stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי מרקוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1917
 פטירה:  13 בנובמבר 2006 (בגיל 89 בערך) כ"ב בחשוון ה'תשס"ז
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 13 בנובמבר 2006 
 רבותיו:  הרב שמעון שקופ הרב ברוך בר ליבוביץ
 
הרב מרקוביץ (במרכז, מול הצלם) בישיבת מועצת גדולי התורה בבית הרב שך
הרב צבי מרקוביץ (ה'תרע"ח, 1917 – נובמבר 2006) היה רב ברמת גן, ראש ישיבת קרלין סטולין בירושלים וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
ביוגרפיה

נולד בה'תרע"ח (1917) לרב שמואל ולאסתר מרקוביץ. אביו היה חתנו של רבי יוסף יצחק רבינוביץ, מחבר הספר "ברכת יצחק" ורב העיירה טורעץ (בלא') בליטא (בבלארוס המודרנית). בזמן מלחמת העולם הראשונה שהו אביו ואמו בברדיאנסק, שלחוף הים השחור, שם שימש אביו כרב המקום. לאחר המלחמה חזרו לטורעץ שהשתייכה בין המלחמות לליטא הפולנית. אביו, אשר מילא את מקום חותנו שנפטר בשנת תרע"ט, היה רבה האחרון של העיירה.
בצעירותו למד בישיבת גרודנה והיה תלמידו המובהק של ראש הישיבה, הרב שמעון שקופ. בשנת 1938, ערב מלחמת העולם השנייה קיבל צו גיוס ועל כן עלה לארץ ישראל, והחל בשנת תרצ"ט ללמוד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. על חורבן יהדות אירופה אמר הרב: "מה שעבר עלינו בתקופת השואה פוגע ביסודי השקפות עולם שלנו. מזעזעז ערכים מקודשים וקניינים רוחניים שנראו כמוצקים". בתחילת שנות הארבעים נישא לרבקה (נפטרה בכ' בסיון תשע"ז), בתו של הרב שבתי יגל. לאחר חתונתו, החל משנת תש"ד, שימש הרב מרקוביץ כר"מ בישיבת סלונים שהקים חותנו ברמת גן וכרב שכונה בעיר. בשנת תש"ג נסמך לרבנות, בשנת תשט"ו נבחר לחבר הרבנות בעיר.
בין השנים תש"ח–תשט"ז שימש יושב ראש המועצה הדתית ברמת גן וחבר מועצת העירייה.
בשנת תשכ"ב (1962) נפטר הרב לנדרס ששימש כרב האשכנזי של רמת גן, ותקופה קצרה אחר כך נבחר הרב הספרדי של העיר, הרב אליהו פרדס, לרבה של ירושלים. מתקופה זו ואילך שימשו הרב צבי מרקוביץ והרב מנחם יהודה הלוי אושפיזאי כרבני העיר בפועל (בחירות רשמיות לרבנות העיר התקיימו רק ב-1990 לאחר פרישתו של הרב אושפיזאי מהתפקיד).
ב-1985 עבר להתגורר בירושלים ושימש כראש הישיבה של חסידות קרלין בעיר במשך כעשרים שנה, זאת למרות שיוכו לציבור הליטאי. ב-1988, עם הקמת מועצת גדולי התורה של תנועת דגל התורה על ידי הרב שך, מונה להיות חבר במועצה.
נפטר בכ״ג בחשוון תשס"ז (2006) בגיל 89, ונטמן בהר המנוחות בירושלים.
כתביו

ספרו "בנתיבות האמונה" עוסק בביאור פרקי אמונה ומושגי יהדות אקטואליים. הספר יצא לאור לראשונה בשנת תש"ט מתוך מטרה להסביר גם ל"רחוקים" פרקי אמונה ומושגי יהדות, לשאוב ממקורות מוסמכים ולהסבירם לציבור העברי בשפה המדוברת. חלקו הראשון של הספר היה לנגד עיניו של החזון איש וזכה להסכמתו.
במשך השנים הודפס הספר במהדורות נוספות. המהדורה השנייה הודפסה בסיוון תשכ"ז (1967), מיד לאחר מלחמת ששת הימים, ובראשה פתיחה המתייחסת לשעה המיוחדת: ”כאשר הגיעו ימים גדולים לישראל, הקב"ה פקד את עמו בתשועה גדולה וגלויה... ובירך את מערכות ישראל ובמסירות נפשם העילאית של בניו לוחמי צבא ישראל הנחיל לעמו ניצחון מופלא. יד נס ההשגחה נראית ממש לעין... ארץ קדשינו כולה, על כל חמודיה ומחמדיה נכבשה לפנינו והרינו שומעים בבירור את עת הקץ מתדפקת על דלתנו ועינינו רואות בעליל במימוש שלב גדול נוסף בשיבת ציון...”. בהמשך מציין המחבר כי לאותה עת ראה צורך "לתת את הדעת על חיזוק האמונה וביצור יסודי היהדות בתוכנו", על מנת לשמר את ה"רוח הרוממת הפוקדת את האומה".
בספר ארבעה חלקים בהם דן המחבר ב"דרך אל האמונה", במשמעות התורה ומצוותיה בדורנו ובהתמודדות אמונית עם מאורעות השואה. הרב מרקוביץ עצמו איבד בשואה מכרים ובני משפחה בהם אביו ואמו, שני אחיו ואחותו. בחלקו האחרון של הספר מובאים מספר פרקים העוסקים בביקורת על תופעות שליליות אותן זיהה המחבר בחיים הציבוריים בזמנו. בחתימת הספר קורא המחבר ל"יהדות התורה" לשים לב ל"גודל השעה" ולכונן "תנועה רוחנית כבירה - תנועת התשובה".
מאמריו התורניים וההלכתיים של הרב מרקוביץ התפרסמו בכתבי עת תורניים שונים.
בני משפחתו אשר זכו לפרסום

בן דודו, הרב חיים דוב רבינוביץ - מחבר סדרת הספרים "דעת סופרים" על התנ"ך
בנו הרב אליעזר מרקוביץ - ראש הכולל בישיבת בית מאיר בבני ברק; חתנו של הרב זלמן רוטברג, ראש ישיבת בית מאיר וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה
בנו, הרב שמואל מרקוביץ - ראש ישיבת פוניבז'; חתנו של הרב אברהם כהנמן
בנו, הרב יעקב מרקוביץ - ראש ישיבת "שער תורה" באלעד
חתנו, הרב יצחק דוד גרוסברד - ראש כולל, בנו של הרב צבי שרגא גרוסברד
חתנו, הרב עובדיה יעבץ - רב בישיבת סלובודקה, מחבר סדרת "שמועה טובה" על הש"ס.
הערות שוליים

↑  ד"ר פנינה מייזליש, רבנים שנספו בשואה. הפרטים מופיעים גם בספר "ברכת יצחק".
↑  ראו: תלמידי ישיבות פליטים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 4
↑  השואה: לקט דברים בנושא חורבן יהדות אירופה ת"ש-תש"ה מתוך אספקלריה של תורה, עורכים: הרב יואל שוורץ והרב יצחק גולדשטיין, תשמ"ז, עמ' 20.
↑  הרב צבי מרקוביץ חבר הרבנות ברמ"ג, הצופה, 2 ביוני 1955, עמ' 2
↑  לשכת השר יעקב משה טולידאנו  - מינויים לדיינים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 32
↑   ,, , עמ' 24
↑  לפי הכתוב בהקדמה לספר
| מועצת גדולי התורה של דגל התורה |
| --- | --- | --- |
מנהיג: 
| מנהיגים בעבר | הרב אלעזר מנחם מן שך • הרב יוסף שלום אלישיב (דה פקטו) • הרב אהרן יהודה ליב שטינמן • הרב חיים קניבסקי (דה פקטו) • הרב גרשון אדלשטיין |  |
| חברים בעבר | הרב ישכר דב רוקח • הרב נסים קרליץ • הרב אברהם יעקב זלזניק • הרב מיכל יהודה ליפקוביץ • הרב מרדכי מן • הרב צבי מרקוביץ • הרב חיים פינחס שיינברג • הרב זלמן רוטברג • הרב בנימין ביינוש פינקל • הרב אברהם פרבשטין • הרב נתן צבי פינקל • הרב נסים טולדנו • הרב ברוך רוזנברג • הרב יצחק שיינר • הרב דב יפה • הרב אריה פינקל • הרב ברוך מרדכי אזרחי • הרב ברוך ויסבקר |  |
| חברים בהווה | הרב מאיר צבי ברגמן • הרב ברוך דב פוברסקי • הרב יצחק זילברשטיין • הרב משה יהודה שלזינגר •  הרב משה הלל הירש • הרב דוד כהן • הרב אברהם יצחק קוק • הרב אביעזר פילץ • הרב צבי דרבקין • הרב יצחק הקר • הרב אריה לוי • הרב שרגא שטינמן • הרב אליעזר יהודה פינקל |  |
| חברים שפרשו מהמועצה | הרב שמואל אוירבך • הרב יהודה עדס • הרב משה שמואל שפירא |  |
| מזכירים | אפרים צמל • אברהם רובינשטיין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307065005171  ISNI: 0000 0000 4124 1856  LCCN: n2007078202  SUDOC: 251031640  VIAF: 97373717   WorldCat (עם VIAF): 97373717 
טקס קריאת רחוב בדנר, 1972.
מימין לשמאל: ראש העיר ישראל פלד, הרב הראשי לרמת גן צבי מרקוביץ, חבר מועצת העיר יצחק ילין, צילה בדנר (בבגד שחור), מרים בדנר (אשתו של משה בדנר) וסגן ראש העין דוד מלמדוביץ.
Mary

Mary הוא אלבומה הרביעי של הזמרת מרי ג'יי בלייג', אשר יצא ב-17 באוגוסט 1999 על ידי MCA רקורדס. האלבום הגיע למקום השני בארצות הברית בשבוע הבכורה שלו וזה היה מיקום השיא שלו. הוא מכר 239 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו במדינה ובילה 57 שבועות במצעד. בסך הכל נכון הליום מכירותיו במדינה עומדות על 2.1 מיליון עותקים ובכך זכאי למעמד פלטינה כפולה. מתוך האלבום יצאו 5 סינגלים ביניהם השיר "As" שהוא גרסת כיסוי לשיר של סטיבי וונדר. עם יציאתו האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים.
הישגים בולטים

מגזין "Spin" דירג את האלבום במקום ה-15 ברשימת האלבומים הטובים ביותר לאותה שנה.
היא הייתה מועמדת לשני פרסי EMA על השיר "As" בקטגוריות "הקליפ הטוב ביותר" ו-"השיר הטוב ביותר".
היא הייתה מועמדת לפרס "Brit" בקטגוריית "האלבום הבין לאומי הנשי של השנה".
היא הייתה מועמדת ל-3 פרסי גראמי בקטגוריות: "הביצוע הווקאלי הטוב ביותר בשיר R&B נשי" (על השיר "All That I Can Say"), "הביצוע הווקאלי הטוב ביותר בדואט או קבוצה בשיר R&B" (על השיר "Don't Waste Your Time" עם ארית'ה פרנקלין) ו"אלבום ה-R&B הטוב ביותר".
היא הייתה מועמדת לפרס בטקס פרסי הנשמה על השיר "Your Child" בקטגוריית "שיר ה-R&B/נשמה הטוב בותר" ב-2001 ושנה לפניי זה היא זכתה באותו הטקס בפרס "אלבום ה-R&B/נשמה הטוב ביותר", "האלבום הנשי הטוב ביותר" ואף הייתה מועמדת לפרס "אלבום ה-R&B/נשמה או ראפ הטוב ביותר".
בטקס "Soul Train Lady Awards" היא זכתה ב-2 פרסים בקטגוריות "אלבום הסולו R&B/נשמה של השנה" ו"שיר ה-R&B/נשמה או ראפ של השנה" על השיר "All That I Can Say". בנוסף היא גם הייתה מועמדת בקטגוריית "שיר הסולו ה-R&B/נשמה הטוב ביותר" עבור אותו השיר.
ב-2001 היא זכתה בפרס ה-BET הראשון שלה בקטגוריית "האמנית הנשית של השנה".
רשימת רצועות

| Mary> מס' | Mary> שם | Mary> משך | Mary>  | Mary>  | Mary>  | Mary>  | Mary>  | Mary>  | Mary>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | All That I Can Say  | 5:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sexy (בהשתתפות ג'יידאקיס)   | 4:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Deep Inside (בהשתתפות אלטון ג'ון)   | 5:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Beautiful Ones  | 5:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I'm In Love  | 4:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Time  | 5:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Memories  | 4:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Don't Waste Your Time  | 4:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Not Lookin'  | 5:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Your Child  | 5:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | No Happy Holiday  | 5:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | The Love I Never Had  | 6:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Give Me You (בהשתתפות אריק קלפטון)   | 5:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Let No Man Put Asunder  | 4:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Sincerity (בהשתתפות נאז & DMX)   | 5:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Confrontation  | 4:15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | All That I Can Say  | 3:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Deep Inside (בהשתתפות אלטון ג'ון)   | 3:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 89:59 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  מרי ג'יי בלייג', בייביפייס, ריץ' הריסון, ג'רלד אייזיק, ג'ימי ג'אם וטרי לואיס, לורן היל, מאליק פנדלטון, סול-שוק וקרלין, צ'אנקי ת'ומפסון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 8b42398d-4eca-31a8-babc-c68c392324ce
אליהו בירנבוים

| --- | --- |

 לידה:  1958 (בן 67 בערך) אורוגוואי
 מדינה:  ישראל 
 
 תפקידים נוספים:  הרב הראשי של קהילת טורינו, ראש מכון שטראוס עמיאל, דוקטור לפילוסופיה יהודית
 
אליהו בירנבוים (נולד בשנת 1958) הוא רב, סופר וראש מכון שטראוס עמיאל להכשרת רבנים לקהילות יהודיות בתפוצות ורב עמותת שבי ישראל העוסקת בחיפוש אחר צאצאי עם ישראל בעולם וטיפוחם. שימש כרב הראשי של אורוגוואי וטורינו.
תולדות חייו

אליהו בירנבוים נולד באורוגוואי ועלה לישראל בשנת 1972. למד בישיבת הר עציון והוסמך לרבנות בשנת 1982. למד מחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים וקבל תואר דוקטור בפילוסופיה יהודית מאוניברסיטת בר-אילן[דרוש מקור].
בין השנים 1985 ל-1990 עבד בהסתדרות הציונית העולמית במגוון תפקידים: מרצה לנוער באמריקה המרכזית בנושא ציונות ויהדות, יועץ לענייני אמריקה הלטינית, ואחראי על הפרסומים בספרדית במחלקה לתרבות וחינוך יהודי.
יצא לשליחות לאורוגוואי וכיהן כרבה הראשי בין השנים 1992–1997.
בירנבוים היה מבין מנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים והמחנות השונים ציבור היהודי (ימין-שמאל, דתיים-חילוניים וכו') ואף חתם עליה ביחד עם שורה של אנשי ציבור מהימין והשמאל.
מאז 1998 מכהן כראש מכון עמיאל - אור תורה סטון, להכשרת רבנים ומנהיגים רוחניים לעבודה בקהילות בתפוצות.
הוא עוסק בגיור ובין השאר מלווה את קהילת בני מנשה. לדבריו, קליטתם של בני מנשה שעלו מהודו עד עתה, כאלף מהם בכל שנה, הייתה " 100% של הצלחה". הוא מכהן כדיין בבית הדין לגיור של הרבנות הראשית לישראל וכן כרב של שבי ישראל.
ביולי 2010 מונה לכהן כרב הראשי של העיר טורינו, ובנובמבר אותה שנה נכנס לתפקידו.
ביקור בתפוצות

הרב בירנבוים הוא ראש תוכנית "עמיאל" השולחת רבנים לקהילות יהודיות ברחבי העולם, ובמסגרת זו הוא יוצא לביקורים תכופים ביהדות התפוצות. בשנת 2007 ביקר בקהילות יהודיות, שנותרו כמעט ללא יהודים, כמו ביהדות זימבבואה, יהדות ארמניה ויהדות הודו ועמד על צורכי הדת שלהן.
את רשמיו מביקוריו בקהילות יהודיות ברחבי העולם פרסם במדור "יהודי עולמי" במוסף "שבת" של "מקור ראשון". על כתבות אלו זכה בפרס בתחום העיתונות המודפסת של המרכז העולמי של בני ברית לשנת 2008, יחד עם תמר איש-שלום וישראל רוזנר. ועדת הפרס הביעה דעתה כי "המדור פותח צוהר על קהילות יהודיות נידחות ופחות מוכרות ברחבי העולם". המדור הופיע במשך כ-3 שנים ובמסגרתו פורסמו יותר מ-50 כתבות שקובצו לספר בפורמט אלבומי הנושא את שם המדור בעיתון, "יהודי עולמי". בשנת 2016 הנחה הרב בירנבוים את תוכנית הטלוויזיה יהודי עולמי בערוץ 20 שבה הוא תר יחד עם מפורסמים אחר יהודים בעולם.
החל משנת 2006 הוא ביקר בקהילות הבאות:
באיטליה - יהדות טראני ויהודי סן ניקנדרו
במרכז אמריקה - יהדות מונטריי.
באירופה - יהדות אוקראינה, יהדות בלגרד, יהדות פינלנד, יהדות הונגריה, יהדות נורווגיה, היהודים בפראג, יהדות גיברלטר, יהדות ברצלונה
באסיה - יהדות טורקיה, יהדות גאורגיה, יהדות הודו, ובני עדת בני מנשה שעדיין נותרו בהודו.
באפריקה - יהדות ג'רבה.
פעילות בקרב האנוסים

הרב בירנבוים שותף פעיל לפעולות הגיור המתבצעות באמצעות עמותת שבי ישראל, שהיא עמותה העוסקת בקירוב הצאצאים המשוערים של עם ישראל לעמו ולארצו. בין השאר, הרב מהווה מקור להתעניינות של שכבות מבוססות בספרד ובפורטוגל. התחושה שלהם כי יש להם שורשים יהודיים יוצרת עניין בנושאים יהודיים. הדיווח העדכני של האגודה הוא שמדובר בקבוצות של אנשים במדריד, בבלמונטה ובברצלונה.
הרב בירנבוים מבחין בין שני סוגי אנוסים:
בודדים ששמרו במשך 500 שנה על רצף משפחתי ביולוגי ומנהגים בסתר במקומות מרוכזים כמו בכפר בלמונטה בפורטוגל. בבלמונטה שמרו המשפחות על יהדותן בסתר, תוך שהם מקפידים להנשא בתוך המשפחות, לא לאכול חזיר ואף להכין מצות בפסח במרתפים.
אחרים, אשר גילו רק בתקופות האחרונות שיש להם שורשים יהודיים במשפחה. אלו נוהגים היום כנוצרים לכל דבר. אך כאמור מגלים עניין בנושאים יהודיים בכלל ובמדינת ישראל בפרט.
הערות שוליים

↑  ,
↑  המקור: אייס ניוז - חדשות ומידע למקצוענים
↑  מקור:"עמישב": בכפר בלמונטה שבו כולם ביחד ליהדותם - ערוץ שבע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258725605171  ISNI: 0000 0000 4333 2946  LCCN: no00043000  VIAF: 29076079   WorldCat (עם VIAF): 29076079
פרויקט תגלית

| --- | --- |


 מדינה:  ישראל ישראל
 מטה הארגון:  ירושלים 
 מייסדים:  מייקל שטיינהרט, צ'ארלס ברונפמן 
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־31 שנים) 
 www.birthrightisrael.com
 
קבוצת תגלית בירושלים, ינואר 2007
קבוצת "תגלית" בסיור מודרך בתל גזר, פברואר 2013
תגלית (באנגלית: Birthright Israel – "זכות אבות", "זכות מלידה") הוא ארגון חינוכי ללא כוונת רווח ומיזם ציוני שהוקם כדי לחזק את הקשרים עם יהודי התפוצות של הדור היהודי הצעיר בתפוצות וכדי לחזק את הקשר שבין צעירי יהדות התפוצות לישראל. המיזם הוקם בשנת 1999 כשותָפות ראשונה במינה של פילנתרופים יהודיים עם ממשלת ישראל ועם הקהילות היהודיות ברחבי העולם. תגלית, כשמה, מעודדת את משתתפיה, שלרובם זה ביקורם הראשון בישראל, לגלות משמעות חדשה בזהותם היהודית האישית ובקשר שלהם אל ההיסטוריה ואל התרבות היהודית.
רקע

בשנת 1994 המיזם הוקם לפי הצעתו של יוסי ביילין, בשיתוף נדבנים כמו: צ'ארלס ברונפמן, מייקל שטיינהרדט ולין שוסטרמן, בנוסף לממשלת ישראל, הסוכנות היהודית לישראל, תורמים פרטיים וקהילות יהודיות ברחבי העולם.
נכון לשנת 2018, מאז תחילת הטיולים בחורף 2000, למעלה מ-600,000 צעירים משישים ושש ארצות שונות השתתפו בהם. כ-80% הגיעו מארצות הברית. בין המשתתפים גם כ-100,000 צעירים ישראלים – סטודנטים או חיילים.
בשנת 2011, הִציבו לעצמם השותפים יעד חדש: הגדלת מספר המשתתפים השנתי מ-30,000 ל-51,000 עד שנת 2013. ד"ר מרים ושלדון ג’י אדלסון הבטיחו עוד חמישה מיליון דולר למבצע, שהיה בהם כדי לאפשר את השתתפותו של כל מבוגר צעיר יהודי שני. ראש הממשלה בנימין נתניהו הודיע על הגדלת תקציב הממשלה לתגלית, והבטיח העברת 100 מיליון דולר במהלך שְלוש השנים הבאות. ממשלת ישראל מצפה להגדלת מימון מקבילה מהארגונים השותפים של תגלית – הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה והסוכנות היהודית לישראל – ומתורמים פרטיים.
מאפייני המיזם

מיזם "תגלית" מאפשר לכל צעיר וצעירה יהודים, בני 18 עד 32, לבוא לישראל לסיור חינוכי בן עשרה ימים ולהכיר את הארץ היכרות ראשונית. התוכנית פועלת בשיתוף עם חברות תיירות פרטיות כמו: החוויה הישראלית, קבוצת טללים, סחלב, צוקי יעלים ועוד. במהלך הביקור המשתתפים, רובם המכריע סטודנטים, מסיירים באתרים מרכזיים בתולדות העם והמדינה ונפגשים עם ישראלים בני גילם ודוברי שפתם – סטודנטים ובעיקר קצינים וחיילים נבחרים המשרתים בצה"ל.
תוכנית הביקור כוללת סיורים וטיולים ברחבי ישראל, באתרים הקשורים בתולדות היהדות (למשל העיר העתיקה והכותל המערבי בירושלים), ביד ושם, באתרים הקשורים בתולדות הציונות (למשל היכל העצמאות בתל אביב), באתרים הקשורים בתולדות המדינה ובתרבותה (כמו משכן הכנסת, כיכר רבין, ביקור בקיבוצים, מאהלים בדואים וכדומה) ובאתרים נוספים. בנובמבר 2017 החליטה מחלקת החינוך של תגלית להקפיא את המפגשים בין משתתפי הפרויקט לערבים.
עיקר המסיירים מגיעים לישראל בשני מחזורים: במחזור החורף מסוף נובמבר עד סוף פברואר ובמחזור הקיץ מתחילת מאי עד סוף אוגוסט.
הסיורים מאורגנים בידי קבוצות וארגונים שונים הנקראים 'מארגנים', בכפוף לכללים ולמגבלות שמַציבה הנהלת המיזם בהקשרים חינוכיים, לוגיסטיים וביטחוניים. כל הסיורים חייבים לכלול חבילת-בסיס מוגדרת של פעילויות, אך עשויים להיות שונים זה מזה בנושאים, בקבוצת הגיל, בזיקתם לדת ובפעילויות הייחודיות שהם מציעים. רוב מארגני הסיורים הם חברות ישראליות או מצפון אמריקה ורוסיה, אך בהשתתפות מוצעים למעלה מ-50 מדינות.
בשנת 2010 ביקרו בישראל במסגרת המיזם למעלה מ-290,000 סטודנטים מלמעלה מ-50 מדינות. אליהם הצטרפו למעלה מ-45,000 חיילים וסטודנטים ישראליים. בשנת 2011 הגיעו לישראל במסגרת "תגלית" 32,500 צעירים. קבוצות המשתתפים ב"תגלית" מגיעים ממדינות שקיימות בהן קהילות יהודים גדולות, כמו ארצות הברית, מדינות מערב אירופה, ברזיל, ארגנטינה, ואורוגוואי, וכן ממדינות שיש בהן קהילות קטנות יותר כאזרבייג'ן, איטליה, הודו ופינלנד.
בשנת 2010 הכניס המיזם לענף התיירות בישראל למעלה ממיליארד ש"ח. הטיסות לישראל (רובן במטוסי "אל על"), בתי המלון, האוטובוסים, המדריכים, המלווים, המאבטחים, החובשים, המסחר, הביקורים באתרים ועוד, הופכים את "תגלית" לגורם משפיע בתעשיית התיירות בישראל. חשיבות המיזם גברה בעקבות הצמצום שחל בתיירות החינוכית לישראל במהלך האינתיפאדה השנייה – לרבות התיירות היהודית.
נוסף על בקרת האיכות, המוודאת כי המארגנים שמפעילים את הסיורים עומדים בכל הקריטריונים והסטנדרטים החינוכיים והלוגיסטיים שקבעה הנהלת הפרויקט,[דרוש מקור] נערכת גם הערכה על ידי מרכז כהן באוניברסיטת ברנדייס הבודקת את השגת המטרות בקרב משתתפים מצפון אמריקה, מאז תחילת הפרויקט. מחקר הערכה נערך גם בארצות אחרות באירופה, בדרום אמריקה ובחבר המדינות.
הטיול

טיולי תגלית כוללים ומממנים את דמי הטיסה מהערים הראשיות שבמדינות השונות וחזרה, לינה בבתי מלון, כניסות למוזיאונים ואתרי תיירים, כולל אירועים כללים או בהתאם לתקופת החגים, רוב הארוחות, אבטחה, כל ההסעות בתוך ישראל, והוצאות אחרות הקשורות לסיור בן ה-10 ימים בארץ. בדרך כלל הטיולים מורכבים מעשרה ימי נסיעות ברחבי הארץ לאתרים דתיים ותרבותיים כמו יד ושם, הכותל המערבי, מצדה וים המלח. לעיתים קרובות גם נערך אירוע ענק לכל מארגני הטיולים ולמשתתפים המבקרים באותה העת בישראל. באירוע נאומים מפי מכובדים ונציגי המדינה – והופעות מוזיקליות.
רכיב מרכזי בטיולים הוא "מפגש" בן 5–10 ימים עם צעירים ישראלים, בדרך כלל חיילים המשרתים בצה"ל, שמצטרפים לתוכנית. מטרת המפגש היא שהמשתתפים והחיילים יכירו זה את זה ויבינו טוב יותר את תפיסות-העולם והזהות היהודית זה של זה. נערכים דיונים מונחים בהם המשתתפים בוחנים סוגיות כגון מסורת יהודית בעולם המודרני, החיים היהודיים בישראל לעומת החיים היהודיים בחוץ לארץ, והשפעת שירות החובה בצבא על תפיסותיהם של ישראלים צעירים לגבי השירות ומחויבותם לארץ. מעל 50,000 ישראלים השתתפו במפגש כזה מאז שנת 2000.
ההרשמה לטיולים מתקיימת פעמיים בשנה, בחורף ובקיץ, ובשני המועדים מספר המועמדים גדול בכמה אלפים ממספר המקומות הפנויים. הטיולים נערכים ברוב חודשי השנה.
מימון

עד סוף שנת 2011, גויסו מעל 680 מיליון דולר, ולתוכנית היה תקציב הפעלה של 660 מיליון דולר. מעל מחצית המימון לתוכנית מגיע מנדבנים, ביניהם צ'ארלס ברונפמן, אדגר ברונפמן, דניאל אוך, מרלין פוסט, לין שוסטרמן, ומייקל שטיינהרדט. בערך רבע נוסף מגיע מממשלת ישראל, וכחמישית מארגונים וקהילות יהודיים, כגון הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה באמצעות איחוד הקהילות היהודיות (UJC), קרן היסוד, והסוכנות היהודית לישראל. ממשלת גרמניה גם משתתפת במימון התוכנית (דרך הוועידה לתביעות יהודיות חומריות נגד גרמניה).
בשנת 2007, מרים ושלדון אדלסון הבטיחו 25 מיליון דולר לפרויקט כדי להוציא מועמדים מרשימות ההמתנה ולהגדיל את הקיבולת השנתית מ-25,000 ל-37,000 משתתפים בשנים 2007 ו-2008. באפריל 2013 נפגש שר האוצר יאיר לפיד עם שלדון אדלסון, בפגישה זו הובטח המשך הסיוע הממשלתי בסך 40 מיליון דולר בתקציב 2014 לתוכנית (השוואה לתמיכה של שלדון אדלסון).
לדברי המארגנים, מאז ראשיתו ועד 2012 הניב הפרויקט הכנסות בסך 2 מיליארד דולר עבור שירותים כמו בתי מלון, אוכל, אבטחה, הדרכה, דמי כניסה, אוטובוסים, וטיסות.
מתחילת הפרויקט ועד שנת 2019, הושקעו בתקציב הפרויקט קרוב למיליארד דולר.
מטרות המיזם

מטרות פרויקט תגלית הן פרישת רשת של תמיכה עולמית בישראל, הקמת תשתית של "שגרירי הסברה" בעולם וחיזוק זיקתם של רבבות צעירים יהודיים ברחבי העולם לישראל וליהדות. עבור צעירים לא מעטים, הסיור הוא, לעיתים, הזדמנות יחידה במינה לבקר בישראל, ורבים מן המשתתפים בו לא היו מבקרים בה לולא מיזם זה. כתוצאה מן המיזם, צעירים רבים מגיעים לביקור נוסף, לתוכניות לימודים ולהתנדבות לתקופות ארוכות יותר, ואף לעלייה לארץ. הישראלים המשתתפים בפרויקט מדווחים מצידם על חיזוק זיקתם היהודית, על חיזוק הקשר שלהם ליהודי התפוצות ועל עלייה מובהקת בגאוותם במדינה ובהישגיה.
השפעה

צעירים שהשתתפו בטיולי תגלית-"ישראל זכות מלידה" מדווחים שהסיור חיזק את זהותם היהודית במגוון דרכים. מחקר עצמאי שערך מרכז מוריס ומרילין כהן ללימודי יהדות מודרנית, באוניברסיטת ברנדייס, מצא שההסתברות שמי שהשתתף בתוכנית ירגיש מחובר מאוד לישראל הייתה גבוהה ב-46% בהשוואה למועמדים שלא השתתפו. בדומה, ההסתברות שבוגרי תגלית יתחתנו עם יהודים הייתה גבוהה ב-51%. השפעתה של תגלית על בחירת בן/בת-זוג הייתה קשורה לגיל (השפעתה הייתה מרבית אצל מי שהשתתף בטיול בגיל צעיר יותר), אך לא לרקע חינוכי ביהדות (השפעתה הייתה אחידה לאורך כל קשת החוויה החינוכית ביהדות)[דרוש מקור].
השפעתה של תגלית הורגשה גם אצל בן/בת-הזוג של משתתפי התוכנית. ההסתברות שבן/בת-זוג שלא גדל בבית יהודי יתגייר הייתה גבוהה פי ארבעה אצל מי שהשתתף בהשוואה למי שלא השתתף. גם ההסתברות שבוגרי תגלית יראו נישואים עם יהודי כחשובים מאוד או במידה מסוימת הייתה גבוהה ב-28% בהשוואה למי שלא השתתף[דרוש מקור].
פרויקט תגלית היווה מקור השראה למפעלים דומים בפזורות אחרות עם מטרות דומות, כגון תגלית ארמניה לפזורה הארמנית, ותגלית יוון לפזורה היוונית[דרוש מקור].
הוקרה

בשנת 2018 הפרויקט זכה בפרס ירושלים לאחדות ישראל קטגוריה מיוחדת של מפעל חיים לרגל שנת ה-70 למדינת ישראל.
מחאה נגד הפרויקט

תנועת Birthright Unplugged נוסדה כתגובה למה שמייסדיה תפשו כגישה חד-צדדית של תגלית לעימות הישראלי פלסטיני. מטרתה של Birthright Unplugged הייתה חשיפת הקבוצות לחברה הפלסטינית ולמציאות הפוליטית בה הם חיים תוך הכרתם לגדר ההפרדה, לערים, לכפרים ולמחנות הפליטים הפלסטיניים.
בקיץ 2018 השתתפו ב"תגלית" חברי ארגון IfNotNow ונטשו את הקבוצה באמצע התוכנית. הם הצטרפו לסיורים של ארגוני "שוברים שתיקה" ו"שלום עכשיו", שנועדו להכיר את הכיבוש הישראלי. הם שיתפו את האירוע ברשתות החברתיות, ועוררו שיח בטענה שמארגני הטיול מונעים מהם "לראות את הפנים האחרות של המציאות הישראלית".
ראו גם

מסע ישראלי מבראשית
פרויקט מסע ישראל (ארגון מסע)
החוויה הישראלית
הערות שוליים

↑  יוסי ביילין, כך הקמנו את "תגלית", באתר ישראל היום, 27 באפריל 2017
↑  Taglit-Birthright Israel CEO Report 2011
↑  מתוך ראיון ברשת ב'
↑  עופר וולפסון, תגלית: פי 2 גידול במספר הצעירים שיגיעו לארץ הקיץ, באתר News1 מחלקה ראשונה, 21 באפריל 2010
↑   ג'ודי מלץ, ארגון "תגלית" החליט להפסיק להפגיש בין משתתפי הסיורים בישראל לבין ערבים, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2017
↑  מתוך דו"ח "תוכניות סיור חינוכיות בישראל עבור בני נוער וסטודנטים מהתפוצות" של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 8 בפברואר 2012.
↑  מתוך אתר תגלית
↑  "Adelson Foundation Gives Taglit An Extra $5 Million Boost, by Elad Benari, Israel National News, , December 1, 2011"
↑  Fresh Israeli Face Plays Down Dimming of Political Star JODI RUDOREN, אתר הניו יורק טיימס
↑  Nadav Shemer, Birthright contributed NIS 2b. to Israeli economy, אתר ג'רוזלם פוסט
↑  עמיעד כהן, ‏העולים ברמת החיים, השילוח, 13, מברואר 2019
↑  הסבר על המפגש באתר הרשמי של תגלית המפקדים בצה"ל מדווחים שרמת המוטיבציה של חייליהם שהשתתפו בתוכנית עלתה באופן מובהק.
↑  הכי מגיע: מיזם קולולם זכה בפרס לאחדות ישראל, באתר "סרוגים", 7 ביוני 2018
↑  איתמר אייכנר, פרשו מ"תגלית" לטובת "שוברים שתיקה": "האמת על הכיבוש הוסתרה", באתר ynet, 28 ביוני 2018
↑  ניר חסון, שמונה משתתפים פרשו מטיול של תגלית: "לא מדברים איתנו על הכיבוש", באתר הארץ, 15 ביולי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268753805171  LCCN: n2007080217  SUDOC: 162172028  VIAF: 168476889   WorldCat (עם VIAF): 168476889
צמד העמרנים

צמד העמרנים, ברק עמרני מימין ושלום עמרני משמאל
צמד העמרנים, האחים שלום וברק עמרני, היה צמד זמרים ישראלי.