stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורקניים (עכבישים)
לקריאה נוספת

"מִשְׁפַּחַת הַיּוֹרְקָנִיִּים (Scytodidae)" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 2 – "חסרי חוליות יבשתיים", בעריכת גרשום לוי, הוצאת משרד הביטחון, 1985, עמ' 41–42
קבוצת תדמיר

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  רון ארצי
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־19 שנים) 
 חברות בנות:  תדמיר נדל"ן, תדמיר שיאון אנרגיה, גליקסמן תדמיר, תדמיר משקי הטלה, מקורית 2000, פטם ירושלים, אפרוחי פלא, הקבוצה הירושלמית לבשר, הקבוצה הירושלמית למספוא, עוף צפת, חוות הבוקרים און ליין
 מיקום המטה:  ירושלים
 שליטה בחברה:  רון ארצי
 ענפי תעשייה:  מזון, חקלאות, נדל״ן, אנרגיה מתחדשת
 מוצרים עיקריים:  חוות הבוקרים, טבעוף, משק ארצי
 הכנסות:  1 מיליארד ש"ח
 יו"ר:  רון ארצי
 מנכ"ל:  אבי מנוחין
  
 http://tadmir.co.il/
 
קבוצת תדמיר ניהול והפעלה (2006) בע"מ היא קונצרן מזון מהגדולים בישראל, הקונצרן בבעלות פרטית ומונה 15 חברות – רובם בתחום המזון והחקלאות, אך גם בתחומי אנרגיה מתחדשת ונדל"ן. בסיס הקבוצה הוא מפעל (מכון תערובת) המייצר הזנה לבעלי חיים, המפעל מהגדולים בארץ, מחזורה של הקבוצה הוא קרוב ל1 מיליארד ש"ח בשנה.
היסטוריה

"תדמיר מכון תערובת אגודה חקלאית שיתופית בע"מ" הוקמה בשנת 1984 כמפעל לייצור הזנה לבעלי חיים (מכון תערובת), המפעל הוקם כמפעל אזורי האמור לשרת את המושבים באזור ירושלים. המפעל הקודם שכן בתל אביב ונסגר עם הקמת המפעל החדש שבאזור התעשייה הר-טוב, (מטה יהודה) (המפעל הנוכחי) המפעל נועד לייצור מזון לבעלי חיים. כ־90% מתוצרת המכון שווקה בתחילת דרכו של המכון לישובי האזור. במשך השנים חלו שינויים בהתפלגות סוגי התערובות (מזון) המיוצרות במכון, וכן שינויים בהתפלגות לקוחות המפעל. בעבר המכון ייצר מזון ללולים של עופות פטם ומטילות בלבד, משום שאלה היו הענפים העיקריים שעליהם התבססה החקלאות באזור מטה יהודה והרי ירושלים.
לימים עבר המכון לייצר מגוון של תערובות: פטם, מטילות, הודים, פרגיות, רבייה, צאן ובקר.
בד בבד חל שינוי גם במגוון הלקוחות, אם בעבר כ-90% מהלקוחות היו אגודות מושביות שערכו קניות מרוכזות עבור החקלאים, עם התמוטטות המערכת הארגונית המושבית, עברה תדמיר לשיווק ישיר לחקלאים בכל חלקי הארץ.
תדמיר החדשה

"קבוצת תדמיר ניהול והפעלה (2006)" היא חברה פרטית בשליטת איש העסקים רון ארצי ומחזור עסקיה נע בין 874–900 מיליון ש"ח בשנה. (על פי ynet ומאגר BDI)
לאחר שנים הפסדיות למכון התערובת אשר היה בבעלות האגודה השיתופית, באוקטובר 2006 הצטרפו אל מנכ"ל המכון רון ארצי מספר עובדים, שיחדיו הקימו את "קבוצת תדמיר – ניהול והפעלה (2006)". לאחר מכרז זכתה החברה הפרטית ושכרה את מכון התערובת מהמושבים למשך 15 שנים, החברה החדשה האריכה מאז את הסכם השכירות ומפעילה אותו עד היום. בשנים הבאות הפך רון ארצי ליו"ר הקבוצה ובעל השליטה. כיום מספר עובדים בכירים בקבוצה הם בעלי מניות בחברה.
החברה החדשה הקימה שלוש חטיבות – כולן עוסקות בייצור מוצרי חלבון מן החי, בשלושה ענפים שונים: מוצרי עוף, ביצי מאכל ומוצרי בקר – כל חטיבות והחברות בתוכן נסמכות על המפעל המרכזי – מכון התערובת המשמש כבסיס הפעילות. חלק גדול מצריכת התערובת המיוצרת במכון מיועדת לצריכה עצמית על ידי חברות הבת (רוב החברות בקבוצה הו לקוחות של מכון התערובת). בנוסף לצריכה של החברות הבנות, תדמיר מוכרת תערובות גם ללקוחות שונים בכל הארץ, בין היתר למגדלי צאן בפזורה הבדואית בנגב. וגם ללקוחות ברשות הפלסטינית.
כיום מכון התערובת מייצר כ-240 אלף טון תערובות מזון בשנה.
בין מתחריו העיקריים בקטגוריית מכוני התערובת, ניתן לציין את אמבר, מילובר מילואות ואסמי עוז.
ב-2019 הורשע מנכ"ל החברה רון (אהרון) ארצי במסגרת הסדר טיעון לאחר שהודה במתן שוחד בסך 450 אלף ש"ח לראש מועצה אזורית מטה יהודה, משה דדון, ולאנשים נוספים, כדי שיסייעו לארצי לרכוש את מפעל "תדמיר".
חברות בנות > הקבוצה פועלת באמצעות מספר חברות בת

"מכון התערובת" אשר מייצר כ-240 אלף טון תערובות בשנה – מספר 3 בגודלו בישראל על פי מדד IDB בקטגוריית מכוני התערובת בישראל (אחרי ״אמבר״ ו״מילובר״) המכון מהווה את בסיס הפעילות של החברה.
חברות בנות > חטיבת ביצי המאכל – חטיבה זו כוללת מספר חברות

"מקורית 2000" חברה אשר "קבוצת תדמיר" בעלת מניות בה, היא הזכיינית הבלעדית לשיווק זן התרנגולות "לוהמן" – (מטילות לביצי מאכל), הזן הפופולרי ביותר בישראל, בין 70% ל-80% מהמטילות בישראל הן מזן זה. (על פי נתוני "מועצת הלול")
"גליקסמן תדמיר גידול ושיווק פרגיות" החברה הגדולה בישראל לגידול ושיווק פרגיות, המייצרת מעל ל-30% (על פי נתוני מועצת ענף הלול) משוק ה״פרגיות הקלות״ בישראל (תרנגולות צעירות המיועדות להטלת ביצי מאכל).
"פעילות לולי המטילות" של תדמיר – תדמיר מגדלת מאות אלפי מטילות (תרנגולות מטילות לביצי מאכל) בחוות גדולות הפרוסות בכל הארץ, חלקם הגדול בלולי מעוף (חופש-אוויארי) לרווחת העוף.
חברות בנות > חטיבת הפטם (עוף) – חטיבה הכוללת מספר חברות

"אפרוחי פלא" חברה אשר "קבוצת תדמיר" בעל מניות בה, החברה מייצרת ומדגירה אפרוחי פטם במתקני הדגרה אוטומטיים.
"פטם ירושלים" חברת בת אשר עוסקת בגידול עופות פטם, משך גידול של פטם הוא קצר יחסית ונע סביב ה-40 יום. בשנים האחרונות התמקצעה החברה בגידול "עוף צמחוני", עוף הניזון מתזונה צמחונית בלבד (ללא שאריות ממפעיל בשר, קמחי נוצות ועצמות, כפי שמקובל בענף), ללא אנטיביוטיקה ובתנאי מחיה נאותים.
"עוף טרי ובריא (עוף צפת)" חברה העוסקת בייצור מוצרי עוף צמחוני ללא אנטיביוטיקה תחת שני מותגים: משק ארצי, המשווק ברשת רמי לוי, טיב טעם, חצי חינם ורשתות שיווק נוספות וטבעוף המשווק בלעדית ברשת שופרסל.
חברות בנות > חטיבת הבקר והמספוא – חטיבה הכוללת מספר חברות

"הקבוצה הירושלמית" חברת בת אשר עוסקת ביבוא מספוא לישראל (תירס, חיטה, סויה).
"הקבוצה הירושלמית לייצור בשר" חברת בת אשר עוסקת בגידול עגלים בישראל (אלה ניזונים מתערובת הקבוצה) וייצור מוצרי בשר בקר מקומי בישראל תחת המותג "חוות הבוקרים" המשווק לקצביות, רשתות שיווק ומסעדות.
חברות בנות > חברות בתחומי אחרים

"תדמיר נדל"ן" בתחום הנדל"ן – חברה בבעלות מלאה של "קבוצת תדמיר" – החברה עוסקת בייזום, הקמה, השכרה וניהול נכסים, כאשר עיקר פעילותה בתחום הנדל"ן המניב ויזמות, בתחומי התעשייה, המסחר, מרלוגים, אזורי תעשייה ואזורי התעסוקה במושבים.
"תדמיר שיאון אנרגיה" חברת בת בתחום האנרגיה המתחדשת. הקבוצה מקימה מערכות סולאריות על גבי גגות, מאגרי מים ומתחמי קרקע במודל BOT, שכירות או באמצעות יזמות משותפת. החברה פועלת במגזר החקלאי (מושבים וקיבוצים), המסחרי והתעשייתי, מערכות סולאריות על גגות קיימים, מבני ציבור, בניית מבנים חדשים, קירוי מגרשי ספורט וחניות כלי רכב, חממות אגרי על שטחים חקלאים ואגירה.
"חוות הבוקרים און ליין" – בתחום המזון והאיקומרס – החברה מוכרת ללקוח הפרטי את מוצרי הבקר והעוף שמייצרת הקבוצה, מוצרי הבקר של "חוות הבוקרים" ומוצרי העוף של "משק ארצי" בהזמנת און ליין באינטרנט ומשלוח לבית הלקוח.
מותגי הקבוצה

"משק ארצי" מוצרי עוף בתזונה צמחית ללא אנטיביוטיקה והורמונים נמכר ברשתות רמי לוי, חצי חינם ורשתות שיווק נוספות.
"טבע עוף שופרסל" מוצרי עוף בתזונה צמחית ללא אנטיביוטיקה והורמונים, מותג ה"private label" היחידי בשופרסל אשר הוא בסימן רשום של הספק.
"חוות הבוקרים" מותג בשר בקר (מתחרים עיקריים: אדום אדום של תנובה ודבאח).
הערות שוליים

1 2  נווית זומר, תחרות לדבאח ואדום ואדום: מותג בשר בקר טרי חדש יימכר ברשתות, באתר ynet, 18 במאי 2020
↑  מעריב אונליין, ‏כתב אישום נגד מנהל קבוצת תדמיר, כחלק מפרשת השחיתות במועצה האזורית מטה יהודה, באתר מעריב אונליין, 27 בינואר 2019
↑  8 חודשים בכלא למנהל הקבוצה שנתן שוחד, באתר בחדרי חרדים, 14 במרץ 2019
רון ארצי
דורון זהבי

אין תמונה חופשית
דורון זהבי (נולד ב-1960 בערך) הוא יועץ לענייני ערבים במשטרת ירושלים, בדרגת סגן ניצב. התפרסם בעת היותו חוקר שבויים בכיר בדרגת רב-סרן, תחת הכינוי "קפטן ג'ורג'", ביחידה 504 בצה"ל. השתתף בחקירת מוסטפא דיראני, שנועדה לחלץ ממנו מידע הנוגע לגורלו של הנווט הישראלי השבוי, רון ארד, שהוחזק על ידו.
רקע לפרשת דיראני

מוסטפא דיראני ייסד את ארגון "ההתנגדות המאמינה", הזרוע הצבאית של אמל בלבנון. ב-1986 לכדו אנשיו של דיראני את הנווט רון ארד, אשר נטש את מטוסו לאחר תקלה טכנית בעת תקיפת מחנה פליטים סמוך לצידון. בין אוקטובר 1986 למאי 1988 היה דיראני אחראי לכליאתו ולהחזקתו של ארד. בשנת 1994 דיראני נחטף לישראל על ידי סיירת מטכ"ל, בתקווה שיוכל להשלים פערים מודיעיניים על גורלו של ארד ומתוך רצון להשתמש בו כקלף מיקוח בהסכם חילופי שבויים עתידי. הוא הוחזק במעצר מינהלי במשך שמונה שנים במתקן 1391 בלא שהתאפשר לו להיפגש עם נציגי הצלב האדום, במטרה ללחוץ על שוביו של ארד. דיראני נחקר באינטנסיביות מיד עם הבאתו למעצר בישראל. אחד מחוקריו היה זהבי, שכונה "קפטן ג'ורג". דיראני שוחרר ב-2004 במסגרת עסקת חילופי השבויים עם חזבאללה.
תביעתו של דיראני

בשנת 2000 תבע דיראני את מדינת ישראל, בטענה שעבר שני מקרים של התעללות מינית מצד חוקריו. בין השאר, טען כי רב-סרן ביחידה 504, המכונה "קפטן ג'ורג'", החדיר אלה לפי הטבעת של דיראני. לטענת דיראני, במהלך חקירתו עבר עינויים, הכוללים טלטולים, השפלות, מכות, מניעת שינה, וקשירתו בתנוחת כריעה למשך שעות ממושכות, ולשם השפלתו נחקר כשהוא עירום. בית המשפט דחה את התביעה.
שחרורו מצה"ל של זהבי

בספטמבר 2001 המליץ הפרקליט הצבאי הראשי לשקול את שחרורו של זהבי, לאחר כמעט עשרים שנה בשירות, בנימוק שהפעיל בחקירת דיראני שיטות פעולה פסולות. זהבי עתר פעמים אחדות לבג"ץ כדי למנוע את הפסקת שירותו. בעתירה הראשונה טען שחקר את דיראני עם אחרים בהתאם לנהלים ודרש מהמדינה את הקלטות החקירה כדי שיוכל להוכיח את צדקתו. בעקבות כך הועמדו לרשותו 46 קלטות. מפקדיו של זהבי החליטו על שחרורו, ולטענת המדינה הדבר נעשה ללא קשר להמלצת הפצ"ר. זהבי הגיש קבילה בעניין זה לנציב קבילות החיילים והגיש עתירה נוספת שבה ביקש להשהות את שחרורו למשך חודשיים עד לסיום בירור הקבילה, ובהמשך לכך ביקש להורות על ביטול ההחלטה לא להאריך את שירותו. שחרורו של זהבי לא עוכב והוא שוחרר מצה"ל ביוני 2002. באוקטובר 2002 הגיש זהבי עתירה שלישית שהופנתה נגד הפצ"ר ובה ביקש להעמידו לדין פלילי בגין העבירות שיוחסו לו בחוות דעת הפצ"ר. גם עתירה זו נדחתה.
לאחר שחרורו מצה"ל החל זהבי לשרת כקצין במשטרת ישראל.
המשך העיסוק במעשי "קפטן ג'ורג'" ותביעותיו של זהבי

על חשיפת זהותו של "קפטן ג'ורג'" הוטל צו איסור פרסום. באפריל 2010 פרסמה האגודה לזכויות האזרח טענות נגד התנהלותו של היועץ לענייני ערבים במחוז ירושלים, דורון זהבי. ביולי 2010 פרסם העיתון "הארץ" ש"קפטן ג'ורג'" מונה ליועץ לענייני ערבים במחוז ירושלים. בלוגרים אחדים, ובראשם ריצ'רד סילברסטיין בבלוג "תיקון עולם", קישרו בין שתי הידיעות ופרסמו שזהבי הוא "קפטן ג'ורג'".
ב-18 בדצמבר 2011 פרסם העיתון "הארץ", דברים שסיפר קצין בכיר ביחידה 504, אל"ם (מיל') ח', על התנהלות אלימה של "קפטן ג'ורג'" כלפי נחקרים. בהמשך חזר בו ח' מעיקרי הדברים. שבוע לאחר מכן נחשפה בתוכנית הטלוויזיה "עובדה" הקלטה מחקירתו של דיראני (שלא נכללה בקלטות שנמסרו לזהבי) שבה ניתן לראות כי שלושה חוקרים, בהם אל"ם ס', מפקד יחידה 504 וקפטן ג'ורג', משפילים, מפשיטים את דיראני ומאיימים להפיץ את התמונה. נוסף על כך, אל"ם ס' מאיים להחדיר אלה לפי הטבעת של דיראני.
בעקבות חשיפת הקלטת הנוספת תבע זהבי מהמדינה, בינואר 2012, פיצוי בסך 5.5 מיליון ש"ח בגין נזקים שנגרמו לו לדבריו, וטען שלא נפל רבב בהתנהלותו כחוקר, כי הופקר לגורלו והמדינה בחרה להתנער ממנו ולשחררו מצה"ל. תביעתו נדחתה באפריל 2013 בבית המשפט המחוזי בשל התיישנות. זהבי ערער על כך לבית המשפט העליון, וזה דחה את תביעתו לפיצוי על נזקי גוף, והורה שיתרת התביעה תוחזר אל בית המשפט המחוזי כדי שידון בה על פי כתב תביעה מתוקן שיגיש זהבי. באוקטובר 2018 נקבע שזהבי יקבל בפשרה 800 אלף ש"ח וכן הוצאות משפט בסך 159 אלף ש"ח.
בדצמבר 2013 לבקשתו של זהבי, התיר בית המשפט המחוזי בתל אביב לפרסם את זהותו, לצורך ריאיון שלו ב"עובדה". הראיון שודר בינואר 2014.
בינואר 2020 הגיש זהבי תביעת דיבה נגד ערוץ 13 בסכום של 100 אלף ש"ח, על כך שבדיון שהתקיים באולפן, בדבר עינויים שעבר לכאורה פלסטיני שנחקר בפרשת רצח רינה שנרב, אמר הפרשן הצבאי אלון בן דוד: "אין פה סיפורי קפטן ג'ורג', אין פה חוקר שעושה מה שמתחשק לו".
הערות שוליים

↑  גיא פלג, ‏"קפטן ג'ורג'" מדבר: "לפעמים צריך להראות שבחקירה הכל מותר", באתר ‏מאקו‏, 10 במאי 2013
↑  ורד לוביץ', "השכיבו אותי על ספסל, ואז החייל אנס אותי", באתר ynet, 27 בינואר 2004
צבי הראל, הותר לדיראני לתבוע מהמדינה פיצוי על אונס ועינויים, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2005
ענת שיחור-אהרונסון, ביהמ"ש ידון בתביעת דיראני, באתר nrg‏, 20 בדצמבר 2005
↑  בג"ץ 317/02
1 2  ע"א 3349/13 דורון זהבי נ' מדינת ישראל - משרד הביטחון, ניתן ב־12 באוקטובר 2015, עמ' 2; הפינה האפלה ביותר בישראל, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2003
↑  בג"ץ 4464/02
↑  בג"ץ 8980/02
↑  חקירות טורדניות שנועדו להרתיע פעילים חברתיים בירושלים המזרחית, האגודה לזכויות האזרח, 12 באפריל 2010]
↑  Richard Silverstein, Identity of Former IDF Torturer Exposed, ‘Captain George’ is Doron Zahavi, Tikun Olam, July 29, 2010
↑  ישי פרידמן, ‏האגודה לזכויות האזרח חשפה את זהותו של קפטן ג'ורג', באתר "סרוגים", 30 ביולי 2010
↑  תומר זרחין, קצין בכיר שחשף עינויים ביחידה סודית נחקר באזהרה, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2011
↑  עמרי אסנהיים, ‏קלטות החקירה של מוסטפא דיראני נחשפות, באתר ‏מאקו‏, 15 בדצמבר 2011
↑  גילי כהן, "קפטן ג'ורג'" תובע את המדינה: טענות דיראני על אונס גרמו לי נזק, באתר הארץ, 22 בינואר 2012
↑  ת״א 12-01-418 מדינת ישראל - משרד הביטחון נגד פלוני אלמוני, ניתן ב-8 באפריל 2013, באתר "נבו"
רויטל חובל, נדחתה תביעת הפיצויים שהגיש "קפטן ג'ורג'", באתר הארץ, 14 באפריל 2013
↑    יורם ירקוני, "קפטן ג'ורג'" יקבל 800 אלף שקל, באתר "ידיעות אחרונות", 22 באוקטובר 2018
↑  נעמה כהן פרידמן, הותר לפרסום: זהו "קפטן ג'ורג'", באתר ynet, 30 בדצמבר 2013
↑  עמרי אסנהיים, ‏דורון זהבי, "קפטן ג'ורג'", מדבר לראשונה, באתר ‏מאקו‏, 9 בינואר 2014
↑  רונן חיים, החוקר קפטן ג'ורג' שחקר את מוסטפא דיראני תובע את ערוץ 13, באתר Obiter‏, 19 בינואר 2020
נובל 200

| --- | --- |

Nobel 200
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  York Noble Industries Ltd
 שנות ייצור:  1958–1962
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 אורך:  3.20 מטר
 רוחב:  1.47 מטר
 גובה:  1.3 מטר
 משקל:  310 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2.07 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, 2 פעימות, 192 סמ"ק המפיק 10 כ"ס (מנוע אחורי)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות עם הפעלה חשמלית של ההילוך האחורי
 מהירות מרבית:  85 קמ"ש
נובל 200 (באנגלית: Nobel 200) היא מכונית מיקרו בעלת מרכב מפיברגלס, בתצורת תלת אופן מתוצרת York Noble Industries Ltd אשר יוצרה בין השנים 1958–1962 בבריטניה.
"נובל 200"

דגמי "נובל 200" היו זהים לדגם "Fuldamobil S7", נבנו ברישיון יצרן מכוניות המיקרו הגרמני "Fuldamobil" (אנ') (שם רשמי: "Elektromaschinenbau Fulda GmbH").
מפעל היצרן מוקם בעיר דאנדוק במחוז מחוז לאות' באירלנד לאחר שעבר מהעיר בריסטול מדרום-מערב אנגליה. בשנת 1959 המפעל עבר לבלפסט בצפון אירלנד.
תלת אופן - מקדימה 2 גלגלים, מאחור 1 גלגל.
2 דלתות ("דלתות התאבדות" - ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון הנסיעה).
מספר נוסעים: 2+2.
מערכת היגוי - מימין.
מנוע מתוצרת "ZF Sachs" (אנ').
מנוע בעירה פנימית שתי פעימות
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מנוע קירור אוויר.
מנוע אחורי (פתיחת המנוע בצד השמאלי אחורי של הרכב).
שלדת הרכב יוצרה על יד "Rubery Owen" (אנ') בעיירה "Darlaston" (אנ') במחוז וסט מידלנדס במערב המידלנדס.
קיבולת מכל דלק - 18 ליטר.
מחיר היחידה בשנת 1959 עמד על 317 שטרלינג (בבריטניה, ללא מיסים).
עד 15 ביולי 1959 יוצרו 1,500 יחידות.
תמונות

"נובל 200"
"נובל 200"
"נובל 200"
"נובל 200", שנת 1962
"נובל 200"
לוגו דגם "נובל 200"
ראו גם

מכונית מיקרו
הערות שוליים

↑  Findon, F.J., ed. (1958), Who's Who in the Motor Industry (3 ed.), London: Temple Press Limited, OCLC 249783987
↑  "נובל 200" - מפרט automobile-catalog.com/model/nobel/nobel_200
↑  Moore, John, ed. (1982), Motor Makers In Ireland, Dundonald: Blackstaff Press Limited, ISBN 0856402648
↑  Ayriss, Mike (Autumn 1985). "The continuing story of the Nobel 200". Rum Car News. Register of Unusual Micro-Cars: 3.
↑  נובל 200 בבלפסט bbc.co.uk/northernireland/yourplaceandmine/belfast
↑  נובל 200 - תמונות lanemotormuseum.org/collection/cars/item/nobel-200
חרות (מושב)

| --- | --- |
בית העם שבמרכז המושב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: לב השרון
גובה ממוצע: ‎60 מטר
תאריך ייסוד: 1930
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,313 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) חרות(למפת נתניה רגילה) חרות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חרות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חרות32°14′26″N 34°54′54″E﻿ / ﻿32.2404364553628°N 34.9148842040442°E﻿ / 32.2404364553628; 34.9148842040442  heמפת היישובים של מועצה אזורית לב השרון באדום - חרות בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10
http://moshav-herut.org.il
ילדה מאכילה עיזים בחצר ביתה, שנות ה־40 במושב חרות
חֵרוּת הוא מושב באזור השרון ליד תל מונד השייך למועצה אזורית לב השרון. הוקם בשנת 1930. גובל במזרח בטירה, בצפון-מזרח בכפר הס, בדרום במשמרת, במערב בכביש 4 ובצפון בתל מונד.
היסטוריה

תחילתו של ארגון "חרות יהודה" בשנת 1927. חברי הארגון - אנשי העלייה השלישית והרביעית - פועלים מרחבי הארץ אשר החליטו לקחת גורלם בידם וליצור מסגרת התיישבותית משותפת. הם קיבלו הלוואות לבניית בתיהם מקרן שייסדו משפחות מייסדי מרקס אנד ספנסר הלורד ישראל זיו וגיסו הארי סאקר, שאף תרמו להקמת בית הספר במושב.
שמו של היישוב ניתן לו על כך שבשנת ההקמה מלאו בדיוק 1,800 שנים למרד בר כוכבא, ונקבע ל"חרות יהודה" עד שקוצר ל"חרות".
המושב נועד להיות מבוסס על פרדס (בשל טיב הקרקע המים והאקלים האידיאלים לגידול עצי הדר) ורבים מהחברים עבדו בפרדסים שם נצבר ידע חקלאי רב.
ב-1928 הוקמה משתלת הדרים בכפר סבא על ידי חברי הארגון, ומשתלה זו היוותה את הבסיס לנטיעת הפרדסים.
ב-1930 הוקמו צריפים ראשונים במחנה חרות והחיים התנהלו שם בקומונה - מטבח משותף ועזרה הדדית. הוכנה תוכנית של היישוב, נקדחו בארות שמומנו בכספי החברים ונערכה פרצלציה (חלוקת השטח). לכל יחידה משקית הוקצו 3 דונם כמגרש לבניית הבית ומבני המשק - רפת ולול, 6 דונם לפרדס ועוד כ-3 דונם לגידולי שלחין.
ערב מלחמת העצמאות השתרע המושב על כ-1,500 דונם ובהם פרדסים, גידולי ירקות, בוטנים ותפוחי-אדמה, לולים ורפתות. חלק מהחברים עסק בעבודות חוץ להשלמת ההכנסה תוך כדי פיתוח המשקים בעבודה בלילה, בשבתות ובחגים.
כחלק מפיתוח המושב נבנו מוסדות ציבור, גן ילדים, מרפאה, צרכנייה, מועדון נוער ובית הכנסת ששכנו בצריפים. לשירות הענפים החקלאים הוקמו מחסן מספוא, בית קירור ומחלבה, בריכות לאגירה ומערכת הולכת מים לשטחים החקלאיים.
לאחר מלחמת העצמאות התרחב המושב בשטחו ובמספר תושביו. המושב קלט 20 משפחות עולים ובנים, ניטעו פרדסים חדשים, נבנו מדגרת ביצים מודרנית, מכון תערובת וסילו ומחלבה מודרנית, גם מוסדות התרבות זכו לעדנה - בית עם, מועדון בנוי לנוער ומגרש כדור-סל מרוצף. נסללו כבישים שהקלו את המעבר בחולות הקיץ ובבוץ של החורף.
במלחמות ישראל נפלו 13 מבני המושב ושמותיהם חקוקים על מצבת הזיכרון שפיסל דב פייגין, שם מתייחד כל המושב עם זכרם בערב יום הזיכרון. ביניהם, מג"ד הצנחנים, סא"ל יוסי יפה וטייס המסק"ר רן כוכבא מטייסת 190.
לאחרונה פשט המושב צורה ואופיו החקלאי הולך ומשתנה. ענף ההדרים שהיווה את גולת הכותרת ירד מגדולתו ובהתאם לכך גם הצטמצמו שטחי הפרדסים והמטעים. גם עיסוקי החברים השתנו, דור הביניים עוד ממשיך בחקלאות – פרדסים, פרחים וכרמי זיתים, אבל הדור הצעיר נוטה כיום לעיסוקים רווחיים יותר.
המושב התרחב וקלט 120 משפחות בשכונת בנים רובם צאצאי דור המייסדים המשתלבים בחיי המושב.
המושב מונה כ-300 משפחות שהן כ-1,200 נפש.
מזרחית למושב ממוקמים שני בתי ספר יסודיים גדולים (בין ההדרים והדר השרון) וחטיבה צעירה, המרכזים ילדים מעשרה יישובים נוספים.
בין הנשים הידועות שהתגוררו בחרות כלולות ירדן ג'רבי, נחמה ריבלין, וליאת בן ארי.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496455105171  VIAF: 316602126   WorldCat (עם VIAF): 316602126 
בתי קירור היסטוריים בלב המושב, 5/09
דודג' דמון

| --- | --- |

Dodge Demon
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  דודג'
 שנות ייצור:  2007 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת אם:  דיימלר AG
 סיווג:  רודסטר
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  3,975 מ"מ
 רוחב:  1,735 מ"מ
 גובה:  1,316 מ"מ
 משקל:  1,197 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,428 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים 2.4 ליטר המפיק 172 כ"ס ב-6,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות
דודג' דמון (באנגלית: Dodge Demon) היא מכונית קונספט בתצורה מכונית ספורט רודסטר מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות דיימלר AG אשר הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה בשנת 2007.
"דודג' דמון"

מכונית רודסטר.
2 דלתות.
2 מושבים.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
דגם "דודג' דמון" נולד כדי להתחרות עם מכוניות כמו: פונטיאק סולטיס, מאזדה MX-5, סאטורן סקיי.
גלריה

"דודג' דמון"
"דודג' דמון"
"דודג' דמון"
"דודג' דמון"
ראו גם

דודג'
הערות שוליים

↑  "דודג' דמון" web.archive.org/web/20070421170515
↑  "דודג' דמון" caranddriver.com/news/a15147807/dodge-demon-concept-auto-shows
↑  "דודג' דמון" cnet.com/roadshow/pictures/2007-dodge-demon-concept-roadster
וולינג הונגגוואנג מיני EV

| --- | --- |

Wuling Hongguang Mini EV
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Freze Nikrob EV
 יצרן:  סאיק מוטור
 שנות ייצור:  2020 - הווה
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 סיווג:  רכב חשמלי מונע מצבר
 מרכב:  Rear-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  2,917 מ"מ
 רוחב:  1,493 מ"מ
 גובה:  1,621 מ"מ
 משקל:  665 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,940 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי מסוג "Permanent magnet motor" (אנ') המפיק 17.4 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית אחידה
 מהירות מרבית:  100 קמ"ש
וולינג הונגגוואנג מיני EV (במנדרינית: 五菱宏光Mini EV, פיניין: Wǔlíng HóngGuāng, באנגלית: Wuling Hongguang Mini EV, קרוי גם: Freze Nikrob EV) היא מכונית מיקרו חשמלית מתוצרת קונצרן הרכב הסיני SAIC-GM-Wuling (אנ') (SGMW), אשר מיוצרת משנת 2020 בסין.
SAIC-GM-Wuling היא מיזם משותף בין קונצרן הרכב הסיני סאיק מוטור, קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס ו-יצרנית הרכב הסינית "Liuzhou Wuling Automobile Industry Co., Ltd" (אנ')
ממאפייני "וולינג הונגגוואנג מיני EV"

3 דלתות האצ'בק.
4 נוסעים
מנוע חשמלי מסוג "Permanent magnet motor" המפיק 17.4 כ"ס(אנ')
מנוע אחורי.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
סוללת פולימר ליתיום: ("Lithium polymer battery" (אנ')). מצבר 9.2 קילוואט־שעה לטווח 120 קילומטר ללא טעינה, מצבר 13.8 קילוואט־שעה לטווח 170 קילומטר ללא טעינה
הדגם כולל: מיזוג אוויר, חלונות חשמל, מערכת סטריאו, חיישני חניה אחוריים, 12 תאי אחסון.
שטח תא מטען: 741 ליטר (כשהמושבים האחוריים מקופלים כלפי מטה).
מחיר: 5,607-4,162 דולר (שנת 2020 בסין). בשנת 2020 היה "וולינג הונגגוואנג מיני EV" הרכב הזול ביותר בסין.
ממאפייני "וולינג הונגגוואנג מיני EV" > מכירות

בשנת 2020 נמכרו 119,255 יחידות (בסין בלבד). בדצמבר 2020 נמכרו 33,489 יחידות. עד סוף ינואר 2021 נמכרו כ-160,000 יחידות.
מדגם טסלה מודל 3 נמכרו בסין בדצמבר 2020 סך של 23,804 יחידות.
בינואר 2021 נמכרו 36,700 יחידות מדגם "וולינג הונגגוואנג מיני EV" כאשר מדגם "טסלה Model 3" נמכרו 21,500 יחידת
גלריה

"וולינג הונגגוואנג מיני"
"וולינג הונגגוואנג מיני"
"וולינג הונגגוואנג מיני"
"וולינג הונגגוואנג מיני"
"וולינג הונגגוואנג מיני"
"וולינג הונגגוואנג מיני"
"וולינג הונגגוואנג מיני"
"וולינג הונגגוואנג מיני"
"וולינג הונגגוואנג מיני"
"וולינג הונגגוואנג מיני"
הערות שוליים

↑  וולינג הונגגוואנג מיני EV topgear.com.ph/news/car-news/2020-wuling-hong-guang-mini-ev
↑  וולינג הונגגוואנג מיני EV, האצ'בק 4 נוסעים נמכר בטרוף בסין thedrive.com/news/36218/this-adorable-four-seater-electric-hatchback-is-selling-like-crazy-in-china
↑  מנוע מגנט קבוע הוא סוג של מנוע חשמלי המשתמש במגנטים קבועים היוצרים שדה מגנטי בנוסף לפיתולים בשדהו, ולא בפיתולים בלבד
↑  סוללת פולימר ליתיום, או יותר נכון סוללת פולימר ליתיום-יון היא סוללה נטענת בטכנולוגיית ליתיום-יון המשתמשת באלקטרוליט פולימרי במקום אלקטרוליט נוזלי. פולימרים חצי מוליכים (ג'ל) מוליכים גבוהים יוצרים אלקטרוליט זה. סוללות אלה מספקות אנרגיה ספציפית גבוהה יותר מסוגי סוללות ליתיום אחרות ומשמשות ביישומים בהם המשקל הוא תכונה קריטית, כגון מכשירים ניידים, מטוסים בשליטה רדיו וכמה כלי רכב חשמליים
↑  וולינג הונגגוואנג מיני EV insideevs.com/news/450654/review-wuling-hong-guang-mini-ev
↑  וולינג הונגגוואנג מיני EV insideevs.com/news/486791/china-wuling-hongguang-mini-ev-2021
↑  מכירות רכב בסין בדצמבר 2020 / ראו וולינג הונגגוואנג מיני EV ev-sales.blogspot.com/2021/01/china-december
↑  הכירו את המכונית החשמלית שמנצחת את טסלה, באתר כלכליסט, 29 במרץ 2021
פיג'ו סוג 105

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1908–1909
 יחידות שיוצרו:  23
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  Peugeot Type 95
 סיווג:  רכב מסוג "Tonneau" (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,900 מ"מ
 רוחב:  1,800 מ"מ
 בסיס גלגלים:  3,450 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 11.1 ליטר המפיק 60 כ"ס
 מהירות מרבית:  99.77 קמ"ש (62 מייל)
פיג'ו סוג 105 (בצרפתית: Peugeot Type 105) היא מכונית בעלת 4 מושבים, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1908–1909.
סך הכול יוצרו 23 יחידות.
מאפיינים

4 מושבים (2 מושבים קדמיים, ללא חלונות צד, 2 מושבים אחוריים - מוקפים בחלונות: קדמי, אחורי, וצדדים (ראו תמונה).
מנוע קדמי.
הנעה אחורית.
מנוע בנזין.
מערכת היגוי - מימין.
מאפיינים > דגמים

"double phaeton"(אנ').
"spider".
"limousine".
ראו גם

פיג'ו
פיג'ו סוג 56
פיג'ו סוג 156