stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כנסיית העלייה הרוסית
הכנסייה המודרנית > תחיית לזרוס

הפרסקו מעל לכניסה מתארת את תחיית לזרוס, מסורת המתוארת רק בבשורה על פי יוחנן פרק י"א פסוקים 1–44:
מעשה בחולה אחד, אלעזר מבית עניה, מן הכפר שגרו בו מרים ומרתא אחותה. מרים היא אשר משחה את האדון בשמן מבושם ונגבה את רגליו בשערותיה. אחיה אלעזר הוא שחלה. שלחו האחיות להגיד לישו: "אדוננו, ראה נא, זה שאהוב עליך חולה."שמע ישו ואמר: "המחלה הזאת איננה למות, אלא לכבוד אלהים, כדי שיכבד בה בן-האלהים." ישו אהב את מרתא ואת אחותה ואת אלעזר. כאשר שמע כי חלה, שהה עוד יומים באותו מקום. אחרי כן אמר לתלמידיו: "בואו נחזר לארץ יהודה...אז אמר להם ישו במפרש: "אלעזר מת. ואשר לכם, אני שמח שלא הייתי שם - למען תאמינו. אך בואו נלך אליו."... בהגיעה אל המקום שהיה בו ישו, נפלה מרים לרגליו ואמרה לו: "אדוני, לו היית פה, לא היה אחי מת." כראותו אותה בוכיה, והאנשים שבאו אתה בוכים גם הם, נסערה רוחו של ישו והוא הזדעזע. הוא שאל: "איפה הנחתם אותו?"...ואז ישו, נפשו שוב סוערת בקרבו, נגש אל מערת הקבר המכסה אבן. 39 אמר ישו: "הסירו את האבן! "אמרה לו מרתא אחותו של המת: "אדוני, הריהו כבר מעלה ריח, כי עברו ארבעה ימים." השיב לה ישו: "הלא אמרתי לך שאם תאמיני תראי את כבוד האלהים." הם הסירו את האבן וישו נשא את עיניו למרום ואמר: "אבי, אודך כי שמעתני. ידעתי כי תמיד שומע אתה אותי, ורק למען העם העומד מסביב אמרתי זאת, שיאמינו כי אתה שלחתני. לאחר שאמר את הדבר הזה, קרא בקול גדול: "אלעזר, צא החוצה!" יצא המת כשרגליו וידיו כרוכות בתכריכים ופניו עטופות במטפחת. אמר להם ישו: "התירו אותו והניחו לו ללכת."
התיאור הזה בבשורה על פי יוחנן מעניין במיוחד כיוון שבאופיו הוא שונה מאוד מסיפורים דומים בבשורות הסינופטיות. בבשורות הסינופטיות פעמים רבות לאחר עשיית הנס מבקש ישו שלא יספרו על כך. כאן, הוא מתעכב במטרה מכוונת לגרום למותו של לזרוס (אלעזר) כדי שתחייתו תגרום לאנשים להאמין בישו ובמסר שהביא לאנושות. בתשובתו של ישו למרתה שאומרת לו "לו היית פה כי אז לא מת אחי" עונה ישו במילים הפותחות עד היום את תפילת האשכבה בהלוויות נוצריות: "אנוכי התקומה והחיים, המאמין בי יחיה גם כי ימות. וכל החי אשר יאמין בי לא ימות לעולם" (יוחנן י"א, פסוקים 25–26).
הכנסייה המודרנית > נבואת החורבן

ציור הקיר מימין מתאר את ישו עם ארבעה מתלמידיו לאחר שניבא כי מבית המקדש לא תישאר אבן על אבן. מיד לאחר נבואה זו מסופר על ישו ותלמידיו על הר הזיתים ונבואתו על קץ העולם.
הבשורה על-פי מתי כ"ד, פסוקים 3–14: כַּאֲשֶׁר יָשַׁב עַל הַר הַזֵּיתִים נִגְּשׁוּ אֵלָיו הַתַּלְמִידִים לְבַדָּם וְאָמְרוּ: "הַגֵּד נָא לָנוּ מָתַי יִהְיֶה הַדָּבָר הַזֶּה וּמַה הוּא אוֹת בּוֹאֲךָ וְקֵץ הָעוֹלָם?" הֵשִׁיב יֵשׁוּעַ וְאָמַר לָהֶם: "הִזָּהֲרוּ שֶׁלֹּא יַתְעֶה אֶתְכֶם אִישׁ, כִּי רַבִּים יָבוֹאוּ בִּשְׁמִי וְיֹאמְרוּ 'אֲנִי הַמָּשִׁיחַ' וְיַתְעוּ רַבִּים. וְאַתֶּם עֲתִידִים לִשְׁמֹעַ מִלְחָמוֹת וּשְׁמוּעוֹת מִלְחָמָה. שִׂימוּ לֵב, אַל תִּבָּהֲלוּ; כִּי צָרִיךְ לִהְיוֹת הַדָּבָר הַזֶּה, וּבְכָל זֹאת עוֹד לֹא בָּא הַקֵּץ. גּוֹי יָקוּם עַל גּוֹי וּמַמְלָכָה עַל מַמְלָכָה וְיִהְיוּ רָעָב וּרְעִידוֹת אֲדָמָה בִּמְקוֹמוֹת רַבִּים, אַךְ כָּל אֵלֶּה רֵאשִׁית הַצָּרוֹת. אָז יִמְסְרוּ אֶתְכֶם לָרוֹדְפִים וְיַהַרְגוּ אֶתְכֶם וְתִהְיוּ שְׂנוּאִים עַל כָּל הַגּוֹיִים בִּגְלַל שְׁמִי. רַבִּים יִכָּשְׁלוּ בְּאוֹתָהּ עֵת וְיַסְגִּירוּ זֶה אֶת זֶה וְיִשְׂנְאוּ זֶה אֶת זֶה. נְבִיאֵי שֶׁקֶר יָקוּמוּ וְיַתְעוּ רַבִּים, וּמֵאַחַר שֶׁתִּרְבֶּה הַהֶפְקֵרוּת תִתְקָרֵר אַהֲבַת רַבִּים. אֲבָל הַמַּחֲזִיק מַעֲמָד עַד קֵץ הוּא יִוָּשַׁע. וּבְשׂוֹרָה זוֹ שֶׁל הַמַּלְכוּת תֻּכְרַז בְּכָל הָעוֹלָם לְעֵדוּת לְכָל הַגּוֹיִים וְאַחֲרֵי כֵן יָבוֹא הַקֵּץ".
הכנסייה המודרנית > כניסת ישו לירושלים

ציור הקיר מצד שמאל לכניסה מתאר את כניסתו של ישו לירושלים.
הבשורה על-פי מרקוס, פרק י"א, פסוקים 7–11: "הביאו את העיר אל ישו, שמו על העיר את בגדיהם וישו ישב עליו. רבים פרשו את בגדיהם על הדרך ואחרים פרשו ענפים שכרתו בשדות. וההולכים לפניו ואחריו קראו:
"הושע-נא! ברוך הבא בשם יהוה! תברך מלכות דוד אבינו הבאה עלינו!הושע-נא במרומים!"הוא נכנס לירושלים אל בית המקדש והתבונן סביב בכל". לזכר אירוע זה חוגגים הנוצרים את יום ראשון של הדקלים החל ביום הראשון של השבוע הקדוש, שבוע לפני חג הפסחא.
הכנסייה המודרנית > העלייה השמיימה

סביב הכיפה מצוירים הנוכחים בעת עלייתו של ישו לשמים: מריה, שני המלאכים בלבן ואחד עשר תלמידיו. הסיבה כי מתוארים אחד עשר תלמידים בלבד ולא שנים עשר נעוצה בעובדה כי בשלב זה יהודה איש קריות שבגד בו מת ואילו התלמיד המחליף, מתתיה, עדיין לא נבחר.
מעשי השליחים פרק א', פסוקים 9–12 :"אַחֲרֵי שֶׁאָמַר אֶת הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה נִשָֹא מֵעֲלֵיהֶם בְּעוֹדָם מִסְתַּכְּלִים, וְעָנָן נָטַל אוֹתוֹ מִנֶּגֶד עֵינֵיהֶם. עוֹדָם מַבִּיטִים הַשָּׁמַיְמָה בַּעֲלִיָּתוֹ, וְהִנֵּה שְׁנֵי אֲנָשִׁים לְבוּשֵׁי לָבָן נִצְּבוּ לְיָדָם וְאָמְרוּ: "אַנְשֵׁי הַגָּלִיל, לָמָּה אַתֶּם עוֹמְדִים וּמִסְתַּכְּלִים אֶל הַשָּׁמַיִם? יֵשׁוּעַ זֶה אֲשֶׁר נִשָֹא מֵעֲלֵיכֶם הַשָּׁמַיְמָה - בּוֹא יָבוֹא בְּאוֹתוֹ אֹפֶן שֶׁרְאִיתֶם אוֹתוֹ עוֹלֶה לַשָּׁמַיִם." אַחֲרֵי כֵן שָׁבוּ לִירוּשָׁלַיִם מֵהַר הַזֵּיתִים, הַקָּרוֹב לִירוּשָׁלַיִם כְּדֶרֶךְ תְּחוּם שַׁבָּת".
שני האנשים המסתוריים לבושי הלבן מופיעים מספר פעמים לאורך הבשורה על-פי לוקאס, בעיקר בנקודות מפנה בחייו של ישו. בסופה של הבשורה על-פי לוקאס שני אנשים לבושים לבן הופיעו בפני הנשים בקברו הריק של ישו ובישרו על תחייתו. ייתכן והם אותם האנשים שהופיעו בסיפור ההשתנות. לוקס משתמש באותם המושגים לתאר אותם בשלושת המקרים. בהופעתם הראשונה הוא מזהה אותם עם אליהו ועם משה. ניתן לפרש את הופעתם ברגעים קריטיים של מטרתו על האדמה המובילה למותו תחייתו ועלייתו לשמים להראות כי כל ביטוי לפועלו של ישו מתרחש בהתאם לתוכנית האלוהית והדבר נקבע כבר בכתובים היהודיים.
הכנסייה המודרנית > רליקטים ואיקונות

מאחורי הקיר החיצוני של הכנסייה, מצד ימין, נמצאת אבן מגודרת. האבן הועברה לכאן ממתחם כנסיית העלייה ועליה, על פי המסורת, עמדה מרים בעת עלייתו של ישו לשמים. חלק מהאבן בולט גם מעבר לקיר הפנימי של הכנסייה, ומעליו נרשם ברוסית: "אבן זו - היא המקום בו עמדה האם הקדושה כאשר בנה עלה לשמים".
מימין לכניסה לכנסייה שתי איקונות גדולות. האייקונה השמאלית בהן היא ציור על בד המתאר את מריה שנעשה בהר אתוס ביוון. על התמונה מסופר כי הייתה כהה מאוד אך התבהרה עם השנים. את מריה שבציור מכנים "העוזרת במהרה" כיוון שאייקונה זו מסייעת במהירות למי שפונה אליה בבקשה. אייקונה זו נתפסת כמבצעת ניסים.
אייקונה לימינה של האיקונה הקודמת עשויה כולה זהב, נעשתה על ידי הנזירות עצמן לאחר שנדרו, תוך כדי מסע בים סוער במיוחד, כי אם ישרדו את המסע יעשו אייקונה למריה. האיקונה הזו מכונה "מריה העוזרת לשרויים בסכנה". מתחת לאיקונות נמצאת קופסת רליקווריום קטנה ובה מראים שרידי עצמות של קדושים רבים כולל עצם של לוקס האוונגליסט. הקופסה משמרת גם חלקיק קטן מהצלב המקורי.
בכנסייה מצביעים על כתמים המצויים על הרצפה. על פי המסורת של הנזירות במקום הכתמים הללו הם כתמי דם של נזירות שנהרגו במקום בפלישה הפרסית בשנת 614. כתמי הדם נותרו ולא ניתן למחוק אותם מהרצפה.
מעניין ציין בהקשר זה את עדותו של הנזיר ממנזר מר סבא המתאר את הכיבוש הפרסי והוא מציין כי 1207 נזירים נרצחו על הר הזיתים.
על הבמה עצמה ליד האיקונוסטאזיס (הקיר המעוטר המפריד בין האזור בו יושב קהל המאמינים לאזור הטקסי בו מבצע הכומר את המיסה) מצביעות הנזירות על שרידי שני עמודים שלטענתן שייכות לכנסייה ביזנטית שהוקמה במקום על ידי הלנה, אמו של הקיסר קונסטנטינוס.
הכנסייה המודרנית > מגדל הפעמונים

מאחורי הכנסייה משמאל מדרגות העולות למגדל של המנזר המשמר את זיכרון עלייתו של ישו לשמים. הפעמון של המגדל, ששוקל לפחות 8 טונות הוכנס לגליל וגולגל על ידי כ 150 בוגומולקות (צלייניות) מנמל יפו בשנת 1864 או מעט לפני. היה זה הפעמון הראשון שצלצל בירושלים לאחר מאות שנים, בהן אסרו השלטונות המוסלמיים בעיר על הנוצרים לצלצל בפעמונים.
המסורת על מציאת ראשו של יוחנן המטביל באתר

קיימת מסורת מוקדמת שראשו של יוחנן המטביל נתגלה על הר הזיתים בזמנו של קונסטנטינוס.
ראשו של יוחנן המטביל נכרת משום שהוכיח את הורדוס אנטיפס על כי נשא לאשה את הורודיה, אשת אחיו, ולה בת מאחיו. לפי חוקי התורה נשיאת אשת האח מותרת רק במקרה של ייבום כאשר האח מת ללא צאצאים. במשתה יום הולדתו רקדה הבת לפני הורדוס שהבטיח לה את כל מבוקשה. לאחר התייעצות עם האם ביקשה הבת את ראשו של יוחנן המטביל.
הנזירות במנזר הרוסי מחזיקות במסורת כי הורודיה לא אפשרה לקבור את ראשו יחד עם יתר גופו בסבסטיה בשומרון אלא הסתירה את הראש בארמון במכוור כיוון שחששה כי אם ייקבר ראשו יחד עם הגוף יקום יוחנן לתחייה.
תלמידתו של יוחנן בסתר גילתה את הראש והבריחה אותו באישון לילה מהארמון במכוור. את הראש הטמינה בכד וקברה בהר הזיתים. הראש, על פי מסורת זו, נתגלה פעמיים. בפעם הראשונה על ידי איש עשיר, אינוצנטיוס, שהחליט להתרחק מהעולם ולחיות בפרישות ולשם כך רכש חלקה קטנה על הר הזיתים. כאשר רצה לבנות לו במקום כנסייה קטנה הוא נתקל בכד עם הראש. לפני מותו טמן אינוצנטיוס את הכד במקום בו מצא אותו. בשנת 452 הכד נתגלה שוב בעקבות הופעתו של יוחנן המטביל לשני נזירים בחלומם שלוש פעמים. בחלום סיפר יוחנן היכן קבור ראשו. לאחר הפעם השלישית השתכנעו הנזירים הלכו לאתר וגילו את הראש.
לפי מסורת אחרת ראשו של יוחנן המטביל נקבר בכנסיית הפרודורמוס היוונית אורתודוקסית שברחוב הנוצרים בעיר העתיקה של ירושלים. בכנסייה זו שמורות פיסות עצם המיוחסות לגולגולתו של יוחנן המטביל.
הכנסיות הארמניות הקדומות באתר

הצליין אנסטסיוס ארמניוס (Anastasius Armenius), שביקר בארץ הקודש במאה השביעית, ציין שתי כנסיות ארמניות על הר הזיתים. אחת מהן נקראה "מנזר יוחנן המבשר", וסביר כי המנזר הרוסי בנוי באותו המקום. הדבר אושש על ידי מציאת שני פסיפסים ארמניים.
אחד הפסיפסים פתוח לקהל המבקרים ונמצא בקפלה של המנזר המצויה מאחורי הכנסייה. הכתובת על הפסיפס הארמני המציג את הציפורים, חיי הבר והפירות האופייניים לארץ הקודש אומרת "זהו מונומנט לבישוף יעקוב"...בפינה אחת של הפסיפס כלוב ברזל קטן המכסה את המקום בו מצאו לפי המסורת את ראשו של יוחנן המטביל.
בבניין אחר השייך למנזר נמצא חלק נוסף מהפסיפס בארמנית "זוהי קברה של סוזאנה הקדושה, אמו של ארטבן ספטמבר 18..." הכתובת כנראה הוכנסה לפסיפס במאות 5 או 6 הפסיפס המקורי כנראה לפחות קדום במאה.
ביקור הרצל

במסגרת ביקורו של בנימין זאב הרצל בארץ ישראל לצורך פגישה עם הקיסר הגרמני וילהלם השני, הוא הגיע גם לכנסייה. ביומנו מ-1.11.1898 מתאר הרצל:
טיפסנו על המגדל הרוסי, אני רק עד לקומה הראשונה, כי הסתחררתי; האדונים האחרים עד למעלה. מראה שאין שני לו על עמק הירדן עם צלעות ההרים שבצדו, ים המלח, הרי מואב, עיר הנצח ירושלים.
לקריאה נוספת

נחמה שפרן, "במורד מעלה הזיתים", ירושלים וכל נתיבותיה, יד בן צבי, 1996.
אהרון לירון, הנצרות וארץ הקודש, 1997.
Sarah Kochav, Mount of Olives, Yad Ben Zvi, 2000
הערות שוליים

↑  בעקבות מסעו של הרצל בארץ-ישראל השבוע לפני 117 שנים , היומן שכתב והפוטומונטז' עם הקיסר, באתר www.mytour-il.co.il
צלב רוסי בכניסה לכנסיית העלייה
המגדל של כנסיית העלייה
האבן עליה עמדה מריה בעת עלייתו של ישו לשמים
הפסיפס הארמני בקפלת המנזר
האתר בו מצאו את ראשו של יוחנן המטביל על פי המסורת
אהרן קושנירוב

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1890 בויארקה, Kievsky Uyezd, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  7 בספטמבר 1949 (בגיל 59) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 שפות היצירה:  יידיש 
 תקופת הפעילות:  מ-1921 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכוכב האדום  צלב גיאורגי הקדוש, דרגה 4 
 
אהרן קושנירוב (ביידיש: אהרן קושניראָוו; 7 בינואר 1890 – 7 בספטמבר 1949) היה משורר יידי, פרוזאי ודרמטורג.
ביוגרפיה

נולד בשם אהרן קושנירוביץ בעיירה בויארקה, ליד קייב. אביו היה יערן ונפטר כשקושנירוב היה בן 13. הוא נאלץ להפסיק את לימודיו בחדר ולהתחיל לעבוד. הוא עבר להתגורר בקייב ולאחר היכרותו עם משוררים יידים דוד הופשטיין ואשר שוורצמן הוא החל לחבר בעצמו שירה ביידיש.
בין 1914–1918 הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה ועוטר בצלב הגיאורגי, העיטור הגבוה של האימפריה הרוסית. ב-1920 הוא הצטרף לצבא האדום והשתתף במלחמה פולנית-סובייטית.
ב-1922 הוא עבר למוסקבה וכתב בכתב העת דער שטראָם, שם הוא פרסם סדרת שירים ב- 1922 בשם אזכרה שהוקדשו לנפגעי הפוגרומים באוקראינה שהתרחשו מספר שנים לפני כן, בעקבות שירים אלו חיבר דוד הופשטיין שיר בשם שטאַם, ב-1924 יצא לאור ספר שבו נכללו שירים מתוך אזכרה ושירו של הופשטיין. בעקבות פרסום האזכרה הואשם קושנירוב על ידי מבקרי ספרות סובייטים בלאומנות יהודית.
עם פלישתם של הגרמנים לברית המועצות הוא התנדב לצבא האדום בגיל 51 ונשאר בשירות עד סוף המלחמה והשתחרר בדרגת סרן. במהלך המלחמה נפצע פעמיים, עוטר במדליה על ההצטיינות בקרב.
לאחר המלחמה היה אחד העורכים של כתב העת היידי אייניקייט והיה עורכו הראשי של כתב העת היידי היימלאנד.
נפטר בספטמבר 1949 במוסקבה כתוצאה מסרטן הגרון.
משפחתו

קושנרוב היה נשוי ללובוב קושנרוב . לזוג שלושה בנים: יורי (1925 - 1943) (נפל בקרב במהלך המלחמה), ראדי (1931 - 2010) ומארק (1937 - 2024).
הערות שוליים

↑  על אהרן קושנירוב באתר יד ושם
↑  אהרן קושנירוב, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319039505171  BnF: cb169511692 (data)  GND: 172716616  ISNI: 0000 0003 5855 1377  LCCN: n84029202  NTA: 297226282  VIAF: 209834255   WorldCat (עם VIAF): 209834255
פסטיבל קהיר

| --- | --- |

 סוג:  פסטיבל קולנוע, ארגון 
 מדינה:  מצרים מצרים
 מיקום:  בית האופרה של קהיר 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1976–הווה (כ־49 שנים) 
 קואורדינטות:  30°02′32″N 31°13′25″E﻿ / ﻿30.042351790375°N 31.223667981438°E﻿ / 30.042351790375; 31.223667981438
 www.ciff.org.eg
 he
 
פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בקהיר (בערבית: مهرجان القاهرة السينمائي الدولي) הוא פסטיבל סרטים שנתי שנערך בקהיר, מצרים.
היסטוריה

הפסטיבל החל להיערך בשנת 1976 והיה פסטיבל הסרטים הבין-לאומי הראשון שנערך בעולם הערבי, ובכלל, בכל המזרח התיכון. הוא התרחש מדי שנה מאז הקמתו, בחודשי החורף (נובמבר–דצמבר), למעט בשנים 2011 ו-2013, שבהן הוא בוטל עקב מגבלות תקציב ואי-יציבות פוליטית.
בשנת 1975, מספר מבקרי קולנוע תהו מדוע פסטיבל ברמה עולמית לא יכול להתרחש במצרים. בתקופה זו חל תור הזהב של הקולנוע המצרי והחלה תעשיית קולנוע מעולה, עדיין הגדולה ביותר בעולם הערבי כיום.
פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בקהיר הושק בשנת 1976. בפסטיבל זה בהשתתפו כ-100 סרטים מ-33 מדינות.
במהלך השנים התחלפו האגודות המנהלות את הפסטיבל.
הפסטיבל נחשב להזדמנות רצינית מאוד עבור תושבי מצרים להיחשף לסרטים מחוץ למצרים, מלבד סרטים אמריקאים מהוליווד, ובכך להכיר תרבויות חדשות.
סרטים ישראליים בפסטיבל

בשנת 1979, הוזמן לפסטיבל סרטו של מנחם גולן "הקוסם מלובלין", סרט המבוסס על ספרו של יצחק בשביס-זינגר "עושה הנפלאות מלובלין". זוהי הייתה הפעם הראשונה שסרט ישראלי הופיע בפסטיבל.
הערות שוליים

↑  יעקב בר-און, "הקוסם מלובלין" לפסטיבל קאהיר, מעריב, 10 בספטמבר 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 135507414   WorldCat (עם VIAF): 135507414 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מצרים ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
FEAL

בקריפטוגרפיה, FEAL (ראשי תיבות של Fast data Encipherment ALgorithm, בעברית: אלגוריתם הצפנת נתונים מהיר) כולל משפחה של צפני בלוקים במבנה פייסטל שהראשון שבהם הוצע כאלטרנטיבה לצופן DES והוא מהיר ממנו בתוכנה. הגרסה הראשונה פותחה ב-1987 על ידי אקירו שימיזו ושוי מיאגוטשי מתאגיד הטלגרף והטלפון של יפן (NTT). ב-1994 התקבל הצופן לתקן בין-לאומי ISO/IEC9979 וב-1999 נבחר לתקן ATM וכן נכלל בתקן יפני לכרטיסים חכמים ב-1998. בשל קריפטואנליזה שמעידה על חולשות הצופן אינו בשימוש כיום. NTT ממליצים להשתמש בצופן מדור חדש כמו קמליה.
קיימות מספר גרסאות של FEAL כולן במבנה פייסטל עם אותה פונקציית סבב פנימית אך עם מספר סבבים שונה או עם מפתח גדול יותר. הצופן מקבל בלוק קלט באורך 64 סיביות ומחזיר בלוק מוצפן באורך 64 סיביות. הגרסה הראשונה שכיום נקראת FEAL-4 משתמשת במפתח הצפנה באורך 64 סיביות וכוללת ארבעה סבבים של הפונקציה הפנימית. FEAL-8 מכיל שמונה סבבים עם אותו מפתח ואילו FEAL-NX מכילה מספר דינאמי של סבבים בהתאם לצורך כך ש- N\geq 8. (המספר המומלץ הוא  N=32) ואילו "X" מתייחס לאופציה של מפתח באורך 128 סיביות שנוספה בגרסה המאוחרת יותר.
ביטחון

מאז שפורסם הפך FEAL ליעד מועדף מצד קריפטונאליסטים מרחבי העולם ופורסמו מחקרים רבים אודות החולשות שלו. כיום ידוע שהצופן אינו בטוח לשימוש כי הוא פגיע במיוחד למספר התקפות קריפטוגרפיות מעשיות ביניהן קריפטואנליזה דיפרנציאלית וקריפטואנליזה ליניארית. למעשה הצופן שימש כ"קטליזטור" במהלך פיתוח התקפות קריפטוגרפיות אילו. הקריפטואנליזה הדיפרנציאלית הומצאה בשביל לפצח את FEAL ובתוך כך התגלתה ככלי יעיל לניתוח צפנים אחרים. כל גרסאות צופן FEAL אינן מומלצות כיום לשימוש כלל והעניין בהן הוא אקדמי בלבד.
בתחילה התגלו בעיות בגרסה הראשונה של הצופן על ידי דן בואר ושון מרפי שגילו התקפות קריפוטאנליטיות הדורשות כמות מועטה של טקסטים גלויים נבחרים כדי לפצח את הצופן בקלות. ההתקפות שלהם מכילות אלמנטים דומים להתקפה הדיפרנציאלית שהתגלתה מאוחר יותר. ב-1998 ניסו מפתחי הצופן לפתור את הבעיה על ידי העלאת מספר הסבבים וכך נוצר FEAL-8 הכולל שמונה סבבים במקום ארבעה.
ב-1991 פרסמו אלי ביהם ועדי שמיר את ההתקפה הדיפרנציאלית שלהם על FEAL-8. אחריהם פורסמו עוד כמה התקפות מסוג זה שמצליחות לפצח את הצופן עם כמות יחסית קטנה של טקסטים גלויים נבחרים. בתגובה פותח FEAL-NX אך הסתבר שההתקפה הדיפרנציאלית של שמיר וביהם הייתה ישימה גם נגד הגרסה הזו שהיא החזקה ביותר שפותחה, ההתקפה שלהם יעילה מכוח גס כל עוד  N\leq 31.
ב-1991 גילו טארדי וגילברט התקפה חדשה נגד גרסאות צופן FEAL שמסוגלת לפצח אותו בסיבוכיות טובה מכוח גס. למשל FEAL-8 ניתן בשיטה זו לשבירה עם  2^{15} טקסטים גלויים נבחרים. מאוחר יותר פרסם מיצורו מצואי את ההתקפה הליניארית שמבוססת על רעיון זה המסוגלת לשבור את צופן FEAL-4 בתוך כחמש דקות עם שישה טקסטים גלויים ידועים. ב-1994 פורסמה התקפה ליניארית נגד FEAL-8 עם  2^{12} טקסטים גלויים נבחרים. למעשה בעקבות התקפות אילו נסתם הגולל על FEAL והוא אינו בשימוש כיום כלל. NTT ממליצים להשתמש בקמליה במקומו.
חשיבות הצופן וההתקפות המתוארות היא בעיקר בלקח שאפשר להפיק מהם. זהו הצופן הראשון שפותח על ידי NTT ושימש יסוד ובסיס להתפתחות צפני בלוקים מודרניים חזקים יותר ועמידים יותר נגד קריפטואנליזה דיפרנציאלית וליניארית כמו E2 שהיה מהמועמדים לתקן AES ולא הגיע לגמר וקמליה שנחשב לצופן מודרני חזק.
פירוט מהלכי הצופן

להלן תיאור צופן FEAL-NX כאשר  N\geq 32. הוא מקבל מפתח באורך 64 או 128 סיביות לפי בחירת המשתמש ופועל על בלוק גלוי באורך 8 בתים. באופן כללי האלגוריתם מבצע שלושה מהלכים:
קדם עיבוד שנקרא גם הלבנה.
פונקציה איטרטיבית
חישוב מסיים
בשלב ההכנה הנקרא קדם-עיבוד, בלוק הטקסט הגלוי  P מחולק לשני חצאים  (R_{0},L_{0}) באורך 32 סיביות כל אחד. תחילה מבצעים:
כלומר מחברים ב-XOR עם ארבעה תת-מפתחות מתאימים. כל תת-מפתח באורך 16 סיביות לכן כל מחצית מהבלוק מחוברת עם שני תת-מפתחות ואז
כאשר הסימן  \phi  מייצג בלוק המכיל 32 אפסים, הסימן  \oplus  הוא XOR ו- K_{i} מייצג את תת-המפתחות מתהליך ההכנה המתואר להלן. המשמעות של המהלך הוא שהמחצית הימנית היא תוצאה של XOR עם המחצית השמאלית. לפעולת XOR עם אפסים אין השפעה לכן המחצית השמאלית נותרת ללא שינוי.
בשלב האיטרציה, הקלט  (L_{0},R_{0}) משלב ההכנה עובר עיבוד עם הפונקציה  f בסך הכול  N פעמים:
כאשר  1\leq r\leq N. הפונקציה  f מתוארת להלן והפלט הוא התוצאה מהסבב האחרון  (L_{N},R_{N}).
בשלב הסיום, מחליפים בין החצאים של הפלט האחרון  (R_{N},L_{N})\leftarrow (L_{N},R_{N}) ואז מחשבים את:
ולסיום מחברים עם חלקים מתאימים מהמפתח:
הטקסט המוצפן הוא  C=(R_{N},L_{N}).
פירוט מהלכי הצופן > אלגוריתם הפענוח

תהליך הפענוח דומה, הקלט  (R_{N},L_{N}) מעובד תחילה על ידי:
ואז
לאחר מכן מבצעים  N פעמים:
כדי לקבל את הטקסט המקורי תחילה מבצעים:
לסיום מחשבים את:
שימו לב שמחברים ארבעה תת-מפתחות כי תת-מפתח הוא באורך 16 סיביות ולכן נדרשים ארבעה כדי לחבר עם  (L_{0},R_{0}) שהוא באורך 64 סיביות (8 בתים).
פירוט מהלכי הצופן > תהליך הכנת המפתח

#define ROTL(x, n) (byte)(((byte)(x) << (n)) | ((byte)(x) >> (8-(n))))
#define S0(x, y) (byte)(ROTL(((byte)((x) + (y) )), 2))
#define S1(x, y) (byte)(ROTL(((byte)((x) + (y) + 1)), 2))

void FEAL_Fk(byte *a, byte *b)
{
 a[1] ^= a[0], a[2] ^= a[3];
 byte t;
 t = a[2] ^ b[0], a[1] = S1(a[1], t);
 t = a[1] ^ b[1], a[2] = S0(a[2], t);

 t = a[1] ^ b[2], a[0] = S0(a[0], t);
 t = a[2] ^ b[3], a[3] = S1(a[3], t);
}
void FEAL_F(byte *a, byte *b, byte *e)
{
 a[1] = (b[0] ^ b[1] ^ e[0]);
 a[2] = (b[2] ^ b[3] ^ e[1]);

 a[1] = S1(a[1], a[2]);
 a[2] = S0(a[1], a[2]);

 a[0] = S0(b[0], a[1]);
 a[3] = S1(b[3], a[2]);
}
מהמפתח הסודי המסופק על ידי המשתמש מכינים  N+8 תת-מפתחות מסומנים  K_{0},K_{1},K_{2},...,K_{N+7} כל אחד באורך 16 סיביות (שני בתים), כאשר  N מהם משמשים לצורך הפונקציה הפנימית, מפתח אחד לכל סבב ואילו 8 הנוספים משמשים לפעולת ההלבנה (חיבור ב-XOR), ארבעה מהם לפני האיטרציה של הפונקציה הפנימית וארבעה לאחריה. תחילה המפתח מחולק לשני חצאים  (K_{L},K_{R}) באורך 64 סיביות כל אחד.
את החצי הימני  K_{R} מחלקים לשני חצאים  (K_{R1},K_{R2}) ומכינים סדרה של משתנים מקומיים בהתאם למספר הסבבים  Q_{r} בהם מציבים עבור  i=0,1,2,...:
r נמוך מ- (N/2)+4 ו- N\geq 32 כאשר  N זוגי.
את החצי השמאלי  K_{L} מחלקים לשני חצאים  (A_{0},B_{0}) ומכינים משתנה מקומי ריק  D_{0}. את  K_{i} כאשר  i=0 עד  N+7 מכינים עם  r=1 עד  (N/2)+4 כדלהלן:
B_{r} הוא משתנה מקומי המחולק לארבעה בתים  B_{r0},B_{r1},B_{r2},B_{r3}.
פירוט מהלכי הצופן > פונקציות עזר

הפונקציה  f מגיעה בשתי גרסאות אחת עבור פונקציית הסבב הפנימית והשנייה עבור הכנת המפתח. הפונקציה  f(\alpha ,\beta ) המשמשת לצורך פונקציית הסבב מקבלת שני פרמטרים הראשון באורך 32 סיביות והשני באורך 16 סיביות, כאשר  \alpha  מחולק לארבעה בתים:  \alpha =(\alpha _{0},\alpha _{1},\alpha _{2},\alpha _{3}) ו- \beta  מחולק לשני בתים  \beta =(\beta _{0},\beta _{1}). פלט הפונקציה כמתואר בתרשים משמאל, הוא  f=(f_{0},f_{1},f_{2},f_{3}) כדלהלן:
הפונקציה  f_{K}(\alpha ,\beta ) מקבלת שני פרמטרים באורך 32 סיביות כל אחד וכן תת-מפתח באורך 16 סיביות. הפרמטרים  \alpha ,\beta  מחולקים לבתים כך:  \alpha =(\alpha _{0},\alpha _{1},\alpha _{2},\alpha _{3}) וכן  \beta =(\beta _{0},\beta _{1},\beta _{2},\beta _{3}) ואז הפונקציה מחשבת ומחזירה את ארבעת הערכים  (f_{K0},f_{K1},f_{K2},f_{K3}), כדלהלן:
הפונקציות  S_{0} ו- S_{1} מוגדרות כדלהלן:
כאשר  X_{1} ו- X_{2} הם בתים והפונקציה ROT2 היא הזזה מעגלית לשמאל שתי סיביות, לדוגמה בהינתן  X_{1}=00010011 ו- X_{2}=11110010 אז  T=(X_{1}+X_{2}+1){\text{ mod }}256=0000110 וכן  S_{1}(X_{1},X_{2})=00011000 בבסיס בינארי.
קוד לדוגמה

void FEAL_keygen(byte *k, byte *e, uint r)
{
 byte a[4], b[4], d[4], kr1[4], kr2[4], t, s[4];

 for (uint i = 0; i < 4; i++) {
 a[i] = k[i], b[i] = k[i + 4];
 kr1[i] = k[i + 8], kr2[i] = k[i + 12];
 d[i] = 0;
 }

 for (uint i = 0; i < r + 8; i += 2) {
 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 s[j] = b[j];
 if ((i / 2) % 3 == 0) {
 s[j] ^= (kr1[j] ^ kr2[j]);
 }
 else if ((i / 2) % 3 == 1) {
 s[j] ^= kr1[j];
 }
 else {
 s[j] ^= kr2[j];
 }
 s[j] ^= d[j];
 d[j] = a[j]; /* for next steps */
 }
 FEAL_Fk(a, s);

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 e[2 * i + j] = a[j];
 }

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 t = a[j];
 a[j] = b[j], b[j] = t;
 }
 }
}

void FEAL_encrypt(byte *p, uint r, byte *e, byte *c)
{
 byte a[4], b[4], t, s[4];

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 a[j] = p[j] ^ e[2 * r + j];
 b[j] = p[j + 4] ^ e[2 * r + j + 4] ^ a[j];
 }

 for (uint i = 0; i < r; i++) {
 FEAL_F(s, b, e + 2 * i);

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 a[j] ^= s[j];
 }

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 t = a[j];
 a[j] = b[j], b[j] = t;
 }
 }

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 a[j] ^= b[j];
 }

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 c[j] = (b[j] ^ e[2 * r + j + 8]);
 c[j + 4] = (a[j] ^ e[2 * r + j + 12]);
 }
}


void FEAL_decrypt(byte *c, uint r, byte *e, byte *p)
{
 byte a[4], b[4], t, s[4];

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 a[j] = c[j] ^ e[2 * r + j + 8];
 b[j] = c[j + 4] ^ e[2 * r + j + 12] ^ a[j];
 }

 for (uint i = 0; i < r; i++) {
 FEAL_F(s, b, e + 2 * (r - 1 - i));

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 a[j] ^= s[j];
 }

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 t = a[j];
 a[j] = b[j], b[j] = t;
 }
 }

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 a[j] ^= b[j];
 }

 for (uint j = 0; j < 4; j++) {
 p[j] = (b[j] ^ e[2 * r + j]);
 p[j + 4] = (a[j] ^ e[2 * r + j + 4]);
 }
}
ראו גם

צופן בלוקים
קמליה
הערות שוליים

↑  Introduction to FEAL, NTT 1990
↑  Cryptanalysis of F.E.A.L. Bert den Boer, Spnnger-Verlag Berlin Heidelberg 1988
↑  THE CRYPTANALYSIS OF FEAL WITH TWENTY CHOSEN PLAINTEXTS, Sean Murphy, January 1990
↑  Differential Cryptanalysis of Feal and N-Hash, Eli Biham, Adi Shamir, Spnnger-Verlag Berlin Heidelberg 1991
↑  A Known Plaintext Attack of FEAL-4 and FEAL-6, Anne Tardy-Corfdir, Henri Gilbert, May 2001
↑  A New Method for Known Plaintext Attack of FEAL Cipher, Mitsuru Matsui, Atsuhiro Yamagishi, May 2001
↑  Applied Cryptanalysis: Breaking Ciphers in the Real World, Mark Stamp, Richard M. Low, Apr 2007, Wiley-IEEE Press
תיאור סכמתי של צופן FEAL
תיאור הפונקציה הפנימית
תיאור הפונקציה f בתהליך הכנת המפתח
תיאור ההתקפה הדיפרנציאלית על צופן FEAL-4
Ophiocordyceps unilateralis

| Ophiocordyceps unilateralis |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: פטריות
מערכה:: פטריות שק
מחלקה:: Sordariomycetes
סדרה:: Hypocreales
משפחה:: Ophiocordycipitaceae
סוג:: Ophiocordyceps
מין:: Ophiocordyceps unilateralis
שם מדעי
 Ophiocordyceps unilateralis ‏פטץ', 1931

Ophiocordyceps unilateralis (מילולית: קורדיספ חד־צדדי) היא נגע פטרייתי הידוע גם בכינוי ״פטריית זומבי הנמלים” והיא פטרייה פתוגנית לחרקים, שהתגלתה על ידי חוקר הטבע הבריטי אלפרד ראסל וואלאס בשנת 1859, אשר נמצאת כיום בעיקר במערכות אקולוגיות של יער טרופי. הנגע מדביק נמלים משבט Camponotini, כאשר הפתוגנזה המלאה מאופיינת בשינוי דפוסי ההתנהגות של הנמלה הנגועה (מכאן הכינוי "פטריית זומבי הנמלים, משם שהנמלה נשלטת על ידי הפטריה).
מארח נגוע עוזב את הקן ויוצא לחפש מזון בקרקעית היער, אזור עם טמפרטורה ולחות המתאימים לגידול פטרייתי; לאחר מכן הוא משתמשים בלסת התחתונה שלו כדי להצמיד את עצמו לווריד ראשי בצד התחתון של העלה, שם המארח נשאר עד לאחר מותו. התהליך אורך 4–10 ימים וכולל שלב רבייה בו צומחים גופי פרי מראש הנמלה, נקרעים תוך שחרור נבגי הפטרייה. הנגע בתורו, רגיש גם לזיהום פטרייתי בעצמו, תופעה שיכולה להגביל את השפעתה על אוכלוסיות נמלים, שאחרת נודעה כמי שהרסה מושבות נמלים.