stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קייטי גריימס
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה ביולי 2023 זכתה במדליית ארד במשחה למים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:02:42.3 דקות, אחרי לאוני בק מגרמניה (2:02:34.0 שעות) וצ'לסי גובקה מאוסטרליה (2:02:38.1 דקות). חמישה ימים לאחר מכן, היא סיימה במקום תשיעי במשחה שליחים משולב 4x1.25 ק"מ, חמישה ימים לאחר מכן, בתחרות בבריכה היא סיימה במקום שמיני מבשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:04.21 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 16:01.47 דקות ועלתה שביעית למשחה הגמר. חמישה ימים לאחר מכן, היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:31.41 דקות, אחרי סאמר מקינטוש שקבעה שיא אליפות חדש של 4:27.11 דקות ולפני ג'נה פורסטר מאוסטרליה (4:32.30 דקות).
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 סיימה במקום רביעי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 57:38.4 דקות, 1.6 שניות אחרי זוכת מדליית הארד ובמקום 15 במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:57:39.4 שעות.
ביוגרפיה > 2024 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט 2024 זכתה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:33.40 דקות, אחרי סאמר מקינטוש מקנדה (4:27.71 דקות) ולפני בת ארצה אמה ואיינט (4:34.93 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:12.11 דקות ובמקום 15 במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים בתוצאה של 2:06:29.6 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

200 מטר חופשי: 1:57.55 דקות (2023)
400 מטר חופשי: 4:05.18 דקות (2023)
800 מטר חופשי: 8:17.05 דקות (2021)
1500 מטר חופשי: 15:44.89 דקות (2022)
200 מטר גב: 2:09.52 דקות (2022)
200 מטר פרפר: 2:08.77 דקות (2023)
400 מטר מעורב אישי: 4:31.41 דקות (2023)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

400 מטר חופשי: 4:01.85 דקות (2022)
800 מטר חופשי: 8:12.20 דקות (2022)
1500 מטר חופשי: 15:42.05 דקות (2022)
200 מטר גב: 2:02.34 דקות (2022)
200 מטר פרפר: 2:04.16 דות (2022)
400 מטר מעורב: 4:27.11 דקות (2022)
טוני קרוס

טוני קְרוֹס (בגרמנית: Toni Kroos; נולד ב-4 בינואר 1990) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר בריאל מדריד ובנבחרת גרמניה. שיחק בעיקר כקשר מרכזי, אבל גם יכל לשחק בעמדות הקישור הקדמי והאחורי. הוא היה ידוע בראיית המשחק שלו, היצירתיות שלו, והנאמנות שלו לקבוצות ששיחק בהן. התחיל את הקריירה בבאיירן מינכן, בה שיחק מספר שנים, למעט תקופת השאלה קצרה לבאייר לברקוזן, ועבר מבאיירן מינכן לריאל מדריד, שם שיחק עד סוף הקריירה שלו וזכה בתארים רבים.
ב-21 במאי 2024 הודיע שיפרוש ממשחק פעיל לאחר משחקי יורו 2024. בשלב רבע גמר יורו 2024 לאחר שנבחרת גרמניה הודחה על ידי נבחרת ספרד הודיע קרוס על פרישתו מכדורגל ותלה את נעליו.
קריירת מועדונים > מועדוני נוער ובאיירן מינכן

קרוס החל להתאמן בקבוצה מקומית בעיר הולדתו, לפני שעבר ב-2002 למערכת הנוער של הנזה רוסטוק. ב-2006 הצטרף אל באיירן מינכן. הוא נכלל בסגל הקבוצה הבוגרת החל מעונת 2007/2008, כשהיה בן 17 בלבד. מנהל הקבוצה, אולי הנס, הצהיר כי קרוס ילבש את חולצה מספר 10 כשיגדל - מספר שלא נלבש שנים רבות.
בעונה זו שיחק הן בקבוצת המשנה של באיירן מינכן והן בקבוצה הבוגרת. בקבוצה המשנה, שיחק בסך הכול ב-13 משחקים והבקיע ארבעה שערים. את הופעת בכורתו בקבוצה הבוגרת ערך ב-26 בספטמבר 2007 כשנכנס כמחליף 18 דקות לסיום המשחק מול אנרגי קוטבוס. כישרונו נראה באופן מיידי – בזמן המועט שלו על המגרש בישל שני שערים למירוסלב קלוזה. גם בהופעת בכורתו בגביע אופ"א כנגד הכוכב האדום בלגראד הפגין יכולת טובה, כשבישל שער פעם נוספת לקלוזה והבקיע את שער הניצחון בשניות הסיום. בקבוצה הבוגרת שיחק ב-12 משחקים בסך הכול לעונה זו. בסיום העונה זכתה קבוצתו בדאבל - אליפות הבונדסליגה והגביע הגרמני.
בינואר 2009 הושאל קרוס לקבוצה הגרמנית באייר לברקוזן. בעונת 2009/2010 הפגין קרוס יכולת טובה, כולל עשרה שערים וזכייה בתואר שחקן הבונדסליגה המצטיין של חודש ינואר. ב-1 ביולי 2010 חזר לקבוצת האם שלו - באיירן מינכן. קרוס זכה עם באיירן מינכן בטרבל בעונת 2012/2013 ובדאבל בעונת 2013/2014.
קריירת מועדונים > ריאל מדריד

ב-17 ביולי 2014 הצטרף לריאל מדריד תמורת 25 מיליון יורו, לאחר שסירב להאריך את חוזהו בבאיירן מינכן שהיה אמור להסתיים ב-2015. הוא חתם על חוזה למשך שש שנים. ב-8 בנובמבר כבש את שער הבכורה במדי מדריד בניצחון הקבוצה 1:5 על ראיו ואיקאנו. קרוס הפך לבורג מרכזי בחוליית הקישור של ריאל מדריד, לצד הקשרים לוקה מודריץ' וקאסמירו. הוא זכה שלוש פעמים ברציפות בליגת האלופות עם ריאל מדריד בשנים 2016–2018 בנוסף לאליפות ב-2017. בשנת 2018 נבחר קרוס ככדורגלן השנה בגרמניה. קרוס הוא השחקן בעל מספר הזכיות הרב ביותר בגביע העולם למועדונים, עם שש.
בעונת 2019/20 במהלך חצי גמר הסופר קאפ הספרדי מול ולנסיה, כבש שער מעמדת הקרן כבר בדקה ה-15 והשלים 90 דקות ובגמר השלים 103 דקות מול אתלטיקו מדריד שהסתיים ב-0–0 והיה שותף לזכייה של קבוצתו לאחר 4–1 בבעיטות הכרעה. בסוף העונה זכה עם ריאל מדריד בתואר האליפות. בעונת 2021/22 זכה עם ריאל מדריד בליגת האלופות החמישית שלו בקריירה, נוסף על כך זכה גם באליפות ספרד בתום העונה.
ב-25 במאי 2024 קרוס שיחק את משחקו האחרון בתור שחקן פעיל בליגה הספרדית נגד ריאל בטיס באצטדיון סנטיאגו ברנבאו.
ב-1 ביוני בגמר ליגת האלופות 2024 (משחקו האחרון במדים הלבנים) בישל לדני קרבחאל שער מהגבהת קרן. בסיום המשחק ניצחה מדריד 2–0 וזכתה בגביע בפעם ה-15 וקרוס רשם זכייה שישית בליגת האלופות.
נבחרות גרמניה

קרוס החל לייצג את גרמניה כבר בנבחרת עד גיל 16. ב-2004 וב-2005 שיחק שמונה פעמים במדיה והבקיע שישה שערים. ב-2005 שיחק לראשונה בנבחרת עד גיל 17, עמה זכה להצלחה רבה. הוא היה מהשחקנים הבולטים בגביע העולם עד גיל 17 2007 שנערך בקוריאה הדרומית. נבחרתו הגיעה למקום השלישי. קרוס עצמו הבקיע חמישה שערים (ביניהם צמד לשערה של נבחרת גאנה בשלב הבתים ואחד נוסף במשחק על המקום השלישי, שוב לשערה של נבחרת גאנה) ונבחר לשחקן המצטיין בטורניר. בזכות חמשת שעריו גם זכה ב"כדור הארד" - השחקן שהבקיע את כמות השערים השלישית בגודלה - לצד בויאן קרקיץ'. בסך הכול השתתף ב-36 משחקים של הנבחרת עד גיל 17 והבקיע 18 שערים.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת עד גיל 21 של גרמניה ערך ב-5 בספטמבר 2008 במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21. במשחק הבקיע שער ובישל נוסף. קרוס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של גרמניה כשנכנס כמחליף ב-3 במרץ 2010 במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה. במונדיאל 2014 בישל ארבעה שערים, וכבש את הצמד המהיר בהיסטוריית המונדיאל בניצחון גרמניה 1–7 על ברזיל בשלב חצי הגמר. ב-13 ביולי 2014 זכה עם נבחרתו במונדיאל לאחר ניצחון 0–1 על ארגנטינה בגמר.
בשלב הבתים של מונדיאל 2018 כבש את שער הניצחון נגד שוודיה בכדור חופשי בדקה ה-95, אך במשחק לאחר מכן הפסיד עם נבחרתו בתוצאה 0–2 לדרום קוריאה ונבחרת גרמניה הודחה כבר בשלב הבתים.
ב-2 ביולי 2021 הודיע על פרישה מהנבחרת.
ב-14 במרץ 2024 זומן מחדש וב-23 במרץ פתח בניצחון 0–2 מול צרפת ובישל לפלוריאן וירץ את השער הראשון, שבע שניות מפתיחת המשחק, השער הבינלאומי המהיר ביותר בתולדות נבחרת גרמניה. משחקו האחרון בנבחרת (ובקריירה) היה בהדחה של גרמניה ברבע הגמר של יורו 2024 נגד ספרד.
סגנון משחק

קרוס שיחק כקשר אחורי ותיפקד גם כקשר מרכזי 50:50 המבצע הגנה והתקפה, וכן מנהל את המשחק של קבוצתו. הוא שולט בקצב המשחק ומבצע משימות טקטיות במרכז השדה.
קרוס היה ידוע בבעיטות החופשיות וההגבהות המדויקות שלו. לקרוס הייתה בעיטה טובה מרחוק, והוא כבש לא מעט שערים בבעיטות מחוץ לרחבה.
בבאיירן מינכן קרוס תיפקד כקשר שמרבה לתקוף, בריאל מדריד מיקם אותו קרלו אנצ'לוטי כקשר מרכזי ביחד עם מודריץ' כשמאחוריהם קאסמירו כקשר אחורי. בקנדציה השנייה של אנצ'לוטי ובעיקר בעונתו האחרונה של קרוס תיפקד גם כאחד משני הקשרים האחוריים.
סטטיסטיקות קריירה > קריירת מועדונים

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| באיירן מינכן | 2007/2008 | בונדסליגה | 12 | 0 | 2 | 0 | 6 | 1 | — | — | 20 | 1 |
| באיירן מינכן | 2008/2009 | בונדסליגה | 7 | 0 | 1 | 1 | 1 | 0 | — | — | 9 | 1 |
| באיירן מינכן | 2010/2011 | בונדסליגה | 27 | 1 | 3 | 1 | 7 | 1 | — | — | 37 | 3 |
| באיירן מינכן | 2011/2012 | בונדסליגה | 31 | 4 | 6 | 1 | 14 | 2 | — | — | 51 | 7 |
| באיירן מינכן | 2012/2013 | בונדסליגה | 24 | 6 | 3 | 0 | 9 | 3 | 1 | 0 | 37 | 9 |
| באיירן מינכן | 2013/2014 | בונדסליגה | 29 | 2 | 6 | 1 | 12 | 1 | 4 | 0 | 51 | 4 |
| באיירן מינכן | סך הכל | סך הכל | 130 | 13 | 21 | 4 | 49 | 8 | 5 | 0 | 205 | 25 |
| באייר לברקוזן | 2008/2009 | בונדסליגה | 10 | 1 | 3 | 0 | — | — | — | — | 13 | 1 |
| באייר לברקוזן | 2009/2010 | בונדסליגה | 33 | 9 | 2 | 0 | — | — | — | — | 35 | 9 |
| באייר לברקוזן | סך הכל | סך הכל | 43 | 10 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 48 | 10 |
| ריאל מדריד | 2014/2015 | לה ליגה | 36 | 2 | 2 | 0 | 12 | 0 | 5 | 0 | 55 | 2 |
| ריאל מדריד | 2015/2016 | לה ליגה | 32 | 1 | 0 | 0 | 12 | 0 | — | — | 44 | 1 |
| ריאל מדריד | 2016/2017 | לה ליגה | 29 | 3 | 5 | 0 | 12 | 1 | 2 | 0 | 48 | 4 |
| ריאל מדריד | 2017/2018 | לה ליגה | 27 | 5 | 0 | 0 | 12 | 0 | 4 | 0 | 43 | 5 |
| ריאל מדריד | 2018/2019 | לה ליגה | 28 | 0 | 4 | 0 | 8 | 1 | 3 | 0 | 43 | 1 |
| ריאל מדריד | 2019/2020 | לה ליגה | 35 | 4 | 2 | 0 | 6 | 1 | 2 | 1 | 45 | 6 |
| ריאל מדריד | 2020/2021 | לה ליגה | 28 | 3 | 1 | 0 | 12 | 0 | 1 | 0 | 42 | 3 |
| ריאל מדריד | 2021/2022 | לה ליגה | 28 | 1 | 3 | 0 | 12 | 2 | 2 | 0 | 45 | 3 |
| ריאל מדריד | 2022/2023 | לה ליגה | 30 | 2 | 5 | 0 | 12 | 0 | 5 | 0 | 52 | 2 |
| ריאל מדריד | 2023/2024 | לה ליגה | 33 | 1 | 1 | 0 | 12 | 0 | 2 | 0 | 48 | 1 |
| ריאל מדריד | סך הכל | סך הכל | 301 | 22 | 23 | 0 | 105 | 5 | 26 | 1 | 455 | 28 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 474 | 45 | 49 | 4 | 154 | 13 | 31 | 1 | 708 | 63 |
סטטיסטיקות קריירה > נבחרת

| נבחרת | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| גרמניה | 2010 | 13 | 0 |
| גרמניה | 2011 | 11 | 2 |
| גרמניה | 2012 | 10 | 2 |
| גרמניה | 2013 | 7 | 1 |
| גרמניה | 2014 | 16 | 4 |
| גרמניה | 2015 | 5 | 0 |
| גרמניה | 2016 | 12 | 3 |
| גרמניה | 2017 | 6 | 0 |
| גרמניה | 2018 | 11 | 2 |
| גרמניה | 2019 | 5 | 3 |
| גרמניה | 2020 | 5 | 0 |
| גרמניה | 2021 | 5 | 0 |
| גרמניה | 2024 | 8 | 0 |
| סה"כ | סה"כ | 108 | 17 |
תארים

אליפות הבונדסליגה (3): 2007/2008, 2012/2013, 2013/2014
הגביע הגרמני (3): 2012/2013, 2013/2014
הסופר קאפ הגרמני (2): 2012
ליגת האלופות: 2012/2013
הסופר קאפ האירופי: 2013
אליפות העולם לקבוצות: 2013
אליפות ספרד (4): 2016/2017, 2019/2020, 2021/2022, 2023/2024
גביע המלך הספרדי (1): 2022/2023
הסופר קאפ האירופי (4): 2014, 2016, 2017, 2022
הסופר קאפ הספרדי (4): 2017, 2020, 2022, 2024
אליפות העולם לקבוצות (5): 2014, 2016, 2017, 2018, 2022
ליגת האלופות (5): 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2021/2022, 2023/2024
גביע העולם: 2014
נבחרת העונה של ליגת האלופות: 2012/2013, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
FIFPRO World 11:‏ 2014, 2016, 2017
נבחרת השנה של אופ"א: 2014, 2016, 2017
נבחרת הטורניר של המונדיאל: 2014
נבחרת היורו: 2016
נבחרת השנה של הלה ליגה: 2016/2017, 2019/2020
כדורגלן השנה בגרמניה: 2018
הערות שוליים

↑  ynet ספורט, טוני קרוס הודיע: "אפרוש מכדורגל אחרי היורו הקרוב", באתר ynet, 21 במאי 2024
↑   עוזי דן, רגע לפני שיפרוש, טוני קרוס רוצה להחזיר עטרה ליושנה לגרמניה, באתר הארץ, 14 ביוני 2024
↑  ynet ספורט, טוני קרוס הוצג בריאל מדריד: "גאה להיות כאן", באתר ynet, 17 ביולי 2014
↑  קרוס: "חשבתי לעזוב לריאל רק אחרי שהמו"מ עם באיירן כשל", באתר ערוץ הספורט, 22 ביולי 2014
↑  8 בום: 1:5 לריאל מדריד על ראיו ואיקאנו, באתר ynet, 8 בנובמבר 2014
↑  טוני קרוס הודיע על פרישה מנבחרת גרמניה: "רוצה להתרכז במטרות בריאל מדריד", באתר וואלה, 2 ביולי 2021
↑  ריענון בנבחרת גרמניה: נאגלסמן זימן 6 שחקנים חדשים לסגל, באתר וואלה, 14 במרץ 2024
↑  השער המדהים של גרמניה אחרי 7 שניות? "זה היה מתוכנן", באתר וואלה, 24 במרץ 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812368506005606  GND: 1052565255  VIAF: 310508150   WorldCat (עם VIAF): 310508150
חנה חייטין

אין תמונה חופשית
חנה חֶיְיטין-ויינשטיין (באנגלית: Khana Kheytin-Weinstein;‏ 1925–2004) הייתה משוררת יידית.
ביוגרפיה

חֵייטין נולדה בשנת 1925 בשאוולי שבליטא. היא הייתה תלמידה בגימנסיה העברית בעיר. עם סיום הלימודים בגימנסיה, יצאה לעיר קובנה כדי ללמוד להיות גננת, ובתום הלימודים שבה אל עיר הולדתה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכלאה בגטו שאוולי ונותרה שם זמן רב בלא להתפנות ממנו להשמדה. באווירת האימה, המחלות, הגירושים והרעב של הגטו, החלה חייטין לכתוב שירה ביידיש. שיריה עברו מפה לפה ומיד ליד בגטו ובמחנות העבודה, וזכו לפרסום רב.
משקרב הצבא האדום לשאוולי, פונתה חנה חייטין מהגטו, עם שארית יהודי העיר, אל מחנה הריכוז שטוטהוף שליד דַנצִיג. היא שוחררה על ידי הצבא האדום בסוף שנת 1944, לאחר השתתפות בצעדות המוות שהצעידו הנאצים לעבר העיר טוֹרוּן.
לאחר המלחמה התברר כי מקהילת יהודי שאוולי נותרו כ-500 נפש. חייטין הגיעה תחילה ללודז' ומשם, דרך גרמניה, עלתה לארץ ישראל. בשנות ה-60 היגרה לארצות הברית. חייטין, שהייתה עקרת בית, המשיכה לכתוב שירים וסיפורים, ומדי פעם הקריאה משיריה באירועים פומביים של דוברי יידיש. לאורך שנות ה-70 וה-80 היא פרסמה בקביעות מפרי עטה בעיתון היידי פארווערטס. בעקבות נישואיה, שינתה את שמה לחייטין-ויינשטיין, שם התגוררה עד מותה בשנת 2004.
שיריה המפורסמים: "לב אם", "ילד יהודי"

השיר "אַ מָאמֶעס הֶארְץ" ("לב אם") נכתב בגטו שאוולי בעקבות אקציות דמים שנערכו בגטאות ליטא במרץ 1943, והיה למעין המנון בגטו.
שירה של חייטין "אַ יִידיש קינד" ("ילד יהודי") זכה לתפוצה רחבה מאוד בעולם היהודי וזכה לביצועים רבים של זמרים וחזנים. בין השאר שרו אותו החזן סידור בלרסקי, החזן פאול זים, החזן לואי דנטו, הזמרת ריטה קרפינוביטש, החזן יעקב מגיד ומלוויו. בישראל בוצע השיר על ידי הזמרת סוזי מילר והזמרת דורית ראובני. השיר אף תורגם לעברית כמה פעמים. גם בעברית הוא מוכר בכמה שמות: "לב אם", "ילד יהודי" או "בכפר קטן בליטא" (או אף "בכפר ליטאי קט").
לקריאה נוספת

לידער פון שאוולער געטאָ 1941–1944 / שירים מגטו שבלי, תל אביב: ועדה יוזמת, יוצאי גטו שבלי באיגוד יוצאי ליטא, תשס"ג 2003. (שירים ביידיש, שלכל אחד מהם נכתב מבוא קצר בעברית; לחלקם תרגום עברי פיוטי.)
פסיכולוגיה

ערך זה עוסק בתחום מדעי. אם התכוונתם לטיפול פסיכולוגי, ראו .
קריינות של המילה "פסיכולוגיה" בשפה העברית
פְּסִיכוֹלוֹגְיָה היא תחום ידע במדעי החברה החוקר את הדעת (מיינד) ואת ההתנהגות. הדעת מתייחסת לחוויה הפרטית והפנימית שהיא זרם התודעה הכולל תפיסות, מחשבות, זכרונות ורגשות. התנהגות מתייחסת לפעולות של בני אדם וחיות אחרות הניתנות לצפייה. הפסיכולוגיה החלה כתחום פילוסופי והפכה לתחום מדעי מגוון הכולל בתוכו ענפי מחקר שונים (למשל, ביולוגי, קוגניטיבי, חברתי) המשתמשים בכלי מחקר כמו תצפיות, סקרים וניסויים. ניתן ליישם את הידע הפסיכולוגי לצרכים יישומיים במקצועות כמו פסיכולוגיה קלינית, ארגונית, חינוכית, רפואית, נוירופסיכולוגיה ועוד.
הדמיית PET של מוח אנושי. אחת משיטות המחקר בפסיכולוגיה.
הפסיכולוגיה חוקרת תופעות במספר רמות. רמת המחקר הבסיסית ביותר היא המולקולרית, בה לדוגמה, חוקרים את ההבדלים הגנטיים הקשורים להתנהגות. הרמה השנייה היא הרמה הנוירוכימית, בה לדוגמה ניתן לחקור את השפעתם של המעבירים העצביים במוח. הרמה השלישית היא הרמה הנוירולוגית או הפיזיולוגית, ברמה זו ניתן לחקור הבדלים בין אנשים במבנה ותפקוד של אזורים מוחיים. הרמה הרביעית היא הרמה המנטלית, בה ניתן לחקור למשל מחשבות ורגשות. הרמה החמישית היא הרמה ההתנהגותית והרמה השישית היא הרמה החברתית. הרמות הנמוכות יותר קרובות יותר לחקר המוח והאמצעיות קשורות יותר לדעת והגבוהות להתנהגות. עם זאת, אלה הן רק דרכים שונות להתייחס לאותן התופעות.
מקור השם "פסיכולוגיה" הוא ביוונית (Ψυχολογία): "פסיכה" (ψυχή) – נפש, ו"לוגיה" (λογία) – תורה.
פסיכולוגיה פופולרית

רעיונות פסיכולוגיים קיימים גם מחוץ למחקר המדעי, בתחומים של פסיכולוגיה פופולרית ופסאודו־מדע. תעשיית הפסיכולוגיה הפופולרית היא עצומה וגדלה בקצב מהיר. מכיוון שהפסיכולוגיה הפופולרית לא פועלת בכלים מדעיים, הביקורת שמופעלת עליה היא באיכות נמוכה. משוער שכ-95% מספרי העזרה העצמית לא נבדקו וחלקם אף עלולים להזיק לקוראים אותם. גם בתחום הטיפולי קיימות שיטות רבות של פסיכותרפיה שלא נבחנו באופן מדעי וידוע שחלקן מזיקות. פסיכותרפיה שלא מבוססת על עדויות מדעיות יכולה להזיק בכך שהיא מונעת מאנשים לגשת לטיפולים מבוססים יותר, ולפעמים עלולה לגרום גם לנזק ישיר. רבים מאמינים בפסיכולוגיה פופולרית ובפסאודו־מדע פסיכולוגי. לדוגמה, כ־30% מהאמריקאים מאמינים ברוחות רפאים, טלפתיה ואסטרולוגיה. הבעיה אינה באמונה עצמה, שכן פתיחות מחשבתית היא מרכיב מרכזי בחשיבה המדעית, הבעיה היא בהיאחזות באמונה בעלת עדויות מדעיות חלשות.
היסטוריה > שורשי הפסיכולוגיה בהגות הפילוסופית > העת העתיקה

רבים רואים את תחילתה של הפסיכולוגיה כבר בתקופת יוון העתיקה, בהגותם של סוקרטס, אפלטון, אריסטו והיפוקרטס, בשאלות כמו מהות נפשו של האדם, מודעותו ודרכי התנהגותו. היפוקרטס מתחיל את ספרו בכך שיש לאדם שלוש נפשות: טבעית, חיונית ושכלית.
גם אצל אפלטון (427/8–347 לפנה"ס) הנפש כישות תופסת מקום מרכזי, ומופיעה חלוקה של הנפש לשלושה מרכיבים: הרציונלי, הרגשי והיצרי. מחלת נפש נתפסת אצלו כקונפליקט וכקרע בין חלקי הנפש השונים, הנובעים עקב בורותו של האדם, ובהתאם לכך היא צריכה להיות מטופלת באמצעות הפילוסופיה וידיעת האמיתות של ההוויה באמצעות דיאלוג אפלטוני.
תלמידו הידוע ביותר, אריסטו (322–384 לפנה"ס), כתב למעשה את ספר הפסיכולוגיה הראשון ("על הנפש"). בספרו הוא סיווג את כל ההוויה לחומר וצורה, וראה בנפש האדם את "צורתו" של האדם. אריסטו דירג את כוחות החיות של היצורים בצורה של פירמידה, כאשר הנפש האנושית עומדת מעל לנפש החייתית (של בעלי החיים), שעומדת מעל לנפש הצמחית (של הצמחים). בנוסף לחמשת החושים קיים לדעתו של אריסטו חוש שישי, "החוש המשותף", שהוא החוש המעבד את כלל הגירויים הנמסרים מחמשת החושים למידע משמעותי. אריסטו ראה בדרך האמצע שבה האדם מאמץ תכונות נפש "אמצעיות", שמתרחקות מהביטויים הקיצוניים של התכונות, כתכונות הנפש הטובות שהאדם האתי צריך לאמץ לו באמצעות חינוכו האישי.
הרמב"ם (1138–1204), מגדולי הפוסקים היהודים, פילוסוף ורופא, קבע בהקדמת פירושו למסכת אבות, המכונה "שמונה פרקים", כי נפש האדם היא ישות אחדותית, ורק בעלת ביטויים שונים, ולכן חיוניות הנפש האנושית מתפשטת על פני כל שיעור קומתו של האדם, כך שאפילו הכוח הביולוגי של האדם נבדל מהכוחות הביולוגיים של בעלי החיים. הוא סבר כי האדם נולד כלוח חלק, אבל עם מוכנות לקבלת נטיות מסוימות, ומושפע בדעותיו ומעשיו בעיקר מחבריו ומנהג אנשי מדינתו. בהקשר לתורת המידות, הוא אימץ והרחיב את תפיסת דרך האמצע כמצפן למידות הראויות והתקינות, וטען כנגד אפלטון, כי לימוד פילוסופיה כשלעצמו לא יגרום לאדם לאזן את תכונות נפשו, והדרך העיקרית צריכה להיות בתרגול בעשייה מתקנת, שמשמעותה לעשות מעשים מעין התכונה המבוקשת, כך שהמעשים יטביעו את חותמם בנפשו, בדומה לאמרתו של בעל ספר החינוך – "אחרי המעשים נמשכים הלבבות". ועוד סבר כי המיפוי הנכון לדרך האמצע קיים במצוות התורה שמכוונות להביא את האדם לאיזון, בכל ההיבטים השונים של תכונות נפשו.
היסטוריה > שורשי הפסיכולוגיה בהגות הפילוסופית > ראשית העת החדשה

רנה דקארט (1596–1650), פילוסוף ומתמטיקאי צרפתי, שנחשב לאחד ההוגים החשובים והמשפיעים בהיסטוריה המערבית, הניח יסודות משמעותיים לפסיכולוגיה המודרנית. הוא היה הראשון שהצביע על המוח ומערכת העצבים כאזורים האחראיים להתנהגותו של האדם, ודגל בניתוח מכניסטי של תופעות פסיכולוגיות. בהקשר לנפש האדם, דגל דקארט בתפיסה המכונה רציונליזם. הוא המשיך תפיסה קדומה כי לא רק שקיים דואליזם של נפש וגוף, שבו לנפש יש קיום עצמאי משלה, אלא הנפש מגיעה לעולם עם מטען של ידע ותודעה, ומכילה את רעיונותיה ותכונותיה כבר עם היווצרה, וישנה חשיבות גדולה לחשיבה טהורה מאשר לחוויות וניסיונות חושיים. עוד הוסיף על פילוסופים שקדמו לו, שישנה אינטראקציה של גוף ונפש, ולא רק שהנפש משפיעה על הגוף, אלא גם הגוף משפיע על הנפש.
כתגובת נגד לתפיסות של דקארט, צמח באיים הבריטיים זרם המכונה אמפיריציזם, על פיו כל ידע הוא אפוסטריורי (ידע הנובע מהניסיון) או בהסקה אינדוקטיבית. תומאס הובס (1588–1679), הוגה דעות ופילוסוף פוליטי אנגלי, סבר כי בני האדם כמו בעלי החיים הם "מכונות", ונופלים תחת החוקיות הדטרמניסטית של חוקי הטבע. ג'ון לוק (1632–1704), אבי הדרישה לפילוסופיה של "השכל הישר", סבר כהובס כי האדם איננו מגיע לעולם עם רעיונות מולדים, אלא "טאבולה ראסה", שבו היילוד הוא "דף חלק" אשר צובר מידע אך ורק מהסביבה וניסיון חייו; עם זאת, לוק לא היה אמפריציסט קיצוני כהובס, וסבר כי השכל מסוגל לניתוח ורפלקסיה עצמיים של תוכני החושים. ג'ורג' ברקלי (1685–1753), פילוסוף אירי שהמשיך את הקו של "הלוח החלק", סיכם את תורתו שנקראה אידיאליזם, במשפט "להיות, זה להיות נתפש"; הוא חלק על לוק וטען שלא חייב להיות קשר בין האובייקטים הפיזיקליים הממשיים לבין הייצוג התפיסתי והמנטלי בנפש האדם, ואין אפשרות לאדם לחוות באופן ישיר את העולם הפיזיקלי.
הזרם המטריאליסטי, שבין הוגיו ניתן למנות את פייר גסנדי (1592–1655), ג'וליאן דה למטרי (1709–1751) וקונדילק (1715–1780), לקח את האמפיריציזם צעד נוסף אחד קדימה, וטען שאין להזדקק כלל למהות של נפש או שכל, העומדים בפני עצמם ומוטבעים מחוויותיו של האדם, אלא שהאדם הוא מכונה לא פחות מכך שהחיה היא מכונה, ושניתן להסביר את התנהגותו על פי עקרונות מכניסטיים ופיזיקליים. למטרי אף כתב ספר בשם "האדם מכונה", שבו טען כי אין הבדל מהותי בין אדם לחיה, אלא רק דרגות של שכלול.
היסטוריה > מיסוד הפסיכולוגיה המודרנית

תחילתה של הפסיכולוגיה כדיסציפלינה רפואית הייתה בספרו של תומאס ויליס משנת 1672 – De Anima Brutorum – שבו התייחס לפסיכולוגיה בעקבות דקארט במונחים של פעולת המוח. תפישת המוח כאחראי להתנהגות, לא היה דבר טריוויאלי בעבר. התנהגות הייתה מיוחסת לאיברים אחרים, כגון כליות ולב.
עד לשלהי המאה ה־19, פסיכולוגיה נחשבה לענף של הפילוסופיה. הענף של הפסיכופיזיקה נוסד הלכה למעשה על ידי גוסטב פכנר ב־1860, בפרסום ספרו "יסודות הפסיכופיזיקה". אחת התמות המרכזיות בספרו היא שנושאים תודעתיים ופסיכולוגים יכולים להימדד באופן ניסויי ומדויק. בשלהי המאה ה־19 ובתחילת המאה ה־20 נוסדו חמש פרספקטיבות תאורטיות שעיצבו את מדע הפסיכולוגיה.
היסטוריה > מיסוד הפסיכולוגיה המודרנית > סטרוקטורליזם

ייסודה של הפסיכולוגיה הניסויית והפסיכולוגיה המודרנית בכללה, מיוחסת על ידי רבים לווילהלם וונדט מאוניברסיטת לייפציג בשנת 1879. וונדט פרסם את ספרו "עקרונות הפסיכולוגיה הפיזיולוגית" ב־1874, וייסד את אסכולת הסטרוקטורליזם – ניתוח של מבנים נפשיים ובידודם למרכיבים בסיסיים. הוא היה הראשון בעולם שהקים מעבדה לחקר התנהגות, וחידש את מתודת המחקר "אינטרוספקציה", התבוננות עצמית. בכך שינה את התפישה כלפי הפסיכולוגיה מתחום פילוסופי, לתחום מדעי לכל דבר. הוא גם עסק בפסיכולוגיה חברתית ותרבותית ובחקר הפסיכולוגיה של השפה, וקדם בכך בחצי מאה לתורותיו של נועם חומסקי. וונדט העמיד שורה של תלמידים, ביניהם קרפלין (שנחשב אבי הפסיכיאטריה המודרנית), ספירמן, טיצ'נר, וקאטל. הסטרוקטורליזם תרם למדע הפסיכולוגיה את החשיבות של תצפיות שיטתיות.
היסטוריה > מיסוד הפסיכולוגיה המודרנית > פונקציונליזם

במקביל, עמיתו ומתנגדו הגדול של וונדט שמעבר לאוקיינוס, ויליאם ג'יימס האמריקני ("עקרונות הפסיכולוגיה" – 1890), נחשב ל"אבי הפסיכולוגיה האמריקנית", ולמייסד זרם הפונקציונליזם, שרואה את התודעה האנושית כפונקציה ולא כמבנה, ומתרכזת בחקירת הדרך שבה פועלת הנפש בתפקודה בסביבתה. תפיסתו של ג'יימס שחררה את הפסיכולוגיה מהמעבדה, ועסקה בבעיות של אנשים בסביבתם הטבעית. בעקבותיו הלכו פסיכולוגים רבים, בהם סטנלי הל, ג'ון דיואי וג'יימס אנגל. דמות חשובה נוספת שהתנגדה לוונדט היה פרנץ ברנטנו (1838–1917). ברנטנו, פילוסוף ופסיכולוג אוסטרי ("פסיכולוגיה של התנועה"), נחשב לחלוץ הזרם הקרוי פנומנולוגיה, וטען כי הפסיכולוגיה צריכה לתאר תהליך דינמי ולא לפרק את החוויה ההכרתית למרכיבים ותגובות. בין תלמידיו היו מרטין היידגר מאבות האקזיסטנציאליזם המודרני, אדמונד הוסרל אבי הפנומנולוגיה, וזיגמונד פרויד אבי הפסיכואנליזה.
התומכים בפרספקטיבה הפונקציוליסטית ששאפו להבין את הפונקציה ההסתגלותית של מאפיינים פסיכולוגיים כמו רגשות, מחשבות והתנהגויות. הם הושפעו במידה רבה מהתיאורית הברירה הטבעית של דרווין.
בדומה לסטרוקטורליזם, גם הפונקציונליזם לא קיים כיום בצורתו המקורית במדע הפסיכולוגיה, אך הוא כן השפיע על האופן בו הוא התפתח.
היסטוריה > מיסוד הפסיכולוגיה המודרנית > פסיכואנליזה

בשנות התשעים של המאה ה־19 החל זיגמונד פרויד לעסוק בשיטת תרפיה החושפת מאוויים כמוסים, שנקראה פסיכואנליזה. הפרספקטיבה הפסיכואנליטית מתמקדת בתהליכים פנימיים, במיוחד דחפים, מחשבות וזכרונות לא מודעים. בבסיס הפרספקטיבה הפסיכואנליטית נמצא מודל הנפש הפרוידיאני המסביר את אופן פעולת הנפש. לפי גישה זו, החיים הפסיכולוגים מכילים סמלים נסתרים, מטרת הפסיכולוג היא לפרש את הסמלים הללו ולזהות את השורשים הלא מודעים של קונפליקטים עמוקים. שיטותיו של פרויד לא היו כרוכות במדע אמפירי הכולל תצפיות וניסויים, ולא היו ניתנות לאישוש או הפרכה. בין תלמידיו ותלמידי תלמידיו היו כאלו שנשארו נאמנים לפסיכואנליזה והמשיכו לפתחה, בהם בתו אנה פרויד, מלאני קליין, ודונלד ויניקוט. תלמידים אחרים דוגמת קרל יונג, אלפרד אדלר, ויקטור פראנקל ואריך פרום, פיתחו והרחיבו אותה לכיוונים שלא היו מקובלים על פרויד ועל הזרם המרכזי בפסיכואנליזה.
השפעתו של פרויד ושל אסכולת הפסיכואנליזה על מדע הפסיכולוגיה נתונה עדיין במחלוקת. המבקרים טוענים שהגישה מנעה את התקדמות המדע הפסיכולוגי, מכיוון שהתמקדה בתהליכים לא־מודעים שאינם ניתנים להפרכה. המצדדים טוענים שהגישה תרמה מושגים חשובים למדע הפסיכולוגיה.
היסטוריה > מיסוד הפסיכולוגיה המודרנית > ביהביוריזם

הביהביוריזם (או פסיכולוגיה התנהגותית) התפתח במידה רבה כריאקציה לגישות הפרוידיאניות, שהדגישו תהליכים תת-הכרתיים ונראו כספקולציות פילוסופיות שכמעט לא ניתן היה להעמידן במבחן אמפירי, ולפיכך מדעיותן הייתה מוטלת בספק. הביהביוריסטים, לעומת זאת, שאפו להפוך את הפסיכולוגיה למדע מדויק, אשר ניתן לבחון ולמדוד אותו באופן אובייקטיבי. ביהביוריסטיים חשובים הם ג'ון ווטסון, פרדריק סקינר ואיוואן פבלוב. האסכולה הביהביוריסטית התמקדה בתחום הלמידה. האסכולה תרמה למדע הפסיכולוגיה בכך שהדגישה את התהליך המדעי.
היסטוריה > מיסוד הפסיכולוגיה המודרנית > קוגניטיביזם

בשנות החמישים והשישים של המאה ה־20, החלו פסיכולוגים רבים להדגיש את חשיבותה של הקוגניציה בתהליכים פסיכולוגיים. זאת כתגובה לגישה הביהביוריסטית, שהתמקדה בהתנהגות נצפית, והתעלמה מתהליכי חשיבה פנימיים. לטענתם, קיימת חשיבות גבוהה לאופן בו הפרט תופס ומפרש את המציאות. פסיכולוגים קוגניטיביים חשובים הם ז'אן פיאז'ה ואולריק נייסר.
הגישה הקוגניטיבית משגשגת גם כיום. היא דומיננטית בתחומים כמו שפה, פתרון בעיות, אינטליגנציה וגם פסיכותרפיה. בעשורים האחרונים, הגישה פיתחה קשרים חזקים עם מדעי המוח.