stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסיכולוגיה חיובית
הערות שוליים

↑  Compton, William C, (2005). "1". An Introduction to Positive Psychology. Wadsworth Publishing. pp. 1–22. ISBN 0-534-64453-8.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
1 2 3 4 5 6  Llewellyn E. van Zyl, Jaclyn Gaffaney, Leoni van der Vaart, Bryan J. Dik, Stewart I Donaldson, The critiques and criticisms of positive psychology: A systematic review, The Journal of Positive Psychology, 2023-02-23, עמ' 1–30 doi: 10.1080/17439760.2023.2178956
↑  'Motivation and Psychology' – כותרת הפרק האחרון בספר: "לקראת פסיכולוגיה חיובית"
↑  Patterson, T.G.; Joseph, S. (2007). "Person-centered personality theory: Support from self-determination theory and positive psychology". Journal of Humanistic Psychology. 47 (1): 117–139. doi:10.1177/0022167806293008.
↑  ארגון הבריאות העולמי: עלייה ב-18% בשיעור הסובלים מדיכאון בעולם בעשור האחרון, באתר איגוד רופאי בריאות הציבור בישראל
↑  שירות הידען, ‏ארגון הבריאות העולמי מעריך שבשנת 2020 דיכאון ידורג כמחלה השנייה בחומרתה אחרי מחלות לב, באתר "הידען", 15 בנובמבר 2007
↑  דיכאון: גל רודף גל, באתר zap doctors
↑  ד"ר איתי גל, הפנים של הדיכאון: התמונות האחרונות של 5 אנשים שהתאבדו, באתר ynet, 2 באוקטובר 2017
1 2 3  יהודית כץ, פרופ׳ יורם יובל- אילו פעילויות מפתיעות משפיעות על האושר, דקה 14:30
↑  ד"ר דליה רזינצקי: חדר כושר לאושר – מדוע אושר זה עניין של תרגול?
↑  נטלי סמסון, פסיכולוגית חיובית ממכון מיטיב, באתר מיינדסט
1 2 3 4 5 6 7  מרב ברקבי שני, דוקטורנטית, מנהלת ביה״ס לפסיכותרפיה התנהגותית קוגנטיבית, מכון פסגות והאוניברסיטה הפתוחה, הקדמה – פסיכולוגיה חיובית: למה ואיך?, באתר הכנס השנתי הבינלאומי להתמודדות עם דיכאון וחרדה, סיכום מחקרים החל מדקה 9:14
| פסיכולוגיה |
| --- | --- | --- |
פסיכולוג • פסיכותרפיה • פילוסופיה של הפסיכולוגיה
| ענפי מחקר | פסיכוביולוגיה • קוגניטיבית • התפתחותית • חברתית • אישיותית • השוואתית • פסיכופתולוגיה • פסיכופיזיקה • פסיכובלשנות • פסיכולוגיה אבולוציונית • נוירופסיכולוגיה  • פסיכולוגיה תרבותית • פסיכולוגיה בין תרבותית • ראו גם: פסיכיאטריה |  |
| תחומי עיסוק | קלינית • חינוכית • ארגונית/תעסוקתית • שיקומית • רפואית • משפטית • צבאית • ספורט |  |
| אסכולות | סטרוקטורליזם • פונקציונליזם • פנומנולוגיה • פסיכואנליזה • אינדיבידואלית • הומניסטית • ביהביוריזם • אקזיסטנציאליזם • גשטלט • פסיכולוגיה חיובית • פסיכודינמיקה |  |
| מושגים כלליים | תודעה • תפיסה • לא-מודע • זיכרון • למידה • רווחה נפשית • הפרעה נפשית •  טראומה נפשית • מבחני אישיות • אינטליגנציה • מיינד • רגש |  |
הקטגוריה "פסיכולוגיה" במיזמים אחרים של קרן ויקימדיה: ויקימילון • ויקיספר • ויקיציטוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547161005171  BnF: cb16013964n (data)  GND: 7529822-3  LCCN: sh2004003042  NKC: ph214679 
פרופ' מרטין סליגמן, פסיכולוג יהודי-אמריקאי, ממייסדי הפסיכולוגיה החיובית
זאק לאבין

| --- | --- |

לאבין במשחק האולסטאר של ה-NBA בשנת 2022
 לידה:  10 במרץ 1995 (בן 29) רנטון שבוושינגטון
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  8
 מכללה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
 דראפט:  בחירה מספר 13, 2014 מינסוטה טימברוולבס
 קבוצות כשחקן
 2014–2017   2017–2025   2025–:  מינסוטה טימברוולבס   שיקגו בולס   סקרמנטו קינגס
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר (2021)  בחירה לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה (2015)  2 זכיות בתחרות ההטבעות (2015, 2016)  זכייה ב-MVP של משחק הכוכבים העולים (2016)
זאקרי "זאק" לאבין (באנגלית: Zachary "Zach" LaVine, נולד ב-10 במרץ 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בקבוצת סקרמנטו קינגס מליגת ה-NBA. לאבין נבחר במקום ה-13 בדראפט 2014, נבחר לחמישייה השנייה של הרוקיז בליגה וזכה בתחרות ההטבעות בשתי העונות הראשונות שלו בליגה.
שנים מוקדמות

לאבין נולד ברנטון, וושינגטון לפול, ששיחק פוטבול בליגות ה-USFL וה-NFL ולסי. ג'יי, שחקנית סופטבול. הוא החל להתעניין בכדורסל בגיל 5 בעקבות צפייה בסרט "ספייס ג'אם", בכיכובו של מייקל ג'ורדן. מאוחר יותר הפך לאבין לאוהד נלהב של קובי ברייאנט, ועיצב את סגנון המשחק שלו לפי אליל ילדותו. שיחק כדורסל בתיכון בות'ל ושימש כרכז המוביל של הקבוצה. בשנתו האחרונה בתיכון השיג ממוצע של 28.5 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק וזכה בתואר שחקן השנה בתיכונים במדינת וושינגטון מטעם ה-AP.
מכללות

ב-20 ביוני 2012 לאבין התחייב בעל פה לשחק באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) תחת המאמן בן האולנד. האולנד פוטר מספר חודשים לאחר מכן ולאבין שקל לעבור לשחק עבור אוניברסיטת וושינגטון, אך בסופו של דבר בחר להישאר בקליפורניה.
את עונת 2013/14 פתח כשחקן השישי של הקבוצה. יכולות הקליעה וההטבעה שלו הרשימו את פרשני הספורט, שדירגו אותו במקום גבוה בתחזיות לקראת הדראפט הקרוב. בעקבות כך החליט לאבין להעמיד את עצמו לבחירה. במשחקים האחרונים של העונה התקשה לקלוע נקודות - מתוך 18 המשחקים האחרונים בעונה, רק בארבעה הצליח לקלוע 10 נקודות או יותר. למרות סיום העונה החלש נבחר לאבין לאחד מ-12 הפרשמנים (שחקני עונה ראשונה) של העונה.
ב-16 באפריל הודיע על הצטרפותו לדראפט.
NBA > 2014–2017: מינסוטה טימברוולבס

בדראפט שהתקיים ב-26 ביוני 2014 נבחר לאבין במקום ה-13 על ידי קבוצת מינסוטה טימברוולבס ומספר ימים לאחר מכן חתם על חוזה בקבוצה. בחמשת המשחקים הראשונים של עונת 2014/15 שיחק רק 12 דקות, אך פציעה בקרסול של ריקי רוביו הפכה אותו לשחקן חמישייה כשהוא מועדף על פני מו ויליאמס הוותיק. רוביו חזר לשחק במהלך חודש פברואר ולאבין חזר לספסל המחליפים, אך באותו חודש נשלח ויליאמס בטרייד, עובדה שהקנתה לו זמן משחק.
במהלך סוף שבוע האולסטאר של עונת 2015, לאבין השתתף בתחרות ההטבעות וזכה באהדת הקהל לאחר שביצע את ההטבעה הראשונה כשהוא לובש את הגופייה שלבש מייקל ג'ורדן בסרט "ספייס ג'אם". הוא ניצח בתחרות והפך למנצח הצעיר ביותר מאז זכה בה קובי בראיינט בשנת 1997. ב-11 באפריל קלע שיא קריירה של 37 נקודות בהפסד קבוצתו לגולדן סטייט ווריירס. בעונת הבכורה שותף לאבין ב-77 משחקים, 40 מתוכם כשחקן חמישייה, בהם קלע ממוצע של 10.1 נקודות. בסיום העונה נבחר לחמישייה השנייה של הרוקיז בליגה.
רוביו נפצע שוב בפתיחת עונת 2015/16 ולאבין קיבל שוב את ההזדמנות לעלות בחמישייה הפותחת במספר משחקים. ב-27 בינואר 2016 עלה מהספסל וקלע 35 נקודות, בהפסד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, שיא מועדון בנקודות עבור שחקן ספסל. בתחרות ההטבעות של ה-NBA בפברואר 2016 זכה בפעם השנייה ברציפות, לאחר שזכה קודם לכן בתחרויות ה"אול סטאר" השנתיות בתואר ה-MVP (השחקן המצטיין) במשחק של נבחרת הכוכבים ילידי ארצות הברית מול נבחרת שחקני ה-NBA ילידי "שאר העולם".
בעונת 2016/17 הפך לשחקן חמישייה קבוע. בתחילת חודש פברואר קרע את הרצועה בברכו במהלך משחק מול הדטרויט פיסטונס, פציעה שסיימה עבורו את העונה
NBA > 2017–2025: שיקגו בולס

ביוני 2017 הועבר יחד עם כריס דאן והזכויות על לאורי מארקנן לשיקגו בולס בתמורה לג'ימי באטלר. הפציעה השביתה אותו לחצי עונה ואת הבכורה בקבוצה ערך ב-13 בינואר 2018 בניצחון הקבוצה על דטרויט פיסטונס. בסיום העונה הפך לשחקן חופשי-מוגבל. סקרמנטו קינגס הציעה לו חוזה לארבע עונות תמורת 80 מיליון דולר. הבולס ניצלו את זכותם להשוות את ההצעה והאריכו את חוזהו בקבוצה. ב-1 במרץ 2019 קלע שיא קריירה של 47 נקודות במשחק שנגרר ל-4 הארכות מול אטלנטה הוקס. ב-23 בנובמבר 2019 שבר את שיא הקריירה כשקלע 49 נקודות במשחק מול שארלוט הורנטס. באותו משחק קלע 13 שלשות, מתוכן 7 ברבע האחרון, כולל שלשת ניצחון כשנייה לסיום המשחק. ב-6 בינואר 2023 קבע לאבין שיא עונתי של 41 נקודות.
NBA > 2025–הווה:סקרמנטו קינגס

ב-3 בפברואר 2025 עבר לאבין בטרייד משולש (סקרמנטו קינגס, סן אנטוניו ספרס ושיקגו בולס) משיקגו בולס לסקרמנטו קינגס ביחד עם סידי סיסוקו שעבר מסן אנטוניו ו-3 בחירות סיבוב ראשון ו3 בחירות סיבוב שני ששיקגו בולס קיבלה בתמורה את זאק קולינס, טרה ג'ונס מסן אנטוניו ובחירת סיבוב ראשון בדראפט 2025 שאף היא מסן אנטוניו וקווין הרטר מסקרמנטו, שבתמורה היא קיבלה סן אנטוניו מסקרמנטו את דיארון פוקס וג'ורדן מקלוקלין.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | מינסוטה | 77 | 40 | 24.7 | 0.422 | 0.341 | 842.000 | 2.8 | 3.6 | 0.7 | 0.1 | 10.1 |
| 2015/2016 | מינסוטה | 82 | 33 | 28.0 | 0.452 | 0.389 | 0.793 | 2.8 | 3.1 | 0.8 | 0.2 | 14.0 |
| 2016/2017 | מינסוטה | 47 | 47 | 37.2 | 0.459 | 0.387 | 0.836 | 3.4 | 3.0 | 0.9 | 0.2 | 18.9 |
| 2017/2018 | שיקגו | 24 | 24 | 27.3 | 0.383 | 0.341 | 0.813 | 3.9 | 3.0 | 1.0 | 0.2 | 16.7 |
| 2018/2019 | שיקגו | 63 | 62 | 34.5 | 0.467 | 0.374 | 0.832 | 4.7 | 4.5 | 1.0 | 0.4 | 23.7 |
| 2019/2020 | שיקגו | 60 | 60 | 34.8 | 0.450 | 0.380 | 0.802 | 4.8 | 4.2 | 1.5 | 0.5 | 25.5 |
| 2020/2021 | שיקגו | 58 | 58 | 35.1 | 0.507 | 0.419 | 0.849 | 5.0 | 4.9 | 0.8 | 0.5 | 27.4 |
| 2021/2022 | שיקגו | 67 | 67 | 34.7 | 0.476 | 0.389 | 0.853 | 4.6 | 4.5 | 0.6 | 0.3 | 24.4 |
| 2022/2023 | שיקגו | 77 | 77 | 35.9 | 0.485 | 0.375 | 0.848 | 4.5 | 4.2 | 0.9 | 0.2 | 24.8 |
| 2023/2024 | שיקגו | 25 | 23 | 34.9 | 0.452 | 0.349 | 0.854 | 5.2 | 3.9 | 0.8 | 0.3 | 19.5 |
| 2024/2025 | שיקגו | 42 | 42 | 34.1 | 0.511 | 0.446 | 0.797 | 4.8 | 4.5 | 0.9 | 0.2 | 24.0 |
| קריירה |  | 622 | 533 | 32.6 | 0.468 | 0.387 | 0.831 | 4.1 | 4.0 | 0.9 | 0.3 | 20.7 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | שיקגו | 4 | 4 | 38.3 | 0.429 | 0.375 | 0.933 | 5.3 | 6.0 | 0.8 | 0.3 | 19.3 |
| קריירה |  | 4 | 4 | 38.3 | 0.429 | 0.375 | 0.933 | 5.3 | 6.0 | 0.8 | 0.3 | 19.3 |
הערות שוליים

↑  Mason Kelley, Bothell’s Zach LaVine shoots for the top Boys Basketball, SeattleTimes.com, 30 November 2011
↑  Three Questions With Zach LaVine | Minnesota Timberwolves, NBA.com, ‏28.11.2014
↑  Zach LaVine bio
↑  Zach LaVine - UCLA Basketball's First 2013 Commitment, SBNation, 21 June 2012
↑  Swinging on the NBA Draft Yo-Yo, Grantland.com, 27 February 2014
↑  Anderson, Adams named to All-Pac-12 first team, Ocregister.com, 10 March 2014
↑  UCLA's Zach LaVine Declares for NBA Draft, UCLAbruins.com, 16 April 2014
↑  Timberwolves Sign First-Round Pick Zach LaVine, NBA.com, 8 July 2014
↑  Wolves place trust in LaVine, Startribune, 10 November 2014
↑  Timberwolves’ Zach LaVine recognizes ins, outs of playing time, Twincities.com, 27 February 2015
↑  Zach LaVine explodes on national stage, wins 2015 Sprite Slam Dunk, Yahoo.com, 14 February 2015
↑  Curry, Warriors too much for Timberwolves, NBA.com, 11 April 2015
↑  Durant, Thunder win a thriller over Timberwolves, 126-123, NBA.com, 27 January 2016
↑  מינסוטה הודיעה: זאק לאבין סובל מקרע ברצועה וגמר את העונה, באתר וואלה, 5 בפברואר 2017
↑  מרקל פולץ נבחר 1 בדראפט, ג'ימי באטלר עובר משיקגו למינסוטה, באתר וואלה, 23 ביוני 2017
↑  Bulls retain Lavine, NBA.com, 8 July 2018
↑  הלייקרס הפסידו למילווקי, שיקגו ניצחה באטלנטה אחרי ארבע הארכות, באתר וואלה, 2 במרץ 2019
↑  49 נקודות, 13 שלשות וסל ניצחון לזאק לאבין, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2019
↑  עוד טרייד גדול: דיארון פוקס בסן אנטוניו, זאק לאבין בסקרמנטו, באתר ערוץ הספורט, 3 בפברואר 2025.
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - טוקיו (2020) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 ג'ונסון •  5 לאבין •  6 לילארד •  7 דוראנט •  8 מידלטון •  9 גרנט •  10 טייטום •   11 מק'גי •  12 הולידיי • 13 אדבאיו •  14 גרין • 15 בוקר • מאמן: פופוביץ' |  1  •  2  •  3  •  4 ג'ונסון •  5 לאבין •  6 לילארד •  7 דוראנט •  8 מידלטון •  9 גרנט •  10 טייטום •   11 מק'גי •  12 הולידיי • 13 אדבאיו •  14 גרין • 15 בוקר • מאמן: פופוביץ' | ארצות הברית |
ועדת קינג-קריין

הפרסום הראשון של מסקנות ועדת קינג-קריין ב-1922 בכתב העת Editor & Publisher
ועדת קינג-קריין (באנגלית: King-Crane Commission) הייתה ועדת בדיקה שנשלחה על ידי הנשיא וודרו וילסון לפי החלטת חבר הלאומים לבחון אפשרות שהמנדט על ארץ ישראל וסוריה יופקד בידי ארצות הברית ולא בידי בריטניה וצרפת. הוועדה מונתה גם לבדוק האם יש להקים מדינה ארמנית, והאם מדינה זו צריכה להיווצר בחסות מנדט של ארצות הברית. בשל העובדה שדו"ח הוועדה הושלם לאחר שווילסון לקה בשבץ מוחי וחדל לתפקד, ובשל החלטת מחלקת המדינה שפרסום הדו"ח אינו עולה בקנה אחד עם האינטרס הציבורי, נגנז הדו"ח עם הגשתו ב-28 באוגוסט 1919 והתגלה ופורסם רק ב-1922 על ידי כתב העת Editor & Publisher.
רקע

ההצעה להקמת ועדת בדיקה הועלתה על ידי האמריקאים במסגרת שיחות ועידת השלום בפריז (1919). במהלך הוועידה לא הביע אדוארד האוס, ראש המשלחת האמריקאית לוועידת השלום, את רצונה של ארצות הברית לקבל לידיה את ניהול המנדט בשטחי האימפריה העות'מאנית לשעבר לאור מה שראה ככישלון המעורבות האמריקאית בפיליפינים.
נציגי הציונים שהופיעו בפני הוועידה, נחום סוקולוב, חיים ויצמן ומנחם אוסישקין, העדיפו מנדט בריטי מן הטעמים הבאים: בריטניה הכריזה בהצהרת בלפור, הישג מדיני חסר תקדים של התנועה הציונית, כי תתמוך בהקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל תוך שהיא פורשת חסותה על התנועה הציונית על מנת לסייע לה במימוש מטרתה העיקרית. בבריטניה התקיימה מסורת של תמיכה נוצרית בשיבת ציון וחיים ויצמן טווה בה רשת של הסכמות והבנות. מאידך, חששו הציונים שבהתאם לעקרונות הדמוקרטים הנהוגים בארצות הברית, יבקשו האמריקאים לכונן בארץ דמוקרטיה ייצוגית המבוססת על רוב שיושג בבחירות בקרב כל יושבי הארץ, ובהינתן רוב ערבי בארץ ישראל בעת ההיא המשמעות היא שלטון ערבי שאינו עולה בקנה אחד עם השאיפה לכונן בארץ ריבונות יהודית.
מאותה סיבה עצמה הייתה ההצעה מקובלת ואף מועדפת על הערבים, שהבריטים אסרו על משלחתם (כמו גם נציגים ממצרים) להגיע ולהציג את עמדתה בוועידה. את רצון ערביי סוריה הגדולה להציג את עמדתם הביא בפני ועידת השלום הווארד בליס, בנם של מייסדי האוניברסיטה האמריקאית בביירות (ואחיו של הארכאולוג פרדריק בליס), ידיד קרוב של הנשיא וילסון. בקשתו גובתה במכתב מאת האמיר פייצל.
סוריה וארץ ישראל

ביולי 1919 הגיעה לדמשק ועדה שהורכבה משני אישים: הנרי צ'רצ'יל קינג (אנ') מאוהיו, פעיל מיסיון ומראשי ימק"א, וצ'ארלס ריצ'רד קריין (אנ'), משיקגו, כומר פרסביטריאני, תעשיין, מתומכי הנשיא וילסון ותומך נלהב בלאומיות הערבית. השניים סבבו בכפרי וערי ארץ ישראל, סוריה ולבנון ושמעו מפי נציגי הקונגרס הלאומי הסורי תביעה לעצמאות. בעדיפות שנייה דרגו הערבים את האפשרות להעברת השטחים העות'מאניים לידי מנדט אמריקאי, בעדיפות שלישית לידי מנדט בריטי והאפשרות הגרועה מבחינתם הייתה מנדט צרפתי - ביותר מ-60% מסך 1863 התצהירים שהוגשו לוועדה הובעה התנגדות למנדט צרפתי, ורק ב-15% מהם הובעה בו תמיכה. ח'ליל א-סכאכיני מנה את הסיבות לכך: הבריטים הבטיחו ליהודים בית לאומי, הם מקיימים מדיניות פרו-ציונית בפועל ומנדט בריטי על ארץ ישראל פירושו מנדט צרפתי על סוריה וכפועל יוצא פיצול האומה הערבית. בהצהרה שנוסחה בידי ח'ליל א-סכאכיני בשיתוף המופתי כאמל אל-חוסייני, אמין אל-חוסייני ונציגים משכם בראשות עיזאת דראוזה, נאמר:
דוברי האגודה המוסלמית-נוצרית ביפו, שייצגו את נכבדי העיר, הזהירו בעדותם בפני הוועדה: "נהדוף את הציונים לתוך הים – או שהם יְשַלחו אותנו חזרה למדבר".
ועדת קינג-קריין הגיעה למסקנה שרוב תושבי הארץ מעוניינים בשלטון אמריקאי והמליצה על כך. הוועדה המליצה "לשנות תכלית שינוי" את התוכנית של הגירה יהודית לא מוגבלת וציינה את ”ההשפעות החמורות של הקמת מדינה יהודית על זכויותיהם האזרחיות והדתיות של התושבים הלא יהודים... הציונות מקווה לנשל לחלוטין את התושבים הלא יהודים מכל נכסיהם בארץ”. הווארד בליס קיבל את הדוח ימים ספורים לפני מותו אך הנשיא וילסון כבר לקה בשבץ מוחי וחדל מלתפקד.
ארמניה הווילסונית

הוועדה מונתה גם לחקור את הטענות שהועלו על ידי התנועה הלאומית הארמנית, ולקבוע האם טענות אלה תואמות את ארבע עשרה הנקודות שלו, כאשר נקודה מספר 12 היא:
ועדת קינג-קריין הייתה אמורה להכריע בשאלה האם יש להקים מדינה ארמנית, והאם מדינה זו צריכה להיווצר בחסות מנדט של ארצות הברית והגיעה למסקנה שצריך מנדט שכזה. ועדת קינג-קריין ציינה כי הארמנים סבלו חוויה טראומטית, שלא יכלו לסמוך על האימפריה העות'מאנית שתכבד את זכויותיהם, וכי הארמנים הם עם ולפיכך מומלץ כי העצמאות הארמנית שהוכרזה במהלך המסע הרוסי לקווקז תכובד על ידי הקהילה הבינלאומית ותובטח על ידי מעצמות ההסכמה.
לקריאה נוספת

תום שגב, ימי הכלניות, כתר ספרים, 1999, עמודים 102 - 104
Editor and Publisher, vol. 55 no. 27 pp. 1-18, December 2, 1922
הערות שוליים

↑  Letter from Undersecretary Henry Fletcher to Secretary of State Leland Harrison, April 7, 1922. Record Group 59, General Records of the Department of State, 763.72119/7161, Microfilm Publication 367, Reel 439, National Archives and Records Administration, quoted in Restoring Lost Voices of Self-Determination, King-Crane Commission Digital Archival Collection, Oberlin College Archives, Ken Grossi, Maren Milligan, Ted Waddelow, August 2011
↑  הפצצת סוריה, ליד הערה 2
1 2  אילן פפה, אצולת הארץ: משפחת אל-חוסייני, עמודים 210-211
↑  בני מוריס, מדינה אחת, שתי מדינות, עמ' 79.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576513105171  LCCN: n93002834  NKC: ko20201091559  VIAF: 127988320   WorldCat (עם VIAF): 127988320 
ועדת קינג-קריין
אתה אוהב אותי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אבנר ברנהיימר
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  "חרגול"
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003496144, 002503081
אתה אוהב אותי הוא ספרו הראשון של העיתונאי, והתסריטאי אבנר ברנהיימר, שיצא לאור בסוף שנת 2005.
הספר מבוסס על הטור "מיטה זוגית" שפורסם לאורך כעשר שנים במגזין הזמן הוורוד, ומתאר, בלשון הומוריסטית, את זוגיותו של המחבר ובן זוגו.
ברנהיימר הוא התסריטאי של הסרט יוסי וג'אגר וסדרת הטלוויזיה פלורנטין (במשותף עם גל אוחובסקי). בשונה מהתסריטים שכתב עד לספר זה, שבהם סיפור עלילה רומנטי ארוך, מהווה הספר "אתה אוהב אותי" קובץ אירועים ואנקדוטות קצרות, תוך התבססות על חייו האמיתיים של הסופר עם בן זוגו.
הספר, שהתקבל באהדה בקרב מבקרי הסיפרות, מתאר את חיי הזוגיות היומיומיים של שני גברים החיים בזוגיות, חיים הדומים לגמרי לחיי נישואים בין זוגות הטרוסקסואלים. מתוארים בו הרגעים המרגשים בחייהם, וכן גם הרגעים העצובים, השמחים, המתסכלים ובעיקר המצחיקים.
לפי ביקורות הסיפרות, ניתן לשאול האם לספר אג'נדה פוליטית חברתית, שבה הוא מזמין את הקורא להבנה כי זוגיות הומוסקסואלית זהה לזוגיות הטרוסקסואלית; או שמא אין מדובר באג'נדה כזאת אלא אכן מדובר באופן דומה למדי של זוגיות.
יהדות צרפת

|  ריכוזי אוכלוסייה עיקריים |
| --- | --- |
 צרפת צרפת 480,000–550,000
 שפות
 צרפתית  •  ערבית  •  לאדינו  •  מרוקאית יהודית • יידיש
 דת
 יהדות
 קבוצות אתניות קשורות
 יהדות ארצות האסלאם  •  יהדות צפון אפריקה  •  יהדות אמריקה הלטינית  •  יהדות מרוקו  •  יהדות אירופה
 נוסח תפילה
 נוסח אשכנז
 
בית-כנסת בווקלוז (צולם ב-2009)
יהדות צרפת היא כיום הקהילה היהודית השלישית בגודלה בעולם, אחרי ישראל וארצות הברית. נחשבת לאחת העתיקות והמפוארות מקהילות היהודים באירופה. תולדות הקהילה כוללות עליות ומורדות ביחס השלטון והחברה ליהודים, לאורך תקופות של סובלנות ושגשוג לצד תקופות של אנטישמיות וגלי הגירה החוצה ממנה. במאה ה-21, רוב יהודי צרפת הם יהודים-ספרדים בעיקר מצפון אפריקה (יהדות המגרב).
לא פחות מחמישה יהודים או ממוצא יהודי מלא או חלקי כיהנו בתקופות שונות בתפקיד ראש ממשלת צרפת: אלכסנדר מילראן (1920) לאון בלום (1936–1937, 1938, 1945), רנה מאייר (1953), פייר מנדס פראנס (1954–1955), מישל דברה (1959–1962), ולורן פביוס (1984–1986). ניקולא סרקוזי, שהוא ממוצא יהודי חלקי, כיהן כנשיא צרפת בשנים 2007–2012.
נכון ל-2022, בצרפת יש כ-442 אלף יהודים, המהווים כ-0.67% מהאוכלוסייה במדינה.
העת העתיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. (ניתן להסתייע בספרה של בנבסה, 2004; ראו ב"לקריאה נוספת").
ראשית ההתיישבות היהודית בגאליה, שמה ההיסטורי של אזור צרפת של ימינו, לוט בערפל. המונח "צרפת" הוזכר במקרא וזוהה על ידי חוקרים כעיר בצידון. אך גאליה – צרפת של ימינו – אינה מוזכרת במקרא, ורק בימי הביניים נעשה זיהוי אנכרוניסטי בין "צרפת" לבין France. על פי מקורות רומיים קדומים, ניתן להסיק כי במאה הראשונה לספירה הוגלו לגאליה שני מלכים מארץ יהודה: ארכלאוס והורדוס-אנטיפס, שתי דמויות מזרע המלכות המשתייכות לעם היהודי. הקיסר הרומי אוגוסטוס הדיח והגלה לגאליה את נשיא ארכלאוס בן הורדוס יחד עם פמלייתו אחרי שנציגי היהודים ביהודה פנו אליו בבקשה להחליפו. ארכלאוס מת בגלות בגאליה בשנת 16 לספירה והוא בן 39. האגדה מספרת כי קליגולה הגלה את הורדוס אנטיפס לגאליה, אחרי שקליגולה חשד בו בבגידה.
לאחר חורבן בית המקדש השני על ידי טיטוס בשנת 70 לספירה, עזבו יהודים רבים את ארץ ישראל, וביניהם גם גל של יהודים שנמלטו דרך הים התיכון ל"ארץ הגאלים".[דרוש מקור] עדויות היסטוריות טוענות כי גם לאחר חורבנה של רומי המשיכו יהודים רבים להשתכן באזור המוגדר היום כדרום צרפת. קו שיכונם של היהודים נמשך עד לאזור בו נוסדה בירתה של צרפת, פריז.
עדויות ברורות על התיישבות יהודית של ממש בגאליה יש בידינו רק מהמאה הרביעית לספירה.
ימי הביניים > התקופה הקרולינגית

עם ירידת שושלת המלכים המרובינגים באמצע המאה השמינית ועליית השושלת הקרולינגית, רבות העדויות שמעמדם של היהודים בתפוצות בכלל השתפר באופן חד, ומעמדם של יהודי גאליה (צרפת) בפרט, הן מבחינה חברתית והן מבחינה חומרית. במאות השמינית עד העשירית יצאו יהודי בבל רבים למסעות מסחר סביב העולם כולו, ובין נקודות המסחר העיקריות של אלה התבלט אזור צרפת-גרמניה – "אשכנז" בלשונם. על מנת שיישארו על אדמת גאליה, הציעו הקרולינגים לסוחרים היהודים כתבי זכויות אישיים מרחיקי לכת בנדיבותם. בראשית המאה התשיעית היו יהודים אשר הועסקו על ידי חצר הקיסר וראו ברכה רבה בעמלם. עושרם הרב של הסוחרים היהודים לא פגם באיזון של יחסיהם עם סביבתם הנוצרית, והם הצליחו לשמור על יחסים אלה תוך הקפדה על דתם. זאת הייתה תקופה בה לא הייתה חציצה תרבותית בין בני הדתות השונות ואורח חייהם החברתי של היהודי ושל הנוצרי היו זהים כמעט לחלוטין. השכבה העליונה של החברה הקרולינגית אף ניסתה לחקות את היהודים, שנתפסו כאנשי העולם הגדול. חשיבות הדבר הייתה בשל מעמדה הרם של שכבה זו, שהשתייכה לשושלת השנייה של המלכים הפרנקים, שושלת ששלטה באזור גאליה (צרפת) במשך 987 שנים. מערכת של סיוע הדדי בין יהודי צרפת וגרמניה, איפשרה את פריחתה התרבותית והקהילתית של יהדות אשכנז. העיר שטרסבורג, אשר שוכנת בסמוך לגבול המזרחי של צרפת עם גרמניה, התפרסמה כבר אז כמרכז יהודי רוחני ותרבותי חשוב ביותר.
במאה ה-11 החלו להתפתח בצרפת ישיבות ומרכזי תורה רוחניים, וראשיהם החלו להתפרסם בעולם היהודי. בין השאר פעלו בה הפוסק והפייטן רבי יוסף טוב עלם, ורבי אליהו הזקן ממאנש ומשפחתו. באמצע המאה חל זינוק נוסף במעמדה של היהדות בצרפת, כשרבי שלמה יצחקי (רש"י), בן צרפת שנסע ללמוד בישיבות גרמניה (בקהילות שו"ם) שב לצרפת והקים בה את בית מדרשו. בישיבתו למדו תלמידים רבים, והפירושים שחיבר למקרא ולתלמוד הבבלי התפשטו עד מהרה בכל העולם היהודי, והפכו תוך שנים ספורות לאבן יסוד של לימוד התורה.
ימי הביניים > יהדות פרובאנס

בימי הביניים צרפת הייתה רק חלקו הצפוני של האזור המכונה בשם זה בימינו, בעוד שחלקו הדרומי כונה פרובאנס ובפי היהודים כונה פרובינצא. צרפת ופרובאנס היו ארצות שונות לחלוטין הן מבחינה פוליטית, תרבותית ולשונית. יהודי פרובאנס דיברו בשפה מקומית - פרובנסלית יהודית. שפה זו קרובה מאוד לצרפתית אך כוללת גם אלמנטים רבים מספרדית. פרובאנס קרובה מבחינה גאוגרפית הן לצרפת והן לספרד, ובשל כך המנהגים של יהודי פרובאנס ובעיקר נוסח התפילה שלהם הושפע באופן שווה משתי המדינות. ישנה גם השפעה איטלקית מסוימת. יהודי צרפת התפללו בנוסח צרפת הקרוב יותר לנוסח אשכנז, ומנהגיהם (שהמקורות העיקריים לתיעודם הם מחזור ויטרי, סידור רש"י ומקורות נוספים) היו דומים בעיקר למנהגי יהדות אשכנז, אם כי היו הבדלים לא מבוטלים.
באותה תקופה, פרחה קהילה יהודית גדולה ותוססת בפרובאנס, וכבר בתחילת האלף השני לספירה התקיימה בה יצירה יהודית מקורית. באותה העת התגורר בפרובאנס בעיר נרבונה רבי משה הדרשן אשר לקט ואף יצר ספרי מדרשים על התורה. יהדות פרובאנס יצרה הגות ופרשנות מקרא מיוחדת, עסקה בפילוסופיה וגם בקבלה. עם יוצריה המרכזיים, שזכו לשם הכולל חכמי פרובנס, נמנים המאירי, הרד"ק, רלב"ג, רבי יהונתן הכהן מלוניל, רבנו זרחיה הלוי (בעל המאור), הראב"ד, בנו רבי יצחק סגי נהור ועוד רבים. בהקדמתו למסכת אבות כותב המאירי שחיו בנרבונה חכמים לאלפים. בחיבורי חכמי צרפת ואשכנז מצויים אזכורים שונים לחכמי נרבונה.
בניגוד ליהודי צרפת שגורשו ממנה באופן סופי בשנת 1394, יהודי פרובאנס, שהשתייכה לבית אנז'ו, המשיכו להתגורר שם, אך סבלו מרדיפות קשות. על כך מעידים הפוגרומים שנערכו ביהודי קאוויון (1456), קרפנטרה (1459) (ראו גם הקהילה היהודית בקרפנטרה) ואביניון (1471).
ב-1481, כאשר לואי האחד עשר, מלך צרפת הצליח לספח את פרובאנס לנחלותיו נכנס צו הגירוש של 1394 לתוקפו גם שם. אולם המלך שעה לתחנוניהם של יהודי מרסיי, ארל, אקס-אן-פרובאנס, טאראסקון וסלון-דה-פרובאנס וחידש את זכותם להתגורר בפרובאנס. ב-1484 פרצו פוגרומים נגד היהודים בערי פרובאנס, ובהן טאראסקון וארל.
ב-19 באוגוסט של אותה שנה אסר שארל השמיני, מלך צרפת על היהודים להתגורר בארל. ב-1486 הורתה מועצת העיר ארל לנציגיה באספת המעמדות הצרפתית לדרוש את גירושם של יהודי עירם; צעדים דומים ננקטו גם במרסיי. הרגשות האנטישמיים התחזקו במיוחד אחרי שיהודי פרובאנס ניסו לבוא לעזרתם של אחיהם שגורשו מספרד ב-1492. שארל השמיני נכנע ללחץ ההמון ובסוף יולי 1493 ציווה על יהודי ארל ומרסיי לעזוב ערים אלה תוך שלושה חודשים או להתנצר. היהודים הצליחו להשיג מספר דחיות לצו, אך ב-31 ביולי 1501 הוציא לואי השנים עשר, מלך צרפת צו גירוש על כל יהודי פרובאנס, למעט הערים אביניון, איל-סור-לה-סורג, קרפנטרה וקאוויון שבהן נשארו יהודים, כיוון שהיו תחת שלטון האפיפיור שלא גרש את היהודים מנחלותיו.
המנהגים ונוסח התפילה של יהודי פרובאנס השתמרו בארבע ערים אלו עד לדור האחרון. רבים ממגורשי ספרד היגרו לפרובאנס (למשל משפחתו של ההיסטוריון היהודי ר' יוסף הכהן הרופא) דבר שהפר את האיזון בין ההשפעה הספרדית והצרפתית על המנהגים של היהודים שנשארו וקרב אותם יותר למנהגים הספרדיים. אף על פי כן, מנהגים עתיקים רבים נשתמרו בקרב יהודים אלו.
תקופת הרנסאנס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כחלק מהרנסאנס הכללי, השתפר גם מצבם של היהודים והם ניצלו את הפריחה התרבותית והכלכלית לשיפור מצבם. בתקופה זו הצליחו היהודים להשתלב בתחומים ומקצועות שהיו חסומים בפניהם עד אותה עת. היהודים נהנו גם מירידת מרכזיותה של הדת ומחילון שעבר על צרפת, אם כי מנהיגי היהדות המסורתית חששו מתוצאות שבירת המחסומים. מהרנסאנס ועד למהפכה צמחו בצרפת משכילים, סופרים, מוזיקאים, אנשי רוח, ואף מנהיגים פוליטיים יהודים.