stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפקט "נשים הן נפלאות"
הערות שוליים

↑  Glick, Peter; Fiske, Susan. T. (2001). "An ambivalent alliance: Hostile and benevolent sexism as complementary justifications for gender inequality". American Psychologist. 56 (2): 109–118. doi:10.1037/0003-066X.56.2.109. PMID 11279804.
↑  Eagly, Alice H.; Mladinic, Antonio (1994). "Are people prejudiced against women? Some answers from research on attitudes, gender stereotypes, and judgments of competence". European Review of Social Psychology. 5: 1–35. doi:10.1080/14792779543000002.
↑  Eagly, Alice H.; Mladinic, Antonio (1989). "Gender Stereotypes and Attitudes Toward Women and Men". Personality and Social Psychology Bulletin. 15 (4): 543–58. doi:10.1177/0146167289154008.
↑  Eagly, Alice H.; Mladinic, Antonio; Otto, Stacey (1991). "Are women evaluated more favorably than men? An analysis of attitudes, beliefs and emotions". Psychology of Women Quarterly. 15 (2): 203–16. doi:10.1111/j.1471-6402.1991.tb00792.x.
1 2 3 4  Rudman, Laurie A.; Goodwin, Stephanie A. (2004). "Gender differences in automatic in-group bias: Why do women like women more than they like men?" (PDF). Journal of Personality and Social Psychology. 87 (4): 494–509. doi:10.1037/0022-3514.87.4.494. PMID 15491274. אורכב מ-המקור (PDF) ב-18 ביולי 2014. נבדק ב-2 בספטמבר 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Krys, Kuba. et al. "Catching up with wonderful women: The women‐are‐wonderful effect is smaller in more gender egalitarian societies." International Journal of Psychology. Volume 53, Issue S1 October 2018 Pages 21-26 https://doi.org/10.1002/ijop.12420
↑  Anderson, Kristin J. (2015). "Women are Wonderful, but Most Are Disliked". Modern Misogyny: Anti-feminism in a Post-feminist Era. New York: Oxford Press. pp. 106–137. ISBN 978-0199328178.
1 2  Laurie A. Rudman; Peter Glick (22 באוגוסט 2012). The Social Psychology of Gender: How Power and Intimacy Shape Gender Relations. Guilford Press. pp. 163–. ISBN 978-1-4625-0906-5. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  John F. Dovidio; Peter Glick; Laurie Rudman (15 באפריל 2008). On the Nature of Prejudice. John Wiley & Sons. pp. 112–. ISBN 978-1-4051-5192-4. {{cite book}}:  (עזרה)
סיף אל-אסלאם קדאפי

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1972 (בן 52) טריפולי, הרפובליקה הערבית הלובית 
 מדינה:  לוב 
 השכלה:  בית הספר לכלכלה של לונדון  אוניברסיטת טריפולי  חינוך מנהלים אימאדק 
 מפלגה:  החזית העממית לשחרור לוב
 השקפה דתית:  אסלאם סוני 
 בן או בת זוג:  אורלי ויינרמן 
 www.gicdf.org
 
סיף אל-אסלאם מועמר אל-קדאפי (בערבית: سيف الإسلام معمر القذافي; נולד ב-25 ביוני 1972) הוא בנו של מועמר קדאפי, שליט לוב לשעבר, שנחשב תקופה מסוימת ליורשו ולממשיך דרכו. קדאפי הוא אדריכל במקצועו, וניהל אורח חיים ראוותני עד נפילת שלטונו של אביו.
השכלה וחיים אישיים

סיף אל-אסלאם הוא בנו השני של קדאפי, בן בכור לאשתו השנייה ספיה פרקש. בשנת 1994 השלים לימודי תואר ראשון בהנדסה באוניברסיטת אל-פאתח בטריפולי. לאחר מכן קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת IMADEC בווינה. ב-2005, הכיר את בת זוגו השחקנית הישראלית אורלי ויינרמן, בזמן שלמד תואר שלישי בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנת 2008 קיבל את התואר, לאחר שתרם 1.5 מיליון ליש"ט לבית הספר, פרשה שהביאה להתפטרות מנהל המוסד.
תפקיד פוליטי

סיף אל-אסלאם קדאפי נחשב ליורשו המיועד של אביו, על אף שמעולם לא הוכרז על כך באופן רשמי. תפקידו בלוב היה ראש הרשות הלאומית לבקרת סמים, וב-1997 ייסד קרן צדקה בינלאומית שפעלה במשברים שבהם לוב הייתה מעורבת. הוא ביצע שליחויות רבות בשמה של לוב, כולל ביקורים באירופה ובארצות הברית, וניהל משאים ומתנים עם מנהיגי עולם. בעבר, קדאפי תמך ביוזמת "ישראטין" להקמת מדינה דו-לאומית ערבית-יהודית, והביע עמדות חיוביות כלפי ישראל, כולל קריאה לפיצוי יהודי לוב שנמצאים בישראל. באוגוסט 2008 הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
תפקיד פוליטי > האביב הערבי

במהלך מחאות "האביב הערבי", ההפגנות בלוב הפכו לאלימות והחלו שמועות על עזיבתו של מועמר קדאפי את המדינה. ב-21 בפברואר 2011, סיף אל-אסלאם הכחיש אותן בטלוויזיה הממלכתית הלובית, תוך שהוא מבטיח לקדם רפורמות דמוקרטיות. ב-21 באוגוסט 2011, הוא נעצר בטריפולי על ידי תומכי מועצת המעבר הלאומית. בזמן שאלה דנו על הסגרתו לידי בית הדין הפלילי הבינלאומי עקב החקירה בעניינו ובעניין אביו, הוא הצליח להימלט. ב-27 באוקטובר 2011, מועצת השלטון הזמנית הודיעה שסיף אל-אסלאם מסתתר בדרום המדינה תחת חסות שבט טוארג, ודורש מטוס על מנת להסגיר את עצמו לבית המשפט הבינלאומי בהאג. ב-19 בנובמבר 2011, דווח כי הוא נעצר על ידי השלטונות כ-50 ק"מ מאובאר. ב-28 ביולי 2015, גזר עליו בית המשפט בטריפולי עונש מוות בירייה. אולם ביולי 2016 דווח כי הוא שוחרר מהכלא שלושה חודשים קודם לכן, בחודש אפריל.
תפקיד פוליטי > לאחר שחרורו מהכלא

בדצמבר 2017 הכריז על התמודדותו בבחירות לתפקיד יושב ראש המועצה הנשיאותית של לוב בשנת 2021. בנובמבר 2021 הגיש את מועמדותו, אך הבחירות נדחו.
חייו האישיים

סיף אל-אסלאם אינו נשוי.
הערות שוליים

↑  יוסי דהאן, הפילוסופיה הפוליטית של סאיף אל-איסלם אל-קדאפי, באתר "העוקץ", 23 בפברואר 2011
↑  דנה הרמן, קונים דעת: איך הלונדון סקול אוף אקונומיקס קיבלה תרומות מבנו של קדאפי, באתר הארץ, 12 במרץ 2011
↑  קדאפי הבן: צריך ללמוד מיהודי ארה"ב, באתר ynet, 22 ביוני 2002
1 2  סוכנויות הידיעות, ‏כולם היו בניו, באתר גלובס, 21 בפברואר 2011
↑  קדאפי הבן: לוב אינה מצרים אך נילחם עד הסוף, באתר ynet, 21 בפברואר 2011
↑  דיווח בלוב: בית הדין בהאג במגעים עם המורדים להסגיר את סייף אל-אסלאם, נענע10, 22 באוגוסט 2011
↑  רועי נחמיאס, המורדים: "בן קדאפי ברח מידי נערים חסרי ניסיון", באתר ynet, 23 באוגוסט 2011
↑  לוב: סייף אל-איסלאם קדאפי, בנו של מועמר קדאפי - נעצר, באתר ynet, 19 בנובמבר 2011
↑  רועי קייס, מוות בירייה לבנו של קדאפי, "חרב האיסלאם", באתר ynet, 28 ביולי 2015.
↑  Gaddafi's son Saif, Libya's former heir apparent, released – lawyer, Russia Today, ‏7 ביולי 2016
↑    לין נוייהד - בלומברג, ‏תעלומה לובית: האם סיף אל-אסלאם קדאפי מתכנן קאמבק?, בעיתון מקור ראשון, 18 בינואר 2018
↑  הבחירות בלוב: האם בנו של קדאפי יעלה לשלטון?
↑  סוכנויות הידיעות, עשור אחרי הלינץ' באביו: הבן של קדאפי רץ לנשיאות, באתר ynet, 14 בנובמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332137205171  ISNI: 0000 0000 3560 2643  LCCN: n2005055692  VIAF: 36327063   WorldCat (עם VIAF): 36327063
הבחירות הכלליות בבריטניה 2005

הבחירות הכלליות בבריטניה (הממלכה המאוחדת) התקיימו ב-5 במאי 2005.
במערכת הבחירות התמודדו על ראשות הממשלה טוני בלייר, ראש הממשלה המכהן ומנהיג הלייבור, ומנהיג המפלגה השמרנית מייקל הווארד.
קמפיין הלייבור הדגיש את מצבה הטוב של הכלכלה, בניסיון להתמודד עם הפופולריות הפוחתת של בלייר, בין השאר בעקבות תמיכתו במלחמת עיראק ב-2003. השמרנים, בהנהגת מייקל הווארד, הציעו שינוי במדיניות בנושאים כמו הגירה, רפואה ופשע. המפלגה הליברל דמוקרטית התנגדה למלחמת עיראק, והתחזקה בזכות הצבעתם של רבים מנוטשי הלייבור.
בלייר הוביל את מפלגתו לניצחון שלישי ברציפות, ושמר על רוב גדול - אם כי מופחת משמעותית - בפרלמנט. 35.2% מהקולות שלהן זכתה מפלגת הלייבור הוא אחוז הקולות הקטן ביותר שקיבלה ממשלת רוב בממלכה המאוחדת אי פעם. במניין הקולות הכללי ניצחה המפלגה ברוב דחוק את השמרנים, אך שיטת הבחירות היטיבה עמה ואפשרה לה לשמור על רוב גדול במושבים. המפלגה השמרנית נכשלה בניסיונה להפיל את ממשלת בלייר, אך זכתה לעלייה של 33 מושבים ושיפרה עמדות לקראת מערכת הבחירות הבאה.
שנתיים לאחר הבחירות התפטר בלייר מראשות הממשלה, והוחלף על ידי גורדון בראון.עד 2024 הייתה זו מערכת הבחירות האחרונה שבה הייתה הלייבור המפלגה הגדולה ביותר.
ראו גם

הבחירות הכלליות בבריטניה (2010)
פרדוקס אזור בטא

פרדוקס אזור בטא הוא תופעה בה פעמים אנשים יכולים להתאושש מהר יותר מחוויות קשות יותר מאשר מחוויות עם מצוקה מעטה. הסיבה המשוערת היא שמצבים אינטנסיביים מעוררים תהליכי הגנה פסיכולוגיים המפחיתים את המצוקה, בעוד שמצבים פחות אינטנסיביים אינם מפעילים את אותם תהליכי הגנה פסיכולוגיים, ולכן ישנה הנחתה פחות יעילה של הלחץ.
פרדוקס אזור בטא: אדם מעדיף ללכת (במהירות של 3 מייל לשעה) אם המרחקים הם פחות ממייל, ולרכוב על אופניים (15 מייל לשעה) למרחקים ארוכים יותר. למרות הריחוק של נקודות באזור בטא, האדם יגיע אליהן מהר יותר מרוב הנקודות באזור אלפא הסמוך.
הפרדוקס נצפה בהשפעות הפסיכולוגיות של חשיפה לפיגועי טרור. ככל הנראה ישנו קשר להפעלת התמודדות, דיסוננס קוגניטיבי וצורות אחרות של התגייסות נפשית.
דוגמאות

דוגמה לפרדוקס היא במקרה בו אדם מסוים נמצא כרגע במערכת יחסים רומנטית בינונית, סביר להניח שהוא לא יסיים אותה כדי למצוא מערכת יחסים מצוינת בשונה ממקרה בו מערכת היחסים הנוכחית שלו גרועה יותר וכך המצב הכללי הופך לגרוע יותר מכיוון שאותו אדם יישאר במערכת היחסים הבינונית. דוגמה נוספת היא אדם שנמצא בעבודה בינונית וימשיך בה, בשונה מעבודה גרועה בה יהיה לו יותר תמריץ למצוא עבודה טובה.
כמו כן, סביר להניח שאנשים פצועים יחפשו אמצעים יעילים לזרז את החלמתם (נטילת תרופות, פניה לרופא, ניתוח) כאשר הפציעה חמורה יותר מאשר עבור פציעות קלות, מה שגורם לפציעות אלו להימשך זמן רב יותר.
מקור השם

מקור השם ממאמר שפורסם על ידי דניאל גילברט בעשור הקודם בו הוא מציג את הפרדוקס. במאמר מתואר נוסע שרגיל ללכת ליעדים בטווח של מייל (1.6 קילומטר), ולרכוב על אופניים ליעדים מרוחקים יותר. מכיוון שהאופניים מהירים יותר, הנוסע יגיע לכמה מיקומים מרוחקים מהר יותר מאשר ליעדים קרובים יותר (אזור בטא בתרשים שלהם - ומכאן השם), מה שסותר את הנטייה הטבעית המיידית שהוא יגיע מאוחר יותר למקומות מרוחקים יותר.
הערות שוליים

1 2  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2016-03-04
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2015-10-14
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרדוקס אזור בטא".
מרכז מורשת הרמב"ם

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, מרכז מבקרים, אתר הנצחה, heritage centre 
 על שם:  רמב"ם 
 כתובת:  קבר הרמב"ם 
 מיקום:  טבריה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2009
 תאריך פתיחה רשמי:  2009 
 
 קואורדינטות:  32°47′24″N 35°32′14″E﻿ / ﻿32.789944444444°N 35.537277777778°E﻿ / 32.789944444444; 35.537277777778
 www.harambam.org.il
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) מרכז מורשת הרמב"ם(למפת הגליל העליון רגילה) מרכז מורשת הרמב"ם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מרכז מורשת הרמב"ם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מרכז מורשת הרמב"ם
 
מרכז מורשת הרמב"ם הוא מרכז מבקרים והנצחה הפועל סמוך לקבר הרמב"ם בטבריה. הוא הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
המרכז נחנך בשנת 2009. הוא ממוקם במבנה תלת-קומתי עשוי אבני בזלת המוגדר כמבנה לשימור; המבנה היה נטוש שנים רבות, ושופץ בשנות ה-2000. בתוך המבנה מוצגת תערוכה קבועה המגוללת את קורות חייו של הרמב"ם, חיבוריו ופועלו, וכן תערוכות ומיצבים זמניים הנותנים במה לאמנים. נוסף על תערוכות אלו, שמורים במרכז המבקרים כתבי יד והוצאות דפוס נדירות של ספרי הרמב"ם, המוצגים לקהל הרחב.
על רכישת המבנה ושיפוצו וכן על תפעולו של מרכז המבקרים, אחראית עמותת מרכז מורשת הרמב"ם, האמונה על מגוון פעילויות חינוכיות וסוציאליות בעיר טבריה.
מדי שנה עורך המרכז את הכנס למורשתו של הרמב"ם בטבריה, בו נערכים הרצאות ודיונים העוסקים ברמב"ם.
יו"ר מרכז מורשת הרמב"ם הוא הרב חיים פוגל.
הערות שוליים

↑  מדריך לאתרי מורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 34
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295198305171  VIAF: 258000475   WorldCat (עם VIAF): 258000475 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פנחס להב

| --- | --- |

 לידה:  1921 פולין
 פטירה:  21 בינואר 1992  (בגיל 71 בערך) ט"ז בשבט תשנ"ב ישראל
 תאריך עלייה:  1938
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  פינייה
 השתייכות:  משטרת היישובים  הצבא הבריטי הצבא הבריטי   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1940–1976 (כ־36 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 דובר צה"ל  קצין תחזוקה ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות    מלחמת סיני    מלחמת ששת הימים    מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל הספארי ברמת גן
 
פנחס (פינייה) להב (1921 – 22 בינואר 1992) היה דובר צה"ל במלחמת יום הכיפורים, קצין אספקה ראשי וקצין תחזוקה ראשי הראשון, בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה

להב נולד למשה ושרה הלברשטאט בפולין. עלה לארץ ישראל ב-1938, לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים. הוא החל ללמוד בטכניון, אולם עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וניתוק הקשר עם הוריו, שנותרו בפולין (ונספו בשואה), נותר ללא מקור מחייה ועל כן עזב את לימודיו והתגייס ב-1940 למשטרת היישובים העבריים, שם שירת עד 1943.
בהמשך התנדב לצבא הבריטי ונשאר באירופה בתום המלחמה לסייע בהעלאת ניצולי השואה במסגרת המוסד לעלייה ב'.
להב שב לארץ ישראל ב-1947. במלחמת העצמאות שירת בפלוגת הסיור של חטיבת קרייתי. לאחר המלחמה נותר בשירות הקבע ושירת תחילה כמ"פ מפקדה בבית הספר לחי"ר. בהמשך שירת בתפקידי מטה והדרכה, בהם מפקד קורס קציני אפסנאות. ב-1957 מונה לקצין אפסנאות של חטיבה 7 ושירת תחת דוד אלעזר, שמינה אותו ב-1962 לשליש גייסות השריון. בתפקיד זה הוא עסק בבניית תדמית חיובית לשירות בשריון. אחרי לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה מונה ב-1964 על ידי אלעזר לקצין שלישות של פיקוד הצפון. בתפקיד זה היה עסוק בקשרים של צה"ל עם המערכת האזרחית. תקופת שירותו התאפיינה באירועים ביטחוניים רבים במסגרת מלחמת ההתשה בצפון.
ב-1970 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מחלקת פרט באגף כוח האדם. מתוקף תפקידו היה חבר בוועדה לחלוקת עיטורים בצה"ל.
ביוגרפיה > דובר צה"ל

באוגוסט 1972 מונה לדובר צה"ל, ובפברואר 1973 הוענק לו דרגת תת-אלוף. היה דובר צה"ל במהלך מלחמת יום הכיפורים. על תפקודו במלחמה ואמינות דיווחיו נמתחה ביקורת ציבורית. ועדה שהוקמה לאחר המלחמה לבחון את תפקוד דובר צה"ל במלחמה, בהרכב ד"ר ירמיהו יובל, דוד פדהצור ואלוף-משנה (מיל.) נחמן קרני קבעה שהעומס על דובר צה"ל היה כבד ולא היה גורם מסייע להסברה, שחוסר האמינות נבע מהפער בין ציפיות להתגשמותן ושהצהרות של ראש הממשלה, שר הביטחון והרמטכ"ל הרחיבו את פער האמינות.
לאחר המלחמה, בנובמבר 1973, ביקש שר הביטחון משה דיין להדיח את דובר צה"ל והתפשר על מינוי תת-אלוף אהרון אבנון כממונה על ההסברה שאליו יוכפף דובר צה"ל. לאחר זמן לא רב הודיע להב על התפטרותו, ובינואר 1974 הוחלף להב על ידי אפרים פורן, אבנון התפטר ומשרת הממונה על ההסברה בוטלה. הרמטכ"ל, דוד אלעזר, טען שההחלפה אינה נובעת מכישלון של להב, אלא מהווה יישום של לקחי המלחמה. בחודשים הראשונים נשא להב בשתיקה את ההאשמות שהוטחו בו. באפריל 1974 הוא התראיין וטען שהפרסומים של מחלקתו היו אמת ושהוא לא יכול להיות אחראי לפרסומים של אחרים.
ביוגרפיה > שנים מאוחרות

במרץ 1974 מונה לקצין אספקה ראשי, ולאחר הקמת חיל התחזוקה בנובמבר 1975 נתמנה למפקדו הראשון.
השתחרר מצה"ל באוגוסט 1976 והמשיך לשמש במילואים כעוזר ראש אגף האפסנאות. לאחר שחרורו שימש מנהל שירותי עיריית תל אביב-יפו מספטמבר 1976, ובתפקידו זה יזם חלוקת פרסים לעובדים מצטיינים. לקראת סוף שנות השמונים עבר לכהן כמנהל החברות העירוניות ומתוקף תפקידו זה היה מנהל בפועל של הספארי ברמת גן במשך שמונה חודשים עד פברואר 1988.
במקביל לעבודתו היה פעיל בספורט. באוגוסט 1977 הוא נכלל ברשימת הפועל תל אביב בבחירות להתאחדות לכדורגל. להב היה חבר איגוד הכדורסל בישראל ומאוקטובר 1977 עד אפריל 1979 היה יו"ר מחלקת הכדורסל של אגודת הפועל תל אביב. הוא חזר לתפקיד יו"ר מחלקת הכדורסל של הפועל תל אביב בשנים 1984-1986 והתמודד עם גרעון כספי של הקבוצה.
פנחס להב נפטר בינואר 1992. הותיר אחריו את רעייתו פנינה לבית מדהלה (נפטרה ב-2009), הבן מוסי ושני נכדים.
הערות שוליים

↑  על פי דף הנפטר באתר חברה קדישא ת"א והמחוז. ב-Israel yearbook and almanac (כרך 47, 1993, עמ' 7) נוקבים בתאריך 21 בינואר.
1 2  אדר אבישר, תא״ל פינייה להב – למנוחות; ׳במותו נמחק מחיינו חיוך גדול׳, מעריב, 23 בינואר 1992
1 2  יעקב ארז, דובר חדש - תדמית חדשה, מעריב, 8 באוגוסט 1972
↑  רדיו - מה אבקש, דבר, 20 בספטמבר 1970
↑  תודה לצה"ל, על המשמר, 12 באוגוסט 1971
↑  600 בעלי צל"ש יקבלו עיטורים, דבר, 9 בפברואר 1972
527 עיטורי גבורה, עוז ומופת – למצטיינים במערכות ישראל, על המשמר, 14 במרץ 1973
↑  נתמנה דובר חדש לצה"ל, מעריב, 7 באוגוסט 1972
↑  דרגת תת-אלוף לדובר צה"ל, על המשמר, 7 בפברואר 1973
↑  דיין: האוייב ישלם ביוקר, מעריב, 7 באוקטובר 1973
↑  לי-אור אברבך, ‏"דובר צה"ל לא כל-כך שיקר במלחמת יום כיפור", באתר גלובס, 10 במאי 2011
↑  יעקב ארז, 'מאחז אפריקה' נסגר ונפתח לעתונאים-הסיבה לא ברורה, מעריב, 4 בפברואר 1974
↑  ת/א אבנון – ממונה על ההסברה בצה״ל, על המשמר, 18 בנובמבר 1973
↑  אריה בראון, משה דיין במלחמת יום הכיפורים, הוצאת ידיעות אחרונות, עמ' 347
↑  יעקב ארז, בוטל תפקיד הממונה על ההסברה, מעריב, 24 בינואר 1974
↑  הרמטכ״ל מסביר חילופי הדובר, על המשמר, 28 בינואר 1974
↑  אליהו אגרס, פער האמינות ואגדה שהתנפצה, דבר, 15 בפברואר 1974
↑  "כל הודעות דובר צה"ל במלהמה היו אמת; אלוף יריב שגה בעת השידור הטלוויזיוני", מעריב, 23 באפריל 1974
↑  תא״ל פ. להב קצין הספקה ראשי, על המשמר, 19 במרץ 1974
↑  חיל תחזוקה יבוא במקום חיל הספקה, מעריב, 2 בנובמבר 1975
↑  על פי המלצתו של אלוף אריה לוי, ראש אגף האפסנאות במטכ"ל, הוקם חיל התחזוקה, אתר צה"ל.
↑  חילופי גברי בצה"ל, על המשמר, 29 באוגוסט 1976
↑  פנחס להב מנהל שירות העיריה בת"א, דבר, 30 באוגוסט 1976
↑  62 עובדים בתל אביב קיבלו תעודות הצטיינות, מעריב, 19 בספטמבר 1977
↑  גנדי יעזוב את מוזיאון הארץ, חדשות, 3 באוגוסט 1987
אבי סגל, כמעט סופית, מכבי תקבל את זכויות הפרסום בהיכל, חדשות, 19 ביוני 1989
↑  גדעון מרון, הקרב על הספארי לשיא חדש, מעריב, 24 בפברואר 1988
↑  33 הציגו מועמדותם לאיוש 12 המקומות של הפועל בכדורגל, דבר, 21 באוגוסט 1977
פנים ישנות להנהלה החדשה, מעריב, 21 באוגוסט 1977
↑  ברוך דגון, הפעם הובאו מארה"ב שני שחקנים מתאימים, דבר, 13 באוקטובר 1977
ברוך דגון, הגנרל של הפועל ת"א מבקש להשליט אווירה טובה בקבוצה, דבר, 13 בנובמבר 1977
מרדכי רוזנבלום, מנהל מכבי ת"א ייצא לארה"ב כדי לחפש מאמן, מעריב, 15 באפריל 1979
↑  ברוריה ביגמן, פרשת דני ברכה - לדיון בנשיאות איגוד הכדורסל, מעריב, 22 באוגוסט 1984
"אני מבקש סליחה מכל השחקנים שחייבים להם", מעריב, 22 בדצמבר 1985
פלדה: התמוטטות הפועל תל־אביב תהיה מכת מוות לכדורסל הישראלי, מעריב, 23 בפברואר 1986
להב, פלדה ואפרתי תובעים מיליון ש' מפרקליט הפועל ת"א, מעריב, 23 בספטמבר 1986
↑  מת תא״ל פנחס להב; היה דובר צה״ל במלחמת יום הכיפורים, מעריב, 22 בינואר 1992
נפטר פנחס להב, שהיה יו"ר הפועל ת״א סל, מעריב, 22 בינואר 1992
אלון רוזן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בינואר 1981 (בן 43) כפר אז"ר
 מדינה:  ישראל 
 מקצוע:  איש עסקים
 
אלון איסר רוזן (נולד ב-29 בינואר 1981) הוא איש ציבור ואיש עסקים ישראלי, מייסד חב' Elements ומנכ"ל החברה. היה המנכ"ל בפועל של המשרד להגנת העורף.
ביוגרפיה

רוזן נולד בכפר אז"ר ובגיל צעיר עבר להתגורר ביבנה שם התחנך בבית הספר התיכון ע"ש גינסבורג. שירת כלוחם בחיל התותחנים וסופח לתפקיד רס"פ ביחידה שהוקמה בחיל באותה תקופה. שוחרר מוקדם עקב פציעה במהלך שירותו שהצריכה ניתוח ושיקום במשך כשנה.
סיים תואר ראשון בממשל וחברה במכללה האקדמית תל אביב-יפו ותואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
החל את פעילותו הציבורית בגיל 22 כאשר נבחר לחבר במועצת עיריית יבנה מטעם מפלגת "יבנה שלנו" בראשות צבי גוב-ארי, ראש עיריית יבנה ובמקביל שימש במגוון תפקידים בהם- יו"ר אגודת הסטודנטים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו, סגן ומ"מ יו"ר ארגון הסטודנטים בישראל ויו"ר עמותת "אנוש" ביבנה. לאחר מכן, חבר לח"כ מתן וילנאי וליווה אותו במגוון תפקידיו בממשלת ישראל החל משנת 2007 כסגן שר הביטחוןועד פרישתו באוגוסט 2012 לאחר סיום תפקידו כשר להגנת העורף בעקבות מינויו לשגריר ישראל בסין. במסגרת תפקידו כראש המטה של השר להגנת העורף שימש רוזן כמזכיר "ועדת ליבנה" אשר בראשה עמד האלוף במיל' זאב ליבנה, הוועדה עסקה בחלוקת תחומי האחריות והסמכויות בין משרד הביטחון למשרד להגנת העורף. עם הקמת המשרד (הכפוף למשרד הביטחון) מינה וילנאי את רוזן למנכ"ל בפועל.
רוזן חבר בהנהלת עמותת "ציוני ישראל" למען קידום הגיוס של בני הקהילה האתיופית בישראל וחבר בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו.
רוזן חבר בלשכת המסחר ישראל קוריאה הדרומית. בין השנים 2007-2003 שימש חבר דירקטוריון בחברת "קסם – מישר בע"מ".
מכהן כמנכ"ל חברת Elements שהוקמה לאחר פרישתו של רוזן מהמשרד להגנת העורף, החברה עוסקת בניהול פרויקטים וייעוץ אסטרטגי לגופים, חברות, ממשלות וארגונים בתחומי הגנת המולדת והעורף.
הערות שוליים

↑  אתר החברה
↑  מונה מנכ"ל למשרד להגנת העורף לראשונה מאז הקמתו, באתר ynet, 5 באפריל 2012
↑  גיל קול, רוצה להיות עוזר אישי? תתרגל לאגו פצפון, באתר ynet, 7 בינואר 2011
אקי (פרי)

| --- | --- |

 
 
האקי, (בלטינית: Blyghia sapida) הידוע גם כ-Acki, Akee, או Ackee apple, הוא פרי ממשפחת ה-Sapindaceae סדרת הסבוננאים (כמו אגוזי סבון כמו גם הליצ'י והלונגן. הוא יליד מערב אפריקה הטרופית. השם המדעי מכבד את קפטן וויליאם בליי שלקח את הפרי מג'מייקה לגנים הבוטניים המלכותיים גני קיו, אנגליה, בשנת 1793. השם הנפוץ האנגלי נגזר משם הפרי בשפת האקאן המערב אפריקאי akye fufo.
אף על פי שיש להם מוניטין ארוך כרעילים עם פוטנציאל הרג, הצמחים ידועים כטעימים כשהם בשלים, מוכנים כראוי ומבושלים והם מהווים מאפיין של מטבחים קריביים שונים. אקי הוא הפרי הלאומי של ג'מייקה ונחשב למעדן.
בוטניקה

אקי הוא עץ ירוק-עד שגדל בערך לגובה של 10 מטרים, בעל גזע קצר וצמחייה וצמרת צפופים. העלים פריפינטאליים, מורכבים באורך 15–30 ס"מ. התפרחות ריחניות, עד 20 ס"מ אורך, עם פרחים חד מיניים הפורחים בחודשים חמים. לכל פרח יש חמישה עלי כותרת לבנים ירקרקים, שהם ריחניים.
הפרי בצורת אגס ובעל 3 אונות בממוצע (4-2 אונות נפוצות). כשהוא מבשיל, הוא הופך מירוק, לאדום בוהק עד לצהוב-כתום, מתפצל וחושף שלושה זרעים שחורים גדולים ומבריקים, כל אחד מוקף בחלקו בבשר רך, קרמי או ספוגי, לבן עד צהוב - לקליפת הזרעים יש טעם דמוי אגוזים ומרקם של ביצים מקושקשות. הפרי שוקל בדרך כלל 100–200 גרם. העץ יכול להניב פירות לאורך כל השנה, אם כי ינואר-מרץ ואוקטובר-נובמבר הם בדרך כלל תקופות של הפקת הפירות.
עלים, משטח עליון ותחתון
תִפרַחַת
פרי כפי שמתפצל עם הבשלת ה"חיוך"
פירות בשלים וזרעים עם הקליפה שלהם
חלק מפירות בשלים, שני זרעים הם עדיין מחוברים עם הקליפה
זרעים בשלים עם הקליפות שלהם (מבט גב ובחתך אורך)
זנים

ישנם עד ארבעים ושמונה זני אקי, שמקובצים לסוגי "חמאה" או "גבינה". סוג הגבינה בצבע צהוב חיוור והוא חזק יותר ומוצא שימוש בתעשיית השימורים. סוג החמאה בצבע צהוב עמוק יותר, והוא עדין יותר ומתאים יותר לשימוש במטבחים מסוימים.
היסטוריה ושימוש קולינרי

יובא לג'מייקה ממערב אפריקה לפני 1773, השימוש באקי במטבח הג'מייקני בולט. אקי הוא הפרי הלאומי של ג'מייקה, בעוד שאקי ודג מומלח הם המאכל הלאומי הרשמי של ג'מייקה.
ערך תזונתי

אקי מכיל כמות מתונה של פחמימות, חלבון ושומן, המספקת 58-51% מהמשקל היבש של קליפות הזרעים שמורכבים מחומצות שומן – חומצות סטאריות, חומצה לינולאית, חומצה פלמיטית. הפרי הגולמי הוא מקור עשיר של ויטמין C.
רעלנות

קליפת הזרעים הבלתי בשלים והחלקים הבלתי אכילים של הפרי מכילים רעלנים של היפוגליצין כולל היפוגליצין A והיפוגליצין B, הידועים כ"רעלני סבון". היפוגליצין A נמצא גם בזרעים וגם בזרעונים, בעוד שהיפוגליצין B נמצא רק בזרעים. כמויות מזעריות של הרעלן נמצאות בקליפות הזרעים הבשלים. בפרי הבוסר, בהתאם לעונה ולחשיפה לשמש, הריכוזים עשויים להיות מעד פי 10 עד פי 100.
בשנת 2011, נמצא כי עם הבשלת הפרי, הזרעים פועלים ככיור לפיו ההיפוגליצין A בקליפות הופך להיפוגליצין B בזרעים. במילים אחרות, הזרעים מסייעים בניקוי רעלים מהקליפות, מביאים את ריכוז ההיפוגליצין A לרמה שבאופן כללי בטוחה לצריכה.
שימוש מסחרי

אקי משומר במלח הוא פריט סחורה ומשמש לייצוא של ג'מייקה, האיטי ובליז. אם מופצים על ידי זרעים, העצים יתחילו להניב פרי תוך 3 - 4 שנים. ייחורים עשויים להניב פרי תוך 1–2 שנים.
בן ציון נשר

| --- | --- |

 לידה:  כ' בתשרי תש"י (בן 75)
 השכלה:  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 אב:  יצחק נשר 
 
הרב נשר עם שמעון פרס
הרב נשר עם הרב ישראל מאיר לאו
הרב בן ציון נשר (נולד בכ' בתשרי תש"י 13 באוקטובר 1949) הוא רב שכונת טרומפלדור והמרכז הקהילתי "איחוד שיבת ציון" בתל אביב ואב בית דין לדיני ממונות. חתן פרס הרב קוק.
קורותיו

נולד בתל אביב למשפחת רבנים. אביו, הרב יצחק נשר, היה דיין בחיפה ואב בית דין בתל אביב ורב קהילת "גבורת ישראל" שבתל אביב, בנו של הרב אברהם נשר (אדלר) ונכדו של הרב משה גרודזינסקי. אמו חסידה היא בתו של הרב בן ציון מלמד, רב הקהילה הראשון ב"גבורת ישראל".
למד בתלמוד תורה אהל יעקב בתל אביב, בגיל 12 המשיך את לימודיו בישיבת אור התלמוד בעיר, שהייתה מסונפת להיכל התלמוד. בגיל 15 המשיך את לימודיו בישיבת חברון חלק מהשנים למד בחברותא עם ראש הישיבה דאז הרב משה חברוני. בתחילת שנות ה-70 נישא להדסה בנזימן מירושלים. מיד לאחר נישואיו התגורר בירושלים. שנתיים לאחר מכן, עם פטירת אביו בשנת תשל"ד (1974), התמנה לרב הקהילה ולראש כולל "שיח יצחק" שהוקם על שם אביו בתל אביב, ועבר לשם. בשנת תשמ"ד (1984) התמנה לרב המרכז הקהילתי "איחוד שיבת ציון" ברחוב בן-יהודה בתל אביב. בשנת תשמ"ו זכה בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית על שו"ת שבי ציון.
בשנת תשס"ז 2007 התמנה למנהל אגף המשחטות במחלקת הכשרות של הרבנות הראשית לישראל, עם הרב דוד ורנר והרב אברהם יוסף. בשנת תשע"א 2011 נתמנה הרב נשר לאב בית דין לדיני ממונות מטעם המועצה הדתית תל אביב.
בשנת תשע"ג 2013 נתמנה הרב נשר לחבר בגוף הבוחר של הרבנות הראשית, כוותיק רבני השכונות בתל אביב. בשנת תשס"ד 2004 זכה בפרס הרב קוק על ספרו "שו"ת שבי ציון". בשנת תשס"ח 2008 נתמנה לחבר בוועדה המעניקה את פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית.
במרץ 2014 תשע"ד עם הקמתו של איגוד השוחטים והבודקים מונה הרב נשר לרב האיגוד.
בספטמבר 2017 תשע"ז מונה לעמוד בראשות כולל אפיקי חושן שהוא חלק ממרכז נפש יהודי בתל אביב.
משפחתו

אחיו הוא הרב ינון נשר מרבני העיר פתח תקווה ורב בית הכנסת משכן יוסף פא"י בעיר גיסו של הרב נשר הוא הרב יעקב רוזנצויג, רבה של אבן יהודה. דודו של הרב נשר היה הרב פרץ אריאל, רבה של מגדיאל. אחד מחתניו הוא הרב אהרון טננבאום, רב בישיבת דרך אמונה ובנו של יעקב טננבאום מנכ"ל בנק מרכנתיל דיסקונט. הרב נשר הוא גם קרוב של הרב דוד מן.