stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2015/2016 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל
טבלת הליגה

| # | קבוצה | מ | נ | ת | ה | ש | ± | נק' | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גזוביק | 38 | 26 | 8 | 4 | 61 − 20 | +41 | 86 |  העפלה לליגת העל 2016/2017 |
| 2 | ארסנל | 38 | 25 | 7 | 6 | 64 − 36 | +28 | 82 |  העפלה לליגת העל 2016/2017 |
| 3 | טום | 38 | 22 | 8 | 8 | 58 − 35 | +23 | 74 |  העפלה ליגת העל 2016/2017 (באמצעות משחקי מבחן) |
| 4 | וולגר | 38 | 17 | 12 | 9 | 57 − 37 | +20 | 63 | התמודדות במשחקי מבחן |
| 5 | ספרטק-2 | 38 | 17 | 8 | 13 | 52 − 49 | +3 | 59 | אינה מורשית להעפיל לליגת העל בשל היותה קבוצת מילואים של ספרטק |
| 6 | פאקל | 38 | 17 | 5 | 16 | 51 − 42 | +9 | 56 |  |
| 7 | טוסנו | 38 | 17 | 4 | 17 | 57 − 53 | +4 | 55 |  |
| 8 | טיומן | 38 | 15 | 9 | 14 | 44 − 45 | −1 | 54 |  |
| 9 | סוקול | 38 | 14 | 11 | 13 | 43 − 38 | +5 | 53 |  |
| 10 | וולגה | 38 | 14 | 9 | 15 | 39 − 37 | +2 | 51 |  הקבוצה פורקה |
| 11 | סיביר | 38 | 14 | 9 | 15 | 47 − 50 | −3 | 51 |  |
| 12 | שיניק | 38 | 13 | 11 | 14 | 50 − 49 | +1 | 50 |  |
| 13 | זניט-2 | 38 | 13 | 11 | 14 | 61 − 56 | +5 | 50 | אינה מורשית להעפיל לליגת העל בשל היותה קבוצת מילואים של זניט |
| 14 | סק"א-אנרגיה | 38 | 13 | 10 | 15 | 36 − 35 | +1 | 49 |  |
| 15 | לוצ'-אנרגיה | 38 | 12 | 9 | 17 | 31 − 46 | −15 | 45 |  |
| 16 | יניסיי | 38 | 12 | 8 | 18 | 36 − 49 | −13 | 44 | שמרה על מקומה בליגה בעקבות סירובה של קבוצת סמנה מהליגה השנייה להעלות ליגה |
| 17 | בלטיקה | 38 | 11 | 11 | 16 | 37 − 47 | −10 | 44 | שמרה על מקומה בליגה בעקבות פירוקה של וולגה |
| 18 | טורפדו ארמאוויר | 38 | 10 | 10 | 18 | 28 − 44 | −16 | 40 |  ירידה לליגה השנייה 2016/2017 |
| 19 | באיקל | 38 | 8 | 2 | 28 | 29 − 73 | −44 | 26 |  ירידה לליגה השנייה 2016/2017 |
| 20 | קאמאז | 38 | 6 | 6 | 26 | 20 − 60 | −40 | 24 |  ירידה לליגה השנייה 2016/2017 |
אחראר א-שאם

דגל הארגון בשנים 2012–2016
חרכת אחראר א-שאם אל-אסלאמיה (בערבית: حركة أحرار الشام الإسلامية – "התנועה האסלאמית של חופשיי הלבנט") הידועה בקיצור בתור אחראר א-שאם, היא קואליציה של יחידות איסלאמיות סלפיות מרובות שהתגבשו לכדי ארגון אחד על מנת להילחם נגד משטרו הסורי של בשאר אל-אסד במלחמת האזרחים בסוריה, והיא בין כוחות האופוזיציה החזקים והמרכזיים במלחמה. הקבוצה נחשבת לג'יהאדיסטית מתונה ביחס לארגונים אחרים הפעילים במרד הסורי.
התנועה הוקמה והונהגה על ידי חסאן עבוד (אנ') עד מותו בשנת 2014, ולאחר מכן על ידי מנהיגים שנבחרו על ידי מועצת השורא של הארגון. אחראר א-שאם היה מהמרכיבים העיקריים של ברית החזית האסלאמית הסורית שפעלה עד 2013, ולאחר מכן בחזית האסלאמית שפעלה עד 2016. עם סך לוחמים שהגיע בשנת 2015 לכ-20,000, הארגון הפך לזמן מה להיות ארגון המורדים הסוני הגדול ביותר לאחר צבא סוריה החופשי, והאפקטיביות שלו הייתה אף יותר גבוהה עקב שרשרת הפיקוד המאורגנת והשליטה המלאה של ההנהגה על כל יחידות הארגון בניגוד לצבא הסורי החופשי. אחראר א-שאם ובן בריתו העיקרי – צבא האסלאם, היו קבוצות המורדים העיקריות שנתמכו על ידי טורקיה וסעודיה.
תנועת אחראר א-שאם שואפת להקים ממשלה אסלאמית בסוריה המבוססת על חוקי השריעה. התנועה שיתפה פעולה באופן גלוי עם ג'בהת פתח א-שאם (לשעבר ג'בהת א-נוסרה, שלוחת אל-קאעידה הסורית) במאבק נגד משטר אסד, ולזמן קצר אף שיתפה פעולה עם ארגון המדינה האסלאמית, לפני שהחלה להילחם בו. עם זאת, התנועה מתנגדת להקמת ח'ליפות איסלאמית עולמית, ומעדיפה לשמור על מסגרת הישות המדינית והלאומיות הסורית.
אידאולוגיה והמחלוקת בדבר היותו ארגון טרור

אחראר א-שאם מבקשת להקים ממשלה אסלאמית בסוריה. שלא כמו המדינה האסלאמית והיאת תחריר א-שאם, תנועת אחראר א-שאם מדגישה שהמאבק שלה מוגבל לסוריה וכי היא אינה דוגלת בג'יהאד עולמי. התנועה תיארה את ההתקוממות הסורית כמאבק נגד מזימתה של איראן להקים מדינה שיעית מאיראן דרך עיראק וסוריה עד לבנון. כדי להתמודד עם הרושם הקיצוני של הקבוצה, אחראר א-שאם, שמעמדה במרד הסורי נמצא על קו התפר בין הקיצונים למתונים, החלה ליצור לעצמה תדמית מתונה יותר מ-2015 ואילך. בעזרת טורקיה, אחראר א-שאם ניסתה לשכנע את המערב שהיא האופציה הטובה ביותר לסוריה אחרי הבסת משטר אסד והמדינה האסלאמית. עם זאת, על פי גורמי המודיעין במערב, כמה מחברי אל-קאעידה ששוחררו מכלא סיידנאיא על ידי ממשלת סוריה הצליחו להשפיע על הקבוצה, ופעיליהם השתלבו בתוך הדרגים הבכירים של אחראר א-שאם; ארצות הברית ביצעה אף מספר פעמים תקיפות אוויריות על מפקדים קיצוניים של הארגון המקושרים לאל-קאעידה. העריקה של חלק מהזרם הקיצוני בארגון להיאת תחריר א-שאם והמיזוג של פלגי מורדים מתונים עם אחראר א-שאם מפאת התקפות הג'יהאדיסטים הקיצונים, סייעה במובנים רבים לתנועה למתג את עצמה כמתונה ואחראית יותר.
מאז דצמבר 2015 מנסה מועצת הביטחון של האו"ם להרכיב רשימה של ארגוני טרור בסוריה. תנועת אחראר א-שאם לא הוכרזה על ידי מחלקת המדינה, האו"ם או האיחוד האירופאי כארגון טרור, והיא ממשיכה להיות נקודת מפתח במחלוקת בין המערב לבעלות בריתה של ממשלת סוריה במשא ומתן להפסקת האש בסוריה. משטר אסד, רוסיה, לבנון, עיראק, מצרים ואיחוד האמירויות הערביות, ניסו להשפיע על מועצת הביטחון להכריז על אחראר א-שאם כארגון טרור, ולגרום לכך שהארגון לא ייכלל בהפסקת האש וניתן יהיה להפציץ אותו בכל עת. מחלקת המדינה האמריקאית קבעה שאחראר א-שאם אינו ארגון טרור למרות קשריו עם ג'בהת א-נוסרה, ובחודש מאי 2016, ארצות הברית, בריטניה, צרפת, ואוקראינה חסמו את ההצעה הרוסית לאו"ם להכניס את הארגון לרשימה השחורה של ארגוני הטרור.
אזורי פעילות, מטרות וחימוש

עם הקמתה בשנת 2012, תנועת אחראר א-שאם פעלה בעיקר במחוז אידליב. בשנת 2013 עם התרחבותה לכ-83 יחידות, היא הרחיבה את פעילותה למחוזות: חלב, חמה, א-רקה, אל-חסכה, דיר א-זור, דרעא ולטקיה. היא החלה לפעול בקוניטרה בשנת 2014 ובחומס בשנת 2015, וסולקה במהלך השנתיים האלו ממחוזות א-רקה, דיר א-זור ואל-חסכה על ידי המדינה האסלאמית וה-YPG.
אחראר א-שאם הייתה אחת הקבוצות הראשונות בסוריה שהחלה להשתמש בחומרי נפץ ולפשוט על בסיסים צבאיים כדי לקחת שלל להמשך הלחימה. בין השנים 2012 ל-2014, מטרותיה העיקריות היו הצבא הסורי, חזבאללה, והארגונים של כורדיסטן הסורית. בשנת 2014 תנועת אחראר א-שאם החלה להיאבק גם במדינה האסלאמית ובהמשך גם במשמרות המהפכה של איראן ובמיליציות השיעיות מעיראק ואפגניסטן. בנוסף, אחראר א-שאם תקפה לא פעם ריכוזים של אזרחים עלווים בנקמה על פעולות המשטר העלווי של אסד.
החימוש של ארגון אחראר א-שאם כולל בין השאר טנקים, נגמ"שים, שריוניות, תותחים ניידים, טילי נ"ט מסוגים שונים, משגרי רקטות, מרגמות, רימונים ורובי סער למיניהם. מרבית החימוש הכבד הוא שלל שנלקח מצבא סוריה. עם התרחבות ארסנל הנשק שלה, תנועת אחראר א-שאם החלה לבצע התקפות גדולות יותר במגמה לכבוש שטחים נרחבים בסוריה. כמו כן, נטען שיש לארגון חטיבת טכנית שתפקידה לבצע טרור סייבר. בניגוד לארגונים ג'יהאדיסטים רבים, אחראר א-שאם אינה משתמשת ברכבי תופת ובמחבלים מתאבדים לצורך התקפות על עמדות המשטר, על אף קשריה ההדוקים עם היאת תחריר א-שאם שמשתמשת בפיגועי התאבדות באופן שוטף; עם זאת התנועה משתמשת לעיתים במנהרות תופת הנחפרות מתחת למפקדות של המשטר הסורי ובעלי בריתו.
מימון, וסיוע כספי וצבאי

חלק נכבד מאמצעי המימון של הארגון מגיעים מגביית מיסים מארגוני מורדים אחרים תמורת מתן מעבר למשאיות האספקה שלהם שנכנסות לסוריה מטורקיה דרך מעבר הגבול באב אל-הווא הנמצא בשליטת אחראר א-שאם, אך התנועה מקבלת מימון נכבד גם ממקורות מחוץ לסוריה. הארגון קיבל לראשונה מימון זר מרשתות תמיכה אסלאמיות במדינות המפרץ הפרסי שעל פי הדיווחים היו קשורים לממשלת קטר. בשנת 2014 החלה קטר לממן רשמית את הארגון ופלגי מורדים אחרים, ובתגובה לכך, בחריין, סעודיה ואיחוד האמירויות הערביות משכו את שגריריהן מקטר עקב התמיכה שלה בטרור לטענתם. עם זאת, ב-2015 סעודיה וטורקיה החלו גם הן לממן את הארגון רשמית, במאמץ משותף לחזק את כוחות האופוזיציה הסוריים לאחר המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה והצטרפות משמרות המהפכה של איראן ומיליציות שיעיות להגנה על משטר אסד. מלבד התמיכה הכספית, המדינות הסוניות הללו החלו לספק לארגוני המורדים גם אמצעי לחימה בקצב הולך וגובר, עקב התבוסות שחוו המורדים בשנת 2016. טורקיה מנצלת את תמיכתה הרבה בארגון על מנת להשפיע עליו להתרחק מארגוני הג'יהאדיסטים הקיצוניים.
החזית האסלאמית שבה הייתה חברה תנועת אחראר א-שאם, נהגה גם לפשוט על מחסני ציוד של צבא סוריה החופשי שניתנו לו על ידי המערב כדי להשלים חוסרים – מה שהוביל להשעיה לזמן מה של אספקת נשק מתקדם על ידי ארצות הברית ובריטניה. בשנת 2014, ארצות הברית שקלה לחדש את הסיוע הלא-קטלני לאופוזיציה המתונה (תרופות, כלי רכב וציוד תקשורת), אפילו אם חלק מזה הולך בסופו של דבר לקבוצות האיסלאמיסטיות.
עד 2013, ארגון אחראר א-שאם קיבל לשורותיו לוחמים זרים שנכנסו דרך טורקיה, וזאת על מנת להגדיל את כוחו. בעקבות הנהירה ההמונית של לוחמים זרים ג'יהאדיסטים מכל רחבי העולם לארגוני הטרור בסוריה, עמדת אחראר א-שאם השתנתה לגבי הצטרפות לוחמים זרים לארגון, וכיום היא מעדיפה על פניהם לוחמים סורים מקומיים כחלק ממאמציה לבדל את עצמה מהארגונים הג'יהאדיסטיים. בנוסף, האפקטיביות הצבאית של אחראר א-שאם יחד עם הצטרפות פלגי מורדים מקומיים לשורותיה, הפחיתה את הצורך של הארגון בלוחמים זרים, ובמקביל הלוחמים הזרים מעדיפים להצטרף למסגרות קיצוניות יותר כמו המדינה האסלאמית או היאת תחריר א-שאם.
מתקפות עיקריות

1 בנובמבר 2012: אחראר א-שאם וג'בהת א-נוסרה תקפו את המרכז הבין-לאומי למחקר חקלאי באזורי היבשה, הרגו כמה חיילים והשתלטו על כלי נשק וכלי רכב.
8 במרץ 2013: אחראר א-שאם וא-נוסרה כבשו את העיר א-רקה מכוחות הממשלה והפכו אותה לבירת המחוז הראשונה שנמצאת תחת שליטת כוחות האופוזיציה (נפגעים לא ידועים).
4 באוגוסט 2013: אחראר א-שאם, המדינה האסלאמית, א-נוסרה, ג'בהת אנצאר א-דין (אנ') וסוּק֫וּר אל-עז (אנ'), תקפו כפרים עלוויים במחוז לטקיה. במתקפה נהרגו 190 אזרחים, ודאע"ש ואנצאר א-דין לקחו 200 בני ערובה. מספר ההרוגים של אחראר א-שאם היה הנמוך ביותר מבין הארגונים שהשתתפו במתקפה (3 הרוגים).
6 בינואר 2014: אחראר א-שאם בשיתוף עם א-נוסרה, צבא האסלאם וצבא סוריה החופשי, סילקו את המדינה האסלאמית מהעיר א-רקה. המדינה האסלאמית חזרה עם תגבורות כבדות מעיראק ביולי 2014 וכבשה מחדש את כל העיר. לאחראר א-שאם היה 100 הרוגים במאבק על השליטה בעיר.
9 ביוני 2015: אחראר א-שאם בשיתוף עם ארגונים אחרים הפעילים במסגרת צבא הכיבוש, סילקו את הצבא הסורי ממחוז אידליב. לארגון היו 45 הרוגים.
7 באוגוסט 2015: אחראר א-שאם וא-נוסרה תקפו את הכוחות של משטר אסד באל-קרקור ליד מחוז אידליב. הארגונים הצליחו להרוג את עלי כנעאן, מפקד שדה בולט של הצבא הסורי.
28 באפריל 2016: אחראר א-שאם וחמושים אחרים תקפו את חברי הכוחות הסוריים הדמוקרטיים, הנתמכים על ידי ארצות הברית (ארגון גג של לוחמים כורדים וערבים). אחראר א-שאם ובעלות בריתה איבדו 53 לוחמים, המהווים את מספר ההרוגים הגדול ביותר של האופוזיציה הסונית כתוצאה מהתנגשויות עם כוחות הכורדים במהלך מלחמת האזרחים בסוריה.
12 במאי 2016: אחראר א-שאם וא-נוסרה תפסו את הכפר העלווי א-זארה במחוז חומס מכוחות הממשלה, במסגרת מבצע שנקרא "הנקמה על חלב". הארגונים הוציאו להורג כ-42 אזרחים. לאחראר א-שאם היו 49 הרוגים במהלך המתקפה.
7 באוגוסט 2016: אחראר א-שאם בשיתוף עם ארגונים אחרים הפעילים בצבא הכיבוש, פתחו במתקפה בניסיון לפרוץ את המצור של משטר אסד על החלק המזרחי של העיר חלב שנשלט על ידי המורדים. הארגונים הצליחו לפרוץ את המצור לזמן קצר מה שגרר התקפה אווירית בגז כלור על כוחות האופוזיציה בעיר. בסופו של דבר חלב נפלה לידי משטר אסד – מה שנחשב לאחד הכשלונות המהדהדים ביותר של האופוזיציה מאז תחילת מלחמת האזרחים.
אוקטובר 2016: לאחר תקופה של מתיחות גוברת, אחראר א-שאם פתח במתקפה נגד ג'ונד אל-אקצא, שהיה בעבר חבר בצבא הכיבוש בשל התקפותיו על פלגי מורדים מתונים והקשרים שלו לכאורה עם המדינה האסלאמית. כתוצאה מהתקפה זו, ג'ונד אל-אקצא התמזג עם ג'בהת פתח א-שאם (ג'בהת א-נוסרה לשעבר), ומנהיגי פתח א-שאם ניהלו משא ומתן על הפסקת אש עם אחראר א-שאם. בסופו של דבר, הארגון סולק על ידי ג'בהת פתח א-שאם מאידליב והצטרף למדינה האסלאמית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  ‏ מידע מפורט ומקיף אודות תנועת אחראר א-שאם
↑  מפקד המורדים הנאבקים בדאעש נרצח בפיגוע התאבדות - וואלה חדשות, באתר וואלה, 10 בספטמבר 2014
1 2 3 4  ‏ המאבק בין הזרמים בארגון אחראר א-שאם
↑   איסלאמיסטים קיצונים חיסלו את שליח הנהגת אל-קאעדה לסוריה, באתר הארץ, 23 בפברואר 2014
↑  ‏ בחירת מנהיג חדש לתנועת "אחראר א-שאם": בצל מאבקים פנימיים ד"ר אלי גליה, הערוץ של המזרח התיכון
↑  ‏ אחראר א-שאם בעימות חזיתי מול 'המדינה האסלאמית': צעד מפתיע במסגרת המאבק האידאולוגי 10 באפריל 2016
דגלו הראשון של הארגון, שעליו הופיעה השהאדה
טנק מדגם T-55/54 של אחראר א-שאם, במהלך פעילות במחוז אידליב בשנת 2015 נגד צבא סוריה במסגרת ברית מערכּת א-נַּסר (קרב הניצחון).
הרעשה ארטילרית של אחראר א-שאם על עמדות המשטר הסורי בפרברי העיר חלב (במסגרת שיתוף פעולה עם ארגון הגג צבא חלב).
צלמי אחראר א-שאם מתעדים התפוצצות מכונית תופת של ארגון ג'בהת א-נוסרה על עמדות המשטר הסורי, כהכנה לכניסת לוחמי שני הארגונים ליעד (במסגרת שיתוף פעולה בין הארגונים במסגרת צבא הכיבוש).
מכירת יוסף

מכירת יוסף, ציור של קונסטנטין פלוויטסקי (1855)
מכירת יוסף הוא סיפור מקראי שמופיע בפרשת וישב בספר בראשית, פרק ל"ז, ועניינו השלכת יוסף לבור על ידי אחיו ומכירתו לעבד, והיא היחידה הראשונה בפרשת יוסף ואחיו.
תוכן העלילה

יוסף היה בן הזקונים של יעקב מאשתו האהובה רחל. אביו אהב אותו מכל אחיו והכין עבורו בגד ייחודי בשם כתונת פסים. יוסף מביא את דיבת אחיו לאביהם יעקב. בנוסף, הוא מספר לאחיו שני חלומות שחלם שמשמעותם היא שיוסף ימלוך על בני משפחתו והם ישתחוו לו. האחים בראותם כי יוסף הוא הבן האהוב שונאים אותו עד כדי כך שאינם מדברים עמו לשלום, ולאחר שיוסף מספר את חלומותיו, שנאתם וקנאתם מתעצמת.
באחד הימים יוסף נשלח במצוות אביו לראות מה שלומם במרעה אליו יצאו בשכם. יוסף שומע בקול אביו ויוצא לחפש את אחיו. הוא לא מוצא אותם בשכם ואיש שפוגש אותו בשדה מפנה אותו לחפש אותם בדותן. בראות האחים את יוסף מרחוק הם מחליטים להרוג אותו ולבטל את חלומותיו למשול בהם. בתחילה הם זוממים לרצוח את יוסף, להשליך אותו באחד הבורות שבסביבה ולספר שהוא נטרף. ראובן הבכור רוצה להציל את יוסף ומציע לזרוק אותו לבור ולא להרוג אותו בידיהם, מתוך מטרה להצילו בהמשך. כאשר יוסף מגיע אליהם האחים פושטים ממנו את הכותונת ומשליכים אותו חי אל בור ריק ממים.
וַיֵּשְׁבוּ לֶאֱכָל-לֶחֶם וַיִּשְׂאוּ עֵינֵיהֶם וַיִּרְאוּ וְהִנֵּה אֹרְחַת יִשְׁמְעֵאלִים בָּאָה מִגִּלְעָד וּגְמַלֵּיהֶם נֹשְׂאִים נְכֹאת וּצְרִי וָלֹט הוֹלְכִים לְהוֹרִיד מִצְרָיְמָה. וַיֹּאמֶר יְהוּדָה אֶל-אֶחָיו מַה-בֶּצַע כִּי נַהֲרֹג אֶת-אָחִינוּ וְכִסִּינוּ אֶת-דָּמוֹ. לְכוּ וְנִמְכְּרֶנּוּ לַיִּשְׁמְעֵאלִים וְיָדֵנוּ אַל-תְּהִי-בוֹ כִּי-אָחִינוּ בְשָׂרֵנוּ הוּא וַיִּשְׁמְעוּ אֶחָיו.
וַיַּעַבְרוּ אֲנָשִׁים מִדְיָנִים סֹחֲרִים וַיִּמְשְׁכוּ וַיַּעֲלוּ אֶת-יוֹסֵף מִן-הַבּוֹר וַיִּמְכְּרוּ אֶת-יוֹסֵף לַיִּשְׁמְעֵאלִים בְּעֶשְׂרִים כָּסֶף וַיָּבִיאוּ אֶת-יוֹסֵף מִצְרָיְמָה.
האחים סועדים ורואים מרחוק שיירת ישמעאלים מתקרבת, יהודה מציע לאחיו להחליף את מותו של יוסף בבור במכירתו לעבד לשיירה והאחים מסכימים. באותו זמן עוברת שיירת ישמעאלים, יוסף נמשך ומועלה מן הבור ונמכר כעבד לשיירת הישמעאלים בסכום של עשרים כסף. יוסף מובל למצרים ושם ימכר לפוטיפר. ראובן הולך אל הבור בו יוסף אמור להיות, על מנת לשחררו, ומגלה שיוסף איננו בבור. ראובן קורע את בגדיו והולך ומספר לאחיו "הילד איננו, ואני, אנה אני בא".
האחים מנסים לגרום ליעקב אביהם לחשוב שבדרך אליהם יוסף נטרף ומת בלי קשר לאחים. הם לוקחים את כתונת הפסים של יוסף, אותה לקחו הגעתו אלהם, וטובלים אותה בדם עז ששחטו. הכותנת נשלחת אל יעקב עם שאלה "זאת מצאנו, הכר־נא הכתֹנת בִּנך היא, אם לא?". יעקב מזהה את הכותונת, מבין שבנו יוסף נטרף ואומר "טָרֹף טֹרַף יוסף". יעקב קורע את בגדיו, לובש שק ומתאבל מיום זה למשך שנים. בני משפחתו מנסים לנחם אותו אך איש אינו מצליח לנחם את יעקב ששכל את בנו האהוב.
הסבר פרטי מכירת יוסף

המשכו של הסיפור לאחר שנזרק יוסף לבור אינו ברור כל צרכו:
בתחילה נאמר כי האחים החליטו למכור את יוסף לישמעאלים. לאחר מכן נאמר: "וַיַּֽעַבְרוּ֩ אֲנָשִׁ֨ים מִדְיָנִ֜ים סֹֽחֲרִ֗ים וַֽיִּמְשְׁכוּ֙ וַיַּֽעֲל֤וּ אֶת־יוֹסֵף֙ מִן־הַבּ֔וֹר וַיִּמְכְּר֧וּ אֶת־יוֹסֵ֛ף לַיִּשְׁמְעֵאלִ֖ים בְּעֶשְׂרִ֣ים כָּ֑סֶף וַיָּבִ֥יאוּ אֶת־יוֹסֵ֖ף מִצְרָֽיְמָה׃". בהמשך הפרשה נכתב:
”הַמְּדָנִים מָכְרוּ אֹתוֹ אֶל-מִצְרָיִם לְפוֹטִיפַר סְרִיס פַּרְעֹה שַׂר הַטַּבָּחִים” (שם, פסוק ל"ו). ובהמשך: ”וְיוֹסֵף הוּרַד מִצְרָיְמָה וַיִּקְנֵהוּ פּוֹטִיפַר סְרִיס פַּרְעֹה שַׂר הַטַּבָּחִים אִישׁ מִצְרִי מִיַּד הַיִּשְׁמְעֵאלִים אֲשֶׁר הוֹרִדֻהוּ שָׁמָּה” (בראשית, ל"ט, א').
הפרשנים מתלבטים בשאלה מי מכר את יוסף, האם האחים או המדיניים, ולמי הוא נמכר, האם לישמעאלים או למדיינים?
רש"י מסביר שהיו מספר מכירות, בני יעקב מכרו את יוסף לישמעלים, הישמעאלים למדינים והמדינים למצרים. הקושי בתירוץ זה הוא הופעתם המחודשת של הישמעאלים בפרק ל"ט.
ר' אברהם אבן עזרא סבור כי מדין וישמעאל הם בני שבט אחד הנקרא פעם כך ופעם כך.
הרמב"ן חולק על אבן עזרא, ומוכיח כי מדין וישמעאל הם שני עמים שונים. הוא מבאר כי השיירה הייתה מורכבת מסוחרים מדינים ששכרו את שיירת הגמלים של הישמעאלים לצורך הובלת סחורה. המדינים הם אלו שקנו את יוסף והם מכרו אותו במצרים, והישמעאלים רק נהגו את שיירת הגמלים.
אור החיים מסביר, בדומה לרמב"ן, שהשיירה הייתה מורכבת ממדינים ומישמעאלים, אך לדעתו הסוחרים שקנו ומכרו את יוסף מהאחים היו הישמעאלים והמדינים שהיו סוחרים מיומנים שימשו בתור מתווכים בעסקאות הקניה והמכירה.
לפי כל הפרשנים שהוזכרו, האחים הם שמכרו את יוסף, וכך מפורש בדבריו לאחים: "אֲנִי֙ יוֹסֵ֣ף אֲחִיכֶ֔ם אֲשֶׁר־מְכַרְתֶּ֥ם אֹתִ֖י מִצְרָֽיְמָה" (ספר בראשית, פרק מ"ה, פסוק ד').
רשב"ם מסביר כי האחים כלל לא מכרו את יוסף. בשעה שישבו לאכול התרחקו מעט מן הבור כדי לא לאכול על הדם.
הם המתינו לישמעאלים שראו קודם, ולפני שבאו הישמעאלים עברו במקום סוחרים מדיינים, חטפו את יוסף מהבור ואחר כך מכרו אותו לישמעאלים. פירושו של הרשב"ם מהפכני, אך מוצא אסמכתא בפסוקים, שכן בהם לא מוזכר כלל שהאחים מכרו את יוסף.
בפסוק: ”וַיִּמְשְׁכוּ וַיַּעֲלוּ אֶת-יוֹסֵף מִן-הַבּוֹר” לא נזכרים כלל האחים; ואף יוסף עצמו, בהיותו בבית האסורים מעיד: ”כִּי-גֻנֹּב גֻּנַּבְתִּי מֵאֶרֶץ הָעִבְרִים” (בראשית, מ', ט"ו), אך כפי שהוא עצמו מציין קשה עליו מדברי יוסף לאחים בהם הוא קובע כי הם אלו שמכרוהו.
כאמור, פרשנים שונים הגיעו עד לתסריטים אפשריים רבים לגבי מספר המכירות שבוצעו וזהות הסוחרים.
משמעות המכירה

בהיסטוריוגרפיה היהודית יש למכירת יוסף חשיבות מכרעת:
בעקבות המכירה ירד יוסף למצרים, הפך למשנה למלך, כלכל את אחיו ואביו בשנות הרעב, דבר שהביא להשתקעות המשפחה במצרים, לשעבוד, ולבסוף ליציאת מצרים ולכיבוש הארץ בידי העברים. סכום המכירה, 20 דינרים שהם 5 סלעים, הוא גם הסכום של פדיון בכורות (מהאם), מצווה זכר למכת בכורות בזמן יציאת מצרים. יוסף היה בכור לאמו.
חוקרת המקרא נחמה ליבוביץ' מוצאת סיבתיות כפולה בסיפור מכירת יוסף, כפילות של עשייה אנושית ועשייה אלוהית. מצד אחד בני אדם פועלים מתוך דחפים אנושיים: יוסף מתפאר, האחים מקנאים ונוקמים בו, ומצד שני ה' מכוון את כל המאורעות כדי להוציא לפועל את התוכנית האלוהית של עם נבחר היוצא מבית עבדים ומקבל את התורה.
מכירת יוסף באגדה

חז"ל גינו את האחים על המכירה:
ספר היובלים מתארך את המכירה ל-10 בחודש השביעי, שהוא יום הכיפורים בלוח השנה במגילות קומראן, ובכך מסביר את הצורך בשעיר לעזאזל לכפר על בני ישראל.
ראו גם

עשרת הרוגי מלכות - הדעה שנהרגו כעונש על מכירת יוסף
יוסף וכתונת הפסים המשגעת
לקריאה נוספת

מרדכי ברויאר, פרקי בראשית, הוצאת תבונות, תשנ"ט, הפרק "מכירת יוסף", עמ' 606–630.
יונתן גרוסמן, ‏מכירת יוסף: מהניתוח הדיאכרוני אל עיצוב הסיפור, עיוני מקרא ופרשנות, כרך י"א, רמת גן: אוניברסיטת בר אילן, 2020, עמ 69–98, באתר Academia.edu.
ברוך יעקב שורץ, "ירידתו של יוסף למצרים: חיבורו של בראשית לז ממקורותיו", בית מקרא: כתב-עת לחקר המקרא ועולמו, כרך נ"ה (2010), עמ' 1–30.
יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, "'ואבך במסתרים ימים רבים על יוסף' – סיפור מכירת יוסף בספר צוואות השבטים", בתוך: גם כך לא כתוב בתנ"ך, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2009, פרק י, עמ' 122–132.
הערות שוליים

↑  חז"ל זיהו את הזורק עם שמעון, ראו: בראשית רבה, פרשה פ"ד, פסקה ט"ז
↑  חז"ל זיהו את המבשר ליעקב עם יהודה (מסכת סוטה, דף י', עמוד ב') או עם נפתלי (ספר הישר) או עם בני השפחות (תרגום ירושלמי (יונתן), בראשית, ל"ז, ל"ב)
↑  פרק ל"ד
↑  Encountering the Documentary Hypothesis in the Joseph Story, באתר "The Torah" (באנגלית)
↑  ספר בראשית, פרק ל"ז, פסוק כ"ט
↑  ספר בראשית, פרק ל"ז, פסוק כ"ח
↑  ספר בראשית, פרק ל"ז, פסוק ל"ו
ספר בראשית, פרק ל"ט, פסוק א'
| ספר בראשית |
| --- | --- | --- |
| פרשת בראשית | בריאת העולם • תוהו ובוהו • רקיע • המים העליונים • בריאת אדם וחוה • אדם וחוה • פרייה ורבייה • גן עדן • נחש הקדמוני • חטא עץ הדעת • קללת האדם והאשה • עץ החיים • קין והבל • שירת למך • מעשה בני האלוהים |  |
| פרשת נח | תיבת נח • המבול • ברית הקשת • שבע מצוות בני נח • שכרות נח • תולדות בני נח • מגדל בבל |  |
| פרשת לך לך | מסע אברהם לארץ כנען • ירידת אברהם למצרים • פרידת אברהם ולוט • מלחמת ארבעת המלכים את החמישה • מלכי-צדק • ברית בין הבתרים • בריחת הגר ולידת ישמעאל • ברית המילה |  |
| פרשת וירא | ביקור המלאכים באוהל אברהם • מהפכת סדום ועמורה • לוט ובנותיו • ירידת אברהם לגרר • גירוש הגר וישמעאל • ברית אברהם ואבימלך • עקדת יצחק |  |
| פרשת חיי שרה | רכישת מערת המכפלה • מציאת אישה ליצחק • נישואי אברהם וקטורה • תולדות ישמעאל |  |
| פרשת תולדות | לידת יעקב ועשו • מכירת הבכורה • ירידת יצחק לגרר • הריב על הבארות • ברית יצחק ואבימלך • גנבת הברכות • בריחת יעקב מעשו |  |
| פרשת ויצא | חלום יעקב • נישואי יעקב עם רחל ולאה • לידת בני יעקב • מעשה הדודאים • בריחת יעקב מלבן • ברית יעקב ולבן |  |
| פרשת וישלח | מפגש יעקב ועשו • מאבק יעקב והמלאך • מעשה שכם ודינה • מעשה שמעון ולוי • קיום הנדר בבית אל • מות רחל וקבורתה • מעשה ראובן ובלהה • פרשת שמונת מלכי אדום |  |
| פרשת וישב | מכירת יוסף • מעשה יהודה ותמר • לידת פרץ וזרח • יוסף ואשת פוטיפר • חלומות שר המשקים ושר האופים |  |
| פרשת מקץ | חלומות פרעה • ירידת אחי יוסף למצרים |  |
| פרשת ויגש | התוודעות יוסף לאחיו • ירידת יעקב למצרים • מכירת ארץ מצרים לפרעה |  |
| פרשת ויחי | שבועת יוסף ליעקב • ברכת אפרים ומנשה • ברכת יעקב לבניו • מות יעקב וקבורתו |  |
| דמויות מרכזיות | אדם וחוה • קין והבל • נח • אברהם ושרה • לוט • הגר וישמעאל • יצחק ורבקה • עשו • יעקב רחל ולאה • בלהה וזלפה • ראובן • שמעון • לוי • יהודה • תמר • יששכר • זבולון • דן • נפתלי • גד • אשר • יוסף • בנימין |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
הבור בעמק דותן שאליו מיוחס על פי האגדה הסיפור המקראי על השלכת יוסף לבור על ידי אחיו
דקר חיפני

| דקר חיפני> מצב שימור |
| --- | --- |
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: דקריים
סוג:: דקר
מין:: דקר חיפני
שם מדעי
 Epinephelus haifensis ‏דור בן טוביה, 1953
תחום תפוצה


דקר חיפני (שם מדעי: Epinephelus haifensis; שם עממי: לוקוס דַבָּע) הוא דג גרמי טורף מסוג דקר. כמו יתר הדגים מסוג זה נחשב לדג מאכל מבוקש ובעל טעם משובח. אין נתונים אודות מצב האוכלוסייה של דג זה, אולם ידוע שסוגי הדקר השונים נמצאים בסכנה עקב דיג יתר בשל הביקוש לבשרם.
מיון

המין דקר חיפני מוין מדעית לראשונה ב-1953 על ידי הביולוג הישראלי דור בן טוביה מהאוניברסיטה העברית, וככל הנראה הוא העניק לו את שמו המדעי והעברי [דרוש מקור]. דור בן טוביה הוא הביולוג הראשון שפרסם רשימה של המינים השונים לאורך הים התיכון בישראל ועסק גם בהגירה לספסית של מינים פולשים מהים האדום. במסגרת מחקר בשנת 2007 ביולוגים סיווגו מחדש את הדקר החיפני ושינו את הסוג אליו הוא משתייך מ-Epinephelus ל-Hyporthodus , זאת בשל דמיון בינו לבין דקר הסלעים. כמו כן נחשד כי זיהויים ודיווחים רבים על הדקר החיפני למעשה כללו את המין השני, ובן היתר זו הסיבה לכך שאין מספיק נתונים אודות מין זה. ישנם עדיין חוקרים המשייכים אותו לסוג Epinephelus.
תיאור ותפוצה

תפוצתו הטבעית של הדקר החיפני מישראל ולאורך כל האגן הדרומי של הים התיכון, ולאורך החופים הדרומיים של יבשת אפריקה באוקיינוס האטלנטי עד דרום אנגולה. לאחרונה היו דיווחים אודות המצאות המין באי למפדוזה שבאיטליה ועד מרכז הים התיכון. הדג נמצא גם בים השחור.
הדקר החיפני הוא מין גדול יחסית, המגיע לאורך מקסימלי של כ־140 ס"מ ולמשקל של כ־25 ק"ג. בשל העובדה כי דגים באזור הלבנט גדלים לממדים קטנים יותר מאשר בחלק המערבי של הים התיכון (תופעה המכונה "ננסות מזרח ים-תיכונית" הקשורה לתחלופת המים שאחראית להסעת חומרי מזון) גודלו של הדקר חיפני באזורינו קטן יותר. דקר חיפני נמצא בעומקים של 80 עד 220 מטר כאשר נפוץ יותר בעומקים של 80–160 מטר, בקרקעית בוצית חולית או מרובת סלעים המכוסים באצות אדומיות.
שמו העממי הוא לוקוס דַבָּע, דבע משמעו שמן בערבית וכינויו מתאר את גופו המוצק והרחב של הדקר החיפני.
דיג

הדקר החיפני הוא ככל הנראה חשוב לענף הדייג בים התיכון באזורים בהם הוא שוכן, ובחופי אפריקה, אולם אין מספיק מידע אודות המין. הוא נלכד לרוב במערך חכות הנפרשות למטרת דיג של המין דקר שינני (Epinephelus caninus).
ראו גם

דקר הסלעים
דקר אלכסנדרוני
דקר המכמורת.
הערות שוליים

↑  דקר חיפני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מחקר אודות המינים הפולשים בים התיכון, מהים האדום (אנגלית)
1 2  Hyporthodus haifensis האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע. (אנגלית)
מאט גריוורס

מתיו "מאט" גריוורס (באנגלית: Matthew "Matt" Grevers; נולד ב-26 במרץ 1985) הוא שחיין מארצות הברית, הוא אלוף האולימפי (לונדון 2012), אלוף העולם (ברצלונה 2013) ושיאן עולם (בריכת 25 מטר) במשחה ל-100 מטר גב. בעל 6 מדליות אולימפיות, מהן 4 מדליות זהב ו-11 מדליות מאליפויות העולם, מהן 6 מדליות זהב.
ביוגרפיה

גריוורס נולד בלייק פורסט, במטרופולין של שיקגו, אילינוי להורים ילידי הולנד. הוא למד ושחה באוניברסיטת נורת'ווסטרן באוונסטון
ביוגרפיה > 2005

באוניברסיאדה שנערכה באיזמיר, טורקיה בשנת 2005 זכה גריוורס ב-4 מדליות, 2 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.08 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.35 דקות. מדליות ארד במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.61 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:20.45 דקות.
ביוגרפיה > 2006

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בשאנגחאי, סין באפריל 2006 זכה גריוורס בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:11.92 דקות.
ביוגרפיה > 2007

באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק, תאילנד בשנת 2007 זכה גריוורס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 3:16.06 דקות ומדליית כסף במשחה שליחים 4X100 מטר מעורב בתוצאה של 3:37.42 דקות.