stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רבקה גוילי-ברוידא
ביוגרפיה

רבקה גוילי נולדה בשם רנה גריפְל ב-1910 בטרנסילבניה שבהונגריה, בת למשפחה יהודית אמידה. כעבור שנים ספורות עברה עם משפחתה לבירת האימפריה האוסטרו-הונגרית וינה. שם גדלה ולמדה נגינה בפסנתר, הרמוניה וקונטרפונקט, וקיבלה תעודת גמר ממלכתית להוראת פסנתר. בנעוריה הצטרפה לתנועת הנוער "השומר הצעיר", ובאביב 1930, לאחר סיום לימודיה, בטרם הייתה בת עשרים, עלתה לארץ ישראל כחלוצה. בארץ הצטרפה לגרעין שישב במושבה כנרת והתכונן להתיישבות בקיבוץ אפיקים. לצד העבודה הפיזית בגרעין נהגה מפעם לפעם לצעוד לקיבוץ דגניה לנגן בפסנתר. לאחר שנה וחצי רכש הגרעין פסנתר. רבקה נישאה לבן הגרעין אריה גוילי (וולף לייב פֶּרגַמניק; 1907–1997). כעבור ארבע שנים בקיבוץ החליטו השניים לפרוש ממנו ועברו לצפון תל אביב עם בנם בן השנה, דן. בעיר התפרנסה מעבודות מוזיקליות שונות: היא הורתה מוזיקה – זמרה וריתמיקה בגני ילדים, מוזיקה מקהלה בבתי ספר, והרמוניה בקונסרבטוריון שבהנהלת דוד שור – לימדה שיעורים פרטיים בפסנתר ועבדה עם זמרות וליוותה אותן בנגינה בקונצרטים. בהמשך עברה לירושלים, ומשנות ה-60 ועד מותה התגוררה ברמת השרון. היא התגרשה ונישאה בנישואים שניים לאלכסנדר ברוידא, מנכ"ל הוצאת דביר.
כתוצר לוואי של עבודתה המוזיקלית הלחינה שירים – שירי ילדים לגנים ולבתי ספר (שרובם לא השתמרו), שהלחינה כדי שיתאימו לקולות ילדים; ושירים אמנותיים, שהלחינה לבקשת זמרות שעבדה איתן. ידועים במיוחד שיריה של לאה גולדברג, חברתה הטובה, שגוילי הלחינה לבקשתה של המשוררת, בהם "פזמון ליקינתון", שנדפס לראשונה ב"דבר לילדים" (1940) "הירח הצהוב" (1940), "האווזים" (1944), ו"מזמור לילה", "יום יפה" ו"שיר קטן" (סוף 1959).
ב-1953, בעת ששהתה בהשתלמות ארוכה בארצות הברית, ביצעה רסיטל בוושינגטון שזכה לביקורות אוהדות, וכששבה הופיעה ב-18 בנובמבר 1953 במוזיאון תל אביב ברסיטל באותה מתכונת, שכללה יצירות מאת באך, מוצרט, בטהובן, ראוול ופאול בן-חיים, ובמרכזה סונטה בלה מז'ור עם וריאציות מאת מוצרט (KV. 331). בביקורתו על הרסיטל כתב המוזיקאי יהושע שור:
הרושם הכללי מהקונצרט: לפנינו אישיות מוסיקאלית בעלת אופי עצמאי ורצון אמנותי מיוחד. היא שולטת באמצעי הטכניקה הפסנתרנית. אבל אמצעים אלה הם בשבילה רק מכשיר המאפשר לגלות את התוכן האמנותי של היצירה המוסיקאלית. ולגבי אישיות כזאת מיותרים ובלתי מעניינים הם קני המידה הרגילים של הבקורת ותפקידו של המבקר כאן הוא לנסות ולהגדיר את הסגנון האמנותי של ביצוע מיוחד זה.
ואולם, כעבור זמן קצר ויתרה גוילי על הנגינה וחזרה אל ההוראה.
נפטרה בקיץ 1999, בגיל 89.
הותירה את אלמנהּ אלכסנדר (שנפטר כ-5 שנים אחריה), את בנהּ, דן גוילי, ונכדות.

אחייניתה מיקי גוריון היא אשתו של ישראל גוריון. אחיינה (מנישואים) שאול (אוּלִי) ברוידא הוא עורך, עיתונאי ומתרגם.
"פזמון ליקינתון", שנכתב בסוף שנות ה-30, הוא לחנה הידוע ביותר של גוילי, והוא גם משירי הילדים הידועים ביותר של גולדברג.
חוקר הספרות אריאל הירשפלד כתב לאחר מותה של גוילי ב"הארץ" כי השיר הוא אחד השירים היפים ביותר שנוצרו כאן... שיר ילדים שכולו השראה ומגע נדיר בין צלילים ומלים. חופן השירים של רבקה גוילי, המזומן היום לכל אוהב שירים, בתקליטור "יקינתון", הוא מציבה מאירה למוסיקאית המחוננת הזאת, ובו שמור לדורות הבאים מה שהיה "הכי יפה" בעולמם של הילדים שגדלו כאן בשני הדורות האחרונים.
בשנת 2015 ראה אור בהוצאת כנרת הספר "יקינתון: סיפור על חברות ושיר" מאת שהם סמיט, עם איוריה של רוני פחימה, אשר מביא את סיפורי חייהן והיכרותן של המשוררת והמוזיקאית, שגולת הכותרת היצירתית שלו הייתה השיר "פזמון ליקינתון".
דיסקוגרפיה

1997 – יקינתון: עשרים ושניים שירים בהלחנת רבקה גוילי: שירים לקטנים ושירים לגדולים, NMC.
הערות שוליים

↑  הודעות לפי חוק הירושה, התשכ"ה–1965, ילקוט הפרסומים 4881 (י"א באייר התש"ס, 16 במאי 2000), עמ' 3487.
↑  הקבר של אריה גוילי בבית העלמין ירקון, באתר BillionGraves. בשנת 1935 עִברתה המשפחה את השם ל"גוילי" (ראו: "שנויי שמות", העיתון הרשמי של ממשלת פלשתינה (א"י), 537 (12 בספטמבר 1935), עמ' 824).
↑  תל-אביב: רסיטל במוזיאון, על המשמר, 18 בנובמבר 1953.
↑  פרופ' י. שור, קונצרט ר. גוילי-ברוידא, דבר, 19 במרץ 1954.
↑  'פזמון ליקינטון' - "הלחן שחיברה רבקה לשיר של לאה גולדברג משקף את הצניעות שלה": קובי לוריא מראיין את אולי ברוידא, "באה לשבת" עם רבקה מיכאלי, רדיו ללא הפסקה, 23 בינואר 2015.
↑  אריאל הירשפלד, 'רישומו של מקום שרק כאן היה כמוהו', "הארץ", 15 באוקטובר 1999.
↑  רשימת השירים באתר MOOMA.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310004805171  ISNI: 0000 0003 6949 4515  MusicBrainz: 2e03d3d3-ed1e-4e73-954e-9486a7bcc464  VIAF: 243250896   WorldCat (עם VIAF): 243250896 
רבקה גוילי ליד הפסנתר, שנות ה-50
גוילי ליד הפסנתר, שנות ה-60
קרומהורן

קרומהורנים בגדלים שונים, מתוך "סינטגמה מוזיקום" של פרטוריוס (1619)
קרומהורן אלט וקרומהורן באס מודרניים
הלשונית הפנימית בקרומהורן אלט
הקרומהורן הוא כלי נגינה ממשפחת כלי נשיפה מעץ, שהיה נפוץ בעיקר בתקופת הרנסאנס. בעידן המודרני הכלי שב לשימוש כאשר החלה התעניינות ותחייה של מוזיקה זו.
השם קרומהורן מקורו במלה גרמנית שמשמעה "קרן מכופפת" או "קרן עקומה".
אמצעי הפקת הצליל בכלי הוא פייה כפולה של עלים הדומים לאלה שבאבוב או בקלרינט, אשר מהודקים זה לזה בדבק ובחוטים. לפייה יש בתחתיתה צינור מתכת קטן המוכנס לקצהו העליון של כלי מעץ הדומה לחליל. על הפייה מגן מכסה שפתח נשיפה מצוי בראשו. הנשיפה אל הפתח מזרימה אוויר אל הפייה הכפולה הרועדת ומפיקה את הצליל. הפקת גובהי צליל שונים מופקת מה-"חליל" בעזרת חורים ואצבועים הדומים לאלה של חלילית.
לקרומהורן יש צליל מזמזם ומאנפף חזק מאוד, המזכיר חמת חלילים. משערים שעקב חוזק הצליל השתמשו בקרומהורנים באירועים מוזיקליים באוויר הפתוח. מנעד הצלילים מוגבל בדרך כלל לטווח של נונה גדולה. ישנם קרומהרנים שבהם מכניזם המאפשר הפקת מספר צלילים נוספים.
בגלל המנעד המוגבל של הכלי, התפתחה משפחה של קרומהורנים בגדלים שונים ולכן בגובהי צליל שונים, בדומה לחליליות: סופרן, אלט טנור ובס, בדומה להרכב המקהלה וקונסורטים של כלי נגינה אחרים מתקופת הרנסאנס. כיום גם מיוצרים קרומהורנים מסוג סופרנינו ובס גדול.
כמעט ולא נכתבה מוזיקה שנועדה מפורשות לקרומהורנים, פרט לכמה יצירות מתקופת הרנסאנס (כמו היצירה טאנדרנאקן לחמישה קרומהורנים מאת מלחין אלמוני) או מהבארוק המוקדם (פאוואן בארבעה קולות לארבעה קרומהורנים מאת יוהאן הרמן שיין, מתוך הקובץ "משתה מוזיקלי" משנת 1617). יצירה זו בנוסח המקורי אינה מתאימה לנגינה בקרומהורנים מודרניים. למרות זאת, אפשר ומקובל כיום לנגן בקרומהורנים ריקודים מתקופת הרנסאנס והברוק המוקדם, כמו אלו שנאספו בספרים של טילמן סוזאטו, פייר אטניין, קלוד ז'רבז, מיכאל פרטוריוס ואחרים. יצאו לאור אנתולוגיות של מוזיקה להרכבים בעיקר של ארבעה קרומהורנים. באנתולוגיות אלה נעשו פעמים רבות טרנספוזיציות כדי להתאים את היצירות לקרומהורנים. גם בהקלטות מוזיקה של ימי הביניים אפשר לשמוע קרומהורנים, אך השימוש בהם הוא משוער ומסתמך הרבה על תמונות ותיאורים ספרותיים מהתקופה.
מיכאל פרטוריוס הציע להשתמש בקרומהורנים בכמה מיצירותיו הדתיות כאלטרנטיבה אפשרית לטרומבונים, דולציאנים וכלים אחרים.
בשנות השבעים של המאה העשרים נעשה שימוש מחודש בכלי בקרב להקות רוק פרוגרסיבי שנטו לשלב מוזיקת בארוק ביצירותיהן. דוגמה טובה לכך היא להקת גריפון הבריטית, שאת שימושה בקרומהון ניתן לשמוע באלבומה השלישי והמוערך Red Queen to Gryphon Three.
ראו גם

קורנמוז
מרי קוגן

מרי קוגן (נולדה ב-19 בספטמבר 1968) היא שייטת פאראלימפית ישראלית. קוגן מתאמנת ומתחרה עם בעלה איגור קוגן והם ייצגו את ישראל במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008).
באליפות העולם בשיט לנכים התחרו בטורניר חתירה זוגית. זכו בשנת 2006 זכו במקום הראשון עם תוצאה של 04:49.48 דקות ובשנת 2007 דורגו במקום החמישי עם תוצאה של 04:37.17 דקות.
בגביע העולם לשנת 2008 בשיט לנכים דורגו במקום השני בטורניר חתירה זוגית עם תוצאה של 05:08.29 דקות. הם הבטיחו את השתתפותם במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) ובהם סיימו עם תוצאה של 04:50.43 דקות.
בגביע העולם לשנת 2009 דורגו במקום השלישי בטורניר חתירה זוגית עם תוצאה של 04:35.82 דקות. באליפות העולם באותה שנה דורגו במקום השישי עם תוצאה של 04:27.09 דקות.
ניחוח של סקנדל

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה "אולימפיה" של פרנץ מולנר
 בימוי:  מייקל קורטיז
 הופק בידי:  קרלו פונטי, מרצ'לו ג'ירוסי
 תסריט:  ולטר ברנסטיין
 עריכה:  הווארד סמית'
 שחקנים ראשיים:  סופיה לורן ג'ון גאווין מוריס שבלייה אנג'לה לנסבורי
 מוזיקה:  אלסנדרו צ'יקוניני, רוברט שטולץ
 צילום:  מריו מונטורי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית איטליה איטליה
 חברת הפקה:  Titanus, פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 בדצמבר 1960
 משך הקרנה:  97 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, דרמה קומית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ניחוח של סקנדל (באנגלית: A Breath of Scandal) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1960 בבימויו של מייקל קורטיז, עם סופיה לורן וג'ון גאווין בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה "אולימפיה" של פרנץ מולנר משנת 1928.
הסרט צולם באתרים בווינה ובעיקר בארמון שנברון.
תקציר העלילה

שנת 1907, הנסיכה אולימפיה (סופיה לורן) היא אלמנה צעירה ויפה שהורחקה ממשפחתה בווינה על ידי הקיסר פרנץ יוזף בגלל התנהגות בלתי הולמת. אביה הוא הנסיך פיליפ (מוריס שבלייה) בעל תפקיד בכיר בחצר הקיסר ואמה היא הנסיכה יוג'ני (אליזבת ג'ינס) הדואגת לשמור על שמה הטוב של המשפחה מדודניתה הרכלנית, הרוזנת לינה (אנג'לה לנסבורי).
אולימפיה מבלה בטירה של קרובי משפחתה בצליפה וברכיבה על סוסים.
יום אחד היא מתנגשת במכונית בעת רכיבה, המכונית נהוגה בידי גבר צעיר ונאה. היא נופלת מהסוס והגבר חש לטפל בה ומציג עצמו כצ'רלי פוסטר (ג'ון גאווין), מהנדס מכרות מפיטסבורג שהגיע לאוסטריה לפתח את תעשיית האלומיניום. הוא מוצא חן בעיניה והיא מציגה עצמה בשם בדוי. הם נכנסים לבית ציידים ומבלים שם את הלילה. אף על פי שלא קיימו יחסים, יש בזה משום "ניחוח של סקנדל".
הם נפרדים וצ'רלי ממשיך את דרכו לווינה. אולימפיה מקבלת חנינה מהקיסר. הוא מעוניין להשיא אותה לנסיך הפרוסי רופרט (קרלו הינטרמן) כדי להדק את הקשר בין שתי המדינות ואולימפיה מסכימה אף על פי שהיא בקושי מכירה את החתן המיועד.
צ'רלי מגיע לארמון שנברון שם משרד של הנסיך פיליפ ומצליח לחדור למשרדו. הבחור הצעיר מוצא חן בעיני פיליפ והוא מבטיח להעביר את הצעתו המסחרית של צ'רלי לקיסר. באותו זמן נערכת במקום קבלת פנים לנסיך רופרט וצ'רלי רואה שם את אולימפיה ורק אז מתברר לו שהיא נסיכה ממעמד גבוה שעומדת לפני נישואי נוחיות. הוא מתחיל לחזר אחריה במרץ אך היא מחויבת למשפחתה. כל זה לא נסתר מהרוזנת לינה שמריחה "ריח של סקנדל" וביוזמתה נפתחת חקירה חשאית לבירור העניין.
הנסיכה יוג'ני בלחץ וצ'רלי אומר כי לא יגלה דבר בחקירה אם אולימפיה תסכים לבלות אתו יומיים במקום שבילו לראשונה. היא מסכימה מחוסר ברירה וללינה המרחרחת נאמר שאולימפיה בבידוד בגלל חצבת.
צ'רלי לא מנסה להתקרב לאולימפיה ומגיע למסקנה שזה אבוד. הם חוזרים לווינה והוא נפרד מהנסיך פיליפ ומתחיל לנסוע אבל ברגע האחרון אולימפיה משנה את דעתה, רצה אחריו ועולה על מכוניתו בדרך לפיטסבורג.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סופיה לורן | אולימפיה | נסיכה |
| ג'ון גאווין | צ'רלי פוסטר | מהנדס מכרות |
| מוריס שבלייה | פיליפ | נסיך |
| אנג'לה לנסבורי | לינה | רוזנת |
| אליזבת ג'ינס | הנסיכה יוג'ני | אמה של אולימפיה |
| קרלו הינטרמן | רופרט | נסיך פרוסי |
רוי אלדרידג'

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1911  פיטסבורג,פנסילבניה,ארצות הברית
 פטירה:  26 בפברואר 1989 (בגיל 78)  מחוז נסאו (ניו יורק), ניו יורק (מדינה), ארצות הברית
 מקום קבורה:  Pinelawn Memorial Park 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  סווינג, ג'אז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  חצוצרה
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס 
 פרסים והוקרה:  אמני הג'אז של NEA 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוי אלדרידג'
רוי אלדרידג' (באנגלית: Roy Eldridge; ‏30 בינואר 1911 – 26 בפברואר 1989) היה חצוצרן ג'אז אמריקאי, בעל יכולת טכנית מרשימה ואלתור חדשני. אלדרידג', שכונה גם הג'אז הקטן (Little Jazz) השפיע עמוקות על דיזי גילספי והיה מהמוזיקאים שיצירתם הייתה הבסיס ליצירת הבי בופ. על כן יש הרואים בו את אחד החצוצרנים החשובים בעידן הסווינג, יחד עם לואי ארמסטרונג ואחרים.
חייו

אלדרידג' נולד בפנסילבניה והחל לנגן בתופים, בטובה ובחצוצרה, אך במהרה נטש את שני הראשונים לטובת החצוצרה. הוא הושפע מאוד מקולמן הוקינס ואף ניסה ללמוד לנגן את האלתורים של הוקינס, שהיה גם הוא הרפתקני למדי.
בשנות השלושים ניגן במגוון הרכבים, והקליט גם בתור מוביל. סגנונו הקצבי ויכולות האלתור שלו התפרסמו עד מהרה, והוא נהיה לאחד מסמלי הג'אז של התקופה. נאמר אפילו כי "מאמצע שנות השלושים והלאה, הוא הדיח את לואי ארמסטרונג והיה לחצוצרן המוביל בג'אז ה"חם"".
זריזות ודיוק בכל הסקלה של התווים הם מהמאפיינים הבולטים בנגינתו של אלדרידג', כאשר לפניו מעטים השתמשו בתוים הגבוהים ביותר של החצוצרה. מאפיין נוסף של נגינתו הוא שימוש בזמן כפול, הוא היה עובר לזמן כפול, לעיתים יחד עם כל הלהקה, ולעיתים כששאר ההרכב נשאר בקצב הרגיל. הטכניקה ההרפתקנית הזו השפיעה מאוד על החצוצרן דיזי גילספי שלימים יחד עם צ'ארלי פארקר ייסד את הביבופ. כאשר מקשיבים לסטנדרטים של הבופ, כולל הסטנדרט ביבופ ניתן לשמוע בבירור את השפעתו של אלדריג' על הסוגה.
אלדרידג' עבד בימי חייו עם מוזיקאים רבים, תקופה ארוכה הוא בילה בתזמורת של ג'ין קרופה, שם גם ניגן מספר קטעים עם הזמרת אניטה אודיי. המפורסם שבקטעים הללו הוא "Let Me Off Uptown" יצירה הבנויה כדיאלוג בין אודיי לאלדרידג', היצירה מסתיימת בסולו חצוצרה שנחשב ליוצא מן הכלל, הן מבחינת היכולת והן מבחינת המקוריות. בשנותיו המאוחרות עבד אלדריג' גם עם הוקינס, גיבור ילדותו, ועם אלה פיצג'ראלד.
לקריאה נוספת

אניטה אודיי וג'ורג' אלס High Times, Hard Times, New York, Limelight, 1981, p. 102-123
ג'ון קולטריין Roy Eldridge, Little Jazz Giant (Continuum: 2002) ISBN 0-8264-5692-8
הערות שוליים

↑  Lyttelton, p414
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407849105171  PLWABN: 9810635787705606  BIBSYS: 90307807  BNE: XX867323  BnF: cb13893622h (data)  GND: 124425879  ICCU: MODV150260  ISNI: 0000 0003 6858 8579  LCCN: n81058260  LNB: 000147334  MusicBrainz: 58234c8b-954e-4617-9c7e-4a8712f41a23  NKC: ola2002157421  NLA: 52435155  NLK: KAC2020M9900  NTA: 09731854X  RERO: 02-A003213610  SELIBR: 276725  SNAC: w6br97d6  SUDOC: 094538344  Trove: 1196309  VIAF: 94211928   WorldCat (עם VIAF): 94211928
רוזאן בר

| --- | --- |

 לידה:  3 בנובמבר 1952 (בת 71) סולט לייק סיטי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Roseanne Cherrie Barr 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  תיכון איסט 
 בן או בת זוג:  טום ארנולד (1990–1994)   ג'וני ארגנט (2003–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס לוסי (1997)  טיים 100 (2018)  פרס Vanguard (1993)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (1993)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://www.roseanneworld.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
רוזאן בר, 2011
רוזאן בר בפסטיבל הגאווה בשנת 2011
רוזאן שרי בר (באנגלית: Roseanne Cherie Barr; נולדה ב-3 בנובמבר 1952) היא קומיקאית יהודייה אמריקאית, כוכבת טלוויזיה, מנחת תוכנית אירוח, מפיקה וכותבת. זכתה בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב.
קורות חייה

בר נולדה בסולט לייק סיטי, יוטה שבארצות הברית למשפחה יהודית, אם כי הוריה גידלו אותה לסירוגין גם כמורמונית.
היא הילדה הבכורה מבין ארבעה ילדים שנולדו להלן (לבית דייוויס), מנהלת חשבונות וקופאית, וג'רום הרשל "ג'רי" בר, שעבד כאיש מכירות.
בגיל 17 היא ילדה את בתה הראשונה, ברנדי אן בראון, ומסרה אותה לאימוץ.
רוזאן התפרסמה בתחילת שנות השמונים במופע הסטנד-אפ שלה, הצגה קומית על חיי עקרת בית אמריקאית טיפוסית ממעמד הביניים.
הצלחת המופע הובילה להפקת קומדיית מצבים משלה ברשת ABC, שנקראה על שמה - "רוזאן" ("Roseanne"). הסדרה שודרה בין השנים 1988 עד 1997, ושיחקו בה גם השחקנית זוכת פרס אמי לורי מטקאלף והשחקן ג'ון גודמן, כמו גם השחקנית הצעירה שרה גילברט ואחרים נוספים.
לאחר הפסקת הקרנת הסדרה החלה רוזאן להנחות תוכנית ראיונות משלה בשם "המופע של רוזאן" ("The Roseanne Show"). התוכנית לא נחלה הצלחה כבירה, ורוזאן חזרה לעולם הסטנד-אפ.
בשנת 2003 החלה להנחות תוכנית בישול, כמו גם להופיע בתוכנית מציאות על הנחיית תוכנית בישול.
חיים אישיים

היא נישאה 3 פעמים בעבר (בעלה השני היה השחקן המתגייר טום ארנולד), ומאז 2003 היא בזוגיות עם ג'וני ארגנט. לה חמישה ילדים.
רוזאן התוודתה בשנת 1994 על היותה סובלת ממגוון הפרעות נפשיות ובהן פחד ממקומות פתוחים, פחד קהל, ריבוי אישיויות, דיכאון כרוני, טורדנות כפייתית ועוד. רוזאן בר מתרצת את הקולניות שלה כנובעת מהתמודדות עם הפרעות אלו. באוטוביוגרפיה שהיא פרסמה חשפה ילדות רצופה בהתעללות פיזית, מילולית ובעיקר התעללות מינית שגרמו לאשפוזה בבית חולים לחולי נפש במשך שנה תמימה בגיל 16.
עמדותיה

באוגוסט 2011 הודיעה בר על כוונתה להתמודד בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012. בפברואר 2012 הכריזה באופן רשמי על התמודדותה על ראשות המפלגה הירוקה. לאחר שהפסידה בהתמודדות הצטרפה למפלגת השלום והחופש, ונבחרה כנציגת המפלגה לבחירות לנשיאות ארצות הברית. בבחירות עצמן, שהתקיימו בנובמבר 2012, זכתה רוזאן ל-67,326 קולות . בבחירות לנשיאות 2016 תמכה בדונלד טראמפ הרפובליקני, ואמרה "נהיה בני-מזל כל עוד לא נקבל את הילרי".
ב-30 בדצמבר 2008 עוררה רוזאן סערה פומבית, כאשר מחתה נגד מדינת ישראל וצה"ל וכינתה אותם "נאצים" בבלוג שלה, וטענה ש"היהודים נוטשים את הציונות". היא סיפרה שהיא תכננה להצטרף למשט לכיוון עזה.. אולם בשנת 2013 חל שינוי ביחסה לישראל, והיא הפכה ממתנגדת חריפה לישראל לתומכת נלהבת בה. בתחילת 2019 ביקרה לראשונה בישראל לצידה של שרת התרבות מירי רגב.
במאי 2018 צייצה בר בטוויטר שני ציוצים פרובוקטיביים שהובילו לפיטוריה מעבודתה ברשת ABC. בציוץ על ואלרי ג'ארט, יועצתו לשעבר של נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה כתבה בר: "כאילו שהאחים המוסלמים וכוכב הקופים הולידו תינוק", ובשני כינתה את ג'ורג' סורוס 'נאצי'. למרות התנצלותה, הודיעה רשת ABC כי תבטל את השתתפותה בתוכנית. בתגובה טענה בר כי פוטרה כיון בחרה בטראמפ לנשיאות ארצות הברית "ואסור בהוליווד לבחור בטראמפ".
במהלך ביקורה בשומרון בשנת 2019 אמרה בר - "אם לומר את הדברים בשפה יומיומית פשוטה – הערבים הם מערב, והיהודים מיהודה, והמקום הזה הוא השורשים שלנו, הוא המולדת, הוא הלב שלנו, מכאן באנו ולכאן אנו שבים... אנחנו העם היליד של הארץ הזו לא משנה לאן לקחו אותנו כעבדים, על ידי האימפריה הרומית ואימפריות אחרות. זה המקום שממנו אנחנו באים, ולכן זהו נס מודרני שאנחנו, מכל העמים על כדור הארץ, הורשנו על ידי הקב"ה לחזור אל המקום של ההתחלה שלנו, אל ה"בראשית" שלנו. שלנו, זה ה"ג'נסיס" שלנו, ואנחנו כאן, ואנחנו לא מתכוונים לעזוב ולא מתכוונים ללכת לשום מקום ולא משנה מה אנשים יגידו, השקרים שלהם, האנטישמיות שלהם, חצאי האמת שלהם, אנחנו עומדים כאן, כי כאן הקב"ה שם אותנו...האנשים שנמצאים פה הם גיבורים, חלוצים. אני מעדיפה את המונח "חלוץ" על "מתנחל", החלוצים האלו הגיעו לכאן כדי להגן על היהדות כולה, וכשאני אומרת יהדות אני מתכוונת לדת שלנו, לאנשים שלנו, לעם שלנו ולקב"ה. יש לנו את הזכות הזו."
פילמוגרפיה

| שנה | שם | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1989 | אישה שטן | רות פצ'ט |
| 1990 | תראו מי מדברת | ג'ולי (דיבוב) |
| 1991 | פרדי מת: הסיוט האחרון | אישה חסרת ילדים |
| 1991 | מגנים בתנועה | ננסי סיוורס |
| 1993 | גם לבוקרות יש רגעים קודרים | זואי מאדאם |
| 1995 | Blue in the Face | דוט |
| 1997 | Meet Wally Sparks | הופעת אורח |
| 2000 | Cecil B. Demented | הופעת אורח |
| 2001 | ג'ו דירט | אמא של ג'ו דירט |
| 2004 | מרד החיות | מגי הפרה (דיבוב) |
| 2014 | Master of the Good Name | סבתא רות |
| 2016 | !Roseanne for President | גילמה את עצמה |
רבקה גולדסטיין

| --- | --- |

 לידה:  23 בפברואר 1950 (בת 74) וייט פליינס, ארצות הברית 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרינסטון, קולג' ברנרד 
 מוסדות:  אוניברסיטת ראטגרס  אוניברסיטת קולומביה  קולג' טריניטי  אוניברסיטת ברנדייס  קולג' ברנרד 
 תחומי עניין:  פילוסופיה של המדע 
 עיסוק:  פילוסופית, מחברת רומנים, ביוגרפית, סופרת, חוקרת העת הקלאסית 
 הושפעה מ:  ברוך שפינוזה, קורט גדל, תומאס נייגל
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (2006) הומניסט השנה (2011) המדליה הלאומית למדעי הרוח (2014) פרס ריצ'רד דוקינס (2014) עמיתי מקארתור (1996) עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  סטיבן פינקר 
 www.rebeccagoldstein.com
 
רבקה ניוברגר גולדסטיין (באנגלית: Rebecca Newberger Goldstein; נולדה ב-23 בפברואר 1950) היא סופרת ופילוסופית של המדע, יהודיה-אמריקאית. כתבה חמש נובלות ושתי ביוגרפיות - על ברוך שפינוזה וקורט גדל ("ההוכחה והפרדוקס - משפטי האי שלמות של קורט גדל", תורגם לעברית).
קורות חיים

נולדה כרבקה ניוברגר למשפחה יהודית אורתודוקסית בווייט פליינס שבמדינת ניו יורק. יש לה אחות ואח המשמש כרב. בגיל 19 נישאה לשלדון גולדסטיין, יהודי אורתודוקסי אף הוא, עמו חיה שלושים שנה, במהלכן שמרה על ההלכה למרות הפיכתה לאתאיסטית, כדי לא להיראות כופרת בעיני ילדיה. את לימודי התואר הראשון עשתה בסיטי קולג' של ניו יורק, אוניברסיטת קולומביה ו-Barnard College - שם סיימה לימודיה בהצטיינות בשנת 1972. בשנת 1977 קיבלה דוקטורט בפילוסופיה על עבודה בנושא "Reduction, Realism and the Mind", עליה עבדה באוניברסיטת פרינסטון בהנחיית תומאס נייגל. לאחר מכן חזרה ל-Barnard College כמרצה לפילוסופיה.
ב-1999 נפרדה מבעלה הראשון וב-2006 התגרשה, נישאה שנית בסוף 2007 לסטיבן פינקר, פרופסור לפסיכולוגיה בהרווארד ומחבר ספרי מדע פופולרי.
פרסים והכרה

בעת לימודיה בפרינסטון קיבלה מלגה של הקרן הלאומית למדע.
זכתה בפרס הלאומי לספרים יהודיים על ספרה Strange Attractors.
בשנת 1996 קיבלה את מענק עמיתי מקארתור.
בשנת 2005 נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
בשנת 2006 הוענקה לה מלגת גוגנהיים.
בשנת 2014 זכתה בפרס ריצ'רד דוקינס.
ספריה

ביוגרפיות:
Betraying Spinoza: The Renegade Jew Who Gave Us Modernity (Nextbooks/Schocken, 2006).
Incompleteness: The Proof and Paradox of Kurt Gödel (Atlas Books/Norton, 2005).
ההוכחה והפרדוקס - משפטי האי שלמות של קורט גדל, בהוצאת אריה ניר, בתרגום עמנואל לוטם, 2006.
נובלות:
36 Arguments for the Existence of God: A Work of Fiction (Pantheon, in press).
Mazel (Viking, 1995, reissued by The University of Wisconsin Press, 2000).
The Dark Sister (Viking, 1993, reissued by the University of Wisconsin Press, 2004)
The Late-Summer Passion of a Woman of Mind (Farrar, Straus and Giroux, 1989)
The Mind-Body Problem (Random House, 1983; Dell, 1984; reissued by Penguin, 1994).
סיפורים קצרים:
Strange Attractors: Stories (Viking, 1993, Penguin, 1994).
Properties of Light: A Novel of Love, Betrayal and Quantum Physics (Houghton Mifflin, 2000).
הערות שוליים

↑  ריאיון עם רבקה גולדסטיין משנת 2006, באנגלית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261970905171  PLWABN: 9810630612305606  BIBSYS: 10017350  BnF: cb15101614m (data)  GND: 121004465  ISNI: 0000 0001 2031 3010  LCCN: n83017737  NKC: mzk2006337133  NLA: 36515807  NLG: 308115  NLK: KAC200802873  NTA: 070003432  RERO: 02-A009097419  SELIBR: 374554  SUDOC: 091349524  Trove: 1266875  VIAF: 97856142   WorldCat (עם VIAF): 97856142
נועה קלנר

| --- | --- |

 לידה:  ירושלים
 תחום יצירה:  איור, עיצוב
נועה קלנר היא מאיירת ומעצבת ישראלית.
ביוגרפיה

קלנר נולדה בירושלים. בשנת 2013 סיימה את לימודיה בבצלאל במחלקה לתקשורת חזותית, מסלול איור.
קלנר עובדת כמאיירת עצמאית, ומאיירת בעיקר עבור עיתונים, מגזינים והוצאות ספרים. בראשית דרכה כמאיירת החלה לכתוב את הבלוג 'אולי אני אלמד משהו אחר', שמציג את תהליך עבודתה כמאיירת ואת האתגרים הייחודיים המלווים עבודה זו, כמו גם אתגרים שמלווים עובדים עצמאיים. בשנת 2019 הוציאה את ספרה הראשון כמחברת עצמאית, "יום ארוך מאוד", המבוסס לדבריה על דמותם של שני ילדיה, והאינטראקציה ביניהם.
קלנר הייתה בין היוזמים את הקמת פסטיבל 'אאוטליין - איור ומילים בירושלים' (בשנת 2017), ועד היום היא המנהלת האמנותית שלו.
ספרים באיורה > ספרי ילדים

"רק בעיניים עצומות רואים אותו", מאת אמונה אלון, הוצאת כנרת, 2015.
"סיפור על גשם" מאת רות קלדרון, הוצאת מודן והוצאת פיג'מה, 2017.
"ילדה עם היפופוטם" מאת הדס משגב, הוצאת אופיר ביכורים, 2017.
"שלולית ביער ירושלים" מאת דבורה בושרי, הוצאת דני ספרים, 2018.
"הילדה שרצתה להיות חתול" מאת מנחם הכהן, 2018.
"אותיות מתוקות" מאת ג'קי לוי, הוצאת מזרחי והוצאת פיג'מה, 2019.
"סיפורי הבניין הקטן" מאת דבורה בושרי, הוצאת כנרת, 2019.
ספרים באיורה > ספרי ילדים > כמחברת יחידה

"יום ארוך מאוד", הוצאת אגם, 2019.
ספרים באיורה > ספרים למבוגרים

"תגידי מה את רוצה: מחשבות של אמא עייפה" מאת רביטל ויטלזון-יעקבס, הוצאת מודן, 2017.
"למה דווקא אני: ועוד מחשבות של אמא עייפה" מאת רביטל ויטלזון-יעקבס, הוצאת מודן, 2020.
על יצירתה

יצירתה של קלנר זוכה לשבחי הביקורת. ספר הילדים שכתבה ואיירה, "יום ארוך מאוד", התייחד במרחב החופשי של האיורים, כאשר הטקסט מינימלי ביותר, ומתפרש בעיקר על פי האיורים. על המעבר של המאיירת לכתיבה ויצירה עצמאית כתבה עטרה אופק:
לא כל מאייר לילדים יודע גם לכתוב לילדים, כי כתיבה לקטנטנים היא מקצוע (ואפילו מקצוע קדוש, אם תשאלו אותי) וכל מלה בטקסט היא חשובה, ממש כמו בשירה. אבל יש מאיירים שמבינים שאיור שווה אלף מלים, ושלפעמים דווקא מה שלא אומרים ולא כותבים לצדו – חזק פי אלף. וכך גם בספרה החדש והרגיש, החסכוני במלים, של האמנית נועה קלנר.
הערות שוליים

1 2 3  ספר סקיצות: נועה קלנר, באתר כולעיצוב, ‏2019-01-09
↑  אולי אני אלמד משהו אחר, באתר www.facebook.com
↑  טל מרמלשטיין, הכי אחי בעולם, באתר www.israelhayom.co.il, ‏02.04.2019
↑  אודות, באתר Outline Jerusalem 19 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604223405171  LCCN: n2017011232  VIAF: 3148874513549621154   WorldCat (עם VIAF): 3148874513549621154
רויס דה 5'9"

| --- | --- |

 לידה:  5 ביולי 1977 (בן 47) דטרויט, מישיגן, ארצות הברית
 שם לידה:  ראיין דניאל מונטגומרי
 שם במה:  Royce Da 5'9" 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ, הארדקור ראפ, היפ הופ של המערב התיכון 
 חברת תקליטים:  טומי בוי רקורדס, קולומביה רקורדס, קוך רקורדס, M.I.C. Records
 שיתופי פעולה בולטים:  אמינם, Slaughterhouse
 http://royceda59.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ראיין דניאל מונטגומרי (באנגלית: Ryan Daniel Montgomery; נולד ב-5 ביולי 1977) הידוע גם כרויס דה 5'9" ‏(Royce da 5'9"), הוא ראפר אמריקאי.