stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרך ארץ (חברה)
היסטוריה

חברת דרך ארץ הייווייז (1997) בע"מ הוקמה בשנת 1997 על ידי החברות אפריקה ישראל להשקעות בע"מ, שיכון ובינוי בע"מ וחברת CHIC לצורך השתתפותה במכרז שפרסמה חברת חוצה ישראל בע"מ (לשעבר – חברת כביש חוצה ישראל) להקמה, תפעול ותחזוקה של כביש 6, ככביש אגרה.
ב-26 בינואר 1998 הוכרזה חברת דרך ארץ כזוכה במכרז ולאחר חודש נחתם הסכם הזיכיון בין חברת דרך ארץ לחברת חוצה ישראל.
תחילת עבודות סלילת הכביש התעכבו מאחר שהקבוצה שהפסידה במכרז עתרה לבית המשפט. לבסוף, לאחר משאים ומתנים שהתקיימו בין חברת דרך ארץ לחברת חוצה ישראל, בחודש אוקטובר 1999 החלה סלילתו של כביש 6.
בשנים 1999–2004 חברת דרך ארץ הובילה את הקמת חלקו המרכזי של כביש 6, המתפרס על פני 102 ק"מ (ממחלף שורק בדרום ועד מחלף עין תות בצפון), ובשנים 2007–2009 הובילה החברה את הקמתו של קטע נוסף (ממחלף עירון עד מחלף עין תות). הקמת הכביש נעשתה תוך השקעת משאבים רבים בהגנה על איכות הסביבה, לרבות באמצעות שיקום ופיתוח נופי ומניעת מטרדי זיהום ורעש.
בנוסף, בחודש אוגוסט 2022 נחתמה תוספת להסכם הזיכיון, במסגרתה התחייבה חברת דרך ארץ להקים, לממן, לתחזק ולהפעיל נתיב נוסף בכביש. הפרויקט, שעלותו נאמדת בכארבעה מיליארד שקלים יבוצע במתכונת בנה-הפעל-העבר, ויכלול הוספת נתיב רביעי בין מחלף קסם למחלף עירון והוספת נתיב שלישי ממחלף עירון למחלף עין תות – סך הכל כ-60 קילומטרים בכל כיוון. הנתיב השמאלי החדש ישמש לתחבורה ציבורית ולרכב רב תפוסה. כמו כן, יוקם מחלף חדש, מחלף בית נחמיה.
בתום הליך תחרותי, נבחרו בחודש אוקטובר 2023 ארבעה קבלנים לביצוע עבודות ההקמה ובחודש נובמבר 2023 הושלמה תוכנית המימון לפרויקט. עבודות הביצוע צפויות להתחיל בחודש אוגוסט 2024.
לצד הפרויקטים המרכזיים המצוינים לעיל, דרך ארץ ביצעה ועודנה מבצעת פרויקטים רבים נוספים כגון התקנת מערכת שקילה בתנועה כביש, הקמת רמפות במחלפי הכביש המחברות את הכביש בחיבור ישיר לכביש חוצים, הקמת מתקנים סולאריים לייצור חשמל בשטחים הכלואים של המחלפים, ועוד.
חברת דרך ארץ היא חברה פרטית, בבעלות הקרנות ת.ש.י דרכים שותפות מוגבלת ונוי חוצה ישראל שותפות מוגבלת.
הערות שוליים

↑  דרך ארץ הייווייז (1997)בע"מ - חוב בכיר דוח מעקב - ינואר 2016
↑  כביש 6 בדרך למהפכה: החלטה דרמטית של משרד התחבורה, באתר אייס, 15 בנובמבר 2023
הבלט הלאומי ההולנדי

| --- | --- |

סמליל הבלט הלאומי ההולנדי
 תאריך הקמה:  1961
 www.het-ballet.nl
הבלט הלאומי ההולנדי (בהולנדית: Het Nationale Ballet) היא להקת הבלט הרשמית והגדולה ביותר בהולנד.
היסטוריה

הבלט הלאומי ההולנדי נוסד בשנת 1961, כשבלט אמסטרדם ובלט ארצות השפלה התמזגו. מנהלי הלהקה היו סוניה גסקל (1961–1969), רודי ואן דנציג (1969–2003), ויין אגלינג (1991–2003). המנהל הנוכחי הוא טד ברנדסן. הלהקה מושכת אליה הרבה אמנים בין-לאומיים.
הלהקה שוכנת מאז 1986 בסטופרה - בית האופרה והבלט הלאומי של הולנד (שנודע בעבר בשם Het Muziektheater) באמסטרדם. היא אורחת קבועה בפסטיבלים חשובים ברחבי אירופה, בהם פסטיבל אדינבורו. הלהקה מחויבת לכוראוגרפיה חדשה ומבצעת יצירות משל כוריאוגרפי הבית בעבר ובהווה: רודי ואן דנציג, טר ואן שייק, הנס ואן מאנן, מאגוי מארין ואדוארד לוק.
ב-13 בספטמבר 2011 חגגה הלהקה יובל 50 מופע גאלה בנוכחות ביאטריקס, מלכת הולנד.
רקדנים

הבלט הלאומי ההולנדי מעסיק כ-90 רקדנים ורקדניות. להלן רשימה של רקדנים ראשיים, סולנים, גראן סוז'ה וקוריפה.
הערות שוליים

↑  חדשות הבלט ההולנדי: "המלכה ביאטריקס באה למופע גאלה של הבלט הלאומי ההולנדי", 24 באוגוסט 2011
↑  אתר הבלט הלאומי ההולנדי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605671805171  ISNI: 0000 0001 1088 475X  LCCN: n87882978  VIAF: 233250912   WorldCat (עם VIAF): 233250912
האנציקלופדיה של הקוראן

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  אנציקלופדיה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת בריל 
 תאריך הוצאה:  2001 
 מספר עמודים:  3,834 עמוד 
 עורך:  יוהאנה פינק, Jane Dammen McAuliffe 
 
האנציקלופדיה של הקוראן (באנגלית: Encyclopedia of the Qur'an, בקיצור: EQ) היא יצירה מחקרית הכתובה בשפה האנגלית על הנושאים המרכזיים בקוראן, ומילון אנציקלופדי של הקוראן. זוהי העבודה המקיפה ביותר מסוגה בשפה מערבית.
הוצאת בריל מתארת את האנציקלופדיה כדלקמן:
נשענת על מסורת למדנית עשירה, וכוללת קרוב ל-1000 ערכים ב-5 כרכים, האנציקלופדיה של הקוראן של בריל היא מילון אנציקלופדי של מונחים, תפישות, דמויות, שמות מקומות, היסטוריה תרבותית ופרשנות על הקוראן, ובה מאמרי מסה מקיפים על הנושאים החשובים ביותר במחקרי הקוראן.
מהדורות

Edited by Jane Dammen McAuliffe et al., Encyclopaedia of Qur'an 1st Edition., 5 vols. plus index., Leiden: Brill Publishers, 2001-2006, ISBN 90-04-14743-8
Vol. I: A-D (publication year 2001)
Vol. II: E-I (2002)
Vol. III: J-O (2003)
Vol. IV: P-Sh (2004)
Vol. V: Si-Z (2006)
Index Vol. (2006)
ראו גם

האנציקלופדיה של האסלאם
אנציקלופדיה איראניקה
דניאל הנדרסון

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 daniellehenderson.net
 
דניאל הנדרסון (באנגלית: Danielle Henderson) היא סופרת, בלוגרית וחוקרת פמיניסטית אפרו-אמריקאית, בוגרת התוכנית ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
ביוגרפיה

הנדרסון גדלה במשפחה לא-מתפקדת בעיירה וורוויק (Warwick) שבמדינת ניו יורק. בבגרותה היא התנסתה במגורים במקומות רבים, ביניהם, אלסקה, קליפורניה, העיר ניו יורק, בוסטון, אנגליה ורוד איילנד. היא סיימה את לימודי התואר הראשון באנגלית ולימודי נשים בהצטיינות יתרה באוניברסיטת רוד איילנד ותואר שני בלימודי נשים ומגדר באוניברסיטת ויסקונסין וסיימה את הלימודים בשנת 2013. היא המשיכה לתואר שלישי אך נשרה לאחר זמן קצר.
דניאל הנדרסון עוסקת גם בכתיבת תסריטים לסדרות.
פרסומים

ספרה הראשון של הנדרסון, Tales From Fish Camp, התפרסם בשנת 2004 בהוצאת AiT/Planet Lar. כמו כן, היא פרסמה מאמרים בכתבי עת ובפרסומים מקוונים אמריקאיים, ביניהם: המגזין ניו יורק, Rookie Magazine, Kitchen Sink Magazine, ו- Rivet Magazine ; וכן באנתולוגיה Cringe: Teenage Diaries, Journals, Notes, Letters, Poems, and Abandoned Rock Operas, שיצאה לאור בשנת 2008 בעריכת שרה בראון, בהוצאת Crown.
עיקר פרסומה של הנדרסון נובע מבלוג בשם "Feminist Ryan Gosling", שהיא כותבת החל מסוף שנת 2011, ובשנת 2012 אף פרסמה ספר המתבסס על בלוג זה בהוצאת Running Press.
כתיבתה סאטירית והומוריסטית ומתמקדת בעיקר בנושאים פמיניסטיים וחברתיים.
פרסומים > הבלוג הפמיניסטי

הנדרסון השיקה את הבלוג Feminist Ryan Gosling באוקטובר 2011, זמן קצר אחרי שהחלה את לימודי התואר השני שלה במגדר. לדבריה, המניע העיקרי לכתיבת הבלוג היה "תסכול אקדמי" וצורך לנווט בכלי עזר לניווט בנבכי התאוריות המסובכות בהן הייתה שקועה. הבלוג קרוי על שמו של השחקן ראיין גוסלינג, ומבוסס על מם אינטרנטי פופולרי, שבו מופיעות תמונות של השחקן עם הכותרת "Hey Girl". לגוסלינג עצמו אין שום קשר לבלוג (או לספר שיצא לאור בעקבותיו). כאמור, הבלוג החל כשעשוע שהיה מיועד לקבוצת חברים קטנה, וככלי עזר להתמודדות עם עיסוק אינטנסיבי במספר רב של תאוריות פמיניסטיות ואחרות; אך במהרה הוא צבר פופולריות רבה – יותר מ-20,000 עוקבים, וזכה לאזכורים באתרים ובכתבי עת נחשבים כמו הפינגטון פוסט, Ms. Magazine ו-GQ.
השימוש בפנייה המזלזלת "Hey Girl", כפי שהופיעה במם המקורי, הוא מכוון, בבחינת "הפוך על הפוך", בהקשר הפמיניסטי. כמו כן, הנדרסון הצהירה על רצונה להנגיש תאוריות אקדמיות שאינן נהירות לקהל הרחב, או לכל הפחות, "לנעוץ סיכה בנפיחותן", כדבריה בהקדמה לספר.
באותה הקדמה לספר, שאותו הקדישה לסבתה, קרול, "שלימדה אותה, להחטיף", הנדרסון מציינת כמקור השראה מיידי את הסרט דרייב (בכיכובו של גוסלינג), אותו ראתה כמה ימים לפני שיצאה לדרך עם הבלוג, ומצהירה כי כוונתה "אינה ללעוג לפמיניזם; אלא, להשתעשע עם פמיניזם". הבלוג מהווה דוגמה לשילוב בין עולם התוכן האקדמי לעולם התוכן של התרבות הפופולרית.
הספר (כמו הבלוג) מורכב מתמונות שונות של ראיין גוסלינג והיגדים שמתלווים אליהן, כולם בהקשר פמיניסטי. אפשר לחלק את ההיגדים לשלושה תחומים:
תאוריות הקשורות לעולם התוכן הפמיניסטי
עניינים חברתיים, כלכליים ותרבותיים הנמצאים על סדר היום הפמיניסטי
מגמות ודמויות בולטות בתעשיית התקשורת והבידור, על מגוון ענפיה.
הנדרסון והומור פמיניסטי

אחת מהתכונות המיוחסות באופן סטריאוטיפי לפמיניסטיות היא "היעדר חוש הומור". הבלוג של הנדרסון מתכתב במכוון עם הסטריאוטיפ הזה, בניסיון להתייחס בקלילות ובהומור עצמי לנושאים פמיניסטיים כבדי משקל. ה"האשמה" הנפוצה הזו כנגד פמיניסטיות, היא נגזרת של סירובן לקבל בדיחות מצ'ואיסטיות ומיזוגניות ככלל, ויחסן המחמיר להומור נחות הניזון מהחפצת נשים, מזלזול בהן ומהנצחתן כיצורים רדודים ושטחיים בפרט. כאשר פעילות פמיניסטיות מגיבות בחריפות ל"הלצות" מסוג זה, הן מותקפות מייד כ"היסטריות", "יבשושיות" וכ"נעדרות חוש הומור". אמנם, זוהי כבר מוסכמה שאין להתבדח על חשבונן של אוכלוסיות מוחלשות כגון נכים, מפגרים, פגועי נפש וקבוצות אתניות למיניהן (שחורים, אסייתיים) – הומור כזה הוא בעליל פוגעני, חסר רגישות וגזעני; אולם, בנשים, מותר גם מותר להשתלח. אלה שמפצירים בפמיניסטיות להיות יותר קלילות ולפתח חוש הומור, עושים זאת "לטובתן", במסגרת מה שמקובל לכנות הסגברה- כך, מוסבר לנשים שמאבקן למען הפמיניזם רק יצא נשכר אם ישכילו להתייחס אליו בהומור .
לקריאה נוספת

Danielle Henderson Tales from Fish Camp: A City Girl's Experience Working in an Alaskan Fishing Village. AiT/PlanetLar,2004.
Danielle Henderson Feminist Ryan Gosling: Feminist Theory (As Imagined) from Your Favorite Sensitive Movie Dude. Running Press, 2012.
הערות שוליים

↑  Dan Simmons, On Campus: UW grad student's 'Feminist Ryan Gosling' blog hits the big time, madison.com (באנגלית)
↑  Henderson, Danielle." Feminist Ryan Gosling: Feminist Theory (as Imagined) from Your Favorite Sensitive Movie Dude". Running Press, 2012, Kindle edition, 63/498.
↑  Cliff Pervocracy, The Pervocracy: Why feminists have no sense of humor., The Pervocracy, ‏2011-03-28
↑  שלמה פיוטרקובסקי, פמיניסטיות - קצת חוש הומור בבקשה... - דעה, באתר ערוץ 7, 7 בדצמבר 2011
↑  מאת מערכת האתר, ציפי ערן / הסגברה, באתר האגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים ולחקר המגדר, ‏2012-02-02
↑  משה רט, ‏הומואים דתיים או פמיניסטיות לוחמות, נסו לא לאבד את חוש ההומור,  באתר כיפה, 30 בדצמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1615360583350  ISNI: 0000 0003 8038 6988  LCCN: no2012104744  VIAF: 259528600   WorldCat (עם VIAF): 259528600
דוב ערבות חום

| דוב ערבות חום |
| --- | --- |

תקופה
פליסטוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
סוג:: דוב
מין:: דוב חום
תת־מין:: דוב ערבות חום
שם מדעי
 Ursus arctos priscus

דוב ערבות חום (שם מדעי: Ursus arctos priscus) הוא תת-מין נכחד של דוב חום ממשפחת הדוביים, אם כי כמה חוקרים מפרידים אותו למין עצמאי (Ursus priscus) בסוג דוב. הוא התקיים בתקופת הפליסטוקן בערבת הסטפה של אירופה וחי שם לצד דובים נוספים כמו דוב המערות ודוב דנינגרי.
דוב זה נודע ממספר מערות בסלובקיה בהם אותרו מאובניו. בין השאר נמצא במערת ווזיצ'קה (Važecká Cave), מערת ויויירניי (Vyvieranie Cave), מערת ליסקובה (Lisková Cave), מערת קופקוביה איזביקה (Kupcovie izbicka Cave) ומערת אוקנו (Okno Cave).
דוב זה דמה במראהו לדוב המערות והגיע לגובה של 2.6 מטר, לגובה 160 ס"מ ולמשקל של 300 עד 1,000 ק"ג בערך, כך שהוא היה גדול גם מדוב המערות ויכל להרתיע אותו ולהשתלט על המערות בהם חי. ההבדלים בינו לבין תת-מינים אחרים של הדוב החום קטנים מאוד למעט הגודל, כך שלא ברור מתי חי ומתי נכחד. עם זאת ממצאים מאזור הים הבלטי והים הצפוני מרמזים שהוא הצליח לשרוד עד לסיום תקופת הקרח הקרה עד ההולוקן, אז נכחד כתוצאה מציד או משינויי אקלים. ייתכן גם שהוא נטמע באוכלוסיות דובים חומים אחרים לחלוטין.
הערות שוליים

↑  דוב ערבות חום באתר researchgate
דוב רוסיקוס

| דוב רוסיקוס |
| --- | --- |

תקופה
פליסטוקן כ-250–27 אלף שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
סוג:: דוב
מין:: דוב רוסיקוס
שם מדעי
 Ursus rossicus

דוב רוסיקוס, המכונה גם דוב מערות פליסטוקני קטן (שם מדעי: Ursus rossicus), הוא מין נכחד של טורף ממשפחת הדוביים, אשר חי בצפון אירואסיה וסיביר לאורך הפליסטוקן שלפני 250,000 עד 27,000 שנה מזמננו.
המאובנים של הדוב התגלו בהרי אלטאי, שם התגלתה לסת תחתונה שבורה ושרידי גולגולת התגלו במחוז טומסק שברוסיה. הוא תואר למדע ב-1930.
לדוב זה הייתה גולגולת רחבה מאוד עם מבנה כיפתי ומצח בולט. היו לו גפיים ארוכות, שוקיים רחבות וכפות גדולות שאיזנו אותו, מה שעזר לו לרוץ היטב. במבנה חייו דמה מעט לזה של דוב חום מודרני אך היה נמוך יותר ועדיין היה כבד מהם בהרבה, כשייתכן שהגיע למשקל של 650 ק"ג.
הדוב היה אוכל כל אך ניזון בעיקר מפקעות ועשבים, דבר שמסתבר מבדיקה של מבנה השיניים המאובנות שלו.
הערות שוליים

↑  Baryshnikov, G.; Foronova, I. (2001). "Pleistocene small cave bear (Ursus rossicus) from the South Siberia, Russia" (PDF). Cadernos Lab. Xeolóxico de Laxe. 26: 373–398.
↑  Pinto Llona, A. C., Andrews, P. & Etxeberrı´a, P. 2005: Taphonomy and Palaeoecology of Cave Bears from the Quaternary of Cantabrian Spain. Fondacio´n de Asturias/Du Pont Ibe´rica/The Natural History Museum, Grafinsa, Oviedo
דניאל רוג'רס

דניאל רוג'רס (באנגלית: Daniel Rogers;‏ 3 בינואר 1754 –  2 בפברואר 1806) היה טוחן ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הפדרליסטית, שכיהן כמושל דלאוור ה-12.
ראשית חייו

דניאל רוג'רס נולד בחווה במחוז אוקמק שבמושבת וירג'יניה, כבנם של ג'יימס ופיישנס רוג'רס. דורות קודם לכן, בערך ב-1665, הגיעה המשפחה מאנגליה לחופים המזרחיים של וירג'יניה.
אשתו הראשונה של רוג'רס הייתה אסתר א. (לבית נאטר) קרופר, אלמנתו האמידה של מילטון קרופר מהעיר מילפורד שבדלאוור. לשניים נולדו חמישה ילדים והמשפחה התגוררה במעון קוזי שבמילפורד, שלימים נקרא כך על שמו של מושל דלאוור פיטר קוזי שהתגורר שם. לאחר מותה של אסתר, נישא רוג'רס בשנית לננסי אן רוסום, שאיתה הוא הביא לעולם עוד שבעה ילדים.
קריירה

ב-1775 הגיע רוג'רס לנפת סיידר קריק שבמחוז סאסקס שבדלאוור, ורכש שם חווה. לאחר נישואיו הראשונים ב-1778 ורכישת הנחלה של קרופר, הוא רכש מפעלי טחינה שונים באזור. הוא גם רכש מחסן לבנים ופונדק.
רוג'רס נבחר לבית הנבחרים של דלאוור למושב של 1791/1792 ולאחר מכן נבחר פעמים כיושב ראש הבית. ב-30 בספטמבר 1797 נפטר המושל גאנינג בדפורד סניור, ומתוקף תפקידו החליף אותו רוג'רס כמושל דלאוור. הוא כיהן כמושל ממועד זה ועד 15 בינואר 1799. ב-1802 הוא שב לכהן בסנאט של דלאוור וכיהן בו שתי תקופות כהונה עד מותו.
מותו

דניאל רוג'רס נפטר בביתו במילפורד ב-2 בפברואר 1806, ושם נקבר. ב-1917 הועברה קבורתו לבית הקברות אוד פלוז שבמילפורד.
בנו הבכור, ג'יימס רוג'רס, כיהן כנשיא בית המשפט לעתירות רגילות, כתובע הכללי וכמזכיר המדינה של דלאוור.
לא קיים דיוקן ידוע של רוג'רס.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 212.
דרק הארולד ריצ'רד ברטון

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1918 קנט, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  16 במרץ 1998 (בגיל 79) קולג' סטיישן, טקסס, ארצות הברית
 שם לידה:  Derek Harold Richard Barton 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום קבורה:  אוניברסיטת טקסס A&M 
 עיסוק:  כימיה אורגנית
 מקום לימודים:  אימפריאל קולג'
 מנחה לדוקטורט:  Ian Heilbron 
 מוסדות:  אימפריאל קולג', אוניברסיטת טקסס A&M, בירקבק, אוניברסיטת לונדון
 תלמידי דוקטורט:  Jack Baldwin, A.E.H. Machado, Paul Jose de Mayo, D. John Faulkner, David Crich 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה, מדליית דייווי, מדליית קופלי
 
דרק הארולד ריצ'רד ברטון (באנגלית: Derek Harold Richard Barton;‏ 8 בספטמבר 1918 – 16 במרץ 1998) היה כימאי בריטי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1969 ביחד עם אוד האסל "על פיתוח היחסים הקרויים על שמו להם חשיבות בסיסית בתחום התרמודינמיקה של תהליכים בלתי הפיכים".
ילדות וחיים פרטיים

דרק ברטון נולד ב-8 בספטמבר 1918 במחוז קנט. דרק נולד במשפחתם של ויליאם תומאס ברטון ומוד הנרייטה ברטון ב-8 בספטמבר 1918, לבית לוקס, והיה הילד היחיד במשפחה. במהלך ילדותו ברטון למד בכמה בתי ספר: בית הספר מלכותי של רוצ'סטר (1929–1932), בית הספר טונברידג' (1932–1935) והמכללה הטכנית של מדוויי גילינגהם (1937–1938). בגיל 13, החליט לעבור לכמורה, ברטון ידע עברית ויוונית. המעבר התגלה כהחלטה טובה וברטון קיבל חינוך טוב. כשאביו נפטר במפתיע ב־1935, ברטון, כילד היחיד במשפחה, נאלץ לעזוב את בית הספר בלי לקבל שום הכשרה כדי לעזור למשפחתו.
ב-1938 השתחרר ברטון משירות צבאי בשל מחלת לב קטנה ונרשם לאימפריאל קולג' בלונדון לתואר בכימיה, הודות להכנה טובה הוא הורשה להיכנס מיד לקורס שני. ובשנת 1940 קיבל תואר ראשון בהצטיינות וזכה בפרס הסטודנט היוקרתי - פרס הופמן. אחרי שנתיים באימפריאל קולג' סיים את לימודי הדוקטורט שלו בכימיה אורגנית.
דרק ברטון נישא 3 פעמים, בפעם הראשונה לג׳יין קייט וילקינס (20 בדצמבר 1944), בפעם השנייה לכריסטיאן קוגנט (1969), ובפעם השלישית לג׳ודיט וון-לאונברגר קוב (1993), ויש לו ילד מהנישואים הראשונים שלו.
ברטון נפטר ב־16 במרץ 1998 ב קולג' סטיישן שבארצות הברית.
שנות המלחמה

במהלך השנה הראשונה לאחר סיום הדוקטורט, הוא עבד עם הכימאים גליכטנשטיין ומאדגן. למרות מעמדו של מאדגן כפליט יהודי, הוא היה טכנולוג כימאי מפורסם. שיתוף הפעולה בין מאדגן וברטון הוביל לפיתוח של תהליך חדש לייצור ויניל כלוריד מאתילן דיכלוריד, שהיה בעל חשיבות רבה בבריטניה הגדולה במהלך המלחמה. עבודה זו יצרה סדרה של מאמרים על פירוליזה של פחמימנים כלורים. בנוסף הניסיון המעשי של ברטון, שהושג בעבודה עם מאדגן, העשיר אותו בידע על קטליזה הומוגנית והטרוגנית והבנה מעמיקה של קינטיקה.
במהלך מלחמת העולם השנייה (1942–1944), עבד ברטון בממשלה בסוכנות המודיעין הצבאי הבריטי ברחוב בייקר בלונדון. מקורות המקורבים אליו ידעו כי הוא בוחן דיו בלתי נראה שניתן להשתמש בו על עור האדם. למרות זאת, הוא התייחס לעבודה כמשעממת והיה מדוכא בגלל שגרת הצבא.
בסוף המלחמה קיבל ברטון עבודה כחוקר כימאי בברמינגהם והתעסק בתרכובות אורגניות המכילות זרחן. לאחר זמן קצר החליט ברטון לחזור לאימפראיל קולג' ושם הוא מונה כעוזר למרצה בכיר בכימיה אי-אורגנית, פרופ' בריסקו. דיקן המחלקה לכימיה אורגנית באימפראיל קולג' היה גליברון, ובשנת 1950 הוא המליץ על ברטון לקולג' בירקבק, ולאחר מכן הציע לו להצטרף לחברה המלכותית של לונדון.
פיתוח המחקר והלמידה של ברטון

בשנת 1949 החליט ברטון לנסוע לשנת פרופסורה באוניברסיטת הרווארד שהראתה את התקדמותו האינטלקטואלית בתור פרופסור. באותו זמן פיתח ברטון חברות עמוקה עם הכימאי האמריקאי רוברט ברנס וודוורד, והחל בעבודתו בניתוח קונפורמיסטי שהוביל לפרסום מאמר ארבעת העמודים ב-1950 "קונפורמציה של גרעין סטרואידים". מאמר זה התפרסם בקרב מדעני כימיה אורגנית אחרים ובקרב המדענים בכלל. המאמר השפיע על המדע בכך שיצר בסיס תאורטי לעבודה מחקרית בשדה הסטרואידים ומבניהם.
עבודתו של ברטון איחדה מגוון מציאות של התנהגות הסטרואידים שנחשפו במחצית המאה העשרים ובזכות עבודה זאת ברטון זכה בהזדמנות לחזור ללונדון בתור פרופסור באוניברסיטת בירבק, שם לימד כימיה אורגנית והמשיך במחקרו על המבנה והסינתזה של הסטרואידים. במהלך זמן זה ברטון וודווארד סיימו את הסינתזה של לנוסטרול ששימש כמפתח ביניים בביוסינתזה של סטרואידים. לאחר תקופה קצרה בתור פרופ' לכימיה באוני' (1955–1957) חזר ברטון לקולג' אימפריאל ונשאר שם 20 שנים, במהלך שהותו שם הציג מספר חידושים פדגוגיים כדי להשלים את הרצאותיו שכללו סמינרים מקודשים לפתרון בעיות במערכת הדרכה. ברטון נהנה ממציאת פתרונות אלגנטיים לבעיות שונות, בעיקר פתרונות יעילים ומשימות פשוט לבעיות קשות, אבל הדבר ששימח אותו היה לאגד את כל הרעיונות לפרויקט אחד כמו שעשו בסינתזה של אלדוסטרון, סטרואיד הורמונלי ששולט באלקטרוליטים שבגוף.
בשנת 1958 ברטון שיתף פעולה עם תאגיד שרינג (schering) במחקר על אלדוסטרון בשביל מחלקת במחלקת הרפואה-כימיה באוניברסיטת קיימברידג' שבמסצ'וסטס. שם גילה את מה שכיום נודע כתגובת ברטון, תהליך פוטוכימי שמספק אמצעים קלים יותר לייצור\לסינתזת אלדוסטרון. הפרויקט נחל הצלחה מרובה וברטון שמר על קשר עם תאגיד שרינג במשך 40 שנים הקרובות.
עבודתו של ברטון התקדמה גם היא והרחיבה את האג'נדה המדעית במחקר בכימיה של רפלקסיה ופוטוכימיה. ברטון תרם רבות בכל האזורים ותחומי הכימיה שחקר והיה מה שנחשב לאביר ב-1972.
פרסים והוקרה

ברטון היה חבר בחברה המלכותית מאז שנת 1954. בשנת 1961 זכה ברטון במדליית דייווי. בשנת 1966 הצטרף לאקדמיה לאופולדינה.
בשנת 1969 קיבל ברטון עבור עבודתו בתחום חקר הקונפורמציוני (צורת הסתדרות המולקולה במרחב) פרס נובל לכימיה. ברטון חלק פרס זה עם פרופ' אוד האסל. הארגון האחראי על פרסי נובל הודיע שההשקעה של ברטון הוסיפה "ממד שלישי לכימיה" וברטון שינה את הבנתנו בקשר בין סטריאו כימיה ליכולת התגובה. בשל הצלחתו של ברטון הוא הוסיף לעצמו גם את התואר סר אשר הוענק לו על ידי מלכת אנגליה-אליזבת, "סר דרק ברטון". לאחר מכן בשנת 1977 יצאו בולים לכבוד זוכי פרס נובל בריטים בתחום הכימיה, לברטון הייתה הזכות והגאווה להיות אחד מאותם כימאים.
בשנת 1972 זכה באותות Knight Bachelor, המדליה המלכותית ולגיון הכבוד. היה נשיא האגודה הכימית בשנים 1973–1974. בשנת 1980 זכה במדליית קופלי.
האוהל האדום

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אניטה דיאמנט 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  סנט מרטין פרס 
 תאריך הוצאה:  1997 
 
האוהל האדום הוא רומן היסטורי מאת אניטה דיאמנט שפורסם ב-1997. הספר מספר בגוף ראשון את סיפורה של דינה בת יעקב. היא דמות משנית בתנ"ך, אך המחברת הרחיבה את סיפורה. שם הספר מתייחס לאוהל בו חייבות נשות שבט יעקב על פי ההלכה הקדומה למצוא מקלט בזמן מחזור או לידה, ובו הן מוצאות תמיכה ועידוד הדדיים מאמהותיהן, אחיותיהן ודודותיהן.
הספר תורגם ל-25 שפות, נמכר במיליוני עותקים (מתוכם מאה אלף עותקים בישראל) ועובד לסדרת טלוויזיה.
תקציר עלילה

דינה פותחת את הסיפור בתיאור השידוך של לאה אמה לאביה יעקב, וכן בתיאור הרחבת המשפחה כשיעקב התחתן גם עם רחל אחותה של לאה, והשפחות זלפה ובלהה.
דינה זוכרת שישבה באוהל האדום עם אמה ודודותיה, ריכלה על אירועים מקומיים וטיפלה בעבודות הבית. מספר דמויות נוספות שאינן נראות בתיאור התנ"כי מופיעות כאן, כולל רותי אשתו השנייה של לבן ובניה.
על פי הספר דינה עבדה כמיילדת ביחד עם אמה החורגת רחל. באחת מהפעמים כאשר דינה הולכת עם רחל ליילד בעיר שכם פגשה את בנו של מלך העיר והשניים התאהבו, וכשהבחינה אימו בהתאהבותם דרשה שיינעלו בחדרו ויממשו את אהבתם.
על פי הספר בניגוד למתואר במקרא, דינה ובן המלך שכבו בהסכמה מלאה ולא התבצע אונס. לפי התיאור של התנ"ך בבראשית לד, דינה "נטמאה" על ידי נסיך שכם הקדומה, למרות שלפי הספר הוא מאוהב באמת בדינה. הוא גם מציע מוהר המתאים לבני המלוכה. אחיה שמעון ולוי שלא מרוצים מהאהבה בין הנסיך לאחותם אומרים בבוגדנות לאנשי שכם שהחתונה מותנית בכך שהנסיך ואנשיו יעברו את טקס ברית המילה היהודי בכדי לאחד את אנשי שכם עם שבט יעקב. אנשי שכם מסכימים, וזמן קצר לאחר שהם מבצעים את הברית, כשהם סובלים מכאבים, הם נרצחים על ידי אחיה של דינה ומשרתיהם, שחוזרים לבית יעקב יחד עם דינה.
באוהל האדום, דינה באמת אוהבת את הנסיך והופכת ברצון לכלתו. היא נחרדת ומוכת צער מההשתוללות הרצחנית של אחיה. לאחר שקללה את אחיה ואביה היא בורחת למצרים יחד עם רה-נפר שהייתה אשת מלך שכם. במהלך המסע גילתה דינה כי היא נושאת ברחמה את פרי אהבתם שלה ושל בנו של מלך שכם, וכשסיפרה על כך לרה-נפר הוחלט כי רה-נפר תהיה אימו של היילוד ודינה מניקתו. לימים במצרים דינה חזרה לעסוק כמיילדת והפכה לשם דבר. באחד מן הימים נקראה דינה ליילד את בנו של מלך מצריים הלוא הוא יוסף אחיה, השניים נפגשו וכשהבינה דינה כי המלך הוא אחיה מפגש זה היה מרגש וכואב נפגשית ורגישות בעבורה מאחר שהזכיר לה את עברה הכואב בכנען. כעבור זמן מה הגיע יוסף לביתה של דינה וביקש שתבוא עימו לבית יעקב אביהם הגוסס, לאחר הסכמתה הפליגו השניים מבלי שדינה תזדהה על ידי אביה ומשפחתה. לאחר פטירתו של אביהם שבו השניים למצרים ושם נפטרה דינה בשיבה טובה ובשקט נפשי.
פרסום

הספר היה כיכב ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס על פי הביקורת של לוס אנג'לס טיימס, "על ידי מתן קול לדינה, אחת הדמויות השותקות של ספר בראשית, הרומן מתייחס לנשים שאולי הרגישו מחוץ להיסטוריה המקראית. הוא חוגג עם אמהות ובנות את מסתורי מחזור החיים."  ה-Christian Science Monitor (אנ') כתב כי הרומן "מעלה באוב את העולם העתיק של שיירות, רועי צאן, חקלאים, מיילדות, עבדים ובעלי מלאכה. דיאמנט מציגה תיאור מרתק של סיפור שיש לו תהודה נצחית."
דיוק היסטורי והקשר

הסיפור בנוי על הסיפור המקראי. עם זאת, אין קשר בין הסיפור לתנ"ך או לאמת ההיסטורית.
דיאמנט מודה שאין ראיות לכך שבארץ ישראל בעת העתיקה השתמשו באוהל מחזור (אנ'), אם כי היא מתארת זאת כמאפיין נפוץ בתרבויות פרה-מודרניות אחרות, כמו גם בתרבויות מודרניות מסוימות.
עיבודים

Lifetime (אנ') עיבד את הרומן למיני-סדרה בת שני חלקים (אנ'), שהוצגה לראשונה ב-7 וב-8 בדצמבר 2014. את דינה מגלמת רבקה פרגוסון. את לאה מגלמת מיני דרייבר, ורייצ'ל מגולמת על ידי מורנה בקארין.
ראו גם

מקווה
נידה
הערות שוליים

↑  "Book Review: The Red Tent". Blue Rectangle. אורכב מ-המקור ב-2011-07-08. נבדק ב-2010-06-23.
↑  האוהל האדום אניטה דיאמנט, מטר
↑  Holt, Patricia (באוקטובר 2001). "The Red Tide". Ms. Magazine. אורכב מ-המקור ב-2014-12-23. נבדק ב-2014-12-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Red Tent - Reading Guide - Book Club Discussion Questions". LitLovers.com. נבדק ב-2016-09-09.
↑  Dwass, Emily (2000-04-24). "A Biblical Woman's Tale That Won Readers' Hearts". Articles.latimes.com. נבדק ב-2016-09-09.
↑  Rubin, Merle (1998-01-27). "Memory and Imagination Reclaim the Past". The Christian Science Monitor. נבדק ב-2014-11-29.
↑  Nieves, Evelyn (5 בינואר 2017). "In Nepal, a Monthly Exile for Women". New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Red Tent: Notes for Reading Groups" (PDF). Allen & Unwin. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-05-06. נבדק ב-2013-03-21.
↑  "'The Red Tent' will reportedly become a Lifetime miniseries". CSMonitor.com. 2014-05-13. נבדק ב-2016-09-09.
↑  Elavsky, Cindy (27 ביולי 2014). "Celebrity Extra". King Features. נבדק ב-26 באוגוסט 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
דוקשיצה (מחוז משנה)

מחוז משנה דוקשיצה (בבלארוסית: Докшыцкі раён; ברוסית: До́кшицкий райо́н) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז ויטבסק שבצפון בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר דוקשיצה.