stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שברולט וגה
תצורות

2 דלתות - סדאן (Notchback)
2 דלתות - האצ'בק (קופה)
3 דלתות - האצ'בק
3 דלתות - סטיישן
3 דלתות - ואן (מסחרית)
תמונות

שברולט וגה  Cosworth שנת 1975
שברולט וגה  Cosworth שנת 1975
מנוע שברולט וגה  Cosworth
שברולט וגה  Cosworth שנת 1975
שברולט וגה ואן (מסחרית), שנת 1971
שברולט וגה ואן (מסחרית), שנת 1975
שברולט וגה סטיישן, שנת 1972
שברולט וגה
שברולט וגה סטיישן, שנת 1972
שברולט וגה דגם GT, שנת 1973
שברולט וגה דגם GT, שנת 1973
שברולט וגה דגם GT, שנת 1973
שברולט וגה, 1972 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
שברולט וגה
שברולט וגה, שנת 1972
ראו גם

ג'נרל מוטורס
שברולט
שברולט קוסוורת' וגה
פונטיאק אסטרה
שאול בר-חיים

שאול בר-חיים (20 בפברואר 1921 – 22 במרץ 1993) היה דיפלומט ישראלי, שכיהן כשגריר ישראל בקפריסין, כקונסול ישראל בוולינגטון שבניו זילנד וכממונה על היחסים באנקרה, בירת טורקיה.
ביוגרפיה

בר-חיים נולד ב-20 בפברואר 1921 בבודפשט, הונגריה. בשנת 1941 עלה עם משפחתו ארצה. ב-1 באפריל 1956 התקבל לשירותי משרד החוץ. תחילה עבד כעוזר בלשכת הקב"ט, וב-1958 החל לכהן כקצין הביטחון וכסגן הקונסול הישראלי באיסטנבול.
בשנת 1961 עזב את התפקיד. ב-1969 החל לכהן כשגריר ישראל בקפריסין, תפקיד שמילא כשנתיים. ב-1971 חזר לעבודתו כעוזר ראשי בלשכת הקב"ט. בין השנים 1972–1979 כיהן כקונסול בשגרירות ישראל בוולינגטון וכקונסול לא-תושב בסידני שבאוסטרליה.
בשנת 1980 מונה לתפקיד חוקר בכיר בממ"ד (מרכז למחקר מדיני). לאחר מכן עבר לתפקיד ציר-יועץ בשגרירות ישראל בוולינגטון. ב-28 בפברואר 1986 פרש לגמלאות.
נפטר ב-22 במרץ 1993.
הערות שוליים

↑  Former Israeli Ambassadors that served in RoC, שגרירות ישראל בניקוסיה
שאול ברקלי

אין תמונה חופשית
שאול אהרן בַּרְקָלִי (כ"ג באב ה'תרנ"ז, 21 באוגוסט 1897 – כ"ג באב ה'תש"ל, 25 באוגוסט 1970) היה בלשן עברי, מחנך וסופר.
חייו

נולד בעיירה איישישוק בליטא למרדכי וחיה מינה קאליקו, בפלך וילנה בפולין (כיום בתחומי ליטא). קיבל חינוך מסורתי בעיר הולדתו בוילנה וחינוך כללי בקובנה. סיים לימודיו באוניברסיטת ברלין בפילוסופיה (1927) ובכלכלה מדינית (1929) וכן למד מספר שנים בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין. עסק בהוראה בגרודנה ולידה. שימש בתפקידי ניהול בחינוך היהודי בליטא ובגרמניה. ב-1928 נשא לאישה את המשוררת (בשפה הגרמנית) מאשה קאלקו. ב-1938 עלו ארצה. ובאותה שנה נפרדו בני הזוג. ב-1940 נישא לרעיה (רבקה) לבית זימאן. ברקלי שימש מורה בתל אביב ובהמשך בירושלים. שימש כמנהל בית הספר בית חינוך (תיכון עירוני ג') בירושלים.
שאול ברקלי נפטר בירושלים בכ״ג באב תש״ל, (25 באוגוסט 1970) ונטמן בהר המנוחות.
בנו – יחזקאל-חזי ברקלי (1942–) שימש שופט בבית משפט השלום ירושלים.
על שמו רחוב שאול ברקלי בשכונת עין כרם בירושלים.
ספריו

משנת 1920 פרסם ברקלי שירים וסיפורים לילדים ומאמרים בעברית, יידיש וגרמנית. הוא פרסם ספר בגרמנית בשם Hebräisch für Jedermann (עברית לכל איש) שיצא בהוצאות רבות בגרמניה. מהדורה אחת פורסמה ללא ידיעתו על ידי מיניסטריון התעמולה הנאצית. עם עלותו לישראל הוא פרסם את הספר בעברית. הוא פרסם גם ספרים הנוגעים ללימודי התנ"ך.
ספריו הנפוצים ביותר היו "לוח הפעלים השלם" ו"לוח השמות השלם". הם נדפסו בעשרות מהדורות והיו שנים רבות חלק מספרי הלימוד ללשון עברית בבתי הספר התיכונים בישראל.
כן ערך את ספר הזיכרון לזכרה של עיירת הולדתו – איישישוק.
רשימת ספריו

Hebräisch für Jedermann (עברית לכל איש), ברלין, 1934 – נדפס במספר מהדורות
בעברית: עברית לכל איש: ספר-למוד הלשון העברית גם ללמודים בלי עזרת מורה. 30 שעורים עם באורים ..., ירושלים. 1951 (שנית ב-1958)
סופרינו: פרקים מתוך הספרות העברית החדשה ... / מעבד למתלמדים על ידי ש' קאלקו, ברלין, 1935-1936 (4 חוברות)
מקראות: פרקי קריאה למתלמדים ולבתי ספר / לקט מתוך המוסף העברי של היודישה רונדשוי תרצ"ה-תרצ"ו בעריכת ש' קאלקו, ברלין, תרצ"ו
לוח הפעלים השלם: לוחות לנטית הפעלים על כל גזרותיהם, בנייניהם וצורותיהם רשימה מלאה של שרשי-הפעלים בלשון העברית מתקופת התנ"ך ועד ימינו אלה והוראות מפרטות לנטיתם, ירושלים, - החל מ-1942 נדפס במהדורות רבות
לוח השמות השלם: לוחות לנטית השמות על כל משקליהם וצורותיהם בצירוף רשימה של 12.000 שמות-עצם מתקופת התנ"ך ועד ימינו אלה עם הוראות מפרטות לנטיתם, ירושלים, 1950 – נדפס במהדורות רבות
ספר סיכום חוקי התורה: לתלמידים ולמתלמדים הניגשים לבחינות הבגרות : בהתאם לתוכנית הבחינות של משרד החנוך והתרבות, ירושלים, תשכ"?
דקדוק עברי מודרג: יסודות הדקדוק ושימושי-לשון, ירושלים, 1968 – נדפס במספר מהדורות
מבוא כללי לתנ"ך: בהתאם לתוכנית-הבחינות של משרד החינוך, ירושלים, תשכ"ב - נדפס במספר מהדורות
אלה החוקים והמשפטים: ספר ללימוד חוקי-התורה ..., ירושלים, תשכ"ח
רנה, דוכס אלנסון

רנה, דוכס אלנסון (בצרפתית: René d'Alençon;‏ 1454 - 1 בנובמבר 1492), היה דוכס אלנסון בין השנים 1478–1492, וסבא רבא של אנרי הרביעי, מלך צרפת.
ביוגרפיה

שארל נולד ב-1454, לז'אן השני, דוכס אלנסון ולמארי מארמניאק, בתם של ז'אן הרביעי, רוזן ארמניאק ואיזבלה מנווארה, רוזנת ארמניאק. בשנת 1467, בעוד אביו ניהל מרד בעזרת הברטונים, רנה קיבל את המשימה להגן על אלנסון, אבל ההתנהגות הגסה של חיל המצב בברטאן קוממה עליהם את הבורגנים של העיר, ובעקבות כך העביר רנה את העיר לתמוך בלואי האחד עשר, מלך צרפת. בשנת 1476 מת אביו, ובשנת 1478 קיבל רנה את תאריו ונחלותיו של אביו שהופקעו על ידי לואי האחד עשר.
בעקבות כניסתו לחובות ולדיכאון, התמרד רנה בלואי האחד עשר, ועל כך נכלא ב-23 בפברואר 1483, ושהה בכלא עד לאחר ששארל השמיני, מלך צרפת וחנן אותו. בהמשך השתתף רנה במלחמה המשוגעת, אולם שארל השמיני חנן אתו. ב-1 בנובמבר 1492 מת רנה באלנסון, ובנו שארל הרביעי, דוכס אלנסון ירש את תאריו.
משפחתו

בתחילה התחתן רנה עם מרגריט ד'ארקור, בתו של גיום ד'ארקור, רוזן טנקרוויל, אולם היא מתה בשנת 1488 ללא ילדים.
ב-14 במאי 1488 התחתן רנה עם מרגריט מלורן, בתם של פרי השני, רוזן וודמון ויולנד, דוכסית אנז'ו, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
שארל הרביעי, דוכס אלנסון (1489–1525), התחתן עם מרגריט מאנגולם
פרנסואז ד'אלנסון (1490–1550), התחתנה עם פרנסואה השני, דוכס לונגוויל, ולאחריו התחתנה עם שארל, דוכס ונדום
אן ד'אלנסון (1492–1562), התחתנה עם גוליילמו התשיעי, מרקיז מונטפראט
בנוסף היו לרנה גם כמה ילדים לא חוקיים:
שארל דה קני (לא ידוע–1545)
מרגריט, התחתנה עם ז'אק דה בואסיגיון, ולאחריו התחתנה עם אנרי דה בורנל
ז'קלין, התחתנה עם ז'יל דה אורמס
רג'ינלד סקלטון

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1872 Long Sutton, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  5 בספטמבר 1956 (בגיל 84) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  בית הספר ברומסגרוב 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  מדליית הקוטב 
 
סר רג'ינלד ויליאם סקלטון (באנגלית: Sir Reginald William Skelton;‏ 3 ביוני 1872 – 5 בספטמבר 1956) היה סגן-אדמירל ומהנדס מכונות בריטי, ששירת כמכונאי ראשי וכצלם הרשמי של משלחת דיסקברי, 1901–1904 לאנטארקטיקה.
ילדות ונעורים

סקלטון נולד בלונג סאטון, לינקולנשייר. הוא הצטרף לצי המלכותי בשנת 1887 ועד 1892 למד בקולג' להנדסה של הצי המלכותי בקייהם, דבון. לאחר הסמכתו לקצונה שירת על אוניית הצי "סנטוריון" (1892) בסין, מ-1894 עד 1897 ועל אוניית הצי "מג'סטיק" (1895) של שייטת התעלה מ-1899 עד 1900, לפני שמונה לפקח על בניית האונייה "דיסקברי" בשביל המשלחת הלאומית לאנטארקטיקה, 1901.
חקר הקוטב

מנהיג המשלחת, קפטן סקוט, התרשם מכישורי ההנדסה והמכונאות של סקלטון על סיפון ה"מג'סטיק" ומינה אותו למכונאי המשלחת, שבה מילא גם את תפקיד הצלם הרשמי. לאורך כל שלוש השנים של המשלחת, לא נתקל סקלטון, שכונה בשם החיבה "סקלי", בשום בעיות רציניות במכונות של האונייה. לאחר שאנשי המשלחת התבססו על יבשת אנטארקטיקה, היה סקלטון לחבר צוות אהוד ומכובד. ארבעה תוואי נוף נקראו עם הזמן על שמו: מפרצון, קרחון, מפל קרח ו-lévé.
בשובו מן המשלחת נשא לאישה את ארוסתו, סיביל דווניש-מרס מכרייסטצ'רץ' שבניו זילנד. לזוג נולדו שתי בנות ובן.
המשך חייו

משנת 1906 עד 1912 ושוב מ-1916 עד 1918, שירת סקלטון בשירות הצוללות הוא קיווה להתמנות לסגנו של סקוט במשלחת טרה נובה בשנים 1910–1913 אבל סקוט העדיף את אדוארד אוונס, שתכנן משלחת משלו לאנטארקטיקה אבל הסכים להצטרף למשלחת של סקוט, בתנאי שיוצע לו תפקיד המשנה למפקד. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוענק לסקלטון אות השירות המצוין (DSO) על פעולותיו בקרב יוטלנד, 31 במאי 1916. בשנת 1919 קיבל את אות הצטיינות (CB) על עבודתו בצפון רוסיה והמשיך לעלות בדרגות בשירות הצי המלכותי אחרי המלחמה, כאשר הוצב בארכנגלסק, לקונסטנטינופול, לתחנת הים התיכון ולתחנה האטלנטית. הוא התמנה לתת-אדמירל להנדסה בשנת 1923, לסגן-אדמירל להנדסה בשנת 1928 ולמהנדס ראשי של הצי, אדמירליות, בין 1928 ל-1932. בטקס הענקת התארים של ראש השנה 1931 קיבל תואר אבירות ובשנת 1932 פרש מן השירות.
רג'ינלד סקלטון מת בשנת 1956, בן 84, בביתו באלדינבורן.
לקריאה נוספת

Obituary by Michael Barne The Geographical Journal, Vol. 122, No. 4 (Dec., 1956), pp. 533–534
Scott Fiennes, R. (2003 London Coronet) ISBN 0340826991
Scott of the Antarctic Huxley, E.J.G (1978 London, Atheneum) ISBN 0689108613
Discovery Illustrated J V Skelton, J.V. & Wilson, D.W. (2001). Reardon Publishing. ISBN 1-873877-48-X
The Antarctic Journals of Reginald Skelton: Skelton, J.V. (Ed) (2004, Reardon Publishing). ISBN 1873877684
הערות שוליים

↑  Biographical details
↑  Appointment details
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1542227323986  CiNii: DA15561792  ISNI: 0000 0000 5259 469X  LCCN: no2003029660  PIC: 20924  SNAC: w65v8p26  SUDOC: 073456179  VIAF: 19363430   WorldCat (עם VIAF): 19363430
רוברט אנינג בל

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1863 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  27 בנובמבר 1933 (בגיל 70) לונדון רבתי, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  כנסיית סנט ג'יימס, פיקדילי 
 מקום לימודים:  בית ספר יוניברסיטי קולג' 
 תחום יצירה:  עיצוב 
 בן או בת זוג:  לורה אנינג בל 
 
רוברט אנינג בל (באנגלית: Robert Anning Bell;‏ 14 באפריל 1863 – 27 בנובמבר 1933) היה אמן ומעצב אנגלי.
ביוגרפיה

רוברט אנינג בל נולד בלונדון, בנם של רוברט ג'ורג' בל, מוכר גבינה, ומרי שרלוט נייט. הוא למד בבית הספר האוניברסיטאי, בקולג' וסטמינסטר לאמנות ובתי הספר של האקדמיה המלכותית, ואחריהם היה תקופה בפריז.
קריירה

בשובו מפריז, הוא חלק אולפן עם ג'ורג' פרמפטון, שאיתו יצר סדרה של עיצובים למזבח שהוצג באגודת התערוכות לאמנויות ומלאכות ולאחר מכן הותקנה בכנסיית סנט קלייר, ליברפול.
מ-1895 עד 1899 בל היה מדריך בבית הספר לארכיטקטורה של אוניברסיטת ליברפול. במהלך תקופה זו הוא הפך למזוהה עם כלי החרס של דלה רוביה בבירקנהד וגם הפך למעצב ספרים ומאייר.
ב-1911 מונה בל לראש מדור העיצוב בבית הספר לאמנות של גלאזגו, ובין 1918 ל-1924 היה פרופסור לעיצוב בקולג' המלכותי לאמנות. אוליב בילר הייתה בין תלמידיו. הוא המשיך לצייר ולהציג באקדמיה המלכותית, במועדון האמנות האנגלית החדשה ובאגודה המלכותית של ציירים בצבעי מים, וכן בתערוכה הראשונה של האגודה לאמנות גרפית ב-1921. ב-1921 הוא נבחר לתפקיד מאסטר של גילדת פועלי האמנות.
הוא עיצב את הפסיפס הגדול בקתדרלת וסטמינסטר מסקיצות שהשאיר האדריכל ג'ון פרנסיס בנטלי; העבודה הסתיימה ב-1916. בל עבד מ-1922 על פסיפסים עבור ארמון וסטמינסטר. בלובי המרכזי הוקמו פסיפסים של פטריק הקדוש מאירלנד ואנדרו הקדוש מסקוטלנד; באולם סנט סטפן הוקם פאנל אחד המתאר את סטפן הקדוש, המלך סטפן ואדוארד המתוודה, ולוח אחר מציג את אדוארד השלישי מציג את העיצוב של קפלת סנט סטפן בפני המאסטר מייקל מקנטרברי. האחרון מבין הפסיפסים הללו נחשף ב-1926.
קריירה > חיים אישיים

אשתו השנייה הייתה שותפת ליצירתו - האמנית לורה ריצ'רד, שאתה התחתן ב-1914 (הוא נישא לפני חן לאיימי קרוליין דיצ'ם ב-1900). לא היו לו ילדים מאף אחת מהן; לורה איבדה את בנה היחיד (צ'ארלס אנטואן ריצ'רד טרנסי) מבעלה הקודם (האמן אמיל טרנסי) במלחמת העולם הראשונה.
רוברט בל מת בלונדון ב-27 בנובמבר 1933, בן 70, ואפרו נקבר בכנסיית סנט ג'יימס פיקדילי. מעליו מונחת אנדרטה לזכרו.
הערות שוליים

↑  "Bell, Robert Anning". Who's Who. Vol. 59. 1907. p. 130.
↑  England & Wales, FreeBMD Birth Index, 1837–1915, 1863 Apr–Jun, St Giles, Vol. 1b page 466
↑  Rose, Peter, 'Bell, Robert Anning (1863–1933)', Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, Sept 2004; online edition, May 2008
↑  "List of Members", Catalogue of the First Annual Exhibition of the Society of Graphic Art, London: Society of Graphic Art: 45–48, January 1921
↑  Mary Bennett (1981). The Art Sheds, 1894-1905: An Exhibition to Celebrate the Centenary of the University of Liverpool, 1981
↑  John Francis Bentley's Westminster Cathedral, London, Banerjee, Jacqueline, the Victorian Web
↑  Eden, Alice, Robert Anning Bell (1863–1933) and the mosaics in the Houses of Parliament, British Art Journal (22 September 2009)
↑  St Stephen's Hall, Parliament of the United Kingdom
↑  England & Wales, FreeBMD Marriage Index, 1837–1915, 1900 Jul–Sep, Chelsea F.C., Vol 1a, page 822
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276980805171  AAG: 761  AGSA: 2686  BNE: XX1258460  BnF: cb15076597b (data)  GND: 1022836978  ISNI: 0000 0001 1038 3242  KulturNav: 6bc2831c-ca65-41ee-9a13-eb334c66741d  LCCN: n83800048  NGV: 19272  NLA: 35017009  NTA: 146822536  RKD: 6180  SNAC: w6ht4ftd  SUDOC: 083743499  TePapa: 185  Trove: 791676  ULAN: 500028697  VIAF: 11235357   WorldCat (עם VIAF): 11235357
רושל ולנסקי

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1969 (בת 55) פיבודי, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס (מאי 1991)  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (מאי 1995)  בית הספר לבריאות הציבור של אוניברסיטת הארווארד (מאי 2001)  Winston Churchill High School 
 מוסדות:  בית הספר לרפואה של הרווארד (2012)  בית הספר לבריאות הציבור של אוניברסיטת הארווארד (2000–2001)  בריגהם אנד וימנס (2001)  בית החולים הכללי מסצ'וסטס (2008)  Johns Hopkins Medicine (1995–1998) 
 פרסים והוקרה:  טיים 100 (2021) 
 בן או בת זוג:  Loren D. Walensky 
 
רושל פאולה ולנסקי (באנגלית: Rochelle Paula Walensky; שם לידה: ברסוף, Bersoff; נולדה ב-5 באפריל 1969) היא רופאה-מדענית (אנ') אמריקאית, ששימשה בתפקיד מנהלת המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן בארצות הברית (CDC) בין השנים 2021–2023. קודם לכן שימשה ולנסקי ראש המחלקה למחלות זיהומיות בבית החולים הכללי של מסצ'וסטס ופרופסור בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד. תחום התמחותה העיקרי הוא נגיף ה-HIV/איידס.
ביוגרפיה

ולנסקי, בת לקרול ואדוארד ברסוף, משפחה יהודית מפיבודי שבמסצ'וסטס (אנ'), גדלה בפוטומק שבמרילנד. למדה לתואר ראשון בביוכימיה וביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, וב-1995 השלימה את לימודי הדוקטורט שלה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. במשך שלוש השנים הבאות התמחתה ברפואה פנימית בבית החולים ג'ונס הופקינס ומאז 2001 עבדה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד, תחילה כמדריכה ובהמשך כפרופסור לרפואה (2012–2020). בין השנים 2017–2020, ניהלה ולנסקי את החטיבה למחלות זיהומיות בבית החולים הכללי של מסצ'וסטס והובילה יוזמות של מדיניות בריאות הציבור, בדגש על אסטרטגיות לחיסון האוכלוסייה והגעה לאוכלוסיות מוחלשות.
ולנסקי נבחרה לנהל את ה-CDC, המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן, בידי הנשיא הנבחר ג'ו ביידן, בדצמבר 2020, תקופת המעבר לקראת מינויו כנשיא. התפקיד אינו דורש את אישור הסנאט וכהונתה של ולנסקי החלה ב-20 בינואר 2021. בתפקידה ניהלה ולנסקי את מדיניות ה-CDC ביחס לנגיף הקורונה וזכתה על תפקודה לשבחים ולביקורת.
ב-5 במאי 2023 הודיעה על התפטרותה מניהול ה-CDC, החל מ-30 ביוני באותה שנה.
היא נשואה ללורן ד. ולנסקי (אנ') אף הוא רופא-מדען יהודי, ולהם שלושה בנים. הם חברים בקהילה הרפורמית טמפל עמנו-אל בניוטון, מסצ'וסטס (אנ').
רנדל תומסון

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1899 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  9 ביולי 1984 (בגיל 85) בוסטון, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט אובורן 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת רוצ'סטר 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1929, 1930)  פרס רומא (1925) 
 
רנדל תומסון (באנגלית: Randall Thompson‏; 21 באפריל 1899 – 9 ביולי 1984) היה מלחין אמריקאי.
קורות חייו

תומסון למד באוניברסיטת הרווארד, עבד כמורה למוזיקה ומנצח מקהלה בוולסלי קולג' וקיבל תואר דוקטור מבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת רוצ'סטר. בהמשך לימד מוזיקה במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, באוניברסיטת וירג'יניה ובהרווארד.
תומסון חיבר שלוש סימפוניות ומספר רב של יצירות ווקאליות, ביניהן "צוואת חירות" ו"ממלכת השלווה", בהשראת ציור של אדוארד היקס. הוא נודע בעיקר ביצירותיו המקהלתיות, שהמוכרת ביותר בהן היא המזמור הללויה, שנכתב בהזמנת סרגיי קוסביצקי לחנוכת מרכז המוזיקה ברקשייר בטנגלווד. כן כתב את האופרות "סולומון ובאלקיס" ו"חזיון הלידה לפי לוקאס".
ליאונרד ברנשטיין ולוקס פוס  היו בין תלמידיו של תומסון בהרווארד.
רשימת יצירות > אופרות

סולומון ובאלקיס
חזיון הלידה לפי לוקאס
רשימת יצירות > סימפוניות

סימפוניה מס' 1
סימפוניה מס' 2 - 1931
סימפוניה מס' 3
רשימת יצירות > רביעיות מיתרים

רביעייה מס' 1 ברה מינור
רביעייה מס' 2 בסול מז'ור (1967)
שביט אלימלך

שביט אלימלך (נולד ב-7 בספטמבר 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירת משחק

אלימלך נולד בתל אביב למאיר אלימלך, יליד מרוקו, ולנוגה, ילידת ישראל. אלימלך החל לשחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ומשחק הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נערך בעונת 1988/1989 כשהוא בן 17 בלבד, במשחק נגד הפועל ירושלים. עד תום עונת 1991/1992, בה זכתה מכבי תל אביב באליפות, שיחק אלימלך בקבוצת הבוגרים של המועדון, אך לא הצליח להתקדם לעמדת השוער הראשון. בשנת 1992 עבר לקבוצת עירוני ראשון לציון, עמה עלה לליגה הבכירה בעונת 1993/1994, ובעונת 1995/1996 העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה.
בסוף שנת 1996 עבר אלימלך להפועל תל אביב, ובמדיה שיחק עד לסוף עונת 2006/2007. עם הפועל תל אביב הוא זכה בגביע המדינה בשנת 1999 ובדאבל בעונת 1999/2000. יכולתו בעונה זו, בה ספג מספר מועט של שערים בדרך לאליפות, הובילה לבחירתו לכדורגלן העונה בישראל. בעונת 2001/2002 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובאותה עונה גם הגיע עמה עד לרבע גמר גביע אופ"א, הישג השיא של קבוצה ישראלית במפעל, והפגין יכולת מרשימה במשחקים באירופה. אלימלך התבלט במיוחד במשחק בסטמפורד ברידג' מול צ'לסי, בו רשם עצירות רבות שהובילו לעלייתה של הקבוצה לסיבוב השלישי.
בשנים שלאחר מכן זכה אלימלך עם הפועל תל אביב בשני גביעים נוספים, ב-2006 ו-2007. באחרון מביניהם השתתף במשחקי הגביע רק עד לשלב רבע הגמר, לפני שהושעה מהקבוצה באפריל 2007 לאחר שדיבר בגנות הנהלת הקבוצה, ובתגובה הודיעו לו ראשיה שהוא מושעה מהקבוצה עד לסיום חוזהו עמה. הפרשה הגיעה לקיצה כשאלימלך שוחרר מהקבוצה בתום העונה, לאחר יותר מעשר שנים כשוער הראשון של הקבוצה, בהם זכה עמה באליפות ובארבעה גביעים. לזכותו של אלימלך 344 הופעות בליגה במדי הפועל תל אביב, והוא מדורג במקום החמישי בטבלת שיאני ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים.
לקראת עונת 2007/2008 חתם אלימלך בעירוני קריית שמונה, ולאחר עונה אחת עזב את המועדון וב-19 ביוני 2008 חתם בהפועל פתח תקווה, העולה החדשה לליגת העל, שם שיחק עד סוף עונת 2008/2009, אז פרש ממשחק פעיל. במהלך הקריירה רשם 174 משחקים בהם לא ספג שער, ובסך הכל הופיע ב-476 משחקים בליגה הבכירה בישראל והוא מדורג במקום ה-11 בטבלת שיאני ההופעות של הליגה בכל הזמנים.
אלימלך ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל ב-18 בינואר 1999, בניצחון 7–0 על נבחרת אסטוניה במשחק ידידות, ובסך הכל רשם 14 הופעות במדי הנבחרת.
קריירת אימון

ב-24 ביוני 2009 הודיע אלימלך על פרישתו ממשחק פעיל. אלימלך המשיך בקבוצת הפועל פתח תקווה כעוזר מאמן שני. ב-22 בנובמבר 2009 התמנה למאמן הקבוצה במקום דני ניראון שהתפטר. ב-16 בדצמבר מונה אלי מחפוד למאמן הקבוצה ואלימלך שב לתפקיד עוזר המאמן, לאחר שהקבוצה השיגה נקודה אחת בשלושה משחקי ליגה תחת הדרכתו של אלימלך.
ביוני 2010 מונה אלימלך לעוזרו של ניצן שירזי בהפועל חיפה. לאחר שנה מוצלחת במועדון, העונה השנייה נפתחה בצורה רעה, מה שגרם לשירזי ואלימלך לעזוב את הפועל חיפה.
בינואר 2012, לאחר שניצן שירזי מונה למאמן בהפועל תל אביב, חזר גם אלימלך למועדון בו שיחק במשך רוב הקריירה, ומונה לעוזר המאמן של הקבוצה. בתום עונת 2011/2012 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה. בנובמבר 2012, כחודש וחצי לאחר מינויו של יוסי אבוקסיס למאמן הפועל תל אביב, סיים אלימלך את תפקידו.
תפקידים נוספים

ביוני 2023 חזר אלימלך להפועל תל אביב, כשמונה לראש מערך קשרי אוהדים במועדון.
תארים

אליפות: 1991/1992
אליפות: 1999/2000
גביע המדינה: 1998/1999, 1999/2000, 2005/2006, 2006/2007
גביע הטוטו: 2001/2002
כדורגלן העונה בישראל: 1999/2000
הערות שוליים

↑  שי ארצי, אחרי 20 שנה - שביט אלימלך פורש מכדורגל, באתר ynet, 24 ביוני 2009
↑  שי ארצי, שביט אלימלך מונה למאמן הפועל פתח תקווה, באתר ynet, 22 בנובמבר 2009
↑  אופירה אסייג, ‏שירזי ואלימלך בהפועל, המאמן: חיכיתי לצ'אנס הזה, באתר ONE‏, 11 בינואר 2012
↑  שביט אלימלך הודח מתפקידו כעוזר מאמן הפועל ת"א, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2012
↑  נדב צנציפר, הסיפור מאחורי עזיבתו של שביט אלימלך, באתר ynet, 20 בנובמבר 2012
↑  הדר יעקבי, ‏שביט אלימלך חוזר להפועל תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 23 ביולי 2023
שביל הונג קונג

ראשיתו של שביל הונג קונג בפסגת ויקטוריה.
שביל הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Trail; בסינית: 港島徑) הוא שביל הליכה שנפתח בשנת 1985 ומקשר בין פסגת ויקטוריה לבין מפרץ ביג וייב שבאי הונג קונג.
אורכו של שביל ההליכה 50 קילומטרים, והוא עובר דרך חמישה פארקים באי. המרחק בין שתי נקודות הקצה של השביל, בקו אווירי הוא 11 קילומטרים, והשביל מפותל ביותר.
מהלך השביל

השביל מחולק לשמונה מקטעים:
| מקטע | מהלך השביל | אורך (ק"מ) | זמן הליכה (שעות) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פסגת ויקטוריה -> מאגר פוק פו לאם | 7.0 | 2.0 |
| 2 | מאגר פוק פו לאם -> מעלה פיל | 4.5 | 1.5 |
| 3 | מעלה פיל -> ואן צ'אי | 6.5 | 1.75 |
| 4 | ואן צ'אי -> דרך וונג ניי צ'ונג | 7.5 | 2.0 |
| 5 | דרך וונג ניי צ'ונג -> דרל הר פארקר | 4.0 | 1.5 |
| 6 | דרך הר פארקר -> דרך טאי טאם | 4.5 | 1.5 |
| 7 | דרך טאי טאם -> טו טיי ואן | 7.5 | 2.0 |
| 8 | טו טיי ואן -> טאי לונג ואן | 8.5 | 2.75 |
רוברט ריימן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 במאי 1930 נאשוויל, טנסי, ארצות הברית
 פטירה:  8 בפברואר 2019 (בגיל 88) מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 פעילות בולטת:  אמן
 ידוע בשל:  ציור, אמנות קונספטואלית
 בן או בת זוג:  לוסי ר. ליפארד (1961–1966) 
 פרסים והוקרה:  פרימיום אימפריאל (2005)  מלגת גוגנהיים 
 
רוברט טרייסי ריימן (באנגלית: Robert Tracy Ryman;‏ 30 במאי 1930 בנאשוויל – 8 בפברואר 2019 במנהטן), היה צייר אמריקאי, שזוהה עם תנועת הציור המונוכרומטי (אנ'), המינימליזם והאמנות הקונספטואלית. ריימן ידוע ביותר בזכות ציורי הלבן על לבן המופשטים שלו. הוא גר ועבר בניו יורק.
ביוגרפיה

ריימן נולד בנאשוויל, טנסי. הוא למד במכון הפוליטכני של טנסי בקוקוויל בין השנים 1948 ל-1949 ובמכללת ג'ורג' פיבודי למורים בשנים 1949–1950. לאחר הלימודים, התגייס ריימן לחייל המילואים של צבא ארצות הברית, והוצב בלהקת מילואים צבאית במהלך מלחמת קוריאה.
בשנת 1953 עבר ריימן לניו-יורק, במטרה להפוך לסקסופוניסט ג'אז מקצועי. הוא למד אצל הפסנתרן לני טריסטאנו, ובמקביל עבד כשומר במוזיאון המומה, לאמנות מודרנית בעיר. במהלך עבודתו במוזיאון הכיר את האמנים סול לוויט ודן פלבין, שעבדו עימו. לאחר שהתפטר ממשרתו במוזיאון, ריימן עבד במשך שנה במחלקת האמנות של הספרייה הציבורית של העיר ניו יורק. במהלך שנות החמישים גם הכיר את האמן רוי ליכטנשטיין.
לאחר שנחשף לעבודותיהם החדשות של אמני האקספרסיוניזם המופשט מארק רותקו, ווילם דה קוניג, קליפורד סטיל ג'קסון פולוק וברנט ניומן, החל ריימן להתעניין גם הוא בציור. משנת 1953 ועד שנת 1960 עבד שוב כשומר במוזיאון על מנת להיות קרוב לעבודות האמנות. בשנת 1953 גם החל להתנסות בציור בדירתו. בשנת 1955 ריימן החל לעבוד על מה שהוא מגדיר, עבודתו המקצועית המוקדמת ביותר. המדובר בציור גדול ומונוכרומטי, שכותרתו היא "ציור כתום" ("Orange Painting"). העבודה הוצגה לראשונה בתערוכה של הצוות במוזיאון לאמנות מודרנית, בניו-יורק, בשנת 1958. העבודה הוצגה מאוחר יותר באותה שנה גם בתערוכה קבוצתית בגלריה ברטה (Brata Gallery) בניו יורק.
בשנת 1961 נישא ריימן להיסטוריונית האמנות, לוסי ליפארד. בשנת 1964 נולד לשנים ילד בשם איתן ריימן, שלימים היה טכנאי סאונד וכיום הוא אמן. נישואיו של איימן לליפארד הסתיימו בגירושין. בשנת 1969 הוא נישא בשנית, לאמנית מריל ווגנר, ונולדו להם שני ילדים, קורדי ריימן ווויל ריימן. שני ילדיו מנישואין השניים גם הם אמנים ועובדים כיום בניו יורק.
ריימן הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו בגלריה פול ביאנקיני בשנת 1967 בגיל 36. תערוכת המוזיאון הראשונה שלו התקיימה ב-1971 במוזיאון סולומון ר. גוגנהיים בניו יורק. הוא רואיין על ידי מפיקת הטלוויזיה ברברלה דיאמונסטין פעמיים, פעם אחת עבור הספר והפקת הווידאו "בתוך עולם האמנות של ניו יורק" ("Inside New York's Art World") בשנת 1979 ופעם נוספת עבור ההפקה "בתוך עולם האמנות" ("Inside the Art World"), בשנת 1994.
בשנת 2009 הוא השתתף בפרויקט האמנותי "מצא אותי" ("Find Me") מאת גמה אלאבה, יחד עם האמנים לורנס ווינר, מריל ווגנר ופאול קוס. הציטוט המפורסם ביותר שלו הוא: "אין אף פעם שאלה לגבי מה לצייר, רק איך לצייר" (There is never any question of what to paint only how to paint).
ריימן היה חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות מאז 1994, כמו גם באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
רוברט ריימן נפטר ב-8 בפברואר 2019, בגיל 88.