stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליאנדרו ארליך
הערות שוליים

↑  "Leandro Erlich on artnet". artnet.com. נבדק ב-2015-09-20.
1 2 3  Biography | Information | Leandro Erlich, Leandro Erlich
1 2 3  "Sean Kelly Gallery - Leandro Erlich - Artist Biography". skny.com. נבדק ב-2015-09-20.
↑  ליאנדרו ארליך, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים
↑  "Leandro Erlich: Swimming Pool". MoMA. נבדק ב-2024-04-29.
↑  The Swimming Pool, kanazawa21
↑    Artist Leandro Erlich creates an illusionary Victorian house in east London, The Telegraph, 25 June 2013
↑  נטלי כהן, ‏בית האשליות, באתר ‏מאקו‏, 1 ביולי 2013
↑  Nicolas Isasi, Por una intervencion optica el obelisco quedo sin punta, El Dia, ‏22 בספטמבר 2015 (בספרדית)
↑  ¿Desapareció? Mirá lo que le pasó a la punta del Obelisco, TN, ‏20 בספטמבר 2015 (בספרדית)
↑  Jessica Klingelfuss, Leandro Erlich to create colossal traffic jam in sand along the Miami Beach shoreline, wallpaper (באנגלית)
1 2  Leandro Erlich Order of Importance, Miami Beach Arts & Culture (באנגלית)
↑  À l’ombre d’une sculpture monumentale à Bordeaux, Art Critique, ‏26 ביוני 2023 (בצרפתית)
↑  À l’ombre de la ville, Cre Atlantique, ‏14 ביוני 2023 (בצרפתית)
↑  מראות - ליאנדרו ארליך / גלריה ברוורמן, באתר ArtBeat
↑  ליאנדרו ארליך | La Vista (הנוף), באתר מוזיאון ישראל
↑  Exhibitions | Past, Leandro Erlich
↑  LEANDRO ERLICH | Biography, SeanKelly Gallery
↑  Artista argentino Leandro Erlich ganha exposição no CCBB em São Paulo, Obras De Arte, ‏13 באפריל 2022
↑  Leandro Erlich | Brooklyn, New York, Joan Mitchell Foundation
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511558005171  GND: 122344103  ISNI: 0000 0000 7866 9004  LCCN: nr2001028317  NDL: 001216494  NTA: 409784060  PIC: 318413  RKD: 484013  SUDOC: 11364700X  ULAN: 500114630  VIAF: 96534381   WorldCat (עם VIAF): 96534381 
בריכת שחייה, מוזיאון המאה ה-21 לאמנות עכשווית בקנאזאווה, יפן
מיצב בית דלסטון מאת ליאנדרו ארליך, מזרח לונדון, אנגליה, יולי 2013
האובליסק קטוּם הקדקוד במרכז בואנוס איירס, 20 בספטמבר 2015
ליאנג קאי

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־12 שאנדונג, הרפובליקה העממית של סין 
 פטירה:  המאה ה־13 
 תחום יצירה:  ציור 
 יצירות ידועות:  Li Bo in Stroll, Poet strolling by a marshy bank 
 
שני סייסים בנוף חורפי
ליאנג קאי (בסינית: 梁楷, פין-יין: Liáng Kǎi;‏ בסביבות 1140–1210) היה צייר סיני בשושלת סונג הדרומית (1127–1279). ליאנג כינה עצמו "המשוגע ליאנג" והיה ידוע בכינויו זה.
הוא נולד בשאנדונג (Shandong), ועבד בלין אן (Lin An) (הידועה כיום כהאנגג'ואו; Hangzhou). הוא היה בין הציירים הבולטים באסכולת צ'אן בודהיזם (זן; zen) והיה ידוע בעיקר בציוריו המשקפים את עניינו בצ'אן בודהיזם.
קורות חייו

ליאנג קאי החל את דרכו כצייר באקדמיה הקיסרית לציור בלין-אן והיה לאחד מחסידיו של מאסטר ג'יא שה-גו (Jia Shigu‏, 1160-1130 לספירה) ממנו למד לצייר. ליאנג התעלה על מורו ביכולתו להעביר את החסד והנושא של הדמויות, הנופים והקטנת נושאים אחרים בציור. הוא מפורסם בעיקר בהתהוות או הפיתוח - ה"שיה יי" (xie yi; שמתורגם לעיתים כ"סגנון הסקיצה") של הציור, אשר מטרתו היא לעורר את הנושא או האווירה עם שימוש מינימלי בפרטים. לסגנון זה נדרשת שליטה מעמיקה של טכניקת ציור וריכוז מושלם, אך גם מתאפשרת יצירת יופי של אפקטים מקריים. סגנון "שיה יי" קשור קשר הדוק עם "ההארה הפתאומית", "מודעות", והיבטים "ספונטניים" בבודהיזם.
ליאנג היה גם חבר האקדמיה הקיסרית לציור בין השנים 1201–1204. בשנת 1201, הוא זכה באות הכבוד הגבוהה ביותר הניתן לחברי האקדמיה, חגורת הזהב ובמשרה רשמית בארמון. למרות דרגתו הגבוהה והזכייה בחגורת הזהב כאות לכבוד, הוא סירב למעמד, התפטר מתפקידו הרשמי ועזב את האקדמיה. לאחר עזיבת האקדמיה עבר לגור במקדש ליו-טונג (LiuTong) ליד לין-אן שהיה, מרכזו של ציור הצ'אן, לתרגל צ'אן בודהיזם. סגנון הציור החדש של ליאנג היה רחוק מהמסורת והשמרנות האקדמאית בתחילת דרכו. ציוריו המאוחרים יותר משקפים את מעורבותו בבודהיזם. לדוגמה, מרבית מעבודותיו המאוחרות נמצאות כיום ביפן, שם השפיע רבות על ציורי זן.
פרישתו של ליאנג קאי מהחיים הרשמיים סימנה את השינוי הרדיקלי בסגנונו האמנותי. עבודותיו המוקדמות מאופיינות במשיכות מכחול נקיות (baimia), סגנונו מסורתי ועסק בעיקר ברוחות רפאים, אלים שמימיים, קונפוציאניזם ודאואיזם. ביטוי לסגנונו המוקדם ניתן למצוא בציור "המלומד של הגדה המרכזית" (Scholar of the Eastern Fence) המתאר את המשורר הגדול טאו יאן-מינג (Tao Yuanming;‏ 365-427 לספירה). ליאנג קאי היה בקיא גם בסגנון הנוף המונומנטלי של תקופת סונג הצפונית (960–1279). נסיגתו מהאקדמיה סימלה את כניסתה של הטכניקה הספונטנית בעלת משיכות מכחול מקוצר (jiǎnbǐ; 減筆), אשר מזוהה עם ציורי הצ'אן אשר אותה הוא למד יחד עם מסטר הצ'אן וואוג'ון (Wuzhun;‏ 1177–1249). עבודותיו המאוחרות של ליאנג חושפות השפעות חזקות של קליגרפיה, שליטה מוחלטת בגווני הדיו וגמישות בתנועות המכחול. דרך התמציתיות והצִיוּרִיוּת של משיכות המכחול שלו, יכול היה לנצל את מלוא תכונותיהם של הדיו והמברשת. משיכות מכחול אלו מתחברות אל טכניקת הציור המסורתי.
יצירות מרכזיות

ציוריו של ליאנג צבועים בשלל גוונים הנוגעים בנושאים בודהיסטים מסורתיים. עבודת המכחול ומספר משיכות המכחול המצומצמות שמשו בציור דמויות בודהיסטיות ודאואיסטיות כדי להעביר את האיכויות החופשיות של הישויות העל טבעיות. יצירותיו של ליאנג נוצרו במשיכות מכחול חזקות, עם זאת הוא גם השכיל להפיק תועלת מהחלק הרטוב, דהיינו, הטכניקה "ללא עצמות", בו ניתן לראות מריחה של גוני דיו בהדרגה ללא קווים. היה נהוג במיוחד לעשות שימוש בטכניקה זו בז'אנר חדש המכונה תמונות של הארת הצ'אן (Chan ji tu). ציור המרווה שלו היא הדוגמה היחידה לסגנון ספונטני זה הנמצא באוסף הקיסרי. זהו דיוקן דמיוני שבוצע בטכניקת "התזת דיו" (pomo), עם גירודים וקווים רטובים שזורמים אל תוך שטיפות או אזורים רטובים בתהליך שנשלט באופן חלקי בלבד. משיכות המכחול הרחבות מלחינות את הניגודים של מבנה המרווה יחד עם הקווים הדקים שמגדירים את תווי הפנים. טכניקה זו בולטת במיוחד ב-"חווינשנג, פטריארך הצ'אן השישי, קוצץ במבוק ברגע של הארה" (Huineng, the Sixth Chan Patriarch, Chopping Bamboo at the Moment of Enlightenment).
"בן-אלמוות" (Immortal in Splashed Ink) היא יצירה גם מתקופתו המוקדמת של ליאנג בה שתה לשוכרה וצייר בספונטניות, הדמות המצוירת שיכורה במקצת, בן למעמד גבוה. ניתן להבחין בפרופורציות השונות שלו מאשר מבני תמותה רגילים. המצח הבולט והבטן העגולה מודגשים על ידי מקבץ שערות ובגלימה מוזנחת המקיפה אותו ונתלת ברפיון כלפי מטה. ליאנג לא עשה שימוש בקווים ליצירת חלקיו של הציור, מלבד כמה משיכות אלכסוניות וקצרות שעסקו בהגדרת חלק מהפרטים כמו החגורה. ניתן לראות כיצד ליאנג מעניק אור לציור באמצעות שטיפת הדיו ולאחר מכן הוספה של דיו כהה יותר לפני התייבשות הדיו, כדי ליצור את תחושת משקל הגוף של הדמות. בעבודה זו רואים כיצד טכניקת "המברשת המקוצרת" באה לידי ביטוי.
יצירה נוספת היא דיוקנו של המשורר לי באי (701-762 ,Li Bai), בציור רואים מעט מאוד משיכות מכחול, ועם זאת הוא מעביר בצורה בהירה את אופי הדמות אשר מעבר לצורה, או במילים בודהיסטיות - מעבר לעולם האשליה, העולם הגשמי. הציור כפי הנראה תוצאה של מדיטציה מוקדמת, ונעשה לאחריה. סגנון זה נחשב לטכניקה מדיטטיבית להגיע להארה, משום שיש לבצעה בכוונה ובהתחברות מלאה.
עבודות נוספות

עבודות נוספות בסגנון אקדמי בתחילת דרכו: סדרה בשם שמונה ציורי הנזירים הנעלה; שקיאמוני יורד מההר לאחר סגפנות; השיכור שמיימי (aka Sage).
לקריאה נוספת

Shen, Z.Y. 1981. The Shanghai Museum of Art. New York: Harry N. Abrams, Inc. pp. 223–224
הערות שוליים

1 2  Shen, Z.Y, The Shanghai Museum of Art, New York: Harry N. Abrams, Inc., 1981, עמ' 223–224
1 2 3 4 5 6 7 8  Lawton,Mary S," Liang Kai(Biography)", Grove Art Online Oxford University Press 2007 — 2015, retrieved April 11, 2015,
op. cit. p. <http://www.oxfordartonline.com/subscriber/article/grove/art/T050831?q=liang+kai&search=quick&pos=1&_start=1#firsthit>.
↑  Kwo, D.W. 1981. Chinese Brushwork, Its History, Aesthetics, and Techniques. London: George Prior. pp. 103–104.
↑  Zainie, C.M. 1978. "Sources for Some Early Japanese Ink Paintings." The Bulletin of the Cleveland Museum of Art 65 (7):232-246
↑  Nelson, S.E. 2000/2001. " Catching Sight of South Mountain: Tao Yuanming, Mount Lu, and the Iconographies of Escape." Archives of Asian Art 52: 11-43.
↑  Bona, J.D. 1969. "The Swami and the Dragon: A Synthesis of Indian and Chinese Thought in Sung Paintings" Art Journal 28 (3) :280-285.
↑  Immortal in Splashed Ink (潑墨仙人), china online museum, retrieved April 11, 2015, <http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-liang-kai-immortal-in-splashed-ink.php>.
↑  china online museum, Li Bai in Stroll (李白行吟圖), retrieved April 11, 2015, < http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-liang-kai-li-bai-in-stroll.php>.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132830493  ISNI: 0000 0000 6353 0691  LCCN: n84151008  ULAN: 500202738  VIAF: 55555980   WorldCat (עם VIAF): 55555980 
לי באי מדקלם שיר מאת ליאנג קאי
לורה וייד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באוקטובר 1977 (בת 47) בדפורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת בריסטול 
 בן או בת זוג:  סמואל וסט 
 
לורה וייד (באנגלית: Laura Wade נולדה ב-16 באוקטובר 1977) היא מחזאית אנגלייה, מהמחזאיות הבריטיות החשובות והמשפיעות של המאה ה-21, כתבה את המחזות "גופות נושמות" (Breathing Corpses) ו"יותר קר מכאן" (Colder Than Here), בזכות מחזות אלו זכתה בפרס היוקרתי, "המחזאית המבטיחה ביותר לשנת 2005" ב"פרס חוג מבקרי התיאטרון" (Critic's Circle Theatre Award) ובשנת 2019 זכתה בפרס "הקומדיה החדשה הטובה ביותר" (Best New Comedy) בפרס אוליבייה (Olivier Awards).
ביוגרפיה

וייד נולדה בעיירה בדפורד, במחוז בדפורדשייר (Bedfordshire), אשר באנגליה וגדלה בשפילד (Sheffield). את לימודיה בתיכון עשתה בבית ספר לנימוסי נשים (Lady Manners School) בבייקוול, במחוז דרבישר (Bakewell, Derbyshire). למדה דרמה באוניברסיטת בריסטול והייתה בתוכנית הכותבים הצעירים של תיאטרון רויאל קורט ב-2003.
כיום, וייד מתגוררת בצפון לונדון עם בן זוגה השחקן והבמאי סמואל וסט ושתי בנותיהם.
מחזותיה

וייד כתבה מחזות רבים, העוסקים בנושאים מגוונים. היא כתבה על המוות, על חיי המשפחה, על מגדר ועוד נושאים חשובים אחרים. בנוסף, היא כתבה גם דרמות וגם קומדיות. המגוון הרחב איפשר לה לקחת חלק בכל גווניו של התיאטרון הבריטי ולהשפיע עליו רבות.
מחזותיה של וייד עלו בבמות רבות בלונדון בפרט, תיאטרון הרויאל קורט (Royal Court Theatre), תיאטרון דוכס יורק (Duke of York's Theatre), תיאטרון פינברו (Finborough Theatre) ובבמות נוספות רבות ברחבי הממלכה המאוחדת, כמו כן חלק מיצירותיה שודרו גם ברדיו של BBC.
אחת מיצירותיה החשובות היא "יותר קר מכאן" (Colder Than Here), יצירה זו גם הייתה המחזה הראשון שכתבה ופרסמה על הבמות הגדולות של אנגליה, המחזה זכה לצלחה רבה ותרם לפרסומה. המחזה עוסק במוות ובהתמודדות של משפחתה של אישה אשר חולה בסרטן ועומדת למות, זאת בזמן שהאישה מתכננת את הלוויה של עצמה.
יצירה חשובה נוספת שכתבה, העוסקת גם היא בסוגיית המוות, הוא המחזה "גופות נושמות" (Breathing Corpses), שזיכה אותה בהצלחה ובפרסים. עלילת המחזה עוסקת במלון שכביכול מקולל, ובאיש בשם ג'ים אשר מוצא גופה של עצמו, מציאת הגופה והעובדה שהיה נעול איתה מביאים את ג'ים לסיים את חייו.
אופן הכתיבה של המחזות הוא אחת הסיבות להצלחתה: במהלך כתיבתו של המחזה הראשון שלה "יותר קר מכאן" (Colder Than Here), ערכה וייד מחקר מעמיק על נושאים רבים רלוונטיים להבנה עמוקה של הסביבה בה מתרחשת העלילה: היא ערכה מחקר שלם על ארונות קבורה הלוקחים חלק במחזה. גם בכתיבת מחזות מאוחרים יותר, ניכר כי ערכה מחקר מבוסס ומעמיק.
וייד כתבה את "גופות נושמות" (Breathing Corpses), "יותר קר מכאן" (Colder Than Here), "מועדון ההפגנות" (The Riot Club), "מהודר" (POSH), "ידיים אחרות" (Other Hands) ועוד, כמו כן כתבה אדפטציות רבות למחזות, כמו הנובלה הלא גמורה "הווטסונים" (THE WATSONS) של ג'יין אוסטן ואליס בארץ הפלאות. עד כה עלו שבע מחזות שוייד כתבה בעצמם וארבע אדפטציות למחזות שאחרים כתבו. בנוסף, וייד כתבה מספר מחזות נוספים, אשר לא עלו.
וייד זכתה בפרסים רבים לאורך הקריירה שלה והיא נחשבת לאחת המחזאיות הבריטיות המעוטרות של התקופה האחרונה, בין היתר זכתה בפרס אוליבייה לקומדיה הטובה ביותר בשנת 2019, פרס חוג מבקרי התיאטרון לכותבת המבטיחה ביותר של שנת 2005 ופרס ג'ורג' דיווין (George Devine Award) לכותבת המבטיחה ביותר של שנת 2005 ועוד פרסים נוספים.
בשנת 2024 כתבה שני פרקים מתוך הסדרה "יריבים" בדיסני+.
על מחזותיה בוססו מספר רב של יצירות נוספות, ביניהם סרטים ואדפטציות למחזות אחרים.
הערות שוליים

1 2  Laura Wade: ‘Theatre has something important to offer in these dark times’, the Guardian, ‏2018-11-10 (באנגלית)
1 2 3  Laura Wade's posh | Interview, the Guardian, ‏2010-04-03 (באנגלית)
1 2 3  Laura Wade | Knight Hall Agency, www.knighthallagency.com
↑  2005 Results | Critics' Circle Theatre Awards, ‏2016-11-28 (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007370417005171  PLWABN: 9810609173805606  GND: 1069411957  ICCU: UTOV499877  ISNI: 0000 0000 4275 4469  LCCN: no2005072845  NKC: js20060120107  NTA: 391144766  SUDOC: 172731305  VIAF: 12042724   WorldCat (עם VIAF): 12042724
מאיר הכהן פופרש

| --- | --- |
 לידה:  1624 ה'שפ"ח פראג 
 פטירה:  1662 (בגיל 38 בערך) ב' באדר ה'תכ"ב ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ?–1662 
 תחומי עיסוק:  הפצת תורת האר"י ורבי חיים ויטל
 רבותיו:  רבי ישראל אשכנזי, רבי יעקב צמח
 חיבוריו:  ספר "דרך סעודה", ספר "אור צדיקים", "מאורת נתן" ("יאיר נתיב"), "ספר אילן הגדול"
 
רבי מאיר פופרש (או "פאפירש") בן יהודה לייב הכהן (ה'שפ"ח – ב' באדר ה'תכ"ב, 21 בפברואר 1662) היה מקובל, שעסק בהפצת תורת האר"י ורבי חיים ויטאל.
ביוגרפיה

רבי מאיר נולד בקרקוב שבפולין בשנת ה'שפ"ח, מילדותו התבלט בכישרונותיו המיוחדים, ובגיל 13 בלבד החל ללמוד קבלה. משראו בכך, שלחו אותו הוריו לירושלים, ללמוד קבלה מפי תלמידי האר"י. למד אצל רבי ישראל אשכנזי ורבי יעקב צמח (תלמידו של רבי שמואל ויטאל), והיה לאחד מעמודי התווך בישיבת המקובלים בירושלים.
בשנת ה'ת"ו (1646) החל לערוך את כתבי האר"י בעקבות רבו רבי יעקב צמח. בשנת ה'ת"ט, לאחר שהגיעו השמועות על הפרעות בפולין, יצא לפולין לדרוש בשלום משפחתו. מירושלים נסע לדמשק, שם פשפש בכתביו של רבי חיים ויטאל, ועל פיהם החליט לסדר את כתבי האר"י בשלושה ספרים. משם המשיך לקושטא כשבדרכו הוא טורח בסידור הכתבים, ומשם נסע לפולין והגיע לקרקוב בשנת 1650, בה השלים את עריכת כתבי האר"י.
בשנת תי"ד (1656) נסע בחזרה לארץ ישראל, חלה בדרכו, והגיע שבור ורצוץ. נפטר בירושלים בב' באדר ה'תכ"ב, בהיותו בן 38 בלבד.
סידור כתבי האר"י שהניח רבי מאיר היה לאבן יסוד בלימוד כתבי האר"י ועריכות ספריו הן אלה שהיו נפוצים בין תלמידי הגר"א ואדמור"י החסידות במאת השנים שלאחר מכן. רבי מאיר חילק את הכתבים לפי נושאים, ופיצל אותם לשלושה ספרים: דרך עץ חיים (ידוע בשמו הנפוץ "עץ חיים"), פרי עץ חיים, ונוף עץ חיים. שני הספרים האחרונים לא נדפסו בשלמותם אלא חלקים חלקים בשמות שונים.
חיבוריו

ידוע כי רבי מאיר חיבר ספרים רבים נוספים, שחלקם אבדו וחלק נדפסו. החיד"א כותב כי חיבר 39 ספרים.
חיבר ספר "דרך סעודה", הכולל כוונות על פי הקבלה לסדר נטילת ידיים והסעודה, ונדפס לראשונה בפראג בשנת ה'תל"ח (1678).
בנוסף, חיבר את הספר אור צדיקים הכולל דברי מוסר, הנהגות וחסידות על פי קבלת האר"י, מסודרים בעמודי תורה, עבודה וגמילות חסדים. כחלק משער העבודה, סידר גם הנהגות מעשיות על פי סדר היום. למעשה, הנהגות אלו תופסות כשני שלישים מאורך הספר. נדפס לראשונה בהמבורג בשנת ה'ת"נ (1690). הספר "דרך סעודה" נכלל במהדורות רבות של ספר "אור צדיקים" בשינויים מסוימים. במהדורות מסוימות, כמו זולצבך ה'תנ"א, נקרא הספר "אור צדיקים" בשם "אורחת צדיקים".
חיבר שלושים ושנים "כללים" בתורת הסוד, שנדפסו בתוך ספר "שבתא דריגלא" של הרב צבי הירש חוטש, וגם כחיבור נפרד בונדסבק ה'ת"ס, ובשם "מסילות חכמה" בשקלוב בשנת ה'תקמ"ה (1785).
רבי צבי הירש חזן, שהיה דיין בפוזנה שבפולין, הוציא לאור מחדש את הספר אור צדיקים עם הוספות רבות משלו, וקרא לספר בשם "אור הישר".
חיבור נוסף של רבי מאיר הוא ספר מאורת נתן שנקרא גם בשם "יאיר נתיב", המפרש כינויים שונים מתורת הקבלה. נדפס לראשונה בפרנקפורט דמיין בשנת ה'תס"ט (1709).
בנוסף לזה חיבר ביאור לפירוש הרמב"ן לתורה ונדפס על ידי הרב אליהו ציון סופר ראש ישיבת רכסים עם באור בשם אור ציון.
מיוחס לו גם עריכת אילן הקבלה הנקרא 'אילן הגדול', אם כי ייחוס זה מופיע לראשונה בדפוס, וכן התפיסות באילן זה אינן מתאימות לאלו של פופרש.
ראו גם

עץ חיים (ספר)
לקריאה נוספת

יוסף אביב"י, קבלת האר"י, מכון בן צבי, ירושלים 2008.
משה הלל, "גילויים חדשים לתולדות רבי מאיר פופרש", מן הגנזים יד (תשפ"א).
הערות שוליים

↑  מאיר בן יהודה לייב פופרש, אור הישר, מהדורת פיורדא תקכ"ד, באתר היברובוקס
↑  מאיר בן יהודה לייב פופרש, מאורות נתן, מהדורת ווארשא תרכ"ז, באתר היברובוקס
↑  מאיר בן יהודה לייב פופרש, אילן הגדול, מהדורת תרנ"ב, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288914705171  GND: 13766365X  ISNI: 0000 0000 7883 1163  LCCN: n88122331  NTA: 300286945  SELIBR: 249236  VIAF: 53241285   WorldCat (עם VIAF): 53241285
לינדזי וגנר

| --- | --- |

לינדזי וגנר, 2008
 לידה:  22 ביוני 1949 (בת 75) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1971 
 עיסוק:  שחקנית, דוגמנית, סופרת, זמרת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אורגון  Mt. Hood Community College  תיכון דייוויד דאגלס  בית ספר תיכון איגל רוק 
 בן או בת זוג:  מייקל ברנדון (1976–1979)  הנרי קינגי (1981–1984) 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס אמי
 https://lindsaywagner.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
לינדזי ג'ין וגנר (באנגלית: Lindsay Jean Wagner; נולדה ב-22 ביוני 1949) היא שחקנית, דוגמנית, סופרת, וזמרת אמריקאית. וגנר ידועה בשל תפקידה בתור האישה הביונית, ג'יימי סאמרס, בסדרה באותו השם בין השנים 1976–1978. הדמות הפכה לאייקון של שנות ה-70, והיא חזרה לשחק אותה במספר סרטי טלוויזיה בשנות ה-80 וה-90.
וגנר זכתה בפרס אמי ב-1977 לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה עבור תפקיד ג'יימי סאמרס.
ילדות

וגנר היא ילידת לוס אנג'לס, קליפורניה, בתו של מרילין לואיז וויליאם נואולס וגנר. כאשר היא הייתה בת שבע, הוריה התגרשו. מאוחר יותר עברה עם אמה ואביה החורג, טד בול, לפורטלנד, אורגון, שם במשך לימודי התיכון הופיעה במספר הצגות. אימה היא אחותו של בעלה לשעבר של לינדה גריי.
קריירה

בסוף שנות ה-60, וגנר עבדה כדוגמנית בלוס אנג'לס, וצברה קצת ניסיון בטלוויזיה כאשר הופיעה כמארחת בתוכנית Playboy After Dark, והיא גם הופיעה כמתחרה בשעשועון הכרויות ב-1969. בשנת 1971, היא חתמה על חוזה עם אולפני יוניברסל והופיעה במספר הפקות. הופעת הבכורה שלה בפריימטיים היה בסדרה Adam-12, ואז החלו לזרום עזרות תפקידים בסדרות. לאחר מכן, ב-1973, יוניברסל החלו ללהק אותה גם בסרטי קולנוע, ושם מצאה גם את התפקיד הראשי הראשון שלה, בסרט Two People. באותה שנה גם היה לה תפקיד כוכבת-משנה בסרט "המרוץ אחר הגלימה" כבתו של פרופסור קינגספילד הקפדן.
בשנת 1975, במסגרת חוזה מורחב עם אולפני יוניברסל, וגנר שיחקה את התפקיד של ג'יימי סאמרס, שחקנית טניס מקצועית ואהבת נעוריו של "האיש השווה מיליונים", קולונל סטיב אוסטין (בגילומו של לי מייג'ורס). בעונה השנייה של הסדרה, הדמות שלה נפגעת אנושות, תוך תאונת צניחה חופשית, ולבקשתו של אוסטין, הופכת גם היא לאישה ביונית, כמוהו. אך גופה דוחה את ההתאמות הקיברנטיות, מה שבסופו של דבר מוביל למותה.
היה זה אמור להיות התפקיד האחרון של וגנר תחת אותו חוזה עם יוניברסל, אך התגובה הציבורית לדמות של סומרס הייתה כה חזקה, שה"מוות" שלה נכתב מחדש כסיפור כיסוי, ווגנר הופיעה בספיישל שני-פרקים אשר החזיר את דמותה לאחר שהייתה בתרדמת ונרפאה, וחזרה לפעולה. לאחר מכן, התחילה הסדרה הבת "האישה הביונית", אשר שודר לראשונה בינואר 1976. היא המשיכה להופיע בהופעות קרוסאובר עם "האיש השווה מיליונים" במהלך הסדרה. בעונה השנייה המצליחה של "האישה הביונית" זכתה וגנר בפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בדרמה, ב-1977.
לאחר סיום הסדרה "האישה הביונית" ב-1978, ונגר המשיכה לשחק, בעיקר במיני סדרות וסרטי טלוויזיה. אלה כללו שלושה סרטי איחוד בין האיש השווה מיליונים והאישה הביונית, שיצאו בין 1987 ו-1994. בסרטי קולנוע, הופיעה וגנר בשנת 1981 לצד סילבסטר סטאלון, בתפקיד אשתו לשעבר שלו בסרט "נייטהוק".
בין שנות ה-90 לשנות ה-2000, המשיכה לשחק, אם כי בתפקידים פחות בולטים, כולל תפקיד חוזר כד"ר ונסה קאלדר בסדרת המדע הבדיוני "מחסן סודי 13", ותפקידי אורח בסדרה המצליחה "NCIS".
בשנת 2013, וגנר החלה ללמד משחק ובימוי במכללת עמק סן ברנרדינו בדרום קליפורניה.
קריירה > המשך קריירה

ב-1987, וגנר כתבה סדרת ספרים עם רוברט מ. קליין על השימוש באקופרסורה כדי להשיג תוצאות דומות לניתוח מתיחת פנים. ב-1994, היא כתבה ספר בישול צמחוני (ובעיקר טבעוני), אחד הראשונים מהז'אנר של "בישול סלבים", "דרך המלך לבריאות". וגנר הופיעה בפרסומות בין השנים 2000 ל-2009, עבור חברת פורד וכן חברת מזרנים.
וגנר גם מנחה סמינרים וסדנאות עזרה עצמית, שמקדמים רוחניות ומדיטציה.
קריירה > פרסים והכרה

וגנר זכתה בפרס אמי ב-1977 כשחקנית הטובה ביותר בתפקיד דרמטי, עבור גילום דמותה של ג'יימי סאמרס בסדרה "האישה הביונית".
ב-13 בדצמבר 1984, לשכת המסחר של הוליווד הקדישה לווגנר כוכב במדרכת התהילה של הוליווד.
ב-2012, כוכב דקל הזהב בשדירת הכוכבים של פאלם ספרינגס, קליפורניה, הוקדשה לקריירה של וגנר.
פילמוגרפיה > סרטי קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1973 | Two People | דירדרה מקלוסקי |
| 1973 | המרוץ אחר הגלימה | סוזן פילדס |
| 1976 | Second Wind | לינדה |
| 1981 | מרדף אל תוך הלילה | איירין |
| 1981 | סיכון גבוה | אוליביה |
| 1985 | מרטין של היום | ד"ר בריח מנטה |
| 1991 | ריקושט | התובעת פריסילה ברימלי |
| 1998 | Frog and Wombat | סידני פרקר |
| 2003 | A Light in the Forest | פנלופה אודרי |
| 2005 | Buckaroo: The Movie | גב' איינסלי |
| 2006 | The Surfer King | קוני זירפולו |
| 2008 | בילי: השנים המוקדמות | מורו גרהאם |
| 2018 | שמשון | אשת מנוח |
פילמוגרפיה > סדרות טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | פרקים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1971 | Adam-12 | ג'ני קרסון | "Million Dollar Buff" |
| 1971 | The Man and the City | מרג'י הולנד | "Disaster on Turner Street" |
| 1971 | The Bold Ones: The Lawyers | סטלה באוורס | "In Defense of Ellen McKay" |
| 1971 | Sarge  | לורי מיירס | "The Combatants" |
| 1971 | Owen Marshall: Counselor at Law | דיאנה אוליבר | "Until Proven Innocent" |
| 1971 | Rod Serling's Night Gallery | אחות | "The Diary" |
| 1971–1975 | Marcus Welby, M.D. |  | 5 פרקים |
| 1972 | Rod Serling's Night Gallery |  | פרק אחד |
| 1972 | O'Hara, U.S. Treasury | אדי לנג | "Operation: XW-1" |
| 1972 | The F.B.I. | לורי פיל | "Dark Journey" |
| 1974–1975 | The Rockford Files | שרה באטלר | "Backlash of the Hunter" "Aura Lee, Farewell" |
| 1975–76 | The Six Million Dollar Man | ג'יימי סאמרס | 10 פרקים |
| 1976 | Whodunnit? |  | "Future Imperfect" |
| 1976–78 | האישה הביונית | ג'יימי סאמרס | 58 פרקים |
| 1980 | Scruples | בילי אייקהורן | TV miniseries |
| 1983 | The Fall Guy | מרי קונורס | "Devil's Island" |
| 1984 | Jessie | ד"ר ג'סי היידן | 10 פרקים |
| 1986 | Kate & Allie | ג'וליה | "Late Bloomer" |
| 1988 | Alfred Hitchcock Presents | סוזן פורסטר | "Prism" |
| 1989 | A Peaceable Kingdom | רבקה קפרטי | 12 פרקים |
| 2002 | The Division | אגת'ה ב' | "Farewell My Lovelies" |
| 2010–2014 | מחסן סודי 13 | ד"ר ונסה קאלדר | "For the Team" "Buried" "Love Sick" "Fractures" "The Living and the Dead" "Endless Terror" |
| 2011 | אלפאס | ד"ר ונסה קאלדר | "Never Let Me Go" |
| 2015 | NCIS | ברברה בישופ | "Blood Brothers" |
| 2018 | צער גידול בנות - הדור הבא | מילי | פרק אחד |
פילמוגרפיה > סרטי טלוויזיה

| שנה | תוכנית | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1979 | The Incredible Journey of Doctor Meg Laurel | מג לורל |
| 1979 | The Two Worlds of Jennie Logan | ג'ני לוגן |
| 1981 | Callie & Son | קלי בורדו |
| 1982 | Memories Never Die | ג'ואן טילפורד |
| 1983 | I Want to Live | ברברה גרהם |
| 1983 | Princess Daisy | פרנצ'סקה ולנסקי |
| 1983 | Two Kinds of Love | סוזן פרלי |
| 1984 | Jessie | ד"ר ג'סי היידן |
| 1984 | Passions | נינה סימון |
| 1985 | The Other Lover | קלייר פילדינג |
| 1985 | This Child Is Mine | בוני וילקרסון |
| 1986 | Child's Cry | ג'ואן ון בורן |
| 1986 | Young Again | לורה גורדון |
| 1986 | Convicted | מרתה פורבס |
| 1987 | Stranger in My Bed | בוורלי סלייטר |
| 1987 | The Return of the Six-Million-Dollar Man and the Bionic Woman | ג'יימי סאמרס |
| 1987 | Student Exchange | המנהלת |
| 1988 | Evil in Clear River | קייט מקינון |
| 1988 | The Taking of Flight 847: The Uli Derickson Story | אולי דריקסון |
| 1988 | Nightmare at Bittercreek | ניטה דניאלס |
| 1988 | Scandals |  |
| 1988 | Police Story: Burnout | הבלשית סידני שאנון |
| 1989 | From the Dead of the Night | ג'ואנה |
| 1989 | Voice of the Heart | קתרין טמפסט |
| 1989 | Bionic Showdown: The Six Million Dollar Man and the Bionic Woman | ג'יימי סאמרס |
| 1990 | Shattered Dreams | שארלוט פדרס |
| 1990 | Babies | איבון |
| 1991 | Fire in the Dark | ג'נט |
| 1992 | She Woke Up | קלאודיה פאר |
| 1992 | Treacherous Crossing | לינדזי טומפסון גייטס |
| 1992 | Against All Odds |  |
| 1992 | To Be the Best | פולה אוניל |
| 1992 | A Message from Holly | הולי |
| 1993 | Lost in the Wild - Nurses on the Line: The Crash of Flight 7 | אליזבת האן |
| 1994 | Men Who Hate Women & the Women Who Love Them |  |
| 1994 | Once in a Lifetime | דפני פילדס |
| 1994 | Bionic Ever After? | ג'יימי סאמרס |
| 1995 | Fighting for My Daughter | קייט קרנר |
| 1996 | Sins of Silence | מולי מקינלי |
| 1996 | A Mother's Instinct | רני גילביין |
| 1997 | Contagious | ד"ר האנה קול |
| 1997 | Their Second Chance | ברברה |
| 1998 | Voyage of Terror | ד"ר סטפני טאובר |
| 2005 | Thicker than Water | ג'ס ג'רט |
| 2006 | Four Extraordinary Women | אן |
| 2006 | The Surfer King | קוני זירפולו |
| 2008 | Billy: The Early Years | מורו גרהם |
| 2012 | Scruples | קריינית |
| 2013 | The Thanksgiving House | אביגיל מת'ר |
| 2016 | Love Finds You In Valentine | ג'ון סטרלינג |
| 2016 | Change of Heart | הלן |
| 2021 | Christmas at the Ranch | מימאו |