stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שטיינהוף
הערות שוליים

↑  "Group overview: Quick facts".
↑  Andrew England (24 בפברואר 2016). "Home Retail bid fits Steinhoff's bold strategy for expansion". Ft.com. נבדק ב-2016-08-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Group overview". Steinhoff International Holdings. אורכב מ-המקור ב-2016-03-25. נבדק ב-2016-03-25.
↑  "Contact Us". Cargohomeshop.com. אורכב מ-המקור ב-2015-10-04. נבדק ב-2015-09-05.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שטיינהוף".
שדה מרס (סנקט פטרבורג)

ערך זה עוסק בפארק בסנקט פטרבורג. אם התכוונתם לאזור ברומא העתיקה, ראו .
ערך זה עוסק בפארק בסנקט פטרבורג. אם התכוונתם לפארק בפריז, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  מרס 
 נתונים ומידות
 שטח:  90 דונם
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מיקום:  סנקט פטרבורג 
 קואורדינטות:  59°56′37″N 30°19′55″E﻿ / ﻿59.943555555556°N 30.331833333333°E﻿ / 59.943555555556; 30.331833333333
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) שדה מרס(למפת סנקט פטרבורג רגילה) שדה מרס
 
מבט אווירי על שדה מרס.
שדה מארס בשלהי המאה ה-19.
מראה אל ארמון מיכאיל מהכיכר
שדה מרס (ברוסית: Ма́рсово по́ле - "מארסובו פוליי") הוא פארק רחב ידיים במרכז העיר סנקט פטרבורג שברוסיה. הפארק קרוי על שם אל המלחמה הרומי מרס. שטחו של הפארק 90 דונם.
מצפון לפארק מצויים ארמון השיש וכיכר סובורוב, ממערב לפארק קסרקטיני גדוד פבלובסקי, ממזרח מצוי גן הקיץ ומדרום לפארק מצוי נהר המויקה.
היסטוריה

כאשר העיר סנקט פטרבורג הוקמה על ידי הצאר פיוטר הגדול אזור הפארק היה אזור מיוער שכונה בשם "המדשאה הגדולה". באזור אורגנו טקסים לרגל סיום המלחמה הצפונית הגדולה, ולאזור ניתן השם "שדה התענוגות". בשנת 1740 נבנו בפארק שבילים.
בשנת 1777, לאחר בניית ארמון הקיץ בתכנונו של האדריכל ברתולומאו רסטרלי עבור קיסרית רוסיה יקטרינה הגדולה, שונה שם הפארק ל"מדשאת הצארינה". בשלהי המאה ה-18 הפך הפארק למחנה אימונים צבאי, ונערכו בו צעדות של צבא רוסיה, אימונים ומצעדי ניצחון.
בשנת 1799 הוצב בפארק אובליסק לזכרו של פיוטר רומיאנצב, ובשנת 1801 הוצבה בפארק אנדרטה לזכרו של אלכסנדר סובורוב. בשנת 1805 שונה שם הפארק לשמו הנוכחי, והאנדרטה של סובורוב הועברה לכיכר סובורובה.
לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 הפסיק הפארק לשמש כמחנה אימונים צבאי והפך לאתר הנצחה. ב-23 במאי 1917 נקברו בפארק קורבנות מהפכת פברואר, והוקם בו קבר אחים ל-184 מתוך 1,382 האזרחים שנהרגו במהפכה.
בין השנים 1917–1919 הוקמה בפארק אנדרטה ל"לוחמי המהפכה" בתכנונו של האדריכל לב רודנב. בשנת 1918 שונה שם האתר ל"אתר הנצחה לקורבנות המהפכה" אולם בשנת 1944 הושב לאתר שמו הקודם.
בשנת 1943, בתקופת המצור על לנינגרד במהלך מלחמת העולם השנייה, הוסב הפארק לגן לגידול ירקות עבור תושבי העיר הרעבים ובאותה שנה הוצבו 16 פנסים לא הרחק מגשר ניקולאי הסמוך.
בתחילת שנות האלפיים הוסרו העיצובים המתכתיים הסמוכים לאש התמיד. האתר משמש בעיקר כאתר הנצחה וטיולים, אך משמש לעיתים גם כבמה להפגנות כפי ששימש בינואר 2017 כשנערכה בו הפגנה כנגד העברת קתדרלת איסק הקדוש לחסות הכנסייה. כך גם במחאות שפרצו במרץ 2017
אש תמיד

ב-6 בנובמבר 1957 הוקמה במרכז הפארק אש תמיד - הראשונה שהוקמה ברחבי רוסיה. מאתר זה הועברה האש לאש התמיד שהוקמה בסמוך לחומת הקרמלין במוסקבה בשנת 1967.
קבר אחים

האתר שימש כקבר אחים להרוגי מהפכת פברואר, ביניהם מפגיני מרד יארוסלב שפרץ ביולי 1918, אנשי צבאו של הגנרל ניקולאי יודניץ'. כמו כן קבורים בפארק: משה אוריצקי, ראש השירות החשאי הראשון של פטרוגרד (נרצח ב-30 באוגוסט 1918); משה גולדשטיין, שר הדפוס והתעמולה הסובייטי (נרצח ב-20 ביוני 1918); חיילי רובאי לטביה וביניהם הקומיסר סמיון נחימסון ואחרים.
אתרים

| כתובת | תיאור | איור |  |
| --- | --- | --- | --- |
| כיכר סובורוב | פסל סובורוב (עוצב על ידי מיכאיל קוזלובסקי ופיודור גורדייב וניצב על ידי הככר, מול גשר טרויצק ובין מבני ארמון השיש ובית הרוזן סאלטיקוב) |  |  |
| רחוב המיליון, בית מספר 5 | ארמון השיש (עוצב על ידי אנטוניו רינאלדי) |  |  |
| רחוב המיליון, בית מספר 5 | פסל אלכסנדר השלישי בכניסה לארמון השיש |  |  |
| רחוב המיליון, בתים 1-5 | חדרי גדוד פאבלובסק, (נבנה בשנים 1817—1821 על ידי האדריכל וסילי סטאסוב) |  |  |
| גשר סאדובאיה השני | מאחד את האי ספאס עם אי האדמירל הראשון דרך נהר המויקה | גשר סאדובאיה השני |  |
שירות החקירות הפליליות של מחלקת ההגנה (ארצות הברית)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תחום שיפוט:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוכנות אם:  משרד המפקח הכללי של מחלקת ההגנה
 תאריך הקמה:  1981
 מטה מרכזי:  מרכז מארק, אלכסנדריה, וירג'יניה
 עובדים:  ~414 (2013)
 https://www.dodig.mil/Components/DCIS/
 
סוכנים מיוחדים של DCIS חוקרים פשעי סייבר בתוך מחלקת ההגנה.
סוכנים מיוחדים של DCIS משתתפים באימון כלי נשק במרכז האימון הפדרלי לאכיפת חוק (FLETC), שבגלינקו, ג'ורג'יה.
שירות החקירות הפליליות של מחלקת ההגנה (באנגלית: Defense Criminal Investigative Service, בראשי תיבות: DCIS) הוא זרוע החקירות הפליליות של משרד המפקח הכללי, במחלקת ההגנה האמריקנית. השירות אחראי להגן על אנשי הצבא באמצעות חקירת מקרי הונאה, שוחד ושחיתות; מניעת העברה בלתי חוקית של טכנולוגיות צבאיות רגישות למדינות אסורות וגורמים פליליים; חקירת חברות המשתמשות בחלקים פגומים, לא תקניים או מזויפים במערכות נשק ובציוד המשמש את הצבא האמריקני; והפסקת עבירות סייבר ותקיפת מחשבים של הצבא. DCIS משמש כזרוע החקירות הפליליות של המפקח הכללי של משרד ההגנה (DoD IG) ונוצר בשנת 1981.
ארגון

מטה DCIS ממוקם באלכסנדריה שבווירג'יניה. משרדי השטח של השירות ממוקמים במיקומים הבאים:
משרד שטח באזור המיד-אטלנטיק: אלכסנדריה, וירג'יניה
משרד שטח בצפון מזרח: בוסטון, מסצ'וסטס
משרד שטח בדרום מזרח, אטלנטה, ג'ורג'יה
משרד שטח בדרום-מערב, דאלאס, טקסס
משרד השטח המערבי, משימת וייחו, קליפורניה
משרד שטח לסייבר, אלכסנדריה, וירג'יניה
משרד שדה תפעול בין לאומי, אלכסנדריה, וירג'יניה
כל משרד שטח אחראי על פיקוח על מספר סוכנויות כפופות הממוקמות ברחבי ארצות הברית.
נכון לעכשיו, DCIS שומרת על נוכחות במיקומים הבינלאומיים הבאים:
בסיס חיל האוויר באגרם, אפגניסטן
בסיס תמיכה, קבול, אפגניסטן
מחנה אריפג'אן, כווית
ארביל, עיראק
קליי קסרן, ויסבאדן, גרמניה
בסיס חיל האוויר אל-עודייד, קטר
מחנה המפריס, פיונגטאיק, קוריאה הדרומית
ראו גם

שירות חקירות פליליות ימי
מחלקת ההגנה של ארצות הברית
הערות שוליים

↑  "Department of Defense Office of Inspector General > Components > DCIS > Locate your DCIS Field Office". www.dodig.mil. נבדק ב-2019-06-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0553 7659
רפאל מילדולה (כימאי)

| --- | --- |

דיוקן מאת סולומון ג'וזף סולומון, גלריית הדיוקנאות הלאומית
 לידה:  19 ביולי 1849 איזלינגטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  16 בנובמבר 1915 (בגיל 66) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  כימיה 
 מוסדות:  אוניברסיטת לונדון 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1886)  מדליית דייווי (1913) 
 
רפאל מלדולה
רפאל מֶלדוֹלָה (באנגלית: Raphael Meldola; ‏19 ביולי 1849 – 16 בנובמבר 1915) היה כימאי ואנטומולוג יהודי בריטי, עמית החברה המלכותית. בין 1912 ל-1915 כיהן כפרופסור לכימיה אורגנית באוניברסיטת לונדון. היה אחד מתומכיו המוקדמים של צ'ארלס דרווין.
תולדות חייו

מלדולה היה בן למשפחת מלדולה, משפחת חכמים ששורשיה בטולדו של המאה ה-13, סבו רפאל מלדולה היה רבה הראשי של קהילת יהודי ספרד ופורטוגל בלונדון.
את השכלתו האקדמית רכש בקולג' המלכותי לכימיה. בשנת 1872 מונה למרצה בקולג' המלכותי למדעים. עבד ככימאי תעשייתי והמציא שיטת צביעה הנקראת על שמו, Meldola's Blue. ב-1875 מונה על ידי החברה המלכותית להוביל את המשלחת הבריטית למשימת הצפייה בליקוי החמה באיי ניקובר. מנחיו בעיסוקו באנטומולוגיה היו ראשי התומכים בתאוריה של ברירה טבעית, אלפרד ראסל וולאס וצ'ארלס דרווין. ב-1886 נבחר כעמית החברה המלכותית, צ'ארלס דרווין היה אחד ממליציו.
היה נשיא האגודה הכימית (1905–1907), נשיא החברה לכימיה תעשייתית (1907–1909) ונשיא המכון המלכותי לכימיה (1912–1915). כן כיהן כנשיא הראשון מועדון המכבים, חברה דמוית חובבי ציון שהוקמה בבריטניה ב-1894. המועדון תורם מדליה שנתית על שמו המוענקת על ידי החברה המלכותית לכימיה עבור תרומה משמעותית למדע.
לקריאה נוספת

Ute Deichmann, Darwinism, Philosophy, and Experimental Biology, Springer, 2010 ISBN 978-9048199013 pp. 91–110
הערות שוליים

1 2  החברה המלכותית לכימיה, על פרס מלדולה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302595805171  BnF: cb12563989b (data)  CiNii: DA09221949  GND: 117560634  ISNI: 0000 0000 9518 8069  LCCN: no2001041134  SNAC: w6sx6bjv  SUDOC: 067068669  VIAF: 44415618   WorldCat (עם VIAF): 44415618
שירי עם אישיים

שירי עם אישיים הוא האלבום השני של המוזיקאי, המשורר, המלחין, הזמר ושדרן הרדיו הישראלי בני בשן שיצא ב-15 בנובמבר 2007. האלבום הוקלט "לייב" עם איתמר רוטשילד, שי ברוך, איתמר ברק ואייל תלמודי. מופע ההשקה של האלבום הייתה ב-30 באוקטובר 2007 בכנסיית עמנואל שממוקמת במושבה האמריקאית-גרמנית בתל אביב-יפו. בנוסף ביום שהשיק את האלבום השיק גם ספר שירים שקטעים ממנו נקראו במסיבת ההשקה. האלבום כולל את "ליושינקה", "חושו, אחים, חושו", "תני לי דת" (עם ריקי בליך) ואת השיר "אני בני בשן", שזכה לקליפ משעשע (פארודיה על "כוכב נולד").
שירי האלבום

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | קבל עכשיו  |   |   | 1:12 |
| 2. | אני בני בשן  |   |   | 3:28 |
| 3. | דפקו לי ת'חיים  |   |   | 3:57 |
| 4. | אהובתי היחידה  |   |   | 4:35 |
| 5. | שמע ישראל  |   |   | 4:00 |
| 6. | חושו אחים חושו  |   |   | 4:54 |
| 7. | הרפתקאות א'  |   |   | 0:52 |
| 8. | הרפתקאות ב'  |   |   | 5:24 |
| 9. | מלכות שמיים  |   |   | 3:14 |
| 10. | עשב ימינו  |   |   | 2:23 |
| 11. | לא יכול לקום בבוקר  |   |   | 5:03 |
| 12. | דפוק וזרוק  |   |   | 2:19 |
| 13. | ליושינקה  |   |   | 2:22 |
| 14. | כרמיאל  |   |   | 5:06 |
| 15. | תני לי דת (עם ריקי בליך)  |   |   | 4:06 |
רינוס ישראל

רינוס ישראל (בהולנדית: Rinus Israël;‏ 19 במרץ 1942 באמסטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן ומאמן עבר הולנדי, ששיחק בעמדת הבלם.
ביוגרפיה

רינוס ישראל נולד ב-19 במרץ 1942 בצפון אמסטרדם שבהולנד. על אף השם "ישראל" הוא לא יהודי כלל. הוא החל את הקריירה ב-DWS אמסטרדם ועשה את הופעת בכורתו בליגה ההולנדית בעונת 1962/63. ישראל ששיחק כבלם לכל אורך הקריירה, שיחק שם לצד דאן שרייברס ובעונת 1963/64 הם זכו באליפות הראשונה והיחידה של המועדון עד היום. עונה אחר כך הם סיימו במקום השני בליגה לפיינורד והגיעו לרבע גמר גביע אירופה לאלופות בו הפסידו לגיור ההונגרית. ישראל עבר משם לפיינורד ב-1966 תמורת סכום של 450,000 גילדן הולנדי.
במדי הקבוצה מרוטרדם ישראל היה בשיא הקריירה שלו. הוא כונה בשם "רינוס הברזל" בשל היותו לאחד מהכדורגלנים ההולנדים הקשוחים ביותר שהיו, בצוותא עם ורסטופר תיאו חברו להגנת הקבוצה. תחת המאמן ארנסט האפל היה לקפטן הקבוצה והוא זכה בדאבל בעונת 1968/69 ובגביע אירופה לאלופות עונה אחר כך. בגמר עצמו נגד סלטיק כבש ישראל את שער השוויון מנגיחה ופיינורד ניצחה בסיום 1–2 בהארכה. עם תום שנת 1970 הוא זכה עימה בגביע הבין-יבשתי לאחר ניצחון בגמר על אסטודיאנטס לה פלאטה ונבחר לכדורגלן השנה ההולנדי.
משנת 1972 ואילך סבל ישראל מבעיות בברכיים ולכן מיעט לשחק. למרות זאת הוא היה שותף לאליפות נוספת של פיינורד בעונת 1973/74, עונה בה היא זכתה גם בגביע אופ"א בו הוא זכה לשחק בשני משחקי הגמר נגד טוטנהאם. אחרי אותה עונה עבר ישראל לאקסלסיור המועדון האחר בעיר, שם שיחק עונה אחת לפני שעבר לזוולה מהליגה השנייה. אף על פי שהלך לשחק בליגה השנייה הוא נבחר ב-1975 להיות פעם נוספת לכדורגלן השנה בהולנד. במשך ה-7 שנים הבאות בילה בזוולה שעלתה לליגה הבכירה ב-1978, וארבע שנים אחר כך פרש ישראל מקריירת משחק בגיל 40.
ביוגרפיה > נבחרת הולנד

בזמן שהייתו ב-DWS אמסטרדם רק שני שחקני המועדון, יאן יונגבלוד השוער ודאן שרייברס, שיחקו עבור נבחרת הולנד. לקראת תחילת עונת 1964/65 ישראל הובא לנבחרת על ידי המאמן החדש שלה, דניס נוויל, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-30 בספטמבר 1964 בהפסד 
 1–0 לבלגיה. ישראל היה לקפטן הנבחרת שבע פעמים בסך הכל. משנת 1971 מיעט לשחק בה עקב הפציעות אותן עבר מאז ובמוקדמות מונדיאל 1974 לא היה שותף. כמעט 10 שנים לאחר הופעת בכורתו הקריירה הלאומית שלו הסתיימה במונדיאל בגרמניה שם היה על תקן מחליף של ארי האן, ובמשחקו האחרון נכנס כמחליף של יוהאן ניסקנס שש דקות לפני סיום המשחק מול ברזיל באותו הטורניר. ישראל ערך בסך הכל במדיה 47 הופעות בהן כבש שלושה שערים.
תארים > כשחקן

אליפות הולנד: 1963/64
אליפות הולנד (3): 1968/69, 1970/71, 1973/74
הגביע ההולנדי: 1968/69
גביע אירופה לאלופות: 1969/70
גביע אופ"א: 1973/74
הגביע הבין-יבשתי: 1970
סגנית גביע העולם: 1974
הכדורגלן ההולנדי של השנה (2): 1970, 1975
תארים > כמאמן

אליפות רומניה: 1991/92
אליפות איחוד האמירויות: 2000/01
הליגה השנייה בהולנד: 2002/03
Part of Me

Part of Me (בעברית: חלק ממני) הוא שיר של הזמרת האמריקאית קייטי פרי. השיר יצא ב-13 בפברואר 2012 כסינגל הראשון מתוך מהדורתו המחודשת של אלבומה השלישי, Teenage Dream: The Complete Confection.
הקליפ לשיר זכה להצלחה רבה בשל השקעתו, בקליפ קייטי תופסת את חבר שלה בוגד בה, היא מחליטה שלא להישבר ולהצטרף ליחידת נשים מיוחדת בצבא.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100. בנוסף הגיע השיר למקום הראשון במצעדי בריטניה וקנדה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 18 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 5 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 5 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 1 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 20 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 27 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 6 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 28 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 9 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 11 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 48 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 1 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 18 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 17 |  |
|  צרפת | SNEP | 12 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 1 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 33 |  |
הערות שוליים

↑  קייטי פרי, דוקטור לוק, מקס מרטין, בוני מקיקי
↑  מידע על Part of Me, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון
↑  מידע על Part of Me, באתר המצעד הגרמני
↑  מידע על Part of Me, באתר המצעד של ניו זילנד
↑  מידע על Part of Me, באתר המצעד הספרדי
↑  מידע על Part of Me, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
| קייטי פרי |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים • הופעות | דיסקוגרפיה • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים • הופעות |  |
| אלבומי אולפן | Katy Hudson • One of the Boys • Teenage Dream • Prism • Witness • Smile • 143 |  |
| הוצאות מחודשות | Teenage Dream: The Complete Confection |  |
| מיני-אלבומים | Ur So Gay • MTV Unplugged |  |
| אלבומי וידאו | The Prismatic World Tour Live |  |
| סיבובי הופעות | "Hello Katy Tour" • "California Dreams Tour" • "Prismatic World Tour" • "Witness: The Tour" • "The Lifetimes Tour" |  |
| רצפי הופעות | "Play" |  |
| ערכים קשורים | ראסל בראנד (בעל לשעבר) • אורלנדו בלום (ארוס) |  |
| קייטי פרי – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| One of the Boys | "I Kissed a Girl" • "Hot n Cold" • "Thinking of You" • "Waking Up in Vegas" |  |
| Teenage Dream | "California Gurls" • "Teenage Dream" • "Firework" • "E.T." • "Last Friday Night (T.G.I.F.)" • "The One That Got Away" • "Hummingbird Heartbeat" • "Pearl" |  |
| Teenage Dream: The Complete Confection | "Part of Me" • "Wide Awake" |  |
| Prism | "Roar" • "Unconditionally" • "Dark Horse" • "Birthday" • "This Is How We Do" |  |
| Witness | "Chained to the Rhythm" • "Bon Appétit" • "Swish Swish" • "Save as Draft" • "Hey Hey Hey" |  |
| Smile | "Never Really Over" • "Small Talk" • "Harleys in Hawaii" • "Never Worn White" • "Daisies" • "Smile" • "Cry About It Later" • "Not the End of the World" |  |
| 143 | "Woman's World" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Ur So Gay" • "Not Like the Movies" • "Circle the Drain" • "Peacock" • "Walking on Air" • "Every Day Is a Holiday" • "What Makes a Woman" |  |
| סינגלים אחרים | "Rise" • "Cozy Little Christmas" • "365" • "Electric" • "When I'm Gone" |  |
| שיתופי פעולה | "Starstrukk" • "If We Ever Meet Again" • "Who You Love" • "Feels" • "Con Calma (Remix)" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 2052b839-5098-4911-8e31-8db258cd5c82  MusicBrainz work: fb15cca5-febc-4f08-8526-c118fdbd2973
שטיין אם ריין

| --- | --- |
סמל שטיין אם רייןסמל שטיין אם ריין
שטיין אם ריין, ברקע טירת הוהנקלינגן
שטיין אם ריין, ברקע טירת הוהנקלינגן
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  שפהאוזן שפהאוזן
 שפה רשמית:  גרמנית שווייצרית סטנדרטית 
 על שם:  ריין 
 שטח:  6.06 קמ"ר
 גובה:  413 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  3,414 (31 בדצמבר 2018)
 קואורדינטות:  47°39′N 8°51′E﻿ / ﻿47.65°N 8.85°E﻿ / 47.65; 8.85
 http://www.steinamrhein.ch
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.שטיין אם ריין(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.שטיין אם ריין(למפת שפהאוזן רגילה) שפהאוזן נויהאוזן אם ריינפל תאינגןשטיין אם ריין(למפת שפהאוזן מוגדלת) שפהאוזן נויהאוזן אם ריינפל תאינגןשטיין אם ריין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שטיין אם ריין (בגרמנית: Stein am Rhein) היא עיירה בקנטון שפהאוזן בשווייץ, בנקודה בה אגם קונסטנץ שוב הופך לנהר הריין.
מרכז העיר הוא מימי הביניים ומשמר את מבנה הרחובות העתיקים. השתמרו גם חומת העיר ושעריה, על אף שבמקום שבו עמדה חומת העיר ניצבים כיום בתים. המרכז ההיסטורי של העיר הוא כיום מדרחוב שלו. על רבים מהבניינים העתיקים צוירו פרסקאות.
בין המראות של שטיין אם ריין ניתן למצוא את מנזר סנט ג'ורג', אחד ממתחמי המנזרים מימי הביניים השמורים ביותר, מוזיאון לינדווורם המתאר את חיי הבורגנות והחקלאות מהמאה ה -19 וכן יעדי טיול הכוללים את קבוצת האי ורד וטירת Hohenklingen שנבנתה גבוה מעל העיירה בשנת 1225.
היסטוריה

בשטיין אם ריין נולד יוהאן היינליין (בסביבות 1425–1496), שפתח את בית הדפוס הראשון בצרפת.
ב-22 בפברואר 1945 הפציצו בנות הברית את העיר, במלחמת העולם השנייה, אף על פי ששווייץ לא הייתה צד במלחמה. על פי בעלות הברית מדובר היה בטעות ניווט, אך נטען בשווייץ שמדובר היה באמצעי לחץ על המדינה.
גלריית תמונות

הרחוב הראשי בעיר
פרסקאות בעיר
פתח ניקוז בעיר שטיין אם ריין
הערות שוליים

↑  MYSWITZERLAND.COM, Stein am Rhein
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535867805171  GND: 4057120-8  HDS: 001288  LCCN: nr96015510  MusicBrainz: eb01cf93-828d-42d7-820f-2d6739b5c071  NKC: ge659288  SUDOC: 154781185  VIAF: 157558769   WorldCat (עם VIAF): 157558769 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רפאל מרדכי יהושע שאול

| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1809 טבת ה'תקס"ט
 מקום פעילות:  אזמיר
 חיבוריו:  דובר מישרים על הרמב"ם
 בת זוג:  רבקה ריינה וירא
 צאצאים:  הרב אברהם, חיים יעקב, כלב
 
שער ספר דובר מישרים לרבי מרדכי יהושע שאול
הרב רפאל מרדכי יהושע שאול היה רב, פרשן ודרשן באזמיר ובירושלים. מחבר ספר דובר מישרים על הרמב"ם.
תולדותיו

נולד לרבי אברהם שאול. תלמידו של הרב רפאל אשכנזי וגיסו של הרב דוד מורדוך. נישא לרבקה ריינה וירא שהייתה מטפלת בבעלה כדי שיוכל ללמוד והקפידה לשמשו אף על פי שהיו בבית משרתים. היה ענו מאוד עד שהיה משים עצמו כמי שאינו. היה נותן צדקה לכל דורש, לעיתים כהלוואה. מימי ילדותו עד סוף ימיו סבל מייסורים קשים ומרים שהקשו עליו ללמוד, ובני דורו מספרים על שקידתו העצומה בלימוד התורה למרות קושי זה.
הוריו עלו לארץ ישראל והתיישבו בירושלים. בשנת התקמ"ט או התק"ן נפטר אביו, והרב רפאל דרש עליו הספד בירושלים בתשלום שנתו.
בשנת התקמ"ה נפטר הרב חיים, חמיו, שעלה כמו הוריו של הרב, לארץ ישראל והתיישב בצפת.
נפטר בעודו צעיר בימים בר"ח טבת תקס"ט (1809).
בניו של הרב הם רבי אברהם, שהגיה והוציא לאור את ספר אביו, והערות ממנו על דברי אביו מופיעות בספר. הגביר חיים יעקב שאול, כלב שאול.
ספרו

ספר דובר מישרים (שאלוניקי תקפ"ח) - חידושים על הרמב"ם, ליקוטים על הש"ס, חידושים וציונים על הש"ס ובסופו קונטרס דרושים בשם דרכי מישרים ובו ארבעה דרושים לנישואין - האחרון הוא דרוש מבן רבינו הרב אברהם לכבוד נישואי אחיו, כלב. תשעה דרושים להספד, והאחרון ביניהם הוא דרוש לרבי אברהם על רבינו. נלוו לספר חידושים מהרב דוד מורדוך, גיס המחבר. לספר הסכמה מרבני שאלוניקי. שם הספר מכיל ר"ת בהיפוך אותיות של המחבר: מישרי"ם - מעשה ידי רפאל מרדכי יהושע שאול. מהדורה חדשה (ירושלים תש"פ) של הספר יצאה במסגרת מפעל אוסף מפרשי הרמב"ם.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, עמ' 530–531
הערות שוליים

↑  דובר מישרים, התנצלות המגיה
↑  מראה הגדול, דרוש י"ב
↑  דרכי מישרים, דרוש ז', להספד
↑  דרכי מישרים, דרוש ח' להספד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 282924779   WorldCat (עם VIAF): 282924779
רפאל מלצ'בסקי

| --- | --- |

 לידה:  24 באוקטובר 1892 קרקוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 בפברואר 1965 (בגיל 72) מונטריאול, קנדה 
 פרסים והוקרה:  זרי דפנה אקדמיים מוזהבים 
 
רפאל מלצ'בסקי (בפולנית: Rafał Malczewski‏; 24 באוקטובר 1892 – 15 בפברואר 1965) היה צייר נוף ודיוקן פולני, סופר ועיתונאי.
קורות חייו

מלצ'בסקי נולד בקרקוב, ארבע שנים אחרי אחותו, יוליה, בנה של מריה, גרליבסקה, ובעלה הצייר הסימבוליסטי הפרופסור לאמנות, יאצק מלצ'בסקי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בעיר. בין השנים 1910–1915 למד באוניברסיטת וינה. הוא עבר קורסים בפילוסופיה, אדריכלות ואגרונומיה.
בהיותו באוניברסיטת וינה, מלצ'בסקי למד את זיגמונד פרויד ופסיכואנליזה במסגרת קורס הפילוסופיה, אך הוא לא הצליח להשלים את התואר.
בשובו לקרקוב הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות של יאן מטייקו, ולמד גם בסטודיו של אביו. בשנת 1915 החל לנסוע לעיתים קרובות לזאקופנה שם בילה תקופות ארוכות, בטיפוס וענפי ספורט הרריים נוספים, עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא הצטרף לצוות החילוץ ההררי המקומי. בשנת 1917 הוא ובן זוגו לטיפוס, סטניסלב ברוניקובסקי, נקלעו לתאונת טיפוס בה נהרג חברו, בעוד מלצ'בסקי חיכה כל הלילה לחילוץ. מלצ'בסקי לא התגבר כל חייו על מות חברו לטיפוס.
באוקטובר 1917 הוא התחתן עם ברוניסלבה (ברוניה) דזיאדוש, מורה לאנגלית מבוגרת בארבע שנים ואזרחית אמריקאית ממוצא פולני שהיגרה לפולין. בנובמבר אותה שנה נולד בנם. למרות נישואים אומללים, בני הזוג הולידו ילדה שנייה. מצבם הכלכלי הגרוע, הביא לכך שאביו יאצק היה צריך לעזור להם. בשנת 1923 הוא קנה עבורם בית.
מלצ'בסקי היה מקורבם וחברם של קבוצת אמנים, מוזיקאים ואנשי רוח שהתכנסו באתר הררי בזאקופנה בתחילת המאה העשרים. הם כללו את סטניסלב איגנסי ויטקביץ', קרול שימנובסקי, קורנל מקושינסקי, וירוסלב איוושקייביץ'. בשנות השלושים הוא עיצב תפאורה לתיאטרון עבור הפקותיהם של סטרינדברג וסטניסלב ויטקביץ' בתיאטרון בזאקופנה. בשנת 1937 הוענק לו פרס מטעם התיאטרון עבור שירותים לאמנות הפולנית. ב-1938 הוא תרם חלק מהיצירה האמנותית שלו למוזיאון הלאומי החדש בוורשה שנפתח מחדש. כמה שנים קודם לכן, בגלל קשייו החומריים, הוא מכר את כל הציורים שהוריש לו אביו.
נדודיו

בשנת 1939 לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, לאחר שכבר נטש את אשתו וילדיו, הוא ברח מעבר לגבול הסלובקי, עם בת זוגו זופיה מיקוקה, ודרך בודפשט וונציה עשה את דרכו לפריז. שם הוא ביקש את עזרת השגרירות הפולנית כדי לצאת מקשיים כלכליים. בשנת 1940 הם נסעו לספרד ולפורטוגל, שם שהו ארבעה חודשים. בתחילת 1941 עברו לברזיל. בהתחלה הם שהו בריו דה ז'ניירו שם הצליח למכור כמה מציוריו שנעשו בצבע מים של ריו, קוריטיבה ופרנה.
בשנת 1942 הם עברו לקוריטיבה כדי להתארח אצל בת דודתו. זמן קצר לאחר מכן הצליח להשיג אשרות קנדיות עבורו וחברתו זופיה לנסיעה לאוטווה. בדצמבר 1942 ערך את תערוכתו הראשונה במוזיאון לאמנויות יפות במונטריאול. הוא הצליח לשכנע את חברת הרכבות הקנדיות לתת חסות לו ולזופיה לנסיעה ברחבי קנדה וארצות הברית בחיפוש אחר נושאים אמנותיים בתמורה לפרסום עבורם. הוא בילה את חורף 1943 בהרי הרוקי, מה שהוביל לסדרת בדים שאותם הציג בתערוכות רבות עד שנת 1949.
בשנת 1950 הוא שהה בניו יורק והיה מספיק פורה והמשיך למכור את עבודותיו.
רפאל מלצ'בסקי היה אמן שקשה לסווג אותו, אף שפיתח את הסגנון הייחודי שלו. הסגנונות שלו היו "היפר-ריאליזם" ו"נאיבי". הנושאים שלו היו בעיקר נופים ריקים, נוף הררי, נופי שלג ואגמים. הוא גם צייר דיוקנאות, מכוניות ונוף תעשייתי בשלזיה.
אחרית ימיו

בשנים שלאחר מכן זכה לפריחה מחודשת בציוריו וכתיבתו. לאחר שאשתו, ברוניסלבה נפטרה בוורשה בשנת 1953 הוא התחתן עם זופיה מיקוקה. שבץ מוחי בשנת 1957 הוביל לשיתוק חלקי שחייב אותו לוותר על ציור בצבעי שמן, אך הוא הצליח להמשיך לצייר בצבעי מים.
בשנת 1959 הוא הוזמן לבקר בפולין על ידי בתו מנישואיו הראשונים, זופיה מלצ'בסקה-קונדראקה. למרות הנוסטלגיה לפולין, הוא נשאר לגור בקנדה, וכתב את חוויות נסיעתו בכתבות בעיתונות ובספר.
בשנת 1964 התקיימה התערוכה האחרונה שלו במונטריאול.
הוא נפטר ונקבר שם בשנת 1965.
הערות שוליים

↑  About Rafał Malczewski and his Tatra-themed painting - Czy wiesz, że - Wirtualne Muzea Małopolski, muzea.malopolska.pl
↑  Rafał Malczewski, Culture.pl (באנגלית)
↑  Krzyżanowski, Jerzy R. (1993). "CANADIAN ART CRITICS ON RAFAŁ MALCZEWSKI". The Polish Review. 38 (2): 191–201.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273467305171  PLWABN: 9810587617105606  BnF: cb15884033t (data)  GND: 131933078  ISNI: 0000 0001 0979 3893  LCCN: n85121595  NKC: jn20031125021  NTA: 130320196  RERO: 02-A016326792  RKD: 88101  SUDOC: 085550027  VIAF: 61886862   WorldCat (עם VIAF): 61886862 
יאצק מלצ'בסקי, בנו רפאל ואשתו הראשונה ברוניה בשנת 1922
יאצק מלצ'בסקי, דוקן בנו הצייר רפאל