stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב קרטיה (קרב ימי)
הרקע לקרב

בשלהי שנת 206 לפנה"ס, לאחר מפלת הצבא הקרתגי בקרב איליפה שבהיספניה, המשיכו הרומאים בפיקודו של סקיפיו להשתלט על חצי האי האיברי ולכפות את מרותם על השבטים המקומיים, בין בכוח בין בהסכמה. איליטוּרגיה (Illiturgia) נכבשה, קַסטוּלוֹ (Castulo) הוסגרה על ידי בוגדים מבית, ואַסטַפָּה (Astapa) הוכנעה בחרב. תושבי גאדס, שבה חנה חיל מצב קרתגי, עמדו להסגיר את העיר לידי הרומאים, אך דבר הקשר נחשף. מאגו ברקה, מפקד חילות הקרתגים, אסר את המורדים ומסר אותם לידי אדרבעל, כדי שיעבירם לקרתגו למשפט.
הלחימה ותוצאותיה

הקושרים הועלו על חמש-חתרית קרתגית שלוותה על ידי שמונה תלת-חתריות בפיקודו של אדרבעל. אדרבעל הוציא לים תחילה את החמש-חתרית, משום שהייתה כבדה ואיטית מהתלת-חתריות, ושט עם שאר האוניות מרחק לא רב אחריה. לייליוס יצא מקַרְטֵיָה, הוא עצמו בחמש-חתרית ועימו עוד שבע תלת-חתריות, כדי ללכוד את החמש-חתרית הקרתגית, וכך אירע ששני הצדדים נפגשו באמצע המצר. ליוויוס מספר, כי בשל הזרם המהיר במצר לא יכלה החמש-חתרית הקרתגית להסתובב ולהפנות את חרטומה אל ספינות האויב המתקרבות. אדרבעל היסס אם לחוש לעזרתה של החמש-חתרית או להסתער על אוניות האויבים, ועוד הוא מתלבט התקרבו אוניותיו של לייליוס והתלקחה הלחימה. בשל השטף המהיר של הזרם לא יכלו שני הצדדים לשלוט באוניותיהם, והלחימה לא הייתה כבקרב ימי סדור אלא בערבוביה ועל פי יד המקרה. הספינות הוטחו זו בזו, אונייה רודפת שנלכדה בזרם סבה פתאום לאחור כאילו הייתה במנוסה, ואונייה שהסתערה כדי לנגח הוסטה לפתע הצדה ונוגחה בעצמה. הקרב הוכרע בסופו של דבר על ידי החמש-חתרית הרומית, שיתרונה היה בכובדה ובהילוכה האיטי, ועל כן לא נכנעה בקלות לזרם החזק. היא ניגחה וטיבעה שתי תלת-חתריות קרתגיות, שברה בחרטומה את משוטי צד אחד של תלת-חתרית אחרת, ועמדה להתנפל על שאר האוניות אלמלא החליט אדרבעל לנתק מגע ולהימלט מזירת הקרב אל אפריקה ואיתו ארבע מאוניותיו הנותרות.
לתוצאות הקרב לא הייתה כל השפעה על המערכה ביבשה, אך מתיאורו של ליוויוס ניתן ללמוד על ההבדלים בין התלת-חתריות לחמש-חתריות: הקווינקוורמות היו איטיות מטרירמות; הן היטיבו מהן להישמע להגה בשל כובדן הרב; הן לא הוסטו בקלות מנתיבן על ידי זרמים חזקים המשנים את כיוונם.
לקריאה נוספת

Cambridge Ancient History, Vol. VIII. Edited by S.A. Cook et al. Cambridge University Press, 1954. Pp. 89-91..
Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1919-1959. (Volume 8, Books 28-30)
Morrison, J.S., Greek and Roman Oared Warships, 399-30 B.C.. Oxford, Oxbow Books. 1996.
Oxford Classical Dictionary, edited by Simon Hornblower and Antony Spawforth. 3rd edition, revised. Oxford University Press, 2003. s.v. "Carteia", p. 294-295.
הערות שוליים

↑  OCD (2003).
↑  CAH (1954), pp. 89-90.
↑  Livius, 28.30.3-4.
↑  Livius, 28.30.5-12; Morrison (1996), pp. 64-65.
↑  Morrison (1996), p. 65.
קקדו מולוקי

| קקדו מולוקי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קקדואיים
סוג:: קקדו
מין:: קקדו מולוקי
שם מדעי
 Cacatua moluccensis ‏גמלין, 1788

קקדו מולוקי (שם מדעי: Cacatua moluccensis) הוא עוף טרופי ממשפחת הקקדואיים ומהסוג קקדו האנדמי לאי סראם (Seram Island) שבמזרח אינדונזיה. הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
מאפיינים

תוכי זה הוא מהגדולים שבמיני הקקדו. הוא מגיע לגובה 46-52 ס"מ ולמשקל 850 גרם. הנקבות גדולות מעט יותר מהזכרים. הצבע הכללי שלו לבן עם מעט צבע ורדרד. יש כמה נוצות צהבהבות בקדמת הזנב והכנפיים. סימן בולט מהווה "כתר" גדול בעל נוצות אדמדמות, אותו התוכי פורש כדי להרתיע את יריביו. המקור אפור כהה, מעוקל. תוכי זה בעל קולות גבוהים והוא יכול לחקות קולות של בעלי חיים בסביבתו ואף קולות אנושיים מסוימים.
חי בטבע ביערות גשם באי סראם שבאינדונזיה עד גובה 1,000 מטר. ניזון מזרעים שונים, גרגרים, פירות יער ופירות שונים כמו פירות קוקוס. התוכי מצוי בסכנת הכחדה, בעיקר בגלל צייד לשם מסחר בחיות מחמד. הצייד אינו חוקי אך עדיין מתקיים באי סראם.
הערות שוליים

↑  קקדו מולוקי באתר הרשימה האדומה של IUCN
קקדו דקלים

| קקדו דקלים |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קקדואיים
סוג:: Probosciger
מין:: קקדו דקלים
שם מדעי
 Probosciger aterrimus ‏גמלין, 1788
תחום תפוצה


קקדו דקלים, או קקדו גוליית (שם מדעי: Probosciger aterrimus) הוא מין יחיד בסוג Probosciger ממשפחת הקקדואיים. הוא אחד הקקדואים הכי גדולים במשפחה. הקקדו נפוץ בגינאה החדשה, באינדונזיה, פפואה גינאה החדשה, איי ארו ואוסטרליה.
הגוף, הכנפיים וחלקו העליון של הראש אפורים, המקור קטן והוא בצבע שחור, הלחי בצבע אדום. אורך הקקדו 49-68 ס"מ ומשקל זכר 545-1092 גרם. משקלה של נקבה עומד על 500-950 גרם. הוא בין הקקדואים הגדולים ביותר. יש לו מערכת אכילה מיוחדת: החלק התחתון של המקור פותח את האגוז, והעליון מחזיק אותו. צבע הלחי משתנה מלבן לאדום על פי מצב הרוח והרגשות: התרגשות, שמחה, עצב.
מבנהו של המקור מאוד מיוחד: הוא כפוף בצורה ייחודית למין זה ול-Cacatua moluccensis. מקור זה שימושי לפיצוח אגוזים גדולים, אבל המקור פגיע למתקפות בגלל שהוא חלול. בגלל גודלו הרב של המקור, הוא לא יכול להיסגר עד הסוף. עוד פרט המייחד את המקור הזה מרוב הקקדואים הוא שהלשון של הקקדו יכולה להיכנס עמוק יותר לפה מכל שאר הקקדואים.
הקקדו משמיע קולות שיחה רבים ושונים, בהם אף "הלו", אשר נשמע דומה באופן מפתיע לקול אנושי. יש קולות שיחה שונים ושפה שונה לתת-מינים שונים. הזכר בדרך כלל מתופף על העץ עם מקל, רעש חזק שיכול להישמע לטווח 100 מ' מהמקום. סיבת השמעת הרעש עדיין אינה ברורה באופן מספק. יכול להיות שזהו סימון טריטוריה. קקדו דקלים הוא עוף יוצא דופן, בין העופות העתיקים ביותר שידעו להשתמש בכלים. קקדו הדקלים הוא גם בין הקקדואים היחידים שחיים ביער.
בשונה משאר בני משפחתו, קקדואי הדקלים אינם חברותיים. הם נמצאים לרוב בזוגות, רק לעיתים רחוקות הם נמצאים בקבוצות של 5-7 פרטים.
בזמן החיזור הזכר מנקה את גופו ומשמיע קולות שריקה. אחרי החיזור הזכר והנקבה בונים את קינם על עצים זקנים יחסית, בני מאה פחות או יותר. לעיתים יש קרב על החור בעץ עם חיות אחרות. הקקדו בונה את קינו מעצי במבוק, אקליפטוס, ערבה ושיטה. הנקבה מטילה ביצה אחת פעם בשנתיים ודוגרת על הביצים 30 יום. הזכר מביא לה אוכל. הביצים מתחילות להיסדק אחר כך ועד הבקיעה יישארו 2-3 ימים. אחר כך בוקעים הגוזלים, שלהם הזכר מביא מזון. כשהקקדו גדל, הזכר והנקבה מביאים לו אוכל יחד. עזיבת הקן מתבצעת לאחר כ-100 ימים, תקופת השגחה ארוכה מאוד בשביל תוכים.
תוחלת חייו של קקדו זה, מגיעה לשנים רבות. ידועים קקדואים שהצליחו להגיע בשבייה לגיל 90. אין עדויות לתוחלת החיים של הקקדו בטבע.
גלריה

ראשו של קקדו דקלים
שני קקדואי דקלים
קקדו דקלים עף
קקדו דקלים
שני קקדואי דקלים מזדווגים
הערות שוליים

↑  קקדו דקלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
קוויריקה השלישי הגדול

ממלכת קאחתי 962-1064
קוויקירה השלישי הגדול (בגאורגית: კვირიკე III დიდი, קוויריקה III דידי) (מת ב-1029) היה שליט ממלכת קאחתי-הרתי שבמזרח גאורגיה משנת 1010 (מלך משנת 1014) ועד למותו בשנת 1029.
קוויריקה ירש את השלטון בנסיכות קאחתי מאביו, דוד מקאחתי, הנסיך והכורבישוף של קאחתי. אולם בגרט השלישי מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת שבה אותו וכבש את הנסיכות. עם מותו של בגרט, בשנת 1014, נזדמנה לקוויריקה ההזדמנות לחזור לשלטון בנסיכות. קוויריקה חזר לנסיכות והשתלט גם על המחוז השכן, הרתי והכריז על עצמו כמלך קאחתי והרתי - ממלכת הקאחים והראנים.
בתקופת שלטונו של קוויריקה שגשגה הממלכה וצברה כוח פוליטי. בשנת 1027 הצטרף קוויריקה לצבא המשותף של בגרט הרביעי, שונהגה על ידי ליפריט הרביעי, דוכס קלדקארי ואיוון אבאזאסדזה, האמיר אמירות טביליסי, אלי בי. ג'עפר והמלך דוד הראשון, מלך ארמניה כנגד האמיר של אראן (آران) מבית שאדאדיד, אל-פאדל הראשון איבן מוחמד, שהובס תבוסה מוחצת בנהר אקלז. בערך באותו זמן, קוויריקה השלישי השמיד כוח פולש שהונהג על ידי המלך האלאני, אורדורה, שחצה את הרי הקווקז לתוך קאחתי רק בשביל להיהרג במערכה נטושה.
בשנת 1029, בשיא שלטונו ויוקרתו, נרצח קוויריקה בהתנקשות בעת ציד. על פי ההיסטוריון הגאורגי, וחושטי, בוצעה ההתנקשות בידי העבדים האלאנים שרצו לנקום את מותו של המלך אורדורה. עם מותו של קוויריקה נכבשה הממלכה זמנית בידי הממלכה הגאורגית המאוחדת.
הערות שוליים

↑  שאדאדיד - היא שושלת מלוכה כורדית ששלטה בחלקים נרחבים של ארמניה ואראן (آران) בשנים 951-1199
קקדו גאנג גאנג

| קקדו גאנג גאנג |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קקדואיים
סוג:: Callocephalon 
מין:: קקדו גאנג גאנג
שם מדעי
 Callocephalon fimbriatum ‏גרנט, 1803
תחום תפוצה


קקדו גאנג גאנג (שם מדעי: Callocephalon fimbriatum) הוא מין יחיד בסוגו של תוכי ממשפחת הקקדואיים המצוי בחורשות הקרירות והרטובות שבהרי דרום מזרח אוסטרליה. מופיע בסמלי טריטוריית הבירה האוסטרלית. השם "גאנג גאנג" נובע מהשפה האבורג'ינית ואולי גם שפת שבטים אוסטרליים נוספים.
מאפיינים

מין זה מגיע לאורך 35 ס"מ ומשקלו 210-340 גרם. הקקדויים אפורים ולזכרים "מסיכה" אדומה על ראשם המסתיימת בציצה הזקורה מעט קדימה. המקור אפור והבטן מנומרת במעט חום בהיר. שני המינים דומים בגודלם. הם דומים למיני הקקדו ונחשבים לקרובים אליהם יותר משאר הקקדויים.
מין זה חי ביערות הקרירים של דרום אוסטרליה ומקנן בעצים. עונת הרבייה היא בין אוקטובר לינואר. הנקבה מקננת בעצים צעירים ומנקבת בעזרת מקורה קן בענפים או בונה בחופת הצמרות. מטילה בקן 2-3 ביצים.
קקדו זה ניזון בעיקר מזרעים ופירות של אקליפטוס, עצי שיטה וצמחי Pyracantha ועוזרר.
מין זה נפגע מכריתת היערות ופגיעה בבית הגידול שלו בדרום אוסטרליה ולכן חלה ירידה גדולה במספר פרטיו בניו סאות' ויילס.
הערות שוליים

↑  קקדו גאנג גאנג באתר הרשימה האדומה של IUCN
קונרד בלאק

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1944 (בן 80) מונטריאול, קנדה 
 מדינה:  קנדה, הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  טורונטו 
 השכלה:  אוניברסיטת מקגיל  אוניברסיטת קרלטון  הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת לאוול  מכללת קנדה העילית 
 תפקיד:  חבר בית הלורדים (30 באוקטובר 2001–10 ביולי 2024) 
 מפלגה:  המפלגה השמרנית 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 בן או בת זוג:  ברברה עמיאל (21 ביולי 1992–?)  Shirley Gail Walters Hishon (14 ביולי 1978–?) 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר קנדה 
 
קונרד מופט בלאק, הברון בלאק מקרוסהרבור (באנגלית: Conrad Moffat Black, Baron Black of Crossharbour; נולד ב-25 באוגוסט 1944) היה איל עיתונות קנדי, בריטי ששלט בחברת ההוצאה לאור "הולינג'ר אינטרנשיונל", שהייתה קבוצת העיתונות השלישית בגודלה בעולם. בשנת 2007 נשפט ל-6.5 שנות מאסר, לאחר שהורשע בארצות הברית בארבעה סעיפי מרמה ושיבוש הליכי חקירה, ובגניבת מיליוני דולרים מאימפריית התקשורת שלו ובעלי המניות מהציבור. בשנת 2018, כתב ספר ביוגרפי על דונלד טראמפ, במאי 2019 חנן אותו הנשיא, הרישום הפלילי שלו נמחק, ואיסור הכניסה שלו לארצות הברית בוטל.
ביוגרפיה

בלאק נולד במונטריאול שבקנדה, לג'ורג וג'יין בלאק. הוריו היו מהמשפחות העשירות בקנדה, אביו היה מנכ"ל של "מבשלות השיכר הקנדיות" ובעל מניות בחברת האם של המבשלות, ארגוס. משפחת אמו הייתה בעלת חברת ביטוח. הוא למד וגר בפנימיית בית הספר היוקרתי, "אפר קנדה קולג'" ואת הוריו ראה רק בארוחות בסופי שבוע.
בלאק למד לתואר ראשון במשפטים אוניברסיטת לאוול ותואר שני בהיסטוריה באוניברסיטת מקגיל.
ב-1999 הגיש בקשה לאזרחות בריטית, בתוך יומיים, בעזרת קשריו, החזיק גם בדרכון בריטי מלבד הקנדי. באוקטובר 2001, קיבל תואר אצולה "לורד בלאק של קרוסהרבור", על שם האזור בלונדון שבו שוכנים משרדי העיתון "דיילי טלגרף" שהיה בשליטתו. אך תקנה בת 80 שנה, "הצהרת ניקל", אוסרת על אזרחים קנדים לקבל תוארי אצולה בריטים והוא נאלץ לוותר על אזרחותו הקנדית. עם קבלת התואר נכנס לבית הלורדים, הבית העליון של הפרלמנט הבריטי.
אימפריית תקשורת

בלאק נכנס לראשונה לעסקי העיתונות בגיל 22, כאשר עדיין היה סטודנט באוניברסיטה, כשרכש בשנת 1966 עיתון מקומי בקוויבק, עם תפוצה של 800 עותקים, שילם תמורתו 500 דולר, מיזג אותו עם עיתון אחר ומכר אותו כשעיתון התחיל להרוויח. החל משנת 1969 רכש מספר עיתונים מקומיים ואזוריים בפרובינציית קוויבק באמצעות חברת ההחזקות וההשקעות של אביו "רוולסטון". לאחר מותו של אביו בשנת 1976 ירש יחד עם אחיו את הבעלות על חברת ההחזקות המשפחתית. ל"רוולסטון" היו מניות בקונגלומרט הקנדי "ארגוס" שהחזיק במפעלים, במכרות וברשת חנויות. בשנת 1978 רכש את השליטה בחברה. בשנת 1984 הואשם שלקח את כספי הפנסיה של העובדים ורק אחרי מאבק משפטי החזיר את חלקם, מכר את רוב נכסי החברה ובכספים הקים את קבוצת "הולינג'ר אינטרנשיונל" שרכשה עיתונים בארצות הברית, בממלכה המאוחדת, בקנדה, באוסטרליה ובישראל.
בשנת 1985 נכנס בלאק לראשונה לעסקי העיתונות הבריטיים, לאחר שרכש את קבוצת דיילי טלגרף, המוציא לאור של אחד העיתונים הנקראים בבריטניה, ומזוהה עם המפלגה השמרנית. בשנות ה-90 של המאה ה-20 כבר ניהלה הולינג'ר יותר מ-400 מותגי עיתונים ברחבי העולם, כולל העיתון הנפוץ "שיקגו סאן-טיימס" שנרכש ב-1994, והוציאה לאור יותר מ-60% ממותגי העיתונות הקנדיים. בשנת 1998 הקימה בקנדה את העיתון "נשיונל פוסט" כדי שייצג אלטרנטיבה שמרנית לעיתונות הליברלית של קנדה, ובשנת 2001 השקיעה בהקמת ה"ניו יורק סאן" בעיר ניו יורק, שוב עיתון חדש בעל נטיות שמרניות.
אימפריית תקשורת > הנפילה וההרשעה

הרכישות וההשקעות הכניסו את קבוצת "הולינג'ר אינטרנשיונל" לחובות כבדים. ב-2001 הפסידה הקבוצה 335 מיליון דולר, ב-2002 הגיע ההפסד ל-238 מיליון דולר. קבוצת טלגרף, הכוללת את "סאנדיי טלגרף", "ספקטייטור" ואת "דיילי טלגרף", עיתון הדגל של בלאק, הפסידה ב-2002 כ-40 מיליון דולר. בנובמבר 2003 הודיעה החברה כי חקירה פנימית שביצעה העלתה כי בלאק, דייוויד ראדלר, סמנכ"ל הכספים, ובכירים נוספים קיבלו תשלומים לא מאושרים בהיקף של 218.4 מיליון דולר תמורת "דמי ניהול" לחברת "רוולסטון" שבשליטתו ותשלומי "אי-תחרות" דרך גופים שניהלו נכסים של הולינג'ר, וכי הסיבה האמיתית לקיומם של הגופים הללו הייתה לשם יצירת מזומנים לשני הבכירים. כמו כן, בין השנים 1999 ל-2001 שולמו, לכאורה, ללורד בלאק ואנשיו יותר מ-90 מיליון דולר על יצירת הסכמי "אי-תחרות" עם קונים של כתבי עת שהחברה מכרה. למעשה, היוו החוזים הללו מכשיר ללקיחת חלק מההכנסות מהמכירות.
בעקבות זאת, הודיע בלאק כי הוא מתפטר מתפקיד מתפקידו כיו"ר ומנכ"ל החברה, אם כי הכחיש את המעשים שיוחסו לו והגדיר את העזיבה כ"פרישה". רשות ניירות הערך האמריקאית (SEC) פתחה בחקירה משלה סביב עסקי החברה. בלאק זומן להעיד, אך העדיף לשמור על זכות השתיקה. בינואר 2004 דיווחה הולינג'ר אינטרנשיונל כי מועצת המנהלים קיבלה את התפטרותו של בלאק. במקביל הגישה החברה נגד בלאק ודייוויד ראדלר, סמנכ"ל הכספים, תביעה בסך 200 מיליון דולר לצורך השבת כספים שלקחו. במסגרת התביעות נטען כי בלאק, אשתו ברברה ומנהלים נוספים בחברה השתמשו בהולינג'ר כב"פרת מזומנים" ושאבו יותר מ-400 מיליון דולר מהחברה במהלך שבע שנות "גזל אגרסיבי" של הקונצרן. הדו"ח שהגישה החברה לבית המשפט קבע כי סכום המזומן הכולל שנבזז על ידי בלאק ורדלר ומקורביהם מייצג 92.5% מהרווח הנקי המתואם של הולינג'ר במהלך השנים 1997-2003.
במרץ 2005, הודיעה התביעה הפדרלית בארצות הברית שהיא עורכת חקירה פלילית נגד בלאק, ובנובמבר 2005 הוגש נגדו כתב אישום, הכולל 11 סעיפי אישום בגין הונאה, בעקבות חתימת עסקת טיעון בין התביעה לבין יד ימינו לשעבר, דייוויד רדלר. רדלר הודה בסעיף אישום קל יחסית של הונאה והסכים לשתף פעולה עם החוקרים ולהעיד במשפט כנגד בלאק. באוגוסט 2006 הוגש נגדו כתב אישום פדרלי נוסף בגין הונאת מס. בשנת 2007 נשפט ל-6.5 שנות מאסר, לאחר שהורשע בארבעה סעיפי מרמה ושיבוש הליכי חקירה.
פעילות בישראל

בשנת 1987 ביקר בישראל דייוויד רדלר, שותפו של קונרד בלאק וסגן נשיא קבוצת "הולינג'ר", ופגש את אריה מקל, שהיה היועץ המדיני של ראש הממשלה יצחק שמיר. רדלר ביקש לפגוש ולסייע לראש הממשלה, והציג את עצמו כשמרן ימני. לשאלתו כיצד יוכל לסייע לראש הממשלה, השיב מקל כי יקנה את העיתון ג'רוזלם פוסט הליברלי ומאוד ביקורתי כלפי שמיר, אך העיתון לא עמד למכירה באותה עת. בתחילת שנת 1989, העמיד קונצרן כור תעשיות, בעל השליטה בעיתון, את ג'רוזלם פוסט למכירה. אריה מקל נזכר בביקור של רדלר וביקש מחבר הכנסת בנימין נתניהו, שהיה בניו-יורק בסיור הרצאות וגיוס כספים למען הליכוד, ליצור קשר עם רדלר כדי לעניין אותו בהזדמנות לרכוש את העיתון. כאשר נפתחו המעטפות עם הצעות הרכישת שנתקבלו במשרדי הנהלת "כור" באפריל 1989, חשבו המנכ"ל בני גאון ושמעון רביד, מנהל הכספים של הקונצרן, שבהצעה שהגישה חברת "הולינג'ר" הקנדית נפלה טעות דפוס. ההצעה בסך 20.7 מיליון דולר, הייתה גבוהה פי 4 ויותר מהההצעות האחרות שהגישו אנשי העסקים רוברט מקסוול יחד עם צ'ארלס ברונפמן, אריה גנגר ויעקב נמרודי. לאחר רכישת הג'רוזלם פוסט על ידי קבוצת "הולינג'ר", הקו המדיני של העיתון הפך מזוהה עם הימין הפוליטי הישראלי, בעקבות זאת עזבה את העיתון קבוצה גדולה של עיתונאים והקימה את השבועון המתחרה ג'רוזלם ריפורט. אך בשנת 1998 רכשה "הולינג'ר" גם הג'רוזלם ריפורט שנקלעה לקשיים כספיים.
חיים אישיים

בלאק היה נשוי פעמיים. נישואיו הראשונים היו לשירלי, שנכנסה להריון ממנו בעת שהייתה נשואה לאחר ושימשה כמזכירה באחת החברות שלו. היא ילדה לו שני ילדים, ג'יימס ואלאנה. ב-1992 נשא בלאק לאישה את ברברה עמיאל, יהודייה, גרושה בשלישית, ללא ילדים ומבוגרת ממנו בארבע שנים. עמיאל שימשה בין היתר כעורכת של ה"טורונטו סאן". לאחר נישואיה מונתה לסגנית נשיא לענייני עריכה באימפריה של בעלה.
הערות שוליים

↑  עפרה שלו. מני ארנון, איל התקשורת קונרד בלאק נידון ל-6.5 שנים בכלא; ייאלץ להחזיר מיליוני דולרים, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2007
↑  "Trump pardons billionaire friend Conrad Black, who wrote a book about him". The Washington Post. 2019.
1 2 3  שרה ליבוביץ-דר, נפל מהכסא של נפוליאון, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2003
↑  העיתון "שיקגו סאן-טיימס" של הולינג'ר הודה בניפוח נתוני התפוצה שלו, באתר הארץ, 17 ביוני 2004
↑  רן דגוני, ‏עיתון חדש-ישן יופיע בניו יורק: ה"סאן", בשליטת קונרד בלאק ומייקל שטיינהארט, באתר גלובס, 29 בנובמבר 2001
↑  החיים הטובים של קונרד בלאק, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2003
↑  דפנה מאור, קונראד בלאק התפטר מראשות הולינג'ר בעקבות חשיפת הונאה, באתר TheMarker‏, 17 בנובמבר 2003
↑  דפנה מאור, הולינג'ר אישרה כי רשות ני"ע בארה"ב פתחה בחקירה נגדה; היו"ר בלאק פרש מתפקידו, באתר TheMarker‏, 19 בנובמבר 2003
↑  דו"ח חקירה של המו"לית הולינג'ר קובע כי המנכ"ל לשעבר ואנשיו גזלו מהחברה יותר מ-400 מיליון דולר, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2004
↑  התביעה הפדרלית בארה"ב עורכת חקירה פלילית נגד איל העיתונות הבריטי קונרד בלאק, באתר הארץ, 23 במרץ 2005
↑  קונרד בלאק, המו"ל לשעבר של "ג'רוזלם פוסט", צפוי למאסר של עד 40 שנה; צו מעצר נגדו בארה"ב, באתר TheMarker‏, 11 בנובמבר 2005
↑  עפרה שלו, כתב אישום פדרלי בגין הונאת מס הוגש נגד המו"ל לשעבר של ה"ג'רוזלם פוסט", באתר הארץ, 20 באוגוסט 2006
↑  עפרה שלו, מאסר בפועל של שש שנים וחצי לאיל המדיה קונרד בלאק שהואשם בגניבת מיליוני דולרים מאימפריית המדיה שלו, באתר TheMarker‏, 10 בדצמבר 2007
↑  המציע האלמוני - איל העיתונות בלאק, "העולם הזה", גיליון 2695 מ-24 באפריל 1989, עמוד 6
↑  ארי רט, כך נמכר ה"ג'רוזלם פוסט", באתר העין השביעית, 1 בספטמבר 1998
↑  חמי שלו, 18 שנה לפני ישראל היום: זה היה העיתון הראשון של נתניהו, באתר הארץ, 2 במרץ 2018
↑  מעריב, ‏ג'רוזלם פוסט רכש %49 מג'רוזלם ריפורט, באתר גלובס, 18 באפריל 1998
↑  "דיילי טלגרף" השעה את הטור של אשת הבעלים, ברברה בלאק, באתר הארץ, 16 במאי 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258712605171  BIBSYS: 90332514  BnF: cb128212272 (data)  CiNii: DA15334677  GND: 119400723  ISNI: 0000 0001 2022 5475  LCCN: n83035544  NKC: vse2011646426  NLA: 35287330  NTA: 067584764  RERO: 02-A003010923  SUDOC: 077304535  UKPARL: Vwq8lJw4  VIAF: 24729764   WorldCat (עם VIAF): 24729764
קרב קפורטו

הרמטכ"ל האיטלקי לואיג'י קאדורנה
קרב קָפּוֹרֶטוֹ (באיטלקית: Battaglia di Caporetto; בסלובנית: Čudež pri Kobaridu), נקרא גם קרב קרפרייט (בגרמנית: Schlacht von Karfreit) והקרב השנים-עשר על האיזונצו, נערך בין 24 באוקטובר 1917 ל-19 בנובמבר 1917 בין כוח משותף של הצבא האוסטרי והגרמני  לצבא האיטלקי כחלק ממלחמת העולם הראשונה. הקרב החל ליד העיירה האיטלקית קפורטו (כיום קובריד
(אנ'), סלובניה) והסתיים בתבוסה קשה של האיטלקים.
רקע היסטורי

איטליה לא הצטרפה מיד למלחמת העולם הראשונה. חלק גדול של האוכלוסייה – קתולים, סוציאליסטים ומדינאים רבים – דגלו בנייטרליות אבל התנועה הלאומנית דרשה התערבות מידית. בתחילה דרשה איטליה מאוסטריה את טרנטינו וטריאסטה כמחיר לנייטרליות, אבל אוסטריה הייתה מוכנה לקבל תביעות אלה רק לאחר המלחמה. בתגובה לכך חתמה איטליה בלונדון, ב-26 באפריל 1915, על ברית לונדון שהבטיחה לה את דלמטיה הצפונית ואייה, כמו גם חלקים באלבניה ובטורקיה, בתנאי שתיכנס למלחמה תוך חודש. לאחר הפגנות גדולות של מצדדי המלחמה הכריזה איטליה, ב-23 במאי 1915, מלחמה על אוסטריה. ב-26 במאי 1916 הכריזה איטליה מלחמה גם על גרמניה, אף שלא היו לה כל תביעות נגדה.
מפקד צבא איטליה, לואיג'י קאדורנה, תכנן לתקוף את האוסטרים דרך עמק האיזונצו בו זורם נהר האיזונצו (כיום סוצ'ה בסלובניה) ולהתקדם משם לעבר ליובליאנה וטריאסטה. האוסטרים נהנו מיתרון טופוגרפי, והאיטלקים לא הצליחו לפרוץ את קו החזית. מיוני 1915 עד ספטמבר 1917 נערכו 11 קרבות על האיזונצו שגבו מהאיטלקים כ-150,000 הרוגים, וההישג היחידי היה כיבוש העיר גוריציה בקרב השישי על האיזונצו באוגוסט 1916.
הקרב האחד עשר על האיזונצו הסתיים ב-12 בספטמבר 1917 ללא הישג משמעותי, עם כ-20,000 הרוגים איטלקים וכ-30,000 חיילים אוסטרים. החיילים האיטלקים היו מותשים, והמשמעת הצבאית התקיימה על פי הוראותיו החמורות של קאדורנה, שכללו הדחות מפקדים והוצאות להורג של מאות חיילים שנאשמו בעריקה.
האוסטרים שנכשלו בהתקפתם הגדולה בחזית טרנטינו ב-1916, נקטו מאז בגישה הגנתית. לאחר הקרב האחד-עשר על האיזונצו החליטו הגרמנים להתערב ולהביא לשינוי בחזית זו. כוחות גדולים הובלו מהחזית המזרחית, שם נחלו הצלחה בכיבוש ריגה בעזרת הטקטיקה שפותחה על ידי גנרל אוסקר פון הוטייה שעיקרה: חדירה מהירה של יחידות קטנות ומהירות מצוידות בלהביורים, רימונים ונשק קל, פגיעה במפקדות ובסוללות התותחים תוך גרימת בהלה אצל האויב ולאחר מכן כניסת הדרג השני והשלישי שמשלימים את המלאכה.
על הכוחות האוסטרו-גרמניים מונה הגנרל הגרמני אוטו פון בלו שהשתתף קודם לכן בקרבות בפרוסיה ובמקדוניה. לקאדורנה נודע על הכוח הגרמני באזור על ידי סיורי אוויר וחקירת עריקים. הוא הזהיר את המפקד האיטלקי באזור, גנרל לואיג'י קאפלו, והורה לו לנקוט בפעולות הגנתיות נגד המתקפה הקרבה, אך הוא התעלם מכך.
קרב קפורטו

המתקפה החלה ב-24 באוקטובר 1917 בשעה 02:00 בהפגזה ארטילרית מלווה בהתקפת גזים ומסך עשן. החיילים האיטלקים הופתעו כשמתוך הערפל הגיחו עליהם יחידות המחץ הגרמניות מצוידות בלהביורים ורימוני יד. במהרה נבקעו פרצות גדולות בחזית האיטלקית. הפריצה הגדולה הייתה באזור קפורטו, והגרמנים התקדמו ביום הראשון כ-25 ק"מ. הכוחות האיטלקים הצליחו לעמוד בפני התקפות האוסטרים משני צדיו של פון בלו, אבל תוך זמן קצר החלה מנוסת בהלה של כל הצבא האיטלקי. קאדורנה לא ראה היטב את תמונת הקרב ואסר על קפלו לסגת. רק ב-30 באוקטובר 1917 נתן קאדורנה רשות לסגת, אבל היה זה מאוחר מדי. הצבא האיטלקי התמוטט. בגלל התארכות קווי האספקה של האוסטרו-גרמנים הואטה ההתקדמות שלהם וקאדורנה ניצל זאת כדי לבנות במהירות קו הגנה לאורך הנהר פיאווה כ-30 ק"מ מצפון לוונציה לאחר נסיגה של יותר מ-100 ק"מ.
אבדות האיטלקים היו עצומות: 11,000 הרוגים, 20,000 פצועים ו-265,000 שבויים. כן נלקחו שלל על ידי האוסטרו-גרמנים: 3,000 תותחים, 3,000 מכונות ירייה ו-2,000 מרגמות ביחד עם כמויות עצומות של נשק ותחמושת.
תוצאות הקרב

התבוסה בקרב קפורטו הדהימה את האיטלקים. הגנרל קאדורנה הודח, ובמקומו מונה גנרל ארמנדו דיאז. בגלל התערבות הגרמנים החליטו בריטניה וצרפת לשלוח כוחות לעזרת האיטלקים. האנגלים שלחו חמש דיוויזיות חיל רגלים והצרפתים - שש. ביחד עם האיטלקים הם בנו קו ביצורים חזק על הנהר פיאווה שהצליח להדוף התקפה נוספת של האוסטרו-גרמנים ביוני 1918, ולהוות בסיס להתקפה האחרונה ולניצחון האיטלקים בקרב ויטוריו ונטו בנובמבר 1918 שנסתיים בכניעת האוסטרים לאיטלקים.
עמק האיזונצו וקפורטו הועברו ליוגוסלביה לאחר מלחמת העולם השנייה. שמה של קפורטו הוחלף לקובריד והיא נמצאת כיום בסלובניה.
הנצחה

הקרבות באזור מתוארים בספרו של ארנסט המינגוויי, "הקץ לנשק". המינגוויי שימש בתקופה זו כנהג אמבולנס בצבא האיטלקי.
ב-1990 הוקם בקובריד מוזיאון המתעד את הקרבות באזור ובכלל ואת קרב קפורטו בפרט. המוזיאון זכה ב-1993 בפרס מטעם מועצת אירופה.
מוזיאון המלחמה בקובריד
קובורג

קובורג (בגרמנית: Coburg) היא עיירה הממוקמת על נהר איץ במחוז פרנקוניה עילית בבוואריה, גרמניה. למרות היותה במשך תרופה ארוכה אחת ממדינות תורינגיה של בית וטין, היא הצטרפה לבוואריה בהצבעה עממית ב-1920. עד למהפכה של 1918, היא הייתה אחת מהבירות של דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה ושל דוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
באמצעות מדיניות שושלתית מוצלחת, המשפחה הנסיכותית השלטת נישאה לכמה ממשפחות המלוכה של אירופה, בעיקר בדמותו של הנסיך אלברט, שנישא למלכה ויקטוריה ב-1840. כתוצאה מהקשרים ההדוקים הללו עם בתי המלוכה של אירופה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, קובורג זכתה לביקורים תדירים של ראשי אירופה ומשפחותיהם.
קובורג היא המיקום של Veste Coburg, אחת הטירות הגדולות בגרמניה. בשנת 1530 התגורר בה מרטין לותר במשך שישה חודשים בזמן שתרגם את התנ"ך לגרמנית (תנ"ך לותר).
אוכלוסיית קובורג מונה בימינו קרוב ל-41,500. מכיוון שהיא ניזוקה רק מעט במלחמת העולם השנייה שרדו בה מבנים היסטוריים רבים, מה שהופך אותה ליעד תיירותי פופולרי.
גאוגרפיה > מיקום

קובורג שוכנת כ-90 קילומטרים (56 מיל) דרומית לארפורט וכ-100 קילומטרים (62 מיל) צפונית לנירנברג על נהר איץ. זהו מחוז עירוני והוא מוקף ב-Landkreis Coburg. קובורג שוכנת למרגלות הרמה התורינגית. קובורג, בוואריה הייתה חלק מגרמניה המערבית עד לאיחוד מחדש ב-1990, אך משלושה צדדים היא גובלת בתורינגיה שהייתה חלק מגרמניה המזרחית. הגבול בין בוואריה לתורינגיה היה גם הגבול הפנימי של גרמניה.
גאוגרפיה > חלוקות משנה

קובורג מחולקת ל-15 כפרים – Stadtteile:
קובורג (העיר עצמה)
ביירסדורף
ברטלסדורף
קורטנדורף
קריידליץ
גלנד
קטשנדורף
לבלשטיין
ליצלבוך
נוי- ונירסהוף
נויזס
רגן
שיירפלד
זיידמנסדורף
ויסטנאהורן