stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פליקס קנדל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוקטובר 1932 (בן 92) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, ישראל 
 מקום לימודים:  המכון לתעופה במוסקבה 
 שפות היצירה:  רוסית 
 
פליקס סלומונוביץ' קנדל (נולד ב-21 באוקטובר 1932) הוא תסריטאי, סופר, מחזאי, ולדבריו "פופוליזטור" כמי שכתב ספרים בהיסטוריה שאינו היסטוריון. מוכר לרוב דוברי הרוסית בשל חלקו בכתיבת סדרת האנימציה "נוּ, פּוֹגוֹדִי!". עלה לישראל ב-1977 לאחר ארבע שנות איסור יציאה מברית המועצות. גר בשכונת רמות ב' בירושלים.
חייו

קנדל נולד במוסקבה. אביו של קנדל היה חבר פעיל בקהילה היהודית בעיר. ב-1941 אימו והוא פונו להרי אורל מפני הצבא הנאצי בעוד אביו נשאר להגן על מוסקבה ואחיו הבכור שירת בצבא האדום.
ב-1950 התקבל למכון להנדסת אווירונאוטיקה והשלים את לימודיו ב-1955. במהלך לימודיו באקדמיה יחד עם חבר לספסל הלימודים כתב מספר מערכונים ויחד ביימו קבוצת חובבי משחק, שהמשיכה לפעול גם לאחר שנות לימודיו. בשנים 1955 - 1962 עבד כמהנדס בתכנון הנעת טילים בשירות הצבא הסובייטי. במהלך אותן שנים המשיך לכתוב תחת שם העט "פליקס קמוב". בגיל 30 החליט קנדל להתמקד בכתיבה. ב-1958 נישא לתמרה אברינה, מהנדסת בוגרת אותו מכון בו למד קנדל. ב-1959 נולד בנם הבכור יבגני (יוג'ין) קנדל, וב-1967 נולד בנם השני לאוניד (אריה) קנדל.
בסוף שנות ה-60 כתב יחד עם ארקדי חיאט ואלכסנדר קורליאנדסקי את סדרת האנימציה "נוּ, פּוֹגוֹדִי!" (ברוסית: !Ну, погоди) שלימים הפכה אגדה בקרב ילדי ברית המועצות. במהלך אותן שנים החל לגלות עניין בשורשיו היהודיים, וכתב את ספריו הראשונים על היסטוריית הקהילה היהודית ברוסיה, ספרים אלה מעולם לא יצאו לאור רשמית בברית המועצות. באוגוסט 1973 הגיש עם משפחתו בקשה לעלות לישראל. משך ארבע שנים סורבו לעזוב את ברית המועצות, במהלכן סבלו מקושי כלכלי ומנידוי ממרכז החברה הסובייטית. באותן השנים לקח קנדל חלק בהפגנות נגד הממשל הסובייטי הקומוניסטי שערכו מספר פעילים ציוניים שביקשו לעלות לישראל, בהם חברו נתן שרנסקי, ונכלא מספר פעמים בשל פעילות זו. בתקופה זו ערך יחד עם פרופ' בנימין פיין את הביטאון המחתרתי "תרבות". באותם הימים נאלץ קנדל לכתוב בשמות בדויים ולעשות לביתו כסופר צללים.
באביב 1977 לאחר מעורבות בת שנתיים של גילדת התסריטאים מלוס אנג'לס והצבת האולטימטום להחרמת שיחות עם גורמי תרבות מקומיים, נאות הממשל לאשר את עזיבתו ועזיבת משפחתו לישראל. קנדל העיד שאלמלא סיוע זה סביר שהוא ומשפחתו היו נאלצים להישאר עוד כשמונה שנים בברית המועצות, בדומה לאסירי ציון אחרים.
ספרי לימוד ההיסטוריה שכתב נלמדים בבתי הספר היהודיים במזרח אירופה, ואילו ספרי הפרוזה שכתב אהודים בקרב קוראי הרוסית בכל העולם. זכה מספר פעמים בפרסי הוקרה על עבודתו הספרותית.
משפחתו

בנו יוג'ין כלכלן, פרופסור למימון בבית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 2009–2015 שימש כיו"ר המועצה הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה
ובנו אריה רופא אורתופד מתגוררים גם הם בירושלים.
מספריו הבולטים

אזור הנופש או חמש עשרה יממות להרהורים / קנדל פליקס - הוצאת הקיבוץ המאוחד
שערי יציאת רוסיה / קנדל פליקס - הוצאת הקיבוץ המאוחד
הערות שוליים

↑  https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/47/ART2/449/802.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263414705171  PLWABN: 9810680990205606  BnF: cb119093732 (data)  GND: 103178872  ISNI: 0000 0001 1076 7238  LCCN: n84057399  LNB: 000068135  NKC: xx0030545  NTA: 072321482  RSL: 000058639  SUDOC: 026944847  VIAF: 91990492   WorldCat (עם VIAF): 91990492
מינו בן גיגי

| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1960 
 פטירה:  6 ביוני 2011 (בגיל 51) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
מינו (מרים) בן-גיגי-יגר (23 באפריל 1960 - 6 ביוני 2011) הייתה סופרת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בשם מרים בן-גיגי, בקומונה אורסה (Orsay), ‏20 ק"מ דרומית-מערבית לפריז, למשפחה דתית, השנייה בין ארבעה ילדים, בת ללוסיאן-ז'יל בן-גיגי, יליד אלג'יריה, ואידה לבית סטופ, ילידת גליציה. אביה הוא פרופסור אמריטוס לפיזיקה בטכניון ואמה הייתה בעלת תואר דוקטור ומורה לגאוגרפיה והיסטוריה.
מינו בן-גיגי עלתה לישראל עם משפחתה בשלהי 1969. למדה בתיכון דתי לבנות בחיפה, ושירתה בנח"ל. לאחר נישואיה עברה להתגורר בגבעתיים. למדה במדרשה לאמנות ברמת השרון, ולאחר מכן היסטוריה באוניברסיטה העברית. עבדה כדיילת קרקע.
הייתה אם לארבע בנות.
ספרים שחיברה

ספרה אני, שלום בת שמואל יצא לאור בשנת 2003 בידיעות אחרונות - ספרי חמד, בעריכת לילי פרי.
זהו רומן המתרחש על רקע המרד הגדול נגד רומי. שלום בת שמואל, צעירה ירושלמית בת אצולה, שוכלת את בעלה ושני ילדיה התינוקות בזמן נפילת ירושלים. היא בורחת למדבר, שם היא חוברת לסיקריים, מאנשיו של אלעזר בן יאיר, שהיו בדרכם למצדה. היא ניצלת מניסיון התנקשות ומגיעה לעין גדי הריקה. שלום ממשיכה למצדה ונמצאת בה בזמן המצור הרומי.
היא מצליחה להימלט ממצדה יחד עם פליטים נוספים. סילבה, המושל הרומי ומפקד המצור על מצדה, מחלץ אותם מארץ ישראל החרבה ולוקח אותם עמו לרומא, שם הופכת שלום לפילגשו וחיה חיי נוחות ורווחה. בנה אליכין לומד בגימנסיון ומתחתן עם מירתה, פליטת מצדה, עמה גדל. בערוב ימיה, שלום מעלה על הכתב את סיפור חייה. הספר מסתיים לאחר מותה, כשבנה אליכין כותב מכתב ליוסף בן מתתיהו ומצרף אליו את סיפור חייה.
ספרה בראשית הייתה אהבה יצא לאור בשנת 2012 בהוצאת טוטם ספרים. הספר מתאר את ארנו והאמן, זוג נאהבים, הבוראים יחדיו את העולם.
ספרים שתרגמה

אלפונס דודה, מכתבים מן הטחנה, תמוז, 2004.
לקריאה נוספת

על "אני, שלום בת שמואל"
David Schonberg, "Memoirs of the last stand", Jerusalem Post, 4 November 2004.
על "מכתבים מן הטחנה" לאלפונס דודה
תלמה אדמון, "באור פרובאנסאלי", מוסף שבת - ספרות וספרים של העיתון מעריב, 12 בנובמבר 2004, עמ' 26.
לנה שילוני, "קסמי פרובאנס", המוסף לשבת - ספרות של העיתון ידיעות אחרונות, 30 ביולי 2004, עמ' 26–27.
הערות שוליים

↑  דודה, אלפונס, 1840-1897 מחבר, כתבי אלפונס דודא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304298805171  ISNI: 0000 0004 0267 1115  LCCN: no2004069363  VIAF: 298426460   WorldCat (עם VIAF): 298426460
פרשת השחיתות בפיפ"א 2015

מלון Baur au Lac בציריך בו בוצע מעצר בכירי פיפ"א ב-27 במאי 2015
פרשת השחיתות בפיפ"א 2015 היא פרשת שחיתות רחבת היקף שמעורבים בה חברים בוועד הפועל של הפדרציה הבינלאומית לכדורגל (פיפ"א) וכן מספר גופים מסחריים בתחום הספורט.
הפרשה נחשפה ב-27 במאי 2015, לאחר ששבעה בכירים בפיפ"א נעצרו בעת ששהו במלון בציריך שבשווייץ, לאחר חקירות נפרדות וממושכות של ה-FBI האמריקאי ורשויות החוק בשווייץ.
בעקבות החקירה הוגשו כתבי אישום כנגד תשעה בכירים בפיפ"א (בעבר ובהווה), בנוסף לחמישה שותפים עסקיים של הארגון, בגין שוחד, הטיית מכרזים לאירוח טורנירי גביע העולם בכדורגל, מרמה במתן זכויות שידור, הונאה, סחיטה והלבנת הון בשני העשורים האחרונים, בשווי כולל המוערך ב-150 מיליון דולר.
כספיח לפרשה נפתחה חקירה גם נגד נשיא פיפ"א ספ בלאטר ונשיא אופ"א מישל פלאטיני וב-21 בדצמבר 2015, הודיעה פיפ"א על השעייתם מהארגון למשך 8 שנים, בעקבות החקירה הפלילית שנפתחה נגדם.
השתלשלות הפרשה > רקע

בשנת 2010, חשף עיתון "הסאנדיי טיימס" כי חבר הוועד הפועל של פיפ"א הניגרי אמוס אדאמו ביקש 500 אלף ליש"ט (800 אלף דולר) עבור "פרויקט אישי" - בקשה המנוגדת לכללי פיפ"א. על פי הדיווח, ההצעה הועברה על ידי עיתונאי של ה"סאנדיי טיימס" אשר התחזה למנהל בחברה האמריקאית פרנקלין ג'ונס אשר רצתה לסייע לארצות הברית לזכות באירוח המונדיאל.
בשנת 2011 החלו רשויות המס בארצות הברית לחקור חשד להעלמת מס מצד מזכ"ל CONCACAF, התאחדות הכדורגל של צפון אמריקה וחבר הוועד המנהל של פיפ"א, צ'אק בלייזר. בהמשך התרחבה החקירה, בשיתוף עם ה-FBI, ובמסגרתה נחקר בלייזר בנוגע למעורבותו במספר תהליכים לבחירת מארחת המונדיאל החל משנות ה-90. בלייזר השתמש בכסף לנהל אורח חיים ראוותני שכלל דירה במנהטן בעלות של כ-18,000$ בחודש לעצמו, ודירה צמודה בעלות של כ-6,000$ עבור החתולים שלו. בשנת 2013 הודה בלייזר בהאשמות נגדו, שכללו הונאה, הלבנת כספים ועבירות מס שונות במסגרת הסדר טיעון עליו חתם. ההודאה נועדה להקל בעונשו על אישום חמור יותר כנגדו - סחיטה, אשר העונש המקסימלי בגינה הוא 20 שנות מאסר. הבולשת הסתייעה בבלייזר על מנת להקליט ישיבות עם בכירי פיפ"א ובכך להביא להתפתחות משמעותית בחקירה שהובילה להגשת כתבי אישום ולחשיפת הפרשה.
עוד באותה שנה, חשפה מנהלת תחום המדיה במסגרת הקמפיין של קטר לאירוח גביע העולם בשנת 2022, פאדרה אל מג'יד, כי קטר שילמה 1.5 מיליון דולר לנשיא קונפדרציית הכדורגל של אפריקה עיסא חיאתו, לחבר הוועד של פיפ"א מחוף השנהב ז'אק אנומה ולחבר הוועד אמוס אדאמו, על מנת שיצביעו לטובת קטר. השלושה כפרו בהאשמות נגדם. מאוחר יותר טענה מג'יד כי המציאה את הסיפור על מנת לזכות בתשומת לב מצד התקשורת. בשנת 2014 טענה על מג'יד כי נאלצה לסגת מהאשמות שהעלתה כי חששה לביטחונה וכי לא זכתה לייצוג משפטי. החל מיוני 2015, נמצאת אל מג'יד במקום מסתור בחסות הבולשת האמריקאית בניסיון לשמור על ביטחונה.
בשנת 2013, נשיא פיפ"א לשעבר ז'ואאו האבלנז' ונשיא קונפדרציית הכדורגל הברזילאית ריקארדו טיקסיירה הואשמו בלקיחת שוחד במיליוני דולרים. חבר ועד נוסף של פיפ"א בשם מנילאל פרננדו פוטר מהארגון בשל חשדות לקבלת שוחד ושחיתות.
השתלשלות הפרשה > דו"ח גרסיה

בספטמבר 2014, לאחר חקירה מקיפה, פרסם עורך דין מייקל גרסיה, עובד פיפ"א, דו"ח מקיף בן 350 עמודים על הצעות אירוח גביע העולם בשנים 2018 ו-2022 בהן זכו רוסיה וקטר בהתאמה, בניסיון למצוא עדויות לשחיתות, אי סדרים ומתן שוחד. הדו"ח נמסר ליו"ר ועדת האתיקה של פיפ"א השופט האנס-יואכים אקרט, אשר קבע כי אין ראיות שיצדיקו את פסילתן של קטר ורוסיה מאירוח הטורנירים. בעקבות כך, הגיש גרסיה ערעור כנגד קביעתו של אקרט. ב-15 בדצמבר 2014 נדחה ערעורו של גרסיה, אשר בתגובה לכך הודיע על התפטרותו המיידית מהארגון.
על אף העובדה כי פיפ"א סירבה להוציא לפרסום חלקים גדולים מהדו"ח, הוא הועבר לידי רשויות החוק בשווייץ על מנת לקבל את חוות דעתם בנוגע לאי הסדרים שעלו ממנו.
במרץ 2014, חשף עיתון הדיילי טלגרף, כי ג'ק וורנר, סגן נשיא פיפ"א ויו"ר התאחדות CONCACAF קיבל 1.2 מיליון דולר מחברה קטרית הקשורה לאירוח המונדיאל, בבעלות יו"ר התאחדות הכדורגל בקטר מוחמד בן חמאם - ימים ספורים לאחר שהמדינה זכתה באירוח המונדיאל בשנת 2022. 750 אלף דולר נוספים, שולמו לבניו של וורנר, ועוד 400 אלף דולר לאחד מעובדיו הנחשב לאיש אמונו. כבר בשנת 2011, השעתה פיפ"א את בין חמאם (שפרש מהמירוץ לנשיאות פיפ"א) ואת וורנר, בחשד כי היו מעורבים בעזרה לקטר ב"קניית המונדיאל".
השתלשלות הפרשה > מעצר הבכירים וחשיפת הפרשה

ב-25 במאי 2015, לאור בקשתה של ארצות הברית, עצרה משטרת ציריך 7 בכירים של פיפ"א בעת ששהו במלון בעיר, במסגרת הכנות לקונגרס פיפ"א ה-65, אשר היה מתוכנן לכלול את הבחירות לנשיאות הארגון. האישיות הבכירה ביותר בין העצורים הייתה ג'פרי ווב, סגן נשיא פיפ"א אשר כיהן גם כנשיא CONCACAF וכנשיא ההתאחדות לכדורגל של איי קיימן. בנוסף, בין העצורים היו גם אאוחניו פיגרדו, ששימש במשך שנים רבות כיו"ר התאחדות הכדורגל האורוגוואית וכן כיהן בתפקידים שונים בארגון וג'ק וורנר, סגן הנשיא לשעבר, שהתפטר ב-2011 מתפקידו לאחר שנחשד בשחיתות. נשיא פיפ"א ספ בלאטר, לא היה אחד מן העצורים, אך נחקר בנושא. העצורים עתידים להיות מוסגרים לארצות הברית לשם המשך חקירה.
השתלשלות הפרשה > כתבי האישום

ב-27 במאי 2015 הגיש משרד המשפטי האמריקאי כתב אישום בן 164 עמודים כנגד 9 בכירים בפיפ"א וחמישה בכירים נוספים בעולם הספורט.
פרשת השחיתות, הנפרשת על 24 שנים, נחשפה לאחר שתי חקירות ממושכות שהתנהלו במקביל בארצות הברית ובשווייץ.
בארצות הברית חקר ה-FBI חשדות לשחיתות ושוחד בין חברות שיווק ומדיה לאנשי פיפ"א בתמורה להענקת זכויות שידור ושיווק משחקי כדורגל ביבשת אמריקה, בסכום מוערך של כ-150 מיליון דולר, מתוכן 110 מיליון דולר ששולמו ל-5 בכירים בפיפ"א על מנת לקבוע את זהות המארחת בתחרות הקופה אמריקה סנטנריו, מהדורה מיוחדת של הקופה אמריקה שעתידה להתקיים בשנת 2016 בארצות הברית, לרגל 100 שנים לטורניר.
בשווייץ נערכה, בין היתר, חקירה נגד בכירים בוועד הפועל של פיפ"א בחשד לקבלת שוחד בתמורה להצבעה לטובת רוסיה וקטר כמארחות גביע העולם ב-2018 וב־2022.
השתלשלות הפרשה > החרמת כספים והשבתם לפיפ"א

ב-24 באוגוסט 2021 הודיע משרד המשפטים האמריקאי כי יעביר לפיפ"א 200 מיליון דולר אשר הוחרמו מהמעורבים בפרשה, וזאת על מנת לפצות אותה על הפסדים כספיים אשר ספגה לאורך השנים בהן פרשת השחיתות פגעה בארגון.
רשימת המעורבים בפרשה

| שם | תפקיד | מדינה |
| --- | --- | --- |
| צ'אק בלייזר | מזכ"ל CONCACAF (לשעבר)   חבר בוועד הפועל של פיפ"א (לשעבר) | ארצות הברית |
| ג'ק וורנר | סגן נשיא פיפ"א (לשעבר) | ארצות הברית |
| דריין וורנר | בנו של וורנר | טרינידאד   גרנדה |
| דריל וורנר | בנו של וורנר. עבד בעבר במחלקת הפיתוח של פיפ"א | טרינידאד  ארצות הברית |
| ג'פרי ווב | סגן נשיא פיפ"א ויו"ר CONCACAF | ארצות הברית |
| אאוחניו פיגרדו | סגן נשיא פיפ"א   נשיא CONMEBOL (לשעבר) | אורוגוואי   ארצות הברית |
| ז'רום ואלקה | מזכ"ל פיפ"א לשעבר | צרפת |
| אדוארדו לי | נשיא ההתאחדות של קוסטה ריקה   חבר בוועד הפועל של פיפ"א | קוסטה ריקה |
| חוליו רוצ'ה | נשיא ההתאחדות של ניקרגואה | ניקרגואה |
| רפאל אסקיבל | נשיא ההתאחדות של ונצואלה | ונצואלה |
| חוסה מריה מרין | נשיא קונפדרציית הכדורגל הברזילאית לשעבר | ברזיל |
| ניקולס לאוס | יו"ר ההתאחדות של פרגוואי   חבר בוועד הפועל של פיפ"א (לשעבר) | פרגוואי |
| אלפרדו האוויט | נשיא CONCACAF | הונדורס |
| חואן אנחל נפוט | נשיא CONMEBOL | פרגוואי |
| קוסטאס טאקאס | נשיא ההתאחדות של איי קיימן   סגן נשיא CONCACAF | איי קיימן |
| קרלוס צ'אבס | נשיא ההתאחדות של בוליביה   סמנכ"ל כספים ב-CONMEBOL | בוליביה |
| אהרון דוידסון | חבר בוועד המנהל של ליגת ה-NASL   נשיא לשעבר של חברת "טראפיק ספורטס" | ארצות הברית |
| חוסה אווילה | מייסד Traffic Group | ברזיל |
| חוסה מרגוליס | מזכ"ל Traffic Group | ברזיל |
| הוגו ג'ינקיס | נשיא Full Play Group | ארגנטינה |
| מריאנו ג'ינקיס | סגן נשיא Full Play Group   בנו של הוגו | ארגנטינה |
| אלחנדרו בורסקו | מנכ"ל חברת Torneos y Competencias | ארגנטינה   איטליה |
הערות שוליים

↑  ה"סאנדיי טיימס" חושף שחיתות בפיפ"א, באתר כלכליסט, 17 באוקטובר 2010
↑  "Chuck Blazer: Life of ex-Fifa official turned whistleblower". BBC News (באנגלית בריטית). 2017-07-13. נבדק ב-2022-09-16.
↑  עמית לוינטל, "איבדתי אמון ביו"ר ועדת האתיקה של פיפ"א", באתר ישראל היום, 17 בדצמבר 2014
↑  עוזי דן, שחיתות ענק סביב הענקת אירוח המונדיאל לקטר, באתר הארץ, 18 במרץ 2014
↑  ה'טלגרף' חשף: כך קטאר קנתה את אירוח המונדיאל, באתר ynet, 18 במרץ 2014
↑  The New York Times, משרד המשפטים האמריקאי יחזיר לפיפ"א 200 מיליון דולר שהוחרמו, 24 באוגוסט 2021, באתר The New York Times
↑  טל שורר, על רקע פרשת השחיתות: נשיא פיפ"א התפטר, באתר נענע 10, 2 ביוני 2015
↑  עמית ולדמן, ‏נשיא פיפ"א ספ בלאטר התפטר, באתר ‏מאקו‏, 2 ביוני 2015
↑   האם פיפ"א תאבד את נותנות החסות שלה?, באתר TheMarker‏, 1 ביוני 2015
↑  בכיר לשעבר בפיפ"א: קיבלנו שוחד כדי לבחור בדרום אפריקה למארחת המונדיאל, באתר ynet, 3 ביוני 2015
↑  "מרוקו למעשה ניצחה את דרום אפריקה בבחירות לאירוח מונדיאל 2010", באתר וואלה, 7 ביוני 2015
↑  פרשת השחיתות בפיפ"א: "צפוי להתבצע גל מעצרים נוסף", באתר גלובס, 15 בספטמבר 2015
↑  פיפ"א פתחה בחקירה פנימית בעקבות פרשת השחיתות, באתר ynet, 7 באוגוסט 2015
↑  טל שורר וסוכנויות הידיעות, פרשת השחיתות בפיפ"א: חקירה רשמית נפתחה נגד ספ בלאטר, באתר נענע 10, 25 בספטמבר 2015
↑  עוזי דן, כתב אישום פלילי יוגש בשווייץ נגד ספ בלאטר, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2015
↑  תומר ורון, בנק הפועלים ייחקר במסגרת פרשת השחיתות בפיפ"א, באתר כלכליסט, 10 בספטמבר 2015
↑  חזי שטרנליכט, פרשת השחיתות בפיפ"א: בנק הפועלים ייחקר, 11 בספטמבר 2015, באתר Nrg
↑  ערעורם של בלאטר ופלאטיני נדחה, ההשעייה נותרה על כנה, באתר וואלה, 18 בנובמבר 2015
↑  גרמניה: נשיא התאחדות הכדורגל התפטר בעקבות פרשת שחיתות, באתר כלכליסט, 10 בנובמבר 2015
↑  דיווח: גביע העולם יורחב ל-40 נבחרות, באתר ynet, 3 בדצמבר 2015
↑  גל מעצרים בפרשת השחיתות בפיפ"א, המונדיאל יורחב ל-40 נבחרות?, באתר וואלה, 3 בדצמבר 2015
↑  יש מחיר לשחיתות: בלאטר ופלאטיני הורחקו ל-8 שנים, באתר ערוץ הספורט, 21 בדצמבר 2015
↑  נרי וייס, עונשים כבדים בפרשת השחיתות בפיפ"א, באתר ערוץ 7, 21 בדצמבר 2015
↑  nrg ספורט, הגיע תורו: פיפ"א פיטרה את המזכ"ל ז'רום ואלקה, 13 בינואר 2016, באתר nrg
↑  מזכ"ל פיפ"א לשעבר הושעה ל-12 שנים, באתר ynet, 12 בפברואר 2016
↑  Eastern District of New York | Fifa Audit And Compliance Committee Member Pleads Guilty To Corruption Charges | United States Department of Justice, www.justice.gov, ‏2017-04-27 (באנגלית)
↑  Three Fifa officials banned from football for life over corruption charges, The Independent, ‏2017-11-21 (באנגלית)
↑  "Fifa official Sheikh Ahmad resigns". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2024-01-19.
קארל בילדט

נילס קארל דניאל בילדט (בשוודית: Carl Bildt; נולד ב-15 ביולי 1949) הוא פוליטיקאי ודיפלומט שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה בשנים 1991–1994. עמד בראש המפלגה השמרנית בין השנים 1986–1999 וכיהן כשר החוץ של שוודיה בשנים 2006–2014.
בין פעולותיו הבינלאומיות הבולטות של בילדט נמנות גישור במלחמות הבלקן, כהונה כשליח מיוחד של האיחוד האירופי ליוגוסלביה לשעבר החל מיוני 1995 וכהונות כיושב ראש משותף מטעם האיחוד האירופי בהסכם דייטון וכנציג העליון של האו"ם בבוסניה והרצגובינה מדצמבר 1995 עד יוני 1997, בסמוך לסיומה של מלחמת בוסניה. בין השנים 1999–2001 שירת כשליח מיוחד של מזכ"ל האו"ם לחבל הבלקן.
קריירה > תחילת דרכו

נילס קרל דניאל בילדט נולד ב-1949 בהלמסטאד, האלאנד, בן למשפחת אצילים ממוצא נורווגי-דני-שוודי, שהתיישבה מזה זמן רב במחוז בוהוס.
גיליס בילט, סבו של סבו כיהן כראש ממשלת שוודיה בשנים 1889-1886
האב, דניאל (2010-1920) היה קצין (מייג'ור) בגדוד האלאנד לשעבר של הצבא השוודי וכיהן כמנהל הלשכה לחינוך של ההגנה האזרחית. הוא נשא לאשה בשנת 1947 את קרסטין אנדרסון-אלוו. לבילדט אח צעיר בשם נילס.
בילדט למד באוניברסיטת סטוקהולם אך לא סיים את חובותיו האקדמיים. בתחילת שנות ה-70 כיהן כראש התאחדות הסטודנטים השוודים הקונסרבטיבים-ליברלים, ארגון סטודנטים ימין-מרכז. בילדט תמך בפרויקט האיחוד האירופי והצטרף לתנועת הנוער "Young European Federalists" (אנ') כדי להראות את מחויבותו לרעיון. בהמשך מונה לסגן הנשיא של הקבוצה השוודית בתנועה.
בילדט נבחר לראשונה לפרלמנט השוודי בבחירות של 1979 ושירת כמזכיר המדינה לתיאום מדיניות בממשלה שהוקמה. היה לראש המפלגה השמרנית ב-1986. ב-1991 הסוציאל-דמוקרטים הפסידו לקואליציה בת 4 מפלגות בהנהגת בילדט.
קריירה > ראש ממשלה

ב-4 באוקטובר 1991 מונה בילדט לראש ממשלת שוודיה והיה לראש הממשלה הקונסרבטיבי הראשון מזה 61 שנה. מדיניות הממשלה שלו התרכזה בליברליזציה ורפורמה בכלכלה השוודית והפיכתה של שוודיה לחברת האיחוד האירופי. המדיניות יצרה דיון ציבורי בשאלת קבלת אמנת האיחוד האירופי, אף על פי שהחלו לעסוק בנושא עוד בשנה האחרונה לכהונת הממשלה הסוציאל-דמוקרטית. בילדט חתם על קבלת האמנה בפסגת האיחוד האירופי בקורפו שביוון, ב-23 ביוני 1994.
החלו ביישום של רפורמות כלכליות כגון שוברי חינוך, הנהגת ליברליזציה בשוקי האנרגיה והטלקומניקציה (טכנולוגיה לתקשורת אלקטרונית למרחקים) והפרטת חברות ממשלתיות ותחום הבריאות. היעילות של הממשלה נפגעה פעמים רבות בשל מריבות פנימיות, הידועה שבהן בבניית גשר ארסונד.
תקופה הכהונה הושפעה ממשבר כלכלי חריף. בנובמבר 1992 המשבר הגיע לשיאו כששוודיה נטשה את מנגנון שער החליפין האירופי ונתנה לשער הקרונה לעלות, לאחר שהגנה על שער החליפין הקבוע במחיר גבוה מאוד. ההגנה על הקרונה הביאה לביקורת מצד חלק מהציבור. במהלך המשבר נערך משא ומתן לצמצום חירום עם הסוציאל-דמוקרטים. האמצעים שננקטו עזרו לצמצום החוב הציבורי בשנים 1994 ו-1995 וייתכן שגם תרמו להחזרת הצמיחה בשנים העוקבות.
בבחירות של שנת 1994 ניצחו הסוציאל-דמוקרטים ובילדט כיהן כראש האופוזיציה עד שנת 1999.
קריירה > מלחמות הבלקן

לאחר סיום כהונתו כראש ממשלה החל בילדט לפעול כמתווך במלחמות הבלקן והיה לשליח מיוחד של האיחוד האירופי ליוגוסלביה לשעבר החל מיוני 1995, יושב ראש משותף בוועדת השלום בדייטון בנובמבר 1995 ולנציג העליון של בוסניה והרצגובינה מדצמבר 1995 עד יוני 1997 מיד בסיום מלחמת בוסניה. בין השנים 1999–2001 כיהן כשליח מיוחד של מזכ"ל האו"ם לבלקן.
בילדט הוכרז כאישיות בלתי רצויה במספר מדינות בשל התבטאויות שלו כנגד ממשלות אחדות. בין ההתבטאויות נמנות התבטאות בקרואטיה, שם "איבד את האמינות הנדרשת עבור תפקיד של מתווך לשלום" כיוון שטען שנשיא קרואטיה לשעבר פרניו טוג'מן אשם בפשעי מלחמה.
קוסובו הכריזה חד צדדית על עצמאות מסרביה ב-17 בפברואר 2008, ללא הסכמת ועדת הביטחון של האו"ם. שוודיה הכירה בה ב-4 במרץ 2008 וב-8 במרץ 2008 בילדט היה לשר החוץ הראשון שביקר רשמית בקוסובו מאז הכריזה על עצמאותה.
קריירה > שר חוץ

ב-6 באוקטובר 2006 בילדט מונה לשר החוץ בקבינט של פרדריק ריינפלט. המינוי היה מהלך מפתיע כיוון שבילדט כיהן בעבר הן כראש ממשלה והן כיו"ר המפלגה השמרנית. יתר על כן, בילדט וריינפלט לא הסתדרו היטב בעבר. הוא מונה מחדש למשרה לאחר בחירות 2010.
מחלוקות וביקורות

מפלגות האופוזיציה, פוליטיקאים ועיתונאים העלו ספקות באשר להתאמתו של בילדט לתפקיד שר החוץ של שוודיה בשל עמדתו האישית לגבי עניינים בינלאומיים וכן פעילותו הפרטית כאיש עסקים בעל עניין בחברת הגז הרוסית "גזפרום" ובחברת הנפט השוודית "לונדין פטרוליום".
מחלוקות וביקורות > פעילותה של לונדין פטרוליום בסודאן

בילדט מונה לדירקטור חברת לונדין בשנת 2000[דרוש מקור]. בשנת 1997 יצרה לונדין תאגיד, בשיתוף עם החברות "Petronas Carigali Overseas Sdn Bhd" המלזית, "OMV (Sudan)
Exploration GmbH" האוסטרית ו-"Sudapet Ltd" (שבבעלות ממשלת סודאן) על הסכם זיכיון לכריית נפט. התאגיד של לונדין הואשם בכך שהיה מעורב בעקיפין בפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות שבוצעו בידי ממשלת סודאן בשטח הזיכיון (אנ') וכוללים בין היתר תקיפות אזרחים, אונס, ביזה, שריפת אמצעי הישרדות וכפיית מעבר באופן אלים. אף על פי שההאשמות גובו בדו"ח מיוחד של האו"ם וחקירה מטעם ממשלת קנדה, בילדט ניצח בוויכוח הציבורי בשוודיה ואיפשר ללונדין להמשיך בפעילותה בסודאן. ביוני 2010 הקואליציה האירופאית לנפט בסודאן פרסמה דו"ח בשם "Unpaid Debt" שטען שבילדט קשור בעקיפין לפשעי המלחמה שבוצעו. חברת הנפט השוודית הכחישה שעשתה כל פשע, אך התובע הציבורי בשוודיה פתח בחקירה פלילית לאחר שלמד את הדו"ח. בעקבות החלטת התובע הציבורי, חברי פרלמנט מהאופוזיציה בשוודיה דרשו מבילדט להתפטר אך הוא סירב. בדו"ח שפרסם, הטיל משמר זכויות האדם אחריות לפשעים שבוצעו על חברת הנפט לונדין וטען שלא נעשתה הגליה בכפייה של תושבים מאזור הזיכיון עד שנת 1998, השנה שבה לונדין ביססה את עצמה בסודאן.
מחלוקות וביקורות > מלחמת בוסניה

בילדט התנגד להתערבות צבאית וביקר את ראש ממשלת בריטניה לשעבר, מרגרט תאצ'ר, שקראה ב-1993 לנאט"ו להתערב כנגד הכוחות הסרביים בוסניים. הוא גם ספג ביקורת על פעילותו כמתווך במלחמת בוסניה והואשם בכך שבמהלך כהונתו כראש ממשלה התעלם מהטיהור האתני ורצח העם שביצעו הכוחות הסרבים-בוסנים כנגד אזרחים קרואטים ובוסניאקים. הסאנדיי טיימס תיאר את בילדט ומנהיגים אירופאים אחרים כ"רובוטים גמדיים פוליטיים" ואת הקבלה שלהם את רצח העם המתחולל כ"מבישה".
לאחר מינויו לשליח מיוחד של האו"ם ליוגוסלביה הואשם באדישות כלפי הטבח בסרברניצה, בו נרצחו מעל 8000 בוסניאקים. ממשלות בעולם ביקרו את בילדט על חוסר אפקטיביות ועל כך שהוא קשור מדי לסרבים בבוסניה וסרביה. עוד הואשם שבמהלך פגישה ב-15 ביולי 1995 בבלגרד עם נשיא סרביה סלובודן מילושביץ' ומפקד הצבא הסרבי-בוסני ראטקו מלאדיץ' לא הזכיר את רצח העם המתרחש.
לאחר שחרורה המוקדם של פושעת המלחמה ביליאנה פלאבשיץ' מהכלא השוודי ב-2009, דווח לוועדת החוקה השוודית כי בילדט אינו מוסמך לקחת חלק בהחלטה כזו. בילדט הואשם במעורבות אישית במקרה וקשר אישי קרוב לפלאבשיץ'. בילדט העיד לטובת פלאבשיץ' במשפטה בהאג ב-2002 ושיבח את פעולותיה טרום המלחמה.
מחלוקות וביקורות > המזרח התיכון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר מידע על האשמות בלוביסטיות בעניין עיראק.
ב-8 באפריל 2008, במהלך ביקורו בישראל וברשות הפלסטינית, התראיין בילדט לרדיו הממלכתי השוודי שם השיב לשאלה האם ניתן להגיע להסכם שלום ללא מעורבות חמאס, שנותר תחת חרם בינלאומי. בתגובה ענה בילדט שממשלה של הפת"ח מהצד הפלסטיני תוכל לעשות שלום ללא החמאס, בדיוק כמו שהצד הישראלי יוכל לעשות שלום בלי נתניהו, שהתנגד כמו חמאס לפתרון שתי המדינות. גורמים ישראלים גינו את ההשוואה ותיארו אותה כ"חוסר הבנה בענייני המזרח התיכון" ו"שערורייה", בשל ההשוואה בין נתניהו והחמאס כגורמים שווים.
ב-2009 פרסם העיתון השוודי "אפטונבלאדט" תחקיר לפיו ישראל, באמצעות צה"ל, הורגת פלסטינים לצורך סחר באבריהם ("קציר איברים"). שגרירת שוודיה בישראל גינתה את הכתבה אך בילדט שכיהן כשר החוץ השוודי התנער מהגינוי. בילדט ציין שאינו מוכן לגנות את העיתון בשל חופש הביטוי.
מחלוקות וביקורות > המלחמה בדרום אוסטיה

לאחר סיום המלחמה בדרום אוסטיה כתב בילדט בבלוג שהסיבה של רוסיה להתערב באזור, הנובעת מדאגה לרווחת האוכלוסייה הרוסית באזור, דומה לסיבה של גרמניה הנאצית לסיפוח חבל הסודטים. ברוסיה הגיבו בחריפות ומשרד החוץ של רוסיה הודיע שבילדט אינו רצוי יותר ברוסיה. בילדט קרא לעצמאות דרום אוסטיה "בדיחה" וטען שהיא תיתמך רק בידי מדינות "אומללות".
מחלוקות וביקורות > ויקיליקס

ויקיליקס פרסם מסמכים אמריקאיים מסווגים בהם דיפלומטים אמריקאים מתארים את בילדט כ"עקשן", "יהיר" ובעל "יכולות פוליטיות מוגבלות". לפי המסמכים, בילדט סבור שהוא בעל כוח והשפעה רבים ממה שיש לו ולכן הומלץ לנשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש ולדיפלומטים אמריקאיים להפגין התרשמות מבילדט.
דווח בעבר כי ויקיליקס מחזיקה במסמכים על פיהם בילדט הוא מרגל אמריקאי. חלק מהמקורות טענו שוויקיליקס פועלת בסחטנות במטרה למנוע את הסגרת מייסדה, ג'וליאן אסאנג'.
באוגוסט 2012 בילדט טען ששר החוץ האקוודורי "חי בסרט" כיוון שהעניק מקלט מדיני לאסאנג'
מחלוקות וביקורות > יועץ לגורמים ממלכתיים ופרטיים

באמצע מאי 2015 התמנה בילדט חבר במועצה המייעצת הבינלאומית לררפומות הפועלת לצדו של נשיא אוקראינה, פטרו פורושנקו. זו קבוצת יועצים זרים האמורים לסייע לממשל האוקראיני לשפר את הכלכלה ואת הביטחון שנפגעו בעקבות הסכסוך המזוין במדינה עם הכוחות הפלגניים הפרו-רוסים.
בילדט התמנה גם כיועץ לקבוצת ההשקעות הרוסית לטר אואן (LetterOne) שנוסדה ב-2013 על ידי האוליגרך הרוסי מיכאיל פרידמן ושמושבה בלוקסמבורג.
חיים פרטיים

קרל בילדט היה נשוי שלוש פעמים: בשנים 1974–1975 עם קרסטין זטרברג, בשנים 1984–1997 עם מיה בוהמן (בתו של מנהיג מפלגת המתונים ושר הכלכלה לשעבר גסטה בוהמן, והחל משנת 1998 עם אנה מריה לבית קוראצה. יש לו שלושה ילדים:שניים מנישואיו השניים ואחד מנישואיו הנוכחיים.