stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבריאל פורה
לקריאה נוספת

Edward R. Phillips, Gabriel Fauré: a Research and Information Guide, Routledge, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
Jean-Michel Nectoux, Gabriel Fauré: a Musical Life, Cambridge University Press, 1991 (הספר בקטלוג ULI)
Carlo Caballero, Fauré and French Musical Aesthetics, Cambridge University Press, 2001 (הספר בקטלוג ULI)
Carlo Caballero, Stephen Rumph (eds.), Fauré Studies, Cambridge University Press, 2021 (הספר בקטלוג ULI)
Roy Howat, The Art of French Piano Music: Debussy, Ravel, Fauré, Chabrier, Yale University Press, 2009 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Nicolas Slonimsky, ed. Richard Kassel, Webster's New World Dictionary of Music, 1998, Schirmer's Books; p. 155
↑  Eric Blom, ed., Grove's Dictionary of Music and Musicians, 5th edition, 1966
↑  Aaron Copland, "Gabriel Fauré, a Neglected Master", The Musical Quarterly 1(4), October 1924, pp. 573-586.
↑  מפרצון פורה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261035205171  PLWABN: 9810549572605606  BIBSYS: 90175956  BNE: XX864777  BnF: cb11902353r (data)  CANTIC: a10349959  CiNii: DA02982732  GND: 118920626  ICCU: RAVV034770  ISNI: 0000 0001 2100 0243  LCCN: n81018450  LNB: 000099261  Léonore: 138333  MusicBrainz: fa19a8b6-e7f4-40d4-af15-7a7c41ac7d8f  NDL: 00466334  NKC: jn19990002188  NLA: 36172991  NLG: 258328  NLK: KAC199608530  NSK: 000068240  NTA: 069090211  RERO: 02-A016406660  RKD: 274319  SELIBR: 186691  SNAC: w6h41w1f  SUDOC: 026859297  Trove: 1223867  VcBA: 495/283518  VIAF: 27064267   WorldCat (עם VIAF): 27064267
שק הסינה ואזד

שֶק הסינה ואזֶד (בבנגלית: শেখ হাসিনা ওয়াজেদ‏; נולדה ב-28 בספטמבר 1947) היא פוליטיקאית בנגלדשית שכיהנה כראש ממשלת בנגלדש בשנים 1996–2001 ו-2009–2024. מאז 1981 היא מכהנת כנשיאת ליגת אוואמי, אחת המפלגות המרכזיות במדינה. היא הבכורה מבין חמשת ילדיו של מוג'יבור רחמן, נשיא בנגלדש (אנ') הראשון ומייסדה של המדינה.
דרכה הפוליטית

ואזד החלה את דרכה כפעילה פוליטית כשהייתה סטודנטית במכללת עדן (Eden College). היא נבחרה לסגנית נשיא איגוד הסטודנטים במכללה בשנים 1966–1967. בעת היותה סטודנטית באוניברסיטת דקה הייתה חברה בזרוע הסטודנטים של ליגת אוואמי. ואזד לא בלטה בפעילותה הפוליטית לפני שאביה נרצח ב-15 באוגוסט 1975 יחד עם כל משפחתה, למעט הסינה ואחותה רֶהאנה ששהו במערב גרמניה. עד הרצח, אחיה, שק קמאל, סומן כיורש של האב. לאחר הרצח עקרה ואזד לבריטניה ואחר כך גלתה מרצון לניו דלהי בהודו. היא שבה לבנגלדש ב-17 במאי 1981.
בשנת 1981, בעת ששהתה בהודו, נבחרה לנשיאות ליגת אוואמי. זמן קצר לאחר ששבה לארצה, בחודש מאי 1981, נרצח נשיא נוסף של בנגלדש, גִ'יַאוּר רוהמאן, בעת הפיכה. בשנת 1982 עלה לשלטון הוסיין מוּהמוֹד ארשאד בהפיכה שקטה והכריז על שלטון צבאי. בשנת 1983 יצרה ואזד איחוד של 15 מפלגות, ובשנות ה-80 היא נכנסה ויצאה לסירוגין מבתי כלא. מפלגתה, יחד עם המפלגה הלאומית הבנגלדשית, פעלה כנגד המשטר הצבאי במדינה. בשנת 1984 הושמה ואזד במעצר בית לתקופה של חודשים. כך אירע גם בשנת 1985. בין השנים 1986–1987 שימשה כמנהיגת האופוזיציה בפרלמנט. החלטתה להשתתף בבחירות לפרלמנט, אשר נערכו תחת משטר צבאי, ספגה ביקורת בקרב מפלגות אחרות במדינה. בחודש דצמבר 1987 פוזר הפרלמנט.
בשנת 1990 פעל איחוד של 8 מפלגות בראשותה לסיום שלטונו הצבאי של ארשאד. בבחירות הדמוקרטיות הראשונות בבנגלדש בשנת 1991, הייתה ואזד למנהיגת מפלגת האופוזיציה הגדולה בפרלמנט.
כהונתה כראש ממשלה

בבחירות שנערכו בבנגלדש ב-30 ביוני 1996 זכתה מפלגתה ב-146 מושבים בפרלמנט. בזכות תמיכה של מספר מועמדים עצמאיים ומפלגה נוספת זכתה ואזד בתמיכת למעלה מ-150 מושבים הנדרשים ליצירת רוב בפרלמנט והיא נבחרה לראשות הממשלה. בעת בחירתה התחייבה ואזד ליצור ממשלת אחדות לאומית. אולם, ניסיונה לשתף בממשלה את המפלגה השנייה בגודלה במדינה, ה-BNP, כשל. עם זאת הצליחה לשכנע את שופט בית המשפט העליון שהאבודין אהמד ליטול את תפקיד נשיא המדינה. בחירתה בדמות שאינה מזוהה באופן מפלגתי לתפקיד, זכתה לשבחים.
בשנות כהונתה הראשונות הובילה רפורמות בכלכלה, קידמה את מעמד האישה, חיזקה את יחסי החוץ ואת הדמוקרטיה. אחד מהישגיה הבולטים בראשות הממשלה היה ההסכם שכרתה עם ממשלת הודו בעניין סכר פַרּקָּה על נהר גנגס, אשר היה מוקד למחלוקת בין המדינות מאז עצמאות המדינה. על פי ההסכם הובטח כי בנגלדש תקבל מים מהסכר בכמות של 930 מטר מעוקב בשנייה. כן כרתה ואזד הסכם שלום עם ראשי שבטים מורדים באזור הררי בדרום-מזרח המדינה והביאה לסיום סכסוך שהתקיים מקום המדינה.
מפלגתה הואשמה בכך שהיא נותנת מקלט לראשי כנופיות שהפכו למדינאים. בנוסף, הואשמה המפלגה בהנצחה מוגזמת של אביה. בשנה האחרונה לכהונתה הראשונה כראש ממשלה, הכריז ארגון "שקיפות בינלאומית" (Transparency International) כי בנגלדש היא המדינה המושחתת ביותר בעולם. אף שבנגלדש תמיד הייתה בין חמש המדינות המושחתות ביותר בעולם, בחירתה כמושחתת ביותר הובילה לביקורת בציבור והאשמות כלפי ראשת הממשלה. בשנת 2001 התחלף הממשל ובהמשך נאלצה ואזד לברוח לארצות הברית.
בנובמבר 2008 חזרה לבנגלדש לקראת הבחירות שאמורות היו להתקיים ב-29 בדצמבר. בבחירות סחפה ואזד את מפלגתה לניצחון מוחץ, וב-6 בינואר 2009 נכנסה לתפקיד ראש הממשלה. עם חזרתה לשלטון החל סגנון מנהיגותה להשתנות. היא המשיכה במדיניות של פתיחות לעולם אך החלה להפעיל דיכוי אלים כלפי מתנגדיה. נעשה שימוש במעצרים של אנשי אופוזיציה, ניתוקים תכופים של האינטרנט, "העלמת" מתנגדי שלטון ועוד. בקדנציה השנייה ב-2014, השלישית 2018 ,והרביעית ב-2024 נבחרה לאחר שהאופוזיציה החרימה את הבחירות בטענה לבחירות בטענה שהממשלה לא מקיימת בחירות הוגנות. החרמת הבחירות על ידי האופוזיציה בקדנציה הרביעית הייתה גם בגלל שרבים מאנשיה נעצרו. ארצות הברית בריטניה הטילו ספק בתוצאותיהן של בחירות אלה.
ביולי ובתחילת אוגוסט 2024 התרחשו אירועים משמעותיים שהשפיעו על המדינה. במהלך כהונתה התמודדה ואזד עם מחאות אזרחיות נרחבות שהיו תוצאה של חוסר שביעות רצון ציבורית מהמצב הכלכלי והפוליטי במדינה. רבות מהמחאות התפתחו לעימותים אלימים בין מפגינים לבין כוחות הביטחון, והובילו לפציעות אזרחים רבים וליותר מ-300 הרוגים.
עקב המחאות, ב-5 באוגוסט 2024 התפטרה מתפקידה, ועזבה את המדינה לעיר אגרטלה במזרח הודו.
הערות שוליים

1 2  המהפכה בבנגלדש: זו לוחמת הדמוקרטיה שהפכה ל"דיקטטורית" - והופלה אחרי 15 שנה, באתר ynet, 6 באוגוסט 2024
↑  אלעד שמחיוף, ‏"אחד ביום": הפיכה בבנגלדש, באתר ‏מאקו‏, 25 באוגוסט 2024
↑  מהומות קטלניות בבנגלדש: 151 הרוגים בהפגנות נגד ג'ובים למקורבי הממשלה, באתר וואלה, 21 ביולי 2024
↑  המונים נהרגו בהפגנות בבנגלדש: ראש הממשלה התפטרה וברחה מהמדינה, באתר ‏מאקו‏, 5 באוגוסט 2024
↑  טלטלה במדינת הענק המוסלמית: ראש הממשלה התפטרה אחרי 15 שנה ונמלטה, באתר ynet, 5 באוגוסט 2024
↑  בר שפר, ‏דיווח: ראש ממשלת בנגלדש עזבה את המדינה ״ועברה למקום בטוח״, באתר מעריב אונליין, 5 באוגוסט 2024
↑  Bangladesh PM Sheikh Hasina has resigned and left the country, media reports say, South China Morning Post, ‏2024-08-05 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1615358754097  BnF: cb13554769b (data)  CiNii: DA12681051  GND: 122486803  ISNI: 0000 0000 8099 0980  LCCN: n88184910  SUDOC: 086196960  VIAF: 19843607   WorldCat (עם VIAF): 19843607
חורבת חני

| --- | --- |

 מידות
 גובה מעל פני הים:  154 מ' 
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הרומית התקופה הביזנטית 
 נבנה:  המאה ה־4 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  עוזי דהרי, יחיאל זלינגר
 מצב:  חורבה
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מיקום:  שומרון
 קואורדינטות:  32°01′41″N 34°58′01″E﻿ / ﻿32.027923352754°N 34.967055738782°E﻿ / 32.027923352754; 34.967055738782
  (למפת גוש דן מוגדלת) חורבת חני(למפת גוש דן רגילה) חורבת חני(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת חני(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת חני
 
חורבת חני היא אתר ארכאולוגי בשיפולים המערביים של השומרון, מצפון לשמורת הדום השומרון ובמקום נתגלו שרידיו של מנזר נשים נוצרי.
היסטוריית מחקר

הראשונים אשר סקרו את האתר היו צמד החוקרים קונדר וקיצ'נר במאה ה־19. בשנות השלושים של המאה ה־20, ביקר בחורבה ברמקי, לאחר קום מדינת ישראל בקרו את האתר הארכאולוגים ישראל פינקלשטיין, זאב ספראי, שמעון דר, רם גופנא ויצחק בית אריה.
עקב פגיעה באתר בשנת 2002, הוחלט לבצע חפירת הצלה באתר. החפירה נערכה על ידי עוזי דהרי ויחיאל זלינגר, בעזרת צבא ההגנה לטבע, אשר חשפו את מכלול הממצאים.
ממצאים ארכאולוגים

בחורבת חני נתגלו שרידיו של מנזר נשים המתוארך לסוף המאה הרביעית או תחילת המאה החמישית לספירה. הקביעה שמדובר במנזר נשים, מתבססת על עצמות נשים שנתגלו בקריפטה של המנזר.
על פי החפירה באתר החופרים הגיעו למסקנה שבמנזר היה בתחילה מבנה אחד שנבנה מעל למערכת הקבורה התת-קרקעית וכלל את הכנסייה, חדרי המנזר, חדרי התבודדות ומגדל דו קומתי שכלל חדרי מגורים. המיוחד במגדל הוא מתקן השירותים שהתנקז לוואדי מתחת למגדל, מתקן שכזה לא נתגלה בשום מבנה אחר בארץ.
המבנה השני שנבנה בשלב קצת מאוחר יותר, כלל מטבח, חדר אוכל ומערה שכנראה שימשה לאחסון מצרכים ותוצרת חקלאית בקירור. בין שני המבנים הייתה חצר גדולה ובה נחפרו גם שלוש בארות המים.
בכנסייה נתגלו מספר רצפות פסיפס, כאשר לאורך השנים שונו דגמי הפסיפס אם בעקבות הרס, התאמה לרוח הנצרות שבשלב מסוים אסרה על ציור בני אדם ובעלי חיים ואו שיפוצים שנעשו בכנסייה. באחת מהכתובות שנתגלו ברצפת הפסיפס הייתה הקדשה:
"למען ישועתם של קיריאקוס בן ישועה ושל בנו יוהנס הדיאקון"
המנזר שימש מוקד לצליינות מהקמתו ועד חורבנו במאה התשיעית לספירה.
מסורת קדושת המקום

שמו המקורי של המנזר אינו ידוע, השם העברי נובע מהשם הערבי שניתן למקום – ח'רבת אל בורג' אל חנייה. כלומר המנזר של חנה. ידוע רק על שתי נשים בנצרות הקדומה שנחשבו כקדושות. האחת היא חנה, אם מרים אימו של ישו. החנה השנייה היא חנה בת פנואל, נביאה בבית המקדש אשר חזתה שישו יושיע את עם ישראל. ייתכן גם שהמסורת הייתה מקומית על אישה קדושה בשם חנה. בכל מקרה, הממצאים מראים שהמנזר היה מוקד צליינות ובעיקר מוקד לצלייניות. קדושת המקום נשתמרה גם שנים לאחר שנחרב, זאת בהתבסס על המנהג של הערבים בסביבה לקבור את ילדותיהן בסביבת המנזר.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Israel Antiquities Authority, antiquities.org.il
1 2  זיו ריינשטיין‏, צה"ל פגע בטעות במנזר; החיילים חשפו (מחדש) פסיפס מרהיב בן 1500 שנה, באתר וואלה, 1 באוגוסט 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398930305171
רחוב ירמיהו (ירושלים)

| --- | --- |
הכניסה לרחוב, מכיוון התחנה המרכזית
הכניסה לרחוב, מכיוון התחנה המרכזית
 מידע כללי
 על שם:  הנביא ירמיהו
 אורך:  1.7 ק"מ
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 קואורדינטות:  31°47′32″N 35°12′27″E﻿ / ﻿31.792351°N 35.207448°E﻿ / 31.792351; 35.207448
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) רחוב ירמיהו(למפת ירושלים רגילה) רחוב ירמיהו(למפת הרי ירושלים רגילה) רחוב ירמיהו(למפת הרי ירושלים מוגדלת) רחוב ירמיהו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב ירמיהו (במספור הארצי כביש 417) הוא רחוב ראשי בירושלים, המשמש כאחד מעורקי התחבורה המרכזיים של צפון ירושלים.
סקירה כללית

רחוב ירמיהו הוא באורך של כ־1.7 קילומטרים. הרחוב מתחיל מצידו המזרחי כהמשך ישיר לרחוב בר-אילן בקרן הרחובות בר־אילן – עלי הכהן, ומסתיים בקרן הרחובות ויצמן–יפו, בסמיכות לתחנה המרכזית. הרחוב גובל מצידו הצפוני בשכונות שיכון חב"ד, גבעת קומונה, רוממה החדשה וגני גאולה, ובשכונות מקור ברוך, רוממה הישנה מצידו הדרומי. למרות המשכו הישיר מכביש בר־אילן וסמיכותו לשכונות החרדיות, הרחוב פתוח לתנועת כלי רכב בשבתות וימים טובים.
הרחוב כמעט אינו מאוכלס בדירות פרטיות, אך קיימים מגדלי מגורים הצופים לרחוב. בחלקו המזרחי של הרחוב קיימים בתי עסק, בדומה לרחוב בר־אילן, אך ככל שהרחוב ממשיך לכיוון התחנה המרכזית הוא נדמה יותר לאזור תעשייה, בהשפעת אזור התעשייה רוממה הסמוך לו.
מוסדות ואתרים ברחוב

בית המדרש הגדול של חסידות גור
תלמוד תורה של חסידות גור
ישיבת תורת אמת של חסידות חב"ד
סמינר לבנות של חסידות גור
אולפנת צביה ירושלים
קמפוס שיח סוד
בית טובי העיר
מעבדות RAFA
מגדלי הבירה – בניין משרד הבריאות
"בית יהב" - מטה בנק יהב.
ראו גם

רחוב בר-אילן
איי.אפ.אפ

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (2 בינואר 1990–IFF) 
 מייסדים:  ליאופולד שוורץ, ג'וזף פולק
 תקופת הפעילות:  1958–הווה (כ־66 שנים) 
 חברות בנות:  International Flavors & Fragrances (France) 
 מיקום המטה:  ניו יורק
 ענפי תעשייה:  תעשיות המזון והקוסמטיקה
 מוצרים עיקריים:  ייצור ושיווק חומרי-גלם ותערובות טעם וריח
 הכנסות:  13.1 מיליארד ש"ח (2020)
 רווח תפעולי:  1.60 מיליארד ש"ח (2020)
 רווח:  1.03 מיליארד ש"ח (2020)
 הון עצמי:  20.9 מיליארד ש"ח (2020)
 סך המאזן:  45.0 מיליארד ש"ח (2020)
 יו"ר:  רוג'ר וו. פרגוסון ג'וניור
 מנכ"ל:  אריק פירוואלד
 עובדים:  21,500 (2023)
  
 www.iff.com
 
אינטרנשיונל פליוורס אנד פראגרנסס בע"מ (באנגלית: International Flavors & Fragrances, Inc; בראשי תיבות: IFF) הוא תאגיד רב-לאומי שהמטה שלו ממוקם בארצות הברית, ועוסק בייצור ושיווק חומרי-גלם לתעשיית הטעם והריח; ותערובות טעם וריח לתעשיות המזון והקוסמטיקה. התאגיד הוא אחד מ-3 החברות הגדולות בעולם בפיתוח ובייצור של טעמים וחומרי גלם לטעמים בתעשיית המזון והמשקאות.
החברה היא חברה ציבורית שנסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק, בבורסת Euronext שבפריז ובבורסה לניירות ערך בתל אביב (החל מ-10 באוקטובר 2018) בדרך של רישום כפול. ביום 21 באוקטובר 2020 הודיעה החברה על כוונתה למחוק את מניותיה מהרישום למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, החל מיום 20 בינואר 2021.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1958 בעקבות המיזוג בין החברות "פולק ושוורץ" (P&S) ו"אן אמרינגן-הבלר". פולק ושוורץ הוקמה בשנת 1889 על ידי ליאופולד שוורץ, שהתעניין בתבלינים, טעמים ובשמים, וגיסו, ג'וזף פולק בעיירה ההולנדית הקטנה זוטפן. P&S צמח במהירות ל-36 אתרים ברחבי העולם. ארנולד לואי ואן אמרינגן נשכר על ידי פולק ושוורץ לפתיחת משרד ארצות הברית של P&S בשנת 1917. לאחר שפיטרו אותו מתפקידיו, פתח את חברת "ואן אמרינגן ושות" במנהטן. בשנת 1929, שינתה החברה את שמה ל"וואן אמרינגן-הייבלר". בשנת 1944, מנהל בכיר בחברה, קונסטנט קורנליוס (קוק) ברמר (Constant Cornelis (Cook) Brummer), סידר מקומות מסתור למשפחות פולק ושוורץ ול-200 יהודים נוספים. ברמר קיבל את אות חסיד אומות העולם מיד ושם, על כך שהוא סיכן את חייו כדי להציל אחרים מהנאצים.
בשנת 1958 הודיעו שתי החברות על מיזוג שלהן בשם "אינטרנשיונל פליוורס אנד פראגרנסס" או בראשי תיבות IFF.‏ IFF נרשמה למסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק בשנת 1964.
במהלך שנות ה-2000 ביצעה החברה שורה של רכישות, שהבולטות שבהן היו, רכישת חברת Bush Boake Allen במהלך שנת 2000, רכישת חברת Ottens Flavors, חברה שנוסדה ב-1884 ונרכשה על ידי IFF בשנת 2015 ומוזגה שנה אחר כך עם David Michael Co שנוסדה ב-1896 אל תוך חטיבת טעם חדשה שהוקמה בשם Tastepoint.
היסטוריה > רכישת פרוטרום

במאי 2018 רכשה את חברת פרוטרום הישראלית תמורת 6.4 מיליארד דולר, שהיו 10% מעל שווי השוק של החברה בעת חתימת העסקה, ולפי שווי פעילות של 7.1 מיליארד דולר, בהתחשב בחוב הפיננסי נטו של פרוטרום בסך 700 מיליון דולר. בשנת 2004, רכשה פרוטרום עצמה את פעילות חברת IFF בשווייץ, גרמניה וצרפת, בעסקה שסימנה את תחילתה של ההתרחבות הבינלאומית של פרוטרום באמצעות מיזוגים ורכישות. פרוטרום גם הוקמה, בחיפה בשנת 1933, על ידי יהודים הולנדים, יהודה ארטן, מהנדס כימי שרכש את השכלתו ואת ניסיונו התעשייתי בהולנד והבנקאי היהודי-הולנדי יעקובוס קאן. בתחילתו נקרא המפעל "תמציץ".
באוגוסט 2019, דיווחה IFF, כחלק מפרסום תוצאותיה הכספיות לרבעון השני של 2019, שבמהלך הטמעתה של חברת פרוטרום, היא נחשפה לאישומים ולפיהם שתי חברות בנות של פרוטרום שפעלו בעיקר ברוסיה ובאוקראינה שיחדו מנהלים של כמה מלקוחותיהן.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אינטרנשיונל פליוורס אנד פראגרנסס: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑   יורם גביזון, מנכ"ל IFF: "בתוך שנה החברה הממוזגת תהיה מספר 1 בעולם", באתר TheMarker‏, 16 במאי 2018
↑   יורם גביזון, החברה הגדולה בת"א: איי.אפ.אפ ניתרה לשיא של 16 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 10 ביוני 2019
↑  TASE, דף הבית - מאיה – מערכת אינטרנט להודעות | הבורסה לניירות ערך, באתר מאיה
↑  צחי קורן וגיא לוי, ‏פרוטרום ראויה להשקעה אל מול אלטרנטיבה מארה"ב?, באתר גלובס, 1 במאי 2013
↑  ויקי אוסלנדר, ‏החברות ש-IFF רכשה עד כה נבלעו בתוך הפעילות הגלובלית של החברה, באתר גלובס, 8 במאי 2018
↑   יורם גביזון, עסקת ענק: פרוטרום הישראלית נמכרת ב-7 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 7 במאי 2018
↑  קובי ישעיהו, ‏עסקת הענק של פרוטרום: נמכרת בכ-7.1 מיליארד דולר ל-IFF, באתר גלובס, 7 במאי 2018
↑  פרוטרום רכשה פעילות של 90 מיליון דולר מ-IFF, באתר הארץ, 28 במאי 2004
פרוטרום תרכוש גם את פעילות איי.אפ.אפ בצרפת; היקף העסקה כולה מסתכם ב-33.5 מיליון יורו, באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2004
↑  גולן פרידנפלד, ‏פרוטרום השלימה רכישת הפעילות של IFF בגרמניה ושוויץ תמורת 36.5 מ' אירו, באתר גלובס, 18 באוגוסט 2004
↑  כרוניקה כלכלית - מפעלים חדשים, דואר היום, 26 במרץ 1935
↑  קובי ישעיהו, ‏ריח רע: עובדי פרוטרום ברוסיה ובאוקראינה ביצעו "תשלומים לא ראויים" בידיעת ההנהלה הבכירה והמנכ"ל יהודאי, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2019
↑   יורם גביזון, פרוטרום סיבכה את IFF בחשדות לשחיתות באוקראינה וברוסיה, באתר TheMarker‏, 6 באוגוסט 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5132841-0  ISNI: 0000 0001 1017 8476  LCCN: nr93032642  VIAF: 152881205   WorldCat (עם VIAF): 152881205
ג'ייקובי ג'ונס

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1984 ניו אורלינס, ארצות הברית 
 פטירה:  14 ביולי 2024 (בגיל 40) ניו אורלינס, ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית אמריקאי
 עמדה:  תופס 
 גובה:  1.88 מטרים
 משקל:  96 קילוגרם
 
ג'ייקובי ג'ונס (באנגלית: Jacoby Rashi'd Jones‏; ‏11 ביולי 1984 –  14 ביולי 2024) היה שחקן פוטבול אמריקאי מקצועי ששיחק ב-NFL בתפקיד רסיבר וקיקר ריטרנר.
ראשית חייו

ג'ונס גדל ולמד במזרח ניו אורלינס. בית ילדותו ובית הספר התיכון בו למד נהרסו על ידי הוריקן קתרינה.
ג'ונס למד במכללת ליין (Lane College), מוסד היסטורי לאפרו-אמריקאים, שם פיתח את כישורי הפוטבול שלו. הוא התבלט במכללה בזכות המהירות והכישורים שלו כמחזיר בעיטות ורסיבר, מה שהוביל לבחירתו בדראפט ה-NFL.
קריירה

ג'ונס נבחר בסיבוב השלישי של דראפט ה-NFL לשנת 2007 על ידי קבוצת יוסטון טקסנס. הוא שיחק ביוסטון בין השנים 2007–2011, שם הפגין יכולת מרשימה כמחזיר בעיטות ורסיבר נוסף.
קריירה > בולטימור רייבנס

בשנת 2012 עבר ג'ונס לבולטימור רייבנס, ושם חווה את הרגע הגדול ביותר בקריירה שלו. בסופרבול XLVII (אנ'), שהתקיים ב-2013 בעיר הולדתו ניו אורלינס, קבע ג'ונס שיא סופרבול עם ריצת החזרה של 108 יארד לטאצ'דאון, אשר סייעה לרייבנס לזכות באליפות. ג'ונס היה גורם מכריע בזכייה זו, ונחשב לגיבור הסופרבול של אותה שנה.
קריירה > לאחר הפרישה

לאחר פרישתו מה-NFL המשיך ג'ונס לתרום לקהילה דרך אימון קבוצות פוטבול במכללות ובתיכונים. הוא היה מאמן אהוב ומוערך ואף מונה למאמן ראשי של קבוצת פוטבול מקומית. תרומתו לקהילה ולדור הבא של שחקני הפוטבול הייתה רבה ומשמעותית.
חייו האישיים

ג'ונס נפטר בשנתו בביתו שבניו אורלינס ב-14 ביולי 2024, בגיל 40. השאיר אחריו את אמו, אמילי, ובנו הקטן, ג'ייקובי.
הערות שוליים

↑  אבל בעולם הספורט: כוכב העבר הלך לעולמו בגיל 40 בלבד, באתר אייס, 15 ביולי 2024
1 2 3 4 5  ג'ייקובי ג'ונס, גיבור הסופרבול של בולטימור, מת בגיל 40, באתר וואלה, 14 ביולי 2024
1 2  Borden, Sam (4 בפברואר 2013). "For the Ravens' Jones, a Trip Home and 2 Trips Into the End Zone". The New York Times. ארכיון מ-3 באוגוסט 2017. נבדק ב-15 ביולי 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1335758364  VIAF: 5585172126413903340000   WorldCat (עם VIAF): 5585172126413903340000 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ייקובי ג'ונס".
לוב העתיקה

מפת העולם על פי הרודוטוס.
בתקופת הברזל והעת העתיקה הקלאסית, לוב (מיוונית Λιβύη: Libyē, שהגיעה מבֶּרְבֶּרְית: לִיבּוּ) מתייחסת לאפריקה ממערב לנהר הנילוס של ימינו. גאוגרפים יוונים ורומיים הציבו את קו ההפרדה בין לוב ואפריקה לאסיה על הנילוס. לעומת זאת, אזורי אפריקה שמדרום לסהרה היו ידועים בשם אתיופיה.
באופן ממוקד יותר, השם לוב יכול היה להתייחס גם למדינה הגובלת ממערב למצרים, דהיינו מרמריקה (אנ') (לוב הנחותה) וקירנאיקה (לוב הנַעֲלֶה). הים הלובי או ים לוב (Mare Libycum) היה החלק של הים התיכון מדרום לכרתים, בין קירנה לאלכסנדריה.
בתקופה ההלניסטית, הברברים הילידים היו ידועים לעולם היווני-רומי באופן קולקטיבי בתור לובים, כינוי יווני לתושבי המגרב. הברברים אכלסו את צפון אפריקה במשך אלפי שנים לצד המצרים. אומת מצרים מכילה את נווה המדבר סיווה, הגובלת בלוב במדבר המערבי (אנ'). שפת סיווי (אנ'), והשפה הברברית, עדיין מדוברת באזור על ידי כ-21,000 איש. שכניהם המצריים הקדומים התייחסו לשבטים הלובים השונים בשם טמהו, טהנו ומשווש.
שם

השם מבוסס על השם האתני ליבו (ביוונית עתיקה: Λίβυες Líbyes, בלטינית: Libyes). השם לוב (בשימוש מאז 1934 עבור המדינה המודרנית שנודעה בעבר כטריפוליטניה וברקה) היה הכינוי הלטיני לאזור המגרב, מיוונית עתיקה (ביוונית אטית: Λιβύη Libúē, יוונית דורית: Λιβύᾱ Libúā). ביוון הקלאסית, למונח היה משמעות רחבה יותר, והקיף את היבשת שלאחר מכן (המאה השנייה לפני הספירה) נודעה כאפריקה (אנ'), אשר בעת העתיקה, הניחו שהיא מהווה שליש ממסת היבשה בעולם, אירופה ואסיה הרכיבו יחד את שני שלישים אחרים.
הליבו מאומתים מאז תקופת הברונזה המאוחרת כמאכלסים את האזור (מצרית: R'bw, פונית: 𐤋𐤁𐤉 lby). האזכור המתועד העתיק ביותר לליבו מתוארך לתקופת רעמסס השני וליורשו מרנפתח, פרעונים מהשושלת התשע עשרה של מצרים, במהלך המאה ה-13 לפני הספירה. LBW מופיע כשם אתני באסטלת מרנפתח לציון הלובים.
מנלאוס הגיע לשם בדרכו הביתה מטרויה. הייתה זו ארץ של עושר נפלא, שבה לכבשים יש קרניים ברגע שהם נולדים, שבה יש בשר טלה שלוש פעמים בשנה ולעולם לא חסר לרועה צאן חלב, בשר או גבינה.
הומרוס מזכיר את לוב, באודיסאה (IX.95; XXIII.311). הומרוס השתמש בשם במובן גאוגרפי, בעוד הוא כינה את תושביו "אוכלי הלוטוס". אחרי הומרוס, אייסכילוס, פינדארוס וסופרים יוונים עתיקים אחרים השתמשו בשם. הרודוטוס (1.46) השתמש ב-Λιβύη Libúē לציון יבשת אפריקה. ה-Líbues היו הצפון-אפריקאים בהירי העור, בעוד אלו שמדרום למצרים (ואֱלֶפַנְטִינֵה על הנילוס) היו ידועים לו כ"איתיופיים". הייתה זו גם הבנתם של גאוגרפים יוונים מאוחרים יותר כמו דיודורוס סיקולוס, סטראבון ... וכו', וסופרים אחרים.
כאשר היוונים הקדמונים התיישבו למעשה בלוב, השם הישן שנלקח מהמצרים יושם על ידי היוונים מקירנאיקה, שאולי התקיימו יחד עם הליבו. מאוחר יותר הופיע השם בשפה העברית, שנכתב בתנ"ך בשם לֻבִים (ספר דָּנִיֵּאל, פרק י"א, פסוק מ"ג) ולוּבִים, המציין גם את האוכלוסייה האתנית ואת הטריטוריה הגאוגרפית. בכתובות הנאו-פוניות, נכתב כ-Lby עבור שם העצם בזכר, ו-Lbt עבור שם העצם הנשי של לוב.[דרוש מקור]
הלטינית אימצה את השם מיוונית ומהשפות הפוניות. הרומאים הכירו אותם לפני הקולוניזציה שלהם בצפון אפריקה בשל התפקיד הלובי במלחמות הפוניות נגד הרומאים. הרומאים השתמשו בשם Líbues, אבל רק כשהתייחסו לברקה ולמדבר הלובי של מצרים. שאר השטחים הלובים נקראו "אפריקה", שהיו פרובינקיות רומיות.
ספרות ערבית קלאסית (אנ') משתמשת בשם לוב כ"לוביה" (Lubya), המציינת טריטוריה ספקולטיבית ממערב למצרים.[דרושה הבהרה] ערבית מודרנית (אנ') משתמשת במילה לוב (Libya). הלואטה, שבט אבן בטוטה כפי שכינו אותו הערבים, היה שבט ברברי ששכן בעיקר בקירנאיקה. אולם ייתכן ששבט זה נע בין האוקיינוס האטלנטי ללוב המודרנית, והוא כונה על ידי קוריפיוס כ-Laguatan; הוא קישר אותם עם המאורי (Mauri). מדינות המוקדימה של אבן ח'לדון טוענות ששבט ה"לווה" היה אב קדמון של שבט זה. הוא כותב שהברברים מוסיפים "ה" ו"ת" לשם לצורות הרבים. לאחר מכן, הוא הפך ל"הלוות" (Lwat).
לעומת זאת, הערבים אימצו את השם כצורת יחיד, והוסיפו "ה" לצורת הרבים בערבית. אבן ח'לדון חולק על אבן חזם, שטען, בעיקר על סמך מקורות ברבריים, שהלוות'ה (Lwatah), בנוסף לסדרתא והמזטה, היו מהקיבטים (המצרים). לטענת אבן ח'לדון, טענה זו אינה נכונה משום שאבן חזם לא קרא את ספרי החכמים הברברים.
אוריק בייטס, היסטוריון, סבור שהשם ליבו או LBW נגזר מהשם לוות'ה (Luwatah). יתר על כן, בייטס ראה את כל השבטים הלובים כציוויליזציה אחת ומאוחדת תחת שליטה מרכזית של הליבו ומשווש.
היסטוריה

בהשוואה להיסטוריה של מצרים, היסטוריונים יודעים מעט על ההיסטוריה של לוב, שכן יש מעט רישומים כתובים ששרדו. מידע על לוב העתיקה מגיע מעדויות ארכאולוגיות וממקורות היסטוריים שנכתבו על ידי סופרים מצריים, כמו גם היוונים, הרומאים והביזנטים הקדמונים, ומאוחר יותר מערביי ימי הביניים.
מאז התקופה הנאוליתית, האקלים של צפון אפריקה הפך יבש יותר ויותר. עדויות למדבור של האזור מסופקת על ידי שרידים מגאליתיים, המופיעים במגוון גדול של צורות ובמספרים עצומים בשממות צחיחות ובלתי ניתנות למגורים כיום[דרוש מקור]: דולמנים ומעגלים הדומים לסטונהנג', גלעד, תאים תת-קרקעיים שנחפרו בסלע, תלי קבורה שעליהן לוחות ענקיים ותלוליות דמויות פירמידה.[דרוש מקור] הבולטים ביותר הם הטריליתונים, חלקם עדיין עומדים, חלקם נפולים, המצויים מבודדים או בשורות, ומורכבים משני ניצבים מרובעים הניצבים על כן משותף התומכים קורה רוחבית גדולה.[דרוש מקור] בעמק טרגורט, קאופר אומר: "היו במקור לא פחות משמונה עשרה או עשרים טריליתונים מגאליתיים, בשורה, כל אחד עם המזבח המסיבי שלו מוצב לפניו".
בימי קדם, הפיניקים/קרתגים, האימפריה האשורית החדשה, האימפריה הפרסית האחמנית (ראה לוב (סטרפיה) (אנ')), האימפריה המקדונית של אלכסנדר מוקדון ויורשיו התלמיים ממצרים שלטו בחלקים שונים של לוב. עם הכיבוש הרומי, כל אזור לוב של היום הפך לחלק מהאימפריה הרומית. לאחר נפילת האימפריה, שלטו ונדלים ונציגים מקומיים של האימפריה הביזנטית בכל לוב או בחלקה. לטריטוריה של לוב המודרנית היו היסטוריות נפרדות עד לתקופת הרומאים, כמו טריפולי וקירנאיקה.
קירנאיקה, לעומת זאת, הייתה יוונית לפני שהייתה רומית. היא הייתה ידועה גם בשם פנטפוליס, "חמש הערים" הן קירנה (ליד הכפר שחט) עם הנמל שלה אפולוניה (אנ') (מרסה סוסה), ארסינואה (אנ') (תוכרה), ברניס (אנ') (בנגזי) וברקה (אנ') (מרג'). מהמושבות העתיקות והמפורסמות מבין המושבות היווניות, מישור החוף הפורה קיבל את השם קירנאיקה.
חמש הערים הללו היו ידועות גם בתור הפנטפוליס המערבי; אין להתבלבל עם הפנטפוליס (אנ') של התקופה הרומית בחוף המערבי האיטלקי הנוכחי.
גאוגרפיה

הגבולות המדויקים של לוב העתיקה כולה אינם ידועים, אך ככל הנראה היא היוותה את האזורים המערביים של מצרים העתיקה, והייתה ידועה בשם "Tjehenu" בפי המצרים.