stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רעידות האדמה בניו מדריד (1811–1812)
הערות שוליים

↑  Elizabeth Rusch, The Great Midwest Earthquake of 1811, Smithsonian Magazine, December 2011 (באנגלית)
1 2 3 4 5  Johnston, A. C., Schweig, E. S., 1996.The Enigma of the New Madrid Earthquakes of 1811–1812. Annual Review of Earth and Planetary Sciences, 24, pp. 339–384, להלן: ג'ונסטון ושוויג 1996.
1 2  Charles F. Richter., 1958.Elementary Seismology. Freeman & Company, San Francisco & London, (Chapter 31) p.593.
1 2 3  Nuttli, O., W., 1973.THE MISSISSIPPI VALLEY EARTHQUAKES OF 1811 AND 1812: INTENSITIES, GROUND MOTION AND MAGNITUDES. Bulletin of the Seismological Society of America. 63, pp. 227-248
↑  Bolt, B.A.,Earthquakes, F&C, 1999, p. 6
↑  ג'ונסון ושוויג 1996, פרק הסיכום (Cncluding Remarks and A Concluding Scenario).
↑  Nuttli, O., W., 1973. The Mississippi Valley Earthquakes of 1811 and 1812: Intensities, Ground Motion and Magnitudes. Bulletin of the Seismological Society of America. 63, Intensity Data Chapter
↑  •	Susan Elizabeth Hough, Richter's Scale: Measure of an Earthquake, Measure of a Man - a Biography of Famed Seismologist Charles Richte, Princeton University Press  ISBN 0-691-12807-3, 2007, עמ' . pp.1-3
↑  Center for Earthquake Research and Information at University of Memphis: New Madrid Active Earth Monitor - Interactive Science Display
↑  Encyclopædia Britannica. Possible causes of the New Madrid earthquakes.
↑  New Madrid Seismic Zone
↑  Pollitz, F. F., Kellogg, L., Bürgmann, R., 2001.Sinking Mafic Body in a Reactivated Lower Crust: A Mechanism for Stress Concentration at the New Madrid Seismic Zone. Bulletin of the Seismological Society of America. 91, pp. 1882–1897.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559178105171  LCCN: sh2003006455 
תחריט בן התקופה, המתאר את קריסת המבנים והצפת פשט נהר המיסיסיפי ברעידת האדמה.
חתך במבנה הגאולוגי של הבקע הכושל ב-"רילפוט-ריפט", עמוק מתחת למשקעי נהר המיסיסיפי (ראו טקסט בפרק "סטרוקטורה".
אדמונד דארץ' לואיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באוקטובר 1835 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באוגוסט 1910 (בגיל 74) פילדלפיה, ארצות הברית 
 
אדמונד דרץ לואיס, נוף נהר באגם ג׳ורג׳
אדמונד דארץ' לואיס (באנגלית: Edmund Darch Lewis;‏ 17 באוקטובר 1835 – 12 באוגוסט 1910) היה צייר נוף אמריקאי, הידוע בסגנונו ובציורים הימיים בצבעי שמן או צבעי מים.
ביוגרפיה

לואיס נולד בפילדלפיה, פנסילבניה, במשפחה אמידה. והחל להתאמן בגיל 15 אצל הצייר פול ובר יליד גרמניה (1823–1916) מאסכולת נהר ההדסון.
בגיל 19 הוא הציג באקדמיה לאמנויות פנסילבניה, ונבחר כחבר באקדמיה בגיל 24.
קריירה

עבודתו המוקדמת של לואיס בצבעי שמן, בעקבות הכשרתו המצוינת, נחשבת עם עליונה טכנית גבוהה יותר מעבודתו המאוחרת. הוא נסע ברחבי פנסילבניה, ניו ג'רזי וניו יורק, צייר סצנות נהרות, ובמשך שני עשורים הוא נסע להרים הלבנים וצייר נופים של הרים, נהרות ואגמים.
הוא צייר ציורים ימיים נרחבים ברחבי ניו אינגלנד, והפך לאמן פורה ומצליח.
עבודתו זכתה להערכה בגלל הזוהר והברק שבנופים. בגלל היצירה התוססת, הוא נחשב לאחד הציירים הלומיניסטים באסכולת נהר הדסון.
לאחר שליטה גדולה בציור בצבעי שמן בתחילת הקריירה שלו, לואיס עבר לציור בצבעי מים. אף על פי שלא הצטיין מבחינה טכנית, עבודותיו בצבעי המים היו נערצות בגלל האור והזוהר שבהם - לומיניזם טהור. לואיס המשיך לייצר בדים בקצב ייצור המוני.
חיים מאוחרים

בהמשך החיים, כאמן אמיד, לואיס אסף אמנות דקורטיבית, כולל ריהוט, קרמיקה, שטיחי קיר וציורים של המאסטרים.
היו לו שני בתים סמוכים שנבנו ברחוב 22 במרכז פילדלפיה כדי להציג את האוסף שלו לקהל בפילדלפיה.
לואיס נפטר ב־12 באוגוסט 1910.
הערות שוליים

↑  John Howard Brown, Lamb's Biographical Dictionary of the United States, James H. Lamb Company, 1903. (באנגלית)
↑  "American Paintings Sought"
↑  Braff, Phyllis (1999-10-03). "ART REVIEWS; Abstractions, Faces and the Sea". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-06-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 174238487  ISNI: 0000 0000 6709 054X  LCCN: nr95035686  RKD: 49801  SNAC: w6df7v3c  ULAN: 500032718  VIAF: 78671260   WorldCat (עם VIAF): 78671260 
אדמונד דארץ' לואיס, הר וושינגטון בניו המפשייר
אדמונד דארץ' לואיס, נוף ימי
Radio Ga Ga

"Radio Ga Ga" (בעברית: "רדיו גה גה") הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי להקת הרוק הבריטית קווין. הוא נכתב על ידי מתופף הלהקה רוג'ר טיילור.
השיר יצא לאור כסינגל בתור האיי-סייד של "I Go Crazy". השיר נכלל באלבום The Works ואלבומי האוסף Greatest Hits II ו-Classic Queen.
הסינגל היווה הצלחה בינלאומית בשביל הלהקה, הגיע למקום ראשון ב־19 מדינות, מקום שני בבריטניה ו-16 בבילבורד הוט 100. הלהקה ביצעה את השיר כל הופעה מאז 1984, כולל הלייב אייד.
הקלטה

ההשראה לשיר זה הגיעה כאשר רוג'ר טיילור שמע את בנו אומר את המילים "Radio Ga Ga" בזמן שהאזין לשיר ברדיו בזמן שהיה בלוס אנג'לס. לאחר ששמע את הביטוי, טיילור החל לכתוב את השיר כשנעל את עצמו בחדר עם סינתיסייזר רולנד ג'ופיטר ומכונת תופים. הוא חשב שזה יתאים לאלבום הסולו שלו, אבל כאשר הלהקה שמעה אותו, ג'ון דיקון כתב לשיר בס ופרדי מרקורי שר את הרצועה, מתוך מחשבה שזה יכול להיות להיט גדול. לאחר מכן טיילור נסע לחופשת סקי ונתן למרקורי ללטש את מילות השיר, ההרמוניה והעיבודים של השיר. ההקלטות החלו באולפני Record Plant בלוס אנג'לס באוגוסט 1983. ההקלטה כללה את הקלידן הקנדי פרד מנדל. מנדל תכנת את חלקי הסינט-בס המקושרים. ההקלטה מציגה שימוש בולט ב־vokoder VP330 +. קו הבס הופק על ידי רולנד ג'ופיטר 8, תוך שימוש בארפגיגטור המובנה.
קליפ השיר

הקליפ המוזיקלי של דייוויד מלט לשיר מציג סצנות מסרט המדע הבדיוני האקספרסיוניסטי הגרמני משנת 1927 מטרופוליס וצולם באולפני קרלטון טלוויזיה ובאולפני שפרטון, לונדון, בנובמבר 1983. הוא מציג את הלהקה במכונית שטסה מעל הכותרת. העיר ובהמשך ביצע את השיר מול מעמד הפועלים בעיר, שזור במשפחה בחדר האוכל שלהם מאזינים לרדיו כשהם חובשים מסכות גז. לשיר הסולו "Love Kills" של פרדי מרקיורי נעשה שימוש בגרסתו המשוחזרת של ג'ורג'יו מורודר לסרט, ובתמורה קיבלו קווין את הזכויות להשתמש בקטעים ממנו בסרטון "Radio Ga Ga" שלהם. עם זאת, קווין נאלצה לקנות זכויות ביצוע על הסרט מהממשלה המזרח גרמנית הקומוניסטית, שהייתה באותה עת בעלת זכויות היוצרים. בסוף הקליפ מופיעות המילים "תודה למטרופולין". הסרטון כולל גם קטעי וידאו מסרטוני פרומו קודמים של קווין.
השפעה

שם האלבום רדיו בלה בלה משנת 1994 הוא בהשראת שם השיר.
זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא לקחה את שם הבמה שלה משם השיר.
אדווין דיקין

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1838 שפילד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 במאי 1923 (בגיל 84) ברקלי, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  האמנויות היפות 
 צאצאים:  Edna Deakin 
 
אדווין דיקין, הרי הומבולט בנבדה, 1882
אדווין דיקין (באנגלית: Edwin Deakin;‏ 21 במאי 1838 – 11 במאי 1923) היה אמן בריטי-אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות נופיו הרומנטיים כמו גם ציורי האדריכלות שלו, ובמיוחד במיסיונים הספרדיים בקליפורניה. טבע הדומם שלו נחשבים לאחד הטובים בז'אנר. דיקין הוא אחד האמנים שציירו סצנות בצ'יינה טאון של סן פרנסיסקו.
ביוגרפיה

דיקין נולד בשפילד, אנגליה, ב־21 במאי 1838. הוא עשה חניכות בגיל 12 בבית עסק שצייר נופים ועיצובים פרחוניים על רהיטים בסגנון היפני, אך הוא לא קיבל הכשרה רשמית. בגיל 18 הוא היה אמן נוף בולט. הוא היגר לארצות הברית בשנת 1856 עם משפחתו לעיר שיקגו, שם אביו פתח חנות לחומרי בניין והעיסוק של אדווין נרשם במפקד כ"יצרן תיקים ". ב־21 ביוני 1865 נישא אדווין דיקין עם איזבל פוקס בת ה-21, גם היא מהגרת מאנגליה. בשנה שלאחר מכן נולד בנם אוסקר אדווין דיקין, שהפך לצייר מוכשר, אך נפטר בגיל 30. למשפחת דיקין הייתה גם בת, עדנה, שהפכה לאדריכלית.
ביוגרפיה > סן פרנסיסקו

מעט לפני שנת 1870 עבר אדווין, יחד עם כל משפחתו המורחבת, לסן פרנסיסקו, קליפורניה. מהר מאוד הוא ביסס קריירה מצליחה כצייר הנוף הבלתי מיושב בקליפורניה. אף על פי שהעביר את ציוריו לגלריות מסחריות פרטיות והציג בתערוכות באיגוד האמנות בסן פרנסיסקו (SFAA), מכר את מרבית הבדים שלו באמצעות מכירות פומביות. הוא הפך לחבר במועדון הגרפי והמועדון הבוהמי. בשנת 1874 הציג סצנה של אגם טאהו באקדמיה לאמנויות בשיקגו.
שלוש שנים אחר כך הוא יצא לסיבוב גדול באירופה, שם צייר בעיקר באנגליה, צרפת ושווייץ, והציג בסלון בפריז. הוא שב במאי 1879 לסן פרנסיסקו. התערוכות הראשונות של ציוריו האירופיים החדשים בסן פרנסיסקו זכו לתשומת לב רבה. הוא הציג עשרות ציורים, וזכה לביקורות חיוביות ביריד מדינת קליפורניה בין השנים 1879 - 1889.
הוא נסע רבות במערב התיכון והיה בשהות ממושכת בדנוור (1882-83) ובסולט לייק סיטי (1883).
המחלוקות המתוקשרות של דיקין עם "המורדים" של מושבת האמנות בסן פרנסיסקו גרמו לו לעזוב, בשנת 1885, כחבר המציג באיגוד האומנויות. בשלב זה הציור שלו של "ענבים תלויים" הפך פופולרי ביותר והיו לו הרבה חיקויים. במהלך אחד ממסעותיו האחרונות בעיר ניו יורק הוא פרסם סדרת מאמרים שקראו לתקינה של גודלי קנבס, נוהג נפוץ באירופה שאפשר לייצור מסגרות זולות יותר.
ביוגרפיה > ברקלי

בשנת 1891 עבר דיקין עם אשתו ושתי בנותיו לעיר האוניברסיטאית ברקלי, ממש מעבר למפרץ סן פרנסיסקו, שם בנה בית מגורים גדול וגלריית סטודיו. עד מהרה החל במסורת של קיום תערוכת סטודיו שנתית פתוחה לקהל.
דיקין החזיק עדיין משרד מכירות קטן בסן פרנסיסקו והמשיך לתרום את ציוריו למכירה פומבית ולגלריות הפרטיות של העיר. בתערוכתו האישית באפריל 1900 במלון פאלאס הוצגו כל 21 ציורי המסיון הספרדי בקליפורניה, רבים מהם במסגרות איקונוגרפיות משוכללות שעיצב האמן עצמו. הקמפיין שלו לתיעוד וציור המיסיונים היה נושא למאמר אוהד ביותר בעיתון "וושינגטון הראלד".
הוא עזר לעצב ולקשט את בניין הסטודיו של אחיו בברקלי, שהפך לבית הראשון של בית הספר לאמנות בקליפורניה. המקום היה מרכז לאומנויות ולמלאכה (המכללה לאומנויות בקליפורניה של ימינו) וכתובת מקצועית של אמנים בולטים רבים, ביניהם הנרי ג'וזף ברויאר ואוולין וויטרו.
תיאוריו הרבים את רעידת האדמה והשריפה בסן פרנסיסקו ב -1906 זכו לתשומת לב רבה.
הוא הרחיב את גלריית ברקלי כדי לשמור על תצוגה קבועה של אחת משלושת מערכות הציור שלו ואיפשר לציבור לבקר שלושה ימים בשבוע.
הוא היה אזרח בריטי בעת מותו ב־11 במאי 1923.
הערות שוליים

↑  Art Restoration of Paintings of Missions of California by Edwin Deakin SBMAL | Fine Art Conservation Laboratories (FACL, Inc.), www.fineartconservationlab.com (באנגלית)
↑  Crocker Art Museum - Edwin Deakin: California Painter of the Picturesque, web.archive.org, ‏2013-11-13
↑  "Art". Chicago Tribune. 1874-12-13. p. 10. נבדק ב-2020-06-18.
↑  "About Notable Americans". The Washington Herald. 1907-07-15. p. 7. נבדק ב-2020-06-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 136274684  ISNI: 0000 0000 6630 258X  LCCN: no00064724  RKD: 105443  SNAC: w6jq1g23  ULAN: 500126150  VIAF: 73400214   WorldCat (עם VIAF): 73400214 
אדווין דיקין, לאחר רעידת האדמה בסן פרנסיסקו, 1906
אדווין דיקין, מיסיון ספרדי בקליפורניה
אדווין דיקין, ענבים תלויים, 1883
לאה בורנשטיין מקובצקי

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1948 (בת 76) י"ז בחשוון ה'תש"ט תל אביב
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 עיסוק:  היסטוריונית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת הרווארד
 תרומות עיקריות
 מחקריה על תולדות יהדות האימפריה העות'מאנית
 
לאה בורנשטיין-מקובצקי (נולדה ב-19 בנובמבר 1948 בתל אביב, ישראל) היא פרופסור אמריטה, וקודם לפרישתה הייתה פרופסור מן המניין וראש החוג לתולדות עם ישראל בעת החדשה באוניברסיטת אריאל בשנים 2023-2016. כמו כן כיהנה כראש המחלקה למורשת ישראל באוניברסיטת אריאל בשנים 2014–2019 וכראש תוכנית תואר שני במורשת ישראל מאוקטובר 2014 עד לאוקטובר 2016.
מאז שנת 2014 היא מכהנת כחברה במועצת המרכז למורשת יהדות אתיופיה. כמו כן היא משמשת מאז שנת 2004 כחברת המועצה המדעית של המכון לחקר ארץ ישראל ויישובה וכעורכת משנה בכתב העת "מורשת ישראל" מאז שנת 2011.
ביוגרפיה

בורנשטיין-מקובצקי נולדה בתל אביב לרב אברהם בנציון בורנשטיין ולאסתר לבית יונר. אביה היה רבה של בנימינה ומחבר סדרת הספרים רסיסי טל. גדלה בנתניה ובבנימינה ולאחר סיום בית הספר התיכון תחכמוני בחדרה למדה באוניברסיטת בר-אילן אצל פרופ' חיים זאב הירשברג.
בשנת 1979 קיבלה תואר ד"ר בהיסטוריה של עם ישראל.
את הפוסט דוקטורט עשתה בשנת 1982 במרכז ללימודים יהודיים שע"י אוניברסיטת הארוורד בנושא קהילות המזרח התיכון.
נשואה לאהרן מקובצקי ואם לשבעה.
מחקריה

מחקריה של בורנשטיין-מקובצקי מבוססים על מקורות יהודיים נדפסים ועל כתבי-יד רבים, בעיקר ספרות רבנית ובמרכזה ספרות השאלות ותשובות ושילוב מקורות נוספים אירופאים ועות'מאניים. רוב מחקריה עוסקים בהיסטוריה הפוליטית, הקהילתית, החברתית, הכלכלית והתרבותית של היהודים באימפריה העות'מאנית.
מחקריה  מקיפים את הארגון הקהילתי, מוסדות הקהילה, הרבנות ובתי הדין, החקיקה, הריבוד החברתי, יהודי החצר, יחסי יהודים-גויים, שמות יהודיים, המשפחה היהודית ומעמד האישה, הספרות הרבנית והיצירה היהודית, השבתאות בסוריה, התאסלמות והתנצרות; עבריינות, חילון ומודרניות.
בורנשטיין-מקובצקי הקדישה מחקרים רבים לתולדות קהילות יהדות איסטנבול, יהדות איזמיר, יהדות שלוניקי, הקהילה היהודית במצרים ויהדות חלב. שניים מספריה עוסקים בקהילת יהודי חלב. לאחרונה נדפס ספרה על המיסיון בחברה היהודית באיסטנבול, יהדות שלוניקי, יהדות איזמיר.
ספריה > ספרים שכתבה > מפתח לשו"ת ר' שמואל די מדינה משאלוניקי, כולל מבוא על המחבר, סדרת מפתחות, ומכון לחקר היהדות במזרח, אוניברסיטת בר-אילן, תשל"ט

חיבור זה נכתב בראשית פעולתה המחקרית, והוא מפתח היסטורי של כל מאות השו"ת שנכתבו בידי ר' שמואל די מדינה (הרשד"ם) (1589-1506), דיין העיר שלוניקי, ראש ישיבה מפורסם ופוסק מרכזי באימפריה העות'מאנית שהשיב לעשרות קהילות יהודיות. מתוך השו"ת ניתן ללמוד פרטים מאלפים על התקופה, בנושאים שונים: המעמד המדיני, המשפטי והחברתי של היהודים והחברה הנוכרית; הקהילה, מוסדותיה ותקנותיה; היישובים היהודים והקשרים ביניהם; הווי ומנהגים דתיים; עבריינות; המשפחה; חיי הכלכלה; טבע ומדעים; תלמוד תורה; אישים; שמות גאוגרפיים; מסעות ונתיבים. המבוא לספר הוא מונוגרפיה על המחבר וקשריו עם חכמי זמנו.
ספריה > ספרים שכתבה > עיר של חכמים וסוחרים, הקהילה היהודית בארם צובה 1492–1800, אריאל, אוניברסיטת אריאל, 2012

הספר הוא מונוגרפיה על תולדות הקהילה היהודית בעיר חלב (ארם צובה) בשלהי השלטון הממלוכי בעיר ואת שלוש מאות השנים הראשונות של השלטון העות'מאני. משנת 1517 ואילך הייתה חלב העיר השלישית בגודלה באימפריה העות'מאנית, לאחר איסטנבול וקהיר. היא נחשבה לאחת הקהילות היהודיות העשירות והמשגשגות באימפריה העות'מאנית, ובלטה בייחודה כעיר של תלמידי חכמים וסוחרים.
ביסוד החיבור קיימת הנחה מרכזית הגורסת כי מדובר בקהילה אשר חבריה ניהלו את חייהם מתוך דבקות בדת, מצד אחד, ומתוך מיצוי כל האפשרויות הכלכליות והפוליטיות לשגשוג, מצד אחר. הנחה זו נבחנת לאורך פרקי הספר בהקשרים שונים, ובכללם ארגון החברה והנהגתה, בית הכנסת, חיי הרוח, השבתאות, המשפחה, הווי החיים, היחסים עם החברה הנוכרית והשלטונות, וחיי הכלכלה וזאת לאור מידע עשיר ממקורות מגוונים בדפוסים ובכתבי-יד.
ספריה > ספרים שכתבה > Protestant Missionaries to the Jewish Communities of Istanbul, Salonika and Izmir 1820-1914 (2019)

הספר דן בפעילות האוונגליסטית, החינוכית, הרפואית והפילנתרופית של שלושה ארגונים מיסיונרים בחברה היהודית באימפריה העות'מאנית, במהלך המאה ה-19 ועד למלחמת העולם הראשונה: החברה (הבריטית) לקידום הנצרות בחברה היהודית, המיסיון האמריקאי והמיסיון של הכנסייה החופשית של סקוטלנד.
המחקר מתמקד בשלוש הקהילות היהודיות הגדולות של איסטנבול, סלוניקי ואיזמיר. החיבור דן בהיבטים רבים של החיים היהודיים, כגון המעמד המשפטי והחברתי של היהודים באימפריה העות'מאנית, החינוך המסורתי והמודרני, סכסוכים מרים פנים-קהילתיים, תהליך חילון, ריבוד חברתי, חיי משפחה ומעמד האישה היהודייה. החיבור מדגיש את תגובת הקהילות היהודיות לפעילויות השונות של המיסיונרים ואת הדרכים בהן נלחמה ההנהגה היהודית נגד כל השפעה נוצרית על החברה היהודית במהלך תקופה ארוכה בה חלו שינויים פוליטיים, חברתיים ודתיים באימפריה העות'מאנית ובקהילותיה היהודיות.
הספר מראה כי המיסיונרים הפרוטסטנטים הגיעו לאימפריה העות'מאנית עם תוכניות מגובשות ושאיפה להביא להמרת דת של יהודים רבים. בד בבד דן החיבור בשאלה אם למשימה האוונגלית הפרוטסטנטית היה סיכוי אמיתי להצלחה. מקורות הספר הם דוחות וכתבי עת מיסיונריים ומקורות יהודיים שונים, בעיקר ספרות השאלות ותשובות ועיתונות יהודית.
ספריה > ספרים שכתבה > Jews in the Economic Life of Constantinople and Smyrna in the Eighteenth and Early Nineteenth Centuries (2022)

עשרת פרקי הספר דנים בפעילות הכלכלית של יהודי איסטנבול ואיזמיר במאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, לאור מקורות יהודיים ותעודות ארכיוניות, בעיקר מן הארכיונים הבריטים. בין הנושאים: פעילותם של קנצלרים ובוררים בריטים ביישוב סכסוכים בין סוחרים זרים וסוחרים יהודים באיסטנבול, ברוקרים יהודים ופשיטות רגל של יהודים וסוחרים בריטים באיסטנבול, איזמיר ושלוניקי, יהודים בסחר בריטי בין מלטה לאיסטנבול במהלך מלחמות נפוליאון, בנקאות באיסטנבול, שלוניקי ואיזמיר, פעילותם הכלכלית של ליאון גבאי ובני משפחת חאטים, הכתובה של ג'מילה אסיאו וצוואתו של יצחק אסיאו וצוואות של סוחרים בריטים באיסטנבול.
ספריה > ספרים שכתבה > Jewish elite in the Political and Economic Life of Venice and Istanbul in the Seventeenth Century (2024)

הספר מבוסס על מקורות יהודיים ומקורות ארכיוניים, ובעיקר על מסמכים מן הארכיונים הבריטים. הפרק הראשון  דן בפעילות המסחרית של משפחת קארוב ביוון ובוונציה, ובתביעת חיים קארוב נגד חברת הלבנט במאה ה-17. הפרקים האחרים דנים ברבנות ופוליטיקה באיסטנבול במאה ה-17 ובעשירי קהילת איסטנבול במאה ה-17 ובכוחם הפוליטי והכלכלי.
ספריה > ספרים שההדירה > פנקס בית הדין בקושטא: פנקס בית דין איסור והיתר בקושטא ת"ע-תרס"ג, לוד 1999

פנקס זה יצא לאור לראשונה מכתב-יד יחיד בעולם עם ההדרה, מבוא, הערות ומפתחות. הפנקס כולל החלטות של דייני העיר בעניינים מגוונים למן ראשית המאה ה-18 ועד תחילת המאה ה-20. חלק מן הפנקס אבד אולם ערכו של הנותר גדול הן מפני תקופת הזמן הארוכה הכלולה בו על תמורותיה, והן מפאת היקפו ואופיו הייחודי של בית הדין.
הנושאים הנידונים בו הם בעיקר ענייני כשרות והלכה שונים, וכן פיקוח על אומנים וסוחרים, כגון שלוחי ציבור, סופרים, שוחטים, מנקרים, קצבים, יצרני מזון, מוכרי יין וגבינות, לצורך קיום חיים דתיים בקהילה. בפנקס מידע מאלף על החיים הכלכליים והחברתיים של יהודי איסטנבול באותן מאות, כגון ההתארגנות בגילדות יהודיות.
ספריה > ספרים שההדירה > בית דינו של שמואל, תשובות רבי שמואל לאנייאדו וחכמי דורו, מכון בן צבי, ירושלים תשע"ז, 2 כרכים

הספר הוא ההדרת כתב יד, אשר מקורו בעיר חלב שבסוריה ושהיה מונח בספרית כי"ח בפריז. הוא כולל שאלות ותשובות מן המאות ה-17 וה-18 העוסקות בחיי היהודים בעיר ובקהילות אחרות בסוריה, בעיראק ובפרס, ואף בקהילות אחרות ברחבי האימפריה העות'מאנית. מעטים מאוד הם כתבי היד ששרדו מחלב מתקופה זו.
ספרות השו"ת צופנת תיאור נאמן של חיי היהודים ומאורעות התקופה, ואף כתב יד זה מאמת את הידוע על העיר חלב, שהייתה עיר של חכמים וסוחרים נודעת באותם ימים.
כתב היד פותח בשורת תשובות העוסקות בירושת משרות שירות בבית המכס, על רקע הקשיים שהוערמו לצורך החזקת המשרה לצד הרווחים שהופקו ממנה. תשובות נוספות עוסקות במחלוקות שונות בתחום חיי המסחר התוססים, ובעיקר בקשרי המסחר והשיירות שהיו מצויות תדיר בין מדינות שונות. כן נלמד על שותפים שהיו יושבים בערים שונות ומנהלים עסקיהם באמצעות השיירות. שיירות מסחר אלו העלו שאלות עגינות לרוב, וזאת לאחר רציחות יהודים שאירעו במהלכן.
המסחר המפותח אף סייע להפריה תורנית, ובכתב היד נעתקו תשובות חכמים מאירופה, שלא באו עוד בדפוס. בכתב היד אף נמצאו תשובות שהשיבו חכמי חלב ביחס למחלוקות הלכתיות שפרצו באירופה. קשרים אלו היו גם פועל יוצא של שלוחי ארץ ישראל, ששהו פרקי זמן ממושכים בערים ברחבי האימפריה העות'מאנית.
חלק ניכר מכתב היד עוסק בחיי המשפחה. כך נדפסה תשובת הרב לאנייאדו, המאשרת לאשכנזי לשאת אישה שנייה, על אף חרם דרבנו גרשום, תוך שהוא מסתמך על ספר הזוהר. עוד עולה כי לנשים היה מעמד איתן וחלקן אף עסקו בנדל"ן. תשובות נוספות עוסקות ביחס בין היהודים לשלטון המקומי, בדגש על מיסים וצווים שונים, וגם בעניין ההתדיינות בערכאות המשפטיות המוסלמיות. מתשובה אחת, העוסקת בחזקות עלייה לתורה, ניתן ללמוד על מתיחות בין גורמים שונים בקהילה ביחס לשינוי מנהג העיר הקדום.
במבוא לספר נחשפות פרשות חשובות מהעיר חלב, בכללן מחלוקות בתוך הקהילה בין היהודים המקומיים והיהודים המהגרים האירופאים ומחלוקות בין חכמי העיר. בפרק תולדות המשיבים מופיעות ביוגרפיות של המשיבים בספר, ונחשפים פרטים מאלפים על חכמי העיר, בכללם אלה שנטו לשבתאות או שהיו שבתאים ממש.
הוראה

בשנים 1970–1979 שימשה בורנשטיין-מקובצקי כחוקרת במכון לתולדות היהודים בארצות האסלם באוניברסיטת בר-אילן ובשנים 1973–2002 לימדה במחלקה לתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן. היא מכהנת כחברת סגל באוניברסיטת אריאל משנת 2006. במהלך השנים היא הנחתה ומנחה תלמידים רבים לתואר שני ולדוקטורט.
בורנשטיין-מקובצקי לימדה ומלמדת את תולדות היהודים בימי הביניים, תולדות היישוב היהודי בארץ ישראל, תולדות היהודים באימפריה העות'מאנית, תולדות היהודים בארצות האסלם ותולדות התנועה הציונית בארצות האסלם.
הרצאות

הרצאה על מערכת היחסים והסמכות ההלכתית בין רבני ירושלים, איזמיר, תוניס ואלג'יר במאה ה-19, כנס ליבי במזרח, תשע"ט
הרצאה בנושא הפסיקה של חכמי אסטנבול, שלוניקי ואזמיר עם הפעילות המיסיונרית הפרוטסטנטית במאה ה-19, כנס לבי במזרח, תשע"ז
הרצאה בכנס חקר השמות היהודיים: שמות המשפחה של יהודי איזמיר 1900-1700
פרופ' לאה בורנשטיין-מקובצקי בריאיון לתוכנית הקשר הישראלי
הרצאה בנושא המיסיון בכנס במרכז דהאן
הרצאה על חלב: עיר של חכמים וסוחרים
הרצאה על תגובת קהילת איזמיר לתופעות של חילון במאה ה -19, בכנס יהדות טורקיה: זהות ומורשת
הרצאה על שידוכין ונישואין בגאורגיה במאה ה-19 ובתחילת המאה העשרים, בכנס יהדות גאורגיה  הקווקז ומזרח אסיה, מרכז דהאן
הרצאה על גבירי קושטא במאה השבע עשרה, פוליטיקה וכלכלה
פשיטות רגל בקרב יהודי אסתנבול, אזמיר ושלוניקי במאות ה-18 וה-19 לאור מקורות יהודיים, מוסלמים  ומקורות חברת הלבנט הבריטית
מתולדותיו של הרב שבתי בורנשטיין
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258941905171  GND: 1081693711  ISNI: 0000 0001 1872 5921  LCCN: n87873167  ORCID: 0000-0002-6722-1401  VIAF: 49146094330800332330   WorldCat (עם VIAF): 49146094330800332330 
כריכת הספר
כריכת הספר
כריכת הספר
כריכת הספר
כריכת הספר
כריכת הספר
אנני הרמון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  פברואר 1855 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  27 באוגוסט 1930 (בגיל 75) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפעה על ידי:  ויליאם קית 
 
אנני הרמון, עצי אלון במלון פארק, 1911
אנני לייל הרמון (באנגלית: Annie Lyle Harmon ;‏ פברואר 1855 - 27 באוגוסט 1930) הייתה אמנית בקליפורניה, הידועה במיוחד בזכות ציורי העצים שלה. תלמידה של אמן הנוף המוביל ויליאם קית, הרמון, יחד עם מספר אמנים אחרים, היו בסטודיו של קית במשך שנים רבות.
חיים

אנני הרמון הייתה בתו של סמואל ה. הרמון, סוחר עצים שהגיע לסן פרנסיסקו ממיין דרך כף הורן בשנת 1849, ואשתו מרי פאלמר הרמון. היא גדלה בסביבה עשירה שאפשר לה גישה לעילית התרבותית הקטנה של העיר. אחיה אדוארד התחתן עם בתו היחידה של ויליאם קית.
יחד עם ויליאם קית למדה הרמון אצל ריימונד דאב ילנד, אמן נוף יליד אנגליה שלימד סטודנטים באוקלנד.
קריירה

היא החלה לעבוד בסטודיו של ויליאם קית בראשית שנות השמונים של המאה ה-19. העבודות שהציגה בתערוכה הראשונה שלה בשנת 1885 התרכזו בסצנות של הגבעות בקליפורניה בסגנון המורה שלה. לאורך כל חייה, היא ציירה ישירות בטבע, אך סיימה את ציוריה בסטודיו. ידוע שהיא ציירה מיניאטורות על מכסי קופסאות סיגריות, אך גם השתמשה בבדי ציור רגילים.
היא הציגה לעיתים קרובות משנות השמונים ועד מותה, במיוחד באגודה לאמנות בסן פרנסיסקו. בספריות העיר היא תמיד הזדהתה כ"אמנית". הרמון הציגה את עבודותיה בקליפורניה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
בתחילת המאה העשרים נסעה ללה זצ'ולפה, במקסיקו, מקום שלמשפחתה היו עסקים במטעי גומי. כמה מהנופים המוצלחים ביותר שלה נוצרו שם. כמה ציורים שלה מצביעים על כך שבזמן מסוים היא נסעה לאוסטרליה, אם כי אין תיעוד לביסוס מסע זה. היא גם נסעה וציירה במיין ומדינת וושינגטון.
היא איבדה כמעט 400 מיצירותיה כאשר הסטודיו שלה בבניין העיתונות בסן פרנסיסקו נהרס ברעידת האדמה ובשריפה בשנת 1906. בעוד היא נותרה אמנית עצמאית לאורך כל חייה והמשיכה להציג לאחר השריפה, היא מעולם לא התאוששה כלכלית, והייתה תלויה יותר ויותר בחברים לתמיכה בשנותיה המאוחרות.
הנושא העיקרי ביצירותיה היו תמיד עצים בקליפורניה, שצוירו בהצלחה רבה, כמו עצי האלון של הרי ברקלי וסן פרנסיסקו. היא פיתחה כמה סגנונות בהתאם להצגת האור שלה. מרבית העבודות הידועות שלה נמצאות בשני אוספים פרטיים, אם כי חלק מציוריה נמצאים באוסף הגלריה לאומנות הרסט, מכללת סנט מרי, מורגה, קליפורניה - משכן של מספר לא מבוטל מציוריו של ויליאם קית.
הערות שוליים

↑  Superbly Independent: Early California Paintings by Annie Harmon, Mary DeNeale Morgan, and Marion Kavanagh Wachtel, Hearst Art Gallery, Saint Mary's College, 2010-07, ISBN 978-1-886091-28-3. (באנגלית)
↑  United States Women Painters: 1893 Exposition--page 6, arcadiasystems.org
↑  Annie Lyle Harmon, 1855-1930; essay by Erika Esau, www.tfaoi.com
אנני הרמון, בחווה בקליפורניה, 1911
Consequences

"Consequences" (בעברית: "השלכות") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקובנית-אמריקאית קמילה קביו מתוך אלבום הבכורה שלה, Camila.
רקע

השיר נכתב על ידי קביו, איימי ודג', ניקול גליון ואמילי וייסבנד והופק על ידי אמיל הייני. השיר הוא בלדת פסנתר. מבחינה לירית, הוא על ההשפעה שהשאיר בן זוג שהיה בחייה של קביו. הזמרת רמזה על צאת השיר כסינגל לאחר ששלחה חבילות כוללות רמזים למעריציה ב-3 באוקטובר 2018. שתי הגרסאות של השיר יצאו לאור ב-9 באוקטובר 2018 כסינגל השלישי והאחרון מתוך אלבום הבכורה של קביו.
וידאו קליפ

ווידאו קליפ שהופק לגרסת התזמורת, בבימויו של דייב מאיירס יצא לאור ב-10 באוקטובר 2018. בסרטון מופיע דילן ספראוס. בקליפ נראית קביו הולכת בפארק בעוד סצנות מתוך הזוגיות שלה עם ספראוס מקיפות אותה. נכון למאי 2020, הווידאו קליפ צבר כ-49 מיליון צפיות ביוטיוב.
סרטון ורטיקלי יצא לאור ב-13 בנובמבר 2018 בו קביו נראית כשהיא שרה מול תזמורת ומקליטה את השיר. במקור, היה הסרטון תוכן בלעדי לספוטיפיי. הסרטון מעוצב בשחור-לבן.
פרסים

| שנה | ארגון | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פרסי המוזיקה של iHeartRadio | הליריקה הטובה ביותר | זכייה |  |