stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחים ואחיות לנשק
במחאה נגד הרפורמה המשפטית

| --- | --- |
 :  ראו גם – הרפורמה המשפטית בישראל (2023), המחאה נגד הרפורמה המשפטית
במחאתו נגד הרפורמה המשפטית, הארגון קיים הפגנות מול בתיהם של שרים וחברי כנסת, "משמרות" עם עמדות שיח, הסברה בישראל ושאר העולם, עתירות משפטיות ופעולות שיבוש ומחאה, כגון תליית שלטי ענק, חסימת כבישים וחסימת הכניסה לארגונים ואתרים הנתפסים כאחראים ליוזמת החקיקה (כגון פורום קהלת) או מסמלים תחומי חיים שצפויים לדעת אנשי הארגון להיפגע קשות בעקבותיה (כגון משרד הביטחון והבורסה לניירות ערך). פעילות מרכזית נוספת הייתה החתמת אנשי מילואים על הצהרה להפסקת התנדבותם לשירות מילואים במקרה שחוקי המהפכה המשפטית יעברו.
ב-28 במרץ הודיעו מובילי הארגון שהשהו את המחאה בעקבות הצהרת ראש הממשלה בנימין נתניהו על השהיית החקיקה, על מנת לתת הזדמנות למהלך ההידברות וכי יהיו ב"דקת קריאה" לחידושה אם ההידברות לא תישא פרי. זמן קצר לאחר מכן שב הארגון לפעילות מחאה מלאה, לאחר שחברי הממשלה המשיכו לקדם את צעדי החקיקה.
החל מיוני 2023, פעילים של הארגון קיבלו הודעות על ביטול רישיון הנשק שלהם. הודעות על ביטול רישיון הנשק התקבלו גם לאחר אירועי 7 באוקטובר בקרב פעילים שהם קצינים במילואים עם נשק ארוך וחברים בכיתות כוננות.
ב-2 בפברואר 2024 פורסמו מטעם אחים לנשק מודעות ענק בעיתונים ובהם קריאה לקבוע תאריך מוסכם לבחירות עוד השנה.
במחאה נגד הרפורמה המשפטית > פעולות מחאה ושיבוש

פעילי הארגון קיימו מוקדי הפגנה קבועים ומשתנים מול בתיהם של שרים וחברי כנסת בקואליציה, וכן ביצעו פעולות שיבוש במוקדים שונים. ב-1 במרץ 2023, במסגרת "יום שיבוש" חסמו את כביש 1, והקימו מעבר גבול סמלי בין הדמוקרטיה לדיקטטורה. ב-9 במרץ חסמו את הכניסה למשרדי פורום קהלת, המקדם את המהפכה המשפטית, וכן את נמל חיפה תחת הכותרת "בדיקטטורה אין חופש תנועה". ב-16 במרץ הוקמה לשכת גיוס סמלית מול עיריית בני ברק, וב-17 במרץ הגיעה קבוצה בקיאקים להפגין מול ביתו של נתניהו בקיסריה. במרץ ומאי התקיימו מחאות נוספות מול ביתו של איתמר בן גביר בקריית ארבע עקב כישלונותיו בתחום הביטחון הלאומי. ב-26 באפריל, ביום העצמאות ה-75, הניפו שלט "דמוקרטיה" במצדה, את דגל ישראל ומגילת העצמאות בנחל קומראן, וארגנו משט לאורך חופי תל אביב. ביום השוויון הלאומי שנערך ב-4 במאי התקיימו הפגנות בקריאה לשוויון בנטל הגיוס מול ישיבת פוניבז' ובית הרב גרשון אדלשטיין, ותפילת שחרית מול בית השר סמוטריץ' עם ארגון המחאה "דתיים, ציוניים, דמוקרטים". בנוסף נערכו מחאות מול השרים יצחק גולדקנופף ומשה גפני על חלוקת התקציב, הכספים הקואליציוניים לחרדים וקרן הארנונה. ב-27 ביוני חסמו את הגישה לרחוב מגוריו של השר יריב לוין, וביולי חסמו את נמל חיפה וקיימו "לילה לבן" מול בית שר הביטחון. ב-18 ביולי אזקו עצמם לשער הקריה וחסמו את הכניסות לבורסה לניירות ערך. באוגוסט קיימו מחאה מול ביתו של בצלאל סמוטריץ' ובספטמבר חסמו את חניון ביתו של יריב לוין ערב דיון בבג"ץ על ביטול עילת הסבירות. באוקטובר הפגינו בנווה אטי"ב נגד נתניהו שהתארח במקום.
במחאה נגד הרפורמה המשפטית > פעולות הסברה, הידברות וקירוב

לאורך תקופת המחאה נאמו מייסדי הארגון ופעילים מרכזיים בו בהפגנות, דוגמת הבמה המרכזית של המחאה ברחוב קפלן בתל אביב. פעילי הארגון התראיינו באמצעי התקשורת בישראל, וכתבות על הארגון פורסמו בתקשורת זרה ואף הוקדשה להם כתבה בתוכנית "60 דקות" האמריקאית. פעילי הארגון הקימו עמדות שיח מחוץ לבתי שרים וחברי כנסת וניהלו שיחות עם רבנים מהציונות הדתית במטרה לייצר הידברות ולהעביר את המסר שצבא העם מתפרק בעקבות צעדי החקיקה. כמו כן הוקם אוהל הידברות עם צעירים חרדים המגיעים ללשכת הגיוס בתל השומר לצורך קבלת פטור מגיוס, שפעל במשמרות, החל מ-20 במרץ. אנשי הארגון הפיקו סדרת סרטוני הסברה ("המגדלור") עם דמויות מובילות בחברה הישראלית. בנוסף נעשו פעולות הסברה וקירוב נקודתיות, ותפילה משותפת לשלמות העם, חלוקת זרי פרחים בתחנות המשטרה, וקמפיין הקורא לחרדים לחלוקה בנטל באמצעות שירות צבאי או אזרחי.
במחאה נגד הרפורמה המשפטית > הפסקת התנדבות למילואים

ב-21 במרץ קיימו מובילי הארגון מסיבת עיתונאים ובה הכריזו שיחתימו אנשי מילואים על עצומה לפיה יפסיקו את התנדבותם לשירות מילואים אם צעדי החקיקה המתוכננים יעברו. בימים שלאחר מכן הלכו והתרבו הדיווחים על חתימות של אנשי מילואים על העצומה.
פעילי הארגון חזרו והזהירו מפני נזק בלתי־הפיך שיתרחש בצבא אם לא תיעצר החקיקה. ב-19 ביולי התכנסו חברי הארגון ברחבת מוזאון תל אביב לאירוע שבו הודיעו על השהיית ההתנדבות במילואים במטרה לשמור על ערכי רוח צה"ל. בימים שלאחר מכן פנו פעילי הארגון לרמטכ"ל רב-אלוף הרצי הלוי בדרישה: "דפוק על השולחן ואמור בקול רם וברור: 'אתם מפרקים את צבא העם! החקיקה שלכם מסוכנת לביטחון המדינה!"
ב-22 ביולי קיים הארגון מסיבת עיתונאים עם נציגי עשרות יחידות והודיע ש־10,000 איש הפסיקו התנדבותם למילואים בעקבות קידום החקיקה.
במחאה נגד הרפורמה המשפטית > עתירה משפטית

ב-16 באוגוסט 2023 הגיש הארגון לבג"ץ עתירה למתן צווים לממשלה בנוגע להחלטתה לא לאכוף גיוס חרדים בעקבות פקיעת חוק שירות ביטחון.
הוקרה

הארגון קיבל את פרס ג'ון מקיין בכנס Halifax בקנדה על הגנתו על הדמוקרטיה הישראלית, וסיועו האזרחי מאז אירועי 7 באוקטובר. ב-18 בנובמבר 2023, העניק לו הפורום הביטחוני הבין-לאומי של הליפקס (אנ') את הפרס השנתי ע"ש הסנטור ג'ון מקיין על "מנהיגות יוצאת דופן בחתירה לצדק אנושי".
ב־22 בינואר 2024 קיבל הארגון את אות גיבורי העורף של המועצה הציונית בישראל על פעילותו בעורף הישראלי במלחמה.
ב-28 בפברואר 2024 קיבלו הנשים הפעילות בארגון ("אחיות לנשק") את אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות לאותה השנה, בעקבות פעילותן למתן מענה במגוון תחומים לאחר אירועי 7 באוקטובר.
ביוני 2024 הוענק אות הנשיא להתנדבות לחמ"ל האזרחי שהפעיל הארגון בעת מלחמת חרבות ברזל. באותו החודש העניקה אוניברסיטת רייכמן לאייל נווה תואר דוקטור לשם כבוד, כהוקרה על הקמת החמ"ל האזרחי.
ביולי 2024 העניק ראש עיריית שדרות, אלון דוידי, אות הוקרה לחמ"ל האזרחי של "אחים לנשק", זאת בשל "תרומתם הייחודית לעיר בתקופת המלחמה".
ביקורת

ביוני ויולי 2023, לאחר שחלק מחברי הארגון הודיעו על הפסקת התנדבות לצה"ל, גינה אותם השר בצלאל סמוטריץ' וקרא לראשי מערכת הביטחון לטפל בחומרה במי שיפסיק להתנדב.
ב-1 ביולי, במהלך הפגנה בתל אביב, התפתח עימות אלים בין פעילי הארגון ופעילי "הגוש נגד הכיבוש" ופעיל מהארגון תקף בגז פלפל מפגין שנשא דגל פלסטין.
בדצמבר 2023 התנצל הארגון על שהשתמש בשמות של נופלים במודעה שטענה שבנימין נתניהו אדיש להרוגי מלחמת חרבות ברזל.
יונתן ברק

| --- | --- |

ברק בהופעה, מרץ 2017
 לידה:  1 באוגוסט 1983 (בן 41) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם במה:  נסיך היהודים
 סוגה מועדפת:  קומדיה, דרמה, רומנטיקה
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 עיסוק:  קומיקאי, תסריטאי, שחקן
 מקום לימודים:  מרכז ביכורי העיתים
 יצירות בולטות:  טעים ומתוק
 בת זוג:  נועה מנור
 מספר צאצאים:  2
 https://www.jonathanbarak.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
יונתן ברק (נולד ב-1 באוגוסט 1983) הוא סטנדאפיסט, תסריטאי, עורך וידאו, במאי קליפים ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

ברק הוא בנם של הזמרת רותי הולצמן ורופא הילדים ד"ר שמעון ברק. במשפחתו של ברק שחקנים רבים, בהם יוסף מאורער, שברק הוא נינו.
את דרכו כשחקן החל כתלמיד בית ספר תיכון כאשר נמנה עם חברי סדנת התיאטרון של מרכז ביכורי העיתים בתל אביב. לאחר גמר הלימודים החל להופיע כקומיקאי במסגרת ערב הבמה הפתוחה של הקאמל קומדי קלאב. בשירותו בצבא היה צלם צבאי, ותוך כדי שירותו עבד כתסריטאי. מיד עם שחרורו מצה"ל הצטרף לצוות "יתוש בראש", שם השתתף כחלק מהפאנל במשך כ־25 תוכניות. הוא המשיך לכתוב טקסטים לתוכניות קומיות. בין היתר כתב בתוכניות "היכל התרבות", "גריל" של ליאור שליין, "רצועת הביטחון" ו"משחק מכור". השתתף בתוכנית "עסק שחור" בגלגלצ, והתארח במספר תוכניות טלוויזיה כולל תוכנית הלילה "אחרי הכל", של טל ברמן. ברק היה בין מפתחי התוכנית "הלילה עם ליאור שליין".
בשנת 2006 הצטרף לתוכניתו של יאיר לפיד כ"פרשן אקטואלי" והגיש פינת סטנד-אפ על אירועי השבוע.
בשנת 2007 הופיע בתפקיד אודי, בנו האמצעי של אהר'לה ברג (נתן דטנר) בסדרת הטלוויזיה "משמורת" שכתבה וביימה עירית לינור. בדצמבר אותה שנה יצא בהופעת יחיד של סטנד-אפ. בהמשך השתתף בעונה הראשונה של תוכנית הבידור "צחוק מעבודה".
בשנים 2008–2009 שיחק בטלנובלה "חשופים" בתפקיד אריאל צור, כתב לענייני משטרה.
ברק היה תסריטאי ראשי ומפתח הגרסה הישראלית של סדרת האנימציה "סלב'ס", ששודרה ב-yes בשנת 2009. הוא גם דיבב בסדרה את הדמויות של אורי גלר, של רועי לוי, של רן דנקר ושל עצמו.
בשנת 2010 נטל חלק בתפקיד הראשי בסרט "קסאמבה" (סרט בבימויו של יאיר אורבך) וכן השתתף בסרטו של דורון ערן "נמס בגשם" בכיכובם של חן יאני ולימור גולדשטיין. בשנה זו יצא גם בתוכנית סטנד-אפ חדשה, "יונתן ברק – אגו טריפ".
ברק היה הכותב הראשי של תוכניתם של אלי פיניש ומריאנו אידלמן "אלי ומריאנו 2", ונמנה עם יוצרי התוכנית "בובה של לילה" בערוץ הספורט.
בשנת 2011 נטל חלק בתוכניות "נבחרת החלומות" בערוץ הראשון, "האוניברסיטה", בערוץ קומדי סנטרל, ו"פלאשבק", בחינוכית 23.
במאי 2012 החל לכתוב ולהשתתף בתוכנית הקומית "מחוץ לחוק" בערוץ הוט קומדי סנטרל. באותה שנה, כתב והשתתף בתוכנית "פוטו פיניש", בהנחיית אלי פיניש בערוץ 1.
בשנת 2013 השתתף בסדרת הנוער "יומני החופש הגדול".
בשנת 2014 הפעיל ערוץ יוטיוב עם הקומיקאי טל סולומון בשם "החונטה" בו הם העלו קליפים מוזיקליים.
בשנת 2015 השתתף בתוכנית "המועדון של שחר חסון".
החל משנת 2016 ברק עבד עם אבנר ברדוגו כמפיק ופיליפ דומרב כמנהל הצגה
משנת 2016 החל ברק במסורת של העלאת צילומי מופעי סטנדאפ מלאים לערוץ היוטיוב שלו, בהשפעת ספיישלי סטנד-אפ בנטפליקס. סגנונו של ברק במופעים אלה מאופיין בסיפור סיפורים בהם מספר באופן קומי על אירועים מחייו. המופעים מפורסמים בסמוך לעלייה לבמות של מופע חדש.
בשנת 2020 החל להגיש תוכנית רשת בשם "הדבר הכי פחות חשוב כרגע".
בשנת 2021 החל להגיש עם אביו, דוקטור שמעון ברק, פודקאסט בשם "אבא של יונתן והבן שלו" ברשת "עושים היסטוריה". כמו כן, הוא מגיש ביחד עם אשתו נועה מנור את הפודקאסט "כשאמא ואבא סטנדאפיסטים" כחלק מרשת עושים היסטוריה.
השתתף בסרט הישראלי "תמונת הניצחון" (2021) של הבמאי אבי נשר, בו גילם את דמותו של אבא קובנר.
בשנת 2022 היה שותף בכתיבת הסרט "חומוס FULL טריילר", בו מככבים מיכאל מושונוב, רונן דוידוב, קרן מור, יניב ביטון.
ביוגרפיה > מופעי סטנדאפ

| שנה | שם | תיאור |
| --- | --- | --- |
| 2016 | "הדבר האמיתי" | מתאר סיפורים מחייו של ברק והקשרים עם משפחתו. מערכון מפורסם במופע מכונה "הויברטור של סבתא". |
| 2018 | "טעים ומתוק" | מתאר ברובו הזיות סמים פרועות שעברו עליו ועל חבריו באמסטרדם. מערכון מפורסם במופע הוא שירת המילים "זה טעים ומתוק" על רקע מנגינת הפתיחה של השיר "Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)" של להקת אבבא. |
| 2019 | "פסיכופת" | עוסק בתחושת האמבויוולנטיות של ברק כלפי היותו נתפס ככוכב ילדים. בין היתר גם ביחסיו עם אביו. |
| 2021 | "כפכפים רטובים" | עוסק בדיון בהופעותיו הקודמות וסיפור על מסיבת הרווקים של חברו טל או כפי שהוא מכנה אותו "הנספח הסאחי" בלונדון. |
| 2022 | "שנאת חינם" | מתאר את שגרת חייו בתקופת הסגרים של מגפת הקורונה בישראל וחלטורות שונות שביצע במהלך הקריירה שלו |
| 2024 | "פייק ניוז" | מתאר את הריבים שלו עם התעשייה ובכלל, וחוויותיו בתור אבא |
| 2024 | "אלוף העולם בקומדיה" | מדבר על משבר גיל הארבעים, נותן טיפים לזוגיות מוצלחת ובעיקר מספר כיצד הוא ופיליפ מגשימים את חלום הילדות שלהם ביחד |
חיים אישיים

ברק היה נשוי לבחורה בשם אלינור, והשניים התגרשו לאחר זמן קצר.
ברק נישא בשנית ב-8 ביוני 2018 לסטנדאפיסטית נועה מנור. במרץ 2020 נולד לזוג בן ראשון, וב-2022 נולד להם בן שני.
ברק מגדיר את עצמו כאתאיסט ולא עשה לבנו ברית מילה אך עם זאת הוא אמר כי הוא מסורתי החוגג חגים ומאמין בתפילה.
מתגורר בקדימה.
הערות שוליים

↑  יונתן ברק - "מחוץ לחוק": צה"ל, נבדק ב-2023-01-18 3:51
↑  עכבר העיר, יונתן ברק מצחיק בקאמל ועוד המלצות במה לסופ"ש, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2010
↑  "סלב'ס", באתר אישים
↑  עידן חגואל, עכבר העיר, "אני חושב שאני הכותב הכי טוב בארץ", באתר הארץ, 11 בפברואר 2013
↑  אלי פיניש מחזיר את החיוך לערוץ 1: חמש הערות על טלוויזיה, באתר וואלה, 2 באוגוסט 2012
↑  Jonathan Barak (2021-11-28), יונתן ברק - "כפכפים רטובים" 2021 - ספיישל באורך מלא, נבדק ב-2024-09-25
↑  "אבא של יונתן והבן שלו", באתר "עושים היסטוריה"
↑  כשאמא ואבא סטנדאפיסטים, דף הפודקאסט
↑  יונתן ברק - "הדבר האמיתי" 2016 - ספיישל באורך מלא, נבדק ב-2021-11-24
↑  יונתן ברק - "טעים ומתוק" 2018 - ספיישל באורך מלא, נבדק ב-2021-11-24
↑  יונתן ברק - "פסיכופת" 2019 - ספיישל באורך מלא, נבדק ב-2021-11-24
↑  יונתן ברק - "כפכפים רטובים" 2021 - ספיישל באורך מלא, נבדק ב-2022-12-19
↑  יונתן ברק - "שנאת חינם" 2022 - ספיישל באורך מלא, נבדק ב-2021-11-24
↑  פודקאסט המוג'ו של בן בן ברוך - יהונתן ברק, נבדק ב-2022-09-18
↑  פוסט שפרסם שיונתן ברק, ‏12 במרץ 2020
↑  פודקאסט המוג'ו של בן בן ברוך - יהונתן ברק, נבדק ב-2022-09-18, שעה ו-29 דקות
↑  השני בבידור: יונתן ברק – האליל הקומי של הצעירים, נבדק ב-2022-10-23
הבנק האסלאמי הפלסטיני

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־30 שנה)
 מיקום המטה:  רמאללה 
 משרד ראשי:  רמאללה
  
 islamicbank.ps
 
הבנק האסלאמי הפלסטיני (באנגלית: Palestine Islamic Bank, שם מלא: Palestine Islamic Bank for Development and Finance Public Holdings Company), או בראשי תיבות PIB, היא חברה פלסטינית בעלת מניות ציבוריות בע"מ שנרשמה ב-1995, והחלה את פעילותה הבנקאית ב-1997.
עם הקמתו של הבנק, מטה המינהל הציבורי שלו שכן בעיר עזה, אך בתחילת שנות ה-2010 עבר למפקדתו החדשה בשכונת אלמסיון ברמאללה.
הבנק מספק את שירותי הבנקאות, הפיננסים, המסחר וההשקעות שלו בהתאם לחוק האסלאמי באמצעות 43 סניפים ומשרדים, וכ-100 כספומטים הפרוסים בשטחים שתחת הרשות הלאומית הפלסטינית בגדה המערבית וברצועת עזה. הבנק גם חבר באיגוד הבנקים הערביים.
הבנק משיק מדי שנה את פרס הבנק האסלאמי בפלסטין למחקר מדעי בשיתוף המשרד הפלסטיני להשכלה גבוהה ולמחקר מדעי.
ההון הרשום של הבנק הגיע ל-100 מיליון דולר בשנת 2023. כמו כן יש לה מניות בחברת הביטוח Takaful, ובחברת Ijara.
היסטוריה

חברת הבנק האסלאמי בפלסטין הוקמה ב-25 בנובמבר 1995, ונרשמה אצל המבקר בחברות ב-16 בדצמבר 1995, עם הון של 10 מיליון דולר.
החברה קיבלה אישור סופי להתחיל בעבודתה מהרשות המוניטרית הפלסטינית ב-15 במאי 1997.
ב-13 במאי 2005, הבנק האסלאמי בפלסטין רכש את הנכסים נטו של סניף העסקאות האסלאמיות של בנק קהיר-עמאן.
בשנת 2010 רכש הבנק האסלאמי בפלסטין את נכסי הבנק האסלאמי בפלסטין אל-אקצא.
בשנת 2019 הצטרף הבנק ל-UN Global Compact, הכולל מדיניות אחראית ובת-קיימא מוסכמת גלובלית בתחומי זכויות אדם, סביבה, עבודה ואנטי שחיתות.
תורמים

| מִספָּר | תוֹרֵם | יַחַס |
| --- | --- | --- |
| 1 | החברה האסלאמית הלאומית להשקעות | 24.84% |
| 2 | רשות הגמלאים הפלסטינית | 10.30% |
| 3 | מרכז מתמחה רזאן לאי פוריות וטיפול IVF | 10% |
| 4 | סלאח פאיז אחמד אל דגהמה | 9.40% |
| 5 | חברת התרופות בירזייט | 7.89% |
| 6 | קרן יתומים לניהול ופיתוח | 7.01% |
| 7 | חברת שווקים לתיקי השקעות | 4.33% |
| 8 | אחרים | 26.23% |
הערות שוליים

1 2  "Palestine Islamic Bank". unescwa. אורכב מ-המקור ב-2022-01-21. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "حول البنك الإسلامي الفلسطيني". البنك الإسلامي الفلسطيني. אורכב מ-המקור ב-2023-06-01. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "مواقع فروع ومكاتب وصراف البنك". البنك الإسلامي الفلسطيني. אורכב מ-המקור ב-2023-06-01. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "البنوك الفلسطينية". اتحاد المصارف العربية. אורכב מ-המקור ב-2022-07-06. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "جائزة البحث العلمي". البنك الإسلامي الفلسطيني. אורכב מ-המקור ב-2022-01-28. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "المساهمون". شركة التكافل الفلسطينية للتأمين. אורכב מ-המקור ב-2023-05-31. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "عن الشركة". شركة الإجارة. אורכב מ-המקור ב-2023-03-30. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "تقرير البنك الإسلامي الفلسطيني السنوي 1996" (PDF). البنك الإسلامي الفلسطيني. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2023-01-27. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "تقرير البنك الإسلامي الفلسطيني السنوي 1997" (PDF). البنك الإسلامي الفلسطيني. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2023-01-27. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "تقرير البنك الإسلامي الفلسطيني السنوي 2007" (PDF). البنك الإسلامي الفلسطيني. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2023-01-27. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "تصفية بنك الأقصى الإسلامي الفلسطيني". الجزيرة. אורכב מ-המקור ב-2023-07-01. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "الاتفاق العالمي للأمم المتحدة". البنك الإسلامي الفلسطيني. אורכב מ-המקור ב-2023-06-01. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "تقرير البنك الإسلامي الفلسطيني السنوي 2022" (PDF). البنك الإسلامي الفلسطيني. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2023-07-01. נבדק ב-1 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
יעקב נטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1917 קרקוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  2002 (בגיל 85 בערך) 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 יצירות ידועות:  מרכז מורשת יהדות בבל 
 
יעקב נטל (1917–2002) היה אדריכל ישראלי שפעל בישראל בעיקר בשירות תנועת הפועל המזרחי משנות ה-50 ועד תחילת שנות האלפיים.
ביוגרפיה

נטל נולד בעיר קרקוב שבפולין בשנת 1917, למשפחה דתית וציונית. נטל התחנך בילדותו ב"חדר", את לימודי התיכון השלים בגימנסיה הממלכתית, שם גם הכיר את מי שיהיה בעתיד שותפו לתכנון פרויקטים רבים – יצחק ביגלאיזן.
בשנת 1935 בהיותו בן 18, עלה נטל לארץ והתיישב בתל אביב, בבניין ברחוב אחד העם 105, שנרכש על ידי אביו קודם לעלותו לארץ. הבניין כולו נרכש על ידי משפחת נטל, במטרה להוות ערובה לביטחון כלכלי עבור הבן שזה עתה עלה בגפו לארץ ישראל.
בישראל, פנה נטל ללימודי אדריכלות בטכניון שבחיפה, שם הוכשר כאדריכל ומהנדס. הודות לכך, התקבל ככל הנראה לעבוד כמתכנן באחד מאשכולות המתכננים בחטיבה 12 של המחלקה לעבודות ציבוריות שפעלה במסגרת ממשלת המנדט הבריטי, שהתמחתה בהקמתם של ביצורי משטרת המנדט הבריטי (מצודות טיגרט).
בראשית דרכו העצמאית כאדריכל, פעל בשותפות עם חברו מפולין אינג'ינר יצחק ביגלאיזן, עמו תכנן מוסדות דת רבים, ובכללם בית הכנסת המרכזי בשיכון ה' בעיר בני ברק שתוכנן והוקם בין השנים 1950-1953.
לאחר פירוק השותפות, המשיך נטל לתכנן מבנים רבים ברחבי הארץ, בעיקר מבני ציבור (בתי כנסת, מעונות, מקוואות) ומגורים למגזר הדתי. יעקב נטל עבד כאדריכל עצמאי במשרדו בתל אביב, עד לפטירתו בשנת 2002.
עבודות

רשימה חלקית של המבנים והאתרים שתכנן:
בית הכנסת המרכזי בשיכון ה', בני ברק
ישיבת היישוב החדש (פרס ראשון בתחרות מתכננים) ברחוב פומפדיתא בתל אביב.
כפר הנוער הדתי וקריית החינוך גבעת וושינגטון, פרויקט אותו תכנן וליווה החל משנות ה-50 ועד שנת 2002.
קריית חינוך באר יעקב (ישיבה ואולפנה, בית כנסת, מבני מגורים, חדרי אוכל, חדרי כיתות ועוד).
כפר הנוער נרדים, ערד.
חידוש כפר הנופש לחיילי צה"ל, אשקלון.
הישיבה התיכונית כפר גנים, כיום בתחום פתח תקווה.
בית הכנסת דובב עוז, רחוב הבילויים 15, רמת גן.
בית הכנסת היכל יהודה, גבעת שמואל.
מלון ארבע העונות, נתניה (עיצוב פנים: דורה גד).
בית אבות עכו, קבוצת אש"ל (כיום "מרכז אזורי לקשיש"), עכו.
שוק קריית שמונה.
מרכז מורשת יהדות בבל, אור יהודה.
מרכז 7, מרכז מסחר ותעסוקה, באר שבע.
בניין עיריית טייבה.
גני ילדים ובית ספר, קריית ארבע.
בית הספר אמירים, רמת השרון.
מעונות יום עבור תנועת אמונה של הפועל המזרחי בכל רחבי הארץ (ובכלל זה יבנה, עתלית, רחובות).
בנייני מגורים, רחוב כורזין פינת רחוב הרצוג, חברת משהב, רמת גן.
בנייני מגורים, חברת מינרב, אשדוד.
מקווה עירוני, רחוב התחיה 4, יפו, 1960.
חזית בניין בית הכנסת המרכזי בשיכון ה', בני ברק
פנים בית הכנסת המרכזי בשיכון ה', בני ברק
תצורת בענה

תצורת בענה (לעיתים תצורת בינה) היא תצורה גאולוגית מחבורת יהודה הבנויה מאבן גיר. לאבני התצורה יש חשיבות כלכלית עקב היותן אבני בנייה מבוקשות: "מֶלֶכֶה" - גיר לבן גס-גביש ו"מיזי חילו" - גיר לבן דק גביש. בדרך כלל שכבות המלכה עבות ומעליהן מונחות שכבות דקות של מיזו-חילו. עובי התצורה כ-100 מטר.
התצורה נקראת על שם כפר בענה בגליל התחתון, שם תוארה לראשונה על ידי הגאולוג אשר שדמון. תצורה זו היא מחבורת יהודה, וזמנה בתקופת הטורון, הנכלל בתור הקרטיקון העליון וגילה המשוער הוא 88–95 מיליון שנה.
התצורה נוצרה כתוצאה מהרבדה סדימנטרית בזמן שהאזור היה מוצף במים. באזור דרום הכרמל למשל גובה המים היה בתחילת ההרבדה 65 מטר, ולעיתים עמוק יותר (כך למשל בעת ההרבדה של פרט מוחרקה).
הרכב התצורה

אבני תצורת בענה, המיזי-חילו וה"מלכה", הן המשובחות באבני ירושלים. הן מורכבות משלדים של יצורי ים ואצות-ים גירניות. הן בנו שוניות בחופיו של האוקיינוס הרדוד שכיסה בעבר הרחוק את ארץ ישראל. סחף נהרות לא הגיע לאוקיינוס ולכן הקלציט בסלעים לא הופרד ממי הים במשך תקופה ארוכה, השלדים נמסו, התגבשו, התהדקו והתקשו בלחץ הטין הנערם עליהם, עד שהפכו לסדרה איתנה של גיר משוכב, צח ומבהיק.
מיזי-חילו (המתוקה) מורכבת מגבישים מיקרוסקופיים צפופים המקנים לה מראה צהוב-לבן אחיד. קלציט מקושט ב"תפרים" דקיקים ומסולסלים, הקרויים סטילוליטים. היא קשה לסיתות ונשברת בשברים חלקים, חדי קצה. לובנה של האבן כמעט שאינו עומם עם השנים. האבן אינה סופגת לחות עקב צפיפותה ולא במהרה יתפתחו עליה כתמי אצות וחזזיות.
אבני המיזי-חילו ניתנות לצפייה בירושלים בכנסייה הרוסית במגרש הרוסים ובארמון הנציב – כיום מטה האו"ם.
אבן ה"מלכה" המלכותית

אבן ה"מלכה" המלכותית נחשבת למעולה. היא לבנה כחלב, ורבים מגבישיה גדולים ונוצצים. המלכה רכה לחציבה מן המיזי-חילו, אך במגע ממושך עם האוויר היא מתקשה. למרות נקבוביותה אין היא נכתמת באצות וחזזיות - אולי על שום ניקיונה מחרסית ומתרכובות ברזל.
לאבן זו יש מסורת עתיקה בשימוש. בירושלים החלו לבנות באבן בראשית המאה ה-10 לפנה"ס. הגבעה שהייתה ידועה בשם "גורן ארוונה", ולימים בשם הר הבית, הייתה עשויה סלעי מלכה משובחים שנחשפו צפונה עד לגבעה גבוהה עוד יותר, אשר לימים נודעה בשם "הבירה", או בשיבוש מיוונית: חקרא ("הגבוהה").
הישראלים בעזרת אומנים פיניקיים מצור ומגבל בנו את העיר. עיקר המפעלים יוחסו לשלמה. בשטח נותרו העדויות לתכנון, כאשר החציבה תוכננה בקפדנות להקנות להר המוריה מערכת מצוקי הגנה מעבריו, חפיר מגן עמוק מצפונו, ומערכת בריכות ותעלות מים.
יחסים עם תצורת סכנין

בדרום הכרמל תצורת בינה וסכנין הן חלק מהמחזור הסדמינטרי הרביעי מהמחזורים הסדמינטרים שבנו את הכרמל. המחזור מתחיל בשכבה וולקנית, כלומר סלעים געשיים שונים (בעיקר טוף ובזלת) למשל בנחל דליה, ובבקעת מקורה המתוארכים ל-95.4 מיל' שנה. ככלל, בגליל ובאזור אום-אל-פחם תצורת בינה מצויה מעל תצורת סחנין הדולומיטית. עם זאת באזור שפיה-זיכרון יעקב התצורות משכובות באופן לטרלי, כלומר זו מול זו. ההבחנה הזו שמתפרשת לאורך מאות מטרים משני הצדדים של נחל דליה מלמדת, לדעת חוקרים, יש לראות במקרים בהם תצורת בינה מורבדת מעל תצורת סכנין כ"לשון" (tongue) של תצורת בינה מעל תצורת סכנין.
פרטים מוחרקה וסומק

במרבית הכרמל תצורת בינה לא ניתנת לחלוקות משנה. עם זאת, בין צומת אליקים ונחל מערות מאבחנים שני פרטים, מוחרקה וסומק.
פרט מוחרקה נקרא בעבר "גיר מוחרקה" ומורכב בעיקרו מגיר שוניות, גיר ביוקלסטי ודולומיט. הגיר מורכב ברובו מרודיסטים וכולל ביוהרמים (שוניות שהתאבנו ומופיעות כעדשה המוקפת בסלע אחר).
פרט סומק מתחיל בחוואר וממשיך בחילופים של חוואר ואבן גיר. הגדרתו מחליפה את ההגדרות הקודמות של תצורות דליה, אום זינאת וקומבזה שהגדרו בשנות ה-50 וה-60).
הערות שוליים

↑  ע. שגב, א.שש, מפה גיאולוגית של ישראל 1:50,000 -עתלית, גיליון III -3, מדינת ישראל, משרד התשתיות הלאומיות, המכון הגיאולוגי, 2009
↑  עמית שגב ואיתן שש, הגיאולוגיה של הכרמל, מחזורים וולקנו-סדימנטריים על הקצה הצפון מערבי של הפלטפורמה הערבית בתקופת האלביאן-טורון. דוח מס' GSI/7/2009, ירושלים: המכון הגיאולוגי, משרד התשתיות הלאומיות, 2009, עמ' 41
↑  עמית שגב ואיתן שש, הגיאולוגיה של הכרמל, מחזורים וולקנו-סדימנטריים על הקצה הצפון מערבי של הפלטפורמה הערבית בתקופת האלביאן-טורון. דו"ח מספר GSI/7/2009, ירושלים: המכון הגיאולוגי, משרד התשתיות הלאומיות., 2009, עמ' 48
הכנסייה במגרש הרוסים
אבני הכותל הדרומיות - ראו את האבנים התחתונות
ג'ון לואלין ג'ונס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1870 מלבורן, אוסטרליה 
 פטירה:  1924 (בגיל 54 בערך) סידני, אוסטרליה 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של הגלריה הלאומית של ויקטוריה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אסכולת היידלברג 
 
ג'ון לואלין ג'ונס (באנגלית: John Llewellyn Jones‏; 1866 – 13 בדצמבר 1927) היה אמן וצלם אוסטרלי, שהיה קשור לאסכולת היידלברג, הידועה גם בשם אימפרסיוניזם אוסטרלי.
ביוגרפיה

ג'ונס, שנולד וגדל במלבורן, למד ציור בגלריה הלאומית של בית הספר לאמנות בויקטוריה (אנ') אצל ג'ורג' פולינגסבי בין השנים 1883–1889. הוא היה חבר ותיק הן במחנה האמנים בוקס היל (אנ'), שהוקם בשנת 1885 והן במחנה היידלברג (אנ'). שם, לצד ארתור סטריטון, צ'ארלס קונדר ואחרים, הוא צייר את הנוף האוסטרלי באמצעות טכניקות אימפרסיוניסטיות. במהלך תקופה זו, הוא היה חבר באחד ממועדוני האמנויות הבוהמייניות המובילות במלבורן באמצע שנות השמונים.
ארתור סטריטון העניק לג'ונס מספר מעבודותיו בהיידלברג, כולל "התרשמות בקיץ מוזהב" (1888), הבסיס לציור הנוף הזה, היה הציור "קיץ מוזהב", איגלמונט (1889). ג'ונס המשיך להשאיל את "התרשמות בקיץ מוזהב" לתערוכת אמני היידלברג הראשונה - 9\5 (אנ') בשנת 1889.
בשנה שלאחר מכן הגישו ג'ונס וסטריטון מספר מיצירותיהם בהיידלברג לתערוכת החורף של אגודת האמנים הוויקטוריאנית (אנ'), שמשכה את תשומת ליבם של נאמני הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס (אנ') בביקור מסידני. הם ראו בצמד "אמנים צעירים מבטיחים ביותר", ורכשו את "העונה היבשה" של ג'ונס וגם את "האוסטרלי" של סטריטון, והפכו אותם לחלק מהעבודות הראשונות של אסכולת היידלברג שנכנסו לאוסף ציבורי. "העונה היבשה" נכללה מאוחר יותר בתערוכת האמנות האוסטרלית (אנ') בשנת 1898 בלונדון, בין יתר יצירותיו של ג'ונס.
ג'ונס חי בסידני לקראת סוף חייו, והמשיך לצייר, בעיקר בצבעי מים.
הוא נפטר בבית החולים צפון סידני ב-13 בדצמבר 1927 לאחר מחלה קצרה.
מורשת

בעוד שסטריטון כתב עליו כמי שתמך מוקדם משמעותי בציור באוויר הפתוח באוסטרליה,  ג'ונס, בהשוואה לחברים אחרים ב"מחנות האמנים " במלבורן, נשכח יחסית באפלה.
מבקר האמנות ג'יימס סטיוארט מקדונלד (אנ') כתב בשנת 1958:  "ג'ונס הוא לא יותר משם ברשימת הציירים שעבדו עם רוברטס וקונדר באיגלמונט ... ואולי הוא לעולם לא יזכר בהרבה מעבר לזה: ובכל זאת, על נאמנותו מישהו באוסטרליה תמיד יתלה את התמונות שלו."
בשנת 1996 הוצג בגלריה האזורית טוויד (אנ') אוסף גדול של ציורי שמן וצבעי מים של ג'ונס. בכותרת "ג'ון לואלין ג'ונס: הצייר הנשכח באוסטרליה", לאחר מכן סיירה התערוכה בגלריות אזוריות אחרות.
לולואלין לופ בפרוור קונדר (אנ') בקנברה נקרא על שם ג'ונס.