stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השמדה עצמית
שימושים בתחומים השונים > צבא

מנגנונים להשמדה עצמית נפוצים בקרב צבאות על מנת לאבטח אמצעי לחימה רגישים, ועל מנת להבטיח פירוק עצמי של פצצות למניעת הפיכתן לנפלים מסוכנים.
דוגמאות למערכות בעלות מגנון השמדה עצמית:
פצצונות (המשמשות בחימוש מצרר), כגון פצצת המרגמה של התעשייה הצבאית (פצמ"ר 120 מ"מ מצרר)
טיל הנ"מ הרוסי 9K32 סטרלה-2
לוויינים צבאיים (למניעת השתלטות עוינת; ניטרול במקרה של איבוד שליטה)
הטבעה יזומה של כלי שיט פן ייפלו בידי האויב (באנגלית: Scuttling)
שימושים בתחומים השונים > טכנולוגיה אזרחית

מנועי דלק מוצק מצוידים לרוב במנגנון השמדה עצמית, הממומש על ידי חומרי נפץ. במידה והמנוע יוצא משליטה. בטיסות של מעבורות החלל של נאס"א, המנוע ישמיד את עצמו במידה ותסטה המעבורת ממסלולה. מנגנון ההשמדה העצמית ניתן לצפייה בסרטוני הווידאו המתעדים את אסון צ'לנג'ר, במהלכו פוצצו זוג רקטות לשם הגנה על בני האדם שעל הקרקע.
שימושים בתחומים השונים > ביטחון מידע

בביטחון מידע יש חשיבות גבוהה להשמדת המידע המסווג בתום השימוש או במקרה של נפילה בידי אויב. לרוב ההשמדה נעשית ידנית, אך במקרים בהם אין לבעל המידע שליטה מלאה, ניתן להיעזר במנגנוני השמדה עצמית. בשנת 2009 פותחה באוניברסיטת וושינגטון שיטה להשמדה עצמית וירטואלית של מידע דיגיטלי באמצעות הצפנה, הגורמת למידע הדיגיטלי להפוך לבלתי קריא לצמיתות בחלוף פרק זמן מוגדר.
שימושים בתחומים השונים > שימושים בתרבות

בפתיחת כל פרק של סדרת הטלוויזיה "משימה בלתי אפשרית", מקבל מפקד הצוות את פרטי המשימה הסודית באמצעות הודעה מוקלטת מראש, ובסופה הצהרה כי תשמיד את עצמה תוך חמש שניות. לאחר מכן היה עולה הרשמקול בעשן. בסדרה "חוש-חש הבלש", משמידות את עצמן כל ההודעות המכילות את הפקודות לחוש-חש לאחר הקריאה, כבדיחה חוזרת.
השימוש במנגנוני השמדה עצמית במדע בדיוני נפוץ עד כדי כך, שהפך לקלישה.
הערות שוליים

↑  אבנר קשתן, פיתוח חדש: אימייל שמשמיד את עצמו, באתר כלכליסט, 21 ביולי 2009
↑  ג'ון מרקוף, New Technology to Make Digital Data Self-Destruct, ניו יורקס טיימס (באנגלית)
ויסלה

ערך זה עוסק בנהר בפולין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
התמזגות הוויסלה והנרב ליד מודלין באזור ורשה
התמזגות הוויסלה והנרב ליד מודלין באזור ורשה
 מידע כללי
 אורך:  1,047 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  1,080 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  194,424 קמ"ר
 מוצא:  הר באראניה גורא בהרי הבסקידים
 גובה מוצא הנהר:  1,106 מטרים
 יובלים:  White Vistula, Black Vistula, נרב, Skrwa, Klikawka, Pszczynka, Skrwa Lewa, Iłżanka, Wyżnica, Prądnik River, Chodelka, Bystra, Poniwiec, Pinkasów Potok, Partecznik, Iłownica, Jaszowiec, Gościradowiec, Dziechcinka, Gróbka, Jawornik, Kopydło, Mołtawa, Knajka, Malinka, Krępianka, Nida, Serafa, Potok Goławiecki, Potok Pychowicki, Promnik, Żurawka, Potok Bielański, Kanał Czerniakowski, Kanał Młociński, Brodawka, Rzeka Czarna, Plewka, Mątawa, Tążyna, Wilanówka, Toruńska Rivulet, Niewieścińska Rivulet, Okrzejka, Zagożdżonka, Zwoleńka, Trynka canal, Jeziorka, Drwinka, Dobka, Bachórz, סולה, Skawinka, Biała, Dunajec, Kurówka, נוגאט, Przemsza, Drwęca, וייפש, סקאווה, Czarna Staszowska, Wilga, Brda, בזורה, סן, Wisłoka, Opatówka, Zgłowiączka, פיליצה, Sanna, Świder, Wda, Łęg, Raba, Radomka, Struga spod Strzembowa, Wierzyca, Kamienna, Gościejów, Rudawka, Gostynia, Gahura, Fryba, Sanka, Trześniówka, Zielona Rivulet, Suchy, Wilga, Uszwica, Koprzywianka, Dłubnia, Bładnica, Nidzica, Szreniawa, Osa, Rudawa, Chechło, Kisielina, Bajerka, Breń, Babulówka, Brennica, Bełcząca, Dunaj, בפסקה זו 8 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  מפרץ גדנסק, הים הבלטי
 מדינות באגן הניקוז:  פולין פולין אוקראינה אוקראינה בלארוס בלארוס סלובקיה סלובקיה
 אגן הניקוז של הוויסלה
 
ויסלה (בפולנית: Wisła (נשמע: ויסווה), בגרמנית: Weichsel (וייכסל) הוא הנהר הארוך ביותר בפולין, וזורם במרכזה מדרום לצפון. מקורו בהרים הבסקידים (מול הרי הטטרה), והוא זורם דרך קרקוב וורשה ונשפך אל הים הבלטי מזרחית לגדנסק. אורך הנהר 1,047 קילומטר ושטח אגן הניקוז שלו 194,424 קמ"ר (מהם בשטח פולין 168,699 קמ"ר, שהם יותר מ-50% משטחה של פולין). נהרות גדולים המתנקזים אליו הם סַן, נַרֶב והבּוּג המערבי ממזרח, ופיליצה ממערב.
מבידגושץ' עד הים הבלטי הוויסלה עביר לכלי שיט בגודל בינוני, אולם במעלה הנהר הוא אינו מספיק עמוק למעבר חלק מכלי השיט. בין קרקוב לוורשה הוויסלה שוב משמש כנתיב מים מסחרי חשוב, בעקבות הקמת מספר תאי שיט באזור קרקוב.
מקור השם

שם הנהר תועד לראשונה על ידי פליניוס הזקן בשנת 77 בספרו תולדות הטבע. פליניוס כתב כי נהר ויסטוליוס זורם אל הים הבלטי. השורש של השם הוא השורש ההודו-אירופי *u̯eis- "לחלחל, לזרום לאט" (השווה סנסקריט aveṣan ‘הם זרמו’, נורדית עתיקה veisa ‘רפש’), שמופיע במספר שמות נהרות אחרים (לדוגמה הנהר וזר). צורת ההקטנה -ila, -ula, שימשה בשפות הודו-אירופיות רבות, כולל לטינית.
תלמי כינה את הנהר אוסטולה על פי התעתיק היווני של שמו. פומפוניוס ואמניאוס מרסלינוס כינו את הנהר ויסולה.
גאוגרפיה

הנהר מתוחם לשלושה אזורים. אזור הנהר העליון מתחיל במקורותיו עד לעיר סנדומיר. חלקו המרכזי של הנהר מסנדומיר לפתחו של נרב. חלקו התחתון מנרב לדלתה של הוויסלה בים הבלטי.
אגן הניקוז של הנהר מכסה 194,424 קמ"ר, מתוכם 168,700 קמ"ר בשטח פולין. גובהו הממוצע 270 מעל פני הים. הנקודה הגבוה ביותר באגן הניקוז של הנהר היא פסגת גרלך בהרי טאטרה בגובה 2,655 מטרים.
דלתת הנהר

הנהר יוצר דלתה רחבה המכונה זוואווה (בפולנית: Żuławy) סביב העיירה ביאלה גורה באזור שטום (אנ'). הדלתה מפצלת את הנהר לשני ערוצים כ-50 קילומטרים לפני פתחה – ערוץ לניווקה (Leniwka‏; כיום קרוי Martwa Wisła) המערבי, ונוגט (Nogat) המזרחי. לניווקה מתפצל פעם נוספת בעיר גדנסק ובערוצו הנוסף, סזקרפווה, מופעל סכר למניעת הצפות.
הוויסלה זורם במרכז קרקוב (2006)
הוויסלה זורם במרכז קרקוב (2010)
הוויסלה עובר דרך ורשה בשנות ה-20 של המאה ה-20
נהר הוויסלה בצילום מקרקוב
ראו גם

הקרב על הוויסלה
ז'אן-כריסטוף ריפן

| --- | --- |
צילום משנת 2013 מאת קלוד טרואונג-נואוק
צילום משנת 2013 מאת קלוד טרואונג-נואוק
 לידה:  28 ביוני 1952 (בן 72) בורז', צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  המכון למדע המדינה פריז, תיכון ז'אנסון-דה-סאי, Lycée Claude-Bernard 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  L'Abyssin (החבשי)   Le Collier rouge (הענק האדום)
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר הלאומי של האריה של סנגל (2012)  קצין בלגיון הכבוד (12 ביולי 2013)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול (2002)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הקתולית של לוון (1980)  Prix Interallié (1999)  פרס גונקור (2001)  פרס גונקור לרומן הבכורה הטוב ביותר (1997)  אביר מסדר האמנויות והספרות 
 
ז'אן-כריסטוף רופין (בצרפתית: Jean-Christophe Rufin; נולד ב-28 ביוני 1952) הוא רופא וסופר צרפתי, כיהן כשגריר צרפת בסנגל ובגמביה בין השנים 2007 עד 2010.
רופין הוא יושב ראש הארגון פעולה נגד הרעב ואחד ממייסדי הארגון רופאים ללא גבולות.
בשנת 2003 כתב רופין, על פי בקשת ממשלת צרפת, דו"ח מקיף על האנטישמיות בצרפת, שבו המליץ על צעדים נגד האנטישמיות ועל איסור בחוק של השוואת פעולות ישראל לאפרטהייד או לגרמניה הנאצית. רופין הוא זוכה פרס גונקור ליצירת ביכורים לשנת 1997. בשנת 2008 נבחר לחבר באקדמיה הצרפתית.
ספרו החבשי תורגם לעברית ויצא בהוצאת כנרת בשנת 2005.
ויאצ'סלב טרובניקוב

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1944 אירקוטסק, מחוז אירקוטסק, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות 
 פטירה:  18 באפריל 2022 (בגיל 77) אירקוטסק, רוסיה 
 מדינה:  רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרויקורובסקויה 
 השכלה:  המכון הממלכתי ליחסים בין-לאומיים של מוסקבה  אקדמיית פס"ב  אוניברסיטת מוסקבה 
 
 פרסים והוקרה
 Registered firearms (20 בפברואר 2003)  מסדר פרנציסק סקורינה (17 באוגוסט 2004)  תעודת כבוד נשיאותית של הפדרציה הרוסית (7 ביולי 2009)  גיבור הפדרציה הרוסית (27 באוקטובר 1999)  מסדר הנסיך הקדוש דניאל של מוסקבה, דרגה 2 (28 בדצמבר 2009)  מדליית "20 שנים לעצמאות רפובליקת קזחסטן"  עיטור הכבוד של טרנסניסטריה  עיטור הכוכב האדום  מדליית השירות המצוין, דרגה 3  תעודת ההערכה של ממשלת הפדרציה הרוסית  מדליית השירות המצוין, דרגה 2  מדליית השירות המצוין, דרגה 1  מדליית השירות המצוין  Medal "200 Years of the MIA of Russia"  מדליה להנצחת 300 שנים לייסוד סנקט פטרבורג  מדליה להנצחת 50 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 850 שנים לייסוד מוסקבה  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  חבר כבוד בק.ג.ב.  מדליה לציון 60 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה לחיזוק אחוות הנשק  Medal "For cooperation with the FSB of Russia"  מדליה להנצחת 70 שנה לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליית "200 שנה למשרד הבטחון"  מדליית סרגיי גורשקוב  תעודת הוקרה נשיאותית של הפדרציה הרוסית  בפסקה זו 4 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
ויאצ'סלב איוואנוביץ' טרובניקוב (ברוסית: Вячесла́в Ива́нович Тру́бников;‏ 25 באפריל 1944 – 18 באפריל 2022) היה מדינאי רוסי, כיהן כמנהל שירות הביון של הפדרציה הרוסית (1996–2000), כיהן גם כסגן שר החוץ של הפדרציה הרוסית (2000–2004) וכשגריר הפדרציה הרוסית בהודו (2004–2009). היה בעל עיטור גיבור הפדרציה הרוסית (1999).
ביוגרפיה

ויאצ'סלב נולד באירקוטסק, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות למשפחה של פועל בתעשייה האווירית שנמלטה ממוסקבה. לאחר מלחמת העולם השנייה המשפחה חזרה למוסקבה. ב-1961 למד בבית הספר למתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת מוסקבה. ב-1967 השלים את לימודיו במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה. נוסף לרוסית הוא דיבר גם אנגלית והינדית.
ביוגרפיה > בשירות הביון הסובייטי והרוסי

הוא שירת בק.ג.ב. מ-1967 ועד להתפרקות ברית המועצות, אך בעיקר עבד בשירות ביון החוץ ובמינהל הראשי הראשון של הק.ג.ב. בשנים 1971–1977 שירת בהודו ובבנגלדש כמרגל תחת כיסוי כעיתונאי. בשנים 1977–1984 עבד במנגנוני הביון הסובייטי במוסקבה ובשנים 1984–1990 ניהל את רשתות הריגול הסובייטיות בהודו ובבנגלדש, כמו גם בנפאל ובפקיסטן.
בשנים 1990–1992 ניהל את מחלקת מדינות דרום אסיה בסוכנות הביון. ב-12 בינואר 1992 מונה לסגנו הראשון של מנהל שירות ביון החוץ של רוסיה. ב-10 בינואר 1996 מונה למנהל סוכנות הביון הרוסית, תפקיד שמילא עד ל-20 במאי 2000.
ביוגרפיה > דיפלומט

ב-28 ביוני 2000 מונה לסגן ראשון לשר החוץ של רוסיה הממונה לענייני חבר המדינות.
ב-29 ביולי 2004 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מינה אותו לשגריר רוסיה בהודו. מינויו ספג לביקורת רבה בהודו בשל פעילויות הביון שלו שם וזמן רב המתין עד שמינויו אושר. בעבודתו פעל רבות לחיזוק ההשפעה הרוסית ולהמשך שיתוף הפעולה בין המדינות בתחום הצבאי.
ביוגרפיה > בערוב ימיו

באוקטובר 2009 החל לעבוד כאיש מחקר במכון לכלכלה עולמית ויחסים בינלאומיים על שם יבגני פרימקוב, הפועל בחסות המרכז למחקרים פוליטיים.
נפטר ב-18 באפריל 2022.
הערות שוליים

↑  "עותק בארכיון" Посол. Embassy of Russia in New Delhi. אורכב מ-המקור ב-2004-12-12. נבדק ב-2018-12-11.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יבגני פרימקוב | מנהל שירות הביון החיצוני של רוסיה   1996–2000 | הבא: סרגיי לבדב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132399490  VIAF: 38077503   WorldCat (עם VIAF): 38077503
ז'וזף-פייר הוט

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  21 בינואר 1899 אנטוורפן, בלגיה
 פטירה:  9 בפברואר 1968 (בגיל 69) קורבק-לו, בלגיה
 ענף מדעי:  אנדוקרינולוגיה ומחלות מטבוליות
 עיסוק:  חקר הסוכרת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לוון   המכון הלאומי למחקרים רפואיים בלונדון  ‏ המכון רוקפלר בארצות הברית   אוניברסיטת קיימברידג', אנגליה
 מנחה לדוקטורט:  מוריו:  הנרי דייל ואחרים
 מוסדות:  אוניברסיטת לוון
 פרסים והוקרה:  חבר באקדמיה המלכותית הבלגית לרפואה
 צאצאים:  ז'וזף-ז'ול הוט, רופא וחוקר
 תרומות עיקריות
 חקר הסוכרת, תיאור התסמונת הוט-אבאזה
ז'וזף-פייר הוּט (בצרפתית: Joseph-Pierre Hoet, שם המשפחה נהגה בפלמית,‏ 21 בינואר 1899 אנטוורפן – 9 בפברואר 1968 קורבק-לו) היה רופא פנימי בלגי, אנדוקרינולוג ודיאבטולוג. כיהן כפרופסור לקליניקה רפואית באוניברסיטה הקתולית של לוון והיה חבר באקדמיה המלכותית לרפואה של בלגיה. ז'.פ. הוט נמנה עם מייסדי החקר המודרני של הסכרת בבלגיה, וייסד את האיגוד הבלגי לסכרת.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

ז'וזף-פייר הוט נולד באנטוורפן, בשנת 1899, במשפחה פלמית. אביו היה אחד הרוקחים הידועים בעיר. אחרי לימודי תיכון במכללת נוטר דאם, הוט למד רפואה באוניברסיטת לוון וסיים עם תואר רופא ביולי 1923.
בעת לימודי הרפואה התוודע למחקר הרפואי במעבדת הפרמקולוגיה של מאני איד ובמעבדת הביוכימיה של פרנאן מלאנגרו. בעזרת מלגות שזכה בהן תוך הצטיינות בתחרות, השתלם בהמשך באנגליה במכון הלאומי למחקרים רפואיים בלונדון (1925–1926), תחת הדרכתו של סר הנרי דייל, ובמכון רוקפלר בארצות הברית (1925–1926). הוא עשה היכרות בלונדון עם בסט, ממגלי הטיפול באינסולין בטורונטו.
ביוני 1926 סיים דוקטורט במדעים באוניברסיטת קיימברידג' עם עבודה שסקרה את מנגנוני הפעולה של האינסולין. The fate of the sugar disapeearance under the action of insulin
ביוגרפיה > המשך פעילותו המדעית והאקדמית

בשובו ללוון התמנה למנהל קליניקה בבית החולים סן פייר. החל משנת 1928 היה לפרופסור בשפה הפלמית באוניברסיטת לוון, קודם לתראפויטיקה רפואית (1928–1934; במקביל לקורסים בצרפתית של מאני איד), אחר כך לרפואה פנימית (1934–1948; במקביל לקורסים בצרפתית של פול לאמבן) והחל משנת 1948 לקליניקה רפואית. בשנת 1948 כיהן כדקאן של הפקולטה לרפואה בלוון.
בשנים 1926–1944 ניהל מעבדת מחקר לפתולוגיה כללית שבה השתלמו חוקרים רבים.
בשנת 1933 פרסם מחקר על חשיבות הליקוי של בלוטת המגן במחלת סימונדס.
בימי מלחמת העולם השנייה תחת הכיבוש הנאצי עשה מאמצים רבים כדי להשיג לחולים בבלגיה אספקה באינסולין שיובא מהולנד וארצות הברית בחסות הצלב האדום הבין-לאומי. באותה תקופה הופקד עליו תפקיד במבצעי רפטריאציה של הצלב האדום.
בתום המלחמה הקים הוט איגוד להגנת האינטרסים של חולי סוכרת ועמד בראשו.
ביוגרפיה > אחרי מלחמת העולם השנייה

החל מתחילת שנות ה-1950 עיקר מחקריו התמקדו בהשלכות הסכרת של האמהות על תחלואה של הילודים.
בנו של הוט, ז'וזף-ז'ול הוט, שהיה כמו אביו בוגר ואחר כך פרופסור של אוניברסיטת לוון, חקר גם הוא את מחלת הסכרת, לרבות הקשר שלה להריון וללידה.
השתתף בהקמה בשנת 1949 של הפדרציה הבין-לאומית לסכרת שמושבה בבריסל. החל מ-1961 נבחר ליושב ראש לשם כבוד של ארגון זה.
בשנת 1945 היה מעורב במחקרים על הגורם Rh. ב-1952 דיווח בטורונטו יחד עם שותפיו, בראסר ודה מייר, על חשיבות בדיקת הסוכר בשתן ועל השלכות הגליקוזוריה בהריון.
הוט נפטר בשנת 1968  בכפר קורבק-לו. (Korbeek Lo) בברבנט הפלמי.
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

הוט היה נשוי למרגריט לבית אווה (Havet), בתו של מורו להיסטולוגיה באוניברסיטה.
ביוגרפיה > תסמונת הוט-אבאזה או תסמונת יאנג (Hoet-Abaza Syndrome)

על שמו של הוט ועל שמו של הרופא הצרפתי אלפונס אבאזה, יליד רומניה (1909–1984) נקראת תסמונת הוט-אבאזה. זו תסמונת המתאפיינת בהשמנה מהירה, חמורה וחולפת של הנשים בזמן ההריון ובמיוחד אחרי לידה (נודעה גם כתסמונת יאנג). השמנה זו היא דמוית קושינג ועלולה לחזור עם כל הריון ולפעמים עלולה להתקבע. הילדים הנולדים במקרים אלה יש להם משקל עודף בהרבה מהרגיל ומאוחר יותר עלולים ללקות בסכרת. חלקם נולדים מתים.
התסמונת תוארה במאמרים של אבאזה ושל הוט בשנים 1953 ו-1954. בעוד אבאזה ייחס אותה להפרשה מוגברת של הורמון הגדילה, הוט סבר שהיא נגרמת על ידי ליקוי בקליפת בלוטת יותרת הכליה
פרסים ואותות הוקרה

1957 – חבר באקדמיה המלכותית לרפואה של בלגיה (מ־1938 – חבר מתכתב)
יושב ראש לשם כבוד של הפדרציה הבין-לאומית לסכרת
עיטור המסדר לאופולד בדרגת קצין גדול
הצלב האזרחי של בלגיה, דרגה א
עיטור מסדר הכתר של בלגיה, בדרגת קצין בכיר
1964 – דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת טורונטו ומדליית בנטינג של האיגוד האמריקאי לסכרת.
1965 – נבחר כיושב ראש ראשון של האיגוד האירופי לחקר הסוכרת
הוט פרסם 265 פרסומים מדעיים.
הערות שוליים

1 2 3  אתר אוניברסיטת לוון
↑  1968 A.M.Dalcq
↑  הלקסיקון של האקדמיה הצרפתית לרפואה 2016 ברשת ע' 18
↑  Stedman's Medical Eponyms 2005 p.1
↑  בלקסיקון של האקדמיה הצרפתית לרפואה שם התסמונת נקשר במאמר משנת 1954 של ז'וזף-פייר הוט, בעוד שב"לקסיקון האפונימים הרפואיים של סטדמן" נקשר בשמו של בנו, ז'וזף-ז'ול הוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NTA: 098008188  VIAF: 282254354   WorldCat (עם VIAF): 282254354
הרפובליקה הסינית במשחקים הפאראלימפיים

הרפובליקה הסינית, הידועה גם בשם טאיוואן, השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בברצלונה (1992), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה הרפובליקה הסינית חלק מעולם.
היסטוריה

אל המשחקים הפאראלימפיים שהתקיימו בברצלונה בשנת 1992 שלחה הרפובליקה הסינית משלחת של 11 ספורטאים (עשרה גברים ואישה אחת) ושבה עם מדליה אחת, כשהג'ודוקא דר צ'אנג לין זכה במדליית הארד (עד 86 ק"ג)
במדליית הזהב הראשונה בתולדותיה זכתה המשלחת במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) כשהג'ודוקא צ'ינג צ'אנג לי זכה בתחרות עד 60 ק"ג. ובמשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) זכה האתלט צ'י צ'ו צ'ה-אנג בתחרות הטלת כידון (קטגוריה F13) כשקבע שיא עולם של 57.28 מטרים.
נציגיה הבולטים היו צ'אנג צ'יצ'ונג שזכה בשתי מדליות זהב ומרימת הכוח צו היי לין שזכתה בשתי מדליות זהב גם היא.
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) | 0 | 0 | 1 | 0 |
| המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) | 1 | 0 | 2 | 3 |
| המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) | 1 | 2 | 4 | 7 |
| המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) | 2 | 2 | 2 | 6 |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 1 | 0 | 1 | 2 |
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 0 | 1 | 2 | 3 |
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 0 | 1 | 1 | 2 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סה"כ | 5 | 6 | 14 | 25 |
ראו גם

הרפובליקה הסינית במשחקים האולימפיים
הרפובליקה הסינית במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  המשתתפים במשחקים בברצלונה 1992
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Judo Men's Up To 86 kg
↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Judo Men's Up To 60 kg
↑  Sydney 2000 Paralympic Games Athletics Men's Javelin F13
ויקטור הורטה

| --- | --- |

 לידה:  6 בינואר 1861 גנט, בלגיה 
 פטירה:  8 בספטמבר 1947 (בגיל 86) בריסל, בלגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות באיקסל (בריסל) 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות בבריסל 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 זרם באמנות:  אר נובו, אר דקו 
 הושפע על ידי:  Alphonse Balat 
 יצירות ידועות:  בית טאסל, House & Atelier Horta, Palace of Fine Arts, בית ון אטוולדה, בית סולווה, Maison du Peuple 
 פרסים והוקרה:  קצין מסדר הכתר הבלגי 
 בן או בת זוג:  Pauline Heyse (1881–1906)  Julia Carlsson (1908–?) 
 צאצאים:  Marguerite Horta, Simonne Horta 
 חתימה:   
 
דיוקנו של הורטה על שטר בערך של 2,000 פרנק בלגי
ויקוטור הורטה (בפלמית: Victor Horta;‏ 6 בינואר 1861 – 8 בספטמבר 1947) אדריכל ומעצב בלגי שפעל בבריסל בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20. מן האדריכלים החשובים ביותר שיצאו מבלגיה וממובילי זרם האר נובו (Art Nouveau) באירופה של סוף המאה ה-19.
קריירה

ויקטור הורטה היה מוביל בתחומו ויצירתו שיקפה את האר-נובו האורגני-בוטני במיטבו. כלומר, סגנון אדריכלי השואב את השראתו מעולם הצומח ומביא לחזות הבניין צורות דמויות ענפים ועלים הבאים לידי ביטוי בחזות החיצונית, חללי הפנים והפרטים. חידושיו השפיעו רבות על מעצבים ואדריכלים בכל רחבי אירופה בהם הקטור גימאר, אדריכל אר נובו נוסף שפעל רבות בפריז.
עבודותיו מצביעות על טכנולוגיות חדשניות, בעיקר בהגשמת עץ וברזל. בזכות השימוש המושכל בחומרים השונים, יצר במבנים שתכנן אדריכלות טוטאלית, המשלבת בין מסת הבניין לבין חלליו הפנימיים והפרטים הנלווים, כגון: מעקות חדרי מדרגות, עמודים, מנורות, דלתות ותקרות זכוכית עם מסגרות ברזל מעוטרות.
החללים שעיצב מצביעים על השראת מוצרי ה"ארטס אנד קרפטס" באנגליה, וכמותם הם מצטיינים בפיסוליות גלית זורמת, המבוססת על מילון צורות בוטני ומבטאת גם תהליכים של צמיחה. הקונסטרוקציה הגלית הזורמת של הורטה, המעוצבת באלמנטים בוטניים, הביאה את האר-נובו בבריסל להישגים מרשימים.
בהשראת אמנים סימבוליסטים, הוא האמין בעיצוב טוטאלי של מבנים, תוך הדגשת זרימה אין-סופית ומהות חובקת-כל, המאפיינת את מצבו הנפשי ועולמו של היוצר.
בשנים 1927–1931 הוטא היה מנהל של האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של בריסל.
ראו גם

בית טאסל
בית סולווה
בית ון אטוולדה
מוזיאון הורטה
לקריאה נוספת

Strauven, Iwan and Zurstrassen, Benjamin, Horta and the Grammar of Art Nouveau, Yale University Press, 2024.  מסת"ב 978-0300276282
ז'אן-לואי אבנעזר רנייה

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1771 לוזאן, שווייץ 
 פטירה:  27 בפברואר 1814 (בגיל 43) פריז, הקיסרות הראשונה 
 מקום קבורה:  הפנתאון של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 השתייכות:  צבא יבשה 
 דרגה:  גנרל דיוויזיה, גנרל דיוויזיה 
 פעולות ומבצעים
 המלחמות הנפוליאוניות  הקואליציה האנטי-צרפתית החמישית  מלחמת חצי האי  מלחמת רוסיה-צרפת  הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית  הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה  מסע נפוליאון בארץ ישראל  הקואליציה האנטי-צרפתית השישית 
 עיטורים
 קצין גבוה בלגיון הכבוד  שמות החקוקים בשער הניצחון בפריז  Royal Order of the Two-Sicilies 
 
ז'אן-לואי אבנעזר רנייה
הרוזן ז'אן-לואי אבנעזר רנייה (בצרפתית: Jean Louis Ebénézer Reynier;‏ 14 בינואר 1771 – 27 בפברואר 1814) גנרל ממוצא שווייצרי בצבא נפוליאון.
חייו

רנייה נולד בלוזאן בשווייץ. בצעירותו התלהב מרעיונות המהפכה הצרפתית והתנדב לצבא הצרפתי בשנת 1792. הוא שירת בתקופת המלחמות המהפכניות וזכה להכרה בכשרונותיו הצבאיים.
בשנת 1798 הצטרף אל נפוליאון בונפרטה במסעו במצרים ובארץ ישראל. השתתף בקרב הפירמידות, ולאחר מכן הצטרף לנפוליאון בדרכו לארץ ישראל. הדיוויזיה עליה פיקד יצאה ב-6 בפברואר 1799 ככוח חלוץ לסיני וקיבלה את המשימה לכבוש את אל עריש על מנת לאפשר לשאר הכוחות מנוחה והתרעננות במהלך חציית המדבר. כשל מודיעיני גרם לכך שרנייה לא ידע כי העיר מבוצרת ומוחזקת בידי 1,500 חיילים. רנייה צר על מצודת אל עריש במשך אחד עשר יום, בפברואר 1799, ורק לאחר ששאר הכוחות הגיעו, נפלה העיר.
לאחר מכן השתתף רנייה במבצעי נפוליאון במסע בארץ ישראל, לרבות השתתפות במצור הכושל על עכו.
עם שובו של נפוליאון לצרפת באוקטובר 1799 שב רנייה עמו. רנייה נשלח אל איטליה ועסק שם בפעולות של דיכוי ההתנגדות העממית לשלטון הצרפתי. ב-4 ביולי 1806 עמד רנייה בראש כוח בן 6,000 חיילים אשר התעמת עם המפקד הבריטי ג'ון סטיוארט, בעיר מאידה באיטליה. מערכת מאידה, בה נחל רנייה תבוסה, הייתה הפעם הראשונה במלחמות הנפוליאוניות בה עמד כוח אנגלי כנגד כוח צרפתי, ויכל לו, אך מבחינה אסטרטגית הייתה תבוסה זו חסרת משמעות. רנייה המשיך לפעול באיטליה, בממלכת נאפולי שניתנה לאחיו של נפוליאון, ז'וזף בונפרטה.
ב-1810 נשלח רנייה לספרד, ושירת שם במערכה הרת האסון של הגנרל אנדרה מאסנה כנגד ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון. רנייה היה אחד ממפקדי הדיוויזיות של מאסנה בתבוסה בהר בוסקה בפורטוגל ב-27 באוקטובר 1810.
רנייה קיבל את התואר "רוזן של הקיסרות" בשנת 1811, ולאחר מכן קיבל את הפיקוד על הכוחות של ממלכת סקסוניה, ו"ייעוץ" לכוחות האוסטרים שצורפו ל"גרנד ארמה" בפלישה הרת האסון לרוסיה. צבאו של רנייה היה באגף הימני של הכוחות, ולא השתתף במסע האומלל למוסקבה. הצבא הגיע עד לאזור ווהלין (כיום באוקראינה), ומשם נסוג תוך אבדות קשות דרך פולין עד לעיר דרזדן. שרידי הכוח השתתפו בקרב האומות בלייפציג ב-19 באוקטובר 1813, ובמהלך התבוסה, שהייתה התבוסה האיומה ביותר שספג נפוליאון אי פעם, נתפס רנייה בידי האויב ונפל בשבי.
רנייה שב לצרפת במסגרת חילופי שבויים בפברואר 1814, אך מת בפריז שבועיים לאחר שחרורו, ונטמן בפנתאון של פריז, בו טומנת האומה הצרפתית את גדולי בניה.
זיהוי אנומליות

זיהוי אנומליות (נקרא גם גילוי אנומליות או זיהוי חריגים) הוא מונח מתחום כריית המידע המתייחס לאיתור תצפיות או אירועים אשר אינם תואמים לדפוס הצפוי או ליתר התצפיות בבסיס הנתונים.
לרוב, התצפיות החריגות מעידות על בעיה. למשל, אנומליה בתוצאות בדיקה רפואית עשויה להעיד על בעיה רפואית. אנומליה בתעבורת רשת תקשורת עשויה להעיד על מתקפת סייבר על רשת התקשורת.
ניתן לחלק את הטכניקות לזיהוי אנומליות לשלושה סוגים:
טכניקות לא מונחות (unsupervised), אשר מניחות כי רוב התצפיות בבסיס הנתונים מייצגות מקרים נורמליים או תקינים. לשם כך ניתן, למשל, להשתמש בטכניקות של ניתוח אשכולות כדי לאפיין את התצפיות הנורמליות. תצפית שאינה שייכת לאף אשכול מוגדרת כאנומליה.
טכניקות מונחות (supervised), אשר בהן התצפיות בבסיס הנתונים סווגו מראש לתצפיות "נורמליות" או לתצפיות "לא נורמליות". במקרה כזה, ניתן להשתמש בשיטות של למידה חישובית לאימון מסַווגים, המאפשרים סיווג של מקרים חדשים שאותם לא פגשנו בתהליך הלמידה.
טכניקות מונחות למחצה (semi-supervised), אשר בונות מודל המייצג את דפוס ההתנהגות הרגיל מתוך אוסף של תצפיות נורמליות. לאחר מכן בוחנים באמצעות המודל את הנראות של תצפיות חדשה.
ראו גם

חריג חשוד טעות
הערות שוליים

↑  Chandola, V.; Banerjee, A.; Kumar, V. (2009). "Anomaly detection: A survey" (PDF). ACM Computing Surveys. 41 (3): 1. doi:10.1145/1541880.1541882. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-02-11. נבדק ב-2015-01-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532837405171  LCCN: sh2005007675
וומבט שעיר-אף דרומי

| וומבט שעיר-אף דרומי |
| --- | --- |
 וומבט שעיר-אף
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-וומבט
משפחה:: וומבטיים
סוג:: וומבט שעיר-אף
מין:: וומבט שעיר-אף דרומי
שם מדעי
 Lasiorhinus latifrons ‏אוון, 1845
תחום תפוצה


וומבט שעיר-אף דרומי (שם מדעי: Lasiorhinus latifrons; בקיצור וומבט דרומי), הוא מין של כיסאי בינוני דמוי דובון האנדמי ליבשת אוסטרליה, ואחד משני מינים הנמצאים בסוג וומבט שעיר-אף. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1845 על ידי הביולוג האנגלי ריצ'רד אוון. מין זה הוא הקטן שבמיני הוומבטים הקיימים כיום.