stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דנוטה קוזאק
ביוגרפיה > במועדון TE אויפשט (2021-2013)

בינואר 2013 קיבלה קוזאק את אישור המעבר למועדון החדש. שם החלה את ההכנות עם בן זוגה בלה שומוג'י.
בדצמבר 2016 הודיעה שמצפה לתינוקת. בתה זורה נולדה ב-21 ביוני 2017. היא התחילה את השתתפותה מחדש, ביוני 2018.
באליפות העולם 2018 זכתה ב-500 מטר מדליות זהב ביחידים, בזוגות וברביעיות.
ביוגרפיה > במועדון פרנצווארוש (2021)

בינואר 2021 הפכה לספורטאית של Ferencváros TC.
באולימפיאדת טוקיו (2020) שנדחתה לשנת 2021 עקב מגפת הקורונה, זכתה קוזאק בשייט קיאקים במדליות ארד ל-500 מטר זוגות, ליחידים סיימה במקום הרביעי.
היא זכתה ברביעיות במדליית זהב והפכה לספורטאית ההונגרייה המצליחה ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים עם מדליית הזהב האולימפית השישית שלה.
במרץ 2022, הודיעה שלא תתחרה בשנה זו עקב שיקום מפציעה ופיתוח סיבולת.
פרסים והוקרה

צלב האבירים של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2008)
פרס ג'וניור פרימה (2008)
ספורטאי השנה של KSI (2008)
שייטת הקיאקים ההונגרייה של השנה בשנים (2011, 2012, 2013, 2014, 2016, 2018, 2019)
אלופה לנצח בקיאק-קנו ההונגרי (2011)
בחירות לספורטאית השנה בהונגריה, מקום שני (2011, 2012, 2014)
צלב הקצונה של מסדר ההצטיינות ההונגרי (2012)
אזרחות כבוד של בודפשט (2012)
מקום שני בנבחרת השנה של הונגריה (קיאק נשים רביעייה - 2012)
אזרחות כבוד של אויפשט (2016)
הצלב האמצעי של מסדר ההצטיינות ההונגרי עם הכוכב (2016)
פרס הוועד האולימפי ההונגרי לספורט נשים (2017)
פרס פרימה (2018)
ספורטאית השנה ההונגרית (2018)
פרס מורשת הונגריה (2018)
הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות ההונגרי (2021)
לקריאה נוספת

"דנוטה קוזאק". kajakkenusport.hu. אורכב מ-המקור ב-2012-08-12.
ספר השנה בספורט ההונגרי 2003–2011.
""Az álmaimban azt látom, hogy Londonban nyerek" - Kozák Danuta, a Domino-Honvéd kajakozója". magyarnarancs.hu.
הערות שוליים

↑  "20 év után aranyérmes a női kajaknégyes". sportgeza.hu.
↑  "דנוטה קוזאק אלופה אולימפית".
↑  "דנוטה קוזאק חתמה באויפשט". 2013-01-22.
↑  "דנוטה קוזאק מחכה לתינוק. לא תתחרה בשנה הבאה". 2016-12-26.
↑  "בשורה מהחסידה: בתה של דנוטה קוזה הגיחה לעולם". 2017-06-21.
↑  "Kajak-kenu: Kozák Danuta két futamgyőzelemmel tért vissza". 2018-06-01.
↑  Három magyar arany szombaton: Kozák egyesben és párosban is világbajnok, Nemzeti Sport Online
↑  "Kettős magyar siker: Kopasz aranyérmes, Varga a második – Kozák és Bodonyi harmadik" (בהונגרית). 2021-08-03.
↑  Orbán Viktor: "Nagyszerű és határtalan érzés magyarnak lenni", M4 Sport (בהונגרית)
↑  New Wave Media Group Kft, Kétszeres olimpiai bajnok és már Prima Primissima díjas is, https://www.origo.hu/ (בהונגרית)
↑  "Archivált másolat". אורכב מ-המקור ב-2021-03-07. נבדק ב-2019-04-20.
↑  "ÁLLAMI KITÜNTETÉSEKET KAPTAK AZ OLIMPIAI ÉS PARALIMPIAI JÁTÉKOKON SIKERES SPORTOLÓK". origo.hu. 2021-10-15.
הארייט שו ויבר

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1876 פרודשם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  14 באוקטובר 1961 (בגיל 85) Saffron Walden, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 מפלגה:  מפלגת הלייבור, המפלגה הקומוניסטית של בריטניה 
 
הארייט שו ויבר (באנגלית: Harriet Shaw Weaver‏; 1 בספטמבר 1876 – 14 באוקטובר 1961), הייתה פעילה פוליטית בריטית, פמיניסטית, עורכת ופטרוניתו של הסופר האירי ג'יימס ג'ויס.
חייה

ויבר נולדה בפרודשאם, צ'שייר ב-1876 לפרדריק, רופא, ולמארי רייט, יורשת עשירה. היא קיבלה חינוך פרטי בבית המשפחה. לאחר שהוריה סירבו לכך שתלמד באוניברסיטה, החליטה להתמקד בעבודה סוציאלית ונרשמה לקורס בבית הספר לכלכלה של לונדון שעסק בכלכלה של יחסים חברתיים. מאוחר יותר נעשתה פעילה בתחום של זכות בחירה לנשים, והצטרפה ל"איגוד החברתי והפוליטי של הנשים" ("Women's Social and Political Union").
ב-1913 חברה ויבר לדורה מרסדן, העורכת של כתב העת הפמיניסטי "The Freewoman" ("האישה החופשית"), שנסגר ב-1912, והשתיים הקימו את "The New Freewoman", שלמרות שמו היה ירחון ספרותי. בינואר 1914 הציע עזרא פאונד, שהיה הרוח החיה בכתב העת, לשנות את שמו להאגואיסט, וכך היה.
וויבר מימנה את פעילות כתב העת, שמספר קוראיו היה מצומצם ביותר, ובאמצע 1914 החליפה את מרסדן בתפקיד העורכת.
פאונד, שבנוסף להיותו משורר פעל גם כמגלה כישרונות ספרותיים, שמע על ג'יימס ג'ויס והציע לו לכתוב מאמר בכתב העת. ג'ויס נענה, ובעידודה של ויבר החל לפרסם בהמשכים את הרומן דיוקן האמן כאיש צעיר. הרומן פורסם בשנים 1914-1915. מ-1916 החלה ויבר לממן את ג'ויס באופן סדיר, ושלחה לו סכומי כסף לא מבוטלים. לאחר הוצאת "דיוקן האמן" לאור, החל ג'ויס, שוב בעידודה הפעיל של וויבר, לכתוב את יוליסס. היא נתקלה בסירוב של בתי דפוס להדפיס פרקים מיוליסס, בתואנה שאינם ראויים לדפוס, ונאלצה לסגור את "האגואיסט" בדצמבר 1919. ב-1922 הוצא "יוליסס" לאור בפריז על ידי סילביה ביץ'. ב-1923 עשתה ויבר ניסיון לפרסמו בבריטניה ובארצות הברית, אך העותקים שהודפסו על ידה ונשלחו לשתי המדינות הושמדו על ידי שלטונות המכס.
ויבר הוסיפה לתמוך בג'ויס שנים רבות. הסכומים בהם מימנה את ג'ויס מוערכים בכ-23,000 לי"ש, סכום עתק באותן שנים. עם מותו ב-1941 מימנה את לווייתו, ואף שלחה סכום כסף לא מבוטל לאלמנתו נורה.
ב-1931 הצטרפה למפלגת הלייבור, וב-1938 למפלגה הקומוניסטית. היא מתה בביתה בסאפרון ולדן שבאסקס ב-1961, ובמותה תרמה את האוסף הספרותי שלה לספרייה הבריטית.
דיגיטל מי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביוני 1983 (בן 41)
 שם לידה:  שי ליברובסקי
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  נגן סמפלר, מפיק מוזיקלי, די ג'יי
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית, היפ הופ
 כלי נגינה:  סמפלר
 שיתופי פעולה בולטים:  Bitter Jews, Audio Montage All Stars
 http://www.digitalmemusic.com
 
דיגיטל_מי (אנגלית: Digital_Me) (נולד ב-23 ביוני 1983) הוא שם הבמה של יוצר המוזיקה האלקטרונית הישראלי שי ליברובסקי. התחומים המוזיקליים בהם עוסקת היצירה של דיגיטל_מי נוגעים בהיפ הופ, פסיכדליה, מוזיקה אלקטרונית וקונספטואלית. דיגיטל_מי יוצר בשיטת ה"גזור והדבק" (Cut & Paste), ועבודותיו מורכבות מקולאז'ים של צלילים הלקוחים ממקורות שונים לכדי יצירה חדשה.
ביוגרפיה

דיגיטל_מי פעיל משנת 2003, אז יצא מיני אלבומו הראשון בלייבל הירושלמי AK-DUCK, והחל להופיע ברחבי הארץ יחד עם אור בן דוד תחת השם "טלמעתק". בשנת 2004 הקים את קולקטיב המוזיקאים קלצונה, שכלל את ההרכב "תרגיל המאוורר", בו ניגן על סמפלר לצד הסולן והבסיסט יפתח דור והגיטריסט זהר קרפ. מאוחר יותר הוציא מיני אלבומים בלייבל Bird Song וב-2008 הוציא את אלבומו הראשון, מתעלם מהצרכים, בלייבל Audio Montage (בו יצאו אלבומים ללהקות "התפוחים", "האחים רמירז", "בום פם", "רדיוטריפ" ואחרות). את עטיפת האלבום עיצב ליברובסקי וכן את הווידאו קליפ של שיר הנושא, בבימוי משותף עם נועם ורטהיים.
בדצמבר 2013 יצא רוכב אופניים, יצירה מוזיקלית קונספטואלית המדמה פסקול לרכיבה באופניים ברחובות תל אביב. בבסיס היצירה ארבעה חלקים המדמים מסלולים ומצבי רוח שונים בעונות וסיטואציות שונות. ליצירה המוזיקלית נילוו 13 קטעי וידאו קצרים שנוצרו ברובם על ידי ליברובסקי, ארבעה בבימוי שיר קומאי, חמישה בשיתוף גיל לביא, וכן סרטונים בשיתוף האמן הפלסטי DeDe והמעצבת הגרפית נטע שמעוני. קטלוג בן 40 עמודים הודפס ונמכר במסיבת ההשקה לפרויקט.
בנוסף ראו אור אלבומים בהם שימש דיגיטל_מי כחבר בהרכבים Bitter Jews (לצד חיים כהן) ו-Audio Montage All Stars (לצד רדיוטריפ, מארקי פאנק, קותימן, מאיה דוניץ, קיפ, ירון אוזנה, ספי ציזלינג ותבור בן דור.
בהופעה החיה שלו, משתמש דיגיטל_מי בסמפלר של חברת "קורג" היפנית מדגם ES-x1. שימש כמופע חימום בהופעתם בישראל של האמנים הבינלאומיים Kid Koala, סול וויליאמס Venetian Snares, Daedelus, Gonjasufi, Dorian Concept, Gaslamp Killer, די ג'יי פוד ואחרים. הוא הופיע בפסטיבלים רבים ובהם "פסטיבל הגרוב", "פסטיבל הקצב", "Tabac Weekender", "אינדינגב", "יערות מנשה" בישראל ובפסטיבלים "Fusion" בגרמניה ו"Brussels Up!" בבלגיה.
בין השאר קיים שי ליברובסקי סדנת אמן במכללת הד, הרצאות על תולדות הסימפול (דגימה) בקונסרבטוריון תל אביב ובמועדון לבונטין 7, וכן הרצאה על ההתפתחות הקונספטואלית של האלבום במועדון צוותא. ליברובסקי פרסם מאמרים וביקורות בעיתונים "תרבות מעריב" ו"כלכליסט" ובאתרים "השרת העיוור", "שוקס", "קיוב" ו"קול הקמפוס".
מתגורר בכפר סבא.
אלבומים ויצירות סולו

2008 - מתעלם מהצרכים (Audio Montage)
2013 - רוכב אופניים (עצמאי)
מיני אלבומים (Digital_Me)

2003 - Drum & Stuff E.P. (AK-DUCK)
2004 - הא! (ניסיונות סמפלר, מחשב ומיקרופון  (קלצונה)
2007 - The Closet E.P. (AK-DUCK)
2009 - The Accordion E.P. (Bird Song)
2018 - התגלויות
מיני אלבומים (שמות ואמנים שונים)

2004 - אמנים שונים The Denied Years (קלצונה)
2005 - תרגיל המאוורר Fan Trick (קלצונה)
2006 - סמבוסק 2005 סמבוסק 2005 (קלצונה)
2007 - Air Plane Mashed Potatoes AP:MP E.P. (Bird Song)
אלבומים בהרכבים שונים

2010 - Bitter Jews Public Against Irrelevant Nobodies (עצמאי)
2011 - Audio Montage All Stars Audio Montage All Stars (קול הקמפוס / Audio Montage)
הארייט ליין

הארייט ליין
הארייט רבקה ליין (באנגלית: Harriet Rebecca Lane‏; 9 במאי 1830 – 3 ביולי 1903) הייתה אחייניתו של נשיא ארצות הברית הרווק ג'יימס ביוקנן, ושימשה כגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1857–1861.
ביוגרפיה

הארייט ליין הייתה בתו הצעירה של הסוחר אליוט טול ליין (Elliott Tole Lane) וג'יין ביוקנן ליין (Jane Buchanan Lane). אמה של הארייט, ג'יין, נפטרה בהיותה בת 9, ואביה נפטר בהיותה בת 11. הילדה ביקשה להתגורר עם דודה, ג'יימס ביוקנן, אשר כיהן כסנאטור דמוקרטי מטעם מדינת פנסילבניה. לבקשתה מונה ביוקנן כאפוטרופוס שלה.
הארייט התחנכה בפנימיות בצ'ארלסטון (אז חלק מווירג'יניה, כיום וירג'יניה המערבית), ולאחר מכן במכללת מנזר הביקור (Academy of the Visitation Convent) בג'ורג'טאון שבוושינגטון הבירה (היה זה בתקופה בה כיהן ביוקנן כמזכיר המדינה).
בשנת 1854 הצטרפה הארייט לביוקנן בלונדון, שם כיהן כשגריר ארצות הברית לארמון סנט ג'יימס. הארייט פגשה את המלכה ויקטוריה אשר העניקה לה את התואר "אשת השגריר", והייתה פופולרית בקרב החברה הגבוהה הלונדונית.
בעת שמונה ביוקנן לנשיא בשנת 1857 התגוררה הארייט עמו בבית הלבן. החברה הגבוהה של וושינגטון העדיפה את הארייט העליזה ואוהבת המסיבות על הממשל של קודמו - פרנקלין פירס, בו היה שרוי הבית הלבן באבל תמידי (בשל אבלה של ג'יין פירס). הארייט כונתה "המלכה הדמוקרטית" ואירחה אירועים רבים בבית הלבן. הארייט הפכה למודל לחיקוי - נשים חיקו את סגנונות לבושה ותסרוקותיה, ורבים קראו לבנותיהם על שמה.
בהיותה בבית הלבן ניצלה הארייט את השפעתה לנסות לקדם את עניינם של האינדיאנים באמריקה שהיו חסרי זכויות וחיו במצב קשה. כמו כן פעלה הארייט לחיזוק התרבות בארצות הברית על ידי הזמנת אומנים ומוזיקאים לבית הלבן והצגתם לחברה הגבוהה בוושינגטון. בשל פעולותיה אלו נחשבת הארייט לראשונה מבין "הגברות הראשונות המודרניות".
בעת שגברו החיכוכים בין המדינות (חיכוכים שהובילו מאוחר יותר לפרישה של מדינות שונות מהאיחוד) הקפידה הארייט על סידורי הישיבה באירועים בבית הלבן על מנת למנוע מיריבים פוליטיים לשבת זה ליד לזה, במטרה למנוע חיכוכים.
עם פרישתו של ביוקנן עברו הוא ואחייניתו להתגורר בביתו בויטהד שבלנקסטר שבפנסילבניה.
הארייט נישאה בגיל 36 להנרי אליוט ג'ונסון, בנקאי מבולטימור. שני בניה מתו זמן קצר לאחר לידתם ובעלה נפטר זמן קצר לאחר מות בנה השני.
לאחר מות דודה, הארייט שבה לוושינגטון. במותה, בשנת 1903 הורישה למדינה את אוסף האומנות הגדול שלה. האוסף הועבר למכון הסמית'סוניאן ונקרא "אוסף הגברת הראשונה לאמנות", ולימים הפך לחלק מרכזי של מוזיאון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית.
סכום כסף נוסף שהורישה לבית החולים ג'ונס הופקינס בבולטימור, שימש להקמת קליניקה לילדים הפועלת עד היום.
הארייט נקברה בבית הקברות גרינמאונט בבולטימור שבמרילנד.
דנאה (טיציאן, סדרה)

| --- | --- |
הגרסה הראשונה, הנמצאת בנאפולי
הגרסה הראשונה, הנמצאת בנאפולי
 מידע כללי
 צייר:  טיציאן 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  האסכולה הוונציאנית 
 
דנאה (באיטלקית: Danae) הוא שמם של שישה ציורי שמן מעשה ידי הצייר טיציאן שצוירו החל משנת 1544 עד שנת 1565 לערך, ומתארים את דמותה של דנאה. היצירות מוצגות במוזיאונים בנאפולי, מדריד, לונדון, וינה, סנקט פטרבורג ושיקגו.
דנאה במיתולוגיה

היצירות מתארות את הרגע במיתולוגיה היוונית שבו זאוס מלך האלים (יופיטר בגרסת המיתולוגיה הרומית), אשר חושק בדנאה, הכלואה במצוות אביה בתא תת-קרקעי (פרט אשר טיציאן מתעלם ממנו ברוב ציוריו), מבקר אותה בדמות גשם של זהב. הוא מעבר אותה וזמן קצר לאחר מכן נולד בנם פרסאוס.
סדרת הציורים

טיציאן וסדנתו ייצרו לפחות שש גרסאות של הציור, השונות זו מזו במידת מה. הגרסאות העיקריות שנותרו הן בנאפולי, לונדון, מדריד, וינה, סנקט פטרבורג ושיקגו.
העבודות השפיעו על יצירותיהם של אמנים רבים ובהם אנתוני ואן דייק, גוסטב קלימט ורמברנדט (ציור משנת 1636), שציירו כולם גרסאות לסצנה. ג'ורג'ו וזארי מתאר בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר ביקור שערך עם מיכלאנג'לו בסדנתו של טיציאן, שם הם ראו את הציור במהלך יצירתו. מיכאלאנג'לו שיבח את השימוש בצבעים של טיציאן, אם כי אחר כך, באופן פרטי, היה ביקורתי כלפי יכולותיו כצייר.
דמותה החושנית של דנאה כמעט ולא משתנית, היא עירומה או עם ירך שמאל עטופה חלקית בסדין, שוכבת על ספה עם ברכיה מורמות ורגליה פשוקות למחצה. המיטה, המצעים והוילונות כמעט ולא משתנים אף הם. זאוס, אשר במיתולוגיה מופיע בדמות גשם של זהב, נראה כמו התפוצצות זהובה בשמיים. אלמנטים אחרים משתנים במידה ניכרת.
הציורים הם המשך של יצירות העירום הנשי של טיציאן, שצוירו בסגנון ונציאני. לאחר מותו של ג'ורג'ונה בשנת 1510, השלים טיציאן את יצירתו ונוס הישנה, ובסביבות 1538 צייר את ונוס מאורבינו. סדרת הציורים "ונוס והמוזיקאי", שצוירה החל משנת 1540, מתארת גם היא אישה ערומה במצב שכיבה.
הגרסה הראשונה, נאפולי

הגרסה הראשונה, שנמצאת כעת בנאפולי, צוירה בוונציה בין השנים 1544–1545 עבור הקרדינל אלסנדרו פרנזה, נכדו של האפיפיור פאולוס השלישי. שליח האפיפיור בוונציה ראה את הציור במהלך יצירתו, ובספטמבר 1544 כתב בעליזות לקרדינל שהיא תגרום לדמות העירום הקודמת של טיציאן, ונוס מאורבינו, להיראות כמו נזירה.
גרסה זו היא היחידה עם דמותו של אל האהבה ארוס (קופידון במיתולוגיה הרומית) מימין. קווי דמותה של דנאה, שנשמרו גם בגרסאות המאוחרות יותר, מבוססים על קווי דמותה של אנג'לה, הקורטיזנה (פילגש) החביבה על הקרדינל, אשר דיוקן שלה נשלח לטיציאן מרומא. דנאה הושוותה בימי הביניים לקורטיזנה וסיפורה נתפס כסמל לאופיו המשחית של הזהב, שגם צניעותה וערכיה של האישה לא עומדים בפניו. הפיכת גשם הזהב המיתולוגי לגשם של מטבעות זהב, מדגיש את ההקשר. טיציאן שאל את קווי המתאר הכלליים מהציור דנאה של אנטוניו דה קורג'ו, ציור אותו הכיר והעריץ.
נראה כי מיטתה של דנאה נתונה בתוך אכסדרה פתוחה, או ליד חלון גדול. בסיס גדול של עמוד קלאסי תופס את מרבית שטח הרקע במרכז הציור (בכל יתר הגרסאות הבסיס הוחלף בוילונות אדומים), ומימינו נוף לא מוגדר היטב של עצים וגבעות מרוחקות. רק בגרסה זו מכסה סדין לבן באופן חלקי את רגלה הימנית של דנאה. הרקע דומה לזה של הגרסאות השונות של טיציאן ל"ונוס והמוזיקאי".
גרסה זו מוצגת במוזיאון קפודימונטה (Museo di Capodimonte) בנאפולי.
גרסת פליפה השני, וגרסת מוזיאון הפראדו

פליפה השני, מלך ספרד, הזמין את הגרסה הבאה, שצוירה בשנים 1549–1550, כראשונה מתוך סדרה בת שישה ציורים, על בסיס השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס, שהוזמנה מטיציאן וסופקה בין 1553–1562. היא אמורה הייתה להיות מוצגת ממול ליצירה ונוס ואדוניס, השנייה בסדרה. סדרת היצירות כונתה על ידי טיציאן "poesie" ("פיוטים").
בגרסת פליפה השני, כמו בגרסאות שצוירו אחריה, למעט זו בשיקגו, דמותו של קופידון הוחלפה בדמות אישה זקנה אשר מנסה לאסוף את גשם הזהב. ההחלפה נועדה להדגיש את היופי והנעורים של דנאה, ואת היותם של כל התאוות הארציות ברי חלוף.
גרסת פליפה השני מציגה את פניו של יופיטר בתוך ענן. פנים אלו נראות גם בגרסאות וינה, שיקגו וסנקט פטרבורג.
בעבר, הדעה הייתה שגרסה זו מוצגת כעת במוזיאון הפראדו במדריד. אולם ב-2013 התברר שהיא נפלה לידי ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון במהלך מלחמת חצי האי (אחת המערכות במסגרת המלחמות הנפוליאוניות). הוא לא הבין את חשיבותה והעבירה ללונדון. מאוחר יותר היא הועברה לאחוזתו באנגליה, בית אפסלי, נחשבה להעתק ולא הוצגה בפומבי. בשנת 2013, במהלך עבודות שחזור של אוסף היצירות באחוזה, התברר שזו היצירה המקורית אשר טיציאן שלח לפיליפה השני כחלק מהסדרה poesie.
היצירה נמצאת בבית אפסלי בלונדון, אבל לא בחלק הפתוח לציבור. היא הוצגה לראשונה לציבור, לזמן קצר, בשנת 2015.
הגרסה המוצגת במוזיאון הפראדו נחשבת למאוחרת (1565), ונוספה לסדרת טיציאן במוזיאון רק במאה ה-17, אחרי שנרכשה בידי פליפה הרביעי, מלך ספרד. עם זאת, היא מוצגת כאשר מולה ונוס ואדוניס.
גרסה זו והגרסה בשיקגו הן היחידות בהן נראה כלב מכורבל ליד ידה הימנית של דנאה.
גרסאות נוספות

ישנן שלוש גרסאות משמעותיות אחרות שבהן טיציאן היה מעורב לפחות באופן חלקי. הן מוצגות כיום במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג, במוזיאון לתולדות האמנות בווינה ובמכון האמנות של שיקגו.
גרסת מוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג נרכשה בשנת 1772 ומתוארכת לשנת 1554 לערך.
הגרסה במוזיאון לתולדות האמנות בווינה מתוארכת לשנת 1564 וכוללת תרומה משמעותית של חברי הסדנה של טיציאן, כפי שמעיד הטיפול הגס יותר בגוון העור של דנאה ובווילונות התלויים. ורד מונח על מצעה של דנאה, ופניו של יופיטר נראים בתוך ענן.
גרסת שיקגו, המתוארכת לשנת 1554, צוירה בעיקר על ידי חברי הסדנה של טיציאן. כלב מכורבל ליד ידה הימנית של דנאה (כמו במדריד), אין גשם של מטבעות זהב ואין זקנה אשר מנסה לאסוף את המטבעות. פניו של יופיטר נראים בתוך ענן.
סדרת הציורים poesie (פיוטים) עבור פליפה השני, מלך ספרד

דנאה, סופקה בשנת 1553 והיום נמצאת בבית אפסלי בלונדון.
ונוס ואדוניס, סופקה בשנת 1554 והיום נמצאת במוזיאון הפראדו במדריד.
דיאנה ואקטיון, סופקה בין השנים 1556–1559 והיום בבעלות משותפת של הגלריה הלאומית בלונדון והגלריה הלאומית של סקוטלנד.
דיאנה וקליסטו, סופקה בין השנים 1556–1559 והיום בבעלות משותפת של הגלריה הלאומית בלונדון והגלריה הלאומית של סקוטלנד.
פרסאוס ואנדרומדה, סופקה בין השנים 1553–1562 והיום נמצאת באוסף וולאס בלונדון.
חטיפת אירופה, סופקה בין השנים 1560–1562 והיום נמצאת במוזיאון איזבלה סטיוארט גרדנר בבוסטון.
דנאה
ונוס ואדוניס
דיאנה ואקטיון
דיאנה וקליסטו
פרסאוס ואנדרומדה
חטיפת אירופה
הערות שוליים

↑  רשימת היצירות
1 2 3  Sluijter, 224
↑  "Titian's 'poesie': The commission". The National Gallary.
↑  Sluijter, 230
↑  English Heritage
↑  "Venus and Adonis". Museo Nacional del Prado.
↑  Hermitage page
↑   גרסת מכון האמנות של שיקגו פירוט
ונוס מאורבינו
גרסת לונדון, שכעת מוסכם שהיא הגרסה שנשלחה לפליפה השני, מלך ספרד
דנאה של אנטוניו דה קורג'ו
גרסת מוזיאון הפראדו במדריד
הכלב בגרסת מוזיאון הפראדו
גרסת מוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג
מוזיאון הפראדו, משמאל לימין: דנאה,
"הערצת ונוס",
"בכחנליה באנדרוס",
ונוס ואדוניס
גרסת מוזיאון לתולדות האמנות בווינה
פניו של יופיטר בגרסת מוזיאון הארמיטאז'
גרסת מכון האמנות של שיקגו
גורל ידוע מראש

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  אתם המתים חיים מאת רוברט היינליין
 בימוי:  מייקל ספיריג, פיטר ספיריג 
 הופק בידי:  פדי מקדונלד טים מק'גאהן מייקל ספיריג
 תסריט:  מייקל ספיריג, פיטר ספיריג 
 עריכה:  מאט וילה 
 שחקנים ראשיים:  אית'ן הוק שרה סנוק נוח טיילור
 מוזיקה:  פיטר ספיריג
 צילום:  בן נוט
 מדינה:  ארצות הברית   אוסטרליה
 חברת הפקה:  Stage 6 Films Blacklab Entertainment Screen Australia Wolfhound Pictures
 חברה מפיצה:  Pinnacle Films   Vertical Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 במרץ 2014 (פסטיבל SXSW)  אוסטרליה 28 באוגוסט 2014   ארצות הברית 9 בינואר 2015
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט דיסטופי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, intersex film, סרט דרמה, סרט מתח, סרט מסע בזמן 
 הכנסות:  68,372 (27 בינואר 2016)
 הכנסות באתר מוג'ו:   predestination
 פרסים:  העריכה הטובה ביותר ועיצוב ההפקה הטוב ביותר של פרסי האקדמיה האוסטרלית לקולנוע
 תרגום לעברית:  גורל ידוע מראש
 דף הסרט ב־IMDb
 
גורל ידוע מראש (באנגלית: Predestination) הוא סרט מדע בדיוני ומותחן אמריקאי בבימוי האחים מייקל ופיטר ספיריג בכיכובם של אית'ן הוק, שרה סנוק 
ונוח טיילור(אנ'). הסרט מהווה עיבוד קולנועי לסיפור הקצר "אתם המתים החיים"(אנ') מאת רוברט היינליין, שניסה לתקוף את קונספט עלילות המסע בזמן ממקום מאוד יוצא דופן.
הסרט זכה לשבחים רבים אך לא זכה להפצה מסחרית נרחבת והוא הוקרן במשך 3 שבועות בלבד, שבמהלכן הרוויח כ-68,000 דולרים. זהו סרטם השלישי של האחים ספייריג (לאחר "Undead" ו"פורצי השחר"). הסרט הפך לאחת מיצירות המדע בדיוני המדוברות של שנת 2015 וסרט שיצר לא מעט תשומת לב. הסרט זכה בארבעה פרסי הקולנוע האוסטרלי ובשני פרסים במסגרת "אחרי חצות" של פסטיבל טורונטו.
הסרט מתמקד בקורותיו של סוכן זמן הנשלח לסדרה מורכבת של מסעות בזמן במטרה למנוע רוצחים עתידיים מלבצע את זממם. במשימתו האחרונה, הסוכן מוכרח לבלום את הפושע האחד שחומק ממנו כבר שנים, כדי לעצור מתקפה הרסנית שעלולה להביא למותם של אלפי איש.
עלילת הסרט

הסיפור מתחיל In medias res, כאשר סוכן מסע בזמן מנסה לנטרל פצצה, אשר מתפוצצת ושורפת את פניו. מישהו מתקרב ומסייע לו לגשת אל נרתיק הכינור, שהוא למעשה מתקן המסע בזמן שלו על מנת שיוכל לשגר עצמו אל העתיד, לבית חולים שיקומי. כאשר הוא משתקם ועובר ניתוח לשיקום פניו, מסתבר כי הוא היה במרדף אחר מחבל המכונה "מפוצץ הרחש" וניסה למנוע פיגוע בעיר ניו יורק בשנת 1975. לאחר שיקומו הוא מקבל לידיו משימה, האחרונה שלו.
הסוכן מגיע לשנת 1970 בניו יורק. כברמן, הוא מתחיל לנהל שיחה עם אחד מלקוחותיו, אדם בשם ג'ון שחושף שהוא כותב ספרי ווידוי תחת שם העט "האם הלא נשואה". הוא מסביר ששם העט נובע מקורות חייו. הוא גדל כג'יין בבית היתומים העירוני בקליבלנד. משהתבגרה ניסתה להתקבל לחילות החלל, אך לא התקבלה בשל התנאים הרפואיים. מתברר כי חילות החלל אינו אלא כיסוי ללשכת הזמן, המבקשת לגייסה. אולם, ג'יין מתאהבת ועד מהרה מתעברת. הסוכנות מנתקת עמה את קשריה, אהובה נעלם והתינוקת שלה נחטפת מחדר היולדות בבית החולים. יתרה מכך, היא מגלה שהיא הייתה אינטרסקס, ושאבריה הנשיים לא יתפקדו עוד, ועל כן היא מסירה אותם ומתחילה לחיות כגבר.
הסוכן מציע לג'ון לחזור אחורה אל היום שבו פגש את הגבר שנטש אותה, כך שג'ון יוכל להרוג אותו. בתמורה ג'ון יהפוך לסוכן זמן. ביום הספציפי, ג'ון מתנגש בג'יין והם מתחילים לנהל דו-שיח ביניהם. ג'ון מתחיל להבין שהוא היה מאהבה של ג'יין. התינוקת לא הייתה אלא תוצאה של "פלרטוט עצמי". סוכן הזמן מחליט לקחת את התינוקת ולהשאירה בפתח בית היתומים 18 שנה קודם לכן. או-אז מסתבר כי ג'יין, ג'ון והתינוקת כולם אינם אלא אותו אדם, חושפים בכך את פרדוקס הלולאה. הסוכן מגיע אל שנת 1975 לניו יורק, שם הוא מסייע לאדם שפניו נשרפו.
הסוכן כופה את ג'ון לעזוב את ג'יין מאחור והוא מובא אל סוכנות הזמן. הוא עובד כסוכן זמן על מנת לאפשר לסוכן שגייס אותו לפרוש בשנת 1970. מסיבה לא ברורה נרתיק הכינור המשמש כהתקן אינו מנוטרל. הסוכן מקבל הוראות לבדוק את המכבסה, בדיוק באותו הזמן שיהיה שם גם מפוצץ הרחש. עד מהרה מתבררת זהותו האמיתית של מפוצץ הרחש. המפוצץ מתעקש שפעולותיו הצילו ויצילו חיי רבים. הסוכן דוחה טענה זאת מכל וכל ומשוכנע כי הוא לעולם לא יהפוך למפוצץ הרחש והוא יורה בו.
עד מהרה מתברר כי בשנת 1975 ג'ון נסע לניו יורק ושרף את פניו בנסיונותיו לנטרל את הפצצה. מסתבר כי ג'ון יהפוך לסוכן בעוד הסוכן יהפוך למפוצץ הרחש. סוכן הזמן מתח עד לקצה את פרדוקס הלולאה כשבמקביל הוא זה שהוליד וגם הרג את עצמו.
לוח הזמנים

| סדר | תאריך | אירוע |
| --- | --- | --- |
| 0 | 1981 | מסע בזמן הומצא ומאפשר לצאת למסעות בזמן 53 שנים לאחור או קדימה. |
| 1 | פברואר 1964 | התינוקת ג'יין נולדת לג'ון וג'יין. |
| 2 | 2 במרץ 1964 | התינוקת ג'יין נחטפת על ידי אדון אלמוני. |
| 3 | 13 בספטמבר 1945 | ג'יין מושארת בפתח בית היתומים העירוני של קליבלנד. |
| 4 | 3 באפריל 1963 | ג'יין פוגשת את ג'ון במכללת קליבלנד. |
| 5 | 24 ביוני 1963 | ג'יין ננטשת לבדה ומגלה שהיא בהריון. |
| 6 | ינואר 1965 | ג'יין הופכת לג'ון לאחר 11 חודשי שיקום וניתוחים אינסופיים. |
| 7 | 6 בנובמבר 1970 | בניו יורק, ג'ון, כעת מחבר ספרי פשע, פוגש את אדון אלמוני העובד כברמן. |
| 8 | 12 באוגוסט 1985 | אדון אלמוני משאיר את ג'ון בלשכת הזמן כדי להופכו לסוכן זמן. |
| 9 | 13 באוגוסט 1985 | ג'ון הופך לאדון אלמוני, סוכן הזמן ומקבל את ערכת השטח שלו. |
| 10 | 2 במרץ 1970 | בניו יורק, אדון אלמוני מנסה לנטרל פצצה של 'מפוצץ הרחש', אך הפצצה מתפוצצת וגורמת לשריפה בפניו. |
| 11 | 21 בפברואר 1992 | אדון אלמוני חוזר אל לשכת הזמן לאשפוז ושיקום פניו לפני יציאתו למשימתו האחרונה. |
| 12 | 7 בינואר 1975 | אדון אלמוני חוזר לניו יורק לצורך פרישה, אך ערכת השטח שלו אינה מנוטרלת. |
| 13 | 6 במרץ 1975 | אדון אלמוני פוגש את 'מפוצץ הרחש' והורג אותו. |
| 14 | 1974 | בשיקגו, אילינוי, מפוצץ הרחש מונע ממכלית כימית מלהשמיד חברה כימית ובכך מונע מנהג מכלית שיכור מלעלות על המשאית ולמעשה מציל את חייהם של 324 איש. |
| 15 | 1975 | בלוס אנג'לס, קליפורניה, מפוצץ הרחש מונע מקבוצה קיצונית מלהתקין פצצה שעלולה הייתה להביא למותם של 1,081 איש. |
| 16 | 3 באפריל 1991 | מפוצץ הרחש מציל את חייהם של 1,861 איש בהמבורג, גרמניה. |
| 17 | 1968 | מפוצץ הרחש מונע בבוסטון, מסצ'וסטס את תקיפת מפעל הנשק הארדשו ובכך מציל את חייהם של 3,027 איש. |
| 18 | 1970 | מפוצץ הרחש מונע התרחשותה של תאונת רכבת במלבורן, אוסטרליה. |
צוות השחקנים

אית'ן הוק
שרה סנוק
צוות השחקנים > צוות השחקנים הראשי

אית'ן הוק - הברמן/סוכן הזמן/האדון האלמוני
שרה סנוק - ג'יין/ג'ון
מוניק הית' - ג'יין בת ה-10
אוליביה ספראג - ג'יין בת ה-5
נוח טיילור - אדון רוברטסון
צוות השחקנים > צוות השחקנים המשני

מדליין ווסט - הגב' סטייפלטון
כריסטופר קירבי - הסוכן מיילס
פריה סטפורד - אליס
ג'ים נובלוך - ד"ר בלפורט
כריסטופר סטולרי - המראיין
טיילר קופין - ד"ר היינליין
רוב ג'נקינס - אדון ג'ונס