stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשליות מתוקות
רשימת רצועות

| מס' | שם | מילים | לחן | אורך השיר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | "יאללה לך הביתה מוטי" | קובי אוז | קובי אוז | 3:21 |
| 2. | "זה הסוד שלי" | דוד זיגמן | דוד זיגמן ושרית חדד | 3:20 |
| 3. | "תלך כפרה עלי" | קובי אוז | קובי אוז | 3:17 |
| 4. | "טיפה ועוד טיפה" | דוד זיגמן | דוד זיגמן ושרית חדד | 3:51 |
| 5. | "תזהרי ממנו" | קובי אוז | קובי אוז | 2:56 |
| 6. | "אשליות מתוקות" | קובי אוז | קובי אוז | 4:15 |
| 7. | "תשתוק תשתוק" | קובי אוז | קובי אוז | 3:12 |
| 8. | "כשהלב בוכה" | יוסי גיספן | שמואל אלבז | 4:46 |
| 9. | "בחור נחמד" | דוד זיגמן | דוד זיגמן ושרית חדד | 4:00 |
| 10. | "חבל על הזמן" | אהוד מנור | שמעון בוסקילה | 4:13 |
| 11. | "אני אוהבת אותך הרבה יותר ממני" | קובי אוז | קובי אוז | 4:11 |
| 12. | "חברה טובה" | קובי אוז | קובי אוז | 3:41 |
משתתפים באלבום:[דרוש מקור]
הפקה: אבי גואטה הפקות בע"מ
עיבודים והפקה מוזיקלית: שי ראובני, קובי אוז
קלידים: שי ראובני, בנצי מור, קובי אוז, עידן סוכובולסקי
תופים: אשר פדי, אטרף משה אסרף
גיטרה בס: אבי יפרח, גל פרמן
גיטרות: אבי סינגולדה, חיים אוליאל, אמיר בן עמי
גיטרה 'מזרחית': יהודה קיסר, מאיר רגב
כלי הקשה: אורן בלבן
דרבוקות: רוני דדון, ישראל שובל
אקורדיון: בוריס אלייב
בגלמה: מוסטפא אפוקור
עוד: נוריאל עמר
כינור: סניה קרויטור
חצוצרה: אברהם פלדר, גיל מאירי
חליל: ניצן עין הבר, אמיר שחסר
סקסופון: ירון מוהר
קולות: יהודה תמיר
נתוני מכירות

| מקום | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ישראל (IFPI) | פלטינה 4× | 180,000 |
אלי עזור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958  (בן 67 בערך) תל אביב
 מדינה:  ישראל
 
אלי עזור (נולד ב-1958) הוא איש עסקים ישראלי עם אחזקות משמעותיות בתחום תקשורת ההמונים ובתחומים נוספים כמו: נדל"ן ודלק מאובנים.
עזור הוא בעלי אתר וואלה ומו"ל העיתונים "ג'רוזלם פוסט", "מעריב השבוע" וכתבי עת נוספים.
ביוגרפיה

עזור נולד בתל אביב. אחותו הייתה העיתונאית אפרת עזור, ולהם שלוש אחיות נוספות. למד בתיכון עירוני ט' ושיחק כדורגל בקבוצת גדנ"ע יהודה. הוא החל את הקריירה העיתונאית בגיל צעיר ככתב ספורט בעיתון חדשות הספורט, מאוחר יותר צירף אותו פיני זהבי לצוות כתבי הספורט של עיתון חדשות. ב-1984 כתב יחד עם אורי מלמיליאן את הביוגרפיה שלו, "הנער מממילא".
ביוגרפיה > שנות ה-90 וביסוס אחזקות תקשורת ראשונות

אחזקותיו הראשונות בתחום התקשורת היו במגזר העיתונים הכתובים ברוסית. בשנות התשעים רכש מחצית מהבעלות על העיתון "נובוסטי" שאת רכישתו השלים כעבור שנים אחדות. כן רכש בשנים אלו את היומון/שבועון "נאשה סטראנה" שהיה בבעלות מפלגת העבודה וחמישה שבועונים נוספים בשפה הרוסית. לאחר שנסגר "על המשמר", רכש עזור את "הדפוס החדש" שבו הודפס העיתון עד אז.
במקביל להרחבת אחזקותיו בתחום התקשורת המודפסת, הקים כבר בשנות ה-90 עם פיני זהבי, עמיתו לשעבר, את חברת צ'רלטון שעוסקת ברכישת זכויות שידור לאירועי ספורט, ומשדרת את ערוצי ספורט 1 וספורט 2.
בשנת 2000, לאחר ארבע שנות פעילות ובעקבות מותו של תד אריסון, מכרה משפחתו את השבועון "אנשים" לעזור, לאחר שצבר הפסדים ולא היה רווחי, עזור הפך את "אנשים" לחינמון והדפיס אותו מדי שבוע בכ־80 אלף עותקים, שחולקו חינם בנקודות שונות והכנסותיו היו מפרסום בלבד.
בשנת 2003 רכש עזור את תחנת הרדיו 104.5FM רדיו צפון. בערך בתקופה זו הקים עזור את המקומון 'ירושלים' עם אביב נקש, וגם הוא נסגר ב-2004.
בסוף 2004 רכש את האחזקה בעיתון ג'רוזלם פוסט מחברת הולינג'ר, תחילה פורסם כי הרכישה מתבצעת עם משפחת אספר הקנדית, אך לאחר מכן ביצע את הרכישה לבד תוך סכסוך משפטי עם משפחת אספר.
בדצמבר 2006 החל להוציא לאור את המגזין 'ביזנס פוסט', זה שרד עד ינואר 2008 אז סגר אותו עזור ועבר להפיץ בזכיינות את "Wall Street Journal" בישראל.
באפריל 2009 קיבל זיכיון להפצת מגזין Forbes ישראל במקום חברת SBC. אך ביולי 2013 הועבר המגזין לקבוצת R&B מדיה.
במהלך 2012 רכש את "קוסמופוליטן ישראל". אך כתב העת נסגר בדצמבר 2012.
בסוף אותה שנה, בעקבות הטלטלות שעברו על העיתון "מעריב", הקים את העיתון "סופהשבוע" יחד עם חלק מכותבי מעריב לשעבר. באפריל 2014 אישר בית המשפט את מכירת "מעריב" לאלי עזור תמורת 4 מיליון שקלים. הממונה על ההגבלים העסקיים אישר את העסקה. מאוחר יותר העיתון מוזג לתוך עיתון מעריב.
בפברואר 2013 התווסף לקבוצה אתר אינטרנט חדשותי חדש 'www.thepost.co.il', שהפך עם הזמן לאתר "מעריב אונליין", maariv.co.il, המאגד תכנים מחברות הקבוצה ובפרט מהעיתונים "סופהשבוע", "ג'רוזלם פוסט", 103FM ו-99FM.
בשנת 2016 התמודד עזור מול האוליגרך דויד דווידוביץ' על רכישת גלובס, אך בהמשך משך את הצעתו.
בשנת 2018 הזרים עזור 10 מיליון ש"ח לערוץ 10 ובכך הפך לשותף זוטר בחברה.
ב-23 בנובמבר 2018 פורסם ב-TheMarker כי עזור משמש לעיתים גם כעורך המוזיקלי של תחנת הרדיו שאחוזים ממנה מצויים בבעלותו, 103fm, תחת השם "אליהו בן יגאל".
עזור הוא הבעלים של קבוצת מרקעי תקשורת, אשר בבעלותה גופי תקשורת רבים וכן של חברת "מרקעים שילוט חוצות". השפעתו בתחום התקשורת בישראל רבה: בשנת 2010 דורג במקום ה-30 ברשימת האנשים המשפיעים בעולם התקשורת של "גלובס", ובשנת 2013 דורג במקום ה-11 ברשימה זו.
שיתוף פעולה עם דודי ויסמן

עזור משתף פעולה בעסקי התקשורת עם איש העסקים דודי ויסמן. בתחילת 2006 מכר עזור לאיש העסקים דודי ויסמן 50% מהבעלות על השבועון "אנשים", ויסמן ועזור הודיעו כי ישיקו את "אנשים" מחדש כחינמון. ואולם באפריל 2007 ביטלו את התוכנית [19], השיקו עיתון חדש בשם "מטרו ישראל", ו"אנשים" נסגר.
בשנת 2007 הקים יחד עם ויסמן את החינמון "ישראל פוסט", לימים "מעריב הבוקר".
בשנת 2008 רכש עם וייסמן את תחנת הרדיו אקו 99 FM.
תביעות משפטיות

במאי 2007 הגיש תביעה בסך 5,000,000 ש"ח נגד חברת CanWest של חברת אספר, בטענת לשון הרע. לאחר כחמש שנים קיבל בית המשפט את התביעה בחלקה והורה לחברה הקנדית לשלם לעזור מיליון ש"ח, אך בית המשפט העליון הפחית את סכום הפיצוי ל-220 אלף שקל.
בנובמבר 2009 הגיש תביעה נגד גילת רשתות לווין בסך 47 מיליון ש"ח בטענת אי קבלת עסקת מיזוג. באותה עת החזיק באחוז אחד ממניות החברה.
ב-2011 הגישה צ'רלטון תביעת דיבה כנגד עורך הדין ברוך כצמן, שותף בכיר במשרד הרצוג, פוקס, נאמן ושות', שלטענתה צייר אותה "כמי שמפעילה כביכול לחצים כבדים על בנק לאומי להימנע מקיום הוראות פסק דין, כמי שמסכלת פסקי דין ו"בועטת" בהסכמים ופסקי דין, כמי שמנסה להתחמק מהתחייבויות, ועוד כהנה וכהנה"
ביולי 2016 הגיש בשם צ'רלטון תביעת דיבה בסך 8 מיליון שקל נגד גיל מנקין, מבעלי אתר ONE ומנכ"ל האתר על "שורת פרסומים כוזבים בזדון" ותביעה דומה על סך 4 מיליון שקל נגד רדיו תל אביב.
באותה שנה פורסם כי צ'רלטון מרוויחה מדי שנה מאות אלפי שקלים מתביעת בעלי עסקים קטנים על הפרת זכויותיה במתן אפשרות צפייה בתכנים שלה למבקרים בחנויות, וכן מול טכנאי לוויינים, ומוכרנים קטנים של ממירים אינטרנטיים וממירים לווייניים. והגעה עמם לפשרה מחוץ לכותלי בתי הדין.
השקעות ואחזקות בתחומים נוספים

בדצמבר 2009 רכש עזור עם משה בובליל ושותפים אחרים מגרש ליד כיכר המדינה, מחברת בזק, תמורת 45 מיליון שקל למטרת בניית פרויקט מגורים בן 70 דירות.
בשנת 2011 הצטרף לקבוצת אלון במיזם התקשורת הסלולרית שלה כמפעיל וירטואלי.
באפריל 2021 פורסם כי רכש את האחזקות של דלק קידוחים בתמר פטרוליום תמורת כמאה מיליון שקלים. הרכישה תכניס את עזור לשוק הגז עם בעלות של 22.6% מתמר פטרוליום אשר מחזיקה 16.75% ממאגר הגז תמר.
באוקטובר 2021, מכר עזור עם שותפיו את אתר הקזינו 'Karamba' לחברת 'Espotrs Technologies' המפעילה אתרי הימורים.
במרץ 2023 פורסם כי עזור משיק 3 זנים חדשים של קנאביס, ממתקן הגידול של חברת קאנהגולן שבבעלותו.
במאי 2023 מכר עזור את חברת הטכנולוגיה להימורים אונליין ניאוגיימס (NeoGames) לחברת אריסטוקרט האוסטרלית, בסכום שהעניק לו תמורת 14.5% ממניות החברה שהיו בבעלותו, כ־146 מיליון דולר
חיים אישיים

עזור גרוש, ולו שתי בנות.
שליטה בחברות ישראליות

אחזקותיו של עזור מתמקדות בתחום התקשורת, בו הוא שולט בקונגלומרט באמצעות חברות פרטיות רבות שבבעלותו. בין אחזקותיו הבולטות בתחום התקשורת נמצאים "ג'רוזלם פוסט", "מעריב"; רשת "המקומון"; תחנות הרדיו 103fm (רדיו ללא הפסקה), אקו 99 ו-צפון ללא הפסקה; וערוצי הספורט צ'רלטון. בסוף שנת 2020 אושרה מכירת וואלה! תקשורת לבעלותו של עזור תמורת 65 מיליון שקלים. מכירה זו תחזק את אחזקותיו של עזור בתחום הדיגיטל שהתנקזו טרם הרכישה בעיקר לפעילות של מעריב אונליין ולאתרים של תחנות הרדיו.
להלן רשימה חלקית של החברות שבבעלותו:
| שם החברה | מטרת החברה |
| --- | --- |
נובוסטי נידיילי בע"מ: הוצאה לאור של עיתונים, כתבי עת ופרסומים
ספורט 1 הפקות בע"מ: ערוצי תקשורת
פנקס ויצמן (א.ב.) בע"מ: ניהול נכסים
צ'רלטון כדורגל בע"מ: ערוץ ספורט 1
רדיו ללא הפסקה (ניהול 2008) בע"מ: תחנות רדיו
רדיו ללא הפסקה בע"מ: תחנות רדיו
שבע תקשורת בע"מ: הוצאת עיתונים
אנשים 2006 (א.ת.) בע"מ: הוצאת עיתונים
א-ת כל קשר בע"מ: מערכות ביוב
ג'רוזלם פוסט בע"מ: הוצאת עיתונים
ג'רוזלם פוסט פובליקיישנס (2005) בע"מ: הוצאת עיתונים
ג'רוזלם ריפורט פבליקיישנס בע"מ: הוצאה לאור של מגזינים
ג'רוסלם פוסט אחזקות בע"מ: שירותים עסקיים
טל - גל מוצרי ספורט בע"מ: שירותי ניהול
ישראל פוסט מדיה ופרסום בע"מ: הדפסה והוצאה לאור של עיתונים
ספקטרום - טי.וי. גייד אינטרנשיונל בע"מ: מדריכים לתוכניות טלוויזיה: הוצאה לאור בלבד
רדיו הצפון החזקות בע"מ: תחנות רדיו
מרקעים שילוט חוצות בע"מ: שילוט חוצות
הדפוס החדש בע"מ: בית דפוס
מרקעי תקשורת בע"מ: פרסום וספורט
האספייר: מערכות ושירותים עבור מפעילי אתרי הימורים וגיימינג אונליין
וואלה! תקשורת: פורטל האינטרנט וואלה!
תמר פטרוליום: החזקת מניות במאגר הגז תמר בים התיכון
זה הזמן (שיר)

זה הזמן (באנגלית: Together We Are One) היה השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 2006, בוצע בעברית ובאנגלית על ידי אדי בטלר. זה היה השיר הראשון שייצג את ישראל באירוויזיון, ששמו הרשמי לא הכיל מילים בעברית.
השיר נבחר לייצג את ישראל לאחר שניצח בתחרות הקדם-אירוויזיון.
השיר מושפע מאוד ממוזיקת גוספל, עובדה שנוצרה על ידי נוכחות של פסנתרן וזמרי ליווי שהושפעו ממוזיקת גוספל. בטלר היה אחד מהאפרו-אמריקאים הראשונים לייצג את ישראל, שר על הצורך להתאחד ולהתגבר על השוני לשם התקדמות המין האנושי. אחד מהבתים בשיר מיועד לאהובת ליבו, מה שהוביל למסקנה של המעריצים כי אכן מדובר על שיר אהבה לאישה שיש לה כבר משפחה.
הווידאו ממשיך את נושא הגוספל, אף על פי שכללו צילומים שנויים במחלוקת של חמושים פלשתינאים המתעדים את הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
השיר העפיל אוטומטית לגמר האירוויזיון בזכות הישגה של שירי מימון באירוויזיון 2005. השיר שובץ במקום השלישי בסדר ההשמעה (אחרי מולדובה ולפני לטביה). בסיום ההצבעה, קיבל השיר 4 נקודות בלבד (כולן מצרפת), וסיים במקום ה-23 מתוך 24 שירים.
ראו גם

אדי בטלר
ישראל באירוויזיון 2006
אירוויזיון 2006
הערות שוליים

↑  תרבות - מוזיקה nrg - אדי בטלר ניצח בקדם האירוויזיון, באתר nrg
בינת אל פאנק

בינת אל פאנק (תרגום: בת הפֿאנק) הוא הרכב מוזיקת עולם ישראלי, המבוסס על שילוב ז'אנר הפאנק (Funk) עם מוזיקה תימנית מסורתית, עם השפעות מוזיקליות מן הסול, ממוזיקה טורקית ומאפרוביט.
פעילות

ההרכב הוקם בשנת 2012 על ידי שירן קרני, סולנית הלהקה, בזמן לימודיה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. ההרכב החל את דרכו עם שישה חברים בלבד, ובהמשך התווספה אליו חטיבת כלי נשיפה.
באוקטובר 2013 העלתה הלהקה סינגל ראשון, "מן זאמאן", ליוטיוב. בשלב זה החלה הלהקה לקבל הכרה בקרב מדורים המסקרים אמני אינדי, וסוקרה בעניין סביב שילוב הסגנונות הייחודי שבא לידי ביטוי בלהקה. בשנים אלו הופיעה הלהקה במועדונים ופסטיבלים ברחבי הארץ, ביניהם אינדינגב, פסטיבל יערות מנשה, אינדי סיטי, גרובסטוק, זורבה ועוד.
במרץ 2016, לאחר שלוש וחצי שנות עבודה, יצא אלבום הבכורה “בינת אל פאנק", הנושא את שם ההרכב, והופץ מסחרית.
באוגוסט 2018 יצא הסינגל ״שאבדע״, סינגל ראשון מתוך האלבום השני, "!The Great & Glorious Yemenite Funky Thing". במהלך שנה זו החל ההרכב לצאת לראשונה לסיבובי הופעות בחו״ל. ההרכב הופיע ב״מילניום הול״ (״millennium hall״) באתיופיה, בפסטיבל ״זירו״ בהודו, ובמועדונים נוספים בהודו, אתיופיה, ארצות הברית וקנדה.
בשנת 2020 השתתפה הלהקה בפסטיבל "סימנים חיוניים" אשר התקיים במשך שמונה ימים במאי 2020, ביוזמת עיריית תל אביב וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב במסגרתה עלו בשידור חי אמנים ישראלים מוכרים, עם הופעות בסגנונות אינדי-פולק-רוק, אלקטרוני, ג'אז ואקספרימנטלי.
בשנת 2024 הוציאו סינגל חדש בשם תן לי אהבה.
חברי ההרכב

הרכב רשמי
שירן קרני - שירה
רגב ברוך - תופים
עודד בן יצחק - סקסופון טנור
דוד מיכאלי - גיטרה בס
יותם כהן - גיטרה חשמלית
שרון מנצור - קלידים
הרכב הופעות/ חברי עבר
טל אברהם - חצוצרה
טל סנדמן - גיטרה חשמלית
אור סיני - קונטרבס
טל טימור - קלידים
ניתאי מרקוס - גיטרה בס
רון זילברשטיין - טרומבון
טל בן רעי - טרומבון
דגן זעירה - טרומבון
יוחאי כהן - טרומבון
גלעד אמסלם - דרבוקה
איוון צ'רשניש - כלי הקשהֿ
הערות שוליים

↑   בן שלו, הגרוב התימני של "בינת אל פאנק", באתר הארץ, 17 באוגוסט 2014
↑  ביקורת מוסיקה: בינת אל פאנק – מן זאמאן – כותב : דודי פטימר
↑  בינת אל פאנק, באתר דיסק סנטר
↑  בינת אל פאנק Bint El Funk
↑  Ziro Festival of Music Post Party - Bint El Funk, Man Goes Human (ארכיון)
בינת אל פאנק בהופעה במסגרת פסטיבל "זירו" 2017
אופיר טריינין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בינואר 1974 (בן 51)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 עיסוק:  במאי
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית ספיר 
 פרופיל ב-IMDb
 
אופיר טריינין (נולד ב-29 בינואר 1974) הוא במאי קולנוע תיעודי ישראלי. זוכה דוקאביב 2010 וזוכה דוקאביב 2018 ("משפחה בטרנס").
ביוגרפיה > משפחתו וחיים אישיים

אופיר טריינין נולד לאילנה ורני טריינין, שכיהן כסגן ליושב-ראש הסוכנות היהודית וכראש מועצה אזורית יואב. אופיר גדל בקיבוץ בית ניר. הוא מתגורר בתל אביב, נשוי לאיילת גוטליב טריינין ולהם שלושה בנים.
ביוגרפיה > הוראה

טריינין מרצה לקולנוע דוקומנטרי במכללה האקדמית "ספיר" במסלול לתואר ראשון ושני בקולנוע. בנוסף הוא מלמד במכללת "תורת החיים", מכללה לסטודנטים מהציבור הדתי לאומי והחרדי. בשנים קודמות לימד ווידאו תרפיה בחוג לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב. טריינין לימד מספר שנים במכללת "מנשר" וייסד קורס חברתי בו משתפים פעולה סטודנטים ממכללת "מנשר" וחברי "עמיתים" (עמותה לנפגעי נפש) המשלב יצירה קולנועית משותפת.
פרסים והכרה

"מישהי לאהוב" (2005) - נבחר על ידי פסטיבל "Zagreb Dox" 2006 לייצג את ישראל ברטרוספקטיבה של עשרת הסרטים הישראלים הטובים ביותר בעשרים השנים האחרונות.
"גם כשעיני פקוחות" (2010) - פרס הסרט הטוב ביותר, דוקאביב 2010. פרס סרט הביכורים בתחרות פורום היוצרים הדקומנטרים 2010. פרס המוזיקה בתחרות פורום היוצרים הדוקומנטריים 2010. מועמד בחמישייה הסופית לתחרות האוסקר הישראלי לסרט תיעודי.
"משפחה בטרנס" (2018) - פרס הסרט הטוב ביותר, דוקאביב 2018. Qualified לאוסקר האמריקאי. נרכש להפצה מסחרית בארצות הברית על ידי חברת Abramorama והוקרן ברחבי ארצות הברית. הסרט זכה בשנת 2021 בפרס ציון לשבח ב-Sima Awards - Social Impact Media Awards. פרס ציון לשבח בפסטיבל Mediterranean. הסרט השתתף מעל ל-70 פסטיבלי קולנוע בעולם ואף היה סרט הפתיחה בפסטיבל סיאטל. הסרט נבחר לרשימת סרטי העשור בyes.
"מסע חייהם" (2020) - פרס הכתבה (50 דק') הארוכה הטובה ביותר בתחרות פורום היוצרים הדוקומנטריים 2020. הכתבה נעשתה במסגרת תוכנית התחקירים "זמן אמת" ושודרה בכאן 11.
"החלל ה-74" - אחד מעשרת הסרטים הנצפים ביותר בשנת 2022 ב-yes דוקו. בשנת 2023 נרכש הסרט על ידי ערוץ 13("רשת") ונבחר להיות הסרט המרכזי בשידורי יום הזיכרון 2023.
"בעלת הבית"(2022) - מועמדת בחמישייה הסופית בקטגוריית כתבה תיעודית (50 דק') בתחרות פורום היוצרים הדוקומנטריים. הכתבה נעשתה במסגרת תוכנית התחקירים "זמן אמת" ושודרה בכאן 11.
פילמוגרפיה

2005 – "מישהי לאהוב" (20 דק'), "קשת" ערוץ 2, במאי
2010 – "גם כשעיני פקוחות" (55 דק'), "קשת" ערוץ 2, במאי
2015 – "השבת שלי" (48 דק'), יס דוקו, במאי
2015 – "אפולוניה" (60 דק'), ערוץ 1, במאי
2017 – "צבעים של שנאה" (60 דק'), ערוץ 1 במאי
2017 – "ילדים של החיים" (50 דק), "זמן אמת", כאן 11, ערוץ 8, במאי
2018 – "משפחה בטרנס", (70 דק') יס דוקו, מפיק ובמאי
2019 – "מסע חייהם" (50 דק') – "זמן אמת" כאן 11, במאי
2020 – "לב פתוח",(50 דק') "זמן אמת", כאן 11, במאי
2022 - "פנטסטי כאן" (30 דק') "מוזות", כאן 11, במאי ומפיק
2022 "החלל ה-74" (70 דק') Yes דוקו, במאי
2022 "בעלת הבית" (50 דק') "זמן אמת", כאן 11
הערות שוליים

↑  Family in Transition, ABRAMORAMA LLC
1 2   נירית אנדרמן, הסרט "מראה" זכה בפרס הגדול בתחרות פרסי הדוקו הישראלי, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2020
↑  תימורה לסינגר, כותב עם חור בלב, באתר ynet, 9 במאי 2010
↑  'ידעו על המעקב': כך התנהלו מרגלים בישראל, באתר ynet, 16 בדצמבר 2014
↑  Sima Awards-(Social Impact Media Awards)
↑  מסע חייהם
↑  איל רוזן, עכבר העיר אונליין, הדוקומנטרי על גבריאל בלחסן: חיטוט מצמרר בפצע, באתר הארץ, 9 במאי 2010
לין ברינדלי

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1950 (בת 74) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת רדינג  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 מעסיק:  אוניברסיטת לידס, הספרייה הבריטית 
 פרסים והוקרה:  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית  חבר החברה המלכותית לאמנויות  עמית האקדמיה הבריטית 
 
דיים לין ג'אני ברינדלי (באנגלית: Dame Lynne Janie Brindley; נולדה ב-2 ביולי 1950) היא ספרנית בריטית.
ביוגרפיה

ברינדלי סיימה תואר במוזיקה באוניברסיטת רדינג, באמצע שנות ה-70 החלה לעבוד בספרייה הבודליינית, היא למדה ספרנות בבית הספר לספרנות של יוניברסיטי קולג' לונדון ושם גם קיבלה פרס על הצטיינותה בלימודים.
היא הצטרפה לספרייה הבריטית בשנת 1979 והועסקה באגף הביבליוגרפיות, לאחר מכן עברה לשמש כאחראית על ספריית אוניברסיטת אסטון בברמינגהאם ובנוסף הייתה יועצת לחברת KPMG, היא הייתה ספרנית בספרייה הבריטית לכלכלה ומדעי המדינה (British Library of Political and Economic Science) השוכנת בבית הספר לכלכלה של לונדון ולאחר מכן שימשה כספרנית בספרייה של אוניברסיטת לידס שם התקדמה בעבודתה למספר תפקידים.
ביולי 2000 התמנתה כמנהלת הספרייה הבריטית, במהלך כהונתה בתפקיד היא התייחסה לכך שהספרות המודפסת הולכת ודועכת עם ההתפתחות המודרנית בעידן המדיה הדיגיטלית, היא הצהירה שהיא אחראית לכך שהספרייה תהייה מעבר ל"מוזיאון ספרים".
בשנת 2002 זכתה לתואר כבוד (D.Litt.) מטעם אוניברסיטת לסטר וב-2004 זכתה לכך גם מאוניברסיטת רדינג, ובסך הכול היא זכתה במספר   פרסים אקדמאיים.
התקפות רשת

התקפת רשת או מתקפת סייבר היא פעולה מלחמתית התקפית, הננקטת על ידי ארגון או מדינה, על מנת לחדור למרחב הקיברנטי של היעד במטרה לגנוב ממנו מידע, לרוב בעזרת שימוש ברוגלה ובסוס טרויאני, וכן במטרה לשבש את הפעילות במרחב הקיברנטי ולהסב לו נזק או למערכות אחרות המסתמכות עליו (כולל פגיעה בחומרה), לרוב באמצעות נוזקה.
במפנה המאה ה-21, החלה צמיחתו של העולם המקוון, בו מידע ותקשורת נשמרים ומנוהלים יותר ויותר ברשת האינטרנט. מגמה זו העלתה את החשיבות בשמירה על המידע מצד אחד, אך בד בבד גם העלתה בקרב גורמים יריבים את הפיתוי להשיגו או לפגום בו. כמה מתקפות סייבר שהתבצעו בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 סוקרו בעניין בתקשורת העולמית, ובעשור השני של המאה ה-21 קצב האירועים התגבר, התופעה הפכה לנפוצה יותר, וחשיבות הנושא עלתה בסיקור התקשורתי ובשיח הציבורי. במקרים אלו בדרך כלל זהות התוקף נותרת במסגרת ספקולציה בלבד.
העשור הראשון של המאה ה-21 > אירועי תקיפה בולטים משנת 2006

חברת מקאפי פרסמה בשנת 2011 מחקר בנוגע למבצע שנקרא "Shady RAT". המבצע לדבריהם, כלל תקיפה של 72 ארגונים כולל מוסדות ממשלתיים. רוב החוקרים מאמינים כי התוקפים היו "תוקפים מדינתיים" מסין, שגרמו נזק רב לגורמים רבים ברחבי העולם. ארגונים רבים לא ידעו כלל על התקיפה עד שמקאפי הודיעה על כך רשמית. חברת מקאפי העריכו שהמתקפה המתמשכת החלה בשנת 2006, אך ציינו שיכול להיות שהיו פריצות נוספות מוקדמות יותר שלא אותרו.
העשור הראשון של המאה ה-21 > אירועי תקיפה בולטים משנת 2007

בשנת 2007 דווח על מבצע רחב היקף שבו "תוקפים מדינתיים" מסין תקפו את חברת "לוקהיד מרטין", לאחר שהגיעו לרשתות סגורות אליהן לא הצליחו להיכנס, תקפו את RSA כדי להשיג גישה לסיסמאות ואז חזרו ותקפו את "לוקהיד-מרטין" והפעם, הצליחו לגנוב כמויות גדולות של מידע הנדסי בנוגע למטוס F-35.
בשנת 2007, בסכסוך בין רוסיה לאסטוניה, סכסוך שככל הנראה נסב בעיקר על העתקת אנדרטה לחיילים רוסים ממלחמת העולם השנייה, שיתקו הרוסים במשך ימים רבים את רוב המערכות הממוחשבות באסטוניה ובכלל זה את מערכת הבנקאות. תחקיר מפורט יחסית של אירוע זה, כולל שיוכו לרוסיה, הופיע במסגרת דו"ח סודי של השגריר האמריקאי שהודלף לקהל הרחב על ידי "ויקיליקס"[דרוש מקור].
העשור הראשון של המאה ה-21 > אירועי תקיפה בולטים משנת 2008

בשנת 2008, במסגרת ההכנות למלחמה בגאורגיה שולבה בפעם הראשונה לוחמת סייבר במאמץ מלחמתי כולל על ידי מדינה וכנגד מדינה (רוסיה כנגד גאורגיה).
העשור הראשון של המאה ה-21 > אירועי תקיפה בולטים משנת 2009

החל משנת 2009 ובמשך שנתיים, התנהל מבצע רחב היקף לגנבת מידע, בעיקר מחברות הייטק. בין השאר, החברות גוגל, אדובי, ג'וניפר ו"רקספייס" הודו שהן נתקפו. לפי דיווחים עיתונאיים, גם יאהו, סימנטק, "נורת'רופ גראמן", "מורגן סטנלי" ו"דאו כימיקלים" נתקפו. מבצע זה נקרא מבצע אורורה (Aurora) והוא מיוחס לסין. התקיפה הייתה מתקפת אפס ימים שניצלה חולשת "יום האפס" באינטרנט-אקספלורר וחולשות נוספות בכלי הפיתוח הפנימיים של גוגל.
העשור השני של המאה ה-21 > אירועי תקיפה בולטים משנת 2010

בשנת 2010 התגלתה מתקפת סייבר מתוחכמת במיוחד שנקראה סטקסנט. ככל הידוע, זו הפעם הראשונה שבה נחשף מהלך מדינתי רחב היקף שתכליתו לפגוע בעולם הפיזי של תשתיות קריטיות במדינת יעד ובמקרה הזה, בצנטריפוגות להעשרת אוראניום של איראן. הערכה היא כי הנוזקה הייתה כבר הייתה פעילה משנת 2007. בספטמבר 2011 התגלתה נוזקה בעלת מאפיינים דומים שכונתה דוקו.
העשור השני של המאה ה-21 > אירועי תקיפה בולטים משנת 2013

במהלך 2013, מעבדות קספרסקי פרסמו מחקר מקיף על נוזקה שנקראת Icefog והיא, ככל הנראה, מיועדת לתקיפת שרשרת האספקה במערכות היעד. הנוזקה ככל הנראה נכתבה על ידי "תוקפים מדינתיים" בסין והופנתה בעיקר נגד מטרות וארגונים בקוריאה הדרומית וביפן. לטענת חלק מהחוקרים ניתן לשכור כשירות באינטרנט את תקיפת שרשראות האספקה של יעד. בתחילת 2014, מעבדות קספרסקי חשפו מבצע שהתנהל, ככל הנראה, במשך כשבע שנים ומטרתו הייתה לגנוב תוצאות של סקרים גאולוגיים לחיפוש נפט, כמו גם נושאים נוספים. שם הקוד שניתן למבצע היה The Mask ולפי חוקרי קספרסקי, התוקפים היו ככל הנראה "תוקפים מדינתיים" ממדינה דוברת ספרדית.
העשור השני של המאה ה-21 > אירועי תקיפה בולטים משנת 2014

בשנת 2014, דו"ח סנאט ייחס לסין פעולות חדירה לחברות שייט בינלאומיות ולאוניות, מתוך כוונה להטמין נוזקות, שיוכלו בעתיד לשבש מהלכים צבאיים אמריקאיים לריכוז כוחות באמצעות שינוע של טנקים על גבי אוניות אזרחיות המגויסות לצורך זה.
בתחילת 2014, מעבדות "סנטינל" חשפו גם מבצע מתוחכם במיוחד שנקרא Gyges. מבצע זה כלל מנגנונים ייעודיים לעקיפת הגנות "ארגז חול", הקלטות תעבורת רשת, הקלטות הקלדה כמנגנון להתגברות על הצפנות, צילומי מסך, גנבת זהות, גנבת כתובות IP, יכולת החדרת ("סוסים טרוינים", יכולת יצירת "בוטנט" ו"זומביז", יכולת הסתתרות עם מנגנוני Rootkit. המבצע כלל גם יכולת יצירת קוד "פולימורפי" והוא מיועד, בין השאר למערכות הפעלה "ווינדוס" 7 וווינדוס 8, כולל בגרסאות 64 ביט. מערכות הפעלה חדשות שנחשבות קשות יחסית לפיצוח. התחכום הרב הביא את חוקרי "סנטינל" למסקנה שמדובר במבצע שנשען על קוד שפותח על ידי ממשלה, ככל הנראה ברוסיה, והוא הגיע לידי פושעי סייבר.
במאי 2014, ארצות הברית הגישה תביעה משפטית נגד קציני צבא סיניים בגין התקפות סייבר לטובת גנבת מידע מישויות אמריקאיות. הגשת כתב אישום פלילי נגד אזרחים של מדינה זרה, קצינים בשירות פעיל, שנמצאים במדינה זרה ולא פלשו לטריטוריה של מגיש התביעה היא צעד תקדימי.
בנובמבר 2014 מעבדות קספרסקי וסימנטק פרסמו את ממצאיהן לגבי נוזקת "רגין". ההשערה היא שנוזקה זו פעילה מאז 2003 וייעודה העיקרי הוא חדירה לרשתות סלולר מדינתיות ובכך לאפשר למפעיל התקיפה ליירט את תעבורת הרשת בארץ היעד.
ב-10 בדצמבר 2014, מעבדות קספרסקי פרסמו זיהוי של מבצע אותו הם כינו Cloud Atlas. לפי חוקרי קספרסקי מבצע זה מבוצע על ידי אותה קבוצה שניהלה את מבצע Redoctober. בשני המקרים, הדיוג הראשוני נשען על מודעות המציעות למכירה רכב דיפלומטי. הערכת החוקרים היא כי מבצע זה מתופעל על ידי "תוקפים מדינתיים" דוברי רוסית. ניתוח של התקיפה, כולל פרוט מרכיבי קוד ששוכפלו ממבצעים קודמים, מופיע בפרסום מחקר של חברת Cyactive הישראלית.
בנובמבר 2014, התנהלה מתקפת ההאקרים על סרטי סוני. מבצע זה כלל גנבה מסיבית של פרטי לקוחות, גנבה רחבת היקף של סרטים שטרם הופצו לקהל הרחב, גנבה רחבת היקף של דוא"לים פנימיים ושימוש בנוזקות שמוחקות דיסקים פיזית. חלק מהחוקרים מאמינים כי תקיפה זו מתבצעת על ידי "תוקפים מדינתיים" מקוריאה הצפונית, שמטרתם לפגוע בחברת סוני מכיוון שהיה בכוונתה לפרסם סרט שבראיית המשטר של קוריאה הצפונית, הוא פוגעני כלפיהם.
העשור השני של המאה ה-21 > אירועי תקיפה בולטים משנת 2015

בפברואר 2015, מעבדות קספרסקי חשפו קבוצת האקרים שכונתה Equation. לפי הפרסום, הקבוצה פועלת כבר לפחות 14 שנים, היא פיתחה לפחות 500 נוזקות ופעלה כנגד לפחות 42 מדינות. קבוצה זו מתאפיינת בתחכום רב ובשימוש בהצפנות חזקות וחוקרים רבים חושבים שמדובר בקבוצה השייכת ל-NSA האמריקאי.
במהלך אפריל 2015, התפרסם לראשונה מחקר מסודר המתעד מצב שבו מדינה שנתקפה בסייבר - הגיבה בהתקפת סייבר משלה כנגד אלו שתקפו אותה. גם הפעם מי שפרסם את המחקר היו מעבדות קספרסקי. המחקר כולל סרטון קצר המסביר את השתלשלות העניינים, צילומי מסך של הנתקפים וניתוחי קוד.
במהלך מאי 2015, המגזין המקוון Wired פרסם צו החרמת ציוד מחשבים של ה-FBI כנגד אדם בשם כריס רוברטס. אותו כריס, מי שהיה מומחה אבטחה של אחת מחברות התעופה ופוטר, טוען שבמשך כחמש שנים, מ-2011 ועד 2014, הוא הצליח להתחבר לרשתות המחשוב של מטוסי נוסעים, באוויר, בהיותו ישוב בתא הנוסעים ודרך חיבור זה - לגרום לאווירון לתופעות לא מתוכננות שונות ובכלל זה, האצה של מנוע. הדעות חלוקות לגבי השאלה האם אמנם הוא ביצע את מה שהוא אמר או שמדובר בהונאה. התצהיר שהוגש מופיע באותה כתבה ב-Wired. גם בעברית פורסמו מספר כתבות בנושא.
במהלך ספטמבר 2015, לפי סיכום שנתי של מעבדות קספרסקי (שפורסם בדצמבר 2015) בוצעה התקפת DDOS על מחשבי חברות תעופה בשדה התעופה בוורשה. ההתקפה שיבשה את מערך המחשבים וגרמה לדחייה של עשרות טיסות ולעיכוב של מאות ואולי אלפי בני אדם.
במאמר של המגזין "בלומברג" מאוקטובר 2015, מתוארת תקיפה מסוף 2014 על תנור להתכת פלדה של קונצרן טיסנקרופ בגרמניה באופן שגרם לו לנזק בלתי הפיך. "בלומברג" מייחסים את ההתקפה על תנור ההיתוך הגרמני לקבוצה מרוסיה.
עובד קבלן של ה-NSA האמריקאית בשם אדוארד סנודן החל להדליף בצורה שיטתית, פרטים על כלים ושיטת פעולה של הסוכנות ובכלל זה עבודה בשיתוף פעולה עם חלק מהחברות העולמיות בתחום האינטרנט (כולל גוגל, אפל ורבות נוספות), תקיפות סייבר לאיסוף מידע על ממשלות ותאגידים בכל העולם, כולל על מדינות ידידותיות לארצות הברית כמו גרמניה וישראל, קיומן של יחידות טכנולוגיות ממגוון סוגים וקיומה של יחידה שמתמחה ביצירת דרכי גישה לרשתות ומחשבים בשם Tailored Access Operations.