stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד שמיידלר
תרומות עיקריות

תרומה מוקדמת של שמיידלר הייתה בתורת המשחקים ותורת שיווי המשקל הכללית. הוא הציע גישה חדשה לפתרון משחקים שיתופיים - הגרעינון, המבוסס על שיקולי שוויון והיתכנות. גישה זו, שמקורה בדוקטורט של שמיידלר, שימשה את ישראל אומן ומיכאל משלר להצגת פתרון לסוגיית "מי שהיה נשוי שלוש נשים" המופיעה במשנה.
שמיידלר החל גם בחקירת הנושא של משחק לא אטומי, שבו לכל שחקן יש השפעה זניחה על המשחק.
תרומה חשובה נוספת שלו היא לתורת ההחלטות.
יחד עם אלישע פזנר הציג את הרעיון של שקילות אגליטרית (אנ') - קריטריון לחלוקה הוגנת.
ספריו

Itzhak Gilboa, David Schmeidler A theory of case-based decisions, Cambridge University Press, 2001.
Itzhak Gilboa, David Schmeidler Case-Based Predictions: An Axiomatic Approach to Prediction, Classification and Statistical Learning, World Scientific Publishing Company, 2012.
Itzhak Gilboa, Larry Samuelson, David Schmeidler, Analogies and Theories: Formal Models of Reasoning, Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-873802-2
בעריכתו
Leonid Hurwicz, David Schmeidler, Hugo Sonnenschein (Editors), Social Goals and Social Organization: Essays in Memory of Elisha Pazner, Cambridge University Press, 1985.
הערות שוליים

↑  Professor David Schmeidler, באתר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
↑  Revue économique, Vol. 71 No. 2, Mars 2020 - SPECIAL ISSUE DEDICATED TO DAVID SCHMEIDLER
↑  מודעת אבל, 19 במרץ 2022
↑  David Schmeidler, The Nucleolus of a Characteristic Function Game, SIAM Journal on Applied Mathematics, November 1969, Vol. 17, No. 6, in JSTOR
↑  Robert J Aumann, Michael Maschler, Game theoretic analysis of a bankruptcy problem from the Talmud, Journal of Economic Theory, Volume 36, Issue 2, August 1985
↑  David Schmeidler, Equilibrium points of non-atomic games, Journal of Statistical Physics, Vol. 7, No. 4, April 1973
↑  Elisha A. Pazner, David Schmeidler, "Egalitarian Equivalent Allocations: A New Concept of Economic Equity", The Quarterly Journal of Economics, Volume 92, Issue 4, November 1978
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279215105171  BIBSYS: 90272886  BnF: cb12280780v (data)  CiNii: DA00246678  dblp: 96/4061  GND: 112681697  ISNI: 0000 0000 8172 9346  LCCN: n84199769  MGP: 78335  NDL: 00985835  NLK: KAC200509133  NTA: 072178175  RERO: 02-A023345101  SUDOC: 031629040  S2AuthorId: 1862780  VIAF: 108188987   WorldCat (עם VIAF): 108188987
ארנשטאדט

ארנשטאדט (או ארנשטאט; בגרמנית: Arnstadt) היא עיר בתורינגיה שבגרמניה השוכנת על נהר הגרה, כ-20 קילומטרים דרומית לבירת תורינגיה, ארפורט.
היסטוריה

אזכורה הראשון של העיר הוא משנת 704, אז העניק בווירצבורג הדאן השני, דוכס תורינגיה את העיר לבישוף האנגלו-סקסי ויליברורד מאוטרכט, יחד עם עוד שתי ערים. ב-726 עברה העיר לשליטתו של מנזר אכטרנאך (Echternach). ב-954 חתם בעיר אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על הסכם שלום עם בניו המורדים, במסגרתו הוחלט על בניית כנסיית "גבירתנו הקדושה" בעיר.
במאות ה-13 וה-14 התבססה כלכלת העיר על טחינת קמח, ייצור בגדים ועיבוד עורות. כמו כן התקיים בעיר סחר של תוצרת חקלאית מכפרי הסביבה. ב-1349 רכש רוזן שוורצבורג את השליטה בעיר תמורת 20,000 מארק כסף. ב-1525 הוצאו להורג בכיכר השוק בעיר 95 ממשתתפי מרד האיכרים של אלזס. בנוסף, חויבה העיר לשלם קנס של 3,000 גילדן בגלל תמיכתה במרד. בין השנים 1553-1560 נבנתה בעיר טירת ניידק (Schloss Neideck) שנהרסה במלחמת העולם השנייה ונותר ממנה רק המגדל עומד על כנו. מאז המאה ה-14 הייתה העיר חלק מרוזנות שוורצבורג ומהמאה ה-16 חלק ממדינת שוורצבורג-זונדרסהאוזן.
ב-1703 הוזמן יוהאן סבסטיאן באך לחנוך את העוגב החדש בכנסיית בוניפציוס הקדוש ("הכנסייה החדשה") בעיר. בכירי הכנסייה התרשמו מנגינתו, והוא החזיק במשרת נגן העוגב שלה עד 1707.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 היגרו רבים מיהודי העיר אל מחוץ לגרמניה. בליל הבדולח נשרף בית הכנסת שבעיר ואבן זיכרון הוקמה במקום ב-1988. כ-30 מיהודי העיר נלקחו למחנה הריכוז בוכנוואלד. בבית הקברות שבעיר הוקמה אנדרטה לזכרם ולזכר אחרים שנהרגו בידי הנאצים.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוחזקו שבויים סובייטים ופולנים במחנה עבודה באזור התעשייה של העיר. הפצצות של בעלות הברית הרסו חלקים מהעיר באפריל 1945. הכוחות האמריקניים כבשו את האזור באותו חודש והכריחו אזרחים גרמנים מהעיר לחזות בזוועות שנותרו במחנה העבודה, שם מתו שבויים מרעב, או נורו למוות.
לאחר המלחמה נכללה העיר בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה ובהמשך נכללה בשטחי גרמניה המזרחית. לאחר איחוד גרמניה השני התאחדה העיר עם גרמניה.
בשנותיה בגרמניה המזרחית התרחבה העיר וגדלה וכיום קיימת בה תעשיית זכוכית, ייצור פאנלים סולאריים ותעשיות נוספות.
הערות שוליים

↑  באתר התיירות של תורינגיה
↑  ג'ון אליוט גרדינר, עמוד 12
↑  יהודי ארנשטאדט, Wolfgang Tittelbach-Helmrich
↑  סרט מזמן שחרור המחנה, באתר מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4003011-8  LCCN: n89654036  MusicBrainz: 88e39cef-c9c7-4b6e-bb23-c9860b9e5689  NKC: xx0116444  VIAF: 312835598   WorldCat (עם VIAF): 312835598
תיכון אוסטרובסקי

תבנית:מוסד לימודי
סיומו של טקס יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל בתיכון, 2010
תיכון ע"ש ברוך אוסטרובסקי הוא בית הספר התיכון הממלכתי הוותיק ברעננה. בית הספר קרוי על שמו של ברוך אוסטרובסקי, ראש המועצה הראשון של רעננה.
היסטוריה

לפני הקמת בית הספר היה ניסיון כושל להקים בית ספר תיכון ב"בית המגן" (כיום בית הנוער של רעננה), שנסגר בשנת 1955 לאחר שלושה מחזורים שסיימו בו את לימודיהם.
לאחר ארבע שנים ללא תיכון, בשנת 1959 הוחלט על הקמת תיכון אוסטרובסקי. במשך שנים הוא היה התיכון הממלכתי היחידי ברעננה, עד שבשנת 1991 התווסף אליו תיכון מו"ר מטרו-ווסט וכעבור עשור (2000) גם תיכון אביב.
עשרות אלפי תלמידים סיימו את לימודיהם בתיכון אוסטרובסקי. בשיא פעילותו פעלו בכל שכבת גיל בבית הספר קרוב ל-20 כיתות (יותר מ-500 תלמידים בשכבה). כיום לומדים בתיכון אוסטרובסקי כ-800 תלמידים, בכ-30 כיתות. בתיכון כ-100 מורים ומורות. אחוז הזכאים לתעודת בגרות בקרב תלמידי התיכון הוא מן הגבוהים בארץ, ובעשור הראשון של המאה ה-21 היה אחוז הזכאים קרוב ל-100% בכל שנה.
בכל שכבה בתיכון יש 11 כיתות, כאשר כ-5 מתוכן הן כיתות עולים חדשים. העולים מגיעים ממגוון רחב של מדינות, בהן צרפת, אנגליה, איטליה, ארצות הברית, קנדה, דרום אפריקה, דרום אמריקה ועוד.
מאז שנת 2005, ישנה בבית הספר כיתת מחוננים בכל שכבה. במסגרת כיתת המחוננים התלמידים זוכים בהעשרה אקדמית בתחומים שונים, בפעילויות תרבות שונות ובלמידה מגוונת ויצירתית בשיעורים של מורים שהוכשרו ללמד תלמידים מחוננים.
בשנת הלימודים תשע"ו (2015) נפתחה לראשונה כיתת נחשון בשכבת י'. במסגרת תוכנית זו עוברים התלמידים סדנאות מנהיגות, יוצאים לסיורים ברחבי הארץ, משתתפים בסמינרים להעצמה אישית ולומדים לעמוד מול קהל ולתכנן פרויקטים ארוכי טווח עם גופים עסקיים.
בין השנים 2006–2012 התקיימה בבית הספר תוכנית לפיתוח מנהיגות מתמירה באמצעות התנהגות סיוע ("בי"ס ניסויי"), בחסות האגף לניסויים וליזמות של משרד החינוך ובמימונו. במסגרת תוכנית זו, התנסו התלמידים בייזום ובביצוע תוכניות סיוע לזולת, כיסוד לפיתוח יכולות מנהיגות.
ב-2008 זכה בית הספר בפרס החינוך המחוזי של משרד החינוך ובאותה שנה זכה בית הספר גם בפרס החינוך מטעם ארגון המורים.
מנהלי בית הספר

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| יצחק לדור (לדרמן) (1901–1989) | 1959–1961 | קודם לכן מורה בתיכונים בתל אביב (בעיקר בגימנסיה גאולה); מחבר ספרי לימוד בגאוגרפיה ובכלכלה; מחבר הספר "התיישבותנו בארץ: 1952–1870: תולדותיה וצורותיה" (תל אביב 1952), שתורגם לשפות רבות; עורך ספר היזכור לעיירת הולדתו, "קהלת ז'ארקי: עיירה בחייה ובכליונה" (תל אביב תש"ך 1959) |
| דוד קורנגרין (1930–2010) | 1961–1996 | יקיר העיר רעננה |
| נחום חופרי (נולד ב-1952) | 1996–2003 | קודם לכן אלוף-משנה בחיל האוויר; לימים ראש עיריית רעננה (2005–2013) |
| יפה להבי | 2003–2018 | החלה כמורה וכמחנכת בשנת 1979, בהמשך שירתה במשך ארבע שנים כרכזת שכבה ואחר כך כסגנית מנהל |
| שי שטרן (נולד ב-1968~) | 2018– | קודם לכן אלוף-משנה בצה"ל, ששירת ביחידת 8200 ולאחר מכן בתפקידי עוזר ראש אג"ם וסגן דובר צה"ל |
מגמות הספורט והישגי בית הספר

נבחרת הכדורסל בנות של תיכון אוסטרובסקי נחשבת לאחת מהמצליחות בספורט הישראלי בכלל ובמסגרת ליגות התיכונים בפרט. נבחרת התיכון היא הנבחרת בעלת מספר האליפויות הרב ביותר בעשור האחרון. הנבחרת זכתה באליפות בשנים: 2000, 2007, 2009, 2010, 2011, 2012 ו-2015.בין היתר, תחת הדרכת המאמן טל נתן. בנוסף, הנבחרת ייצגה את ישראל באליפות העולם לתיכונים בשנת 2004 בפולין ובשנת 2011 בסין. מנהל הנבחרת הוא אבי שושני.
לתיכון אוסטרובסקי יש גם קבוצת כדורעף שהוקמה בשנת 1994 והעפילה באותה שנה לליגת העל של בתי הספר התיכונים. משנת 1995 הקבוצה מדורגת בין ארבע הקבוצות הטובות ביותר במדינה. מספר שחקניות משחקות בנוסף בנבחרת הנערות הארצית של ישראל ומייצגות את המדינה בטורנירים. הקבוצה מבוססת על 12 שחקניות שרובן מגיעות מחטיבת הביניים "השרון" ברעננה. את הקבוצה מאמנת בשנים האחרונות אורית סלים שמאמנת גם את הבוגרות של רעננה. מנהל הקבוצה עד לשנת 2020 היה אבי שושני.
לתיכון יש גם נבחרת אתלטיקה וכן מתקיימת בו מגמת מחול. מהתיכון יצאו תלמידים כרקדנים בלהקת המחול הקיבוצית, להקת בת שבע והבלט הישראלי.[דרוש מקור]
בשנת 2016 זכתה משלחת בית הספר במקום הראשון של אליפות הסייבר הישראלית.
ראו גם

רשימת בוגרי בית הספר
הערות שוליים

↑  יצחק שטייגמן, "מהישרדות למצוינות: 50 שנה לתיכון ע"ש אוסטרובסקי", 2009, עמ' 1.
↑  דוד תדהר (עורך), "יצחק לדור (לדרמן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 4043; יצחק לדור באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
1 2  זאב גולדשמיט, מנהל חדש לתיכון אוסטרובסקי, local רעננה, 27 במאי 2018.
↑  יפעת גדות, תיכון אוסטרובסקי ברעננה - אלוף הסייבר הישראלי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 באפריל 2016
שכר נשים בישראל

בישראל, אסורה הפליה של נשים בשכר על פי חוק, אך בדומה לרוב המדינות בעולם, קיימים פערי שכר מגדריים, ונשים משתכרות בבמוצע פחות מגברים. על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, השכר החודשי הממוצע של נשים שכירות בישראל בשנת 2019 היה 8,308 ש"ח, לעומת שכר חודשי ממוצע של 12,193 ש"ח לגברים, פער של 32%. חלק ניכר מהפער קשור להבדלים בשעות העבודה. בשנת 2019 נשים עבדו בממוצע 36.3 שעות בשבוע וגברים עבדו 44.1 שעות בשבוע. הפער בשכר לשעה נמוך יותר מהפער בשכר החודשי, ועמד על 19% בשנת 2019. במבט היסטורי, בפער בהכנסה החודשית היה במגמת ירידה. בשנת 1990 שכרן הממוצע של נשים היה 57% מזה של גברים, לעומת 68% בשנת 2019.
בהשוואה בין-לאומית, פערי השכר המגדריים גבוהים בישראל יחסית לפערים במדינות מפותחות אחרות. לפי נתוני הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), בשנת 2019, מבין מדינות הארגון רק בקוריאה הדרומית היה פער גדול יותר מבישראל. הפער בשכר החציוני בין גברים לנשים שכירים, שעובדים במשרה מלאה, כאחוז מהשכר החציוני של גברים היה 24.3% בישראל, לעומת 12.6% בכלל מדינות ה-OECD. הפער בין ישראל למדינות ה-OECD הצטמצם בשנים 2001–2010 והתרחב בשנים 2011–2018.
קיימות סיבות מגוונות לפערי שכר מגדריים בישראל, ביניהן שוני בהיקף העסקה (שעות עבודה), הפרדת עיסוקים מגדרית (בחירת מקצוע וענף), מיעוט נשים בתפקידי ניהול בכירים, שוני בבחירת מקצועות הלימוד, הורות והיריון, שוני בניסיון תעסוקתי ונורמות תעסוקתיות. קיים קושי לאמוד כמותית את מנת חלקם של אפליה, סטראוטיפים ונורמות חברתיות לא שוויוניות כגורמים לפערי שכר מגדריים בישראל. בחלק מהמחקרים נעשה ניסיון לאמוד את ההשפעה של אפליה ישירה על פי חלקו של הפער שאינו מוסבר סטטיסטית על ידי משתנים אחרים. אולם, מחד ייתכן שחלק מהשארית הלא מוסברת נובעת ממשתנים חסרים או נתונים שלא מפורטים במידה מספקת; ומאידך, גם סיבות העומק להבדלים במשתנים "מוסברים", כגון הבדל בשעות העבודה, בחירת מקצוע ובחירת מסלול הלימודים עשויות להיות קשורות בנורמות חברתיות ותרבותיות מפלות שיוצרות הסללה, חלוקת תפקידי מגדר לא שוויונית, קונפליקט עבודה-משפחה וכדומה.
דרישות החוק

חוקי העבודה בישראל המעגנים את זכויותיהן של נשים עובדות כוללים מרכיבים רבים יחסית למדינות אחרות. חלק מחוקים אלו עוסקים באיסור על אפליה בשכר על רקע מגדרי.
סעיף 2 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, המתייחס גם לנשים, אוסר על אפליה בתנאי העבודה, כולל בשכר עבודה. בתי הדין לעבודה קבעו שכאשר יש פערי שכר בין נשים לגברים במקום עבודה נטל ההוכחה שאלו נובעים מסיבות מוצדקות מוטלת על המעסיק. אף שהחוק בא למנוע אפליה, הוא מתיר העדפת נשים - בסעיף 3(ב) לחוק נאמר: "אין בחוק זה כדי לגרוע מזכות יתר המוענקת לעובדת לפי חיקוק, לפי הסכם קיבוצי או לפי חוזה עבודה, ואין רואים זכות כזו כהפליה". לפי סעיף 12 לחוק, הזכות לשכר שווה אינה ניתנת להתניה או לוויתור.
חוק שכר שווה לעובדת ולעובד משנת 1964 נועד למנוע אפליה בין המינים בכל הנוגע לשכר או לגמול אחר בקשר לעבודה וקבע ש"מעביד ישלם לעובדת שכר שווה לשכרו של עובד באותו מקום עבודה בעד אותה עבודה או עבודה שווה בעיקרה". החליף אותו בשנת 1996 חוק בשם זהה, שקובע כי "עובדת ועובד המועסקים אצל אותו מעביד באותו מקום עבודה, זכאים לשכר שווה בעד אותה עבודה, עבודה שווה בעיקרה או עבודה שוות ערך". התוספת "או עבודה שוות ערך", נועדה להרחיב את תחולת החוק גם למקרים שבהם העבודה של שני מועסקים אינה זהה או שווה בעיקרה, אך העבודות שוות "מבחינת המיומנות והאחריות הנדרשים לביצוען ומבחינת התנאים הסביבתיים שבהם הן מבוצעות". בית הדין רשאי, מיוזמתו או לבקשת הצדדים, למנות מומחה לניתוח עיסוקים, כדי לבחון האם עבודות שבמחלוקת הן עבודות שוות בעיקרן או עבודות שוות ערך. החוק אינו בא למנוע הפרש בשכר או בגמול המתחייב מאופי העבודה או ממהותה, אך נטל ההוכחה על המעביד, ועליו להראות שאין בכך משום אפליה מטעמי מין. החוק בא להגן על נשים ולקדם שוויון, לכן "הטבה הניתנת לעובד, בקשר להולדה או להורות, לא תילקח בחשבון לעניין חוק זה". לפי תיקון לחוק, מיום 6 באוגוסט 2014, הפרתו עשויה לגרור אחריה גם חיוב של המעביד בפיצוי בגין נזק לא-ממוני. החוק מחייב גם את המדינה כמעסיק.
חוקים אלו הם הכלים המשפטיים העיקריים שמאפשרים לעובדות לתבוע מעסיקים בגין אפליה בשכר במקום העבודה. בפועל, השימוש בהם היה מועט, משום שהם מחייבים פעולה אקטיבית של יחידים, שעליהם מוטלת החובה להוכיח כי קיימים פערי שכר. בשנת 2020 תוקן חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, כך שחלה חובה על מי שמעסיק יותר מ-518 עובדים לדווח על פערי השכר בין גברים לנשים, למסור את הדוח למועסקים ולפרסמו לעיון הציבור. החוק נכנס לתוקף ב-1 ביוני 2022, אך החברות הממשלתיות והרשויות המקומיות קיבלו הארכה של חצי שנה ליישומו.
חוק עבודת נשים, שנחקק ב-1954 ותוקן בהמשך, מבטיח חופשת לידה, אוסר על פיטורים בזמן חופשת הלידה ו-60 ימים לאחריה וכולל הוראות חוק אחרות שמטרתן להגן על נשים בהיריון ונשים שילדו בשוק העבודה.
פערי שכר מגדריים בישראל > נתונים כלליים

מדידת פערי שכר מגדריים יכולה להיעשות על ידי השוואה בין השכר הממוצע או השכר החציוני שמקבלים גברים ונשים בחודש או בשעה. בישראל, פער השכר החודשי גבוה מפער השכר השעתי, נתון שמשקף את העובדה כי חלק ניכר מפער השכר מוסבר על ידי העובדה שנשים עובדות פחות שעות מגברים. עם זאת, קיים פער גם בשכר השעתי. בנוסף, הפער בשכר החודשי הממוצע גבוה מהפער בשכר החודשי החציוני. נתון זה נובע מכך שפערי השכר נמוכים יותר בקרב עובדים ועובדות שמשתכרים שכר נמוך וגדלים יחד עם העלייה בשכר. חוקרים שעוסקים בהבנת פערי השכר המגדריים והסיבות להם יכולים להשתמש בשיטות שונות שבוחנות את הקשר בין פער השכר למשתנים אחרים, כגון פילוח לפי גיל, קבוצות שונות באוכלוסייה, השכלה, משלח יד וכדומה. שימוש בכלים סטטיסטיים כגון רגרסיה ליניארית מרובת משתנים, מאפשר הבנה מלאה יותר של הגורמים לפער המגדרי.
מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עולה שהפער בין השכר החודשי הממוצע של נשים לזה של גברים הצטמצם בשנים 1990–2013. בשנת 1990 ההכנסה החודשית של נשים שכירות הייתה 57% מההכנסה החודשית של גברים שכירים, ואילו בשנת 2013 היא הייתה 68%, כלומר הפער ירד מ-43% ל-32%. בשנים 2013–2019 נותר הפער יציב, כ-32%. הפער בשכר השעתי נותר גם הוא יציב בשנים אלה, ועמד על כ-16%.
קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני – 
ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
פער בשכר חודשי ממוצע (1990–2019)
פער בשכר שעתי ממוצע (2010–2019)
פער בשכר חודשי חציוני בין שכירים ושכירות במשרה מלאה (2001–2019)
| נתונים נבחרים: השוואה בין נשים וגברים בשוק העבודה> נתון | נתונים נבחרים: השוואה בין נשים וגברים בשוק העבודה> נשים | נתונים נבחרים: השוואה בין נשים וגברים בשוק העבודה> גברים | נתונים נבחרים: השוואה בין נשים וגברים בשוק העבודה> מעודכן לשנה |
| --- | --- | --- | --- |
| הכנסה חודשית ממוצעת | 8,308 ש"ח | 12,193 ש"ח | 2019 |
| הכנסה חודשית חציונית | 5,715 ש"ח | 7,927 ש"ח | 2014 |
| שכר ממוצע לשעה | 55.7 ש"ח | 66.3 ש"ח | 2018 |
| שעות עבודה שבועיות | 36.3 | 44.1 | 2019 |
| השתפות בכוח העבודה | 58.6% | 65.1% | 2021 |
| שיעור תעסוקה | 55.7% | 61.8% | 2021 |
| אבטלה | 4.9% | 5.0% | 2021 |
| עבודה בהקף מלא (35 שעות לפחות) מתוך מועסקים | 70% | 87.1% | 2021 |
| שכירים ושכירות מתוך כלל המועסקים והמועסקות | 90.5% | 84.8% | 2021 |
| שיעור השכירים/ות ששכרם אינו עולה על שכר המינימום | 39.7% | 26.6% | 2019 |
נתוני הלשכה המרכזית לססטיסטיקה מראים כי נשים שכירות מהוות רוב בעשירונים 1–4 (לפי הכנסה חודשית ברוטו) ומיעוט בעשירונים 5–10. בעשירון התחתון חלקן של הגברים גבוה יותר מבעשירונים 2–4, משום שהוא כולל את כל החיילים המשרתים בשירות סדיר בצה"ל.
קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני – 
ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
הפערים בשכר לשעה בין המינים קיימים בכל רמות ההשכלה. "הפער הקטן ביותר הוא בקרב אלו שלמדו 16 שנים או יותר - פער של 18%. בקרב אלו שלמדו פחות שנים הפער הוא כ-22%".
פערי שכר מגדריים בישראל > נתונים: חלוקה לקבוצות לאום ודת

פערי השכר בין שכירים ושכירות יהודים גבוהים יותר מפערי השכר בין שכירים ושכירות ערבים. בשנת 2018 פער השכר החודשי בין יהודים ליהודיות היה 34% ואילו פער השכר החודשי בין ערבים לערביות היה 30%. הפער בשכר השעתי היה 20% בקרב יהודים ו-8% בקרב ערבים. השוני בפער נובע בין השאר מכך ששיעור האקדמאיות מתוך כלל המועסקות באוכלוסייה הערבית גבוה יותר משיעור האקדמאיות מתוך כלל המועסקות באוכלוסייה היהודית. ייתכן גם שהשוני נובע מכך שהשכר של ערבים וערביות נמוך יותר מהשכר של יהודים ויהודיות, ופערי השכר גדלים יחד עם ההכנסה. השכר החודשי של נשים יהודיות גבוה ב-9% מהשכר החודשי של גברים ערבים וב-36% מהשכר של נשים ערביות.
השכר של נשים חרדיות וכן שיעור השתתפותן בשוק העבודה נמוכים בממוצע מאלו של נשים יהודיות לא חרדיות.
קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני – 
ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
פערי שכר מגדריים בישראל > נתונים: חלוקה לפי ענפים ומשלח יד

חוקרים של פערי שכר מגדריים בשוק העבודה מדגישים שני סוגים של נתונים, שיכולים לעזור בהבנת הפער. ראשית, הנתונים יכולים להראות האם קיים הפרדת עיסוקים מגדרית (או "מגדור מקצועי"), כך שבמקצועות ובענפים מסוימים אחוז גבוה מתוך העובדים הם גברים ובאחרים יש יותר עובדות. הפער בשכר יכול להיות מושפע מחלוקה זו, אם במקצועות שבהם עובדות יותר נשים (לעיתים מכונים מקצועות "נשיים") השכר נמוך יותר. לכן, חשוב המתאם בין החלוקה לפי מין בתוך המקצועות או הענפים לשכר הממוצע באותם מקצועות או ענפים.
בישראל, עיסוקים שמאופיינים באחוז גבוה יותר של נשים מועסקות נוטים להתאפיין גם בשכר ממוצע נמוך יותר. נשים עובדות יותר במקצועות טיפול, הוראה ואדמיניסטרציה, ואילו גברים עובדים יותר במקצועות כגון ניהול ותכנות. עם זאת, ישנם גם מקצועות המאופיינים בשכר נמוך בהם אחוז המועסקים הגברים הוא גבוה, כגון נהיגה ואבטחה. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2020, 72% מהמנהלים השכירים במשק הישראלי הם גברים. מנגד, כ-69% מהפקידים ועובדי המשרד הם נשים.
לפי נתוני הלשכה מ-2018, כפי שהם נותחו על ידי שדולת הנשים בישראל, חמישה המקצועות הנפוצים בקרב נשים בישראל הם טיפול בילדים וסייעות (96% מכלל המועסקים הם נשים), טיפול סיעודי וסייעות בריאות (86%), הוראה בבית ספר יסודי וגננות (86%), מזכירות (86%), ומשלח יד נלווה בתחום המתמטיקה והפיננסים (80%). השכר החודשי הממוצע המשוקלל לנשים בחמישה המקצועות האלה (שקלול לפי מספר הנשים בכל מקצוע) היה 6,953 ש"ח ב-2018. חמישה המקצועות הנפוצים ביותר בקרב גברים הם מפתחי תוכנה וניתוח יישומים (70% מכלל המועסקים הם גברים), אבטחה (90%), נהגי משאיות כבדות ואוטובוסים (99%), מנהלים בתחום השירותים המקצועיים (58%) ומוכרים בחנויות (43%). השכר החודשי הממוצע המשוקלל לגברים בחמישה המקצועות האלה (שקלול לפי מספר הגברים בכל מקצוע) היה 14,396 ש"ח ב-2018.
מדד דנקן להפרדה מגדרית (אנ') הוא ניסיון למדוד את מידת הבידול המגדרי המקצועי באופן שאינו תלוי בהרכב האוכלוסייה. המדד סוכם את הפער בין שיעור הגברים בכל מקצוע מתוך כלל הגברים בשוק העבודה לשיעור הנשים באותו המקצוע מתוך כלל הנשים בשוק העבודה על פי הנוסחה הבאה, כאשר  {m_{i}} ו- {f_{i}} הם מספר הגברים ומספר הנשים במקצוע i בהתאמה; ו- {M} ו- {F} הם מספר הגברים ומספר הנשים בשוק העבודה בהתאמה:
{\frac {1}{2}}\sum _{i=1}^{N}\left|{\frac {m_{i}}{M}}-{\frac {f_{i}}{F}}\right|
המדד מקבל ערכים בין 0 ל-1, כאשר 0 משמעותו שלא קיים בידול מגדרי, ו-1 משמעותו בידול מגדרי מלא. עם זאת, הערך עצמו תלוי באופן החלוקה למקצועות וענפים, כך שעיקר השימושיות של המדד הוא בהשוואה לאורך זמן. בישראל, המדד מראה על ירידה איטית מאוד בבידול מגדרי לפי מקצוע ועל יציבות של הבידול לפי ענף.
ממד נוסף שנבחן הוא השתנות הפער בשכר בתוך כל מקצוע או ענף. כך למשל, בעוד שהפער במשק כולו בשנת 2020 היה 32%, בתחום החינוך עמד הפער על 23%, ובתחום השירותים המדעיים, המקצועיים והטכניים עמד הפער על 47%.
פערי שכר מגדריים בישראל > נתונים: השוואה בין-לאומית

לפי נתוני ה-OECD, בשנת 2019 היה הפער המגדרי בשכר החודשי החציוני בקרב עובדים ועובדות במשרה מלאה שני רק לפער בדרום קוריאה. הפער בישראל דומה לפער ביפן וגבוה משמעותית מהפער במדינות אירופה ומהממוצע במדינות ה-OECD. התרשים הבא מציג את הפער על פי מדד זה בשנים 2001–2019 בישראל ובמדינות ה-OECD ובשנים 2002–2019 ב-27 מדינות האיחוד האירופי:
קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני – 
ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
סיבות לפערי השכר

חלק נכבד מהפער בשכר החודשי בין נשים לגברים נובע מכך שנשים עובדות בממוצע פחות שעות. בשנת 2013 גברים עבדו בממוצע 44.9 שעות שבועיות, ונשים 35.8 שעות שבועיות. 66.7% מכלל הנשים העובדות עבדו במשרה מלאה, בעוד בקרב הגברים 86.6% מהגברים עבדו במשרה מלאה. במגזר הערבי, כל פערי השכר נובעים מהבדל בהיקף העבודה, שכן השכר לשעה של נשים ערביות גבוה משכרם של גברים ערביים ב-8.2%. חלק מההסבר לכך הוא השכלתן הגבוהה יותר של הנשים באוכלוסייה זו בהשוואה לגברים.
שנות ההשכלה אינן מהוות הסבר לפערי השכר, שכן לנשים עובדות ממוצע שנות השכלה גבוה יותר מזה של גברים.
אי מיצוי יכולות - נשים רבות בעלות השכלה גבוהה מועסקות בעבודות שאינן תואמות את רמת ההשכלה שלהן, כלומר הן אינן מממשות את היתרון שבהשכלה הגבוהה מבחינת שכרן.
תחומי עיסוק - נשים מרבות לעבוד במקצועות וללמוד לימודים גבוהים בתחומים ששכרם נמוך יחסית, לעומת גברים. במחקר משנת 2008 נמצא ש-60% מהנשים השכירות עסקו ב-10 משלחי יד "נשיים". אחת מכל 3 נשים היא מורה, מטפלת או מזכירה, משלחי יד בהם השכר נמוך יותר. רק חמישית מהעוסקים במקצועות ההנדסה בישראל הן נשים ונשים מהוות רק 35.6% מכלל המועסקים בתחום מקצועות ההיי-טק.
נשים רבות דורשות שכר נמוך יותר עבור עבודתן או מסכימות לקבל עבודה תמורת שכר נמוך יותר וממעטות, יחסית לגברים, להתמקח על שכרן.
נשים ממעטות להתקדם לתפקידי ניהול. חלקן בתפקידי ניהול היה רק 32.6% מכלל המנהלים. בשירות המדינה, נשים מחזיקות ב-34.1% בלבד מהמשרות בדירוגי חוזה בכירים. הפער גדול אך הוא הצטמצם במידה ניכרת מאז שנת 1997. אז נשים החזיקו ב-15% ממשרות הבכירים בלבד.
מחקר שמתייחס לנתוני 2014 בהם נמצא פער של 39% בין שכר הגברים לשכר הנשים, מייחס מעל 50% מהפער להבדלים בהיקף שעות התעסוקה, ו-14% להבדלים בבחירת תחומי עיסוק. על פי בחינה של נתוני אקדמאים בגילאי 29–31 נמצא שרק 6% מפער השכר אינו מוסבר על ידי היקף משרה, תחום עיסוק וציוני בגרות ופסיכומטרי.
בספרו מדוע גברים מרוויחים יותר?טוען החוקר וורן פארל שישנן 25 בחירות שעושות נשים עובדות, אשר מובילות בהמשך הדרך להגדלת פערי השכר. לדוגמה: בחירה במקצועות עם הכנסה נמוכה יותר, בטוחים יותר, בקרבה למגורים, בשעות נוחות יותר, נשים ממעטות לבקש העלאות שכר, ועוד. במקביל, הוא טוען שאלו בחירות המובילות לחיים שמחים ומאוזנים יותר, ומעודד גם גברים לקדם איזון עבודה-משפחה בחייהם. בנוסף, הוא מדגיש כי פערי השכר אינם בין נשים לגברים, אלא למעשה זהו "פער בין גברים נשואים עם ילדים, לנשים נשואות עם ילדים"
דיון

שדולת הנשים בישראל טוענת שפערי השכר בין נשים לגברים בישראל מעידים על אפליה על רקע מגדרי.
בקרב ארגוני נשים ישנם הטוענים שההפרשים בשכר אף גבוהים מאלו המופיעים בנתונים, מהסיבות הבאות:
העבודה במשרה חלקית לא בהכרח מבטאת בחירה חופשית. 14.8% מבין העובדות בעבודה חלקית, עבדו כך שלא מרצונן. זאת לעומת 11.9% מהגברים שעבדו במשרה חלקית שלא מרצונם.
נטען שהפער בשכר אינו מבטא את מלוא ההבדל בשכר בין נשים לגברים שכן נשים מקבלות פחות רכיבי גמול כמו הוצאות רכב ושעות נוספות אשר מהווים פעמים רבות חלק משמעותי מהשכר.
רמת הניידות בשכרן של נשים נמוכה במידה ניכרת מזו של גברים.
בניגוד למדינות רבות, נשים בישראל זכאיות על פי חוק לחופשת לידה ארוכה של עד שנה. אך הן נאלצות להיאבק על מקומן בעבודה. בחברה מושרשות תפיסות המקבעות את מעמדה של האישה כ"מפרנסת שנייה". על פי תפיסות אלו, נשים אחראיות לטיפול בבית ובבני המשפחה, ובני זוגן הם עזר כנגדן[דרושה הבהרה]. ההיריון והלידה נתפסים כמכשולים לעולם התעסוקה.