שוואנדזאנג
עלייה לרגל > מסע דרך הודו ודרום אסיה > ממלכות מגדהה, איראנפרוואטה, צ'מפה, קג'נגאלה, קמארופה

בחלק מס' 8 של ספר המסע, שוואנדזאנג מתחיל במדינת מגדהה. המדינה ובירתה מאוכלסת בדלילות. ארץ פורייה, היא מייצרת צורה ריחנית של אורז עם ברק יוצא דופן. היא מוצפת באופן קבוע בעונת המונסון, ובמהלך החודשים הללו אפשר להשתמש בסירה כדי לטייל. אנשים ישרים ופשוטים כאן, והם מכבדים את הבודהיזם. במגדהה יש חמישים מנזרים ויותר מעשרת אלפים נזירים. יש בה גם עשרות מקדשי דווה.
לפי שוואנדזאנג, יש עיר מדרום לנהר הגנגס במגדהה. היא מאוד עתיקה. כאשר חיי אדם היו ארוכים "אין ספור שנים", הם נקראה קוסומאפורה. אפשר לראות את היסודות העתיקים מאוד של קוסומאפורה. מאוחר יותר, כאשר תוחלת חיי האדם הצטמצמה ל"כמה אלפי שנים", שונה שמה לפטאליפוטרה (אנ'). לכיוון צפון עיר המלוכה שלו נמצא עמוד ענק של הקיסר אשוקה. פעם היו כאן מנזרים רבים, מקדשי דווה וסטופות, אבל כמה מאות מונומנטים בודהיסטים ולא בודהיסטיים כאלה נמצאים במצב רעוע והרוס, מספר שוואנדזאנג.
לאחר מכן הוא מתאר כמה אגדות הקשורות לאשוקה, יחד עם כמה סטופות ומנזרים שמצא במצב טוב. לדוגמה, הוא מתאר את מנזר טילאדהאקה (אנ') כ-300 לי דרומית-מזרחית לבירת מגדהה. יש בו ארבעה חצרות, טרסות גבוהות, ביתנים מרובי קומות שבהם אלפי נזירים ממשיכים ללמוד בודהיזם מהאיאנה. בתוך מתחם המנזר הזה, מספר שוואנדזאנג, יש שלושה מקדשים, במרכז הראשון יש פסל בודהה בגובה עשרה מטרים, באחר יש פסל של בודהיסטווה טארה (אנ'), בשלישי יש פסל של הבודהיסטווה אוולוקיטשוורה.
הוא ביקר את גאיה (אנ') ואת עץ הבודהי (אנ'). ליד העץ, לדבריו, יש את מקדש מהאבודהי עם הרבה מבנים וחצרות. בתוך המבנים הללו יש "ציורים דקורטיביים נפלאים ביותר ועשויים להפליא", מספר שוואנדזאנג. הוא צבוע בזהב, כסף, כחול ורדרד, לבן בוהק ושקוף למחצה, כאשר עיטורי הבודהה בפאנל משובצים באבני חן ותכשיטים.
לאחר חציית נהר המאהא, ביקור בסטופות רבות, מנזרים, הגבעה של רישי ויאסה, גבעת ויפולה, מערת פיפלה, מקדש במבוק ומונומנטים נוספים, הגיע שוואנדזאנג לראג'גריה (ראג'גיר (אנ') של ימינו) ולאוניברסיטת נלנדה. הוא נשאר ולמד בנלנדה.
בנלנדה הוא היה בחברת כמה אלפי נזירים. שוואנדזאנג למד לוגיקה, דקדוק, סנסקריט ואת אסכולת היוגאצ'רה (אנ') של הבודהיזם במהלך שהותו בנלנדה עם הנזיר שילאבהאדרה (אנ'). הוא מתאר את נלנדה כמקום עם "בריכה תכלת מתפתלת מסביב למנזרים, מעוטרת בעלי הגביע המלאים של הלוטוס הכחול; הפרחים האדומים המסנוורים של הקנאקה המקסימה תלויים פה ושם, ומטעים בחוץ של עצי מנגו מציעים לתושבים את צילם הצפוף והמגן".
לטענת ההיסטוריון הצרפתי רנה גרוסה (אנ'), מייסדי האידיאליזם של המהאיאנה, אסנגה (אנ') ווסובנדהו לימדו את דיגנאגה (אנ'), שלימד את דהרמאפאלה (אנ') ותלמידו היה שילאבהאדרה (אנ'). כך הגיע שוואנדזאנג למורה שלו שילאבהאדרה, שהעמיד לרשות שוואנדזאנג ובאמצעותו לעולם הסיני-יפני את כל המורשת של מחשבת המהאיאנה הבודהיסטית, והצ'נג ויישיה לון (אנ'), החיבור הפילוסופי הגדול של שוואנדזאנג, הוא לא אחר מאשר סיכום הדוקטרינה הזו. "הפרי של שבע מאות שנים של מחשבה בודהיסטית הודית". בספר קודש זה, שוואנדזאנג מופיע במידה מסוימת כממשיך של אסנגה ושל וסובנדהו כאחד.
מנלנדה, שוואנדזאנג נסע דרך כמה ממלכות, כולל איראנפרוואטה, צ'מפה, משם לפונדראורדהאנה (אנ') וסילט (בבנגלדש של ימינו). שם מצא שוואנדזאנג 20 מנזרים עם למעלה מ-3,000 נזירים שלמדו הן את ההינאיאנה והן את המהאיאנה. אחד מהם היה מנזר ואשיבהה, שם הוא מצא למעלה מ-700 נזירים מהאיאנה מכל רחבי מזרח הודו. הוא ביקר בקמארופה (אנ') (אסאם של ימינו וצפון-מזרח הודו), סמטטה (אנ'), טמרליפטי (אנ'), קאלינגה (אנ') ואזורים אחרים, אשר שוואנדזאנג מכנה "המרחב של מזרח הודו".