הנרי וולאס
קריירה פוליטית > סגן נשיא ארצות הברית

וולאס החזיק בתפקיד מזכיר החקלאות עד לחודש ספטמבר 1940 עת הוא נאלץ להתפטר לאחר שרוזוולט בחר בו כמועמד לסגן הנשיא. הוא היה מועמד שנוי במחלוקת. השמרנים במפלגה, בעיקר הדרומיים, לא סמכו עליו. וולאס, כליברל ותומך ניו דיל, היה מתאים לרוזוולט. ותיקי המפלגה ראו אותו כמצטרף רפובליקני וכמיסטיקן מוזר שמתנגד לכלכלת השוק ותומך בביורוקרטיה. כשהכריז רוזוולט על בחירתו בוולאס, התקבל וולאס בבוז בידי הוועידה הלאומית והצירים כמעט מרדו. רוזוולט איים להתפטר מתפקידו כמועמד והם נכנעו. רוזוולט ניסה למשוך את הרפובליקנים הפרוגרסיביים בתקווה שיצטרפו לקואליציית הניו דיל שלו. וולאס זכה לתמיכתם של 626.3 צירים (59% מתוך 1,100) בהשוואה ל-329.6 שקיבל יושב ראש בית הנבחרים, ויליאם בנקהאד מאלבמה (שמת כמה חודשים לאחר מכן).
בנובמבר 1940, נבחר רוזוולט בקלות לכהונה שלישית עם 449 אלקטורים לעומת 82.
נכון ל-2017, וולאס הוא סגן הנשיא האחרון שלא שירת בסנאט של ארצות הברית וסגן הנשיא האחרון מטעם כל מפלגה שלא התמודד בבחירות מעולם.
רוזוולט מינה את וולאס לעמוד בראש מספר ועדות שתפקידם היה לעזור בניהול כלכלת המלחמה וויסות האספקה ב-1941. עם כניסת ארצות הברית אל מלחמת העולם השנייה הפכו התפקידים לחשובים. בתוך זמן קצר החלו לפרוץ מאבקי כוח שנגעו לטיפול באספקת המלחמה, בין וולאס לאגף השמרני במפלגה הדמוקרטית שאותו הוביל מזכיר המסחר של ארצות הברית, ג'ס הולמן ג'ונס.
ב-8 במאי 1942, וולאס נשא את אחד מנאומיו הידועים ביותר שנודע בשם "המאה של האדם הפשוט". הנאום, שנשען בחלקו הגדול על מקורות נוצריים, שטח חזון חיובי על המלחמה וטען כי מדובר בהרבה מעבר לניצחון פשוט על הנאציזם. הנאום קרא ל"מאה אמריקנית" לאחר המלחמה, שהייתה מאבק בין מדינות העבדות לעולם החופשי. וולאס טען שהחירות מקורה בתנ"ך, אולם שרק לאחרונה הפכה לזכותם של אנשים. הדמוקרטיה היא ביטויה הפוליטי של הנצרות, הכריז, והאידיאלים של הניו דיל צריכים להתפשט בעולם ללא קולוניאליזם. וולאס נשא נאום נוסף שהכה גלים בעולם במרץ 1943. הנאומים, כמו גם ספר שהופיע בשנת 1943, היו פופולריים אך הם קנו לוולאס אויבים רבים מצד הנהגתה של המפלגה הדמוקרטית, שמרנים, אנשי עסקים מרכזים ובעלי ברית חשובים כמו וינסטון צ'רצ'יל.
ב-1943 בזמן המהומות הגזעניות בדטרויט אמר וולאס כי המדינה לא יכולה "להילחם בנאצים באכזריות בחוץ לארץ ולהמשיך להעלים עין ממהומות גזעניות בבית".
באותה השנה, דילג וולאס בין מדינות אמריקה הלטינית כמחווה של רצון טוב, במטרה לגייס תמיכה למלחמה בקרב בעלות ברית חשובות. הניסיון היה מוצלח ו-12 מדינות השתכנעו להכריז מלחמה על גרמניה הנאצית. וולאס חתם על הסכם סחר עם חלק ממדינות אמריקה הלטינית שכלל גם סעיפים שדרשו מיצרנים לשלם משכורות הוגנות לעובדיהם ולדאוג לסביבת עבודה בטוחה. ארצות הברית התחייבה מצידה לשלם עד מחצית מסכום הכסף שנדרש על מנת לבצע שיפורים אלה. ההסכם הביא להתנגדות מצד מחלקת המסחר של ארצות הברית.
לאחר פגישה עם ויאצ'סלב מולוטוב, נסע וולאס למזרח ברית המועצות. ב-23 במאי 1944, החל לסייר ברחבי ברית המועצות. ה-נ.ק.ו.ד. הציג בפניו גרסה למחנות עבודה בטענה שכל העבודה נעשתה בידי מתנדבים. הביקור התרחש בתקופה של שיתוף פעולה בין ארצות הברית וברית המועצות, שהוצגה באופן חיובי.
לאחר שוולאס הסתכסך בפומבי פעם נוספת עם ג'ס ג'ונס ופקידי ממשל בכירים אחרים, רוזוולט פיטר את וולאס מכל תפקידיו. אף על פי שסקר לפני הוועידה הדמוקרטית הלאומית ב-1944 חשף ש-65% תמכו במועמדותו של וולאס ורק 2% בהארי טרומן, היה זה טרומן שנבחר. וולאס הוביל על רוב המועמדים אולם היה חסר רוב. כשהחל וולאס לצבור קולות, התפזרה הוועידה בגלל סיכון לשריפה והתכנסה מחדש למחרת היום, כשטרומן נבחר. וולאס עזב את תפקידו כסגן הנשיא ב-20 בינואר 1945, וב-12 באפריל, הפך סגן הנשיא טרומן לנשיא עם מותו של רוזוולט.