stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קטנה (עיר מדינה)
סביבת האתר בעת העתיקה

היישוב בתל נוסד בקצה המזרחי של העמק הפורה של הנהר אורונטס. האזור בסביבת התל הפך בהדרגה לערבה צחיחה למחצה. בשל מיקומו, שימש האזור כממשק טבעי שקישר בין מערכות אקולוגיות שונות וייחודיות, שהביאו גם לדפוסי התיישבות שונים. מערכות התיישבות של קבע שעסקו בחקלאות והשקיה בעמק הנהר, וחקלאות בעל, עם חיים של חצי נוודים וכלכלה של רעיית עדרים.
העיר העתיקה שוכנת במרכזו של מישור גלי מעט. המישור נחתך על ידי שלושה ואדיות קטנים, שהם יובלים של הנהר אורונטס. היום הוואדיות האלה יבשים רוב השנה, וגם בעונת הגשמים, כמות הגשמים היא קטנה ביחס לכמות המים היכולה לעבור בוואדיות האלה. מחקרים שנעשו מראים שבעבר היה האזור לח יותר, כמות הגשם וזמינותם של המים היו גדולים יותר. תנאים אלה שררו באזור בין השנים 600-3000 לפנה"ס, והם אפשרו התיישבות צפופה יותר.
בסקר ארכאולוגי שבוצע באזור על ידי המשלחת האיטלקית, אותרו באזור 24 אתרים ארכאולוגים. 20 אתרים שוכנים בשני הוואדיות המשניים בעורף התל. לאורך הוואדי המרכזי (ואדי זוראת) בו נמצא התל, נמצא במעלה הוואדי אשכול של ארבעה אתרים. כל האתרים שנסקרו יושבו בעיקר בתקופת הברונזה הקדומה IV ‏ (2000-2400 לפנה"ס) ותקופת הברונזה התיכונה (1600-2000 לפנה"ס). ההתיישבות בהם נמשכה עד תקופת הברזל (600-1200 לפנה"ס) ובמספר מקרים עד התקופה הרומית וגם המוסלמית.
כדי להבין את השפעת הרחבת העיר העתיקה בתקופת הברונזה התיכונה על הנוף, בוצע גם מחקר בתוך השטח העירוני בתוך החומות וגם בתעלות הצפוניות והמערביות שמחוץ לחומות. הממצאים הראו השקעת אדמת אגם בבסיס המילוי של התעלות הצפוניות והמערביות. ממצא זה מצביע על גוף מים שהוזן באופן קבוע על ידי נהרות ומערכת של מעיינות קרסטיים שנבעו מתוך סלע הגיר בצדם הדרומי, המערבי והצפוני של העיר. בעת בניית החומות בתקופת הברונזה התיכונה, השתמשו הבונים באבן ואדמה שלקחו מתוך הסלע המקומי. החומות המערביות והצפוניות נבנו בתוך שטח שנכבש מתוך האגם שהיה שם. האגם היה מחולק על ידי סוללות לשני חלקים. חלק קטן יותר היה לכוד בתוך מתחם העיר, והוזן על ידי מים מתוך מעיינות קרסטיים שנבעו למרגלות הצד הצפוני של האקרופוליס. רובו של האגם שימש כמאגר מים במעלה הוואדי כשהוא נחסם על ידי סוללת עפר.
שני האגמים שימשו כנראה כמאגרי מים לתושבי העיר, לבעלי החיים, להשקיית השדות וכן לתושבי הסביבה. לאגם, שניזון מרשת של מעיינות קרסטיים, הייתה חשיבות אסטרטגית למיקום של קטנה בתקופת הברונזה. ניתוח משקעי אבקת הפרחים בתוך הסדימנטים של האגם, מצביע על שינוי משמעותי בצמחייה בתקופת הברונזה התיכונה. שינוי זה של הסביבה הטבעית קשור כנראה בפעילות האנושית היצרנית שהתקיימה במקום. בתקופה זאת יש ירידה חדה של החורש הפתוח שהתאפיין בעצי ערער ואלון. לעומת זאת יש עלייה בדגנים וסרפדים. החורש מסביב לעיר נכרת כדי להכשיר שטח לחקלאות אינטנסיבית שתאפשר תמיכה באוכלוסייה הצומחת.
חפירות ארכאולוגיות > היסטוריית המחקר הארכאולוגי

מבקרים ונוסעים החלו להגיע לאתר עוד במאה ה-19. בין הנוסעים היו הארכאולוג והבלשן הישועי סבסטיאן רונזוואל הצרפתי (צר'), הארכאולוג הצרפתי שארל קלרמון-גנו וההיסטוריון והאפיגרף השווייצרי מקס ואן ברכם (אנ').
תל אל-מושריפה נחפר לראשונה בשנת 1924 ולאחר מכן במשך 3 שנים בין 1927–1929 על ידי הארכאולוג וההיסטוריון הצרפתי רובר דו מניל דו בואסו (אנ'). באותה עת סוריה הייתה תחת שלטון המנדט הצרפתי. בואסו חפר חלק מהארמון המלכותי מתקופת הברונזה, שלושה שערים וקברים על המדרון שבין העיר העליונה והתחתונה. מחלקת העתיקות של סוריה חפרה את הגבעה המרכזית ואת השערים. תוצאות חפירותיו של בואסו פורסמו מדי שנה בכתבי עת מדעיים בצרפת ודוח סופי יצא בפריז בשנת 1935. הדוח שעסק בארמון מלכותי מהאלף השני לפנה"ס בסוריה, היה ייחודי באותה עת. חשיבותו של האתר אושרה לאחר גילוי ופענוח הארכיון המלכותי של מרי. מאמרו של הארכאולוג ואשורולוג הבלגי ז'ורז' דוֹסן (אנ'), "ממלכת קטנה במאה השמונה עשרה לפני הספירה מהארכיון המלכותי של מרי", פורסם בשנת 1954 ומשמש עד היום מקור חשוב לידע על תולדות קטנה.
בשנת 1994 חודשה החפירה על ידי מחלקת העתיקות והמוזיאונים הסורית. בשנת 1999 הצטרפו לחפירות אוניברסיטת אודינה האיטלקית ואוניברסיטת טיבינגן הגרמנית. בשנת 2002 התגלו הקברים המלכותיים ולוחות בכתב יתדות.
בשנת 2004 החל מבצע של שימור ושחזור הארמון המלכותי במטרה להנגיש את האתר לתיירות.
חפירות ארכאולוגיות > ממצאים

בתוך הארמון נמצאה קרמיקה מיובאת מקפריסין, שמתוארכת לתקופת הברונזה התיכונה. בחפירות החדשות נמצאה גם קרמיקה מייצור מקומי, שתוארכה לתקופות סוריה הקדומה (1550-2000 לפנה"ס) וסוריה התיכונה (1200-1550 לפנה"ס).
אחד הממצאים החשובים בתל הוא ספינקס מתקופת השושלת ה-12 של מלכי מצרים העתיקה. הספינקס היה שייך לנסיכה איתה, בתו של המלך אמנמחת השני, שמלך במאה ה-19 לפנה"ס. הספינקס נמצא בפסולת של ארמון מתקופת הברונזה המאוחרת, המתוארך למאות ה-12-16 לפנה"ס. לא ברור מהממצאים מתי הפסל הגיע לקטנה.
ב-2002 נמצא פסל מבזלת של אדם. הפסל נמצא בתוך בור אשפה, שתוארך לתקופת הברונזה המאוחרת I ‏ (1400-1550 לפנה"ס). הפסל עוטה מעיל סורי טיפוסי, שמאפייניו מצביעים שמקורו בבית המלוכה.
ב-2002 נמצאו 63 לוחות בכתב יתדות, במסדרון תת-קרקעי שנמצא מתחת לחדר הכס. הם היו מכוסים בשרידי שרפה של התקרה. ייתכן והם הוסתרו שם במהלך הפלישה החתית. הטקסטים היו שייכים כנראה לארכיון המלך אידנדה. הם הכילו דוחות מודיעין על המצב הפוליטי הנואש בצפון סוריה, האיום החתי, ונושאים אדמיניסטרטיביים מקומיים. הטקסטים נכתבו בשפה מעורבת של אכדית והשפה החורית.
אחד הממצאים הוא חותם גליל הנושא את שמו של המלך אישי-אדו. החותם כלל כתובת שנכתבה על גבי שלוש שורות. באחד מחדרי הארמון הצפון-מערבי נמצא חותם עם שמו של אמנחותפ הרביעי. זה היה הממצא הראשון בקטנה המציין את שמו של מלך זה, והוא מעיד על קשרי מסחר שהתקיימו בין קטנה ומצרים.
בחודשים אוקטובר 2009 - מרץ 2010 הוצגו ממצאים שנמצאו בחפירות באתר, בתערוכה גדולה במוזיאון המדינה של וירטמברג (אנ') בגרמניה. המוצגים השייכים למוזיאון הלאומי של דמשק, הושאלו למוזיאון על ידי משרד התיירות של סוריה.
חפירות ארכאולוגיות > השרידים באתר

באתר נשמרו שרידים של עיר מוקפת חומה. בחלקם הם מתנשאים לגובה של 20 מטר. הם מורכבים מלבני בוץ ואבני אבן גיר. בחזית החומה נמצאה תעלה מלאכותית. החומה סוגרת על אזור מרובע. באמצע של כל צד בחומה היה שער. בצידי השערים נמצאו אורטוסטטים מאבן גיר לבנה ובזלת שחורה. היסודות נחצבו בחלקם לתוך הסלע. הכניסה הייתה ברוחב של 4 מטר.
במרכז העיר הייתה גבעה שאולי שימשה כאקרופוליס. הארמון המלכותי שכן בפינה הצפונית-מערבית של העיר העליונה. הארמון המלכותי הוא אחד המבנים הגדולים הידועים בסוריה מתקופת הברונזה. בזמן החפירות הראשונות חלק מקירות לבני הבוץ הוסרו. החופרים השאירו רק קירות בנויים מאבן או קירות שהופרדו על ידי רצפה קשה. תוכנית הארמון בקטנה דומה לתוכנית הארמון המלכותי במרי. השרידים כוללים מספר גדול של בסיסי עמודים עשויים בזלת. שימוש דומה נעשה גם בארמון המלכותי של ירים-לים באללח' בשכבה VII. חלק מהחדרים היו בעלי ממדים גדולים. חדר הכס הגיע ל-20 מטר מצד לצד. ייתכן והתקרה נבנתה מקורות עץ הארז. הארמון תוארך לתקופה הסורית הקדומה. ייתכן וזה היה ארמונו של המלך אישי-אדו. בצדו הצפוני של מרכז התל התגלה בשנת 2002 מבנה ארמון נוסף. ייתכן וארמון זה שימש למגורי המשפחה המלכותית.
חפירות ארכאולוגיות > מערות הקבורה המלכותיות

בארמון המלכותי שבעיר נמצאה מערת קבורה מלכותית בקבורה פתוחה (גופות המתים לא מכוסות בעפר או מכסה ארון), שממצאיה לא נבזזו. כניסה צדדית באולם הכניסה של הארמון הובילה למדרגות שבסופן מסדרון משופע, ובקצהו קבר פיר בעומק חמישה מטרים, שככל הנראה ירדו אליו עם סולם. בתחתית הפיר הייתה דלת, שמשני צדיה היו פסלים זהים של אבות קדומים יושבים על כס ומחזיקים כד קטן בשמאלם. הכניסה הובילה לחדר ראשי, ממנו היו כניסה לשלושה חדרים משניים. תפקידו המרכזי של החדר הראשי היה הסעודות, ובו נעשו רוב הקבורות והטקסים. מאות חרוזי זהב וזכוכית בקברים מצביעים על כך שהגופות נקברו מקושטות, ועל העצמות נמצאו שרידים של מספר שכבות של בדים, צבועים בצבעים שונים, וכן חגורות זהב. לאורך אחד מקירות החדר נמצאו עשרות כדים וקערות – בכדים ככל הנראה אוחסנו המזון והשתייה, שנאכלו מהקערות. בחדר נמצאו ספסלים ריקים ממצאים ששימשו לישיבה בעת המרזח, ומתחתיהם נמצאו עצמות בעלי חיים שנזרקו לשם בזמן הסעודות. בחדר הצדדי הגדול ביותר, הוא החדר שעמד מנגד לפתח הפיר, לא נמצאו עצמות אדם, אך היה בו ספסל עץ על הקיר הרחוק מפתחו, ולמרגלותיו נמצאו קערות מנחיות סמליות, שככל הנראה הוגשו למלך המת. בחדר הצדדי הימני נעשה הקבורה הראשית. בימינו היה ספסל אבן שעליו שכב השלד היחיד בכל המערה שנותר שלם ותקין מבחינה אנטומית, ככל הנראה הנקבר החדש ביותר, היחיד שהספיקו להזיז. החדר השמאלי היה חדר הקבורה המשנית, אליו הגיעו העצמות מהחדרים האחרים למנוחת עולמים. בחדר נמצאו עצמות אדם וחיות, וכן קערות מנחה, מה שמעיד שגם שרידי המתים הקדומים ביותר קיבלו מנחות. הטקסים שהתקיימו באתר מזוהים ככיספום.
הערות שוליים

↑  בנימין מזר, כנען וישראל - מחקרים היסטוריים, הוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, 1980, עמ' 67
↑  ההיסטוריה של ארץ-ישראל - מבואות התקופות הקדומות (מהתקופות הפריהיסטוריות עד סוף האלף השני לפני הספירה), הוצאת יד יצחק בן-צבי וכתר הוצאה לאור, 1982, עמ' 153
↑  בארץ ישראל נקראת תקופה זאת ברונזה ביניימית
↑  קטנה בתקופת הברונזה הקדומה באתר אוניברסיטת אודינה.
↑  עורך: ישראל אפעל, של ארץ-ישראל - מבואות התקופות הקדומות (מהתקופות הפרהיסטוריות עד סוף האלף השני לפני הספירה), הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1982, עמ' 150
↑  משה ענבר, נבואות, בריתות ושבטים בתעודות מארי, מוסד ביאליק, 2007, עמ' 10
↑  משה ענבר, נבואות, בריתות ושבטים בתעודות מארי, מוסד ביאליק, 2007, עמ' 13
↑  משה ענבר, נבואות, בריתות ושבטים בתעודות מארי, מוסד ביאליק, 2007, עמ' 17-16
↑  The Ancient Near East: History, Society and Economy, מאת Mario Liverani, פרק 6 Yamhad and Middle Bronze Age Syria, הוצאת Routledge, ‏2013, עמ' 366
↑  Writing, Law, and Kingship in Old Babylonian Mesopotamia מאת Dominique Charpin, הוצאתUniversity of Chicago Press ‏, 2010, עמ' 124
↑  משה ענבר, נבואות, בריתות ושבטים בתעודות מארי, מוסד ביאליק, 2007, עמ' 144
↑  עורך: ישראל אפעל, ההיסטוריה של ארץ-ישראל - מבואות התקופות הקדומות (מהתקופות הפרהיסטוריות עד סוף האלף השני לפני הספירה), הוצאת יד יצחק בן-צבי וכתר הוצאה לאור, 1982, עמ' 151
↑  Warfare in the Ancient Near East to 1600 BC מאת William J. Hamblin, הוצאת Routledge,‏ 2006, עמ' 255
1 2  קטנה בתקופת הברונזה המאוחרת, באתר אוניברסיטת אדינה
↑  עורך: ישראל אפעל, ההיסטוריה של ארץ-ישראל - מבואות התקופות הקדומות (מהתקופות הפרהיסטוריות עד סוף האלף השני לפני הספירה), הוצאת יד בן צבי, 1982, עמ' 181
↑  יוחנן אהרוני, ארץ ישראל בתקופת המקרא: גאוגרפיה היסטורית, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1987, עמ' 135
↑  Qatna / Qatanum באתר historyfiles
↑  למלך אדוני: מכתבי אל-עמראנה, כמד, תענך, ומכתבים נוספים מהמאה הארבע-עשרה לפסה"נ (ספריית האנציקלופדיה המקראית, כ), תרגמה: ציפורה כוכבי-רייני, מוסד ביאליק, ירושלים; והוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ה, עמ' 264-259
↑  Letters from Akizzi of Qatna באתר reshafim.org
↑  תקופת הברזל באתר אוניברסיטת אודינה
↑  בנימין מזר, כנען וישראל - מחקרים היסטוריים, הוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, 1980, עמ' 15
↑  THE ANCIENT ENVIRONMENT באתר אוניברסיטת אודינה
↑  THE ANCIENT LAKE OF MISHRIFEH באתר אוניברסיטת אודינה
↑  היסטורית המחקר הארכאולוג בקטנה באתר אוניברסיטת אודינה
↑  THE CONSERVATION OF THE ROYAL PALACE באתר של אוניברסיטת אודינה
↑  ANOTHER OBJECT NAMING A PRINCESS OF THE MIDDLE KINGDOM (12TH DYNASTY) מאמרו של Alexander Ahrens
↑  On the “Išhi-Addu' Seal from Qatna, with Comments on Qatna Personal Names in OB Period, מאמר של Jack M Sasson
↑  A CLAY SEALING WITH THE THRONE NAME OF AMENHOTEP IV מאמרו של Alexander Ahrens
↑  State Immunity and Cultural Objects on Loan מאת Nout van Woudenberg, הוצאת Martinus Nijhoff Publishers ‏, 2012, עמ' 297
↑  Qatna Kingdom Exhibition Takes Ancient Syria to Germany באתר המוזיאון
↑  צילומים מהתערוכה במוזיאון המדינה של וירטמברג
↑  Peter Pfälzner, Syria's Royal Tombs uncovered, Current World Archaeology 15, Feb/March 2006, עמ' 12–22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4998681-8  VIAF: 238152661   WorldCat (עם VIAF): 238152661 
פסל אל יושב מקטנה, מוזיאון הלובר
חלק מחפירות הארמון המלכותי, 2009
מולארד

| מולארד |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
משפחה:: ברווזיים
מין:: ברכייה + ברווז מוסקובי
מולארד או מולרד (בצרפתית: Mulard, באנגלית: Mulard,‏ Moulard,‏ Mule Duck) הוא ברווז מבוית בן-כלאיים המגודל לצורכי מאכל. המולארד הוא תוצר של הכלאת זכר ברווז מוסקובי (Cairina moschata), שמוצאו באמריקה, עם נקבת הברכייה (Anas platyrhynchos domestica). המולארד הוא עקר ואינו מסוגל להביא צאצאים.
היסטוריה

המולארד פותח בצרפת, כעוף נוח לפיטום ובעיקר לצורך ייצור פואה גרא. חקלאים צרפתים מצאו כי בהשוואה לאווז ולמיני הברווז המקוריים, המולארד בן הכלאיים מקדים להתבגר, התנהגותו שקטה וצייתנית, הוא מגיב טוב יותר לפיטום, ומניב כבד ובשר משובחים יותר. מרבית הפואה גרא המיוצר כיום בצרפת הוא מכבד מולארד, שהחליף בהדרגה מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 את כבד האווז המסורתי.
זכרי המולארד משמשים על פי רוב להפקת הכבד, והנקבות בעיקר כבשר מאכל. לבד מהכבד, נחשב גם חזה המולארד כנתח איכותי.
אזורי הגידול העיקריים של המולארד הם צרפת, ארצות הברית ודרום-מזרח אסיה.
קפטן (הוקי קרח)

סידני קרוסבי, לובש את האות "C" בתור קפטן הפיטסבורג פינגווינס
בהוקי קרח, הקפטן הוא השחקן שהוגדר על ידי קבוצה כאדם היחיד המורשה לדבר עם השופטים בנוגע לפרשנויות של כללים כאשר הקפטן נמצא על הקרח. ברוב רמות המשחק כל קבוצה חייבת להגדיר קפטן אחד ומספר קפטנים חלופיים (בדרך כלל שניים או שלושה) שמדברים עם השופטים כשהקפטן על הספסל. קפטנים לובשים "C" (קיצור באנגלית של Captain) על הסוודרים שלהם, בעוד שקפטנים חלופיים לובשים "A" (קיצור של Alternate captain).
רשמית לקפטן אין אחריות או סמכות אחרת, אם כי ייתכן שיהיה לו, בהתאם לליגה או לקבוצה הפרטנית, תפקידים לא רשמיים שונים, כגון השתתפות בטקסי טרום משחק או אירועים אחרים מחוץ למשחק. כמו ברוב ענפי הספורט הקבוצתיים שמציינים קפטנים, הקפטן הוא בדרך כלל שחקן מכובד ומנהיג הקבוצה.
אחריות וחשיבות

על פי חוקי פדרציית ההוקי קרח הבין-לאומית וליגת ההוקי הלאומית, השחקן היחיד שמותר לו לדבר עם שופטים על פירושים של חוקים הוא הקפטן, או אם הקפטן אינו על הקרח, הקפטן החלופי.
אף על פי שהחוקים אינם מציינים כל הבחנה אחרת בין הקפטן לחבריו לקבוצה, לקפטן יש תחומי אחריות רבים כלפי הקבוצה, במיוחד בהוקי מקצועני באמריקה הצפונית. הקפטן הוא מנהיג חדר ההלבשה, וגם מייצג את דאגות השחקנים בפני ההנהלה.
הקפטן נחשב לעיתים קרובות לנציג הראשי של הקבוצה לציבור, ולפעמים אחראי לארגון האירועים החברתיים של הקבוצה ולביצוע אירועים טקסיים על הקרח, כגון חלוקת פרסים או עימותים טקסיים.
בחירה

קבוצות ה-NHL אינן צריכות לקבוע את אותו שחקן כקפטן ממשחק למשחק, למרות שרוב הקבוצות כן עושות כך. כאשר קפטן הבוסטון ברואינס טרי או'ריילי פרש, ריי בורק וריק מידלטון נבחרו כקפטנים משותפים של הקבוצה לעונת 1985-86. מידלטון לבש את ה-"C" במהלך משחקי הבית ובורק במשחקי חוץ במהלך המחצית הראשונה של העונה, והשניים התחלפו למחצית השנייה. הסדר זה נמשך עד שמידלטון פרש ב-1988 ובורק הפך לקפטן היחיד. חלק מהקבוצות שמות שניים (כגון באפלו סייברס בעונות 2005-06 ו-2006-07) או שלושה (כגון ונקובר קנאקס בעונת 91–1990) קפטנים לעונה. חלק מהקבוצות מחליפות קפטנים במקום לשמור על קפטן לתקופה ממושכת (המינסוטה ויילד החליפה קפטן כל חודש או חודשיים עד לעונת 10–2009, כאשר מיקו קויבו נבחר לקפטן הקבוע הראשון מאז הקמת הקבוצה). עם זאת, במהלך כל משחק ה-NHL, רק שחקן אחד יכול להיות מוגדר רשמית כקפטן.
קפטנים הם בדרך כלל שחקנים ותיקים, אם כי מדי פעם נבחרים שחקנים צעירים יותר. הבחירה נתפסת לעיתים קרובות כרגע חשוב לקבוצה, וכזה שיכול להשפיע על הביצועים של הקבוצה (והקפטן החדש שמונה). קפטנים נבחרים באמצעים שונים: במקרים מסוימים, קבוצות ערכו הצבעות בין שחקניהן לבחירת קפטן הקבוצה, בעוד שבהזדמנויות אחרות, הבחירה נעשתה על ידי הנהלת הקבוצה. קפטנים נבחרים לרוב בשל הוותק שלהם במשחק ושנות השירות במועדון הנוכחי שלהם. עם זאת, שחקני קבוצה זכיינית - כוכבים נוכחיים או מתפתחים - זכו גם הם להפוך לקפטנים. למרות שלא נדרש, קפטנים רבים שימשו בעבר כקפטנים חלופיים של הקבוצה שלהם. מספר בחירות או הסרה של קפטנים ב-NHL היו שנויים במחלוקת, יותר מאשר ליגות הספורט המקצועניות האחרות בצפון אמריקה. לדוגמה, בנבחרת קנדה בהוקי קרח, המנכ"ל דאז בובי קלארק בחר באריק לינדרוס לאולימפיאדת החורף של 1998, שנחשבה לשנויה במחלוקת משהו שכן לינדרוס נבחר על פני קפטני NHL ותיקים יותר כמו סטיב אייזרמן, ריי בורק וויין גרצקי. קלארק אף היה מנכ"ל פילדלפיה פליירס בו שיחק לינדרוס באופן מקצועי. בשנת 2000, כאשר היחסים בין קלארק ולינדרוס הידרדרו במהלך משא ומתן על חוזה שנוי במחלוקת והטיפול של הקבוצה בעקבות פציעותיו של לינדרוס, אריק דז'ארדן הפך לקפטן הקבוצה. המאמן הראשי של טמפה ביי לייטנינג, ג'ון טורטורלה, הסיר את הדרגת הקפטן מוונסן לקבליה לאחר חילוקי דעות לגבי כישוריו ומצב תרגולו של השחקן. בשנת 1980, דאריל סיטלר התפטר בכעס מדרגת הקפטן על ידי ניתוק ה-"C" מהחולצה שלו מטורונטו מייפל ליפס עם מספריים, במחאה על הסחר של הרולד באלרד עם חברו הטוב לני מקדונלד. באלרד השווה את פעולותיו של סיטלר לשריפת דגל.
הכללים של ה-IIHF, NHL והוקי קנדה אינם מאפשרים לשוער להיות מוגדר כקפטן על הקרח, בשל האתגר הלוגיסטי של קיום דיונים על חוקי ממסר השוער בין שופטים ומאמנים ולאחר מכן לחזור לרחבת השער. ה-NHL הציגה חוק האוסר על השוער להיות קפטן לאחר עונת 48–1947.
קפטן חלופי

קבוצות עשויות להגדיר קפטנים חלופיים. קפטנים חלופיים לובשים את האות "A" על החולצות שלהם באותו אופן שבו קפטן הקבוצה לובש את האות "C".
ב-NHL, קבוצות יכולות למנות קפטן ועד שני קפטנים חלופיים, או שהן עשויות למנות שלושה קפטנים חלופיים ולפיכך אף קפטן. לקבוצה עם שחקן-מאמן לא חייב להיות קפטן או קפטן חלופי. בדרך כלל יש לקבוצה שלושה קפטנים חלופיים כאשר הקבוצה לא בחרה קפטן, או כאשר הקפטן המשרת נפצע ומחמיץ משחק. בליגת ההוקי הלאומית, מקובל שלקבוצה יהיו שלושה קפטנים חלופיים אם אף אחד לא מונה כקפטן, הקפטן הנוכחי נעדר או השוער נקרא כקפטן. בחוקי ליגות חובבנים בינלאומיים ובארצות הברית אינם מאפשרים זאת; הם קובעים ש"כל קבוצה חייבת למנות קפטן ולא יותר משני קפטנים חלופיים" בליגת ההוקי של אונטריו (OHL), ליגת ההוקי לנוער של מריטיים וקוויבק (QMJHL), ליגת ההוקי המערבית (WHL) ובליגות המשנה תחת תחום השיפוט של הוקי קנדה, לקבוצות מותר להחזיק קפטן עם עד שלושה קפטנים חלופיים. אם הקבוצה בוחרת שלא למנות קפטן, היא אינה רשאית למנות קפטן חלופי רביעי. כאשר הקפטן מחוץ לקרח או לא זמין למשחק, כל קפטן חלופי על הקרח אחראי למילוי תפקידו הרשמי של הקפטן כקשר עם השופטים.
קבוצות ה-NHL יכולות לבחור קפטנים חלופיים ממשחק למשחק או למנות קפטנים חלופיים קבועים לעונה. בצפון אמריקה, קפטנים חלופיים ממלאים רבים מאותם תפקידי מנהיגות ובניית הקבוצה כמו הקפטן. בעונת 70–1969 היו לבוסטון ברואינס שלושה קפטנים חלופיים (ג'וני בוצ'יק, פיל אספוזיטו ואד ווסטפול) במקום קפטן עם ה-C. עם זאת, מכיוון שבוצ'יק היה הבכיר ביותר מבין השלושתם, הוא היה הראשון שקיבל את גביע סטנלי כאשר הקבוצה זכתה באליפות ב-1970 וב-1972.
ב-NCAA, קבוצה יכולה להגדיר קפטן חלופי אחד שימלא את תפקיד הקפטן, אם הקפטן לא יהיה זמין עקב פציעה או עונש.{
עיצוב המדים

האות "C" או "A" מחוברת לחולצה של קפטן הקבוצה והקפטנים החלופיים (בדרך כלל תפורה ברמות משחק גבוהות יותר, אם כי קיימים סמלים נשלפים כך שניתן לשנות בקלות את הסימון "C" או "A"). הייעוד ממוקם באופן מסורתי בצד שמאל של הסוודר, אם כי חוקי ה-IIHF, NHL ו-NCAA מציינים רק שהוא חייב להיות ב"מיקום בולט בחזית" של הסוודר של השחקן. לארבע קבוצות ב-NHL יש סוודרים שבהם מיקומו של הסמל בחזית לא משאיר מספיק מקום בצד שמאל עבור האות: דטרויט רד וינגס, שממקמים את האות בצד ימין של חולצות הבית מאז 08–2007 העונה, בעוד שלאריזונה קויוטיס, קרוליינה הוריקנס וניו ג'רזי דווילס יש חולצות חלופיות שבהן הסימן של הקפטן נמצא בצד ימין.
בעונה האחרונה של איגוד ההוקי העולמי (1978-79), פול שמיר, הקפטן של אדמונטון אוילרס, לבש "K" (עבור Kapitan) על הסוודר שלו במקום "C", כהצדעה הן על אישיותו והן על העיר אדמונטון, למורשת האוקראינית.
קפטנים ב-NHL > שיאים

סטיב אייזרמן שימש כקפטן דטרויט רד וינגס במשך 20 שנים/19 עונות (1986-87 עד 2005-06) ו-1,303 משחקים במהלך אותה תקופה, הטווח הארוך ביותר בהיסטוריה של ה-NHL הן בשנים והן במשחקים. ריי בורק מבוסטון ברואינס היה בעבר הקפטן בעל הקדנציה הארוכה ביותר בתולדות ה-NHL בין השנים 1985-86 עד 1999-2000, בהיותו קפטן משותף בשלוש העונות הראשונות. דניאל אלפרדסון מחזיק בשיא כקפטן האירופי בעל הכהונה הארוכה ביותר ששירת במשך 14 שנים/13 עונות (1999-2000 עד 2012-13) כקפטן אוטווה סנטורס. השיא של אלפרדסון הושווה על ידי זדנו חארה, ששימש כקפטן הבוסטון ברואינס גם במשך 14 עונות בין 07–2006 ל-20–2019. בראיין בלואוז היה הקפטן הצעיר ביותר בתולדות ה-NHL, ששימש כקפטן הזמני של מינסוטה נורת'סטארס מינואר עד מאי 1984, במהלך היעדרותו של קרייג הרטסבורג מהרכב הקבוצה, בשל פציעה. קפטן ה-NHL הקבוע הצעיר בהיסטוריה הוא קונור מקדייוויד, שהוכרז כקפטן על ידי אדמונטון אוילרס ב-5 באוקטובר 2016, בגיל 19 שנים ו-266 ימים.
| שם | קבוצה | תאריך לידה | הוכרז כקפטן | גיל בזמן ההכרזה | משחק ראשון כקפטן | גיל בזמן המשחק הראשון | סוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בראיין בלואוז | מינסוטה נורת'סטארס | 1 בספטמבר 1964 | 10 בינואר 1984+ | 19 שנה, 131 יום |  |  | זמני |
| קונור מקדייוויד | אדמונטון אוילרס | 13 בינואר 1997 | 5 באוקטובר 2016 | 19 שנה, 266 יום | 12 באוקטובר 2016 | 19 שנה, 273 יום | קבוע |
| גבריאל לנדסקוג | קולורדו אוולאנש | 23 בנובמבר 1992 | 4 בספטמבר 2012 | 19 שנה, 286 יום | 19 בינואר 2013 | 20 שנה, 57 יום | קבוע |
| סידני קרוסבי | פיטסבורג פינגווינס | 7 באוגוסט 1987 | 31 במאי 2007 | 19 שנה, 297 יום | 5 באוקטובר 2007 | 20 שנה, 59 יום | קבוע |
| ונסן לקבליה | טמפה ביי לייטנינג | 21 באפריל 1980 | 1 במרץ 2000 | 19 שנה, 315 יום | 1 במרץ 2000 | 19 שנה, 315 יום | קבוע |
| ג'ונתן טייבס | שיקגו בלאקהוקס | 29 באפריל 1988 | 18 ביולי 2008 | 20 שנה, 80 יום | 10 באוקטובר | 20 שנה, 164 יום | קבוע |
| סטיב אייזרמן | דטרויט רד וינגס | 9 במאי 1965 | 7 באוקטובר 1986 | 21 שנה, 151 יום | 9 באוקטובר 1986 | 21 שנה, 153 יום | קבוע |
| ג'ים שנפלד | באפלו סייברס | 4 בספטמבר 1952 | 1 בספטמבר 1974 | 21 שנה, 362 יום | 14 באוקטובר 1974 | 22 שנה, 40 יום | קבוע |
| טרבור לינדן | ונקובר קנאקס | 11 באפריל 1970 |  |  | 4 באוקטובר 1991** | 21 שנה, 177 יום** | קבוע |
| ניקו הישייר | ניו ג'רזי דווילס | 4 בינואר 1999 | 20 בפברואר 2021 | 22 שנה, 47 יום | 20 בפברואר 2021 | 22 שנה, 47 יום | קבוע |
+ תאריך מדויק של בראיין בלואוז כקפטן זמני טרם נקבע. קפטן הנורת'סטארס, קרייג הרטסבורג, נפצע ב-3 בינואר 1984, ובלואוז הפך לקפטן זמני זמן קצר לאחר מכן בינואר 1984.
סטן סמיל התפטר כקפטן הקנאקס בסוף עונת 1989-90. טרבור לינדן, דן קווין ודאג לידסטר זכו בתואר "תלת קפטן" לעונת 1990-91. דן קווין הוחלף בעסקה לסנט לואיס בלוז במועד עסקת החלופין של 1991. טרבור לינדן שמר על דרגתו כקפטן והפך לקפטן קבוע בתחילת עונת 92–1991. לא ניתן היה לקבוע תאריכים מדויקים להכרזות ולמשחק הראשון עם "C" בסיבוב "תלת קפטן". התאריך הרשום הוא המשחק הראשון של לינדן בעונת 92–1991 כקפטן קבוע.
קפטנים ב-NHL > גמר גביע סטנלי

ז'אן בליבו הוא היחיד שכיהן כקפטן קבוצתו שזכה בחמש אליפויות גביע סטנלי, כשהוא עושה זאת עם מונטריאול קנדיאנס בין השנים 1961 עד 1971. הקפטנים הבאים כולם זכו בארבעה, שלושה מהם בשנים רצופות: מוריס רישאר (1957-1960) עם הקנדיאנס, ג'ורג' ארמסטרונג עם טורונטו מייפל ליפס, איוואן קורנויה (1976-79) עם הקנדיאנס, דני פוטוון (1980-83) עם ניו יורק איילנדרס וויין גרצקי עם אדמונטון אוילרס. צ'ארלי גרדינר היה הקפטן הראשון של ה-NHL שנולד באירופה שהוביל את קבוצתו לתואר גביע סטנלי (1934). דריאן האטצ'ר הפך לקפטן יליד ארצות הברית הראשון שזכה בגביע סטנלי ב-1999. דניאל אלפרדסון היה הקפטן הראשון יליד אירופה ומאומן שהוביל קבוצת NHL לגמר גביע סטנלי (2007), בעוד שניקלאס לידסטרם היה הקפטן הראשון שנולד והתאמן באירופה כדי להוביל קבוצת NHL לתואר גביע סטנלי (2008). מרק מסיה היה שחקן ה-NHL הראשון שזכה בגביע סטנלי כקפטן של שתי קבוצות שונות: אדמונטון אוילרס ב-1990 והניו יורק ריינג'רס ב-1994. סידני קרוסבי הפך לקפטן הצעיר ביותר ב-NHL שזכה בגביע סטנלי ב-2009 בגיל 21 שנים ו-10 חודשים. הקפטן הצעיר ביותר שהוביל את קבוצתו לגביע סטנלי בתולדות הגביע הוא מייק גרנט ממונטריאול ויקטוריאס 1895, שהיה אז בן 21 שנים וחודשיים.
קפטנים ב-NHL > קפטנים ממיעוטים

דירק גרהם הפך לקפטן ה-NHL הראשון ממוצא אפריקאי כאשר מונה לקפטן של שיקגו בלקהוקס במרץ 1989. ג'רום איגינלה, שהפך לקפטן קלגרי פליימס ב-2003, צוטט על ידי ESPN בתור הקפטן השחור הראשון בתולדות ה-NHL. ברייס סלבדור היה קפטן ניו ג'רזי דווילס מ-2013 עד 2015. קייל אוקפוסו היה קפטן באפלו סייברס בעונת 2022–2023.
קפטנים ב-NHL > שוערים קפטנים

בהיסטוריית ה-NHL, היו שישה שוערים ששירתו בקבוצתיהם כקפטנים:
ג'ון רוס רואוץ' (טרונטו סנט פטריקס): עונת 25–1924
ג'ורג' היינסוורת' (מונטריאול קנדיאנס): עונת 33–1932
רוי וורטרס (ניו יורק אמריקנס): עונת 33–1932
אלק קונל (אוטווה סנטורס): עונת 33–1932
צ'ארלי גרדינר (שיקגו בלאק הוקס): עונת 34–1933
ביל דרנן (מונטריאול קנדיאנס): המחצית השנייה של עונת 48–1947
לפני עונת 49–1948, ה-NHL ביצעה שינוי בחוקים, שאסר על שוערים להיות קפטנים או קפטנים חלופיים. הדבר אירע בשל תגובה לתלונות של יריבים של מונטריאול קנדיאנס, שהתלוננו שדרנן עזב את רחבת השער שלו כדי להתווכח עם השופט בנקודות אסטרטגיות במהלך המשחקים, מה שגרם לפסקי זמן לא מתוכננים. חוק זה מכונה לעיתים "חוק דרנן".
אף על פי שהקנאקס מינו את השוער רוברטו לואונגו לקפטן הקבוצה בעונות 09–2008 ו-10–2009, מכיוון שהוא לא יכול היה להיות הקפטן הרשמי של קבוצתו במהלך המשחקים, וילי מיטצ'ל היה הקפטן על הקרח, שימש כקשר עם השופטים. הנריק סדין ומטיאס אלונד ביצעו היבטים טקסיים של העמדה כמו עימותים לפני משחקים.
ראו גם

קפטן (ספורט)