stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחבורה ציבורית בישראל

נתיב תחבורה ציבורית בשדרות הרצל בירושלים. 2007 (מאז את הנתיב החליף הקו האדום של הרכבת הקלה)
התחבורה הציבורית הפנים-ארצית בישראל מתבצעת בעיקר באמצעות אוטובוסים, מוניות, מוניות שירות, רכבות בין עירוניות ושני קווי רכבת קלה, בירושלים ובתל אביב. את התחבורה הציבורית בישראל מנהל באופן ריכוזי משרד התחבורה, אשר באחריותו מתן זיכיונות ורישיונות למפעילים פרטיים ופיקוח על הביצוע, הגדרת מסלולי הקווים ותדירותם, קביעת תעריפי המחירים והסדרת אמצעי התשלום.
מאפיין בולט של התחבורה הציבורית בישראל היא השבתה כמעט מוחלטת בשבתות ובחגים. עוד בולט, בהשוואה למרבית המדינות המפותחות, היעדרן של מערכות להסעת המונים בערים הגדולות. בירושלים ובתל אביב פועל קו רכבת קלה אחד בכל עיר, בירושלים פועל הקו האדום ובתל אביב פועל הקו האדום.  אחוז השימוש בתחבורה ציבורית בישראל ליוממות נמוך, ועומד על פחות מ-20%. נתונים הדומים לערים בצפון אמריקה ואוסטרליה, בעלות צפיפות אוכלוסייה נמוכה, מאשר למטרופולינים באירופה ומזרח אסיה בהם צפיפות אוכלוסייה גבוהה בדומה לישראל (אנ'). ב-1972 השתמשו 64% מהתושבים בתחבורה ציבורית, ב-2005 ירד מספרם ל-30% בלבד.
בשנת 2017 נרשמו 850 מיליון נסיעות נוסע באוטובוסים וברכבות, מתוכם 744 מיליון באוטובוסים, 64 מיליון ברכבת ישראל ו-42 מיליון ברכבת הקלה בירושלים.
אוטובוסים

קווי האוטובוס בישראל מחולקים ל-66 אשכולות, המופעלים על ידי 21 חברות אשר קיבלו זיכיון להפעלת אשכול מסוים במכרז, או מפעילות אותו עוד בטרם החלוקה לאשכולות ופרסום המכרזים.
אגד: חברת התחבורה הציבורית הגדולה בישראל. אף על פי שהחל מתחילת המאה ה-21 קווים רבים הועברו ממנה לחברות אחרות. היא בעלת נתח שוק של כ-30%. נכון לשנת 2023, אגד נותנת שירות עירוני בירושלים, חיפה והקריות, ראשון לציון, רחובות, חולון, חדרה, כרמיאל, קריית שמונה, דימונה ואילת. בנוסף לקווים בינעירוניים בעיקר לירושלים, לצפון הארץ ולאילת.
דרך אגד: חברת בת של אגד המספקת את השירות בגבעת זאב, מבשרת ציון ואת השירות בין ירושלים לבני ברק.
דן: מספקת את רוב השירות העירוני בתל אביב-יפו, רמת גן, גבעתיים, בני ברק ובת ים וחלק ניכר מהקווים מתל אביב לפתח תקווה, חולון, ראשון לציון, ובקעת אונו.
דן בדרום: חברת בת של דן המפעילה את עיקר השירות באשקלון, אופקים, קריית גת, שדרות, נתיבות, קריית מלאכי ובישובים שמסביבם.
דן באר שבע: חברת בת של דן המפעילה את הקווים העירוניים בבאר שבע.
קווים: מספקת שירות בביתר עילית, מודיעין עילית, מודיעין-מכבים-רעות, לוד, רמלה, באר יעקב, שוהם, אזור השרון, ואדי עארה, וחוף הכרמל.
סופרבוס: מספקת שירות בעמקי הצפון והגליל המזרחי, כולל שירות עירוני בעפולה, טבריה, יקנעם, ומגדל העמק, את המטרונית בחיפה והקריות וחלק מהקווים העירוניים בירושלים.
מטרופולין: מפעילה קווים בינעירוניים בנגב, את השירות העירוני בערד את התחבורה הציבורית בשרון הדרומי (בכפר סבא, הוד השרון, רעננה, הרצליה ורמת השרון) את השירות הבינעירוני מנתניה לתל אביב, ואת התחבורה הציבורית באלעד ובקעת אונו.
אלקטרה-אפיקים: מספקת שירות עירוני בפתח תקווה, את מרבית השירות באשדוד, יבנה וראש העין, חבל בנימין, גוש עציון, הר חברון, ומעלה אדומים.
אקסטרה: מפעילה את הקווים העירוניים בנתניה ומקצת מהשירות בצפון ירושלים.
חברת האוטובוסים המאוחדת: מספקת שירות במזרח ירושלים.
נסיעות ותיירות נצרת: נותנים שירות ליישובים הערביים בגליל התחתון.
נתיב אקספרס: חברה בבעלות נסיעות ותיירות נצרת המפעילה את שירות האוטובוסים בגליל. כולל את השירות העירוני ורוב השירות הבינעירוני בעכו, נהריה, וצפת.
בית שמש אקספרס: חברת בת של נתיב אקספרס המספקת את השירות העירוני והבינעירוני בבית שמש.
תנופה: מפעילה את קווי האוטובוס בפרוזדור ירושלים ובשומרון.
שירותי אוטובוסים מאוחדים נצרת: מפעילה קווים עירוניים בנצרת ונוף הגליל.
גלים: מפעילה את השירות ברהט וקווים בינעירוניים ביישובי הנגב המערבי.
רמה תחבורה ציבורית גולן: מספקת שירות ברמת הגולן.
מועצה אזורית חבל אילות: מפעילה את שירות האוטובוסים בחבל אילות.
ג'י בי טורס: פועלת בגליל התחתון.
אוטובוסים > חברות תחבורה שהיו פעילות בעבר

המקשר (1931–1967) - קואופרטיב שסיפק תחבורה ציבורית בירושלים עד שהתמזג עם אגד.
שחר (1947–1951) - קואפרטיב שסיפק תחבורה ציבורית בחיפה עד שהתמזג עם אגד.
ויאוליה (2003–2013) - חברה שסיפקה תחבורה ציבורית בערים אשדוד, יבנה, טבריה, לוד, ומודיעין, נרכשה על ידי אפיקים ב-2013.
עילית (2005–2011) - חברה שסיפקה תחבורה ציבורית בביתר עילית, התמזגה עם חברת קווים ב-2011.
אומני אקספרס (2011–2014) - חברת בת של נתיב אקספרס שסיפקה תחבורה ציבורית באזור יקנעם עילית, דלית אל-כרמל, קריית טבעון והאזור. ב-2014 הועבר האשכול לסופרבוס.
מטרודן (2003–2016) - חברת בת משותפת לדן ומטרופולין שהפעילה את הקווים העירוניים בבאר שבע, ב-2016 העבירה את הקווים לדן באר שבע לאחר שלא התמודדה בשנית במכרז.
דן בצפון (2021–2013) - חברה שהפעילה את המטרונית בחיפה והקריות, ב-2021 העבירה את הפעלת המטרונית לסופרבוס.
מוניות, ומוניות שירות

מונית שירות היא מונית המכילה עד כ-10 נוסעים. כמו אוטובוס ציבורי, למונית שירות מסלול קבוע, אבל אין לה לוח זמנים קבוע או תחנות קבועות. מוניות שירות הן פרטים ואין מסובסדות, ולכן קיימות במספר קווים מצומצם שבו הן רווחיות. חלק מקווי השירות פועל בשבת.
רכבות

החל משנות התשעים חל שיפור ברשת הרכבות במדינת ישראל, הרשת מתרחבת וקווים ותחנות חדשות נפתחות. בהדרגה התרחב השירות כך שיפעל לאורך כל שעות הפעילות מבאר שבע בדרום, ועד לנהריה וכרמיאל בצפון. ישנן תוכניות להרחיב את הרשת עד לאילת וקריית שמונה. רכבת ישראל הסיעה בשנת 2019 כמעט 70 מיליון נוסעים.
חלק מהקווים של רכבת ישראל מהווים אלטרנטיבה יעילה לרכב הפרטי. כך למשל הקו מהגליל המערבי דרך חיפה לגוש דן, מהווה חלופה לא רק לשירות האוטובוסים אלא גם מהיר בחלק ניכר משעות היום מהרכב הפרטי, וכך גם הקו המהיר לירושלים דרך נתב"ג. עם זאת, בתחנות רכבת רבות, בעיקר מסיבות היסטוריות, המסילות והתחנות נמצאות מחוץ לערים, לדוגמה בנתניה, אשדוד ואשקלון. ריבוי התחנות בקווים מסוימים יוצרת נסיעה איטית יחסית.
רכבות קלות

בירושלים פועל מאז אוגוסט 2011 הקו האדום. בעתיד יתווספו הקו הירוק והקו הכחול.
בתל אביב פועל מאז אוגוסט 2023 הקו האדום, עם מקטע תת-קרקעי. בעתיד יתווספו הקו הסגול והקו הירוק.
בצפון מוקם קו רכבת קלה נופית שיחבר בין חיפה לנצרת.
וכן קיים תכנון להקים בעתיד רכבת קלה בבאר שבע.
פוניקולר

בישראל קיים פוניקולר אחד הנמצא בחיפה - הכרמלית.
רכבלים

נוסף על כך, מופעל רכבל הרכבלית בחיפה כתחבורה ציבורית, הרכבל מקשר בין מרכזית המפרץ, הטכניון ואוניברסיטת חיפה. הרכבל מופעל על ידי חברת כבל אקספרס אשר משותפת ל"נתיב אקספרס" ו"בורסה" הטורקית.
בישראל מופעלים 4 רכבלים ציבוריים תיירותיים והם רכבל חיפה, רכבל מנרה-קריית שמונה, רכבל מצדה, רכבל ראש הנקרה.
מערכת מטרו

מערכת עתידית של רכבת תחתית בתל אביב הבנויה משלושה קווים שתהיה מערכת משלימה לדנקל.
תעופה פנים-ארצית

בישראל השירות הפנימי היחידי שעובד הוא לאילת, ממרכז הארץ ומחיפה. שאר התעופה הפנים ארצית מתעופה כללית, ולהם שדות תעופה כהרצליה, ומחניים.
היסטוריה > לפני קום המדינה

עם תחילת סלילת דרכים בארץ ישראל החל מאמצע המאה ה־19, החלה להתפתח תחבורה ציבורית בין־עירונית על הדרכים החדשות באופן פרטי ובלתי מאורגן כמעט, באמצעות עגלות ודיליז'נסים שהובלו על ידי בעלי חיים שנעו על הדרכים החדשות. תחבורה ציבורית עירונית כמעט ולא הייתה קיימת ברחבי הארץ עקב קוטנם של מרכזי האוכלוסין, והחלה להתפתח בהתאמה להתפתחות האורבנית של ירושלים, תל אביב־יפו וחיפה.
תחילת התחבורה הציבורית הממונעת בישראל בראשית ימי המנדט הבריטי. לאחר מלחמת העולם הראשונה רכשו מספר צעירים יהודים משאיות מעודפי הצבא הבריטי. בארגזי המשאיות התקינו ספסלי ישיבה, שהסבו אותן לאוטובוסים מאולתרים להסעת נוסעים בתשלום. הדרכים באותה תקופה היו משובשות, ולצד התחרות עם התחבורה הציבורית הוותיקה המובלת על ידי בעלי החיים, הייתה גם תחרות חריפה בין הנהגים, ובין קבוצות נהגים שונות, יהודיות וערביות. בתקופות שונות הייתה הנסיעה בדרכים שונות מסוכנת בשל מפגעים ערבים שהתנכלו לתחבורה היהודית. חלוצי האוטובוסים החליטו להתאגד לשיתוף פעולה שיסייע להם להתמודד במאורגן עם הקשיים. בתחילה התאגדו מפעילי האוטובוסים בקואופרטיבים קטנים, אשר בהמשך התאגדו לקבוצות גדולות.
ב-1 בינואר 1933 נוסד הקואופרטיב "אגד" כתוצאה של מיזוג של ארבע חברות תחבורה ציבורית קטנות במרכז הארץ: (המהיר, הגה, קדימה והתאחדות הנהגים). כ-13 שנה אחר כך, ב-1 בדצמבר 1945, נוסד הקואופרטיב "דן" כתוצאה מאיחוד של שני ארגונים שעסקו בהפעלת תחבורה ציבורית ברחבי גוש דן - "גלי המעביר" ו"איחוד רגב".
חוקים ותקנות

רישיון הקו - כל התחבורה הציבורית בישראל מתוכננת ברשת אחת עליה ממונה הרגולטור. לא ניתן להפעיל קו תח"צ ללא רישיון. רישיונות אלו מפרטים את הגדרת הקו, לוחות הזמנים, מסלול, תחנות, קודי מחירון. מערך הרישיונות מצוי במאגר מידע אינטרנטי הפתוח לכל מפתחי האפליקציות בתחום.
כל המפעילים בישראל מחויבים בהפעלת מערכת רב-קו וכרטוס חכם בשילוב מערכת ניהול צי רכב מבוססת לוויין.
על פי תקנות התעבורה משנת 1961, סעיפים 436-428 קיימים מספר סעיפים בהם צריכים לעמוד כל נהג ומפעיל תחבורה ציבורית בישראל:
עצירה בתחנות אוטובוס/רכבת של אותו הקו בלבד. אלא אם שלא בתחנה ייעודית ובמטרה להעלות שוטרים (במקרה של סכנה לציבור באוטובוס) או בודק תיקוף כרטיסים.
חובת עצירה בכל תחנה של אותו הקו - אלא אם אין שום איש עומד בתחנה, או שהאוטובוס מלא מעבר למותר בחוק.
עצירה בזמן שלא מעבר לנדרש להעלאה והורדת נוסעים.
אין להפלות נוסעים בעליה לאוטובוס/רכבת - כל עוד קיים מקום פנוי והעולה יכול לשלם את דמי הכרטיס (אלא אם הוכח כי מסוכן לציבור).
הנגשת אפשרות עליה וישיבה במקומות מיועדים לנכים וקשישים.
על נהג אוטובוס/רכבת לנהוג אמצעי זהירות סבירים להבטחת ביטחון הנוסעים העולים והיוצאים מהאוטובוס. כלומר, לוודא שאין מחכים בתחנה שמתפרצים לכביש וכן חניה צמוד למדרכת תחנת האוטובוס לשם אפשור עליה קלה של נכים, קשישים ועגלות תינוק.(כיום אין באוטובוסים או ברכבות הקלות חיישני תנועה לאיתור ומניעת התנגשות עם הולכי רגל מתפרצים לכביש, לצד תחנות האוטובוס.)
קיימת גם חובת הצבת דפיברילטור בכל מקום בו עוברים מעל 500 איש בעשה, לרבות תחנות רכבת שכאלו.
עלויות וסבסוד

ברוב המכרזים משרד התחבורה קבע את המחירים בעצמו ולא מאפשר לחברות לקבוע אותם וזאת בשל סיבה ברורה: מחירי הפעלת התחבורה הציבורית יקרים בפועל, הרבה יותר מהתשלום אותו מבצע הנוסע (מערך התח"צ בישראל מסובסד עד לרמה של 50% מסך המחזור הכספי), לפיכך מחירי הנסיעה נקבעים על ידי המדינה באופן בלעדי וזאת באמצעות צו הפיקוח למחירים המתפרסם פעמיים בשנה.
עלויות וסבסוד > אמצעי תשלום

באמצעי התחבורה הציבורית ניתן לשלם באמצעות כרטיס רב קו, בהטענתו מראש בערך צבור או במנוי תקופתי, באמצעות מזומן או בכרטיס אשראי. את ההטענה ניתן לבצע דרך מכונות טעינה, אפליקציות (בסמארטפונים בהם קיימת טכנולוגיית תקשורת טווח אפס) או במחשב. ניתן לקרוא גם את נתוני הכרטיס (אילו הסדרים קיימים וכמה) באופן עצמאי באמצעות הסמארטפון.
פותחה גם אפליקציה ייעודית לציבור שאין לו גישה לאינטרנט לטעינה בעמדות נגישות שנמצאות בבתי הכנסת 'קהילות'. שם ישנה אפשרות לטעינה עצמאית באמצעות כרטיסי אשראי או מוזמן.
שלא באמצעות רב קו, ניתן לשלם באמצעות אפליקציות ייעודיות, כאשר התשלום עבור כל הנסיעות מתבצע בחיוב בדיעבד בסוף החודש דרך כרטיס אשראי.
מאוגוסט 2022, במסגרת רפורמת "דרך שווה" בוטלה האפשרות לתשלום במזומן באוטובוס. מספטמבר החלה חברת דן בניסוי לתשלום ישיר בכרטיס אשראי ובארנק אלקטרוני.
עלויות וסבסוד > תעריפי הנסיעות

כחלק מהשליטה הממשלתית המוחלטת על ענף התחבורה הציבורית, נקבעים מדי תקופה תעריפי הנסיעות השונים (לפי קוד מחיר), סוגי הכרטיסים אותם רשאית כל חברה למכור באזורים שונים, וקוד המחיר המשויך לקטעי נסיעה שונים. כל אלו נקבעים בצו פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים המוצא למחירי הנסיעה בקווי השירות באוטובוסים, דמי נסיעה ברכבת ומחירי נסיעה במוניות (מוניות ספיישל ומוניות שירות). צו זה נחתם על ידי שר התחבורה ושר האוצר, ולחברות התחבורה הציבורית אין יכולת להעלות מחירים או להעניק הנחות מעבר לצו.
במהלך השנים בוצעו מספר שינויים ורפורמות בתעריפי הנסיעה:
בתחילת 2016 נערכה רפורמה בתעריפי הנסיעה בתחבורה הציבורית במטרופולינים (חיפה, תל אביב, ירושלים ובאר שבע).
ב-1 בפברואר 2016 הוזלו תעריפי הנסיעה באוטובוסים וברכבות ב-14.5%, באמצעות הגדלת הסובסידיה הממשלתית לחברות התחבורה. בחלק מהמקומות, למשל בבאר שבע, ההוזלה נעשתה, למרות ההבטחה המפורשת של שר התחבורה, מהמחיר המוטעה של הרפורמה ולא מהמחיר הקיים, מה שלמעשה ייקר את התעריפים בצורה משמעותית.
ב-28 במרץ 2018 נערכה רפורמה נוספת, הפעם בתעריפי הנסיעה הבינעירוניים, בה הוצעו חוזי נסיעה בינעירוניים תקופתיים ובעיקרם חופשי יומי וחופשי חודשי, וכן חוזה חופשי יומי וחודשי כלל-ארצי במחירים מוזלים. חוזים אלה מאפשרים שילוב ומעבר חופשי בין כל אמצעי התחבורה הקיימים (אוטובוס, רכבת, רכבת קלה, מטרונית ועוד) באזורים המוגדרים.
באוגוסט 2022 הונהגה רפורמת "דרך שווה" בתעריפי התחבורה הציבורית. היא כללה מודל כרטוס פשוט יותר שפועל בצורה אחידה יותר בין מקומות שונים, ומבוסס על מרחק הנסיעה בין המוצא ליעד. המודל לווה ביצירת מינויי "חופשי ארצי" חדשים וכרטיס אזורי לפריפריה. כמו כן, בני 75 ומעלה החלו לנסוע ללא תשלום עם כרטיס "זהב-קו".
עלויות וסבסוד > המימון הממשלתי

התשלומים של הנוסעים בעת הנסיעה באוטובוס מועברים על ידי חברות האוטובוסים למשרד התחבורה, ובמקביל משרד התחבורה מתקצב את חברות אוטובוסים ללא קשר למספר הנוסעים.
המרכיב העיקרי בקביעת גובה התשלום שמשרד התחבורה מעביר לחברות האוטובוסים הוא מספר הקילומטרים. כתוצאה מכך לחברות האוטובוס יש אינטרס כלכלי להפעיל אוטובוסים שגומאים קילומטרים רבים עם מינימום עצירות, ולמשרד התחבורה שהוא הגוף שמאשר את מסלולי התחבורה הציבורית בסופו של דבר יש אינטרס לקצר קווים בשל כך.
הנגשת המידע לנוסעים

למרות ריבוי המפעילים, עד שנת 2010 לא הוקם בישראל מאגר מידע אחד אשר מרכז את מלוא המידע הרלוונטי מכל אחד מהמפעילים, המאפשר להציע לכל פונה מידע בדבר מסלולי נסיעה המשלבים שימוש בשירותיהם של מפעילים שונים. בשל כך, הנוסע היה נאלץ לבדוק את אפשרויות הנסיעה אצל כל חברה בנפרד. הדבר הכביד מאוד על מי שנזקק לשירותי התחבורה הציבורית, והיווה תמריץ שלילי לשימוש בשירותים אלה עבור מי שבאפשרותו להחזיק ברכב פרטי. בנוסף, לציבור הנוסעים לא ניתנים אמצעים בסיסיים לקבלת מידע אודות קווי השירות, זהות המפעילים, תחנות האיסוף וזמני השירות גם בתחנות האיסוף עצמן. בנוסף לא היה קיים מערך מסודר של מתן דיווח בזמן אמת על עיכובים או שינויים בלוחות הזמנים. על פי בדיקת מבקר המדינה (דו"ח שנתי 59ב' לשנת 2008), בכ-60% עד 100% מתחנות האוטובוס של חלק מהמפעילים, אין פרסום של לוחות זמנים ומפות הקווים. לכן, בהיעדר כתובת ברורה לקבלת מידע חיוני זה, נגרמת טרחה רבה לנוסעים, בזבוז זמן והוצאות כספיות. כל אלה מהווים תמריץ שלילי עד לכדי חסם של ממש בפני שימוש בתחבורה הציבורית.
בשנת 2010 אושר בקריאה שנייה ושלישית במליאת הכנסת תיקון לפקודת התעבורה המורה להקים מאגר מידע ארצי שירכז את כל המידע הנוגע לפעולת קווי השירות של התחבורה הציבורית, ולאפשר את הנגשת המידע לציבור הרחב באופן שיביא להרחבת ולייעול השימוש בתחבורה הציבורית. התיקון הוגש על ידי ח"כ שלי יחימוביץ', ח"כ יריב לוין וח"כ נחמן שי ובסיוע ארגון "תחבורה היום ומחר". המידע יסופק ללא תשלום באמצעות הטלפון, האינטרנט ומערכות מידע אלקטרוניות בתחנות האיסוף. בהצעת החוק נכתב כי הרחבת השימוש בתחבורה הציבורית היא יעד בעל חשיבות עליונה, שיש לו נגיעה לתחומים רבים בחיי החברה והמשק בישראל. השינוי נכנס לתוקף בתחילת שנת 2012.
בעקבות השינוי נכנסו לפעילות מוקד "כל קו" של משרד התחבורה, לתחנות שונות בארץ חוברו צגים אלקטרוניים קטנים המציגים את זמני הגעת האוטובוסים הקרובים, מאגר המידע של זמני הגעת האוטובוסים הונגש ומפתחי אפליקציות שונות עושים בו שימוש ומאפשרים לנוסעים לדעת בזמן אמת אם האוטובוס שלהם מקדים או מאחר.
ליקויים וביקורת

בתחילת העשור השני של המאה ה-21 אירעו מספר שביתות בשירות רכבת ישראל דבר שגרם לעומס רב באוטובוסים ופגע ביכולת הנוסעים להסתמך על שירות הרכבת.
ליקויים וביקורת > הוויכוח הציבורי והפוליטי על הפעלת תחבורה ציבורית בשבת

אחת מנקודות הביקורת המרכזיות על פרויקט קווי לילה הוא שאינו פועל בשישי בערב. בין הסיבות להעדפת רכב פרטי על תחבורה ציבורית היא אי זמינותה בשבת, כאשר התחבורה בחיפה וקווי מוניות שירות הם החריגים היחידים.
בעקבות אי קיום תחבורה ציבורית בשבתות וחגים, נחנכו במספר ערים מרכזיות חברות פרטיות ("שָבּוּס" ו"נוֹע תנוע"). שמטרתן להציע שירותי הסעות בשבתות, אך הרחבה משמעותית הגיעה בשנת 2019 נחנך "נעים בסופ"ש". התופעה המתרחבת נתקלה בהתנגדות של גורמים שניסו לפעול לסיכולה.
ליקויים וביקורת > מונופול

קיימת ביקורת על המונופול שמוענק לחברות התחבורה הציבורית והאיסור בחוק על איסוף נוסעים בתשלום ללא רישיון מיוחד. כנגד הטענה שקיום מונופול חיוני כדי שהחברה התיצובית תבצע איסוף ממקומות רחוקים ובלתי רווחיים, משיבים המבקרים כי ניתן להשיג זאת באמצעות תקציב ייעודי שיינתן ישירות לאותם יישובים במקום חלק מהסבסוד המוענק לחברות הציבוריות.
ליקויים וביקורת > עדיפות לרכב פרטי על פני תחבורה ציבורית

לאורך שנים המדינה השקיעה רבות בתשתיות רכב פרטי, כדוגמת הוספת נתיבים או סלילת כבישים מהירים דבר שהוביל במקרים רבים לפערים משמעותיים בזמני נסיעה לטובת הרכב הפרטי, הן במטרופולינים והן בפריפריה, ומאידך לגידול בהיקף פקקי התנועה.
ליקויים וביקורת > עדיפות לרכב פרטי על פני תחבורה ציבורית > הכנסות ממיסוי

בין הטענות לגורמים להעדפת רכב פרטי הן ההכנסות שהמדינה מקבלת בשל ייבוא כלי רכב - מיסים על קניית רכב, אגרות רכב ודלק. הנחה זו מתעלמת מהנזק הכספי למשק, ובעקיפין לאוצר המדינה, מאובדן שעות עבודה בפקקים, זיהום אוויר, ותאונות דרכים[דרוש מקור].
ליקויים וביקורת > תכנון ותפעול לקוי

במקומות שונים דווח על אוטובוסים יחסית ריקים שיוצאים מיישובים, תדירות נמוכה של קווים או היעדר של חלופות ישירות לעומת קווים מאספים שזמן הנסיעה שלהם ארוך משמעותית מה שיוצר עדיפות לנסיעה ברכב פרטי. תלונות נוספות הן על הקישור המסורבל בין קווים רבים (דורש החלפות מרובות) או זמני המתנה ארוכים.
בסקר שפרסמה עמותת אור ירוק בשנת 2010, עלה המניע של מרבית הנמנעים משימוש בתחבורה ציבורים הוא בעיות בנוחות ובזמינות.
הוצע לשלב מוניות שירות כפתרון ביניים עבור הפריפריה, אך אין בכך כדאיות כלכלית למוניות עצמן.
בסקר שנערך על ידי ארגון "15 דקות" בשנת 2023, נמצא כי תלונות רבות עסקו באיחורים משמעותיים ואי ביצוע נסיעה של קוים לפי לוח הזמנים, אי עצירה בתחנה, וצפיפות. כמו כן ביקורת רבה במהלך השנים הופנתה גם כלפי רכבת ישראל.
ליקויים וביקורת > בעלות בידי יבואני רכב

חברות האוטובוסים שבבעלות יבואני רכב נמצאות בתחתית הטבלה של דירוג חברות האוטובוסים בדו"חות של הרשות הארצית לתחבורה ציבורית, שמשכלל זמן דיוק לוחות זמנים, אמינות, ניקיון, צפיפות, שביעות רצון כללית, ועוד. קיימות טענות שהדבר מהווה ניגוד עניינים כתוצאה מבעלות של יבואני רכב על חברות תחבורה ציבורית. בתחקיר של יגאל גואטה, הוא נותן כדוגמה את יבואן סוזוקי שמחזיק חצי מהבעלות בחברת מטרופולין, שדורגה אחת לפני אחרונה מבין חברות האוטובוסים בעת פרסום התחקיר. גם חברות קווים וסופרבוס נמצאות בבעלות חלקית של יבואני רכב. שתי חברות רכב החלו להתמודד על רכישת נתח ממניות חברת התחבורה אגד בשנת 2021: קרסו מוטורס (יחד עם קרן אלומה וקבוצת מגדל) וקבוצת כלמוביל (יחד עם קרן פורטיסימו קפיטל); שתיהן עלו לשלב הסופי ברכישה בתחילת 2022.
פיתוח עתידי > נתיבי העדפה

הנתיבים המהירים בגוש דן
פרויקט מהיר לעיר
הארכת רשת קווי המטרונית במטרופולין חיפה
הקו הכחול בגוש דן
פיתוח עתידי > רכבות קלות

הקו הסגול של הרכבת הקלה בגוש דן
הקו הירוק של הרכבת הקלה בגוש דן
הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים
הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים
הקו הצהוב של הרכבת הקלה בירושלים
הקו הסגול של הרכבת הקלה בירושלים
הרכבת הקלה חיפה - נצרת
פיתוח עתידי > רכבת ישראל

חידוש המסילה המזרחית
מסילה רביעית באיילון
מסילת ראשון לציון - מודיעין
פרויקט החשמול
ראו גם

רפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן
תחבורה בת קיימא
15 דקות, ארגון צרכני התחבורה הציבורית בישראל
ארגון נוסעי התחבורה הציבורית בישראל
תחבורה היום ומחר
לקריאה נוספת

צו פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (מחירי נסיעה בקווי השירות באוטובוסים) (תיקון), התשע"ב-2012
חקיקה רלוונטית, באתר תחבורה היום ומחר
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  אגף בכיר רישוי ותפעול תחבורה ציבורית, התפתחות תחבורה ציבורית, באתר הרשות הארצית לתחבורה ציבורית, ‏22 בנובמבר 2016
↑   משרד התחבורה הציג זינוק בשימוש בתחבורה הציבורית – אבל המציאות בשטח שונה, באתר TheMarker‏, 28 בפברואר 2018
↑  ליאור אל-חי, קרונית בכל 15 שניות: נסיעת בכורה לרכבל התחבורה הציבורית הראשון בישראל, באתר ynet, 19 באוגוסט 2021
↑  ליאור גוטמן, נתיב אקספרס ובורסה הטורקית זכו במכרז להפעלת הרכבל בחיפה, באתר כלכליסט, 19 ביוני 2019
↑  דרור מרום, ‏אגד התחייב להוריד מהאוטובוסים את השלטים בגנות נתניהו, באתר גלובס, 22 במרץ 1998
1 2  ד"ר יניב רונן, תחבורה ציבורית בהתיישבות הכפרית (עמ' 8), באתר מרכז המחקר והמידע של הכנסת
↑  הצבת מכשיר החייאה (דפיברילטור) במקומות ציבוריים, באתר כל זכות
↑  רפורמת התעריפים בתחבורה הציבורית, באתר של משרד התחבורה
ליאור גוטמן, מתחילת ינואר: רפורמה מקיפה בתעריפי התחבורה הציבורית, באתר כלכליסט, 20 בדצמבר 2015
↑  צבי לביא, אושר בכנסת: תעריפי התחבורה הציבורית יוזלו ב-14.5%, באתר כלכליסט, 18 בינואר 2016
מהיום: הוזלה במחירי התחבורה הציבורית, באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2016
1 2 3 4  יהודה פואה, ‏"לצאת מהקווים: בשׂורה לתחבורה ביישובים הקטנים", השילוח,  16, אוקטובר 2019
↑  יעל שנער, למה הישראלים לא מוכנים לוותר על המכונית?, באתר TheMarker‏, 13 בספטמבר 2012
↑  נתי יפת, ‏"תחבורה ציבורית בשבת מובילה לצמצום השימוש ברכב פרטי", באתר גלובס, 4 בינואר 2017
↑  בירושלים, תל אביב, רמת גן, באר שבע, פתח תקווה, ראש העין, חולון ובת ים
1 2   אורן דורי, "גזר דין מוות למחלל שבת בפרהסיה": ש"ס תוקפת יוזמות פרטיות להסעה בשבת, באתר TheMarker‏, 12 באפריל 2017
↑  קווי תחבורה ציבורית בשישי-שבת, אתר חופש
↑  אסף זגריזק, רכב פרטי על חשבון תחבורה ציבורית: אלו הסיבות שבגללן כולנו תקועים בפקקים, באתר ynet, 7 בנובמבר 2017
↑  אסף זגריזק, אוטובוס מול רכב פרטי: פערי הזמן נחשפים, באתר ynet, 9 באוקטובר 2017
1 2   אורן דורי, המצוקה בתחבורה הציבורית בפריפריה: "זמן הנסיעה לעבודה מתארך פי 2 באוטובוסים", באתר TheMarker‏, 8 בנובמבר 2016
↑  אייל אברהמי, ‏שיא הציניות: הדוח שמנמק את המסים החדשים על רכב פרטי, באתר ערוץ הספורט, 29 בדצמבר 2019
↑  נדב איל, סתימה לאומית / דעה, באתר ynet, 14 בנובמבר 2017
↑   אורן דורי, התוכנית לפיצוי מוניות השירות עוררה מחלוקת בממשלה - ומשרד התחבורה משך אותה ברגע האחרון, באתר TheMarker‏, 16 במרץ 2017
↑  לירן וינשטיין, ‏שירות לקוי: תלונות על 50% מקווי התחבורה הציבורית, באתר "סרוגים", 4 בינואר 2024
↑  יגאל גואטה, מה הבעיה עם התחבורה הציבורית בישראל? - מחוץ לקווים, ניגוד עניינים ודירוג: החל מ-43 דקות; בעלות: מטרופולין, 6 דקות, סופרבוס וקווים, 9 דקות, ‏25 באוגוסט 2020
↑  אגף פיקוח בקרה ורמת השירות, הרשות הארצית לתחבורה ציבורית, דוח בקרה חצי שנתי על פעילות מפעילי התחבורה הציבורית - דוח מסכם ארצי, חציון שני 2019, ‏18 במאי 2020
↑  אביב לוי, ‏אורי יוגב: “קיבלנו אמון מהמוסדיים. נגיע לקרן של מיליארדי שקלים", באתר גלובס, 26 בדצמבר 2021
↑  גולן חזני, בעלי מניות נגד יו"ר אגד: "שינה תנאים במכרז לריצוי המשקיעים", באתר כלכליסט, 24 בפברואר 2022
הקו האדום של הרכבת הקלה בהרצה, רחוב הרצל, בת-ים




מודעה על שינוי מחירי תחבורה ציבורית (מוניות שירות) בקווי חיפה - תל אביב, 1932
מתקן לפריטת כסף
כרטיסייה של אגד משנת 1945
אביעזר פילץ

| --- | --- |

הרב אביעזר פילץ
 לידה:  26 באוגוסט 1940 (בן 84) כ"ב באב ה'ת"ש פלשתינה (א"י) כפר אברהם, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  ישיבת אור ישראל 
 מקום פעילות:  תפרח
 השתייכות:  מתנגדים 
 תחומי עיסוק:  חינוך
 תלמידיו:  הרב פנחס אבוחצירא הרב אליעזר יהודה פינקל
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבת תושיה
 
הרב אביעזר פילץ (נולד בכ"ב באב ה'ת"ש, 26 באוגוסט 1940) הוא ראש ישיבת תושיה במושב תפרח ("ישיבת תפרח") וחבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה.
ביוגרפיה

נולד וגדל בכפר אברהם, לרב יצחק מרדכי, ראש ישיבת "תורה ומלאכה" במקום, וגולדה-דבורה פילץ. למד בישיבת אור ישראל לצעירים ובישיבת חברון בירושלים. בתחילת שנות ה-60 נישא לאפרת, בתו של הדיין הרב יצחק מאיר בן מנחם-פצ'ינר, חתנו של הרב איסר זלמן מלצר. באירוסיו שנערכו בפתח תקווה נכח דוד הכלה הרב אהרן קוטלר, ששהה באותה עת בביקור בישראל. בתקופת אירוסיו למד בישיבת לייקווד במשך כשנה אצל הרב קוטלר. לאחר נישואיו התגורר בביתו של סב אשתו הרב איסר זלמן מלצר בשכונת בתי ברוידא בירושלים ולמד בכולל של בוגרי ישיבת חברון בשכונת גבעת שאול בירושלים.
בשנות ה-70 הצטרף לצוות הרבנים של ישיבת תושיה במושב תפרח בראשות הרב יעקב פרידמן, וכעבור זמן התמנה לעמוד בראשות הישיבה. בהשראתו מתאפיינת הישיבה בהקפדה בענייני הלכה, באווירה של הסתפקות במועט ובהתמדה ושקיעות בלימוד התורה. לישיבה תקנות רבות אשר מטרתן לשמר את הצביון הייחודי של הישיבה. עם השנים צירף לצוות הישיבה את גיסו הרב מנחם בן-מנחם ואת תלמידיו הרב יעקב שיינברג והרב דניאל ארנפרוינד. במהלך השנים הקים הרב פילץ מוסדות נוספים בתפרח ובהם ישיבה קטנה בראשות תלמידו הרב בצלאל גנצרסקי.
בשנת ה'תשע"ג פתח הרב פילץ סניף בעיר בית שמש בשם "נתיבות התורה", בראשות הרב יוסף רובינשטיין. הרב פילץ הוא נשיא הסניף ובתחילת דרכו מסר בו אחת לשבועיים שיעור כללי.
הרב פילץ דוגל בקו ההשקפתי השמרני של הרב שך, שהיה קרוב משפחתו. הוא בעל השפעה על קהילות ומוסדות תורה, בעיקר בדרום הארץ. הוא סייע רבות בהקמת ישיבת רכסים, בראשות הרב אליהו ציון סופר.
במבצעי צה"ל, "עופרת יצוקה" ו"עמוד ענן", הורה על המשך לימודים סדירים של הישיבה, בניגוד לישיבות אחרות בדרום שהעתיקו את פעילותן לאזור המרכז.
לקראת ההתנתקות התבטא בשיחה שהעביר לבני ישיבתו כי אילולא צער המשפחות היה ראוי שהמפונים יחגגו "יום טוב" על כך "שנגאלו מן העבודה הזרה של הציונות".
הרב פילץ נאם בעצרת רבבות של "דגל התורה" לקראת הבחירות לכנסת העשרים ודיבר בחריפות בגנות מדינת ישראל והציונות.
בשבועות הראשונים של התפרצות הקורונה בישראל, הורה להמשיך את הלימודים בישיבה כרגיל, למרות הוראת משרד הבריאות לסגור את הישיבה.
בי"ח בכסלו תשפ"א צורף כחבר למועצת גדולי התורה של דגל התורה.
בין תלמידיו: האדמו"ר הרב פנחס אבוחצירא והרב אליעזר יהודה פינקל ראש ישיבת מיר.
משפחתו

נשוי לאפרת פילץ, מחנכת במכללת אופקים. הם הורים לשני בנים. בנם הבכור, הרב מאיר, מחבר ספרי "אורי וישעי" על התלמוד, וראש כולל "בית ישראל" בירושלים. בנם השני, איסר זלמן, חתנו של הרב בנימין קרליבך, ר"מ בישיבת מיר.