stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפילוג היהודי-נוצרי
המפנה

נקודת מפנה בקשר בין היהודים הנוצרים לבין הנוצרים הגויים הייתה במועצה האפוסטולית בירושלים(אנ'), שהתכנסה בשנת 50 לערך והחליטה שגויים מתנצרים לא יהיו מחויבים לשמור על רוב חוקי התורה, לרבות הכללים בנוגע למילה של זכרים. עם זאת, המועצה שמרה על האיסורים על אכילת דם, בשר המכיל דם ובשר של בעלי חיים שלא הומתו כראוי, ועל ניאוף ועבודה זרה. המועצה מוזכרת במעשי השליחים פרק טו.
אכילת לחם הקודש

ההסתייגות הראשונה של יהודים מהכת הנוצרית החדשה מוזכרת בברית החדשה, הבשורה על־פי יוחנן, פרק ו', שם מסופר כי כאשר ישו נשא את דרשת לחם החיים, ואמר כי יוושע רק מי שיאכל את בשרו של ישו וישתה את דמו, פרשו רוב הנוכחים מהקהל ונותרו רק שנים-עשר השליחים.
ויתור על הכשרות

פטרוס, שהיה בעצמו יהודי, רצה לצרף אל האמונה החדשה גם גויים שלא מקפידים על מצוות היהדות. כאשר היה בבית שמעון הבורסקאי, חלם את חזון החיות:
וירא את השמים נפתחים והנה-כלי ירד אליו כדמות מטפחת-בד גדולה ויורד קשור בארבע כנפותיו על-הארץ: ובתוכו מכל-בהמת הארץ וחיה ורמש ועוף השמים: ויהי-קול אליו לאמר קום פטרוס טבח ואכל: ויאמר פטרוס חלילה לי אדני כי מעולם לא אכלתי כל-פגול וטמא: ויהי-עוד קול אליו פעם שנית לאמר את-אשר טהר האלהים אתה אל-תטמאנו: וכן היה שלש פעמים והכלי שב והעלה השמימה
מחלום זה הסיק כי אין צורך בשמירת הכשרות וכך היה יכול לנצר את קורנליוס, שר המאה מהגדוד הרומאי בקיסריה ואת אנשיו. שאר השליחים התרעמו על כך שאכל בחברת לא-יהודים: ”ויהי כאשר עלה פטרוס ירושלים ויריבו עמו המולים לאמר: אל-אנשים אשר-להם ערלה באת ותאכל אתם לחם.” אולם פטרוס סיפר להם את שחלם והוסיף: ” ועתה אם-מתנה אחת נתן האלהים להם ולנו המאמינים באדון ישו המשיח מי אנכי כי אעצר לאלהים.” והם השתכנעו ”ויהי כשמעם זאת ויחרישו ויהללו את-האלהים ויאמרו אכן גם-לגוים נתן האלהים התשובה לחיים.”
כך נפתח הפתח לשנות את הגישה באנטיוכיה, במקום לפעול בקרב היהודים בלבד פעלו לצרף לקהילה גם גויים ”ולא דברו את-הדבר כי אם-אל-היהודים לבדם. באו אל-אנטיוכיא וידברו גם-אל-היונים ויבשרו אתם את-האדון ישו: ותהי עמהם יד-יהוה ורבים האמינו” (שם, פסוקים 19–21).
היה זה באנטיוכיה שתלמידי ישו כינו עצמם לראשונה "משיחיים" ("כריסטיאנים", ביוונית: Χριστιανοί).
המרת הדת הגדולה

בחג השבועות, אותו עדיין חגגה הקהילה היהודית נוצרית יחד עם שאר היהודים, התכנסו תלמידי ישו, ועל פי המסופר במעשי השליחים נשמע רעש מהשמיים, הדומה לקולה של רוח סערה. לשונות אש ירדו מהשמים ונחתו על כל אחד מהשליחים, הם התמלאו ברוח קודש והטיפו בלשונותיהם של עולי הרגל שהגיעו מארצות שונות. לשונות אותם לא ידעו לפני כן.
האירוע נחשב כאירוע מכונן ומסופר בספר מעשי השליחים פעמיים: פעם בפרק ב' ופעם בפרק י'. על פי המסופר נוספו לקהילת היהודים-נוצרים באותו יום 3,000 מאמינים חדשים מקרב היהודים.
וביום מלאת שבעת השבעות נאספו כולם לב אחד: ויהי קול רעש מן-השמים פתאום כקול רוח סערה וימלא את-כל-הבית אשר הם יושבים בו: ותראינה אליהם לשנות מתפרדות במראה אש ותנוח אחת אחת על כל-אחד מהם: וימלאו כולם רוח הקדש ויחלו לדבר בלשונות אחרות כאשר נתנם הרוח לספר: ובירושלים שכנו יהודים יראי אלוהים מבין כל-גוי אשר תחת כל השמים: ויהי בהיות קול הרעש ההוא ויקבצו עם-רב ויהיו נבוכים כי כל-איש שמע אותם מדברים כשפת ארצו: וישתוממו ויתמהו ויאמרו איש אל-רעהו הנה המדברים האלה הלא כולם בני הגליל המה: ואיך שומעים אנחנו אותם איש כשפת-ארץ מולדתנו: פרתיים ומדים ועילמים וישבי ארם נהרים יהודה וקפודקיה פנטוס ואסיא: פרוגיא ופמפוליא מצרים וחבל לוב אשר על-יד קוריני והבאים מרומי יהודים וגרים: כרתים וערבים הנה אנחנו שומעים אותם מספרים בלשנותינו גדלות האלוהים: ויתמהו כולם וייבהלו ויאמרו איש אל-אחיו מה-זאת: ואחרים לעגו ויאמרו כי-מלאי עסיס המה
ופטרוס עודנו מדבר הדברים האלה ורוח הקדש צלחה על כל-השמעים את-הדבר: והמאמינים המולים אשר באו את-פטרוס תמהו כי-מתנת רוח הקדש נשפכה גם על-הגוים: כי שמעו אתם ממללים בלשנות ומגדלים את-האלהים: ויען פטרוס ויאמר היוכל איש למנע את-המים מטבל את-אלה אשר קבלו את-רוח הקדש גם-הם כמנו: ויצו בשם האדון לטבל אתם ויבקשו ממנו לשבת אתם ימים אחדים
פאולוס, יהודי במוצאו אף הוא, הרחיק את קבוצות המתנצרים מהזרם היהודי המרכזי, דבר שבא לביטוי במשפט שאמר:
הנה כשאמר ברית חדשה ישן את-הראשונה ומה-שהוא נושן ומזקין קרב קצו
איגרת יעקב מייצגת מחשבה שהגיעה דרך היהודים נוצרים על חשיבות קיום המצוות.
ויתור על כיסוי ראש

פאולוס, באיגרת אל הקורינתים קבע כי גברים לא חייבים לכסות את ראשם בזמן התפילה (דבר שהיה נהוג בקרב חלק מפולחנים פגאניים):
כל-איש אשר יתפלל או יתנבא וראשו מכסה מנול הוא את-ראשו.... אמנם האיש איננו חיב לכסות את-ראשו כי הוא צלם אלהים וכבודו
העברת יום המנוחה ליום ראשון

כל עוד היו רוב הנוצרים יהודים, היה "יום האלוהים" (יום התפילה הנוצרי) מצוין בשבת, ורק במאה השנייה לספירה, כאשר המתנצרים מקרב האוכלוסייה האלילית באימפריה הרומית הפכו לרוב, עברו ההתכנסות והתפילה ליום ראשון. העדות הראשונה למעבר יום התפילה הנוצרי משבת לראשון היא בכתביו של איגנטיוס מאנטיוכיה (תלמידו של יוחנן כותב הבשורה) מתחילת המאה השנייה (שנת 110), אשר מנומקת בתחייתו של המשיח ובשאיפה להיבדל מהיהודים שלא קיבלו את בשורתו של ישו:
אם גם כיום נחיה כיהודים, נעיד בכך שלא קיבלנו את החסד. מי שהלכו פעם בדרכים הישנות זכו בתקווה חדשה. לא עוד שומרים את השבת אלא מתאימים את חייהם ליום אדוננו... מחריד הדבר לדבר על ישו ולשמור על היהדות.
ייתכן כי שמו של היום המזוהה עם השמש (dies Solis בלטינית) התאים ל"יום אלוהים" יותר מיום שבת, שמזוהה בתרבות הרומית עם האל סטורנוס - שסירס את אביו אוראנוס ואכל את בניו.
יום ראשון היה גם יומו של מיתרה וייתכן שעל מנת לחבב את הדת החדשה על מאמיני מיתרה העבירו את יום המנוחה ליום שהיה קדוש עבורם ומוכר כיומו של האל.
ב-321 הוציא הקיסר קונסטנטינוס צו ובו נדרשו העירונים לסגור את עסקיהם ולהפסיק מלאכתם ביום הנכבד של השמש, venerabili die solis, הוא יום ראשון. צו זה עדיין לא חל באותו שלב על הכפריים, שנדרשו להמשיך בעבודות החקלאות גם בימי ראשון.
שינוי מועדי החגים

הלוח הליטורגי הנוצרי נקבע כך שחגים משמעותיים כמו פסחא לא נחגגים באותו תאריך בו נחוג חג הפסח. קביעת תאריך שונה גרמה לנתק בין החג לבין מועדי העלייה לרגל וגרמה לתחושת קונפליקט.
ברכת המינים

היהדות הממוסדת הייתה בין אלו שדחקו את המשיחיים החוצה, הן את הנימולים והן את הבלתי-נימולים. וזאת בין היתר על ידי ברכת המינים שהתווספה ל-תפילת שמונה עשרה בתקופתו של רבן גמליאל הזקן. ברכה זו סימלה את הנתק בין היהדות לנצרות בדורות הראשונים להופעת הנצרות, יחד עם עוד תקנות שנועדו לכך, כמו ביטול אמירת "עשרת הדברים" יחד עם קריאת שמע וכמו האיסור לעמוד בזמן קריאתם בתורה.
יש עדויות על כך שגם אחרי הכנסת ברכת המינים לתפילה, יהודים-נוצרים השתתפו בתפילות. למשל בדיאלוג עם טריפון היהודי, בפנריון של אפיפניוס ”אמנם הם מאוסים בעיני היהודים, משום שלא זאת בלבד שילדי היהודים ניזונים לשנאה כלפיהם, העם אף הוא קם בבוקר, בצהרים ובערב, שלוש פעמים ביום, ומסננים דברי קללה ומארה לעברם באומרם את תפילותיהם בבתי הכנסת שלוש פעמים ביום, הם מוקיעים ומנדים אותם באומרם "ארורים הנזוראים (הנוצרים) בפי האל"”
איסור רדיפת מומרים

בתחילת המאה ה-4 קונסטנטינוס הטיל עונש מוות בשריפה על יהודים התוקפים או רודפים מומרים. חוק זה מופיע גם בקודקס תאודוסיאנוס (16:8:1) וגם בקודקס יוסטיניאנוס (1:9:3). החוק אומר שאם יהודי יתקוף באבנים או בדרך אחרת של תוקפנות מישהו שעזב את היהדות לטובת עבודת האל (dei cultum, הכוונה לנצרות שהפכה לדת המדינה באותה תקופה), אותו יהודי יוצא להורג בשריפה יחד עם שותפיו.
היחס אל ישו

כיהודים לא יכלו היהודים-הנוצרים לקבל את האמונה הכריסטולוגית באלוהותו של ישו. להשקפתם ישו לא החשיב את עצמו כמשיח ולא כאל, אלא ראה עצמו כסוג של נביא. נוצרים שהגיעו מהשקפת העולם היהודית ראו הפרה של עשרת הדיברות בקבלת האינקרנציה על ידי הממסד הנוצרי ועבירה על הדיבר "לֹא יִהְיֶה לְךָ אֱלֹהִים אֲחֵרִים עַל פָּנָי".
שלילת הרעיון של ישו כאלוהי בעצמו נמצאת גם בברית החדשה,
ובשעה התשיעית ויזעק ישו בקול גדול אלהי אלהי למה שבקתני ופרושו אלי אלי למה עזבתני
התייחסות לחורבן בית המקדש

חורבן המקדש (בתשעה באב שבשנת 70) השפיע בצורה שונה על תת-הקבוצות של היהודים-נוצרים. מיעוט, בעיקר רוב הנימולים ראו בחורבן הבית אסון דתי ולאומי. אולם רוב היהודים-נוצרים לא ראו בכך אסון וראו בחורבן הזדמנות ליצירת מקדש רוחני חדש
הלא ידעתם כי היכל אלהים אתם ורוח אלהים שכן בקרבכם: ואיש אשר ישחית את-היכל אלהים האלהים ישחית אתו כי היכל אלהים קדוש ואתם היכלו
וכן
וגם-אתם כאבנים חיות נבניתם למשכן הרוח לכהנת קדש
השלכות מרד בר כוכבא

גזירות אדריאנוס אסרו בין היתר על המילה והעבירו שליטה בערים מההנהגה היהודית להנהגה נכרית, עם ירידת כוחה של ההנהגה היהודית והיהודית-נוצרית, עלתה כוחה של ההנהגה ההלניסטית, הלא יהודית גם בקהילות המשיחיות.
אחת ההשלכות של מרד בר כוכבא הייתה התדלדלות אזורים נרחבים בארץ ישראל מאוכלוסייה יהודית, לחלק מהמקומות היגרו נכרים ובחלק מהמקומות קמו קהילות נוצרים ממוצא פגני. כל אלו החלישו את כוחם של היהודים נוצרים והעבירו את ההגמוניה לידי הנוצרים הבלתי נימולים.
על פי אוסביוס, אחרי המרד נאסרה כניסתם של יהודים ונימולים לאיליה קפיטולינה, העיר הייתה מקום מושבו של פטריארך ירושלים(אנ'), אחת המשרות החשובות אותה עת בקהילה הנוצרית. העובדה שרק לא נימולים יכלו להיכנס לעיר, כלומר הרחוקים יותר מהיהדות, גרמה לכך שמשרות כהונה חשובות התמלאו על ידי הלא-נימולים.
הקרע מהכנסייה

היהודים נוצרים, שהמשיכו בקו שאותו נקטו היהודים המשיחיים הראשונים, המשיכו לדבוק בחוקי התורה (ובהם על חוקי הטהרה) וכדי לא לחלל שבת שמרו הן את יום ראשון והן את יום השבת. לדבקותם בחוקי התורה יש ביטוי בבשורה על פי-מתי שם נאמר מפי ישו ”אל-תדמו כי באתי להפר את-התורה או את-דברי הנביאים לא באתי להפר כי אם-למלאת. כי אמן אמר אני לכם עד כי-יעברו השמים והארץ לא תעבר יוד אחת או-קוץ אחד מן-התורה עד אשר יקים הכל: לכן האיש אשר יפר אחת מן-המצות הקטנות האלה וילמד את-בני האדם לעשות כמוהו קטון יקרא לו במלכות השמים ואשר יעשה וילמד אותן לזה גדול יקרא במלכות השמים:” (פרק ה', פסוקים 17–19)
היהודים הנוצרים ניסו להגיע לפשרה ופיוס עם הנוצרים הגויים מחד ועם ההנהגה היהודית מאידך, במקביל גם ההנהגה היהודית ניסתה למצוא דרכים לא להרחיק לגמרי את היהודים-נוצרים[דרוש מקור] וכך למשל, בתלמוד הבבלי (מסכת תענית, דף כ"ז, עמוד ב'), בדיון על סדר התעניות שהתענו אנשי המשמר בבית המקדש השני, כתוב: ”באחד בשבת מאי טעמא לא? אמר ר' יוחנן: מפני הנוצרים”. יש מי שהסיק מדברי רבי יוחנן שהחלטה לא לקבוע ימי תענית בימי ראשון נועדה על מנת שלא ייגרם לנוצרים היהודים קונפליקט בין התענית לבין היום הקדוש.[דרוש מקור] אומנם, הפירוש המקובל לדברים אלו בספרות הרבנית הוא הפוך בתכלית, ועיקרו שלא לערוך תפילות מיוחדות וטקסים ביום ראשון על מנת שלא להידמות לנוצרים.
עד המאה הרביעית הייתה היהדות דת מותרת ברומא ואילו הנצרות דת אסורה. במצב דברים זה היה נוח לקהילות נוצריות לטשטש את הבידול בינן לבין קהילות היהודים ולהציג עצמם כיהודים משיחיים. ברגע שהנצרות הפכה לדת מותרת, ועוד יותר כאשר הפכה לדת המדינה היה לנוצרים אינטרס הפוך – להדגיש את השוני וההבדל וזה היה השלב בו נפער הפער הסופי בין היהדות לנצרות ודעכה הקהילה היהודית-נוצרית.
התבדלות נוצרים שאינם ממוצא יהודי

ככל שחלף הזמן הרכב האוכלוסייה בתוך הנצרות הקדומה השתנה, כך שצאצאי היהודים הפכו למיעוט וכך התגברו הקולות בקהילה הנוצרית שקראו להינתקות ולשלילת היהדות.
כבר מרקיון במאה ה-2, כפר בברית הישנה ובכל המוטיבים היהודיים שהשתרשו בנצרות. לטענת מרקיון, הייתה גם השפעה חריפה של מקורות יהודיים על הכתבים הנוצריים, ולכן המייצגים הטהורים ביותר של תורתו של ישו היו רק חלק מהברית החדשה: הבשורה על-פי לוקאס (אותה ערך מחדש) ועשר האגרות הראשונות של פאולוס.
מטיפים נוצרים מאוחרים מעט יותר, כבישוף יוחנן כריסוסטומוס נשאו דרשות בהן קראו לנוצרים לא להשתתף בחגים היהודיים, לא להגיע לבית הכנסת ולא להיות מושפעים מהיהדות.
פיצולים מקבילים

במקביל לפיצול היהודי-נוצרי, חלו במהלך המאות הראשונה והשנייה פילוגים ופיצולים בנצרות המוקדמת, בהם המונטניזם, מרקיוניזם והולנטיניזם.
ראו גם

כנסיית דומינוס פלוויט
לקריאה נוספת

J.D.G. Dunn, The Partings of the Ways between Christianity and Judaism and their Significance for the Character of Christianity, SCM Press, 1991.
Giorgio Jossa, Jews Or Christians?: The Followers of Jesus in Search of Their Own Identity, Mohr Siebeck, 2006.
Adam H. Becker, Annette Yoshiko Reed, The Ways That Never Parted: Jews and Christians in Late Antiquity and the Early Middle Ages, Fortress Press, 2007.
אסנת רנץ, "'המעשים המתועבים של הירוקים כלפי היהודים': פרעות 491 באנטיוכיה – בין ריאליה לדמיון", ציון, פד:ד (תשע"ט), 488-463
דוד פלוסר, המקורות היהודיים של הנצרות, סדרת "אוניברסיטה משודרת", משרד הביטחון-ההוצאה לאור
דורון מנדלס, אריה אדרעי,  A Split Jewish Diaspora: Its Dramatic Consequences(הקישור אינו פעיל),‏, Journal for the Study of Pseudoepigrapha, כרך 16, גיליון 2, 2007.;‏ מנדלס, אדרעי, A Split Jewish Diaspora: Its Dramatic Consequences II, שם, כרך 17, גיליון 3, 2008.
הערות שוליים

↑  מעשי השליחים, פרק י"א, פסוקים 2–3
↑  מעשי השליחים, פרק י"א, פסוק 17
↑  מעשי השליחים, פרק י"א, פסוק 18
↑  מעשי השליחים, פרק י"א, פסוק 26.
↑  מנחם שטרן, מחקרים בתולדות ישראל בימי הבית השני, עמ' 499.
↑  1 The Epistle of Ignatius to the Magnesians
↑  לבירור התקופה ראו שמואל הקטן#תקופתו.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י"ב, עמוד א' וכן תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק א', הלכה ה'
↑  Iudaeis et maioribus eorum et patriarchis volumus intimari, quod, si quis post hanc legem aliquem, qui eorum feralem fugerit sectam et ad dei cultum respexerit, saxis aut alio furoris genere, quod nunc fieri cognovimus, ausus fuerit attemptare, mox flammis dedendus est et cum omnibus suis participibus concremandus.
↑  רבקה ניר, הנצרות הקדומה: שלוש המאות הראשונות עמ' 301
↑  אביעד קליינברג, הנצרות מראשיתה ועד הרפורמציה, הוצאת האוניברסיטה המשודרת, עמודים 44-45
וייטהול

| --- | --- |

הוויטהול במרכז האנדרטה לנשים ממלחמת העולם השנייה והסנוטאף של לונדון , עם הביג בן ברקע
 מידע כללי
 על שם:  ארמון וייטהול 
 אורך:  0.4 מיל 
 מיקום
 ערים ראשיות:  הסיטי של וסטמינסטר 
 דרכים מסתעפות:  כיכר טרפלגר, Great Scotland Yard, Whitehall Place, Horse Guards Avenue, Parliament Street, רחוב דאונינג, המאל, Craig's Court 
 אירועים:  National Service of Remembrance 
 
 קואורדינטות:  51°30′15″N 0°07′35″W﻿ / ﻿51.504166666667°N 0.12638888888889°W﻿ / 51.504166666667; -0.12638888888889
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסוייטהול(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסוייטהול(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיוייטהול(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיוייטהול  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וייטהול - מבט לכיוון דרום לעבר ארמון וסטמינסטר ומגדל ויקטוריה.
וייטהול (באנגלית: Whitehall) היא דרך ברובע וסטמינסטר שבלונדון, בירת הממלכה המאוחדת.
דרך זו יוצאת מכיכר פרלמנט לכיוון צפון ועד דרך צ'רינג קרוס וכיכר טרפלגר. ברחוב זה מצויים מרבית מבני ממשלת בריטניה, ולכן מהווה השם "וייטהול" כינוי לממשלת בריטניה. בקצה הצפוני של הרחוב, במקום המפגש בין וייטהול לכיכר טרפלגר, ניצב פסלו של המלך צ'ארלס הראשון.
מקור השם

הרחוב קרוי על שם ארמון וייטהול, אשר עמד במקום שבו עובר כיום הרחוב. הארמון עלה באש בשנת 1698, והשריד היחיד שנותר ממנו הוא בית הסעודות.
היסטוריה

בעת שארמון וייטהול עמד על מכונו, הדרך שקישרה בין בנייני הארמון השונים נקראה "וייטהול". דרך זו עברה במקום שבו עובר כיום הרחוב. "רחוב הפרלמנט" (באנגלית: Parliament Street) היה רחוב צדדי שהוביל לארמון וסטמינסטר מארמון וייטהול. לאחר השריפה של ארמון וייטהול, רחוב הפרלמנט הורחב וחובר לרחוב וייטהול. במאה ה-19 הורחב הרחוב שוב לרוחבו כיום.
בעת שארמון וייטהול עמד על מכונו, משני צדי הרחוב היו ממוקמים בנייני השלטון בבריטניה. גם לאחר שריפת הארמון וההחלטה שלא לשקמו נבנו סביבו בנייני הממשל. מבנים אלה נהרסו ונבנו כמה פעמים עד ימינו.
במרכז הרחוב מצויה הסנוטאף - האנדרטה העיקרית לחללי בריטניה - וצפונית לו מצויה האנדרטה לנשות מלחמת העולם השנייה.
במרכזו של רחוב וייטהול, משני צדדיו, מצויים מבני מערכת הביטחון של בריטניה, בהם בניין משרד הביטחון הבריטי, מפקדות הצבא הבריטי והצי הבריטי וכן בית משמר הסוסים.
רחוב דאונינג הוא סימטה היוצאת מרחוב וייטהול לכיוון דרום מערב.
גלריית תמונות

וייטהול בשנת 1740, מבט לכיוון דרום.
מפת הרחוב בשנת 1799.
דרך וייטהול באמצע המאה ה-19, מבט לכיוון צפון
מבט על בניין משמר הסוסים מווייטהול, מראה את שלוש הקשתות המקשרות אותו למצעד שומרי הסוסים.
תיאטרון וויטהול, כיום אולפני טרפלגר
Anghami

| --- | --- |

 מפתח:  אדי מארון   אלי חביב
 מחזור חיים:  5 בנובמבר 2012 – הווה (12 שנים)
 מערכת הפעלה:  מיקרוסופט ווינדוס • סימביאן • ווינדוס פון • לינוקס • בלאקברי OS • אנדרואיד • iOS • כרום OS • macOS • מיגו • פלייסטיישן 4
  אתר האינטרנט הרשמי של Anghami
Anghami (בערבית: أنغامي) היא פלטפורמת הזרמת המוזיקה החוקית הראשונה בעולם הערבי. הפלטפורמה הושקה בנובמבר 2012, תוך שהיא כוללת בתוכה מוזיקה ערבית ומוזיקה בינלאומית, הניתנת להורדה דיגיטלית ולהאזנה. היא ידועה בעיקר במזרח התיכון וצפון אפריקה וכוללת בתוכה את קטלוג המוזיקה הגדול ביותר של תוכן מורשה של חברות התקליטים הערביות הגדולות ביותר, כגון מלודי רקורדס, מאזיקה רקורדס, פלטינה רקורדס וחברות תקליטים עצמאיות נוספות. בנוסף לכך, היא מחזיקה בקטלוג מוזיקה של חברות תקליטים מהגדולות בעולם כמו סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, יוניברסל מיוזיק גרופ ו-EMI. ‏Anghami הוא אחד משירותי המוזיקה הדיגיטליים הגדולים ביותר במזרח התיכון, והוא ממומן על ידי MEVP.
בדצמבר 2018, הוערך שווי הפלטפורמה בלמעלה מ-120 מיליון דולרים, ודווח כי יש בה למעלה ממיליארד השמעות בכל חודש. עוד דווח כי יש בה למעלה מ-73 מיליון מנויים.
היסטוריה והצלחה

Anghami נוסדה על ידי אדי מרון, ואלי חביב בלבנון, והושקה בהתחלה כאפליקציה לטלפון הסלולרי בלבד, עם הסיסמה "הרעיון הוא שבכל מקום שתגיע, תמצא את המוזיקה שלך". ארבעה חודשים לאחר השקתו, היו ל-Anghami למעלה ממיליון מנויים. בהמשך, דווח על מיליון מנויים נוספים. בשנת 2013, נוסדה שותפות בין Anghami לפייסבוק.
בשנת 2016, דווח כי הכנסותיה של החברה מוערכת בלמעלה מ-10 מיליון דולרים.
מטה החברה המרכזי ממוקם באבו דאבי באיחוד האמירויות הערביות.
הערות שוליים

↑  Lebanon’s Anghami Launches the First Music Streaming Platform for the Middle East: PROMOCODE Included, Wamda (באנגלית)
1 2  Anghami - The Sound of Freedom, Anghami (באנגלית)
↑  Anghami - The Sound of Freedom, Anghami (באנגלית)
↑  Connecting the world though music | Business, Local | THE DAILY STAR, www.dailystar.com.lb
1 2 3  This Is How Anghami Became The Biggest Music App In The Middle East, Official Bespoke (באנגלית אמריקאית)
↑  Nancy Messieh, Anghami: The Spotify of the Middle East, The Next Web, ‏2012-05-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rooney, Ben (2013-03-22). "Beirut Streaming Music Startup Targets Mid East, Africa". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2021-02-04.
↑  Error, www.zawya.com (באנגלית)
↑  Forbes Middle East, Meet The Lebanese Entrepreneurs Who Built Anghami, The Largest Arabic Music Streaming App, Forbes ME (באנגלית אמריקאית)
↑  "How we started the Arab world's biggest music service". BBC News (באנגלית בריטית). 2017-01-30. נבדק ב-2021-02-04.
| שירותי מוזיקה דיגיטליים |
| --- | --- | --- |
| שירותים פעילים | Anghami • אפל מיוזיק • בנדקמפ • ביטפורט • בליפ.קום • בומפליי מיוזיק • CD Baby •‏ דיגיטלי אימפורטד • דיטו מיוזיק • דיג'יי-שופ • הופלה • אייסקאסט • iHeartRadio •‏ חנות האייטונס • ג'מנדו • ג'ונו רקורדס • לייב-365 • LiveXLive (Slacker) •‏ מגנטון • מלון • מיקסקלאוד • מוב • מיוזיק גלו • נימביט • NoiseTrade •‏ ONErpm •‏ פנדורה • פפטארי • קובוז • רדיו.קום • רוק-מיי-ראן •‏ רוקסי • ספינלט • ספוטיפיי • סאונדקלאוד •‏ יאנדקס. מוזיקה • טיידל • אמזון מיוזיק • ‏Last.fm • שזאם • דיזר • יוטיוב מיוזיק • eSound |  |
| שירותים לא פעילים | בלאקברי וורלד • גוגל פליי מיוזיק • גרובשרק • קאזה • רדיו |  |
Hotel California

Hotel California (בתרגום לעברית: מלון קליפורניה) הוא שיר של להקת האיגלס. השיר הוא שיר הנושא של אלבום הלהקה, Hotel California, אשר יצא לאור בדצמבר 1976. השיר יצא לאור לראשונה כסינגל בפברואר 1977. הזכויות על כתיבת השיר מתחלקות בין דון הנלי (מילים), גלן פריי (מילים), ודון פלדר (לחן). מתופף הלהקה, דון הנלי, משמש כסולן בשיר.
במאי 1977 דורג השיר בפסגת מצעד הפזמונים של בילבורד למשך שבוע אחד. השיר, אשר זכה בפרס הגראמי לשנת 1978, נחשב לאחת היצירות הפופולריות ברוק.
היסטוריה והכרה

השיר מדורג בפסגת רשימות וסקרי-רוק רבים. מגזין הרולינג סטון, דרג אותו במקום ה-49 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. השיר נמצא גם ברשימת "500 השירים שעיצבו את הרוק אנד רול". סולו הגיטרה בשיר, מדורג במקום ה-8 ברשימת "100 סולואי הגיטרה הטובים" של המגזין "Guitarist".
כאחד משיריה הפופולרים והידועים ביותר של להקת האיגלס, "Hotel California" הפך למרכיב מרכזי בקונצרטים של הלהקה; ביצוע של השיר מופיע באלבום החי של הלהקה משנת 1980, וגרסה אקוסטית שלו מופיעה באלבומם - Hell Freezes Over משנת 1994, דיסק מופע האיחוד, וגרסת וידאו. בגרסת של Hell Freezes Over, השיר מבוצע בעזרתן של שמונה גיטרות.
הסבר השיר

רובו של פרק זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
על פני השטח, השיר מספר את סיפורו של מטייל יגע שנקלע למלון לילי, בשם Hotel California. המלון נראה מבחוץ מפואר ויוקרתי, אך כאשר האדם נכנס פנימה הוא מגלה שהוא במקום מוזר ומסתורי. האורחים במלון הם אנשים עשירים ומצליחים, אך הם גם נראים כמי שחיים בעולם אחר. המלון מוצג כמקום של מותרות, אבל גם כמקום של אפלה וסכנה.
לפי מילות השיר: "אתה יכול להחזיר את המפתחות מתי שתרצה אבל לעולם לא תוכל לעזוב".
"You can check out anytime you like, but you can never leave".
השיר נחשב לאחד השירים המפורסמים והפופולריים בכל הזמנים, אך משמעותו אינה ברורה לחלוטין. יש אנשים שרואים בו שיר על הוללות והרס עצמי, בעוד שאחרים רואים בו שיר על התמכרות לסמים. יש גם מי שרואים בו שיר על הוליווד ועולם הפרסום והידוענות.
יש הרואים בשיר אלגוריה על הדוניזם וחורבן-עצמי בתעשיית המוזיקה של דרום קליפורניה בשלהי שנות השבעים.[דרוש מקור] דון הנלי, אחד מכותבי השיר, קרא לשיר "ההסבר שלנו לחיים הגבוהים בלוס אנג'לס".
טבעו האבסטרקטי והמטפורי של השיר הוביל את מאזיניו למצוא הסברים אחרים לשיר, כולל מספר טענות, שהופצו בעל-פה ובאימייל. טענות אלו נדחו בידי הלהקה.[דרוש מקור]
המונח "קוליטס" - המופיע בשיר בבית הראשון הוא מונח ספרדי ל"זנבות קטנים", המתייחס לצמח הקנאביס.
לדברי גלן פריי, אחד מכותבי השיר, מילות השיר נכתבו בהשראת סגנון הכתיבה של דונלד פייגן ו-וולטר בקר מלהקת סטילי דן. כמו כן, סטילי דן מוזכרת ברמיזה באחת משורות השיר ("They stab it with their steely knives, but they just can't kill the beast").
מיקום המלון

חברי הלהקה נדרשו במשך השנים על ידי מעריצים לזהות היכן נמצא מלון קליפורניה. יש מלונות רבים בשם זה בארצות הברית בכלל ובקליפורניה בפרט, אולם אף אחד מהם לא זוהה עם השיר. המלון היחידי שמזוהה לחלוטין בעטיפת האלבום הוא מלון Beverly Hills Hotel שנמצא בשדרות סנסט בבוורלי הילס.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 16  |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  2023> מדינה |   ‏‏‏  2023> מצעד |   ‏‏‏  2023> מיקום שיא |   ‏‏‏  2023>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג – רוק | 14 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | 8× פלטינה | — |
סיכום
| בכל העולם | — | 0 |
ניו אורלינס פליקנס

ניו אורלינס פֶּלִיקַנְס (באנגלית: New Orleans Pelicans) היא קבוצת כדורסל מהעיר ניו אורלינס שבלואיזיאנה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הדרום-מערבי שבאזור המערב, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם סמות'י קינג סנטר.
הפליקנס הוקמו בשם ניו אורלינס הורנטס בעונת 2002/2003, כאשר הבעלים של קבוצת שארלוט הורנטס העביר את המועדון לניו אורלינס. בעקבות הוריקן קתרינה עברה הקבוצה באופן זמני לאוקלהומה סיטי, בה שיחקו בעונות 2006 ו-2007 תחת השם ניו אורלינס/אוקלהומה סיטי הורנטס. בסיום עונת 2012/2013 שינה המועדון את כינויו ל"פליקנס" (בעברית: שקנאים), ושנה לאחר מכן חזר הכינוי "הורנטס" לקבוצת שארלוט בובקאטס שנוסדה בעונת 2004/2005. המאזנים והסטטיסטיקות של המועדון בעונות 1989–2002 הוחזרו באופן רשמי לשארלוט הורנטס.
בעונת 2007/2008 רשמה הקבוצה את הישג השיא שלה – העפלה לסיבוב השני של פלייאוף ה-NBA – ובעונת 2017/2018 שחזרה את ההישג.
היסטוריה > המעבר לניו אורלינס

על אף האהדה הידועה של תושבי שארלוט לכדורסל והיכולת הטובה שהציגה שארלוט הורנטס בשנותיה הראשונות, ממוצע תפוסת האולם במשחקי הקבוצה היה מהנמוכים ב-NBA. בעונת 2001/2002 ממוצע הקהל במשחקי ההורנטס ירד לשפל של 11,286 - הממוצע הנמוך בליגה. אחת ההשערות לסיבת מיעוט הקהל הייתה הניכור של תושבי שארלוט כלפי בעלי הקבוצה, ג'ורג' שין, אשר הועמד לדין באשמת אונס בשנת 1997. הבעלים עצמו הפנה אצבע מאשימה כלפי אולם ה"שארלוט קולסאום" המיושן ומיעוט תאי הכבוד שהכיל. בשנת 2001 התחרו ההורנטס ו-ונקובר גריזליס על זכות המעבר לעיר ממפיס, טנסי, בה זכו לבסוף הגריזליס.
בשנת 2002 החליטה מועצת העיר שארלוט על בניית אולם כדורסל חדש, אך רק בתנאי שההורנטס יימכרו על ידי הבעלים. ליגת ה-NBA אישרה את בניית אולם ה"שארלוט בובקאטס ארנה" (שמאז שונה שמו ל"טיים וורנר קייבל ארנה"), ואת העברת המועדון, שעדיין החזיק בו ג'ורג' שין, לעיר ניו אורלינס שבלואיזיאנה. בכך חזרה לייצג את ניו אורלינס קבוצת NBA, לראשונה מאז עונת 1979 בסופה עברו הניו אורלינס ג'אז לסולט לייק סיטי, יוטה. כחלק מההסכם, הבטיחה הליגה להקים קבוצת NBA חדשה בשארלוט, ואכן בשנת 2004 הוקמה קבוצת שארלוט בובקאטס כקבוצה ה-30 בליגה.