stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גילברט לוין
קונצרטים למען האפיפיור יוחנן פאולוס השני ותואר אבירות אפיפיורי

ב-1988, כשעבד בקרקוב, פגש לוין את יוחנן פאולוס השני. בתקופה זו התירה ממשלת פולין תפוצה מוגבלת מאוד ל"ניוזוויק", לכ-200 אזרחי פולין בסך הכל, שאחד מהם היה הארכיבישוף של קרקוב. הארכיבישוף קרא שם מאמר על גילברט לוין ושלח אותו אל האפיפיור (יליד קרקוב), שארגן פגישה פרטית נדירה בספרייתו הפרטית.בהמשך לפגישה, ביקש האפיפיור מלוין לנצח על קונצרט
לכבוד יום השנה העשירי לבחירתו לתפקיד. הקונצרט הזה, ששודר במקור ברשת RAI של הטלוויזיה האיטלקית לכל אירופה, שודר בהמשך שוב ושוב בטלוויזיה הציבורית של ארצות הברית במשך 17 השנים הבאות.
בשנת 1993 ניצח לוין לבקשת האפיפיור לפני קהל של חצי מיליון ב"יום הנוער העולמי". התוכנית הזאת כללה יצירות מאת ליאונרד ברנשטיין, סמיואל בארבר ואהרן קופלנד, שהושמעו לראשונה באירוע אפיפיורי מכל סוג שהוא.
ב-1994 ניצח לוין (שחותנתו הייתה ניצולת אושוויץ) על "קונצרט האפיפיור לזכר השואה", שהיה האירוע הרשמי הראשון מטעם הוותיקן לציון רצח העם שעשו הנאצים במלחמת העולם השנייה. אירוע הזה, שהעיתונות הגרמנית הגדירה "היסטורי", הופיע בעמודי החדשות של עיתונים ברחבי העולם. התזמורת שניגנה בקונצרט זה הייתה התזמורת הפילהרמונית המלכותית; בין הסולנים היו הצ'לן לין הארל והקריין היה השחקן זוכה פרס האקדמיה, ריצ'רד דרייפוס.
עוד קונצרטים בוותיקן בניצוח לוין כללו את קונצרט היובל הגדול של הכנסייה הקתולית בשנת 2000 עם תזמורת פילהרמוניה והמקהלה שלידה וחגיגה מוזיקלית בטלוויזיה ליום השנה ה-25 להכתרת האפיפיור יוחנן פאולוס השני, עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון בבזיליקת פטרוס הקדוש.
ב-2004 ניצח לוין על הקונצרט האחרון שלו לאפיפיור יוחנן פאולוס השני, שבו ניצח על תזמורת פיטסבורג עם חברים במקהלת מנדלסון מפיטסבורג, המקהלה הפילהרמונית מלונדון, המקהלה הפילהרמונית מקרקוב והמקהלה הפוליפונית מאנקרה ב"קונצרט הפיוס האפיפיורי". התוכנית כללה את הסימפוניה השנייה, התחייה, של מאהלר ו"אברהם", יצירה שהוזמנה במיוחד אצל המלחין האמריקאי, זוכה פרס פוליצר ג'ון הארביסון.
במהלך 17 שנות הקשר שלו עם יוחנן פאולוס השני נודע לוין כ"המאסטרו של האפיפיור".ב-1994 קיבל, כאות הוקרה על שירותיו, תואר אבירות מטעם הכנסייה הקתולית, התואר הגבוה ביותר שהוענק אי פעם למוזיקאי שאיננו קתולי מאז מוצרט. בשנת 2005 העניק האפיפיור הבא, בנדיקטוס ה-16, ללוין את כוכב הכסף של גרגורי הקדוש, דרגת האצולה הכנסייתית הגבוהה ביותר שניתנה ליהודי בכל תולדות הוותיקן.
השנים האחרונות

החל ב-1997, לוין יוצא לסיורי קונצרטים עם שלוש תזמורות לונדוניות ידועות-שם: הפילהרמונית המלכותית, הפילהרמונית של לונדון ותזמורת פילהרמוניה. הביקורת שיבחה את הקלטת הסימפוניה השלישית של צייקובסקי עם הפילהרמונית המלכותית.
בשנת 2000 התמנה לוין למנהל אמנותי ומנצח על "סדרת הבריאה של המילניום" בתזמורת פילהרמוניה. בתפקידו זה סייר באמריקה ובאירופה וניצח על "בריאת העולם" של היידן בקונצרטים משודרים בטלוויזיה בבולטימור, לונדון ורומא.
באותה שנה ניצח על התזמורת והמקהלה הפילהרמונית של לונדון בביצועי טלוויזיה של קטעים מתוך הסימפוניה השלישית של הנריק גורצקי והסימפוניה התשיעית של בטהובן. כמו כן חבר אל הפילהרמונית של ברלין בניצוח ברנרד הייטינק והפילהרמונית של ניו יורק בניצוח קורט מאזור בהופעות בקרקוב, בתקופת שלטונה של העיר כבירת התרבות של אירופה. בהזדמנות זו ניתן ללוין מדליון זהב מטעם העיר לאות הכרה בשירותיו לחיי התרבות של קרקוב.
לוין פתח את עונת 2002–2003 של התזמורת הסימפונית של מונטריאול וניצח על התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן, עם מקהלת באך ממינכן בביצוע הרקוויאם הגרמני של ברהמס בקרקוב.
בין 2004 ל-2006 עמד לוין בראש תזמורת פיטסבורג בסדרת קונצרטים איכותיים בשם "מוזיקה לנשמה", שכללה את הרקוויאם של ורדי עם מקהלת מנדלסון ב-2004, "בריאת העולם" של היידן בינואר 2006, עם אותו הרכב, לציון 100 שנה לקתדרלת סנט פול בפיטסבורג, והסימפוניה השלישית של מאהלר ביוני 2006.
בנובמבר 2005 ניצח לוין על תזמורת סנט לוק ומקהלה בוושינגטון הבירה בקונצרט חגיגי שכלל את הסימפוניה התשיעית של בטהובן וביצוע בכורה עולמי של "וושינגטון מדברת" מאת ריצ'רד דניאלפור, עם קריינות של השדרן טד קופל.
ב-2005 ושוב ב-2007 ניצח לוין על קונצרטים בקתדרלה של קלן, שכללו בין השאר את מיסה סולמניס של בטהובן, עם הפילהרמונית המלכותית והמקהלה הפילהרמונית של לונדון, בביצוע שהביקורת תיארה כ"פרשנות ריבונית וממושמעת ביותר." הקונצרט השני, עם תזמורת ומקהלות גרמניות מקלן ומהמבורג, כלל את הסימפוניה התשיעית וה"טה דאום" של ברוקנר.
במהלך הקריירה המכובדת שלו, עבד לוין עם סולנים כמו מיצוקו אושידה, יו-יו מה, אליזבת זודרסטרום, לין הארל ואחרים.
הערות שוליים

1 2  Transcript of Larry King Live, April 4, 2005.  Retrieved 12-22-2006
↑  Gouveia, Georgette. Writings revealed John Paul as a pope with an artist's soul  The Journal News, 2005 http://www.lohud.com/pope/writing.htm
↑  "Telarc International: Gilbert Levine". נבדק ב-2006-12-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456741605171  PLWABN: 9810567524705606  BIBSYS: 54109  BnF: cb14018886m (data)  GND: 134762398  ISNI: 0000 0000 7249 6843  LCCN: no93025664  LNB: 000343102  MusicBrainz: cdaef1b1-2b9b-4391-bdb4-5d943cec7e86  SNAC: w60d7n82  SUDOC: 084271582  VIAF: 9418046   WorldCat (עם VIAF): 9418046
ולדיסלב טרטיאק

ולדיסלב אלכסנדרוביץ' טרטיאק (ברוסית: Владислав Александрович Третьяк; נולד ב-25 באפריל 1952 באורודייבו (כפר במחוז מוסקבה), ברית המועצות – כיום ברוסיה) הוא שוער עבר בצסק"א מוסקבה ובנבחרת ברית המועצות בהוקי קרח. טרטיאק היה שוער הנבחרת לאורך תקופה ארוכה בה נחשבה לנבחרת הטובה ביותר בעולם, והוא עצמו נחשב לאחד השוערים הגדולים בתולדות הענף.
מאז 2003 טרטיאק הוא חבר הדומה של רוסיה, ומאז 2006 הוא משמש כנשיא פדרציית ההוקי הרוסית.
ביוגרפיה

טרטיאק התלבט בילדותו בין מספר סוגי ספורט, כאשר בעקבות אחיו נמשך בעיקר לשחייה, אולם בגיל 11 התקבל לבית הספר לספורט של אגודת צסק"א מוסקבה בעקבות אהבתו להוקי קרח, למרות שלא שיחק את המשחק לפני כן. את הבחירה בתפקיד השוער, שלא היה לרוחו, עשה לאחר שאף ילד אחר לא הסכים לעמוד בשער ואחרי שהובטחה לו חולצה של קבוצת הבוגרים של קבוצת ההוקי קרח הבוגרת של האגודה.
קריירה בינלאומית

ב-1971, כשוער הקבוצה הבוגרת של צסק"א, כבר הפך טרטיאק לשם דבר בברית המועצות כאשר נבחר לשישיית העונה של הליגה והפך לשוער הראשון של נבחרת ברית המועצות – הנבחרת הטובה ביותר בעולם באותה תקופה. בתחילת 1972 השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת החורף בסאפורו, יפן ועזר לה לזכות במדליית הזהב. בהמשך אותה שנה השתתף באירוע מכונן בתולדות ההוקי קרח העולמי, סדרת הפסגה נגד נבחרת קנדה שהורכבה משחקני NHL, ובעקבות הצטיינותו בסדרה הפך לשם דבר גם בצפון אמריקה.
בעקבות ההופעה המשכנעת שלו בסדרה ניסו מספר קבוצות NHL להעביר אותו לשורותיהן, אולם שלטונות ברית המועצות מנעו זאת ממנו.
טרטיאק המשיך להצטיין בשורות הנבחרת לאורך שנות ה-70 והמחצית הראשונה של שנות ה-80, כאשר הוא עוזר להוביל את נבחרתו ל-10 מדליות זהב באליפות העולם, ולעוד שתי מדליות זהב ומדליית כסף אולימפיות. פעמיים, באולימפיאדת אינסברוק (1976) ובאולימפיאדת סרייבו (1984), נשא את דגל ברית המועצות בטקס הפתיחה של האולימפיאדה.
ברמת המועדונים זכה טרטיאק בתואר שוער העונה של הליגה הסובייטית במשך 14 שנה ברציפות, עד פרישתו ב-1984. ב-12 מתוך 14 העונות זכתה צסק"א באליפות ברית המועצות.
בנוסף להצטיינותו באליפויות בינלאומיות עבור נבחרת ברית המועצות, תרם טרטיאק תרומה גדולה לשיתוף הפעולה שהלך והתהדק בין ההוקי הבינלאומי ל-NHL – שיתוף פעולה שהיה תוצאה של סדרת הפסגה מ-1972. בסוף 1975 ותחילת 1976 השתתף עם צסק"א מוסקבה בסדרת משחקים מול קבוצות מצמרת ה-NHL, ועזר לקבוצתו להרשים עם ניצחונות על ניו יורק ריינג'רס ובוסטון ברואינס, ותיקו מול מונטריאול קנדיאנס. רק אלופת ה-NHL, פילדלפיה פליירס, ניצחה את צסק"א.
ב-1976 השתתף טרטיאק עם נבחרת ברית המועצות במהדורה הראשונה של גביע קנדה, והשתתף שוב במפעל ב-1981 כאשר הוא מוביל את נבחרת ברית המועצות לזכייה.
על תרומתו הרבה לענף ולנבחרת ברית המועצות זכה טרטיאק ב-1978 בעיטור הגבוה ביותר שהיה נהוג בברית המועצות – עיטור לנין.
ב-1984, למרות שהיה בן 32 בלבד ובשיא כושרו, החליט טרטיאק לפרוש ממשחק. עד היום לא ברורה לחלוטין הסיבה לפרישתו המוקדמת, אולם חוסר הכימיה שלו עם מאמן הנבחרת ויקטור טיחונוב – שהיה גם מאמנו בצסק"א מוסקבה – היה כבר לעובדה ידועה, לאחר שטרטיאק מתח על המאמן ביקורת פומבית על שהחליף אותו במשחק ה"נס על הקרח" שבו הפסידה הנבחרת לנבחרת ארצות הברית באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980). טרטיאק הצהיר שהוצאתו גרמה להפסד הסנסציוני ועלתה לנבחרת בהפסד מדליית הזהב. ההשערה הרווחת הייתה שחוסר הכימיה עם טיחונוב, בצוותא עם התסכול על שנמנע ממנו לצאת ולשחק ב-NHL לאחר שנבחר רשמית בדראפט על ידי מונטריאול קנדיאנס, תרמו להחלטת הפרישה.
לאחר הפרישה

לאחר פרישתו, ועם מדיניות הפתיחות ולאחר מכן הפירוק של ברית המועצות, יכל טרטיאק לחלק את חייו שאחרי הפרישה בין רוסיה וצפון אמריקה.
את החיזוק הגדול ביותר לשם שעשה לעצמו בצפון אמריקה קיבל ב-1989 כשנבחר להיכל התהילה של ההוקי – השחקן הסובייטי הראשון שזכה לכבוד זה. עד היום הוא אחד משלושת השחקנים היחידים (האחרים הם חבריו לנבחרת ברית המועצות ולרי חרלמוב ואלכסנדר יקושב) שנבחרו להיכל התהילה למרות שלא שיחקו מעולם ב-NHL.
ב-1990 זכה להגיע ל-NHL, כמאמן השוערים של שיקגו בלאקהוקס. למעשה, לאור היכולת שהפגין כשהתאמן יחד עם שוערי הקבוצה, הציעה לו הקבוצה לחזור בו מפרישתו ולהצטרף אליה כשחקן על אף גילו המתקדם והזמן הרב שחלף בלא ששיחק בצורה סדירה. טרטיאק דחה את ההצעה.
ב-2003 נבחר לדומה של רוסיה מטעם מחוז סראטוב. הוא התמנה ליו"ר ועדת תרבות הגוף והספורט של הדומה.
ב-2006 התמנה גם לנשיא פדרציית ההוקי הרוסית, וסגר מעגל בתפקיד הבכיר ביותר בארצו בענף שבו כיכב.
ב-2010 שימש כיו"ר המשלחת הרוסית לאולימפיאדת ונקובר.
במקביל לתפקידיו, מנהל טרטיאק מספר בתי ספר להוקי ברוסיה ובקנדה. בתי הספר שלו ידועים ברמתם הגבוהה ובדרישות הפיזיות הקפדניות, ומספר שוערי NHL עברו כתלמידים בבתי הספר שלו במונטריאול ובטורונטו.
בנוסף לעיטורים שזכה בהם בברית המועצות זכה טרטיאק גם בעיטור כבוד בקנדה, על ייסוד אגודת הידידות רוסיה-קנדה.
מספר שוערי NHL בעבר ובהווה בחרו לשחק עם החולצה מספר 20, מספר החולצה של טרטיאק, כמחווה לכבודו.
טרטיאק זכה לכבוד להדליק את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סוצ'י (2014), יחד עם אירינה רודנינה.
ולדיסלב טרטיאק ואירינה רודנינה מדליקים את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סוצ'י (2014)
תלתן

ערך זה עוסק בסוג עשב בשם תלתן. אם התכוונתם לצמח מסוג גרגרנית, המכונה תלתן בספרות חז"ל (כיום מכונה גם חילבה), ראו .
| תלתן |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: פרפרניים
סוג:: תלתן
מינים
 כ-250 מינים
שם מדעי
 Trifolium ‏ליניאוס
תחום תפוצה

תִּלְתָּן (שם מדעי: Trifolium) הוא סוג של צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים ממשפחת הקטניות, לרוב בעלי עלים תלתניים, הכולל כ-299 מינים שונים, מהם כ-47 בישראל וסביבתה. התלתן נפוץ ביותר בחצי הכדור הצפוני, אך מינים רבים מצויים גם בדרום אמריקה ובאפריקה, במיוחד באזורים הרריים גבוהים ממוזגים, סובטרופיים ועד טרופיים. בשל כך, התלתן הוא סוג בעל תפוצה קוסמופוליטית. התפשטותו לאזורים נוספים, כמו מזרח צפון אמריקה ואוסטרליה, התרחשה בעיקר בעקבות פעילות אנושית.
תלתן תריסני
המאפיינים העיקריים: העלים תלתנים, כלומר מורכבים בדרך כלל משלושה עלעלים, ומכאן נגזר שמם המדעי והעברי (מלטינית: "טרי" = שלוש, "פוליום" = עלה). הפרחים פרפרניים והם מסודרים בשיבולים או בקרקפות צפופות, כאשר כל פרח ניכר בבירור. לפרחים גביע בעל חמש שיניים ירוקות וחמישה עלי כותרת בצבעים מגוונים. כמו בשאר הפרחים בתת-משפחת הפרפרניים, לפרח עשרה אבקנים ועמוד שחלה אחד.
למיני התלתן ישנה חשיבות גבוהה באקולוגיה ובחקלאות, כמקור מזון לבעלי חיים וכגידול כיסוי המשפר את איכות הקרקע ופוריותה. בדומה לקטניות אחרות, גם לצמחי התלתן יש פקעיות זעירות על שורשיהם, המכילות חיידקים סימביוטיים מקבעי חנקן מסוג ריזוביום. חיידקים אלה מסוגלים לקשור חנקן אטמוספירי ולהפוך אותו לתרכובות חנקניות מסיסות במים וזמינות לצמחים. בשל תכונה זו, נהוג לעיתים לזרוע תלתן בשדות ולאחר מכן לחרוש אותם, בתהליך המכונה "דישון ירוק". תהליך זה מעשיר את הקרקע במלחי חנקן ובחומר אורגני הזמינים לגידול הבא.
מורפולוגיה

הסוג תלתן (Trifolium) כולל צמחים חד-שנתיים או רב-שנתיים נמוכים עם גבעולים זקופים, מזדקפים או שרועים. לפעמים יש להם קני שורש זוחלים כאשר הגבעולים משתרשים במפרקיהם.
העלים מסורגים, לעיתים רחוקות נגדיים, ומורכבים-תלתניים (בישראל), כלומר עלים המורכבים משלושה עלעלים. לעיתים רחוקות, במינים אמריקאיים, ישנם 5 עד 9 עלעלים. שלושת העלעלים דומים זה לזה בצורתם ובגודלם ויוצאים מנקודה אחת או שהעלעל האמצעי נישא על פטוטרית ארוכה יותר. העלעלים אינם מלווים בלוואים. אבל זוג לוואים מצויים בבסיס פטוטרת העלה והם מעורים באופן חלקי בה. הלוואים של העלה שונים באופן ניכר מהעלעלים בגודלם או בצורתם או בשניהם יחד, ושפתם תמימה או לעיתים רחוקות משוננת.
מבין 47 המינים הגדלים בישראל ב-7 מינים העלעל האמצעי נישא על פטוטרית ניכרת, בשאר המינים שלושת העלעלים חסרי פטוטרית. שפת העלעל תמימה או משוננת. טרף העלה מחוסר בלוטות או שערות בלוטיות ואינו בעל ריח חריף.
התפרחות חיקיות (יוצאות מחיק עלים) או אמיריות (בקצות גבעולים), לעיתים קרובות התפרחת היא אשכול דמוי קרקפת או שיבולת או סוכך. היא נישאת על עוקץ או יושבת, וכוללת פרחים רבים או לעיתים נדירות פרחים מעטים. לפעמים הפרחים מלווים בחפים קטנים חופשיים או מאוחים, משתיירים או נושרים (ולפעמים חסרים). לעיתים החפים החיצוניים מאוחים למעטפת משוננת או בעלת אונות.
הפרחים פרפרניים, דו-מיניים, נישאים על עוקצים או יושבים, כולם פוריים. במינים מסוימים ייתכן שרק החיצוניים (התחתונים) פוריים בתפרחת.
הגביע הוא דמוי צינור או דמוי פעמון, בעל 5 שיניים שוות או בלתי שוות זו לזו, לעיתים דו-שפתני. לגביע 5, 10 (30 או 36) עורקים. לוע הגביע פתוח או סגור על ידי קבוצת שערות או עיבוי טבעתי (קלום). צינור הגביע מתנפח לעיתים ונעשה כשלחופית.
הכותרת פרפרנית, נושרת או משתיירת לאחר ההפריה, צבעה לבן, צהוב, סגול, ורוד, לילך או ארגמן. חרטום הסירה בכותרת קהה.
האבקנים עשרה, מהם תשעה מאוחים בזירים שלהם לצינור ואחד נותר מפורד (חופשי). בסיס הזירים מעובה.
השחלה עילית, יושבת או נישאת על עוקץ, ומורכבת מעלי שחלה אחד. במרכז צינור האבקנים עולה עמוד שחלה נימי שמחוסר קבוצות שערות.
הפרי הוא תרמיל קרומי זעיר, דמוי ביצה, מוארך או דמוי סרגל, וחבוי כולו או רובו בתוך צינור הגביע או הכותרת. לעיתים רחוקות חלקו בולט מעט החוצה. התרמיל בעל מגורה אחת ואינו נפתח בעת ההבשלה ובתוכו זרע אחד או שניים, לעיתים נדירות ארבעה עד שמונה זרעים.
הזרעים דמויי ביצה או כדור-מוארך, ולעיתים דמויי כליה או עדשה.
יחידת הפצה היא הזרע, הגביע מתפרה, הפרח השלם על תרמילו, התפרחת בחלקה או בשלמותה, ואף קטעי צמח או צמחים שלמים על תפרחותיהם.
תפוצה ובתי גדול

התלתן נפוץ ביותר בחצי הכדור הצפוני, אך מינים רבים מצויים גם בדרום אמריקה ובאפריקה, במיוחד באזורים הרריים גבוהים ממוזגים, סובטרופיים ועד טרופיים. בשל כך, התלתן הוא סוג בעל תפוצה קוסמופוליטית. התפשטותו לאזורים נוספים, כמו מזרח צפון אמריקה ואוסטרליה, התרחשה בעיקר בעקבות פעילות אנושית. מיני התלתן מגלים יכולות התאקלמות והתבססות עצומה, והם מצויים בבתי גדול רבים ומגוונים, כגון מדרונות הרים, ביערות, בין עצי יער בשוליו ובקרחות, באחוובעמקי הרים גבוהים של האזור האלפיני, אפשר למצוא כמה מינים היוצרים כרים טיפוסיים גם ברום של 4,000 מ' ומעלה, הרבה מעבר לגבול היער.
בישראל 47 מינים את כולם ניתן למצוא בצפון הארץ. בישראל ובשכנותיה משמש בעיקר תלתן אלכסנדרוני כגידול שדה. מוצאו ממזרח הים התיכון והוא עמיד בקרה, בשרב, ובמליחות.
בישראל וסביבתה התלתן מאכלס מגוון רחב של סוגי קרקעות בבתי גדול משניים, כגון שדות, מעזבות, מקומות לחים וצידי דרכים, אך גם באזורי ביצה ובמקומות פתוחים או מופרים. בתי גידול משניים הם סביבות שבהן התפתח צמחייה לאחר הפרעה או שינוי בבתי הגידול הראשוניים (הטבעיים). הפרעות אלו יכולות להיות תוצאה של פעילות אנושית, כמו חקלאות, בנייה, כריתת יערות או זיהום, או תהליכים טבעיים כמו שריפות, הצפות או סופות. בבתי גידול משניים, התלתן מסוגל לנצל את התנאים המשתנים בסביבות אלו ולהתחרות עם מינים אחרים, מה שהופך אותו לנפוץ בבתי גידול משניים.
שמושים

לתלתן חשיבות רבה במשק החקלאי. הוא משמש למרעה צאן ובקר (בלוויית דגנים) ולמספוא, למרעה דבורים, לזבל ירוק ולטיוב האדמה. תלתן ממלא תפקיד חשוב במחזור הזרעים כצמח המעשיר את הקרקע בתרכובות חנקן ובחומר אורגני הזמינים לגידול הבא.
תלתן ארבע-עלי

תלתן ארבע עלי (עלה תלתן בעל ארבעה עלעלים) הוא וריאציה נדירה של התלתן הרגיל. משערים כי היווצרות עלה תלתן בעל ארבעה עלעלים מושפעת מתנאי הסביבה כגון: סוג הקרקע, זיהום האוויר ותנאי הגידול, אך יכולה להופיע אף כמוטציה אקראית. מספר העלעלים הגדול ביותר שהתגלה בעלה תלתן יחיד היה 63, וקיימות וריאציות של מספר עלעלים בין 2 ל-18. ההסתברות למצוא תלתן בעל ארבעה עלעלים ויותר היא 1 ל-10,000.
סמליות

התלתן, ובמיוחד הווריאציה בעלת ארבעת העלים שלו, נחשב לסמל למזל טוב על פי האמונה הטפלה הרווחת בפולקלור המערבי. על פי המסורות האיריות, לכל עלעל יש משמעות סמלית: העלעל הראשון מסמל תקווה, השני מסמל אמונה, השלישי מסמל אהבה והרביעי מסמל מזל.
שימוש סמלי בתלתן:
הסמל האירי המסורתי לשילוש הקדוש, שנטבע על ידי פטריק הקדוש, הוא התלתן (למרות שהוא מזוהה לעיתים גם עם החמציץ שגם הוא בעל שלושה עלעלים).
סמל עלה התלתן בצבע שחור משמש כאחד מארבעת סוגי הקלפים במשחקי קלפים- ♣.
תלתן משמש כפרח הלאומי של דנמרק.
באנגלית, מחלף בעל ארבעה גשרים מקשרים נקרא מחלף עלה-תלתן.
תלתן במקורות

השם תלתן מופיע במשניות כמה פעמים (למשל: ערלה ג, ו, מעשרות ד, ו, תרומות י, ה, ועוד) אך כיום מזהים את התלתן של המשנה עם הצמח גרגרנית יוונית (חילבה).
מינים הנפוצים בישראל

התלתן הוא הסוג השני (לאחר הקדד) בצמחיית ישראל, מבחינת מספר המינים הגדלים בישראל.
ישראל וסביבתה ישנם 47 מיני תלתן הגדלים בר, ביניהם:
תלתן אלכסנדרוני (Trifolium alexandrinum)
תלתן ארץ ישראלי (Trifolium palaestinum)
תלתן בואסיה (Trifolium boissieri)
תלתן דגול (Trifolium billardieri)
תלתן דל פרחים (Trifolium pauciflorum)
תלתן הארגמן - (Trifolium purpureum Loisel)
תלתן הבצות (Trifolium fragiferum)
תלתן הדור (Trifolium speciosum)
תלתן הכדורים (Trifolium pilulare)
תלתן הפוך (Trifolium resupinatum)
תלתן זוחל (Trifolium repens)
תלתן חקלאי (Trifolium campestre)
תלתן ישראלי (Trifolium israeliticum)
תלתן לביד (Trifolium tomentosum)
תלתן מאדים (Trifolium erubescens)
תלתן משוחלף (Trifolium physodes)
תלתן נימי (Trifolium micranthum)
תלתן פלשתי (Trifolium philistaeum)
תלתן צמיר (Trifolium eriosphaerum)
תלתן קלוסי (Trifolium clusii)
תלתן תת-קרקעי (Trifolium subterraneum)
תלתן תריסני ( Trifolium clypeatum)
גלריה

תלתן הקצף
תלתן כוכבני
תלתן חקלאי
תלתן קיפודני
עלי תלתן
הערות שוליים

↑  Trifolium, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏17-09-2024
↑  Trifolium, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏6-2024
↑  תלתן, באתר צמחיית ישראל וסביבתה, ‏17-9-2024
1 2 3 4 5  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 298, 352-3
1 2  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 248-265
↑  Guinness World Records for 63-leaf clover, BBC Newsround, ‏2024-06-24 (באנגלית בריטית)
↑  פירוש המשנה להרמב"ם על משנה, מסכת כלאים, פרק ב', משנה ה'. ובעוד מקומות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283917305171  BnF: cb122446723 (data)  GND: 4164082-2  LCCN: sh85027202  NKC: ph503023 
תלתן ארבע-עלי
תלתן חמש-עלי
האסכולה האוסטרית

האסכולה האוסטרית הוא כינוי לאסכולה בכלכלה. עקרונותיה המרכזיים של האסכולה האוסטרית הם העדפת גישה מונחת הגות ושימוש בהיגיון (המכונה פרקסאולוגיה) על פני מחקר אמפירי ומתמטי ככלי להסבר תופעות כלכליות. על פי רוב האסכולה האוסטרית מאמצת את עקרונות הליברליזם הקלאסי ומתנגדת בתקיפות לתאוריה הקיינסיאנית ולסוציאליזם. כלכלנים בולטים באסכולה זו הם קרל מנגר, אויגן פון בהם-באוורק, לודוויג פון מיזס, פרידריך האייק, מארי רות'בארד וישראל קירזנר.
היסטוריה > אטימולוגיה

האסכולה קיבלה את שמה בזכות ויכוח שערכו חבריה בסוף המאה ה-19 כנגד האסכולה ההיסטורית הגרמנית בכלכלה. הוויכוח שזכה לתשומת לב רבה, כונה "Methodenstreit", העימות המתודולוגי. עמדתם של האוסטרים הגנה על מקומה של התאוריה בכלכלה. לשיטתם התאוריה נפרדת מלימוד או איסוף של נסיבות היסטוריות. לאחר שמנגר פרסם את ספרו בשנת 1883 בו חלק בחריפות על המתודולוגיה של האסכולה ההיסטורית, מנהיג האסכולה, גוסטב פון שמולר, טבע את המונח "האסכולה האוסטרית". הוא עשה זאת כניסיון לאפיין את אותה אסכולה כפרובינציאלית ומנוגדת. כינוי זה התקבל על ידי חברי הקבוצה, וכך הגדירו את עצמם.
היסטוריה > כלכלנים בתקופה שלפני כינון האסכולה

יש הטוענים כי אפשר לראות ניצנים לעיקרי רעיונותיה של האסכולה האוסטרית כשיטת חשיבה כלכלית כבר במאה החמש עשרה, עם ההוגים הסכולסטים שבאו בעקבות תומאס מאקווינס, מאחר שאלו הבחינו בקיומו של "חוק כלכלי" - כוחות של סיבה ומסובב הפועלים כחוקים טבעיים אחרים - וניסו להסביר את אופן פעולתם.[דרוש מקור] תרומה מוקדמת נוספת הייתה לכתבים הכלכליים של הוגים מאסכולת סלמנקה כמו חואן דה מריאנה.
את המסה הכללית הראשונה על כלכלה "מאמר על טבע המסחר" כתב רישאר קנטיון, בן למורשת הסכולסטית, בשנת 1730. קנטיון היה יליד אירלנד שהיגר לצרפת. הוא ראה בכלכלה תחום חקר נפרד, והסביר את התעצבות המחירים באמצעות "ניסוי חשיבה". הוא הבין את השוק כהליך יזמי ואימץ את התאוריה האוסטרית בנוגע ליצירת הכסף: שהוא חודר לכלכלה בהדרגה, תוך יצירת שיבוש מחירים אגב חדירתו.
בעקבות קנטיון בא אן רובר ז'ק טורגו (1727–1781), אריסטוקרט צרפתי ושר האוצר במשטר הישן בצרפת (לפני המהפכה הצרפתית). מאמרו "ערך וכסף" עמד על מקורות הכסף וטבע הבחירה הכלכלית כמשקפת דירוג סובייקטיבי של העדפות הפרט. טורגו ניסח את חוק ההחזר הפוחת וביקר את חוקי הריבית. בין השאר, פתר טורגו גם את פרדוקס היהלום והמים, שאדם סמית תהה על פתרונו. התרה סופית של הפרדוקס באה בעבודתו של קרל מנגר. טורגו העדיף גישה ליברלית קלאסית על פני מדיניות כלכלית, והמליץ על ביטול זכויות היתר המיוחדות לתעשיות בעלות קשרים ממשלתיים.
טורגו היה אביהם האינטלקטואלי של כמה וכמה כלכלנים צרפתיים במאה השמונה עשרה והתשע עשרה.
ז'אן-בטיסט סה (1767–1832) היה הכלכלן הראשון שהתעמק במתודה הכלכלית. הוא טען שכלכלה אינה קשורה בצבירת נתונים אלא בניסוח מילולי בהיר של עובדות כלליות, וההשלכות ההגיוניות שלהן. סה גילה את תאוריית היצרניות של תמחור משאבים, תפקיד ההון בחלוקת העבודה ואת "חוק סה": לא ייתכן מצב מתמשך של ייצור-יתר או צריכת-יתר בשוק חופשי אם מתירים התאמת מחירים. סה נמנה עם תומכיהן של מדיניות לסה-פר והמהפכה התעשייתית.
קלוד פרדריק בסטייה (1801–1850) היה כלכלן, מחוקק ותומך בשוק החופשי, שלתפישתו היה מכשיר המקדם הרמוניה בין בני אדם, כל עוד תפקידה של הממשלה מוגבל. בסטייה טען כי שירותים לא-חומריים כפופים גם הם לאותם כללים כלכליים כמו טובין חומריים.
היסטוריה > קרל מנגר

תחילת האסכולה האוסטרית הייתה עם קרל מנגר (1840–1921) הווינאי. בספרו "עקרונות הכלכלה" משנת 1871 החיה מנגר את הגישה הצרפתית-סכולסטית לכלכלה, וניסח את בסיסה התאורטי.
מנגר התעמת עם האסכולה הבריטית של סוף המאה השמונה עשרה וראשית המאה התשע עשרה שהתבססה על תיאורית הערך של עלות אובייקטיבית ותפוקת עבודה. תאוריה ששימשה מאוחר יותר כבסיס לרעיונותיו של קרל מרקס. כמו לאון ואלרה השווייצרי וויליאם סטנלי ג'בונס הבריטי מנגר היה שותף למה שכונה ל"מהפכת הערך השולי". לשיטתו לערך הכלכלי יש בסיס סובייקטיבי ועל הנחה זו נשענת תאוריית התועלת השולית. נושא נוסף בו עסק הוא יצירת כסף בשוק חופשי, כאשר המוצר הניתן ביותר לשיווק נדרש לסחר תמורת טובין אחרים ולא לצריכה.
מנגר היה ליברל קלאסי ואינדיבידואליסט מתודולוגי, וראה בכלכלה מדע של בחירת הפרט, בניגוד לגישתה של האסכולה ההיסטורית הגרמנית שראתה בכלכלה הליך של צבירת נתונים בשירות המדינה.
היסטוריה > אויגן פון בהם-באוורק

מעריצו וממשיכו של מנגר היה אויגן פון בהם-באוורק (1851–1914), מרצה באוניברסיטת אינסברוק ומאוחר יותר גם שר האוצר בממלכה האוסטרו-הונגרית. בוהם-באוורק המשיך בפיתוח עבודתו של מנגר והחיל אותה על בעיות חדשות הקשורות בערך, במחיר, בהון ובריבית. עבודתו "היסטוריה וביקורת של תאוריות ריבית", שהופיעה בשנת 1884, עוקבת אחרי מה שהיא רואה כשגגות הרבות בהיסטוריה של החשיבה. גישתו מבקשת לתמוך ברעיון לפיו שיעור הריבית אינו תוצר מלאכותי אלא חלק מובנה בשוק המשקף את מה שהוא סבור שהיא עובדה אוניברסלית של מה שהוא כינה "העדפת זמן", דהיינו נטייה של אנשים להעדיף סיפוק צרכים במועד מוקדם יותר מאשר מאוחר יותר (את התאוריה הזו הרחיב פרנק פטר).
בוהם-באוורק ביקש להראות ב"תאוריה פוזיטיבית של ההון" כי השיעור הרגיל של הרווח העסקי הוא שיעור הריבית. לשיטתו - בעלי הון חוסכים כסף, משלמים לעובדים וממתינים עד למכירת המוצר הסופי כדי לזכות ברווחים. בנוסף טען כי ההון אינו הומגני אלא בעל מבנה מורכב ומגוון עם ממד זמן, ואמר כי כלכלה צומחת אינה רק תוצאה של השקעת הון רבה יותר אלא גם של הליכי ייצור מתארכים.
בוהם-באוורק היה בין הראשונים שמתחו ביקורת על רעיונותיו של מרקס, ובמיוחד עם תאוריית הניצול שלו ותורת ערך העבודה שביסודה. בוהם-באוורק טען כי הריבית אינה נובעת מניצול פועלים. עובדים יקבלו את כל מה שסייעו לייצר רק אם הייצור הוא מיידי. ואולם משום שמדובר בתהליך מקיף, על חלק מהתוצר שמרקס מייחס לעובדים להיות מוקדש למימון התהליך, כלומר, לעבור להון. טיעון זה מקובל עד היום על רבים מבין הכלכלנים, ועל פיו ריבית צריכה להיות משולמת בלי קשר לבעלות על ההון.
בשנות השמונים ועד אמצע שנות התשעים של המאה התשע עשרה שימש בוהם-באוורק שלוש פעמים כשר האוצר במונרכיה ההבסבורגית, הוא הכתיב מדיניות של תקציבים מאוזנים, היצמדות לתקן הזהב, סחר חופשי ודחייה של סובסידיות לייצוא ופריבילגיות מונופול אחרות. מחקריו של בוהם-באוורק הפכו אותו לסמל האסכולה האוסטרית בעיני המרקסיסטים ובמקביל, סייעו בעיצוב דרך חשיבה והתייחסות אחידה של האסכולה לבעיות כלכליות.