stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאלטוש
טאלטוש באגדות > קמפו וגנצל

שני הטלטושים המפורסמים ביותר היו קמפו וגנצל:
קמפו (Kampó) היה בעל "גוף קרח", גוץ, חסון, בעל רגליים עבות, שחי בטימישוארה. הוא אכל ארוחת צהריים בטירת בודה (בגבעת הטירה בבודפשט) על שולחנו של מתיאש הראשון, מלך הונגריה. הוא היה לבוש בבגדי עניים. בשל כך, נשאל מתיאש מספר פעמים מדוע האיש הזה יושב ליד שולחנו, אך מתיאש התעקש שיישב שם. כשהטורקים (האימפריה העות'מאנית) פלשו להונגריה, הוא "ירק אש מפיו" ו"דחף את הטורקים אחורה באמצעות גוף הקרח שלו". הוא השיג בחזרה מידי הטורקים את סוסו הטאלטוש של המלך מתיאש, שנקרא "ירחי" (Holdas).
גנצל (Göncöl לפעמים Döncöl, Güncü) היה בעל יֶדע בלתי מוגבל. הוא דיבר עם חיות, "הבין את הכוכבים", המציא את "המכונית", כלומר נסע במרכבה שנהג בה ללא סוסים ושרכזת הגלגלים שלה נשברה. לא ראו את מותו וגופתו נעלמה בין הכוכבים. "מרכבת גנצל" (כך מכונה בהונגרית) עדיין בשמיים וזו מה שנקרא בלטינית "אורסה מאיור" (Ursa Maior), כלומר הדובה הגדולה.
טאלטוש באגדות > טאלטוש בעריסה

לפי האגדה הם נולדים עם שן טאלטוש, שיניהם ייחטפו על ידי "הרעים", אבל ההורים שמתעוררים לבכי הילד/ה לא יאפשרו זאת. בגיל שבע הם עוקרים את שיני הילד/ה בעצמם כדי שהילד עצמו לא ייחטף. שירה אפית עדיין צומחת סביב אגדה זה.
טאלטוש בהיסטוריה

הטאלטושים הצליחו לרפא בהצלחה לוחמים שנפצעו בראשם באמצעות חירור גולגולת (ניתוח שבמהלכו נקדח או נחתך חור בגולגולת, דרכו נחשף הקרום הקשה של המוח כדי לטפל במחלות תוך-גולגולתיות). על גולגולות שנחפרו על ידי ארכאולוגים, נמצאו לעיתים קצוות הפצע שהחלו להחלים. המשמעות היא שהאדם החלים מהפציעה שלו. בכרוניקה של יאנוש טורוצי, היסטוריון הונגרי בן המאה ה-15 נכתב שאטילה ההוני ביקש מהטאלטושים לראות את העתיד, האם ינצח בקרב במישורים הקטאלונים או לא, אבל הם ראו שהוא יפסיד. הנבואה, כמו אצל האטרוסקים הקדומים נעשתה מתוך מעיים של בעלי חיים. רואים כיום כעובדה מקובלת שהטלטושים היו חלק מהאמונה הפגנית של העם ההונגרי.
ספרות קשורה

Róheim Géza: Magyar néphit és népszokások, Bp., 1925
Fazekas Ferenc: A „lidérc” és a „táltos” a szalontai nép hitében, Ethn., 1926
Végh József: Sárréti népmesék és népi elbeszélések, Debrecen, 1944
Kodolányi János, A táltos a magyar néphagyományban. Ethnographia, 1945.
Szűcs Sándor: Az „égbenyúló fa” a sárréti néphitben, Ethn., 1945
Szűcs Sándor, Időért viaskodó táltosok. Ethnographia, 1951.
Diószegi Vilmos: Adatok a táltos révülésére, Ethn., 1953
Sámánok és táltosok
לקריאה נוספת

Magyar néprajzi lexikon V. (Szé–Zs). לקסיקון אתנוגרפי הונגרי. 1982. ISBN 963-05-2443-0
Mitológiai enciklopédia I. Főszerk. Szergej Alekszandrovics Tokarjev. A magyar kiadást szerk. Hoppál Mihály. Budapest: Gondolat. 1988. ISBN 963-282-027-4 אנציקלופדיה מיתולוגית)
לאיוש סאנטאי: דרקונים, טאלטושים, מלכים
הערות שוליים

↑  Magyar történelem. A Zürichi Magyar Történelmi Egyesület Tudományos Tanácsa. ISBN 963 86100 1 8.
↑  Bosnyák Sándor gyűjtése
↑  Horváth Péterː Történelem 5.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טאלטוש".
יאסר א-שהראני

יאסר ררסאן א-שהראני (בערבית: ياسر غرسان الشهراني; נולד ב-25 במאי 1992) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת המגן הימני או השמאלי באל-הילאל ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במאי 2018, א-שהראני זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018 אשר התקיים ברוסיה.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר מונדיאל 2022.
השתתפותו במדיה

א-שהראני מופיע לצד ליונל מסי בעטיפת המשחק FIFA 16 של אזור המזרח התיכון.
תארים

אליפות ערב הסעודית (2): 2016/17, 2017/18
גביע כתר הנסיך הסעודי (2): 2013, 2016
גביע המלכים (2): 2015, 2017
הסופר קאפ הסעודי (2): 2015, 2018
סגנית ליגת האלופות האסיאתית (2): 2014, 2017
הערות שוליים

↑  قائمة الأخضر في كأس العالم FIFA قطر בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ערב הסעודית, 11 בנובמבר 2022 (בערבית)
| נבחרת ערב הסעודית – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 אל-מעיוף •  2 אל-חרבי •  3 א. הווסאווי •  4 אל-בולייהי •  5 ע. הווסאווי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 א-שהרי •  9 באהברי •  10 א-סהלאווי •   11 אל-ח'ייברי •  12 כנו • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-ח'ייבארי • 16 אל-מוקאהווי • 17 אל-ג'אסם • 18 א-דאווסרי • 19 אל-מוואלד • 20 עסירי • 21 אל-מוסיילם • 22 אל-עוויס • 23 מ. הווסאווי • מאמן: פיצי |  1 אל-מעיוף •  2 אל-חרבי •  3 א. הווסאווי •  4 אל-בולייהי •  5 ע. הווסאווי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 א-שהרי •  9 באהברי •  10 א-סהלאווי •   11 אל-ח'ייברי •  12 כנו • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-ח'ייבארי • 16 אל-מוקאהווי • 17 אל-ג'אסם • 18 א-דאווסרי • 19 אל-מוואלד • 20 עסירי • 21 אל-מוסיילם • 22 אל-עוויס • 23 מ. הווסאווי • מאמן: פיצי | ערב הסעודית |
| נבחרת ערב הסעודית – אולימפיאדת טוקיו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 בוח'ארי •  2 עבד אל-חמיד •  3 ח. אל-יאמי •  4 הינדי •  5 אל-עמרי •  6 א-נג'עי •  7 אל-פרג' •  8 אל-עומרן •  9 אל-חמדאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 אל-גנאם •  12 א-רביעי • 13 א-שהראני •  14 אל-חסן • 15 יחיא • 16 ח'. א-דאווסרי • 17 אל-ח'ולייף • 18 גרייב • 19 אל-בורייכאן • 20 עלי • 21 חסון • 22 אל-בוודארי • מאמן: א-שהרי |  1 בוח'ארי •  2 עבד אל-חמיד •  3 ח. אל-יאמי •  4 הינדי •  5 אל-עמרי •  6 א-נג'עי •  7 אל-פרג' •  8 אל-עומרן •  9 אל-חמדאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 אל-גנאם •  12 א-רביעי • 13 א-שהראני •  14 אל-חסן • 15 יחיא • 16 ח'. א-דאווסרי • 17 אל-ח'ולייף • 18 גרייב • 19 אל-בורייכאן • 20 עלי • 21 חסון • 22 אל-בוודארי • מאמן: א-שהרי | ערב הסעודית |
| נבחרת ערב הסעודית – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר |  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר | ערב הסעודית |
מאהבה של ליידי צ'טרלי (סרט, 2015)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן מאהבה של ליידי צ'טרלי מאת ד.ה. לורנס
 בימוי:  ג'ד מרקוריו
 הופק בידי:  סרנה קאלן
 תסריט:  ג'ד מרקוריו
 שחקנים ראשיים:  הולידיי גריינג'ר ריצ'רד מאדן ג'יימס נורטון אדוארד הולקרופט
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  6 בספטמבר 2015
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מאהבה של ליידי צ'טרלי (באנגלית: Lady Chatterley's Lover) הוא סרט טלוויזיה בריטי מסוגת הדרמה הרומנטית משנת 2015. בסרט מככבים הולידיי גריינג'ר, ריצ'רד מאדן וג'יימס נורטון. זהו עיבוד של ג'ד מרקוריו לרומן "מאהבה של ליידי צ'טרלי" מאת ד. ה. לורנס שיצא לאור ב-1928. שידור הבכורה של הסרט בערוץ BBC One היה ב-6 בספטמבר 2015.
העיבוד הוא חלק מארבעה סרטי טלוויזיה עיבודים לספרות המאה העשרים בהפקת ה-BBC. הסרטים האחרים הם "Cider with Rosie" מאת לורי לי, "המקשר" מאת אל פי הרטלי, והמחזה "המפקח בא" מאת ג'יי בי פריסטלי.
תקציר עלילה

ליידי קונסטנס צ'טרלי (הולידיי גריינג'ר) נשואה באושר לאריסטוקרט סר קליפורד צ'טרלי (ג'יימס נורטון), עד שהוא נפצע בשירותו במלחמת העולם הראשונה. בהיותו מרותק לכיסא גלגלים ואימפוטנט, מתחיל קליפורד להתרחק מקונסטנס, והיא מוצאת נחמה בחברתו של שומר היער המתבודד אוליבר מלורס (ריצ'רד מאדן).
בשנות העשרים של המאה העשרים הפער החברתי בין המעמד העליון לבין המשרתים היה בלתי ניתן לגישור. פרשת אהבים בין גבירת האחוזה ואחד העובדים היה גורם לשערורייה ולנידויים של השניים. ליידי צ'טרלי חייבת לבחור בין החיים ההגונים לבין האהבה, ומלורס מסכן את ביטחונו. שניהם מנסים לחמוק מחשדותיו הגוברים של בעלה הקנאי והנקמני.
צוות השחקנים

הולידיי גריינג'ר – ליידי קונסטנס צ'טרלי
ריצ'רד מאדן – אוליבר מלורס
ג'יימס נורטון – סר קליפורד צ'טרלי
ג'ודי קומר – אייבי בולטון
אדוארד הולקרופט – דאנקן פורבס
איב פונסונבי – הילדה רייד
הווארד וורד – בטס
אליזבת ריידר – גברת בטס
טוני פירצ'רד – פילד
הערות שוליים

↑  "BBC – Stellar cast announced for Jed Mercurio's adaptation of Lady Chatterley's Lover – Media Centre". bbc.co.uk.
↑  "BBC – BBC One announces ambitious season of classic 20th-century literature  – Media Centre". bbc.co.uk.
↑  "Lady Chatterley's Lover" from the Hartswood Films website.
טויוטה פריוס פלוס

| --- | --- |

טויוטה פריוס פלוס
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  טויוטה פריוס וי (ארצות הברית) טויוטה פריוס אלפא (יפן)
 יצרן:  טויוטה
 שנות ייצור:  2011-היום
 מודל קודם:  טויוטה וויש 
 סיווג:  מיניוואן
 מרכב:  5 דלתות
 אורך:  4,615 מ"מ
 רוחב:  1,775 מ"מ
 גובה:  1,575-1,600 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,780 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1.8 L 2ZR-FXE I4 Dual VVT-i
 מהירות מרבית:  165 קמ"ש
 
טויוטה פריוס פלוס (אנגלית: Toyota Prius Plus) ידועה גם כפריוס וי (V) בארצות הברית וכפריוס אלפא (α) ביפן. הפריוס פלוס הוא מיניוואן קומפקטי המיוצר על ידי טויוטה. הדגם מציע 5 או 7 מקומות ישיבה ומונע באמצעות הנעה היברידית, נחשב למיניוואן ההיברידי הראשון. הדגם הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק בינואר 2011
ושווק לראשונה ביפן במאי 2011, חמישה חודשים לאחר מכן ההחל השיווק בארצות הברית וביוני 2012 החל להמכר גם באירופה.
הפריוס פלוס דומה במראהו החיצוני לטויוטה פריוס, אם כי גדול ממנו באורך, ברוחב, בגובה ובבסיס הגלגלים. ברכב מותקן מנוע בעירה פנימית בנזין בנפח 1.8 ליטר, אליו מוצמד מנוע עזר חשמלי. המנוע זהה למנוע של הפריוס המקורית, אך ביצועיו חלשים יותר עקב תוספת המשקל. על מנת לאפשר הוספת ספסל נוסף לרכב עברה יחידת הסוללות מתא המטען לקונסולה שבין המושבים הקדמיים.
לקראת שנת 2015 זכה הדגם למתיחת פנים קלה שכללה החלפה של הפגושים הקדמיים בפגוש בעל מראה אגרסיבי יותר ועיצוב ייחודי לפנסים האחוריים של הרכב.
שיווק ומכירות

הפריוס פלוס הוא הדגם השני שייצרה טויוטה במסגרת הרחבת משפחת הפריוס. הדגם נמכר תחת שלוש שמות שונים: פריוס אלפא המשווק בשוק היפני, פריוס וי המשווק בצפון אמריקה ופריוס פלוס המשווק באירופה. האלפא והוי נמכרות בגרסאות של חמישה או שבעה מושבים ואילו הפריוס פלוס נמכרת רק בגרסת השבעה מושבים. במהלך שנת 2012, השנה המלאה הראשונה למכירת הדגם, נמכרו 186,989 יחידות ברחבי העולם.
שיווק ומכירות > יפן: פריוס אלפא

פריוס אלפא הוצגה לראשונה ביפן בחודש מאי 2011 וכבר בזמן הצגתה דיווחה החברה על הזמנה מוקדמת של 25,000 יחידות, פי שמונה מיעד המכירה שהציבה לעצמה החברה-3,000 יחידות לחודש. האלפא הוצעה למכירה בשתי תצורות שונות: חמישה מושבים ושבעה מושבים. בדגם החמישה מושבים נעשה שימוש בסוללת ניקל מתכת-הידריד ואילו בדגם בעל שבעת המושבים נעשה שימוש בסוללת ליתיום-יון החסכונית.
במהלך שנת 2013 החלה דייהטסו, הנמצאת תחת שליטת טויוטה, לשווק את הפריוס אלפא תחת המותג מביוס (Mebius).
דגם האלפא זכה להצלחה גדולה במכירות ביפן, למרות שהרכב לא עומד בתקנות המיסוי במדינה. בארבע השנים הראשונות לשיווק האלפא נמכרו כ-400 אלף יחידות, שהיוו כ-70% מכלל מכירות הדגם בעולם.
שיווק ומכירות > ארצות הברית:פריוס וי (V)

ארצות הברית היא השוק השני בו שווק הדגם החל מאוקטובר 2011, שזכה לשם פריוס וי (V). בדומה להיצע ביפן, גם בארצות הברית נמכר הרכב בתצורת חמישה מושבים ושבעה מושבים, עם שוני בין סוגי הסוללות. יעדי המכירה שהציבה לעצמה החברה עמדו על 15% עד 20% ממכירות הפריוס הרגילה, כ-30 אלף יחידות בשנה. בשנת 2012 נמכרו למעלה מ-40 אלף יחידות, בשנת 2013 נמכרו כ-35 אלף יחידות ובשנת 2014 נמכרו כ-31 אלף מכוניות.
במאי 2012 הוחל בשיווק הפריוס באוסטרליה תחת השם פריוס וי. בניגוד ללדגם האמריקאי, שווק באוסטרליה רק דגם שבעת המקומות.
שיווק ומכירות > אירופה: פריוס +

חודש לאחר התחלת השיווק באוסטרליה הוחל בשיווק הרכב גם ברחבי אירופה, תחת השם פריוס פלוס (+). בדומה לאוסטרליה, גם באירופה שווקה רק גרסת השבעה מקומות.
בישראל הוחל שיווק הרכב במהלך שנת 2013.
הערות שוליים

↑  תומר הדר, מבחן רכב לטויוטה פריוס פלוס: שקט תעשייתי במושב האחורי, באתר כלכליסט, 12 באוגוסט 2013
↑  נעם וינד, ‏תעשיית הרכב העולמית חושפת בדטרויט את חידושי חורף 2011, באתר ‏מאקו‏, 16 בינואר 2011
↑  Toyota gets 25,000 pre-sale orders for Prius Alpha in Japan, Reuters, 13 May 2011
↑  ניצן אביבי, טויוטה פריוס פלוס: מבחן דרכים, אוטו, 8 במאי 2014
↑  ניר בן טובים, ניר בן-טובים‏, טויוטה פריוס פלוס מתחדש, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2014
1 2  Hybrid Model Global Sales Results, באתר החברה, 21 באוגוסט 2015
↑  Toyota gets 25,000 pre-sale orders for Prius Alpha in Japan, Reuters.com, 13 May 2011
↑  December 2012 Dashboard, Hybridcars.com, 8 January 2013
↑  [www.hybridcars.com/december-2013-dashboard December 2013 Dashboard], Hybridcars.com, 6 January 2014
↑  December 2014 Dashboard, Hybridcars.com, 6 January 2015
↑  ניר בן טובים, ניר בן-טובים‏, בארץ: טויטה פריוס פלוס, באתר וואלה, 19 במאי 2013
מבקש אמונה

שער הדפוס הראשון של "מבקש אמונה" בדפוס בית היתומים דיסקין, ירושלים 1944
מבקש אמונה הוא חיבורו של הרב אהרן ראטה, מייסד חבורת שומר אמונים. הספר עוסק בענייני אמונה, ביטחון, פרישות ותפילה. מהדורת הספר הראשונה נדפסה בדפוס בית היתומים דיסקין, ירושלים בשנת ה'תש"ד ומאז נדפס בלמעלה מעשר מהדורות נוספות.
שמו של הספר לקוח מספר ירמיה, פרק ה', פסוק א': "”שׁוֹטְטוּ בְּחוּצוֹת יְרוּשָׁלִַם, וּרְאוּ-נָא וּדְעוּ וּבַקְשׁוּ בִרְחוֹבוֹתֶיהָ, אִם-תִּמְצְאוּ אִישׁ, אִם-יֵשׁ עֹשֶׂה מִשְׁפָּט מְבַקֵּשׁ אֱמוּנָה וְאֶסְלַח לָהּ.”
תוכן הספר

הספר כולל קיצור של ספר שומר אמונים העוסק בענייני ביטחון ואמונה, בהשגחה פרטית ובעניית אמן. בנוסף לכך נכללים בו נושאים כמו אהבה לקדוש ברוך הוא וקבלת עול מלכות שמים. זהו ספרו היחידי של הרב ראטה הפונה ליהודים שאמונתם באלוהים חיים נחלשה, כלומר מי שביטחונם אינו תלוי רק באלוהים[דרוש מקור].
מהדורות

ירושלים: דפוס בית היתומים דיסקין, ה'תש"ד
ניו יורק: אליהו הכהן שטיינבערגער, ה'תש"ט, 1949
ירושלים ה'תשל"ב, 1972
ירושלים: א. שטיינבערגער, ה'תשמ"ה, 1985 (הנ"ל, גם בתוך "שלשה ספרים נפתחים")
ירושלים: א. שטיינבערגער, ה'תש"נ, 1990 (הנ"ל, גם בתוך "שלשה ספרים נפתחים")
ירושלים ה'תשנ"ה, 1995
ירושלים ה'תשס"ג, 2003
מוריהי אואשיבה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1883 טנאבה, יפן 
 פטירה:  26 באפריל 1969 (בגיל 85) איואמה, יפן 
 מידע כללי
 מדינה:  האימפריה היפנית, יפן 
 גובה:  1.56 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  אייקידו 
 מאמן:  סוקקו טקדה, אוניסבורו דגוצ'י
 הישגים
 דרגה:  מייסד, דאן 10
 תלמידים:  קיסשומארו אואשיבה
 פרסים והוקרה:  מדליית כבוד עם סרט סגול (1960)  מסדר השמש העולה, דרגה רביעית 
 
מוריהי אואשיבה, 1921
מוֹרִיהֶי אוּאֶשִׁיבָּה (ביפנית: 植芝盛平; ‏14 בדצמבר 1883 – 26 באפריל 1969) היה מפתח אמנות הלחימה היפנית אייקידו.
חייו המוקדמים

אואשיבה נולד למשפחת חקלאים באזור טנבה שבמחוז וקאיאמה שביפן. בתור ילד, נכח באירוע שבו הותקף אביו והושפל, ללא יכולת להתגונן. באותו רגע, החליט כי יעשה כל שביכולתו כדי למנוע מצבים כאלו בעתיד.
תחילת דרכו באמנויות הלחימה

בתחילה, למד את אמנות הלחימה דאיטו ריו אייקי ג'וג'יטסו אצל טקדה סוקקו, שהיה המורה הראשי של השיטה באותה תקופה. בהמשך התעמק בתורות לחימה נוספות ולאחר מכן, על בסיס הידע שרכש, התחיל אואשיבה לפתח אמנות לחימה חדשה בעלת אופי תוקפני, בדומה לשאר אמנויות הלחימה שהיו נפוצות ביפן באותם ימים.
אואשיבה ואומוטו

בשנת 1919 הצטרף אואשיבה לדת היפנית אומוטו, והפך לתלמידו של מנהיג הדת באותם ימים אוניסבורו דגוצ'י. הדת ומנהיגה, שהטיפו לשלום ולאחווה, השפיעו רבות על אואשיבה ועל אמנות הלחימה שפיתח.
בתחילה, הורה לו דגוצ'י להתרחק מטקדה סוקקו, שהיה עד עתה המורה שלו לאומנוית הלחימה. מאוחר יותר, בהשפעת המנהיג, עיצב אואשיבה מחדש את השיטה שפיתח בסגנון שונה, אשר חותר להרמוניה ושלום, ומכונה אייקיקאי. סגנון זה מהווה עד היום את הזרם המרכזי באייקידו, ועיקרו "התמזגות עם אנרגיית היקום" (אי קי דו). הסגנון משלב את הידע שרכש אואשיבה בתורות לחימה שונות, יחד עם התורות הרוחניות של דת האומוטו.
בהדרכת דגוצ'י, החל אואשיבה ללמד את הסגנון החדש בהומבו-דוג'ו (הדוג'ו הגדול) המפורסם ביפן.
אואשיבה ואייקידו

החל מהקמת ההומבו דוג'ו בטוקיו ועד יומו האחרון, אואשיבה התאמן ולימד בדוג'ו את האייקידו, השם שקיבלה השיטה בסביבות שנת 1942.
הוא כונה גם או סנסאי (大先生, המורה הגדול), ובשם זה מכונה עד היום בפי מתאמני האייקידו.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, אואשיבה היה בין המתנגדים להצטרפות יפן למלחמה, בהשפעת דת האומוטו השואפת לשלום.
מספרים כי למרות תחכום שיטתו וחדשנותה הרבה, שהציעה עקרונות מקוריים שחלקם הפוכים מאלו שהציעו שיטות הלחימה האחרות, כשנשאל על דרך האייקידו שפיתח היה אואשיבה עונה: "הדרך היחידה היא ההליכה ללא דרך, רק להיות בהרמוניה עם היקום, אחד".
אואשיבה טבע אמרות רבות, ונקשרו בשמו סיפורים רבים שביטאו את ראיית עולמו המיוחדת, המבוססת בין השאר על התפתחותו הרוחנית, על הידע הרב שצבר ועל תפיסת המציאות המיוחדת שלו. כך למשל, מסופר כי בשנת 1925 התעורר ויכוח בין אואשיבה לקצין בחיל הים, שהזמין אותו לקרב. אואשיבה התגונן ללא כלי נשק וניצח את הקרב על ידי התשת הקצין, אף שזה היה חמוש בבוקן. אואשיבה הסביר כי מהרגע שצפה את תנועותיו של הקצין לפני שיצאו לפועל, הייתה זו תחילתה של "הארה" - הבסת אויב חמוש מבלי לפגוע בו, מיזוג של הרוח והחומר. כך התמזגו אצלו עקרונות הבודהיזם ודת השינטו, עם נטרול התקפה תוך חמלה מוחלטת - אי קי דו.
כשנשאל אואשיבה מהו סוד האימון שהביא אותו לרמת שליטה כה גבוהה בגופו וברוחו, היה עונה, "הסוד האמיתי של אימון אייקידו, הוא עוד אימון...".
חיים אישיים

אואשיבה היה נשוי לאצו אואשיבה ונולדו להם ארבעה ילדים, שלושה בנים ובת אחת: קוניהרו, טקמורי, מצוקו וקיסשומארו שהפך לממשיכו כראש שיטת האייקידו.
הערות שוליים

↑  על פי הספר אייקידו שחיבר בנו קיסשומארו אואשיבה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269164005171  PLWABN: 9810628392705606  BIBSYS: 90643670  BNE: XX1142811  BnF: cb12310029w (data)  CiNii: DA03294746  GND: 118892207  ISNI: 0000 0001 2101 2105  LCCN: n79093314  LNB: 000222104  NDL: 00161790  NKC: jo20000080651  NLA: 36026003  NLG: 203079  NTA: 098256114  SUDOC: 035295929  Trove: 1191576  VIAF: 49292266   WorldCat (עם VIAF): 49292266
מבקר חופשי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אריק גלסנר
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 הוצאה בשפת המקור:  2019
 מספר עמודים:  357
 עורך:  נגה אלבלך
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  1
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  004898195
מבקר חופשי הוא ספר מאת אריק גלסנר המרכז ביקורת ספרות של המחבר על יצירות שונות, ומסביר את הרקע לכתיבת ביקורת הספרותית.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2019, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
הספר

בספר מרוכזות מסות ורשימות נבחרות מ-15 שנים בהם עסק המחבר בביקורת ספרות. במקביל נפרשים העקרונות והערכים שעל בסיסם נכתבו הביקורות. בהקדמה לספר נערך דיון מעמיק בתפקידו של המבקר ובצידוקים לקיומו של התפקיד.
הספר מחולק לשלושה חלקים, אשר פורשים את הנקודות החשובות במפת הספרות כיום ומצביעים על תופעות ומגמות שמבטאות רגעי שינוי והתפתחות תרבותיים בספרות:
רשימות כלליות על ספרות.
רשימות נרחבות על ספרים ספציפיים.
קצרות יותר על ספרים רבים.
בין היוצרים שנסקרו בספר נמנים: הומרוס, דוסטויבסקי, יעקב שבתאי, דוריס לסינג, שלמה ארצי, וולבק, קנאוסגורד, ד"פ וואלאס, א"ב יהושע, דרור בורשטיין, מאיה ערד ושהרה בלאו.
לצד הביקורת על יוצרים ויצירות ספציפיות, מנותח האופן בו משתקפות בספרות הישראלית מספר סוגיות, בהם יציאה בשאלה אפוקליפסה, מיניות ופוסט הומניזם.
החלק הראשון מנתח לעומק את תפקיד הספרות ותפקיד הביקורת עליה. הבחנה מרכזית המדברת על "ההשפעה של המציאות הפוסטמודרנית על הספרות. ההגות הפוסטמודרנית נתנה גט כריתות לנרטיבי-העל הגדולים, לסיפורי המסגרת שאמורים למשמע את חיינו, הרבה בגלל אידאולוגיות גדולות בעבר שהתגלו כהרסניות, במיוחד לאור מלחמת העולם השנייה. והנה, רומנים מנסים למכור לנו סיפורים גדולים כאלה, שמצריכים אורך נשימה, שלעיתים רבות חסר במצב החדש, ולכן נראים כלא מתאימים לתקופה. בכך אפשר לפענח את תמונת הכריכה המוצלחת – אדם אחד קורא בספר הולך נגד כיוון אנשים רבים השקועים בסלולרי שלהם".
הערות שוליים

↑  ""מבקר חופשי"/ מאת אריק גלסנר"
מושל איי הבתולה של ארצות הברית

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  אלברט בריאן
 תאריך כניסה לתפקיד:  7 בינואר 2019
 דרכי מינוי:  בחירה ישירה בידי אזרחי איי הבתולה
 תחום שיפוט:  איי הבתולה של ארצות הברית איי הבתולה של ארצות הברית
 כפוף:  לנשיא ארצות הברית
 מושב המשרה:  איי הבתולה של ארצות הברית שארלוט אמאלי, איי הבתולה של ארצות הברית
 משך כהונה קצוב:  ארבע שנים
 ייסוד המשרה:  1970
 איוש ראשון:  מלווין הרברט אוונס
 
מושל איי הבתולה של ארצות הברית (באנגלית: Governor of the United States Virgin Islands) ראש הרשות המבצעת של שטח החסות איי הבתולה של ארצות הברית.
אזרחי איי הבתולה של ארצות הברית בוחרים מושל כל ארבע שנים מאז 1970. עד אז מונו המושלים על ידי נשיא ארצות הברית.
רקע פוליטי של איי הבתולה

בראשות הממשל המקומי עומד מושל איי הבתולה שנבחר על ידי תושבי האי אחת לארבע שנים, לצד מועצה מחוקקת המונה 15 חברים הנקראים סנאטורים. חברי המועצה נבחרים אחת לשנתיים על ידי תושבי האי.
תושבי האי לא משתתפים בבחירות לנשיאות ארצות הברית ואין להם חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית או בסנאט ארצות הברית. אך נציג של איי הבתולה משתתף בוועדות בית הנבחרים ויכול לנאום בו (אך לא להצביע). הן המפלגה הדמוקרטית והן הרפובליקנית משתפות נציגים מאיי הבתולה בבחירות המקדימות למועמדיהן לנשיאות.
טויוטה קורונה EXiV

| --- | --- |

Toyota Corona EXiV, שנת 1991
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  טויוטה
 שנות ייצור:  1988 – 1998
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל אחריו:  טויוטה פרוגרס
 סיווג:  מכונית סלון
 אורך:  4,500 מ"מ
 רוחב:  1,690 מ"מ (דור ראשון)  1,740 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,320 מ"מ (דור ראשון)  1,325 מ"מ (דור שני)
 משקל:  1,100–1,270 ק"ג (דור ראשון)  1,120–1,220 ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  2,525 מ"מ (דור ראשון)  2,535 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  דור ראשון 4 צילינדרים, 1.8 ליטר המפיק 105 כ"ס  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 125 כ"ס  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 165 כ"ס  4 צילינדרים, 1.8 ליטר המפיק 115 כ"ס (מאוגוסט 1990)  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 140 כ"ס (מאוגוסט 1990) דור שני 4 צילינדרים, 1.8 ליטר המפיק 125 כ"ס  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 140 כ"ס  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 170 כ"ס (הנעה 4x2)  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 180 כ"ס (הנעה 4x2)  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 165 כ"ס (הנעה 4x4)  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 175 כ"ס (הנעה 4x4)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
טויוטה קורונה EXiV (ביפנית: トヨタ・コロナEXiV, באנגלית: Toyota Corona EXiV) היא מכונית סלון, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרה בין השנים 1988–1998 ביפן.
שם הדגם EXiV מקורו מהמילים (באנגלית: "EXtra impressiVe") (בעברית: מְיֻחָד בְּמִינוֹ, מְעֻלֶּה וּמְשֻׁבָּח, אקסטרה מרשים).
דורות טויוטה קורונה EXiV" > דור ראשון

קרוי: ST180
יוצר בין השנים 1989–1993.
4 דלתות הרדטופ (אנ').
דורות טויוטה קורונה EXiV" > דור שני

קרוי: ST200.
יוצר בין השנים 1993–1998.
4 דלתות סדאן.
"טויוטה קורונה EXiV"

4-5 נוסעים.
מנוע קדמי.
סוגי הנעה: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4.
1 מאייד מסוג "Aisan 3A-U".
קיבולת מכל דלק - 60 ליטר.
גלריה

"טויוטה קורונה EXiV", דור ראשון
"טויוטה קורונה EXiV"
"טויוטה קורונה EXiV"
"טויוטה קורונה EXiV" דגם "2.0TR-X (E-ST202)"
"טויוטה קורונה EXiV" דגם "2.0TR-X (E-ST202)"
"טויוטה קורונה EXiV" דגם "2.0TR-X (E-ST202)"
"טויוטה קורונה EXiV", שנת 1993
"טויוטה קורונה EXiV", שנת 1993
ראו גם

טויוטה
טויוטה קורונה
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של 75 שנים לטויוטה toyota-global.com/company/history_of_toyota/75years/vehicle_lineage/family_tree/index
↑  "טויוטה קורונה EXiV" דגם "1800 FE", שנת 1988 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
↑  "טויוטה קורונה EXiV" - דור ראשון (ביפנית) web.archive.org/web/20060308135857
↑  "טויוטה קורונה EXiV" toyota-global.com/company/history_of_toyota/75years/vehicle_lineage/car
↑  "טויוטה קורונה EXiV" - דור שני (ביפנית) web.archive.org/web/20100819171045
↑  "טויוטה קורונה EXiV" דגם "1800 FE 4WS" - מפרט carfolio.com/specifications
↑  "טויוטה קורונה EXiV" tc-v.com/specifications/toyota/corona_exiv
מוצא הרומנים

הרומנים הם אומה הדוברת רומנית שהיא חלק ממשפחת השפות הרומאניות. בני האומה הרומנית חיים במרכז ובדרום מזרח אירופה. קיימת מחלוקת ממושכת לגבי מוצא הרומנים, וישנן מספר סברות בעניין:
השתלטות התרבות הרומאית על השבטים הדאקים

התאוריה הקלאסית גורסת שעם כיבוש דאקיה על ידי הרומאים בשנת 106 התחיל תהליך שבמהלכו השבטים הדאקים סיגלו לעצמם את השפה הלטינית ואת המנהגים הרומאים. רוב ההיסטוריונים הרומנים תומכים בסברה הזאת.
תימוכין לסברה זו:
הרומאים עודדו יישוב שטחי דאקיה בלגיונרים שהשתחררו. המתיישבים הרומאים באו ממחוזות שונים של האימפריה והשפה המשותפת היחידה הייתה השפה הלטינית. הלטינית, כשפת תקשורת יחידה בין בני עמים שונים באותה תקופה, זכתה במהרה במעמד דומיננטי. ניתן לראות תהליך דומה בהיסטוריה של אמריקה.
נימוקי המתנגדים:
תקופת הכיבוש הייתה קצרה במונחים היסטוריים - "רק" 165 שנים.
הרומאים כבשו רק חלק לא גדול מהשטחים המיושבים כיום ברומנים, אולטניה וחלק מטרנסילבניה.
מרבית המתיישבים באו ממחוזות מרוחקים של האימפריה, לכן לא סביר שידברו שפה כל כך קרובה לשפה הלטינית הספרותית, כמו השפה הרומנית.
לאחר נסיגת הרומאים היה שבט דאקי בשם "קארפים" (משמם נגזר שם שרשרת ההרים - הרי הקרפטים) שכבש מחדש את האזור שהופקר ומניחים שהכתיב את שפתו.