stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרידייש קארינתי

| --- | --- |

פריגייש קארינתי בסביבות 1930
 לידה:  25 ביוני 1887 בודפשט, הונגריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  29 באוגוסט 1938 (בגיל 51) שיופוק, הונגריה 
 שם לידה:  Karinthy Frigyes Ernő 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 שפות היצירה:  הונגרית
 יצירות בולטות:  Így írtok ti, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 בן או בת זוג:  Etel Judik (17 בספטמבר 1914–17 באוקטובר 1918)  ארנקה בהם (14 באוגוסט 1920–29 באוגוסט 1938) 
 צאצאים:  Gábor Karinthy, פרנץ קארינתי 
 חתימה:   
 
פְרִידְיֶיש קארינְתי או פריגיֶיש קארינתי (בהונגרית: Karinthy Frigyes)‏ (בודפשט, 25 ביוני 1887 - שיופוק, 29 באוגוסט 1938) היה סאטיריקן, סופר, משורר, כתב, מחזאי ומתרגם הונגרי-יהודי זוכה פרס באומגרטן (1935). שמו המקורי של אביו היה קוהן (Kohn) הגרסה הגרמנית-הונגרית לכהן. אחד מבניו היה הסופר פרנץ קארינתי ונכדו היה מארטון קארינתי במאי תיאטרון וסופר.
קארינתי פרץ לעולם הספרות ההונגרית בגיל 25, ב־1912 עם קובץ השירה והפרוזה כך אתם כותבים (הונגרית: Így írtok ti). הייחוד שבספר היה מה שכינה קארינתי "קריקטורה ספרותית" - לכאורה היה זה קובץ של כתביהם של גדולי הספרות ההונגרית, אך בעצם היה זה אוסף של פארודיות מבריקות עליהם ועל סגנונות כתיבתם. הספר הפך פופולרי מאוד באופן כמעט מיידי והקנה לקארינתי פרסום רב. קרינתי היה מכותבי כתב העת הספרותי החשוב היותר במחצית הראשונה של המאה ה-20 בהונגריה, "ניוגט" ("מערב"), בעריכתו הראשית של מבקר הספרות הנודע הוגו איגנוטוש.
קארינתי ידוע גם בזכות האזכור הספרותי הראשון לרעיון שש דרגות ההפרדה. בספרו ה־46, "הכול שונה" (הונגרית: Minden másképp van), שהיה קובץ של 52 סיפורים קצרים, הציג הסיפור "שרשראות" (הונגרית: Láncszemek) את הרעיון שניתן ליצור קשר בין כל שני אנשים בעולם בעזרת שרשרת קצרה של מתווכים, חמישה במקרה הזה.
קארינתי נחשב לאחד הסופרים ההונגרים הפופולריים והמקוריים ביותר של המאה ה־20.
ביוגרפיה > ראשית חייו

קארינתי נולד בבודפשט. אביו, יוז'ף קארינתי (1846–1921), היה פקיד וחבר מייסד של האיגוד ההונגרי לפילוסופיה. שם המשפחה שלו היה במקור "כהן" (Kohn) אולם בשנת 1874 כמנהגם של יהודים הונגרים רבים, שינה אותו לשם הונגרי - קארינתי. ב-3 בינואר 1887 יחד עם אשתו, קרולינה לבית אנגל (1850–1895) וארבע בנותיהם הראשונות, אלזה, עדה, גיזי ואמיליה, התנצר לפי הדת הנוצרית הלותרנית או אוונגלית. הכומר שהטביל אותם לנצרות היה הפסטור שנדור דולשאל, של הכנסייה האוונגלית הגרמנית בכיכר דיאק בבודפשט. בהמשך הוטבלו גם הילדים שנולדו אחר כך: מרישקה, מריה קטלין, פרידייש ויוז'ף. אחרי שנת 1895, שבה מתה האם בגיל 45, גידל האב לבד את ששת הילדים שנשארו בחיים.
קארינתי למד בגימנסיה הריאלית שברחוב מארקו, לימים הגימנסיה ע"ש דניאל ברז'ני. הוא החל לכתוב ספרות החל מגיל 11. בשנים 1898–1900 כתב מחזות קצרים, סיפורי הרפתקאות ומעשיות בחרוזים. מכיוון שנכשל בלימודים בבית הספר, אביו שרף כאלף שירים שכתב. בגיל 15 פרסם קארינתי בפיליטון בהוצאת Magyar Képes Világ (העולם המאויר ההונגרי) את הרומן שלו הראשון - "מסע ירח דבש דרך מרכז כדור הארץ"
בשנת 1905 סיים קארינתי את בחינות הבגרות. בהמשך נכח בקורסים באוניברסיטה בתחומי הפיזיקה, מתמטיקה, פילוסופיה וכירורגיה, אך מבלי לסיים תואר אקדמי כלשהו. יחד עם זאת כל חייו נשאר מתעניין במדעים ושבוי בקסמם.
ביוגרפיה > פעילותו בתקשורת ובספרות

בשנת 1906 עבד בעיתון "אז אוישאג" (Az Ujság = העיתון). באותה תקופה התחילה ידידותו המפורסמת עם הסופר דז'ה קוסטולאני.
בשנים הבאות פרסם בעיתונות ההונגרית סיפורים, רומנים, פרודיות והומורסקות. הפך לפופולרי במיוחד בשנת 1912 הודות לקובץ Így írtok ti ("כך אתם כותבים") שכלל פרודיות לפי סופרים הונגרים רבים מזרם "המערב" שאליו השתייך גם הוא.
הוא הוסיף לקובץ זה פרודיות נוספות בשנים הבאות. בין ספריו המוקדמים ניתן לציין גם את !Tanár úr, kérem (סליחה, המורה!), קובץ סיפורים קצרים המוקדש להווי בית הספר. קארינתי היה, בין השאר, מעריץ של ה.ג'. וולס השפיע על ספרי המדע הבדיוני שכתב. הוא תרגם להונגרית את ספריו "The Country of the Blind" (ארץ העיוורים) ו- "The Sea Lady (גבירת הים).
עם הספרים שתרגם נמנה גם "פו הדוב" מאת א. א. מילן שהפך בהונגריה לספר פולחן.
בעקבות ג'ונתן סוויפט כתב קארינתי את Utazás Faremidóba ("המסע לפה-רה-מי-דו", 1916) ואת "קפילריה" (1921, Capillaria), רומנים על מסעותיו החמישי והשישי של גוליבר.
ב-1929 חיבר את הנובלה "שרשראות" Láncszemek הציג את רעיון שש דרגות ההפרדה שהתפרסם מאוחר יותר והעסיק חוקרים רבים בתחום הפסיכולוגיה והרישות החברתי.
החל משנת 1932 כיהן קארינתי כיושב ראש האיגוד ההונגרי לאספרנטו.
בשנת 1936 עבר ניתוח כריתת גידול המוח בקליניקה של הרברט אוליבקרונה בסטוקהולם.
על פרשת גידול המוח וטיפולו כתב רומן אוטוביוגרפי Utazás a koponyám körül ("מסע מסביב לראשי").
הוא נפטר שנתיים אחר כך, בשנת 1936 בעת חופשה באגם בלטון. הובא לקבורה בבית הקברות קרפשי בבודפשט.
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

ב-17 בספטמבר 1914 התחתן ברובע יוז'פווארוש עם השחקנית אתל יודיק, שנפטרה כעבור 4 שנים, ב-1918 במגפת השפעת הספרדית. בנם, גאבור קארינתי, היה לימים משורר.
ב-1920 נשא קארינתי לאישה את ארנקה בהם, לימים פסיכואנליטיקאית, אך נישואיהם הסוערים לא עלו יפה ונפרדו. מנישואים אלה נולד בנו השני, הסופר פרנץ קארינתי.
ארנקה בהם נספתה באושוויץ ב-1944.
 אחותו אדל יוסטינה קארינתי הייתה ציירת ונשואה לצייר ההונגרי-יהודי ויקטור ארדאי.
פרסים ואותות הוקרה

1932 - יושב ראש האיגוד ההונגרי לאספרנטו
1935 - פרס באומגרטן לספרות
הערות שוליים

↑  באתר ארכיוני Zalaegerszegről deportálták Karinthy Frigyes feleségét
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263673705171  PLWABN: 9810682175005606  BIBSYS: 90711447  BNE: XX1329499  BnF: cb119094395 (data)  CANTIC: a11016991  CiNii: DA02410910  GND: 118882635  ISNI: 0000 0001 1060 5239  LCCN: n50070142  LNB: 000275381  MusicBrainz: d0635bee-501e-4713-a788-fdf8a0edb631  NDL: 00445178  NKC: ola2002139762  NLA: 35260077  NTA: 089423771  SELIBR: 239109  SUDOC: 026945681  Trove: 886504  VcBA: 495/266224  VIAF: 46762994   WorldCat (עם VIAF): 46762994 
קברם של פריגייש קארינתי ושל בנו, פרנץ, בבית הקברות קרפשי בבודפשט.
פרס יאן מיכלסקי

| --- | --- |
 מדינה:  שווייץ 
 תקופת הפרס:  2009–הווה (כ־16 שנים) 
 נקרא על שם:  יאן מיכלסקי 
 אתר רשמי
 
פרס יאן מיכלסקי (בצרפתית: Prix Jan Michalski) הוא פרס שווייצרי לסיפורת ולספרי עיון המתפרסמים בכל מקום בעולם ובכל שפה. מטרת הפרס היא לחשוף מחברים מעולם הספרות וחבר השופטים הוא רב-תרבותי ורב-לשוני.
הפרס מוענק מטעם קרן יאן מיכלסקי לספרות שהוקמה בשנת 2004 על ידי אשת העסקים המיליארדרית ורה מיכלסקי-הופמן (אנ'), בעלת מניות משמעותית בחברת התרופות הופמן לה רוש, לזכר בעלה יאן מיכלסקי (אנ'). השקת הפרס התקיימה באוקטובר 2009 ובנובמבר 2010 הוכרז הזוכה הראשון. הזוכים מקבלים מענק כספי בסכום 50,000 פרנק שווייצרי, ותוכנית שהות (אנ') של שלושה חודשים בבקתות הסופרים של הקרן באזור מונטרישר (אנ') בשווייץ.
עם הזוכים בפרס נמנים הסופרים הבאים:
בשנת 2018: אולגה טוקרצ'וק אשר זכתה בשנה זו גם בפרס נובל לספרות, ויובל נח הררי, על ספרו ההיסטוריה של המחר.
בשנת 2019: צרויה שלו
הערות שוליים

↑  The Foundation, Fondation Jan Michalski (באנגלית)
↑  Domhnall O'Sullivan, Treehouses of language: inside a Swiss literature foundation, אתר ארגון השידור השוויצרי (אנ'), ‏September 12, 2017 (באנגלית)
↑  זוכי הפרס 2018
↑   זוכי פרס נובל לספרות: אולגה טוקרצ'וק ופטר הנדקה, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2019
↑  אתר פרס יאן מיכלסקי (באנגלית)
↑  זוכת הפרס 2019
רובינזון קרוזו

ערך זה עוסק ברומן ספרותי. אם התכוונתם לאי באוקיינוס השקט, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דניאל דפו 
 איורים:  John Penebacker 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  אורינוקו, סלא 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  25 באפריל 1719 
 סדרה
 הספר הבא:  The Farther Adventures of Robinson Crusoe 
 
רובינזון קרוזו, ועוזרו ששת.
רובינזון קרוזו (באנגלית: Robinson Crusoe) הוא רומן מאת הסופר דניאל דפו, שפורסם לראשונה בשנת 1719.
הסיפור הוא יומן דמיוני של ימאי בריטי בשם רובינזון קרוזו, שספינתו נטרפה והוא נקלע לאי בודד, שם שרד עם ידיד שפגש באי במשך שנים, עד להצלתו.
על הרומן

את ההשראה לרומן קיבל דפו מסיפור אמיתי שפורסם באותה תקופה על ידי ווד רוג'רס – רב חובל בריטי, ותיאר את קורותיו של ימאי בשם אלכסנדר סלקירק. סלקירק עזב את הספינה שבה הפליג, נותר לבדו על אי בודד, כ-640 ק"מ מצ'ילה, ושרד שם במשך חמש שנים, עד 1709. אי זה, הנמצא כיום בשטחה הגאופוליטי של מדינת צ'ילה, נקרא היום בשם "אי רובינזון קרוזו".
במקור, שמו המלא של הספר היה: "חייו והרפתקאותיו המופלאות והמפתיעות של רובינזון קרוזו מיורק, מלח: שחי 28 שנים לבדו על אי בודד לחופי יבשת אמריקה, סמוך לשפך הנהר הגדול אורינוקו; לאחר שאונייה טרופה, שכל אנשיה מלבדו נספו, פלטה אותו אל החוף. בצירוף תיאור כיצד חילצו אותו לבסוף שודדי ים. נכתב במו ידיו".
"רובינזון קרוזו" הוא אחד הרומנים שהתוו את יסודות ז'אנר הריאליזם בספרות. בניגוד לסגנונות הספרות עד לאותה תקופה, הדמויות בספרו של דפו הם בני אדם רגילים, לא בני מעמדות גבוהים ולא בעלי כוחות על-טבעיים. גם האירועים המתוארים בפירוט הם מציאותיים, כאלה שיכולים להתרחש בחייהם של הקוראים. בספר העתיק דפו את האי ממקומו המרוחק מהיבשת אל מיקום הקרוב לחופי ברזיל, וכך התאפשר לדפו להוסיף הגעת אנשים בסירות מהיבשת אל האי וזו ההצדקה להצטרפותו של "ששת" אל רובינזון קרוזו בסיפור. שינוי מהותי נוסף הוא משך הזמן בו שהה הגיבור באי, סלקירק שהה באי קצת פחות מחמש שנים ואילו רובינזון קרוזו שהה באי 28 שנים.
לאחר שנחלץ מן האי, חזר לאנגליה, שהה בה מספר שנים, ויצא למסע נוסף, תחילה ביקר באי פעם נוספת, ואחר כך, תהפוכות הגורל הביאוהו לערוך מסע, אשר עבר בין היתר בהודו, סין, רוסיה, הרי הפירנאים, עד שחזר לבסוף לאנגליה.
הספר מהווה גם מודל וציון דרך לעוז רוחו של האדם, שאינו נכנע לאיתני הטבע ולגורל, ושורד בזכות תושייתו ואומץ ליבו ובזכות אמונתו באלוהים. מידות אלו, עם תאורי הנפש האנושית שבספר, הפכו את הספר לפופולרי ביותר. מחנכים רבים ראו ברובינזון קרוזו כלי חינוכי, והמליצו רבות על קריאתו. הפילוסוף הצרפתי-שווייצרי ז'אן-ז'אק רוסו כותב בספרו "אמיל, או על החינוך": "מאז נעשו לנו הספרים הכרח, אין לדעתי, כמסכת המצוינה הזו לחינוך טבעי. זה יהיה הספר הראשון, אשר יוטל על אמיל שלי לקרוא; כל אוצר ספריו יחזיק זמן רב את הספר הזה בלבד, אף גם יתפוש מקום חשוב עוד באחרית חינוכו. הוא יהיה המקור, וכל שיחותינו על מדע הטבע ישמשו לו רק פירוש והסבר. הוא יהיה לנו למורה דרך בחתרנו לבגרות המחשבה; וכל עוד טעמנו לא נשחת, קרוא נקרא בו בעונג."
בנוסף, הספר מהווה אוצר בלום של ידיעות מכלי ראשון אודות התקופה, הן המנטליות, אורח המחשבה, רמת הידע, הרוח והדת, הן אודות עולם החומר, המסחר, הספנות ועוד.
הספר זכה למספר עיבודים תיאטרליים, קולנועיים וטלוויזיוניים, ביניהם סדרת הטלוויזיה "רובינזון זוקרו",  ההצגה המוזיקלית "רובינזון קרוזו באי" בכיכובם של איתי שגב כרובינזון, משה פרסטר כששת ומיכל גבריאלוב וסרט הקולנוע "רובינזון קרוזו" משנת 2016.
תרגום לעברית

התרגום הראשון לעברית היה תרגומו של דוד זמושץ' בשנת 1824, תחת השם ראבינזאהן דער יינגערע. תרגום זה היה מבוסס על העיבוד של הספר לגרמנית על ידי יואכים היינריך קאמפה. תרגום נוסף שהתבסס על עיבוד זה נעשה על ידי אליעזר בלוך. בשנת 1862 תורגם הספר לעברית  על ידי המשכיל יצחק בן משה רומש תחת השם "כור עוני". התרגום הזה הוא שגילה לאליעזר פרלמן הצעיר, לימים אליעזר בן-יהודה, שאפשר לכתוב בעברית ספרות כללית, לא דתית, וזה היה אחד הצעדים הראשונים שלו לעבודת חייו – תחיית הלשון העברית.
תרגומים מאוחרים יותר, בעברית חדשה, כוונו בעיקר עבור ילדים ונוער, ולרוב לא היו של הספר במלואו. אחד התרגומים יצא בהוצאת כתר בסדרת "ראשית קריאה", ואחר במהדורה מצוירת שנכתבה על ידי יורם מארק רייך, ואוירה על ידי שרון אורן, בהוצאת ידיעות אחרונות, 1994.
תרגום לעברית > תרגומים מלאים

דניאל דֵיפוֹ, חייו וקורותיו של רוֹבִּינְסוֹן קְרוּזוֹ. תרגם מאנגלית אשר בַּרַש. יפו, הוצאת „ועד החנוך“ מחלקה לספרות יפה, תרפ"א (1921). 339 עמ'.
דניאל דפו, רובינזון קרוזו. עברית: אברהם בירמן, רשומים מאת מנחם גפן. תל אביב, עם עובד, 1965. סדרת דן חסכן. 2 כרכים, 369 עמ'.
דָּניאֵל דֶּפוֹ, רוֹבּינזוֹן קְרוּזוֹ. תרגם מאנגלית: צבי ארד, ציורים: גְרַנְבִיל. הוצאת מחברות לספרות בשיתוף עם הוצאת א. לוין־אפשטין, 1988. 275 עמ'. הספר מנוקד במלואו.
דניאל דפו, רובינזון קרוזו. מאנגלית: סיגל אדלר. ירושלים, הוצאת כרמל, 2006. 292 עמ'.
ראו גם

אלכסנדר סלקירק
אי רובינזון קרוזו
טום ניל
הערות שוליים

↑  מופעים לילדים, הצגות לילדים - רובינזון קרוזו, באתר www.habama.co.il
↑  ראבינזען דער יינגערע - פרטי הספר וסריקה מלאה, באתר הספרייה הלאומית
↑  קרן דובנוב, "לשון מקרא באי שומם: עיון בלשונו של המשכיל יצחק רומש ב'כור עוני', גרסה עברית של הספר 'הרפתקאות רובינזון קרוזו' ", בתוך: "נטעי אילן, מחקרים בלשון העברית ובאחיותיה", הוצאת כרמל, תשע"ד.
↑  יוסף לנג, דבר עברית! חיי אליעזר בן יהודה, ירושלים: יד בן־צבי, 2008, עמ' 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585707405171  BNE: XX3383713  BnF: cb119362145 (data)  GND: 4281761-4  LCCN: n81045585  MusicBrainz work: af7de01f-bbdf-4dd4-8423-6c7e20d67e76  NDL: 00627083  NLA: 35034558  SELIBR: 279393  SUDOC: 027287068  VIAF: 175804708   WorldCat (עם VIAF): 175804708 
כרך ראשון (מתוך שניים) של הספר בהוצאת עם עובד 1965
קרדיג אפ קונד'ה

קרדיג אפ קונד'ה (בוולשית: Ceredig ap Cunedda; סביבות 415–453), בנו של קונד'ה "הקיסר", היה מלך וולשי אשר ייסד את ממלכת קרדיגיון במערב ויילס במאה ה-5.
קורות חיים

קרדיג נולד בממלכת גודוד'ין שבצפון הקדום (כיום דרום סקוטלנד וצפון אנגליה), למשפחת אצולה מקומית עם קשרים היסטוריים לשלטונות הרומאיים, שהיגרה לוויילס כדי לסייע בגירוש הפולשים הגאליים. אב המשפחה, קונד'ה, נלחם בפולשים והקים את ממלכת גוויניד' האיתנה בצפון-מערב ויילס. קרדיג שלא היה הבן הבכור ולכן לא ירש את גוויניד', אך לחם בגבורה במערכה, קיבל מאביו את האדמות בחלק הדרומי וייסד שם ממלכה משל עצמו. הממלכה שייסד נקראה קרדיגיון (מוולשית "אנשי קרדיג"), אשר על שמה קרויים כיום מחוז קרדיגיון ומפרץ קרדיגן.
לא הרבה ידוע על חייו של קרדיג מלבד קשריו המשפחתיים ועץ המשפחה שלו. הוא נישא למלרי הקדושה (Meleri), אחת מ-24 הבנות של בריכן מייסד ממלכת ברכיניוג. על פי המסורת, קרדיג נחשב לסבו של דייוויד הקדוש מצד בנו קדיג, וסבו של פדארן הקדוש מצד ביתו גוון, שניהם קדושים חשובים להתפתחות הנצרות המוקדמת בוויילס.
שלי וינטרס

| --- | --- |

שלי וינטרס, 1951
 לידה:  18 באוגוסט 1920 מזרח סנט לואיס, אילינוי, ארצות הברית 
 פטירה:  14 בינואר 2006 (בגיל 85) בוורלי הילס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1943 
 מקום לימודים:  ניו סקול  תיכון תומאס ג'פרסון 
 בן או בת זוג:  אנתוני פרנציוזה (1957–1960)  ויטוריו גסמן (1952–1954) 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (4 באפריל 1960)  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (18 באפריל 1966)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה (1964)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס דוד דה דונטלו למפעל חיים 
 פרופיל ב-IMDb
 
שלי וינטרס (באנגלית: Shelley Winters;‏ 18 באוגוסט 1920 - 14 בינואר 2006) הייתה שחקנית קולנוע יהודייה-אמריקאית. זכתה בשני פרסי אוסקר (1959, 1965) ובפרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה

וינטרס נולדה בשם שירלי שריפט במזרח סנט לואיס שבמיזורי לזוג הורים יהודים. כאשר הייתה בת שלוש, עברה המשפחה לברוקלין, ניו יורק.
סרטה הראשון היה There's Something About a Soldier‏ (1943). לאחר שורה ארוכה של הופעות ללא קרדיט בשנות ה-40, החלה וינטרס להופיע בתפקידים ראשיים, אך בסרטי קולנוע זניחים, פרט ל-Winchester '73‏ (1950), סרטו של אנטוני מאן, שבו כיכבה לצד ג'יימס סטיוארט. אך הפריצה שלה הגיעה בעקבות גילום אהובתו של מונטגומרי קליפט ב"מקום תחת השמש" (1951), הסרט גרף 6 פרסי אוסקר והביא מועמדות ראשונה לפרס לווינטרס בקטגוריית שחקנית המשנה. בשנת 1959 זכתה וינטרס בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור משחקה בסרט "יומנה של אנה פרנק" בו גילמה את אוגוסטה ואן פלס. בשנת 1965 זכתה בפעם השנייה באוסקר עבור משחקה בסרט "טלאי כחול".
וינטרס נישאה ארבע פעמים.
בעליה היו:
קפטן מאק פול מאייר, לו נישאה בשנת 1943 והתגרשה בשנת 1946.
ויטוריו גסמן, לו נישאה בשנת 1952 והתגרשה בשנת 1954.
אנתוני פרנציוזה, לו נישאה בשנת 1957 והתגרשה בשנת 1960.
גארי דה-פורד, לו נישאה ברגעיה האחרונים לפני מותה ב-14 בינואר 2006.
וינטרס נפטרה בבוורלי הילס ב-14 בינואר 2006, בגיל 85, מבעיות לב.
סרטים בהם השתתפה (רשימה חלקית)

חיים כפולים (1947) A Double Life
נהר האדום (1948) Red River
(1948) Cry of the City
גטסבי הגדול (1949) The Great Gatsby
ווינצ'סטר 73' (1950) Winchester '73
התנהג יפה! (1951) !Behave Yourself
מקום תחת השמש (1951) A Place In The Sun
לפגוש את דני וילסון (1952)
ליל הצייד (1955) The Night Of The Hunter
הסכין הגדולה (1955) The Big Knife
יומנה של אנה פרנק (1959) The Diary Of Anne Frank
(1959) Odds Against Tomorrow
הפראים הצעירים (1961)
לוליטה (1962) Lolita
המרפסת (1963) The Balcony
(1965) The Greatest Story Ever Told
טלאי כחול (1965)
(1966) Harper
אלפי (1966) Alfie
ציידי הקרקפות (1968) The Scalphunters
הנוער לשלטון (1968) Wild In The Streets
ערב טוב גברת קמפבל (1968) Buona Sera, Mrs. Campbell
כנופיה (1970) Bloody Mama
יתומי הפורענות (1971) Who Slew Auntie Roo
הרפתקה בפוסידון (1972) The Poseidon Adventure
אני אוהב את גרושתי (1973) Blume In Love
קלאופטרה ג'ונס (1973) Cleopatra Jones
יהלומים (1975) Diamonds
הדייר (1976) The Tenant
התחנה הבאה גריניץ' וילג' (1976) Next Stop, Greenwich Village
חברי הדרקון אליוט (1977) Pete's Dragon
הקוסם מלובלין (1979) The Magician Of Lublin
פאני היל (1983) Fanny Hill
מעבר לגשר ברוקלין (1984)
Over The Brooklyn Bridge
אליס בארץ הפלאות (1985)
אוכלי האנשים הסגולים (1988) Purple People Eater
אלביס (1988) Elvis Presley: The True Story Of Elvis
צעד קדימה (1991) Stepping Out
הרפתקאותיו של מלפפון חמוץ (1993) The Pickle
(1995) Heavy
סודה של גברת מונק (1995) Mrs. Munck
דיוקנה של גברת (1996) The Portrait Of A Lady
גדעון איש החלומות (1999) Gideon
אגתה הארקנס

| --- | --- |

אגתה הארקנס, כפי שהופיעה על עטיפה אלטרנטיבית לחוברת Midnight Suns #3 מנובמבר 2022, אמנות מאת אניוק לי.
 סוג:  דמות משנה
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Fantastic Four #94 (ינואר 1970)
 יוצרים:  סטן לי ג'ק קירבי
 גילום הדמות:  קתרין האן
 מידע
 כינויים:  פרופסור אמריטוס הארקנס
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  אומנת, מורה פרטית
 כוחות:  כישוף, הטלה אסטראלית, טלפורטציה, היפנוזה, טלקינזיס, טלפתיה
 חברה בקבוצה:  בנות החירות, אקדמיית סטריינג'
 חברה לשעבר בקבוצה:  מכשפות ניו סיילם
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ניקולס סקראץ' (בן) ברוטקוס, היידרון, ת'ורן, ואקיום, גאזל, רפטילה, ורטיגו (נכדים)
 
אגתה הארקנס (באנגלית: Agatha Harkness) היא דמות משנה בדיונית, המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס וארבעת המופלאים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Fantastic Four #94 מינואר 1970 ונוצרה בידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
אגתה הארקנס, אחת מן המכשפות המקוריות שנשפטו במשפטי המכשפות בסיילם, תוארה בחוברות הקומיקס כאנטי גיבורה, אנטגוניסטית ואף כבת ברית ומדריכה, שסייעה בין היתר למכשפת השני וארבעת המופלאים. אגתה נחשבת לאחת מהמכשפות העוצמתיות ביותר ביקום מארוול, ומבין תלמידיה נמנים ונדה מקסימוף/מכשפת השני, פרנקלין ריצ'רדס, ניקולס סקראץ' ותלמידי אקדמיית הכישוף של דוקטור סטריינג', בה היא מכהנת כמעין פרופסור אמריטוס. את אגתה ליווה בעבר בן-לוויה בשם אבוני, יצור מיסטי דמוי-חתול המסוגל לחוש בנוכחותם של יצורים מיסטיים אחרים.
את דמותה של אגתה הארקנס בסדרת הלייב אקשן "וונדה-ויז'ן" מגלמת השחקנית קתרין האן. בתחילת הסדרה מתחזה הדמות לאגנס, שכנתם החטטנית אך הבלתי המזיקה של ונדה מקסימוף וויז'ן במהלך שהותם בעיירה וסטוויו. בהמשך הסדרה נחשפת זהותה האמיתית כמכשפה וכאחראית לאירועים מסתוריים שונים שהופיעו במהלך הסדרה.
ביוגרפיה בדיונית > ציד המכשפות, ניו סיילם

מוצאה ומקורה של אגתה הארקנס אינו ידוע. אגתה זוכרת את ימיה על פני האדמה כ-500 שנה טרם שקיעת אטלנטיס, בקירוב לשנת 10,000 לפני הספירה. בתקופה זו אגתה יצרה קשר עם ישות קוסמית מינורית בשם "המנבא", הטוען לאחריות על עיצוב העבר והעתיד של כדור הארץ, ונחשב למת עד להופעתו המחודשת בעידן המודרני.
במאה ה-17 השתקעה אגתה בסיילם, מסצ'וסטס, והקימה מסדר מכשפות בהנהגתה מתוך תקווה לעסוק בכישוף בחופשיות בעולם החדש הנאור. בשנת 1692 החל ציד המכשפות בסיילם, במהלכו נרדפה קבוצתה של אגתה בידי פוריטניים רדיקליים. אגתה נתקלה בגיבורת-העל כוכב אש, שנשלחה אחורה בזמן ונרדפה בטענה שהיא מכשפה, והביאה אותה למקום מבטחים. אגתה הסבירה לכוכב אש שהיא הניחה לציד המכשפות להתקיים כדי לחזק ולחשל את בעלי הקסם השונים, ושהיא אף שלחה את חברות המסדר להמית קוסמים חלשים. אגתה הובילה את תלמידיה הנמלטים והקימה התיישבות סודית בשם ניו סיילם, החבויה בתוך קולורדו המודרנית. תושבי ניו סיילם נדרו להבדיל את עצמם מבני האדם, והחילו עונש מוות על כל מעורבות עם העולם החיצון.
במרוצת השנים אגתה ביססה את עצמה כמנהיגת ניו סיילם וכמכשפה החזקה ביותר בקהילה, והמשיכה להסגיר מכשפים ומכשפות מסוימים לידי ציידי המכשפות, מתוך כוונה לחשל את בני הקהילה ולהיפטר מאלו שלא מסוגלים להגן על עצמם. בנה היחיד, ניקולס סקראץ', גדל להיות מכשף מחונן בזכות עצמו. לקראת סוף המאה ה-18 הצטרפה אגתה לקבוצת בנות החירות, קבוצת נשים ולוחמות וצדק, ואימנה אותן בדרכי האמנויות המיסטיות.
ביוגרפיה בדיונית > ארבעת המופלאים, מכשפת השני

בהמשך נשכרה אגתה לשמש כאומנת עבור פרנקלין ריצ'רדס, בנם של ריד ריצ'רדס/מיסטר פנטסטיק וסוזן סטורם-ריצ'רדס/האישה הבלתי-נראית, חברי קבוצת ארבעת המופלאים. בתחילה אגתה הסתירה את כוחותיה מפני ארבעת המופלאים, והשתמשה בהם כדי להגן על פרנקלין הצעיר מפני ארבעת המפחידים. היא חשפה את כוחותיה כאשר נחלצה לעזרתם של ארבעת המופלאים בקרב נגד אניהילוס, ולאחר מכן המשיכה לשמש כבת בריתם בקרבות שונים וסייעה לפרנקלין כאשר כוחותיו החלו להופיע. אגתה נפגשה עם ונדה מקסימוף/מכשפת השני בהצטלבות בין ארבעת המופלאים והאוונג'רס, והחלה לאמן אותה בכישוף.
בשהותה של אגתה בקרב ארבעת המופלאים השתלט בנה, ניקולס סקראץ', על ניו סיילם. סקראץ' שכנע את תושבי ניו סיילם שאגתה בגדה בסודותיהם בזמן עבודתה עבור ארבעת המופלאים, והיא נחטפה בזמן עבודתה ונלקחה למשפט על פשעיה. ארבעת המופלאים הגיעו לחלץ את אגתה ופרנקלין ונאבקו בשביעייה מסיילם, נכדיה של אגתה וילדיו הממזרים של סקראץ', שרשעותו נחשפה לעיני כל. אגתה סייעה לארבעת המופלאים לכלוא את בנה בממד אחר, והתכחשה למעשיו.
מאוחר יותר, השביעייה מסיילם השתלטה על ניו סיילם ללא מנהיגם ואביהם המגורש, לכדו את אגתה והעלו אותה על המוקד. ונדה וויז'ן נקלעו למקום והותקפו בידי השביעייה, ולמחרת היום הצליחו להביס את שוביהם. במהלך הקרב אנרגיית כל תושבי ניו סיילם תועלה לידי מנהיג השביעייה, שאיבד את השליטה בכוח. ונדה הצליחה ללכוד חלק מאנרגיית הקסם המשוחררת, שהשמידה כליל את ניו סיילם, והחליטה – בעידודה של דמותה האסטראלית של אגתה – לתעל את האנרגיה כדי להרות וללדת תאומים מויז'ן, בעלה האנדרואידי.
כאשר ילדיה התאומים של וונדה החלו להתנהג בצורה חריגה והיא עצמה איבדה את יציבותה הנפשית לאחר מותו של ויז'ן, אגתה צצה מחדש ללא הסבר לשובה הפתאומי. בניה התאומים של ונדה נשאבו לתוך גופו של מפיסטו, שביטל את קיומם באומרו שנשמותיהם נוצרו משברי נשמתו שלו. בתגובה, אגתה מחקה את זיכרונותיה של ונדה מבניה כדי להגן על שפיותה. ונדה זכתה לזיכרונותיה מחדש, אך הדחיקה אותם לתקופה ארוכה. אגתה המשיכה לאמן את ונדה בשימוש בכוחותיה המתחזקים, ועזרה לה בהחייאתו של וונדר מן מהמתים.
ביוגרפיה בדיונית > האוונג'רס מתפרקים, מארוול החדשה והשונה

במהלך אירועי "האוונג'רס מתפרקים", ונדה הזועמת התעמתה עם אגתה בדבר קיומם של התאומים שלה. ניק פיורי וסוכני S.H.I.E.L.D. מצאו את גופתה של אגתה בביתה, והגיעו למסקנה שוונדה הרגה את מורתה בדם קר. זמן מה לאחר התפרקות האוונג'רס ואירועי "בית אם", ונדה, שלקתה באמנזיה סלקטיבית, אמרה לקלינט ברטון שהיא נמצאת תחת טיפולה של "דודה אגתה". הוקאיי עקב אחרי ונדה לדירתה בניסיון לגלות את זהותה של "דודה אגתה", אך ידית הדלת חמקה מידיו באופן מסתורי. ונדה ציינה את קיומה של דודה אגתה בשיחה עם חיה, אם כי מאוחר יותר התגלה כי גרסה זו של ונדה היא למעשה דום-בוט מתחזה, שהחליף את מקומה של ונדה.
אגתה הארקנס צצה מחדש כחלק מהרצת הכותרים המחודשת "מארוול החדשה והשונה". בתחילה הופיעה אגתה כרוח רפאים המתגלה לעיני ונדה מקסימוף, ומאשרת לקורא את מותה בהקדמה לאירועי "האוונג'רס מתפרקים". במקביל שימשה אגתה כמספרת כל-יודעת בהרצת כותר "ויז'ן", לאחר שקיבלה חזיונות נבואיים באמצעות טקס שעירב את הקרבתו של אבוני. אגתה נלחמה לצדה של ונדה ורוחה של אמה הביולוגית, נטליה מקסימוף, נגד ההתגלמות הפיזית של הכאוס. אגתה ונטליה תיעלו את כוחותיהן דרך ונדה, ולאחר זימונו של קוויקסילבר, הן הצליחו להביס את התגלמות הכאוס – תוך פגיעה אנושה בהתגלמות הסדר, אלת הכישוף. נטליה הקריבה את עצמה על מנת להשיב את התגלמות הסדר לקדמותה, ובעשותה זאת הקימה את אגתה לתחייה.
הפללתו של קפטן אמריקה ברציחתו של ת'נדרבולט רוס הביאה לאיחודן של בנות החירות, שהתאגדו כדי לנקות את שמו ולהוכיח את חפותו. אגתה נשלחה בידי מנהיגת בנות החירות, דריאדה, לשוחח עם קפטן אמריקה כאשר הוא הבין שדריאדה היא למעשה אהובתו מימי מלחמת העולם השנייה, פגי קרטר, שקמה לתחייה. אגתה הזהירה את קפטן אמריקה מפני אשתו של הגנרל הסובייטי אלכסנדר לוקין, אלכסה, ששמה לעצמה למטרה את החייאת בעלה. לאחר מכן, אגתה סייעה לבנות החירות לחלץ את נשמתה של שרון קרטר מידי סלנה גאליו.
ביוגרפיה בדיונית > חזרה לנעורים

כאשר קורינה - חברת מסדר המכשפות - הייתה לכודה בממלכת וולטור, היא הצליחה להתגבר על שוביה ולהשתלט על הממלכה. מלאה בתשוקת נקם, היא תכננה להביא לסוף העולם, אך אגתה תקפה אותה בעזרת פגיון קסום שנועד לשאוב את כוחה. בעוד חברות אקדמיית סטריינג' ניקו מינורו וזואי לבו השמידו את המראה השחורה אשר קישרה בין ממלכת וולטור לבין כדור הארץ, האנרגיה שהשתחררה גרמה לפיצוץ עז, ועקבותיהן של שתי המכשפות נעלמו. למעשה, קורינה נשלחה בחזרה לממלכת וולטור, בעוד אגתה הארקנס ירדה למחתרת ונעוריה שבו אליה תודות לאנרגיה המכושפת.
לקריאה נוספת

Sacks, Jason; Dallas, Keith (2014). American Comic Book Chronicles: The 1970s. TwoMorrows Publishing. ISBN 978-1605490564.