גשר סוורן
היסטוריה

בניית גשר סוורן
ההצעה הראשונה לגשר על פני הסוורן, בערך באותו מקום שנבנה בסופו של דבר, הייתה בשנת 1824 על ידי תומאס טלפורד (Thomas Telford), אשר התבקש לייעץ כיצד לשפר את שירותי מרכבת הדואר בין לונדון לוויילס. לא נעשתה שום פעולה, ובמהלך העשורים הבאים הפכה הרכבת לשיטה הדומיננטית של נסיעה למרחקים ארוכים. גשר הרכבת של הסוורן, ששימש בעיקר למשאות, נפתח בשרפנס (Sharpness) ב-1879, וקו הרכבת הראשי עבר דרך מנהרת סוורן מתחת לנהר בשנת 1886.
הגידול בנפח התנועה בכבישים בתחילת המאה ה-20 הוביל לקריאות נוספות לשיפורים, ובראשית שנות העשרים של המאה ה-20 כינסה המועצה העירונית של צ'פסטו מפגש של רשויות מקומיות שכנות כדי לשקול מעבר על סוורן כדי להקל על עומס התנועה והעיכובים על כביש A48 העובר דרך העיירה. ב-1935 קידמו מועצות המחוזות של מונמות'שייר וגלוסטרשייר הצעת חוק לפרלמנט לגייס מימון לבנות גשר מעל השפך, כש-75% מעלות הפרויקט ימומנו ממשרד התחבורה מקרן הכבישים. הצעת החוק נדחתה על ידי הפרלמנט בשל התנגדות של חברת הרכבות גרייט וסטרן (Great Western Railway).
אחרי מלחמת העולם השנייה החלו להכין תוכניות לרשת כבישים ארצית, כולל גשר סוורן, שהחוזה לתכנונו הוענק לחברות ההנדסה מוט, האי ואנדרסון (Mott, Hay and Anderson) יחד עם פרימן פוקס ושות' (Freeman Fox and Partners). בחינה פומבית של התוכנית נערכה ב-24 בספטמבר 1946 באוניברסיטת בריסטול. משום שהמימון הממשלתי נתן עדיפות לגשר כביש פורת' (נחנך ב-1964), נדחתה בניית גשר סוורן עד 1961. ב-1962 הודיעה ממשלת הממלכה המאוחדת כי עלויות הבנייה יכוסו באמצעות אגרה של 2 שילינג ו-6 פני (0.125 ליש"ט) על כל כלי רכב שיעבור בגשר, כאשר הולכי רגל ורוכבי אופניים לא יחויבו בתשלום. יסודות הגשר הושלמו על ידי חברת הקבלנים ג'ון הווארד (John Howard and Co) ב-1963. החוזה לבניית המבנה העילי הוענק ב-1963 ל"איחוד בוני הגשר בע"מ" (Associated Bridge Builders Ltd – מיזם משותף לחברות: סר ויליאם ארול (Sir William Arrol & Co.), קליוולנד ברידג' אנד אנג'נירינג (Cleveland Bridge & Engineering Company) ודורמן לונג (Dorman Long) והגשר הושלם ב-1966.
בינואר 1977 צומצמה הנסיעה בגשר לנתיב אחד בכל כיוון לאחר שנתגלו כמה חולשות במבנה בן העשר. סגירת הנתיב השני נמשכה כמה חודשים.
גשר סוורן חוזק והאספלט עליו חודש בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20 בעקבות הגידול בתנועה. העבודה כללה חיזוק המגדלים של גשר סוורן והמיסעה, הרחבה למגדלי של גשר ואיי והחלפת הכבל הבודד המקורי בשני כבלים. מרבית עבודת החיזוק נעשתה בתוך המיסעה ובמגדלים ולכן לא ניתן להבחין בה. תכנון החיזוק נעשה על ידי חברת פלינט ונייל (Flint & Neill). הציפוי המחודש כלל שכבה עבה בעובי 35 מילימטרים של אספלט על גבי ממברנה אקרילית חסינת מים.
ב-2006, בשנת ה-40 להפעלת הגשר, נבדק הגשר לקורוזיה של הכבלים. הגוף המפעיל את הגשר, חברת הייווייז אינגלנד, הודיע שהביקורת הגיעה למסקנה שיש להטיל מגבלות על משאיות כבדות העוברות בגשר. משאיות כאלו יכולות לנסוע רק בנתיב הימני, כששלטים המטילים מגבלה על פי משקל הוצבו בגשר. מערכת של ציפוי בגומי יחד עם סירקולציה של אוויר יבש, כפי שנעשה בגשר כביש פורת' הותקנה בשנים 2007–2009 במטרה לעצור את הקורוזיה.
ב-6 בפברואר 2009, במהלך שבוע שבו ירד שלג בבריטניה, נסגרו שני גשרי הסוורן במקביל בשל קרח שנשר ממבני הגשר וגרם נזק לרכבים. ב-22 בדצמבר 2009 נסגרו שני הגשרים שוב מאותה סיבה. היו אלו הפעם השנייה והשלישית בלבד, בהתאמה, ששני הגשרים נסגרו יחד. הפעם הראשונה הייתה כמה שנים קודם לכן בשל שרפה במפעל לכימיקלים באייבונמות' (Avonmouth), פרוור של בריסטול.
ב-2016, במלאת 50 שנים לחנוכת הגשר, ביצעה הזמרת איימי ודג' את השיר "Bridge", כשהיא ניצבת במרומי הפלטפורמה של המגדל של הגשר ומלווה על ידי מקהלה שעמדה בצד האנגלי.