stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואסיל קיריינקה
ביוגרפיה

קיריינקה נולד ברצ'יצה שבמדינתו, בלארוס. כבר בתור חובבן ניצח את אליפות בלארוס בנגד השעון, בשנת 2002, בעודו בן 20. הוא החל את הקריירה שלו כרוכב אופני מסלול, ובשנת 2006 ניצח את אליפות העולם במקצה הנקודות שנערכה במנצ'סטר. ב-2008 זכה במדליית ארד באותו המקצה באליפות שנערכה בבורדו. ב-2005, ניצח שוב את אליפות בלארוס בנגד השעון וב-2006 שיחזר את ההישג, במדי קבוצת Rietumu Bank Riga, שאיננה מקצוענית. קיריינקה הראה את יכולות נגד השעון הפוטנציאליות שלו כבר באותה עונה (2006) כשרשם הישג בכיר נוסף וסיים במקום ה-6 באליפות העולם בנגד השעון, 2:13 דקות אחרי פביאן קנצ'לרה, זוכה מדליית הזהב. התוצאה של קיריינקה באליפות נחשבה למפתיעה, מכיוון שלא התחרה במרוצים בכירים ולא רשם מספר גבוה של ימי מרוץ, ואפילו לא רכב בקבוצה מקצוענית.
ביוגרפיה > טינקוף קרדיט סיסטם (2007–2008)

קיריינקה הצטרף לקבוצת טינקוף קרדיט סיסטם מדרג הפרו קונטיננטל ובכך הפך למקצוען. בסוף העונה שוב סיים בעשירייה הראשונה באליפות העולם בנגד השעון, הפעם במקום ה-9, 2:03 אחרי פביאן קנצ'לרה, זוכה מדליית הזהב בפעם השנייה ברציפות.
ב-2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כאשר נבחר לג'ירו ד'איטליה. בשני השבועות הראשונים של המרוץ תוצאותיו הבולטות היו מקומות 7 בקטע ה-7, 46 שניות אחרי גבריאלה בוסיסו האיטלקי שניצח מקבוצת הבריחה, ובקטע ה-14, 4:38 אחרי עמנואלה סלה האיטלקי, שגם ניצח לאחר בריחת סולו ארוכה. אך בקטע ה-19 הצליח קיירינקה לנצח, לאחר שהיה בעצמו בבריחת סולו ארוכה וגבר על דנילו די לוקה השני ב-4:36 דקות ואלכסנדר אפימקין השלישי ב-4:43 דקות. קיריינקה בלט במרוץ ובילה בקבוצות בריחה רבות, הוא לקח נקודות בקטגוריית ההרים וסיים שני את הקטגוריה עם 63 נקודות, כשעמנואלה סלה מנצח אותה עם 136 כאלו. בדירוג הכללי, סיים במקום ה-35. לאחר מכן סיים במקום השני ב"טור אלקטור" בהולנד וניצח את המרוץ החד יומי, GP Città di Camaiore באיטליה. הוא נכלל בסגל בלארוס לאולימפיאדת בייג'ינג וסיים במקום ה-21 במקצה נגד השעון, 4:01 דקות מקנצ'לרה המנצח. לאחר מכן נבחר לראשונה גם לוואלטה אספנייה, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה בקטע ה-19, 5 שניות אחרי דויד ארויו הספרדי, שניצח את הקטע. גם בקטע ה-18 קיריינקה רשם תוצאה נאה, כשסיים רביעי.
ביוגרפיה > קאס ד'פארן (2009–2012)

ב-2009 הצטרף קיריינקה לקאס ד'פארן הספרדית, הוא השתתף בפעם השנייה בג'ירו ד'איטליה והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הגיעה בקטע ה-14, כשסיים שביעי. הוא סייע לדויד ארויו לסיים שמיני את המרוץ. לאחר מכן נכלל קיריינקה גם בסגל הקבוצה לוואלטה אספנייה, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הגיעה בקטע ה-7 שהיה נגד השעון וסיים חמישי את הקטע. קיריינקה סיים במקום ה-16 של המרוץ, וסייע לבן קבוצתו אלחנדרו ולוורדה לנצח את המרוץ.
ב-2010 התחרה שוב בג'ירו ד'איטליה, התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה בקטע ה-6, כשסיים שמיני והוא סיים במקום ה-37 את המרוץ, כשהוא מסייע לדויד ארויו לסיים שני. לאחר מכן התחרה לראשונה בטור דה פראנס, בקטע ה-10 הייתה חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום, אך הפסיד לסרחיו מיגל פאוליניו הפורטוגלי בספרינט הסיום וסיים שני. בהמשך גם סיים שביעי בקטע ה-19 וסיים במקום ה-60 את המרוץ.
ב-2011 ניצח קיריינקה את הקטע השני בוואלטה אל פאייס ואסקו. הוא השתתף שוב בג'ירו ד'איטליה והשיג את הניצחון השני שלו בקטע במרוץ, לאחר בריחת סולו מוצלחת בקטע ה-20. הוא הקדיש את הניצחון בקטע לאקסייבר טונדו, בן קבוצתו של קיריינקה שנהרג בתאונת רכב כמה ימים לפני כן, בכך שהצביע לשמיים. הוא סיים במקום ה-25 את המרוץ ולאחר הג'ירו השיג את ניצחון הבכיר שלו במרוץ קטעים בקריירה, כשניצח את ה"רוט דו סוד". הוא השתתף גם בטור דה פראנס אך לא עמד במגבלת הזמן במהלך הקטע ה-6, ונאלץ לפרוש.
ב-2012 קיריינקה החליט לוותר על הג'ירו ולהתרכז בטור דה פראנס, כשסיים במקום ה-6 בדופינה ליברה. בטור עצמו תוצאתו הטובה ביותר הייתה מקום 8 בקטע ה-19, שהיה נגד השעון. לאחר הטור נכלל בסגל בלארוס לאולימפיאדת לונדון, את מקצה הכביש ולא סיים ובמקצה נגד השעון הגיע במקום ה-12, 3:50 מבראדלי ויגינס, זוכה מדליית הזהב. באליפות העולם שנערכה בואלקנבורג, קיריינקה זכה במדליה ראשונה בתחרות, כשזכה במדליית ארד במקצה נגד השעון, 1:45 דקות אחרי טוני מרטין, זוכה מדליית הזהב. קיריינקה השתתף גם במקצה נגד השעון לקבוצות עם מוביסטאר וסיים איתה במקום השישי.
ביוגרפיה > קבוצת סקיי (2013–2020)

ב-2013 עבר קיריינקה לקבוצת סקיי אחרי ארבע שנים עם מוביסטאר, הוא התחרה בטור דה פראנס, מרוץ אותו ניצח בן קבוצתו, כריס פרום, אך פרש בקטע ה-9 לאחר שלא עמד במגבלת הזמן של הקטע. לאחר מכן התחרה לראשונה בוואלטה אספנייה במדי קבוצתו החדשה ואף ניצח את הקטע ה-18, לאחר בריחת סולו מוצלחת. לאחר הוואלטה התחרה קיריינקה באליפות העולם שנערכה בטוסקנה, הוא זכה במדליית ארד עם קבוצתו בנגד השעון לקבוצות וסיים רביעי במקצה נגד השעון האישי, 1:26 דקות אחרי טוני מרטין.
גם ב-2014 השתתף קיריינקה בטור דה פראנס, הפעם הוא הצליח להשלים את המרוץ והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום שלישי בקטע ה-16, 9 שניות אחרי מייקל רוג'רס האוסטרלי שניצח את הקטע. הוא סיים את הטור במקום ה-86. לאחר מכן התחרה גם בוואלטה אספנייה, כשהוא מסיים במקומות ה-7 וה-4 בשני קטעי נגד השעון האישיים היחידים במרוץ, הקטעים ה-10 וה-21. לאחר מכן התחרה באליפות העולם שנערכה בפונפרדה, וסיים רביעי במקצה נגד השעון ובמקצה נגד השעון לקבוצות עם סקיי.
ביוגרפיה > קבוצת סקיי (2013–2020) > אלוף העולם בנגד השעון

ב-2015 קיריינקה השיג את הניצחון השלישי שלו בקטע בג'ירו ד'איטליה, לאחר שהתחרה במרוץ לראשונה לאחר היעדרות של ארבע שנים ממנו. הוא ניצח כאמור את הקטע ה-14 שהיה נגד השעון של 59.4 ק"מ. לאחר מכן התחרה תחת דגל בלארוס במשחקים האירופיים וזכה במדליית זהב במקצה נגד השעון, מקדים את סטף קלמנט (כסף) ב-1:10 דקות ואת לואיס לאון סאנצ'ס (ארד) ב-1:32 דקות. את מקצה הכביש במשחקים קיריינקה לא סיים. הוא התחרה שוב בוואלטה אספנייה והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 4 בקטע ה-17, שהיה קטע נגד השעון האישי היחיד במרוץ. הוא סיים בפער של 1:31 מטום דימולן המנצח. לאחר מכן התחרה באליפות העולם שנערכה בריצ'מונד, במקצה נגד השעון לקבוצות סיים עם קבוצתו תשיעי. לאחר מכן השתתף במקצה נגד השעון האישי שכלל 53.5 ק"מ ברחבי ריצ'מונד, הוא זכה במדליית זהב, כשהוא מקדים אדריאנו מאלורי האיטלקי ב-9 שניות ואת ז'רום קופל הצרפתי ב-26 שניות. עם ניצחונו הפך קיריינקה לאלוף העולם הבלארוסי הראשון במקצה וביסס את מעמדו כאחד מרוכבי נגד השעון הבכירים בעולם באותם זמנים. בסוף העונה ניצח גם את מרוץ Chrono des Nations, מרוץ חד יומי של נגד השעון בצרפת.
ב-2016 התחרה קיריינקה בטור דה פראנס וסייע לכריס פרום לנצח את המרוץ, כשהתוצאה הטובה ביותר של קיריינקה היא מקום 50 בקטע ה-19. הוא התחרה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו וסיים במקום ה-17 את מקצה נגד השעון, כשאת מקצה הכביש לא סיים. באליפות העולם שנערכה בדוחה, קיריינקה כשל בניסיון להגן על תוארו כאלוף העולם בנגד השעון, כשהפעם הסתפק במדליית הכסף לאחר שטוני מרטין הקדים אותו ב-45 שניות. במקצה נגד השעון לקבוצות סיים רביעי עם קבוצתו. לאחר מכן ניצח בפעם השנייה ברציפות את מרוץ Chrono des Nations.
ב-2017 סיים קיריינקה שישי בגראן פרמיו מיגל אינדוראין והתחרה בפעם השישית בג'ירו ד'איטליה, כשהוא מסיים במקומות ה-5 וה-4 בשני קטעי נגד השעון האישיים היחידים במרוץ (קטעים 10 ו-21), הוא סיים את הג'ירו במקום ה-102 ולאחר מכן השתתף גם בטור דה פראנס. בקטע הפרולוג במרוץ קיריינקה סיים שלישי, 7 שניות אחרי בן קבוצתו, גריינט תומאס. הוא סיים את המרוץ במקום ה-112 וסייע לכריס פרום לנצח את המרוץ. באליפות העולם סיים חמישי במקצה נגד השעון האישי ושלישי במקצה נגד השעון לקבוצות ובלט גם במקצה הכביש, כשהוא מסיים במקום ה-15 ביחד עם הדבוקה הראשית.
ב-2018, התחרה קיריינקה בג'ירו ד'איטליה ופרש במהלך הקטע ה-19, אותו ניצח בן קבוצתו כריס פרום שעבר להוביל את המרוץ, ובסופו של דבר ניצח את המרוץ כולו. לאחר מכן ניצח את אליפות בלארוס בנגד השעון. באליפות העולם סיים תשיעי במקצה נגד השעון האישי, ורביעי במקצה נגד השעון לקבוצות.
ב-2019 ניצח את אליפות בלארוס בנגד השעון בפעם הרביעית. הוא נכלל בסגל קבוצתו לוואלטה אספנייה, אך פרש מהמרוץ במהלך הקטע ה-18.
קיריינקה נכלל בסגל אינאוס ל-2020, אך נאלץ לפרוש בתחילתה בשל בעיות לב חוזרות. הוא פרש כשהוא בן 38.
הערות שוליים

↑  קאס ד'פארן שינו את השם למוביסטאר החל מ-2010
↑  Kiryienka retires due to recurring 'cardiac issues, cyclingnews.com
קיירינקה במהלך מקצה נגד השעון של אולימפיאדת לונדון (2012), בו הגיע במקום ה-12
קיריינקה במהלך קטע 21 של וואלטה אספנייה 2013
הבחירות הפרלמנטריות בפולין (2023)

הבחירות לפרלמנט הפולני 2023 בסיים ובסנאט של פולין התקיימו ביום ראשון, 15 באוקטובר 2023. בסיומן, נבחר דונלד טוסק לראש ממשלת פולין, לאחר שקיבל את תמיכת הפרלמנט ב-12 בדצמבר 2023. ב-13 בדצמבר הושבעו טוסק וממשלתו החדשה. הבחירה בו מסמלת את סופו של עידן בפולין, עם סיום שמונה שנות שלטונה של מפלגת "חוק וצדק" הימנית הפופוליסטית, שבמהלכן החלישה את מערכת המשפט והתקשורת, צמצמה את זכויות הנשים וזכויות להט"ב בפולין, והפכה את פולין לדמוקרטיה חלולה. ראש הממשלה הנבחר התחייב להציל את הדמוקרטיה הפולנית, לבטל חלק מהשינויים שביצעה הממשלה היוצאת, ולתקן את הקו הלאומני והאנטי־ליברלי שאליו הובילה את פולין.
מהלך הבחירות

במהלך הבחירות התקיימה התמודדות על מושבים בשני הבתים: הסי'ם והסנאט. לצד הבחירות נערך גם משאל עם ובו ארבע שאלות הנוגעות למדיניות הכלכלית ולמדיניות ההגירה של הממשלה.
טרם הבחירות, החזיקה מפלגת הימין "חוק וצדק" (PiS) ברוב בסי'ם, כאשר בראשות הממשלה עמד מתאוש מורבייצקי בכהונתו השנייה בתפקיד. מאידך, מפלגות האופוזיציה, ובכללן מפלגת המצע האזרחי ומפלגות נוספות, החזיקו רוב בסנאט.
לקראת בחירות 2023, הוביל דונלד טוסק את הקואליציה האזרחית כאופוזיציה ל-PiS. בבחירות זכתה אמנם מפלגת השלטון הימין המאוחד במספר רב של מושבים, אך לא הגיעה לרוב בסי'ם. לעומתם, האופוזיציה, המורכבת משלושה גופים - הקואליציה האזרחית, הדרך השלישית והשמאל, השיגה בסך הכל 54% מהקולות, וצפויה להקים ממשלה קואליציונית. גם בסנאט זכתה ברית מפלגות האופוזיציה, ברית הסנאט 2023, בריבוי קולות וברוב מושבים.
אחוז ההצבעה בבחירות עמד על 74.4%, והוא אחוז ההצבעה הגבוה ביותר בפולין מאז נפילת הגוש הקומוניסטי. על פי תוצאות מדגמיות, אחוז ההצבעה בקרב נשים היה 73.7%, לעומת 72% אצל הגברים, והתפלגות ההצבעה של כל אחת מהקבוצות דומה להתפלגות בציבור הכללי. מאידך, ניתוח המדגמים הראה מהפך בדפוס ההצבעה של צעירים, אותו כינו בשם "youthquake", כאשר הצבעתם של הצעירים הייתה בעלת השפעה מכרעת ובלתי פרופורציונלית על התוצאות. בקבוצת הגיל 18–29 נרשם אחוז הצבעה של 68.8%, לעומת 46.4% בבחירות הקודמות בשנת 2019. אחוז התמיכה של הצעירים במפלגת השלטון צנח מ-26.3% בבחירות הקודמות ל-14.9% בבחירות הנוכחיות.
ב-24 באוקטובר קיים נשיא פולין התייעצויות עם ראשי מפלגות האופוזיציה, אשר המליצו פה אחד על דונלד טוסק לתפקיד ראש הממשלה, ואף הפצירו בו לעשות כן ללא שיהוי על מנת לכבד את רצון הבוחר. ואולם, הצפי היה שבשלב הראשון ינסה הנשיא להטיל את משימת הרכבת הממשלה על ראש המפלגה הגדולה ביותר, מפלגת חוק וצדק, ורק אם מהלך זה ייכשל - יועבר השרביט לראש האופוזיציה, אשר ינסה להרכיב את ממשלת פולין הבאה.
ואכן, ב-6 בנובמבר 2023 הודיע נשיא פולין אנדז'יי דודה כי החליט להטיל את המנדט להרכבת הממשלה על מטאוש מורבייצקי, ראש הממשלה המכהן. המהלך זכה לביקורת נוקבת, שכן מפלגתו של מורבייצקי, חוק וצדק, הייתה היחידה שתמכה בו כמועמד לראשות הממשלה, ללא רוב. הנשיא דודה טען כי החליט לתת למורבייצקי את המנדט למרות שלא מחזיק ברוב, מפני שהוא עומד בראש המפלגה הגדולה ביותר. הנשיא הוסיף ואמר כי במקרה שמורבייצקי בכל זאת לא ישיג את הרוב הנדרש תוך 14 ימים כנדרש בחוק, הוא יטיל את המשימה על "מועמד חלופי". בכירים באופוזיציה טענו כי ההחלטה של הנשיא הפולני היא ניסיון למשוך זמן, כך שרק במחצית חודש דצמבר תושבע ממשלה.
ב-10 בנובמבר 2023 חתמו שלוש מפלגות האופוזיציה על הסכם קואליציוני טנטטיבי, בראשותו של דונלד טוסק. הקואליציה הזו הביעה נכונות להרכיב מיד את הממשלה ברגע שתקבל את המנדט הרשמי מהנשיא. מטרת החתימה בטרם מועד המושב הראשון של בית המחוקקים הייתה להראות את מוכנותם להקים ממשלה באופן מיידי. תוכניתם היתה, שאם אכן ייכשל מורבייצקי בקבלת אמון הסי'ם עד 27 בנובמבר 2023, יציע בית המחוקקים מועמד מטעמם, אשר יהיה חייב להתמנות על ידי הנשיא לפני ה-11 בדצמבר 2023. ואכן, עד מחצית דצמבר הוסיף הנשיא לעכב את העברת השלטון בפולין.
ב-11 בדצמבר 2023 הפסיד מורבייצקי בהצבעת אי אמון שעברה ברוב של 266 ל-190, ובכך נסללה הדרך לכהונתו של דונלד טוסק. ממשלתו החדשה של טוסק הושבעה ב-13 בדצמבר 2023.
רקע > הבחירות לפרלמנט הפולני 2019

בבחירות לפרלמנט בשנת 2019 נרשם שיעור הצבעה גבוה, עם השתתפות של למעלה מ-60% מהאלקטורים הרשומים. באותן בחירות גם זכתה נציגות המרכז-שמאל, בהנהגת התנועה לוויצה, להיכנס לסי'ם אחרי ארבע שנים של ניסיונות שלא צלחו. לעומת זאת, הימין הקיצוני התאחד תחת דגל מפלגת Konfederacja (קון) במטרה להיכנס לאחד משני בתי הפרלמנט לראשונה מאז בחירות 2005.
מפלגות הימין, שהתאחדו סביב השלטון הלאומי-שמרני חוק וצדק (PiS) בתוך ברית הימין המאוחד (ZP), זכו באחוז הקולות הגבוה ביותר שהתקבל מאז חזרתה של פולין למשטר דמוקרטי מלא בשנת 1991, תוך שמירה על רוב בסי'ם, אבל איבדו את הרוב בסנאט. נשיא מפלגת PiS, ירוסלב קצ'ינסקי, ראה אפוא את מעמדו כאיש החזק ממילא של המדינה הולך ומתחזק עוד, למרות שלא זכה בשום תפקיד ממשלתי. תוצאה זו הייתה הפעם השנייה בה נבחרה ממשלת רוב מאז נפילת הגוש המזרחי. בו בזמן, מפלגת האופוזיציה העיקרית, המצע האזרחי הליברלי (PO), שהייתה חלק מן הברית האזרחית (KO), שאמנם לא ניצחה את PiS, הצליחה להתקדם בסנאט, למרות שלא זכתה ברוב המושבים. האופוזיציה בסך הכל זכתה ברוב המושבים בסנאט, הודות להישגים של לוויצה, הקואליציה הפולנית (PSL) ומועמדים עצמאיים.
חודש לאחר ההצבעה, ראש הממשלה המכהן, מתאוש מורבייצקי, הקים את ממשלתו השנייה. הרכב הממשלה הציג מראית עין שהימין המכונה "מתון", שמורבייצקי היה חלק ממנו, התחזק, לצד היחלשות של הימין שכונה ה"רדיקלי", בראשותו של שר המשפטים זביגנייב זיוברו. אסטרטגיה זו כוונה בעיקר במטרה לפנות לקהל הבוחרים המתון יותר לקראת הבחירות לנשיאות פולין ב-2020. ממשלתו של מורבייצקי קיבלה את אמון הסי'ם ב-19 בנובמבר 2019 עם 237 קולות בעד, 214 נגד ושלושה נמנעים.
רקע > הבחירות לנשיאות 2020

בבחירות לנשיאות בשנת 2020 נבחרו מחדש הנשיא המכהן אנדז'יי דודה, בעצמו חבר במפלגת "חוק וצדק". הבחירות תוכננו במקור להיערך בחודש מאי, אך הן הושפעו מאוד ממגפת COVID-19 שהתפשטה באותה תקופה. הצעת הממשלה לקיים את הבחירות בחודש מאי באמצעות הצבעות בדואר בלבד, עוררה פולמוס עז, כאשר האופוזיציה גינתה את חוסר השוויוניות בניהול הקמפיין של הנשיא המכהן בהשוואה למועמדים אחרים, לאור צעדי הסגר וההסגר. הבחירות נדחו לבסוף לסוף יוני בעקבות פשרה בתוך הקואליציה השלטת ואישור האופוזיציה, בין היתר הודות לשליטתה של האחרונה בסנאט.
למרות המגפה, בשני סבבי ההצבעה נרשמו אחוזי הצבעה גבוהים, כאשר דודא ניצב מול ראש עיריית ורשה, רפאל טרזסקוסקי, חבר בפלטפורמה האזרחית. בקלפיות זכה דודה לנצח את טרזסקובסקי, כאשר הראשון זכה ב־51% מהקולות והאחרון זכה ב-49%. תוצאות אלו היו הצמודות ביותר בקרב הבחירות לנשיאות מאז שובה של הדמוקרטיה לפולין.
ניצחונו של דודה איפשר ל-PiS לממש את זכות הווטו הנשיאותי שלו במקרה של ניצחון של האופוזיציה בבחירות לבית המחוקקים, כאשר האופוזיציה זקוקה הייתה לרוב של שלוש חמישיות, שעומד כיום על 276 מושבים, כדי לנצח.
רקע > המחאה בפולין, 2023

במאי 2023, נכנס לתוקפו חוק שהתקבל בעבר על ידי הסי'ם, הקובע הקמת ועדה שתוכל, ללא צו בית משפט, להדיר פוליטיקאים מתפקידים ציבוריים לתקופה של עשר שנים, אם לדעת הוועדה הפוליטיקאי הושפעו מאינטרסים רוסיים.
על פי החוק, בסמכות הוועדה לקבוע האם חוק זה יחול רטרואקטיבית על פוליטיקאים מממשלת פולין החל משנת 2007 (לאחר התבוסה של PiS בבחירות 2007). לטענת המבקרים, החוק נתפר במטרה לשמש מכשיר שיאסור על פוליטיקאים מסומנים מן מהאופוזיציה מלהשתתף בבחירות לפרלמנט. התקשורת הפולנית כינתה את החוק האמור בכינוי "לקס טוסק" - דהיינו חוק המכוון להכשלת מנהיג האופוזיציה וראש הממשלה לשעבר דונלד טוסק (2007–2014), שהיה מועמד האופוזיציה המבטיח ביותר, והיה עלול להיות מודר מהבחירות לפרלמנט באוקטובר 2023 בעקבות חוק זה. חוגי מפלגת PiS אף פצחו במקביל בהטחת האשמות חוזרות ונשנות כלפי טוסק, לפיהן במהלך כהונתו כראש ממשלה הפך את פולין לתלויה ביבוא אנרגיה מרוסיה. החוק זכה לביקורת חריפה מצד ארצות הברית והאיחוד האירופי, שהביעו חשש שהחוק מסכן את החופש וההגינות בבחירות בפולין. בעקבות לחצים אלה ריכך הנשיא דודה את נוסח החוק ב-2 ביוני 2023, על ידי הכנסת תיקון לסי'ם, אשר שלל מהוועדה שתקום את הזכות שתוכננה בעבר להטיל איסור על פעילות פוליטית.
ב-4 ביוני 2023, שהוא יום השנה לבחירות החופשיות החלקיות הראשונות שהתקיימו בפולין ב-1989, התקיים בוורשה מצעד שכונה "המצעד הגדול לדמוקרטיה", שאורגן על ידי הפלטפורמה האזרחית של טוסק בוורשה, במחאה נגד החוק. על פי המארגנים, חצי מיליון איש השתתפו בהפגנה. מספר זה צוטט גם מנתונים שפרסמה ראשות העיר וורשה.
כמו כן, התקיימו הפגנות בנות עשרות אלפי משתתפים בערים אחרות, בהן קרקוב, שצ'צ'ין וצ'נסטוחובה. להפגנה בוורשה הצטרפו תנועות רבות לזכויות האזרח. תנועת המצע האזרחי ציינה את ההפגנה כהפגנה הגדולה ביותר בתולדות פולין מאז נפילת הקומוניזם ב-1989. את צעדת המחאה דרך מרכז ורשה הוביל גם נשיא פולין לשעבר לך ולנסה.
רקע > מערכת הבחירות 2023

נשיא פולין קבע את יום הבחירות ליום ראשון, 15 באוקטובר 2023. תאריך זה תואם את הדרישות המופיעות בפרק 98 סעיף 2 של החוקה הפולנית, לפיה הבחירות יתקיימו ב-30 הימים האחרונים של כהונת הפרלמנט הנוכחית (המסתיימת ב-11 בנובמבר 2023). ההצבעה צריכה להתקיים ביום שאינו יום עבודה, ויכולה להתקיים גם בימי חג. תאריכים אפשריים אחרים היו: 22 באוקטובר, 29 באוקטובר, 1 בנובמבר, 5 בנובמבר ו--11 בנובמבר.
זרע שמשון

| --- | --- |

צילום שער הספר זרע שמשון, מנטובה, איטליה, ה'תקל"ח, 1778
 מידע כללי
 מאת:  רבי שמשון חיים נחמני
 שפת המקור:  לשון הקודש 
 סוגה:  קבלה, פרשת השבוע
 הוצאה
 מקום הוצאה:  מנטובה, איטליה
 תאריך הוצאה:  1778 
 תאריך הופעה ראשונה:  ה'תקל"ח (1778)
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  19451
 
זרע שמשון הוא ספר על סדר חמשה חומשי תורה שנכתב על ידי המקובל רבי שמשון חיים נחמני. נחשב ל"ספר סגולה" ורבים לומדים בו. נדפס לראשונה במנטובה שבאיטליה בשנת ה'תקל"ח (1778), ומאז יצא בהוצאות שונות ובמהדורות מבוארות ומנוקדות.
על הספר

הספר כולל דרושים על סדר חמשה חומשי תורה וחמש מגילות. הדרושים מיוסדים בדרך כלל על מאמרי חז"ל, בדרך פשט ופלפול. וכן על פי תורת הקבלה.
למחבר לא היו ילדים ולכן קרא את שם הספר בשם זרע שמשון, כי הוא כזרעו של המחבר. בהקדמתו לספר מבטיח המחבר שמי שיקבע בו לימוד קבוע יזכה לישועה, עושר וכבוד. האדמו"ר רבי נחום דב ברייאר מבויאן אמר כי הלימוד בספר מסוגל לישועה. הרב מאיר ברנדסדורפר בעל ספר "קנה בושם" היה לומד מהספר באופן קבוע. הרב נפתלי נוסבוים אמר שבעקבות בקשת המחבר הרי הלימוד בספר הוא זכות וחובה.
לעידוד הלימוד בספר הקימו הרב מנחם בנימין פאשקס והרב ישראל זילברברג את ה"איגוד העולמי להפצת תורת זרע שמשון", הארגון מוציא את ספריו ומדי שבוע מפרסם עלונים שבועיים לעידוד הלימוד בספרים וכן עלון מעובד לילדים. בשנת ה'תשע"ז הוציאו קונטרס בשם "גבורת שמשון" ובו סיפורי ניסים מפי לומדים בספר.
להנצחת מחבר הספר נקרא בירושלים רחוב בשם הספר "זרע שמשון".
מהדורות

מהדורה ראשונה, מנטובה, איטליה, ה'תקל"ח (1778)
זרע שמשון - מהדורה מנוקדת עם מראי מקומות והוספות, איגוד העולמי להפצת תורת זרע שמשון, ב"כ, ה'תשפ"א (2021)
זרע שמשון המבואר - איגוד העולמי להפצת תורת זרע שמשון
זרע שמשון עם ביאור פרי שמשון ומרגליות שמשון
זרע שמשון המבואר - מכון אור לישרים, עוז והדר
מהדורות > עיבודים לספר

הרב אליהו עמר, מעבר לסגולה, ב"כ
הערות שוליים

↑  הקדמת המחבר לספרו.
↑  קונטרס גבורת שמשון.
↑  דבריו הובאו בהקדמה לספר במהדורה המנוקדת.
↑  קונטרס גבורת שמשון לקריאה מקוונת באתר האיגוד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406150205171
סרחיו הנאו

| --- | --- |

הנאו, לאחר ניצחונו באליפות קולומביה 2018
 לידה:  10 בדצמבר 1987 (בן 37) ריונגרו, קולומביה
 כינוי:  אל ונאו
 גובה:  169 ס״מ 
 משקל:  61 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  טיפוס
 קבוצה נוכחית:  Nu Colombia Ciclism
 קבוצות עבר:  קבוצת סקיי (2012–2017)   יו. איי. אי. אמירטס (2020-2019)   קבוצת קובקה–נקסטהאש (2021)   Denver Disruptors ‏(2023)
 הישגי שיא:  פריז–ניס (2017)    אליפות קולומביה (2017–2018)
 
סרחיו לואיס הנאו מונטויה (בספרדית: Sergio Luis Henao Montoya; נולד ב-10 בדצמבר 1987) הוא רוכב אופני כביש הרוכב בקבוצה מהדרג הקונטיננטלי, Nu Colombia Ciclismo.  הנאו הוא מנצח פריז–ניס ב-2017 ואלוף קולומביה ב-2017–2018.
ביוגרפיה

נולד ב-ריונגרו. הנאו הוא בן דודו של סבסטיאן הנאו, שצעיר ממנו ב-6 שנים והשניים אף שיתפו פעולה ב-2014–2018 בקבוצת סקיי. בתור חובבן התחרה בטור של יוטה ב-2011 וניצח את קטע הפרולוג והקטע האחרון, כשהוא מסיים שני כללי, 23 שניות מלוי ליפהיימר.
ביוגרפיה > סקיי פרוסייקלינג (2012–2018) > ניצחון בפריז–ניס

ב-2017 פתח הנאו שוב את העונה בטור דאון אנדר וסיים את המרוץ במקום ה-12, 1:07 דקות מריצ'י פורט המנצח. חודש וחמישה ימים לאחר מכן ניצח את אליפות קולומביה, לאחר בריחת יחיד שבסופה הקדים את יארלינסון פנטאנו ואוסקר אדלברטו קווירוז ב-49 שניות. לאחר מכן התחרה בפריז–ניס, ובקטע הפתיחה סיים תשיעי, כשהוא בין דבוקה של 8 רוכבים שסיימה 9 שניות אחרי ארנו דמאר המנצח וז'וליאן אלאפיליפ. בקטע הרביעי, שהיה קטע נגד השעון, סיים הנאו במקום התשיעי, 48 שניות מהמנצח אלאפיליפ שעבר להוביל את המרוץ, בפער של 1:09 דקות מהנאו שניצב במקום הרביעי. בקטע השישי סיים הנאו שני, 17 שניות מסיימון ייטס, בעקבות כך עלה למקום השלישי על חשבון גורקה איסאגירה וצמצם את הפער מאלאפיליפ ל-46 שניות. בקטע השביעי הנאו סיים במקום הרביעי, 32 שניות אחרי פורט, כשהוא מסיים לצד דן מרטין במקום החמישי. אלאפיליפ סיים את הקטע במקום ה-14, 2:40 דקות מפורט, בעוד טוני גלופן שדורג שלישי סיים את הקטע במקום ה-19, 4:04 דקות. בעקבות כך עבר הנאו להוביל את המרוץ, בפער של 30 שניות ממרטין במקום השני ו-31 שניות מקונטדור במקום השלישי. בקטע השמיני והאחרון סיים במקום ה-12, 21 שניות אחרי דויד דה לה קרוז המנצח וקונטדור, בעקבות כך הוריד את דן מרטין למקום השלישי אך זה לא הספיק לו בשביל לתפוס את ההובלה, לאחר שפיגר מהנאו ב-2 שניות בלבד. עם ניצחונו במרוץ הפך הנאו לקולומביאני השני אחרי קרלוס בטנקור לנצח במרוץ. לאחר פריז - ניס התחרה הנאו במרוץ "גראן פרמיו מיגל אינדוראין" וסיים שלישי את המרוץ, 23 שניות אחרי סיימון ייטס, כשהוא מסיים לצד מייקל וודס במקום השני. לאחר מכן המשיך להתחרות בספרד כשסיים שמיני בוואלטה אל פאייס ואסקו וסיים שמיני את המרוץ, 1:51 דקות מאלחנדרו ולוורדה המנצח. לאחר מכן התחרה במרוץ אמסטל גולד וסיים שישי את המרוץ, 10 שניות מפיליפ ז'ילבר המנצח ומיכל קוויאטקובסקי, הנאו היה חלק מדבוקה של ארבעה רוכבים בסיום שסיימה במקומות 3–6, כשמייקל אלבסיני מוביל אותה במקום השלישי. גם בלה פלש ואלון בלט הנאו עם מקום רביעי, שנייה מולוורדה המנצח. בלייז'–בסטון–לייז' סיים במקום ה-13, 7 שניות מולוורדה המנצח. יכולותו הטובה של הנאו הובילה אותו להיבחר לטור דה פראנס בפעם השנייה ברציפות, גם הפעם סייע לכריס פרום לנצח את המרוץ כשהוא עצמו מסיים במקום ה-28 הכללי, 1:16:32 דקות מפרום.
את 2018 פתח הנאו בקולומביה, והגן על תוארו כאלוף קולומביה לאחר בריחת יחיד. במקצה נגד השעון באליפות סיים שישי, 51 שניות מאיגן ברנל המנצח. בהמשך העונה לא שיחזר את הישגו וסיים במקום ה-12 בפריז - ניס, 4:08 דקות ממרק סולר המנצח. הוא התחרה בקלאסיקות הארדנים וסיים במקום ה-18 במרוץ אמסטל גולד, 11 בלה פלש ואלון ותשיעי בלייז'–בסטון–לייז', 39 שניות מבוב יונגלס המנצח. לאחר מכן התחרה בג'ירו ד'איטליה, לראשונה מאז 2013 וסייע לכריס פרום לנצח את המרוץ והיה הפועל הבולט של פרום בעליות ובהרים ביחד עם ווט פולס, בסופו של דבר הנאו סיים את הג'ירו במקום ה-13, 29:41 דקות מפרום המנצח. לאחר מכן התחרה גם בוואלטה אספניה אך לא התבלט וסיים במקום ה-28 את המרוץ, 1:13:07 דקות מסיימון ייטס המנצח.
ביוגרפיה > יו. איי. אי. אמירטס (2019–2020)

ב-2019 הצטרף הנאו ליו. איי. אי. אמירטס מאיחוד האמירויות הערביות לאחר שש שנים במדי קבוצת סקיי הבריטית. הוא התחרה בטור דה פראנס וסיים במקום ה-47 את המרוץ, לאחר מכן גם נבחר לוואלטה אספנייה וסיים במקום ה-45 את המרוץ. ב-2020 פתח את העונה עם מקום שישי באליפות קולומביה ועשירי כללי בטור של קולומביה. לאחר תום פגרת הקורונה הוא התחרה בוואלטה אספניה וסיים במקום ה-15 את המרוץ, 15:36 דקות מפרימוש רוגליץ' המנצח.
ביוגרפיה > קבוצת קובקה-אסוס (2021)

לאחר 2 עונות ב-יו. איי. אי. אמירטס, הצטרף הנאו לקבוצת קובקה–אסוס ביחד עם בן קבוצתו מהאמירויות, פאביו ארו.
הערות שוליים

↑  Volta ao Algarve | 2013, procyclingstats.com
↑  Paris - Nice | 2017, procyclingstats.com
↑  Sergio Henao set to leave Team Sky for UAE Emirates, cyclingnews.com
↑  Sergio Henao joins Qhubeka Assos, cyclingnews.com
הנאו (שמאל) במאוץ לקו הסיום נגד קרלוס בטנקור בקטע השלישי בוואלטה אל פאייס ואסקו 2013, בו הנאו ניצח
הנאו, לבוש בחולצה הצהובה של מוביל המרוץ על הפודיום של פריז - ניס 2017, מרוץ אותו ניצח
הנאו מוביל את הדבוקה ומכתיב קצב גבוה לצד בני קבוצתו, קני אליסונדה וכריס פרום במהלך הקטע ה-19 בג'ירו ד'איטליה 2019, שהסתיים בניצחון של פרום, מוביל קבוצת סקיי, לאחר בריחת יחיד של 80 ק"מ, שאחריה עבר להוביל את המרוץ ולבסוף גם ניצח אותו.
הנאו, מנצח את אליפות קולומביה 2018