stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד דה קייזר
ביוגרפיה

דה קייזר נולד בלונדון. בשנות השישים של המאה העשרים הוא עבד עם השחקנית במאית ג'יין ארדן. שיתוף הפעולה הראשון שלהם היה בסרט "The Logic Game" בבימויו של פיליפ סאביל שיצא לאקרנים בינואר 1965. הם שיחקו יחד בסרט "Separation" לתסריט של ג'יי ארדן, בבימויו של ג'ק בונד ב-1968. מקום ההתרחשות של הסרט היה לונדון, והוא כלל מוזיקה של פרוקול הארום, מתיו פישר וסטנלי מאיירס.
ב-1965 עבד דה קייזר עם הבמאי הבריטי ג'ון בורמן בסרט "Catch Us If You Can", וב-1970 הופיע בסרט "Leo the Last". הוא עבד עם בורמן פעמיים נוספות בהן השתמש בקולו הייחודי והעשיר. ב-1974 גילם את טברנקל בסרט "זרדוז", וב-1981 דיבב את גרייל בסרט "אקסקליבר". עוד תפקידים בהם נשמע קולו של דה קייזר היו בדמות הרוזן מיטרהאוס בסרט "Vampire Circus", ודיבוב של דרקולה ב-"The Legend of the 7 Golden Vampires".
דה קייזר כיכב בקומדיה של רדיו ה-BBC בשם "The Attractive Young Rabbi" יחד עם טרייסי-אן אוברמן. בטלוויזיה שיחק בפרק "Servant of Two Masters" בסדרה "המקצוענים". הופעות נוספות שלו בטלוויזיה כללו את הפרק "Someone at the Top of the Stairs" בסדרה "Thriller", בפרק "ניצחון לדמוקרטיה" בסדרה "כן, אדוני ראש הממשלה" בתפקיד השגריר הישראלי, ובפרק "בני ישראל" בסדרה "רובין משרווד" בתפקיד ג'ושואה דה טלמונט. הוא כיכב בסדרת הטלוויזיה הבריטית "דיק טרפין" בכיכובו של ריצ'רד או'סאליבן בשני פרקים בשם "Sentence of Death" בתפקיד הדוכס מהסה.
הוא היה המספר של "Pathe Pictorial" בשנות השישים של המאה העשרים, והשתתף בקריינות של פרסומות טלוויזיה רבות. דה קייזר היה הכרוז בעונה הראשונה של שעשועון הטלוויזיה "Would I Lie to You?".
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנים 1949 עד 1959 היה דה קייזר נשוי לאתל דה קייזר, פעילה נגד האפרטהייד. הוא אביהם של המפיק אלכסיי דה קייזר, פיה דה קייזר ותומאס דה קייזר. בנו אלכסיי נפטר בשנת 2004 בגיל 36.
הערות שוליים

↑  Robert Hughes and Mike Terry, Ethel de Keyser - Dedicated and lifelong campaigner in the struggle against apartheid, 20 July 2004
↑  Mal Young, Alexei de Keyser,4 September 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007318133505171  BnF: cb166720468 (data)  GND: 1061360849  ISNI: 0000 0001 3378 7119  LCCN: no00027592  VIAF: 297407235   WorldCat (עם VIAF): 297407235
דייוויד הנדרסון

ערך זה עוסק בכדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי. אם התכוונתם לגנרל בריטי, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  21 ביולי 1964 (בן 60) הנדרסון שבקרוליינה הצפונית, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת דיוק
 דראפט:  בחירה מספר 58, 1986 וושינגטון בולטס
דייוויד מקינלי הנדרסון (באנגלית: David McKinley Henderson; נולד ב-21 ביולי 1964) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ומאמן. גובהו 1.96 מטר.
ביוגרפיה

דייוויד הנדרסון נולד בעיר הנדרסון שבצפון קרוליינה, ארצות הברית. לאחר סיום לימודיו התיכוניים החל לשחק במכללת דיוק, בשנים 1983 - 1986. היה קלע מוביל בשנתו הראשונה בקבוצה, לאחר מכן עלה במשך שתי עונות מן הספסל כשחקן השישי, ובעונתו הרביעית השיג בממוצע 14.2 נקודות למשחק ו-4.8 ריבאונדים למשחק, היה קפטן הקבוצה במשותף עם שחקן נוסף בקבוצה, והוביל את הקבוצה לגמר הפיינל פור של אליפות המכללות ה-NCAA. בגמר הפסידה הקבוצה למכללת לואיסוול.
לאחר סיום לימודיו נבחר בסיבוב השלישי בדראפט ה-NBA על ידי הוושינגטון בולטס, במקום ה-58 הכללי, אך לא השיג חוזה בקבוצת NBA. בשנת 1986 עבר לשחק בליגת ה-CBA, למשך עונה אחת ולאחריה חתם בפילדלפיה 76', מה-NBA. הוא שיחק 22 משחקים בלבד בקבוצה, והגיע לממוצע של 5.7 נקודות למשחק. במהלך העונה עבר לשחק בליגת הכדורסל של קנדה. ב-1990 חתם בהפועל תל אביב, ואת העונה הסדירה סיים בממוצע נקודות של 25.7 ו-27.3 בפלייאוף.
ב-1991 שב לליגת ה-CBA, ובעונה שלאחר מכן חזר לשחק בישראל בקבוצת מכבי ראשון לציון, אך שוחרר לאחר שבעה משחקים . לאחר מכן חתם בהפועל חולון למשך שתי עונות. את עונת 1992/93 סיים בממוצע נקודות של 22.6 ובעונת 1993/93 סיים בממוצע של 22.1. בעונת 1995/96 שיחק בגלאטסראיי הטורקית. בעונה הבאה עבר לעונה אחת בעירוני רמת גן. בשנת 1988 שיחק בליגה השווייצרית.
בשנים 1996 - 2000 היה לעוזר המאמן במכללת דיוק, ומשנת 2000 היה למאמן ראשי באוניברסיטת דלאוור. לאחר עונתו השישית בקבוצה הוא פוטר בשל יכולת חלשה שהציגה הקבוצה. משסיים את עבודתו בדלאוור מונה כסקאוט של קבוצת ה-NBA קליבלנד קבאלירס.
חיים פרטיים

נשוי לקרלה ואב לשניים. מתגורר במידלטאון, דלאוור.
הערות שוליים

↑  Dave Henderson, באתר basketball-reference.com
↑  אמיר בוגן, לאן נעלמו כוכבי הכדורסל של פעם - דייויד הנדרסון, באתר ynet, 14 ביולי 2005
↑  דיוויד הנדרסון יאמן את מכללת דלאוור, באתר ynet, 21 ביולי 2000
↑  אמיר בוגן, סרביה: לוקה פאביצ'ביץ' פוטר מוורסאץ', באתר ynet, 18 במאי 2006
↑  אורן יוסיפוביץ‏, משנכנס הדר: "הפודיום" על סיפתח האימון של רמי הדר בחולון 1994, באתר וואלה, 2 בנובמבר 2016
↑  קווין טרסוליני, Scouts honor: Ex-Hen coach Henderson thrives with Cavs, באתר delawareonline‏, 28 בפברואר 2017
דלקת מפרקים שיגרונית

| --- | --- |

שלבים שונים בפגיעה שגורמת דלקת מפרקים שיגרונית בכפות הידיים. בתמונה מימין נראה עיוות אופייני למחלה.
 תחום:  ראומטולוגיה 
 מיקום אנטומי:  מפרק 
 תסמינים:  chronic secondary musculoskeletal pain 
 טיפול:  מתילפרדניזולון  פירוקסיקאם  sulindac  (RS)-etodolac  tolmetin  frentizole  (+-)-flurbiprofen  הידרוקסיכלורוקווין  (RS)-fenoprofen  נבומטון  קטופרופן  נבומטון  סלקוקסיב  sulfasalazine  תלידומיד  anakinra  קפטופריל  אנלפריל  leflunomide  פירוקסיקאם  זהב  אספירין  etanercept  auranofin  קטופרופן  ציקלוספורין  oxaprozin  אינדומטצין  D-penicillamine  מתוטרקסט  (+-)-flurbiprofen  כלורוקין  valdecoxib  נפרוקסן  דיקלופנק  sulindac  (RS)-etodolac  diflunisal  הידרוקסיכלורוקווין  (RS)-fenoprofen  tolmetin  אדלימומאב  אזתיופרין  aurothioglucose  איבופרופן 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  331715 
 DiseasesDB:  11506
 MeSH:  D001172
 MedlinePlus:  000431
 OMIM:  180300
 סיווגים
 ICD-10:  M05-M06
 ICD-11:  FA20 
 
דלקת מפרקים שיגרונית (או שיגרונתית; באנגלית: Rheumatoid arthritis, בראשי תיבות: RA) היא מחלה אוטואימונית כרונית רב-מערכתית, הפוגעת במיוחד במפרקים וגורמת להריסתם ההדרגתית ולעיוותים בהם. המחלה מאופיינת בדלקת רב-מפרקית, היקפית וסימטרית, פעמים רבות בשילוב עם פגיעה מערכתית מחוץ למפרקים.
הגורמים לדלקת מפרקים שיגרונית אינם ידועים, אולם ההנחה הרווחת מייחסת מחלה זו לגורמים גנטיים שונים בשילוב השפעות סביבתיות, כמו זיהום נגיפי או עישון, אשר להם יכולת להצית תגובת חיסון עצמי של הגוף נגד רקמת הקרום הסינוביאלי (סינוביה). התגובות הדלקתיות שמתחילות במפרקים, מתפשטות לרקמות נוספות מחוץ למפרקים, כמו עור, כלי דם, בלוטות רוק ודמעות, ריאות ואדר, קרום הלב והשרירים.
החולים סובלים מתסמינים שונים שבהופעתם ניתן למצוא שונות רבה. חלקם כלליים, כמו חום, עייפות ותחושה רעה. לעומת זאת, חלקם ייחודיים לאזורים שונים בגוף, כגון מפרקים נפוחים וכואבים (בעיקר בכפות הידיים), קשרירים שיגרוניים בעור, דלקת כלי דם, דלקת עיניים ועוד.
השונות בהופעת התסמינים מקשה על אבחון דלקת מפרקים שיגרונית והבדלתה ממחלות מפרקים אחרות. האבחון מתבצע בעזרת מגוון של בדיקות מעבדה התרות אחר סימני דלקת ונוגדנים עצמיים ייחודיים. מעת שאובחנה המחלה, הטיפול בה כולל שינוי באורח החיים המשפר את איכות חיי החולים, תרופות מדכאות דלקת וכאלו המשנות את מהלך המחלה בעזרת חסימת פעולת הנוגדנים העצמיים. במצבים חמורים מנותחים מפרקיהם של החולים לשם החלפתם או קיבועם.
אפידמיולוגיה

דלקת מפרקים שיגרונית פוגעת בכ-0.5%–1% מכלל האוכלוסייה, אם כי נשים נפגעות פי שניים וחצי מגברים. המחלה עלולה להופיע בכל גיל אך הופעתה שכיחה יותר בגילאים 35 עד 50. תוחלת החיים של החולים מתקצרת בשלוש עד שבע שנים. לפחות עשרה אחוזים מהמאובחנים כחולים בדלקת מפרקים שיגרונית, יסבלו מנכות חמורה למרות הטיפול בהם.
גורמי המחלה

האטיולוגיה של דלקת מפרקים שיגרונית אינה ידועה לאשורה, והסברה היא כי מדובר בשילוב של נטייה גנטית מוקדמת, שמשקלה בהתפתחות המחלה מוערך בכ-60%, וגורמים סביבתיים. השפעתה הגבוהה של הנטייה הגנטית ניכרת בסיכון המוגבר של פרט בעל תאום זהה החולה במחלה ללקות בה, סיכון שהוא גבוה יותר מאשר בתאומים שאינם זהים, ועוד יותר מהסיכון באוכלוסייה הכללית. נמצא קשר בין האללים 0101, 0104 ו-0404 של הגן HLA-DRB1 השייך למערכת תיאום הרקמות לבין התפתחות המחלה, שלהם אפיטופים דומים. גנים נוספים שאינם קשורים למערכת תיאום הרקמות מגבירים אף הם את הסיכון ללקות המחלה, אולם בצורה פחות בולטת. טראומות פיזיות ונפשיות עלולות אף הן לזרז הופעה של דלקת מפרקים שיגרונית, או להחמירה.
הגורם הסביבתי החשוב ביותר שנמצא עד כה כגורם סיכון למחלה הוא עישון. עישון מגביר את ההפיכה של החומצה האמינית ארגינין לציטרולין, ובכך הוא משנה את המבנה המרחבי של חלבונים מסוימים, באופן שהם נקשרים לחלבוני מערכת תיאום הרקמות ומזוהים על ידיהם.
קיים גם קשר בין מחלות חניכיים להתפתחות דלקת מפרקים שיגרונית בתיווך החיידק פורפירומונס ג'ינג'יוואליס, השייך לחיידקי הקומפלקס האדום. החיידק מייצר אנזים בשם פפטידיל-ארגינין דה-אמינאז, שמזרז הפיכת חומצות אמיניות לציטרולין. בנוסף, גם הדבקה קודמת בנגיפי הפטיטיס B, וירוס אפשטיין בר ובחיידקי הסוג Mycoplasma חשודה כגורמת להתפרצות של דלקת מפרקים שיגרונית.
פתופיזיולוגיה

מעת שהחלה תגובת חיסון עצמי של הגוף בדלקת מפרקים שיגרונית, רקמת הקרום הסינוביאלי הופכת לדלקתית. בשלב מוקדם מפרישים תאי פלזמה נוגדנים (כמו גורם שיגרוני; RF rheumatoid factor) המתרכבים עם קומפלקסים שמפרישים תאי הסינוביה. לימפוציטים מסוג T ומקרופאג'ים נודדים לרקמת הסינוביה המודלקת ומפרישים ציטוקינים וכימוקינים (אינטרלויקינים שונים, TNF-α ופקטורי גדילה שונים) המשמשים כמתווכים בתגובה דלקתית.
בשלבים הבאים של המחלה מתעבה הקרום הסינוביאלי ומתחיל להפריש חומרים שונים כמו קולגן, שהורסים את הסחוס המפרקי. הציטוקינים מעוררים הרס נוסף של הסחוס וכן פירוק של עצם. נפגעים גם קופסית המפרק, רצועות, גידים וכלי דם. הפגיעה ההרסנית במפרק מתפשטת לאזורים נוספים בגוף.
סימנים ותסמינים

התסמינים והסימנים הראשונים לדלקת מפרקים שיגרונית הם בדרך כלל רב מערכתיים. החולים סובלים מעייפות, מחום, מחולשה ומתחושה כללית לא טובה. כאב מפושט ונוקשות במפרקים ובשרירים יופיעו לאחר התסמינים הרב מערכתיים או יחד איתם. נוקשות אופיינית נמשכת מעל לשעה, ומופיעה לאחר מנוחה ממושכת או שינה.
סימנים ותסמינים > פגיעות במפרקים

במספר מפרקים מופיעים כאב ונפיחות בתבנית סימטרית (פוליארתריטיס סימטרי), כלומר בשני הקרסוליים יחד או בשתי כפות הידיים יחד. לרוב נפגעים מפרקי שורש כף היד והאצבעות, אך הפגיעה אפשרית במפרקים רבים נוספים בגפיים ובעמוד השדרה (בדרך כלל, הצווארי). עם התקדמות המחלה ייתכנו הגבלות בטווחי המפרקים הפגועים ונטייה של המפרקים למנחים כפופים (עקב הפגיעה בקופסית המפרק). הרס המפרקים יכול להביאם למצב של עיוותים שונים, במיוחד באצבעות הידיים. לעיתים מופיעים תסמינים נוירולוגים הקשורים לפגיעה במפרקים הסמוכים לעצבים (כמו המרפק או עמוד השדרה הצווארי).
סימנים ותסמינים > פגיעות במערכות גוף נוספות

דלקת מפרקים שיגרונית מאופיינת בפגיעה באיברי גוף נוספים בחלק מן המקרים, מלבד הפגיעה המפרקית. בין היתר, החולים יכולים לסבול מן התסמינים הבאים:
נודולים תת-עוריים - מתרחשים אצל כ-30% עד 40% מן החולים ומקושרים ברמות פעילות גבוהות של המחלה. לרוב נודולים אלו אינם רגישים והם מתפתחים באזורים בגוף אשר נוטים לספוג יותר טראומות, כגון גיד אכילס, האזורים הסקראליים באגן וכן הזרוע. נודולים אלו יכולים להימצא גם בריאות, בפלאורה, בפריקרד ובפריטונאום והם לרוב ממצא שפיר.
תסמונת סיוגרן - נמצאה מקושרת לדלקת מפרקים שיגרונית ומאופיינת בעיניים יבשות ויובש בפה. היא קיימת אצל כ-10% מהחולים בדלקת מפרקים שגרונית.
מעורבות של הריאות ומערכת הנשימה - מעורבות זו מתרחשת בעיקר בפלאורה, כלומר תפליט פלאורלי וכן דלקת של הפלאורה. גם מחלות ריאה אינטרסטיציאליות מתקיימות בד בבד עם דלקת מפרקים שגרונית ומאופיינות בשיעול יבש וקוצר נשימה שהולך וגובר. מצב זה מקושר לפרוגנוזה שאינה טובה, אולם טובה יותר מפיברוזיס ריאתי אידיופתי. זאת כיוון שחולים בדלקת מפרקים שגרונית מגיבים יחסית טוב יותר לטיפול מדכא חיסון.
מעורבות לבבית - מעורבות זו מתמקדת בעיקר בפריקרד, השק העוטף את הלב. עם זאת, תסמינים קליניים מתפתחים אצל יחסית מעט מטופלים להם נמצאה מעורבות פריקרדיאלית. הפרעה נוספת היא קרדיומיופתיה וכן אי-ספיקת המסתם הצניפי אשר מתרחשת בשכיחות גבוהה יותר אצל חולים אלו מאשר באוכלוסייה הכללית.
דלקת דופן כלי הדם (או דלקת כלי דם, (וסקוליטיס) - נדירה יחסית ובמידה והיא מתרחשת, אזי ניתן למצוא מעורבות של העור (פריחות, פורפורה, אוטמים באצבעות הידיים וכדומה) ולעיתים במצבים חמורים אף התהוות של כיבים גדולים וכאבים. גם נוירופתיה פריפרית עלולה להתהוות במצבים אלו.
הפרעות המטולוגיות - יכולות לכלול אנמיה (אשר משמשת מדד למידת הדלקת) ועליה במדדי דלקת. תסמונת נדירה במחלה נקראת תסמונת פלטי (Felty's syndrome) והיא מאופיינת בטריאדה הכוללת הגדלת טחול, נודולים ונויטרופניה (ירידה בכמות תאי הדם הלבנים). שכיחות מצב זה יורדת לאור טיפולים אגרסיביים במחלת המפרקים עצמה.
לימפומה - מחקרים גדולים שבוצעו הראו כי לחולי דלקת מפרקים שגרונית יש סיכון של פי 2 עד 4 לפתח לימפומה בהשוואה לאוכלוסייה הכללית.
הפרעות נוספות - הפרעות הקשורות במחלה כוללות סיכון מוגבר יותר לחלות במחלת עורקים קורונרית וכן בסיבוכים של טרשת עורקים, וכן עליה בשכיחות של אי-ספיקת לב לעומת האוכלוסייה הכללית. עליה במדדי הדלקת קשורים בסיכון מוגבר יותר לחלות במחלות לבביות. אוסטאופורוזיס נפוצה יותר אצל חולים בדלקת מפרקים שגרונית, ככל הנראה לאור תהליך דלקתי כרוני המשפעל תאים הורסי עצם, שימוש בסטרואידים במחלה המובילים לאוסטאופורוזיס וכן קושי לנוע לאור הנכות הקיימת במחלה. נשים וגברים החולים במחלה נמצאו בעלי רמות ירודות של טסטוסטרון, ההורמון LH וכן ההורמון DHEA.
הופעות התסמינים והסימנים שונות מאדם לאדם ואינן ניתנות לחיזוי.
אבחון

השונות הרבה בתסמינים ובסימנים של דלקת מפרקים שיגרונית מקשה על אבחנתה, במיוחד בשלביה המוקדמים. האוניברסיטה האמריקאית לראומטולוגיה הציעה מספר קריטריונים (ראו מסגרת) לסיווג ולאבחון חולים בדלקת מפרקים שיגרונית, אלא שמטרת שיטת הקריטריונים היא מחקרית במהותה ואין בה כדי להוביל לטיפול מוקדם בשלבים ראשוניים של דלקת מפרקים שיגרונית (העשויים שלא לענות לקריטריונים).
מעת שעולה החשד לקיומה של דלקת מפרקים שיגרונית בעקבות תסמינים אופייניים (פוליארתריטיס סימטרי) ובמיוחד אם מופיעים התסמינים במפרקים יחד עם תסמינים וסימנים ברקמות אחרות, נערכות מספר בדיקות מעבדה ודימות לשלילת מחלות מפרקים אחרות ולאבחון של דלקת מפרקים שיגרונית.
בדיקות מעבדה הנערכות לזיהוי דלקת מפרקים שיגרונית כוללות את בדיקת נוכחות הנוגדן העצמי הקרוי פקטור ראומטואידי (Rheumatoid Factor). פקטור ראומטואידי מופיע ב 70–80 אחוזים מהחולים אך לעיתים רק בשלבים מאוחרים של המחלה. בדיקת זיהוי נוגדן עצמי נוסף הקרוי Anti-citrullinated peptide (anti-CCP)‎ נחשבת לבעלת סגוליות גבוהה יותר מבדיקת פקטור ראומטואידי.
בדיקות דם נוספות תרות אחרי סימנים לתהליך דלקתי, כגון ערכים גבוהים של CRP, ושקיעת דם מואצת. תיערך ספירת תאי דם לבנים ותיבדק נוכחות אנמיה. שאיבת נוזל סינוביאלי ובדיקתו מאפשרת שלילת מחלות מפרקים אחרות וזיהוי של תהליך דלקתי סטרילי תוך מפרקי.
בדיקות דימות אינן מזהות סימנים גרמיים לדלקת מפרקים שיגרונית בשלביה הראשונים. בשלבים מאוחרים יותר יודגמו הצרויות במרווחים המפרקיים, דלדול עצם חוץ מפרקי ושחיקה בשולי עצמות המפרק. דימות MRI נחשבת לרגישה יותר מצילום רנטגן בזיהוי שלבים מוקדמים של דלקת מפרקים שיגרונית. הדימות יעיל למעקב אחרי התפתחות המחלה.
עקרונות טיפוליים

הטיפול בחולים עם דלקת מפרקים שגרונית נעשה בהתאם למספר עקרונות: ראשית, טיפול אגרסיבי מוקדם כדי למנוע פגיעה במפרק וכתוצאה מכך, נכות. השגה של רמיסיה (הפוגה) במחלה ככל שניתן, מתן טיפול רפואי המותאם באופן תדיר למטופל וכן השגת מינימום תופעות לוואי ומקסימום תגובה.
מטרות הטיפול בדלקת מפרקים שיגרונית הן הפחתת כאב, דיכוי תהליך דלקתי, האטת תהליך המחלה או עצירתו ושיפור באיכות החיים ובתפקודם של החולים. להשגת מטרות הטיפול משתמשים בשינוי אורח חיים, בתרופות, בניתוחים במקרים חמורים ובטיפולים לא תרופתיים.
טיפול תרופתי - טיפול קו ראשון הוא מתן מתוטרקסט במחלה בינונית עד קשה, כאשר אם אין שיפור יש לעבור לחיבור של תרופות שונות, מתן מתוטרקסט בשילוב עם תרופה נוספת או אף שתי תרופות ("טיפול משולש"). למשל, שילוב של מתוטרקסט, סולפסלזין והידרוקסיכלורוקווין, או שילוב של מתוטרקסט עם טיפול ביולוגי או יחד עם לפלונומיד (עוד על הטיפול התרופתי ראו להלן).
ניתוחים - ניתוחים העשויים להילקח בחשבון בטיפול במחלה הם ניתוחי החלפת מפרק, ניתוחים לקיבוע עמוד השדרה הצווארי (למניעת פריקה מסוכנת באותם מפרקים) וניתוחי קיבוע או הסרת מפרקים קטנים פגועים בכפות הידיים והרגליים, שמטרתם לשפר את התפקוד הכללי של החולה.
טיפולים שאינם תרופתיים - טיפולים אלו יתמקדו בשימור ובשיפור של תפקוד המפרקים על ידי שמירת טווחיהם, חיזוק שרירים והפחתת כאב. בקטגוריה זו נכללים ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה וחמי מרפא. בנוסף, שינויים באורח החיים מומלצים ללוקים במחלה זו. רצוי, להגביר פעילות והתעמלות בתקופות רדומות של המחלה, לעומת מנוחה יחסית בתקופות פעילות של המחלה. מבחינה תזונתית, דיאטה מאוזנת והפחתת משקל יתר עשויים לשפר את המצב הכללי. בנוסף, צריכת שומנים מסוג אומגה 3 במקום שומנים מסוג אומגה 6 תוביל להקלה חלקית וחולפת בסימפטומים. כדי להתגבר על מגבלות תפקודיות ניתן להשתמש באמצעי עזר כמו עזרים אורתופדיים או עזרים תפקודיים (מברשת שיניים חשמלית, וולקרו במקום כפתורים ושרוכים בביגוד וכדומה).
על מנת להגדיר הפוגה ("רמיסיה") במחלה פותחו מספר אינדקסים שונים. למשל, האינדקס SDAI המחושב על ידי סכימת כל המפרקים הרגישים והנפוחים (סה"כ 28), הערכה כללית של המטופל (סך הכל 10 נקודות) ורמות של CRP. ניקוד שהוא מתחת ל-3.3 מגדיר רמיסיה.
עקרונות טיפוליים > טיפול תרופתי במחלה

עם הזמן, חלה התקדמות בטיפול במחלה. כך למשל, במחלה מוקדמת ניתן כיום לטפל באמצעות מתוטרקסט, המהווה את טיפול הבחירה במצבים מוקדמים של המחלה. תרופות ביולוגיות משמשות אף הן לטיפול במחלה, ויש חשיבות לשילוב של תרופות לטיפול במחלה.
באופן כללי ניתן לחלק את הטיפול התרופתי למספר סוגי תרופות שונים:
תרופות ממשפחת נוגדי דלקת שאינם סטרואידים: תרופות אלו היוו בעבר את האמצעי העיקרי לטיפול במחלה, אולם עקב ההתקדמות הרפואית, הן נחשבות כתוספת בלבד לטיפול המקובל, במקרים בהם לא ניתן לשלוט בתלונות החולה באמצעים אחרים.
סטרואידים משמשים קו טיפולי חשוב במחלה. ראשית, הם מאפשרים השגת שליטה מהירה יחסית במחלה במקרה של התלקחות, עד שהשפעתן של תרופות אנטי ראומטיות תחל. שנית, הם משמשים כקו טיפולי נוסף לבקרה על המחלה, כשהם ניתנים באופן כרוני ובמינון נמוך. לעיתים כאשר יש מעורבות של מפרק אחד עיקרי, ניתן לשקול הזרקה תוך מפרקית של סטרואידים. עם זאת, לשימוש כרוני בסטרואידים יש תופעות לוואי כגון אוסטאופורוזיס, ועל כן יש ליטול ביפוספנטים אצל כל מטופל הנאלץ לקחת סטרואידים לתקופה ממושכת.
תרופות אנטי-ראומטיות (נקראות בהקשר זה DMARDs, שהם ראשי תיבות של disease-modifying anti-rheumatic drugs עקב יכולתן להאט או למנוע התקדמות של המחלה) - תרופות אלו יכולות להיות לדוגמה מתוטרקסט ו-hydroxychloroquine, sulfasalazine ו- leflunomide. תרופות אלו לרוב משיגות את טווח הפעילות שלהן בתוך 6–12 שבועות. תרופת הבחירה הנחשבת כטיפול קו ראשון במחלה היא המתוטרקסט, ותרופה נוספת בשם leflunomide נמצאה יעילה באופן דומה. תרופות נוספות בהקשר זה כוללות, בין היתר, מינוציקלין, פניצילאמין, אימוראן וציקלוספורין. אולם השימוש בהן מתבצע לעיתים רחוקות לאור חוסר האחידות בהשגת תוצאות קליניות טובות וכן תופעות הלוואי המקושרות בטיפול בהן.
תרופות ביולוגיות - תרופות אלו נקראות גם Biologic DMARDs והן הביאו לשינוי מהותי בכל הקשור בטיפול בדלקת מפרקים שגרונית החל מהעשור הראשון של המאה ה-21. תרופות אלו מכוונות נגד ציטוקינים ומולקולות המתבטאות על שטח התא, כאשר התרופות הראשונות שאושרו היו ה-Anti TNF ולאחר מכן פותחו תרופות חדשות נוספות. תרופות ממשפחת ה-Anti-TNF נוצרו לאחר שנמצא כי TNF (‏Tumor necrosis factor) הוא מתווך דלקתי קריטי בכל הקשור לתהליך הדלקת המתרחש במפרק. תרופות ממשפחה זו כוללות את האינפליקסימאב, אדאלימומאב, אטאנרצפט (etanercept) ועוד. תרופות אלו הראו ירידה בסימנים ובסימפטומים של המחלה, האטה בהתקדמות המחלה מבחינה רדיולוגית (כלומר, בצילום רנטגן) ושיפור באיכות החיים. לרוב מקובל לטפל בתרופות אלו יחד עם מתוטרקסט (לעיל), במידה והחולה לא משיג שיפור תחת טיפול במתוטרקסט בלבד. מלבד תרופות מסוג Anti-TNF, פותחו תרופות ביולוגיות נוספות הפועלות על מניעת סטימולציה של תאי T המעורבים במחלה. למשל, תרופה בשם אבטספט אשר הראתה שיפור קליני והאטה בהתקדמות המחלה, אם כי תרופה זו מתחילה לפעול באופן איטי יותר מאשר תרופות מסוג Anti-TNF. תרופה נוספת היא Rituximab, המכוונת כלפי תאי B, וספציפית כלפי CD20 המבוטא על תאים אלו. כתוצאה מכך יש ירידה ברמות הדלקת. תרופה זו ניתנת לחולי דלקת מפרקים שגרונית במצבים בהם הם אינם מגיבים לטיפול סטנדרטי, והיא ניתנת בשילוב עם מתוטרקסט.
חולות בהריון אינן יכולות לקבל טיפול במתוטרקסט או leflunomide הנחשבות תרופות טרטוגניות, לכן טיפול במהלך ההריון הוא בעיקר על ידי מתן סטרואידים. עם זאת, יצוין כי מרבית החולות (75%) חוות רמיסיה או שיפור במהלך ההריון אם כי לאחריו תיתכן התלקחות מחדש של המחלה.
הערות שוליים

↑  Joanna Koziel, Piotr Mydel, Jan Potempa, The Link Between Periodontal Disease and Rheumatoid Arthritis: An Updated Review, Current Rheumatology Reports 16, 2014, עמ' 408 doi: 10.1007/s11926-014-0408-9
↑  Jessica A Stanich, John D Carter, Judith Whittum-Hudson, Alan P Hudson, Rheumatoid arthritis: Disease or syndrome?, Open Access Rheumatology : Research and Reviews 1, 2009-12-08, עמ' 179–192
↑  Arnett FC et al. The American Rheumatism Association 1987 revised criteria for the classification of rheumatoid arthritis. Arthritis and rheumatism. 1988 Mar;31(3):315-24. PMID 3358796
↑  Ates A, Karaaslan Y, Aksaray S. Predictive value of antibodies to cyclic citrullinated peptide in patients with early arthritis. Clinical rheumatology. 2006 May 3. PMID 16670828
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536344305171  BnF: cb11944240f (data)  GND: 4076708-5  LCCN: sh85113649  NDL: 00564944  NKC: ph135018 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דרור קונטנטו

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1986 (בן 38) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 https://www.drorkontento.com
 
דרור קונטנטו (נולד ב-25 באוגוסט 1986) הוא מעצב אופנה ישראלי, העוסק בעיצוב שמלות כלה וערב ובעליו של בית אופנה שנושא את שמו.
ביוגרפיה

קונטנטו גדל בבת ים. כשהיה בכיתה ב' משפחתו חזרה בתשובה, והוא הועבר לבתי ספר חרדיים ולמד בישיבה. כשבגר, התחתן בגיל צעיר והפך אב לילדה. בשנות העשרים המוקדמות לחייו, יצא בשאלה ויצא מהארון.
בגיל 25 החל קונטנטו את דרכו בעולם האופנה הישראלי. הוא לא למד את התחום, והחל כמוכר בגדים בנחלת בנימין. בשנת 2013 הקים את בית האופנה "דרור קונטנטו" בדירת סטודיו קטנה בתל אביב.
הוא התפרסם כאשר עיצב שמלה לשרת התרבות והספורט מירי רגב לפסטיבל הקולנוע בקאן. בעקבות עיצוב השמלה, הזמין אותו מוטי רייף לקחת חלק בשבוע האופנה בתל אביב ולהציג את עיצוביו. הוא הציג את עיצוביו בשבוע האופנה ב-2018 וב-2019. הוא מציג בגדים לנשים בכל מידה בכל משקל ולא רק למודל היופי של רזון וגובה. בשבוע האופנה ב-2018 צעדו בתצוגה שלו ארבע דוגמניות במידות גדולות, ובהן שמחה גואטה, שבשבוע האופנה 2019 הייתה הפרזנטורית הראשית שלו.
קונטנטו עיצב את השמלות שלבשו בנות להקת שלוה באירוויזיון 2019 שנערך בתל אביב.
בשנים אלו ביסס בית האופנה את מקומו כאחד מבתי האופנה המובילים בישראל.
בדצמבר 2020 החל קונטנטו להשתתף בתוכנית "האח הגדול", ופרש מן התוכנית ביום ה-81.
הערות שוליים

1 2  דודי טל, החרדי שיצא מהארון והפך למעצב השמלות של מירי רגב ונטע ברזילי: "אין מחיר לחופש", אתר השקמה בת ים, 12 באוקטובר 2018
↑  איתי יעקב, הכירו את דרור קונטנטו: המעצב הצעיר שמירי רגב שינתה את חייו, באתר Xnet‏, 17 במאי 2016
↑  איתי יעקב, אחרי השמלה של מירי רגב: דרור קונטנטו מעצב לכלות במידות גדולות, באתר Xnet‏, 12 בדצמבר 2016
↑  סיכום שבוע האופנה תל אביב: בלי לבעוט באידיאל היופי ועם ילד פלא אחד חדש באתר מגזין את
↑  שבוע האופנה 2019 גם למידות גדולות באתר onlife
↑  זיוה מוגרבי-קובני, אירוויזיון 2019, באתר ישראל היום, 17 במאי 2019
↑  דרמה באח הגדול: דרור קונטנטו החליט לעזוב את הבית, באתר וואלה, 23 בפברואר 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דייוויד הנרי סאוטר

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1862 אברדין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  22 בספטמבר 1935 (בגיל 73) בונדיי, אוסטרליה 
 תחום יצירה:  איור, ציור 
 
דייוויד הנרי סאוטר (באנגלית: David Henry Souter‏; 30 במרץ 1862 – 22 בספטמבר 1935) היה אמן ועיתונאי אוסטרלי. הוא יצר בצבעי מים אך המוניטין שלו נשען על עבודתו בשחור-לבן.
ביוגרפיה

סאוטר נולד באברדין, סקוטלנד, בנם של דייוויד הנרי סאוטר, מהנדס, ואשתו אן סמית, גרנט.  הוא עבר חניכות אצל צייר ויוצר שלטים כשהיה בן 12. סאוטר למד אמנות בסניף המקומי של בית הספר דרום קנזינגטון. תרם איורים לכתב עת מקומי משנת 1880. הוא נסע לנטאל בדרום אפריקה, בשנת 1881, שם עסק בעיתונות.
סאוטר התחתן עם ג'סי סוונסון ב-17 בפברואר 1886, וביחד הם עברו למלבורן, אוסטרליה, והתיישבו בשנת 1887 בסידני. בסידני השיג סאוטר עבודה אצל ג'ון סנדס שם עבד כמאייר זמן מה לפני שעבר לוויליאם ברוקס ושות' בע"מ.
סוטר תרם איורים ל"טריביון", ובשנת 1888 הקים אגודת אמנים והפך לנשיאה.
בשנת 1892 החל לתרום רישומים ל"בולטין", ולמשך תקופה של 35 שנים ייצר לפחות ציור אחד לכל גיליון. ישנם סיפורים שונים על דמות החתול שהופיעו בתדירות רבה בציוריו,
סאוטר היה עורך של "אמנות ואדריכלות" בין השנים 1904 ל-1911, ובמשך שנים רבות היה קשור לוויליאם ברוקס ואייר רבים מספרי הלימוד שהופקו על ידם.
סאוטר נפטר בפתאומיות בביתו בבונדי, ניו סאות' ויילס ב-22 בספטמבר 1935, והותיר אחריו שני בנים ושלוש בנות.
עשרה מציורי צבעי המים של סאוטר הוצגו בתערוכת אגודת האמנים שהתקיימה במלבורן בשנת 1907. אלבום ובו אוסף של עבודותיו נמצא בספרייה הציבורית במלבורן. אוסף של קריקטורותיו ממלחמת העולם הראשונה, שהודפס מחדש מתוך כתב העת סטוק וסטיישן, פורסם בסידני בשנת 1915.
גלריה

כרזה לצלב האדום
כריכת ספר
נימפה ובן זוגה
כבשה בין העצים