stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שטפניה הלאס
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a tolnai polgári születési akv. 75/1914. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-21.
↑  "Elhunyt Halász Stefánia". Magyar Nemzet. 1978-01-22. נבדק ב-2021-02-21.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 309/1937. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-20.
↑  Magyar Közlöny (1971. április 20.) 27. szám
סלאוויטא

סלאוויטא (באוקראינית: Славута; בפולנית Slawuta) היא עיר במחוז חמלניצקי באוקראינה, בעבר - המרכז המנהלי של מחוז סלאוויטא. בשנת 2023 חיו בעיר מעל 34,301 תושבים. החל מיולי 2020 העיר היא חלק ממחוז משנה שפטיבקה.
העיירה הייתה מקום מושבם של נסיכי סנגושקו (Sanguszko).
יהודי סלאוויטא

בעיירה חיו יהודים מתחילת המאה ה-18, ובשנת 1765 נרשמו בסלאוויטה 246 יהודים משלמי מס גולגולת. העיירה נתפרסמה בקרב היהודים בשל דפוס סלאוויטא העברי, שנוסד (בשנת 1792) ונוהל בידי הרב משה שפירא, בנו של רבי פנחס מקוריץ ובניו (ר' שמואל ר' אבא ופינחס שנודעו לימים בשם 'האחים מסלאוויטא').
ב-1847 נמנו בסלאוויטה 1,658 יהודים, וב-1897 נמנו בה 4,900 יהודים, שהיוו 57% מכלל תושבי היישוב. בשנת 1926, עת ישבו בעיירה כ-4,700 יהודים (45% מכלל התושבים), חיסלו הסובייטים את מוסדות הקהילה.
יהודי סלאוויטא > בשואה

העיירה נכבשה בידי הגרמנים בתחילת יולי 1941. כעבור כחודש רצחו שוטרים גרמנים 322 מיהודי העיירה, וב-30 באוגוסט 1941 רצחו בה כ-1,000 יהודים נוספים.
בינואר 1942 רוכזו יהודי העיירה הנותרים ויהודים נוספים מהסביבה בגטו שהוקם ביישוב, בו חויבו בענידת סרט זרוע ובביצוע עבודות כפייה. בשל הרעב, הצפיפות והמחלות בגטו, מתו רבים מיושביו.
ב-26 ביוני 1942 נערכה בגטו אקציה המונית, בה נורו למוות בסמוך לעיירה כ-5,000 יהודים. יתר היהודים בעלי המקצוע שהושארו בגטו נרצחו ב-10 בספטמבר 1942.
בסמוך לעיירה הוקם בעת הכיבוש הגרמני מחנה עבודה, אליו הועברו יהודי אניפולי וסביבתה. רוב היהודים הללו נרצחו בשואה בשלבים שונים.
לאחר השואה שימש כרב ליהודים המעטים ששבו לעיירה רבי יצחק גדליה ליברזון, מצאצאי רב ליבר מברדיצ'ב. הוא שימש כרב, שוחט ומוהל לכל יישובי הסביבה. לאחר פטירתו בשנת 1982, עמדו בנותיו בראשות הקהילה.
הערות שוליים

↑  על שואת יהודי אנופול באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567493305171  LCCN: n91034033  MusicBrainz: 66b0b412-7335-4327-a8db-2bd8efcf5ec3  VIAF: 133062695   WorldCat (עם VIAF): 133062695 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מל בלאנק

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1908 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  10 ביולי 1989 (בגיל 81) מרכז רפואי סידרס-סייניי, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הוליווד פוראבר 
 שם לידה:  Melvin Jerome Blanc 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1927 
 מקום לימודים:  תיכון לינקולן 
 צאצאים:  נואל בלאנק 
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט (1976)  פרס וינזור מקיי (1977)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
מל בלאנק, 1976
מלווין ג'רום "מל" בלאנק (באנגלית: Melvin Jerome "Mel" Blanc;‏ 30 במאי 1908 – 10 ביולי 1989) היה מדבב סרטים מצוירים יהודי-אמריקאי.
בלאנק היה אחד המדבבים המפורסמים ביותר בקולנוע האמריקאי ונודע כ"האיש בעל אלף הקולות". בלאנק היה שותף להמצאת מספר רב של דמויות מצוירות מפורסמות של האחים וורנר ושל האנה-ברברה שאותן גם דיבב. המפורסמת שבהן היא דמותו של באגס באני בעל המבטא הברוקליני. הוא דיבב את רוב הדמויות ב"לוני טונס", את ברני ראבל ודינו בסדרה "משפחת קדמוני", את קוזמו ספייסלי בסדרה "משפחת סילוני" ועוד דמויות רבות עד מותו.
בנוסף, דיבב את אותן דמויות בסרט של וולט דיסני "מי הפליל את רוג'ר ראביט" שנה לפני מותו.
דמויות מצוירות נוספות שדיבב בלאנק:
אלמר פאד (לוני טונס, לאחר מות המדבב המקורי, ארתור קיו בראינט)
דאפי דאק (לוני טונס)
פורקי פיג (לוני טונס)
יוסמיטי סאם (לוני טונס)
טאז השד הטסמני (לוני טונס)
סילבסטר החתול (לוני טונס)
טוויטי (לוני טונס)
וודי הנקר (וודי הנקר)
ספידי גונזלס
קוזמו ספייסלי (משפחת סילוני)
ברני ראבל (משפחת קדמוני וסדרות-בת)
דינו (משפחת קדמוני)
באגס באני (לוני טונס)
הוא דיבב גם את הרובוט טוויקי בסדרה הבדיונית "באק רוג'רס במאה ה-25", בכיכובו של גיל ג'רארד ובהפקתו של גלן א. לארסון.
בלאנק היה בונה חופשי.
בלאנק מת ב-1989 כתוצאה מדום לב. מצבתו נושאת את הכיתוב: "זה הכול, אנשים!"(באנגלית: "!That's all Folks").
טריוויה

בזמן הקלטת הקולות של באגס באני, היה בלאנק לועס גזר ומיד יורק אותו לתוך מרקקה, וזאת משום שבליעה של הגזר הייתה אורכת זמן רב מדי. הטענה הנפוצה שהוא היה אלרגי לגזר איננה נכונה; הוא אמנם לא חיבב במיוחד גזר חי, אך לא היה אלרגי. ניסיונות להשתמש בפירות וירקות אחרים להשמעת הקול לא עלו בהצלחה, משום שהקול שנשמע לא היה דומה מספיק לקולו של הגזר.
הערות שוליים

↑  Mel Blanc
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007337134905171  BNE: XX4421606  BnF: cb14008976c (data)  GND: 118859781  ISNI: 0000 0000 6310 3008  LCCN: n79059536  MusicBrainz: 9d235478-e372-46c4-ba80-ea51efff658c  NARA: 10581513  NLK: KAC2020M2877  SNAC: w64x5psv  SUDOC: 079415105  Trove: 1120479  VIAF: 51886599   WorldCat (עם VIAF): 51886599 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תבחין מטלית

| --- | --- |

 תחום:  רפואת עור 
 מיקום אנטומי:  עור 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D010328
 
תבחין מטלית היא שיטת אבחון המשמשת כדי לקבוע אילו חומרים ספציפיים גורמים לדלקת אלרגית בעור המטופל.
תבחין מטלית מסייע לזהות אילו חומרים עשויים לגרום לתגובה אלרגית מאוחרת במטופל, ועשוי לזהות אלרגנים שאינם מזוהים על ידי בדיקות דם או בדיקת דקירה בעור. הוא נועד לייצר תגובה אלרגית מקומית על אזור קטן בגבו של המטופל, שם הודבקו הכימיקלים המדוללים.
הכימיקלים הכלולים בערכת בדיקת המדבקה הם הגורמים לכ-85–90 אחוז מהאקזמה האלרגית במגע וכוללים כימיקלים הנמצאים בחומרים כגון ניקל, גומי, עור, פורמלין, לנולין, שמני בישום, קוסמטיקה, צבע לשיער, תרופות, מזון, משקאות, חומר משמר ותוספים אחרים.
מנגנון הבדיקה

תבחין מטלית מסתמך על העיקרון של תגובת רגישות יתר מסוג IV.
השפעה אלרגית נגרמת מרגישות יתר. כאשר העור נחשף לאלרגן, התאים מציגי האנטיגן (APCs) – הידועים גם בשם תא דנדריטי – מבצעים פגוציטוזיס של החומר, מפרקים אותו לרכיבים קטנים יותר, ובאמצעות מערך חלבוני ה-MHC סוג II, אשר ממקמים את האנטיגנים שהם לוכדים על-גבי ממברנת תאי הגוף. לאחר מכן ה-APC עובר לבלוטת לימפה, שם הוא מציג את האנטיגן לתאי T ובאמצעות סיגנל מעורר נוסף הניתן על ידי התא מציג-האנטיגן, הם עוברים שפעול ומסוגלים להתרבות ולגייס מגוון של תאים ומולקולות לתגובה חיסונית כנגד האנטיגן.
כאשר העור נחשף שוב לאנטיגן, תאי הזיכרון T בעור מזהים את האנטיגן ומייצרים ציטוקינים (תקשורת בין תאים), הגורמים לתאי T נוספים לנדוד בכלי הדם, ולגרום דלקת בעור, גירוד, ואת הפריחה האופיינית של גרב מגע (אקזמה). בדרך כלל, לוקח 2–4 ימים לפתח תגובה בתבחין מטלית.
תהליך הבדיקה

בדיקת המטלית נערכת בשלשה מפגשים עיקריים, של בין חצי שעה לשעתיים.
ביצוע הבדיקה הראשונה אורך בפועל כחצי שעה, כמויות זעירות של 25 עד 150 חומרים (אלרגנים) בתאי פלסטיק מרובעים בודדים או אלומיניום עגול מודבקים בדרך כלל בשטח הגב העליון, ולעיתים על זרוע היד. בסרט דביק רפואי היפואלרגני מיוחד. על המדבקות להישאר במקומן ללא הפרעה למשך 48 שעות לפחות. פעילות גופנית נמרצת או מתיחות עלולות לשבש את הבדיקה. בפגישה השנייה, בדרך כלל, 48 שעות מאוחר יותר, מוסרים המדבקות. ומסמנים על הגב מסומן בטוש מתאים בלתי מחיק סימונים לזיהוי אתרי הבדיקה, ונעשית קריאה ראשונית. סימנים אלה חייבים להיות ברורים בפגישה השלישית, בדרך כלל 24–48 שעות מאוחר יותר (72–96 שעות לאחר הביצוע). במקרים מסוימים, מתבקשת פגישה נוספת לאחר 7 ימים, או המשך מעקב על ידי צילום המקום בבית, במיוחד אם נבדקה אלרגיה למתכת מיוחדת.
בתקופת הבדיקה אסור לחשוף את העור למים כדי למנוע מהאלרגנים להישטף. אם המטופל נוטל תרופות שמונעות או מפחיתות את התגובה החיסונית, התוצאות עלולות להיות לא נכונות. חשוב גם לוודא כי בנקודות המגע של המדבקות אין גירוי פעיל (כמו אקזמה וכדומה), למנוע כישלון לתוצאות הבדיקה.
במדינות שונות ובגילאים שונים יכולים להיות הבדלים בין האלרגנים העיקריים הנבדקים, לפי מחקר של הגורמים העיקריים לאלרגיה.
השלבים בתבחין המטלית:
הדבקת מדבקות הבדיקה (במפגש הראשוו)
סימון המקומות שנבדקו (במפגש השני)
אחרי 72 שעות (במפגש השלישי)
תוצאות הבדיקה

רופא העור או רופא אמונולוג ימלא טופס רישום בפגישות השנייה והשלישית (בדרך כלל לאחר 48 שעות ולאחר-72/96 שעות). ובו התוצאה עבור כל נקודת בדיקה. מערכת אחת בשימוש היא כדלקמן:
שלילי (-)
תגובה מגרה (IR)
תגובה לא חד משמעית (+/-)
חיובי חלש (+)
חיובי חזק (++)
תגובה קיצונית (+++)
שלילי: עור נקי. תגובה מגרה: כוללות חררה (פריחה מזיעה), פוסטולות זקיקים ותגובות דמויות כוויה. תגובה לא ברורה: כשקיים שטח ורוד מתחת לתא הבדיקה. תוצאות חיוביות חלשות: הן סימנים ורודים או אדומים מוגבהים מעט, בדרך כלל עם שלפוחית עדינה. תוצאות חיוביות חזקות: קיום שלפוחיות קטנות מלאות בנוזל (papulovesicles). ותגובות קיצוניות: כשישנה אדמומיות מתפשטת, גירוד חמור או שלפוחיות.
לאחר סיום הבדיקה, יש לקבוע את הרלוונטיות לחשיפה לאלרגן החיובי, והיא מדורגת בכמה רמות: וודאית, סבירה, אפשרית, עבר, או לא ידוע. כדי שלאלרגן תהיה רלוונטיות מובהקת, יש צורך לבדוק - בנוסף לאלרגן הבדיקה - גם את המוצר הספציפי שהמטופל נחשף אליו ונחשד כגורם האלרגי. פירוש התוצאות דורש ניסיון רב והכשרה.
תוצאת תבחין מטלית חיובית עשויה לעיתים שלא להסביר את בעיית העור הנוכחית, שכן הבדיקה רק מצביעה על כך שהאדם אלרגי לכימיקל מסוים. והרלוונטיות, אם כן, צריכה להיקבע על ידי קביעת קשר סיבתי בין הבדיקה החיובית לבין האקזמה. וזה יתרחש לאחר שהמטופל נמנע מחשיפה לכימיקל הנחשד כגורם, ולאחר אבחנה כי מניעת החשיפה לכימיקל יצר שיפור או ריפוי מוחלט בשטח הנגוע. תוצאה זו מתרחשת בדרך כלל בתוך ארבעה עד שישה שבועות לאחר הפסקת החשיפה לכימיקל.
אם כל בדיקות המטלית שליליות, התגובה האלרגית כנראה אינה נובעת מתגובה אלרגית למגע. ייתכן, עם זאת, כי החולה לא נבדק עבור כימיקלים נוספים שיכולים לייצר תגובות אלרגיות במקרים נדירים. אם החשד גבוה למרות בדיקת מטלית שליליות, ייתכן שיהיה צורך בבדיקה נוספת.
אלרגנים נפוצים

האלרגנים המובילים בשנים 2005–2006 היו: ניקל סולפט (19.0%), בלסם פרו (אנ'), (11.9%), תערובת חומרי ריח (11.5%), קווטרניום-15 (אנ') (10.3%), נאומיצין (אנ') (10.0%), בציטרסין (אנ') (9.2%), פורמלדהיד (9.0%), קובלט כלוריד (8.4%), חומר משמר מסוג פנוקסי-אתנול (אנ') (5.8%), פנילאנדיאמין-P (אנ') (5.0%), אשלגן דיכרומט (4.8%), תערובת קרבוקסילט (3.9%), תירם דיסולפיד (אנ') (3.9%), אוריאה דיאזולידיניל (אנ') (3.7%) וברונופול (אנ')(3.4%).
האלרגן השכיח ביותר שתועד במחקרים רבים ברחבי העולם הוא ניקל. אלרגיה לניקל נפוצה יותר בקרב נשים צעירות והיא קשורה במיוחד לפירסינג באוזניים או לשעון, חגורה, רוכסן או תכשיט המכילים ניקל. אלרגנים נפוצים אחרים נסקרים בצפון אמריקה על ידי "המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי בצפון אמריקה" (NACDG).
אלרגיה למזון

רופאי עור עשויים להפנות מטופל עם חשד לאלרגיה למזון לביצוע תבחין מטלית. מזונות המזוהים על ידי בדיקות דם או בדיקת דקירה בעור אינם בהכרח חופפים למזונות המזוהים על ידי בדיקת טלאי.
תוספי מזון וחומרי טעם מסוימים עלולים לגרום לתגובות אלרגיות סביב ובתוך הפה, סביב פי הטבעת והפות כאשר אלרגנים למזון יוצאים מהגוף, או לגרום לפריחה נרחבת על העור. אלרגנים כגון ניקל, בלסם פרו, פרבנים, סודיום בנזואט או סינאמאלדהיד עלולים לגרום לפריחה בעור.
מזונות הגורמים לסרפדת או אנפילקסיס (כגון בוטנים) גורמים לתגובת רגישות יתר מסוג I שבה החלק של מולקולת המזון מזוהה ישירות על ידי תאים הקרובים לעור, הנקראים תאי פיטום. על פני השטח של תאי פיטום יש נוגדנים הנקראים אימונוגלובולין-E (אנ') אשר פועלים כקולטנים, וכשהם מזהים את האלרגן, הם משחררים את תכולתו, וגורמים לתגובה אלרגית מיידית. תגובות מסוג I כמו אנפילקסיס הן מיידיות ואין צורך להמתין להופעתם מספר ימים.
במחקר שנערך בקרב חולים עם סרפדת שנבדקו באמצעות מטלית, אלו שנמצאו אלרגיים ונמנעו מכל מגע עם האלרגן המזיק להם, כולל שינוי תזונה, הפסיקו לקבל סרפדת. וכששבו לאכול את האלרגן המזיק סבלו מהישנות של המחלה.
ראו גם

אלרגיה
אלרגיה לניקל
תגובות רגישות יתר
הערות שוליים

↑  "אטופיק דרמטיטיס (אקזמה)", בספריית המושגים הרפואיים של לקטורי-מדיקל
1 2  ביצוע נכון של תבחיני מטלית באתר "רפואת אורחות חיים" שע"י איגוד רופאי המשפחה בישראל
↑  מחקר של המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי בצפון אמריקה, על האלרגים הנבדקים בתבחין מטלית באנגלית
↑  אבחון אלרגיה למזון באתר עמותת יהל העמותה לאלרגיות מזון
תבחין מטלית על הזרוע
חיובי חלש
חיובי חזק
פריחה שנוצרה ממגע עם חומר אלרגני
בדיקת אלרגיה למזון לתינוק
דגל קנטקי

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 קבלת מעמד רשמי:  1918
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול, מוטען בסמל המדינה.
דגל מדינת קנטקי הוא דגל כחול שבמרכזו סמל מדינת קנטקי כאשר מעל הסמל כתובות המילים: "חבר העמים של קנטקי" ( "Commonwealth of Kentucky" ) ותחת הסמל מצויר פרח שבט הזהב, הפרח המסמל את המדינה.
הדגל עוצב על ידי ג'סי קוקס, מורה לאומנות מפרנקפורט קנטקי, ואומץ בחוק של האספה הכללית של קנטקי בשנת 1918. בדגל נערכו מספר שינויים וצורתו הנוכחית נקבעה בשנת 1928.
סמל המדינה כולל שני גברים המחבקים זה את זה, ותחתיהם מוטו המדינה: "מאוחדים נעמוד, מפורדים ניפול" ("United We Stand, Divided We Fall" ). על פי אמונה מקובלת האיש משמאל הוא דניאל בון אשר היה אחד ממגלי קנטקי, והימני הוא הנרי קליי - אחד המדינאים העיקרים של קנטקי. אולם ההסבר הרשמי קובע שהאחד מייצג את איש הכפר (המתגורר בספר המדינה) והשני את המדינאי המתגורר בערים.
צ'יילד (זמר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בספטמבר 1998 (בן 26) 
 שם לידה:  Adriano Lopes da Silva 
 שם במה:  CHAiLD 
 מוקד פעילות:  לוקסמבורג 
 שפה מועדפת:  לוקסמבורגית, אנגלית 
 www.iamchaild.com
 
צ'יילד (מעוצב כ- CHAiLD; נולד ב-30 בספטמבר 1998) הוא זמר לוקסמבורגי. הוא נולד ופעל על 2019 בשם אנדריאנו לופס דה סילבה.
ביוגרפיה

דה סילבה נולדה למשפחה ממוצא איטלקי-פורטוגזי. בגיל 6 החל לנגן על פסנתר. את בית הספר התיכון סיים ב-2017. לאחר מכן למד בקולג' לאמנויות הבמה בליברפול.
את קריירת המוזיקה שלו החל בשם "אנדריאן". בשנת 2017 הגיע למקום השני בתחרות "רוק דה סאות'". בקיץ 2018 זכה בשני פרסים בפסטיבל "סקרימינג פילדס". בשנת 2019 הוציא את "Discontinuous" בהשתתפות טום גאטי. לשיר הופק וידאו קליפ רשמי שפורסם בערוץ היוטיוב של הזמר.
זמן קצר לאחר מכן אימץ את שם הבמה "צ'יילד". הוא פרסם את הסינגל "Sick Water" עם הראפר מאז. השניים למדו יחד בתיכון, וכתבו בעבר את "Black Wolf", אותו שרו בטקס הסיום של בית ספרם, אך הוא מעולם לא יצא לאור. צ'יילד כתב את "Sick Water" במהלך תקופת לימודיו בקולג'. בראיון סיפר כי ההשראה לשיר שאובה מהתקופה בה כעס על החברה לאחר שיצא מהארון כהומוסקסואל. ב-2019 היה מופע החימום של דין לואיס ומחמוד.
בשנת 2022 החל צ'יילד לפתח עוד יותר את תדמיתו כאמן להט"בי, ויצא מהארון פעם נוספת כקוויר. השיר "Italo Daddy" מספר על שני נערים קווירים שגדלו בסביבה דתית. ב-15 באפריל 2023 הוציא לאור את המיני-אלבום הראשון שלו, Urgent Care. ב-3 בנובמבר פרסם את "Hold On", שירו לתחרות הקדם של לוקסמבורג לאירוויזיון 2024. הוא הגיע למקום האחרון באירוע הגמר.
הערות שוליים

↑  "Luxembourg at the 2024 Eurovision Song Contest". RTL Today. RTL Luxembourg. 10 בדצמבר 2023. נבדק ב-10 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: d2b01843-b81f-464a-98ba-a1d8ac53b6a8
תומאס אקווינס

| --- | --- |

דיוקן מאת קרלו קריוולי
 לידה:  1225 רוקאסקה (אנ'), ממלכת סיציליה
 פטירה:  7 במרץ 1274 (בגיל 49 בערך) מנזר פוסאנובה (אנ'), מדינת האפיפיור
 מקום קבורה:  כנסיית היעקובינים, טולוז
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פריז, אוניברסיטת נאפולי פדריקו השני 
 מוסדות:  אוניברסיטת פריז 
 זרם:  סכולסטיקה
 תחומי עניין:  תאולוגיה, פילוסופיה פוליטית, מטאפיזיקה, לוגיקה, תורת ההכרה, אתיקה
 עיסוק:  פילוסוף, תאולוג, נזיר
 הושפע מ:  אריסטו, אוגוסטינוס, בואתיוס, אנסלם מקנטרברי, אבן רושד, הרמב"ם
 השפיע על:  ג'ון דנס סקוטוס, דנטה אליגיירי, גוטפריד וילהלם לייבניץ, ק.ס. לואיס, איין ראנד, ג'יימס ג'ויס
 יצירות ידועות:  מכלול התאולוגיה, De regimine principum, Summa contra Gentiles, Quinque viae 
 
אחד מהציורים העתיקים ביותר של אקווינס, מסביבות שנת 1323
תומאס אקווינס (באיטלקית: Tommaso d'Aquino'; בלטינית: Thomas Aquinas; איטליה, 1225 – איטליה, 7 במרץ 1274) היה תאולוג ונזיר דומיניקני איטלקי הנחשב כפילוסוף הנוצרי החשוב ביותר בסוף תקופת פילוסופיית ימי הביניים. אקווינס היה בין הפילוסופים התאולוגיים המקובלים ביותר בזמנו ונחשב מהגדולים שבמסדר הדומיניקנים. היה מורה באוניברסיטה וחי את חייו בקהילות של נזירים. עבודותיו המפורסמות ביותר הן שני חיבורים גדולים שנכתבו עבור תלמידים: מכלול נגד הגויים (Summa Contra Gentiles) ומכלול התאולוגיה (Summa Thelogiae).
ביוגרפיה

נולד ליד מונטה קאסינו שבאיטליה, בנו של הרוזן מאקווינו. את לימודיו עשה בבית הספר של המנזר הבנדיקטיני במונטה קאסינו ועבר ללמוד באוניברסיטה של נאפולי, שם גילה את כתבי אריסטו. בשנים 1259–1268, למד באוניברסיטת פאפל קוריה שבאיטליה, אז החל לכתוב את פירושיו לספריו של אריסטו: הפיזיקה של אריסטו, מטפיזיקה, אתיקה ופוליטיקה, ולעבוד על יצירה משל עצמו, "מכלול התאולוגיה" (1242). מאיטליה עבר לפריז, שם לימד ועבד על חיבורו "אחדות האינטלקט", אשר צידד בזכות האינדיבידואליזם של החשיבה והאישיות. בילה פרק זמן ניכר גם בפירנצה, שם השפיע מאוד על המשורר האיטלקי דאנטה. לקראת סוף ימיו, חזר לאוניברסיטה של נאפולי וחי בה עד יום מותו.
הגותו

אקווינס התמקד בהגדרות הפילוסופיות של אריסטו. הוא מיתן אותן ויצק לתוכן מידות של אמונה, תקווה וצדקה. מבחינה פילוסופית, תמך אקווינס בגישה של שילוב הרמוני בין אמונה לשכל. כממשיך דרכו הפילוסופית של אריסטו, באמונתו לפיה "הצורה" נותנת לחומר את "ישותו", הוא אף הרחיק לכת וסבר שאלוהים הוא התמצית הקיימת במדרג הצורות כולן.
הוא התייחס לרצון חופשי כאל שורש האתיקה, כשהוא מציין שבני האדם הם חופשיים ביחס לאמצעים אבל לא ביחס למטרה ולכן רצון חופשי הוא רק אמצעי להשגת המטרה. אקווינס האמין כי "כוחות שמימיים" (על-טבעי) וכוחות טבע אינם סותרים אלה את אלה, אלא פועלים בצורה הרמונית זה לצד זה. בספרו "שמות שמימיים" כתב כי "אלוהים ניכר באמצעות כל הדברים, ועם זאת אין הוא חלק מן הדברים; אלוהים נודע בדרך הידע, ודרך הבערות היא העדר חכמה."
אחת מתרומותיו היותר משמעותיות לדרך החשיבה המערבית, הייתה אמונתו כי להתפתחות הציוויליזציה האנושית יש משמעות אמיתית, וכי לחיים רוחניים ואינטלקטואליים יש ערך רב, במיוחד בהקשר זה.
הגותו > חיבוריו

אקווינס נחשב בתקופתו להוגה פורה במיוחד וכתב במהלך חייו כ-8 מיליון מילים (לשם השוואה, אריסטו כתב כמיליון מילים). ייחוד הכתיבה של אקווינס נובע מהצורה שבה הוא מוכיח את טענותיו: בפתח כל דוקטרינה, אקווינס פותח בהצגת שלושה טיעונים חזקים במיוחד נגד מה שהוא עתיד לגרוס. אקווינס מפרק כל אחד מהטיעונים למשפטי משנה ומפריך אותם זה אחר זה. שיטה זו מחמירה ביותר עם הפילוסוף ונותנת להגותו תיקוף חזק ביותר. משמעת מסוג זה מלמדת את הקוראים שלא לקבל דברים כמובנים מאליהם - דבר שהיה משמעותי ביותר בעיני אקווינס.
עבודתו של אקווינס הייתה בעיקר תאולוגית. מטרתו כפילוסוף הייתה להגיע להבנה טובה ככל האפשר של טבעו האמיתי של העולם ושל המחשבה על ידי טיעוני היגיון בלבד וללא תלות בדת ולבסוף להוכיח שההיגיון מסתדר עם האמונה הנוצרית.
בחיבורו מכלול נגד הגויים פונה אקווינס למתנגדי הנצרות. הוא נותן נימוקים לוגיים רבים ומגוונים לקיום האלוהים ולצדקת הדת הנוצרית. הטיעונים שאקווינס מעלה בחיבורו זה נקראים טיעונים קוסמולוגיים כי מקורם בהלך ההיקום (קוסמוס) והטבע. נימוקים אלה מתבססים על תופעות מדעיות ביום-יום כמו תנועת הירח או חוק שימור המהירות (דבר שלימים תוקן לחוק שימור האנרגיה). טיעונים אלו מסתמכים על כך שהטבע פועל בצורה מסוימת משום שחלים עליו חוקים מסוימים. לפי תפסיתו של אקווינס ולפי הוגים דתיים רבים אחרים, חוקים אלה נקבעו מלכתחילה ואף נאכפים בימינו על ידי אלוהים שהוא גם הבורא.
מנגד, בספרו מכלול התאולוגיה פונה אקווינס למאמינים בנצרות בשני מישורים: באחד הוא מוכיח להם את צדקת הכתוב במקורות הנוצריים על ידי אמיתות מן הטבע ובשני הוא מפרש את הברית הישנה ואת הברית החדשה, מפיח בכתוב משמעויות עמוקות בקשר לשלל נושאים כגון צדק ובחירה חופשית ועוסק בשאלה האם יש מלחמות צודקות.
הגותו > השפעתו על המדע

עם שקיעתה של התרבות הרומית, בסוף המאה השלישית, הפך המודל הגאוצנטרי לדוקטרינה של הכנסייה הנוצרית, שלא ניתן היה עוד לבחון באופן מדעי. השקפה זו, שהייתה בתוקף כאלף שנים, זכתה לחיזוק נמרץ מצדו של אקווינס. אקווינס היה תומך נלהב של המודל האסטרונמי של תלמי, וסייע למזג אותה עם התאולוגיה הכנסייתית. אקווינס אימץ גם פרשנות חדשה של העקרונות שקבע אפלטון: השמים הם נצחיים, בעוד שהחטא והשינוי מוגבלים לארץ. "המניע הראשוני", הגלגל המניע את כל הגלגלים, הוא מעתה האל הנוצרי; ומחוץ לגלגל זה ממוקם גן העדן. המודל של תלמי היה נחשב קשה להבנה ומסובך, אבל מכיוון שהוא נתמך באופן מוחלט על ידי המוסדות הכנסייתיים, איש לא העלה בדעתו לערער עליו.
רעיונות אלה החלו להתערער רק בהמהפכה הקופרניקאית לזו היו השלכות במספר מישורים - המישור האסטורנומי והמדעי מחד ומאידך ערעור על דוקרטיונות שראו באדם מרכז היקום והבריאה וכן בסופו של דבר השפעות חברתיות שונות שהיו לדת על החברה.
הגותו > יחסו ליהודים

היהודים היוו עבור אקווינס סוגיה תאולוגית, מוסרית ומעשית. נוכחותם בקרב הנוצרים, הוא כותב, היא בעלת ערך היות שהם מנכיחים את "ההיסטוריה הקדושה" של עם הבחירה מחד, ומאידך את קורבנו של ישו, דרך דחייתם אותו. אקווינס מתייחס לסדרה של שאלות כגון האם ניתן להטביל תינוקות יהודים נגד רצון הוריהם כדי להציל את נשמותיהם מהגיהנום, וקובע שלא; כמו כן התנגד אקווינס להמרת דת בכפייה.
במאמרו "על השלטון ביהודים (De Regimine Judaeorum)", החורג לשאלות כלליות של משפט ציבורי, הוא מדגיש את האיסור על רווחים הבאים מן הנשך, אך מכיר בכך שלא רק היהודים עוסקים בהלוואה בריבית באירופה. הוא קובע שכדי להדגיש את היותם של היהודים זרים אולטימטיביים ביחס לנוצרים עליהם להיבדל בלבושם מהנוצרים, אך מבסס זאת חלקית על מנהגם של היהודים עצמם (כוונתו לציצית ולטלית): "על יהודים להיבדל מזולתם באמצעות לבוש מיוחד, למשל - גלימה בעלת ארבע פינות" (הכוונה כנראה לטלית). במאמר זה הורה אקווינס שלא לפגוע ביהודים ולא לכפות עליהם עול שלא נהוג היה לאוכפו בעבר, ובמאמר אחר כתב שיש להתייחס בסובלנות ליהודים ולטקסיהם הדתיים.
אקווינס מתייחס ומתפלמס בכתביו עם הוגים יהודים כרמב"ם ואבן גבירול, בעיקר סביב פרשנות אריסטו. חלק מכתביו תורגמו לעברית במאות שלאחר מותו, בעיקר מתוך "המכלול נגד הגויים" ומן הפרשנויות לאריסטו.
דמותו

על אף המחלוקות הרבות סביב שיטתו הפילוסופית הרציונליסטית, הוכרז תומאס אקווינס לקדוש כבר במאה ה-14, וזכה לכינוי הייחודי "הדוקטור המלאכי".
משכילי ספרד, הן יהודים הן מוסלמים, התפלמסו בכתביו עד לרקונקיסטה וחורבן הדיאלוג הפילוסופי בין הדתות.
הפילוסוף הצרפתי רנה דקארט, אשר ערך בחינה מדוקדקת של חשיבה תאולוגית, גילה כי אקווינס חזה ואף נתן מענה לחלק מטיעוניו, ושיבח את אקווינס.
לקראת סוף המאה ה-19, פרסם האפיפיור לאו השלושה עשר קול קורא להכיר באקווינס כקדוש כדי לנסות וליישב את האמונה הקתולית עם הגילויים המדעיים החדשים. אקווינס נחשב כיום לאחד הפילוסופים הקתולים החשובים ביותר אי-פעם, אם לא החשוב שבהם, והעניין בהגותו התחדש מאוד במאות ה-19 וה-20.
ראו גם

שבעת החטאים
לקריאה נוספת

אביטל וולמן, אהבת אלוהים: אהבה נוצרית, תאולוגיה ופילוסופיה במשנתו של תומאס אקווינס, רסלינג, 2005.
תומאס אקווינס, "על השלטון ביהודים (De Regimine Judaeorum)". תרגום מבואר מלטינית: יונתן יובל. משפט וממשל טז, 2015., 340-335.
יונתן יובל, "משפט, פרגמטיזם והפוליטי: מבוא ל'על השלטון ביהודים' לתומס אקווינס". משפט וממשל טז, 2015, 344-317 .
"תומאס אקווינס - 'מכתב בדבר היחס ליהודים'", מלטינית: שחר פירסטנברג, דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ה, 2015, עמ' 476–482.
שלמה אבינרי, רשות הרבים: שיחות על מחשבה מדינית, ספרית פועלים, 1966 - פרק ח'.
קארסון מקאלרס

| --- | --- |

קארסון מקאלרס, בצילום מאת קרל ואן וכטן, 1959
 לידה:  19 בפברואר 1917 קולומבוס, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 פטירה:  29 בספטמבר 1967 (בגיל 50) ניאק, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  לולה קארסון סמית'
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאית
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת ניו יורק, Columbus High School 
 שפות היצירה:  אנגלית
 תחום כתיבה:  רומנים, מחזות, מסות, ושירה
 זרם ספרותי:  גותיקה דרומית
 יצירות בולטות:  צייד בודד הוא הלב; חברות בחתונה
 תקופת הפעילות:  1936–1967 (כ־31 שנים)
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1942)  מלגת גוגנהיים (1946)  Georgia Women of Achievement 
 carson-mccullers.com
 חתימה:   
 
קארסון מקאלרס (באנגלית: Carson McCullers; ‏19 בפברואר 1917, קולומבוס, ג'ורג'יה, ארצות הברית – 29 בספטמבר 1967, ניאק, ניו יורק, ארצות הברית) הייתה סופרת אמריקאית שחיברה רומנים, סיפורים קצרים, מחזות, מסות ושירה. מבקרים אמריקאים הגדירו את יצירתה כבעלת מאפיינים של סוגה "גותיקה דרומית", על אף שאת כל יצירתה חיברה מקאלרס לאחר שעקרה מן הדרום. ספריה, ובהם, הרומן הראשון שלה, "צייד בודד הוא הלב" (1940), זכו להצלחה רבה ואף עובדו להצגות ולסרטים.