stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיסאוטונומיה משפחתית

| --- | --- |

 תחום:  נוירולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1200921 
 MeSH:  D004402
 סיווגים
 ICD-11:  8C21.1 
 
דיסאוטונומיה משפחתית היא מחלה תורשתית חשוכת מרפא. הפגיעה מהמחלה היא רב-מערכתית ומתבטאת בחוסר תיאום ושליטה על התפקודים הרצוניים והבלתי רצוניים של הגוף. הפגיעה מתחילה כבר בתקופה העוברית, ונגרמת מהתפתחות בלתי שלמה או הרס של סיבי העצבים של המערכת האוטונומית העצבית.
מערכת העצבים בגוף האדם נחלקת לשני חלקים: "מערכת העצבים הרצונית", הנשלטת על ידי רצונות אדם, ו"מערכת העצבים הלא רצונית" (המכונה גם "מערכת העצבים האוטונומית"), אשר מעצבבת את האיברים בגוף האדם אשר אינם תחת שליטה, כגון שריר הלב, מערכת העיכול, כלי הדם והרפלקסים. "דיסאוטונומיה משפחתית" פוגעת במערכת העצבים הלא-רצונית (האוטונומית) ומכאן שמה, "דיס-אוטונומיה". משמעות הדבר היא שמערכת העצבים הלא-רצונית לוקה בתפקודה וגורמת בעקיפין לפגיעה במערכת התחושתית (הסנסורית) ובמערכת השרירית (המוטורית).
שכיחות המחלה

המחלה תוארה לראשונה בשנת 1949 על ידי שני רופאים בשם ד"ר קונרד ריילי וד"ר ריצ'רד דיי, ונקראה בעבר על שמם: תסמונת "ריילי דיי".
דיסאוטונומיה משפחתית מועברת לילד באמצעות הוריו המעבירים לו את הגן. הם בעצמם יכולים להיות בריאים, אך נשאים של המחלה.
שיעור נשאות המחלה אצל יהודים אשכנזים גדול כפי 100 משכיחותה בשאר אוכלוסיית העולם, והיא נשא אחד מכל 38 אנשים.
בעולם כולו כשלוש מאות וארבעים חולים המאובחנים כאשר כמאה ושלושים מהם בישראל. עד לפני שנים אחדות החולים לא שרדו את תקופת הילדות, ותוחלת החיים הייתה מתחת לגיל 20. הודות לטיפול הרפואי, כמחצית מהחולים כיום הם בגירים, חלקם רכשו מקצוע והקימו משפחה. החולה המבוגר ביותר בישראל הוא בן 57.
תסמינים

התסמינים בפעוטות ישנה הופעה של כתמים אדומים בעור בשל שטפי דם ושכיחות גבוהה של לידות עכוז.
בהמשך גיל הילדות התסמינים כוללים: טונוס שרירים נמוך, קשיי יניקה ומציצה, קושי בשמירה על חום גוף, בכי ללא דמעות, גודש בדרכי הנשימה הגורם לשאיפת נוזלים ומזון לקנה הנשימה ולדלקת ריאות.
בבגרות חווים החולים תסמינים נוספים כגון: איחור בהתפתחות מוטורית, איחור בדיבור ובהתפתחות רגשית. כמו כן קיימות תופעות של תנודות רציניות בלחץ דם, פרכוסים והקאות, דום נשימה בשל חוסר תיאום במנגנון הבליעה, רפלוקס קיבתי ושטי, עלייה במשקל, לשון חלקה וחוסר בפקעיות טעם, הפחתה בתחושות כאב, חום וקור, דלקות ריאה חוזרות, הזעה מרובה וריר מוגבר, רפיון שרירים הגורם לבעיות ביציבה ובהליכה, עקמת גבית ושברים בעצמות הנובעים מרככת, מבנה גוף נמוך, כפות ידיים קרות ונפוחות.
עם זאת, ההתפתחות השכלית תקינה, ורוב החולים לומדים במסגרות חינוך רגילות, למרות שחלקם סובלים מלקות למידה ואיחור התפתחותי ורגשי. כדי למנוע מהחולים לחץ אשר גורם להתקף, הם מקבלים לעיתים הקלות בלימודים. ישנה התערבות טיפולית בתחום שפה ולמידה.
אבחנה של התסמונת

המחלה ניתנת לאבחון כיום במסגרת בדיקת סקר גנטית לאיתור נשאות סמויה. זוהי בדיקת דם יעילה ופשוטה. עקב השכיחות הגבוהה של הנשאים בקרב ישראלים, בדיקת סקר זו מסובסדת בישראל במסגרת סל הבריאות. את הבדיקה עורך אחד מבני הזוג, כאשר בכוונתם להוליד ילד משותף. במידה ותוצאת הבדיקה שלילית (כלומר בן הזוג הנבדק איננו נשא) אזי אין צורך לבצע בדיקה בבן הזוג השני. זאת כיוון שחולים נולדים אך ורק לזוג הורים אשר שניהם נשאים. אף במקרה של שני הורים נשאים הסיכוי להיוולדו של צאצא חולה הוא 25%.
אם נערכה בדיקת דם, ישנם סימנים נוספים היכולים להעיד על קיומה של המחלה באדם, בהם:
הורים ממוצא אירופאי (ישנם גם נשאים וחולים ממוצא אפריקאי)
לשון חלקה
קושי בהפקה של רפלקסים גידיים
חוסר דמעות בזמן בכי
חוסר תגובה של העור בהזרקה של היסטמין המונע אלרגיה
הערות שוליים

↑  Riley CM, Day RL, Greely D, Langford WS (1949). "Central autonomic dysfunction with defective lacrimation". Pediatrics. 3 (4): 468–77. PMID 18118947.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  על פי מכתב עמדה של המרכז הרפואי בני ציון, ינואר 2008
↑  ע"פ אתר האגודה הישראלית לדיסאוטונומיה משפחתית
↑  פרופסור חנה מעין, נעמה הולצר, דיסאוטונומיה משפחתית, Medicine נוירולוגיה 7, 2008, עמ' 25-27
↑  מחלה גנטית: דיסאוטונומיה משפחתית, באתר משרד הבריאות, ‏2021
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דורינא

הלוגו
דוֹרִינָא היה בית חרושת לסריגים, שהוקם בשנת 1947 בתל אביב, על ידי שמואל הוכמן ובני הזוג יעקב ולאה לסינגר. מקור השם ברצון לחקות מילים בעלות צליל אירופאי, וגם בשילוב המילים 'דוגמה' ו'רמה', ערכים שהקפידו לשמור בעלי המפעל. המפעל הראשון היה ממוקם על הגבול שבין תל אביב ליפו, והייצור נעשה במכונות סריגה ישנות. המפעל נסגר בשנת 2003.
ההיסטוריה של המפעל > רקע: תעשיית הטקסטיל עד הקמת המדינה

העלייה הרביעית (1924-1931) מכונה גם עליית הטקסטיל, כיוון שרבים מהמהגרים היהודים לארץ ישראל, בעיקר ממזרח אירופה, היו אנשי מקצוע מיומנים בתחומים רבים של ייצור טקסטיל. קבוצת מהגרים זו התאפיינה כעירונית וכמורכבת מבעלי משפחות, רבים מהם בעלי מלאכה ומקצוע מיומנים ואף בעלי אמצעים כלכליים. החל משנת 1927 ועד הקמת המדינה, הוקמה בארץ ישראל ביוזמת מהגרים אלה תעשייה במודל ייצור משפחתי, שהתרכזה בעיקר בערים תל אביב, חיפה וירושלים. ביניהם בית המלאכה להדפסת בדים - Palestine Textile Prints, של האמן ליאו קהאן, מפעל הסריגה 'לודז'יה' בהובלת אריה שנקר, תשלובת ‘אתא' של משפחת מולר, מפעל האריגה 'אטון' ובראשו דוקטור פאול הורן, המפעל המשפחתי לסריגה אלד, ואף "משי זקס" - מפעל לאריגי משי, "ארגמן" - מפעל לאריגי צמר ולצביעת טקסטיל, ורבים אחרים.
קבוצה זו לא זכתה לתמיכה של מוסדות ציוניים, והיצור הופעל על ידי משפחות התעשיינים, אשר לרוב החזיקו בידע מקצועי, או שהעסיקו טכנולוג מומחה. לרוב ניהל בן משפחה גם את עיצוב המוצרים, אשר היווה חלק מזהות המפעל. באותה תקופה, היה מקובל להעתיק או לשמר דגמים מוכרים מארצות המוצא לצורך פרנסה ושמירה על המסורת המשפחתית. בתקופה זו הוקם גם איגוד יצרני האריג בהתאחדות בעלי התעשייה, אשר ניהל את הקשר עם המנדט הבריטי, שהתיר יבוא טקסטיל לארץ ישראל.
בזמן מלחמת העולם השנייה פחת מאוד ייבוא הבדים לארץ ישראל, ומפעלי הטקסטיל המקומיים שעסקו כטוויה, בצביעה, באריגה ובסריגה פעלו במסגרת "המשק המלחמתי". ביקוש מקומי גובר וייצור מדים לחיילים כחלק מהתמיכה במאמץ המלחמתי הגבירו את תפוקת הייצור ואת הרווחיות.
ההיסטוריה של המפעל > פעילות המפעל

בשנת 1947, עם הקמת "דורינא", אורגנה תצוגת אופנה במנשייה ביפו, ובה הוצגו מדים לנשות ארגון ההגנה מתוצרת המפעל, בשנת 1949 ארגן המפעל את תצוגת האופנה הראשונה במדינת ישראל במלון המלך דוד בירושלים.
בשנת 1948, עם פרוץ מלחמת העצמאות, סרגו במפעל סוודרים ואפודות לחיילים. בזמן המלחמה הופצץ המפעל, יעקב לסינגר גויס לצבא והציוד ותהליך תפירת הסריגים עברו לביתם הפרטי של הזוג בתל אביב. בתום מלחמת העצמאות נפתח המפעל מחדש ברחוב בר יוחאי, בגבול יפו תל אביב.
בראשית שנות החמישים של המאה העשרים התמקד שיווק הסריגים בשוק המקומי, ובהמשך כוון העיצוב והיצור גם ליצוא. בשנת 1956, נערכה ב"קפה לילית", תצוגת האופנה המסחרית הראשונה של "דורינא", לקהל לקוחות תל אביבי. בשנת 1957 הועתק המפעל לרחוב אבא הלל 25 ברמת גן, תוך שיפוץ המקום, ותוך רכישה ושכלול של מכונות ושל אמצעים ייעודיים לייצור פריטי לבוש אופנתיים סרוגים מעוצבים לייצוא.
בשנת 1959 נפטר שמואל הוכמן, טכנולוג המפעל, ומשפחת לסינגר התלכדה סביב ניהול המפעל. בין שנות השישים לשנות השמונים של המאה העשרים, שגשגה "דורינא" בניהול הדור הצעיר במשפחה, בעוד המייסדים יעקב ולאה לסינגר שימשו כיועצים. בשנת 1984 נפטרה ורדה צ'רבוניץ' (לסינגר), ובשנת 1985, נפטר אביה יעקב לסינגר. לאחר מות השניים "דורינא" המשיכה לפעול עד שנת 2003, אז נסגר המפעל עקב קשיי ייצור וקשיים כלכליים.
ניהול המפעל

סגנון הניהול של יעקב לסינגר הייתה כריזמטי ושאפתני. לסינגר יצר שיתופי פעולה עם אנשי שיווק ועבד עם משרדי פרסום ויחסי ציבור, ועם צלמים מקצועיים. בנוסף נשלחו דגמים של "דורינא" לדמויות מוכרות באותה תקופה, כגון השחקנית מרלן דטריך ואף ראש הממשלה דוד בן-גוריון ורעייתו פולה. באותן שנים הייתה תחרות בין מפעלי הטקסטיל בארץ.[דרוש מקור]
דויד צרבוניץ' התמקד בהיבטים הכלכליים של ניהול המפעל, הרחיב את העבודה עם גופי יחסי ציבור שונים, ויצר תוכן שיווקי ייחודי לדורינא. במסגרת זו עוצבה גם קולקציה חדשה המיועדת לקהל צעיר, שנקראה 'zoom'.[דרוש מקור]
ניהול המפעל > מנהלי המפעל

יעקב לסינגר - נולד בשנת 1912 בהונגריה למשפחה אמידה שעסקה במסחר. על רקע עליית האנטישמיות באירופה, עלה לסינגר לארץ ישראל בשנת 1933 ללא משאבים כלכליים. עבודתו הראשונה בארץ הייתה ניהול חשבונות בחברת הטקסטיל "אילקה השמלה", ובהמשך התמנה למנהל החברה שם עבד במשך 13 שנה.
שמואל הוכמן - היה מאיסטר (מומחה טכנולוגי), בתחום הסריגה. הגיע לארץ מווינה, ולימים הפך לשותף בדורינא. הכיר את יעקב לסינגר במהלך עבודתם המשותפת במפעל 'אילקה השמלה'.
לאה לסינגר - נולדה בגרמניה בשנת 1921, למשפחה אמידה שסחרה ביינות. בשנת 1937 היגרה עם משפחתה לארץ ישראל. בני הזוג לסינגר נפגשו בעבודתם במפעל 'אילקה השמלה', שם החלה לאה לעסוק גם בתחום האופנה. עם הקמת "דורינא", השתלמה לאה בעיר שטוטגרט שבגרמניה בצד הטכני של מכונות סריגה ותפירה, ותוך זמן קצר הפכה להיות המעצבת הראשית של "דורינא".
גדעון לסינגר - (בנם של יעקב ולאה לסינגר) נולד בשנת 1944 והמפעל המשפחתי, היה חלק בלתי נפרד מילדותו. למד בבית הספר התיכון "שנקר", שהיה אז בית ספר מקצועי להכשרת בעלי ידע טכנולוגי לתעשיית הטקסטיל. לאחר לימודי התיכון נסע ללמוד סריגה ב-Uttwil(אנ') שבשווייץ. התמחה בתפעול מכונות הסריגה, ובקליטה של מכונות סריגה חדשות למפעל.
ורדה לסינגר (בתם של יעקב ולאה לסינגר) - נולדה בשנת 1946 ופנתה ללמוד ספרות ומדעי המדינה. במסגרת הלימודים הכירה את בעלה דויד צ'רבוניץ, שלמד כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה. בשנת 1968 נכנס דויד צ'רבוניץ' לתחומי הכספים והנהלת החשבונות ב"דורינא", לאחר מכן הצטרפה ורדה למחלקת העיצוב במפעל. בהמשך התמנו דויד וורדה (לסינגר) צ'רבוניץ', למנהלים של המפעל.
לקריאה נוספת

אילה רז, חליפות העתים: מאה שנות אופנה בארץ-ישראל, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 1996.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  אורית קסטן, דורינא- פורטרט של מפעל, עבודת גמר לתואר ראשון בעיצוב טקסטיל, מכללת שנקר., 1988.
↑  יעל טרגן, עליית הטקסטיל - מפת הדרכים, טקסט מלווה לתערוכה: "שורשים משותפים: מפת עיצוב בגבולות פוליטיים משתנים". אוצרות: אגניישקה יעקובסון וגלית גאון,מוזיאון העיצוב, חולון., 2011
1 2  יעקב שביט, חרושת הטקסטיל בארץ ישראל 1854–1956: מתעשייה חלוצית לתעשייה מובילה., תל אביב: האגודה הישראלית לטקסטיל, התאחדות התעשיינים בישראל – אגף הטקסטיל והאופנה., 1992.
1 2  יובל עציוני, סיפורי בדים: מבט נרטיבי על סיפורם של מעצבי טקסטיל בישראל תוך מיקוד בשנים 1993- 1970., עבודת גמר לקבלת תואר M.Ed., סמינר הקיבוצים, המכללה לטכנולוגיה ולאמנויות, הפקולטה לאמנויות., 2011
1 2 3 4  אילה רז, חליפות העיתים מאה שנות אופנה בארץ ישראל., תל אביב יפו: ידיעות אחרונות, 1996.
לילי קוסאשווילי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1949 גאורגיה 
 פטירה:  11 בדצמבר 2017 (בגיל 68 בערך)
 שם לידה:  מדונה כּוֹסאשווילי 
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר 
 
לילי קוסאשווילי (בגאורגית: მადონა ქოსაშვილი, מדונה כּוֹסאשווילי; 1949 בגאורגיה – 11 בדצמבר 2017) הייתה טבחית, אמו של הבמאי דובר קוסאשווילי, שלוהקה על ידו כשחקנית קולנוע בסרטו "חתונה מאוחרת".
ביוגרפיה

קוסאשווילי נולדה וגדלה בגאורגיה, נישאה בגיל 16, ובשנת 1972, כשהייתה בת 23, עלתה לישראל. בישראל גידלה ארבעה ילדים, הבולט שבהם הוא הבמאי דובר קוסאשווילי, והחלה לעבוד כטבחית בפנימייה באור יהודה, עיר מגוריה.
בשנת 2001 בחר בה במפתיע בנה, דובר, לככב בסרטו "חתונה מאוחרת" בתפקיד הבולט של לילי, אמו של הדמות הראשית, זאזא (ליאור אשכנזי), הדוחפת אותו אל נישואין כחלק מהמסורת הגאורגית. דובר הסביר את הבחירה יוצאת הדופן: "ליהקתי אותה כי לא הצלחתי ללהק שחקנית ישראלית בתפקיד הזה. הדמות בסרט ממילא מבוססת עליה והייתי צריך מישהי שתדבר גרוזינית", והוסיף, "אמרתי לה: או שאת באה או שאין לי סרט". לילי, שלא למדה משחק ולא התנסתה בו בעבר, נאלצה לעבוד יחד עם צוות מיומן של שחקנים מקצועיים, בהם אשכנזי, רונית אלקבץ ומוני מושונוב.
על משחקה בתפקיד משנה זכתה בפרס אופיר. חרף זכייתה, לא הופיעה קוסאשווילי בסרטים נוספים, והמשיכה במקצועה המקורי, כטבחית.
הערות שוליים

↑  מ"מציצים" דרך "קזבלן" ועד "גבעת חלפון": הסרטים הישראליים הגדולים, באתר מעריב אונליין, 19 באפריל 2018
| פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–1999 | מילי אביטל (1991) • אביטל דיקר (1992) • דבורה קידר (1993) • אורלי זילברשץ (1994) • אסתי זקהיים (1995) • דנה רז (1996) • אורלי פרל (1997) • אסי לוי (1998) • דליה פרידלנד (1999) |  |
| 2000–2009 | דלית קהן (2000) • לילי קוסאשווילי (2001) • מאיה מרון (2002) • ענת וקסמן (2003) • רונית אלקבץ (2004) • רבקה מיכאלי (2005) • רותם אבוהב (2006) • ענת וקסמן (2006) • אוולין הגואל (2008) • לבנה פינקלשטיין (2009) |  |
| 2010–2019 | רוזינה קמבוס (2010) • ריימונד אמסלם (2011) • עירית שלג (2012) • לאורה ריבלין (2013) • דאנה איבגי (2014) • דבורה קידר (2015) • רובא בלאל-עספור (2016) • מונא חוא (2017) • שירה האס (2018) • הדס בן ארויה (2019) |  |
| 2020 ואילך | שירה האס (2020) • ריימונד אמסלם (2021) • ג'ואנה סעיד (2022) • תיקי דיין (2023) • בת אל מוסרי (2024) |  |
סוכריות קופצות

Pop Rocks, הסוכריות הקופצות המקוריות המיוצרות מאז שנת 1975
סוכריות קופצות הן סוכריות אשר משחררות במגע עם רוק בועות גז קטנטנות שנכלאו בהן בעת ההכנה. שחרור בועת אלה יוצר תחושה של קפיצה בחלל הפה בשעת האכילה, ומכאן שמן של הסוכריות.
בנוסף להיותן ממתק הנאכל בפני עצמו, סוכריות קופצות נמצאות במיני מתיקה כגון שוקולד.
הסוכריות מיוצרות באמצעות ערבוב המרכיבים (לרוב סוכר, לקטוז, סירופ תירס וחומרי טעם וריח) וחימומם וערבובם עד שהם ניתכים ומאוחדים. לתוך התערובת הנוזלית מבעבעים פחמן דו-חמצני בלחץ גבוה (כ-4,000,000 פסקל או ניוטון למטר רבוע) ומקררים אותה. התהליך יוצר סוכריות קטנטנות או גדולות שכל אחת כולאת בתוכה בועה קטנה של פחמן דו-חמצני. ניתן להבחין בבועות הפחמן הדו-חמצני הקטנות באמצעות זכוכית מגדלת.
כאשר מכניסים את הסוכריות לפה, הן באות במגע עם רוק ונמסות, תוך שחרור הפחמן הדו-חמצני שכלוא בתוכן. השתחררות הבועות הזעירות כתסיסה מורגשת בפה כתחושת עקצוץ קל.
סוכריות קופצות המונחות בתוך כלי עם מים מבעבעות ומשמיעות צלילים של עקצוצים קלים.
רואה החשבון 2

| --- | --- |

 בימוי:  גאווין או'קונור 
 הופק בידי:  בן אפלק, לינט הוול טיילור, מאט דיימון, Mark Williams 
 תסריט:  ביל דובוק 
 עריכה:  ריק פירסון 
 שחקנים ראשיים:  בן אפלק דניאלה פינדה Robert Morgan סינתיה אדאי-רובינסון ג'ון ברנטל ג'יי קיי סימונס גרנט הארווי 
 צילום:  סימוס מק'גרבי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Artists Equity 
 חברה מפיצה:  אולפני אמזון 
 הקרנת בכורה:  8 במרץ 2025 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מתח 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רואה החשבון 2 (באנגלית: The Accountant 2) הוא סרט מתח-פעולה משנת 2025, בבימויו של גאווין אוקונור ובכיכובם של בן אפלק, סינתיה אדאי רובינסון, ג'יי קיי סימונס, דניאלה פינדה, רוברט מורגן וג'ון ברנטל. מהווה סרט המשך לסרט "רואה החשבון".
העלילה עוקבת אחר כריסטיאן וולף (בן אפלק), רואה חשבון מבריק בעל תסמונת אספרגר ותסמונת סוואנט נלווית, שמשתמש בכישוריו גם בעולם הפשע. הפעם הוא מגויס לחקור את המניע לרציחתו של בכיר במחלקת האוצר האמריקנית, לצד אחיו המנוכר.
הסרט צפוי לצאת לאקרנים בארצות הברית על ידי אולפני האחים וורנר באפריל 2025.
עלילה

כריסטיאן וולף, רואה חשבון מבריק שהתמחה בספרי חשבונות של ארגוני פשע מסוכנים, מגויס על ידי הרשות לאכיפת פשעים פיננסיים במחלקת האוצר לחקור את רציחתו של בכיר בארגון וקשריו לארגוני הפשע המאורגן.
צוות השחקנים

בן אפלק בתפקיד כריסטיאן וולף
ג'יי. קיי. סימונס בתפקיד ריי קינג
ג'ון ברנת'ל בתפקיד ברקס
סינתיה אדאי רובינסון בתפקיד מאריבת' מדינה
הערות שוליים

↑  אורן מנדז, בן אפלק מגייס את אחיו לתיק חדש ב"רואה החשבון 2", באתר גאדג'טי, ‏14 בפברואר 2025
שרי ת'אנדאר

שרי ת'אנדאר (באנגלית: Shri Thanedar; נולד ב-22 בפברואר 1955) הוא איש עסקים, סופר ופוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13 של מישיגן מאז 2023. ת'אנדאר, חבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן כחבר בבית הנבחרים של מישיגן משנת 2021 עד 2023. הוא גם היה מועמד בפריימריז הדמוקרטים למשרת מושל מישיגן בבחירות 2018.
ביוגרפיה

ת'אנדאר גדל במשפחה בעלת הכנסה נמוכה בבלגאום, הודו. כשאביו נאלץ לפרוש בגיל 55, ת'אנדאר בן ה-14 עבד בעבודות מזדמנות על מנת לפרנס את משפחתו בת שמונה נפשות. הוא קיבל תואר ראשון בכימיה בגיל 18 ולאחר מכן השתתף בתוכנית לתואר שני באוניברסיטת מומבאי. הוא הגיע לארצות הברית ב-1979 על מנת להמשיך לתואר דוקטור באוניברסיטת אקרון, שאותו קיבל ב-1982. ת'אנדאר הפך לאזרח אמריקאי ב-1988.
בשנת 1990 עבד ת'אנדאר בעבודה בלילות וסופי שבוע עבור $15 לשעה ב-Chemir/Polytech Laboratories בכדי שיוכל ללמוד את העסק. הוא לקח הלוואה לרכישת Chemir ב-1991 של 75,000 דולר. המכירות בשנה הראשונה היו 150,000 דולר ולעסק היו שלושה עובדים. עד 2005, הכנסותיה של כימיר היו 16 מיליון דולר והיא העסיקה 160 עובדים, כולל 40 כימאים דוקטורנטים. ב-2008 היא העסיקה כבר 500 עובדים.
במהלך המיתון של 2007–2010 בארצות הברית, ההכנסות ירדו ב-70%, מה שגרם להליכי פשיטת רגל של בנק אוף אמריקה. במהלך הליך פשיטת הרגל נסגר בפתאומיות AniClin, אחד ממתקני המחקר של אזופרמה שת'אנדאר היה הבעלים הבלעדי שלה. מאמר של USA Today משנת 2010 טען שחיות מעבדה ננטשו במתקן לאחר שהחברה הוכנסה לכינוס נכסים. על פי דיווחים מאוחרים יותר, ארגוני רווחת בעלי חיים הקלו על אימוץ כל בעלי החיים במתקן, ות'אנדאר הכחיש שבעלי חיים כלשהם ננטשו. כימיר נותרה חברה רווחית לאורך כל ההליך המשפטי ונמכרה ב-31 במרץ 2011 תמורת 23 מיליון דולר. מכירה זו בתוספת הנכסים המשולבים בחברה כיסו את החוב של ת'אנדאר לבנק אוף אמריקה.
ב-2010 השיק ת'אנדאר את Avomeen Analytical Services, מעבדת בדיקות כימיותר, עם בנו ניל. החברה נבחרה לרשימת INC 5000 של החברות האמריקאיות הצומחות ביותר ב-2015 (673) ו-2016 (1365). בשנת 2016, מכר ת'אנדאר את רוב המניות בעסק לחברת ההשקעות הפרטיות High Street Capital. הוא חלק 1.5 מיליון דולר מההכנסות עם 50 עובדיו.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

ת'אנדאר נכנס לפוליטיקה כשהתמודד בבחירות למושל מישיגן ב-2018 מטעם המפלגה הדמוקרטית. המצע הפוליטי שלו כלל שכר מינימום של 15 דולר, רפורמה בחינוך הציבורי, שיפורי תשתיות והגברת השקיפות הממשלתית. ב-8 ביוני, הוא הכריז רשמית על מועמדותו לתפקיד. ת'אנדאר תרם 10.6 מיליון דולר מכספו לקמפיין שלו. אסטרטגים פוליטיים שנפגשו עם ת'אנדאר לפני מסע הבחירות שלו ב-2018 טענו כי הוא הטיל ספק בתחילה אם הוא רוצה לרוץ כדמוקרטי או רפובליקני בבחירות למושל, זאת לאחר שהתברר כי תרם בעבר למפלגה הרפובליקנית. ת'אנדאר הכחיש את הטענות ואמר כי האסטרטגים הללו מתחו עליו ביקורת משום שהוא לא שכר את הייעוץ שלהם.
המחלוקות הללו פגעו בקמפיין של ת'אנדאר. הוא זכה בבירה דטרויט, אך סיים שלישי בבחירות הכלליות עם 17.7 אחוז מהקולות. הקמפיין של ת'אנדאר הוציא יותר כסף מכל מועמד אחר בפריימריז הדמוקרטי או הרפובליקני, כ-10.3 מיליון דולר.
באוגוסט 2019, ת'אנדאר הגיש את מועמדותו לייצוג הרובע השלישי של מישיגן בקונגרס של מישיגן, החורש על חלק מהצד המזרחי העליון של דטרויט. ב-4 באוגוסט 2020 הוא זכה בפריימריז הדמוקרטי, וב-3 בנובמבר 2020 נבחר ת'אנדאר בבחירות הכלליות. הוא נכנס לתפקידו ב-1 בינואר 2021.
בשנת 2022, ת'אנדאר ויתר על מושבו בקונגרס של מישיגן על מנת להתמודד על מחוז הקונגרס ה-13 של מישיגן בבית הנבחרים של ארצות הברית. ביתה של המכהנת, רשידה טליב, שעברה לייצג את המחוז ה-12. ת'אנדאר ניצח בפריימריז, והביס את הסנאטור של המדינה אדם הולייר ואחרים. הוא ניצח את המועמד הרפובליקני מרטל ביווינגס בבחירות הכלליות ב-8 בנובמבר, ונכנס לתפקידו ב-3 בינואר 2023. בקונגרס ה-118 הוא חבר בוועדה לענייני עסקים קטנים ובוועדה לביטחון פנים.
חיים אישיים

ת'אנדאר התחתן עם אשתו הראשונה, שאמאל, בשנת 1984. לבני הזוג נולדו שני בנים והם היו נשואים עד להתאבדותה בשנת 1996. בשנת 1999 נישא ת'אנדאר לאשתו הנוכחית, שאשי.
ת'אנדאר כתב שתי אוטוביוגרפיות. ही 'श्री' ची इच्छा! (תעתיק: Hī Śrī Cī Icchā; באנגלית: This is Shri's Wish) היא אוטוביוגרפיה במראטהית, שפורסמה בשנת 2004. בשנת 2008, ת'אנדאר פרסם בעצמו את זיכרונותיו באנגלית, The Blue Suitcase: Tragedy and Triumph Life in an Immigrant's.
הערות שוליים

↑  Thanedar tests his way to $16 million, www.bizjournals.com
↑  Thanedar denies responsibility for beagles abandoned in testing lab in 2010, Detroit Free Press (באנגלית אמריקאית)
↑  JIM GALLAGHER • jgallagher@post-dispatch.com > 314-340-8390, Gallagher: Immigrant millionaire’s reversal is cautionary tale, STLtoday.com, ‏12 באפריל 2011 (באנגלית)
↑  https://www.michiganradio.org/people/bryce-huffman, Ann Arbor businessman Shri Thanedar is running for governor, Michigan Radio, ‏8 ביוני 2017 (באנגלית)
1 2  Steve Friess, The Bizarro-World Trump Storming Michigan Politics, POLITICO Magazine, ‏24 ביוני 2018 (באנגלית)
↑  No regrets for Thanedar after spending $10.3M on failed bid for governor, Detroit Free Press (באנגלית אמריקאית)
↑  Rep. Shri Thanedar wins Democratic primary in 13th District race for Congress, The Detroit News (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019041567  US Congress: T000488  VIAF: 3497155345596406430003   WorldCat (עם VIAF): 3497155345596406430003
מלון הוטל

| --- | --- |
 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  יגאל שפירא   משה מלכה
 כותבים:  יגאל שפירא   משה מלכה
 בימוי:  עופר ויצמן
 שחקנים:  גיא לואל   רוני הדר   איציק כהן   דניס טל   מעיין איזנברג   אביב לוי   דן מישוד
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  20
 תוכנית מקור:  המלון של פיני
 הפקה
 מפיק:  ענב שנהר
 מפיקים בפועל:  בן פיקסלר   ליאת ברנט
 חברת הפקה:  שנהר הפקות
 עורכים:  בן סנדלר   רביב שארף   שלומי אליעזר   לימור אורנשטיין
 צלמים:  עומרי תקוע (צלם ראשי)   דמיאן צצקין   רועי פרג'
 בעלי תפקידים נוספים:  ליהוק:   מורן מרציאנו
 אורך פרק:  כ-22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן חינוכית
 תקופת שידור מקורית:  6 באוגוסט 2023 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 
מלון הוטל היא סדרת טלוויזיה מסוג קומדיית מצבים ישראלית, המשודרת בכאן חינוכית החל מ-6 באוגוסט 2023.
תקציר העלילה

משפחת כספי יורשת בית מלון בנהריה. המשפחה עוברת מפתח תקווה לנהריה כדי לעבוד במלון. גורי נהיה המנהל ואורלי נהיית השפית.
במלון יש תקלות כמו ברזים שצורחים "תקווה" והנרי, כורסאות שצועקות מוסא, איציק וחזי. עכשיו משפחת כספי צריכה לטפל בבעיות ולשמור עליו.
במלון יש כמה עובדים נוספים ביניהם פיטר הקונסיירז' וסוון הטבח.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | תקופת שידור מקורי> שידור ראשון בישראל | תקופת שידור מקורי> שידור אחרון בישראל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 20 | 6 באוגוסט 2023 | 8 בספטמבר 2023 |
|  | 2 | 20 | יולי/אוגוסט 2025 | אוגוסט/ספטמבר 2025 |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק בעברית | תאריך שידור ראשון |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | מלון כמוטל | 6 באוגוסט 2023 |
| 2 | 2 | המבקרת | 7 באוגוסט 2023 |
| 3 | 3 | הילד שצעק וולף | 8 באוגוסט 2023 |
| 4 | 4 | לישון מחוץ לבית | 9 באוגוסט 2023 |
| 5 | 5 | סייקו פיג'ן | 13 באוגוסט 2023 |
| 6 | 6 | החברה החדשה של נאיה | 14 באוגוסט 2023 |
| 7 | 7 | חברה בשלט רחוק | 15 באוגוסט 2023 |
| 8 | 8 | הטרנד של נאיה | 16 באוגוסט 2023 |
| 9 | 9 | סוון ליום אחד | 20 באוגוסט 2023 |
| 10 | 10 | אורי 2.0 | 21 באוגוסט 2023 |
| 11 | 11 | העובד החיוני | 22 באוגוסט 2023 |
| 12 | 12 | טריפל צ'ק | 23 באוגוסט 2023 |
| 13 | 13 | לקום אתמול בבוקר | 27 באוגוסט 2023 |
| 14 | 14 | הקבוצה של נאיה | 28 באוגוסט 2023 |
| 15 | 15 | מלון סלבס | 29 באוגוסט 2023 |
| 16 | 16 | איתן השני | 30 באוגוסט 2023 |
| 17 | 17 | ט"ו באב | 3 בספטמבר 2023 |
| 18 | 18 | רצח במלון הוטל | 4 בספטמבר 2023 |
| 19 | 19 | הייטק הוטל | 5 בספטמבר 2023 |
| 20 | 20 | החדר הסודי | 6 בספטמבר 2023 |
| 21 | 21 | מייקינג אוף | 8 בספטמבר 2023 |
דמויות > דמויות ראשיות

גורי כספי שמעוני (גיא לואל) – מנהל המלון. בעלה של אורלי. אבא של אורי, נאיה ואיתן.
אורלי כספי שמעוני (רוני הדר) – שפית המלון. אשתו של גורי. אמא של אורי, נאיה ואיתן.
אורי כספי שמעוני (דניס טל) – נער ללא טאקט. אחיהם של נאיה ואיתן. בנם הבכור של גורי ואורלי. מאוהב באור דיין.
נאיה כספי שמעוני (מעיין אייזנברג) – ילדה חכמה שאוהבת להגיד "אמרתי לך". אחותם של אורי ואיתן. בתם האמצעית של גורי ואורלי.
איתן כספי שמעוני (אביב לוי) – אח של אורי ונאיה. בנם של גורי ואורלי. בן עשר.
פיטר שם-טוב (איציק כהן) (עונה 1) – קונסיירז' המלון. לא אוהב אנשים. בעונה השנייה עובר ללמוד אמנות בצרפת, כך שלירן מחליף אותו והוא לא משתתף בעונה השנייה.
סוון אריקסון (דן מישוד) – פיני שלא מדבר עברית. שיחק בקבוצת הכדורסל "הפועל נהריה". טבח המלון. לא רואים את עיניו אף פעם.
דמויות > דמויות נוספות

אור דיין (תמרה גורדון) – ילדה קופצנית ומצחיקה. חברה של נאיה. מאוהבת באורי.
פני סטיילס (ליהיא גרינר) – מבקרת אוכל אמריקאית.
סיימון מקדרמת/שמעון מקייטן (גיא אריאלי) – מנהל מלון "נהריה אינטרנשיונל". מדבר באנגלית אף על פי שהוא ישראלי.
מר וולף/מיסטר וולף (גל זהבי) – אורח במלון. אורי חושד שהוא איש זאב.
קוונטין מייסון/מצלאווי (דן מור) – כוכב קולנוע אמריקאי שיצא בעברו עם אורלי. מוכר מסדרת הסרטים "דינוזאורים נגד דינוזאורים".
גברת אריקסון (עידית טפרסון) – אמו של סוון. לא ידועה מהו שמה.
הפקח (בן קיסר) – פקח שמגיע למלון. מעריץ את הפועל נהריה בכדורסל ואת סוון ששיחק שם.
מלאני קליין/ליאורה סטוביציקי (גיליה שטרן) – המנקה של המלון. מתגלה כשודדת נמלטת שנאלצה להתחזות למנקה כשמצאה במלון מקום מסתור.
צלי כספי שמעוני (ז'יל בן-דוד) – אבא של אורלי וסבא של הילדים. מגונן עליה יותר מדי.
ג'ורג' (אריאל זילברשטיין) – מרגל איראני (מתחזה) שמפיל את גורי בפח.
קווין רובין (בתפקיד עצמו) -  התארח במלון.
שלום שם-טוב (אסף אשתר) – אחיו של פיטר.
שניר (עידן ריסלינג) – ילד בן עשר המחליף את איתן בפרסומת של המלון.
תומר (חן רוטמן) – בחור צעיר, בן זוגה של רבקה, שתכנן להציע לה נישואין בט"ו באב בעת שהייתם במלון.
רבקה (שרה דנאו) – בת זוגו של תומר, שרצתה להיפרד ממנו ולעבור ליערות הגשם.
זוהר (אוליביה ניומן) – ילדה שאיתן היה איתה. טסה למסצ'וסטס עם אמה.
קפטן ג'סטיס (יובל סגל) – גיבור העל האהוב על איתן. נמצא בליגת כוח הצדק. משוחח עם איתן במסיבת פורים.
סטיבן סטינג (גור קורן) – מיליארדר וסטארטאפיסט שמגיע להתארח במלון.
אלברט שמעוני (שמעון פרנס) – דודה המנוח של אורלי. מנהל המלון לשעבר. בפרק האחרון התברר כי הוא לווה מיליון שקל מ"נהריה אינטרנשיונל" והחביא אותה בכספת בחדרו, אך השאיר אותה פתוחה.
אופיר (אלכס קורוטייב) – פרמדיק.
לירן (יניב פולישוק) (עונה 2) - הקונסיירז' החדש של המלון. מחליף את פיטר שעבר ללמוד אמנות בצרפת.