stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנהל השנה ב-NBA

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  1973
 מדינות משתתפות:  ארצות הברית ארצות הברית
 זוכה:  מונטה מקנייר
 הכי הרבה זכיות:  ג'רי קולנג'לו (4)
 
פרס מנהל השנה (נקרא גם: מנהל העונה) בליגת ה-NBA (באנגלית: NBA Executive of the Year Award) הוא פרס המוענק למנהל (ג'נרל מנג'ר) המצטיין של העונה. הפרס הוענק לראשונה בעונת 1972/1973 ומאז הוא מוענק כל שנה בסיום העונה הסדירה. בחירת המנהל המצטיין נעשית על ידי הצבעה בה משתתפים 30 המנהלים של הליגה, המנהל שזכה במספר הקולות הרב ביותר זוכה בפרס.
מאז הושק, חולק הפרס ל-28 מנהלים שונים. ג'רי קולנג'לו, המנהל הראשון של פיניקס סאנס, הוא היחיד שזכה בפרס ארבע פעמים. בוב באס, ויין אמברי, בוב פרי, סטן קסטן, ג'רי קראוס, ג'ף פיטרי, ג'רי וסט, בראיין קולנג'לו, בוב מאיירס ואר. סי. ביופורד זכו בפרס פעמיים. לארי בירד, פט ריילי, פרנק ליידן ורד אאורבך זכו הן בפרס מנהל העונה והן בפרס מאמן העונה. לארי בירד זכה בפרס מנהל העונה בעונת 2011/2012, ובכך הפך לראשון שזוכה בתואר שחקן העונה, מאמן העונה ומנהל העונה. בעונת 2012/2013 זכה לראשונה מנהל שאינו יליד ארצות הברית, מסאי יוג'ירי מניגריה, מנהלה של דנוור נאגטס.
מיקרוגרפיה

ערך זה עוסק באמנות כתיבה יהודית. אם התכוונתם לספרו של רוברט הוק, ראו .
"הכותל המערבי והמקומות הקדושים" (1884) מאת שמואל שולמאן, הדפס אבן, גובה 51.5 ס"מ, רוחב 68.5 ס"מ
מיקרוגרפיה של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה, שצויר ככל הנראה בעת ביקורו בירושלים ב-1869
מיקרוגרפיה (מיקרו-זעיר גרפיה-כתב) היא אמנות יהודית של יצירת ציורים המורכבים מאותיות זעירות.
היסטוריה

המיקרוגרפיה הייתה מצויה כבר בכתבי היד העבריים הקדומים ביותר ששרדו בידינו ממאה ה-10. המיקרוגרפיה מתבטאת בכתיבה בכתב עברי זעיר עד זערורי, היא עשתה שימוש בפרט בטקסטים של רשימות המסורה הגדולה אם כי קיים גם שימוש בטקסטים מקראיים אחרים. אמנות זו עיטרה לרוב את השוליים בכתבי יד של התנ"ך והיא יוצרת בכתב הזעיר את קו היקף של צורות גאומטריות קישוטיות או פיגורטיביות. עיטורים אלו לעיתים נוצרו גם לצורך איור.
יש המשערים כי לתופעה קיימת השפעה דתית, מחמת ההגבלה ביהדות על יצירת צורות מסוימות. בנסיבות דומות לכך התפתחה גם הקליגרפיה המוסלמית (אנ').
יישומים שונים

המיקרוגרפיה באה לביטוי גם כיצירת אמנות בכתיבה זערורית על פני חומרים שונים, כמו גרגרי אורז, או בדחיסת טקסטים על שטח מסוים שבכתיבה רגילה היא בלתי אפשרית להכלה.
ראו גם

קליגרפיה
קליגרמה (אנ')
לקריאה נוספת

קסרין קוגימן-אפל, אמנות יהודית בין אסלאם לנצרות : עיטור ספרי תנ"ך עבריים בספרד, פרק שביעי, עיטור מיקרוגרפי בקסטיליה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, רעננה 2001, עמ' 172
מייקל אלפרדס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 ביוני 1934 (בן 90) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל "מייק" גאי אלכסנדר אלפרדס (באנגלית: Michael "Mike" Guy Alexander Alfreds, נולד ב-5 ביוני 1934) הוא במאי תיאטרון אנגלי, יהודי במוצאו. נודע בשיטת בימוי חדשנית.
רקע משפחתי, לימודיו והתחלת הקריירה הבינלאומית

נולד למשפחה יהודית בלונדון. בילדותו קרא מחזות והעריץ את אמנותו של נואל קאוורד. בהמשך קרא ספרים על בימוי והחליט לעסוק בכך. אחרי שירות צבאי בסינגפור הפליג משם באונייה לארצות הברית. עבד במחלקת הפרסום של אולפני מטרו גולדווין מאייר ולמד במשך ארבע שנים אמנות התיאטרון במכון הטכנולוגי קרנגי בפיטסבורג.
אחר כך שימש במאי בית ה"תיאטרון בפארק" בסינסינטי.
בחזרתו למולדתו לימד בבית הספר "למדה" לתיאטרון בלונדון. ביים על במות תיאטראות רבים בבריטניה, והיה למנהל אמנותי של אחת מלהקות התיאטרון הלאומי.
ביים במשך השנים ברחבי העולם, בין השאר בקנדה, בגרמניה, בנורווגיה, סין, בלארוס, אוסטרליה ובישראל.
עבודתו בישראל

בשנת 1970 עלה לישראל לפי הזמנתו של עודד קוטלר שהכיר אותו דרך אשתו דאז, לאורה ריבלין, תלמידה לשעבר של אלפרדס בלונדון. אלפרדס לקח חלק פעיל בחיי התרבות בארץ באותן השנים. היה למרצה למשחק ובימוי בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב ובשנים 1972–1975 היה המנהל האמנותי של תיאטרון החאן הירושלמי ותרם רבות להתפתחותו. בין השחקנים בלהקתו אז נמנו ששון גבאי, ספי ריבלין, אורי אברהמי, שפרה מילשטיין, אבי פניני, נטע פלוצקי, משה אסם, רחל רונן (הפלר), רחל שור, שבתאי קונורטי, אהרון אלמוג, עליזה רוזן, ועוד. אלפרדס הסתובב בארץ וחיפש כישרונות צעירים. הוא ערך סדנאות לבמאים, ואת המוכשרים ביותר מינה לעוזרי במאי וכו'. הוא התרשם מהצגת הביכורים של אילן רונן בבית צבי ובצוותא, והזמין אותו להיות במאי בתיאטרון, וכך החל רונן את הקריירה שלו. כך נהג גם עם רבים אחרים. אלפרדס ביים גם על במות תיאטראות ישראליים אחרים: תיאטרון חיפה, התיאטרון הקאמרי, תיאטרון באר שבע ותיאטרון בימות.
לדברי השחקן ששון גבאי, בשנת 1972 הוא היה בין הראשונים שאלפרדס גייס לחאן. הוא פגש אותו כשלמד תיאטרון ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. עד אז לא הייתה להקת שחקנים בארץ. לדעתו, אלפרדס "עשה זעזוע בתיאטרון הישראלי ונחשב לבמאי מאוד מעניין ומאוד סוער. כולם רצו לעבוד איתו, כי השיטה שלו הייתה מאוד חדשנית והוא מהר מאוד הפך להיות גורו של אנשי התיאטרון. לנו, כשחקנים צעירים, זו הייתה מציאה פרועה. מתנה. ואז הלהקה התרחבה והגיעו עוד אנשים והתחלנו לעשות הצגות, וכל עולם התיאטרון נשא את עיניו לראות מה קורה בחאן. מייקל דרש התמסרות טוטלית. אלה היו כל חייו. הוא לא היה בעל משפחה ולא היו לו התחייבויות".
חזרתו לאנגליה

בשנת 1975 החליט לחזור לאנגליה בעקבות תחושה קשה שלו, שלא הצליח להחדיר את שיטתו אצל שחקניו בישראל. הוא ניהל שם להקה משלו - התיאטרון Shared Experience בין השנים 1988-1975. כמו כן המשיך לביים בלהקה השייקספירית המלכותית, בתיאטרון הגלוב וכו'. החל משנת 1991 ניהל את "התיאטרון האמנותי של קיימבריג'" (Cambridge Arts Theatre) ששינה ב-1995 את השם תחת ניהולו ל-Method and Madness ("שיטה ושיגעון") ופעלה בסיורי מופעים. הוא עסק גם בכתיבת  מחזות מקוריים ועיבוד ספרים לתיאטרון.
שיטתו

אלפרדס פיתח שיטה ייחודית של עבודה עם השחקנים, בהשראת עקרונותיהם של סטניסלבסקי, לבאן ואחרים. הוא שם דגש על הפעולות הפיזיות הרחבות והגדולות עד כדי הגזמה, לפעמים, על ספונטניות ועל יצירת קשר אל הזולת תוך כדי המשחק, לפעמים בהפקות מינימליסטיות. רוב ההצגות שביים בירושלים היו רבות משתתפים על הבימה. הוא שם דגש על ידע שעל השחקן לרכוש באשר לאופייה ולתכונותיה של הדמות שגילם. לאחרונה החל שיטה חדשנית ובה כל שחקן לומד את כל התפקידים במחזה, וכל ערב, כל שחקן משחק תפקיד אחר מהערב הקודם. השינוי הזה גורם לערנות מרבית בזמן המופע.
הוא ניהל סדנאות עם שיטתו ברחבי העולם.
מחזות שביים בישראל

מנדרגולה מאת קרלו גולדוני
הפרוטוקולים הפרסיים
עיר אחת
ערב מערכוני  צ'כוב
וויצק מאת גאורג ביכנר
שידוכים מאת ניקולאי גוגול - בכורה - בתיאטרון הקאמרי 1969
גן הדובדבנים מאת אנטון צ'כוב
אידיליה משפחתית
רוחות מאת הנריק איבסן
אורזי מזוודות מאת חנוך לוין - בכורה - בתיאטרון הקאמרי בשנת 1983
לכל השדים והרוחות - עיבוד שלו, לפי סיפורים של יצחק בשביס-זינגר בתיאטרון הקאמרי בשנת 2001.
משרתם של שני אדונים מאת קרלו גולדוני 1974 בתיאטרון החאן
העלבת הקהל מאת פטר הנדקה 1974 בתיאטרון החאן
מחזות שביים בבריטניה

1977 - Bleak House (בית קדרות) - עיבוד של מייק אלפרדס לפי ספרו של דיקנס - לשבעה שחקנים - זכה להדים רבים
The Arabian Nights
The Black Dahlia by J Elroy 1998 Nat Th London
The Cherry Orchard by Chekhov ,Nat Th London 1985 - "גן הדובדבנים" מאת אנטון צ'כוב
A Handful of Dust by E Waugh, Shared Experience 1982
Jude the Obscure after Th Hardy ,Taunton 1996 - "ג'וד האלמוני" לפי תומאס הרדי
The Love in the Country - by Mike Alfreds and Anthony Bowles ,Almeida Th, 1993
The Wandering Jew - by Mike Alfreds and Margareth Wanda ,after E Sue 1987 Nat Th London "היהודי הנודד" לפי אז'ן סי
The Marriage - by N Gogol, Shared Experience 1984 "שידוכין" מאת ניקולאי גוגול
2001 Cymbeline, Globe Theatre
2004 - The great Pretender תרגום מאת פיליפ וסמנט מפדרו קלדרון דה לה ברקה
מייק אלפרדס הזמין מחזות מהסופר פיליפ אוסמנט - טרילוגיית דבון
1993 The Dearly Beloved
What I Did in the Holidays (מה עשיתי בחגים)
Flesh and Blood (בשר ודם)
שהוצגו על ידי להקתו מקיימברידג' "Method and Madness "
Buried Alive 1999 (קבור בחיים)
2004 Collateral Damage - הוצג על ידי הסטודנטים של בית הספר למבדה
ספרים

Different Every Night: Freeing the Actor 2007
2012 - ?Then What Happens
פרסים ואותות כבוד

זכה בפרסים יחד עם השחקנית שילה הנקוק - על ההפקה "גן הדובדבנים"
הערות שוליים

↑  The Independent, 1996
↑  שם
↑  אביבה לורי,, בשנות ה-70 הם היו קבוצת תיאטרון מהפכנית מירושלים. היום הם פותחים את הפצעים בסרט תיעודי, באתר הארץ, 4 בפברואר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460357305171  ISNI: 0000 0000 2933 6190  LCCN: n91071551  NKC: xx0261123  VIAF: 1357148997629459870004   WorldCat (עם VIAF): 1357148997629459870004
מיכאל פון מלאס

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1729 Roadeș, רומניה 
 פטירה:  31 במאי 1806 (בגיל 77) Týnec nad Labem, צ'כיה 
 מדינה:  ממלכת הבסבורג 
 דרגה:  גנרל, General of the Cavalry, גנרל חיל הפרשים (גרמניה) 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת שבע השנים  הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה  המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1788–1791)  הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה 
 עיטורים
 אות המסדר מריה תרזיה בדרגת מפקד  המסדר הצבאי של מריה תרזה 
 
מיכאל פרידריך בנדיקט ברון פון מלאס (בגרמנית: Michael Friedrich Benedikt Baron von Melas; ‏12 במאי 1729 – 31 במאי 1806) היה גנרל מהאימפריה הרומית הקדושה (הידועה יותר בשם האימפריה האוסטרית). נולד בכפר ראדלן בטרנסילבניה ליד העיר שסבורג (בימינו סיגישוארה ברומניה).
ביוגרפיה

מלאס נולד למשפחה בעלת מסורת דתית אדוקה: אביו וסבו היו כמרים לותרנים אוונגליסטים שדאגו לחינוך בעל אופי ספרטני דתי ונוקשה לנער הצעיר. סביבתו, באזור הספר הרומני (באותה תקופה גבול בין האימפריה העות'מאנית ואוסטריה שהיו יריבות), הייתה מיליטריסטית מאוד ומרבית הגברים היו מיומנים בשימוש בכלי נשק שונים.
לאחר סיום לימודיו בבית הספר המקומי התגייס בגיל 17 לרגימנט חיל רגלים המקומי בדרגת פרח קצונה. השירות המעשי החל כשעבר בגיל 23 והוצב לשירות בחיל הרגלים. הוצב בתחילה בפרובינציית שטיריה והועבר אחר כך למחנה אימונים בווינר נוישטאדט, לא רחוק מווינה הבירה.
הקרב הרציני הראשון שבו לקח חלק היה ליד קולין במלחמת שבע השנים (1756–1763). מלאס היה בדרגת סגן משנה בעת הקרב. הקרב היה מוצלח מבחינתו של מלאס, הוא קודם לדרגת קפטן וקיבל פיקוד על פלוגת גרנדירים הונגרים. הוא הצטיין בלחימה עם פלוגתו בקרב שניידניץ בשנת 1761.
לאחר המלחמה, בשנת 1768, התחתן עם בת למשפחה בוהמית אצילה. לאחר מכן קודם לדרגת לוטננט קולונל וקיבל פיקוד על גדוד גרנדירים. חמש שנים לאחר מכן קודם לדרגת קולונל ומונה לפקד על רגימנט עלית של קרביניירים רכובים והצטיין במלחמת הירושה הבווארית (1778–1779). כן לקח חלק במלחמת אוסטריה-טורקיה (1787–1791). על פיקודו על חלק מהכוחות האוסטרים במצור בלגרד (1789) קודם לדרגת גנרל.
בתקופת מלחמות המהפכה הצרפתית, בעת מלחמות הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, מונה לפקד על בריגדה באזור הריין ובהמשך הועבר לאיטליה. באיטליה פיקד תחילה על כוחות העתודה של הצבא האוסטרי ובהמשך אף פיקד לתקופה קצרה על הצבא האוסטרי באיטליה עד שהוחלף על ידי ורמוסר. כמו כן, הצטיין בלחימה באזור מבצר מנטובה בעת מצור צרפתי על המבצר.
בעת מלחמות הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה פיקד על הכוחות האוסטריים שהיו חלק מהצבא המשותף עם הרוסים, בפיקודו של אלכסנדר סובורוב. מלאס פיקד על הכוחות האוסטרים בקרב נובי (1799) ועל הצטיינותו בקרב קיבל את עיטור מריה תרזה.
לאחר שובו של ממצרים והפיכת ה-18 בברימר, פלש נפוליאון בונפרטה לאיטליה. מלאס נקרא לבלום את הפלישה ונלחם נגדו בקרב מרנגו (1800). למרות הצלחה ראשונית, הפסיד מלאס בקרב. לאחר מכן פרש משירות צבאי פעיל.
לקריאה נוספת

David Hollins, Austrian Commanders of the Napoleonic Wars 1792–1815, Osprey, 2004 pp 26 - 29
הערות שוליים

↑  דרגה שהקנתה אפשרות להתקדם בסולם דרגות הקצונה באירופה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 136994598  ISNI: 0000 0000 5600 698X  VIAF: 81247390   WorldCat (עם VIAF): 81247390
מנהל התעבורה הפדרלי

| --- | --- |

 מידע כללי
 תחום שיפוט:  ארצות הברית ארצות הברית
 משרד אחראי:  מחלקת התחבורה של ארצות הברית
 סוכנות אם:  מחלקת התחבורה של ארצות הברית 
 תאריך הקמה:  9 ביולי 1964 
 מנהל:  נוריה פרננדז
 מטה מרכזי:  וושינגטון די. סי., ארצות הברית
 אתר האינטרנט הרשמי של הסוכנות
 
מנהל התעבורה הפדרלי (באנגלית: The Federal Transit Administration) היא סוכנות הכפופה למחלקת התחבורה של ארצות הברית ואמונה על סיפוק סיוע פיננסי וטכני למערכות תחבורה ציבורית ברחבי ארצות הברית.
הסוכנות אחראת בין היתר על סיוע וטיפול באוטובוסים, ברכבות התחתית, רכבות קלות, רכבות פרווריוית, מונוריילים, מעבורות, חשמליות ומסיעונים. הממשלה הפדרלית, באמצעות הסוכנות, מעניקה סיוע כספי לפיתוח מערכות מעבר חדשות ולשיפור, תחזוקה ותפעול של מערכות קיימות.
המנהלת הנוכחית של הסוכנות היא נוריה פרננדז, לאחר שנכנסה לתפקיד ביוני 2021 לתפקידה.
היסטוריה

בשנת 1962 קרא נשיא ארצות הברית, ג'ון פיצג'רלד קנדי לקונגרס האמריקאי להקים תוכניות סיוע לתחבורה המונית. רק שנתיים לאחר מכן, החלו דברים להתקדם בנושא, ב-1964 חתם הנשיא, לינדון ג'ונסון על חוק הסעות עירוניות, שעבר ברוב של 212 תומכיים ו-129 מתנגדים בבית הנבחרים וברוב של 52 מול 41 בסנאט, במסגרת החוק הוקמה סוכנות בשם "המנהל לתחבורה עירונית".
ב-1991 שונה שם הסוכנות למנהל התעבורה הפדרלית, שם אותה נושאת הסוכנות עד היום.
משלחת דנדי לציד לווייתנים

משלחת דנדי לציד לווייתנים, ציור מאת ויליאם גורדון ברן מרדוך
משלחת דנדי לציד לווייתנים (באנגלית: Dundee Whaling Expedition,‏ 1892–1893) הייתה הפלגה מסחרית מסקוטלנד לאנטארקטיקה. ציד הלווייתנים במימי החוג הארקטי היה בדעיכה בגלל ציִד מוגזם. הסוחרים בדנדי החליטו לצייד צי שישייט כל הדרך אל ים ודל בחיפוש אחר לווייתני אובלנה. ציד לווייתנים באנטארקטיקה נעשה בעיקר מתחנות ציידי לווייתנים בג'ורג'יה הדרומית ובאיי סנדוויץ' הדרומיים.
ב-6 בספטמבר 1892 יצאו לדרך ארבע ספינות קיטור לציד-לווייתנים, "באלנה" (1872), "אקטיב", "דיאנה" ו"כוכב הקוטב". בסופו של דבר, לא הצליחו למצוא שום לווייתנים שאפשר לצוד, כיוון שהלווייתן הכחול האנטארקטי היה גדול וחזק מכדי לגבור עליו, אך המשלחת יצאה בכל זאת ברווח הודות לאיסוף מספר רב של פרוות כלבי-ים.
המשלחת כללה את מדען הקטבים ויליאם ספירס ברוס, מדען ורופא ואת ויליאם גורדון ברן מרדוך, עוזר על ה"באלנה" לרב החובל אלכסנדר פיירוות'ר. ב-8 בינואר 1893 גילה רב החובל תומאס רוברטסון מן ה"אקטיב" את האי דנדי (63°30′S 055°55′W﻿ / ﻿63.500°S 55.917°W﻿ / -63.500; -55.917).
הערות שוליים

↑  מסע הבאלנה, באתר הספרייה הדיגיטלית של גלאזגו (באנגלית)
מקאריוס השלישי

הארכיבישוף מקאריוס השלישי (ביוונית: ΄Αρχιεπίσκοπος Κύπρου Μακάριος Γ‏; 13 באוגוסט 1913 – 3 באוגוסט 1977) היה ארכיבישוף יווני-אורתודוקסי, ונשיאה הראשון של קפריסין העצמאית. הוא נולד ב-1913 כמיכאל כריסטודולו מוסקוס (Μιχαήλ Χριστοδούλου Μούσκος), ונבחר לכהן כארכיבישוף של קפריסין בשנת 1950, עת האי היה עדיין תחת חסות בריטית.
ביוגרפיה

מקאריוס היה מעורב בתנועה לעצמאות קפריסין וניהל קשרים משמעותיים עם אאוקה (Εθνική Οργάνωσις Κυπρίων Αγωνιστών, ר"ת EOKA, "ארגון לאומי של לוחמים קפריסאים"), המחתרת הקפריסאית שפעלה באותן שנים. מקאריוס הוגלה באותן שנים על ידי הבריטים עקב קשרים אלו וטענות על תמיכה בטרור. עם סיום גלותו עבר להתגורר באתונה שם פעל למען שחרור קפריסין מהשלטון הבריטי ולמען איחודה עם יוון (אנוסיס).
משהבין ב־1959 שטורקיה ובריטניה לא יאפשרו לאי להתאחד עם יוון, הסכים שקפריסין תקבל עצמאות וחוקה, לפיה יהיה הנשיא יווני, וסגן הנשיא טורקי. ב-1960 מונה לנשיא הראשון של האי, וחבר לקבוצת המדינות הבלתי-מזדהות, כאשר הוא מעורר עליו לא אחת את זעם המעצמות המערביות.
ב-1963, באמצעות הצעה ל-13 תיקוני חוקה שהציע שהיו מנוגדים להסכם הקמת קפריסין, עורר על עצמו את המיעוט הטורקי באי, וגרם להתפטרות סגן הנשיא הטורקי ופקידים אחרים. בפועל גרמה הצעתו לפחד אצל המיעוט הטורקי שהחל להתיישב ביישובים טורקיים לעומת יישובים מעורבים קודם לכן. בנוסף פרצו לאחר מכן מהומות בין יוונים לטורקים וכתוצאה מכך, ב-1964 נפרס "כוח שמירת השלום של האומות המאוחדות בקפריסין", או "אונפיסי"פ" (UNFICYP, United Nations Peacekeeping Force in Cyprus), כדי לשמור על הסדר באי.
מאז ניסיון זה, פעל מקאריוס באופן ממלכתי וניסה לבנות את קפריסין כמדינה דו-לאומית עם זכויות שוות לשני העמים.
לחצים של המחתרת היוונית בסיוע החונטה היוונית ששלטה ביוון באותה תקופה, סיימו את שלטונו של מקאריוס באמצעות מהפכה צבאית ב-1974. המהפכנים שאפו להשיג את איחודה של קפריסין עם יוון באמצעות המהפכה הצבאית, אך הדבר הביא לפלישת טורקיה לקפריסין ולהתמוטטות החונטה הצבאית ביוון.
מקאריוס הוחזר לשלטון לאחר מספר חודשים ב-1974, אך הצבא הטורקי נותר באי למרות התנגדותו, וקפריסין חולקה הלכה למעשה לשתי ישויות פוליטיות נפרדות. מקאריוס כיהן כנשיא קפריסין עד שנפטר מהתקף לב ב-1977. הוא נקבר במנזר קיקוס בהרי טרודוס, במרכז קפריסין.
גלריה

קבר מקאריוס בהרי טרודוס
פסל מקאריוס בהרי טרודוס
ראו גם

נשיא קפריסין
פלישת טורקיה לקפריסין
טקסים
פסל מקאריוס מחוץ לארמון הארכיבישוף בניקוסיה, לפני שהועבר להרי הטרודוס
משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד

משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד (באנגלית: Falkland Islands and Dependencies Aerial Survey Expedition, או בקיצור: FIDASE) הייתה סקר אווירי (צילום אווירי) של שטחי חסות איי פוקלנד, ושל חצי האי האנטארקטי, שבוצע בעונות המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1955, ו-1957–1956.
הסקר מומן על ידי משרד המושבות של בריטניה, ונוהל על ידי פיטר מוט (Peter Mott).
הסקר בוצע על ידי חברת האנטינג אירוסורווייז בע"מ (Hunting Aerosurveys Ltd), ממפקדת הסקר שבאי דספשן, באמצעות שתי סירות מעופפות מסוג קנסו, ומספר מסוקים.
הצילומים כוללים צילומים מקיפים של איי שטלנד הדרומיים ושל מערב חצי האי האנטארקטי.
אוסף הצילום הועבר לידי הסקר האנטארקטי הבריטי - האחראי על מפוי אנטארקטיקה מטעם בריטניה.
האוסף כולל כ-12,800 תצלומים המכסים שטח של 26,700 קמ"ר.
הערות שוליים

1 2 3 4  נתונים על משלחת הסקר האווירי
מכתש פראם

| --- | --- |

מכתש פראם, כפי שצולם על ידי אופורטיוניטי, שילוב תמונות, 23 באפריל 2004
 מידע כללי
 סוג:  מכתש פגיעה
 על שם:  ספינה הנורווגית לחקר הקוטב פראם
 מגלה:  אופורטוניטי
 נתונים ומידות
 קוטר:  8 מטר
 מיקום
 מיקום:  מישור מרידיאני בחלק ה-Margaritifer Sinus quadrangle
 גוף שמיימי:  מאדים
מכתש פראם הוא מכתש פגיעה השוכן במישור מרידיאני בחלק ה-Margaritifer Sinus quadrangle שבכוכב הלכת מאדים. המכתש התגלה ובוקר על ידי רכב המחקר אופורטוניטי בסול 84 ב-24 באפריל 2004. המכתש בקוטר של כ-8 מטר. האופורטוניטי עצר במכתש בשעה שנסע מאזור הנחיתה שלו לכיוון המכתש הגדול היותר אנדורנס. פראם ממוקם 450 מטר מזרחית למכתש איגל, וכ-250 מטר מערבית למכתש אנדורנס. קרוי על שם הספינה הנורווגית לחקר הקוטב פראם, אשר שימשה חוקרים נורווגיים רבים ובהם פרידטג'ופ נאנסאן אוטו סוורדראף, אוסקר וויסטינג, ורואלד אמונדסן.
מבט על מסלול נסיעתה של אופורטיוניטי מהחלל, ומיקום מכתש פראם ביחס לאתר הנחיתה ומכתש אנדיורנס
גודלו של מכתש פראם הוא קטן יחסית מכדי שניתן לראות אותו מהחלל (נכון לזמן הגעת אופורטיוניטי) ולכן קשה לאתר בדיוק לאיזה מכתש מדובר כיום. ניתן לעקוב אחר מסלול הנסיעה של הרובר אולם קיימים אי דיוקים בהערכת כמות הפניות והצעדים שבוצעו, כך שמיקומו המדויק של מכתש זה אינו ידוע, אלא בהערכה יחסית למיקום הנחיתה של אופורטיוניטי.
לקריאה נוספת

Science Magazine Special Issue (Vol. 306, Issue 5702, December 2004): Opportunity at Meridiani Planum.  This issue mentions Fram Crater in multiple papers:
Mineralogy at Meridiani Planum from the Mini-TES Experiment on the Opportunity Rover
Soils of Eagle Crater and Meridiani Planum at the Opportunity Rover Landing Site
Localization and Physical Property Experiments Conducted by Opportunity at Meridiani Planum
Mars exploration rover surface operations: driving opportunity at Meridiani Planum (IEEE Robotics & Automation, 2006)
הערות שוליים

↑  MC-19
↑  MC-19
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכתש סחיפה

מַכְתֵשׁ סחיפה (או מכתש אירוזי) הוא שקע אשר נוצר כתוצאה מפעולת כוחות סחיפה – בעיקר זרימה של מי משקעים על שכבות הסלע, בניגוד למכתשים אחרים, הנוצרים מפגיעה של מטאוריטים. בעולם כולו קיימים כמה עשרות מכתשים כאלה[דרוש מקור] אך עד לפני מספר שנים המכתשים היחידים שהכירו היו חמישה בנגב ושניים בסיני. לאור זאת, שמו הגאולוגי המדעי בא מהשפה העברית: Makhtesh. המכתשים בנגב הם מכתש רמון, המכתש הגדול, המכתש הקטן, ושני מכתשי התאומים בהר עריף.
תהליך היווצרות המכתש

מכתש סחיפה נוצר כתוצאה מסחיפת הסלע על ידי משקעים בתצורות גאולוגיות של שכבת סלע קשה מעל לשכבת סלע רכה. סדקים בשכבה הקשה מאפשרים למים לחלחל למטה וליצור אגם המתרחב עם הזמן בראש הר.
ההבדל בין מכתש סחיפה לבין קניון (ואדי) בכך שלקניון יש פתח כניסת מים ופתח יציאה ובמכתש יש רק פתח יחיד המנקז את המשקעים היורדים בתוכו.
בגלל דרך היווצרות המכתשים ניתן לראות על צלע המכתש את שכבות הסלע הרבות והשונות שמקורן בתקופות גאולוגיות קדומות. חולות צבעוניים הנמצאים בשכבות השונות גם הם מראה שכיח בתוך מכתשי סחיפה.
תאוריה מודרנית להיווצרות מכתש

להלן תיאור סכמטי בן שבעה שלבים להיווצרות של מכתשי הנגב. בתחילה (לפני כ-150 מיליון שנה): מהים הקדום, ים טתיס, עולים פני כדור הארץ מזרחה.
שקיעה של סלעי משקע ימיים – יורה, עד לפני 136 מיליון שנה.
נסיגת הים ושקיעה של סלעי משקע יבשתיים – קרטיקון תחתון, עד לפני 100 מיליון שנה.
שלב ימי נוסף – קנומן, עד לפני 92 מיליון שנה.
קימוט ממזרח וממערב – היווצרות קמר א-סימטרי – סנון-טורון, עד לפני 65 מיליון שנה. ארבעה קווי קמר שכיוונם דרום מערב לצפון מזרח: ירוחם, חתירה, חצרה, רמון-מחמל.
עדיין בשלב הימי – סחיפה וגידוע של ראשי הקמרים – אאוקן-פלאוקן, עד לפני 35 מיליון שנה.
נסיגה נוספת של הים, עד לפני 5 מיליון שנה – אוליגוקן ומיוקן.
מיצוב של השבר הסורי אפריקאי באזור ים המלח והערבה, שינוי כיוון הזרימה של הנחלים למזרח ואיתה התחתרות חזקה והיווצרות סופית של המכתשים – פליוקן, עד לפני 2.8 מיליון שנה.
המכתש הקטן מאפשר צפייה בתצורת הקרקע מאחר שהוא קטן דיו כדי להיכנס לשדה הראיה מנקודת תצפית על שוליו
עננים גולשים למכתש רמון
מחט

ערך זה עוסק בחפץ ארוך, דק וחד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מחט היא חפץ ארוך דק וחד, בעלת קצה מחודד ובצידו השני חור שנקרא קוּף.
מחטי תפירה
היסטוריה

מחטים עם קוף, עשויות מעצמות, מקרניים ומשנהב נמצאו במספר אתרים פלאוליתים באירופה, אסיה וצפון אמריקה. בJournal of Humam Evolution הופיע ב-2018 מחקר מקיף בו השתתפו חוקרים מסין, קנדה, צכיה וצרפת שחקרו 30,000 שנות היסטוריה של התפירה. החוקר ד'אריקו (d’Errico) כותב שהמחקר מראה שמחטים עם קוף, הומצאו כנראה באופן נפרד בסין ובסיביר בערך לפני 42,000 שנה ומאז הן קבלו צורות שונות כדי להתאים לצרכים שונים של התפירה, הרקמה וכדומה.
באירופה המחטים הופיעו באופן מפוזר בערך לפני 26,000 שנים והיוו חלק מנרתיקיהם של הציידים שיישבו את היבשת האמריקנית לפני כ-14,000 שנה. מחטים הן כלי יעיל לתפירת בגדים וכובעים הנחוצים בסביבות קשות שבהן גרו אוכלוסיות בחצי הצפוני של כדור הארץ, אומר ד'אריקו.
יצירת מחטים מעצמות ובעיקר קדיחת הקוף בעזרת כלי אבן, זו מלאכה לא פשוטה. המחטים צריכות להיות דקות וחדות בקצה אחד. עצמות הן שבירות וצריך היה לעיתים להשחיזן מחדש, מה שהיה אפשרי רק אם הן נשברו קרוב לקצה החד. מכאן מבינים שהאנשים שייצרו אותן פתחו מיומניות מורכבות.
משנות המאה ה-19 ועד אחרי מלחמת העולם השנייה מפעל 'פורג' מיל' (Forge Mill) ברדדיטש (Reddditch) באנגליה, היה מרכז הייצור של מחטים לכל השוק העולמי כולל ארצות הברית. המפעל נסגר בשנות ה-1950 המאוחרות. החל בשנות ה-1960 המוקדמות, התחילו להופיע בשווקים מחטים יותר זולות. ארצות שונות ובראשן יפן הציפו את השווקים.
ישנן מחטים מפלסטיק, שאפשר להשתמש בהן כאשר רוצים ללמד ילדים קטנים בגילי הגן לרקום או לתפור.
שימושים

מחטים משמשות במגוון תחומים:
שימושים > תפירה

בתחום התפירה, המחט עשויה כיום ממתכת. בעבר, מחטי תפירה היו מיוצרות מעצמות בעלי חיים או מעץ. מחטים מודרניות מיוצרות מתיל פלדה עשירה בפחמן, אשר צופה בניקל או בזהב לשם הגנה מקורוזיה. מחטי הרקמה מן האיכות הגבוהה ביותר עשויות פלטינה. מחטים נשמרות בדרך כלל בספרי מחטים או בתיבות מחטים ייעודיות מקושטות.
בקצה הקהה של מחט לצורכי תפירה ביד נמצא חור הקרוי קוף, אשר באמצעותו עובר החוט דרך הבד לאחר שהבד חורר באמצעות הקצה החד. קיימים שמות שונים למחטים לצורכי תפירה ביד, על-פי התכלית שהן ממלאות: לרקמה, עבודות עור, ריהוט, וכדומה. במכונת תפירה נעשה שימוש במחט שבה הקוף מצוי סמוך לקצה החד.
גודל המחט מצוין על אריזתה באמצעות מספר. נהוג כי אורכה ועובייה של המחט גדלים ככל שהמספר המציין את מידתה קטן. למשל, מחט מספר 3 תהיה ארוכה ועבה ממחט מספר 9.
באומנויות טקסטיל שונות מורחב השימוש במילה מחט לכל חפץ שתכליתו לחדור בד, גם אם רק חלקו חודר את הבד, כמו מחט לאריגת שטיחים.
יש אנשים הנוהגים לתפור או לרקום עם אצבעון על האצבע שדוחפת את המחט, כדי להימנע מיבלות או פצעים.
שימושים > רפואה

מחטים עם קוף, בדומה למחטים בתחום התפירה, משמשות לתפירת רקמות בגוף, למשל בזמן ניתוח.
מחט חלולה משמשת להכנסת או שאיבת נוזלים מן הגוף (ראו מזרק; מחט היפודרמית).
מחטים משמשות גם בתחום הרפואה האלטרנטיבית, וליתר דיוק, בדיקור סיני (אקופנטורה).
בשנת 1894 שיפרה הממציאה האמריקנית הלן בלנשארד את המחטים הכירורגיות כך שמבנה המחט מאפשר להחדיר אותה לעור בקלות עם התנגדות מינימלית ולכן בפחות כאב למטופל. החריץ בחלק האחורי של המחט מאפשר לחוט להתנתק מהמחט על ידי נסיגה מהעור.
שימושים > כתובות קעקע ופירסינג

מקעקעים משתמשים במחטים מודרניות ו"פרימיטיביות" בעבודתם.
קיים מבחר של מחטים ודוקרנים בשימוש בפירסינג, ובכלל זאת מחטים "רגילות", מחטים מחוררות, ואף - למשל באפריקה - עצמות, עץ, חלקי צדפים וכו'.
שימושים > תעשייה

בתחומי תעשייה עדינה, הדורשים חריטה, נעשה שימוש במחטים.
שימושים > פונוגרפיה

בפטיפונים ובמכשור פונוגרפי אחר, נעשה שימוש במחטי stylus, לשם השמעת המוזיקה מתקליטים.
שימושים > לחימה

בסין העתיקה, מחטים שימשו כנשק מסווה, בדרך-כלל לאחר שהוסתרו בכנף הבגד. נזירי מנזר שאולין מציגים כיום בהופעותיהם, כיצד הם מסוגלים לחדור, באמצעות הטלת מחט, 3 סנטימטר של זכוכית.
ניבי לשון

אין נקב המחט צר לשני אוהבים - (גבירול, מבחר הפנינים כה,ד). לאוהבים די במקום צר.
חריר המחט - (על יסוד כלים יג) חור המחט [קוף המחט] סמל לדבר קטן מאד.
כחדה של מחט - (שיר השירים רבה).
כמחט בבשר החי-(ברכות יח) דבר כואב כמו דקירת מחט.
מכניס [מעיל] פיל הקוף (של מחט) - (בבא מציעא לח) דבר בלתי אפשרי.
מעשה מחט - (זבחים פח.) חייטות, רקמה.
קוף המחט - (בבא מציעא לה) סמל למקום קטן.
מחט בערימה של שחת (תרגום י"ד ברקוביץ ל"חיי אדם" מאת שלום עליכם, היה קיים בשפות אחרות קודם לכן) - דבר שקשה ביותר למצוא.