stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי שרגא פרידמן
תולדות חייו

רבי מרדכי שרגא פייבוש נולד בכ' באייר ה'תקצ"ד (1834) לרבי ישראל פרידמן ברוז'ין, והיה הקטן מבין ששת בניו.
בשנת 1850 נישא רבי שרגא-פייבוש לברכה דינה בת רבי דוד צבי קובלנסקי (בת אחות אמו, בנותיו של רבי משה אפרתי מברדיטשוב), וארבעה חודשים לאחר נישואיו נפטר אביו.
בתחילה ישב יחד עם אחיו באחוזה בפוטיק, ועל אף שהיה צעיר האחים היה הוא הראשון שעזב והשתקע בעיירה מיקלניץ, שם התחיל להנהיג את חסידיו במשך שלוש שנים. בשנת תרט"ו העתיק משם לעיר סטריסוב. בשנת תרכ"ה (1865) בגיל שלושים עבר להוסיאטין יחד עם חסידיו ומשפחתו. לפני בואו הייתה בהוסיאטין קהילה קטנה של יהודים, עם בואו החלה הקהילה לגדול ובמקביל החלה העיר להתפתח.
הרבי הקים בעיר מקווה בתי כנסת, בתי ספר וכל התשתיות הדרושות לחצרו, בין הישגיו החשובים של הרב היו בניית מקום מושבו בטירה ששופצה וחידוש התפילה בבית הכנסת הגדול של הוסיאטין.
רבי מרדכי שרגא נודע בקדושתו ובדביקותו, בשל דבקותו והתעמקות מחשבותיו היה ממעט מאוד בדיבור. היו לו אלפי חסידים בגליציה וברוסיה.
לאחר מחלה נפטר בכ"ב באייר תרנ"ד וציונו בהוסיאטין.
משפחתו

בניו:
ממשיך דרכו רבי ישראל
רבי שלום יוסף . נולד בשנת תר"כ, ובשנת תרל"ה נישא לחיה, בתו של רבי אפרים מרגליות ממאצ'יוב (חתנו של רבי אברהם מטריסק). נפטר בצעירותו בז' בטבת תרמ"ג והשאיר שלושה יתומים:
שרה שיינדל אשתו של רבי אהרן פרידמן מסדיגורה.
רבי מנחם נחום מהוסיאטין-למברג, חתנו של דודו רבי ישראל מהוסיאטין.
רבי משה פרידמן מבויאן-קראקא שנספה בשואה בעל הספר שו"ת דעת משה.
גיטל, אשת האדמו"ר יצחק מאיר השיל, מייסד חסידות קופיטשיניץ.
חוה, אשת האדמו"ר רבי מנחם נחום פרידמן מבויאן צ'רנוביץ'.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, "אנציקלופדיה לחסידות- אישים" כרכים א-ג, הוצאת מוסד הרב קוק, 1986, 2000, 2004.
במלכות הקדושה – הרב יהודה ברנדס, הוצאת תבונות, אלון שבות, תשס"ו (2006).
אמרו צדיק - הרב מאיר גרוזמן, רמת גן, תשס"ו (2006).
הערות שוליים

↑  "RUZHIN, ISRAEL". הספרייה היהודית המקוונת. נבדק ב-13 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305889605171  LCCN: nr2007005123  VIAF: 51656897   WorldCat (עם VIAF): 51656897
מצודת ויבורג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה 
 מיקום:  ויבורג 
 מדינה:  רוסיה 
 מייסדים:  Torkel Knutsson 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1293
 תאריך פתיחה רשמי:  1293 
 קואורדינטות:  60°42′57″N 28°43′44″E﻿ / ﻿60.715833333333°N 28.728888888889°E﻿ / 60.715833333333; 28.728888888889
 he
 
מצודת ויבורג (ברוסית: Выборгский замок, בפינית: Viipurin linna, בשוודית: Viborgs fästning) היא מבצר מימי הביניים, שנבנה על ידי השוודים וסביבו התפתחה העיר ויבורג (בימינו בתחומי רוסיה). התיעוד הראשון של המצודה הוא משנת 1293. בימינו משמשת המצודה כמוזיאון.
היסטוריה

מצודת ויבורג הייתה אחת משלוש המצודות הגדולות של פינלנד. היא נבנתה כמאחז המזרחי ביותר של ממלכת שוודיה מימי הביניים: הוא ממוקם על המצר הקרלי (אנ'), על אי קטן בפינה הפנימית ביותר של מפרץ פינלנד, בתוך מיצר צר המחבר את מפרץ סומנוודנפוג'ה למפרץ ויפורי. המצודה נבנתה בשנות ה-1290, לאחר מסע הצלב השוודי השלישי לפינלנד. העיירה שכנה במקור בתוך הביצורים החיצוניים של המצודה, באי המצודה, אך היה צורך להעביר אותה למקומה הנוכחי, אל מחוץ לאי, בשל צפיפות.
היסטוריה > תקופת הברזל

בחפירות בשנות ה-80 שביצע ו.א. טג'ולאנבס נמצא, כי המצודה נבנתה על ידי השוודים בשנת 1293. שכבות הכיבוש העתיקות ביותר התגלו באתר המכונה "חצר סמית'". כאן נמצאו שרידי חומת מגן שהורכבה מחול ועמודי עץ. כמו כן נמצאו שרידים חרוכים של מבנים, שהיו קשורים בחלקם לחומת המגן. טג'ולאנבס מציע כי למבצר הקרלי היה מגדל עץ. בין הממצאים שנתגלו באזור הייתה חרב מעוקלת שתוארכה לתקופה שבין 1130 ל-1200.
היסטוריה > ימי הביניים

בניית השלב הבא במצודה החלה בשנת 1293 בהוראתו של טורקל קנוטסון, הקברן הגדול של הלורד משוודיה, שבשנות ה-1290 ביצע מסע צלב כביכול נגד קרליה, מסע הצלב השוודי השלישי. מסע הצלב היה חלק מהמלחמות השוודיות-נובגורודיאניות המתמשכות, נגד הרוסים ברפובליקת נובגורוד. קנוטסון בחר במיקום המצודה החדשה לשליטה במפרץ ויבורג, שגובל באתרי מסחר אשר שימשו זמן רב את האוכלוסייה המקומית. מהמפרץ יוצא מעבר נהר המנווט פנימה, ובסופו של דבר מחבר את המקום עם כמה מחוזות, אגמים, ובעקיפין באמצעות מעבר, עם נהרות הזורמים לאגם לדוגה.
שלושת המצודות הפיניות הגבוהות מימי הביניים נשלטו עד שנות ה-60 של המאה העשרים מטירות טורקו (לשעבר Åbo בשוודית), המנלינה (Tavastehus בשוודית), וויבורג (Viborg).
בשנת 1364 הוכרז אלברט השלישי ממקלנבורג כמלך שוודיה, ובהתאם לדגם הגרמני החל לחלק את נציגי המצודות, שהיו עצומים בפינלנד, לפרובינציות קטנות יותר. במקרים מסוימים, מחוזות חדשים קטנים יותר קיבלו מגורים נפרדים; זה היה המקרה עם לינאבורי וטירת פורבו (Borgå בשוודית) וטירת קורסולהולם באוסטרובוטניה, בסמוך לעיר ואסה המודרנית שהוקמה מאוחר יותר. באתרים אלה נותרו רק עבודות עפר, אך בשני מקומות נבנו מעוזי אבן שהוחרבו מאז: טירת Raseborg, במערב, טירת Uusimaa (מערבית להלסינקי) וטירת Kastelholm, באיי אולנד.
המצודה הפכה למעוז התחום השוודי באזור קרליה. לאורך מאות שנים הייתה זו ההגנה הראשונה של הממלכה מפני הרוסים. מוצב צבאי ואסטרטגי זה בשלהי ימי הביניים המאוחרים היה שני רק לבירה המבוצרת סטוקהולם.
המצודה פעלה כנסיכות אוטונומית כמעט. מושליה היו בדרך כלל גובי המס ואלה שהיו אחראים להכנסות של המחוז. האתר התפרסם כמארקגראף. מושליה היו בדרך כלל מהמשפחות החזקות ביותר של הממלכה. הם נהנו מסמכויות אדמיניסטרטיביות גדולות למרות המרחק המשמעותי מהבירה. מציאות זו הפכה אותם לשליטים עצמאיים כמעט. טירת סבונלינה, אוליבינלינה (שנבנתה בשנות ה-70 של המאה העשרים), הייתה בדרך כלל נתונה לוויבורג.
אישים בולטים ששלטו כאן היו בו ג'ונסון (גריפ), כריסטר נילסון ואסה (1417–42), קארל קנוטסון בונד (1442–48, המלך העתידי), אריק אקסלססון טוט (1457–81), קנוט פוסה (1495–1497), סטן סטורה הזקן (1497–99), אריק בילקה, והרוזן ג'ון מהויה. במיוחד בשנות ה-1440 ובסוף המאה ה-15 הוגדלו המצודות עוד יותר.
האזכור הראשון של כלי נשק בפינלנד מתייחס למצודת ויבורג בשנת 1429. במהלך ימי הביניים, הרוסים צרו שוב ושוב על המצודה, המצור המפורסם ביותר היה בשנת 1495 במהלך מלחמת רוסיה-שוודיה (1495–97) בזמן שקנוט פוסה היה מושל המצודה. מצבם של המגינים נראה חסר סיכוי, אך הם ניצלו על ידי פיצוץ וייבורג ב-30 בנובמבר 1495 (יום אנדריי הקדוש), פיצוץ מסתורי שהפחיד את הרוסים לאחר שהאמינו כי ראו את צלב אנדריי הקדוש בשמיים.
הדמיה של מצודת ויבורג נשרפה בשנת 1710, לאחר המתקפה הרוסית במלחמת הצפון הגדולה.
טורסטן וילהלם פורסטן: מצודת ויבורג, 1840
היסטוריה > היסטוריה מודרנית

במאה ה-16 המצודה שופצה רבות ונעשו תוספות למבנים. במאה ה-17 נזנחה, מכיוון שהסכנה הרוסית הופחתה והגבול זז מזרחה.
ויבורג נכבשה על ידי הרוסים בשנת 1710, אך עברה בחזרה לידיים פיניות בשנת 1812 כאשר פינלנד העתיקה חברה לדוכסות פינלנד הגדולה האוטונומית. המצודה חייבת את המראה הנוכחי שלה לשחזורים נרחבים שבוצעו בשנות ה-1890. צבא האימפריה הרוסית השתמש במצודה עד שנת 1918 עבור מנהלת השיכון העירונית.
ויבורג הייתה שייכת לרפובליקה החדשה של פינלנד העצמאית בשנים 1917–1940 ושוב בשנים 1941–1944. כתוצאה משינויי גבולות במלחמת העולם השנייה היא סופחה לברית המועצות בשנת 1944.
אדריכלות

למצודה הראשית, שנמצאת בחלק המזרחי של האי על הגבעה הגבוהה ביותר, יש מתווה לא סדיר עם ארבע פינות, כאשר המגדל העצום של אולאף הקדוש (בפינית Pyhän Olavin torni) הוא החלק הגדול ביותר שלו. גובהו 3–4 קומות ומשתנה במקומות שונים. עבודות ההגנה חיצוניות מקיפות את המצודה הראשית, בעקבות קווי החוף של האי.
מראה המצודה
חומות המצודה
מגדל אולאף הקדוש
לקריאה נוספת

Medieval castles of Finland, by Dr Carl Jacob Gardberg, state archaeologist // טירות מימי הביניים של פינלנד, מאת ד"ר קרל ג'ייקוב גרדברג, ארכאולוג ממלכתי
הערות שוליים

1 2  Taavitsainen, Jussi-Pekka, Ancient Hillforts of Finland. Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakausikirja 94. 1990. עמוד 240
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290639805171  BIBSYS: 11044594  LCCN: sh95000870  VIAF: 1833149068399365730006   WorldCat (עם VIAF): 1833149068399365730006
משיח חולית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרנק הרברט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  G. P. Putnam's Sons 
 תאריך הוצאה:  1969 
 מספר עמודים:  283
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת עם עובד
 תאריך:  2001
 תרגום:  דורית לנדס
 סדרה
 סדרת ספרים:  סדרת חולית
 ספר קודם:  חולית
 הספר הבא:  ילדי חולית
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001875752
 
משיח חולית (באנגלית: Dune Messiah) הוא ספר מדע בדיוני מאת פרנק הרברט, השני בסדרת חולית. הספרים משיח חולית וילדי חולית נעשו למיני-סדרת טלוויזיה בערוץ המדע בדיוני האמריקאי בשנת 2003 בשם "ילדי חולית".
תקציר העלילה

עלילת הספר נפתחת כ-12 שנים לאחר סיום עלילת חולית. במהלך שנים אלו פול מואד'דיב אטריידיס ביסס את מעמדו כקיסר האימפריה הגלקטית בעזרת הדררים, שבט הלוחמים אשר סייע לו לנקום את מות אביו ולכבוש את הכוכב חולית במהלך הספר הראשון. הדררים יצאו למלחמת ג'יהאד ברחבי האימפריה הגלקטית בשמו של פול, למרבה סלידתו, וכבשו עשרות כוכבים וטבחו בהמונים. סביב פול ואחותו עאלייה וכישרונם הנבואי נרקמה דת מונוליתית המעיקה אף היא עליהם, ופול כָּמַהּ לימים עברו, בטרם היה קיסר.
עלילת הספר נפתחת בפגישה בין מספר קושרים המבקשים להפיל את פול: האם הנערצה הראשה גאיוס הלן מוהיאם, המייצגת את מסדר בנות גשרית הבוחש בפוליטיקה הגלקטית בהיחבא; אדריק, נווט גילדת החלל שחולשת על מונופול מסעות החלל וזקוקה למרקוח - סם המקדם כישרונות נבואיים המצוי רק בחולית; אירולן, אשתו של פול ובתו של הקיסר המודח; ורקדן הפנים סקיטאל, המייצג את בני הטלילאסו ובעל יכולת לשנות את מראו כרצונו. הקושרים, מוגנים מפני חזיונותיו של פול בזכות כושרו הנבואי של אדריק, זוממים להפיל את פול מכסו הרם על ידי הטלת כתם עליו ועל אחותו עאלייה. לשם כך הם יוצרים קשר עם מספר דררים מבין אלו המקיפים את פול ומנצלים מזימה אחרת של הממסד הדתי המקיף אותו לרצוח את פול ולהפכו לאל.
לשם כך משוגר לפול גולה, שיבוט אדם מתאיו של גופה, של דנקן איידהו - מורהו לנשק של פול, אשר הקריב עצמו במהלך עלילת הספר הקודם. פול, הכרוך בקשר רגשי עז עם איידהו, מקבל אותו לחצרו, ועאלייה, אשר הגיעה לגיל הבגרות, אף מתאהבת בו. אף על פי כן שניהם יודעים כי הגולה הוא מלכודת שנועדה להפילם בפח.
החשש הכבד של הקושרים הוא מצ'אני, מאהבתו המלכותית של פול, אשר אמורה להוליד לו את יורשו. אירולן, הקנאית למקומה בחצר, מרעילה את צ'אני באמצעי מניעת היריון, אך לאחר שצ'אני נמנעת ממזונה המורעל היא נכנסת להיריון, אשר משתבש בעקבות הרעל. ההיריון מפתח במהירות, ועמו מגיעה עלילת הספר לשיאה - פול הולך באופן מודע לעבר אובדנו - עיוורון כתוצאה מחשיפה לנשק גרעיני ומצליח להפיל את הקושרים בפח. צ'אני מתה בלידה ויולדת תאומים - לטו השני וגאנימה.
עם סיום הספר פול העיוור יוצא לבדו למדבר, כביכול למות שם וללא כושר נבואי, בעוד שעאליה הופכת לעוצרת הקיסרות עד לבגרותם של התאומים.
נושאים בספר

הספר עוסק בתמורות רבות, אשר משנות, לרוב לרעה, את אלו הקשורים בהן. הדררים הוותיקים חשים שלא בנוח בעושר הרב ובתרבות הדקדנטית שהתפתחה בחולית בעקבות הצלחת הג'יהאד, ונדהמים מהשינוי האקולוגי אשר חל בכוכב שלפנים היה מדבר שומם ועתה מתחילה תמורה רבה. פול ועאלייה סולדים ממעמדם כראשי הדת החדשה ופול נאלץ להקריב את צ'אני ואת מאור עיניו בשביל להוביל את התהליך שישחרר האנושות ממלכודת הג'יהאד.
דמויות

פול אטריידיס – קיסר היקום הידוע ומשיח הדררים. שמו הדררי העממי הוא מואד'דיב ושמו הדררי הסודי הוא אוצול.
הנסיכה אירולן – בתו של הקיסר הפאדישח המודח שאדם הרביעי ואשתו של הקיסר פול מואד'דיב.
צ'אני – מהשבט הדררי של פול. הפילגש המלכותית והמלכה האם הנבחרת.
עאלייה אטריידיס – אחותו של פול, נולדה טרם לידתה. אם נערצה מטילת אימה.
סקיטאל – רקדן פנים של הטליילאסו וקושר קשר נגד הקיסר.
הייט – גולה (ר'ולה) של הטליילאסו ששובט מבשרו של מורה הילדות של פול, דנקן איידהו.
הערות שוליים

↑  בתרגומי עמנואל לוטם - ר'ולה; במקור ghola
| סדרת חולית המלאה |
| --- | --- | --- |
| מאת פרנק הרברט | מאת פרנק הרברט |  |
| ספרי הסדרה המקורית | חולית • משיח חולית • ילדי חולית • הקיסר האל של חולית • כופרי חולית • בית הלשכה חולית |  |
| מאת בריאן הרברט וקווין ג'יי. אנדרסון | מאת בריאן הרברט וקווין ג'יי. אנדרסון |  |
| פרלוד לחולית | חולית בית אטריידס • חולית בית הארקונן • חולית בית קורינו |  |
| אגדות חולית | חולית הג'יהאד הבטלרייאני • חולית אדם נגד מכונה • חולית קרב קורין |  |
| חולית 7 | ציידי חולית • עקלתוני חולית (הערה: שני הספרים האלו מהווים המשך לסדרה המקורית והושלמו לפי טיוטות של פרנק הרברט) |  |
| גיבורי חולית | פול איש חולית • ג'סיקה אשת חולית • אירולן אשת חולית |  |
| עיבודים נוספים | עיבודים נוספים |  |
| עיבודים נוספים | חולית (1984) • חולית: המיני-סדרה • ילדי חולית: המיני-סדרה • חולית: משחקי המחשב (Dune II, Dune 2000) • חולית של חודורובסקי • חולית (2021)  • חולית: חלק שני • חולית: האחיות |  |
| מושגים ביקום חולית | מושגים ביקום חולית |  |
| מושגים | אראקיס • בנות גשרית • גילדת נווטי החלל • דררים • הג'יהאד הבאטלריאני • מרקוח • עקלתון • קפיצת הדרך |  |
| בתים ועמים | בית אטריידס • בית קורינו • בית הארקונן • בנות גשרית • הדררים • האייקסים • הטליילאסו • המטרונות הכבודות |  |
| דמויות מרכזיות | פול-מואד'דיב אטריידס • הגבירה ג'סיקה • האם הנערצה גאיוס הלן מוהיאם • הדוכס לטו • הקיסר האל לטו השני • עאלייה • הברון ולדימיר הארקונן • פייד ראותה • הפאדישח שאדאם הרביעי • הנסיכה אירולן • דנקן איידהו • סקייטל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 26365ec3-69fc-4e7c-9a5f-ff3ab19621f3
משפט מינקובסקי

משפט מינקובסקי הוא תוצאה בסיסית בתחום המכונה 'גאומטריה של מספרים', השייך לתורת המספרים. את המשפט הוכיח הרמן מינקובסקי ב-1889.
נניח ש- L הוא סריג במרחב  \ \mathbb {R} ^{n}. נסמן את הנפח של המקבילון היסודי שלו ב- C. (הדוגמה הפשוטה ביותר היא הסריג  \ \mathbb {Z} ^{n} הכולל את הנקודות שכל הרכיבים שלהן שלמים. המקבילון היסודי במקרה זה הוא קוביית היחידה, והנפח שלו הוא C=1). 
המשפט עוסק בקבוצות סימטריות ביחס לראשית (כלומר, קבוצות הכוללות יחד עם כל נקודה x גם את הנקודה הנגדית  \ -x), וקובע שקבוצה סימטרית קמורה, שהנפח שלה עולה על  \ 2^{n}C, מוכרחה להכיל לפחות נקודה אחת של L פרט לאפס (אם ידוע שהקבוצה קומפקטית, הטענה נכונה גם אם הנפח שווה לחסם, ולא רק גדול ממנו).
ממשפט זה נובע שכל מחלקה של אידיאלים שבריים בחוג השלמים  \ {\mathcal {O}}_{K} של שדה מספרים K מכילה אידיאל  \ I, עם נורמה  \ N(I)\leq {\frac {n!}{n^{n}}}\left({\frac {4}{\pi }}\right)^{s}\cdot {\sqrt {|D|}} (הנורמה של  \ I שווה לגודל חוג המנה  \ {\mathcal {O}}_{K}/I). כאן n הוא הממד של K מעל שדה המספרים הרציונליים,  2s הוא מספר השיכונים המרוכבים של K, ו- D היא הדיסקרימיננטה של ההרחבה. לחסם זה יש תוצאות מרחיקות לכת, שהחשובה ביניהן היא העובדה שכל הרחבה של שדה המספרים הרציונליים מסועפת לפחות מעל ראשוני אחד.
ראו גם

משפט פיק
נבחרת צרפת בכדורגל נשים

נבחרת צרפת בכדורגל נשים מייצגת את צרפת בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית. כיום נחשבת הנבחרת לאחת מנבחרות הנשים הטובות בעולם, והישג השיא שלה הוא ההגעה למקום הרביעי במונדיאל 2011. הדירוג הנוכחי של נבחרת צרפת ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-10 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, ירידה של 8 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 2 נמדד לראשונה ביוני 2024, והדירוג הכי נמוך 10 נמדד לראשונה בספטמבר 2009.
למרות עליונותה כיום, בעבר נחשבה הנבחרת לבינונית וחסרת יכולת השפעה על הנבחרות הגדולות בעולם. הוכחה לכך היא הכישלון בהעפלה לשלושת גביעי העולם הראשונים ולשש אליפויות אירופה הראשונות. השינוי הגיע עם תחילת המאה החדשה, כשבתחילתה צרפת זכתה להעפיל בפעם הראשונה לגביע העולם. בנוסף, מאז שנת 2000, צרפת העפילה לרבע גמר אליפות אירופה בשניים משלושת הטורנירים האחרונים. בשנים 2012 ו-2014, זכתה צרפת בגביע קפריסין - אחד מטורנירי הנשים הנחשבים בעולם.
הקפטנית הנוכחית של הנבחרת היא הקשרית, סנדרין סובריינד. ב-29 באוקטובר 2009, ערכה סובריינד את הופעתה ה-143 בנבחרת, ובכך שברה את שיאו של ליליאן תוראם כשחקן הצרפתי בעל מספר ההופעות הרב ביותר בנבחרת הלאומית.
היסטוריה > השנים הראשונות

ב-1919, החליטה התאחדות כדורגל הנשים הצרפתית (ה-FSFSF) על ייסוד אליפות כדורגל בינלאומית ראשונה מסוגה. ב-29 באפריל 1920, הנבחרת הצרפתית בהנהגתה של אליס מיליאט נסעה לאנגליה, על מנת לקיים את משחק כדורגל הנשים הבינלאומי הראשון אי פעם. המשחק נערך בפרסטון אל מול קהל של 25,000 צופים, והפגיש את הצרפתיות עם קבוצת דיק, קר'ס ליידיס ששימשה כמעין "נבחרת אנגליה". צרפת ניצחה במשחק 0-2, וסיימה את הטורניר עם שני ניצחונות, תיקו אחד והפסד אחד. בשנה שאחריה, קיימה נבחרת צרפת מספר משחקים עם קבוצות אנגליות, כשהיריבה העיקרית הייתה דיק, קר'ס ליידיס. המשחקים נערכו בשתי המדינות, והיוו נקודת ציון חדשה ביחסי צרפת-אנגליה.
למרות החרם שהטילה התאחדות הכדורגל האנגלית בדצמבר 1921 על משחקי הנשים, המשיכה הנבחרת הצרפתית לנסוע לאנגליה למשחקי ידידות עם הקבוצות המקומיות. ב-1932, משחקי הנשים בוטלו גם בצרפת, וליגת הכדורגל שהוקמה ב-1919 על ידי ה-FSFSF, פורקה. המשחק הבינלאומי האחרון שנערך באותה תקופה היה ב-3 באפריל 1932, בו סיימה הנבחרת הצרפתית בתיקו מול נבחרת בלגיה.
לקראת סוף שנות ה-60, בעיקר בעיר ריימס, החלו מספר קבוצות מקומיות במאבק להחזרת כדורגל הנשים לתודעה הציבורית. ב-1970, החליטה התאחדות הכדורגל הצרפתית להחזיר את כדורגל הנשים למצב בו היה שרוי בשנות ה-20, ובאפריל 1971, ערכה צרפת את המשחק הבינלאומי הרשמי הראשון שלה. באותה שנה השתתפה צרפת בגביע העולם הלא-רשמי שנערך במקסיקו, והמשיכה לשחק בטורנירים הלא-רשמיים עד 1991 - השנה בה ייסדה פיפ"א את טורניר גביע העולם הרשמי הראשון.
היסטוריה > תחיית הנבחרת

ב-1975, הוקמה מחדש ליגת הכדורגל לנשים, הפעם בתמיכה של ההתאחדות הצרפתית. סטאד ריימס נחשבה לקבוצה הטובה במדינה במהלך שנות ה-70 וה-80, ושחקניות הקבוצה היוו את הרוב בנבחרת צרפת. לגביע העולם הלא-רשמי שנערך ב-1978 בטאיוואן, הוזמנו לסגל הנבחרת כל שחקניות הקבוצה. בשנות ה-80, נכשלה הנבחרת בהעפלה לאליפויות אירופה שנערכו ב-1984 וב-1987, בעקבות הפסדים כבר בסיבוב הראשון. במוקדמות אליפות אירופה 1989, הצליחה הנבחרת לעבור את הסיבוב הראשון, אך הפסידה לנבחרת איטליה ברבע הגמר ולא העפילה לטורניר הגמר שנערך במערב גרמניה. ב-1997, אחרי כמעט עשור של כישלונות וחוסר הגעה לטורניר גדול, החליט מאמן הנבחרת, איימה מיגנו להתפטר, ובמקומו מונתה שחקנית הנבחרת בעבר, אליזבט לוייזל.
בהנהגתה של לוייזל, ובעזרתו של מאמן נבחרת הגברים - איימה ז'אקה, עברה נבחרת הנשים למתקן האימונים קליירפונטיין, שם זכו השחקניות למתקני אימון ברמה הגבוהה ביותר. בעקבות המעבר לקליירפונטיין, עוד ועוד נשים החלו לשחק ולהתעניין בכדורגל, והתוצאות לא איחרו לבוא. ב-2003, העפילה הנבחרת בפעם הראשונה בתולדותיה לגביע העולם, אחרי ניצחון כפול על נבחרת אנגליה במשחקי המוקדמות. בגביע העולם עצמו, הודחה צרפת כבר בשלב הבתים, כשבמאזנה ניצחון אחד, תיקו אחד והפסד אחד. שנתיים לאחר מכן, העפילה הנבחרת לאליפות אירופה שנערכה באנגליה, אך גם שם הודחה בשלב הבתים. ב-2007, התפטרה לוייזל בעקבות חוסר העפלת הנבחרת לגביע העולם.
היסטוריה > הנבחרת תחת ברונו ביני

את משרת מאמן הנבחרת תפס שחקן העבר, ברונו ביני. לפני שהחל לאמן את הנבחרת הבוגרת, אימן ביני את נבחרות הנשים של צרפת לגילאי 16, 18, 19 ו-20. שנתיים לאחר הגעתו, העפילה צרפת לאליפות אירופה, כשבשלב המוקדמות היא ספגה רק שני שערים. באליפות עצמה, שובצה צרפת ל"בית המוות" ביחד עם אלופת העולם, נבחרת גרמניה וביחד עם הסקנדינביות, נורווגיה ואיסלנד. למרות התחזיות המוקדמות, העפילה צרפת בפעם הראשונה בתולדותיה לרבע הגמר, שם הפסידה בדו-קרב פנדלים להולנד.
משימתו הבאה של ביני הייתה העפלה לגביע העולם 2011 שנערך בגרמניה. בבית המוקדמות הראשון כבשה הנבחרת 50 שערים ולא ספגה אפילו שער אחד. בפלייאוף ההעפלה, ניצחה צרפת 2-3 את איטליה, והעפילה לגביע העולם בפעם השנייה בתולדותיה. בטורניר עצמו, שובצה צרפת לבית עם גרמניה, ניגריה וקנדה. היא ניצחה את שתי האחרונות, הפסידה לגרמניה, והעפילה לרבע הגמר מהמקום השני בבית. ברבע הגמר ניצחה צרפת את יריבתה הנצחית, אנגליה, אך נעצרה בחצי הגמר על ידי ארצות הברית. שלוש משחקניות הנבחרת נבחרו לקבוצה המצטיינת של הטורניר: סוניה בומפסטור, לורה ג'ורג' ולואיזה נסיב. בעקבות תוצאותיה הגבוהות בגביע העולם, העפילה הנבחרת אוטומטית לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת לונדון 2012.
כל גביעי העולם

1991 - לא העפילה
1995 - לא העפילה
1999 - לא העפילה
2003 - שלב הבתים
2007 - לא העפילה
2011 - מקום רביעי
2015 - רבע גמר
2019 - רבע גמר
2023 - רבע גמר
כל אליפויות אירופה

1984 - לא העפילה
1987 - לא העפילה
1989 - לא העפילה
1991 - לא העפילה
1993 - לא העפילה
1995 - לא העפילה
1997 - שלב הבתים
2001 - שלב הבתים
2005 - שלב הבתים
2009 - רבע גמר
2013 - רבע גמר
2017 - רבע גמר
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א
1 2  החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל
| כדורגל בצרפת צרפת |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל הצרפתית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | ליגה 1 • ליגה 2 • לאומית • ליגות חובבים • ליגות אזוריות • מבנה הליגות |  |
| תחרויות גביע | הגביע הצרפתי • גביע הליגה הצרפתית • גביע האלופות |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנשים |  |
מריה מבאדן-שפונהיים

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1507 באדן-באדן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  16 בנובמבר 1580 (בגיל 73) מינכן, דוכסות בוואריה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  פראואנקירכה 
 בן או בת זוג:  וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה (1522–?) 
 
מריה יאקובאה מבאדן-שפונהיים (בגרמנית: Maria Jakobäa von Baden‏; 25 ביוני 1507 – 16 בנובמבר 1580) הייתה אשת אצולה גרמנית ודוכסית בוואריה.
ביוגרפיה

מריה נולדה ב-25 ביוני 1507 והייתה בתם של פיליפ הראשון, מרקיז באדן (1479–1533) ואליזבת מפפאלץ, רוזנת הסן (1483–1522), בתם של פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ ומרגרטה מבוואריה, נסיכת הבוחר מפפאלץ. סבה וסבתה מצד אביה היו כריסטופר הראשון, מרקיז באדן-באדן ואוטילי מקצנלנבוגן.
ב-5 באוקטובר 1522 התחתנה מריה עם וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה (1493–1550), בנם הבכור של אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה וקוניגונדה מאוסטריה.
ב-16 בנובמבר 1580 מתה מריה במינכן.
משפחתה

ב-5 באוקטובר 1522 התחתנה מריה עם וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה, ממנו נולדו לה  ילדים:
תאודור (1526–1534)
אלברכט החמישי, דוכס בוואריה (1528–1579)
וילהלם (1529–1530)
מכטהילד מבוואריה (1532–1565)
נבחרת אנגולה בכדורסל נשים

נבחרת אנגולה בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של אנגולה. הנבחרת זכתה פעם אחת באליפות אפריקה בכדורסל נשים בשנת 2011 ועקב כך העפילה לראשונה בתולדותיה לאולימפיאדת לונדון ובה הפסידה בכל משחקיה.
נבחרת אנגולה מעולם לא העפילה לאליפות העולם בכדורסל נשים.
הדירוג הנוכחי של נבחרת אנגולה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-42 בעולם, נכון ל-26 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מריה מאלניה

| --- | --- |

 לידה:  סביב 1050 ממלכת גאורגיה 
 פטירה:  אחרי 1103
 שם לידה:  მარიამი 
 מדינה:  גאורגיה, האימפריה הביזנטית 
 תפקיד:  קיסרית ביזנטית (1071–1081) 
 בן או בת זוג:  מיכאל השביעי (1065–1078)  ניקפורוס השלישי בוטניאטס, קיסר האימפריה הביזנטית (1078–1081) 
 
ניקפורוס השלישי בוטניאטס ומריה מאלניה
מריה מאלניה (1050 לערך - לאחר 1103; בגאורגית: მართა – "מָרְתָה") הייתה בתו של המלך הגאורגי בגרט הרביעי מבית בגרטיוני (1027-1072) ואשתו של הקיסר הביזנטי מיכאל השביעי דוקס ומאוחר יותר של ניקפורוס השלישי בוטניאטס. היא מוזכרת בשם מריה מאלניה, ולעיתים מבלבלים בינה לבין אמה, בורנה מאלניה, אשתו השנייה של בגרט הרביעי.
חייה

מריה נולדה כנסיכה מָרְתָה מגאורגיה. בשנת 1056 היא נשלחה לקונסטנטינופול לקנות בה השכלה וחינוך תחת חסותה של הקיסרית הביזנטית, תאודורה, שנפטרה באותה שנה בה שבה מרתה למולדתה. בשנת 1065 נישאה לנסיך מיכאל השביעי דוקס בנו של קונסטנטינוס העשירי, שהיה בן 15 והיה מיועד לרשת את אביו על כס המלוכה. הפיכת חצר, שהתרחשה בשנת 1078, נישלה את מיכאל מכס המלכות והמליכה את ניקפורוס השלישי בוטניאטס. מריה הסכימה להינשא לקיסר החדש בתנאי שבנה, קונסטנטינוס דוקס (אנ'), יוכרז כיורש מוחלט שלו. ניקפורוס הפר בסופו של דבר את הבטחתו, והקיסרית הפכה מעורבת בקשר שאורגן על ידי הגנרל הביזנטי, אלכסיוס הראשון, שעל פי השמועה היה מאהבה. אלכסיוס הכריח את ניקפורוס לוותר על כתר המלוכה, והכתיר את עצמו, בשנת 1081, לקיסר האימפריה הביזנטית. אלכסיוס הכריז על קונסטנטינוס דוקס כיורשו.
מאוחר יותר אירס אלכסיוס את בתו, אנה קומננה, לקונסטנטינוס. אלא שלאחר הולדתו של יוחנן השני, בשנת 1087, השתנה המצב ואירוסיה של אנה לקונסטנטינוס בוטלו. קונסטנטינוס נאלץ להיפרד ממעמדו כיורש מוחלט ומריה הוכרחה לפרוש למנזר. קונסטנטינוס נפטר בשנת 1095 או 1096 בערך בגיל עשרים, ומעורבותה של מריה בפוליטיקה הסתיימה סופית.
מריה התפרסמה ביופייה הרב ובהשכלתה. היא קיימה תכתובת קבועה עם התאולוג והפילוסוף הידוע דאז, תאופילקט מבולגריה (אנ'), שהושפע רבות מהקיסרית כאשר כתב את עבודתו העיקרית, "הסברים לבשורה על פי יוחנן". מריה גם שימשה כפטרונית המנזרים הגאורגיים בבלקן, במיוחד מנזר איווירון שעל הר אתוס ביוון. היא הצטרפה, כמו אמה בורנה מאלניה, לבניית מנזר קאפאטה שבהר ציון בירושלים.
לקריאה נוספת

Mart'a-Maria 'of Alania', by Lynda Garland and Stephen H. Rapp (2006), Byzantine Women: Varieties of Experience 800-1200, עמ' 91-124, ISBN 075465737X, (באנגלית)
הערות שוליים

↑  קונסטנטינוס דוקס (Κωνσταντίνος Δούκας) (אנ') - ‏(1074 לערך - 1095 לערך) היה קיסר האימפריה הביזנטית במשותף עם ניקפורוס השלישי בוטניאטס בשנים 1075 לערך - 1078 ובמשותף עם אלכסיוס הראשון בשנים 1081-1087.
1 2  יורש מוחלט (heir apparent) - מי שהוא בעל זכות לרשת את הכתר, וזכות זו אינה יכולה להשתנות בעקבות הולדתו של יורש אחר.
מריה מוזיצ'וק

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1992 (בת 32) לבוב, אוקראינה 
 הישג בולט:  אלופת העולם בשחמט לנשים לשנת 2015
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן
 מד כושר מרבי:  2563 (מרץ 2016)
 מד כושר נוכחי:  2505 ‏(אוקטובר 2024)
 מקצוע נוסף:  שחמטאית
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 
 
מריה אולגיבנה מוזיצ'וק (באוקראינית: Марія Олегівна Музичук; נולדה ב-21 בספטמבר 1992) היא שחמטאית אוקראינית בדרגת רב-אמן, לשעבר אלופת העולם בשחמט לנשים.
אחותה, אנה מוזיצ'וק, הייתה אלופת העולם בשחמט מהיר ובשחמט בזק לנשים לשנת 2016.
נכון למאי 2019, מדורגת במקום ה-31 בדירוג הכללי באוקראינה לפי מד כושר.