stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחזור הזרחן
מחזור הזרחן הטבעי

רוב הזרחן מופיע בטבע בצורה של פוספטים (זרחן אנ-אורגני) בתוך משקעים ימיים או בסלעים שמקורם במשקעים אלה. במשך הזמן, תהליכים גאולוגיים יכולים להרים את המשקעים הללו ליבשה ותהליכי סחף ושחיקה של סלעים על ידי רוח וגשם מפזרים אותם לתוך האדמה. צמחים קולטים זרחות מהאדמה. בעלי חיים צמחוניים יכולים לאכול חלק מהצמחים וחלק מבעלי חיים אלה נאכל על ידי אוכלי בשר. הזרחות חוזרות לקרקע לאחר המוות ופירוק הצמח או החיה, וכן בזמן מתן הפרשות. הזרחות יכולות להישטף חזרה לים באמצעות נחלים ונהרות, והם יכולים להשתלב שוב בתוך משקעים שיהפכו במשך הזמן לסלעים.
זרחן הוא אחד היסודות הנחוצים ביותר לצמחים ולכן לתהליך הייצור הראשוני ולחקלאות. מבין אותם יסודות, לחלק אין מצב גזי ולכן הם יכולים להתפשט רק דרך תרכובות אורגניות ומים ואינם יכולים לקיים מחזורים המשלבים מאגרים באטמוספירה ולנדוד באופן חופשי בה, כפי שמתקיים במחזורים אחרים כמו מחזור החמצן ובמחזור הפחמן. זרחן הוא החשוב ביותר לצמחים מבין אותם יסודות שאין להם מצב גזי.
יון הזרחה משתתפת בתהליכים ביולוגיים רבים והוא חלק מרכזי כמעט בכל היצורים החיים בכדור הארץ. יוני זרחה מהווים חלק מהמולקולת ה-DNA וה-RNA. תאים חיים משתמשים בתרכובת הזרחן ATP על מנת להפיק אנרגיה. פוספוליפידים הם המרכיבים העיקריים של קרום התא. הזרחן חיוני בתהליך העברת האותות בין חלבונים בתא, והוא אחד מהגורמים המשפעלים אנזימים. מסיבות אלה זרחן הוא חומר מזין החיוני לצמחים בעלי חיים, פטריות ורוב החיידקים. הזרחן יוצר מולקולות חשובות המקיימות חיים הנפוצות מאוד בביוספרה.
ככל שמערכת ביולוגית נמצאת בשלב יותר מפותח היא מנצלת את אנרגיית השמש ביעילות גדולה יותר ויכולה להקטין אנטרופיה, או לפזר אנרגיה באופן יותר יעיל. הסבר אפשרי לכך הוא שהדבר הוא ביטוי של החוק השני של התרמודינמיקה בביולוגיה. במערכות ביולוגיות עשירות וותיקות איבוד הזרחן מהקרקע הוא אפסי. במערכות ביולוגיות צעירות, כמו אלו המורכבות מגידולים חד-שנתיים, מתרחש איבוד מאסיבי של זרחן בקרקע.
מחזור הזרחן הטבעי > הזרחן בכלכלה האנושית

השימוש הנפוץ ביותר של זרחן בכלכלה הוא כמרכיב מרכזי בדשן שכן הוא מזרז גדילה של צמחים ומהווה חומר חיוני לגדילתם. בדומה לאשלג, הזרחן הוא יסוד כימי שקיים במולקולות רבות בצמחים (ובבעלי חיים) אין לו תחליף. שימושים נוספים לזרחן בכלכלה האנושית כוללים שימוש בתרכובות שלו במוצרים כמו גפרורים, חומרי נפץ, זיקוקים, ומשחת שיניים.
צריכת הזרחן העולמית לשימוש בני אדם נמצאת במגמת עליה - בשנים 1900–2022, כמות הזרחן שנכרה בעולם גדלה פי 72. בשנת 2002 נצרכו ברחבי העולם 33 מיליוני טונות של דשן זרחן (לעומת 86 מיליוני טונות של דשן חנקן, ו-24 מיליוני טונות של דשן אשלג) עד 2009 הצריכה של דשן הזרחן עלתה ל-37 מיליוני טונות. עם העלייה בשימוש בזרחן עלה גם השחרור של הזרחן לסביבה - מאז שנות ה-1840, כאשר הטכנולוגיה לכרייה והפקת זרחן נפוצה יותר, נוספו לסביבה כ-110 טרהגרם של זרחן.
חקלאות מודרנית היא גורם מרכזי לזיהום סביבתי, כולל שינוי סביבתי הנגרם על ידי חנקן וזרחן בקנה מידה משמעות. בקנה מידה פלנטרי, הכמויות הנוספות של חנקן וזרחן הנכנסות למערכות האקולוגיות על ידי בני אדם הן כעת כה גדולות עד שהן מפריעות באופן משמעותי את המחזורים העולמיים של שני היסודות החשובים הללו.
הערות שוליים

↑  Yuan Z, Jiang S, Sheng H, Liu X, Hua H, Liu X, et al. (2018). "Human Perturbation of the Global Phosphorus Cycle: Changes and Consequences". Environmental Science & Technology. 52 (5): 2438–2450. Bibcode:2018EnST...52.2438Y.
↑  Rockström, Johan; Gupta, Joyeeta; Qin, Dahe; Lade, Steven J.; Abrams, Jesse F.; Andersen, Lauren S.; Armstrong McKay, David I.; Bai, Xuemei; Bala, Govindasamy; Bunn, Stuart E.; Ciobanu, Daniel; DeClerck, Fabrice; Ebi, Kristie; Gifford, Lauren; Gordon, Christopher; Hasan, Syezlin; Kanie, Norichika; Lenton, Timothy M.; Loriani, Sina; Liverman, Diana M.; Mohamed, Awaz; Nakicenovic, Nebojsa; Obura, David; Ospina, Daniel; Prodani, Klaudia; Rammelt, Crelis; Sakschewski, Boris; Scholtens, Joeri; Stewart-Koster, Ben; Tharammal, Thejna; van Vuuren, Detlef; Verburg, Peter H.; Winkelmann, Ricarda; Zimm, Caroline; Bennett, Elena M.; Bringezu, Stefan; Broadgate, Wendy; Green, Pamela A.; Huang, Lei; Jacobson, Lisa; Ndehedehe, Christopher; Pedde, Simona; Rocha, Juan; Scheffer, Marten; Schulte-Uebbing, Lena; de Vries, Wim; Xiao, Cunde; Xu, Chi; Xu, Xinwu; Zafra-Calvo, Noelia; Zhang, Xin (2023). "Safe and just Earth system boundaries". Nature. 619 (7968): 472–475–
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541793005171  GND: 4174433-0  LCCN: sh92006750 
מחזור הזרחן היבשתי
מחזור הזרחן הימי
ניהון הידאנקיו

| --- | --- |


 מדינה:  יפן 
 מטה הארגון:  Shibadaimon 
 תקופת הפעילות:  10 באוגוסט 1956 – הווה (68 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס השלום ע״ש שון מקברייד (2003)  פרס נובל לשלום (2024) 
 אתר רשמי
 
ניהון הידאנקיו (ביפנית: 日本原水爆被害者団体協議会) הוא ארגון שהוקם ב-1956 על ידי היבקושה (יפנים ניצולי הטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי). זאת, במטרה ללחוץ על ממשלת יפן, לשפר את התמיכה בקורבנות ועבור שדלנות לביטול הנשק הגרעיני.
פעילות הארגון כללה מתן אלפי עדויות, הוצאת החלטות וערעורים ציבוריים, ושליחת משלחות שנתיות לארגונים בינלאומיים שונים, לרבות האומות המאוחדות, כדי לתמוך בפירוק נשק גרעיני גלובלי.
הארגון  זכה בפרס נובל לשלום לשנת 2024 על "מאמציו ליצור עולם ללא נשק גרעיני, ועל הצגת עדויות לכך שאסור שייעשה אי פעם שימוש נוסף בנשק גרעיני".
סוון האוג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בדצמבר 1923 אוסלו, נורווגיה נורווגיה
 פטירה:  31 במאי 1997 (בגיל 73)
 מדינה:  נורווגיה 
 השתייכות:   חיל האוויר המלכותי הנורווגי
 תקופת הפעילות:  1949–1990 (כ־41 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 
סוון אגה האוג (בנורווגית: Sven Aage Hauge‏; 29 בדצמבר 1923 – 31 במאי 1997) היה גנרל נורווגי ששימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין 1982–1984.
ביוגרפיה

האוג התגייס לחיל האוויר המלכותי הנורווגי ועבר הכשרה כטייס ימי. כמו כן הוא למד באקדמיה הצבאית הנורווגית. ב-1970 הועלה לדרגת אוברסט והצטרף למודיעין. ב-1975 הוא מונה לראש מחלקת המודיעין. ב-1977 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה לראש אגף המבצעים בפיקוד העליון. שנה לאחר מכן הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. ב-30 ביוני 1982 מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד במשך שנתיים. לאחר מכן שימש כראש הרשות האחראית על ניהול הרכוש והמקרקעין של הכוחות המזוינים עד פרישתו מהצבא ב-1990.
נטע ליבנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בדצמבר 1980  (בן 43)
 עיסוק:  עיתונאי, עורך ראשי של העיתון ידיעות אחרונות
 מעסיק:  ידיעות אחרונות
 
נטע ליבנה (נולד ב־8 בדצמבר 1980) הוא עיתונאי ישראלי שכיהן כעורך הראשי של העיתון "ידיעות אחרונות" מספטמבר 2018 עד יוני 2023.
קריירה

ליבנה החל את הקריירה העיתונאית שלו בגלי צה"ל. בשנת 2002 החל לעבוד בעיתון "מעריב". ב־2007 מונה לראש מערכת החדשות של "מעריב". בספטמבר 2011 מונה לתפקיד סגן עורך העיתון ועורך המוסף "סופשבוע".
בנובמבר 2012, מונה לראש מערכת החדשות של "ידיעות אחרונות". באוגוסט 2018 הודיע העורך רון ירון על פרישתו מתפקידו בסוף החודש וליבנה מונה במקומו.
ביוני 2023 הודיעה הנהלת העיתון על שינויים ארגוניים, על סיום תפקידו, ועל מינויה של העיתונאית סיגל בוכריס-רגב לתפקיד במקומו.
כיום עורך התוכן של אתר v1 מבית מאקו.
הערות שוליים

↑   נתי טוקר, נטע ליבנה, באתר TheMarker‏, 25 במאי 2022
1 2  נטע ליבנה מסיים את תפקידו כעורך "ידיעות אחרונות", סיגל בוכריס-רגב מונתה לתפקיד, באתר ynet, 7 ביוני 2023
↑  לי-אור אברבך, ‏שינויים בצמרת "מעריב": נטע ליבנה יקודם לסגן עורך, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2011
↑  לי-אור אברבך, ‏עובר למתחרים: נטע ליבנה ימונה לראש מערכת החדשות של "ידיעות", באתר גלובס, 5 בנובמבר 2012
↑   נתי טוקר, עורך "ידיעות אחרונות", רון ירון, יעזוב את תפקידו בעוד שבועיים, באתר TheMarker‏, 19 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011253338105171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיירוס מק'קורמיק

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1809 Raphine, ארצות הברית 
 פטירה:  13 במאי 1884 (בגיל 75) שיקגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  יזם 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרייסלנד 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד  היכל התהילה הלאומי לממציאים (1976) 
 בן או בת זוג:  Nancy Fowler McCormick (1858–1884) 
 צאצאים:  Harold Fowler McCormick, Cyrus Hall McCormick II, Stanley Robert McCormick 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
סיירוס הול מק'קורמיק (באנגלית: Cyrus McCormick; ‏15 בפברואר 1809 – 13 במאי 1884) היה ממציא ואיש עסקים אמריקאי שהקים את חברת המקצרות מק'קורמיק, שלימים הפכה לחלק מחברות המקצרות הבינלאומית (International Harvester Company) ב-1902. נולד בהרי בלו רידג' בווירג'יניה, אך בהמשך הוא ורבים מבני משפחתו היו לתושבים בולטים של שיקגו. מק'קורמיק ידוע כממציא היחיד של המקצרה.
עם זאת, הוא היה אחד מכמה מהנדסי תכנון שייצרו דגמים מוצלחים בשנות השלושים של המאה ה-19. לפני המצאתו, אביו, רוברט מק'קורמיק ג'וניור, בסיועו של ג'ו אנדרסון, עבד אפרו-אמריקאי של המשפחה, עבדו על פיתוחים במשך כשני עשורים. בנוסף להמצאתו הקים חברה מודרנית, עם ייצור, שיווק וכוח מכירות לשיווק מוצריו.
הערות שוליים

↑  "Cyrus Hall McCormick". Wisconsin Historical Society. אורכב מ-המקור ב-5 בספטמבר 2007. Cyrus H. McCormick (1808–1883) was an industrialist and inventor of the first commercially successful reaper, a horse-drawn machine to harvest wheat. He was born at the family farm (Walnut Grove) in Rockbridge County, Virginia on February 15, 1809. His father experimented with a design for a mechanical reaper from around the time of Cyrus' birth. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jo Anderson". Richmond Times-Dispatch. 5 בפברואר 2013. נבדק ב-22 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339530505171  GND: 117516597  ISNI: 0000 0000 5012 1696  LCCN: nr96031070  LNB: 000171050  Léonore: 240523  NARA: 10587209  NLG: 226478  NTA: 070697884  SNAC: w63n29s3  SUDOC: 242608833  VIAF: 74632266   WorldCat (עם VIAF): 74632266
נוסלופ

נוסלופ (בהונגרית: Noszlop) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בנוסלופ מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,097 תושבים, ובשנת 2019 רק 913 תושבים.
יהודי נוסלופ

בנוסלופ חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
ובמקום קיים שאריות של בית קברות יהודי
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 102 |  |
| 1880 | 72 | 1,749 |
| 1910 | 35 |  |
| 1920 | 25 |  |
| 1930 | 13 |  |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי בנוסלופ
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת דווצ'ר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | דווצ'ר • אדוריאנהאזה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • אגראליה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה • ויד • טישקוואר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012978052405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וניס (לוס אנג'לס)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  לוס אנג'לס לוס אנג'לס
 מדינה:  קליפורניה קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית
 תאריך ייסוד:  1905
 שטח:  8 קמ"ר 
 אוכלוסייה:  40,000
 קואורדינטות:  33°59′27″N 118°27′33″W﻿ / ﻿33.990833333333°N 118.45916666667°W﻿ / 33.990833333333; -118.45916666667
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) וניס(למפת לוס אנג'לס רגילה) וניס he
 
וניס (באנגלית: Venice) היא שכונה ב"וסטסייד" בעיר לוס אנג'לס שבמחוז לוס אנג'לס שבדרום קליפורניה, הממוקמת בחוף המערבי של ארצות הברית. השכונה ידועה בחופי הים שלה, בתרבותה המגוונת ובאווירה האמנותית המאפיינת אותה. וניס מהווה יעד פופולרי עבור תיירים ומקומיים, בזכות החנויות, המסעדות והאטרקציות הרבות שבה.
היסטוריה

וניס הוקמה בשנת 1905 על ידי אבנר נ. וולינגטון, שהתכוון ליצור שכונה המחקה את העיר ונציה שבאיטליה. הוא ייסד רשת של תעלות מים, גינות וחופים, דבר שהקנה לשכונה אופי ייחודי. בתחילת המאה ה-20, וניס הפכה ליעד נופש פופולרי, ובשנות ה-20 וה-30 חוותה התפתחות עם הקמת בתי מלון, מסעדות ואטרקציות נוספות.
בשנות ה-60, השכונה נחשבה למוקד לתרבות הנגד והאמנות, כאשר אמנים, מוזיקאים ואנשי רוח התיישבו במקום והשפיעו על האווירה. בשנות ה-80 וה-90, וניס עברה תהליך של פיתוח נדל"ן, תוך שמירה על אופי השכונה. נכון לשנת 2024, וניס נותרה מרכז תרבותי פעיל, עם אירועים קהילתיים, פסטיבלים והופעות חיות.
גאוגרפיה

וניס ממוקמת בצפון מזרח האוקיינוס השקט, בין מרינה דל ריי למערב לוס אנג'לס. השכונה משתרעת על שטח של כ-3.5 קילומטרים רבועים. החוף של וניס מפורסם בחולותיו, ופועל בו טיילת ארוכה המיועדת להולכי רגל ורוכבי אופניים. השכונה כוללת תעלות מים, שהוקמו בראשית הקמתה, והן מהוות חלק מאופייה הייחודי.
אוכלוסייה ודמוגרפיה

נכון לשנת 2024, אוכלוסיית וניס מונה כ-40,000 תושבים. השכונה מתאפיינת במגוון דמוגרפי רחב, הכולל תושבים מרקעים אתניים ותרבותיים מגוונים. אוכלוסיית השכונה כוללת משפחות, צעירים, אמנים ודיירים ותיקים, והיא נחשבת ליעד פופולרי עבור סטודנטים ואנשי מקצוע צעירים.
אתרים > חוף וניס

חוף וניס הוא חוף רחצה הממוקם לאורך האוקיינוס השקט, הידוע בחולותיו הזהובים ובפעילויות ימיות כגון גלישה, שיט וקיאקים. החוף משתרע על פני שטח נרחב וכולל מסעדות ודוכנים המציעים מגוון מוצרים ושירותים. במהלך השנה מתקיימים בו אירועים קהילתיים כגון תחרויות גלישה ופסטיבלים.
אתרים > טיילת וניס

טיילת וניס היא מסלול הליכה ורכיבה על אופניים באורך כ-2.5 קילומטרים, הממוקמת לצד חוף וניס. הטיילת משתרעת לאורך החוף ומחברת בין כמה אזורים מרכזיים בשכונה. היא מציעה נוף פנורמי של האוקיינוס השקט ומשמשת כמוקד לפעילות יומיומית. לאורך הטיילת ניתן למצוא מגוון רחב של מסעדות, בתי קפה ודוכנים המציעים מזון ומשקאות.
הטיילת גם ידועה במופעי רחוב, שבהם מופיעים אמנים, נגנים ומופיעים מכל הסוגים. בעונות השונות מתקיימים אירועים ופסטיבלים, שמושכים קהל רב. הטיילת כוללת מתקני ספורט, כגון מגרשי כדורסל, אזורי כושר פתוחים ופינות משחק לילדים, ומספקת מסלולים נוחים להולכי רגל ורוכבי אופניים.
אתרים > שוק האומנים של וניס

שוק האומנים של וניס הוא אירוע קהילתי המתקיים באופן קבוע, בדרך כלל בסופי שבוע, במטרה לתמוך באמנים ויוצרים מקומיים. השוק מציע מגוון רחב של עבודות יד, אמנות, תכשיטים, בגדים ומוצרי מזון. השוק משמש כזירה עבור אמנים להציג ולמכור את עבודותיהם, והוא מושך מבקרים מקומיים ותיירים כאחד.
במהלך השוק מתקיימים מופעי מוזיקה חיה, הופעות אמנותיות וסדנאות יצירה, המאפשרות למבקרים להשתתף ולהתנסות בפעילויות שונות. השוק מספק גם אפשרויות למפגשים חברתיים ואינטראקציה בין אמנים לקהל, והוא מהווה חלק בלתי נפרד מהתרבות הקהילתית של וניס.
אתרים > תעלות וניס

תעלות וניס הן מערכת של תעלות מים שהוקמו בתחילת המאה ה-20. התעלות משתרעות ברחבי השכונה ומשמשות כאזור להולכי רגל ורוכבי אופניים. בסביבת התעלות ישנן כיכרות וגינות, המוסיפות לאטרקטיביות של המקום.
הערות שוליים

↑  Home | Venice Beach | City of Los Angeles Department of Recreation and Parks, www.laparks.org
↑  Home | Venice Beach | City of Los Angeles Department of Recreation and Parks, www.laparks.org
↑  Home | Venice Beach | City of Los Angeles Department of Recreation and Parks, www.laparks.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562079905171  BnF: cb12241598s (data)  GND: 4229500-2  LCCN: n80026020  MusicBrainz: c4bc54fc-34db-4012-9461-e9e5503aca9d  NARA: 10046354  VIAF: 139092408   WorldCat (עם VIAF): 139092408 
הסקייטפארק בטיילת וניס
צעירים משחקים במגרש הכדורסל שבטיילת וניס
מוצי בואורופ אגדה

מוצי בואורופ אינקונאלוכּ אגדה (בגרינלנדית: Múte Inequnaaluk Bourup Egede; נולד ב-11 במרץ 1987) הוא פוליטיקאי גרינלנדי המכהן כראש ממשלת גרינלנד החל מאפריל 2021. הוא כיהן כחבר הפרלמנט של גרינלנד החל משנת 2015, ובנוסף כיושב ראש מפלגת אינואיט אטקטיגיט החל משנת 2018.
ביוגרפיה

אגדה נולד בנוק אבל גדל בנארסאק בדרום גרינלנד. הוא למד בתיכון בקאקורטוק לפני שבשנת 2007 הוא התחיל ללמוד היסטוריה תרבותית וחברתית באוניברסיטת גרינלנד. בשנים 2011–2012, הוא היה היו"ר של KISAQ אגודת הסטודנטים האקדמיים בגרינלנד. הוא לא סיים את לימודיו, שכן ב-2013 נשר כדי להשתלט על חברת מספוא בבעלות משפחתית בניהול אביו.
בשנת 2007 היה אגדה חבר בפרלמנט הצעירים של גרינלנד, האינוסוטוט אינציסרטוי (בגרינלנדית: Inuusuttut Inatsisartui), בשנים 2013–2015 יו"ר האינוסוטוט אטקטיגיט (בגרינלנדית: Inuusuttut Ataqatigiit), אגף הנוער של מפלגת אינואיט אטקטיגיט.
בבחירות הכלליות בדנמרק 2015 אגדה היה מועמד לפולקטינג מטעם אינואיט אטקטיגיט. הוא קיבל 2,131 קולות, לא מספיק בשביל מושב בפרלמנט.
בשנים 2016–2018, אגדה כיהן כשר לענייני חומרי גלם ושוק העבודה, שם שימש במקביל – במשך שלושה חודשים ב-2017 – שר הקומונות, הכפרים, המחוזות החיצוניים, התשתיות והשיכון.
ב-1 בדצמבר 2018 הוא נבחר ליושב ראש מפלגת אינואיט אטקטיגייט, במקומה של שרה אולסווי. הוא הוביל את המפלגה בבחירות הכלליות בגרינלנד 2021, בהם היא, עם 36.6% מהקולות, הפכה למפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט. עם 3,380 קולות אישיים, אגדה היה המועמד עם הכי הרבה קולות אישיים בבחירות, וקיבל למעלה מ-1,500 קולות יותר מראש הממשלה המכהן, קים קילסן ממפלגת סיומוט. ב-16 באפריל הוכרז שאינואיט אטקטיגיט יצרה קואליציה עם מפלגת נאלראק עם ממשלה של 10 שרים; מפלגת סולידריות המחזיקה בשני מנדטים, הודיעה כי אמנם לא תיכנס לקואליציה בעד עצמאות אך היא תספק תמיכה לקואליציה. אגדה הוא ראש ממשלת גרינלנד הצעיר ביותר אי-פעם. הוא אושר כראש הממשלה על ידי הפרלמנט ב-23 באפריל.
אידאולוגיה

אגדה הוא יו"ר מפלגת אינואיט אטקטיגיט, שהיא מפלגה סוציאליסטית דמוקרטית. כמו המפלגה, אגדה תומך בעצמאות גרינלנדית.
חיים אישיים

לאגדה יש בת עם בת זוגו, טינה קמניץ.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "CV – Múte B. Egede" (PDF) (בדנית). הפרלמנט של גרינלנד. אורכב מ-המקור (PDF) ב-17 ביולי 2020. נבדק ב-17 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Hyldal, Christine (23 באפריל 2021). "Múte Egede er ny formand for Naalakkersuisut" (בדנית). KNR. נבדק ב-23 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Grønlandske IA vælger ny formand" (בדנית). Altinget. 3 בדצמבר 2018. נבדק ב-17 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Veirum, Thomas Munk (1 בדצמבר 2018). "Múte B. Egede er ny IA-formand" (בדנית). KNR. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Ildor, Astrid (7 באפריל 2021). "En alvorlig, ung mand står til at blive Grønlands yngste regeringsleder" (בדנית). DR. נבדק ב-8 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dam, Camilla (27 במאי 2015). "Múte B. Egede stiller op til Folketingsvalget" (בדנית). KNR. נבדק ב-17 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Resultater for valg.gl – Valg.gl" (בדנית). valg.gl. אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2020. נבדק ב-17 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Synnestvedt, Anne Meisner (8 באפריל 2021). "Muté B. Egede er den største stemmesluger, og Kielsen halser efter" (בדנית). KNR. נבדק ב-8 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Greenland's left-wing IA party forms new government, vows to block rare-earth mine". Reuters. 2021-04-16. נבדק ב-2021-04-18.
↑  "Her er Mútes Naalakkersuisut". Sermitsiaq (בדנית).
↑  "Left-wing party which opposes major mining project wins Greenland general election". 7 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 2161935405839671171   WorldCat (עם VIAF): 2161935405839671171
מרקלינוס קומס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־5 
 פטירה:  534 ייתכן 
 מדינה:  האימפריה הביזנטית 
 שפות היצירה:  לטינית 
 יצירות בולטות:  On Constantinople and Jerusalem, History, Chronicle 
 
מרקלינוס קומס (ביוונית: Μαρκελλίνος ό Κόμης, נפטר בשנת 534 לערך) היה כרוניקן בשפה הלטינית של האימפריה הרומית המזרחית (הביזנטית). הוא היה אילירי, ובילה את רוב חייו בחצר הקיסרות של הבירה קונסטנטינופוליס. חיבורו היחיד ששרד, הכרוניקה (אנלים), מתמקד באימפריה הרומית המזרחית.
כרוניקה

הכרוניקה שכתב הייתה המשך ל"תולדות הכנסייה" של אוסביוס. היא מכסה את התקופה שבין השנים 379–534, וסופר לא ידוע הוסיף המשך עד לשנת 566. למרות שחיבורו בלטינית, הוא מתאר בעיקר את ענייני האימפריה הרומית המזרחית, שהשפה המדוברת בה הייתה יוונית.
מידע מסוים על מערב אירופה, שנשאב מ- Historia adversus paganos של אורוסיוס ומ- De viris illustribus של גנאדיוס ממסיליה (אנ'), מוצג ככל שהוא מתייחס לקונסטנטינופוליס. הכרוניקה מלאה בפרטים ואנקדוטות על העיר ועל חצר הקיסרות הביזנטית. מרקלינוס היה אורתודוקסי ואין לו דברים טובים לומר על כופרים הנזכרים בחיבורו.
לקריאה נוספת

Brian Croke (translation/commentary) and Theodor Mommsen (edition), The Chronicle of Marcellinus: a translation and commentary, Sydney: Australian Association for Byzantine Studies, 1995
Brian Croke, Count Marcellinus and His Chronicle, Oxford University Press, 2001
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  Marcellinus Comes, האנציקלופדיה הקתולית (1913), ויקיטקסט באנגלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265069005171  PLWABN: 9810624456405606  BIBSYS: 4456  BNE: XX1667984  BnF: cb13486502f (data)  GND: 119336219  ICCU: PUVV134339  LCCN: no95028556  NSK: 000412313  NTA: 07419299X  RERO: 02-A006474653  SUDOC: 035652349  VcBA: 495/9784  VIAF: 293763956   WorldCat (עם VIAF): 293763956
ממשל פתוח

ממשל פתוח הוא דוקטרינה ולפיה לאזרחי המדינה יש זכות עיון במסמכים ובהליכים שלטוניים כדי לאפשר פיקוח ציבורי יעיל. במובנו הכללי ביותר, ממשל פתוח עומד בניגוד לשיקולי הגיון המדינה, שיקולים אשר הצדיקו שמירת מקפת על סודות מדינה ומהווים את הנימוקים להתנגדות משטרים להנהגת שקיפות. את מקור הטיעונים בעד הנהגת ממשל פתוח ניתן למצוא כבר בעידן הנאורות האירופי, אז נידונה דרך ההקמה הנכונה של החברה הדמוקרטית המתהווה.
בין חידושי הגישה, הוא תפיסת "שלטון קוד-פתוח", אשר מנצלת את תנועת הקוד הפתוח להפצת המידע לציבור. כלים אלה מאפשרים לאזרחים להתערב באופן ישיר יותר בהליכים החקיקתיים.
היסטוריה

במערב, עקרון הצבת הממשל תחת ביקורת ציבורית עלה לראשונה בעידן האורות באירופה, אז תקפו פילוסופים רבים את העדפת השלטון האבסולוטי האירופאי לשמור על סודות מדינה
.
העברת חקיקה התואמת גישה זו ניתן לראות לראשונה כבר בשנת 1776, בשוודיה (אשר כללה באותם ימים גם את פינלנד) אשר קבעה בחוקתה את חופש העיתונות.
ממשל חופשי נתפס לרוב כנגזר מחוק חופש המידע, אשר קיים במרבית המדינות הדמוקרטיות בימינו. הראשונות לחוקק חוק זה היו מדינות סקנדינביה, אשר יצרו בכך את התקדים הראשון לתפיסת הממשל החופשי, עוד במאה ה-18.
מאז הועבר חוק חופש המידע בארצות הברית בשנת 1966, החלו לעלות חוקים דומים גם בשאר העולם. חוקים העוסקים בתחום זה נחקקו בדנמרק ובנורווגיה ב-1970, בצרפת והולנד ב-1978, באוסטרליה קנדה וניו זילנד ב-1982, הונגריה ב-1992, אירלנד ותאילנד ב-1997, קוריאה הדרומית ב-1998, בריטניה בשנת 2000, יפן ומקסיקו ב-2002, הודו וגרמניה ב-2005.
עם עליית האינטרנט וזמינות המידע באינטרנט עלתה גם הדרישה לספק מידע חופשי על פעולות זרועות הממשל השונות בצורה זמינה לכל אזרח באינטרנט[דרוש מקור].
חלק גדול מאתרים ממשלתיים מבוססים על מערכת CKAN.
תוכן

מקובל להאמין כי שקיפות שלטונית מעלה את אחריות הממשל לפעולותיו. שקיפות שלטונית מאפשרת לאזרחים לפקח על מעשי הממשל, מצמצמת שחיתות שלטונית ומאפשרת הפצת מידע לציבור, ובכך מאפשרת לו להתקדם, להתפתח ולפעול באופן יעיל יותר.
היום, מוצאת השיטה את תומכיה העיקריים דווקא בארגונים לא ממשלתיים, אשר מנסים להתנגד לנטייתה הטבעית של הממשלה לפעול באופן סודי. בין ארגונים אלה, ניתן לציין את הארגונים הבינלאומיים Transparency International ואת Open Society Institute. ארגונים אלה מקדמים כינון סטנדרטים של פתיחות ושקיפות ברחבי העולם, וטוענים שסטנדרטים אלה נחוצים להתפתחותן התקינה של חברות דמוקרטיות.
בשל ההשקעה הנדרשת להפיכת הממשל לפתוח, ארגוני השלטון הקטנים יותר (כדוגמת מנגנוני השלטון העירוניים) הם הראשונים לאמץ יוזמות ממין זו, וארגונים גדולים יותר נוטים לעקוב אחר המגמה רק בשלב מאוחר יותר.