stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל וורדלו

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1988 (בן 36) קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית
 שם במה:  מייקל וורדלו וורדלו
 משקל:  121 ק"ג
 גובה:  1.91 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  2014–הווה (כ־10 שנים)
 מאמנים:  American Revolution Wrestling
 ליגות:  AEW
 
מייקל וורדלו (באנגלית: Michael Wardlow; נולד ב-19 בינואר 1988) הידוע יותר בשם הבמה שלו, וורדלו הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW).
ביוגרפיה

מייקל וורדלו נולד ב-19 בינואר 1988 בקליבלנד, אוהיו. יש לו רקע קודם באיגרוף ובג'ו ג'וטסו.
קריירת היאבקות מקצועית > ארגונים עצמאיים (2014–2019)

וורדלו ערך את קרב הבכורה שלו ב-15 במרץ 2014 בארגון ההיאבקות המקומי מאוהיו American Revolution Wrestling, שבו הוא נוצח על ידי ניקי ולנטינו. במרוצת השנים, וורדלו הופיע בארגוני היאבקות עצמאיים מחוץ למדינת אוהיו, כולל International Wrestling Cartel‏ (IWC). בדצמבר 2016, הוא זכה באליפות הראשונה שלו בקריירה, כשניצח את RJ סיטי וכתוצאה מכך הפך לאלוף העולם במשקל כבד של IWC. לאחר מכן, הוא הוסיף שתי זכיות בתואר זה. נוסף לכך, במרץ 2019 הוא זכה באליפות סופר אינדי של IWC. לעומת זאת, הוא הפסיד את התואר בחודש אוגוסט של אותה השנה לג'וש אלכסנדר. כמו כן, הוא התאבק בארגון ההיאבקות Revenge Pro Wrestling מפנסילבניה, שם כיהן פעם אחת כאלוף העולם של Revenge Pro.
קריירת היאבקות מקצועית > All Elite Wrestling‏ (2019–היום) > שומר הראש של MJF וחבר בקבוצת The Pinnacle‏ (2019–2022)

באירוע השלם וצפה All Out של ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW), שנערך ב-31 באוגוסט 2019, שודר סרטון אשר נועד לקדם את הבכורה הקרובה של מתאבק בשם וורדלו. וורדלו ערך את הופעת הבכורה שלו ב-AEW ב-13 בנובמבר בפרק של התוכנית השבועית Dynamite, כשתקף את קודי. כעבור זמן מה, הוא הצטוות לשורות מקסוול ג'ייקוב פרידמן‏ (MJF), כשהפך לשומר הראש שלו. קרב הבכורה שלו הגיע ב-19 בפברואר בפרק של התוכנית Dynamite, ובו הוא הפסיד לקודי במסגרת קרב כלוב. בחודש אוקטובר, וורדלו השתתף בטורניר אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות העולם של AEW, כשניצח את ג'ונגל בוי בסיבוב הראשון, אך לבסוף הודח מהטורניר על ידי אדם פייג' בשלב חצי הגמר. באירוע Full Gear, שנערך ב-7 בנובמבר, MJF גבר על כריס ג'ריקו וכתוצאה מכך הוא הצטרף ביחד עם וורדלו לקבוצת The Inner Circle. בלילה הראשון של הספיישל New Year's Smash, שנערך ב-6 בינואר 2021, וורדלו ניצח את חברו לקבוצה, ג'ייק הייגר. בסופו של דבר, וורדלו ו-MJF עזבו את קבוצת The Inner Circle בחודש מרץ על מנת להקים קבוצה מתחרה בשם The Pinnacle אשר כללה את שון ספירס ו-FTR (קאש וילר ודקס הרווד), צעד שהצית פיוד בין הקבוצות. באירוע Blood and Guts, שנערך ב-5 במאי, קבוצת The Pinnacle ניצחה את קבוצת The Inner Circle בקרב ה-Blood ang Guts הראשון בתולדות הארגון. באירוע Double or Nothing, שנערך בסוף אותו החודש, קבוצתם של וורדלו ו-MJF נחלו הפסד לקבוצת The Inner Circle במסגרת קרב הסטדיום סטמפיד. ב-18 ביוני, וורדלו הפסיד להייגר בקרב כלוב בסגנון חוקי MMA. ב-11 באוגוסט בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו נוצח על ידי כריס ג'ריקו. ב-8 בדצמבר בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו התחרה בקרב באטל רויאל, שבו הוא הודח על ידי MJF, מעשה שבישר על עתיד הפיוד שיתקיים בין השניים. במהלך השבועות שבאו לאחר מכן, המתיחות ביניהם גברה, כשוורדלו נקלע לעימות עם שון ספירס, MJF ושאר חברי קבוצת The Pinnacle, וב-2 במרץ בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו ספג סטירה מידו של MJF לאחר עימות טעון.
קריירת היאבקות מקצועית > All Elite Wrestling‏ (2019–היום) > עזיבת קבוצת The Pinnacle‏ (2022)

ב-16 בפברואר בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו ניצח את מקס קאסטר והעפיל לקרב סולם פני המהפכה של האירוע Revolution. באירוע זה, שנערך ב-6 במרץ, וורדלו ניצח בקרב סולם פני המהפכה את כריסטיאן קייג', קית' לי, אורנג' קאסידי, פאוורהאוס הובס ואלוף ה-FTW, ריקי סטארקס וכתוצאה מכך השיג לעצמו קרב עתידי על אליפות TNT של AEW. מאוחר יותר באותו האירוע, וורדלו עזר ל-CM פאנק לנצח את MJF במהלך קרב קולר כלבים שהתקיים ביניהם לאחר שהעניק לו את טבעת היהלום של דינאמייט, צעד שרמז על מעבר דמותו לדמות חביב הקהל. בפרק העוקב של התוכנית Dynamite, וורדלו ביסס את דמותו כדמות הטובה לאחר שהצהיר שהוא לא ישמש יותר כשומר הראש של MJF ולא יהיה חלק מקבוצת The Pinnacle. ב-16 במרץ בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו הפסיד לסקורפיו סקיי בקרב שהובטח לו על אליפות TNT זאת לאחר הפרעה מצידם של MJF ושון ספירס. כחלק מהעלילה, וורדלו נחשב כמתאבק שלא תחת חוזה רשמי בארגון. ב-25 במאי במסגרת פרק הספיישל Year Anniversary ‏3 של התוכנית Dynamite, וורדלו גבר על שון ספירס בקרב כלוב, שבו MJF שימש כשופט המיוחד. באירוע Double or Nothing, שנערך ב-29 במאי, וורדלו ניצח את MJF לאחר שביצע עליו עשרה מהלכי פאוורבומב רצופים וכתוצאה מכך הוא שוחרר מהחוזה שלו תחת MJF והוענק לו חוזה חדש לפי העלילה שבה הוא מתאבק רשמי בארגון AEW.
קריירת היאבקות מקצועית > All Elite Wrestling‏ (2019–היום) > אלוף TNT‏ (2022–היום)

ב-6 ביולי בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו ניצח את סקורפיו סקיי בקרב רחוב וכתוצאה מכך זכה באליפות TNT. הגנתו הראשונה על התואר הייתה מול אורנג' קאסידי שבוע לאחר מכן, כאשר וורדלו גבר על אותו קאסידי. ב-29 ביולי בפרק של התוכנית Rampage, וורדלו נחלץ לעזרת קאסידי מתקיפה בידי ג'יי לית'ל. בפרק העוקב של התוכנית Dynamite, המנג'ר של לית'ל, סנג'יי דאט, איתגר את וורדלו לקרב על אליפות TNT בשם הלקוח שלו. וורדלו נענה בחיוב לאתגר זה ואף הגן על תוארו בהצלחה ב-6 באוגוסט במסגרת הספיישל Battle of the Belts. ב-5 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו שמר על תוארו מול בריאן קייג'.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling – AEW
אליפות TNT של AEW (פעם אחת)
קרב סולם פני המהפכה (2022)
הישגים בארגון ההיאבקות International Wrestling Cartel – IWC
אליפות סופר אינדי של IWC (פעם אחת)
אליפות העולם במשקל כבד של IWC‏ (3 פעמים)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
PWI דירג אותו במקום ה-397 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
הישגים בארגון ההיאבקות Revenge Pro Wrestling
אליפות העולם של Revenge Pro (פעם אחת)
הערות שוליים

↑  מי הוא בעצם מייקל וורדלו?
מייקל ויין

מייקל וולטר ויין (באנגלית: Michael Walter Wynne;‏ נולד ב-4 בספטמבר 1944) הוא פוליטיקאי ומנהל עסקי אמריקאי, שכיהן כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית בשנים 2005–2008. התפטרותו הייתה על רקע תקרית בה טופלו ב-2007 ראשי קרב גרעיניים באופן בלתי ראוי (אנ') ועל רקע שליחת חלקי טילי מיניטמן III בטעות לטאיוואן ב-2006, ובעקבות חקירה שנוהלה על ידי האדמירל קירקלנד דונלד והדוח החמור שהגיש בנוגע לתקרית המיניטמן III.
ראשית חייו

מייקל ויין נולד בקלירווטר, פלורידה וגדל במלבורן הסמוכה. הוא אחיו הצעיר של לוטננט פטריק אדוארד ויין, שנעדר בקרב ב-8 באוגוסט 1966 בווייטנאם, הוכרז כהרוג ב-1974 וב-1977 הוחזרה גופתו.
ויין סיים את הכשרתו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית ב-1966 ושירת בחיל האוויר של ארצות הברית במשך שבע שנים. הוא סיים את שירותו כקצין בדרגת קפטן ובתפקידו האחרון היה מרצה לאסטרונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. במהלך שירותו הוא סיים לימודי מוסמך במדעים בהנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של חיל האוויר של אוניברסיטת חיל האוויר בבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון, אוהיו.
קריירה עסקית

לאחר תום שירותו ועד מאי 1975 שימש ויין כמנהל בחברת Research Analysis and Development (RAD), Inc. ביולי אותה שנה הוא החל קריירה בת 24 שנים בחברת ג'נרל דיינמיקס. בתקופה זו הוא עבר למשך שלוש שנים לחברת לוקהיד מרטין ושב לג'נרל דיינמיקס כדי לכהן כסגן נשיא בכיר. ב-1999 הוא סיים את עבודתו בחברה. בשנים 2000–2001 הוא היה מעורב בקרנות הון סיכון. הוא טיפח חברות טכנולוגיה קטניות בשלב ההזנק שלהן ושימש במשרות ניהוליות בשתי חברות כאלה.
קריירה ממשלתית

ביולי 2001 מונה ויין כסגן ראשי לתת-מזכיר ההגנה לרכש, טכנולוגיה ולוגיסטיקה. במאי 2003 הוא מונה כתת-מזכיר ההגנה בפועל לרכש, טכנולוגיה ולוגיסטיקה.
בתפקידו זה היה ויין איש הצוות הראשי והיועץ של מזכיר ההגנה וסגנו בכל הנושאים הקשורים למערכות הרכש, מחקר ופיתוח, טכנולוגיות מתקדמות, הערכה ובדיקה, ייצור, לוגיסטיקה, ניהול מתקנים, בינוי צבאי, רכש, הגנת הסביבה, ונושאים הקשורים לנשק להשמדה המונית של מחלקת ההגנה.
קריירה ממשלתית > מזכיר חיל האוויר

בנובמבר 2005 מונה ויין כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית. בתפקיד זה הוא היה אחראי על מחלקת חיל האוויר, כולל על ארגון, אימון, הצטיידות ודאגה לענייני הרווחה של כמעט 370,000 איש ואישה בשירות פעיל, 180,000 אנשי המשמר הלאומי של חיל האוויר ואנשי המילואים, ושל 160,000 עובדים אזרחיים ובני משפחותיהם.
קריירה ממשלתית > מזכיר חיל האוויר > אנרגיות מתחדשות

ויין בלט כתומך באנרגיות מתחדשות וקידם את הנושא בחיל האוויר. בחוברת שהופצה בחיל בנושא הוא כתב: "ההיסמכות על נפט מיובא ממשיכה לאיים על הביטחון הכלכלי, הפיננסי והפיזי של האומה, בעוד שהשימוש בדלק מאובנים תורם לבעיות הזיהום הלאומיות. חיל האוויר מאמין שפיתוח מקורות אנרגיה מתחדשות עבור מתקניו הוא אחד המרכיבים החשובים ביותר של האסטרטגיה הכוללת שלנו". ב-2008 מוקם חיל האוויר של ארצות הברית ברשימת 25 הגופים העושים שימוש בחשמל מאנרגיות מתחדשות בהיקף הרחב ביותר בארצות הברית.
קריירה ממשלתית > מזכיר חיל האוויר > התפטרותו

ב-5 ביוני 2008 הודיע מזכיר ההגנה רוברט גייטס שהוא קיבל את התפטרותו של ויין כמזכיר חיל האוויר על רקע "ירידה בהתמקדות ובביצועים של המשימות של חיל האוויר הקשורות לכלי נשק גרעיני" ו"חוסר בתרבות של הערכה עצמית קריטית". גייטס ציין שתי תקריות בהן חיל האוויר איבד את המעקב שלו על כלי נשק גרעיניים או על חלקים שלהם. בתקרית אחת, מרעומים של כלי נשק גרעיני נשלחו בטעות לטאיוואן במקום סוללות של מסוקים שהוזמנו. בתקרית השנייה (אנ'), טס מפציץ B-52 לכל אורכה של ארצות הברית כשהוא מחומש בשישה טילי שיוט גרעיניים ללא שאף אחד ידע שהם נמצאים במטוס. ויין יצא נגד הדוח שהוגש בעקבות חקירת שתי התקריות, שנכרכו יחדיו, שנוהלה על ידי האדמירל קירקלנד דונלד, וטען נגד גישתו של דונלד, כאיש הצי. כמו כן הוא טען נגד גישתו של גייטס נגד חיל האוויר.
לאחר פרישתו

ביוני 2020 הודיע הנשיא דונלד טראמפ על מינויו של ויין כחבר במועצת המבקרים של אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Miles, Donna (June 12, 2008). "Top Air Force leaders resign following nuclear component mishandling". US Air Force.
↑  WYNNE, PATRICK EDWARD - www.pownetwork.org
↑  U.S. AIR FORCE Renewable Energy Program
↑  National Top 25: as of April 8, 2008 - Green Power Partnership
↑  Burns, Robert (June 5, 2008). "Gates accepts Air Force resignations in shake up". Associated Press. Archived from the original on June 11, 2008
↑  John A. Tirpak, Air Force Magazine, March 1, 2014.
↑  "President Donald J. Trump Announces Intent to Nominate and Appoint Individuals to Key Administration Posts". The White House. June 12, 2020.
מייקל ויין מושבע לתפקידו כמזכיר חיל האוויר
ויין (משמאל), עם מזכיר ההגנה רוברט גייטס (במרכז) וט. מייקל מוסלי, ראש מטה חיל האוויר (מימין)
מצעד הנשמות האבודות

המשתתפים שורפים באופן סמלי את הפחד שלהם במצעד הנשמות האבודות, 2002
ריקוד בשילוב אש, במצעד הנשמות האבודות, 2002
מצעד הנשמות האבודות (באנגלית: Parade of Lost Souls) הוא אירוע שנתי שנחגג בוונקובר, קנדה ומאורגן על ידי קברט העציצים הדאסטי. האירוע מתרחש במזרח ונקובר, במקום סודי שנחשף ערב לפני המאורע עצמו. הוא קורה בשבת הקרובה ביותר לליל כל הקדושים של כל אותה השנה.
למרות שמדובר באירוע שנתי, הוא לא התרחש בשנת 2005 בגלל חששות לוגיסטיים.
היסטוריה

האירוע נקרא במקור "מסיבת הנשמות האבודות" או "המסיבה של הנשמות האבודות" (באנגלית: "The Party of the Lost Souls"), ביוזמת הארגון "חלומות ציבוריים", בהנחייתה של המנהלת האמנותית והמייסדת, פאולה ג'רדין. בהמשך, שונה שמו למצעד הנשמות האבודות.
קהילת גרנדוויו-וודלנד משתתפת בקישוט ובניקוי האירוע ולעיתים לוקחת חלק פעיל באירוע עצמו כשהוא מתרחש. כמו כן, נהוג כי המשתתפים באירוע מתלבשים בתחפושות ליל כל הקדושים, מביאים ג'ק-או-לנטרן או פנסים ובונים מקדשים בפארק גרנדוויו.
מנהגים

באירוע נוהגים המשתתפים לקיים שלל מנהגים שונים, כמו לבישת תחפושות של ליל כל הקדושים והבאת ציוד שקשור לחג עצמו. בין היתר, ישנו מנהג בו המשתתפים שורפים את הפחדים שלהם באמצעות שרפה של חפצים שונים המדמים את הפחד שלהם לכאורה והשלכתם לתוך האש.
הערות שוליים

↑  "Parade of Lost Souls 2013: Vancouver's annual Halloween Parade". VanCityBuzz. Retrieved June 24, 2014. (ארכיון)
↑  Miller, Monica (December 4, 2013). "City Council approves Dusty Flowerpot Cabaret to take over Public Dreams' studio space". Vancouver Observer. Retrieved June 24, 2014. (ארכיון)
מייקל ויק

| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1980 (בן 44) ניופורט ניוז, ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית
 עמדה:  קוורטרבק
 גובה:  1.83 מטר
 משקל:  98 קילוגרם
 מספר:  7, 2
 מכללה:  וירג'יניה טק
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 2001, אטלנטה פלקונס, סבב 1, מספר 1
 קבוצות כשחקן
 2001 - 2015:  אטלנטה פלקונס (2001–2006) פילדלפיה איגלס (2009–2013) ניו יורק ג'טס (2014) פיטסבורג סטילרס (2015)
 הישגים כשחקן
 בחירה לפרו בול (2002, 2004, 2005)
 
מייקל ויק במדי אטלנטה פלקונס, נובמבר 2006
ויק (מס' 7 בלבן) מתחמק משחקן הגנה במהלך משחק הפרו בול, 2007
מייקל ויק (באנגלית: Michael Vick; נולד ב-26 ביוני 1980) הוא שחקן פוטבול אמריקאי ששיחק בליגת ה-NFL בעמדת הקוורטרבק בקבוצות אטלנטה פלקונס, פילדלפיה איגלס, ניו יורק ג'טס ופיטסבורג סטילרס. בעקבות מעורבותו בארגון קרבות כלבים הושעה מהליגה ואף ישב במאסר במשך עשרים ושלושה חודשים. ויק ידוע באתלטיות הרבה במשחקו המתבטאת בשילוב מרובה של ריצות והתחמקות משחקני הגנה בנוסף למסירות.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ויק נולד בעיר ניופורט ניוז מאזור המפטון רודס שבמדינת וירג'יניה, הבן השני מארבעה, לברנדה ויק ומייקל בודי, אז זוג מתבגרים לא נשואים וקשיי יום, הוא גדל בשיכון ציבורי בסביבה ענייה ורווית פשיעה.
בתיכון בלט כישרונו האתלטי והוא הצטיין בשורות נבחרת הפוטבול של בית הספר, הישגיו הביאו אותו לקבלת מלגת ספורט באוניברסיטת וירג'יניה טק ב-1998.
ביוגרפיה > קריירה בליגת המכללות

כבר במשחקו הראשון בווירג'יניה טק הצטיין ויק כשמסר ל-3 טאצ'דאונים בפחות ממחצית משחק אחת, ובמהלך העונה כולה הוביל את הקבוצה למאזן של 11 ניצחונות ללא אף הפסד ולהעפלה לגמר אליפות המכללות, באותה עונה הוא היה הקוורטרבק בעל מדד יעילות המסירה הגבוה ביותר בכל ה-NCAA. במשחק הגמר נגד אוניברסיטת המדינה של פלורידה, מסר ויק ל-225 יארד וטאצ'דאון אחד, ורץ ל-97 יארד, אף על פי שהוביל את הקבוצה מפיגור בן 21 נקודות להובלה במשחק, הפסידה קבוצתו 29–46. בעקבות העונה זכה בפרס ע"ש ארצ'י גריפין לשחקן פוטבול המכללות היעיל ביותר, בפרס ESPY של ESPN לשחקן פוטבול המכללות המצטיין וסיים שלישי בבחירה לגביע הייזמן. בעונתו השנייה הוליך את וירג'יניה טק למאזן 11–1, לניצחון 41–20 על אוניברסיטת קלמסון בגייטור בול (אחד ממשחקי האליפות של המכללות) ונבחר ל-MVP של המשחק. בתום העונה בחר להפסיק את לימודיו ולצאת לדראפט ה-NFL.
ביוגרפיה > קריירה מקצוענית בליגת ה-NFL

ויק נבחר במקום הראשון בדראפט 2001 על ידי אטלנטה פלקונס. ויק לא פתח בהרכב של אטלנטה במשחקים הראשונים של עונת הרוקי שלו, את הטאצ'דאון הראשון שלו בריצה השיג במחזור השמיני, ואת הראשון במסירה השיג במשחק הראשון שלו כפותח, במחזור השמיני.
בעונתו השנייה הפך ויק לקוורטרבק הפותח הקבוע של הפלקונס, בתום העונה רשם 2,936 יארדים במסירה עם 16 טאצ'דאונים ו-8 חטיפות, ובנוסף השיג 777 יארדים ו-8 טאצ'דאונים בריצה. בניצחון על מינסוטה ויקינגס באותה עונה, השיג ויק 173 יארדים בריצה, שיא NFL לקוורטרבק. ויק הוליך את הפלקונס למאזן של 9 ניצחונות מול 6 הפסדים ותיקו אחד, ולהעפלה לפלייאוף בו הפתיעו בחוץ את גרין ביי פאקרס אך הפסידו בחצי גמר ה-NFC לפילדלפיה איגלס. באותה עונה נבחר ויק לראשונה למשחק הפרובול.
בעונת 2003 שיחק ויק בחמישה משחקים בלבד, לאחר שהחמיץ את פתיחת העונה בשל סדק בעצם השוקית שלו. בעונת 2004 הוביל את הקבוצה ל-11 ניצחונות בעונה הסדירה, מסר ל-2,313 יארדים ו-14 טאצ'דאונים ורץ ל-902 יארדים עם 3 הבקעות. בפלייאוף גברו הפלקונס בסיבוב הראשון על 47–17 על סנט לואיס ראמס כשויק מצטיין עם שתי מסירות לטאצ'דאונים ו-119 יארדים בריצה. בסיבוב השני הפסידו פעם נוספת לאיגלס. בשתי העונות הבאות שלו בפלקונס לא הצליח להעפיל עימם לפלייאוף, ב-2005 מסר ל-2,412 יארדים ו-15 טאצ'דאונים, ורץ 597 יארדים עם 6 הבקעות ובעונת 2006 מסר ל-2,474 יארדים עם 20 טאצ'דאונים, כשבאותה עונה רץ ל-1,039 יארדים, שיא בתולדות ה-NFL לקוורטרבק, שנשבר בעונת 2019 על ידי למאר ג'קסון.
ויק לא שיחק ב-NFL ב-2007 וב-2008 לאחר שהורשע בפלילים בעקבות פרשת קרבות הכלבים וההימורים בהם היה מעורב, נבדק ונמצא שהוא השתמש במריחואנה והושעה על ידי הקומישינר של הליגה, רוג'ר גודל.
לקראת עונת 2009 חתם על חוזה בפילדלפיה איגלס ושיחק באופן מועט כמחליפם של הקוורטרבקים האחרים בקבוצה: דונובן מקנאב וקייל קולב.
בעונת 2010 סבל קולב, הקוורטרבק הפותח של האיגלס, מזעזוע מוח במהלך המשחק הראשון של העונה, ויק נכנס כמחליף, הצטיין באותו משחק ובמשחקים הבאים עד שנפצע בצלעותיו במחזור הרביעי ונאלץ להיעדר מהמגרש. הוא שב לפתוח במחזור השמיני ומאז הפגין יכולת שיא, כולל ניצחון 59–28 על וושינגטון רדסקינס במשחק בו רשם 6 טאצ'דאונים, ארבעה במסירה ושניים בריצה. בהנהגתו סיימו האיגלס בראשות הבית והעפילו לפלייאוף. ויק נבחר למשחק הפרובול, כשהוא זוכה במספר הקולות הגבוה ביותר מלבד טום בריידי. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הודחו ויק והאיגלס לאחר הפסד ביתי 16–21, כששניות לסיום נחטפת מסירה של ויק שעשויה הייתה להביא לניצחון.
ב-2014 עבר לניו יורק ג'טס ועונה לאחר מכן חתם בפיטסבורג סטילרס.
הסתבכות פלילית ופיננסית

באפריל 2007 נערך חיפוש בשטח אחוזה השייכת לויק, במסגרת חקירה משטרתית כנגד בן-דודו שנחשד בסחר בסמים. החיפוש העלה כי במתחם נוהלו קרבות כלבים אכזריים. ביולי אותה שנה הוגשו כנגד ויק ושלושה מקורביו כתבי אישום פדרליים על עבירות של התעללות בבעלי חיים, ארגון קרבות כלבים, הימורים בלתי חוקיים והוצאות להורג אכזריות של כלבים שכללו הטבעה, ירייה, תלייה וחשמול. ויק והנאשמים האחרים הורשעו במסגרת עסקת טיעון עימם בניהול הקרבות ובהריגת כלבים בתקופת ההמתנה לגזר הדין, שוחרר ויק בערבות, אך לאחר שנבדק ונמצא שהשתמש במריחואנה נקבע שישהה במעצר בית. בנובמבר החל ויק לרצות תקופת מאסר מוקדמת על מנת שתיזקף לזכותו ובדצמבר נידון ל-23 חודשי מאסר בכלא פדרלי ביולי 2009 שוחרר ממאסר.
בעקבות הסתבכותו איבד ויק את כל חוזי הפרסום שלו, ונתבע גם על ידי אטלנטה פלקונס להחזיר חלק ניכר מבונוס החתימה שלו בסך 37 מיליון דולר שקיבל ב-2004, ויק נאלץ להחזיר לבסוף כ-7 מיליון דולר. ויק נאלץ לשלם מיליוני דולרים נוספים לסוכניו לשעבר, לבנקים ולנושים נוספים ונכנס להליכי פשיטת רגל.
לקראת עונת 2011 חתם ויק על חוזה ל-6 שנים בסך של 100 מיליון דולר, מתוכם 40 מיליון דולר מובטחים. הכנסות אלו צפויות לכסות בשנים הבאות את כלל חובותיו לנושים.
סטטיסטיקה בולטת > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | פתיחות | מסירה> Att | מסירה> Comp | מסירה> Pct | מסירה> Yds | מסירה> Y/A | מסירה> TD | מסירה> Int | מסירה> Rtg | ריצה> Att | ריצה> Yds | ריצה> Avg | ריצה> TD | סאק> Sack | סאק> YdsL | השמטות> Fum | השמטות> FumL |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | אטלנטה פלקונס | 8 | 2 | 113 | 50 | 44.2 | 785 | 6.9 | 2 | 3 | 62.7 | 31 | 289 | 9.3 | 1 | 21 | 113 | 6 | 5 |
| 2002 | אטלנטה פלקונס | 15 | 15 | 421 | 231 | 54.9 | 2,936 | 7.0 | 16 | 8 | 81.6 | 113 | 777 | 6.9 | 8 | 33 | 206 | 9 | 6 |
| 2003 | אטלנטה פלקונס | 5 | 4 | 100 | 50 | 50.0 | 585 | 5.9 | 4 | 3 | 69.0 | 40 | 255 | 6.4 | 1 | 9 | 64 | 4 | 1 |
| 2004 | אטלנטה פלקונס | 15 | 15 | 321 | 181 | 56.4 | 2,313 | 7.2 | 14 | 12 | 78.1 | 120 | 902 | 7.5 | 3 | 46 | 266 | 16 | 7 |
| 2005 | אטלנטה פלקונס | 15 | 15 | 387 | 214 | 55.3 | 2,412 | 6.2 | 15 | 13 | 73.1 | 102 | 597 | 5.9 | 6 | 33 | 201 | 11 | 5 |
| 2006 | אטלנטה פלקונס | 16 | 16 | 388 | 204 | 52.6 | 2,474 | 6.4 | 20 | 13 | 75.7 | 123 | 1,039 | 8.4 | 2 | 45 | 303 | 9 | 3 |
2007: —
2008: —
| 2009 | פילדלפיה איגלס | 12 | 1 | 13 | 6 | 46.2 | 86 | 6.6 | 1 | 0 | 93.8 | 24 | 95 | 4.0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2010 | פילדלפיה איגלס | 12 | 12 | 372 | 233 | 62.6 | 3,018 | 8.1 | 21 | 6 | 100.2 | 100 | 676 | 6.8 | 9 | 34 | 210 | 11 | 3 |
| 2011 | פילדלפיה איגלס | 13 | 13 | 423 | 253 | 59.8 | 3,303 | 7.8 | 18 | 14 | 84.9 | 76 | 589 | 7.8 | 1 | 23 | 126 | 7 | 2 |
| 2012 | פילדלפיה איגלס | 10 | 10 | 351 | 204 | 58.1 | 2,362 | 6.7 | 12 | 10 | 78.1 | 62 | 331 | 5.4 | 1 | 28 | 153 | 7 | 3 |
| 2013 | פילדלפיה איגלס | 7 | 6 | 141 | 77 | 54.6 | 1,215 | 8.6 | 5 | 3 | 86.5 | 36 | 306 | 8.5 | 2 | 15 | 99 | 4 | 2 |
| 2014 | ניו יורק ג'טס | 10 | 3 | 121 | 64 | 52.9 | 604 | 5.0 | 3 | 2 | 68.3 | 26 | 153 | 5.9 | 0 | 19 | 85 | 5 | 2 |
| 2015 | פיטסבורג סטילרס | 5 | 3 | 66 | 40 | 60.6 | 371 | 5.6 | 2 | 1 | 79.8 | 20 | 99 | 5.0 | 0 | 10 | 53 | 2 | 0 |
| סה"כ | סה"כ | 143 | 109 | 3,217 | 1,807 | 56.2 | 22,464 | 7.0 | 133 | 88 | 80.4 | 873 | 6,109 | 7.0 | 36 | 316 | 1,879 | 98 | 43 |
מקרא טבלה:
Att - ניסיונות מסירה, Comp - מסירות מוצלחות, Pct - שיעור מסירות מוצלחות, Yds - כמות יארדים במסירה, Y/A - כמות יארדים לניסיון מסירה, TD - טאצ'דאונים במסירה, Int - מסירות שנחטפו, Rtg - קוורטרבק רייטינג (מדד יעילות), Avg - ממוצע יארדים לניסיון ריצה, Sack - סאק (הפלה על ידי ההגנה), Yds - כמות יארדים שאבדו כתוצאה מההפלות, Fum - השמטות כדור, Lost - השמטות שהובילו לאיבוד כדור.
סטטיסטיקה בולטת > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | פתיחות | מסירה> Att | מסירה> Comp | מסירה> Pct | מסירה> Yds | מסירה> Y/A | מסירה> TD | מסירה> Int | מסירה> Rtg | ריצה> Att | ריצה> Yds | ריצה> Avg | ריצה> TD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | אטלנטה פלקונס | 2 | 2 | 63 | 35 | 55.6 | 391 | 6.2 | 1 | 1 | 72.9 | 14 | 88 | 6.3 | 0 |
| 2005 | אטלנטה פלקונס | 2 | 2 | 40 | 23 | 57.5 | 218 | 5.5 | 2 | 1 | 79.0 | 12 | 145 | 12.1 | 0 |
| 2009 | פילדלפיה איגלס | 1 | 0 | 2 | 1 | 50.0 | 76 | 38.0 | 1 | 0 | 135.4 | 1 | 0 | 0 | 0 |
| 2010 | פילדלפיה איגלס | 1 | 1 | 36 | 20 | 55.6 | 292 | 8.1 | 1 | 1 | 79.9 | 8 | 32 | 4.0 | 1 |
| סה"כ | סה"כ | 6 | 5 | 141 | 89 | 54.2 | 977 | 6.6 | 5 | 3 | 91.8 | 35 | 265 | 9.0 | 1 |
הערות שוליים

↑  איזי עין דור, טורונטו, טוב ורע, שחור ולבן: ארה"ב נקרעת בין ויק לבריידי, באתר ynet, 28 בדצמבר 2010
↑  אמיר בוגן, מייקל ויק מודה: "תליתי והטבעתי שמונה כלבי פיטבול", באתר ynet, 25 באוגוסט 2007
↑  nrg מעריב, פוטבול: מייקל ויק נשלח ל-23 חודשי מאסר, באתר nrg‏, 10 בדצמבר 2007
↑  ניו יורק טיימס, ויליאם סי. רודן, NFL: מייקל ויק, הקוורטרבק ששוחרר מהכלא, רוצה לעשות קאמבק, באתר הארץ, 21 במאי 2009
↑  Michael Vick’s $100 Million Contract Is ‘Beautiful Thing’ to Creditors, אתר בלומברג, 31 באוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3674 7959  LCCN: n2003101294  VIAF: 70771564   WorldCat (עם VIAF): 70771564
מייקל וילסון

ערך זה עוסק במפיק סרטי ג'יימס בונד. אם התכוונתם לתסריטאי זוכה פרס אוסקר, ראו .
| --- | --- |
וילסון (בצד שמאל) ליד דניאל קרייג
וילסון (בצד שמאל) ליד דניאל קרייג
 לידה:  21 בינואר 1942 (בן 82) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 מקום לימודים:  מכללת הארווי מד  אוניברסיטת סטנפורד  Villanova Preparatory School 
 צאצאים:  דייוויד וילסון 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1 בינואר 2022)  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל גרג וילסון (באנגלית: Michael Gregg Wilson; OBE; נולד ב-21 בינואר 1942 בניו יורק) הוא מפיק ותסריטאי של רבים מסרטי ג'יימס בונד.
חייו

מייקל וילסון הוא בנו החורג של מפיק ג'יימס בונד אלברט ברוקולי ואחיה למחצה של ברברה ברוקולי, שותפתו הנוכחית בהפקת הסרטים. אביו הוא השחקן לואיס וילסון. וילסון סיים ללמוד הנדסת חשמל בקולג' הארוי מוד Harvey Mudd College ב-1963. אחרי כן הוא למד משפטים באוניברסיטת סטנפורד. אחרי שסיים ללמוד, עבד וילסון עבור ממשלת ארצות הברית ומאוחר יותר בחברה שמקום מושבה בוושינגטון די. סי. והתמחה בחוק בינלאומי.
וילסון זכה בתואר מסדר האימפריה הבריטית (OBE) בעת Queen's New Years Honours, 2008, לצד אחותו, ברברה ברוקולי, שותפתו להפקת ג'יימס בונד.
סדרת סרטי ג'יימס בונד

מייקל וילסון הצטרף לחברת ההפקות EON Productions ב-1972, זו חברת ההפקות האחראית על סדרת סרטי ג'יימס בונד הרשמיים מאז 1962. אותה ייסדו אביו החורג, אלברט ברוקולי והארי זלצמן. וילסון עבד במחלקה המשפטית של EON Productions עד שהתחיל לקחת תפקיד פעיל יותר בהפקה כעוזרו של קובי ברוקולי בסרט "המרגלת שאהבה אותי" (1977). ב-1979 נעשה ברוקולי המפיק בפועל של הסרט "מונרייקר" ומאז הוא המפיק בפועל או המפיק של כל סרטי ג'יימס בונד, כיום שותף בהפקה עם אחותו החורגת ברברה.
וילסון השתתף חמש פעמים בכתיבת התסריט לסדרה ביחד עם התסריטאי הוותיק של סרטי ג'יימס בונד ריצ'רד מייבאום, בכך הוא התחיל בסרט "לעינייך בלבד". ב-1981. ב-1989 אולץ וילסון לסיים את התסריט של הסרט "רישיון להרוג" לבד בגלל שביתת גילדת התסריטאים של אמריקה Writers Guild of America, west שמנעה ממייבאום כל מעורבות נוספת. עבור שניהם, היה זה התסריט האחרון של סדרת בונד שהם כתבו, מכיוון שמייבאום נפטר ב-1989 ווילסון הפסיק לכתוב, אם כי טכנית וילסון המשיך לכתוב את הרעיון הכללי של הסרט הבא ביחד עם אלפונס רוג'רו Alfonse Ruggiero שנגנז לבסוף בגלל סכסוך משפטי פנימי בין EON Productions ו-MGM (הסרט הבא בסדרה, "גולדן איי", התבסס על סיפור שונה לחלוטין וכתב אותו מייקל פרנס Michael France).
בנוסף להפקת הסדרה, וילסון נוהג להופיע הופעות אורח רבות (כשהוא מדבר וכשאינו מדבר) בסרטי ג'יימס בונד. הופעתו הראשונה, הרבה לפני שהיה מפיק, הייתה ב"גולדפינגר", שבו שיחק חייל. וילסון שיחק בהופעות אורח בכל סרט בסדרה הרשמית של ג'יימס בונד שהופק מאז שנת 1977.
פילמוגרפיה > מפיק בפועל

מונרייקר (1979)
לעינייך בלבד (1981)
אוקטופוסי (1983)
פילמוגרפיה > מפיק

רצח בעיניים (1985)
007 באזור המסוכן (1987)
רישיון להרוג (1989)
גולדן איי (1995)
מחר לנצח (1997)
העולם אינו מספיק (1999)
למות ביום אחר (2002)
קזינו רויאל (2006)
קוונטום של נחמה (2008)
סקייפול (2012)
ספקטר (2015)
מסלול נקמה (2020)
לא זמן למות (2021)
פילמוגרפיה > תסריטאי

לעינייך בלבד (1981)
אוקטופוסי (1983)
רצח בעיניים (1985)
007 באזור המסוכן (1987)
רישיון להרוג (1989)