תור הזהב של הציור ההולנדי
נופים ונופים עירוניים

ציור נוף היה סגנון מרכזי במאה ה-17. דוגמה לכך שימשו לראשונה נופים פלמיים (במיוחד מאנטוורפן) של המאה ה-16. אלה לא היו מציאותיים במיוחד, לאחר שצוירו בעיקר בסטודיו, בחלקן מדמיון, ולעיתים קרובות עדיין השתמשו ב"מבט אווירי" למחצה מלמעלה האופייני לציור נוף קדום של הולנד במסורת "נוף עולמי" של יואכים פטיניר, בלס ופיטר ברויגל האב. סגנון נוף הולנדי מציאותי יותר התפתח, שנראה ממבט בגובה העיניים, מבוסס לעיתים קרובות על רישומים שנעשו בחוץ, עם אופק נמוך יותר, שאיפשר להדגיש את תצורות העננים המרשימים לעיתים קרובות שהן כה אופייניות לאקלים של האזור. הנושאים המועדפים עליהם היו הדיונות לאורך חוף הים המערבי, נהרות עם כרי הדשא הסמוכים להם, שם שדות מרעה הבקר, לרוב עם צללית של עיר מרחוק. נופי חורף עם תעלות ונקיקים קפואים. הים היה נושא אהוב מאז שארצות השפלה היו תלויות בו למסחר, נאבקו איתו על אדמות חדשות ונלחמו עליו עם מדינות מתחרות.
מסוף שנות ה-20 של המאה ה-17 החל "השלב הטונאלי" של ציור הנוף, כאשר אמנים התרככו או טשטשו את קווי המתאר של הנוף, והתרכזו באפקט האווירה, עם בולטות רבה שניתנה לשמיים, ודמויות אנושיות בדרך כלל נעדרות או קטנות ומרוחקות. קומפוזיציות המבוססות על מבט אלכסוני על הנוף, הפכו פופולריות, והיו לעיתים קרובות של מים. האמנים המובילים היו ואן יאן גוין (1596–1656), סלומון ואן רויסדאל (1602–1670), פיטר דה מולי (1595–1661), ובציור ימי סימון דה פליגר (1601–1653), עם שלל דמויות מינוריות.
מחקר שנערך לאחרונה מונה למעלה מ־75 אמנים שעבדו בסגנון של ואן גוין לפחות תקופה מסוימת.
משנות ה-50 של המאה ה-17 החל "השלב הקלאסי", תוך שמירה על איכות האווירה, אך עם קומפוזיציות אקספרסיביות יותר וניגודים חזקים יותר של אור וצבע. קומפוזיציות מעוגנות לרוב על ידי "עץ הרואי" יחיד, טחנת רוח או מגדל, או ספינה ביצירות ימיות. האמן המוביל היה יאקוב ואן רויסדאל (1628–1682), שהפיק כמות רבה ומגוונת של יצירות, תוך שימוש בכל נושא הולנדי טיפוסי למעט הנוף האיטלקי. במקום זאת הוא ייצר נופים "נורדיים" של יערות אורנים הרריים כהים ודרמטיים עם סלעים ומפלי מים שוצפים.
תלמידו היה מיינדרט הובמה (1638–1709), הידוע בעיקר בזכות השדרה הלא טיפוסית שלו במילהרהניס (1689, לונדון), שינוי נושא סצנות המים הרגילות שלו והכבישים דרך היער. שני אמנים נוספים עם סגנונות אישיים יותר, שעבודתם הטובה ביותר כללה תמונות גדולות (עד מטר ומעלה לרוחב) היו אלברט קואיף (1620–1691) ופיליפס קונינק (1619–1688). קאופ צייר בסגנון אור איטלקי מוזהב והשתמש בו בסצנות ערב עם קבוצת דמויות בחזית התמונה, ומאחוריהן נהר ונוף רחב. מיטב היצירות של קונינק הן נופים פנורמיים, כמו גבעה, מעל אדמות חקלאיות שטוחות ורחבות, עם שמיים ענקיים.
סוג של נוף שונה, היה הנוף האיטלקי הרומנטי, בדרך כלל הגדרות הרריות יותר עם אור זהוב, ולפעמים נופי הים התיכון עם ציורי חורבות ובעלי חיים. לא כל האמנים שהתמחו בכך ביקרו באיטליה. יאן בוט (נפטר ב-1652), שהה ברומא ועבד עם קלוד לוריין, היה אומן מוביל בתחום זה, שהשפיע על עבודתם של ציירי נופים רבים עם נופים הולנדיים, כמו אלברט קואיף. נופי איטליה היו פופולריים בהדפסים, וציורים רבים יותר של בארכם הועתקו בתחריטים במהלך התקופה עצמה מאשר של כל אמן אחר.
נופים עם בעלי חיים בקדמת התמונה היו סוג משנה מובהק, בעיקר בשנים 1625–1654 כגון פיליפס וויירמן שצייר סוסים ורוכבים במסגרות שונות. הפרה הייתה סמל לשגשוג עבור ההולנדים, שנעלמה מהאמנות שלהם, ומלבד[דרושה הבהרה] הסוס, החיה הנפוצה ביותר. עזים שימשו לציון איטליה.
האדריכלות ריתקה גם את ההולנדים - הכנסיות בפרט. בתחילת התקופה המסורת העיקרית הייתה של ציור ארמונות מפוארים ותצפיות עירוניות על ארכיטקטורה. ריאליזם בולט יותר התחיל להופיע והחיצוניות של מבנים בפועל שוחזרו, אם כי לא תמיד בנאמנות. במהלך המאה גברה ההבנה של הצגת הפרספקטיבה הנכונה ויושמה בהתלהבות. כמה אמנים התמחו בציורי פנים כנסייתיים.
פיטר סנראדאם, צייר נופים חסרי-אדם של כנסיות עירוניות גותיות שהיו כהות. הדגש שלו היה על אור וגאומטריה עם מעט תיאור של מרקמי שטח, מוצג על ידי השוואה בין יצירותיו לאלה של עמנואל דה וייט, שצייר בהם אנשים, רצפות לא אחידות, ניגודי אור ואי סדר של ריהוט כנסייתי שאפיין כנסיות קלוויניסטיות, שבדרך כלל התעלם מהן פיטר סאנרדם. ג'רארד הוקג'סט, ואחריו ואן וייט והנדריק ואן ויליט, השלימו את המראה המסורתי לאורך הציר המרכזי של הכנסייה בתצוגות אלכסוניות שהוסיפו דרמה ועניין.
חריט ברקהייד התמחה בתצפיות מאוכלסות בקלילות של רחובות העיר, הכיכרות ומבני הציבור הגדולים; יאן ואן דר היידן העדיף סצנות אינטימיות יותר של רחובות אמסטרדם השקטים יותר, לעיתים קרובות עם עצים ותעלות. אלה היו השתקפות אמיתית, אך הוא לא היסס להתאים אותן לצרכיו.