מרים רפ-ינובסקה
ביוגרפיה

מרים בת דב (בוריס) רפ נולדה בשנת 1891 בעיר דינבורג שבצפון-מערב רוסיה (לטביה). נישאה לחיים (חייקל) ינובסקי, מנצח מקהלות ומלמד חזנים, והשניים היו הורים לבן: מקס ינובסקי (1912–1991), שהיה לימים מלחין, מנצח ומעבד אמריקאי שפעל בשדה המוזיקה הליטורגית היהודית.
רפ-ינובסקה למדה באקדמיה למוזיקה בברלין אצל זמרות הסופרן אֶטֶלקָה גֶרסטֶר (אנ') וסֶלמָה ניקְלַאס-קֶמפּנֶר (גר'). עם סיום לימודיה החלה להופיע על במות גרמניה ועד מהרה רכשה לעצמה שם של אחת הזמרות הטובות ביותר והופיעה ברחבי אירופה. במשך שנים הייתה הזמרת הראשית של האופרה בברלין, והשתתפה במסגרת זו ב-26 אופרות; הרפרטואר שלה כלל 36 אופרה, בהן משל וֶרדי, פוצ'יני ומוצרט. הצלחתה על במות ברלין הייתה גדולה כל-כך שמבקרי המוזיקה השוו אותה לזמרת אדלינה פָּאטי וכינו אותה "קָארוּזוֹ הנשית". היא זכתה לביקורות מעולות בגרמניה ובמדינות אירופיות נוספות. עיתוני גרמניה היללו את הסופרן הלירי שלה, וכתבו עליה כי "יש לה קול מצוין, טכניקה משוכללת, סטקטו המגיע לגובה בלתי משוער, קולורטורה מזהירה" וכי היא בעלת "טמפרמנט, הבעה דקה, מוזיקליות, הבעה עשירה ומימיקה חיה". היא זכתה לשבחיו של המבקר אדולף וייסמן (גר') ודוד סמילנסקי כתב עליה כי "יש לה דיקציה מצוינה, אסכולה נפלאה, מוזיקליות עשירה, כח הבעה עשיר, טמפרמנט חי ומלבב, וכל זה מתמזג אצלה למזיגה אמנותית ותרבותית, היוצרת הרמוניה נפלאה".
רפ-ינובסקה הייתה רחוקה מהזמרה העממית והמוזיקה היהודית, עד שבתחילת שנות ה-30 הצליח מנצח המקהלות המפורסם ליאו ליוב לעניין אותה ולקרבה לתחום זה, ובהשפעתו החלה לחדש את אמנות הזמרה העממית היהודית בלוויית הרכב קאמרי, מה שהיה בשעתו בגדר חידוש. גם בתחום הזמרה העממית הצטיינה, והיא נחשבה בזמנה לגדולה בזמרות העממיות היהודיות. טובי המלחינים היהודים, בהם אדוארד מוריץ (הול'), א' קרפט, ו' צלר, א' יעקבסון, ו' יעקבי וארנו נאדל, עיבדו עבורה שירים יהודיים עממיים, והיא כונתה בעיתונות: האפוסטול של השירה העממית היהודית"; מבקרו של העיתון "גרמניה" קבל: "מדוע אין לנו זמרת משלנו שתדע כמוה להפגין את שירתנו הגרמנית?".
ביוני 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, הגיעה מברלין להופיע בפני היישוב היהודי בארץ ישראל בתל אביב בתוכנית של אריות ושירים עממיים מעובדים לקול והרכב קאמרי שתורגמו לעברית על ידי יהודה קרני.
כבר באותה שנה, זמן קצר לאחר בואה ארצה, הצטרפה לאופרה הארצישראלית שתחת ניצוחו של מרדכי גולינקין כזמרת הראשית. בסיום עונת הקונצרטים ב-1935 העלתה האופרה את "לה טרוויאטה", ועל ביצועה של רפ-ינובסקה בתפקיד ויולטה נכתב: "הצטיינה ביותר הזמרת הראשית מ' רפ-ינובסקה, אשר הראתה כוח מוזיקלי בעל רמה תרבותית, ויחד עם זה מילאה יפה את התפקיד החשוב של ויאולטה. האריות המפורסמות בשתי המערכות הראשונות הושרו ברגש נפשי ובהטעמה נגינתית ועשו רושם עמוק על קהל המבקרים".
בארץ נישאה בנישואים שניים למנצח מרדכי גולינקין (שהתאלמן ב-1924 מאשתו הראשונה).
את פרקי הזמן שבין עונות הקונצרטים ניצלה למסעי הופעות בחו"ל. כך באביב 1935 יצאה למסע קונצרטים באירופה ובמזרח הרחוק (בסין, להצעתו של הגנרל מוריס כהן, שצפה בה בקונצרט שערכה במנצ'סטר שבבריטניה); ובינואר 1937 הופיעה בניו יורק.
לצד פועלה באופרה הארצישראלית בשנות ה-30 וה-40, הוסיפה להופיע בפני היישוב היהודי הקטן לצד הרכבים קאמריים ביצירות קלאסיות ובשירי עם. זמרתה נשמעה גם מעל גלי האתר, ב"קול ירושלים" ולאחר קום המדינה ב"קול ישראל".
בראשית שנות ה-40 התארגנה ביוזמתה קבוצת "מזמור" לטיפוח הזמרה העממית – רביעיית מיתרים: נגני הפילהרמונית הארצישראלית מייצ'יסלב פלידרבאום ובזיה פולישוק (כינור), ה' בור (ויולה) ובולסלאב גינצבורג (צ'לו) – והיא כסולנית; ההרכב ערך קונצרט של תוכנית שירים עממיים יהודיים בשם "בימים ההם".
בשנות ה-40 וה-50 ניהלה בתל אביב סטודיו לזמרה ביחד עם בן-זוגה גולינקין.
בסוף שנות ה-40 (או בראשית שנות ה-50) הצטרפה לסגל הקונסרבטוריון הירושלמי החדש והאקדמיה למוסיקה (לימים האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים).
בסוף שנות ה-50 נסעה לארצות הברית והתיישבה בשיקגו (שם התגורר בנה, מקס ינובסקי), ושימשה כמורה לפיתוח קול וכראש המחלקה הווקאלית בשיקגו של הקונסרבטוריון הירושלמי והאקדמיה למוסיקה.
בהמשך שבה ארצה. רפ-ינובסקה האריכה ימים, ונפטרה בתל אביב ב-1992, בגיל 101.