stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראצאלמש
ילידי המקום

איגנץ ברנה (במקור בראון, 1854 – 1919) היה משפטן יהודי-הונגרי, שופט בית המשפט העליון ההונגרי.
לקריאה נוספת

סיפורו של ראצאלמש
מורשת ראצאלמש (מגני הכפר)
רוזדיל

רוזדיל (באוקראינית: Розділ; בפולנית: Rozdół; ביידיש: ראזלע) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

רוזדיל נזכרת לראשונה בשנת 1560, ובשנת 1571 הוענקו לה זכויות יסוד. מהמאה ה-17 הייתה העיירה בבעלות אצולה, ובשנת 1780 הוקם בה מנזר. שרפה גדולה שפרצה בעיירה בשנת 1880 פגעה קשות ביישוב.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי רוזדיל

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1614, ובסוף המאה ה-17 כבר התקיימה בעיירה קהילה יהודית מאורגנת. במהלך המאות ה-18 וה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, אך מסוף המאה ה-19 החלו רבים מיהודי העיירה להגר ממנה. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 2,262 יהודים. במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחריה עזבו את העיירה יהודים נוספים.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,902 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבושה בידי הסובייטים בספטמבר 1939, ובתקופה זו הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים, עד שמספר יהודיה הגיע לכ-2,500 איש.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, הטילו אלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה. ב-4 עד ה-5 בספטמבר 1942 ערכו הגרמנים אקציית חיסול בעיירה, בה הובילו את למעלה מ-1,600 היהודים שנותרו בה לתחנת הרכבת בחודורוב, ממנה נלקחו בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ.
קבוצת עובדי כפייה יהודים שהושארה בעיירה נשלחה ממנה בסוף החודש למחנה עבודה בסטרי. למעלה מ-150 מהם ששבו לרוזדיל לאחר מכן הוצאו להורג ב--4 בפברואר 1943.
מכ-1,900 יהודי העיירה שרדו את השואה במסתורים 4 יהודים בלבד.
קניאנתרופוס פלטיאופס

| קניאנתרופוס פלטיאופס |
| --- | --- |
 גולגולת של קניאנתרופוס פלטיאופס
תקופה
פליוקן, 3.5–3.2 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: הומינידיים
סוג:: קניאנתרופוס
מין:: קניאנתרופוס פלטיאופס
שם מדעי
 Kenyanthropus platyops

קניאנתרופוס פלטיאופס (שם מדעי: Kenyanthropus platyops) הוא מין נכחד (כנראה יחיד בסוג קניאנתרופוס) של הומינין, שגולגולת מאובנת אחת שלו, המסומנת KNM-WT 40000, התגלתה בשנת 1999 בחופו המערבי של אגם טורקאנה בקניה על ידי צוות בראשות הפלאואנתרופולוגית מייב ליקי. היא מתוארכת לתקופת הפליוקן התיכון, כ-3.44 עד 3.60 מיליון שנה לפני זמננו.
גולגולת KNM-WT 40000 מעוותת כתוצאה מלחץ של שכבות גאולוגיות, וישנה מחלוקת מדעית סביב סיווגה. ישנם חוקרים, כמו טים וייט, הסבורים שאין הצדקה להגדיר בשבילה סוג ומין נפרד באבולוציה של האדם, ושהיא קרוב לוודאי שייכת למין המוכר אוסטרלופיתקוס אפרנסיס.
גילוי וסיווג

גולגולת KNM-WT 40000 התגלתה באתר הארכאולוגי לומקווי 1 (Lomekwi 1), סמוך לחופו המערבי של אגם טורקאנה בקניה. אגם טורקאנה הוא אחד האזורים העשירים בעולם בממצאים ארכאולוגים ופלאואנתרופולוגים מן האבולוציה של האדם. עושר זה התגלה בשנות השבעים של המאה ה-20 על ידי משלחות חפירה של הפלאואנתרופולוג ריצ'רד ליקי. למשלחות אלו צורפה בין השאר גם אשתו מייב ליקי, פלאואנתרופולוגית חשובה בפני עצמה. היא המשיכה לארגן משלחות חפירה לאזור גם לאחר שבעלה עבר למלא תפקידים בכירים בממשל של קניה. בשנת 1999 היא ארגנה משלחת לאתר לומקווי בחופו המערבי של האגם, אתר שנסקר ונחפר לראשונה על ידי המשלחת של השנה הקודמת. במשלחת נטלה חלק גם בתם של ריצ'רד ומייב - הפלאואנתרופולוגית לואיז ליקי.
חבר המשלחת, עוזר מחקר קנייתי בשם יוסטוס ארוס, גילה גולגולת שלמה קבורה בשכבת אבן בוץ. הגולגולת התגלתה בשני חלקים סמוכים - קופסת גולגולת מעוותת מאוד בלחץ שכבות, והפנים שהם במצב שימור מעט טוב יותר, אך גם הם מחוצים ושבורים. גולגולת זו קיבלה את הסימון הקטלוגי KNM-WT 40000 (ראשי תיבות של המוזאון הלאומי של קניה, מערב טורקאנה, ומספר סידורי) ומשמשת כיום כממצא המייצג (ה"הולוטייפ") של המין קניאנתרופוס פלטיאופס. בנוסף לגולגולת גילתה המשלחת באתר ובסביבותיו מספר מאובני הומינינים נוספים: החלק הטמפורלי של גולגולת אחרת, שברים משלוש לסתות תחתונות ושתי לסתות עליונות, ו-44 שיניים. מתוך מאובנים אלו, רק צד שמאלי של לסת עליונה, שקיבל את הסימון KNM-WT 38350, שויך גם הוא באופן רשמי על ידי מייב ליקי ועמיתיה למין קניאנתרופוס פלטיאופס. כמה מן השיניים שויכו יותר מאוחר על ידי חוקרים שונים להומינינים אוסטרלופיתקוס אנמנסיס ואוסטרלופיתקוס אפרנסיס.
הגילוי פורסם במאמר מדעי בכתב העת המדעי היוקרתי Nature במרץ 2001. מייב ליקי סברה שההבדלים בין מאובני אתר לומקווי למאובני אוסטרלופיתקוס אפרנסיס בני תקופתם הצדיקו לא רק מין נפרד, אלא אף סוג נפרד מן הסוג אוסטרלופיתקוס. את הסוג זה היא הגדירה בשם המדעי החדש קניאנתרופוס, הלחם מילים של שם המדינה קניה והמילה היוונית "אנתרופוס" שמשמעה אדם, כדי להצביע על חשיבותו באבולוציה של האדם. שם המין "פלטיאופס" מורכב משתי מילים יווניות: "פלטי" (שטוח) ו"אופסיס" (פנים) המציין את פניה השטוחות של גולגולת KNM-WT 40000. את שם הסוג ושם המין יחד ניתן איפוא לתרגם כ"אדם קנייתי שטוח פנים".
מספר חוקרים חלקו על סיווג מאובני לומקווי למין נפרד ואף סוג נפרד. ביניהם בולט טים וייט שסבר כי אין לבסס הגדרת סוג חדש על גולגולת מעוותת כמו KNM-WT 40000, ואף הציע את האפשרות שהיא שייכת למין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס.
תיארוך

שכבת אבן הבוץ שבה התגלתה גולגולת KNM-WT 40000 נמצאת בין שכבות של אבן טוף מאפר געשי, אשר במקורן תוארכו באמצעות תיארוך רדיומטרי אשלגן-ארגון וארגון-ארגון, ובתיארוך באמצעות פלאומגנטיזם לגיל של כ-3.2 מיליון שנה לפני זמננו (העליונה מביניהן) וכ-3.5 מיליון שנה לפני זמננו (התחתונה מביניהן).
מחקר גאולוגי משנת 2012 עידכן מעט את תיארוך שכבות אלו, וכתוצאה מכך את גיל הממצאים. הגולגולת נמצאה 12 מטרים מעל לשכבה התחתונה שהתיארוך שלה עודכן ל-3.60 מיליון שנה לפני זמננו, ו-8 מטרים מתחת לשכבה העליונה שהתיארוך שלה עודכן ל-3.44 מיליון שנה לפני זמננו. גיל הגולגולת הוערך איפוא באינטרפולציה כ-3.54 מיליון שנה. שבר הלסת העליונה KNM-WT 38350 נמצא מעט מעל לשכבה העליונה וגילו הוערך ב-3.35 מיליון שנה.
ההומינין המוכר היטב מתקופה זו באפריקה הוא אוסטרלופיתקוס אפרנסיס, שמאובנים שלו נמצאו במספר אתרים באתיופיה, בקניה ובטנזניה, מהם מפורסם במיוחד שלד הנקבה המכונה לוסי. עם זאת, גילה של לוסי 3.2 מיליון שנה "בלבד" והגולגולת שלה חלקית מאוד. למעשה, אף גולגולת שלמה של אפרנסיס איננה עתיקה כמו KNM-WT 40000. בשנת 2019, גולגולת זו עדיין הייתה הגולגולת ההומינינית השלמה הרביעית בעתיקותה שהתגלתה (אחרי גולגולת טומיי, בת כ-6.5 מיליון שנה, גולגולת ארדי, בת 4.4 מיליון שנה, וגולגולת אוסטרלופיתקוס אנמנסיס בת 3.8 מיליון שנה).
אנטומיה ומורפולוגיה

קשה ללמוד על האנטומיה של גולגולת KNM-WT 40000 עקב מצבה המחוץ והמעוות. לא ניתן למשל למדוד במדויק את גודל המוח על פי הנפח הפנימי של קופסת המוח שלה. גודל זה הוערך על ידי ליקי ועמיתיה ב-350 עד 400 סמ"ק, דומה לנפח המוח של אוסטרלופיתקים בני תקופתה, וכן לזה של קופי אדם בני-ימינו.
כמה מתווי הפנים השתמרו טוב יותר. עצמות הלחיים בולטות קדימה, והפנים התחתונות שטוחות ולא בולטות קדימה כמו אצל אוסטרלופיתקים, התכונה שהעניקה למין את שמו.
שיניה של גולגולת KNM-WT 40000, קטנות כמעט מכל שיני אפרנסיס הידועות, הבדל זה עשוי להצדיק הגדרה של מין נפרד. בנוסף ללסתות הבולטות פחות, הבדל זה מרמז על הסתגלות לתפריט שונה, המכיל פחות מזון צמחי גס המצריך לעיסה מרובה. השיניים מכוסות בשכבה עבה יחסית של זגוגית שן, תכונה האופיינית לשיני הומינינים ומבדילה אותן משיני קופי אדם אחרים.
אורח חיים

עקב מיעוט הממצאים, כמעט דבר אינו ידוע על אורח חייו של קניאנתרופוס פלטיאופס. שחזור סביבת אתר לומקווי באותה תקופה מראה שהיא לא הייתה מדברית כמו בימינו, אלא עשירה בצמחייה, לחה וקרוב לוודאי מיוערת לפחות בחלקה. ייתכן שהייתה דומה לסביבה של אתר חדאר באתיופיה, שבו התגלו לוסי ומאובנים נוספים של אפרנסיס, אך קרוב לוודאי לחה יותר, על פי מגוון מיני בעלי-חיים אחרים שעצמותיהם המאובנות התגלו באתר.
בשנת 2015, צוות בראשותה של הארכאולוגית הצרפתייה סוניה הרמנד חיפש מאובנים נוספים של קניאנתרופוס פלטיאופס באתר לומקווי. באחד הבקרים תעו החוקרים בדרכם והגיעו לאתר סמוך, לומקווי 3, ומצאו בו כלי אבן מסותתים, הנחשבים לכלי האבן העתיקים ביותר המוכרים למדע, ונקראים כלים לומקוויאנים על שם האתר. הם תוארכו לתקופה של 3.3 מיליון שנה לפני זמננו, תקופה חופפת לתיארוך של שבר הלסת העליונה KNM-WT 38350 מאתר לומקווי המקורי. אף שלא נמצא קשר ברור בין כלי האבן ומאובנים המשויכים לקניאנתרופוס פלטיאופס, הסמיכות בזמן ובמקום הופכת אותו למועמד הסביר ביותר לסיתות כלים אלו.
אבולוציה > מחלוקות לגבי סיווג

כאמור, ישנה מחלוקת בין חוקרים בתחום הפלאואנתרופולוגיה על בחירתה של מייב ליקי לסווג את גולגולת KNM-WT 40000 ואת הלסת העליונה KNM-WT 38350 לסוג נפרד ולמין נפרד. המין ההומיניני המוכר ביותר שחי בפליוקן התיכון, כשלושה עד ארבעה מיליון שנה לפני זמננו, הוא אוסטרלופיתקוס אפרנסיס, ולכן המאובנים שלו מהווים בדרך-כלל את קנה המידה להשוואה. מייב ליקי ועמיתיה מדדו כמה מאפיינים של KNM-WT 40000 כשונים משל אפרנסיס, בעיקר עצמות הלחיים הבולטות קדימה והלסת העליונה השטוחה מתחת לפתח האף. אך מדידת מאפיינים אלו חשודה עקב העיוות שעברה הגולגולת כתוצאה מלחץ שכבות לאחר מותו של בעליה (אנגלית: expanding matrix distortion) אשר סדק את העצם המאובנת. טים וייט העריך שהגולגולת נסדקה ל-4000 שברים לפחות, ששטחם הממוצע פחות מסנטימטר מרובע. השברים עצמם אינם מהווים בעיה קשה במיוחד משום שהם לא התגלו בנפרד זה מזה, אך הם עשויים להעיד על מידת העיוות שעברה הגולגולת. וייט סבור כי אין לבסס הגדרת סוג חדש על גולגולת מעוותת, ומעריך שהיא שייכת למין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס.
שיני הגולגולת, הקטנות משיני אפרנסיס, מהוות נימוק משכנע יותר להגדרת מין נפרד, משום שהן פגיעות פחות לעיוות. אך כותרת שן שלמה שרדה רק משן חותכת אחת, ולדעת וייט אף הוא מעוותת.
בשנת 2010 פרסמו פרד ספור (אף הוא חבר המשלחת שגילתה את המאובנים), מייב ליקי ולואיזה ליקי, השוואה בין גולגולת KNM-WT 40000 לאלו של אפרנסיס ומאובני הומינינים אחרים, וכן לאלו של בני-אדם וקופי-אדם בני-ימינו, על-פי מורפולוגית הלסת העליונה. ההשוואה השתמשה בטומוגרפיה ממוחשבת לתיקון העיוות של הגולגולת, וכימתה את ההבדלים באמצעות ניתוח גורמים ראשיים. החוקרים הסיקו שמורפולוגית הלסת של KNM-WT 40000 נמצאת מחוץ לטווח הידוע של לסתות אוסטרלופיתקוס אפרנסיס, אוסטרלופיתקוס אפריקנוס ופראנתרופוס רובוסטוס, וכן מחוץ לטווח של בני-אדם, גורילות מערביות ושימפנזים מצויים בני-ימינו. המאמר בדק שוב גם את הכתר של השן החותכת לאחר תיקון לעיוות, והסיק כי הוא קטן במידותיו מן הטווח הידוע של חותכות אוסטרלופיתקוס ופראנתרופוס. תוצאות אלו תומכות בסיווג KNM-WT 40000 למין נפרד ואף לסוג נפרד.
בשנת 2016 פרסם הפלאואנתרופולוג האמריקאי ברנרד ווד מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון מאמר סקירה העוסק בטיב הראיות להבדלים האנטומים שבין כל מיני ההומינינים הנכחדים אשר הוגדרו רשמית. את מידת הביטחון בהבדלים שבין כל זוג מינים המתוארכים לאותה תקופה הוא סיווג על-פי שלוש רמות: "ביטחון גבוה", "ביטחון בינוני" ו"ביטחון נמוך". את ההבדל שבין קניאנתרופוס פלטיאופס לאוסטרלופיתקוס אפרנסיס סיווג ווד תחת "ביטחון בינוני".
אבולוציה > שושלות הומיניניות בפליוקן ומוצא האדם

סיווגו של פלטיאופס נוגע בעיקר למחלוקת לגבי מספר השושלות ההומיניניות שהתקיימו בפליוקן התיכון. לגבי מרבית התקופות האחרות באבולוציה של האדם ישנו קונצנזוס מדעי בין חוקרים בתחום על קיומן הבו-זמני של יותר משושלת אחת של הומינינים. למשל בפליסטוקן התיכון, לפני כ-1.6 מיליון שנה, מתועדים מאובנים של לפחות שלושה מיני הומינינים בערוץ אולדובאי, ואגם טורקאנה: הומו הביליס, הומו ארקטוס (או הומו ארגסטר) ופראנתרופוס רובוסטוס. בפליסטוקן העליון, בין 200 אלף שנה ל-30 אלף שנה לפני זמננו, מתועדים מאובנים של האדם המודרני הומו ספיינס, האדם הניאנדרטלי, האדם הדניסובי, הומו פלורסיינסיס, ואולי אף הומו היידלברגנסיס והומו ארקטוס. על פי תעוד זה האבולוציה של האדם הייתה בדרך-כלל "דמוית שיח", היינו בעלת מספר סעיפים ואולי אף תת-סעיפים, ולא "דמוית סולם", היינו בעלת שושלת קווית אחת. תכונה זו מקשה לעיתים קרובות על זיהוי השושלת הספציפית שהובילה לאנושות המודרנית.
ואולם בתקופת הזמן של הפליוקן התיכון, בין שלושה לארבעה מיליון שנה לפני זמננו, מתועד בעיקר מין אחד ממזרח אפריקה – אוסטרלופיתקוס אפרנסיס. מכך נובעת מועמדותו הטבעית לתפקיד האב הקדמון המשותף של כל מיני האדם, ואף של כל מיני אוסטרלופיתקוס ופראנתרופוס, ומכך עולה שהאבולוציה של האדם בתקופה זו הייתה "דמוית סולם". סיווגו האפשרי של קניאנתרופוס פלטיאופס למין נפרד ואף סוג נפרד משמעו קיומה של שושלת שנייה גם בפליוקן התיכון. יתר-על-כן, אף כי ייתכן שקניאנתרופוס פלטיאופס השתייך לענף צדדי באבולוציה של האדם, לא ניתן לפסול את האפשרות שהוא היה אבי כל מיני האדם, גם אם אוסטרלופיתקוס אפרנסיס הוא אביהם של מיני אוסטרלופיתקוס ופראנתרופוס.
ייתכן שמייב ליקי ועמיתיה רמזו לאפשרות כזו כאשר ציינו שמכל שאר ההומינינים, KNM-WT 40000 דומה ביותר לגולגולת KNM-ER 1470, שסווגה על ידי כמה חוקרים כמין משלה הומו רודולפנסיס. שתי גולגולות אלו, אף שהן שונות זו מזו, מצטיינות בפנים שטוחים. KNM-ER 1470 התגלתה אף היא ליד אגם טורקאנה, על ידי אחת המשלחות של ריצ'רד ליקי, ומייב ליקי לקחה חלק בשחזורה, אך היא מאוחרת מגולגולת KNM-WT 40000 ב-1.5 מיליון שנים, ונפח המוח שלה גדול משמעותית. אם נשער שהומו רודולפנסיס הוא צאצא של קניאנתרופוס פלטיאופס ואביו הקדמון של הומו ארקטוס, תתקבל איפוא שושלת היפותטית של מוצא האדם שאיננה כוללת אף אחד מן האוסטרלופיתקים, בניגוד לדעה הרווחת בין החוקרים בתחום. שושלת כזו נראית בלתי-סבירה עקב מיעוט המאובנים התומכים בה, ולכן במאה ה-21 אין פלאואנתרופולוגים שדוגלים בה בגלוי, אך היא מתאימה להשערה שבני משפחת ליקי דגלו בה במאה ה-20.
ראו גם

התרבות הלומקוויאנית
הפארקים הלאומיים באגם טורקאנה
הערות שוליים

1 2 3 4  Wood, B. and K Boyle, E. (2016) "Hominin taxic diversity: Fact or fantasy?"
American journal of physical anthropology, 159(S61), S37-S78. DOI: 10.1002/ajpa.22902
1 2 3  Leakey, M. G. et al. (2001) "New hominin genus from eastern Africa shows diverse middle Pliocene lineages"
Nature . Vol. 410, pp. 433-440; doi:10.1038/35068500
1 2 3  White, T. A. (2003) "Early Hominids--Diversity or Distortion?"
Science. Vol. 299 (5615), pp. 1994-1997; doi:10.1126/science.1078294
1 2 3 4  Hammond, Ashley S., and Carol V. Ward "Australopithecus and Kenyanthropus." A Companion to Paleoanthropology (2013), pp.434-456.
↑  "Oldest stone tools pre-date earliest humans". BBC News (באנגלית בריטית). 2015-05-20. נבדק ב-2021-01-05.
↑  Harmand, S. et al. (2015) "3.3-million-year-old stone tools from Lomekwi 3, West Turkana, Kenya"
Nature . Vol. 521, pp. 310-315; doi:10.1038/nature14464
↑  Spoor, F. et al. (2010) "Hominin diversity in the Middle Pliocene of eastern Africa: the maxilla of KNM-WT 40000"
Philosophical Transactions of the Royal Society B: Biological Sciences . Vol. 365(1556), pp. 3377-3388; doi:10.1098/rstb.2010.0042
תצלום אוויר של אגם טורקאנה. אתר לומקווי נמצא בחוף המערבי, מעט צפונה לסנטרל איילנד
העתק גבס של גולגולת KNM-WT 40000
מייב ליקי
לוח זמנים של שושלת האדם על פי מיני הומינידים מאובנים (פסים כהים). המינים מסודרים אנכית על פי דמיון כללי ביניהם, אך קשה לקבוע במדויק איזה מין התפצל מאיזה מין אחר. מינים שמהם נמצאו מאובנים רבים יותר מסומנים בפסים יותר רחבים אנכית. העץ הפילוגנטי (ירוק) משחזר את יחסי הקרבה ותאריכי הפיצול על פי רצפי הגנום של אדם מודרני, שימפנזה מצוי, שימפנזה ננסי, גורילה ואדם נאנדרטלי (מיצוי דנ"א מעצמות מאובנות). קניאנתרופוס פלטיאופס הוא בן זמנו של אוסטרלופיתקוס אפרנסיס לפני 3.5 מיליון שנה, ולכן מהווה שושלת חליפית למוצא האדם.
קרב בלור הית'

קרב בלור הית' (באנגלית: Battle of Blore Heath) הוא קרב, שנערך ב-23 בספטמבר 1459 במסגרת מלחמות השושנים בבריטניה, בין תומכי בית יורק, בפיקודו של רוזן סולסברי, לבין תומכי בית לנקסטר, בפיקודו של לורד אדלי. הקרב נערך בבלור הית' (Blore Heath), אזור כפרי המיושב בדלילות במחוז סטפורדשייר, והסתיים בניצחון של בית יורק.
רקע

לאחר הקרב הראשון בסנט אולבנס ב-1455 השתרר שלום בלתי יציב באנגליה, וניסיונות הפיוס בין הבתים היריבים, יורק ולנקסטר, השיגו הצלחה חלקית בלבד. על אף זאת, הכירו שני הצדדים בכך שצפוי עימות מחודש ועד 1459 כבר גייסו תומכים חמושים בצורה פעילה. המלכה מרגרט מאנז'ו המשיכה לאסוף תומכים מתוך בתי האצולה השונים לטובת המלך הנרי השישי מבית לנקסטר, והפיצה סמל כסוף דמוי ברבור בקרב האבירים ונושאי הכלים שגייסה באופן אישי, בעוד הסיעה היורקית, בהנהגתו של דוכס יורק, מצאה לה תומכים רבים, זאת על אף העונשים הכבדים הצפויים לכל מי שיישא נשק כנגד המלך.
הצבא היורקי ששהה בטירת מידלהאם שביורקשייר (בהנהגתו של רוזן סולסברי) יצא לכיוון דרום-מערב במטרה לחבור לצבא היורקי העיקרי שחנה בטירת לדלו, ובעודו צועד הורתה המלכה מרגרט על הכוח הלנקסטרי, בפיקודו של לורד אדלי, ליירטו.
מהלך הקרב

אדלי בחר בשטחי הבתה של בלור הית' כמקום להציב בו מארב. בבוקר 23 בספטמבר 1459 התמקם כוח בן 10,000 איש בעמדות הגנה מאחורי גדר חיה גבוהה, בקצה הדרומי-מערבי של בלור הית', כשפניהם לכיוון צפון-מזרח לעבר ניוקאסל-אנדר-ליים, הכיוון ממנו היו צפויים להגיע אנשיו של סולסברי.
סיירים יורקיים איתרו את דגלי הכוח הלנקסטרי מתנופפים מאחורי הגדר ומיהרו ליידע את סולסברי. בשעה שהגיח מהשטח המיוער, התברר לכוח היורקי, שמנה כ-5,000 איש, שמולם ניצב צבא גדול בהרבה הממתין להגעתם. במקום לפזר את צבאו או לסגת, ערך סולסברי את אנשיו במערך קרבי, מעט מחוץ לטווח הקשתים הלנקסטריים. כדי להגן על אגפו הימני, הציב סולסברי את עגלות האספקה שלו במבנה מעגלי שיספק מחסה לאנשיו בעוד אגפו השמאלי נשען על שטח מיוער. מחשש לתבוסה, דווח כי החיילים היורקיים נישקו את האדמה עליה עמדו, במחשבה שכאן ימצאו את מותם.
בין שני הצבאות הפרידו כ-300 מטרים של שטח חשוף, בו זרם נחל רחב, מהיר זרם ובעל גדות תלולים. לכאורה, הפך הנחל את עמדתו של אדלי לבלתי ניתנת לפריצה.
תחילה, ניסו שני המנהיגים לפתוח במשא ומתן במטרה להימנע משפיכות דמים, אך אדלי דחה את דרישתו של סולסברי למעבר בטוח לצבאו והצדדים נערכו לקרב. בדומה לקרבות רבים בתקופת ימי הביניים המאוחרים נפתח העימות בדו-קרב בין נושאי הקשת ארוכה משני הצדדים. בבלור הית' הסתיים שלב זה ללא תוצאות, בשל המרחק בין שני הצבאות.
סולסברי, שידע שהסתערות חזיתית מעבר לנחל תסתיים בוודאות בתבוסה, השתמש בהטעיה במטרה לפתות את האויב לתקוף אותו, והסיג חלק מאנשי המערך המרכזי של צבאו למרחק ששכנע את הצבא הלנקסטרי שהחלה נסיגה יורקית, ואלה יצאו להסתערות פרשים. לאחר שההתקפה החלה, החזיר סולסברי את אנשיו לעמדתם והורה להם לתקוף את כוחות לנקסטר בשעה שניסו לחצות את הנחל. קיימת אפשרות שהפקודה לתקוף לא ניתנה על ידי אדלי, אך פעולה זו סייעה להטות את מאזן הכוחות לטובת כוחות יורק והסתיימה באבדות כבדות לפרשים הלנקסטריים אשר נכנסו לטווח האש של קשתי האויב.
הלנקסטרים נסוגו, ואז יצאו להסתערות שנייה, ככל הנראה בניסיון לחלץ נפגעים. ההתקפה השנייה הייתה מוצלחת יותר וחיילים לנקסטריים רבים הצליחו לחצות את הנחל, מה שהוביל ללחימה עזה, במהלכה נהרג הלורד אדלי. הפיקוד על הצבא הלנקסטרי הועבר לסגנו, הלורד דאדלי, שהורה על מתקפה רגלית בכוח של כ-4,000 איש והחל קרב פנים אל פנים אכזרי. בשלב המכריע של ההתקפה זו נסוג על דעת עצמו כוח רכוב של כ-500 חיילים לנקסטריים ששימש כעתודה. כתוצאה מכך התמוטט מורל המערך הלנקסטרי ולצבא היורקי נותר רק להתקדם על מנת לסיים את הקרב.
במרדף שהתנהל במהלך הלילה זינבו כוחות יורק באנשי לנקסטר הנמלטים לאורך קילומטרים של שטח כפרי.
לפחות 2,000 לנקסטריים נהרגו בקרב, לעומת כ-1,000 איש שאיבדו אנשי בית יורק.
תוצאות הקרב

הניצחון היורקי בבלור הית' לא היה מכריע, מכיוון שעיקר הצבא הלנקסטרי חנה באקסלשל (Eccleshall), כ-16 ק"מ ממקום הקרב, ועדיין היה על סולסברי להעביר את כוחותיו בבטחה אל טירת לדלו. בנוסף, פגעה בסולסברי נפילתם בשבי של בניו, תומאס וג'ון נוויל, במהלך המרדף שהתנהל אחר כוחות לנקסטר. הניצחון הושג בזכות אומץ ליבם לנוכח מצב נואש של סולסברי ואנשיו, אך גם בשל כישלונם של הלנקסטרים לתאם את כוחותיהם ולרכז את צבאם לקרב מכריע שהיה עשוי להוציא מכלל פעולה יריב משמעותי.
סולסברי חנה עם צבאו על גבעה בסמוך לעיירה מרקט דרייטון, שלאחר מכן כונתה "סולסברי היל" ("גבעת סולסברי"), ושכר נזיר אוגוסטיני מקומי שתפקידו היה להישאר במשך כל הלילה בבלור הית', ולירות לסירוגין בתותח, במטרה להטעות כוחות לנקסטריים סמוכים ולשכנעם שהקרב עודו מתנהל. ההטעיה הצליחה, ועד שהגיעו למקום כוחות לנקסטריים נוספים למחרת בבוקר כבר הספיקו הכוחות היורקיים לנתק מגע ולהמשיך בדרכם.
אדלי נקבר סמוך למנזר בדארלי אבי שבדרבישייר.
הנצחה

לאחר הקרב הוקם בבלור הית' "צלב אדלי" (Audley's Cross) לציון הנקודה בה נהרג הלורד אדלי. הצלב הוחלף לצלב עשוי אבן ב-1765.
הקרב צוין בכל ספטמבר באמצעות שחזור מהלך הקרב בבלור הית' עד 2009.
לקריאה נוספת

Goodman, Anthony. The Wars of the Roses. Routledge, 2017. ISBN 1134940483
Sadler, John. The Red Rose and the White: The Wars of the Roses, 1453-1487. Routledge, 2014. ISBN 1317905180
הערות שוליים

↑  Goodman, עמוד 27
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Royle, Trevor. Lancaster Against York: The Wars of the Roses and the Foundation of Modern Britain. St. Martin's Press, 2008. ISBN 0230613691. עמודים 160-161
1 2  Grant, James. British battles on land and sea, Vol. 1. Cassell, Petter, Galpin, 1873. עמודים 93-94
1 2  Bicheno, Hugh. Battle Royal: The Wars of Lancaster and York, 1450-1464. Head of Zeus, 2015. ISBN 1781859647
↑  Goodman, עמוד 26, 131
↑  Burne, A.H. The Battlefields of England. Pen and Sword, 2005. ISBN 1844152065. עמודים 224, 227-228
↑  Burne, עמודים 228-230
↑  Sadler, עמודים 73–74
1 2  Sadler, עמודים 74–75
↑  Sadler, עמוד 75
↑  Goodman, עמוד 28
↑  Goodman, עמודים 27–28, 170
↑  Burne, עמוד 224
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551788305171  LCCN: sh96005014
קירה קירלינה

| --- | --- |

העמוד הראשון של התרגום העברי
 מידע כללי
 מאת:  פנאיט איסטרטי
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  נובלה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1923
 מספר עמודים:  167
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מצפה
 תאריך:  1927
 תרגום:  ישראל זמורה
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001353880
קירָה קירָלינָה (ברומנית: Chira Chiralina) היא נובלה מאת פנאיט איסטרטי. הסיפור פורסם בצרפתית בשנת 1923, ומאז תורגם לשפות רבות, ובכללן לעברית. הנובלה נחשבת לשיא יצירתו של איסטרטי.
פנאיט איסטרטי
רומן רולן, הסופר הצרפתי שכתב את ההקדמה של קירה קירלינה
רקע הסיפור לקוח ממחוזות מולדתו של איסטרטי. אלו הם נופי רומניה המפגישים בין תרבות מקומית שורשית, קשוחה ואף אלימה ובין הקצפת האוורירית של החברה הרב-לאומית והרב-תרבותית של פוקדי נמלי הדנובה. נוהגיה של חברה מעורבת זו קלילים ומוסרה מפוקפק, והיא חברה מושחתת לפי אמות המידה של התקופה והמקום.
הסיפור היה נובלת הביכורים של איסטרטי, "מספר מלידה" לפי הגדרתו של רומן רולן, שדחף אותו לנתיב מושכי העט הבודים עולמות פרי רוחם. הסיפור נכתב בצרפתית, שפה שאיסטרטי סיגל לעצמו שבע שנים בלבד לפני פרסום הסיפור, בתקופת אשפוזו בשווייץ. חבר יהודי, ז'וזואה יהודה, שהיה מאושפז עמו, היה זה שחשף בפניו את מכמני הספרות הצרפתית. מאוחר יותר, לאחר שההצלחה הפכה אותו ליקיר האומה הרומנית, תרגם איסטרטי בעצמו את הסיפור לרומנית. תוך שנים מעטות מאז הופעת הסיפור לראשונה בדפוס, הוא תורגם ליותר משלושים שפות.
הנובלה פורסמה לראשונה בכתב העת הצרפתי Le Livre Moderne Illustré מספר 148. את הפרק הראשון ערך רומן רולן בעצמו. את המשך הסיפור ערך ז'אן-רישר בלוך (Jean-Richard Bloch), מהוצאת רידר.
ב-1 בינואר 2006 יצא הספר לאור ברומניה כספר מוקלט בהוצאת Humanitas, ואף תורגם מחדש לאנגלית בשנת 2010‏.
על היוצר

פנאיט איסטרטי נולד בעיר הנמל בראילה שברומניה. אמו הייתה כובסת רומניה ואביו היה מבריח טבק יווני, שמעולם לא הכיר, כי מת ביוון, כשאיסטרטי היה בן 9 חודשים. הוא למד 6 שנים בבית הספר (פעמיים נאלץ להישאר כיתה) והיה שוליה בבית מרזח, במאפיה ואצל רוכל. עבד בעבודות רבות ומגוונות ולקח חלק בפעילות פוליטית של איגודי עובדים בבראילה (סוציאליסט). הוא עזב את ביתו ונדד על פני מזרח אירופה והמזרח התיכון במשך שנים. בהמשך פנה מערבה והתאשפז בשווייץ לטיפול במחלת השחפת. בסנטוריום התיידד עם יהודי שווייצרי בשם ז'וזואה יהודה, שהכיר לו את ספריו של רומן רולן והיה המנחה שלו בלימודי הצרפתית. יום אחד קרא איסטרטי בעיתון שרומן רולן, שאת יצירותיו למד להעריץ, הגיע לשווייץ לשהות ממושכת. הוא כתב לו מכתב ארוך, שבו הביע את פליאתו, על כך שרולן ידע לכתוב על חייו מבלי שהכירו כלל. המידע בעיתון לא היה מדויק והמכתב הגיע לבית המלון לאחר שרומן רולן כבר עזב, לכן המכתב הושב לשולח. כעבור כמה שנים, בהיותו בצרפת, בשנת 1921, ניסה פנאיט איסטרטי להתאבד (בחיתוך צווארו), כנראה על רקע מצבו הכלכלי הנואש. כאשר אושפז במצב קשה בבית החולים, נמצאו בבגדיו המכתב הממוען לרומן רולן ובביתו מכתב נוסף בשם "מילים אחרונות". המכתבים הועברו לרומן רולן, שכתב לאיסטרטי, עודד אותו והמריץ אותו להתחיל לכתוב. איסטרטי כתב שני סיפורים, שלח אותם לרומן רולן, ששיבח אותם ואז ישב איסטרטי וכתב את "קירה קירלינה", שלח אותה לרולן שענה לו בהתלהבות רבה. תוך זמן קצר פורסם הסיפור עם הקדמה של רומן רולן ובין לילה הפך איסטרטי למפורסם.
מקורות היצירה

בבראילה, עיר הולדתו של הסופר ומקום התרחשות עלילת הסיפור, קירה קירלינה הייתה גיבורת בלדה עממית מקומית. חוקרי פולקלור רומני ליקטו כמה נוסחים של הבלדה. הבלדה מספרת על יפהפייה מקומית, קירה קירלינה, אחותם של שניים או שלושה (תלוי בנוסח) היידוקים, שמחוזרת על ידי ערבי/כושי בעל ספינת סחר קטנה. המחזר מבטיח למושא אהבתו שמיים וארץ, אך היא לא נענית לו והוא פונה לתחבולה. הוא מזמין את קירה לספינה לבחור לעצמה אריג לשמלה, ובעוד היא מחטטת בין האריגים מפליגה הספינה, מתרחקת מהחוף, וכך לוקח הסוחר את קירה בכוח וקושר אותה כדי שלא תנסה לברוח. אחיה של קירה חוזרים הביתה ממסע שוד, שומעים על החטיפה, ויוצאים למרדף שבסופו גורל החוטף רע ומר, קירה מושבת ומחפשים לה חתן. הנדוניה של קירה היא ספינת הסוחר החוטף.
עלילת הבלדה ועלילת הסיפור שונות, אך ניכר שהסופר נטל, בנוסף לשם, גם רבים מחומרי הרקע של הבלדה, ואפילו האחים ההיידוקים, בשינוי קרבת משפחה, מופיעים בסיפור.