stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היפרדות לפאזות באפיטקסיה
דוגמה: היפרדות לפאזות בסגסוגות של ארסנידים ואנטימונידים של היסודות מקבוצה III > InGaAsSb ו-InAlAsSb

סמונוב (Semonov) וחבריו ממכון יופה בסנט פטרבורג חישבו את גבולות המסיסות בסגסוגות של In1‑xAlxAsySb1‑y ב-450°C בהשוואה לתוצאות הגידול ב-MBE (של הסגסוגת הקווטרנרית המתואמת סריגית למצע ה-InAs). בהתאם לתחזית התקבלו בשני המקרים פערי מסיסות רחבים. למשל, בסגסוגות מתואמות סריג ל-InAs התקבל פער מסיסות בבהרכבים בין x~0.12 ל‑x~0.97; ובמתואמות סריג ל-GaSb – בין x~0.07 ל-x~1.0. לעקומים המחושבים התאמה טובה לתוצאות הניסיוניות של גידול שכבות In1‑xAlxAsySb1‑y ב-MBE, אף על פי שתנאי הגידול בשיטה זו רחוקים משווי-משקל, ולמרות ההשפעה החזקה שיכולה להיות לרקונסטרוקציה של פני השטח על ההיפרדות של הסגסוגת לפאזות.
סורוקין (Sorokin) וחבריו מאותה קבוצה חישבו את האיזותרמות הספינודלית והבינודלית בסגסוגות הקווטרנריות InxGa1-xAsySb1-y בתחום הטמפרטורות 500-600°C, והִשְוו לנתונים ניסיוניים שהתקבלו בשכבות שגודלו ב-LPE או ב-MOVPE. ב-500°C הם מצאו עבור הסגסוגות המתואמות סריג ל-GaSb פער מסיסות ספינודלי בין x=0.28 ו-x=0.65, ופער בינודלי בין x=0.10 עד x=0.28, ובין x=0.65 עד x=0.70. ניסיונית נמצא שבסגסוגות אלו, בהרכבים להם פרמטר סריג זהה בגודלו לזה של GaSb, קיים פער מסיסות בין x=0.22 ל-x=0.85, בגידול על GaSb (100) ב-LPE ב-530°C (תנאים קרובים לשיווי משקל תרמודינמי). באפיטקסיה שלא בשיווי משקל של הסגסוגות הללו נמצא שההיפרדות לפאזות מתחילה כבר בשברים מולריים נמוכים מ-0.2: בגידול ב-MOVPE ב-575°C זה קורה ב-x>0.14, וב-MBE ב-500°C ב-x>0.20. עם זאת, האטת התנועה של האדאטומים על פני השטח במהלך האפיטקסיה הקטינה את פער המסיסות. למשל, הורדת טמפרטורת הגידול והגדלת קצב הגידול ב-MBE של הסגסוגות InxGa1-xAsySb1-y המתואמות סריג ל-GaSb הביאו לדחיית ההיפרדות לפאזות ל-x>0.25. יתרה מכך, הורדה של טמפרטורת הגידול ב-MBE לתחום 410°C-450°C מנעה לגמרי את ההיפרדות לפאזות.
ניצול תופעת ההיפרדות למופעים (פאזות) באפיטקסיה

אף על פי שבדרך כלל היפרדות לפאזות באפיטקסיה היא חיסרון, שהמגדלים מנסים לעקוף על ידי תנאי גידול נשלטים קינטית במקום תרמודינמית, לעיתים ניתן להפוך חסרון זה ליתרון. למשל, בגידול ב-MOVPE של סגסוגות של AlGaInN ליצור LED-ים כחולים וירוקים. LED-ים כחולים כאלו, המצופים על ידי זרחן, משמשים לייצור ה-LED-ים הלבנים המסחריים. באופן בלתי צפוי, האי-הומוגניות של ההרכב בגלל פער המסיסות בסגסוגות אלו, גורמת לשיפור משמעותי בביצועים של ה-LED-ים. בסגסוגות של AlGaInN, המגודלות על מצעי ספיר עם אי-תאום סריגי גבוה, יש צפיפות נקעים גבוהה מאוד, שבכל סגסוגת III-V אחרת הייתה גורמת ליעילות איחוי (רקומבינציה) (אנ') קורנת (רדיאטיבית) אפסית. התנהגות לכאורה סוטה זו נובעת מתנודות ההרכב, הגורמות לאזורים עשירים באינדיום, עם פער אסור נמוך. אזורים אלו לוכדים את נושאי מטען המיעוט, ומאפשרים להם איחוי קרינתי. כך הם לא יכולים להתפזר בדיפוזיה אל עבר הנקעים המזיקים, שבהם הם היו מתאחים בצורה שאינה קורנת.
עוד דרך לניצול יצירתי של מנגנון הכשל (לכאורה) של ההיפרדות לפאזות בבורות קוונטיים של GaInN ליצור LED-ים לבנים ללא שכבת זרחן, מנצלת את העובדה שהאזורים העשירים באינדיום קורנים בצהוב. פליטה צהובה זו, המצטרפת לפליטה בכחול מהמטריצה, יוצרת אור הנראה כלבן. זהו שימוש מבטיח בחיסרון, מפני שהיעילות של ההתקנים הללו גבוהה יותר, ומפני שנמנעים מהבעיה של הדגרדציה בזמן של שכבת הזרחן.
הערות שוליים

↑  P. Politi et al., Instabilities in crystal growth by atomic or molecular beams, Physics Reports 324/5-6, 2000, עמ' 271-404
↑  G. B. Stringfellow, Calculation of ternary and quaternary III–V phase diagrams, Journal of Crystal Growth 27, 1974, עמ' 21
1 2 3 4 5  G. B. Stringfellow, Thermodynamic considerations for epitaxial growth of III/V alloys, Journal of Crystal Growth 468, 2017, עמ' 11-16
↑  V. G. Deibuk, Thermodynamic stability of GaInSb, InAsSb, and GaInP epitaxial films, Semiconductors 37, 2003, עמ' 1151–1155
↑  M. Matsubara, A. Kyrtsos, and E. Bellotti, Phase diagrams and critical temperatures for coherent and incoherent mixtures of InAs1−xSbx alloys using first-principles calculations, Journal of Applied Physics 131, 2022, עמ' 215102
↑  H. Miyoshi and Y. Horikoshi, Substrate lattice constant effect on the miscibility gap of MBE grown InAsSb, Journal of Crystal Growth 227-228, 2001, עמ' 571-576
1 2  H. Miyoshi, R. Suzuki, H. Amano, and Y. Horikoshi, Sb surface segregation effect on the phase separation of MBE grown InAsSb, Journal of Crystal Growth 237-239, 2002, עמ' 1519-1524
↑  I. T. Ferguson et al., Molecular beam epitaxial growth of InAsSb strained layer superlattices. Can nature do it better?, Applied Physics Letters 59/25, 1991, עמ' 3324-3326
↑  A. N. Semenov et al., Molecular beam epitaxy of AlInAsSb alloys near the miscibility gap boundary, Journal of Crystal Growth 278, 2005, עמ' 203-208
↑  V.S. Sorokin et al., Novel approach to the calculation of instability regions in GaInAsSb alloys, Journal of Crystal Growth 216, 2000, עמ' 97-103
↑  J. C. DeWinter et al., Liquid phase epitaxial Ga1-xInxAsySb1-y lattice-matched to (100) GaSb over the 1.71 to 2.33μm wavelength range, Journal of Electronic Materials 14/6, 1985, עמ' 729–747
↑  C. A. Wang, D. R. Calawa, and C. J. Vineis, Evolution of surface structure and phase separation in GaInAsSb, Journal of Crystal Growth 225/2-4, 2001, עמ' 377-383
1 2  A. N. Semenov et al., Molecular beam epitaxy of thermodynamically metastable GaInAsSb alloys for medium IR-range photodetectors, Semiconductors 44/5, 2010, עמ' 672–677
↑  T. H. Chiu, J. L. Zyskind, and W. T. Tsang, Molecular beam epitaxial growth of InGaAsSb on (100) GaSb with emission wavelength in the 2 to 2.5 μm range, Journal of Electronic Materials 16/1, 1987, עמ' 57-61
↑  A. Yildirim and J. P. Prineas, Suppressed phase separation in thick GaInAsSb layers across the compositional range grown by molecular beam epitaxy for 1.7–4.9 μm infrared materials, J. Vac. Sci. Technol. B 30/2, 2012, עמ' 02B104
חלב צמחי

| --- | --- |

חלב קוקוס
 צבע:  לבן
 טעם:  בהתאם למקור הצמחי ממנו מופק המשקה
חלב צמחי הוא תחליף חלב המופק מצמחים, המתאים לנמנעים משימוש בחלב מן החי מטעמים שונים.
חלב צמחי מופק ממקורות מגוונים – בעיקר קטניות ואגוזים. הסוגים הנפוצים ביותר הם חלב שקדים, חלב סויה וחלב קוקוס.
בשנת 2018 נאמד שווי שוק החלב הצמחי העולמי בכ-16 מיליארד דולר.
משקאות חלב צמחי היו ידועים כבר בימי קדם, ושימשו כמשקה מסורתי בתרבויות שונות, הן למאכלים מתוקים והן למלוחים. לדוגמה, במאכלי קארי מקובל להשתמש בחלב קוקוס. כיום משמש חלב צמחי גם לייצור מאכלים דמויי גלידה, שמנת, גבינה ויוגורט (למשל מעדן סויה).
היסטוריה

השימוש בחלב צמחי היה נפוץ במהלך ההיסטוריה בעיקר במדינות מחוץ לעולם המערבי, בין השאר מפני שבמדינות אלה שכיחה יותר האי-סבילות ללקטוז בהשוואה לאוכלוסיות אירופאיות. במהלך המאה ה-20 החלו לייצר סוגים רבים של חלב צמחי בייצור תעשייתי, והם הפכו לפופולריים גם בעולם המערבי.
החלב הצמחי העתיק ביותר המוכר כיום הוא הורצ'טה, שהופק באפריקה הצפונית משורשי גומא. במאה ה-9 הוא התפשט לחצי האי האיברי, והוא נפוץ עד היום בספרד ובמקסיקו.
חלב קוקוס וחלב שקדים נמצאים בשימוש מאות או אלפי שנים. בשנת 1200 נעשה לראשונה שימוש באנגלית במילה "חלב" לתיאור משקאות מן הצומח. חלב קוקוס משמש כמרכיב מסורתי במטבחי דרום-מזרח אסיה והאיים הקריביים. חלב שקדים היה נפוץ במזרח התיכון, ומוזכר בספרי בישול מוסלמיים מהמאה ה-13 ואילך, ובימי הביניים הפך לפופולרי גם באירופה, ובספרי מתכונים מאנגליה מאותה תקופה קיימים מתכונים לפודינג אורז ועוף ברוטב קארי בהם משתמשים בחלב שקדים. חלב שקדים מוזכר גם בשולחן ערוך, שם מצוין שאם מכינים תבשיל בשרי עם חלב שקדים אז יש לשלב בו כמה שקדים משיקולי מראית עין.
בסין החלו לייצר משקה שהופק מפולי סויה במהלך המאה ה-14, אך הוא היה מאוד דליל ונועד לשימוש רפואי, ורק בשלב מאוחר יותר הוא התפתח לחלב סויה המוכר בימינו. בשנת 1897 הגדירה מחלקת החקלאות של ארצות הברית את המוצר "חלב סויה" (השם המקורי היה "חלב פולי סויה"), ובשנת 1910 נפתח בקולומב, צרפת, המפעל הראשון בעולם שייצר חלב סויה באופן תעשייתי.
סוגי חלב צמחי

סוגי החלב הצמחי הנפוצים בייצור תעשייתי הם חלב שקדים, חלב קוקוס, חלב אורז, חלב סויה וחלב שיבולת שועל.
ניתן להכין סוגי חלב צמחי ממקורות רבים, בהם:
דגנים: שעורה תרבותית, תירס, דוחן, שיבולת-שועל, אורז, שיפון, דורה, בן-חילף טף, כוסמין, חיטה.
דמויי-דגנים: ירבוז, כוסמת, קינואה.
קטניות: תורמוס, אפונה, בוטנים, סויה.
אגוזים: שקד, אגוז ברזילאי, קשיו, אגוז לוז, מקדמיה, פקאן, פיסטוק, אגוז מלך.
זרעים וגרעינים: זרעי צ'יה, זרעי פשתן, זרעי קנבוס, גרעיני דלעת, שומשום, גרעיני חמנית.
מקורות אחרים: קוקוס, תפוח אדמה, גומא.
לעיתים מייצרים חלב צמחי מתערובת של שניים או שלושה סוגי מקורות. אחת התערובות הנפוצות היא שקדים וקוקוס.
ייצור חלב צמחי

קיימות מספר שיטות לייצור חלב צמחי, אך השלבים הבסיסיים דומים. להלן השלבים להכנת חלב סויה:
ניקוי, השריה וקילוף הפולים
טחינת הפולים לעיסה
חימום העיסה, כדי לגרום לדנטורציה של האנזימים ובכך למזער את השפעתם על הטעם
סינון, להסרת מוצקים ומשקעים
הוספת מים, סוכר (או תחליף סוכר) ומרכיבים אחרים לשיפור הטעם, הארומה והערך התזונתי
פסטור והמגון
אריזה, תיוג ואחסון בטמפרטורה של עד 34 מעלות צלזיוס
בחלב צמחי יש בין 2% ל-18% מהחומר המקורי ממנו הופק. במהלך הייצור לרוב מוסיפים למוצר חומרים מתחלבים (למשל לציטין צמחי), משפרי טעם, וכן רכיבים תזונתיים, בהם ויטמינים ומינרלים, כדי שיהיו דומים בערכם התזונתי לחלב פרה.
ייצור חלב צמחי > השפעה על איכות הסביבה

לכל סוג של חלב צמחי יש השפעה שונה על איכות הסביבה מהיבטים של פליטות גז חממה, שימושי מים ושימושי קרקע. הטבלאות הבאות מתייחסות להיבטים אלו, ומשוות סוגים שונים של חלב.
| ממוצע פליטות גז חממה לכוס חלב מסוגים שונים (200 מ"ל) |
| --- | --- |
חלב פרה:  0.62 
חלב אורז:  0.23 
חלב סויה:  0.21 
חלב שיבולת שועל:  0.19 
חלב שקדים:  0.16 
| שימושי מים לכוס חלב מסוגים שונים (200 מ"ל), ליטרים |
| --- | --- |
חלב פרה:  131 
חלב שקדים:  74 
חלב אורז:  56 
חלב שיבולת שועל:  9 
חלב סויה:  2 
| שימושי קרקע לכוס חלב מסוגים שונים (200 מ"ל), מ"ר |
| --- | --- |
חלב פרה:  1.81 
חלב שיבולת שועל:  0.25 
חלב סויה:  0.23 
חלב שקדים:  0.19 
חלב אורז:  0.14
אריזה, שיווק ותיוג

חלב צמחי נארז בדרך כלל באריזות קרטון בנפח של ליטר אחד, בדומה לחלב פרה.
בדצמבר 2013 נקבע בתקנות האיחוד האירופי כי ניתן להשתמש במונחים "חלב", "חמאה", "גבינה", "שמנת" ו"יוגורט" רק כדי לשווק ולפרסם מוצרים שמקורם בחלב מן החי. הוחרג מספר מועט של מוצרים, בהם חלב קוקוס, חמאת בוטנים וגלידה. בשנת 2017 הוגשה עתירה נגד תקנות אלו בבית הדין לצדק של האיחוד האירופי, אך העתירה נדחתה. תקנות דומות נקבעו על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי, ועל ידי משרד הכלכלה בישראל.
הערות שוליים

↑  White gold: the unstoppable rise of alternative milks, באתר הגארדיאן, ‏29 בינואר 2019 (באנגלית).
↑  Joseph Poore, Thomas Nemecek, Reducing food’s environmental impacts through producers and consumers, Science 360, אוניברסיטת אוקספורד, 2018, עמ' 986 doi: 10.1126/science.aaq0216
↑  נורית קדוש, מבלימת מיץ ועד אנטי לחלב סויה: כך שם מכון התקנים רגליים למתחרים זרים, באתר כלכליסט, 23 באוגוסט 2015.
↑   אורה קורן, שר הכלכלה הורה לשנות את הסעיף בתקן שמונע יבוא של חלב סויה, באתר TheMarker‏, 17 בפברואר 2015.
יהושע זליג דיסקין

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  8 במרץ 1898 י"ד באדר ה'תרנ"ח חסלוויץ', האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 בדצמבר 1970 (בגיל 72) כ"ו בכסלו ה'תשל"א פרדס חנה-כרכור, ישראל 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב יהושע זליג דיסקין (י"ד באדר ה'תרנ"ח; 8 במרץ 1898 – כ"ו בכסלו תשל"א; 24 בדצמבר 1970) היה רב והוגה דעות חרדי, ממקורביהם של החזון איש והרב יוסף שלמה כהנמן. בין השנים 1947 – 1968 כיהן כרבה של פרדס חנה.
תולדותיו

נולד בעיירה חסלוויץ' שברוסיה לרב שמעון משה דיסקין, רבה של לכוביץ', בעל "מדרש שמעוני", שהיה דרשן ידוע ברוסיה, ולשרה, בת הרב אליהו בכרך מחסלוויץ, בעל שו"ת "בכורי האביב". בצעירותו קיבל חינוך תורני והוסמך לרבנות. בשנת תרפ"ו (1926) נישא למרים לאה, בת הרב שמעון יוסף ליפשיץ מאמצ'יסלב. לאחר נישואיו כיהן כרב בעיר פריאסלב. פעל במחתרת להקמת חדרים וישיבות ברוסיה הסובייטית. השלטון הסובייטי חשף את פעילותו והוא נאסר פעמיים וישב בכלא הסובייטי.
בשנת תרצ"ד (1934) עלה לארץ ישראל עם אשתו ושלושת ילדיו. התוודע אל החזון איש והיה ממקורביו. בשנותיו הראשונות לא שימש בתפקיד תורני או רבני ולמחייתו עבד כמנהל חשבונות. עם זאת, מדי שבת נהג לדרוש בקביעות בבית הכנסת הגדול בתל אביב. בשנת תרצ"ז החל לכהן כמורה בסמינר שרנסקי בתל אביב. בשנות ה-40 היה דורש באופן קבוע בסעודה שלישית בבית הכנסת הגדול בתל אביב.
בשנת תש"ז (1947), בעצת החזון איש, קיבל על עצמו את משרת הרבנות במושבה פרדס חנה, לאחר עזיבת הרב הקודם צבי יהודה מלצר, שהתמנה כרבה של רחובות. הרב דיסקין כיהן בתפקידו למעלה מעשרים שנה והיה אחראי על כל ענייני הדת בפרדס חנה. בשנות המדינה הראשונות הוא דאג לכשרות במחנה העולים בפרדס חנה. היה חבר הנהלת מדרשית נעם שפעלה בפרדס חנה. שמו עלה לכותרות בשנת 1957 בגלל הקפדתו שלא לקבור גויים בבית הקברות היהודי. בשנת 1962 התפרסם שוב בגלל סירובו לחתן יהודים עם בני קהילת בני ישראל מהודו.
מאז שנות הארבעים היה מקורב מאוד לרב יוסף שלמה כהנמן וסייע לו במוסדותיו השונים. בזקנותו פרש מן הרבנות והתיישב בבני ברק, ובה נפטר. נקבר בבית הקברות שומרי שבת.
הוגה וסופר

הרב דיסקין הרבה לפרסם מאמרי תורה והגות בבמות חרדיות שונות, בין השאר ב"המודיע", ב"דגלנו", ביטאונם של צעירי אגודת ישראל, ובירחון "בית יעקב", ביטאונה של תנועת בית יעקב בארץ ישראל.
חיים אישיים

היה נשוי למרים לאה (לבית ליפשיץ). ילדיהם:
הרב שמעון משה - מראשי ישיבת קול תורה ומחבר ספר משאת המלך (נפטר בט"ז תמוז תשנ"ט)
הרב יוסף - מראשי ישיבת תפארת ציון (נפטר בו' שבט תשע"ו)
הניה רחל - אשת הרב גרשון אדלשטיין, ראש ישיבת פוניבז' ונשיא מועצת גדולי התורה (נפטרה בי"ד תשרי תשס"ב)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  |   |   |   |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   |  |  |  יהושע זליג דיסקין  יהושע זליג דיסקין     |  יהושע זליג דיסקין  יהושע זליג דיסקין     |  יהושע זליג דיסקין  יהושע זליג דיסקין     |  |  |   | עץ משפחת אדלשטיין | עץ משפחת אדלשטיין | עץ משפחת אדלשטיין |  |  |   |  אהרן יעקב דיסקין  אהרן יעקב דיסקין     |  אהרן יעקב דיסקין  אהרן יעקב דיסקין     |  אהרן יעקב דיסקין  אהרן יעקב דיסקין     |
|   |   |  |   |   |     |   |   |  |   |  |   |  |  |  |   |   |   |   |
|   |   |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |   |  הניה רחל  הניה רחל     |  הניה רחל  הניה רחל     |  הניה רחל  הניה רחל     |     |  גרשון אדלשטיין  גרשון אדלשטיין     |  גרשון אדלשטיין  גרשון אדלשטיין     |  גרשון אדלשטיין  גרשון אדלשטיין     |  |  |   |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |  שמעון משה דיסקין  שמעון משה דיסקין     |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  מאירה  מאירה     |  מאירה  מאירה     |  מאירה  מאירה     |   |  דוד לוי  דוד לוי     |  דוד לוי  דוד לוי     |  דוד לוי  דוד לוי     |   |  איתמר גרבוז  איתמר גרבוז     |  איתמר גרבוז  איתמר גרבוז     |  איתמר גרבוז  איתמר גרבוז     |   |  שושנה  שושנה     |  שושנה  שושנה     |  שושנה  שושנה     |   |  חיים שלמה דיסקין  חיים שלמה דיסקין     |  חיים שלמה דיסקין  חיים שלמה דיסקין     |  חיים שלמה דיסקין  חיים שלמה דיסקין     |
הערות שוליים

↑  היה צאצא של רבי יהודה לייב דיסקין, המכונה "ר' לייב חסיד", מתלמידי הגאון מווילנה, שהיה סבו - אבי אביו - של הרב יהושע לייב דיסקין. לפני רבנותו בלכוביץ' שימש הרב שמעון משה דיסקין רב בעיר לובני.
↑  היה דור חמישי לרב יאיר חיים בכרך, בעל חוות יאיר.
1 2  הרב ז. דיסקין נבחר רבה של פרדס חנה, הצופה, 21 באוגוסט 1947
↑  כבר אז התעקש, מעריב, 25 בספטמבר 1962
↑  הסמינאריון בית יעקב בתל אביב, הצופה, 19 באוקטובר 1938
↑  אסיפות הרצאות שיעורים, הצופה, 27 במאי 1938
↑  בבתי כנסיות ומדרשות, הצופה, 23 בינואר 1942
↑  בבתי כנסיות ומדרשות, הצופה, 14 בפברואר 1947
↑  בבתי העולים בפרדס חנה, הצופה, 30 ביולי 1948
↑  ישראל שיוו, ילד בן 5 מפרדס־חנה נקבר מאחורי הגדר של בית־העלמין, דבר, 28 בנובמבר 1957
↑  קבורת חמור, דבר, 6 בדצמבר 1957
↑  שמואל סולר, הרבי מבלז התפלל לשלום ילדי שטיינברג, מעריב, 4 בדצמבר 1957
↑  תושבי פרדס חנה מוחים נגד מסע ההסתה של השמאל לפרשת קבורת הילד, הצופה, 4 בדצמבר 1957
↑  הכנסת נזדעזעה ונשתתקה, דבר, 13 בדצמבר 1957
↑  שמואל סולר, הרב דיסקין מפרדס חנה מסרב שוב! הפעם להשיא נערה לצעיר מ"בני ישראל", מעריב, 6 בספטמבר 1962
↑  שמואל סולר, הרב דיסקין עומד במריו, מעריב, 19 בספטמבר 1962
↑  יהושע זליג דיסקין, באתר BillionGraves
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012379276905171  VIAF: 9293168850968767620000   WorldCat (עם VIAF): 9293168850968767620000
ריצ'רד לוגאר

ריצ'רד גרין "דיק" לוגאר (באנגלית: Richard Green "Dick" Lugar,‏ 4 באפריל 1932 – 28 באפריל 2019) היה פוליטיקאי אמריקאי, כיהן כסנאטור מטעם מדינת אינדיאנה בשנים 1977–2013. היה חבר המפלגה הרפובליקנית ושימש כראש עיריית אינדיאנפוליס בין השנים 1968–1976.
ב-1977 נבחר לסנאט. לוגאר היה הסנאטור הרפובליקני הבכיר ביותר בוועדת החוץ בסנאט, ונחשב לאחד האישים הבולטים בתחום מדיניות החוץ האמריקאית, בעיקר בתחום הפצת הנשק הגרעיני.
ב-2013 עוטר במדליית החירות הנשיאותית.
ביוגרפיה

ריצ'רד לוגאר נולד באינדיאנפוליס לברת'ה גרין ומרטין לוגאר. בשנת 1954 סיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת דניסון שבגרנוויל, אוהיו. לאחר מכן נסע לאנגליה ולמד באוניברסיטת אוקספורד ובשנת 1956 סיים את לימודי התואר השני. מ-1957 עד 1960 שירת בצי האמריקאי. בשנים 1968–1976 שירת כראש עיריית אינדיאנפוליס.
בשנים 1977–2013 שירת בסנאט מטעם מדינת אינדיאנה. לוגאר היה הסנאטור הרפובליקני הבכיר ביותר בוועדת החוץ של הסנאט. הוא שימש כיושב ראש ועדת החוץ בין השנים 1985–1987 ו-2003–2007. רוב עבודתו בסנאט האמריקאי התמקדה בנושאי ביטחון, פיקוח על נשק ופירוק נשק גרעיני בארצות הברית ומסביב לעולם. מאז 3 בינואר 2009, עם ההפסד בבחירות של הסנאטור טד סטיבנס והפרישה של הסנאטור פיט דומניצ'י הפך לוגאר לסנאטור הבכיר בקרב המפלגה הרפובליקנית.
במאי 2012 הפסיד את מועמדות המפלגה הרפובליקנית למושבו בסנאט, לאחר שהפסיד בפריימריז לאיש מסיבת התה, ריצ'רד מורדוק, שהפסיד לבסוף בבחירות הכלליות לדמוקרט ג'ו דונלי. הדחתו של לוגאר בפריימריז הרפובליקנים לוותה בזעם שחש הזרם השמרני כלפיו, בין היתר עקב גישתו המתונה ותמיכתו ביוזמות כגון חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008, וכן בהצבעתו למען המינויים של הנשיא ברק אובמה לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
באוגוסט 2015 הביע תמיכה בהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.
נפטר בווירג'יניה ב-28 באפריל 2019.
הערות שוליים

↑  הסנאטור הרפובליקני הוותיק ביותר הודח, באתר nrg, באתר nrg, 9 במאי 2012
↑  Why we disagree with Chuck Schumer on the Iran deal
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007340619905171  PLWABN: 9810625922105606  GND: 120860473  ISNI: 0000 0000 5570 6263  LCCN: n83125294  LNB: 000007277  NARA: 10568279  NTA: 128501618  SNAC: w6w49z25  SUDOC: 15188353X  US Congress: L000504  VIAF: 234943193   WorldCat (עם VIAF): 234943193
בבילון (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  דמיאן שאזל 
 הופק בידי:  מארק פלאט (אנ')   אוליביה המילטון   מאט פלוף
 תסריט:  דמיאן שאזל 
 עריכה:  טום קרוס (אנ')
 שחקנים ראשיים:  דייגו קלווה   בראד פיט מרגו רובי   לי ג'ון לי (אנ')   ג'ין סמארט   ג'ובן אדפו   טובי מגווייר
 מוזיקה:  ג'סטין הורוויץ 
 צילום:  לינוס סנדגרן (אנ')
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי פרמאונט סי טו מושן פיקצ'ר גרופ   מארק פלאט הפקות   וילד צ'יקן הפקות   סרטי אורגניזם
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 14 בנובמבר 2022   ישראל 19 בינואר 2023
 משך הקרנה:  189 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה היסטורית   קומדיה   קולנוע אפי
 תקציב:  78–80 מיליון דולר
 הכנסות:  63 מיליון דולר (2023)
 דף הסרט ב־IMDb
 
בבילון (באנגלית: Babylon) הוא סרט קולנוע אמריקאי רחב יריעה מסוגת דרמה היסטורית קומית אפית בבימויו של דמיאן שאזל ובכיכובם של דייגו קלווה, מרגו רובי ובראד פיט, אשר יצא לאקרנים ב-14 בנובמבר 2022.
עלילת הסרט מתרחשת בראשית המאה ה-20 על רקע תור הזהב של הוליווד והמעבר בין הראינוע לקולנוע, וסובבת את גורלם של כמה מהכוכבים המפורסמים ביותר של אותה העת, פיקטיביים והיסטוריים כאחד.
עלילה > המסיבה

הסרט נפתח ב-1926 בשכונת בל אייר, לוס אנג'לס, באזור מדברי ונידח. מהגר מקסיקני בשם מנואל "מאני" טורס (דייגו קלווה) מנסה לשנע פיל אדיר ממדים על גבי משאית קטנה לעבר אחוזתו של מפיק הוליוודי מפורסם, דון וולך (ג'ף גרלין), שבשירותו הוא עובד, כחלק מתוכנית הבידור עבור מסיבת ענק שתכנן הלה לערוך באותו הערב.
מאני מגיע לשערי האחוזה בשעת בין ערביים כשמאחוריו המשאית עם הפיל ושיירה ארוכה של רכבים, כולם מלאים באישים שנאלץ לשחד באמצעות הזמנה למסיבה וזאת בתמורה לעזרתם בהזזת החיה הענקית. האירוע מתגלה כחגיגה פרועה וחסרת גבולות, מעין בכחנליה צבעונית ורועשת השופעת מין, סמים ואלכוהול, בה מספקים האורחים את דחפיהם החייתיים ביותר ללא כל שמץ של צניעות או של ענווה.
בתוך המולת צלילי התזמורת, בלוני הענק, האורחים המחופשים והנשים העירומות, נאלץ מאני להתרוצץ ממקום אחד למשנהו בניסיון למלא אחר בקשותיהם הבלתי פוסקות של החוגגים, כאשר לפתע הוא נתקל בדמות אקסצנטרית הפורצת לשטח האחוזה ברכב גנוב ומרסקת את אחד מפסליו היקרים של דון וולך: נלי לה-רוי (מרגו רובי), רוח חופשית וזוהרת אשר הופכת במהרה למרכז העניינים של המסיבה כולה. מאני נחלץ לעזרתה ומסייע לה לעבור מבעד לשומרים, והשניים מסניפים קוקאין יחדיו בחדר צדדי ומשוחחים על חלומותיהם למצוא את מקומם בעולם הקולנוע.
המסיבה מקבלת תפנית רגועה יותר כאשר ליידי פיי ז'ו (לי ג'ון לי), בדרנית לסבית ממוצא אסיאתי, פותחת את מופעה עם שיר גס וקליט אשר נועד להרגיע מעט את הרוחות בטרם יגיע הלילה לשיאו. מאני נקרא לאחד החדרים העליונים בכדי לטפל בשחקנית שצרכה מנת יתר של סמים, ומציע לשחרר את הפיל בכדי להסב אליו את תשומת לבם של האורחים כך שיוכלו לסלק אותה משם בחסות ההמולה. אחד המפיקים מבחין בלה-רוי הרוקדת בפרעות במרכז הרחבה, ומחליט ללהק אותה כמחליפת מקום עבור השחקנית המעולפת.
לקראת שעות הבוקר המוקדמות ובתום החגיגה נקרא מאני להסיע את ג'ק קונרד (בראד פיט), שחקן הדגל המפורסם של חברת מטרו גולדווין מאייר, חזרה לביתו. מתוך אדי השכרות חושף בפניו קונרד את חזונו האישי עבור עולם הראינוע ומתעלף לתוך בריכת אחוזתו, אך לא לפני שהוא מציע לו לבוא לעבוד בשירותו. בצורה זו, הן מאני והן לה-רוי הצליחו להשיג את מבוקשם, וצעדו את צעדיהם הראשונים לתוך עולמה של הוליווד.
עלילה > סט הצילומים

למחרת היום מתגלה סט הצילומים (אנ') כמקום אחוז שיגעון לא פחות מהמסיבה של ליל אמש, עם אנשי הפקה ושחקנים המתרוצצים לפה ולשם, ואף כמה ניצבים הנהרגים בשוגג במהלך הצילומים. מאני ולה-רוי, עם זאת, מצליחים למצוא את מקומם במהרה בתוך שאון הטירוף וההמולה.
לתדהמתו של קונרד מגלה מאני יכולות ניהול מוצלחות ביותר, לאחר שהוא משתלט על עדר אלים של מכורים לסם אשר הובאו לשמש בתור כוח עבודה זול בידי צוות ההפקה, ובהמשך אף מציל את יום הצילומים כולו כאשר עולה בידו להשיב עמו את המצלמה השלמה היחידה שנותרה באזור כולו, ובכך להשלים את סצנת השקיעה בה מנשק קונרד את אהובתו ומסיים את הסרט.
לה-רוי, מנגד, חושפת כישרון משחק מולד לאחר שהיא מפגינה הופעה רגשית כה מוצלחת עד שהיא לוכדת את תשומת לבם הן של השחקנים, הבמאים, ואף של המפיק הראשי עצמו, דון וולך.
עלילה > תור הזהב

בעקבות הופעת הבכורה המוצלחת שביצעה על הסט הופכת לה-רוי לכוכבת הוליוודית ידועה ולאיט גירל: פניה מופיעים על שערי כל המגזינים והיא דוחקת בקלות את שאר השחקניות מכלל התפקידים הנחשקים. מאני משגשג אף הוא תחת שירותו של ג'ק קונרד, אשר ממשיך באורח חייו הראוותני ומפוצץ את קשרי נישואיו בזה אחר זה. לבסוף, עם זאת, מחליט הלה לעזוב את קונרד לטובת קריירה עצמאית כמפיק בחברה המתחרה של דון וולך, קינוסקופ.
לאור הקשיים המתעוררים בשל המעבר מהראינוע לקולנוע ותפיסת התאוצה של הסרטים המוזיקליים, הוגה מאני מספר תוכניות מבריקות עבור מעסיקיו החדשים: ראשית, שינוי תדמיתה של לה-רוי מרקדנית זולה לכדי שחקנית מתוחכמת אשר תשתלב היטב בעולם הקולנוע העולל, בנוסף לשילוב של שחקנים אפרו-אמריקאים, וביניהם סידני פאלמר, חצוצרן מוכר ונאהב, על מנת להשביע את תאוות הצופים לתרבותם של כהי העור.
עידן הזהב תם במסיבה פרועה אחרונה בלב המדבר בה מנסה לה-רוי להילחם בנחש פעמונים לעיני כל עמיתיה, אך מוכשת בצווארה ומתמוטטת ארצה. ליידי פיי ז'ו נחלצת לעזרתה ועורפת את ראשו של הנחש, בטרם מתחילות שתיהן להתנשק בחושניות.