stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות ישראל בהיאבקות חופשית 2019
גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קטגוריה |   |   |   | מקום רביעי/חמישי |
| 57 ק"ג | יאן יוני גראד   הפועל אשדוד | דניאל קורקין   מכבי עמ"י באר שבע | רונן אלייב   עצמה בת ים  בוריס פייזולין   הפועל הישגי באר שבע | יניב טור   מכבי עמ"י בת ים  אולג לנובוי   הפועל אשדוד |
| 61 ק"ג | נתן סרברינסקי   עצמה בת ים | דניאל פופוב   מכבי עמ"י באר שבע | לירן סופיצקי   מכבי עמ"י באר שבע  דוד (ידנקאצ'ו) אלמיו   מכבי עמ"י באר שבע | לידור בולשטיין   מכבי עמ"י נוף הגליל  אדיר מוזס   הפועל בית דני |
| 65 ק"ג | לירן בנוגוייב   מכבי עמ"י באר שבע | גרדש גרדשוב   מכבי עמ"י בת ים | דניאל גרדשוב   מכבי עמ"י בתם ים  ג'לל גוסיינוב   מכבי עמ"י בת ים | ולדיסלב מרקס   עצמה בת ים  דמיטרי רבקביץ'   הפועל אשדוד |
| 70 ק"ג | ראול זרבלייב   עצמה בת ים | מרק פופוב   מכבי עמ"י באר שבע | טימור אישיצ'נקו   מכבי עמ"י אילת  יעקב גלמן   הפועל אשדוד | טימור ברטוב   עצמה בת ים  פבל סינייבסקי   מכבי עמ"י אשקלון |
| 74 ק"ג | ודים גונצ'רנקו   מכבי עמ"י נתניה גלדיאטור | מקסים פלדמן   הפועל אשדוד | צ'ינגיז סולטנוב   מכבי עמ"י בת ים  אילן בונדר   מכבי עמ"י אשקלון | זזה זקרדזה   מכבי עמ"י אשקלון  אמיל סיומין   הפועל בית דני |
| 79 ק"ג | דן צרסקי   מכבי עמ"י באר שבע | ינקל אספינוסה   מכבי עמ"י נתניה גלדיאטור | דניאל אסיקמן   הפועל אשדוד  מקס קספירוביץ'   עצמה בת ים | דנייל בונדרנקו   הפועל אשדוד  שי אל מסדנדילוב   הפועל בית דני |
| 86 ק"ג | דוד רדצ'נקו   מכבי עמ"י באר שבע | דניאל רחמין   עצמה בת ים | איפיט אברמוב   מכבי עמ"י נתניה גלדיאטור  שי שבתאי שוטשוילי   עצמה בת ים | יבגני גורליק   עצמה בת ים  תומר לוריא   מכבי עמ"י נוף הגליל |
| 92 ק"ג | יורי קלשניקוב   מכבי עמ"י באר שבע | יבגני קיסלבסקי   מכבי עמ"י באר שבע | עומר גלנדר   עצמה בת ים | דמיטרי גולובן   קידום האבקות רחובות(4)  קלייד רוטקובסקי   הפועל אשדוד(5) |
| 97 ק"ג | ניקולאי קוז'וחוב   יוניפייט חיפה | מקסים שטחין   מכבי עמ"י באר שבע | לאיוש רוברט לקטוש   מכבי עמ"י אשקלון | תומר רז   מכבי עמ"י נוף הגליל(4) |
| 125 ק"ג | ארצ'י וולפמן   עצמה בת ים | מישל ריזמן   מכבי עמ"י באר שבע | ליאור אלטשולר   מכבי עמ"י באר שבע  יבגני זלסקי   מכבי עמ"י באר שבע | דוד ויליאם   מכבי עמ"י שדרות  אנדריי אובצ'רנקו   מכבי עמ"י באר שבע |
ראו גם

אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית
אליפות ישראל בהיאבקות חופשית אפריל 2021

| --- | --- |

 ענף:  היאבקות
 ארגון מפעיל:  איגוד ההיאבקות בישראל
 http://www.iwf.org.il/index.php
 → 2019 דצמבר 2021 ← 
אליפות ישראל בהיאבקות חופשית נערכה בבאר שבע ב-10 באפריל 2021.
נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קטגוריה |   |   |   | מקום רביעי |
| 50 ק"ג | ליליה ריבלצ'נקו   הפועל הישגי באר שבע |  |  |  |
| 53 ק"ג | תמר קפלן   מכבי עמ"י מודיעין |  |  |  |
| 55 ק"ג | סופיה בוכמן   יוניפייט חיפה | ארינה גלקין   יוניפייט חיפה | אולגה לבנט   קידום האבקות רחובות |  |
| 59 ק"ג | סופיה לוייב   מכבי אתלטיקה אשקלון | מילה וסרמן   יוניפייט חיפה | טליה לבנט   קידום האבקות רחובות | סופיה שישלו   מכבי עמ"י ערד |
| 65 ק"ג | טוב נועה שם   עצמה בת ים | אלונה פדוסייב   יוניפייט חיפה |  |  |
| 68 ק"ג | נטליה שפיר   עצמה בת ים | ליאל רסקין   מכבי עמ"י מודיעין |  |  |
| 72 ק"ג | אילנה קרטיש   יוניפייט חיפה | קמילה נורמוחמדוב   יוניפייט חיפה |  |  |
| 76 ק"ג | אליונה יאקימוב   מכבי עמ"י ערד | ורוניקה לילייב   הפועל הישגי באר שבע | אמילי סנדלר   הפועל הישגי באר שבע |  |
גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קטגוריה |   |   |   | מקום רביעי/חמישי |
| 57 ק"ג | ניקיטה וורונצוב   הפועל כפר גלים | איתי סרבניק   מכבי עמ"י מודיעין | אנטון סקורודומוב   מכבי אתלטיקה אשקלון | דניאל קרבץ   הפועל כפר גלים(4) |
| 61 ק"ג | רונן קולסניקוב   מכבי עמ"י באר שבע | יאן יוני גראד   הפועל אשדוד | רונן אלייב   עצמה בת ים | דוד אליהו   מכבי עמ"י בת ים(4) |
| 65 ק"ג |  דניאל קורקין   מכבי עמ"י באר שבע | דניאל פופוב   מכבי עמ"י באר שבע | אלכסנדר קוסטיוק   מכבי עמ"י ערד | יניב טור   מכבי עמ"י בת ים(4)  נתן סריברינסקי   עצמה בת ים(5) |
| 70 ק"ג | ראול זרבלייב   עצמה בת ים | לירן בנוגוייג   מכבי עמ"י באר שבע | נפתלי הרץ הורוויץ   מכבי עמ"י באר שבע | מיכאל טרנקין   עצמה בת עם(4)  דוד (ידנקאצ'ו) אלמיו   מכבי עמ"י באר שבע(5) |
| 74 ק"ג | ודים גונצ'רנקו   מכבי עמ"י נתניה גלדיאטור | טימור ברטוב   עצמה בת ים | לירן סופיצקי   מכבי עמ"י באר שבע | גרדש גרדשוב   מכבי עמ"י בת ים(4)  ג'לל גוסיינוב   מכבי עמ"י בת ים(5) |
| 79 ק"ג | מקס קספירוביץ'   עצמה בת ים | דניאל ברקוביץ'   עצמה בת ים | צ'ינגיז סולטנוב   מכבי עמ"י בת ים   חנוך רחמין   עצמה בת ים | עילאי ברזילי   עצמה בת ים  דניאל חיים קגלובסקי   הפועל הישגי באר שבע |
| 86 ק"ג | דן צרסקי   מכבי עמ"י באר שבע | איפיט אברמוב   מכבי עמ"י נתניה גלדיאטור | אילן בונדר   מכבי עמ"י אשקלון   ניקולאי קוז'וחוב   הפועל כפר גלים | לאון מרצ'וק   הפועל באר שבע  ניקו ניקולדזה   קידום האבקות רחובות |
| 92 ק"ג | שי שבתאי שוטשוילי   עצמה בת ים | סרגיי קולסניקוב   מכבי עמ"י באר שבע | ניקיטה גוברץ   מכבי עמ"י באר שבע | משה פלדמן   הפועל כפר גלים(4) |
| 97 ק"ג | יורי קלשניקוב   מכבי עמ"י באר שבע | עומר גלנדר   עצמה בת ים | דניאל אסיקמן   הפועל אשדוד | מישל פרגין   הפועל אשדוד(4)  דוד לבקובסקי   הפועל אשדוד(5) |
| 125 ק"ג | ליאור אלטשולר   מכבי עמ"י באר שבע | מייק חיימוב   קידום האבקות רחובות | מקסים שטחין   מכבי עמ"י באר שבע | חנן חיימוב   עצמה בת ים(4) |
ראו גם

אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית
אוניברסיטת לבוב

| --- | --- |
סמל אוניברסיטת לבוב

הבניין הראשי של אוניברסיטת לבוב
 אוניברסיטה ציבורית
 על שם:  איוואן פרנקו 
 מוטו:  "אזרחים משכילים - תפארת המולדת"
 תקופת הפעילות:  20 בינואר 1661 – הווה (363 שנים)
 בעלי תפקידים
 רקטור:  וולדימיר מלניק
 סגל:  203 פרופסורים, 220 בעלי תואר PhD
 תלמידים
 :  19,357
 מיקום
 מיקום:  לבוב, אוקראינה
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 קואורדינטות:  49°50′26″N 24°01′21″E﻿ / ﻿49.840488°N 24.022464°E﻿ / 49.840488; 24.022464
 http://www.lnu.edu.ua
  (למפת לבוב מוגדלת) אוניברסיטת לבוב(למפת לבוב רגילה) אוניברסיטת לבוב
 
אוניברסיטת לבוב, או בשמה החדש האוניברסיטה הלאומית ״איוואן פרנקו״ של לבוב (באוקראינית: Львівський університет או Львівський національний університет імені Івана Франка) היא האוניברסיטה הוותיקה ביותר הפועלת ברציפות באוקראינה. היא נמצאת בעיר ההיסטורית לבוב, במחוז לבוב שבמערב אוקראינה.
היסטוריה > התחלתה בימי מלכי פולין

האוניברסיטה הוקמה ב-20 בינואר 1661 כשהוציא המלך יאן השני קז'ימייז' של פולין דיפלומה שהעניקה למכללה הישועית שפעלה בעיר לבוב, אז חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי משנת 1608 "את הכבוד והתואר של אוניברסיטה". הישועים ניסו להקים אוניברסיטה אף מוקדם יותר, בשנת 1589, אך לא עלה בידם. הקמת מכללה חדשה בפולין באותה תקופה נתפסה על ידי השלטון כאיום על מעמד האוניברסיטה היגלונית בקרקוב שהתנגדה לתחרות ולמשך שנים רבות הכשילה את תוכניות הישועים.
המלך יאן השני קזימייז' היה אוהד של הישועים ועמדתו הכריעה. הדיפלומה המלכותית שלו אושרה על ידי מסמך נוסף שהוצא בעיר צ'נסטוחובה ב-5 בפברואר 1661. הקמת האוניברסיטה הוזכרה אף בהסכם הדיאץ' בשנת 1658 בין הפולנים לקוזקים האוקראינים. אחד מסעיפיו ציין שתוקם בקייב אקדמיה "רוטנית" ושמוסד דומה יוקם במקום נוסף, שעדיין לא נקבע, קרוב לוודאי בלבוב, שהיה מרכז חשוב של הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית
בשנת 1758 הכריז המלך אוגוסט השלישי בצו כי הקולגיום בלבוב הוא בית ספר אקדמי השווה בפועל לאוניברסיטה היגלונית, ובו שתי מחלקות: תאולוגיה ופילוסופיה.
היסטוריה > ימי השלטון האוסטרי

בשנת 1772 סופחה לבוב (בגרמנית: למברג) על ידי אוסטריה, שהייתה חלק מהאימפריה ההבסבורגית (ראו חלוקת פולין). ב-1773 פוזרה "חברת ישו" על ידי רומא על ידי צו האפיפיור "Dominus ac Redemptor" וכשחלוקת האיחוד הפולני-ליטאי גרמה להוצאת בית הספר ממסגרת הרפורמה שנערכה באמצעות הוועדה לחינוך לאומי. האוסטרים שינו את שמו לאקדמיה הממלכתית "תרזיאנום". ב-21 באוקטובר 1784 חתם הקיסר האוסטרי יוזף השני את מסמך הקמת האוניברסיטה כמוסד חילוני. הוא דחף לגרמניזציה של המוסד על ידי הבאת פרופסורים דוברי גרמנית מרחבי האימפריה ההבסבורגית. לאוניברסיטה היו אז 4 מחלקות: תאולוגיה, פילוסופיה, משפטים ורפואה.
השפה הרשמית של האוניברסיטה הייתה הלטינית והפולנית והגרמנית היו השפות המשניות. השפה האוקראינית הספרותית (סלאבנו-רוסין) של התקופה הייתה בשימוש רק ב"סטודיום רותנום" שפעל בשנים 1787–1809 כמוסד מיוחד לחינוך המועמדים לכמורה יוונית-קתולית מקרב התושבים.
בשנת 1805 נסגרה האוניברסיטה, מכיוון שאוסטריה, ששקעה אז במלחמות עם נפוליאון לא מצאה יותר כספים מספיקים לממנה. לעומת זאת הוקם בעיר בית ספר תיכון. האוניברסיטה נפתחה מחדש ב-1817. באופן רשמי השלטון הווינאי תיאר את ההחלטה כמעשה חסד, אולם הסיבות היו שונות: האוסטרים היו מודעים למדיניות הצאר אלכסנדר הראשון שתמכה בפולנים וביקשה למנוע את השפעתה. עם זאת רמת החינוך לא הייתה גבוהה: הלטינית הוחלפה בגרמנית ורוב הפרופסורים בה היו בינוניים. יחידי הסגולה ראו בשהותם בלבוב רק מקפצה לקריירות עתידיות.
ב-1848 כשהגיע "אביב העמים" גם ללבוב (ראו "מהפכות 1848"), ייסדו הסטודנטים בלבוב שני ארגונים: "הלגיון האקדמי" ו"הוועד האקדמי", ודרשו את הפולוניזציה של המוסד. הממשל בווינה הגיב בכוח, וב-2 בנובמבר 1848 הופגז מרכז העיר על ידי חיילי הגנרל המרשטיין שירה בבנייני האוניברסיטה, במיוחד בספרייה. כעבור זמן קצר הוכרז על עוצר והאוניברסיטה נסגרה זמנית.
הקורסים חודשו בינואר 1850 תחת משטר של אוטונומיה מוגבלת. אחרי שנים אחדות גישת השלטון התרככה וב-4 ביולי 1871 הכירה וינה בפולנית וב"רוטנית" (אוקראינית) כשפות רשמיות של האוניברסיטה.
כעבור שמונה שנים המצב השתנה. הרשויות האוסטריות הכריזו על הפולנית כשפה רשמית ועל רוטנית וגרמנית כמשניות. בחינות בשפות האחרונות היו אפשריות אם הפרופסורים שלטו בהן. ההחלטה גרמה למהומות בקרב האוקראינים בשם הדרישה לשוויון זכויות. ב-1908 רצח סטודנט אוקראיני לפילוסופיה בשם מירוסלב סיצ'ינסקי את מושל גליציה, אנדז'יי קז'ימייז' פוטוצקי.
עם הזמן אוניברסיטת לבוב התפתחה וחיזקה את מעמדה כאחת משתי האוניברסיטאות באימפריה האוסטרו-הונגרית שבהן שפת ההוראה פולנית, לצד האוניברסיטה היגלונית בקרקוב. פעלו בה מורים ידועי שם כדוגמת ולדיסלב אברהם, אוסוולד באלצר, שימון אסכנזי, סטניסלב זקז'בסקי, זיגמונט יאנישבסקי, קז'ימייז' טברדובסקי, בנדיקט דיבובסקי, מריאן סמולכובסקי ולודוויק רידיגייר.
בשנות ה-1870 למד באוניברסיטה זו איוואן פרנקו שהצטיין לימים כסופר חשוב בשפה האוקראינית, דמות ציבורית ומתרגם. באותה תקופה הוקמה גם קתדרה להיסטוריית העולם והיסטוריה של מזרח אירופה שבראשה עמד ההיסטוריון האוקראיני מיכאיל הרושבסקי (1866–1934), מחבר "היסטוריה של אוקראינה-רוס" ב-10 כרכים והנחשב לאבי האסכולה האוקראינית להיסטוריה.
היסטוריה > אוניברסיטת "יאן קז'ימייז'" (1919–1939)

בין שנת 1919 לספטמבר 1939 בימי הרפובליקה הפולנית השנייה נודעה אוניברסיטת לבוב כ"אוניברסיטת יאן קז'ימייז'" לזכר מייסדה, המלך יאן השני קז'ימייז' לבית ואזה. שם זה הוענק לה על ידי ממשלת פולין ב-22 בנובמבר 1919.
אוניברסיטת יאן קז'ימייז' הייתה אז המרכז האקדמי השלישי בחשיבות בפולין המודרנית, אחרי אוניברסיטת ורשה והאוניברסיטה היגלונית בקרקוב. ב-26 בפברואר 1920 העניקה לה ממשלת פולין את הבניין ששימש בעבר את ה"דיאט" של גליציה, שהפך לבניין הראשי של האוניברסיטה. הרקטור הראשון בימי השלטון הפולני המחודש היה המשורר יאן קספרוביץ'.
בשנת 1924 חולקה הפקולטה לפילוסופיה לפקולטות למדעי הרוח ולמחלקה מתמטית-ביולוגית.
ב-1934 פעלו משום כך באוניברסיטה חמש פקולטות: תאולוגיה (222 סטודנטים), משפטים (1978 סטודנטים), רפואה (638 סטודנטים, כולל 263 שלמדו רוקחות), מדעי הרוח (892 סטודנטים) ומתמטיקה ומדעי החיים (870 סטודנטים).
בסך הכל למדו בשנת הלימודים 1934–1935 כ-5,900 סטודנטים. לפי השתייכות "דתית" הם התחלקו כדלהלן:
3,793 נוצרים קתולים
1,211 יהודים
739 נוצרים יוונים-קתולים
72 נוצרים אורתודוקסים
67 נוצרים פרוטסטנטים
המורים האוקראינים נדרשו באופן פורמלי להישבע אמונים לפולין. מרביתם סירבו ועזבו את האוניברסיטה בשנות ה-1920 המוקדמות. הופעל עקרון ה"נומרוס קלאוזוס" לגבי קבלת אוקראינים ללימודים - לא הותר לקבל יותר ממכסה של 15%, בעוד הפולנים היו צריכים להתקבל בשיעור של לפחות 50% מהסטודנטים.
היסטוריה > אוניברסיטת "איוואן פרנקו"

בשנת 1939, אחרי הפלישה המתואמת לפולין של גרמניה הנאצית וברית המועצות, סופחה לבוב לברית המועצות במסגרת "אוקראינה הסובייטית". בהתחלה איפשרו הכובשים הסובייטים את המשך הקורסים כסדרם. עד סוף שנת 1939 הושארה על כנה גם שיטת ההוראה הפולנית. ב-18 באוקטובר 1939 פוטר הרקטור הפולני רומן לונשאן דה ברייה והוחלף
בהיסטוריון האוקראיני מיכאילו מרצ'נקו (סבו של העיתונאי והדיסידנט ולרי מרצ'נקו). מרצ'נקו היה נחוש להפוך את אוניברסיטת לבוב לאוניברסיטה לאומית אוקראינית. ב-8 בינואר 1940 הוסב שם האוניברסיטה ל"איוואן פרנקו". הפרופסורים ואנשי המנהל הפולנים פוטרו בהדרגה והוחלפו בדוברי אוקראינית ורוסית. הונהגו מקצועות בהתאם לאידאולוגיה הסובייטית: פילוסופיה מרקסיסטית-לניניסטית, "כלכלה פוליטית", ספרות, היסטוריה וגאוגרפיה אוקראינית וסובייטית. נסגרו חוגים שעסקו בתאולוגיה, כלכלת שוק חופשי, אידאולוגיה קפיטליסטית, היסטוריה, תרבות וגאוגרפיה פולנית. בשנים 1939–1941 הוצאו להורג כתריסר חברי הסגל הפולנים של האוניברסיטה.
ביולי 1941 נכבשה לבוב על ידי גרמניה הנאצית. הכובשים החדשים סגרו את האוניברסיטה וטבחו בעוד כעשרים אנשי סגל פולנים ובנוסף בעוד עשרים בני משפחותיהם או אורחים שנזדמנו בביתם. מאוחר יותר הועלתה סוגיית שיתוף הפעולה של סטודנטים ולאומנים אוקראינים בארגון הטבח, לפחות עריכת רשימת הקורבנות שנבחרו.
בקיץ 1944 ערכו אנשי הצבא האדום יחד עם יחידות של ארמייה קריובה את "מבצע סופה" וגרשו את הצבא הגרמני מחוץ ללבוב. האוניברסיטה פתחה שוב את שעריה. הסגל הורכב תחילה מפולנים, אך אלו "פונו"-גורשו בשנים 1944–1946 על ידי השלטון הסטליניסטי מערבה למדינה הפולנית המחודשת, יחד עם רוב האוכלוסייה הפולנית במסגרת תוכנית "הרפטריאציה". גם התושבים הגרמנים גורשו מן העיר.
הכרזת עצמאות אוקראינה בשנת 1991 הביאה לשינויים מן היסוד בכל תחום של חיי האוניברסיטה. בשנים 1990–2013 בראש המוסד עמד הפיזיקאי איוואן וקרצ'וק. הדרישות שהתעוררו בשנות 1990–2000 הביאו להקמתן של פקולטות חדשות כמו פקולטה ליחסים בין-לאומיים (1997), החוג לתרגומים ובלשנות השוואתית (1998). החל מ-1997 הוקמו יחידות לימוד חדשות כמו המכללה למשפטים, המרכז למדעי הרוח, המכון ללימודי ספרות, המרכז לשפה והתרבות האיטלקית, מרכז למחשוב, וכן מוזיאונים לזואולוגיה, לגאולוגיה ולמינרלוגיה, מוזיאונים לארכאולוגיה, למטבעות (נומיסמטיקה) ולחותמים (ספרגיסטיקה) ומעל מאה מעבדות חדשות. סגל האוניברסיטה עלה ל-981.
אדריכלות ופיסול > הבניין הראשי

הבניין המרכזי של האוניברסיטה ברחוב אוניברסיטטסקוי נבנה בשנים 1877–1881 ותוכנן על ידי האדריכל יוליוש הוכברגר. בהתחלה שכן בו הדיאט האזורי של גליציה ולודומריה. חזית הבניין עוצבה עם פורטיקו מפואר הנישא על עמודים ואכסדרה, עם קבוצות פסלים אלגוריים - "העבודה" ו"החינוך" המוצבים בכניסה לבניין, ו"גליציה, הויסלה והדנייסטר" על גג הכניסה, יצירות מאת ט. ריגר. בשנת 1920 הבניין נמסר לאוניברסיטת יאן קז'ימייז'.
ארגון אקדמי > פקולטות

הפקולטה לאלקטרוניקה והנדסת מחשבים
הפקולטה לביולוגיה
הפקולטה לגאוגרפיה
הפקולטה לגאולוגיה
הפקולטה להיסטוריה
הפקולטה לחינוך (פדגוגיה)
הפקולטה ליחסים בין-לאומיים
הפקולטה לכימיה
הפקולטה לכלכלה
הפקולטה למכניקה ומתמטיקה
הפקולטה למשפטים
הפקולטה למתמטיקה יישומית ומדעי המחשב
הפקולטה לניהול פיננסי ומנהל עסקים
הפקולטה לעיתונאות
הפקולטה לפיזיקה
הפקולטה לפילולוגיה
הפקולטה לפילוסופיה
הפקולטה לשפות זרות
הפקולטה לתרבות ולאמנויות
ארגון אקדמי > קתדרות כלליות

עזרה ראשונה
חינוך גופני וספורט
ארגון אקדמי > מוסדות נוספים

גימנסיה קלאסית
הגימנסיה-פנימייה בעיר בוסק ע"ש אבגני פטרושביץ'
המכון לתארים מתקדמים
מכון לפיזיקה ומתמטיקה
המכינה האוניברסיטאית
מכללה לחינוך
מכללה למשפטים
מכללה למדעי הטבע
המרכז לשפה והתרבות האיטלקית
התיכון-פנימייה בסטרילקיבסק
התיכון-פנימייה בקוזיוב
ארגון אקדמי > מכונים מדעיים

אקולוגיה של המידע ההמוני
ארכאולוגיה
מחקרים היסטוריים
חקר יצירתו של איוואן פרנקו
חקר הספרות
סלאביסטיקה (השפות והתרבות הסלאביות)
שילוב באירופה
פרופסורים בולטים

שימון אשכנזי (אסכנזי) (1866–1935) - היסטוריון, פוליטיקאי ודיפלומט
סטפן באנאך (1892–1945) - מתמטיקאי, אבי האנליזה הפונקציונלית
טדאוש בוי-ז'לנסקי (1874–1941) - סופר, משורר ומתרגם
סטניסלב גלבינסקי (1862–1941) - משפטן ופוליטיקאי, רקטור האוניברסיטה בשנים 1908–1909
מיכאילו הרושבסקי (1866–1934) - היסטוריון מנהיג לאומי אוקראיני, נשיא הפרלמנט האוקראיני הראשון
רודולף וייגל (1833–1957) - ביולוג פולני
יאן לוקאשביץ' (1878–1956) - פילוסוף ומתמטיקאי
איגנאץ מרטינוביץ' (1755–1795) - פיזיקאי, נזיר פרנציסקני
יאקוב קרול פרנס (1884–1949) - ביוכימאי
ייז'י קורילוביץ' (1895–1978) - בלשן
איגנצי קרשיצקי (1735–1801) - סופר ומשורר פולני, הבישוף של ורמיה, ארכיבישוף של גנייזנו ופרימוס של פולין
הוגו שטיינהאוס (1887–1972) - מתמטיקאי
וצלב שרפינסקי (1882–1969) - מתמטיקאי
בוגרים מפורסמים

קז'ימייז' איידוקייביץ' (1890–1963), היה מתמטיקאי, פילוסוף ולוגיקאי פולני
זיגמונט וליאם בירנבאום (1903–2000), מתמטיקאי אמריקאי יליד אוקראינה
מאיר בלבן (1877–1942), היסטוריון יהודי פולני
אנטולי גולדברג (1930–2008), מתמטיקאי יהודי-אוקראיני-ישראלי
גיאורגי גונגדזה (1969–2000), עיתונאי אוקראיני ממוצא גאורגי
סטניסלב גלבינסקי (1862–1941), פוליטיקאי ומשפטן פולני
איזיק איסאקוביץ' וולפרט (1923–2006), מתמטיקאי ומהנדס כימי
רודולף וייגל (1883–1957), ביולוג פולני, ממציא חיסון נגד טיפוס הבהרות
לואי ברונו זון (1914–2006), משפטן יהודי-אמקריאי, יליד גליציה
יצחק כהן (1913–1985), שופט ישראלי יליד גליציה
מארק כץ (1914–1984), מתמטיקאי יהודי-פולני-אמריקאי, חוקר בתורת ההסתברות
סר הרש לאוטרפכט (1897–1960), משפטן בריטי, יהודי יליד גליציה (אוסטרו-הונגריה)
מנפרד לאקס (1914–1993), משפטן פולני, חבר ויושב ראש בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ)
פנחס לבון (1904–1976), היה פוליטיקאי
יאן לוקשביץ' (1878–1956), מתמטיקאי פולני
סטניסלב לם (1921–2006), סופר פולני ממוצא יהודי, למד זמן קצר באוניברסיטת לבוב (1940–1941)
רפאל למקין (1900–1959), משפטן יהודי-אמריקאי ממוצא פולני, מחבר הסכם של האומות המאוחדות על מניעת פשע רצח העם וענישתו, מנסח המונח "ג'נוסייד"
לאופולד סטאף (1878–1957), משורר פולני
סטפן פופל (1909–1909), שחמטאי ובלשן אוקראיני
איוואן פרנקו (1856–1916), סופר ופילולוג אוקראיני ממוצא גרמני
לודוויק פלק (1896–1961), רופא מיקרוביולוג ואפידמיולוג יהודי-פולני-ישראלי
סטיביסלב קוט (1885–1975), מדען ופוליטיקאי פולני, שר הממשלה הפולנית בגולה
טדאוש קוטרבינסקי (1881–1981), פילוסוף, מתמטיקאי ולוגיקאי פולני
ייז'י קורילוביץ' (1895–1978), בלשן פולני
מצ'יי ראטאי (1884–1940), פוליטיקאי פולני, יושב ראש הסיים של פולין, נשיא פולין
וולודימיר שאיאן (1908–1974), חוקר הדתות ואינדולוג אוקראיני
ברונו שולץ (1892–1942), היה סופר וצייר יהודי-פולני
לאוניד שטיין (1934–1973), שחמטאי
הוגו שטיינהאוס (1887–1982), מתמטיקאי, מחנך והומניסט יהודי-פולני, שהיגר לארצות הברית
הבניין הראשי של אוניברסיטת "איוון פרנקו" (2005).
בול דואר "האוניברסיטה הלאומית איוון פרנקו של לבוב. 350 שנה" (2011).
מקום מושבה של הדיאט של גליציה ולודומריה בשנים 1881–1918, כיום בבעלות אוניברסיטת לבוב (לפני 1898).
ספריית האוניברסיטה (2015).
מבואת הכניסה של אוניברסיטת לבוב עם פרוטומה של איוואן פרנקו (2016).
אלשוגג'

| --- | --- |

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת אנץ'
 מושל:  László Takács
 שטח:  6.28 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  89 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°24′22″N 21°01′32″E﻿ / ﻿48.405988888889°N 21.025430555556°E﻿ / 48.405988888889; 21.025430555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.alsogagy.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אלשוגג'(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אלשוגג'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אלשוגג' (בהונגרית: Alsógagy) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
באלשוגג' התגוררו יהודים בודדים.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 17 |  |
| 1880 | 21 | 344 |
| 1910 | 10 |  |
| 1920 | 8 |  |
| 1930 | 8 |  |
| 1941 | 8 | 368 |
אודרי פלאק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 במאי 1931 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  28 ביוני 2024 (בגיל 93) סאותאמפטון, ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  קופר יוניון (1951)  המכון לאמנות יפה של אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת ניו יורק  התיכון למוזיקה ולאמנות 
 תקופת הפעילות:  1969–2007 (כ־38 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור פיסול
 זרם באמנות:  פוטוריאליזם
 הושפעה על ידי:  יוזף אלברס 
 www.audreyflack.com
 
אודרי ל. פלאק (באנגלית: Audrey L. Flack;‏ 30 במאי 1931 – 28 ביוני 2024) הייתה אמנית אמריקאית. יצירתה הייתה חלוצה בסוגת האמנות פוטוריאליזם. עבודתה כללה ציור, פיסול וצילום.
לפלאק היו תארים אקדמיים רבים, כולל תואר שני ותואר דוקטור לשם כבוד מטעם קופר יוניון (אנ') בעיר ניו יורק. בנוסף, היא הייתה בעלת תואר ראשון באמנות מאוניברסיטת ייל, ולמדה במכון לאמנות יפה של אוניברסיטת ניו יורק (אנ'), שם למדה תולדות האמנות. במאי 2015 קיבלה פלאק דוקטור כבוד לתואר אומנויות יפות מאוניברסיטת קלארק (אנ'), שם גם נשאה את נאום הסיום.
עבודתה של אודרי פלאק מוצגת בכמה מוזיאונים חשובים, כולל המוזיאון לאמנות מודרנית, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית ומוזיאון סולומון ר. גוגנהיים. ציוריה הפוטוריאליסטיים של פלאק היו הציורים הראשונים מסוג זה שנרכשו עבור אוסף הקבע של המוזיאון לאמנות מודרנית, ומורשתה כאמנית צילום ממשיכה להשפיע גם כיום על אמנים אמריקאים ובינלאומיים רבים. מוזיאון ג'.ב. ספיד לאמנות (אנ') בלואיוויל, קנטאקי, הציג רטרוספקטיבה של עבודותיה ופעילותה החלוצית בעולם הפוטוריאליזם, וזו הביאה לפופולריות לה זוכה הז'אנר כיום.
חיים מוקדמים וחינוך

פלאק למדה בבית הספר התיכון למוזיקה ואמנות (אנ') בניו יורק. היא למדה אמנות בניו יורק בשנים 1948–1953, ולמדה בין היתר אצל יוזף אלברס. היא סיימה תואר שני וקיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם קופר יוניון בעיר ניו יורק, ותואר ראשון באמנויות יפות מאוניברסיטת ייל. בנוסף, פלאק למדה תולדות האמנות במכון לאמנויות יפות באוניברסיטת ניו יורק.
קריירה

עבודתה המוקדמת של פלאק בשנות ה-50 הייתה אקספרסיוניסטית מופשטת; אחת מיצירותיה בתקופה זו היה ציור מחווה לפרנץ קלין (אנ'). הנושאים הקיטשיים והאירוניים בעבודתה המוקדמת השפיעו על ג'ף קונס. אך בהדרגה, פלאק יצרה בסגנון הריאליזם חדש, והמשיכה לצילומי טבע. המעבר שלה לסגנון הפוטוריאליסטי נבע בחלקו מגישתה הפתוחה ומשאיפתה ליצירה ברורה ומתקשרת עם צופה. היא הייתה הציירת הפוטוריאליסטית הראשונה שנוספה לאוסף עם המוזיאון לאמנות מודרנית בשנת 1966. בין 1976 ל-1978 ציירה את סדרת הואניטאס שלה, כולל היצירה מרילין (אנ').
המבקר גרהאם תומפסון כתב: "דוגמה לאופן ההטמעה של הצילום בעולם האמנות היא הצלחתו של פוטוריאליזם בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. סגנון זה נקרא גם סופר-ריאליזם, ריאליזם רדיקלי, או היפר-ריאליזם וציירים כמו ריצ'רד אסטס, צ'אק קלוז ואודרי פלאק, יצרו מתוך צילומי סטילס ציורים שנראו כתצלומים".
מבקר האמנות רוברט סי מורגן כתב בעיתון The Brooklyn Rail על תערוכתה של פלאק בשנת 2010 בחלל פרויקט גארי סניידר אודרי פלאק מציירת תמונה: "היא לקחה את סימני התענוגות, היופי והמותרות והפכה אותם לסמלי תשוקה, הבל ושחרור". בתחילת שנות השמונים עבר המדיום האמנותי של פלאק מציור לפיסול. היא מתארת את המעבר הזה כרצון ל"משהו סולידי, אמיתי, מוחשי. משהו להחזיק ולהיאחז בו".
פלאק טענה כי התנועה הפוטוריאליסטית מגבילה מדי, ושלכן רוב השראתה מגיעה מאמנות הבארוק.[דרוש מקור]
פלאק הייתה מיוצגת על ידי גלריית Louis K. Meisel וגלריות של הוליס תגרט. יצירתה שמורה באוספים של מוזיאונים שונים ברחבי העולם, כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, המוזיאון לאמנות מודרנית, מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים, מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, מוזיאון לאמנות הזיכרון אלן והגלריה הלאומית של אוסטרליה בקנברה, אוסטרליה.
היא זכתה במדליית סנט גאודנס מקופר יוניון, ובפרופסורה לשם כבוד של אלברט כיפה מאוניברסיטת ברידג'פורט. היא הייתה פרופסור לשם כבוד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, פרופסור אורח באוניברסיטת פנסילבניה, ולימדה והרצתה רבות הן ברמה הלאומית והן הבינלאומית.
בשנת 1986 פרסמה פלאק את "Art & Soul: הערות על יצירה", ספר המבטא כמה ממחשבותיה על היותה אמנית.
פלאק התגוררה ויצרה בניו יורק ובלונג איילנד. נפטרה בסאות'המפטון ב-28 ביוני 2024.
פוטוריאליזם

אודרי פלאק הייתה ידועה בעיקר בזכות ציוריה הפוטוריאליסטיים והייתה בין האמנים הראשונים שהשתמשו בתצלומים כבסיס לציור. הז'אנר, שמתייחס לאמנות הפופ ארט, משלב בתוכו תיאורים של האמיתי והרגיל, מפרסומות למכוניות ועד לקוסמטיקה. עבודתה של פלאק הכניסה פריטי בית יומיומיים כמו שפתונים, בקבוקי בושם, מאדונס היספניים ופירות. חפצים דוממים אלה מפריעים לעיתים קרובות או מצטופפים במרחב הציורי, המורכב לעיתים קרובות כחי דומם. פלאק הכניסה תיאורים ממשיים של ההיסטוריה לציוריה הצילוניים, כמו "מלחמת העולם השנייה (וניטאס)" ו"קנדי מוטארקייד". נשים היו לעיתים קרובות נושא לציוריה הפוטוריאליסטיים.
פיסול

עבודות הפיסול של אודרי פלאק לרוב התעמעמו לאור ציוריה הפוטוריאליסטים הידועים יותר. בראיון דנה פלאק בעובדה שהיא מלמדת את עצמה בפיסול. היא שילבה את הדת והמיתולוגיה בפסל שלה ולא את הנושאים ההיסטוריים או היומיומיים של ציוריה. הפסלים שלה הדגימו לעיתים קרובות קשר לצורה הנשית, כולל סדרה של דמויות נשים וגיבורות מגוונות ואלוהיות. תיאורים אלה של נשים שונים מאלה של נשיות מסורתית, הם אתלטיים, מבוגרים וחזקים. כפי שתיארה אותם פלאק: "הן אמיתיות ועם זאת אידיאליות ... 'אלות בכל אישה'".
בתחילת שנות ה-90 הוזמנה פלאק על ידי קבוצה בשם "ידידי המלכה קתרין" ליצור פסל ברונזה מונומנטלי של קתרין מברגנזה. הפסל, שהיה בערך בגובהו של בניין בן תשע קומות, אמור היה להיות מותקן בחוף המזרחי באזור האנטרס פוינט בלונג איילנד סיטי, מול האומות המאוחדות. אולם הפרויקט מעולם לא מומש במלואו, שכן מפגינים בסוף שנות התשעים התנגדו לקשרי המלכה קתרין לסחר העבדים הטרנס - אטלנטי. אחרים התנגדו לפסל של מלוכה המשקיפה על שדה קרב של מלחמת המהפכה. עם זאת, פלאק נותרה מסורה לפרויקט, וציינה כי היא השתדלה לתאר את קתרין כחזיתית, ומשקפת את הרקע הפורטוגלי שלה והוקירה את המגוון האתני ברובע קווינס. כמה דגמים ראשוניים של הפסל נמצאים כעת באוספים ציבוריים, כולל מכון באטלר לאמנות אמריקאית והמוזיאון לאמנות הזיכרון אלן.