stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מומנט מוסיקלי
ביקורת

הספר זכה לביקורות חיוביות במיוחד. חוקרת הספרות, זיוה שמיר, תיארה לאחר יציאת הספר את הסיפורים במילים: "כל אחד מהם מגבש פיסת חיים, מצרפה ומזקקה, עד שהיא עומדת לעצמה כאבן-חן נדירה ומלוטשת.". שמיר מנתחת את הסיפור "מומנט מוסיקלי" ורואה בפסקת הפתיחה הקצרה המתארת ציור ובו טווס מת על גבי טס מתכת, המצוי בבית דודתו, כפסקה המכילה מספר תמות מרכזיות בסיפור: המתח בין הטבע לאמנות, בין החיים לקפאונם שאף בהם (במוות) מצוי שגב ואת חילופי הדורות בין הדור הסמכותי של קרובי הוריו ובין בחירתו של המספר בסוף הסיפור לסיים את לימודי המוזיקה. עוד מציינת שמיר את סגנונו של קנז בסיפורים אלו כנוטה אחר הסגנון הצרפתי הקלאסי - פיוטי, בדומה לסגנונו של אנטול פראנס.

שנתיים לאחר יציאת הספר, כתב חוקר הספרות, אברהם בלבן, כי ארבעת הסיפורים "הם מסיפורי ההתבגרות היפים ביותר שראו אור בעברית". בלבן עוסק בביקורתו, בין היתר, בשיגעון כפי שהוא מצטייר בספריו המוקדמים של קנז, ורואה ב"מומנט מוסיקלי" מעבר של השיגעון אל המישור האחורי. אולם גם במישור האחורי קיים הקונפליקט בין השיגעון ובין השפיות כאשר השיגעון מאיים לפורר את העולם המוכר.
אבנר הולצמן מזהה בספרו השלישי של קנז ערוץ חדש. ארבעת הסיפורים, אליהם הוא מצרף את הנובלה המאוחרת של קנז: "נוף עם שלושה עצים", מציגים שלבים שונים בצמיחתו של גיבור אחד, המתחילים בילדותו ונמשכים עד התבגרותו כנער. הסיפורים, המסודרים על פי רצף הזמן, ממחישים את שלבי ההתערערות של עולמו התמים של הילד. העולם החדש נשלט על ידי הרוע, השיגעון והמוות. לקראת סופו של כל סיפור מתקיימת התפרצות יצרית בריש גלי. גם אם העולם החדש מעורר בילד אימה ומשיכה לסירוגין, הוא מתאים את עצמו אליו.
קיימים בסיפורים מאבקי כוח, פנייה לעזרת ההורים לצורכי חסות וביטחון וגילויים של עולם הארוס בצורה וולגרית ובוטה. "אלה סיפורים ריאליסטיים-ליריים", מסכם הולצמן, "המשלבים בין תיאור דייקני ואמפתי של מציאות חיצונית על כל דקויותיה לבין חקירה עצמית רגישה ואינטנסיבית. מתחת לפני השטח שלהם, הפשוטים לכאורה, רוחשת מערכת מורכבת של קישורים והקבלות בין הפרטים. רשת עשירה במיוחד של מוטיבים ואזכורים ישירים ועקיפים נוגעת לעולם האמנות, לחוויית היצירה והקליטה של אמנות, לדיוקנו של האמן, לקשר בין אמנות למציאות ולערגה ליופי המוחלט – אף אלה נושאים החוזרים ברוב ספריו"
הסופרת רונית מטלון שכחוקרת ספרות עסקה לא מעט ביצירתו של קנז, רואה בראייה ובהתבוננות כנקודה מרכזית בסיפורי "מומנט מוסיקלי": "קשה, כך נדמה לי, להגזים בחשיבות ובמרכזיות שתופסים המבט, העין הרואה והמראֶה. ... "האני המתבונן" בסיפורים הוא רק נקודת פתיחה שממנה מתחילים לבדוק את ההתבוננות כשלעצמה ... "העין המתבוננת" שמציב קנז בסיפוריו היא הכול חוץ מנייטרלית ... היא פולשנית, עיקשת, מעורבת, חסרת גבולות, היא פוגעת ונפגעת בלי הרף, משנה את האובייקט שעליו היא מביטה ומשתנה בעצמה, ולעיתים היא ממש ברוטאלית.
אריק גלסנר מונה את "מומנט מוסיקלי" כאחת משלוש היצירות שהפכו את יהושע קנז לבכיר הסופרים בזמנו. שתי היצירות האחרות הן ספריו: "התגנבות יחידים" ו"בדרך אל החתולים".
עיבודים לתיאטרון ולקולנוע

ב־1987 עובד הסיפור "סודו של הנריק" על ידי רותי פרס לסרט קולנוע בשם "אחותו של הנריק" וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר מטעם המכון הישראלי לקולנוע. בתפקידים הראשיים שחקו אביטל דיקר, אייל זוסמן, ואייל רונן.
הנובלה "בין לילה ובין שחר" עובדה למחזה על ידי גור קורן. ההצגה הועלתה על ידי תיאטרון גשר במרץ 2012 בבימויו של סלבה מלצב, ובכיכובם של דניאל צ'רניש, קארין סרויה, גניה סנופ, רות רסיוק, מיכאל גמליאל, חן נוכר וגור קורן.
לקריאה נוספת

גרשון שקד, "להתעורר מחלום", סימן קריאה, חוברת 11, מאי 1980
"יופיים של המנוצחים: ביקורת ומחקר על יצירתו של יהושע קנז" / חן שטרס וקרן דותן, עורכות. — תל אביב : הוצאת עם עובד ; באר שבע: מכון הקשרים לחקר הספרות והתרבות היהודית והישראלית, תשע"ז 2016.
בתיה גור, "הולדת ה״אני״ השר". הארץ, תרבות וספרות, א׳ באדר ב׳ תשנ״ה, 3 במארס 1995 (חזר ונדפס בספרה מבלי דלג על דף : מבחר מסות ומאמרים / עורכים פוני בז׳זינסקי ואריאל הירשפלד (ירושלים : כתר, 2008), עמ׳ 355–361)
אבנר הולצמן, "חריפותן של הצורות המתעוררות לחיים", בספרו: מפת דרכים : סיפורת עברית כיום (תל אביב : הקיבוץ המאוחד : ספרי סימן קריאה, 2005), עמ׳ 333–335 (הובא לראשונה ב׳מוסף רדיו לספרות׳, מארס 1995)
חנה הרציג, ״מומנט מוסיקלי״ מאת יהושע קנז. בספרה: הקול אומר: אני : מגמות בסיפורת הישראלית של שנות השמונים (תל אביב : האוניברסיטה הפתוחה, תשנ״ח 1998), עמ׳ 141–176
הערות שוליים

1 2  חנה הרציג, "הקול האומר אני: מגמות בסיפורת הישראלית של שנות השמונים", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1998, עמ' 39
↑  מנחם פרי, הוצאת הספר ב-1995 בספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, כריכה אחורית
↑  כורלי, על פי התעתיק של קנז
↑  בנימין פרל, המוזיקה ב"מומנט מוסיקלי", באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, ‏17 בפברואר 2021
↑  אהוד בן עזר, עכשיו נוסע משה נתן, 12 באפריל 2007
1 2  יוסף אורן, ""בין לילה ובין שחר" — יהושע קנז" בפרויקט בן-יהודה
1 2 3  זיוה שמיר, הדר המוות ושירת הברבור, מעריב, 8 באוגוסט 1980
1 2  אברהם בלבן, "בין הכינור לפלמ"ח: עיון בסיפוריו של יהושע קנז", מאזניים, כרך נ"ה, ספטמבר-אוקטובר 1982, עמ' 56-52
1 2 3  קנז, יהושע, לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית. (כתב: אבנר הולצמן)
↑  רונית מטלון, "הגיהנום של הראייה", חן שטרס וקרן דותן (עורכות), "יופיים של המנוצחים: ביקורת ומחקר על יצירתו של יהושע קנז", תל אביב: עם עובד, 2016, עמ' 80-81.
↑  אריק גלסנר, קנז מחזיר אהבות ישנות, באתר nrg‏, 19 בספטמבר 2008
↑  בין לילה ובין שחר (2012), באתר תיאטרון גשר
↑  רון שוורץ, ‏אחד מהחבר'ה, באתר גלובס, 3 במאי 2012
↑  יופיים של המנוצחים, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
ההצגה "בין לילה ובין שחר" בתיאטרון גשר (2012)
מייפקינג

| --- | --- |

 מדינה:  דרום אפריקה דרום אפריקה
 פרובינציה:  הפרובינציה הצפון־מערבית
 תאריך ייסוד:  1852 
 גובה:  1,500 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  15,117 (2011)
 קואורדינטות:  25°51′55″S 25°38′39″E﻿ / ﻿25.865277777778°S 25.644166666667°E﻿ / -25.865277777778; 25.644166666667 
 אזור זמן:  UTC+2
 http://www.mahikeng.gov.za
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום אפריקה מוגדלת) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודימייפקינג(למפת דרום אפריקה רגילה) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודימייפקינג(למפת הפרובינציה הצפון מערבית רגילה) קלרקסדורפ רסטנבורג שווייצר-רנקמייפקינג(למפת הפרובינציה הצפון מערבית מוגדלת) קלרקסדורפ רסטנבורג שווייצר-רנקמייפקינג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מייפקינג (באנגלית: Mafikeng) היא בירת הפרובינציה הצפון-מערבית (מאז 1994) בדרום אפריקה. מייפקינג ממוקמת קרוב לגבול עם בוטסואנה, 1,400 קילומטרים צפון-מזרחית לקייפטאון ו-260 קילומטרים ממערב ליוהנסבורג. בשנת 2007 התגוררו בעיר כרבע מיליון איש במטרופולין.
היסטוריה

העיירה נוסדה במהלך המאה ה-19. במהלך מלחמת הבורים השנייה בהתרחש מצור על העיר במשך 217 ימים (מאוקטובר 1899 עד מאי 1900).
בשנים 1980–1994 העיר הייתה חלק מבופוטאצוואנה. לאחר סיום האפרטהייד בשנת 1994, העיר חזרה באופן רשמי לדרום אפריקה כחלק מהפרובינציה הצפון-מערבית.
הערות שוליים

1 2  Overview > Mahikeng Local Municipality, Mahikeng Local Municipality
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564505005171  GND: 4658441-9  LCCN: n82135767  MusicBrainz: e398425a-2dd6-402e-9ef5-31393a0ff145  VIAF: 132550008   WorldCat (עם VIAF): 132550008
מיקרוסופט אופיס 2007

| --- | --- |

 מפתח:  מיקרוסופט
 גרסה אחרונה:  12.0.6713.5000 (25 באוקטובר 2011) 
 מערכת הפעלה:  חלונות
 סוג רישיון:  קנייני
 קטגוריה:  חבילת יישומים משרדיים
 www.microsoft.com/office
 
Microsoft Office 2007 היא גרסה של חבילת היישומים המשרדיים מתוצרת מיקרוסופט, Microsoft Office. גרסה זו נקראת גם office 12. לתוכנה 7 חבילות שונות אשר נועדו לצרכים שונים של משתמשים. היא הושקה בינואר 2007 יחד עם מערכת ההפעלה Windows Vista.
במהדורה זו שולב לראשונה ממשק ה־Ribboon, ששינה את סידור התפריטים והכפתורים שהיה מקובל בתוכנה עוד מגרסאותיה הראשונות. שינוי זה גרר גם ביקורת ובעקבותיה הימנעות משדרוג Office 2003. במהדורה זו נוסף לראשונה מבנה XML לקבצים, ועל מנת להבדיל בין הקבצים בפורמט החדש לישן קובצי אופיס 2007 הם בעלי תוספת x בסופה (לדוגמה doc הפך להיות docx).
שיווק

בפברואר 2006 הכריזה מיקרוסופט על שם הגרסה החדשה "אופיס 2007". במרץ 2006 הודיעה כי היא דוחה את השקת תוכנת האופיס ללקוחות פרטיים לתחילת 2007, אחר כך הוסבר שדחייה כדי שההשקה תהיה מתואמת עם זו מערכת ההפעלה וינדוס ויסטה.
ביולי 2006 הודיעה כי היא דוחה לסוף 2006 את השקת חבילת אופיס 2007 ללקוחות עסקיים והיא שווקה ללקוחות עסקיים החל מ-30 בנובמבר 2006.
זמן קצר לאחר ההשקה התפרסמו דיווחים על פרצות אבטחה בתוכנה.
בישראל מכירת "אופיס 2007" לא עמדו בציפיות ומיקרוסופט ישראל השיקה, בספטמבר 2007, תוכנית לרוכשי מחשבים חדשים לקבל אותה מותקנת מראש על המחשב ולהתנסות בה קודם לרכישתה למשך 60 ימים.
מוצרים

Word 2007 - מעבד תמלילים
2007 Excel - גיליון אלקטרוני
PowerPoint 2007 - תוכנה ליצירת מצגת
Access 2007 - מסד נתונים
Outlook 2007 - דוא"ל ויומן
Outlook 2007 עם Business Contact Manager - אאוטלוק לעסקים
Publisher 2007 - תוכנה ליצירת פרסומות ותוכן שיווקי
Groove 2007
SharePoint Designer 2007 - תוכנה לבניית אתרים
InfoPath 2007
OneNote 2007
Project 2007
Visio 2007
| מיקרוסופט אופיס |
| --- | --- | --- |
| מוצרים | Word • Excel • PowerPoint • Outlook • FrontPage • Access • Publisher • OneNote • Skype for Business • Project • Visio |  |
| גרסאות | אופיס 2003 • אופיס 2007 • אופיס 2010 • אופיס 2013 • אופיס 2016 • אופיס 2019 • מיקרוסופט 365 (עד 2020, "אופיס 365") |  |
הערות שוליים

↑  ליאור הנר, מיקרוסופט מציגים את ויסטה ואופיס 2007 לצרכנים, באתר הארץ, 28 בינואר 2007
↑  קפטן אינטרנט, שם חדש ל-Ms Office הבאה: 2007, באתר הארץ, 15 בפברואר 2006
↑  רונן סרברניק, מיקרוסופט דוחה גם את השקת תוכנת האופיס ללקוחות פרטיים ל-2007, באתר הארץ, 23 במרץ 2006
↑  שמוליק שלח, ‏"הוויסטה והאופיס 2007 יושקו לקראת סוף השנה", באתר גלובס, 9 במאי 2006
רויטרס, מיקרוסופט דוחה את השקת אופיס 2007, באתר הארץ, 30 ביוני 2006
↑  רויטרס, מיקרוסופט דוחה לסוף 2006 את השקת חבילת אופיס 2007 ללקוחות עסקיים, באתר הארץ, 2 ביולי 2006
↑  ליאור הנר, אופיס 2007 תושק לארגונים ב-30 בנוב', באתר הארץ, 5 בנובמבר 2006
↑  IDG, דיווח: פרצות חדשות באופיס 2007, באתר הארץ, 12 באפריל 2007
↑  גיא גרימלנד, מיקרוסופט מפתה לקוחות במבצע של 2007 Office, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7538363-9  NKC: ph392414
מיכאלה ברקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בפברואר 1970  (בת 54) ישראל תל אביב, ישראל
 מדינה:  רומניה, ישראל 
 מקצוע:  דוגמנית, שחקנית, מנחה
 השקפה דתית:  יהדות 
 בן זוג:  רון צוקרמן
 מספר צאצאים:  4 
 
מיכאלה ברקו (נולדה ב-28 בפברואר 1970) היא דוגמנית ושחקנית ישראלית. לפי כתב העת "את", עד לשנת 2007, נחשבה ברקו לדוגמנית הישראלית שזכתה להצלחה הבינלאומית הגדולה ביותר., מגזין את
ביוגרפיה

מיכאלה ברקו נולדה בתל אביב, בתם היחידה של יהודית, אדריכלית, שנולדה בעיר טימישוארה שברומניה וארמנד, רוקח ויושב ראש איגוד הרוקחים לשעבר, שעלה לישראל מבוקרשט, רומניה.
החלה לדגמן בישראל בגיל 13.5, בגיל 15 זכתה בתחרות מראה השנה של סוכנות עלית, לאחר הזכייה החלה לטוס לפריז וארצות הברית בזמן החופשות מבית הספר ולפתח קריירה בינלאומית, ההצלחה הובילה להגדרתה כדוגמנית העל הראשונה מישראל.
למדה לתואר שני בטיפול בדרמה; עבודת הגמר שלה עסקה ב"קבוצת דרמה-תרפיה ככלי לתמיכה בחוויית המעבר של דוגמניות לאמהות" (2007).
קריירה

ברקו דגמנה על שערי המגזינים "ווג", "הרפרס בזאר", "קוסמופוליטן", "Elle", "סאנדיי טיימס", "ניו יורק וומן", "מדמוזאל" ו"גלאמור".
ב-1990 הצטלמה לגיליון בגדי הים של "ספורטס אילוסטרייטד". עשתה קמפיינים לחברות "לוריאל", "ולנטינו", "רבלון", "רושא", "מוגלר" ו"רוק".
הופעתה הידועה ביותר על גבי כתבי עת הייתה על שער המגזין "ווג" בגיליון שיצא בנובמבר 1988. בתמונת השער לבשה ברקו ז'קט מעוטר בתכשיטים של כריסטיאן לקרואה (Christian Lacroix) שעלותו 10,000 דולרים, וג'ינס דהוי. היה זה שער העיתון הראשון שערכה אנה וינטור לאחר שמונתה לעורכת של ה"ווג", ושער זה חולל מפנה בחזות העיתון, אחרי שהעורכת הקודמת, גרייס מיראבלה, הציגה תצלומי שער פורמליים וסולידיים יותר. הייתה זו גם הפעם הראשונה בה צולמה דוגמנית על שער ה"ווג" לבושה בג'ינס.
בעשור הראשון של המאה ה-21 עברה עם משפחתה למשך שלוש שנים ללוס אנג'לס.
קריירה > טלוויזיה וקולנוע

ב-1983 בגיל 13, השתתפה ברקו כניצבת בסרט החמישי בסדרת סרטי אסקימו לימון, "רומן זעיר". בשנת 1988, השתתפה בסרט המתיחות של יהודה ברקן "מצלמה בלי בושה" כאחת המותחות.
בשנת 1992 הופיעה ברקו בסרט האמריקאי "דרקולה" של פרנסיס פורד קופולה כאחת מנשותיו של דרקולה.
ברקו שיחקה תפקיד אורח בסדרה "תמונות יפואיות" בשנת 1996 ובשנת 2008 השתתפה בסדרת הדרמה היומית "בובות" בהוט 3, בתפקיד לאנה אהרונסון, אהובתו של אריק (דודו טופז).
בשנת 1995 הנחתה יחד עם אקי אבני את תחרות הקדם-אירוויזיון לבחירת השיר שייצג את ישראל. הגישה את התוכנית "בלה-בלה" בשנת 1996, עד סיום התוכנית ב-1998.
ב-2012 שימשה כשופטת בטקס בחירת מלכת היופי.
קריירה > עיסוקים אחרים

בין השאר עבדה ברקו כמטפלת בדרמה עם ילדים בבתי ספר בתל אביב, מנחה סדנאות להעצמה נשית, מאמנת הוליסטית (למדה אצל איציק ראצימור). מנהלת אתר המלצות בשם "מיכאלה מעבירה הלאה" ובו המלצות וטיפים ליומיום.
חיים אישיים

ברקו נשואה לאיש העסקים רון צוקרמן ולהם ארבעה ילדים. החל משנת 2020 מתנדבת במגן דוד אדום כחובשת רפואת חירום בתחנת תל אביב.
הערות שוליים

↑  רינת נלקין, הכי יפות בעולם, באתר nrg‏, 8 באפריל 2007
מיידאן-י אמאם

הכיכר ב-1703
מיידאן-י אמאם (בפרסית ميدان امام - "כיכר האימאם") היא כיכר עירונית במרכז העיר אספהאן באיראן. הכיכר מוקפת מבנים היסטוריים מהמאה ה-17 מתקופת האימפריה הספווית, ונודעת לה חשיבות היסטורית ואדריכלית רבה, אשר הביאה להכרזתה כאתר מורשת עולמית ב-1979.
הכיכר בנויה כשטח פתוח גדול בצורת מלבן שאורכו 560 מטר ורוחבו 160 מטר. שטחה של הכיכר הוא כמעט 90,000 מ"ר והיא אחת הכיכרות הגדולות בעולם. במרכזה גן גדול ובריכת נוי, ועיצוב הנוף נחשב מופת לסגנון הגנים האסלאמיים.
היסטוריה

עם הופעת השושלת הספווית ב-1501 החלה תקופת פריחה באספהן, ולפי גרסה אחת כבר ב-1590 החלה הקמתו של מסגד האמאם בצדו הדרומי של השטח שהפך לאחר מכן לכיכר. בשנת 1598 קבע השאה עבאס הגדול את בירתו בעיר, והחל בהקמת הכיכר לפי תוכנית מונומנטלית כראוי למרכזה של בירתו החדשה. הכיכר נקראה "נאקש-י ג'האן" (میدان نقش جهان - "תמונתו של העולם"), ומיד עם סיום הקמתה ב-1601 החלה הקמת יתר המבנים סביב לה. עבודות הבנייה הושלמו במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-17.
הכיכר הייתה למקום המפגש בין השאה לבין בני העם. היא נבנתה כרצף של שתי קומות של חנויות, מוקפת ארכיטקטורה מרשימה, והובילה לקצה הצפוני שבו הבזאר הקיסרי היה ממוקם. הכיכר הייתה זירה עמוסה של בידור ועסקים. בה ביקרו גם סוחרים מהעולם הרחב מכיוון שאספהאן הייתה תחנה חיונית לאורך דרך המשי.
מאוחר יותר זכתה הכיכר לשם "מיידאן-י שאה" (میدان شاه  - "כיכר השאה") ובשם זה הוכרזה כאתר מורשת עולמית; ולבסוף, לאחר המהפכה האיסלמית שונה שמה שוב, והיא נקראה "מיידאן-י אמאם".
המבנים סביב הכיכר

מדרום לכיכר ניצב "מסגד האמאם" (בעבר "מסגד השאה") ומולו, בצדה הצפוני, ניצב הבזאר. בצדה המזרחי של הכיכר ניצב ארמון עאלי קאפו ומולו מסגד השייח' לוטף אללה. המבנים סביב הכיכר חוברו זה לזה, ולאורך חזיתותיהם שולבו ארקדות בנות שתי קומות. אורכן הכולל של הארקדות הוא כ-1,200 מטר והן משמשות כמבואה לחנויות, בתי העסק ולבתי המלאכה שמאחוריהן. רק בחלקה הצפוני של הכיכר, הסמוך לבזאר, נקבעו שני פתחים בצדה המזרחי והמערבי, המפרים את רצף הבניינים סביבה, ובחלק זה מתאפשרת תנועת כלי רכב.
המבנים סביב הכיכר > מסגד שיח' לוטפאללה

מסגד שיח' לוטפאללה (مسجد شيخ لطف الّله) שוכן בצדה המזרחי של הכיכר, והוא נבנה בין השנים 1603-1616. אדריכל המבנה, מוחמדרזה אספהאני, הקים מבואה המקשרת בין הכניסה המוליכה אליו מהכיכר לבין חלל המסגד, כדי לשמור על כיוון התפילה למכה. המבנה נושא כיפה בקוטר של 12 מטר הנתמכת על ידי קירות בעובי של 170 ס"מ. צבעה של הכיפה מבחוץ נע בין גוונים של אפור וורוד בהתאם לאור השמש ולאיכותו, והיא ניצבת מעל לשער הכניסה הצבוע בגווני טורקיז. במרכז צדה הפנימי של הכיפה נראית דמות טווס, והאריחים הצבעוניים שסביב לה נראים כזנבו.
האולם המרכזי של המסגד רבוע ואורך כל אחת מצלעותיו 19 מטר. המסגד יוצא דופן בכך שאין לו מינרט או חצר פנימית בה ממוקם בדרך כלל סביל לוודוא, ותוכניתו הכללית מתאימה יותר לזו של מאוזוליאום מאשר למסגד, אך מקובל שאיש אינו קבור במקום. ההסבר לכך הוא שבניגוד למסגד השאה שהיה ציבורי, מסגד זה נועד לשמש את חצר המלוכה ובפרט את נשות ההרמון, וכך גם התקבל אחד מכינויו של המסגד-"מסגד הנשים". מנהרה תת-קרקעית מחברת בין המסגד לארמון עאלי קאפו הנמצא מצדה השני של הכיכר, וזו נועדה לשימושם של בני משפחת המלוכה. המסגד קרוי על שם אביו של השאה עבאס הראשון, אשר הקדישו לו לאחר מותו של הראשון ב-1622.
המבנים סביב הכיכר > מסגד האמאם

מסגד השאה, שנקרא מאז המהפכה האסלאמית "מסגד האמאם" (مسجد امام), בצדה הדרומי של הכיכר, נחשב ליצירת מופת של האדריכלות האיסלמית הפרסית מהמאה ה-17. קיימים מקורות סותרים באשר למועד תחילת הקמתו של המסגד. לפי אחד מאלה, החלה הבנייה כבר ב-1590 ולפי האחרים הניח השאה עבאס הראשון את אבן הפינה למבנה בשנת 1611 או 1612. הקמתו של המסגד הסתיימה בין שנת 1630 ל-1638.  המסגד יועד לשמש כמסגד ציבורי.
בחזיתו של המסגד קבוע שער הכניסה שגובהו 27 מטר ומשני צדדיו שני צריחים זהים בגובה של 48 מטר. עם זאת המסגד עצמו מעבר לשער בנוי בזווית של 45 מעלות לחזית ולכיכר, כך שיפנה לעבר מכה בכיוון דרום-מערב. המבנה עשוי מ-18 מיליון לבנים ומצופה ב-472,500 אריחי קרמיקה המשלבים שבעה צבעים. שער הכניסה בנוי כגומחה בצורת חצי עיגול שמתקרתה תולים נטיפי מוקרנס, ומעליו פסיפס שבו נראים שני טווסים.
הצבע הדומיננטי של אריחי המסגד, הצבע הכחול, הוליד את אחד מכינוייו של המסגד – "המסגד הכחול". דלת העץ מצופה בכסף ובזהב ומובילה לשני מעברים שאורכם שונה בשל הזווית בה בנוי המסגד ביחס לכיכר ולשער. מעל המסגד כיפה דו-שכבתית שגובהה 52 מטר, והמרחק בין שתי שכבותיה הוא 12 מטר. במסגד אולם מרכזי שמאחוריו חצר, משני צדדיה שני אולמות נוספים, ובצדו הדרום-מזרחי והדרום-מערבי של המבנה שוכנות שתי מדרסות. המבנה תוכנן כבעל תכונות אקוסטיות מיטביות וקולו של האימאם נשמע היטב גם מחוץ למסגד.
המבנים סביב הכיכר > ארמון עאלי קאפו

ארמון עאלי קאפו (عالی‌قاپو - "השער הרם") השוכן בצדה המערבי של הכיכר, ומוליך אל רובע המגורים המלכותי הספווי שמאחוריו, הוקם תחילה כשער. גובהו 48 מטר והוא כולל שש קומות שבאחת מהן מרפסת גדולה הנתמכת ב-18 עמודי עץ ארז. ממרפסת זו היה השאה צופה אל הכיכר ואל האירועים שהתקיימו בה, ובהם גם משחקי פולו ומרוצי סוסים. הארמון הוקם על בסיס מבנה קודם מהמאה ה-15, ושמו נבחר כמשקל נגד לשמו של השער הנשגב (Bâb-ı âli) בארמון טופקאפי באיסטנבול. המבנה עוטר בדימויים מעולם החי והצומח, אך חלק גדול מהם פורק בידי שודדים ונלקח מהמקום. מאוחר יותר חודש המבנה, שוב הוזנח, ולבסוף קובעו בו כתובות מעוטרות.
המבנים סביב הכיכר > הבזאר הגדול

הכניסה אל הבאזאר הגדול, או "הקיסרי", נמצאת בצדה הצפוני של הכיכר. היא נבנתה בין השנים 1602-1619 והיא מרשימה פחות מהכניסות של יתר המבנים סביב לה. הבאזאר, שבו שוק מקורה גדול, הוקם על ידי עבאס הראשון כאשר הבזאר הקודם של העיר היה קטן מלשרת את מטרותיו ומרוחק ממרכזה החדש של העיר.
הבאזאר הוא אחד העתיקים והגדולים במזרח התיכון ואורכן הכולל של סמטאותיו מגיע ל-2 ק"מ. מאז הוקם במאה ה-17 לפי תוכנית אדריכלית, התפשט הבאזאר וכיום הוא חורג מגבולותיו המקוריים. שער הבאזאר מעוטר בסימנים אסטרולוגיים ובשתי דמויות של קנטאורים היורים חץ מקשת, והוא נסגר מדי יום עם רדת הלילה.
(לצפייה הזיזו עם העכבר את סרגל הגלילה בתחתית התמונה)
מסגד האמאם בדרום הכיכר
ארמון עאלי קאפו
שער הכניסה לבאזאר
מטומה

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1991 (בן 33) אסנס, נורווגיה 
 שם לידה:  טום סטראטה לגרגרן
 שם במה:  Matoma 
 מוקד פעילות:  נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2014 
 סוגה:  מוזיקת דאנס אלקטרונית 
 שפה מועדפת:  נורווגית 
 כלי נגינה:  תחנת עבודה דיגיטלית לאודיו, חליל צד, פסנתר, גיטרה 
 www.hakunamatoma.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טום סטראטה לגרגרן (בנורווגית: Tom Stræte Lagergren; נולד ב-29 במאי 1991), הידוע בשם הבמה מטומה (Matoma), הוא תקליטן, רמיקסר ומפיק מוזיקלי נורווגי.
ראשית חייו

מטומה נולד באסנס (אנ'), נורווגיה ב-29 במאי 1991. בילדותו, הוא החל לנגן בפסנתר. הוא בעל תואר ראשון בטכנולוגיית מוזיקה מהאוניברסיטה הנורווגית למדעים וטכנולוגיה.
קריירה

הרמיקס שלו ל-"Old Thing Back" של הנוטוריוס בי. איי. ג'י., בשיתוף עם ג'ה רול וראלף טרסוונט (אנ') יצא ב-24 בפברואר 2015. הרמיקס הגיע, בשיאו, למקום השני בנוורוגיה ולמקום השמיני בשוודיה.
ב-16 באוקטובר 2015, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם וייל (אנ') ופופקאן (אנ'), את הסינגל השיווקי "Feeling Right (Everything Is Nice)". הסינגל השיווקי הגיע, בשיאו, למקום ה-31 בנורווגיה.
ב-20 באוקטובר 2015, הוא התארח, יחד עם ג'ניפר לופז, בסינגל "Try Me" של ג'ייסון דירולו.
ב-13 בנובמבר 2015, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Hakuna Matoma.
ב-1 בדצמבר 2015, הוא הוציא, בשיתוף עם אסטריד אס, את הסינגל "Running Out". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום השביעי בנורווגיה.
ב-24 ביוני 2016, הוא הוציא, בשיתוף עם בקי היל, את הסינגל "False Alarm". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום השלישי בנורווגיה.
ב-15 באוקטובר 2016, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם להקת הבנים הבריטית, The Vamps, את הסינגל "All Night". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום החמישי בפלנדריה, למקום השישי באירלנד ולמקום השמיני בסקוטלנד.
ב-31 באוגוסט 2017, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם להקת הבנים הבריטית, The Vamps, את הסינגל "Staying Up". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום הראשון בשוודיה.
ב-17 בנובמבר 2017, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם הזמרת האמריקאית, נואה סיירוס, את הסינגל "Slow". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-30 בנורווגיה.
ב-23 במרץ 2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם הזמר-יוצר האמריקאי, MAX, את הסינגל "Lonely". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-17 בשוודיה.
ב-27 ביולי 2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אנריקה איגלסיאס וקונסנס (אנ'), את הסינגל "I Don't Dance (Without You)". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום השני בהונגריה.
ב-24 באוגוסט 2018, הוא הוציא את אלבום האולפן השני שלו, One in a Million.
ב-8 במאי 2020, הוא הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Rytme.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2016: Hakuna Matoma
2018: One in a Million
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2020: Rytme
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פרס שפלמן | Årets Nykommer & Gramostipend (עולה השנה ומלגת גראמו) | עצמו | מועמדות |
| 2017 | פרס שפלמן | Årets Låt (שיר השנה) | "False Alarm" | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Collar, Matt. "Matoma - Biography | Billboard". Billboard. ארכיון מ-2018-07-21. נבדק ב-2016-11-25.
↑  Lam, Tiffany (5 בינואר 2015). "Exclusive Interview: MATOMA in Canada". In Too The Crowd Magazine. ארכיון מ-2021-05-10. נבדק ב-21 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "INTERVIEW - MATOMA". Fngrs Crssd. 11 בפברואר 2015. ארכיון מ-2015-06-21. נבדק ב-21 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Broch, Helene (28 באוגוסט 2014). "Matoma – sights set on the US". Music Norway. אורכב מ-המקור ב-2017-10-29. נבדק ב-21 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stina Gregersen Karlsen (20 ביולי 2014). "Norske Tom (23) har laget remix for superstjerna Enrique Iglesias - Er dette den neste Kygo?". Dagbladet (בנורווגית). ארכיון מ-2016-05-12. נבדק ב-15 במרץ 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "All Night – Single by The Vamps & Matoma on iTunes". iTunes. ארכיון מ-2016-11-26. נבדק ב-2016-11-25.
↑  "The Vamps and Matoma to release new collaboration 'Staying Up'". CelebMix. 2017-08-26. ארכיון מ-2017-09-09. נבדק ב-2017-10-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 5114 0599  LCCN: no2015092492  MusicBrainz: 0cde42f7-751c-4fac-a1d3-627392e5bc82  VIAF: 316795223   WorldCat (עם VIAF): 316795223
מיס תבל 1957

מיס תבל 1957 הייתה תחרות מיס תבל ה-6 במספר. היא נערכה ב-19 ביולי 1957 בלונג ביץ'.
32 מתמודדות השתתפו בתחרות, בהן לראשונה המדינות פאראגוואי ומרטיניק.
בשנה זו חברת הפקות הסרטים "סרטי יוניברסל" הפסיקה להעניק חסות לתחרות.
מיס פרו זכתה בתחרות, וזו הפעם הראשונה בה נציגה מאמריקה הלטינית זכתה בתואר.
תוצאות

| תואר | מתמודדת |
| --- | --- |
מיס תבל 1957:  פרו פרו - גלדיס זנדר
סגנית ראשונה:  ברזיל ברזיל - תרסיניה מורנגו
סגנית שנייה:  אנגליה אנגליה - סוניה המילטון
סגנית שלישית:  קובה קובה - מריה גמיו
סגנית רביעית:  גרמניה גרמניה - גרטי דאוב
15 המועמדות הסופיות:  אלסקה אלסקה - מרתה להמן  ארגנטינה ארגנטינה - מוניקה למאס  אוסטריה אוסטריה - הנרל מלשר  קנדה קנדה - גלוריה נואקס  יוון יוון - ליגיה קאראביה  איטליה איטליה - ולריה פבריזי  שוודיה שוודיה - אינגר ג'ונסון  אורוגוואי אורוגוואי - גבריאלה פסקה
מנחם צבי ברלין

| --- | --- |
הרב מנחם צבי ברלין
הרב מנחם צבי ברלין
 לידה:  יולי 1938 (בן 86) ב' באב ה'תרצ"ח ירושלים, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  בני ברק
 השתייכות:  חרדים ליטאים 
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבת רבנו חיים עוזר בבני ברק
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבת זיו התורה בחיפה, ר"מ בישיבת גאון יעקב בבני ברק
 
הרב מנחם צבי ברלין (נולד בב' באב ה'תרצ"ח, יולי 1938) הוא ראש ישיבת רבנו חיים עוזר בבני ברק.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לחיה פועה (בת הרב יעקב זייבלד) ולרב אלכסנדר זיסקינד ברלין. למד בישיבת תפארת צבי ואחריה בישיבת חברון. נישא לאורה (נפטרה בדצמבר 2017), בתו של הרב יואל קלופט מחיפה לאחר נישואיהם גרו בני הזוג בחיפה. בין גיסיו: הרב חיים קלופט ראש ישיבת "קהילות יעקב" והרב שמואל אביגדור פייבלזון, ראש ישיבת "נחלת נפתלי" בצפת.
בשנות ה-70 עמד בראשות ישיבת "זיו התורה" בחיפה ולצדו כיהן כמשגיח, הרב דוד אברהמי מחבר "בנין עולם".
כיהן מספר שנים כר"מ בישיבת גאון יעקב בבני ברק, ובראשית שנות ה-90 ייסד את ישיבת רבנו חיים עוזר, בראשה הוא עומד. בנו, הרב יחיאל ברלין משמש כר"מ בישיבה.
הרב ברלין מתגורר בשכונת רמת אלחנן בבני ברק.
שיעוריו נדפסים בפרסומים פנימיים של הישיבה. חידושי תורה שלו בעניינים שונים נדפסים מעת לעת בכתבי עת תורניים ובספרי זיכרון.