stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאונרד אוילר
פועלו של אוילר > פילוסופיה ואמונות דתיות

אוילר וחברו דניאל ברנולי התנגדו למונדיזם של לייבניץ ולפילוסופיה של כריסטיאן וולף. אוילר התעקש שידע נמצא בחלקו בבסיס החוקים הכמותיים המדויקים, דעה אשר מונדיזם ומדע וולפאני לא היו מסוגלים לספק.
ניתן להסיק הרבה על האמונות הדתיות של אוילר מן "המכתבים עבור הנסיכה הגרמנית, בנושאים שונים בפיזיקה ובפילוסופיה" (Letters to a German Princess), כמו גם מעבודה מוקדמת יותר שלו: הגנה על ההתגלות האלוהית מפני ההתנגדות של המחשבות החופשיות, עבודה שהיוותה בראש ובראשונה פולמוס עם דעות כפרניות שהכחישו את המקור האלוהי של הביבליה. עבודותיו אלו מראות כי אוילר היה נוצרי אדוק שהאמין שכתבי הקודש מהווים מקור להשראה.
פועלו של אוילר > כתביו של אוילר

אוילר חיבר מאות כתבים; הידועים ביותר שבהם הם:
Elements of Algebra, חיבור באלגברה אלמנטרית הדן בטבע המספרים ובהקדמה מעמיקה לאלגברה, ואף מספק נוסחה לפתרון משוואות פולינומליות.
Introductio in analysin infinitorum‏ (1748)
שני ספרים רבי השפעה על חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי: Institutiones calculi differentialis‏ (1755) ו-Institutiones calculi integralis‏ (1768-1770).
חיבורו: Methodus inveniendi lineas curvas maximi minimive proprietate gaudentes, sive solutio problematis isoperimetrici latissimo sensu accepti‏ (1744). הגרסה הלטינית תורגמה כ-" a method for finding curved lines enjoying properties of maximum or minimum, or solution of isoperimetric problems in the broadest accepted sense".
הנצחה

מלבד מאות המושגים המתמטיים והפיזיקליים הקרויים על שמו, אוילר הונצח גם במספר דרכים נוספות:
2002 אוילר - אסטרואיד שנתגלה ב-1973.
מדליית אוילר - פרס הניתן כל שנה מאז 1993 על ידי "המכון לקומבינטוריקה ויישומיה" שבסיסו בקנדה.
אוילר (שפת תכנות) - שפת תכנות שמהווה הרחבה ל-ALGOL 60.
AMS Euler - גופן שפותח בחסות האגודה האמריקאית למתמטיקה שייעודו כתיבת טקסט מתמטי.
אוילר (תוכנה) - חבילת תוכנה מתמטית חופשית.
פרויקט אוילר - אתר אינטרנט המוקדש לחידות מתמטיות.
הדיסקית של אוילר - צעצוע חינוכי
משפטים על שם אוילר
ראו רשימת מושגים על שמו של אוילר בוויקיפדיה האנגלית.
לקריאה נוספת

Nikolaĭ Nikolaevich Bogolyubov, G. K. Mikhaĭlov, Adolph Pavlovich Yushkevich, Euler and Modern Science, Translated by Robert Burns, Mathematical Association of America, 2007.
Ronald Calinger, Leonhard Euler: Mathematical Genius in the Enlightenment, Princeton University Press, 2016.
הערות שוליים

↑  Leonhard Euler, האקדמיה הימית של ארצות הברית (באנגלית).
↑  לראשונה השתמש בסימון זה המתמטיקאי הוולשי ויליאם ג'ונס בחיבורו "תצפית הישגי המתמטיקה" ("Synopsis Palmariorum Matheseos" או "a New Introduction to the Mathematics", אך השימוש לא השתרש עד אוילר) שכתב בשנת 1706.
↑  The elastica: a mathematical history
↑  Euler: Genius Blind Astronomer Mathematician
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260793905171  PLWABN: 9810667829305606  BIBSYS: 90743512  BNC: 000209972  BNE: XX893649  BnF: cb12157666x (data)  CANTIC: a10458827  CiNii: DA01184372  dblp: 07/718  GND: 118531379  HDS: 018751  ICCU: VEAV019451  ISNI: 0000 0001 2124 5291  LCCN: n50010222  LNB: 000073695  MGP: 38586  NDL: 00652487  NKC: ola2002161287  NLA: 35069249  NLG: 138788  NLK: KAC200901598  NSK: 000170610  NTA: 069355770  RERO: 02-A003224336  SELIBR: 185712  SNAC: w66d66q0  SUDOC: 028115481  Trove: 817527  VcBA: 495/144041  VIAF: 24639786   WorldCat (עם VIAF): 24639786 
שטר שווייצרי של 10 פרנקים לכבוד אוילר, המתמטיקאי השווייצרי החשוב ביותר בהיסטוריה
בול סובייטי משנת 1957 לרגל יום הולדתו ה-250 של לאונרד אוילר, המתמטיקאי הדגול
דיוקן של אוילר משנת 1753. בדיוקן ניתן לראות את עינו הימנית הפגומה של אוילר.
קברו של אוילר
הצגה גאומטרית של נוסחת אוילר (אנליזה מרוכבת)
מפה של קניגסברג בזמנו של אוילר מציגה את מיקומם האמיתי של שבעת הגשרים ונהר פרגל
העמוד הראשי של ספרו של אוילר: "Methodus inveniendi lineas curvas"
ברנדה אסניקר

| --- | --- |

 לידה:  17 באוקטובר 1991 (בת 33) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 שם לידה:  Brenda Daniela Asnicar Mendoza 
 סוגה מועדפת:  פופ לטיני, רוק, אלקטרופופ, מוזיקת פופ, בלדה, R&B עכשווי 
 מדינה:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנדה אסניקר (בספרדית: Brenda Asnicar, נולדה ב-17 באוקטובר 1991; סן איסידרו, בואנוס איירס, ארגנטינה), היא שחקנית, זמרת, דוגמנית, מעצבת אופנה, רקדנית ומלחינה ארגנטינאית.
אסניקר ידועה בעיקר בתפקידה כאנטונלה בטלנובלה הארגנטינאית "פטיטו".
קריירת משחק

הופעת הבכורה של אסניקר בעסקי השעשועים הייתה בשנת 2002, בהיותה בת 11, בתוכנית הטלוויזיה "Cantaniño", כאשר היא נבחרה מבין אלפי מועמדים לקחת חלק בתוכנית. בתחילה, נבחרה להיות חלק מהמקהלה, אך סיימה את השתתפותה כמנחת התוכנית.
בשנים 2007 -2008 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "פטיטו", בה גילמה את דמותה של אנטונלה.
בשנת 2008 היא הופיעה בתוכנית הבידור "Patinando por un sueño" ("רוקדים בשביל חלום").
בשנת 2009 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Mia, mi amiga invisible" ("מיה, החברה הבלתי-נראית שלי"), בה גילמה את דמותה של מיה. בסדרה הנ"ל הקליטה שני שירים: "Himno al amor" ("המנון לאהבה") ו-"Nada cuesta sonar" ("שום דבר לא מקשה לחלום").
בשנת 2010 טסה לאיטליה על-מנת להופיע בתוכנית טלוויזיה בשם "Who Framed Peter Pan?" ("מי הפליל את פיטר פן?") שהופקה על ידי פול בונוליס. באותה שנה שיחקה בטלנובלה הדרום אמריקאית "Sueña Conmigo" ("תחלום איתי"), בה גילמה את דמותה של נוריה. בטלנובלה הנ"ל הקליטה שלושה שירים: "Hablan de mi" ("מדברים עליי"), "Siempre te esperare" ("תמיד אחכה לך") ו-"Hagas lo que hagas" ("תעשה מה שתעשה").
באפריל 2011 סיירה באיטליה עם סיבוב ההופעות של "Antonella in Concerto", בו גילמה את אנטונלה מהטלנובלה הארגנטינאית "פטיטו".
בשנים 2011 -2012 שיחקה בטלנובלה "Los unicòs" ("היחידים") מסוגת גיבורי על, בה גילמה את דמותה של קיארה. בשל צילומי הטלנובלה צבעה את שיערה לצבע ורוד בוהק.
בשנים 2012- -2013 שיחקה בטלנובלה "Corazón Valiente" ("לב אמיץ"), שצולמה בקליפורניה ובקולומביה, בה גילמה את דמותה של פביולה.
בשנים 2013 -2015 שיחקה בתפקיד ראשי בשלוש עונות של סדרת הדרמה והמסתורין הקולומביאנית "קומביה נינג'ה", בה גילמה את דמותה של חואנה.
קריירה מוזיקלית

אסניקר שרה ומנגנת בגיטרה, פסנתר ותופים.
בשנת 2006 ההפקה "Chicos Argentinos" ("ילדים ארגנטינאים") הציגה את המופע הקומי "Tour Caminos 2006" ("סיור דרכים 2006"), בו גילמה את דמותה של ברנדה.
בשנים 2007 -2008 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "פטיטו", בה היא הקליטה שישה שירים: "Las Divinas" ("המדהימות"), "Tango llorón" ("טנגו דמעות"), "Nene bailemos" ("ילד נרקוד"), "Diosa única bonita" ("אלוהית, יחידה ויפה"), "Respeto" ("כבוד") ו-"Un Beso Para Mi" ("נשיקה עבורי"). באותן שנים, הופיעה במחזמר המוזיקלי "Patito Feo: La Historia Más Linda En El Teatro" ("פטיטו: הסיפור הכי יפה בתיאטרון").
בשנת 2009 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Mia, mi amiga invisible" ("מיה, החברה הבלתי-נראית שלי"), בה היא הקליטה שני שירים: "Himno al amor" ("המנון לאהבה") ו-"Nada cuesta sonar" ("שום דבר לא מקשה לחלום").
בשנים 2010 -2011 שיחקה בטלנובלה הדרום אמריקאית "Sueña Conmigo" ("תחלום איתי"), בה היא הקליטה שלושה שירים: "Hablan de mi" ("מדברים עליי"), "Siempre te esperare" ("תמיד אחכה לך") ו-"Hagas lo que hagas" ("תעשה מה שתעשה").
בשנת 2011 החלה להקליט ולהפיק תקליטים. הסינגל הראשון שפורסם נקרא "Tus Juegos" ("המשחקים שלך"). פרסמה קאבר של הזמרת הבריטית איימי ווינהאוס, "You Know I'm No Good", מתוך יראת כבוד לזמרת הבריטית המנוחה. הקליטה קאבר של הזמרת אלישה קיז, "If ain't got you" ("אם אין לי אותך").
ב-2012 הכינה את אלבום הסולו הראשון שלה בעצמה כפי שהיא כתבה את השירים המופיעים באלבום בעצמה. באותה תקופה היא שיתפה פעולה עם חברת הבשמים "Clider", ובקיץ של אותה שנה היא חתמה על שיתוף פעולה עם חברת בגדים בשם "Elisa De Jenario".
בשנים 2013 -2014 שיחקה בטלנובלה הקולומביאנית "Cumbia Ninja", בה הקליטה, יחד עם ריקרדו אברקה, שלושה שירים: "Ojos En La Espalda" ("עיניים בגב"), "El Heroscopo Dice" ("ההורוסקופ אומר") ו-"Ceviche" ("סביצ'ה"). באותה שנה, פורסם הסינגל השני, "Salten como yo" ("קופצים כמוני").
חיים אישיים

הוריה גוסטבו אסניקר ואדריאנה מנדוסה, ויש לה אח אחד.
בילדותה למדה במוסד הלימוד "Centro Cultural Italiano", באוליבוס, בואנוס איירס, בו למדה לדבר אנגלית ואיטלקית רהוטות.
מ-2013 אסניקר בזוגיות עם איש העסקים הקולומביאני אלחנדרו דה אנגולו, אותו הכירה בקולומביה בצילומי הטלנובלה "Cumbia Ninja". ב-2017 השניים נישאו, וב-2019
התגרשו.
הערות שוליים

↑  http://www.teatroalmassimo.it/ecm/?recnews=26&9668=040&id=news
↑  http://brendasnicar.forumfree.it/?t=45348439
↑  https://soundcloud.com/brenda-asnicar-b-a/amy-x-ba-you-know-im-no-good
↑  https://soundcloud.com/brenda-asnicar-b-a/if-aint-got-you
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4929815  ISNI: 0000 0001 1835 9167  MusicBrainz: 2bfe0250-ee3d-427f-a659-f29f599b08c4  VIAF: 169431784   WorldCat (עם VIAF): 169431784
פיסול חוצות במודיעין-מכבים-רעות

פיסול חוצות או פיסול סביבתי הוא סוג הפיסול אשר נפוץ מאוד במודיעין וזוכה לפופולריות בין תושבי העיר. ברחבי מודיעין-מכבים-רעות מוצבים יותר מ-60 פסלים סביבתים, חלק גדול מהפסלים נוצרו על ידי אמנים תושבי העיר, מהארץ וגם מהעולם במסגרת סימפוזיונים לפיסול באבן שהתקיימו בעיר בין השנים 2009–2017.
הפסלים מוצבים בכל השכונות של העיר, בכיכרות בפארקים. הפסלים נוצרו בטכניקות שונות ומגוונות ומחומרים שונים.
סימפוזיוני הפיסול בעיר

בעבר התקיימו בעיר 5 סימפוזיונים לפיסול באבן. הסימפוזיונים התקיימו בשנים הבאות:
2009 – הסימפוזיון הראשון לפיסול באבן, נערך ברחבה ליד הקניון, השתתפו 11 פסלים.
2012 – הסימפוזיון השני לפיסול באבן, נערך ברחבה ליד הקניון.
2013 – הסימפוזיון השלישי לפיסול באבן, נערך באזור התעשייה ליגד, השתתפו 8 פסלים.
2015 – הסימפוזיון הרביעי לפיסול באבן, נערך באזור התעשייה ליגד, השתתפו 7 פסלים. בשונה משנים הקודמות, סופקו ליוצרים אבנים צבעוניות בגוונים ורוד, חום, אפור ושחור, שחלקן הובאו מחו"ל. הפסלים הוצבו לאחר מכן בגן פסלים בפארק ענבה.
2017 – הסימפוזיון החמישי לפיסול באבן, נערך באזור התעשייה ליגד.
פסלים לפי אמן > פסלי לב אברמזון

שלושה פסלים של האמן לב אברמזון מוצבים ברחבי העיר. הפסלים יוצרו בטכניקת נירוסטה מוברקת.
מעוף – בכניסה לפארק הטכנולוגי מכביש 443
אופק – בכניסה המזרחית לפארק הטכנולוגי, כיכר בצומת הרחובות צלע ההר ושדרות המעלה
ציפורי האביב – בכניסה למודיעין מכביש 431 – שד׳ יצחק רבין (שכונת הציפורים)
פסלים לפי אמן > פסלי דוד גרשטיין

ב-2003 הוצבו שישה פסלים של האמן דוד גרשטיין לאורך גינות ציבוריות בשד' עמק האלה במודיעין. הפסלים האלה יוצרו בסגנון המכונה פוסט-פופ ארט, אשר מתאפיין בציור בצבעים עזים על מגזרות מתכת רב-שכבתיות. כל ששת הפסלים מתארים רכיבה על אופניים.
ב-2016 הוצבו ארבעה פסלים של דוד גרשטיין בפארק ברח' ניסן במודיעין. הפסלים עשויי מתכת מעוצבים כחלונות צבעונים עם דמויות של ציפורים, פרחים או חתול.
פסלים לפי אמן > פסלי רוסלן סרגייב

פסלים של האמן רוסלן סרגייב מוצבים במספר גני שעשועים ברחבי העיר. הפסלים יוצרו בסגנון עבודותיו של האדריכל הקטלאני גאודי, המשלבים חומרים תעשייתיים כברזל ובטון משובצים בפסיפס של קרמיקה וזכוכית.
חרגול – גינה בשד' עמק בית שאן. הוקם ב-2001, שופץ ב-2022
פרח אגדות – ברחוב שומרי החומות
גשר בצורת חרק – פארק ברחוב מגדל הלבנון. שופץ ב-2023
צפרדע – פארק ברחוב מגדל הלבנון שופץ ב-2023
טבלה של הפסלים ברחבי העיר

הפסלים פוסלו מאבן גיר, ורוב הפסלים יוצרו בטכניקת תבליט קיר דו-צדדי. רוב הפסלים המצוינים בטבלה פוסלו במסגרת חמשת הסימפוזיונים לפיסול באבן שנערכו בעיר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| תמונה | שם פסל | היוצר | שנה | תיאור מיקום |
|  | ציפור | גרשון היימן | 2009 | שכונת המגינים, רח' בר לב פינת חיים לסקוב. |
|  | לידה | גניה גנדלמן | 2012 | צומת הרחובות לבונה ואלמוגן בשכונת הנחלים. |
|  | פרפר | לודמילה וולושננקו (אוק') | 2009 | עמק האלה 1 פינת רחוב זכריה הנביא. |
|  | ציפור | לודמילה וולושננקו (אוק') | 2012 | שדרות הרכס |
|  | בועות סבון | לודמילה וולושננקו (אוק') | 2013 | גן הוורדים, שד' מנחם בגין. |
|  | ינשוף עם קקטוס | ניר שרף |  | בכניסה ליער ילדים. צומת רחובות עמק החולה ויאיר פראג. |
|  | שכונת נביאים | ידידיה מור | 2009 | בגינה, ברחוב נביאים פינת אלישע הנביא. |
|  | צדפות |  |  | שד' חשמונאים, מול בניין המשטרה, בין הנתיבים. |
|  | פזל | אתי גיאת ירמיהו | 2013 | שד' חשמונאים, הגינה ליד החניון העירייה. |
|  | נֵבֶל של דוד המלך | אתי גיאת ירמיהו | 2017 | רחוב רא"ל מרדכי גור פינת חיים לסקוב |
|  | מפתח סול | אתי גיאת ירמיהו | 2015 | שדרת הפסלים בפארק הענבה. |
|  | תשוקה | אילן גלבר |  | כיכר בצומת רחוב הלוח העברי ורחוב תשרי. |
|  | חברות | אביבה ברגר | 2007 | מדשאה מול היכל התרבות. |
|  | שתי דמויות | אביבה ברגר | 2011 | ליד סקייפארק |
|  | דגים | אביבה ברגר | 2015 | שדרת הפסלים בפארק הענבה. |
|  | שכונת פרחים | אביבה ברגר | 2009 | רח' צאלון, ליד הכניסה לחניית היכל הספורט. |
|  | צמיחה | אביבה ברגר | 2012 | רח' תלתן, חניית העירייה. |
|  | גפנים | אביבה ברגר | 2017 | רחוב דבורנית, ליד מרכז מסחרי. |
|  |  | אסתר סחייק הר לב | 2015 | שדרת הפסלים בפארק הענבה. |
|  | שכונת מכבים | ג'וליאנו ג'יוסיני | 2009 | שדרות המכבים פינת ד"ר ישראל פלד. |
|  |  | חמודי מולא (Hamodi Mulla) | 2017 | ליד סקייטפארק בשכונת מוריה. |
|  | שכונת מוריה | איגור בראון | 2009 | כיכר בצומת מנחם בגין (נתיב צפוני) ולאה אמנו. |
|  |  | איריס פלס-אזולאי | 2013 | שד' חשמונאים, מול בנייני דמרי. |
|  |  | איריס פלס-אזולאי | 2013 | שד' חשמונאים, מול בנייני דמרי. |
|  | צבר | ריטה גייר | 2015 | שדרת הפסלים בפארק הענבה. |
|  | מפתח שוודי | ריטה גייר | 2013 | ליגד סנטר, שדרה המרכזית. |
|  | שעון | רועי גבעתי | 2013 | ליגד סנטר, שדרה המרכזית. |
|  |  | שלמה כץ | 2012 | שד' חשמונאים, מול בניין המשטרה, בין הנתיבים. |
|  | שכונת רעות | טניה פרמינגר | 2009 | כיכר בצומת שדרת האורנים ושדרת העומרים. |
|  | שכונת משואה | יורה מצקין | 2009 | צומת שד' יצחק רבין (צפוני) ושד' החשמונאים. |
|  | סוס מכונף | יורה מצקין | 2013 | הגינה בנחל עיון פינת מגדל עוז, ליד תיכון עירוני ב'. |
|  | ענן | יורה מוצקין | 2013 | גן הוורדים, שד' מנחם בגין. |
|  | בלוט | יורה מצקין | 2015 | שדרת הפסלים בפארק הענבה. |
|  | פסל לזכרו של ראש העיר הראשון משה שכטר | יורה מצקין |  | רחבת הספרייה הציבורית ע"ש משה שכטר. |
|  | שכונת נחלים | זאב קרישר | 2009 | פינת רחוב נחל געתון ורחוב נחל דליה. |
|  |  |  |  | שד' עמק בית שאן, ליד מרכז לגיל הזהב (מפג"ש). |
|  |  |  |  | שד' מנחם בגין ליד בייק-פארק, שכונת מוריה. |
|  | כוכב ים | ברני פינק | 2009 | מדשאה בפינת רח' לוי ושד' יצחק רבין. |
|  | אבני החושן | רותי בן אריה, יוסף צוקרמן | 2009 | עמק זבולון, ליד הכיכר לרחוב משה דיין. |
|  |  | הרצל הדר | 2013 | השדרה המרכזית. |
פסלים נוספים

תזמורת של 5 נגנים – יציקת ברונזה. פסל: דניאל סופר, מול מועדון גריי.
מזרקת הגולש המרחף – יציקת ברונזה. פסל: דניאל סופר, כיכר בסמוך לפארק הספורט והנופש העירוני, עמק האלה 255.
תזמורת, בכיכר בצומת רחוב תשרי ורחוב כסלו.
חניה של פארק ענבה
שלווה – 1997, מתכת חלודה. פסלת: מרסיה ראפ, שדרות המכבים פינת רחוב יובלים, מול הכיכר.
משא. – 2020, פסל: אסף נאמן, פארק יערות ישראל
פסל המשפחה – פסלת: לילי שוורץ, פארק יערות ישראל
פסל האור – כיכר האור הממוקמת בצומת הרחובות תלתן – עמק איילון – ערער. תכנון: משרד האדריכלים שלמה אהרונסון אדריכלים
מזרקה בכיכר שערי העיר – תכנון: משרד האדריכלים שלמה אהרונסון אדריכלים
כדורים – מזרקה – 2015, פסל: אריה אלמוג, כיכר הכדורים היה כיכר הראשון בעיר ששילב מזרקה בעיצוב שלו.
אתר דמוי סטונהנג' – בשד' עמק בית שאן, ליד מרכז מסחרי
הערות שוליים

↑  מודיעין פינת רומא, 28 בנובמבר 2015, באתר mnews
↑  פסלים רבותי. פסלים,מנחם בנטוב, 18 בפברואר 2010, באתר mnews
↑  יהודה גולן היה בהכנות ל'סימפוזיון הפיסול השלישי' ו(לא) עשה לו פסל,יהודה גולן, 8 באוקטובר 2013, באתר mnews
↑  סימפוזיון פיסול באבן מס' 3 במודיעין, 29 בספטמבר 2013, באתר archijob
↑  פסלים רבותי. פסלים,ערן קמינסקי, 1 ביוני 2015, באתר mnews
↑  עשה לך פסל!,ערן קמינסקי, 15 ביוני 2015, באתר mnews
↑  פיסול בשידור חי,ערן קמינסקי, 3 באוקטובר 2017, באתר mnews
↑  רחבת פסל האור באתר משרד האדריכלים שלמה אהרונסון אדריכלים
↑  הפרויקט נבחר כפרויקט השנה לשנת 2019 בקטגוריית 'אדריכלות נוף' על ידי כתב עת לאדריכלות עיצוב וסביבה. כמו כן, הפרויקט זכה בפרס Merit, בקטגוריית Built Small של תחרות WLA (World Landscape Architecture) 2019
↑  2019 WLA Awards winners announced באתר World Landscape Architecture
11:14

| --- | --- |

עטיפת תקליטור הסרט
 בימוי:  גרג מרקס 
 הופק בידי:  ג'ון מוריסי בו פלין טריפ ויסון ג'ף קוואטינץ הילרי סוונק דייוויד סקוט רובין מארק דיימון סאמי לי ראג'ו פאטל סטיוארט הול
 תסריט:  גרג מרקס 
 עריכה:  דן לבנטל, ריצ'רד נורד 
 שחקנים ראשיים:  רייצ'ל לי קוק שון האטסי קולין הנקס בן פוסטר ריק גומז ג'ייסון סיגל הילרי סוונק קלארק גרג הנרי תומאס פטריק סווייזי בלייק הרון ברברה הרשי סטארק סנדס 
 מוזיקה:  קלינט מנסל 
 צילום:  שיין הרלבוט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  MDP Worldwide Firm Films
 חברה מפיצה:  MDP Worldwide
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  16 במאי 2003 (פסטיבל קאן)
 משך הקרנה:  86 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה שחורה; דרמה; מותחן
 תקציב:  6 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
11:14 הוא סרט קומדיה שחורה עצמאי אמריקאי משנת 2003, אשר נכתב ובוים על ידי גרג מרקס. אנסמבל השחקנים כולל את רייצ'ל לי קוק, פטריק סווייזי, ברברה הרשי, שון האטסי, הנרי תומאס, הילרי סוונק, בן פוסטר, סטארק סנדס, קולין הנקס וקלארק גרג.
עלילת הסרט מתארת השתלשלות אירועים שגורמים לשתי תאונות דרכים בו-זמנית בלילה אחד, בעיירה אמריקאית קטנה. העלילה איננה ליניארית, אלא האירועים מוצגים מחמש פרספקטיבות שונות של הדמויות המעורבות, והסיפור נשלם בהדרגה כמו פאזל, בעוד הדמויות פועלות לפי אינטרסים אנוכיים, וכל אחת מהן מקבלת החלטה שגויה, בניסיון להציל את עורה ברגעי דחק ומצוקה.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-16 במאי 2003 בפסטיבל הקולנוע בקאן, אך הסרט הופץ לקהל הרחב רק במהלך שנת 2005 וזכה לביקורות חיוביות בדרך כלל.
עלילה > מבנה

זהו סרט אנתולוגיה המורכב מחמש אפיזודות שאירועיהן האקראיים לכאורה, מובילים לשתי תאונות דרכים המתרחשות בשעה 11:14 בלילה אחד, בשני מקומות שונים במידלטון, עיירה אמריקאית מנומנמת. מבחינה כרונולוגית, האירועים נפרשים על פני 40 דקות, מהשעה 10:54 עד 11:34, ונקודת הזמן 11:14 מחלקת את פרק הזמן הזה לשני חלקים בני 20 דקות: ההתרחשויות שהובילו לתאונות, ואלה שבעקבותיהן, ומוצגות מהסוף להתחלה כאשר כל אפיזודה מתחילה כחמש דקות מוקדם יותר מקודמתה ונמשכת עשרים דקות. הקשר בין שתי התאונות מתברר כאשר האפיזודה האחרונה סוגרת מעגל עם הראשונה, והסרט מסתיים באותה נקודת זמן שבה התחיל.
למכוניות ולמפתחות המכוניות, יש תפקיד בהנעת העלילה וקידומה, כמו לכל אחד מהשחקנים. מרכזיותן של המכוניות בסרט, מוטרמת בכתוביות הפתיחה המעוצבות כמכוניות נעות בכביש במהירויות שונות, פונות בפינות רחובות ועוצרות בצמתים.
עלילה > סדר האפיזודות המוצג לצופים

11:14 עד 11:34: התאונה הראשונה מהפרספקטיבה של ג'ק הנוהג בכביש ומשוחח עם מישהי בטלפון כשגופה נופלת על המכונית מהגשר. נורמה עוברת במכוניתה, מציעה עזרה ומתקשרת למשטרה. השוטר ג'ורג' מגיע ומוצא את הגופה בתא המטען, ג'ק בורח דרך חצר ביתה של נורמה, ונלכד בבית הקברות.
11:09 עד 11:29: התאונה השנייה מהפרספקטיבה של שלושת הנערים, מהרגע שהם יוצאים לנסיעה הפרועה, דורסים את שרי באמצע הכביש ובורחים כאשר דאפי יורה, פרנק מגיע מבוהל למקום התאונה כשהאמבולנס במקום, (גופתה של שרי כבר בתוך האמבולנס, והשוטר ג'ורג' נסע עם דאפי ובאזי העצורים למקום התאונה מתחת לגשר), עד שטים מצליח לברוח מהפרמדיקים, חוזר אל חבריו עם איבר המין הכרות של אדי והם נוסעים לבית החולים.
11:04 עד 11:24: התאונה הראשונה מהפרספקטיבה של פרנק היוצא לטייל עם הכלב, מוצא את המפתחות של שרי וגופתו של ארון, אוסף את הגופה ומשליך אותה מהגשר על מכוניתו של ג'ק. נורמה אוספת את פרנק הביתה ושולחת אותו לחפש את הצבי שנפגע כביכול בתאונה (אז מגיעה שיחת הטלפון המבשרת לנורמה ששרי נהרגה). תוך כדי החיפושים, פרנק שומע שתי יריות ורואה את המסחרית הנמלטת בנהיגה פרועה.
10:59 עד 11:19: התאונה השנייה מהפרספקטיבה של דאפי המגיע לחנות ומתווכח עם באזי על הכסף, ושניהם מביימים שוד מזוין אחרי ששרי עברה במקום ובאזי ירתה בטעות באקדח של דאפי. הוא נוסע אל שרי ומוצא אותה ב"הונדה" התקועה, מבשר לה שהשיג את הכסף, היא יוצאת לקראתו ונדרסת על ידי הנערים במסחרית, עד מעצרו של דאפי ליד גופתה ומעצרה של באזי הפצועה אחרי שהודתה בחלקה בביום השוד.
10:54 עד 11:14: התאונה השנייה מהפרספקטיבה של שרי המספרת בטלפון לחברתה סטף שהיא דרשה כסף הן מדאפי והן מארון משום שהיא לא יודעת מי משניהם האב. ארון מביא לה את הכסף למימון ההפלה, הם יוצאים לקיים מגע מיני בבית הקברות, ארון נהרג מנפילת ראש הפסל, שרי חוזרת הביתה ולוקחת את ה"הונדה" של פרנק, נוסעת לחנות, גונבת את הכדור, חוזרת לבית הקברות אך לא מוצאת את גופת ארון. המכונית נתקעת ושרי מתקשרת לג'ק ומבקשת ממנו שיאסוף אותה כדי לברוח מיד מהעיירה (אותה שיחת טלפון שנשמעה מצידו של ג'ק בסצנה הפותחת) תוך שמתברר שהיא לא הייתה בהיריון. דאפי מגיע לבשר לה שהוא השיג את הכסף, היא מפסיקה את השיחה עם ג'ק וחוצה את הכביש לעבר דאפי, והמסחרית ובה הנערים דורסת את שרי בעוד המצלמה מתמקדת בצג הטלפון הסלולרי שלה, המראה את השעה 11:14 (כלומר, שתי התאונות התרחשו באותו זמן, מיד אחרי סיום שיחת הטלפון בין שרי לג'ק).
שעונים שונים מציגים את זמני תחילת כל אפיזודה (בהתאמה: שעון המכונית של ג'ק; שעון המסחרית של הנערים; שעון מכשיר הווידאו של פרנק; שעון קיר בחנות; רדיו-שעון בחדר של שרי). חפיפת הזמנים בין האפיזודות מתבטאת בצלצול פעמון הכנסייה המורה על השעה, בסירנות של ניידת המשטרה והאמבולנס, בקול יריות האקדח של דאפי, בשירים הנשמעים ממכשירי רדיו במכוניות שונות בנקודת זמן נתונה, וכן במכוניות המעורבות החולפות זו על פני זו במהלך ההתרחשויות. נוכחותה של מכונית כלשהי מוסברת בהקשר של אפיזודה נתונה, אך מנותקת מהקשר כאשר היא מופיעה באפיזודה אחרת.
עלילה > דמויות שמוזכרות אך לא מופיעות

המפקח גארווי – מפקד המשטרה המקומית. ידיד אישי של נורמה שמשתמשת בקשריה איתו כדי לזרז את טיפול המשטרה בתאונה מתחת לגשר, ולכן ג'ורג' נשלח לשם עם דאפי ובאזי העצורים, ישירות ממקום דריסת שרי. גארווי הוא שמודיע לנורמה ששרי נהרגה.
לויד – בעליה של חנות הנוחות שבאזי ודאפי עובדים בה. מעסיק קשוח וקמצן. דאפי נמנע מלבקש ממנו מקדמה כדי לתת כסף לשרי, ובאזי חוששת שלויד יפטר אותה אם הכסף יחסר בקופה, ומסכימה לביים את ה"שוד" כהסבר להתרחשויות בחנות ולגניבת הכסף.
מלינדה – אחותה החולה של באזי. הצורך לממן את הטיפול הרפואי במלינדה, משכנע את באזי לשתף פעולה ולחלוק את הכסף עם דאפי.
סטף – חברתה של שרי ושותפת סוד למזימה לסחוט כסף במרמה מדאפי וארון. שרי מנצלת את סטף כדי ליצור אליבי ולהפליל את דאפי בהריגת ארון.
ליהוק

| שחקנים | דמויות |
| --- | --- |
רייצ'ל לי קוק (אנ'): שרי
פטריק סווייזי: פרנק, אבא של שרי
ברברה הרשי: נורמה, אמא של שרי
שון האטסי: דאפי ניקולס
הילרי סוונק: באזי
קלארק גרג: ג'ורג' האנאגן השוטר
סטארק סנדס: טים
בן פוסטר: אדי
קולין הנקס: מארק
הנרי תומאס: ג'ק לוין
בלייק הרון (אנ'): ארון לואיס
ג'ייסון סיגל: ליאון, פרמדיק
ריק גומז (אנ'): קווין, פרמדיק
הפקה

גרג מרקס הציע בתחילה להילרי סוונק את התפקיד של שרי, אולם אחרי שהיא קראה את התסריט, דווקא הדמות של באזי "דיברה" אליה, ומאחר שהתפקיד במקורו נכתב כדמות גברית, סוונק ביקשה ממרקס לשכתב את הדמות לנשית
בנוסף לאזור High Street בעיירה מורפארק (אנ') שבקליפורניה, לפי כתוביות הסיום שימשו כאתרי צילום גם הערים אלטדינה (אנ') ופירו (אנ') בקליפורניה, וכן צ'למספורד (אנ') שבמסצ'וסטס. תקציב ההפקה עמד על 6 מיליון דולר.
הפצה

הקרנת הבכורה של "11:14" התקיימה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-16 במאי 2003, ומאז הוקרן הסרט בעיקר במסגרת של פסטיבלי קולנוע, מלבד הפצה לקהל באיטליה ב-24 באוגוסט 2004. רק ב-2 באפריל 2005, כשנתיים אחרי הקרנת הבכורה, יצא הסרט בהפצה מצומצמת בארצות הברית, לבתי קולנוע בסן פרנסיסקו ובקליפורניה, וב-11 באוקטובר 2005 הוא הופץ בארצות הברית בפורמט DVD.
ביקורות

במאגר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes קיבל הסרט דירוג של 92% דעות חיוביות על בסיס 12 ביקורות. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון 65 (מתוך 100) על בסיס ארבע ביקורות שהוגדרו "חיוביות בדרך כלל".
מיק לסאל כתב בסן פרנסיסקו כרוניקל שמדובר בקומדיה שחורה יצירתית וחכמה, והסרט מוצלח לא רק משום שמרקס מספר רומן הבנוי כפאזל, אלא משום שזהו סיפור טוב באמת, שבו רוב הדמויות פועלות ממניעים נסתרים וחייהן נשזרים זה בזה לא במקרה, אלא כתוצאה ישירה של הפעולות שהן נוקטות. באופן דומה, דקלאן קוקראן הביע דעה שזוהי יצירה קטנה, אפלה ומצחיקה בסגנון טרנטינו, עם סיפורים שזורים ודמויות מוזרות, והסרט מחפה על פגמיו באומץ. קוקראן מוסיף שהאופן שבו מסופר הסיפור מוצלח בזכות הדמויות הביזאריות, הנימה האפלה, העוקץ האלים, והאופן שבו מרקס מעניק לכל דמות קול ומניע משלה. בנוסף, קוקראן מציין לחיוב את הפסקול האפקטיבי והצילום בצבעים אפלים ועמומים. סקוט טוביאס כתב שגרג מרקס תיזמר במיומנות סדרת אירועים השזורים זה בזה, אך הבחירה שלו במבנה הדומה לסרטים כגון "ממנטו", "ספרות זולה" ו"ראן לולה ראן", איננה אלא ראוותנות. טוביאס מסכם את ביקורתו בכך שעצם צירוף חלקי הפאזל אינו הישג כשלעצמו, אלא, כפי שמוכיח "ממנטו", התמונה הגדולה היא המשמעותית. סטלה פאפאמייקל כתבה שמדובר באנסמבל שחקנים מבוזבז, כגון הילרי סוונק זוכת האוסקר, ובמקום דמויות עגולות, השחקנים אינם אלא אביזרי תפאורה בתרגיל שגרתי של בניית עלילה. פיליפ פרנץ' כתב בגארדיאן הבריטי שמדובר בייצוג גרוע של הסוגה הקולנועית של מותחנים המספרים סיפורים שונים המתבררים כקשורים זה לזה, והסרט לא מעניין כפי שהוא נשמע.
ליסה נסלסון כתבה ב"וראייטי" שכטירון עם עתיד מבטיח, גרג מרקס משלב את חוסר המזל של עשר דמויות לכדי מכלול מהנה ומבדר, וזוהי קומדיה שחורה המלהטטת בביטחון בין נקודות מבט רבות וחופפות.