stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל ריסמן
חייו

ריסמן נולד בניו יורק והחל ללמוד פסנתר מגיל 6. הוא למד הלחנה וניצוח בקולג' מאן בבית הספר החדש בניו יורק, ואחר כך המשיך ללימודים מתקדמים בהרווארד, שם למד בין השאר אצל רוג'ר סשנס ושם קיבל דוקטורט.
ריסמן הצטרף בשנת 1974 לאנסמבל פיליפ גלאס, לאחר שהפסנתרן הקודם עזב, והסקספוניסט שמע הופעה של ריסמן בניו יורק. הוא שימש כפסנתרן ומפיק המוזיקלי ומאז עובד עם גלאס בשיתוף פעולה. הוא הפיק וניצח כמעט על כל אחד מהפסקולים שגלאס הלחין בשלושים השנים האחרונות, ביניהם המועמדים לפרס אוסקר: קונדון (1997), השעות (2002) ורמז לסקנדל (2006). הוא גם היה מועמד פעמיים לפרס גראמי כמנצח לסרטים השעות וקונדון. בשנים האחרונות כותב תווים לפסנתר סולו מפרטיטורות של גלאס, והוציא מספר דיסקים בהם הוא מנגן גרסאות פסנתר ליצירותיו.
פרט לעבודה עם גלאס, הוא מנצח, מפיק ומנגן עם אמנים מוכרים נוספים, ביניהם פול סיימון, מייק אולדפילד ודייוויד בואי. הוא פרסם אלבום אחד מיצירותיו, Formal Abando, לפי הזמנה מהכיאורוגרפית לוסינדה צ'ילדס. בנוסף הלחין פסקול לסרטים Enormous Changes At The Last Minute ו- (Pleasantville (1976.
מכללת סווארת'מור

| --- | --- |

מכללת סווארת'מור
 liberal arts college
 על שם:  Swarthmoor Hall 
 מוטו:  Mind the Light
 תקופת הפעילות:  1864–הווה (כ־160 שנה)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  ולרי סמית'
 סגל:  208
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  1,667 (נכון ל־15 באוקטובר 2019) 
 סטודנטים לתואר ראשון:  1,620
 שונות
 הון עצמי:  1.955 מיליארד דולרים (2017)
 מיקום
 מיקום:  סווארת'מור, פנסילבניה ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°54′18″N 75°21′14″W﻿ / ﻿39.905°N 75.353888888889°W﻿ / 39.905; -75.353888888889
 swarthmore.edu
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מכללת סווארת'מור(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מכללת סווארת'מור(למפת פנסילבניה רגילה) האריסברג פילדלפיה פיטסבורג אלנטאון אירי סקרנטון וילאמספורט ניו יורק ניו ג'רזי  מרילנד דל. ויר. מע. א ו ה י ו  ימת אירימכללת סווארת'מור(למפת פנסילבניה מוגדלת) האריסברג פילדלפיה פיטסבורג אלנטאון אירי סקרנטון וילאמספורט ניו יורק ניו ג'רזי  מרילנד דל. ויר. מע. א ו ה י ו  ימת אירימכללת סווארת'מור
 
מכללת סווארת'מור (Swarthmore College) היא מכללה ללימודים ליברליים בעיר סווארת'מור, פנסילבניה שבארצות הברית, 18 ק"מ דרומית-מערבית לפילדלפיה. היא נוסדה בשנת 1864, כאחד ממוסדות החינוך המערב הראשונים להשכלה גבוהה בארצות הברית.
סווארת'מור נוסדה על ידי קווייקרים, ביניהם לוקרישה מוט, פעילת זכויות נשים ותיקון חברתי. ההשתייכות הדתית של סווארת'מור הסתיימה בשנת 1906.
מספר הסטודנטים באוניברסיטה הוא כ-1500, מהם כ-20% הם יהודים, כולל מספר ישראלים.
מכללת סווארת'מור חברה בקונסורציום טרי-קולג' (אנ') שבפרוורי פילדלפיה וחברה בקונסורציום קווייקר (אנ') באזור פילדלפיה רבתי. היא מציעה למעלה מ-600 קורסים בשנה בלמעלה מ-40 ענפי מחקר כולל מסלול לימודי הנדסה. המכללה מדורגת כמכללה ללימודי שבע האמנויות החופשיות הטובה ביותר בארה”ב מזה שש פעמים. נכון לשנת 2017, מדורגת במקום השלישי כמכללה הטובה ביותר ללימודים ליברליים בארה”ב.
בין הבוגרים של סווארת'מור נכללים 5 זוכי פרס נובל (המספר השני הגבוה ביותר של זוכי פרס נובל לכל בוגר בארצות הברית), 30 חוקרי רודס, ו-49 חברי האקדמיה הלאומית למדעים, הנדסה ורפואה.
חיים יהודיים בסווארת'מור

המכללה דורגה כאחת המכללות הטובות והגרועות ביותר כאחד עבור סטודנטים יהודים.
 בדצמבר 2013 הצביעה מועצת הסטודנטים של הלל במכללת סווארת'מור פה אחד על מנת להפר את ההנחיות שהנהיגה הלל אינטרנשיונל, ולהזמין לקמפוס המכללה דוברים בעלי מגוון רחב של דעות, כולל אלה המבקרים את ישראל. בכך הם הכריזו על עצמם כעל "בית הלל פתוח", וזאת לראשונה מבין כל המוסדות בהם הארגון פועל. נשיא הלל אינטרנשיונל, אריק פינגרהט, כתב להם בתגובה: "אני מקווה שתדווחו לעמיתיכם במועצת הסטודנטים של הלל במכללת סווארת'מור, כי הלל אינטרנשיונל מצפה שכל הארגונים, המשתמשים בשם הלל, יצייתו להנחיות הללו. לאחר יותר משנה של מתיחות וסכסוך שמשכו תשומת לב עולמית, במרץ 2015 הצביעה מועצת המנהלים של הסטודנטים על הפסקת השימוש בשם המותג "הלל" לאחר סדרה של "אולטימטומים ואיומים משפטיים" כדבריהם, מצד הלל אינטרנשיונל. הארגון היהודי בסווארת'מור ידוע כיום כ"סווארת'מור קהילה".
החל משנת 2023 פועל בקמפוס האוניברסיטה בית חב"ד לסטודנטים ברוח Chabad in Campus כמקובל ברחבי ארצות הברית. את הבית חב"ד מנהלים הרב מורדי ורייזל וולף.
בוגרים בולטים

איזבל בריגס מאיירס, יוצרת משותפת של שיטת הערכת האישיות מיירס-בריגס.
קרול גיליגן, פסיכולוגית פמיניסטית הידועה בזכות עבודתה על הקהילה האתית ועל היחסים האתיים.
קארל לוין, סנטור דמוקרטי לשעבר ממישיגן.
דייוויד בולטימור, חתן פרס נובל לרפואה.
ננסי גרייס רומן, אסטרונומית המכונה "אם ההאבל" על תפקידה בתכנון טלסקופ החלל האבל.
ארלי הוכשילד, פרופ' אמריטה לסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
מלכה שפס, פרופ' למתמטיקה ודיקנית הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת בר-אילן.
משה גרינברג, פרופ' בחוג למקרא באוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל.
מייקל דוקאקיס, לשעבר מושל מסצ'וסטס ומועמד דמוקרטי לנשיאות.
פיטר שיקלי, מלחין, מחנך וסטיריקן. ממציא הטרומבּוּן.
ג'יימס מיצ'נר, סופר זוכה פרס פוליצר לסיפורת.
חברי סגל בולטים

ראלף באנץ', חוקר מדע המדינה ודיפלומט. האפריקני-אמריקאי הראשון לקבל את פרס נובל לשלום על הגישור שלו לאחר מלחמת העצמאות.
סולומון אש, פסיכולוג וחלוץ בתחום הפסיכולוגיה החברתית.
הערות שוליים

↑  Common Data Set 2016–2017"",
↑  Fiscal Year 2016–17 – Swarthmore College",
↑  "Facts & Figures". Swarthmore College. נבדק ב-30 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "12 of Swarthmore College's most notable alums". נבדק ב-2016-05-08.
↑  "Swarthmore College - Jewish College Guide". The Forward. נבדק ב-2018-05-04.
↑  "U.S. News College Rankings". אורכב מ-המקור ב-2017-02-27.
↑  [https://www.bestcolleges.com/features/top-colleges-with-jewish-communities Best Colleges for Active Jewish Communities
]
↑  [https://www.algemeiner.com/the-40-worst-colleges-for-jewish-students-2016 The 40 Worst Colleges for Jewish Students, 2016
]
↑  [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/1/ART2/546/850.html מרד בארגון 'הילל': רוצים מרצים שמאלנים
]
↑  [https://www.timesofisrael.com/swarthmore-hillel-changes-name-after-threats-from-parent-body/ Swarthmore Hillel changes name after ‘threats’ from parent body
]
↑  Swarthmore Kehilah
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603838505171  BIBSYS: 98031815  BnF: cb11743401h (data)  CANTIC: a11210461  GND: 1084308-5  ISNI: 0000 0001 0940 5491  LCCN: n50061027  MusicBrainz: 98cbf6a7-6723-4153-a3bd-fa4a909d4112  VIAF: 123872689   WorldCat (עם VIAF): 123872689
מלון W עמאן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 מיקום:  עמאן
 מדינה:  ירדן ירדן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2017
 תאריך פתיחה רשמי:  2017 
 מבנה:  בית מלון
 אדריכל:  Perkins & Will ו-Dar Al-Handasah
 מידות
 גובה:  150 מטר
 קומות:  41
 קואורדינטות:  31°57′51″N 35°54′11″E﻿ / ﻿31.96402778°N 35.90297222°E﻿ / 31.96402778; 35.90297222
 https://www.marriott.com/hotels/travel/ammwi-w-amman/
 he
 
מלון W עמאן (בערבית: فندق دبليو عمان, תעתיק מדויק: פנדק דבליו עמאן) הוא מלון חמישה כוכבים בגובה 150 מטרים ברובע עבדאלי החדש בעמאן, בירת ירדן. המלון נפתח באפריל 2018 ובעליה חברת Eagle Hills Properties, חברת פיתוח נדל"ן שבסיסה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות. המלון כולל עיצוב בהשראת העיר פטרה וכולל 280 חדרים ו-44 סוויטות נכון לספטמבר 2020.
היסטוריה

עסקת זיכיון עם מפתחת הנדל"ן Saraya Holdings הוכרזה בסוף 2007. בדצמבר 2012 הזמינה Saraya Holdings את חברת הקבלנות של דובאי לבנות מגרש של 78,000 מ"ר למטרות מגדל עם שימוש מעורב בעבדאלי. העיצוב, שהועלה על ידי חברת האדריכלות פרקינס אנד וויל נוצר בהשראת תצורות הסלע של העיר הנבטית פטרה המהווה האטרקציה התיירותית הידועה והחשובה ביותר בממלכת ירדן. הפרויקט בשווי 200 מיליון דולר כולל פודיום בן שמונה מפלסים המכיל יחידות קמעונאיות יוקרתיות, שטחי משרדים, חלל ישיבות, טרקלין, בר בבריכה, ספא אקסקלוסיבי בשירות מלא, מרכז כושר, מועדון בריאות בו ספא וסאונה.
מגורים

שש הקומות העליונות של מגדל W עמאן מכילות 41 יחידות דיור, הממותגות כמגורי יוקרה עליונים. המגורים בדירות אלו החלו בסתיו 2017.
הערות שוליים

1 2  "Abdali Hotel". W Amman.
↑  "Starwood to open Petra Inspired W Amman in 2016". נבדק ב-2015-08-21.
↑  "W hotel Amman Overview". אורכב מ-המקור ב-2017-05-19. נבדק ב-2015-08-21.
↑  "W Hotels Enters the Captivating Capital of Jordan with W Amman" (הודעה לעיתונות). Hospitality Net. 12 בדצמבר 2007. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  "Saraya selects Dubai Construction Co. for W Amman hotel mixed use tower". JordanVista. 2 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Birchall, Louise (10 בדצמבר 2012). "Contractor on board for Starwood's W Amman". Hotelier Middle East. ITP Digital Media Inc. אורכב מ-המקור ב-2018-01-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Saraya – W Amman Hotel – Jordan - Project Profile". MarketResearch.com.
↑  "Eagle Hills Jordan begins handover of the Skyline Residences serviced by W Amman". Zawya. 21 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
מעבר סן ברנרדינו

| --- | --- |
מראה במעבר
מראה במעבר
 מידע כללי
 גובה:  2,065 מטר
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 מיקום:  גראובינדן
 רכס הרים:  הרי האלפים
 מסלול ההעפלה הקל:  כביש
 מחבר בין:  עמק מיזוקס ועמק ריינוואלד
 פתיחת הכביש:  1821-1823
 שיפוע כביש מרבי:  9.7%
 קואורדינטות:  46°27′02″N 9°11′25″E﻿ / ﻿46.450556°N 9.190278°E﻿ / 46.450556; 9.190278
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.סן ברנרדינו(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.סן ברנרדינו(למפת גראובינדן רגילה) כור דאבוס לנדקווארט סנט מוריץ שקולסן ברנרדינו(למפת גראובינדן מוגדלת) כור דאבוס לנדקווארט סנט מוריץ שקולסן ברנרדינו
מעבר סן ברנרדינו (בגרמנית: San-Bernardino-Pass; באיטלקית: Passo del San Bernardino) הוא מעבר הרים בהרי האלפים השוכן בקנטון גראובינדן בדרום שווייץ. המעבר מקשר בין עמק מיזוקס מדרום ועמק ריינוואלד מצפון, ולאורכו עוברים קו פרשת המים האירופי וקו הגבול בין השפה האיטלקית והגרמנית.
היסטוריה

שמו הקודם של המעבר היה "מונס אוויום" (Mons avium - "הר הציפורים"), וזה השתמר בשמה של הפסגה הסמוכה "פיץ אוצ'לו" (Piz Uccello - "פסגת הציפור"). מקור שמו הנוכחי של המעבר הוא בקפלה שהוקמה במקום במאה ה-15 לכבודו של ברנרדינו הקדוש מסיינה.
המעבר היה בשימוש כבר בתקופה הרומית, אך בתקופה זו, ואף במהלך ימי הביניים, שכן השביל שלאורכו, כקילומטר מזרחה מתוואי הכביש הנוכחי. כריתת עצים הגבירה את הסיכון למפולות שלגים, וכתוצאה מכך הועבר הנתיב למסלול חדש במרכזו של האוכף. ב-1770 הוכשר שביל במעבר לתנועת כרכרות, וזהו הנתיב שלאורכו עובר הכביש הקיים כיום. המקום היה לזירת קרב בו הביסו חייליו של נפוליאון כוח של 500 מקומיים ב-1799.
ב-1967 נפתחה לתנועה מנהרת סן ברנרדינו שאורכה 6.6 ק"מ ובה עובר הכביש המהיר N13, המחבר בן כור לבלינצונה. המנהרה הותאמה לצורכי התקופה בה נבנתה, והיא חדלה מלספק מענה הולם לנפח התנועה הגובר. האוורור במנהרה היה לקוי, לא היו בה דרכי מילוט והיא לא התאימה לתנועת משאיות כבדות. לכן נערכו במנהרה עבודות בין 1991 ל-2006 בעלות של 236 מיליון פרנק שווייצרי, אשר התאימו אותה לדרישות הנוכחיות.
מסדר התהילה (האימפריה העות'מאנית)

| --- | --- |

  
 פרטים
 מדינה:  טורקיה האימפריה העות'מאנית
 סוג:  עיטור צבאי
 סטטוס:  לא פעיל
 נוסד:  19 באוגוסט 1831
 היררכיה
 עיטור נמוך יותר:  מסדר המג'ידיה
 
מסדר התהילה (בטורקית: Nişan-i İftihar) היה מסדר ועיטור הצטיינות של סולטנות האימפריה העות'מאנית.
המסדר נוסד על ידי הסולטאן מהמוט השני ב-19 באוגוסט 1831. ישנה טענה שעם היווסדות אות המג'ידיה ב-1852 מסדר התהילה הפך למיושן, אם כי ישנן עדויות להענקות נוספות בהמשך השנים.
העיטור נוסד בתקופה בה האימפריה העות'מאנית עוברת שינוי ורפורמות בצבא ובתרבות, שינוי שקירב את האימפריה לעולם המערבי. מסדר התהילה היה בין מספר עיטורים שנוסדו בתקופה זו ונועדו לענידה על גבי חליפות ומדים מערביים, אך עם זאת מערכת העיטורים והמסדרים העות'מאנית הייתה עדיין מסורבלת ופחות מאורגנת.
בשנת 1852 נוסד מסדר המג'ידיה ולאחריו מספר עיטורים ומסדרים נוספים. כל אלו התאימו יותר לשיטת עיטורים חדשנית ומסודרת יותר והובילו לביטול חלקי של מסדר התהילה, העיטורים אשר חולקו לפני כן נלקחו חזרה והוחלפו בעיטורים מהשיטה החדשה. אחת הסיבות לכך הייתה השימוש הנרחב ביהלומים בעיטור, מה שעלה הרבה כסף לקופת המדינה המצומצמת. עם זאת, המסדר המשיך להתקיים באופן מצומצם והוענק לבודדים עד ביטול המסדר בשנת 1931.
ממנון מרודוס

ממנון מרודוס (ביוונית: Μέμνων ὁ Ῥόδιος;‏ 380 לפנה"ס - 333 לפנה"ס) היה מצביא שפיקד על שכירי חרב יוונים בשירות האימפריה הפרסית. בלט בקרבות הראשונים נגד הפלישה של מוקדון. בראשית נלחם נגד פרמניון, מצביאו של פיליפוס השני ולאחר מכן נגד אלכסנדר הגדול. תרומתו למאבק הפרסי הייתה חשובה, אך כשל במימוש תוכניתו העיקרית להעביר את המלחמה ליוון גופה בגלל מותו ממחלה.
מסגרת עם מלכת שבא ותרנגול הבר

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 מעצב:  זאב רבן
 תאריך יצירה:  שנות ה-20 של המאה ה-20
 טכניקה וחומרים:  פליז
 ממדים בס"מ
 רוחב:  16
 גובה:  24
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף פרטי
מסגרת עם מלכת שבא ותרנגול הבר היא מסגרת שנוצרה בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות על פי עיצוב של זאב רבן.
תיאור

המסגרת נעשתה בטכניקה של מקשה במחלקת המקשה של "בצלאל" או באחת מן הקבוצות, כגון "נצן" או "שרא"ר", שעסקו בטכניקה זו במסגרת בית הספר. נושא העיטור שאוב מ"ספר האגדה" שערכו חיים נחמן ביאליק ויהושע חנא רבניצקי. על פי האגדה, מלכת שבא קורעת את בגדיה מעליה בשל פחד ותרנגול הבר מגיע אליה כשהוא נושא איגרת משלמה המלך. בחלקה התחתון של המסגרת מופיעה דמותה של מלכת שבא. היא מתוארת שוכבת בחצרה ולובשת בגדים תחתונים. משני צידי התיאור מופיעים עציצים גדולים. ברקע, מעבר לגדר הארמון, מופיע תיאור של עיר. בחלקה העליון של המסגרת מופיע תיאור של שתי ציפורים, הדומות בעיצובן לפסיון או טווס. רבן מחבר בין שני חלקי המסגרת באמצעות זנב הציפור ובאמצעות עץ תמר גדול.
רבן עסק בדמותה של מלכת שבא מספר פעמים. מלבד מסגרת זו יצר רבן סדרה של איורים ובהן דמותה של מלכת שבא, שהוצגו בשנת 1922 בתערוכה של "אגודת אמנים עברית". העיצוב שימש ליצירת מספר לא ידוע של מסגרות, בפליז או בכסף. אחת מן המסגרת בעיצוב זה, שמקורה באוסף יצחק אינהורן, הוצגה בתערוכה "בצלאל של שץ" (1982) שהתקיימה במוזיאון ישראל.
הערות שוליים

↑  ראו: מתערוכת האמנים בירושלים, הפועל הצעיר, 5 במאי 1922
↑  ראו: "בצלאל" של שץ: רשימה קטלוגית של החפצים בתערוכה, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1982, פריט 991
מעבר סן ברנאר הקטן

| --- | --- |
מעבר סן ברנאר הקטן. ניכרים סימני ביצורים ממלחמת העולם השנייה
מעבר סן ברנאר הקטן. ניכרים סימני ביצורים ממלחמת העולם השנייה
 מידע כללי
 גובה:  2,188 מטר
 מדינה:  איטליה איטליה צרפת צרפת
 מיקום:  סבואה, צרפת וואלה ד'אאוסטה, איטליה
 רכס הרים:  האלפים הגריים
 מחבר בין:  עמק הנהר איזר שבצרפת לבין עמק נהר דורה בלטאה שבאיטליה
 פתיחת הכביש:  מימי קדם
 קואורדינטות:  45°40′49″N 6°53′2″E﻿ / ﻿45.68028°N 6.88389°E﻿ / 45.68028; 6.88389
  (למפת הרי האלפים מוגדלת) מעבר סן ברנאר הקטן(למפת הרי האלפים רגילה) מעבר סן ברנאר הקטן(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מעבר סן ברנאר הקטן(למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מעבר סן ברנאר הקטן
מעבר סן ברנאר הקטן (בצרפתית: Col du Petit Saint-Bernard; באיטלקית: Colle del Piccolo San Bernardo) הוא מעבר הרים בהרי האלפים המחבר בין עמק הנהר איזר שבצרפת לבין עמק נהר דורה בלטאה שבאיטליה.
המעבר חוצה את האלפים הגריינים (Graian Alps) ורובו מצוי בשטח צרפת במחוז סבואה. שיאו של המעבר הוא בגובה 2,188 מטר מעל פני הים, ושם מצוי בית הארחה שנוסד, בדומה לבית ההארחה במעבר סן ברנאר הגדול, על ידי הקדוש הנוצרי ברנאר ממנתון במהלך המאה ה-10.
במעבר זה השתמש ככל הנראה חניבעל כדי לחצות את האלפים בדרכו לאיטליה בשנת 218 לפנה"ס.
גלריית תמונות

בית ההארחה (הוספיס) בסמוך למעבר סן ברנאר הקטן
פסל סן ברנאר במעבר
אגם Sans Fond על ההר הסמוך למעבר בצד הצרפתי
אגם Verney ליד המעבר, בצד האיטלקי
מלון אדלון

| --- | --- |

 מיקום:  Unter den Linden 77, 10117 Berlin 
 חדרים:  382
 קומות:  7 
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1907 
 אדריכל:  ריינר מיכאל קלוץ, רוברט לייבניץ, קארל גאוזה 
 קואורדינטות:  52°30′58″N 13°22′48″E﻿ / ﻿52.5160431°N 13.3799442°E﻿ / 52.5160431; 13.3799442
 האתר הרשמי
  (למפת ברלין מוגדלת) מלון אדלון(למפת ברלין רגילה) מלון אדלון
 
מלון אדלון (בגרמנית: Hotel Adlon) הוא אחד המלונות הידועים והמפוארים בברלין בפרט ובגרמניה בכלל. המלון ממוקם במפגש בין שדרת אונטר דן לינדן לפאריזר פלאץ במרכז ברלין, והוא מופעל על ידי רשת המלונות קמפינסקי.
היסטוריה > הקמת המלון

המלון הוקם בשנת 1907 באתר ארמון רדרן (Palais Redern) שעמד במקום. המלון הוקם ביוזמת הסוחר ובעל המסעדות העשיר לורנץ אדלון (Lorenz Adlon) ועד מהרה הפך לאחד המלונות הידועים באירופה.
עד להקמת המלון לא היו בברלין מלון יוקרה מסוג זה (הכולל אולמות נשפים ואירועים, חדרים מרווחים הכוללים חדרי אמבטיה, ושטחי אירוח נרחבים) אשר החלו להיות פופולריים באירופה ובארצות הברית. אדלון קיבל את רשותו של הקייזר להקים את המלון, ובעקבות השפעתו של הקייזר הבנייה התקדמה במהירות רבה. מבנה המלון תוכנן על ידי האדריכלים קארל גאוזה ורוברט לייבניץ, והוא נבנה בסגנון שמרני ומאופק מבחינה חיצונית, אולם כלל את כל החידושים המודרניים של אותה תקופה - חשמל ומים חמים וקרים זורמים ב-450 החדרים.
המלון כלל בית קפה, מסעדות, לובי נרחב, אולם עישון נרחב, ספרייה, אולם עבור נשות החברה, אולם מוזיקה (להשמעת קונצרטים), גן חורף, אולמות כנסים ואולם נשפים. אולמות המלון עוצבו בסגנון ניאו בארוק.
המלון זכה להצלחה רבה. החברה הגבוהה של ברלין נהגה לערוך במלון אירועים וחגיגות. היו משפחות אצולה שמכרו את דירות החורף שלהם בברלין והעדיפו להתגורר במלון המפואר יותר. משרד החוץ הגרמני אירח במלון את אורחיו רמי המעלה שהגיעו ממדינות אחרות. במלון התארחו הצאר של רוסיה, נשיא ארצות הברית, פוליטיקאים ובהם גוסטב שטרזמן, אריסטיד בריאן, ולטר רתנאו, תעשיינים כגון ג'ון ד. רוקפלר, תומאס אלווה אדיסון ו-הנרי פורד.
לאחר מלחמת העולם הראשונה פחת מספר אנשי האצולה שהתגוררו במלון ועלה מספר האורחים מקרב מעמד הביניים העולה - הבורגנות התעשייתית והמסחרית של גרמניה, שאף היא החלה להשתמש במלון כאתר אירוח ואירועים. המלון הפך לאתר אירוח מועדף לעשירי ארצות הברית בשנות ה-20 של המאה ה-20 כחלק מהסיור שערכו באירופה, וכן התגוררו בו אנשי תרבות וקולנוע ובהם צ'ארלי צ'פלין, מרלן דיטריך ורבים אחרים.
בין השנים 1925–1930 התארחו במלון כשני מיליון מבקרים ואורחים.
היסטוריה > גרמניה הנאצית ומלחמת העולם השנייה

עלייתה לשלטון של המפלגה הנאצית בגרמניה הביאה לתחילת ירידתו של המלון כאתר אירוח בינלאומי. בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון פחת ופחת מספר התיירים לגרמניה מבריטניה וארצות הברית שנהגו להתגורר במלון. אדלון ניסה לשכנע את ראשי המפלגה הנאצית להפוך את המלון למקום המפגשים שלהם, אולם האווירה הקוסמופוליטית של המלון לא התאימה להם, והניסיון לא צלח.
במהלך מלחמת העולם השנייה המשיך המלון לפעול כסידרו. בשלהי המלחמה, במהלך הקרב על ברלין חלקים מהמלון הוחרמו על ידי הצבא הנאצי והפכו לבית חולים שדה עבור הנפגעים הרבים. המלון שרד את ההפצצות של מטוסי בעלות הברית ואת הארטילריה של הצבא הסובייטי אולם יום לאחר תום המלחמה, בליל ה-2 במאי 1945, חיילים סובייטיים גילו את מחסן היינות של המלון, השתכרו בו ושרפו את המלון.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

אגף השירות של המלון שרד את השריפה, ולאחר הקמת גרמניה המזרחית זו הפכה את אגף השירות למלון בשם "מלון אדלון". המבנה העיקרי של המלון שהיה בכיכר פריז נהרס כחלק מהריסת שרידי המבנים לאורך חומת ברלין על מנת ליצור את "רצועת המוות" (שכל העובר דרכה נורה למות).
בשנת 1964 שופצה חזית מבנה השירות, ובאמצע שנות ה-70 הפסיק המלון לארח תיירים והפך למבנה אירוח רשמי של ממשלת גרמניה המזרחית. בשנת 1984 נהרס המבנה. ב-1990 הופיעה תמונה של המלון בפתיחה של הפרק הראשון והיחיד של קומדיית המצבים הבריטית, Heil Honey I'm Home!.
עם איחוד גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית רכשה חברת השקעות מערב גרמנית את השטח והחלה בהקמת המלון. המבנה שנבנה במתכונת המלון המקורי נחנך ב-23 באוגוסט 1997 בנוכחות נשיא גרמניה רומן הרצוג.
ב-2002 הניף זמר הפופ מייקל ג'קסון, ששהה במלון, את בנו התינוק מעבר למעקה חלון חדרו בקומה הרביעית, במטרה להציגו לקהל למטה, זאת כאשר פניו של התינוק מכוסים בבד. אירוע זה פורסם במהדורות החדשות ברחבי העולם, והביא לביקורת שלילית נגד ג'קסון. מאוחר יותר הביע ג'קסון חרטה על המעשה.
המלון בשנת 1995. בקדמת התמונה פאריזר פלאץ קודם לשיקומה. בימין התמונה שער ברנדנבורג.
לוחית זיכרון בלובי של מלון אדלון
הלובי של מלון אדלון (2016)
מסגרת טווייה

מסגרת טווייה היא המצאה מתקופת המהפכה התעשייתית לטוויית חוטים או פתילים מסיבים כמו צמר או כותנה בצורה ממוכנת. היא פותחה בבריטניה של המאה ה-18 על ידי ריצ'רד ארקרייט וג'ון קיי (אנ').
הקשר היסטורי

בשנת 1760 אנגליה, ייצור חוטים מצמר, פשתן וכותנה היה עדיין בהיקפים ובטכנולוגיה של תעשייה ביתית, שבה סיבים נופצו וסובבו באופן ידני בעזרת גלגל טווייה (אנ'). בזכות חידושים כמו המצאת הבוכייר המעופף, שגרמה להכפלת מהירות הנול ואפשרה את היכולת להרחיב את השווקים של תעשיית הטקסטיל, החלה התעשייה לאמץ, במהירות, מכונות מהירות יותר ויותר. מנגד, אספקת החוטים לא ענתה על הביקוש המוגבר והחלה להוות צוואר בקבוק לתעשייה כולה. ביקוש גבוה לחוטים דרבן את המצאת מכונת הטוויה ג'ני הטווה (אנ') בשנת 1764, ולאחריה את המצאתה של מסגרת הטווייה, שהתפתחה מאוחר יותר למסגרת המים (פטנט ב-1769). המצאות אלו, ביחד עם המצאות נוספות שבאו בהמשך כגון "הפרד הטווה", הגדילו את ייצור החוטים בצורה כה דרמטית עד שעד 1830 כבר לא היה צורך בהשלמות ייצור של תעשיית החוטים הביתית באנגליה וכל הטוויה בוצעה בבבתי חרושת.
פיתוח

ריצ'רד ארקרייט העסיק את ג'ון קיי (אנ') כדי לייצר מכונת טווייה חדשה שקיי שקד עליה (או אולי גנב) עם ממציא נוסף בשם תומאס הייס (אנ'). בעזרת אמנים מקומיים אחרים הצוות ייצר את מסגרת הטווייה, שיצרה חוטים חזקים יותר ממכונת הטוויה ג'ני הטווה של ג'יימס הרגריבס (אנ'). המסגרת הייתה בנויה מגלגלי משיכה שהמציא לואיס פול (אנ') כדי לחזק או להחליש את מתיחת החוט.
תהליך סיבוב הגלילים מתחיל ב"מחרוזת" עבה של סיבים רופפים, הנקראים "מזיר", המועברת בין שלושה זוגות של מכבשים, כל זוג מכבשים מסתובב מעט מהר יותר מקודמו. בדרך זו הם קטנים בעוביים וגדלים באורכם לפני תוספת חיזוק בסיבוב (פיתול) על ידי מנגנון bobbin-and-flyer. המרווח בין הגלילים צריך להיות מעט גדול יותר מאורך הסיבים כדי למנוע את שבירתם. המעבר דרך זוגות הגלילים מונעת מהסיבוב לחזור או להיפרם.
מסגרת הטווייה הייתה גדולה מכדי להפעיל אותה ידנית, ונזקקה למקור כוח חדש. ארקרייט ניסה בהתחלה הנעה בעזרת סוסים, אך לבסוף החליט להשתמש בכוחו של גלגל מים, מה שהעניק להמצאה את השם "מסגרת מים".
במשך זמן מה, החוט החזק יותר, שנוצר על ידי מסגרת הטווייה, שימש בנולים ליצירת חוטי השתי האורכיים, שקשרו בדים זה לזה, בעוד שמכונות הטווייה ג'ני, שהופעלו ידנית, סיפקו את החוט החלש יותר ושימשו לחוטי הערב האופקיים. הג'ני דרשה מיומנות אבל לא הייתה יקרה ואפשרה להשתמש בה בבית. מסגרות הטווייה דרשו הון משמעותי אך מעט מיומנות לתפעול.
הערות שוליים

↑  Hammond & Hammond 1919, p. 50.
↑  "Thomas Highs and his spinning machines". Cotton Times. 2006-10-10. Archived from the original on 2008-05-14.
↑  McNeil, Ian (1990). An Encyclopedia of the History of Technology. London: Routledge. pp. 827. ISBN 0415147921.
↑  Hammond & Hammond 1919, p. 51.
מכללת פמיננסי

| --- | --- |


ד"ר לילי ניר מרצה במסגרת פמיננסי
 מכללה
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים)
 מייסדים:  לילי ניר
 התמחות:  לימודי כלכלה ופיננסים לנשים
 מיקום
 אתר רשמי
שיעור במכללת פמיננסי
פמיננסי – מכללה כלכלית לנשים היא מכללה המכשירה נשים בישראל בתחום הכלכלי והפיננסים.
הקמת המכללה

פמיננסי הוקמה בשנת 2002 על ידי ד"ר לילי ניר, פסיכולוגית ויועצת ארגונית ופעילה פמיניסטית. הרעיון להקמת המכללה נולד מתוך התובנה כי נשים לא מנהלות את הכסף שברשותן באופן מיטבי, על אף שיש בידיהן את כל הכישורים לעשות כן, וזאת משום מחסומים פסיכולוגיים וסוציולוגיים והבניות חברתיות שהן גדלות לתוכן ומתעצבות על פיהן. לאחר שחלתה ניר במחלת הסרטן, בשנת 1999, ובעקבות תובנותיה מהמחלה ומההתמודדות עמה, ייסדה את מכללת פמיננסי. ניר אמרה כי הושפעה מהכוח וממשנה התוקף שמקבלים הישגי נשים מעצם פעולתן כקבוצה תומכת ומפרגנת, וכי כל הצלחה, הגם של אישה אחת, סוללת את הדרך לנשים הבאות אחריה.
אטימולוגיה

שם המכללה הוא הלחם של המילים האנגליות Feminine (נשי) ו-finance (כלכלי).
חזון

חזונה של מכללת פמיננסי הוא קידום התנהלותן העצמאית של נשים בעולם הפיננסים. התפיסה העומדת בבסיס החזון היא כי אוריינות פיננסית היא אחד הנדבכים החשובים ביותר לעצמאות, וכי נשים לא ישלימו את עצמאותן עד אשר תהיינה בעלות ידע ומיומנות לנהל את כספן. לטובת הגשמת חזון זה, שואפת המכללה להקנות לנשים את הידע הדרוש לגישור על הפער בין יכולותיהן הניהוליות לבין העיסוק שלהן בפועל בניהול כספן. הלמידה בקבוצה נשית מסייעת לגיבוש תחושת ביטחון בקרב התלמידות ומעניקה להן תנאים אופטימליים לקשב, שאילת שאלות ושיתוף.
תוכניות הלימודים

המכללה מציעה שלושה קורסים עיקריים, ממוקדים ופרקטיים, שעיקרם הענקת כלים מעשיים להתנהלות כלכלית יומיומית. הקורסים מתקיימים בכל רחבי הארץ ולאו דווקא במקום מושבה של המכללה בעפולה, בקבוצות לימוד קטנות של עד 25 נשים.