stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטונוול אין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בר, מקום להט"בי היסטורי 
 כתובת:  גריניץ' וילג' 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1930
 תאריך פתיחה רשמי:  1930 
 קואורדינטות:  40°44′02″N 74°00′08″W﻿ / ﻿40.733797222222°N 74.0021°W﻿ / 40.733797222222; -74.0021
 thestonewallinnnyc.com
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיסטונוול אין(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיסטונוול אין(למפת מנהטן רגילה) סטונוול אין(למפת מנהטן מוגדלת) סטונוול אין
 
סטונוול אין (באנגלית: Stonewall Inn; לעיתים מקוצר ל-Stonewall) הוא גיי בר ופאב הממוקם בשכונת גריניץ' וילג', במנהטן תחתית, ניו יורק. הגיי בר ידוע בשל מהומות סטונוול שהתקיימו בו ב-1969, אירוע שנחשב באופן נרחב לאבן דרך בהיסטוריית הלהט"ב בארצות הברית, וכן להקמת התנועה לשחרור הגייז ולמאבק המודרני למען זכויות להט"ב בארצות הברית.
הפונדק המקורי, שפעל ב-1967–1969, היה ממוקם ברחוב כריסטופר 51–53, בין השדרה השביעית הדרומית לווייברלי פלייס. בעקבות המהומות, הגיי בר לא פעל והפונקד המקורי הושכר כשני חללים נפרדים למספר עסקים שונים במהלך השנים. הגיי בר פעל פעם נוספת ברחוב כריסטופר 51 ב-1987–1989. לאחר הסגירה הנוספת ב-1989, השלט האנכי ההיסטורי הוסר מחזית הבניין, והגימורים הפנימיים המקורים של הפונדק המקורי הוסרו במהלך השנים. ב-1990, רחוב כריסטופר 53 הושכר לבר חדש בשם New Jimmy's at Stonewall Place, ומאוחר יותר (ב-1991) שונה שמו לסטונוול. ההנהלה הנוכחית קנתה את הבר ב-2006 ומאז מפעילה אותו כסטונוול אין. הבניינים ברחוב כריסטופר 51 ו-53 הם בבעלות פרטית.
ועדת השימור של ציוני דרך בניו יורק (אנ') הגדירה באפריל 1969, כחלק מהמחוז ההיסטורי של גריניץ' וילג', את סטונוול אין כמקום היסטורי. כמו כן, סטונוול אין והאזור שמסביב רשום כמקום היסטורי במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים מאז 1999. כמו כן, סטונוול אין מוגדר כאתר היסטורי לאומי (אנ') מאז 2000. סטונוול אין היה הנכס הלהט"בי הראשון הרשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים וכן ברשומות של ועדת השימור של ציוני דרך בניו יורק.
הערות שוליים

↑  National Park Service (2008). "Workforce Diversity: The Stonewall Inn, National Historic Landmark National Register Number: 99000562". US Department of Interior. נבדק ב-30 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Stonewall Inn on Christopher Street, interactive Google Street View image and map". Geographic.org/streetview. נבדק ב-27 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Stonewall: The Basics" (PDF). Stonewall 50 Consortium. 2019. נבדק ב-5 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stonewall Inn". NYC LGBT Historic Sites Project (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-16 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NYC grants landmark status to gay rights movement building". North Jersey Media Group. 23 ביוני 2015. נבדק ב-23 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016123635  SNAC: w6bs9k3n  VIAF: 35147662949560550901   WorldCat (עם VIAF): 35147662949560550901
סילי (בלגיה)

סילי (בוולונית: Chili) הוא יישוב במחוז ולוניה שבבלגיה.
נכון ל־1 בינואר 2006, מנתה סילי אוכלוסייה כוללת של 7,995 איש.
השטח הכולל של היישוב הוא 67.68 קמ"ר (26.13 מייל רבוע) המקנה צפיפות אוכלוסין של 118 תושבים לקמ"ר.
היישוב מחולק למספר מחוזות. ליישוב מועצה המתכנסת מדי חודש לדון בתפעול השוטף של היישוב. נכון לשנת 2024 בראש המועצה עומד ג'ו דוונין. נכון לשנת 2024 יש ביישוב 6 בתי ספר ברשת החינוך הבסיסי (משפחתון ויסודי).
סילי מצהירה על עצמה כדוגלת בערכים של "מזון איטי". סילי היא עיר תאומה של העיר האיטלקית סן מיניאטו.
שמה של העיירה נובע מהנחל שלה, הנקרא Sille (צרפתית) או Zulle (הולנדית). עם זאת, משמעות שמה באנגלית, "טיפשי", גרם להימצאותה ברשימות אינטרנט שונות על מקומות עם שמות משעשעים. העיירה נמצאת במרכז הסיפור המכונן של הדת הפרודית "sillyism", ובה הקומיקאי מקס פוש (אנ') חווה לכאורה התגלות.
הערות שוליים

↑  Conseil communal, silly
↑  השכלה, באתר סילי
↑  מזון איטי, באתר סילי
↑  Max Fosh, I Technically Started The 3rd Largest Religion In The Country
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4823127-7  MusicBrainz: 42fe1a1b-eca6-46c8-9bb2-d826e60820a3
עורבות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קן פולט
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן ריגול, רומן
 נושא:  מלחמת העולם השנייה, תנועת ההתנגדות הצרפתית 
 מקום התרחשות:  המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2002
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מודן
 תאריך:  2004
 תרגום:  עדי גינצבורג-הירש
 מספר עמודים:  378
 פרסים
 פרס קורין (2003)  פרס אודי (2003) 
 סדרה
 ספר קודם:  צופן אפס 
 הספר הבא:  מעוף הצרעה 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003579684
 
עורבות (באנגלית: Jackdaws) הוא ספר מאת הסופר הבריטי קן פולט. הספר יצא לאור ב-2002. עלילת הספר עוסקת במבצעי המודיעין הבריטי, על רקע יום הפלישה המתקרב של בעלות הברית לנורמנדיה. הספר מבוסס על אירועים אמיתיים, אך חלק מן הדמויות והאירועים דמיוניים.
עלילה

עלילת הספר מתרחשת באביב 1944. פליסיטי המכונה "פליק", סוכנת חשאית של ה-S.O.E, ובעלה, מפקד מחתרת צרפתי, מודעים לחשיבות האסטרטגית של מרכזת הטלפונים הגדולה באירופה עבור הגרמנים בימים שלפני מתקפת בעלות הברית. הם וחבריהם לתא המחתרת הצרפתית נכשלים בניסיונם להשמיד מרכזת טלפונים גרמנית בנורמנדי, שמעבירה מידע בין המפקדות השונות של הצבא הגרמני הפרוס לאורך רצועת החוף. לאחר שתא המחתרת חוסל, בעלה נעדר ומפקדיה אינם עוד בטוחים בכישוריה, עמדה בפני פליק הזדמנות אחת לביצוע המשימה. בסיוע איש המשרד לשירותים אסטרטגיים, רב-סרן פול צ'נסלור, היא הקימה צוות שכולו נשים שאינן נשות מבצעים מיומנות, והכשירה אותן בתוך ימים ספורים. הצוות, ששם הצופן שלו הוא "עורבות", עתיד לנסות ולהסתנן למרכזת מתחת לאפם של הגרמנים. הגרמנים, ובראשם דיטר, קצין ביון נגדי מוכשר וחסר מעצורים, כבר מוכנים כעת והיא אינה יודעת מה תוכניותיהם ועד כמה חשוף המבצע לנגד עיניהם.
הספר תורגם לעברית ויצא לאור בהוצאת מודן ב-2004.
קרן העושר של נורווגיה

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1 בינואר 2006 – הווה (19 שנים) 
  
 www.nbim.no
 
קרן העושר של נורווגיה או "קרן הפנסיה הממשלתית של נורווגיה" (בנורווגית: Statens pensjonsfond) מורכבת משתי קרנות עושר ריבוניות נפרדות בבעלות ממשלת נורווגיה.
"קרן הפנסיה הממשלתית - העולמית", המכונה גם "קרן הנפט", הוקמה בשנת 1990 כדי להשקיע את עודפי ההכנסות של מגזר הנפט הנורווגי. יש לה יותר מ-1.3 טריליון דולר בנכסים, כולל החזקה של 1.4% מכלל המניות של החברות הציבוריות בעולם, מה שהופך אותה לקרן העושר הריבונית הגדולה בעולם. במאי 2021, היקף הקרן היה שווה לכ-248,000 דולר לכל אזרח נורווגי. היא מחזיקה בהשקעות בנדל"ן והשקעות באפיקי "הכנסה קבועה" (Fixed Income), כדי לייצר תזרים מזומנים במועדים קבועים. חברות רבות מודרות על ידי הקרן מטעמים אתיים.
"קרן הפנסיה הממשלתית - נורווגיה" קטנה יותר, והוקמה בשנת 1967 כסוג של קרן ביטוח לאומי. היא מנוהלת בנפרד מקרן הנפט ומוגבלת להשקעות מקומיות וסקנדינביות, ולכן היא בעלת מניות מפתח בחברות נורווגיות גדולות רבות, בעיקר דרך הבורסה לניירות ערך של אוסלו.
מטרה

מטרת הקרן היא להשקיע חלק מהעודפים הגדולים שנוצרו על ידי מגזר הנפט הנורווגי, בעיקר ממסים על חברות, אך גם מתשלום עבור רישיונות לחיפושי נפט וכן מהריבית הכספית הישירה של המדינה ודיבידנדים מחברות הנפט שבבעלות חלקית של המדינה. על פי הערכות, ההכנסות השוטפות ממגזר הנפט נמצאות בשיאה ותרדנה בעשורים הבאים. קרן הנפט הוקמה בשנת 1990 לאחר החלטה של המחוקק במדינה, להתמודד עם השפעות הירידה הקרובה בהכנסות ולהחליק את ההשפעות המפריעות של תנודות גבוהות של מחירי הנפט.
כפי ששמה מרמז, קרן הפנסיה הממשלתית העולמית מושקעת בשווקים פיננסיים בינלאומיים, כך שהסיכון אינו תלוי בכלכלה הנורווגית. הקרן מושקעות במעל ל-9,123 חברות ב-73 מדינות (נכון ל-2021).
הרקע להקמת הקרן

נורווגיה חוותה עודפים כלכליים מאז פיתוח משאבי הנפט והגז שלה בשנות ה-70 של המאה ה-20 מציאות זו, יחד עם הרצון להפחית את התנודתיות הנובעת משינויים במחירי הנפט, הניעו את הקמתה של קרן הנפט של נורווגיה, כיום קרן הפנסיה הממשלתית-הגלובלית (GPF-G). חוסר היציבות של מחירי הנפט מעורר דאגה מתמדת במדינות התלויות בנפט מאז תחילת הפריחה בהפקת הנפט, אך במיוחד בעשורים שלאחר משברי הנפט בשנות ה-70. מכיוון שהתמ"ג הריאלי של מדינות מייצאות נפט קשור למחיר הנפט, מטרתם של יצואנים אלו היא לייצב את דפוסי צריכת הנפט, ושורה של מדינות מייצאות נפט הקימו קרנות עושר ריבוניות, ככלי מדיניות יעיל להשגת תוצאה זו. אימוץ גישה זו על ידי נורווגיה תואם את המגמות הכלכליות העולמיות, במיוחד את דפוסי ההשקעה. ההשקעות הבינלאומיות עלו בקצב גבוה משמעותית מהתמ"ג העולמי או מהסחר העולמי של סחורות ושירותים, ועלו ב-175% במהלך תקופה שבה שני המדדים הראשונים עלו ב-53% וב-93% בהתאמה.
קרן הפנסיה הממשלתית העולמית (בנורווגית: Statens pensjonsfond Utland, SPU) היא קרן שאליה מופקד העושר העודף המיוצר מהכנסות הנפט. שמה שונה בינואר 2006 מקרן הנפט של נורווגיה. הקרן מכונה בדרך כלל קרן הנפט (Oljefondet).
מועצת האתיקה של הקרן

בעקבות ויכוח על מדיניות ההשקעות של הקרן, לאחר גילוי מספר מקרים של השקעה בחברות שנויות במחלוקת, המעורבות בעסקים כמו ייצור נשק, טבק ומוצרים מזהמים. המועצה המייעצת לאתיקה של קרן הנפט הוקמה ב-19 בנובמבר 2004 בצו מלכותי. בהתאם לכך, הוציא משרד האוצר של נורווגיה תקנה חדשה לניהול קרן הנפט הממשלתית, הכוללת גם הנחיות אתיות.
על פי ההנחיות האתיות שלה, הקרן אינה יכולה להשקיע כסף בחברות שתורמות במישרין או בעקיפין להרג, עינויים, שלילת חירות או הפרות אחרות של זכויות אדם במצבי סכסוך או מלחמות. בניגוד למה שנהוג לחשוב, הקרן רשאית להשקיע במספר חברות המייצרות נשק, שכן רק נשק כלשהו, כמו נשק גרעיני, אסור על פי ההנחיות האתיות כאובייקטי השקעה. כך לדוגמה מכרה הקרן החזקות שהיו לה בחברות הישראליות: אלביט מערכות, שפיר הנדסה ותעשייה, מבנה נדל"ן ודניה סיבוס, בגלל פעילותן בשטחים. הקרן הפסיקה את השקעותיה בישראל בשל סירוב הבנקים לתנאי שהם יפסיקו להעביר כספים לחברות שפועלות בהתנחלויות. מאוחר יותר החליטה לחזור בה מההחלטה למשוך את ההשקעות מישראל, אחרי שהודיעה שתבחן את מהלכי הממשלה החדשה ותוודא שהכסף לא מושקע בחברות שפועלות בשטחים. בדצמבר 2024 מכרה הקרן את כל אחזקותיה בחברת בזק בגלל פעילותה בהתנחלויות.
במרץ 2019 הודיעה הקרן כי תפסיק להשקיע בחברות נפט.
הערות שוליים

1 2   רויטרס, הנורווגים הצליחו לחסוך יותר מטריליון דולר בשביל העתיד שלהם, באתר TheMarker‏, 27 בפברואר 2018
↑  עירית אבישר ולילך ויסמן, ‏ממשלת נורבגיה מחרימה את אלביט מערכות, באתר גלובס, 3 בספטמבר 2009
↑  ברק רביד, קרן הפנסיה הממשלתית הנורבגית לא תשקיע בחברות שבונות בהתנחלויות, באתר הארץ, 30 בינואר 2014
↑  רויטרס, נורבגיה מחסלת השקעותיה בדניה סיבוס ובאפריקה: הבנייה בשטחים מפרה את אמנת ז'נבה, באתר TheMarker‏, 23 באוגוסט 2010
 בלומברג, בגלל הכיבוש: נורווגיה מחסלת את אחזקתה בשתי חברות ישראליות, באתר TheMarker‏, 20 במאי 2021
↑  ירון אברהם, ‏הקרן הנורווגית מפסיקה את השקעותיה בארץ, גורם מדיני: "נתקשה להשפיע אל מול אופי הממשלה החדשה", באתר ‏מאקו‏, 22 בדצמבר 2022
↑   יהונתן ליס, קרן העושר הנורווגית פועלת למניעת השקעות בחברות שפועלות בהתנחלויות, באתר TheMarker‏, 22 בדצמבר 2022
↑  ירון אברהם, ‏פרסום ראשון: קרן העושר הנורווגית תמשיך להשקיע בישראל, באתר ‏מאקו‏, 19 ביוני 2023
↑   רויטרס, קרן העושר של נורווגיה מכרה את כל אחזקותיה בבזק בגלל פעילותה בהתנחלויות, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2024
↑   רויטרס, יריקה לבאר: נורווגיה תפסיק להשקיע בחברות נפט - שהפכו אותה לכל כך עשירה, באתר TheMarker‏, 8 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2008159184  VIAF: 128232333   WorldCat (עם VIAF): 128232333
נאם ג'ון פייק

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1932 סיאול, הכיבוש היפני בקוריאה 
 פטירה:  29 בינואר 2006 (בגיל 73) מיאמי, ארצות הברית 
 לאום:  קוריאנים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טוקיו  Kyunggi High School 
 תחום יצירה:  וידאו ארט 
 זרם באמנות:  פלוקסוס, נאו דאדא 
 יצירות ידועות:  Internet Dream 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1977)  פרס קיוטו באמנות ופילוסופיה (1998)  פרס וילהלם-למברוק (2001)  מסדר ההצטיינות בתרבות של דרום קוריאה (2007)  פרס פוקואוקה לתרבות אסיה (1995)  מדליית גתה (1997)  לי בינג-צ'ול (1995)  טבעת הקיסר של גוסלאר (1991)  פרס מכון הסרטים האמריקאי ליוצרים עצמאיים על שם מאיה דרן (1986)  יקיר העיר (26 באוקטובר 1988)  Will Grohmann Award 
 בן או בת זוג:  שיגקו קובוטה (1965–?) 
 www.paikstudios.com
 
אוטוסטרדה אלקטרונית (1995), מיצב וידאו, המוזיאון לאמנות אמריקאית, וושינגטון
נָאם ג'וּן פָּייק (באנגלית: Nam June Paik;‏ 20 ביולי 1932 - 29 בינואר 2006) היה אמן אמריקאי יליד קוריאה הדרומית. פייק היה אמן מיצגים ונחשב לאחד מחלוצי אמנות הוידאו ארט. עבודתו קשורה קשר הדוק אל רעיונות תנועת הפלוקסוס, בה היה פייק חבר.
ביוגרפיה

פייק נולד בסיאול כאחד מחמישה בנים לאב אשר היה עובד טקסטיל לפרנסתו. בילדותו, הוכשר פייק כפסנתרן. בשנת 1950, בזמן מלחמת קוריאה ברחו פייק ומשפחתו להונג קונג ומשם ליפן. שם, סיים פייק את לימודיו באוניברסיטת טוקיו. את התזה שלו כתב פייק על המלחין ארנולד שנברג.
לאחר לימודיו ביפן עבר פייק לגרמניה, שם המשיך בלימודים בתחום ההיסטוריה של המוזיקה באוניברסיטת מינכן. בזמן לימודיו נפגש פייק עם המלחינים קרלהיינץ שטוקהאוזן וג'ון קייג'. בהשפעתם עבר לעבוד עם מוזיקה אלקטרונית. בנוסף פגש פייק את הפסל והמייצגן יוזף בויס ובהשפעתם הצטרף פייק לתנועת הפלוקסוס.
במסגרת התנועה, אשר תפסה את עצמה כהמשך מאוחר של תנועת הדאדא, הציג פייק את עבודתו הראשונה "הצגה של מוזיקה אלקטרונית טלוויזיונית" (Exposition of Music-Electronic Television) ובמסגרתה שינה ועיוות את פעולתם של מקלטי טלוויזיה, בעזרת מגנטים.
בשנת 1964 עבר פייק לניו יורק. שם המשיך ביצירה אמנותית המתייחסת למוזיקה ואמנות פלאסטית גם יחד. בעבודה "זן קולנועי" (Zen for Film), מן השנים 1962–1964, הציג פייק בדירה ניו-יורקית מיצב הכולל פסנתר, בס וטלוויזיה ובה שודר סרט שלא עבר תהליך של פיתוח הנגאטיב ועל כן היה חסר כל דימוי. ואילו בעבודה אחרת - במיצג "צ'לו טלוויזיה" (TV Cello), אותה יצר ביחד עם הצ'לנית שרלוט מורמן, יצר פייק מעין צורה של כלי הצ'לו עשוי מטלוויזיות אשר שידרו דימויים אותן "ניגנה" מורמן.
בתוך מסגרת האמנות המושגית שפיתח פייק, אמנות אשר ניסתה לבחון את אופני הייצוג ואת גבולותיו, הופיעו בעבודותיהם של השניים גם נושאים נוספים כגון היחס אל המודל הנשי באמנות. במייצג "אופרה סקסטרונית" (Opera Sextronique), משנת 1964 הופיעה מורמן כשהיא חשופת חזה. במייצג "חזייה טלוויזיונית לפסלים חיים" (1967), כוסה חזה של מורמן במסכי טלוויזיה קטנים, ואילו במייצג "חזייה טלוויזיונית" (1968) הופיעו על חזה החשוף של מורמן שתי מראות עגולות, אשר שיקפו את המצלמות המתעדות אותה בעת נגינתה בכינור.
ראו גם

טי. וי. בודהה
הערות שוליים

↑  ראו: טננבאום, אילנה (עורכת), וידאו Zero, בדרך לקולנוע, הדימוי המוקרן - העשור הראשון, מוזיאון חיפה, 2004, עמ' 36-37.
↑  Media Art Net | Paik, Nam June; Moorman, Charlotte: TV-Bra for Living Sculpture
↑  ראו: טננבאום, אילנה (עורכת), וידאו Zero, כתוב בגוף, פעולה בשידור חי, הדימוי המוקרן - העשור הראשון, מוזיאון חיפה, 2006, עמ' 27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507794605171  PLWABN: 9810584686705606  BIBSYS: 90132828  BNE: XX977842  BnF: cb123685444 (data)  CANTIC: a11122018  CiNii: DA06171119  GND: 118739018  ICCU: CFIV119133  ISNI: 0000 0001 2148 0566  LCCN: n81089468  LNB: 000186015  MusicBrainz: 40d95b34-b523-48ff-bd61-fcf586ae3f58  NDL: 00452018  NGV: 4909  NKC: js20051017050  NLA: 35406057  NLK: KAC201430201  NSK: 000070523  NTA: 069689563  PIC: 13630  RERO: 02-A000127158  RKD: 207453  SELIBR: 277270  SNAC: w6cc13n5  SUDOC: 032706723  Trove: 941384  ULAN: 500118744  VIAF: 112271274   WorldCat (עם VIAF): 112271274
כריסטיאן לופלר

| --- | --- |

כריסטיאן לופלר בשנת 2023
 לידה:  5 באפריל 1985 (בן 39) גרייפסוואלד, גרמניה המזרחית
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008- הווה
 סוגה:  טכנו מלודי, האוס
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 חברת תקליטים:  Ki Records
 www.christian-loeffler.net
 
כריסטיאן לופלר (בגרמנית Christian Löffler; נולד ב-5 באפריל 1985) הוא מוזיקאי גרמני המתמחה במוזיקה אלקטרונית בסגנונות טכנו, דאון טמפו ואמביינט. הוא הוציא שישה אלבומי אולפן. בשל סגנונו האיטי והמלודי, יש שמגדירים את המוזיקה שלו כ"האוס מהורהר" ומלנכולי.
ביוגרפיה

לופלר נולד בגרייפסוולד בשנת 1985 במזרח גרמניה לשעבר והתגורר בגראל-מוריץ שבמקלנבורג -מערב פומרניה.
בשנת 2006 החל ללמוד אומנות באוניברסיטת גריפסוואלד. לופלר מעצב את עטיפות התקליטים והקליפים שלו בעצמו עד היום.
לופלר מתגורר במקלנבורג ומחזיק בסטודיו בבקתת עץ בחצי האי דארס הסמוך.
קריירה

בצעירותו החל לופלר לעבוד על מוזיקה וערך את הופעותיו הראשונות באזור גריפסוואלד. הוא התחיל להקליט צלילי סביבה ורעשים מהטבע, שאותם הוא עיבד במכונת תופים. בשנת 2009, הקים את לייבל המוזיקה Ki Records.
לצורך העבודה על אלבום הבכורה שלו A Forest, שיצא ב-2012, לופלר התבודד על אי בים הבלטי למשך שלושה חודשים. ב-2016 הוציא לופלר את אלבומו השני, Mare, המכיל 17 רצועות.
באפריל 2019, כריסטיאן לופלר הוציא תחילה את אלבומו השלישי Graal, ואחריו במרץ 2020 אלבומו הרביעי Lys. אלבומו הרביעי נכנס לראשונה למצעד האלבומים הגרמני.
אלבומו הבא של לופלר Parallels: Shellac Reworks, נוצר במהלך מגפת הקורונה. לייבל המוזיקה הקלאסית הגרמנית Deutsche Grammophon הציע ללופלר גישה לתקליטים מהארכיון של הלייבל כדי לפרש מחדש את יצירות המוזיקה של התקופות הבארוק, הקלאסית והרומנטית בסגנון שלו. האלבום כולל עיבודים ליצירות של בטהובן, באך, וגנר, שופן, סמטנה וביזט.
באפריל 2024 הוציא לופלר את אלבומו השישי, A Life.
לופלר יוצא לסיבובי הופעות ברחבי העולם במשך כשלושה חודשים בשנה. יש לו קהל עולמי והופיע בעבר באירופה, ארצות הברית ויפן.
ביקורות

בשבועון הגרמני דר שפיגל נכתב על סגנונו הייחודי: "במקום לעשות פופ למועדונים, כריסטיאן לופלר עושה בדיוק את ההפך... הוא יוצר מוזיקת האוס כרקע להתבוננות והתבוננות פנימית. הקטע ׳Forest׳ הוא קלאסיקה של האוס מהורהר"
ב-2016 עם יציאתו של Mare, נאמר כי לופלר מצליח שוב ושוב "לשלב טכנו, פופ, מלנכוליה ושמחה תחת כובע אחד.
במאי 2024 מגזין Faze כתב כי "לופלר ממקם את עצמו עם אלבומו A Life באופן מודע וברור כנגד האפשרויות הטכנולוגיות של הבינה המלאכותית במוזיקה, ומתעקש להתייחס אל היצירתיות האנושית כדבר עמוק וייחודי".
המגזין AllMusic תיאר את יצירותיו של לופלר כ"מוזיקה טעונה רגשית, מלנכולית שמרגישה מבודדת אך מושכת בצורה מוזרה."
דיסקוגרפיה > אלבומים

2012: A Forest (Ki Records)
2016: Mare (Ki Records)
2019: Graal (Prologue) (Ki Records)
2020: Lys (Ki Records)
2021: Parallels: Shellac Reworks (Deutsche Grammophon/Universal Music)
2024: A Life (Ki Records)
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים וסינגלים

2008: A Hundred Lights (Orphanear)
2009: Heights (Ki Records)
2010: Raise (c.sides)
2011: Baltic Sea (עם Steffen Kirchhoff; Ki Records)
2012: Aspen (Ki Records)
2014: All Comes (Ki Records)
2014: Young Alaska (Ki Records)
2015: York (20:20 Vision)
2015: Lost (Just This)
2016: Wilderness (עם Mohna; Ki Records)
2016: Licht (Ki Records)
2016: Reubin (Ki Records)
2017: Haul (עם Mohna; Ki Records)
2017: Haul (עם Blackout Problems; Ki Records)
2019: Graal (Prologue) [רמיקסים] (Ki Records)
2020: Ronda (Cercle Records)
2022: Solo (Ki Records)
2022: Fjäll (עם Fejká; Ki Records)
2022: New Fires (עם Henry Green; Ki Records)
2023: Envy (עם. Mogli; Ki Records)
2023: Brave (Ki Records)
2023: Roused (עם Malou; Ki Records)
2024: Ease (Ki Records)
2024: Portals (עם Mogli; Ki Records)
2024: When Everything Was New (Ki Records)
2024: Felt (עם Henry Green; Ki Records)
מארק יאשאייב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בפברואר 1981 (בן 43) באקו, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן 
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  בית הספר לעיצוב של אוניברסיטת חיפה (2009)  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (2013) 
 תחום יצירה:  צילום
 הושפע על ידי:  גורדון מאטה-קלארק
 פרסים והוקרה:  פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית (2017)  פרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר (2016) 
 www.mark-y.com
 
מארק יאשאייב (נולד ב-8 בפברואר 1981) הוא צלם ישראלי ומרצה לצילום. עוסק בעבודתיו בעיקר בחלל ובהצבות.
ביוגרפיה

יאשאייב נולד בבאקו, אזרבייג'ן. בגיל 9 עלה לישראל יחד עם משפחתו, שהתמקמה בקריית אתא. בשנים 2005 עד 2009 למד צילום במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה ובהמשך למד לימודי תואר שני בבצלאל, אותם סיים בשנת 2013.
בעבודתיו הראשונות עסק יאשאייב בעיקר בצילום דוקומנטרי של חיי היומיום במשפחתו כמשפחת מהגרים, ויצר סדרת פורטרטים שמתאפיינים באינטימיות רבה. בעבודתיו המאוחרות יותר עוסק יאשאייב בהצבת צילומים כאובייקט מיצב, כולל שימוש בחומרי רדי מייד וחשיפת החלל בו הצילומים מבוצעים.
עבודתיו של יאשאייב נמצאים באוספים רבים, ציבוריים ופרטיים, כולל אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות.
יאשאייב לימד במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה וכיום מלמד בפקולטה לאדריכלות בטכניון ובמכללת מנשר לאמנות.
בשנת 2015 זכה בפרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר.
ביוגרפיה > תערוכות יחיד

2018 - "אלף", גלריה ברוורמן, אוצרת: עדי גורה
2016 - "ורק מן הפתאום ההוא והלאה", מוזיאון תל אביב לאמנות, אוצרת: רז סמירה
2015 - "גם חור שחור מסיים את חייו", הגלריה על שם מורל דרפלר, ויצו חיפה, אוצרת: חנה שביב
2012 - "זיכרון דברים", המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן
2011 - "קורות חיים", בית האמנים בירושלים, אוצרת: שגית זלוף נמיר
ביוגרפיה > תערוכות קבוצתיות

2021 - "רפאים", מוזיאון אשדוד לאמנות
2018 - "שפע", מוזיאון בת ים לאמנות
2017 - "מיליון רסיסים", גלריית אינדי
2017 - "מקום לא מקום", גלריית דנה, יד מרדכי
2016 - יריד צבע טרי
2014 - "מידה כנגד מידה", מוזיאון פתח תקווה לאמנות
2012 - "כיכר פריז", מוזיאון חיפה לאמנות
2008 - "הזדמנות ראשונה", גלריה אגריפס 12
ביוגרפיה > פרסים

2008 - מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל
2016 - "פרס הפטיש" מטעם סותבי'ס, צבע טרי
2016 - פרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר
2017 - פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית
הערות שוליים

↑  מארק יאשאייב: "ורק מן הפתאום ההוא והלאה" / מוזיאון תל אביב לאמנות, באתר www.tamuseum.org.il מארק יאשאייב: "ורק מן הפתאום ההוא והלאה"
↑  הוכרזו הזוכים בפרסי משרד התרבות לאמנות ועיצוב לשנת 2017, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2017-12-26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 597713  NLI: 987011295907205171  ULAN: 500479619  VIAF: 6119157643285938590007   WorldCat (עם VIAF): 6119157643285938590007
להקות בנות שיאניות מכירות

להקת הבנות ספייס גירלז היא שיאנית המכירות החל משנות ה-1990 בלבד.
להקת בנות היא הרכב מוזיקלי שבו חברות רק זמרות נשים. המונח "להקת בנות" משמש גם במובן צר יותר בארצות הברית, כדי לציין את הגל של להקות פופ אמריקניות, שרובן הושפעו מדו-וופ, ושגשגו בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים. בשנות החמישים המאוחרות החלו להקות הבנות לצבור תאוצה כאשר הצליחו להיכנס למצעדי העולם הבולטים ביותר, כגון הבילבורד הוט 100, ומצעד הסינגלים הבריטי. הסופרימס הצליחו לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100 12 פעמים, באותה תקופה בה התחרו בלהקת הביטלס. בתקופות מאוחרות יותר, להקות בנות החלו להתעסק בסגנונות שונים נוספים, כגון דיסקו, R&B עכשווי, קאנטרי, דאנס, פופ וכולי. כמו כן, מאז סופו של העשור הראשון של המאה ה-21, באו מדרום קוריאה מספר להקות בנות אשר הפכו בחלקן לבינלאומיות, ולנמכרות בסדר גודל כזה שהכניס אותן לרשימה הנוכחית.
נתוני המכירות של להקות הבנות לפני שנות ה-90 של המאה ה-20 אינם ידועים במדויק, מכיוון שבאותה העת עקבו אחרי המכירות מספר מצומצם של גופים. לכן, הערך הנוכחי מתבסס על איגודי מוזיקה מקצועיים כדוגמת איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA), איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPIׂ), איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי (MC), איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני (BVMI) ואיגוד תעשיית ההקלטות היפני (RIAJ). מעבר לכך, מתבסס המידע על סמך מאמרים של גופים תקשורתיים מוסמכים בתחום, כדוגמת מגזין בילבורד ומגזין רולינג סטון.
להקות בנות שיאניות מכירות ברחבי העולם

להקות בנות שתקליטיהן נמכרו בלמעלה מ-20 מיליון עותקים
| אמנ/ית | לאום | מספר חברות | שנות פעילות | סוגה | אלבומי אולפן | מכירות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספייס גירלז | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 5 ← 4 ← 5 ← 4 | 1994–2000, 2007–2008, 2018–2019 (8 שנים) | פופ | 3 | 90 מיליון |
| האחיות אנדרוז | ארצות הברית ארצות הברית | 3 | 1925–1952, 1954–1967 (40 שנים) | פופ מסורתי • סווינג | 12 | 80–90 מיליון |
| 2NE1 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 4 ← 3 | 2009–2017 (8 שנים) | קיי-פופ | 3 | 66.5 מיליון |
| TLC | ארצות הברית ארצות הברית | 3 ← 2 | 1991–הווה | R&B • היפ-הופ | 5 | 65 מיליון |
| AKB48 | יפן יפן | משתנה | 2005–הווה | ג'יי-פופ | 8 | 60 מיליון |
| דסטיניז צ'יילד | ארצות הברית ארצות הברית | 4 ← 3 | 1997–2006 (9 שנים) | R&B | 5 | 60 מיליון |
| ליטל מיקס | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 4 ← 3 | 2011–2022 | פופ • R&B | 6 | 60 מיליון |
| הפוסיקט דולז | ארצות הברית ארצות הברית | 6 ← 5 | 2003–2010, 2019–הווה | פופ • R&B | 2 | 55 מיליון |
| בננהרמה | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 3 ← 2 ← 3 ← 2 | 1979–הווה | פופ | 11 | 40 מיליון |
| האחיות פוינטר | ארצות הברית ארצות הברית | 2 ← 3 ← 4 ← 3 ← 4 | 1969–הווה | R&B • נשמה | 16 | 40 מיליון |
| גירלז ג'נריישן | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 9 ← 8 | 2007–הווה | קיי-פופ | 9 | 34.4 מיליון |
| הנולאנס | אירלנד אירלנד | 5 ← 4 ← 5 ← 4 ← 3 ← 2 ← 4 | 1974–2009 (35 שנים) | פופ | 23 | 30 מיליון |
| SWV | ארצות הברית ארצות הברית | 3 | 1988–1998, 2005–הווה | R&B | 6 | 25 מיליון |
| אן ווג | ארצות הברית ארצות הברית | 4 ← 3 | 1989–הווה | R&B | 8 | 20 מיליון |
| ספיד | יפן יפן | 4 | 1996–2000, 2008–2012 (8 שנים) | ג'יי-פופ | 5 | 20 מיליון |
הערה: רשימה זו אינה כוללת את להקת הסופרימס (1959–1977), שמכירות השיא הכוללות שלה אינן ידועות במדויק. האומדנים נעים בין 20 מיליון תקליטים ועד 100 מיליון תקליטים, על בסיס 29 אלבומי אולפן בלבד.
השירים הנמכרים ביותר של להקות בנות > כלל העולם

לפי הספר The Book of Golden Discs, של ג'וזף מורל, השיר הנמכר ביותר בכל הזמנים של להקת בנות הוא "Yes Sir, I Can Boogie" של באקארה, שנמכר בלמעלה מ-18 מיליון עותקים ברחבי העולם. עם זאת, הדבר לא אושר באופן רשמי על ידי איגוד תעשיית הקלטות כלשהו. כמו כן, בטבלה שלהלן ניתן לראות את שלושת השירים הנוספים העשויים להחזיק בתואר זה:
| שנה | שיר | להקה/צמד | מכירות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1977 | "Yes Sir, I Can Boogie" | באקארה | 18 מיליון |
| 1996 | "Wannabe" | ספייס גירלז | 7 מיליון |
| 2002 | "The Ketchup Song (Aserejé)" | לאס קטשופ | 7 מיליון |
| 2005 | "Don't Cha" | הפוסיקט דולז | 6 מיליון |