מתת קונסטנטינוס
הטקסט

בשם השילוש הקדוש ובלתי מחולק, דהיינו - האב, הבן ורוח הקודש,
אימפראטור במשיח ישוע, אלוהינו, אדוננו, ומושיענו אחד, מאותו השילוש הקדוש, קיסר פלאויוס קונסטנטינוס, נאמן, רחום, אדיר, מיטיב, אלמניקוס (המנצח את האלמאנים), גותיקוס (המנצח את הגותים), סרמטיקוס (זה שניצח את הסרמטים), גרמניקוס (מנצח בגרמאניה), בריטניקוס (המנצח בבריטניה), הוניקוס, אדוק (pius), בר-המזל (felix), מנצח. מברך את האב המבורך, סילבסטר, בישוף ואפיפיור רומא המבורך ביותר היושב על כסאו של פטרוס הקדוש.
רוממתנו בעלת הרחמים רוצה להפיץ ולידע את כל באי העולם, בתיאור נהיר באמצעות מסמך אימפריאלי זה, את הדברים האלה אשר ה' אלוהינו, מושיענו הגואל, ישו, בנו של האב המרומם ביותר, דרך השליחים הקדושים פטרוס ופאולוס, בתיווכו של אבינו סילבסטר, הכוהן העליון ואפיפיור אוניוורסלי, הואיל לעשות למעננו. אנו מציעים את אמונתנו, כפי שלמדנו מהאפיפיור האוניברסלי סילבסטר, ואנו מבשרים מנבכי לבנו כי רחמי אלוהים נחו עלינו לבסוף.
סבלתי מנגע הצרעת, על מנת להירפא הציעו לי לבנות אמבט בגבעת הקפיטולין ולמלאו בדם תינוקות שטרם חטאו, ואכן אספתי תינוקות כאלו, אולם בכיין של האימהות שכנע אותי להחזיר להן את תינוקותיהם.
בשנתי הופיעו בפניי דמויות בשם פטרוס ופאולוס ובישרו לי כי היות שהפסקתי את העינויים יעזרו הם לי להירפא. לדבריהם בישוף רומא, סילבסטר, מתחבא במערה אליה נמלט כתוצאה מרדיפות הנוצרים עליהן פקדתי. הלכתי אל אותו סילבסטר ושאלתי אותו מי הם האלים בעלי השמות פטרוס ופאולוס. סילבסטר ענה לי כי הם אינם אלים אלא שליחיו של ישו המשיח. כאשר הראה לי ציור שלהם, זיהיתי בהם את הדמויות שראיתי בחלומי. בהמשך הטביל אותי סילבסטר שלוש פעמים באגן הטבילה וזה ריפא אותי מהצרעת ממנה סבלתי.
סילבסטר ציטט בפני את הפסוקים 18–19 מתוך הבשורה על-פי מתי: "וגם אני אומר לך כי אתה כיפא ועל הצור הזה אבנה את קהלתי ושערי שאול לא יגברו עליה. אתן לך את מפתחות מלכות השמים וכל מה שתאסר על הארץ יהיה אסור בשמים, וכל מה שתתיר על הארץ יהיה מתר בשמים." (תרגום נוסף וגם-אני אמר לך כי אתה פטרוס ועל-הצור הזה אבנה את-קהלתי ושערי שאול לא יגברו עליה: 19 ואתן לך את-מפתחות מלכות השמים וכל-אשר תאסר על-הארץ אסור יהיה בשמים וכל-אשר תתיר על-הארץ מותר יהיה בשמים). לפיכך החלטתי, בהתאם לסמכותי הקיסרית שיש לכבד את הכנסייה והענקתי לה כוח וזכויות בהתאם.
החלטתי שהבישוף של רומא יהיה הבכיר מבין כל חמשת המרכזים של הנצרות הקדומה (praecipuas), כלומר בכיר מהפטריארכים של אנטיוכיה, אלכסנדריה, קונסטנטינופול וירושלים. ויהיה בכיר מכל כנסייה אחרת בעולם. הבישוף שיעמוד בראש הכנסייה ברומא (הכנסייה הרומית הקדושה) יהיה בכיר מכל כהן דת אחר בעולם והוא זה שיקבע כל דבר הנוגע לפולחן הנוצרי. כי דין הצדק הוא שראשות השלטון הדתי תהייה במקום אליו נשלח פטרוס על ידי ישו, מקום בו פטרוס נצלב והפך למרטיר. על כל הנוצרים לחפש את מורה ההלכה שלהם במקום בו טמונה גופתו של המורה (פטרוס).
אני רוצה שכל העמים בעולם ידעו שבניתי כנסייה למושיע, האדון האלוהי ישו המושיע בתוך ארמון הלטראנו, ואני קובע שכנסייה זו תהייה הכנסייה הראשית לכל העולם. לשם כך אני מעניק לבישוף רומא וליורשיו בתפקיד שישבו על כסאו של השליח פטרוס הקדוש את ארמון לטראנו המפואר כמתנה לצמיתות וכן אני מעניק לו כתר, מצנפת פריגית שיחבשו מעכשיו כל בישופי רומא, גלימה ושאר בגדי מלכות ואת הפיקוד על הפרשים הקיסריים. בנוסף לארמון, הענקתי לאפיפיור ולניהולו את העיר רומא ואת כל חבלי איטליה ועריה.
אין זה ראוי שיכהן קיסר חילוני (ארצי) בעל סמכות במקום שבו נוסדה כהונת הדת הנוצרית בידי קיסר שמימי, לפיכך ראיתי לנכון להעביר את שלטוני למזרח, לבנות עיר בביזנטיון שתיקרא על שמי ולמשול משם על מזרח האימפריה.