stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיפור קצר

סיפור קצר הוא ז'אנר ספרותי, שבו היצירות הספרותיות הן בעלות היקף מצומצם – סיפור כזה ניתן לקרוא, לרוב, במשך פחות משעה. מאפיינים מובהקים של הסיפור הקצר הם אחדות הזמן, אחדות המקום ואחדות העלילה. אורך סיפור קצר נע בדרך כלל בין 1,000 ל-7,500 מילים.
סוגת הסיפור הקצר התחילה בימי הביניים, אולם רוב הסיפורים היו אנונימיים. הם גם נחשבו לחסרי חן אלא אם כן רבים מהם אוגדו בספר אחד בעל סיפור מסגרת (כגון סיפורי אלף לילה ולילה). רק במאה ה-14 באיטליה, ניתן למצוא סיפורים קצרים עם שם היוצר. ג'ובאני בוקאצ'ו, מחברו של "דקאמרון", קובץ המכיל 100 סיפורים קצרים, נחשב בעיני רבים לאבי הסיפור הקצר. סיפורו "הבז", מתוך דקאמרון, הוא סיפור קצר קלאסי המשלב את המאפיינים של הז'אנר בתמציתיות ובענייניות רבה. כמו הסיפור העיוורת.
מאפייניו העיקריים של הסיפור הקצר:
מוטיב מנחה (leitmotiv) – מוטיב מרכזי ביצירה המאגד סביבו את שאר המוטיבים. בסיפור הקצר ניתן לזהות בקלות את המוטיב המנחה משום שבדרך כלל הוא מופיע בשם הסיפור.
מוטיב רעיון – אלמנט, מילה מסוימת שחוזרת על עצמה מספר פעמים ביצירה והיא בעלת משמעות.
פואנטה – נקודת חוד, השיא של הסיפור. נקודה שמפתיעה אותנו בתור הקוראים. השיא נמצא בסוף הסיפור או לקראת הסוף. לא כל סיפור קצר הוא סיפור פואנטה, יש סיפורים שיש בהם נקודת שיא אך ללא פואנטה.
צמצום – בגלל שהסיפור קצר, יש צמצום במרכיבי הסיפור:
זמן – בדרך כלל הסיפור מתרחש במהלך זמן קצר, מספר שעות, יממה, שבוע או בדילוגים.
מקום – היכן המקום המרכזי שבו מסופר הסיפור.
העלילה (השתלשלות המאורעות בסיפור) – בסיפור הקצר יש בדרך כלל עלילה אחת (ראו למטה "מבנה הסיפור הקצר").
הדמויות – הדמויות בסיפור הקצר מעטות יחסית לסיפורים שונים. בדרך כלל יש דמות ראשית אחת ודמויות משנה. הדמויות בסיפור הקצר אינן עגולות (מפורטות ומפותחות) אלא שטוחות.
תיאורים – הלשון בסיפור הקצר נוטה להיות חסכנית. כל תיאור הוא הכרחי ומשמעותי ביותר.
מבנה הסיפור הקצר

המבנה הקלאסי של הסיפור הקצר הוא פירמידה שבראשה נמצאת נקודת השיא.
השלבים במבנה הם:
אקספוזיציה – המבוא לסיפור הקצר. רקע קצר על הזמן והמקום של התרחשות העלילה.
הסתבכות – השלב העלילתי שבו מופר המצב המאוזן ששרר לפני שהסתבכה העלילה.
נקודת שיא – המקום בו הסיבוך מגיע לשיאו או המקום ה"מותח" ביותר בעלילה.
נקודת מפנה – כשהתנועה העלילתית משנה את כיוונה. מפנה יכול להתרחש לפני השיא או אחרי השיא. לעיתים הוא השיא עצמו.
סיום – שלב המציג את פתרון הבעיה העלילתית שהעמיד הסיבוך (יכול להיות פתוח, סגור, מעגלי או פואנטה).
פרסום סיפור קצר

אורכו המצומצם של הסיפור הקצר מאפשר פרסומו במגוון רחב של במות:
מדור הספרות בעיתון או בכתב עת.
כתב עת ספרותי: פרסום סיפורים קצרים הוא מרכיב עיקרי של כתבי עת ספרותיים (יחד עם פרסום שירה ומסה).
אנתולוגיה של סיפורים קצרים, המאגדת סיפורים קצרים מאת מחברים רבים.
ספר המהווה קובץ של סיפורים קצרים של מחבר יחיד.
אתר אינטרנט העוסק בפרסום סיפורים קצרים, כגון אתר "במה חדשה".
תחרויות סיפור קצר בישראל

בישראל מספר גופים מקיימים תחרויות של סיפורים קצרים, במטרה לעודד כתיבה ספרותית ולגלות כישרונות חדשים, בהם העיתון "הארץ", העורך את תחרות הסיפור הקצר של "הארץ", מפעל הפיס, העיתון "מקור ראשון" ו"עברית ספרים דיגיטליים" מבית ynet.
בשנת 2015 ייסדה הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר את תחרות הסיפור הקצר ע"ש עפרה אליגון, במסגרתה יצאו לאור שתי אסופות בשם "עשרים סיפורים קצרים".
ראו גם

רשימת ז'אנרים ספרותיים
סיפורת בזק
לקריאה נוספת

לאה גולדברג, אמנות הסיפור : עיונים בצורות הסיפור הקצר ובתולדותיו, ספרית פועלים, 1975.
הערות שוליים

↑  תחרות הסיפור הקצר ע"ש עפרה אליגון
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541213805171  BnF: cb11932861c (data)  GND: 4033842-3  LCCN: sh85121965  NARA: 10629824  NDL: 00572677  NKC: ph124459
22 נדרים

| --- | --- |
עטיפת הספר
עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  נעמה
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  ספריית משפחה
 תאריך הוצאה:  2008
 מספר עמודים:  455
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002605712
22 נדרים הוא ספר שנכתב על ידי הסופרת נעמה, שם עט של הסופרת החרדית חוה רוזנברג.
במקור התפרסם הספר כסיפור בהמשכים במוסף 'בתוך משפחה' של שבועון 'משפחה'. ייחודו של הספר הוא עלילתו העוסקת בנושאים רבים שהם בבחינת טאבו בציבור החרדי, כמו זוגיות, מערכת היחסים המורכבת בין הליטאים והחסידים ועוד.
עלילת הספר

גולדי וישראל מאיר הם זוג ליטאי תושבי בני ברק, שזה עתה חבקו ילד ראשון. דירתם, כמקובל במגזר החרדי, נקנתה על ידי הוריה של גולדי מתוך מטרה לאפשר לאברך הצעיר לשקוד על לימודו ללא הפרעה.
בשלב מסוים מתחיל הבעל, ישראל מאיר, להתקרב לחצר חסידית (דמיונית) בשם מילצ'וב. בתחילה בחשאי, אך בהדרגה הוא נכבש בקסמי החסידות ומתחיל להיות חלק מהחצר החסידית, ואף זוכה שם להערכה רבה אף על פי שהוא לא משנה את לבושו הליטאי.
ישראל מאיר חושש לגלות לגולדי את עובדת הפיכתו לחסיד, וכשסוף סוף הוא מחליט לחשוף את העניין בפניה, היא מקבלת את הדבר בצורה קשה.
עבור גולדי שגדלה מעודה בבית ליטאי המהפך אינו מתקבל על הדעת. בסמינר הליטאי שבו למדה חינכו אותה שמטרתה כאישה היא לעמוד לימין בעלה האברך משום שלימוד התורה הוא ערך עליון. כעת מגיע ישראל מאיר ומביא מושגים חדשים הזרים לה: הזרם החסידי אינו דוגל בלימוד התורה בלבד כערך עליון ורואה גם מושגים אחרים כמו קרבת ה' ותפילה כערכים מרכזיים.
הוריה של גולדי מתקשים אף הם לקבל את המהפך של חתנם. בעוד האב מנסה לפעול בשלוות נפש ולהסביר לגולדי הזועמת שעליה לנהוג באחריות כיוון שהם כבר הורים לילד, האם כבר מוכנה לפנות לטוען רבני. מבחינתה, הם שילמו דירה שלמה עבור חתנם כדי שילמד, ולא עבור שום מטרה אחרת.
בחברה סגורה כמו החברה החרדית אירוע כזה משמעתו סנסציה. בבני ברק, שם מתרחשת העלילה, כולם יודעים הכול על כולם. עד מהרה השמועה מתפשטת ומצמיחה כנפיים. כך, לדוגמה, חוזרת אחותה הצעירה של גולדי מהסמינר ומודיעה שהיא אינה מוכנה להמשיך ללמוד שם: מקרהו של גיסה, ישראל מאיר, הפך לנושא מרכזי.
העלילה מסתיימת בכך שגולדי, לאחר חיבוטיי נפש רבים, מכירה בעובדה שבסופו של דבר חסידות אינה חטא ולבעלה יש את הזכות לבחור את דרכו כרצונו. עם זאת בעלה מבין שטעה בדרך הלא מתחשבת ולא קשובה מספיק שבה 'הנחית' עליה את השינוי שחל בו, ומבין שיש לו הרבה מה לשפר ולשנות, במקום לשנן רק את צדקתו וזכותו.
על הספר

בספר עלילות מרובות התרחשות בנושאים טעונים ואף משעשעים, פטירת אם - חולי - שידוכים - דירות - הוצאת ספר - סוד כלכלי - חתונת אדמו"ר ועוד כהנה וכהנה, ובצמוד לאירועים וביניהם הוא מכיל דיאלוגים המעבירים תפיסות רבות שהכותבת משחילה בין השורות. 
בין השאר עוסק הספר במוסכמות שונות הנטועות בחברה החרדית, כמו ייחוס, שידוכים ועוד.
שם הספר

שם הספר נלקח מתוך סצנה בעלילה שבה גולדי, גיבורת הסיפור, מקבלת על עצמה עשרים ושתיים 'קבלות' מתוך מטרה שבעלה, ליטאי שנעשה חסיד, יחזור ויהיה ליטאי וישראל מאיר לעומת זאת כותב לה בחזרה מכתב עם 22 נושאי יסוד ביהדות על פי השקפת החסידות.
חוק הגנת כינויי מקור וציונים גאוגרפיים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  16 ביולי 1965
 תאריך חקיקה עברי:  ט"ז בתמוז ה'תשכ"ח
 גוף מחוקק:  הכנסת החמישית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 459, עמ' 186
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד המשפטים
 נוסח מלא:  חוק הגנת כינויי מקור וציונים גאוגרפיים, תשכ״ה-1965
 
חוק הגנת כינויי מקור וציונים גאוגרפיים, תשכ״ה-1965, שבמקור נקרא חוק הגנת כינויי מקור, תשכ״ה-1965 אושר בכנסת החמישית, לשם הגנה על כינויי מקור, בעקבות הצטרפותה של ישראל ל"הסדר ליסבון" העוסק בנושא זה.
היסטוריה חקיקתית

הצעת החוק הוגשה לכנסת על ידי הממשלה בדצמבר 1954, והחוק, בשם "חוק הגנת כינויי מקור", אושר בכנסת ב-16 ביולי 1965. הצעת החוק הוגשה בעקבות "הסכם ליסבון בדבר הגנת כינויי מקור ורישומם הבין­־לאומי", שנעשה בליסבון ב-31 באוקטובר 1958, וישראל הצטרפה אליו ב-31 בינואר 1963. החוק נכנס לתוקף עם פרסומו, אך נקבע בו שהוראות פרק ג' שלו, שכותרתו "רישום כינויי מקור על פי הסדר ליסבון", תחילתן לאחר ש"הסדר ליסבון" ייכנס לתוקפו, ביום שיקבע שר המשפטים בהודעה. בהמשך נקבע מועד תחילה זה ל-9 בפברואר 1967.
מאז אישורו ועד לסוף 2021 תוקן החוק שש פעמים. תיקון ראשון לחוק אושר בכנסת ב-21 בדצמבר 1999, כחלק משלל תיקונים לחוקי קניין רוחני לשם התאמתם לדרישות הסכם ארגון הסחר העולמי בדבר היבטים הקשורים לזכויות בקנין רוחני ("הסכם הטריפס"). במסגרת זו נוסו לחוק פרק ג׳1 העוסק בציון גאוגרפי, ופרק ה'1 העוסק בזכויות ביחס לסימן מסחר, ובהתאם לכך שונה שם החוק לשמו הנוכחי, "חוק הגנת כינויי מקור וציונים גאוגרפיים".
תיקון מס' 6 לחוק, שאושר בכנסת ב-6 בנובמבר 2017, התאים אחדות מהוראות החוק להתפתחות הטכנולוגית: בכל מקום שנדרש פרסום ב"רשומות" הוא הוחלף בדרישה לפרסום באתר האינטרנט של רשות הפטנטים.
הוראות החוק

החוק מגדיר כינוי מקור: "השם הגאוגרפי של ארץ, אזור או מקום, הכלול בשמו של מוצר ובא ללמד שמקורו שם ושאיכותו או תכונותיו הן, בעיקרן, פרי אותה סביבה גאוגרפית, טבעה ואנשיה". דברי ההסבר להצעת החוק מרחיבים בעניין זה:
פרק ב׳ לחוק עוסק ברישום כינויי מקור ישראליים. החוק קובע שברשות הפטנטים שבמשרד המשפטים ינוהל פנקס כינויי מקור, שבו יירשמו כינויי המקור שנתקבלו לרישום לפי חוק זה. כל המעוניין בהגנה לפי חוק זה על כינוי מקור שארץ מקורו הוא ישראל, רשאי לבקש מאת הרשם שירשום בפנקס את הכינוי, את המוצר שהוא בא לציין ואת בעל הזכות. בקשה שהתקבלה מפורסמת על ידי הרשם, וניתן לערער עליה תוך שלושה חדשים מיום הפרסום. רישום לפי פרק זה תוקפו עשר שנים מיום הגשת הבקשה, ואולם ניתן להאריכו לתקופות נוספות של עשר שנים כל אחת, על פי בקשת בעל זכות. לפני שיאריך הרשם את תקפו של הרישום, יבחן אם הכינוי עודו משמש ככינוי מקור. סדרי הרישום הוסדרו בתקנות.
פרק ג׳ לחוק עוסק ברישום כינויי מקור על פי הסדר ליסבון. לפי בקשת בעל זכות לכינוי מקור רשום בישראל, יגיש הרשם למשרד הבין־לאומי בקשה לרשום בפנקס הבין־לאומי כינוי מקור ישראלי ואת בעל הזכות בו. הרשם יטפל גם בפנייה של המשרד הבין־לאומי על כינוי מקור של ארץ־חוץ שנרשם בפנקס הבין־לאומי, ויחליט האם לרשום אותו גם בישראל. תוקפו של רישום כינוי מקור שנעשה בדרך זו הוא כתוקפו בארץ המקור. סדרי הרישום הוסדרו בתקנות.
פרק ג׳1 לחוק עוסק בציון גאוגרפי, שהוא ציון המזהה בישראל מוצר כמוצר שמקורו באזור גאוגרפי מסוים שהוא מדינה חברה בארגון הסחר העולמי, אזור או חבל ארץ בה, אם ניתן לייחס תכונה מסוימת, מאפיין מסוים או מוניטין של המוצר בעיקר לכך שמקורו באותו אזור גאוגרפי.
פרק ה׳ לחוק עוסק בהגנה הדדית, בין ישראל למדינות אחרות, על כינויי מקור.
מימוש החוק

במשך יותר מחמישים שנה היה כינוי המקור Jaffa (בצורות אחדות), שמשמש תפוזים, אשכוליות ולימונים הגדלים בישראלי, הכינוי הישראלי היחיד מתוך 650 כינויים מוגנים. בשנת 2020 רשמה המועצה האזורית מטה יהודה את הכינוי "יהודה" ככינוי מקור ליינות המיוצרים בשטחה, לצד חמישה כינויי מקור נוספים.
בפסיקה

חברה הרשומה בצ'כוסלובקיה מייצרת ומוכרת בירה תחת השם "budweiser". החברה מייצרת את הבירה בעיר צ'סקה בודייוביצה שבבוהמיה, הידועה בשמה הגרמני budweis. בהתאם לכך רשמה החברה את הכינוי "budweiser bier" בארץ המקור, צ'כוסלובקיה, ובהתאם להסדר ליסבון נרשם הכינוי גם בישראל. חברת אנהאוזר-בוש, יצרנית בירה באדוויזר האמריקאית, ביקשה לקבוע שכינוי המקור, שהחברה הצ'כית רשומה כבעליו, אינו כינוי מקור, כמשמעות ביטוי זה בחוק כינויי מקור, בנימוק שאיכותה או תכונותיה של הבירה אינן פרי סביבה גאוגרפית כלשהי, טבעה או אנשיה משום שייצור הבירה הוא, זה שנים רבות, עניין של יישום נוסחאות וידע תעשייתי, ואין הוא נובע מגורמים מקומיים. בית המשפט העליון דחה את בקשתה של אנהאוזר-בוש. גם ברוב ארצות אירופה הבירה האמריקאית נמכרת לא בשמה המקורי, באדוויזר, אלא בשם באד (Bud), והשם באדוויזר מתייחס לבירה הצ'כית.
אדם ביקש להשתמש בסימן "Old Jaffa" על גבי מוצרי מזון שונים, שאינם פירות הדר. בקשתו נדחתה על ידי רשם הפטנטים, ונדחו גם ערעוריו לבית המשפט המחוזי בירושלים ולבית המשפט העליון, בין השאר בנימוק שהבקשה מתנגשת בכינוי המקור Jaffa.
הערות שוליים

↑  חוק הגנת כינויי מקור, תשכ״ה–1965, ס"ח 459 מ-16 ביולי 1965
↑  Lisbon Agreement for the Protection of Appellations of Origin and their International Registration, World Intellectual Property Organization (WIPO)
↑  חוק הגנת כינויי מקור, תשכ״ח-1965 - הודעה בדבר קביעת יום תחילתן של הוראות פרק ג' לחוק, ילקוט הפרסומים 1337, 9 בפברואר 1867, עמ' 864
↑  חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (התאמה להוראות הסכם הטריפס), התש"ס-1999, ס"ח 1721 מ-30 בדצמבר 1999
↑  חוק הגנת כינויי מקור וציונים גאוגרפיים (תיקון מס' 6), התשע"ח-2017, ס"ח 2668 מ-9 בנובמבר 2017
↑  הצעת חוק הגנת כינויי מקור, תשכ"ה-­1964, ה"ח 635 מ-6 בדצמבר 1964
↑  תקנות כינויי מקור (סדרי רישום של כינויי מקור שארץ מקורם היא ישראל), תשכ"ו-1966
↑  תקנות כינויי מקור (סדרי רישום של כינויי מקור שארץ מקורם היא ארץ-חוץ), תשכ"ז-1967
↑  נרשמו שישה כינויי מקור בישראל על שם המועצה האזורית של מטה יהודה, באתר רשות הפטנטים, 31 באוגוסט 2020
↑  ע"א 784/88 Budejovicky Budvar נגד Anheuser-Busch Incorporated  ואחרים, ניתן ב-10 בינואר 1990
↑  רע"א 1042/17 יהודה מלכי נ' המועצה לייצור צמחים ולשיווקים - ענף  ההדרים, ניתן ב־19 בנובמבר 2017
סמואל טינג

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1936 (בן 89) אן ארבור, מישיגן, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן
 מנחה לדוקטורט:  Lawrence W. Jones, מרטין פרל, Lawrence W. Jones 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
 תלמידי דוקטורט:  Hartmut Sadrozinski 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1976)
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 המצאת גלאי AMS02 וגילוי מזון J/psi
 
סמואל צ'או צ'ונג טינג (באנגלית: Samuel Chao Chung Ting;‏ נולד ב-9 בדצמבר 1936) הוא פיזיקאי אמריקאי, שחלק את פרס נובל לפיזיקה בשנת 1976 עם ברטון ריכטר "על עבודתם החלוצית בגילוי חלקיק יסודי כבד מסוג חדש (מזון J/psi)". טינג הוא גם ממציא גלאי AMS02 שהותקן בתחנת החלל הבינלאומית בשנת 2011.
ביוגרפיה

טינג נולד ב-27 בינואר 1936 באן ארבור שבמישיגן להורים שהיגרו ממחוז שאנדונג שמסין. הוריו הכירו והתחתנו כשהיו סטודנטים לתואר שני באוניברסיטת מישיגן. הוריו של טינג חזרו לסין חודשיים לאחר לידתו. השכלתו הבסיסית בילדותו השתבשה בעקבות מלחמת סין–יפן השנייה. בזמן מלחמת האזרחים הסינית הוריו ברחו לטאיוואן ולימדו הנדסה באוניברסיטת טייוואן הלאומית. טינג עצמו החל ללמוד באוניברסיטת צ'נג קונג הלאומית, אך בסופו של דבר סיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן. בשנת 1959 סיים תואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה, ובשנת 1962 הוא סיים דוקטורט בפיזיקה. בשנת 1963 החל טינג לעבוד ב-CERN וכשנתיים לאחר מכן החל ללמד באוניברסיטת קולומביה. משנת 1969 טינג מכהן כפרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בשנת 1976 קיבל טינג את פרס נובל בפיזיקה. את נאום זכייתו עשה טינג בשפה המנדרינית, דבר שגם קודמיו הסינים במעמד לא עשו. בשנת 1977 הצטרף טינג לאקדמיה הלאומית למדעים.
טינג התחתן בפעמיים ונולדו לו שתי בנות ובן.
החל משנות ה-90 היה טינג ממובילי הפרויקט לפיתוח גלאי AMS02. בפרויקט זה השתתפו כ-500 מדענים מ-56 מוסדות ו-16 מדינות. אמנם הפרויקט התעכב בעקבות אסון מעבורת החלל קולומביה בפברואר 2003, אך הוא לבסוף יצא לפועל במאי 2011.
טינג תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות רבות, ובהן האוניברסיטה הסינית בהונג קונג, אוניברסיטת בולוניה, אוניברסיטת צינג הואה הלאומית, אוניברסיטת הונג קונג למדע וטכנולוגיה, אוניברסיטת מוסקבה, אוניברסיטת קולומביה, RWTH אוניברסיטת אאכן, אוניברסיטת בוקרשט ואוניברסיטת המדע והטכנולוגיה של סין. בשנת 1988 קיבל טינג מדליה של כבוד מהעיר ברשה שבאיטליה. החל משנות ה-90 הוא עמית באקדמיה ההונגרית למדעים, האקדמיה הרוסית למדעים ואקדמיה לאופולדינה.
צמ"ח (עמותה)

סמל עמותת צמ"ח
צמ"ח - ציונות, מנהיגות, חינוך (ע"ר) היא עמותה חברתית-סטודנטיאלית התנדבותי, הפועלת למען העמקה של ערכי הציונות, אהבת הארץ, יוזמה ועשייה, וסולידריות חברתית בקרב סטודנטים ותלמידי חטיבות ביניים בישראל. עמותת צמ"ח מכשירה צוותים של סטודנטים היוצאים לבתי ספר ברחבי הארץ ומעבירים מערך מפגשים, שבמסגרתם נערכים דיונים בנושאים הקשורים בהוויה הישראלית ובסוגיות איתן מתמודדים בני הנוער ביום יום. כחלק מכך, התלמידים יוזמים ביחד עם הסטודנטים פעילות התנדבותית בקהילה.
על העמותה ומטרותיה

העמותה נוסדה בשנת 2006 כיוזמה סטודנטיאלית עצמאית של דנה סנדר-מולה. בראש העמותה כיהנו כיו"ר משותף, נכון ל-2012, סנדר-מולה ואווה מדז'יבוז'. בשנת 2016 העמותה עברה חידוש תחת צוות הנהלה חדש שכלל את מנכ״לית העמותה סיוון פדידה, יו״ר הוועד המנהל החדש מושיקו רשף ואת חברי הוועד שי רודובסקי ואורן פרנס. פעילות העמותה נשענת בין היתר על תרומות שמקורן בהתאחדות הסטודנטים בישראל, אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת ת"א, קרן ברל כצנלסון, קרן גרוס וצו פיוס.
גיל המשתתפים בתוכנית הוא כיתות ח' ומטרת המפגשים היא יצירת דו-שיח בין הסטודנטים לתלמידים ובין התלמידים לבין עצמם אודות סוגיות המטרידות את הבני הנוער ביום יום. ישנם 6 מערכים הבנויים כמרצפות כך שכל מערך בנוי על קודמו על מנת ליצור תהליך. המערכים הם: נוכחות פעילה וסקרנות, שייכות, מעורבות, חשיבה עצמאית, החופש להיות אני. במהלך מערך מעורבות חברתית, ובהדרכת הסטודנטים, תלמידי הכיתה יוזמים ומוציאים לפועל פרויקט חברתי, כדוגמת ניקוי חופים או נחלים, סיוע לקשישים, ביקור בבית חולים, שיפוץ מרכז קהילתי בשכונת מצוקה ועוד.
על העמותה ומטרותיה > פעילות העמותה

נכון ל-2012 פועלת העמותה ב-11 אוניברסיטאות ומכללות, ובשנת הלימודים 2011–2012 התנדבו במסגרתה כ-300 סטודנטים, שעסקו בהעברת שיעורים ובהובלת פעילויות התנדבותיות לכ-3,000 תלמידי תיכונים. העמותה פעלה באופן רציף מחידושה ב2016 ועד 2022 כשמגיפת הקורונה הכריעה את העמותה.
הערות שוליים

↑  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת חיפה, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בר-אילן, המכללה האקדמית ספיר, המכללה למינהל, המרכז האקדמי רופין, המרכז הבינתחומי הרצליה, המכללה האקדמית להנדסה ירושלים, המכללה האקדמית בית ברל.
ליגת המשנה הצרפתית בכדורגל

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגה 2
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  LFP
 מדינות:  צרפת צרפת
 קבוצות:  18
 תקופת הפעילות:  1933–הווה (כ־92 שנים)
 אלופה נוכחית:  אוסר  (2023/2024)
 מפעל גבוה:  ליגת העל הצרפתית בכדורגל 
 מפעל מקביל:  הגביע הצרפתי
 מפעל נמוך:  הליגה השלישית
 www.ligue2.fr
 
ליגת המשנה הצרפתית הוא מפעל כדורגל צרפתי מקצועני בשיטת ליגה. הליגה, הידועה בשם ליגה 2 (בצרפתית: Ligue 2), היא הליגה השנייה בדרגתה במבנה ליגות הכדורגל בצרפת. יחד עם ליגת העל, מרכיבות השתיים את "ליגת הכדורגל המקצועני", המפעילה את הליגות המקצועניות בצרפת. בליגה משתתפות 18 קבוצות, המתחרות על העפלה לליגת העל וכנגד ירידה לליגה השלישית, שלא שייכת לליגות המקצועניות.
הליגה הוקמה בשנת 1933, שנה לאחר הקמת הליגה המקצעונית הראשונה, תחת השם "מחלקה 2" (בצרפתית: Division 2). מאז פעלה הליגה ללא הפסקה, למעט בשנים 1939–1945, בהן התקיימה מלחמת העולם השנייה. בשנת 2002 שונה שם הליגה לשמה הנוכחי.
היסטוריה

ליגת המשנה הצרפתית הוקמה בשנת 1933 תחת השם "מחלקה 2". העונה הראשונה הורכבה מ-23 קבוצות, מתוכן שש קבוצות שירדו מהליגה הבכירה שהוקמה שנה קודם לכן, ומקבוצות נוספות שהתנגדו שנה מוקדם יותר לקריטריונים להקמת הליגה המקצוענית הראשונה. בעונה הראשונה חולקה הליגה למחוז צפוני ודרומי. שתי האלופות המחוזיות העפילו לליגה הבכירה, ונפגשו ביניהן למשחק על אליפות הליגה. האלופה הראשונה הייתה הכוכב האדום, אלופת המחוז הצפוני, שגברה על אולימפיק אלס בתוצאה 3-2.
בעקבות איחודים, פרישות ואיבוד סטטוס מקצועני, החליטה התאחדות הכדורגל הצרפתית להרחיב את הליגה ל-16 קבוצות בעונת 1934/1935, ולאמץ את שיטת הטבלה הבודדות ובכך לבטל את שיטת המחוזות. חוסר היציבות של הקבוצות הצרפתיות הביא לשינויים נוספים, כך שעונה אחר כך גדל המספר ל-19 קבוצות, וכעבור שנה נוספת גדל שוב ל-25 קבוצות, שחולקו הפעם לארבעה מחוזות.
בשנת 1939 הופסקו משחקי הליגה בעקבות פריצתה של מלחמת העולם השנייה. לאחר חזרתה לפעילות עם תום המלחמה בשנת 1945, התאחדו שתי הליגות הראשונות תחת מסגרת נפרדת, הליגה לכדורגל מקצועני. האיחוד נוצר בעקבות הריבוי בקבוצות חובבניות, והצליח לייצב את שתי הליגות הבכירות במדינה. העונה הראשונה לאחר המלחמה עוד שוחקה בשני מחוזות, אך בין עונת 1946/1947 לעונת 1969/1970, חזרה הליגה לשיטת הטבלה האחת. בכל העונות הללו הייתה הליגה השנייה ליגה "סגורה", כך שלא היו יורדות ממנה לליגה השלישית, כך שנשמרה הפרדה בין המקצועניות לחובבניות.
בעונת 1970/1971 נפתחה הליגה לקבוצות חדשות, לאחר רפורמה בשיטת הליגות שאפשרה לקבוצות מקצועניות, חצי-מקצועניות וחובבניות להעפיל לליגת המשנה. בשתי העונות הראשונות שלאחר הרפורמה חולקה ליגת המשנה לשלושה מחוזות בני 16 קבוצות, והחל מעונת 1972/1973 חולקה הליגה לשני מחוזות בני 18 קבוצות. החל מעונת 1993/1994 חזרה הליגה לשיטת הטבלה האחת.
בשנת 2002, שינתה הליגה השנייה את שמה ל"ליג 2".
מבנה ושיטה

ליגת המשנה הצרפתית מורכבת משמונה עשרה קבוצות, הנפגשות ביניהן פעמיים בעונה. בסך הכל הליגה נפרשת על פני 34 מחזורים, המשוחקים בדרך כלל בין החודשים אוגוסט למאי. המשחקים מתקיימים בדרך כלל בימי שישי ושני, למעט מספר משחקים המשוחקים בשאר ימי השבוע וסופי השבוע. הליגה נכנסת לפגרת חורף החל מסוף השבוע האחרון שלפני חג המולד, וחוזרת לפעילות בשבוע השני של חודש ינואר. החל מעונת 2015/2016, נקבע כי שתי קבוצות, האלופה וסגניתה, מעפילות בתום העונה לליגה הבכירה, בעוד שתי האחרונות נושרות לליגה השלישית. עד לעונה זו, מספר העולות והיורדות עמד על שלוש קבוצות. החל מעונת 2024/2025 מלבד שתי המסיימות ראשונות ושתי המסיימות אחרונות. הקבוצה שמסיימת במקום השלישי מתמודת מול הקבוצה שמסיימת במקום ה-16 בליג 1 על מקום בליג 1. והקבוצה שמסיימת במקום ה-16 מתמודדת עם הקבוצה שמסיימת במקום ה-3 בליגה השלישית על מקום בליג 2.
עבור כל ניצחון מקבלת המנצחת שלוש נקודות, ונקודה אחת עבור שוויון. במקרה של שוויון בנקודות בסיום העונה, נקבע הדירוג על פי פער שערים, ובמקרה של שוויון נוסף, הוא נקבע על פי מספר שערי הזכות. אם גם מדד זה הוא זהה, יחלקו הקבוצות בעלות המאזן הזהה את אותו המקום, אלא אם כן מדובר במקום ראשון או במקומות המובילים לירידה, ובמקרה כזה יתקיים משחק פלייאוף במגרש נייטרלי.
קבוצות הליגה לעונת 2024/2025

בעונת 2024/2025 מתחרות בליגה הקבוצות הבאות:
| קבוצה | עיר |  | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אז'אקסיו | אז'אקסיו | קורסיקה | אצטדיון פרנסואה קוטי | 10,446 |
| אמיין | אמיין | או-דה-פראנס | אצטדיון דה לה ליקורן | 12,097 |
| בסטיה | בסטיה | קורסיקה | אצטדיון ארמנד סזארי | 16,078 |
| גנגאן | גנגאן | ברטאן | אצטדיון דו רודורו | 18,126 |
| גרנובל פוט | גרנובל | אוברן-רון-אלפ | אצטדיון דס אלפס | 20,068 |
| דנקרק | דנקרק | או-דה-פראנס | אצטדיון מרסל טריבו | 4,933 |
| הכוכב האדום | פריז | איל-דה-פראנס | אצטדיון באואר | 5,600 |
| טרואה | טרואה | גראנד אסט | אצטדיון דה ל'אוב | 20,400 |
| לאוואל | לאוואל | פיי דה לה לואר | אצטדיון פרנסיס לה באסר | 18,739 |
| לוריאן | לוריאן | ברטאן | אצטדיון דה מוסטוואר | 18,890 |
| מץ | מץ | גראנד אסט | אצטדיון סן-סנפוריין | 25,636 |
| מרטיג | מרטיג | פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור | אצטדיון פרנסיס-טורקאן | 8,289 |
| סושו | מונבליאר | בורגון-פראנש-קונטה | אצטדיון אוגוסט בונאל | 20,005 |
| פו | פו | אקיטן החדשה | אצטדיון דו אמאו | 13,819 |
| פריז | פריז | איל-דה-פראנס | אצטדיון סבסטיאן שארלטי | 20,000 |
| קלרמון פוט | קלרמון-פראן | אוברן-רון-אלפ | אצטדיון גבריאל מונפייה | 11,980 |
| קן | קן | נורמנדי | אצטדיון מישל ד'אורננו | 21,500 |
| רודז | רודז | אוקסיטניה | אצטדיון פול-ליגון | 5,955 |
חוק ארוחה יומית לתלמיד

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  6 בינואר 2005
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ה בטבת תשס"ה
 גוף מחוקק:  הכנסת השש עשרה
 תומכים:  62
 מתנגדים:  4
 נמנעים:  2
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 1971, עמ' 70
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד החינוך
 מספר תיקונים:  3
 נוסח מלא:  חוק ארוחה יומית לתלמיד, התשס"ה-2005
 
חוק ארוחה יומית לתלמיד, התשס"ה-2005 מסדיר הפעלת מפעל הזנה במוסדות חינוך עבור תלמידים בגני חובה ובבתי ספר יסודיים שלומדים יום ארוך. החוק אושר בכנסת השש עשרה ב-27 בדצמבר 2004.
עיקרי החוק

לפי החוק, הזכאים לארוחה יומית הם תלמידים הלומדים בגן ילדים או בבית ספר יסודי, ובנוסף לומדים במוסדות החינוך בהם מתקיים שבוע לימודים בן 41 שעות לימוד לפחות, או בימים שבהם מתקיימים במוסד החינוך שמונה שעות לימוד לפחות ביום. ההסדר חל גם על מוסדות חינוך בהם מיושמת תוכנית "אופק חדש".
החוק קובע שהרשות המקומית שבתחומה נמצא גן הילדים או בית הספר היא זו שאחראית לספק את הארוחה היומית. אך בימי לימוד מקוצרים, כלומר עד השעה 13:30, התלמידים לא יהיו זכאים להזנה.
תלמיד שנעדר ממוסד החינוך אינו זכאי לקבל ארוחה. כמו כן, ישנו איסור על הוצאת מזון משטח בית הספר.
הרשויות המקומיות רשאיות לגבות מההורים ולחייב אותם לשלם לצורך השתתפות במימון הארוחות. סכום ההשתתפות של ההורים נקבע על ידי ועדת החינוך של הכנסת, והוא יחסי בהתאם להכנסתם החודשית. תלמידים אשר מצבם הכלכלי אינו מאפשר השתתפות בתשלום הארוחות יהיו זכאים לקבל ארוחות יומיות ללא תשלום.
הורה שמעוניין לוותר על הארוחה עבור ילדו חייב למלא טופס הצהרת הורים שאינם מעוניינים בהזנת ילדם ולמסרו להנהלת המוסד החינוכי.
תפריט הארוחה היומית נקבע מדי חודש על ידי תזונאית תוכנית ההזנה, בהתאם להנחיות משרד הבריאות. במקרים של בעיות או קשיים או אי-שביעות רצון מהמזון המסופק, החוק מציע ליצור קשר עם בית הספר אשר יפנה לנציג ההזנה או לנציג הרשות המקומית. החוק אוסר לפנות ישירות לספק המזון.