stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע עוגן
הערות שוליים

↑  התכונה להריסה בעיר העתיקה ביפו, דבר, 17 ביוני 1936
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 325-324.
↑  הריסת העיר העתיקה ביפו, הארץ, 18 ביוני 1936
↑  החלה הריסת הבתים בעיר העתיקה של יפו, דואר היום, 19 ביוני 1936
↑  נגמרה הריסת הבתים ביפו, הארץ, 1 ביולי 1936
↑  ביפ1, הארץ, 26 ביוני 1936
היום ביפו, דבר, 19 ביוני 1936
↑  נגמרה לפי שעה הרסת הבתים ביפו, הארץ, 2 ביולי 1936
↑  נגמרה הריסת הבתים ביפו, הארץ, 19 ביולי 1936
↑  הריסת בתים ביפו, דבר, 26 בנובמבר 1936
↑  פסה"ד בענין הריסת הבתים ביפו, הארץ, 5 ביולי 1936
הד פסק הדין של בית הדין העליון, הארץ, 7 ביולי 1936
↑  העתק של פסק הדין - חוק ומשפט - בית הדין הגבוה כפני זקן השופטים והשופט הראשי מנינג בענין: גאורג מיכאל־אלקפיד — הטוען. נגד. 1) היועץ המשפטי 2) נציב המחוז ביפו — הנטענים הריסת עיר העתיקה ביפו, הארץ, 16 ביולי 1936
↑  הכינוי לשכונות הקטנות שהוקמו ממערב למקווה ישראל ומדרום לדרך ההיסטורית יפו-ירושלים, בית וגן לימים בת-ים ושכונות עם, אגרובנק וקריית עבודה לימים חולון
1 2  יוסף אוליצקי, מול עיר עוינת, ספר ההגנה על בת-ים, ארגון חברי ההגנה בבית-ים בשיתוף עיריית בת-ים, 1984
↑  תמיר גורן, המבצע שהוליד שכונה: שיכון לפליטי יפו הערבים, 1938-1936, קתדרה 176
צילום אוויר של יפו 1936 לפני פעולת העונשין הבריטית, 'מבצע עוגן'
צילום אוויר של יפו 1936 לאחר פעולת העונשין הבריטית, 'מבצע עוגן'
EL-Qaria EL-Arabiya כטריז בין שכונות הדרום היהודיות על מפה בריטית של יפו 1944
מחשב לכל ילד (ישראל)

אופיר אקוניס, יו"ר המועצה הציבורית של פרויקט "מחשב לכל ילד", מציג עם אריק זאבי את המחשבים שיחולקו לילדי דימונה ומגדל העמק (2015)
מחשב לכל ילד הוא מיזם שמטרתו לאפשר לילדים משכבות מצוקה לרכוש מיומנויות שימוש במחשב והתחברות למאגרי מידע, כדי שאלה יסייעו בפיתוח חשיבה יוצרת, יתרמו להתפתחות הילד ולהעלאת דימויו העצמי, וישמשו מנוף לצמצום הפער הדיגיטלי והפער החברתי. המיזם החל לפעול בשנת 1996, ביוזמתם של אנשי עסקים ושל שר הכלכלה והתכנון פרופ' שמעון שטרית, והוא פועל בחסות משרד ראש הממשלה. המיזם פועל מראשיתו במסגרת עמותת המפעל הלאומי לפיתוח חברתי. בשנת 2003 הצטרפה למיזם עמותת "חלון לעולם המחר".
בשנים 1996–2020 עמד בראש מיזם "מחשב לכל ילד" פרופ' אריה סקופ. משנת 2020 עומד בראש המיזם יוסי רוזן.
למיזם מועצה ציבורית, שבראשה עומד נציג משרד ראש הממשלה.
במסגרת המיזם מוענקת למשפחת הילד ערכת מחשוב הכוללת -
מחשב.
הדרכה של 45 שעות לימוד, לילד ולהורה, באמצעות חברת הדרכה.
סל של תוכנות ולומדות.
חיבור לאינטרנט ל-12 חודשים.
אחריות ותמיכה טכנית למשך 3 שנים.
תקציב העמותה בשנת 2013 היה כ-21 מיליון ש"ח. במימון המיזם שותפים הממשלה (שמעניקה לעמותה קרוב ל-40% מתקציבה), העמותה, באמצעות תרומות שגייסה, הרשויות המקומיות ומשפחות הילדים (בשיעור סמלי). התורמים העיקריים של הפרויקט: מיקרוסופט ישראל, אשר תורמת את כל תוכנות המחשבים לפרויקט משנת 1996, קרן אדמונד ג'יי ספרא, ג'ון גנדל ועוד.
בחודש יוני 2013 הוחל בהסבת המיזם מחלוקת מחשבים שולחניים לחלוקת מחשבי לוח ומחשבי Smart Micro PC.
עד אמצע שנת 2020 הוענקו במסגרת הפרויקט למעלה מ-92,000 ערכות מחשב בכ-213 רשויות מקומיות מכל המגזרים בישראל. המיזם מקדיש תשומת לב גם לילדים בעלי צרכים מיוחדים. להערכת העמותה יש בישראל 168,000 משפחות ללא מחשב שבהן יש ילדים בגיל חינוך, ובשנת 2020 היא מתכננת להעניק מחשבים ל-6,200 משפחות מתוכן.
ראו גם

למידה משולבת מחשב
E-Learning
OLPC
הערות שוליים

↑  פרופ' אריה סקופ מספר על מחשב לכל ילד בערוץ 10, באתר פייסבוק "מחשב לכל ילד", ‏2 בנובמבר 2010
↑   מוטי בסוק, טאבלט לכל ילד, באתר TheMarker‏, 6 ביוני 2013
↑  אודות הפרויקט, באתר "מחשב לכל ילד"
מייקל דונלי

מייקל ברוס דונלי (באנגלית: Michael Bruce Donley ;‏ נולד ב-4 באוקטובר 1952) הוא פקיד ממשל אמריקאי בכיר לשעבר, שכיהן, בין שאר תפקידיו, כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית. לדונלי ניסיון של שלושים שנה בקהילת הביטחון הלאומי, כולל שירות בצוותים של הסנאט, בית הנבחרים, הבית הלבן והפנטגון. קודם לכם שימש דונלי כאחראי על המנהלה בלשכת מזכיר ההגנה.
ראשית חייו

מייקל דונלי נולד בנובטו, קליפורניה. ב-1977 הוא סיים תואר ראשון, וב-1978 תואר שני, שניהם ביחסים בינלאומיים, באוניברסיטת דרום קליפורניה. הוא גם למד בתוכנית למנהלים בכירים בביטחון לאומי באוניברסיטת הארוורד.
דונלי שירת בצבא ארצות הברית בשנים 1972–1975. הוא למד בבית הספר למודיעין של הצבא ב-1972, בבית הספר לצניחה של הצבא ב-1974 ובבית הספר הצבאי לשפות ב-1973. הוא שירת בקורפוס המוטס ה-18 ובקבוצת הכוחות המיוחדים החמישית.
שירות ציבורי

בשנת 1978 ובחלק משנת 1979 היה דונלי עורך ה-National Security Record של The Heritage Foundation. לאחר מכן ועד 1981 הוא היה עוזר לענייני חקיקה בסנאט. לאחר מכן ועד 1984 הוא היה חבר הצוות המקצועי של ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט.
בין השנים 1984–1989 שימש דונלי כמנהל תוכניות הביטחון וסגן המזכיר המנהל של המועצה לביטחון לאומי. כסגן המזכיר המנהל הוא פיקח על חדר המצב של הבית הלבן והיה יושב הראש של הוועדות לנוהלי ניהול משברים ורציפות הממשל. מוקדם יותר, כמנהל תוכניות הביטחון, היה דונלי נציג המועצה לביטחון לאומי במועצה למשאבים ביטחוניים, ותיאם את הפגישות הרבעוניות של הנשיא עם ראש המטות המשולבים. הוא יזם וארגן את הוועדה שמינה הנשיא לניהול הביטחון, שבראשה עמד דייוויד פקארד, ושתיאמה את מדיניות הבית הלבן בנוגע לחוק גולדווטר-ניקולס של 1986, וכתבה את אסטרטגיית הביטחון הלאומי עבור תקופת כהונתו השנייה של הנשיא רונלד רייגן.
ב-1989 מונה דונלי כעוזר מזכיר חיל האוויר לניהול ובקרה פיננסיים. בתפקידו זה הוא היה אחראי על הכנת התקציב של חיל האוויר, הערכת העלויות של מערכות הנשק, ניתוח כלכלי, ומתן שירות פיננסי לכל הסגל של החיל. הוא שימש בתפקיד זהה עד 1993, כאשר הוא מונה כמזכיר חיל האוויר בפועל. בתפקיד זה הוא כיהן שבעה חודשים, עד יולי אותה שנה.
לאחר שסיים לשמש בתפקידיו במחלקת חיל האוויר, היה דונלי לחבר בכיר במכון לניתוח ביטחוני. הוא המשיך להיות פעיל במכון עד 1996, כאשר הוא התמנה כסגן נשיא בכיר של Hicks and Associates, Inc, חטיבה של התאגיד הבינלאומי ליישומים מדעיים (Science Applications International Corporation - SAIC). בעבודתו שם הוא שימש כיועץ מיוחד למחלקת המדינה בענייני בוסניה והרצגובינה.
במאי 2005 מינה מזכיר ההגנה דונלד רמספלד את דונלי כמנהל המנהלה של המחלקה. בתפקידו זה הוא פיקח על 1,300 עובדים שנתנו שירותי מנהלה ותמיכה למטה מחלקת ההגנה בוושינגטון, כולל הפנטגון. הוא היה אחראי על תוכנית בנייה ושיפוצים בהיקף של 5.5 מיליארד דולר.
מזכיר חיל האוויר

ב-9 ביוני 2008 המליץ מזכיר ההגנה רוברט גייטס לנשיא ג'ורג' ווקר בוש למנות את דונלי כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית. גייטס גם הודיע שדונלי יהיה המזכיר בפועל החל מה-21 ביוני. ב-2 באוקטובר אותה שנה אישר הסנאט את מינויו של דונלי כמזכיר ה-22 של חיל האוויר. בינואר 2009 האריך הנשיא החדש ברק אובמה את מינויו של דונלי.
כמזכיר חיל האוויר היה דונלי אחראי על תפעולה של מחלקת חיל האוויר, כולל ארגון, הדרכה, הצטיידות ודאגה לרווחתם של יותר מ-300,000 איש ואישה שבשירות פעיל בחיל האוויר של ארצות הברית ובני משפחותיהם, של 180,000 אנשי המשמר הלאומי חיל האוויר וכוחות המילואים של החיל, ושל 160,000 העובדים האזרחיים של החיל. דונלי פיקח על הכנת התקציב השנתי של מחלקת החיל האוויר, שהיקפו עמד על כ-110 מיליארד דולר.
ב-13 באפריל 2009 פרסמו דונלי וראש מטה חיל האוויר נורטון שוורץ בוושינגטון פוסט חוות דעת שתמכה בהחלטתו של מזכיר ההגנה גייטס להפסיק את ייצורו של הF-22 ראפטור. דונלי ציין ש"הדרישות למלאי של מטוסי קרב ירדו והעלויות של מיזם ה-F-22 עלו".
ב-26 באפריל 2013 הודיע דונלי על כוונתו לפרוש מתפקידו כמזכיר חיל האוויר ב-21 ביוני אותה שנה. בעת פרישתו הוא הוחלף על ידי אריק פנינג שמונה כמזכיר בפועל.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  "Biographies: Michael B. Donley". Washington, DC: U.S. Air Force Public Affairs Office.
↑  Tyson, Ann Scott (June 7, 2008). "Pentagon Official May Head Air Force". Washingtonpost.com.
↑  Donley, Michael; Norton Schwartz (April 13, 2009). "Moving Beyond the F-22". Washington Post.
דונלי מעיד בפני הסנאט של ארצות הברית
מייקל דוקאקיס

מייקל סטנלי דוקאקיס (באנגלית: Michael Stanley Dukakis; נולד ב-3 בנובמבר 1933) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, לשעבר מושל מדינת מסצ'וסטס ומועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות 1988 לנשיאות ארצות הברית בהן הפסיד לסגן הנשיא ומועמד המפלגה הרפובליקנית, ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
ביוגרפיה

דוקאקיס נולד לזוג מהגרים יוונים בברוקליין שבמסצ'וסטס, והוא בן דודה של אולימפיה דוקאקיס. אביו היה רופא שלמד בהרווארד. דוקאקיס למד במכללת סווארת'מור וסיים ב-1955. הוא שירת שנתיים בצבא ארצות הברית והוצב בקוריאה הדרומית בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת הרווארד.
הוא כיהן כמושל מסצ'וסטס בשתי תקופות כהונה לא רצופות: בין השנים 1975–1979 ובין השנים 1983–1991, וכך היה למושל מסצ'וסטס שכיהן את תקופת הכהונה הארוכה ביותר. בשנות כהונתו השנייה כמושל סגנו היה ג'ון קרי, לימים מזכיר המדינה, שפרש ב-1985 כדי לרוץ לסנאט האמריקאי – שם שירת כמשך כמעט שלושה עשרים. הוא היה היווני-האמריקאי השני בהיסטוריה שכיהן כמושל, אחרי ספירו אגניו שהיה מושל מרילנד.
דוקאקיס שאף לרכוב על גל ההצלחה הכלכלית של מסצ'וסטס בשנים אלו, המכונה "נס מסצ'וסטס", וב-1988 הציג את מועמדותו לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית. לאחר שגבר בקלות על מספר מועמדים בבחירות הפנימיות של המפלגה הדמוקרטית, ובהם אל גור וג'סי ג'קסון, התמודד דוקאקיס בבחירות לנשיאות מול סגן הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש, ורץ לצד המועמד הדמוקרטי לסגן נשיא לויד בנטסן, סנאטור מתון מטעם מדינת טקסס. אף על פי שלאורך מספר ימים במסע הבחירות הוביל בסקרים לאורך קיץ 1988, דוקאקיס נחל תבוסה קשה ביום הבחירות. הוא ציין כי הסיבה המרכזית להפסדו היא בחירתו לא להגיב להאשמות הקשות מצד הקמפיין של בוש.
ביוגרפיה > הפרישה מהפוליטיקה

לאחר שנתיים נוספות של כהונה כמושל מסצ'וסטס, דוקאקיס פרש מהחיים הפוליטיים וכיהן במספר תפקידים, בהם חבר דירקטוריון תאגיד הרכבות אמטרק ומרצה למדעי המדינה באוניברסיטת נורת'איסטרן, ובמקביל המשיך בפעילות ציבורית.
חיים אישיים

נשוי לקתרין (קיטי) דוקאקיס (אנ'), נינתו של הסופר היהודי שלום עליכם, ולהם שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑   נדן פלדמן, מייקל דוקאקיס, האיש שהפסיד במו ידיו את נשיאות ארצות הברית, באתר TheMarker‏, 10 ביולי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455518705171  PLWABN: 9810573231905606  BIBSYS: 90583537  BNE: XX5400059  BnF: cb12102234z (data)  CiNii: DA02941101  GND: 118879693  ISNI: 0000 0001 1436 8728  LCCN: n80011660  LNB: 000036557  NARA: 10583048  NDL: 00620603  NKC: jx20060426001  NLA: 35414330  NLG: 45357  NTA: 073809586  SNAC: w6tq63dd  SUDOC: 029383722  Trove: 944268  ULAN: 500216108  VIAF: 3764338   WorldCat (עם VIAF): 3764338 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחשב הפסיעות

מחשב הפסיעות של לייבניץ בתצוגה במוזיאון הגרמני.
מחשב הפסיעות (באנגלית: Stepped Reckoner) היה מכונת חישוב מכנית, שהמציא המתמטיקאי הגרמני גוטפריד וילהלם לייבניץ בסביבות 1672, ושבנייתה הושלמה ב-1694. זה היה המחשב המכני הראשון שהיה יכול לבצע את כל ארבע הפעולות האריתמטיות.
על אף ההיתכנות התאורטית ואבות הטיפוס שיוצרו למחשב הפסיעות, הרי מבנה גלגלי השיניים המורכב שבבסיסו היה מעבר לטכנולוגיות הייצור של התקופה; בעיות תכנוניות, כמו גם פגם תכנוני של מנגנון הנשא שלו (carry mechanism) מנעו מהמכונה תפקוד אמין.
על אף הפגמים המכניים של מחשב הפסיעות, הוא הדגים את ההיתכנות של מכונות חישוב עתידיות. ברכיב הבסיסי של המכונה, שהומצא על ידי לייבניץ, שנקרא התוף המדורג, נעשה שימוש במכונות חישוב מתקדמות יותר במשך 200 השנים הבאות, ואף עד לשנות ה-70 של המאה ה-20, דרך מחשבון הקורטה הידני.
תיאור

מחשב הפסיעות התבסס על מנגנון גלגלי שיניים שלייבניץ המציא מוקדם יותר שנקרא התוף המדורג (stepped drum) או גם גלגל לייבניץ. התוף המדורג הוא גליל שלאורך היקפו בליטות באורכים שונים - שיניים, המסודרות כך שאורכיהן מהווים סדרה חשבונית. באמצעות הזחה של גלגל השיניים, הנמצא במגע עם שיני התוף המדורגות, לאורך צירו, מושגת שליטה על מספר הסיבובים שגלגל השיניים יסוב, כמומחש באנימציה מימין, ויסובב את משנהו.
לא ברור כמה אבות טיפוס של המכונה נבנו. התרשימים משמאל מראים גרסה שיכולה לצבור מספרים בני 12 ספרות. החלק הזה[דרושה הבהרה] מתאר את אב הטיפוס בן 16 הספרות ששרד בהנובר.
מכונת החישוב היא באורך של 67 סנטימטר ועשויה מפליז ופלדה מלוטשת. היא מורכבת משני חלקים צמודים מקבילים; אקומולטור בחלק האחורי של המכונה, שיכול להציג עד 16 ספרות עשרוניות, ומנגנון הזנת הקלט שבחזית, אליו ניתן להזין מספרים בני 8 ספרות עשרוניות. בחלק הקלט ישנן 8 חוגות עם כפתורים המאפשרות להזין את האופרנד, כמו גם חוגה דמוית חוגת-טלפון כדי להזין את ספרת המולטיפליקנד, וכננת בחזית שבעזרתה מבצעים את החישוב. תוצאת הפעולה המתמטית מופיעה על 16 החלונות בחלק האקומולטור האחורי. החלק אליו מזינים את הקלט מוצב על מסילה כך שניתן להניע אותו במקביל לאקומולטור בעזרת ידית שבצידי המכונה שמסובבת מעיין בורג שמניע את מנגנון הזנת הקלט, וכך ניתן לבצע גם תהליכי כפל של מספרים דו ספרתיים ויותר.
מחשב הפסיעות יכול:
להוסיף או לחסר מספר בן 8 ספרות ממספר בן 16 ספרות.
להכפיל שני מספרים בני 8 ספרות כדי לקבל תוצאה בת 16 ספרות.
לחלק מספר בן 16 ספרות במחלק בן 8 ספרות.
הוספה או החסרה מבוצעת בצעד יחיד, באמצעות סיבוב של הידית. כפל וחילוק מבוצעים ספרה ספרה על ספרות המולטיפליקנד או המחלק, בפרוצדורה שמקבילה לתהליכים של כפל ארוך וחילוק ארוך הנלמדים בבית ספר. אפשרית גם סדרת פעולות על התוצאה שבאקומולטור: למשל ניתן לחשב שורשים של מספרים באמצעות סדרה של פעולות חילוק וחיבור.
היסטוריה

לייבניץ הגה את הרעיון של מכונת החישוב שלו ב-1672 בפריז, לאחר שבחן את עקרונות הפעולה של פדומטר שנתקל בו. מאוחר יותר הוא התוודע למכונת החישוב של בליז פסקל (הפסקלין) כאשר הוא קרא את "הגיגים" של פסקל. הוא התרכז בהרחבת ישימותו של המכניזם של פסקל כך שיוכל גם להכפיל ולחלק. הוא הציג מודל מעץ של מכונת החישוב החדשה שלו בפני החברה המלכותית בלונדון ב-1 בפברואר 1673 וזכה להערכה ולעידוד רב. במכתב מ-26 במרץ 1673 ליוהאן פרידריך, שבו הוא הזכיר את הפרזנטציה שערך בלונדון, לייבניץ תיאר את התכלית של "המכונה האריתמטית" כביצוע חישובים "בקלות, במהירות, ובאופן מדויק". לייבניץ הוסיף גם שבאופן תאורטי המספרים המחושבים יכולים להיות גדולים ככל האפשר, אם רק מתאימים את הגודל של המכונה - הוא צוטט כאומר: "מספר יכול להכיל סדרה של ספרות, ארוכה ככל שנרצה (בפרופורציה לגודל של המכונה)".
הוא בנה את המכונה המוקדמת שלו העשויה מפליז בין השנים 1674 ו-1685. המכונה שלו שבנה בשנותיו המאוחרות יותר נבנתה בין השנים 1686 ו-1694.
תרשים של מחשב הפסיעות משנת 1897. התרשים מציג גרסה שיכולה לצבור מספרים עד ל-12 ספרות.
גלגל לייבניץ. ניתן לראות כי שלוש מתוך השיניים של התוף המדורג נוגעות בשיני גלגל השיניים ולכן הוא ייסוב שלוש פעמים
שרטוטו של לייבניץ המראה כיצד יש להכפיל את 365 ב-124.
מנגנון מחשב הפסיעות כפי שנראה ללא הבית שלו.
מאוריסיו פוצ'טינו

מאוריסיו רוברטו פוצ'טינו טרוסרו (בספרדית: Mauricio Roberto Pochettino Trossero, נולד ב-2 במרץ 1972 במורפי, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי, אשר שיחק בקריירה המקצוענית שלו בעמדת הבלם, וכיום משמש כמאמנה של נבחרת ארצות הברית.
קריירת מועדונים

פוצ'טינו החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון הארגנטינאי ניואלס אולד בויס, ושיחק שם במשך שש שנים, בין השנים 1988–1994. בעונת 1994–1995, חתם במועדון הלה ליגה הספרדית, אספניול, בעונה בה חזר המועדון הקטלוני לליגה הבכירה. במשך שש וחצי עונות, פוצ'טינו היה חלק בלתי נפרד מההרכב הפותח של המועדון בכל המסגרות, ואף היה שותף לזכייה בגביע המלך הספרדי בשנת 2000.
בינואר 2001, פוצ'טינו חתם במועדון הצרפתי פריז סן-ז'רמן. במדי סן ז'רמן, שיחק במשך שלוש עונות, וגם שם נכלל כשחקן הרכב קבוע. בעונת 2003–2004, עבר ליריבתה מהליגה הצרפתית של סן ז'רמן, בורדו. לאחר עונה אחת בלבד במדי בורדו (במהלכה הושאל כבר למועדון הספרדי), בה שותף רק ב-11 משחקי ליגה, חזר פוצ'טינו לתקופה נוספת למועדונו הקודם מהליגה הספרדית, אספניול. בכהונתו השנייה בספרד, שיחק פוצ'טינו שנתיים וחצי נוספות במדי אספניול, כאשר המשיך להיות שחקן הרכב מהותי של הקבוצה. בגיל 34, בשלהי הקריירה המקצוענית שלו ככדורגלן פעיל, זכה יחד עם קבוצתו בגביע נוסף בספרד. במהלך שתי התקופות השונות בהן שיחק באספניול, שותף פוצ'טינו בכמעט 300 משחקים במסגרת המועדון. פוצ'טינו פרש ממשחק בסוף עונת 2005–2006.
קריירת אימון

בשלהי ינואר 2009 התמנה פוצ'טינו להיות מאמנה השלישי של אספניול בעונת 2008/2009, כאשר הקבוצה דורגה במקום השלישי מתחתית הטבלה. פוצ'טינו הוביל את הקבוצה למקום ה-10. בעונה הזו, פוצ'טינו אימן 9 שחקנים שונים, שהיו עד לא מזמן שותפיו לסגל הקבוצה כשחקן בעונתו האחרונה ככדורגלן פעיל. בתחילת יוני 2009 האריך את חוזהו כמאמן לשלוש שנים נוספות. בעונת 2009/2010, הוא הוביל שוב את הקבוצה למקום במרכז הטבלה בליגה. עונת 2010/2011 הייתה עונת השיא שלו באימון המועדון, כשהוא מסיים במקום השמיני בליגה. את עונת 2011/2012 סיימה הקבוצה במקום ה-14 בליגה. את העונה שלאחר מכן פתח בצורה חלשה מאוד ובחודש נובמבר 2012 הוא פוטר כשהקבוצה במקום ה-20 והאחרון בליגה.
בינואר 2013 מונה למאמן סאות'המפטון מהפרמייר ליג האנגלית. את עונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום ה-14 בליגה. עונת 2013/2014 הייתה מוצלחת יותר והקבוצה תחת אימונו הגיעה למקום ה-8 בליגה.
קריירת אימון > טוטנהאם הוסטפר

במאי 2014, בעקבות עונתו המוצלחת כמאמן סאות'המפטון מונה למאמן טוטנהאם הוטספר. עם טוטנהאם זכה להצלחה וביסס את מעמדו כאחד מהמאמנים הטובים בעולם. בעונתו הראשונה הוביל את הקבוצה למקום החמישי בליגה ומהעונה שאחריה סיימה הקבוצה במשך 4 עונות רצופות במקום הרביעי ומעלה בליגה- מקומות שהובילו אותה לשלב הבתים האלופות. את העונות 2015/2016 ו-2017/2018 הקבוצה סיימה במקום ה-3 כשהשיא בליגה היה ב עונת 2016/2017 בה סיימה הקבוצה במקום השני כסגנית האלופה.
את עונת 2018/2019 סיימה הקבוצה במקום ה-4 בליגה. במאי 2019 הוליך פוצ'טינו את טוטנהאם עד לגמר ליגת האלופות לראשונה בתולדותיה, אחרי שעברה בדרך את בורוסיה דורטמונד, מנצ'סטר סיטי ואייאקס אמסטרדם (את אייאקס ניצחה ביתרון של שערי חוץ לאחר מהפך הירואי בגומלין ואחרי שכבר פיגרה 0–3 בסיכום 2 המשחקים), בגמר עצמו טוטנהאם הפסידה 0–2 לליברפול. פוצ'טינו פוטר מאימון הקבוצה בנובמבר 2019 לאחר רצף תוצאות מאכזבות של המועדון- היא פתחה את עונת 2019/2020 כשהיא במקום ה-14 בליגה, כשגם בליגת האלופות לא הציגה יכולת מספיק מרשימה, כשהשיא הגיע בהפסד 2–7 לבאיירן מינכן בשלב הבתים של ליגת האלופות.
תחת אימון פוצ'טינו פרחו בטוטנהאם שחקנים רבים, חלקם הפכו לשחקנים בולטים בנבחרותיהם ובעולם, ביניהם: הארי קיין, יונג מין סון, כריסטיאן אריקסן, ודלה אלי.
קריירת אימון > פריז סן ז'רמן

ב-2 בינואר 2021 מונה פוצ'טינו לאימון פריז סן-ז'רמן.
ב-13 בינואר 2021 זכה בסופר קאפ הצרפתי לאחר ניצחון 1–2 על אולימפיק מרסיי. בעונת 2021/2022 הוביל את הקבוצה לאליפות צרפת. ב-5 ביולי 2022 פוטר מתפקידו, בשל חוסר ההצלחה של הקבוצה בליגת האלופות על אף החתמת ליונל מסי בקיץ 2021.
קריירת אימון > צ'לסי

ב-29 במאי 2023 פוצ'טינו חזר לאנגליה ומונה למאמנה של צ'לסי. בסיום עונת 2023/2024 בעקבות סיום הקבוצה במקום השישי בפרמייר ליג עזב פוצ'טינו את המועדון.
קריירה בינלאומית

פוצ'טינו ייצג את נבחרת ארגנטינה 20 פעמים במהלך 4 שנים, והיה חלק מהסגל הארגנטינאי למונדיאל 2002, בו שיחק בכל שלושת המשחקים של הנבחרת בשלב הבתים. לזכותו 2 שערים בינלאומיים.
תארים > כשחקן > ניואל'ס אולד בויס

אליפות ארגנטינה: 1990/1991
תארים > כשחקן > אספניול

גביע המלך הספרדי: 1999/2000, 2005/2006
תארים > כשחקן > פריז סן ז'רמן

גביע האינטרטוטו: 2001
תארים > קבוצתיים > פריז סן ז'רמן

הסופר קאפ הצרפתי: 2020
הגביע הצרפתי: 2020/2021
אליפות צרפת: 2021/2022
תארים > אישיים

מאמן החודש בפרמייר ליג (4): אוקטובר 2013, ספטמבר 2015, פברואר 2016, אפריל 2017.
הערות שוליים

↑  "Mauricio Pochettino sacked as Tottenham manager amid poor results". The Guardian. 19 בנובמבר 2019. נבדק ב-20 בנובמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
| נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 1999 |
| --- | --- | --- |
|  1 בורגוס •  2 אז'אלה •  3 סורין •  4 איבארה •  5 סימאונה •  6 סמואל •  7 בארוס שלוטו •  8 זאנטי •  9 פלרמו •  10 אורטגה •   11 לופס •  12 ביסארי • 13 ויוואס •  14 פוצ'טינו • 15 בריסו • 16 גוגליילמינפייטרו • 17 אוסאין • 18 קניה • 19 קלדרון • 20 איימר • 21 גונסאלס • 22 ריקלמה • מאמן: ביילסה |  1 בורגוס •  2 אז'אלה •  3 סורין •  4 איבארה •  5 סימאונה •  6 סמואל •  7 בארוס שלוטו •  8 זאנטי •  9 פלרמו •  10 אורטגה •   11 לופס •  12 ביסארי • 13 ויוואס •  14 פוצ'טינו • 15 בריסו • 16 גוגליילמינפייטרו • 17 אוסאין • 18 קניה • 19 קלדרון • 20 איימר • 21 גונסאלס • 22 ריקלמה • מאמן: ביילסה | ארגנטינה |
| נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 2002 |
| --- | --- | --- |
|  1 בורגוס •  2 אז'אלה •  3 סורין •  4 פוצ'טינו •  5 אלמיידה •  6 סמואל •  7 ק. לופס •  8 זנטי •  9 בטיסטוטה •  10 אורטגה •   11 ורון •  12 קבאז'רו • 13 פלסנטה •  14 סימאונה • 15 אוסאין • 16 איימר • 17 ג. לופס • 18 קילי גונסאלס • 19 קרספו • 20 גז'ארדו • 21 קאניג'ה • 22 צ'אמוט • 23 בונאנו • מאמן: ביילסה |  1 בורגוס •  2 אז'אלה •  3 סורין •  4 פוצ'טינו •  5 אלמיידה •  6 סמואל •  7 ק. לופס •  8 זנטי •  9 בטיסטוטה •  10 אורטגה •   11 ורון •  12 קבאז'רו • 13 פלסנטה •  14 סימאונה • 15 אוסאין • 16 איימר • 17 ג. לופס • 18 קילי גונסאלס • 19 קרספו • 20 גז'ארדו • 21 קאניג'ה • 22 צ'אמוט • 23 בונאנו • מאמן: ביילסה | ארגנטינה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811565561905606  LCCN: no2022004151  NLK: KAC201844616  VIAF: 5409154592517643370008   WorldCat (עם VIAF): 5409154592517643370008
מייקל דוריס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בינואר 1945 לואיוויל, ארצות הברית 
 התאבד:  10 באפריל 1997 (בגיל 52) קונקורד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  מודק 
 שם עט:  Milou North 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ורג'טאון, St. Xavier High School 
 שפות היצירה:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  ספרות ילדים
 יצירות בולטות:  A Yellow Raft in Blue Water 
 בן או בת זוג:  לואיז ארדריץ' (1981–1996) 
 פרסים והוקרה:  פרס הארטלנד (1990)  מלגת גוגנהיים 
 
מייקל אנתוני דוריס (באנגלית: Michael Anthony Dorris;‏ 30 בינואר 1945 – 10 באפריל 1997) היה סופר וחוקר אמריקאי שהיה היו"ר הראשון של התכנית לחקר האינדיאנים בדארטמות' קולג'. חיבר את הרומן "A Yellow Raft in Blue Water"‏ (1987) ואת ספר הזכרונות "The Broken Cord" ‏(1989).
הוא נישא לסופרת לואיז ארדריץ', ולשניים היו שישה ילדים. הם שיתפו לעיתים קרובות פעולה בכתיבה, עד שנפרדו בשנת 1995. הוא מת בהתאבדות בשנת 1997, בזמן שהמשטרה חקרה האשמות כי הוא התעלל בבנותיו.
ספרו "The Broken Cord", שזכה בפרס חוג מבקרי הספרים הלאומי (אנ') ב-1989, עסק בהתמודדותו עם בנו המאומץ, שסובל מתסמונת אלכוהול עוברית, והנזק הרחב שנגרם לילדים שנולדו עם הבעיה. בעקבות הספר, אישר הקונגרס חקיקה המתריעה על הסכנות שבשתיית אלכוהול במהלך ההיריון.
ביוגרפיה

נולד בלואיוויל שבקנטקי למרי בסי (לבית בורקהרדט) ולג'ים דוריס. במאמר שפורסם במגזין "ניו יורק" חודשיים לאחר מותו של דוריס, ציטט כתב היסטוריון של שבט המודק שאמר כי "דוריס היה ככל הנראה צאצא של אדם לבן בשם דוריס, שעל פי הרשומות התיידד עם שבט המודק בחוף המערבי מעט לפני מלחמת מודק (אנ') של 1873 ולאחריה. אף על פי כן, אין תיעוד על כך שדוריס נרשם כאינדיאני ברישומים של שבטי הקלאמת". אביו נפטר לפני שנולד דוריס, ולפיכך גידלה אותו אמו – ששימשה מזכירה במפלגה הדמוקרטית – כבן יחיד. דודותיו וסבתו סייעו לגידולו.
דוריס קיבל תואר ראשון בהצטיינות באנגלית ובקלאסיקה מאוניברסיטת ג'ורג'טאון בשנת 1967, ותואר שני מאוניברסיטת ייל באנתרופולוגיה בשנת 1971, לאחר שהחל את לימודיו לתואר בתיאטרון. את עבודת השדה עשה באלסקה, ובחן את ההשפעות של קידוחים ימיים על קהילות ילידיות. בתקופה של אקטיביזם אמריקאי-ילידי רב, עזר דוריס בשנת 1972 להקים את המחלקה ללימודי ילידים אמריקאיים במכללת דארטמות', ושימש כיו"ר הראשון שלה.
בשנת 1971 הוא הפך לאחד הגברים הלא נשואים הראשונים בארצות הברית שאימצו ילד. בנו המאומץ, ילד משבט לקוטה בן 3, אובחן כסובל מתסמונת אלכוהול עוברית. המאבק של דוריס להבנת בנו ולטיפול בו הפך לנושא הממואר שלו "The Broken Cord". דוריס אימץ עוד שני ילדים אינדיאנים, ושניהם סבלו ככל הנראה מתסמונת אלכוהול עוברית.
הוא כתב את הטקסט שליווה את צילומיו של ג'וזף פרבר בספר "Native Americans: Five Hundred Years After" ‏(1975). הוא קיבל מלגת גוגנהיים בשנת 1977 בגלל עבודתו באנתרופולוגיה ולימודי תרבות.
בשנת 1981, התחתן עם לואיז ארדריץ', סופרת ממוצא אינדיאני. הם נפגשו 10 שנים קודם לכן, כשהוא לימד בדארטמות' והיא הייתה סטודנטית. במהלך השנה הקודמת, שאותה בילה דוריס בניו זילנד במסגרת שנת שבתון, החלו להתכתב בקביעות בדואר. לאחר נישואיהם היא אימצה את שלושת ילדיו. נולדו להם שלוש בנות יחד. דוריס וארדריץ' כתבו יחדיו ספרות רומנטית בשם הבדוי מילו נורת' (Milou North). רבים מהקטעים שכתבו יחדיו פורסמו במגזין "Woman" (אנ') הבריטי. ארדריץ' הקדישה שלושה מספריה לדוריס. המשפחה התגוררה בקורניש (אנ') שבניו המפשייר.
בשנת 1986 נשלח בנו של דוריס לפנימייה ולבית ספר צבאי. בתו החלה ללמוד בפנימייה כשהייתה בת 12. לאחר ההצלחה של "The Broken Cord" בשנת 1989, ומקדמה של 1.5 מיליון דולר לכתיבת ספרות, הפסיק דוריס ללמד בדארטמות' כדי להפוך לסופר במשרה מלאה. בשנת 1991 נהרג בנו הבכור מפגיעת מכונית. דוריס, ארדריץ' ושלוש בנותיהם עברו לקליספל (אנ') שבמונטנה, ככל הנראה בשל איומי מוות מאחד מבניהם, וחזרו לניו המפשייר בשנת 1993. לבסוף הם עברו למיניאפוליס.
דוריס וארדריץ' התגרשו בשנת 1996, ודוריס נכנס כתוצאה מכך לדיכאון.
שתיים מבנותיו הביולוגיות של דוריס, ובתו המאומצת, האשימו אותו בהתעללות נגדו. ב-10 באפריל 1997 שם קץ לחייו בקונקורד שבניו המפשייר. עם מותו נסגרו החקירות הפליליות על האשמות בפגיעה מינית.
ספריו

Native Americans Five Hundred Years After (עם הצלם ג'וזף פרבר, 1975)
A Guide to Research on North American Indians (עם מרי ביילר וארלין הירשפלדר, 1983)
A Yellow Raft in Blue Water‏ (1987)
The Broken Cord: Fetal Alcohol Syndrome and the Loss of the Future‏ (1989)
The Crown of Columbus (עם לואיז ארדריץ', 1991)
Route Two and Back (עם לואיז ארדריץ', 1991)
Morning Girl ‏(1992)
Working Men ‏(1993)
Rooms in the House of Stone ‏(1993)
Paper Trail (מאמרים, 1994)
Guests ‏(1995)
Sees Behind Trees‏ (1996)
Cloud Chamber‏ (1997)
The Window‏ (1997)
The Most Wonderful Books: Writers on Discovering the Pleasures of Reading, עריכה (1997)