stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדריאנו
קריירה

אדריאנו התחיל את הקריירה בקבוצת הנוער של פלמנגו בליגה הברזילאית, בשנת 1999. בשנת 2000 הוא קודם לקבוצה הבוגרת. הפריצה הגדולה שלו הגיעה בשנת 2001 כשהוא עבר לאינטר מילאנו ואת הגול הראשון הבקיע מול ריאל מדריד. בשנת 2002 הושאל השחקן לפיורנטינה ובקיץ 2002 הוא עובר לפארמה, שם שיחק עם אדריאן מוטו, והבקיע 22 שערים ב-36 משחקים.
אדריאנו חזר לאינטר בשנת 2004 עם חוזה לארבע שנים וחצי והבקיע 15 שערים ב-16 משחקים בעונת 2004/2005. החל מה-11 ביולי 2004 ועד ה-25 ביוני 2005, אדריאנו הבקיע 40 שערים בכל המסגרות, כולל בנבחרת. כיבושיו הרבים הביאו לחתימת חוזה עם אינטר עד ל-30 ביוני 2010.
למרות כיבושיו הרבים ויכולת גבוהה שהציג החלוץ, עתידו של אדריאנו באינטר הוטל בספק עקב תפקוד לא ספורטיבי בין המשחקים הכולל בילויים ליליים לפני משחקים, תזונה לא נכונה ואף חשד לשימוש בחומרים אסורים. יש האומרים שמותו של אביו, אליו היה קשור מאד, בשנת 2004, שבר את נפשו. אביו היה בן 45 במותו, ואדריאנו צעיר בן 24, שהחל לנהל אורח חיים לא ספורטיבי שכלל לשתיית אלכוהול מרובה. לבאוקטובר2006 מאמן נבחרת ברזיל, דונגה, ניפה אותו מההרכב, ואף קרא לו "לשנות את ההתנהגות ולהתרכז בכדורגל". בפברואר 2007 החליט מאמן אינטר דאז, רוברטו מאנצ'יני, לספסל את השחקן עקב בילויים ליליים של השחקן.
ב-9 באפריל 2009 הודיע השחקן כי הוא לוקח הפסקה מעולם הכדורגל ופורש מכדורגל מקצועני עקב "אובדן שמחה". הוא חזר לשחק כדורגל כחודש אחרי הפרישה, בקבוצת פלמנגו הברזילאית שבה התחיל את הקריירה, והבקיע שער ניצחון כבר במשחק הבכורה. בדצמבר 2009 זכתה פלמנגו באליפות ברזיל לאחר ניצחון במחזור הסיום, רבות בזכות אדריאנו אשר הבקיע 19 שערים, והכריז כי סוף כל סוף "שמחת החיים" שלו שבה.
במאי 2010 חתם ברומא מהסרייה א' על חוזה לשלוש שנים בו הוא אמור היה להשתכר ברוטו קרוב ל-5 מיליון אירו בשנה. במרץ 2011 החליטה רומא, בגלל בעיות משמעת חוזרות ונשנות של השחקן, לסיים את ההתקשרות עמו. אדריאנו חזר לברזיל לקבוצת קורינתיאנס במדיה זכה באליפות ברזיל בשנת 2011. ב-13 במרץ 2012 שוחרר אדריאנו מקורינתיאנס וחזר לקבוצת פלמנגו אך לא שיחק באף משחק של הקבוצה. ב-6 בינואר 2014 חתם בקבוצת אתלטיקו פרנאאנסה.
ב-26 בדצמבר 2014 חתם בלה האבר מליגת המשנה הצרפתית לחצי שנה, אך בסופו של דבר המעבר לא יצא אל הפועל ואדריאנו לא שיחק בקבוצה. ב-29 בינואר 2016 חתם אדריאנו במיאמי יונייטד מהליגה הרביעית בארצות הברית, וכבר בהופעת הבכורה שלו כבש את שערו הראשון בקבוצה.
נבחרת ברזיל

בזמנו, נחשב אדריאנו בעיני רבים ליורשו של רונאלדו. בגביע הקונפדרציות של 2005, אדריאנו היה השחקן המצטיין ואף קיבל את תואר מלך השערים עם חמישה כיבושים. בגמר הוא הוביל את ברזיל לניצחון 4-1 על ארגנטינה כשכבש שני שערים.
אדריאנו היה בסגל הברזילאי למונדיאל 2006. הוא פתח במשחק הפתיחה שנערך ב-18 ביוני, והבקיע את השער הראשון בניצחון 2-0 על אוסטרליה. הוא גם הבקיע את השער השני בניצחון 3-0 על גאנה.
חיים אישיים

ב-16 ביוני 2006 נולד בנו הבכור בריו דה ז'ניירו.
תארים > מועדונים

אליפות ברזיל: 2000, 2001, 2009
הגביע הברזילאי: 2001
אליפות איטליה: 2006, 2007
הגביע האיטלקי: 2005, 2006
הסופר קאפ האיטלקי: 2005, 2006
אליפות ברזיל: 2011
תארים > נבחרת ברזיל

קופה אמריקה: 2004
גביע הקונפדרציות: 2005
גביע העולם בכדורגל עד גיל 17: 1999
אליפות אמריקה הדרומית לנבחרת הצעירה: 2001
תארים > אישיים

קופה אמריקה של 2004: מלך השערים
גביע הקונפדרציות של 2005: מצטיין הטורניר, מלך השערים
הערות שוליים

↑  אורי לוי, פרק 49: עלייתו ונפילתו של הקיסר אדריאנו, באתר כאן הסכתים, "שער למונדיאל", ‏אוגוסט 2021
| נבחרת ברזיל – קופה אמריקה 2004 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 ז'וליו סזאר •  2 מנסיני •  3 לואיזאו •  4 חואן •  5 רנאטו •  6 גוסטבו נרי •  7 אדריאנו •  8 קלברסון •  9 לואיס פביאנו •  10 אלכס •   11 אדו •  12 פאביו • 13 מאייקון •  14 בורדון • 15 כריס • 16 דודו סראנסה • 17 אדריאנו קורייאה • 18 ז'וליו בפטיסטה • 19 דייגו • 20 פליפה • 21 ריקרדו אוליביירה • 22 ואגנר לאב • מאמן: פריירה |  1 ז'וליו סזאר •  2 מנסיני •  3 לואיזאו •  4 חואן •  5 רנאטו •  6 גוסטבו נרי •  7 אדריאנו •  8 קלברסון •  9 לואיס פביאנו •  10 אלכס •   11 אדו •  12 פאביו • 13 מאייקון •  14 בורדון • 15 כריס • 16 דודו סראנסה • 17 אדריאנו קורייאה • 18 ז'וליו בפטיסטה • 19 דייגו • 20 פליפה • 21 ריקרדו אוליביירה • 22 ואגנר לאב • מאמן: פריירה | ברזיל |
| נבחרת ברזיל – מונדיאל 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 דידה •  2 קאפו •  3 לוסיו •  4 חואן •  5 אמרסון •  6 רוברטו קרלוס •  7 אדריאנו •  8 קאקה •  9 רונאלדו •  10 רונאלדיניו •   11 זה רוברטו •  12 רוג'ריו סני • 13 סיסיניו •  14 לואיזאו • 15 כריס • 16 ז'ילברטו • 17 ז'ילברטו סילבה • 18 מיניירו • 19 ז'וניניו • 20 ריקארדיניו • 21 פרד • 22 ז'וליו סזאר • 23 רוביניו • מאמן: פריירה |  1 דידה •  2 קאפו •  3 לוסיו •  4 חואן •  5 אמרסון •  6 רוברטו קרלוס •  7 אדריאנו •  8 קאקה •  9 רונאלדו •  10 רונאלדיניו •   11 זה רוברטו •  12 רוג'ריו סני • 13 סיסיניו •  14 לואיזאו • 15 כריס • 16 ז'ילברטו • 17 ז'ילברטו סילבה • 18 מיניירו • 19 ז'וניניו • 20 ריקארדיניו • 21 פרד • 22 ז'וליו סזאר • 23 רוביניו • מאמן: פריירה | ברזיל |
אוליביה טרייסי

אין תמונה חופשית
אוליביה טרייסי (באנגלית: Olivia Tracey; נולדה ב-11 ביולי 1960 בדבלין) היא דוגמנית ושחקנית אירית.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אבני דרך בקריירת הדוגמנות

1984 - נבחרה למיס אירלנד
1984 - עלתה לשלב שבעת המועמדות הסופיות בתחרות מיס עולם שנערכה באלברט הול שבלונדון
1985 - עלתה לעשירייה הפותחת בתחרות מיס תבל
2011 - חזרה למסלול הדוגמנותן, והופיעה בפסטיבל האופנה של דבלין אחרי שנים של הפסקה בתחום זה.
אבני דרך בקריירת המשחק

1991 - שיחקה דוגמנית בסרט הקצר "Bound for Manhattan"
1999 - גילמה מנחה בפרק של הסדרה "השגרירה" של ה-BBC
2004 - הופיעה בסדרה "The Handler" של CBS
2005 - הופיעה בסרט "איילנד" ובאותה שנה הופיעה גם בפרק של הסדרה "בנות גילמור"
2006 - גילמה אישה עשירה בפרק של הסדרה "Windfall" של NBC
2007 - שיחקה בסרט "לשחק עם המזל" בו שיחקו דרו ברימור ואריק באנה.
הוקרה

ב-2009 נבחרה ל"האשה האירית של השנה" על ידי ארגון "Irish Fair Committee".
הערות שוליים

↑  Olivia Tracey attends the 1985 Miss Universe Pageant circa 1985 in..., Getty Images (באנגלית)
↑  "Olivia Tracey in catwalk return". BelfastTelegraph.co.uk (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-03-23.
↑  Meath Chronicle - New US movie role for Trim actress alongside Olivia Tracey, Meath Chronicle (באנגלית) (ארכיון)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוסקר רבין

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1928 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  7 בנובמבר 2018 (בגיל 90) פירנצה, איטליה 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מקום לימודים:  וחוטאין 
 תחום יצירה:  ציור 
 בן או בת זוג:  Valentina Kropivnitskaya 
 
אוסקר רבין (ברוסית: Оскар Яковлевич Рабин;‏ 2 בינואר 1928, מוסקבה – 7 בנובמבר 2018, פירנצה) היה אמן נון-קונפורמיסטי יהודי-רוסי שגורש מברית המועצות והיה מתגורר בצרפת.
ביוגרפיה

אוסקר רבין נולד במוסקבה למשפחת רופאים יהודים, בוגרי אוניברסיטת ציריך. אביו נפטר כאשר הוא היה בן 5 ואמו נפטרה בשנת 1941. בתחילת שנות ה-40 התחיל רבין ללמוד ציור. בשנים 1946–1948 הוא התגורר בריגה ולמד באקדמיה לציור בעיר. בשנת 1948 הוא עבר לאקדמיה לציור במוסקבה ,אך כבר בשנת 1949 סולק מהמוסד בעקבות האשמות בעבודות שלא בהתאם לריאליזם סוציאליסטי. רבין חזר למורה הראשון שלו, ובמקביל עבד בעבודות מזדמנות לפרנסת המשפחה (הוא התחתן עם ביתו של הצייר שלימד אותו).
בשנות ה-50 היה רבין בין מקימי קבוצת אמנים לא רשמית. בקיץ 1956 הוא הכיר את אולג צלקוב ובתערוכה של ציירים צעירים קיבל פרס. תומכי הקו הרשמי של האמנות הסובייטית לא קיבלו את סגנון הציור של רבין.
בשנת 1974 הוא היה בין מארגני תערוכה ציורים במרחב הפתוח שפוזרה על ידי השלטונות. בשנת 1977 הוא נעצר ולאחר מספר ימים קיבל הצעה לצאת לסיור באירופה ביחד עם כל המשפחה.
ביוני 1978 הוא הוזמן לשגרירות ברית המועצות בצרפת וקיבל הודעה שנשללה ממנו אזרחות של ברית המועצות והוא לא יכול לחזור. רק בשנת 1990, בתקופת מיכאיל גורבצ'וב הצו בוטל ובשנת 2006 הוא קיבל אזרחות רוסית.
בהיותו בצרפת הוא המשיך בציור ועבודות שלו הוצגו בתערוכות שונות. בשנת 1991 הוא להציג לראשונה הציג עבודותיו ברוסיה.
בשנת 2018, לקראת יובל 90 של הצייר, בפלה רויאל בפריז אורגנה תערוכה גדולה של עבודותיו.
ציוריו של רבין מוצגים, בין היתר, בגלריית טרטיאקוב במוסקבה, המוזיאון הרוסי בסנקט פטרבורג ובמרכז פומפידו בפריז.
אוסקר רבין היה נשוי פעמיים ואב לשני ילדים, בן ובת. בנו, אלכסנדר רבין, היה צייר אף הוא.
אוליביה קולפו

| --- | --- |

קולפו, 2013
 לידה:  8 במאי 1992 (בת 32) ארצות הברית קרנסטון, רוד איילנד, ארצות הברית
 שם לידה:  אוליביה פרנסס קולפו
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  דוגמנית, שחקנית, אישיות רשת, משפיענית אופנה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון 
 בן זוג:  כריסטיאן מקפרי (2024–הווה)
 פרסים והוקרה:  מיס תבל (2012)  Miss Rhode Island USA (2012)  Miss USA 2012 
 http://oliviaculpo.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אוליביה פרנסס קולפו (באנגלית: Olivia Frances Culpo; נולדה ב-8 במאי 1992) היא דוגמנית, משפיענית אופנה ושחקנית אמריקאית. היא הוכתרה כמיס תבל לשנת 2012.
ביוגרפיה

קולפו נולד בקרנסטון, רוד איילנד, להורים סוזן ופיטר קולפו. היא הילדה האמצעית מבין חמישה אחים. אביה, מסעדן, מחזיק בבעלות על עסקים ברחבי בוסטון. ההיא ממוצא איטלקי ואירי מצד אמה. לקולפו יש שני אחים גדולים יותר, פיט ואורורה, ושני אחים צעירים יותר, גאס וסופיה.
קולפו למדה באוניברסיטת בוסטון, אך לא סיימה את לימודיה. היא החלה ללמוד צ'לו בכיתה ב', וניגנה בתזמורת הנוער הפילהרמונית של רוד איילנד.
בשנת 2007 קולפו זכתה במיס רוד איילנד נוער והיא ייצגה את רוד איילנד במיס נוער ארצות הברית, אך סיימה בעשירייה המובילה בלבד.
לאחר שזכתה בתחרות מיס רוד איילנד 2012, היא זכתה בתחרות מיס ארצות הברית ב-3 ביוני 2012.
קולפו ייצגה את ארצות הברית בתחרות מיס תבל שהתקיימה ב-19 בדצמבר 2012 בלאס וגאס, נבדה. היא זכתה בתחרות, והפכה לנציגה השמינית מארצות הברית שזוכה בתואר והראשונה מאז שברוק לי הוכתרה כמיס תבל 1997. קולפו הפכה גם לאישה הראשונה מרוד איילנד שזוכה בתואר.
ב-10 בספטמבר 2013, קולפו השתתפה בתצוגת האופנה של שרי היל שהתקיימה במגדל טראמפ בניו יורק. ב-9 בנובמבר 2013, היא הכתירה את גבריאלה איסלר מוונצואלה כמיס תבל הבאה. בכך היא הפכה למיס תבל השלישית מארצות הברית שהעבירה את התואר לוונצואלה, אחרי שון ות'רלי בשנת 1981 וצ'לסי סמית' בשנת 1996.
קולפו הפכה לאושיית רשת לאחר שרכשה כמות עוקבים משמעותית בטוויטר, אינסטגרם ויוטיוב, ושיתפה פעולה עם מספר מותגי יופי ואופנה כמו לוריאל, קיפלינג ואוברליס כמשפיענית. קולפו הופיעה גם בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, והופיעה על שער הגיליון של 2020 לצד ג'סמין סנדרס וקייט בוק. היא גם הופיעה בתוכנית הריאליטי "נבחרת הדוגמניות" בשנת 2018. בנוסף, לקולפו היו תפקידים בסרטים "האישה האחרת", "מרגישה פצצה, "פעולת תגמול", ולוהקה לתפקיד ראשי בסרט הדרמה "Venus as a Boy".
באוגוסט 2017 פתחה קולפו מסעדה עם משפחתה ברוד איילנד.
חיים אישיים

בין השנים 2013–2015, קולפו יצאה עם המוזיקאי ניק ג'ונאס. קולפו הייתה במערכת יחסים עם שחקן הכדורגל דני אמנדולה מפברואר 2016 עד אפריל 2019. מאז קיץ 2019, היא במערכת יחסים עם שחקן הפוטבול כריסטיאן מקפרי. קולפו ומקפרי נישאו ביולי 2024.
פילמוגרפיה

| שנה> סרטים | שם> סרטים | דמות> סרטים | הערות> סרטים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | האישה האחרת | ניצבת | הופעת קמע |
| 2017 | American Satan | גרטשן |  |
| 2018 | מרגישה פצצה | הופ |  |
| 2018 | פעולת תגמול | כריסטינה |  |
| 2020 | The Swing of Things | לאורה ג'יין |  |
| 2021 | Venus as a Boy | רובי |  |
| 2023 | Clawfoot | טאשה |  |
טלוויזיה
| 2015 | מיס תבל 2015 | עצמה | שופטת |
| 2021 | Paradise City | גרטשן |  |
| 2021 | מיס תבל 2020 | עצמה | מנחה |
פילמוגרפיה > וידאו קליפים

| שנה | שם | אמן |
| --- | --- | --- |
| 2014 | "Jealous" | ניק ג'ונאס |
| 2014 | "Amor" | אמין אגלרוב |
הערות שוליים

↑  דליה נוימן, מיס יוניברס 2012: אוליביה קלפו מארצות הברית, באתר Xnet‏, 20 בדצמבר 2012
↑  עומר איסוביץ', אוליביה קולפו: "אפשר להצליח גם בלי אינסטגרם פופולארי", באתר פרוגי, 27 בספטמבר 2018
↑  Christian McCaffrey ties knot with former Miss Universe Olivia Culpo, ESPN.com, ‏2024-07-02 (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2011: אנגולה ליילה לופס | מיס תבל  2012: ארצות הברית אוליביה קולפו | הבא: 2013: ונצואלה גבריאלה איסלר |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2011: קליפורניה אליסה קמפנלה | מיס ארצות הברית  2012: רוד איילנד אוליביה קולפו | הבא: 2013: מרילנד ננה מריווטר |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2011: קייט מקוהי | מיס רוד איילנד  2012: אוליביה קולפו | הבא: 2013: בריטני סטנוביץ' |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb178385593 (data)  GND: 1169689671  ISNI: 0000 0004 7861 7289  LCCN: no2018026110  MusicBrainz: 805e60d8-880c-4630-bac7-96278f75e9e9  VIAF: 3254152025925803600006   WorldCat (עם VIAF): 3254152025925803600006
אה"מ אילוסטריוס (1896)

| --- | --- |

אה"מ אילוסטריוס, בערך 1905
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  הצי המלכותי הבריטי הצי המלכותי הבריטי
 סדרה:  מג'סטיק
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנת צ'טהאם 
 תחילת הבנייה:  11 במרץ 1895
 הושקה:  17 בספטמבר 1896
 תקופת הפעילות:  15 באפריל 1898 – 21 באפריל 1920 (22 שנים)
 אחריתה:  נמכרה לגריטה ב-18 ביוני 1920
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  16,320 טון
 אורך:  128 מטר
 רוחב:  23 מטר
 שוקע:  8.2 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  16 קשרים
 גודל הצוות:  672 איש
 טווח שיוט:  13,000 ק"מ במהירות 10 קשר
 הנעה:  8 דוודים המזינים 2 מנועי קיטור בהספק 10,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – 229 מ"מ, שריון סיפון – 64–114 מ"מ, ברבטות – 356 מ"מ, מגדל הניווט – 356 מ"מ
 חימוש:  4 תותחים 12 אינץ' (305 מ"מ), 12 תותחים 6 אינץ' (152 מ"מ), 16 תותחים 12 ליטראות (3 אינץ', 76 מ"מ), 12 תותחים 3 פאונד (1.9 אינץ' (47 מ"מ)), 5 צינורות טורפדו 18 אינץ' (457 מ"מ)
 
אה"מ אילוסטריוס הייתה אוניית מערכה פרה-דרדנוט של הצי המלכותי מסדרת מג'סטיק, והספינה השלישית הנושאת את השם הזה. האונייה נבנתה במספנת צ'טם; השדרית שלה הונחה במרץ 1895, היא הושקה בספטמבר 1896, והיא הוכנסה לצי באפריל 1898. היא הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי 12 אינץ' (305 מילימטרים) וסוללה משנית של 12 תותחי 6 אינץ' (152 מילימטרים), ויכלה להגיע למהירות מרבית של 16 קשרים (30 קמ"ש).
אילוסטריוס הוצבה בצי הים התיכון עד 1904. הועברה לצי התעלה (שאחר כך אורגן מחדש לצי האטלנטי) היא עברה שיפוץ שהושלם בתחילת 1906. היא הפכה להיות מיושנת על ידי הופעת הדרדנוטים החדשות, ושירתה בצי הבית משנת 1908. כאחת מאוניות המערכה העתיקות ביותר בצי המלכותי כשפרצה מלחמת העולם הראשונה, היא שירתה כספינת שמירה באזורים שונים ברחבי צפון אנגליה עד סוף 1915. החימוש העיקרי שלה הוסר ולאחר מכן היא שימשה כספינת בסיס למשך שארית המלחמה. היא הושבתה ב-1919 ונגרטה בשנה שלאחר מכן.
תכנון

אילוסטריוס הייתה באורך כולל של 421 רגל (128 מטרים), רוחב של 75 רגל (23 מטרים) ושוקע של 27 רגל (8.2 מטרים). הדחק האונייה היה עד 16,060 טונות ארוכות (16,320 טונות) במעמס מלא. מערכת ההנעה שלה כללה שני מנועי קיטור תלת דרגתיים של 3 צילינדרים, המונעים על ידי שמונה דוודי צינורות אש גליליים על בסיס פחם. עד 1907–1908, היא הונעה מחדש עם דגמים המופעלים על ידי נפט. המנועים שלה סיפקו מהירות מרבית של 16 קשרים (30 קמ"ש) במהירות של 10,000 כוחות סוס (7,500 קילוואט). האונייה נחשבה לאוניית ים טובה עם גלגול קל ויכולת הפלגה טובה, למרות שסבלה מצריכת דלק גבוהה. היה לה צוות של 672 קצינים ומלחים.
האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי BL 12 אינץ' (305 מ"מ) Mk VIII בצריחים עם תותחים, אחד מקדימה ואחד מאחורה. הצריחים הונחו על ברבטות עגולות, בניגוד לשש מאחיותיה שנשאו ברבטות בצורת אגס. אילוסטריוס גם נשאה סוללה משנית של 12 תותחים QF 6 אינץ' (152 מ"מ)/40 קליבר. הם היו רכובים בקזמטים בשני סיפוני תותחים באמצע האונייה. היא גם נשאה 16 תותחי QF 12 פאונד ו-12 תותחי QF 2 פאונד להגנה מפני סירות טורפדו. היא הייתה מצוידת גם בחמישה צינורות טורפדו בקוטר 18 אינץ' (457 מ"מ), שארבעה מהם היו שקועים בגוף האונייה, כשהאחרון היה במשגר מותקן על הסיפון.
לאילוסטריוס ולשאר האוניות בסדרה שלה הייתה חגורת שריון בעובי 9 אינץ' (229 מ"מ) מפלדת הארווי, שאיפשר הגנה שווה עם עלות נמוכה יותר במשקל בהשוואה לסוגי שריון קודמים. זה איפשר לאילוסטריוס ולאחיותיה חגורת שריון עמוקה וקלה יותר מאשר אוניות מערכה קודמות ללא אובדן הגנה. הברבטים לסוללה הראשית היו מוגנים עם שריון בעובי 14 אינץ' (356 מילימטרים), ולמגדל הניווט היה אותו עובי פלדה בצדדים. הסיפון המשוריין של האונייה היה בעובי 2.5–4.5 אינץ' (64–114 מילימטרים).
אוטמר זואיטנר

| --- | --- |

 לידה:  16 במאי 1922 אינסברוק, אוסטריה 
 פטירה:  8 בינואר 2010 (בגיל 87) ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות דורותיאנשטאדט 
 מוקד פעילות:  ברלין 
 תקופת הפעילות:  מ-1942 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוצרטיאום 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  Eterna, דויטשה גרמופון, Edel AG, Denon, פיליפס רקורדס 
 פרסים והוקרה:  כוכב ידידות העמים (1987)  אביר במסדר הקדוש גרגוריוס  הפרס הלאומי של מזרח גרמניה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אוטמר זואיטנר (בגרמנית: Otmar Suitner;‏ 6 במאי 1922 – 8 בינואר 2010) היה מנצח אוסטרי, שעשה את רוב הקריירה המקצועית שלו בגרמניה המערבית.
נולד באינסברוק שבאוסטריה.
נפטר בגיל 88 בברלין שבגרמניה.
אוסקר קרדוסו

אוסקר רנה קרדוסו מרין (בספרדית: Óscar René Cardozo Marín; נולד ב-20 במאי 1983) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ליברטד. לזכותו 50 הופעות במדי בנבחרת פרגוואי.
קריירה

קרדוסו, יליד חואן אולוגיו אסטיגריביה שבפרגוואי, החל את הקריירה שלו ב-3 דה פבררו. לאחר שנה ב-2004 עבר לקלוב נסיונל שם שיחק 34 משחקי ליגה ובהם הבקיע 20 שערים. בשנת 2005 עבר לניואל'ס אולד בויס הארגנטינאית שם הבקיע 21 שערים ב-33 משחקים. לאחר שנתיים עבר לבנפיקה ליסבון. בשנת 2008 זכה בתואר אהוב הקהל יחד עם סימאו סברוסה. קרדוסו נחשב לאחד מגדול כדורגלני בנפיקה בכל הזמנים כאשר הוא במקום ה-3 ברשימת שיאן ההופעות של הקבוצה במסגרות אירופאיות, מקום 2 ברשימת מלכי השערים של הקבוצה במסגרות אירופאיות, מקום 9 בטבלת כובשי השערים בכל הזמנים, מקום 10 בטבלת כובשי השערים בכל הזמנים בליגה והוא היה מלך השערים של המועדון 6 עונות ברציפות. באוגוסט 2014 חתם בטרבזונספור.
קרדוסו משחק גם בנבחרת פרגוואי. הוא ערך את משחקו הראשון בנבחרת ב-5 ביוני 2007 במשחק ידידות מול נבחרת מקסיקו. קרדוסו שותף במשחקי הנבחרת במונדיאל 2010 שנערך בדרום אפריקה וסייע לנבחרתו להעפיל עד לרבע הגמר, שם הודחה פרגוואי על ידי נבחרת ספרד.
אונלים

ארמוריקה
השבטים בגאליה
האוּנֶלִים או בשמם האחר וֶנֶלִים (ביוונית: Οὐένελοι, אוּאֶנֶלִים; בלטינית: Unelli או Venelli) היו בני שבט גאלי קדום של יורדי ים שחי בחצי האי קוטנטן (Cotentin), בצפון מערבה של צרפת, בחבל הארץ שנקרא בפי הרומאים ארמוריקה.
יוליוס קיסר מזכיר אותם בספרו "מלחמת גאליה" לצדם של הוונטים, האוסיסמים, הקוריוסוליטים ושבטים גאלים נוספים שחיו לחופו של האוקיינוס האטלנטי ועליו הייתה פרנסתם. הם ושכניהם נכנעו ללא קרב לפובליוס ליקיניוס קראסוס ב-57 לפנה"ס. שנה אחר כך התקוממו יחד עם שבטים גאלים אחרים נגד השלטון הרומי, ומנהיגם, וירידוביקס, עמד בראש הצבא המשותף לשבטים המורדים באזורם, שכלל גם את האולרקים, האבורוביקים והלקסובים. קיסר שיגר נגדם ונגד שכניהם את קווינטוס טיטוריוס סבינוס (Sabinus) ועימו שלושה לגיונות.
סבינוס הקים את מחנהו על גבול ארץ האונלים והמתין לראות כיצד יתפתחו הדברים. ניסיון העבר לימד שצבאות גאלים גדולים לא היו מסוגלים להישאר בשדה הקרב לאורך זמן והזמן פעל לטובתו של סבינוס. וירידוביקס, שהקים את מחנה הגאלים מרחק שני מילין בלבד ממחנה הרומאים, ניסה למשוך את סבינוס לקרב, אך סבינוס נותר איתן בדעתו ולא יצא לקראתו. וירידוביקס, מצידו, לא רצה לתקוף את המחנה הרומאי המבוצר. כדי למשוך את וירידוביקס לתקוף את המחנה ובכך לתת את היתרון לרומאים, הגה סבינוס תחבולה. הוא שלח גאלי ששירת בחיל העזר שלו כדי שזה יתחזה לעריק ויספר לווירידוביקס שרוחו של הצבא הרומי נפלה וסבינוס מתכוון לסגת. הגאלים השתכנעו שדברי העריק אמיתיים, במיוחד נוכח התנהגותו הפסיבית של סבינוס שלא יצא לקרב בשדה הפתוח נגד הגאלים.
הגאלים הנלהבים החלו לאסוף קוצים ושיחים כדי למלא את החפיר שנחפר סביב המחנה הרומי והתכוננו להסתערות. סבינוס, שהיה מודע היטב לתוכניותיהם, המתין עם צבאו מוכן לעימות. כשהגיע זמן ההתקפה, רצו הגאלים רצו לעבר חומות המחנה כדי לצמצם את הפגיעה מכלי ארטילריה רומאים והגיעו חסרי נשימה. ברגע זה הורה סבינוס על גיחה מחוץ לשערי המחנה. ההפתעה הייתה מוחלטת. הגאלים התשושים מהריצה לא ציפו להתקפת הפתע ונשברו. הרומאים רדפו אחרי הגאלים הנסים על נפשם וטבחו ברבים מהם. לאחר תבוסת הצבא המשותף, התפרקה הקואליציה הגאלית וסבינוס כבש את שטחיהם.
ב-52 לפנה"ס, תוך כדי המרד הגאלי הגדול בהנהגת ורקינגטוריקס, שלחו האונלים כוח המונה 6000 חיילים כדי להילחם ברומאים הצרים על אלסיה. המרד דוכא בסופו של דבר, והאונלים – יחד עם השבטים הגאלים האחרים – הוכנעו.
לקריאה נוספת

יוליוס קיסר. מלחמת גאליה בשבעה ספרים, בצירוף ספר שמיני מאת אבלוס הירציוס. תרגם מן המקור הרומי והוסיף מבוא, הערות ומפתח שמות נ' רבן, תל אביב, הוצאת יבנה, תשי"ט (1958).
גאיוס יוליוס קיסר. מלחמת גאליה. תרגום מלטינית, מבוא והערות משה ליפשיץ. ירושלים, הוצאת כרמל, תשע"ב (2011).
Caesar. The Gallic War. Translated by H.J. Edwards. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1917. Facsimile copy in: Hathi Trust Digital Library.
s.v. Unelli in: William Smith (editor). Dictionary of Greek and Roman Geography. 1854. Digitized copy in Perseus.tufts.edu.
הערות שוליים

↑  יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, 2.34 .
↑  יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, 3.17 .
↑  יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, 3.11 .
↑  תיאור הקרב: יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, 3.17-19 .
↑  יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, 7.75 .
| מלחמת גאליה |
| --- | --- | --- |
| אזורים גאוגרפיים | הרפובליקה הרומית • גאליה • גאליה בלגיקה • גאליה אקוויטניה • האי הבריטי • גרמאניה |  |
| קרבות | קרב אראר • קרב ביבראקטה • קרב ווז' • קרב אקסונה • קרב סאביס • המצור על האופידום של האדוואטוקים • קרב אוקטודורוס • קרב מפרץ קיברון (56 לפנה"ס) • כיבוש גאליה אקוויטניה במלחמת גאליה  •  כיבוש שטחי האונלים • פלישות יוליוס קיסר לבריטניה • קרב אטואטוקה • המצור על מחנהו של קיקרו • המצור על אוואריקום • המצור על גרגוביה • קרב לוטטיה • המצור על אלסיה • המצור על אוקסלודונום |  |
| שבטים גאלים, בריטונים וגרמאנים | הלווטים • איידואים • סואבים • נרווים • רמים • בלובאקים • אדוואטוקים • מנפים • מורינים • ונטים • אונלים • קוריוסוליטים • לקסובים • פיקטונים • קטובלאונים • אבורונים • אוסיפטים  • טנקטרים • קארנוטים • ארוורנים • סקוואנים • טרינובנטים |  |
| מנהיגים בולטים | מנהיגים בולטים |  |
| רומאים | יוליוס קיסר • טיטוס לאביינוס • פובליוס וטניוס • אולוס הירטיוס • סרוויוס גלבה • קווינטוס פדיוס • סאבינוס • לוקיוס קוטה • קווינטוס קיקרו • קראסוס • אלבינוס • רבילוס • מרקוס מאמורה • מרקוס קראסוס • מרקוס אנטוניוס • לוקיוס וורנוס  • דיוויקיאקוס • ולריוס פרוקילוס • טאסגטיוס |  |
| גאלים | ורקינגטוריקס • אורגטוריקס • דיוויקו • אריוביסטוס • גלבה • בודואוגנטוס • וירידוביקס • קסיוולאונוס • אינדוטיומארוס • אמביוריקס • קאטיבולקוס • אקו • קומיוס • ליטוויקוס • סדולוס • ורקאסיוולנוס • אפורידוריקס |  |
| ערכים נוספים | מלחמת גאליה (ספר) |  |
אונדזערע קינדער

| --- | --- |

 בימוי:  נתן גרוס
 תסריט:  נתן גרוס בהשתתפות שמעון דז'יגן, ישראל שומאכר ושאול גוסקינד
 שחקנים ראשיים:  שמעון דז'יגן, ישראל שומכר
 מוזיקה:  שאול ברזובסקי
 מדינה:  פולין
 הקרנת בכורה:  1948
 משך הקרנה:  80 דקות
 שפת הסרט:  יידיש
 סוגה:  spoken drama 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אונדזערע קינדער (עברית: "ילדינו") הוא סרט קולנוע בשפת היידיש חצי-דוקומנטרי תוצרת פולין בשפת היידיש משנת 1948.
עלילה

הסרט מספר את סיפורם של ילדים מבית היתומים "הלנובק" ליד העיר לודז'. גיבורי הסרט הם צמד הקומיקאים שמעון דז'יגן וישראל שומאכר.
המטרה העיקרית של הסרט היא להתמודד עם טראומת השואה.
לקריאה נוספת

נתן גרוס, תולדות הקולנוע היהודי בפולין, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 98-99, 138.
הערות שוליים

↑  דפנה דולינקו, ‏טראומה וייצוגיה בקולנוע האידי בפולין, 1949-1924, סליל, כתב עת להיסטוריה, קולנוע וטלוויזיה, אביב 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012098366205171  GND: 1188435906  VIAF: 453156075613253980001   WorldCat (עם VIAF): 453156075613253980001
אבא לרנר

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1903 פלך בסרביה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  27 באוקטובר 1982 (בגיל 78) טאלאהאסי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה 
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 מנחה לדוקטורט:  פרידריך האייק, ליונל רובינס 
 מוסדות:  אוניברסיטת המדינה של פלורידה (1978–1982)  אוניברסיטת רוזוולט (1947–1959)  אוניברסיטת המדינה של מישיגן (1959–1965)  אוניברסיטת מיזורי – קנזס סיטי (1940–1942)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1965–1971)  אוניברסיטת העיר ניו יורק  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 תלמידי דוקטורט:  פרנקו מודיליאני, Bixio Barenco, Seung Chul Ahn 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה האקונומטרית (1948)  עמית מכובד של האגודה האמריקאית לכלכלה 
 
אַבָּא פְּתַחְיָה לֶרְנֶר (באנגלית: Abba Ptachya Lerner;‏ 28 באוקטובר 1903, בסרביה, האימפריה הרוסית – 27 באוקטובר 1982, טאלאהאסי, פלורידה) היה כלכלן יהודי-אמריקאי, מהחשובים ביותר במאה ה-20. נחשב לממשיכו הבולט ביותר של ג'ון מיינרד קיינס (מדמויות המפתח בתחום המאקרו-כלכלה) אשר פיתח את רעיונותיו של קיינס מתאוריה כללית לקווים מנחים ממשיים למדיניות כלכלית. יש שרואים בתאוריה המוניטרית המודרנית פיתוח של רעיונותיו.