stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ושוע לי
ביוגרפיה

לי נולד בצ'ילדרסבורג, אלבמה ב-23 בינואר 1892. הוא עבר לפולס ואלי, הטריטוריה האינדיאנית, ולמחוז קיווה, טריטוריית אוקלהומה ב-1901. הוא למד בבתי הספר הציבוריים של הובארט ורוקי, אוקלהומה והאוניברסיטה הבפטיסטית של אוקלהומה בשוני. הוא היה מורה בבתי הספר הציבוריים של רוקי מ-1911 עד 1913 והיה מאמן אתלטיקה ומורה לדיבור בפני קהל באוניברסיטת הבפטיסטים של אוקלהומה, בשנים 1913–1915; הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אוקלהומה בנורמן ב-1917, וקיבל תואר בוגר במדעי המדינה מאוניברסיטת קולומביה ב-1924, ותואר במשפטים מבית הספר למשפטים של קמברלנד באוניברסיטת קמברלנד (טנסי) ב-1925.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת ג'ושוע לי מעבר לים כטוראי ברגימנט הרגלים ה-135, הדיוויזיה ה-34, בשנים 1917 ו-1918. בין השנים 1919 עד 1934, הוא היה ראש המחלקה לדיבור בפני קהל של אוניברסיטת אוקלהומה, והיה גם סופר ומרצה. "איך להחזיק קהל בלי חבל" ו"הקרב על קוניאק" היו הכותרים הבולטים ביותר שלו. "הקרב על קוניאק" פורסם לראשונה באוקטובר 1919 על ידי Harlow Publishing Corporation. הוא פורסם מחדש ככריכה קשה בשנת 1948 על ידי Harlow Publishing Corporation.
עד 1948, הוא החזיק והפעיל חווה במערב אוקלהומה וחווה ליד נורמן.
הוא נבחר כדמוקרט לקונגרס ה-74, וכיהן מ-3 בינואר 1935 עד 3 בינואר 1937 ולא הועמד למינוי מחדש ב-1936; לאחר מכן נבחר כדמוקרט לסנאט של ארצות הברית וכיהן מ-3 בינואר 1937 עד 3 בינואר 1943. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש ב-1942, והיה חבר במועצת האווירונאוטיקה האזרחית מ-1943 עד 1955. הוא חזר לנורמן, אוקלהומה ועסק בעריכת דין; הוא מת שם ב-10 באוגוסט 1967 ונקבר בבית הקברות IOOF.
יעל אנדורן

| --- | --- |

יעל אנדורן, 2014
 לידה:  3 באוקטובר 1970 (בת 54) גבעת השלושה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פעילות בולטת:  מנכ"לית משרד האוצר ומנכ"לית "עמיתים"
 
יעל אנדורן (נולדה ב-3 באוקטובר 1970) היא מנהלת ישראלית ששימשה כמנכ"לית משרד האוצר ומנכ"לית "עמיתים" - הגוף המנהל את קרנות הפנסיה הגרעוניות.
ביוגרפיה

אנדורן נולדה בקיבוץ גבעת השלושה, והיא נכדתו של בני מרשק. כשהייתה כבת שלוש עברה עם משפחתה לשליחות בטהראן בעקבות עבודתו של אביה, בגיל שש חזרה עם משפחתה לישראל והתגוררה ברמת השרון ובגיל עשר שוב עברה בעקבות שליחות אביה ללונדון. לאחר שמשפחתה שבה לישראל, למדה בתיכון רוטברג ברמת השרון, ושם הכירה את רועי ורמוס, לימים מנכ"ל פסגות בית השקעות, אשר לו נישאה בהמשך. הם היו נשואים חמש שנים עד שנפרדו. את שירותה בצה"ל עשתה ביחידה 8200 של חיל המודיעין.
אנדורן למדה סוציולוגיה וכלכלה לתואר ראשון ותואר שני במנהל עסקים עם התמחות במימון וחשבונאות, שניהם באוניברסיטה העברית.
בשנת 1994 החלה לעבוד באגף התקציבים במשרד האוצר. בשנת 2000 התמנתה לסגנית ראש האגף האחראית על כלל התקציבים החברתיים ולאחר מכן למשנה לראש האגף. אנדורן עזבה את אגף התקציבים בשנת 2005, לאחר שסייעה לקדם רפורמות שמטרתן עידוד הצטרפות לשוק העבודה וקיצוץ הקצבאות. רפורמות אלו כללו גם את "תוכנית מהל"ב" ("תוכנית ויסקונסין").
בשנת 2005 מונתה למנהלת 8 קרנות הפנסיה הוותיקות בהסדר, ומיזגה אותן לקבוצת "עמיתים". הקבוצה מנהלת את 8 קרנות הפנסיה הגרעוניות, בהן כ-160 אלף עמיתים פעילים והן משלמות פנסיה לכ-250 אלף פנסיונרים. היקף הנכסים המנוהלים עמד על כ-160 מיליארד. אנדורן הפחיתה כשליש ממצבת העובדים והביאה לחיסכון של ארבעים אחוז בעלויות. אנדורן הובילה את הסדר "צים" ששמר על זכויות בעלי איגרות החוב.
ביולי 2011 סיימה את תפקידה כמנכ"ל "עמיתים". ביוני 2011 מונתה לחברה בוועדה לתכנון ולתקצוב במסגרת המועצה להשכלה גבוהה ושימשה כיו"ר ועדת הביקורת.
באוקטובר 2011 הצטרפה לדירקטוריון אל על, כמו כן כיהנה כדירקטור בריטליקס, בכלל בריאות וכדירקטור חיצוני בבתי זיקוק לנפט. היא התפטרה מתפקידיה לאור מינויה למנכ"ל משרד האוצר.
בראשית 2012 הצטרפה כשותפה לקרן האשראי להיי-טק "פלנוס", מקבוצת ויולה.
באפריל 2013 מונתה למנכ"לית משרד האוצר, והייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד. במאי 2013 מונתה לעמוד בראש הוועדה לבחינת הסדרי החוב בישראל. בעקבות תוצאות הבחירות לכנסת העשרים סיימה את תפקידה במרץ 2015 והחליף אותה שי באב"ד.
מונתה ליו"ר ועדת האסטרטגיה של קרן הריט "מגוריט", תפקיד ממנו פרשה בסוף 2017.
באוקטובר 2017 מונתה לדירקטורית חיצונית באל על. היא מכהנת גם כדירקטורית ב"קסטרו מודל" ו"אלרון". היא חברה בוועדה המייעצת בישראל של קרן וקסנר.
חיים אישיים

אנדורן נשואה לאופיר קרני ולהם שלוש בנות.
הערות שוליים

↑   מוטי בסוק, לפיד ימנה את יעל אנדורן למנכ"לית הבאה של משרד האוצר, באתר TheMarker‏, 5 באפריל 2013
↑  גולן חזני, יעל אנדורן - שחקנית חיזוק לכלכלה החופשית על פי יאיר לפיד, באתר כלכליסט, 7 באפריל 2013
↑  רון שטיין, ‏הושלם איחוד 8 קרנות הפנסיה הוותיקות, באתר גלובס, 5 בפברואר 2008
↑  יעל פטר, שלומי שפריעל אנדורן פורשת מתפקידה כמנכ"לית עמיתים לאחר חמש שנים בתפקיד, באתר הארץ, 8 במרץ 2011
↑  מאיר אורבך, בחירה מפתיעה: יעל אנדורן תצטרף כשותפה לקרן פלנוס, באתר כלכליסט, 25 בינואר 2012
↑  אביטל להב, מנכ"לית חדשה למשרד האוצר: יעל אנדורן, באתר ynet, 5 באפריל 2013
↑  אורן פרוינד, זעזוע בקרן מגוריט, באתר כלכליסט, 9 בנובמבר 2017
↑  מי אנחנו, באתר קרן וקסנר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570385405171  VIAF: 317131683   WorldCat (עם VIAF): 317131683 
ראש הממשלה בנימין נתניהו (שלישי משמאל) מנחה פורום מנכ"לים עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה הראל לוקר (שני משמאל), המשנה למנכ"ל משרד ראש הממשלה יוסי קטריבס (ראשון משמאל), מנכ"ל משרד הביטחון דן הראל (שלישי מימין), מנכ"לית משרד האוצר יעל אנדורן (ראשונה מימין) וראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ' (שני מימין), באר שבע.
מריה והיינריך ליסט

| --- | --- |

משפחת ליסט, 1935
 לידה:  15 בפברואר 1882 פילבראן, הקיסרות הגרמנית 
 נרצח:  5 באוקטובר 1942 (בגיל 60) מחנה הריכוז דכאו, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 מקצוע:  חקלאי 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (23 בדצמבר 1992) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מריה והיינריך ליסט
 
מריה והיינריך ליסט (בגרמנית: Maria und Heinrich List; 15 בפברואר 1882 –  5 באוקטובר 1942) היו זוג גרמנים שהסתירו יהודי בזמן מלחמת העולם השנייה. היינריך נתפס ונכלא במחנה הריכוז דכאו, שם נספה. הוכרזו כחסידי אומות העולם.
ביוגרפיה

מריה והיינריך ליסט היו זוג איכרים קתולי מארנסבאך (Ernsbach) שבמדינת הסן בגרמניה. בנם יעקב לחם בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
בנובמבר 1941, עם תחילת הגירוש של יהודי גרמניה למזרח, העניקו בני הזוג ליסט מקלט ליהודי בשם פרדיננד שטראוס, אותו הכירו לפני המלחמה על רקע עסקי. בני הזוג הסתירו את שטראוס עד מרץ 1942. פועל שעבד בחוותם של הזוג ליסט הלשין עליהם. שטראוס עצמו נמלט לשווייץ וכך שרד בשואה.
הזוג נחקר והיינריך נאסר ונשלח למחנה הריכוז דכאו. באוקטובר 1942 קיבלה מריה מכתב שמספר כי הוא מת - כביכול עקב זיהום ברגלו, אולם מכיוון שזו הייתה פרקטיקה ידועה של הסתרת סיבת המוות האמיתית יש חשד ממשי כי נרצח. בנם יעקב הוכרז כנעדר בחזית המזרחית באוגוסט 1944. לבני הזוג היינריך ומריה ליסט הייתה בת נוספת, מרגרט.
מריה ליסט נפטרה ב-1965.
הנצחה

מורים ותלמידים בתיכון במיכלשטאדט תיעדו את הסיפור, והדבר הגיע לידיעת יד ושם. בשנת 1992 הכיר יד ושם בהיינריך ומריה ליסט בתור חסידי אומות העולם. בעיר הסמוכה ארבך אים אודנוולד נקרא רחוב על שם היינריך ליסט.
בני הזוג מונצחים באתר ההנצחה הגיבורים השקטים בברלין.
קברם של היינריך ומריה ליסט
הנרי אשורסט

הנרי פונטיין אשורסט (באנגלית: Henry Fountain Ashurst‏; 13 בספטמבר 1874 – 31 במאי 1962) היה פוליטיקאי דמוקרטי אמריקאי ואחד משני הסנאטורים הראשונים מטעם אריזונה. הוא היה בעל השכלה עצמית במידה רבה, הוא שימש כתובע מחוזי וחבר בבית המחוקקים הטריטוריאלי של אריזונה לפני שהגשים את שאיפת ילדותו להצטרף לסנאט של ארצות הברית. בתקופתו בסנאט, אשורסט היה יושב ראש הוועדה לענייני האינדיאנים וועדת המשפט.
הקריירה הפוליטית של אשורסט, שכונתה "העיסוק הארוך ביותר בארצות הברית בתיאטרליות" על ידי הטיים נודעה בשל שיא הצבעה סותר את עצמו, בשל השימוש באוצר מילים ססקפדאלי, ובשל אהבת הדיבור בציבור שהקנתה לו מוניטין בתור אחד הנואמים הגדולים של הסנאט. בין התיבות שהוקצו לו היו "הדיקן של חוסר העקביות", "הנרי בעל חמש הברות", ו"קרן השמש בלשון הכסף של המדבר המצויר".
ביוגרפיה > ראשית חייו

אשורסט נולד ב-13 בספטמבר 1874 בעגלה לא מכוסה ליד וינמאקה, מחוז הומבולדט, נבדה, לוויליאם ושרה אשורסט, והיה השני מבין עשרה ילדים. משפחתו עברה לחווה ליד ויליאמס, אריזונה, כשהיה בן שנתיים, והוא למד בבית הספר בפלגסטף. בגיל עשר הוא הראה את שאיפתו להיות סנאטור על ידי כתיבת "הנרי פואנטיין אשורסט, סנטור אמריקאי מאריזונה" באיות. לאחר שנשר מבית הספר בגיל שלוש עשרה, הוא עבד כקאובוי בחווה של אביו.
בגיל תשע עשרה, אשורסט הפך לסוהר בכלא המחוזי בפלגסטף. במהלך עבודתו בכלא, הוא פיתח עניין בחוק על ידי קריאת הפרשנויות של בלקסטון. מאוחר יותר עבד במחסן עצים מקומי ולמד משפטים בלילות. בשנת 1895 הוא עבד כחוטב עצים באזור לוס אנג'לס וכנושא לבנים בסן פרנסיסקו. לאחר חזרה קצרה לפלגסטף, אשורסט נרשם לקולג' לעסקים של סטוקטון (כיום מכללת האמפריז), וסיים את לימודיו ב-1896. אשורסט התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1897 והחל לעסוק בעריכת דין בוויליאמס. הוא השלים את השכלתו הרשמית עם שנה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן החל מ-1903.
בשנת 1904, אשורסט התחתן עם אליזבת מק'אווי רינו, אלמנה ילידת אירלנד עם ארבעה ילדים מנישואיה הראשונים. היא עברה לפלגסטף עם ילדיה כדי להקים ולנהל תחנת מזג אוויר. היא שימשה כיועצת הפוליטית שלו עד סוף חייה. גברת אשורסט מתה ב-1 בנובמבר 1939.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

אשורסט נבחר לבית הנבחרים הטריטוריאלי ב-1897. הוא נבחר מחדש ב-1899, והפך ליושב ראש הבית הצעיר ביותר בטריטוריה. ב-1902 הוא נבחר לסנאט הטריטוריאלי. הוא שימש כתובע מחוז של מחוז קוקונינו מ-1905 עד 1908, כאשר עבר לפרסקוט, אריזונה.
בשנת 1911, אשורסט עמד בראש הוועידה החוקתית של אריזונה. במהלך הכינוס, הוא מיקם את עצמו למושב בסנאט האמריקאי על ידי הימנעות מהמאבק הפוליטי על סעיפים שונים בחוקה שפגעו ביריביו.
עם קבלתה של אריזונה כמדינה ב-1912, אשורסט נבחר על ידי בית המחוקקים של אריזונה כאחד משני הסנאטורים של המדינה, ונכנס לתפקידו ב-2 באפריל לצד מרקוס א. סמית'. הוא נבחר מחדש בקלות ב-1916 (בהצבעה עממית), ושוב ב-1922, 1928 ו-1934, וכיהן במשך כמעט 29 שנים. הוא ביקש להיבחר מחדש ב-1940 אך הובס בפריימריז הדמוקרטי.
במהלך שנותיו הראשונות בסנאט, אשורסט היה תומך בממשל וודרו וילסון ושימש כיו"ר הוועדה לענייני האינדיאנים בין 1914 ל-1919. הדמוקרטים איבדו את השליטה בסנאט ב-1918, ואת הנשיאות ב-1920. אשורסט הפך למבקר של מנהיגים ומדיניות רפובליקנים. הדמוקרטים חזרו לשלוט ב-1932, ואשורסט הפך ליושב ראש ועדת המשפט, וכיהן בתפקיד עד שעזב את הסנאט ב-1941.
בזמן כהונתו, אשורסט התמקד באינטרסים של בוחריו. הוא תיאר את המיקוד הזה עם ההצהרה: "אתם (אנשי אריזונה) שולחים אותי לוושינגטון כדי לייצג אתכם בסנאט. אבל אתם לא שולחים אותי לכאן כי אתם מתעניינים בשאלות חמורות של מדיניות בינלאומית. כשאני חוזר לאריזונה, אתה אף פעם לא שואל אותי שאלות על פוליסות כאלה במקום זאת, אתה שואל אותי, 'מה עם הפנסיה שלי?' או 'מה לגבי העבודה הזאת עבור הבנים שלי?'" בזמן שהוא קורא באופן שגרתי התכתבויות ממדינת הבית שלו, בדרך כלל התעלם ממכתבים ומברקים ממדינות אחרות.
במהלך מערכות בחירות חוזרות, אשורסט השתמש באחד הציטוטים האהובים עליו, "שבחים לא ראויים הם שערורייה בתחפושת". לשם כך, הטכניקה הרגילה שלו הייתה להתוודות על חסרונותיו וחסרונותיו בפני הבוחרים ובמקביל לשבח את יריבו. במהלך הבחירות של 1934 הוא אף אמר לבוחריו "אם לא תשלחו אותי בחזרה לסנאט, יהיה לכם פוליטיקאי זקן מקולקל על הידיים, ואתם לא רוצים את זה". אשורסט היה פופולרי בקרב מצביעי אריזונה; רק בשנת המפולת הרפובליקנית של 1928 ההפרש שלו היה נמוך מ-10%, וב-1934 הוא ניצח ב-46%.
לאחר חמש קדנציות בסנאט, אשורסט הודח בפריימריז הדמוקרטי ב-1940 על ידי ארנסט מקפרלנד. לאחר תבוסתו, נשא נאום פרידה בפני הסנאט. מליאת הסנאט הייתה עמוסה בסנאטורים אחרים וגם בחברים רבים מבית הנבחרים. אשורסט שיתף בחוויית התבוסה, ואמר,
בחצי השעה הראשונה אתה מדמיין שהאדמה חמקה מתחת לרגליך ושהכוכבים מעל ראשך החווירו ודהו, ובלב אתה תוהה איך הסנאט יסתדר בלעדיך, ואיך המדינה תסתדר. בלעדיך. אבל, תוך שעה נוספת, מגיעים שלווה ושמחה שהפילוסוף הגדול בעולם יקנא בו.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > אורטוריה וסגנון

לאשורסט הייתה חיבה לנאום, כפי שבא לידי ביטוי באמירתו, "אני פשוט אוהב לדבר - בדיוק כמו שאפשר לאהוב סירופ מייפל, בטהובן, ורדי, או לונגפלו, קיפלינג או שייקספיר - בקושי יודעים למה." זה בשילוב עם נימוסיו החצרניים ולבושו ללא דופי זיכו לאשורסט מוניטין של צ'סטרפילד של הסנאט. הניו יורק טיימס אמר כי "התבטאות צרופה מתגלמת בצורה הטובה ביותר בסנאט הנוכחי על ידי אשורסט מאריזונה – יושב ראש ועדת המשפט של הסנאט, בעל הלשון המזורזת. מבלי לאבד קצה חוט מהרהיטות שלו, או להחמיץ או לצטט בטעות ביטוי קלאסי, אשורסט יכול לעבור את הטווח החל מלהיות לכמה מההערות המאתגרות ביותר שנשמעו בקונגרס."
הרגל הנאומים של אשורסט התפתח בגיל צעיר. לאחר שהשיג עותקים של מספר נאומים של הסנאטור רוסקו קונקלינג, נואם בולט מהמאה ה-19, אשורסט פיתח את טווח הדיבור שלו ואת יכולתו על ידי רעם דברי אחרים אל הצמחים והסלעים של האזור הכפרי שמסביב. הוא גם קרא מגוון רחב של מקורות קלאסיים וספרותיים במאמץ ללמוד כמה שיותר חומר שניתן לצטט. כתוצאה מהמאמצים המוקדמים הללו, עד שאשורסט הצטרף לקונגרס היה לו קול נואם מפותח ואוסף רחב של ציטוטים שנשנו בעל פה באנגלית ולטינית כאחד. לכך נוסף עניין באטימולוגיה שסייע לאוצר המילים העצום שלו.
הנאום המהולל ביותר של אשורסט הגיע ב-15 ביוני 1935, כשבמליאת הסנאט הוא ייסר את יואי לונג בנאום שהטיים כינה "אחד הנאומים ההרסניים ביותר שהמליאה שמעה אי פעם". נאומים בולטים אחרים של אשורסט עסקו במינויו של הוגו בלאק לבית המשפט העליון של ארצות הברית ב-1937, הצעת מכס על נחושת מיובאת ב-1932, וכניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה ב-1917.
הסנאטור בארי גולדווטר כל כך אהב את נאומיו של אשורסט, שהוא ריכז ארבעה עשר בספר נאומים של הנרי פונטיין אשורסט מאריזונה. אשורסט הגיב לספר ב"אבל, בארי, עשיתי יותר מ-5,000 מהם".
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > "דיקן חוסר העקביות"

במהלך הקריירה המחוקקת שלו, אשורסט שמר על היותו לא עקבי בפעולותיו הפוליטיות. הוא גם נודע בזכות רקורד אקסצנטרי וגמיש במגוון נושאים. הגאווה של אשורסט ברקורד המשתנה שלו הייתה כזו שהוא מינה את עצמו ל"דיקן חוסר העקביות" והעניק דרגות חוסר עקביות לסנאטורים אחרים שהפגינו דפוסי הצבעה לא סדירים. למבקריו, הוא החזיק בדרך כלל אספקה של מסכתות על האדם שלו המסבירות את הסגולה וההכרח של חוסר עקביות והעניק את אלה למלעיזים שלו כאשר נמתחה עליו ביקורת על אופיו הבלתי תואם.
דוגמה לחוסר העקביות של אשורסט היא התנהגותו בנוגע להצעת החוק לארגון מחדש של השופטים משנת 1937. במהלך הבחירות לנשיאות ב-1936 גינה אשורסט את השמועות לפיהן פרנקלין ד. רוזוולט תכנן לארגן מחדש את בית המשפט העליון על ידי "שחיקה, סיתות, עקיפה, עקיפה, וטקטיקות של בית שג'ק בנה". בנוסף, הוא תייג את התוכנית השמועות למלא את בית המשפט בשישה שופטים חדשים "הקדמה לעריצות". עם הצגת התוכנית על ידי רוזוולט, אשורסט הפך לנותן החסות של החקיקה וטען כי "אני בעד זה, זה צעד בכיוון הנכון. זה ייחקק לחוק באופן מיידי". לאחר הגשת הצעת החוק, עיכב אשורסט את הדיונים בוועדת המשפט, באומרו "לא למהר, לא למהר, לא בזבוז, לא לדאוג – זה המוטו של ועדה זו." כתוצאה ממאמציו לייצר עיכובים, הוחזקה הצעת החוק בוועדה במשך 165 ימים, ומתנגדי הצעת החוק זיכו את אשורסט כגורם מכריע בתבוסתה. עם קבלת הודעת ברכה של בוחר על עמדתו בהצעת החוק, השיב אשורסט "גברת יקרה: איזה עמדה?"
דוגמאות אחרות לעמדות החלפת Ashurst כוללות:
תמיכה בחוק היובש, ולאחר מכן הצבעה לאפשר בירה 3.2% .
הצבעה הן בעד והן נגד התיקון ה-18.
ארבעת ההצבעות שלו על בונוסים ותיקים, שניים בעד ושניים נגד, מה שהניב את ההערה "מה זה? לפחות צדקתי בחמישים אחוז, שזה שיא די טוב לפוליטיקאי".
אפילו כישורי הנאום שלו יכולים לתרום לחוסר העקביות שלו, כפי שהיה ב-21 בינואר 1914. אשורסט נשא נאום בן שלוש שעות לתמיכה בתיקון ה-19 (למען זכות הבחירה לנשים), אשר מיצה את הזמן הפנוי להצבעה עליו, ועיכבה את מעברו.
ביוגרפיה > פרישה ומוות

במהלך נאום הפרידה שלו בסנאט, אשורסט הצביע על כוונתו לפרוש לאריזונה, ואמר, "כשאתה כאן דואג לחסות, דואג למשימות ועדות, דואג לגבי הצעות חוק, אולי אהנה מהאקסטזה של הדממה המכוכבת של לילה במדבר של אריזונה, או נהנה מהתהילה הארגמנית של הקקטוס הפורח שלה, ואולי אשוטט ביער המאובן באריזונה." אבל במקום ללכת הביתה, הוא קיבל תפקיד במועצה האמריקאית לערעורים על ההגירה, וכיהן בה מ-8 באפריל 1941 ועד פרישתו ב-28 בפברואר 1943.
לאחר פרישתו, התגורר אשורסט בוושינגטון הבירה, והקדיש את זמנו לשירה קלאסית ולדיבור בפני קהל. הוא גם ערך כמה הופעות פומביות. אשורסט היה מתחרה בתוכנית משחק הטלוויזיה The $64,000 Question; הוא פספס שאלה, אבל קיבל מכונית קאדילק כפרס ניחומים. הוא הופיע גם בסרט הסנאט ימליץ ויאשר, בתפקיד "הסנאטור מק'פרטי". אשורסט לקה בשבץ מוחי ב-15 במאי 1962, ואושפז בבית החולים האוניברסיטאי ג'ורג'טאון שם נפטר ב-31 במאי 1962.
אשורסט ניהל יומן מיוני 1910 עד 27 ביולי 1937, המכיל דיוקנאות בעט של כמה חברי סנאטורים. כתב העת נערך על ידי ג'ורג' פ. ספארקס ופורסם ב-1962 תחת הכותרת A Many Colored Toga.
בית הילדות של הסנאטור אשורסט ליד פרסקוט, אריזונה
אשורסט במעיל השמלה האופייני שלו, במכנסי הפסים ובצווארון הכנפיים שלו.
אליזבת מקאווי רינו אשורסט, אשתו של הסנאטור אשורסט
טלי גבע

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1950 (בת 75 בערך) טבעון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אורנים - המכללה האקדמית לחינוך, אוניברסיטת חיפה 
 שפות היצירה:  עברית 
 
טלי גבע (נולדה ב-1950) היא סופרת, מרצה לספרות, מורה ומחנכת ישראלית.
ביוגרפיה

גבע נולדה וגדלה בקריית טבעון. למדה בבית הספר התיכון ע"ש חיים גרינברג. לאחר סיום שירותה בצה"ל החלה ללמוד באקדמיה:
היא למדה ספרות ומקרא לתואר ראשון במכללת אורנים ולאחר מכן למדה תואר שני בספרות השוואתית באוניברסיטת חיפה. לאחר סיום לימודיה באוניברסיטה חזרה לבית הספר התיכון בו היא עצמו למדה, והייתה מחנכת ומורה לספרות במשך למעלה משלושים שנה.
קריירה בכתיבה

בשנת 1987, עוד בהיותה מורה, יצא לאור ספרה הראשון. בשנת 2002 עברה להתגורר עם משפחתה בוונקובר, בדרום מערב קנדה. בוונקובר עסקה גבע בהוראה למבוגרים בתחומים שונים, בין היתר ספרות עברית, לסטודנטים מבוגרים דוברי עברית ואנגלית. בתקופת מגוריה בוונקובר היא כתבה רומן נוסף שפורסם בישראל, "אהבת פתאום". בשנת 2010 חזרה מקנדה ולאחר מספר שנים ראה אור "שמור בתמונה", ספר שבמרכזו סופרת שחוזרת להתגורר בישראל אחרי שנים של מגורים בארצות הברית.
ספריה מושפעים מז'אנר הריאליזם הקסום. הציר המעגן את עלילת הרומנים שכתבה הוא המטא-נרטיב הציוני אך כתיבתה עדיין חותרת לעיצוב משמעויות אוניברסליות.
מתגוררת בתל אביב.
ספריה

שממית בהיכלי מלך, הוצאת ספרית פועלים, 1987
דרך האלה, הוצאת ירון גולן, 1994
אהבת פתאום, אריה ניר הוצאה לאור, 2008
שמוּר בתמונה, הוצאת עולם חדש, 2016
הערות שוליים

1 2  טלי גבע, באתר library.osu.edu
↑   "שבויה בעצמה" וספרים חדשים אחרים, באתר הארץ, 3 ביוני 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306873505171  ISNI: 0000 0000 6667 3479  VIAF: 47183128   WorldCat (עם VIAF): 47183128
קסם בת הים

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 שיר הנושא:  "Making Waves" בביצוע אשלי אלישה
 סוגה:  הנפשה ממוחשבת, פנטזיה, הרפתקאות, קומדיה
 יוצרים:  איג'יניו סטראפי, ג'ואן לי
 כותבים:  ריץ' בארנס, ננסי כהן, סטיב קובין
 בימוי:  איג'יניו סטראפי, גיא ברעלי, ויקי לופז אמורס
 ארץ מקור:  איטליה איטליה קנדה קנדה
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן איטלקית)
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  איג'יניו סטראפי
 מפיקים בפועל:  ג'ואן לי, דניס בראצ'י, סטפנו פראטיני, פאולה ורדנלי
 חברת הפקה:  Rainbow S.p.A Rai Kids
 הפצה:  נטפליקס
 מוזיקה:  מתאו קורלו
 אורך פרק:  כ-22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  22 באוגוסט 2024 – הווה
 קישורים חיצוניים
 www.mermaidmagic.com
 דף התוכנית ב-IMDb
קסם בת הים (באנגלית: Mermaid Magic) היא סדרת טלוויזיה איטלקית-קנדית בהנפשה ממוחשבת, מסוגת פנטזיה, הרפתקאות וקומדיה, אשר הופקה על ידי Rainbow S.p.A בשיתוף Rai Kids והונפשה על ידי Bardel Entertainment ו-Rainbow CGI שבבעלותה.
הסדרה נוצרה, הופקה ובוימה על ידי איג'יניו סטראפי, כאשר עוד לקחו חלק בביום ויקי לופז אמורס וגיא ברעלי, שמשמש גם כשואו-ראנר שלה. ג'ואן לי הייתה שותפה ליצירת הסדרה יחד עם בעלה סטראפי, כאשר היא גם המפיקה בפועל שלה יחד עם דניס בראצ'י, סטפנו פראטיני ופאולה ורדנלי. הכותבים של הסדרה הם ריץ' בארנס, ננסי כהן וסטיב קובין והיא הולחנה על ידי מתאו קורלו.
לסדרה הופקו ביחד 20 פרקים באורך 22 דקות שמותאמים לגילאים 9–12, אשר התפרסו על גבי שתי עונות והופצו במדינות נבחרות בשירות הסטרימינג נטפליקס. העונה הראשונה, הכוללת עשרה פרקים, עלתה לשירות ב-22 באוגוסט 2024.
תקציר העלילה

הסדרה עוקבת אחר בנות הים מרלינדה הנסיכה וחברותיה סשה ונריסה, כשהן עוזבות את עולמן שבתוך הים ועוברות ליבשה על מנת להציל את ממלכתן התת-ימית מפני הפיראט האימתני ברברוסה ומפלצות הים שלו.
דמויות

מרלינדה – נסיכת בת ים בת שש עשרה. בעלת אופי אימפולסיבי שמעמיד אותה לעיתים קרובות בצרות. יש לה כוחות הידרוקינזיס.
נריסה – בת ים בכוח העלית של ממלכת מרטרופיה. בת שמונה עשרה ואחת מחברותיה הטובות של מרלינדה, שתפקידה הוא גם להגן עליה. היא אמיצה, מיומנת ובעלת אופי נוקשה. יש לה כוחות חשמל.
סשה – בת בים בגיל שש עשרה וחברתה הטובה ביותר של מרלינדה. חולמת להיות מפורסמת. בעלת כוחות הסוואה.
טיילר – בן אדם בגיל 15. אחיה התאום של סיליה. הרפתקן שאוהב פיראטים.
סיליה – בת אדם בגיל 15. אחותו התאומה של טיילר. מנהלת מרכז הצלה ימי ומטפלת ביצורי ים.
אלכס – בן ים בכוח העלית של ממלכת מרטרופיה. מאוהב בנסיכה מרלינדה.
פרד – בן אדם שלומד בכיתה של טיילר וסיליה. חוקר טכנולוגיה ובונה מכשירים מגניבים למען שמירה על הים.
בו ג'וניור – חיית המחמד של סשה.
המלך סיפורד – בן ים. מנהיג מרטרופיה ואביה של מרלינדה.
המלכה קורליה – בת ים. מנהיגת מרטרופיה ואמה של מרלינדה. נעלמה וגורלה אינו ידוע.
ברברוסה – פיראט שקולל על ידי נפטון. נבל שנחוש לכבוש את מרטרופיה למען שלטון נצחי. משתמש בפסולת רעילה על מנת ליצור מפלצות ים.
מכשפת הים – מכשפה בעלת כישרון לחשים ושליטה בצמחי ים.
מדבבים

| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת באיטלקית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- | --- |
| מרלינדה | פרנקי קביץ' | מרגריטה רבגיאני | יפורסם בהמשך |
| נריסה | ניסה וורד | ורוניקה פוצ'ו | יפורסם בהמשך |
| סשה | קורטני שואו | ג'ולייטה רבגיאני | יפורסם בהמשך |
| טיילר | ברייס פפנברוק | ולריאנו קוריני | יפורסם בהמשך |
| סיליה | סטפני נובאק | קיארה פביאנו | יפורסם בהמשך |
| אלכס | סדריק ל. וויליאמס | מירקו קנלה | יפורסם בהמשך |
| המלך סיפורד | סדריק ל. וויליאמס | דאריו אופידו | יפורסם בהמשך |
| פרד | מרלון דאנס-הוי | לורנצו קרישי | יפורסם בהמשך |
| המלכה קורליה | קרן סטרסמן | אלאונורה דה אנגליס | יפורסם בהמשך |
| מכשפת הים | קרן סטרסמן | דניאלה ד'אנג'לו | יפורסם בהמשך |
| ברברוסה | קית' סילברסטיין | סימונה מורי | יפורסם בהמשך |
שידור

| עונה | עונה | מספר פרקים | תקופת שידור מקורית> שידור ראשון | תקופת שידור מקורית> שידור אחרון | תקופת שידור בישראל ישראל> שידור ראשון | תקופת שידור בישראל ישראל> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 22 באוגוסט 2024 | 22 באוגוסט 2024 | יפורסם בהמשך | יפורסם בהמשך |
|  | 2 | 10 | יפורסם בהמשך | יפורסם בהמשך | יפורסם בהמשך | יפורסם בהמשך |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק בסדרה | שם הפרק באנגלית | שם הפרק באיטלקית | שם הפרק בעברית | תאריך שידור מקורי | תאריך שידור בישראל ישראל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | The Pearls of Neptune | Le perle di Nettuno | יפורסם בהמשך | 22 באוגוסט 2024 | יפורסם בהמשך |
| 2 | Pirates’ Cove | !In trappola | יפורסם בהמשך | 22 באוגוסט 2024 | יפורסם בהמשך |
| 3 | Dark Secrets Beneath the School | Un mistero da risolvere | יפורסם בהמשך | 22 באוגוסט 2024 | יפורסם בהמשך |
| 4 | The Guardian of the Pearls | Il guardiano delle perle | יפורסם בהמשך | 22 באוגוסט 2024 | יפורסם בהמשך |
| 5 | The Haunted Ride | Una giornata da paura | יפורסם בהמשך | 22 באוגוסט 2024 | יפורסם בהמשך |
| 6 | Danger at Marine Rescue Center | Pericoli in vista | יפורסם בהמשך | 22 באוגוסט 2024 | יפורסם בהמשך |
| 7 | A Volcanic Adventure | Un'avventura esplosiva | יפורסם בהמשך | 22 באוגוסט 2024 | יפורסם בהמשך |
| 8 | Return to Mertropia | Ritorno a Metropia | יפורסם בהמשך | 22 באוגוסט 2024 | יפורסם בהמשך |
| 9 | A Test for Merlinda | Una prova per Merlinda | יפורסם בהמשך | 22 באוגוסט 2024 | יפורסם בהמשך |
| 10 | The Power of the Pearls | Il potere delle perle | יפורסם בהמשך | 22 באוגוסט 2024 | יפורסם בהמשך |