stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עדה אהרוני

| --- | --- |

 לידה:  30 ביולי 1933 (בת 91) קהיר, ממלכת מצרים
 שם לידה:  עדה אנדרֵה ידיד
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלית, צרפתייה
 עיסוק:  מחזאית, מפיקת סרטים, ספרות, סוציולוגיה, סופרת, משוררת ומתרגמת, חוקרת יהדות מצרים ועקירת היהודים מארצות ערב במחצית השנייה של המאה ה-20 כיו"ר איפלק-הפורום הישראלי והבינלאומי לספרות ותרבות שלום, עורכת ומוציאה לאור את ה"איפלק דייג'סט" באינטרנט.
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית, ירושלים (תואר ראשון) בירקבק, אוניברסיטת לונדון (תואר שני) האוניברסיטה העברית ירושלים (דוקטורט)
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית, צרפתית
 נושאי כתיבה:  יהדות מצרים, רומנים היסטוריים, שירה, ביוגרפיות, היסטוריה וסוציולוגיה, מחזות, סרטים, קידום פתרון לסכסוך הישראלי-ערבי, פמיניזם, חתן פרס נובל לספרות סול בלו
 פרסים והוקרה:  אזרחית כבוד של חיפה; אות הנשיא שמעון פרס על יצירה ופעילות לתרבות שלום; אות אגודת הסופרים העבריים על יצירה למעהתרבות העברית; פרס המשוררת רחל; פרס השירה – המועצה הבריטית; Laureate Tèmoignage Prize-Paris ‏(2014); פרס כתר הזהב העולמי, קוריאה 1992
 https://adaheb.wordpress.com https://iflac.wordpress.com
 
עדה אהרוני (נולדה ב-30 ביולי 1933 בקהיר) היא סוציולוגית, סופרת, משוררת, מחזאית, מפיקת סרטים, מתרגמת ופעילת ציבור ישראלית. חוקרת בתחום הספרות, תולדות יהודי מצרים וסוציולוגית התרבויות. סוציולוגית בתחום פתרון סכסוכים והחינוך לתרבות השלום. עד הפרישה, הרצתה בטכניון בחיפה ובאוניברסיטת חיפה. היא פרסמה 33 ספרים, שתורגמו לשפות רבות, וקבלו פרסים בישראל ובעולם, בהם: פרס המועצה הבריטית, פרס הנשיא שמעון פרס – לתרבות השלום, ופרס כתר הזהב העולמי. יקירת העיר חיפה, ויקירת אגודת הסופרים בישראל. אהרוני היא המייסדת והנשיאה העולמית של איפלק: הפורום הבינלאומי לספרות ולתרבות השלום.
אקסודוס השנייה – יציאת מצרים השנייה

המונח "יציאת מצרים השנייה" הוטבע על ידי עדה אהרוני ומתייחס להגירה הכפויה של יהודי ארצות ערב אחרי הקמתה של מדינת ישראל ב-1948. ההערכה היא שכמיליון יהודים נעקרו, רובם הגיעו למדינת ישראל. לעומתם כ-650,000 פלסטינים ברחו מישראל לארצות ערב השכנות. העקירה של היהודים זכתה להתעלמות גם בניסיונות הפיוס בין הישראלים לפלסטינים. אהרוני כותבת במחקר שלה "ההגירה הכפויה של יהודים מארצות ערב והשלום" וגם במאמרה בויינט "מה עם הנכבה היהודית?". אהרוני טוענת שלשתי הטרגדיות האלה ולקהילות שחוו אותן יכול להיות אפקט מפייס על שני הצדדים, מה שיכול לתרום לקידום השלום.
במאמר המשותף של עדה וחיים אהרוני "אפשרויות שלום בסכסוך הישראלי על בסיס הכרה משותפת בשאיפות הלאומיות", נאמר שהתיישבות של פליטים פלסטינים בישראל צריכה להיות מוגבלת ושאם פליטים "יחזרו" למקומות שעכשיו בישראל, הם ימצאו עצמם במקום זר להם: "תהליכים בחברה הם לעיתים רחוקות הפיכים:תיקון טעויות ופיצוי על סבל לא יושגו בדרך כלל על ידי חזרה למצב הקודם. אלא על ידי יצירת מצב חדש שמועיל ומתאים לתנאים החדשים".
73 הסיפורים של אנשים שנעקרו ממצרים נאספו בספר מונומנטלי "עידן הזהב של יהודי מצרים – עקירה ותקומה בישראל", החל מ-2013 נערכו ופורסמו על ידי עדה אהרוני בהוצאת אוריון,2017 ,2018.
שירה

שירתה של אהרוני יכולה להיות מחולקת לשלוש קטיגריות: שלום, אהבה, נשים. לעיתים קרובות הנושאים הליריים המרגשים חופפים רעיונות השלום, ביטול המלחמה, שוויון נשים וכוח הנשים קידום שלום.
שירה > שירת שלום

בגיל 13 אחרי מלחמת העולם השנייה, אהרוני ותלמידה ערביה ערכו את עיתון בית-ספר שנקרא "קשת בענן באלברניה", המוטו של העיתון היה:ביטול מלחמות לעד. משורר השלום הבריטי וילפרד אוון היווה השראה לשירת השלום שלה. הוא הראה לה את האבסורדיות שבמלחמה. אהרוני החלה לכתוב שירה על מלחמה ושלום במהלך מלחמת יום-כיפור. ג'ואל בניין כתב ב"תפוצה של יהדות מצרים" שברוב שיריה הראשונים של אהרוני של מלחמה ושלום מוצאה ממצרים מושהה בדיסקרטיות ברקע, מה שמדגים את גיוון הזהויות שלה ושל יהדות מצרים. "המשא-ומתן הישראלי-מצרי והסכמי הפסקת האש לאחר המלחמה שינו את שירתה מקריאה כללית לשלום לקריאה לשלום ישראלי-ערבי תוך היזכרות בחייה במצרים, ועקירת קהילת יהודי מצרים המפוארת.
כמה משירי השלום המוקדמים של אהרוני מביעים דאגה למאבקה של ישראל, כמו שמודגם בשיר "לחייל מצרי" שיר שנכתב במהלך מלחמת יום-כיפור. בשיר היא אומרת לחייל המצרי "לך יהיה תמיד הנילוס...אבל אם אנו נפסיד יש רק את הים." לן גולדזוויג כותב בהקדמה לספרה "שירים מישראל", 1992, שהמקור לתשוקה למולדתה החדשה הוא המעבר ממצרים שם הייתה הזרה הלא רצויה.
אהרוני נזכרה בתחושת הניכור בעת מפגש טלוויזיוני עם סטודנט ערבי שהרהר על המקום בו הוא חי. אהרוני שאלה אותו:האם אתה מרגיש ערבי-ישראלי או ישראלי ערבי? אני נזכרת בפצע חסר השורשים שלי במצרים ואני כואבת את כאבך בן דודי.
שירה > כוחו של השיר

אהרוני מאמינה ששירה היא כלי יעיל לבניית אמון וכבוד בין תרבויות ובאנושות בכלל. במהלך הזמן נעשינו ניידים יותר וההבדל המשמעותי בינינו היא התרבות ולא הטריטוריה. לשירת שלום יש את היכולת להציג את סיפורם של שני הצדדים בקונפליקט, "על כל המציאות שלה, כאב, תקווה וגעגועים לשלום".
דוגמאות לשתי נקודות ההשקפה נמצאות בשירים "המלחמה הארורה" ו"תזכרו אותי כל פעם שהירח זורח מעל הספניקס", שקיבלו השראה ממכתבים שנכתבו על ידי חיילים ישראלים ומצרים שנפלו בשבי במלחמת יום הכיפורים.
"הדרך היחידה לגשר בין תרבויות שונות ובין אנשים היא דרך הידע על האחר", אהרוני אמרה זאת במהלך ריאיון לספרה של בירות' ראג'ין "פרפר הברזל: נשים משנות את עצמן ואת העולם". בספר אהרוני היא אחת מפרפרי הברזל. בשירה של אהרוני "גשר של שלום" פורשת גשר לנשים פלסטיניות:"אחותי הערבית, בואי נבנה גשר איתן מעץ הזית שלך לשלי, מעולמי הכתום לשלך.... אנו לא רוצות לגרום אחת לשנייה לפחד תחת גפנינו ותחת תאנותינו."
קובץ השירה של אהרוני:"פרח נדיר", שירה על אהבה ושלום על גבי חמישה דורות. הספר שמוקדש לזכרם של בעלה חיים אהרוני ובתה טליה אהרוני-וינקלר, בתרגומו לאנגלית בהוצאה היקרתית Dignity Press, היה מועמד לפרס נובל בשנת 2014.
כמה משיריה של אהרוני אף הולחנו ויצאו בשלושה אלבומים: שבוע ירוק, לחיים – שירי אהבה, פרח נדיר.
בשנת 2017 אהרוני פרסמה את הספר "אופק של תקווה":קובץ שירה דו לשונית עברית-אנגלית, על אהבה, שלום, שירת נשים, שירה המבוססת על מכתבי חיילים לאהובותיהם בישראל במהלך מלחמות לבנון ועזה, כמו גם שירה נגד טרור ונגד דאעש.
שירה > סגנון

בהקדמה ל"שירה מישראל" שהוזכרה קודם גולדוויז מתאר את שפת השירה של אהרוני כלא יומרנית:"היא לא מתחבאת מאחורי המילים" וזה יוצר "אמת חסרת רחמים". גולדוויז גם מציין את השימוש הבלתי רגיל שלה בחריזה ובבתים,"זו צורה של עירום, בגלל שכ"כ הרבה שירה גרועה מתחבאת מאחורי חריזה בוטה".
פרופסור רבקה אוקספורד בספרה "שפת השלום – תקשורת יוצרת הרמוניה", מנתחת את השימוש של אהרוני "בביטויים של שלום כדרך לגשר חוצה תרבויות" בשיר:"גשר של שלום", פרופ' אוקספורד טוענת שהמסלול הדימויים והביטויים " עולם זית", ו"עולם כתום" מביאים את שתי הנשים (ישראלית ופלסטינית) יחדיו ומראים שיש להן מן המשותף. "גשר של הבנת יסמין", היכול לגרש את הפחד, כשהוא מרשה לכל אישה לשבת עם תינוקה "מתחת לגפן ולתאנה ושום דבר לר יגרום להן לפחד".
אהרוני בריאיון לירחון הספרותי סקצ'בוק מאשרת שהיא מעדיפה שירה פתוחה מכיוון שהיא מאפשרת יותר עומק ואינטימיות.
איפלק:הפורום הישראלי והבינלאומי לספרות ותרבות שלום

אהרוני היא המייסדת של איפלק: הפורום הבינלאומי לספרות ולתרבות השלום. הארגון נוסד בשנת 1999 במטרה לבנות גשרים של הבנה ושלום דרך תרבות, ספרות ותקשורת. שגרירי איפלק נמצאים בעשרים מדינות.
עדה אהרוני כיו"ר איפלק ערכה ופרסמה יותר מ-4500 לקטים של איפלק באינטרנט בשם:"איפלק דייג'סט". בשנת 2017, היא פרסמה באמזון אנתלוגיה בעלת עוצמה ותפוצה עולמית בשם:"אנתלוגיה איפלק לשלום ונגד טרור" ובשנת 2018: "אנתלוגיה איפלק אנטי-מלחמה". שתי האנתלוגיות החשובות כוללות: מאמרים מעמיקים, סיפורים אמיתיים ושירה מרגשת, מישראל וממיטב החוקרים, הסופרים והמשוררים מ-25 מדינות. האתלוגיה נלמדת באוניברסיטאות ומכללות ברחבי העולם.
הקונגרס העולמי ליהודים ממצרים

אהרוני שימשה כנשיאה של הקונגרס העולמי השני ליהודים ממצרים. הקונגרס התקיים באוניברסיטת חיפה בשנת 2006 בהשתתפות של 350 כתובים וחוקרים. בשנת 2007 התקיים סימפוזיון של הקונגרס בשיתוף אוניברסיטת חיפה ובשנת 2008 התקיים סמפוזיון של הקונגרס באוניברסיטת בר-אילן. ההרצאות והמסקנות של הקונגרס פורסמו בספר "היסטוריה ותרבות של יהודי מצרים בזמנים המודרניים", שיצא לאור באנגלית עברית וצרפתית.
פעילותה ודעותיה בנושא הסכסוך הערבי-ישראלי

בפועלה הציבורי ובכתביה טוענת אהרוני כי יהודי מדינות ערב ובכללם יהודי מצרים עברו טיהור אתני. היא טוענת כי טיהור זה, אובדן הנכסים והרכוש, והקשיים שליוו את הגירתם הכפויה וקליטתם בישראל, שעד לאחרונה לא זכה לטענתה להכרה בישראל או בקרב האומות, חופפים לגורל הפלסטיני ולשיח הנכבה. לכן שני הסיפורים יכולים לשמש גשר בין שני העמים, בבחינת "כולנו קורבנות, שילמנו את מחיר הסולחה כבר לפני חצי מאה שגזלה מיהודי ארצות ערב את כל מחייתם ורכושם", עובדות היסטוריות אלה יכולות להוות בסיס לסיום הסכסוך הערבי-ישראלי והפלסטיני-ישראלי.
לטענת אהרוני לאורך שנים התעלמה ההסברה הישראלית משיח הפליטות המשותף לכמחצית מתושביה – הפליטים היהודים ממדינות ערב וצאצאיהם. מפליא אותה שהמדינה לא עשתה שימוש בעניין זה על מנת לקדם את ענייני ישראל בעולם וזאת אף על פי שבעיית הפליטים במזרח התיכון משמשת כלי ניגוח עיקרי בידי מבקרי ישראל. לדעת אהרוני, הרצון של האליטה האשכנזית השלטת בישראל לשמר את ההגמוניה בידה, מנע את הפצת שיח הפליטות של היהודים ממדינות ערב:את העלאת נושא עקירתם וסבלם של יהודי ארצות ערב. עקב המשך הרדיפות האנטי-ציוניות על ידי המשטרים הערבים - הפצת הנרטיב על הטיהור האתני - העקירה היהודית ההמונית מארצות ערב, היא תגובה הולמת. עדה אהרוני מנסה לרתום לטובת השגת פיוס או "סולחה" בין העם היהודי בישראל ובין עמי ערב. פעילות זאת באה לידי ביטוי בפורומים שהקימה – כמו האיפלק: הפורום הבינלאומי לספרות ולתרבות השלום" שהיא הקימה בשנת 1999 והוא נושא מרכזי בכל יצירותיה.
עדה אהרוני פעילה במסגרת כמה ארגונים של יהודי מצרים שנמנתה עם מייסדיהם: "האיגוד נביא דניאל", "הקונגרס העולמי של יהודי מצרים" ו"האגודה למחקר ולהפצת מורשת יהדות מצרים" ממנה קיבלה את עיטור ה-MERIT בשנת 1997 בניו-יורק.
סרט – רימון הסולחה והכבוד

סרט בהפקתה של עדה אהרוני. הסרט מאיר את הצורך להגיע לשלום בין הישראלים והפלסטינים. הסרט מבוסס על הסיפור האישי של עקירתם של יהודי מצרים. אהרוני מצטטת את אלי ויזל מנאום הזכייה שלו בפרס נובל:"מי הוא אויב?", "האויב הוא סיפור שאינך יודע!" אהרוני אומרת לחברים הפלסטינים שלה שהיא הצליחה לספר את סיפור העקירה שלה בעוד שמיליון יהודים מארצות ערב עדיין לא הצליחו. בסרט היא מספרת לשכנים הפלסטינים שלה את סיפורה התקווה שבסוף הם יהיו חברים ולא אויבים. זהו גם סיפורה של "יציאת מצרים השנייה" של יהודי מצרים בחצי השני של המאה ה-20.
פרסים, אותות כבוד ועוד

1972 – פרס המועצה הבריטית.
1975 – פרס חיפה וברמן לתרבות וספרות [דרוש מקור]
1986 – פרס קרן עמוס – בית הנשיא ירושלים [דרוש מקור]
1992 – פרס כתר הזהב הבין-לאומי, ניו-יורק [דרוש מקור]
1992 – פרס שירה בטורקיה – פרס יונוס אמרה. [דרוש מקור]
1994 – פרס ש. שלום לשירה ותרגום. [דרוש מקור]
1995 – פרס חיפה וברמן ומשרד החינוך [דרוש מקור]
1997 – פרס "המריט" לחקר ההיסטוריה, התרבות והמורשת של יהודי מצרים, 1992
1998 – פרס רחל שירה, ירון גולן, תל אביב [דרוש מקור]
2012 – אות הנשיא למתנדב על קידומה של תרבות השלום.
2014 – פרס לספרי עדות מטעם הוצאת הספרים Le Manuscrit, על ספרה "האישה בלבן".
2015 – פרס עיטור יקיר חיפה.
2017 – יקירת אגודת הסופרים העבריים על יצירתה ופעילותה למען הספרות והתרבות העברית.
יצירותיה > פרוזה

יציאת מצרים השנייה – עקד, 1985
זיכרונות מאלכסנדריה – ראובן מס, ירושלים, 1985
מהנילוס לירדן – תמוז, תל אביב, 1992. מהדורה מורחבת, אמזון, 2017, היה לרב מכר
לא לשווא:חיים יוצאי דופן – ליידיבאג, קליפורניה, 1998
האישה בלבן: זיכרונות מאלכסנדריה – איפלק-מיכה לחמן, 2008. מהדורה צרפתית, 2016, הוצאת Hachette, זכה בפרס לוראט לעדות ספרותית ב-2017. פורסם באנגלית ב-2018 באמזון והיה לרב מכר
קירוב לבבות – רומן על יהודי מצרים – גוונים, תל אביב, 2010 מהדורה בערבית יצאה בהוצאת אל-ניל, תרגום: פרופ' פאוזי דאיף, אוניברסיטת קהיר
תיאה וולף – האישה בלבן מבית החולים באלכסנדריה – מנוסקריט, צרפת, 2014
לא לשווא:דיבורה באלכסנדריה. הצאת כרמל, ירושלים, 2106
מהדורה שנייה מורחבת – לא לשווא:חיים יוצאי דופן – מהדורה מורחבת – אמזון, 2017
יצירותיה > שירה

מהפירמידות לכרמל – סדרת בגבולם – עקד, תל אביב, 1979
שבוע ירוק – אלף, תל אביב, 1986
מתכת של ויולט - (בצרפתית) – קרקטרס, פריס, 1987
שירים לישראל – ברגר, חיפה, 1992 (מהדורה ראשונה 1972)
נשימה: שירים נבחרים – לירית, חיפה, 1992
ביער הכרמל שלי – מיכאל לחמן, חיפה, 1993
בחיק כפות ידיך – ירון גולן, תל אביב, 1994
את ואני נשנה את העולם – מיכאל לחמן, חיפה, 1999, אנגלית
שירי שלום – מהדורה דו-לשונית, עברית-ערבית, תרגם לערבית: פרופ' מ' פאוזי דאיף – מיכאל לחמן, חיפה
נשים – יצירת עולם מעבר למלחמה ואלימות (שירה ופרוזה) – מיכאל לחמן, חיפה, 2005
הרימון: שירי אהבה ושלום – ספריה ראשונה, אינדיאנה, 2007 (באנגלית)
פרח נדיר: שירי אהבה ושלום – רימונים, רמת גן, 2012
הרימון:שירי אהבה ושלום – חדרים-הוצאה לאור, פרויקט ספרא טבא, תל אביב, 2014
אנתלוגית איפל"ק:שלום ונגד טרור – 17–2016, אמזון, באנגלית, בספרית ובאתר איפלק בעברית
אופק התקווה:אוסף שירה דו-לשונית:אנגלית-עברית – גוונים, 2017
זר תבואה – גוונים, 2017 (תורגם על ידי המשוררת לאנגלית, צרפתית, יצא גם בערבית בהוצאת אל-ניל
קירוב לבבות – מהדורה בערבית יצרה בקהיר, 2018
אנתולוגיית איפל"ק: נגד מלחמה – אמזון, 2018, בעברית באנגלית ובספרדית
יצירותיה > ילדים ונוער

פרח השלום, הרפתקה בחלל – ירון גולן תל אביב, 1994
פרח נדיר – דגניטי, אורגון, 2013, באנגלית ובעברית, רימונים, רמת-גן 2012
יצירותיה > תרגומים ועריכה

ש' שלום, השירים החדשים – מהדורה דו-לשונית עברית-אנגלית, עקד, תל אביב, 1985
מייסדת ומתרגמת LIRIT – ,תרגום לאנגלית של שירה ישראלית- מטעם אגודת הסופרים בישראל.
תרגומים מעברית לאנגלית בכתבי עת למיטב המשוררים הישראלים:יהודה עמיחי, לאה גולדברג, דליה רביקוביץ, נתן אלתרמן ועוד.
2010-2018
יצירותיה > מסה, ביקורת ועיון

סול בלו – חתן פרס נובל לספרות – מוזאיקה, פטר לאנג: ניו יורק, 1992
נשים יוצרות עולם ללא מלחמות ואלימות – הוצאת לנה-איפלק, חיפה, 2003, יצאה גם מהדורה מורחבת באנגלית
הקול הפנימי ביצירות חתן פרס נובל סול בלו, פרדס, חיפה 2007
היסטוריה ותרבות של יהודי מצרים בעת החדשה (WCJE בשיתוף אוניברסיטת חיפה, 2008, 550 עמ'), עורכות: ד"ר עדה אהרוני, פרופ' אימה פלטיא, לבנה זמיר.(עדה אהרוני ייסדה, ארגנה וכהנה כהנה כנשיאת הקונגרס WCP באוניברסיטת חיפה 2008,2010 ובאוניברסיטת בר-אילן 2011,2012)
"עידן הזהב של יהודי מצרים – עקירה ותקומה בישראל", הוצאת אוריון, 2014, 2017
יצירותיה > עריכה

גלים: אנתולוגיה לספרות ותרבות מס' 1–10, הוצאות תמוז, תל אביב, (1985-2003)
גלי השלום 8, לזכר יצחק רבין, התיכון (1985–2003).
עורכת המדור לספרות ותרבות של אנציקלופדיה EOLSS של אונסקו, לונדון, 2009-2011
עידן הזהב של יהודית מצרים – עקירה ותקומה בישראל, הוצאת אוריון, חולון ,2014. להלן קישון למהדורה הדיגיטלית: https://web.archive.org/web/20161026032635/http://www.tiktakti.co.il/catalog/Egyptian_Jewry/
מעל 120 מאמרים פורסמו בכתבי עת, בעיתונות ובאנתולוגיות בישראל ובעולם.
יצירותיה > דיסקים פרי עטה

שבוע ירוק
שירי אהבה
שוב על גדות היאור
פרח נדיר
יצירותיה > תיאטרון

המחזה "ענבר" – INBAR – הוצג לראשונה בנגלית באוניבסיטת פנסילבניה ובאוניברסיטת טקסס – 1980 – לאחר מכן באוניברסיטה העברית לרגל 300 שנה לירושלים
"יום דבש וים בצל" – A Day of Honaty – A Day of Onion – 1986, Ognions
"דליה בת הנילוס", 1999, הוצג בקונגרס העולמי ליהודי מצרים באוניברסיטת חיפה
"יציאת מצרים השנייה" – 2015 ,2018, סינמטק חיפה
יצירותיה > סרטים

"דליה בת הנילוס", 1987, סינמטק חיפה. מפיקה. ניתן לצפייה ב-YouTube
"ענבר" (Inbar), ארצות הברית, 1981
"רימון הסולחה והכבוד", 2017. מפיקה. 
סרט על הפיוס האפשרי בין הישראלים והפלסטינים על בסיס הנרטיב של "יציאת מצרים השנייה". סרט באורך 50 דקות.
יצירותיה > ראיונות בכלי התקשורת

עדה אהרוני העניקה ראיונות רבים בכלי התקשורת בישראל ובעולם על מחקריה וספריה ועל עושר הספרות והתרבות בישראל. הראיון האחרון התקיים בקול ישראל על "יציאת מצרים השנייה", על ידי ד"ר יצחק נוי בתוכנית: "תרבות עולמית".
לקריאה נוספת

הערך "עדה אהרוני" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 16, 2018, חיפה.
הערות שוליים

↑  עדי שוורץ, זה היה ביתם, הארץ
1 2  עדה אהרוני, של מי הנכבה הזאת?, באתר ynet, 3 ביולי 2009
↑  עדה אהרוני, ב"אפיריון" גיליון 103
↑  Joel Beinin p.139
↑  מקבלי תוארים באוניב' בירושלים, דבר, 2 ביולי 1975
↑  'פורום בינלאומי לתרבות השלום – IFLAC
↑  ראו בשירה 'רימון הסולחה'
↑  עדה אהרוני, ההגירה הכפויה של היהודים ממדינות ערב והשלום
↑  Souen Léger, Le premier prix du Témoignage récompense Ada Aharoni, Livreshebdo, ‏03.12.2014
↑  [2017 http://syndicjournal.us/cover-syndic-no-14/film-pomegranate-of-reconciliation-and-honor-by-ada-aharoni/ Pomegranate of Reconciliation and Honor, by Ada Aharoni]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257435605171  PLWABN: 9810656795005606  BnF: cb12712065x (data)  CiNii: DA08595943  GND: 1076406424  ISNI: 0000 0000 8082 2127  LCCN: n79147979  NTA: 104835443  RERO: 02-A025931022  SNAC: w61p0mss  SUDOC: 069326096  VIAF: 2596257   WorldCat (עם VIAF): 2596257
פרד מקמורי

| --- | --- |
פרד מקמורי (שנות ה-30)
פרד מקמורי (שנות ה-30)
 לידה:  30 באוגוסט 1908 קנקקי, אילינוי, ארצות הברית
 פטירה:  5 בנובמבר 1991 (בגיל 83) סנטה מוניקה, קליפורניה ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הולי קרוס 
 שם לידה:  Frederick Martin MacMurray 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1929–1978 (כ־49 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קארול 
 בן או בת זוג:  ג'ון האבר (1954–1991) 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  אגדות דיסני (1987)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרד מקמורי (באנגלית: Fred MacMurray‏; 30 באוגוסט 1908 – 5 בנובמבר 1991) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי שהופיע ביותר מ-100 סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה במשך יותר מ-50 שנים.
קורות חיים

בשנת 1934 הוחתם בסרטי סרטי פרמאונט והופיע בסרטים לצד ברברה סטנוויק, המפרי בוגרט, מרלן דיטריך, קלודט קולברט, קרול לומברד ועוד. בשנת 1948 הופיע בסרט "רומנס הפעמונים" לצידה של אלידה ואלי ופרנק סינטרה.
הוא השתתף בסרטים רבים של אולפני וולט דיסני כמו "הכלב השעיר" (1959) "הפרופסור המפוזר" (1961) עליו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. בשנת 1987 הוענק לו פרס "אגדות דיסני" בהיכל התהילה של אולפני דיסני.
רוב הסרטים היו קומדיות קלות, סרטים מוזיקליים ומלודרמות בתור אדם טוב. בחלק מהם שיחק בתפקיד האדם הרע:
ביטוח חיים כפול (1944) בתור וולטר נף, סוכן ביטוח הרוצח את בעלה של אהובתו (ברברה סטנוויק) ומביים תאונת דרכים כדי לזכותה בשיפוי כפול בפוליסת ביטוח החיים של בעלה.
המרד על הקיין (1954) בתור קצין הקשר טום קיפר שהסית את חבריו למרד אך לא תמך בהם בעת המשפט שנערך להם על אי ציות לפקודות.
הדירה (1960) בתור ג'ף שלדרייק, הבוס של ק.ק בקסטר (ג'ק למון) המכריח אותו לתת לו כל פעם את דירתו כדי להתעלס בה עם פילגשו (שירלי מקלין) בתמורה לעלייה בדרגה.
לפרד מקמורי יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
הכוכב של פרד מקמורי בשדרת הכוכבים בהוליווד
פרוטאין קינאז A

פרוטאין קינאז A (ובקיצור PKA) שייך למשפחה של אנזימים שפעילותם תלויה ברמת ה-cAMP) cyclic AMP) בתא. אנזים זה משמש במספר תפקידים בתא ובהם: בקרה על גליקוגן, סוכר ומטבוליזם של ליפידים. PKA הוא הטרו-טטרמר המורכב מדימר (שתי יחידות) רגולטורי ושתי יחידות קטליטיות (R2C2).
פעילותו של PKA

PKA מזרחן חלבונים שונים וכך משפיע על פעילותם, וביכולתו לשפעל או לעכב אותם. הזירחון נעשה בשיירים של תראונין או סרין. PKA משמש לתפקידים שונים בהתאם לאופי התא שבו הוא נמצא. לדוגמה, PKA מזרחן אנזימים רבים החשובים בתהליכי מטבוליזם.
בתאים רבים בגוף, PKA מהווה אנזים תגובתי לתנאי רעב או סטרס. בהינתן תנאים אלו, גלוקגון יופרש מתאי ה-α בלבלב, ואדרנלין יופרש מבלוטת יותרת הכליה, ואלו בתורם יקשרו את הקולטנים שלהם בתאי המטרה. אמנם מדובר בקולטנים שונים, אך הדמיון ביניהם רב: מדובר בקולטני GPCR (המצומדים לחלבון G); תת-היחידה α של חלבון ה-G היא מסוג αs (בקולטנים אדרנרגיים מסוג ביטא); ובשני המקרים יופעל, כתוצאה מקשירת ההורמון את הקולטן, האנזים אדנליאט ציקלאז. תפקידו של האנזים הנ"ל הוא לסנתז cAMP מ-ATP. רמות ה-cAMP העולות מהוות הטריגר לשפעול PKA, כיוון ש-cAMP נקשר ליחידות ה-R של PKA, ובעקבותן משוחררת תת-יחידה קטליטית.
PKA הוא קינאז מרכזי בתא, שכן הוא מבקר אנזימים רבים אחרים. כך למשל PKA מזרחן, ומאקטב, את האנזים פוספורילאז קינאז, שהוא בתורו מזרחן ומשפעל את האנזים גליקוגן פוספורילאז אשר מפרק את מאגרי הגליקוגן. במקביל, PKA מזרחן ומעכב את גליקוגן סינתאז, אשר תפקידו לייצר גליקוגן מגלוקוז בתא. PKA גם מזרחן את האנזים PFK2, שהוא בתורו אנזים אשר מבקר את כיוון ומהירות הגליקוליזה. זרחון PFK2 מעכב את פעילותו כקינאז, ומגבירה את פעילותו כפוספטאז, ובכך מדכאת גליקוליזה ומגבירה גלוקונאוגנזה. השפעתו של PKA לדיכוי גליקוליזה מתבטאת גם בזרחון האנזים פירובאט קינאז, ועיכובו, מה שמהווה עידוד נוסף לגלוקונאוגנזה על פני גליקוליזה - אך מנגנון זה קיים אך ורק באיזופורם הכבדי של פירובאט קינאז. מנגנון שלישי לעיכוב הגליקוליזה הוא איטי יותר, ונשען על זרחון פקטור שעתוק המכונה CREB (ראשי תיבות ל-cAMP Response Element-Binding Protein). המנגנונים שתוארו עד כה מתבצעים בציטוזול, אך PKA המשופעל מסוגל גם לחדור לגרעין התא. בגרעין, PKA מזרחן את CREB, שמגביר את האפיניות שלו לאתר בגנום המכונה CRE (קרי cAMP Response Element). שפעול זה מוביל לביטוי גנים הקשורים לגלוקונאוגנזה, והפחתת ביטוי גנטי של פקטורים הקשורים לגליקוליזה.
ההשפעות שתוארו לעיל מתמקדות בהשפעות השונות של PKA על מטבוליזם של סוכרים בתאי הגוף. ישנן גם השפעות דומות על מטבוליזם של חלבונים, ועל מטבוליזם של שומנים, לצד מגוון אלמנטים תאיים נוספים כגון תנועה, שרידות, חלוקה, ועוד. PKA מזרחן ומדכא למשל את האנזים ACC, אשר מהווה אלמנט מפתח בתהליך הליפוגנזה (בניית שומנים). במקביל, PKA מזרחן ומאקטב ליפאזות, אנזימים המפרקים שומן, כגון HSL ו-Perilipin. כך מאגרי הגוף מנוצלים לאספקה אנרגטית רציפה לכלל תאי הגוף.
מנגנון הפעילות

cAMP משמש כאפקטור אלוסטרי חיובי של האנזים. כאשר ריכוז ה-cAMP נמוך, תתי היחידות הקטליטיות קשורות לתתי היחידות הרגולטוריות. במצב זה היחידות הרגולטוריות חוסמות את האתר הפעיל של היחידות הקטליטיות ולכן הן אינן פעילות. כאשר ריכוז ה-cAMP עולה (לדוגמה בעקבות שפעול של אדנילאט ציקלאז על ידי חלבון Gαs) ה-cAMP נקשרים לאתרי הקישור ביחידות הרגולטוריות (שני אתרים בכל שרשרת רגולטורית; סה"כ 4 יחידות cAMP). הקישור משרה שינוי מבני באנזים וגורם לשחרור של היחידות הקטליטיות. לאחר ניתוקן מהרגולטוריות, תתי היחידות הקטליטיות פעילות.
מנגנון הפעילות > עיכוב

PKA מבוקר על ידי רמת cAMP כפי שתואר קודם לכן. ישנה בקרה נוספת על תת-היחידות הקטליטיות על ידי פוספורילציה. הבקרה מתרחשת על ידי עיכוב בהיזון חוזר. אחד הסובסטרטים שמשופעל על ידי קינאז הוא פוספודיאסטראז שיודע להמיר cAMP ל-AMP, דבר אשר גורם לירידה ברמת ה cAMP אשר יכולים לשפעל את PKA.
ראו גם

קינאז
מנגנון השפעול והדיכוי של PKA. במצב בלתי פעיל, האנזים בנוי כטטראמר בעל שתי יחידות קטליטיות (C), ושתי יחידות רפרסיביות (R). עם עליית רמות ה-cAMP בתא, תת-היחידות הרפרסיביות קושרות cAMP ומשחררות את תת-היחידות הקטליטיות.כאשר קישור ההורמון לקולטן נפסק, התא חדל מייצור cAMP, אשר מפורקות על ידי אנזים נוסף בשם PDE. בהיעדר cAMP, תת-היחידות הרפרסיביות קושרות בשנית את היחידות הקטליטיות, ו-PKA חוזר למצבו הטטראמרי הבלתי פעיל.
פיידרוס (דיאלוג אפלטוני)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אפלטון
 שפת המקור:  יוונית עתיקה
 סוגה:  דיאלוג אפלטוני
 
פיידרוס (ביוונית: Φαῖδρος), אשר נכתב בידי אפלטון, הוא דיאלוג בין סוקרטס, מורו ורבו של אפלטון, אשר לוקח חלק כדמות ראשית ברוב כתביו המוקדמים, ובין פיידרוס, בן-שיח המשתתף במספר דיאלוגים שלו.
דיאלוג זה נכתב ככל הנראה בסביבות 370 לפנה"ס, פחות או יותר באותו זמן בו נכתבו המדינה והמשתה. יחד עם שני כתבים אלו, נחשב פיידרוס לאחת מנקודות השיא הספרותיות של אפלטון. על אף שנראה כאילו הנושא הראשי בדיאלוג הוא אהבה, הדיון בו עוסק גם באמנות הרטוריקה ובדרכים להוראתה, ומתעכב על נושאים כגון גלגול נשמות ועל יחסים הומוסקסואלים במסגרת פדרסטיה.
רקע

פיידרוס וסוקרטס נתקלים זה בזה תוך כדי טיול באזוריה הכפריים של אתונה. פיידרוס הגיע מביתו של ליסיאס, בנו של צפאלוס, שם נאם ליסיאס נאום לגבי אהבת גברים. סוקרטס בעודו מצהיר כי הוא "חולה על שמיעת נאומים", צועד לתוך האזור הכפרי ביחד עם פיידרוס בתקווה שזה יחזור באוזניו על הנאום. הם מתיישבים לצד הנהר, תחת העצים, ושאר הדיאלוג מורכב מנאום ודיון.
הדיאלוג, באופן שונה מהרגיל, לא מועבר כעדות שמיעה. הדיאלוג מובא ללא מתווכים, במילותיהם הישירות של סוקרטס ופיידרוס, ללא בני שיח נוספים אשר יציגו את הסיפור ויביאוהו אלינו. זאת בניגוד לדיאלוגים כמו המשתה, שם אפלטון מעמיד מספר שכבות בין אירועי היום ובין מה שאנו קוראים, בעודו מביא לנו גרסה חסרה, ממקור חמישי.
תקציר

הדיאלוג מתחיל כסדרת נאומים על אהבה. במחצית השנייה של הדיאלוג, ישנו דיון על טבעה האמיתי של האהבה ותורת הרטוריקה, תוך כדי דיונים לגבי הנשמה, השיגעון ורוח האלוהים ודיון לגבי הלימוד והשליטה באומנות.
בעודם הולכים אל תוך אזורי הכפר, פיידרוס מסכים לספר לסוקרטס את נאום ליסיאס. סוקרטס חושד בפיידרוס שנושא עמו עותק מדויק של הנאום. כיוון שסוקרטס לא רצה לשמש כשפן ניסיונות, בעוד פיידרוס מתאמן על יכולת הנאום שלו עצמו, הוא שאל את פיידרוס מה הוא מחזיק תחת גלימתו. פיידרוס מוותר ומסכים לקרוא את הנאום כפי שנכתב על ידי ליסיאס.