stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפט פאראדין
תקציר העלילה

מדלנה אנה פאראדין (אלידה ואלי) היא אישה נאה המואשמת ברצח בעלה על ידי הרעלתו. בעלה היה איש צבא מבוגר ועיוור והיא לדבריה נישאה כדי לעזור לו. הם גרו בבית אחוזה גדול באזור האגמים.
עורך הדין אנטוני קין (גרגורי פק) נשכר להגן עליה וכבר בפגישתם הראשונה בבית הסוהר הוא מתלהב מיופייה ומתחיל לפתח רגשות אהבה כלפיה.
אשתו היפה גאי (אן טוד) מבחינה בכך בחושיה הנשיים אבל לא עוצרת בו מלהמשיך בטיפול במקרה היות שהיא חוששת שהתנגדותה תפגע ביחסיהם.
קין נוסע לאחוזת פאראדין ומתקבל בקרירות על ידי משרתת ומשרת. המשרת מזדהה בשם אנדרה לאטור (לואי ז'ורדאן), עונה תשובות לאקוניות ומשתדל להתחמק מקין.
התובע (לאו ג. קרול) מנסה במשפט לתאר את אנה פאראדין כפאם פאטאל שנישאה לבעלה המבוגר והעיוור כדי להשתלט על רכושו.
השופט הוא תומאס הורפילד (צ'ארלס לוטון) שמנהל את המשפט ביד רמה ומחוץ לבית המשפט לא מסתיר את יחסו השלילי לגברת פאראדין.
קין חוקר ארוכות את לאטור ומנסה להוכיח כי הוא רצח את פאראדין לאחר שהסתכסך איתו.
התפנית במשפט קורית לאחר שלאטור שהיה בסערת רגשות לאחר חקירתו, מתאבד. הידיעה על כך מגיעה לבית המשפט כשאנה פאראדין נמצאת על בימת העדים. היא נשברת ומודיעה כי לאטור היה אהובה וכי היא רצחה את בעלה באמצעות כוס יין מורעלת שהגישה לו.
קין שבור מכשלונו במשפט אך אשתו נפגשת איתו והם מתפייסים. סופיה הורפילד (אתל ברימור), אשתו של השופט הורפילד מביעה את רחמיה על גברת פאראדין אך בעלה דוחה את דעתה וקובע כי על פאראדין להיתלות.
סובריין

סובריין, 1558
סובריין (באנגלית: Sovereign – ריבון) הוא מטבע זהב בריטי שערכו ההיסטורי היה לירה שטרלינג. שמו של המטבע נגזר מדיוקן המלך המכהן שמופיע על צד הנושא של המטבע.
הסובריין הראשון הונפק בשנת 1489 על ידי הנרי השביעי. משקלו באותה עת היה 15.6 גרם בטוהר 23 קרט (958 אלפיות). ב-1816 הכריז הפרלמנט הבריטי על רפורמה מוניטרית שביטלה את הגינאה כהילך חוקי והגדירה מחדש את הסובריין כמטבע המכיל 7.322 גרם זהב טהור, ואשר שוויו 20 שילינגים. עד מלחמת העולם הראשונה היה הסובריין מטבע עובר לסוחר בבריטניה, אך עם השעיית בסיס הזהב ברחבי האימפריה הבריטית בעקבות המלחמה, ולאחריה, בעקבות השפל הגדול, הצטמצמה כמות הסובריינים במחזור ובמקומם נעשה שימוש הולך וגדל בשטרי נייר ובמטבעות בעלי ערכים נמוכים מליש"ט של בנק אנגליה. המטבעה המלכותית הבריטית ממשיכה להנפיק מדי שנה סובריינים, המהווים הילך חוקי לכאורה, אך מכיוון שערכו של הזהב בכל סובריין גבוה בהרבה מליש"ט אחת, הסובריינים משמשים בעיקר כזהב נזיל או בקרב אספנים.
הסובריין התקני מכיל 0.2354 אונקיות טרוי של זהב טהור, כאשר טוהר הזהב הוא 22 קראט (916 אלפיות), ומשקלו 7.98 גרם. מספר מִטבעות שונות מנפיקות סובריינים ובכללן: פרת', מלבורן, סידני, לונדון ובעבר גם בומביי ופרטוריה. מטבעות בעריכים של חצי סובריין, שני סובריינים וחמישה סובריינים מונפקים מעת לעת. ב-2009 אף הנפיקה המטבעה המלכותית לראשונה מטבע זהב בערך רבע סובריין.
סאורי יושידה

סָאוֹרִי יוֹשִׁידָה (ביפנית: 吉田 沙保里;‏ נולדה ב-5 באוקטובר 1982) היא מתאבקת יפנית בסגנון חופשי במשקל 53 ק"ג, 3 פעמים ברציפות אלופה אולימפית (אתונה 2004, בייג'ינג 2008 ולונדון 2012) ו-13 פעמים ברציפות אלופת העולם (2002–2015, בשנת 2004 לא נערכה אליפות עולם).
יושידה, נחשבת לאחת המתאבקות הגדולות בכל הזמנים ולאחת הספורטאיות הגדולות. היא זכתה לכבוד לשאת את דגל יפן בטקס הפתיחה באולימפיאדת לונדון.
ביוגרפיה

יושידה נולדה בעיר צו שבמחוז מיה. מאז הופעתה לראשונה במסגרות בינלאומיות בשנת 2002, היא זכתה בכל אליפות שבה השתתפה. בכל הקריירה הבינלאומית שלה היא הפסידה רק פעמיים. הפעם הראשונה הייתה ב-20 בינואר 2008, עת הפסידה 0–2 למתאבקת האמריקאית מרסי ואן דוסן בגביע העולם שהתקיים בבייג'ינג. הפסד זה שבר רצף של 119 ניצחונות. ההפסד השני שנחלה, אשר שבר רצף של 58 ניצחונות, היה ב-27 במאי 2012 בהתמודדות מול המתאבקת הרוסייה ולריה ז'ולובובה בגביע העולם בטוקיו.
מרטין ראינוב

מרטין ניקולייב ראינוב (בבולגרית: Мартин Николаев Райнов; נולד ב-25 באפריל 1992) הוא כדורגלן בולגרי בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

ראינוב, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים יאנטרה גברובו ובגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של ברואה סטארה זגורה.
בקיץ 2011, ראינוב הושאל לאיטר 1924 מהליגה הבולגרית השנייה. ב-13 באוגוסט, ראינוב ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0-1 נגד ליובימטס. ב-12 בנובמבר, ראינוב הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-2 נגד דורוסטול. בינואר 2012, הושאל לסילבן 2000.
בקיץ 2012, ראינוב חזר לברואה. ב-11 באוגוסט, ראינוב ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הבולגרית, בניצחון 0-4 נגד בוטב וראטסה. בינואר 2014, ראינוב הושאל לבנסקו.
בקיץ 2014, ראינוב עזב את ברואה וחתם בחאסקובו.
בקיץ 2015, ראינוב חזר לליגה השנייה וחתם בלוקומוטיב גורנה אוריאחוביצה. בקדנציה זו, כבש 5 שערים ב-17 משחקי ליגה עד לאמצע העונה, אז חתם בלוקומוטיב פלובדיב. ב-24 בספטמבר 2016, ראינוב הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הבולגרית, בניצחון 1-2 נגד נפטוהימיק.
בינואר 2017, ראינוב חזר לברואה. בקדנציה זו, ראינוב הפך לשחקן הרכב מוביל בקבוצה.
ב-5 בפברואר 2019, ראינוב חתם בלבסקי סופיה.
ב-1 ביולי 2021, ראינוב חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל, שהייתה קבוצתו הראשונה מחוץ לבולגריה. באשדוד, ראינוב רשם שני הופעות במסגרת מוקדמות הקונפרנס ליג בצמד המשחקים נגד קרבאך. ב-30 באוגוסט 2021, ראינוב שוחרר ממ.ס. אשדוד.
ב-10 בספטמבר 2021 ראינוב חתם בארג'ש פישטש מליגת העל הרומנית.
קריירה בינלאומית

באוגוסט 2016, ראינוב זומן לראשונה לסגל נבחרת בולגריה. כעבור חודשיים, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-0 לשוודיה.
הערות שוליים

↑  ליאב נחמני, מ.ס. אשדוד: קשר לבסקי סופיה מרטין ראינוב חתם, באתר ישראל היום, 1 ביולי 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרטין ראינוב".
מצודת הונין

| --- | --- |

החזית הדרומית של המבצר
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  ליד מרגליות, רכס רמים, הגליל העליון
 קואורדינטות:  33°13′18″N 35°32′35″E﻿ / ﻿33.221666666667°N 35.543055555556°E﻿ / 33.221666666667; 35.543055555556
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) מצודת הונין(למפת אצבע הגליל רגילה) מצודת הונין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצודת הונין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצודת הונין
 
שני המגדלים מהתקופה הצלבנית הראשונה שהתגלו בחפירות ב-1994
שרטוט של שלב ב' מהתקופה הצלבנית-איובית. בשלב זה נבנה החפיר משלושת עברי המצודה. לא נמצאו שרידים נוספים משלב זה.
מצודת הונין בציור של ון דה ולדה, 1857
מצודת הונין (מבצר "שאטו-נף") היא מבצר צלבני ליד המושב מרגליות בגליל העליון, המבצר יושב על הדרך העתיקה שהובילה מדמשק לצור. בתחומי המצודה וסביבתה מצויים שרידיו של הכפר הנטוש הונין.
טופוגרפיה ומיקום

המצודה ממוקמת בראש המתלול של רכס הרי נפתלי, על גבעה ברום של 625 מ' מעל פני הים ומתנשאת כ-400 מ' מעל עמק החולה השוכן למרגלותיה. עמק החולה שימש כגבול בין ממלכת ירושלים הצלבנית ובין השטחים שבשליטת המוסלמים.
היסטוריה

בראשית ימי ממלכת ירושלים הצלבנית, הייתה בקעת החולה אזור הגבול בין הממלכה הצלבנית לבין השטחים שבשליטת המוסלמים, ובחלקה הצפוני עברה אחת מדרכי הסחר הבינלאומיות החשובות - הדרך מדמשק לנמל צור. כדי להגן על הדרך והמשתמשים בה, הקימו שליטי הממלכה הצלבנית שורת מבצרים. אחד הראשונים שבהם היה "המבצר החדש", שאטו-נף ("קסטלום נובום") שנבנה ככל הנראה בשנת 1107. מבצר זה היה חלק מן הסניורה הגדולה שבירתה הייתה תבנין שמדרום לנהר הליטני. המבצר בשלב הראשון נבנה כנראה ללא חפיר.
בשנת 1167 נכבש המבצר בידי המצביא המוסלמי נור א-דין והצלבנים שהיו בו העלוהו באש ונסוגו. החפירות הארכאולוגיות שנערכו במקום העלו ממצאים חד משמעיים של הרס מכוון עד ליסוד ושימוש בשריפה לצורך הריסת המבצר. בשנת 1179 נבנה המבצר מחדש על ידי אונפרוא מטורון שמצא את מותו בקרב באותה השנה וכנראה שלא עלה בידו להשלים את בניית המבצר. המבצר היה פעיל במהלך השלטון האיובי, לאחר קרב חיטין. בשנת 1220 נהרס המבצר על ידי שליט דמשק אל-מלכ אל-מעט'ם עיסא יחד עם שאר מבצרי הצלבנים בגליל. המקום ניטש ולא שוקם עד למאה ה-18.
השם הונין נזכר מספר פעמים במקורות הצלבניים והממלוכים כחלק מנחלת תבנין. ב-1266 נזכר כי המקום עבר לידיו של הסולטאן הממלוכי ביברס. למרות האזכורים ההיסטוריים אין עדויות ארכאולוגיות לקיומו של המבצר בתקופה הממלוכית וייתכן שאזכור השם משמר את זכר גבולות הנחלה הצלבנית של תבנין שכללה בשיאה את שני המבצרים של תבנין והונין. שנים רבות המבצר עמד נטוש וחרב. הדרך הראשית מצור לדמשק שעברה בבניאס נזנחה ואת מקומה תפסה הדרך הדרומית שעברה מבירת הגליל בצפת דרך גשר בנות יעקב לדמשק.
בתקופה העות'מאנית, בשלהי המאה ה-17 או בראשית המאה ה-18 שופץ המבצר על ידי תקיף מתואלי (שיעי) כחלק מפעולות הבניה סביב ייסוד הכפר השיעי מתואלי הונין.
ארכאולוגיה

המצודה משתרעת על שטח של כ-5.5 דונם (כ-90*70 מ') והיא מוקפת חפיר ברוחב של כ-12 מ' בממוצע החצוב בסלע משלושת עבריה: מצפון, ממערב ומדרום. צדה המזרחי של המצודה מבוצר באופן טבעי על ידי המדרון התלול הגולש לעמק
בשטח המצודה ובסביבתה הקרובה שרידים המעידים על ישוב קדום ששכן במקום החל מתקופת הברזל א-ב, התקופה הפרסית, הלניסטית, רומית, ביזנטית ובמהלך התקופה הפטימית במאות 10-11 לספירה.
בחזית המצודה משולבות אבני משקולת של בית בד מהתקופה הביזנטית וניתן להבחין גם בבורות מים קדומים שנחתכו בעת חציבת החפיר. בתחום המצודה בולטים בורות מים מרשימים שחצובים בסלע. בחלק האחורי של קמרון החבית המרכזי בחלק הצפוני של בית השער העות'מאני נמצא פתח לבור מרשים שצורתו צלב ועדיין אוגר מים.
בחלקה הצפוני של הגבעה, מצפון לחפיר שוכן בית הקברות של הכפר העות'מאני הונין.
האתר כולו נסקר על ידי צוות הסקר הארכאולוגי של סקר הגליל בראשותו של ד"ר רפי פרנקל ובסקר מטעם רשות העתיקות שנערך על ידי הארכאולוג עידן שקד כחלק ממפת מטולה.
בחודשים ינואר-אפריל 1994 נערכו פעולות ניקוי וחפירת בדיקה בחלקו הדרומי של המבצר. החפירה נערכה מטעם רשות העתיקות ונוהלה על ידי הארכאולוג עידן שקד. רשות העתיקות ערכה פעולות שימור במצודה במקביל לחפירות הארכאולוגיות במקום. השימור התרכז בשיקום הקמרון העות'מאני בצד המערבי של בית השער.
ארכאולוגיה > שלב א' - התקופה הצלבנית

לשלב התקופה הצלבנית מיוחסים שרידיהם של שני מגדלים איתנים, עובי קירותיהם 3 מטר, הבנויים באבני גזית עם סיתות שוליים. מיתאר הקירות של המגדל המערבי נחשף כמעט במלואו (13X13 מ'). המגדל המזרחי נחפר בחלקו. בפינתו הדרומית-מערבית נמצא מטבע כסף מימיו של בולדווין ה-3. בין שני המגדלים נתגלו שרידי חומה, שאופי בנייתה דומה לזה של שני המגדלים ועל כן נראה שהיא קישרה ביניהם. מצב השתמרותם של המגדלים והחומה משלב א' הוא רע, כנראה עקב השריפה שהחריבה אותם עד היסוד בימיו של נור א-דין (שנת 1167).
ארכאולוגיה > שלב ב' - התקופה הצלבנית-האיובית

בשלב התקופה הצלבנית-האיובית נחשפה החומה הדרומית הבנויה באבנים מהוקצעות ובאבני גזית בשימוש משני. נראה כי חומה זו נבנתה לאחר הרס המגדלים משלב א' והחפיר מתייחס אליה. לאורכה של חומה זו לא נתגלו מגדלים ונראה כי בנייתה לא הושלמה. על פי כתביו של ויליאם מצור (1179) נבנה המבצר מחדש על ידי אונפרוא מטורון לאחר שנת 1178.
בשני קצותיו של הקיר הדרומי נמצאו בורות שירותים. בעת ניקויו של הבור המערבי התגלה מכלול קיראמי עשיר מהתקופה האיובית וכן מטבעות המתארכים את הרס השלב השני של המבצר לימיו של אל-מלכ אל-מעט'ם עיסא (בשנת 1218). מטבעות דומים נתגלו בחדרים שבין חזית המגדלים משלב א' לבין חומת המבצר הדרומית משלב ב'.
ארכאולוגיה > שלב ג'- התקופה העות'מאנית

במאה ה-18 בתקופה העות'מאנית הוקם המבצר מחדש על יסודות החומה הצלבנית-האיובית. בחומה החדשה שולבו חרכי ירי וכן נבנה בית שער. בנוסף הוקמו חללים מקומרים בחלקה הדרומי ושוקמו או הושלמו חומותיה ומגדליה. המצודה ננטשה סופית כנראה בעקבות רעידת האדמה שפקדה את האזור בשנת 1837.
גלריית תמונות

מבט מהפינה המזרחית של החומה על החזית הדרומית
מבט מזרחה מגג מבנה בית השער כשברקע קטע מהמגדל המזרחי על רקע החרמון וצפון עמק החולה
הפינה הצפון מערבית של חומת המצודה הצלבנית על רקע רכס רמים
החפיר הצפוני
האולמות ההרוסים
המגדל המערבי שנחשף כולו בצמוד לחומה הדרומית, בחפירות בשנת 1994
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל לידיעת ארץ ישראל, כרך ב', עם עובד, תל אביב, 1977, עמ' 25.
ספי בן-יוסף (עורך), מדריך ישראל החדש, הגליל העליון וחופו, כתר הוצאה לאור, 2001, עמ' 181–183.
אריה יצחקי (עורך), מדריך ישראל - אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ, גליל עליון ומקורות הירדן, משרד הביטחון-ההוצאה לאור, 1978, עמ' 149–150.
הונין \ מרגליות באתר מקומות שהזמן שכח, 2 בינואר 2022
הערות שוליים

↑  הונין היה כפר שתושביו מתואלים. תושבי הכפר נמלטו ללבנון במלחמת הקוממיות בתש"ח (1948)
↑  מצודת הונין באתר טיולי
↑  Scott Keltie, Librarian, Royal Geographical Society; H. J. Mackinder, M.a, Reader in Geography at the University of Oxford; and E.G. Ravenstein, F.R.G.S. PALESTINE.
↑  יצחקי אריה (עורך), מדריך ישראל/אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ, גליל עליון ומקורות הירדן, משרד הביטחון-ההוצאה לאור, 1978, עמ' 149–150
↑  שקד עידן, חדשות ארכאולוגיות ק"ד, אגף העתיקות, ירושלים: משרד החינוך והתרבות, 1995, עמ' 17-16
מרתה נוסבאום

| --- | --- |
מרתה נוסבאום ב-2008
מרתה נוסבאום ב-2008
 לידה:  6 במאי 1947 (בת 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת ניו יורק 
 מוסדות:  אוניברסיטת בראון  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת שיקגו 
 זרם:  פילוסופיה אנליטית
 תחומי עניין:  פילוסופיה פוליטית, פילוסופיה של המוסר, לימודים קלאסיים, מדע המדינה, פמיניזם
 עיסוק:  פילוסופית, חוקרת העת הקלאסית, סופרת, מרצה באוניברסיטה 
 הושפעה מ:  אריסטו, ג'ון סטיוארט מיל, אדם סמית, ג'ון רולס, אמרטיה סן, קתרין מקינון, ברנארד ויליאמס
 השפיעה על:  אמרטיה סן, מדד הפיתוח האנושי
 מדינה:  ניו יורק, ארצות הברית
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1980) פרס ברגרואן לפילוסופיה (2018) Philip L. Quinn Prize (2015) פרס הולברג (2021) פרס קיוטו באמנות ופילוסופיה (2016) Harvard Junior Fellow (1972) פרופסור אלברטוס-מגנוס (2012) פרס נסיכת אסטוריאס למדעי החברה (2012) פרס גרומאייר (2002) פרס PEN/Diamonstein-Spielvogel למאמר (1991) עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים מדליית יובל המאה של הרווארד Spitz Prize 
 בן או בת זוג:  Alan Nussbaum (?–1987) 
 
מרתה נוסבאום (באנגלית: Martha Nussbaum; נולדה ב-6 במאי 1947) היא פילוסופית יהודייה-אמריקאית, שעוסקת בעיקר בפילוסופיה יוונית, בפילוסופיה רומית, בפילוסופיה פוליטית ובפילוסופיה של המוסר.
אף על פי שנוסבאום אינה עורכת דין היא משמשת כפרופסור מן המניין על שם ארנסט פרוינד (Ernst Freund) וכפרופסור מחקר למשפט ולאתיקה באוניברסיטת שיקגו, קתדרה שמעניקה מינויים במחלקה לפילוסופיה, בבית הספר למשפטים ובבית הספר ללימודי הדת. היא מלמדת במחלקות ללימודים קלאסיים ולמדע המדינה, חברת הוועדה ללימודי דרום אסיה, וחברת הנהלה בתוכנית לזכויות אדם. היא הורתה בעבר באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת בראון, שם היא החזיקה בדרגת פרופסור מן המניין. זוכת הרצאת ג'פרסון ל-2017.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נוסבאום נולדה בניו יורק, בתו של ג'ורג' קרייבן, עורך דין פילדלפי ובטי וורן, מעצבת פנים, במהלך שנות נעוריה למדה נוסבאום בבית ספר בולדוין בברין מור שבפנסילבניה. היא תיארה את סביבתה וגידולה כ"אליטת ואספ של החוף המזרחי... מאוד סטרילית, עסוקה בכסף ומעמד."

מאוחר יותר היא תסביר את קוצר רוחה כלפי "הפילוסופים המנדרינים" ב"דחייה מדרך גידולי האריסטוקרטית. איני אוהבת דבר שמציב עצמו מלמעלה או אליטה, בין אם זה קבוצת בלומסברי או ז'אק דרידה.
היא למדה תיאטרון ולימודים קלאסיים באוניברסיטת ניו יורק והשיגה תואר ראשון ב-1969, בהדרגה היא עברה להתמחות בפילוסופיה עת למדה באוניברסיטת הרווארד, שם היא קיבלה תואר שני ב-1972 ודוקטורט ב-1975, בהדרכתו של גוילין אליס ליין אוון. בתקופה זו גם נישאה לאלן נוסבאום (הם התגרשו ב-1987), התגיירה וילדה את בתה רחל. היא ממשיכה להתעניין ביהדות וב-16 באוגוסט 2008 היא ערכה בת מצווה בקהילת ישעיה ישראל בהייד פארק בשיקגו, קראה מפרשת ואתחנן ומהפטרת 'נחמו' ונשאה דרשה על הקשר בין הנחמה הכנה, האמיתית והלא-נרקיסיסטית לבין השאיפה להשיג צדק עולמי.
במהלך לימודיה המתקדמים בהרווארד, נתקלה נוסבאום ב"מידה עצומה של אפליה", בכלל זה "הטרדה מינית", וקושי בהשגת "השגחה לילד" עבור בתה.

כשנהפכה לאישה הראשונה שנהייתה חברת סגל זוטרה בהרווארד, קיבלה נוסבאום פתק איחולים מ"קלסיקאי בעל שם" שהציע שמאחר ש"חברת סגל" היה שם מגושם, יש לכנותה הטאירה, מאחר שביוון הקדומה היו הקורטיזנות המשכילות האלה הנשים היחידות שהורשו להשתתף בכנס פילוסופי.
היא הורתה פילוסופיה ולימודים קלאסיים בהרווארד בשנות השבעים ובראשית שנות השמונים, שם סירבו בשנת 1982 לתת לה קביעות.

לכן עברה לאוניברסיטת בראון, שם לימדה עד אמצע שנות התשעים. ספרה The Fragility of Goodness, משנת 1986, נסב על פילוסופית המוסר היוונית העתיקה והפך אותה לדמות ידועה בעולם מדעי הרוח. חלק מעבודותיה האחרונות (כגון Frontiers of Justice) הקנו לנוסבאום שם של תאורטיקנית בנושא צדק עולמי.
עבודתה של נוסבאום על 'היכולות' התמקדה לעיתים תכופות בחוסר שוויון לנשים מבחינת רמות החופש וההזדמנויות הפתוחות בפניהן והיא פיתחה סוג ייחודי של פמיניזם, השואב השראה מהמסורת הליברלית, אולם מדגיש שליברליזם במיטבו, כרוך בחשיבה מחדש מן היסוד של יחסי מגדר ושל יחסים בתוך המשפחה.
נוסבאום נבחרה לחברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 1988 ולחברה הפילוסופית האמריקאית. נבחרה כעמיתת חוץ של האקדמיה הבריטית ב-2008. היא המייסדת, ביחד עם אמרטיה סן והנשיאה לשעבר של Human Development and Capability Association והנשיאה לשעבר של היחידה המרכזית של האגודה הפילוסופית האמריקאית.
עבודותיה העיקריות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עמדותיה

נוסבאום גורסת כי המעמד של חופש המצפון זהה לזה של חופש הדת, וזאת בניגוד לעמדה המקובלת במערכות המשפט. על-פי השקפתה, הבסיס המוסרי לחופש המצפון עניינו כבוד (respect) למצפון ולא רק סובלנות. הפילוסוף בריאן לייטר מבקר את גישתה. לייטר מזכיר את אבחנתו של Darwall בין recognition respect לבין appraisal respect. המשמעות של הראשון עניינו כבוד לכך שלאנשים יש את היכולות להפעיל את המחשבה המצפונית, ואילו השני עניינו "כבוד" במובן של "הערכה רבה (לחיוב)". לייטר גורס כי היכולת להפעיל מחשבה מצפונית (faculty of conscience) איננה ראויה ל-appraisal respect כשלעצמה, והדבר תלוי באיך יכולת זו מופעלת.
מרתה נוסבאום סבורה כי נטיית הרבים לזנוח את מדעי הרוח בשל היעדר תשומה כלכלית לפרט הלומד מלימודם הביאה ל"משבר עצום בהיקפו שיש לו השפעה עולמית חמורה ותוצאות הרות גורל". נוסבאום מסבירה כי ממשלות שואפות לפתח את הכלכלה, ולכן הן דוגלות בהקניית מיומנויות שימושיות על פני ידע והשכלה. לדידה, לימוד הרוח מהווים כלי מהותי בחינוך לערכים דמוקרטיים כגון חירות ושוויון, שכן מקצועות אלה מקנים מיומנויות חיוניות, ובתוכם היכולת להבין אמפתיה והפרת זכויות, הבנה של פרספקטיבות הזולת והזר, וכן לימוד ותרגול של דיון המערב רגש וידע.
פרסים ותוארי כבוד > תוארי דוקטור לשם כבוד

נוסבאום מחזיקה בכ-40 תוארי דוקטור לשם כבוד מקולג'ים ומאוניברסיטאות בצפון אמריקה, אירופה, ואסיה. בכללם מ:
מאונט הוילוק קולג'
אוניברסיטת אמורי
גרינל קולג'
ויליאמס קולג'
The College of William & Mary
אוניברסיטת סנט אנדרוז (סקוטלנד)
אוניברסיטת אדינבורו (הולנד)
האוניברסיטה הקתולית בלוון (בלגיה)
אוניברסיטת טורונטו (קנדה)
אקול נורמל סופרייר (פריז, צרפת)
ניו סקול (ניו יורק)
אוניברסיטת חיפה (ישראל)
אוניברסיטת המדינה של אוהיו (קולומבוס (אוהיו))
אוניברסיטת בילפילד (Bielefeld) (גרמניה)
אוניברסיטת ג'ורג'טאון (וושינגטון די. סי.)
אוניברסיטת אתונה (יוון)
International Institute of Social Studies
פרסים ותוארי כבוד > פרסים

1990 - פרס האמנויות היפות של ברנדייס בספרות תעודית
1991 - פרס פן עבור קובץ המסות הטובות ביותר
1998 - פרס הספר של נס מהתאחדות הקולג'ים והאוניברסיטאות בצפון אמריקה (על ספרה Cultivating Humanity)
2000 - פרס הספר מהחברה הצפון אמריקאית לסוציולוגיה חברתית (על ספרה Sex and Social Justice)
2002 - פרס Grawemeyer בחינוך (על ספרה Cultivating Humanity)
2003 - מדליית ההצטיינות של ברנרד קולג'
2004 - פרס לספר המחקר במשפט מהתאחדות המוציאים לאור המקצועיים של האוניברסיטאות האמריקאיות (על ספרה Hiding From Humanity)
2005 - נכללה ברשימת 100 האינטלקטואלים המובילים של כתבי העת Foreign Policy ו-Prospect (כך גם בשנים 2008 ו-2010)
2007 - פרס הכרה של בוגרי רדקליף
2009 - פרס הנרי פיליפס במשפטים מהחברה הפילוסופית האמריקאית
ביבליוגרפיה > ספריה שתורגמו לעברית

צדק פואטי: הדמיון הספרותי והחיים הציבוריים, תרגם מאנגלית: מיכאל שקודניקוב, חיפה: הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשס"ד, 2003.
לא למטרות רווח: מדוע הדמוקרטיה זקוקה למדעי הרוח, תרגמה מאנגלית: שירן בק, הוצאת הקיבוץ המאוחד והוצאת מופ״ת, תשע״ז, 2017.
ביבליוגרפיה > ספריה

Aristotle's De Motu Animalium (1978)
The Fragility of Goodness: |Luck and Ethics in Greek Tragedy and Philosophy (1986), ISBN 0521257689; Second edition (2001), ISBN 052179126X.
Love's Knowledge (1990)
Nussbaum, Martha, and Amelie Oksenberg Rorty. Essays on Aristotle's De Anima (Oxford: Clarendon Press, 1992)
Nussbaum, Martha, and Amartya Sen. The Quality of Life. (Oxford: Clarendon Press 1993)
The Therapy of Desire: Theory and Practice in Hellenistic Ethics (1994); Second edition with a new introduction by the author (2009), ISBN 9780691141312.
Poetic Justice (1996)
For Love of Country (1996)
Cultivating Humanity: A Classical Defense of Reform in Liberal Education (1997)
Sex and Social Justice (1998)
Plato's Republic: The Good Society and The Deformation of Desire (1998)
Women and Human Development: The Capabilities Approach (2000)
Upheavals of Thought: The Intelligence of Emotions (2001)
Hiding From Humanity: Disgust, Shame, and the Law (2004)
Animal Rights: Current Debates and New Directions (edited with Cass Sunstein) (2004)
Frontiers of Justice: Disability, Nationality, Species Membership (2006)
The Clash Within: Democracy, Religious Violence, and India's Future , (2007) ISBN 0-674-02482-6.
Reviewed in Pankaj Mishra, "Impasse in India" The New York Review of Books 54/11 (28 June 2007): 48-51
Liberty of Conscience: In Defense of America's Tradition of Religious Equality (2008)
Hiding from Humanity: Disgust, Shame, and the Law (Trad. esp.: El ocultamiento de lo humano
Repugnancia, vergüenza y ley, Buenos Aires/Madrid, Katz editores S.A, 2006, ISBN 8460983544)
Not for profit: why democracy needs the humanities. Princeton, N.J: Princeton University Press, 2010
קישורים לגוגל ספרים > ספריה של נוסבאום

Hiding from humanity: disgust, shame, and the law
The Therapy of Desire: Theory and Practice in Hellenistic Ethics
Frontiers of justice: disability, nationality, species membership
Women and human development: the capabilities approach
Sex & social justice
Cultivating humanity: a classical defense of reform in liberal education
Love's knowledge: essays on philosophy and literature
קישורים לגוגל ספרים > ספרים שכתבה בשיתוף

Martha Craven Nussbaum,Amartya Kumar Sen,World Institute for Development Economics Research, The Quality of life
קישורים לגוגל ספרים > ספר עליה

John M. Alexander,Capabilities and social justice: the political philosophy of Amartya Sen and Martha Nussbaum
הערות שוליים

↑  SCOTT McLEMEE,
What Makes Martha Nussbaum Run?,
The Chronicle of Higher Education.
October 5, 2001
↑  Who Needs Philosophy?: A profile of Martha Nussbaum,
The New York Times Magazine, November 21, 1999
↑  "The Mourner's Hope: Grief and the Foundations of Justice," The Boston Review, November/December 2008., 18-20.
↑  Conversation with Martha C. Nussbaum
↑  Nussbaum, Martha C. Cultivating Humanity: A Classical Defense of Reform in Liberal Education. Cambridge, MA: Cambridge University Press, 1997. pp. 6-7.
↑  Robert S. Boynton, Who Needs Philosophy?: A profile of Martha Nussbaum, The New York Times Magazine, November 21, 1999
↑  Nussbaum, Martha. Women and Human Development. New York: Cambridge University Press, 2000.
↑  Leiter, Brian. Why tolerate religion?. Princeton University Press, 2014.
↑  יוסי דהאן, תאוריות של צדק חברתי, אוניברסיטה משודרת, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ח 2007, עמ' 96.
↑  העמוד של מרתה נוסבאום באתר סגל אוניברסיטת שיקגו
↑  נוסבאום זוכה בפרס יוקרתי במשפט ובפילוסופיה, אתר אוניברסיטת שיקגו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266185705171  PLWABN: 9810643016105606  BIBSYS: 90135421  BNC: 000110273  BNE: XX1174358  BnF: cb12327110n (data)  CANTIC: a10131164  CiNii: DA00427231  GND: 119546213  ICCU: IEIV055443  ISNI: 0000 0001 2145 6953  LCCN: n78028978  LNB: 000009940  NDL: 00754874  NKC: jn20040430006  NLA: 35829089  NLG: 74259  NLK: KAC201846388  NSK: 000221581  NTA: 068439806  RERO: 02-A003647815  SELIBR: 261511  SNAC: w6ng62vv  SUDOC: 032192959  Trove: 1106455  VcBA: 495/287160  VIAF: 101364836   WorldCat (עם VIAF): 101364836 
נוסבאום ב-2010