stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויל וגרייס
תגובות > ביקורות

הסדרה זכתה לכמות נכבדה של ביקורות ותגובות שליליות לאחר שידור פרק הבכורה בשנת 1998, שרובן ערכו השוואה בינה לבין הסיטקום "אלן" של ABC, שבוטל לאחרונה. חלק כינו את הסדרה "הגרסה הגאה של סיינפלד". באחת מהביקורות האלו נכתב: "אם 'ויל וגרייס' יכולה איכשהו לשרוד פרק זמן אכזרי מול שידורי פוטבול ואלי מקביל, היא יכולה לגדול לתוך אנומליה קטנה משעשעת באופן סביר - כלומר, סדרה על גבר ואישה שאין להם כל עניין מיני זה בזה. אבל אל תהמרו על זה. אם מערכות יחסים שנידונות מראש לכישלון זה מה שהצופים רוצים, הם בטח יבחרו באלי". ככל שהסדרה צברה פופולריות, בעיקר בקרב קהל צופים הומואים, היא ספגה ללא הרף ביקורות על אופן הייצוג המוגבל של הדמויות ההומוסקסואליות שבה, ועל חיזוק סטריאוטיפים מסוימים, בעוד הייתה ציפייה כי סדרה זו דווקא תפריך אותם.
פרק סיום הסדרה קודם בכבדות על ידי NBC, ומקורמק, מסינג, מולאלי והייז הופיעו בתוכניות הטלוויזיה "אופרה וינפרי" ו-"Today", ב-10 במאי וב-18 במאי, בהתאמה. רשת NBC הקדישה שעתיים רצופות של פריים טיים בלוח השידורים שלה ב-18 במאי 2006, בערב הפרידה מהסדרה. תוכנית רטרוספקטיבה מיוחדת בת שעה אודות הסדרה, "Say Goodnight, Gracie", הכוללת ראיונות עם כוכבי הסדרה, אנשי צוות, ואורחים, קדמה לפרק סיום הסדרה הכפול באורך השעה. יוצרי הסדרה והמפיקים בפועל כהן ומוצ'ניק, שלא שימש כתסריטאיים מאז סיום העונה הרביעית, כתבו את התסריט של הפרק "The Finale", המסיים את העונה השמינית ואת הסדרה כולה. בנוגע לסיום, מוצ'ניק אמר, "כתבנו על מה שאתם הייתם רוצים שיקרה לדמויות שאתם אוהבים... כל הדברים החשובים בחיים, הם משיגים אותם בסופו של דבר".
תגובות > מועמדויות וזכיות בפרסים

הסדרה הייתה מועמדת ל-83 פרסי אמי, מתוכם זכתה ב-16. סדרה זו היא אחת מתוך שלוש קומדיות בלבד, יחד עם "הכל נשאר במשפחה" ו-"בנות הזהב", שבה כל אחד מהשחקנים ששיחקו את הדמויות הראשיות - מקורמק, מסינג, מולאלי והייז - זכה לפחות פעם אחת בפרס אמי על משחק. מולאלי זכתה בפרס אמי השני שלה על הופעתה בשנת 2006, שנה בה הסדרה הייתה מועמדת ל-10 פרסים בעבור עונתה השמינית והאחרונה. שנה קודם לכן, הסדרה זכתה ל-15 מועמדויות - מספר השווה למספר המועמדויות של הסדרה "עקרות בית נואשות" - שיא במספר המועמדויות בשנה אחת עבור כל אחת מהסדרות. השתיים כמעט והצליחו לשבור את השיא במספר המועמדויות של כל הזמנים, אך לא הצליחו בכך: "המופע של לארי סנדרס" זכה ל-16 מועמדויות בשנת 1996.
הייז ומולאלי מחזיקים בשיא של זכיות בפרס גילדת שחקני המסך עבור ההופעה הטובה ביותר על ידי שחקן בסדרה קומית וההופעה הטובה ביותר על ידי שחקנית בסדרה קומית, בהתאמה. כל אחד מהם זכה בפרס 3 פעמים, על הופעתם בסדרה. את השיא של הייז הישווה אלק בולדווין, ואילו את השיא של מולאלי השוותה, ובסופו של דבר אף עברה, טינה פיי, שניהם בגין הופעתם בסדרה "רוק 30". הסדרה זכתה במספר פרסי GLAAD Media Awards בגין תרומתה לקהילה הגאה. אף על פי שלסדרה היו יותר משני תריסרי מועמדויות, 'ויל וגרייס' מעולם לא זכתה בפרס גלובוס הזהב.
תגובות > רייטינג

הסדרה שודרה לראשונה בימי שני, החל מה-21 בספטמבר 1998, וצברה בהתמדה פופולריות, שהגיעה לשיא לאחר שהסדרה עברה לשידור בימי חמישי בלילה, כחלק מלוח שידורי הפריים טיים של NBC הממותג בשם "Must See TV". בסופו של דבר, הסדרה הפכה לאחת מתוכניות הטלוויזיה הנצפות ביותר בארצות הברית, על פי מדד נילסן, והופיעה ברשימת 20 הסדרות הנצפות ביותר, במהלך 4 מתוך 8 העונות שלה, כולל עונה אחת שזכתה במקום 9. בשנים 2001–2005, הסדרה הייתה לסיטקום הנצפה ביותר בקרב צופים בגילאי 18–49. עם זאת, לאחר שהסדרה המצליחה "חברים" הסתיימה לאחר העונה של 2003–2004, רמת הפופולריות של 'ויל וגרייס', אשר בעבר שודרה מיד אחריה, החלה לרדת, עד אשר בשתי העונות האחרונות שלה היא כבר לא הופיעה ברשימת 20 הסדרות הנצפות ביותר.
פרק הסיום של הסדרה, "The Finale", משך מעל ל-18 מיליון צופים, ודורג במקום 8 באותו השבוע, והפך לפרק הנצפה ביותר של שתי העונות האחרונות. אמנם פרק סיום הסדרה נחשב להצלחה מבחינת רייטינג, הוא איננו הפרק הנצפה ביותר של הסדרה - תואר זה נשאר עם הפרק "A Chorus Lie" מעונה 4, ששודר ב-7 בפברואר 2002 ודורג במקום 8 עבור אותו שבוע. כאשר הסדרה הייתה בשיא הפופולריות שלה (עונות 3–5), הופעתה באחד מ-10 המקומות הראשונים הייתה תופעה שכיחה, אולם פרק הסיום של הסדרה הוא הפרק היחיד מעונה 8 שהגיע להישג שכזה, והראשון עם הישג שכזה מאז פרק הבכורה של עונה 7 "FYI: I Hurt, Too".
תגובות > רייטינג > רייטינג עונתי ממוצע

| מס' עונה | עונת שידור | משבצת שידור | תאריך שידור פרק הפתיחה של העונה | תאריך שידור פרק הסיום של העונה | דירוג | מספר הצופים (במיליונים) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1998 - 1999 | ימי שני, 21:30 (8 פרקים) ימי שלישי, 21:30 (9 פרקים) ימי חמישי, 20:30 (5 פרקים) | 21 בספטמבר 1998 | 13 במאי 1999 | 40 | 12.3 |
| 2 | 1999 - 2000 | ימי שלישי, 21:00 (24 פרקים) | 21 בספטמבר 1999 | 23 במאי 2000 | 44 | 12.0 |
| 3 | 2000 - 2001 | ימי חמישי, 21:00 (25 פרקים) | 12 באוקטובר 2000 | 17 במאי 2001 | 14 | 17.3 |
| 4 | 2001 - 2002 | ימי חמישי, 21:00 (27 פרקים) | 27 בספטמבר 2001 | 16 במאי 2002 | 9 | 17.3 |
| 5 | 2002 - 2003 | ימי חמישי, 21:00 (24 פרקים) | 26 בספטמבר 2002 | 15 במאי 2003 | 11 | 16.8 |
| 6 | 2003 - 2004 | ימי חמישי, 21:00 (12 פרקים) ימי חמישי, 20:30 (9 פרקים) ימי חמישי, 21:00 (3 פרקים) | 25 בספטמבר 2003 | 29 באפריל 2004 | 16 | 15.2 |
| 7 | 2004 - 2005 | ימי חמישי, 20:30 (21 פרקים) ימי שלישי, 20:00 (פרק אחד) ימי חמישי, 20:30 (פרק אחד כפול) | 16 בספטמבר 2004 | 19 במאי 2005 | 44 | 10.0 |
| 8 | 2005 - 2006 | ימי חמישי, 20:30 (9 פרקים) ימי חמישי, 20:00 (15 פרקים) | 29 בספטמבר 2005 | 18 במאי 2006 | 61 | 8.7 |
| 9 | 2017 - 2018 | ימי חמישי, 21:00 | 28 בספטמבר 2017 |  |  |  |
תגובות > השפעה תרבותית

'ויל וגרייס' היא סדרת הטלוויזיה האמריקאית הראשונה המשודרת בפריים טיים, בה מככבת דמות של הומוסקסואל מחוץ לארון כדמות ראשית, הדמות הלהט"בית בעלת הפרופיל הציבורי הגבוה ביותר בשידורי הטלוויזיה האמריקאית, מאז היציאה מהארון של הדמות הראשית אלן מורגן בסדרה "אלן", בשנת 1997 בפרק "The Puppy Episode". כמו כן, 'ויל וגרייס' נחשבת כמי שאחראית על פתיחת הדלת לשורה של תוכניות טלוויזיה הקשורות בקהילה הלהט"בית, כגון "הכי גאים שיש", "טאץ' עליז לסטרייט שיעיז" ו-"Boy Meets Boy".
בחודש מאי 2012, במהלך ראיון שהעניק לדייוויד גרגורי, במסגרת תוכנית הטלוויזיה "פגוש את העיתונות", התייחס סגן נשיא ארצות הברית (שלימים אף יבחר לתפקיד הנשיא) ג'ו ביידן לסדרה 'ויל וגרייס' כמשפיעה על דעת הקהל האמריקאי בנוגע לזכויות להט"ב, ואמר כי הוא "חושב ש'ויל וגרייס' חינכה את הציבור האמריקאי יותר מכל אחד אחר אי פעם. אנשים חוששים ממה שהוא שונה. עכשיו הם מתחילים להבין". באותו הראיון ביידן ציין כי הוא "נוח לחלוטין" עם נישואים חד מיניים, הצהרה שעליה חזר מאוחר יותר, ב-9 במאי נשיא ארצות הברית ברק אובמה. ביום שלאחר הצהרתו של אובמה, היוצר מקס מוצ'ניק סיפר בתוכנית הבוקר של CBS כי שמע מביידן דברים דומים באירוע פרטי שערך ביחד עם בעלו כשבועיים קודם. הן מוצ'ניק והן כהן שיבחו את דבריו של ביידן, אולם מתחו ביקורת כלפי עמדתו של אובמה בנושא, במהלך התקופה שבין הצהרתו של ביידן לבין הצהרתו של אובמה.
בשנת 2004 צוות השחקנים של הסדרה נכלל ברשימת 100 דמויות הטלוויזיה הגדולות ביותר שערך ערוץ הטלוויזיה בראבו. בשנת 2012 העיתון וושינגטון פוסט דירג את הסדרה במקום 9 ברשימת 10 הקומדיות הטובות ביותר של כל הזמנים של ערוץ NBC (אחרי חופשי על הבר, סיינפלד, משפחת קוסבי, חברים, המשרד, קשרי משפחה, פרייז'ר, מחלקת גנים ונוף ו-רוק 30; לפני סקראבס ו-קומיוניטי).‏
סינדיקציה

שידורי הסינדיקציה של הסדרה בארצות הברית החלו כבר בשנת 2001, ונמשכו עד לשנת 2009. בשנת 2002 רשת WGN America רכשה את הזכויות לשדר את הסדרה בכבלים. בשנת 2005 רשת Lifetime רכשה את הזכויות לשדר את הסדרה בכבלים, במשך 8 שנים. בשנת 2010 רשת TV Land רכשה את הזכויות לשדר את הסדרה בכבלים, עד לשנת 2013. לאחר שפג תוקפו של ההסכם עם Lifetime, הזכויות לסדרה נרכשו על ידי WE tv ולוגו בסתיו 2013.
תביעה משפטית

בדצמבר 2003, בעיצומה של העונה השישית של הסדרה, המפיקים והיוצרים דייוויד כהן ומקס מוצ'ניק תבעו את רשת NBC ואת חברת-הבת שלה "אולפני NBC". השניים טענו כי הרשת מכרה את הזכויות לסדרה לחברת-בת שלה, בניסיון לשמור על רווחים בתוך משפחת NBC, ולפיכך הרגישו שהם מרומים שכן הפסידו רווחים ניכרים אילו הזכויות היו נמכרות לכל המרבה במחיר. טענה נוספת נגד הרשת הייתה כי במהלך ארבע העונות הראשונות של הסדרה, האולפנים רכשו את הזכויות בסכומים שאינם מספיקים לכיסוי עלויות הייצור, ובכך הובילו את התוכנית לגירעונות גדולים בצורה יוצאת דופן. שלושה חודשים מאוחר יותר, רשת NBC הגישה התביעה נגדית נגד כהן ומוצ'ניק וטענו כי ציפו שהיוצרים יפעלו כצד שלישי בלתי תלוי במשא והמתן בין רשת NBC לבין חברת הבת שלה, אולפני NBC.‏
לאור התביעה, ועם פרויקטים אחרים תלויים ועומדים, כהן ומוצ'ניק נעדרו מהסט של הסדרה במשך רוב עונותיה האחרונות. השניים כתבו את פרק העונה הרביעית "A Buncha White Chicks Sittin' Around Talkin", אך לא חזרו לצוות הכותבים של הסדרה עד לפרק סיום הסדרה, ארבע שנים מאוחר יותר. שלוש שנים לאחר שהוגשה התביעה הנגדית, של NBC ושנה אחת לאחר שנגמרה הסדרה, המאבק המשפטי בין NBC לבין כהן ומוצ'ניק הסתיים בשנת 2007, כאשר כל הצדדים הסכימו על הסדר, בו היוצרים קיבלו 49 מיליון דולר (בעוד גובה התביעה המקורית היה 65 מיליון דולר).
הפצה ב-DVD

כל שמונה עונות הסדרה הופצו למכירה ב-DVD, באזורים 1, 2 ו-4, על ידי חברת ההפצה Lionsgate Home Entertainment. ב-3 באוקטובר 2011 הסדרה הופצה מחדש במארז מיוחד באזור 2.
ספין-אוף > קארן: המחזמר

על פי פרסומים, מייגן מולאלי צפויה הייתה לככב במחזמר חדש בברודוויי בשם "קארן: המחזמר". במופע זה, מולאלי הייתה אמורה לשוב ולגלם את דמותה של קארן ווקר. מולאלי אמרה כי המחזמר נמצא בשלבי כתיבה והלחנה, וכי העלילה תתאר כיצד קארן מחליטה, מסיבות שונות ומשונות, להעלות מחזמר בברודוויי, בשם "קארן: המחזמר". על פי דיווחים, המופע יציג פנים חדשות, שטרם נראו בעבר, של קארן, כמו גם תציג את המיומנויות של מולאלי, כשחקנית תיאטרון מוזיקלי, אשר ייתכן ואינם ידועות לרבים ממעריצי "ויל וגרייס". כמו כן, היא הצהירה בראיון כי במופע עשוי לקחת חלק גם השחקן לזלי ג'ורדן, כוכב אורח חוזר בסדרה 'ויל וגרייס', בדמותו של בברלי לזלי. בסופו של דבר התוכניות להעלאת המחזמר בוטלו מאחר שלמולאלי לא היו הזכויות המשפטיות לשחק קארן ווקר שוב.
ספין-אוף > ג'ק וקארן

במהלך 2008 התפרסמו שמועות כי ספין אוף של 'ויל וגרייס' נמצא בשלבי פיתוח ב-NBC בשם "ג'ק וקארן", בו שון הייז ומייגן מולאלי ישובו לגלם את דמויותיהם של ג'ק מק'פרלנד וקארן ווקר. בתחילה, הייז גילה עניין בספין אוף, אך בסופו של דבר דחה את ההצעה לאור כישלונה של הסדרה "ג'ואי", ספין אוף של "חברים", ששודרה במשך שתי עונות בלבד, בשנים 2004–2006. כמו כן, לוח הזמנים החדש של מולאלי, שכלל בזמנו את תוכנית האירוח בהנחייתה, שבוטלה מספר חודשים לאחר מכן, לא איפשר לה באותה עת להשתתף בספין אוף. אף על פי שממשיכות השמועות בנוגע לתוכנית, פרויקט זה נראה לא סביר מאז שלשון הייז יש סיטקום חדש בכיכובו, בשם "Sean Saves the World", שעלה לשידור באוקטובר 2013.
ראו גם

אלן
רוזאן
לקריאה נוספת

Padva. Gilad (2005). Desired Bodies and Queer Masculinities in Three Popular TV Sitcoms. In Lorek-Jezinska, Edyta and Wieckowska, Katarzyna (Eds.), Corporeal Inscriptions: Representations of the Body in Cultural and Literary Texts and Practices (pp. 127-138). Torun, Poland: Nicholas Copernicus University Press.
פרקליטי אל איי

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה משפטית
 יוצרים:  סטיבן בוצ'קו, טרי לואיז פישר 
 כותבים:  דייוויד אי קלי, סטיבן בוצ'קו, ואחרים
 שחקנים:  קורבין ברנסן, ג'יל אייקנברי, אלן ראצ'ינס, מייקל טאקר, ריצ'רד דייסארט, בלייר אנדרווד, לארי דרייק, סוזאן רוטאן, סוזן דיי, ג'ימי סמיטס, הארי המלין, ג'ון ספנסר, קונצ'טה פרל, מישל גרין, ססיל הופמן, אמנדה דונוהו, אלן רוזנברג, שילה קלי, איי מרטינס, דבי מזר
 פרסים:  12 פרסי אמי, 5 פרסי גלובוס הזהב
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 מספר עונות:  8 
 מספר פרקים:  171 
 הפקה
 מפיק:  Elodie Keene 
 הפצה:  פוקס המאה ה-20 בטלוויזיה 
 מוזיקה:  מייק פוסט 
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC 
 רשת שידור בישראל:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  15 בספטמבר 1986 – 19 במאי 1994 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פרקליטי אל איי (באנגלית: L.A. Law) היא סדרת דרמה אמריקאית ששודרה ברשת NBC בין השנים 1986–1994. הסדרה עסקה במתרחש במשרד עורכי דין בלוס אנג'לס – הן בהליכים המשפטיים שניהלו עורכי הדין בה, והן בחייהם האישיים. הסדרה שודרה גם בישראל, בערוץ הראשון.
בשנת 2002 הופק סרט טלוויזיה בכיכובם של מרבית כוכבי הסדרה, בשם "L.A. Law: The Movie".
פרסים

הסדרה ושחקניה זכו בעשרות פרסים במהלך שנות שידורה. בין היתר זכו היא ושחקניה ב-12 פרסי אמי: בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר (1987, 1989, 1990 ו-1991), התסריט הטוב ביותר (1987, 1990 ו-1991) והעריכה הטובה ביותר (1988). שלושה משחקני הסדרה זכו בפרסי אמי בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. לארי דרייק שגילם את דמותו של העוזר המינהלי המפגר בני סטולוויץ עשה זאת פעמיים, ב-1988 וב-1989. שני האחרים היו ג'ימי סמיטס, שגילם את דמותו של עורך הדין ויקטור סיפואנטס (1990), וריצ'רד דייסרט, שגילם את דמותו של השותף הבכיר לילנד מקנזי (1992).
הסדרה אף זכתה בשני פרסי גלובוס הזהב בקטגוריית דרמת הטלוויזיה הטובה ביותר, בשנים 1987 ו-1988. שלוש משחקניות הסדרה זכו בפרס גלובוס הזהב על הופעותיהן בסדרה: סוזאן דיי, שגילמה את דמותה של גרייס ואן אואן, זכתה בפרס זה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה בשנת 1988, וג'יל אייקנברי, שגילמה את דמותה של עורכת הדין אן קלסי, עשתה זאת ב-1989. אמנדה דונוהו זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה ב-1992.
הערות שוליים

| פרס גלובוס הזהב לסדרת הדרמה הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1969–1980 | ד"ר מרכוס וולבי (1969) • המרכז הרפואי (1970) • מאניקס (1971) • קולומבו (1972) • משפחת וולטון (1973) • על אדונים ומשרתים (1974) • קוג'אק (1975) • איש עשיר, איש עני (1976) • שורשים (1977) • 60 דקות (1978) • לו גרנט (1979) • שוגון (1980) |  |
| 1981–2000 | בלוז לכחולי המדים (1981) • בלוז לכחולי המדים (1982) • שושלת (1983) • רצח במשיכת קולמוס (1984) • רצח במשיכת קולמוס (1985) • פרקליטי אל איי (1986) • פרקליטי אל איי (1987) • שלושים ומשהו (1988) • צ'יינה ביץ' (1989) • טווין פיקס (1990) • חשיפה לצפון (1991) • חשיפה לצפון (1992) • NYPD Blue ‏(1993) • תיקים באפלה (1994) • שולחן לחמישה (1995) • תיקים באפלה (1996) • תיקים באפלה (1997) • הפרקליטים (1998) • הסופרנוס (1999) • הבית הלבן (2000) |  |
| 2001–2020 | עמוק באדמה (2001) • המגן (2002) • 24 (2003) • ניפ/טאק (2004) • אבודים (2005) • האנטומיה של גריי (2006) • מד מן (2007) • מד מן (2008) • מד מן (2009) • אימפריית הפשע (2010) • הומלנד (2011) • הומלנד (2012) • שובר שורות (2013) • הרומן (2014) • מר רובוט (2015) • הכתר (2016) • סיפורה של שפחה (2017) • האמריקאים (2018) • יורשים (2019) • הכתר (2020) |  |
| 2021–היום | יורשים (2021) • בית הדרקון (2022) • יורשים (2023) • שוגון (2024) |  |
| פרס אמי לבידור בפריים טיים לסדרת הדרמה הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1951–1960 | פרס פוליצר תיאטרון (1951) • וסטינגהאוס אולפן 1 (1952) • רוברט מונטגומרי מציג/דראגנט (1953) • שעת הפלדה של ארצות הברית/דראגנט (1954) • שעת הפלדה של ארצות הברית/דראגנט/סיפורי המאה (1955) • חלון ראווה של מפיקים/עולמו המופלא של דיסני (1956) • גאנסמוק/תיאטרון 90 (1958) • תיאטרון אלכוה/תיאטרון 90/מאבריק (1959) • תיאטרון 90 (1960) |  |
| 1961–1980 | היכל התהילה הולמרק (1961) • המגינים (1962) • המגינים (1963) • המגינים (1964) • הנמלט (1966) • משימה בלתי אפשרית (1967) • משימה בלתי אפשרית (1968) • NET תיאטרון‏ (1969) • ד"ר מרכוס וולבי (1970) • האמיצים: הסנטור (1971) • אליזבת R‏ (1972) • משפחת וולטון (1973) • על אדונים ומשרתים (1974) • על אדונים ומשרתים (1975) • המתנקש (1976) • על אדונים ומשרתים (1977) • תיקי רוקפורד (1978) • לו גרנט (1979) • לו גרנט (1980) |  |
| 1981–2000 | בלוז לכחולי המדים (1981) • בלוז לכחולי המדים (1982) • בלוז לכחולי המדים (1983) • בלוז לכחולי המדים (1984) • קגני ולייסי (1985) • קגני ולייסי (1986) • פרקליטי אל איי (1987) • שלושים ומשהו (1988) • פרקליטי אל איי (1989) • פרקליטי אל איי (1990) • פרקליטי אל איי (1991) • חשיפה לצפון (1992) • סודות העיר (1993) • סודות העיר (1994) • NYPD Blue‏ (1995) • ER‏ (1996) • חוק וסדר (1997) • הפרקליטים (1998) • הפרקליטים (1999) • הבית הלבן (2000) |  |
| 2001–2020 | הבית הלבן (2001) • הבית הלבן (2002) • הבית הלבן (2003) • הסופרנוס (2004) • אבודים (2005) 24 (2006) • הסופרנוס (2007) • מד מן (2008) • מד מן (2009) • מד מן (2010) • מד מן (2011) • הומלנד (2012) • שובר שורות (2013) • שובר שורות (2014) • משחקי הכס (2015) • משחקי הכס (2016) • סיפורה של שפחה (2017) • משחקי הכס (2018) • משחקי הכס (2019) • יורשים (2020) |  |
| 2021–היום | הכתר (2021) • יורשים (2022) • יורשים (2023) ‏•‏‏ שוגון (2024) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משפחת קוסבי

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  אד ויינברגר מייקל ג'יי ליסון ויליאם קוסבי גוניור
 שחקנים:  ביל קוסבי פלישיה רשאד סברינה לה ביוף ליסה בונה מלקולם-ג'מאל וורנר טמפסט בלדסו קשיה-נייט פוליאם
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 מספר עונות:  8
 מספר פרקים:  201
 תוכנית המשך:  עולם אחר 
 הפקה
 מפיקים בפועל:  Marcy Carsey, טום וורנר, ברני קוקוף, Janet Leahy 
 חברת הפקה:  The Carsey-Werner Company 
 הפצה:  נטפליקס, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC
 רשת שידור בישראל:  הערוץ הראשון ערוץ הילדים ערוץ 2 (קשת) (עונות 6-8)  ביפ (עונות 6-8)
 תקופת שידור מקורית:  20 בספטמבר 1984 – 30 באפריל 1992
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
משפחת קוסבי (באנגלית: The Cosby Show) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית מצליחה ששודרה ברשת NBC בין השנים 1984–1992. הסדרה, בכיכובו של ביל קוסבי, מתמקדת במשפחת הקסטבל, משפחה אפרו-אמריקנית אמידה בת שבע נפשות. הסדרה זכתה להצלחה מרובה, הן בקרב ציבור אפרו-אמריקני והן בחברה כולה, ובמשך כל שמונה עונותיה כיכבה ברשימת עשרים הסדרות הנצפות ביותר. העלילה מתרחשת בברוקלין, ניו יורק, ועוסקת בחיי המשפחה. כיום כל שמונה עונות הסדרה יצאו במארזי DVD.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון ומאוחר יותר בערוץ הילדים במסגרת רצועת "שש פלוס". משנת 2010 שודרה הסדרה מעונתה השישית בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת ועד סוף אותה שנה בערוץ ביפ.
אודות הסדרה

משפחת קוסבי היא גרסה מחודשת לסדרה בשם "המופע של ביל קוסבי" ("The Bill Cosby Show") ששודרה בין 1969 עד 1971 שלא זכתה להצלחה. "משפחת קוסבי" (בכיכובו של ביל קוסבי) עלתה לאוויר ביום חמישי ה-20 בספטמבר 1984, בערוץ האמריקאי NBC, והסתיימה ביום חמישי ה-30 באפריל 1992. הסדרה נחשבת לאחת הסדרות המצליחות בהיסטוריה של הטלוויזיה האמריקנית, ואף זכתה בשני פרסי אמי. בין השנים 1985–1990 (עונות 2–6), כיכבה הסדרה במקום הראשון ברשימת 20 הסדרות הנצפות ביותר, ונשארה בתוך רשימה זו עד ירידתה מהאוויר. בישראל הסדרה קיבלה את השם "משפחת קוסבי", על אף שהסדרה עוסקת במשפחת הקסטבל, זאת על מנת להביא צופים לסדרה, שכן ביל קוסבי היה קומיקאי מפורסם עוד הרבה לפני הסדרה. תרגום מדויק יותר של שם הסדרה באנגלית (The Cosby show) הוא "המופע של קוסבי".
אודות הסדרה > רייטינג

משפחת קוסבי היא אחת משלוש סדרות הטלוויזיה שדורגו במקום הראשון ברשימת עשרים הסדרות הנצפות ביותר (על פי מדד נילסן לנתוני רייטינג בארצות הברית) במשך חמש עונות ברציפות (השתיים האחרות הן אמריקן איידול והכל נשאר במשפחה).
| עונה | תחילת העונה | סיום העונה | דירוג ברשימה | אחוזי רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עונה ראשונה | 20 בספטמבר 1984 | 9 במאי 1985 | 3# | 24.2% |
| עונה שנייה | 26 בספטמבר 1985 | 15 במאי 1986 | 1# | 33.7% |
| עונה שלישית | 25 בספטמבר 1986 | 7 במאי 1987 | 1# | 34.9% |
| עונה רביעית | 24 בספטמבר 1987 | 28 באפריל 1988 | 1# | 27.8% |
| עונה חמישית | 6 באוקטובר 1988 | 11 במאי 1989 | 1# | 25.6% |
| עונה שישית | 24 בספטמבר 1989 | 3 במאי 1990 | 1# | 23.1% |
| עונה שביעית | 20 בספטמבר 1990 | 2 במאי 1991 | 5# | 17.1% |
| עונה שמינית | 19 בספטמבר 1991 | 30 באפריל 1992 | 18# | 15.0% |
הדמויות > דמויות משנה

הסדרה מכילה אוסף רב של דמויות. להן ריכוז של דמויות המשנה העיקריות בסדרה:
ג'סטין פיליפס (מישל תומאס) - חברה של תיאו. (עונות 4–6)
רוברט פורמן (דונדרה ויטפילד) - החבר של ונסה. (עונות 2–3)
דני (טרוי וינבוש) - חבר של תיאו בתיכון ובקולג'. (עונות 5–7)
לו (אלכס רוז) - חבר של תיאו בקולג'. (עונות 5-6)
הווארד (רינו וילסון) - חבר של תיאו בקולג'. (עונות 5–6)
הרננדס (אלכס רואיז) - חבר של תיאו בקולג'. (עונה 4)
לאנס רודמן (אלן פיין) - ידיד של פאם וחבר של צ'רמיין. (עונות 7–8)
אל הנקס (ג'ו ויליאמס) - אביה של קלייר. (עונות 2–4)
קארי הנקס (אתל איילר) - אמה של קלייר. (עונות 2-4/8)
נלסון טיבידואו (גארי גריי לרואה) - בנם של סונדרה ואלווין. (עונות 5–8)
ויני טיבידואו (ג'סיקה אן וון) - בתם של סונדרה ואלווין. (עונות 5–8)
קארה (אליזבת נארוואז) - חברה של ונסה. (עונות 4–6)
דאבניס בריקי (ויליאם תומאס) - ארוסה של ונסה. (עונה 8)
ג'ייד ושריל (ונסה א. ויליאמס) - חברות של תיאו. (עונות 5–7)
ג'פרי אנגלס (וולאס שון) - השכן של משפחת הקסטבל. (עונות 4–8)
פיטר קיארה (פיטר קוסטה) - ידיד של רודי. (עונות 1–4)
סטנלי (מרלין סנטנה) - החבר של רודי. (עונות 7–8)
ארתור ברטל (מושונד לי)- החבר של פאם. (עונה 7)
אהרון דקסטר (סת' גיליאם) - החבר החדש של פאם. (עונות 7–8)
ביל קוסבי, 2006
מלקולם-ג'מאל וורנר, 2007
מארק מיטין

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1901 (יוליאני) ז'יטומיר, פלך ווהלין, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 בינואר 1987 (בגיל 85) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  מורדקו הרשקוביץ'
 ענף מדעי:  פילוסופיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  מכון הפרופסורים האדומים  Iakov Sverdlov Communist University 
 מוסדות:  Institute of State and Law (1970–1985)  Institute of Sociology  Institute of Philosophy  Marx-Engels-Lenin Institute 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  עיטור הידידות בין העמים  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור לנין  עיטור מהפכת אוקטובר  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
מארק מיטין (ברוסית: Марк Борисович Митин‏; 5 ביולי 1901, ז'יטומיר – 15 בינואר 1987, מוסקבה) היה פילוסוף יהודי סובייטי-אוקראיני שהתמחה במרקסיזם וביקורת על פילוסופיה מערבית.
קורות חיים

מארק מיטין נולד בשנת 1901 בזיטומיר (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. שמו המקורי היה מורדקו הרשקוביץ'. אביו עבד במפעל מקומי.
בשנת 1919 הרשקוביץ' (מיטין) התמנה למזכיר ועד הקומסומול העירוני ובהמשך היה מזכיר אזורי. התגייס לצבא ועד לשנת 1920 הוא שירת ביחידות שונות של הצבא האדום.
בשנים 1921–1922 מיטין למד בקורס של 8 חודשים ובסיומו החל ללמד מדעי החברה. בשנים 1923–1925 הוא חזר לצבא.
בשנת 1925 מיטין למד במכון להכנת סגל למוסדות להשכלה גבוהה בתחום מרקסיזם ונושאים סמוכים ("מכון לפרופסורים אדומים").
לאחר סיום הלימודים בשנת 1929 מיטין החל לעבוד במכון לפילוסופיה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בשנים 1931–1933 התנהל ויכוח בין הפילוסופים סובייטיים וקבוצת פילוסופים בהובלת מיטין ניצחה. בשנת 1936 רוב יריביו בוויכוח זה נעצרו ואף הוצאו להורג.
בשנת 1931 מיטין מונה לעורך ראשי של ירחון "תחת הדגל של מרקסיזם" במקום אברם דבורין וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1944. בשנים 1939–1944 הוא היה מנהל מכון לחקר מרקסיזם.
בשנת 1933 מיטין מונה לפרופסור ובשנת 1939 התקבל לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בסוף שנות ה-30 מיטין היה בין עורכים של ספר "היסטוריה של פילוסופיה" במספר כרכים. עבור הכרך הראשון והשני הם קיבלו פרס ברית המועצות. בשנת 1944 בעקבות פרסום הכרך השלישי מיטין הואשם בשגיאות פילוסופיות ופוטר מרוב תפקידיו.
החל משנת 1944 מיטין היה מלמד בבית ספר של המפלגה. בהמשך הוא כיהן בתפקיד ניהולי בארגון "זנאניה" ("ידע") שעסק בפעילות חינוכית.
בשנת 1960 מיטין מונה לעורך ראשי של כתב עת "שאילות פילוסופיות". בשנת 1968 הוא הואשם בגנבה ספרותית ואף הוצע להוציא אותו משורות המפלגה (עונש חמור באותה תקופה). בסופו של דבר הוא פוטר ממערכת כתב עת ומתפקיד פרופסור באוניברסיטת מוסקבה. הוא חזר לתפקיד זה בשנת 1978.
מיטין המשיך לעבוד בתחום פילוסופיה במסגרת אקדמיה למדעים של ברית המועצות.
למיטין הוענק עיטור לנין שלוש פעמים ועיטורים נוספים.
אגדות מעולם המסתורין

| --- | --- |

עטיפת מארז ה-DVD של העונה השלישית
 מבוסס על:  סדרת קומיקס משנות ה-50 מאת ויליאם מ. גיינס
 סוגה:  אנתולוגיה / אימה / מסתורין
 יוצרים:  סטפן דוד
 כותבים:  גילברט אדלר 
 בימוי:  ראסל מולקאי, רוברט זמקיס 
 שחקנים:  ג'וני קאזייר
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  7
 מספר פרקים:  93
 הפקה
 מפיק:  ריצ'רד דונר, ג'ואל סילבר, וולטר היל, דיוויד גילר, רוברט זמקיס 
 מוזיקה:  סטיב בארטק, אלן סילבסטרי, דני אלפמן 
 אורך פרק:  30 או 40 דקות
 שידור
 רשת שידור:  HBO
 תקופת שידור מקורית:  10 ביוני 1989 – 19 ביולי 1996
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אגדות מעולם המסתורין (באנגלית: Tales from the Crypt) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית המבוססת על סדרת קומיקס משנות ה-50 מאת ויליאם מ. גיינס, אשר שודרה ברשת הכבלים HBO בין השנים 1989–1996.
הסדרה דומה בסגנונה לסדרה "אזור הדמדומים", על אף שהעלילה נוטה יותר לכיוון אימה מאשר פנטזיה. בסדרה מוצג המנחה בכל פרק, שחקנים ידועים מופיעים בה בתור אורחים במספר פרקים ותמיד ישנם אלמנטים מפתיעים בסיום. המנחה של הסדרה הוא The Crypt Keeper, זומבי ערמומי וגס, שקם לתחייה ומספר את סיפוריו בתוך מרתף עינויים שנמצא באחוזה ישנה ורדופה. הוא דובב על ידי ג'וני קאזייר. לאחר שהסדרה צברה הצלחה ופופולריות היא הוציא שני סרטי קולנוע באורך מלא ("Bordello of Blood", "Demon Knight") וסדרה מצוירת (1994–1997).
באותה תקופה נחשבה לאחת הסדרות הראשונות שמכילה ניבולי פה, עירום מלא ואלימות קשה.
ג'ק קווייד

| --- | --- |

קווייד, 2019
 לידה:  24 באפריל 1992 (בן 32) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jack Henry Quaid 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ק הנרי קווייד (באנגלית: Jack Henry Quaid; נולד ב-24 באפריל 1992) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. בנם של השחקנים דניס קווייד ומג ראיין. מוכר בשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "הבנים".
ביוגרפיה

קווייד נולד ב-24 באפריל 1992 בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא אחד משני ילדיה של השחקנית מג ראיין והראשון מבין שלושת ילדיו של השחקן דניס קווייד; הוא גם אחיינו של השחקן רנדי קווייד. הוא למד בבית הספר קרוסרודס (אנ') בסנטה מוניקה, קליפורניה; שם היה לנשיא מועדון הקולנוע. לאחר מכן, המשיך ללמוד בבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק במשך שלוש שנים.