stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע העולם בשחמט 2017
מבנה התחרות > תחרות המועמדים

שני שחמטאים הגיעו לתחרות המועמדים 2018. אם לגמר יגיע קרלסן (האלוף המכהן) או קריאקין (הגיע לטורניר המועמדים כמתמודד על אליפות העולם 2017), ישוחק משחק על המקום השלישי והמגיע לגמר והזוכה במקום השלישי יגיעו לטורניר המועמדים. אם קרלסן וקריאקין יעלו לגמר, שני המפסידים בחצי הגמר יעלו לטורניר המועמדים (ללא משחק על המקום השלישי), ואם שניהם לא יגיעו לגמר, שני השחמטאים שיעלו לגמר יכנסו לטורניר המועמדים.
בעקבות הדחתם של קריאקין (בסיבוב השני) וקרלסן (בסיבוב השלישי) נקבע כי שני העולים לגמר יכנסו לטורניר המועמדים. לבון ארוניאן ודינג לירן העולים לגמר, הגיעו לתחרות המועמדים.
פרסים

| סיבוב | זכייה ברוטו | זכייה נטו |
| --- | --- | --- |
| ראשון | 6,000 $ | 4,800 $ |
| שני | 10,000 $ | 8,000 $ |
| שלישי | 16,000 $ | 12,000 $ |
| שמינית גמר | 25,000 $ | 20,000 $ |
| רבע גמר | 35,000 $ | 28,000 $ |
| חצי גמר | 50,000 $ | 40,000 $ |
| גמר | 80,000 $ | 64,000 $ |
| הזוכה | 120,000 $ | 96,000 $ |
| סה"כ | 1,600,000 $ | 1,280,000 $ |
שלבי רבע הגמר עד הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר  | רבע הגמר  | רבע הגמר  |  |  | חצי הגמר  | חצי הגמר  | חצי הגמר  |  |  | הגמר  | הגמר  | הגמר  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
 : 
|   | 16 |  רוסיה פטר סבידלר | ½1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 8 |  צרפת מקסים ושייה-לגראב | ½2 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   | 8 |  צרפת מקסים ושייה-לגראב | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   | 5 |  ארמניה לבון ארוניאן | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|   | 29 |  אוקראינה וסילי איוונצ'וק | ½ |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   | 5 |  ארמניה לבון ארוניאן | ½1 |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 5 |  ארמניה לבון ארוניאן | 4 |  |  |
|   |  |  |  |  |  |   |   |   |   |   | 11 |  הרפובליקה העממית של סין דינג לירן | 2 |  |  |
|   | 2 |  ארצות הברית וסלי סו | ½1 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   | 26 |  רוסיה ולדימיר פדוסייב | ½ |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   | 2 |  ארצות הברית וסלי סו | ½2 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   | 11 |  הרפובליקה העממית של סין דינג לירן | ½3 |   |  |  |  |  |  |  |
|   | 51 |  הונגריה ריכרד רפורט | ½ |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 11 |  הרפובליקה העממית של סין דינג לירן | ½1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
תקרית הלבוש של אנטון קובליוב

בסיבוב השלישי אנטון קובליוב הגיע כעשר דקות לפני תחילת סיבוב, עם מכנסי ברמודה, אותם לבש גם במהלך שני הסיבובים הראשונים. שופט שקובליוב פנה אליו בשאלה באילו כלים הוא משחק, הלבנים או השחורים, אמר לו שהלבוש שלו אינו עומד בקוד הלבוש של התחרות. בשלב זה מארגן האירוע, רב-אמן זוראב אזמאיפרשווילי, התערב בוויכוח ואמר לו שהיחס שלו אינו מקובל על פיד"ה, ושהלבוש שלו הוא לבוש של צועני (Gypsi). כתוצאה מכך, קובליוב הלך, ובמקום לחזור עם מכנסיים אחרים החליט לפרוש מהתחרות ולחזור לקנדה.
ובכך קובליוב, שהפתיע בסיבוב השני את אלוף העולם לשעבר אנאנד, נטש את שני משחקי הסיבוב השלישי נגד מקסים רודשטיין, שהיה היחיד שעבר סיבוב זה מבלי לשחק ולו משחק אחד.
משחקי הגמר > תוצאות המשחקים

|  | משחק בקצב רגיל 1 | משחק בקצב רגיל 2 | משחק בקצב רגיל 3 | משחק בקצב רגיל 4 | משחק בקצב מהיר 1 | משחק בקצב מהיר 2 | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לבון ארוניאן | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | 1 | 4 |
| דינג לירן | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | 0 | 2 |
משחקי הגמר > ניתוח המשחקים

העמדה הקריטית במשחק הראשון:
העמדה לאחר המסע ה-28 של השחור, הלבן (ארוניאן) היה יכול להשיג יתרון משמעותי על ידי 29. ו5.
העמדה הקריטית במשחק השני:
העמדה לאחר המסע ה-58 של הלבן, השחור (ארוניאן) היה יכול לזכות מיידית על ידי 58...פג3 59. רז7 פה2+ 60. מד1 פו4 בסופו של דבר הלבן נאלץ להקריב את הרץ על רגלי א' והשחור זוכה בסיום. לארוניאן נותרה בשלב זה כדקה לסיום המשחק.
העמדה הקריטית במשחק הרביעי:
העמדה לאחר המסע ה-30 של הלבן, השחור (ארוניאן) יכול היה להגדיל את יתרונו על ידי 30...צד8.
הערות שוליים

↑  רשימת המשתתפים באתר הרשמי של פיד"ה
↑  חוקי גביע העולם השחמט מאתר פיד"ה
↑  דירוג 100 השחמטאים הבכירים בעולם, נכון לאוגוסט 2017
↑  20% מהזכייה עובר לפיד"ה
↑  יארוסלב ז'רבוך חשש שאם יצא מארצות הברית הוא לא יוכל להיכנס אליה בחזרה, ולכן העדיף לא להגיע לתחרות
↑  #תקרית הלבוש של אנטון קובליוב
בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 פקולטה
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־28 שנים) 
 בעלי תפקידים
 מנהל:  צבי וינר 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′37″N 35°14′37″E﻿ / ﻿31.793662724837°N 35.243554222577°E﻿ / 31.793662724837; 35.243554222577
 bschool.huji.ac.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים(למפת ירושלים רגילה) בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים(למפת הרי ירושלים רגילה) בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים
 
בית הספר למנהל עסקים על שמם של דניאל ורפאל רקנאטי פועל כבית ספר עצמאי כחלק מהאוניברסיטה העברית וממוקם בקמפוס האוניברסיטה בהר הצופים.
היסטוריה

בית הספר הוקם תחילה כמחלקה למנהל עסקים בשנת 1952 כחלק מהפקולטה למדעי החברה, והיה למוסד האקדמי הראשון בישראל להכשרת מנהלים. בשנת 1970 המחלקה התרחבה ובית הספר נוסד. בתחילה, בית הספר לימד קורסים לתואר שני במנהל עסקים. עם השנים, פועלו של בית הספר התרחב וכיום יש בו 29 חברי סגל מתחומי מחקר שונים: מימון ובנקאות, התנהגות ארגונית ומנהל משאבי אנוש, שיווק, חשבונאות, חקר האינטרנט, אסטרטגיה ויזמות, חקר ביצועים וניהול התפעול וניהול ביו-רפואי.
בשנת 1997 בית הספר קיבל מעמד עצמאי בזכות פועלו של פרופ' אברהם משולח. בית הספר הוא הראשון בישראל למנות אישה לכהן כפרופסור למימון.
מחקר והוראה

בית הספר מקיים תוכניות לימוד אקדמיות לתואר ראשון במנהל עסקים, לתואר ראשון בחשבונאות, תוכנית שנה ד' בחשבונאות, תוכניות לתלמידי תואר ראשון מצטיינים, תואר שני במנהל עסקים MBA, תוכניות למנהלים – Executive MBA ולימודי דוקטורט. כמו כן, מקיים בית הספר קשרי גומלין עם מוסדות אקדמיים ועסקיים ברחבי העולם ומאפשר מסגרות של חילופי סטודנטים וקיום כנסים בינלאומיים בישראל ומחוצה לה.
בבית הספר לומדים מעל 2,000 סטודנטים, מתוכם כ-50 בתוכניות המנהלים וכ-30 דוקטורנטים. בית הספר מצהיר כי מטרתו היא "לפתח את דור העתיד של המנהיגות העסקית בישראל ולקדם את חזית הידע בתחומי הניהול העסקי."
דיקנים בעבר

1998–2005 - יונתן קורנבלוט
2005–2009 - צבי פירן
2009–2013 - דן גלאי
2013–2016 - ישי יפה
2016–הווה - צבי וינר
מרכזי מחקר

במסגרת בית הספר פועלים מספר מרכזים וקרנות מחקר. המרכזים גם מארגנים כינוסים, סדנאות וימי עיון בתחומיהם. מרכזי המחקר הוקמו במשאבים שנתרמו על ידי חברות בינלאומיות והם תומכים במחקר המתקיים בבית הספר.
מרכז אספר לחדשנות ויזמות הוקם בשנת 2001. מיועד לתמוך במחקר האקדמי ביזמות ובהוראת קורסי יזמות, כגון יזמות עסקית ויזמות באינטרנט. כמו כן תומך המרכז במרכז היזמות של האוניברסיטה העברית HUstart, מקיים הרצאת "אספר" שנתית של חוקר מוביל מחו"ל בתחומי היזמות והחדשנות ומקיים את סדרת "פגוש את המנכ"ל" החושפת סטודנטים ובוגרים למנהלים.
מרכז קיימרט לקמעונות ולשיווק בינלאומי הוקם בשנת 1990 במטרה לעודד מחקרים בתחום תורת השיווק, תפקוד מערכות קמעונאות, שיווק בינלאומי וניהול שיווק. המרכז יזם והקים מעבדה ל"הדמיית קנייה", המהווה מוקד למחקרי התנהגות צרכנים בחנויות.
מרכז קרוגר למימון הוקם בשנת 1984, והוא תומך ומעודד מחקרים עיוניים בתחום המימון והבנקאות ומחקרים יישומיים הרלוונטיים לעולם העסקים והכלכלה הישראלית. המרכז תומך בביקורי חוקרים ובקיום ימי עיון בתחום המימון והבנקאות, ובפעילות חדר העסקאות של בית הספר.
הערות שוליים

↑  פרופ' אורלי שדה היא האישה הראשונה בארץ הזוכה בתואר פרופסור למימון | האוניברסיטה העברית בירושלים | The Hebrew University of Jerusalem, באתר new.huji.ac.il (ארכיון)
↑  דבר הדיקן, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257157405171
תמר יסעור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1965 (בת 60 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקיד:  מנהלת כללית 
 
תמר יסעור (נולדה ב-24 באוגוסט 1965) היא מנהלת ודירקטורית ישראלית. שימשה כסמנכ"לית בכירה וראש החטיבה לבנקאות דיגיטלית בבנק לאומי וכמנכ"לית לאומי קארד. מכהנת כיו"ר ישראכרט החל מדצמבר 2020.
ביוגרפיה

תמר יסעור גדלה בהרצליה. למדה ב"תיכון הראשונים" בעיר. היא בעלת תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים (סיימה ב-1988) ותואר שני במנהל עסקים, עם התמחות בשיווק (1990). שני תאריה הם מהאוניברסיטה העברית.
בין השנים 1991–1994 שימשה מנכ"לית "כל העיר". בשנים 1994–1999 הייתה שותפה במשרד לייעוץ אסטרטגי AMC.
ב-2001 מונתה לסמנכ"לית לקוחות ותכנון אסטרטגי במשרד הפרסום פוגל-אוגלבי ובשנים 2005–2007 כיהנה כמנכ"לית המשרד.
בין השנים 2007–2009 הייתה מנהלת מערך השיווק בבנק לאומי, ובשנתיים שלאחריהן שימשה ראש חטיבת השיווק בבנק. בתפקיד זה הובילה את מיתוג הבנק כ"לאומי דיגיטל".
בשנים 2011–2012 כיהנה כמנכ"לית לאומי קארד, ובין השנים 2013–2015 שימשה כראש חטיבת הבנקאות בבנק לאומי. בין השנים 2013–2018 כיהנה כיושבת ראש דירקטוריון לאומי קארד.
בינואר 2016 החלה יסעור לנהל את חטיבת הבנקאות הדיגיטלית בבנק לאומי, אותה הקימה. הייתה אחראית על הקמת ותפעול הבנק הדיגיטלי "פפר", שהושק רשמית ביולי 2017, וכן על תחום השיווק, הפיתוח העסקי, החדשנות והשימוש ב-Big Data. במרץ 2019 הודיעה על עזיבתה את הבנק. יסעור שימשה מאז כדירקטורית חיצונית בבית ההשקעות מיטב דש.
באוקטובר 2019 מונתה ליו"ר דירקטוריון "אינטו", קרן השקעות בנדל"ן הפועלת כרשת חברתית בישראל ובארצות הברית, במקומו של דב קוטלר. בדצמבר 2020 נבחרה לתפקיד יו"ר "ישראכרט".
פרסים והוקרה

נבחרה לאשת השיווק של איגוד השיווק הישראלי (2010)
פרסים והוקרה > רשימות עיתונאיות שציינו אותה

נבחרה על ידי גלובס כאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל (2011, 2015, 2016, 2017)
נבחרה על ידי פורבס כאחת מ-50 הנשים החזקות בישראל (2013, 2014)
חיים אישיים

נשואה לד"ר יפתח יסעור, המכהן בתפקיד מנהל תחום אוקולופלסטיקה בשלושת בתי החולים של המרכז הרפואי רבין. אם לשלושה. מתגוררת ברעות.
הערות שוליים

↑  תמר יסעור נבחרה לתפקיד יו"ר ישראכרט, באתר כלכליסט, 12 בדצמבר 2020
1 2 3 4  עירית אבישר, ‏"אני חוששת שהענקיות ישתלטו על העולם ע"י דאטה אינסופית", באתר גלובס, 29 בספטמבר 2017
↑  יעל ולצר, תמר יסעור נבחרה לתפקיד יו"ר ישראכרט, באתר ynet, 13 בדצמבר 2020
↑  עדי דברת-מזריץ, אשת השיווק של דצמבר: תמר יסעור מבנק לאומי, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2010
↑  יעל ולצר, ‏דירוג 50 הנשים המשפיעות בישראל: 37. תמר יסעור, באתר גלובס, 13 בספטמבר 2011
↑  דירוג 50 הנשים המשפיעות בישראל: 20. תמר יסעור, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2015
↑  דירוג 50 הנשים המשפיעות בישראל: 25 תמר יסעור, באתר גלובס, 13 בספטמבר 2016
↑  שגית פסטמן, דירוג 50 הנשים החזקות בישראל ב-2013: 14. תמר יסעור, באתר "פורבס ישראל", 18 במרץ 2013
מכון איינשטיין למתמטיקה

| --- | --- |

בית מנצ'סטר במכון איינשטיין למתמטיקה, גבעת רם, יוני 2005
 מכון מחקר
 על שם:  אלברט איינשטיין 
 תקופת הפעילות:  1925–הווה (כ־100 שנה) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′29″N 35°11′53″E﻿ / ﻿31.774694444444°N 35.197916666667°E﻿ / 31.774694444444; 35.197916666667
 mathematics.huji.ac.il
 he
 
מכון איינשטיין למתמטיקה הוא המחלקה למתמטיקה של האוניברסיטה העברית בירושלים. המכון הוא חלק מהפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע, שממוקמת בקמפוס אדמונד י. ספרא בגבעת רם. במסגרת המכון מתקיימים, מלבד מחקר במגוון תחומים במתמטיקה, גם הוצאתו לאור של כתב-העת הישראלי למתמטיקה, Israel Journal of Mathematics, וכן ספרייה למתמטיקה ולמדעי המחשב.
ראש המכון הוא פרופסור יעקב סולומון.
היסטוריה

עם הקמת האוניברסיטה העברית ב-1925 הוחלט על הקמת מכון למתמטיקה עיונית. המכון הוקם בחורף 1927 עם הגעתו של אדמונד לנדאו לעמוד בראשו. כבר בסוף אותה שנה עזב לנדאו וכראשי מכון תפסו את מקומו אברהם הלוי פרנקל ומיכאל פקטה. עד 1948 ישב המכון בהר הצופים, בבניין איינשטיין-ווטנברג למתמטיקה שנחנך ב-1928.
בשנת 1970, נוסדה במכון המחלקה למדעי המחשב, שלימים הפכה למכון בפני עצמו, מכון בנין להנדסה ולמדעי המחשב. כמו כן, המרכז לחקר הרציונליות שבאוניברסיטה כולל בתוכו, בין השאר, מתמטיקאים שצמחו במכון, בפרט בתחומי תורת המשחקים וכלכלה מתמטית.
חוקרים ידועים הקשורים למכון

בין בוגרי וחוקרי המכון, ניתן למצוא:
ישראל אומן, חתן פרס נובל לכלכלה, חוקר בתחום תורת המשחקים.
הלל פורסטנברג, חתן פרס אבל, חוקר בתחום תורת הקבוצות, התורה הארגודית ותורת המספרים.
אילון לינדנשטראוס, זוכה מדליית פילדס, חוקר בתחום התורה הארגודית ותורת המספרים.
שהרן שלח, חתן פרס וולף, חוקר בתחומים לוגיקה מתמטית, תורת המודלים ותורת הקבוצות
דוד קשדן, חתן פרס שאו, חוקר בתחום תורת ההצגות של חבורות, הוגה תכונת קשדן
אברהם הלוי פרנקל, חוקר בתחום תורת הקבוצות. אקסיומות צרמלו-פרנקל נקראות על שמו ועל שם ארנסט צרמלו.
אדמונד לנדאו, חוקר גרמני-יהודי שעסק בתורת המספרים, והיה ממקימי האוניברסיטה העברית
יעקב לויצקי
שמשון עמיצור
אריה דבורצקי
אלכסנדר לובוצקי, חתן פרס ישראל, חוקר בתחום תורת החבורות
אליהו ריפס, הידוע בזכות מחקריו בתורת החבורות הגאומטרית ובשל עבודתו על הצופן התנ"כי
צליל סלע, חוקר בתחום תורת החבורות, חתן פרס ארדש
תמר ציגלר, כלת פרס ארדש, חוקרת בתחומים קומבינטוריקה אדיטיבית, התורה הארגודית ותורת המספרים
רות לורנס-נאימרק, חוקרת בתחומי תורת הקשרים והטופולוגיה האלגברית
הערות שוליים

↑  ראו באתר הרשמי של המכון
1 2  About the Institute: Background (באנגלית)
↑  שאול כץ, "מדע טהור" באוניברסיטה לאומית, מכון איינשטיין למתמטיקה ומכונים אחרים באוניברסיטה העברית בתקופת התהוותה, תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים: שורשים והתחלות. מאגנס, 1997, 397–456
↑  Philip Wattenburg Building, Mount Scopus

שלט על הבניין ההיסטורי של מכון איינשטיין למתמטיקה בהר הצופים, באתר ויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257175605171  LCCN: n90704152  VIAF: 133824667   WorldCat (עם VIAF): 133824667 
חזית בניין ווטנברג, הבניין ההיסטורי של מכון איינשטיין למתמטיקה בהר הצופים.
מנאנדרוס

ערך זה עוסק במחזאי יווני. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  שנות ה־40 של המאה ה־4 לפנה״ס ייתכן Kephisia, אתונה העתיקה 
 נהרג:  שנות ה־90 של המאה ה־3 לפנה״ס ייתכן Freattyda, יוון 
 מדינה:  אתונה העתיקה 
 מקום לימודים:  האסכולה הפריפטטית 
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה 
 סוגה:  קומדיה 
 זרם ספרותי:  הקומדיה היוונית החדשה של מנאנדרוס 
 יצירות בולטות:  הנרגן, Misoumenos, Perikeiromene, Samia, Epitrepontes, Aspis, Encheiridion, Sikyonioi 
 בן או בת זוג:  Glycera 
 פרסים והוקרה:  לנאיה 
 
פרוטומה של מנאנדרוס, העתק רומאי במוזיאון קיארמונטי
פסל של מנאנדרוס, בתיאטרון דיוניסוס (אנ') במורד הדרומי של האקרופוליס באתונה
מנאנדרוס (ביוונית: Μένανδρος;‏ 342 – 291 לפנה"ס) היה מחזאי ביוון העתיקה בתקופה ההלניסטית. נולד באתונה העתיקה ונחשב אבי "הקומדיה החדשה", סוג הקומדיה שהתפתח ביוון אחרי הקומדיה הקלאסית.
יצירתו

בקומדיות של מנאנדרוס ואחרים מכותבי הקומדיה החדשה, השתנה הנושא המרכזי, מן הכלל - נושאי מדינה וחברה שהיו מרכז הקומדיה הקלאסית, אל הפרט, האינדיבידואל וחייו, שמחותיו וצרותיו - אהבה וידידות, תמונות מחיי היומיום, יחסים בתוך המשפחה, יריבות בין שכנים וכו'.
מנאנדרוס היה המחזאי הראשון בספרות העולם המערבי שהאהבה הייתה לו לנושא ראשי למחזותיו, אהבה לא ככוח דמוני כמו אצל אוריפידס, אלא כרגש המסוגל להתגבר על מכשולים ולנצח. נושא היחסים שבינו לבינה הפכו אותו לחלוץ בסוג זה של קומדיה ולמשפיע על הדורות הבאים (ראו להלן).
מנאנדרוס העריץ וחיקה את אוריפידס ודמה לו בהתבוננותו החדה בחיי המעשה וביכולת הניתוח שלו את חיי הרגש. מחזותיו התמקדו בתיאור אירועי היומיום והוא שרטט במבט סאטירי ומלגלג, מגוון תכונות אנוש כמו חנופה, גסות, פטפוט, סכלות, קמצנות וקונדסות ועוד.
את עלילותיו בנה ברוב כישרון והמצאה, כפי שאפשר לראות בעיבודים של משוררים רומאים למחזותיו, אך בניית דמויותיו לוקה במידה מסוימת של חדגוניות. ברוב מחזותיו מופיעות אותן דמויות ארכיטיפיות של הנאהבים הצעירים, האב הנוקשה והמחמיר, הבן ההולל והפוחז והעבד התככן ורוקם המזימות.
מתוך רכיבי הקומדיה הקלאסית הוא ויתר על המקהלה ושמר על "אחדות המקום"; הצגותיו התרחשו תמיד ברחוב העיר, מסביב לשניים שלושה בניינים, שהיו המרכז לכניסות ויציאות מרובות, שתרמו לתחושת הקצב והפעילות התזזיתית על הבמה.
חייו והשפעתו על הדורות הבאים

מנאנדרוס נולד למשפחה אתונאית מיוחסת. אביו היה מצביא ומושל בחצי האי כרסונסוס (גליפולי של היום) ליד הלספונטס, דודו היה אלקסיס, משורר קומדיות ידוע במאה הרביעית לפנה"ס, ממנו הושפע בראשית דרכו הספרותית.
הקומדיה הראשונה של מנאנדרוס עלתה על הבמה כשהיה בן 21, ומאז ועד מותו, 30 שנה מאוחר יותר בטביעה בנמל פיראוס, הוא כתב למעלה מ-100 קומדיות. רק שמונה ממחזותיו זכו בפרס וגם זה בתחרויות הלנאיה הפחות יוקרתיות. הוא לא זכה אף פעם בפרס בתחרויות הדיוניסיה, בהן זכה פילֶמוֹן, שהיה כותב הקומדיות הפופולרי בתקופתו. למרות הצלחתו הבינונית בחייו, לאחר מותו הוא נעשה אחד המחזאים הפופולריים של הזמן העתיק וידוע שבמאה ה-16 שרדו עדיין 23 מחזות שלמים מכלל יצירתו. 
הוא זכה להערכתו של פלוטרכוס בהשוואה שערך בינו לבין אריסטופאנס.
למחזותיו הייתה השפעה גדולה על הדורות הבאים, מהרומאים ועד התיאטרון המודרני. עיבודים חופשיים לכמה ממחזותיו נעשו בידי המשוררים הרומאים פלאוטוס וטרנטיוס במאות השלישית והשנייה לפני הספירה, עד כדי שיוליוס קיסר כינה את טרנטיוס "חצי מנאנדרוס". השפעתו ניכרת גם בקומדיה דל'ארטה, בקומדיות של קרלו גולדוני, מולייר
ועד ג'ורג' ברנרד שאו.
מחזותיו ששרדו

עד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20, רק חלק קטן מיצירותיו של מנאנדרוס היה ידוע, אך בחפירות באוכסירינכוס שבמצרים, התגלו מספר רב של מקטעים מתוך מחזותיו. כיום ידוע בשלמותו מחזה אחד "קשה לב" או "הנרגן" (ὁ Δύσκολος), ועוד ארבעה מחזות כמעט בשלמותם (להוציא כמה קטעים חסרים): "בת-סאמוס", "מגן", "מתבוררים" ו"גזוזת שער".
יצחק זילברשלג תרגם מיוונית את כל החמישה, וצירף הקדמה לכל אחד מהמחזות. אחרית דבר הוסיף לאיונל קאסון.
ראו גם

הקומדיה החדשה של מנאנדרוס
בטרם המוסד

| --- | --- |

כריכת הגרסה העברית של הספר
 מידע כללי
 מאת:  אייזק אסימוב
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  דאבלדיי 
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  1988
 מספר עמודים:  370
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך:  1988
 תרגום:  עמנואל לוטם
 סדרה
 סדרת ספרים:  סדרת המוסד
 ספר קודם:  דרך ללא מוצא 
 הספר הבא:  לקראת המוסד
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001117284
 
בטרם המוסד (באנגלית: Prelude to Foundation) הוא ספר מתוך סדרת המוסד שנכתבה על ידי אייזק אסימוב. הספר שייך לסוגת המדע הבדיוני. הספר הוא הראשון מבחינת כרונולוגיית עלילות הספרים, אך הוא השישי מתוך שבעת הספרים מבחינת שנת יציאה לאור - הספר יצא לאור בשנת 1988.
עלילה

הסיפור מתרחש בכוכב הלכת טראנטור, בירת האימפריה הגלקטית, בתקופת שלטונו של הקיסר קליאון. הסיפור מתחיל בהרצאתו של הארי סלדון, מתמטיקאי מכוכב הליקון, בכנס מתמטיקה חשוב בבירה, המפרט כיצד שימוש תאורטי במדע הקרוי פסיכוהיסטוריה (הלחם של פסיכולוגיה והיסטוריה), שעוסק בחיזוי תהליכים חברתיים, עשוי להיות אפשרי. הקיסר שומע על זה, ורוצה להשתמש בהארי לשם רווח פוליטי. לאחר ריאיון עם הארי, קליאון חושב כי הארי הוא חסר תועלת לאימפריה, משום שמדע הפסיכוהיסטוריה תאורטי בלבד.
הארי לאחר מכן נפגש עם הכתב צ'טר אינוש, שמשכנע אותו שעוזרו הראשי של הקיסר, אטו דמרזל, מנסה ללכוד אותו במטרה לנצלו. הוא מוסיף כי האימפריה בדעיכה מתמדת, ולא רחוקה עת נפילתה. בנוסף, אינוש אומר שהכרחי שהארי יברח וינסה לעשות את הפסיכוהיסטוריה מעשית, במטרה להשאיר את האימפריה יציבה, כדי שהעולם לא יגרר למלחמות ולסכסוכים שייווצרו לאחר נפילת השלטון המרכזי. הארי מסכים עם דעתו, על אף מחשבתו שהפסיכוהיסטוריה היא תאורטית בלבד. אינוש מכיר להארי סלדון את דורס ונבילי, היסטוריונית מכוכב הלכת סינה, ששוהה מזה שנתיים בטראנטור, שמטרתה לעזור לו בגילוי חוקי הפסיכוהיסטוריה.
הארי ודורס שהו באוניברסיטת סטרלינג, ולאחר מכן שהו במגזר (אזור בטראנטור) מיקוגן. הם נוסעים לשם, עקב ההיסטוריה המתועדת היטב אך הסודית שלהם, שהם קיוו שתועיל להם בקביעת חוקי הפסיכוהיסטוריה. המיקוגנים מתגלים כחברה מסוגרת ומיוחדת - הם דוגלים בשיוון מוחלט, הם קוצצים את שערותיהם, כולל הגבות, ועוברים טיפולים מיוחדים כדי שלא יגדלו עוד במהלך חייהם, הם לובשים בגדים מיוחדים, שמות משפחותיהם הם מספרים, ושמותיהם הפרטיים, בעיקר בקרב המעמדות הגבוהים, קשור לטבע. הארי מצליח לשכנע את טיפת-גשם ארבעים ושלוש (מיקוגנית צעירה) להראות לו את תעשיית הזעיר-מזון המיקוגנית, שמייצרת מזונות לבני המעמדות הגבוהים בטראנטור, כגון הקיסר.
הארי שואל אותה האם דרכי מיקוגן המשונות מתבססות על אמונה דתית. טיפת גשם ארבעים ושלוש נעלבת ואומרת שלמיקוגנים יש משהו טוב יותר - היסטוריה - הכתובה ב"ספר". הארי מבקש ממנה את הספר (דבר בלתי מקובל לחלוטין במיקוגן), וטיפת הגשם ארבעים ושלוש נותנת לו אותו, בתנאי שיתן לה לחוש את שערותיו, מעשה הנחשב סטייה במיקוגן. הארי מסכים. בערב, הארי קורא את הספר, אך הוא מגלה שהספר מאכזב, פרט לכוכב, שעל פי הספר הוא מקור המיקוגנים, הקרוי אורורה.
הארי ודורס כמעט מוצאים להורג, אחרי שהם מנסים למצוא רובוט במקדש מיקוגני, אך אינוש מגיע ברגע האחרון כדי להציל אותם. אז הם עוברים למגזר דאל, שם דורס מציגה את כישורי הלחימה שלה. הם גם פוגשים שם את רייץ', ילד רחוב שעוזר להם ואת יוגו אמאריל, שעובד במלכודות החום של מגזר דאל, שרצונו הוא להתקבל לאוניברסיטה ולהיות מתמטיקאי.
לקראת סוף הרומן, הארי, דורס, ורייץ' נחטפים למגזר מדואה, מגזר חזק הממוקם בדרום טראנטור. שם מצליח הארי לקבל השראה לחוקי הפסיכוהיסטוריה. הוא גם מגלה שאינוש הוא למעשה עוזרו האישי של הקיסר קליאון, אטו דמרזל, ושכן הוא רובוט. אינוש בתחילה מכחיש זאת, אך בהמשך מודה שהוא דמרזל ושהוא רובוט. הוא מוסיף ששמו הוא ר. דאניל אוליבאו. בעמודיו האחרונים של הספר מתגלה ברמיזה שגם דורס היא רובוט.
פרסים

פרס לוקוס - 1989 - מועמדות. הפסיד ל-(Cyteen) של קרולין צ'רי.
ראו גם

סדרת המוסד
הערות שוליים

↑  1989 Award Winners & Nominees, Worlds Without End (באנגלית)
פרנצווארוש (כדורגל)

פרנצווארוש (בהונגרית: Ferencvárosi Torna Club) הוא מועדון כדורגל הונגרי ותיק מעיר הבירה בודפשט, המצליח ביותר בתולדות ליגת העל ההונגרית (35 זכיות) והגביע ההונגרי (21). מועדון הספורט שהוקם ב־1899 ממוקם ברובע פרנצווארוש (אנ') (בזמנו - פראנצנפורשטאט Franzenvorstadt) שהוא הרובע התשיעי, העממי, בדרום-מזרחה של בודפשט. תחת מועדון הגג פועלות קבוצות בענפי ספורט רבים, ביניהם התעמלות, כדורמים, שחייה והוקי קרח, אולם קבוצת הכדורגל היא הידועה מכולן, והפופולרית ביותר בהונגריה בהפרש ניכר. בפי אוהדיה הקבוצה קרויה גם בכינויי החיבה "פראדי" Fradi או לפי צבע תלבושתם "הירוקים-לבנים" או "הנשרים הירוקים".
היסטוריה

פרנצווארוש ידעה בעבר ימים יפים בכדורגל האירופאי. ב-1928 ושוב ב-1937 זכתה בגביע מיטרופה, הטורניר הבינארצי הבכיר למועדונים אירופאים באותה תקופה. ב-1965 זכתה בגביע ערי הירידים (כיום הליגה האירופית), לאחר ניצחון 0–1 על יובנטוס. פעמיים נוספות הגיעה לגמר מפעל אירופי אך לא זכתה: ב-1968 בגביע ערי הירידים וב-1975 בגביע אירופה למחזיקות גביע. היא גם הייתה הקבוצה ההונגרית הראשונה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות ב-1995, השנייה היא דברצן ב-2009.
בעבר הקרוב יותר נודעה הקבוצה פחות בהישגיה הספורטיביים, ויותר בשערוריות שנקשרו בה ובסדרה של מפגני חוליגניות, אנטישמיות וגזענות של אוהדיה. אחרי הפסד ליגה בשלהי עונת 2002–2003 פרצו אוהדי פרנצווארוש למגרש והכו את שחקני היריבה ואת מאמנם. ב-2004 כילו את זעמם באוהדי הקבוצה האנגלית מילוול, אותה ארחו במסגרת גביע אופ"א, דקרו שניים מהם והוסיפו על כך קריאות גזעניות כלפי שחקניה שחורי העור של מילוול.
לתקריות האלימות האלה ואחרות הייתה גם השפעה על מצבו הכלכלי של המועדון, שלא הצליח לגייס משקיעים, בין השאר בגלל תדמיתו האלימה והגזענית. ב-2006 נפל דבר בכדורגל ההונגרי, כאשר לראשונה בתולדותיו, לאחר למעלה ממאה שנים, נפתחה עונה בליגה ההונגרית הבכירה בלי פרנצווארוש, שירדה לליגה השנייה משום שלא עמדה בדרישות הכספיות ובחובותיה לעובדים לשעבר. ב-2009 חזרה הקבוצה לליגה הבכירה. בשנת 2013 הקבוצה זכתה בפעם הראשונה בגביע הליגה ההונגרית. בשנת 2016 זכתה באליפות ה-29 בתולדותיה והראשונה מזה 12 שנים.
החל משנת 2007 אצטדיון הבית של הקבוצה נקרא על שם הכדורגלן המפורסם אלברט פלוריאן.
בעונת 2020/2021 העפילה הקבוצה לליגת האלופות בפעם השנייה בתולדות המועדון.
בעונת 2023/2024 הודחה במפתיע בסיבוב המוקדמות הראשון של ליגת האלופות על ידי קלאקסוויק, אלופת איי פארו לאחר תבוסה ביתית 3-0.
שחקנים מפורסמים

ג'רג' שארושי
גזה טולדי
פלוריאן אלברט
זולטן צ'יבור
לאסלו קובאלה
שנדור קוצ'יש
זולטאן גרה
גיולה לזאר
יוז'ף טאקאץ'
אישטוון טות'
גזה קרטס
תארים והישגים

אליפות הונגריה (35)
1903, 1905, 1907, 1909, 1910, 1911, 1912, 1913, 1926, 1927, 1928, 1932, 1934, 1938, 1940, 1941, 1949, 1963, 1964, 1967, 1968, 1976, 1981, 1992, 1995, 1996, 2001, 2004, 2016, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024
הגביע ההונגרי (24)
1913, 1922, 1927, 1928, 1933, 1935, 1942, 1943, 1944, 1958, 1972, 1974, 1976, 1978, 1991, 1993, 1994, 1995, 2003, 2004, 2015, 2016, 2017, 2022
גביע הליגה ההונגרי (2)
2013, 2015
הסופרקאפ ההונגרי (6)
1993, 1994, 1995, 2004, 2015, 2016
גביע מיטרופה (2)
(1928, 1937)
גביע ערי הירידים (1)
1965
תארים והישגים > הישגים אחרים

גמר גביע ערי הירידים: 1968 (הפסידה ללידס יונייטד)
גמר גביע אירופה למחזיקות גביע: 1975 (הפסידה לדינמו קייב)
הקבוצה ההונגרית הראשונה בשלב הבתים של ליגת האלופות: 1995
הקבוצה ההונגרית הראשונה בשלב הבתים של גביע אופ"א: 2005