stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטפני אוקרקה
פרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003: | What a Year Awards | השחקנית הטובה ביותר | אוקרקה | זכייה |
| 2003 | פרסי Black Reel | השחקנית הטובה ביותר - אנגלית | אוקרקה | זכייה |
| 2003 | פרסי Black Reel | שחקנית השנה | אוקרקה | זכייה |
| 2004: | Afro-Dublin Awards | השחקנית הטובה ביותר | אוקרקה | זכייה |
| 2004 | Film Makers of Nigeria | פרס מצוינות | אוקרקה | זכייה |
| 2005: | פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע | השחקנית הטובה ביותר | אוקרקה | מועמדות |
| 2006 | Afro Hollywood Award | השחקנית הטובה ביותר | אוקרקה | זכייה |
| 2009 | פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע | השחקנית הטובה ביותר | Reloaded | מועמדות |
| 2009 | פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע | התסריט הטוב ביותר | Through the Glass | מועמדות |
| 2010 | פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע | השחקנית הטובה ביותר | Nnenda | מועמדות |
| 2013 | Montage Africa Women of Exllence Awards | הישג בדרמה ובידור | אוקרקה | זכייה |
| 2015 | 2015 Best of Nollywood Awards | פרס המדיה החברתית לסרט | Dry | זכייה |
| 2015 | 2015 Best of Nollywood Awards | השחקנית הטובה ביותר | Dry | מועמדות |
| 2015 | 2015 Best of Nollywood Awards | הבמאי הטוב ביותר | Dry | מועמדות |
| 2015 | 2015 Best of Nollywood Awards | סרט השנה | Dry | מועמדות |
| 2015 | Bentonville Film Festival | השחקן/ית הטוב/ה ביותר | Dry | זכייה |
| 2015 | ZAFAA Global Awards | השחקנית הטובה ביותר | Dry | זכייה |
| 2015 | ZAFAA Global Awards | הסרט הטוב ביותר | Dry | זכייה |
| 2015 | ZAFAA Global Awards | המפיק הטוב ביותר | Dry | זכייה |
| 2015 | ZAFAA Global Awards | הבמאי הטוב ביותר | Dry | זכייה |
| 2016 | פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע | הסרט הניגרי הטוב ביותר | Dry | זכייה |
| 2016 | פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע | הסרט הטוב ביותר | Dry | מועמדות |
| 2016 | פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע | הבמאי הטוב ביותר | Dry | מועמדות |
| 2016 | פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" | הסרט הטוב ביותר (כללי, אפריקה) | Dry | זכייה |
| 2016 | פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" | הבמאי הטוב ביותר | Dry | מועמדות |
| 2016 | פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" | הסרט הטוב ביותר - מערב אפריקה | Dry | מועמדות |
| 2016 | פסטיבל הסרטים הפאן-אפריקאי | הסרט העלילתי הטוב ביותר | Dry | זכייה |
| 2016 | Nafca | השחקנית הטובה ביותר | Dry | זכייה |
| 2016 | Nafca | Best Overall Movie | Dry | זכייה |
| 2016 | Nafca | הבמאי הטוב ביותר | Dry | מועמדות |
| 2016 | Nafca | התסריט הטוב ביותר | Dry | מועמדות |
| 2016 | Nafca | סרט הדרמה הטוב ביותר | Dry | מועמדות |
| 2016 | DALA awards | הפנים של נוליווד (אישה) | אוקרקה | זכייה |
| 2017 | Truth Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | Boonville Redemption | זכייה |
פילמוגרפיה נבחרת

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Compromise 2 |  |  |
| 1997 | Waterloo |  |  |
| 2002 | Pretender |  | עם פיישנס אוזוקוור וטוני אומז |
| 2002 | Blind Justice |  | עם טוני אומז |
| 2003 | Aristos |  |  |
| 2003 | Emotional Crack |  | עם רמזי נואה, דקורה אגבוסון, ופיישנס אוזוקוור |
| 2003 | Genesis of Love |  |  |
| 2003 | Private Sin |  | עם ג'נביב נאג'י, ריצ'רד מופה-דמיג'ו, ופיישנס אוזוקוור |
| 2003 | Queen Sheba |  |  |
| 2003 | The Cross of Love |  | עם פיישנס אוזוקוור |
| 2003 | Together as One |  |  |
| 2004 | Beautiful Faces |  | עם איני אדו |
| 2004 | Critical Decision |  | עם ג'נביב נאג'י, ריצ'רד מופה-דמיג'ו, ומייק אזורואוניה |
| 2004 | Deep Loss |  | עם דזמונד אליוט |
| 2004 | Diamond Lady: The Business Woman |  |  |
| 2004 | Dream Lover | Benita |  |
| 2004 | Eye of the Gods |  | עם איני אדו |
| 2004 | In the Name of Love |  | עם דזמונד אליוט |
| 2004 | Last Girl Standing |  |  |
| 2004 | Magic Moment | Stephine Okereke | עם דזמונד אליוט |
| 2004 | Mama-G in America |  | עם פיישנס אוזוקוור |
| 2004 | Miss Nigeria |  |  |
| 2004 | More Than a Woman |  |  |
| 2004 | My Mother My Marriage |  |  |
| 2004 | Official Romance |  | עם זאק אורג'י |
| 2004 | Promise & Fail |  | עם דזמונד אליוט |
| 2004 | Promise Me Forever |  | עם ג'נביב נאג'י |
| 2004 | Right Man for Me |  | עם טוני אומז |
| 2004 | Sensational Spy |  |  |
| 2004 | Strength of a Woman |  |  |
| 2004 | To Love Again |  |  |
| 2004 | Virgins Night Out |  |  |
| 2004 | Working Class Lady |  | עם ריטה דומיניק |
| 2005 | A Time to Die |  |  |
| 2005 | Days of Bondage | Lucia |  |
| 2005 | Guys on the Line |  | עם ריטה דומיניק |
| 2005 | Lonely Hearts |  | עם איני אדו |
| 2005 | Ola... the Morning Sun |  | עם פיט אדוצ'י |
| 2005 | Omalinze | Adaugo | עם אונייקה אונוונו |
| 2005 | Price of Ignorance |  | עם פיט אדוצ'י |
| 2005 | Princess of Wealth |  |  |
| 2005 | Royal Battle |  |  |
| 2005 | Street Fame |  |  |
| 2005 | Windfall  |  |  |
| 2005 | Woman on Top |  |  |
| 2006 | Behind the Plot |  | עם דזמונד אליוט |
| 2006 | Daytime Lovers | Binta |  |
| 2006 | Efficacy  |  | עם דזמונד אליוט |
| 2006 | Shut In |  |  |
| 2006 | Sitanda |  | סרט זה, בבימויו של איזו אוג'וקוו, קיבל 9 מועמדויות וזכה ב-5 פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע ב-2007, כולל הסרט הטוב ביותר והסרט הניגרי הטוב ביותר. |
| 2006 | The Law Students |  |  |
| 2006 | The Preacher |  |  |
| 2006 | Upside Down |  | עם פיישנס אוזוקוור וטוני אומז |
| 2007 | A Time to Love | Hope | עם דזמונד אליוט |
| 2007 | Governor's Wife |  | עם רמזי נואה |
| 2008 | Mission to Nowhere |  |  |
| 2008 | Hidden Treasure | Nadine | עם רמזי נואה, נדיה בוארי, ואולו ג'ייקובס |
| 2008 | Through the Glass | Ada | עם גארט מקקני, כריסטי ויליאמס, ופסקל אטומה |
| 2009 | Nnenda |  | סרט זה, בבימויו של איזו אוג'וקוו, קיבל 3 מועמדויות לפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע ב-2010, כולל לפרס "לב אפריקה" |
| 2009 | Reloaded | Weyinmi | עם רמזי נואה, דזמונד אליוט, ריטה דומיניק, ונסה איקפה |
| 2014 | Dry | Dr Zara | עם ליז בנסון |
| 2015 | Make Me Fabulous |  |  |
| 2016 | Boonville Redemption | Doris | עם פאט בון, אדוארד אסנר, דיאן לאד וריצ'רד טייסון |
סוכנות התיירות הפדרלית

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה 
 סוכנות אם:  ממשלת רוסיה 
 תאריך הקמה:  18 בנובמבר 2004
 סוכנות קודמת:  Federal Agency for Physical Culture, Sports and Tourism 
 תאריך פירוק:  20 באוקטובר 2022
 מטה מרכזי:  מוסקבה 
 עובדים:  67 
 https://www.russiatourism.ru
 
סוכנות התיירות הפדרלית (ברוסית: Федеральное агентство по туризму, בראשי תיבות: Ростуризм) הייתה גוף ממשלתי פדרלי של הפדרציה הרוסית, שנוצר על פי צו נשיאותי מספר 1453 מ-18 בנובמבר 2004 ונועד לפתח את התיירות ברוסיה. פורק ב־20 באוקטובר 2022.
הסוכנות הייתה אחראית למתן שירותי מדינה, ניהול רכוש המדינה וביצוע פעולות אכיפת חוק בתחום התיירות. הסוכנות פעלה בתחום השיפוט של משרד התרבות של הפדרציה הרוסית.
הסוכנות ביצעה את פעילותה בשיתוף פעולה עם גופים פדרליים אחרים, רשויות הסובייקטים הפדרליים של הפדרציה הרוסית, גופים ממשליים מקומיים, עמותות ציבוריות וארגונים אחרים. הסוכנות הפדרלית היא ישות משפטית המקבלת תקציבים מהתקציב הפדרלי. המשרד הראשי היה במוסקבה.
ב-20 באוקטובר 2022, הסוכנות פורקה וסמכויותיה הועברו למשרד הממשלתי לפיתוח כלכלי.
היסטוריה

הסוכנות שהוקמה בשנת 2004 ינקה את שורשיה מסוכנויות קודמות ובראשן המועצה לתיירות חוץ תחת ממשלת השרים של ברית המועצות שהוקמה באפריל 1991 עם ביטול הוועדה הממלכתית לתיירות חוץ, ששירתה דיפלומטים סובייטים.
משרד הספורט והתיירות הוקם בינואר 1992 והייתה בו מחלקה נפרדת לתיירות. אחריותה הייתה לנהל ולפתח את תחום התיירות המקומי והזר. משרד התרבות והתיירות של הפדרציה הרוסית הוקם ב-27 במרץ 1992 ובו הוועדה הבין-מחלקתית לתיירות חוץ ופנים של הפדרציה הרוסית שהוקמה ב-20 באפריל 1992. המדינה אימצה מדיניות חדשה לפיתוח מגזר התיירות כגון תיירות פנים וחוץ.
הוועדה לתיירות של הפדרציה הרוסית (רוסקומתוריזם) הוקמה בספטמבר 1992. אחריותה הייתה לפתח אסטרטגיה לפיתוח התיירות ברוסיה, יישום מדיניות התיירות, ארגון, פיתוח ויישום תוכניות ממוקדות ופדרליות בתחום הכשרה מקצועית ושדרוג משאבי אנוש בתחום התיירות, הקמת גופים חדשים לניהול תיירות, באזורים, בגופים אוטונומיים ובערים מוסקבה וסנקט פטרבורג, הערים המתויירות ביותר במדינה. הוועדה הפכה לוועדת הפדרציה הרוסית לנוער, ספורט ותיירות ב-25 באפריל 1994. אחריות הוועדה הייתה פיתוח אסטרטגיה ממלכתית, תיאום בין-אזורי ובין-מגזרי בתחום החינוך הגופני והתיירות, שימור ופיתוח מרכזי תיירות וניהול מגזר התיירות הלאומי.
באוגוסט 1994 הוועדה התאחדה עם ועדת החינוך הגופני של הפדרציה הרוסית והפכה לוועדה הממלכתית של הפדרציה הרוסית לחינוך גופני ותיירות.
ביוני 1999 הוועדה הממלכתית של הפדרציה הרוסית לחינוך גופני ותיירות הפכה למשרד לחינוך גופני, ספורט ותיירות. במשרד הוקמה מחלקת התיירות בראשות סגן שר; באותה תקופה ניהל אותה ולדימיר איגורביץ' סטרז'לקובסקי. ב-17 במאי 2000 המשרד לחינוך גופני, ספורט ותיירות הפך לוועדה הממלכתית של הפדרציה הרוסית לחינוך גופני, ספורט ותיירות. במקביל, הוקם המשרד לפיתוח כלכלי ומסחר עם משרד התיירות. הוועדה הממלכתית של הפדרציה הרוסית לחינוך גופני, ספורט ותיירות הפכה לוועדה הממלכתית של הפדרציה הרוסית לחינוך גופני וספורט ב-29 באפריל 2002.
הסוכנות הפדרלית לחינוך גופני, ספורט ותיירות (רוספורט) הוקמה ב-12 במרץ 2004. בתחילה נוהלה על ידי משרד הבריאות והפיתוח החברתי של הפדרציה הרוסית.
ב-18 בנובמבר 2004, הסוכנות הפדרלית לחינוך גופני, ספורט ותיירות, פוצלה לשתי סוכנויות. האחת הייתה סוכנות התיירות הפדרלית של הפדרציה הרוסית; בסמכותה הישירה של ממשלת הפדרציה הרוסית והשנייה הייתה הסוכנות הפדרלית לחינוך גופני וספורט בניהול משרד הבריאות והפיתוח החברתי של הפדרציה הרוסית בהמשך הפכה למשרד הספורט, התיירות והנוער (בשנת 2008) ועם הקמתו סוכנות התיירות יחד עם הסוכנות הפדרלית לחינוך גופני וספורט הועברה לסמכות המשרד.
ב-21 במאי 2012 שונה שמו של משרד הספורט, התיירות והנוער למשרד הספורט הרוסי. ב-22 במאי 2012 הועברה סוכנות התיירות הפדרלית לסמכות משרד התרבות.
ב-5 ביולי 2020, הסוכנות הועברה מאחריות המשרד התרבות לאחריות ישירה של ממשלת רוסיה. באוקטובר 2022, הוחלט על פירוק הסוכנות והעברת האחריות על התיירות לידי המשרד לפיתוח כלכלי.
תפקידים

מימוש האסטרטגיה הממלכתית במגזר התיירות;
הקמה ותחזוק מרשם פדרלי יחיד של סוכניות טיולים;
פיתוח ויישום תוכניות אסטרטגיות בנושאים הקשורים לתעשיית התיירות בתחומי השיפוט של הפדרציה הרוסית;
תמיכה במידע על תיירות, כולל סיוע ביצירתם ותפקודם של מרכזי מידע תיירותיים, מערכות ניווט והתמצאות בתחום התיירות.
אספקת מידע לסוכני נסיעות על איומים בטיחותיים במדינה או במקום תיירותי;
קידום תוצר התיירות של הפדרציה הרוסית בשוק התיירות המקומי והעולמי;
ניהול רכישת סחורות, עבודות ושירותים עבור סוכנויות הטיולים;
אחזקת הנכסים הפדרליים בתחום התיירות;
תפעול סמכות ציבורית פדרלית למוסדות פדרליים ולארגונים ייחודיים פדרליים הכפופים לסוכנות;
עריכת ניתוח כלכלי של פעילותם של סוכנויות טיולים;
ביקורת על פעילויות פיננסיות וכלכליות של הארגונים הכפופים לסוכנות;
הפעלת תוכניות חינוך ופרויקטים מדעיים, טכניים וחדשניים בתחום התיירות;
שיתוף פעולה עם רשויות מדינות זרות וארגונים בינלאומיים, תוך ייצוג ממשלת הפדרציה הרוסית ומשרד התרבות של הפדרציה הרוסית בארגונים בינלאומיים בתחום התיירות. הסוכנות פותחת נציגויות מחוץ לפדרציה הרוסית לקידום תיירות;
אספקת תמיכה והתייחסות בזמן אמת ומלא לערעורים בעל פה ובכתב של אזרחים נגד סוכנויות טיולים;
ניהול הדרכה של משאבי אנוש של הסוכנות והארגונים שבסמכותה. לארגן השכלה מקצועית נוספת של עובדי הסוכנות. ביצוע עבודות רכישה, אחסון, חשבונאות ושימוש במסמכי ארכיון שהופקו במהלך פעילות הסוכנות;
ארגון כנסים, ימי עיון, תערוכות ואירועים אחרים במגזר התיירות;
תמיכה בעסקים קטנים ובינוניים, הפועלים לפיתוח התיירות, כולל יישום תוכניות יעד מחלקתיות רלוונטיות;
רישום סוכנויות טיולים חדשות במרשם הפדרלי היחיד של מפעילי תיירות והנפקת תעודות רישום ורישיונות תפעול;
ניהול רכוש המדינה ואספקת שירותים ציבוריים בתחום התיירות.
הסוכנות משתתפת מדי שנה בתערוכות במדריד, ברלין, לונדון, פריז ועוד כדי לייצג את הפדרציה הרוסית ולמשוך סוכנים בשוק התיירות ותיירים פוטנציאליים;
מבנה

בראש הסוכנות היה עומד ראש שמונה והודח על ידי ממשלת הפדרציה הרוסית על פי הצעת שר התרבות של הפדרציה הרוסית. ראש הסוכנות היה אחראי באופן אישי למימוש הסמכויות המוקנות לסוכנות וליישום מדיניות המדינה בתחום התיירות.
מבנה > יחידות סמך

מנהלת פרויקטים תיירותיים ממלכתיים ובטיחות בתיירות
מנהלת משפטית
מנהלת שיתוף פעולה בינלאומי
מנהלת תיירות פנים ותוכניות יעד ממלכתיות
מנהלת אדמיניסטרציה
מבנה > ראשי הסוכנות

ולדימיר סטרז'אלקובסקי (19 בנובמבר 2004 – 12 באוגוסט 2008)
אנאטולי יארוצ'קין (12 באוגוסט 2008 – 25 באפריל 2011)
אלכסנדר רדקוב (20 ביוני 2011 – 13 במאי 2014)
אולג סאפונוב (13 במאי 2014 – 5 בפברואר 2019)
זרינה דוגוזובה (7 בפברואר 2019 – 20 באוקטובר 2022)
ראו גם

אינטוריסט
דוד אהרן טברסקי

רבי דוד אהרן טברסקי (ה'תרל"ב (1871/2) – י"א באב ה'תש"א (4 באוגוסט 1941)) נכד רבי אברהם טברסקי (המגיד מטריסק), היה אדמו"ר בז'וריק. נרצח בשואה.
ביוגרפיה

דוד אהרן נולד בשנת ה'תרל"ב לרבי יעקב אריה לייב טברסקי מטריסק, ולפייגה בתו של רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקה. לאחר נישואיו לחיה שפרה, בתו של רבי יצחק פרידמן מבוהוש, עזב רבי דוד אהרן את מחוז ווהלין שבאוקראינה והתיישב בזאווירצ'ה שבפולין. אך עקב המתח שנוצר שם בין חסידיו לבין חסידי רבי נתן נחום רבינוביץ מקרימילוב עבר זמן קצר לאחר מכן (בשנת ה'תרס"ו (1906)) לעיר ז'וריק וקבע שם את חצרו.
למרות שחסידות טשרנוביל לא הייתה מוכרת בפולין, הוא התחבב על הציבור ותוך תקופה קצרה מנתה חצרו מאות חסידים שהיו באים אליו לחגים. התפרסם כבעל תפילה נלהב וכמשורר.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לאוסטראה שם כיהן בנו רבי אברהם יצחק, ושם נרצח בשנת ה'תש"א, יחד עם בנו. שאר בני משפחתו שנותרו בז'וריק הוגלו לגטו צ'נסטכוב ונרצחו ביום הושענא רבא, כ"א בתשרי תש"ג (אוקטובר 1942).
צאצאיו

רבי אברהם יצחק טברסקי, רב באוסטראה (נרצח בשואה).
רייזיל, אשת רבי אברהם מרדכי שפירא מז'וריק (נרצחו בשואה)
חוה בת ציון, אשת רבי אברהם יהושע השיל טברסקי (האדמו"ר ממכנובקה בבני ברק).
הערות שוליים

↑  נכד רבי מרדכי מנעשכיז
בצפר (סדרת טלוויזיה, 2005)

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  קומדיה לנוער
 יוצרים:  ארז בן הרוש ניר ארז
 שחקנים:  נדב אבקסיס נדב אסולין סיניה בן דור רועי בר נתן מיכל גבריאלוב רוני דואני אורי הוכמן אבי יפה עמיקם לוי ענת מגן שבו הדר שחף
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  12
 תוכנית המשך:  בצפר (2019)
 הפקה
 אתר צילומים:  בית הספר "ניצנים" ברמת גן
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניקלודיאון TeenNick
 תקופת שידור מקורית:  18 בספטמבר 2005 – 27 בנובמבר 2005
בֶּצֶפֶר היא סדרת טלוויזיה קומית ישראלית לנוער שנוצרה על ידי ארז בן הרוש וניר ארז, אשר שודרה בערוץ ניקלודאון בשנת 2005. הסדרה הציגה מערכונים קצרים המתרחשים בבית ספר יסודי, ובמרכזם תלמידי כיתה ו'3 בבית הספר הפיקטיבי "חבצלות".
הסדרה חודשה לסדרה חדשה בשם "בצפר" המשודרת בערוץ TeenNick החל מנובמבר 2019.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 12 | 12 | 18 בספטמבר 2005 | 27 בנובמבר 2005 |
סקירת הסדרה > פרקים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מספר פרק | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| 1 | חרם | 18 בספטמבר 2005 |
| 2 | שיניים | 18 בספטמבר 2005 |
| 3 | המורה חולה | 25 בספטמבר 2005 |
| 4 | הקרב על הוועדה | 2 באוקטובר 2005 |
| 5 | המבחן | 9 באוקטובר 2005 |
| 6 | המפקחת הפסיכית | 16 באוקטובר 2005 |
| 7 | זהירות טיול שנתי | 23 באוקטובר 2005 |
| 8 | כצנלסון מאוהב | 30 באוקטובר 2005 |
| 9 | נינט? | 6 בנובמבר 2005 |
| 10 | יום הולדת לגלית | 13 בנובמבר 2005 |
| 11 | יום הורים | 20 בנובמבר 2005 |
| 12 | מסיבת סיום | 27 בנובמבר 2005 |
דמויות > תלמידי כיתה ו’3

בת-חן מיוחס (ענת מגן-שבו) – ילדה ערסית מבית קשה יום עם חכמת רחוב. מביאה לרוב מאכלים מוזרים (המקובלים בעדות המזרח, כגון חלקי פנים), בעלת מבטא מזרחי. אינה מקובלת והיא הילדה השנואה ביותר על לירון (מלכת הכיתה), עובדה התורמת לחוסר קבלתה החברתית בבית הספר. חווה לעיתים רבות קיפוח מצד המורים בשל אהדתם ללירון והרושם הראשוני שהותירה עליהם. חברתו הטובה ביותר של זוהר.
לירון פרידמן (רוני דואני) – מלכת הכיתה. פקאצה, מכורה לקניות, אוהבת ורוד, שומעת רק בריטני ספירס ונחשבת לבריטני ספירס של בית הספר. יריבתה של בת-חן מהיום הראשון של הלימודים. לירון חושבת שהיא לא רק מלכת הכיתה, אלא גם מלכת העולם. חברותיה היחידות הן שרון ושירן. אהודה על המורים וזוכה להערכתם פעמים רבות על חשבון תלמידים אחרים.
שרון רוזן (נדב אסולין) – סגנית ראשונה ללירון, פקאצה, טיפשה, מעריצה את לירון, בעלת ציונים נמוכים, חוזרת על כל דבר שלירון אומרת.
שירן פסטרנק (הדר שחף) – סגנית שנייה ללירון, טיפשה ומנוצלת על ידי לירון ושרון, חושבת שהן אינן רוצות בה באמת. בת להורים עשירים.
זוהר בשן (נדב אבקסיס) – ילד בעייתי ובריון, מבית קשה יום, בעל ציונים נמוכים. נשאר כבר שנתיים כיתה ואף נאמר עליו שיישאר גם בשנה הבאה. אוהב את לירון, והחבר הכי טוב של בת חן. מתנכל למנשה כצנלסון אך לעיתים עוזר לו, מתקיימים ביניהם יחסי ידידות המבוססים בחלקם על אינטרסים.
מנשה כצנלסון (אבי יפה) – החנון של הכיתה והיחיד עם ציונים טובים. ידוע עם המשפט: "מנשה כאן סטיגדיגידם", בעל תיאוריה על בריאת העולם, חובב קריאה וקסמים ואוהב את דריה. אהוד לרוב על המורים בשל הישגיו הלימודיים, אך לעיתים מגזים בהפגנת חוכמתו עד כדי מיאוס, אפילו מצד המורים.
דריה אלמוג (מיכל גבריאלוב) – פריקית בלתי מקובלת. מתנגדת לכל ערכי בית הספר בטענה שהם שמרניים ולא דמוקרטיים. חברתה של חמוטל. מרדנית. הוריה גרושים. צמחונית גאה. התאהבה במנשה באחד הפרקים ויצאה איתו לסרט.
חמוטל אבו (סיניה בן דור) – הדתייה של הכיתה. חברה טובה של דריה."חרשנית" ומרבה לקרוא תהילים. אמה שוכחת את שמה כל הזמן, מפאת אחיה המרובים של חמוטל.
דמויות > צוות בית הספר

רות קיויתי (רועי בר-נתן) – מנהלת בית הספר. אישה אדישה וממורמרת, שפעמים רבות פועלת, באופן לא מודע, על פי גחמותיה של מרגלית, מזכירת בית הספר.
מרגלית אלפחורס (עמיקם לוי) – מזכירת בית הספר. בטלנית ולא מקצועית. בעלת מבטא מזרחי. מצילה פעמים רבות את רות, המנהלת, ממצבים אליהם נקלעה. תמיד גורמת לרות לעשות כרצונה, בסופו של דבר. בעלת קשר אישי קרוב עם בת-חן, ומסייעת לה רבות עם בעיותיה, ביניהן חוסר קבלתה החברתית וקיפוחה מצד המורים לטובת לירון, מלכת הכיתה הפריווילגית. בסדרה נראתה בתה, עליזה, ששמה שונה לאליזבת מרצונה האישי, אשר דומה לנינט טייב.
ראובת בן חמו (נדב אסולין) – המורה לתנ"ך של הכיתה. דתייה, לבושה כמנהג יהדות ספרד ובעלת מבטא מזרחי. היא המורה הוותיקה ביותר בבית הספר. מרבה לרדת על התלמידים מלבד על לירון ועל מנשה, ומופיעה כמעט בכל פרק בהפסקה הגדולה, כאשר היא משוחחת עם מורה אחרת. יתר על כן כתבה את הצגת הסיום של בית הספר: "הקוסם מארץ חו"ל" (פרודיה על המחזמר "הקוסם מארץ עוץ"). מעריצה את לירון פרידמן ואת מנשה כצנלסון. נותנת לכל התלמידים שבעים חוץ ממנשה כצנלסון שלו היא נותנת מאה ועשר.
אדריאנה (אבי יפה) – המורה למוזיקה. חסרת סבלנות, נוטה לזייף אך מתקנת את התלמידים על ימין ועל שמאל, אמה של דרורה המורה לספרות.
גלית לוי (רועי בר-נתן) – מחנכת הכיתה ומורה לאנגלית. צעירה ובעלת טעויות לשון רבות. פעמים רבות, דריה, חמוטל, מנשה, שאר מורי בית הספר והורי התלמידים מתקנים את שגיאות לשונה, דבר שהוא למורת רוחה. מאוהבת בכפיר, המורה לספורט, מפחדת מליצנים ומכורה לשירי בריטני ספירס (ואף מנהלת מועדון המעריצות הרשמי שלה במזרח התיכון).
כפיר להב (נדב אבקסיס) – המורה לספורט של הכיתה, נערץ על ידי מורות ותלמידות כאחד. זכה בהרבה מדליות. הוא נוטה לצעוק ומנסה להכריח את ילדי הכיתה להתאמן.
מירה (סיניה בן דור) – המורה לגאוגרפיה. מתמחה בצימרים, מסעדות ואטרקציות בישראל ואוהבת לבקר בנמל התעופה בן-גוריון. בהריון מתקדם. חובבת שירי ארץ ישראל נושנים ונוהגת לשיר אותם בכל הזדמנות שנקרית.
חביבה (נדב אסולין) – היועצת של בית הספר. בעלת ילדות קשה שנוטה לבכות על מר גורלה, ואף יכולה ללמוד דבר או שניים מהתלמידים, כמו כן נעשה עליה חרם מכיתה ב' עד כיתה ח' כוון שדיברה עם ילד מן הכיתה שלה שעליו עשו חרם כיוון שהיה לו בתיק מוצץ.
מוריאל (אבי יפה) – המורה לאומנות. בעלת מבטא צרפתי קל עם שתי ידיים שמאליות, אשתו של ז'אן פול אך רוצה להתגרש ממנו.
שולה (הדר שחף) – המורה לחשבון ומדעים. עולה חדשה מחבר העמים, טוב ליבה מנוצל על ידי ההורים והתלמידים כאחד. נוהגת להביא לבית הספר מאכלים מוזרים (כגון קורקבנים ולשון).
אנוש (אבי יפה) – המורה לתיאטרון וליוגה. חסר סבלנות ורגוע כאחד.
דרורה (ענת מגן-שבו) – המורה לספרות. אוהבת את השפה העברית, היא נוטה לצעוק הרבה בעיקר על חמוטל (בדרך כלל בלי סיבה) ומנסה להכריח את ילדי הכיתה לקרוא ספרים. בעלת שפה גבוהה, בתה של אדריאנה המורה למוזיקה.
דוידה (סיניה בן דור) – האחות של בית הספר. בעלת דחף לטפל באנשים בדרכים מתקדמות לתפקידה כמו ניתוח (באמצעות מסור חשמלי), כיוון שהיא סובלת מהלם קרב ומשועממת מתפקידה.
חיים לב-טוב (אורי הוכמן) – שרת בית הספר, בסדרה מסופר שיש לו בן רופא שיניים בשם מוני. כמו כן, הוא יודע לכתוב רק בבולגרית. טוב לבו מנוצל פעמים רבות על ידי רות, המנהלת, ומרגלית, המזכירה.
גברת ראוכברגר-בראוור-דברת (הדר שחף) – המפקחת החדשה והקשוחה של בית הספר. בעלת שומה בולטת. הופיעה בפרקים 5 ו-6. השיגה את התואר שלה במרמה.
ראו גם

בצפר (סדרת טלוויזיה, 2019)
יצחק ישעיה הלברשטאם

רבי ישעיה הלברשטאם
רבי יצחק ישעיה הלברשטאם מטשחויב - קראקא
רבי יצחק ישעיה הלברשטאם (ר' שעי'לה טשכויבער, תרכ"ד, 1864 - ג' באלול תש"ג, 1943) היה בנו הצעיר של רבי חיים הלברשטאם מצאנז, כיהן באדמו"רות ורבנות בעיירה צ'כוב שבגליציה, על שמה התפרסם. נשרף בשואה.
תולדותיו

נולד לרבי חיים ולרכיל דבורה, בת רבי יחיאל צבי אונגר מטורנה. נישא לפריידא (נפטרה בשנת תרנ"ב), בתו של רבי יחיאל מקרילוביץ (בנו של רבי משולם זוסיא השיל מאפטא-זינקוב). לאחר חתונתו התגורר בבלז שם אכל "קעסט" אצל חמיו של חמיו, רבי יהושע רוקח מבעלז. בהיותו בבעלז התחבר לדודו רבי ישכר דב רוקח לימים האדמו"ר מבעלז.
בגיל 19 מונה לרב בצ'כוב. לאחר עשר שנים, בשנת תרנ"ג (1893) עבר לסאטמר ולאחר מכן עבר לקרקוב. נישא בשנית לאסתר, בתו של רבי יעקב צבי מפוריסוב. התאלמן בשנית ונישא להינדא, בת הרב מנחם מנדל.
צדיקי דורו הפליגו בקדושתו ובנשמתו הגדולה. התפרסם במופתים.
נשרף בבוכניה בעודו עטוף בטליתו של אביו.
צאצאיו

מאשתו הראשונה פריידא:
רעכיל דבורה אשת רבי (חיים) יצחק טברסקי מלויעב. בנה רבי משולם זושא, כיהן כאדמו"ר מצ'רנוביל.
הרב חיים (תרמ"ב – תשט"ז), כיהן כאדמו"ר מטשכויב בניו יורק. היה חתנו של רבי מנשה מרופשיץ.
הענא אשת הרב מנחם מנדל הלברשטאם (בנו של רבי אריה לייב ממושינא).
מאשתו השנייה אסתר:
הרב יעקב צבי (בערך תרנ"ו – תש"ג), רב בסוכא וראש ישיבות "דברי חיים" בקרקוב ובקשאנוב.
הרב יחזקאל שרגא מקרקוב. חתן רבי בן ציון הלברשטאם מבאבוב. נרצח בשואה יחד עם חמיו, בלבוב בד' באב תש"א.
לקריאה נוספת

צבי בריננער, רבינו הקדוש מטשחויב, מכון "זיכרון משה", בני ברק תשנ"ט.
אנציקלופדיה לחכמי גליציה, מאיר וונדר.
בתוך י"ג אורות (פשעווארסק).
הערות שוליים

↑  המנהג היה שחתן מתגורר אצל חמיו וחמיו דואג למזון ומגורים.
↑  אלמנת רבי ירחמיאל טיילבוים. בנו של רבי משה יוסף מאויהל.
↑  הרב מנחם מנדל היה בנו של רבי נפתלי צבי בנו של רבי נתן נטע פרנס מישינצה. חמיו של רבי מנחם מנדל, רבי אלימלך טארים היה נכדו של רבי מנחם מנדל מרימנוב וחמיו הרביעי של רבי חיים הלברשטאם.
אברהם יעקב פרידמן (בויאן)

רבי אברהם יעקב פרידמן (כ"ד בניסן תרמ"ד, 19 באפריל 1884 - ב' באלול תש"ב, 15 באוגוסט 1942) היה האדמו"ר מבויאן בלמברג (לבוב). בנו של האדמו"ר הראשון מבויאן, רבי יצחק פרידמן. נרצח בשואה.
ביוגרפיה

נולד בסדיגורה למלכה בת רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקא ולרבי יצחק, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין. בשנת תרנ"ה נישא לחנה בתו של רבי מרדכי טברסקי מלויעב.
בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט יחד עם אביו ואחיו לווינה. לאחר פטירת אביו בשנת תרע"ז (1917), עבר מווינה ללבוב, מעריה המרכזיות של גליציה, שרבים מתושביה נמנו על חסידי בית רוז'ין. על קורותיו לא ידוע הרבה. בשנת תרצ"ג ביקר בארץ ישראל להזמנת חסיד שלו שחנך את ביתו בתל אביב. באותו ביקור הדליק את ההדלקה המסורתית בל"ג בעומר במירון.
רבי אברהם יעקב נרצח בחצר ביתו יחד עם אשתו ומשמשו בב' באלול תש"ב (1942), לא הניח אחריו צאצאים. דברי תורתו כונסו בספר נחלת יעקב, והם מכילים מאמרים רבים על דרך הרמז.
על שמו בית הכנסת נחלת יעקב של חסידות בויאן בביתר עילית.
הערות שוליים

↑  מאורעות היום בעיר ובכפר, דואר היום, 5 במאי 1933
אנתוני אנדרסון

| --- | --- |

אנתוני אנדרסון (2010)
 לידה:  15 באוגוסט 1970 (בן 54) קומפטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הווארד  התיכון לאמנויות של מחוז לוס אנג'לס  בית הספר התיכון הוליווד 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (14 באוגוסט 2020)  אגדות דיסני (2022) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני אנדרסון (באנגלית: Anthony Anderson; נולד ב-15 באוגוסט 1970) הוא שחקן, קומיקאי, מנחה טלוויזיה ותסריטאי אמריקאי. מוכר בשל משחקו בסרטי הקולנוע "אני, עצמי ואיירין", "ביג מאמא", "מת לצעוק 3", "מלחמות הראפ", "השתולים", ובסדרות הטלוויזיה "חוק וסדר" המגן" ו"שחור כזה", עליו היה מועמד לחמישה פרסי אמי לשחקן הראשי הטוב ביותר בסדרה קומית.
ביוגרפיה

אנדרסון נולד וגדל בעיר קומפטון שבמערב לונג ביץ'.
אמו דוריס הייתה מפעילת טלפון[דרושה הבהרה] ושחקנית ואביו החורג סטרלינג באומן עבד בתעשיית פלדה לפני שפתח בלוס אנג'לס שלוש חנויות בגדים.
אנדרסון לא צלח את תחילת דרכו בתור קומיקאי ואף הודה שהופעתו הראשונה בפני קהל נחלה כישלון.
אנדרסון שהיה על סף ייאוש ופרישה מהתחום פגש את הקומיקאי גיא טורי אשר האמין ביכולותיו של אנדרסון ותמך בו להמשיך ולהעלות על הבמה.
אנדרסון הוא בוגר "תיכון הוליווד" שבלוס אנג'לס ואוניברסיטת הווארד.