stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדצ'סטר
מורשת > השפעה על מנצ'סטר

השגשוג של חיי הלילה במנצ'סטר בתקופת מדצ'סטר השאירה חותם על העיר, ובעיקר על התפתחותם של הרובע הצפוני וה-Gay Village. העיר הפכה למוקד משיכה כה חזק באותה תקופה, שב-1990 אוניברסיטת מנצ'סטר הייתה האוניברסיטה המבוקשת ביותר בבריטניה – מעמד שבדרך כלל מתחלק בין אוניברסיטת אוקספורד לאוניברסיטת קיימברידג'.
הסצנה הזניקה גם את תעשיית התקשורת והיצירה בעיר. ערוץ 4 הבריטי זכה להצלחה, ובעקבותיו השיק ה-BBC תוכנית בוקר לילדים בשבתות ממנצ'סטר (עם שיר פתיחה בביצוע אינספיירל קרפטס). ערוץ הטלוויזיה המקומי גרנאדה זכה גם הוא להצלחה גוברת בעקבות המוזיקה שקודמה דרכו.
צד פחות נעים שהתלווה למדצ'סטר הוא צמיחת הפשע המאורגן בעיר, כאשר סצנת המועדונים המשגשגת והפופולריות של הסמים הלא חוקיים שימשו קרקע פורייה לפושעים שצדו את ההזדמנות. מקרי אלימות בהסיינדה הובילו לקמפיין של משטרת מנצ'סטר נגד המועדון, אשר תרם לסגירתו ב-1997.
בסוף שנות ה-90 הושקה במנצ'סטר "דרך תהילה מוזיקלית" ברחוב אולדהם ברובע הצפוני. מסלול ההליכה משובץ באריחים משולשים עבור כל להקה ומהווה מחווה ללהקות כמו הסטון רוזס, הפי מאנדייז, אינספיירל קרפטס, 808 סטייט וג'יימס.
מורשת > ייצוג בקולנוע

סרטו של מייקל ווינטרבוטום אנשי המסיבות מ-2002 מספר את סיפורם של טוני וילסון ופקטורי רקורדס, כולל תקופת מדצ'סטר וההצלחה של הפי מאנדייז.
פוסטר מאוחר של מועדון ההסיינדה
איאן בראון מהסטון רוזס בהופעה
מוזיאון קיטסאטו שיבסבורו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון הנצחה
 כתובת:  קיטסאטו, אוֹגוּנִי, מחוז קוממוטו 869-2505
 מיקום:  Oguni 
 מדינה:  יפן 
 בעלים:  אוניברסיטת קיטסאטו, עיריית אוֹגוּנִי
 מייסדים:  מכון קיטסאטו
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1987
 תאריך פתיחה רשמי:  1987 
 קואורדינטות:  33°08′32″N 131°05′26″E﻿ / ﻿33.14222778°N 131.09045°E﻿ / 33.14222778; 131.09045
 אתר רשמי
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מוזיאון קיטסאטו שיבסבורו(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מוזיאון קיטסאטו שיבסבורו
 
מוזיאון קיטסאטו שיבסבורו (ביפנית: 北里柴三郎記念館) הוא מוזיאון השוכן בעיר אוֹגוּנִי (Oguni), במחוז קוממוטו שביפן. המוזיאון מנציח את זכרו ופועלו של הרופא והבקטריולוג, מחלוצי הבקטריולוגיה ביפן, הברון פרופסור קיטסאטו שיבסבורו.
מתחם המוזיאון

המוזיאון שוכן במתחם ההיסטורי של משפחת קיטסאטו וכולל את בית הולדתו של קיטסאטו שיבסבורו, ספרייה, בית הארחה, מקדש הנצחה ואת הגנים סביב.
 בית הולדתו של קיטסאטו הוא בית מגורים יפני בגודל של 50 מ"ר ששימש את המשפחה. בשנת 1885 עזב קיטסאטו את בית משפחתו עת נסע להשלים את לימודי הרפואה באוניברסיטה הקיסרית בטוקיו. זמן קצר אחר כך עזבה משפחתו את אוגוני ועברה גם היא לטוקיו. בשנת 1915, 30 שנה לאחר שעזב את אוגוני יחד עם משפחתו, שב קיטסאטו לבית הולדתו ושנה מאוחר יותר החליט להקים במתחם המשפחתי בית הארחה וספרייה לרווחת ילדי העיר. הספרייה הפרטית שהקים פעלה עד לסוף ימי מלחמת העולם השנייה, נחשבה לגדולה ביותר במחוז קוממוטו, ולאחר מכן נתרמה לעיריית אוגוני. מבנה הספרייה שכן תחילה בסמוך לגדת הנהר לא הרחק מהמתחם, אולם בשנת 1965 הועבר לאתרו הנוכחי בשל החשש מהצפה. בשנת 1987 נערך שיפוץ במקום והמתחם נפתח למבקרים. מתחם המוזיאון עבר שיפוץ פעם נוספת בין השנים 2012–2014 בסיוע אוניברסיטת קיטסאטו אשר אמונה על שמירת מורשת המדען.
בתערוכה המוצגת כיום ניתן להתרשם מספרייתו של קיטסאטו ובה מוצגים, פרט לספריו, מגוון מסמכים, כתבי עת ופרסומים מדעיים וכן תמונות ופרטים מרכושו האישי של המדען. בנוסף לכך במבנה הספרייה מוקרן סרט קצר המספר את קורות חייו, ובמתחם הסובב את הספרייה ניתן להתרשם מבית הולדתו, מבית הארחה, מהגנים וממקדש הנצחה לזכרו.
ראו גם

קיטסאטו שיבסבורו
הערות שוליים

1 2  ‏Kitasato Shibasaburo Memorial Museum.(ביפנית)
↑  ‏Kitasato Shibasaburo - Biography.(ביפנית)
↑  ‏Maintenance of the Kitasato Shibasaburo Memorial Hall in Oguni.(ביפנית)
↑  ‏The Great Sights and Local Products of Oguni Town in Kumamoto - Kitasato Shibasaburo Memorial Museum.
לי צ'יילד

| --- | --- |

 לידה:  29 באוקטובר 1954 (בן 69) קובנטרי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Jim Grant 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 לאום:  אנגליה אנגליה, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שפילד, University of Sheffield, בית ספר קינד אדוארד, King Edward's School, Birmingham 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן 
 יצירות בולטות:  Worth Dying For, The Affair, The Midnight Line, מחר תמות, A Wanted Man, Personal, Never Go Back, Make Me, Bad Luck and Trouble, הצלף (ספר מתח), Die Trying, The Hard Way, Tripwire, The Enemy, Echo Burning, Night School, כסף קטלני, Die Trying, Echo Burning 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 הושפע מ:  מייקל קונלי, ג'ון מקדונלד, רוברט ב. פארקר, סטיבן קינג 
 פרסים והוקרה:  פרס נירון (2005)  Gumshoe Awards (2002)  פרס נירון (2005)  פרס מקאוויטי (2022)  Barry Awards/Best Novel (2005)  פרס אנתוני (1998)  פרס חרב היהלום (2013)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 www.leechild.com
 חתימה:   
 
ג'יימס דובר "ג'ים" גראנט (באנגלית: James Dover "Jim" Grant; נולד ב-29 באוקטובר 1954), המוכר בשם העט לי צ'יילד (Lee Child), הוא סופר מתח בריטי יליד-אנגליה, המחבר בפרט ספרות בלשית. נודע בעיקר בזכות בסדרת ספריו "ג'ק ריצ'ר". ספר הבכורים שלו בהובלת הפרוטגוניסט הבדיוני ג'ק ריצ'ר.הוא "כסף קטלני" זכה בפרס אנתוני ובפרס בארי לספר הראשון הטוב ביותר.
ביוגרפיה

ג'ים גרנט נולד בקובנטרי, עיירה נוצרית באנגליה שבממלכה המאוחדת, בשנת 1954. למד משפטים אך הזניח את לימודיו, עקב כך שלא חפץ להיות עורך דין. בהמשך עבד בחברת הפקות הטלוויזיה "גרנדה", כתב תסריטים, קדימונים וקטעי פרסומת. בשנת 1995, לאחר שמונה עשרה שנות עבודה, פוטר עקב צמצומים והחל לעסוק בכתיבה. בשנת 1998 עבר לארצות הברית ומאז הוא מתגורר לסירוגין בניו יורק. ספרו הראשון,הוא "כסף קטלני", יצא לאור בשנת 1997. עד כה פרסם עשרים ושישה ספרים, אשר עשרים וחמישה מהם הופיעו גם בתרגום לעברית.
גרנט הוא סופר של בלש אחד – גיבור כל ספריו הוא ג'ק ריצ'ר, שוטר צבאי לשעבר, קשוח (Private Eye או Hard Boiled Detective), רב-סרן בדימוס בצבא ארצות הברית, אשר שירת כחוקר במשטרה צבאית. הוא בעל ראייה חדה וזיכרון מעורר השתאות לפרטים הקטנים. קו מנחה של כל הספרים היא הקלעותו של ריצ'ר באופן אקראי למעשה פשע במהלך נדודיו בארצות הברית, ופתרון של מעשה הפשע. בדרך כלל נוקט ריצ'ר במהלכים מפתיעים ולא שגרתיים שמסייעים לו להתגבר על קשיים בדרך לפתרון.
סגנונו של גרנט הוא מותחן מהיר ורציף. סדרת אירועים שמתגלגלת במהירות בתוך זמן קצר, בדרך כלל במדינה בארצות הברית שמתחלפת מספר לספר. הכתיבה רוויה בתיאורים גאוגרפיים, ובתיאורים מפורטים של כלי נשק ויכולות לחימה. הגיבור של גרנט פועל בנחרצות ונחישות ופוגע באופן מהיר וקטלני באויבים שלו, שהם תמיד פושעים נאלחים.
בינואר 2020 הודיע גרנט שיפרוש מכתיבת סדרת הספרים ג'ק ריצ'ר ויעביר אותה לאחיו, אנדרו גרנט. הוא מתכנן לכתוב את הספרים הבאים ביחד עם אחיו לפני שיעביר את הכתיבה אליו באופן בלעדי.
ספריו

בין השנים 2000 ו-2008 בהוצאת "קוראים", ומאז בהוצאת "כנרת", יצאו לאור תרגומים לעברית של הנובלות הבאות:
| # | שם הספר באנגלית | שם הספר בעברית | שנת הוצאה לאור בגרסת המקור (באנגלית) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Killing Floor | כסף קטלני | 1997 |
| 2 | Die Trying | ניסיון קטלני | 1998 |
| 3 | Tripwire | מוקש קטלני | 1999 |
| 4 | The Visitor / Running Blind | אורח קטלני | 2000 |
| 5 | Echo Burning | חום קטלני | 2001 |
| 6 | Without Fail | אתה עומד למות | 2002 |
| 7 | Persuader | שכנוע קטלני | 2003 |
| 8 | The Enemy | האויב | 2004 |
| 9 | One Shot | הצלף | 2005 |
| 10 | The Hard Way | בדרך הקשה | 2006 |
| 11 | Bad Luck and Troubles | צרות ומזל רע | 2007 |
| 12 | Nothing to Lose | אין מה להפסיד | 2008 |
| 13 | Gone Tomorrow | מחר תמות | 2009 |
| 14 | 61 Hours | 61 שעות | 2010 |
| 15 | Worth Dying For | שווה למות בשביל זה | 2010 |
| 16 | The Affair | הפרשה | 2011 |
| 17 | A Wanted Man | מבוקש | 2012 |
| 18 | Never Go Back | אל תחזור | 2013 |
| 19 | Personal | אישי | 2014 |
| 20 | Make Me | תכריח אותי | 2015 |
| 21 | Night School | שיעור לילי | 2016 |
| 22 | No Middle Name | בלי שם אמצעי | 2017 |
| 23 | The Midnight Line | קו חצות | 2018 |
| 24 | Past Tense | זמן עבר | 2019 |
| 25 | Blue Moon | יום אחד תפסיד | 2019 |
| 26^ | The Sentinel | הזקיף | 2020 |
| 27^ | Better Off Dead | עדיף למות | 2021 |
^ נכתב על ידי ג'ים ואנדרו
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה

הספר "הצלף" עובד גם לסרט פעולה משנת 2012. את הסרט ביים כריסטופר מק'קווארי ומככב בו טום קרוז כדמות הראשית, ג'ק ריצ'ר.
הספר "אל תחזור" עובד גם לסרט פעולה משנת 2016 וגם בו מככב טום קרוז כג'ק ריצ'ר.
בפברואר 2022 עלתה בשירות פריים וידאו הסדרה "ריצ'ר" בכיכובו של השחקן אלן ריצ'סון המבוססת על סדרת ספרי "ג'ק ריצ'ר" פרי עטו, העונה הראשונה מהוה עיבוד לספר "כסף קטלני".
חיים אישיים

כיום מתגורר בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  צ'ארלס מקגראת, ניו יורק טיימס, "ג'ק ריצ'ר" - הסרט שגורם לטום קרוז להיראות גבוה, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2012.
↑  ynet, הצצה לסרט חדש: טום קרוז הוא ג'ק ריצ'ר, באתר ynet, 3 ביולי 2012.
| ספרי "ג'ק ריצ'ר" מאת לי צ'יילד |
| --- | --- | --- |
| ספרים | כסף קטלני (1997) • ניסיון קטלני (1998) • מוקש קטלני (1999) • אורח קטלני (2000) • חום קטלני (2001) • אתה עומד למות (2002) • שכנוע קטלני (2003) • האויב (2004) • הצלף (2005) • בדרך הקשה (2006) • צרות ומזל רע (2007) • אין מה להפסיד (2008) • מחר תמות (2009) • 61 שעות (2010) • שווה למות בשביל זה (2010) • הפרשה (2011) • מבוקש (2012) • אל תחזור (2013) • אישי (2014) • תכריח אותי (2015) • שיעור לילי (2016) • קו חצות (2019) • זמן עבר (2019) • יום אחד תפסיד (2020) • הזקיף (2022) • עדיף למות (2023) |  |
| ספר נלווה | בלי שם אמצעי (2017) |  |
| סרטים | ג'ק ריצ'ר (2012) • ג'ק ריצ'ר: אין דרך חזרה (2016) |  |
| סדרות | ריצ'ר (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303412005171  PLWABN: 9810641118605606  BIBSYS: 1027483  BNE: XX1141940  BnF: cb131665940 (data)  CiNii: DA17872975  GND: 130802263  ICCU: LO1V183829  ISNI: 0000 0001 1478 668X  LCCN: n96077849  LNB: 000132574  MusicBrainz: b2efc970-5101-4421-b431-70c2200ea577  NDL: 00817075  NKC: jn20000810190  NLA: 35569817  NLK: KAC200706939  NSK: 000470058  NTA: 153413271  RERO: 02-A006047959  SELIBR: 319834  SUDOC: 035094990  Trove: 999418  VIAF: 100304282   WorldCat (עם VIAF): 100304282
לעיניך הכחולות

לעיניך הכחולות הוא אלבומו החמישי כסולן של יהודה פוליקר. האלבום מורכב בעיקר מקטעים אינסטרומנטליים פרט לשני שירים המכילים מילים. האלבום יצא באפריל 1992 בחברת התקליטים NMC. האלבום נכתב בעקבות מותו של בן אחיו של פוליקר, קובי, שנהרג על ידי חבר ליחידתו בצבא. פוליקר גנז את האלבום עליו עבד קודם לכן, והחל לעבוד במקום על אלבום אינסטרומנטלי. האלבום היווה מעין רקוויאם לבן אחיו, שתמונתו מופיעה בעטיפת האלבום.
הקטע המפורסם ביותר מהאלבום היה "סולם יעקב", בו נשמעת מקהלת "פרחי בית שאן". האלבום כלל גם שני פזמונים מושרים, "נד נד" שכתב יהונתן גפן ו"זינגואלה" שתרגם יעקב גלעד לפי שיר יווני של קזנג'ידיס.
שותפים באלבום

ביצירת האלבום השתתפו מוזיקאים אחדים, ביניהם:
חיים רומנו - בוזוקי, גיטרה אקוסטית
ניר צדקיהו - תופים וכלי הקשה, קולות רקע
אמיר גבירצמן - זורנה, סקסופון, חמת חלילים, מפוחית
טל הרצברג - גיטרה בס
גלעד עצמון - כלי נשיפה וקלידים
יהודית תמיר - קולות רקע
שפי ישי - אקורדיון
יוריק בן דוד - קולות רקע
רשימת השירים באלבום

סולם יעקב - בהשתתפות מקהלת הילדים "פרחי בית שאן" עם הסולן אבי פרץ
הם רקדו יחפים
קיר המוות
ילדי גן השיש
לעיניך הכחולות
שושנים של פחם
שולחן לשניים
כמה רחוק זה רחוק
האוטובוס של החלומות
היה שלום חבר
טבעות עשן
נד נד
הקדוש והתמים
חלום יעקב
זינגואלה
הערות שוליים

1 2  אלקנה שור, מפגש בין אם שכולה לחייל שהרג את בנה, באתר nrg‏, 1 בספטמבר 2012
1 2  טל פרי, לזכר קובי, מעריב, 9 בפברואר 1992
↑  לעיניך הכחולות, באתר www.plaot.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 02354437-5960-3697-b352-515398f394b0
לעיסה

תאו מים לועס
מקוק קצר זנב לועס צמח יבש
לעיסה היא התהליך שבאמצעותו מועכים וטוחנים מזון על ידי השיניים. זהו השלב הראשון של העיכול והוא מגדיל את שטח הפנים של המזונות כדי לאפשר פירוק יעיל יותר על ידי אנזימים. במהלך תהליך הלעיסה, המזון ממוקם על ידי הלחי והלשון בין השיניים. שרירי הלעיסה מניעים את הלסתות ומביאים את השיניים למגע לסירוגין. ככל שהלעיסה נמשכת, האוכל נעשה רך וחם יותר, והאנזימים ברוק מתחילים לפרק פחמימות במזון.
לאחר הלעיסה, האוכל (הנקרא עתה בולוס (אנ')) נבלע. הוא נכנס לוושט ובאמצעות הפריסטלטיקה ממשיך אל הקיבה, שם מתרחש השלב הבא של העיכול.
חיות מתת הסדרה מעלי גירה לועסות מזון יותר מפעם אחת כדי להפיק יותר חומרים מזינים.
תזונה ובריאות

לעיסה מעוררת את ייצור הרוק ושולטת בבליעת המזון.
אצל בעלי חיים

לעיסה נפוצה בעיקר אצל יונקים אוכלי-צמחים שנוהגים לטחון את המזון הצמחי היטב לפני שהוא עובר לכיבה.. טחינת המזון מאפשרת פירוק מהיר וקל יותר של המזון הצמחי בכיבה מאשר בליעתו בשלמותו או בנתחים כפי שנוהגים בעלי חיים מסדרות אחרות או יונקים טורפים הניזונים מבשר. בניגוד לשיניי טרף חדות המסייעות לחתוך את הטרף, שיניים טוחנים שטוחות ומאפשרות לטחון את המזון בין השן העליונה והתחתונה. לא ניתן לטחון את המזון עם שן אחת עליונה או תחתונה ולכן שיני יונקים רבים אינן מתחדשות ומתחלפות פעם אחת בחיים כדי לשמור על איזון בין מספר השיניים העליונות לתחתונות[דרושה הבהרה]. אצל רוב בעלי החיים מסדרות אחרות השיניים מתחלפות באופן תדיר וכל שן שנפגעת מוחלפת בשן אחרת תוך זמן קצר.
דינוזאורים מאינפרת הסדרה אורניתופודה פיתחו שיניים מקבילות לשיניים חותכות ולשיניים טוחנות שיש ליונקים. שיניים אלו אפשרו להם להשיג יותר מזון מהצמחים והם שגשגו עד שנכחדו בהכחדת קרטיקון-פלאוגן.
הערות שוליים

↑  לעיסה, באתר טיפה סגולה -הילה עוגן-מירקם, ‏2015-10-22 (הקישור אינו פעיל)
↑  Marie-Agnès Peyron, Isabelle Gierczynski, Christoph Hartmann, Chrystel Loret, Role of Physical Bolus Properties as Sensory Inputs in the Trigger of Swallowing, PLOS ONE 6, 2011-06-27, עמ' e21167 doi: 10.1371/journal.pone.0021167
↑  (PDF) Mastication, Food Transport and Swallowing, ResearchGate (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555591605171  BnF: cb119790830 (data)  GND: 4531122-5  LCCN: sh85081999  NDL: 00575775  NKC: ph161696
מוזיאון האקרופוליס

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לארכאולוגיה
 על שם:  האקרופוליס באתונה 
 כתובת:  Dionisiou Areopagitou Pedestrian Street 
 מיקום:  עיריית אתונה 
 מדינה:  יוון 
 בעלים:  Greek state 
 מפעיל:  משרד התרבות והספורט היווני 
 מבקרים בשנה:  814,565 (נכון ל־2009)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2009
 תאריך פתיחה רשמי:  20 ביוני 2009 
 חומרי בנייה:  בטון מזוין, זכוכית, פלדה, שיש 
 עלות:  130,000,000 אירו 
 אדריכל:  ברנרד טשומי, Michael Photiadis 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית, מינימליזם 
 מידות
 שטח:  23,000 מ"ר 
 קומות:  3 
 קואורדינטות:  37°58′06″N 23°43′42″E﻿ / ﻿37.968417°N 23.728472°E﻿ / 37.968417; 23.728472
 www.theacropolismuseum.gr
  (למפת אתונה מוגדלת) מוזיאון האקרופוליס(למפת אתונה רגילה) מוזיאון האקרופוליס
 
מוזיאון האקרופוליס (ביוונית: Μουσείο Ακρόπολης) הוא מוזיאון ארכאולוגי מרכזי באתונה שביוון. המוזיאון מציג עתיקות רבות שנמצאו באקרופוליס באתונה.
מבנה המוזיאון

התכנון והבנייה של המוזיאון עברו גלגולים רבים. בשנת 1976 נערכה התחרות הראשונה לתכנון המוזיאון. בשנת 1979 נערכה תחרות שנייה. שתי התחרויות לא הניבו תוצאות. בשנת 1989 זכו האדריכלים ניקולטי ופסרלי בתחרות תכנון שלישית. או אז התברר שכל האזור שבו נועד המבנה להיבנות זרוע עתיקות שיש לחפור ולשמר. בעקבות כך ירדה גם תוכנית זו לטמיון. בשנת 1994 נערכה תחרות אדריכלים רביעית בה זכה האדריכל השווייצרי ברנרד טשומי, בסיועו של היווני מיכאל פוטיאדיס. תוכנית זו הוצאה לפועל. מוזיאון האקרופוליס נחנך ביוני 2009.
המוזיאון ממוקם סמוך מאוד לקצה הדרומי-מזרחי של האקרופוליס, ולמבנה המחזיק את המכון לחקר האקרופוליס, הידוע כבניין ויילר (שנבנה ב 1836 כבית חולים). מהמוזיאון ניתן לראות את חזיתו הדרומית של האקרופוליס ושל מקדש הפרתנון שבראשו.
בניין המוזיאון עושה שימוש בבטון חשוף, זכוכית, מתכת, וריצופי שיש כהה ובהיר. המוזיאון משתרע על שטח תצוגה של כ-14,000 מ"ר ועוד כ-9,000 מ"ר שטחי מסחר ומנהל.
התצוגה

בקומת המרתף מוצגים שרידי רובע מגורים על מתקניו שנחפרו לפני בניית המוזיאון. ניתן להשקיף על השרידים מבעד לרצפת זכוכית, מרביתם שייכים לתקופה הביזנטית הקדומה.
בקומת הכניסה מוצגים השרידים שנחשפו בחפירות על המורדות המצוקיים של צוק האקרופוליס. רוב המוצגים הם כלי חרס, מאז התקופה הנאוליתית ועד לתקופה הרומאית. בקומה זו מוצגים גם ממצאים ממקדש הנימפות, מקדש קטן שנחשף מחוץ לאקרופוליס ליד תיאטרון הורדוס אטיקוס, ומן האסקלפיון שנחשף מדרום לאקרופוליס, ליד תיאטרון דיוניסוס.
בקומה השנייה מוצג האקרופוליס של התקופה הארכאית, זו של המאה ה-6 לפנה"ס. בקומה זו מצויים יצירות הפיסול של מקדש הפרתנון הקדום, שנהרס בידי הפרסים. הפסלים מאופיינים ב'חיוך הארכאי' הקפוא. חלק מהפסלים המוצגים היו קבועים בגמלוני המקדשים וניכרים עליהם סימני צביעה. בקומה זו מצוי גם אוסף גדול של פסלי שיש (בעיקר פסלי נערים-קורוס, ונערות-קורה) שהוקדשו למקדש הקדום.
הקומה העליונה, קומת הפרתנון, היא גולת הכותרת של המוזיאון. למרות העובדה שמרבית הפריטים החשובים המקוריים נמצאים במוזיאון הבריטי, התצוגה מראה את כל מה שידוע, בין באמצעות העתקים, בין בהצגת מה שבכל זאת נותר ביוון. המוזיאון מאפשר למתעניין להקיף את הקומה מבפנים ולראות, במקומם הנכון את המטופות המפוסלות וגם את האפריז הרצוף המפוסל שהקיף את הפרתנון, וגם מה ששרד מפסלי הגמלונים. היתרון כאן שהתבליטים ניתנים מעט מעל גובה העיניים, לעומת הגובה הרב שבו היו קבועים במבנה המקורי, שבוודאי מנע מהתבוננות פרטנית בתבליטים.
בקומה הזו ניתנים גם פרטי פיסול ממנה הפרופיליאה, מקדש הארכתאון ומקדש אתנה ניקה. ראויה לציון העובדה שחמש מששת פסלי הקריאטידות (השישית ניצבת במוזיאון הבריטי), שעיטרו את המרפסת הדרומית של הארכתאון הועברו לכאן (באתר מצויים העתקים). זו פעם ראשונה שהקהל יכול להתבונן בפסלי נשים אלה מכל הכיוונים, ומקרוב.
פתיחת המוזיאון נתנה משנה תוקף לתביעת ממשלת יוון והעם היווני להשיב למולדת (רה-פטריאציה) את כל תבליטי השיש הרבים שהוציא מן המקום הלורד אלגין הבריטי, ואשר מצויים מאז בתצוגה במוזיאון הבריטי.
גלריה

החפירות הארכאולוגיות במקום בו נבנה לאחר מכן המוזיאון
אולם תצוגה במוזיאון
שרידים ארכאולוגים מתחת למבנה המוזיאון
ראו גם

שיש אלגין
לקריאה נוספת

Katerina Servi, The Acropolis, The Acropolis Museum, Ekdotike Athenon, Athens, 2011; ISBN 978-960-213-452-8
לה פלמה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  28°40′00″N 17°52′00″W﻿ / ﻿28.666666666667°N 17.866666666667°W﻿ / 28.666666666667; -17.866666666667
 ארכיפלג:  האיים הקנריים
 שטח:  708.32 קמ"ר
 היקף החוף:  166 ק"מ
 גובה מרבי:  2,423 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ספרד ספרד
 אוכלוסייה:  81,350 (2017)
 אזור זמן:  UTC
 עיר ראשית:  Santa Cruz de La Palma 
  (למפת האוקיינוס האטלנטי מוגדלת) לה פלמה(למפת האוקיינוס האטלנטי רגילה) לה פלמה
 
לה פלמה (בספרדית: La Palma; בשמו המלא: San Miguel de La Palma) הוא אי ספרדי, הצפון מערבי ביותר בארכיפלג האיים הקנריים באוקיינוס האטלנטי, המצויים דרומית לספרד היבשתית, אל מול חופה הדרום-מערבי של מרוקו.
האי משתרע על שטח של 708 קמ"ר והוא החמישי בגודלו מבין האיים הקנריים. האוכלוסייה בו מונה 82,671 איש.
פירוש שמו של האי הוא "אי הדקלים". בשנת 1983 הוכרז האי כשמורה ביוספרית של אונסק"ו.
היסטוריה

תושביו המקוריים של לה פלמה היו הגואנצ'ים. הם עסקו בדיג, בלקט, בחקלאות ובגידול צאן. האי נשלט על ידי ספרד מאז שנכבש על ידה במהלך המאה ה-15.
פרננדו השני מלך אראגון ואיזבלה הראשונה הבטיחו לדון אלונסו מרקדו וויז'קורטה סכום של 700,000 מארוודים (125,000 יורו של ימינו) אם יצליח לכבוש את האי לה פלמה בתוך פחות משנה.
ב־29 בספטמבר 1492, נחתו על חופי טאסאקורטה שבמערב האי שש אוניות בהנהגת איש הצבא אלונסו פרננדז דה לוגו ועליהן 600 לוחמים. תאריך זה נבחר מאחר שזה היה היום לזכרו של הקדוש סן מיגל, שהיה אהוב על המלכה איזבלה.
מהאונייה אדלנטדו ירד איש הרוח והמתרגם חואן דה פלמה אדליד, שהשתתף בכיבוש גראן קנריה ארבע עשרה שנה קודם לכן, ופנה אל המקומיים בניסיון לשכנעם להיכנע ללא קרב.
בעת הכיבוש הכריז דה לוגו:
"אני, אלונסו פרננדז דה לוגו, בשם האפיפיור אלכסנדר השישי ומלכיהם, מלכי קסטיליה, דון פרננדו השני ואיזבל הראשונה, כבשתי את האי הזה וכיניתי אותו סן מיגל דה לה פלמה. אם תושבי האי הזה לא רוצים להמיר את דתם לקתוליות, נשתמש בכוח ודם יישפך".
רוב תושבי האי נכנעו ללא מאבק למעט יישוב אחד, קלדרה דה טבוריינטה, שתושביו נלחמו עד שהיישוב נכבש.
כיבוש לה פלמה ושאר האיים הקנריים התאפיין בשעבוד האוכלוסייה המקומית, בהשלטת הנצרות, בהרס התרבות של בני המקום ובהעברת אוכלוסייה ספרדית לשטחי האיים.
גאוגרפיה

ניתן לחלק את האי לארבעה אזורים גאוגרפיים עיקריים:
קלדרה דה טבוריינטה
אזור הר הגעש טבוריינטה
האגן הטקטוני אל פסו
אזור ההר של הקומברה
הנקודה הגבוהה ביותר באי מצויה ברוק דה לוס מוצ'אצ'וס בגובה 2,426 מטרים מעל פני הים. במקום קיים מצפה כוכבים המארח סיורים ומקיים הרצאות העוסקות באסטרונומיה. באי נמצא הפארק הלאומי קלדרה דה טבוריינטה, בו נמצא המכתש הוולקני הגדול בעולם.
חקלאות

חקלאות האי מתבססת בעיקר על גידולי בננה. בנוסף קיימים גידולי אבוקדו, מנגו, פפאיה וטבק, המשמש לייצור סיגרים, וכן יצור יין ורום.
פעילות געשית

כמו שאר האיים הקנריים, גם לה פלמה נוצר כתוצאה מפעילות געשית לפני כ-3 עד 4 מיליוני שנה.
התפרצות געשית התרחשה בהר טנגייה בשנת 1971, שברכס קומברה וייחה. באותה התפרצות, לא נגרם נזק לבתים.
ב-19 בספטמבר 2021, התפרץ רכס קומברה וייחה, בדרום לה פלמה, אחרי שבוע של פעילות סייסמולוגית ערה, בה דווח על כ-22 אלף רעידות אדמה במשך כשבוע באזור הפארק הלאומי, שהגיעו לעוצמה של 3.8 דרגות. מעל 7,000 איש נאלצו לעזוב את בתיהם בשל ההתפרצות. לפי מכון סמית'סוניאן, 200 מיליון מטר מעוקב של לבה נפלטו במהלך ההתפרצות, והיא כיסתה שטח של 12.19 קמ"ר, כאשר 0.21 קמ"ר היו מתחת למים. מעל 3,000 מבנים נפגעו, 2,896 מהם נהרסו כליל. באופן רשמי, נגמרה ההתפרצות ב-13 בדצמבר באותה שנה.
החי והצומח

בסביבת האי מצויים מינים של סוסוני ים, כוכבי ים, סרטנים, תוכינונים, ספרוס זהוב, צלופח מוריי, בס, בטאים, כרישים, אלמוג שחור, תמנונאים, ברקודה ומדוזות.
במקום מינים רבים של ציפורים, בין היתר פרוש לה פלמה, ירגזי קנרי, זג אדום-מקור, עורב קנרי, סבכי, אדום-החזה, ירקון, נחליאלי זנבתן, שחפיים ויסעור קורי.
באי מצויים פרטים רבים של זן של בקר הבית המכונה "בקר פלרמה". הבקר הובא למקום בידי מתיישבים אירופאים ומאז מצוי בסכנת הכחדה.
כמה בעלי חיים הם ילידים או אנדמיים בלה פלמה, ביניהם:
לטאת הענק של לה פלמה
לטאת האיים הקנריים
זג אדום-מקור (Pyrrhocorax pyrrhocorax barbarus)
עלווית של האיים הקנריים (Phylloscopus canariensis)
מלכילון של האיים הקנריים (Regulus regulus ellenthalerae)
שליו של האיים הקנריים (נכחד)
קנטונים

בשנת 1492 חולקה לה פלמה ל-12 קנטונים:
מאיינטיגו (ארידן - טאזקורט ואל פאסו)
טיהויה (טאג'ויה - טודוק - פורטו נאוס)
טמנקה (לאס מנצ'אס)
אהנגווארמה (פואנקליינטה)
טיגאלאטה (וילה דה מאזו)
טדוטה (סנטה קרוז דה לה פלמה - ברניס)
טנגואה (פונטאלנה)
אדייהמן (סן אנדרס)
טגרגרה (ווינדוורד)
טגלגן (גרפיה)
טיג'ראפה (טיג'ראפה ופונטאגורדה)
קלדרה דה טבוריינטה
ערים תאומות

ארצות הברית אל דוראדו הילס, קליפורניה, ארצות הברית[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  La Palma Biosphere Reserve, Spain, אונסק"ו
1 2  ההיסטוריה של סן מיגל דה לה פלמה, באתר palmerosenelmundo.com (בספרדית)
↑  E. A. K. Middlemost, San Miguel de La Palma — A volcanic island in section, Bulletin Volcanologique
↑  מצפה הכוכבים בלה פלמה
1 2  A VOLCANIC ISLAND, https://www.lapalmanatural.com/
↑  האיים הקנריים – משהו לכל אחד, באתר מסע אחר
↑  ONE ISLAND, THOUSAND LANDSCAPES, https://www.lapalmanatural.com/
1 2  אחרי 22 אלף רעידות אדמה בשבוע: הר געש התפרץ בספרד, באתר ynet, 19 בספטמבר 2021
↑  Spain's La Palma volcano eruption declared over after three months, BBC, ‏25 December 2021
↑  La Palma - Summary of activity during October-December 2021, Smithsonian Institution, Global Volcanism Program, ‏February 2022
↑  The Fauna on the Canary Island La Palma
↑  List of breeds documented in the Global Databank for Animal Genetic Resources
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009294037505171  GND: 4044423-5  LCCN: nb2009016276  LNB: 000314065  MusicBrainz: 3b2b5a99-1c3c-4bc3-bd3f-565c1152215a  NARA: 10036837  NKC: xx0121242  VIAF: 150360003   WorldCat (עם VIAF): 150360003
מלחמות הדת באירופה

מלחמות הדת באירופה היו שורה של מלחמות דת שהתרחשו באירופה במהלך המאות ה-16, ה-17 ותחילת המאה ה-18.
כל הקונפליקטים המשויכים להגדרה מתייחסים לרפורמציה הפרוטסטנטית ששברה את הסדר הדתי והפוליטי של הממלכות הקתוליות באירופה. הצדדים הלוחמים לא תמיד נחלקו לפי דת, כך, לקראת סוף מלחמת שלושים השנים (1618–1648) צרפת הקתולית שיתפה פעולה עם הפרוטסטנטים כנגד מלוכת הבסבורג.
התנגשויות החלו עם מרד האבירים (1522) שגרר אחריו מלחמת האיכרים הגרמנית (1524–1525) באימפריה הרומית הקדושה. המלחמות התגברו לאחר שהכנסייה הקתולית התחילה כנגד התרחבות התנועה הפרוטסטנטית בקונטרה-רפורמציה. שיאו הגיע במלחמת שלושים השנים שחיסל שליש מאוכלוסיית הנסיכויות הגרמניות שהשתתפו בה. שלום וסטפאליה נחשב לזה שסיים את המלחמה בין הכנסייה הקתולית לזו הפרוטסטנטית בכך שהכיר בקיום שלוש מסורות נוצריות באימפריה הרומית הקדושה: הכנסייה הקתולית, לותרניזם וקלוויניזם וייסד את מה שידוע כעת כריבונות וסטפאלית. אך גם לאחריו מלחמות הדת נמשכו באירופה, כמו מלחמת שלוש הממלכות (1639–1651), מלחמת סבויה - וולדנסים (1655–1690) ומלחמת טוגנבורג (1712) ופסקו רק בשנות ה-20 של המאה ה-18 ועוד יותר מאוחר בזיכרון הקולקטיבי של אירופה.
הערות שוליים

↑  Nolan, Cathal J. (2006). The Age of Wars of Religion, 1000–1650: An Encyclopedia of Global Warfare and Civilization, Volume 2. London: Greenwood Publishing Group. pp. 708–10. ISBN 978-0313337345
↑  Onnekink, David (2013). War and Religion after Westphalia, 1648–1713. Ashgate Publishing. pp. 1–8