stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לינדסי פונסקה
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005-2001 | צעירים חסרי מנוח | קולין קרלטון | 105 פרקים |
| 2003 | בוסטון פאבליק | ג'ן קרדל | 4 פרקים |
| 2004 | מלקולם באמצע | אוליביה | פרק: "Lois' Sister" |
| 2004 | NYPD Blue | מדיסון ברנשטיין | פרק: "Colonel Knowledge" |
| 2005 | I Do, They Don't | סנדי ברבר | סרט טלוויזיה של Freeform |
| 2005 | Ordinary Miracles | סאלי אן פאוול | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2005 | Cyber Seduction: His Secret Life | איימי | סרט טלוויזיה של LIfetime |
| 2014-2005 | איך פגשתי את אמא | פני מוסבי / הבת | תפקיד חוזר (9 עונות); 65 פרקים |
| 2006 | תקועים בזמן | קריסטי | פרק: "Not-So-Great Great Great Grandpa" |
| 2009-2006 | אהבה גדולה | דינה | 6 פרקים |
| 2007 | קרוב לבית | ג'סיקה קונלון | פרק: "Hoosier Hold Em" |
| 2007 | CSI | מייגן קופר | פרק: "Fallen Idols" |
| 2007 | האוס | אדי | פרק: "Resignation" |
| 2007 | גיבורים | אפריל | פרק: "Four Months Later..." |
| 2009-2007 | עקרות בית נואשות | דילן מייפייר | 18 פרקים |
| 2013-2010 | ניקיטה | אלכסנדרה אודינוב (אלכס) | תפקיד ראשי (4 עונות); 73 פרקים |
| 2011 | חמש | שיינה | סרט טלוויזיה של LIfetime |
| 2015 | אבא אמריקאי | סקייטר | דיבוב; פרק: "LGBSteve" |
| 2016-2015 | הסוכנת קרטר | אנג'י מרטינלי | 7 פרקים |
| 2016-2015 | Grandfathered | פרנקי | 2 פרקים |
| 2016 | RePlay | אליסון | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2016 | פיץ' | קארה | פרק: "Wear It" |
| 2020 | מוקד 911: טקסס | איריס בלייק | 2 פרקים |
| 2020 | You Can't Take My Daughter | איימי תומפסון | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2021 | טרנר והוץ' | לורה טרנר | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2021 | Next Stop, Christmas | אנג'י ריינולדס | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2022 | North to Home | פוסי | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2024 | The Magic of Lemon Drops | לולי | סרט טלוויזיה של הולמרק |
לואיס וירת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוגוסט 1897 Gemünden, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  3 במאי 1952 (בגיל 54) באפלו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה, מיעוט, תקשורת המונים, גאוגרפיה עירונית, סוציולוגיה עירונית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו 
 
לואיס וירת (באנגלית: Louis Wirth; נולד ב-28 באוגוסט 1897, גרמניה ונפטר ב־3 במאי 1952, שיקגו) היה סוציולוג אמריקאי, מהדמויות המרכזיות באסכולת שיקגו לצד רוברט פארק וארנסט בורג'ס (אנ'). הוא התמחה בסוציולוגיה עירונית (אורבניות), קבוצות מיעוט, תקשורת המונים ועוד. וירת נחשב מהסוציולוגים העירוניים המובילים ופיתח מגוון תפיסות חדשניות בנוגע לעירוניות, כדוגמת העיר כפסיפס ומעמדן של קבוצות מיעוט בחברה. בין כתביו: "הגטו" (1928) העוסק בקבוצות מיעוט חברתיות ואתניות ו"אורבניות כאורח חיים" (1938) המנתח את החברה העירונית. וירת היה ממייסדי איגוד הסוציולוגים הבינלאומי (אנ') וכיהן כנשיא האיגוד בשנים 1949–1952.
קורות חיים

וירת נולד למשפחה יהודית בכפר קטן בשם גמונדן (אנ') במדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה ב-28 באוגוסט 1897. בגיל 14 היגר לארצות הברית לגור עם דודו, שם סיים תיכון באומהה, נברסקה. הוא הגיע לאוניברסיטת שיקגו במטרה ללמוד רפואה, אבל בעקבות חשיפתו לסוציולוגים המובילים שם, רוברט פארק, ארנסט בורג'ס, אלביון סמול (אנ') וויליאם תומאס (אנ'), החליט לעבור למסלול הסוציולוגיה.
לאחר סיום לימודי התואר עבד מספר שנים כעובד סוציאלי בארגון "Burough of Personal Service" הנותן תמיכה סוציאלית למהגרים יהודים. לאחר מכן, חזר לאוניברסיטת שיקגו ללימודי סוציולוגיה והשלים תואר שני ודוקטורט (1926). נושא התזה שלו היה "הגטו: חקר על בידוד [חברתי]" בהנחיית רוברט פארק. באותה שנה גם החל את עבודתו כחבר סגל באוניברסיטה. בשנים 1928–1929 היה מרצה באוניברסיטת טוליין, לואיזיאנה, לאחר מכן שהה שנתיים באירופה כאסיסטנט מחקר. ב-1931 חזר לשיקגו, והתמנה לפרופסור חבר בגיל 34, שם נשאר ברציפות עד סוף ימיו.
וירת היה דמות מוכרת וידועה בעולם הסוציולוגיה העירונית והוא פעל בתפקידים מרובים, בהם: עורך משנה של כתב העת American Journal of Sociology, יועץ בוועדה ממשלתית לתכנון משאבים לאומיים (שפרסם דו"חות בנושא שימושי קרקע) וניהול תכנון בוועדות התכנון של מדינת אילינוי. בנוסף, השתתף בוועדה האמריקאית ליחסים בין גזעים ("Race Relations"), ובאוניברסיטת שיקגו היה יו"ר הוועד לחינוך ומחקר יחסים בין גזעים. בשנים 1947–1948 כיהן כנשיא ארגון הסוציולוגים האמריקאי (ASA). ב-1949 ייסד את ארגון הסוציולוגים הבינלאומי (ISA) וכיהן שם כנשיא.
ב־3 במאי 1952, לואיס וירת נפטר בגיל 55 מהתקף לב פתאומי, לאחר שנאם בכנס בבאפלו.
עבודה מחקרית > סוציולוגיה

וירת, היה תלמידם של רוברט פארק, אלביון סמול וארנסט בורגס, שהיוו את הקבוצה המרכזית של "אסכולת שיקגו". בכתביו, הדגיש את הצורך להפוך את הסוציולוגיה למדע מחקרי, המתבסס על מחקר כמותי ואיכותני. הוא סייג זאת בכך שטען שעל הדעות האישיות והנחות היסוד של החוקר להיות שקופים, מאחר שבכל מדע העוסק בחברה לא ניתן להגיע לאובייקטיביות מוחלטת. שיטת המחקר שלו כללה "טיפולוגיה", באמצעותה הוא ניסה לתאר טיפוסים של אנשים ושל חברות. בדרך זו הוא יצר הכללות שניתן באמצעותן להתחקות אחר תהליכים ותופעות של קבוצות שלמות. תרומה חשובה שלו לסוציולוגיה בארצות הברית הייתה חשיפתם של סוציולוגים גרמנים שטרם תורגמו לאנגלית (בזמנו) כמו מקס ובר ופרדיננד טניס.
עבודה מחקרית > עירוניות

וירת עסק רבות בחייו המקצועיים בנושא עירוניות ובשנת 1938 פרסם מאמר חדשני על תפיסות עירוניות בשם "אורבניות כאורח חיים". במאמר זה הוא מתאר את העיר כמרכז של היזמות והפיקוח של החברה, במובן כלכלי, פוליטי ותרבותי, כך שהשפעתה של העיר גדולה משמעותית מגודל האוכלוסייה שבה. הוא עסק בניסיון להגדיר את ה"עיר" באופן שיהיה מספיק כוללני כדי להכיל מגוון של ערים שונות, ועם זאת מספיק מצומצם על מנת להפריד אותה משאר סוגי ההתיישבות. הגדרתו לעיר היא: "יישוב קבע גדול וצפוף יחסית של פרטים הטרוגניים מבחינה חברתית".
כשוירת מסתכל על העיר בעיניים של סוציולוג, הוא מתייחס לעיר כאל מבנה של התאגדות חברתית ומתאר אותה ביחס לטיב הקשרים האנושיים שמתקיימים בה. לטענתו, עצם גודלן וצפיפותן של הערים המודרניות שינה את האנשים המודרניים ואת אופי הקשרים האנושיים שבניהם. על אף היותה של העיר הטרוגנית, וירת מציע כי הצפיפות וההטרוגניות של התושבים העירוניים מובילים אנשים לחיות בקבוצות הומוגניות. כתוצאה מהחלוקה של קבוצות הומוגניות, נבנה בעיר "פסיפס של עולמות חברתיים", העשוי מקבוצות הנבדלות זו מזו, אך מתאפיינות בהומוגניות פנימית. בנוסף, הוא מדגיש כי המעברים בין הקבוצות הם קשים, וסדרים חברתיים רבים מביאים לתוספת מבניות נוקשה בחיים העירוניים.
על פי תפיסתו של וירת את "העירוני", "העירוני" אינו מפתח קשרים אישיים עמוקים עם אנשים אחרים במרחב, אלא רק מתקשר איתם בהתאם לתפקידיהם, בשל גודלה וצפיפותה של העיר. לדוגמה, לאורך היום פוגש "העירוני" את המוכר במעדניה, את השומר בכניסה, את מנקה הרחובות וכו'. יחסיו עם "עירוניים" אחרים אשר חולקים איתו את המרחב מתאפיינים כשטחיים וחולפים. ליחסים אלה הוא קורא 'יחסים משניים' בהשוואה ל'יחסים ראשוניים' בעלי אופן ואינטימיות, המאפיינים את חיי הכפר.
על פי וירת, החיים העירוניים מתאפיינים בתועלתנות ויעילות, כך שכל מערכת היחסים משרתת קודם כל את מטרותינו האישיות. וירת מתייחס להתנהגות עירונית זו באופן ביקורתי מתוך דאגה להשפעתה השלילית, לתפיסתו, של העירוניות על מערכות יחסים בין אישיות: "הקשרים בעיר הם קשרי פנים אל פנים, ואף על פי כן הם בלתי אישיים, שטחיים, חולפים ומקוטעים"
עם זאת, הוא מתאר את יתרונות אופי יחסים אלו כך: "הפרט עשוי להרוויח מידה של שחרור או חירות מן הפיקוח האישי והרגשי של קבוצות אינטימיות". כלומר, "העירוני" עשוי להרגיש משוחרר יותר מפיקוח לעומת חברו "הכפרי".
עבודה מחקרית > קבוצות מיעוט

בספרו המונומנטלי "הגטו" (1928) וירת מתאר את היחסים החברתיים שיצרו את הגטאות של מהגרים יהודים באירופה ובארצות הברית. היהודים, בהיותם קבוצה אתנית נפרדת, חיו בשכונות נפרדות "גטאות" בכל מקום אליו הגיעו. כמהגרים הם חווים ניכור מפני המקומיים, ומוצאים נחמה ורווחה בתוך קבוצת השווים להם, וכך מתקבצים לאזור אחד ונשאבים למעין מעגל של התכנסות ושאיפה לאוטונומיה. קבוצת המיעוט למעשה בונה בעצמה את החומות מסביבה.
וירת משווה בין היהודים לקבוצות מיעוט נוספות ובייחוד לאפרו-אמריקנים וטוען כי ה"גטו" המודרני הוא שכונת עוני. הוא מתאר מצב בו ה"גטו" הולך ונהיה קשה יותר לחיות בו, נפשית ופיזית, לא רק בגלל הניכור שהוא מייצר, אלא גם בגלל הצפיפות וחוסר התמיכה מבחוץ. השוהים בגטו מנסים לפרוץ את חומותיו, אבל זה תמיד מאוחר מידי, וכשהם יוצאים הם מגלים עוד ניכור וחוזרים לתוך הגטו או מהגרים לעיר אחרת ומתחילים תהליך חדש של בניית חומות.
וירת טוען שהרתיעה של קבוצת הרוב, גוברת ככל שהזרים נראים בולטים יותר. הוא מצטט את פארק באומרו שגזענות היא פונקציה של נראות, וגזעים בולטים יותר יסבלו יותר מגזענות. לכן, לטענתו, כל עוד היהודים סגורים מאחורי חומות - יש להם "שקט תעשייתי", אך ברגע שיצאו הם יסבלו מגזענות קשה יותר. הפתרון, לדידו, הוא יציאה הדרגתית.
וירת מתייחס ליהודים כטיפוס (משתמש בביטוי בגוף יחיד: "The Jew"), כמקרה מבחן. הוא טוען שהבידול האתני מכניס אותו לגטו, הסולידריות החברתית מוטמעת באישיותו ומשאירה אותו בגטו, ורק הטמעה הדרגתית עם ה"עולם הגדול" תשנה את אישיותו ותאפשר לו לצאת מהגטו. משום שהגטו אינו תופעה פיזית בלבד, אלא תופעה פסיכולוגית-סוציולוגית. וירת מדגיש שיש ללמוד מתהליך זה לגבי שאר קבוצות המיעוט.
יחסו ליהדות

וירת נולד למשפחת סוחרים יהודית בגרמניה בסוף המאה ה-19 וגדל בכפר אשר היה מכונה "ירושלים הקטנה" בשל אחוז היהודים הגבוה שהתגורר בכפר. אולם, הוא היגר לארצות הברית בגיל 14 ועבר לגור עם דודו באומהה, ארצות הברית. כמהגר יהודי הוא היה חלק מקבוצת מיעוט בארצות הברית ובתחילת דרכו המקצועית שימש עובד סוציאלי בקהילה היהודית בשיקגו. עיסוקו במיעוטים היה קשור להיותו משתתף ישיר בחוויה.
וירת השווה את החוויה כבן מיעוטים יהודי בארצות הברית לחוויה של קבוצות מיעוטים אחרות, כמו מיעוטים אתניים, נכים, הומוסקסואלים, נשים וקשישים, שכולם סובלים מדעות קדומות ואפליה בחברה בה הם נוטלים חלק. מהבחינה הזו עבודתו פורצת הדרך ומצוטטת רבות במחקר גם כיום, עשרות שנים לאחר פרסום מחקריו המקוריים.
כתביו

כתבי לואיס וירת באתר אוניברסיטת שיקגו
לואיס וירת באתר איגוד הסוציולוגים הבינלאומי
לואיס וירת באתר איגוד הסוציולוגים האמריקאי
לקריאה נוספת

וירת ל'. (2004). אורבניות כאורח חיים. בתוך אורבניזם: הסוציולוגיה של העיר המודרנית. מנדה-לוי, ע' (עורך), הוצאת רסלינג (עמ' 91–117).
Odum, H. W. (1951) American Sociology: The Story of Sociology in the United States through 1950. New York: Longmans, Green & Co. pp 227-233.
הערות שוליים

1 2  "Louis Wirth". American Sociological Association (באנגלית). 2009-06-17. נבדק ב-2021-04-27.
↑  R. Bain, AMERICAN SOCIOLOGY: THE STORY OF SOCIOLOGY IN THE UNITED STATES THROUGH 1950. By Howard W. Odum. New York: Longmans, Green and Company, 1951. 501 pp. $5.00, Social Forces 30, 1951-12-01, עמ' 232–235 doi: 10.2307/2571638
1 2 3 4 5  זימל, גאורג, 1858-1918., אורבניזם: הסוציולוגיה של העיר המודרנית, רסלינג, 2007
1 2  Louis Wirth Critical Essays - eNotes.com, eNotes (באנגלית)
↑  Louis Wirth, The Ghetto, American Journal of Sociology 33, 1927-07-01, עמ' 57–71 doi: 10.1086/214333
↑  Die Synagoge in Gemünden (Rhein-Hunsrück-Kreis), www.alemannia-judaica.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270017805171  PLWABN: 9810575317805606  BnF: cb11929306b (data)  CiNii: DA00904975  GND: 119412624  ISNI: 0000 0001 2131 8577  LCCN: n82059533  LNB: 000064543  NDL: 00461228  NKC: mub20201069491  NTA: 070918376  SNAC: w6fq9vwh  SUDOC: 027198529  Trove: 1015490  ULAN: 500285785  VIAF: 49233112   WorldCat (עם VIAF): 49233112
ליסה אדמס

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בת 70 בערך) בריסטול, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קלרמונט  קולג' סקריפס 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  תוכנית פולברייט 
 www.lisamakesart.com
 
ליסה אדמס, באנגלית: Lisa Adams (נולדה ב-1955) היא ציירת אמריקאית שהתפרסמה באמצע שנות ה-80. היא ידועה בעיקר בזכות ציורי השמן שלה של עולמות דמיוניים העוסקים במציאות אישית וקולקטיבית כאחד. עבודותיה הוצגו במקומות שונים בעולם ונמצאות באוספים ציבוריים רבים. היא חיה ועובדת במרכז העיר לוס אנג'לס, קליפורניה.
יצירה

ליסה אדמס ידועה בעיקר בזכות ציורי השמן שלה של עולמות דמיוניים העוסקים במציאות אישית וקולקטיבית. אף שעבודתה אינה עוסקת ישירות בנושאים הנובעים משינויי אקלים או אסון אקולוגי, הציורים שלה מתייחסים לשינוי משמעותי בחשיבה האנושית ובכוכב הלכת שלנו. הם מקשרים בין תחומי ההפשטה והייצוג, של המדומה והממשי, בסופיות של העולמות הטבעיים ובני האדם. במקום להציג אמת עובדתית, עבודתה פועלת בין מטפורה לדמיון טהור כדי למזג את ההיבטים הללו בהצלחה ייצוג של מציאות חדשה.
עבודותיה של אדמס הוצגו מ-2010 עד 2018 על ידי גלריית CB1 בלוס אנג'לס, שם הציגה חמש תערוכות יחיד. בין היתר תערוכתה Second Life מ-2013 נסקרה ב-LA Times על ידי הולי מאיירס. תערוכת היחיד האחרונה שלה, הוצגה מ-12 בינואר עד 17 בפברואר 2019, במרכז העיר לוס אנג'לס.
השפעות מוקדמות ועבודה

אדמס ידעה שהיא תהיה אמנית כבר בגיל עשר לאחר שראתה רפרודוקציה של יצירתו של סלבדור דאלי. היא גם נזכרת שהוקסמה מהסרט הקצר של צ'ארלס וריי אימס "כוחות עשר" ומציור לא אובייקטיבי של קארל בנג'מין.
ב-1981, זמן קצר לאחר שסיימו את לימודיהם באוניברסיטת קלרמונט, עברו אדמס והאמן קרייג קאופמן לסוהו בניו יורק. לעיתים קרובות היא התייחסה לתקופה ההיא כאל החינוך האמיתי שלה, שם הושפעה מאמנים כמו סוזן רוטנברג וג'וליאן שנאבל. עבודתו של אדמס נכללה בתערוכות קבוצתיות באיסט וילג' ובסוהו.
ב-1985 היא חזרה ללוס אנג'לס והמשיכה בקריירה שלה כציירת. אדמס ציירה בצורה מופשטת במשך יותר מעשור, ובסופו של דבר התנסתה בחומרי אמנות לא שגרתיים, כמו לינוליאום. היא גם למדה כיצד לרתך ולעבוד בעץ, תוך שילוב פלדה ולוחות מעוצבים כאלמנטים אינטגרליים בציוריה. היא חשבה על חקירותיה על צורה היברידית זו של יצירות אמנות כפסל תלוי על קיר. בתחילת שנות ה-2000 אדמס קיבלה מענק כדי להמשיך בניסויים בעבודת וידאו.
השפעות מוקדמות ועבודה > אמנות ציבורית

בנוסף לעיסוקה בסטודיו, אדמס עבדה על פרויקטים של אמנות ציבורית שכללו את ספריית סניף ווסט ואלי ברסדה, קליפורניה, תחנת הכיבוי מס' 64 בווטס, לוס אנג'לס. פרויקט האמנות הציבורי האחרון שלה הוא תחנת צ'אטסוורת' בקו המטרו של לוס אנג'לס, שהושלמה ביוני 2012.
אדמס חיתה ועבדה בסלובניה, פינלנד, יפן, הולנד וקוסטה ריקה ונסעה רבות ברחבי אירופה ואסיה.
השפעות מוקדמות ועבודה > ניסיון אקדמי

אדמס לימדה במחלקות אמנות רבות ברחבי לוס אנג'לס ומחוצה לה, כולל אוניברסיטת דרום קליפורניה, אוניברסיטת קלרמונט, האקדמיה לאמנויות ועיצוב, ליובליאנה, סלובניה, אוטיס קולג' לאמנות ועיצוב בסנטה מוניקה. המכללה לעיצוב, אמנות ואדריכלות, היא חיברה מספר ספרים על ציור, המציגים את תורתה בין 1997 ל-1999. היא גם העבירה סדנאות לעיצוב בעיר Gifu, יפן, ועוד.
העבודה של ליסה אדמס נמצאת באוספים הציבוריים: מוזיאון סן חוזה לאמנות, קרן אדוארד פ. אלבי, מוזיאון לונג ביץ' לאמנות, מוזיאון פישר לאמנות, מוזיאון פרדריק ר. וייסמן, ומוזיאון לגונה לאמנות.
הערות שוליים

↑  Laguna Art Museum – The Museum of California Art, located in Laguna Beach (באנגלית אמריקאית)
↑  Lisa Adams | Artist, lisamakesart.com (באנגלית)
↑  Press - Lisa Adams | Artist, lisamakesart.com (באנגלית)
↑  Holly Myers, Review: Lisa Adams' 'Second Life' sets off on an engaging journey, Los Angeles Times, ‏2013-04-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Press Release - Lisa Adams"
↑  Home - The Durfee Foundation, The Durfee Foundation (באנגלית אמריקאית)
↑  Heidi Zeller, Art for the Orange Line: A glimpse of Stoney Point Park by Lisa Adams, The Source, ‏2012-02-03 (באנגלית אמריקאית)
אנקיטי בוס

| --- | --- |

 לידה:  1992 (בת 33 בערך) דהראדון, הודו 
 מדינה:  הודו 
 השכלה:  St. Xavier's College, Mumbai 
 
אנקיטי בוס (באנגלית: Ankiti Bose, נולדה בשנת 1992) היא יזמית הודית בתחום מיכון של טקסטיל ומוצרי הלבשה. היא מייסדת-שותפה, ומנכ"לית של זילינגו. בשנת 2019 נכללה ב"רשימת דור T" של טאטלר, וכן ברשימת "40 מתחת ל-40" של מגזין פורבס.
שווי זילינגו, החברה שייסדה, מתקרב למיליארד דולר.
בוס ילידת הודו. היא למדה מתמטיקה וכלכלה במכללת סנט חאבייר במומבאי. לאחר סיום הלימודים היא עבדה בחברת "מקינזי ושות'" ובקרן הון סיכון Sequoia Capital בבנגלור. בשנת 2015 היא הקימה חברת Zilingo שמתמחה במתן שרותי B2B במסחר אלקטרוני. בשנת 2016 אנקיטי בוס עברה להתגורר לסינגפור.
ראו גם

מלאני פרקינס
הערות שוליים

↑  "For growing into the next e-commerce unicorn". Generation T. נבדק ב-2020-02-20.
↑  "Ankiti Bose". Fortune (באנגלית). נבדק ב-2020-02-20.
↑  "Meet the 27-year-old Ankiti Bose running a nearly $1 billion fashion startup". The Economic Times. 2019-02-13. נבדק ב-2020-02-20.
↑  Gilchrist, Karen (2019-05-23). "Meet the 27-year-old set to be India's first woman to co-found a $1 billion start-up". CNBC (באנגלית). נבדק ב-2020-02-20.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
CP/M

| --- | --- |

 מפתח:  גארי קילדל
 מחזור חיים:  1974–הווה (כ־51 שנים) 
 גרסה אחרונה:  3.1 ב־1982
 סוג גרעין:  מונוליטי
 סוג רישיון:  רישיון BSD 
 מצב עבודה:  היסטורי
 פלטפורמות:  אינטל 8080, Zilog Z8000, אינטל 8086, זילוג Z80, אינטל 8085, מוטורולה 68000 
 אתר אינטרנט:  http://www.digitalresearch.biz/CPM.HTM
 
CP/M (ראשי תיבות באנגלית: Control Program/Monitor) היא מערכת הפעלה בסיסית אשר שימשה כתשתית התוכנה במיקרו מחשבים עד להופעתו של המחשב האישי ה-IBM PC אשר התבסס על מערכת הפעלה אחרת, MS-DOS.
מערכת CP/M פותחה ב-1973 על ידי גארי קילדל ושווקה על ידי חברת דיגיטל ריסרצ' (Digital Research) שהייתה בבעלותו.
מערכת ההפעלה CP/M הייתה מערכת קלה וקומפקטית שיועדה לעבודה על פלטפורמות שונות ובדרך כלל מבוססות מיקרו מעבדים עם ארכיטקורה של 8 סיביות. המערכת הייתה מבוססת על BIOS באופן שאיפשר לה לספק שירותי 
API לצרכני תוכנה במחשבים שונים ללא תלות בחומרה ספציפית; ארכיטקטורה זו תרמה לתפוצתה הרחבה של CP/M במגוון רחב של מחשבים קטנים ואישיים במרוצת שנות השבעים.
מערכת ההפעלה CP/M הייתה בעלת ארכיטקטורה בסיסית למדי אשר איפשרה פעולה של משימה אחת בלבד עד שזו הסתיימה. CP/M חסרה את המערכות התומכות לריבוי משימות ושיתוף זמנים (Time Sharing). בבסיסה של המערכת הייתה סדרה של פונקציות שירות אשר הפניה אליהן נעשתה דרך כתובת ייחודית בזיכרון והפרמטרים הנחוצים הועברו ברגיסטרים. פונקציות השירות שימשו לניהול קבצים על גבי תקליטונים, ניהול התקנים בסיסיים במחשב (כמו מדפסת), תיווך ישירות ל-BIOS של המחשב, ועוד.
עם הופעתו של המחשב האישי של IBM, המבוסס על מערכת ההפעלה DOS של מיקרוסופט, גוועה לאיטה מערכת CP/M.
מורגן קוהאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בדצמבר 1993 (בת 31) קולומביה הבריטית, קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 
מורגן קוהאן (באנגלית: Morgan Kohan; נולדה ב-30 בדצמבר 1993) היא שחקנית קנדית.
ביוגרפיה

קוהאן נולדה בסאמרלנד (אנ'), קולומביה הבריטית, קנדה. היא בילתה את רוב ילדותה בריקוד. היא התקבלה לתוכנית המשולשת של משחק, שירה וריקוד במכללת רנדולף לאמנויות הבמה (אנ') בטורונטו, אונטריו. בתחילה היא התכוונה להתמקד בקריירת ריקוד אך בהמשך העבירה את המיקוד לכיוון משחק.
היא החלה את הקריירה ב-2014 עם מספר סרטי טלוויזיה וסדרות קנדיות.
בשנת 2019, קוהאן החלה לככב בתור ליליאן ב-"When Hope Calls" (אנ'), ספין-אוף של "כשהלב קורא" בו כיכבה קוהאן כאורחת בפרק ששימש כפיילוט של "When Hope Calls". הסדרה ירדה אחרי שתי עונות.
החל מ-2023 מככבת בתפקיד הראשי של סדרת הדרמה "הלב של סאליבן" המבוססת על ספר של רובין קאר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Jade's Asylum | ג'ייד וויליאמס |  |
| 2020 | The Marijuana Conspiracy | מריסה |  |
| 2020 | Kitty Mammas | רוז |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Dead Weight | דליה | סדרת רשת; פרק: "La Petite Mort - Part II" |
| 2017 | המכולת של קים (אנ') | ג'ן | פרק: "House Guest" |
| 2017 | Murdoch Mysteries | שרה גלאס | פרק: "Master Lovecraft" |
| 2018 | מסע בין כוכבים: דיסקרברי | סוחרת נשק | פרק: "Will You Take My Hand?" |
| 2018 | Ransom | איווי בומונט | 3 פרקים |
| 2018 | In Contempt | אישה לבנה אקראית | פרק: "Stop and Frisk" |
| 2018 | Blink Twice | סאם | פרק: "Fragment" |
| 2018 | The Black Widow Killer | אבי דויר | סרט טלוויזיה של LMN (אנ') |
| 2018 | כשהלב קורא | ליליאן וולש | פרק: "The Greatest Christmas Blessing" |
| 2019 | עושות כותרות | ריסה | פרק: "The Deep End" |
| 2019 | סיפורים מהמרתף (אנ') | פיי | פרק: "The Unfortunate Five" |
| 2019–2021, 2025–הווה | When Hope Calls | ליליאן וולש | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2020 | Love on Harbor Island | לילי | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2021 | באטוומן | סטפני בראון | פרק: "I'll Give You a Clue" |
| 2021 | A Romance Wedding | זואי | סרט טלוויזיה של Citytv (אנ') |
| 2021 | A Whirlwind Wedding | קאסי | סרט טלוויזיה של UPtv (אנ') |
| 2022 | Transplant | קלסי גריסהולם | פרק: "Control" |
| 2023–הווה | הלב של סאליבן | ד"ר מגי סאליבן | תפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Rising Star: Morgan Kohan's Journet In Canadian Entertainment". BOL Network. 24 בנובמבר 2023. נבדק ב-24 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Morgan Kohan". The Hallmark Channel. נבדק ב-24 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brett, Mark (19 באפריל 2023). "Penticton actress making name for herself on Sullivan's Crossing". Penticton Herald. נבדק ב-24 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lewis, Rebecca (4 באוקטובר 2023). "Exclusive: When Hope Calls star Morgan Kohan's feel-good new show could be the next Virgin River". Hello!. נבדק ב-24 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hallmark Movies Now's First Original Series, "When Hope Calls," Premieres August 2019" (הודעה לעיתונות). Pasadena, California: Crown Media Holdings. 9 בפברואר 2019. נבדק ב-5 במרץ 2019. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  "Robyn Carr's Sullivan's Crossing series to shoot in Nova Scotia for CTV". SaltWire Network. 2 ביוני 2022. נבדק ב-24 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
לילי בן נחשון

לילי בן נחשון
לילי בן נחשון אהרן (נולדה ב-1963) היא מעצבת תפאורה ותלבושות ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בירושלים במשפחה דתית מסורתית. מגיל צעיר נשלחה להשתתף בחוגי אמנות במוזיאון ישראל ירושלים ובתיכון למדה במגמת אמנות.
בצה"ל שירתה כמש"קית חוויה ובמקביל למדה לימודי ארץ-ישראל במכון אבשלום, הדריכה בבית ספר שדה חצבה והשתתפה במחקר על ציפורים, עופות דורסים וזנבנים.
בשנים שלאחר שירותה הצבאי למדה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בירושלים (1989-1985) וסיימה בהצטיינות (בין מוריה : גבי קלזמר, פנחס כהן גן, דרורה דומיני, נחום טבת, פנחס עשת, דדי בן שאול). בשנת הלימודים השלישית נשלחה לשנת השתלמות באקדמיה לאמנות Rietveld, שבאמסטרדם (1987-8).
עבדה בטלוויזיה החינוכית בתפקיד סט דרסר בשנים 1991-1988; בין השאר לתוכניות זהו זה!, קשר משפחתי, עניין של זמן ולשון המראות.
פרויקט הגמר בבצלאל שעסק במיצב/מיצג, חלל טקס וסאונד הוביל אותה לחפש תחום היכול לשלב את כל המרכיבים האלו ב-1991 נסעה ללמוד עיצוב תפאורה ותלבושות בבית הספר שליד התיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון (כעת נקרא בית הספר לעיצוב לתיאטרון ע"ש מוטלי Motly Theatre design at the Royal National Theatre London) ‏(1991-1993)
באנגליה עיצבה תפאורה להצגות עבור : פסטיבל אדינבורו, התיאטרון המלכותי הלאומי, רויאל שייקספיר קומפני.
בשנת 1994 שבה בן נחשון לישראל. עבודת העיצוב הראשונה שלה בתיאטרון הרפרטוארי הייתה עם הבמאית רביד דברה בהצגה "הסרפד של השכן", בתיאטרון הבימה. מאז מעצבת תפאורה ותלבושות לתיאטראות הקאמרי, הבימה, החאן, חיפה, בית ליסין, באר שבע, אורנה פורת והמדיטק; להקות המחול בת שבע וענבל ולכוריאוגרפיות של רות זיו אייל, רונית זיו, מאמי שימיזאקי. עבדה גם עם התיאטרון הערבי-עברי ביפו והקאמרטה הישראלית ירושלים; עיצוב אמנותי בסרטו של ניצן גלעדי "זוגיים דמה" (2007).
הייתה חברה בוועדה האמנותית של פסטיבל עכו (2008-2004). שימשה כלקטור מטעם פסטיבל עכו באירוע חשיפה לתיאטרון אנגלי בפסטיבל אדינבורו בשנים 2007,2005.
לימדה עיצוב חלל ופיסול במחלקה לתקשורת חזותית באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בשנים 1998-1997.מאז 2010 מנהלת ומרצה בתוכנית לעיצוב תפאורה ותלבושות ע"ש משה ורמי שטרנפלד ,מכללת סמינר הקיבוצים.
השתתפה בתערוכות קבוצתיות במוזיאון תל אביב, בביתן הלנה רובינשטיין, בבית האמנים בירושלים ובקוואדריאנלה של פראג בשנים 1999, 2007, 2011.
2017-18 קיבלה מלגת השתלמות בתוכנית העמיתים של מכון הרטמן ומכללת עלמא-מחשבה ופילוסופיה יהודית.
כולם רוצים לחיות, הקאמרי, 2014
כולם היו בניי, הקאמרי, 2011
חתול רחוב, הבימה, 2005
ביקור הגברת הזקנה, הבימה, 2011
תש"ח, חיפה, 2011
עת דודים, הבימה, 2013
מי דואג לילד, חיפה, 2010
מוריס שימל, הבימה וחיפה, 2010
ליזיסטראטה, הבימה, 2013
פרסים

פרס התיאטרון להצגות ילדים 2020 לעיצוב התפאורה להצגה "הלב" מקום שני .
פרס התיאטרון להצגות ילדים 2012 לעיצוב התפאורה להצגה "הברווזון המכוער"
פרס עיצוב התפאורה בשנת 2010 לעיצוב התפאורה להצגה "הקץ של העץ"
פרס התיאטרון להצגות ילדים 2008 לעיצוב התפאורה להצגה "צבעים בחול"
פרס פינקל לאמנויות הבמה 2003 - תיאטרון הבימה: עיצוב תפאורה להצגה "חתול רחוב"
פרס לעיצוב תפאורה להצגה "קטרינה", פסטיבל עכו לתיאטרון אחר 1997
ציון לשבח על עיצוב תפאורה להצגה "סטפן", פסטיבל עכו 1997
פרס עיצוב התפאורה להצגה "מעשה בשלושה פרפרים" - פסטיבל חיפה להצגות ילדים 1996
קרן התרבות אמריקה-ישראל - פרס הצטיינות באמנות 1999
קרן התרבות אמריקה-ישראל - פרס הצטיינות באמנות 1998
קרן התרבות אמריקה-ישראל - פרס הצטיינות באמנות 1997
לין קולינס

| --- | --- |
לין קולינס בפרמיירה לסרט "אקס מן המקור: וולברין", 2009
לין קולינס בפרמיירה לסרט "אקס מן המקור: וולברין", 2009
 לידה:  16 במאי 1977 (בת 47) יוסטון, טקסס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Viola Lynn Collins 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד  תיכון קליין  Singapore American School 
 בן זוג:  מתיו בויל (2014 – 2016)  סטיבן סטרייט (2007 – 2013)
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויולה לין קולינס (באנגלית: Viola Lynn Collins; נולדה ב-16 במאי 1977) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית. מוכרת מתפקידיה בסרטים "אקס מן המקור: וולברין", "הסוחר מוונציה", "פתאום 30" ו"הבית באגם".
ביוגרפיה

קולינס נולדה במחוז האריס, טקסס שבארצות הברית למשפחה נוצרית-בפטיסטית. למדה דרמה ב"בית הספר ג'וליארד" ורכשה ניסיון משחק ראשוני בזכות תפקידים שגילמה במספר מחזות  שייקספיריים.
מה שעזר לקולינס בתפקיד הפריצה שלה, פורציה בעיבוד הקולנועי למחזה "הסוחר מוונציה".