stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הספרייה הלאומית של סין
היסטוריה > יסוד הספרייה

ב-1906 שלח מושל מחוז חונאן מזכר לכתר על כך שהשלים את ההכנות ליצירת ספרייה מחוזית בצ'אנגשה. ב-1908 וב-1909 שלחו פקידים בכירים ממחוזות ליאונינג, שאנדונג, שאנשי, ג'ג'יאנג ויונאן בקשות לחצר לקבל אישור לפתיחת ספריות מחוזיות. בתגובה, ב-2 במאי 1909 משרד החינוך של שושלת צ'ינג הודיע על תוכניות לפתיחת ספריות בכל מחוזות האימפריה. ב-9 בספטמבר באותה שנה פנה ג'אנג ג'ידונג, מנהיגה הוותיק של הפעולה להתחזקות עצמית (תהליך ממסדי למודרניזציה של הכלכלה והצבא הסיני במחצית השנייה של המאה ה-19), בבקשה לקיסר ליסוד ספרייה בבירת סין. בקשתו נענתה בחיוב באותו יום עצמו. המוסד נקרא במקור "הספרייה הקיסרית של פקינג" או "ספריית המטרופוליטן".

למנהלה הראשון של הספרייה מונה הביבליוגרף והפילולוג, מיאו קואנסון (1919-1844) שייסד וניהל שנתיים לפני כן את הספרייה בנאנג'ינג. למרות המלצות מוקדמות למיקום הספרייה באזור שאינו רגיש לשריפות ולשטפונות, נבחר מתחם של אולמות ומקדשים בודהיסטים באזור הגדה הצפונית של אגמי שיצ'אנאי שבבייג'ינג. אתר זה סבל מלחות שפגעה בשימור הספרים וגם סבל מנגישות גרועה לקוראים. הספרייה נשארה במיקום זה עד 1917.
היסטוריה > היסטוריה מאוחרת

הספרייה נפתחה לציבור ב-27 באוגוסט 1912, פחות משנה לאחר הדחת פויי, הקיסר האחרון בשושלת צ'ינג. ממועד זה נוהלה הספרייה על ידי משרד החינוך של הרפובליקה הסינית (1912–1949). מנהלה החדש של הספרייה, ג'יאנג האן (1935-1853) המליץ על הפיכתה לספריית מחקר ועל פתיחת ספרייה נפרדת שתכיל גם מגזינים ופרסומים חדשים פופולריים ותהיה מיועדת לקהל הרחב. ספרייה כזו אכן נפתחה באתר אחר ביוני 1913 והועברו אליה יותר מ-2,000 ספרים מהספרייה הראשית. באוקטובר 1913 נסגרה הספרייה הראשית לקהל לאחר שהתברר כי אולם המקדש בו שכנה קטן מדי ולא נגיש.
ב-1928, לאחר המשלחת הצפונית (מסע צבאי של הקוומינטנג בראשות צ'יאנג קאי שק, שנועד להביס אילי מלחמה ששלטו בצפון סין, ולאחד את המדינה תחת הנהגה אחת.) שימשה הספרייה כספרייה לאומית בצוותא יחד עם ספריית נאנקינג. ב-1931 נפתחה הספרייה בבניין חדש, ברחוב וֵנג'ין, בפארק בייהאי שמצפון מערב לעיר האסורה. הרפובליקה העממית של סין קמה באוקטובר 1949 ובייג'ינג הפכה לבירתה. ב-1951 הכריז משרד התרבות של סין כי שם הספרייה יהיה ספריית פקינג.
באוקטובר 1987 עברה הספרייה למבנה מודרני הנמצא בצפון פארק הבמבוק הסגול שבמועצת האידיאן, הנמצאת כ-7 קילומטרים מצפון מערב לעיר האסורה.
אוספים

אוספי הספרייה הלאומית של סין הם הגדולים באסיה. היא מחזיקה מעל ל-33.78 מיליון פריטים (נכון ל-2014) המציבים אותה גם כאחת הספריות הגדולות בעולם. היא מחזיקה פרסומים של האומות המאוחדות כמו גם של מדינות זרות ואוסף של חומרים ספרותיים במעל ל-115 שפות. הספרייה כוללת אוסף של עצמות ניחוש כתבים עתיקים ואוספי הדפסות על עץ (אנ'). בין האוספים יקרי הערך שבספרייה קיימים מסמכים ורשומות עתיקים ונדירים מימי שושלות  העבר של הקיסרות הסינית.
האוסף המקורי של "ספריית המטרופוליטן" הורכב ממספר מקורות. ב-1909 מסרה החצר הקיסרית לספרייה את העותק השלם היחיד שנותר של סיקו קוואנשו - ארבעה קובצי ענק של כתבים המכילים את כל אוצרות הידע, הספרות והתרבות הסינית כפי שהיו ידועים עד 1782, השנה בה נחתמה היצירה שנוצרה בארבעה עותקים בלבד. בהוראת משרד החינוך הקיסרי הועברו לספרייה באותה עת גם ספרים עתיקים, ארכיונים ומסמכים של המזכירות הגדולה (הגוף השלטוני הבכיר בזמן שושלת מינג שכלל שישה שרים). כמו כן, הועבר האוסף של אוניברסיטת גוזיג'יאן הקיסרית. אוספים קיסריים אלו הכילו ספרים ותעודות מתקופת שושלת סונג הדרומית (1279-1127). בנוסף, תוכנן של שלוש ספריות פרטיות מאזור נאן-נינג נתרם לספריית המטרופוליטן. לבסוף, החצר הקיסרית עשתה מאמצים גדולים כדי להשיג כתובות עתיקות שנחרטו על גבי אבן או ברונזה.
אוספים > אוספים ופריטים בעלי חשיבות

אוסף של מעל ל-270 אלף ספרים סיניים עתיקים ונדירים ומעל ל-1.64 מיליון ספרים סיניים מסורתיים מלפני המאה ה-20.
מעל ל-35 אלף כתובות על עצמות ניחוש ושריונות צבים מתקופת שושלת שאנג (המאות ה-16-11 לפני הספירה).
לוחות חרוטים של קלאסיקות האבן של שיפינג שנוצרו על ידי קאי יונג (192-132 לספירה) משושלת האן המזרחית.
מעל ל-16 אלף קבצים של מסמכים היסטוריים יקרי ערך וכתבי יד עתיקים ממערות מוגאו שבדונחואנג.
סוטרות בודהיסטיות מהמאה ה-6 לספירה.
העותק המקורי היחיד הקיים של הזיג'י טונגג'יאן - קובץ כרונולוגי עתיק שהושלם ב-1084 על ידי קבוצת מלומדים בראשותו של סימה גואנג וכולל סקירה היסטורית סינית מקיפה של 1,400 שנים.
ספרים וארכיונים של הספריות הקיסריות מתקופת שושלת סונג הדרומית (1279-1127) הכוללות עבודות של ג'ו שי.
העותק הכתוב העתיק ביותר של קובץ המקור לרפואה סינית - הואנג ניג'ינג ("ספר הרפואה של הקיסר הצהוב", שנכתב בסביבות 100 לפני הספירה) מזמן תקופת שושלת ג'ין (1234-1115).
העותקים השלמים והשמורים ביותר של אנציקלופדיית יונגל מזמן שושלת מינג (1644-1368) - אנציקלופדיה נרחבת ביותר שהושלמה בעשור הראשון של המאה ה-15.
העותק השלם היחיד שנותר של סיקו קוואנשו - ארבעה קובצי ענק של כתבים המכילים את כל אוצרות הידע, הספרות והתרבות הסינית שנכתבו בזמן שושלת צ'ינג ונחתמו ב-1782.
אוסף ספרות וספרים ייחודיים מתקופת שושלת צ'ינג שנאספו מהמכללות הקיסריות ומאספנים פרטיים.
המבנה הפיזי של הספרייה

הכניסות הצפונית והדרומית למתחם הספרייה המודרני, שהוקם ב-1987, הן למבנים מאורכים בעלי גגות בסגנון פגודה. הכניסה הראשית ממזרח, מרחוב ז'ונגגואנקון (Zhongguancun), שהוא עורק תחבורה מרכזי באזור, היא בעלת חזות מודרנית. ממערב למתחם נמצא שטח ירוק שהוא חלק מפארק הבמבוק הסגול. מתחם זה כלל את בניין הספרייה המרכזי עד 2008. ב-2008 נחנך באגף הצפוני של מתחם הספרייה בניין הספרייה החדש. הבניין הצפוני הוא בשטח של 77,000 מ"ר, תוכנן על ידי משרד האדריכלים הגרמני KSP Jürgen Engel Architekten (גר'). אוסף הספרים המצוי בבניין כולל כ-12 מיליון ספרים ומבקרים בו מדי יום כ-12,000 מבקרים. החלל המרכזי של המבנה הוא מלבני, במידות של 90 * 119 מטרים והוא כולל שלושה מפלסים שנועדו, על פי המתכננים, להראות את התרבות הנבנית שכבה על גבי שכבה כמו באתר ארכאולוגי. במפלס הבסיס נמצאים האוספים העתיקים ביותר ובהם גם אוסף סיקו קוואנשו הנמצא בתוך חדר כספת שקוף. המפלס השני, המסמל את ההווה, מוקדש לאגפי הקריאה והיעץ והמפלס העליון הוא הספרייה הדיגיטלית המסמלת את העתיד. מעל כל החלל הענק של הספרייה נפרש גג המוחזק על ידי שש קורות פלדה, ללא עמודי תמך.
גלריה

הבניין הצפוני החדש. מבט מדרום-מזרח
החלל הפנימי בבניין הספרייה הצפוני
כתובת עתיקה מתקופת שושלת האן
זיג'י טונגג'יאן - כתב יד מקורי מתוך קובץ היסטוריה מהמאה ה-11
בניין הספרייה הדרומי מואר בלילה
הערות שוליים

1 2  National Library / KSP Jürgen Engel Architekten, באתר archdaily.com, ‏27 ביולי 2009
1 2  National Library of China, באתר architizer.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461676905171  PLWABN: 9810622230305606  BNE: XX5426062  BnF: cb14012773j (data)  CiNii: DA13241837  GND: 10005426-2  ISNI: 0000 0001 2152 4522  LCCN: no2001051712  LNB: 000152599  NDL: 00792082  NKC: ko2004253102  NLA: 36591857  RERO: 02-A023104219  SUDOC: 112791085  VcBA: 494/19971  VIAF: 126033716   WorldCat (עם VIAF): 126033716
הפיגוע במרכול היהודי בפריז

| חלק מהתקפות איל-דה-פראנס 2015 |
| --- | --- |

 תאריך:  9 בינואר 2015
 מקום:  צרפת מרכול היפר כשר, הרובע ה-12 של פריז, צרפת
 מטרה:  היפר כשר 
 קואורדינטות:  48°50′49″N 2°24′56″E﻿ / ﻿48.847026°N 2.415452°E﻿ / 48.847026; 2.415452
 סוג:  פיגוע ירי ומיקוח
 נשק:  AK-47
 הרוגים:  4
 פצועים:  9
 מבצע:  המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית
 מניע:  טרור אסלאמי בהשראת המדינה האסלאמית
  (למפת פריז מוגדלת) הפיגוע במרכול היהודי(למפת פריז רגילה) הפיגוע במרכול היהודי
 
המרכול מרשת המרכולים "היפר כשר"
עצרת המחאה כנגד הפיגוע
הפיגוע במרכול היהודי בפריז היה פיגוע מיקוח שהתרחש ביום שישי, 9 בינואר 2015. טרוריסט מוסלמי פרץ ל"היפר כשר" ("Hyper Cacher"), אחד מהסניפים של רשת מרכולים למכירת מוצרי מזון כשרים בבעלות יהודית, ברובע ה-12 בפריז בירת צרפת. המחבל תפס בני ערובה מקרב לקוחות המרכול ועובדיו. לאחר מספר שעות מצור על המרכול פרצו אליו שוטרים מיחידת לוחמה בטרור וירו למוות במחבל. בפיגוע נרצחו ארבעה מבני הערובה.
הפיגוע

המחבל, אמדי קוליבאלי (Amedy Coulibaly), בן 32, יליד צרפת למשפחה של מהגרים ממאלי, ירה למוות בשוטרת ביום שלפני הפיגוע. הוא פרץ בשעת הצהריים למרכול מרשת המרכולים "היפר כשר" שבבעלות משפחת אמסלם, כשהוא חמוש בשני רובי סער מדגם קלשניקוב. באותה עת נמצאו במרכול למעלה מעשרים איש, שעסקו בקניות לקראת השבת. עם כניסתו למרכול ירה המחבל למוות בשניים מבני הערובה לפחות. 15 אנשים ששהו במרכול נמלטו למרתף והסתתרו שם בתוך חדר קירור, בסיועו של אחד העובדים, לסאנה באטילי, מהגר מוסלמי ממאלי.
הפיגוע התרחש יומיים לאחר הפיגוע במשרדי "שרלי הבדו" בפריז, בעת שכוחות הביטחון הצרפתים צרו על שני החשודים בביצוע אותו פיגוע, שהתבצרו בבניין בעיירה דמרטן-אן-גואל שמצפון לפריז. המחבל, שתיאר עצמו בפני בני הערובה כחבר בארגון המדינה האסלאמית, אמר כי בחר בעסק יהודי כמטרה על מנת לגמול על פעולות ישראל נגד הפלסטינים. הוא איים כי אם המשטרה לא תשחרר את שני החשודים שהתבצרו מצפון לפריז הוא יוציא להורג בני ערובה.
משטרת פריז צרה על המרכול והורתה על סגירת חנויות יהודיות באזור הסמוך מחשש לביטחונן. יהודי האזור נקראו שלא להגיע לבתי הכנסת בערב השבת. למקום הובאו אנשי RAID (יחידת ההשתלטות של משטרת צרפת). השוטרים הצליחו להתחבר למצלמות טלוויזיה שצילמו את פנים המרכול ועקבו אחרי תנועות המחבל.
לקראת השעה חמש אחר הצהריים הסתיים המצור מצפון לפריז ושני המחבלים שם נהרגו. מחשש שהמחבל במרכול יממש את איומו להרוג בני ערובה ניצלו אנשי RAID הזדמנות בעת שהוא כרע לתפילה, פרצו למרכול, ירו בו למוות ושחררו את בני הערובה. הפריצה צולמה על ידי צלמי כלי התקשורת שסיקרו את המאורע.
בתוך המרכול נמצאו גופות של ארבעה מבני הערובה שנרצחו על ידי המחבל, כולם גברים יהודים.
לאחר הפיגוע

יומיים לאחר הפיגוע נערכה בפריז עצרת מחאה על פיגוע זה והפיגוע במשרדי "שרלי הבדו" בהשתתפות למעלה ממיליון משתתפים ובהם עשרות מנהיגי מדינות. עצרות המונים דומות נערכו באותו ערב במקומות נוספים בצרפת. לאחר העצרת נערך בבית כנסת בפריז טקס לזכר ארבעת ההרוגים במרכול בהשתתפות נשיא צרפת, פרנסואה הולנד, וראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, שהגיע לעצרת ההמונים בפריז. נתניהו נשא נאום בעברית, עם תרגום סימולטני לצרפתית.
ארונות ארבעת נרצחי הפיגוע הוטסו לישראל, וב-13 בינואר הם הובאו לקבורה בהלוויה ממלכתית בהר המנוחות בירושלים.
הפיגוע גרם לתחושות קשות וחשש ממשי לביטחונה של הקהילה היהודית בצרפת. התקשורת דיווחה על יהודים רבים בצרפת השוקלים עלייה לישראל.
בעקבות פעולותיו של לסאנה באטילי, עובד בסופר ממאלי, שסייע ל-15 יהודים להסתתר מהמחבל, ממשלת צרפת העניקה לו אזרחות צרפתית בהליך מזורז ובטקס רשמי.
בשנת 2018 פורסם כי מאז הפיגוע במרכול, לא ביצע ארגון דאעש פיגועים נוספים נגד מטרות יהודיות.
הערות שוליים

↑  "הגיבור" המוסלמי מהפיגוע במרכול יקבל אזרחות צרפתית, באתר וואלה, 16 בינואר 2015
↑    תמר שבק, נקמת הדם הצרפתית, באתר "ידיעות אחרונות", 17 בנובמבר 2018
הלווית 4 הנרצחים בירושלים
הפיגועים בשארם א-שייח' (2005)

| חלק מטרור במצרים |
| --- | --- |

 תאריך:  23 ביולי 2005 
 מקום:  שארם א-שייח' 
 קואורדינטות:  27°51′35″N 34°16′57″E﻿ / ﻿27.8598°N 34.2824°E﻿ / 27.8598; 34.2824
 סוג:  פיגוע תופת
 הרוגים:  80
 פצועים:  יותר מ-200
 מבצע:  אל-קאעידה גדודי עבדאללה עזאם
  (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףהפיגועים בשארם א-שייח'(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףהפיגועים בשארם א-שייח'
 
הפיגועים בשארם א-שייח' (2005) הם סדרת פיגועים שאירעו ב-23 ביולי 2005, בעיר שארם א-שייח' בדרום חצי האי סיני אשר במצרים, שבוצעו על ידי ארגון הטרור הסלפי, המשתייך לארגוני אל-קאעידה - "גדודי עבדאללה עזאם בסוריה ובמצרים", ארגון הקרוי על שמו של עבדאללה עזאם. בביצוע הוא נתמך על ידי קבוצת הייחוד והג'יהאד במצרים.
תיאור האירועים

שתי מכוניות תופת ומזוודת נפץ פוצצו בסמוך לאתרי תיירות עיקריים: שני בתי מלון והשוק העתיק של העיר. בפיגוע נהרגו כ-88 בני אדם ונפצעו למעלה מ-200. בין ההרוגים היו כ-10 תיירים ממדינות המפרץ הפרסי ומדינות אירופה, יתר ההרוגים היו מצריים.
ההתקפות אירעו ביום השנה למהפכת הקצינים החופשיים במצרים, שבה הורד מכיסאו המלך פארוק והגנרל מוחמד נגיב עלה לשלטון במקומו. יום זה מצוין במצרים כיום חג לאומי.
ארגון הטרור הודיע לאתר אינטרנט איסלמי כי הפיגוע נערך בתגובה לפעולות שנעשות על ידי ארצות הברית ומדינות אירופה נגד מוסלמים בעיראק, הרשות הפלסטינית, אפגניסטן וצ'צ'ניה.
הארגון שכוון לפגוע באחד מסמלי התיירות החשובים של מצרים, בירת הנופש של סיני שהושקעו בה מיליארדי דולרים, השיג את מטרתו ובעקבות הפיגועים, נרשמה עזיבה של תיירים רבים וביטול הזמנות נופש רבות. גם בפיגוע זה אפשר לראות את דפוסי הפעילות של אל-קאעידה ובין היתר המגמה לפגוע במקום החשוב ביותר באזור (מרכז כלכלי) ובתאריך סמלי. על פי פרשנים הפיגוע נועד לערער את מעמדו של נשיא מצרים חוסני מובארכ לקראת הבחירות שאמורות היו להתקיים זמן קצר לאחר מכן.
התגובה המצרית לפיגוע

בתגובה לפיגוע התבצעו במצרים מעצרים רבים, בעיקר בקרב הבדואים שבסיני שהוחשדו בסיוע והתארגנות לפיגוע. בנוסף החלה מצרים בבניית מחסום הפרדה סביב שארם א-שייח' והקמת נקודות בידוק בכניסה לעיר, על מנת למנוע כניסה של גורמים טרוריסטים וביצוע פיגועים נוספים.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, מצרים בונה גדר ביטחון סביב שארם א-שייח, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2005
השאלה הארמנית

קריקטורה משנת 1895:ג'ון בול ב"דילמה" - "קשה כל כך להפריע ללקוח כל כך טוב", ברקע מעשי הטבח החמידיים
השאלה הארמנית הייתה הוויכוח בעקבות קונגרס ברלין מ-1878 כיצד יש להתייחס לארמנים באימפריה העות'מאנית. המונח הפך לנפוץ בקרב חוגים דיפלומטיים ובעיתונות הפופולרית. במונחים ספציפיים, השאלה הארמנית מתייחסת להגנה ולחירויות של ארמנים מהקהילות השכנות להם שהתנכלו להם. השאלה הארמנית מסבירה את 40 שנות ההיסטוריה הארמנית-עות'מאנית בהקשר של הפוליטיקה האנגלית, הגרמנית והרוסית בין 1877 ל-1914.
במשך השנים התרחשו מספר מעשי טבח בארמנים כמו מעשי הטבח החמידיים ב-1894–1896 וטבח אדנה ב-1909, בהם נרצחו מאות אלפי ארמנים. בשנת 1915 החליטה הנהגת מועצת האיחוד והקידמה, ששלטה בממשלה העות'מאנית, להפסיק את לצמיתות "השאלה הארמנית" על ידי טיהור אתני - רצח עם של מעל מיליון ארמנים, וגירוש רוב הארמנים מהאימפריה, במסגרת רצח העם הארמני. בד בבד נרצחו והושמדו גם רוב האשורים והיוונים במזרח התיכון ברצח העם האשורי ורצח העם היווני-פונטי.
רקע

החל מאמצע המאה ה-19, המעצמות הגדולות באותה תקופה התמודדו עם יחסה של האימפריה העות'מאנית למיעוטים הנוצרים שלה ולחצו עליה יותר ויותר להעניק שוויון זכויות לכל אזרחיה. בעקבות הדיכוי האלים של נוצרים בהתקוממויות בבוסניה והרצגובינה, בולגריה וסרביה בשנת 1875, המעצמות הגדולות יזמו ב־1856 את חוזה פריז, בטענה שהוא מספק את הסמכות להתערבותם כדי להגן על המיעוטים הנוצרים של האימפריה העות'מאנית. עד סוף שנות ה-70, היוונים, יחד עם כמה אומות נוצריות אחרות בבלקן, שהיו מתוסכלים מתנאיהם, הצליחו להשתחרר מהשלטון העות'מאני בעזרת המעצמות. לעומתם, הארמנים, קיבלו פחות עניין, ופחות תמיכה מצד המעצמות. מעמדם בשנים אלו עמד על קיפאון יחסית, ובאימרפיה העות'מאנית הם כונו millet-i sadıka או "מילת נאמן".
בשנים 1827–1828, הצאר ניקולאי הראשון ביקש עזרה מארמנים פרסיים במלחמה הרוסית-פרסית, והבטיח כי לאחר מכן, הוא יעזור לשפר את חייהם. ב-1828 הכריזו הרוסים מלחמה על טורקיה. בשנת 1828 בהסכם טורקמנצ'אי, סיפחה רוסיה את Erivan Khanate, חאנות נחצ'יבאן, והאזור הכפרי שסביבם. לאחר הסכם טורקמנצ'אי, עודדו הרוסים את הארמנים שעדיין חיו תחת שלטון פרסי להגר לארמניה הרוסית, ו-30,000 נענו לקריאה. רוסיה סיפחה חלקים משמעותיים מהשטח שנכבש על ידי הארמנים. אותה תקופה, היו 1,095,889 ארמנים באימפריה העות'מאנית. ככל שרוסיה התקדמה בגבולה הדרומי, היא הפכה ליותר ויותר מעורבת בעניינים עות'מאניים. רוסיה הייתה כוח מכריע בהשגת עצמאותן של רומניה וסרביה. רוסיה, והחיים הרוסיים, משכו ארמנים. ארמנים רבים התחנכו ואימצו דרכים רוסיות. עבור הארמנים רוסיה הייתה גם דרך לאירופה. רוסיה השיגה שליטה על חלק גדול מארמניה, והפכה למגינת הארמנים באימפריה העות'מאנית.
רוב הארמנים חיו במחוזות הגובלים ברוסיה ולא במדינות אחרות באירופה. על פי הסכם אדריאנופול מ-1829, האימפריה העות'מאנית ויתרה על אחאלקלאק ואחלציחה לרוסיה. כ-25,000 ארמנים עות'מאנים עברו לארמניה הרוסית, והיגרו מאזורים אחרים באימפריה. הארמנים החלו לראות יותר את האימפריה הרוסית בתור הערבה האולטימטיבית לביטחונם.
הדילמה

ארמנים רבים בפרובינציות המזרחיות של האימפריה העות'מאנית, חיו תחת איום של אלימות אפליה והשפלה מצד עמים שכנים עוינים. בשנים 78–1877 התקיימה מלחמת רוסית עות'מאנית נוספת. הארמנים בירכו את הצבא הרוסי המתקדם כצבא שחרור. בינואר 1878, הפטריארך הארמני של קונסטנטינופול, נרס השני וארז'פטיאן,(אנ') פנה להנהגה הרוסית כדי לקבל הבטחות שרוסיה תכניס הוראות לניהול עצמי של ארמני בהסכם השלום החדש. במרץ 1878, לאחר סיומה של המלחמה, העביר הפטריארך למעצמות תלונות ארמניות על "תפיסת קרקע בכפייה... המרה בכפייה של נשים וילדים, הצתות, גביית פרוטקשן, אונס, ורצח" למעצמות. הפטריארך שכנע את הרוסים להכניס סעיף 16 לחוזה סן סטפנו, שקבע כי הכוחות הרוסיים הכובשים את המחוזות המאוכלסים בארמנית במזרח האימפריה העות'מאנית ייסוגו רק עם יישום מלא של רפורמות.
בריטניה התנגדה לכך שרוסיה תחזיק בשטחים עות'מאניים רבים כל כך. ביוני 1878, היא לחצה שהמעצמות הגדולות יכנסו למשא ומתן חדש במסגרת הקונגרס של ברלין. סעיף 16 שונה כך שכל אזכור של הכוחות הרוסיים שנותרו במחוזות הוסר. במקום זאת, הממשלה העות'מאנית הייתה אמורה להודיע מדי פעם למעצמות הגדולות על התקדמות הרפורמות.
"תוכנית הרפורמה הארמנית" מ-11 במאי 1895 הייתה סדרה של רפורמות שהוצעו על ידי מעצמות אירופה אך אלו לא יושמו.
במקום זאת החלו מעשי הטבח החמידיים. הדיפלומט הצרפתי ויקטור ברארד כתב:
לאחר שישה חודשים של מעשי טבח מתמידים, בעוד אירופה העמידה פנים שהשאלה הארמנית כבר נפתרה, החליטו הארמנים להראות לאירופה שהשאלה הארמנית עדיין קיימת אך שאין יותר ממשלה עות'מאנית.
ראו גם

השאלה היהודית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119515909 (data)
הלנה פישר

| --- | --- |

 לידה:  5 באוגוסט 1984 (בת 40) קרסנויארסק, ברה"מ 
 שם לידה:  Елена Петровна Фишер 
 מוקד פעילות:  המבורג 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  Stage & Musical School Frankfurt 
 סוגה:  מוזיקת שלאגר, מוזיקת פולק, מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  גרמנית, רוסית 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרסי ECHO (2015)  פרס הטלוויזיה הבווארית (2015)  רומי  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 www.helene-fischer.de/home
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
הֶלֵנֶה פישר (בגרמנית: Helene Fischer; נולדה ב-5 באוגוסט 1984) היא זמרת גרמנייה.
ביוגרפיה

פישר נולדה בקרסנויארסק שברוסיה למשפחה גרמנית אתנית. ב-1988 עברה עם הוריה לריינלנד-פפאלץ שבגרמניה.
לאחר התיכון היא למדה מוזיקה ומשחק בבית ספר לאמנויות, במהלך לימודיה היא הופיעה בתיאטרון בדרמשטאדט. בתקופה זו שלחה אמה ללא ידיעתה הקלטות שירים אותם שרה למספר חברות תקליטים.
ב-2005 הופיעה לראשונה בטלוויזיה בתוכנית של ARD, במהלכה ביצעה דואט עם זמר נוסף.
ב-2006 הוציאה את האלבום הראשון שלה "Von hier bis unendlich".
היא זכתה במספר פרסים מוזיקליים, ביניהם פרס "Echo" היוקרתי.
בנוסף היא הנחתה מספר תוכניות מוזיקה בטלוויזיה.
ב-2013 ביצעה את הופעת המשחק הראשונה שלה באופרת הסבון "Das Traumschiff".
באירוויזיון 2014 הציגה את הניקוד הגרמני.
ב-2016 שרה שיר בדיבוב לגרמנית של הסרט מואנה.
הפיגוע במפגש השרון ג'מיל בהרצליה

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

מסעדת מפגש השרון ג'מיל, כפי ששופצה בעקבות הפיגוע
 תאריך:  11 ביוני 2002
 מקום:  מסעדת מפגש השרון ג'מיל, רחוב סוקולוב, הרצליה
 קואורדינטות:  32°10′01″N 34°50′31″E﻿ / ﻿32.167058°N 34.841807°E﻿ / 32.167058; 34.841807
 סוג:  פיגוע התאבדות
 נשק:  מטען צינור
 הרוגים:  1
 פצועים:  15
 מבצע:  גדודי חללי אל-אקצא
 מספר מפגעים:  1
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) זירת הפיגוע(למפת נתניה רגילה) זירת הפיגוע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זירת הפיגוע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זירת הפיגוע  he זירת הפיגוע במפגש השרון ג'מיל בהרצליהhe זירת הפיגוע במפגש השרון ג'מיל בהרצליהמפת  __ הרצליה (in English: Herzliya)  __ כפר שמריהו (in English: Kfar Shmaryahu) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רשפון (in English: Rishpon) (מועצה אזורית חוף השרון (in English: Hof HaSharon Regional Council)) מצפון-מזרח: __ רעננה (in English: Ra'anana) ממזרח: __ גבעת ח"ן (in English: Givat Hen) (מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council)), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מדרום: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ גליל ים (in English: Glil Yam) (מועצה אזורית חוף השרון), __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הפיגוע במפגש השרון ג'מיל בהרצליה היה פיגוע התאבדות שנערך ב-11 ביוני 2002 במסעדה בהרצליה, ובו נרצחה נערה אחת ונפצעו 15 אנשים.
הפיגוע

ב-11 ביוני 2002, בשעה 19:45 בערך, הגיע עומאר זאיידה, מחבל מתאבד פלסטיני, למסעדת מפגש השרון ג'מיל שברחוב סוקולוב בהרצליה המחבל ביקש כוס מים ואז הפעיל מטען צינור קטן שנשא על גופו, במסעדה ישבו כ-30 אנשים. הפיצוץ גרם למותה של נערה, הדר הרשקוביץ, ולפציעה של 15 אנשים. אחד מעובדי ההצלה טען כי למחבל היה מטען צינור נוסף, שלא התפוצץ. לפי הרשויות, המטען היה מלא במסמרים ובמסבים כדוריים.
תגובות

בעקבות הפיגוע הגישה ישראל תלונה למועצת הביטחון של האו"ם בטענה שמתרחש מסע טרור פלסטיני נגד אזרחים ישראלים.
גדודי חללי אל-אקצא, הזרוע הצבאית של פת"ח קיבל אחריות על פיגוע הטרור. הדובר של הארגון דיווח כי המחבל הוא פלסטיני בן 30 בשם עומאר זאיידה שגר בכפר הפלסטיני מאדמא שבגדה המערבית.
הרשות הפלסטינית פרסמה הודעה רשמית בה גינתה את הפיגוע, בהודעה נאמר "הרשות הפלסטינית הנתונה עם העם הפלסטיני במצור אכזרי, מגנה התקפות נגד אזרחים בתוך ישראל. פיגועים כמו הערב פועלים לטובת ישראל, ונותנים לה הזדמנות להמשיך בפשעיה.". עם זאת, בכפר מאדמא הוצבה אנדרטה לזכר המחבל שביצע את הפיגוע הנושאת את תמונתו לצד תמונתו של יאסר ערפאת.
הערות שוליים

1 2  אנדרטה במאדמא מאדירה מחבל, באתר מבט, ‏19.08.10
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
הר לוקי (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  לוקי 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס אסגארד 
 קואורדינטות:  77°29′00″S 162°31′59″E﻿ / ﻿77.4833°S 162.533°E﻿ / -77.4833; 162.533
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לוקי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לוקי
 
הר לוקי (באנגלית: Mount Loke) הוא הר ברכס אסגארד, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
ההר נמצא בצידו הדרומי של עמק רייט; ההר ניצב בין קרחון גודספיד וקרחון דנטון.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר נתן לו על ידי המשלחת האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה מוולינגטון, ניו זילנד, אשר חקרה את האזור בעונת מחקר 1959–1958.
בדומה לשמות אתרים רבים אחרים ברכס אסגארד, הקרויים על שם דמויות ואתרים מהמיתולוגיה הנורדית, הר זה קרוי על שם לוקי, אל במיתולוגיה הנורדית.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד - מתן שמות ל-1660 אתרים אנטארקטיים
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
| אתרים ברכס אסגארד |
| --- | --- | --- |
| הרים | אוטגארד • אובליסק • אודין • אוליבר • בול • גרנדל • דרבי • האריס • הארפ • הול • וולגר • לוקי • ליונס • מטרהורן • נוקס • פונדר • פנורמה • פריה • פרק • קולמן • ת'ור |  |
| רכסי הרים | אינלנד פורטס • גבעות מקדונלד • רכס פלינט |  |
| מצוקים | הות'ם |  |
| עמקים | טירול • יוטונהיים • ניבלונגן • פירס • פנריר |  |
| קרחונים | אלבריך • ביאוולף • חבר העמים • פאונטיין • קונרואו • קטספו • ריפיטר |  |
העתקי הספרים של האולם הצפוני

העתקי הספרים של האולם הצפוני (בסינית מסורתית: 北堂書鈔; בסינית מפושטת: 北堂书钞; בפין-יין: Běitáng Shūchāo, בֵּייטָאנְג שׁוּצָ'או) היא אנציקלופדיה סינית מתקופת שושלת סְווֵי, אשר כתיבתה הסתיימה בשנת 610. יוצר "העתקי הספרים" הוא המלומד יוּ' שְׁנָאן, אשר הועסק במשך עשר שנים כמפקח על ספריית הארמון והיה בעל גישה למבחר גדול של ספרים.
מקור השם

השם "האולם הצפוני" מצביע על האולם האחורי של הספרייה הקיסרית, משם נוהל הפיקוח על הספרים.
מקור מתקופת טָאנְג מתאר כך את מקור השם:
האציל יוּ' נעשה למפקח על הספרים, הצליח להשמיש עניינים שהופיעו בספרים אשר נערמו באולם שבירכתי הספרייה, וקרא ל[יצירה] "העתקי הספרים של האולם הצפוני". האולם הצפוני עדיין עומד על תילו כיום, אך "העתקי הספרים" כבר נפוצו בעולם.
חשיבות היצירה

"העתקי הספרים" היא אחת האנציקלופדיות הכלליות הקדומות בסין, וערכה נובע ממספר המקורות הגדול בו השתמשה, והיותם ייחודיים אל מול המקורות של אנציקלופדיות מאוחרות יותר. המקורות כולם מן התקופה שקדמה לשושלות הדרומיות והצפוניות, ו-90% מהם כבר אבדו. בשל מספר הכרכים הרב קשה היה ליצור לספר עותקים, ולפיכך כבר בזמן שושלת סונג, "העתקי הספרים" נעשה נדיר למדי.
היצירה גם כלולה באוסף "כלל הספרים של ארבעת האוצרות", ושימשה את לוּ שׂוּ'ן כאשר חקר את הספר "האוסף של גִ'י קָאנְג".