stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שומרי המפרץ
פעילות

המפגשים השבועיים נערכים ב"מרכז לימודי שדה" (מל"ש) במרכז איזידור באילת, במהלך מפגשים אלו לומדים החניכים להכיר את הים וסביבתו, את מקצוע הצלילה כדי שיוכלו לעזור לגופים הירוקים ולעיריית אילת, בשמירה על מפרץ אילת הן בדרך של צלילות ניקיון, והן במבצעי ניקיון והסברה לקהל ולקהילה.
חלק נוסף בהכשרת "שומרי המפרץ" עוסק בהכנה לקראת הגיוס לצבא. בפרק זה, בשיתוף עם בסיס חיל הים שמאמץ את "שומרי המפרץ", "שומרי המפרץ" חווים הווי צבאי, מורשת קרבות וסיפורי לוחמים. כל אלו כדי להקל עליהם את הגיוס ולהפוך אותם לחיילים ואזרחים שומרי סביבה טובים יותר.
בתוכנית ההדרכה ותפעול הארגון שותפים: חיל הים הישראלי, החברה להגנת הטבע, רשות הטבע והגנים, המשרד להגנת הסביבה, מועדוני הצלילה באילת, חיל החינוך, מועדוני הצלילה באילת – "מנטה" ו"מרינה דיוורס", קבוצת ריף הדולפינים, קצא"א, המצפה התת-ימי והיחידה לאיכות הסביבה אילת – אילות.
הפעילות ב-"שומרי המפרץ" מוכרת כיעד במסגרת מחויבות אישית לתלמידי כיתות י' ו"בגרות חברתית" לתלמידי כיתות י"א–י"ב.
לאחר תקופת ניסיון והתמדה, מוענק לחניכים קורס צלילה של "כוכב 1". עם סיום קורס הצלילה, החניכים הצעירים מצטרפים לצלילות הניקיון שנערכות מדי כחודש וחצי במהלך שנת הלימודים.
פעילותם ההתנדבותית של שומרי המפרץ כוללת מבצעי ניקיון תת-ימיים הנעשים מדי חודש, כמו כן מדי שנה בחג פסח וחג סוכות, עורכים "שומרי המפרץ" מבצעי הסברה בחופים בנושא החשיבות של שמירת הניקיון בים ובחופים. חלק בלתי נפרד ממבצעי ההסברה הוא התמקדות בבעלי החיים שמתקיימים במפרץ אילת ומטרתם של מבצעי הסברה אלו הוא, העלאת המודעות בקרב הציבור לנזקים אפשריים לחיות הבר ולעולם התת-ימי כתוצאה מאי שמירה על הניקיון.
לדוגמה, באחת מצלילות הניקיון הוציאו כ-30 צוללים מהים כ-1,000 ק"ג פסולת באזור חוף קיסוסקי.
קשיים בהמשך פעילות הארגון

בשנת 2015, ארגון שומרי המפרץ נתקל בקושי להמשיך בפעילות הסדירה של צלילות ניקיון חודשיות. הארגון טען כי עיריית אילת החליטה לקצץ את המשאבים הכלכליים שניתנו לארגון עד עתה ובכך פגעה קשות ביכולתו להמשיך בפעילות. שומרי המפרץ השיקו קמפיין לגיוס כספי המונים ב-HeadStart, על מנת לנסות ולצבור את הסכום החסר, אולם נכשלו בגיוס הכספים ונאלצו לצמצם את פעילותם בשנת 2016.
הערות שוליים

↑  פרויקט HeadStart מימון פעילות שנתית של שומרי המפרץ, סרטון שצורף לקמפיין ב-HeadStart
| תנועות נוער וארגוני נוער בישראל |
| --- | --- | --- |
| אינם מזוהים פוליטית | אור לחינוך • אות הנוער • אחריי! • איגי • ארגון הצופים הערביים • האיחוד החקלאי • המכבי הצעיר • הנוער הדרוזי • הצופים הדרוזים • הצופים העבריים • הצופים הערבים האורתודוקסים • הצופים הערבים הקתוליים • התאחדות הצופים והצופות בישראל • התנועה החדשה • כנפיים של קרמבו • LEAD • נוער חובב תנ"ך • צופי בתי הספר הערביים והדרוזים • שומרי המפרץ |  |
| מזוהים עם השמאל הפוליטי | אג'יאל • בני המושבים • ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי • המחנות העולים • הנוער העובד והלומד • הנוער הערבי החלוצי • השומר הצעיר • נוער הדמוקרטים • סדאקה רעות |  |
| מזוהים עם המרכז הפוליטי | נוער יש עתיד |  |
| מזוהים עם הימין הפוליטי | ההנהגה הצעירה באיחוד הלאומי‏ • הנוער הלאומי בית"ר • הנוער הציוני • נוער הליכוד |  |
| תנועות נוער דתיות | אריאל • בני עקיבא • הנוער הדתי העובד והלומד • נוע"ם • נוער תל"ם • עדת הצופים • עוז • עזרא |  |
| תנועות נוער חרדיות | אור ישראלי • בנות בתיה • היכלי ענ"ג • פרחי הדגל • נוער חב"ד • צבאות השם |  |
| ארגוני נוער השייכים לגופים ממסדיים | גדנ"ע • גדנ"ע אוויר • חוגי סיירות • מועצת התלמידים והנוער הארצית • מועצת תנועות הנוער בישראל • נוער מד"א • צופי אש |  |
| תנועות נוער שנסגרו | בית"ר • הצבעים שלנו • התנועה המאוחדת • טלנוער • נוער התחיה • נוער לנוער • עליית הנוער • צמרת• נוער העבודה • נוער מרצ |  |
| מושגי יסוד בהדרכה | חניך • מדריך נוער • בוגר • רכז • קבוצה • פעולה • מערך פעולות • גיבוש • הנהגת נוער • מתודיקה בהדרכה • מקורות ההשפעה של המדריך  • קורס הדרכה |  |
ג'קי בן-זקן

| --- | --- |

ג'קי בן-זקן
 לידה:  23 במרץ 1967 (בן 57)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:   אשדוד
ג'קי בן-זקן (נולד ב-23 במרץ 1967) הוא איש עסקים ישראלי הפעיל בתחום הנדל"ן בישראל ומחוצה לה. יחד עם אברהם נניקשווילי יש לבן-זקן עסקים פרטיים רבים ומגוונים בישראל בתחומי התקשורת, האופנה ובבעלותם הפרטית קרקעות ונכסים רבים. משך שנים היה בן-זקן ספונסר קבוצת הכדורגל מועדון ספורט אשדוד. בעקבות הרשעתו בשמונה עבירות של השפעה בתרמית על ניירות ערך, בקשירת קשר לביצוע פשע ובקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, נגזרו עליו (לאחר הערעור) 26 חודשי מאסר בפועל, מתוכם ריצה 16 חודשי מאסר עד לשחרורו.
ביוגרפיה

בן-זקן נולד במזכרת בתיה, בן לעולים ממרוקו. הוריו התגרשו בילדותו. לאחר מספר שנים בהן גר אצל סבתו, עבר עם אמו ובן זוגה להתגורר באשדוד.
בנערותו עבד כמוכר פרחים. לאחר שירותו הצבאי החל בעסקי מסחר מזדמנים. בהמשך הצטרף לסוכנות הביטוח של חבר הכנסת אפרים גור ואברהם נניקשווילי, שבה עבדה אמו כמזכירה וגם שימש כעוזרו הפרלמנטרי של גור לזמן מה. בראשית שנות ה-90 רכש בן-זקן את הסוכנות מנניקשווילי ואפרים גור. באמצע שנות ה-90 הקים יחד עם שותף נוסף את "החברה הכלכלית לאשדוד", שפעלה בתחום הנדל"ן והתיווך.
בגיל 26 התמודד במקום השני ברשימת הצעירים "אשדוד נטו" בראשות אייל בן שמחון. המפלגה זכתה בשלושה מנדטים, מקום שני אחרי הליכוד, ובן-זקן נבחר לכהן כחבר מועצת העיר. הוא כיהן במשך שלוש קדנציות עד שפרש מיוזמתו.
בן-זקן התפתח בתחום יזמות נדל"ן, בתחילה בעסקאות קטנות. בתחילת המאה ה-21 צירף לעסקיו את הכדורגלן חיים רביבו ואת אברהם נניקשווילי.
ב-2005 רכשו בן-זקן ונניקשווילי בחצי מיליון דולר את חברת "מנופים פיננסיים", שנסחרה בבורסה כשלד, ותוך זמן קצר החברה טיפסה למדד מאה החברות הגדולות בבורסת תל אביב.
"מנופים פיננסיים" החזיקה ורכשה מספר מרכזי קניות בישראל, בהם "קניון ארנה הרצליה", ה"סטאר סנטר" באשדוד, התחנה המרכזית באילת, פרויקטים באזור צומת ביל"ו, "קניון ארנה נהריה" ופרויקטים נוספים ברחבי הארץ. כמו כן בבעלותם גורד שחקים בדאלאס, טקסס. בעקבות משבר הנדל"ן בארצות הברית והמשבר הפיננסי בישראל, נאלצו השותפים למכור חלק נכבד מהשליטה בחברה למשקיעים זרים, ובהמשך מכר בן-זקן את יתרת החזקותיו במנופים פיננסים תמורת כ-90 מיליון שקלים. עסקיו של בן-זקן כוללים למעלה מ-20 חברות פרטיות. עיסוקיו האחרים כוללים את רשת מועדוני הכושר "Sweat star", "רדיו הבירה", רשת חנויות האופנה "סקטור" ו-"RG", עיתון "המגזין" באשדוד ושותפויות באתרי אינטרנט מתפתחים. כמו כן הוא משקיע פסיבי בתחום הביוטכנולוגיה ומחזיק במגוון קרקעות לבנייה ברחבי הארץ.
בן-זקן שימש כספונסר הראשי של קבוצת הכדורגל מ.ס אשדוד. מאז יזם את הקבוצה המאוחדת של מ.ס אשדוד בשנת 1999, הקבוצה משחקת בליגת העל.
ב-2007 נבחר בן-זקן להופיע כאחד ה"כרישים" בתוכנית הטלוויזיה "הכרישים" ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2011 החל להשקיע בתחום הנפט כאשר נכנס כשותף בחברת "שמן משאבי גז ונפט".
ביוגרפיה > אישומים פליליים

נגד בן-זקן הוגש באוקטובר 2013 כתב אישום ממשטרת ישראל בגין הרצת מניות של חברת "מנופים פיננסיים". בחודש יוני 2014 גם נחקר בפרשת שחיתות בנמל אשדוד (בה נחשד גם יו"ר ועד עובדי הנמל אלון חסן, אשר זוכה במרץ 2018). בשנת 2015 הוא הורשע בשמונה עבירות של השפעה בתרמית על ניירות ערך, בקשירת קשר לביצוע פשע ובקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות. בנובמבר 2015 נגזרו על בן-זקן שלוש שנות מאסר בפועל, 18 חודשי מאסר על תנאי וקנס של 250,000 ש"ח. בן-זקן ערער על הרשעתו. בספטמבר 2016 בית המשפט העליון החליט להפחית את עונשו ל-26 חודשי מאסר בפועל, להותיר 18 חודשי מאסר על תנאי ולהגדיל את הקנס הכספי ל-800,000 ש"ח.
בינואר 2015 המליצה המשטרה להעמיד לדין את בן-זקן בחשד למתן שוחד לשר בנימין בן אליעזר. בספטמבר 2016 הורשע בהסדר טיעון בסיוע להפרת אמונים, ונדון ל-4 חודשי מאסר שיחפפו את מאסרו בגין פרשת "מנופים פיננסיים". ב-1 בדצמבר 2016 החל בן-זקן לרצות את עונשו, 26 חודשי מאסר בבית סוהר חרמון. שוחרר לאחר 16 חודשים ב-1 באפריל 2018, לאחר שקוצר שליש מעונשו.
חיים אישיים

בן-זקן נשוי לדורית ואב לחמישה ילדים. מתגורר באשדוד.
בנו טום, שחקן כדורגל במועדון מ.ס אשדוד.
הערות שוליים

↑  גולן חזני, ג'קי בן זקן רכש השלד הבורסאי של מנופים פיננסיים, באתר ynet, 11 ביולי 2005
↑  בן-זקן ואלדר הורשעו בהרצת מניית מנופים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 בספטמבר 2015
↑  גלעד מורג, 3 שנות מאסר לאיש העסקים ג'קי בן זקן, באתר ynet, 8 בנובמבר 2015
↑  איתמר לוין, עוכב מאסרו של בן-זקן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 בפברואר 2016
↑  תלם יהב, העונש קוצר: בן זקן ירצה 26 חודשי מאסר, באתר ynet, 12 בספטמבר 2016
↑   יסמין גואטה, המשטרה ממליצה להעמיד לדין את בנימין בן אליעזר, ג'קי בן זקן ואברהם נניקשווילי, באתר TheMarker‏, 6 בינואר 2015
↑  גלעד מורג, פרשת בן אליעזר: אושר הסדר טיעון עם בן זקן, באתר ynet, 29 בספטמבר 2016;
ת"פ (ת"א) מדינת ישראל נ' בן אליעזר ואח', ניתן ב-29 בספטמבר 2016
↑  רענן בן צור, ג'קי בן זקן נכנס לכלא. צפו, באתר ynet, 1 בדצמבר 2016
↑   יסמין גואטה, ג'קי בן זקן שוחרר מכלא חרמון אחרי 16 חודשי מאסר, באתר TheMarker‏, 1 באפריל 2018
קשיות

בודק קשיות בשיטת ויקרס
קַשְׁיוּת היא מאפיין של חומר מוצק המשקף את מידת ההתנגדות של החומר לשינוי של קבע בצורתו. יש שלוש הגדרות מעשיות לקשיות:
קשיות חריצה
קשיות עיוות
קשיות מוחלטת
קשיות חריצה

במינרלוגיה, קשיות המינרל נמדדת במידת ההתנגדות שלו לחריצה על ידי מינרל אחר. עצם העשוי ממינרל קשה יחרוץ עצם העשוי ממינרל רך יותר. קשיות חריצה נמדדת בדרך כלל בסולם מוס. יהלום טהור הוא המינרל הטבעי הקשה ביותר, וביכולתו לחרוץ כל מינרל אחר. החומר הקשה ביותר הידוע כיום הוא Ultrahard fullerite, שהוא גרסה של פולרין. קשיותו של חומר זה גדולה פי 1.17–1.52 מזו של יהלום. חומר זה קיים רק בכמויות מיקרוסקופיות, וקשיותו נמדדת תחת מיקרוסקופ אלקטרוני.
קשיות עיוות

קשיות עיוות, שבה עוסקים בעיקר בהנדסה ובמטלורגיה עוסקת בהתנגדותו של חומר לעיוות קבוע של צורתו. קשיות זו נמדדת בעיקר באמצעות הנחת חודרן עם משקל מסוים על החומר הנבדק, ומדידת ממדי העיוות שנוצר. יש דרכים חלופיות אחדות למדידת קשיות זו, לדוגמה קשיות רוקוול, שיטת ויקרס ושיטת ברינל.
קשיות מוחלטת

קשיות מוחלטת נמדדת באמצעות סקלרומטר, שהוא מכשיר שנועד למטרה זו.
הטבלה הבאה משווה בין קשיות החריצה (בסולם מוס) לבין הקשיות המוחלטת של חומרים אחדים.
| קשיות חריצה | מינרל | קשיות מוחלטת |
| --- | --- | --- |
| 1 |  טלק (Talc) | 1 |
| 2 |  גבס (Gypsum) | 3 |
| 3 |  קלציט (Calcite) | 9 |
| 4 |  פלואוריט (Fluorite) | 21 |
| 5 |  אפטיט (Apatite) | 48 |
| 6 |  אורתוקלז (Orthoclase) | 72 |
| 7 |  קוורץ (Quartz) | 100 |
| 8 |  טופז (Topaz) | 200 |
| 9 |  קורנדום (Corundum) | 400 |
| 10 |  יהלום (Diamond) | 1600 |
אברהם רפאל כלפון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1820 ה'תק"ף תטואן, מרוקו 
 פטירה:  1886 (בגיל 66 בערך) ה'תרמ"ו חיפה, האימפריה העות'מאנית 
 כינוי:  אכ"ל, מעט אכ"ל
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי הישן של חיפה 
 מקום פעילות:  תטואן במרוקו, טבריה וחיפה
 תקופת הפעילות:  ?–1886 
 
אברהם רפאל כלפון (1820, ה'תק"ף – 1886, ה'תרמ"ו) היה שד"ר, רב בתטואן שבמרוקו, רב בטבריה ואב בית דין וראש ישיבה בחיפה.
ביוגרפיה

נולד ליעקב כלפון בתטואן שבמרוקו. בילדותו התחנך במוסדות מקומיים, וכשבגר נישא לאסתר לבית סלאמה וכיהן במשרה רבנית בעיר.
בשנת 1860 (ה'תר"ך) עלה לארץ ישראל יחד עם בני משפחתו, והשתכן בטבריה, שם מונה לשמש כרב. בשלב מסוים עבר להתגורר בחיפה, ולאחר פטירת הרב אלעזר הכהן חמצי בשנת 1881 (ה'תרמ"א) מונה לשמש תחתיו כאב בית הדין המקומי וכראש ישיבה.
במסגרת פעילותו הציבורית נסע כשד"ר לביירות שבלבנון ולאיזמיר שבטורקיה, ונמנה עם ראשי פעילי העלייה של יהודי מרוקו לארץ ישראל.
התכתב עם רבנים שונים, בהם הרב מנשה סתהון, שאף נפגש עמו כשנסע לביירות, הרב יעקב שאול אלישר, הרב יוסף שמואל אבולעפיה, הרב ישועה בסיס והרב יצחק חי טייב. כן חיבר מספר פיוטים, בהם פיוט לברית מילה ופיוט לכבוד רבי מאיר בעל הנס, שכתב לרגל חנוכת המבנה שעל הקבר בשנת 1868 (ה'תרכ"ח).
הלך לעולמו בחיפה ב-9 באפריל 1886 (ד' בניסן ה'תרמ"ו) ונקבר בסמוך לקברו של רבי אבדימי דמן חיפה בבית הקברות היהודי העתיק בחיפה.
בתפקידו ברבנות החליפו הרב מסעוד התשואל.
ביוגרפיה > משפחתו

בנו הרב ימין כלפון. בין נכדיו: מרדכי כלפון.
בנו שמואל כלפון היה סוחר, ראש החברה קדישא בחיפה וחבר ועד ההורים של בית הספר של חברת כל ישראל חברים. ילדיו: יוסף, היה סוחר ומורה לערבית בבית הספר של חברת כל ישראל חברים בחיפה.
בנו הרב משה כלפון היה איש ציבור, מייסד בית כנסת וישיבה בחיפה. נישא לבתו של הרב משה בן נאים, שהיה רבה הראשי של גיברלטר. ילדיו הם אברהם כלפון (סבה של העיתונאית נרי ליבנה), ופלור, שנישאה לשמואל בן-שבת.
בנו הרב דוד כלפון היה מורה לעברית בבית הספר של חברת כל ישראל חברים, ונמנה עם מייסדי שכונת ארד אל יהוד בחיפה. ילדיו: שלמה, היה מורה בבית ספר בקהיר, חיים, היה פקיד בכיר במחלקת ההנדסה של עיריית חיפה, ומתתיהו, היה פקיד בחברת הנפט העיראקית בחיפה.
ביתו סתי אשר התחתנה עם רבי נפתלי לרדו
חיבוריו

פדה את אברהם - שו"ת, חידושים, דרשות ופיוטים, כתב יד
מעט אכל - על ספר משלי, כתב יד
אכל וחי לעולם - על ספר תהילים, כתב יד
הערות שוליים

↑  בספרו כתוב כי המכתב מיועד ל"יש"א ברכ"ה", וישנה השערה כי מדובר ברב אחר, הרב יוסף שמואל אבולעפיה, שחיבר ספר באותו שם
מובארכ עווד

| --- | --- |

 לידה:  1943 (בן 81 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ארצות הברית, ירדן, מדינה פלסטינית 
 השכלה:  אוניברסיטת בלאפטון  אוניברסיטת סנט פרנסיס  אוניברסיטת סנט לואיס 
 מעסיק:  Nonviolence International 
 אתר רשמי
 
מובארכ עווד (בערבית: مبارك عواد, תעתיק מדויק: מֻבארכ עוואד; נולד ב-22 באוגוסט 1943) הוא פסיכולוג ופעיל פוליטי פלסטיני-ירדני–אמריקאי. מקדם את רעיון ההתנגדות ה"בלתי אלימה" לנוכחות הישראלית בשטחים.
ראו גם

טקס יום הזיכרון הישראלי-פלסטיני
הערות שוליים

1 2  יזהר באר, "הפרובוקטור של ההומור" רוצה ללמד את עזה מאבק לא אלים, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2019
1 2  יזהר באר, בהשפעת האם, כל העיר, 13 במאי 1988
1 2  מיכל סלע, המהפכה השקטה של מובארק עוואד, כותרת ראשית, 19 בפברואר 1986
↑  יזהר באר, בהשפעת הדת, כל העיר, 13 במאי 1988
↑  נדב העצני, כרוז ביו"ש: אל תקנו כחול־לבן, חדשות, 27 בנובמבר 1985
↑  אהוד מלץ, מה חדש אצל מובארכ עוואד, כל העיר, 9 בפברואר 1990
1 2  ארייה דיין, עניין של תעודת זהות, כל העיר, 27 בנובמבר 1987
↑  אבינועם בר-יוסף, הפרקליטות ; ד"ר עווד הוזמן להבוקר למשטרה, מעריב, 8 בספטמבר 1987
↑  אורן כהן, מנהל המכון הפלשתינאי לאי־אלימות נדרש לעזוב את הארץ, חדשות, 18 בנובמבר 1987
↑  רפאל מן ואבינועם בר-יוסף, התערבות אמריקנית גרמה לדחיית גירושו של מובארד עוואד, מעריב, 29 באוקטובר 1987
↑  אריה דיין, אגודת ידידי עוואד, כל העיר, 27 בנובמבר 1987
↑  רן לוי , סופית: הוא לא יגורש, חדשות, 15 במרץ 1988
↑  רפאל מן, מיהו פלשתיני מתון?, מעריב, 9 במאי 1988
דליה רביקוביץ, יאנקי, לך הביתה, מעריב, 13 במאי 1988
↑  יזהר באר, כל אנשי עוואד, כל העיר, 13 במאי 1988
↑  בג"ץ דחה אתמול לכמה ימים את החלטתו בענין גירוש מובארך עוואד, מעריב, 24 במאי 1988
↑  אבי כצמן, - פרשת עוואד - גירוש השד, כותרת ראשית, 15 ביוני 1988
↑  שחר אילן, מספר תושבי מז' ירושלים שמעמדם האזרחי נשלל זינק השנה ב-500%, באתר הארץ, 24 ביוני 2007
↑  עמירה הס, עוד צפויים טריקים נגד פסק הדין, באתר הארץ, 18 במרץ 2017
↑  יוסף כהן, אי־אלימות, אי־פעילות, כל העיר, 9 בפברואר 1990
Four Pink Walls

Four Pink Walls (בעברית: ארבעה קירות ורודים) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת הקנדית אלסיה קארה. האלבום יצא לאור ב-26 באוגוסט 2015 על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם. מתוך המיני-אלבום יצאו שלושה סינגלים.
המיני-אלבום הגיע למקום ה-11 במצעד הבילבורד 200.
רשימת רצועות

| Four Pink Walls> מס' | Four Pink Walls> שם | Four Pink Walls> משך | Four Pink Walls>  | Four Pink Walls>  | Four Pink Walls>  | Four Pink Walls>  | Four Pink Walls>  | Four Pink Walls>  | Four Pink Walls>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Seventeen  | 3:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Here  | 3:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Outlaws  | 3:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | I'm Yours  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Four Pink Walls  | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 17:36 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 31 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 21 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 11 |
הערות שוליים

1 2  Four Pink Walls, Discogs (באנגלית)
↑  Alessia Cara, Billboard
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 3ff9c0a6-0f6d-419d-94fe-ece5c392136e
רובן דריו

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1867 סיודאד דריו, ניקרגואה 
 פטירה:  6 בפברואר 1916 (בגיל 49) לאון, ניקרגואה 
 שם לידה:  Félix Rubén García Sarmiento 
 מדינה:  ניקרגואה 
 מקום קבורה:  קתדרלת לאון 
 שם עט:  El Príncipe de las Letras Castellanas, El Padre del Modernismo 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 יצירות בולטות:  Azul, Cantos de vida y esperanza, Prosas profanas y otros poemas 
 בן או בת זוג:  Rafaela Contreras (1890–1893)  Rosario Murillo (1893–?)  Francisca Sánchez del Pozo (1899–1916) 
 חתימה:   
 
כנסיית הקתדרלה בלאון, שם בילה דריו את ילדותו.
ג'ואן ולרה, נובליסט ומבקר ספרותי, שעזר בפרסומו של דריו.
פליקס רובן גרסיה סרמיינטו (בספרדית: Félix Rubén García Sarmiento) הידוע גם בשם רובן דריו (Rubén Darío‏; 18 בינואר 1867 - 6 בפברואר 1916) היה משורר ניקרגואי, שנחשב לאחד ממבשרי תחילתה של הספרות הספרדית המודרנית. השפעתו של דריו על ספרות ספרד במאה ה-20 הייתה עצומה, ורבים חושבים שאין רבה ממנה. הוא זכה לכינוי "הנסיך של השפה הספרדית".
ביוגרפיה > תחילת דרכו

מנואל גרסיה ורוסה סרמיינטו, הוריו של דריו, נישאו ב-26 באפריל 1866, בלאון, לאחר קבלת הסכמתו ההכרחית של כומר מוסמך, משום שהיו קרובי משפחה מדרגה שנייה. בכל אופן, התנהלותו של מנואל, שצרך אלכוהול באופן מוגזם והשתמש תכופות בשירותיהן של יצאניות, הניעה את רוסה לנטוש את חיי הזוגיות שלה לעיר מטאפה שבמחוז מטגלפה, שם הביאה לעולם את רובן. הזוג הצעיר השלים ונולדה בתם השנייה, קנדידה רוסה, אך היא מתה מספר ימים לאחר היוולדה. נישואיהם של מנואל ורוסה התדרדרו פעם נוספת, עד שרוסה עזבה את מנואל ועברה להתגורר אצל דודתה, ברנרדה סרמיינטו, שגרה באותה התקופה עם בעלה, אלוף המשנה פליקס ראמירז רדמגיל. דודתה של רוסה, בדומה לרוסה עצמה, התגוררה בלאון. לאחר תקופה קצרה, רוסה סרמיינטו נכנסה למערכת יחסים עם גבר אחר, ועברה להתגורר איתו בסאן מרקוס דה קולון שבהונדורס.
למרות שבעקבות טבילתו, שם משפחתו של רובן היה גרסיה, משפחת אביו הייתה ידועה בשם דריו למשך דורות רבים.
רובן דריו בילה את ילדותו בעיר לאון. הוא גדל שם עם דודה ודודתה של אמו, פליקס וברנרדה, אותם החשיב דריו, במהלך ילדותו, כהוריו. עם אמו, שוחח לעיתים רחוקות בלבד, משום שגרה בהונדורס או עם אביו, שנהג לקרוא לו "דוד מנואל".
למרות שעל שנותיו הראשונות לא ידוע הרבה, מתועד שלאחר מותו של פליקס ראמירז, בשנת 1871, המשפחה נאלצה לעבור תקופה קשה מבחינה כלכלית, ובני המשפחה שקלו לשלוח את רובן הצעיר ללימודי חייטות. בהתאם לעצת הביוגרף שלו, אדלמירו טורס, סייע רובן לכמה בתי ספר בלאון, ולאחר מכן, בשנים 1879–1880, חונך על ידי ישועיים.
כילד מפותח מן הרגיל בתחום הקריאה (לפי הצהרתו, למד לקרוא בגיל 3), כתב רובן את שירו הראשון: סונטה, שנכתבה על ידו בשנת 1879 שמורה עד היום. לראשונה, בשנת 1880, בהיותו בן 13 בלבד, הוציא לאור את אחת מיצירותיו בעיתון. האלגייה דמעה אחת, פורסמה בעיתון היומי אל טארמומאטרו. מאוחר יותר, שיתף פעולה גם עם אל אלסיו, עיתון ספרותי בלאון, וזכה לכינוי "המשורר הצעיר". לפי תאודוסיו פרננדז, היתרון בשיריו הראשונים של רובן הוא סגנונם המודרני באותה התקופה. כמו כן, משוררים רבים, וביניהם ז'וסה זורילה, רמון דה קאמפוואמור, גספר נונז דה ארס וונטורה דה לה וגה.
בשנת 1881, פורסם מאמרו אל ג'אסיטה, בו כביכול חתומה חשיבתו הקלאסית באותה התקופה, דבר שהוביל לעוינות מצב הכנסייה הקתולית. ז'ואן מונטלבו, סופר אקוודורי, היה מושא ההערצה הגדול ביותר של רובן. רובן אף חיקה את סגנון הכתיבה של מונטלבו בכוונה תחילה במאמריו הראשונים. ביותו בן 14, רצה רובן להוציא לאור את ספרו הראשון, שירי ומאמרי פרוזה, שלא פורסם עד יום השנה החמישים למותו. הוא ניחן בזיכרון ויצירתיות לא רגילים, והוזמן לעיתים קרובות להקריא שירה במפגשים חברתיים ואירועים ציבוריים.
באותה השנה עבר להתגורר רובן במנגואה עקב בקשותיהם של פוליטיקאים ליברליים, שבעקבות כישרון הכתיבה שלו, ישלח רובן ללימודי שירה על חשבון משרד האוצר. בכל אופן, סגנונו הלא קלריקלי לא זכה לאהדתו של נשיא הקונגרס, והבעיה נפתרה בכך שרובן נשלח ללמוד בעיר הניקרגואית, גרנדה. רובן, בכל אופן, העדיף להישאר במנגואה והמשיך בשיתוף הפעולה עם העיתונים אל פרוקאריל ואל פורבניר דה ניקרגואה. במנגואה, התאהב רובן בנערה בת 11, רוסריו אמלינה מורילו, אותה רצה לשאת לאישה.
ביוגרפיה > באל סלבדור

באל סלוודור, ז'קווין מנדז, משורר שלקח את דריו תחת חסותו, הכיר לדריו הצעיר את נשיא הרפוקבליקה, רפאל סלדיקר. תקופה קצרה לאחר מכן, פגש דריו את הסלוודורי פרנסיסקו גבידיה, מומחה לשירה חרוזים אלכסנדרונים. בחסות גבידיה, לראשונה ניסה דריו להכניס את הסגנון הצרפתי לשפה הספרדית. החרוזים האלכסנדרונים הפכו מאפיין מיוחד לא רק ביצירותיו של רובן דריו, אלא בעולם כולו. למרות שנהנה מהפרסום ומהחיים החברתיים באל סלוודור, ובהם אירוע לזכרו של סימון בוליבר, שהחל בדקלום שיריו של דריו, דברים החלו להחמיר: הוא עבר תקופות קשות מבחינה כלכלית והוא לקה באבעבועות שחורות. משום כך, חזר, בעודו מחלים, למקום לידתו, באוקטובר 1883.
הוא שהה תקופה קצרה בלאון ולאחר מכן התגורר בגרנדה, אך לבסוף חזר דריו למנגואה, שם הועסק כעובד בספריה הלאומית של ניקרגואה, וחידש את הרומן שהיה לו עם רוסריו מורילו. במאי 1884, נידון דריו למוות בעקבות נוודות ונשפט לשמונה ימים של עבודות שירות, אף על פי שהצליח להתחמק מביצוע גזר הדין. במהלך אותה תקופה, המשיך דריו להתנסות בכתיבת שירים בסגנונות שונים, ואף היה ברשותו ספר מוכן להוצאה, ששמו אמור היה להיות מכתבים ושירים, אך הוצאתו לא יצאה לפועל בסופו של דבר. ספרו השני, פתקים ראשונים איחר בהוצאתו ודריו נאלץ לחכות עד לשנת 1888 על מנת שהוצאת הספר תושלם. דריו ניסה את מזלו בתיאטרון, שם הציג את המחזה הראשון שלו, כל כבשה, שהצליח במידה מסוימת, אך לא נמצאו עותקים של התסריט. בכל זאת, החל בחיים לא משביעי רצון במנגואה, ובעצת חבריו, שט באנייה לכיוון צ'ילה, בתקווה ששם יצליח במידה רבה יותר.
ביוגרפיה > בצ'ילה

דריו ירד מהאנייה לצ'ילה בעיר הנמל ולפראיסו ב-23 ביוני 1886. בצ'ילה, הודות להמלצות שקיבל במנגואה, נלקח דריו תחת חסותם של אדוארדו פוירייר ואדוארדו דה לה ברה. הוא שיתף פעולה עם פוירייר בכתיבת רומן בשם אמלינה, כשיעדם בכתיבת הרומן היה להשתתף בתחרות כתיבה, בה לא זכו בסופו של דבר. בזכות יחסיו עם פוירייר, קיבל דריו עבודה בעיתון לה אקופה, בסנטיאגו, ביולי 1886.
בתקופת שהייתו בצ'ילה, נאלץ דריו לשאת השפלות מתמשכות מהאצולה הצ'יליאנית שבזה לו על חוסר כישוריו ועל צבע עורו. בכל זאת, הצליח דריו לזייץ חברויות עם צ'יליאנים, בהם בנו של נשיא צ'ילה דאז, פדרו בלמאקדה טורו. במרץ 1887, יצא לאור ספר השירים הראשון של דריו, קוצים, הודות לתמיכתם של בלמאקדה וחבר נוסף של דריו, מנואל רודריגז מנדוזה, לו הקדיש דריו את הספר. בין החודשים פברואר וספטמבר של אותה שנה, התגורר דריו בוולפראיסו, ולקח חלק במספר תחרויות כתיבה. עם חזרתו לסנטיאגו, החל לעבוד דריו בכתב העת אל הרלדו. שיתוף הפעולה שלו עם כתב העת נמשך בין החודשים פברואר ואפריל בשנת 1888. ביולי 1888, כחול, יצירה ספרותית של דריו שנכתבה בתחילת המהפכה המודרנית, הוצאה לאור בוולפראיסו הודות לעזרתם האדיבה של חבריו, אדוארדו פוירייר ואדוארדו דה לה ברה.
הספר לא נחל הצלחה רבה באופן מיידי, אך הסופר והמבקר הספרותי ג'ואן ולרה, שהוציא לאור עיתון במדריד בשם אל אימפרסיאל, כתב שני מכתבים באוקטובר 1888 שהיו ממוענים לדריו, שכללו האשמות על השפעת יצירותיו על הסגנון הצרפתי, אך הוא גם כינה את דריו כ"un prosista y un poeta de talento" (כותב פרוזה ושירה של כישרון). פרסומו של דריו, התייצב תודות לאותם מכתבים, שהוצאו לאור בצ'ילה ובמדינות אחרות.
ביוגרפיה > מסע במרכז אמריקה

פרסומו של דריו, איפשר לו לעבוד בכתב העת של בואנוס איירס, האומה, שבאותה תקופה היה כתב העת הנפוץ ביותר באמריקה הלטינית. זמן קצר לאחר ששלח את מאמרו הראשון להאומה, ערך דריו טיול קצר חזרה לניקרגואה. בעת עצירה קצרה בלימה, הכיר דריו את הכתב ריקארדו פלמה. מלימה, עבר דריו ללאון, שם התקבל כאורח כבוד. שהותו בניקרגואה הייתה קצרה, ולאחריה עבר דריו לסן סלוודור, שם זוהה כמנהלו של כתב העת האיגוד. בסן סלוודור, ב-21 ביוני 1890, נשא דריו לאישה את רפאלה קונטררס, בתו של נואם מהונדורס. למחרת החתונה, נערכה הפיכה צבאית בסן סלוודור כנגד הנשיא.
למרות הצעות עבודה רבות מנשיאה החדש, החליט דריו לעזוב את סן סלוודור. בסוף חודש חתונתו, בעוד שאשתו נשארה באל סלוודור, עבר דריו לגואטמלה. באותה תקופה, ערך נשיא גואטמלה מנואל ליסנדרו ברילס הכנות למלחמה נגד אל סלוודור. בעיתון הגואטמלי אל אימפרסיאל, פרסם דריו מאמר בשם היסטוריה קודרת.
בדצמבר 1890, קיבל הצעה לערוך עיתון חדש בשם El Correo de la Tarde. באותה שנה, המהדורה השנייה של ספרו המצליח כחול, שיצאה לאור, הצליחה במידה ניכרת, והוא השתמש מכתביו של ולרה, שהזניקו אותו לתהילה ספרותית. בינואר 1891, התאחד דריו מחדש עם אשתו בגואטמלה והם נישאו ב-11 בפברואר, בכנסייה הראשית של גואטמלה. ביוני של אותה שנה, כתב העת שערך דריו נאלץ להסגר, משום שחדל לקבל תמיכה כספית. דריו בחר לעזוב לקוסטה ריקה. בתקופת שהייתו בקוסטה ריקה, בה לא היה באפשרותו לתמוך כלכלית במשפחתו, בעקבות חוב שלא יכול היה למחוק למרות עיסוקו, נולד לדריו בן ב-12 בנובמבר 1891.
ביוגרפיה > נסיעות

ב-1892, בעודו עוזב את משפחתו בקוסטה ריקה, נסע דריו לגואטמלה ולניקרגואה, בחיפושים אחר הזדמנויות כלכליות מועדפות. באופן בלתי צפוי, מינתה אותו ממשלת ניקרגואה כחבר משלחת למדריד, שם התקיים טקס לכבוד 400 שנה לגילוי אמריקה, והגשמת חלומו של דריו, ביקור באירופה.
במהלך ביקורו בספרד, ביקר דריו בהוואנה, שם פגש אמנים רבים וביניהם ג'וליאן דל קסל. ב-14 באוגוסט 1892, ירד דריו מהאניה לסנטנדר, שם שיתף פעולה עם סופרים ומשוררים שונים. בתחילת 1893, חזר רובן למנגואה, שם חידש את פרשת האוהבים שלו עם רוסריו מורילו, אליה אילצו אותו בני משפחתו להנשא. באפריל, נסע דריו לפנמה, ונודע לו שחברו הקולומביאני מיגל אנטוניו קארו הפך אותו לקונסול הכבוד של בואנוס איירס. הוא עזב את רוסריו בפנמה, ונטל על עצמו מסע לבירת ארגנטינה. בטרם הגעתו לארגנטינה, ערך דריו עצירה קצרה בניו יורק, שם פגש את חוסה מארטי. לבסוף, ב-13 באוגוסט 1893, הגיע דריו לבואנוס איירס.