stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיסון ספוטניק V נגד COVID-19
הפצה > ייצור

| מדינה | יצרן |
| --- | --- |
רוסיה רוסיה: חברת MedGamal (מכון גאמליה), מוסקבה גנריום (חברת Pharmstandart), וולגינסקי, מחוז ולדימיר בינופארם (חברת-בת של סיסטמה), מוסקבה וזלנוגרד Biocad, סנקט פטרבורג R-Pharm, מוסקבה
ברזיל ברזיל: Uniao Quimica (מיוני 2021)
קזחסטן קזחסטן: מתחם הפרמצבטיקה של קרגנדה (KFK), קרגנדה
בלארוס בלארוס: חברת Belmedpreparaty
סרביה סרביה: טורלאק - המכון לווירוסים, חיסונים ותרופות
ארגנטינה ארגנטינה: Laboratorios Richmond SACIF
הודו הודו: Hetero Biopharma Virchow Biotech Stelis Biopharma Panacea Biotec
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית: GL Rapha, צ'אנצ'ון (מאפריל 2021) ISU ABXIS, יונגין
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין: Shenzhen Yuanxing Gene-tech (ממאי 2021) TopRidge Pharma (ממאי 2021) Hualan Biological Bacterin Inc.‏
גרמניה גרמניה: R-Pharm, אילרטיסן, בוואריה
איטליה איטליה: Adienne Pharma & Biotech
מצרים מצרים: Minapharm, ‏ProBioGen‏
גרסאות > Gam-COVID-Vac Lyo

גרסה נוספת של החיסון נקראת בשם "Gam-COVID-Vac Lyo".
גרסאות > חיסון אף

גרסת חיסון בצורת תרסיס לאף.
תופעות לוואי

כאבי שרירים שנמשכים יום
חום גבוה לזמן קצר
תגובות

ב-10 באוגוסט 2020 דיווחו כלי תקשורת כי איגוד ארגוני הניסויים הקליניים ברוסיה הכולל מספר חברות ביו-פרמצבטיות מרכזיות ביניהן באייר, אסטרזנקה, נוברטיס, הציעו לדחות את רישום המדינה של החיסון עד לסיום מוצלח של השלב השלישי של הניסויים הקלינים שלו.
ההכרזה על החיסון עוררה אופטימיות בשווקים ובבורסות של אסיה, שהביאה לעליית שערים ולעליית מחירי הנפט, בעוד הבורסות באירופה עלו ביותר מ-2%, שיא מאז אמצע יוני 2020.
בהתייחס להכרזה, הביע ביל גייטס את דאגתו מהמהירות שבה החיסון פותח וטען ש"רוסיה חסרת אחריות ולא בודקת את החיסון בתקנים המתאימים". בקרן הרוסית להשקעות ישירות, שמממנים את החיסון, טענו כי הסקפטיות העולמית בקשר לחיסון היא חלק ממגמה אנטי-רוסית וכי הקרן תפרסם את כל פרטי החיסון, כולל תוצאות הניסויים הקליניים.
בישראל הביעו תקווה שהחיסון יתברר כיעיל וניהלו תיאום לצורך קיום משא ומתן עם הרוסים לרכישת מנות אם תתברר יעילותו. בנוסף מנכ"ל מרכז רפואי הדסה זאב רוטשטיין טען כי הדסה הייתה שותפה לפיתוח החיסון באמצעות מרפאת הדסה במוסקבה (Hadassah.Moscow), הממוקמת במרכז החדשנות סקולקובו.
בארצות הברית לא התרגשו מההכרזה והדגישו כי בטיחות ויעילות חשובים מזכות ראשונים בדצמבר 2020, R-Pharm ומרכז גאמליה חתמו על מזכר הבנות עם AstraZeneca הבריטית לשיתוף פעולה בנושא פיתוח החיסון לקורונה ועריכת ניסויים משותפים בחיסון הבריטי ובחיסון הרוסי.
בינואר 2021 פורסמה ביקורת עמיתים במגזין The Lancet שקבעה כי החיסון יעיל ב-91.6% ובפברואר 2021, בתשובה לשאלות העיתונאים אמר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין שהוא מתכנן להתחסן נגד שפעת ו־Streptococcus pneumoniae, ולכן עליו להתייעץ תחילה עם רופאיו לפני שיתחסן נגד נגיף הקורונה.
באפריל 2021, דחתה סוכנות הרגולציה של ברזיל, Anvisa, את הבקשה של מספר מדינות בברזיל לעשות שימוש בחיסון, בשל מחסור במידע אמין על בטיחות החיסון ותהליכי הייצור שלו.
ראו גם

מגפת הקורונה ברוסיה
פיתוח תרופות וחיסונים למחלת COVID-19
EpiVacCorona
Brilife
לקריאה נוספת

Clinical trial number NCT04437875 for "An Open Study of the Safety, Tolerability and Immunogenicity of "Gam-COVID-Vac Lyo" Vaccine Against COVID-19" באתר ClinicalTrials.gov
Clinical trial number NCT04436471 for "An Open Study of the Safety, Tolerability and Immunogenicity of the Drug "Gam-COVID-Vac" Vaccine Against COVID-19" באתר ClinicalTrials.gov
יגאל תם

יגאל תם (25 במרץ 1943 – 7 בדצמבר 2014) היה ספורטאי ספורט נכים בעל מדליית ארד פאראלימפית, בה זכה בשנת 1976.
בעקבות פציעתו במלחמת ששת הימים היה משותק בפלג גופו התחתון. הוא החל להתאמן בקליעה ובכדורסל כיסאות גלגלים במסגרת בית הלוחם ולהתחרות במשחקי סטוק מנדוויל.
במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) השתתף במקצה ירי מעורב בתחרויות הקליעה וזכה במדליית ארד עם 512 נקודות. במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) התחרה בחמישה מקצי ירי וזכה להישגים במקומות 7 עד 11 והתחרה בנוסף בטניס שולחן. במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) התחרה בשלושה מקצי ירי ודורג במקומות 5, 16 ו-21.
הוא נפטר ב-2014 והוכר כחלל צה"ל שנפטר עקב נכותו בשירות צבאי.
דוד קורן (ספורטאי)

ערך זה עוסק בספורטאי ישראלי. אם התכוונתם לאדם אחר בשם זה, ראו .
| --- | --- |

הנהלת ער"ן בבית הנשיא, 2018. קורן שישי מימין.
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  כדורסל נכים
דוד קורן הוא שחקן לשעבר בנבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים וחבר משלחת ישראל במשחקים הפאראלימפיים. כיום הוא מנכ"ל עמותת ער"ן.
ביוגרפיה

קורן גדל בקיבוץ העוגן. לאחר שירותו הצבאי עבד בקיבוץ ונפגע מהתפוצצות מוקש ישן, בעקבותיה נאלצו לקטוע את רגלו. לאחר תקופה ממושכת של שיקום חזר לקיבוץ ובמשך שלוש שנים ניהל את מערכת החינוך בקהילה. לאחר מכן שימש מזכיר הקיבוץ ויצא בשליחות לארצות הברית. בשובו לישראל ניהל את קמפוס גבעת חביבה.
מאז תקופת השיקום הרבה לעסוק בספורט נכים והיה חבר נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים. במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) התחרה עם הנבחרת.
בשנים 2005-1998 ניהל את עמותת ער"ן ובשנת 2011 חזר לתפקיד פעם נוספת. לפני חזרתו לתפקיד, בשנת 2010 מונה למנהל מוקדי מיצוי זכויות גמלאים וניצולי שואה שהוקמו ביוזמת המשרד לאזרחים ותיקים.
קורן חבר הנהלה פעיל בקואליציה הישראלית לטראומה, עמותת פרקינסון בישראל ומנהיגות אזרחית. כיום הוא מנהל נבחרת הנכים של ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
נשוי בשנית ואב לחמישה ילדים.
הערות שוליים

↑  ליאת רון, ‏"מצב המבוגרים, שנמצאים בסיכון גדול לאובדנות בימים רגילים, מחמיר", באתר גלובס, 25 באפריל 2020
1 2  מטה העמותה, אתר ער"ן.
↑  בינת סמך מינתה את דוד קורן למנהל מוקדי התוכן בחברה, אתר טלנירי, 4.11.2010.
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה |  נחמן וולף •  דוד יעקובוביץ' • גאולה סירי •  צפורה רובין |  |
|    הרמת משקולות |  עמוס גינוסר •  שמואל חיימוביץ' •  אברהם שטרויך |  |
|    טניס | ששון אהרוני |  |
|    טניס שולחן | שלמה אהרוני • חיים אשכנזי • יעקב סולימן • אהרון פרקש |  |
|    כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (אריאל אוטולנגי, צבי גזיאל, ברוך חגאי, ציון יעקב, חיים כהן, משה לוי, חנן לושקוב, עופר צור, דוד קורן, מקבל שופנייה, יוסי תמיר)   נבחרת ישראל בכדורסל (נשים) (נאורה אבן-זהב, אסתר טרי, נורית יעקב, חמדה לוי, אריאלה מיזן, מלי מילר, איילה מלחן, רחל סעיד, סמדר צור, בתיה שוויקי) |  |
|    כדורעף |  נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (אלי אונגר, שלמה בורנשטיין, אייל גור, חגי זמיר, גד לנצר, יגאל פזי, רוני פרדקין, אליעזר קלינה, צבי קרש) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדור שער (גברים) (אהרון אקוקה, אורי בשה, אורי כהן, מרדכי לוי, ראובן פרח, זהר שרון) |  |
|    סיף | חמדה לוי • איילה מלחן • רחל סעיד • מרגלית פרץ •  נבחרת ישראל (חמדה לוי, איילה מלחן, רחל סעיד, מרגלית פרץ) |  |
|    קליעה |  דורון אשר • נסים פילוסוף •  רות קידר |  |
|    שחייה |  בועז אבהר • אסף אגמון •  חנוך בודין •  רון בולוטין •  אורי ברגמן •  טל גולן •  יוסף ונגר •  יזהר כהן •  מירי סיסו •  שלמה פינטו • ברוך פרצמן •  סמדר צור •  משחה שליחים (גברים) •  משחה שליחים (גברים) |  |
יוסי תמיר (כדורסלן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  כדורסל נכים 
 
יוסי תמיר הוא שחקן כדורסל כיסאות גלגלים ובעבר חבר נבחרת ישראל.
תמיר היה שחקן כדורסל בקבוצת איל"ן תל אביב והשתתף עם הנבחרת במשחקי הליגה הלאומית לכדורסל נכים.
היה חבר נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים ואיתה השתתף במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) בהם סיימו ברבע הגמר.
הערות שוליים

↑  אברהם תשובה, ניצחון לאיל"ן הרצליה בליגת הנכים, מעריב, 4 בינואר 1990
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה |  נחמן וולף •  דוד יעקובוביץ' • גאולה סירי •  צפורה רובין |  |
|    הרמת משקולות |  עמוס גינוסר •  שמואל חיימוביץ' •  אברהם שטרויך |  |
|    טניס | ששון אהרוני |  |
|    טניס שולחן | שלמה אהרוני • חיים אשכנזי • יעקב סולימן • אהרון פרקש |  |
|    כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (אריאל אוטולנגי, צבי גזיאל, ברוך חגאי, ציון יעקב, חיים כהן, משה לוי, חנן לושקוב, עופר צור, דוד קורן, מקבל שופנייה, יוסי תמיר)   נבחרת ישראל בכדורסל (נשים) (נאורה אבן-זהב, אסתר טרי, נורית יעקב, חמדה לוי, אריאלה מיזן, מלי מילר, איילה מלחן, רחל סעיד, סמדר צור, בתיה שוויקי) |  |
|    כדורעף |  נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (אלי אונגר, שלמה בורנשטיין, אייל גור, חגי זמיר, גד לנצר, יגאל פזי, רוני פרדקין, אליעזר קלינה, צבי קרש) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדור שער (גברים) (אהרון אקוקה, אורי בשה, אורי כהן, מרדכי לוי, ראובן פרח, זהר שרון) |  |
|    סיף | חמדה לוי • איילה מלחן • רחל סעיד • מרגלית פרץ •  נבחרת ישראל (חמדה לוי, איילה מלחן, רחל סעיד, מרגלית פרץ) |  |
|    קליעה |  דורון אשר • נסים פילוסוף •  רות קידר |  |
|    שחייה |  בועז אבהר • אסף אגמון •  חנוך בודין •  רון בולוטין •  אורי ברגמן •  טל גולן •  יוסף ונגר •  יזהר כהן •  מירי סיסו •  שלמה פינטו • ברוך פרצמן •  סמדר צור •  משחה שליחים (גברים) •  משחה שליחים (גברים) |  |
דוד קראוס (ספורטאי)

דוד קראוס (6 באפריל 1941 – 1 באוקטובר 2020) היה ספורטאי ספורט נכים וקפטן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
חייו

קראוס נולד וגדל בקיבוץ גבעת חיים איחוד. לאחר שנפצע במלחמת ששת הימים נותר מרותק לכיסא גלגלים ובתקופת השיקום החל לעסוק בשחייה ובכדורסל כיסאות גלגלים.
במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) התחרה בשני משחים ל-50 מטר, בסגנון גב ובסגנון חופשי. במשחקי סטוק מנדוויל 1969 זכה בשתי מדליות כסף בשחייה.
במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) התחרה במוקדמות משחה 50 מטר גב וזכה במדליית כסף עם נבחרת הכדורסל. במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) זכה פעם נוספת עם נבחרת הכדורסל במדליית כסף.
במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) השתתף עם נבחרת הכדורסל. הייתה זו התחרות האולימפית האחרונה בה השתתף ולאחר מכן המשיך להתחרות בישראל ובמשחקי סטוק מנדוויל.
קראוס היה קפטן נבחרת הכדורסל ומונה לחבר בוועדה הארצית לספורט מקצועי.
נפטר ב-2020 בגיל 79 והוכר כחלל צה"ל בהיותו נכה צה"ל שנפטר לאחר השירות.
דוד פרח

דוד פרח הוא ספורטאי ספורט נכים וחבר נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים לשעבר.
פרח נפגע בעמוד השדרה במהלך עבודתו כימאי בצי הסוחר. התאונה התרחשה במהלך עגינה באנגליה בשנת 1966 ואת חודשי האשפוז עשה פרח בבית החולים סטוק מנדוויל.
במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) דורג ברמת נכות C והשתתף בתחרויות אתלטיקה (הטלת כידון והדיפת כדור ברזל) ובשחייה.
כחבר נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים השתתף שלוש פעמים במשחקים הפאראלימפיים. במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) ובמשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) היה שותף לזכיות הנבחרת במדליות כסף. הופעתו האחרונה הייתה במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984).
אייל שרטוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  כדורסל נכים, טניס כסאות גלגלים 
 
אייל שרטוב (נולד ב-7 במרץ 1962) הוא שחקן ומאמן כדורסל נכים ושחקן טניס נכים. השתתף 4 פעמים במשחקים הפאראלימפיים.
שרטוב נפצע בגיל 16, בשנת 1978, כתוצאה משוטטות בשדה מוקשים ישן, בסמוך לקיבוץ גונן. כתוצאה מפיצוץ מוקש סורי הוא איבד את כף רגלו.
שרטוב החל להתאמן במרכז הספורט לנכים של איל"ן והיה שחקן נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים. במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) ובמשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) התחרה עם נבחרת הכדורסל.
בנוסף עסק שרטוב בטניס בכיסאות גלגלים ובשנת 1997 דורג במקום השביעי בעולם. במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) ובמשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) התחרה בטניס, בטורניר ליחידים ובטורניר לזוגות. במשחקים בשנת 1996 העפיל בשתי התחרויות לשמינית הגמר. במשחקים בשנת 2000 סיים את התחרויות בשלבים מוקדמים.
שרטוב עובד בעמותת נגישות ישראל, מאמן כדורסל בכיסאות גלגלים וחבר בקבוצת "ניצחון החיים" שעוסקת בחינוך תלמידים באמצעות פעילות בכיסאות גלגלים.
היינץ קוהוט

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  3 במאי 1913 וינה, הקיסרות האוסטרית, כחלק מ האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  8 באוקטובר 1981 (בגיל 68) שיקגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכואנליזה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו 
 בן או בת זוג:  Elizabeth Meyer Kohut (1945–?) 
 
הַיינְץ קוהוּט (3 במאי 1913 – 8 באוקטובר 1981) היה פסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי פוסט-פרוידיאני יהודי אמריקאי ממוצא אוסטרי. ממייסדי זרם פסיכולוגיית העצמי בפסיכולוגיה.
קורות חיים

קוהוט נולד בווינה, אוסטריה, למשפחה מעורבת. אביו, פליקס, היה פסנתרן מבריק ממוצא יהודי. אימו, אלזה, נוצרית-קתולית, הייתה בת 22 בהולדת בנה היחיד.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, שבה שירת אביו, נטש האב את הקריירה המוזיקלית, עקב מוראות המלחמה, ונכנס לעסקים. האופן שבו חזר האב מהמלחמה, הפכו לקו שבר משמעותי בחייו של קוהוט.
בארבע שנות הלימוד הראשונות (בית הספר היסודי) למד אצל מורים פרטיים, בדגש על לימוד השפה הצרפתית. בשנת 1929 שהה בצרפת לצורך העמקת ידיעותיו בצרפתית.
ב־1932, כשהיה בן 19, החל את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת וינה וב-1938 סיים את לימודיו וקיבל תואר דוקטור ברפואה.
ב-1939, לאחר הכיבוש הנאצי של ווינה, ברח קוהוט לאנגליה, שם שהה קרוב לשנה במחנה פליטים בקנט. ב-1940 קיבל אשרת הגירה לארצות הברית והתיישב בשיקגו, שם עבד תחילה בבית החולים סאות' שור. בשנת 1941 החל התמחות בנוירולוגיה בבית החולים בילינג המסונף לאוניברסיטת שיקגו, שם גר ועבד עד שנת 1948. ב-1945 קיבל קוהוט אזרחות אמריקאית. ב-1947 סיים את התמחותו בנוירולוגיה. בערך באותה תקופה אימץ את הנצרות, הצטרף לקהילה אוניטריאנית אוניברסליסטית והחל לפקוד את הכנסייה האוניטריאנית. ב-1949 סיים קוהוט התמחותו בפסיכיאטריה. הוא התאכזב מהעיסוק בנוירולוגיה, שמבחינתו לא היה מחובר מספיק לרגשות. קוהוט התקבל להכשרה פסיכואנליטית במכון שיקגו כבר ב-1946 וב-1947 התמנה למרצה בכיר לפסיכיאטריה באוניברסיטת שיקגו, משרה בה החזיק כמעט עד יום מותו.
ב-1948 נישא לאליזבת מאייר, איתה חי עד סוף ימיו. ב-1950 נולד בנו תומאס אוגוסט (על שם אוגוסט אייכהורן, שהיה האנליטיקאי של קוהוט בווינה), ובאותה שנה גם הוסמך קוהוט כפסיכואנליטיקאי. ב-1953 הפך לאנליטיקאי מנחה, ולאחראי על תוכנית הלימודים במכון, שהייתה על טהרת הקלאסיקה הפרוידיאנית. כן לימד גם כפרופסור אורח באוניברסיטת סינסינטי. קוהוט הפך לחבר בכיר במכון הפסיכואנליטי בשיקגו. בתחילת דרכו היה לתומך נלהב בפסיכואנליזה המסורתית. הוא כיהן בשנים 1964–1965 כנשיא האיגוד הפסיכואנליטי האמריקאי, ובשנים 1965–1973 כסגן נשיא האיגוד הפסיכואנליטי הבינלאומי. כבר ב-1959 החל קוהוט לחשוב מעט אחרת מן הזרם המרכזי, אולם ניסה לנסח את רעיונותיו החדשים בשפה קלאסית, על מנת שלא לעורר אנטגוניזם. הרעיונות שפיתח לאורך חייו, עוררו, בשלב מסוים, כעס בקרב חלק מהאנליטיקאים הקלאסים, שטענו שהם אינם עונים להגדרה של אנליזה. פסיכולוגיית העצמי הוגדרה כזרם חדש רק באמצע שנות השבעים. הוא טבע מושג כשל אמפתי בטיפול.
בשנת 1971 התגלה אצל קוהוט סרטן מסוג לימפומה, הוא אושפז לטיפול וחלה הידרדרות בבריאותו. ב-1979 עבר קוהוט ניתוח מעקפים. הוא לקה בזיהום ויראלי, ובדלקת ורידים מוגלתית עם חיידקי סטפילוקוקוס. במשך שנתיים התמודד עם לימפומה ומחלת לב. ב-1980 חלה החמרה במחלת הסרטן ובגיל 68, בשנת 1981, נפטר קוהוט עקב אי ספיקת לב בבית החולים בלינגס בשיקגו. הלווייתו התקיימה ב-31 באוקטובר 1981 בכנסייה האוניטריאנית הראשית של שיקגו. הוא השאיר אישה, אליזבת לבית מאייר ובן, תומאס אוגוסט קוהוט, תושב סינסינטי.
קורות חיים > הפרעת אישיות נרקיסיסטית מנקודת מבט פרוידיאנית והיחס שלו למושג האמפתיה

רעיונותיו של קוהוט התפתחו בעקבות עבודתו עם מטופלים שלא התאימו להגדרת הנוירוזה של פרויד: הם לא סבלו מתסמינים ממוקדים, אלא מלקות כוללת ביחסם לעצמם ולזולתם, מה שמכונה הפרעת אישיות נרקיסיסטית.
היחס של פרויד למושג האמפתיה: במאמר משנת 1921 על פסיכולוגיה של קבוצה, כתב פרויד: כי אמפתיה היא "האמצעי שעל-ידיו מתאפשרת לנו נקיטת עמדה כלשהי כלפי חיי הנפש של הזולת". "בדרך החיקוי, מוליך נתיב מן ההזדהות אל האמפתיה, כלומר להבנת המנגנון שעל ידיו אנחנו בכלל יכולים לנקוט עמדה כלשהי כלפי חיי הנפש של הזולת". נראה כאילו פרויד לוקח כמובן מאליו כי אמפתיה הנה חלק מהותי בתפיסת חוויתו הפסיכולוגית של אדם אחר. המילה הגרמנית שפרויד השתמש בה einfuhlen פירושה להרגיש, או למצוא את דרכך אל תוך מצבו הנפשי של הזולת. פרויד מעולם לא שקל מהיכן מגיעה האמפתיה או כיצד היא מתפתחת, כיצד היא פועלת בחוויית המטפל או המטופל, האם ניתן להקנותה למתמחה במהלך הכשרתו לקראת היותו אנליטיקאי, והאם היא מרפאת. הוא רק ציין, שהיא מצויה בתהליך הטיפולי ושהיא מהותית. פרויד עסק יותר בפירושים ובתובנות, שבהם ראה את היסודות העיקריים בריפוי הפסיכואנליטי.
לפי פרויד, בראשית חייו, כל אנרגיית הליבידו של התינוק מכוונת כלפי עצמו, מצב אותו כינה נרקיסיזם ראשוני. במצב זה, התינוק חש אומניפוטנטיות, תחושה אשר נקטעת עקב אירועים של תסכול מחוסר היכולת לממש את הפנטזיה. בעקבות התיסכולים, התינוק מפנה את האנרגיה הליבידינלית שלו אל עבר אנשים בסביבתו, כך שהליבידו הנרקיסיסטי מותמר לליבידו כלפי אובייקט. כך, מתפתח קשר תלותי בין התינוק להוריו (או הדמויות המטפלות). אדם שלא הצליח לעבור את השלב הזה, ישקיע את כל אנרגיית הליבידו שלו בעצמו, במקום בזולת.
פרויד גם הגדיר נרקיסיזם משני כמצב שבו אדם נסוג מהקשר עם הוריו בחזרה למצב של השתקעות עצמית. מכיוון שמטופל פסיכוטי משקיע את רוב אנרגיית הליבידו שלו בעצמו, פרויד חשב שהוא לא יפתח יחסי העברה כלפי המטפל, ולכן טיפול פסיכואנליטי לא יועיל לו.
מטופלים עם הפרעת אישיות נרקיסיסטית דומים למטופלים פסיכוטיים בכך ששניהם לא מסוגלים להפנות את הליבידו שלהם אל עבר אובייקט. עם זאת, מטופלים אלה מסוגלים לשתף פעולה בטיפול, גם אם באופן שטחי. לכן חלק מהפסיכואנליטיקאים הקלאסיים טיפלו בהפרעה זו על ידי תסכול מתמיד של המטופל, בתקווה שכך הוא יתפכח מן הפנטזיה הנרקיסיסטית. נטען כי בעזרת תסכול זה, יוכל המטופל להתקדם מעמדה ינקותית וראשונית אל עבר ראייה מציאותית יותר.
מספריו שתורגמו לעברית

כיצד מרפאת האנליזה?, הוצאת עם עובד, 2005
פסיכולוגיית העצמי וחקר רוח אדם, הוצאת תולעת ספרים, 2007
השבתו של העצמי, הוצאת תולעת ספרים 2014
האנליזה של העצמי, הוצאת כרמל, 2022
ראו גם

מרגרט מאהלר
דונלד ויניקוט
לקריאה נוספת

סטיבן מיטשל ומרגרט בלאק, פרויד ומעבר לו: תולדות החשיבה הפסיכואנליטית המודרנית, תולעת ספרים, 2006 (עמ' 218–243)
אנייה אופנהיימר, היינץ קוהוט, מצרפתית: הילה קרס, עריכה מדעית: דוד קיטרון, הוצאת תולעת ספרים, תל אביב, 2011.
צ'ארלס ב' סטרוזייר, היינץ קוהוט - התהוותו של פסיכואנליטיקאי, תרגם עמית פכלר, הוצאת כרמל, ירושלים, 2018.
הערות שוליים

↑  1981 P.L.Montgomery
1 2 3  צ'רלס סטרוזייר, היינץ קוהוט התהוותו של פסיכואנליטיקאי, ירושלים: כרמל, 2018
1 2  זיגמונד פרויד, פסיכולוגיה של ההמון ואנליזה של האני, תל אביב: דביר, 1976
↑  Michael Franz Basch, Progress in self Psychology, vol. 6 The realities of Transference. ed. Arnold Goldberg:Further Thoughts on Empathic Understanding, New Jersy: Hillsdale Analitic Press, 1991
↑  Heinz Kohut, Introspection, Empathy, and Psychoanalysis: An Examinationof the Relationship Between Mode of Observation and Theory, The Search for the Self vol. 1, 1959, עמ' 205-232
↑  Heinz Kohut, The Search for the Self: selected Writings of Heinz Kohut, New York: International Universities Press, 1966
↑  Heinz Kohut, The Analysis of the Self, New York: International Universities Press, 1971
↑  H. Kohut, The two analyses of Mr. Z, The International Journal of Psycho-Analysis 60, 1979, עמ' 3–27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263825405171  PLWABN: 9810605790705606  BNE: XX1332297  BnF: cb119099324 (data)  CiNii: DA00305788  GND: 11880071X  ICCU: CFIV039015  ISNI: 0000 0001 0399 6657  LCCN: n80034075  LNB: 000046529  NDL: 00469738  NKC: xx0045564  NLK: KAC200609532  NTA: 070883599  SELIBR: 194048  SUDOC: 026951932  VIAF: 82244332   WorldCat (עם VIAF): 82244332 
שלט זיכרון בגימנסיה ברובע דבלינג, בה ביים קוהוט את לימודיו התיכוניים
דני שחר (ספורטאי)

דניאל (דני) שחר (נולד ב-1945) הוא ספורטאי ומאמן ספורט נכים שהיה קפטן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
חייו

נולד למשפחת שקורי ובגיל צעיר חלה בשיתוק ילדים. היה חבר סניף איל"ן בת ים ובנעוריו החל להתאמן במרכז הספורט לנכים ברמת גן.
היה שחקן וקלע מצטיין בנבחרת כדורסל כיסאות גלגלים והשתתף בתחרויות ארציות ובינלאומיות במשחקי סטוק מנדוויל ובמשחקים הפאראלימפיים.
במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) היה קפטן נבחרת הכדורסל שזכתה במדליית זהב. בתחרויות האתלטיקה השתתף במרוץ קבוצתי 40X4 בכיסאות גלגלים.
במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) ובמשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) זכה עם נבחרת הכדורסל במדליות כסף.
במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) השתתף עם נבחרת הכדורסל. הייתה זו התחרות האולימפית האחרונה בה השתתף.
משנות השישים היה קפטן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים ומאוחר יותר החל לעסוק באימון הנבחרת. ב-1983 מונה למאמן ראשי של תחום הכדורסל במרכז הספורט לנכים.
רקמה (מלאכת יד)

"אישה רוקמת", ציור מאת פרנץ קסאפר זים (Franz Xaver Simm)
רקמה היא מלאכת יד, שבה יוצרים קישוט על-גבי בד או מצע אחר, בדרך כלל גמיש, באמצעות העברת חוט בתוכו באמצעות מחט.
אופי הקישוט במראה כולל תלוי בתכים – שיטות הרקמה שנבחרו. לתכים שונים מטרות שונות. בדרך כלל תכים המשמשים לתפירה אינם משמשים לרקמה, ולהפך. יופייה של הרקמה תלוי באחידות התכים (גודלם ומתיחותם) הרבה יותר מאשר בתפירה, בה בדרך כלל התכים עצמם נסתרים, ורק הבדים נראים לעין.
לעיתים משולבת הרקמה בחריזה. אומנות הרקמה נחשבת למלאכת יד מהעתיקות בעולם ועם זאת יש לה שימוש ורלוונטיות גם כיום. בתקופות ימי הביניים והרנסאנס כאשר מלכים לבשו בגדים רקומים בזהב, זה היה מקצוע גברי. נשים התחילו לרקום מאוחר יותר ובתחילה נחשבו לא מתאימות לצייר דוגמאות, ואי לכך הורשו לרקום רק על דוגמאות שגברים ציירו עבורן. ידיעת הרקמה עברה מאם לבת במשך אלפי דורות, נערות החלו ללמוד לרקום כבר בגיל צעיר, וגם גברים עסקו ברקמה.
בכל מקום התפתחה הרקמה על חומרים מקומיים (פשתן במצרים ובאירופה, משי בסין וכדומה), בצבעים מקומיים (חוטים נצבעו על ידי כך שהופקו מצמחים ומינרלים מקומיים) ובצורות וסמלים שמבטאים את התרבות של הרוקמים, לרוב יש התאמה בין הצורות והסמלים שצוירו באזור מסוים ובין הצורות והסמלים שרקמו שם. עם זאת יש סמלים וצורות שחוזרים בסגנון דומה בכמה תרבויות מרוחקות. נוודים, תיירים וסוחרים "הפיצו" צורות וסמלים, בעיקר על ידי כך שהמקומיים העתיקו מבגדיהם את הדוגמאות שהביאו עמם ממקומות מרוחקים, ואילו הבדים שהם קנו נתנו השראה לבני ארצם כאשר שבו הביתה.
היסטוריה

כבר בתקופת האדם הקדמון, האדם כחלק מתהליך הקיום שלו הכין לעצמו בגדים מפרוות מחוברות בטכניקת התפירה, ובעקבות זאת הוא החל להשתמש בתפר זה בשביל ליצור אלמנטים של קישוט.
הרקמה מוזכרת בתנ"ך, בספר שמות: ”וְשִׁבַּצְתָּ הַכְּתֹנֶת שֵׁשׁ, וְעָשִׂיתָ מִצְנֶפֶת שֵׁשׁ; וְאַבְנֵט תַּעֲשֶׂה, מַעֲשֵׂה רֹקֵם” (כ"ח, לט); ”מִלֵּא אֹתָם חָכְמַת-לֵב, לַעֲשׂוֹת כָּל-מְלֶאכֶת חָרָשׁ וְחֹשֵׁב, וְרֹקֵם בַּתְּכֵלֶת וּבָאַרְגָּמָן בְּתוֹלַעַת הַשָּׁנִי וּבַשֵּׁשׁ, וְאֹרֵג; עֹשֵׂי, כָּל-מְלָאכָה, וְחֹשְׁבֵי, מַחֲשָׁבֹת.” (ל"ה, לה).
ריקמות עתיקות נמצאו במצרים העתיקה, סין, הודו, אנגליה ועוד.
עקב אי העמידות של החוטים והבדים כמעט ואין היום שרידים של רקמות עתיקות, אך נותרו עדויות על רקמה בעבר ברחבי העולם. כך, ביוון נמצאו שרידים משנת 400 לפני הספירה, באזור בבל וסוריה משנת 700 לספירה, בחפירות ארכאולוגיות באזור אור העתיקה נמצאו שרידי תכריכים רקומים בחוטי זהב טהור של הקיסרית הונוריוס משנת 400 לספירה. מרבית השרידים שנשארו בעת המודרנית הם בעיקר מהמאה ה-18.
בשנת 1746 נוסד מפעל DMC (אנ') לייצור חוטים וחומרים נוספים לרקמה. בעלי המפעל פנו אל תרז דה דילמונט שהייתה מורה לרקמה ובקשו ממנה לכתוב ספר על רקמה. בשנת 1884 הוציאה דילמונט את ספרה המקיף "The Complete Encyclopedia of Needlework" בצרפת, מיד עם הוצאתו לאור הוא תורגם ונמכר ב-17 ארצות. ב-62 השנים הראשונות לאחר הוצאתו לאור הוא נמכר ביותר ממיליון וחצי עותקים.
במשך המאות ה-18, ה-19 ואף בראשית המאה ה-20 נשים רבות למדו לכתוב ולקרוא בעזרת רקמה, וכשלא היה מקובל שנשים תלמדנה גאוגרפיה, היו מורות חכמות שלימדו לרקום מפות גאוגרפיות במסווה של הוראת דוגמאות רקמה. רקמה נחשבה כמקצוע חשוב כמו תפירה כי מיומנות בעבודה במחט אפשרה לבנות לתקן היטב את בגדי המשפחה ואת כלי המיטה שלהם.
מרתה וושינגטון אשת הנשיא ג'ורג' וושינגטון נהגה לרקום כל חייה הבוגרים, בין היתר רקמה כיסויי כיסאות לבית הלבן וכן ריפודי כיסאות לאחוזת מאונט ורנון.
ציירים וציירות רבים עיצבו רקמות עבור עצמם או עבור אחרים.
הציירת האמריקנית, סבתא מוזס, רקמה שנים רבות לפני שהתפרסמה כציירת. היא רקמה את מראות הכפר והסביבה.
בשנות מלחמת העולם הראשונה, וגם בשנות מלחמת העולם השנייה עיצבו הציירת ואנסה בל, הצייר דאנקן גרנט והצייר רוג'ר פריי רקמות שונות לריפודי כיסאות, מסגרות למראות, שטיחי רצפה ומרבדי קיר ל"אחוזת צארלסטון" שבה התגוררו לסירוגין חברי קבוצת בלומסברי. חלק מהעיצובים נרקמו על ידי אתל גראנט (Ethel Grant) אמו של הצייר דנקן גראנט, ואנסה גם הנציחה את אתל הרוקמת בגינה בציור "Charleston Garden".
בזמן מלחמת העולם הראשונה חיילים בריטיים ולאחר מכן חיילים אמריקניים שלחו לביתם גלויות דואר רקומות על משי. הגלויות היו מעוטרות בסמלים פטריוטיים, דגלים, סיסמאות, וטקסטים רומנטיים. נטען בזמנו שהרקמות בוצעו בידיהן של פליטות מלחמה בלגיות או צרפתיות, אבל למעשה הגלויות נרקמו במכונות רקמה על ידי חברות מסחריות. אותן חברות ייצרו גם גלויות לשוק הגרמני, עם סמלים ודגלים שונים.
בשנת 1990 יצא לאור באנגליה ספר של הרוקמת והמעצבת פט מאנציני (Pat Menchini), שבו היא העבירה ציורים של ביאטריקס פוטר לדוגמאות לרקמה.
רקמה ממוחשבת

בעשורים האחרונים משמשת הרקמה ובעיקר רקמה ממוחשבת, לצורכי נוי בהליכי עיצוב ביגוד ופריטי לבוש ואביזרי לבוש נלווים על פי צווי האופנה המשתנים. בנוסף הרקמה הממוחשבת משמשת לצורכי מיתוג וסימון של חברות מסחריות, קבוצות ספורט, יחידות צבאיות ועוד. השימוש ברקמה ממוחשבת נפוץ גם בעטורים רקומים על פריטי יודאיקה כגון עטיפות לסידורים, סימון טליתות ואפילו רקמה ממוחשבת ליצירת חופות.
המעבר לרקמה ממוחשבת על בסיס נתונים דיגיטליים מאפשר להטביע אין סוף דוגמאות, עיטורים וסמלים בעזרת מכונות רקמה ממוחשבת בעלות ראשי רקמה רבים שמוטמעים בהם טכנולוגיות מתקדמות של רובוטיקה זעירה.