stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפדרציה של איי הודו המערבית

דגל הפדרציה
הפדרציה של איי הודו המערבית (באנגלית: West Indies Federation) הייתה ישות פוליטית בעלת שלטון עצמי, שהתקיימה בין 1958 ל-1962 וכללה את רוב המושבות הבריטיות באיים הקריביים (איי הודו המערבית). הפדרציה נוסדה כשלב מעבר בין השלטון הבריטי הקולוניאלי במושבות השונות שהרכיבו אותה, למדינה פדרלית עצמאית במסגרת חבר העמים הבריטי, בדומה לאוסטרליה או קנדה.
שטחה הכולל של הפדרציה היה כ-20,253 קמ"ר והתגוררו בה כ-3.1 מיליון איש (1960). ג'מייקה היוותה יותר ממחצית השטח הכולל, וטרינידד וטובגו עוד כרבע. עשר המושבות שאוחדו בפדרציה קיבלו בתוכה מעמד של פרובינציות.
דרכה של הפדרציה לא צלחה. כוחו של השלטון הפדרלי היה מלכתחילה חלש ביותר, מרכיבי הפדרציה נבדלו בתרבותם, מסורתם ושאיפותיהם, וכן פגע בה חוסר איזון בין שתי הפרובינציות הגדולות, ג'מייקה וטרינידד וטובגו לבין השאר, והריחוק הגאוגרפי של המרכיב הגדול ביותר – ג'מייקה. לכל פרובינציה הותר לקיים מערכת מיסוי ומכסים שלה, כך שלא נוצרה אינטגרציה כלכלית בין האיים. את האות לפירוק הפדרציה נתנה ג'מייקה, הגדולה בפרובינציות, שחשה מקופחת מבחינת הכוח הפוליטי ומנוצלת מבחינה כלכלית לעומת המרכיבים האחרים, ולא הייתה מרוצה מקצב ההתקדמות האיטי לעבר עצמאות. בספטמבר 1961 אישרו תושביה במשאל עם את רצונם לפרוש ולהקים מדינה עצמאית. מהלך הפרישה יצא לפועל ב-1962, טרינידד וטובגו, החברה השנייה בגודלה, פרשה בעקבותיה והפכה אף היא למדינה עצמאית. בכך ניטל הטעם מקיומה של הפדרציה ופסו התקוות שתגיע לעצמאות מהירה, ולכן פורקה באופן רשמי במאי 1962 ושמונת מרכיביה הקטנים יותר שנותרו חזרו למעמד של מושבות בריטיות. שבע משמונה המושבות קיבלו בהדרגה את עצמאותן בנפרד בין 1966 ל-1983: ברבדוס, גרנדה, דומיניקה, סנט לוסיה, סנט וינסנט והגרנדינים, אנטיגואה וברבודה וסנט קיטס ונוויס. מושבה נוספת, מונטסראט, נותרה במעמד טריטוריה בריטית שמעבר לים.
עוד שלושה חלקים של הפדרציה (שלא היו מושבות נפרדות לפני הקמתה ולכן לא היו במעמד של פרובינציה בתוכה) נותרו במעמד של טריטוריה בריטית: איי קיימן ואיי טרקס וקייקוס שהופרדו מג'מייקה עם קבלת עצמאותה ואנגווילה שהופרדה מסנט קיטס ונוויס ב-1980.
שיתוף הפעולה בין המדינות והטריטוריות שהרכיבו את הפדרציה נמשך בתחומים מסוימים גם לאחר פירוקה. הדולר המזרח קריבי החליף בחלק מן המדינות את הדולר של איי הודו המערבית ששימש כמטבע בתקופת הפדרציה. שיתוף פעולה אזורי מתקיים כיום במסגרת הקהילייה הקריבית (CARICOM), וכולל גם מדינות שלא היו חלק מהפדרציה ואף מדינות שלא נשלטו בידי בריטניה.
ראו גם

הקריביים
היסטוריה של הקריביים
ה'קע"א

ה'קע"א (5,171) ובקיצור קע"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 באוגוסט 1410 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 18 בספטמבר 1411.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 12 שעות ו-716 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשה. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 3 במחזור העיבור ה-273. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 19 (סימנה יטיהא) במחזור השמש ה-185.
שנה זו היא שנת 1,342 לחורבן הבית, ושנת 1,722 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
ה'קס"ג

ה'קס"ג (5,163) ובקיצור קס"ג – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-29 באוגוסט 1402 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 16 בספטמבר 1403.
המולד של תשרי חל ביום שני, 23 שעות ו-1049 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכז. היא מעוברת, ואורכה 384 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 14 במחזור העיבור ה-272. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 11 (סימנה יאיבא) במחזור השמש ה-185.
שנה זו היא שנת 1,334 לחורבן הבית, ושנת 1,714 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
ה'קס"ו

ה'קס"ו (5,166) ובקיצור קס"ו – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-25 באוגוסט 1405 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 12 בספטמבר 1406.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 15 שעות ו-150 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכז. היא מעוברת, ואורכה 384 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 17 במחזור העיבור ה-272. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 14 (סימנה ידלוז) במחזור השמש ה-185.
שנה זו היא שנת 1,337 לחורבן הבית, ושנת 1,717 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
ה'קס"ב

ה'קס"ב (5,162) ובקיצור קס"ב – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-8 בספטמבר 1401 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 28 באוגוסט 1402.
המולד של תשרי חל ביום חמישי, 15 שעות ו-173 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג השא. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 13 במחזור העיבור ה-272. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 10 (סימנה ילאז) במחזור השמש ה-185.
שנה זו היא שנת 1,333 לחורבן הבית, ושנת 1,713 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השא, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
הסכם בוקרשט (1812)

הסכם בוקרשט שנחתם במאי 1812, בבוקרשט, בין האימפריה הרוסית ובין האימפריה העות'מאנית, קבע את התנאים לסיום המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812).
הרקע להסכם

באוקטובר 1806 ציווה הצאר אלכסנדר הראשון על צבאו לחצות את הדניסטר ולכבוש את הנסיכויות הרומניות, נסיכות מולדובה וולאכיה. כדי להסתיר את הכוונות האמיתיות מהמדינות החזקות של אירופה באותה תקופה, צרפת, פרוסיה והאימפריה האוסטרית הכריזו השגרירים הרוסיים באירופה שאין לרוסים כוונה לספח שטחים כלשהם מהאימפריה העות'מאנית וכל רצונם למנוע את כוונתו של נפולאון בונפרטה להעביר את צבאו דרך שטח עות'מאני, כדי לתקוף את רוסיה בגבול הדניסטר, כוונה שהוצהרה על ידי השגריר הצרפתי בקונסטנטינופול.
במשא ומתן שנערך בין רוסיה ובין צרפת לשם כריתת חוזה טילזיט בקיץ 1807 ובשיחות שנערכו בפגישת הצאר עם נפולאון במפגש ארפורט, קיבל הצאר את הסכמת נפולאון לכיבוש הנסיכויות הרומניות, אם יצליח לבצע זאת צבאית.
הדיונים המוקדמים

בהתבססם על ההסכמה עם נפולאון, הרוסים הגישו הצעות להסכם שלום כבר ב-1811, בשיחות שנערכו בג'יורג'יו, לאחר תבוסות של הצבא העות'מאני ברוסה ובסלובוזיה (בקרבת ג'יורג'יו). לפי הצעות הרוסים הנסיכויות מולדובה וולאכיה, על עריהן ואוכלוסייתן, היו אמורות להסתפח לאימפריה הרוסית לתמיד, כך שהגבול בין שתי האימפריות, הרוסית והעות'מאנית, אמור היה להיות הדנובה.
המתווכים הבריטים והצרפתים ניסו למשוך את הדיונים זמן רב ככל האפשר בעוד מיכאיל קוטוזוב דחק בקבלת ההסכם מהר ככל האפשר וזאת משום שהצדדים התכוננו לפלישה הצרפתית הצפויה לרוסיה. השער הנשגב דחה את ההצעות הרוסיות ואז רוסיה הודיעה שתהיה מרוצה בסיפוח הטריטוריה שבין הסירט ובין הדניסטר. ההתפתחויות הצבאיות והפוליטיות גרמו לכמה פוליטיקאים וגנרלים רוסים להציע לממשלתם שתסתפק בסיפוח הבוג'אק בלבד, אך השתפרות במצב הצבאי הובילה את הרוסים להתעקשות על השטח שבין הפרוט ובין הדניסטר.
תוכן ההסכם

ההסכם נחתם במאי 1812 בבית הארחה השייך לסוכן הרוסי ממוצא ארמני, עמנואל מרזאיאן. ההסכם כלל 16 סעיפים גלויים ושני סעיפים סודיים. על פי הסעיפים 4 ו-5 האימפריה העות'מאנית העבירה לידי האימפריה הרוסית טריטוריה של 45,630 קילומטרים רבועים עם קרוב לחצי מיליון תושבים, 5 מצודות, 17 ערים ו-695 כפרים. חבל הארץ כונה על ידי הרוסים, החל מ-1813, בשם בסרביה. על פי סעיף 6 הועברו לידי האימפריה העות'מאנית הערים אחלכלכי, פותי ואנאפה, אך רוסיה קיבלה את הנמל סוחומי ועוד יישובים בהרי הקווקז.
החוזה גם קבע מידה רבה של אוטונומיה לסרביה, אוטונומיה שהייתה תשתית לעצמאותה העתידית.
על פי ההסכם התחייבה האימפריה הרוסית להוציא את צבאה מנסיכות מולדובה ולאפשר, במהלך שנה אחת, את זכות התושבים למכור את רכושם ולעקור ממולדובה לבסרביה או מבסרביה למולדובה.
ההסכם נחשב להישג צבאי ודיפלומטי חשוב עבור הצאר הרוסי ואושרר יום אחד בלבד לפני פלישת הצבא הצרפתי לרוסיה. הצבא הרוסי שיצא מהנסיכויות הרומניות התפנה ללחימה בצבא הצרפתי והאימפריה העות'מאנית המובסת כבר לא הייתה בת ברית של הצרפתים.
ציור של בית הארחה שבו נערך ההסכם
הכלה וצייד הפרפרים

גילה אלמגור ויוסי בנאי (1967)
הכלה וצייד הפרפרים הוא מחזה ישראלי פרי עטו של נסים אלוני, משנת 1966. ההשראה למחזה הייתה ציור ידוע של הצייר יוסל ברגנר, חברו הקרוב של אלוני ומעצב התפאורה ברבות מהפקותיו.
המחזה הועלה לראשונה ב-1967 ב"תיאטרון בימות", וזיכה את אלוני באותה שנה בפרס גובינסקא-ברץ למחזה המקורי הטוב.
תקציר העלילה

בגן עירוני רחב-ידיים נפגשות באקראי שתי דמויות: כלה צעירה הבורחת מחתונתה ושמה 'מי'. 'מי' בורחת כשהיא עדיין לבושה בשמלת הכלה שלה ובהינומה, לאחר שהחתן לא הגיע לחתונה. היא פוגשת בצייד פרפרים ושמו 'גץ'. 'גץ', בשנות הארבעים לחייו, עובד לפרנסתו כפקיד בחברת ביטוח. בתור תחביב, פעם בשבוע, ביום רביעי בין ארבע לשש אחר-הצהרים, הוא יוצא לצוד פרפרים בגן. הם מנהלים ביניהם שיחה, בה הם מספרים אפיזודות מחייהם והשקפותיהם בנושאים שונים.
ברקע, נשמע מהרמקול קולו של הקריין, המודיע הודעות משונות ולעיתים חסרות היגיון למטיילים בגן. כמו כן, נשמעים גם כן קולותיהם של אורחים שונים בחתונתה של הכלה, הקוראים לה לחזור ומתייחסים אליה.
הדמויות

מי - "הכלה". כלה צעירה הבורחת מטקס חתונתה.
גץ - "צייד הפרפרים". פקיד משופם אשר צד פרפרים בכל יום רביעי.
הקריין - קול בלבד. במהלך המחזה קוטע כמה פעמים את השיח בין גץ למי, תוך שהוא מודיע הודעות אבסורדיות הקשורות לפארק. כמו: "... יעקב גיא, הבלון שלך נמצא. אבינועם בן ששון, די לטפס, רד. נא לא לשיר, אנחנו מנגנים. נא לא לקטוף פרחים המסומנים באיקס. זהו גנך, אלו פרחיך, אלו החיות שלך..." (עמוד 20)
יצחק בן-מרדכי תיאר את אפיון הדמויות:
הפקות

המחזה הועלה בישראל שש פעמים:
בכורה: תיאטרון בימות, 1967.
יוצרים: בימוי - נסים אלוני, תפאורה – יוסל ברגנר.
שחקנים: מי – גילה אלמגור, גץ – יוסי בנאי, קולות – ישראל גוריון, אורי לוי ורבקה מיכאלי.
בית ליסין, 1980. היוצרים והשחקנים היו אלה ששימשו בהפקה הראשונה.
התיאטרון הקאמרי, 1991. בימוי - נסים אלוני, מעצבת התפאורה והתלבושות - בוקי שיף, מעצבת התאורה - פליס רוס.
קופרודוקציה של תיאטראות הבימה והחאן, 24 באפריל 2004. ההצגה רצה 25 פעמים, במסגרת ערב שבו הועלו ביחד שלושה מחזות של אלוני (לצדו הוצגו "לוקאס הפחדן" בבימויה של קארין סיגל ו"המוות ישב לידי" בבימויה של מור פרנק).
יוצרים: בימוי – סיגל אבין, תפאורה ותלבושות - ענת שטרנשוס, מוזיקה - רן בגנו, תאורה: קרן גרנק.
שחקנים: הכלה – שירה גפן, צייד הפרפרים – שמוליק לוי, קריין – יוסי בנאי, קריינית – גילה אלמגור, קול חתן – רודו סעדה.
החוג לאמנות התיאטרון – אוניברסיטת תל אביב.
א) בשנת 1974: בימוי-אביאל הדרי, משחק - שלמה בראבא.
ב) בשנת 2015: בימוי ודרמטורגיה: רות גוילי, שחקנים: הכלה – ארנון רוזנטל, צייד הפרפרים – יותם גוטל, קריינית – נועה ירקוני, חתן – שי לוי
תיאטרון גשר,2021. מי: אפרת בן צור, גץ: ישראל דמידוב, בימוי: יאיר שרמן, בליווי תזמורת סימפונט רעננה.
הפקות > הפקות בחו"ל

המחזה הועלה בבימויו של דניאל הורוביץ בתיאטרון ארגו ברומא.
בשנת 2001 הועלה המחזה ב-Etcetera Theatre שבקמדן טאון, לונדון.
הפקות > עיבוד טלוויזיוני

המחזה עובד לסרט טלוויזיה בן 44 דקות, בבימויו של רם לוי, שהוקרן בטלוויזיה הישראלית בשנת 1974. בסרט שיחקו גילה אלמגור את דמותה של מי, יוסי בנאי את דמותו של גץ, יורם ארבל בתפקיד הקריין ואלכסנדר פלג בתפקיד החתן.
נסים אלוני ויוסל ברגנר

במחזה "הכלה וצייד הפרפרים" יש זיקה הדוקה בין נסים אלוני ויוסל ברגנר. ציור של ברגנר שימש השראה לכתיבת המחזה של אלוני. ברגנר עיצב את התפאורה למחזה בהעלאתו הראשונה ב"תיאטרון בימות" ואיוריו של ברגנר מלווים את הגרסה המודפסת של המחזה.
יצחק בן-מרדכי העיר על זיקה זו:
לקריאה נוספת

נסים אלוני, הכלה וצייד הפרפרים; הנפטר מתפרע: מחזה בשני חלקים שונים; רישומים: יוסל ברגנר, אודרי ברגנר, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד ('ספרי סימן קריאה: ספריית שרגא פרידמן לתיאטרון'), תש"ם.
אלי רוזיק, '"גן נעול אחותי כלה, גל נעול מעיין חתום": עיון בהפקות "הכלה וצייד הפרפרים" לנסים אלוני', בתוך: נורית יערי (עורכת), על מלכים, שחקנים וצוענים: מחקרים ביצירתו התיאטרונית של נסים אלוני, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2005, עמ' 287–304.
יצחק בן-מרדכי, 'חתונת רפאים: קריאה במחזה "הכלה וצייד הפרפרים" מאת נסים אלוני', דפים למחקר בספרות 13 (תשס"ג), 165–182. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
ישראל המאירי, "'צל של צל': האחר המיתי במחזה 'הכלה וצייד הפרפרים' מאת נסים אלוני", בספרו: הדרמה של האחר המיתי : עיון בחמישה מחזות בעקבות לוינס, רסלינג, 2013, עמ' 91–129.
מיכאל וילף, "להטוטיו של נסים אלוני", מאזנים נ"ב, גיליון 2, תשמ"א, עמ' 148–149. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
הערות שוליים

↑  אמן השבוע: הפרפרים של יוסל ברגנר, באתר ynet, 13 בדצמבר 2012
↑  שרית פוקס, נמר בוער, מותו וחייו של נסים אלוני, הוצאת ידיעות אחרונות, 2008, עמ' 186.
↑  טלילה בן-זכאי, פרס גובינסקא-ברץ – לאלוני ולי. בר-יוסף, מעריב, טור 1, 4 ביולי 1967.
↑  יצחק בן-מרדכי, 'חתונת רפאים: קריאה במחזה "הכלה וצייד הפרפרים" מאת נסים אלוני', דפים למחקר בספרות 13 (תשס"ג), 165–182. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
↑  נסים אלוני, הכלה וצייד הפרפרים; הנפטר מתפרע, תל אביב תש"ם 1980, מבוא.
↑  הכלה וצייד הפרפרים, באתר תיאטרון החאן
↑  הכלה וצייד הפרפרים, באתר תיאטרון הבימה
↑  The Bride and the Butterfly Hunter, ב-UK Theatre Web website.
↑  יצחק בן-מרדכי, המולדת היא הגולה האמתית - על עולמו של נסים אלוני, עיונים בתקומת ישראל 12, 2002
עומדים: נסים אלוני ויוסל ברגנר. יושבים: גילה אלמגור ויוסי בנאי.
ה'קס"ח

ה'קס"ח (5,168) ובקיצור קס"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-3 בספטמבר 1407 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 21 בספטמבר 1408.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 21 שעות ו-535 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשה. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 19 במחזור העיבור ה-273. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 16 (סימנה יויאז) במחזור השמש ה-185.
שנה זו היא שנת 1,339 לחורבן הבית, ושנת 1,719 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
המרכז לטניס בישראל - אזורי עכו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אצטדיון טניס 
 מיקום:  עכו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2010
 תאריך פתיחה רשמי:  2010 
 קואורדינטות:  32°55′04″N 35°05′41″E﻿ / ﻿32.91768°N 35.09474°E﻿ / 32.91768; 35.09474
 אתר רשמי
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) המרכז לטניס בישראל - אזורי עכו(למפת הגליל המערבי רגילה) המרכז לטניס בישראל - אזורי עכו(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המרכז לטניס בישראל - אזורי עכו(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המרכז לטניס בישראל - אזורי עכו
 
המרכז לטניס בישראל - אזורי עכו, הוא אחד מ-14 המרכזים ברחבי הארץ של המרכז לטניס בישראל.
היסטוריה

המרכז בעכו הוקם בשנת 2010 בזכות שיתוף פעולה של מספר גופים - המרכז לטניס בישראל, עיריית עכו, חברת IDB והסוכנות היהודית - שתרמו על מנת שיהיה לראשונה מרכז טניס בעיר לרווחת התושבים ואנשי אזור הגליל המערבי. טקס חנוכת המרכז התקיים ב-6 ביוני 2010 בהשתתפות אלפי תושבים ואנשים מכובדים כגון נוחי דנקנר (יו"ר קבוצת IDB דאז), מיכאל ורעיה שטראוס, ראש העיר שמעון לנקרי, שאול מופז, אלן הופמן (מנכ"ל הסוכנות היהודית), טניסאית העבר אנה סמשנובה ובהנחיית דני רופ. במהלך הטקס התקיים משחק ראווה בין שחר פאר לעופרי לנקרי שגדלה בעכו ושיחקה בדצמבר 2013 בגמר אליפות ישראל לבוגרים.
הפעילות במרכז

במרכז 13 מגרשי טניס מוארים ביניהם אצטדיון מרכזי המכיל 600 מקומות ישיבה. המרכז מקיים תוכניות טניס מגוונות לילדים, נוער ומבוגרים, תוכנית תחרותית מוצלחת והשכרת מגרשים. למרכז תוכניות מיוחדות למען הקהילה שממומנות בעזרת תרומות: תוכניות לאוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, תוכנית מיוחדת לילדים ונוער בסיכון, תוכנית דו-קיום ותוכנית גנים תאומים, בה גן יהודי וגן ערבי משתפים יחד פעולה בפעילות ספורטיבית במרכז הטניס וגם מבקרים אחד את השני בגן. מנהל המרכז מיומו הראשון הוא אלעד רוט, יליד נהריה.
מאז פתיחתו, התקיימו במרכז הטניס בעכו בכל שנה תחרויות בינלאומיות לגברים ונשים, כאשר הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של העיר בה התקיימו תחרויות טניס בינלאומיות.
ה'קס"ה

ה'קס"ה (5,165) ובקיצור קס"ה – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-6 בספטמבר 1404 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 26 באוגוסט 1405.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 6 שעות ו-354 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זחא. איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים.
זו שנה שישית לשמיטה, ושנת 16 במחזור העיבור ה-272. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 13 (סימנה יגלהא) במחזור השמש ה-185.
שנה זו היא שנת 1,336 לחורבן הבית, ושנת 1,716 לשטרות.
אירועים

כ"ו בניסן - הפעם הראשונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחא, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
המגדל האפל (סדרת ספרים)

| --- | --- |

 
 ספרי הסדרה
 האקדוחן שליפת השלושה ארצות השממה המכשף והבדולח זאבי הקאלה שירתה של סוזנה המגדל האפל הרוח בחור המנעול
 מידע כללי
 מאת:  סטיבן קינג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני, אימה, פנטסיה, מערבון
 נושא:  רב־יקום, Âventiure 
 הוצאה
 הוצאה:  Donald M. Grant, Publisher 
 תאריך הוצאה:  1982–2004
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מודן
 פרסים
 100 ספרי המדע הבדיוני והפנטזיה הטובים ביותר של NPR (11 באוגוסט 2011) 
 סדרה
 מספר ספרים:  8
 
המגדל האפל (באנגלית: The Dark Tower) היא סדרת ספרים מאת הסופר האמריקאי סטיבן קינג, אשר משתייכת לסוגות אימה, פנטסיה, מדע בדיוני ומערבונים. הסדרה עוקבת אחר "אקדוחן" ומסעו אל עבר "המגדל האפל". קינג מתאר את סדרת הספרים העוסקת במסעם של האקדוחן וחבריו כמגנום אופוס שלו. מלבד שמונת הספרים של סדרה זו, רבים מספריו מתקשרים לסיפור זה וכוללים אלמנטים ודמויות רבות אשר מופיעות ככל שהסדרה מתקדמת.
ההשראה לסדרה באה מהפואמה "רולנד האציל אל המגדל האפל קרב" מאת רוברט בראונינג, סדרת הספרים שר הטבעות מאת ג. ר. ר. טולקין והמערבון הטוב, הרע והמכוער ומזהה את האיש ללא שם בגילומו של קלינט איסטווד כמקור ההשראה לדמותו של רולנד דשיין מגלעד, הוא האקדוחן.
לאחר שסיים לכתוב את הסדרה הוציא קינג לאור סדרת קומיקס בחברת מארוול בשם המגדל האפל. הסדרה מספרת את סיפורו של רונלד מגלעד, גיבור "המגדל האפל".
היקום של המגדל האפל

ביקום שבספריו של סטיבן קינג חוזרת שוב ושוב הטענה כי כל העולמות והיקומים הקיימים נשענים על יקום אחד בלבד, יקום המוביל את הכול והוא זה שיקבע מה יהיה בשאר היקומים. ביקום זה קיים המגדל האפל.
דמויות

סדרת המגדל האפל מספרת את סיפורו של רולנד דשיין מגלעד, אקדוחן קר רוח שרק קליעיו השורקים מהירים יותר מידיו. רולנד יוצא למסע קסום ואפל למציאת המגדל האפל, אותו מגדל שקושר את כל העולמות יחד.
בספר השני בסדרה, "שליפת השלושה", מצטרפים למסע שותפים נוספים:
אדי דין – אקדוחן נוסף בחבורה של רולנד. היה בעבר מכור להרואין עד שרולנד גמל אותו (שליפת השלושה).
סוזנה דין – אקדוחנית בחבורתו של רולנד. אישה אפרו-אמריקאית, נכה, שבעברה האפל הסתתרו בנפשה מספר אישיויות נוספות.
ג'ייק – בנו הסמלי (ולאחר מכן גם המאומץ) של רולנד. מופיע לראשונה בסדרה ב"האקדוחן" אך נהרג כבר במחצית השנייה של הספר. שב לחיים ולסדרת המגדל האפל בספר השלישי, "ארצות השממה".
אוי – חיה דמוית סמור בעלת אינטליגנציה גבוהה.
ספרי הסדרה

האקדוחן (1982), יצא בעברית בשנת 1999 בהוצאת מודן, תרגום: שרון מור
שליפת השלושה (1987), יצא בעברית בשנת 2001 בהוצאת מודן, תרגום: אינגה מיכאלי
ארצות השממה (1991), יצא בעברית בשנת 2002 בהוצאת מודן, תרגום: אינגה מיכאלי
המכשף והבדולח (1997), יצא בעברית בשנת 2003 בהוצאת מודן, תרגום: אינגה מיכאלי
זאבי הקאלה (2003), יצא בעברית בשנת 2004 בהוצאת מודן, תרגום: אינגה מיכאלי
שירתה של סוזנה (2004), יצא בעברית בשנת 2005 בהוצאת מודן, תרגום: אינגה מיכאלי
המגדל האפל (2004), יצא בעברית בשנת 2006 בהוצאת מודן, תרגום: אינגה מיכאלי
הרוח בחור המנעול (2012)
ספרי הסדרה > האקדוחן

הספר הראשון בסדרה מספר על רולנד מגלעד, האקדוחן האחרון, ומרדפו אחר "האיש בשחור", שמתגלה בסוף כוולטר המכשף. בעלילה מתברר כי יעדו הסופי של רולנד איננו האיש בשחור אלא המגדל האפל.
רולנד נמצא בעולם חרב המזכיר את העולם שלנו. בדרכו, עובר רולנד בעיירה "טאל", בה חי איש שהוקם לתחייה על ידי האיש בשחור. האיש עישן את עשב השטן - עשב בעל תכונות של סם, שכאשר מסתכלים בו כשהוא נשרף, מתים ורואים את האיש האחרון שמת בדרך זו. מעשן עשב השטן גורם לכל העיירה לתקוף את רולנד והלה הורג את כל אנשי העיירה באקדחיו ונפצע קלות ברגלו מסכין.
פרט מעניין בעולמו של רולנד הוא קיומן של דרכים הרבות למעבר בין עולמו לעולמנו, אחת מהן היא המוות. רולנד פוגש בתחנת דרכים נטושה את ג'ייק (ג'ון צ'יימברס), נער צעיר שנדחף לכביש ברחוב 43, ניו יורק ב-1977, ונדרס למוות. מאוחר יותר, כאשר רולנד נאלץ לבחור בין להציל את הילד מנפילה לתהום ובין המשך החיפוש אחר האיש בשחור והמגדל האפל הוא בוחר להמשיך הלאה וג'ייק נופל לתהום ומת בפעם השנייה.
לאחר מכן נפגש רולנד עם האיש בשחור. האיש בשחור קורא בקלפים את עתידו של רולנד, מה שיתברר כנכון בספר הבא. לאחר הלילה הארוך רולנד מתעורר ומגלה שהעולם התקדם בעשרות שנים והאיש בשחור - וולטר - כבר הפך לשלד.
הספר שזור בזכרונות של רולנד מהילדות שלו בגלעד, שם מסופר איך הוא ניצח את המורה שלו, קורט, בגיל 14 והפך לאקדוחן הכי צעיר אי-פעם.
ספרי הסדרה > שליפת השלושה

רולנד מתעורר על החוף למראה יצורים ימיים דמויי סרטן שפוצעים אותו באורח קשה, והוא מאבד שתי אצבעות ביד ימין ואת הבוהן של רגל ימין. הוא מתחיל לצעוד צפונה לאורך החוף, שם הוא מוצא שלוש דלתות ושולף מהן חברים נוספים למסע כפי שחזה האיש בשחור.
תחילה הוא שולף נרקומן בשם אדי דין, בדרכו להבריח סחורה בשדה התעופה ועוזר לו לעבור במכס מבלי להתפס.
מהדלת השנייה הוא שולף את אשת הצללים, אודטה הולמס, אישה אפרו-אמריקאית סכיזופרנית שגדלה בארצות הברית בשנות השישים וסבלה מגילויי גזענות. היא איבדה את שתי רגליה כאשר נדחפה לפני רכבת נוסעת על ידי אדם בשם ג'ק מורט. אודטה היא אישה חכמה ומחונכת, בת לרופא שיניים שחולל מהפכה בתחום. לאחר שרולנד שלף אותה מעולמה שלה, היא ואדי התאהבו והתחתנו. לאישיות השנייה שלה קוראים דטה ווקר, אישה אגרסיבית ומטורפת. אף אחת מהאישיות לא מודעת אחת לשנייה. בסוף הספר דטה ואודטה מתעמתות אחת עם השנייה, ולבסוף מתאחדות לאישה אחת - סוזנה דין.
בדלת השלישית והאחרונה, הוא פוגש את ג'ק מורט - האיש הדוחף, רואה חשבון בתפקידו שבשעות הפנאי נוהג לרצוח ולפגוע באנשים תמימים. הוא זה שדחף את ג'ייק לכביש בספר הראשון וגרם למותו בפעם הראשונה, והוא גם היה זה שזרק על אודטה לבנה כשהייתה קטנה, גרם לה לפיצול אישיות (מכונה בספר סכיזופרניה בטעות), ומאוחר יותר גם דחף אותה לפני רכבת נוסעת. רולנד מונע ממנו להרוג את הילד ג'ייק, וכך יוצר שתי מציאויות נפרדות במוחו - באחת הוא פגש את הילד ג'ייק, ובשנייה לא.
בספר מסופר על דרכי ההתמודדות של כל אחד מהאורחים עם בעיותיהם ואת התמודדותו של רולנד עם מחלתו. הסיפור מסתיים כשהם מגיעים לארץ התיכונה.
ספרי הסדרה > ארצות השממה

עלילת הספר השלישי מתחילה כמה שבועות או חודשים לאחר סוף הספר השני, בקרב של האקדוחנים עם שארדיק הדב - השומר האחרון של אחד מתריסר השערים המחזיקים את המגדל. לאחר שהם הורגים אותו, רולנד מספר להם על הקרניים - שש קרניים שנחצות במגדל האפל, ובקצה כל אחת מהן יש שער, עליו מוצב שומר. הם מוצאים את מסלול הקרן שאמור להביא אותם ישירות למגדל האפל.
ג'ייק שחזר לעולם שלנו מוצא מפתח במגרש בנייה נטוש, ליד ורד קסום שמייצג את המגדל האפל בעולם שלנו. לבסוף הוא יוצא מבית הספר באמצע היום, קונה את הספרים "תעלומה! מה? מי?" ו"צ'ארלי הצ'ו צ'ו" בחנות ספרים קטנה. לאחר מכן הוא מגיע לבית רדוף, ומשם הקא-טט של רולנד לוקחים אותו אליהם. ג'ייק מתחבר לרקונון - חיה המהווה שילוב בין כלב לדביבון בעל אינטליגנציה גבוהה ויכולת דיבור מעטה - ונותן לו את השם "אוֹי".
במהלך מסעם הם נתקלים בקשיים רבים, שיאם בעיר לוד - עיר שתושביה לא יודעים כיצד להתמודד עם טכנולוגיה שהשאירו אחריהם עתיקי היומין, והם נעשים מטורפים. בכניסה לעיר ג'ייק נחטף על ידי אחד מאנשי העיר, העונה לשם גאשר. רולנד מצליח לחלץ אותו והם עולים על רכבת מונו בשם בליין, רכבת הנוסעת מהר יותר ממהירות הקול, בעלת תכונות אנושיות העוין אותם. בליין אוהב חידות וחידודים, וחד להם חידה מתמטית שעליהם לפתור על מנת לעלות לרכבת.
הוא תכנן להתאבד ולהרוג אותם איתו, אבל הסכים שישאיר אותם בחיים ויעצור בטופיקה אם הם יספרו לו חידה שלא יוכל לענות עליה.