stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוולינה
הערות שוליים

↑  YleX | yle.fi, yle.fi
↑  Fono.fi - Äänitetietokanta, www.fono.fi
↑  Musiikkituottajat - Tilastot - Suomen virallinen lista - Artistit, ifpi.fi (בפינית)
↑  Universal Music Finland, Universal Music Finland (בפינית) (ארכיון)
↑  Evelina - Fuulaa ft. Julma H, YouTube
↑  Finland Top 20, Top40-Charts.com
↑  Evelina - Tornado, Top40-Charts.com
↑  Musiikkituottajat - Tilastot - Suomen virallinen lista - Singlet, ifpi.fi (בפינית)
↑  Musiikkituottajat - Tilastot - Suomen virallinen lista - Singlet, ifpi.fi (בפינית)
↑  Musiikkituottajat - Tilastot - Suomen virallinen lista - Singlet, ifpi.fi (בפינית)
| אוולינה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | 24K • SOS • III |  |
| ערכים קשורים | יוניברסל מיוזיק גרופ • JVG |  |
| אוולינה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| 24K | "Rakkaudesta lajiin" • "Vuoristorataa" • "Honey" • "Sireenit" • "Sushi" • "Ei filtterii" • "Fuulaa" |  |
| SOS | "Kylmii Väreitä" • "Tornado" • "Katri Helena" • "Sun Vika" • "Vielä kerran" • "Nostalgiaa" • "Miks" |  |
| III | "Hitaasti" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Himalaja" • "Takajeejee" • "Kultakehykset" • "Kombo" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6287 0749  MusicBrainz: 08baf73c-bebd-4935-a017-183c7d992b04
אדווין אליס (משורר)

עותק של יצירתו של ויליאם בלייק, "שירי התום והניסיון", שעל כותרת עמוד השער שלה בלייק רשם שהיא אמורה להראות את שני המצבים המנוגדים של הנשמה האנושית, מאת אדווין ג'ון אליס (1893).
אדווין ג'ון אליס (1848–1946) היה משורר ומאייר בריטי. כיום הוא זכור בעיקר, בשל האוסף בן 3 הכרכים של יצירותיו של ויליאם בלייק, "עבודותיו של ויליאם בלייק: פואטיקה, סימבוליזם וביקורת", אשר אותן הוא ערך בשיתוף עם המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס. אולם יש להדגיש שבימינו, מועברת ביקורת על עבודתם, מפאת מקצועיות לא מספקת ומפאת הנחות בסיס מוטעות, שאותן גיבשו המחברים מראש.
חייו

אליס היה בנו של אלכסנדר ג'ון אליס.הייתה לו ידידות ארוכת שנים עם ג'ון בטלר ייטס, איתו הוא חלק עניין באסתטיקה והחל מ-1869 הם גם ניהלו במשותף סטודיו לאמנות בלונדון, ברחוב ניומן. אך יחסיו עם אשתו של ג'ון, סוזאן, לא היו כשורה.
ב-1869, אליס הצטרף לקבוצת האמנים "האחווה" (The Brotherhood). במסגרת הקבוצה שיתף פעולה עם האמנים ג'ון טריבט נטלשיפ (John Trivett Nettleship) וסידני הול (Sydney Hall), גם הם מעריצים של בלייק, ובנוסף, ג'ון בטלר ייטס וג'ורג' וילסון (אמן סקוטי, שקיבל השראה מזרם האמנות הפרה-רפאליטי). אולם, יש לציין שהאמן סידני הול, עזב כבר בשלב מוקדם את הקבוצה.
בזמן שמשפחת ייטס עברה להתגורר בבדפורד פארק שבלונדון, דבר שהתרחש בשנת 1879, אליס פגש בבן, ויליאם בטלר ייטס. החל מ-1888, ייטס יצר קשר חברי הדוק עם אליס. גולת הכותרת של קשר זה, הייתה עבודתם המשותפת, שהחלה ב-1889 והסתיימה ב-1893, על החיבור הפרשני ליצירותיו של ויליאם בלייק, "The Works of William Blake: Poetic, Symbolic and Critical" (The Works of William Blake: Poetic, Symbolic and Critical, 1893). במסגרת עבודה זו, ייטס ואליס גילו תגלית טקסטואלית מרעישה, את כתב היד של יצירתו של בלייק, "ואלה, או ארבע הזואות". יצירה זו מעולם לא פורסמה על ידי בלייק, והם החליטו להוציאה לאור באופן מיידי.
אליס לקח חלק בכנסים של קבוצת המשוררים, ריימרס קלאב, ותרם להם בכתיבתו חלק מאנתולוגיות השירה שלהם. ר.פ. פוסטר מתאר את יחסיו עם ויליאם בטלר ייטס כיחסים של שיתוף פעולה אמנותי. ייטס גמל לו על כך, כשהוא כלל אותו בחיבורו, "ספר אוקספורד לשירה מודרנית", 1892 - 1935, אוסף שירים מאת אמנים שהיו קרובים אישית לייטס. כמו כן, ייטס כלל ברשימת משוררים זו, אנשים אשר העניקו לו השראה אומנותית.
עבודותיו

גורל בארקדיה ושירים נוספים 1892
העתקים מקוריים של תחריטים ללא צבע ליצירה "שירי התום והניסיון", מאת האמן הבריטי ויליאם בלייק 1893
עבודותיו של ויליאם בלייק: פואטיקה, סימבוליזם וביקורת (בשיתוף עם ויליאם בטלר ייטס), 1893
בלייק האמיתי; דיוקן ביוגרפי, 1907
"נראה בשלושה ימים"
"סנקן, המשורר הנודד"
משפחה

אליס היה נשוי לאישה גרמנייה, אשר נפטרה קרוב לשנת 1922.
הערות שוליים

↑  Sarah Haggarty; Jon Mee (28 בנובמבר 2013). William Blake - Songs of Innocence and of Experience. Palgrave Macmillan. pp. 84–. ISBN 978-1-137-38245-0. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Essick, Robert N. "Blake, William".
1 2 3  "Edwin John Ellis Collection, University of Reading, Archive and Museum Database". נבדק ב-18 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  William Michael Murphy (2001). Prodigal Father: The Life of John Butler Yeats (1839-1922). Syracuse University Press. p. 57. ISBN 978-0-8156-0725-0.
↑  R. F. Foster (1998). W. B. Yeats: A Life. The apprentice mage, 1865-1914. I. Oxford University Press. p. 12. ISBN 978-0-19-288085-7.
↑  William Michael Murphy (2001). Prodigal Father: The Life of John Butler Yeats (1839-1922). Syracuse University Press. p. 61. ISBN 978-0-8156-0725-0.
↑  R. F. Foster (1998). W. B. Yeats: A Life. The apprentice mage, 1865-1914. I. Oxford University Press. p. 26. ISBN 978-0-19-288085-7.
↑  R. F. Foster (1998). W. B. Yeats: A Life. The apprentice mage, 1865-1914. I. Oxford University Press. pp. 98–102. ISBN 978-0-19-288085-7.
↑  R. F. Foster (17 במרץ 2005). W. B. Yeats: A Life II : The Arch-Poet 1915-1939: The Arch-Poet 1915-1939. OUP Oxford. pp. 556–. ISBN 978-0-19-158425-1. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279716205171  ISNI: 0000 0000 8139 0688  LCCN: n79060444  NTA: 145974294  SNAC: w61z5h54  SUDOC: 083340173  VIAF: 59460467   WorldCat (עם VIAF): 59460467
אבראהים טוקאן

| --- | --- |

Ibrahim Touqan
 לידה:  1905 שכם, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית החל מ-1844
 פטירה:  2 במאי 1941 (בגיל 36 בערך) ירושלים,  פלשתינה המנדט הבריטי
 מדינה:  ארץ ישראל 
 לאום:  פלסטיני 
 עיסוק:  משורר, סופר, עיתונאי, מורה ומנהל תחנת רדיו
 מקום לימודים:  האוניברסיטה האמריקנית בביירות
 שפות היצירה:  ערבית
 תחום כתיבה:  לאומיות ערבית, אנטי קולוניאליזם
 סוגה:  שירה עממית
 תקופת הפעילות:  1923–1941 (כ־18 שנים) 
 בת זוג:  סאמיה קאסם עבד אל האדי
 צאצאים:  ג'עפר טוקאן 
 פרסים והוקרה:  1990: מדליית "אל-קודס" לתרבות ואמנות (לאחר מותו)
 
אבראהים עבד אל-פתח טוקאן (בערבית: إبراهيم عبد الفتاح طوقان, 1905- 2 במאי 1941) היה משורר לאומני פלסטיני שיצירתו הלהיבה והצליחה לגייס המונים למאבק הפלסטיני נגד המנדט הבריטי והציונות ויש הרואים בו את המשורר הלאומי של הפלסטינים.
ביוגרפיה

אבראהים טוקאן נולד בשכם בשנת 1905 למשפחת טוקאן, בנו של חיידר טוקן, שהיה מן הבולטים שבאישי שכם. המשפחה הייתה אחת משתי המשפחות החשובות והמיוחסות בעיר כבר משנת 1656 ושלטה בשכם במהלך המאות ה-18 וה-19. אחותו הקטנה של אבראהים, אותה הוא חינך ולימד היא המשוררת הפלסטינית פדווא טוקאן, אחיו הבכור הוא אחמד טוקאן אשר היה פוליטיקאי ירדני ושימש כראש ממשלת ירדן במשך חודש בזמן אירועי ספטמבר השחור.
טוקאן למד בבית הספר היסודי אל-רשדייה אל-גרבייה במערב שכם ובבית הספר התיכון סנט ג'ורג' בירושלים. את השכלתו האקדמית החל באוניברסיטה האמריקנית בביירות בשנת 1923, שם למד שש שנים עד השלמת תואר שני באומנויות בשנת 1929. בשנים אלה שכלל את כישרון כתיבתו, גיבש את סגנונו, הצטיין בלימודיו וצבר מוניטין. הוא למד שפות זרות כגון אנגלית, טורקית, גרמנית וספרדית. הוא התרועע בחברת סופרים והוגים כמו ווג'יה אל-ברודי, חאפז ג'מיל ועמר פרוח', שייסדו חוג ספרותי בשם "דאר אל נדווה". בנוסף קשר קשר הדוק עם המשורר הידוע בשארה אל-ח'ורי, המכונה "אל-אח'טל אל-צע'יר" (הפטפטן הקטן)[דרוש מקור]. לאחר השלמת לימודיו, עבד שנה כפרופסור לספרות ערבית באוניברסיטת א-נג'אח בשכם ובין השנים 1931–1933 שהה בביירות כדי לעבוד באוניברסיטה האמריקנית בה למד. טוקאן החל לכתוב שירים לאומניים בשנת 1929 כאשר החלו התקוממויות מאסיביות בשכם כחלק ממאורעות תרפ"ט.
במרץ 1936 מונה טוקאן להיות מנהל שירות השידור של פלשתינה (א"י) בירושלים שהוקם על מנת למלא תפקיד מרכזי בעיצוב התרבות של מעמד הביניים הערבי המתגורר באזור. במהלך עבודתו, בשנת 1937, התחתן עם סאמיה עבד אל-הדי ולשניים נולדו בן ובת, ג'עפר ואורייב. באותה תקופה, בעבודתו ברשות השידור הפלסטינית, נאבק נגד קבוצה שרצתה להחליף את שפת הדיבור ברדיו לערבית מדוברת, ייתכן שמאבק זה היה אחת הסיבות לפיטוריו באוקטובר 1940.
לאחר פיטוריו מהעבודה, עבר לעיראק ועבד כמרצה בבית הספר למורים בבגדאד (כיום "מכללת החינוך על שם אבן רשד" באוניברסיטת בגדאד), שם עשה חיל וזכה לכינוי "משורר האוניברסיטה"[דרוש מקור]. אבראהים טוקאן סבל ממספר מחלות כל חייו, ביניהן כאבי אוזניים, אולקוס וזיהום כרוני במעיים. בעיות אלו החמירו והוא נאלץ לירושלים. בשנת 1941 נפטר, בן 36, ממה שהתברר כמחלת כיב עיכולי בבית החולים הצרפתי סן לואי בירושלים ונקבר בשכם.
ביוגרפיה > תקופת עבודתו ברשות השידור הפלסטינית

בשלושים במרץ 1936הוקם שירות השידור של פלשתינה (א"י) (PBS) אשר שידר בשלוש השפות הרשמיות של המנדט – אנגלית, ערבית ועברית בין השנים 1936–1948. שמה של תחנת הרדיו עורר מחלוקת בשפות העברית והאנגלית. בתחילת הדרך, התוכנית בעברית נקראה "קולו של ארץ ישראל", וה"פלסטין פוסט" באנגלית גם כן עורר סערה אצל ארגונים יהודים. ולכן ה-PBS הסיר את השימוש במונח "ארץ ישראל" וגם כן "פלסטין" על ידי החלטה שעל כל התוכניות לפתוח את התוכנית בשימוש המונח "ירושלים" ולא להזדהות כארץ ישראל או פלסטין. מודל העבודה בתחנת הרדיו, היה דומה למודל ה-BBC הבריטי והשידורים התקיימו בשלוש שפות; ערבית, אנגלית ועברית, כאשר שעות השידור חולקו ביניהן. טוקאן מונה למנהל החטיבה הערבית הראשונה. מבחינת מנהלים ברשות השידור באותה תקופה, מקביליו בצד הערבי לרוב הגיעו ממעמד יחסית גבוה והיו בעלי מוניטין חיובי, ואילו רק טוקאן היה בעל מוניטין של מתנגד לבריטים וליהודים, וכמו פלסטינים רבים בדורו, ישב לפני כן במעצר.
עבודתו החדשה עבור הבריטים הייתה מנוגדת להשקפותיו האישיות ובמסגרת עבודתו שימש למעשה כבעל ברית של השלטון הבריטי. יחד עם זאת, יכול להשתמש בפלטפורמה של השידור הפלסטיני כאמצעי לתמיכה בלאומיות מודרנית עבור פלסטין הערבית, אך כשהוקמה התחנה לראשונה, לא היה ברור האם הקהילה הערבית של פלסטין תקבל ותזדהה עם התחנה. בסופו של דבר, הצליח להעביר ולו במעט את השקפותיו דרך ה-.PBS
על אף האמביוולנטיות של החברה הערבית, העובדה שטוקאן עבד בתחנה כמנהל, הביאה בכל זאת קהל פלסטיני של מאזינים. נכונותו של טוקן לעבוד ב-PBS הדגישה את העובדה שפלסטינים מסוימים הסכימו לעיתים תכופות לעבוד עם שלטון המנדט, ופקידים בריטים הפגינו כבוד כלפי גברים כמו טוקאן. שתי הקבוצות הפגינו נכונות לעבוד יחד במקרים מסוימים, וראו שהן יכולות לעשות זאת מבלי לפגוע במוניטין הציבורי שלהם. במהלך מלחמת העולם השנייה, התוכן של ה-PBS השתנה. התחנה החלה לתמוך במאמץ המלחמתי של בעלות הברית, ולהציג תוכניות חדשות בכדי לחזק את מורל החיילים ולהתמודד עם התעמולה של משטר וישי. שינוי זה הוביל לצמצום המאזינים הערבים והגביל את התוכניות בערבית ובעברית.
בשנת 1940 נערך הארגון מחדש כדי לטפל בבעיה, והבריטים העבירו את ניהול התוכן בערבית מטוקאן לעג'אג' נויהד (عجاج نويهض), אזרח לבנוני ופאן-ערבי בולט. נויהד ניהל מערכת יחסים מורכבת עם השלטונות הבריטים, ועבד במקביל עם המוסדות האסלאמיים של פלסטין. הסיבה שהבריטים מינו אנשים עם דעות מנוגדות לשלהם, היא שהאמינו כי כדאי לתת לפלסטינים ברי-השפעה תפקידים בכירים, בכוונה לרכך את דעתם ולהשפיע על דעת הקהל הרחב. לכן למרות עמדתו הלאומית, טוקאן המשיך לעבוד עבור ה-PBS, ולהמחיש את האופי המורכב ולעיתים קרובות הסותר של תקופת המנדט, שבה אנשים בעלי דעות אופוזיציוניות עדיין מילאו תפקידים במוסדות הנשלטים על ידי המנדט.
ביוגרפיה > עזיבתו את התחנה

בסופו של דבר, התפטר טוקאן בסוף שנת 1940 ממספר סיבות. הראשונה היא שבטקס הפתיחה של הרשות, נציב העליון הבליטי, ארתור ווקוף, אמר כי "לרשות השידור בפלסטין לא יהיה אכפת מפוליטיקה. מטרתה העיקרית היא הפצת ידע ותרבות, ואני לא יכול להבטיח לך שהדת לא תוזנח". על אף נאומו זה, התחנה פעלה לסיקור מעשי אלימות שביצעו כנופיות ציוניות באותה תקופה.
בסרט דוקומנטרי בשם "הנה ירושלים", שהופק על ידי הרשות הכללית לרדיו וטלוויזיה, בבימויו של ראאד דיזדר, מתואר מסעו של הרדיו הארץ-ישראלי הראשון מאז היווסדו בשנת 1936 ועד למעברו לעיר רמאללה בעיצומם של אירועי הנכבה הפלסטינית באפריל 1948. הסרט הדגיש את תפקידו של טוקאן, שתרומת הספרות והשירה שכתב בלטה במיוחד. אחד מסיפוריו, "אמת השמים", עורר את זעמה של התנועה הציונית מה שהביא להרעה בתנאיו של טוקאן בעבודתו וזו אחת הסיבות למינויו של לעג'אג' נויהד למנכ"ל הרדיו מתוך רצון לצמצם באחריות ובהשפעה של טוקאן.
שירה

מגיל צעיר אובחן כישרונו של טוקאן בכתיבה ואחיו אחמד חשף אותו לשירה הערבית העתיקה והמודרנית, וכך הוא החל בכתיבה. משפחתו קיימה אורח חיים ליברלי, תרבותי ואינטלקטואלי. סבו שכתב והקריא לו שירה קלאסית ואנדלוסית (זג'אל), ואימו שחיבבה ספרות ערבית "הרואית" והייתה מספרת לו סיפורת ורומנים רבים כגון: סיפורי ענתרה, אבו זייד הילאלי, סייף בן דהי יאזן ואחרים. אביו עודד אותו לקרוא בקוראן, וטוקאן נהג לקרוא בו בכל רמדאן, אביו ואחיו גם הכינו אותו לחיים הכנה המבוססת על אדיבות, חוכמה, ניצול זמנים והשכלה[דרוש מקור].
שירו הראשון התפרסם בביירות בשנת 1923, שם גילה שהעיתונות הלבנונית אוהדת מאוד את עבודתו. באותה שנה, פרסם טוקאן גם את העבודה הראשונה שלו בלבנון תחת הכותרת "אל-ממרידאת או מלאיכאת אל-רחמה (الممرضات"، أو "ملائكة الرحمة).
מרבית שיריו עסקו במאבק הפלסטיני נגד המנדט הבריטי ששלט בפלשתינה מאז 1917/8. שירים אלו זכו לתהילה בעולם הפלסטיני במהלך המרד הערבי בשנים 1936–1939. לדברי הסופרת סלמה ח'דרה ג'ייוסי, שירתו של טוקאן מאופיינת ב"כנות ואמיתות רגשית. הפסוק שלו ברור וישיר, הדיקציה פשוטה ונבחרה היטב, והביטויים עוצמתיים ולעיתים קרובות קצרים". את שיריו פרסם טוקאן בעיתונים רבים ובכתבי עת ערביים. אחד משיריו המפורסמים שנכתבו במהלך המרד הערבי הוא השיר מולדתי (בערבית: موطني, בתעתיק לעברית: מָוְּטִנִי). השיר הוא ההמנון הלאומי של עיראק, כמו כן, שימש כהמנון דה פקטו של פלסטין עד שהמדינה אימצה את המנונה הרשמי בשנת, 1996 "פדאי" (فِدَائِي). פלסטינים רבים עדיין מזדהים עם "מוטני" יחד עם השיר "פדאי" ורואים בראשון כמעין המנון שני לא רשמי של ארצם. השיר מהווה סמל עבור מדינות מוסלמיות רבות.
לקריאה נוספת

Ǧayyūsī, Salmá al-H̱aḍrāʾ al-, and Christopher Tingley. Trends and Movements in Modern Arabic Poetry. Studies in Arabic Literature 6. Leiden: E.J. Brill, 1977.
Nia, Seyyed Mohammad Razi Mostafavi, and Farideh Akhavan. “Studying Resistance Symbolism in Ibrahim Tuqan Poetry.” Basic Education College Magazine For Educational and Humanities Sciences, no. 29 (2016).
“This Is Jerusalem Calling”: State Radio in Mandate Palestine. University of Texas Press, 2013.
Wills, Emily. “Discourses and Differences: Situating Pro-Palestine Activism in Discursive Context.” Theory in Action 9, no. 3 (July 31, 2016): 48–71
הערות שוליים

↑  Seyyed Ahmad Parsa, Farshad Moradi, A Study of Social Symbolism in the Poetry of Mehdi Akhavan Salis, Journal of Literary Studies 7, 2015-09-01, עמ' 41–68 doi: 10.52547/jls.7.18.41
1 2 3  Poem, Nablus, web.archive.org, ‏2004-02-15
↑  תאוות הבצע של היהודי היא שגרמה להקרבת בנו - כך "מסביר" מנהל התכנית הערבית ברדיו ירושלים את האגדה הערבית על נאמנותו של שמואל בן עדיה, דבר, 21 בספטמבר 1936, עמ' 1
↑  Ibrahim Tuqan - Poets (1905 - 1941), Interactive Encyclopedia of the Palestine Question – palquest (באנגלית)
↑  Noah Haiduc-Dale, Andrea L. Stanton, “This Is Jerusalem Calling”: State Radio in Mandate Palestine (Austin, Tex.: University of Texas Press, 2013). Pp. 270. $55.00 cloth., International Journal of Middle East Studies 46, 2014-07-18, עמ' 173-174 doi: 10.1017/s0020743814000816
1 2 3  Noah Haiduc-Dale, Andrea L. Stanton, “This Is Jerusalem Calling”: State Radio in Mandate Palestine (Austin, Tex.: University of Texas Press, 2013). Pp. 270. $55.00 cloth., International Journal of Middle East Studies 46, 2014-07-18, עמ' 23 doi: 10.1017/s0020743814000816
↑  جمال محمد إبراهيم, [http://dx.doi.org/10.12816/0016195
https://www.prc.ps/هنا-القدس-إذاعة-فلسطين-الأولى/ دور جامعة القدس المفتوحة في التنمية الوطنية في فلسطين], مجلة جامعة القدس المفتوحة للأبحاث و الدراسات التربوية و النفسية 1, 2013-04, עמ' 207–234
↑  إبراهيم بن علي آل عسيري, ما خرج عن الحرفية من حروف الخفض, مجلة کلية دار العلوم 40, 2023-03-01, עמ' 123–163 doi: 10.21608/mkda.2023.310246
↑  {{{מחבר}}}, https://elibrary.ru/download/elibrary_54286279_13302438.pdf, Demographic drivers of population adaptation to global socio-economic challenges, Institute of Economics of the Ural Brach of Russian Academy of Sciences, 2023 doi: 10.17059/udf-2023-1-4
↑  Poem, Nablus, web.archive.org, ‏2004-02-15
↑  Christopher Tingley, Note on the Translations, BRILL, 1977-01-01, עמ' XIV–XIV, ISBN 978-90-04-66300-8
↑  National Anthem of Iraq, web.archive.org, ‏2006-03-16
↑  'Mawtini' (My Homeland), 1930s-96, PALESTINIAN HISTORY TAPESTRY (באנגלית בריטית)
↑  Emily Wills, Discourses and Differences: Situating Pro-Palestine Activism in Discursive Context, Theory in Action 9, 2016-07-31, עמ' 48–71 doi: 10.3798/tia.1937-0237.16018
↑  Talia Lahoud (2020-01-11), "Mawtini - موطني" (My Homeland) an arabic song to all the countries around the world🇱🇧❤️🙏, נבדק ב-2024-10-27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303215105171  BnF: cb13593092h (data)  GND: 118966855  ISNI: 0000 0001 2129 9062  LCCN: nr91014597  NLA: 35930453  NTA: 073568228  RERO: 02-A013516012  SELIBR: 224727  SUDOC: 050676776  Trove: 1150941  VcBA: 495/307724  VIAF: 42009826   WorldCat (עם VIAF): 42009826
אי.אס.פי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  היסטקי שיבויה 
 תקופת הפעילות:  1975–הווה (כ־50 שנה) 
 מיקום המטה:  טוקיו 
 ענפי תעשייה:  חברה לייצור כלי נגינה 
 מוצרים עיקריים:  גיטרה חשמלית 
  
 www.espguitars.com/main
 
הדסטוק של גיטרת LTD
חברת אי.אס.פי (ESP) היא יצרנית מרכזית של גיטרות חשמליות וגיטרות בס. מטה החברה ממוקם בצפון הוליווד, קליפורניה. החברה הוקמה ב-1975, ומתמחה, בין השאר, בייצור גיטרות בהזמנה אישית. החברה היא יפנית.
היסטוריה

בשנת 1975 פתח היסטקי שיבויה (Hisatake Shibuya) חנות לחלפים מותאמים אישית לגיטרות בשם ESP (Electric Sound Products) בטוקיו, יפן. עד מהרה, צברה החנות מוניטין בתחום הגיטרות והחברה החלה בייצור גיטרות תחת השמות ESP ו-Navigator עבור השוק היפני. בשנת 1983, החלה החברה לשווק חלקי חילוף גם לשוק האמריקאי, ובשנים 1984-1985 ייצרה החברה גיטרות בהתאמה אישית לאמנים ניו-יורקים כמו ברוס קוליק מלהקת קיס ורוני ווד מהרולינג סטונז.
לקראת סוף שנות ה-80 החלו מוזיקאים נוספים לנגן בגיטרות ESP, ביניהם ג'יימס הטפילד וקירק האמט ממטאליקה, להקה שפרצה את גבולות ז'אנר ההבי מטאל והפכה פופולרית בתחילת שנות התשעים, מה שהביא לחברה הכרה רחבה ביותר ברחבי העולם.
היסטוריה > LTD

בשנת 1996 הקימה החברה את המותג LTD. גיטרות LTD דומות לגיטרות ESP היקרות יותר, אך מיוצרות מחוץ ליפן במפעלים בהתאם לסדרה, כאשר הגיטרות היקרות יותר (סדרות 401 ו-1000) מיוצרות בקוריאה והזולות יותר (סדרות הממוספרות במספר 400 ומטה) באינדונזיה. בייצורן של גיטרות אלה נעשה שימוש בחומרים זולים יותר מאחיותיהן בעלות הלוגו של ESP, המיוצרות ביפן. רוב הגיטרות המיוצרות על ידי החברה כיום הן תחת המותג LTD.
פופולריות

פרסומה העיקרי של אי.אס.פי הגיע בשנות ה-80 וה-90, כאשר להקות ת'ראש מטאל, שהשתמשו בגיטרות של החברה בהקלטות והופעות, היו בשיא הפופולריות שלהן. אי.אס.פי מייצרת גיטרות המשמשות לרוב אמנים מסגנונות הרוק, הרוק הכבד והמטאל. בקטגוריה זו, המתחרות העיקריות שלה הן ג'קסון, איבנז ושכטר.
אוף מונסטרס אנד מן

| --- | --- |

אוף מונסטרס אנד מן, ניו יורק 2012
 מקום הקמה:  Garður 
 מוקד פעילות:  קפלאוויק, איסלנד
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 סוגה:  אינדי פופ   אינדי פולק   אינדי רוק
 חברת תקליטים:  ריפבליק רקורדס יוניברסל רקורדס
 www.ofmonstersandmen.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ננה ברינדיס הילמרסדוטיר   רגנר פורהאלסון   בריניאר ליפסון   קרישטיאן פל קרישטיאנסון   ארנאר רוזנקרץ הילמארסון
 חברים לשעבר
 ארני גודיונסון
 
אוף מונסטרס אנד מן (באנגלית: Of Monsters and Men, בתרגום לעברית: על מפלצות ואנשים) היא להקת אינדי פולק פופ מאיסלנד השרה באנגלית.
היסטוריה

הלהקה חתמה עם רפאבליק רקורדס בחודש פברואר 2011.
אלבום הבכורה שלהם My Head Is an Animal פורסם בחודש ספטמבר 2011. הסינגל שלהם, Little Talks, הפך ללהיט ברחבי העולם.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Into the Woods - 2011
2011 - My Head Is an Animal
2013 - Live from Vatnagarðar
2015 - Beneath the Skin
2019 - Fever Dream
דיסקוגרפיה > סינגלים

Little Talks - 2011
Dirty Paws - 2012
Mountain Sound - 2012
King and Lionheart - 2013
2015 - Crystals
2015 - I of the Storm
2015 - Empire
2015 - Hunger
2019 - Alligator
הערות שוליים

↑  מידע מאתר recordrecords
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb166767256 (data)  GND: 1022991566  ISNI: 0000 0004 6999 6248  LCCN: no2012063179  MusicBrainz: 9e103f85-7af7-41d7-b83b-49ba8f0c5abf  NKC: osa2016900026  VIAF: 250393790   WorldCat (עם VIAF): 250393790 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ובנושא איסלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איסקר

ערך זה עוסק בעיירה במחוז פלבן בבולגריה. אם התכוונתם לנהר באזור, ראו .
| --- | --- |
הנהר איסקר החולף בסמיכות לעיר
הנהר איסקר החולף בסמיכות לעיר
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  פלבן
 ראש העיר:  ולנטין יורדינוב
 תאריך ייסוד:  המאה ה-17
 על שם:  איסקר 
 גובה:  250 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  3,417 (15 במרץ 2024)
 קואורדינטות:  43°27′31″N 24°15′30″E﻿ / ﻿43.458488°N 24.258317°E﻿ / 43.458488; 24.258317 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.iskarbg.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור איסקר(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור איסקר(למפת מחוז פלבן רגילה) פלבן צ'רבן בריאג קנז'ה לבסקי בלנה ניקופול רומניה וליקו טרנובו  לובץ' ורא.איסקר(למפת מחוז פלבן מוגדלת) פלבן צ'רבן בריאג קנז'ה לבסקי בלנה ניקופול רומניה וליקו טרנובו  לובץ' ורא.איסקר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
איסקר (בבולגרית Искър) היא עיירה בצפון מרכז בולגריה, במחוז פלבן, הממוקמת במרכזו של מישור הדנובה, ליד תוואי נהר איסקר ומרוחקת 18 קילומטרים מהעיר קנז'ה ו-32 קילומטרים מעיר הבירה של המחוז פלבן. אוכלוסיית העיירה מונה 3,702 תושבים במגמת הגירה שלילית.
היסטוריה

התיישבות אנושית במקום מתוארכת לתקופת האבן החדשה, עידן הממלכה התראקית ולאחר כיבוש האזור על ידי האימפריה הרומית המערבית נבנתה סמוך לעיר המודרנית מצודה, ששרידיה מצויים בשטח גם בימינו.
היישוב נוסד בראשית המאה ה-17 כגרעין של מספר מתיישבים, סמוך לנהר ונודע בשם מהאלאטה. ב-1829, נפתח במקום בית ספר והוקמה כנסייה ע"ש דמטריוס הקדוש. במהלך 1872 התגורר בעיירה לזמן מה, מנהיג תנועת השחרור הבולגרית וסיל לבסקי.
בצמוד לעיירה אזורים חקלאיים ואזורים מיוערים בעצי שיטה וצפצפה.
דרך העיירה עובר הכביש המהיר לווידין והכביש המהיר סופיה – רוסה.
איליין שאפר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוקטובר 1925 אלטונה, ארצות הברית 
 פטירה:  19 בפברואר 1973 (בגיל 47) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  חליל צד 
 
איליין שאפר (באנגלית: Elaine Shaffer;‏ 1925 - 19 בפברואר 1973) הייתה חלילנית אמריקאית, שכיהנה כחלילנית ראשית בתזמורת הסימפונית של יוסטון בשנים 1948 עד 1953.
חייה

איליין שאפר נולדה באלטונה, פנסילבניה. היא למדה במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה והייתה תלמידתו הראשונה במעלה של ויליאם קינקייד, אביהם הרוחני של רוב החלילנים בארצות הברית. העובדה, שציווה לה את חליל הפלטינה שלו לאחר מותו, היא ראיה להערכה הרבה שרחש לכשרונה. קינקייד היה המורה היחיד הרשמי שלה לחליל; לפני שהגיעה אליו למדה כל מה שידעה באופן עצמאי לגמרי, כפי שאמר בעלה, אפרם קורץ, בראיון עמו בביטאון איגוד החליל הארצי בשנות ה-80'.
שאפר ניגנה למשך עונה אחת כחליל שני בתזמורת הפילהרמונית של קנזס סיטי (1947-48). כנראה לא מורך-לב מנע ממנה לקבל את המשרה הקבועה שהוצעה לה, על אף המלצתה של אבובנית בתזמורת, ליילה שטורך, והסתייגותה סייעה לה להשיג לא רק משכורת גבוהה יותר אלא גם אישור למלא התחייבות אחרת לפני שתתחיל בעבודה והופעה כסולנית בקונצ'רטו עם התזמורת. היא הפתיעה את המבקרים, את הקהל ואת קורץ לא רק בנגינתה אלא גם במוזיקליות שלה וכשרונה האמנותי בכלל. היו אלה שנות ה-40'; נשים אך זה החלו לקבל עבודה קבועה בתזמורות, ושאפר הייתה פורצת דרך בתחומה. המנהל המוזיקלי אותו זמן היה אפרם קורץ וכך החלה היכרותם, אם כי הם נישאו רק ב-1955, אחרי ששאפר עזבה את התזמורת הסימפונית של יוסטון.
אחרי שהחזיקה במשרת חלילנית ראשית ביוסטון במשך חמש שנים (1948-1953) עזבה את התזמורת לפתוח בקריירה של סולנית ונגנית מוזיקה קאמרית (שוב, פעם ראשונה לאשה אמריקאית) וזכתה בשבחים על הופעתה ברסיטל בלונדון. היא ניגנה בפסטיבלים רבים באירופה ועבדה עם הכנר יהודי מנוחין, אחותו הפסנתרנית חפציבה מנוחין והצ'מבליסט ג'ורג' מלקולם. המלחין ארנסט בלוך הקדיש לה שתי יצירות: "סוויטה מודאלית" ו"שתי פואמות אחרונות (אולי)"; שאפר ניגנה את זו האחרונה בהופעת בכורה עולמית. כמו כן הייתה ידידה של מארק שאגאל (שצייר תמונה בשבילה), קרל בארת והרמן הסה.
מותו של ויליאם קינקייד, המורה העיקרי שלה, ב-1967 היה קשה מאוד לשאפר, שקיימה קשר מיוחד עמו. ג'ון סולום, חלילן שהתמסר ליצירות בארוק, היה למניע העיקרי (יחד עם קבוצת סטודנטים וחסידי קינקייד אחרים) בפנייה אל אהרן קופלנד לכתיבת "דואו לחליל ופסנתר" לזכרו של קינקייד. סולום, ידיד קרוב ועמית לנגינה של שאפר, הזמין אותה ואת חפציבה מנוחים לנגן את ביצוע הבכורה העולמי של יצירה זו בראשית שנות ה-70' בקונצרט התרמה לבית ספר למוזיקה בפילדלפיה. זמן קצר אחר כך אובחן סרטן ריאות אצל איליין שאפר, אף כי היא לא עישנה מעולם, על פי עדותו של אלברט ות'רלי (מתקן חלילים מניו יורק). עלה בידה להשלים שני מיזמים שהיו חשובים לה: קונצרט של סונאטות לחליל של באך וההקלטה הראשונה של יצירתו של קופלנד. חודשיים אחרי השלמת ההקלטה מתה איליין שאפר בלונדון, ב-19 בפברואר 1973.
הקלטות

יוהאן סבסטיאן באך:
וולפגנג אמדאוס מוצרט
גאורג פיליפ טלמן:
פרנץ שוברט:
פרידריך קולאו:
פרנץ קסאפר וולפגנג מוצרט:
כמה מהקלטות אלה ניתנות כיום להשגה בתקליטורים. שאפר ניגנה גם את עיקר הרפרטואר הסטנדרטי של המאה ה-20, כולל סונאטות של הינדמית, פרוקופייב ופולנק, והקונצ'רטי לחליל של איבר ונילסן. היא ניגנה בביצוע בכורה עולמי את הקונצ'רטו לחליל של וירג'יל תומסון וכן הופיעה בחמישה קונצרטים עם תזמורות איטלקיות בנגינת קונצ'רטו של פרנקו מאנינו לחליל, לטרומבון אובליגטו (חובה) ולתזמורת.