stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולימפיאדת ברצלונה (1992)
המשלחת הישראלית

ארבעים שנה לאחר הצטרפותה של מדינת ישראל למשחקים האולימפיים, השיגה יעל ארד את המדליה הראשונה של ישראל, כאשר הצליחה לזכות במדליית הכסף בענף הג'ודו (עד 61 ק"ג). יום למחרת זכה נציג ישראלי נוסף, אורן סמדג'ה, במדליית ארד, גם הוא בענף הג'ודו (עד 71 ק"ג).
מלבד יעל ארד ואורן סמדג'ה הצליח דני קרסנוב להגיע לגמר בקפיצה במוט ולסיים במקום השמיני, ולהיות הגבר הישראלי הראשון אשר מגיע למעמד זה בענף האתלטיקה.
באולימפיאדה זו זכה השייט יואל סלע להיות הישראלי הראשון שהשתתף ב-4 אולימפיאדות. לולא החרמת אולימפיאדת מוסקבה בשנת 1980 על ידי ישראל, היה סלע עשוי להשתתף בחמש אולימפיאדות רצופות.
ראו גם

המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)
יהודים באולימפיאדת ברצלונה
משתתפים עצמאיים במשחקים האולימפיים
תכנון עירוני של ברצלונה
אורן סמדג'ה ויעל ארד עם סגן שר החינוך, ח"כ מיכה גולדמן, 10 באוגוסט 1992
קוליטיס כיבית

| --- | --- |

 תחום:  גסטרואנטרולוגיה 
 טיפול:  בודזונייד  בטאמתאזון  olsalazine  מסלזין  balsalazide  tofacitinib  אדלימומאב  רמיקייד  ustekinumab  golimumab  פרדניסולון  mercaptopurine hydrate  טקרולימוס  מתוטרקסט  ודוליזומאב  balsalazide  אזתיופרין  קורטיזול  olsalazine  בודזונייד  sulfasalazine  פרדניזון  סימביקורט  מסלזין  certolizumab pegol  etanercept  ניקוטין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  183084 
 MeSH:  D003093
 סיווגים
 ICD-11:  DD71 
 
קוֹלִיטִיס כִּיבִית (באנגלית: Ulcerative Colitis) היא מחלה השייכת לקבוצת מחלות מעי דלקתיות, הכוללת גם את מחלת קרוהן. שכיחותה של קוליטיס כיבית נעה בין 2 ל-14 לכל 100,000 איש. המחלה מתפרצת בשתי קבוצות גיל: קבוצת הגיל הצעירה, כלומר בין גילאי 15–30, ולאחר מכן בין גיל 60 ל-80, בדומה למחלת קרוהן. המחלה פוגעת בשכיחות דומה בנשים ובגברים. המחלה שכיחה יותר אצל מעמדות סוציו-אקונומיים גבוהים יותר מאשר נמוכים, וכן באזורים מתועשים לעומת אזורים כפריים.
נמצא כי עישון סיגריות מוריד את הסיכון לחלות במחלה, וזאת בניגוד לממצאים במחלת קרוהן, לפיהם עישון סיגריות מגביר את הסיכון לחלות במחלה. ביצוע ניתוח לכריתת התוספתן (אפנדקטומי) מהווה גורם מגן מפני התפרצות המחלה.
קוליטיס כיבית יכולה להתהוות באופן משפחתי (בכ-5% עד 10% מן המקרים) או ספוראדי (כלומר, ללא קשר גנטי). הסיכוי של קרוב משפחה מדרגה ראשונה לחלות במקרה שיש חולה קרוהן / קוליטיס במשפחה הוא 10% בקירוב, והסיכוי עולה אם לשני ההורים יש מחלות מעי דלקתיות.
אטיולוגיה

כיום, הסברה היא שמחלות מעי דלקתיות מתפרצות לאור סיבות שונות, ביניהן מנגנון בקרה לא תקין במעיים, אשר יוצר מצב כרוני שבו מוקוזת המעיים עצמה לא מתפקדת כהלכה ברמה החיסונית, כלומר התפקוד החיסוני איננו מיטבי. מצב זה, יחד עם הפגמים הגנטיים שנמצאו במחלות מעי דלקתיות קשורים למספר תהליכים שונים – יכולת פגומה של מערכת החיסון להגיב לחיידקים ולהכחידם, תפקוד פגום של בקרה על תאים מפרישים המעורבים בתגובה מול התוצרים המטבוליים של החיידקים, וכן פגמים שנמצאו בתהליך הקשור להתפתחות הדלקת ולרזולוציה שלה.
ממצאים פתולוגיים

מחלת קוליטיס כיבית לרוב מערבת את אזור החלחולת ומתפשטת מעלה לאורך המעי הגס כולו. 40%-50% סובלים ממחלה המערבת את הרקטום ואת אזור המעבר בין חלק הכרכשת במעי הגס לרקטום בלבד, בעוד שאצל 20% מהחולים מדובר בפאן-קוליטיס – כלומר מעורבות של כל המעי הגס כולל הרקטום, שלעיתים מערבת גם את סוף המעי הדק (כ־2–3 ס"מ לתוך המעי הדק הסופי – terminal ileum). נטילת ביופסיה גם מאזורים שנראים תקינים יחסית, מצביעה על פתולוגיות שונות שיתוארו בהמשך.
כאשר יש דלקת קלה, השכבה המצפה את המעי הגס והנראית תחת קולונוסקופיה (המוקוזה) היא אדומה ומכוסה במשטח גרנולרי בדומה למראה של נייר זכוכית. כשהדלקת חריפה יותר, המוקוזה כולה אדומה, מדממת בקלות, ועם כיבים. עם הזמן, מתפתחים פוליפים ("פסאודו-פוליפים") כתוצאה מתהליך התרבות של תאי אפיתל. קוליטיס כרונית מביאה בסופו של דבר לכך שהמעי הגס הופך להיות אטרופי, מוצר וקצר יותר. אחד הסיבוכים של המחלה הוא התפתחות של קוליטיס טוקסי (toxic colitis, או megacolon). זהו מצב בו קיר המעי הגס הופך לעדין והמוקוזה עצמה מכויבת מאוד. מצב זה עלול להביא להתהוות של פרפורציה (חור במעי).
מבחינה היסטולוגית (כלומר, בנטילת ביופסיות והתבוננות בהן מבעד למיקרוסקופ) ניתן להתרשם מתהליך דלקתי שמערב את שכבת המוקוזה ואת שכבת הסאב-מוקוזה השטחית, אולם ללא מעורבות מעבר לכך (אלא אם כן מדובר במחלה פולמיננטית וסוערת מאוד). בנוסף לכך, קיימים מאפיינים היסטולוגיים מיוחדים למחלה שעוזרים להבדיל בינה לבין מחלות זיהומיות של המעי הגס או מחלות שאינן קוליטיס כיבית כרונית; ממצאים אלו כוללים ארכיטקטורה מעוותת של הקריפטות במעי הגס, וכן מצבורים של תאי פלסמה ורקמות לימפואידיות באזור. לעיתים יש גודש של כלי דם המלווים בבצקת ודימומים וכן הסננה של תאי דלקת. תאי דלקת אלו חודרים לשכבת האפיתל ולקריפטות עצמן ומביאים לתהליך הנקרא crypt abscesses.
תסמינים קליניים

הסימנים הקליניים העיקרים במחלת קוליטיס כיבית הם:
שלשול: לרוב בלילה, או לאחר ארוחות.
ריבוי יציאות: במחלה קלה עד 4 יציאות ליום, במחלה קשה – מעל 6 יציאות ליום.
דימום רקטלי
טנזמוס: תחושה של רצון ליציאה דחופה עם תחושה של התרוקנות שאינה מלאה.
הפרשות של ריר מפי הטבעת
כאבי בטן עוויתיים: בעיקר במחלה קשה
חום: במחלה בינונית עד קשה
בחילות והקאות
ירידה במשקל
ככל שהתסמינים חמורים יותר, כך יש קורלציה עם חומרת המחלה, אם כי לרוב שלשול ודימום עדינים יחסית באופן בו המטופל לא פונה בתחילה לקבלת עזרה רפואית.
פרוקטיטיס – הוא דלקת של הרקטום התחתון ופי הטבעת, אשר מתבטאת אצל החולים במעבר של דם טרי וריר יחד עם צואה. חולים עם פרוקטיטיס חשים לרוב תחושה של טנזמוס (לעיל) אולם כמעט ולא סובלים מכאבי בטן. פרוקטיטיס (או פרוקטו-סיגמואידיטיס – דלקת המערבת גם את הסיגמאויד) מאטה את קצב המעבר במעיים הפרוקסימליים, תופעה אשר מביאה לעצירויות (המאפיינות חולים הסובלים ממחלה דיסטלית, כלומר מחלה המערבת בעיקר את החלקים הסופיים של המעי הגס). אצל חולים אלו קיימת רגישות בפי הטבעת בזמן בדיקה פיזיקלית.
כשהמחלה משתרעת מעבר לרקטום, יהיו לרוב הפרשות של דם מעורבות בצואה או שלשול דמי. הסיבה לכך היא תנועתיות מהירה של צואה לאורך המעי הגס הדלקתי. כשהמחלה חמורה, הצואה נוזלית ומכילה דם ומוגלה. אצל חולים הסובלים ממחלה המערבת את המעי הגס קיימת רגישות במישוש המעי הגס בבדיקת הבטן.
בדיקות דם והדמיה

אנמיה, חום ושקיעת דם מוחשת מאפיינים התהוות של מחלה בינונית עד קשה. הממצאים המעבדתיים אשר נמצאים הם:
עלייה במדדי דלקת, כגון עלייה ב-CRP (במחלה מפושטת ולא במצבים של פרוקטיטיס למשל), עלייה במספר הטסיות, ושקיעת דם מוחשת, כמו גם עלייה בתאי הדם הלבנים לעיתים.
ירידה בהמוגלובין
לקטופרין בצואה: תסמין רגיש וספציפי המלמד על תהליך דלקתי במעיים
קלפרוטקטין בצואה: יכול לחזות מצבים של הישנויות או פאוצ'יטיס (ראו בהמשך).
רמות אלבומין נמוכות אצל חולים במחלה קשה.
אצל כ־60% עד 70% מן החולים ניתן למצוא בדיקה חיובית ל-pANCA.
הדמיה של המעי נעשית באמצעות סיגמואידוסקופיה ובהמשך קולונוסקופיה של כל המעי. בחוקן בריום ניתן להתרשם מהתעבות של המוקוזה ומכיבים שטחיים, וכאשר המחלה מתקדמת ייתכן אובדן של האוסטרות המאפיינות מבנה נורמלי של המעי הגס.
ביצוע CT איננו משמש כלי דיאגנוסטי מהותי כמו קולונוסקופיה וחוקן בריום אולם ניתן להתרשם מהתעבות מוראלית של המעי, עלייה בשומן העוטף את הרקטום ואת האגן, מראה דמוי מטרה (target appearance) של הרקטום, וכן אדנופתיה.
בדיקות דם והדמיה > סיבוכים

מרבית החולים לא מתייצגים עם סיבוכים של המחלה בעת הדיאגנוזה, אולם עד 15% עלולים להתייצג עם מחלה קטסטרופלית מלכתחילה. הסיבוכים הקיימים במחלה הם:
דימומים נרחבים: אצל 1% מן החולים, לרוב הדימום נפסק כאשר המחלה מטופלת, אולם אם החולה נזקק ליותר מאשר 6–8 מנות דם בתוך יום-יומיים, יש אינדיקציה לניתוח הסרת המעי הגס (קולקטומי).
מגה-קולון טוקסי Toxic megacolon: מוגדר כמצב בו הקוטר של המעי הרוחבי או המעי הימני עולה על 6 ס"מ, וכולל אובדן של אוסטרות המעי. מצב זה מתרחש אצל כ־5% מההתקפים ויכול להתרחש כתוצאה מהפרעות אלקטרוליטריות או תרופות נרקוטיות. יצוין כי 50% מהמצבים הללו יפתרו באמצעות טיפול תרופתי בלבד, אולם בשאר המקרים יש צורך בניתוח הסרת המעי הגס באופן דחוף. הסיבוך המסוכן ביותר במצב זה הוא פרפורציה – יצירת חור במעי, המביא לתמותה של כ־15% מן המקרים. לעיתים המעי עלול לעבור פרפורציה ללא התרחבות קודמת לכך.
היצרויות (סטריקטורות) מתרחשות אצל כ־5% עד 10% מן החולים, ולעיתים מקושרות עם הופעה של גידול – כאשר היצרות כזו מונעת מעבר של קולונוסקופ, יש להניח כי מדובר בגידול עד שיוכח אחרת ולכן יש אינדיקציה לניתוח.
הסיכון לסרטן

חולים עם קוליטיס כיבית כרונית נמצאים בסיכון לפתח סרטן המעי הגס. הסיכון לפתח סרטן עולה ככל שהמחלה מפושטת יותר וככל שהיא ממושכת יותר – מחקרים מצביעים על סיכון המגיע לכדי 11% במהלך 40 שנות מחלה; מקובל להניח כי הסיכון עולה בחצי אחוז עד אחוז החל מהשנה העשירית למחלה. חולים אלו צריכים להיות תחת מעקב וביצוע קולונוסקופיה מדי שנה או שנתיים, החל מהשנה השמינית או העשירית למחלה (במקרה שיש מעורבות של כל המעי הגס) או לאחר 12–15 שנה (אם יש מעורבות של המעי הגס השמאלי בלבד).
במקרה שקולונוסקופיה מגלה קיום של דיספלסיה, בין אם ממוינת היטב ובין אם לא (low-grade dysplasia, high-grade dysplasia) – ההמלצה היא לבצע ניתוח להסרת המעי הגס אצל חולי קוליטיס כיבית.
טיפול תרופתי

הטיפול בקוליטיס כיבית – הן מחלה המערבת את הרקטום התחתון בלבד, והן מחלה המערבת את כל המעי הגס – הוא דומה. טיפול אחזקה ראשוני הוא במתן תרופות המכילות תרכובות של 5-ASA (רפאסל, פנטאסה, אסאקול וכדומה) בצורה של כדורים, פתילות, חוקנים וכו' כדי להשיג מקסימום ריפוי של מוקוזת המעי הגס. במקרה שיש התפרצות של המחלה, הטיפול הוא באמצעות סטרואידים (בתחילה רקטליים, לאחר מכן בכדורים, ואם המחלה חריפה – מתן סטרואידים דרך הוריד); הפסקת סטרואידים נעשית לרוב תוך כדי התחלת אימוראן, אשר מביא להשגת הרמיסיה והפחתת התלות בסטרואידים. במקרה שהמחלה מוגדרת בינונית עד קשה, ללא תגובה טובה לסטרואידים, הטיפולים הנוספים האפשריים הם טיפול בציקלוספורין או טיפול ביולוגי (בעיקר אינפליקסימאב). אם הטיפול התרופתי לא משיג רמיסיה, או אם קיימות אינדיקציות לניתוח, המטופל עובר ניתוח לכריתת חלק או כל המעי הגס.
טיפול ניתוחי

הניתוח המתבצע אצל חולי קוליטיס כיבית כולל כריתה מלאה או חלקית של המעי הגס. במקרה של כריתה חלקית (Colectomy), הרקטום נשאר פעיל ולאחר התאוששות פעילות מערכת העיכול חוזרת לסדרה.
במקרה שנדרשת כריתה מלאה של המעי הגס הניתוח כולל שלושה שלבים:
הסרת המעי הגס (Total Colectomy) ויצירת סטומה רפואית
יצירת פאוץ' (סוג של רזרבואר, או אזור מאגר) מלולאת המעי הדק הסופי (האילאום הסופי) וחיבור הפאוץ' לתעלה האנאלית המובילה לפי הטבעת. בשלב זה הפאוץ' מנותק משאר מערכת העיכול ואינו פעיל, וזאת כדי לתת לפאוץ' זמן להחלים.
סגירת הסטומה הרפואית וחיבור בין הפאוץ למעי הדק. לאחר שלב זה תפקוד היציאות חוזר לפי הטבעת.
לעיתים (בעיקר בחולים במצב רפואי טוב) שני השלבים הראשונים מבוצעים בניתוח אחד, והשלב השלישי בניתוח שני, ולעיתים כל שלב מבוצע בניתוח נפרד. בין ניתוח לניתוח נדרש זמן המתנה של כמה חודשים להתאוששות. לאחר חיבור הפאוץ', חולים חווים יציאות בתדירות של בין 6–10 ליום ו-1–2 יציאות בלילה היות שהפאוץ' איננו מהווה תחליף אופטימלי לרקטום.
שלב הסרת המעי הגס נדרש רפואית כדי למנוע סיבוכים רפואיים כמו סרטן, חסימת מעי, פרפורציה (חור) במעי הגס. השלבים הבאים של יצירת פאוץ' וסגירת הסטומה אינם דרישה רפואית אלא אסתטית ונתונה לבחירת המטופל; בביצוע הניתוחים ומעבר לפאוץ' יש סיכון רפואי וסיכון לירידה באיכות חיים. סיכונים אלו כוללים בין היתר:
חסימות מעיים
כישלון של הפאוץ' המשמש כרזרבואר לצואה (במקרים אלו אין מנוס מחזרה לסטומה)
דלקת של הפאוץ' הקרויה פאוצ'יטיס (pouchitis), ומופיעה אצל שליש עד מחצית מן החולים. דלקת זו באה לידי ביטוי בתלונות על עלייה בתדירות היציאות, יציאות מימיות, כאבים, כאבי מפרקים, חום ודחיפות ביציאות. במקרים אלו יש ליטול ביופסיה מהפאוץ' על מנת לאשש את האבחנה. לרוב טיפול באנטיביוטיקה מספק לצורך ריפוי הדלקת.
דלקות כרוניות של הפאוץ', המופיעות אצל כ-30% מהחולים. במקרה כזה הטיפול התרופתי דומה לטיפול בקוליטיס, אך עם אחוז הצלחה גבוה יותר מחולי קוליטיס לפני הניתוח.
כל המנותחים עוברים בדיקה לאיתור רקמה דלקתית שנשארה באזור החיבור בין התעלה האנאלית למעי הדק. אם אכן נותרה רקמה דלקתית מומלץ לבצע בדיקת קולונוסקופיה אחת לשנה-שנתיים מכיוון שרקמה זו עלולה לעיתים לפתח פוליפים המהווים סיכון להתפתחות סרטנית.
האינדיקציות לניתוח אצל חולי קוליטיס כיבית הן הבאות:
מחלה קשה שלא מגיבה לטיפול או מחלה סוערת (פולמיננטית)
סיבוך מסוג Toxic megacolon
פרפורציה (חור) במעי הגס
דימום מסיבי במעי הגס
מחלה המערבת חלקים נוספים מלבד המעי הגס
חסימה של המעי הגס
סרטן המעי הגס או דיספלסיה של המעי הגס
ניתוח כאמצעי מניעתי (פרופילקט) מפני סרטן המעי הגס
היריון אצל חולות במחלות מעי דלקתיות

לחולות במחלה "שקטה" של קרוהן או קוליטיס כיבית שיעורי פוריות נורמליים. עם זאת, התלקחויות במחלת קרוהן עלולות להביא להתהוות צלקות על החצוצרה, וכן מחלות פריאנאליות שונות יכולות להסתמן ככאב בעת קיום יחסי מין. אצל נשים החולות בקוליטיס כיבית ושעברו ניתוח להסרת המעי הגס עם יצירת פאוץ', נמצאו שיעורי פריון נמוכים יותר, ככל הנראה לאור צלקת או חסימה של החצוצרות בגלל תהליך אגני דלקתי.
טרם הכניסה להיריון, יש להיות ברמיסיה (הפוגה מן המחלה) לפחות חצי שנה, היות שיש עלייה בשכיחות של הפלות, לידות מת ופגמים התפתחותיים עובריים כאשר יש התפרצות של המחלה במהלך ההיריון. אצל חולות קרוהן עם מחלה פריאנאלית, יש המלצה לניתוח קיסרי כדי להקטין את הסיכוי להתהוות של פיסטולה או אבצס כתוצאה מלידה ווגינלית רגילה.
במהלך ההיריון וההנקה, ניתן להשתמש בתרופות כגון Sulfasalazine, mesalamine ו-balsalazide (בישראל, סאלאזופירין, פנטסה, רפאסל ואסאקול) אולם יש ליטול תוספת של חומצה פולית במקרה שנוטלים Sulfasalazine (סאלאזופירין). גם בסטרואידים ניתן להשתמש במהלך ההיריון אם יש מחלה בינונית עד חריפה. אנטיביוטיקה לשימוש במהלך ההיריון היא אמפיצילין וצפלוספורין, לתקופות מוגבלות, כאשר ניתן לקחת מטרונידזול רק החל מהטרימסטר השני. אין לקחת ציפרופלוקסצין בהיריון. אימוראן ו-6-MP ניתנות בהיריון ומקושרות לסיכון מינימלי אם בכלל, אולם הניסיון שבמתן תרופות אלו עודנו מוגבל, ומקובל לקחתן כשיש החרפה של המחלה ואין מנוס מלקחתן. תרופות ביולוגיות (אינפליקסימאב, אדאלימומאב) מאושרות לשימוש במהלך ההיריון ולא הראו עלייה בהפלות או בסיבוכים אחרים אולם יש להשתמש בהן רק במקרה שהשימוש חיוני (מדורגות כ-Class B).
לקריאה נוספת

ד"ר רוברט ברקוב (עורך ראשי), מֶ‏רְק - המדריך הרפואי השלם, בהוצאת כנרת זמורה ביתן דביר והד ארצי, 2002, עמ' 530–532
הערות שוליים

↑  רינה דריגוב, קוליטיס כיבית וקרוהן: איך מאבחנים את המחלות, ומהם הטיפולים הקיימים, באתר ynet, 24 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560836405171  BnF: cb12047522n (data)  LCCN: sh85139426  NDL: 00564684  NKC: ph126871  NSK: 000015465 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מלאכת יד

מלאכת יד (handicraft) פירושה ייצור בעבודת יד, עם או בלי סיוע של כלי עבודה. המונח "מלאכת יד" מתאר אופני ייצור של פריטים וחפצים בידי אומן (Craftsman) שלמד את המלאכה או בידי חובב. מלאכת היד נקראת גם אומנות (לעיתים, להבדיל מ"אמנות", art). שלא כייצור תעשייתי, רבות ממסורות העשייה ביד הן מסורות קדומות שעברו מדור לדור, מהורים לילדיהם או מבעלי המלאכה – שלעיתים התאגדו בגילדות – לשוליותיהם.
בעברית מוכרים בהקשר זה ביטויים "מעשה ידי אמן" (על יסוד מגילת שיר השירים, פרק ז', פסוק ב'), "מלאכת מחשבת" ו"עבודת כפיים". המילה מלאכה נגזרה מהשורש "לאך" שפירושו נשתמר בערבית ובאתיופית ומובנו "שלח", ונשאר בעברית בביטוי "משלח יד" (דב' טו,י.).
ההתייחסות לפריטים שיוצרו ביד רלוונטית בייחוד מאז המהפכה התעשייתית, שכללה שינוי דרמטי באפשרויות הייצור, ובכלל זה האצה וייצור מהיר של עותקים רבים.
באנגלית יש למילה קראפט הרבה מובנים תרבותיים, במאה ה-16 היא שמשה גם לתיאור חוזק, כוח, וגם לכושר אינטלקטואלי או לכשרון כלשהו וגם שימשה כמילת גנאי או זלזול למעשי רמאות. כמו כן היא שמשה לתיאור לאמנות של כתות או למעשי כישוף. במילון Webster`s Deluxe Unabridged Dictionary המילה קראפט מתוארת אמנות, עורמה, ככשרון, ככשרון לעבודה בידיים, כמלאכת יד.
בספר the Story of CRAFT The Craftsman`s Role in Society כותב היסטוריון האמנות אדוארד לוסי-סמית (Edward Lucie-Smith) שהוא מחלק את ההיסטוריה של המלאכה לשלושה שלבים. בתחילה הייתה תקופה שבה הכל היה מלאכה, כל אופני היצירה בידיים בין אם היו שימושיים, טקסיים או רק קישוטיים [ולעיתים אי אפשר להבחין בין השימושים הללו], בערך מתקופת הרנסאנס והלאה מתחילים להפריד בין הרעיון של מלאכה לבין אמנות יפה, שהתחילה לקבל מעמד חשוב יותר מאשר יצירת חפצים שימושיים המוגדרים כמלאכה. עם המהפכה התעשייתית מתחילה הפרדה מעמדית בין מה שנוצר בתעשייה למה שנוצר בידיים, שלעיתים התחילו להתייחס אליו כאילו הוא נחות מהמוצר התעשייתי.
כלכלת ייצור

הייצור הידני מניב מוצר סופי ייחודי. פירוש הדבר אינו בהכרח מוצר באיכות גבוהה או נמוכה יותר מאשר זו של מוצר בייצור המוני. עם זאת, במקרים מסוימים יש בייחודיותו של התוצר נזק. בספר "המכונה ששינתה את העולם", לדוגמה, וומאק, ג'ונס ורוס מספרים כי מכוניות מוקדמות נוצרו במלאכה יד – ומכיוון שכל רכב היה ייחודי, את חלקי החילוף עבורו היה צורך לייצר מאפס או לכל הפחות להתאימם לרכב ספציפי. הופעתם של הייצור ההמוני ושל חלקי חילוף סטנדרטיים, לעומת זאת, הבטיחה תאימות של חלקים למגוון דגמי רכב.
רבים מייחסים חסרונות לייצור המוני בהשוואה לייצור ביד, וגורסים כי איכות הייצור ההמוני עלולה להיות נמוכה מזו של הייצור הידני. בהקשר זה נטבע הביטוי ייצור רזה: פרקטיקה שתכליתה לשחזר את האיכות של ייצור ידני ואף להתעלות עליה, ולתקן את חוסר היעילות של ייצור המוני באמצעות סילוק חלקים מיותרים.
כלכלת ייצור > מלאכת יד בקנה מידה קהילתי

מלאכת יד היא חלק מהכלכלה הבלתי פורמלית בערים רבות, כמו איסטנבול, שם כלכלת המלאכה הבלתי פורמלית מהווה מקור הכנסה חיוני לבעלי המלאכה הטורקים. בעלי המלאכה תלויים מאוד באינטראקציות חברתיות, ובהדרכה מילולית אשר מביאה לשינויים בסחורות המיוצרות בהתאם לצורכי הלקוח. לעיתים קרובות, כלכלת המלאכה מורכבת משכונות של בעלי מלאכה, שבאמצעותן נבנית קהילה על בסיס פעילות המלאכה הקיימת באזור.
מוצרי מלאכה ביתיים רבים, כגון כלי חרס מתקופת מומון בקוריאה, נרכשו בסחר חליפין כדי לספק את צורכי הבית. שינויים בכלכלות המלאכה התרחשו לעיתים קרובות במקביל לשינויים בארגון משק הבית ותמורות חברתיות, כמו בקוריאה בתקופת המומון המוקדמת עד תקופת המומון התיכונה.
בהתחשב בכך שהייצור במלאכת יד מצריך ידע מקצועי אישי של שיטות הייצור מאדם מנוסה במלאכה זו, הקשר בין אנשי מקצוע בולט מאוד בקהילות מלאכה. מלאכות יד רבות דורשות ידע טכני מתקדם, ולכן יש צורך בהתמחות במשרה מלאה כדי לרכוש את המיומנויות הנדרשות בצורה של סדנאות, או הדרכה מילולית מעשית. האינטראקציה המילולית בין מורה לתלמיד מעודדת קשרים חברתיים חזקים, מה שמוביל בסופו של דבר לקהילות מלוכדות, האופייניות לקהילות מלאכה מודרניות.
כלכלת ייצור > כלכלות מלאכה ומקומיות

כלכלות מלאכה קשורות מאוד לסביבה. ישנם כלכלנים המתחמים במחקר כיצד מוצרים ניידים הם חלק בלתי נפרד מהיחסים החברתיים של קהילה, ומקשרים קבוצות של אנשים יחד באמצעות יצירת פריטים מוחשיים.
מקומות שבהם מתקיימת פעילות כלכלית של מלאכת יד מצביעים על קשר בין ארגון סוציו-פוליטי ומורכבות חברתית. קהילות מסוג זה הן לעיתים קרובות מלוכדות, עם קשרים חזקים לתוצרים המיוצרים ונמכרים, וגם כבוד הדדי לעמיתים סוחרים בשוק.
שינוי האקלים ומגפת הקורונה כמעודדי מלאכת יד

במשך הדורות היו עליות וירידות בעניין במלאכות היד, בשלהי המאה העשרים התפתחה מודעות לשינויי האקלים, כשעיקר הנזק בא מהתעשיות השונות ביניהן אחת המזיקות ביותר היא תעשיית הטקסטיל.
התגובה החברתית הייתה שאנשים רבים התחילו שוב לתקן בגדים, או לקנות בגדים מיד שנייה.
בתחילת 2020 התפשטה בעולם מגפת הקורונה, שכדי למנוע את התפשטותה נסגרו אנשים בכל הארצות בבתיהם. ועסקים שאינם חיוניים נסגרו. אנשים שנצרכו לביגוד חדש התחילו למחזר טקסטילים שונים לבגדים. כמו כן אנשים שהשתעממו בבתים התחילו ליצור כל מיני דברים ביד, כדי להעביר את זמני הבידוד. פרופסור ג'ניפר ואי (Jennifer Way) מאוניברסיטת צפון טקסס, כותבת שבמשך ההיסטוריה אנשים תמיד פנו לעסוק במלאכות היד, כאמצעי להפגת מתחים להרגשה טובה, ושמירת מסורות בזמנים של משברים.
מלאכת יד אצל יהודים

יהודים רבים עסקו במשך הדורות במלאכות יד. בס' אבות פ"ב כתוב "כל תורה שאין עמה מלאכה סופה בטלה וגוררת עוון". רש"י היה בעל יקב וייצר יינות. רבי יהושע בן חנניה התפרנס מייצור ומכירה של פחמים או מחטים. ר' יוסי היה עושה רשתות לדגים (ירושלמי ברכות ל"ד ע"ב). ר' אבין היה נגר (שבת כ"ג ע"ב). שמעון הפקולי היה סורק צמר ופשתן (מגילה י"ז ע"ב). אבא בן זימנא היה חייט (ירושלמי סנהדרין ט"ז ע"ב).
מקצועות המלאכה אפשרו לאנשים להשתכר גם תוך נדודים מארץ לארץ. היותם בעלי מלאכה, ניכר למשל בשמות משפחה, שניידר – חייט (בגרמנית), קלירמאקר – עושה בגדים (בהולנדית), טישלר – נגר (בגרמנית) שטריקר – סורגת (בגרמנית), טישלר – נגר (בגרמנית).
בגניזה של קהיר נמצאו תקנות ומסמכים, שהיה מצופה מנשים נשואות שתעבודנה בעבודה כלשהי נוסף על חובותיה במשק בית. בין המקצועות המותרים טוויה, אריגת משי, מלמדות שהכשירו נערות באומנות הרקמה והתפירה. לרוב המשכורת היית מועברת לידי הבעל, אך בכתובות נכתב לעיתים שאסור על הבעל לנכס לעצמו את רווחי אשתו מ"עבודה וטוויה".
בזמן השואה, היו יהודים שבזכות היותם בעלי מלאכה, הצליחו להאריך את חייהם, וחלקם אף ניצלו ממוות, בגלל שהמלאכות נדרשו לגרמנים. רגינה שפרינגר (Regina Springer), שהייתה פליטה מגרמניה בהולנד, כותבת בספרה "Our Families The Way It Was" שהיא פתחה באמסטרדם, כיתות להוראת תפירה, גזרנות, ושינויי בגדים. כיוון שכולם רצו מקצוע שיעזור להם להאריך את חייהם תחת שלטון הגרמנים. הביקוש היה כה גדול שהיא פתחה קורסים בבקרים ואחרי הצהרים ואפילו פתחה כתה מיוחדת לבנות גיל העשרה, היא מזכירה כמה שמות של תלמידות.
מלאכת יד בספרות ובאמנות

כיון שמלאכת היד היא מרכיב חשוב בחיי אנשים רבים, אפשר למצוא ביטויים שונים אמנותיים או ספרותיים המתייחסים לאנשים העוסקים בה.
חיים נחמן ביאליק כתב את "שיר העבודה והמלאכה" בה הוא מודה עליהן כמספקות את צורכי האנשים. את השיר הלחין נחום נרדי.
בשנת1970 יצא לאור הספר "בוטיק בבית" שבו המחברת שולמית הרטל כתבה הצעות ל-"100 עבודות-יד נוספות לבנות הנעורים". את הספר איירה אלישבע נדל-לנדאו.
הספר "סבתא סורגת" שכתב אורי אורלב ואיירה אורה איתן, מספר על סבתא שמגיעה לעיר קטנה שמביאה עמה רק זוג מסרגות ומקל נדודים. בעזרת המסרגות היא יוצרת לעצמה בגדים, בית ואפילו נכדים. הספר חוגג מלאכת היד שהאמצעותה אנשים יכולים ליצור ולשפר את חייהם.
ראו גם

תפירה
תפירה איטית
סריגה
רקימה
אמנות סיבים
סריגה וקרושט בסגנון חופשי
מיחזור משביח לבגדים
זיגזג (מלאכת יד)
בורו (טקסטיל)
קנטה (טקסטיל)
אמנות נלבשת
אמנות עכשווית בטלאים
סשיקו (טקסטיל)
סוזני (טקסטיל)
רקמת צלבים (מלאכת יד)
מחט
תנועת ההאטה
בתיה עוזיאל
תורה ומלאכה
סריגה
אמנות סיבים
איחוי (מלאכת יד)
חוט
הערות שוליים

↑  מַה יָּפוּ פְעָמַיִךְ בַּנְּעָלִים בַּת נָדִיב חַמּוּקֵי יְרֵכַיִךְ כְּמוֹ חֲלָאִים מַעֲשֵׂה יְדֵי אָמָּן
↑  איתן אבניאון, מיכל סופרין, מיכאל המאירי, רות דומניץ, דינה רונן, אמירה בנימיני, שושנה לבדינסקי, אורלי קופרמן (ע), לשון ראשון, מילון ניבים ומכתמים על יסוד המקורות, ישראל: איתאב, 2002, עמ' 167. (בעברית)
↑  מנחם סוליאלי, משה ברכוז (ע), מ, לכסיקון מקראי, כרך ל-ת, תשל"ו, תל אביב: דביר, תשכ"ה, עמ' 517
↑  Noah Webster, Jean L. McKechnie at all (ע), C, Webster`s Deluxe Unabridged Dictionary, 1979, USA: Dorset & Baber, 1979, עמ' 424. (באנגלית)
↑  Edward Lucie-Smith, ?What is Craft, The Story of CRAFT The Craftsman`s Role in Society, 1981, USA: Cornel / Phaidon, 1981, עמ' 11, ISBN 0-8014-1428-8. (באנגלית)
↑  Craft has seen a surge during the pandemic, but turning to art amid turmoil is not new says UNT art historian, UNT (באנגלית)
↑  לפי התלמוד הבבלי: "ניכר שפחמי אתה" (מסכת ברכות, דף כ"ח, עמוד א'), כלומר עושה פחם (ויש אומרים נפח). לפי התלמוד הירושלמי: "אזל גבי ר' יהושע, אשכחיה יתיב עביד מחטין" ("הלך אצל רבי יהושע, מצאו יושב עושה מחטים"; מסכת ברכות,  פרק ד', הלכה א'), ויש המקשרים בין שתי המלאכות (ראו למשל באתר "על התורה").
↑  שלמה דב גוייטין, טל אליעזר Jacob Lassner (ע), תרגום: איה ברויר, מקצועות של נשים, חברה ים תיכונית, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2005, ספרי חמד, ידיעות אחרונות, עמ' 304-307, מסת"ב 965-511-380-9. (באנגלית)
↑  Regina Springer, 28, Our Families The Way It was, 1994, New York: Shengold, 1994, עמ' 142, 143, 145, ISBN 0-88400-171-7. (באנגלית)
↑  שיר העבודה והמלאכה, באתר שירונט
↑  שולמית הרטל, בוטיק בבית, 100 עבודות-יד נוספוך לבנות הנעורים, 1970, תל אביב: קרני, 1970. (בעברית)
↑  אורי אורלב, סבתא סורגת, 1981, ישראל: מסדה, 1981. (בעברית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 013881  NDL: 00567449  NKC: ph139181
ויליאם ואנס מארי

ויליאם ואנס מארי (באנגלית: William Vans Murray‏; 9 בפברואר 1760 – 11 בדצמבר 1803) היה עורך דין, פוליטיקאי ומדינאי אמריקאי. הוא שירת בבית הנבחרים של מרילנד בין השנים 1788–1790, ובבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1791–1797. הוא היה שגריר ארצות הברית בהולנד מ-1797 עד 1801.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ויליאם ואנס מארי נולד ב-9 בפברואר 1760 בגלאזגו בקיימברידג' בפרובינציית מרילנד. הוא למד משפטים באנגליה.
ביוגרפיה > קריירה

הוא שירת בבית הנבחרים של מרילנד מ-1788 עד 1790. לאחר מכן הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז החמישי של מרילנד, וכיהן מ-1791 עד 1793. לאחר מכן הוא ייצג את המחוז השמיני מ-1793 עד 1797. הוא מונה לשגריר האמריקני בהולנד משנת 1797 עד 1801. הוא תמך במשלחת ארצות הברית צרפת במשא ומתן לשלום.
הוא כתב סדרה של שישה מאמרים, שפורסמו בפילדלפיה במהלך ועידת החוקה. מארי דחה את התפיסה, שהועלתה בין היתר על ידי מונטסקייה, לפיה סגולה היא שורש הדמוקרטיה. הוא הפנה את מאמריו לג'ון אדמס, שלאחר מכן הוצב בלונדון כשגריר ארצות הברית, ומארי היה "תלמידו הפוליטי".
בשנת 1799, מארי מונה כנציג אמריקאי בצרפת. הוא מילא תפקיד מרכזי בהבטחת השלום ובסיומה של המלחמה הבלתי רשמית עם האמנה משנת 1800.
מארי מת במרילנד ב-11 בדצמבר 1803.
ג'ון הוסקינס סטון

ג'ון הוסקינס סטון (באנגלית: John Hoskins Stone; 17 ביולי 1749 – 5 באוקטובר 1804) היה בעל מטעים, חייל ופוליטיקאי אמריקאי ממחוז צ'ארלס, מרילנד. במהלך מלחמת העצמאות הוא הוביל את רגימנט מרילנד הראשון של הצבא הקונטיננטלי. לאחר המלחמה כיהן בבית המחוקקים של המדינה והיה המושל השביעי מ-1794 עד 1797.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ג'ון נולד ב-17 ביולי 1749 במטע של אביו באחוזת פוינטון במחוז צ'ארלס. משפחתו הייתה בולטת מאז ימי הקולוניאליזם המוקדמים כאשר ויליאם סטון כיהן כמושל מאה שנים לפני לידתו. הוריו היו דייוויד ואליזבת (ג'ניפר) סטון. אחיו הגדולים כללו את תומאס (שחתם על הכרזת העצמאות) ומייקל (שייצג את מרילנד בקונגרס האמריקאי). משפחת ג'ניפר הייתה ממוצא שוודי.
ג'ון הוטבל בכנסייה האנגליקנית. לאחר הפילוג שנגרם על ידי המהפכה הוא נהיה אפיסקופלי פעיל. הוא התחתן עם אן קודן בפברואר 1781, ולזוג נולדו שישה ילדים, חמישה מהם חיו עד בגרות: קודן, אן, אליזבת, רוברט קודן ותומאס.