גשר הגלילים
מבצע אבירי לב

שתי פלוגות ביצעו תרגילי גרירה לגשר הגלילים: פלוגה בפיקודו של אלי גבע מגדוד 82 בחטיבה 7, ופלוגה בפיקודו של צביקה קן-תור, מגדוד 9, מחטיבה 14 מאוגדה 252.
ערב המלחמה הועלתה חטיבה 7 לרמת הגולן, שם היא לחמה בגזרה הצפונית של רמת הגולן. העלאת החטיבה נעשתה בפקודת הרמטכ"ל לתגבר את הכוחות ברמת הגולן לקראת מתקפה סורית על רקע המתיחות ששררה בסוף ספטמבר בגזרה הסורית. הפלוגה של גדוד 9 הייתה מעורבת בלחימה, והגדוד ירד מהסד"כ בשל אבדות קשות.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים היו בסיני חלקים לגשר גלילים אחד. בימים הראשונים של המלחמה הורכב הגשר ולקראת ה-15 באוקטובר הוא היה מוכן לגרירה - כ-17 ק"מ מהתעלה. גרירת הגשר לתעלת סואץ נתקלה במספר קשיים: הפלוגה מחטיבה 7 שהתאמנה לגרירה לפני המלחמה נמצאה בחזית רמת הגולן, ופלוגת המילואים מחטיבה 421 שנבחרה לגרירה הייתה מותשת לחלוטין לאחר מספר ימי לחימה וכמובן ללא כל הכנה מוקדמת. הטנקים היו טנקי מגח עם שני ווי גרירה בעוד הגשר תוכנן להגרר על ידי טנקי צנטריון בעלי וו גרירה מרכזי אחד. אולם הבעיה העיקרית הייתה שציר הגרירה היה כבוש על ידי הצבא המצרי, וכל זמן שצה"ל לא שלט על הציר, לא ניתן היה לקדם את הגשר לתעלה.
התנועה החלה עם עשרה טנקים גוררים, כשטנקי דחפור מסייעים למאמץ הגרירה בדיונות. בסוף הגשר היה רתום "טנק בולם" שתפקידו היה לבלום את הגשר בעת גרירה בירידה כדי שהגשר לא ידרדר. עם בוקר נקרע הגשר בגלל שהטנק הבולם "בלם" לפתע בעוד יתר הטנקים משכו את הגשר קדימה. תיקון הגשר נמשך שש שעות ובוצע על ידי חוליה טכנית של יפת"ח שליוותה את הגשר מתחילת הגרירה. גם אלמלא קריעת הגשר, לא היה הכוח הגורר מצליח לבצע את משימתו, משום שהמשך ציר הגרירה היה עדיין בידי המצרים, וכל מאמצי חטיבה 14 במשך הלילה לפרוץ אותו, שעלו בחללים רבים, לא צלחו.
בשל גודלו של גשר הגלילים לא ניתן היה להטות אותו לציר אחר, והנתיב המקורי תוכנן לעבור בחווה הסינית. כאמור, בלילה שבין ה-15 ל-16 באוקטובר ניסו כוחות של צה"ל לפרוץ את ציר "טרטור", אולם ללא הצלחה. ניסיון נוסף, של גדוד הצנחנים 890 בלילה שבין ה-16 ל-17 באוקטובר נכשל אף הוא.
על מנת לצלוח את התעלה הועברו תמסחים על גבי משאיות בציר "עכביש" שעקף את החווה הסינית, והם אלו שהעבירו את כוחות השריון הראשונים לגדה המערבית של התעלה, בבוקר ה-16 באוקטובר. העברת חלקי גשר היוניפלוט אל התעלה התאפשרה הודות ללחימה בקרב החווה הסינית שהעסיקה את המצרים בזמן מעבר חלקי הגשר. ב-17 באוקטובר בבוקר עמד גשר היוניפלוט על התעלה ושימש להעברת כוחות שריון נוספים לגדה המערבית.
ב-18 באוקטובר בבוקר התברר שהמצרים נסוגו מאזור החווה הסינית והדרך פתוחה להעברת גשר הגלילים אל התעלה. לפני הגרירה נערך על ציר טרטור סיור לבדיקת התוואי בנסיעת טנק בודד (יהודה גלר, מג"ד 410) יחד עם ג'קי אבן (סגנו של שרון ומפקד מבצע הצליחה) בצריח. בסיור זה נתגלו ב"טרטור 42" גופות הצנחנים מגדוד 890 ומספר שריונאים מגדוד 100, אחד מהם בחיים.
הגשר נגרר לתעלה במהירות של 10 קמ"ש, על ידי טנקים מגדוד 410 (חטיבה 600) וטרקטורים. הובלת הגשר נעשתה תחת אש ארטילרית כבדה של המצרים ופינוי מוקשים מאולתר שביצעה חוליית הפלסים של חה"ן, שניווטה את הגשר. הגשר הגיע לגדות התעלה בשבע בערב והושק עד למחצית רוחב התעלה. הוחלט לא לבצע השקה מלאה עד שכח הצנחנים שנמצא בגדה המערבית יגיע למקום ההשקה. בסביבות השעה 11 הגיע כח הצנחנים ואז הושלמה השקת הגשר. את הגשר דחפו עשרה טנקים וכלי צמ"ה אל תוך התעלה ובכך הושק. בשעה 1:00 בלילה (19 באוקטובר) הוכשר הגשר למעבר טנקים. בשלב זה, כבר צלחה האוגדה של אריאל שרון את תעלת סואץ, ולפיכך תפקיד גשר הגלילים היה להרחיב את ראש הגשר. גשר הדוברות ששימש קודם לכן גשר עיקרי, הפך לציר אספקה.
לאחר השקתו נקרא הגשר בשם "גשר ג'וני", ע"ש סא"ל אהרן טנא (ג'וני) מפקד ההנדסה הפיקודי של פיקוד הדרום, שנהרג במבצע הצליחה.