stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכימאי המתכת
דמויות > דמויות נוספות

סגן ריזה "עין הנץ" הוקאיי: חיילת מסורה בצבא המתנהגת בנאמנות כלפי מפקדה, רוי מוסטאנג. מומחית בשימוש בכלי נשק. בתו של האלכימאי ברטהולד הוקאיי שהיה המורה של רוי מוסטאנג, כתבי המחקר שלו מקועקעים על גבה. נקראת "עין הנץ" גם בשל היותה צלפית מעולה וגם לפי שם משפחתה.
סגן קולונל מייס היוז: מפקד הארכיון הצבאי וחבר טוב של רוי מוסטאנג ושל האחים אלריק, המנסה לעזור למוסטאנג לעלות לדרגת פיהרר בכוחות משותפים. היוז אוהב את אשתו, גראסייה, ונוטה להיות נלהב מאוד כאשר הוא מדבר על בתו אליסיה. נרצח על ידי אנבי שהתחפש לגראסייה מכיוון שגילה את מזימת ההומונקולים.
סקאר: אחד מתושבי אישבל היחידים ששרדו את המלחמה. הוא מכונה סקאר ("צלקת") בשל הצלקות בצורת האיקס על פניו. סקאר מציג את עצמו כאדם בשליחות אלוהית שעליו להרוג אלכימאים בעזרת מיומנות האלכימיה שלו עצמו, אך למעשה הוא מעוניין בנקמה באלכימאים הלאומיים שרצחו את משפחתו ועמו. ידו הימנית המקועקעת במעגלי התמרה, הייתה שייכת לאחיו וחוברה אליו בעקבות פציעה קטלנית בה איבד את ידו-שלו.
איזומי קרטיס: המורה לאלכימיה של אד ואל. אגרסיבית וקשוחה, אך אוהבת את האחים ובהמשך מתייחסת אליהם כאל ילדיה. בעקבות התמרת אדם כושלת איבדה חלק מאיבריה הפנימיים, לכן מקיאה דם לעיתים.
לין יאו: הנסיך ה-12 של שינג. הגיע לאמסטריס בחיפוש אחר אבן החכמים, משום שהוא מעוניין לשחד את הקיסר בחיי נצח כדי שימנה אותו ליורש העצר. מומחה באמנויות לחימה של ארץ שינג. בתחילה משתף פעולה עם אד ואל, אך בהמשך הופך מרצון להומונקולוס גריד החדש, במטרה לזכות בחיי הנצח.
לאן פאן: שומרת הראש של לינג ונאמנה לו לחלוטין, במהלך הסדרה ידה השמאלית נערפת על ידי קינג בראדלי ומוחלפת באוטו מייל
מיי צ'אנג: הנסיכה ה-17 של שינג. הגיעה לאמסטריס מאותה מטרה כמו לין. משתמשת באלקהסיה, חוברת אל סקאר משום שהוא מזדהה עם כאבה כבת לשבט חלש ועני.
גנרל אוליבייר מירה ארמסטרונג: אחותו הגדולה של אלכס, מפקדת על מוצב בריגס שבצפון אמסטריס. קשוחה מאוד ומתקשה לתת אמון באנשים, מתייחסת לאחיה כפחדן משום שברח משדה הקרב באישבל.
ואן הוהנהיים: אביהם של אד ואל אשר נטש את הבית כשהיו ילדים קטנים. הוא אלכימאי גדול ומפורסם. לא ידוע עליו דבר בתחילת הסדרה וסיפור חייו נחשף במהלכה (ר' "עלילה").
דמויות > מקומות

אמסטריס: המדינה בה מתרחשת עלילת הסדרה. אמסטריס היא דיקטטורה שנשלטת על ידי פיהרר, שבנוסף הוא גם המפקד העליון של הצבא. אמסטריס מחולקת לחמישה מחוזות: מזרח, צפון, דרום, מערב ומרכז (שם שוכנת עיר הבירה סנטרל), בכל מחוז מוצב צבא עצמאי שבראשו עומד גנרל. אוכלוסייתה מונה 50 מיליון איש. בדרום-מזרח אמסטריס נמצא הכפר הציורי ריזנבול, בו נולדו וגדלו האחים אלריק ואמם. אמסטריס מקבילה למדינות אירופאיות של תחילת המאה ה-20, למרות שבמובנים רבים היא מזכירה את גרמניה הנאצית.
אישבל: חבל ארץ מדברי שנכבש על ידי אמסטריס. מאז כיבושה, שררה מתיחות בין אמסטריס לאישבל, שבסופו של דבר התפתחה למלחמת אזרחים בעקבות מקרה בו חייל ירה למוות בילדה אישבלית. כעבור 7 שנות עימותים, נתן הפיהרר פקודה להשמיד את אישבל, והיא נחרבה עד היסוד ותושביה נטבחו, חלקם הגדול על ידי אלכימאים לאומיים. אישבלים מעטים בלבד שרדו את מלחמת ההשמדה.
שינג: ארץ גדולה השוכנת ממזרח למדבר הגדול שבצד המערבי שלו נמצאת אמסטריס. מורכבת מחמישים שבטים שהתאספו יחד למדינה אחת, בראשה עומד קיסר שנוהג להתחתן עם אישה אחת מכול שבט. בשינג התפתח סוג שונה של אלכימיה הנקרא אלקהסיה. מקבילה לסין.
זרקסס: ממלכה עתיקה ששכנה בלב המדבר, בה התגלתה האלכימיה ונעשה בה שימוש מתקדם. אוכלוסייתה מנתה כמיליון איש, אך כיום נותרו ממנה רק חורבות. על פי האגדה, זרקסס הושמדה כולה בלילה אחד על ידי אבן החכמים, וניצול יחיד מתוכה הביא את האלכימיה אל המדינות השכנות (באמסטריס הוא מכונה "החכם מהמזרח" ובשינג "החכם מהמערב"). מקבילה כנראה לממלכת פרס העתיקה.
דרקמה: מדינת אויב גדולה הגובלת עם אמסטריס מצפון. המדינות נמצאות במצב הפוגה בלחימה, כיוון שדרקמה אינה יכולה לכבוש את מוצב בריגס שבגבול. מקבילה כנראה לרוסיה הסובייטית.
קרטה ואורוגו: מדינות אויב הגובלות עם אמסטריס ממערב ומדרום בהתאמה.
מושגים מהסדרה

אלכימיה – אלכימיה בסדרה זאת היא תהליך בן שלושה שלבים. השלבים הם ניתוח (על מנת להבין את המבנה והיסודות של החומר שעומד להשתנות), פירוק (פירוק החומר ליסודותיו הבסיסיים ביותר) ובנייה (בנייה מחדש של החומר במבנה גאומטרי חדש או במבנה כימי חדש). המקור לאנרגיה הדרושה לפעולות האלכימיות מגיע מתנועות של לוחות טקטוניים. בגרסת האנימה של 2003, לעומת זאת, האנרגיה הדרושה מגיעה מנשמות המתים בעולמנו.
אוטומייל (Auto-Mail) – איבר מלאכותי עשוי ממתכת אשר מחובר ישירות לעצבים בגוף. אוטו מייל אשר נעשה בצורה טובה יכול להיות טוב כמו, או אפילו יותר, מן הגף המקורי אותו הוא מחליף. חלק מן האוטומיילים כוללים בנוסף כלי נשק בליסטי או מכשור כלשהו. טכנולוגיה זאת עולה בהרבה על הטכנולוגיה שלנו בכל מה שקשור לגפיים מלאכותיים. אדוארד נוטה לשנות את ידו האוטומיילית באלכימיה ומצייד אותה בלהב, גם במאנגה וגם באנימה. מאחר שאוטומייל מחובר ישירות לעצב, חיבור אוטומייל הוא תהליך מכאיב מאוד.
חוק השוויון – החוק שאלכימאים בסדרה רואים בו כבסיס לאלכימיה או אפילו לחוק הבסיס של כל דבר ביקום: על מנת לקבל משהו, עלינו להקריב משהו בעל אותו ערך. אחד הנושאים המרכזיים בסדרה בוחן את יישומי חוק ההחלפה השווה כפילוסופיה. כמו כן הסדרה בוחנת האם עיקרון זה הוא חוק טבע או אידאולוגיה שקרית. לדוגמה: האחים מרבים בתחילת הסדרה לצטט את רשימת החומרים שמרכיבים את הגוף האנושי ואת הכמות של כל אחד מהם על מנת להראות שלפי עיקרון זה, ניתן לבנות אדם בקלות. אבן החכמים בסדרה היא הכוח האגדי שמעניק לאלכימאים את היכולת להתעלם מהחוק ולהשתמש בזימון ללא הקרבה.
מעגל התמרה – (Transmutation Circle) מעגל שבאמצעותו ניתן להשתמש באלכימיה. יש מעגלים רבים ושונים שמשמשים למטרות שונות. אנשים אשר ראו את האמת (כמו אד ואיזומי לדוגמה) לא צריכים להשתמש במעגל ההתמרה אלא יכולים פשוט למחוא כף על מנת ליצור מעגל מגופם.
הומונקולוס (Homunculus) – אדם מלאכותי שנוצר על ידי אלכימיה, מסומן בקעקוע אורובורוס במקום כלשהו בגופו. הוא אינו מזדקן וגופו מתחדש גם לאחר פציעה אנושה. באנימה הומונקולוס נוצר כאשר אלכימאי מנסה להחיות אדם ומקבל את מראהו. במאנגה ההומנוקולים נוצרים על ידי החדרת אבן חכמים בתוך בן אדם, כולם נוצרו ומונהגים על ידי הומונקולוס המכונה "אבא", שבתורו נוצר בדרך לא ידועה על ידי אלכימיה מתקדמת מאוד של זרקסס.
אלקהסיה – צורת אלכימיה שונה מזו המקובלת באמסטריס, שהתפתחה בארץ שינג ושואבת את האנרגיה הדרושה מתנועות של ליבת כדור הארץ המכונות "פעימת הדרקון". אלקהסיה משמשת בעיקר בתחום הרפואה, וניתן להשתמש בה אף לביצוע התמרה ממרחק.
מכבי פתח תקווה (כדורגל)

.
שלט הסבר על מכבי פתח תקווה ברחוב שטמפפר בפתח תקווה
מכבי עירוני פתח תקווה (השם המלא: מועדון ספורט מכבי אבשלום עירוני פתח תקווה) היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר פתח תקווה, אשר משחקת בליגת העל. המועדון הוקם בשנת 1912, והוא נמנה עם המועדונים הוותיקים ביותר ואחת מהקבוצות המייסדות של הליגה הבכירה בארץ ישראל כשהשתתף בעונת הבכורה (1931/1932).
לקבוצה שלושה גביעי מדינה, ארבעה גביעי טוטו לליגה הבכירה ושני גביעי טוטו לליגת המשנה.
היסטוריה > לאחר קום המדינה

לאחר סיום מלחמת העצמאות, השתתפה מכבי פתח תקווה בעונת 1949/1950 שהייתה העונה הממוסדת הראשונה של ההתאחדות במסגרת מדינת ישראל, וסיימה במקום החמישי בטבלה.
בשני הליגות הבאות שהתקיימו ב-1951/1952 ו-1953/1954, סיימה מכבי פתח תקווה כסגניתה של מכבי תל אביב, הישג השיא שלה בליגה הבכירה. גם במסגרת הגביע ההצלחות לא איחרו לבוא ובגביע לעונת 1951/1952 נפגשה עם מכבי תל אביב בגמר, ניצחה אותה 1–0, וזכתה לראשונה בתואר ישראלי.
בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 התמקמה הקבוצה במרכז הטבלה ומטה ואף סיימה בעונת 1962/1963 במקום האחרון בליגה, אך בעקבות ההחלטה להגדיל את הליגה העליונה הוקפאו הירידות והקבוצה ניצלה מירידת הליגה הראשונה בהיסטוריה שלה. הקבוצה המשיכה להאבק על חייה בליגה ובעונת 1965/1966 ירדה לראשונה לליגת המשנה, מהמקום ה-15 מתוך 16. כעבור שנתיים בלבד בעונת 1968/1969 חזרה הקבוצה לליגה הבכירה, אך החזיקה שם עונה אחת בלבד וצנחה בחזרה לליגת המשנה ב־1970/1971. עונה לאחר מכן (עם המאמן יעקב גרונדמן) עלתה בחזרה לליגה הבכירה. ב-1973 זכתה הקבוצה בגביע הכ"ה לאחר ניצחון 4–2 בגמר על מכבי חיפה בדו-קרב פנדלים לאחר 1–1 בסיום הארכה.
שנות ה-70 המאוחרות התאפיינו בחוסר יציבות של הקבוצה שניסתה לשרוד בליגה. בעונת 1974/1975 נרשם מאזן שיא שלילי כשהקבוצה סיימה עם 13 נקודות ו-12 שערים בלבד בעונה אך לא ירדה ליגה כיוון שהתקבלה החלטה להרחיב את הליגה הבכירה פעם נוספת (מ-16 ל-18 קבוצות) והקבוצה ניצלה מירידה. כעבור שנתיים הקבוצה ירדה לליגת המשנה פעם נוספת, אך עלתה בחזרה כעבור שנתיים. בשנות ה-80 הקבוצה הצליחה לבסס את מעמדה במרכז הליגה הבכירה ושרדה 9 עונות רצופות בליגה ואף הצליחה לסיים במקום הרביעי. בעונת 1987/1988 ירדה הקבוצה לליגת המשנה פעם נוספת הפעם לתקופה של 3 שנים (בהם לקחה את תואר גביע הטוטו לליגת המשנה של 1989/1990 ו-1990/1991). בסיום עונת 1990/1991 עלתה הקבוצה חזרה לליגה הבכירה.
היסטוריה > המעבר לשליטת משפחת לוזון

בשנת 1993 הקבוצה נרכשה על ידי עמוס ואבי לוזון, ואילו בעלות הקבוצה של עמותה בראשותו של נחמן מנדל. אבי לוזון היה יו"ר הקבוצה במשך כעשור, לאחר שהיה פעיל באגודה במשך שנים רבות, בין היתר בתפקיד הגזבר. לקראת היבחרו לתפקיד יו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל פרש לוזון מתפקידו בהנהלת המועדון והוחלף על ידי משה (שינו) זוארץ. עמוס לוזון הוא נשיא המועדון והספונסר הראשי.
הלוזונים חיזקו את המועדון, שלא ירד 21 עונות רצופות לליגת המשנה (עד סוף עונת 2011/2012), והתמקדו בטיפוח מחלקת הנוער של המועדון. תחת ידיהם הוציאה מחלקת הנוער שחקנים מוכשרים, ביניהם גל אלברמן, עומר גולן ותומר בן-יוסף, ובעשור הראשון של המאה ה-21 נהפכה לגורם דומיננטי בליגת העל, לאחר שנים רבות בהן נחשבה לקבוצת מרכז טבלה. בעונת 2004/2005 שחזרה הקבוצה את הישג השיא שלה, וסיימה כסגנית ליגת העל וזכתה בכרטיס לגביע אופ"א. ב-29 בספטמבר 2005 חוללה סנסציה כאשר הביסה את פרטיזן בלגרד 5-2 בבלגרד במשחק הגומלין לאחר הפסד 0–2 באצטדיון רמת גן, והקבוצה העפילה לשלב הבתים של גביע אופ"א לראשונה בתולדותיה.
מכבי פתח תקווה הוגרלה בגביע אופ"א לבית עם לוקומוטיב מוסקבה הרוסית, אספניול הספרדית, פלרמו האיטלקית וברונדבי הדנית. הקבוצה סיימה את שלב הבתים במקום האחרון עם אפס נקודות ושער זכות אחד לעומת תשעה שערי חובה. גם בליגת העל הקבוצה לא גילתה יכולת טובה, והיא התמודדה נגד הירידה עד הסיבוב השלישי, בו שיפרה את יכולתה וסיימה במקום החמישי אשר העניק לה כרטיס לגביע האינטרטוטו. ביולי 2006 שיחקה מכבי פתח תקווה מול אתניקוס אחנס במסגרת גביע האינטרטוטו, ובעקבות הפסד בסיכום שני המשחקים ביניהן 3–4 לא עלתה לגביע אופ"א.
בעונת 2006/2007 סיימה הקבוצה במקום השישי. באותה עונה הפועל פתח תקווה ירדה לליגת המשנה, ועל כן הייתה הקבוצה למשך עונה אחת לנציגה היחידה של פתח תקווה בליגת העל. בשנת 2007 הייתה מכבי פתח תקווה מדורגת במקום ה-184 בדירוג הקבוצות באירופה.
היסטוריה > העשור השני של המאה ה-21

בעונת 2010/2011 סיימה הקבוצה בפלייאוף האמצעי במקום השביעי וזכתה במענק המיקום המקסימלי לפלייאוף האמצעי על סך 600,000 ש"ח, בנוסף באותה העונה הקבוצה הגיעה לגמר גביע הטוטו אך הפסידה בו 0–1 לעירוני קריית שמונה. בסוף העונה עזב, עומר דמארי להפועל תל אביב בה חתם ל-5 שנים, תמורת 1.5 מיליון יורו על 50% מכרטיסו.
בסיום עונת 2011/2012 נשרה מכבי פתח תקווה לליגה הלאומית אחרי 24 שנים רצופות בליגת העל לאחר שהקבוצה סיימה את העונה במקום ה-14. עונה לאחר מכן חזרה הקבוצה לליגת העל, לאחר שסיימה את העונה במקום הראשון בטבלה.
בסיום עונת 2013/2014 ניצלה מכבי פתח תקווה מירידת ליגה לליגה הלאומית לאחר צמד שערים של רועי דיין. באותה עונה הגיעה מכבי פתח תקווה אל חצי גמר גביע המדינה שבו נוצחה 1–2 על ידי מכבי נתניה.
לקראת עונת 2014/2015 מונה רן בן שמעון למאמן הקבוצה. לאחר שבעונה זו סיימה במקום השישי, בעונת 2015/2016 זכתה הקבוצה בגביע הטוטו. כחודש לאחר מכן התפטר בן שמעון והוחלף בדני גולן, אשר תחתיו סיימה הקבוצה את הליגה במקום השביעי. בעונה הבאה מונה קובי רפואה למאמן הקבוצה. רפואה הוביל את הקבוצה למקום הרביעי הפלייאוף העליון.
בעונת 2017/2018 הקבוצה הציגה את התקציב הגדול ביותר בתולדותיה עם 27 מיליון שקלים כולל מחלקת הנוער, כאשר תקציב הבוגרים לבדו עמד על 23 מיליון שקלים. המאמן רפואה שהחל את העונה התפטר עוד בתחילת העונה, ושרון מימר מונה במקומו לתפקיד המאמן הראשי, תחתיו סיימה הקבוצה במקום השמיני בליגה. אולם לאחר סיום העונה חוזהו לא חודש ומימר סיים את תפקידו במועדון.
לקראת עונת 2018/2019 מונה אלישע לוי למאמן הקבוצה, אך בינואר 2019 הוא פוטר לאחר שהקבוצה השיגה ניצחון אחד בלבד בשמונה משחקים, ובמקומו מונה עוזרו, שחקן העבר מוראד מגמאדוב, ולאחר כשבועיים מונה גיא לוזון שוב למאמן הקבוצה. במחזור ה-25 של העונה ספגה הקבוצה את אחת התבוסות הקשות בתולדותיה, 0–6 להפועל תל אביב, ובמחזור האחרון הפסידה שוב להפועל תל אביב וירדה לליגה הלאומית, שבע שנים לאחר הירידה הקודמת. בעונה זו זכתה קבוצת הנוער של המועדון לראשונה בתולדותיה באליפות ליגת העל לנוער.
אצטדיון

בתחילה שיחקה קבוצת מכבי פתח תקווה בתחילה בחורשה במיקומה הנוכחי של שכונת עין גנים בעיר, והחל מ-1926 ועד לאמצע שנות השבעים שיחקה במגרש מכבי בפתח תקווה ברחוב שטמפפר בעיר.
האצטדיון שכונה "אצטדיון האורווה" נבנה ב-1967 בכספם האישי של אנשי מפא"י הפתח תקוואים, ותיקי ההסתדרות ואנשי פלוגת הסדרן. הוא נחנך במשחק ידידות בין הפועל פתח תקווה ומכבי חיפה ב-23 באוקטובר 1967. ומשחק הליגה הראשון שנערך בו התקיים בהמשך אותו שבוע, ובו הביסה הפועל פתח תקווה את הפועל חיפה בתוצאה 1:4. במשך השנים נשמעו ביקורות רבות על התנאים הנמוכים באצטדיון ועל מנהלי האצטדיון שלא היו מזוהים עם הקבוצה, לכן היסטוריון הפועל פתח תקווה, ניסים קלדרון הכריז במאמר במקומון "שחק" שחייבים לנקות את האורוות מהסוסים הטרויאנים האלה" מכאן החלו לכנות את "אצטדיון מועצת הפועלים בפתח תקווה" בשם הכינוי "האורווה". למרות זאת ראו בו רבים כאצטדיון "קשוח" שקשה יחסית להוציא ממנו נקודות. ב-1 ביוני 2010 הסתיימו עבודות ההריסה של האצטדיון. בסוף שנת 2011 נחנך אצטדיון המושבה החדיש, אשר החליף את אצטדיון האורווה המיושן כמגרשן הביתי של הפועל ומכבי פתח תקווה. שמו של אצטדיון המושבה ניתן לו על שם כינוי העיר פתח תקווה - "אֵם הַמּוֹשָׁבוֹת".
בשנת 2020 שמו הוחלף לאצטדיון "שלמה ביטוח" לאחר שהחברה זכתה במכרז NAMING וכיום האצטדיון משמש כמגרש הביתי הקבוע של שתי הקבוצות העירוניות הבכירות, מכבי פתח תקווה והפועל פתח תקווה.
האצטדיון הוקם ומנוהל על ידי חלפ"ת, עבור עיריית פתח תקווה.
יריבות הדרבי של פתח תקווה

תשומת לב רבה משכו משחקי הדרבי בין מכבי ליריבה העירונית הפועל פתח תקווה. מאז שרשרת האליפויות של הפועל שנקטעה באמצע שנות השישים נחשבות שתי הקבוצות לכאלו שלא מצליחות להיפטר מתדמית הבינוניות ולהתמודד על האליפות, כאשר יוצאי דופן הן הזכיות בגביע המדינה של הפועל (1991/1992) ומכבי (2023/2024), מיקומיה הגבוהים של מכבי בטבלה בשנות האלפיים והצלחות נקודתיות של שתי הקבוצות במאבקיהן באירופה. על כן, נחשבים משחקי הדרבי כזירה העיקרית לקרב על הבכורה בעיר. מתוך 132 מפגשים בדרבי ניצחה מכבי ב-43 מפגשים, הפסידה ב-48 וסיימה 41 מפגשים בתוצאת תיקו.
תארים

ליגת העל
סגנות אליפות (3): 1951/1952, 1953/1954, 2004/2005
גביע המדינה
זכייה (3) : 1935, 1951/1952, 2023/2024
סגנות (3): 1939, 2000/2001, 2019/2020
גביע הטוטו
זכייה (4) : 1994/1995, 1999/2000, 2003/2004, 2015/2016
סגנות (1): 2010/2011
אלוף האלופים
סגנות (1): 2024
גביע הכ"ה
זכייה (1): 1973
גביע ליליאן
סגנות (1): 1985
תארים > ליגות נמוכות

ליגה המשנה
זכייה (6) : 1968/1969, 1971/1972, 1990/1991, 2012/2013, 2019/2020, 2022/2023
סגנות (1): 1977/1978
גביע הטוטו לליגת המשנה
זכייה (2): 1989/1990, 1990/1991
אלוף האלופים לליגת המשנה
זכייה (1): 1969
תארים > תארים אחרים

גביע "מגן שמשון"
סגנות (1): 1925
גביע "מגן הארץ" (לא רשמי)
זכייה (1): 1940/1941
תארים > קבוצת הנוער

ליגת העל לנוער
זכייה (2) : 2018/2019, 2023/2024
סגנות (2): 2020/2021, 2021/2022
גביע המדינה לנוער
זכייה (2) : 1975/1976, 2003/2004
סגנות (3): 1986/1987, 2020/2021, 2021/2022
ליגת האלופות לנוער
סיבוב שני: 2019/2020
הופעות במפעלים אירופיים > משחקים

| עונה | מסגרת | סיבוב | קבוצה | משחק ראשון | משחק שני | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992/93 | גביע האינטרטוטו | שלב הבתים (בית ט') | צ'כיה סלביה פראג | 1–3  (ב) | 0–3  (ח) | מקום 3/4 |
| 1992/93 | גביע האינטרטוטו | שלב הבתים (בית ט') | גרמניה באייר לברקוזן | 3–2  (ב) | 1–1  (ח) | מקום 3/4 |
| 1992/93 | גביע האינטרטוטו | שלב הבתים (בית ט') | ישראל מכבי נתניה | 2–2  (ח) | 0–0  (ב) | מקום 3/4 |
| 1997/98 | גביע האינטרטוטו | שלב הבתים (בית ד') | גרמניה פ.צ. קלן | 1–3 (ב) | 1–3 (ב) | מקום 2/5 |
| 1997/98 | גביע האינטרטוטו | שלב הבתים (בית ד') | אוסטריה אראו | 1–0 (ח) | 1–0 (ח) | מקום 2/5 |
| 1997/98 | גביע האינטרטוטו | שלב הבתים (בית ד') | אירלנד קורק סיטי | 0–0 (ב) | 0–0 (ב) | מקום 2/5 |
| 1997/98 | גביע האינטרטוטו | שלב הבתים (בית ד') | בלגיה סטנדרד לייז' | 0–0 (ח) | 0–0 (ח) | מקום 2/5 |
| 2004/05 | גביע אופ"א | שלב המוקדמות השני | קפריסין א.א.ק. לרנקה | 0–3  (ח) | 4–0  (ב) | 4–3 |
| 2004/05 | גביע אופ"א | סיבוב ראשון | הולנד הירנביין | בוטל | 0–5  (ח) | 0–5 |
| 2005/06 | גביע אופ"א | שלב המוקדמות השני | מקדוניה הצפונית KF בשקימי (אנ') | 5–0  (ח) | 6–0  (ב) | 11–0 |
| 2005/06 | גביע אופ"א | סיבוב ראשון | סרביה ומונטנגרו פרטיזן בלגרד | 0–2  (ב) | 5–2  (ח) | 5–4 |
| 2005/06 | גביע אופ"א | שלב הבתים (בית ב') | איטליה פלרמו | 1–2 (ב) | 1–2 (ב) | מקום 5/5 |
| 2005/06 | גביע אופ"א | שלב הבתים (בית ב') | דנמרק ברונדבי | 0–2 (ח) | 0–2 (ח) | מקום 5/5 |
| 2005/06 | גביע אופ"א | שלב הבתים (בית ב') | רוסיה לוקומוטיב מוסקבה | 0–4 (ב) | 0–4 (ב) | מקום 5/5 |
| 2005/06 | גביע אופ"א | שלב הבתים (בית ב') | ספרד אספניול | 0–1 (ח) | 0–1 (ח) | מקום 5/5 |
| 2006/07 | גביע האינטרטוטו | סיבוב שני | בוסניה והרצגובינה זרינסקי מוסטאר | 1–1  (ב) | 3–1  (ח) | 4–2 |
| 2006/07 | גביע האינטרטוטו | סיבוב שלישי | קפריסין אתניקוס | 0–2  (ב) | 3–2  (ח) | 3–4 |

| 2024/25 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | פורטוגל בראגה | 0–2  (ח) | 0–5  (ב) | 0–7 |
| 2024/25 | קונפרנס ליג | שלב המוקדמות השלישי | רומניה צ'.פ.ר. קלוז' | 0–1  (ב) | 0–1  (ח) | 0–2 |
הופעות במפעלים אירופיים > לפי תחרות

| מסגרת | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הליגה האירופית | 13 | 4 | 0 | 9 | 21 | 28 | 7- |
| קונפרנס ליג | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 2 | 2- |
| גביע האינטרטוטו | 14 | 4 | 6 | 4 | 16 | 20 | 4- |

| כללי | 29 | 8 | 6 | 15 | 37 | 50 | 13- |
הופעות במפעלים אירופיים > כובשי השערים

| שם השחקן | הליגה האירופית> הופעות | הליגה האירופית> גולים | הליגה האירופית> בישולים | גביע האינטרטוטו> הופעות | גביע האינטרטוטו> גולים | גביע האינטרטוטו> בישולים | סה"כ> הופעות | סה"כ> גולים | סה"כ> בישולים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ישראל עומר גולן | 11 | 8 | - | 2 | 0 | - | 13 | 8 | - |
| ישראל רוביל סרסור | 7 | 3 | - | 2 | 2 | - | 11 | 5 | - |
| ישראל אבי פיטוסי | — | — | — | 4 | 4 | - | 4 | 4 | - |
| ישראל אסי משיח | 9 | 4 | - | — | — | — | 9 | 4 | - |
| ישראל כפיר אדרי | 8 | 2 | - | — | — | — | 8 | 2 | - |
| ישראל עופר דגמי | — | — | — | 6 | 2 | 2 | 6 | 2 | 2 |
| ישראל ארז ביאלה | — | — | — | 3 | 1 | - | 3 | 1 | - |
| ברזיל אנדרה קלדרה (אנ') | 8 | 0 | - | 3 | 1 | - | 11 | 1 | - |
| ישראל דובב גבאי | — | — | — | 3 | 1 | - | 3 | 1 | - |
| אוקראינה יבגני שאחוב | — | — | — | 6 | 1 | - | 6 | 1 | - |
| רוסיהישראל מוראד מגמאדוב | 10 | 1 | - | 7 | 0 | - | 17 | 1 | - |
| ישראל נאור פסר | 2 | 0 | - | 4 | 1 | - | 6 | 1 | - |
| ישראל סלים טועמה | 6 | 1 | - | — | — | — | 6 | 1 | - |
| ישראל עידן טל | — | — | — | 4 | 1 | - | 4 | 1 | - |
| ניגריה עמנואל אוביידה (אנ') | — | — | — | 3 | 1 | - | 3 | 1 | - |
| קמרון פטריק סופו | — | — | — | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 |
| ישראל קובי גנון | 11 | 1 | - | 2 | 0 | - | 13 | 1 | - |
| ישראל טל בניה | — | — | — | 8 | 0 | 2 | 8 | 0 | 2 |
שחקני עבר בולטים

וילי ברגר
זאב זלצר
יצחק זלצר
אליעזר שפיגל
נחמן מנדל
דני ספוקויני
דוד ספיבק
אלי אהרונוב
שמשון לבקוביץ
דורון רוזנטל
חיים פיינברג
עמיחי כרמלי
שמואל בן דרור
ישראל בן דרור
גד בן דרור
מאיר מזרחי
יצחק מזרחי
חיים בוך
ניסים ברדה
דורון רבינזון
צבי אופנהיים
מאיר עג'מי
יצחק מקמל
אמנון כרמלי
הרצל פיטוסי
פנחס קינסטליך
מנשה נוריאל
חיים שעשוע
שלמה קיל
דני בגלייבטר
אייל בגלייבטר
שמעון היבש
ניסים כהן
משה מרכוס
עופר פביאן
שרון צופין
רז רבינוביץ'
אבי פיטוסי
גולן מלול
אסמאעיל עאמר
גיא יצחק
אסי טובי
קובי רפואה
מוראד מגמאדוב
רן בן שמעון
קובי גנון
עידן טל
משה ביטון
רוביל סרסור
סלים טועמה
אוהד כהן
גל אלברמן
תומר בן-יוסף
סולי צמח
עומר דמארי
טל בן-חיים
עומר גולן
גידי קאניוק
לידור כהן
מנור סולומון
ליאל עבדה
גל לוי
סיימון דוידסון
ראו גם: רשימת כדורגלני מכבי פתח תקווה
זוכים בתואר מלך השערים במדי הקבוצה

| עונה | שם השחקן | שערים | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1953/54 | אליעזר שפיגל | 16 |  |
| 1980/81 | הרצל פיטוסי | 22 |  |
| 1985/86 | דורון רבינזון | 14 | יחד עם אורי מלמיליאן מבית"ר ירושלים |
| 1999/00 | אסי טובי | 27 |  |
| 2001/02 | קובי רפואה | 18 |  |
מאמני הקבוצה בעבר

ראו גם: רשימת מאמני מכבי פתח תקווה
סגל הקבוצה > צוות מקצועי

| --- | --- |
מאמן ראשי: –
עוזר מאמן: רוסיהישראל מוראד מגמאדוב
מאמן כושר: ישראל דוד בובליל
מאמן שוערים: ישראל ויקטור בוחניק
לקריאה נוספת

זוהיר בהלול, רמי ברוש, יגאל ביטון, האנציקלופדיה לכדורגל ישראלי, כרך ג', עמ' 140 - 149, הוצאת ישראגול, 2011
הערות שוליים

↑  "מכבי אבשלום" בפ"ת בעבר ובהווה, דואר היום, 2 באפריל 1935
↑  מכבי פתח תקווה מאמינה בצעיריה, מעריב 6 באוגוסט 1972
↑  רמי היפש, מכבי פ"ת הדהימה בניצחון 2:5 על פרטיזן בלגרד, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2005
↑  גור מוטולה, אופ"א: מכבי פ"ת הושפלה בידי לוקומוטיב 4:0, באתר ynet, 30 בנובמבר 2005
↑  גור מוטולה, מכבי פ"ת ניצחה 2:3 בקפריסין, אך הודחה מהאינטרטוטו, באתר ynet, 22 ביולי 2006
↑  משה הרושו אריה ליבנת ויצחק סולומון, "כל אלו ששמחו לאיד, תרקדו ותשמחו", באתר הארץ, 12 במאי 2012
↑  אור בוקר, הלוזונים בעטו בדלי: מכבי פתח תקוה הפסידה 2:0 וירדה ללאומית, באתר הארץ, 12 במאי 2019
↑  רענן ברנובסקי‏, מכבי פתח תקווה נפרדה מגיא לוזון, קלינגר וברדה המועמדים המובילים, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2021
↑  הדר יעקבי, ‏רשמית: ניר קלינגר מונה למאמן מכבי פתח תקווה עד לסיום העונה, באתר ערוץ הספורט, 29 בדצמבר 2021
↑  תומר חבז, רשמית: ניר קלינגר פוטר ממכבי פתח תקווה, באתר ynet, 12 באפריל 2022
↑  לירן ביטון, שי ברדה פוטר ממכבי פתח תקווה, בני לם סיכם וצפוי להחליפו, באתר ynet, 26 בדצמבר 2022
↑  שבע בום: מכבי פ"ת עלתה חזרה לליגת העל, באתר ערוץ הספורט, 1 במאי 2023
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, כל אירועי הספורט בישראל בוטלו, אופ"א דחתה טורניר רשמי, באתר וואלה, 7 באוקטובר 2023
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, בני לם פוטר ממכבי פתח תקווה, רן קוז'וך מועמד מוביל להחלפתו, באתר וואלה, 2 בינואר 2024
↑  תומר חבז ואיציק כלפי, ‏לראשונה מזה 72 שנה: מכבי פ"ת זכתה בגביע, באתר ONE‏, 30 במאי 2024
↑  שי ארצי, סוף עידן: אצטדיון האורווה נמחק מהמפה, באתר ynet, 1 ביוני 2010
↑  ⁨מגן "הארץ" למכבי־-אבשלום פ"ת ⁩ | ⁨הארץ⁩ | 29 יוני 1941 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  המשחק בוטל על ידי אופ"א בגלל שביתה כללית בישראל.
1 2  כולל גביע אופ"א
↑  י. פינקלסטון, "שמואל בן דרור נטל על עצמו לאמן באופן זמני את קבוצת מכבי פתח תקווה לאחר שהמאמן האנגלי ג'ק פייירברדר פרש מתפקידו ועוזב מחר את הארץ", מעריב, תאריך: 21.12.1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414736605171 
סמל הקבוצה בשנים הראשונות
מגרש מכבי פתח תקווה הישן בזמן משחק ב-1969 (בתמונה: אורי ניצן, שוער מכבי פתח תקווה, במשחק מול בני יהודה)
סמל הקבוצה עד עונת 2023/2024
נשיא המדינה יצחק הרצוג מעניק את גביע המדינה לעונת 2023/2024 לקפטן מכבי פתח תקווה תומר לוי
אצטדיון המושבה
אמיר דדון

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1975 (בן 49) באר שבע, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 עיסוק:  זמר, מוזיקאי ושחקן תיאטרון
 סוגה:  רוק, זמר עברי, פולק, מוזיקת נשמה, פופ
 סוג קול:  טנור
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, תופים
 חברת תקליטים:  הליקון
 שיתופי פעולה בולטים:  עידן רייכל, יובל דיין, שלמה ארצי, ישי ריבו, שולי רנד, אור שילר
 פרסים והוקרה:  פרס אקו"ם 
 www.amirdadon.com
 
אמיר דדון (נולד ב-16 בנובמבר 1975) הוא זמר-יוצר, פזמונאי, מלחין, מעבד מוזיקלי, מוזיקאי ושחקן ישראלי. זוכה "פרס אקו"ם" בתחום המוזיקה.
חיים אישיים

לאחר שירותו הצבאי נסע דדון לטיול ארוך במזרח, וכשחזר עבד בשלל עבודות מזדמנות. בין השאר היה ברמן, שליח פיצה ומורה לגיטרה.
דדון עבד בתור מדריך בפנימייה לקידום נוער בסיכון, שלימים העיד כי זו הייתה העבודה המשמעותית ביותר עבורו.
במזרח הכיר דדון את קרן ממנה התגרש, ולהם שני ילדים משותפים. הבכורה היא הדוגמנית נויה דדון.
ב-2017 החל לשמור שבת, וכיום מוגדר כמסורתי.
דדון גר במושב חיבת ציון.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2010: אמיר דדון
2013: יש אין סוף
2018: לבחור נכון