stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוסט ריידר (סרט)
הערות שוליים

↑  הכנסות לפי סופי שבוע ב-2007, באתר מוג'ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 182531523   WorldCat (עם VIAF): 182531523 
האופנוע של גוסט ריידר, בצורתו העל-טבעית
גיפו (מחוז)

מחוז גיפו (ביפנית: Gifu-ken ,岐阜県) הוא אחד ממחוזות יפן. המחוז, שבירתו היא העיר גיפו, נמצא באזור צ'ובו שבמרכז האי הונשו, האי המרכזי של יפן.
בזכות מיקומו המרכזי באזור יפן, שיחק המחוז תפקיד משמעותי בדרכי יפן, כמחבר בין המזרח למערב. במהלך תקופת סנגוקו, נודעה האמירה על גיפו - "השולט בגיפו, שולט ביפן".
היסטוריה

חבל הארץ המוכר כיום כמחוז גיפו, נהפך לחלק מחצר יאמטו באמצע המאה הרביעית לערך. בשל מיקומו המרכזי במרכז האי הונשו, המחוז היה מוקד בקרבות רבים בהיסטוריה של יפן, כאשר הבולט מבין המוקדמים הוא מלחמת ג'ינשין ב-672, אשר הובילה לביסוס הקיסר טמו כקיסר ה-40 של יפן.
אזור המחוז מכיל את הפרובנציות הישנות של הידה ומינו, כמו כן חלקים קטנים יותר מאהיזן ושיננו. השם של המחוז נובע מעיר בירתו, גיפו, אשר שמה ניתן לה בידי אודה נובונאגה במהלך הקמפיין שניהל לאיחוד כל יפן, ב-1567. האות הראשונה באה מההר האגדי קישין (岐山), אשר ממנו אוחדה כמעט כל סין והאות השנייה באה מצ'ופו (曲阜), העיר בה נולד קונפוציוס. נובונאגה בחר באותיות אלו כיוון ששאף לאחד את כל יפן, וקיווה להיתפש כדמות גדולה וחשובה בראי ההיסטוריה. המחוז היווה את מרכז יצור החרבות ביפן. בעקבות כך נודעה העיר סקי אשר במחוז, כמקום בו מייצרים את החרבות הטובות ביותר ביפן. בשלבים מאוחרים יותר, בלטה העיר בתעשיית האופנה שלה, במיוחד בעיר גיפו.
ב-28 באוקטובר 1891, העיר המודרנית מוצו הייתה מוקד רעידת אדמה של הרעידה ההמינו-אוורית, אשר עוצמתה מוערכת ב-8 בסולם ריכטר. הרעידה השאירה סדק ענק באדמה, אשר עדיין ניתן לצפייה.
הערות שוליים

↑  מתוך חומר ההסברה (באנגלית) Instant Gifu, מרכז המבקרים הרשמי של גיפו, 1995
↑  האנציקלופדיה של יפן, מאת לואי פרידריך, עמוד 780
| יפן מחוזות יפן |
| --- | --- | --- |
| חבל הוקאידו | הוקאידו (סאפורו) |  |
| חבל טוהוקו | אאומורי (אאומורי) • איווטה (מוריאוקה) • מיאגי (סנדאי) • אקיטה (אקיטה) • יאמאגטה  (יאמאגטה) • פוקושימה (פוקושימה) |  |
| חבל קאנטו | איבראקי (מיטו) • טוצ'יגי (אוצונומיה) • גונמה (מאבאשי) • סאיטאמה (סאיטאמה) • צ'יבה (צ'יבה) • מחוז טוקיו (טוקיו) • קנאגאווה (יוקוהמה) |  |
| חבל צ'ובו | ניאיגטה (ניאיגטה) • טויאמה (טויאמה) • אישיקווה (קנאזווה) • פוקואי (פוקואי) • יאמאנאשי (קופו) • נאגנו (נאגנו) • גיפו (גיפו) • שיזואוקה (שיזואוקה) • אאיצ'י (נגויה) |  |
| חבל קנסאי | מיאה (צו) • שיגה (אוצו) • קיוטו (קיוטו) • אוסקה (אוסקה) • היוגו (קובה) • נארה (נארה) • וקאיאמה (וקאיאמה) |  |
| חבל צ'וגוקו | טוטורי (טוטורי) • שימאנה (מצואה) • אוקיאמה (אוקיאמה) • הירושימה (הירושימה) • ימאגוצ'י (ימאגוצ'י) |  |
| חבל שיקוקו | טוקושימה (טוקושימה) • קאגווה (טקמאצו) • אהימה (מצויאמה) • קוצ'י (קוצ'י) |  |
| חבל קיושו | פוקואוקה (פוקואוקה) • סאגה (סאגה) • נגסאקי (נגסאקי) • קוממוטו (קוממוטו) • אויטה (אויטה) • מיאזאקי (מיאזאקי) • קגושימה (קגושימה) • אוקינאווה (נהה) |  |
| טוקיו | טוקיו |  |
| טוקיו | מטרופולין טוקיו • 23 הרבעים של טוקיו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562082705171  BnF: cb119451992 (data)  CiNii: DA00802465  GND: 4388996-7  ISNI: 0000 0004 0402 1554  LCCN: n80024256  LNB: 000291161  MusicBrainz: 78221e03-dd54-4999-9ef0-c7435da86373  NDL: 00260698  SUDOC: 236921991  VIAF: 125484304   WorldCat (עם VIAF): 125484304
גוסטב, רוזן הסן-הומבורג

| --- | --- |

 לידה:  17 בפברואר 1781 באד הומבורג, רוזנות הסן-הומבורג  
 פטירה:  8 בספטמבר 1848 (בגיל 67) באד הומבורג, רוזנות הסן-הומבורג  
 שם מלא:  גוסטב אדולף פרידריך, רוזן הסן-הומבורג
 מקום קבורה:  טירת באד הומבורג 
 בת זוג:  לואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו
 פרסים והוקרה
 מסדר העיט השחור  מסדר אישטוון הקדוש של הונגריה  אביר במסדר הצבאי של מריה תרזה  המסדר הצבאי של מריה תרזה 
 
גוסטב, רוזן הסן-הומבורג (בגרמנית: Gustav, Landgraf von Hessen-Homburg; ‏17 בפברואר 1781 – 8 בספטמבר 1848) היה רוזן הסן-הומבורג בין השנים 1846–1848.
ביוגרפיה

גוסטב נולד ב-17 בפברואר 1781 בבאד הומבורג, לפרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג, ולקרולינה, רוזנת הסן-דרמשטדט בתם של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט וקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן. גוסטב הצטרף אל הצבא השוודי בשירות סנדקו גוסטב השלישי, אבל עזב מיד לאחר מכן לטובת רגימנט אוסטרי. הנסיך לחם בתחילת המאה ה-19 בקרבות נרדלינגן, הוהנלינדן, ראטיסבון, אספרן-אסלינג, וגראם, דרזדן, ולייפציג. גיסתו, אליזבת, נסיכת הממלכה המאוחדת, כתבה מאוחר יותר, שגוסטב "צבר כל כך הרבה ותהילה בשדה הקרב, כמו כל אחיו.
ב-12 בפברואר 1818 התחתן גוסטב עם אחייניתו, לואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג, ממנה נולדו 3 ילדים, והם התגוררו בטירת הומבורג. הצעיר, פרידריך, חלה בשנית כאשר היה בן שנתיים, אך התאושש ממנה. באותה שנה התחתן אחיו הבכור פרידריך עם אליזבת, נסיכת הממלכה המאוחדת. גוסטב, לואיזה, וילדיהם החזיקו את עצמם וכמעט לא התרועעו עם גיסתו, אליזבת, למורת רוחה. בשנת 1839 התחתנה בתו קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג עם היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ.
בשנת 1846 מת אחיו פיליפ, רוזן הסן-הומבורג ללא ילדים, וגוסטב עלה לשלטון במקומו. בתגובה לעתירה אשר הוגשה בידי אנשיו, בשנת 1848 שחרר גוסטב את יהודי הומבורג, וקבע כי "בענייני המדינה לא ייווצר כל הבדל בין הנושאים הנוצריים לנושאים היהודים". באותה שנה הייתה הסן-הומבורג אחת מתשע מדינות גרמניות שאיפשרו ליהודים להיבחר לראשונה לפרלמנט.
עקב מחלה, בנו היחיד מת לפניו, וכתוצאה מכך, כאשר גוסטב מת ב-8 בספטמבר 1848, ירש אותו אחיו פרדיננד, רוזן הסן-הומבורג.
משפחתו

ב-12 בפברואר 1818 התחתן גוסטב עם אחייניתו, לואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג (1819–1872), התחתנה עם היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ
אליזבת, נסיכת הסן-הומבורג (1823–1864)
פרידריך, נסיך הסן-הומבורג (1830–1848)
הערות שוליים

1 2 3  Letters of Princess Elizabeth of England, pp. 150–51.
1 2  Hessen-Homburg, Gustav Adolph Friedrich Landgraf.
↑  Letters of Princess Elizabeth of England, p. 81.
↑  Princesses, p. 336.
↑  Princesses, p. 355
↑  Princesses, pp. 355, 366.
↑  Princesses, p. 366.
↑  The Jewish Encyclopedia, p. 376.
↑  Revolution and Evolution, p. 26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135944295  VIAF: 80374137   WorldCat (עם VIAF): 80374137
גובסיי קלוצמן

יהושע קלוצמן
גובסיי (יהושע) קלוצמן (10 בספטמבר 1900, פינסק, בלארוס - 2 ביולי 1967, ראשון לציון, ישראל) היה מראשוני התעשיינים בארץ ישראל, בימים שלפני קום המדינה, בעליו של מפעל סכיני הגילוח "אוקבה", יצואן ואיש חסד.
קלוצמן, נולד ב-10 בספטמבר בפינסק שבבלארוס להוריו יצחק ושרה קלוצמן. כבן למשפחה דתית נשלח ללמוד בחיידר. בגיל 17 עזב את הישיבה ונסע ללמוד לימודים כלליים בגרמניה, בעיר זולינגן, שם גם למד והתמחה בתעשיית הלהבים.
עם סיום לימודיו בגרמניה, נסע קלוצמן לפולין - ורשה, והחל במאמצים להקים מפעל לסכיני גילוח. המאמצים נסעו פרי ובשנת 1931, הקים בורשה את מפעל סכיני הגילוח - ורשאבסקה פאבריקה אוסטז'י דו גולניה-פולונוז. הוא פרסם בעיתוני גרמניה מודעת דרושים, בה הוא מחפש עבור בית החרושת, מומחית להשחזת סכיני גילוח. למודעה נענתה צעירה מהעיר זולינגן, בשם אלזה שמיץ, אשר הגיעה לשם כך במיוחד לוורשה, והחלה לעבוד במפעל. בשנת 1933 השלימה אלזה הליכי גיור, והשניים נישאו זה לזה. בינתיים התעוררה בעיה באשר לשמו של המפעל "פולונז", כאשר תעשיין פולני אחר, בעל מפעל בשם "פולונוס", הגיש תביעת הפרת זכויות, וקלוצמן נאלץ לשנות את שם המפעל ל"פולוניה".
במהלך שנת 1934, נסע קלוצמן לארץ ישראל, והקים בעיר ראשון לציון מפעל לסכיני גילוח בשם "אוקבה". כך בילה קלוצמן את השנים שלפני מלחמת העולם השנייה, בנסיעות בין ורשה וראשון לציון, תוך שהוא מנהל את שני המפעלים, בעת ובעונה אחת. המפעל הישראלי הפך ליצרני בשנת 1936, כאשר התוצרת משמשת לצריכה מקומית, כמו גם לייצוא לאירופה, ולמדינות האימפריה הבריטית באסיה ובאפריקה. לשיא הייצור הגיע המפעל בזמן המלחמה, אז הועסקו בו כ־150 עובדים, והתפוקה החודשית הגיעה לחמישה מיליון סכיני גילוח.
גאורגיה במשחקים הפאראלימפיים

גאורגיה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג (2008), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף החלה להשתתף במשחקים הפאראלימפיים פיונגצ'אנג (2018).
המשלחת אותה שלחה המדינה להופעת הבכורה שלה כללה ספורטאי בודד ואילו המשלחת אל המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) הייתה משלחת של שני ספורטאים בלבד. אל המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) שלחה גאורגיה משלחת של חמישה ספורטאים, ושבה עם המדליה הפאראלימפית הראשונה בתולדותיה כשהג'ודוקא זביאד גוגוצ'ורי זכה במדליית הזהב בתחרות עד 90 קילוגרמים.
משלחת גאורגיה אל המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) קטפה שלוש מדליות כסף, שתיים בג'ודו ואחת בסיף.
ראו גם

גאורגיה במשחקים האולימפיים
גאורגיה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  גאורגיה באתר ריו דה ז'ניירו 2016
↑  Men -90 kg
גייל רובין (אנתרופולוגית)

| --- | --- |

 לידה:  1949 (בת 75 בערך) קרוליינה הדרומית, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת מישיגן (1994) 
 מקצוע:  אנתרופולגית תרבותית, מרצה וסופרת
 מעסיק:  אוניברסיטת מישיגן 
 פרסים והוקרה:  פרס רות בנדיקט (2012) 
 
פרופסור גייל רובין (באנגלית: Gayle S. Rubin; נולדה בשנת 1949) היא אנתרופולגית תרבותית אמריקאית, פרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטת מישיגן, ופעילה פוליטית פמיניסטית. רובין ידועה בכתיבה שלה על היחסים בין מין, מגדר וכוח. היא כתבה על נושאים רבים כגון פמיניזם, ספרות לסבית, סדומזוכיזם, זנות, פדופיליה, פורנוגרפיה ועוד. כמו כן היא חוקרת תרבויות שוליים להטב"קיות אורבניות.
בין כתביה החשובים נמצא המאמר הקלאסי "הסחר בנשים: הערות על הכלכלה הפוליטית של המין״ שבו רובין גורסת שאי אפשר להבין את דיכויין של נשים בעזרת כלים מרקסיסטים בלבד, ויש צורך בתאוריה אחרת שתסביר את המסגרת שבתוכה מתקיימים המין והמגדר בחברה שלנו, ויוצרים בעזרתם דיכוי. במאמרה חוזרת גייל רובין אל הניתוח של האנתרופולוג הסטרוקטורליסט קלוד לוי-שטראוס, שטען בחיבורו "תבניות היסוד של יחסי השארות" שבסיסה של תופעת השארות הוא החלפת נשים על ידי גברים (כמקרה פרטי של כלכלת המתנה) לצורך יצירת קשרים חברתיים. רובין מחלצת מהניתוח של לוי־שטראוס את הקדם־הנחות שלו, ומראה שלפיו התנאים המוקדמים של מערכת השארות הם חלוקת עבודה על בסיס מין (חלוקה שמייצרת תלות הדדית בין גברים לנשים והופכת את הזוג הנשוי ליחידה הכלכלית הבסיסית), הטרוסקסואליות כפויה והגבלת המיניות הנשית. בעוד לוי־שטראוס דן מפורשות בטאבו על גילוי עריות וטוען שהוא חיוני לחליפין בנשים, רובין מראה שמבחינה לוגית, טאבו זה מבוסס על טאבו קודם על הומוסקסואליות.
בכתיבתה המאוחרת רובין עושה שימוש בפסיכואנליזה לקאנית כדי לתאר את האופן שבו מין ביולוגי הופך למגדר, הן בחברה המערבית והן בחברות שונות ברחבי העולם. בבסיס המערכת ישנה הטענה שנשים נתפסות כמתנות שגברים נותנים זה לזה, וההבדל הראשוני בין המגדרים הוא בין אלו שנותנים מתנות לאלו שניתנות כמתנות. את התהליך החברתי הזה היא קושרת לתסביך אדיפוס, לו היא מציעה קריאה חדשה המראה איך מין הביולוגי נהפך למגדר.
נוסף לכך רובין ידועה כחלק מתנועת הפרו-סקס בפמיניזם בשל ההתנגדות שלה לביקורת הפמיניסטית נגד פורנוגרפיה.
הערות שוליים

↑  על גייל רובין, באתר אוניברסיטת מישיגן
1 2  Barbara J. Love, Feminists Who Changed America, 1963-1975, University of Illinois Press, 2006-09-22. (באנגלית)
↑  Gayle Rubin is awarded a Ruth Benedict Book Prize from the Association for Queer Anthropology, Women's Studies, University of Michigan, ‏28.6.17
↑  עמליה זיו, שארות קווירית, מפתח (כתב עת) 15, 2020
↑  Rubin, Gayle S. (6 בפברואר 2017). "The Traffic in Women".  In Rivkin, Julie; Ryan, Michael (eds.). Literary Theory: An Anthology (שלישית ed.). John Wiley & Sons. pp. 901–924. ISBN 978-1-118-70785-2. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007503955405171  BnF: cb14429589z (data)  GND: 180041037  ISNI: 0000 0000 0299 4441  LCCN: n93111167  NLK: KAC201519227  SNAC: w62d3s7c  SUDOC: 069519315  VIAF: 19898616   WorldCat (עם VIAF): 19898616
גרגוריוס השני

גרגוריוס השני (בלטינית: Gregorius II) היה אפיפיור בין 19 במאי 715 ל-11 בפברואר 731. קיימים תיארוכים שונים לבחירתו ומינויו כאפיפיור, לאחר שירש את האפיפיור קונסטנטינוס: חלק מן המקורות מציינים את 19 במאי שנת 715 בעוד שמקורות אחרים מציינים את 21 במרץ שנת 716. נטען כי גרגוריוס השני שילם ללומברדים 30 ליטראות זהב על מנת שלא יפריעו להתפשטות הכנסייה בגרמניה, וכך יכול היה לחזק גם את סמכות הכנסייה באנגליה ובאירלנד.
מהלך חשוב אחר שבו היה מעורב היה נידוי קיסר ביזנטיון לאו השלישי. המתיחות בין השניים החלה בשנת 722 כאשר הקיסר ניסה להעלות את מיסי מדינת האפיפיור. הנידוי הגיע לאחר שהקיסר נקט במדיניות תאולוגית עצמאית ותמך באיסור על כל עבודת פסל וצלמיות האל (איקונוקלאזמה). הקרע בין שני האישים החשובים הוביל לשורה של מרידות ומלחמות אזרחים, אשר במידה רבה הובילו ליצירת מדינת האפיפיור וסמכותו כשליט חילוני.
גרגוריוס השני מת ב-731 ולאחר מותו הפך לקדוש נוצרי, אשר יום הקדוש שלו מצוין ב-13 בפברואר.
גיסלן קונאן

גיסלן אנקלומנדה קונאן (בצרפתית: Ghislain N'Clomande Konan; נולד ב-27 בדצמבר 1995 באביג'אן שבחוף השנהב) הוא כדורגלן איבוארי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת א-נסר מליגת העל הסעודית ובנבחרת חוף השנהב.
קריירת מועדונים

קונאן החל את הקריירה המקצוענית שלו במימוסאס מליגת העל של חוף השנהב.
ב-28 בינואר 2016 חתם בוויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגלית.
ב-1 ביולי 2018 חתם בסטאד ריימס מליגת העל הצרפתית.
קריירה בינלאומית

ב-4 ביוני 2017 ערך קונאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, בהפסד 0–5 לנבחרת הולנד במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל נבחרת חוף השנהב לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2021.
נכלל בסגל נבחרת חוף השנהב לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  LA LISTE באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל האיבוארית, 28 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת חוף השנהב – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 אלייזר •  2 קונאטה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 קאנון •  6 ו. בולי •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 זאהה •  10 קואסי •   11 קורנה •  12 מאיגה • 13 בוגה •  14 דלי • 15 גרדל • 16 אדאן • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 דיה • 21 באיי • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 קוואמה • 25 טראורה • 26 סיסה • 27 אקפה אקפרו • 28 י. בולי • מאמן: באומל |  1 אלייזר •  2 קונאטה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 קאנון •  6 ו. בולי •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 זאהה •  10 קואסי •   11 קורנה •  12 מאיגה • 13 בוגה •  14 דלי • 15 גרדל • 16 אדאן • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 דיה • 21 באיי • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 קוואמה • 25 טראורה • 26 סיסה • 27 אקפה אקפרו • 28 י. בולי • מאמן: באומל | חוף השנהב |
| נבחרת חוף השנהב – גביע אפריקה לאומות 2023 (אלופת אפריקה) |
| --- | --- | --- |
|  1 י. פופאנה •  2 דיומאנדה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 סינגו •  6 ס. פופאנה •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 במבה •  10 קונאטה •   11 קראסו •  12 בולי • 13 בוגה •  14 דיאקיטה • 15 גראדל • 16 פולי • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 קוואמי • 21 אנדיקה • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 אדינגרה • 25 דומבייה • 26 דיאלו • 27 אמאני • מאמן: גאסה |  1 י. פופאנה •  2 דיומאנדה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 סינגו •  6 ס. פופאנה •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 במבה •  10 קונאטה •   11 קראסו •  12 בולי • 13 בוגה •  14 דיאקיטה • 15 גראדל • 16 פולי • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 קוואמי • 21 אנדיקה • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 אדינגרה • 25 דומבייה • 26 דיאלו • 27 אמאני • מאמן: גאסה | חוף השנהב |
גרגוריוס עושה המופתים

| --- | --- |

 לידה:  213? נאו-קיסריה, פרובינקיה ביתיניה, האימפריה הרומית
 פטירה:  270? (בגיל 57 בערך) נאו-קיסריה
 קאנוניזציה:  לא ידוע (הכנסייה הקדומה)
 חג:  17 בנובמבר
 מחלוקות:  עם המונרכיאנים לסוגיהם
הקדוש גרגוריוס עושה המופתים (תָּאוּמַטוּרְגוּס, יוונית: Γρηγόριος ὁ Θαυματουργός‏ 213? – 270?) היה בישוף נוצרי מוקדם, מאבות הכנסייה.
נולד בנאו-קיסריה (כיום ניקסר, טורקיה) למשפחת עובדי אלילים. שמו המקורי היה תאודורוס. הוא תכנן (ואולי כבר החל) ללמוד משפטים באקדמיה הידועה בבריטוס, אך אז נישאה אחותו לפקיד בכיר בממשל הרומי בארץ ישראל. הצעיר בן השש-עשרה נסע עמה לקיסריה, שם פגש במלומד הנוצרי החשוב אוריגנס והוקסם על ידו. הוא נטש את תוכניותיו, נטבל לנצרות בשמו החדש גרגוריוס והחל ללמוד תאולוגיה. הוא שהה עם אוריגנס כשמונה שנים ועם שובו לנאו-קיסריה נסמך לבישוף בקהילה הנוצרית הזעירה על ידי מטרופוליט פונטוס, פדימוס. לפי הסיפורים אודותיו, מנתה זו רק שבעה-עשר איש כשהחל בכהונתו אך הודות להטפותיו ודוגמתו האישית נותרו בעיר רק שבעה-עשר עובדי אלילים כשמת. הוא גם ארגן חגיגות ושעשועים כדי למשוך את הקהל לדרשותיו.
גרגוריוס היה איש כנסייה ומנהלן יותר מאשר הוגה שיטתי. בהיותו בקומונה הוא מינה אלכסנדר מקומנה לבישוף העיר.
רק מעט מכתביו שרדו וגם אלה לא עסקו ברובם בהגות הדת ולפחות חלקם אמנם מיוחסים לו אך נראה שנכתבו בידי אחרים. הכריזמה והתהילה שרכש התבטאו במספר הגדול של המופתים והנסים שיוחסו לו, שבעקבותיהם רכש את הכינוי "תאומטורגוס." האנציקלופדיה הקתולית העירה אודותיו: "המח האוריינטלי נוטה כל כך אחר העל-טבעי עד שהיסטוריון רציני יתקשה לקבל הכל, אך אין ספק שאם התואר הגיע למישהו, הרי זה הוא." בין הפלאות שחולל נמנו, בין השאר, עקירת הר שהפריע לבניין כנסייה עתידה והעתקתו למקום אחר; ייבוש אגם שבגללו רבו שני אחים; ונטיעת מטהו בקרקע והפיכתו לעץ עצום ששורשיו סכרו את הנהר מלהציף את אדמות התושבים. ב-250 נמלטו הוא ורבים מהנוצרים בעיר להרים מאימת רדיפותיו של הקיסר דקיוס. ב-256 פלשו הגותים לאזור וגרגוריוס תיאר באיגרת את החורבן וההרס שהותירו בעקבותיהם.
ב-264 הטה גרגוריוס שכם למאבקים הכריסטולוגיים הגדולים ששיסעו את הכנסייה עוד טרם ועידת ניקיאה, וסייע בארגון ועידת אנטיוכיה הראשונה. עשרות כמרים רמי-דרג התאספו כדי להגן על האורתודוקסיה ולהדיח פאולוס מסמוסטה, בישוף אנטיוכיה, שהחזיק בהשקפה לפיה אלוהים אימץ את ישו והטביע בו את ישותו רק לאחר שנולד כבן-תמותה. באותן שנים התעמת גרגוריוס רבות גם עם כתות והוגים אחרים שלא קיבלו את השילוש במתכונתו האורתודוקסית, בייחוד הסבליאנים והטריתאיסטים. בחיבור החשוב ביותר שמיוחס לו בוודאות, "הצהרת האמונה" (Έκθεσης της πίστεως) משנות ה-260, קבע: "לפיכך, בתוך השילוש לא נברא דבר ממשנהו ולא הוסף דבר שלא היה מבראשית. דבר איננו כפוף למשנהו, ואיננו נעלה עליו. מעולם לא היה מבלעדי האל הבן, והאל הבן לא היה מעולם מבלעדי רוח הקודש. השילוש עומד וקיים לעד ולעולמי עולמים." לפי מסורת הכנסייה האורתודוקסית, יוחנן השליח עצמו התגלה אליו בעזרת מרים הבתולה והעביר לו את עיקרי משנתו בנושא. בין שאר כתביו היה גם הספד ארוך לאוריגנס.
הוא הוכרז כקדוש ויום החג שלו (בכל הכנסיות) הוא ה-17 בנובמבר.
גיפור

סדנת גיפור צמיגים בברלין (1946)
גִּפּוּר או ווּלְקָנִיזַצְיָה (Vulcanization) הוא תהליך של יצירת תרכובת של גומי עם גפרית תוך כדי חימום גבוה, מה שמקנה לגומי קושי, גמישות ועמידות.
השיטה

הגופרית היא יסוד שבקליפה החיצונית של האטום שלו חסרים שני אלקטרונים כדי להגיע למצב של שמונה אלקטרונים ולכן יש רווח אנרגטי גבוה ביצירת שני קשרים קוולנטיים. בגלל נוכחותם של האלקטרונים שבאורביטלים הבלתי קושרים הזווית בין הקשרים היא בסביבות 107.7 מעלות.
בנוכחות פולימרים כדוגמת הגומי יוצר אטום הגופרית קשרים קוולנטיים בודדים, כל אחד מהם עם שרשרת אחרת של הפולימר או עם חלק אחר של השרשרת. הקשרים נוצרים בין אטום גופרית לאטום פחמן, במקום קשרי הפחמן-מימן או קשרים אחרים לאורך השרשרת הפחמנית. קשרי גפרית אלו מחזיקים את שרשרות הפולימר יחד, ומונעים את הפרדותן.
החום  חשוב בתהליך הגיפור מכיוון שבטמפרטורה נמוכה קשה לנתק את הקשרים הסבוכים שבין שרשרות הפולימר לבין עצמן או שכנותיהן. החום מספק אנרגיית שפעול לניתוק הקשר.
גיפור גומי

בשנת 1834 החל צ'ארלס גודייר לערוך ניסויים בגומי, על מנת לעשותו עמיד לכל מזג אוויר. הוא ניסה לשפר את תכונותיו של החומר על ידי ערבובו עם חומרים אחרים. נתניאל הייוורד (אנ') גילה כי גומי המעורב בגופרית אינו דביק. גודייר שכר את הייוורד כדי שימשיך לעבוד על תגליתו וישכלל אותה, וגם רכש את זכויותיו. לאחר שגודייר שיפר את ההמצאה, הוא רשם עליה פטנט בשנת 1839. גודייר ניסה לערבב בצורות שונות גומי חם עם גופרית, לאחר ניסיונות רבים הוא גילה דרך לייצר גומי שהוא קשה, חזק וגמיש. לשיטה המשוכללת ביותר הוא קרא "וולקניזציה" (גיפור) על שמו של אל הנפחות וולקן.
הערות שוליים

↑  Hendrickson, James; Cram, Donald; Hammond, George, Organic Chemistry, McGraw-Hill, p. 977-979, 1970
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546369005171  BnF: cb119595175 (data)  GND: 4188772-4  LCCN: sh85144465  LNB: 000310669  NDL: 00565079  NKC: ph127259 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גביע הפדרציה 2019

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  6 בפברואר 2019 – 10 בנובמבר 2019 (278 ימים)
 מספר תחרות:  57 
 מדינות משתתפות:  93
 עיר מארחת:  אוסטרליה אוסטרליה (משחק הגמר)
 זוכה:   צרפת
 → 2018 2020-21 ← 
 
גביע הפדרציה 2019 היא התחרות ה-57 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
תחרויות אזוריות החלו בפברואר 2019 והגמר נערך בנובמבר 2019.
מתכונת התחרות

מתכונת התחרות הייתה זהה למתכונת של העונה הקודמת.
כל המפגשים כללו 5 משחקים.
בית עולמי א' כלל 8 קבוצות ועוד 8 קבוצות היו בבית עולמי ב'.
יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה, בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).
לקראת סיום העונה 4 קבוצות מהבית העולמי א' נפגשו עם 4 קבוצות מבית עולמי ב' על הזכות להתמודד בבית עולמי א' בעונת 2020.
מהלך התחרות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר  9-10 בפברואר  | רבע הגמר  9-10 בפברואר  | רבע הגמר  9-10 בפברואר  |  |  | חצי הגמר  20-21 באפריל  | חצי הגמר  20-21 באפריל  | חצי הגמר  20-21 באפריל  |  |  | גמר  9-10 בנובמבר  | גמר  9-10 בנובמבר  | גמר  9-10 בנובמבר  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | אוסטרבה, צ'כיה (משטח קשה באולם) | אוסטרבה, צ'כיה (משטח קשה באולם) | אוסטרבה, צ'כיה (משטח קשה באולם) | אוסטרבה, צ'כיה (משטח קשה באולם) | אוסטרבה, צ'כיה (משטח קשה באולם) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 1 |   צ'כיה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   רומניה | 3 |   |   | רואן, צרפת (משטח חימר באולם) | רואן, צרפת (משטח חימר באולם) | רואן, צרפת (משטח חימר באולם) | רואן, צרפת (משטח חימר באולם) | רואן, צרפת (משטח חימר באולם) |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |   רומניה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
| לייז', בלגיה (משטח קשה באולם) | לייז', בלגיה (משטח קשה באולם) | לייז', בלגיה (משטח קשה באולם) | לייז', בלגיה (משטח קשה באולם) |   |   | 4 |   צרפת | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|   | 4 |   צרפת | 3 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   בלגיה | 1 |   |   |   |   |   |   |   | פרת', אוסטרליה (משטח קשה באולם) | פרת', אוסטרליה (משטח קשה באולם) | פרת', אוסטרליה (משטח קשה באולם) | פרת', אוסטרליה (משטח קשה באולם) | פרת', אוסטרליה (משטח קשה באולם) |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 4 |   צרפת | 3 |  |  |
|   | בראונשווייג, גרמניה (משטח קשה באולם) | בראונשווייג, גרמניה (משטח קשה באולם) | בראונשווייג, גרמניה (משטח קשה באולם) | בראונשווייג, גרמניה (משטח קשה באולם) | בראונשווייג, גרמניה (משטח קשה באולם) |   |   |   |   |   |  |   אוסטרליה | 2 |  |  |
|   |  |   בלגיה | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   | 4 |   בלארוס | 4 |   |   | בריסביין, אוסטרליה (משטח קשה באולם) | בריסביין, אוסטרליה (משטח קשה באולם) | בריסביין, אוסטרליה (משטח קשה באולם) | בריסביין, אוסטרליה (משטח קשה באולם) | בריסביין, אוסטרליה (משטח קשה באולם) |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   | 3 |   בלארוס | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
| אשוויל, ארצות הברית (משטח קשה באולם) | אשוויל, ארצות הברית (משטח קשה באולם) | אשוויל, ארצות הברית (משטח קשה באולם) | אשוויל, ארצות הברית (משטח קשה באולם) |   |   |  |   אוסטרליה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   אוסטרליה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 2 |   ארצות הברית | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
מהלך התחרות > משחק הגמר

| אוסטרליה   אוסטרליה   2 | אוסטרליה   אוסטרליה   2 | פרת', אוסטרליה   10-9 בנובמבר 2019  משטח קשה | פרת', אוסטרליה   10-9 בנובמבר 2019  משטח קשה | צרפת   צרפת   3 | צרפת   צרפת   3 | צרפת   צרפת   3 | צרפת   צרפת   3 | צרפת   צרפת   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 |  |  |
| 1 | אוסטרליה | איילה טומליאנוביץ' |  | 1 | 1 |  |  |  |
| 1 | צרפת | כריסטינה מלדנוביץ' |  | 6 | 6  |  |  |  |
| 2 | אוסטרליה | אשלי ברטי |  | 6  | 6 |  |  |  |
| 2 | צרפת | קרולין גרסיה |  | 0 | 0 |  |  |  |
| 3 | אוסטרליה | אשלי ברטי |  | 6 | 4 | 6 |  |  |
| 3 | צרפת | כריסטינה מלדנוביץ'  |  | 2 | 6 | 7             |  |  |
| 4 | אוסטרליה | איילה טומליאנוביץ' |  | 6  | 7  |  |  |  |
| 4 | צרפת | פאולין פרמנטיה |  | 4 | 4 |  |  |  |
| 5 | אוסטרליה | אשלי ברטי/סמנתה סטוסור |  | 4 | 4 |  |  |  |
| 5 | צרפת | קרולין גרסיה/כריסטינה מלדנוביץ'  |  | 6   | 6  |  |  |  |
מהלך התחרות > העברות לקראת שנת 2019

בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שניצחו בבית עולמי ב':
צ'כיה, גרמניה וארצות הברית נותרו בבית עולמי א'
ספרד עלתה לבית העולמי א'
בלגיה ירדה לבית העולמי ב'
ישראל בתחרות

בנבחרת ישראל השתתפו שחר בירן, דריה שוורצמן, לינה גלושקו ומאיה טהן. הנבחרת שיחקה בבית ב' של אזור אירופה/אפריקה ב'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה ב' נערכו בלוקסמבורג. הנבחרת סיימה את הבית במקום השני. כתוצאה מכך הנבחרת נותרה באזור אירופה/אפריקה ב'.