מול האח השותק : עיונים בשירת מלחמת העצמאות : מחזור ראשון (תל אביב : האוניברסיטה הפתוחה, ירושלים : כתר, 1992).
חמוטל בר יוסף, מה מבקש מאיתנו השיר של אלתרמן?, על הסימבוליזם האלתרמני תוך עיון ב"פרפר מן התולעת" של דן מירון, מאזנים ע"ו, תשס"ג 2003
אמנון נבות, החוקר כאני עליון של ספרות שלמה, עכשיו 68, תשס"ג 2003
זיוה שמיר, המשורר על ספת המבקר, תכלת 12, תשס"ב 2002
דוד פישלוב, להבין ולהעריך "מבפנים", סימן קריאה 11, תש"ם 1980
אלכס זהבי, גישה חדשה במחקר שירתו של נתן אלתרמן, ידיעות אחרונות, ינואר 1982
חיים נגיד, פרטים רבים ועיקר אחד, מאזנים נ"ד/5, תשמ"ב 1982
יצחק לאור, השולחים למוות מבכים אתכם, ההולכים למות, שירה גדולה ושירה לאומית, על-פי דן מירון ב"מול האח השותק", אנו כותבים אותך מולדת, תשנ"ה, 1995
דני הדרי, "המוות המבוטל" והאח שאינו שותק, (הרהורים וערעורים בעקבות ספרו של מירון "מול האח השותק"), מאזנים ס"ח/4, תשנ"ד 1994
אבי כצמן, מול הדן השותק, אפס שתיים 2, תשנ"ג 1993
אסף ענברי, דיוקנו הרוחני העדכני של דן מירון, קשת החדשה 14, 2005
ידידיה יצחקי, תרבות חיה ונושמת : ברוך קורצווייל, יוסף דן ודן מירון נגד הספרות הישראלית, עלי-שיח 39, תשנ"ז 1997
נסים קלדרון, קולות של סופרים, לא ממסד של סופרים, על ספרו של דן מירון "אם לא תהיה ירושלים", פרוזה 102, תשמ"ח 1988
אבנר הולצמן, עין בעין: על עשרים חוקרי ספרות, הוצאת כרמל, ירושלים, 2018, עמ' 130 - 159