stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבק אטמוספירי

אבק אטמוספירי (באנגלית: atmospheric dust) הם חלקיקים קטנים המצויים באטמוספירה שלנו. אבק אטמוספירי מורכב מתערובת של חלקיקים מוצקים ונוזלים המרחפים באטמוספירה. החלקיקים שונים בהרכבם, מקורם וגודלם. ניתן להוציא חלקיקי אבק אטמוספיריים מהאטמוספירה על ידי הפקדה יבשה ורטובה (באנגלית: dry and wet deposition) ובתהליך זה הם נופלים ונצמדים לאדמה, למשטחים מוצקים, צמחייה או מקווי מים.
סיווגם

ניתן לסווג חלקיקי אבק אטמוספיריים לפי קוטרם (נמדד במיקרון או מיקרומטר. 1000 מיקרון שווה ערך למילימטר), אשר נע בין 0,005 ל־100 מיקרון. בתוך מרווח זה חלקיקים אטמוספיריים מסווגים כ:
חלקיקים ראשוניים - קוטר נע בין 2,5 ל 30 מיקרון;
חלקיקים משניים - קוטר נמוך מ־2,5 מיקרון.
מקור היווצרותם

חלקיקים ראשוניים נוצרים משרפה, שחיקת קרקע והתפוררות. חלקיקים משניים נוצרים מתנועת כלי רכב, פעילויות תעשייתיות ושתלים תרמיים.
חלקיקי החומר

חלקיקי החומר (באנגלית: (PM= Particulate Matter) הם חלקיקי אבק אטמוספיריים בקוטר של פחות מ־10 מיקרון ו- 2,5 מיקרון אשר מפנים תשומת לב מיוחדת ומוגדרים כ PM10 ו -PM2,5. חלקיקי PM 2,5 הם תת-קבוצה של PM 10 ומהווים 60% ממשקלו. PM10 הוא חלקיק שאפשר לשאוף מכיוון שהוא יכול לנוע עמוק לתוך מערכת הנשימה לגרון; ואפשר לנשום אותו מכיוון שהוא יכול להתיישב בנאדית הריאה. חלקיקי אבק אלה מעוררים חששות בריאותיים מכיוון שהם נקשרו למספר מחלות נשימה וכלי דם. מקורות לחלקיקי האבק האטמוספירי יכולים להיות טבעיים (התפרצות געשית, אירוסולי ים, נבגים, אבקה, סחף קרקע, ...) או על ידי מעשה אדם (תנועה של כלי רכב, פליטות תעשייתיות ותהליכי בעירה).
השפעתם על האקלים

האבק האטמוספירי הוא תופעת אקלים רחבת היקף ומובנת למדי. מעבר למטרד שהוא יוצר, האבק האטמוספירי משתתף בדרכים שונות בעיצוב האקלים של כדור הארץ. שינויים קטנים בריכוזו הממוצע באוויר משפיעים על כמות המשקעים היורדת ברחבי העולם ועל הטמפרטורה באוויר ובאוקיינוסים, עקב יכולתם של חלקיקי האבק לספוג קרינה תת-אדומה בדומה לגזי חממה.
אגרסולאט

| --- | --- |
סמל אגרסולאטסמל אגרסולאט

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת אגר
 שטח:  26.1 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,034 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  47°52′59″N 20°16′01″E﻿ / ﻿47.883°N 20.267°E﻿ / 47.883; 20.267 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.egerszolat.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אגרסולאט(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אגרסולאט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אגרסולאט (בהונגרית: Egerszólát) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
גאוגרפיה

הכפר ממוקם 12 קילומטרים מערבית לאגר.
כמו יישובים רבים באירופה גם באגרסולאט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,088 ובשנת 2021 רק 1,034 תושבים.
התיעוד המוקדם ביותר של הכפר מתוארך לשנת 1248 ומאז האזור היה מיושב לסירוגין.
בשנת 1840 חיו בכפר שישה יהודים, בשנת 1880 חיו 21 יהודים ובשנת 1910 חיו 15 יהודים חלק מיהודי הכפר נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
↑  תיעוד יהודי אגרסולאט שנרצחו בשואה
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת אגר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | אגר • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • טרנסנטמאריה • ורפלט |  |
אוהד (ספורט)

אוהדי מכבי תל אביב בכדורגל לבושים בצבעי קבוצתם ומעודדים במשחק בליגה האזורית
אוהדי הפועל תל אביב בכדורגל לבושים בצבעי קבוצתם ומעודדים במשחק בליגת העל
אוהדי מכבי חיפה בכדורגל על סיפון מעבורת שיצאה מנמל חיפה, בדרכם למשחק הקבוצה בקפריסין במסגרת ליגת האלופות, לבושים בצבעי קבוצתם ומניפים את דגלי המועדון ודגל ישראל
בספורט, אוהד של מועדון ספורט, נבחרת לאומית, קבוצה או ספורטאי, הוא מעריץ של אותו מועדון, קבוצה או ספורטאי. הערצתו אליהם מתבטאת במספר דרכים (לשם פשטות נטפל במקרה הערצת קבוצה, כגון קבוצת כדורגל):
הערצת הקבוצה.
מעקב אחרי הקבוצה בעיתונות הספורט ובתקשורת, כולל בטלוויזיה ובאינטרנט.
איסוף חומר על הקבוצה ושחקניה: ספרים, תצלומים, פוסטרים, חתימות, כתבות בעיתון ועוד.
צפייה במשחקי הקבוצה.
רכישת כרטיסים או מנויים למשחקי הקבוצה, וצפייה בהם באצטדיון.
עידוד הקבוצה במהלך המשחק.
רכישת מרצ'נדייז, מוצרי צריכה, מזכרות ומותגים הקשורים בקבוצה, כגון חולצת המועדון, דגל המועדון, צעיף ועוד.
חברות במועדון האוהדים הרשמי של הקבוצה.
חברות בארגון האוהדים או בעמותת האוהדים המאורגנים על ידי האוהדים עצמם.
פגישות עם אוהדים אחרים, לפני ואחרי משחקים.
צפייה משותפת עם אוהדים אחרים במשחק. מקומות מפגש נפוצים לאוהדים הם פאבים המשדרים את המשחקים על מסכים גדולים.
לרוב אהדה לקבוצת ספורט נובעת מהרקע או מהמקום אותו היא מייצגת או מחינוך ביתי משפחתי או כתוצאה מהשפעה שנובעת מדומיננטיות במסגרות בהן היא משחקת.
ישנן רמות שונות של אהדה. יש אוהדים המסתפקים בהערצת הקבוצה וצפייה במשחקיה בטלוויזיה בעוד שאחרים נוהגים לרכוש כרטיסים ולצפות במשחקיה גם באצטדיון. אוהדים אדוקים יותר אף רוכשים מנוי עונתי ובאים לכל משחקי הבית של הקבוצה, ואף למשחקי חוץ. ישנם אוהדים הלוקחים יוזמה ומארגנים ארגון אוהדים, וכן מנהיגים את עידוד הקבוצה במשחקים באמצעות שירה, כלי נגינה (הנפוצים ביותר הם תופים וצופרים), מגאפון, דגלי ענק ואף אמצעי פירוטכניקה כגון חזיזים ורימוני עשן ובנוסף גם עמותת אוהדים הדואגת לזכויות ולרווחת אוהדי הקבוצה, על הקשר בין הקהל לבין הקבוצה עצמה וכן גם על דיבור בשם קהילת האוהדים וארגוניה באמצעי התקשורת ואף מקיימת פעילויות וקמפיינים לשיפור התדמית של קהל האוהדים. ישנם אוהדים אדוקים במיוחד שעבורם הקבוצה היא מרכז עולמם, והם מנהיגי אוהדים ואף עוקבים אחרי משחקי קבוצות הנוער של המועדון. בעברית אוהד אדוק מאוד שמאוד מעריץ את הקבוצה נקרא "אוהד שרוף".
אהדה מוגזמת יכולה לגרום גם לתופעות של אלימות בספורט, בעיקר עקב יריבות ספורטיבית עם קבוצה אחרת, עקב הפסד כואב או עקב שכרות. אוהדים אלימים מכונים "חוליגנים" (המונח נפוץ במיוחד באנגליה) ואילו קבוצות אוהדים מאורגנות אדוקות במיוחד, ולעיתים קרובות אף אלימות, מכונות "אולטראס" (מונח שבא מאיטליה), על אף שמושג זה הפך עם השנים לשם נרדף לארגוני אוהדים. בעברית מקובל לקרוא לקבוצות אלימות שכאלה "הגרעין הקשה" או "הקומץ" (באירוניה על דברי בעלי הקבוצות שתמיד טוענים שרק קומץ מהאוהדים הוא הבעייתי והאלים, ושהרוב נורמטיביים).
יש חוקרים בתחום הסוציולוגיה הטוענים שאהדה ספורטיבית, בייחוד אהדה ספורטיבית קנאית, משמשת תחליף למסגרות השתייכות מוגדרות, מוכרות ורשמיות, למסגרות הזדהות ועוגנים משמעותיים בחיי הפרט, כגון דת או לאום, שנחלשו במהלך שתי המאות האחרונות ובפרט אחרי מלחמת העולם השנייה. ג'ורג' אורוול כינה את היריבות הספורטיבית כפי שהיא מתבטאת בפועל כ"מלחמה בלי יריות".
בנוסף, קיימים סוגים שונים של אוהדים המוגדרים כ"אוהדי הצלחות". הכוונה היא לאנשים שמתחילים לאהוד קבוצה מסוימת ו/או מביעים את אהדתם לקבוצה, רק כאשר היא מצליחה.
ראו גם

הערצה
פאנדום
ספורט
תחרות
אגריפרוססורס

| --- | --- |

מפעל אריזת בשר והמשחטה של חברת "אגריפרוססורס" באיווה, תצלום מ-27 ביולי 2008
 נתונים כלליים
 מייסדים:  אהרן רובשקין 
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־37 שנים) 
 מיקום המטה:  Postville 
 ענפי תעשייה:  תעשיית אריזת בשר 
 
מחאה שנערכה מחוץ למפעל נגד הפשיטה הפדרלית ונגד מאסר העובדים הבלתי חוקיים במפעל, תצלום מ-27 ביולי 2008
אגריפרוססורס (באנגלית: Agriprocessors) הייתה חברה שהחזיקה בבעלותה משחטה ומפעל לאריזת בשר בעיירה פוסטוויל שבאיווה. מוצרי הבקר והעופות של החברה שווקו תחת המותג "Iowa Best Beef". שני שלישים מהתוצרים של החברה היו לא כשרים.[דרוש מקור] המוצרים הכשרים של החברה שווקו תחת תוויות שונות, בהם של "Aaron’s Best", "Shor Habor", "Supreme Kosher" ו-"Rubashkins".
היסטוריה

החברה נוסדה על ידי אהרון רובשקין, לאחר שבשנת 1987 רכש מתקן לא כשר לאריזת בשר שבאותה העת היה לא פעיל במשך שבע שנים. רובשקין ניהל את החברה יחד עם שניים מבניו, שלום רובשקין וחשי רובשקין. בסופו של דבר "אגריפרוססורס" הפך למפעל לאריזת בשר כשר הגדול ביותר בארצות הברית.
בעקבות סדרה של הפרות לכאורה של דיני עבודה והאשמות חוזרות ונשנות בדבר התעללות בבעלי החיים וזיהום סביבתי, ב-12 במאי 2008 ערכו רשויות ההגירה של ארצות הברית פשיטה מסיבית על המפעל ועצרו קרוב ל-400 עובדים מהגרים בלתי חוקיים (רובם ממקסיקו). בעקבות כך, המפעל הפסיק לפעול באוקטובר 2008 והחברה הגישה בקשה לפשיטת רגל ב-5 בנובמבר 2008. נגד שלום רובשקין, אשר שימש כמנהל בפועל של החברה, הוגש כתב אישום פדרלי בדבר הונאה פיננסית וביוני 2010 נגזרו עליו 27 שנות מאסר, אולם הוא שוחרר לאחר ריצוי כשמונה שנים בלבד, לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ המתיק את עונשו בדצמבר 2017.
ביולי 2009 נרכש המפעל במכירה פומבית על ידי חברת "SHF Industries", שבבעלותו של התעשיין הקנדי החרדי הרשי פרידמן. החברה חידשה את הייצור במפעל תחת המותג "Agri Star".
במדיה

העיירה פוסטוויל וחברת אגריפרוססורס זכו לסיקור נרחב בכלי התקשורת בארצות הברית ובישראל, במיוחד לאחר הפשיטה הפדרלית במאי 2008, אשר בחרו בעיקר להתמקד באלמנט היהודי. כמו כן, לאורך השנים יצאו גם שני ספרים, מחזה, ומספר סרטים תיעודיים שהתמקדו בחברת "אגריפרוססורס" ובמאבקים החברתיים בעיירה פוסטוויל.
בשנת 2000 יצא לשווקים הספר "Postville: A Clash of Cultures in Heartland America" מאת העיתונאי האמריקני סטיבן בלום. הספר תיעד את המאבקים בין אוכלוסיית התושבים הוותיקים ההומוגנית יחסית של העיירה פוסטוויל לקבוצת התושבים החרדים שעברה להתגורר בעיירה. בשנת 2008 יצא לאור ספר נוסף ועדכני יותר בשם "Postville USA: Surviving Diversity in Small-Town America" מאת מארק גריי ומישל דוולין (סוציולוגים באוניברסיטת צפון איווה) ואהרון גולדשמידט (חסיד חב"ד וחבר לשעבר במועצת העיר פוסטוויל). אשר סקר את האירועים שאחרי הפשיטה הפדרלית.
במהלך השנים הופקו שני סרטים תיעודיים העוסקים בנושא - הסרט התיעודי "Postville: When Cultures Collide" יצא לאקרנים בשנת 2001 והסרט התיעודי "abUSed" (אשר מתמקד בפשיטה הפדרלית) יצא במהלך 2009.
בשנת 2009 שבעה גברים, אשר נעצרו במקור בפשיטה הפדרלית, כתבו מחזה בספרדית בשם "Historia de la Vida Nuestras" ("סיפור חיינו") אשר הוצג בכנסיות הלותרניות בעיירה דקורה שבאיווה ובמיניאפוליס.
הערות שוליים

↑  ארגון אמריקני טוען להתאכזרות קשה בחיות בבית המטבחיים הגדול בארצות הברית לבשר כשר, באתר גלובס, 1 בדצמבר 2004
צילומי וידאו משנת 2008 שצולמו באמצעות מצלמה נסתרת במפעל "אגריפרוססורס" החושפים התעללות בבעלי חיים - באדיבות ארגון PETA
↑  Iowa immigration raid largest ever in U.S,‏ msnbc.com,‏ 13 במאי 2008
↑  Large Iowa Meatpacker in Illegal Immigrant Raid Files for Bankruptcy - הניו יורק טיימס, 5 בנובמבר 2008
↑  Kosher Slaughterhouse Manager Found Guilty - ‏CBS News,‏ 12 בנובמבר 2009
Life Sentence Is Debated for Meat Plant Ex-Chief - הניו יורק טיימס, 28 באפריל 2010
↑  Agriprocessors sold, to remain kosher - ‏"jta.org" ‏20 ביולי 2009
↑  הסרט "Postville: When Cultures Collide", ב-Youtube
↑  הקדימון לסרט "abUSed: The Postville Raid", באתר Vimeo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011165510  VIAF: 187181628   WorldCat (עם VIAF): 187181628
אבק כוכבים (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ניל גיימן
 איורים:  צ'רלס וס 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1999
 מספר עמודים:  206
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת אופוס
 תאריך:  2000, 2021
 תרגום:  אורנית שחר, תומר בן אהרון
 פרסים
 100 ספרי המדע הבדיוני והפנטזיה הטובים ביותר של NPR  הפרס המיתופואטי (1999) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002091561
 
אבק כוכבים (באנגלית: Stardust) הוא שמו של רומן פנטזיה שנכתב על ידי הסופר הבריטי ניל גיימן. הרומן מתאר את הרפתקאותיו של בחור צעיר מהעיירה חומה (במקור: Wall) הגובלת בממלכת הפיות (במקור: Faerie). מהדורתו הראשונה של הספר יצאה לאור בשנת 1999 כספר עם ציורים תחת השם "אבק כוכבים (רומן בממלכת פיירי) של ניל גיימן וצ'ארלס ווס".
בשנת 2007 יצא לאור סרט המבוסס על הרומן אשר זכה לביקורות טובות.
עולם הספר

תחילת הספר "אבק כוכבים" מתרחשת בעיירה אנגלית בדיונית בשם חומה (במקור: Wall) הממוקמת במרחק שעת נסיעה מלונדון. העיירה נקראת על שם חומת אבן עתיקה בגבולה המזרחי. בחומה פעור צוהר המוביל לממלכת הפיות. שומרים מוצבים ליד הצוהר לאורך כל השנה, מלבד יום אחד, חג האחד במאי בו מתקיים יריד באחו הצמוד.
ממלכת הפיות, אשר מתוארת בספרים נוספים של גיימן כגון "סאנדמן" ו"ספרי הכשף", מורכבת מ"אדמות אשר נהדפו בכוח מהמפה על ידי חוקרים והאמיצים אשר יצאו לשטח והוכיחו שהן לא שם", וככזו ניתן למצוא בה יצורים וחפצים מיתולוגיים. מרבית הסיפור מתרחש בסטורמהולד, ממלכה בממלכת הפיות, אשר קיבלה את שמה ממבצר שנבנה מהר הון.
תחילת הסיפור באפריל 1839, בדיוק לאחר שהנרי דרייפר צילם את הירח, ובזמן שצ'ארלס דיקנס כתב את "אוליבר טוויסט". רוב הסיפור מתרחש שבע-עשרה שנים מאוחר יותר, באוקטובר 1856.
דמויות ראשיות

טריסטן ת'ורן – גיבור הספר אשר מבטיח להביא לאהובתו ויקטוריה כוכב נופל, ובתוך כך מוצא בטעות את איביין, היא הכוכב.
איביין – כוכב נופל שטריסטן מבטיח לוויקטוריה פורסטר. בממלכת הפיות כוכבים הם יצורים חיים. איביין מתוארת כבת-אלמוות, אך לא בלתי פגיעה. היא נרדפת על ידי הלילים ובני סטורמהולד, אשר רוצים אותה לעצמם. איביין נפלה מהשמים אחרי שנפגעה מאבן קסומה שזרק לורד סטורמהולד והיא קשורה אל האבן עד שתחזירה לבעליה החוקיים.
דאנסטן ת'ורן – אביו של טריסטן ת'ורן והדמות הראשית בחלקו הראשון של הספר. בצעירותו ביקר דאנסטן ביריד אשר מעברה השני של החומה על מנת למצוא מתנה לאהובתו דייזי, אך כשפגש שפחה המשועבדת למאדאם סמל, הכניסה להריון. במהלך הביקור קנה דאנסטן מהשפחה פרח עשוי קריסטל. את הפרח הזה הוא נותן לבנו, טריסטן.
ויקטוריה פורסטר – נערה תושבת העיירה וול המתוארת כ"נערה היפה ביותר ברדיוס מאה מייל". ניכרת בה גם מידה של יהירות.
לורד סטורמהולד – המושל השמונים ואחד של סטורמהולד אשר מולך עליה עד יום מותו. בתחילת "אבק כוכבים" ארבעה מבניו מתים (סקונדוס, קויינטוס, קוורטוס וסקסטוס) בעוד שלושה בנים חיים (פרימוס, טרטיוס וספטימוס). ללורד גם בת אבודה בשם אונה. הבנים המתים צופים במתרחש מהצד כרוחות רפאים, בזמן שהבנים החיים זוממים להרוג זה את זה במטרה לרשת את אביהם הגוסס.
לורד ספטימוס – הצעיר והאכזר ביותר מבין הבנים של לורד סטורמהולד. רוצח מוכשר מטבעו, התנקש בהצלחה ברוב משפחתו.
ליידי אונה – שפחתה של מאדאם סמל שמתעללת בה, מכה אותה ומכנה אותה מוזנחת. כאשר אינה עובדת עבורה, ליידי אונה כלואה בגוף של ציפור צבעונית. בסוף הסיפור היא מתגלה כבתו של לורד סטורמהולד ואמו של טריסטן.
מאדאם סמל – מכשפה, חברה באחווה יחד עם הלילים. כשפגשה את המלכה-המכשפה סיממה סמל את האוכל שנתנה לה בעזרת חומר קסום שגורם לאוכל אותו לומר רק את האמת, וכך גרמה למלכה לפלוט את דבר הכוכב הנופל. מאדאם סמל זוממת למצוא ראשונה את הכוכב ולהשיב לעצמה את נעוריה, אך המלכה-המכשפה מקללת אותה כך שלעולם לא תוכל לגעת בכוכב.
הלילים – שלוש זקנות בעלות כוחות כישוף. בעבר הרחוק הלילים היו המלכות היפות של ממלכה קסומה של מכשפות, אך כאשר הממלכה שקעה מתחת לים, גילן תפס אותן, והן הזדקנו במאות שנים. הן רודפות אחר הכוכב הנופל כדי לצרוך את ליבה, ובכך לזכות במאות שנים של צעירות ויופי. במהלך הסיפור מתגלה כי השימוש בקסם גורם להפך הגמור, ובכל הטלת כישוף, המלכה-המכשפה הופכת לזקנה ומכוערת יותר.
עלילה

דאנסטן ת'ורן מגיע ליריד הקסום באחו שמעבר לחומה, שם הוא מחפש מתנה לאהובתו, דייזי. לבסוף הוא בוחר בפרח עשוי קריסטל, אך באופן לא צפוי מתאהב בשפחה הפייה של בעלת הדוכן. השניים נפגשים באזור מבודד באחו ושוכבים. דאנסטן מתחתן עם דייזי בחודש יוני, מאוחר יותר. מספר חודשים לאחר החתונה, מופיע על יד הצוהר בחומה סל ובו תינוק, יחד עם פתק שעליו כתוב "טריסטן ת'ורן", שהוא בבירור בנם של השפחה הפייה ודאנסטן ת'ורן.
טריסטן גדל עם אביו ואמו החורגת, מבלי שהוא יודע על מורשתו האמיתית. שבע-עשרה שנה מאוחר יותר, מבטיח טריסטן למושא אהבתו, ויקטוריה פורסטר, שיביא לה כוכב נופל בתמורה לנישואין. היא מסכימה, וטריסטן עובר את החומה אל ממלכת הפיות, בה הוא מגלה כי הכוכב היא ישות אנושית, שאינה מוכנה להתלוות אליו בחזרה לעיירה, וגם כי ישנם גורמים נוספים החומדים את הכוכב לעצמם. טריסטן והכוכב, איביין, יוצאים למסע ברחבי ממלכת הפיות, בעוד היא נושאת עמה את האבן שהפילה אותה מן השמיים. בניו של המלך המת, שלאחרון שבהם מובטח השלטון אם יוותר בחיים לאחר מות יתר אחיו, רודפים אחר האבן, בעוד הם אורבים זה לזה. מלכת הלילים אורבת לאיביין ולטריסטן בכל פיתול בדרכם בחזרה לכפר. דמויות רבות מסייעות להם בדרכם, ותוך כדי כך מתחיל טריסטן לפקפק באהבתו לוויקטוריה.
בסוף הספר, מגלה ויקטוריה לטריסטן שהתארסה לגבר אחר, והוא משחרר אותה מהבטחתה להינשא לו, ומתחתן עם איביין. מורשתו האמיתית, כמו גם זו של אימו שהיא בתו של לורד סטורמהולד, מתגלה. טריסטן עוזב את העיירה, אך אינו יורש מיד את סטורמהולד. ליידי אונה, טריסטן ואיביין זוכים כל אחד למלוך על הממלכה בזמן זה או אחר, ועד לימינו אלה.
אגון (בלט)

אגון (1957) (בצרפתית: Agon) הוא בלט נאו קלאסי לשנים-עשר רקדנים, למוזיקה מאת איגור סטרווינסקי וכוריאוגרפיה של ז'ורז' בלנשין. סטרווינסקי החל בכתיבתו בדצמבר 1953, אבל הפסיק בשנה שלאחריה; הוא חידש את העבודה על הבלט ב-1856 וסיים אותה ב-17 באפריל 1957. המוזיקה בוצעה לראשונה ב-17 ביוני 1957 בלוס אנג'לס, בניצוח רוברט קרפט, ואילו ההצגה הבימתית הראשונה הייתה בביצוע ניו יורק סיטי בלט ב-1 בדצמבר 1957, בסיטי סנטר למוזיקה ולדרמה בניו יורק. בין תאריכים אלה הקליט רדיו דרום-מערב של גרמניה לראשונה את היצירה באולפניו; על התזמורת הסימפונית של רדיו דרום-מערב באדן-באדן, כפי שנקראה אז, ניצח הנס רוזבאוד. ההקלטה יצאה לשוק כעבור שבע שנים בחברת Wergo.
תקופת הדגירה הממושכת של היצירה חלה בצומת דרכים מעניינת בקריירת ההלחנה של סטרווינסקי, שבה עבר מאמצעי ביטוי מוזיקלי דיאטוני לכזה המבוסס של שיטת שנים-עשר הטונים; המוזיקה של הבלט מציגה אפוא סימביוזה יחידה במינה של אמצעי ביטוי מוזיקליים. לבלט אין עלילה: הוא בנוי על שורה של פרקי בלט, שבהם פועלים ביניהם רקדנים בקבוצות שונות, בזוגות, שלישיות, רביעיות וכן הלאה. כמה מן הפרקים מבוססים על מחולות צרפתיים מן המאה ה-17 - סרבנד, גאליארד, ובראנל. הבלט בוצע כחלק מחגיגות יובל המאה לסטרווינסקי של הניו יורק סיטי בלט בשנת 1982.
צורה

א. סטרווינסקי ערך את הבלט בצורה תריסרית (דואודצימל), ארבעה פרקים גדולים שכל אחד מהם בנוי משלושה מחולות. פרלוד ושני אינטרלודים מופיעים בין הפרקים הגדולים, אבל זה איננו משפיע באופן בסיסי על המתכונת של שנים-עשר חלקים, משום שתכליתם היא הפסקה ופיצוי.
I.
פה-דה-קווטר (4 רקדנים)
פה-דה-קווטר כפול (8 רקדניות)
פה-דה קווטר משולש (4 רקדנים ושמונה רקדניות)
פרלוד
II. (פה-דה-טרואה ראשון: רקדן אחד, 2 רקדניות)
צעד-סרבנד (רקדן אחד)
גאליארד (2 רקדניות)
קודה (רקדן אחד, 2 רקדניות)
אינטרלוד
III. (פה-דה-טרואה שני: 2 רקדנים, רקדנית אחת)
בראנל פשוט (2 רקדנים)
בראנל עליז (רקדנית אחת)
בראנל כפול (2 רקדנים, רקדנית אחת)
אינטרלוד
IV
פה-דה-דה (רקדן אחד, רקדנית אחת)
ארבעה דואו (4 רקדנים, 4 רקדניות)
ארבעה טריו (4 רקדנים, 8 רקדניות)
אינסטרומנטציה

"אגון" כתוב לתזמורת גדולה:
פיקולו
3 חלילים
2 אבובים
קרן אנגלית
2 קלרינטים
קלרינט בס
2 בסונים
קונטרה-בסון
4 קרנות צרפתיות
4 חצוצרות
3 טרומבונים (2 טנור, 1 בס)
נבל
פסנתר
מנדולינה
טימפני
תוף טאם-טאם
קסילופון
קסטנייטות
כלי מיתר
בשום זמן אין התזמורת מנגנת טוטי (במלואה). כל פרק כתוב לצירוף שונה של כלים.
מוזיקה

"אגון" לא הייתה היצירה הראשונה, שסטרווינסקי השתמש בה בטכניקות סריאליות, אבל הראשונה שבה עשה שימוש בשורת שנים-עשר הטונים, המופיעה בקודה השנייה, בתיבה 185. בשלב מוקדם יותר ביצירה השתמש סטרווינסקי בשורה של שבעה-עשר טונים, בתיבות 104–107, וראיה מטיוטות מעידה על קשר קרוב בין שתי השורות האלה. הברנל הכפול מבוסס על סדרה אחרת של 12 טונים, שההכסקורדים (אקורדים בני שישה צלילים) שלה מטופלים באופן עצמאי. ההכסקורדים האלה מופיעים לראשונה בנפרד בבראנל הפשוט (לשני רקדנים) ובבראנל העליז (לרקדנית סולו), ותחברים ליצירת שורה של שנים-עשר טונים בבראנל הכפול. שלושת הריקודים האלה יחדיו מהווים את הפה-דה-טרואה השני.
המבצעים > הצוות המקורי

טוד בולנדר
ברברה מילברג
ברברה וולצ'אק
רוי טוביאס
ג'ונתן ואטס
מליסה היידן
דיאנה אדמס
ארתור מיצ'ל
המבצעים > הופעות מחודשות בניו יורק סיטי בלט > מסע סתיו לבונקאמורה בטוקיו 2009

ונדי ולאן (הוחלפה בהמשך במריה קוברובסקי)
רבקה קרוהן
אשלי לאראסי
טרזה רייכלן
סבסטיין מרקוביצ'י
שון סואוזי
עמאר ראמאסר
אדריאן דנצ'יג-וורינג
איטליה

כאשר "אגון" הוצג באיטליה בשנת 1965, סטרווינסקי היה מרוצה במיוחד מהופעתו של נגן המנדולינה ג'וזפה אנדה. "בראוו מנדולינו!" קרא סטרווינסקי אל אנדה ומיהר אליו לברכו וללחוץ את ידו.
אגריפס נגד נמרוד

"אגריפס" נגד "נמרוד" הוא מאמר העוסק באסתטיקה, שפורסם בשנת 1988 על ידי מבקרת האמנות הישראלית שרה ברייטברג-סמל. המאמר מציג את פסלו של יצחק דנציגר "נמרוד" (1939) ואת ציורו של אריה ארוך "רחוב אגריפס" (1964), כמבטאים תפיסות מנוגדות של תרבות ולאומיות עברית בישראל. חשיבותו של המאמר הייתה בניסיון לביטוי ערכי המסורת היהודית באמנות הישראלית, באופן שביקר את הלאומיות הציונית של אותה עת.
רקע

המאמר פורסם ב-1 ביולי 1988 במוסף תרבות של העיתון "ידיעות אחרונות". את הרקע לכתיבת המאמר ניתן למצוא בשני רבדים. ראשית, שתי יצירות האמנות שבמרכז המאמר עלו לכותרות זמן קצר טרם כתיבתו. ב-25 במאי 1988 נמכר "רחוב אגריפס" במכירה פומבית שערכה גלריה גורדון בשטח מרכז הירידים והקונגרסים בישראל, ומכירה זו זכתה להד ציבורי גדול במיוחד. הציור הוערך בכ-45,000-35,000 דולר ונרכש במשותף על ידי מוזיאון ישראל ומוזיאון תל אביב לאמנות תמורת סכום של 48,400 דולר, שהושגו בתרומת בני הזוג וולטר ומאריאנה גריסמן מאנגליה. ב-14 במאי נפתח פסטיבל ישראל, ובכרזה שיצר עבורו אלדד זיו נעשה שימוש בדימוי של הפסל "נמרוד". שנית, ברייטברג-סמל ביקשה כנראה לפתח וליישם את התזה שבבסיס טקסט התערוכה "דלות החומר כאיכות באמנות הישראלית", שהוצגה בשנת 1986 במוזיאון תל אביב, וזכתה לפופולריות רבה כסגנון "דלות החומר". על פי תזה זו ה"ישראליות" מתבטאת בחיבור בין המסורת היהודית לבין פלורליזם חילוני, ומתגלמת בראייה ביקורתית של המציאות הישראלית.
הביקורת שבמאמר

ב"אגריפס נגד נמרוד" מבקרת ברייטברג-סמל את התפיסה הקאנונית של הפסל הכנעני "נמרוד", כמייצג אולטימטיבי של ה"ישראליות". במקומו מציעה ברייטברג-סמל לבחון את "רחוב אגריפס" כמודל ישראלי חלופי ופלורליסטי יותר:
נמרוד הוא נקודת זמן אל מעבר לנקודת ההחטאה, לחברה פרימיטיבית, כוחנית. הוא אחדות מוחלטת של הדימוי, זמנו וסיגנונו. כולו עבר רחוק. ולעומתו ארוך באגריפס, כמו בכל יצירתו, מצרף זמנים, חומרים, חלקים, דרכי ביטוי. התמונה היא מיפגש והצטברות של עובדות, ארועים וזמנים. עבודתו היא כעין הודאה שהאחדות אינה המצב הנתון, הנורמלי, אלא סוג של רַפָּאוּת מעודנת, זהירה, איחוי של רסיסים. הדבק המחבר למפגשים הארוֹכיים הוא האמן עצמו, שעומד כאישיות יחודית, ההיפך מאיש חברת ההמון. האינדיווידואום ולא השבט הוא הזירה להתרחשויות התרבותיות.
פרסומים

מאז הופעתו המקורית, פורסם המאמר פעמים נוספות. בינואר 1989 הופיע המאמר בגיליון מס' 9 של כתב העת "קו". בשנת 2003 הופיע בקובץ מאמרים וראיונות בנושא אריה ארוך ויצירתו בהוצאת בבל.
הערות שוליים

↑  Godfine, Gil, "Aroch at sale", The Jerusalem Post, 20.5.1988
אוטו פון גריקה

| --- | --- |
אוטו פון גריקה, יצירה של Anselmus von Hulle
אוטו פון גריקה, יצירה של Anselmus von Hulle
 לידה:  30 בנובמבר 1602 מגדבורג, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  21 במאי 1686 (בגיל 83) המבורג, האימפריה הרומית הקדושה 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  מגדבורג 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 מוסדות:  מגדבורג 
 פרסים והוקרה:  על שמו: אוניברסיטת מגדבורג  מכתש בירח  בול גרמני לציון 400 שנה להולדתו
 תרומות עיקריות
 חקר הוואקום
 
אוטו פון גריקה (בגרמנית:  Otto von Guericke‏; 30 בנובמבר 1602 - 21 במאי 1686) היה מדען, ממציא ופוליטיקאי גרמני. תרומתו העיקרית הייתה בחקר הפיזיקה של הריק.
קורות חייו

פון גריקה נולד במגדבורג, סקסוניה תחתית, גרמניה. למד באוניברסיטאות של הלמשטדט, לייפציג, ינה וליידן. בתום לימודיו יצא למסע לימודי באנגליה וצרפת. ב-1626 נבחר לחבר מועצת העיר. במועצה היה "שר" הבינוי (Bauherr) ובהמשך, במהלך הקרבות נגד הקתולים בשנים 1629–1631, היה "שר" ההגנה (Schutzherr). הוא ניצל מ"הטבח של מגדבורג", שלאחר ניצחון הקתולים, אולם אלו כלאו אותו. לאחר גירוש הקתולים מהעיר הוא שוחרר תמורת כופר, ובהמשך פעל בשירות השוודים שהנהיגו את המחנה הפרוטסטנטי. בין השאר שימש עבורם כמהנדס ביצורים בארפורט. למגדבורג חזר ב-1632. בשנת 1666 לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה העניק לו את תואר האצולה "פון". ב-1681 עבר להתגורר בהמבורג אצל בנו האנס, שהיה שגריר ברנדנבורג בעיר.
פון גריקה נפטר בהמבורג, ב-1686 ונקבר בעיר הולדתו מגדבורג.