stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטה משה (ספר)
הערות שוליים

↑  ושלא כמו שעולה מפירוש רבי אברהם אבן עזרא לספר שמות, פרק כ"א, פסוק י"ט: "שנתן רשות לרופאים לרפא המכות והפצעים שיראו בחוץ. רק כל חלי שהוא בפנים בגוף ביד השם לרפאתו".
↑  ציץ אליעזר חלק יא סימן מא.
↑  מטה משה עמוד העבודה בית הכנסת, ברכות ופסוקי דזמרה סימן לא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418123305171
לנה רוסובסקי

| --- | --- |

 לידה:  29 בדצמבר 1981 (בת 42) פושקינו, ברית המועצות
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  עיתונאית, מגישת רדיו, עורכת
 מעסיק:  תאגיד השידור הישראלי
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  lena.russovsky
לנה רוסובסקי (נולדה ב-29 בדצמבר 1981) היא עיתונאית ומגישת רדיו, יזמית ופעילה חברתית, ופמיניסטית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בברית המועצות לשעבר בפושקינו, כ־30 ק"מ ממוסקבה, לזוג הורים מהנדסים.
בשנת 1991, בעקבות אנטישמיות, עלתה משפחתה לישראל כחלק מגל העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90. למדה תואר ראשון בתוכנית מצטיינים "מדעי החיים והרפואה" באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהצטיינות בלימודי נשים ומגדר בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. עבדה בתעשייה הפארמצבטית ובביוטק הישראלי בניהול ניסויים קליניים. בהמשך החלה לעסוק גם בעיתונות ויזמות חברתית.
פעילות חברתית

ב-2014 רוסובסקי הקימה את קבוצת הפייסבוק "רוסיות בלי חוש הומור וחבריהן" המונה יותר מ-45 אלף חברים ועוסקת בחוויותיהם של ישראלים בני דור הראשון והשני לעליית שנות התשעים מברית המועצות לשעבר ובפמיניזם.
ב-2016 הייתה בין יוזמות הפאנל על יוצאות ברית המועצות בכנס שדרות. ב-2017 יזמה והוציאה לפועל פרויקט "בולטאי" המחבר בעזרת חילופי שפות את העלייה החדשה מרוסיה ומדינות פוסט סובייטיות לבני עליית שנות ה-90 הצעירים.
במקביל החלה לדבר, להרצות ולכתוב בנושאי דוברי רוסית, מגדר ומאבקים חברתיים.
מקדמת סוגיות הקשורות לדוברי רוסית בישראל ולפמיניזם בכנסת, במגזר השלישי, באקדמיה ובתקשורת הישראלית על מנת שיהיו חלק אינהרנטי מסדר היום הציבורי והפמיניסטי בישראל. מנחה ואורחת קבועה בפאנלים ובפורומי חשיבה של ארגוני החברה האזרחית ויועצת לעמותות מגזר שלישי בנושאים הקשורים לגיוון חברתי.
הייתה רכזת תעסוקה ויחסי ציבור בהתנדבות בעמותת "צ'טנה" (Chetana Women's Skill Development Program) בנפאל ומנהלת ומפתחת שותפה, "מרחב משלנו", סדרת מפגשים בנושאים של צדק חברתי ופעילות חברתית, בחוג ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת תל אביב.
במהלך אוקטובר 2019, בעקבות "יום העלייה", החל בקבוצת הפייסבוק פרויקט "סיפור העלייה שלי" במסגרתו שיתפו מאות נשים וגברים זכרונות אישיים מחוויות העלייה לישראל בילדותן ונעוריהן, בעיקר בשנות ה-90. בימים אלה עובדת לנה על איגוד הסיפורים לממואר תיעודי, שיראה אור בדפוס.
קריירה עיתונאית

בינואר 2017 הצטרפה לתאגיד השידור הישראלי לחטיבת הרדיו כמגישה ועורכת בתחנת "כאן רק"ע" בשפה הרוסית בתחנת הרדיו כאן תרבות. מגישה ועורכת מספר תוכניות רדיו בעברית וברוסית בתחומי חברה ותרבות ביניהם תוכנית "הדירוג".
בספטמבר 2020 החלה לכתוב במסוף גלריה של הארץ
הערות שוליים

↑  הדס בשן, עלייה וקוץ בה: לנה רוסובסקי מנפצת מיתוסים, באתר את, ‏7 במאי 2017
↑  לנה רוסובסקי - קידום והעצמה של קהילת נשים דוברות רוסית בישראל
↑  25 שנה לעלייה מברית המועצות: איך היא שינתה את החיים שלנו?, באתר טיים אאוט, ‏18 לפברואר 2016
↑  רק לא רוסית: ״בישראל מדברים עברית״, באתר 24 בינואר 2016, ‏העוקץ
↑   צפי סער, לפמיניסטיות הרוסיות נשבר מהיחס המשפיל והגזעני שהן מקבלות מכם, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2014
↑  עושים סדר - 27.12.2017 - תכנית מלאה, באתר יוטיוב, ‏27 בדצמבר 2017
↑  בוועדה לקידום מעמד האישה: ״נשים יוצאות חבר העמים סובלות מהשפלות, סטיגמות ודעות קדומות רק בשל מוצאן״, באתר כנסת ישראל, ‏20 במרץ 2017
↑  לנה רוסובסקי, ‏לא מפחדות לספר: הקמפיין הוויראלי שמשנה את הכללים, באתר ‏מאקו‏, 11 ביולי 2016
↑  עושים סדר - 6.11.2017 - תכנית מלאה, באתר יוטיוב, ‏6 בנובמבר 2017
↑  שירה הדס נקר, נשות השנה של פוליטיקלי קוראת, באתר פוליטיקלי קוראת, ‏2 באוקטובר 2016
↑  מרים לוטנר, Celebrating 69 extraordinary women of Israel, The Times of Israel, ‏1 במאי 2017
↑  אלכסנדר כץ, עוד מצטרפים לתאגיד כאן: איתי צפרירי ולנה רוסובסקי, באתר אייס, 11 בינואר 2017
↑   לנה רוסובסקי, חבורת ״יאללה בלאגן״ משנה את כל מה שחשבנו על העלייה מרוסיה ואוקראינה, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008880785105171  VIAF: 8159818772713812641   WorldCat (עם VIAF): 8159818772713812641
מחבט (נשק)

| --- | --- |

"מחבט" - שיפור ישראלי ל"חובט" הכולל משגר טילי סטינגר.
 מידע כללי
 סוג:  מערכת הגנה אווירית טקטית ותותח נ"מ מתנייע
 מדינה מפתחת:  ישראל ישראל
 מדינה מייצרת:  ישראל ישראל (על בסיס פלטפורמה אמריקאית)
 משתמשים עיקריים:   צה"ל
 שנת ייצור:  1997–2006
 דגם קודם:  חובט
 מערכה מרכזית:  מבצע חומת מגן
 מידע טכני
 אורך:  4.86 מטר
 רוחב:  2.85 מטר
 גובה:  2.9+ מטר
 משקל:  27,542 ליברות (12,493 קילוגרם)
 מהירות:  64 קמ"ש
 מנוע:  מנוע דיזל 6V53 של ג'נרל מוטורס עם הספק 212 כ"ס (158 קילוואט)
 מרכב:  תובת נגמ"ש M-113 מבוסס על   M-163 SPAA \ VADS
 צוות:  5-4 מפעילים
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח אוטומטי M61A1 וולקן 6-קני בקליבר 20 מ"מ
 קליבר:  20 מ"מ
 זווית צידוד:  360 מעלות
 זווית עלרוד:   -15^{\circ } עד  +80^{\circ }
 קצב אש:  6000 פגזים לדקה
 מהירות לוע:  1,052 מטר לשנייה
 טווח מקסימלי:  תותח הוולקן: 2–5 ק"מ. טילי הסטינגר: 5 ק"מ.
 חימוש משני:  משגר טילי נ"מ סטינגר המכיל 4 קני שיגור
"מחבט" הוא מערכת נ"מ מתנייעת מתוצרת התעשייה האווירית לישראל המבוססת על ה-M163 VADS האמריקני. היה בשירות צה"ל משנת 1997 ועד לשנת 2006.
ה"מחבט" מבוסס על תובת נגמ"ש M-113 ומערכות הנשק שלו כוללות תותח אוטומטי מדגם M61A1 וולקן 6-קני בקליבר 20 מ"מ בעל קצב אש גבוה וכן משגר טילים המכיל 4 טילי סטינגר מוכנים לירי. בנוסף, הגרסה הישראלית כוללת מערכות איתור ועקיבה מתקדמות, אמצעי ראיית לילה, כוונות וכן יכולת להתחבר למכ"ם אזורי, המתנייע גם הוא - הרמית.
היסטוריה ושימושים

ה"מחבט" הוא שיפור ישראלי של ה-M163 VADS האמריקני, ששירת בישראל בשנות ה-80 של המאה ה-20 (לרבות מבצע שלום הגליל) וה-90 בשם "חובט" (Basher). ל"חובט" היסטוריה של שלוש הפלות אוויריות, האחרונה מביניהם הייתה הפלת כדור פורח. בנוסף פלוגת ה"חובט" הצה"לי תחת פיקודו של דובי אמיתי השיג את ההפלה הראשונה, והיחידה באמצעות ה-M-163 וולקן, של כלי טיס סילוני, מטוס קרב מיג 21, במבצע שלום הגליל בעת קרב בכפר דוחה.
ה"מחבט" מיוצר על ידי התעשייה האווירית ונכנס לשירות במערך הנ"מ של חיל האוויר הישראלי (כיום מערך ההגנה האווירית) ב-1997. הוא מבוסס על ה"חובט" ובנוסף לשורה של שדרוגי מערכות מעקב, שליטה ובקרה הוא כולל גם פוד שיגור המכיל 4 טילי נ"מ מדגם FIM-92 סטינגר, שהשלימו את התותח האוטומטי וסיפקו יכולת מוגברת להתמודד עם איומי אוויריים ומטוסי סילון. ייעודו העיקרי של המחבט הוא הגנה אווירית וחיפוי אווירי על כוחות קרקע וטורי שריון והפלת כלי טיס מנמיכי טוס.
המחבט נמצא שימושי למדי גם בלוחמה בשטח בנוי לצורך סיוע באש כבדה, שיתוק ירי אויב וטיהור גגות מצלפים. תותח הוולקן הכבד ומהיר הירי מספיק חזק בשביל לנקב בניינים וזווית העילרוד הגבוהה שלו מאפשרת כוונון לגגות הבניינים וריסוסם. חובטים ומחבטים השתתפו בלוחמת הקרקע בתפקידים אלו במבצע שלום הגליל (1982) ובמבצע חומת מגן (2002).
בשנת 2006 יצא משימוש רשמי במערך הנ"מ הישראלי בהמשך למגמת סגירת הנ"מ הטקטי או הנ"מ המתנייע, לאחריו פורקו סוללות וגדודים של נ"מ מתנייע. חלק מחיילי מערך הנ"מ הטקטי הוסבו להפעלת סוללות כיפת ברזל שנהפכו למבצעיות ב-2011, חלק אחר מחיילי מערך הנ"מ הטקטי היו יחידת הFIM-92 סטינגר, יחידה שנסגרה בשנת 2012.
"חובט" M163, גרסה ישנה יותר של המחבט
מבצע הרקולס

מבצע הרקולס הוא השם שניתן לתוכנית הפלישה של גרמניה הנאצית בשיתופה של איטליה למלטה, בניסיון לסיים בהצלחה את המצור על מלטה. המבצע מעולם לא יצא אל הפועל.
הרעיון לפלוש למלטה הועלה על ידי פלדמרשל אלברט קסלרינג אחרי שהתמנה למפקד העליון הדרומי של כוחות הציר באירופה. למוד ניסיון מהקרב על בריטניה, הבין קסרלינג שללא פלישה קרקעית וכיבוש האי יקשה על כוחות האוויר של הציר להבטיח את נתיבי האספקה מאיטליה לצפון אפריקה, אספקה שהייתה חיונית לכוחותיו של רומל.
האיטלקים נטו להתנגד לתוכנית, אך בפגישה שנערכה בין קסרלינג לאדולף היטלר בפברואר 1942, הצליח קסרלינג לשכנע את היטלר בנחיצות המבצע.
בפגישה בין היטלר לבניטו מוסוליני, אשר התקיימה ב־29-30 באפריל 1942 אושר המבצע. תכנון הפלישה היה מקיף: יותר מאלף דאונים ומטוסים נוספים הוקצו לחיפוי התקיפה והצנחת דיוויזיה איטלקית ודיוויזיה גרמנית בחלקו הדרומי של האי. אחרי התקיפה הראשונה (של הכוחות המוצנחים) שבעים אלף חיילים איטלקים יועדו לנחות על האי דרך הים בשתי נקודות ולחבור עם הכוחות המוצנחים. מספר מבצעים מיוחדים תוכננו להתבצע שעות מספר לפני ההצנחה על ידי כוחות קומנדו מיוחדים על מנת להשמיד מטרות מפתח חשובות באי. חיל הים האיטלקי יועד לאבטח את הכוחות הנוחתים מהים. היקף ההתקפה היה אמור להיות גדול פי חמישה מאשר ההתקפה המוצנחת על כרתים.
על אף אישור המבצע, האיטלקים שחששו מאוד מהפעולה, לא הכינו את הכוחות, וההתקפה שהייתה אמורה לצאת לפועל בספטמבר נדחתה שוב ושוב, עד שלבסוף בוטלה עקב תבוסת הלופטוואפה מעל מלטה בחודשים יולי-אוגוסט והמפלה בטוברוק ב־11 בנובמבר.
| זירות ומערכות במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| הזירה האירופית | המערכה בפולין • מתקפת הסאר • המלחמה המדומה • המערכה בנורווגיה • המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה • הקרב על בריטניה • המערכה בבלקן • מבצע ברברוסה • החזית המזרחית • הזירה האיטלקית • החזית המערבית |  |
| המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט | מלחמת סין–יפן השנייה • המערכה באוקיינוס השקט • המערכה בדרום מערב האוקיינוס השקט • הזירה הדרום-מזרח אסייתית • מבצע סערת אוגוסט |  |
| הים התיכון, המזרח התיכון וצפון אפריקה | הקרב על הים התיכון • המערכה בצפון אפריקה • המערכה במזרח התיכון • המערכה במזרח אפריקה • המלחמה האנגלו–עיראקית • הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן |  |
| זירות ומערכות אחרות | המערכה באוקיינוס האטלנטי |  |
| מערכות שלא יצאו אל הפועל | מבצע טננבאום: כוונות לכיבוש שווייץ וליכטנשטיין • מבצע ארי-הים: כוונות לכיבוש בריטניה • מבצע איקרוס: כוונות לכיבוש איסלנד • כוונות לכיבוש היישוב היהודי בארץ ישראל (התוכנית לארץ ישראל שלאחר כיבוש • תוכנית המבצר האחרון) • מבצע גרין: כוונות לכיבוש אירלנד • מבצע הרקולס: כוונות לכיבוש מלטה • מבצע פליקס: כוונות לכיבוש ספרד וגיברלטר • מבצע נפילה: כוונות לכיבוש יפן |  |
מונטוורדה

| --- | --- |
סמל מונטוורדהסמל מונטוורדה

 מדינה:  קוסטה ריקה קוסטה ריקה
 חבל ארץ:  פונטרנס
 שפה רשמית:  ספרדית
 תאריך ייסוד:  12 בינואר 1968 
 שטח:  53.47 קמ"ר
 גובה:  1,400 מ׳ מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  6,500 (2022)
 קואורדינטות:  10.314256, -84.825022
 אזור זמן:  UTC -6
 he
 
מונטוורדה היא קהילה קטנה במחוז פונטארנס בקוסטה ריקה, השוכנת על רכס ההר קורדיירה דה טילרן. מונטוורדה שוכנת כארבע שעות נסיעה מאזור העמק המרכזי במדינה, והיא אחד מיעדי התיירות האקולוגית הגדולים במדינה. באזור זה נמצאת גם שמורת הטבע יער העננים ״נוּבּוֹסוֹ״ ועוד אטרקציות טבע, המושכות מספר לא מבוטל של תיירים וחוקרי טבע.
נשיונל ג'יאוגרפיק כינה את שמורת הטבע נוּבּוֹסוֹ "התכשיט בכתר יערות העננים" בעולם. מגזין ניוזוויק דירג את מונטוורדה במקום 14 בעולם ברשימת "המקומות שצריך לזכור לפני שייעלמו". בסקר שנערך בקוסטה ריקה, מונטוורדה נבחרה לאחת מ"שבעת פלאי הטבע של קוסטה ריקה".
בסביבת מונטוורדה גם נמצאת העיירה הגדולה והמרכז התיירותי סנטה אלנה, וכן השכונה הסמוכה של בתים ועסקים סרו פלאנו, קהילת מונטוורדה, שמורות טבע רבות ואטרקציות באזור הרחב.
אקלים

מונטוורדה ממוקמת בגובה 1,400 מטר מעל פני הים, והיא ערפילית, לחה ומרובת רוחות, עם טמפרטורה שנתית ממוצעת של 18 מעלות צלזיוס (Nadkarni 2000: 17). ממוצע הגשמים השנתי כ-3,000 מ״מ. הלחות נעה בין 74% ל-97% (Nadkarni 2000: 34).
היסטוריה

ממצאים פרה-קולומביאניים שונים מעידים על קיומן של אוכלוסיות קטנות של תרבות הילידים האמריקאים קלוביס, שחיו בכפרים באזור סביב שנת 3000 לפנה״ס. בין בערך 3300 עד 2000 לפנה״ס, חלה ירידה באוכלוסיית השבטים באזור אָרֶנָאל. שבטים סמוכים אלה הקימו מחדש כפרים באזור בין 2000 ל-500 לפנה״ס. החקלאות התגברה בתקופה של 500 לפנה״ס עד 300 לספירה, כאשר חברות צ׳יף תפסו את מקומן של חברות שבטיות קטנות. ניתן למצוא ממצאים לפיתוח חקלאי הכולל ביעור יערות אינטנסיבי ויסודות מבני אבן המתוארכים לתקופה זו. חפצים מאבן ירקן הפכו למאפיינים בולטים של כפרים אלה. בשנים 300–800 לספירה, חברות צ׳יף מורכבות החליפו חברות פשוטות יותר, והופיעו כפרים מורכבים יותר, עם בתי קברות, כיכרות ציבוריות, עבודות זהב ומסחר וסכסוכים בין שבטיים. סביב שנת 1300 חלה ירידה כללית באוכלוסייה, ככל הנראה כתוצאה מפעילות חזקה יותר בהר הגעש ארנל.:408–409
לאחר הגעת הספרדים לחופי קוסטה ריקה בשנת 1502, הארץ סבלה ממלחמה שנמשכה שני דורות. אוכלוסיות הילידים בכל הארץ צנחו, מכ-400 אלף לכ-80 אלף איש, בתוך מעט יותר מ-50 שנה. עם זאת, בניגוד לשכנותיה ניקרגואה ופנמה, קוסטה ריקה לא הניבה לקולוניסליאסטים כמויות משמעותיות של כוח-עבודה ילידי או משאבים, וכך האזור חווה התיישבות ספרדית איטית בהרבה בהשוואה למושבות ספרדיות רבות אחרות.
היסטוריה > תחילת המאה ה-20

בשלושת העשורים הראשונים למאה העשרים, אוכלוסיות קריאוליות הגיעו במספרים קטנים לאזור הקרוי כיום מונטוורדה. רבים מהם עבדו במכרות הזהב במחוז גואקימאל או סיפקו לעובדיה סחורות ושירותים. חלק מהמשפחות יישבו בסמיכות גם את עמק סן לואיס, שהוא אזור נמוך וחם יותר.
היסטוריה > שנות ה-50 ואילך

הקהילה הקרויה כיום מונטוורדה נוסדה על ידי קווייקרים מארצות הברית, שערכיהם הפציפיסטים הובילו אותם להתנגד לגיוס לכוחות הצבא האמריקאי לקראת מלחמת קוריאה.  מרבית המתיישבים האלה הגיעו מהעיר פיירהופ באלבמה, וכללו גם פציפיסטים וסרבני מצפון שאינם קווייקרים. דובר הקבוצה היה היוברט מנדנהול, עובד רפת שביקר בקוסטה ריקה בשנת 1949 במסגרת סיור חקלאי. הקווייקרים והפציפיסטים האחרים בחרו באזור בזכות האקלים הקריר שלו שייטיב עם חקלאות חלב, בזכות החוקה הלא אלימה ונטולת צבא של קוסטה ריקה ובשל הקוסטה-ריקנים הידידותיים. הקווייקרים עבדו שטח אדמה גדול, שאת חלקו הקדישו בסופו של דבר לשימור והיום מהווה את שמורת הטבע של יער העננים ״בּוֹסְקֶה נוּבּוֹסוֹ״. זו הפכה לאטרקציה תיירותית גדולה.
היסטוריה > כיום

בשנים האחרונות מספר התיירים הולך וגדל במהירות, נתון שמושך מספרים עצומים של קוסטה-ריקנים מעיירות וערים אחרות לעבור למונטוורדה. כיום, כ-250 אלף תיירים בשנה מבקרים במונטוורדה. בשנים האחרונות חל שיפור בהגעת סחורות ובשירותים, כולל סלילת כבישים חלקית. ב-2007 בחרו קוסטה-ריקנים במונטוורדה לאחד מ״שבעת פלאי קוסטה ריקה״, לצד אי הקוקוס, הר הגעש ארנל, הר צ'יריפו, נהר סלסטה, הפארק הלאומי טורטוגרו והר הגעש פּוֹאָס.
דמוגרפיה

כמו ברוב קוסטה ריקה, השפה הרשמית והנפוצה היא ספרדית. עם זאת נפוצה דו-לשוניות, בשל נוכחותם של קווייקרים ושלושה בתי ספר המלמדים לפחות חלקית באנגלית.
האוכלוסייה של קהילת מונטוורדה מונה בין 250 ל-750 תושבים, מתוכם רק כ-50 קווייקרים. בסנטה אלנה, העיירה המפותחת ביותר באזור, שתושביה בעיקר קוסטה-ריקנים, יש 6,500 תושבים קבועים נכון למפקד האוכלוסין האחרון.
מקומות מעניינים > טבע

בשל יערות הענן ויערות הגשם באזור, מונטוורדה הפכה לחלק מרכזי ממסלוליהם של תיירים בקוסטה ריקה, על אף הגישה הקשה אליהם. מבין רבע מיליון התיירים במונטוורדה כל שנה, כ-70 אלף מבקרים בשמורת הטבע הזו.
האזור סביב הכניסה לפארק יער העננים הוא המטויל ביותר וכולל שישה שבילים עיקריים באורך כולל של 13 ק"מ, מטופחים ונגישים מאוד. בשמורה יש רשת גדולה של שבילים פחות נגישים המגבילים את מספר המטיילים וכן מספר תחנות מחקר.
ממערב למונטוורדה נמצאת שמורת הטבע ״בוסקה אטרנו דה לוס ניניוס״ (״יער העד של הילדים״), פרויקט הממומן על ידי בתי ספר וילדים מכל העולם. זוהי השמורה הגדולה ביותר באזור, בשטח 220 קמ״ר. צפונה משם נמצאת שמורת סנטה אלנה. אזור זה מושך פחות תיירים משמורת מונטוורדה, אך מציע תחנת שדה ונופים של הר הגעש ארנל.
מקומות מעניינים > שמורת יער העננים נובוסו

שמורת יער העננים העצומה בשטחה, 105 קמ״ר, היא מוקד המשיכה העיקרי באזור, בעיקר בזכות הסביבה הבתולית והחצי-בתולית המצוינת שלה והמגוון הביולוגי יוצא הדופן. מדענים קבעו שאזור זה מהווה בית ל-500 מיני סחלבים – הריכוז הגדול ביותר של סחלבים בכדור הארץ, ומהם 34 התגלו לאחרונה. נמצאו שם 58 מיני דו-חיים, כולל הקרפדה הזהובה המקומית שנכחדה. האזור מהווה גם נקודת עצירה ל-91 מיני עופות נודדים. הקצאל הוא עוף החי שם עונתית. 134 מיני היונקים באזור כוללים חיות מאמריקה הצפוני והדרומית, בהם שישה מיני חיות כיס, שלושה מיני אונדטרה, לפחות 58 מיני עטלפים, שלושה מיני פרימטים, שבעה מיני דלשינאים, שני מיני ארנבים, מרמיטה, שלושה מיני סנאים, קוצן, לפחות 15 מיני עכבריים, דורבן, אגוטי, פאקה, שני מיני כלביים, חמישה סמוריים, ארבעה מיני רקוניים, שישה מיני חתוליים, שני מיני חזירי בר, שני מיני אייליים, וטפיר.
הערות שוליים

↑  "Top Ten Costa Rica - National Geographic Traveler". Traveler.nationalgeographic.com. אורכב מ-המקור ב-2016-02-13. נבדק ב-2020-05-02.
1 2  "Seven Wonders". BBC News. בספטמבר 2007. אורכב מ-המקור ב-2007-10-14. נבדק ב-2007-09-07. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Nadkarni, Nalini. Monteverde. 1. Berlin: Oxford University, 1999.
↑  Gross, David M. (2014). 99 Tactics of Successful Tax Resistance Campaigns. Picket Line Press. p. 85. ISBN 978-1490572741.
↑  Monteverde Costa Rica Nonprofit Organizations, www.monteverde.org
↑  "Demographics". ø. 2005-03-10. נבדק ב-2007-09-07.
קווייקרים במונטוורדה, שנת 1950
סנטה אלנה, שכנתו הגדולה של מונטוורדה וספקית עיקרית של סחורות ואפשרויות לינה
אחד מהגשרים התלויים הרבים המכוונים לתיירות אקולוגית באזור (פארק סֶלְוָוטוּרָה)
מונטווידאו

| --- | --- |
סמל מונטווידאוסמל מונטווידאו

 מדינה:  אורוגוואי אורוגוואי
 מחוז:  מונטווידאו
 ראש העיר:  Carolina Cosse
 שפה רשמית:  ספרדית 
 תאריך ייסוד:  1726
 שטח:  530 קמ"ר
 גובה:  43 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,319,108 (2011)
  ‑ במטרופולין:  1,947,604 (2014)
  ‑ צפיפות:  2,510 נפש לקמ"ר (2004)
 קואורדינטות:  34°53′00″S 56°10′00″W﻿ / ﻿34.8833333333333°S 56.1666666666667°W﻿ / -34.8833333333333; -56.1666666666667
 אזור זמן:  UTC -3
 http://www.montevideo.gub.uy
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אורוגוואי מוגדלת) קולוניה דל סקרמנטו סלטו ריברה פונטה דל אסטהברזיל א ר ג נ ט י נ ה מונטווידאו(למפת אורוגוואי רגילה) קולוניה דל סקרמנטו סלטו ריברה פונטה דל אסטהברזיל א ר ג נ ט י נ ה מונטווידאו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מונטווידאו (בספרדית: Montevideo) היא עיר הבירה, הנמל המרכזי, והעיר הגדולה ביותר באורוגוואי. מונטווידאו היא עיר עיקרית באורוגוואי, והעיר היחידה במדינה בעלת למעלה ממיליון תושבים. במפרץ של העיר נמצא נמל ימי, אחד מהחשובים באמריקה. בעיר נמצאות מצבות זיכרון ומוזיאונים רבים, וגם מבנים היסטוריים וכיכרות. על פי מסד נתוני משאבי האנוש, מונטווידאו היא העיר בעלת איכות החיים הגבוהה ביותר באמריקה הלטינית.
נכון לשנת 2014, בעיר מתגוררים 1.95 מיליון תושבים, כ-58% מאוכלוסיית אורוגוואי כולה המונה 3.37 מיליון תושבים, נכון ל-2018.
מקור השם

לפי אחד הפירושים מקור השם "מונטווידאו" הוא במשפט הפורטוגזי "מונטה וידה או" ("Monte vide eu") – "אני רואה הר".
לפי פירוש אחר, מקור השם במשפט הספרדי שסומן באחת המפות של הספרדים: "Monte VI De Este a Oeste" – "ההר השישי מכיוון מזרח למערב".
שמה המלא של העיר הוא: "סן פליפה אי סנטיאגו דה מונטווידאו" – "San Felipe y Santiago de Montevideo".
גאוגרפיה

מונטווידאו ממוקמת בדרומה של אורוגוואי, על גדתו הצפונית של שפך נהר ריו דה לה פלטה, כ-190 ק"מ צפונית לבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. שדרת ה-18 ביולי היא העיקרית בעיר, והיא משתרעת מכיכר העצמאות עד לגבול שבין השכונות קורדון ופארק באטל.
היסטוריה

במאה ה-17 הקימו הפורטוגזים באזור את קולוניה דל סקרמנטו, למרות הטענות הספרדיות על האזור, בעקבות חוזה טורדסיאס. הספרדים גירשו את הפורטוגזים מהמבצר בסביבות שנת 1724. אז, ברונו מאוריציו דה זבלה – מושלה של בואנוס איירס – הקים במקום בסיס צבאי ב-24 בדצמבר 1726, כדי למנוע פלישות נוספות. ב-1730 האוכלוסייה בבסיס גדלה, ובעקבות זאת ניתנה לו הזכות להקים קבילדו (בית עירייה), שהגדיל את התפתחות האוכלוסייה בו. פרנסיסקו דה אלזבר הביא את המתיישבים הראשונים לבסיס מהאיים הקנריים. ההתפתחות הכלכלית הראשונה בעיר התרחשה כאשר הכתר הספרדי העניק למונטווידאו את הזכות להיות נמל סחר העבדים היחיד במלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, דבר שהרגיז את תושבי בירת מלכות המשנה, בואנוס איירס.
בשנת 1828, לאחר קבלת העצמאות של אורוגוואי, העיר הפכה לבירת המדינה החדשה.
העיר נפלה תחת השפעה בריטית כבדה מתחילת המאה ה-19, עד תחילת המאה ה-20, כדי למנוע שליטה כלכלית ארגנטינאית או ברזילאית. בין השנים 1838 ו-1851 הדיקטטור הארגנטינאי, חואן מנואל דה רוסס צר שוב ושוב על העיר. בין 1878 ל-1911, חברת רכבות בריטית בנתה רשת מסילות ברזל אקסטנסיבית, שחיברה בין העיר והנמל שלה לבין שולי המדינה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, תקרית מפורסמת שבה עורבה אוניית מערכה של כיס גרמנית התרחשה בפונטה דל אסטה, כ-200 ק"מ דרומית למונטווידאו. לאחר קרב נהר לה פלטה עם הצי המלכותי הבריטי שהתרחש ב-13 בדצמבר 1939, האונייה נמלטה לנמלה של מונטווידאו, שנחשבה אז כנייטרלית. כדי להימנע מהצלת צוות האונייה, מה שנחשב כהפסד בקרב, הקפטן האנס לנגסדורף הטביע את הספינה ב-17 בדצמבר. לאנגסדורף התאבד יומיים לאחר מכן.
מאז שנת 2005 ראש עיריית מונטווידאו הוא ריקארדו ארליך, המכהן מטעם מפלגת השמאל במדינה. בבחירות ארליך זכה ב-61% מן הקולות, בניצחון על פדרו בורדברי ממפלגת הקולורדו, שזכה בכ-21% מן הקולות.
כלכלה ודמוגרפיה

מונטווידאו החלה כהתיישבות קטנה. ב-1860, התגוררו במונטווידאו 37,787 תושבים. ב-1884, האוכלוסייה גדלה ל-104,472 תושבים, שביניהם מהגרים רבים.
באמצע המאה ה-20, משטר צבאי וקפאון כלכלי פקדו את אורוגוואי, וגרמו להידרדרות כלכלית, שעוד משפיעה על המדינה כיום. כפריים עניים רבים הציפו את העיר, בעיקר באזור סיודאד ויאג'ה.
לאחרונה, התאוששות כלכלית, וחיזוק הקשרים הכלכליים עם שכנותיה של אורוגוואי גרמו לחידוש ההתפתחות החקלאית.
כיום, מתגוררים במונטווידאו כ-1,349,000 תושבים, וכ-1,814,400 במטרופולין.
תושבי מונטווידאו הם בעלי שורשים אירופים. ספרדים ואיטלקים הם הנפוצים ביותר בעיר; אך ישנם גם תושבים עם שורשים אפריקאים, וקהילות יהודיות.
במונטווידאו מתגוררת כ-44 אחוז מאוכלוסיית אורוגוואי. המחוז המקיף, קאנלונס, שבמהותו מהווה את פרווריה ושטחיה הכפריים של מונטווידאו, מכיל עוד כ-12% מאוכלוסיית אורוגוואי.
כלכלה ודמוגרפיה > הקהילה היהודית

עם תחילת המאה ה-20 החלה ההגירה של יהודים לאורוגוואי. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו פליטים יהודים רבים מאירופה וכן לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה, אז הגיעו יהודים רבים ממרכז אירופה, רוב היהודים במדינה מתרכזים בשכונת פוסיטוס (Pocitos) בעיר, עם המוסדות המובילים של הקהילה נמנים שני בתי הספר היהודיים לבנים ובנות: אינטגראל-אריאל ויבנה (דתי), ובית ספר של חב"ד המיועד לבנות בלבד. החל משנות ה-60 ועד לשנת תשמ"ח (1986) כיהן כרבה של הקהילה החרדית בעיר הרב אברהם צבי בעק. לקראת סוף המאה ה-20 החלו יהודים רבים לעזוב את המדינה, חלקם עלו לישראל.
תחבורה

בין השנים 1860 ו-1991 בנו הבריטים מערכת רכבות אשר קישרה את העיר עם כפרי הסביבה. ונמל התעופה המשמש את העיר הוא נמל התעופה הבין-לאומי של קראסקו.
טריוויה

מונטווידאו נחשבת למולדת משחק הקלפים קנסטה. משערים שהמשחק הומצא במונטווידאו בתחילת המאה ה-20 ומשם התפשט אל אירופה.
ערים תאומות

קנדה קוויבק סיטי, קוויבק, קנדה
ארגנטינה סנטה פה, סנטה פה, ארגנטינה
הערות שוליים

↑  ירדנה פלאוט, יהושוע אוירבך, דויד הרדן (הלפרן), האנציקלופדיה העברית, כרך כרך עשרים ושניים, מ, ירושלים-תל אביב: חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תש"ל, עמ' 483
↑  Montevideo | Location, History, Economy, Map, & Facts, Encyclopedia Britannica
| בירות מדינות וטריטוריות באמריקה הדרומית |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אורוגוואי: מונטווידאו • אקוודור: קיטו • ארגנטינה: בואנוס איירס • בוליביה: לה פאס, סוקרה • ברזיל: ברזיליה • גיאנה: ג'ורג'טאון • ונצואלה: קראקס • סורינאם: פרמריבו • פרגוואי: אסונסיון • פרו: לימה • צ'ילה: סנטיאגו דה צ'ילה • קולומביה: בוגוטה   |  |
| טריטוריות | איי פוקלנד: סטנלי • גיאנה הצרפתית: קאיין • איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים: קינג אדוארד פוינט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548074105171  BNE: XX453450  BnF: cb11708833m (data)  GND: 4115214-1  ISNI: 0000 0001 1130 0162  LCCN: n79089276  MusicBrainz: bdf7509d-e81a-4286-a55b-c159be4267d7  NARA: 10044751  NKC: xx0034856  NLG: 179493  SELIBR: 154446  SUDOC: 027640787  VcBA: 497/34705  VIAF: 144235117   WorldCat (עם VIAF): 144235117
לכנר (גלשן)

| --- | --- |

 כללי
 סוג:  גלשן
 מטרות:  דגם אולימפי
 סוג-משנה:  גלשן רוח
 מתכנן:  Georg Lechner
 שנת ייצור:  1986
 תכונות נפוצות
 משקל:  15 ק"ג
 אורך כללי:  3.9 מטר
 רוחב:  0.63 מטר
 מפרשים
 ראשי:  7.3 מטר רבוע
 
גלשן לכנר (Lechner A-390) היה דגם אולימפי באולימפיאדת ברצלונה (1992)
היסטוריה

בשנת 1984 הפכה גלישת הרוח לענף הספורט הצעיר ביותר שנכלל אי פעם במשחקים האולימפיים. הופעת הבכורה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הייתה בתחרות גברים בלבד. גלשן המפרש האולימפי הראשון אי פעם היה Windglider, גלשן גלישת הרוח One Design שיוצר באירופה על ידי פרד אוסטרמן. ה-Windglider השתמש במפרש בשטח 6.5 מ"ר, כללי הדגם לא אפשרו שימוש בחגורת איזון. משקל החרב היה כארבעה קילוגרמים ונישא על הכתף במהלך הפלגה במורד הרוח[דרושה הבהרה].
ארבע שנים מאוחר יותר, באולימפיאדת סאול (1988), בחר הוועד האולימפי הבינלאומי (IOC) ב-Lechner Division II שתוכנן על ידי ג'ורג' לכנר באוסטריה, גלשן באורך 3.9 מטר (תחתית עגולה - Displacement בעוד Division I שהיה שטוח Flatboard, לא היה דגם אולימפי אך היה דגם באליפויות עולם) וביצועים מעולים בקדמית[דרושה הבהרה] בתנאי רוח קלה. תנאי הים בפוסאן היו קשים, גלשנים רבים ניזוקו ונדרש היה לחלץ גולשים רבים.
למשחקים האולימפיים בברצלונה 1992, שמרו המארגנים על דגם הלכנר. אף על פי כן, הם שינו אותו על ידי שינוי מיקום החרב והתורן אחורה והוספה של מפרש גדול יותר בשטח 7.3 מ"ר מיוצר על ידי NeilPryde.
בשנת 2015 החלה בארצות הברית מגמה לחזור לדגם
גולשים ישראלים שהתחרו בדגם לכנר באולימפיאדות

| אולימפיאדה | אתר השיט | גולש | הישג | קטגוריה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברצלונה 1992 | ברצלונה | עמית ענבר | 8 | גברים |  |
גולשים ישראלים שהגיעו להישגים בינלאומיים באליפות עולם ובאליפות אירופה

הערה לטבלאות הישגים, שיוטי ISAF (בעבר) או WS (כיום) אינם מוגדרים כאליפות עולם אולם בשל מעמדם ("אולימפיאדה קטנה") הם יוכנסו לטבלה תוך ציון:
WindgliderInternational Yacht Racing Union = IYRU / International Sailing Federation = ISAF
World Sailing = WS