stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלגיוס הראשון, מלך אסטוריאס
ביוגרפיה

אביו של פלגיוס, פלביוס, היה אציל הממלכה הוויזיגותית אשר שימש בתפקיד דוכס חבל גליסיה ההיסטורי. פלגיוס היה יליד 685 ובצעירותו היה חבר במשמר המלכותי של רודריק, מלך הממלכה הוויזיגותית שפעל מבירתו בטולדו. בתחילת המאה ה-8 החל הכיבוש המוסלמי של ספרד במסגרתו נפגשו הכוחות הויזגותים (שבתוכם כללו את פלגיוס) בכוחות המוסלמים המורים תחת פיקודו של טארק בן זיאד בשנת 711 בקרב גואדאלטה. הקרב היה אסון לכוחות הויזגותים, המלך רודריק נהרג במהלכו וחציו הדרומי של חצי האי האיברי נפל במהרה לשליטה מוסלמית ובהמשך גם הצפון החל ליפול לידי הצבא המוסלמי של בן זיאד לנוכח התפרקותו של הממשל הוויזיגותי. פלגיוס הצליח לשרוד את הקרב ושב לארץ מולדתו בחבל אסטוריאס, בצפון חצי האי האיברי (לחופי מפרץ ביסקאיה).
בהמשך הנהיג פלגיוס מרד נוצרי שהורכב בעיקר מאסטורים מקומיים נגד שלטונם של המורים המוסלמים, אשר פעלו במטרה להביא להמרת דתם של הנוצרים בחצי האי לידי דת האסלאם. המרד כשל ופלגיוס נתפס בידי הרשויות המוסלמיות ובהמשך נשלח למאסר ונכלא בקורדובה (חבל אנדלוסיה; דרום חצי האי האיברי). בשנת 717 הצליח פלגיוס לחמוק מן המאסר ולשוב חזרה לחבל אסטוריאס, שם שב להנהיג מרד עממי נוסף נגד המשטר המוסלמי. לאחר שבמהלך מספר חודשים הצליחו המורדים הנוצרים לכבוש שטחים באסטוריאס וצלחו בהדיפת תקיפותיהם של המורים המוסלמים, הוכתר פלגיוס למלך על ממלכת אסטוריאס הנוצרית החדשה בידי המורדים וקיבל תמיכה נרחבת מן האוכלוסייה העממית הנרחבת הממלכתי החדשה, שכן היווה גורם הנהגתי נגד הכפייה הדתית. עם הקמתה של הממלכה החדשה, פלגיוס קבע את העיר קנגס דה אוניס להיות לו לבירה.
בשנת 722 הוצאה לפועל פלישה מורית נוספת שנועדה להפיל את ממלכת אסטוריאס. הכוחות הפולשים פגשו בצבאו של פלגיוס במהלך קרב קובאדונגה, שהיה ניצחון מכריע לממלכת אסטוריאס. ניצחון זה היה הגדול ביותר בהישגיו הצבאיים של המלך פלגיוס והביא לתחילת הקריאה להשיב את חצי האי האיברי לשלטון נוצרי מלא ולהפלת הממשל המוסלמי, מכאן שהקרב על קובאדונגה נחשב מבחינה היסטורית לניצחון המחונן שהחל את הרקונקיסטה. לאחר הקרב התפרשה ממלכת אסטוריאס על חבלי אסטוריאס, גליסיה, קנטבריה, חבל הבסקים, לה ריוחה וצפון קסטיליה ולאון. המשך שלטונו של פלגיוס על ממלכת אסטוריאס לא נודע באירועים מכוננים נוספים והיה די רגוע ביחסו עם השכנים המוסלמים מדרום. בשנת 737 נפטר המלך פלגיוס ובנו שהיה ליורשו הוכתר בתור פאבילה, מלך אסטוריאס.
מורשת

המקורות אודות חייו של פלגיוס מקורם בעיקר מרישומי הכנסייה הקתולית אשר ערבבו את חייו עם מיתוסים אגדיים שנועדו להאדיר את מורשתו ותדמיתו ההיסטורית. בתוך כרוניקת אלבלדנסה מתואר קרב קובאדונגה ומה נכתב כי: "ההשגחה העליונה הביאה אלינו את מלך אסטוריאס" (המקור בלטינית: "Regnum Asturorum divina providencia exoritur"), דבר שהוסיף לדמות האגדית של פלביוס. עקב מורשת רישומים אגדית זאת, רוב המידע אודות חייו של פלגיוס נתון בספק בנוגע לאמינותו. כמו כן, רוב הכתבים נכתבו במהלך תקופת שלטון ממלכת אסטוריאס בתקופת יורשיו של פלגיוס, דבר המחזק את הטענה האפשרית כי הדברים נכתבו תחת השגחתם של המלכים האסטוראים, שפעלו להאדיר את תדמיתם ההיסטורית.
ראו גם

קרב קובאדונגה
רודריק
טארק בן זיאד
הערות שוליים

↑  718–722; קרב קובאדונגה כתחילתה של הרקונקיסטה בחצי האי האיברי, באתר מסע דרך ההיסטוריה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810548772605606  BNE: XX1064113  GND: 133950409  ISNI: 0000 0000 7881 8911  LCCN: n95068075  NKC: js20070202010  VIAF: 84260979   WorldCat (עם VIAF): 84260979
פרידריך פון ויזר

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1851 וינה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  22 ביולי 1926 (בגיל 75) Brunnwinkl, אוסטריה 
 מקום קבורה:  Dornbacher Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 מנחה לדוקטורט:  קרל מנגר 
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה  אוניברסיטת קארל בפראג 
 תלמידי דוקטורט:  ריכארד רייש, Hans Mayer, פרידריך האייק, ג'וזף שומפטר 
 
פרידריך פון וִיזֶר (Friedrich von Wieser; ‏15 ביולי 1851 - 22 ביולי 1926) היה כלכלן מן האסכולה האוסטרית ואחד מממשיכיו הבולטים של קרל מנגר.
ביוגרפיה

ויזר נולד בווינה ולמד סוציולוגיה באוניברסיטת וינה. באותה עת, הפך אחד מהתלמידים הבולטים של קרל מנגר, לצד אויגן פון בהם-באוורק, עמיתו, ידידו מילדות וגיסו. השניים שימשו בתפקיד חשוב של הכשרת הדור הבא של חניכי האסכולה האוסטרית, כמו לודוויג פון מיזס ופרידריך האייק. ויזר הרצה באוניברסיטה של וינה ובאוניברסיטת קארל בפראג, עד שנקרא לשמש כמחליפו של מנגר שפרש בווינה, בשנת 1903. בשלהי חייו, בשנת 1917 הפך לשר האוצר באוסטרו-הונגריה המתמוטטת.
תרומותיו העיקריות של ויזר הם תיאורית ה"השלכה" הקובעת, בהתאם לתאוריית הערך השולי כי מחירם של גורמי הייצור נקבע על ידי מחירי התפוקה, ולא להפך, כפי שגרסו הכלכלנים הקלסיים. תרומה נוספת של ויזר הייתה תאוריית "עלות ההזדמנות", שלפיה עלות ייצורו של מוצר שווה לעלויות המוצר שניתן היה לייצר במקומו.
תרומתו העיקרית של ויזר ברעיונותיו הייתה הרחבה של עקרון הערך השולי שהעלה מנגר קודם לכן גם לתחום הייצור וגורמי הייצור ואפשרה השמה של עקרון אחד לכל אורך השרשרת, ממוצרי הביניים ועד למוצר השלישי.
עבודותיו המוכרות ביותר של ויזר הן "ערך טבעי" משנת 1889 שפרטה את תורת העלות החלופית שלו ואת תאוריית ההשלכה ו"כלכלה חברתית" משנת 1914 שהייתה ניסיון שאפתני להחיל את הכללים בעולם האמיתי.
מעבודותיו

ערך טבעי -- 1889
פרדריק מארץ'

| --- | --- |

פרדריק מארץ' ב-1939
 לידה:  31 באוגוסט 1897 רסין, ארצות הברית 
 פטירה:  14 באפריל 1975 (בגיל 77) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1921 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  תיכון וושינגטון פארק 
 בן או בת זוג:  פלורנס אלדרידג' (1927–1975)  אליס בייקר 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (1931)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1957)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1947)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (1946)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרדריק מארץ' (באנגלית: Fredric March;‏ 30 באוגוסט 1897 – 14 באפריל 1975) היה שחקן אמריקני זוכה שני פרסי אוסקר.
ביוגרפיה

נולד ברסין, ויסקונסין תחת השם 'ארנסט פרדריק מקינטיר ביקל'. הוא החל את הקריירה כבנקאי, אך בעקבות בעיה רפואית ממנה הבריא, למד להעריך מחדש את חייו וב-1920 החל לעבוד כניצב בסרטי ראינוע שנעשו בניו יורק. כשהוא מאמץ את שם המשפחה מארץ', קיצור שם משפחתה של אמו מלפני נישואיה (מארצ'ר). ב-1926 הופיע בברודוויי, תוך כדי קריירה כשחקן בסרטים. הוא היה מועמד לפרס האוסקר ב-1931 על תפקידו בסרט "משפחת המלוכה של ברודוויי", שהיה סרטו השלישי של הבמאי ג'ורג' קיוקור. הדמויות בסרט מבוססות באופן חופשי על משפחת ברימור, בו מארץ' מגלם את ג'ון ברימור. בקטגוריה בה התחרה באוסקר אותה שנה זכה ליונל ברימור על סרטו "נפש חופשייה".
מארץ' הוא אחד משמונה שחקנים שזכו בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר פעמיים. הוא זכה ב- 1933 על "ד"ר ג'קיל ומר הייד" בבימויו של רובן ממוליאן, אף על פי שחלק את הפרס עם ואלאס בירי על תפקידו ב"האלוף", כי היה ביניהם תיקו (כמו שקרה בטקס האוסקר ה-41). 14 שנה אחר כך זכה בפרס האוסקר על תפקידו בסרטו של ויליאם ויילר "שנות חיינו היפות ביותר". בנוסף היה מועמד פעמיים נוספות לפרס האוסקר: על הגרסה הראשונה של "כוכב נולד" (1937) ועל הגרסה הקולנועית הראשונה של "מותו של סוכן" (1951), על פי המחזה המצליח של ארתור מילר. ב- 1954 הוא הנחה את טקס האוסקר ה-26 יחד עם הזמר-שחקן דונלד או'קונור.
מארץ' היה אחד השחקנים היחידים של אותה תקופה (שנות החמישים) שניתן לו חופש אומנותי רב בו היה יכול להחליט על בחירת תפקידיו ובכך להימנע מליהוק שחוזר על עצמו ומקבע אותו. בתקופה זו הופיע בברודוויי באותה תדירות כמו הופעותיו בקולנוע, ולכן הקריירה הקולנועית שלו לא הייתה פורייה כמו בעבר. שיחק בסרטו של סטנלי קריימר "משפט הקופים" (1960), שעליו זכה בפרס השחקן בפסטיבל ברלין ובסרטו של ג'ון פרנקנהיימר שבעה ימים במאי (1964) בתור נשיא ארצות הברית ג'ורדן ליימן, תפקיד עליו היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר בגלובוס הזהב ב-1964.
כשמארץ' עבר ניתוח של סרטן הערמונית ב-1972, נראה כי הקריירה שלו הסתיימה ושימיו ספורים, אך בכל זאת הספיק לתת עוד הופעה גדולה אחת לפני שנפטר, בסרט "איש הקרח", עיבוד למחזה של יוג'ין או'ניל. הוא נפטר ב-1975 בלוס אנג'לס.
מסרטיו הבולטים

שרה ובן (1930)
משפחת המלוכה של ברודוויי (1930)
ד"ר ג'קיל ומר הייד (1931) - פרס האוסקר
סימן לחצייה (1932), של ססיל ב. דה-מיל
הנשר והעורב (1933), לצד קרי גרנט
The Barretts of Wimpole Street (שנת 1934)
אנה קרנינה (1935), לצד גרטה גרבו
מרי מלכת סקוטלנד (1936), לצד קתרין הפבורן, בסרטו של ג'ון פורד
Anthony Adverse (שנת 1936), של מרווין לרוי
כוכב נולד (1937) - מועמד לפרס האוסקר
הפיראט (1938), של ססיל ב. דה-מיל
סוזן ואלוהים (1940), של ג'ורג' קיוקור
הרפתקאותיו של מארק טוויין (1944), על פי מארק טוויין
מחר, העולם! (1944), עם בטי דייוויס
שנות חיינו היפות ביותר (1946) - פרס האוסקר
זו מדינה גדולה (1951), עם גרי קופר וג'ין קלי
מותו של סוכן (1951) - מועמד לפרס האוסקר, פרס גלובוס הזהב, שחקן דרמה.
אדם על חבל מתוח (1953), של איליה קאזאן
סוויטת מנהלים (1954) של רוברט וייז
גשרי טוקו רי (1954), עם גרייס קלי
שעות גורליות (1955), של ויליאם ויילר
אלכסנדר הגדול (1956)
האיש בחליפה האפורה (1956), עם גרגורי פק
אמצע הלילה (1959), של דלברט מאן - מועמד לפרס גלובוס הזהב, שחקן דרמה.
משפט הקופים (1960)
הרופאים הצעירים (1961), עם בן גאזארה
The Condemned of Altona (שנת 1962), של ויטוריו דה סיקה
שבעה ימים במאי (1964), עם ברט לנקסטר וקירק דאגלס - מועמד לפרס גלובוס הזהב, שחקן דרמה.
הומברה (1967), עם פול ניומן בסרטו של מרטין ריט
איש הקרח (1973)
פלנטרי גראנד טור

המסלולים שאיפשרו לוויאג'ר 1 ו-2 לתור את ארבעת ענקי הגזים ולהשיג מהירות מילוט ממערכת השמש
פלנטרי גראנד טור (באנגלית: Planetary Grand Tour) (בתרגום חופשי: המסע הגדול) הייתה תוכנית שאפתנית לשליחת גשושיות אל מערכת השמש החיצונית ולתור אותה. התוכנית הוצעה על ידי גארי פלנדרו מהמעבדה להנעה סילונית (JPL) בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 עקב כך שהכוכבים החיצוניים של מערכת השמש צדק, שבתאי, אורנוס, נפטון ופלוטו עמדו להיכנס לקראת סוף שנות ה-70 למערך הקורה אחת ל-179 שנים כך שגשושית שתשוגר אל צדק תשתמש בכוח המשיכה שלו כמקלעת כבידתית וכך תגיע אל הכוכבים הרחוקים יותר במערכת השמש ובסופו של דבר תעזוב אותה.
התוכנית המקורית שהוצעה כללה שיגור של ארבע גשושיות. השתיים הראשונות, ששיגורן תוכנן ל-1976 ו-1977 יועדו לבצע יעף על פני צדק, שבתאי ופלוטו. שתי הגשושיות האחרונות, ששיגורן תוכנן ל-1979 יועדו לבצע יעף על פני צדק, אורנוס ונפטון.
הגשושיות תוכננו כך שיוכלו לפעול בצורה יעילה לאורך 12 שנות המשימה.
קיצוצי תקציב של נאס"א גרמו לביטול התוכנית ב-1972, כולל תכנונים ל"מיני גראנד טור". עם זאת, מספר רב של אלמנטים שתוכננו לשמש את תוכנית גראנד טור שימשו בסופו של דבר בתוכנית וויאג'ר. שתי גשושיות הוויאג'ר ששוגרו ב-1977 תוכננו לבצע יעפים רק על פני צדק ושבתאי. עם זאת, המזל האיר פנים לוויאג'ר 2 והגשושית ביצעה יעפים גם על פני אורנוס ונפטון כך שמשימת וויאג'ר 2 הפכה למשימת גראנד טור.
הגשושית וויאג'ר 1 יכלה לבצע יעף על פני פלוטו לאחר עזיבתה את שבתאי, אך במקום זאת נשלחה לחקור את הירח טיטאן. משימת ניו הורייזונס הגיעה ב-2015 לכוכב פלוטו וצילמה תמונות שלו, ומאז היא בדרך החוצה ממערכת השמש.
ראו גם

תוכנית החלל האמריקאית
תוכנית וויאג'ר
תוכנית פיוניר
| תוכניות נאס"א לחקר מערכת השמש |
| --- | --- | --- |
| פעילות | אקספלורר • וויאג'ר •  חקר מאדים • משימות פלנטריות (דיסקברי • גבולות חדשים • חקר מערכת השמש) • פלאגשיפ • חקר עולמות אוקיינוס |  |
| הושלמו | פיוניר • מארינר • לונר אורביטר • ריינג'ר • סרוויור • אפולו • ויקינג • פלנטרי אובסרבר • MESUR • מרס סרוויור 98 • מארס סקאוט • מארס רובר |  |
| בוטלו | פלנטרי גראנד טור • וויאג'ר (מאדים) • פרומתאוס • קונסטליישן • ניו מילניום • מארינר סימן 2 |  |
פראשקה

פראשקה (בפולנית: Praszka) היא עיירה במחוז אולסנו שבפרובינציית אופולה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

פראשקה נזכרת לראשונה בשנת 1260, ובשנת 1392 הוענקו לה זכויות עיר. בשל מיקומה על קו הגבול בין ממלכת פולין ובין שלזיה, הפכה העיירה למרכז סחר אזורי.
בשנת 1870 ניטלו מהיישוב זכויותיו העירוניות, בעקבות מרד ינואר, ואלה הושבו לו בשנת 1919, תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי פראשקה

יהודים התיישבו בפראשקה בראשית המאה ה-17, ונטלו חלק פעיל במסחר שהתקיים ביישוב ודרכו. בשנת 1674 הוצאו להורג שני יהודים מהיישוב עקב עלילת דם.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים, קרוב לרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.
עם כיבוש העיירה בראשית ספטמבר 1939 בידי הגרמנים, הוסב בית הכנסת המקומי למחסן פחם, הוחרם רכוש מיהודי היישוב, והם נחטפו לעבודות כפייה.
בסתיו 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן שהוקם בה, אשר הוקף בגדר תיל. מספר יושביו הגטו הגיעו ל-כ-1,540 איש, ובהם פליטים רבים. מאות מיושבי הגטו שולחו בחורף 1941 למחנה עבודה בפשדמושצ'ה, בו הועסקו בתנאים קשים.
באוגוסט 1942 בוצעה בגטו שבעיירה אקציית חיסול. 27 יהודים נורו במקום, מספר בעלי מלאכה שעברו סלקציה שולחו לגטו לודז', וכל יתר היהודים שולחו למחנה ההשמדה חלמנו.
יהודים בבית העלמין היהודי בפראשקה
אנדרטה לזכר יהודי הקהילה וקהילות הסביבה שנרצחו בשואה בבית העלמין קריית שאול בתל אביב
פרידריך פון מלנתין

| --- | --- |

פרידריך פון מלנתין
 לידה:  30 באוגוסט 1904 ברסלאו, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  28 ביוני 1997 (בגיל 92) יוהנסבורג, דרום אפריקה דרום אפריקה
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1924–1945 (כ־21 שנים)
 דרגה:   גנרל-מיור (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-9
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל פרידריך פון מלנתין (בגרמנית: Friedrich von Mellenthin;‏ 30 באוגוסט 1904 – 28 ביוני 1997), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון מלנתין נולד ב-30 באוגוסט 1904 בברסלאו, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. אביו היה פאול פון מלנתין, שנהרג בשנת 1918 במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואילו אחיו הגדול היה הורסט פון מלנתין, שהיה אף הוא גנרל בוורמאכט. בשנת 1924 התגייס פון מלנתין לרייכסווהר, ובשנת 1932 התחתן עם אינגבורג פון אולוק. בשנת 1935 נשלח פון מלנתין לאקדמיה הצבאית הפרוסית, ובין השנים 1937-1941 מילא כמה תפקידי מטה בצבא.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ביוני 1941 מונה פון מלנתין לראש מטה קורפוס אפריקה בפיקודו של ארווין רומל, ובספטמבר 1942 מונה לראש מטה קורפוס הפאנצר ה-48, והשתתף עמו בקרבות סביב סטלינגרד, קרב קורסק וקרב קייב (1943). בספטמבר 1944 מונה פון מלנתין לראש מטה ארמיית הפאנצר הרביעית, ובאוקטובר אותה שנה מונה לראש מטה קבוצת ארמיות G. ב-28 בדצמבר 1944 הועלה פון מלנתין לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-9, שלחמה באותה העת בקרב על הבליטה. במרץ 1945 מונה פון מלנתין לראש מטה ארמיית הפאנצר החמישית, וכיהן בתפקיד זה עד סוף המלחמה, וב-3 במאי 1945 נפל בשבי הבריטי.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

פון מלנתין שוחרר מהשבי בשנת 1947, ובשנת 1961 היגר לדרום אפריקה, שם מונה למנהל הסניף האזורי של לופטהנזה. בשנת 1963 הוציא פון מלנתין את הספר "Panzerschlachten" - "קרבות שריון" (שאף תורגם לעברית בין השאר), שבהם דן על קרבות השריון של מלחמת העולם השנייה, ומסביר היכן נכשלו הגרמנים. בשנת 1969 פרש פון מלנתין מתפקידו, וב-28 ביוני 1997 הוא מת בביתו ביוהנסבורג.
פלנטריום היידן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פלנטריום
 על שם:  צ'ארלס היידן 
 כתובת:  ניו יורק 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסדים:  Reconstruction Finance Corporation, צ'ארלס היידן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1935
 תאריך פתיחה רשמי:  1935 
 קואורדינטות:  40°46′53″N 73°58′24″W﻿ / ﻿40.7815°N 73.9732°W﻿ / 40.7815; -73.9732
 www.haydenplanetarium.org
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפלנטריום היידן(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפלנטריום היידן
 
פלנטריום היידן (באנגלית: Hayden Planetarium) הוא פלנטריום הממוקם ברחוב סנטרל פארק ווסט באי מנהטן שבעיר ניו יורק, בארצות הברית.
הפלנטריום מהווה חלק מהמוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע.
מאז שנת 2000 מהווה הפלנטריום חלק משתי אטרקציות תיירותיות במרכז רוז לחקר הארץ והחלל - בחלקו העליון של הפלנטריום מוצגת הדמיה המתארת את החלל, ובחלקו התחתון הדמיה המתארת את המפץ הגדול.
היסטוריה של הפלנטריום

בשנת 1933 תרם ה-Reconstruction Finance Corporation סכום של 650,000$, וצ'ארלס היידן סכום של 150,000 $ במטרה להקים את הפלנטריום, שנפתח שנתיים אחר כך. מטרת הפלנטריום הייתה להסביר לקהל הרחב את גודלו והיקפו של העולם תוך מתן פרספקטיבה נכונה לצופים אודות הדברים הנפלאים הקורים כל יום ברחבי היקום.
בשנת 1960 הותקן בפלנטריום מקרן מסוג זיס IV, ובשנת 1973 שודרג המקרן למקרן מסוג זיס VI.
בינואר 1999 נסגר הפלנטריום לסדרה של שיפוצים שנסתיימו בשנת 2000, עת הוקם מרכז רוז על פי תכנונו של ג'יימס פולשק. כעת התצוגות בפלנטריום מוצגות באמצעות גרפיקה ממוחשבת ומקרן מסוז זיס IX.
פרבאן דרגנוב

פרבאן דרגנוב דרגנוב (בבולגרית: Първан Драганов Драганов‏; 4 בפברואר 1890, לום, נסיכות בולגריה – 1 בפברואר 1945, סופיה, ממלכת בולגריה) היה קולונל בצבא בולגריה, דיפלומט, ופוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן כשגריר בולגריה בגרמניה הנאצית, וב-1944 כיהן לתקופה קצרה גם כשר החוץ של בולגריה בממשלתו של איוואן בגריאנוב.
קורות חייו

פרבאן דרגנוב נולד בעיר לום. ב-1909 סיים את האוניברסיטה הצבאית הלאומית ע"ש וסיל לבסקי ובהמשך למד באקדמיה הצבאית של הקיסרות הגרמנית. הוא לחם במלחמת הבלקן הראשונה, השנייה ובמלחמת העולם הראשונה. בהמשך, שירת כקצין במשמר ארמון המלך בוריס השלישי. ב-1930 הועלה לדרגת קולונל. בין השנים 1932–1934 שירת כנספח צבאי בגרמניה. בהמשך, בין 1936–1938 כיהן כשגריר בולגריה לאוסטריה, בין 1938–1942 כיהן כשגריר בולגריה לגרמניה הנאצית, ובין 1942–1944 כיהן כשגריר בולגריה למדינה הספרדית.
בין יוני לספטמבר 1944 כיהן כשר החוץ בממשלתו של איוואן בגריאנוב. בשלהי 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת של בולגריה נעצר דרגנוב והועמד לדין במסגרת "משפטי העם" בבית הדין העממי שהוקם לשפיטת בכירי הממשל הקודם ומשתפי פעולה עם הנאצים. דרגנוב נמצא אשם והוטל עליו עונש מוות. הוא הוצא להורג על ידי כיתת יורים בשטח בית הקברות המרכזי בסופיה ב-1 בפברואר 1945. ב-1996 ביטל בית המשפט העליון הבולגרי את פסק הדין של בית המשפט העממי בשל אי סדרים בהליכים המשפטיים, וזיכה את דרגנוב מכל אשמה.
הערות שוליים

↑  ההכנות במוסקבה למשפטי העם בסופיה, באתר desebg.com (בבולגרית).
↑  חלפו 77 שנים מאז שהוצא להורג פרבאן דרגנוב, באתר  namegdana.com (בבולגרית).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: איוואן בגריאנוב | שר החוץ של בולגריה  12 ביוני 1944 – 2 בספטמבר 1944 | הבא: קונסטנטין מוראבייב |
פרנטי סימן 1

פרנטי סימן 1 היה המחשב הרב תכליתי המסחרי השני בשוק, מלבד מחשב Z4 הגרמני. המחשב הראשון היה בשוק החל מפברואר 1951.
המחשב נבנה על ידי חברת פרנטי מאנגליה. הוא היה מבוסס על המנצ'סטר סימן 1, שתוכנן באוניברסיטת מנצ'סטר על ידי פרדריק קלנד ויליאמס וטום קילבורן. המנצ'סטר סימן 1 היה אבטיפוס עבור הפרנטי סימן 1. השיפור שהציע הפרנטי היה בגודל יחידת האחסון הראשית והמשנית, במהירות יחידת הכופל ובתוספת פקודות נוספות על אלו שהציע המנצ'סטר סימן 1.
לאחר ששני המחשבים הראשונים מדגם הפרנטי נשלחו (לאוניברסיטת מנצ'סטר ולאוניברסיטת טורונטו), הופיעה בשוק גרסה עדכנית יותר למחשב. הגרסה הייתה ידועה כ-פרנטי סימן 1* או כ-פרנטי כוכב. העדכונים שיפרו את סט הפקודות. לפחות שבעה מחשבים כאלה נשלחו החל משנת 1951 ועד לשנת 1957.
פרנץ פקטהלמי-ציידנר

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1890 סימריה, טרנסילבניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 הוצאה להורג:  5 בנובמבר 1946 (בגיל 55) ז'אבאלי, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה יוגוסלביה
 מדינה:  הונגריה 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי    צבא ממלכת הונגריה.
 תקופת הפעילות:  1910–1944 (כ־34 שנים)
 דרגה:  קולונל-גנרל בצבא ההונגרי  אוֹבּר-גרוּפנפיהרר בוואפן אס אס
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבת הרגלים ה-6 בארמייה הראשונה קורפוס הפאנצר אס אס השני
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 מפקד במסדר הכתר של איטליה  מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית  מסדר העיט הגרמני  מסדר הכתר של איטליה  מסדר כתר הברזל  צלב ההצטיינות הצבאית  סיגנום לאודיס  Order of Vitéz 
 תפקידים אזרחיים
 סגן שר ההגנה בממשלת צלב החץ של הונגריה (אוקטובר 1944 – אפריל 1945)
 
פרנץ פקטהלמי-ציידנר (בהונגרית: Feketehalmy-Czeydner Ferenc; ‏22 בדצמבר 1890, סימריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 5 בנובמבר 1946, ז'אבאלי, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה), היה קולונל-גנרל הונגרי אשר שירת בצבא ממלכת הונגריה ובוואפן אס אס, ממפקדי הטבח בדרום באצ'קה ב-1942, אשר נשפט, הורשע והוצא להורג בתלייה בגין פשעי המלחמה.
קורות חייו > ראשית הקריירה

פרנץ פקטהלמי-ציידנר נולד בסימריה אשר בטרנסילבניה (בשטחי רומניה המודרנית). ב-1910 סיים את האקדמיה הצבאית הטרזיאנית והוצב בחטיבת ארטילריה במסגרתה לחם במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה השתלב בצבא ממלכת הונגריה וב-1938 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד חטיבת הרגלים ה-6 בארמייה הראשונה. בהמשך מונה לראש המטה הכללי של הארמייה הראשונה ובנובמבר 1941 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט ולמפקד הקורפוס ה-5 של הצבא הונגרי.
קורות חייו > הטבח בדרום באצ'קה

באפריל 1941 כבשה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה ואזור באצ'קה סופח להונגריה. בהמשך החלו באזור קרבות בין כוחות הפרטיזנים של טיטו לכוחות הונגריים. ראש המטה הכללי של הצבא ההונגרי פרנץ סומבטהיי הורה לבצע פעולת עונשין בחבל. שלושה גדודים מהקורפוס ה-5 תחת פיקודו של הקולונל לאסלו דיאק נשלחו לבאצ'קה. בהוראתו הישירה של פקטהלמי-ציידנר טבחו החיילים ההונגרים בתושבי ז'אבאלי ובהמשך השתתפו בטבח בנובי סאד. הטבח עורר הדים בהונגריה ובמדינות אירופיות והממשל הורה להפסיקו. פקטהלמי-ציידנר הודח מהשירות הצבאי. לאחר שמיקלוש קאלאי התמנה לראש הממשלה הוחל בהליכים פליליים נגדו ובדצמבר 1943 הוא הורשע ונידון ל-15 שנות מאסר. בינואר 1944 נמלט פקטהלמי-ציידנר לווינה שבגרמניה הנאצית, ביקש וקיבל מקלט מדיני.
קורות חייו > שלהי הקריירה ואחריתו

לאחר קבלת המקלט המדיני התנדב פקטהלמי-ציידנר לוואפן אס אס והוצב בשורות קורפוס הפאנצר אס אס השני. לאחר הפיכת צלב החץ בהונגריה ומינויו של פרנץ סלשי לראש הממשלה שב פקטהלמי-ציידנר להונגריה. באוקטובר 1944 מונה לסגן שר ההגנה. במאי 1945 נשבה פקטהלמי-ציידנר על ידי כוחות צבא ארצות הברית. הוא הוסגר להונגריה, ושם החלו נגדו בהליכים משפטיים. בהמשך, בינואר 1946, הוסגר ליוגוסלביה, ושם הועמד לדין בגין פשעי מלחמה. הוא הורשע, וב-5 בנובמבר 1946 הוצא להורג בתלייה בעיירה ז'אבאלי, אשר בתושביה טבחו חייליו.
הערות שוליים

↑  אודות השואה - באצ'קה, באתר יד ושם.
↑  הגנרל פרנץ פקטהלמי-ציידנר באתר generals.dk (באנגלית).
↑  פרנץ פקטהלמי-ציידנר באתר holokausztmagyarorszagon.hu (בהונגרית).
פרידריך פון שטרובה

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1793 אלטונה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  23 בנובמבר 1864 (בגיל 71) Pulkovo, רוסיה 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  דנמרק, רוסיה
 מקום קבורה:  Pulkovo Observatory cemetery 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה האימפריאלית של דרפט (1811) 
 מנחה לדוקטורט:  Georg Friedrich Parrot 
 מוסדות:  האוניברסיטה האימפריאלית של דרפט  מצפה הכוכבים פולקובו 
 תלמידי דוקטורט:  Kaspar Gottfried Schweizer, Alexei Savich, Georg Thomas Sabler 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1826)  עמית החברה המלכותית  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  המדליה המלכותית  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  Emilie Wall  Johanna von Struve 
 צאצאים:  אוטו וילהלם פון שטרובה, Olga von Struve, Karl von Struve, Ernst Struve, Bernhard Wilhelm von Struve, Heinrich Wilhelm von Struve, Charlotte Marie Wilhelmine Doellen, Conrad Struve, Nikolai Struve 
 תרומות עיקריות
 חקר כוכבים כפולים, יוזם הקשת הגאודזית של שטרובה
 
פרידריך גאורג וילהלם פון שטרובה  (בגרמנית: Friedrich Georg Wilhelm von Struve;‏ 15 באפריל 1793 – 11 בנובמבר 1864) היה אסטרונום רוסי ממוצא גרמני-בלטי, חלק משושלת אסטרונומים בת 5 דורות.
חייו

פון שטרובה נולד באלטונה, אז דנמרק, גרמניה של היום. במטרה להימנע משרות צבאי, אב המשפחה עבר לליבוניה שבאימפריה רוסית. בשנת 1808 פון שטרובה התחיל לימודים באוניברסיטת טרטו ועם סיומה המשיך ללמד שם. בשנת 1820 התמנה למנהל מצפה הכוכבים של האוניברסיטה.
בשנת 1839, עם הקמת מצפה הכוכבים פולקובו, פון שטרובה עבר לסנקט פטרבורג והתמנה למנהל הראשון של המתקן.
בשנת 1843 פון שטרובה היה הראשון שחישב את ההיסט של כוכב וגה.
הוא התעניין בחישובים גאודזיים ויזם את הקשת הגאודזית של שטרובה שאורכה 2,820 ק"מ והיא מוכרת כאתר מורשת עולמית.
בשנת 1826 פון שטרובה קיבל את מדליית הזהב של החברה האסטרונומית המלכותית, בשנת 1832 נבחר לאקדמיה הרוסית למדעים ובשנת 1833 נבחר להיות חבר באקדמיה השוודית למדעים.
עבודתו התמקדה בעיקר בחקר כוכבים כפולים. פון שטרובה גילה כוכבים רבים מסוג זה ובשנת 1827 פרסם קטלוג Catalogus novus stellarum duplicium.
עבודות עיקריות

(Observationes Dorpatenses (Dorpat, 1817-39, 8 Bände
(Catalogus novus stellarum duplicium (Dorpat, 1827
(Stellarum duplicium mensurae micrometricae (St. Petersburg, 1831
(Stellarum fixarum, imprimis compositarum positiones mediae (St. Petersburg, 1852
משפחתו

פון שטרובה היה נשוי פעמיים ונולדו לו 18 ילדים.
אוטו וילהלם פון שטרובה - אסטרונום ידוע
קארל הרמן שטרובה - אסטרונום, עבר לגרמניה
גוסטב לודביק שטרובה - אסטרונום
אוטו שטרובה - אסטרונום אמריקאי
ברנרד שטרובה - פקיד ממשלתי בכיר, מושל אסטרחן ופרם.
פיוטר שטרובה - פעיל פוליטי, בין מקימי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. בהמשך היה שר בממשלות של התנועה הלבנה והתגורר בפריז.