stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תסריטאי

תסריטאי הוא יוצר הכותב את התסריט באומנויות המסך ולכן הוא בעל מקצוע מרכזי באומנות הקולנוע, הטלוויזיה ובמכלול היצירה האודיו-ויזואלית. התסריטאי הוא אחת משלוש הצלעות המרכזיות בעשייה הקולנועית טלוויזיונית ביחד עם המפיק והבמאי. בדרך כלל בעשייה האומנותית בתחום האודיוויזואלי ובניו מדיה יהיה זה התסריטאי שיזום את תחילת העשייה, דרך כתיבת תקציר (סינופסיס) ואחריו תסריט, אולם קיימים מצבים, בדרך כלל בעשייה הממוסחרת, בהם יהיה התסריט מוזמן מטעם המפיק.
בשתי צורות עבודה זו התסריטאי כמחברו של התסריט, הוא היוצר הראשון של היצירה ובעל זכויות יוצרים. שלבי עבודתו של התסריטאי: פיתוח התסריט, מרעיון לסינופסיס. כתיבת התסריט, מסינופסיס, לטריטמנט ואז כתיבת הדיאלוגים. התסריטאי עוסק גם בעיבוד מן הספרות אל הקולנוע או אל הטלוויזיה.
דורית רביניאן סופרת ותסריטאית טוענת שבכתיבת תסריט "המשימה היא ללכוד את מה שלא נאמר, לספר את מה שמובלע בין שורות הדיאלוג".
התסריטאי המרוויח ביותר בהיסטוריה של הקולנוע הוא סיימון קינברג, אשר שניים מהתסריטים שלו נמכרו ב-$8,000,000 עבור כל אחד כשבנוסף לכך הוא משתכר ברווח שבועי של $350,000.
תסריטאות היא מקצוע הנלמד במסגרת בתי ספר לקולנוע ובמסגרת חוגים לקולנוע באוניברסיטאות או מכללות. בישראל ישנם כעשרה מוסדות אקדמיים המכשירים תסריטאים. בישראל פועלים כיום כ-450 תסריטאים מקצועיים המאוגדים באיגוד התסריטאים. יו"ר האיגוד המכהן הוא התסריטאי עמית ליאור.
ראו גם

תסריט קולנוע
רשימת תסריטאי קולנוע
איגודי הבמאים והתסריטאים בישראל
הערות שוליים

↑  דורית רביניאן, לכתוב כאילו אף אחד לא קורא, באתר ישראל היום, 10 באפריל 2020
↑  Hollywood Salaries 2016: Who Got Raises (and Who Didn't), From Movie Stars to Showrunners, ‏The Hollywood Reporte, ‏29 בספטמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563093805171  BNE: XX550136  BnF: cb119551998 (data)  GND: 4294338-3  LCCN: sh85118942  LNB: 000112730  MusicBrainz: 37b0b113-806f-48b0-98de-8358d5b0ea9c  NKC: ph870672  SUDOC: 027531546 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מתי

ערך זה עוסק בקדוש נוצרי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
| --- | --- |

השליח מתי, איור בכתב יד של ספרי הבשורה, המחצית הראשונה של המאה ה-9
 לידה:  ארץ ישראל
 הוצאה להורג:  האימפריה הפרתית
 חג:  21 בספטמבר (הכנסייה הקתולית), 16 בנובמבר (נצרות אורתודוקסית) 
 
השליח מתי בציור מאת רמברנדט, 1661
השליח מַתַּי (בארמית: ܡܰܬ݁ܰܝ, ביוונית קוינה: Μαθθαῖος, מַתַּיוֹס), ממוצא עברי ושמו המקורי לֵוִי בַּר־חַלְפַי (בארמית: ܠܶܘܺܝ ܒ݁ܰܪ ܚܰܠܦ݂ܰܝ), היה אחד משנים-עשר השליחים, תלמידיו הראשונים של ישו. על פי מסורות נוצריות, הוא גם היה אחד מארבעת האוונגליסטים והוא ידוע גם בתור מתי האוונגליסט.
רקע

על פי המסופר בברית החדשה, הבשורה על פי מתי, מתי היה מוכס על שפת הכנרת בשירות הרומאים והוא נענה לבקשת ישו "ויָקָם וילך אחריו" ובהמשך הוא מכונה "מתי המוכס". בבשורה על פי מרקוס, נזכר אותו סיפור, אלא ששם המוכס שהלך אחרי ישו היה: "לֵוִי בן חַלְפִי" בהמשך, כשמוזכרים שנים עשר השליחים של ישו, הוא נזכר כ"מתי" וכך הוא מופיע גם בבשורה על פי לוקס
על פי מקצועו, מתי היה בעל מעמד והשכלה גבוהה יותר מהשליחים פטרוס ואנדרו שהיו דייגים בכנרת, או מיעקב ויוחנן, בני זבדי, אך בשל עבודתו, היהודים כעסו עליו כי המוכסים נתפסו כסוכנים של הכובש הרומי.
שם אביו, חלפי, מרמז על האפשרות שהוא אחיו של השליח יעקב בן חלפי.[דרוש מקור]
הבשורה על פי מתי

על פי המסורת הנוצרית, מתי הוא המחבר של הבשורה על-פי מתי, הראשונה מבין הבשורות;  &&לאחר מות ישו פעל להפצת תורתו בין הגויים באימפריה הפרתית ומת תוך כדי כך כמרטיר.&&
הכנסייה הקתולית מציינת את זכרו ב-21 בספטמבר, והאורתודוקסית - ב-16 בנובמבר.
התייחסות למתי בתלמוד

בתלמוד הבבלי מוזכר "מתאי" כאחד מחמישה תלמידי "ישו" שהובאו לפני בית הדין (במהדורות הדפוס הושמט הקטע בהוראת הצנזורה על ספרים עבריים, שהנהיגו הנוצרים) .
תנו רבנן [שנו חכמים]: חמשה תלמידים היו לו לישו: מתאי נקאי נצר ובוני ותודה. אתיוהו למתי [הביאו את מתי]. אמר להו [נשאלו החכמים]: [האם] מתי ייהרג? הכתיב [שהרי כתוב בספר תהילים, מ"ב, ג'] "מָתַי אָבוֹא וְאֵרָאֶה פְּנֵי אֱלֹהִים"! אמרו לו: אין [אכן כן]. מתי יהרג, ; דכתיב [ככתוב בספר תהילים, מ"א, ו'] "מָתַי יָמוּת וְאָבַד שְׁמוֹ".
התייחסות למתי בנצרות

ווו
התייחסות למתי באסלאם

הקוראן מזכיר את תלמידיו של ישו, לא מזכיר את שמותיהם ומתייחס אליהם כאל "תומכי אללה". מסורות ופרשנות הקוראן מאוחרות יותר, כוללים את מתיו בין התלמידים. פירוש מוסלמי משמר את המסורת שמתיו ואנדרו היו שני התלמידים שיצאו לאתיופיה להטיף את בשורת האל.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  תרגום: פרנק דליטש (מיוונית), הברית החדשה, הבשורה על פי מתי, ירושלים: קרן אחוה משיחית, 2003, עמ' פרק ט, פסוק 9
1 2  תרגום: פרנק דליטש (מיוונית), הברית החדשה, הבשורה על פי מתי, ירושלים, 2003, עמ' פרק י' פסוק 3
1 2  תרגם: פרנץ דליטש, הברית החדשה, הבשורה על פי מרקוס, ירושלים: קרן אחווה משיחית, 2003, עמ' פרק ב', פסוקים: ט"ו-י"ז, פרק ג', פסוק י"ח
↑  מתרגם: פרנץ דליטש, הברית החדשה, הבשורה על פי לוקס, ירושלים, 2003, עמ' פרק ו', פסוק ט"ו
| השליחים |
| --- | --- | --- |
| 12 השליחים | פטרוס הקדוש • אנדראס הקדוש • יעקב בן זבדי • יוחנן בן זבדי • פיליפוס הקדוש • ברתולומאוס הקדוש •  מתי (לוי) • תומאס הקדוש • יעקב בן חלפי • תדיאוס הקדוש (מזוהה גם עם יהודה, אחי ישו) • שמעון הקנאי • יהודה איש קריות ומחליפו מתיאס הקדוש |  |
| שליחים נוספים | פאולוס • סילא • ברנבא • יעקב הצדיק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273121505171  PLWABN: 9810636247705606  CANTIC: a1056309x  GND: 118578979  ISNI: 0000 0000 9518 8544  LCCN: n82220255  VIAF: 316749278   WorldCat (עם VIAF): 316749278 
סנט מתי. פסל של San Giovanni. מוצג ברומא ב:                               Archbasilica of St. John Lateran
טיטוס הקדוש

| --- | --- |

 קדוש עבור:  כל הכנסיות
 פטירה:  96 או 107 גורטין שבכרתים
 חג:  26 בינואר;   5 בפברואר (1854-1969)
טיטוס היה מיסיונר וקדוש נוצרי שהוזכר בברית החדשה.
קורות חיים

טיטוס היה עוזרו של פאולוס (שאול התרסי) על פי המסופר בחלק מאיגרות פאולוס ובעיקר באיגרת אל טיטוס.
טיטוס התלווה אל פאולוס ואל בר-נבה בעת שהם הטיפו לנצרות באנטיוכיה ומאוחר יותר התלווה אליהם במסעם לועידת ירושלים (האיגרת אל הגלטיים ב' 1 - 3; מעשי השליחים ט"ו 2 - אף ששמו לא מוזכר בספר זה).
ככל הנראה טיטוס היה גוי שהתנצר מאחר שפאולוס סירב למול אותו לאור אמונתו של פאולוס כי הבשורה של ישו שחררה את המאמינים מחובות תורת משה ובהם החובה לקיים ברית מילה.
אזכור מאוחר יותר מציין כי טיטוס התלווה לפאולוס ולטימותיוס בהיותם באפסוס ומשם נשלח על ידי פאולוס לקורינתוס שביוון על מנת שיאסוף תרומות לעניי ירושלים (האיגרת השנייה אל הקורינתים ח' 6, י"ב 18).
טיטוס שב ופגש את פאולוס בהיותו במקדוניה (האיגרת השנייה אל הקורינתים ז' 6 - 15).
בעת שפאולוס נכלא, שהה טיטוס בכרתים - לשם נשלח על ידי פאולוס במטרה שיארגן את מבנה הכנסייתי בה (האיגרת אל טיטוס א' 5).
האזכור האחרון של טיטוס מתייחס להגיעו לרומא ולשהייתו עם פאולוס בעת כליאתו השנייה (האיגרת השנייה אל טימותיוס ד' 10), משם נשלח לדלמטיה במשלחת מיסיונרית.
הברית החדשה אינה מצינת את תאריך ומקום פטירתו, אולם לפי המסורת הנוצרית מונה לבישוף גורטין שבכרתים ונפטר בשנת 107 בהיותו בן 95.
יום קדוש

חגו של טיטוס לא נכלל בלוחות הקדושים של הכנסייה הקתולית עד שנת 1854 עת הוקצה לטיטוס ה-6 בפברואר. בשנת 1969 שונה יום חגו ל-26 בינואר, יחד עם חגו של טימותיוס, במטרה לחגוג את שני תלמידיו של פאולוס יחד יום לאחר חג ההתנצרות של פאולוס.
טיטוס וטימותיוס

ריצ'רד ג. פלוז טוען כי השם "טיטוס" הוא שמו הפרטי של טימותיוס ולמעשה מדובר בשלוש איגרות (איגרת זו וכן האיגרת הראשונה אל טימותיוס והאיגרת השנייה אל טימותיוס) הממוענות אל אותו אדם. פלוז תומך טענתו במספר פסוקים באיגרת הראשונה אל הקורינתים (ד' 17, ט"ז 10) ובאיגרת השנייה אל הקורינתים (ב' 13, ז' 6, ז' 13 - 14 ו-י"ב 18) וכן במעשי השליחים 19 כ"ב. לדבריו, פסוקים אלה מראים כי מדובר באדם אחד שהיה עוזרו של השליח פאולוס. יחד עם זאת באיגרת השנייה אל תימוטיוס מצוין בפרק ד' פסוק 10 כי טיטוס הגיע לדלמטיה - דבר שאינו סביר אם מדובר באותו אדם אליו מופנית האיגרת.
כנסיית טיטוס הקדוש בגורטין
יעקב בודו

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1931 (בן 93) י' בניסן ה'תרצ"א רומניה שטפנשט, רומניה 
 תאריך עלייה:  1950
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1951
 עיסוק:  שחקן תיאטרון, שחקן קולנוע, זמר, קומיקאי, סטנדאפיסט
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי   פרס פולק
 פרופיל ב-IMDb
 
בודו, 1967
להקת פיקוד צפון בתוכניתם הראשונה "גלגוליו של מוישה ונטילטור" משנת 1955. בודו כורע על ברכיו משמאל
יעקב (יענקל'ה) בודו (שמו המקורי: יעקב בודואגה וברומנית: Iacob Bodoagă; נולד ב-28 במרץ 1931, י' בניסן ה'תרצ"א) הוא שחקן, זמר וקומיקאי ישראלי. חתן פרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים ופרס פולק. ממייסדי הלהקות הצבאיות פיקוד הצפון ופיקוד הדרום.
ביוגרפיה

בודו נולד בשם יעקב בודואגה (ברומנית: Iacob Bodoagă) בעיירה שטפנשט שברומניה. במהלך מלחמת העולם השנייה נדד עם אמו ועם שתי אחיותיו עד הגיעם לעיירה בוטושאן. בשואה הוא הועסק בניקוי מוסדות, בפינוי שלג מהכבישים, וכעובד מטבח עבור הגרמנים. הוא דיבר יידיש מילדותו.
בשנת 1950 עלה לישראל עם משפחתו, שהתיישבה בעפולה.
שנה לאחר העלייה לארץ גויס לצה"ל, שם החל בודו את שירותו בחטיבת גולני. הוא ניסה להתקבל ללהקת הנח"ל, הלהקה הצבאית היחידה שהתקיימה אז. סמלת התרבות של גולני לימדה אותו את "על השחיטה" של חיים נחמן ביאליק, איתו נבחן ללהקת הנח"ל. בבחינה ירד בודו על הברכיים, ועם ידיו למעלה אמר: "שמיים, בקשו רחמים עליי...". הוא לא התקבל ללהקה מחוסר תקן אולם נשלח ב-1952 לפיקוד הדרום ונבחן ללהקה החדשה על ידי הבמאי יעקב מגבלות שייסד את להקת פיקוד הדרום, ביחד עם אברהם צביון. בודו שלא ידע את השפה עדיין, אלא רק יידיש, התקבל ללהקה והשתתף בתפקיד קטן בהצגה הראשונה שכתב וביים יעקב מגבלות - "קזבלנקה עולה בדרגה".
ב-1954 פורקה להקת פיקוד הדרום ובודו שסיים את שירותו, נשלח ביחד עם כמה חברים מלהקתו להקים את להקת פיקוד הצפון. הלהקה נוצרה מאיחוד של שני גופים: הראשון היה קבוצת שחקנים מלהקת פיקוד הדרום ביניהם בודו, שעברו לפיקוד הצפון לאחר פירוק הלהקה, והשני חברי להקת גולני שסופחו לצפון עקב בעיות ארגון ותקציב. בין חבריו ללהקה היו צדוק סביר ואסתר נהרי. בתקופה זו חיפש בודו ומצא את יעקב מגבלות כדי שיכתוב את התוכנית הראשונה ללהקת פיקוד צפון - "גלגוליו של מוישה וינטלטור". יעקב מגבלות אף ביים את המחזה כשבודו מגלם את התפקיד הראשי. ההצגה זכתה להצלחה מסחררת ברחבי הארץ.
ביוגרפיה > בתיאטרון

לאחר שש שנות שירות השתחרר בודו מצה"ל והצטרף לתיאטרון זירה וכיכב שם בהצגת "מוישה ונטילטור" שהייתה להיט באותה תקופה. לאחר סגירתו של תיאטרון הזירה בשנת 1958 הצטרף בודו ל"תיאטרון דו-רה-מי" וכיכב שם במחזמר המצליח של אברהם גולדפדן "שני קוני-למל". בנוסף שיחק בין היתר גם בהצגות "פינג`ן" של דן בן אמוץ וחיים חפר (עם ריקה זראי), "שווייק במלחמת העולם השנייה" ו"לה מנדראגולה".
עם הקמת תיאטרון חיפה בשנת 1961 היה בודו מן הראשונים שהצטרפו לתיאטרון בעקבות הזמנת מייסדו, יוסף מילוא. הוא שיחק שם בין היתר במחזות, "אילוף הסוררת", "חלום ליל קיץ", "קרנפים", "הרשלה מאוסטרופולי", "משרתם של שני אדונים", "מעגל הגיר הקווקזי", "אנדורה", "אופרה בגרוש", "ימים של זהב", "תעלולי נישואין" ו"המתאבד".
במקביל להופעותיו בתיאטרון חיפה הופיע ב"מוישה ונטילטור" בתיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל), בתיאטרון השדרה בתפקיד הראשי בהצגה "פישק'ה החיגר" על פי סיפורו של מנדלי מוכר ספרים, ובתיאטרון לילך בהצגות "מטורף על הגג" ו"ישראלי באמריקה".
בסוף שנות ה-60 העלה על הבמות הופעת יחיד סאטירית בשם "הצביעו בעד בודו". המופע כלל שירים של דן אלמגור ואפי נצר שהופיעו גם בתקליט. בשנת 1967 הוציא תקליט שכלל ביצועים ברומנית לשירים עבריים מצליחים ונקרא "Cu Bodo La Gramofon". הופיע עם מערכון "שתיים... שתיים..." (עם הקטעים "הטלפון הצימבורי" ו"קריעה למילואים").
בשנת 1975 עזב בודו את תיאטרון חיפה, וייסד תיאטרון מסחרי ביידיש. הוא הופיע עם התיאטרון לצד שחקנים נוספים, בישראל ומחוץ לה, וזכה להצלחה רבה. בסוף שנות ה-70 הוציא תקליט בשם "יידישקייט" שכלל שירים ביידיש.
בשנת 1992 הצטרף לתיאטרון יידישפיל ומילא בו לאורך השנים תפקידים ראשיים רבים.
בשנת 2009 העלה את הצגת היחיד "לנסקי ביידיש" במסגרת פסטיבל תיאטרונטו, וב-2023 כיכב בהצגה "זכרונותיו של מוטל בן פייסי החזן".
ביוגרפיה > בקולנוע

בודו שיחק במהלך השנים בסרטי קולנוע רבים וביניהם בסרטים: "אף מילה למורגנשטיין", "רק לא בשבת", "מוישה ונטילטור" (בגרסה הקולנועית שביים אורי זוהר), "השועל בלול התרנגולות", "נחצ'ה והגנרל", "פיצוץ בחצות", "בדרך אל החתולים", "מיליונר בצרות", "מרגו שלי", "כשנותנים - קח!" (סרט ישראלי דובר יידיש), "חמש חמש", "נס בעיירה", "גיא אוני", "איריס", "פעם הייתי", "פטר השלישי" ובכמה הפקות זרות.
בשנת 1966, בודו אף היה מיועד לגלם את דמותו של קונילמל בסרט "שני קונילמל", אך מחויבותו לצילומי הסרט "מוישה ונטילטור" מנעה ממנו להשתתף בסרט, אף על פי שבודו חשק בתפקיד וגם לאחר שכתב את התסריט יחד עם ישראל בקר. במקומו של בודו, לוהק לתפקיד מייק בורשטיין.
ביוגרפיה > בטלוויזיה

בטלוויזיה שיחק בין היתר בסדרות: "הילדים משכונת חיים", "רחוב סומסום", "פרפר נחמד", "התזמורת", "פעם אחת", "הקומדי סטור", "המסעדה הגדולה", "ייסורי אפרים", "שמש", "משפחה לא בוחרים", "האישה שגנבה 250 מיליון", "משפחת עזאני", "דני הוליווד", "בנות הזהב", "חברות", "מתיר עגונות", "החברים של נאור", "70 מיליון סיבות לעושר", "קופה ראשית" ו"לבד בבית".
חיים אישיים

בודו הוא ניצול שואה. היה נשוי לאסתר מ-1956, עד מותה ב-2014. לזוג שלושה ילדים, ונכדים. הוא מתגורר בתל אביב.
פרסים והוקרה

"פרס אדית וישראל פולק" - 1999
"פרס קרן לרנר ליידיש" - 2000
פרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים - 2008.
אות יקיר העיר תל אביב-יפו - 2013
פרס הרשות הלאומית לתרבות היידיש - 2016
הערות שוליים

↑  יעקב בר-און, ‏יעקב בודו חוגג 90, וממשיך לרוץ מהצגה להצגה, באתר מעריב אונליין, 28 במרץ 2021
1 2 3  יואב בירנברג, סגירת התאגיד תהיה בכייה לדורות, ידיעות אחרונות 2.2.2023 24 שעות, עמ' 8-10
↑  מרב יודילוביץ', פרס מרגלית למפעל חיים יוענק לבודו, באתר ynet, 16 בפברואר 2009
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2007 - עודד קוטלר | פרס התיאטרון הישראלי - פרס מפעל חיים 2008 - יעקב בודו | הבא: 2009 - יהושע סובול |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305230305171  GND: 1062066510  ISNI: 0000 0001 0830 0364  LCCN: no2017094807  MusicBrainz: d4ad4ee5-81e3-44ef-8cf5-10897d6a6eb9  NKC: pna2014811341  VIAF: 160787627   WorldCat (עם VIAF): 160787627 
יעקב בודו ביחד עם אילן דר ומוניקה ורדימון בהצגה "ספסל הזהב", תיאטרון יידישפיל
איי קרמדק

| --- | --- |

מראה האי ראול מהחלל
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  29°16′37″S 177°55′24″W﻿ / ﻿29.276944°S 177.923333°W﻿ / -29.276944; -177.923333
 סוג:  קשת איים
 שטח:  33.6 קמ"ר
 גובה מרבי:  פסגת מומוקאי: 516 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 אזור זמן:  UTC+12
 על שם:  ז'אן-מישל איון דה קרמדק 
 מגלה:  ויליאם סוור, קברניט הספינה ליידי פנריין
 תאריך גילוי:  31 במאי 1788
  (למפת אוקיאניה מוגדלת) איי קרמדק(למפת אוקיאניה רגילה) איי קרמדק 
 
 
איי קרמדק (באנגלית: Kermadec Islands, במאורית: Rangitāhua) הם קשת איים סובטרופיים בדרום האוקיינוס השקט, 800–1,000 קילומטרים צפונית-מזרחית לאי הצפוני של ניו זילנד, ומרחק דומה מדרום-מערב לטונגה. האיים הם חלק מניו זילנד, שטחם הכולל 33.6 קילומטרים רבועים, והם אינם מיושבים, למעט התחנה של מחלקת השימור באי ראול (אנ') המאוישת דרך קבע, המאחז הצפוני ביותר של ניו זילנד.
האיים הם חלק מהאיים החיצוניים של ניו זילנד (אנ'). אף שהם שייכים לניו זילנד האיים אינם אחד מחבלי ניו זילנד או מרשויות אזוריות בניו זילנד, אלא מוגדרים אזור מחוץ לרשות טריטוריאלית (Area Outside Territorial Authority).
האיים קרויים על שם רב החובל הברטאני ז'אן-מישל איון דה קרמדק (אנ'), שביקר באיים כחלק מהמשלחת שחיפשה את ז'אן-פרנסואה לה פרוז בשנות ה-90 של המאה ה-18.
היסטוריה

כפי שמציין שמם של האיים במאורית, רנגיטאהואה (Rangitahua) – "מקום העצירה", בני העם הפולינזי "עצרו" באיי קרמדק סביב המאה ה-14 (ואולי בעבר במאה העשירית). האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור בספינה ליידי פנרהין (אנ') במאי 1788 - לא מצאו תושבים.
ספינות ציד לווייתנים בריטיות, אמריקאיות ואוסטרליות שטו מול חופי האיים במאה ה-19 ופעמים רבות ביקרו באיים בחיפוש אחר מים, עץ להסקה ומזון. הספינה הראשונה המתועדת הייתה ספינת ציד הלווייתנים פאני (Fanny) שביקרה באי ראול בשנת 1823. מתיישבים אירופיים שונים התגוררו באי בפרקי זמן שונים מתחילת המאה התשע עשרה ועד שנת 1937 וגידלו אוכל לציידי הלווייתנים. משפחת תומאס בל (Thomas Bell) התיישבה באי בשנים 1878–1914. אחת מבנות המשפחה, בסי דייק (Bessie Dyke), סיפרה את חוויות המשפחה לסופרת אלזי ק. מורטון (Elsie K. Morton) שפרסמה את סיפורם בשנת 1957 כ"משפחת רובינזון קרוזו מהאי סאנדיי" (שמו הקודם של האי ראול).
היסטוריה > תחנת האי ראול

התחנה מורכבת מתחנת מטאורולוגיה ורדיו ממשלתית, ואכסניה לעובדי ומתנדבי מחלקת השימור של ניו זילנד, הפועלת מאז 1937. היא שוכנת על הטרסות הצפוניות של האי ראול, בגובה של כ-50 מטרים, מעל הצוקים של פליטווד בלוף (Fleetwood Bluff). זהו המאחז המיושב הצפוני ביותר של ניו זילנד.
היסטוריה > הצעות לניסויים גרעיניים

בשנת 1955 חיפשה ממשלת בריטניה אתר גדול המרוחק ממרכזי אוכלוסייה לבדיקת פצצת המימן החדשה שפיתחה. נבדקו איים שונים בדרום האוקיינוס השקט ובאוקיינוס הדרומי, יחד עם אנטארקטיקה. האדמירליות הציעה שאיי האנטיפודה עשויים להיות מתאימים. במאי 1955 הגיע שר הביטחון סלווין לויד (Selwyn Lloyd) למסקנה כי איי קרמדק יתאימו, על בסיס ההמלצה מדוח האדמירליות. מכיוון שקבוצת האיים היא חלק מניו זילנד, כתב אנתוני אידן, שזה עתה מונה לראש ממשלת בריטניה, לראש ממשלת ניו זילנד, סידני הולנד, בקשה לאשר להשתמש באיים. הולנד סירב מחשש לתגובה ציבורית שלילית בבחירות הכלליות הקרובות בשנת 1957 בניו זילנד. למרות מאמצי ההרגעה והלחץ מצד ממשלת בריטניה, נותר הולנד איתן בדעתו.
גאוגרפיה

האיים נמצאים בין קו רוחב 29° עד 31.5° דרום ובין קו אורך 178° עד 179° מערב, 800–1,000 קילומטרים צפונית-מזרחית לאי הצפוני של ניו זילנד, ומרחק דומה מדרום-מערב לטונגה. שטח האיים הכולל הוא 33.6 קילומטרים רבועים.
אקלים

האקלים של האיים הוא סובטרופי, כשהטמפרטורה חודשית ממוצעת של 22.4 מעלות צלזיוס בפברואר ו-16.0 מעלות צלזיוס באוגוסט. המשקעים הם כ-1,500 מילימטרים גשם בשנה, כשהעונה השחונה יחסית היא מאוקטובר עד ינואר.
אקלים > האיים

הקבוצה כוללת ארבעה איים עיקריים וכמה שיני סלע מבודדים. האיים הם:
האי ראול (Raoul Island) או האי סאנדיי (Sunday Island) הוא ללא ספק האי הגדול ביותר. הוא שוכן 900 קילומטרים דרומית-מערבית ל'אטא (אנ'), האי הדרומי ביותר של טונגה, ו-1,100 קילומטרים צפונית-מזרחית לניו זילנד. לאי ראול שטח של 29.38 קילומטרים רבועים עם מספר רב של איי לווין קטנים יותר; גובהה של הנקודה הגבוהה ביותר באי, פסגת מומוקאי, הוא 516 מטרים.
האי מקאולי (Macauley Island) הוא האי השני בגודלו. שוכן 110 קילומטרים דרום-דרום מערב לאי ראול. שטחו, יחד עם האי הסמוך הסזרד (Haszard Island), 3.06 קילומטרים רבועים:
סלע מקדולנד (Macdonald Rock) שוכן כ-4 קילומטרים צפונית לאי מקאולי
האי קרטיס (Curtis Island), השלישי בגודלו, שוכן 35 קילומטרים דרומית-מערבית לאי מקאולי. הוא מגיע לגובה 137 מטרים ושטח 590 דונם עם האי צ'יזמן (Cheeseman Island) השכן.
האי נוג'נט (Nugent Island) הוא האי הצפוני ביותר. רוחבו כ-100 מטרים.
סלע ל'אספרנס (L'Esperance Rock), לשעבר סלע פרנץ' (French Rock), נמצא 80 קילומטרים דרומית-מערבית לאי קרטיס. קוטרו 250 מטרים, שטחו 50 דונם וגובהו 70 מטרים.
סלע ל'הברה (L'Havre Rock) כ-8 קילומטרים צפונית-מערבית לסלע ל'אספרנס, שרוי מתחת למים למעט בשפל.
הרי מצולה צפונית ודרומית לאיי קרמדק הם הרחבה של הרכס העובר מטונגה לניו זילנד (ראו פסקת הגאולוגיה). סטאר אוף בנגל בנק (Star of Bengal Bank), 103 קילומטרים דרומית-מערבית לסלע ל'אספרנס, הוא הקרוב ביותר לפני השטח בעומק של 48 מטרים.
גאולוגיה

האיים הם קשת איים געשית, שנוצרה בגבול סגירה שבו הלוח הפסיפי נוחת מתחת ללוח ההודי-אוסטרלי. הלוח הפסיפי הנוחת יצר את שקע קרמדק (אנ'), שקע אוקייני (אנ') בעומק 8 קילומטרים, ממזרח לאיים. האיים שוכנים לאורך רכס קרמדק התת-ימי, שכיוונו דרומית-מערבית מהאיים לכיוון האי הצפוני של ניו זילנד וצפון-מזרח לכיוון טונגה (קשת קרמדק-טונגה).
ארבעת האיים העיקריים הם פסגות הרי געש המתנשאות מספיק גבוה מקרקעית הים כדי לצוץ מעל פני הים. בשרשרת ישנם כמה הרי געש אחרים שאינם מגיעים לגובה פני הים, אך יוצרים הרי מצולה בעומק שבין 65 ל-1,500 מטרים מעל פסגותיהם. הר המצולה מונוואי (אנ'), בעומק של 120 מטרים מעל לפסגתו, נמצא באמצע הדרך בין האי ראול לטונגה. 100 קילומטרים מדרום לסלע ל'אספרנס נמצא הר המצולה סטאר אוף בנגל בנק (Star of Bengal Bank), שנחקר מעט, והוא כנראה הר געש תת-ימי.
דרומה יותר נמצאים "הרי המצולה של רכס דרום קרמדק" (South Kermadec Ridge Seamounts), הדרומי שבהם, אי המצולה ראמבל ארבע (Rumble IV Seamount) נמצא רק 150 קילומטרים צפונית לאי הצפוני של ניו זילנד. הרכס מתחבר בסופו של דבר לאי וייט במפרץ פלנטי (אנ') בניו זילנד, בקצה הצפוני של האזור הגעשי טאופו (אנ'). האיים חווים רעידות אדמה רבות מתנועת הלוחות ומהגעשיות.
ראול וקרטיס הם הרי געש פעילים. הר הגעש בראול התפרץ 14 פעמים מאז שהחלו לתעד התפרצויות באי. ההתפרצות הרצינית האחרונה הייתה ב-21 בנובמבר 1964, מלוע קרוב לאגם הלוע המכונה "האגם הירוק" (Green Lake). התפרצות קטנה יותר התרחשה ב-16 במרץ 2006, ואילצה לפנות את התחנה באופן זמני. הרי הגעש באיים האחרים אינם פעילים כרגע, והאיים הקטנים יותר הם שרידי סחיפה של הרי געש שכבו.
בין התאריכים 18–21 ביולי 2012 התפרץ הר הגעש התת-ימי "הר המצולה ל'הברה" (Havre Seamount) (ליד סלע ל'הברה), ופרץ את פני האוקיינוס מעומק של יותר מ-1,100 מטרים וייצר רפסודה גדולה של פומיס שצפה צפונית-מערבית להר הגעש. ההתפרצות לא נצפתה באופן ישיר, אך היא אותרה באמצעות נתוני רעידת אדמה וחישה מרחוק לאחר שרפסודת הפומיס נצפתה על ידי מטוסים וספינת חיל הים הניו זילנדי קנטרברי (HMNZS Canterbury).
האיים פעילים סיסמית. רעידת אדמה בעוצמה 8.1 התרחשה בשעות המוקדמות של 5 במרץ 2021, והובילה למספר רעידות משנה חזקות וחשש מצונאמי בחוף הצפוני של האי הצפוני ובאיים אחרים באוקיינוס השקט, כולל האי נורפוק, השייך לאוסטרליה.
אקולוגיה > צמחייה

האיים מוכרים על ידי אקולוגים כאזור אקולוגי מובחן: "יערות לחים סובטרופיים של איי קרמדק" (Kermadec Islands subtropical moist forests). זהו אזור אקולוגי של יערות לחים טרופיים וסובטרופיים של עצים רחבי-עלים (אנ'), חלק מהתחום האוקייני. מין העץ השולט ביערות הוא Metrosideros kermadecensis (אנ') (באנגלית Kermadec pōhutukawa) בעל הפרחים האדומים שהוא קרוב משפחה של ברזילי הדור (אנ') של ניו זילנד. באיים חיים 113 מינים מקומיים של צמחים וסקולריים, מתוכם 23 אנדמיים, יחד עם טחבים (52 מינים מקומיים), חזזיות ופטריות (89 מינים מקומיים). מקורם של מרבית מיני הצמחים המקומיים מניו זילנד, ואחרים מהאוקיינוס השקט הטרופי. 152 מיני צמחים שהוחדרו על ידי האדם התבססו באיים.
יערות סובטרופיים צפופים מכסים את רוב ראול, וכיסו בעבר את מקאולי. Metrosideros kermadecensis הוא עץ היער הדומיננטי, ויוצר חופה בגובה 10–15 מטרים. מין הדקל Rhopalostylis baueri (אנ'), קרוב משפחה של דקל ניקאו (אנ') מניו זילנד הוא עץ חופה חשוב נוסף. ביערות היה תת-יער עשיר של עצים קטנים יותר, שיחים, שרכים ועשבים, כולל Myrsine kermadecensis (אנ')‏, Lobelia anceps (אנ')‏, Poa polyphylla (אנ')‏, Coprosma acutifolia (אנ') ו-Coriaria arborea (אנ'). שני שרכי עצים אנדמיים Cyathea milnei ו-Alsophila kermadecensis (אנ') הנדיר והנמצא בסכנת הכחדה, נמצאים גם הם ביערות.
אזורים ליד חוף הים הנחשפים לריסוס של מי ים מלוחים מכוסים בקהילה מובחנת של שיחים ושרכים, בעיקר Myoporum obscurum‏, Coprosma petiolata‏, Asplenium obtusatum‏, Cyperus ustulatus‏, Disphyma australe‏ ו-Ficinia nodosa.
אקולוגיה > בעלי חיים

באיים אין יונקים יבשתיים מקומיים. תת-מין אנדמי של סוג התוכי ציאנורמפוס הוא Cyanoramphus novaezelandiae cyanurus (באנגלית Kermadec red-crowned parakeet). קבוצת האיים זוהתה על ידי הארגון BirdLife International כאזור עופות חשוב (Important Bird Area, בראשי תיבות IBA) בגלל חשיבותו כאתר רבייה עבור כמה מינים של עופות ימיים, כולל יסעורון לבן-צוואר (אנ') ויסעורון שחור-כנף (אנ'), יסעור אפור ממוזלג-זנב, יסעור קטן, שחפית כהה ונודי כחולה (אנ'). האזור מכיל גם בתי גידול עשירים ללווייתנאים. נוכחות מוגברת של לווייתן גדול-סנפיר לווייתני גיבנון מעידה על איי קרמדק המתפקדים כמסדרונות נדידה, ומינים של לווייתני מזיפות (לא בכמות גדולה) ולווייתני שיניים, כולל לווייתן מינקי, ראשתן גדול-ראש, לווייתני מקור ידועים פחות, קטלן ודולפינים. נצפו תכופים במים סמוכים. מספר גדול של אובלנה דרומית נראו היסטורית באזורים הדרום-מערביים, אם כי יש רק מעט אישורים להופעתם סביב האי ראול. הנביעות ההידרותרמיות בים העמוק לאורך רכס קרמדק תומכים בקהילות של אקסטרמופילים שונים, כולל מין הסרטן Gandalfus puia (באנגלית New Zealand blind vent crab). שלושה שיאים חדשים של דגי שונית טרופיים תועדו בשמורה הימית של איי קרמדק (Kermadec Islands Marine Reserve) בשנת 2015 לאחר שחוקרים בחנו מאות שעות של סרטים תיעודיים.
אקולוגיה > שימור

הכנסת חתולים, חולדות ועזים פגעה משמעותית ביערות ועופות הים. רעיית יתר של עזים השמידה את היערות של האי מקאולי, השאירה ערבות דשא פתוחות, ושינתה את תת-היער של האי ראול. טריפה של חולדות וחתולים הפחיתה את מושבות עופות הים באיים המרכזיים ממיליוני ציפורים לעשרות אלפים. ממשלת ניו זילנד פעלה בעשורים האחרונים לשיקום האיים. ניו זילנד הכריזה על האיים כשמורת טבע בשנת 1937, והים סביבם כשמורה ימית בשנת 1990. השמורה הימית מקיפה את כל אחד מהאיים והיא אחת הגדולות בניו זילנד בשטח כולל של 7,480 קילומטרים רבועים.
עזים סולקו ממקאולי בשנת 1970 ומראול בשנת 1984, והיערות החלו להתאושש. האיים עדיין ידועים במגוון ציפורים, ומושבות עופות ים מאכלסות כיום איונים מול החוף, מוגנים מפני החולדות והחתולים שהוכנסו לאיים. מתבצעים מאמצים לסלק את החולדות והחתולים מהאיים, כמו גם כמה מהצמחים האקזוטיים הפולשניים.
הביקורים באיים מוגבלים על ידי מחלקת השימור. המחלקה מאפשרת ביקורים בראול על ידי מתנדבים המסייעים בפרויקטים של שיקום סביבתי או ניטור, ומבקרים אחרים העוסקים בחקר הטבע. הביקורים באיים האחרים מוגבלים בדרך כלל לאלה העוסקים במחקר מדעי על האיים.
ב-29 בספטמבר 2015, הודיע ג'ון קי, ראש ממשלת ניו זילנד, על הקמתו של מקלט האוקיינוס של קרמדק (Kermadec Ocean Sanctuary), אזור מוגן של 620,000 קילומטרים רבועים באזור איי קרמדק. עם זאת, לאחר מכן, הגישו חברות דיג וחברות של מאורים תביעה משפטית המתנגדת להחלטה, ועסקה קואליציונית עם המפלגה "ניו זילנד תחילה" (New Zealand First) הובילה לכך שהצעת החוק למקלט האוקיינוס של קרמדק לא עברה את הקריאה השנייה, נכון לשנת 2019.