חיל המשלוח ההודי (מלחמת העולם הראשונה)
כוחות חיל המשלוח > חיל המשלוח - כוח D

כוח D של חיל המשלוח ההודי, בפיקודו של גנרל ג'ון ניקסון, נשלח למערכה במסופוטמיה והיווה את הכוח העיקרי שפעל בזירה. כוח זה החל דרכו בהיקף מצומצם אולם עם הזמן תוגבר ביחידות נוספות כך שבסופו של דבר שירתו בזירה זו מעל 500,000 חיילים (הגזרה בה שירת חיל המשלוח הגדול ביותר). הכוח כלל את היחידות הבאות:
הדיוויזיה השלישית "לאהור" (הגיעה כתגבורת מהחזית המערבית באירופה).
הדיוויזיה השישית "פונה" (הכוח המקורי)
הדיוויזיה השביעית "מירוט" (הגיעה כתגבורת מהחזית המערבית באירופה)
הדיוויזיה ה-12 ההודית (הוקמה עבור המערכה במסופוטמיה במרץ 1915 ופורקה במרץ 1916)
הדיוויזיה ה-13 (הגיעה כתגבורת ממערכת גליפולי)
הדיוויזיה ה-14 ההודית
הדיוויזיה ה-15 ההודית
הדיוויזיה ה-17 ההודית
חיל המשלוח הזה פעל בזירת מסופוטמיה במשך כל שנות המלחמה. את פעילות הכוחות ניתן לחלק לשלבים הבאים:
המערכה בשאט אל ערב: חיל המשלוח (שבעיקרו התבסס, בשלב זה, על הדיוויזיה השישית "פונה") פעל על פי התוכנית המקורית של צבא בריטניה וכבש את האזור הדרום מזרחי של עיראק כדי להגן על מתקני הנפט בפרס ונתיבי השייט המפרץ הפרסי. השטח נכבש ב-1914 לאחר הפלישה לאל-פאו ובמהלך קרב בצרה וקרב אל-קורנה ובנפגעים מעטים לאחר שהטורקים הפנו כוחות מצומצמים לגזרה זו.
המערכה הראשונה לכיבוש בגדאד: מתוך תחושה שהטורקים חלשים הורה מפקד הזירה, גנרל ג'ון ניקסון, לדיוויזיה השישית ולמפקדה צ'ארלס טאונסנד, להתקדם במעלה נהר החידקל כדי לכבוש את בגדאד. במהלך 1915 נחלה הדיוויזיה ניצחונות בשורה של קרבות וביניהם קרב שוויבה, קרב עמארה, קרב נאסריה וקרב א-סין. שרשרת ההצלחות נגדעה בקרב קטסיפון, שבמבואות בגדאד, שהסתיים ללא הכרעה והביא לנסיגת הבריטים לכות.
המצור על כות: בעקבות נסיגת הבריטים לכות הטילו הטורקים מצור על העיר כדי להביא לכניעת הנצורים בה. הצבא הבריטי הקים את "קורפוס חידקל" כדי לפרוץ את המצור והעביר אליו יחידות מחזיתות אחרות. מאמץ זה נמשך כל תחילת 1916 ובמהלכו התחוללו קרבות במעלה החידקל וביניהם קרב שייח' סעד, קרב ואדי, קרב אום-אל-האנה, קרב דוג'יילה. על אף מספר הצלחות מקומיות נכשלה המערכה ובאפריל 1916 נכנעה הדיוויזיה השישית וחייליה נפלו בשבי ורבים מהם נפטרו מרעב, מחלות והתעללות מצד שוביהם. בסך הכל נפצעו ונספו במערכה זו כ-23,000 חיילים.
המערכה השנייה לכיבוש בגדאד: לאחר כישלון פריצת המצור על כות מונה פרדריק סטנלי מוד לפקד על הזירה. מוד המשיך בתגבור הכוח הבריטי בדיוויזיות נוספות מצבא הודו הבריטית ובתחילת 1917 יצא בראש כוח של ארבע דיוויזיות למערכה השנייה לכיבוש בגדאד. לאחר כיבוש כות בקרב כות השני הצליחו הבריטים לכבוש את בגדאד. על מנת לאבטח את בגדאד וסביבתה המשיכו הדיוויזיות הבריטיות, במהלך 1917, להרחיב את תחום השליטה שלהן וזאת בעקבות קרב סאמארה וקרבות רמאדי הראשון והשני.
סיום המערכה: במהלך 1918 עבר מרכז הכובד לזירת ארץ ישראל ולכן הועברו מספר יחידות לשם מזירת מסופווטמיה. שאר היחידות המשיכו להתקדם בכיבוש עיראק והדיפת הטורקים צפונה. גם לאחר חתימת הסכם הפסקת האש של מודרוס המשיכו הבריטים להתקדם עד כיבוש מוסול. לאחר סיום המלחמה חזרו רוב החיילים להודו למעט חיל משמר שנשאר במסופוטמיה.
ב-4 שנות הלחימה נהרגו כ-40,000 חיילים מחיל המשלוח (מתוכם כ-17,000 ממחלות) וכ-220,000 נפצעו או חלו.
צוות הודי של מקלע לואיס בירי נגד מטוסים במהלך קרב שייח' סעד ב-1916
קבוצת חיילים מרגימנט הרגלים ה-120 של רג'פוטנה בעמדות בחזית מסופוטמיה
יחידת חיילי רגלים מהבריגדה ה-37 של הדיוויזיה השלישית "לאהור" בבצרה ב-1916
חיילי הדיוויזיה השביעית "מירוט" בעמדותיהם במסופוטמיה ב-1917
מקלענים הודים ובריטים (כנראה מהדיוויזיה השביעית "מירוט") במערכה על מסופוטמיה כשבידיהם המקלעים ויקרס ולואיס