stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ונואטו
דמוגרפיה

אוכלוסיית ונואטו מונה כ-308 אלף איש. תוחלת החיים הממוצעת היא 75.1 שנים: 73 לגבר ו-77 לאישה. קצב הריבוי הטבעי עומד על 1.63% לשנה, כאשר שיעור הפריון עומד על 3.6 צאצאים לאישה.
ונואטו מפורסמת בזכות תושביה השמחים, ואף הוכתרה כ"מדינה השמחה בעולם" על ידי מגזין תיירות. בנוסף, האזור התפרסם בזכות הר הגעש הפעיל יאסור, אחד הנגישים ביותר בעולם, הנמצא באי טאנה. טקס מסורתי הנערך באי פנטקוסט מדי שנה בחודשים אפריל-מאי, הוליד את הרעיון לקפיצת הבאנג'י המפורסמת. באיים צולמה העונה התשיעית של הסדרה האמריקאית המצליחה, הישרדות.
רק חלק מהאיים מיושבים במהלך כל השנה. חלקם מיושבים רק בעונות הדייג וחלקם כלל לא.
ונואטו מהווה פסיפס ססגוני של תרבויות, תוצאה של הגירה מכל רחבי האוקיינוס השקט ומדינות אחרות. באיים מדוברות יותר ממאה שפות שונות. השפה המקובלת היא ביסלמה, שפה קריאולית המורכבת ממילים במספר ניבים מקומיים, אנגלית ומעט צרפתית. השפות הרשמיות הן ביסלמה, צרפתית ואנגלית הנהנות ממעמד זהה.
האוכלוסייה מורכבת מ-94% מלנזים, 4% צרפתים ובריטים, והשאר וייטנאמים, סינים, ופולינזים.
הדת העיקרית היא נצרות, על זרמיה השונים, בעיקר פרסביטריאנים, קתולים ואנגליקנים וכן מיעוט אדוונטיסטים של היום השביעי - נוצרים אשר נחים מעבודה בשבת, אינם אוכלים חזיר ותומכים בישראל. ישנה תנועה של חסידי פולחן מטען באי טאנה.
חלק ניכר מהנוצרים באי משלבים באמונתם מוטיבים מהאמונות הילידיות הקודמות.
כ-4% מאוכלוסיית ונואטו הם ממוצא צרפתי ובריטי כאשר החלק הצרפתי מהווה קבוצה משמעותית הקהילה הצרפתית היא שריד מהתקופה הקולוניאלית אז האיים נשלטו במשותף על ידי צרפת ובריטניה במסגרת הקונדומיניום של ניו הברידס השם הקולוניאלי של ונואטו לפני עצמאותה ב-1980 השפה הצרפתית נותרה נפוצה בבתי ספר במוסדות דתיים ובעסקים הצרפתים במדינה פועלים בעיקר בתחומי החקלאות קקאו וקפה המסחר והתיירות שם ניתן למצוא מסעדות ובתי מלון בסגנון צרפתי. ממשלת צרפת שומרת על קשרים הדוקים עם הקהילה הצרפתית במדינה באמצעות סיוע חינוכי וכלכלי ומפעילה נציגויות דיפלומטיות. לעומת זאת הקהילה הבריטית קטנה יותר ולמרות שהאנגלית היא שפה רשמית השפעתה התרבותית פחותה מערכת המשפט והחינוך במדינה עדיין שואבות השראה מהמודל הבריטי אך מאז עצמאות ונואטו בריטניה צמצמה את נוכחותה וניתקה קשרים כלכליים רבים רוב הבריטים שהיו חלק מהקונדומיניום עזבו את האיים לאחר קבלת העצמאות.
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
↑  Adams Ron, Vanuatu (History), Encyclopædia Britannica 2007 http://www.britannica.com/eb/article-53977
↑  ונואטו: רעידת אדמה בעוצמה 7.2 הכתה ממערב לאיים שבאוקיינוס השקט, באתר ynet, 8 בינואר 2023
↑  ליאור באייר, ‏נעים להכיר: 10 מדינות שמעולם לא שמעתם עליהן, באתר ‏מאקו‏, 24 באוקטובר 2012
| מדינות וטריטוריות באוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה | אוסטרליה • נורפוק |  |
| מלנזיה | איי מאלוקו ומערב גינאה החדשה (חלק מאינדונזיה) • איי שלמה • ונואטו • מזרח טימור  • פיג'י • פפואה גינאה החדשה • קלדוניה החדשה |  |
| מיקרונזיה | איי מריאנה הצפוניים • איי מרשל • גואם • מיקרונזיה • נאורו • פלאו • קיריבטי |  |
| פולינזיה | איי קוק • הוואי • ואליס ופוטונה • טובאלו • טונגה • טוקלאו • ניואה • ניו זילנד • סמואה • אי הפסחא • סמואה האמריקנית • פולינזיה הצרפתית • פיטקרן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550518105171  BNE: XX4908152  BnF: cb11879409h (data)  GND: 4062334-8  ISNI: 0000 0001 2172 6191  KulturNav: 1f3168c5-b1d6-434b-8c56-ab9744f39b12  LCCN: n81088147  MusicBrainz: c2021af8-7645-3f38-aa1b-ada0a13d4faf  NARA: 10035720  NDL: 00575937  NKC: ge134562  NLA: 35322070  RERO: 02-A005475187  SELIBR: 162079  SUDOC: 026572567  UKPARL: M4Ll1Gdq  VIAF: 142471172   WorldCat (עם VIAF): 142471172
מוסקט שרלוויל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מודל נשק 
 מדינה מייצרת:  שרלוויל-מזייר, צרפת 
 תקופת השימוש:  1717–1840 (כ־123 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת הירושה האוסטרית 
 יחידות שיוצרו:  150,000 
 
מוסקט שרלוויל (באנגלית: Charleville Musket, בצרפתית: fusil Modèle 1777) היה רובה מוסקט תקני של חיל רגלים של צבא צרפת הוא ירה כדור בקוטר 0.69. הוא יוצר בשנת 1717 והייצור נמשך עד ל-1840, הרובה שימש את הצבא הצרפתי וכן את צבאות הקונפדרציה של הריין, הרפובליקה ההלנית הראשונה, קונפדרציית המדינות של אמריקה, ממלכת אירלנד, צבא ארצות הברית ושבטים ילידיים שונים באמריקה הצפונית לאורך המאה ה-18, עם זאת, הוא עדיין היה בשימוש מוגבל בסכסוכים עד אמצע המאה ה-19 (כגון מלחמת קרים).
היסטוריה

לאורך המאה ה-17 יוצרו מוסקטים בעלי מנגנון הצתת חלמיש במגוון רחב של דגמים. בשנת 1717, תוכנן ויוצר מוסקט מנגנון חלמיש לחיל הרגלים הצרפתי. רובה זה הפך למוסקט סטנדרטי הראשון שהונפק לכל החיילים הצרפתיים. מוסקטים אלה נודעו מאוחר יותר כ"מוסקטים של צ'רלוויל", על שם הארסנלים שייצרו אותם לפי תוכניות ומפרטים שנקבעו על ידי צבא הכתר. אף על פי שמבחינה טכנית השם איננו מדויק, בצרפת הרובה קיבל את השם "רובה מודל 1777" השימוש בשם שרלוויל מתוארך למלחמת העצמאות של ארצות הברית, כאשר החיילים האמריקאים התייחסו לכל דגמי המוסקטים כאל "שרלוויל". העיצוב של ההמוסקט שרלוויל שוכלל מספר פעמים במהלך חיי השירות שלו. דגמים מאוחרים יותר של מוסקטים של שרלוויל נשארו בשירות עד 1840, כאשר מערכות הצתת הקשה הפכו את מנגנון החלמיש למיושן.
תכונות הרובה

למוסקט שרלוויל היה קנה חלק. אחת הסיבות להעדפת קנה חלק על קנה חרוק הייתה אמינות כלי הנשק המשתמשים באבק שריפה שחור שהיה משאיר משקעים של אפר ואבק שריפה שלא הוצת בקנה ובמכלולים, הצטברות זאת לא אפשרה לכלי נשק הנטענים מהלוע לקבל קליעים הקנה חרוק שסליליו נסתמו ממשקעי ירי. הטווח הארוך יותר והדיוק הטוב יותר של רובים בעלי קנה חרוק נחשבו גם לבעלי ערך מועט בשדה קרב שהוסתר במהירות על ידי עשן אבקה שחורה. כמו כל מוסקטים בעלי קנה חלק גם מוסקט שרלוויל היה מדויק רק למרחק של כ-200 יארד מול טור של גברים, או שמונים עד מאה יארד מול מטרה בגודל אדם. הקנה של מוסקט שרלוויל היה בקליבר 0.69 אינץ' (17.5 מ"מ) קטן יותר מהמתחרה העיקרית שלו, הבראון בס בקליבר 0.75 אינץ' שיוצרה על ידי הבריטים. קוטר הקליע הקטן יותר נבחר בכוונה כדי להפחית משקל בשטח, אך עדיין היה לו מספיק מסה כדי להיות יעיל כתחמושת צבאית. הקת של המוסקט הייתה עשויה בדרך כלל מאגוז. קצב האש היה תלוי במיומנות של החייל, שהיה בדרך כלל כשלוש יריות בדקה. הקנה של השרלוויל הוחזק במקומו על ידי שלוש טבעות מתכת. התחמיש של מוסקט שרלוויל הוטען דרך הקנה והשתמשו במנגנון מצת חלמיש בדרך כלל הם ירו בכדור עגול, אבל יכלו לירות תחמושת אחרת כמו באקשוט (Shot (pellet)) או באק אנד בול (Buck and ball).
רובי מוסקט שימשו טקטיקות של הפעלת חיל רגלים השונות מהנהוג במלחמות של המאה העשרים והעשרים ואחת. בקרבות של המאה ה־18 מבנים צפופים של מוסקטרים פעלו לפי פקודה וכגוף אחד, החיילים היו יורים מטחים מבוקרים בפקודה נגד תצורות צפופות של האויב, טקטיקה זו העצימה את יתרונות הנשק החם והפחיתה את חסרונות המוסקטים שסבלו מחוסר דיוק בטווחים קצרים יחסית וקצב אש נמוך בעיות שהוחרפו בגלל החוסר הכללי באימוני קליעה בקרב חיילי הרגלים של התקופה. אולם החל ממלחמות העצמאות הצרפתיות והלאה החל הצבא הצרפתי להשתמש בטקטיקה של חיל רגלים קל המתמרן בשקה הקרב בקנה מידה גדול. וכך שימש שרלוויל באופן קבוע גם לירי על ידי חוליות קטנות, יחידות תקיפה קטנות וחיילים בודדים שירו מאחורי מחסה. למרות חוסר הדיוק היחסי של המוסקט, חיילי הרגלים הצרפתים, במיוחד מערך יחידות שאסר (chasseurs) התחלקו ליחידות חיל רגלים קלות שאסר אה פיֶיה (chasseurs à pied), יחידות פרשים קלות שאסור אה שבאל (chasseurs à cheval) ויחידות הרריות שאסר אלפן שהתבססו על תנועה מהירה בשדה הקרב והשתמשו בטקטיקות של איגופים ולחימה מצומצמת עם תקיפות מדויקות בנקודות תורפה של קו האויב.
הכידון רובה גם מילא תפקיד חשוב בלוחמה בעידן המוסקטים בניגוד למוניטין שלו במאה העשרים כנשק של מוצא אחרון. בהתחשב בתהליך הטעינה האיטי של רובי טעינת לוע, גדר של כידונים סיפקה הגנה חיונית למוסקטרים מפני התקפה מהירה של פרשים בשטח הפתוח. קצב האש הנמוך הזה גם אפשר ליחידות חיל רגלים של האויב להתקרב לעיתים קרובות למרחק של קרב פנים אל פנים, שימוש נוסף של תקיפות עם כידוני רובה היה בעת התקפה על מערכי הכנה של אויב שכבר ספג את מכות האש מהכוחות התוקפים. ה-שרלוויל מילא אפוא תפקיד כפול בשדה הקרב, כנשק חם אך גם רומח בקרב פנים אל פנים. השימוש המיועד הזה כרומח מאולתר הכתיב את האורך והמשקל הכללי של השרלוויל. קנה קצר ישאיר את המשתמש שלו בעמדת נחיתות בקרב ומאידך הרובה גם צריך להיות מספיק יציב כדי לשמש כמו רומח או אפילו אלה, תוך שהוא נשאר קל מספיק כדי להיות יעיל ונוח בשימוש על ידי חיילי הרגלים.
דגמים > דגם 1717

לאחר עיצובי מוסקט רבים בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18, הכניס הצבא הצרפתי לשימוש את מוסקט מודל 1717. דגם זה היה הבסיס לרוב מאפייני העיצוב שיהיו משותפים לכל הדגמים הבאים, כגון כקנה קליבר .69, אורך קנה של 60 אינץ' (1,500 מ"מ) ומשקל של תשעה עד עשרה פאונד (4.1 עד 4.5 ק"ג). הדגם 1717 גם כלל את הקנה החלק והמנגנון הירי של הצתת חלמיש. בניגוד לדגמים מאוחרים יותר, לדגם 1717 היה הקנה ממוסמר לגוף בדומה לבראון בס הבריטית. לדגם 1717 היה קנה בגודל 46 אינץ' (1,200 מ"מ), בסך הכל יוצרו 48,000 מוסקטים מדגם 1717.
דגמים > דגם 1728

דגם 1728 החליף את הקנה המוצמד במסמור לקנה המוחזק במקומה על ידי שלוש טבעות מתכת, שיהפכו לסטנדרט בכל המוסקטים של שרלוויל הבאים. עיצוב רצועת הקנה לא רק היה קל יותר לפירוק לצורך ניקוי, אלא גם היה יציב יותר, מה שהיה שיקול חשוב בלחימה עם כידון רובה. מנגנון ההצתה עודכן גם הוא לפלדה עם שיפורים קלים בעיצוב המנגנון עצמו. השינויים בשנות ה-40 כללו שימוש סטנדרטי במוט פלדה לדחיסת הכדור אל מטען ההודף ב-1741, ולאחר 1746. שינויים קלים אחרים נעשו גם במהלך חיי הייצור של דגם 1728. גרסאות מתוקנות אלו נחשבות בדרך כלל לווריאציות מינוריות לדגם 1728, ואינן נחשבות בדרך כלל לדגם נפרד ומובחן. בסך הכל יוצרו 375,000 מוסקטים מדגם 1728.
דגמים > דגם 1763

לאחר מלחמת שבע השנים עוצב מחדש מוסק ט השרלוויל החי"ר הצרפתי, והביא לדגם 1763. הקנה קוצר מ-46 ל-44 אינץ' (1,200 עד 1,100 מ"מ) ופקק קצה הקנה המתומן שאפיין את הדגמים קודמים הוחלף בעיצוב מעוגל יותר. קת "רגל הפרה" הייחודית של הקנה שונה עם עיצוב הרבה יותר מיושר. החוטר עוצב מחדש עם קצה בצורת חצוצרה. אף על פי שהאורך היה קצר יותר, דגם 1763 תוכנן להיות כבד וחזק יותר, ומשקלו היה יותר מעשרה פאונד. בסך הכל יוצרו 88,000 מוסקטים מדגם 1763.
דגמים > דגם 1766

העיצוב של דגם 1763 התגלה כמעט כבד מדי, ולכן בשנת 1766 העיצוב של מוסקט נועד לשנות את המשקל דפנות הקנה והקת הפכו דקות יותר ומכסה הברזל הארוך של הדגם 1763 הוחלף בקפיץ סיכות מתחת לקצה הקנה . גם החוטר בצורת חצוצרה של דגם 1763 נזנח לטובת מוט עם קצה קל יותר בצורת כפתור. אף על פי שבדרך כלל נחשב לדגם נפרד, דגם 1766 כונה לעיתים קרובות כמוסק " דגם 1763 קל". בסך הכל יוצרו 140,000 מוסקטים מדגם 1766.
דגמים > מודל 1777

מודל 1777 היה המתקדם ביותר והנפוץ ביותר בכל דגמי המוסקט ששימשו תחת השם שרלוויל. בדגם זה נעשה שינוי בצורת הקת עם משענת לחי חתוכה בצד הפנימי. הדגם 1777 הציג גם שיפורים שונים במנגנון ההצתה ומגן הדק שונה. דגם זה מפורסם מאחר ששימש לא רק במלחמות ביבשת אירופה אלא גם במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. הרובה שימש שימש בדרך כלל חיילים צרפתים ששירתו על אדמת אמריקה, כמו אלה בפיקודו של הגנרל רושאמבו. בעוד חיילים אמריקאים היו חמושים במוסקטים מוקדמים יותר מדגם 1763 ו-1766.
לקריאה נוספת

Stuart ReidThe Flintlock Musket: Brown Bess and Charleville 1715–1865 Bloomsbury Publishing, 2016 ISBN 1472810961
הערות שוליים

1 2 3 4 5  The French 1777 Model Infantry Musket
מוסקט שרלוויל מודל 1766
מוסקט שרלוויל מודל 1777
בית החייל

בית החייל אילת
בית החייל היא רשת מתקני הארחה ולינה המספקים לכל חיילי צה"ל ושוטרי משמר הגבול בשירות סדיר אפשרות מגורים ונופש פשוטה וזולה.
בתי החייל הוקמו על ידי האגודה למען החייל ופרושים בערים שונות ברחבי הארץ.
בבתי החייל לרוב מספר גדול של חדרי שינה (בדרך כלל 3-4 מיטות בחדר), שירותים ומקלחות צמודים וחדרי אוכל.
חלק מהמתקנים מציעים גם מתקני ספורט, מכונות כביסה, חדרי כושר, בריכות ואודיטוריומים.
תנאי ההארחה

חיילי צה"ל מכל החילות זכאים ללינה בבית החייל בשלושה מצבים:
לינת קבע - חיילים בודדים, חיילים המשרתים בבסיסים בהם אין מקומות לינה, או חיילים הגרים במרחק הגדול מ-100 ק"מ ממקום שירותם, זכאים למגורים קבועים בבית החייל על-חשבון הצבא.
לינת בודד - חייל הנשלח לביצוע משימה שלא באזור של יחידה צבאית כלשהו ולא באזור מגוריו, יכול לפנות לקצין העיר ויקבל הפניה להתארח בבית החייל ללילה אחד (לדוגמה: מש"קית ת"ש או מפקד שעשו ביקורי בית באזור רחוק).
נופש - חייל שמעוניין להתארח בבית החייל (או במתקנים אזרחיים שבהסדר עם צה"ל) בזמן חופשתו, יכול לפנות באופן פרטי ולשלם על האירוח מכספו (במחירים מסובסדים של האגודה למען החייל).
לעיתים כמות מקומות הלינה בבית החייל איננה מספיקה על מנת להלין את כל החיילים, במקרים כאלו, החיילים מקבלים שוברים ללינה במקומות לינה באזור אשר יש להם הסדר עם צה"ל.
מתקני 'בית החייל'

בית החייל בקריית שמונה (1992)
בית החייל בטבריה (1984)
בית החייל בחיפה (1974)
בית החייל בירושלים (1970)
בית החייל בתל אביב (1965)
בית השריון בתל אביב
בית החייל באשדוד (1989)
בית החייל בקריית מלאכי (1984)
בית החייל בבאר שבע (1949; 1974)
בית החייל באילת (1984)
ראו גם

האגודה למען החייל
בית השוטר
בניית בית החייל בבאר שבע, 1973
רעידת האדמה באיים האלאוטיים (1946)

| --- | --- |
הצונאמי בהילו
הצונאמי בהילו
 סוג:  רעידת אדמה צונאמית (אנ')
 תאריך התרחשות:  1 באפריל 1946 
 שעה:  12:28 (UTC)
 מגניטודה:  8.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט
 עוצמה:  6 בסולם מרקאלי
 במדינות או באזורים:  אלסקה, הוואי, ארצות הברית
 פצועים:  165–173
 נזק:  26 מיליון דולר
 קואורדינטות:  52°48′N 163°30′W﻿ / ﻿52.8°N 163.5°W﻿ / 52.8; -163.5
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופוררעידת האדמה באיים האלאוטיים(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופוררעידת האדמה באיים האלאוטיים
 
האנדרטה שנבנתה לזכר ההרוגים בהוואי
רעידת האדמה באיים האלאוטיים (באנגלית: 1946 Aleutian Islands earthquake) ב-1 באפריל 1946 הייתה רעידת אדמה ליד האיים האלאוטיים, אלסקה. לפי סולם מגניטודה, הייתה רעידת האדמה בעוצמה של 8.6, ולפי סולם מרקאלי רעידת האדמה הייתה בדרגה 6 (חזקה). כתוצאה מרעידת אדמה זו הגיע מספר הנפגעים ל-165–173 איש ולנזק של 26 מיליון דולר. קרקעית הים לאורך השבר הייתה מורמת, מה שגרם לצונאמי רחב-טווח עם גלים הרסניים מרובים, בגבהים הנעים בין 45 ל-130 רגל. הצונאמי מחק את המגדלור סקוטש קאפ (אנ') באי אונימק (אנ'), אלסקה וכתוצאה מכך נהרגו כל חמשת שומרי המגדלור. למרות חורבן האי אונמק, כמעט ולא הורגשה השפעת הצונאמי באלסקה גופא. הגל פגע באי קאואיי 4.5 שעות לאחר רעידת האדמה, ואילו בעיר הילו פגע הגל 4.9 שעות מאוחר יותר. ילדי הוואי לא היו מוכנים אליו בשל חוסר היכולת להעביר את כל האזהרות מהרס המגדלור שהחל עם תחילת הצונאמי. השפעות הצונאמי הגיעו גם אל החוף המערבי של ארצות הברית.
הצונאמי היה חזק במיוחד ביחס לגודל רעידת האדמה. האירוע סווג כרעידת אדמה צונאמית (אנ') עקב הפער בין גודלו של הצונאמי לבין גודלו הנמוך יחסית של גל מים על פני השטח. ממדי ההרס הניעו את הקמתה של מערכת גלי הים הסייסמית, שהפכה מאוחר יותר למרכז האזהרה לצונאמי באוקיינוס השקט (אנ') ב-1949‏.
ראו גם

רעידות אדמה
הערות שוליים

1 2 3  "1946 Aleutian Tsunami". www.usc.edu. אורכב מ-המקור ב-2016-01-12. נבדק ב-2016-02-02.
↑  Kanamori, H. (1972). "Mechanism of tsunami earthquakes" (PDF). Physics of the Earth and Planetary Interiors. Elsevier. 6: 346–359. Bibcode:1972PEPI....6..346K. doi:10.1016/0031-9201(72)90058-1. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-02-22. נבדק ב-2017-04-23.
↑  The April 1, 1946 Earthquake and Tsunami in the Aleutian Islands, George Pararas-Carayannis
מחוזות גאורגיה

| מחוזות גאורגיה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
   לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     
מקרא
| מס. | מחוז | עיר בירה | שטח  (קמ"ר) | אוכלוסייה  (2020) | קוד ISO |
| 1 | סמגרלו וסוואנתי עילית | זוגדידי | 7,441 | 311,113 | GE-SZ |
| 2 | רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית* | אמברולאורי | 4,954 | 29,080 | GE-RL |
| 3 | גוריה | אוזורגתי | 2,033 | 108,099 | GE-GU |
| 4 | אימרתי* | כותאיסי | 6,552 | 486,983 | GE-IM |
| 5 | כארתלי הפנימית* | גורי | 6,200 | 255,124 | GE-SK |
| 6 | מצחתה מתיאנתי* | מצחתה | 6,785 | 93,343 | GE-MM |
| 7 | סאמצחה-ג'אוואחתי | אחלציחה | 6,413 | 152,114 | GE-SJ |
| 8 | כארתלי תחתית | רוסתווי | 6,528 | 434,241 | GE-KK |
| 9 | טביליסי רבתי | טביליסי | 450 | 1,184,818 | GE-TB |
| 10 | קאחתי | תלאווי | 11,310 | 310,051 | GE-KA |
| 11 | אג'ריה | בתומי | 2,900 | 392,432 | GE-AJ |
| 12 | אבחזיה (דורשת עצמאות) | סוחומי | 8,700 | 250,000 | GE-AB |
הערה: המחוזות המסומנים בכוכבית (*) כוללים בחלקם גם את טריטוריית דרום אוסטיה, אשר בדומה לאבחזיה, דורשת עצמאות מגאורגיה.
נפות גאורגיה באפור; הנפות בלבן משתייכות לטריטוריות אבחזיה ודרום אוסטיה אשר אינן מוכרות
גאורגיה מחולקת בחלוקה ראשית למחוזות גאורגיה (בגאורגית: საქართველოს ტერიტორიული მოწყობა) הכוללים שתי רפובליקות אוטונומיות ועשרה מחוזות שנקראות מחרה (בגאורגית: მხარე, מחַרֶה). ובחלוקה משנית ל-73 נפות או תת-מחוזות כאשר מתוכן 13 נפות הן בשטח שתי הרפובליקות האוטונומיות (6 באג'ריה ו-7 באבחזיה). נפות אלה נקראות ראיוני (რაიონი, ראיוֹני).
כיום, לאחר הפלישה הרוסית לגאורגיה, השתנה מבנה המחוזות באזורים של אבחזיה ודרום אוסטיה.
הרפובליקות האוטונומיות

הרפובליקות האוטונומיות אבחזיה ואג'ריה, נוסדו בתקופת השלטון הסובייטי, ומוכרות כרפובליקות אוטונומיות בחוקה הגאורגית.
הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה, היא רפובליקה בדלנית השולטת בפועל, בכל שטח מחוז אבחזיה. הרפובליקה הבדלנית מוכרת על ידי רוסיה וניקרגואה ואינה מוכרת על ידי יתר מדינות העולם. הגוף המוכר בין-לאומית הוא הממשל דה יורה של אבחזיה, שגורש לאחר הפלישה הרוסית לגאורגיה מאבחזיה עילית, החלק היחיד מאבחזיה שהיה בשליטת טביליסי.
אבחזיה הבדלנית חילקה את שטחה בחלוקה למחוזות הדומה לחלוקת נפות אבחזיה שנעשתה על ידי גאורגיה, להוציא מחוז חדש שנמצא בדרום-מזרח אבחזיה.
הרפובליקה האוטונומית אג'ריה, הנשלטת על ידי יושב ראש קבינט השרים, נאמנה לחלוטין לשלטון המרכזי בטביליסי. בשנת 2004, גורש המנהיג הבדלני של הרפובליקה, אסלן אבשידזה, ללא שפיכות דמים.
המחוזות הוקמו על פי צווים נשיאותים בשנים 1994–1996 על בסיס זמני, עד שהסכסוכים הבדלניים באבחזיה ובדרום אוסטיה ייושבו. בראש כל מחוז עומד מושל, הממונה ישירות על ידי נשיא גאורגיה כנציג המדינה (სახელმწიფო რწმუნებული, סאחֶלמציפּוֹ רצמוּנֶבּוּלי).
בפרובינציה האוטונומית של דרום אוסטיה, שולטת הממשלה הבדלנית של דרום אוסטיה, בראשות נשיא. נוסדה כמחוז אוטונומי בתקופת השלטון הסובייטי. באזור בו נמצאת הרפובליקה, חלק הצפוני של כארתלי הפנימית עם חלקים קטנים במחזות השכנים, היה ידוע גם כסמאצ'בלו.
מחוזות היסטוריים של גאורגיה > הממלכה הגאורגית המאוחדת

המחוזות ההיסטוריים של גאורגיה בתקופת הממלכה הגאורגית המאוחדת השתנו במהלך שלטון הממלכה בגודלן, במעמדן ובעצם קיומם. הממלכה התאחדה בתחילה משתי ממלכות, ממלכת כארתלי וממלכת אבחזיה וכללה את המחוזות: דוכסות אבחזיה/אבסגיה, אגריסי/סמגרלו, אימרתי, סוואנתי, רצ'ה, לצ'חומי, גוריה, אג'ריה, נסיכות כארתלי, טאו, קלארג'תי, שוושתי, מסחתי וג'אוואחתי. ממלכת קאחתי ששלטה בקאחתי והרתי הייתה לסירוגין חלק מהממלכה.
בסכסוך שנתגלע על אזור טאו, כבשו הביזנטים את האזור והפכו אותו למחוז ביזנטי בשם: התמה של איבריה.
בשנת 1243, לאחר שהפלישה המונגולית לגאורגיה הנחילה תבוסה לממלכה הגאורגית, שנאלצה להכיר בחאן הגדול, יצרו המונגולים את הווילאייט (ولاية) של גורג'יסטן (פרובינציית גורג'יסטן), שכלל את גאורגיה וכל עבר הקווקז, כאשר הם שלטו באזור בצורה עקיפה בעזרת המלוכה הגאורגית. עם מותה של רוסודן, מלכת גאורגיה, בשנת 1245, ניצלו המונגולים את תקופת המעבר בין שתי תקופות שלטון, וחילקו את הקווקז לשמונה דומנים (מחוזות). בשנת 1248 הם אישרו את המלכת דוד השביעי אולו ודוד השישי נארין כמלכים משותפים לממלכה כאשר האחרון מונה לשליט ממלכת אימרתי שמאוחר יותר הפכה לממלכה עצמאית.
בין האזורים ניתן למנות את:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אג'ריה  ארגוותי  גאציאני  גוריה  הרתי |  אימרתי  קאחתי  כארתלי  חבי  חבסורתי |  קוחתי  לצ'חומי  מסחתי  פשאבי  רצ'ה |  סמגרלו  סוואנתי  טאו-קלארג'תי  תושתי  טאו |
מחוזות היסטוריים של גאורגיה > הממלכה הגאורגית המאוחדת > האימפריה הרוסית

| מחוזות גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית | מחוזות גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית | מחוזות גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית | מחוזות גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית | מחוזות גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 
| מקרא | מקרא | מקרא | מקרא | מקרא |  |
| מס. | פלך | עיר בירה | שטח  (ורסטה) | אוכלוסייה  |  |
| 1 | פלך טביליסי | טביליסי | 44,607 | 1,040,943 |  |
| 2 | פלך כותאיסי | כותאיסי | 25,942 | 914,000 |  |

חוזה גאורגייבסק שנחתם בשנת 1783 הפך את ממלכת כארתלי-קאחתי לממלכת חסות של האימפריה הרוסית, ובשנת 1801 היא סופחה ישירות לאימפריה הרוסית, ואלכסנדר הראשון קיסר רוסיה הכריז על הקמת מלכות המשנה של הקווקז. בנפה זו נכללו שטחי כארתלי-קאחתי (ממלכת כארתלי-קאחתי) ושטחים באזרבייג'ן). זו הייתה דריסת הרגל הראשונה של הרוסים בקווקז. יחד עם סיפוח גאורגיה, הרחיבה רוסיה, בשנת 1805 את שליטתה בארמניה, אזור נוצרי שהיה חלק מהאימפריה הפרסית. גם מלך ממלכת אימרתי, סולומון השני ביקש את חסותה של רוסיה כמו שליטים אחרים באזור, שחשו מהאימפריה הפרסית והאימפריה העות'מאנית, ובהמשך כפתה רוסיה את חסותה על נסיכויות נוספות באזור.
הסכם גוליסטן, משנת 1813, שנחתם בין האימפריה הרוסית לאימפריה הפרסית (سلسله قاجاریه), נבע ממלחמת רוסיה-פרס, 1804–1813, שהיה בעיקרו ניסיון כושל של הצבא הפרסי לחסום את ההתקדמות הרוסית בקווקז, והביא, בסופו של דבר, לתוצאה ההפוכה של מיסוד השליטה הרוסית בגאורגיה, ארמניה וחלקים מאזרבייג'ן. החלקים בגאורגיה שהוכרו על ידי הפרסים כחלק מהאימפריה הרוסית היו: אימרתי, גוריה, מגרליה ואבחזיה.
האימפריה הרוסית חילקה את גאורגיה לשני פלכים ("גוברניה" ברוסית) אדמיניסטרטיביים: פלך טביליסי (הגוברניה של טביליסי), ופלך כותאיסי (הגוברניה של כותאיסי).
מחוזות היסטוריים של גאורגיה > ממלחמת העולם הראשונה ועד התייצבות המשטר הסובייטי

בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר הקווקז (פברואר 1918 – מאי 1918) וכן בתקופת הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז (1922–1936) אוחדו גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן למדינה אחת. החלוקה הפנימית של מחוזות גאורגיה לא השתנתה באותה תקופה.
בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה (1918–1921) ויתרה גאורגיה על חבל בתומי, בהתחלה לטובת האימפריה העות'מאנית ואחר כך לטובת הבריטים, אבחזיה הוכרה כרפובליקה אוטונומית ולגאורגיה נוספו לזמן קצר מחוזות שלא היו בשליטתה בעבר.
מחוזות היסטוריים של גאורגיה > תקופת השלטון הסובייטי

השלטון הסובייטי עיצב את הגבולות על פי עקרון של יחידות פדרטיביות. חלוקה זו לא התייחסה כלל להבדלים האתניים בין הקבוצות השונות בגאורגיה. יחד עם היחידות הפדרטיביות הוקמו אוטונומיות למיעוטים שונים, החלוקה הסובייטית היא הבסיס לחלוקה הנוכחית של מחוזות גאורגיה.
משנת 1986 השתנה המבנה הפדרטיבי בצורה ניכרת, והוחל בהעברת סמכויות שלטוניות רבות יותר לגופי השלטון המקומיים. מה שהביא בסופו של דבר להתפרקות ברית המועצות ולייצוב החלוקה הנוכחית למחוזות.
ראו גם

נפות גאורגיה
ערי גאורגיה
ביאורים

↑  ורסטה – (верста) יחידת מידה רוסית לשטח בתקופת האימפריה הרוסית שאינה בשימוש עוד
הערות שוליים

| מחוזות גאורגיה |
| --- | --- | --- |
| רפובליקות אוטונומיות | אבחזיה • אג'ריה |  |
| מחוזות | גוריה • אימרתי • קאחתי • כארתלי תחתית • מצחתה מתיאנתי • רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית • סמגרלו וסוואנתי עילית • סאמצחה-ג'אוואחתי • כארתלי הפנימית |  |
| עיר בעלת מעמד מיוחד | טביליסי רבתי |  |
מחוזות היסטוריים של גאורגיה
פלזנטוויל

| --- | --- |

 בימוי:  גארי רוס
 הופק בידי:  גארי רוס סטיבן סודרברג ג'ון קיליק בוב דגאס
 תסריט:  גארי רוס
 עריכה:  ויליאם גולדנברג
 שחקנים ראשיים:  טובי מגווייר ריס וית'רספון ויליאם ה' מייסי ג'ואן אלן ג'ף דניאלס
 מוזיקה:  רנדי ניומן
 צילום:  ג'ון לינדלי
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה 
 חברה מפיצה:  New Line Cinema
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 באוקטובר 1998
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט נעורים, סרט דיסטופי, סרט דרמה, סרט קומדיה, דרמה קומית, סרט פנטזיה, סרט ריאליזם קסום 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-90 של המאה ה-20 
 תקציב:  $40,000,000
 הכנסות:  $49,805,462
 הכנסות באתר מוג'ו:   pleasantville
 דף הסרט ב־IMDb
 
פלזנטוויל (במקור: Pleasantville) הוא סרט קולנוע דרמטי קומי משנת 1998. את הסרט כתב, הפיק וביים גארי רוס, ומככבים בו טובי מגווייר, ריס וית'רספון, ויליאם ה' מייסי, ג'ואן אלן, מרלי שלטון וג'ף דניאלס.
כמו כן משתתפים בסרט דון נוטס, פול ווקר, ג'יין קזמרק, ג'יי.טי. וולש.
זה היה הסרט האחרון בהשתתפותו של ג'יי.טי. וולש, שיצא לאקרנים בארצות הברית ב-23 באוקטובר 1998, לאחר מותו.
צוות השחקנים > דמויות "העולם האמיתי"

טובי מגווייר - דייוויד, אחיה התאום של ג'ניפר
ריס וית'רספון - ג'ניפר, אחותו התאומה של דייוויד
ז'וזפה אנדרוז - חברו של דייוויד
ג'ני לואיס - חברתה של ג'ניפר
מריסה ריביסי - חברתה של ג'ניפר
ג'יין קזמרק - אימם של דייוויד וג'ניפר
דון נוטס - טכנאי טלוויזיה
צוות השחקנים > דמויות "בדיוניות"

קווין קונור - באד פרקר, אחיה של מארי-סו
נטלי רמזי - מארי-סו פרקר, אחותו של באד
ויליאם ה' מייסי - ג'ורג' פרקר, אביהם של באד ומארי-סו, בעלה של בטי
ג'ואן אלן - בטי פרקר, אימם של באד ומארי-סו, אשתו של ג'ורג'
ג'ף דניאלס - ביל ג'ונסון
ג'יי.טי. וולש - ביג בוב (בוב הגדול)
מארלי שלטון - מרגרט הנדרסון
דייוויד טום - ווייטי
פול ווקר - סקיפ מרטין
דון קודי - בטי-ג'ין, חברתה של מארי-סו
מגי לאוסון - ליסה-אן, חברתה של מארי-סו
אנדרה טיילר - פגי-ג'יין, חברתה של מארי-סו