stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tus Airways
יעדים

החברה פועלת מנמל הבית שלה בלרנקה קפריסין ובתחילת דרכה הפעילה טיסות ליעדים שונים וקרובים באזור, כגון נמלי תעופה בערים מרכזיות: תל אביב, אתונה, דיסלדורף ופאפוס.
ככל חברה תעופה בתחילת דרכה, "TUS" הציגה בזמנו את גידול גבוה ביותר בנפח תנועת הנוסעים בנתב"ג מתחילת שנת 2017 ועד חודש יוני, כולל כשהטיסה פי 5.15 יותר נוסעים מאותה התקופה בשנה הקודמת לה.
החל מ-15 באוקטובר 2017, הופסקו טיסות החברה מנמל התעופה בחיפה למרות הביקוש הרב. צעד זה נבע, בין השאר, מאורך המסלול והגבלת שעות הפעילות הליליות בו. החברה הוציאה משירות את מטוסי הסאאב 2000 ומפעילה מטוסי סילון מדגם פוקר 100 ו-פוקר 70 שאינם יכולים לנחות כרגע בחיפה עד הארכת המסלול בכ-316 מטרים. במקביל, הודיעה החברה על פתיחת שני קווים ישירים מלרנקה לרומא ואתונה.
ב-7 באוגוסט 2018, פורסם כי חברת התעופה תחדש את טיסותיה לנמל התעופה חיפה, ככל הנראה בחורף 2019 – זאת לאחר ששר התחבורה, ישראל כץ חתם על תקנות חדשות שמעניקות פטור מאגרות תעופתיות לנמל. אך החברה לא חזרה לפעול בחיפה, מאחר שהארכת המסלול לא בוצעה.
בנובמבר 2018 הודיעה החברה על פתיחת קו עונתי חורפי חדש מתל אביב – שדה דב ללרנקה, ובכך הייתה לחברה הזרה הראשונה המפעילה טיסות מהשדה. הקו החל לפעול ב-15 בנובמבר, בתדירות של שתי טיסות שבועיות באמצעות מטוסי הפוקר 70 של החברה. החל מיוני 2021 הודיעה החברה כי תחזור לפעול במודל עסקי חדש עם צי מטוסים משודרג וגדול יותר מסוג איירבוס 320 ו-330 ובכוונתה להציע טיסות לרחבי אגן הים התיכון, אירופה, המזרח הרחוק ואמריקה.
החברה הפעילה בתקופת מונדיאל 2022 טיסות ישירות מנתב"ג לדוחה, בירת קטר.
| עיר | מדינה | נמל תעופה |
| --- | --- | --- |
| לרנקה | קפריסין קפריסין | נמל התעופה הבינלאומי בלרנקה |
| פאפוס | קפריסין קפריסין | נמל התעופה הבינלאומי פאפוס |
| תל אביב | ישראל ישראל | נמל התעופה בן-גוריון |
| אתונה | יוון יוון | נמל התעופה הבינלאומי אתונה-אלפתריוס וניזלוס |
| סופיה | בולגריה בולגריה | נמל התעופה סופיה |
| וינה | אוסטריה אוסטריה | נמל התעופה הבין-לאומי וינה-שווכאט |
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון ליוני 2023:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A320 | 3 | 2 | 180 | 180 |  |
| סה"כ | 3 | 2 |  |  |  |
הערות שוליים

↑  איתי אזולאי, TUS & PLUS: מועדון חדש ל-TUS AIRWAYS, באתר פספורטניוז, ‏8 ביולי 2018
↑  Cypriot start-ups Orion, TUS Airways eye regional market, ch-aviation
↑  רשויות התחרות אישרו: קווי חופשה רוכשת 33% מ-TUS, באתר passportnews,‏ 21 במרץ 2024
↑  עסקת ענק בתעופה הישראלית: בעלי "קווי חופשה" יחזיקו ב-75% ממניות חברת TUS, באתר פספורטניוז,‏ 1 באוקטובר 2024
↑  קווי חופשה במהלך אסטרטגי חשוב: משלימה רכישה של 100% מחברת התעופה TUS, באתר פספורטניוז,‏ 1 בינואר 2025
↑  דני שדה, מעופפים: 8.6 מליון נוסעים בנתב"ג במחצית הראשונה של 2017, באתר ynet, 9 ביולי 2017
↑  יואב איתיאל‏, שדה התעופה בחיפה בסכנה: גם ארקיע הפסיקה לטוס; הדיוטי פרי שומם, באתר וואלה, 28 בנובמבר 2017
↑   רינה רוזנברג קנדל, ממחר: TUS תפסיק פעילותה בנמל התעופה בחיפה, באתר TheMarker‏, 15 באוקטובר 2017
↑  דני שדה, גרים בצפון? הטיסות מחיפה ליוון ולקפריסין חוזרות, באתר ynet, 7 באוגוסט 2018
↑  שרון דורי, מהחודש טיסות ישירות משדה דב ללרנקה, באתר פספורטניוז, ‏7 בנובמבר 2018
↑  פרטי צי המטוסים של Tus Airways, באתר airfleets.net (באנגלית)
גבריאלה סאבו (אתלטיקה)

גבריאלה סאבו, 4 במאי 2014
גבריאלה סאבו (בהונגרית: Szabó Gabriella; נולדה ב-14 בנובמבר 1975) היא אתלטית רומניה. היא אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות, אלופת עולם בעלת 3 מדליות זהב, שיאנית אירופה באצטדיון ושיאנית עולם באולם בריצת 5000 מטר.
ביוגרפיה

סאבו נולדה בביסטריצה לאם רומנייה ואב הונגרי.
באוניברסיאדה שנערכה בפוקואוקה יפן בשנת 1995 זכתה סאבו במדליית זהב בריצת 5000 מטר.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה סאבו במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.54 דקות, אחרי סווטלנה מסטרקובה מרוסיה (4:00.83 דקות) ולפני תרסיה קיסל מאוסטריה (4:03.02 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום 23 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:42.35 דקות.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 זכתה סאבו במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:57.68 דקות, לפני רוברטה ברונט מאיטליה (14:58.29 דקות) ופרננדה ריביירו מפורטוגל (14:58.85 דקות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 זכתה סאבו במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:08.31 דקות, אחרי סוניה או'סאליבן מאירלנד (15:06.50) ולפני מרטה דומינגז מספרד (15:10.54 דקות).
באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 זכתה סאבו פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא תחרות חדש של 14:41.82 דקות, לפני זורה אועזיז ממרוקו (14:43.15 דקות) ואיילך וורקו מאתיופיה (14:44.22 דקות).
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת סידני (2000) זכתה סאבו בשתי מדליות, מדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא אולימפי חדש של 14:40.79 דקות, לפני או'סאליבן (14:41.02 דקות) וגטה וואמי מאתיופיה (14:42.23 דקות) ומדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:05.27 דקות, אחרי נוריה מרה-בנידה מאלג'יריה (4:05.10 דקות) וחברתה לנבחרת ויולטה סקלי (4:05.15 דקות).
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכתה סאבו במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:00.57 דקות, לפני בת ארצה סקלי (4:01.70) ונטליה גורלובה מרוסיה (4:02.40 דקות).
במאי 2005 פרשה סאבו מספורט מקצועני.
תארים והשגים

בשנת 1998 הייתה סאבו האתלטית בעלת התוצאות הטובות בעולם בריצות 1500 מטר, ריצת מייל, 2000 מטר, 3000 מטר ו-5000 מטר.
בשנת 1999 זכתה סאבו בתואר אתלטית השנה בעולם.
פודו צפוני

פודו צפוני (שם מדעי: Pudu mephistophiles; ידוע גם כפודו פרואני או כאייל ארנבי), הוא מין של אייל קטנטן וננסי בתת-משפחת איילי העולם החדש, המצוי בצפון הרי האנדים שבאמריקה הדרומית. הוא תואר מדעית לראשונה על ידי הזואולוג הבריטי ויליאם אדוארד דה וינטון בשנת 1899, ויש לו כשני תת-מינים. הפודו הצפוני הוא המין הקטן בסוג פודו - אף יותר מקרובו הפודו הדרומי, ובכך מחזיק בתואר "האייל הקטן ביותר בעולם". בין מעלי הגירה היחידים הקטנים ממנו הם האיילוניים.
תיאור

פיליפ הרשקוביץ - אחד מהחוקרים העיקריים של המין, הנפיק תיאור מפורט של הפודו הצפוני על בסיס בחינת דגימות של 19 פודואים בוגרים שנאספו בקולומביה ואקוודור, מתוכם 9 נקבות ו-10 זכרים. הפודו הצפוני בעל דמיון יוצא מן הכלל לצ'וני - מין מזאמה קטנה שגדולה ממנו רק במעט.
תיאור > אנטומיה ומורפולוגיה

הפודו הצפוני הוא האייל הקטן ביותר בעולם, ובנוסף, הוא גם הפרסתן הקטן ביותר ביבשת אמריקה. גובה הכתפיים שלו 32–38 ס"מ בלבד, ומשקלו הכולל זעום למדי ומסתכם רק בסביבות 3–5 ק"ג לכל היותר. אורך הראש והגוף של הפודו הצפוני 60–74 ס"מ, אורך הגולגולת 14.2-12.7 ואורך הזנב 3–4 ס"מ. לזכרי הפודו יש זוג קרניים דמויות קוץ פשוטות ללא סיעופים בדרך כלל, ויחסית לממדי גופו הקטנטנים הן ארוכות למדי: 9-6 ס"מ. כל מבנה הגוף של הפודו הצפוני ננסי וקומפקטי בקיצוניות, והצורה שלו מותאמת במיוחד לתנועה בין השיחים. הגב שלו מקושת ועגלגל, פלג הגוף האחורי גבוה מהקדמי, והצוואר קצר במיוחד וגורם לראש להיראות כאילו הוא מחובר לגוף. הרגליים שלו מוצקות וקצרות מאוד, והאחוריות גבוהות במעט מהקדמיות ומעניקות לו פרופיל שפוף ונמוך עקב ההטייה הטבעית של הגוף כלפי מטה; צורת גוף זו אופיינית לפרסתנים קטנים החיים ביערות טרופיים, ומקילה עליהם לנוע בצמחייה הצפופה ולהימלט מטורפים במקרה הצורך.
הראש משולש וקצר בצורה חדה, כשהחרטום מקוצר מאוד, וחזית הפנים עגלגלה ורחבה. העיניים הקטנות ממוקמות בשקעים קטנים בצידי הפנים, והאף העגלגל והבינוני אינו בולט מהפנים. פתח הדמע מתחת לעיניים בצורת דיסקית שטוחה. האוזניים של הפודו קטנות ועגולות באופן בולט - אף יותר משל הפודו הדרומי, והזנב בעל השמונה חוליות קצרצר ביותר וכלל אינו נראה. הפרסות שלו חדות ושסועות, והפרסות האחוריות הממוקמות במעלה הרגל ארוכות במיוחד ומספקות לו יציבות בעת ירידה במדרונות תלולים; הפרסות באופן כללי ארוכות יותר משל הפודו הדרומי ומותאמות לתנועה בביצות. מלבד נוכחות הקרניים, אין דו-צורתיות זוויגית בין הזכרים לנקבות.
תיאור > כסות ומראה חיצוני

הפרווה של הפודו הצפוני גסה ועבה עקב בית הגידול הקר שבו הוא חי, והיא מורכבת משערות דחוסות ורכות. צבע הפרווה הכללי נע בין חום אדמוני מבריק לחום קפה עמוק, עד לאדמדם-אפרפר או חום כתמתם (בעיקר בצלעות ובמותניים); אזור הצוואר נוטה להיות בהיר יותר בצבעו - כתמתם, צהבהב או חולי, בניגוד לאזור הגב, העורף והכתפיים שנוטים להתכהות מאוד לעיתים קרובות. הרגליים בצבע שחור דהוי או מבריק (על פי התיאור של הרשקוביץ אפילו ירוק זית), ופנים הרגליים והגחון בעלי גוון אדמוני כהה או חום. אחורי הראש והלחיים בצבע אפרפר או חום צהבהב, בניגוד חד לחזית הפנים אשר מתאפיינות במסיכה שחורה דהויה שמכסה את כל המצח, החרטום, והלוע. סביב העיניים יש לעיתים טבעות דהויות בצבע אפור כהה. האוזניים שחורות ברובן, אך הפנים שלהם משולב בשערות לבנות או אפורות.
תפוצה ובית גידול

כפי שמרמז שמו, הפודו הצפוני מצוי בצפון אמריקה הדרומית, וליתר דיוק, בצפון הרי האנדים. טווח התפוצה שלו מחולק לשניים: הטווח הגדול יותר משתרע על מרכז ודרום קולומביה, חוצה את אקוודור מצפון לדרום, ומסתיים בקצה הצפוני של פרו, בעוד שהטווח הקטן יותר משתרע על פני מרכז פרו. החלוקה המנהלית של התפוצה היא כדלהלן: הטווח הגדול נופל בתחומי המחוזות הקולומביאנים: קלדס, קינדיו, ריסרלדה, וילה, טולימה, ואייה דל קאוקה, קאוקה, נריניו ופוטומיו; המחוזות האקוודורים: קארצ'י, אימבבורה, סוקומביוס, פיצ'נצ'ה, נפו, קוטופקסי, טונגוראווה, פסטסה, קניאר, צ'ימבוראסו, בוליבר, מורונה סנטיאגו, אסואי, אל אורו, לוחה, וסמורה-צ'ינצ'יפה והמחוזות הפרואנים: פיורה וקחאמרקה; הטווח הקטן נופל בתחומי המחוזות הפרואנים הבאים: אמזונס, סן מרטין, לה ליברטד, ואנוקו, אונקש, פסקו, חונין, וקצה מחוז ואנקבליקה.
התפוצה של הפודו הצפוני נמצאת באזורים גבוהים מאוד בצפון הרי האנדים, כשהוא נמנע מלשהות באזורים נמוכים: מגבלת הגובה התחתון היא 1,700 מטר, והוא מצוי עד גבהים של 4,500 מטר מעל פני הים (בעיקר באזורים הצפוניים). כתוצאה מכך, בית הגידול שלו כולל מערכות אקולוגיות ייחודיות: הפאראמו - טונדרה אלפינית גבוהה וטרופית הנמצאת מעל קו העצים ומתחת לקו השלג הנצחי, ומתאפיינת בכרי דשא, שיחים גדולים, עשבים וביצות, ויער ננסי - מערכת אקולוגית נדירה הכוללת עצים מיניאטוריים, והפאונה שלה כוללת מינים קטנים מעולם חי כדוגמת מכרסמים ולטאות. היערות הננסיים ממוקמים בדרך כלל באזורים גבוהים ואלו הנמצאים בהרי האנדים הם בעלי אקלים טרופי. עקב גודלו הקטן, הפודו הצפוני מנצל את השיחים הגדולים בבתי הגידול כדי לעבור בבטחה בשטחים פתוחים שבין היערות מבלי שיהיה אפשר לזהותו. הוא מצוי גם ביערות הרריים, יערות עננים, ויערות גשם. בתי הגידול שלו מתאפיינים ברובם בצמחייה עם פריחה לתקופה קצרה, טחבים, חזזיות, עצים ושרכים גוציים וגדולים ושיחים. בתי הגידול הללו מתאפיינים בטמפרטורות נמוכות, עם כפור תכוף בלילה וקרקע לחה מאוד העשויה להיות טובענית למדי באזורים שטוחים. כמות המשקעים גבוהה בכל סוגי בתי הגידול, והיא מגיעה בצורת גשם, שלג או ערפל.
אקולוגיה

הפודו הצפוני הוא מין פעיל דמדומים בעיקרו, ובמידה מסוימת גם פעיל לילה; עם זאת, היעדר מחקר מקיף אודות המין מוביל לכך שייתכן והוא פעיל בשעות שונות של היום לסירוגין ובין לבין מבלה את הזמן במנוחה במסתור בדומה לפודו הדרומי. פודו זה הוא מין יחידאי, אך מדי פעם ניתן לראותו בזוגות. כאשר הפודו הצפוני חש באיום, הוא נמלט בריצת זיג-זג ובקפיצות לעבר אזורים עם מדרונות תלולים וצמחייה צפופה. בין טורפיו ניתן למנות בראש את כלבי הבית, ולאחר מכן את פומת ההרים, חתול הפמפס, הטאירה והאוצלוט. הן הזכר והן הנקבה של הפודו הצפוני טריטוריאליים, וגודל השטח הממוצע שלהם לא ידוע בוודאות אך דומה כנראה לזה של הפודו הדרומי: 26-16 דונם. השטח של הזכר גדול יותר ועשוי לחפוף לשטחן של מספר נקבות.
הפודו הצפוני הוא יונק צמחוני הניזון בעיקר מעלווה נמוכה בגובה הקרקע ודשא טרי, ויש דיווחים בפרו על צריכה מסוימת של פירות. הוא נוהג מדי פעם לחדור לשדות ומטעים כדי לאכול מהיבולים. לדברי הילידים המקומיים בהרי האנדים, הפודו הצפוני נוהג לטפס באופן תדיר על עצים בשביל להגיע למקורות מזון - התנהגות חריגה מאוד בקרב האיילים.
האקלים המיוחד השורר בהרי האנדים המרכזיים, מוביל לכך שיש לפודו שתי עונות רבייה מדי שנה: מאוגוסט עד ספטמבר, וממרץ עד אפריל. עופר יחיד נולד לאחר תקופת הריון של שבעה חודשים, ובשבועות הראשונים לחייו הוא דומה יותר למכרסם מאשר לעופר אמיתי, וגורם נוסף המבדיל אותו ממרבית העופרים הוא הכסות החומה אחידה שלו שנעדרת שורות של כתמים לבנים. בעת הלידה, משקל העופר הוא 400 גרם בלבד - כמשקלה של אשכולית גדולה. העופר גודל במהירות ומגיע לגודל של פרט בוגר כבר בגיל שישה חודשים, וכעבור שנה הוא מגיע לגודל המקסימלי שלו. למרות היותו יונק קטנטן, תוחלת החיים של הפודו הצפוני בטבע גבוהה למדי ועשויה להגיע ל-15 שנים. לפודו זה אין התאמה לחיים בשבי, ובמקרה הטוב הוא שורד מספר חודשים.
איומים ושימור

הפודו הצפוני סווג בעבר על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), לאורך הירידה המתמשכת של מספריו, ועקב כך שאוכלוסיות קטנות הפזורות ברחבי הרי האנדים הופכות אט אט לתת-אוכלוסיות דלילות שגודל כל אחת מהם אינו עולה על 1,000 פרטים. ב-2018, ארגון IUCN הגדיר את הפודו כמין חסר נתונים (DD) היות שהוא חי בצפיפויות מאוד נמוכות לאורך הטווח שלו, יש בלבול בין הטווח שלו לטווח של הצ'וני, ודרוש מידע נוסף אודותיו על מנת למדוד את האיומים ושיעורי הירידה הכמותית עקב הציד ואובדן בית הגידול.
אף על פי שהפודו הצפוני ניצוד באופן אינטנסיבי בין 1950 ל-1980 על ידי הילידים המקומיים עבור בשרו, כיום הוא ניצוד לעיתים רחוקות מאוד עקב היותו נדיר וקטן שגורם למרדף אחריו להפוך ללא ריווחי עבור הציידים. האיום העיקרי עליו כיום הוא אובדן בית הגידול וטריפה על ידי כלבי בית, והרחבת התנחלויות אדם בתחומי המחייה שלו. אובדן בית הגידול נובע בעיקר מכריתת יערות לצורך תעשיית העץ, ובחלקו גם עבור מטעי גידולים חקלאיים או סמים כדוגמת קוקאין ואופיום. איום אחר זניח יותר הוא תפיסת פודואים על ידי הילידים עבור גידולו כחיית מחמד, שכן הגודל הקטן והצורה החיננית שלו הופכות אותו ליונק פופולרי עבור תושבי האנדים. אין כיום אוכלוסיות של פודו צפוני בגני חיות, ופודואים שנתפסים על ידי הילידים המקומיים אינם שורדים זמן רב. בשנת 1968, זוג פודואים צפוניים שנתפסו באקוודור נשלחו לגן החיות של ברלין, אולם הם לא שרדו אפילו את ההפלגה והגיעו לאירופה כשהם כבר מתים. התיעוד היחידי של פודואים צפוניים חיים בשבי מגיע מזוג שחי במערב ברלין ב-1972 (אף הם נתפסו באקוודור), אולם הם חיו רק 4 ו-6 חודשים בהתאמה. עקב כך, לא ניתן אפילו להקים אוכלוסיות שבויות שמהם ישוחררו פרטים לטבע - בניגוד לפודו הדרומי שמסתגל יותר לחיים בשבי.
בקולומביה, הפודו הצפוני רשום כמין בסכנת הכחדה, ומצוי באזורים המוגנים - הפארק הלאומי פארקיו והפארק הלאומי לוס נוודוס. באקוודור המין רשום כפגיע, והוא מצוי בתחומים המוגנים הבאים: הפארק הלאומי קאיאס, הפארק הלאומי פודוקארפוס, הפארק הלאומי ליאנגאנאטס, הפארק הלאומי סנגאי, השמורה האקולוגית אנטיסאנה, השמורה האקולוגית אנחל, והשמורה האקולוגית קוקה קאיאמבי. בפרו המין נחשב לנדיר, ומצוי בפארק הלאומי ריו אביסאו, הפארק הלאומי יאנאצ'גה צ'ימילאן והשמורה הלאומית טאבאקונס נאמאבלי. האוכלוסיות העיקריות של הפודו הצפוני מצויות לאורך מסדרון של אזורים מוגנים בהרי האנדים באקוודור, והתכנון להקמת אזור מוגן נוסף צפונית לפארק הלאומי ריו אביסאו עשויה ליצור אזור מוגן רציף מאקוודור לפרו ובכך להגדיל באופן משמעותי את הישרדות הפודו בהרי האנדים.
בין פעולות השימור שמומלצות על ידי IUCN, לבצע סקרים מקיפים אודות מצב המין, ופיתוח תוכנית מחקר שתלמד את האקולוגיה, דרישות בית הגידול, הביולוגיה והיקף האיומים על המין; כמו כן, לחזק את תוכנית הניהול סביב אזורים מוגנים במידת הצורך, ובמקומות שבהם מתרחש ציד כבד למטרת קיום בסיסית עבור האוכלוסייה המקומית, לנסות למצוא פרויקטים לכלכלת הכפרים או לקבוע מכסות ציד סבירות יותר. בנוסף, יש לפתח תוכניות להעלאת המודעות בקרב האוכלוסייה לרווחת בעלי החיים, וכן תוכניות שימור ואכיפת חוק חזקה יותר במידת הצורך. הפודו הצפוני מצוי כאמור במספר אזורים מוגנים על פני הטווח שלו, אולם בחלקם אין תוכניות ניהול מסודרות אין שלא מוקצים מספיק משאבים מהממשלה על מנת לבצע הגנה נאותה על האזור המוגן. החל משנת 2009 הפודו הצפוני רשום בנספח II של אמנת CITES, מה שאומר שהמסחר הבינלאומי במין זה או באיבריו חייב להיות תחת פיקוח.
הערות שוליים

↑  פודו צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| איילי העולם החדש |
| --- | --- | --- |
| אייל הקורא | אייל הקורא |   |
| אייל הצפון | אייל הצפון |   |
| אייל הביצות | אייל הביצות |   |
| אייל הפמפס | אייל הפמפס |   |
| אייל האנדים | אייל אנדים פרואני • אייל אנדים צ'יליאני |   |
| אייל פרדי | אייל פרדי שחור-זנב • אייל פרדי לבן-זנב |   |
| פודו | פודו דרומי • פודו צפוני |   |
| אייל הסבך | אייל הכרמל • אייל סיבירי |   |
| אלקרן הגדות | אלקרן הגדות |   |
| מזאמה | מזאמה אדומה • מזאמה אפורה • מזאמה אמזונית • מזאמה ביצתית • מזאמה יוקטנית • מזאמה לבנה • מזאמה מרידאנית • מזאמה מרכז-אמריקנית • מזאמה ננסית • בורורו • צ'וני |   |
איור פרופיל צד של פודו צפוני.
אחד מבתי הגידול העיקריים שאותם מאכלס הפודו הצפוני הוא הפאראמו - טונדרה אלפינית עם צמחייה ייחודית.
האוצלוט הוא אחד מטורפיו הפוטנציאליים של הפודו הצפוני.
נוף ביער ננסי - בית גידול ייחודי אותו מאכלס הפודו הצפוני.
טרייפל

| --- | --- |

טרייפל בצנצנת עם עיטור עוגייה למעלה
 
 מאכלים
 סוג:  קינוח הנאכל בכפית 
 מוצא:  אנגליה 
 אופן הגשה:  אחרונה
 מרכיבים עיקריים:  קצפת, פירות, עוגת ספוג, מיץ פירות.
 
טרייפל (באנגלית: Trifle) הוא קינוח העשוי מרפרפת סמיכה (לעיתים קרובות אפילו ממוצקת), פירות, עוגת ספוג, מיץ פירות ולעיתים גם מקפא (ג'לי) וקצפת.
נהוג להגיש את קינוח הטרייפל בתקופת חג המולד, לעיתים כחלופה קלילה יותר מאשר פודינג חג המולד הדחוס יותר. בנוסף לאכילה, הטרייפל משמש כקישוט המשלב בתוכו את הצבעים מלאי הברק של שכבות הפירות, המקפא והריבה מחד, ואת הניגוד שברפרפת הצהבהבה ובקצפת הלבנה מאידך.
ישנן חנויות המוכרות 'טרייפל שוקולד' אך בעצם לא מדובר בכלל בטרייפל. הקינוח לא יכול להיות מורכב משכבות שוקולד וחייב להכיל פירות.
הכנת טרייפל

רכיבי הטרייפל בדרך כלל מסודרים בשכבות: בתחתית נמצאים הפירות והספוג ולמעלה הרפרפת והקצפת.
מספר סוגים של טרייפל מכילים מעט אלכוהול כגון יין פורט, או בדרך כלל יין שרי מתוק או יין מדיירה. בגרסאות ללא אלכוהול של הקינוח ניתן להשתמש במיץ פירות במקום היין כדי להעניק את הלחות הרצויה לעוגת הספוג.
בגרסה פופולרית נוספת של טרייפל ניתן להשרות את עוגת הספוג בנוזל המקפא כאשר מכינים את הקינוח ובעת הקירור הבסיס מתקשה. העוגה והמקפא נקשרים יחדיו ומפיקים מרקם נעים ומיוחד במינו. זאת בתנאי שנעשה שימוש בכמויות הנכונות (לא אמור להיות יותר מדי מקפא אחרת יתרחש תהליך של גירעון).
גרסאות שונות

קראולה טרייפל (Creole Trifle) (הידוע גם כ-'עוגה רוסית') הוא פריט קינוח דומה. הוא מורכב מחתיכות שונות של מספר עוגות המעורבבות יחד ודחוסות
היטב, בתוספת אלכוהול (לרוב יין אדום או רום) וסירופ מתוק או מיץ פירות, כאשר לבסוף התערובת עוברת קירור. התוצאה היא עוגה המכילה מערבולת של צבעים וטעמים.
ידוע כי מאפיות בניו-אורלינס (New Orleans) נהגו להכין עוגות דומות ל"קראולה טרייפל" מהשאריות או המאפים הפגומים שלהן. בצרפת, קיומו של קינוח דומה בשם 'דיפלומט' (Diplomate) מסביר את אופן הכנת הקינוח בניו-אורלינס.
באיטליה, ישנו קינוח הדומה לטרייפל בשם 'זופה אינגלזה' (Zuppa Inglese - מרק אנגלי).
היילה גבריסלאסי

היילה גבריסלאסי (באמהרית: ኃይሌ ገብረ ሥላሴ; באנגלית: Haile Gebrselassie;‏ נולד ב-18 באפריל 1973) הוא אתלט אתיופי ונחשב לאחד מגדולי האתלטים בכל הזמנים. הוא אלוף אולימפי פעמיים ברציפות ואלוף עולם 4 פעמים ברציפות. קבע 27 שיאי עולם בריצות ארוכות מ-1500 מטר ועד ריצת מרתון. נחשב לאחד מגדולי הרצים למרחקים ארוכים בכל הזמנים.
שיאים אישיים > אצטדיון

| המקצה | זמן/מרחק | מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1,500 מטר | 3:33.73 דקות | שטוטגרט, גרמניה | 6 ביוני 1999 |
| מייל אחד | 3:52.39 דקות | גייטסהד, בריטניה | 27 ביוני 1999 |
| 2,000 מטר | 4:56.1 דקות | בריסל, בלגיה | 22 באוגוסט 1997 |
| 3,000 מטר | 7:25.09 דקות | בריסל, בלגיה | 28 באוגוסט 1998 |
| שני מיילים | 8:01.08 דקות   שיא עולם בעבר (מאי 1997 – יולי 1997) | הנחלו, הולנד | 31 במאי 1997 |
| 5,000 מטר | 12:39.36 דקות   שיא עולם בעבר (יוני 1998 – יוני 2004) | הלסינקי, פינלנד | 13 ביוני 1998 |
| 10,000 מטר | 26:22.75 דקות   שיא עולם בעבר (יוני 1998 – יוני 2004) | הנחלו, הולנד | 1 ביוני 1998 |
| 20,000 מטר | 56:25.98 דקות   שיא עולם (יוני 2007 –) | אוסטרבה, צ'כיה | 27 ביוני 2007 |
| ריצת שעה | 21,285 מטר   שיא עולם בעבר (יוני 2007 – ספטמבר 2020) | אוסטרבה, צ'כיה | 27 ביוני 2007 |
שיאים אישיים > אולם

| המקצה | זמן | מקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 מטר | 1:49.35 דקות | דורטמונד, גרמניה | 9 בפברואר 1997 |
| 1,000 מטר | 2:20.3 דקות | שטוטגרט, גרמניה | 1 בפברואר 1998 |
| 1,500 מטר | 3:31.76 דקות | שטוטגרט, גרמניה | 1 בפברואר 1998 |
| 2,000 מטר | 4:52.86 דקות   שיא עולם בעבר (פברואר 1998 – פברואר 2007) | ברמינגהאם, בריטניה | 15 בפברואר 1998 |
| 3,000 מטר | 7:26.15 דקות   שיא עולם בעבר (ינואר 1998 – פברואר 1998) | קארלסרוהה, גרמניה | 25 בינואר 1998 |
| שני מיילים | 8:04.69 דקות   שיא עולם בעבר (פברואר 2003 – פברואר 2008) | ברמינגהאם, בריטניה | 21 בפברואר 2003 |
| 5,000 מטר | 12:50.38 דקות   שיא עולם בעבר (פברואר 1999 – פברואר 2004) | ברמינגהאם, בריטניה | 14 בפברואר 1999 |
שיאים אישיים > מרוצי כביש

| המקצה | זמן | מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| 10 ק"מ | 27:02 דקות   שיא עולם בעבר (דצמבר 2002 – מרץ 2009) | דוחה, קטר | 11 בדצמבר 2002 |
| 15 ק"מ | 41:22 דקות   שיא עולם בעבר (ספטמבר 2005 – נובמבר 2010) | טילברך, הולנד | 4 בספטמבר 2005 |
| 10 מיילים | 44:24 דקות   שיא עולם (ספטמבר 2005 – 4 בדצמבר 2022) | טילברך, הולנד | 4 בספטמבר 2005 |
| 20 ק"מ | 55:48 דקות   שיא עולם בעבר (ינואר 2006 – מרץ 2007) | פיניקס-אריזונה, ארצות הברית | 15 בינואר 2006 |
| חצי מרתון | 58:55 דקות   שיא עולם בעבר (ינואר 2006 – מרץ 2007) | פיניקס-אריזונה, ארצות הברית | 15 בינואר 2006 |
| 25 ק"מ | 1:11:37 שעות   שיא עולם בעבר (מרץ 2006 – מאי 2012) (לא מוכר על ידי IAAF) | אלפן-אאן-דן-ריין, הולנד | 12 במרץ 2006 |
| 30 ק"מ | 1:27:49 שעות   שיא עולם בעבר (ספטמבר 2009 – ספטמבר 2011) | ברלין, גרמניה | 20 בספטמבר 2009 |
| מרתון | 2:03:59 שעות   שיא עולם בעבר (ספטמבר 2008 – ספטמבר 2011) | ברלין, גרמניה | 28 בספטמבר 2008 |
הערות שוליים

↑  "הקנייתי קיפקוגה שדראק ניצח במרתון ירושלים", באתר ערוץ הספורט, 9 במרץ 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5496408  BnF: cb142682254 (data)  GND: 143532197  World Athletics: 14181475  ISNI: 0000 0001 1521 6865  LCCN: no00043687  NSK: 000326117  NTA: 258320516  VIAF: 168006311   WorldCat (עם VIAF): 168006311 
היילה גבריסלאסי
לילי אפלבאום מלניק

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1928 (בת 96) בריסל, בלגיה 
 מדינה:  בלגיה 
 
לילי אפלבאום מלניק (באנגלית: Lilly Appelbaum Malnik; נולדה ב-5 בנובמבר 1928) היא ניצולת שואה בלגית-אמריקאית שסייעה בהקמת מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה. היא נתפסה על ידי הנאצים ב-1944, במהלך הכיבוש הגרמני בבלגיה, ונכלאה במחנה המעבר מכלן בבלגיה, באושוויץ ובמחנה הריכוז ברגן-בלזן בגרמניה. היא שוחררה מברגן בלזן באפריל 1945 על ידי הצבא הבריטי. אמה של מלניק, שני אחיה, דודה ודודתה, הסבתא והנכדה נרצחו כולם במהלך השואה בבלגיה. לאחר מלחמת העולם השנייה, היא היגרה לארצות הברית והתאחדה עם אביה. היא נישאה לאברהם מלניק, ניצול שואה סובייטי, והם סייעו בהקמת המוזיאון להנצחת השואה של ארצות הברית. עם נכדתה, יוצרת התוכן של המדיה החברתית האמריקאית מרים אזגי, יצרה מלניק סרטוני TikTok המפרטים את החיים במחנות ריכוז.
ראשית חייה

לילי אפלבאום מלניק נולדה להורים יהודים בלגים באנטוורפן ב-5 בנובמבר 1928. הוריה נפרדו לפני לידתה. אמה עברה לבריסל עם שני ילדיה הגדולים כדי להפעיל בית מלאכה קטן למעילי גשם והשאירה את מלניק בהשגחת סבה וסבתה, שגרו בשכונה יהודית ליד מרכז רובע היהלומים של אנטוורפן. היא גדלה בדירת סבה וסבתה, שם הפעיל סבה עסק לייצור נעליים. מאחר שמשפחתה הייתה ענייה, מלניק התחנכה בבית ספר ממלכתי במקום בבית הספר היהודי הפרטי המקומי. לאחר שסבתה נפטרה ב-1939, נשלחה מלניק חזרה לאמה בבריסל.
מלחמת העולם השנייה והשואה

בשנת 1940 פלשה גרמניה לבלגיה. בשנת 1942 אושפזה מלניק עם דלקת שקדים. בזמן שהייתה בבית החולים, אחותה נשלחה למחנה מחנה ריכוז. מאוחר יותר התגלו אמה ואחיה וגם נלקחו משם. כל שלושת קרובי המשפחה נרצחו במהלך השואה בבלגיה. עם השחרור מבית החולים הסתתרה מלניק בעזרת שכנים לא יהודים. היא החלה לעבוד במפעל ובסלון יופי כדי לפרנס את עצמה. בזמן שעבדה במספרה, היא נאלצה לתת לקצין נאצי מניקור ועיסוי.
ב-1944, בזמן שביקרה את דודה ודודה בפרברי בריסל, היא התעוררה לשמע דפיקות שני חיילים נאצים, חמושים ברובים, שדפקו בדלת. היא ומשפחתה רוכזו ונשלחו למחנה המעבר מכלן למשך שישה שבועות. בשבוע השישי במכלן הוכנסה לקרון בקר יחד עם יהודים נוספים כחלק מהשילוח השני לפני לאחרון של יהודים מחוץ למדינה לפני שחרור בלגיה. היא הגיעה, עם דודה ודודה, לאושוויץ בפולין והייתה עדה לגופות של אלו שמתו מחנק או דריסה שנשלפו מקרונות הבקר. הניצולים הוכנסו לתור ומוינו על ידי יוזף מנגלה. כאן היא הופרדו מדודתה ודודה, שנלקחו מיד לתנורים ונשרפו חיים. מלניק נלקחה למחנה שם גילחו את ראשה לפני שנאלצה להתקלח וקועקעה פעמיים.
בזמן שהיא כלואה, היא התיידדה עם בחורה נוצרייה מצרפת בשם כריסטיאן שנלכדה ונכלאה בטעות. מלניק נאלצה לעמוד שעות בכל פעם במהלך מפקדים ועבד במטבחי המחנה. בזמן שעבדה במטבח, היא הזמינה תפוחי אדמה כדי להאכיל קבוצה של יהודים הונגרים שהיו אמורים להיות מוצאים להורג למחרת. מלניק הייתה כלואה באושוויץ למשך ארבעה עשר חודשים.
בשנת 1945, הצבא האדום התקרב ולכן מלניק ואסירים אחרים פונו ונשלחו בצעדת מוות למחנה הריכוז ברגן בלזן בגרמניה. לאורך כל הצעדה ראתה חיילים גרמנים יורים על אסירים. חברתו של מלניק, כריסטיאן, חלתה בטיפוס בברגן-בלזן ומתה שם, ומלניק לקתה מאוחר יותר במחלה.
באפריל 1945, מלניק הייתה אחת מ-60,000 אסירים ששוחררו מברגן בלזן על ידי הצבא הבריטי. עם השחרור היא הייתה כחושה ושקלה רק 31 קילו. היא הוצאה על ידי אלונקה ובילתה את השבועות הראשונים לשחרור בבית חולים שדה מאולתר. לאחר חודשיים של אשפוז, היא נלקחה חזרה לבלגיה על ידי הצלב האדום.