stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבא לרנר
קורות חיים

לרנר נולד ב-28 באוקטובר 1903 בבֵּסָרַבְּיָׁה שבאימפריה הרוסית, ובגיל שלוש היגר עם משפחתו לבריטניה. גדל באיסט אנד של לונדון. מגיל 16 עבד כמכונאי, מורה לעברית ואיש עסקים. ב-1929 החל את לימודיו בבית הספר לכלכלה של לונדון כתלמיד של פרידריך האייק. לרנר התגלה כעילוי על אף גילו המתקדם יחסית. בין השנים 1930 ל-1935 פרסם את מאמריו המפורסמים ביותר, אשר פרצו דרך בתחום המאקרו-כלכלה. בתקופה זו גם פיתח את "מדד לרנר" לקביעת הריכוזיות במשק. בעת שהות בת שישה חודשים בקיימברידג' ב-1934–1935 הוא נפגש עם ג'ון מיינרד קיינס, זמן קצר לפני שזה פרסם את ספרו הגדול, "התאוריה הכללית של תעסוקה, ריבית וכסף" (אנ'), אשר חולל מהפכה בחשיבה העולמית על מאקרו-כלכלה (ע"ע כלכלה קיינסיאנית). פגישה זו הובילה את לרנר לשינוי הפרדיגמה הכלכלית שלו, ולבסוף להגייתו של רעיון המימון הפונקציונלי. קיינס עצמו התנגד בתחילה לרעיון זה, אך לאחר מכן אימץ אותו לחלוטין.
בשנת 1930 נישא לרנר לאליס סנדק, ובשנת 1932 נולדו להם תאומים, מריון וליונל. ב-1937 עבר לרנר לארצות הברית, שם לימד באוניברסיטאות רבות, בהן ברקלי, קולומביה, קנזס סיטי, ניו סקול, אוניברסיטת רוזוולט בשיקגו (1947–1958) ואוניברסיטת מישיגן.
לאחר פרישתו מברקלי כיהן כפרופסור בקווינס קולג' (אנ') של אוניברסיטת העיר ניו יורק (1971–1978), ולאחר מכן באוניברסיטת המדינה של פלורידה עד מותו ב–1982. כמו כן, עבד בתאגיד Rand, המייעץ לממשל האמריקאי, היה חבר במשלחת הכלכלית של האו"ם לאירופה (1950–1951) וכיהן בתפקיד היועץ הכלכלי הראשון לממשלת ישראל (1953–1955) וכיועץ למשרד האוצר ולבנק ישראל (1955–1956).
מימון פונקציונלי

בהתבסס על קרטליזם ועקרון הביקוש האפקטיבי, לרנר פיתח את רעיון המימון הפונקציונלי. רעיון זה מציע שמימון ממשלתי צריך לפעול על פי מטרות מוגדרות. לרנר קבע כי מדיניותה הכלכלית של כל ממשלה צריכה לשים לה למטרה את התעסוקה המלאה ויציבות המחירים, ללא "כלכלה מאוזנת", שאליה הוא מתייחס למעשה כפיקטיבית. על-פי לרנר, התעסוקה המלאה היא האמצעי שדרכו יכולה לשמור הממשלה על יציבות המשק ללא אינפלציה קשה וללא מיתון. לרנר מציע לשמור על יעד זה על ידי ויסות הביקוש בשלל אמצעים פיסקליים ומוניטריים. רמת הביקוש, הן בצורת צריכה והן בצורת השקעה, היא הקובעת את רמת התעסוקה. האמצעים העומדים לרשות הממשלה לצורך שליטה על רמת הביקוש הם מסים, הלוואות מהציבור (חוב פנימי) והדפסת כסף והוצאתו כתקציב. העלאת מיסים, הגדלת ההלוואות מהציבור וקיצוץ בתקציב הן כולן דרכים להורדת הביקוש, בעוד שהורדת מיסים, החזרת הלוואות והגדלת התקציב הן דרכים להעלאת הביקוש. כך, על ידי שימוש בכל ארסנל הכלים הפיסקליים והמוניטריים, המדינה יכולה לשמור על שגשוג מתמיד ללא כל סכנה לקריסה כלכלית בשל היפר-אינפלציה, אבטלה המונית, מיתון, הגבלת ההוצאה בשל ירידה בהכנסה או שלל סיבות אחרות. לרנר קובע כי אין לקשור את ההכנסה ממסים להוצאה וההשקעה הממשלתית. המצב הרצוי שאליו צריך לכוון המימון הפונקציונלי, על פי לרנר, הוא אינפלציה מתונה.
הישגיו

הנחלת השימוש במדיניות פיסקלית ומדיניות מוניטרית ככלים של הכלכלה הקיינסיאנית
"משפט הסימטריה של לרנר" קובע כי למכס יכולה להיות השפעה זהה למס ייצוא
"מדד לרנר" מודד את כוח המונופול כיחס הפוך לגמישות הביקוש (שיעור השינוי בביקוש למוצר ביחס לשיעור השינוי במחירו)
שיפור נוסחה של אלפרד מרשל, הידועה מאז בשם תנאי מרשל-לרנר
פיתוח מודל של "סוציאליזם שוק", השונה במהותו מ"הכלכלה המתוכננת". מודל זה נודע בשם "הדרך השלישית"
שיפור חישובים של וילהלם לאונדהרט על ההשפעות של תנאי מסחר.
פיתוח הרעיון של "יעילות חלוקתית", שלפיו מידת שוויון כלכלי תייצר את הכמות הכוללת ביותר של סיפוק
תרומה למשפט לנגה-לרנר-טיילור
בהתבסס על קרטליזם ועקרון הביקוש האפקטיבי, פיתוח רעיון המימון הפונקציונלי. רעיון זה מציע שמימון ממשלתי צריך לפעול על פי מטרות מוגדרות כגון תעסוקה מלאה, מיסוי שאינו צריך לממן את ההוצאה הממשלתית או השקעה ואינפלציה נמוכה.
פיתוח הרעיון "שיעור אבטלה שאינו מאיץ אינפלציה" (NAIRU) לפני פרידמן ופלפס. הוא קרא לו "תעסוקה מלאה נמוכה", והציב אותו אל מול "תעסוקה מלאה גבוהה", רמת התעסוקה הגבוהה ביותר שניתן להשיג באמצעות מימון פונקציונלי.
משפט לרנר-סמואלסון משויך ללרנר.
פרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרסומיו > ספריו בעברית

אבא לרנר, חיים בן-שחר, כלכלה יעילה ויישומה בישראל, תל אביב: עמיקם, תש"ל 1969.
אילוף הסוררת: הכלכלה המודרנית ובעיותיה; עם אחרית-דבר לקורא הישראלי; תרגם מאנגלית: אהרן אמיר, תל אביב: עם עובד, תשל"ה.
כלכלת התעסוקה: (הדרך הנכונה לכלכלה נכונה); (הספר תורגם, נערך והובא לדפוס על ידי חברי תנועת דרור ישראל), תל אביב: דרור לנפש, תשע"א 2011.
הערות שוליים

↑  Stephen T. Ziliak, Roosevelt University, Department of Economics — A Brief History, Roosevelt University.
↑  יצא הספר "כלכלה יעילה ויישומה בישראל", דבר, 9 בדצמבר 1969; ב. דניאל, עידוד היצוא והחסכון, דבר, 17 בדצמבר 1969; זאב צור, מה ביקשו ללמדנו המלומדים?, דבר, 6 בפברואר 1970, המשך: מישנה כלכלית שמגמתה אי-שויון,20 בפברואר 1970, דבר, 20 בפברואר 1970, המשך: מישנה כלכלית שתחזק רכושנות ותשלול האמצעים לפיתוח חברת העובדים,22 בפברואר 1970, דבר, 22 בפברואר 1970.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274381605171  PLWABN: 9810537028705606  BIBSYS: 90158312  BnF: cb12937689j (data)  CiNii: DA01421321  GND: 118779613  ICCU: MILV012971  ISNI: 0000 0001 1779 5063  LCCN: n79104246  MGP: 208703  NDL: 00523757  NLA: 35300796  NLG: 129138  NTA: 068348606  RERO: 02-A000104202  SNAC: w6pk351j  SUDOC: 056885822  Trove: 903405  VIAF: 108985451   WorldCat (עם VIAF): 108985451
אה"מ אונסלואו (1916)

|  תיאור כללי |
| --- | --- |
 סוג אונייה:  משחתת 
 צי:  הצי המלכותי הבריטי הצי המלכותי הבריטי
 סדרה:  M
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company 
 הושקה:  15 בפברואר 1916
 תקופת הפעילות:  15 באפריל 1916 – 26 באוקטובר 1921 (5 שנים)
 אחריתה:  נגרטה
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 אורך:  82 מטר
 רוחב:  8.38 מטר
 שוקע:  3.2 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  34 קשרים
 גודל הצוות:  80 קצינים ומלחים
 צורת הנעה:  טורבינות קיטור
 אמצעי לחימה
 חימוש:  3 תותחי 4 אינץ' (102 מ"מ)   3 תותחי 2 פאונד (40 מ"מ) פום-פום   2 צינורות טורפדו 21 אינץ' (533 מ"מ)
 
אה"מ אונסלואו הייתה משחתת מסדרה M שנבנתה עבור הצי המלכותי במהלך מלחמת העולם הראשונה. היא השתתפה בקרב יוטלנד ב-1916 ונמכרה לגריטה ב-1921.
תיאור

סדרת אדמירליטי M היו גרסאות משופרות ומהירות יותר של סדרת לאפורי הקודמת. הדחק האוניות היה 971 טונות ארוכות (987 טונות). האוניות היו באורך כולל של 273 רגל 4 אינץ' (83.3 מטרים), רוחב של 26 רגל 8 אינץ' (8.1 מטרים) ושוקע של 9 רגל 8 אינץ' (2.9 מטרים). הם הונעו על ידי שלוש טורבינות קיטור עם הנעה ישירה של פארסונס, שכל אחת הניעה ציר מדחף אחד, תוך שימוש בקיטור שסופק על ידי ארבעה דוודי Yarrow. הטורבינות פיתחו סך של 25,000 כוחות סוס (19,000 קילוואט) והעניקו מהירות מרבית של 34 קשרים (63 קמ"ש). האוניות נשאו לכל היותר 237 טונות ארוכות (241 טונות) של מזוט שהעניק להן טווח של 2,100 מיילים ימיים (3,900 ק"מ) במהירות 15 קשרים (28 קמ"ש). צוות כל משחתת כלל 76 קצינים ומלחים.
האוניות היו חמושות בשלושה תותחי QF 4 אינץ' (102 מ"מ) Mark IV ושני תותחי נ"מ QF 1.5 פאונד (37 מ"מ). תותחים אחרונים אלו הוחלפו מאוחר יותר בזוג תותחי נ"מ QF 2 פאונד (40 מ"מ) "פום-פום". האוניות גם כללו שני צינורות טורפדו מעל המים בקוטר 21 אינץ' (533 מ"מ).
בנייה ושירות

אונסלואו הוזמנה במסגרת תוכנית המלחמה השלישית בנובמבר 1914 ונבנתה על ידי Fairfield Shipbuilding &amp; Engineering Company ב־Govan. האונייה הושקה ב-15 בפברואר 1916 ונכנסה לשירות באפריל 1916. המפקד הראשון שלה היה ג'ון טובי (לימים אדמירל הצי).
ב-24 באפריל 1916 פרצה באירלנד התקוממות הפסחא נגד השלטון הבריטי. שתי חטיבות חי"ר הוזמנו מליברפול לדבלין כדי לתגבר את הכוחות הבריטיים, כאשר אונסלאו ליוותה את אוניות התובלה הנושאות חיילים אלו. היא לחמה בקרב יוטלנד וניזוקה קשות, כשהמהירות שלה ירדה ל-10 קשרים (19 קמ"ש). טובי הוביל בעוז את ההתקפה בתחילה נגד סיירת ואחר כך נגד שורה של סיירות מערכה. אונסלאו הוחזרה לאברדין למרות הנזק, לאחר שנגררה מהקרב על ידי המשחתת אה"מ דיפנדר, תחת אש חזקה. הדיווח על הקרב מאת אדמירל ביטי קבע כי:
דיפנדר, שמהירותה הופחתה ל-10 קשרים, בעודה בצד המנותק של סיירות המערכה, נפגעה מפגז שפגע בדוד הראשון שלה, אך למרות זאת גררה את אונסלאו. פגזים נפלו מסביבם במהלך המבצע הזה, אשר, עם זאת, הושג בהצלחה. במהלך מזג האוויר הסוער בלילה שלאחר מכן, הגרר נפרד פעמיים, אך אובטח מחדש. השתיים נאבקו יחדיו עד השעה 1 אחר הצהריים ב-1 ביוני, כאשר אונסלואו הועברה לגוררות. אני מחשיב את ביצועי שתי המשחתות הללו כאמיצות באופן קיצוני, ואני ממליץ על לוטננט קומנדר ג'ון טובי מאונסלאו, ועל לוטננט קומנדר פאלמר מדיפנדר, להכרה מיוחדת...
שני הקצינים קיבלו את עיטור אות השירות המצוין.
אונסלואו נמכרה לגרוטאות ב-26 באוקטובר 1921.
הערות שוליים

↑  אדמירל ביטי, The Beatty Papers, vol. 1, B.McL. Ranft, ed, Navy Records Society, 1989, עמ' 323
אוטנה (מחוז משנה)

| --- | --- |
סמל אוטנהסמל אוטנה

אגם טאורגנס במחוז-משנה אוטנה
 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  אוטנה
 מושל:  Alvydas Katinas
 בירת המחוז המשנה:  אוטנה
 תאריך ייסוד:  20 ביוני 1950 
 שטח:  1,229 קמ"ר
 גובה:  167.5 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז המשנה:  37,555 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  55°30′00″N 25°40′00″E﻿ / ﻿55.5°N 25.666666666667°E﻿ / 55.5; 25.666666666667 
 אזור זמן:  UTC +2
 www.moletai.lt
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוטנה (בליטאית: Utenos rajono savivaldybė, אוטנוס) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז אוטנה.
מחוז-משנה אוטנה משתרע על פני 1,229 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2012, למעלה מ-42,000 תושבים. העיר הגדולה ביותר במחוז המשנה היא העיר אוטנה, המשמשת כמרכז המנהלי שלו ושל מחוז אוטנה כולו.
אביר (בירה)

| --- | --- |

סמליל של בירה אביר
 סוג:  בירה
 אחוז אלכוהול:  6.4%
 יצרן:  טמפו
 מוצא:  ישראל ישראל
 מועד הכנה ראשוני:  1952
 צבע:  בהירה
 משקאות קשורים:  גולדסטאר, בירה נשר, בירה מכבי
תוצאות התחרות לבחירת השמות, במקום הראשון "אביר" במקום השני "רוית" ובמקום השלישי "שמשון"
מרתף מבשלת בירה אביר בנתניה, 1964
אביר היא בירה לאגר ישראלית בהירה עם 6.4% כוהל בנפח. הבירה יוצרה לראשונה בתחילת שנות החמישים כמותג הדגל של "מבשלת שיכר לאומית" בנתניה. ייצורה הופסק כעבור כמה עשורים, ובשנת 2010 חברת טמפו השיקה אותה מחדש, הפעם כבירת בוטיק המיוצרת בכמויות קטנות.
היסטוריה

בשנת 1952, קבוצת משקיעים בראשות לואיס הרצברג מניו יורק ייסדה בנתניה מבשלה לייצור בירה, בשם "מבשלת שיכר לאומית". בחיפוש אחר שם לבירה החדשה שתייצר המבשלה, הוכרזה תחרות להמצאת שמות ולבחירת הלוגו שיתנוסס על בקבוקי הבירה, כשאחת הדרישות היא שהשם יהיה בעל משמעות בעברית ובאנגלית. אחד השמות שהוצעו היה שיא-ביר ובאנגלית SEE BEER. השם הזוכה היה אביר ובאנגלית A BEER, שהוצע על ידי ד"ר אהרון אברהם. אברהם אשר התמחה בשפות שמיות, בחר את השם אביר על בסיס האיכויות הרבות עליהן מעיד השם וביסס אותן על הופעת המילה בתנ"ך ובשפות אחרות. כמו כן, סבר שהשם נאה גם באנגלית ויקל על תפוצתה בשפה זו. את הנימוקים שלח למבשלה במסגרת תחרות בחירת השמות אשר בה זכה וקיבל עקב כך פרס כספי של מאה לירות ישראליות. נתן פרג'ון צייר את הלוגו ובו מופיעה דמות אביר הרוכב על סוס.
מבשלת שיכר לאומית גדלה במהירות וכבשה לעצמה מקום של כבוד בשוק המקומי. היה זה המפעל הראשון שהוקם באזור הדרומי של נתניה שהתפתח מאוחר יותר לאזור התעשייה פולג. היה זה עוד לפני שהוקמו השכונות הדרומיות של העיר. על גג המפעל ניצב במשך שנים בקבוק בירה אביר ענק עשוי מתכת בגובה של 8 מטר. הבקבוק סימל את הכניסה לנתניה לכל המגיעים מדרום על רקע החולות. את הבקבוק ייצר תושב נתניה, המסגר שלמה עמבר.
אחת מהסיסמאות של הקמפיינים של אביר הייתה "אין מעל - אביר רויאל".
בשנת 1965 נערך מיזוג גדול בין "מבשלת שיכר לאומית" ל"תעשיית בירה א"י בע"מ" שמפעליה בראשון לציון ובבת ים ייצרו את הבירות נשר וגולדסטאר. בשנת 1985 רכשה חברת טמפו, בראשותו של משה בורנשטיין, את "מבשלת שיכר לאומית".
השקה מחודשת

לאחר שנים רבות בהן לא ניתן היה להשיג את הבירה פיתח בשנת 2010 דוד הרלינג, הברומאסטר הוותיק של טמפו, בירה חדשה בהשראת בירה אביר המקורית. בתחילה הושקה בירה אביר החדשה כ-Private label ונמכרה בלעדית במסבאה "אביר" בצפון רחוב דיזנגוף בתל אביב.
מגוון

מבשלת שיכר לאומית ייצרה כמה בירות תחת המותג אביר. בירה אביר הרגילה נמכרה עם תווית אדומה, וגרסת המאלט שלה נמכרה עם תווית ירוקה. בנוסף שווקו "אביר רויאל", "אביר דה לוקס" ו"אביר אקסטרא".
לכבוד יום העצמאות ה-64 של מדינת ישראל וכמחווה לשישים שנות "אביר", השיקה טמפו מהדורת אספנים, ובה 800 בקבוקי 750 מ"ל של בירה אביר.
הערות שוליים

↑  74 שנות בירה ישראלית, בירדי
התווית של בירה אביר משנות החמישים
אדנה קיפלגט

אדנה נג'רינגווני קיפלגט (באנגלית: Edna Ngeringwony Kiplagat; נולדה ב-15 בנובמבר 1979) היא אתלטית קנייתית. היא פעמיים ברציפות אלופת העולם בריצת מרתון (טגו 2011 ומוסקבה 2013).
ביוגרפיה

קיפלגט מתאמנת בהדרכתו של דיטר הוגן.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בשנת 1996 זכתה קיפלגט במדליית כסף בריצת 3,000 מטר. שנתיים לאחר מכן, היא זכתה באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בשנת 1998 במדליית ארד בריצת 3000 מטר.
ביוגרפיה > 2003

בתחרות שנערכה בריצ'מונד, וירג'יניה בשנת 2003 זכתה קיפלגט במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 32:28 דקות, המנצח לגברים היה גילברט קוך, בעלה לעתיד.
ביוגרפיה > 2006

באליפות העולם לריצות שדה שנערכה באפריל 2006 סיימה קיפלגט במקום 13. בתחרות בניירובי שנערכה ביולי אותה שנה היא קבעה בריצת 5000 מטר שיא אישי של 15:57.3 דקות. בתחרות שנערכה בסן חוזה, קליפורניה באוקטובר אותה שנה היא קבעה בחצי מרתון תוצאה של 1:09:32 שעות.
ביוגרפיה > 2007

בתחרות שנערכה בניירובי ביוני 2007 קבעה קיפלגט בריצת 10,000 מטר תוצאה של 33:27.0 דקות.
ביוגרפיה > 2010

ב-18 במרץ 2010 זכתה קיפלגט בריצת מרתון לוס אנג'לס בתוצאה של 2:25:38 שעות, הייתה זו ריצת המרתון השנייה בקריירה שלה. ב-7 בנובמבר אותה שנה, היא זכתה גם בריצת מרתון ניו יורק בתוצאה של 2:28:20 שעות.
ביוגרפיה > 2011

ב-20 במרץ 2011 זכתה קיפלגט במדליית כסף בריצת חצי מרתון ניו יורק בשיא אישי של 1:09:00 שעות, אחרי המנצחת בת ארצה קרולין רוטיץ' (1:08:52 שעות).
ב-17 באפריל אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת מרתון לונדון בשיא אישי של 2:20:46 שעות, אחרי בת ארצה מרי קייטני (2:19:19 שעות) וליליה שובוחובה מרוסיה (2:20:15 שעות).
ביוגרפיה > 2011 > אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית באוגוסט 2011 זכתה קיפלגט במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:28:43 שעות, לפני פריסקה ג'פטו (2:29:00 שעות) ושרון צ'רופ (2:29:14 שעות). היה זה ניצחון משולש של קנייה.
ביוגרפיה > 2012

במרתון לונדון שנערך ב-22 באפריל בשנת 2012 זכתה קיפלגט במדליית כסף בשיא אישי חדש של 2:19:50 שעות, אחרי מרי קייטני (2:18:37 שעות) ולפני פריסקה ג'פטו (2:20:14 שעות), שתיהן מקניה. באולימפיאדת לונדון (2012) היא סיימה רק במקום 20 בתוצאה של 2:27:52 שעות.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה בשנת 2013 זכתה קיפלגט במדליית זהב בריצת מרצון בתוצאה של 2:25:44 שעות, לפני ולריה סטרנאו מאיטליה (2:25:58 שעות) וקאיוקו פוקושי מיפן (2:27:45 שעות) ובכך הגנה על תוארה.
חייה האישים

קיפלגט נשואה לאתלט גילברט קוך.
אוטמר פרייהר פון פרשוהר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביולי 1896 וילדק, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  8 באוגוסט 1969 (בגיל 73) מינסטר, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  גנטיקה, ביוכימאי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרבורג  אוניברסיטת מינכן 
 מוסדות:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט  אוניברסיטת מינסטר 
 
אוטמר פרייהר פון פרשוהר (גרמנית: Otmar Freiherr von Verschuer;‏ 16 ביולי 1896, וילדק, הסה־נסאו – 8 באוגוסט 1969, מינסטר, גרמניה המערבית) ביולוג, אנתרופולוג ואאוגניקון גרמני.
ביוגרפיה

פון פרשוהר גילה עניין מיוחד במחקרים על זוגות תאומים והיה דירקטור במכון לאנתרופולוגיה, לתורשה האנושית ולאאוגניקה על שם הקיסר וילהלם שבברלין, ובמכון לביולוגיה גנטית והיגיינה גזעית.
ב־1937 קיבל לעבודה כעוזר את יוזף מנגלה (בטרם הוסמך כד"ר). ב־1944 קיבל רשות מהימלר לעבוד באושוויץ, שם פגש את ד״ר מנגלה, שהגיע למחנה שנה קודם.
ב־1945, בהתקרב סיום המלחמה, העביר פון פרשוהר את תיקיו מהמכון לאנתרופולוגיה לחלק המערבי של גרמניה, בתקווה לתגובה אוהדת יותר מכוחות המערב מאשר מהתגובה הצפויה מצד הצבא האדום המתקרב ממזרח. בשלהי 1945 או בתחילת 1946 פנה פון פרשוהר לראש עיריית פרנקפורט בבקשה להרשות לו לשקם את המכון לאנתרופולוגיה. אולם הנגיד הממונה על הקמת המכון לאנתרופולוגיה מחדש הודיע כי אל פרשוהר צריך להתייחס לא כאל משתף פעולה עם המשטר הנאצי כי אם כאל אחד הפעילים הנאצים המסוכנים ביותר ברייך השלישי. בסופו של דבר לא חודשה פעילותו של המכון לאנתרופולוגיה.
במהלך המלחמה התקבל פון פרשוהר כחבר בחברה האמריקאית לאאוגניקה, ושמר על החברות בארגון עד מותו.
בשנת 1951 הוא מונה לפרופסור באוניברסיטת מינסטר.
הוא מצא את מותו בתאונת דרכים. מודעות האבל שפורסמו בכתבי העת המדעיים בגרמניה לא הזכירו את תפקידיו בזמן המלחמה או את קשריו עם המשטר הנאצי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279313105171  BnF: cb10625120q (data)  GND: 119272342  ISNI: 0000 0001 2121 2107  LCCN: n85802915  NKC: xx0061401  NTA: 072649909  SUDOC: 076941809  VcBA: 495/267567  VIAF: 13114387   WorldCat (עם VIAF): 13114387 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוסקר קרמר

אוסקר קרמר (בספרדית: Oscar Kramer), שחיין יהודי-ארגנטינאי בעברו. אלוף המכביה החמישית (1957) וסגן-אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (1955) במשחה ל-1500 מטר חופשי.
קורות חיים

בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית שנערכו בבריכת השחייה בת גלים שבחיפה בספטמבר 1953 זכה קרמר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:50.9 דקות, אחרי מ. בונין מדרום אפריקה (4:50.8 דקות) ולפני בן ארצו א. שלנברג (5:00.5 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 20:10.0 דקות, אחרי מ. בונין (19:54.8 דקות) וא. שלנברג (20:08.6 דקות).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו בשנת 1955, זכה קרמר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 20:09.9 דקות, אחרי ג'יימס מקליין מארצות הברית (20:04.0 דקות) וג'ילברטו ארנגו מקולומביה (20:37.2 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:56.1 דקות, אחרי ג'יימס מקליין (4:51.3 דקות) ווויין מור ולפני ויליאם יורזיק (4:56.9 דקות), שלושתם מארצות הברית.
בתחרויות השחייה של המכביה החמישית שנערכו בבריכת השחייה גלי גיל שברמת גן בספטמבר 1957 זכה קרמר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 20:14.7 דקות, לפני מייקל וולק מארצות הברית (20:16.3 דקות) וק. פיאלקוב מדרום אפריקה (21:01.7 דקות) ומדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:00.7 דקות, אחרי מייקל וולק (4:58.3 דקות) ולפני פ. לנדי מארצות הברית (5:08.3 דקות).
הערות שוליים

↑  במכביה ה-4, דבר, 27 בספטמבר 1953
↑  PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics
↑  האמריקאי וולק הפגין יכולת מצויינת בתחרויות השחייה, דבר, 23 בספטמבר 1957
↑  טור המכביה, דבר, 23 בספטמבר 1957
אביר מוקהרג'י

| --- | --- |

 לידה:  1974 (בן 50 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות בלשית 
 מספר צאצאים:  2 
 abirmukherjee.com
 
אביר מוקהרג'י (באנגלית: Abir Mukherjee; נולד ב-1974) הוא סופר בריטי-הודי אשר התפרסם בעיקר הודאות לספרי בילוש שלו. אביר מוקהרג'י כתב את סדרת הספרים על ווינדהאם ובנרג'י (Wyndham & Bannerjee), שעלילותם מתרחשות בעידן הראג' הבריטי בהודו.
ביוגרפיה

אביר מוקהרג'י נולד בלונדון למשפחה של מהגרים הודים. הוריו עברו לבריטניה מכלכותה לפני לידתו. גדל במערב סקוטלנד. הוא סיים את לימודיו בבית הספר לכלכלה של לונדון, ולאחר מכן החל לעבוד בתחום פיננסים.
מוקהרג'י החל את קריירת הכתיבה שלו ב-2013, בגיל 39. הוא כתב את הרומן הראשון שלו, "כוכב עולה", לתחרות שעליה הכריז העיתון טלגרף, בה זכה ב-2014. הרומן יצא לאור בשנת 2016.
כעת חי במחוז סארי, באנגליה, עם אשתו סונאל ושני בניו.
ספריו

ספרי בילוש של אביר מוקהרג' מתארים את התקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה בהודו, שהייתה תחת השליטה של האימפריה הבריטית. התקופה הזאת סיקרנה את הסופר, כיוון שלטענתו, לא נלמדת מספיק בבתי ספר הבריטים. והסיפורים שהוא שמע מהוריו על התקופה הזאת, היו שונים מאוד ממה שהוא למד בבית הספר. ספרי בילוש היו תוצאה של חיפוש אחרי זהותו. והמבט לאחור, לתקופת השלטון האנגלי בהודו, העמיק את הבנתו מי הוא עצמו.
בסיפור, קפטן סאם וינדהאם (Sam Wyndham), מפקח במשטרת לונדון, שחזר ממלחמת העולם הראשונה הלום קרב, מקבל הצעת עבודה ממפקדו לשעבר וכיום ראש משטרת כלכותה. וינגהאם מקבל את הצעה כיוון שהוא רוצה לעזוב את לונדון שם לא מחזיק אותו שום דבר חוץ מזיכרונות על אשתו שמתה מהשפעת הספרדית. בשבוע הראשון לעבודתו, הוא פוגש את הסמל ההודי סורנדרנאת' בנרג'י (Surendranath Bannerjee), שמכונה בתחנה "לא נכנע" בנרג'י (בגלל ששם משפחה שלו Surendranath נשמע כמו "Surrender-not" - "לא נכנע"). היחסים בין הבריטים להודים במדינה הם היררכיים לחלוטין, אך קפטן ווינדהאם אינו שותף לדעות הקדומות הגזעניות, למרות שאינו משוחרר מהן לחלוטין. בינו לבין הסמל נוצרת מערכת יחסים של כבוד וידידות, שמתפתחת במהלך הסדרה.
הסיפור מסופר על ידי קפטן סם ווינדהאם, אבל בספר החמישי גם סמל בנרג'י הופך למספר הסיפור.
העלילה מתרחשת על רקע תהליכים פוליטיים בהודו, בפרט, התפתחות תנועת אי האלימות של מהטמה גנדי.
נושאים פוסט-קולוניאליים הם המבדילים את סדרת הספרי בילוש של אביר מוקהרג'י מהמסורת ספרי הבילוש הבריטית הקלאסית (כמו ספרי קונאן דויל, אגתה כריסטי וכו'), שבהם לא היה נהוג להציג את המבט של הילידים במושבות הבריטיות.
בסדרה פורסמו ספרים הבאים:
כוכב עולה ("A Rising Man") (2016), הוצאה לאור בתרגום לעברית של שרון פרמינגר ב-2018.
רוע הכרחי ("A Necessary Evil") (2017)
עשן ואפר ("Smoke and Ashes") (2018)
מוות במזרח ("Death in the East") (2019)
הצללים של הגברים ("The Shadows of Men") (2021)
פרסים

2014 - פרס הארביל סקאר מעיתון "טלגרף" על הספר "כוכב עולה".
2017 - "פגיון היסטורי" (פרס איגוד סופרי בילוש) על הספר "כוכב עולה".
2018 - פרס ווילבור סמית' על הספר "הרוע הכרחי"
2021 - "פגיון היסטורי" (פרס איגוד סופרי בילוש) על הספר "מוות במזרח"
הערות שוליים

↑  רשימת הזוכים בפרס בשנת 2017, באתר של איגוד סופרי בילוש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007385536805171  GND: 1136873538  LCCN: no2016101323  NKC: mzk2017953463  NTA: 406398836  SUDOC: 240852958  VIAF: 30147118128226340509   WorldCat (עם VIAF): 30147118128226340509
אונדז'יי לינגר

אונדז'יי לינגר (בצ'כית: Ondřej Lingr; נולד ב-7 באוקטובר 1998 בצ'כיה) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת פיינורד מליגת העל ההולנדית, בהשאלה מסלביה פראג, ובנבחרת צ'כיה.
קריירת מועדונים

לינגר גדל במחלקת הנוער של מ.פ.ק. קרווינה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הצ'כית, וערך במדיה 72 הופעות ליגה, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-6 באוגוסט 2020 חתם לינגר בסלביה פראג מליגת העל הצ'כית.
ב-24 באוגוסט 2023 הושאל לינגר למשך עונת 2023/24 לפיינורד מליגת העל ההולנדית.
קריירה בינלאומית

ב-24 במרץ 2022 ערך לינגר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה, בהפסד 1-0 לנבחרת שוודיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת צ'כיה לטורניר יורו 2024, ובמסגרת משחק הכנה לטורניר כבש לינגר שער בכורה במדים הלאומיים מול נבחרת מלטה במשחק שנגמר בניצחון 7-1 לצ'כיה
תארים

ליגת העל הצ'כית בכדורגל: 2020/21
הגביע הצ'כי: 2020/21, 2022/23
הגביע ההולנדי: 2023/24
הערות שוליים

↑  Lingr to Feyenoord באתר הרשמי של סלביה פראג, 24 באוגוסט 2023 (באנגלית)
↑  Nominace reprezentace na přípravný kemp před EURO 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הצ'כית, 28 במאי 2024 (בצ'כית)
| נבחרת צ'כיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סטאנק •  2 זימה •  3 הולש •  4 הראנאץ •  5 צופאל •  6 ויטיק •  7 ברק •  8 שבצ'יק •  9 הלוז'ק •  10 שיק •   11 קוכטה •  12 דודרה • 13 חיטיל •  14 פרובוד • 15 ד. יוראסק • 16 קובאר • 17 צ'רני • 18 קרייצ'י • 19 חורי • 20 לינגר • 21 צ'רב • 22 סואוצ'ק • 23 יארוש • 24 ולצ'ק • 25 שולץ • 26 מ. יוראסק • מאמן: האשק |  1 סטאנק •  2 זימה •  3 הולש •  4 הראנאץ •  5 צופאל •  6 ויטיק •  7 ברק •  8 שבצ'יק •  9 הלוז'ק •  10 שיק •   11 קוכטה •  12 דודרה • 13 חיטיל •  14 פרובוד • 15 ד. יוראסק • 16 קובאר • 17 צ'רני • 18 קרייצ'י • 19 חורי • 20 לינגר • 21 צ'רב • 22 סואוצ'ק • 23 יארוש • 24 ולצ'ק • 25 שולץ • 26 מ. יוראסק • מאמן: האשק | צ'כיה |
אוטמר קומנדה

| --- | --- |

אוטמר קומנדה
 לידה:  29 במאי 1954 (בן 70) אוסטריה ולס, אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הטרזיאנית 
 השתייכות:   צבא אוסטריה
 תקופת הפעילות:  1975–2018 (כ־43 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי
 עיטורים
 מדליית הזהב הגדולה להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית 
 
אוטמר קומנדה (בגרמנית: Othmar Commenda;‏ נולד ב-29 במאי 1954) הוא גנרל אוסטרי בדימוס אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא אוסטריה בין השנים 2013–2018.
ביוגרפיה

קומנדה נולד בוולס ב-29 במאי 1954. הוא למד באקדמיה הצבאית התרזיאנית, וב-1975 סיים את לימודיו והצטרף לכוחות הפאנצר של הצבא. ב-1979 מונה למפקד מחלקה ברגימנט הפאנצר ה-14 בעיר הולדתו. בהמשך הועבר לפקד על פלוגה של אונדו"ף. ב-1988 הוא סיים את לימודיו באקדמיה להגנה לאומית, ולאחר מכן החל ללמד טקטיקה באקדמיה להגנה לאומית בווינה עד 1991. ב-1992 מונה למפקד גדוד סיור במיטלסבאך. ב-1994 מונה לסגן מפקד בריגדת הפאנצרגרנדיר ה-3 במאוטרן על דנובה. ב-1996 למד שנה אחת במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית, וב-1999 לקח גם קורס בניהול באקדמיית הבונדסוור בהמבורג. לאחר מכן החל למלא תפקידי ניהול ומטה בכירים. ב-2001 הועלה לדרגת בריגדיר וב-2003 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-2008 מונה לסגנו של הרמטכ"ל אדמונד אנטאכר בידי שר ההגנה נורברט דראבוש.
ב-1 בינואר 2011 פיטר דראבוש את אנטאכר בשל מחלוקת על גיוס החובה לצבא אוסטריה, ומינה את קומנדה כמחליפו. הפיטורין נתפסו באוסטריה כצעד שרירותי וכוחני של דראבוש. גם נשיא אוסטריה היינץ פישר, אשר מתוקף חוקת אוסטריה משמש כמפקד העליון של הצבא האוסטרי, התנגד למהלך של דראבוש, והביע תמיכה באנטאכר. ב-7 בנובמבר פסלה ועדת המינויים הפדרלית את החלטתו של דראבוש, ואנטאכר חזר לתפקידו. ב-23 במרץ 2013 סיים אנטאכר את תפקידו וקומנדה הוחזר לתפקיד. ב-27 ביולי 2018 סיים קומנדה את תפקידו והוחלף בידי רוברט בריגר.