stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נירה כפיר
פעילות מקצועית

עם סיום לימודי הפסיכולוגיה ניהלה כפיר את התחנה הפסיכולוגית של עיריית רעננה. בשנת 1963 הייתה שותפה בקבוצת הפסיכולוגים שהקימו את מכון אדלר, וניהלה את הקליניקה הטיפולית במכון. בעקבות עבודתו של בן זוגה עברה המשפחה לפריז, שם סיימה לימודי דוקטורט בסורבון. לאחר מספר שנים שבה המשפחה לישראל, וכפיר חזרה למכון אדלר.
תורת העדיפויות
בשנת 1971 הציגה את "Personality Priorities" – תורת העדיפויות. התאוריה עוסקת בטיפולוגיות – חלוקה לטיפוסים של בני אדם, ואסטרטגיות החיים שבוחר כל טיפוס. כפיר מתייחסת במודל לארבעה טיפוסים - עליון, נחמד, שולט ונמנע. תאוריה זו כלולה באנציקלופדיה הפסיכותרפית, ומפורטת בספרה "אסטרטגיות חיים – טיפולוגיה", שיצא ב-2009.
מודל התערבות במשבר
בשנת 1973 גיבשה כפיר, יחד עם צוות פסיכולוגים ממכון אדלר, תוכנית המיועדת להתערבות בקרב משפחות שכולות בעת מלחמה. המודל גובש על בסיס הניסיון הקליני שצברה כפיר והותאם לפעילות אגף השיקום במשרד הביטחון. בערב יום כיפורים 1973 היא הגישה את התוכנית למשרד הביטחון, ולמחרת, עם פרוץ המלחמה, נכנס המודל לפעולה. כפיר הפעילה מאות מתנדבים שסייעו למשפחות השכולות בהתאם לדרכי ההתמודדות שגיבש המודל. במהלך אותה שנה, עם הניסיון שצברה כפיר ועמיתיה, היא גיבשה את מודל "התערבות בזמן משבר" שמורכב משלושה יסודות: קבלת מידע, תמיכה ויצירת אופציות חדשות.
מכון מעגלים
ב-1985 הקימה את "מעגלים", מכון לטיפול פסיכולוגי ומכללה שהכשירה לייעוץ משפחתי ולהנחיית קבוצות. הוא נסגר ב-2020. במכון פעל "המרכז להתערבות במצבי משבר", שסיפק מידע, תמיכה והצעות לטיפול במשבר.
הרצאות
כפיר שימשה כמרצה במספר מוסדות בארץ ובחול, בעיקר ביוון ובאנגליה שם פיתחה והנחתה, בשיתוף פרופסור סלבין, תוכנית לתמיכה בחולי סרטן ובמשפחותיהם. תוכנית טיפולית זו מפורטת בספרם "מה שתלוי כך".
ספרים ופרסומים

כמו מעגלים במים; הקדמה: ד"ר ריימונד קורסיני, תל אביב, עם עובד, תש"ן, 1989 (הספר ראה אור באנגלית, תורגם ועובד בידי המחברת). הספר מתאר את המודל שפיתחה כפיר להתמודדות במצבי משבר וכולל אירועים של אנשים במצבי משבר שהיו בטיפולה.
מה שתלוי בך - סרטן הכאוס והכוח, תל אביב, עם עובד, תשנ"ט 1991. הספר נכתב עם ד"ר מוריס סלווין, רופא מומחה לסרטן, ועוסק בדרכי ההתמודדות של חולי סרטן. הספר כולל שיחות קבוצתיות בסדנאות המובאות כלשונן וחושפות את אסטרטגיות ההתמודדות של החולים עם המחלה וכיצד הם משתתפים פעילים בתהליך.
אסטרטגיות חיים – טיפולוגיה, תל אביב הוצאת מכון מעגלים, תשס"ט 2009
Kfir, Nira and Corsini, Raymond J. Dispositional Sets: A Contribution to Typology. (In: Journal of Individual Psychology. v.30 no.2, Nov. 1974)
Kfir, Nira. Impasse/Priority Therapy. (In: Corsini, Raymond J., ed. Handbook of Innovative Psychotherapies. NY, Wiley, 1981
Corsini, Raymond J., ed. Encyclopedia of Psychotherapy. NY, Wiley, 1984. Entry on Impasse/Priority Therapy. v.2, p189
Kfir, Nira. Crisis Intervention Verbatim. NY, Hemisphere, 1987. Hebrew edition Am Oved
Kfir, Nira and Slevin, Maurice. Challenging Cancer: From Chaos to Control. London, Routledge, 1991. Hebrew edition Am Oved.New Edition. London, Class Publishing, 2002
Kfir, Nira. Understanding Terrorism Through Humanistic and Existential Psychology. IN: Stout, Chris, ed. Psychology of Terrorism. NY, Praeger, 2002.
הערות שוליים

↑  מס' רישיון
27-910
1 2  נרי ליבנה, הפסיכולוגית נירה כפיר היא האחרונה שתושיב אתכם לשעות של אנליזה דומעת, באתר הארץ, 17 ביולי 2009
↑  על המכון, באתר | מכון אדלר
↑  אסטרטגיות חיים - טיפולוגיה / נירה כפיר, באתר | מכון אדלר
↑  נירה כפיר, אסטרטגיות חיים - טיפולוגיה, תל אביב: עם עובד
↑  נירה כפיר, מבוא, כמו מעגלים במים, תל אביב: עם עובד
↑  נירה כפיר, שלישי, כמו מעגלים במים, תל אביב: עם עובד
↑  חינוכית עזרה ראשונה פסיכולוגית: מפגשים חינם לפתרון משבר אישי, באתר יוטיוב, ‏30.05.2016
↑  נירה כפיר ומוריס סלווין, מה שתלוי בך, תל אביב: עם עובד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445345605171  LCCN: n88030615  VIAF: 114171268   WorldCat (עם VIAF): 114171268
ג'ניפר הרמוסו

ג'ניפר הרמוסו פואנטס (בספרדית: Jennifer Hermoso Fuentes; נולדה ב-9 במאי 1990), מוכרת כג'ני, היא כדורגלנית ספרדייה, המשחקת בעמדת הקשרית ההתקפית או החלוצה בטיגרס UANL שבליגה המקסיקנית בכדורגל נשים ובנבחרת ספרד. זכתה פעם אחת בליגת האלופות, 7 פעמים באליפות ספרד, 5 פעמים בגביע המלכה הספרדי פעם אחת בגביע הצרפתי ופעם אחת בגביע העולם לנשים. הייתה 5 פעמים מלכת השערים בליגה הספרדית וכבשה הכי הרבה שערים בברצלונה ובנבחרת. בעונת 2020/2021 הייתה מלכת השערים ונבחרה לחלוצת העונה בליגת האלופות של אופ"א.
קריירה > קריירת מועדונים

הרמוסו החלה לשחק כילדה קטרגל וכדורגל בעיקר עם בנים בני גילה ורק בגיל 12 הצטרפה למחלקת הנערות של אתלטיקו מדריד בעידודו של סבה שהוא בעצמו שוער עבר באתלטיקו מדריד.
בגיל 14 ערכה את הופעת הבכורה שלה בקבוצה הבוגרת של אתלטיקו מדריד שהתמודדה באותה שנה במסגרת הליגה הספרדית השנייה. בעונת 2005/2006 הייתה חלק משמעותי בעליית הקבוצה לליגת העל הספרדית.
בשנת 2010 חתמה באלופה הספרדית באותה שנה, ראיו ואיקאנו והובילה אותה לאליפות נוספת. הקבוצה לקחה חלק בשנים אלו גם בליגת האלופות לנשים והודחה פעמיים בשלב שמינית הגמר.
בשנת 2013 חתמה בטירסה מליגת העל השוודית והייתה לה זו הפעם הראשונה ששיחקה בקבוצה מחוץ לספרד וגם ככדורגלנית מקצוענית. הקבוצה סיימה כסגנית האלופה בשוודיה וגם כסגנית בליגת האלופות.
מיד עם סיום העונה בשוודיה בסוף 2013 חתמה בברצלונה ושיחקה בה עד 2017. בתקופה זו לקחה חלק משמעותי מאוד בהצלחת הקבוצה, זכתה איתה בשתי אליפויות ושני גביעי המלכה והוכתרה פעמיים כמלכת השערים בליגה.
בשנת 2017 חתמה לחוזה ל-3 שנים בפריז סן-ז'רמן אך לאחר עונה אחת די מאכזבת מבחינתה עזבה את הקבוצה וחזרה לספרד. בעונה זו זכתה עם קבוצתה בגביע הצרפתי והקבוצה סיימה כסגנית האלופה בצרפת.
בעונת 2018/2019 שיחקה שוב באתלטיקו מדריד ולקחה חלק משמעותי בזכיית הקבוצה בפעם השלישית ברציפות באליפות. גם בעונה זו סיימה כמלכת השערים.
בשנת 2019 חזרה הרמוסו לשחק בברצלונה כשחתמה על חוזה ל-3 שנים. בשתי העונות הראשונות זכתה עם הקבוצה בשני דאבלים והוכתרה פעמיים למלכת השערים כשבעונת 2020/2021 הובילה את הקבוצה לזכייה הראשונה בתולדותיה בליגת האלופות, נבחרה לנבחרת השנה, חלוצת השנה ומלכת השערים במפעל.
ביוני 2022 חתמה במפתיע בקבוצת פצ'וקה מהליגה המקסיקנית.
בינואר 2024 חתמה בטיגרס UNAL המקסיקנית.
קריירה > בנבחרת

כבר בגיל 17 שיחקה הרמוסו בנבחרת ספרד עד גיל 19 ורשמה בה בסך הכל 4 הופעות.
ב-2012 רשמה את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת ומשחקת בה באופן קבוע מאז. לקחה חלק באליפויות אירופה בשנים 2013 ו-2017 ואף במשחקי הגביע העולמי ב-2015 ו-2019 כשבאחרון העפילה עם הנבחרת לשמינית הגמר, מה שנחשב להישג הטוב ביותר של נבחרת ספרד עד כה. בפברואר 2021 במשחק מול אזרבייג'ן כבשה 5 שערים שאחד מהם היה שערה ה-41 בנבחרת ובכך הפכה לשיאנית ההבקעות בנבחרת ספרד.
הישגים ותארים > במועדונים

אליפות ליגת העל הספרדית ב-2010/2011
זכייה בליגת האלופות ב-2020/2021
אליפות ליגת העל הספרדית ב-2013/2014, 2014/2015, 2019/2020, 2020/2021 ו 2021/2022
אלוף האלופים הספרדי ב-2020, 2022
גביע המלכה הספרדי ב-2014, 2017, 2020, 2021 ו-2022
אליפות ליגת העל הספרדית ב-2018/2019
הגביע הצרפתי ב-2017/2018
הישגים ותארים > בנבחרת

גביע העולם - 2023
גביע קפריסין - 2018
גביע אלגארבה - 2017
הישגים ותארים > תארים והישגים אישיים

מלכת השערים בליגה הספרדית בעונות 2015/2016, 2016/2017, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021
בעונות 2019/2020 ו-2020/2021 נבחרה לנבחרת העונה בליגת האלופות.
בעונת 2020/2021 נבחרה לחלוצת העונה בליגת האלופות.
מלכת השערים בליגת האלופות בעונת 2020/2021
נכון ל-2022 היא השחקנית שהבקיעה הכי הרבה שערים בברצלונה ובנבחרת ספרד.
בשנת 2021 נבחרה למקום השני בכדור הזהב לנשים (Ballon d'Or).
בשנת 2021 נבחרה למקום השלישי ככדורגלנית השנה בעולם.
בשנת 2021 נבחרה למקום השני ככדורגלנית השנה של אופ"א.
בשנת 2024 נכללה ברשימת טיים 100 מתוך הכרה בפועלה למען זכויות נשים.
פרס סוקרטס: 2024
הערות שוליים

↑  מעבר מפתיע: ג'ני הרמוסו חתמה במקסיקו, באתר ערוץ הספורט, 22 ביוני 2022
↑  Jenni Hermoso ficha por el Tigres, que dirige Mila Martínez, Yahoo News, ‏2024-01-01 (ב־)
↑  מאנה שים, Jenni Hermoso: The 100 Most Influential People of 2024, TIME, ‏2024-04-17 (באנגלית)
| מלכת השערים של גביע אופ"א וליגת האלופות לנשים |
| --- | --- | --- |
| גביע אופ"א | 2002: אנצ'ה • 2003: יונגברי • 2004: גסטוטנר • 2005: פוהלרס • 2006: וידרסדוטיר • 2007: פליטינג • 2008: דייטל, וידרסדוטיר, פאניקו • 2009: וידרסדוטיר |  |
| ליגת האלופות | 2010: בורקי • 2011: גרינגס • 2012: אבילי ולה סומר • 2013: רוס • 2014: ניקוליץ' • 2015: סאסיץ' • 2016: הגרברג • 2017: מידמה וג'קאבפי • 2018: הגרברג • 2019: הארדר • 2020: מידמה, אוגביאגבה ות'ורואלדסדוטיר • 2021: הרמוסו וקירבי • 2022: פוטיאס • 2023: פייור |  |
| נבחרת ספרד – גביע העולם בכדורגל נשים 2023 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 מיסה •  2 בליה •  3 אביירה •  4 פארדס •  5 אנדרס (ק) •  6 בונמטי •  7 גררו •  8 קלדנטיי •  9 גונסאלס •  10 הרמוסו •   11 פוטיאס •  12 ארננאדס • 13 סלון •  14 קודינה • 15 נבארו • 16 פרס • 17 רדונדו • 18 פראיואלו • 19 קרמונה • 20 גאלבס • 21 סורנוסה • 22 דל קסטיו • 23 קול • מאמן: וילדה |  1 מיסה •  2 בליה •  3 אביירה •  4 פארדס •  5 אנדרס (ק) •  6 בונמטי •  7 גררו •  8 קלדנטיי •  9 גונסאלס •  10 הרמוסו •   11 פוטיאס •  12 ארננאדס • 13 סלון •  14 קודינה • 15 נבארו • 16 פרס • 17 רדונדו • 18 פראיואלו • 19 קרמונה • 20 גאלבס • 21 סורנוסה • 22 דל קסטיו • 23 קול • מאמן: וילדה | ספרד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9813292024905606  GND: 1297347692  VIAF: 340169084880790310005   WorldCat (עם VIAF): 340169084880790310005 
ג'ניפר הרמוסו במדי טירסה בשנת 2013
ג'ניפר הרמוסו במדי הנבחרת במשחקי הגביע העולמי בשנת 2019
פליקס דנציגר

| --- | --- |

 לידה:  1887 
 פטירה:  24 באוקטובר 1948 (בגיל 61 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 
פליקס (פנחס) דַנציגֶר (Felix Danziger;‏ פברואר 1887 – 24 באוקטובר 1948) היה רופא כירורג ארץ ישראלי, מייסד ומנהל בית החולים דנציגר, תחילה בירושלים ולאחר מכן בתל אביב.
קורות חיים

דנציגר נולד באילובו שבגרמניה, לווילהלם ולואיזה דנציגר, רביעי מתוך שמונה בנים. הוא למד רפואה באוניברסיטאות בגרמניה, והתמחה בכירורגיה וגינקולוגיה. בשנת 1906, בעת לימודיו באוניברסיטת ברלין, הקים יחד עם חברו פליקס רוזנבליט (לימים פנחס רוזן) וסטודנטים נוספים את "המכביה", אגודת סטודנטים יהודית, שפעלה למען הציונות וקידומה בקרב הדור הצעיר של יהודי גרמניה. כבר כסטודנט הפך פליקס דנציגר לדמות מרכזית בקרב קהילת ציוני גרמניה, השתתף בקונגרסים ותרם תרומה רבה לגופים הציוניים השונים.
ב 1912 נישא למלכה (מלי), אחותם של פנחס רוזן ושל ד"ר ליאו רוזנבליט, ובתם של שמואל ופניה (פאני) רוזנבליט, אנשים אמידים ושומרי מצוות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת פליקס כרופא מנתח בצבא הגרמני, ועוטר בצלב הברזל. לאחר המלחמה עזבה משפחת דנציגר את ברלין, ועברה להמבורג, שם עבד פליקס ככירורג בכיר בבית החולים "ירוזלם".
בשנת 1923 עלה לארץ ישראל יחד עם משפחתו, והתיישב בעיר העתיקה בירושלים, שם הקים את בית החולים דנציגר ברחוב צלאח א-דין מול שער הפרחים. אשתו עבדה כאחות הראשית, לצד נזירות דיאקוניסות שהובאו לארץ ישראל מבית החולים "ירוזלם" בהמבורג.
ד"ר דנציגר היה רופא מבוקש מאוד ובעל קשרים עם פקידי המנדט ועם האליטה הערבית של ירושלים, ובמשך תקופה אף שימש כרופאו האישי של עבדאללה הראשון, מלך ירדן.
בשנת 1925, משהוקמה מפלגת ברית הציונים הרוויזיוניסטים בהנהגת זאב ז'בוטינסקי, הפך ד"ר דנציגר לתומך נאמן במפלגתו ועם השנים היה לרוויזיוניסט פעיל ואף ניהל קשר ישיר עם ז'בוטינסקי.
במהלך מאורעות תרפ"ט הובהל על ידי אנשי "ההגנה" לטפל בפצועים הרבים בבית החולים הדסה בירושלים. לאחר המאורעות, לאור המצב המתוח והמראות הקשים, עקרה המשפחה לתל אביב, שם הקימו מחדש את בית החולים.
"קליניקת דנציגר" קמה ברחוב גרוזנברג, ובטקס הפתיחה החגיגי בו נשא ראש העיר דיזנגוף מילות ברכה, השתתפו מכובדי העיר בתחום הרפואה, התרבות והפוליטיקה. תוך זמן קצר היה בית החולים לאחד מהמוסדות הרפואיים המשגשגים בעיר.
בשנת 1932 היה ממקימי התאחדות עולי גרמניה בתל אביב.
בהמשך אותו עשור היה ממייסדי האגודה האקדמית הציונית (Zionistisch-Akademische Gesellschaft,‏ ZAG), שפרשה מהקרטל יידישר פרבינדונגן (Kartell jüdischer Verbindungen), האגודה המרכזית של הסטודנטים הציונים בגרמניה.
ב-16 ביוני 1933, מיד לאחר ההתנקשות בחיים ארלוזורוב, הוזעק ד"ר דנציגר לבית החולים הדסה בתל אביב, וביצע את הניתוח להוצאת הקליע מגופו, אך לא הצליח להצילו. מעדות אשתו מליובנו מיכאל עולה כי ד"ר דנציגר התאונן על הרמה הירודה של הציוד הרפואי בבית החולים ולאחר שהוברר כי ארלוזורוב מת השליך ד"ר דנציגר את המכשירים בכוח על הרצפה וקרא: "לא הערבי הרג את ארלוזורוב – כי אם דיר החזירים הזה!". (ועדת החקירה לרצח ארלוזורוב ציינה את שמותיהם של חמישה רופאים שטיפלו בו, אך שמו של דנציגר אינו ביניהם.)
במהלך מלחמת העצמאות, בקרב על יפו, ספג הקיר המערבי של בית החולים פגיעות כדורים רבות מירי צלפים ממסגד חסן בק. חורי הכדורים לא נסתמו, זכר למאבק הממושך לעצמאות היישוב היהודי ולתקומת מדינת ישראל. במהלך מתקפה של חיל האוויר המצרי על העיר תל אביב שוב נפגע בית החולים, אך לא היו נפגעים ורק נזק חיצוני קל נגרם למבנה.
ביוני 1948, כאשר נפגעה ספינת האצ"ל אלטלנה מירי ארטילרי של צה"ל אל מול חופי תל אביב, קיבלו רבים מניצולי הספינה מקלט ב"קליניקת דנציגר", שם דאגו להם לאוכל ועזרה רפואית, וסייעו כספית למי שנזקק.
דנציגר נפטר ממחלה חשוכת מרפא, ונטמן לצד גדולי היישוב בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
בית החולים דנציגר פעל בהנהלת אשתו מלי ובנם מיכאל דנציגר, עד שחדל לפעול בשנת 1976.
משפחתו

אשתו של ד"ר דנציגר, מלי, נפטרה בתל אביב בשנת 1995, בת 106, ונקברה בבית הקברות טרומפלדור.
לבני הזוג היו שלושה ילדים: יצחק דנציגר (פסל), חוה (אשת ג'וני מגנס בן ד"ר יהודה לייב מגנס) ומיכאל (אביו של שופט בית המשפט העליון יורם דנציגר). על שמו של מיכאל דנציגר ייסד בנו יורם קרן מלגות לספורטאים-ילדים נכים.
לקריאה נוספת

דניאלה דנציגר זייטמן: הדוקטור; הוצאת טפר, 2020.
הערות שוליים

↑  אתר "נשמה"
↑  באתר הגנאלוגי geni
↑  דור המייסדים באתר ארגון יוצאי מרכז אירופה.
↑  תל-אביב: גילוי מצבה על קברו של ד"ר פ. דנציגר ז"ל, חרות, 21 באוקטובר 1949; רות בונדי, פליקס: פנחס רוזן וזמנו, תל אביב: זמורה, ביתן, תש"ן 1990, עמ' 250, 270; Ruth Bondy, 'Der Dornenweg deutscher Zionisten in die Politik. Felix Rosenblüth in Tel Aviv,' Menora 9 (1998), 300;‏ Walter Gross, 'The Zionist Students' Movement,' Leo Baeck Institute Yearbook IV (1959), 154.
↑  ליאורה בונה-אזולאי, "ארלוזורוב מת לא מהיריה, אלא מדיר-החזירים שלכם" ראיון מקיף עם מלי דנציגר, אלמנתו של ד"ר דנציגר., לאשה 2046, 1986, עמ' 30-31, 84-85, 101, 109
↑
↑  פליקס דנציגר באתר GRAVEZ
↑  מלי דנציגר באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009911866405171  VIAF: 70157340688409921954   WorldCat (עם VIAF): 70157340688409921954
פרשת נח

עגינת התיבה של נח לאחר המבול
פרשת נֹחַ היא פרשת השבוע השנייה בספר בראשית. לפי חלוקת הפרקים, היא מתחילה בפרק ו', פסוק ט' ומסתיימת בפרק י"א, פסוק ל"ב.
הבולט בפרשה הוא סיפור המבול ותיבת נח, וסיפורים נוספים הם שכרות נח ומגדל בבל. בנוסף, מפורטים בפרשה צאצאי בני נח אחרי המבול. את פרשת נח קוראים בין התאריכים א' בחשוון-ו' בחשוון.
תוכן הפרשה > המבול

החלק הראשון של הפרשה עוסק בפרשת המבול שהביא אלוהים על העולם בגלל חטאי בני האלוהים. נח, שהיה "איש צדיק תמים בדורותיו את האלקים התהלך נח", נבחר להיות מי שישרוד את המבול עם משפחתו וייסד את האנושות החדשה אחרי המבול. הוא מצוּוה לבנות תיבה שבה ישהו הוא, משפחתו ובעלי החיים במשך המבול. הוא מעלה אל התיבה את משפחתו ואת כל החיות זוגות-זוגות, מלבד החיות "הטהורות" שמהן העלו שבע זוגות.
המבול נמשך ימים רבים ומוחה את כל החיים מעל פני האדמה. הגשמים פוסקים לאחר ארבעים יום וארבעים לילה רצופים בהם ירד המבול, והמים מתייבשים במשך מאה וחמישים יום עד שנחה תיבת נח על הרי אררט.
תוכן הפרשה > ברית הקשת

לאחר שנח לומד שיבשה הארץ, באמצעות היונה ששולחה ולא שבה, הוא יוצא מן התיבה ומקריב קורבנות. לאחר יציאת בעלי החיים מן התיבה, אלוהים מבהיר שמותר לבני אדם לשחוט בעלי חיים למאכל, ושלעומת זאת רצח של בני אדם הוא אסור. אלוהים מבטיח לנח שלא יביא מבול נוסף על העולם, וכאות להבטחתו זו הוא נותן את הקשת בענן.
תוכן הפרשה > שכרותו של נח

נח נוטע כרם ומשתכר מן היין. בנו חם רואה אותו שוכב עירום באוהלו ומספר על כך לשם ויפת, שמכסים אותו כדי למנוע את המשך השפלתו. בעקבות זאת מקלל נח את כנען בן חם, ולעומת זאת מברך את שם ויפת.
תוכן הפרשה > תולדות בני נח

בעקבות המבול שגרם להכרתת האנושות הקודמת והישארותם של בני נח מסופר על התהוות האנושות והתפלגותה לעמים ולשונות מבני נח היחידים שנותרו. ומסופר בו על נמרוד הגיבור ציד ותחומי ממלכתו.
תוכן הפרשה > מגדל בבל

בהמשך הפרשה מפורטים קורותיהם של צאצאי נח. בתוך הדברים מסופר על הניסיון לבנות את מגדל בבל ועל הדרך בה אלוהים מנע זאת באמצעות בלילת שפתם של הבונים והפצתם על פני כל הארץ.
תוכן הפרשה > עשרה דורות מנח עד אברהם

בהמשך באה רשימת עשרת הדורות מנח עד אברהם, שבסיומה באה היכרות ראשונה עם משפחתו של אברהם, שבשלב זה עוד נקרא "אברם". מסופר כיצד החל אביו תרח ללכת מאור כשדים לארץ כנען, אך החליט להישאר בחרן ובסופו של דבר מת שם.
תאריכי הקריאה

השבת בה קוראים את פרשת נח יכולה לחול בארבעה תאריכים שונים:
שנת השא ושנת הכז, שנת השג ושנת החא - א' בחשוון
שנת גכה ושנת גכז - ג' בחשוון
שנת בשה ושנת בחג, שנת בשז ושנת בחה - ד' בחשוון
שנת זשג ושנת זחא, שנת זשה ושנת זחג - ו' בחשוון
הפטרה

מפטירים בספר ישעיהו פרק נ"ד, החל מפסוק א'. הספרדים מסיימים בפסוק י', התימנים בפרק נ"ה, פסוק ג', והאשכנזים ואיטלקים שם בפסוק ה'. בהפטרה מזכיר הנביא את השבועה שנשבע אלוהים "מעבור מי-נח עוד על הארץ". בנוסח רומניא, התחילו ספר ישעיהו, פרק נ"ד, פסוק ט', וסיימו פרק נ"ה, פסוק י"ב.
בשנים המתחילות ביום חמישי (כ-31.9% מהשנים) פרשת נח נקראת בשבת ראש חודש חשוון וקוראים בה את הפטרת "השמים כסאי", ובנוסח רומניא, הפטירו כבכל שבת ראש חודש בספר יחזקאל, פרק מ"ו, פסוק א' עד פסוק יח.
בניו של נח מוצאים אותו מעורטל ושיכור.
מגדל בבל מאת פיטר ברויגל האב.
שלומי גולדנברג

| --- | --- |

 מוקד פעילות:  ישראל 
 
שלומי גולדנברג (נולד בלונדון בשנת 1959) הוא סקסופוניסט, מלחין ומעבד ג'אז ישראלי. בנוסף, גולדנברג הוא ראש להקת ה-Little Big Band ("קבוצה קטנה גדולה"), מנהל מועדון הג'אז של תיאטרון הסימטה, ומנהל מוזיקלי של פסטיבל הג'אז בשדרות בן-גוריון, ומרצה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. גולדנברג הוא בעל תואר דוקטור בפילוסופיה מאוניברסיטת בר-אילן בתחום הקומפוזיציה.
דוקטורט בתחום הקומפוזיציה המוזיקלית - 2016

הדוקטורט מחולק לשני חלקים:
החלק הראשון: יצירת הדוקטורט Sing a Song of Love - יצירה מקורית לביג בנד, תזמורת כלי מיתר, כלי הקשה וקריין.
החלק השני: המאמר - סינתזה בין קלאסי וג'אז ביצירות "אבוני קונצ'רטו" של איגור סטרווינסקי וה"פרפיום סוויט" של דיוק אלינגטון
גולדנברג מנתח את שתי היצירות שנכתבו בשנת 1944 ובוצעו באולם קרנגי הול בניו יורק ובודק מהם המאפיינים הג'אזיים והקלאסיים ביצירותיהם של סטרבינסקי ואלינגטון.
גולדנברג מוכיח שאף על פי שהאבוני קונצ'רטו, יצירתו של איגור סטרבינסקי נכתבה לביגבנד של וודי הרמן, היא נשארת כמעט לגמרי בעולם הקלאסי .
ובאופן דומה, אף על פי שיש ליצירתו של דיוק אלינגטון הפרפיום סוויט מספר מאפיינים קלאסיים, היא נשארת במימד של מוזיקת הג'אז.
פעילויות

ג'אז בנשמה - מופע לבתי ספר יסודי ותיכון בשיתוף המכון לאינטגרציה של אוניברסיטת בר-אילן.
בהנחייתו של גולדנברג, ויחד עם זמרת הנשמה - אלישבע בת ישראל והרכב של טובי המוזיקאים - התלמידים לומדים את תולדות הג'אז, לרקוד לצלילי המוזיקה של סקוט ג'ופלין - הרגטיים, על העיר ניו-אורלינס והחצוצרן הצעיר לואי ארמסטרונג שיצר את השפה המוזיקלית החדשה. בנוסף בנה גולדנברג, מערך של עשרה שיעורים אינטרנטיים ומצגת, שבעזרתם מכינים המורים את התלמידים לקראת המופע והמפגש המרתק עם מוזיקת הנשמה, האלתור, הבלוז והג'אז.
"כשדוקטור קלאסי פגש את דוקטור ג'אז" - מופע/סדנה המראה במילים ובצלילים כיצד רחמנינוב, באך ושופן מתבשלים יחד עם ג'ורג' גרשווין, לואי ארמסטרונג וצ'ארלי פארקר..
שלומי גולדנברג פגש את הפסנתרן והמלחין הקלאסי - עמית ויינר במהלך לימודי הדוקטורט ושניהם מצאו שנושא האלתור, המאפיינים, הסיבות ודרכי הביצוע שלו מעניינים ומאתגרים אותם.
הקונצרט הוא תוצר הדיאלוג המתמשך בין שני המוזיקאים/מלחינים, אליהם מצטרפת הזמרת - רינת מסיקה ונגן הקונטרבס - אלעד מוסקטל.
פסטיבל הג'אז איטליה ישראל 2016 - בלילה לבן בשדרות בן-גוריון -
ניהל את מועדון הג'אז המרתף העליון בבית ליסין מאפריל 1998 עד אוגוסט 2003. המועדון אירח מוזיקאים מהארץ ומחו"ל, ביניהם אמיל ויקליצקי, בוב מוזס (אתו הופיע שוב גם ב-2005 במסגרת פסטיבל האביב של ראשון לציון), איידן אסן, תמיר הנדלמן.
במרץ 2002 התקיים פסטיבל הג'אז מפולין ביוזמתו ובניהולו המוזיקלי של גולדנברג.
באותה תקופה שיתף גולדנברג פעולה עם התמלילן זוכה פרס ישראל אהוד מנור, ויחד עם הזמרת גני תמיר העלו את המופע "ג'אז שמתחרז" - ניסיון ראשון[דרוש מקור] לשלב בין שפת הג'אז לשפה העברית, כשמנור כתב מילים למוזיקה שהלחין גולדנברג.
ב-2003–2004 הופיע שלומי עם הזמרת חיה סמיר בתוכנית "ללא כותרת" במופע המשלב ג'אז עם מוזיקת עולם. במסגרת העבודה המשותפת עם סמיר הופיעו השניים גם בפסטיבל "Duet" וניגנו עם שלמה בר והברירה הטבעית.
בפסח 2004 פתח את מועדון הג'אז The Jazz Alley בתיאטרון הסימטה ביפו העתיקה.
ביולי 2005 יצאו גולדנברג והזמרת אלישבע בת ישראל במופע "בלו הדוב שר בלוז" - מופע ג'אז ובלוז לילדים.
בתחילת 2007 הפיק קונצרט מיוחד לזכרה של הזמרת עופרה חזה בביצוע ג'אזי.
באביב 2007–2008 הפיק בשיתוף עיריית תל אביב סדרת הופעות ג'אז לקהל הרחב ברחובות תל אביב.
דיסקוגרפיה והקלטות

1988 Flower
1989 Cool as Ice
1990 L.B.B.
1991 To You: הדיסק - פרי שיתוף פעולה של גולדנברג עם הבסיסט גרי פיקוק (שלישית קיט' ג'ארט), הפסנתרן תומאס מקינלי והמתופף אלכס דויטש - יצא גם בהוצאת ג'אזיס ב-1993.
1994 נופים לתזמורת סימפונית וסופרנו סקסופון: יצא בשיתוף עם תזמורת רשות השידור של ברטיסלאבה.
1994 Zuz Muse - עם זמרת הנשמה אלישבע בת ישראל.
ב-1999 יצא הסינגל מדובר בענבר (שנקרא על שם בתו של שלומי) בבצוע הזמרת גני תמיר עם מילים של אהוד מנור.
בשנת 2000 הקליט שלומי את Dreams Untold ביחד עם המתופף הנודע בוב מוזס.
בינואר 2003 קול הג'אז והנשמה (The Soul of Jazz) הסיפור של מוזיקת הג'אז מראשיתה באפריקה ועד היום כשהמוזיקה הפכה לשפה בינלאומית.
ביוני 2005 גולדנברג הוציא דיסק חדש עם Flower, במציג יצירות בשיתוף עם המוזיקאים גרי פיקוק, ג'ון מדסקי, תומאס מקינלי, אלי מאירי ועוד.
מאי 2006 Blues Straight Ahead ביחד עם הLittle Big Band.
2008 Jazz Eclectico ביחד עם נגני הLittle Big Band: דורון רפאלי, רמי שולר, רן לוי, הוד מושונוב, ורוסטיק לרמן.
2009 שירי המעלות לסקסופון, קונטרבס ואוד.
2011 U-Zuze2 - אלבום היפ-הופ/פאנק/אלקטרוני, שהופק על ידי רם גרפמן, ומספר ספור מוזיקלי יחיד ומיוחד, כולל זמרת הנשמה אלישבע בת ישראל.
2012 Jazz Voices of Israel עם הזמרות: אלישבע בת ישראל, חיה סמיר ושבחיה בת ישראל, והזמרים: גדעון יובל, הוגו לנדבר ורוי יאנג.
2014 Jazz Eclectico2 אלבום המציג את היצירות האקלקטיות של גולדנברג,
2017 Don't Call Me Back אלבום הופעה חיה במועדון הג'אז "הסמטה" עם זמר הנשמה והג'אז רוי יאנג.
2019 Blues Straight Ahead Live אלבום שהוקלט במהלך הופעה חיה ("תיאטרון הסמטה") בשיתוף הסאונדמן אוהד ארגמן. הוסב מרביעיית ג'אז קלאסית לסאונד חשמלי.
2022 SpirituaLight הארה האלבום מציין תהליך יצירה שהתאפשר תודות לפסק הזמן שהאנושות חוותה בעקבות מגפת הקורונה. הזמרת רינת מסיקה הייתה שותפה ליצירת האלבום ותרמה מילים, שירה ורעיונות מוזיקליים. שלומי גולדנברג חווה הארה שגרמה לפרץ יצירתי ובמילים שלו: "כל יום ניגשתי לפסנתר ועוד יצירה באה לעולם". שתים עשרה יצירות נבחרו להשתתף באלבום החדש. היצירות עברו עבוד והתמקצעות דרך שלב של חזרות אינטנסיביות עם ה-Little Big Band ההרכב שמלווה את גולדנברג מאז שנות השמונים. עם המוזיקאים: תמיר מילר פסנתר, רמי שולר – מרימבה, ויברפון וכלי הקשה, אלעד מוסקטל קונטרבס, גונן רוזנברג תופים וזמרת אורחת ענבר גולדנברג. ----[1] הארה היא מושג רוחני-דתי המתאר הבנה פתאומית החורגת מן היומיום. מושג ההארה מרכזי בבודהיזם, שבמסגרתו הוא מתאר את שחרור האדם ממחזור הלידה והמוות המקובל בדתות הודו (סמסרה) http://www.authenticspirituality.co.il/enlightenment/
מנשה דובשני

| --- | --- |

מנשה דובשני, בסביבות 1954
 לידה:  יולי 1914 
 פטירה:  23 במאי 1984 (בגיל 69) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בהרצליה 
 
מנשה דוּבְשָׁנִי (לעיתים נכתב דֻּבשני; כ'/כ"ב בתמוז תרע"ד, 14/‏16 ביולי 1914 – י"ט באדר ב' תשמ"ד, 23 במרץ 1984) היה מחנך ומחבר ספרי לימוד ישראלי, מורה למקצועות הומניים, מנהל בית ספר תיכון ומנהל בית הספר הגבוה להשתלמות מורים. חיבר עשרות ספרי עזר לבית הספר התיכון, ובזמנו היה שמו לשם נרדף לספרי עזר לבחינות הבגרות.
ביוגרפיה

מנשה דובשני נולד בשנת 1914 בתל אביב וגדל בירושלים. אמו, רבקה, הייתה דור שלישי בארץ ישראל, בת למשפחות ר' שניאור זלמן מנדלוביץ' ור' חיים "חוסיד" שמואלזון, ממייסדי חב"ד ועדות חב"ד בחברון וירושלים בשלהי המאה ה-18. אביו, יוסף, עלה ארצה ביחידות מפולין בשנת 1904 בתקופת העלייה השנייה. למד בבית-ספר עממי בבית הספר תחכמוני בירושלים.
בשנת 1931 סיים את לימודיו בגימנסיה העברית בירושלים (בין חבריו לספסל הלימודים היו רענן ויץ, מיכאל קון ואהרן קציר). לאחר מכן למד באוניברסיטה העברית בירושלים פילוסופיה כללית, פילוסופיה עברית וקבלה, ספרות עברית ומשפטיםואף סיים עבודה מעשית במשפטים. בשנת 1938 סיים בה תואר מוסמך בפילוסופיה (במחזור השמיני, אצל פרופ' ח"י רות). במשך שנות לימודיו עבד בכמה משרות פקידותיות.
באמצע שנות ה-40 היה מזכיר מועצת קריית מוצקין. אולם אז החליט שפניו להוראה והחל ללמד בחטיבה העליונה בבית בירם - בית הספר הריאלי העברי בחיפה. בשנות ה-50 היה מנהל מחלקת החינוך של הרצליה,לימד שנתיים במדרשה עברית בבואנוס איירס ואחר-כך ניהל את בית הספר התיכון בהרצליה כמו כן, כיהן כחבר מועצת עיריית הרצליה.
דובשני אהב את ההוראה לשמה ואת עיסוקי הרוח הקשורים בה. בפרט אהב ללמוד את המקרא, שבו ראה יצירה ספרותית ישראלית נשגבת.
בשנת 1958 היה ממשתתפי גמר חידון התנ"ך הראשון, שבו זכה האוטודידקט עמוס חכם.
באמצע שנות ה-60 החל לכהן כמנהל בית הספר הגבוה להשתלמות מורים (שלוחה בתל אביב של האוניברסיטה העברית בירושלים). הוא שימש כמנהלו במשך קרוב ל-18 שנה, עד פטירתו, זמן קצר לפני שעמד לסיים את תפקידו זה. לאורך השנים הרבה להרצות בתחומי התמחותו. הוא מצא את מותו ב-1984 בעת שנשא הרצאה במקרא.
מנשה דובשני היה נשוי ליהודית דובשני, גם היא מורה (נפטרה ב-2014), והתגורר בשכונת נוף ים בהרצליה.

היה אב לשתי בנות ובן: אביביה רז-דובשני (פסיכולוגית קלינית ואלמנתו של המחזאי אברהם רז (רוזנברג)), גלעד דובשני (אדריכל ופרופסור לאדריכלות בפקולטה לעיצוב ב-HIT מכון טכנולוגי חולון) ואפרת לוריא (פסיכולוגית קלינית).