stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זוהר זימרו
הערות שוליים

1 2  רשימת 50 האתלטים הטובים ביותר בכל הזמנים - ריצת מרתון, אתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  רשימת 50 האתלטים הטובים ביותר בכל הזמנים - ריצת חצי מרתון, אתר איגוד האתלטיקה בישראל
1 2 3  אלופי ישראל במרתון, באתר מרתון טבריה
↑  אליסף דעואל, ‏זימרו הבטיח מקום באולימפיאדה: יש לי צמרמורת, באתר ONE‏, 15 באפריל 2011
↑  זוהר זימרו ירוץ בלונדון - חדשות הספורט
↑  טל בן עזרא, חומרים אסורים נמצאו אצל זוהר זימרו, בספק ללונדון, באתר הארץ, 4 ביוני 2012
↑  לונדון 2012: זוהר זימרו סיים את המרתון במקום ה-81, באתר וואלה, 12 באוגוסט 2012
↑  דני בורשבסקי‏, מרתון טבריה: זוהר זימרו החזיר לעצמו את התואר, באתר וואלה, 10 בינואר 2014
↑  זוהר זימרו נפצע ברגלו והושבת מאימוניו בחו"ל
↑  עמותת רצים מהלב
↑  דני בורשבסקי‏, זוהר זימרו ודניאל פרנקל נבחרו לאתלטי השנה בארץ, באתר וואלה, 26 בדצמבר 2011.
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת לונדון (2012)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | זוהר זימרו • דונלד סנפורד • ג'יליאן שוורץ |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טומי ארשנסקי • אריק זאבי • גולן פולק • סוסו פללשווילי • אליס שלזינגר |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (מורן בוזובסקי, אליאורה זולקובסקי, פולינה זקלוז'ני, נועה פלצ'י, ויקטוריה קושל, מרינה שולץ) • נטע ריבקין |  |
|  התעמלות מכשירים | פליקס אהרונוביץ' • ולריה מקסיוטה • אלכס שטילוב |  |
|  טניס | יוני ארליך • שחר פאר • אנדי רם |  |
|  קליעה | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | אמרי גניאל • יעקב טומרקין • גל נבו • עמית עברי • נמרוד שפירא בר אור |  |
|  שחייה אמנותית | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |  |
|  שיט | נופר אדלמן • ורד בוסקילה • גיל כהן • ערן סלע • שחר צוברי • לי קורזיץ • גידי קליגר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14380641 
זימרו באולימפיאדת לונדון, 2012
זוהר זימרו
יהודה מאיר אברמוביץ

יהודה מאיר אברמוביץ (ר"ח מנחם אב תרע"ד; 24 ביולי 1914, לודז', פולין – ב' באייר ה'תשס"ז; 20 באפריל 2007) היה יושב ראש הוועד הפועל העולמי של אגודת ישראל בשנים 1980–2007 והמזכיר הכללי של אגודת ישראל בזמן הקמת מדינת ישראל וחבר הכנסת מטעמה בכנסות השביעית, השמינית והתשיעית.
קורות חייו

נולד בפולין, ובגיל צעיר התייתם וגדל בבית דודו. הרב מאיר שפירא מלובלין הבחין בו בעת שהיה במסע התרמה ואיתור תלמידים לישיבתו באירופה. הוא לקחו עִמו והכניסו לישיבתו ישיבת חכמי לובלין, שם הוסמך לרבנות.
בכ"ח תשרי תרצ"ה נשא את חנה, בת ישראל זאב וידסלבסקי, שהיה חתנו של ר' מנדל קמינר (בנו של הרב יהודה לייב קמינר וגיסו של האדמו"ר יהודה אריה ליב אלתר מגור). לאחר נישואיו עלה לארץ ישראל בשנת 1935. במשך חמש שנים שימש מורה לגמרא. היה חבר בוועד הפועל העולמי של אגודת ישראל וראש הוועדה המדינית שלה. בשנת 1940 מונה למזכיר הכללי של אגודת ישראל בארץ ישראל.
היה נוכח בעת הכרזת העצמאות כנציגה הבכיר של אגודת ישראל, וזאת כיוון שמנהיג המפלגה יצחק מאיר לוין היה בארצות הברית באותו זמן. בזמן מלחמת העצמאות היה חבר הוועדה הדתית שליד משרד הביטחון. ב-1948 נבחר כחבר המועצה הדתית בתל אביב, ובהמשך שימש סגן יו"ר המועצה הדתית.
משנת 1950 היה חבר מועצת העיר תל אביב. בשנת 1955 היה לשון המאזניים שהכריע מי יהיה ראש עיריית תל אביב. הוא בחר בחיים לבנון, כיוון שלא רצה לתמוך בגולדה מאיר, אישה, לראשות העיר. בספרה 'חיי' גולדה מאיר טוענת שהבינה כי הסיבה האמיתית להתנגדות אגודת ישראל לבחירתה לא נבעה מהיותה אישה, אלא מיחסי כוח פוליטיים. מ-1955 ועד כניסתו לכנסת ב-1971 שימש סגן ראש עיריית תל אביב-יפו.
ב-1951 הוצב במקום החמישי ברשימת "עם התורה – אגודת ישראל" לכנסת, אך הרשימה קיבלה שלושה מנדטים והוא לא נכנס לכנסת. הוא נכנס לכנסת באוגוסט 1971, באמצע כהונת הכנסת השביעית, בעקבות מותו של הרב יצחק מאיר לוין. כיהן בכנסת עד 1981 כנציג חסידות גור, ובכנסת התשיעית כיהן כסגן יושב ראש הכנסת. העביר שבע הצעות חוק פרטיות, בהן חוק חובת חגירת חגורות בטיחות, וחוק המחייב שהמדינה תסדר חופים נפרדים.
ב-1980 מינתה אותו הכנסייה הגדולה השישית של אגודת ישראל ליושב ראש הוועד הפועל העולמי, תפקיד שבו כיהן עד פטירתו.
כל חייו עסק בהפצת רעיונו של רבו, הרב מאיר שפירא מלובלין: לימוד הדף היומי בגמרא.
נפטר בשנת 2007, ונקבר בהר המנוחות, בסמיכות לקבר של רבו, שאת עצמותיו דאג להעלות לארץ.
משפחתו

אשתו חנה בת ישראל זאב וידסלבסקי ואסתר ביילא לבית קמינר מוורשה, נפטרה בט"ז תמוז תשע"ו, ונקברה לצידו בהר המנוחות.
בנו, הרב צבי יצחק אברמוביץ כיהן כרבם של חסידי גור בחצור הגלילית, ואחר כך כרבה של חצור הגלילית, מחבר הספרים על התורה ושו"ת "טעם הצבי". נפטר בי"ג באדר א' תשס"ח. בנו, הרב גבריאל מנחם, מכהן תחתיו כרב הקריה החסידית בחצור הגלילית.
בנו, אברהם חנוך, ערך את הספר "איש חי רב פעלים" - על תולדות חיי ופעולות אביו.
ספריו > חזון ומעש באגודת ישראל

סדרת "חזון ומעש באגודת ישראל" כוללת את מגוון מאמריו, מכתביו ונאומיו שפרסם במהלך פעילותו באגודת ישראל, אשר מקיפים את כלל תולדותיה.
לאורם של מנהיגי האומה, הספדים ומאמרי הערכה על רבנים, אדמו"רים, ראשי ישיבות וחברי ההנהלה של אגודת ישראל מאז היווסדה. הוצאת משאבים, ירושלים ה'תשמ"ז (חלק א'). ספר זה זיכה אותו בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית.
הרעיון הגדול ומגוון הפעולות: מאמרים, ראיונות וסיכומים על המפעלים והיוזמות של אגודת ישראל, כמו הדף היומי, החינוך העצמאי, ועוד. פרקים מיוחדים מוקדשים גם לפעילות המחבר כיו"ר ועד הפועל ונסיונותיו למנוע את הקמת פועלי אגודת ישראל, ש"ס ודגל התורה. הוצאת משאבים, ירושלים ה'תשנ"ב (חלק ב').
במלחמה על קודשי הדת, מאמרים ונאומים במסגרת המלחמות על צביון דתי למדינה וחקיקה דתית. הוצאת משאבים, ירושלים ה'תשנ"ו (חלק ג').
לקריאה נוספת

חנוך אברמוביץ, איש חי רב פעלים - תולדות חייו ופועלו של יהודה מאיר אברמוביץ, הוצאת פלדהיים, תשע"א
הערות שוליים

↑  "הכל פוליטי" מאת עמוס כרמל בערך עליו.
↑  מ. מייזלס, הרב האדום בחר בנמיר, מעריב, 17 בנובמבר 1959
↑  גולדה מאיר, 'חיי', עמ' 205
↑  יהודה מאיר אברמוביץ באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298508605171  ISNI: 0000 0000 6695 7447  LCCN: n87929635  VIAF: 11379576   WorldCat (עם VIAF): 11379576
יוסף קאליש

ערך זה עוסק באדמו"ר השלישי מאמשינוב. אם התכוונתם לנכדו, האדמו"ר השישי מאמשינוב, ראו .
רבי יוסף קאליש (תרל"ח, 1878 – ג' בשבט תרצ"ו, ינואר 1936) היה האדמו"ר השלישי מאמשינוב, ורבה של אוסטרוב מזובייצקה.
ביוגרפיה

בנם הגדול של רבי מנחם ואסתר גולדה לבית אלברשטיין. נישא לשרה וקס בתו של רבי חיים אלעזר וקס, ה"נפש חיה". בצעירותו, כבן 27, הוכתר לכהן ברבנות אוסטרוב מזובייצקה, בה הייתה קהילה יהודית גדולה ולמדנית, על מקומו של הרב הקודם יהודה לייב גורדין. הוא נבחר לרב בהשתדלות הרב בן ציון אוסטרובר, שהצליח להשפיע על תושביה הלא-חסידים של העיר לקבלו כרב. הוא זכה להצלחה בתפקידו ורבים מהמתנגדים בעיירה הפכו לחסידיו. כשנפטר אביו, והוא נקרא למלא את מקומו באמשינוב, ניסו בני אוסטרוב לשכנעו להישאר בעירם, כשהם מתחייבים לבנות עבורו "הויף" - חצר חסידית ושאר הצרכים ככל שיידרשו. אחרי שעבר לאמשינוב, הוקמו קלויזים של חסידיו באוסטרוב ובערי הסביבה, כמו ציז'וב, גוברובה, אוסטרולנקה, דלוגה-שודלה, מאקאוו, פאלטוסק, רוז'אן ווישקאוו; בכולן לא היו קיימים לפני כן בתי כנסת ושטיבלאך חסידיים.
באוסטרוב יסד את "חברת מאכל כשר" שדאג להספקת מזון לחיילים היהודים; בקרבת העיר חנו בקביעות שני גדודים של חיל רגלים רוסי, שמנו עד אלפיים חיילים, ומתוכם נמצאו תמיד מאתיים עד שלוש מאות חיילים יהודים. הצבא הרוסי לא דאג ליהודים לאוכל כשר, והם נאלצו לאכול במטבח הכללי, הטרף, או שנאלצו לרעוב. הרב קאליש הקים את המוסד כדי לדאוג לאותם חיילים, ומוסד זה התקיים עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. הבסיס הכלכלי למפעל היה התנדבויות חודשיות של התושבים, שנגבו על ידי בחורי בית המדרש, וכן אירועי התרמה, בדרך כלל במהלך חתונות. בנוסף, לפני כל חג ומועד השתדל להשיג שחרור עבור החיילים היהודים מהצבא, כשלצורך כך הוא משחד את הקצינים. החיילים היו מתארחים על שולחן התושבים, כמו גם על שולחן הרב.
עמד על משמר הדת בצורה תקיפה, ובתקופת רבנותו כל החנויות היהודיות בעיר היו סגורות בשבתות ובחגים. גם כשניסו להקים בעיר קולנוע הפעיל את כל כובד השפעתו, ואכן הצליח למנוע את הקמתו.
בשנת תרע"ח נפטר אביו, והוא נקרא למלא את מקומו ברבנות ואדמו"רות אמשינוב. כדרכה של חסידות אמשינוב-וורקא, נהג באהבת ישראל, ובלט בהכנסת האורחים שלו. גם חסידיו היו מתאכסנים אצלו כשהיו נוסעים לחצרו. עם זאת, גם כאן, כשהיה צורך לעמוד על משמר הדת עשה זאת בצורה תקיפה, וכשניסו אנשי "המזרחי" להקים באמשינוב בית ספר משלהם בשם "תחכמוני", דפק הרבי על הבימה במהלך אירוע סיום הש"ס והכנסת ספר תורה ומחה נמרצות במקימים, ובית הספר אכן לא הוקם.
נודע כמתמיד, וכתוצאה מעיונו, חלה במחלת עיניים והתעוור.
לא היה מהאדמו"רים הפעילים באגודת ישראל, אך חתם על הכרוזים שפורסמו מטעם אגודת ישראל בענייני דת. כמו כן חתם על הכרוזים בעניין הבחירות לסיים הפולני ולקהילות היהודיות המקומיות. בשנת תרפ"ט (1929) השתתף ונאם בכנסייה הגדולה השנייה בווינה.
בשנותיו האחרונות חלה בלבו, ועבר לאוטבוצק, עיירת נופש בה התגורר ונהג באדמו"רות אחיו רבי שמעון שלום קאליש, עמו היה בקשר טוב. אליו התלווה בנו רבי יצחק, לימים האדמו"ר בארצות הברית. בכסלו תרצ"ה הוסיפו לו את השם "ירחמיאל אהרן", כסגולה לרפואה, אך כעבור שנה, בשבט תרצ"ו, נפטר. בהלווייתו שיצאה מאוטבוצק לכיוון ורשה השתתפו אלפי מלוים, והוא נקבר באוהל אביו, בבית הקברות היהודי בוורשה (גנשא).
מתלמידיו ומקורביו היה הרב ישראל יצחק פיקרסקי.
משפחתו

אחיו היה רבי שמעון שלום, האדמו"ר באמשינוב באוטבוצק ולאחר השואה בארצות הברית.
ילדיו היו:
רבי יעקב דוד, ממלא מקומו. נרצח בשואה עם אשתו וילדיו.
רבי יצחק, ניצל מהשואה וכיהן כאדמו"ר בארצות הברית.
רבי מנחם, נספה במחנה פוניאטובה.
יוטא, אשת רבי יעקב שרגא זינגר רבה של אוסטרובה.
דבורה טויבא, אשת רבי בנימין מורגנשטרן רב העיירה סטרדין (בנו של רבי הרבי מסוקולוב).
פריבה, אשת הרב צבי מונק מוורשה.
צפורה מרים, אשת הרב שלמה וישקובסקי מוורשה.
שפרה מירל, אשת האדמו"ר רבי שמואל שלמה ליינר, מראדזין.
חנה רייצא, אשת רבי אלימלך מורגנשטרן (בן גיסו, רבי יעקב אריה מראדזימין).
ביילה, אשת הרב שמואל ליברמן מלודז'.
הענא ריבה פייגה, אשת רבי אלימלך הולשטוק מנשלסק (בנו של הרבי מאוסטרובצה).
הנדל ריקל, אשת הרב פייבל קליין מקרקוב.
לאה הדסה, אשת הרב יחזקאל אברמצ'יק מסוסנביצה.
מרבית ילדיו, בני זוגם וילדיהם נספו בשואה.
לקריאה נוספת

הרב דוד הלחמי, אהל יוסף, בני ברק, תש"מ. שני חלקים, הראשון על רבי יוסף קאליש והשני על קהילות אמשינוב שנחרבו בשואה. הוצאה מחודשת עם תולדות אדמו"רי השושלת ועוד הוספות, ארצות הברית תשע"ד.
יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות - אישים, בערכו.
כ"ק מרן אדמו"ר הרה"ק רבי יוסף מאמשינאוו זי"ע, "שיח חסידים" עמודים קכ"א-ק"מ, יו"ל על ידי איגוד "זרע יצחק", ברוקלין ניו יארק, תשע"ז
הערות שוליים

1 2  ספר הזיכרון לקהילת אוסטרוב מזובייצק עמ' 26.
↑  דוד הלחמי, אהל יוסף, עמוד קנ, בני ברק, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  גרויסע לויה פון אמשינאווער רבי'ן, "אונזער אקספרעס", 29 ינואר 1936.
| חסידות אמשינוב |
| --- | --- | --- |
| אבי השושלת | רבי ישראל יצחק קאליש מוורקא |  |
| שושלת האדמו"רים: הדור הראשון והשני | רבי יעקב דוד קאליש • רבי מנחם קאליש |  |
| הדור השלישי: בני רבי מנחם מאמשינוב | רבי יוסף קאליש מאמשינוב • רבי שמעון שלום קאליש מאמשינוב-אוטבוצק |  |
| ענף רבי יוסף קאליש מאמשינוב | רבי יעקב דוד קאליש • רבי יצחק קאליש • רבי יוסף קאליש • בניו: רבי מנחם קאליש • רבי אשר חיים קאליש מאמשינוב בית שמש |  |
| ענף רבי שמעון שלום קאליש מאמשינוב-אוטבוצק | רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש • רבי יעקב אריה מיליקובסקי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309664505171  ISNI: 0000 0000 4528 2233  LCCN: n95021006  VIAF: 297985648   WorldCat (עם VIAF): 297985648
טייקאוף

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1994 לורנסוויל, ג'ורג'יה, ארצות הברית 
 נרצח:  1 בנובמבר 2022 (בגיל 28) יוסטון, טקסס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Kirsnick Khari Ball 
 שם במה:  Takeoff 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  2008–2022 (כ־14 שנים) 
 מקום לימודים:  Berkmar High School 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ, טראפ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  קוואליטי קונטרול מיוזיק, מוטאון, קפיטול רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
קירשניק קארי בול (באנגלית: Kirshnik Khari Ball;‏ 18 ביוני 1994 – 1 בנובמבר 2022), הידוע בשם הבמה טייקאוף (Takeoff), היה ראפר אמריקאי. ידוע כחבר בשלישיית ההיפ הופ מיגוס לצד דודו קוואבו ובן דודו אופסט.
ביוגרפיה

קירשניק קארי בול נולד ב-18 ביוני 1994 בלורנסוויל, ג'ורג'יה, שם הוא גדל יחד עם אמו ובני משפחתו קוואבו ואופסט. הוא החל ליצור ביטים ומקצבים כבר כשהוא היה נער, אך החל להפיק מוזיקה באופן מקצועי רק בשנת 2011.
קריירה

טייקאוף החל את הקריירה שלו בשנת 2008 לצד בני משפחתו קוואבו ואופסט בהרכב פולו קלאב, אשר שונה בהמשך לשמו המוכר מיגוס. סינגל הפריצה שלהם היה "Versace", שיצא לאור בשנת 2013 ונכנס למצעד הבילבורד הוט 100. בהמשך, פורסם רמיקס של השיר ביחד עם הראפר דרייק.
בשנת 2018 יצא אלבום הבכורה של טייקאוף כאמן סולו, The Last Rocket. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200.
בספטמבר 2022 הכריזו טייקאוף וקוואבו על אלבום משותף ללא אופסט, Only Built for Infinity Links.
מותו

בבוקר 1 בנובמבר 2022 נורה למוות ביוסטון, בעקבות משחק הימורים עם קוביות. הלווייתו נערכה ב-12 בנובמבר, בהשתתפותם של חבריו להרכב ובני משפחתו קוואבו ואופסט וחבריו לתעשיית המוזיקה, ביניהם אשתו של אופסט קארדי בי, דרייק וג'סטין ביבר, שהעניקו לו כבוד אחרון באמצעות נאומים והופעות במהלך הטקס.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2018: The Last Rocket
דיסקוגרפיה > אלבומים משותפים

2022: Only Built for Infinity Links (עם קוואבו)
הערות שוליים

↑  Migos, Biography (באנגלית) (ארכיון)
↑  Viral MVP, Takeoff Shot, Killed in Houston, Quavo Also Shot November 2022, OnSMASH (באנגלית)
↑  https://twitter.com/theonlyjasonlee/status/1587381508653711361, Twitter
↑  Migos Rapper Takeoff Dead at 28, Shot in Houston, TMZ (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1180511824  LCCN: no2017096964  MusicBrainz: 70f5bb6e-9b87-4500-9c9f-2e1d373d07da  VIAF: 8984155286604087180000   WorldCat (עם VIAF): 8984155286604087180000 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טליסמן (משחק)

| --- | --- |

משחק טליסמן במהלך כנס ג'נקון
 כללי
 תאריך הוצאה:  1983 
 סוגה:  משחק לוח 
 מספר שחקנים:  2-6
 פיתוח:  Games Workshop (אנ')
 הוצאה לאור:  גיימס וורקשופ 
 שפות:  אנגלית 
 גילאים:  9-99
 זמן המשחק:  240 דקות
 
טליסמן (באנגלית: Talisman) הוא משחק לוח שנוצר על ידי Games Workshop (אנ') ב-1983. המשחק נערך בעולם בדיוני, כשהמטרה היא לשלוט בארץ 'טליסמן' שעל שמה נקרא המשחק.
מהדורות

המשחק יצא במספר מהדורות באנגלית. הגרסאות העבריות הן תרגום של המהדורה הראשונה והשנייה והופצו על ידי חברת מיצוב. אולם לאחר שחברה זו פשטה את הרגל המהדורה השנייה במשחק יצאה על ידי חברת קודקוד.
ב-2015 יצאה בעברית המהדורה הרביעית המחודשת של טליסמן אשר תורגמה ומופצת על ידי מאנקי טיים.
דמויות

כל משתתף משחק דמות מרשימת הדמויות: נזיר, כוהן, מגדת עתידות, זמר נודד (טוב), טרול, גמד, לוחם, גנב, דרואיד (נייטרלי), מתנקש, קוסמת, גועל וקוסם (רע).
כל דמות משויכת לאחת מהנטיות: הטוב, הרוע או הנייטרליות. כמו גם מתחילה את המשחק עם מספר שונה של נשמות, עוצמה, שקי זהב, מיומנויות (כגון היכולת לשלוף לחשי קסם או היכולת להילחם בשימוש בנקודות מיומנות במקום עוצמה, להילחם עם מספר כלים בו זמנית ועוד). כלל התכונות מפורטות בכרטיס הדמות.
רשימת מקומות

במהלך המשחק נעים השחקנים ממקום למקום בלוח בעזרת הקוביות (מלבד במחוז הפנימי). כל טבעת מקומות נקראת מחוז (רשימת המקומות על פי המהדורה הרביעית המחודשת בעברית):
רשימת מקומות > מחוז חיצוני

שדות, גבעות, חורשה, מישור - שולפים קלף הרפתקה אחד.
הריסות - שולפים שני קלפי הרפתקה.
בית תפילה - מקום טוב לטובים, רעים מאבדים נשמה.
בית קברות - מקום טוב לרעים, טובים מאבדים נשמה.
כפר - ניתן לבקר את המרפא ולקנות ממנו נשמות, לבקר את הנפח ולקנות ממנו נשק או שריון, או לזרוק קובייה אצל המיסטיקן.
עיר - ניתן להעלות נשמות עד לערכן ההתחלתי בעלות של 1 זהב לנשמה, או להפוך חפצים לזהב, או לזרוק קובייה אצל הקוסמת.
צוקים ויער - מגלגלים קובייה, רוב האפשרויות רעות. 50% טוב 50% רע.
שומר - שולפים קלף הרפתקה אחד, או נלחמים בשומר כדי לעבור למחוז השני.
פונדק - מגלגלים קובייה. 50% טוב 50% רע.
רשימת מקומות > מחוז אמצעי

גבעות וחורשה - שולפים קלף הרפתקה אחד.
מדבר - מאבדים נשמה ושולפים קלף (שחקנים שרכשו בקבוק מים לא מאבדים נשמה).
רונות - שולפים קלף הרפתקה, אויבים שישלפו שם יוגברו ב־2 נקודות לכוח ההתקפה שלהם.
קרחת היער המקוללת - שולפים קלף הרפתקה אחד (לא ניתן להשתמש בחפצים, חפצים קסומים או לחשים).
נווה מדבר - שולפים שני קלפי הרפתקה.
אביר שחור - משלמים לאביר מס זהב או מאבדים נשמה.
עמק נסתר - שולפים שלושה קלפי הרפתקה.
מקדש - זורקים שתי קוביות.
מערת המכשף - זורקים קובייה ומקבלים משימה אותה חייבים לבצע.
שער העוצמה - שולפים קלף הרפתקה או מנסים לפרוץ את שער העוצמה למחוז הפנימי.
רשימת מקומות > מחוז פנימי

במחוז הפנימי השחקנים מתקדמים משבצת אחת בכל תור עד שהם מגיעים לכתר הציווי משני כיוונים אפשריים: (מפגשים בין שחקנים ייתכנו רק במישור הסכנה, בעמק האש ובכתר הציווי)
רשימת מקומות > מחוז פנימי > דרך אחת אל כתר הציווי

מישור הסכנה - השחקן לא עושה כלום.
כוך הקבורה - זורקים שלוש קוביות ומפחיתים מהם את העוצמה ועוברים למקום אחר על פי התוצאה.
לשחק עם המוות - מתחרים בקרב קוביות נגד מלאך המוות.
מאורת איש הזאב - זורקים שתי קוביות כדי לקבוע את עוצמתו של איש הזאב ונאבקים בו.
עמק האש - על מנת להיכנס לעמק האש יש צורך בקמיע. אם אין כזה ברשות השחקן עליו לחזור לאחור.
כתר הציווי - בכל תור על השחקן שנמצא בכתר הציווי להטיל קובייה. אם יצא מספר בין 4–6 אז הוא מוריד נשמה לאחד השחקנים בלוח.
רשימת מקומות > מחוז פנימי > דרך שנייה אל כתר הציווי

מישור הסכנה - השחקן לא עושה כלום.
מכרות - זורקים שלוש קוביות ומפחיתים מהם את המיומנות ועוברים למקום אחר על פי התוצאה.
מגדל הערפד - זורקים קובייה כדי לראות כמה נשמות או מלווים אתה מאבד.
תופת שטני תהום - זורקים קובייה כדי לקבוע את מספר השטנים נגדם תילחם.
עמק האש - על מנת להיכנס לעמק האש יש צורך בקמיע. אם אין כזה ברשות השחקן עליו לחזור לאחור.
כתר הציווי - בכל תור על השחקן שנמצא בכתר הציווי להטיל קובייה. אם יצא מספר בין 4–6 אז הוא מוריד נשמה לאחד השחקנים בלוח.
מהלך המשחק

המשחק מתנהל באמצעות הטלת קוביות ושליפת קלפים. הקלפים מסווגים לקלפי הרפתקה, קלפי לחשים, קלפי רכישה, קלפי שיוך, קלפי קמיע וקלפי קרפדה.
המשחק נערך בעולם המחולק לשלושה אזורים: האזור החיצוני, האזור האמצעי והאזור הפנימי.
מטרת המשחק היא להגיע אל משבצת "כס הציווי" שנמצאת באזור השלישי (האזור הפנימי), ועל ידי הטלת קובייה לגרום לשאר השחקנים לאבד נשמות עד אשר הם מתים.
כל השחקנים מתחילים את המשחק באזור החיצוני, כל אחד במשבצת אחרת, הכתובה על קלף השחקן שלו, ועל ידי הטלת קובייה נעים ברחבי המחוז.
על כל משבצת ישנה הוראה אם לשלוף קלף הרפתקה או להטיל קובייה ולראות מה נפל בגורל הדמות.
מלבד להגיע אל משבצת "כתר הפיקוד", במהלך המשחק המשתתף נדרש להתחזק בנקודות עוצמה ובנקודות מיומנות (על ידי צבירת כלים ואביזרי קסם שמושכים מקלפי ההרפתקה או קונים מקלפי הרכישה, על ידי הריגת חיות ויצורים שתוקפים אתכם, על ידי קרבות מול השחקנים האחרים או על ידי לקיחת סיכונים והטלת קוביות במקומות המיועדים לכך).
הרחבות

נכון להיום אף הרחבה לא תורגמה רשמית לעברית. להלן רשימת ההרחבות שיצאו באנגלית לגרסה הרביעית בתרגום חופשי:
מלאך המוות (The Reaper) - בהרחבה זו מלאך המוות מסתובב במשחק יחד עם השחקנים. שלוש דמויות חדשות מתווספות.
ירח הדם (The Blood Moon) - בהרחבה זו איש הזאב מסתובב במשחק יחד עם השחקנים ומסוגל להפוך אותם למזדאבים. שלוש דמויות חדשות מתווספות.
העיר (The City) - בהרחבה זו מתווסף עוד חלק לוח, המדמה עיר גדולה לפינת העיר שבלוח המקורי. חמש דמויות חדשות מתווספות.
הרמה (The Highland) - בהרחבה זו מתווסף עוד חלק לוח, המדמה פסגות סלעיות לפינת בית התפילה שבלוח המקורי. חמש דמויות חדשות מתווספות.
הצינוק (The Dungeon) - בהרחבה זו מתווסף עוד חלק לוח, המדמה צינוק אל הלוח המקורי. חמש דמויות חדשות מתווספות.
הדרקון (The Dragon) - בהרחבה זו חלק לוח חדש מחליף את האזור הפנימי וכעת שומרי הכתר הם דרקונים. חמש דמויות חדשות מתווספות.
צעדת הכפור (The Frostmarch) - בהרחבה זו מוצגים לראשונה קלפי סוף חלופי, והוא מדמה השתלטות של מלכת הכפור על הארץ. חמש דמויות חדשות מתווספות.
הבריכה המקודשת (The Sacred Pool) - בהרחבה זו יש דגש מיוחד על נטיית הדמויות להיות רעות טובות או נייטרליות. שלוש דמויות חדשות מתווספות.
ממלכת התחתיות (The Nether Realm) - בהרחבה זו מתווספים קלפים חדשים בלבד.
ארצות האש (The Fire Lands) - בהרחבה זו מתווספים קלפים ושלוש דמויות חדשות.
היער (The Woodland) - בהרחבה זו חלק לוח חדש המדמה יער, מתחבר למשבצת היער ומרחיב אותה. שלוש דמויות חדשות מתווספות.
ממלכות המעמקים (The Deep Realms) - בהרחבה זו מתווסף עוד חלק לוח חדש, המדמה נהרות ביוב ומחילות.
המבשר (The Harbinger) - בהרחבה זו מתווספים קלפים ושלוש דמויות חדשות.
יום הדין (The Cataclysm) - בהרחבה זו לוח חדש מחליף לחלוטין את הלוח המקורי ומדמה אסון אפוקליפטי. חמש דמויות חדשות מתווספות.
הערות שוליים

↑  ההכרזה על טליסמן מה' 4 בעברית
יוז'ף ביכלר

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1886 בורשודנאדשד, הונגריה 
 פטירה:  27 בדצמבר 1958 (בגיל 72) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 תפקיד:  חבר האספה הלאומית הזמנית (2 באפריל 1945–3 בנובמבר 1945) 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית 
 
יוז'ף ביכלר (בהונגרית: Büchler József; בורשודנאדשד, 25 בפברואר 1886 – בודפשט, 27 בדצמבר 1958) היה עובד דפוס, פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי יהודי-הונגרי חבר האספה הלאומית (פרלמנט) סגן נגיד הבנק הלאומי ההונגרי.
קורות חיים > עד אוגוסט 1919

ביכלר סיים כמה מכיתות של בית הספר התיכון במישקולץ אחר כך היה חניך דפוס בשלגוטריאן עד 1902 ולאחר מכן יצא למסע לימודים בחו"ל למשך שנתיים. לאחר חזרתו הביתה, עבד שוב בשלגוטריאן במשך שנתיים כפקיד. בשנת 1906 ארגן ביכלר את השביתה הראשונה של הפקידים הפרטיים (הלא ציבוריים: ממשלתיים או עירוניים), שהובילה לגירושו מהעיר. הוא עבר לבודפשט, שם הפך בשנת 1907 לעובד ב"קופת הסיוע לפועלים ולביטוח התאונות", שם עבד עד 1918. בנוסף, במשך ארבע שנים – עבד גם כנשיא איגוד הפקידים הפרטיים בהונגריה והיה העורך האחראי של כתבי העת "העובד הפרטי" ו"העובד הציבורי" בין השנים 1914–1918. בשנת 1900 הצטרף (אז עוד כחניך) למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP), ואחרי מהפכת החרציות היה מזכיר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומועצת העובדים בבודפשט, מנובמבר 1918 ועד הכרזת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, היה חבר בוועד המנהל המרכזי של ה-MSZDP. ברפובליקה היה מזכיר ונציג המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית וכן חבר בוועד המנהל המרכזי של ברית המפלגות. הוא היה חבר בוועדת הבחירות המרכזית שהוקמה לביצוע הבחירות למועצות שהתקיימו ב-7 באפריל, יחד עם יאנוש הירושיק ואישטוואן פרקש.
קורות חיים > לאחר נפילת הרפובליקה

לאחר נפילת הרפובליקה, ביכלר היגר לווינה ומשם לברטיסלאבה וחי במשך שנתיים בגלות. הוא חזר להונגריה בשנת 1922 ושוב מצא את עצמו בתנועה הסוציאל-דמוקרטית. הוא הפך למזכיר המרכזי של ה-MSZDP, נשאר בתפקיד זה עד 1928 ובין 1936 לבין 1939 הוא כבר היה המזכיר הכללי. בשנת 1922, יחד עם אילש מונוש, עמד בראש משרד הבחירות הלאומי שהוביל את מאבק הבחירות מצד המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. משנת 1925 היה מזכיר בוועדת החקיקה של בודפשט (מועצת העיר), אך ב-1 בינואר 1942 נשלל ממנו המנדט בשל יהדותו. משנת 1928 היה מזכיר הקבוצת של חברי הפרלמנט הסוציאל-דמוקרטים ונבחר למועמדות לפרלמנט כנציג חליף החל משנת 1927. בשנת 1931 הפך לחבר פרלמנט מטעם הרובע הראשון של בודפשט (בודה).
הוא גורש למחנה ריכוז מיד לאחר כיבוש הונגריה על ידי הצבא הגרמני בשנת 1944 (מבצע מרגרטה) והיה אסיר עד 1945. אחרי מלחמת העולם השנייה, היה חבר במועצת העיר הזמנית של בודפשט וכן חבר באספה הלאומית הזמנית, חבר מועצת מנהלים של "המועצה לעבודה ציבורית" בבודפשט וסגן נשיא הבנק הלאומי ההונגרי. את התפקיד האחרון מילא בין 1945 לבין 1948. ביכלר התנגד ביסודו לאיחוד ה-MSZDP והמפלגה הקומוניסטית ההונגרית (MKP), מה שהוביל לגירושו מהמפלגה בשנת 1948 ולמעצרו ב-9 ביוני 1950 כ"סוציאל-דמוקרט ימני". ב-13 בספטמבר 1950 גזר עליו בית המשפט הצבאי של בודפשט מאסר עולם במשפט ראווה. הוא שוחרר באביב 1956 ולקח חלק בארגון מחדש של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית במהלך המרד ההונגרי (מהפכת 1956), והיה חבר נשיאות המפלגה בין התאריכים 31 באוקטובר עד 4 בנובמבר 1956. הוא זוכה וטוהר על ידי בית המשפט העליון רק לאחר מותו ב-6 באוגוסט 1962. משנת 1945 היה חבר בדירקטוריון מרחצאות המרפא סנט מרגיט.
ביכלר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (חלקה 5 ב', קו 11, קבר 39).
משפחתו

יוז'ף ביכלר בא ממשפחה יהודית זעיר-בורגנית, אביו פאל ביכלר היה פקיד ואמו הייתה רוזאל ליפליך. ב-3 בדצמבר 1911 בבודפשט, הוא נשא את איבויה מקאי, בתם של שאנדור שטיינר ושל קלוטילד בריל.
עבודותיו העיקריות

על מוסדות מפלגה פוליטית. (סוציאליזם, 1913)
עובד ציבור ו"עובד ציבור". תשובה למאמרו של ד"ר אנדרה אנדור, יועץ השר; נפסבה, 1918
לגבי המדיניות הכפרית. (הספרייה הסוציאל-דמוקרטית). 1930
מבוא למדיניות הכפרית. (1948)
לקריאה נוספת

יוז'ף ביכלר. אינדקס ביוגרפי הונגרי. מוזיאון הספרות של פטפי.
יוז'ף ביכלר, באתר nevpont.hu
יוז'ף ביכלר. באלמנך של הפרלמנט ההונגרי 1927–1932
יוז'ף ביכלר. באלמנך של הפרלמנט ההונגרי 1931–1936
Imre Magda: A Forradalmi Kormányzótanács jegyzőkönyvei 1919. Budapest, 1986, Akadémiai Kiadó.
Dr. Tallós György: Dokumentumok a magyar hitelpolitika, pénzforgalom és bankrendszer történetéhez (1945–1949). Budapest, 1989, Közgazdasági és jogi kiadó.
Gerelyes Ede [és mások]: A forradalmak korától a felszabadulásig. Budapest története V. Budapest, 1980, Akadémia Kiadó.
Gáspár Ferenc: Források Budapest történetéhez, 1945-1950. Források Budapest múltjából 4. Bp., 1973, Kossuth Ny.
Szekeres József: Budapest Főváros Levéltára Közleményei ’84. Bp., 1985, BFL.
Babics András: Válogatott dokumentumok a baranyai-pécsi munkásmozgalom történetéhez. III. 1929-1944. Baranya monográfiai sorozat. Pécs, 1972, Baranya Megyei Levéltár.