stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסדר למניעת ניגוד עניינים
אופן עריכת ההסדר

בעת גיבוש ההסדר נערכת בחינה פרטנית של מכלול פעילויותיו העסקיות והציבוריות של העובד מול התפקידים והסמכויות שיש לו בשירות הציבורי. כן במסגרת ההסדר, נדרש העובד לפרט כל מידע רלוונטי שיש בו כדי לתרום לבירור האם קיים חשש לניגוד עניינים בין תפקידו בשירות הציבורי לבין ענייניו הפרטיים. בין היתר, נדרש העובד לפרט את עסקיו ועיסוקיו, השקעותיו, שותפיו, הספקים עימם הוא עבד, הלקוחות להם נתן שירותים וכל מידע רלוונטי אחר.
על פי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, ככלל, קיימים שני שלבים עיקריים בעריכת הסדרים למניעת ניגוד עניינים: בשלב הראשון - יש לאתר את הנושאים בהם עלול להיווצר ניגוד העניינים בין תפקידו של המועמד לשירות הציבורי לבין ענייניו האחרים, ולברר את מהותו של ניגוד העניינים בכל אחד מנושאים אלה; בשלב השני – יש לנסות למצוא פתרון הולם ל"נטרול" ניגוד העניינים שאותר.
היועץ המשפטי לממשלה הבהיר שחובת עריכת ההסדר חלה גם כלפי מי שכבר הועסק ולא ערך בעבר הסדר שכזה, או לגבי עניין אישי שהתעורר לאחר עריכת ההסדר.
באשר לשאלה מהי מידת הקרבה המקימה חשש לניגוד עניינים - המדובר בדבר שיש לבחון באופן פרטני, כל מקרה לגופו. היועץ המשפטי לממשלה קבע כי "ברוב המקרים יש לראות כקרוב, לכל הפחות, את בן זוגו של המועמד, את הוריו, את צאצאיו ואת מי ש'סמוך על שולחנו'. לפי נסיבות המקרה ייתכן שיהיה צורך להרחיב את מעגל הקרובים ולכלול בו קרובים נוספים כמו אחים ובני זוגם, דודים, צאצאי צאצאים וכיוצא בזה".
פתרונות במקרה של ניגוד עניינים

אם מדובר בניגוד עניינים במערכת שמקורו ציבורי ניתן לפסול בעל התפקיד מלכהן בתפקידו; להעביר תחום סמכות ואחריות לבעל תפקיד אחר; להימנע מהשתתפות בקבלת החלטות או בביצוען; לבצע את הפעולה בשיתוף עם בעל תפקיד אחר; וכן ביצוע חובת גילוי.
אם מדובר בניגוד עניינים אישי, ניתן להגביל העיסוק בעניין האישי או בתפקיד האחר, החזקה ב"נאמנות עיוורת", גילוי מידע אודות רכוש ואינטרסים.
הערות שוליים

1 2 3 4  עריכת הסדרים למניעת ניגוד עניינים בשירות המדינה, הנחיות היועץ המשפטי לממשלה, הנחיה מס' מספר הנחיה: 1.555
↑  בג"ץ 79/531 סיעת "הליכוד" בעיריית פתח תקווה נ' מועצת עיריית פתח תקווה, פ"ד לד (2) 566.
↑  נוהל עריכת הסדרים למניעת ניגוד עניינים, הודעה מס' סו/22, נציבות שירות המדינה
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
הפיגוע במלון קנאל

| --- | --- |

 תאריך:  19 באוגוסט 2003 
 מקום:  בגדאד, Canal Hotel 
 מטרה:  האומות המאוחדות 
 קואורדינטות:  33°20′01″N 44°28′02″E﻿ / ﻿33.333611111111°N 44.467222222222°E﻿ / 33.333611111111; 44.467222222222
 סוג:  מכונית תופת 
 הרוגים:  23
 חטופים:  לפחות 100
  (למפת בגדאד מוגדלת) הפיגוע במלון קנאל(למפת בגדאד רגילה) הפיגוע במלון קנאל
 
הפיגוע במלון קנאל היה פיגוע משאית תופת בבגדאד, עיראק, בשעות אחר הצהריים של 19 באוגוסט 2003. בפיגוע נהרגו לפחות 22 בני אדם, כולל הנציג המיוחד של האומות המאוחדות בעיראק סרז'יו ויירה דה מלו ונפצעו יותר ממאה, בהם עורך הדין הבולט לזכויות אדם והפעיל הפוליטי אמין מקי מדאני. הפיצוץ כוון נגד משימת הסיוע של האו"ם בעיראק שנוצרה רק חמישה ימים קודם לכן (האו"ם השתמש במלון כמפקדה בעיראק מאז תחילת שנות ה-90). הפיגוע ב-19 באוגוסט הביאה לנסיגה תוך שבועות של מרבית 600 אנשי הצוות של האו"ם מעיראק ושינוי מדיניות. לפיגוע הייתה השפעה עמוקה ומתמשכת על נוהלי הביטחון של האו"ם ברחבי העולם.
לאחריו בוצע פיגוע נוסף של מכונית תופת ב-22 בספטמבר 2003 ליד מטה האו"ם בבגדאד והרג מאבטח ופצע 19 אנשים.
אבו מוסעב א-זרקאווי, מנהיג ארגון הטרור ג'מעת אל-תוהיד וול-ג'יהאד, באפריל 2004 נטל אחריות על הפיגוע.
הפיגוע

בספרו "נסיך הביצות" מספר הפוליטיקאי והסופר הבריטי רורי סטיוארט את חוויותיו במלון קאנאל ביום הפיגוע: "עברתי על פני נקודת האבטחה מבלי שאיש ניסה לחפש אותי או לשאול לענייניי. העיראקים שנכנסו והתחלפו במתחם היו בעלי אופי טוב. אמרתי לחברתי שהדברים נראו די רגועים. היא ענתה כי הנציג המיוחד גאה בכך שהעיראקים יכולים להתקרב לבניין האו"ם; שלא כמו באזור הירוק, שהמחסומים שלו היו במרחק של חצי קילומטר מהמשרדים הראשיים.... הלכתי למזנון, שם ישבתי מעשר עד שתיים אחר הצהריים, ושוחחתי עם צוותים לא ממשלתיים מקומיים שנכנסו לאכול ולהשתמש באינטרנט. אהבתי במיוחד יועץ ביטחוני תוניסאי ששירת בבלקן וחששתי מפני טרוריסטים ששמו את האו"ם למטרה. יצאתי בשתיים, מתוך כוונה לחזור מאוחר יותר אחר הצהריים להשתמש באינטרנט. אבל כשחזרתי בשעה 4:30, עמוד עשן עבה עלה משני קצות הבניין, משפחות צעקו ודחפו לעבר פלוגה של חיילים אמריקאים והאישה שהגישה לי את הסלט שלי בקפיטריה רצה לעברנו. בתקופה הקצרה שלי הרחק מהבניין, מחבל מתאבד הסיע את משאיתו מתחת לחלון המשרד של דה מלו."
הפיצוץ אירע בזמן שמרטין בארבר, מנהל שירות המוקשים של האו"ם (UNMAS), קיים מסיבת עיתונאים. הפיצוץ פגע במרכז לטיפול בבית החולים הסמוך ובמרכז הפעולות האזרחי-צבאי של הצבא האמריקני שנמצא בחלק האחורי של מלון קנאל וגלי ההלם הורגשו במרחק של קילומטר וחצי משם.
הפיצוץ נגרם על ידי מחבל מתאבד שנסע במשאית תופת. הרכב זוהה כמשאית קאמאז גדול משנת 2002 (מיוצר במזרח אירופה וחלק מהצי של הממסד העיראקי לשעבר). החוקרים בעיראק חשדו שהפצצה נעשתה מתחמושת ישנה, כולל פצצה אווירית אחת במשקל 500 קילו, מהארסנל של עיראק לפני המלחמה.
מרכז המידע ההומניטארי של OCHA (HIC) לעיראק (UNOHCI) היה ממוקם ממש מתחת למשרדו של סרז'יו ויירה דה מלו, הנציב העליון של האו"ם לזכויות אדם וספג מכה ישירה. מבין שמונה צוותים ומבקר אחד במשרד באותה העת, שבעה נהרגו באופן מיידי, אך סרז'יו ויירה דה מלו ועוזרו נפצעו אנושות ונלכדו מתחת לחלל שלתוכו קרס הבניין. חייל אמריקאי - סמל ראשון ויליאם פון זהל - זחל למטה דרך הבניין שהתמוטט ועבד כדי לחלץ את שני הגברים. מאוחר יותר הצטרף אליו חייל אמריקני אחר - סמל אנדרה ולנטיין - ושני הגברים בילו את שלוש השעות הבאות בניסיון לחלץ את שני הניצולים ללא תועלת בהיעדר ציוד הצלה. עוזרו של דה מלו חולץ לאחר שהחיילים קטעו את רגליו שנמחצו מתחת לבטון, אך ויירה דה מלו מת לפני שהיה ניתן לחלצו משם. בבניין הייתה גם זוגתו האזרחית של סרז'יו, קרולינה לריירה, שבזמן הפיגוע עבדה במשרדה באותו בניין, כמה מטרים ממשרדו של סרז'יו, שנהרס לחלוטין ממשאית תופת שהופעלה. תמונות שהוקלטו על ידי רשתות הטלוויזיה מיד לאחר הפיגוע מראות את קרולינה נואשת, זועקת לשמו של סרז'יו בהריסות. סרז'יו עדיין הצליח ליצור קשר עם קרולינה וצוותי ההצלה באמצעות הטלפון הנייד, אך מת כעבור כמה שעות.
לדברי אבו מוסעב א-זרקאווי, דה-מלו היה מטרת הפיגוע. הסיבה שנתן א-זרקאווי היא משום שדה-מלו היה זה שעזר למזרח טימור להיות מדינה עצמאית. זרקאווי אמר כי דה מלו השתתף בהוצאת שטח שלא כדין מידי שליטת הח'ליפות האסלאמית ולכן היה גנב ופושע.
פיגוע שני

בעקבות הפיגוע הגיעה ב-22 בספטמבר 2003 מכונית תופת נוספת מחוץ למלון קאנאל. הפיצוץ הרג את המחבל ושוטר עיראקי ופצע 19 נוספים, כולל עובדי האו"ם. הפיגוע השני הוביל לנסיגתם של כ-600 עובדים בינלאומיים של האו"ם מבגדאד יחד עם עובדי סוכנויות סיוע אחרות. באוגוסט 2004, מחליפו של דה מלו, אשרף קאזי, הגיע לבגדאד יחד עם מספר מועט של אנשי צוות.
רשימת הקורבנות

| שם | גיל | לאום | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| סרז'יו ויירה דה מלו | 55 | ברזיל ברזיל | הנציג המיוחד של מזכ"ל האומות המאוחדות לעיראק |
| נדיה יונס | 57 | מצרים מצרים | ראש המטה של סרז'יו |
| פיונה וטסון | 35 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | חברה בצוות של סרז'יו, מומחה לעניינים פוליטיים |
| ז'אן-סלים קנאן | 33 | מצרים מצרים איטליה איטליה צרפת צרפת | חבר בצוות של סרז'יו, מומחה פוליטי |
| ריצ'רד הופר | 40 | ארצות הברית ארצות הברית | יועץ בכיר לתת-מזכ"ל מחלקת האומות המאוחדות לענייני פוליטיים |
| מנואל מרטין אואר | 56 | ספרד ספרד | קצין צי, עוזרו של שגריר ספרד בעיראק |
| כריסטופר קליין-ביקמן | 32 | קנדה קנדה | מתאם תוכנית קרן הילדים של האומות המאוחדות |
| רחאם א-פארה | 29 | ירדן ירדן | סגן דובר המחלקת למידע ציבורי |
| מרתה טיז | 47 | ארצות הברית ארצות הברית | מנהלת במשימת האומות המאוחדות לעניינים הומניטריים בעיראק |
| לין אסד א-קאדי | 32 | עיראק עיראק | יועץ מידע במשימת האומות המאוחדות לעניינים הומניטריים בעיראק |
| רנילו בואנוונטורה | 47 | הפיליפינים הפיליפינים | מזכירתו של סרז'יו |
| רזא חוסייני | 43 | איראן איראן | מומחה לעניינים הומניטריים של האו"ם |
| איהסן טאה חוסיין | 26 | עיראק עיראק | נהג |
| באסים מחמוד אוטאייווי | 40 | עיראק עיראק | מאבטח |
| ראיד שאקר מוסטפא א-מהדאווי | 32 | עיראק עיראק | ועדת הפיקוח, האישור והניטור של האומות המאוחדות (UNMOVIC) |
| ג'יליאן קלארק | 47 | קנדה קנדה | קרן הילדים הנוצרית |
| ארתור הלטון | 54 | ארצות הברית ארצות הברית | מנהל לימודי סכסוך ושלום במועצה האמריקאית ליחסי חוץ |
| ד"ר אליה אחמד סוזה | 54 | עיראק עיראק | הבנק העולמי |
| חידיר סלים סהיר |  | עיראק עיראק | אזרח |
| עלי מוחמד הינדי |  | עיראק עיראק | אזרח |
| סעד הרמיס אבונה | 33 | עיראק עיראק | עובדת מזנון בבניין |
| עומאר קהטן מוחמד א-אורפלי | 34 | עיראק עיראק | נהג עבור קרן הילדים הנוצרית ChildFund |
| עמאד אחמד סלמן א-ג'ובודי | 45 | עיראק עיראק | חשמלאי בבניין |
מרילין מנואל, חברת הצוות של ויירה דה מלו מהפיליפינים, נרשמה במקור כנעדרת ותוארה כמתה מאחר ששהתה בחלק הבניין שהתמוטט. עם זאת, היא פונתה לבית חולים עיראקי שלא הודיע לאו"ם על נוכחותה. היותה חיה אושר רשמית ארבעה ימים לאחר מכן.
חשודים

באודיו שפורסם ב-6 באפריל 2004 ותואר כ"כנראה אותנטי" על פי ה-CIA, אבו מוסעב א-זרקאווי לקח אחריות על מספר פיגועים, כולל פיגוע זה ב-19 באוגוסט 2003 על משרדי האו"ם בבגדאד.
בדצמבר 2004, גם קרן ג'יימסטאון ראתה את אבו מוסעב א-זרקאווי וג'מעת אל-טוהיד וול-ג'יהאד כאחראים למתקפה זו. בפברואר 2006, תוכנית הטלוויזיה FRONTLINE הציגה קלטת שמע של זרקאווי - אולי הקלטת באפריל 2004 - בה תיאר זרקאווי את פיצוץ בניין האו"ם: האו"ם = "מגיני היהודים (נתנו להם את פלסטין כדי שיוכלו לאנוס את הארץ ולהשפיל את עמנו) וידידי המדכאים (האמריקאים)".
בינואר 2005, יצרן פצצות בכיר בארגונו של זרקאווי, אבו עומר אל-כורדי, נלכד על ידי הקואליציה וטען כי מקורביו יצרו את הפצצה לפיגוע זה. ב-16 בדצמבר 2005 פרסמו הרשויות העיראקיות צו מעצר למולה הלגורד אל-חביר, מפקד אנסאר א-סונה, בקשר לתקיפה.
בעיתון האיטלקי קוריירה דלה סרה זיהו את המחבל המתאבד כאלג'ירי בשם פהדל נאסים. חשודים אחרים כללו בעת'יסטים, מיליטנטים סונים וארגונים שונים.
עארז עבד עזיז מחמוד סעד, המכונה אל-כורדי, הודה בסיוע לתכנון הפיגוע עבור אבו מוסאב א-זרקאווי. אל-כורדי נלכד על ידי כוחות ארצות הברית בשנת 2005, נשפט ונידון למוות על ידי בית משפט עיראקי והוצא להורג בתלייה ב-3 ביולי 2007.
ראו גם

סרז'יו (סרט, 2020)
הערות שוליים

↑  Ghattas, Kim (11 באוגוסט 2007). "Mixed feelings over UN Iraq role". BBC News. נבדק ב-22 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  United Nations (21 באוגוסט 2003). "Press Briefing by Manoel de Almeida e Silva, Spokesman for the Special Representative of the Secretary-General on Afghanistan". United Nations. נבדק ב-6 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  United Nations (19 באוגוסט 2004). "UN wrestling with security questions one year after Baghdad bombing – Annan". United Nations. נבדק ב-6 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Blast Near Baghdad U.N. Compound". CBS News. 22 בספטמבר 2003. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Benson, Pam (7 באפריל 2004). "CIA: Zarqawi tape 'probably authentic'". CNN. אורכב מ-המקור ב-3 באוקטובר 2012. נבדק ב-22 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stewart, Rory (2006). The Prince of the Marshes and Other Occupational Hazards of a Year in Iraq. Harcourt. pp. 101–103. ISBN 978-0-15-603279-7.
↑  "Baghdad Bomb Crude But Deadly". 21 באוגוסט 2003. נבדק ב-11 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  OCHA bulletin tribute.
↑  Black Triangle » The UN bombers
↑  Hitchens, Christopher. "Don't bother looking for explanations for terrorist attacks". Slate Magazine. נבדק ב-11 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Independent Panel on the Safety and Security of UN Personnel in Iraq
↑  Cardwell, Diane (23 באוגוסט 2003). "First, Terrible News. Then a Call From Iraq Brings Joy". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gambill, Gary (16 בדצמבר 2004). "Abu Musab Al-Zarqawi: A Biographical Sketch". Terrorism Monitor. 2 (24): The Jamestown Foundation. אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2007. נבדק ב-20 בפברואר 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Global Security.org Arrest warrant
↑  "Terrorism Monitor - The Jamestown Foundation". אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2007. נבדק ב-11 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Council on Foreign Relations The UN Attack
אנשי האו"ם נערכים להעמיס ארגזים מתכתיים עטופים דגלים ובהם שרידי קרבנות הפיגוע ממשרד מתאם האו"ם לעיראק (UNOHCI).
קצינים אמריקנים עוטפים בדגל האומות המאוחדות את ארונו של סרג'יו ויירה דה מלו, לפני טקס אזכרה בנמל התעופה הבינלאומי של בגדאד.
וידאו המציג את מסדרונות המבנה, אחרי שחיילים מחיל הנחתים האמריקאי כבשו את הבניין עם תחילת מלחמת עיראק במרץ 2003.
הקואליציה הארצית להעסקה ישירה

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־14 שנים) 
 אתר רשמי
 
הקואליציה הארצית להעסקה ישירה היא התארגנות קואליציונית לא מפלגתית, של ארגוני חברה אזרחית, עובדי קבלן ופעילים חברתיים. הקואליציה שמה לה כמטרה לקדם העסקה ישירה של עובדים הן במגזר הציבורי והן במגזר הפרטי בישראל תוך התמקדות בעוולות הנגרמות לציבור עובדי הקבלן בישראל ולחברה הישראלית. הקואליציה מלווה עובדי קבלן, מקנה להם את כלים הנדרשים לקידום העסקה ישירה ומעוררת מודעות ציבורית באמצעות כלים הסברתיים ושינוי מדיניות באמצעות לובי וחקיקה. הקואליציה בהובלת אנו - עושים שינוי.
רקע להקמת הקואליציה

הקואליציה הוקמה בשנת 2010 על ידי העובדת הסוציאלית אורנה עמוס (פעילה חברתית ומרצה בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב). בעקבות מעורבותה החברתית זיהתה בעיה של ניצול עובדות ניקיון באוניברסיטה שהועסקו באמצעות קבלן חיצוני והחלה יחד עמן במאבק. מטרת המאבק הייתה להעביר את העובדות להעסקה ישירה, ולצורך כך פעלה עמוס לאיגוד העובדות. בעקבות אותה פעילות הוקמה הקואליציה הארצית שצירפה אליה ארגונים נוספים. לאור התרחבותה ובמסגרת פעילותה מקדמת הקואליציה עובדי קבלן ממגוון רחב מאוד של תחומי עיסוק ובין היתר מתחומי העבודה הסוציאלית, הניקיון, האבטחה, ההוראה, המחשוב, ההנדסה ועוד.
פעילות הקואליציה

מטרת הקואליציה היא לצמצם ואף למגר לחלוטין את תופעת ההעסקה הקבלנית בישראל. כדי להשיג מטרה זאת, הקואליציה פועלת בשלושה תחומים מרכזיים:
שינוי מדיניות ושינוי חקיקה, באמצעות יצירת קבוצת תמיכה קבועה של חברי כנסת מסיעות שונות התומכים במאבק, יצירת לובי והעלאת הסוגיה בוועדות הכנסת.
אקטיביזם וסיוע לעובדי קבלן בקידום העסקה ישירה, באמצעות הקמת קבוצות מנהיגות של עובדי קבלן, וכן באמצעות קידום שיתוף הפעולה בין ארגונים החברים בקואליציה. (כולל פרויקט מיפוי שנעשה במסגרת זו).
הסברה בקרב הציבור - העלאת הסוגיה לאמצעי תקשורת ורשתות חברתיות, פרסום קמפיינים כולל תערוכת תצלומים של עובדי קבלן.
הארגונים החברים בקואליציה

הקואליציה כוללת מעל 30 ארגונים ועסקים התומכים בנושא ושהם אינם מעסיקים עובדי קבלן ואינם מפלגות. כמו כן, שותפים בה פעילים חברתיים ועובדי קבלן והיא ממומנת על ידי קרנות שונות, בהן הקרן החדשה לישראל, תרומות של אזרחים באמצעות מימון המונים וכן תרומות של ארגונים החברים בה.
ראו גם

התאגדות מקצועית בישראל
יחסי עובד-מעביד
הערות שוליים

↑  פרויקט המיפוי
↑  נועה הרשקוביץ‏, הפנים האמיתיות של עובדי הקבלן. צפו בתמונות, באתר וואלה, 4 באוקטובר 2013
↑  כן לעבודה - לא לעבדות!, קמפיין למימון המונים באתר הדסטארט
הפגנה של הקואליציה מול קניון עזריאלי בדרישה להעסקה ישירה של המאבטחים והמנקות
הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו

הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו (GNU Lesser General Public License, בקיצור: LGPL, במקור נקרא "רישיון הספריות הציבורי הכללי של גנו GNU Library General Public License) הוא רישיון תוכנה לתוכנה חופשית שמהווה פשרה בין מגבלות הרישיון הציבורי הכללי של גנו (GPL) לבין רישיונות מתירניים יותר כמו רישיון BSD. הגרסה הראשונה שלו הייתה גרסה 2 שנכתבה בשנת 1991 במקביל לכתיבת גרסה 2 של רישיון ה־GPL. בשנת 1999 יצאה גרסה 2.1, שבה שונה השם. בשנת 2007 יצאה גרסה 3, שמבוססת על נוסח גרסה של רישיון ה־GPL (עם תוספת סעיף אחד).
הרישיון מבקש לשמור תכונות ה־Copyleft של רישיון ה־GPL, אולם לאפשר לתוכנות אחרות להשתמש בו כספרייה ללא מגבלות מהותיות. לכן הוא דורש ממי שמשנה את התוכנה עצמה להפיץ את שינויו, אולם ממי שמשתמש בה עבור התוכנה שלו ולא משנה אותה, אין דרישות נוספות[דרוש מקור].
ראו גם

המוסד לתוכנה חופשית
פרויקט גנו
הרישיון הציבורי הכללי של גנו
הערות שוליים

↑  GNU
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זהב נורדי

מטבע של 50 אירו-סנט עשוי מזהב נורדי
זהב נורדי הוא שמה של סגסוגת מתכות המשמשת ליציקת מטבעות. אחד מהמטבעות הבולטים שניצוקו מזהב נורדי הוא מטבע 10 כתר שוודי, שנקרא "זהב נורדי".
על אף שם הסגסוגת וצבעה הצהוב מבריק, היא אינה מכילה זהב, ותכונותיה שונות משמעותית מזהב טהור - היא אינה גמישה, משקלה קל בהרבה והיא זולה בהרבה לייצור. הרכב הסגסוגת הוא 89% נחושת, 5% אלומיניום, 5% אבץ ו-1% בדיל.
המטבעות הנפוצים ביותר המוטבעים מזהב נורדי הם מטבעות האירו-סנט: 50 אירו-סנט, 20 אירו-סנט ו-10 אירו-סנט.
הרישצ'נדרה

| --- | --- |

 תפקיד:  מלך ממלכת השמש
 
הרישצ'נדרה (בסנסקריט: हरिश्चन्द्र) היא דמות אגדתית של גיבור, המופיעה במיתולוגיה ההינדואית.
הרישצ'נדרה במיתולוגיה ההינודאית

הרישצ'נדרה כיהן כמלך ממלכת השמש. באחד ממזמורי ה"ריג ודה", קובץ של מזמורים הינדואיסטים, מסופר כי הרישצ'נדרה ביקש מהאל וארונה כי הלה יביא להולדתו של צאצא למלך, והאל נעתר לבקשתו. גרסה מעובדת של סיפור זה תורגמה לשפה המשוחזרת פרוטו-הודו-אירופית.
הערות שוליים

↑  Eric Powell, proto-indo-european-schleichers-fable Telling Tales in Proto-Indo-European, באתר "Archaeology" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011339745605171  GND: 122835794  LCCN: n2017241686  VIAF: 905518   WorldCat (עם VIAF): 905518
ויליאם הנרי ברטלט

| --- | --- |

דיוקן עצמי, 1842
 לידה:  26 במרץ 1809 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  13 בספטמבר 1854 (בגיל 45) מלטה, ממלכת בריטניה הגדולה 
 תחום יצירה:  ציור, תחריט, מסע 
 
"בית משפחה נוצרית בירושלים" (1850)
תל אבו הואם באזור נחל קישון במפרץ חיפה, כפי שצויר בשנת 1840 על ידי ברטלט; הציור מוצג במוזיאון הימי הלאומי
הכותל המערבי כפי שצויר על ידי הצייר האנגלי ויליאם הנרי ברטלט
ויליאם הנרי ברטלט (באנגלית: William Henry Bartlett‏, 26 במרץ 1809 – 13 בספטמבר 1854) היה צייר אמן תחריטים אנגלי.
ביוגרפיה

ויליאם הנרי ברטלט נולד בשכונת קנטיש טאון (Kentish Town) ברובע קמדן בלונדון. החל משנות השלושים של המאה ה-19 ערך ברטלט מסעות שונים בחבל הבלקן, במזרח התיכון וארצות הברית. מסעו הראשון לארצות הברית נערך בשנת 1835, שם יצר תחריטים של בניינים ונופים של צפון המדינה, אותם מכר בהמשכים למאגר מנויים בין השנים 1837–1839. התחריטים יצאו גם בדפוס בליווי הקדמה מאת הסופר נתניאל פרקר ויליס (Nathaniel Parker Willis) תחת השם "נופים אמריקאים" (באנגלית: American Scenery) החל משנת 1840. תחריטים דומים עם נופי קנדה נוצרו בשנת 1842.
ברטלט ביקר בארץ ישראל פעמיים וכתב מספר ספרים על מסעיו לארץ ועל המקומות הקדושים לנצרות. בשנותיו האחרונות פרסם ספרי תמונות על ארץ ישראל, מלווים בהסברים. לאחר ביקורו הראשון בירושלים בקיץ 1842, הוציא בלונדון את הספר "סיורים בירושלים, בעיר ובסביבתה" (Walks about the City and Environs of Jerusalem) לאחר מסעו השני לירושלים ביוני 1853 כתב את הספר "ביקור מחודש בירושלים" (Jerusalem Revisited), שיצא לאור בלונדון ב-1855, לאחר מותו. לכתיבת הספר השני נעזר בקונסול האנגלי בירושלים ג'יימס פין ורעייתו.
ברטלט נפטר בשנת 1854 בעת שובו ממסע במזרח הקרוב על סיפון ספינה צרפתית ליד חופי מלטה.
יצירתו של ברטלט הייתה פופולרית מאוד בתקופתו. התחריטים שיצר הועתקו על ידי אמנים שונים. בסביבות שנת 1856, לדוגמה, כשנתיים לאחר מותו, הופיעו העתקים מתחריטיו בספר "ההיסטוריה של ארצות הברית של צפון אמריקה" (באנגלית: History of the United States of North America). ברטלט הצהיר בספרו "סירת הנילוס" (1849) כי הוא שואף ליצור "התרשמות חיה ממקומות ממשיים". בני דורו התייחסו לציוריו כאל מקור מידע מהימן. עם זאת, ציורי הנופים שלו השתייכו למסורות רומנטיות וריאליסטיות, שבלטו במיוחד בתיאור המזרח הקרוב בגישה אוריינטליסטית.
לקריאה נוספת

מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, עם עובד ודביר, 1965, עמ' 547–553, 613–625
יהושע בן-אריה, "ציורי נוף פיטורסקי: הצייר וויליאם הנרי ברטלט", בתוך: צייריה וציוריה של ארץ-ישראל במאה התשע-עשרה, יד יצחק בן-צבי, 1992, עמ' 76–95
הערות שוליים

↑  הספר ראה אור בתשס"ד בתרגום לעברית מאת בצלאל כנען תחת הכותר "סיורים בירושלים בעיר ובסביבתה בשנת 1942"
↑  הספר צולם ופורסם מחדש ב-1976 בהוצאת אריאל
↑  מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, עמ' 40, 44-43.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275080905171  PLWABN: 9810635304605606  CANTIC: a10766352  CiNii: DA05124099  GND: 119344092  HDS: 041428  ICCU: PALV041598  ISNI: 0000 0000 8338 891X  LCCN: n81050110  LNB: 000308394  NKC: hka2009552121  NLA: 36220682  NSK: 000620298  NTA: 072399031  RKD: 4768  SIKART: 12362591  SNAC: w63203gz  SUDOC: 055754996  TDVİA: bartlett-william-henry  TePapa: 148  Trove: 1231754  ULAN: 500008601  VcBA: 495/89713  VIAF: 3278533   WorldCat (עם VIAF): 3278533
הרישיון הציבורי של מוזילה

הרישיון הציבורי של מוזילה (מאנגלית: Mozilla Public License, ידוע גם בראשי התיבות MPL) הוא רישיון תוכנה המשמש לתוכנה חופשית. הוא שימוש לראשונה עבור תוכנות בפרויקט מוזילה אבל משמש גם לתוכנות רבות אחרות.
הרישיון הוא רישיון copyleft חלש (דומה במידת מה ל־LGPL) - שימוש בו מחייב הפצת שינויים בתוכנה, אולם שימוש בו כספריה לא מחייב הפצת שינויים בתוכנית שמשתמשת בו. להבדיל מרישיון ה-LGPL, הוא חל על כל קובץ בנפרד, ולא על כל התוכנית או כל הספרייה.
היסטוריה

כאשר חברת נטסקייפ החליטה לשחרר את קוד המקור של הדפדפן שלה וליצור את פרויקט מוזילה היא החליטה לכתוב רישיון תוכנה מתאים. גרסה 1.0 התבררה כמנוסחת בצורה לא מתאימה ולכן שוחרר עדכון לנוסח, שהוא גרסה 1.1[דרוש מקור].
בשנת 2010 החלה קרן מוזילה לכתוב גרסה חדשה של הרישיון: 2.0. לגרסה הזו יש ניסוח פחות משפטי ומסורבל. כמו כן היא אמורה לפתור בעיות תאימות עם מספר רישיונות פופולריים לתוכנה חופשית. הגרסה הסופית פורסמה בשלושה בינואר 2012.
הערות שוליים

↑  שאלות נפוצות על רישיון MPL (אנגלית) מתוך אתר מוזילה. ר' השאלה "How 'viral' is the MPL". יש לציין שקובץ השאלות הזה הוא הפרשנות של כותבי הרישיון, הוא לא בהכרח הפרשנות שתתקבל מהליך משפטי
↑  מוזילה משחררת גרסת בטא של רישיון MPL המחודש - כתבה בLWN.net, 5 בינואר 2011
↑  פורסמה גרסה 2.0 של הרישיון הציבורי של מוזילה - הכרזה בבלוג של מישל בייקר
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
וולבי סלע גודמן

| וולבי סלע גודמן |
| --- | --- |
 פרווה של וולבי סלע גודמן
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: וולבי סלעים
מין:: וולבי סלע גודמן
שם מדעי
 Petrogale godmani ‏תומאס, 1923
תחום תפוצה


וולבי סלע גודמן (שם מדעי: Petrogale rothschildi) הוא מין של וולבי בינוני בסוג וולבי הסלע שאנדמי לצפון-מזרח אוסטרליה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1923 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס בתור מין נפרד. במהלך המאה ה-20, הוא נחשב לסירוגין כתת-מין של וולבי סלע חדגוני או וולבי סלע זנב-מברשת, ורק בשנת 1982 חזר למעמדו הקודם כמין עצמאי. מין זה שייך לקבוצת המינים  lateralis/penicillata בסוג וולבי הסלע, בה כלולים 10 מינים הדומים זה לזה מבחינה חיצונית. בצבעי הפרווה, וולבי גודמן דומה במקצת לוולבי טמר מהסוג קנגורו.
תיאור

לוולבי גודמן מאפיינים פיזיים האופיינים לסוג: ראש משולש, מבנה גוף עגלגל וצוואר קצר. האוזניים קצרות ועגולות, והעיניים והאף בגודל בינוני. גפיו הקדמיות קצרות יותר מהאחוריות, והוא בעל קרסוליים ארוכים המסייעים לו לנתר ממקום למקום. זנבו ארוך ושעיר בקצהו ומיועד לאזן את הגוף בעת הקפיצה. בכפות הרגליים, יש סוליות מחוספסות שמקנות לו אחיזה טובה על הסלעים. אורך ראשו וגופו של וולבי גודמן: 64-49 סנטימטרים, אורך זנבו: 64-48 סנטימטרים ומשקלו: 5.9-3.5 קילוגרם. הזכרים גדולים וכבדים מהנקבות.
הפרווה של וולבי גודמן חדגונית למדי ומותאמת היטב לסביבת המחיה הסלעית שלו. צבעה הכללי חום-אפרורי בהיר, והיא נוטה להיות כסופה בצלעות ובצוואר ולהשחיר מעט בכתפיים ובגב. החזה, הרגליים, הזרועות, המותניים ובסיס הזנב בצבע חום בהיר עד כתמתם, וכפות הידיים והרגליים בדרך כלל כהות יותר וצבועות בקינמון. הברכיים והצד התחתון הכולל את הבטן, המפשעה והסנטר - בצבע לבנבן. בשכמות יש לוולבי כתם שחור דהוי, ואין לו את הכתם הלבן האופייני לוולביי הסלע. צדדי ראשו של וולבי גודמן בצבע חום בהיר, פניו אפרוריות, שפתיו לבנות ויש לו פסים שחרחרים דהויים ליד העיניים ועל המצח. בנוסף, יש פסים לבנים אופקיים לאורך הלוע, וכתמים לבנים דהויים בין העיניים. הזנב בצבע אפרורי כהה עד שחרחר, וקצהו לבנבן.
תפוצה וביולוגיה

וולבי גודמן אנדמי לחצי האי כף יורק בקווינסלנד שבאוסטרליה, והוא מוגבל לפלך של קוק באזור הצפון הרחוק. בית הגידול שלו נמצא על צוקים ורכסים סלעיים ביערות גשם שבפארקים הטרופיים הגשומים של קווינסלנד. כמות המשקעים הממוצעת בסביבת המחיה שלו גבוהה במיוחד, ונעה בין 1,000 ל-3,000 מילימטר לשנה.
בקיץ החם, וולבי גודמן פעיל בשעות הלילה והדמדומים ומבלה את שעות היום במערות ונקיקים, בעוד שבחורף הוא עשוי לצאת לפעילות או להשתזף בשעות היום. הוא חי בקבוצות קטנות וניזון מעשבים, עשבי תיבול, עלים ופירות. אין מידע נוסף אודות הביולוגיה שלו, וסביר להניח שהיא דומה לקרובו וולבי סלע מאריבה החופף איתו בדרום. הנקבה ממליטה גור אחד בכל פעם אשר שוהה בכיס עד שבעה חודשים. הגור מגיע לבגרות בגיל שנתיים.