stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הריביירה האיטלקית

.
| --- | --- |

סנטה מרגריטה
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  ליגוריה ליגוריה
 גובה:  20 מטרים
 קואורדינטות:  44°26′09″N 8°46′56″E﻿ / ﻿44.435916666667°N 8.7822222222222°E﻿ / 44.435916666667; 8.7822222222222 
 אזור זמן:  UTC +1
 he
מפת ליגוריה
סן רמו
קאמולי
לבאנטו
צ'רבו
לאטה
מורטולה
בורדיגרה
נמל בורדיגרה
הריביירה האיטלקית או הריביירה הליגורית (איטלקית: Riviera ligure ; ליגורית: Rivêa ligure), היא רצועת חוף צרה הנמצאת בין הים הליגורי ובין הרי האפנינים של מחוז ליגוריה.
הריביירה משתרעת מהגבול הימי של איטליה עם צרפת על יד העיירה ונטימילייה (אנ'), ועד נמל העיר לה ספציה. מבחינה היסטורית, הריביירה הגיעה עד לעיר הנמל הצרפתית מרסיי.
תיאור כללי

מרכז הריביירה הוא בעיר הנמל ג'נובה. על פי התיאורים הנפוצים, היא מחולקת לשני חלקים: הריביירה של השקיעה (Riviera di Ponente) שממשיכה מגנואה עד לגבול הצרפתי. והריביירה של הזריחה (Riviera di Levante) שמשתרעת מגנואה ועד לה ספציה.
הריביירה מאופיינת באקלים ממוזג ודרך חיים רגועה, נופים הררים יפים הכוללים עיירות דיג ונופש. בשל כך, הריביירה מהווה יעד תיירותי שוקק. כפרים רבים בריביירה ידועים בכל העולם, כמו פורטופינו, בורדיגרה, לריצ'י וצ'ינקווה טרה.
עוד שני חלקים קטנים מהריביירה הם בעלי שמות ייחודיים: הריביירה של סבונה (אנ') נקראת "ריביירת הדקלים" (Riviera delle Palme), ואילו הריביירה של סן רמו נקראת "ריביירת הפרחים" (Riviera dei Fiori).
נפות ויישובים בתחום הריביירה

אימפריה:
ונטימיליה (אנ')
קמפרוזו (אנ')
ולקרוזה (אנ')
בורדיגרה (אנ')
אוספדלטי (אנ')
סן רמו
טג'ה (אנ')
ריבה ליגורה (אנ')
סנטו סטפנו אל מארה (אנ')
צ'יפרסה (אנ')
קוסטרינרה (אנ')
סן לורנצו אל מרה (אנ')
אימפריה
דיאנו מרינה (אנ')
סן ברתולומאו אל מרה (אנ')
צ'רבו (אנ')
סאבונה:
אנדורה (אנ')
לאיגואליה (אנ')
אדאסיו (אנ')
אלבנה (אנ')
צ'ריאלה (אנ')
בורגטו סנטו ספיריטו (אנ')
לואנו (אנ')
פייטרה ליגורה (אנ')
בורג'יו ורצי (אנ')
פינאלה ליגורה (אנ')
נולי (אנ')
ספוטורנו (אנ')
ברגג'י (אנ')
ודו ליגורה (אנ')
סאבונה (אנ')
אלביסולה מרינה (אנ')
אלביסולה סופריורה (אנ')
צ'לה ליגורה (אנ')
ורצה (אנ')
ג'נובה:
קוגולטו (אנ')
ארנזנו (אנ')
ג'נובה
בוליאסקו (אנ')
פייבה ליגורה (אנ')
סורי (אנ')
רקו (אנ')
קאמולי
פורטופינו
סנטה מרגריטה ליגורה (אנ')
רפאלו
זואלי (אנ')
קיאבארי (אנ')
לבניה (אנ')
ססטרי לבנטה
מונליה (אנ')
לה ספציה:
דאיבה מרינה (אנ')
פרמורה (אנ')
בונזולה (אנ')
לבנטו (אנ')
לה ספציה
פורטו ונרה
לריצ'י (אנ')
אמליה (אנ')
סרזנה
חמשת היישובים המכונים צ'ינקווה טרה:
מונטרוסו אל מרה (אנ')
ורנאצה (אנ')
קורניליה (אנ')
מנארולה (אנ')
ריומג'ורה (אנ')
אתרי מורשת עולמית

לה סטרדה נואובה ומערכת פלאצי דיי רולי בגנואה
פורטו ונרה, צ'ינקווה טרה והאיים פלמריה, טינו וטינטו.
אירועים מיוחדים

פסטיבל סן רמו
תערוכת הצמחים והפרחים Euroflora (אנ') בגנואה
פסטיבל המדע בגנואה (אנ')
תערוכת הסירות הבינלאומית בגנואה (אנ')
תחרות פגניני לכינור בגנואה
תחרות המרוצים ראלי סן רמו (אנ')
פסטיבל הקולנוע של הריביירה (אנ')
מרוץ האופניים מילאנו - סן רמו
תחרות הרגטה של הרפובילקות הימיות (אנ')
מאכלים מקומיים

פסטו
פסטה מסוג טרופי (אנ')
פסטה מסוג טרנטה (אנ')
רביולי מסוג פנזוטי
פוקאצ'ה
פאינה
יין נתזים
יין פיגאטו (אנ')
גנים

הגנים הבוטניים במורטולה אינפריורה, על יד ונטימיליה
הגנים האיטלקיים בסנטה מרגריטה ליגורה
וילה דוראצו-פלאויצ'יני בשכונת פלי (pegli) בג'נובה
הפנורמה של בורבאקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, מוסד זיכרון, מרכז תרבות, בית קולנוע 
 כתובת:  Löwenplatz 11, 6004 Luzern 
 מיקום:  לוצרן 
 מדינה:  שווייץ 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1889
 תאריך פתיחה רשמי:  1889 
 קואורדינטות:  47°03′25″N 8°18′40″E﻿ / ﻿47.056972222222°N 8.3112222222222°E﻿ / 47.056972222222; 8.3112222222222
 www.bourbakipanorama.ch
 he
 
הפנורמה של בורבאקי
הפנורמה של בורבאקי היא ציור גדל-ממדים עגול המוצג ברוטונדה במרכז לוצרן שבשווייץ. ציור זה נחשב לאחד השרידים הבודדים של סוגת אמנות ייחודית של הצגת תמונות פנורמה במעגל (ציקלורמה) שרווחה במאה ה-19. אורכו של הציור 115 מטר. הוא נחתך פעמיים, מסיבות שונות, וגובהו היום הוא 9.8 מטר, שהם רק שני שלישים מהגובה המקורי. הציור הפנורמי נועד לתת לצופה תחושה שהוא נוטל חלק בהתרחשויות. האפקט מועצם על ידי חפצים תלת־ממדיים המוצבים בקדמת הציור, ויוצרים תחושה שהם מהווים המשך של הקטע המצויר.
הציור, מעשי ידי הצייר השווייצרי אדואר קסטרה (אנ') וקבוצה של 10 עוזרים, נוצר בשנת 1881 ומתאר את מפלתו של צבא המזרח (אנ') הצרפתי בפיקודו של בורבאקי במלחמת צרפת–פרוסיה, עשר שנים קודם לכן. הצייר עצמו התלווה לצבא המזרח כמתנדב של הצלב האדום. תוך כדי ההתרחשויות, קסטרה הכין רישומים רבים, אשר שימשו לאחר מכן כבסיס להכנת הציור הפנורמי.
הציור הוא עדות היסטורית באיכות תיעודית יוצאת דופן ומתאר את הפעולה ההומניטרית הראשונה של הצלב האדום השווייצרי. הנושא הבולט בו הוא סבלם העצום של החיילים והפצועים, שעברו את הגבול השווייצרי מורעבים וקפואים מקור. האירוע, אשר התרחש בשלהי החורף בסוף ינואר 1871, מובא בציורו של קסטרה בנוף חורפי לבן ועצוב, בשטחים עצומים מכוסים שלג וטורים אינסופיים של חיילים. הציור מתאר את העזרה אשר האוכלוסייה השווייצרית הגישה לנמלטים, את הטיפול הרפואי על ידי הצלב האדום, וגם את הניוטראליות של שווייץ, אשר הסכימה לקבל את 87000 החיילים של צבא המזרח, בתנאי שכל הציוד הצבאי ימסר לידי הצבא השווייצרי. צבא המזרח מסר 11000 סוסים, 1150 עגלות משא, 285 כלי ארטילריה, 7200 רובים ו 64 אלף כידונים. החיילים הצרפתים הנמלטים הוכנסו למחנות מעצר, בהם קיבלו מזון, מחסה וטיפול רפואי.בתום המלחמה, לאחר שישה שבועות במרץ 1871, עזבו כל חיילי בורבאקי את שווייץ וחזרו לצרפת.
הרוטונדה, בה מוצגת הפנורמה של בורבאקי, נמצאת כיום בתוך קומפלקס מוזיאוני שהוקם סביבה בין השנים 1996–2000 וכלולים בו גם ספריית העיר לוצרן, מרכז ייעוץ סביבתי עירוני ופורום אקולוגי. קרן הפנורמה של בורבאקי, בעלת הקומפלקס ומי שמפעילה את המוזיאון, משכירה במתחם חמישה בתי קולנוע, מסעדה וחנויות, וכך נמנעת מהטלת עלויות התפעול על הקופה הציבורית.
גלריה

הרוטונדה בבנייתה. 1889
החיילים הצרפתים שנכנעו מוסרים את נשקם. פרט בפנורמה
קטע מהפנורמה ובו מתוארת הגשת עזרה ראשונה לחיילים
עגלת אמבולנס של הצלב האדום. פרט בפנורמה
עגלת אמבולנס של הצלב האדום. פרט בפנורמה
אלמנטים תלת מימדיים הניצבים בין הצופים לבין הציור
ראו גם

פנורמת מסדאך
מלחמת צרפת- פרוסיה
אלפרד דרייפוס
פרשת דרייפוס
הערות שוליים

↑  Howard, M., The Franco-Prussian War: The German Invasion of France 1870-1871, New York: Routledge, 1991
↑  Francois Bugnion, The arrival of Bourbaki's army at Les Verrieres: T, International Review of the Red Cross 311, 1996
↑  צוות האתר, Bourbaki Panorama Luzern, myswitzerland.com (באנגלית)
וולוז'ין (מחוז משנה)

מחוז משנה וולוז'ין (בבלארוסית: Валожынскі раён; ברוסית: Воло́жинский райо́н) הוא אחד מ-22 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז מינסק שבמרכז בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר וולוז'ין.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה וולוז'ין 37,543 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2018 נמנו במחוז המשנה 33,179 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 88.14% בלארוסים, 7.41% פולנים, 3.19% רוסים, ו-1.26% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (90.66%) ורוסית (8.1%).
הר לאגרינג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,000 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס לאנטרמן 
 קואורדינטות:  71°42′S 162°57′E﻿ / ﻿71.7°S 162.95°E﻿ / -71.7; 162.95
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לאגרינג(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לאגרינג
 
הר לאגרינג או הר לוגרינג (באנגלית: Mount Lugering) הוא הר הממוקם בצד המערבי של רכס לאנטרמן שבהרי באוורס, באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,000 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,680 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר מהווה את הצד הצפוני של קצהו של קרחון האנטר - במקום בו הוא נשפך אל קרחון רניק.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בשנים 1960–1962.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם דונלד ר. לאגרינג (Donald R. Lugering) מצי ארצות הברית, שהיה איש תחזוקה בתחנת הקוטב הדרומי (התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט), בעונת החורף (החוף האנטארקטי) של 1965.
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
↑  מקר נוסף לגובהו היחסי של ההר
| רכס אקספלוררז (רכס החוקרים) |
| --- | --- | --- |
| הרים | בנקס • טוקורואה • מארוויק • מילר • מקאלם |  |
| רכסים | היקס |  |
| קרחונים | אלוורז • אלט • אסטאחוב • ארויז • גרייסון • מורלי • מקלין • צ'וגונוב • קרואופורד • ראסטורגואב • שיהאן |  |
| רכס לאנטרמן |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אור • האנטר • הושקו • לינדר • מאקינון • סלדג'רס |  |
| רכסים | ריילי |  |
| הרים | אדיקסון • אול בלאק • באוורס • ברנסטין • לאגרינג • רוול |  |
| מעברי הרים | האסקי |  |
| מסיב מולאר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אוויסון • זנית • ליפ ייר |  |
| מפלי קרח | טובוגאנרס |  |
| רכסים | אינסאזור |  |
| הרים | דנטיין • רוול |  |
| גבעות | ויזדום • קייניין |  |
| מעברי הרים | האסקי |  |
| רכס פוזי |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גרייבסון • מקלין • סמית'סון |  |
| הרים | דרייגר • מולאץ' |  |
| אתרים נוספים בהרי באוורס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים, מפלי קרח והדומי קרח | קרחון אסטאפנקו • קרחון בארבר • קרחון גאנוץ • קרחון ואן לון • הדום הקרח סטאלינגר • מפל הקרח סלדג'רס • קרחון קארייר |  |
| רכסים | אדמס |  |
| הרים | ברוס • גואו • דואו • סוזה • סטאנוויקס |  |
| מפלי קרח | פלנסינג |  |
| נונאטאקים | מקנזי |  |
הריביירה הפורטוגלית

הנוף באשטוריל
הריביירה הפורטוגלית (בפורטוגזית: Riviera Portuguesa) היא רצועת חוף ממערב לליסבון, פורטוגל, והיא כוללת את ערי החוף קשקאיש, אשטוריל וסינטרה. היא נקראת גם חוף אשטוריל (בפורטוגזית: Costa do Estoril) וגם קוסטה דה סול (חוף השמש). הריביירה ידועה באתרי הנופש הפופולריים שלה וההיסטוריה שלה כבית לעשירים. בשל אופי החוף שלה, לעיתים משווים אותה לריביירה הצרפתית ולריביירה האיטלקית, מהן היא שואבת את שמה.
בשל אתרי הנופש הרבים, האחוזות, היוקרה ואופי החוף, מדורגות סינטרה וקשקאיש בין הערים העשירות ביותר בפורטוגל בפרט ובחצי האי האיברי בכלל.
במאה ה-19 הפכה סינטרה למרכז התנועה הרומנטית בפורטוגל, והפכה למעון הקיץ של האצולה הפורטוגזית. בתקופה זו נבנו הווילות, הגנים, האחוזות והארמונות שמאפיינים את האזור.
היסטוריה > המאה ה-19

ב-1854 נחתם החוזה הראשון לסלילת קו רכבת בין סינטרה לליסבון. צו שנחתם ב-26 ביוני 1855 הסדיר את החוזה בין הממשלה לבין הרוזן קלרנגס לוצוטה אולם בוטל מאוחר יותר ב-1861. הקו נחנך לבסוף ב-2 באפריל 1887.
המקור לריביירה הפורטוגלית הוא מהמלך לואיש הראשון, מלך פורטוגל, שהורה להקים בית מלכותי במצודת קשקאיש, ובכך החל את המסורת כי קשקאיש היא מעון הקיץ של משפחת המלוכה הפורטוגלית בין השנים 1870–1908. הודות למלך לואיש הראשון, המצודה הייתה הראשונה במדינה בה היו מקורות אור חשמליים החל משנת 1878.
קשקאיש גם נהנתה מסלילת כבישים טובים יותר לליסבון וסינטרה, הקמת בתי קזינו, מועדוני ספורט ושיפור כללי בתשתית הבסיסית לאוכלוסייה. כמו כן משפחות אצולה רבות בנו בניינים מרשימים. הרכבת הראשונה הגיעה לעיר בשנת 1889.
בשנת 1896, המלך קרלוש הראשון של פורטוגל, חובב פעילות ימית, הקים במצודת קשקאיש את המעבדה האוקיינוגרפית הראשונה בפורטוגל. המלך עצמו הוביל בסך הכול לחוף 12 משלחות מדעיות; הגעת המשלחות הסתיימה ב-1908 עם ההתנקשות בו בליסבון.
החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19 ועד העשורים הראשונים של המאה ה-19, הפכה סינטרה למקום מיוחס לאומנים; מוזיקאים כמו ג'וזה ויאנה דה מוטה; מלחינים כמו אלפרדו קייל; ציירים כמו ג'ואו כריסטיאנו דה סילבה (צייר את אחד הציורים המפורסמים ביותר של האומנות הרומנטית הפורטוגזית) ועוד חיו, עבדו או קיבלו השראה מהנופים של סינטרה.
בתחילת המאה ה-20 הוכרה סינטרה כאתר קיץ בו ביקרו אריסטוקרטים ומיליונרים.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה ולאחריה

במהלך מלחמת העולם השנייה היה האזור מרכז למרגלים, דבר שהעניק לאזור אווירה קוסמופוליטית ותחכום. במהלך מלחמת השנייה ולאחריה הפכה הריביירה ליעד תיירותי בינלאומי.
ביולי 1940, אדוארד, דוכס וינדזור ואשתו, ווליס סימפסון, עברו לאשטוריל, שם התגוררו תחילה בביתו של ריקרדו דה אספריטו סאנטו, בנקאי פורטוגזי עם קשרים גרמניים.
באותה תקופה הגיעו לאשטוריל כמה גולים חשובים: מיקלוש הורטי, יורש העצר של ממלכת הונגריה שחי בגלות עד מותו; חואן, רוזן ברצלונה וכן גם אומברטו השני, מלך איטליה וקרול השני, מלך רומניה.
באזור זה התגורר גם הדיקטטור הפורטוגזי אנטוניו דה אוליביירה סלזר בבית הקיץ. סלזר גם הורה לסלול את הכביש המהיר לאזור על מנת שיוכל לנסוע במהירות ברכבו מליסבון לקשקאיש (עד אז הייתה דרך עפר, שבה היה צורך לבצע עצירות תכופות). הכביש נתן לדיקטטור יכולת לנסוע במהירות עם פחות עצירות ולא ניתן היה לזהות אותו בקלות.
ב-1958 הוקם קזינו אשטוריל, הקזינו הגדול ביותר באירופה.
היסטוריה > כיום

כיום העיירות בריביירה הפורטוגזית ממשיכות להיות אתר תיירות לאליטה הפורטוגזית ולתיירים מהעולם. הריביירה והתיירות בה ממלאת חלק חשוב בתיירות בפורטוגל, ומדי שנה מגיעים מיליוני תיירים כדי לראות את הארמונות, החופים, המסעדות והמוזיאונים.
קהילה גדולה של גולים ממשיכה להתקיים בקשקאיש, מה שהוביל להקמת כמה בתי ספר בינלאומיים.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים בריביירה הפורטוגזית הוא ים תיכוני ומושפע מהאוקיינוס האטלנטי ומאופיין בטמפרטורות מתונות וחורפים גשומים. על אף שהאקלים באזור קאבו דה רוקה הוא חצי צחיח, בהרי סינטרה הלחות בינונית והמשקעים בהרים גבוהים יותר מאשר באזורים סמוכים.
גאוגרפיה > אתרים

אתרים על פי ההגדרה הרחבה של הריביירה הפורטוגזית:
קשקאיש
אסטוריל
קרקבלוס
סינטרה
קולרס
פרדה
אוריאס
פאסו דה ארקוס
אלג'ז
ביבליוגרפיה

בלוך, מיכאל (1982). מלחמת הדוכס מווינדזור. לונדון: ויידנפלד וניקולסון. ISBN 0-297-77947-8.
הערות שוליים

↑  קרן בראון; קלייר בראון; יוני אוולין בראון (2007). פורטוגל של קרן בראון: 2007. p. 54–56.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  מלאני ק. סמית (2013). מדריך תיירות תרבותית (באנגלית). p. 92–93. ISBN 978-0-415-52351-6.
↑  מייקל כרוז, הריביירה הפורטוגלית, באתר manifast design
↑  פרד פרי, חוף ליסבון - הריביירה הפורטוגלית: קאבו דה רוקה, סינטרה, קלוז..., באתר BootsnAll, ‏28-08-2008 (ארכיון)
פרסומת לאסטוריל מהמחצית הראשונה של המאה ה-20
בית העירייה בסינטרה
חוף תמריז באסטוריל
הגנים המלכותיים, קאסיאס
ארמון קואלוז הלאומי בסינטרה
הרנאדווצ'ה

| --- | --- |

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת אנץ'
 שטח:  16.94 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,077 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°26′42″N 21°10′03″E﻿ / ﻿48.444919444444°N 21.167519444444°E﻿ / 48.444919444444; 21.167519444444 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.הרנאדווצ'ה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.הרנאדווצ'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הרנאדווצ'ה (בהונגרית: Hernádvécse) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בהרנאדווצ'ה הייתה קהילה יהודית קטנה.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 9 |  |
| 1880 | 138 | 1,097 |
| 1910 | 73 |  |
| 1920 | 78 |  |
| 1930 | 83 |  |
| 1941 | 71 | 1,117 |
הרנאדסנטאנדראש

הרנאדסנטאנדראש (בהונגרית: Hernádszentandrás) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי הרנאדסנטאנדראש

בהרנאדסנטאנדראש התגוררו מעט יהודים. תושבים יהודיים מהכפר שנרצחו בשואה מונצחים בלוח זיכרון בסיקסו.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 51 |  |
| 1880 | 18 | 527 |
| 1910 | 13 |  |
| 1920 | 15 |  |
| 1930 | 12 |  |
| 1941 | 15 | 502 |
הרן בר דור

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  23 במאי 1923 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 נהרג:  27 ביולי 1955 (בגיל 32) פטריץ', בולגריה 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול
 מדינה:  ישראל 
 בת זוג:  רחל פרנס
 השתייכות:   צה"ל  המוסד
 תקופת הפעילות:  מ-1948
 דרגה:    רב-סרן
 
הֲרן בר דור (23 במאי 1923 - 27 ביולי 1955) היה איש מודיעין ישראלי, מהרוגי מטוס אל על שהופל בשמי בולגריה בקיץ 1955.
ביוגרפיה

נולד בשם הרברט פנסטר (Herbert Fenster) בווינה. בנעוריו הצטרף לתנועת הנוער הציונית "השומר הצעיר", ובמסגרתה התבלט כמדריך וכמארגן. עלה לארץ ישראל בגיל 15, ב-24 במרץ 1939 על סיפון האנייה "איטליה", לאחר סיפוח אוסטריה לרייך השלישי, והיה בין אחרוני העולים של עליית הנוער מאוסטריה. רבים מהנערים שהגיעו עמו באותה עת, לא זכו לראות יותר את בני משפחותיהם שנותרו באירופה ונספו בשואה.
בר דור הצטרף לחברת נוער של השומר הצעיר שעשתה הכשרתה בקיבוץ שער העמקים והצטרפה בשנת 1942 לקיבוץ עין החורש שבעמק חפר. הוא התבלט מיד עם הגיעו, ונבחר למזכיר הצעיר של הקיבוץ. בשנת 1946, יצא מהקיבוץ ועבד במסגרת תנועת "השומר הצעיר" הארצית. קודם ליציאתו מהקיבוץ פגש שם את רחל פרנס, והשניים נישאו בפברואר 1949, לאחר שרחל התגרשה למענו מבעלה הראשון. לזוג נולדו שתי בנות.
בשנת 1948, במהלך מלחמת העצמאות, התגייס לצה"ל. בתחילה שירת כקצין-תרבות ועסק בתרגום ועריכה של ספרות צבאית מהשפה הגרמנית. בהמשך, שירת בר דור באמ"ן, במחלקת האיסוף, והיה בין החניכים המצטיינים בקורס הבין-זרועי הראשון למודיעין, שצה"ל ערך בשנת 1949.
הוא עזב את הקיבוץ והצטרף לצבא הקבע. בר דור הושאל ל"מוסד" והחל בנסיעות תכופות לאירופה. בקיאותו בלשון הגרמנית והיותו יליד אוסטריה, אפשרו לו להתקדם בשירותו והוא הגיע לדרגת רב-סרן. בין שנת 1953 לשנת 1955 ביקר בארצות אירופה השונות, כנראה למטרות איסוף מודיעיני. בשנת 1955 קיבל תפקיד קבע בגרמניה המערבית: להקים את הנספחות הצבאית של ישראל במדינה, שקשרה אז יחסים דיפלומטיים עם מדינת ישראל.
בקיץ 1955 השלים הרן בר דור את הכנת הבית בגרמניה לאשתו ושתי בנותיו, ועלה על מטוס אל על, כדי לשוב לארץ לתקופת החופשה ולהכין את נסיעת המשפחה לחו"ל. הוא לא זכה להגיע. המטוס הופל מעל בולגריה והרן בר דור נספה עם 57 נוסעים ואנשי צוות. נפוצו שמועות שהמטוס הופל לשם הריגתו של בר דור, אך לאחר חקירה, הן נמצאו חסרות בסיס.
הובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול בהלוויה ממלכתית. הוא נטמן בקבר אחים של חללי המטוס הישראליים.
לקריאה נוספת

חנן עזרן, תעלומה בנתיב ההתרסקות, הוצאת תמוז, 2005
תאודור לויטה, מחפש צרות, תרגמה לעברית: נורית יהודאי, א"ל הוצאה מיוחדת, תל אביב
הערות שוליים

↑  ארכיון המדינה, Fenster Herbert, ארכיון המדינה
↑  ארכיון המדינה, רשימת עולים 1939 - חיפה, באתר ארכיון המדינה
הר כרמילה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  599 מ' 
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  ישראלישראל
 רכס הרים:  הרי יהודה 
 קואורדינטות:  31°47′05″N 35°02′07″E﻿ / ﻿31.7847222°N 35.0352778°E﻿ / 31.7847222; 35.0352778
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) הר כרמילה(למפת הרי ירושלים רגילה) הר כרמילה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר כרמילה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר כרמילה
 
הר כרמילה ממוקם בקצה המערבי של הרי ירושלים, בקרבת שמורת המסרק. על פסגת ההר צומח חורש טבעי וחורש אורנים, שניטע על ידי קרן קיימת לישראל. מהפסגה ניתן לצפות על נחל כסלון, על אזור השפלה ומישור החוף הדרומי. שמורת המסרק ואל נחל כרמילה העובר ממערב להר.
אתרים בסביבת ההר

בפסגת ההר ממוקמים שרידיו של בית בד עתיק, בורות מים ומבנים הרוסים. בקרבת הפסגה נמצאו שרידיו של כפר ערבי שננטש במלחמת העצמאות, ח'רבת אלח'יר, ובו שרידים של בוסתנים, גדרות, שרידי בית בד ואבני ריחיים.
אתרים בסביבת ההר > יער הקדושים

היער ניטע על ידי קק"ל. נטעו בו כ-6 מיליון עצים לזכר קורבנות השואה. ביער הוקמו מייצגים ואנדרטאות לזכר קורבנות השואה בהן אנדרטת מגילת האש, מערת בני ברית, מערה טבעית ששמה הנוסף מערת הקדושים, מקום בו מתייחדים עם זכרם של קורבנות השואה. נקראת על שם ארגון בני ברית, אשר תרם את הסכום הדרוש לנטיעת היער ויד אנה פרנק.
הערות שוליים

↑  ספי בן יוסף, מדריך ישראל החדש: כרך 11: הרי יהודה, ירושלים, כתר הוצאה לאור, 2001, עמ' 123
↑  הר כרמילה ונחל כסלון - מסלול מעגלי בהרי ירושלים - צאו לדרך, באתר צאו לדרך, ‏26 במאי 2020
הר כריסטמס (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בחוף שקלטון שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  חג המולד 
 גובה:  1,745 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס נאש 
 קואורדינטות:  81°54′00″S 161°56′00″E﻿ / ﻿81.9°S 161.93333333333°E﻿ / -81.9; 161.93333333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר כריסטמס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר כריסטמס
 
הר כריסטמס (באנגלית: Mount Christmas; מילולית: הר חג המולד) הוא הר ברכס נאש, בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,745 מטרים מעל פני הים, והוא בולט מאחר שהוא מרוחק במעט מיתר הרי הרכס, ולו צורת חרוט.
ההר ממוקם 17 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מכף מאי.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית האנטארקטית (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
היסטוריה > מקור השם

שם זה ניתן להר, מאחר שההר התגלה למשלחת ביום חג המולד - 25 בדצמבר 1902.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 209
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
| רכס נאש |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אלג'י • דיקי |  |
| מצוקים | מצוק באביס |  |
| הרים | אייקורן • כריסטמס • קנופוס |  |
| לשונות יבשה | כף וילסון |  |
ואסילה מילאה

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1927 מחוז ארג'ש, רומניה 
 התאבד:  22 בדצמבר 1989 (בגיל 62) בוקרשט, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 השתייכות:  כוחות היבשה של רומניה 
 דרגה:  גנרל 
 עיטורים
 עיטור מהפכת אוקטובר  אות המסדר 23 באוגוסט 
 
גנרל וָאסִילֶה מִילֵאָה (ברומנית: Vasile Milea‏; 1 בינואר 1927 – 22 בדצמבר 1989) היה שר ההגנה וראש המטה הכללי של צבא רומניה בתקופת שלטון צ'אושסקו, ובזמן המהפכה הרומנית של 1989.
ואסילה היה מעורב בפעולות תגמול כנגד המהפכנים בהם מצאו את מותם 162 אנשים. ב־22 בדצמבר 1989 לאחר שהבין שהמהפכה הצליחה, התאבד. בני משפחתו טענו שנרצח בהוראותיו של נשיא רומניה, ניקולאה צ'אושסקו, אך אלה הם כנראה ניסיונות לטהר את דמותו מהפשעים שביצע הצבא בהוראתו.
ניקולאה צ'אושסקו טען אף הוא במשפטו שוואסילה התאבד ולא נרצח, כמו כן טען שהוא בוגד שלא מילא את חובותיו מכיוון שלא ציית לפקודות. לשאלה לאיזה פקודות לא ציית סירב לענות.
לאחר מותו, מילאה הוכרז כגיבור המהפכה הרומנית, ולזכרו נקראו כ-10 רחובות ושדרות ברחבי הארץ על שם שר ההגנה לשעבר.
הפנון

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  HfSiO4
 מערך קריסטלוגרפי:  טטרגונלי
 צורת הגביש:  הגבישים פריזמתיים ריבועיים קצרים המסתיימים בקצוות בצורת פירמידות, ואורכם המקסימלי עד 1 ס"מ. כמו כן כמסה חסרת צורה, כגרגירים חסרי צורה ובצורת כליה.
 צבע:  אדום-כתום, צהוב, חום, לעיתים רחוקות חסר צבע
 ברק:  זגוגי עד ברק היהלום
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה
 פצילות:  בלתי מובחנת
 שבירה:  מצורת קונכייה ועד בלתי שווה
 קשיות:  7.5 בסולם מוס, הקשיות יורדת עד 6.5 ככל שיש יותר זיהומים בהפנון
 משקל סגולי:  6.97
 שרטוט:  לבן אפור
 מינרלים נלווים:  זירקון, קוקיט, ביוטיט, אלביט, מונזיט, תוריט, אורתוקלז, קוורץ ופלוגופיט
 
הפנון הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים), השייך יחד עם הזירקון והתוריט לקבוצת הזירקון.
תכונות

נוסחת המבנה הכימי של הפנון היא Hf,Zr)SiO4). אף על פי שהקטיון העיקרי במינרל הוא בעיקר הפניום, כמעט תמיד נוכח בו בטבע גם זירקוניום, ולעיתים גם תוריום, אורניום או איטריום. הפנון יכול להכיל עד 45% זירקוניום במבנה. אחוז גבוה יותר של זירקוניום ישנה את שם המינרל לזירקון. הפנון טהור קיים רק מייצורו באופן מלאכותי במעבדה. ההפנון יוצר תמיסה מוצקה (שורה איזומורפית, כלומר תרכובות דומות בהרכבן) עם המינרל זירקון העשיר בזירקוניום (ZrSiO4).
כמו שאר המינרלים בקבוצת הזירקון, ההפנון מתגבש במערכת הטטרגונלית (חבורת סימטריות מרחבית I41/amd). הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=6.57‏, c=5.96Å.
ההפנון מופיע בטבע בדרך כלל בגבישים פריזמתיים מפותחים למחצה קצרים המסתיימים בקצוות בצורת פירמידות, חתך הרוחב של הגביש מרובע ואורכו המקסימלי עד 1 ס"מ. כמו כן כמסה חסרת צורה, מוטמע כגרגירים חסרי צורה במסת אם ובצורת כליה. הקשיות של המינרל בינונית גבוהה, 7.5 בסולם מוס, הקשיות יורדת עד 6.5 ככל שיש יותר זיהומים בהפנון, והמשקל הסגולי הוא 6.97.
אופטית המינרל הוא חד-צירי חיובי. מקדם השבירה של ההפנון נע בין 1.93 ל-2.03. צבעם של גבישי ההפנון הוא בדרך כלל אדום-כתום, אבל גם צהוב, חום, ולעיתים רחוקות חסר צבע.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1974 בכמה מכרות במחוז אלטו ליגונה (Alto Ligonha) בפרובינציה זמבזיה (Zambézia) שבמוזמביק, והתפרסם לראשונה במאמר שכתבו נאבס, ונוניז (J. M. Correia Neves, J. E. Lopes Nunes) מהמעבדה למינרלוגיה באוניברסיטת לורנצו מארקש (כיום מפוטו) שבמוזמביק יחד עם שאמה (Th. G. Sahama), חוקר מהמכון לגאולוגיה באוניברסיטת הלסינקי שבהלסינקי פינלנד. שם המינרל משקף את תכולת ההפניום שבו מצד אחד (תחילת השם), ואת העובדה כי הוא שייך לקבוצת הזירקון (סיומת השם).