stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קצבה
סוגי קצבאות

הקצבאות ניתנות לאורך זמן מסוים, אך קיימת הפרדה בין קצבאות המוענקות ללא הגבלת זמן, ובין כאלה הניתנות באורח זמני בלבד.
סוגי קצבאות > קצבאות תמידיות

קצבת זקנה: מוענקת לרוב בהגיע האדם לגיל הפרישה הקבוע בחוק, עד ליום מותו.
קצבת שאירים (לבן זוג): מוענקת לאלמן או לאלמנה לכל החיים. קיימות גם קצבאות המוגבלות בתקופה מסוימת או נפסקות במקרה נישואים מחדש.
קצבת נכות תמידית: קצבה המוענקת לנכה, וגובהה נקבע על פי דרגת הנכות.
כמו כן, קיימות קצבאות ייחודיות הניתנות לקבוצות מיוחדות, כגון ניצולי השואה או נפגעי מלחמה ואחרים.
הכנסה בסיסית לכל - מודל כלכלי המציע מתן קצבה קבועה ובלתי מותנת לכל אדם, המאפשרת חיים בכבוד.
סוגי קצבאות > קצבאות זמניות

קצבאות מסוג זה מניתנות לפרק זמן מוגבל, כדי לסייע לאדם בתקופה בה הוא פגיע במיוחד, תקופה שללא סיוע שיקבל, עלולה להוות עבורו נקודת מעבר אל מתחת לקו העוני או הרבה מתחת לרמת החיים אליה הורגל.
קצבת נכות זמנית: קצבה המוענקת לנכה, וגובהה נקבע על פי דרגת הנכות ואשר נפסקת לאחר תקופה מסוימת או לאחר שיפור מצבו או לאחר שהוא מקבל הכנסה אחרת מעל גובה מסוים.
דמי אבטלה - מיועדים לאנשים שאיבדו את עבודתם, קצבה זו נועדה לכלכל את אלו שאיבדו את עבודתם בזמן שבו הם מחפשים עבודה. לרוב משך תקופת קבלת הקצבה מוגבל למספר חודשים.
אי כשירות זמנית לעבודה: אדם שנבצר ממנו מלעבוד, בשל בעיה רפואית. גם כאן משך קבלת הקצבה הוא זמני, ותלוי במקרה.
קצבת ילדים: מוענקת על בסיס קבוע, לפי מספר הילדים, וניתנת עד הגעת הילד לבגרות (לרוב, וכך גם בישראל, עד הגעת הנער לגיל 18).
קצבת שאירים (ליתומים): מוענקת ליתומים עד הגיעם לגיל מסוים או אף לכל החיים במקרה של יתום שאינו מסוגל לכלכל את עצמו.
ראו גם

חוק הביטוח הלאומי
הכנסה בסיסית לכל
לקריאה נוספת

אהרן יורן, "מיסוי קיצבה, מלוג ואנונה", משפטים י (תש"מ).
קטרינל מנגיה

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1985 (בת 38) יאשי, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 www.catrinelmarlon.com
 
קטרינל מנגיה (ברומנית: Catrinel Menghia; נולדה ב-1 באוקטובר 1985) היא דוגמנית רומנייה.
ביוגרפיה

מנגיה נולדה ביאשי. בגיל שש עשרה היא השתתפה בתחרות דוגמנית העל העולמית של סוכנות פורד, וב-2002 זכתה בפרס "דוגמנית השנה של רומניה".
שימשה כפנים של ארמני ושל חברת ההלבשה התחתונה הצרפתית "ליס כרמל", וכן דגמנה בתצוגות אופנה ולמגזינים "מקסים" ו"פיטנס".
קרחון וסבכר

| --- | --- |

מפת הרי אלזוורת'.   קרחון וסבכר נמצא בשורה התחתונה, באמצע הרביע השלישי מימין.
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  78°53′00″S 84°18′00″W﻿ / ﻿78.8833°S 84.3°W﻿ / -78.8833; -84.3
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון וסבכר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון וסבכר
 
קרחון וסבכר (באנגלית: Wessbecher Glacier) הוא קרחון במרכז רכס סנטינל בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את הר אינדרביצן וזורם לכיוון דרום מזרח, בהר מאלן, בין פסגת פריסטרה, פסגת לישנס ופסגת סטיקל הקרחון זורם דרומה.
אורכו של הקרחון 13 קילומטרים.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1957.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם האוורד או. וסבכר (Howard O. Wessbecher) שהיה חבר במשלחת המחקר ששהתה בתחנת מקמרדו בשנת 1956. וסבכר השתתף כאחראי הכנות לוגיסטיות בהקמת תחנת הקוטב הדרומי.
קליבלנד רבלס

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1946
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אולם ביתי:  קליבלנד ארנה (10,000 מושבים)
 מיקום:  קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית
 תאריך פירוק:  1947
 ליגה:  ליגת ה-BAA
 אזור:  האזור המערבי
 צבעי תלבושת:  אדום כהה, כחול, לבן
 
קליבלנד רבלס (באנגלית: Cleveland Rebels) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר קליבלנד, אוהיו, אשר שיחקה בליגת ה-BAA בעונת 1946/1947.
הקבוצה הוקמה בשנת 1946, כאחת מ-11 הקבוצות שהשתתפו בעונת הבכורה של ליגת ה-BAA. את עונתה היחידה סיימה במקום השלישי באזור המערבי עם מאזן ניצחונות 30-30, והודחה בסיבוב הראשון של פלייאוף ה-BAA מול ניו יורק ניקס, לה הפסידה בתוצאה 2-1.
השחקנים הבולטים בקבוצה היו הרכז פרנק באומהולץ שקלע 14.0 נקודות בממוצע למשחק ונבחר לחמישייה השנייה של העונה, והסנטר אד סדאוסקי שהוביל את קלעי הקבוצה עם 16.0 נקודות למשחק. בסיום אותה עונה התפרקה הקבוצה, יחד עם דטרויט פלקונס, טורונטו האסקיז ופיטסבורג איירונמן, ונערך "דראפט פיזור" במסגרתו נבחרו שחקני הקבוצות המפורקות על ידי יתר קבוצות הליגה.
בשנת 1970 חזרה ליגת ה-NBA לעיר קליבלנד, כשהוקמה קבוצת קליבלנד קאבלירס.
| עונה | מאמן | ניצחונות | הפסדים | אחוז ניצחונות | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1946/1947 | דאץ' דנרט, רוי קליפורד | 30 | 30 | 50.0% | הפסד בסיבוב הראשון |
הערות שוליים

↑  דף הקבוצה, באתר nbahoopsonline.com
↑  נתוני סדרת הפלייאוף בין קליבלנד לניו יורק, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות עונת 1946/1947 של הרבלס, באתר basketball-reference.com
↑  נבחרי דראפט הפיזור של קליבלנד רבלס, באתר realgm.com
קרב פיקרדי הראשון

קרב פיקרדי הראשון 22–26 בספטמבר 1914 התרחש במהלך המרוץ אל הים (17 בספטמבר – 19 באוקטובר) והקרב הראשון על האן (13–28 בספטמבר) ה"מרוץ" היה מתקפת נגד צרפתית-בריטית, שבאה בעקבות המערכה על הגבולות (7 באוגוסט – 13 בספטמבר) והתקדמות הגרמנים לצרפת במהלך הנסיגה הגדולה, שהסתיימה בקרב הראשון על המארן (5–12 בספטמבר). הקרב כלל ניסיונות הדדיים של הצבאות הצרפתיים-בריטיים והגרמנים לאגף את האגף הצפוני של הצבא היריב, דרך פיקרדי, ארטואה ופלנדריה.
ניסיון האיגוף הראשון הביא לקרב בין הכוחות בפיקרדי. הארמייה השישית הצרפתית תקפה במעלה עמק נהר אואז לכיוון נויון, כשהארמייה השנייה התאספה צפונה יותר, מוכנה לנסות להתקדם סביב האגף הצפוני של הארמייה הגרמנית הראשונה. שתי הארמיות הצרפתיות הצליחו להתקדם ברציפות בקו מרואה לשאולנה, עד שהארמייה הגרמנית השישית ותגבורת נוספת הגיעה מלורן ועצרה את ההתקדמות הצרפתית. שני הצדדים ניסו אז מהלך אגף נוסף צפונה, שהתמזג לקרב אלברט (25–29 בספטמבר).
רקע > התפתחויות אסטרטגיות

הגנרל אריך פון פלקנהיין החליף את הגנרל הלמוט פון מולטקה הצעיר כראש המטה הכללי הגרמני ב-14 בספטמבר, כאשר החזית הגרמנית בצרפת התגבשה בלורן ועל האן. האגף המערבי הפתוח מעבר לארמייה הראשונה וסכנת התקפות מהמחסום הלאומי של בלגיה, שם החל המצור על אנטוורפן ב-20 באוגוסט, יצרו דילמה שבה היה צריך לשמור על העמדות הגרמניות, כאשר רק פעולות התקפיות יכלו להוביל לניצחון מכריע. לא ניתן היה להתעלם מפניות לתגבור החזית המזרחית ופלקנהיין ביטל תוכנית לפריצת הארמייה השישית ליד ורדן והורה לה לעבור את צרפת אל האגף הימני של הצבאות הגרמניים. הצלע של הארמייה הראשונה הייתה בקומפיין, שמעבר לה לא היו כוחות גרמנים עד אנטוורפן. פלקנהיין יכול היה לתגבר את הארמייה הראשונה עם הארמייה השישית, לשלוח אותה לאנטוורפן או לחלק את הארמייה על ידי חיזוק הארמייה הראשונה והמצור של אנטוורפן עם חלק מהארמייה, בעוד השאר פעלו באזור שביניהם.
פלקנהיין בחר להעביר את הארמייה השישית ל-Maubeuge ולאגף את האגף השמאלי הצרפתי-בריטי, והוציא את הארמייה הראשונה, הארמייה השביעית והארמייה השנייה ללה פר, לאן וריימס בזמן שהארמייה השישית נפרסה מחדש. הארמייה השלישית, הארמייה הרביעית והארמייה החמישית היו אמורות להגן אם הצרפתים יתקפו ויתקפו לדרום מערב החל מה-18 בספטמבר. גנרל קרל פון בילוב ואוברסט גרהרד טאפן מענף המבצעים של פיקוד הצבא העליון (גר') התנגדו, משום שהזמן הדרוש להעברת הארמייה השישית, יוותר על היוזמה לצרפתים והמליץ על התקפה של ארמיות הראשונה ושביעית, עם תגבורת מהצבאות האחרים למתקפה מזרחה מריימס, פים וסואסון, מאחר שהצרפתים יכלו לפרוס מחדש כוחות על מסילות ברזל שלא נפגעו והסיכון להפריד שוב בין הארמיות הראשונה והשנייה יימנע. פלקנהיין ביטל את הפריסה והורה לארמייה השישית להתאסף בסן-קנטן. התקפה מדרום לוורדן כדי לכבוש מבצרים על המז ולהקיף את ורדן מדרום והתקפה מסואסון לריימס תמנע מהצרפתים להעביר כוחות לאגפים.
רקע > התפתחויות טקטיות > הקרב הראשון על האן

ב-10 בספטמבר הורה ז'ופר לצבאות צרפת ולחיל המשלוח הבריטי (BEF) להתקדם ולנצל את ניצחונן על המארן. במשך ארבעה ימים התקדמו הצבאות באגף השמאלי ואספו גופות גרמנים, פצועים וציוד, שנותרו רק מאחור. מ-11 ו-12 בספטמבר, ז'ופר הורה על תמרוני אגף על ידי הצבאות באגף השמאלי, אך התקדמותם הייתה איטית מכדי לתפוס את הגרמנים. הגרמנים סיימו את הפריסה ב-14 בספטמבר, על קרקע גבוהה בגדה הצפונית של האן והחלו להתחפר, מה שהפחית את ההתקדמות הצרפתית מ- 15–16 בספטמבר לכמה הישגים מקומיים. כוחות צרפתים החלו לנוע מערבה מלורן ב-2 בספטמבר, תוך שימוש במסילות הברזל שלא נפגעו מאחורי החזית הצרפתית, שהצליחו להזיז קורפוס לאגף השמאלי תוך 5–6 ימים ב-17 בספטמבר, הארמייה הצרפתית השישית תקפה מסואסון לנויון, בנקודה המערבית ביותר של האגף הצרפתי, עם הקורפוס ה-13 וה-4, שנתמכו על ידי שתי דיוויזיות של קבוצת דיוויזיות המילואים השישית, ולאחר מכן הלחימה נעה צפונה ללאסינדי. והצרפתים התחפרו סביב נמפצל.
הצבאות הגרמניים תקפו מוורדן מערבה עד ריימס והאן ב-20 בספטמבר, ניתקו את מסילת הרכבת הראשית מוורדן לפריז ויצרו את נקודת המבלט של סן מייל בקרב פליריי (19 בספטמבר – 11 באוקטובר), מדרום לאזור מבצר ורדן. המאמץ הגרמני העיקרי נשאר באגף המערבי, מה שנחשף לצרפתים בהודעות אלחוטיות שיירטו. עד ה-28 בספטמבר התייצבה חזית האן וה-BEF החל לסגת בליל ה 1/2 באוקטובר, כאשר החיילים הראשונים הגיעו לאזור אבוויל בליל ה 8/9 באוקטובר. ה-BEF התכונן להתחיל בפעולות בפלנדריה ולהצטרף לכוחות הבריטיים שפעלו בבלגיה מאז אוגוסט.
פתיחה > פריסה מחדש לצפון

קורפוס המילואים הגרמני התשיעי הגיע מבלגיה עד ה-15 בספטמבר והארמייה השישית הייתה צפויה להשלים את המעבר מלורן בין 13–23 בספטמבר. למחרת הצטרף הקורפוס לאגף הימני של הארמייה הראשונה, להתקפה לדרום-מערב עם הקורפוס הרביעי, קורפוס המילואים התשיעי ודיוויזיות הפרשים ה-4 וה-7. מפקד הארמייה השנייה בילוב, הורה לקלוק מפקד הארמייה הראשונה, לבטל את המתקפה ולהסיג את שני הקורפוסים מאחורי האגף הימני של הארמייה הראשונה. ב-16 בספטמבר, דיוויזיות הפרשים ה-2 וה-9 נשלחו מחזית האן כתגבורת, אך לפני תחילת הפריסה, הקורפוסים ה-13 וה-4 הצרפתיים בצד השמאלי של הארמייה השישית, עם הדיוויזיות ה-61 וה-62 של קבוצת דיוויזיות המילואים ה-6, החלו להתקדם לאורך האואז ופגשו את האגף הימני של הארמייה הגרמנית הראשונה בין קרלפונט לנויון, ב-17 בספטמבר. באגף הימני, הדיוויזיות ה-17 וה-45 הצרפתיות תקפו ליד סואסון ותפסו דריסת רגל ברמת קאפיס, מעט צפונית לעיר.
ב-18 בספטמבר נעצרה ההתקדמות הצרפתית בקו מדרום-מזרח לצפון-מערב ב-Carlepont על הגדה הדרומית של האואז ונויון על הגדה הצפונית, מה שסיים את מהלך האיגוף הצרפתי הראשון. ז'ופר פיזר את הארמייה השנייה בלורן ושלח את הגנרל נואל דה קסטלנאו ואת מפקדת הארמייה השנייה לצפון הארמייה השישית, להשתלט על הקורפוסים ה-4 וה-13, יחד עם דיוויזיות הפרשים ה-1, ה-5, ה-8 וה-10 של קורפוס הפרשים הצרפתי ה-2 (גנרל לואי קונו) מהארמייה השישית. הקורפוס ה-14 הועבר מהארמייה הראשונה והקורפוס ה-20 מהארמייה השנייה המקורית, כדי להתאסף מדרום לאמיין, מאובטחים על ידי הדיוויזיות הטריטוריאליות ה-81, ה-82, ה-84 וה-88, כדי להגן על התקשורת הצרפתית. הארמייה השנייה הצרפתית החדשה התכוננה להתחיל בהתקדמות ב-22 בספטמבר, בקו מ-Lassigny צפונה לרויה ושאולנה סביב האגף הגרמני.
ב-21 בספטמבר פגש פאלקנהיין את בילוב והסכים שהארמייה השישית תתרכז קרוב לאמיין ותתקוף לכיוון חוף התעלה ולאחר מכן תאגוף את הצרפתים מדרום לסום בקרב מכריע. הקורפוס ה-21, שעבר מלינוויל ב-15 בספטמבר והקורפוס הבווארי הראשון, שצעד מנמור, הגיעו במהלך ה-24 בספטמבר אך הופנו נגד הארמייה השנייה הצרפתית מיד עם הגעתם, כדי להרחיב את החזית צפונה מ- Chaulnes ל- Péronne ב-24 בספטמבר, כדי לתקוף את ראש הגשר הצרפתי ולהדוף את הצרפתים בחזרה מעל הסום.
הקרב > 22–26 בספטמבר

הארמייה השנייה הצרפתית חצתה את אברה בקו מ-Lassigny צפונה לרואה ושאולנה, אך פגשה את הקורפוס הגרמני השני מהארמייה הראשונה, שהגיעה מחזית האן, שם ביצורים חדשים אפשרו פחות חיילים להחזקת קו החזית. הקורפוס עבר לסייר בליל ה 18/19 בספטמבר, בצד ימין של קורפוס המילואים התשיעי. למרות סיוען של ארבע דיוויזיות של קורפוס הפרשים השני (גנרל-לויטננט גאורג פון דר מרוויץ), הגרמנים נדחקו בחזרה לקו מריבקור ל-Lassigny ורואה, דבר שאיים על התקשורת הגרמנית דרך האם וסן-קנטן. ב-21 בספטמבר החל הקורפוס ה-18 הגרמני במסע של 50 מיל (80 קילומטרים) לצעוד מריימס והגיע להאם בערב ה-23 בספטמבר. ב-24 בספטמבר, הקורפוס ה-18 תקף לעבר רואי ועם הקורפוס השני, הדף לאחור את הקורפוס הרביעי הצרפתי. צפונה משם הגיעה הארמייה השנייה הצרפתית לפרון והקימה ראש גשר בגדה המזרחית של הסום, מה שמיצה את היכולת ההתקפית של הצבא.
ז'ופר שלח את הקורפוס ה-11, שהיה כוח המילואים הצרפתי האחרון, לארמייה השנייה והחל להסיג שלושה קורפוסים נוספים כתגבורת. הקורפוסים ה-21 והבווארי ה-1 כבשו מחדש את פרון ואילצו את הארמייה השנייה לסגת ממערב לסום, שם הצליחו הצרפתים להתחפר על קרקע הגנה טובה, מלאסיני ועד רואה ובריי. קורפוס הפרשים הגרמני השני נע צפונה כדי לפנות מקום לקורפוס הבווארי השני בגדה הצפונית של הסום, שצעד מוואלנסיין. ב-25 בספטמבר, מתקפה גרמנית ליד נויון דחקה את הארמייה השנייה. תגבורת צרפתית תקפה שוב ובין 25–27 בספטמבר, התרחשה פעולה כללית לאורך החזית המערבית, מהווז' ועד פרון, ולאחר מכן המאמץ העיקרי של שני הצדדים התרחש צפונה יותר, בקרב אלברט (25–29 בספטמבר). המתקפה הגרמנית תפסה מעט מאוד קרקע ולאחר רגיעה חידשו הגרמנים את המתקפה נגד הארמייה השנייה, שהונעה חזרה מלאסייני לקו מריבקור על נהר האואז, לרוי ממערב לשאולנה ולרמה שמצפון לסום, בין קומבלס ואלברט. ב-1 באוקטובר תקפו הגרמנים את רואה במרכז חזית הארמייה השנייה וב-5 באוקטובר נהדפה מתקפה נוספת בלאסיני; ב-7 באוקטובר התקפת נגד צרפתית בין שאולנה לרוי לקחה 1,600 שבויים.
לאחר מכן > ניתוח הקרב

הצרפתים השתמשו במסילות הברזל הבלתי פגומות מאחורי החזית שלהם כדי להזיז חיילים מהר יותר מאשר הגרמנים, שנאלצו לבצע עקיפות ארוכות, להמתין לתיקונים לפסים שניזוקו ולהחליף מלאים פגומים. הקורפוס הרביעי הצרפתי עבר מלורן ב-2 בספטמבר ב-109 רכבות והתאסף עד ה-6 בספטמבר. הצרפתים הצליחו להעביר חיילים עד 200 רכבות ביום ולהשתמש במאות כלי רכב, שתואמו בידי שני קציני מטה, קומנדנט ז'רארד וקפטן דומנץ. הצרפתים הצליחו להשתמש בקרונות רכבת גרמניים ובלגיים תפוסים ובמערכות הטלפון והטלגרף המקומיות. היוזמה שהחזיקו הגרמנים באוגוסט לא התאוששה וכל תנועות הכוחות לאגף הימני היו בשלבים.
עד סוף המצור על מובז' (24 באוגוסט – 7 בספטמבר), רק המסלול היחיד מטריר לליאז', בריסל, ולנסיין וקמברה היה זמין. הקו היה צריך לשמש לאספקת הארמיות הגרמניות, בעוד הארמייה השישית הייתה צריכה להינשא בכיוון ההפוך, והגביל את הצבא לארבעים רכבות ביום, כאשר נדרשו ארבעה ימים להזיז קורפוס. מידע על תנועות חיילים גרמנים מהיירוט האלחוטי אפשר לצרפתים למנוע מהלכים גרמניים אך הגרמנים נאלצו להסתמך על דיווחים של מרגלים, שלעיתים קרובות טעו. הצרפתים נקטו בטקטיקות חי"ר זהירות יותר, תוך שימוש בחיפוי כדי לצמצם את הנפגעים ובמערכת שליטה מרכזית, שכן מפקדי הצבא הגרמני עקבו אחר תוכניות סותרות. הצרפתים לא נזקקו במהירות כדי להשיג תוצאה מכרעת ויכלו להתרכז בשימור הצבא.
לאחר מכן > הפעולות הבאות

הקורפוס הבווארי הגרמני השני וקורפוס המילואים ה-14 דחקו אחורה דיוויזיה טריטוריאלית צרפתית מבפאום והתקדמו לעבר בריי ואלברט. בין 25–27 בספטמבר הקורפוסים ה-21 וה-10 הצרפתים מצפון לסום, עם תמיכה באגף הימני על ידי הדיוויזיות הטריטוריאליות ה-81, ה-82, ה-84 וה-88 (גנרל ז'וזף ברוז'ר ) ודיוויזיות הפרשים ה-1, ה-3, ה-5 וה-10 של קורפוס הפרשים השני (גנרל לואי קונו), הגנו על הגישות לאלברט. ב-28 בספטמבר הצליחו הצרפתים לעצור את ההתקדמות הגרמנית בקו ממריקורט לפריקורט ות'יפוואל. קורפוס הפרשים הגרמני השני נעצר בסביבת אראס על ידי הפרשים הצרפתים. ב-29 בספטמבר, ז'ופר שילב את הקורפוס ה-10, שהיה 20 מיל (32 קילומטרים) צפונית לאמיין, קורפוס הפרשים השני דרומית מזרחית לאראס ופלגת הארמייה (גנרל לואי דה מודהוי), שהייתה לו דיוויזיית מילואים באראס ואחת בלנס, לתוך הארמייה העשירית החדשה.
עמדות מנוגדות: 5 בספטמבר (קו מקווקו) 13 בספטמבר (קו שחור)
מפה של נויון, Carlepont והסביבה
מפה המציגה את אזור קרב פיקרדי הראשון ופעולות מאוחרות יותר מצפון, 1914
קווי מתאר של מבלט נויון, שנוצר מספטמבר-אוקטובר 1914
קטרינה צ'אס

| --- | --- |
צילום משנת 2006
צילום משנת 2006
 לידה:  23 בספטמבר 1976 (בת 48) סלובן גראדץ, סלובניה 
 מדינה:  סלובניה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מקום לימודים:  Faculty of Economics  Bežigrad Grammar School 
 פרופיל ב-IMDb
 
קטרינה צ'אס (בסלובנית: Katarina Čas; נולדה ב-23 בספטמבר 1976) היא שחקנית סלובנית.
ביוגרפיה

צ'אס נולדה בעיירה בצפון סלובניה, אז חלק מיוגוסלביה ולמדה באוניברסיטת לובליאנה.
קריירה

ב-1988 היא הופיעה לראשונה בפרסומת לקוקטה (Cockta), חברת משקאות מוגזים סלובנית.
ב-1989 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט נעורים בשם "Peklenski načrt".
מאז 2005 היא מנחה תוכנית מוזיקה ב-RTV Slovenija, ערוץ הטלוויזיה הציבורי הסלובני ובנוסף הנחתה גם תוכנית טלוויזיה לכישרונות צעירים.
בשנת 2011 הופיעה לראשונה בסרט בינלאומי, בסרט הבריטי "שומר חוק" בכיכובו של דון צ'ידל. ב-2013 שיחקה לצד לאונרדו דיקפריו בסרטו של מרטין סקורסזה "הזאב מוול סטריט". ב-2015 שיחקה בסרט הספורט הסרבי "Bićemo prvaci sveta" (אנחנו נהיה אלופי העולם) העוסק בסיפורה של נבחרת סרביה בכדורסל במהלך אליפות העולם בכדורסל 1970, באותה שנה שיחקה לצד אנט בנינג ואל פצ'ינו בסרט "דני קולינס" בתפקיד סופי, היא הופיעה במספר סדרות טלוויזיה בריטיות ובין היתר בתפקידי אורח בדרמת הפשע של ה-BBC "עדות אילמת" ובסדרת המשטרה של BBC One "תחבולות חדשות".
באירוויזיון 2005 ואירוויזיון 2017 הציגה את תוצאות הניקוד הסלובני.
בשנת 2018 הצטרפה לעונתה השלישית של סדרת הדרמה "תחנת ברלין" בתפקיד סופיה וסיק, מנכ"לית טכנולוגיה שנויה במחלוקת ממוצא אסטוני. באותה שנה שיחקה בסרט של נטפליקס "נסיך חג המולד: החתונה המלכותית", בתפקיד השפית איוונה, ובמותחן האפל "טרמינל" בכיכובה של מרגו רובי.
קרחון ויקטורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  end of World War II in Asia 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 רכס הרים:  רמת דטרויט 
 קואורדינטות:  63°49′00″S 58°25′00″W﻿ / ﻿63.8167°S 58.4167°W﻿ / -63.8167; -58.4167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ויקטורי(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ויקטורי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ויקטורי(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ויקטורי
 
קרחון ויקטורי (באנגלית: Victory Glacier; מילולית: קרחון הניצחון) הוא קרחון בחצי האי טריניטי, בחצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון משופע במתינות.
אורכו של הקרחון 15 קילומטרים.
מוצאו של הקרחון בקצה הצפוני של רמת דטרויט, והוא זורם לכיוון מזרח - דרום-מזרח.
הקרחון נשפך לתעלת הנסיך גוסטב בסמוך מצפון לנקודת פיט.
רמת טרקיה גובלת בקרחון מצפון; ורמת קונדופריי גובלת בקרחון מדרום.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה באוגוסט 1945 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר בדצמבר 1946.
הקרחון צולם מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957.
הקרחון נסקר על הקרקע על ידי סוקרים של סקר שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1959–1960.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בדצמבר 1946.
שם זה ניתן מאחר שהתגלה בשבוע שלאחר כניעת יפן במלחמת העולם השנייה, באוגוסט 1945. המילה "ויקטורי" משמעה באנגלית "ניצחון" - ושם זה בא לציין את יום הניצחון על יפן.
לקריאה נוספת

• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Kevin M. Foley, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, , P 29
• Koerner, R. (1961), , Journal of Glaciology, 3(30), 1063-1074. doi:10.3189/S00221430000174702
• Arigony-Neto, Jorge & Saurer, Helmut & Jaña, Ricardo & Rau, Frank & Simoes, Jefferson & Goßmann, Hermann. (2006), , EARSeL eProceedings 5, 1/2006, PP 100 - 110
• Defense Mapping Agency 1992, , P 278
קרל גרימברג

| --- | --- |

צילום ב-1904
 לידה:  22 בספטמבר 1875 Domkyrkoförsamlingen in Göteborg, שוודיה 
 פטירה:  11 ביוני 1941 (בגיל 65) דאנדריד, שוודיה 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות של יורשהולם 
 
קרל גוסטב גרימברג (בשוודית: Carl Gustaf Grimberg, ‏ 22 בספטמבר 1875 גטבורג -11 ביוני 1941 דיורסהולם ) היה היסטוריון, מורה ומוציא לאור שוודי. ספרו הידוע ביותר היה "היסטוריה של שוודיה" (במקור: Svenska folkets underbara öden‏ 1924-1913) .בשנת 1926 התחיל לפרסם "היסטוריה של העולם" (Världshistoria) אך לא הספיק להשלים אותה.
ילדותו ולימודיו

קרל גוסטב גרימברג נולד בגטבורג למורה יואל גרימברג ולאשתו, שרלוטה לבית אנדרסון.
בשנים 1893-1896 למד לתואר B.A במכללת גטבורג, אחר כך למד באוניברסיטת גטבורג היסטוריה ושפות סקנדינביות) וב-1902 סיים את התואר הראשון בפילוסופיה. בשנת 1903 סיים את הדוקטורט בפילוסופיה עם העבודהבתחום ההיסטוריה - "היחסים הדיפלומטיים בין שוודיה לפרוסיה בשנים 1808 - 1804".
הוא לימד היסטוריה בבתי הספר התיכונים Högre latinläroverket ‏ (1897-1901) ו- Göteborgs högre samskola (1903-1901) בגטבורג.
בגטבורג. אחר כך בשנים 1903-1904 היה מורה במדרשה לבנות ואלין בסטוקהולם וב-1908-1906 בבית הספר לונדסברג בוורמלנד.
בשנים 1906-1908 כיהן כמרצה להיסטוריה במכללת גטבורג, לאחר מכן באוניברסיטת אופסלה (1907-1908). בשנים 1908-1918 היה יועץ ספרותי של ההוצאה לאור "נורסטט ובניו".
גרימברג נודע במיוחד הודות לספר "היסטוריה של שוודיה" (במקור:גורלם המופלא של בני שוודיה) פורסם בשנים 1924-1913 בתשעה כרכים.
בשנים 1939-1932 פורסם כרך מלואים ואחרי מותו, בשנים 1963-1959 יצאה לאור מהדורה מתוקנת.
ספרים מקיפים אחרים על ההיסטוריה של שוודיה כתבו בזמנם גם מחברים כמו אנדרס פריקסל במאה ה-19 ובימינו הרמן לינדקוויסט, אך בשונה מהם, היה גרימברג היסטוריון מקצועי. ההיסטוריה של שוודיה שכתב, מבוססת על תעודות כתובות ומקורות רבים, כללה גם נושאים שלא נידונו אצל פריקסל, כמו תולדות הכרייה, החקלאות, מערכת החינוך וציד המכשפות. ספרו נחשב לנכס צאן ברזל של התרבות השוודית לדורותיה.. ברוח התקופה, בהצגת העם השוודי, גבוריו והישגיו גישת המחבר הייתה אפולוגטית והוא נטה להציג באור שלילי יותר את היריבים הדנים או הרוסים.
גרימברג התחיל בשנת 1926 לכתוב היסטוריה של העולם ב-14 כרכים, מהם ששת הראשונים חוברו על ידו, בעוד הכרכים 7-10 נכתבו על ידי רגנר סבנסטרם, על בסיס רישומיו של גרימברג. החוזה שלו איפשר לגרימברג להיות אחד הסופרים השוודים הראשונים שיכלו להתקיים מכתיבה בלבד.
חלק מעמל הכתיבה עשה על סיפון סירת המפרש שלו, בה טייל, בין השאר, ברחבי הים התיכון.
אחרי שנת 1907 חיבר גרימברג גם ספרי לימוד להיסטוריה לבתי ספר יסודיים, גימנסיות ראליות ובתי ספר תיכון. 
ספרי לימוד אלה זכו להערצה רבה בקרב החוגים השמרניים, בעוד שחוגי השמאל ובראשם ילמאר ברנטין מתחו בקורת נוקבת עליהם על שביטאו גישה לאומנית מדי והאדרת מלחמות. העלאת סוגיית ספריו בפרלמנט השוודי לא פגעה כלל במוניטין החיובי של ההיסטוריון. עם זאת גרימברג ביקש לא להיות תלוי במפלגה פוליטית כלשהי והשתדל בהמשך להפחית בגוון הלאומני בכתיבתו וזכה להערכה רחבה עוד יותר בדעת הקהל.
כתב גרימברג יחד עם אמיל הילדברנד ספר בשני כרכים על "מקורות ההיסטוריה של שוודיה" (1912-1911)
"מלחמות השוודים" (עם הוגו אוגדרן, 1914) ו"היסטוריה קצרה של התעשייה השוודית" (1925),
חייו הפרטיים

גרימברג היה נשוי משנת 1919 לברונית אווה קרלסדוטיר ספארה (1982-1895),מוציאה לאור, בתם של קרל קרלסון ספארה ולילי לבית סייקרונה.
בשנים 1927-1925 בנה הזוג וילה ביישוב דיורסהולם, לפי תוכנית האדריכל קרל-אוטו הלסטרם.
קרל גרימברג הלך לעולמו בשנת 1941 והובא לקבורה בבית הקברות של דיורסהולם.
הערות שוליים

↑  ה.קורלינג
↑  ה.קורלינג
↑  ה.קורלינג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272431405171  PLWABN: 9810537489005606  BIBSYS: 90322943  BNE: XX1164729  GND: 124164706  ISNI: 0000 0001 2280 6564  LCCN: n81017944  NKC: mub2013766953  NLA: 35801786  NSK: 000678856  NTA: 073061123  RERO: 02-A005696056  SELIBR: 188697  SUDOC: 06974811X  Trove: 1093783  VIAF: 60009434   WorldCat (עם VIAF): 60009434 
וילה גרימברג בדיורסהולם
קרחון ונוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  נוגה 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  71°38′00″S 68°15′00″W﻿ / ﻿71.6333°S 68.25°W﻿ / -71.6333; -68.25
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ונוס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ונוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ונוס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ונוס
 
קרחון נוגה או קרחון ונוס או קרחון וינוס (באנגלית: Venus Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של אלכסנדר האי, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 18 קילומטרים, ורוחבו (בשפכו) 11 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון מזרח, ונשפך אל מפרץ ג'ורג' השישי, בין מצוקי קיסטון, ונקודת טריטון.
הקרחון נמצא בדובה של 206 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

החוף באזור זה התגלה לראשונה על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935; הקרחון מופה בשנת 1960 על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (Wolfgang Louis Gottfried Joerg) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו בטיסתו של אלזוורת'.
שפכו של הקרחון נסקר באופן חלקי בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
הקרחון נסקר בשנת 1949 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, נקרא הקרחון על שמו של כוכב הלכת נוגה (באנגלית: ונוס).
לקריאה נוספת

• J.L. SMELLIE, , Antarctic Science 71 (3): 362-378 (1999)