stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רפלסיה
הערות שוליים

↑  Angelova, Maria. "Where to see Rafflesia in Thailand – the biggest flower in the world". 203Challenges (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-11-07.
↑  Jeanmaire Molina, Khaled M. Hazzouri, Daniel Nickrent, Matthew Geisler, Possible Loss of the Chloroplast Genome in the Parasitic Flowering Plant Rafflesia lagascae (Rafflesiaceae), Molecular Biology and Evolution 31, 2014-01-23, עמ' 793–803 doi: 10.1093/molbev/msu051
↑  Rafflesia Facts - Rafflesia, The World's Largest Bloom, www.rafflesiaflower.com
↑  "Colossal Blossom". Harvard Magazine (באנגלית). 2017-02-09. נבדק ב-2018-11-07.
↑  Todd J. Barkman, Seok-Hong Lim, Kamarudin Mat Salleh, Jamili Nais, Mitochondrial DNA sequences reveal the photosynthetic relatives of Rafflesia, the world's largest flower, Proceedings of the National Academy of Sciences 101, 2004-01-20, עמ' 787–792 doi: 10.1073/pnas.0305562101
↑  Daniel L Nickrent, Albert Blarer, Yin-Long Qiu, Romina Vidal-Russell, Phylogenetic inference in Rafflesiales: the influence of rate heterogeneity and horizontal gene transfer, BMC Evolutionary Biology 4, 2004, עמ' 40 doi: 10.1186/1471-2148-4-40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530151605171
רחמים רג'ואן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1917 בגדאד, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1998 (בגיל 81 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
רחמים רֶג'ואן (1917 – 1998) היה סופר, מורה ואיש צבא ישראלי ממוצא יהודי-עיראקי.
קורות חיים

רג'ואן נולד ב-1917 בבגדאד שבעיראק וגדל במשפחה ענייה. בגיל 7 התייתם מאביו ואמו נאלצה להשכיר חדרים בביתה כדי לקיים את בנה ושתי בנותיה. לאחר שסיים את לימודיו התנדב לצבא העיראקי, ושימש בתפקיד אלחוטן. הוא סיפר שהיה פטריוט עיראקי, והסביר:
במטכ"ל העיראקי רחשו, באותם ימים, אמון מלא בחיילים היהודים, ומחוץ לצבא, טבעו היהודים את חותם השפעתם בכל שטחי החיים. היהודים היו מיעוט מורגש מאוד בעיראק. ראשית, הם היו נתינים עיראקיים, ולא כמו היהודים בארצות אחרות במזרח התיכון, שהיו בעלי נתינויות זרות. אני זוכר שכאשר המלך מת — בכיתי. הוא היה המלך שלנו. לא הרגשנו זרים. להפך, היהודים שלטו על חיי המסחר של בגדד ובצרה. הם הפעילו את השירותים החיוניים של המדינה, הרכבות, הדואר, הבנקים. הסרסורית המפורסמת היחה יהודיה, רופאים ומהנדסים רבים היו יהודים. פקידים רבים, בעסקים פרטיים ובמשרד הביטחון העיראקי היו יהודים. הפקידים של גדולי הסוחרים השיעים היו יהודים. הממונה על תקציב המדינה היה יהודי (כדורי אלייה ( ראשי הממשלה הפקידו את כספם אצל בנקאי יהודי...
בהיותו אחראי על שיגור המברקים של המטכ"ל העיראקי, עשה טעות שגרמה לצבא אסון גדול. הוא נידון למוות בתליה אך הצליח לברוח לביירות. שם עבד תקופת מה אצל סוחר, מכר שבועונים ישנים ברחוב, עבד כמלצר בבית קפה והבריח סמים בשירות אנשי העולם התחתון של ביירות. כל אותו הזמן פעלה משפחתו לזיכויו, ולבסוף הצליחה, הוא חזר לעיראק ולשירות הצבאי, ואף שרת כקצין. אחרי שחרורו מהצבא התחתן, ועבד כמורה.
בשנת 1951 עלה לישראל עם אמו ואשתו. בתחילה התגוררו באוהל במעברת באר יעקב ואחר כך בבדון בחולון.
רג'ואן שימש עובד צה"ל, תחילה כאלחוטן, ואחר כך עסק בהוראה של השפה והתרבות הערבית, שבמסגרת זו כתב ספרי הדרכה רבים. בשנת 1957 גם החל לכתוב ולתרגם תסכית ים עבור קול ישראל בערבית וכתב סיפורים קצרים בעיתון "אל-יום". בהמשך שימש מורה לערבית בתיכון קוגל.
לאחר ריאיון שנתן לשבועון "במחנה", על סיפור שירותו בצבא עיראק, הזמינה אותו ההוצאה לאור של משרד הביטחון לכתוב את האוטוביוגרפיה שלו, "הבריחה מחבל התליה בעיראק", שיצאה לאור ב-1977.
בשנת 1984 פרסם את הספר "ג'וחא",אוסף סיפורים אודות הדמות העממית הידועה ביותר בפולקלור הערבי, אמרותיו השנונות ותעלולי המעשיות שלו.
בשנת 1985  פרסם את הספר "על גחלים", קובץ סיפורים העוסקים ברובם ביחסים האינטימיים שנוצרו בין חלק מיהודי עיראק לבין שכניהם המוסלמים. נושא נוסף בו דן הספר היה הנדוניה. מרגע שנולדה בת במשפחה יהודית-עיראקית, החלו הוריה להכין לה נדוניה, מאחר שבלי נדוניה לא היה לה סיכוי להתחתן. הנדוניה הייתה מורכבת מ־3 חלקים: "כלעה" — מתנה (סכום כסף הניתן לחתן המיועד לפני החתונה, כדי שיבסס את מעמדו ויקנה מתנות לארוסתו, ולפעמים כדי לתתו למועמד כדי שימש את אחותו שלו כנדוניה"  (החוואס" - בגדים, כלים, רהיטים וכל הדרוש לביתו של הזוג הצעיר, ומוהר — סכום כסף במזומן או בנכסי דלא־ניידי. נערה שהוריה לא יכלו להמציא כספים אלה, כמעט לא היה לה סיכוי להתחתן. נערות עניות רבות לא נישאו כל ימי חייהן, כדי לשמור על כבוד המשפחה. אחרות מצאו גבר ערבי והתאסלמו או נהפכו לזונות.
מספריו

הבריחה מחבל התליה בעיראק, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1977
מילון כיס לתלמיד עברי ערבי, הוצאת מהות, 1981
ג'וחא, זמורה ביתן, 1984
על גחלים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1985
מילון ערבי עברי חדש, זמורה ביתן, 1985
חכמת ערב - 1001 משלים, אמרות ופתגמים ערביים, דביר, 1991
הערות שוליים

↑  נורית ברצקי, רחמים מחפש את אהובת נעוריו משכם, מעריב, 10 במרץ 1978
1 2 3 4  נורית ברצקי, רחמים מחפש את אהובת נעוריו משכם - המשך, מעריב, 10 במרץ 1978
↑  סמי מיכאל, על נהרות בבל - 'על גחלים' - מאת: רחמים רג'ואן, ספריית תרמיל - הוצאת משרד־הביטחון, כותרת ראשית, 4 בדצמבר 1985
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303436905171  VIAF: 297869868   WorldCat (עם VIAF): 297869868
ריברסליי

ריברסליי (אנגלית: Riversleigh) הוא אתר מאובנים הממוקם בצפון קווינסלנד שבאוסטרליה. האתר משתרע על כמאה קמ"ר וכולל מאובנים של יונקים, עופות וזוחלים מתקופת האוליגוקן והמיוקן. המאובנים באתר נמצאים בשכבת אבן הגיר שנוצרה בבריכות מים מתוקים ומערות כאשר המערכת האקולוגית עברה תהליך של מעבר מיער גשם לאזור עשבוני. האתר מהווה חלק מהפארק הלאומי לון היל והוכר כאתר מורשת עולמית בשנת 1994.
באתר נמצא הריכוז הגבוה ביותר בעולם של מאובני עטלפים, כשלושים וחמישה מינים. כמו כן נמצא באתר מאובן המהווה את האב הקדמון של יונקי הביב וכן האב הקדמון של הזאב הטסמני.
ריסטרטו

ריסטרטו
ריסטרטו כפול עם החצי הראשון של השוט בכוס בתחתית התמונה, והחצי השני בכוס בצד ימין
ריסטרטו (caffè ristretto באיטלקית) הוא שוט קצר (20 מיליליטר) של קפה אספרסו מרוכז מאוד. הוא עשוי מאותה כמות של קפה טחון, אך מופק בטחינה דקה יותר ובשימוש בחצי מכמות המים. שוט קצר רגיל עשוי להיראות כמו ריסטרטו, אולם בפועל, יהיה שוט חלש ומדולל יותר.  ההפך של ריסטרטו (שפירושו באיטלקית, "מקוצר, צר") הוא לוּנגו ("ארוך"), העשוי כמות מים כפולה. הצרפתים קוראים לריסטרטו קפה סֶרֶה (serré).
קפה מכיל למעלה מאלף תרכובות ארומטיות.  ההרכב הכימי והטעם של ריסטרטו שונים מאלה של מיצוי באורך מלא (אספרסו רק) משלוש סיבות:
מרוכז יותר: החלק הראשון של כל מיצוי הוא המרוכז ביותר, גוונו בדרך כלל חום כהה מאוד (לפחות כשל שוקולד מריר), בעוד שקצה השוט בהיר הרבה יותר בצבע חום זהוב (ראו תמונה, למעלה מימין). זהו גורם חשוב בעת שתיית מנות אספרסו נקיות.
איזון שונה: תרכובות כימיות שונות בקפה טחון מתמוססות למים חמים בקצבים שונים. ריסטרטו מכיל שיעור יחסי גדול יותר של תרכובות מיצוי מהיר יותר, באופן יחסי פחות מהתרכובות האופייניות למיצוי יתר, ולכן, האיזון שונה.
פחות תרכובות במיצוי מלא: רבות תרכובות הקפה השונות אינן עוברות מיצוי מלא, וביניהן קפאין, מופקות לתוך ריסטרטו, זאת לעומת קפה ארוך. זהו גורם חשוב בעת ערבוב הקפה עם מים או עם חלב.
ריסטרטו נקי שותים לרוב מספלי קפה קטנים, ולא מדללים לתוך כוס גדולה יותר המכילה חלב או מים. ניתן לתאר אותו כנועז יותר, מלא יותר, בעל יותר גוף ופחות מרירות. מאפיינים אלו מיוחסים בדרך כלל לאספרסו באופן כללי אך הם בולטים יותר בריסטרטו. כאשר מעורבב לתוך כוס מים (למשל אמריקנו או שחור ארוך) או חלב (למשל לאטה או קפוצ'ינו), ריסטרטו פחות מריר ומפגין אופי "אספרסו" עז יותר.
הערות שוליים

↑  "Glossary, R". Coffee Encyclopedia. אורכב מ-המקור ב-2010-11-27 – via realcoffee.co.uk.
↑  "Caffè corto, ristretto o lungo, quali sono le differenze?". Caffè Barbera.
↑  "Chemistry in every cup". rsc.org. Royal Society of Chemistry. במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tien Nguyen (30 בנובמבר 2011). "The Ristretto: The Lame Duck of Coffee". LA Weekly. נבדק ב-2015-02-28. The flavor is more intense, sweeter, less bitter since bitter components are introduced at the end of the shot....Overall, you end up with a much more pleasant and flavorful beverage. {{cite news}}:  (עזרה)
רחמן חג'ייב

רחמן ראחים אוגלו חג'ייב (באזרית: Rəhman Xudayət oğlu Hacıyev; נולד ב-25 ביולי 1993) הוא כדורגלן אזרי, המשחק בעמדת הקשר בנפטצ'י באקו ובנבחרת אזרבייג'ן.
קריירה

כבר בגיל צעיר הצטרף חג'ייב לבאקו, והתפרסם בעיקר עקב העובדה שהפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של הליגה (בגיל 15 ותשעה חודשים) שזוכה באליפות, בעת זכייתה של באקו באליפות הליגה בעונת 2008/2009.
בינואר 2014 הושאל לסומגאיט, וביולי 2014 הושאל לגזיאנטפ. בינואר 2015 חתם בנפטצ'י באקו.
ב-8 ביולי 2020 הושאל לקשלה.
קריירה > קריירת נבחרות

חג'ייב שיחק במדי הנבחרות הצעירות של אזרבייג'ן, וב-17 בנובמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת, במשחק נגד מולדובה.
תארים

אליפות (1): 2008/2009
הגביע האזרי (2): 2009/2010, 2010/2011
הערות שוליים

↑  Рахман Гаджиев рассказал о своей карьере и огласил главную цель, www.azerifootball.com
↑  "Xoş gəldin, Rəhman!". keshlafc.az (באזרית). Keşla FK. 8 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Азербайджан завершает год победой над Молдовой". azerisport.com/ (ברוסית). Azerisport. 17 בנובמבר 2015. נבדק ב-18 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
רומר גודן

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1907 איסטבורן, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  8 בנובמבר 1998 (בגיל 90) Moniaive, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  An Episode of Sparrows, In This House of Brede 
 פרסים והוקרה:  חרט הכסף (1978)  קצינה במסדר האימפריה הבריטית 
 www.rumergodden.com
 
מרגרט רומר גודן (באנגלית: Margaret Rumer Godden; ‏10 בדצמבר 1907 - 8 בנובמבר 1998) הייתה סופרת אנגליה, שכתבה מעל ל-60 ספרים.
ביוגרפיה

גודן נולדה בסאסקס שבאנגליה. היא גדלה יחד עם שלוש אחיותיה בנראיאנגאנג' אשר בהודו. היא חזרה לבריטניה עם אחיותיה בראשית שנות ה-20 לחייה והכשירה עצמה לקריירה של רקדנית בלט.
בשנת 1930 נסעה לקולקטה לפתוח שם בית ספר לבלט לילדים אנגליים והודיים. גודן ניהלה את בית הספר במשך 20 שנה בעזרת אחת מאחיותיה. לאחר נישואים כושלים שנמשכו 8 שנים, עברה עם שתי בנותיה לקשמיר. אחרי שנישאה בשנית בשנת 1949, חזרה לבריטניה בכוונה להקדיש את זמנה לכתיבה. גם אחותה, ג'ון גודן, כתבה שני רומנים.
במועד מאוחר בחייה עברה גודן לקתוליות ואחדים מספריה שנכתבו לאחר מכן עוסקים בנשים בקהילות דתיות. בספרים כמו Margaret Rumer Godden ו-In This House of Brede היא בוחנת בעין חדה את האיזון בין ההיבטים המיסטיים של הדת לכניעת הפרט למשמעת הרוחנית. בשנות ה-70 לחייה פרשה לדאמפרישייר. גודן נפטרה בגיל 91 ב-8 בנובמבר 1998.
גודן מעלה בספריה את אווירת הודו באמצעות כל החושים: כתיבתה ססגונית ועשירה בפרטים של ריחות, מרקמים, אור, פרחים, רעשים וחוויות מישוש. ספרי הילדים שלה, בייחוד כמה ספורי בובות שכתבה, מתארים באופן משכנע את המחשבות ומשאלות הלב הנסתרות של גיל הילדות.
רשימה חלקית של ספריה

Chinese Puzzle ‏(1936), יצירתה הראשונה שיצאה לאור.
נרקיס שחור - Black Narcissus ‏(1939), ספרה הראשון שהיה לסרט בשנת 1947 - סיפור על אובדן דרך של נזירות אירופאיות בהודו. עובד לסרט קולנוע בשנת 1947.
Breakfast with the Nikolides ‏(1942)
The River ‏(1946)  עובד בשנת 1951 לסרט בבימוי ז'אן רנואר. הסופרת הייתה שותפה לכתיבת התסריט.
The Doll's House ‏(1947), ספר ילדים - סיפור על בובה הולנדית אמיצה בת 100 שנה, על משפחתה, על בית הבובות הוויקטוריאני שלהם ועל שתי הילדות האנגליות, שהם שייכים להן.
In Noah's Ark ‏(1949), תרגום של קובץ שירים מאת המשוררת הצרפתית כרמן ברנו דה גאסטולד.
The Mousewife ‏(1951), ספר ילדים
Miss Happiness and Miss Flower ‏(1961), ספר ילדים על בובות יפניות והבית שנבנה בשבילן.
Kingfishers Catch Fire ‏(1953)
Greengage Summer ‏(1958) עובד לסרט מצליח
An Episode of Sparrows ‏(1955), עובד לסרט מצליח.
בעברית יצא לאור ב-1987 ספרה "קיזי הילדה הצועניה" בסדרת מרגנית בתרגומם של אוריאל אופק ועדית זרטל.
הערות שוליים

↑  Obituary: Rumer Godden, The Independent, ‏2011-10-23 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261865305171  PLWABN: 9810677979305606  BIBSYS: 90111722  BNC: 000138504  BNE: XX1155627  BnF: cb11905225z (data)  CiNii: DA03511855  GND: 118639277  ICCU: RAVV032026  ISNI: 0000 0003 6856 1026  LCCN: n79063768  LNB: 000160655  MusicBrainz: b023e9da-6f54-4c5e-a305-d59e364f2a8c  NDL: 00441094  NKC: jn20000601920  NLA: 35129322  NLK: KAC199610245  NSK: 000005615  NTA: 069018375  RERO: 02-A003303416  SELIBR: 209460  SNAC: w6z89jh1  SUDOC: 026894947  Trove: 835226  VcBA: 495/334583  VIAF: 110463979   WorldCat (עם VIAF): 110463979
רפלקס ההתיישרות של חתולים

תמונות של חתול נופל בכתב העת Nature. צולמו על ידי אטיין-ז'ול מארה (1894).
אנימציה של רפלקס ההתיישרות.
רפלקס ההתיישרות של חתולים הוא רפלקס מולד של חתולים לכוון עצמם בעת נפילה כך שינחתו על הרגליים.
הרפלקס מופיע בגיל 3–4 שבועות ומפותח לגמרי בגיל 6–7 שבועות. הוא מתאפשר בזכות גמישות ייחודית של עמוד השדרה ועצם בריח קטנה. החתול משתמש בתנועת הרגליים האחוריות שלו ובחוק שימור תנע זוויתי כדי לכוון את הנחיתה. על כן, גם חתולים ללא זנב מסוגלים לכך.
טכניקה

החתול יודע את מצבו ההתחלתי בעזרת הראייה או מנגנון שיווי המשקל באוזנו הפנימית. אם רגליו לא פונות כלפי מטה הוא מקפל את רגליו הקדמיות ופורש את האחוריות. בכך נוצר הבדל בין מומנטי ההתמד של חצאי הגוף. החתול מנצל את גמישות עמוד השדרה כדי לסובב את חצי הגוף הקדמי ב-90° (במישור גלגול) ועקב שימור התנע הזוויתי חצי גופו האחורי מסתובב בכיוון הנגדי. לאור ההבדל במומנטי ההתמד, חצי הגוף האחורי מסתובב בכ-10°. בשלב הבא פורש החתול את רגליו הקדמיות ומקפל את האחוריות, הוא גורם לסיבוב של חצי הגוף האחורי בכיוון אליו סוֹבב קודם את הקדמי והחצי הקדמי מסתובב מעט בכיוון הנגדי כדי לשמר את התנע הזוויתי.
מהירות נחיתה

בנוסף לרפלקס ההתיישרות לחתולים ישנן תכונות נוספות אשר מפחיתות את הנזק מנפילה: גודל קטן, מבנה עצמות קל ופרווה עבה, מפחיתים את מהירות הנפילה החופשית. בזמן נפילה, החתול מותח את גופו כדי להגדיל את הגרר. חתול עם איברים מתוחים יכול להגיע עד למהירות סופית של 97 קמ"ש בעוד שאדם יגיע למהירות סופית של 190 קמ"ש. לא אדם ולא חתול ישרדו נפילה כזאת.
רפלקס ההתיישרות אינו מונע מוות או פגיעה כתוצאה מהנפילה, משום שככל שהנפילה היא ממקום גבוה יותר מהירות הפגיעה בקרקע היא גבוהה יותר, ומביאה לדימום פנימי או שבירת מפרקת, ומוות.
ראו גם

פרדוקס החתול המרוח בחמאה
הערות שוליים

↑  How do cats survive falls from great heights, bbc
ריסטם פאשא

דאמאט ריסטם פאשא אופוקוביץ' (טורקית: Damat Rüstem Paşa; ‏1500 – 10 ביולי 1561) היה מדינאי עות'מאני ממוצא קרואטי. שירת כווזיר גדול תחת שלטונו של הסולטאן סולימאן הראשון (המפואר). נשא את התואר דאמאט עקב נישואיו לבתו של הסולטאן מיהרימה.
ביוגרפיה

נולד בעיירה סקראדין בקרואטיה. בילדותו נלקח לקונסטנטינופול, שם פיתח קריירה צבאית וניהולית עשירה. ב־26 בנובמבר 1539 נישא למיהרימה סולטאן, בתו היחידה של סולימאן המפואר. ריסטם פאשא מילא את תפקיד הווזיר הגדול פעמיים – בין השנים 1544–1553, ולאחר מכן בין השנים 1555–1561 (עד יום מותו).
במהלך תפקידו צבר הון רב, אשר את חלקו תרם לבניית מבני ציבור, מסגדים וקרנות צדקה.
ביום מותו, רכושו של ריסטם פאשא מנה 815 חלקות אדמה ברומליה ואנטוליה, 476 טחנות קמח, 1,700 עבדים, 2,900 סוסי מלחמה, 1,106 גמלים, 800 ספרי קוראן ועוד.
מסגד ריסטם פאשא (אנ'), הממוקם ברובע פאתיח (Fatih) באיסטנבול, נבנה לכבודו של ריסטם פאשא, בתכנונו של האדריכל הראשי של הסולטאן, מימאר סינאן.
מאשתו מיהרימה סולטאן נולדו לריסטם פאשא בת ושני בנים: איישה הימאשה סולטאן, סולטאנזאדה עות'מאן ביי וסולטאנזאדה מהמט ביי.
בתרבות הפופולרית

בסדרת הטלוויזיה "הסולטאן", את תפקידו של ריסטם פאשא מגלם השחקן הטורקי אוזן גובן.
רפלקס בבקין

תינוק מדגים "רֶפְלֶקְס בֶּבְּקִין", הוא פותח את פיו כאשר לוחצים קלות בשתי כפות ידיו.
רֶפְלֶקְס בֶּבְּקִין (באנגלית: Babkin reflex) מתאר תופעה נוירולוגית השכיחה אצל תינוקות, שבה לחיצה קלה בכפות ידיהם גורמת למספר תנועות ידועות בגופם, כמו פתיחה הפה, עצימת עיניים, והטיית הראש וכיפופו כלפי פנים כאשר הם במצב פרקדן (שכיבה על הגב). פעמים שרק אחד מהסימנים מופיע (בדרך כלל פתיחת הפה), ופעמים שכל אלה מופיעים.
רפלקס בבקין, בדומה לרפלקסים רבים אחרים אצל תינוקות, הוא רפלקס פיזיולוגי מולד, שנעלם בחודשים הראשונים לחייו של התינוק, בדרך כלל עד שלושה או ארבעה חודשים (כ-12 שבועות).
במילים אחרות
, ההתפתחות של האורגניזם תמיד חוזרת לרפלקסים של הבשלות (בגרות) המוקדמת, אם הספקת החמצן אינה טובה בגלל הרפלקסים שמבשילים יותר לאחרונה נדרש יותר חמצן כדי להיות מופקים. כך לדוגמה, אם הרך הנולד לחוץ אז התגובה הנגדית הפרימיטיבית שלו מופיעה שוב (המפרי, 1969). כמו כן, במעקב אחרי מספר סוגים של פגיעות מוחיות אצל תינוקות, בוגרים הפגינו את רפלקס בבקין, אחד הרפלקסים הבסיסיים שמורכב מפתיחת הפה או פיהוק, הפניית הראש כלפי פנים הגוף, והרמה או כיפוף של הראש (בבקין 1960). רפלקס זה נצפה מוקדם מאוד אצל ילדים בתוך 14 שבועות בגיל ההריון, אבל זה נעלם בין שלושה לארבעה חודשים שלאחר הלידה (המפרי 1969)
אטימולוגיה

רפלקס בבקין קרוי על שמו של ד"ר בוריס בבקין (Boris Petrovitch Babkin) (אנ'), חוקר נוירו-פיזיולוג רוסי, בן סוף המאה התשע עשרה (1877-1950), שחקר תופעה זו ותיאר אותה.
ראו גם

רפלקס
רפלקס בבינסקי
לקריאה נוספת

Carolyn K. Rovee-Collier,Harlene Hayne,Michael Colombo, The Development of Implicit and Explicit Memory, 2001, page 67.
"Arthur H. Parmelee Jr. M.D. (May 5, 1963). "The Hand-Mouth Reflex of Babkin in Premature Infants"
הערות שוליים

↑  תרגום חופשי מתוך The Development of Implicit and Explicit Memory עמ' 67 ראה שם
שבתאי קונורטי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  13 בדצמבר 1943 בולגריה, ממלכת בולגריה 
 פטירה:  27 במאי 2002 (בגיל 58) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  צרויה להב 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוחית זיכרון על ביתו של שבתאי קונורטי ברח' אהרונוביץ' 3 בתל אביב
שבתאי קוֹנוֹרְטי (13 בדצמבר 1943 – 27 במאי 2002) היה שחקן ישראלי.
קורות חייו

שבתאי בן ניסים קונורטי נולד בבולגריה ועלה ארצה בגיל שש. למד ובתיכון עירוני ה' בתל אביב. לאחר שירותו הצבאי בצה"ל למד משחק ב"בית הספר ניסן נתיב".
הופיע בתיאטרון באר שבע בהצגה "היהודי זיס". בתיאטרון הקאמרי שיחק בהצגות רבות ובהן "אדם הוא אדם", "אורזי מזוודות", "פולארד", "מבקר המדינה", "סיפור משפחתי", "אבא של החתן", "אדון וולף", "אשכבה", "דבורה בארון" ו"הבכיינים".
בשנת תשל"ז-1977 זכה בפרס מאיר מרגלית על הופעתו בהצגה "המהגרים".
קונורטי היה ממקימי תיאטרון החאן, בו שיחק במשך 15 שנים. שיחק גם בתיאטרון האוהל, בתיאטרון הבימה ובמרכז התיאטרוני בנווה צדק.
בטלוויזיה השתתף קונורטי בתוכנית הטלוויזיה הסאטירית "ניקוי ראש". כן הופיע בטלוויזיה בפינת ההיסטוריה בתוכנית "זהו זה!", בסדרות "שלווה" ו"הבלוק" ובדרמה "פרצוף של פוקר". כמו כן השתתף בסרט "רשימת שינדלר" וכן בסרטים "אהבה אסורה, "המיועד" ו"הגמל המעופף".
קונורטי היה נשוי בעבר לסופרת צרויה להב. הצייר בני דשא הוא אחיו.[דרוש מקור]
באוגוסט 2001 נפגע קונורטי באופן חמור בתאונת דרכים, היה נתון בתרדמת, וכעבור תשעה חודשים נפטר, בן 58 במותו. השאיר אחריו אם ובת. נקבר בבית העלמין ירקון.
הערות שוליים

↑  ראו: 'פרס מאיר מרגלית לשנת תשל"ז, למיכל גוברין, אבינועם מורחיים ושבתי קונורטי (נימוקי ועדת השופטים)', במה (רבעון לדרמה) 73–74 (1977), 113–115.
↑  שבתאי קונורטי באתר חברה קדישא ת"א–יפו והמחוז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008877451605171  GND: 1062403266  VIAF: 4744160122848040630001   WorldCat (עם VIAF): 4744160122848040630001
ריצ'רד ליפולד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 במאי 1915 מילווקי, ארצות הברית 
 פטירה:  22 באוגוסט 2002 (בגיל 87) St. Francis Hospital, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו  בלאק מאונטיין קולג' 
 תחום יצירה:  פיסול 
 יצירות ידועות:  יצירות גאומטריות שונות העשויות מחוט ברזל
 
ריצ'רד ליפולד (באנגלית: Richard Lippold; ‏3 במאי 1915 – 22 באוגוסט 2002) היה פסל אמריקאי הידוע עבור יצירותיו הגאומטריות העשויות מחוט ברזל.
נולד במילווקי שבוויסקונסין. למד באוניברסיטת שיקגו, וקיבל תואר בעיצוב תעשייתי בבית הספר שעל יד מכון האמנות של שיקגו בשנת 1937. לאחר סיום לימודיו עבד, בין השנים 1937 ו-1941, גם כמעצב תעשייתי. בסופו של דבר היה לפסל, ובמקביל לימד במספר מוסדות ואוניברסיטאות, בהן מכללת האנטר כחלק מאוניברסיטת העיר ניו יורק בין השנים 1952 ל-1967.
קרב אל-מנצורה (1250)

לואי התשיעי, מלך צרפת באל-מנצורה
קרב אל-מנצורה הוא שמו של עימות צבאי במסע הצלב השביעי, שנערך במצרים מ-8 בפברואר 1250 עד ל-11 בפברואר 1250 בין צבא הצלבנים בראשות לואי התשיעי, מלך צרפת לבין הצבא המצרי בפיקודו של פח'ר אדין הקרב הסתיים - הלכה למעשה בניצחון פירוס צלבני.
עימות זה הוביל לקרב פארסכור בו הושמד הצבא הצלבני והמלך הצרפתי נפל בשבי.
רקע

ב-6 ביוני 1249 נחת לואי התשיעי, מלך צרפת בראש צבא צלבני המורכב מהמסדרים הצבאיים, אצילים צלבניים מממלכת ירושלים ואצילים צרפתיים שהצטרפו למסע הצלב. על חופי מצרים בדלתה של הנילוס וכבש את העיר המבוצרת דמיאט.
על פי מקורות המצוטטים בספרו של יהושע פראוור תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל היה גודלו של הצבא הפולש כ-25,000 חיילים מתוכם 2,500 פרשים.
לאחר התעכבות חסרת תכלית בעיר שנמשכה חצי שנה במהלכם הפכו המסגדים לכנסיות, מחסני המזון נבזזו והצלבנים העבירו את זמנם בבתי מרזח ובתי זונות שהוקמו לשרותם בעיר, החליט המלך לעלות על עיר הבירה קהיר. על עיכוב זה אמרנפוליאון בונפרטה חמש מאות שנה לאחר מכן - ולאחר שלמד בעצמו את זירת הקרבות:
”אילו תימרן לואי התשיעי, כמו הצרפתים ב-1798 הרי יכול היה - בצאתו את דמיאט ב-8 ביוני, להגיע למנצורה ב-12 ולקהיר ב-26 לחודש”
רקע > המחנה המצרי

התעכבות הצבא הצלבני בדמיאט איפשרה לסולטאן אלמלך אצאלח איוב לארגן מחדש את הצבא ולקרוא לגיוס כללי מכל רחבי מצרים. הסולטאן צפה כי המהלך הבא של הצלבנים יכוון כנגד קהיר והקים את המחנה שלו על אחת מזרועות הדלתה של הנילוס בסמוך למבצר אל-מנצורה השולט על הדרך מדמיאט לקהיר.
מבצר זה הוקם בשנת 1219 על ידי סייף א-דין השליט האיובי של מצרים באותה תקופה - אחיינו של סלאח א דין. במהלך מסע הצלב החמישי נערך בסמוך למבצר קרב בין הצבא המצרי והצבא הצלבני בראשות פילאגיוס - בא-כוחו של האפיפיור במסע קרב זה הסתיים בתבוסה צלבנית וסימן את סיום מסע הצלב החמישי.
רקע > המחנה המצרי > מות הסולטאן המצרי

ב-22 בנובמבר (או ביום לפני כן) נפטר הסולטאן המצרי ממחלה ממנה סבל במשך זמן מה. על מנת למנוע אנדרלמוסיה והתפוררות של המחנה המצרי שמרה אלמנתו שג'ר אל-דור (ערבית: شجر الدر) על הסוד והעבירה את הפיקוד על הצבא המצרי לידי פ'חר א-דין ושלחה שליחים לבנו של הסולטאן אלמלך אלמועט'ם תוראן שאה עם דווח על מות הסולטאן ובקשה כי ימהר להגיע לקהיר.
תיאור הקרב > תנועת הצבא הצלבני

ב-20 בנובמבר יצא הצבא הצלבני דרומה לכוון קהיר בשטח המבותר על ידי תעלות מים המשמשות להשקיה ופלגים של הנילוס החותרים לים ויצרים את אזור הדלתה.
הצבא הצלבני התקדם לאיטו לאורך הגדה המזרחית של ערוץ פלג דמיאט מלווה באוניות אספקה. עבר את העיירות פאריסכור ושרמסאח. ב-21 בדצמבר כחודש ימים לאחר יציאתו מבסיסו עבר הצבא הצלבני 75 קילומטר ועמד מול מבצר אל-מנצורה כאשר בין שני המחנות מפרידה תעלת אשמום ( תעלת אלבחר אלסג'יר)
תיאור הקרב > מגע ראשון

הצלבנים החלו להקים מחנה אל מול מבצר מנצורה ומהנדסים צרפתים החלו בעבודות אינטנסיביות להטות את זרימת המים בתעלת אשמום ובנית גשר מעל התעלה על מנת לאפשר חציית התעלה ותקיפת המבצר.
דו-קרב ארטילרי התפתח בין הצלבנים למצרים במהלכו השתמשו המצרים באש יוונית. ההיסטוריון הצרפתי ז'אן דה ז'ואנוויל מתאר את ההפגזה המוסלמית:
”כך הייתה האש היוונית: היא ירדה עלינו כחבית חומץ ומאחור זנב של אש גדול ככידון ענק. רעש גדול נשמע בעת בואה כמו רעם מהשמיים ונראה כאילו דרקון עף ברקיע. הקליע הפיץ אור בהיר כל כך שניתן היה לראות את המחנה (בלילה) כאילו היה זה יום”
במהלך הדו-קרב נהרסו חלק גדול ממכונות הצלבנים וחלק מהארטילריה שלהם, הזרם החזק ועומק המים הוסיפו על הקשיים והצלבנים עמדו מבלי יכולת לחצות את המים חשופים להפגזה המצרית.
לבסוף, אחד מתושבי הסביבה הופיע במחנה הצלבני ותמורת סכום של חמש מאות ביזנטים הצביע בפני המלך על מעבר רדוד - צפונית מזרחית למחנה הצלבני המאפשר לפרשים לעבור את התעלה אל העבר השני.
תיאור הקרב > קרב ראשון

ב-8 בפברואר 1250 חצה חלק מהצבא הצלבני את הערוץ. המעבר נעשה על ידי גדוד של פרשים טמפלרים, גדודים של אבירים וקשתים עם רובה קשת בפיקודו של רוברט, רוזן ארטואה (Count of Artois), - אחיו של מלך צרפת - ומאחור התקדם כוח פרשים בפיקודו של לואי התשיעי, מלך צרפת.
במחנה - על הגדה הצפונית - נותרו כל החיילים הרגלים - שלא יכלו לחצות את הנהר וחיכו להשלמת בניית גשר סירות וגדוד פרשים בפיקודו של דוכס בורגונדי.
לאחר חציית התעלה, תקף רוזן ארטוא את המחנה המצרי. התקיפה נעשתה ללא תיאום מראש עם שאר הכוחות ובניגוד לתוכנית הקרב שהוכנה קודם לכן. תחת השפעת ההפתעה ומחץ התקיפה של הפרשים הצלבנים התמוטטה ההגנה המצרית והמחנה נכבש חלק מהחיילים המצרים נהרג בשנתו והמפקד המצרי פ'חר א-דין נהרג בעת שניסה לארגן את כוחותיו. הפרשים הצלבניים התוקפים הרגו בחיילים המצריים ובאזרחים שליוו את החיילים ללא רחם.
ז'אן פייר סרסין, (Jean Pierre Sarrasin) משרתו האישי של המלך לואי התשיעי, מתאר את מראה שדה הקרב:
”רחמנות גדולה הייתה לראות כל כך הרבה גופות של מתים ושפך דם כה רב - אילולא היו אלה אויבי הדת הנוצרית”