stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרילה גירלז בהופעה

גרילה גירלז בהופעה (באנגלית: Guerrilla Girls on Tour) הוא הופעות תיאטרון אנונימיות, שמטרתה לפתח פעילות מחזות חברתית, אמנות רחוב. התיאטרון פונה לפמיניזם ולהיסטוריה של נשים. המופע נוצר כאשר גרילה גירלז המקוריות התחלקו לשלוש קבוצות נפרדות ב-2001. הפעילות התפרסו בסיור על פני 17 מדינות ו-39 מדינות בארצות הברית עם ההצגה "פמיניסטיות מצחיקות", "אם אתה יכול לסבול את החום: היסטוריה של נשים ואוכל", "שקט זה אלימות" ו"היסטוריה של נשים בתיאטרון".
רקע

גרילה גירלז בהופעה היא אחת משלוש קבוצות שנוצרו כאשר הגרילה גירלז המקוריות התפצלו בשנת 2001. שתי הקבוצות האחרות הן גרילה גירלז בע"מ, וגרילה גירלז פס רחב.
מאז היווסדן גרילה גירלז בהופעה פיתחו טכניקת ביצוע פמיניסטית המשלבת מערכונים, אימפרוביזציה, ריקוד, פרודיה וקומדיה, ביחס לנושאים מגוונים כולל ערך עצמי, דימוי גוף, תעשיית היופי וסוגיות אחרות של נשים. טכניקת התיאטרון הפמיניסטית נשענת בכבדות על השתתפות הקהל ואינטראקטיביות. הן מערבות את הקהל במשימות והשתתפות על הבמה.
כמו הגרילה גירלז המקוריות, שנוסדו ב-1985, כל חברה בגרילה גירלז בהופעה מבצעת שימוש בשם של אישה אמנית שמתה ולובשת מסכה כדי להסתיר את זהותה האמיתית. הקבוצה כוללת בין 20 ל-30 נשות מקצוע: שחקניות, במאיות, מעצבות, מפיקות, ומנהלות תיאטרון. הופעותיהן של הגרילה גירלז בהופעה סוקרו ב"וילג' ווייס", "BackStage", "Mother Jones", בניו יורק טיימס ועוד, והופעותיהן שודרו במגוון תוכניות רדיו וטלוויזיה, כולל בטקס פרסי הטוני.
רפרטואר ההופעות

לגרילה גירלז בהופעה מספר הופעות משתנות ברפרטואר, ביניהן: "Feminists Are Funny" (פמיניסטיות מצחיקות), "Silence Is Violence" (שתיקה היא אלימות), "The History of Women in Theatre: Condensed" (היסטוריה של נשים בתיאטרון: מצומצמת) וכן "If You Can Stand The Heat: The History Of Women And Food" (אם אתה יכול לסבול את החום: ההיסטוריה של נשים ואוכל).
"Feminists Are Funny" מתייחסת באופן הומוריסטי להיסטוריה הפמיניסטית, וכן להיסטוריה של המופעים של הגרילה גירלז בפרט, ומציגה פוסטרים ומחאות רחוב של הקבוצה. היא מסקרת אי-שוויון מגדרי בעולם התיאטרון, וכן סוגיות עכשוויות כמו הזכות להפלות, המלחמה בעיראק, ייצוג נשים בממשלה, סחר בנשים ואלימות נגד נשים - אבל הכל בגישה קומית. בכל מקום שבו הן מופיעות, חברות הקבוצה חוקרות את המצב המקומי וכוללות סוגיות וסטטיסטיקות מקומיות לגבי נשים ואמנות במופע.
"Silence Is Violence" מוסיפה לאלמנטים הכלולים ב"Feminists Are Funny"‏ 30 דקות של סטטיסטיקות ואסטרטגיות למאבק באלימות נגד נשים. המופע כולל דרמטיזציה של אונס בין מכרים, והדרכה לקהל כיצד להציב גבולות ולהימנע ממצבים מסוכנים.
"The History of Women In Theatre: Condensed" חושפת היסטוריה גנוזה של נשים בעולם התיאטרון הבינלאומי, כולל נשים שעבודתן הייתה פורה ומוצגת במשך שנים, אך לא נרשמו מעל דפי ההיסטוריה של התיאטרון, או קיבלו הכרה ביחס לפועלן.
"If You Can Stand the Heat: The History of Women and Food" חוקר באופן הומוריסטי את היחס של נשים לאוכל, כולל היסטוריה של תפקידי מגדר ביחס לאוכל, הבדלים תרבותיים מאזורים גאוגרפיים שונים, וכן תזונה ונושאים כמו אספקת המזון הגלובלית.
"Act Like a Feminist Artist" (התנהגי כמו אמנית פמיניסטית) הוא לא קומדיה, אלא דיון אינטראקטיבי עם הקהל, בו חברת הלהקה "אפרה בהן" (שם במה) מדברת על 20 שנים של אקטיביזם עממי והתגובות לפעילות - שלעיתים קרובות אלימות מאוד, וכוללות איומי מוות, איומי אונס, וכן הלאה. היא משוחחת גם על האתגרים "שמבפנים", כאשר לא תמיד הפעילות מסכימות אחת עם השנייה או פועלות למען אותן המטרות.
בנוסף להופעותיהן, חברות הלהקה אף מעבירות הרצאות על מגוון נושאים, ובעיקר כיצד לשלב אמנות ואקטיביזם.
הופעות הלהקה

תערוכות של הגרילה גירלז בהופעה אורגנו במוזיאונים בארצות הברית, בסין, בפסטיבל הסרטים בפרוטבלו, בבריטניה, בדרום קוריאה ועוד.
באתר האינטרנט של הלהקה ניתן למצוא חומרים מכל הופעותיהן ברחבי עולם, וכן שתי רשימות: רשימת גינוי של תיאטראות שאינן מעלות מחזות מאת נשים, ורשימת תשבחות של תיאטראות שכן מעלות יצירות של נשים.
תיק העבודות שלהן נאסף על ידי מוזיאונים ואספני אמנות כגון אוסף לינדה לי לאמנות נשים, האקדמיה לאמנויות בפנסילבניה והגלריה הלאומית של קנדה.
ב-2010 זכתה גרילה גירלז בהופעה בפרס יוקו אונו לאומץ באמנות.
ספר זכרונות

ב-2016, יצא ספר זכרונותיה של פעילת הגרילה גירלז בהופעה, דונה קאז. שם הספר "UN/MASKED: Memoirs of a Guerrilla Girl on Tour", והוא חושף את הביוגרפיה האישית של קאז בנוסף לקורות להקת התיאטרון, ובו קאז מספרת כיצד שרדה מערכת יחסים מתעללת עם השחקן ויליאם הרט, וכאקט של העצמה פמיניסטית הצטרפה למאבק, חבשה מסיכת גורילה, ואמצה את שם הבמה/אקטיביזם "אפרה בהן", המחזאית והמשוררת הבריטית מהמאה ה-17. קאז היא הגרילה גירל הראשונה לחשוף את זהותה. ספרה זכה לביקורות חיוביות.
ראו גם

הגרילה גירלז
לקריאה נוספת

הספר "Voicing Dissent: American Artists and the War on Iraq" בהוצאת רוטלדג' (2009) כולל פרק על גרילה גירלז בהופעה.
הערות שוליים

1 2  "Guerrilla Girls On Tour! | Feminist artists using smart humor to address sexism with theatre and performance". Guerrilla Girls On Tour!.
↑  Recipients of the Yoko Ono Lennon 2010 Courage Awards for the Arts (&pics) – IMAGINE PEACE, imaginepeace.com
↑  [donnakaz.com/bitch-magazines-review-of-unmasked/ Donna Kaz Review - Bitch Magazine], Mar 14, 2017
עטיפת הספר Un/Masked:Memoirs of a Guerrilla Girl on Tour
דאטסון 17T

| --- | --- |

Datsun 17T, שנת 1938
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Datsun (דאטסון), (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על "דאטסון")
 שנות ייצור:  1938–1944
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  Datsun 15T
 מודל אחריו:  Datsun 1121
 חברת אם:  ניסאן
 סיווג:  טנדר
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  3,187 מ"מ
 רוחב:  1,190 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,005 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 722 סמ"ק המפיק 16 כ"ס ב-3,600 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  80 קמ"ש
דאטסון 17T (באנגלית: Datsun 17T) הוא טנדר מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (אנ') (שם רשמי: Datsun Motor Corporation (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על Datsun), אשר יוצר בין השנים 1938–1944 ביפן.
"דאטסון 17T"

דגם "דאטסון 17T" יוצר בתקופת מלחמת סין–יפן השנייה. לאחר שיפן נכנסה למלחמה, הצבא היפני הקיסרי העביר את הייצור ממכוניות נוסעים לעבר משאיות, טנדרים וכלי רכב מסחריים. מכונית הנוסעים "דאטסון סוג 17", עליה התבסס הטנדר "דאטסון 17T", נשארה בייצור במשך כשנה, ודגם הטנדר "דאטסון 17T" יוצר עד לינואר 1944.
מנוע קדמי.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
תא נהג (קבינה): נהג + נוסע.
מיקום ידית תמסורת ידנית: על הרצפה.
ראו גם

ניסאן
דאטסון סוג 11
דאטסון סוג 14
דאטסון סוג 15
דאטסון סוג 16
דאטסון סוג 17
דאטסון DC-3
הערות שוליים

↑  מכוניות דאטסון המוקדמות earlydatsun.com/index
↑  היסטוריה קצרה: מ"דאטסון" ל"ניסאן" osv.ltd.uk/history-of-nissan
↑  "דאטסון 17T" web.archive.org/web/20170526142603
↑  מלחמת סין–יפן השנייה התחוללה בין 7 ביולי 1937 ל-9 בספטמבר 1945 בין הרפובליקה הסינית לבין האימפריה היפנית. מרבית המלחמה התחוללה במקביל למלחמת העולם השנייה, והיא נחשבת כאחת הזירות במלחמה זו
↑  "דאטסון 17T" nissan-global.com/EN/HERITAGE/datsun_17t_pickup
↑  "דאטסון 17T" - תמונה flickr.com/photos/mmqmmq/15079326934
גבעת ביקון (קונטיקט)

ערך זה עוסק בגבעה בקונטיקט. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  40 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  קונטיקט, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  רכס מטקומט 
 קואורדינטות:  41°16′18″N 72°51′30″W﻿ / ﻿41.2718°N 72.8582°W﻿ / 41.2718; -72.8582
  (למפת קונטיקט מוגדלת) הרטפורד ברידג'פורט סטמפורד ניו הייבן ניו לונדון דנברי ווטרברי רוד אייל.  מסצ'וסטס ניו יורק  האוקיינוס האטלנטי גבעת ביקון(למפת קונטיקט רגילה) הרטפורד ברידג'פורט סטמפורד ניו הייבן ניו לונדון דנברי ווטרברי רוד אייל.  מסצ'וסטס ניו יורק  האוקיינוס האטלנטי גבעת ביקון(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה גבעת ביקון(למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה גבעת ביקון
 
גבעת ביקון או ביקון היל (באנגלית: Beacon Hill) היא גבעה המשקיפה על חוף האוקיינוס האטלנטי, המצוייה 1.9 קילומטרים דרומית-מזרחית לעיר ניו הייבן במדינת קונטיקט שבארצות הברית.
הגבעה מתנשאת מעל שפך נהר פארם אל תוך האוקיינוס, כ-2 קילומטרים צפונית למפרץ לונג איילנד.
הגבעה היא הפסגה הדרומית הבולטת ביותר של רכס מטאקומט המשתרע ממפרץ לונג איילנד ליד ניו הייבן, קונטיקט, צפונה דרך עמק נהר קונטיקט שבמדינת מסצ'וסטס ועד גבול מדינת ורמונט .
הגבעה ידועה בנוף הנשקף ממנה לעבר ביצות המלח בסובבות אותה, ובשל מערכות אקולוגיות ייחודיות בה וצמחים נדירים הגדלים עליה.
את הגבעה חוצים מספר שבילי הליכה, שהידוע בהם הוא שביל ברנפורד שאורכו 45 קילומטרים.
גאוגרפיה

גובהה של הגבעה 40 מטרים מעל פני הים (מפרץ לונג איילנד הסמוך); ומתנשאת לגובה של 30 מטרים מעל סביבתה.
אורכה של הגבעה 1.3 קילומטרים ורוחבה 0.5 קילומטרים.
הגבעה מצויה בשטח המוניציפלי של העיר ברנפורד.
נהר פארם זורם לאורך צידה המערבי של הגבעה, וביצה מלוחה משתרעת מדרום ומדרום-מזרח לגבעה. הכביש המהיר מספר 1 של ארצות הברית (U.S. Route 1) עובר מצפון לגבעה.
מחצבת סלעים קטנה (מחצבת ג'ונסון) שננטשה בשנת 1942, מצויה בהקצה הדרומי של הגבעה.
הגבעה מהווה את הקצה הדרומי של רכס מטאקומט הממשיך לכיוון צפון.
גאולוגיה

גבעת ביקון, כמו חלק גדול מרכס המטקומט, מורכבת מסלע בזלתי וולקני. הגבעה התגבשה בסוף תקופת הטריאס עם הפרדותה של יבשת צפון אמריקה מיבשת אפריקה ומאירואסיה. לבה שבקעה מהבקע והתמצקה כשהתקררה, יצרה את שכבות הבזלת, שעוביים מאות מטרים. תנועת העתקים ופעילות רעידות אדמה מאוחרים יותר הטו את השכבות ויצרו את צוקי גבעת ביקון.
המדרונות העליונים של הגבעה חמים ויבשים, ובין השכבות המוטות מצויים נקיקים קרירים ולחים, דרדרות בזלת לרגלי הבקעים, מהווים מייצרים שילוב של מערכות אקולוגיות ומיקרו-אקלים, המאפשר מערכת אקולוגית שאינה קיימת ביתר שטחי קונטיקט.
פנאי ושמירת טבע

בגבעת ביקון שבילי הליכה (הידוע בהם הוא שביל ברדפורד) וכן אתרי פיקניק, וצפייה בציפורים.
קרן ברנפורד (Branford Land Trust) פעלה להכרזה על הגבעה כשמורת טבע, ומתחזקת את האתר.
חשמלית היסטורית, המופעלת על ידי מוזיאון חשמלית החוף, מאפשרת גישת מטיילים לבסיס הגבעה מהעיר ברנפורד. חשמלית זו היא החשמלית הוותיקה ביותר הפועלת בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  גבעת ביקון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3  1מידע על גבעת ביקון
1 2  מידע על פעילות פנאי ונופש
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי
↑  אתר קרן ברנפורד
דגל המבורג

| --- | --- |

 כינוי:  Hamburgfahne Landesflagge
 סוג הדגל:   דגל אזרחי ומדיני, דגל הצי המדיני והאזרחי
 יחס אורך/גובה:  3:5
 הונף לראשונה:  המאה ה-16
 קבלת מעמד רשמי:  1834
 גרסאות נוספות:        דגל מדיני   Hamburgische Staatsflagge        דגל ימי מדיני וצבאי   Admiralitätsflagge
דגל המבורג הוא הדגל המשמש את המדינה הגרמנית המבורג.
דגל זה קיים בשלוש גרסאות שונות; הגרסה האזרחית (Hamburgfahne Landesflagge), הגרסה המדינית (Hamburgische Staatsflagge) והגרסה הצבאית הימית (Admiralitätsflagge); שלושתם דגלים בצבע אדום המוטענים בשלט האצולה של המבורג.
בדגל האזרחי מתוארת טירה לבנה בעלת שלושה צריחים (שני צריחים מבוצרים ומגדל מרכזי עם כיפה). דגל זה משמש הן כדגל אזרחי והן כדגל מדיני ובעבר היה בשימוש כדגל ימי אזרחי. החותם הקדום ביותר המתאר את מוטיב שלושת הצריחים מתוארך לשנת 1241 לערך ואילו הדגל הקדום ביותר המציג חותם זה תוארך לאמצע המאה ה-16, אף על פי שכנראה היה זה דגל אדום המוטען במגן לבן ועליו מצוירת טירה אדומה. כפי הנראה, רק בשנת 1751 הפכה הטירה ללבנה והוצגה על דגל אדום כדגלה של המבורג.
הדגל האזרחי חופשי לשימושם של כל אדם וישות בניגוד לדגל המדיני המאושר לשימושה של ממשלת המבורג בלבד. דגל זה נוצר בשנת 1897 כחלק מפתיחתו של בית העירייה החדש. דגל האדמירליות (הדגל הצבאי הימי) מונף רק על בנייני ממשל הקשורים לניווט מאחר שנכון לשנת 2008 למדינת המבורג אין כל ספינות מלחמה. הדגל כולל את סמל האדמירליות אשר היה בשימוש משנת 1642.
ראו גם

סמל המבורג
הערות שוליים

↑  Harry D. Schurdel (2005), Flaggen und Wappen — Deutschland (בגרמנית)
↑  אתר ממשלת המבורג, דגלים, שלטים וסמלים (בגרמנית)
| דגלי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| הדגל הלאומי | הדגל הלאומי |  |
| דגלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה •  סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |  |
| דגלים נוספים | דגל הצי הגרמני • נס הנשיא |  |
| דגלים היסטוריים | דגל באדן • דגל פרוסיה • דגל גרמניה המזרחית • דגל המלחמה של הרייך |  |
גורנו-אלטאיסק

גורנו-אלטאיסק (ברוסית: Го́рно-Алта́йск, באלטאית: Туулу Алтай) היא עיר הבירה של רפובליקת אלטאי שבדרום סיביר בפדרציה הרוסית. שטחה 95.5 קמ"ר, ומתגוררים בה 63,845 איש (נכון לשנת 2019).
היסטוריה

העיר הוקמה בשנת 1824 בשם אולאלה (Улала). ביוני 1922 הוקם המחוז האוטונומי גורנו-אלטאי, ואוללה הפכה לבירתו. בפברואר 1928 קיבלה מעמד של עיר, וביוני 1932 שונה שמה לאווירוט-טורה (Ойрот-Тура). שמה הנוכחי של העיר ניתן לה בינואר 1948.
את העיר משרת נמל התעופה של גורנו-אלטאיסק. הכביש המהיר M52 מקשר את העיר לנובוסיבירסק בצפון ולגבול המונגולי בדרום. תחנת הרכבת הקרובה לעיר נמצאת בעיר ביסק שבמחוז אלטאי, כ-96 קילומטרים מערבית לעיר.
בעיר הוקמה ב-1949 האוניברסיטה הלאומית גורנו-אלטאיסק.
דגל המדינה האסלאמית

| --- | --- |

דגל המדינה האסלאמית
 יחס אורך/גובה:  2:3
 מוטיבים עיצוביים:  כיתוב בצבע לבן ובו רשום חלק מן השהאדה, בכתב יד פשוט, ומתחתיו עיגול המזוהה כ"חותם הנביא מוחמד" ובו רשום החלק הנותר
דגל המדינה האסלאמית או בשמו הקודם "דאעש" (ראשי תיבות בערבית של "א-דולה אל-אסלאמיה פי אלעיראק וא-שאם" - "המדינה האסלאמית בעיראק וסוריה") הוא הדגל של ארגון הטרור האסלאמי סוני הקורא לג'יהאד, שהשתלט על שטחים נרחבים בעיראק ובסוריה והכריז על הקמת ח'ליפות אסלאמית. דגל דומה, אם כי ביחס גובה/רוחב אחר ובעיצוב קצת שונה לכתב, משמש גם כמה זרועות של אל-קאעידה, ביניהן ארגון "א-שבאב" הסומלי, אל-קאעידה בחצי האי ערב ואל-קאעידה במגרב האסלאמי.
תיאור

הדגל הוא בצבע שחור ובכיתוב ערבי בצבע לבן מופיע בו הפתיח של השהאדה (העדות) - הכרזת האמונה האסלאמית: לַא אִלַהַ אִלַּא אַללָּה (لَا إِلٰهَ إِلَّا الله - "אין אלוה אלא אללה"). החלק השני של השהאדה מופיע בתוך עיגול לא מדויק בעל רקע לבן ובסדר מילים הפוך, כך שיש לקוראו מהסוף להתחלה: אללה רסול מוחמד (الله رَسُولُ مُحَمَّدٌ - "אללה שליח מוחמד"). סדר זה נועד להדגיש את עליונות האל.
הדגל והמוטיבים השונים שבו מצביעים על האידאולוגיה הסלפית-והבית הקיצונית של הארגון אשר מבקש לחזור לאסלאם הראשוני כפי שהוא מפרש אותו. כך למשל, לצבע השחור שבדגל, שאומץ על ידי תנועות ג'יהאד סלפי נוספות כגון אל-קאעידה וג'בהת א-נוצרה, יש מקורות החוזרים לראשית האסלאם, אז, לפי מסורות אסלאמיות, השתמש מוחמד בדגל השחור במהלך מלחמותיו. הצבע השחור מסמל גם אמונות משיחיות המבוססות על חדית' לפיו דגלו של המהדי, המשיח, יהיה שחור, ובכך מעניק נופך משיחי לארגון. גם הגופן שבו כתובה השהאדה, בכתב יד פשוט, מצביע על חזרה לשורשים אסלאמיים, בשונה למשל מהכתב הקליגרפי שבו כתובה השהאדה בדגל ערב הסעודית או בדגל חמאס.
לעיגול בתחתית הדגל רקע לבן כאמור. עיגול זה מזוהה כ"חותם הנביא", אשר לתפיסת חברי הארגון שימש את מוחמד לצורך חתימה על מכתביו במהלך ימיו הראשונים של האסלאם.
הערות שוליים

↑  הטענה מופיעה למשל במסמך העוסק בדגל שפורסם על ידי הארגון, על פי ארגון "SITE" אשר תיעד פעילות מקוונת של ארגוני טרור
↑  אם כי הוא לא הצבע היחיד שמופיע במסורות האסלאמיות. ראו בהרחבה - David Alexander, "THE BLACK FLAG OF THE ‘ABBASIDS", Gladius XX (2000), pp. 221-238
↑  David Alexander, "THE BLACK FLAG OF THE ‘ABBASIDS", Gladius XX (2000), p. 226
1 2  Ilene Prusher, What the ISIS Flag Says About the Militant Group, Time, Sept. 9, 2014
↑  ריאיון רדיו עם פרופ' ג'ונת'ן בלום, מרצה לאמנות אסלאמית בבוסטון קולג'
| דגלי מדינות ערב |
| --- | --- | --- |
|  | דגל הליגה הערבית |  |
| דגלי המדינות | איחוד האמירויות הערביות •  אלג'יריה • בחריין • ירדן • כווית • לבנון • לוב •  מאוריטניה • מצרים • מרוקו • סודאן • סוריה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • קומרו • קטר • תוניסיה • תימן |  |
| ישויות מדיניות | רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית • הרשות הפלסטינית • סומלילנד |  |
דגל הליגה האוסטרל-אסייתית נגד הגליה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   עיצוב שהיה בשימוש בעבר, אך כיום לא בשימוש
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  1849
 קבלת מעמד רשמי:  1851
 הונף לאחרונה:  1853
 מוטיבים עיצוביים:  נס בריטי כחול  דגל הממלכה המאוחדת בקנטון   שדה כחול עם הטבעה של צלב הדרומי בזהב, גבול לבן
 שם המעצב:  ג'ון וסט
דגל הליגה האוסטרלית נגד הגליה (במקור באנגלית: Australian Anti-Transportation League Flag) הוא הדגל בו השתמשו חברי הליגה האוסטרל-אסייתית נגד הגליה אשר התנגדו לגירוש אסירים למושבות הבריטיות אשר כיום מהוות את אוסטרליה. דגל זה מיוחד במינו כיוון שהוא התיעוד הראשוני לשימוש במוטיב הצלב הדרומי על דגל כפי שהוא מופיע בשמי הלילה.
היסטוריה

הדגל עוצב בשנת 1849 בידי ג'ון וסט מלאוסון, טסמניה ומשנת 1851 היה בשימושה של הליגה במושבות האוסטרליות ובניו זילנד. הדגל הוא נס כחול: דגל הממלכה המאוחדת בקנטון והצלב הדרומי על הארכית. לדגל היה גבול לבן סביב שלושת צדדיו עליו נכתבו שם הליגה, שנת ייסודה ושם המושבה בה הונף הדגל.
השימוש בדגל הופסק לאחר הפסקת ההגליה בשנת 1853 אך עיצובו השתרש בדגלים רבים ביניהם דגל ניו זילנד, דגל ויקטוריה ודגל אוסטרליה.
ראו גם

דגל אוסטרליה
דאטסון סוג 15

| --- | --- |

Datsun Type 15, דגם רודסטר
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Datsun (דאטסון), (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על "דאטסון")
 שנות ייצור:  1936 – 1937
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  דאטסון סוג 14
 מודל אחריו:  דאטסון סוג 16
 חברת אם:  ניסאן
 סיווג:  מכונית משפחתית
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  3,187 מ"מ
 רוחב:  1,190 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,005 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 722 סמ"ק המפיק 16 כ"ס ב-3,600 סל"ד, יחס דחיסה 5.4:1, מנוע "Datsun Type 7"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  80 קמ"ש
"דאטסון סוג 15" דגם "phaeton"
דאטסון סוג 15 (באנגלית: Datsun Type 15) היא מכונית קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (אנ') (שם רשמי: Datsun Motor Corporation) אשר יוצרה בין השנים 1936–1937.
בשנת 1934 השתלטה יצרנית המכוניות ניסאן על Datsun.
ממאפייני דגמי "דאטסון סוג 15"

דגם "דאטסון סוג 15" יוצר ממאי 1936 – 16 באפריל 1937.
דגם "דאטסון סוג 15" היה דומה מאוד מכנית ל"דאטסון סוג 14" שקדם לו. המנוע "Datsun Type 7" נשמר, על ידי יחס דחיסה גבוה יותר, עלה מ־5.2 ל־5.4, מה שהגדיל את ההספק מ-15.0 כ"ס ל-16.0 כ"ס. המנוע העביר את הגלגלים האחוריים דרך תיבת הילוכים בעלת שלושה הילוכים כדי לתת לרכב מהירות עליונה של 80 קמ"ש.
חיצונית המכונית הייתה גדולה מקודמתה "דאטסון סוג 14", אך עם פחות פירוט כרום בגלל חוסר בכרום עקב מלחמת סין–יפן השנייה (כרום הוא אחד המרכיבים של פלדת אל-חלד ושימושו בסגסוגות, בנוסף כרום מעניק עמידות לקורוזיה), הפנים של הדגם היו גדולים יותר אך דלילים יותר. הקצה הקדמי דמה למכוניות אמריקאיות של התקופה, אך בקנה מידה קטן יותר. לכל דגמי "דאטסון 15" היו פגושים.
דגם "דאטסון סוג 15" היה בעל סורג רדיאטור זקוף בהרבה מדגם "דאטסון סוג 14". בסיס הסורג מוקם באותו מקום כמו ב"דאטסון סוג 14", אך הסורג ב-"דאטסון סוג 15" היה כמעט אנכי, שלא כמו זה על ה"דאטסון סוג 14" שהשתפל בזווית, וכל זה הגדיל את המרחק מלמעלה של הרדיאטור לשמשה הקדמית.
דגמי "דאטסון סוג 15" יוצרו במספר סגנונות גוף: "phaeton" (4 נוסעים), סדאן, קופה, רודסטר 2 נוסעים ומסחרית.
מנוע קדמי, תכנון שסתום צדדי (sidevalve engine).
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מיקום ידית תיבת ההילוכים: רצפה.
4 נוסעים (דגם "סדאן").
2 דלתות, דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון הנסיעה) (דגם "phaeton").
מרבית דגמי "דאטסון סוג 15" יועדו לשימוש מקומי ביפן, מלבד 87 יחידות שיוצאו.
ממאי 1936 - אפריל 1938 נבנה טנדר שהיה קרוי "דאטסון 15T" והתבסס על דגם "דאטסון סוג 15". כיסוי המנוע היה שונה, עם פתחי אוורור כמעט אנכיים במקום פתחי האוורור של דגמי "דאטסון סוג 15".
ראו גם

ניסאן
דאטסון DC-3
דאטסון סוג 11
דאטסון סוג 14
דאטסון סוג 16
דאטסון סוג 17
דאטסון 17T
הערות שוליים

↑  מכוניות דאטסון המוקדמות earlydatsun.com/index
↑  היסטוריה קצרה: מ"דאטסון" ל"ניסאן" osv.ltd.uk/history-of-nissan
↑  "דאטסון סוג 15" web.archive.org/web/20131117190653
↑  מלחמת סין–יפן השנייה התחוללה בין 7 ביולי 1937 ל-9 בספטמבר 1945 בין הרפובליקה הסינית לבין האימפריה היפנית. מרבית המלחמה התחוללה במקביל למלחמת העולם השנייה, והיא נחשבת כאחת הזירות במלחמה זו
↑  פאטון הוא סגנון רכב פתוח ללא הגנה מפני מזג אוויר קבוע, שהיה פופולרי משנת 1900 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20
↑  מכוניות דאטסון 1931–1945 / ראו "דאטסון סוג 15" דגם "פאטון" nissan-global.com/EN/HERITAGE/datsun_1931_1945
↑  "דאטסון 15T" - הבן של  "דאטסון סוג 15" bringatrailer.com/2018/06/01/son-of-datson-1938-datsun-type-15-ute-in-dc
דאטסון סוג 14

| --- | --- |

Datsun Type 14, דגם "רודסטר"
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Datsun (דאטסון), (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על "דאטסון")
 שנות ייצור:  1934 – 1935
 יחידות שיוצרו:  3,800
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  Datsun Type 13
 מודל אחריו:  דאטסון סוג 15
 חברת אם:  ניסאן
 סיווג:  מכונית משפחתית
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  2,800 מ"מ
 רוחב:  1,200 מ"מ
 גובה:  1,600 מ"מ
 בסיס גלגלים:  1,980 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 722 סמ"ק המפיק 15 כ"ס ב-3,600 סל"ד, יחס דחיסה 5.2:1, מנוע "Datsun Type 7"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  80 קמ"ש
דאטסון סוג 14 (באנגלית: Datsun Type 14) היא מכונית קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (אנ') (שם רשמי: Datsun Motor Corporation) אשר יוצרה בין אפריל 1935 – אפריל 1936 ביפן.
דגם "דאטסון סוג 14" הייתה המכונית היפנית הראשונה שבפסי הייצור שלה נבנו אלפי יחידות.
בשנת 1934 השתלטה יצרנית המכוניות ניסאן על Datsun.
"דאטסון סוג 14"

המכונית הראשונה מהדגם יצאה מפס הייצור ב-12 באפריל 1935.
יוצרו 3,800 יחידות, מהן יוצאו 53 יחידות.
דגמי "דאטסון סוג 14" יוצרו במספר סגנונות גוף: "phaeton" (4 נוסעים), סדאן (סלון), רודסטר (2 נוסעים), מסחרית.
מנוע קדמי, תכנון שסתום צדדי (sidevalve engine).
סוג הנעה: הנעה אחורית.
4 נוסעים (דגם "סדאן").
2 דלתות, דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון הנסיעה) (דגם "סדאן").
תמונות

"דאטסון סוג 14", דגם "סדאן" שנת 1935
"דאטסון סוג 14", דגם "סדאן" שנת 1935
"דאטסון סוג 14", שנת 1935
"דאטסון סוג 14", דגם "Phaethon", שנת 1935
"דאטסון סוג 14", דגם "Phaethon", שנת 1935
"דאטסון סוג 14", דגם "רודסטר" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"דאטסון סוג 14", דגם "רודסטר"
"דאטסון סוג 14", דגם "רודסטר"
לוגו היצרן על מכונית "דאטסון סוג 14", דגם "רודסטר" (ממוקם מעל מכסה הרדיאטור בקדמת המכונית)
ראו גם

ניסאן
דאטסון DC-3
דאטסון סוג 11
דאטסון סוג 16
דאטסון סוג 17
דאטסון 17T
הערות שוליים

↑  מכוניות דאטסון המוקדמות earlydatsun.com/index
↑  היסטוריה קצרה: מ"דאטסון" ל"ניסאן" osv.ltd.uk/history-of-nissan
↑  "דאטסון סוג 14" journal.classiccars.com/2016/07/06/classic-profile-1935-datsun-type-14
↑  "דאטסון סוג 14" - המכונית היפנית הראשונה שיוצרה בכמויות japanesenostalgiccar.com/nissan-datsun-type-14-japans-first-mass-produced-car
↑  "דאטסון סוג 14" web.archive.org/web/20160304042929
↑  פאטון הוא סגנון רכב פתוח ללא הגנה מפני מזג אוויר קבוע, שהיה פופולרי משנת 1900 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20
↑  "דאטסון סוג 14" סדאו (סלון) nationalmotormuseum.org.uk/vehicle-collection/datsun-type-14-saloon
↑  מכוניות דאטסון 1931–1945 / ראו "דאטסון סוג 14" דגם רודסטר nissan-global.com/EN/HERITAGE/datsun_1931_1945
↑  "דאטסון סוג 14" רודסטר nissan-global.com/EN/HERITAGE/datsun_14_roadster
דאטסון סוג 17

| --- | --- |

Datsun Type 17, דגם "Phaeton", שנת 1938
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Datsun (דאטסון), (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על "דאטסון"
 שנות ייצור:  אפריל 1938 – 1939
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  דאטסון סוג 16
 מודל אחריו:  Datsun DA (אנ')
 חברת אם:  ניסאן
 סיווג:  מכונית משפחתית
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  3,187 מ"מ
 רוחב:  1,190 מ"מ
 גובה:  1,600 מ"מ
 משקל:  630 ק"ג (דגם "סדאן")
 בסיס גלגלים:  2,005 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 722 סמ"ק המפיק 16 כ"ס ב-3,600 סל"ד, יחס דחיסה 5.4:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  80 קמ"ש
דאטסון סוג 17 (באנגלית: Datsun Type 17) היא מכונית קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (אנ') (שם רשמי: Datsun Motor Corporation) אשר יוצרה בין מאפריל 1938–1939 ביפן.
בשנת 1934 השתלטה יצרנית המכוניות ניסאן על Datsun.
"דאטסון סוג 17"

דגם "דאטסון סוג 17" יוצר במשך כשנה עד תקופת מלחמת סין–יפן השנייה. לאחר שיפן נכנסה למלחמה, הצבא היפני הקיסרי העביר את הייצור ממכוניות נוסעים לעבר משאיות, טנדרים וכלי רכב מסחריים. הטנדר "דאטסון 17T", אשר התבסס על דגם "דאטסון סוג 17" יוצר עד לינואר 1944.
דגמי "דאטסון סוג 16" יוצרו במספר סגנונות גוף: "phaeton", סדאן, קופה, רודסטר.
מנוע קדמי, תכנון שסתום צדדי (sidevalve engine).
סוג הנעה: הנעה אחורית.
4 נוסעים (דגם "סדאן").
2 דלתות (דגם "סדאן").
דגם "דאטסון סוג 17" שיוצר לאחר דגם "דאטסון סוג 16" היה כמעט זהה ל"דאטסון סוג 16" שקדם לו אך נבדל על ידי מוט אנכי רחב באמצע הסורג הקדמי ובעיצוב פנים הרכב שהיו פשוטים יותר.
תמונות

"דאטסון סוג 17" דגם "רודסטר"
"דאטסון סוג 17" דגם "Phaeton", שנת 1938
"דאטסון סוג 17" דגם "Phaeton", שנת 1938 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
מנוע 4 צילינדרים "דאטסון סוג 17", שנת 1939
ראו גם

ניסאן
דאטסון DC-3
דאטסון סוג 11
דאטסון סוג 14
דאטסון סוג 15
דאטסון סוג 16
דאטסון 17T