stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבנה בית המקדש
בית המקדש הראשון

על פי הכתוב במקרא, המקדש שהקים שלמה המלך היה שונה שוני מהותי מכל מה שקדם לו. לראשונה עבר המקדש תהליך של מיסוד, והתקבע כבית אבנים במקום מיוחד ומסוים. מקדש שלמה נבנה במשך שבע שנים, והיה גדול ומפואר בהרבה מן המשכן במדבר וממשכן שילה. מידות ההיכל (על פי מלכים א', ו', ב') היו 60 אמה אורך, 20 אמה רוחב ו-30 אמה גובה. כך הכפיל שלמה את מידותיו של המשכן המקורי באורך וברוחב - ובגובה אף שילש.
אמנם, בדברי הימים (ב' ג, ד) נאמרה מידת גובה גדולה פי ארבעה - 120 אמה. הפרשנים שנזקקו לסתירה הסבירו אותה בדרכים שונות; על פי דעתו של מפרש דברי הימים (המיוחס בטעות לרש"י), מידת הגובה של 30 אמות מתייחסת רק לחללו הפנימי של ההיכל, והעליות אשר היו מעל התקרה היוו 90 אמות נוספות שהשלימו את הגובה ל-120 אמה. לעומתו, הרד"ק, מזכיר אמנם דעה זו, אך מעדיף לומר שגובה האולם בלבד, בחזית ההיכל, היה 120 אמות, ואילו הקודש שמאחוריו היו בגובה של 30 אמות בלבד.
שתי השיטות נראות תמוהות במבט ראשון - מה צורך יש בעליות בגובה 90 אמות, ומה עשו בהן? וגם לשיטת רד"ק - מדוע היה האולם כה גבוה ביחס למבנים שמאחוריו, שהם העיקר? אמנם מעיון משווה במקדשים אחרים בעולם העתיק נראה, כי באותו זמן היה זה מקובל לבנות חזית גבוהה מאוד גם למקדשים שלא היו כה גבוהים; דבר זה יצר מראה מרשים כלפי הבא אל המקדש, ולא מצריך בניית המקדש כולו באותו גובה, דבר שאינו שימושי. בנוסף לאמירת חז"ל (במסכת מידות ד, ז) על כך שבית המקדש היה דומה לאריה (ועל כן נקרא 'אריאל'); ואריה הרובץ וראשו למעלה נראה דומה לצורתו של המקדש על פי רד"ק. כך דעתו של רד"ק, לפחות, מוסברת היטב.
במזרחו של הבית היה האולם, ברוחב 10 אמות לאורך הבית ובאורך 20 אמות לרוחב הבית (כלומר כהמשך לבית); כאמור, יש הסוברים שגובהו של האולם עלה בהרבה על גובה הבית. מעבר לו חולקו 50 האמות הנותרות כך שנוצר 'קודש' באורך של 30 אמות, וקודש קודשים ('דביר') באורך של 20 אמות. ביניהם הבדיל קיר אבן (שכונה אף הוא 'דביר', ובפי חז"ל נקרא אמה טרקסין), ובו דלתות עץ; אמנם, גם פרוכת הייתה בו, ככל הנראה פרוסה על פני הפתח, אך לא ברור האם מפנים לדלת או מחוצה לה.
מקדש האבן של שלמה היה גם משופע רבות בזהב; התקרה, הרצפה והדלתות היו עשויות עץ משובח. בפתח המקדש עמדו שני עמודי נחושת גדולים, שכונו בשמות יכין ובועז. גובה העמודים היה 18 אמה, ועליהם כותרת בגובה 5 אמות.
במקום הכיור הקטן-יחסית שעמד בחצר המשכן, בנה שלמה את 'הים' - ברכת אבן עגולה בקוטר של 10 אמות, שעמדה על 12 פרים עשויים נחושת, כל שלושה מהם פונים לכיוון אחר. מעבר להם, עשה שלמה עשרה כיורות נחושת, שהוצבו על 'מכונות' (בסיסים), בעלי גלגלים גדולים. חמישה מן הכיורים העמיד בדרום וחמישה בצפון. גם מזבח העולה שבנה שלמה היה גדול הרבה יותר - 20X20 בגובה 10 אמות. בנוסף, עשה שלמה 10 מנורות זהב ועשרה שולחנות, לעומת מנורה אחת ושולחן אחד שעמדו במשכן.
ליד המקדש בנה שלמה את 'בית יער הלבנון' - ככל הנראה מעון קיץ, שהיה עשוי מעצי ארז רבים ואיפשר לרוח לנשוב בחלליו. בצמוד למקדש עמד גם ארמונו של שלמה, וכן הבית שבנה לבת פרעה, שאותה נשא לאישה.
בית המקדש השני

בניגוד לבתי המקדש הקודמים לעיל, קיימות ראיות ארכאולוגיות והיסטוריות לקיומו של בית המקדש השני. מקדש זה נבנה על ידי עולי בבל בראשית שיבת ציון בתקופת בית שני בהנהגת זרובבל מבית דוד ויהושע בן יהוצדק הכהן הגדול. לפי הכתוב במקרא, הדבר התרחש כ-70 שנה לאחר חורבן בית המקדש הראשון, בתמיכת הפרסיים ובעידודם, כפי שבוטאה בהכרזת כורש. ידוע כי המקדש הורחב משמעותית על ידי המלך הורדוס בשנת 19 לפנה"ס, ונחרב בשנת 70 בידי הרומאים.
בית המקדש השני > מבנה המקדש השני

המקדש היה מורכב מהיכל ומכמה חצרות (עזרות) שהִקיפו אותו. ההיכל עמד בראש הר הבית, ואילו העזרות היו נמוכות ומוקפות חומה, שהורחבה משמעותית על ידי המלך הורדוס. חלק מפורסם ששרד מחומה זו הוא הכותל המערבי. לצידי העזרות היו מוסדות המקדש ובתי מלאכה שעסקו בתחזוק המקדש. החצר החיצונית הייתה קרויה "עזרת נשים" ובה נערכו התאספויות לשם קריאת תורה בנוכחות נשים.
שטחו של הר הבית על פי מסכת מידות היה 500X500 אמות . בתוך הר הבית היה שטח בשם החיל, שהקיף את מתחם המקדש ועזרת הנשים. שטחה של עזרת הנשים היה 135X135 אמות, והיא הייתה בגובה של 6 אמות מעל להר הבית. עזרת הנשים הייתה ממוקמת ממזרח לעזרה. מעזרת הנשים עלו בחמש עשרה מדרגות אל העזרה, שהייתה בגודל של 135 אמות (מצפון לדרום) על 187 אמות (ממזרח למערב). בתוך העזרה עמד המזבח, ששטחו 32X32 אמות, והכבש שעמד מדרום לו, שגודלו 30 אמות (מצפון לדרום) על 16 אמות (ממזרח למערב). בלב העזרה עמד מבנה ההיכל, שגודלו הכולל הוא 100X100 אמות. ההיכל חולק לשלושה חלקים: האולם, הקודש וקודש הקודשים. רוחב האולם (ממזרח למערב) היה 11 אמות ואורכו 70 אמות. אורך הקודש (ממזרח למערב) היה 40 אמות, ורוחבו 20 אמות. גודלו של קודש הקודשים היה 20X20 אמות. את שאר שטח המבנה תפסו תאים שונים שהקיפו את חלקיו העיקריים.
ראו גם

בית המקדש הראשון
עין דארה (אתר ארכאולוגי)
תל טאיינאט
Love Me Again (שיר של V)

"Love Me Again" (בעברית: "תאהב אותי שוב") הוא סינגל של הזמר הדרום קוריאני V מתוך אלבום הבכורה שלו Layover. השיר נכתב על ידי פריקינד, דונגיון קים, ג'יג'י, כאשר השניים הראשונים אחראים גם להפקה ושוחרר ב-10 באוגוסט 2023 על ידי ביג היט מיוזיק.
שבחים

לפני תחילת קידום המכירות בתוכניות מוזיקה טלוויזיוניות מקומיות (אנ') השיג "Love Me Again" כתר משולש באם קאונטדאון. השיר גם זכה בשלושה פרסי פופולריות של מלון במשך שבועיים לא רצופים: 21 באוגוסט ו-4 בספטמבר 2023. מאוחר יותר, השיר היה מועמד בקטגוריות הביצוע הווקאלי הטוב ביותר – סולו (אנ') ושיר השנה (אנ') בטקס פרסי MAMA לשנת 2023.
| תוכנית | תאריך |
| --- | --- |
אם קאונטדאון: 24 באוגוסט 2023
אם קאונטדאון: 31 באוגוסט 2023
אם קאונטדאון: 7 בספטמבר 2023
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| עולמי | 10 באוגוסט 2023 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | ביג היט |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים | היטליסט, ‏3 באוקטובר 2023
חטיבה

ערך זה עוסק במושג צבאי. אם התכוונתם לבית ספר, ראו .
סימון נאט"ו לחטיבת חי"ר ידידותית
חטיבה או בריגדה (באנגלית: Brigade) היא יחידה צבאית טקטית גדולה, מורכבת משניים עד חמישה רגימנטים או גדודים ומפקדת חטיבה אחת. חטיבה יכולה להיות כפופה לאוגדה (דיוויזיה).
מפקדי חטיבה

במרבית הצבאות מפקד על החטיבה קצין בדרגת קולונל או בריגדיר גנרל, הראשונה מקבילה לדרגת אלוף-משנה והשנייה מקבילה לדרגת תת-אלוף. שמה של הדרגה בריגדיר (או בריגדיר גנרל) נגזר למעשה מהמילה הלועזית לחטיבה: בריגדה. החל מסוף המאה העשרים עברו כמה צבאות תהליכי התייעלות בהם בוטלו האוגדות ובכך הפכו החטיבות ליחידות הצבאיות הגדולות, ומפקדיהן הוסבו לדרגת בריגדיר גנרל (כגון צבא ספרד). בצבא היבשה של ארצות הברית, מפקדי חטיבות הם בדרגת קולונל, ובמקרים מסוימים לוטננט קולונל (סגן-אלוף).
בצה"ל

בצה"ל חטיבת חיל רגלים כוללת בין 3,000 ל-7,000 חיילים. חטיבה בחיל השריון של צה"ל כוללת 3 גדודי שריון עם מעל ל-100 טנקים, גדוד חיל רגלים וגדוד הנדסה קרבית. היחידה המקבילה לחטיבה בחיל התותחנים הישראלי נקראה בעבר אגד, אך כיום שני האגדים הסדירים נקראים חטיבות.
מפקד חטיבה (מח"ט) בצה"ל הוא קצין בדרגת אלוף-משנה.
לקריאה נוספת

אלישיב שמשי, אליהם נשואות העיניים - על מפקדי חטיבות בשדה הקרב, הוצאת משרד הביטחון, 2006.
בועז עמידרור, ‏כך סורסה החטיבה בצה"ל, מערכות 420-421 , ספטמבר 2008
ניתוח פזילה

ניתוח פזילה
ניתוח פזילה, המכונה גם ניתוח יישור עיניים (באנגלית: Strabismus surgery), הוא ניתוח בשרירים החוץ-עיניים לתיקון פזילה. עם כ-1.2 מיליון פרוצדורות מדי שנה, ניתוח פזילה הוא ניתוח העין השלישי בשכיחותו בארצות הברית. ידוע כי התערבות המוצלחת המוקדמת ביותר של ניתוח פזילה בוצעה ב-26 באוקטובר 1839 על ידי יוהאן פרידריך דיפנבאך לילד עם איזוטרופיות בן שבע, כמה ניסיונות קודמים בוצעו בשנת 1818 על ידי ויליאם גיבסון מבולטימור, כירורג כללי ופרופסור באוניברסיטת מרילנד. הרעיון לטפל בפזילה באמצעות חיתוך חלק מסיבי השריר החוץ-עיניים פורסם בעיתונים האמריקאים על ידי ג'ון סקודר בניו יורק בשנת 1837.
ראייה כפולה מתרחשת לעיתים קרובות למדי בשבועות הראשונים שלאחר הניתוח. סיבוכים המתרחשים לעיתים נדירות או לעיתים נדירות מאוד לאחר הניתוח כוללים: דלקת עיניים, שטפי דם במקרה של נקב בלובן העין, החלקה או התנתקות שרירים, או אפילו אובדן ראייה. ניתוח שרירי עיניים עלול לגרום לצלקות (פיברוזיס). אם ההצטלקות נרחבת, ניתן יהיה לראות רקמה מוגבהת ואדומה בלבן העין. ניתן להפחית פיברוזיס על ידי שימוש במיטומיצין C במהלך הניתוח. שיטה חדשה יחסית, שתוכננה בעיקר על ידי רופא העיניים השווייצרי דניאל מוג'ון, היא ניתוח פזילה זעיר פולשני (MISS) שיש בו כדי להפחית את הסיכון לסיבוכים ולהוביל לשיקום ראייה מהיר יותר ולריפוי פצעים. החתכים בלחמית הם הרבה יותר קטנים מאשר בניתוח פזילה קונבנציונלי. מחקר שהתפרסם בשנת 2017 תיעד פחות סיבוכי נפיחות בלחמית ובעפעפיים בתקופה שלאחר הניתוח, עם תוצאות ארוכות טווח דומות בין שתי הקבוצות. ניתן להשתמש בניתוח פזילה זעיר פולשני לביצוע כל סוגי ניתוחי הפזילה. לעיתים רחוקות מאוד, סיבוכים שעלולים לסכן חיים עלולים להתרחש במהלך ניתוח פזילה בגלל רפלקס העין.
הערות שוליים

↑  Hertle, Richard. "Eye Muscle Surgery and Infantile Nystagmus Syndrome" (Microsoft Word document). American Nystagmus Network. נבדק ב-2006-10-10.
↑  Gunter K. von Noorden: Binocular Vision and Ocular Motility: Theory and management of strabismus, Chapter 26: Principles of Surgical Treatment (אורכב 13.04.2014 בארכיון Wayback Machine), telemedicine.orbis.org
↑  Leffler CT, Schwartz SG, Le JQ (2017). "American Insight into Strabismus Surgery before 1838". Ophthalmology and Eye Diseases. 9: 1179172117729367. doi:10.1177/1179172117729367. PMC 5598791. PMID 28932129.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חוה ליפשיץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במרץ 1936 וינה, אוסטריה הפדרלית 
 פטירה:  1 במרץ 2005 (בגיל 68) 
 שם לידה:  Eva Wolf 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מנחה לדוקטורט:  גבריאל שטיין 
 תלמידי דוקטורט:  יוליה לסקין 
 פרסים והוקרה:  פרס המחקר של מקס פלנק (1991) 
 צאצאים:  רון ליפשיץ 
 
חוה ליפשיץ (באנגלית: Chava Lifshitz;‏ 26 במרץ 1936, וינה – 1 במרץ 2005, ישראל) הייתה כימאית ישראלית ופרופסור לכימיה באוניברסיטה העברית. מומחית לנושא ספקטרומטרית מסה.
ביוגרפיה

חוה ליפשיץ נולדה ב-26 במרץ 1936 בווינה כאוה וולף. אביה, שלמה (סולומון) היה עורך דין בווינה ואחד ממייסדי קרן "מכבי", היום מכבי שירותי בריאות. לאחר האנשלוס ברחה המשפחה לארץ ישראל. אוה ליפשיץ עיברתה את שמה לחוה. ליפשיץ הייתה ילדה מאוד מוכשרת, ובילדותה לקחה שיעורי פסנתר אצל המלחין פאול בן-חיים.
בשנת 1953 לפשיץ החלה ללמוד כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים, בתוכנית מיוחדת לתלמידים מצטיינים שאיפשרה לימודים אקדמיים במקביל לשירות צבאי. בשנת 1958 סיימה תואר שני בכימיה פיזיקלית, ובשנת 1961 סיימה דוקטורט בהנחיית פרופסור גבריאל שטיין, בו חקרה כימיה של קרינות. בין השנים 1961 ל-1963 עשתה השתלמות פוסט דוקטוראלית אצל פרופ' פרנק לונג באוניברסיטת קורנל. בשנת 1963 חזרה לארץ והצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית שם לימדה ובנתה מעבדה למחקר במס ספקטרומטריה. בשנת 1973 מונתה לפרופסור מן המניין.
ליפשיץ חלתה בסרטן בגיל צעיר יחסית אך חיה עם המחלה במשך כעשרים שנה והמשיכה בעבודת המחקר שלה עד ימיה האחרונים.
ליפשיץ הייתה נשואה לאסא ליפשיץ, פרופסור לכימיה באוניברסיטה העברית, אותו פגשה בלימודיה, והייתה אם לשלושה ילדים, בהם רון ליפשיץ, פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב.
פעילות אקדמית

מחקריה של ליפשיץ בתחום הספקטרומטרית מסה הושפעו רבות מן העיסוק שלה בתחום הכימיה כמו הדינמיקה הכימית של יונים במצב גז, ריאקציות חד-מולקולריות, נתיבי פירוק של צברים יוניים, כימיה של פולרנים, ומולקולות ביולוגיות בפזה הגזית. היא הייתה חברה בוועדות עריכה של עיתונים מקצועיים נחשבים מאוד בתחומה.
בין השנים 1994 ל-1997 עמדה בראש המכון לכימיה באוניברסיטה העברית
ליפשיץ הנחתה דוקטורנטים ופוסט-דוקטורנטים רבים. היא לקחה חלק בוועדות ציבוריות ומילאה תפקידים חשובים כמו יו"ר המחלקה ללימודי כימיה, חברה במועצה להשכלה גבוהה, יו"ר המחלקה לכימיה פיזיקלית, חברה בוועדה העליונה למדע וטכנולוגיה וראש המכון לכימיה.
ליפשיץ עמדה בראש ועדת פרס ישראל לחקר הכימיה בשנת תשס"ב (2002), עת הוחלט להעניקו לפרופסור עדה יונת.
פרסים והוקרה

חוה ליפשיץ זכתה בפרסים רבים, ביניהם:
פרס קולטהוף (הטכניון, 1985)
פרס מקס-פלנק מטעם קרן אלכסנדר פון-הומבולדט (1991)
פרס החברה הישראלית לכימיה
ב-2003 -לרגל יום הולדתה השישים פורסם לכבודה גיליון מיוחד ב-International Journal of Mass Spectrometry and Ion Processes.
הערות שוליים

↑  Chava Lifshitz, 1936--2005, theochem.weizmann.ac.il (באנגלית)
↑  Wayback Machine, ‏2005-10-28
↑  ראלי סער, פורסמו שמות חתני פרס ישראל בכימיה, באתר הארץ, 11 בפברואר 2002
↑  שוליך – הפקולטה לכימיה, באתר chemistry.technion.ac.il (באנגלית)
↑  Max Planck-Humboldt Research Award, www.mpg.de (באנגלית)
↑  International Journal of Mass Spectrometry and Ion Processes | In Honour of Chava Lifshitz | ScienceDirect.com, www.sciencedirect.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458575905171  BIBSYS: 6095028  GND: 133914925  ISNI: 0000 0001 1752 2655  LCCN: n2006019746  SELIBR: 71357  SUDOC: 111700191  VIAF: 25806968   WorldCat (עם VIAF): 25806968
גדעון עמיחי

| --- | --- |

 לידה:  1963 (בן 61 בערך) חולון, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 עיסוק:  איש פרסום
 
עטיפת ספרו של גדעון עמיחי "לא, לא, לא, לא, לא, לא, לא, כן"
גדעון עמיחי (נולד ב-24 בפברואר 1963) הוא איש פרסום ישראלי, המייסד ומנהל הקריאייטיב הראשי של חברת הקריאייטיב "No, No, No, No, No, Yes" בתל אביב. משמש כמרצה ב-School of Visual Arts. בשנים 1994–2011 שימש כמנהל קריאייטיב ראשי ומנכ"ל משותף במשרד הפרסום "שלמור אבנון עמיחי/Y&R".
ביוגרפיה

גדעון עמיחי נולד וגדל בחולון. למד בתיכון ע"ש קוגל. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל בגרעין דרכים לקיבוץ כפר עזה וככתב ומעצב השבועון במחנה.
ב-1990 עמיחי סיים בהצטינות את לימודי העיצוב בבצלאל וב-School of Visual Arts בניו יורק, ב-2008, עמיחי סיים בהצטיינות תואר שני במנהל עסקים, EMBA למנהיגי חברות (אשר עוסקות במוצרים יצירתיים), מ-Berlin School of Creative Leadership.
עמיחי החל לצייר קריקטורות לטלוויזיה ולעיתונים כבר בגיל 14. קריקטורות ומאמרים של עמיחי התפרסמו בעיתונים רבים בישראל בהם "ידיעות אחרונות", "גלובס", "הארץ", "דה מרקר", "כלכליסט" ו"מעריב" אשר שם החל לעבוד כקריקטוריסט וככתב, בהמשך פורסמו קריקטורות פרי עטו גם במגזינים בחו"ל, בהם הניו יורקר, (1995).
בשנת 1990 החל את דרכו בעולם הפרסום כמנהל הקריאייטיב של פרסום "ורשבסקי פרייליך דובר/Grey". במאי 1994 הצטרף כשותף של רמי שלמור ושלומי אבנון וכך הפכו ל"שלמור אבנון עמיחי", בו הוא שימש כמנכ"ל משותף ומנהל קריאייטיב ראשי, בהמשך הפך המשרד לחלק מהרשת הבינלאומית Young & Rubicam. ביולי 2011 הפכו מייסדי החברה, רמי שלמור, שלומי אבנון וגדעון עמיחי, ליושבי ראש פעילים.
עמיחי הרצה פעמים רבות ברחבי הארץ, בין השאר הרצה באוניברסיטת תל אביב, המרכז הבינתחומי הרצליה, האוניברסיטה העברית (בחוג למנהל עסקים), בצלאל, ויצו חיפה ושנקר. עמיחי אף הוזמן להרצות במקומות שונים בחו"ל, בין השאר ביורובסט (2009), פסטיבל ניו יורק (2010) שאנגחאי, בפסטיבל קאן (2011),
ב-School of Visual Arts ,Berlin School of Creative Leadership ובכנס השיווק (2021).
עמיחי חבר בוועדת ההיגוי של המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס בחולון, והוביל ביחד עם זאב רביד את מיתוגו.
עמיחי היה חבר כעשר שנים בבורד הקריאטיב העולמי של Young & Rubicam.
עמיחי יזם את הפרויקט: "9/11 - It's Been Ten Years", בשיתוף אתר aniboom.com, לציון 10 שנים לאסון התאומים, הפרויקט הזמין אמני אנימציה בכל העולם ליצור סרטון אנימציה קצר בנושא, בפרויקט משתתפים סרטונים שנשלחו מלמעלה מ-20 מדינות, גם סרטון אנימציה של עמיחי עצמו מופיע בפרויקט זה.
בספטמבר 2011 הוציא לאור את ספרו הראשון: "לא, לא, לא, לא, לא, לא, לא, כן" (בהוצאת גורדון), החושף תחנות בחייו המקצועיים, הספר הושק בתערוכת יחיד בגלריית "דניאל" בתל אביב.
בינואר 2014, יצאה לאור מהדורה של הספר באנגלית בארצות הברית: "No, No, No, No, No, Yes. Insights From a Creative Journey". את הספר ניתן למצוא בחנויות שונות ביניהן גם בחנות המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.
בדצמבר 2012 נשא הרצאה בעלת שם דומה בוועידת TEDx ירושלים (מקבילה לועידת TED).
ב-2016 פרסם את ספרו השני "נו, נו, נו, נו, נו, נו, נו, יס" - מסע יצירתי בניו יורק.
באפריל 2013 הקים בניו יורק חברת קריאייטיב בשם No, No, No, No, No, Yes, וב-2015 הושק הסניף בתל אביב. בין לקוחות החברה נמנים יונדאי ישראל, מרצדס -בנץ ישראל, כלכליסט, הפניקס, אקסלנס, לופה, הערוץ האמריקאי DogTV וחברת - Lion Brand USA.
ב-2016 חברת הקרייאטיב יצרה את "סוס הסייבר" ("The Cyber Horse"), עבור שבוע הסייבר הלאומי השנתי של המרכז למחקר סייבר בינתחומי באוניברסיטת ת"א. המיצג הורכב מאלפי חלקים שונים הנגועים בווירוסים, רוגלות ותוכנות זדוניות, כגון סמארטפונים, טבלטים, מסכי מחשב וצ'יפים. מטרת המייצג הייתה לייצר מודעות לסכנות האורבות לגולשים בעולם הסייבר. הפרויקט זכה לחשיפה בארץ ובעולם, בין השאר בישראל היום, מאקו, CBS NEWS, The Times UK, The Economist, The Telegraph, Le Monde, Der Spiegel.
ב-2021 פרסם את ספרו השלישי "אלף בית של גימל" - מסע יצירתי בתחנות החיים. הספר הודפס ויצא לאור עם שתי עטיפות שונות.
הישגים ופרסים

בתפקידו כמנהל הקריאייטיב הראשי של שלמור אבנון עמיחי, עמיחי הוביל את המשרד לזכייה בפרסים רבים, בהם:
הובלת המשרד לזכייה ב-19 אריות בפסטיבל קאן, המספר הגדול ביותר של אריות בקאן למשרד ישראלי (נכון ל-2012)
המשרד זכה ב-One Show Silver Pencil, עבור Get Tested Project, עבור הוועד למלחמה באיידס והוא המשרד הישראלי היחיד שזכה בפרס זה (נכון ל-2011).
בשנת 2011, הקדיש מגזין הפרסום ARCHIVE את הראיון המרכזי בגיליון לעמיחי
האו"ם העניק לו ב-2010 פרס מיוחד למשרד עבור פרויקט "SDIA" של הוועד למלחמה באיידס
המשרד הוכתר (2009) למשרד השנה של רשת Young & Rubicam בעולם (מתוך 184 משרדים) וזכה ב-Jewel Award, של הרשת הבינלאומית
המשרד זכה במקום שני בתחרות משרד השנה בעולם בתחום חדשנות במדיה בפסטיבל קאן (לשנת 2009)
המשרד זכה בגראנד פרי בפסטיבל לונדון (2009), עבור קמפיין הרדיו "הספק", שנוצר עבור הוועד למלחמה באיידס
המשרד זכה בגראנד פרי בפסטיבל ניו יורק (1999), עבור קמפיין "הפרסום ברדיו עובד"
המשרד זכה פעמיים ב-Gold Clio, בזכות פרויקט "הדממת האינטרנט" (2008) ובזכות פרויקט SDIA, עבור הוועד למלחמה באיידס (2010), המשרד הישראלי היחידי שזכה בפרס זה (נכון ל-2010)
המשרד זכה בגראנד פרי בתחרות גולדן דראם, עבור פרויקט SDIA, עבור הוועד למלחמה באיידס (2010)
בשנת 2008 בחר "האיגוד הישראלי לשיווק" את גדעון עמיחי לאיש השיווק של החודש בישראל על מצוינות בשיווק הפרסום הישראלי בעולם
הובלת המשרד לזכייה בתואר "משרד השנה בישראל" פעמים רבות (2000, 2003, 2005, 2006, 2007)
הובלת המשרד לזכייה בפרסי אפ"י, בהם אפ"י פלטינום (השקת רשת אורנג' בישראל), גראנד אפ"י להשקת משקה בוקר דנונה וב-20 פרסי אפ"י נוספים.
זכייה בגראנד פרי הראשון שניתן במסגרת תחרות PIAF עבור Get Tested Project, עבור הוועד למלחמה באיידס. (2011)
שיפוט בתחרויות בינלאומיות

פסטיבל קאן (נשיא חבר השופטים בקטגוריית הדיירקט) (2012)
קרסטה (ראש חבר השופטים)
קליאו
יורובסט
ניו יורק פסטיבל
Creative Heads
AdPrint
הערות שוליים

↑  9/11 - It's Been Ten Years - YouTube
↑  Gideon Amichay - The Rear Window - YouTube
↑  הספר "לא, לא, לא, לא, לא, לא, לא, כן", באתר "סימניה"
↑  No, No, No, No, No, Yes. Insights From a Creative Journey: Gideon Amichay, Keith Reinhard, Richard Wilde: 9780991058624: Amazon.com: Books
↑  No, No, No, No, No, Yes: Gideon Amichay at TEDxJerusalem - YouTube
↑  http://www.oneclub.org/#olb=/_ajax/archive/?action=arc_work%26value=13436
↑  Neue Seite 1
↑  חדשות 2, ‏כולם נגדנו? פרס מהאו"ם למשרד פרסום ישראלי, באתר ‏מאקו‏, 12 ביוני 2010
↑  'Y&R' העולמית: שלמור אבנון עמיחי- המשרד המעוטר ביותר שלנו בשנת 2009 - Bizportal
↑  http://www.canneslions.com/downloads/winners_pdfs/Cannes_Lions_2009_Special_Awards.pdf
↑  London International Awards
↑  New York Festivals Awards - Winners Showcase
↑  CLIO Awards | Press Releases 2008
↑  כתב כלכליסט, איש השיווק של יולי - גדעון עמיחי, באתר כלכליסט, 3 באוגוסט 2008
↑  קורסים – המי"ל, המרכז הישראלי לניהול > תחרויות למצוינות בניהול
↑  PIAF 2013
↑  http://www.canneslions.com/awards/juror.cfm?jurer_id=15&jury_id=4
↑  Cresta International Advertising Awards | Grand Jury
↑  CLIO Awards | Press Releases 2010
↑  http://www.newyorkfestivals.com/main.taf?p=2,11,1
↑  Gideon Amichay - YouTube
↑  AdPrint | Judging teams
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 646126  NLI: 987007595320905171  ISNI: 0000 0003 6648 6237  LCCN: no2012003008  VIAF: 231699529   WorldCat (עם VIAF): 231699529
דניאל וייל

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1996 (בת 28) ראשון לציון
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מוזיקאית, משוררת ואמנית ספוקן וורד
 שפה מועדפת:  עברית 
 www.danielle-weil.com
 
דניאל וייל (נולדה ב-11 ביוני 1996) היא מוזיקאית, משוררת ואמנית ספוקן וורד ישראלית.
ביוגרפיה

וייל נולדה בראשון לציון. אביה אלן הוא עו"ד בהשכלתו וסמנכ"ל מכירות ואמא תמי היא פסיכואנליטיקאית לאקאניאנית. בילדותה עברה המשפחה ליישוב גני הדר. סיימה את לימודיה בתיכון מדעים לוד. בצבא שירתה ביחידת דובר צה"ל.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 2016 החלה להופיע עם שירים מוזיקליים שכתבה והופעתה הראשונה הייתה במועדון הלבונטין 7. באותה שנה החלה להופיע בערבי פואטרי סלאם בישראל ובערבי שירה וספוקן וורד ברחבי הארץ.
בשנת 2018, במסגרת עבודתה בפואטרי ישראל, הפיקה את ערב ההתרמה "מדברות" למען נשים במעגל הזנות, והופיעה בו לצד לוסי איוב, תהילה חכימי ואמניות נוספות. באותה שנה החלה לעבוד על אלבומה הראשון, "גורת אריות שפת הזאבים", שהפיק יהוא ירון.
בשנת 2019 הופיעה בפסטיבל "מילה" בתדר שבתל אביב ובפסטיבל המשוררים במטולה ה-22. שירה "מה שאני עושה במיטה שלי" הושמע בתוכנית הרדיו של אודי סגל וקרן מרציאנו בגלי צה"ל.
ב-2020 השתתפה בערב מחווה ללהקת המכשפות שהתקיים במועדון הלבונטין 7. באותה שנה היא פרסמה גרסת לייב לשירה "לא מנומס", שהושמעה ברדיו כאן תרבות ושודר בערוץ כאן 11, עוד בטרם יצא השיר בגרסתו הרשמית במסגרת האלבום. וייל השתתפה בפרויקט הפודקאסט "רמיקס" בהנחיית המשוררת עדי קיסר והמוזיקאית אליוט, שנערך במסגרת בפסטיבל הסופרים הבינלאומי במשכנות שאננים בירושלים. ובפסטיבל "שאון חורף".
בשנת 2021 השתתפה וייל ב-"פרויקט 48: יצירה ובידוד", שבמסגרתו שהתה 48 שעות בסטודיו "קול האות" בירושלים ויצרה את שיר הספוקן וורד "מישהו חייב לדבר עם דניאל". השיר הוצג בתערוכת "בידוד יצירתי" במסגרת הבינאלה לאמנות בירושלים.
באוגוסט 2021 יצא "איך הלא שלך ישמע", הסינגל הראשון מתוך האלבום "גורת אריות שפת זאבים". בנובמבר אותה שנה יצא שיר הנושא "גורת אריות שפת זאבים", ובפברואר 2022 יצא הסינגל "לא מנומס".
האלבום עצמו יצא ב-15 בפברואר, ושיריו זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו המובילות, בהן גלגלצ וכאן גימל.
וייל התארחה בג'אם של יואב קוטנר בגלגלצ ובתוכנית מיוחדת לשבוע הספר שהנחתה המשוררת עדי קיסר באותה תחנה. שירים מתוך האלבום נכנסו לסיכומים השנתיים של אתר וואלה! ורדיו הקצה, והוא דורג במקום ה-70 במצעד האלבומים הישראליים והבינלאומיים לשנת 2022 של רדיו הקצה.
במרץ 2022 השתתפה וייל בפרויקט "זרקור ליצירה צעירה" של מרכז ענב. במאי אותה שנה ניהלה אמנותית את "מרתון הופעות בלבונטין: ערב התרמה למען הפליטים מאוקראינה" שבו הופיעו בין היתר גל דה פז, יהוא ירון והיא עצמה. באותו חודש השתתפה בפסטיבל "זאת תרבות" עם המיזם "את שאהבה נפשי" שיצרה והפיקה. מדובר באירוע מוזיקלי טקסטואלי שעוסק באהבת אישה לאישה והקשר המתוח שבין יהדות ללהט"ביות.
בנובמבר 2022 הופיעה וייל במסגרת פסטיבל חגיגות אלף שנה להולדתו של שלמה אבן גבירול - ערב אמני ספוקן וורד שביצעו משירתו. בדצמבר הופיעה ב"גן התענוגות היצריים", מופע תיאטרון חוויתי בעקבות ציורו של הירונימוס בוש מאת המחזאית סתיו פלטי-נגב. באותו חודש יצא לאור ספר השירה הראשון של וייל, "להישאין", בעריכת גבריאל מוקד ובהוצאת עיתון 77. ספרה היה מועמד ברשימה הקצרה של פרס סנפיר לשירה מטעם אילן ברקוביץ'. השקת הספר התקיימה בינואר 2023 בהשתתפות השחקנית שרה פון שוורצה, היוצר נטע וינר ועדי קיסר.
באפריל 2023 יצא אוסף רמיקסים לאלבום הבכורה שלה, שחוגג שנה ליציאתו. הרמיקס הראשון מתוכו, בשיתוף פעולה עם רונן "nenor" סאבו, יצא במרץ 2023- "איך הלא שלך יישמע? - nenor remix".
באותו חודש, הוציאה וייל שיר חדש שהתהווה במהלך חודשי המחאה- "אין חדשות חדשות (לייב)".
שני השירים זכו לתשומת לב רבה בתקשורת והושמעו בתחנות רבות בהן גלגלצ, כאן 88, רדיו הקצה ורדיו מהות החיים.
לבד מיצירותיה והופעותיה, וייל מנחה סדנאות כתיבה ויוצרת אירועי תרבות.
יצירות > סינגלים

״אין חדשות חדשות״ (2023)
״איך הלא שלך יישמע- Nenor remix” ‏ (2023)
יצירות > אלבום

גורת אריות שפת זאבים (2022)
יצירות > ספר שירה

להישאין (2022) - עורך: גבריאל מוקד
הערות שוליים

↑  "יום יבוא, אאלף אותי": שירים מאת דניאל וייל | פוליטיקלי קוראת, באתר פוליטיקלי קוראת, ‏5 ביוני 2021
↑  מדברות, אתר הבמה
↑  הקצה של דניאל וייל - KZradio רדיו הקצה, באתר KZradio רדיו הקצה, ‏4 בפברואר 2022
↑  פסטיבל מילה 2019
↑  פסטיבל הסופרים הבינלאומי במשכנות שאננים, פברואר 2020
↑  קול האות תוכנית הפסטיבל
1 2  נעים להכיר, דניאל וייל - סלונט, באתר סלונט, ‏4 בינואר 2023
↑  הקצה שלי מסכמת את 2022 - KZradio רדיו הקצה, באתר KZradio רדיו הקצה, ‏בנובמבר 2022
↑   דניאל וייל - אי אפשר יותר שאפל באייפוד (לייב בענב), סרטון בערוץ "מרכז ענב לתרבות", באתר יוטיוב (אורך: 04:16)
↑  פסטיבל "זאתרבות" | 26-28.05 - המרכז הגאה, באתר המרכז הגאה, ‏5 באפריל 2022
↑   אילן ברקוביץ', משורר בשטח | דביר ירכייך לוחש כאן הזהב, באתר הארץ, 18 בינואר 2023
↑  דניאל וייל אין חדשות חדשות, באתר יוסמיוסיק, ‏במרץ 2023
עירוי טסיות דם

שקית טסיות דם
עירוי טסיות דם או עירוי טסיות (באנגלית: Platelet Transfusion) הוא טיפול שמטרתו למנוע דימום אצל אנשים עם ספירת טסיות נמוכה או תפקוד טסיות נמוך. לעיתים קרובות תהליך זה מתבצע אצל חולי סרטן הדם המקבלים כימותרפיה (כמו לוקמיה ומיאלומה נפוצה), מושתלי מח עצם, אנשים הסובלים מאנמיה אפלסטית או אנשים המצפים לניתוח נרחב כמו ניתוח לב-חזה ובעלי ספירת טסיות נמוכה. עירוי טסיות ניתן גם במקרים של דימום פעיל משמעותי על-מנת לסייע לעצור אותו.
עירוי טסיות ניתן באמצעות מחט לתוך הוריד, בדומה לעירוי דם. תרומת טסיות נעשית באמצעות מכשיר מיוחד הנקרא פרזיס אשר מפריד בין הטסיות ובין שאר מרכיבי הדם של התורם, ולוקחת כשעתיים.