לודוויג פון מיזס
הגות כלכלית > סוציאליזם וקפיטליזם

ההגדרה הבסיסית של קפיטליזם היא שאמצעי הייצור נתונים בידי המגזר הפרטי, לעומת סוציאליזם, שההגדרה הבסיסית שלו היא שאמצעי הייצור נתונים בידי המגזר הציבורי. כל עוד ממשלה חזקה יותר, מתערבת יותר בכלכלה ובאורחות החיים של האזרח, ומשפיעה על ההתנהלות היום-יומית של התושבים, אזי היא יותר סוציאליסטית, ובמקרה הקיצוני הוא דיקטטורה רודנית. מיזס תיאר את הדיקטטורה החריפה ביותר, עם השליטה הרבה ביותר על חיי אזרחיה, כגרמניה הנאצית, אותה תיאר כ"ממשלה כל-יכולה" (Omnipotent Government). לעומת זאת, כל עוד יש במדינה יותר חופש כלכלי של האינדיבידואל וכלכלת השוק כוללת פחות התערבות מצידה של הממשלה, הנוקטת בלסה פר, אזי היא יותר קפיטליסטית, ובמקרה הקיצוני המדינה כלל לא קיימת, ובמקומה שוררת אנרכיה. פון מיזס מתנגד, בין היתר, גם לאנרכיה ולליברטריאניזם, מתוך הכרה שישנה חשיבות ונחיצות למידה מסוימת של התערבות ממשלתית בחיי התושבים, כדי לשמור על שלטון החוק, להעניק חיים בביטחון, לשמר את זכויות האזרח וכן הלאה. בין היתר, מיזס קובע שלמידה תפקיד חשוב ביצירת שדה פעולה חוקי ובטוח לקיומו של שוק חופשי, הכולל בתוכו, כגורם מרכזי, את אבטחת זכות הקניין במערכת של שלטון חוק יציב ונקי המתקיים ללא משוא פנים. בין היתר כתב: "ממלה לפיכך, לא רק שאינה רוע אלא המוסד ההכרחי והמועיל ביותר, שכן בלעדיו לא ניתן היה לפתח ולשמר שום שיתוף פעולה חברתי מתמשך ושום ציוויליזציה."
בכתיבתו, מיזס פעם אחר פעם חוזר על הטענה ומנמק שבמערכת כלכלית, מרובת משתנים, מקצועות ותחומים, המצב העדיף הוא שכל פרט ופרט, על בסיס רצונו האישי, מתמקצע במגזר עסקי מסוים, ומפיק אותו באיכות הטובה ביותר. כמו כן, בעל עסק פרטי מייצר בדיוק לפי דרישת ההיצע והביקוש, אותה הוא יכול להבין לפי המכירות היום-יומיות שלו. לפיכך, במערכת של שוק חופשי מתאפשרת הפקת מוצרים באיכות גבוהה והפקת מוצרים בכמות העונה במדויק על הביקוש של הקונים. לעומתה קיימת השיטה הסוציאליסטית, בה ישנו גוף עליון, ממשלתי וריכוזי, המנוהל בידי פקיד רשמי (קומיסר), שאינו יכול להתמקצע בכל התחומים ובכל המגזרים העסקיים כמו שיכולים בעלי העסקים הפרטיים, אך עדיין הוא זה שאחראי לקבוע מדי יום כמה שעות עבודה יינתנו בידי כמה אנשים לשם יצור של כמות מסוימת של מוצר מסוים; כל אלו באחריות הקומיסר להחליט. המשמעות היא, שבין היתר, הקומיסר צריך לחזות את תנודות הביקוש מצידם של הקונים, אחרת ימצא עצמו בסוף היום במחסור או בעודף של מוצר מסוים. טיעוניו בגנות הסוציאליזם בין היתר מתמשכים מעבר למחקר הכלכלי. הוא טען שחברה סוציאליסטית היא בהכרח דיקטטורית, והיא גורמת להתפרקות של מבנה החברה ואנשיו. מיזס, בשפתו החדה וסגנונו החריף, טען: "אדם שבוחר בין שתיית כוס חלב לכוס תמיסה של אשלגן ציאניד אינו בוחר בין שני משקאות; הוא בוחר בין חיים למוות. חברה שבוחרת בין קפיטליזם לסוציאליזם אינה בוחרת בין שתי מערכות חברתיות; היא בוחרת בין שיתוף פעולה חברתי לבין התפוררות החברה. סוציאליזם אינו חלופה לקפיטליזם; הוא חלופה לכל מערכת שתחתיה אנשים יכולים לחיות כבני אדם."
אחד מהגורמים המרכזיים בכלכלה המקיימת שוק חופשי הוא המשתנה של המסחר, היושב בלב ההגות הקפיטליסטית עוד מימיו של אדם סמית'. מיזס, במאמרים והרצאות, הדגיש שבזכות הקפיטליזם ובזכות המסחר החופשי והסרת החסמים הרגולטיביים, מדינות יכולות לוודא שתהיה אספקת אוכל יציבה לאוכלוסייה שלהן. מאז ראשית המהפכה התעשייתית, שעמדה בסימן כלכלת שוק חופשי, אוכלוסיית העולם גדלה פי כמעט עשרה מונים במאתיים השנים האחרונות, ומיזס תיאר שינוי מטאורי זה בתור אחת מההשפעות של הסחר החופשי. לרפואה חלק מהותי גם כן בשינוי הדמוגרפי שהתחולל במאתיים השנים האחרונות, ומיזס מבהיר בכתביו, שבבסיסו של דבר, כלכלת שוק, בה מתקיים מסחר, מעודדת חדשנות, מעודדת הפקה של מוצרים חדשים, מעודדת הפקה וייצור המוני, ומקדמת את התחרותיות של השוק. לפיכך, הרי שהמסחר שמתאפשר בשוק החופשי הוביל גם להתפתחות המואצת של מקצועות המדעים והרפואה. נגד המסחר עומדות רגולציות והגישה שמערכת כלכלית יכולה לתפקד כגוף בודד, עצמאי לגמרי, החופף גבולות מדיניים. גישה זאת, אוטרקיה, היא גם כן תוצר של סוציאליזם, שהיה שימוש בין היתר בגרמניה הנאצית, ולפיה המדינה פועלת כדי להפוך עצמאית לגמרי מהצורך במסחר עם מדינות זרות, וכתוצאה מכך מבודדת עצמה ממהלך הכלכלה העולמית.