stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היידנהיים אן דר ברנץ

| --- | --- |
סמל היידנהיים אן דר ברנץסמל היידנהיים אן דר ברנץ

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  באדן-וירטמברג באדן-וירטמברג
 ראש העיר:  Michael Salomo
 שטח:  107.1 קמ"ר
 גובה:  504 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  50,025 (31 בדצמבר 2022)
 קואורדינטות:  48°40′34″N 10°09′16″E﻿ / ﻿48.676111111111°N 10.154444444444°E﻿ / 48.676111111111; 10.154444444444 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.heidenheim.de
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניהיידנהיים אן דר ברנץ(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניהיידנהיים אן דר ברנץ(למפת באדן-וירטמברג רגילה) שטוטגרט מנהיים קרלסרוהה פרייבורג היידלברג היילברון אולם פפורצהיים רויטלינגן בוואריה צרפת שווייץ ריינלנד פפאלץ  הסןהיידנהיים אן דר ברנץ(למפת באדן-וירטמברג מוגדלת) שטוטגרט מנהיים קרלסרוהה פרייבורג היידלברג היילברון אולם פפורצהיים רויטלינגן בוואריה צרפת שווייץ ריינלנד פפאלץ  הסןהיידנהיים אן דר ברנץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
היידנהיים אן דר ברנץ, ידועה גם בשם היידנהיים (בשוואבית: Hoidna או Hoirna, בגרמנית: Heidenheim an der Brenz, תרגום: "היידנהיים על הברנץ"), היא עיירה בבאדן-וירטמברג בדרום גרמניה. העיירה ממוקמת ליד הגבול עם בוואריה, בערך 17 ק"מ דרומית לאאלן ו-33 ק"מ צפונית לאולם. היידנהיים היא העיירה הגדולה ביותר ומקום מושבו של חבל היידנהיים. היידנהיים אן דר ברנץ היא המרכז הכלכלי של כל הקהילות במחוז היידנהיים ומהווה את המטה של החברה התעשייתית Voith. אוכלוסיית העיירה בשנת 2021 הייתה מעט מתחת ל-50,000. היידנהיים משתפת פעולה עם העיירה נאטהיים בעניינים מנהליים.
תושבי היידנהיים וסביבתה מדברים בניב הגרמני המובהק של שוואבית.
גאוגרפיה

היידנהיים ממוקמת בין אלבוך לאזור הרטספלד בפינה הצפון-מזרחית של האלב השוואבי, שם נהר הברנץ פוגש את השטובנטל למרגלות הר הלנשטיין. מקורו של הברנץ נמצא בקוניגסברון והוא נכנס להיידנהיים מצפון מערב משם הוא ממשיך דרומה דרך מרגלשטטן, לפני שהוא עוזב את גבולות העיר לכיוון הרברשטינגן.
היסטוריה

ישנן עדויות לכך שחיי אדם התקיימו בתחומי העיר היידנהיים כבר לפני 8,000 שנה. עם זאת, יישוב קבע לא הוקם עד 1300 לפנה"ס בערך. נותרו חורבות נרחבות של יישובים המתוארכים, בעיקר לתקופה שבין 1200 ל-800 לפני הספירה.
בתקופת האימפריה הרומית משנת 85 לספירה לערך ואילך, היידנהיים הייתה המיקום של טירת אקוויליה שכללה יותר מ-1,000 חיילים רכובים. היחידה, שנקראה "אלה איפלביה מיליאריה" הועברה מאוחר יותר, בסביבות שנת 159 לספירה, צפונה יותר לאאלן. בתחילה, הטירה סימנה את הקצה המזרחי של הלימס הרומי אך לא חלף זמן רב עד שנוסד יישוב אזרחי בנקודה חשובה אסטרטגית זו, המסומן בצומת של חמש דרכים רומיות. יישוב זה היה העיר הרומית הגדולה ביותר במה שהוא היום באדן-וירטמברג וממצאים ארכאולוגיים מראים שהיא השתרעה על שטח של 15–20 קמ"ר. לאחרונה, בחפירות נמצאו שרידים של מבנה מנהלי רומי. תפקידו המדויק לא היה מובן במלואו נכון למאי 2005, אך בהתחשב בגודלה, מיקומה ואינדיקטורים אחרים טירת אקוויליה, היוותה ככל הנראה בירת מחוז מנהלי רומי. משנת 233 ואילך, האלמאנים תקפו שוב ושוב את ביצורי לימס הרומיים. הכניעה הרומית של הלימס הגרמאני בשנת 260 היה גם סופה של העיר הרומית היידנהיים. לא ברור באיזו מידה נשארו הרומאים תחת השלטון האלמני החדש, אבל סביר מאוד שחלקם נשארו.
לא ידוע דבר על אקוויליה/היידנהיים בתקופת נדידת העמים. עם זאת, במאה ה-8 הוזכרה היידנהיים שוב במסמכים רשמיים. הקמת העיר בימי הביניים הלכה יד ביד עם בניית טירת הלנשטיין. חומת העיר נבנתה בקטעים ב-1190 וב-1420 הקיסר הרומי קרל הרביעי אישר את מעמדה של העיר כעיר שוק ב-1356. באמצעות שלטון משפחת פון הלפנשטיין, העיר הפכה לחלק מדוכסות טק, שנשלטה על ידי וירטמברג, ב-1448. היא הייתה שייכת זמנית לדוכסי בוואריה בין 1462 ל-1504. מאוחר יותר, אם כי לתקופה קצרה בלבד, העיר הייתה שייכת לאולם. במאוחר יותר היא הייתה מובלעת של דוכסות וירטמברג עד לשנת 1803 כאשר ההישגים הטריטוריאליים של וירטמברג חיברו את העיר עם החלק העיקרי של שטחה של הדוכסות. ב-1807 הועלתה היידנהיים למעמד מחוז ולאחר מכן שוב למעמד מחוז ב-1938. הרפורמה המחוזית של שנות ה-70 לא שינתה בהרבה את גבולות המחוז.
להיידנהיים היה חלק חשוב בתעשיית הטקסטיל. פשתן שגדל באלפים השוואביים המזרחיים שימש לייצור פשתן. העסק צמח לתעשייה עם שחר המאה ה-19 בעזרת יבוא כותנה אך ירד לאחר מלחמת העולם השנייה עקב תחרות בינלאומית.
בזמן מלחמת העולם השנייה שכן כאן תת-מחנה של מחנה הריכוז דכאו אשר סיפק עובדים לתעשייה המקומית.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ב-1945, הוקם בעיר מחנה עקורים על מנת לסייע בהעברת עקורים יהודים. המחנה, אשר אכלס לעיתים עד 2,300 אנשים, פורק באוגוסט 1949.
דת

תושביה של היידנהיים השתייכו במקור לבישופות אאוגסבורג. עם זאת, בשנת 1524 פרצה הרפורמציה הפרוטסטנטית לעיר דרך אולם. תושבי העיר דבקו במשך מאות שנים בעיקר באמונה הפרוטסטנטית.
באותם ימים הפכה היידנהיים למושב של דיאקון שהכנסייה שלו ממוקמת במקום בו נמצאת כיום הכנסייה הפרוטסטנטית של פול (שנבנתה ב-1897). אבל כנסיית הקהילה הראשונה של היידנהיים הייתה כנסיית פטר שהייתה במקור כנסייה רומית, היא שופצה מספר פעמים וכיום היא משמשת כקפלה לבית הקברות. במהלך המאה ה-16 הפכה כנסיית מיכאל למקום מושבה של קהילת היידנהיים. כנסייה זו נבנתה בערך ב־1200, ונבנתה מחדש לחלוטין ב-1578. היא הורחבה ב-1621, והמגדל הוקם ב-1687. הרחבה נוספת נעשתה ב-1767.
בינתיים המשיכה אוכלוסיית היידנהיים לגדול. במהלך המאה ה-20, נוסדו מספר כנסיות נוספות נוספות: כריסטוס פאריש נוסדה בשנת 1958 (הכנסייה שלה נבנתה ב-1956), פאריש ג'ון עם כנסייה ומרכז קהילתי ב-1963, פאריש פורצ'רץ' ב-1972 (הכנסייה שלה נבנתה ב-1975 על בסיס קפלת עץ שנבנתה ב-1926), כמו גם כנסיית פיוס ופארש זינצנדורף.
כנסיית שניטהיים נבנתה במאה ה-17, אם כי בעיירה כבר הייתה כנסייה (הוזכרה לראשונה ב-1344).
קתולים צצו מחדש בהיידנהיים רק במהלך המאה ה-19. בשנת 1882 הם קיבלו כנסייה משלהם כאשר נבנתה כנסיית מריה הקדושה. הקהילה המקבילה נוסדה ב-1886. כנסייה שנייה, כנסיית טריניטי, נבנתה ב-1961 והפכה לקהילה ב-1962.
בנוסף לקתולים ולפרוטסטנטים, לתושבים יש את הבחירה של כנסיות עצמאיות כמו הכנסייה המתודיסטית, קהילת עמנואל האוונגליסטית, הקהילה האוונגליסטית כרישונה ואחרות. הכנסייה השלישית החדשה והקהילה הנוצרית מיוצגות גם הן בהיידנהיים.
דמוגרפיה

הנתונים משקפים את גבולות העיר באותה עת והם אומדנים או נתוני מפקד האוכלוסין (1), או הרחבות רשמיות שלהם, תוך ספירת מגורים ראשוניים בלבד.
ספורט

מועדון הספורט המרכזי של העיר הוא Heidenheimer Sportbund (SB), המציע מספר ענפי ספורט שונים. חטיבת הכדורגל שלה מנוהלת על ידי פ.צ. היידנהיים, המשחקת בפויט ארנה. הקבוצה חוותה הצלחה בשנים האחרונות, ועלתה בשני דרגים בליגת הכדורגל הגרמנית לאחר שזכתה בליגה הגרמנית השלישית ב-2009. מעונת 2023–2024 היא תתחרה בבונדסליגה.
אנשים בולטים

פרידריך כריסטוף אוטינגר (1702–1782), תאולוג לותרני, עבד בהיידנהיים 1743–1746
יוהאן יעקב פון וונש (1717–1788), גנרל חיל הרגלים הפרוסי
אלפרד מיבולד (1863–1952), בוטנאי, סופר ואנתרופוסוף
ארווין רומל (1891–1944), קצין נאצי במלחמת העולם הראשונה והשנייה, אביו של מנפרד רומל
הלמוט בורנפלד (1906–1990), מוזיקאי כנסייה פרוטסטנטי, מלחין, מומחה לעוגב וסופר, פעל (1937–1971), חי (1937–1990) ומת בהיידנהיים
דיטר אוסטרלן (1911–1994), אדריכל בהנובר
וולטר קספר (נולד ב-1933), קרדינל רומאי-קתולי
גרהרד טיל (נולד ב-1953), פיזיקאי ואסטרונאוט לשעבר
הורסט בלנקנבורג (נולד ב-1947), כדורגלן שזכה בגביע אירופה עם אייאקס שלוש פעמים ברציפות
ערים תאומות וחברות > ערים תאומות

צרפת קלישי, צרפת (מ־1958)
אוסטריה סנקט פלטן, אוסטריה (מ־1968)
הממלכה המאוחדת ניופורט, הממלכה המאוחדת (מ־1981)
קרואטיה סיסאק, קרואטיה (מ־1988)
גרמניה דובלן, גרמניה (מ־1991)
צ'כיה ייהלבה, צ'כיה (מ־2002)
ערים תאומות וחברות > ערים חברות

הרפובליקה העממית של סין קיהנג'יאנג, הרפובליקה העממית של סין (מ־1994)
פולינזיה הצרפתית פפאטה, פולינזיה הצרפתית (מ־2022)
הערות שוליים

↑  "Linde, Land Nordrhein-Westfalen, Germany - Pages - glosk". אורכב מ-המקור ב-2009-02-09. נבדק ב-2008-11-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555234605171  BnF: cb121222242 (data)  GND: 4024007-1  LCCN: n83120441  MusicBrainz: 6b96bbfd-b7d3-4917-b935-01e958e0393e  NKC: ge544934  SUDOC: 139541950  VIAF: 150748574   WorldCat (עם VIAF): 150748574 
טירת הלנשטיין בחורף
הדמוגרפיה של היידנהיים אן דר ברנץ
המילטון פיש השלישי

המילטון פיש השלישי (באנגלית: Hamilton Fish III;‏ 7 בדצמבר 1888 – 18 בינואר 1991) היה מדינאי, פוליטיקאי ואיש צבא אמריקאי אשר שירת במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית. פיש בהמשך כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, הבית התחתון בקונגרס האמריקאי, מטעם מדינת ניו יורק בין השנים 1920–1945 והיה חבר המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה

המילטון פיש נולד בגאריסון, מדינת ניו יורק ב-7 בדצמבר 1888. אביו היה המילטון פיש השני, חבר קונגרס מטעם מדינת ניו יורק בבית הנבחרים. בדומה לאביו ולסבו המילטון פיש השלישי גם הוא נכנס לפוליטיקה המקומית של ניו יורק כחבר המפלגה הרפובליקנית. עם זאת, בניגוד לאביו ולסבו, שלמדו בבית ספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה, המילטון פיש השלישי הלך ללמוד באוניברסיטת הרווארד. בשל דמותו המרשימה, גובהו יותר מ-2 מטרים, הוא היה שחקן בקבוצת הכדורגל של הרווארד. הוא היה כה מוצלח עד שהוא הוכנס מאוחר יותר אל היכל התהילה של כדורגל המכללה.
כאשר סיים את לימודיו קיבל הצעה להפוך לקפטן בצבא ארצות הברית של רגימנט מתגייסים אפרו-אמריקאים שנקרא "הארלם הלפייטרס" (Harlem Hellfighters). הוא קיבל את משרת הפיקוד ונשלח לצרפת, לשרת בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. הוא שב בסיומה של המלחמה לארצות הברית כוותיק מלחמה מעוטר בדרגת מייג'ור ואז החל את דרכו בפוליטיקה. הוא התמנה לחבר בית הנבחרים מטעם המפלגה הרפובליקנית וכיהן בתפקיד זה במשך עשרים וחמש שנים בקונגרס. במהלך שירותו בקונגרס, קידם לצד הסנאטור, הנרי קבוט לודג' את החלטת לודג'-פיש, שקבעה כי ארצות הברית תומכת בהצהרת בלפור ובהקמתו של "בית לאומי" עבור העם היהודי בארץ ישראל.
המילטון פיש השלישי תמך בהתבודדות המדינית של ארצות הברית ונקט בעמדה אנטי-קומוניסטית. כמו כן, התנגד נחרצות, בדומה לרוב חברי מפלגתו, להצטרפות ארצות הברית לתוך חבר הלאומים שקידם הנשיא הדמוקרטי המכהן, וודרו וילסון. פיש קידם חקיקה בקונגרס עבור אנדרטת החייל האלמוני שהוקמה לזכר חללי מלחמת העולם הראשונה. בנוסף לאנדרטה הזאת קיים קבר החיילים האלמונים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון לזכר חללי מלחמת האזרחים האמריקנית. פיש היה ממתנגדיו החריפים של פרנקלין דלאנו רוזוולט ומדיניותו הכלכלית של הניו דיל, בטענה כי המדיניות הובילה להארכתו של השפל הכלכלי הגדול.
מאוחר יותר, המילטון פיש תויג בידי יריביו הפוליטיים בהיותו אוהד הנאציזם ואיבד את מושבו בבית הנבחרים במהלך הבחירות לקונגרס ב-1945. לאחר הפסדו הפוליטי פרש ומאוחר יותר כתב אוטוביוגרפיה המתארת את הקריירה הפוליטית שלו. לבסוף, ב-18 בינואר 1991, המילטון פיש השלישי נפטר בגיל 102, ובכך היה לאמריקאי המבוגר ביותר שכיהן בקונגרס.
הערות שוליים

↑  New York Guardsman led fight for Tomb of the Unknown Soldier, National Guard (באנגלית)
↑  Richard Pearson, ISOLATIONIST CONGRESSMAN HAMILTON FISH SR. DIES, The Washington Post, ‏20 בינואר 1991
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16613351p (data)  CiNii: DA03318560  GND: 119085291  ISNI: 0000 0000 8254 7157  LCCN: n50005249  NARA: 10581076  NDL: 00439589  NKC: vse20201085740  NLA: 35671441  NTA: 090971817  SNAC: w6fb54tm  SUDOC: 07816849X  Trove: 1035902  US Congress: F000142  VIAF: 67268078   WorldCat (עם VIAF): 67268078
דרום רונלדסיי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  58°47′00″N 2°57′00″W﻿ / ﻿58.783333333333°N 2.95°W﻿ / 58.783333333333; -2.95
 שטח:  49.8 קילומטר רבוע
 אורך:  12 קילומטר
 רוחב:  8.5 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אוכלוסייה:  909
 עיר ראשית:  St Margaret's Hope 
  (למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני דרום רונלדסיי(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני דרום רונלדסיי
 
דרום רונלדסיי (באנגלית: South Ronaldsay) הוא אי בקבוצת האיים הדרומית של איי אורקני, בצפונה של סקוטלנד בממלכה המאוחדת.
גאוגרפיה

שטחו של האי כ-50 קמ"ר, והוא הרביעי בגודלו שבין איי אורקני (אחרי מיינלנד, הוי וסנדיי). נכון לשנת 2001 התגוררו באי 854 תושבים.
האי נמצא דרומית לאי מיינלנד ומקושר אליו בדרך העוברת מעל מחסומי צ'רצ'יל (הדרך מקשרת את האי אל האיים בוריי, גלימס הולם ולם הולם). כמו כן מעבורות מקשרות את היישוב בורוויק שבאי לג'ון או גרואוטס שבסקוטלנד, ומהיישוב סנט מרגרטס הואופ (St Margaret's Hope) לגרילז ביי שבסקוטלנד.
סנט מרגרט הואופ הוא היישוב השלישי בגודלו באיי אורקני, והוא נקרא על שם מרגרט, העלמה מנורווגיה, ויורשת העצר לכתר הסקוטי, אשר נפטרה באי בהיותה בת שבע.
הנקודה הגבוהה ביותר באי היא גבעת וורד (Ward Hill), שגובהה 118 מטרים מעל פני הים. שם זה הוא שם נפוץ באיי אורקני לגבעה הגבוהה ביותר בכל אי (כך לדוגמה גבעת וורד שבהוי היא הנקודה הגבוהה ביותר באיים), ומשמעות השם "אזהרה" - בשל השימוש שנעשה בראשי הגבעות להדלקת אורות אזהרה.
היסטוריה > התקופה הנאוליתית

באי התגלו שרידים רבים של התיישבות מהתקופה הנאוליתית. הידוע שבין השרידים הוא "קבר הנשרים" שהתגלה על ידי רונלד סימיסון (Ronald Simison) בשנת 1948 בדרום מזרח האי. באתר התגלו 16,000 עצמות אדם ו-725 עצמות של עיטם לבן-זנב (Haliaeetus albicilla). האתר שימש לקבורת תושבי האיים במשך למעלה מ-1,000 שנה. הארכאולוגים סבורים כי הגופות הושארו באוויר הפתוח, למאכל על ידי עופות דורסים, ורק לאחר שהבשר נאכל מן הגופה הונחו העצמות בקבר. 
ממצא נוסף מהתקופה הנאוליתית הוא מבנה התל השרוף של לידל - מעגלי שהתגלה בלידל (Liddle) בשנת 1972. מבנה זה שימש לבישול מזון, ואפיין את שיטת הכנת המזון בתקופת הברונזה באורקני.
התיישבות ויקינגית וסקוטית

על פי עדויות משנת 1627, היו באי תשע כנסיות. שמות הכנסיות מלמדים את ההיסטוריונים שהיישוב הנוצרי באי קדם לכיבוש האי על ידי הויקינגים. השמות שתועדו הם: כנסיית אנדרוז הקדוש בוונדוויק (Sant Androis at Woundwick), גבירתנו של הלקרו (Our Ladieat Halcro), קולמיס הקדוש בלוך בורוויק (Sant Colmis at Loch of Burwick) קפלת רויד בסנדוויק (Ruid chappell), טולה הקדוש בויידוול (Sant Tola), קולם הקדוש בהוקסלי (Sant Colme), מרגרט הקדושה בהופ (Sant Margrat in the Howp), קולמייס הקדוש בגרימנס (Sant Colmeis in Grymnes) וכנסיית ניניאן הקדוש בסטואו (Sant Ninian in Stow). שרידי כנסיות אלה לא נשתמרו עד ימינו.
תיאורים משלהי המאה ה-17 מציינים כי האי פורה, ומכוסה שדות דגנים, וכן כי מתגוררים בו אנשים רבים.
בשלהי המאה ה-18 חולק האי לשני מחוזות כנסייתיים: מחוז סנט פיטר'ז (St. Peter’s) - שכלל את שני השלישים הצפוניים של האי, ומחוז סנט מרי'ז (St. Mary’s), שכלל את השליש הדרומי של האי. כנסית סנט פיטר'ז (כנסיית פטרוס הקדוש) מופיעה במפה משנת 1654 מעשה ידי וילם בלאו. ככל הנראה כנסייה זו נבנתה בשנת 1642. תיעוד משנת 1793 מציין כי מהכנסייה נותרו קירותיה בלבד, אולם הכנסייה תוקנה בשנת 1801 לערך.
במהלך המאה ה-19 התבססה כלכלת האי על דייג המליחים, והעיר סנט מרגרט' הופ (התקווה של מרגרט הקדושה - St Margaret's Hope) הפכה למרכז סחר של איי אורקני הדרומיים. בשנת 1890 היו בעיר 20 חנויות.
שלטון מקומי

האי מהווה חלק ממחוז השלטון המקומי "מזרח המיילנד, דרום רונלדסיי ובוריי" אותו מייצגים שלושה נבחרים בלתי מפלגתיים למועצה המקומית של האיים.
הערות שוליים

↑  קבר הנשרים
↑  התל השרוף של לידל
פנים קבר הנשרים.
מפה מעשה ידי וילם בלאו משנת 1654 בה מופיע האי.
הנרי וודס

| --- | --- |

 לידה:  1764 בדפורד, ארצות הברית 
 פטירה:  1826 (בגיל 62 בערך) בדפורד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפלגה:  המפלגה הפדרליסטית 
 
הנרי וודס (באנגלית: Henry Woods;‏ 1764–1826) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הפדרליסטית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של פנסילבניה.
ביוגרפיה

הנרי וודס נולד בבדפורד בשנת 1764 למשפחה של קצין. הוא למד בבית ספר מקומי והמשיך ללימודי משפטים. בשנת 1792 הוא קיבל הרשאה לעסוק בתחום ופתח משרד פרטי.
בשנת 1799 וודס נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית במקום דייוויד בארד. הוא כיהן בתפקיד עד לסיום הכהונה בשנת 1803.
לאחר סיום התפקיד ודס חזר לבדפורד והמשיך לעסוק בנדל"ן ומשפטים.
וודס נפטר בשנת 1826.
אחיו הבכור ג'ון וודס היה חבר קונגרס של ארצות הברית החל משנת 1815.
האלפים הדינריים

| --- | --- |
פסגות ברכס האלפים הדינריים
פסגות ברכס האלפים הדינריים
 מידע כללי
 על שם:  דינרה 
 גובה:  הר יזרצה 2,692 מטר
 שטח:  175,000 קמ"ר 
 מדינה:  סרביה, מונטנגרו, אלבניה, סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, קוסובו 
 מיקום:  אלבניה, בוסניה והרצגובינה, קרואטיה, מונטנגרו, סרביה, סלובניה
 רכס הרים:  האלפים
 אורך הרכס:  700 ק"מ
 קואורדינטות:  42°26′30″N 19°48′45″E﻿ / ﻿42.44167°N 19.81250°E﻿ / 42.44167; 19.81250
 מפת האלפים הדינריים
 
האלפים הדינריים (בסלובנית: Dinarsko gorstvo, בקרואטית ובוסנית: Dinarsko gorje או Dinaridi, בסרבית: Динарске планине או Динариди) הם רכס הרים בדרום-מזרח אירופה המשתרע בחלקו המערבי של חבל הבלקן. הרכס נמשך לאורך הים האדריאטי מסלובניה בקצהו הצפון-מערבי, דרך קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו וסרביה, ומסתיים באלבניה בקצהו הדרום-מזרחי.
האלפים הדינריים הם המשכם של הרי האלפים המזרחיים, ונבדלים מהם באוכף במערבה של סלובניה. מדרום המשכם בהרי פינדוס והפלופונסוס ביוון. שטחו של הרכס הוא כ-200,000 קמ"ר, אורכו 700 ק"מ, והוא משתרע בצורת קשת בין קווי האורך 46° ו-42° צפון. רוחבו של הרכס בחלקו הצפוני הוא 50 ק"מ בלבד, ונישא לגובה של 1,528 מטר בפסגת הר ריסניאק. בחלקו הדרומי מתרחב הרכס לכ-350 ק"מ, והר יזרצה (אלבנית Maja e Jezercës; סרבית Jezerski Vrh או Језерски Bрх, "פסגת האגם"), הנישא לגובה של 2,692 מטר, הוא הפסגה הגבוהה באזור זה.
האלפים הדינריים עשויים מסלעי משקע: אבן גיר, אבן חול ודולומיט מתקופת המזוזואיקון ותחילת הקנוזואיקון. כאשר נוצר הקמט האלפיני לפני 100 עד 50 מיליון שנה, התרוממו האלפים הדינריים ונחשפו לתהליכי בליה קרסטיים ואחרים אשר עיצבו את נופם. חבל קראס שבמערב סלובניה נמצא בצפונו של רכס האלפים הדינריים, והעניק את שמו לתופעת הקרסט. הרכס המערבי של האלפים הדינריים שקוע בחלקו מתחת לפני הים האדריאטי, ופסגותיו מתרוממות מעל פני הים בדמות האיים הרבים שלאורך הריביירה הקרואטית. באלפים הדינריים, כמו בכל הבלקן, אין עדות לפעילות בליה קרחונית משמעותית, למעט בהרי פרוקלטייה (Prokletije) שבדרום הרכס. גם כיום קיימים קרחונים מועטים רק בעמקים הדרומיים של הרכס ובגובה של מעל 600 מטר.
שרידי הביצורים הפזורים באלפים הדינריים, הם עדות למאות שנים של לחימה באזור. במאה ה-3 לפני הספירה, בימי השלטון הרומי שימשו ההרים מקום מחסה לשבטים האילירים, מפני הכיבוש הרומי, שהחל לחופי הים האדריאטי. במאה ה-20 שימשו ההרים כמקום מועדף ללוחמת גרילה של ארגוני פרטיזנים יוגוסלבים, שהיוו את אחת מתנועות ההתנגדות המוצלחות של מלחמת העולם השנייה. ההרים מיושבים בדלילות, כאשר יערנות ומכרות הם שני ענפי התעסוקה העיקריים של תושביהם.
לפי גובה ממוצע, תושבי האלפים הדינריים, הן גברים (185.6 ס"מ) והן נשים (171 ס"מ), הם הגבוהים בעולם.
גלריה

קניון פקלניצה בקרואטיה
מעבר ולבונה בצפון אלבניה
מפלים על נהר קרקה בפארק הלאומי קרקה בקרואטיה
ראו גם

הפארק הלאומי דורמיטור
פקלניצה
המוח בגיל ההתבגרות

המוח, כמו כל המבנים הגופניים, עובר התפתחות וגדילה עוד טרם הלידה. התפתחות זו נמשכת עד הבגרות הצעירה. ההשפעה הגנטית, הביולוגית והסביבתית על עיצוב התפתחות המוח בגיל ההתבגרות היא קריטית לא פחות מאשר בשנים הראשונות לחיים. במהלך התפתחות המוח בגיל ההתבגרות, מתרחשים שינויים דרמטיים במוח, התומכים במעבר מן הילדות אל עבר הבגרות, כך שהמוח מתאים עצמו לדרישות הסביבה, המצפה מן המתבגר לפתח עצמאות, שיקול דעת ודחיית סיפוקים. במקביל, עולה המשיכה לגירויים חדשים הכוללים למשל סמים ואלכוהול וכן פעילות מינית. אלו עלולים להוביל להתמכרות, הריון מוקדם ואף למוות. השינוי המשמעותי ביותר במהלך ההתבגרות מבחינה מוחית הוא בחיזוק והתייעלות הקשרים שבין אזורי המוח השונים, ובפרט של האזורים הקדמיים, המסייעים בשיפור פונקציות ניהוליות: יכולת קבלת החלטות ותכנון לטווח ארוך, ויסות עצמי, ניהול סיכונים ושליטה בדחפים.
שינויים בחומר האפור הקורטיקלי והתת קורטיקלי

השינויים המתרחשים במוח מתחוללים בחומר האפור, בחומר לבן, ובמוליכים עצביים (נוירוטרנסמיטורים) וכוללים עיצוב מחדש וכוונון של מעגלים עצביים באופן שונה לכל אזור במוח, בתהליך תלוי גיל ומין. שינויים מוחיים אלו יקבעו את מסלול ההתפתחות של הרשתות המוחיות והם מתרחשים בשני אופנים של התקדמות ונסיגה. שינויים של התקדמות כוללים התפשטות של נוירונים וסינפסות וכן הופעה של מעטפת החומר הלבן (הקרויה מיאלין) ושינויים של נסיגה כוללים מוות של נוירונים וגיזום סינפטי. לפני תחילתו של גיל הבגרות המינית החומר האפור עולה בנפחו בקליפת המוח באופן משמעותי עד גיל עשר בערך, והחל משלב זה מתחיל לרדת נפחו. מחד, קיימת התקדמות אשר באה לידי ביטוי בהתעבות של החומר האפור, זאת כתוצאה מעלייה בכמות ובהתחזקות הקשרים בין הסיבים העצביים (אקסונים) והדנדריטים באותם האזורים. מאידך, קיימת נסיגה שמתאפיינת בירידת נפחו של החומר האפור ומראה למעשה כי מתרחשת התקדמות והתייעלות המוח לקראת הבגרות. הצמצום של החומר האפור מתרחש כתוצאה מכמה גורמים: גיזום של סיבים עצביים, דנדריטים וסינפסות, הפחתה של תאי תמיכה (תאי גליה) ועלייה בכמות המיאלין אשר משנה את היחס הנמדד בין חומר אפור לחומר לבן במוח. הכחדה או חיזוק נוירונים מסוימים, כחלק מהחומר האפור, מתרחשים בעקבות חוויות ודרישות הסביבה. החומר האפור התת-קורטיקלי, כמו בקליפת המוח עצמה, מתעבה עד לשלב מוקדם בגיל ההתבגרות, רק במידה פחותה יותר, ולאחר מכן יורד בנפחו עד לבגרות. השינויים בחיבורים בין קליפת המוח הקדם-מצחית לבין המבנים התת-קורטיקלים בגיל ההתבגרות משקפים עלייה בשליטה של אזורים פרה-פרונטליים, דבר הגורם לתגובות נשלטות ומכוונות יותר המערבות תכנון והיגיון.
שינויים בחומר הלבן

בדומה לחומר האפור, גם נפח החומר הלבן עולה החל מהלידה, אולם במקרה זה העלייה מתרחשת עד אמצע גיל הבגרות. במקביל לתהליך זה, מתבצע ארגון של החומר הלבן אשר חל בקצב שונה באזורי מוח שונים, כתלות במורכבות הפעילות של אותו אזור. אזורי המוח בהם החומר הלבן מתפתח באופן ניכר בגיל ההתבגרות מעורבים בשליטה רגשית, התנהגותית וקוגניטיבית. להבשלת חומר לבן באזורים ספציפיים אלו ישנן גם השלכות על יכולות למידה, מאחר שהם קשורים לאינטליגנציה, יכולות קריאה, מיומנויות ראייה מרחבית, עיכוב תגובה שפתית וזיכרון. השלמת התפתחות מעטפת החומר הלבן הופכת את ההולכה העצבית ליעילה יותר. עם זאת, היא פוגעת ביכולת המוח להשתנות בשל עיכוב צמיחת סיבים עצביים ויצירת סינפסות חדשות, שהם מאפיינים של גדילה והסתגלות. לפיכך, בהתאם לשינויים והתפתחות בחומר הלבן, ישנם חלונות זמן מסוימים בהם התנסויות סביבתיות יכולות לשנות את הקישוריוּת המוחית באזור מסוים.
שינויים בקישוריוּת המוחית

הבסיס לשינויים בהתנהגות המופיעים בגיל ההתבגרות טמון בהגברת הקישוריוּת המוחית בין הרשתות המוחיות הקדמיות ובהתייעלות הקשרים שלהן עם מבנים קורטיקליים ותת-קורטיקליים, בפרט בקשרים עם גרעיני הבסיס, האמיגדלה ההיפוקמפוס והמוחוןן. שני שינויים משמעותיים בקישוריוּת המוחית מובילים לעבודה יעילה ותפקוד קוגניטיבי מורכב יותר: ראשית, רשתות קורטיקליות עוברות שינוי מעבודה מפוזרת לעבודה ממוקדת יותר, בזכות תהליך הגיזום הסינפטי. בילדות, הרשתות המוחיות מפעילות באופן נרחב את האזורים הקרובים מבחינה אנטומית, לעומת עבודה ממוקדת ויעילה הרבה יותר בבגרות. שנית, קשרים ארוכי טווח בין אזורי מוח מרוחקים מתפתחים וגורמים לעיבוד אינטגרטיבי יותר על ידי חלוקת עומס עבודה באזורי מוח שונים. כתוצאה מחיזוק הקישוריוּת המוחית בין אזורי המוח השונים חל שיפור ביכולת לנהל סיכונים ולקבל החלטות בהתאם, הגברת החשיבה הלוגית, שליטה בדחפים, יעילות ביצועית, וכן מתפתחת היכולת לעבוד לקראת מטרות ארוכות טווח על חשבון סיפוקים מיידיים.
הבדלים בין המינים בהתפתחות המוח בגיל ההתבגרות

נפח המוח הכולל בקרב גברים גדול בכ-10% לעומת נשים במהלך הילדות וגיל ההתבגרות. אולם, נמצא כי היחס בין החומר האפור לחומר הלבן גדול יותר בקרב נשים. עם זאת, לא קיימים בין המינים הבדלים בכמות תאי המוח, וכן להבדלים אלו לא נמצאו השלכות תפקודיות. עוד נמצא כי בקרב נשים ישנה התפתחות מוקדמת יותר של מבני החומר הלבן, ואילו אצל גברים יש גדילה מהירה יותר בחומר הלבן. בנוסף, הבדלים הורמונליים בין המינים משפיעים על גדילת אזורים מוחיים במהלך תקופת ההתבגרות. כך לדוגמה, האמיגדלה של גברים גדלה באופן משמעותי יותר מאשר אצל נשים, ואילו אצל בנות נפח ההיפוקמפוס גדל באופן משמעותי יותר מאשר אצל גברים. הפערים בין המינים יכולים להיות בעלי השלכות על הבדלים בפסיכופתולוגיות בין נערים ונערות בתקופה זו. למשל, בגיל ההתבגרות שכיחות של דיכאון גבוהה יותר בקרב נערות, ביחס של 1:2.