stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'רד לוונטין

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1929 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  4 ביולי 2021 (בגיל 92) קיימברידג', ארצות הברית 
 ענף מדעי:  גנטיקה, סוציוביולוגיה, ביולוגיה אבולוציונית, מתמטיקה 
 מקום מגורים:  ברטלבורו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת הרווארד  הרווארד קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  תאודוסיוס דובז'נסקי 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  מכון סנטה פה  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת רוצ'סטר  אוניברסיטת המדינה של צפון קרוליינה 
 תלמידי דוקטורט:  Russell Lande, Martin Kreitman, ג'רי קווין, Michael P. Cummings, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים  מדליית תומאס הנט מורגן (2017)  פרס קראפורד למדעי החיים (2015)  פרס סיואל רייט (1994) 
 
ריצ'רד צ'ארלס לוונטין (באנגלית: Richard Charles Lewontin; ‏29 במרץ 1929 – 4 ביולי 2021) היה ביולוג אבולוציוני, מתמטיקאי, גנטיקאי ופרשן חברתי יהודי אמריקאי. לוונטין הוביל את פיתוח הבסיס המתמטי של גנטיקה של אוכלוסיות ותאוריית האבולוציה, והיה חלוץ ביישום טכניקות מהביולוגיה המולקולרית, כגון אלקטרופורזה בג'ל, לשאלות של שונות גנטית והתפתחות.
בשני מאמרים מכוננים משנת 1966 שחיבר יחד עם ג'ון לי האבּי (אנ') בכתב העת Genetics לוונטין תרם לפיתוח התחום המודרני של האבולוציה המולקולרית. בשנת 1979 טבע עם סטיבן ג'יי גולד, במאמרם "הספנדרלים של סן מרקו והפרדיגמה הפנגלוסית", את המונח "ספנדרל" בתיאוריה האבולוציונית. בין השנים 1973–1998 היה ראש הקתדרה ללימודי זואולוגיה וביולוגיה באוניברסיטת הרווארד, ומשנת 2003 עד מותו בשנת 2021 היה שם פרופסור למחקר.
לוונטין התנגד לדטרמיניזם גנטי.
קורות חיים

לוונטין נולד בעיר ניו יורק. הוריו היו צאצאים של יהודים שהיגרו ממזרח אירופה בסוף המאה ה-19. הוא למד בבית הספר התיכון "פורסט הילס" וב"בית הספר החופשי ללימודים גבוהים" (אנ') בניו יורק. בשנת 1951 סיים תואר ראשון בביולוגיה בהרווארד. בשנת 1952 קיבל תואר שני בסטטיסטיקה מתמטית, ואחריו דוקטורט בזואולוגיה בשנת 1954, שניהם מאוניברסיטת קולומביה, שם הוא היה תלמידו של תאודוסיוס דובז'נסקי. מילא תפקידים בפקולטה באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, באוניברסיטת רוצ'סטר ובאוניברסיטת שיקגו. בשנת 1973 מונה לוונטין אגאסיז לפרופסור לזואולוגיה ופרופסור לביולוגיה באוניברסיטת הרווארד.
קריירה > עבודה בגנטיקה של אוכלוסיות

לוונטין עבד על גנטיקה של אוכלוסיות הן ברמה התאורטית והן בצורה ניסויית. סימן היכר בעבודתו היה עניין בטכנולוגיה חדשה. הוא היה הראשון שעשה סימולציה ממוחשבת של התנהגות לוקוס של גן יחיד. בשנת 1960 הוא וקן-איצ'י קוג'ימה היו הראשונים שהציגו משוואות לשינוי בתדירות של הפלוטיפ עם ברירה טבעית אינטראקטיבית בשני לוקוסים.  ובכך תרמו לפיתוח המחקר התאורטי בשנות השישים והשבעים בנושא ברירה של שני לוקוסים.
בשנת 1966, לוונטין והאבּי פרסמו מאמר שחולל מהפכה בגנטיקה של אוכלוסיות. הם עשו אלקטרופורזה בג'ל לחלבון כדי לסקור עשרות לוקוסים בזבוב הפירות דרוזופילה פסאודובסקורה, ודיווחו כי חלק גדול מהמקרים היו פולימורפיים, וכי בממוצע היה סיכוי של כ-15% שהפרט הוא הטרוזיגוטי. מחקרים קודמים אמנם מצאו שונות בלוקוסים בודדים, אך לא לא היה ידוע עד כמה השונות הנפוצה.
קריירה > עבודה על מגוון גנטי אנושי

במאמר מכונן משנת 1972 זיהה לוונטין שרוב השונות (80–85%) בקרב אוכלוסיות אנושיות נמצאות בקבוצות גאוגרפיות מקומיות וההבדלים המיוחסים לקבוצות "גזע" מסורתיות הם חלק קטן מהשונות הגנטית האנושית (1–15%).  במאמר משנת 2003 מתח אנתוני אדוארדס (אנ') ביקורת על מסקנתו של לוונטין כי גזע הוא מושג טקסונומי פסול, וכינה אותו "הכשל של לוונטין". לטענתו, ההסתברות של סיווג שגוי של אדם על בסיס שונות במיקום גנטי יחיד היא כ-30% וההסתברות של סיווג שגוי מתקרבת לאפס אם נחקרים מספיק לוקוסים. הביקורת של אדוארדס זכתה בתורה לביקורת משלה מצד ביולוגים כמו ג'ונתן מארקס (אנ'), שטענו כי "העניין של תורת הגזע היה לגלות מקבצים גדולים של אנשים שהם הומוגניים בתוך הקבוצה, והטרוגניים בין קבוצות מנוגדות. הניתוח של לוונטין מראה שקבוצות כאלה אינן קיימות במין האנושי, וביקורתו של אדוארדס אינה סותרת את הפרשנות הזו".
ביקורת על הביולוגיה האבולוציונית המסורתית

בשנת 1975 יצא לאור הספר "Sociobiology: The New Synthesis" (אנ') של אדוארד וילסון שהציע הסברים אבולוציוניים להתנהגויות חברתיות אנושיות. ביולוגים, וביניהם לוונטין, ועמיתיו מהרווארד, סטיבן ג'יי גולד ורות האברד, מתחו על הספר ביקורת חריפה.
לוונטין וגולד הטביעו את המונח ספנדרל בביולוגיה האבולוציונית, בהשראת המונח האדריכלי "ספנדרל", במאמר רב השפעה משנת 1979, "The Spandrels of San Marco and the Panglossian Paradigm". ספנדרלים תוארו כתכונות של אורגניזם הקיימות כתוצאה הכרחית של מאפיינים אחרים (אולי סתגלניים), אך אינן משפרות באופן ישיר את הכשירות (ולכן אינן בהכרח סתגלניות).  התדירות היחסית של ספנדרלים לעומת אדפטציות ממשיכה לעורר מחלוקת בביולוגיה האבולוציונית.
לוונטין היה ביקורתי מאוד כלפי גישות נאו-דארוויניסטית מסורתיות להסתגלות. הוא הדגיש את הצורך לתת אפיון הנדסי של הסתגלות בנפרד ממדידת מספר הצאצאים, ולא לצאת מנקודת הנחה שאיברים או אורגניזמים נמצאים בהסתגלות אופטימלית.  לדברי לוונטין, הביקורת הכללית והטכנית שלו על גישות פונקציונליות להסתגלות צמחה מההכרה שהכשלים של הסוציוביולוגיה נובעים הנחות יסוד שגויות לגבי הסתגלות של כל התכונות, בחלק גדול מהסינתזה האבולוציונית המודרנית.
ביקורת על הביולוגיה האבולוציונית המסורתית > סוציוביולוגיה ופסיכולוגיה אבולוציונית

לוונטין מתח ביקורת על תומכי הסוציוביולוגיה והפסיכולוגיה האבולוציונית כמו אדוארד וילסון וריצ'רד דוקינס, המסבירים התנהגות של בעלי חיים ומבנים חברתיים במונחים של יתרון אבולוציוני או אסטרטגיה. לדבריו, כשגישה זו מיושמת על בני אדם, מדובר בדטרמיניזם גנטי. בכתביו, לוונטין הציע השקפה של האבולוציה עם יותר ניואנסים, הדורשת הבנה מדוקדקת יותר של ההקשר של האורגניזם כולו כמו גם את הסביבה.
הביקורת של לוונטין על פשטנות יתר של הגנטיקה הניעה אותו לחיים פעילים כאינטלקטואל ציבורי. הוא הרצה רבות כדי לקדם את דעותיו על ביולוגיה אבולוציונית ומדע והשתתף בתדירות רבה בדיונים. בספרים כמו "Not in Our Genes" ובמאמרים רבים, לוונטין הטיל ספק בטענת התורשתיות של תכונות התנהגות אנושיות, כמו אינטליגנציה כפי שנמדדה במבחני מנת משכל.
אנשי אקדמיה שונים טענו כי הביקורת של לוונטין על הסוציוביולוגיה נבעה מסיבות לא מדעיות. אדוארד וילסון, למשל, אמר שאמונותיו הפוליטיות של לוונטין השפיעו על השקפתו המדעית. לוונטין הזדהה לפעמים כמרקסיסט, וטען כי השקפותיו הפילוסופיות חיזקו את עבודתו המדעית.
ביקורת על הביולוגיה האבולוציונית המסורתית > תעשיית החקלאות

לוונטין כתב על כלכלת תעשיית החקלאות. לטענתו, התירס ההיברידי פותח והופץ לא בגלל איכותו המעולה, אלא משום שהוא איפשר לתאגידי העסקים החקלאיים להכריח את החקלאים לקנות זרעים חדשים בכל שנה במקום זרעי הצמחים המיוצרים על ידי יבול התירס הקודם שלהם (לבונטין 1982). לוונטין היה עד בתביעה בקליפורניה שערערה על מימון מחקר בידי המדינה לפיתוח קוטפי עגבניות אוטומטיים, וטען כי בכך ניתן תיעדוף של רווחי התאגידים החקלאיים על פני העסקת העובדים. התביעה נדחתה.
הערות שוליים

1 2  Lewontin, R. C.; Hubby, J. L. (1966). "A molecular approach to the study of genic heterozygosity in natural populations. II. Amount of variation and degree of heterozygosity in natural populations of Drosophila pseudoobscura". Genetics. 54 (2): 595–609. doi:10.1093/genetics/54.2.595. PMC 1211186. PMID 5968643.
↑  Hubby, J. L.; Lewontin, R. C. (1966). "A molecular approach to the study of genic heterozygosity in natural populations. I. The number of alleles at different loci in Drosophila pseudoobscura". Genetics. 54 (2): 577–594. doi:10.1093/genetics/54.2.577. PMC 1211185. PMID 5968642.
↑  Peters, Ted (2003). Playing God? genetic determinism and human freedom (2nd ed.). New York: Routledge. pp. 29–31. ISBN 978-0-415-94249-2.
↑  Lewontin, R. C.; Kojima, Kenichi (1960). "The evolutionary dynamics of complex polymorphisms". Evolution 14: 458-472.
↑  Lewontin, R (1972). "The Apportionment of Human Diversity". Evolutionary Biology. 6: 391–398. doi:10.1007/978-1-4684-9063-3_14. ISBN 978-1-4684-9065-7.
↑  Edwards, A. W. F. (2003). "Human genetic diversity: Lewontin's fallacy". BioEssays. 25 (8): 798–801. doi:10.1002/bies.10315. PMID 12879450.
↑  Marks, Jonathan M. (2010). "Ten Facts about Human Variation".  In Muehlenbein, M. P. (ed.). Human Evolutionary Biology. Cambridge University Press. p. 270. ISBN 9781139789004.
↑  Elizabeth Allen et al., 1975, "Against 'Sociobiology'", The New York Review of Books, November 13, 1975
↑  "The spandrels of San Marco and the Panglossian paradigm: a critique of the adaptationist programme". Proc. R. Soc. Lond. B Biol. Sci. 205 (1161): 581–98. 1979. Bibcode:1979RSPSB.205..581G. doi:10.1098/rspb.1979.0086. PMID 42062.
↑  Lewontin, R. C. (1978). "Adaptation". Scientific American. 239 (3): 212–218, 220, 218 passim. Bibcode:1978SciAm.239c.212L. doi:10.1038/scientificamerican0978-212. PMID 705323.
↑  Lewontin, Richard; Leon Kamin; Steven Rose (1984). Not in Our Genes: Biology, Ideology, and Human Nature. Pantheon Books. ISBN 0-394-50817-3.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273528205171  PLWABN: 9810580462605606  BIBSYS: 90113886  BNE: XX1141723  BnF: cb122754801 (data)  CiNii: DA0105448X  GND: 12215293X  ICCU: CFIV030720  ISNI: 0000 0001 1032 2466  LCCN: n78078742  LNB: 000091559  MusicBrainz: a4777960-4da8-44f3-a2e2-17a89ca248d2  MGP: 137316  NDL: 00720380  NKC: skuk0003733  NLA: 35303932  NLG: 288750  NLK: KAC199616575  NSK: 000318971  NTA: 070095922  RERO: 02-A003518378  SELIBR: 323276  SNAC: w63x8rf1  SUDOC: 031564194  Trove: 904550  VIAF: 108722003   WorldCat (עם VIAF): 108722003
סולם קינסי

סולם קינסי, הנקרא גם סולם הדירוג ההטרוסקסואלי-הומוסקסואלי, מתאר את הנטייה המינית של אדם על סמך החוויה או התגובה של האדם בזמן נתון. הסולם בדרך כלל נע בין 0, כלומר הטרוסקסואל בלבד, ל-6, כלומר הומוסקסואל בלבד. בדוחות קינסי, צוין גם "X", אשר הצביע על "אין מגע או תגובה סוציו-מינית" (א-מיניות).
היסטוריה

אלפרד קינסי, היוצר של סולם קינסי, ידוע בתור "אבי המהפכה המינית". סולם קינסי נוצר על מנת להדגים כי מיניות אינה מתאימה רק לשתי קטגוריות קפדניות: הומוסקסואל והטרוסקסואל. במקום זאת, קינזי האמין שהמיניות נזילה ונתונה לשינוי לאורך זמן.
במקום להשתמש בתוויות חברתיות-תרבותיות, קינסי השתמש בעיקר בהערכות התנהגות על מנת לדרג אנשים על הסקאלה. סולם הדירוג הראשון של קינזי כלל שלושים קטגוריות שייצגו שלושים מקרים שונים, אם כי בסולם הסופי שלו יש רק שבע קטגוריות. למעלה מ-8,000 ראיונות נערכו במהלך המחקר שלו.
בהצגת הסולם כתב קינזי:
גברים אינם מייצגים שתי אוכלוסיות מובחנות, הטרוסקסואלים והומוסקסואלים. העולם אינו מחולק לכבשים ועיזים. זהו יסוד טקסונומי לפיו הטבע מכיל לעיתים נדירות קטגוריות טהורות [...] עולם החי הוא רצף בכל אחד מהיבטיו.
בהדגשת הרצף של דרגות בין היסטוריה של התנהגות הטרוסקסואלית לחלוטין והיסטוריה של התנהגות הומוסקסואלית לחלוטין, רצוי לפתח דרך של סיווג שתהיה מבוססת על הכמות היחסית של ניסיונות, או תגובות, הטרוסקסואליים והומוסקסואליים בכל היסטוריה אישית... ניתן לקבוע דרגתו של אדם בסולם זה לכל תקופה בחייו... סולם של שבע דרגות מתקרב יותר ליכולת להדגים את הדרגות השונות שקיימות במציאות.
המקור באנגלית
Males do not represent two discrete populations, heterosexual and homosexual. The world is not to be divided into sheep and goats. It is a fundamental of taxonomy that nature rarely deals with discrete categories... The living world is a continuum in each and every one of its aspects.

While emphasizing the continuity of the gradations between exclusively heterosexual and exclusively homosexual histories, it has seemed desirable to develop some sort of classification which could be based on the relative amounts of heterosexual and homosexual experience or response in each history [...] An individual may be assigned a position on this scale, for each period in his life. [...] A seven-point scale comes nearer to showing the many gradations that actually exist.
טבלת הסולם

סולם קינסי נע בין 0 למרואיינים שרק היו להם רצונות או התנסויות מיניות עם המין השני, ל-6 עבור אלו שהיו להם רצונות או חוויות של אותו מין באופן בלעדי, ו-1–5 עבור אלו שהיו להם רמות שונות של תשוקה או התנסויות עם שני המינים, כולל רצון "מקרי" או "מזדמן" לפעילות מינית עם אותו מין. הסולם לא מתייחס אם הם "מזדהים" כהטרוסקסואלים, ביסקסואלים או הומוסקסואלים.
| דירוג | תיאור |
| --- | --- |
0: הטרוסקסואליות מוחלטת
1: בעיקר הטרוסקסואליות, נטייה הומוסקסואלית רק באופן מזדמן
2: בעיקר הטרוסקסואליות, אך נטייה הומוסקסואלית משמועתית יותר באופן מזדמן
3: נטייה הטרוסקסואלית והומוסקסואליות באופן שווה - ביסקסואליות
4: בעיקר הומוסקסואלית, אך נטייה הטרוסקסואלית משמועתית יותר באופן מזדמן
5: בעיקר הומוסקסואלית, נטייה הטרוסקסואלית רק באופן מזדמן
6: הומוסקסואליות מוחלטת
X: אין מגע או תגובה סוציו-מינית (א-מיניות)
קינסי זיהה ששבע הקטגוריות של הסולם לא יכולות לתפוס את המיניות של כל אדם באופן מלא. הוא כתב כי "יש להכיר בכך שהמציאות כוללת פרטים מכל סוג ביניים, השוכנים ברצף בין שני הקצוות ובין כל קטגוריה וקטגוריה בסולם". על אף שהסוציולוגים האמריקאיים, מרטין ס. ויינברג וקולין ג'יי. ויליאמס, כתבו שבאופן עקרוני אנשים המדורגים בין 1 ל-5 יכולים להיחשב כביסקסואלים, קינסי לא אהב את השימוש במונח זה כדי לתאר אנשים שעוסקים בפעילות מינית עם זכרים ונקבות כאחד, אלא במובן הביולוגי המקורי שלו כהרמאפרודיט. הוא קבע כי: "עד שיוכח [שהטעם] ביחסים מיניים תלוי בפרט המכיל בתוכו מבנים זכריים ונשיים כאחד, או יכולות פיזיולוגיות גבריות ונשיות, מצער לקרוא לאנשים כאלו ביסקסואלים." הפסיכולוג ג'ים מקנייט כתב שבעוד שהרעיון שביסקסואליות היא סוג של נטייה מינית שנמצאת בין הומוסקסואליות מוחלטת להטרוסקסואליות מוחלטת בסולם קינסי, התפיסה הזו "אותגרה קשות" מאז פרסום הספר Homosexualities‏ (1978), על ידי מרטין ס. ויינברג ואלן פי. בל.
יתר על כן, אף על פי שדרגת X הנוספת הייתה משמעותה "אין מגע או תגובה סוציו-מינית" (א-מיניות), הפסיכולוג האמריקאי, ג'סטין ג'יי. להמילר, קבע כי: "הסיווג X של קינסי הדגיש חוסר התנהגות מינית, בעוד שהסיווג המודרני ההגדרה של א-מיניות מדגישה חוסר משיכה מינית. ככזה, סולם קינסי עשוי שלא לתת סיווג מדויק של א-מיניות."
ראו גם

דוחות קינסי
הערות שוליים

1 2  "Kinsey's Heterosexual–Homosexual Rating Scale". The Kinsey Institute. ארכיון מ-2016-05-10. נבדק ב-8 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kinsey, Alfred C.; Pomeroy, Wardell R.; Martin, Clyde E. (ביוני 2003). "Sexual Behavior in the Human Male". American Journal of Public Health. 93 (6): 894–898. doi:10.2105/ajph.93.6.894. ISSN 0090-0036. PMC 1447861. PMID 12773346. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Kinsey History". www.kinseyinstitute.org. ארכיון מ-2019-09-14. נבדק ב-2018-04-09.
1 2  Galupo, M. Paz (ביוני 2014). "Sexual Minority Reflections on the Kinsey Scale and the Klein Sexual Orientation Grid: Conceptualization and Measurement". Journal of Bisexuality. 14 (3–4): 404–432. doi:10.1080/15299716.2014.929553. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Archive for Sexology". www.sexarchive.info. ארכיון מ-2019-09-06. נבדק ב-2018-04-13.
↑  Bullough, Vern L. (בינואר 2010). "Alfred Kinsey and the Kinsey report: Historical overview and lasting contributions". The Journal of Sex Research. 35 (2): 127–131. doi:10.1080/00224499809551925. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Kinsey Sexuality Rating Scale". The Kinsey Institute. ארכיון מ-2016-05-10. נבדק ב-2013-12-02.
↑  Kinsey, Alfred C.; Pomeroy, Wardell B.; Martin, Clyde E.; Gebhard, Paul H. (1998-05-22). Sexual Behavior in the Human Female (באנגלית). Indiana University Press. ISBN 9780253019240. ארכיון מ-2022-10-15. נבדק ב-2022-06-20.
↑  Weinberg, Martin S.; Williams, Colin J.; Pryor, Douglas W. (1995). Dual Attraction: Understanding Bisexuality. New York: Oxford University Press. p. 41. ISBN 978-0-19-509841-9.
1 2  Mary Zeiss Stange; Carol K. Oyster; Jane E. Sloan (2011). Encyclopedia of Women in Today's World. Sage Pubns. p. 158. ISBN 978-1-4129-7685-5. ארכיון מ-2022-10-15. נבדק ב-17 בדצמבר 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  McKnight, Jim. Straight Science: Homosexuality, Evolution and Adaptation. Routledge, 1997, p. 33.
↑  Justin J. Lehmiller (2017). The Psychology of Human Sexuality. John Wiley & Sons. p. 250. ISBN 978-1119164708. נבדק ב-29 בנובמבר 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
כיכר החטופים והנעדרים

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  החטופים הישראלים ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–2023
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:   תל אביב-יפו
 
 קואורדינטות:  32°04′37″N 34°47′14″E﻿ / ﻿32.077°N 34.7871°E﻿ / 32.077; 34.7871
  מפת מיקום  מפה מפורטת  תבנית:לשוניות2  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר החטופים והנעדרים הוא שם זמני שניתן לרחבה הסמוכה למוזיאון תל אביב לאמנות על ידי מטה משפחות החטופים והנעדרים, בטקס שנערך ב-24 באוקטובר 2023, בעקבות אירועי 7 באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל.
במקום הוקמה "עיר אוהלים" זמנית מטעם משפחות החטופים והנעדרים, וכן הוצבו בה מיצגים אמנותיים המביעים הזדהות עם מאבק מטה משפחות החטופים והנעדרים, וכביטוי לתמיכה והזדהות עם משפחות הנופלים וחללי צה"ל. בכיכר נערכת מדי מוצאי שבת התכנסות למען השבת החטופים וכן נערכות מעת לעת עצרות ואירועים למען שחרור החטופים.
היסטוריה

השם "כיכר החטופים והנעדרים" ניתן באופן זמני לכיכר הסמוכה למוזיאון תל אביב לאמנות ולספריית בית אריאלה, על ידי מטה משפחות החטופים והנעדרים בטקס שנערך ב-24 באוקטובר 2023, בתחילת מלחמת חרבות ברזל. במהלך הטקס הופרחו לאוויר מאות בלונים כסמל לחופש שנלקח מהחטופים.
ב-3 בנובמבר 2023 הוקמה בכיכר "עיר אוהלים" זמנית מטעם משפחות החטופים והנעדרים. במקום הוקמו מאהלים של קיבוצים מהנגב המערבי, של משפחות קורבנות הטבח בפסטיבל נובה, וכן מתחם שהוקם על ידי תנועת הנוער בני עקיבא וארגון "איילת השחר" השייך לקרן וולפסון.
לאחר מכן הוצבו ברחבת הכיכר מיצגים אמנותיים לאות הזדהות עם מאבק מטה משפחות החטופים והנעדרים, וכביטוי לתמיכה והזדהות עם משפחות הנופלים וחללי צה"ל. בין המיצגים הבולטים: מיצב שולחן השבת הריק, מיצב כיסאות כתר צהובים ריקים וסדרה של מראות קטנות כמספר החטופים סביב הפסל "עקדת יצחק" של מנשה קדישמן.
ב-24 בנובמבר 2023 נערכה בכיכר קבלת שבת מרובת משתתפים, על רקע שחרורם של 13 המשוחררים הראשונים במסגרת הפסקת האש בין ישראל לחמאס. באירוע נכח גם השר בני גנץ.
בינואר 2024 הוצב בכיכר מיצג של מנהרה באורך 30 מטרים המדמה את מנהרות החמאס וממחישה את התנאים הקשים בהם נמצאים החטופים. המנהרה צרה ומוארת באור עמום, ובתוכה רמקולים המשמיעים את שמות החטופים, הודעות מוקלטות ממשפחותיהם וקולות ירי.
בערב חג הפורים ה'תשפ"ד, 23 במרץ, התקיים בכיכר אירוע קריאת מגילת אסתר, בהובלת ארגון רבני צהר והרב קנת ברנדר, ראש ישיבת מוסדות אור תורה סטון.
בכיכר נערכות מעת לעת עצרות למען שחרור החטופים. בין השאר נאמו בעצרות גדי ירקוני, ראש מועצה אזורית אשכול, חיים ילין, שכיהן בתפקיד לפניו, נשיא צרפת עמנואל מקרון (בנאום מצולם), שגריר ארצות הברית בישראל ג'ק לו, נשיאת בית המשפט העליון בדימוס דורית בייניש, חתן פרס נובל לכימיה אהרון צ'חנובר והרב ישראל מאיר לאו. כמו כן הופיעו בה אמנים ואנשי ציבור, בהם אהוד בנאי, ירדנה ארזי, הגבעתרון, שי גבסו, ריטה, לוסי אהריש, לינוי בר גפן, ירדן ג'רבי, לינור אברג'יל, ישראל קטורזה, עמוס תמם, שלום מיכאלשווילי, שרית חדד, איתי לוי, רן דנקר, יסמין מועלם, עילי בוטנר, זהבה בן ואמיר דדון.
ב-30 במרץ 2024, בתום עצרת בכיכר, החלו בני משפחות החטופים לצעוד לכיוון הקריה, ואליהם הצטרפו חלק ממשתתפי הפגנת מחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע ונגד בנימין נתניהו. משטרת ישראל הכריזה על ההתקהלות כלא-חוקית. המשטרה כיבתה את המיקרופונים שהציבו המשפחות בגשר בגין, ובמקום התפתחו אירועי אלימות בין השוטרים למוחים.
ב-30 בינואר 2025 הגיע סטיב וויטקוף שליחו של הנשיא טראמפ למזרח התיכון לככר החטופים שם נפגש עם חטופים ששוחררו ומשפחות חטופים.
ב-10 בפברואר 2025 התקיים בככר אירוע לכבוד יום הולדתו השני בשבי של החטוף אלון אהל בשיתוף אמנים ואמניות לאחר שנודע ימים לפני כן מחטופים שחזרו כי אלון אהל פצוע בעיניו ובגופו, כבול בשלשלאות ולא ראה אור יום מאז חטיפתו ב-7 באוקטובר.
גלריה

שלט המזוהה עם המשפחות
שלט המזוהה עם המשפחות
הכניסה ל"מערת החטופים"
נאומו בכיכר של שגריר ארצות הברית בישראל, ג'ק לו, 13 בינואר 2024
הערות שוליים

↑  מרב סבר, אבי כהן, משפחות השבויים החליפו את שם רחבת המוזיאון בת"א: "כיכר החטופים והנעדרים", באתר ישראל היום, 24 באוקטובר 2023
1 2  משה כהן, ‏"נישן באוהל עד שהם יחזרו": משפחות החטופים לא מאבדות תקווה, באתר מעריב אונליין, 3 בנובמבר 2023
↑  מאיה בואנוס, ‏"סמל עבור רבים": כך הפכה "כיכר החטופים" לחלק בלתי נפרד מסיפור המלחמה, באתר מעריב אונליין, 6 בדצמבר 2023
↑  רעות ברנע, ‏תל אביב התמלאה במיצבי אמנות כואבים ומצמררים. המדריך המלא, באתר "Time Out ישראל", 5 בנובמבר 2023
↑  אסף קמר, כך כיכר החטופים הפכה לתחנת חובה עבור כל מי שמבקר בישראל, באתר ynet, 23 בינואר 2024
↑  נרגשים מהשחרור הראשון: התמונות המרגשות מכיכר החטופים, באתר מעריב אונליין, 24 בנובמבר 2023
1 2 3  136 ישראלים, כבר 100 ימים בשבי: רבבות בעצרת למען החטופים בת"א, באתר חדשות 13, 13 בינואר 2024
1 2  יעל צ'כנובר, "שנזכה לשחרורם": אלפים השתתפו בקריאת מגילת אסתר בכיכר החטופים, באתר ynet, 23 במרץ 2024
↑  דפנה איזברוך, ‏עשרות אלפים הפגינו ב'כיכר החטופים': "לא נישן עד שכולם יחזרו הביתה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בנובמבר 2023
1 2  משה כהן, ‏אלפים בכיכר החטופים; נכדתה של יפה ששוחררה מהשבי: "חשבה להגיע", באתר מעריב אונליין, 25 בנובמבר 2023
↑  מערכת את, עומדות לצד אחיותינו: הערב כולנו זועקות למען החטופים, באתר "את", 12 בנובמבר 2023
↑  נועם (דבול) דביר, "נשרוף את המדינה": אלפים צעדו לאחר פיצוץ העצרת בכיכר החטופים; שוטרים התעמתו עם מפגינים, באתר ישראל היום, 30 במרץ 2024
↑  וויטקוף בכיכר החטופים: "יום מצוין למדינת ישראל", באתר ynet, 30 בינואר 2025
↑  יעל צ'כנובר, וויטקוף שוחח בכיכר החטופים עם שורדת השבי יוכבד ליפשיץ, באתר ynet, 30 בינואר 2025
↑  אבי כהן, שירית אביטן כהן, "זה יום נפלא למדינת ישראל": שליח טראמפ התקבל בהתרגשות בכיכר החטופים, באתר ישראל היום, 30 בינואר 2025
↑  30
↑  אור גואטה, ‏שליח טראמפ סטיב ויטקוף נפגש עם המשפחות בכיכר החטופים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 30 בינואר 2025
↑  מאיר תורג'מן, יום הולדת לאלון אהל בכיכר החטופים: "מנהיגים מכל העולם התקשרו, רק הממשלה שלנו לא", באתר ynet, 10 בפברואר 2025
↑  עברי לידר שר לחטוף אלון אהל: "זה יום הולדת עצוב לי ולך", באתר ynet, 10 בפברואר 2025
↑  אורי סלע‏, אלפים מציינים יום הולדת לאלון אהל; אמו: "הילד שלי בשלשלאות, דחיית השחרור שוברת לב", באתר וואלה, 10 בפברואר 2025
↑  אריה גולן, במנהרה, אזוק בשלשלאות: אלון אהל מציין יום הולדת שני בשבי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 10 בפברואר 2025
↑  טל שורר, אלון אהל מציין יום הולדת שני בשבי: "קשור בשלשלאות במנהרה", באתר חדשות 13, 10 בפברואר 2025
↑  מאיה כהן, ‏זעקת האם: אלון אהל חוגג יום הולדת שני בשבי, באתר מעריב אונליין, 10 בפברואר 2025
↑  עדויות החוזרים מהשבי מעלות חשש: החטוף אלון אהל עלול לאבד את הראייה, באתר ישראל היום, 16 בפברואר 2025
הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA

לברון ג'יימס, ניצב במקום הראשון ברשימה
רשימה זו מציגה את 50 כדורסלני ליגת ה-NBA, אשר קלעו את מספר הנקודות הרב ביותר בליגה. הנתונים מתייחסים לעונה הסדירה בלבד, כמקובל בליגת ה-NBA, אשר מפרידה בין נתונים סטטיסטיים של העונה הסדירה, לבין אלו של פלייאוף ה-NBA.
הקלע המוביל בתולדות ה-NBA הוא לברון ג'יימס, עם 40,017 נקודות אליהם הגיע במרץ 2024, ובכך עקף את שיאו ההיסטורי בן 40 השנים של כרים עבדול-ג'באר. מאז הקמת ה-NBA החזיקו בתואר "הקלע המוביל" שבעה שחקנים שונים: ג'ו פולקס (1946–1952), ג'ורג' מייקן (1952–1957), דולף שייז (1957–1963), בוב פטיט (1963–1965), וילט צ'מברלין (1965–1983) כרים עבדול-ג'באר (1983–2023) ולברון ג'יימס (מ-2023).
כרים עבדול-ג'באר, הוביל את הרשימה בין השנים 1984–2023
המועצה הציונית בישראל

המועצה הציונית בישראל היא זרוע הפעילות והחינוך של ההסתדרות הציונית העולמית בישראל. המועצה פועלת להעמקת האופי היהודי והציוני של ישראל.
פעילות התנועה

התנועה הוקמה ב-1970 על ידי העיתונאי אריה צימוקי במטרה להוות את ארגון הגג של קהילות וגורמים ציוניים בישראל. מטרותיה המוצהרות הן הגברת הזיקה לעולם היהודי, טיפוח חינוך לציונות והעמקת מעורבות חברתית אצל ילדים, נוער ומבוגרים.
המועצה היא מסגרת התנדבותית אל-מפלגתית. היא מורכבת מנציגי מוסדות ציוניים, הקונגרס הציוני והוועד הפועל הציוני.
הפעילות נעשית בפריסה ארצית, בשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות בחלוקה לשלושה פלחי גילאים עיקריים: ילדים ונוער, סטודנטים, מבוגרים. מיזמים בולטים:
מיזם אשכולות: פעילויות חינוכיות להרחבת אופקים וידע למבוגרים.
מיזם יובלים: פעילויות חינוכיות להעמקת הזיקה הציונית בקרב סטודנטים. הפעילויות מתקיימות בקמפוסים של אוניברסיטאות ברחבי הארץ, ומעודדות פולמוס ציוני, לאומי והתיישבותי.
מיזם נטעים: פעילויות חינוכיות לאוכלוסייה צעירה בגילאי בית הספר.
המכינה הקדם צבאית עמי-חי: מכינה קדם צבאית מעורבת של בנות ובנים, חילונים, מסורתיים ודתיים הממוקמת בקיבוץ כרמים.
מיזם ברית חיים: קירוב בין האוכלוסייה היהודית והאוכלוסייה הדרוזית באמצעות לימוד שתי האוכלוסיות על המנהגים, ההיסטוריה והתרבות אלו של אלו, ומועבר על ידי מדריכים משני המגזרים, בדגש על בנות שירות דרוזיות.
תנועת הנוער צמרת - פועלת לפיתוח מנהיגות ציונית צעירה ומעורבות חברתית עם דגש על חיזוק הזהות היהודית-ישראלית והעמקת השיח בין דתיים לחילונים ובניית אחריות משותפת דרך פעילות סביבתית.
פורומים ציבורים
קונגרסים ציוניים
תוכנית חילופי נוער אחווה.
פעילות התנועה > פרס גיבורי העורף

במלחמת חרבות ברזל הכריזה המועצה על חלוקת פרס "גיבורי העורף". ועדה בראשות מרים פרץ ובה חברים עדי אלטשולר, גדי ירקוני, גיל סגל ואסנת ברדה בחרה 16 זוכים.
.
בין הזוכים הארגונים: ידידים, זק"א, מטה משפחות החטופים והנעדרים, לב אחד, אגודת הכובסות העבריות, חמ"ל אזרחי, ישראייד, בייביסיטר ארצי, השומר החדש, קהילת ביתא ישראל בחריש ומסעדת האחים מתל אביב.
כמו כן זכו גם האישים הבאים: יוסף חדאד, תמיר סטיינמן, עומר אדם, גיא הוכמן ובסמה חיר.
פעילות התנועה > אות גיבורי החברה הישראלית

בפברואר 2025 ניתן האות על תרומה ראויה לציון של גופים ואישים במהלך שנת 2024, בתחומים שונים. בין הזוכים: אלמוג בוקר, חנוך דאום, להקת "התקווה 6" ועמותת "פתחון לב".