גורדון מאטה-קלארק
חייו ויצירתו

הוריו של מאטה-קלארק היו אמנים: אן קלארק, אמנית אמריקאית, ורוברטו מאטה, צייר סוריאליסטי צ'יליאני ממוצא באסקי, צרפתי וספרדי. כמו כן היה מאטה-קלארק בן הסנדק של אשתו של מרסל דושאן, אלכסינה ״טיני״ דושאן. אחיו התאום סבסטיאן, אמן גם הוא, התאבד ב-1976.
בשנים 1962–1968 מאטה-קלארק למד אדריכלות באוניברסיטת קורנל, ובילה שנה בסורבון בפריז, שם למד ספרות צרפתית. ב-1971 שינה את שמו לגורדון מאטה-קלארק עת אימץ את שם המשפחה של אמו. מאטה-קלארק לא פעל כאדריכל קונבנציונלי, אלא עבד על מה כינה "אנרכיטקטורה"- שילוב של המילים אנרכיה וארכיטקטורה- כגישה ופרקטיקה רדיקלית לחקירה, ניתוח והתערבות בסביבות בנויות. בזמן כהונתו של מאטה-קלארק שם, תוכנית האדריכלות של קורנל הונחה בחלקה על ידי קולין רו, תאורטיקן אדריכלי מובהק של המודרניזם.
מאטה-קלארק השתמש במספר סוגי מדיה לתיעוד עבודתו, לרבות וידאו וצילום. עבודתו כוללת יצירות מיצג ומיחזור, עבודות חלל ומרקם, וחיתוך מבנים שעימם הוא מזוהה. בתוך כך, מאטה-קלארק גם השתמש במשחקי מילים ובחידודים אחרים כדרך להמשגה מחדש של תפקידים ויחסים מותנים מראש בשדה החברתית והארכיטקטוני.[דרוש מקור]
בפברואר, 1969, התערוכה "Earth Art", שאצר וילובי שארפ בהזמנת טום לוויט, הוצגה במוזיאון אנדרו דיקסון ווייט לאמנות שבאוניברסיטת קורנל. מאטה-קלארק, שהתגורר באותה עת באיתקה, הוזמן על ידי שארפ לעזור לאמנים המשתתפים בביצוע העבודות שלהם לתערוכה במקום. לאחר מכן עודד שארפ את גורדון מאטה-קלארק לעבור לניו יורק, שם המשיך שארפ להציג אותו בפני חברי עולם האמנות של ניו יורק.
בשנת 1971 הקים מאטה-קלארק יחד עם קרול גודן וטינה ג'ירוארד את FOOD; מסעדה בשכונת סוהו במנהטן שנוהלה ואוישה על ידי אמנים. מאטה-קלארק ניהל את המסעדה עד לשנת 1973. FOOD הייתה בעלת מטבח פתוח וחומרי גלם אקזוטיים שחגגו את הבישול, והפעילויות שלה עזרו בגיבוש קהילת האמנות באזור. הראשון מסוגו בסוהו, FOOD הפך לשם דבר בקרב אמנים והיה למקום מפגש מרכזי לקבוצות כמו אנסמבל פיליפ גלאס, Mabou Mines והרקדנים של גרנד יוניון.
בתחילת שנות ה-70, במסגרת הקהילה האמנותית שלו שנטוותה סביב FOOD, מאטה-קלארק פיתח את הרעיון של "אנרכיטקטורה" והבעת עניין בחללים ריקים, בפערים משוללי שימוש ובאתרים לא מאוישים. עם הפרויקט שלו Fake Estates, מאטה-קלארק התייחס לנושאים אלה של ״לא-אתרים״ על ידי רכישה במכירה פומבית של 15 שאריות ורצועות אדמה קטנות שלא ניתן להשתמש בהן בקווינס ובסטטן איילנד, ניו יורק, תמורת 25–75 דולר למגרש. הוא תיעד נכסים אלו באמצעות תצלומים, מפות, רישומים בירוקרטיים ופעולות, ועסק בהם בעל פה ובטקסט. ברם לא הצליח לאכלס שאריות אלה של אי-סדרים מנהליים בדרך אחרת.
בשנת 1974, ביצע מאטה-קלארק פעולת דקונסטרוקציה על ידי הסרת חזיתו של בית לאורך תעלת האהבה, והזזת הקירות שנוצרו ל-Artpark, ביצירתו "בינגו".
עבור הביאנלה דה פריז בשנת 1975, יצר מאטה-קלארק את היצירה "Conical Intersect" על ידי חיתוך חור גדול בצורת חרוט דרך שני בתים עירוניים מהמאה ה-17 ברובע השוק הידוע בשם Les Halles אשר מיועדים להריסה על מנת לבנות את מרכז ז'ורז' פומפידו שהיה שנוי במחלוקת בשעתו כמו כן, בשנת 1975 רשם התערבות אמנותית דומה בשם "Days End, Conical Inversion" על ידי חיתוך צמצם עגול במבנה ברציף 52 על נהר ההדסון במנהטן.
עבור הפרויקט הגדול האחרון שלו, Circus or The Caribbean Orange (1978), יצר מאטה-קלארק חיתוכי עיגול בקירות וברצפות של בית עירוני הסמוך לבניין הראשון של המוזיאון לאמנות עכשווית בשיקגו (237 East Ontario Street), ובכך הביא לשינויו הרדיקאלי של החלל.
בעקבות הפרויקט משנת 1978, הציג ה-MCA שתי רטרוספקטיבות של מאטה-קלארק, ב-1985 וב-2008. התערוכה "You Are the Measure" משנת 2008 כללה חומר ארכיוני של פרויקט שיקגו מ-1978 שלא הוצג קודם לכן. You Are the Measure נדד למוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, ניו יורק, ולמוזיאון לאמנות עכשווית, לוס אנג'לס .