stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאול ישראלי
מספריו > באמונה והגות

הרבנות והמדינה – אסופת מאמרים, נאומים, שיחות ורשימות על 'רבנות ארצישראלית', הציונות הדתית, מדינת ישראל וארץ ישראל, הוצאת מוסד הרב קוק.
זה היום עשה ה' – אסופת דרשות ומאמרים ליום העצמאות וליום ירושלים, הוצאת מוסד הרב קוק.
פרקים במחשבת ישראל – לקט מקורות לברור עקרי השקפת היהדות, מהדורה ששית בהוצאת ארץ חמדה.
דבר לדור – אסופה של הספדים על הראי"ה קוק, הגרי"מ חרל"פ והרצי"ה קוק.
דרשות לימי הפסח
סדרת שיח שאול – שיחותיו, מאמריו ומקצת עיוניו בהלכה. הוצאת מוסד הרב קוק:
שיח שאול על תורה
שיח שאול לימים הנוראים
שיח שאול לשלושת הרגלים
שיח שאול למועדים חנוכה, פורים, ספירת העומר, בין המצרים, שבת ושביעית.
לקריאה נוספת

מספד תמרורים – קובץ הספדים שנשאו לזכר הרב שאול ישראלי.
גאון בתורה ובמידות – פרקים לדרכו ולדמותו של הרב שאול ישראלי, הוצאת ארז.
הרפתקאות ספריית רימונים 1 – אל עמוד הימיני – ספר ילדים לדמותו של הרב שאול ישראלי מאת יקהת רוזן, הוצאת אור עציון.
+ סיפור גאולה ישראלי – על עם ישראל ועל הרב שאול ישראלי – קומיקס לילדים בהוצאת בית המלמדים.
דרך ישראלי, פרקים ממשנתו, הוצאת רשת צביה, תשס"ו.
הערות שוליים

1 2  דברי ועדת פרס ישראל לשנת תשנ"ב, באתר www.eretzhemdah.org
↑  'גאון בתורה ובמידות' בעריכת אברהם ישראל שריר,הוצאת ארז, תשנ"ט
1 2 3  יצחק רונס, משנתו ההלכתית של הרב ישראלי באתר ספריית אסיף
↑  הלינגר והרשקוביץ, "ציות ואי ציות בציונות הדתית - מגוש אמונים ועד תג מחיר" עמ' 272, בהוצאת המכון הישראלי לדמוקרטיה
↑  ארכיון N.K.V.D.[דרוש מקור]
↑  ההקדמה לספר שיח שאול
↑  מתוך: הרב שאול ישראלי
1 2  הרב שאול ישראלי
↑  מתוך: הרב שאול ישראלי
↑  ראה: בצאת השנה, הוצאת היכל שלמה, תש"כ
↑  ראו למשל כאן וכאן
↑  הקדמתו לספרו פרקים במחשבת ישראל
↑  הקדמתו לגיליון הראשון של קובץ התורה והמדינה של חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי
↑  הרב שאול ישראלי, עמוד הימיני, סימן טז, "פעולות צבאיות להגנת המדינה", בספר "עמוד הימיני".
↑  רמב"ם, הלכות מלכים פרק א הלכה ד, באתר ויקיטקסט
↑  הרב יהודה זולדן, מינוי נכרים לתפקידים ציבוריים (עמ' 205-206), באתר ספריית אסיף, ‏2007
↑  קוראי העיתון, מכתבי תגובה בנושא החיילות, באתר ערוץ 7, ‏2007-06-21
| ישיבת מרכז הרב |
| --- | --- | --- |
| ראשי ישיבה | הרב אברהם יצחק הכהן קוק (1924–1935) • הרב אברהם אהרן בורשטין (1925) • הרב יעקב משה חרל"פ (1935–1952) • הרב צבי יהודה קוק (1952–1982) • הרב שאול ישראלי (1982–1995) • הרב אברהם שפירא (1982–2007) • הרב יעקב שפירא (2007–מכהן) |  |
| רבנים בישיבה בעבר | הרב הנזיר • הרב שלום נתן רענן • הרב יצחק אריאלי • הרב זוסמן ריגר • הרב יעקב כלאב • הרב מרדכי פרום • הרב יהודה גרשוני • הרב יהושע בכרך • הרב אברהם יצחק כלאב • הרב יהושע רוזן • הרב אריה שטרן • הרב זלמן ברוך מלמד • הרב חיים דרוקמן • הרב דוב ליאור • הרב יעקב אריאל • הרב אליקים לבנון • הרב הלל פלסר • הרב אלישע אבינר • הרב שלמה אבינר • הרב אלישע וישליצקי • הרב יצחק בן שחר • הרב שלמה שפירא • הרב פנחס מונדשיין • הרב מאיר פרימן |  |
| רבנים בישיבה כיום | הרב יעקב פילבר • הרב חיים שטיינר • הרב מיכאל הרשקוביץ • הרב דוד חי הכהן • הרב יהושע מגנס • הרב מנחם בורשטין • הרב יגאל לרר • הרב איתמר אורבך • הרב יאיר גזבר • הרב חיים אביהוא שוורץ • הרב איתן שנדורפי |  |
| מוסדות הקשורים לישיבה | ישיבת ירושלים לצעירים • תלמוד תורה מורשה • מדרשת בת-ציון • מכון הלכה ברורה ובירור הלכה • מכון הרצי"ה • בשביל הנשמה • מכון מים חיים |  |
| ערכים קשורים | בוגרים ידועים • הפיגוע בישיבת מרכז הרב • ישיבת הר המור • הסדר מרכז • בית הרב קוק • ישיבות זרם מרכז הרב • תלמידי הרצי"ה • תלמידי הגר"א שפירא |  |

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב צבי יהודה הכהן קוק | ראשי ישיבת מרכז הרב (יחד עם הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא) | הבא: הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309477405171  BnF: cb177413932 (data)  ISNI: 0000 0000 6694 0514  LCCN: n85009711  VIAF: 21100298   WorldCat (עם VIAF): 21100298
יונה מלניק

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1949 (בן 75) גרמניה
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  ג'ודו
 מאמן:  יהודה ואז-דיאז, טקאהיקו אישיקאווה, איסאו אוקאנו
 הישגים
 דרגה:  דאן 9
יונה מלניק (נולד ב-27 במאי 1949) הוא ג'ודוקא ישראלי בכיר, מאמן ומורה, הפעיל משנת 1964 בענף הג'ודו בישראל. הוא הישראלי הראשון, הנושא דרגת דאן 9 מטעם איגוד הג'ודו העולמי, הדרגה הגבוהה בישראל. מלניק זכה 14 פעמים בתואר אלוף ישראל לבוגרים והשתתף 10 פעמים באליפות אירופה ופעמיים באליפות עולם. הוא השתתף במשחקים האולימפיים במונטריאול ונמנה עם המשלחת לאולימפיאדת מוסקבה, בה ישראל לא השתתפה בסופו של דבר בשל החרם שהוטל עליה. הוא זכה פעמיים באליפות המכבייה בשנים 1973 ו-1977. כמו כן זכה במספר תחרויות בינלאומיות והיה הג'ודוקא הראשון שזיכה את ישראל במדליות בינלאומיות. מלניק הקים את בית הספר לג'ודו "בודוקאן" בו מתבצעת עיקר פעילותו מזה יותר מארבעים שנה ועד היום וייסד את מגמת הג'ודו בפנימיית המחוננים במכון וינגייט, בה התאמנו חלק מהג'ודוקא האולימפיים של ישראל. פרט לפעילות שלו בג'ודו, הקים מלניק ומנהל תוכנית "מסע" לצעירים מהתפוצות, ליצירת קשר עם הארץ תוך לימוד אמנויות לחימה.
ביוגרפיה

יונה מלניק נולד בגרמניה כאשר משפחתו עשתה את דרכה מפולין לישראל, לאחר מלחמת העולם השנייה. הגיע לישראל בגיל חצי שנה לרמת חן, והתחנך בכפר הנוער נווה הדסה וחוות הנוער הציוני. עוסק בג'ודו מגיל 15. את הצעדים הראשונים עשה במועדון של המאמן יהודה ואז-דיאז ברמת חן, וקיבל דרגת דאן 1 בשנת 1969.
בשנים 1967 - 1970 שירת בצה"ל כמאמן כושר קרבי וקרב מגע בבית הספר לכושר קרבי של צה"ל ואימון לחימה ליחידות מיוחדות.
בשנים 1971 - 1973 למד בפילדלפיה תחת הדרכתו של טקאהיקו אישיקאווה (אנ'). בשנת 1976 שהה ביפן כדי לפתח את הג'ודו שלו תחת הדרכתו של איסאו אוקאנו (אנ'). שני המורים נמנים עם שורת אגדות הג'ודו של יפן, אלופים בתקופתם.
עם שובו מפילדלפיה החל את הקריירה שלו כמאמן, עוד לפני פרישתו מתחרויות בגיל 31. הוא ייסד את בית הספר הראשון שלו שהפך עם השנים לבית הספר בודוקאן לג'ודו. מרכזו של בית הספר פועל במושב ירקונה. הוא נושא תואר "מאמן לאומי" משנת 1987 ומילא שורת תפקידים במסגרת איגוד הג'ודו בישראל: ריכוז קורס מדריכים, חבר בוועדה המקצועית, מאמן נבחרת לאומית, שופט יבשתי מטעם איגוד הג'ודו האירופאי, בוחן דרגות בכיר. בתקופת פירוק איגוד הג'ודו הוא מונה ליו"ר ועדת השיפוט מטעם מפרק האיגוד, ועם כינון האיגוד החדש הוא מונה ליו"ר ועדת הדרגות של האיגוד. כיום הוא משמש כרכז קורס מאמני ג'ודו מטעם מכללת זינמן ואיגוד הג'ודו בישראל, עם אריק זאבי.
הוא שימש כמאמן נבחרת ישראל במשך 3 קדנציות, האחרונה בין השנים 2000 עד 2004. הוא אימן את משלחת הג'ודו הישראלית לאולימפיאדת לוס אנג'לס.
ציון דרך בפעילותו הוא הקמת מגמת הג'ודו בפנימיית המחוננים של מכון וינגייט, בשנת 1994. מלניק ייסד את המגמה והיה המאמן הראשי שלה עד שנת 2005. במגמה זו התאמנו וצמחו חלק מג'ודאי הצמרת של ישראל אשר ייצגו את המדינה במשחקים האולימפיים: יואל רזבוזוב, אודי וקס, מיכל פיינבלט ואליס שלזינגר.
בין חניכיו של מלניק בבית הספר, בפנימייה או בנבחרת, ספורטאים עם הישגים תחרותיים לאורך השנים, כאלופי ישראל או בעלי הישגים בינלאומיים, בהם גם דניאלה קרוקובר אשר הוכתרה כאלופת עולם מטעם ארגנטינה בשנת 2003.
במהלך העשור האחרון מפתח מלניק בבית הספר שלו תחום ייחודי של ג'ודו למבוגרים. לשם כך הוא פיתח גישה שלמה הנועדה לתת למבוגרים לא תחרותיים אפשרות לפעילות ג'ודו מלאה, עם דגש על הפאן הקלאסי של האמנות ועל בטיחות המתאמנים. בבית הספר בודוקאן מתאמנת באופן סדיר תחת הדרכתו של יונה סנסיי קבוצה גדולה של מבוגרים לא תחרותיים.
הישגים בג'ודו תחרותי

הישגים בישראל:
14 פעמים אלוף ישראל בוגרים, החל משנת 1969
אלוף מכביה פעמיים, בשנים 1973, 1977
הישגים בעולם:
הספורטאי הישראלי הראשון שזכה במדליה בג'ודו בתחרות בינלאומית
אליפות החוף המזרחי, ארצות הברית (מקביל ל-US Open של היום), 1971, מקום שני
אליפות סקנדינביה הפתוחה, 1975, מקום ראשון
אליפות אנגליה הפתוחה, 1975, מקום שלישי
אליפות סקנדינביה הפתוחה, 1977, מקום ראשון
אליפות בלגיה הפתוחה, 1977, מקום ראשון
אליפות אנגליה הפתוחה, 1979, מקום שלישי
אליפות החוף המזרחי, ארצות הברית, 1979, מקום ראשון
האליפויות האירופאיות הפתוחות הן המקבילה דאז של תחרויות דרג A (גביע העולם, גרנד פרי) הנהוגות כיום.
השתתפות בתחרויות חשובות:
10 פעמים באליפות אירופה
פעמיים באליפות עולם
ספורטאי אולימפי, המשחקים האולימפיים במונטריאול 1976
חבר במשלחת הישראלית למשחקים האולימפיים במוסקבה 1980, שהוחרמו
תוארי הוקרה

תואר "ספורטאי השנה" 4 פעמים, בין השנים 1974 - 1979
פרס שרת החינוך התרבות והספורט, והוועד האולימפי, למאמן מצטיין לשנת 2003
פרס שרת החינוך התרבות והספורט למאמן מצטיין לשנת 2004
פרס עיתון מעריב לפנימיית המחוננים במכון וינגייט, שנת 2004/5
עיטור כבוד על מפעל חיים בספורט, ההתאחדות לספורט הוותיקים בישראל והוועד האולימפי הישראלי, יוני 2008
בסוף שנת 2013 זכה להענקת דרגת דאן 8 מטעם איגוד הג'ודו הבינלאומי, כישראלי הראשון הזוכה לדרגה זו.
במרץ 2024 זכה להענקת דרגת דאן 9 מטעם איגוד הג'ודו הבילאומי, כישראלי הראשון הזוכה לדרגה זו.
פעילות נוכחית

מלניק ממשיך לעסוק בהוראה וחינוך ג'ודו לילדים, נוער ומבוגרים מכל הגילאים, בשלוחות השונות של בית הספר.
בעל תפקיד תורתי באיגוד הג'ודו הישראלי כרכז קורס מאמני ג'ודו מטעם מכללת "זינמן" ואיגוד הג'ודו, יחד עם אריק זאבי.
מייסד ומנהל תוכנית "MASA – Budokan Martial Arts and Fitness Program" במסגרת תוכניות "מסע" של הסוכנות היהודית.
שירות צבאי

שירות חובה (1967 - 1970) - אימון כושר קרבי וקרב מגע בבית הספר לכושר קרבי של צה"ל ואימון לחימה ליחידות מיוחדות.
אזרח עובד צה"ל (1976 - 1983) - תוכניות הדרכה ליחידות מיוחדות.
שירות מילואים (עד שנת 1994) - רכז קורסי קרב מגע, הדרכה ביחידות לאבטחת אישים.
מלניק (מימין) באולימפיאדת מונטריאול ב-1976
הילולה

הילולה היא חגיגה, סיום או סעודת מצווה אשר נוהגים לקיים מקובלים וחסידים ביום השנה לפטירת צדיק. במהלך ההילולה נהוג לעסוק במעשיו ותורתו של "בעל ההילולה".
המקור הקדום ביותר למנהג נזכר בפירוש רש"י בשם תשובות הגאונים:
ובתשובת הגאונים מצאתי כל הנך ריגלי דאמוראי היינו יום שמת בו אדם גדול קובעים אותו לכבודו ומדי שנה בשנה כשמגיע אותו יום מתקבצים תלמידי חכמים מכל סביביו ובאים על קברו עם שאר העם להושיב ישיבה שם
ההילולה המוכרת ביותר מתקיימת בל"ג בעומר, לזכרו של רבי שמעון בר יוחאי. ביום זה נוהגים רבים לפקוד את קברו שבמירון. ישנם מנהגים רבים הנוהגים בהילולת רשב"י. אחד המנהגים הוא הקריאה בזוהר בכלל ובספר האידרא בפרט בו מתואר יום פטירתו של רשב"י ושם מופיעה קריאה לעריכת הילולה ושמחה.
הילולה בולטת נוספת היא של משה רבנו בתאריך ז' באדר. יש הנוהגים להתענות ביום זה תענית דיבור.
בתנועת החסידות ישנה חשיבות מיוחדת להילולות, כאשר כל חצר חסידית חוגגת את ההילולות של האדמו"רים שלה. ברבים מקהילות החסידים נוהגים שלא לומר תחנון ביום פטירת הצדיק, מנהג שחלק מהפוסקים יצאו נגדו, בהם הרב עובדיה יוסף ובעל שו"ת שם אריה. בחב"ד נהגו לומר תחנון בימי ההילולה של אדמו"ריהם.
הנוהגים לקיים הילולה ביום פטירת צדיקים מסבירים כי ביום זה מתעלה ומתפשטת נשמתו ומתעצם כוחו של הצדיק בעולם כולו ולכן זהו יום של שמחה.
הילולות ידועות

רחל – י"א בחשוון, קבר רחל בבית לחם
הרב אפרים אנקווה מגדולי חכמי ספרד באלג'יריה רב, רופא, פילוסוף, צדיק ובעל מופתים – א' בכסלו וגם בי"ח באייר בל"ג בעומר וקברו בתלמסאן אלג'יריה משמש עד היום כמוקד עלייה לרגל לרבים מיהודי צפון אפריקה
רבי יצחק חי טייב (מכונה "רבי חי טייב לא מת") – י"ט בכסלו וחלק חוגגים בט"ז באייר, בבית הקברות בורג'ל בתוניס, תוניסיה
המגיד ממזריטש – י"ט בכסלו ברוב קהילות החסידים חוגגים את ההילולא שלו
רבי ישראל אביחצירא באבא סאלי – ד' בשבט, קבר הבאבא סאלי נתיבות
רבי דוד בידרמן מלעלוב ראשון לחצר וחסידות לעלוב – ז' בשבט, קברו בעיר לעלוב, פולין
רבי יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר השישי בשושלת אדמו"רי חסידות חב"ד ליובאוויטש – י' בשבט, קבור באוהל אדמו"רי חב"ד בניו יורק
משה בן עמרם – ז' באדר
רבי אלימלך מליז'נסק – כ"א באדר, בליז'נסק, פולין
רבי יעקב רקח – כ"ג אדר ב'
מרים הנביאה – י' בניסן, קברה בקדש (או בהר סין ליד פטרה או במתחם קבר האמהות טבריה ראה הערה)
רבי כמוס יאמין – כ"ב בניסן, איסור חג פסח ויום המימונה (ליושבי ארץ ישראל)
רבי ישעיה שטיינר (רבי ישעיה'לה מקרסטיר) – ג' באייר, בבודרוגקרסטור שבהונגריה
רבי מאיר בעל הנס – י"ד באייר, פסח שני, קבר רבי מאיר בעל הנס בטבריה
רבי שמעון בר יוחאי – י"ח באייר, ל"ג בעומר, קבר רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון
יהושע בן נון – י"ח באייר, ל"ג בעומר (או כ"ו בניסן או כ"ח בניסן או כ"ט בניסן), תמנת סרח בהר אפרים, קבר יהושע בן נון
דוד המלך – ו' בסיון, שבועות, קבר דוד המלך בהר ציון שבירושלים
התנא רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול – כ"ה בסיון, בסאג'ור (או בכפר חנניה או בכפר כנא)
רבי חיים בן עטר בעל האור החיים הקדוש – ט"ו בתמוז, בהר הזיתים ירושלים
אהרן הכהן בן עמרם – ראש חודש א' מנחם אב, על פי המסורת הוא קבור בירדן
האר"י – ה' באב, צפת
הילולת רבי אלעזר בן רבי שמעון בר יוחאי – ביום כ"ה באלול יום בריאת העולם בהר מירון
ראו גם

קברי צדיקים ביהדות
יום השנה (יהדות)
הערות שוליים

↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תק"פ, סעיף ב'
↑  שו"ת יביע אומר חלק ג' סימן יא אות ט
↑  אורח חיים סימן יד
↑  לפי התנ"ך מרים נקברה בקדש. ההיסטוריון יוספוס פלביוס מוסיף שהיא נקברה בהר סין ליד פטרה.  עד המאה הרביעית לספירה אכן יש עדות כתובה למסורת של עלייה לרגל לקברה של מרים באזור פטרה, אולם מאז נשתכחה מסורת זאת ומקום הקבר נשכח גם הוא. יש המזהים אותו במבנה המפואר של אל-דיר במערבה של פטרה[דרוש מקור].
על פי מסורת יהודית מאוחרת (כ-2500 שנה אחרי מותה) המופיעה לראשונה בספר 'תוצאות ארץ ישראל', מרים קבורה לצד יוכבד וצפורה במתחם קבר האמהות טבריה
↑  רבי כמוס ימין, באתר www.mytzadik.com
↑  אלעזר בירבי קליר, אהלי איכה גילו קדישים.
↑  הלכות גדולות הלכות תשעה באב
↑  כל בו סימן ס"ג
↑  ארחות חיים עמוד רי"ד
↑  יהושע היה בן 110 שנה במותו. בספרות חז"ל מוזכר כי יש לצום תענית צדיקים ביום פטירתו, אך קיימת מחלוקת לגבי התאריך המדויק של יום זה:
המקורות הקדומים מציינים את פטירתו בי"ח באייר. במקורות המאוחרים יש שכתבו כ"ו בניסן, כ"ח בניסן או כ"ט בניסן. כיום לא נהוג לקיים את צום יהושע.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
יוכבד פנחסי-אדיב

| --- | --- |

 לידה:  15 באוגוסט 1969 (בת 55) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מוסדות:  אוניברסיטת אריאל בשומרון (2002)  המכללה הטכנולוגית הנדסאים באריאל (2006) 
 
יוכבד (יוכי) פנחסי אדיב (נולדה ב-15 באוגוסט 1969) היא ד"ר למיקרוביולוגיה, מנהלת המכללה הטכנולוגית הנדסאים באריאל ויו"ר פורום המכללות הטכנולוגיות. כיהנה כחברת מועצת העיר ראש העין.
ביוגרפיה

ד"ר פנחסי אדיב נולדה בתל אביב, בשיכון דן להורים ילידי הארץ, אב אמן במקצועו בתחום הרכב, ואם עקרת בית. בצה"ל שירתה עם פתיחת האינתיפאדה הראשונה בלשכת אלוף פיקוד הדרום, האלוף יצחק מרדכי, ובהמשך ביחידת המודיעין 8200.
לקראת הבחירות לראשיות המקומיות הכריזה פנחסי אדיב ב-29 במאי 2018 על מועמדותה לראשות עיר מגוריה ראש העין.
נשואה לרמי ואם לשלושה. אחיה הבכור, יוסף פנחסי, הוא פרופ' חשמל ואלקטרוניקה שהיה דיקן הפקולטה להנדסה באוניברסיטת אריאל ואחיה, ד"ר גדי פנחסי ,אף הוא מרצה להנדסה באוניברסיטת אריאל.
קריירה

בין השנים 1991–2002, למדה לתארים ראשון, שני ושלישי במדעי החיים. עבודת המאסטר שלה עסקה בגילוי הגורם לזיהומים בנשים לאחר ניתוח קיסרי, עבודה שפורסמה במאמר מדעי בתחום ושינתה את פרוטוקול הטיפול[דרוש מקור]. עבודת הדוקטורט עסקה בפילוח מיקרואורגניזמים העוסקים בפירוק חומר אורגני מחי באדמת הנגב. בנוסף לכך, פנחסי אדיב היא בעלת תעודת הוראה מאוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2002, הצטרפה פנחסי אדיב למכללה האקדמית יהודה ושומרון באריאל, ולימדה קורסים בתחום הביולוגיה ומדעי החי. בהמשך הצטרפה לבית הספר להנדסאים והחל משנת 2003 לימדה בבית הספר למדעים - המרכז לעיצוב ולטכנולוגיה אריאל בשומרון. בהמשך עמדה בראש מחלקה לביוטכנולוגיה, והקימה את המחלקה לכימיה תרופתית במכללה.
החל משנת 2006 פנחסי אדיב עומדת בראש המכללה הטכנולוגית הנדסאים באריאל הפועל בסמיכות לאוניברסיטת אריאל בשומרון.
בבחירות המקומיות בשנת 2018 התמודדה פנחסי אדיב לראשות עיריית ראש העין. בתקופה 2018-2024 כיהנה כחברת מועצה מטעם סיעת "ראש העין של כולם".
פעילות אקדמית מחקרית

עבודת מחקר לתואר שלישי (Ph.D), אוניברסיטת בר-אילן: "איכות חומר אורגני צמחי, כמווסת מגוון תפקודי של מיקרואורגניזמים בקרקע מדברית".
עבודת מחקר לתואר מוסמך במדעים (M.Sc.), אוניברסיטת בר-אילן: "המיקרוביולוגיה של רירית הרחם לאור זיהומים לאחר ניתוח קיסרי".
עבודה שנעשתה בשיתוף בית החולים "אסף הרופא", בצריפין: המעבדה הבקטריולוגית.
פורום המכללות הטכנולוגיות

החל משנת 2010, פועלת יוכבד פנחסי אדיב, יחד עם פורום מנהלי המכללות הטכנולוגיות, במטרה להוביל לשינוי התפיסה וצמצום הפער התקציבי בין המכללות האקדמיות למכללות הטכנולוגיות. מאז 2011, היא עומדת בראש פורום המכללות הטכנולוגיות.
בראשותה של ד"ר פנחסי אדיב יצא פורום המכללות הטכנולוגיות למאבקים ציבוריים מול משרדי הממשלה השונים. מטרתם הייתה לקדם את ההשכלה הטכנולוגית ופיתוח המכללות הטכנולוגיות הפרוסות ברחבי הארץ.
בשנת 2013 הקים פורום המכללות הטכנולוגיות מאהל מחאה מול משרד האוצר, בעקבות ביקורת על התנהלות משרד האוצר ומשרד הכלכלה. ראשי המכללות בראשות ד"ר פנחסי אדיב פתחו בשביתת רעב שנמשכה חמישה ימים. המכללות דרשו מהממשלה שורה של שינויים מערכתיים בהם: שיפור מודל התקציב והקצאת תקציבים ייעודיים להצטיידות, פרויקטים ואזורי עדיפות לאומית; התאמות פדגוגיות מקיפות לרבות שיפור במערך הבחינות וריווח בחינות; הקמת קרן מלגות ייעודית לסטודנטים הנדסאים בשיתוף התאחדות הסטודנטים. בתום המחאה ממשלת ישראל חתמה על סיכום תקציבי ומבני שש שנתי למכללות הטכנולוגיות ונקבע כי בתום תקופת ההסכם תקציב מה"ט יגיע כמעט להכפלה (תקציב מה"ט תוגבר במתווה רב שנתי נומינלי בסך 108 מיליוני ש"ח על פני שש שנים).
לאחר המחאה ייצגה פנחסי-אדיב את פורום המכללות הטכנולוגיות בוועדות ופורומים בכנסת.
בפברואר 2018, נחתמה מול משרד האוצר רפורמה חדשה למכללות הטכנולוגיות.
באוגוסט 2023, נחתמה מול משרד האוצר רפורמה נוספת למכללות הטכנולוגיות, ולצידן החלטות ותוספות תקציב של כ-500 מיליוני שקלים, והקמת ועדות המקדמות את תחום ההשכלה הטכנולוגית .
עשייה ציבורית ותפקידי מפתח

מכהנת כחברה במועצת ההנדסאים והטכנאים שהוקמה מתוקף החוק במינוי שר הכלכלה ושר החינוך.
החל משנת 2013 מכהנת כחברה בוועדה הציבורית לבחינת התאמת מגמות לצורכי המשק.
כמו כן כיהנה כיו"ר הוועדה לענייני ביקורת של עיריית ראש העין, דירקטורית לשעבר בחברת יישום טכנולוגי, וכדירקטורית בתאגיד המים "עין אפק" ראש העין.
הערות שוליים

1 2  רעות הרפז-עיני, ד"ר יוכבד פנחסי-אדיב: "אני מתמודדת לראשות עיריית ראש העין במטרה לנצח", 29 במאי 2018, באתר mynet ראש העין.
↑  זרקור על יוכבד פנחסי אדיב אוניברסיטת אריאל בשומרון
↑  זרקור על ד"ר יוכבד פנחסי-אדיב, באתר אוניברסטת אריאל בשומרון
↑  צוות הנדסאים באריאל - פרטי התקשרות, באתר אוניברסיטת אריאל שבשומרון
↑  ד"ר יוכבד פנחסי-אדיב: “אני מתמודדת לראשות עיריית ראש העין במטרה לנצח", באתר MyNet ראש העין (ארכיון)
↑  מה"ט - רפורמה במכללות הטכנולוגיות להכשרת הנדסאים, באתר כנסת פתוחה
↑  מיכל מרגלית, 425 מיליון שקל למכללות הטכנולוגיות, באתר ynet, 14 בינואר 2018
↑  מועצת ההנדסאים והטכנאים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266540705171  ISNI: 0000 0000 7018 6788  VIAF: 98120976   WorldCat (עם VIAF): 98120976
הבנק המרכזי של הודו

| --- | --- |


הבניין הראשי של הבנק המרכזי של הודו במומבאי
 
 מטה מרכזי:  מומבאי, הודו
 הקמה:  1 באפריל 1935
 נגיד:  שאקטיקנדה דאס
 מדינה:  הודו הודו
 מטבע:  רופי הודי
 קוד ISO 4217:  INR
 
 https://www.rbi.org.in
הבנק המרכזי של הודו (בהינדי: भारतीय रिज़र्व बैंक; באנגלית: Reserve Bank of India; תעתיק מקוצר: RBI) הוא הבנק המרכזי והגוף הרגולטורי של הודו המנהל את מערכות התשלומים העיקריות במדינה ופועל לקידום פיתוחה הכלכלי.
הבנק נמצא תחת בעלות ושליטה מלאה של משרד האוצר ההודי, נוסד בתאריך 1 באפריל 1935 ופועל מכוחו של חוק הבנקאות ההודי אשר נחקק בשנת 1934.
הנהלת הבנק בנויה מ-21 חברי דירקטוריון המורכבים מהנגיד הראשי, ארבעה סגני נגידים, שני נציגים ממשרד האוצר, עשרה מועמדים לממשלה וארבעה חברים המייצגים את המועצות המקומיות של מומבאי, קולקטה, צ'נאי ודלהי.
המשרדים הראשיים של הבנק שוכנים ברחוב בעיר מומבאי, מהאראשטרה, הודו.
שטר של עשרה רופי משנת 1937
לוגו הבנק בנוי מעץ דקל ומטיגריס שהיא החיה הלאומית של הודו.
מטרות ותפקידים

מטרות הבנק על פי החוק הנוכחי:
להבטיח יציבות כלכלית.
להדפיס שטרות ואחריות על המטבע המקומי.
לתמוך במטרות אחרות של המדיניות הכלכלית של הממשלה, במיוחד צמיחה ותעסוקה.
לתמוך ביציבותה של המערכת הפיננסית ובפעילותה הסדירה.
היסטוריה > פעילות הבנק תחת שליטת האנגלים

הבנק המרכזי של הודו נוסד בתאריך 1 באפריל 1935 כגוף פרטי, במטרה לספק פתרון לבעיות פיננסיות שנוצרו בעולם בעקבות מלחמת העולם הראשונה והוקם על סמך המלצותיה של ועדת הילטון, בנושא מטבעות ופיננסים, שהתקיימה בשנת 1926.
היסטוריה > הקמת הבנק ושנותיו הראשונות

לאחר שחרורה של הודו מהשלטון הבריטי, הוחלט להלאים את הבנק ובחודש ינואר 1949, הפך הבנק לקניין הלאומי של הודו.
בשנות ה-50 פיתחה ממשלת הודו, תחת ראש הממשלה הראשון שלה ג'ווהרלאל נהרו (Jawaharlal Nehru), מדיניות כלכלית מרכזית שהתמקדה במגזר החקלאי.
הממשל הלאים בנקים מסחריים נוספים הקים, הקים את חוק האסדרה הבקאית והחל בבניית תוכנית הלוואות לאומית.
היסטוריה > שנות השבעים והשמונים

בשנת 1969, הממשלה בראשות אינדירה גנדי, הלאימה 14 בנקים מסחריים גדולים ועם חזרת גנדי לשלטון בשנת 1980, עוד שישה בנקים הולאמו.
היסטוריה > שנות התשעים

בחודש יולי 1991, חל פיחות בשוויו של הרופי ההודי והוא איבד כ-18 אחוזים מערכו ביחס לדולר האמריקאי, בעקבות זאת הוקמה ועדת נרסימהאם (Narasimham Committee) שהמליצה לבצע רפורמה במגזר הפיננסי ההודי ולאפשר בנקאות פרטית.
בחודש יוני 1994, הקים הבנק את הבורסה לניירות ערך ואפשרה לבנקים שהולאמו לבצע סחר על מנת לחזק את ההון שלהם.
היסטוריה > המאה ה-21

בשנת 2022, פרסמה שרת האוצר, נירמלה סיתרמאן (Nirmala Sitharaman), שהבנק ישיק מטבע דיגיטלי.
ראו גם

אקסים בנק
סטייט בנק אוף אינדיה
Canara Bank
הערות שוליים

↑  Reserve Bank of India - About Us, www.rbi.org.in
↑  RESERVE BANK OF INDIA ACT, 1934, rbidocs.rbi.org.in
↑  THE RESERVE BANK OF INDIA ACT, 1934
↑  [https://www.levyinstitute.org/pubs/wp_820.pdf Minsky, Monetary Policy and Mint Street: Challenges for the Art of Monetary
Policymaking in Emerging Economies*]
↑  The Monetary Policy of the Reserve Bank of India Get access Arrow, academic.oup.com
↑  RBI History - Brief History - RBI Nationalisation, www.rbi.org.in
↑  India and the Global Economy, www.semanticscholar.org
↑  The Reserve Bank of India’s Balance Sheet: Analytics and Dynamics of evolution
↑  Corporate Governance Reforms in India, www.semanticscholar.org
↑  Functions of RBI (The India's Central Bank)
↑  Amal Kanti Ray, India's Social Development in a Decade of Reforms: 1990-91/1999-2000, Social Indicators Research 87, 2008, עמ' 409–425
↑  Amal Kanti Ray, India’s Social Development in a Decade of Reforms: 1990–91/1999–2000, Social Indicators Research 87, 2008-07-01, עמ' 409–425 doi: 10.1007/s11205-007-9148-9
↑  India’s Social Development in a Decade of Reforms: 1990–91/1999–2000, www.semanticscholar.org
↑  הבנק המרכזי של הודו החליט: משיקים רופי דיגיטלי, באתר כלכליסט, 1 בפברואר 2022
↑  הודו שוקלת הנפקת מטבע וירטואלי משלה, באתר כלכליסט, 18 בספטמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266926405171  BnF: cb12178254g (data)  ISNI: 0000 0004 0502 7528  LCCN: n79109882  NKC: kn20100317017  SUDOC: 030349095  VIAF: 140449419   WorldCat (עם VIAF): 140449419
תמרת

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק יזרעאל
גובה ממוצע: ‎240 מטר
תאריך ייסוד: 1981
תנועה מיישבת: המרכז החקלאי
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,410 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,400 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) תמרת(למפת הכרמל רגילה) תמרת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תמרת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תמרת32°42′13″N 35°13′31″E﻿ / ﻿32.7035421378623°N 35.2252391707157°E﻿ / 32.7035421378623; 35.2252391707157  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק יזרעאל באדום - תמרת בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10
http://www.timrat.org.il
תִּמְרַת הוא יישוב קהילתי כפרי בשיפולי הגליל התחתון לכיוון עמק יזרעאל, סמוך למושב נהלל. היישוב שייך מוניציפלית למועצה אזורית עמק יזרעאל והיה הראשון מבין שבעה יישובים קהילתיים הנמצאים בתחום השיפוט של המועצה. הוא ממוקם בתוך הגן הלאומי "שמרון". בסמוך לו נמצאים תל שמרון, שרידי העיר מתקופת המקרא, בית שני והתלמוד שימרון - סימוניא, וכן שמורת טבע תל שמרון, שהיא המקום הצפוני ביותר בעולם שבו גדלה השיטה המלבינה.
היסטוריה

תמרת נוסד בשנת 1981 ביוזמת המתיישבים, בני העמק והסביבה, ובהתאם להחלטת ועדת השרים לענייני התיישבות ממרץ 1980. 
קודם לכן, בין השנים 1947–1954 שהו במקום זה אנשי קיבוץ תימורים אשר עקרו מאוחר יותר לדרום הארץ. מכאן נגזר שמו הנוכחי של היישוב, כאשר "תמרתא" (ו"כפר תמרתה") היה שמו של יישוב יהודי מימי התלמוד באזור. בשנת 1956 הוקמה במקום חוות תמרת להכשרת חיילים משוחררים לחקלאות.
היוזמה להקמת היישוב עלתה בשנת 1976 על ידי האדריכלית ורדית (כיום דבורה) ושלמה בר-אילן, והאדריכל דני כץ. הם אספו גרעין מתיישבים מהאזור, והחלו בהליכי האישורים והתכנון. האישור הסופי התקבל על ידי ועדת השרים לענייני התיישבות וקרקע חקלאית, לאחר פגישה עם אריק שרון ב-1980. 
היישוב עצמו תוכנן על ידי ורדית בר-אילן ובוריס דיקרמן.
תושבים

תמרת מונה למעלה מ-400 משפחות וחיים בו מעל ל-2,000 תושבים (חברי אגודה שיתופית ושוכרים). רובם עובדים מחוץ לתמרת.