stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלברכט פנק
קריירה אקדמית

בשנת 1875 הוא נכנס לאוניברסיטת לייפציג ללמוד מדעי הטבע. בלייפציג למד פנק כימיה, גאולוגיה, מינרלוגיה ובוטניקה. ב-1877 נבחר לעזור בסקר גאולוגי של סקסוניה, ופנק מיפה במיפוי מפורט אזור מדרום-מזרח לייפציג. בשנת 1879, מתוך ניתוח מפורט של רצף של שכבות סלעי משקע קרחוניות, אשר הראו חילופים של חרסיות ושכבות חול, הוא הגיע למסקנה על קיום של לפחות שלוש תקופות קרח עיקריים, משולבות בשתי תקופות בין-קרחוניות שבמהלכם השקיעו נהרות מצבורי סחף רגילים.
בשנה שלאחר מכן עבד פנק עם הגאולוג קרל פון זיטל במינכן, בסמוך למה שהיה בעבר הגבול הצפוני של התקדמות המקסימלית של הקרחונים האלפיניים. מחקריו הבאים של פנק בגאולוגיה הרביעונית היו בעיקר על התקרחנות האלפינית.
קריירה אקדמית > תקופת וינה

ב-1882 סיכם פנק את עבודת השדה המקומית שלו בכתב עת גאולוגי אשר במהרה הפך למצוטט מאוד, מה שהפך אותו לראוי להתקבל למחקר והוראה מלאה במסלול האקדמי בגאוגרפיה באוניברסיטת מינכן (1883). שנתיים לאחר מכן נבחר פנק לתפקיד יו"ר מחלקה לגאוגרפיה הפיזית באוניברסיטת וינה, שם שהה קרוב לעשרים שנה.
בווינה פנק פיתח מכון גאוגרפי מצויד היטב והשיג מוניטין בינלאומי. כאשר לא הרצה או כתב, הוא שיתף פעולה עם אדוארד ברוקנר על לימודי שדה מקיפים בעמק אלפיני שבוצעו במטרה להשלים את הכרונולוגיה של התקדמות ונסיגות הקרחונים. התוצאה המיידית הייתה סדרה של מאמרים על ההשפעה של הקרחונים על עיצוב העמקים וצורות הנוף האלפיניים.
בתקופה זו נסע פנק לאנגליה מספר פעמים מ-1883, לפירנאים (1884) ולנורווגיה (1892) כדי לחקור תכונות קרחוניות וסוגים אחרים של מחקרי שדה בגאומורפולוגיה. מסעות אלה הגיעו לשיאם בשני הכרכים שלו שעוסקים בגאומורפולוגיה. לאחר מכן ביקר בקנדה ובארצות הברית ב-1898, בבלקן ובאוסטרליה ב-1900, וארצות הברית ומקסיקו ב-1904.
קריירה אקדמית > תקופת ברלין

בשנת 1906 הצליח פנק להחליף את פרדיננד פון ריכטהופן כראש המכון לגאוגרפיה של אוניברסיטת ברלין. ההרצאה הראשונה שלו עסקה בחשיבות היסוד של עבודת השדה במחקרים גאוגרפיים וכמנהל המכון במשך עשרים השנים הבאות הוא הציב דוגמה אישית טובה.
בחורף 1908–1909 ביקרו הוא ומשפחתו בארצות הברית. פנק לימד באוניברסיטת קולומביה והרצה בייל ובאוניברסיטאות אחרות. הם חזרו לגרמניה דרך הוואי, יפן, צפון סין וסיביר. (באותה תוכנית חילופי מלומדים, דייוויס הרצה על היבטים של תורתו בברלין). למשך עוד כמה שנים, עבודתו בברלין הייתה למעשה הרחבה של מחקריו בווינה.
פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה נקודת מפנה במחשבתו של פנק.מלבד מחקרים גאולוגיים של הרביעון, שתמיד עניינו אותו, הוא החל להתעניין יותר בגאוגרפיה ופחות בגאומורפולוגיה. הוא הפנה יותר מאמץ לנושאים חברתיים-פוליטיים. הוא גילה עניין גובר בנושאים אתנוגרפיים, תרבותיים ולאומיים. בשנים 1917–1918 כיהן כרקטור באוניברסיטת ברלין, באותה תקופה עסק במחקר של גבולות, במיוחד באירופה. לדעתו הגבולות הטובים ביותר, התאימו ל"מרחב המחיה" ("לבנסראום") שחשוב לחיים ולביטחון של מדינה. לגרמניה, כך טען, יש רק מרחב מחיה חלקי, כי למרבה הצער לא הצליחה לשמור על כל אגן המינרלים של אזור לוריין. עכשיו, ב-1917, קיווה פנק כי גרמניה תשמור על כל השטחים שנכבשו עד כה, עד כדי כך שהם ירכשו עוד מושבות שיספקו חומרי גלם חיוניים.
פנק מילא תפקיד חשוב בתחיית הלאומיות הגרמנית לאחר מלחמת העולם הראשונה; הוא היה, אחד התומכים העיקריים ברעיון ״מרחב המחיה״ מהבחינה הטריטואלית ו״הגרמניות והאריות״ מהבחינה האתנית, חברתית ותרבותית. הוא ביצע סקרים ומיפוי אתנוגרפיים, תרבותיים וחברתיים. מחקרים אלה של פנק ואחרים הוכיחו מאוחר יותר כי הם הוליכו לאסון בגין השימוש שלהם על ידי הנאציזם. אך בשנות העשרים הם היו פופולריים מאוד בגרמניה וכיבדו את מורשת עבודתו של פרידריך ראצל. כך זכה פנק להערכה לאומית גדולה. הצלחתו התעממה כאשר בנו המבריק ולטר פנק, מת מסרטן בספטמבר 1923 בגיל 35. הוא פיקח על פרסום מחקריו המדעיים של בנו, כולל ארבעה מאמרים, ו-Die morphologische Analyse (שטוטגרט, 1924) תרומה חשובה לחקר הגאומורפולגיה.
באותו הזמן, העניין של פנק באוקיינוגרפיה הניב תוצאות טובות משלהם. הוא היה אחראי על הרחבת המוזיאון האוקיינוגרפי באוניברסיטת ברלין והיה מעורב במשלחות לחקר דרום האוקיינוס האטלנטי. (1925). בשנת 1926 פרש פנק מתפקיד ראש המחלקה לגאוגרפיה בברלין, והוחלף על ידי תלמידו לשעבר נורברט קרבס. פנק המשיך לחיות בברלין, שם הוא עבד על מחקרים שונים והמשיך להיות בקשר עם המכון הגאוגרפי של האוניברסיטה.
אחרי הפרישה

אחרי פרישתו פנק פרסם עוד כשישים וחמישה מאמרים וספרים. חלקם בכרונולוגיה של הרביעון, בקרטוגרפיה, ובעיות אוכלוסייה. כמו כן המשיך לתרום לנושא ״מרחב המחיה״ הגרמני, כפי שניתח בביקורת שפרסם ב־1934 על האטלס שפרסם קרבס, "מרחב המחיה הגרמני במרכז אירופה". המשיך לכתוב על גבולות פוליטיים, על גאוגרפיה רגיונלית וכן פרסם כמה ביוגרפיות של מדענים גרמניים ביניהם ריכטהופן, שאותו החליף בראשות המחלקה בברלין. הפרויקטים האחרונים שלו עסקו במחקר, עם קבוצת תלמידים, על הקשר בין התפוקה הפוטנציאלית הכלכלית של אזור לבין מספר אפשרי של תושבים ליחידת שטח (״כושר נשיאה״). במהלך מלחמת העולם השנייה, ביתו ניזוק מפצצות והוא עבר לפראג.
אלברכט פנק והנאציזם

רק לאחר שני דורות, מסיום מלחמת העולם השנייה, החלו היסטוריונים, גאוגרפים וחוקרי השואה לחקור את השפעתם של אנשי מדע כמו אלברכט פנק, ביצירת האווירה והתפיסה הציבורית והמדעית שהשפיע על המדיניות הנאצית והאידאולוגיה שלהם.
אמנם אלברט פנק היה חוקר מדעי כדור הארץ חשוב, ומורשתו תרמה רבות להבנת נופה של אירופה בתקופת הרביעון, אבל עם זאת דעותיו ופועלו המדעי והפסדו-מדעי תרמו ייצוגים ורעיונות שחיזקו את התפיסה הנאצית וסיפקו להם חומרי תעמולה, לחינוך ולקביעת מדיניות.
הוא תרם לאחר מלחמת-העולם הראשונה להתפתחותה של מפת ״מרחב המחיה״ האידיאלי הגרמני, בכך שדבק בקיומם של אלמנטים נופיים פיזיים, ותרבותיים-אנושיים שמציינים מרחב זה, ושגרמניה צריכה להחזיר אותם לרשותה. המרחב הגאוגרפי הפך לנוף של מפגשים תרבותיים והיסטוריים שמתאימים להכשיר את השאיפות הגרמניות לרצף טריטוריאלי מבלגיה במערב ועד לתוך מזרח אירופה. התפיסות האלה היו משמעותיות עבור הכובשים הגרמנים בניסיונותיהם להפריד בין האוכלוסייה המקומית בפולין שסופחה במהלך מלחמת העולם השנייה. בהתבסס על דברי היטלר, שהכריז, באופן חד משמעי, כי מטרת גרמניה איננה לספח את הפולנים, אלא להחליפם באוכלוסייה גרמנית אותנטית, דברים שייצג אותם במיפוי והמחקר האתניים אלברכט פנק.
מוסיף לדברים אלה, הגאוגרף ההיסטורי פרופ׳ ארנון גולן וכתב: טרם פרוץ המלחמה שרטט אלברכט פנק, את מפת תפרושת היישובים של הגרמנים במזרח אירופה באופן שהבליט את הדומיננטיות הגרמנית באזורים אלה. מפות אחרות שערך הדגישו את חיוניותם לכלכלה הגרמנית של אזורים שנלקחו מגרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה.
עבודתו של פנק בתחום המיפוי האתנוגרפי, שיחק תפקיד מרכזי בהבניית הרעיון של Lebensraum בציבור ובמנהיגות הנאציים. במקום להדגיש את החלוקה בין הגישות של הגאופוליטיקה הגרמני לביו-פוליטיקה (טוהר הגזע) הנאצית, יש שטוענים שהרייך השלישי עיצב את רעיון ״מרחב המחיה״ על ידי מיזוג משמעותו הכפולה - כ״מרחב״ וכ״חיים״ שהוא חיוני והכרחי לאומה הגרמנית. חשיבות השוויון בין שני המושגים האלה, הביאו מחד ליישומיות של הפונקציונליזם הגרמני במימושן ומאידך להחדרת הדימוי של האומה הגרמנית שנתפסה כאורגניזם חי שזקוק לשטח קיום ומחייה. יש בכך התקרבות לתמונת הדימויים של הנאצים על הגרמנים כמאגר גיאו-ביו-פוליטי אמיתי, שבו החיים ומרחב אינם תואמים את הפער המציאותי - שאותו צריך לצמצם. אלברכט פנק שהאמין ותמך בתפיסות אלה, ניצל את יכולותיו המדעיות והציג אותן במפות, וכן את יוקרתו הציבורית והפוליטית להפצת הרעיון והשרשתו בתוך המערך הפוליטי והצבאי של גרמניה הנאצית.
הנצחה

כף פנק בארץ קייזר וילהלם השני שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של אלברכט פנק.
תיראופורה

| תיראופורה |
| --- | --- |
  שלד של סטגוזאורוס. איור של אנקילוזאורוס.
תקופה
יורה - קרטיקון עליון, 199–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
שם מדעי
 Thyreophora ‏נופצ'ה, 1915

תיראופורה (שם מדעי: Thyreophora) היא תת-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף שאופיינו במעין מעטה של שריון גרמי על גופם. כולם היו אוכלי צמחים הולכים על ארבע. הדינוזאורים המפורסמים ביותר בה הם הסטגוזאורוס שחי בתור היורה והיה בעל שורת לוחיות עצם על גבו, ואנקילוזאורוס מתור הקרטיקון שרוב גופו היה מכוסה בשריון עצם המורכב מאוסטאודרמים ודוקרני עצם. פירוש השם "תיראופורה" ביוונית עתיקה הוא "נושאי מגן" המרמז על השריון אותו נושאים דינוזאורים אלה.
מיון

קבוצה תיראופורה (Thyreophora)
סוג אמאוזאורוס (Emausaurus)
סוג Laquintasaura?
סוג יושיזאורוס (Yuxisaurus)
סוג סקוטלוזאורוס (Scutellosaurus)
סוג טטיזאורוס (Tatisaurus)?
סוג ג'קאפיל (Jakapil)?
קבוצה Thyreophoroidea
משפחה סקדילוזאוריים (Scelidosauridae ; יש מחלוקת האם שייכת לאינפרא-סדרה אנקילוזאוריה או שהיא מהווה אב קדמון שלה)
קבוצה Eurypoda
אינפרא-סדרה אנקילוזאוריה (Ankylosauria)
משפחה נודוזאוריים (Nodosauridae)
משפחה אנקילוזאוריים (Ankylosauridae)
אינפרא-סדרה סטגוזאוריה (Stegosauria)
משפחה הואיאנגוזאוריים (Huayangosauridae)
משפחה סטגוזאוריים (Stegosauridae)
התפתחות

הדינוזאורים הראשונים בסדרת תיראופורה הופיעו כבר בראשית תור היורה (גאולוגיה) והגיעו לשיאם ביורה המאוחרת, כאשר סדרת הסטגוזאוריה כללה מינים רבים שהתפשטו בכל חלקי העולם. הם היו אוכלי צמחים בינוניים עד גדולים והשריון שלהם כלל לחיות עצם, ולעיתים גם דוקרנים, על הגב ולעיתים גם על הכתפיים. זנבם לרוב היה מצויד ב"תגומייזר" - דוקרני עצם מצופים בקרטין ששימשו כנשק להגנה עצמית מפני טורפים. בתחילת הקרטיקון נכחדו הסטגוזאורים ובמקומם הופיעו האנקילוזאורים - דינוזאורים משוריינים בינוניים-גדולים שכל חלק גופם העליון כוסה בשריון אוסטאודרמים ולעיתים גם בדוקרני עצם. במינים המאוחרים של הסדרה, במשפחת האנקילוזאוריים, הם היו גם מצוידים באלת עצם כבדה בזנב ששימשה כנשק להגנה עצמית. אף שהם היו ממוגנים היטב הם לא היו נפוצים במספרים גדולים. הם שרדו עד סוף הקרטיקון, אז הוכחדו עם יתר הדינוזאורים בהכחדת הקרטיקון.
רינה שליין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באפריל 1945 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  5 בנובמבר 2012 (בגיל 67) 
 עיסוק:  סופרת
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  ספרות ילדים 
 פרסים והוקרה:  1997 - פרס ע"ש עליזה ברקאי לספרות לילדים
 
רינה שליין (2 באפריל 1945 - 5 בנובמבר 2012) הייתה סופרת ילדים ישראלית.
ביוגרפיה

שליין נולדה בתל אביב. היא התגוררה בנוה מונוסון. בשנותיה האחרונות כתבה עשרות סיפורים קצרים בהשראת נכדיה והוציאה לאור ספרונים רבים ואהובים על ידי ילדים רבים.
רבים משיריה וסיפוריה של שליין הופיעו בעיתוני הילדים "דבר לילדים" ו"כולנו".
בשנת 1997 זכתה שליין בפרס "ע"ש עליזה ברקאי לספרות לילדים" על ספרה "עניין אישי".
מספריה

להלן רשימה של כמה מספריה:
אוצרות בכיסים
אור בחג החנוכה
אני זה אני
באביב הכל פורח
בכיף מהגן לכיתה א'
ברק ורעם
הבלגן והסדר
הגן של עדן - כולל הפעלות
החווה של רום
היום הראשון בגן
הישבנון של רון
המדינה מתגנדרת
המטר לי שלוליות
המשאלה שלי
הסוכה של הילדים
העץ של יאיר
הפרפר של איתמר
הפתעה בטנא
חגי תשרי
כשאגדל
לא הגיוני
מדורה כמו של בר כוכבא
מטה הקסמים של משה
מיליון פרצופים לילד אחד
מעשה בארבעה כובעים
מתנת השקט לאמא
סימנים של קיץ
על הצבעים ועל הנפלאות שקרו לנרות
עניין אישי
ריח ומנגינה של סתו
שלום לך מוצץ
תפלה לשנה החדשה
הערות שוליים

↑  הספרים של רינה שליין, באתר "סימניה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309538405171  ISNI: 0000 0000 7078 3005  LCCN: no2008113826  VIAF: 26883351   WorldCat (עם VIAF): 26883351
אליאס כץ

אליאס (אליהו, אלו) כץ (באנגלית: Elias Katz;‏ 22 ביוני 1901 – 24 בדצמבר 1947) היה רץ יהודי-פיני ארץ-ישראלי, אלוף אולימפי (פריז 1924) בעל שתי מדליות ושיאן עולם. כץ השתייך לקבוצת אתלטים פינים שנודעו בכינויים "הפינים המעופפים", וכלל גם את פאבו נורמי ווילה ריטולה. הוא עצמו כונה לעיתים "פאבו נורמי היהודי". נרצח ביריות על ידי מתנקשים ערבים והיה ההרוג הראשון מרחובות במלחמת העצמאות.
הנצחה וזיכרון

בכינוס הפועל העשירי, שנערך בשנת 1975, הוקדשה אחת הריצות לזכרו של כץ. וילה ריטולה מפינלנד, שהיה אורח הכבוד בכינוס, התכבד בהענקת המדליה למנצח.
בשנים 1977 - 1994 הוענק גביע נודד מטעם התאחדות האתלטיקה בישראל על שם אליאס כץ לזוכה בריצת שעה ובריצת 20 ק"מ. התחרות נערכה במסגרת אליפות ישראל באתלטיקה. הזוכה הראשון היה ציון חצרוני, ובין הזוכים היו יאיר קרני ועמית נאמן. בריצה האחרונה זכו שני בני העדה האתיופית, היילה סטאין ודניאל דסטא.
בשנת 1981 הונצח כץ ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט.
בשנת 2022 הוטבע על קברו סמל הטבעות האולימפיות. הסמל הוטבע על ידי נציגות מפינלנד שמנציחה בדרך זו את אלופי העבר האולימפיים.
הערות שוליים

↑  הרץ היהודי כץ לא השתתף באולימפיאדה, דואר היום, 20 באוגוסט 1928
1 2  Maccabiah Games before World War II (באנגלית)
↑  יורם (דובוש) כהן ועודד ישראל, מפינלנד לאולימפיאדה ולארץ ישראל, עת-מול 211, יד יצחק בן צבי, 2010, עמ' 23
↑   איתי גודר, בטקס לאלוף אולימפי שנרצח לפני 75 שנה, בלט הפער בין ישראל לעולם המתקדם, באתר הארץ, 24 ביולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1317251415  World Athletics: 14563227  VIAF: 1488170671813816650009   WorldCat (עם VIAF): 1488170671813816650009
סכרתוולוס רקיניגזה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־33 שנים) 
 מיקום המטה:  טביליסי 
 ענפי תעשייה:  תחבורה מסילתית 
 מוצרים עיקריים:  רשת רכבות 
  
 www.railway.ge
 
הלוגו של רכבת גאורגיה
סָכַּרתווֶלוֹס רקיניגזָה (בגאורגית: საქართველოს რკინიგზა, מילולית: רכבת גאורגיה) היא חברת הרכבות הלאומית של גאורגיה, המחברת את הים השחור לים הכספי.
חברת הרכבות נוסדה לראשונה בשם הרכבת הטרנסקווקזית. בשנת 1918 החליטה הממשלה המנשביקית של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה לשנות את שמה לשמה הנוכחי רכבת גאורגיה.
היסטוריה

בניית הרכבת החלה בשנת 1865, בתקופת מלכות המשנה של הקווקז (האימפריה הרוסית). בשנת 1871 נסתיימה בניית קטע הרכבת פותי-זסטפוני, וב-10 באוקטובר 1872, נסע הקרון הראשון בקטע המסילה הראשון שהיה בין פותי שלחוף הים השחור לטביליסי, מרחק 310 ק"מ כאשר הנסיעה ארכה 15 שעות. תוך זמן קצר נוספו מקטעי רכבת נוספים: ריוני-כותאיסי (1877), ריוני-טקיבולי (1887), זסטפוני-צ'יאתורה (1895). בשנת 1883 נבנה קטע המסילה השני בין טביליסי לבאקו (אזרבייג'ן) שלחוף הים הכספי. בשנת 1894 נוסף קטע נוסף מיכאילובו (חאשורי)-בורג'ומי ובשנת 1902 נוסף לו הקטע בורג'ומי-בקוריאני. בשנת 1899 התווסף קטע מסילה נוסף לארמניה. משנת 1946 חוברה הרכבת לרשת הרכבות הרוסי מפותי לסוחומי.
כיום

אורך מסילת הרכבת הוא 1,612 ק"מ. המסילה המרכזית עוברת ממזרח גאורגיה למערבה. היא מתחילה בבאקו שבאזרבייג'ן, עוברת דרך טביליסי-סמטרדיה וממשיכה לערי חוף הים השחור בתומי, פותי וסוחומי. עד שנת 2010 צפוי להתווסף קטע נוסף לקארס שבטורקיה במסילת הברזל קארס-אחלכלכי-טביליסי-באקו.
חברת הרכבות היא חברה בע"מ בבעלות המדינה. בשנת 2007 החליטה ממשלת גאורגיה להפריט את הרכבת כאשר מסילת הרכבת עצמה תישאר בבעלות המדינה. המשא ומתן עם החברה הבריטית, פרקפילד אינווסטמנט, שנערך באוקטובר 2007, נכשל.
במהלך פלישת רוסיה לגאורגיה, באוגוסט 2008, הופצץ גשר הרכבות מערבית לטביליסי והוחרב לחלוטין. הפצצת הגשר, המהווה עורק תחבורה עיקרי בין מזרח גאורגיה למערבה, שיתקה את תנועת הרכבות בין שני חלקי המדינה.
הערות שוליים

↑  צוות צילום: הגשר שהפציצה רוסיה בגאורגיה הוחרב כליל, באתר ynet, 16 באוגוסט 2008
תחנת הרכבת של טביליסי.
שנות ה-70 של המאה ה-19
שי קלפר

| --- | --- |

תא"ל שי קלפר בטקס מינויו למפקד עוצבת הגליל, אפריל 2022
 לידה:  8 בינואר 1976 (בן 49) כפר סבא, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  מדרשיית נעם  אוניברסיטת בר-אילן  ישיבת שבי חברון  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-אוגוסט 1996
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן גולני  מפקד פלס"ר גולני  מפקד גדוד 51  מפקד גדוד הדס  מפקד גדוד גפן  מפקד חטיבת שומרון  מפקד המרכז לאימונים באש במל"י  מפקד חטיבת גולני  מפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים  מפקד עוצבת הגליל
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
 עיטורים
   צל"ש מפקד אוגדה
 
שי קלפר (נולד ב-8 בינואר 1976) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. שירת כמפקד עוצבת הגליל, מפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים, מפקד חטיבת גולני, מפקד המרכז לאימונים באש במל"י, מפקד חטיבת שומרון, מפקד גדוד גפן ומפקד גדוד 51.
ביוגרפיה

קלפר נולד בכפר סבא וגדל בשערי תקווה. למד במדרשית נעם בפרדס חנה ובישיבת שבי חברון.
התגייס לצה"ל באוגוסט 1996, שובץ בחטיבת גולני והתקבל לפלס"ר גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לפלס"ר ומונה למפקד צוות. בהמשך שימש כמפקד פלגת האימונים בפלס"ר. לאחר מכן מונה למפקד פלוגת מסלול בגדוד 12, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, בין היתר במבצע חומת מגן. בהמשך הקים ושימש כמפקד פלוגה רובאית ב' בגדוד 12. באוקטובר 2003 מונה למפקד פלחה"ן גולני ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2004. בתקופה זו השתתפה הפלוגה תחת פיקודו במבצעים רבים ביהודה ושומרון וחבל עזה. על חלקו בהובלת הפלוגה זכה בצל"ש מפקד אוגדה ממפקד עוצבת געש. במהלך התפקיד הועמד לדין משמעתי לאחר תקרית שבה ירו כוחות שהיו תחת פיקודו אש חיה לעבר מפגינים פלסטינים ואנשי שמאל ופצעו שניים מהם, בסמוך לגדר ההפרדה ליד אלקנה. מסקנות ועדת הבדיקה קבעו כי הכוח בפיקודו הגיע לאירוע ללא אמצעים לפיזור הפגנות כנדרש. בשנת 2005 מונה למפקד פלס"ר גולני, תפקיד שבו שימש עד סוף מלחמת לבנון השנייה, ובמהלכה השתתף בין היתר בחילוץ מקרב בינת ג'בייל. בהמשך שירת כסגן מפקד גדס"ר גולני בין השנים 2006–2007. לאחר לימודים מונה לקצין אג"ם של חטיבת גולני בין השנים 2009–2010.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 51, תפקיד בו שירת עד 25 ביוני 2012. בשנת 2012 מונה למפקד גדוד הדס בבה"ד 1, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. לאחר מכן מונה למפקד גדוד גפן בין השנים 2013 - 2014. בעקבות מבצע שובו אחים נדחתה כניסתו המתוכננת לתפקיד מפקד חטיבת שומרון. לאחר נפילת מחליפו, דולב קידר, במבצע צוק איתן, חזר זמנית לפקד על גדוד גפן. לאחר המבצע הועלה לדרגת אל"ם ומונה בשנת 2014 למפקד חטיבת שומרון. הוא שירת בתפקיד עד 1 ביוני 2016. לאחר מכן יצא ללימודים במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית. ביולי 2017 מונה למפקד המרכז לאימונים באש במל"י, ושימש בתפקיד עד מאי 2018. ב-24 במאי 2018 מונה למפקד חטיבת גולני, תפקיד אותו מילא עד 2 באוגוסט 2020.
באוגוסט 2020 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים, ושימש בתפקיד עד 1 במרץ 2022. ב-26 באפריל 2022 מונה למפקד עוצבת הגליל. באמצע שנת 2023 התריע קלפר שהכוחות העומדים תחת פיקודו אינם מספיקים כדי להתמודד עם מתקפת פתע. קלפר הוביל את האוגדה בחזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל.
ב-17 ביולי 2023 הוחלט על מינויו לראש מטה זרוע היבשה. שנה לאחר מכן, כאשר ביקש בעקבות מלחמת חרבות ברזל המתמשכת להישאר בתפקידו כמפקד עוצבת הגליל – המינוי בוטל, והועבר לתא"ל רמי אבודרהם. ב-8 בינואר 2025 סיים את שירותו כמפקד עוצבת הגליל.
חיים אישיים

קלפר מתגורר בלשם, נשוי לאפרת ואב לארבעה. בעל תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני באסטרטגיה וביטחון ממכללת המלחמה של צבא ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  לילך שובל, גולני חובשת כיפה, ישראל היום, 6 בינואר 2010
↑  עמרי חפץ ואביתר אורן, אני חוזר לגדוד, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 1 באפריל 2012
↑  יוחאי עופר, הקצין שאישר לחייליו לירות על מתפרעים יקודם, באתר nrg‏, 24 בפברואר 2014
↑  עשהאל לובוצקי, מן המדבר והלבנון, הוצאת ידיעות ספרים, 2008. עמ' 81–83
↑  דנה פטרוב, קציני החי"ר העתידיים תרגלו לוחמה מורכבת בשטח בנוי, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 26 באוגוסט 2013
↑  מח"ט חדש לגולני: מפקד סיירת החטיבה ימונה לתפקיד, באתר nana10‏, 7 באוגוסט 2017
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  טקס החלפת מפקד 828 התקיים בביסלמ"ח, באתר צה"ל, 26 באוגוסט 2020
↑   הוקם המרכז החדש שמאחד את כל הכשרות היסוד, באתר צה"ל, 4 בספטמבר 2020
↑   רשימת המפקדים הבכירים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 1 ביולי 2019
↑   תא"ל שי קלפר סיים את תפקידו כמפקד מרכז הכשרות היסוד, באתר צה"ל, 2 במרץ 2022
↑   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 25 בינואר 2022
↑  יוסי יהושוע, "רצועת הביטחון" בגליל, והעימות לפני 7.10 בין מפקד האוגדה לראש אמ"ן: "לא תהיה התרעה? כל המטכ"ל יתפטר", באתר ynet, 19 בינואר 2024
↑  מפקד עוצבת הגליל דחה את סיום תפקידו בגלל המלחמה, באתר ערוץ 7, 26 ביולי 2024
↑  לירן וינשטיין, ‏אחרי שלוש שנים: התא"ל הסרוג סיים את תפקידו, באתר "סרוגים", 8 בינואר 2025
חסרי חוליות

| חסרי חוליות |
| --- | --- |

מיון מדעי
על־ממלכה:: אאוקריוטים
ממלכה:: בעלי חיים
קבוצה:: חסרי חוליות
שם מדעי
 Invertebrata
נמלה, חסרת חוליות במערכת פרוקי-רגליים
חסרי חוליות הוא שם כולל (למעשה נטול משמעות טקסונומית) של כל מערכות בעלי החיים האיקריוטיים (מורכבים מתאים בעלי גרעין), שהם נטולי עמוד תמיכה גבי (עמוד שדרה), כגון חרקים, סרטנים, רכיכות ואלמוגים.
גם לחלק מהמיתרניים אין עמוד שדרה כך שהם נחשבים חסרי חוליות.
גודלם נע בין אורגניזמים קטנים שאורכם מילימטרים ספורים כמו תולעים נמטודות, לבין חסרי חוליות גדולים כמו מדוזת רעמת האריה, שהמחושים שלה נמתחים עד 75 מטרים. המין הידוע הגדול ביותר השייך לקבוצת חסרי החוליות הוא דיונון עצום. הקבוצה כוללת 97% מכלל המינים בממלכת בעלי חיים. 75% מהמינים בקבוצה זו משתייכים למערכת פרוקי-הרגליים. עד כה תוארו 1.25 מיליון מינים, רובם חרקים.
הסיבה לכמות הגדולה של חסרי החוליות היא המהירות שבה הם מתרבים, לדוגמה ספוגים ואלמוגים מייצרים גם ביצים וגם זרע, ונמלים ודבורים מטילות ביצים שיכולות להתפתח ללא הפריה.
השירותים שהם מבצעים – האבקה, פיזור זרעים, הפיכת מזון לחיות בר, מיחזור חומרים מזינים, ניקוי מים, בניית שוניות – הם קריטיים לחיים על כדור הארץ. בלעדיהם מערכות אקולוגיות שלמות היו קורסות.
כמו בעלי החוליות, חסרי החוליות מסווגים על סמך גופם, מחזור חייהם וההיסטוריה האבולוציונית שלהם.
לרוב חסרי החוליות אין מערכת דם סגורה.
גלריה

אלמוג
תולעת
מושית השבע
דיונון
חסילון
עכביש
רפרף
חילזון אפריקאי ענק
ראו גם

בעלי חוליות
פרוקי-רגליים
הערות שוליים

↑  חַסְרֵי חֻלְיוֹת במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Exploring Our Fluid Earth – Introduction to Invertebrates, manoa.hawaii.edu
↑  Invertebrates Pictures & Facts, National Geographic (באנגלית)
↑  Learn about Invertebrates | Xerces Society, xerces.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558177505171  BNE: XX525395  BnF: cb11932138x (data)  GND: 4066359-0  LCCN: sh85067691  LNB: 000058705  NARA: 10638427  NDL: 00567926  NKC: ph114139
אחינעם בר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בדצמבר 1997 (בת 27)
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 עיסוק:  שדרנית רדיו וקריינית
 
אחינעם בֶּר (נולדה ב-26 בדצמבר 1997) היא שדרנית רדיו, מגישה, קריינית רדיו ועיתונאית ישראלית. משדרת בתחנות גלגלצ וגלי צה"ל.
ביוגרפיה

בר נולדה בעיר ברקלי, קליפורניה שבארצות הברית ועלתה לישראל בגיל שנה, בת לאביטל ולפרופ' רועי בר, חוקר בתחום הכימיה התאורטית. גדלה בירושלים ולמדה בתיכון לאומנויות בעיר.
קריירה

ב-2008 החלה את דרכה בתקשורת כשהייתה למגישה הצעירה ביותר ברשת א', ברצועת הנוער "בראש צעיר".
ב-2009 החלה להגיש בטלוויזיה אחת לשבוע את "המהדורה", תוכנית אקטואליה לצעירים בערוץ 11. את התכנית הגישה לצד המנחים לוסי אהריש ואיתי ברנע, במשך כחמש שנים.
בתום לימודיה התיכוניים החלה ללמוד אנתרופולוגיה בברקלי סיטי קולג' (אנ') שבעיר ברקלי, קליפורניה. בר עזבה את לימודיה כדי להתגייס לצה"ל.
ב-2016 התקבלה בר לגלי צה"ל לתפקיד קריינית ושדרנית. בגלי צה"ל קריינה חדשות, פרסומות לתחנה והגישה את "הקשב – רצועת החיילים של גלי צה"ל", ואת תוכנית האירוח "רדיו אקטיבי" (בה אירחה ידוענים דוגמת מרגי, אליעד נחום, רוני דלומי, גיתית פישר ואושרית סרוסי, ועוד). בין היתר ערכה מוזיקה לתחנת גלגלצ, והפיקה מספר תוכניות. בגלגלצ שידרה תחילה את רצועת הבוקר המוקדם, ואת "קולות החיילים" בשנים 2018–2019.
בין 2018–2019 הגישה את תוכנית הרשת הראשונה של גלי צה"ל, "מש"קית החדשות" שהייתה בין כותביה. הפרקים עוררו לא אחת סערה, כשבאחת הפעמים, כשהתייחסה לפרסום על המצאו של יאיר נתניהו במועדון חשפנות, פעיל הימין "הצל" (יואב אליאסי) בחר לתקוף אותה בכתבה. הכתבה גררה אלפי תגובות נאצה של עוקביו כנגדה.
בר זכתה בפרס מפקד גלי צה"ל למצוינות לשנת 2019 על תוכניתה "בעקבותיה של לאה גולדברג" בהפקתה של עמליה נוימן, ששודרה בתחנה ביום האישה 2019. במסגרת התכנית פנתה בר לאלון עדר בבקשה להלחין את שירה של גולדברג "אין לך זכות חנינה בעולם". מאוחר יותר הפך השיר לדואט עם חוה אלברשטיין, שיצא באלבומו של עדר "כן כן כן כן!".
לאחר שחרורה במרץ 2019, נשארה בר לעבוד כאזרחית בתחנה הצבאית. היא מקריינת ועורכת מוזיקה ומגישה את תוכנית הערב של גלגלצ בשעות 17:00-19:00 ואת תוכנית המוזיקה האישית "ליקוטים" בגלי צה"ל שמשודרת בימי חמישי בשעה 21:00.
כמו כן, הצטרפה כחברה בוועדת הפלייליסט של גלגלצ.
ב-2021 החלה להגיש סדרת סרטונים אינטרנטית מטעם גלגלצ בשם "אחינעם בר באה לבקר", במסגרתה התארחה בבתיהם של מספר זמרים ישראלים וערכה עמם ראיונות.
בר הגישה בגלגלצ את "מצעד ה-70 של החיילים", ואת "מצעד פסטיבלי הילדים והפסטיגלים" בשיתוף מאקו, כמו גם את הפודקאסט "כיסא, פסנתר פסנתרן" מבית גלגלצ, בו ארחה את יוני רכטר לשיחות בשבעה פרקים על שבעת העשורים של חייו, מלהקת כוורת  והכבש השישה עשר, דרך העבודה עם עלי מוהר ואריק איינשטיין, ועד ימינו.
בשנת 2021 שימשה ככתבת תרבות באתר החדשות N12. לאחר מכן החלה להגיש פינה קבועה בתוכנית התרבות "סוכן תרבות" בכאן 11.
ב-2023 החלה להגיש את הפודקאסט "פופטוק" מבית גלגלצ, לצדה של יסמין ישבי, העורכת הראשית של התחנה.
בין היתר, מקריינת פרסומות טלוויזיה ורדיו לחברות כגון סופר פארם, רנו, דיוטי פרי, הרבל אסנס, מגה ספורט ועוד, ואף שימשה כדוגמנית עבור רשת ההנעלה שופרא ומותג בגדי הים לויטקס.
הערות שוליים

↑  אחינעם בר, באתר glz.co.il
↑  מש"קית החדשות | 05.07.18, נבדק ב-2020-12-12
↑  איתמר רונאל, ‏מש"קית החדשות של גל"צ ברשת מעוררת סערה, באתר ‏מאקו‏, 14 בינואר 2018
↑  בעקבותיה של לאה גולדברג, באתר glz.co.il
↑  אלון עדר ולהקה עם חוה אלברשטיין – אין לך זכות חנינה בעולם, באתר הליקון, 13 בדצמבר 2021, בדיקה אחרונה ב־13 באפריל 2022
↑  אלון עדר | חוה אלברשטיין / אין לך זכות חנינה בעולם (בתיאור השיר), באתר יוטיוב, 13 בדצמבר 2021, בדיקה אחרונה ב־4 באפריל 2022
↑  מצעד החיילים לשנת ה-70, באתר glz.co.il
↑  מצעד שירי פסטיבלי הילדים, באתר glz.co.il
↑   אחינועם בר| הרבל אסנס | Voix, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 0:20)