stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איכתיתריום

| איכתיתריום |
| --- | --- |
 איור אפשרי של איכתיתריום
תקופה
אמצע מיוקן- תחילת פליוקן 12.7–5.3 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: צבועיים
סוג:: איכתיתריום
מינים
 Ictitherium viverrinum  Ictitherium syvalense   ?Ictitherium arambourgi   ?Ictitherium gaudryi   ?Ictitherium hipparionum   ?Ictitherium orbingyi   ?Ictitherium sinence   ?Ictitherium preforfex
שם מדעי
 Ictitherium

איכתיתריום (שם מדעי: Ictitherium) הוא סוג של יונק טורף נכחד ממשפחת הצבועיים שחי מאמצע המיוקן עד תחילת הפליוקן שלפני 12.7–5.3 מיליון שנה מזמננו ברחבי אירואסיה ובחלק מאפריקה. סוג צבוע זה הוגדר ב-1848 בידי החוקר יוהאן אנדראס ווגנר (אנ'), והוא כלל מספר מינים. זהו סוג קדום המצוי בתת-משפחה ייחודית - Ictitheriinae.
המאובנים שלו התגלו בין השאר באפגניסטן, סין, צרפת, יוון, קירגיזסטן, מולדובה, רוסיה, טג'יקיסטן, טורקיה, אוקראינה ובאפריקה בצ'אד, קניה, מרוקו ודרום אפריקה.
מאפיינים

האיכתיתריום היה אחד מהקטנים ומהקדומים שבצבועיים מעולם ובמראהו דמה יותר לזבד אפריקני או לגחן. הוא הגיע עד לאורך 1.2 מטר ולמשקל 20 קילוגרם בממוצע. הוא היה בעל מבנה גוף מוארך, רגליים קצרות מאוד וזנב ארוך שהותאם אולי ליציבה על עצים. מבנה השיניים שלו הותאם לאכילת חרקים, ואולי הוא ניזון בדומה לצבועון הרעמה המודרני מטרמיטים. שיניו היו חלשות מאוד יחסית לצבועים שהתפתחו אחריו ושעוצבו לקריעת בשר וניפוץ עצמות.
מאובני האיכתיתריום התגלו בכמה אזורים בריכוזים גבוהים, כך שמדובר בבעל חיים חברתי בדומה לצבוע המנומר. ייתכן שכך התגונן מטורפים גדולים שחיו בתקופתו כמו הברבורופליס, ההאינדון והאמפיקיון.
שלד האיכתיתריום
אלמנד

אלמנד הוא ריקוד חגיגי שמקורו בגרמניה ומכאן שמו (Allemande שפירושו בצרפתית "גרמני"). ריקוד זה שכיח מאוד במוזיקה של הבארוק והוא הריקוד הראשון המתחיל את הסוויטה, מיד בתחילתה או לאחר הקדמה. זהו ריקוד שקט, המנוגן בקצב בינוני (מודרטו) ובמשקל לרוב זוגי (למשל 4/8) אך גם 4/4.

מבחינת המבנה המוזיקלי, האלמנד מאופיין בהתחלה של 1–3 צלילים קצרים של 1/16 המכונים UPBEAT, אי שימוש בצורת הסינקופה, נושאים קצרים העוברים פיתוח ליחידות רחבות וניגודים טונליים (של סולמות) או של נושאים. במוזיקה הגרמנית (כגון באך) המבנה הוא שמרני והקטע כתוב, בדרך כלל, לקלידים. במוזיקה האיטלקית (כגון קורלי) ההתייחסות חופשית יותר בתחום הטמפו והכלים.
בסוף המאה ה-18 החלו כותבים אלמנדים בקצב משולש (למשל ובר) דבר שהקדים את הופעת הוואלס.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה למוזיקה, ישראל שליטא, הוצאת יהושע צ'יצ'יק תל אביב, 1965
AN ABC OF MUSIC, IMOGEN HOLST, OXFORD UNIVERSITY PRESS, 1972
אמנדוס אדמסון

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1855 (יוליאני) Paldiski, אסטוניה 
 פטירה:  26 ביוני 1929 (בגיל 73) Paldiski, אסטוניה 
 מקום קבורה:  פרנו 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 הושפע על ידי:  Alexander Friedrich von Bock 
 יצירות ידועות:  אנדרטת רוסלקה 
 
אמנדוס אדמסון, באנגלית: Amandus Adamson (12 בנובמבר 1855 - 26 ביוני 1929) היה פסל וצייר אסטוני.
ביוגרפיה

אדמסון נולד ב-1855 למשפחת יורדי ים אסטונית. אביו היה קפטן ספינת סוחר, והפליג לארצות הברית ב-1860. הוא השתתף במלחמת האזרחים האמריקאית. הוא לעולם לא חזר לאסטוניה ואיבד קשר עם משפחתו לאחר 1869 .
אדמסון הצטיין בגילוף עץ בילדותו. הוא עבר לסנט פטרסבורג ב-1875 כדי ללמוד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בהדרכת אלכסנדר פון בוק. לאחר סיום לימודיו המשיך לעבוד כפסל ומורה בסנט פטרסבורג, עם הפסקה מ-1887 עד 1891 ללימודים בפריז ובאיטליה, בהשפעת הפסלים הצרפתים ז'ול דאלו וז'אן-בטיסט קארפו.
אדמסון הפיק את יצירתו הידועה ביותר ב-1902- אנדרטת רוסלקה בטאלין. היא מוקדשת ל-177 המלחים האבודים של ספינת המלחמה הרוסית "רוסלקה". האנדרטה מציגה מלאך ברונזה על עמוד דק.
הוא מונה למומחה של האקדמיה הקיסרית בשנת 1907.
בשנת 1911 זכה אדמסון, בתחרות שאורגנה על ידי האקדמיה הקיסרית, לאנדרטה לשלוש מאות שנות בית רומנוב. אדמסון השקיע את כל כספו בפרויקט, שמעולם לא הסתיים עקב המהפכה הרוסית של 1917. בשנת 1918, במהלך מלחמת העצמאות של אסטוניה, חזר אדמסון לעיירת הולדתו פלדיסקי שבצפון מערב אסטוניה, שם בילה את שארית חייו.
במהלך שנות העצמאות של אסטוניה הוזמן אדמסון לפסל מספר אנדרטאות שהוקדשו למלחמת העצמאות, כולל אחת בפארנו בבית הקברות עלווי, שם הוא עצמו נקבר.
בשנות ה-40 וה-50 נהרסו כמעט כל המונומנטים שיצר על ידי השלטונות הסובייטיים. מאז שחזרה אסטוניה לעצמאות ב-1991, רובם שוחזרו.
עבודתו האחרונה של אדמסון הייתה האנדרטה שהוקדשה למשוררת הלאומית לידיה קוידולה בפארנו.
הערות שוליים

↑  Amandus Adamson, 1855–1929, by Tiina Nurk, Eesti NSV Kunst (1959)
↑  Heini Paas: Amandus Adamson 1855–1929. Tallinn: Eesti Kunstimuuseum 2007
↑  Postimees Editorial (24 September 1925). "Kujur Amandus Adamsoni aupäewaks" (Feature story to celebrate subject’s 70th birthday). Postimees (in Estonian). Archived from the original on 8 March 2023.
↑  Amandus Adamson Museum in Paldiski (Memento vom 15. Juni 2006 im Internet Archive)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 133892069  ISNI: 0000 0000 6687 7498  LCCN: n90678474  RKD: 127591  SUDOC: 188628649  ULAN: 500120504  VIAF: 50428892   WorldCat (עם VIAF): 50428892 
האנדרטה לזכר "רוסלקה"
האנדרטה לזכר המשוררת לידיה קוידולה
איליאס איליאדיס

איליאס איליאדיס (ביוונית: Ηλίας Ηλιάδης; באנגלית: Ilias Iliadis;‏ נולד בשם ג'ארג'י זווִיאַדָאוּרִי בגאורגית: ჯარჯი ზვიადაური; נולד ב-10 בנובמבר 1986) הוא ג'ודוקא יווני יליד גאורגיה, אלוף אולימפי מאולימפיאדת אתונה 2004. הישגיו של איליאדיס הופכים אותו לאחד מהג'ודוקאים המעוטרים ביותר בהיסטוריה. הוא הודיע על פרישה בגיל 29 לאחר המשחקים האולימפיים בריו 2016 ומשמש כשגריר ג'ודו מטעם איגוד הג'ודו העולמי.
ביוגרפיה וקריירה

איליאדיס נולד ב-10 בנובמבר 1986 בעיירה אחמטה שבמחוז קאחתי בגאורגיה הקומוניסטית ובשנת 2003 עבר עם משפחתו ליוון.
ביוגרפיה וקריירה > אלוף אירופה ואלוף אולימפי

ב-15 במאי 2004, בגיל 17, זכה איליאדיס בתואר המשמעותי הראשון שלו, מדליית זהב באליפות אירופה לאחר שגבר על אולה בישוף הגרמני בגמר. ב-17 באוגוסט 2004, התחרה איליאדיס באולימפיאדת אתונה וזכה במדליית הזהב לאחר שגבר בחצי הגמר על דמיטרי נוסוב הרוסי וניצח את רומן הונטיוק האוקראיני בגמר, והפך לאלוף האולימפי הצעיר ביותר אי פעם בענף הג'ודו.
ביוגרפיה וקריירה > 2005-2009

לאחר אולימפיאדת אתונה עבר איליאדיס לקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג ובספטמבר 2005, הוא התחרה באליפות העולם שנערכה בקהיר וזכה במדליית כסף לאחר שהגיע עד הגמר, שם הפסיד להירושי איזומי היפני. באליפות העולם 2007 שנערכה בריו דה ז'ניירו, זכה איליאדיס שוב במדליית הכסף לאחר שהפסיד בגמר לאירקלי צירקידז הגיאורגי. בינואר 2008, זכה במדליית כסף בטורניר גביע העולם בטביליסי. באולימפיאדת בייג'ינג איליאדיס היה נושא הדגל של המשלחת היוונית, הוא הודח בסיבוב הראשון לאחר שהפסיד למארק הויזינחה ההולנדי. בשנת 2009 זכה במדליית כסף בטורניר גביע העולם בטאלין.
ביוגרפיה וקריירה > אלוף עולם

באפריל 2010, הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בווינה וזכה במדליית ארד לאחר שניצח את מקס שירנהופר האוסטרי בקרב על המדליה. באותה שנה התחרה בגראנד סלאם ריו דה ז'ניירו וגראנד סלאם מוסקבה ובשניהם הפסיד בקרב על הארד. ב-10 בספטמבר, זכה איליאדיס במדליית הזהב באליפות העולם בטוקיו לאחר ניצחון בגמר על דייקי נישיימה המקומי. באפריל 2011, זכה באליפות אירופה בפעם השנייה לאחר ניצחון על קיריל דניסוב הרוסי בגמר. כחודש לאחר מכן, הוא זכה בגראנד סלאם מוסקבה. ב-26 באוגוסט 2011, איליאדיס זכה שוב בתואר אלוף העולם לאחר ניצחון בגמר על היפני דייקי נישיימה בשחזור הגמר משנה קודם לכן.
ביוגרפיה וקריירה > 2012-2016

במאי 2012, הוא זכה בגראנד סלאם מוסקבה, ובדצמבר זכה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו. ב-1 באוגוסט איליאדיס זכה במדליית ארד באולימפיאדת לונדון, היווני הפסיד ברבע הגמר לקיריל דניסוב הרוסי אך זכה בארד דרך בית הניחומים לאחר ניצחונות על מארק אנתוני האוסטרלי ועל טיאגו קמילו הברזילאי בקרב על המדליה. בפברואר 2013, זכה בארד בגראנד פרי דיסלדורף ובאליפות העולם באותה שנה זכה במדליית ארד לאחר שהפסיד בחצי הגמר לאסלי גונזאלס, סגן אלוף אולימפי מלונדון, וניצח את יואקים דווארבי משוודיה בקרב על המדליה. בפברואר 2014, זכה בגראנד פרי דיסלדורף ובאליפות העולם באותה שנה שנערכה בצ'ליאבינסק, זכה במדליית הזהב בפעם השלישית לאחר שגבר על כריסטיאן טוט ההונגרי בגמר. ביוני 2015, זכה במדליית ארד במשחקים האירופיים בבאקו
באולימפיאדת ריו 2016, הודח איליאדיס בסיבוב השני לאחר הפסד באיפון לצ'נג שונג'או הסיני שבסופו של דבר זכה בארד. לאחר הדחתו מאולימפיאדת ריו, הודיע איליאדיס על פרישה.
הערות שוליים

1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
↑  אגדות ג'ודו באתר JudoInside.
↑  תוצאות אליפות אירופה 2004 באתר JudoInside.
↑  תוצאות אולימפיאדת אתונה 2004 באתר JudoInside.
↑  תוצאות גראנד פרי דיסלדורף 2014
↑  איליאדיס מודיע על פרישה בריאיון לערוץ הטלוויזיה הברזילאי SporTV
|  אלופים אולימפיים בג'ודו – משקל חצי בינוני (גברים) |
| --- | --- | --- |
| עד 70 ק"ג | 1972: יפן טויוקאזו נומורה   •   1976: ברית המועצות ולדימיר ניבזורוב |  |
| עד 78 ק"ג | 1980: ברית המועצות שוטה חברלי   •   1984: גרמניה המערבית פרנק וינקה   •   1988: פולין ולדמר לגיין   •   1992: יפן הידהיקו יושידה   •   1996: צרפת ג'מאל בוראס |  |
| עד 81 ק"ג | 2000: יפן מקוטו טקימוטו   •   2004: יוון איליאס איליאדיס   •   2008: גרמניה אולה בישוף   •   2012: קוריאה הדרומית קים ג'ה-בום   •   2016: רוסיה חסן חלמורזייב   •   2020: יפן טקאנורי נגאסה   •   2024: יפן טקאנורי נגאסה |  |
אמנדין אנרי

אמנדין שאנטל אנרי (בצרפתית: Amandine Henry;‏ נולדה ב-28 בספטמבר 1989) היא כדורגלנית צרפתייה המשחקת כקשרית אחורית.
קריירה

אנרי נולדה בספטמבר 1989 בעיר ליל שבצפון צרפת. כשהייתה בת 16 היא החלה לשחק בקבוצת הכדורגל של הנין בומונט, ושנה אחר כך הצטרפה לאקדמיית הכדורגל של קליירפונטיין. היא שיחקה בקבוצת האקדמיה במשך שתי עונות, וב-32 משחקים כבשה 22 שערים. לקראת עונת 2007/2008, היא חתמה באולימפיק ליון, שבדיוק זכתה באליפות ראשונה מזה תשע שנים. בעונותיה הראשונות בקבוצה, שימשה אנרי בעיקר כשחקנית ספסל, אך ככל שעברו השנים מעמדה התחזק.
באפריל 2009 ערכה אנרי את הופעת הבכורה שלה בנבחרת צרפת הבוגרת. מספר חודשים לאחר מכן, היא זומנה לסגל הנבחרת שהשתתף באליפות אירופה שנערכה בפינלנד. באליפות עצמה, שובצה צרפת ל"בית המוות" ביחד עם אלופת העולם, נבחרת גרמניה וביחד עם הסקנדינביות, נורווגיה ואיסלנד. למרות התחזיות המוקדמות, העפילה צרפת בפעם הראשונה בתולדותיה לרבע הגמר, שם הפסידה בדו-קרב פנדלים להולנד. אנרי שיחקה רק במשחק רבע הגמר, ואף כבשה את הפנדל השלישי של הצרפתיות בדו-קרב.
ב-2011 ו-2012 זכתה אנרי פעמיים ברציפות בליגת האלופות עם ליון, לאחר ניצחונות בגמרים על טורבינה פוטסדאם ופרנקפורט, בהתאמה. למרות הצלחתה הרבה בליון, אנרי כמעט ולא זומנה לסגל הנבחרת, ושיחקה רק שני משחקים בינלאומיים בין 2011 ל-2013. אף על פי כן, לאחר החלפתו של מאמן הנבחרת, ברונו ביני בספטמבר 2013, היא כבר תפסה מקום קבוע בהרכב הראשון של הנבחרת.
אל גביע העולם שנערך בקנדה ב-2015 הגיעה צרפת כאחת הפייבוריטיות לזכייה בטורניר. בשלב הבתים של הגביע, הייתה אנרי אחת מהשחקניות הבולטות בנבחרת, ואף נבחרה למצטיינת משחק הניצחון על מקסיקו, בו היא כבשה את השער האחרון. לאחר שעברו את קוריאה הדרומית בשלב שמינית הגמר, הודחו הצרפתיות ברבע הגמר על ידי גרמניה. בסיום הטורניר ולמרות הדחתה המוקדמת יחסית, זכתה אנרי בפרס כדור הכסף, המוענק לשחקנית השנייה בטיבה במונדיאל ואף נבחרת להרכב הטורניר.
זמן קצר לאחר תחרות גביע העולם, נכללה אנרי ברשימת שלוש המועמדות הסופיות לפרס כדורגלנית השנה של אופ"א, לצידן של סליה סאסיץ' וג'ניפר מרוז'אן הגרמניות. בעקבות מועמדותה היא הפכה לכדורגלנית הצרפתייה הראשונה אי פעם שמגיעה לשלב שלוש האחרונות בפרס זה. למרות זאת, סיימה אנרי רק במקום השני, לאחר שקיבלה ארבע נקודות בהצבעה הסופית.
תארים > תארים קבוצתיים

ליגת העל הצרפתית (8): 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015
הגביע הצרפתי (4): 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015
ליגת האלופות לנשים (2): 2010/2011, 2011/2012
תארים > תארים אישיים

כדור הכסף של הגביע העולמי: 2015
נבחרת הטורניר של הגביע העולמי: 2015
ארמנד ארדש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בספטמבר 1872 פשט 
 פטירה:  1 באוגוסט 1920 (בגיל 47) וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 שם לידה:  Eibenschütz Ármin 
 מדינה:  הונגריה, אוסטריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 
ארמנד ארדש (במקור ארמין אייבנשיץ - Eibenschütz, בהונגרית: Erdős Armand; פשט, 3 בספטמבר 1872 – וינה, 1 באוגוסט 1920) היה מלחין, מבקר מוזיקה יהודי-הונגרי שכתב שני מחקרים חדשניים ובולטים למרות מותו הצעיר בגיל 47.
ביוגרפיה

ארמנד אייבנשיץ נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור אייבנשיץ (1842–1904) סוחר לבד ושל ז'ופיה אנגל. בסיום לימודיו התחיל לעבוד במערכת של העיתון "הסכמה" (Egyetértés), עיתון פוליטי ליברלי ולאחר מכן במערכת של עיתון דומה במהותו "הונגריה העצמאית" (Független Magyarország). משנת 1904 היה הבעלים והמנהל של חברת ההוצאה לאור של "הסכמה" בה התחיל את פעילותו העיתונאית. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר לווינה ועבד שם כמנכ"ל העיתונים ומבקר המוזיקה של עיתוני Elbemühl:
Fredenblatt
Extrablatt
בנוסף לביקורות המוזיקה העדכניות הרבות מאוד שלו (הן בעיתוני וינה והן של בודפשט) במקביל ובדומה לאיזור בלדי, הוא כתב שני מחקרים מקיפים ומרכזיים:
נשים באמנות
סגנון אופרה מודרני
הוא הלחין את המחזה יוליוס קיסר של ויליאם שייקספיר כאופרה וכתב לחנים לכחמישים משיריו של היינריך היינה. שמו מוזכר עשרות פעמים בעבודות דוקטורט שנכתבו באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט כדוגמת "אמנותה של אלזה סאמושי" זמרת האופרה ההונגרייה-יהודייה בשם (SZAMOSI ELZA (1881–1924) MŰVÉSZETE) של פרנץ יאנוש סאבו.
אספן אמנות

לפי מקור ארמנד ארדש שחי בין השנים 1873–1920, והיה מבקר מוזיקה, מלחין וכותב שירים ידוע בתקופתו, רכש בתערוכות (אירועים) של הסלון הלאומי יצירות של ציירים כמו: יאנוש צ'רמי (1882-1963), כן של Lajos Gulácsy (1868-1919) ושל Cézár Herrer (1882-1932), וכן יצירות מאת יאנוש פנטליי-מולנר (1878–1924), מה עלה בגורל האוסף לא ידוע.
משפחתו

אשתו הייתה אידה רונאי, לה נישא ב-6 בספטמבר 1904 בבודפשט.  בתם הייתה לילי ארדש.
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. פטר אויווארי. גישה מקוונת
ארמנד ארדש: לקסיקון אמנות הבמה ההונגרי
ארמנד ארדש ב-UNIONPEDIA
ארמנד ארדש באתר GENi
קורות חיים קצרה באתר Webnet.hu
על ארמנד ארדש באתר Arcanum (דרוש מינוי)
↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1169/1872. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-04-05.
↑  "Eibenschütz Sándor halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 156/1904. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-04-05.
↑  Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem 28. számú művészet- és művelődés-történeti tudományok besorolású doktori iskola SZAMOSI ELZA (1881–1924) MŰVÉSZETE
↑  על אספנותו של ארמנד 0ארמין) ארדש באתר beszélő
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 958/1904. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-04-05.
איפיטמפה

איפיטמפה (עופר ניסים מארח) (באנגלית: E.P. Tampa (Offer Nissim Featuring)) הוא אלבום האולפן השלישי ומיני-אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור בשנת 1995, על ידי חברת התקליטים IMP דאנס בע"מ. מתוכו יצאו שלושה סינגלים: "אני רוצה לחיות", "Qu'est-Ce Que C'est?" ו"מי שלא רוקד עומד".
איפיטמפה נחשב לאלבום האולפן השלישי של אינטרנשיונל, אך הוכר כמיני-אלבום כיוון שכלל שבע רצועות בלבד.
רקע

בריאיון ל"ראש אחד" ביולי 1995, לפני יציאתו של איפיטמפה, הצהירה אינטרנשיונל: "אני לא מרגישה מוכנה לשחרר אלבום חדש עדיין, אז חברת התקליטים שלי החליטה לשחרר כמה רמיקסים של הלהיטים שלי וכמה שירים שמעולם לא שוחררו". באיפיטמפה נכללו שבע רצועות בסך הכול: שלושה שירים חדשים, וארבעה רמיקסים לשירים שהוציאה.
איפיטמפה נמכר בלמעלה מ-10,000 עותקים בישראל, על אף היותו מיני-אלבום, וזכה להצלחה נאה במדינה.
רשימת רצועות

| איפיטמפה> מס' | איפיטמפה> שם | איפיטמפה> כותב(ים) | איפיטמפה> משך | איפיטמפה>  | איפיטמפה>  | איפיטמפה>  | איפיטמפה>  | איפיטמפה>  | איפיטמפה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אני רוצה לחיות  | חנה גולדברג | 3:55 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | מי שלא רוקד עומד (ביחד עם צביקה פיק)   | מקס גת-מור | 4:00 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | פלאש גורדון  | בצלאל אלוני | 3:52 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | לילה טוב אירופה (קלאב רמיקס)   | יואב גינאי | 4:09 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | דנה אינטרנשיונל (אינטרנשיונל רמיקס)   | דנה אינטרנשיונל, עופר ניסים | 4:34 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Qu'est-Ce Que C'est? (טי.פי.קאל איטליה רמיקס)   | אינטרנשיונל | 6:26 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | בתולה (בתולה אתנית)   | דודו ברק | 3:21 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 29:37 |  |  |  |  |  |  |
"אני רוצה לחיות" מעוצב כ"רוצה לחיות".
"מי שלא רוקד עומד" מעוצב כ"מי שלא רוקד עומד!".
"דנה אינטרנשיונל" מעוצב כ"דנה אינטרנשיונל (SHUSHU YA SHUSHU)".
"Qu'est-Ce Que C'est?" מעוצב כ-"QUEST CE QUE C'EST?".
נתוני מכירות

| מקום | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ישראל (IFPI) | — | 10,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 1995 | קלטת שמע • תקליטור | IMP דאנס |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  איפיטמפה, באתר Dana International community
↑  דנה אינטרנשיונל - איפיטמפה E.P. Tampa (באנגלית), 1995, נבדק ב-2023-08-01
↑  דנה אינטרנשיונל - איפיטמפה = E.P. Tampa (באנגלית), 1995, נבדק ב-2023-08-01
| דנה אינטרנשיונל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים | אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים |  |
| אלבומי אולפן | דנה אינטרנשיונל • אומפטמפה • איפיטמפה • מגנונה • חופשייה • יותר ויותר • החלום האפשרי • הכל זה לטובה |  |
| אלבומים אחרים | דיווה – האוסף • האלבום • אוסף הסינגלים • 101 כלבים דלמטים |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1998 • אירוויזיון 2011 • עופר ניסים • "דנה קמה" • "מחווה לדנה אינטרנשיונל" |  |
| דנה אינטרנשיונל – שירים |
| --- | --- | --- |
| דנה אינטרנשיונל | "פטה מורגנה" • "סמר-מר" • "מי שלא רוצה אותי" • "משחק הדמעות" • "No Alibi" • "ערוסה" • "Yes Sir, I Can Boogie" • "סעידה סולטנה" (2015) • "דנה אינטרנשיונל" • "ההצגה חייבת להמשך" |  |
| אומפטמפה | "לילה טוב אירופה" • "פטראנס" • "אני לא יכולה בלעדיך" • "ישנן בנות" • "Umpatampa" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "Right Now" •‏ "100% גבר" • "בתולה" • "Zomba" • "דרור יקרא" • "נוסעת לפטרה" |  |
| איפיטמפה | "אני רוצה לחיות" • "מי שלא רוקד עומד" • "פלאש גורדון" • "לילה טוב אירופה" • "דנה אינטרנשיונל" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "בתולה" |  |
| מגנונה | "מגנונה" • "Let Kiss" • "דון קיחוטה" • "יש בו אש" • "I'm Gonna Let" ‏• "Cinquemilla" • "מנפנפת" • "אות משמים" • "סיפור אהבתם של חס וחלילה" • "בוא" |  |
| דיווה – האוסף | "Power" • "שיר קדמשנתי (סקס אחר)" • "זמר שלוש התשובות" |  |
| חופשייה | "Dror Yikra (Traditional Prayer for Freedom)" •‏ "Free" • "מוכר הפרחים" • "Love Is All There Is" •‏ "Language of Love" • "עד סוף הזמן" • "La Vita è Bella" •‏ "Tease Me" •‏ "Glamorous" • "אני אוהבת" • "This Is the Night" •‏ "If You Don't Love Me The Way I Am" •‏ "Woman in Love" •‏ "Diva" |  |
| יותר ויותר | "ניצחתי" • "תן לחיות" • "אלף ימים של אהבה (קשר)" • "יותר ויותר" • "לקום בבוקר" • "אתה הורס" • "אתה הדי.ג'י. שלי" • "הרגשה טובה" • "שיר" • "בדרך אל החופש" • "הכל יהיה ורוד" • "ואחרי הכל" • "עד סוף הזמן" |  |
| החלום האפשרי | "עד היום" • "תחלום" • "תגיד לי, מי?" • "מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)" • "החלום האפשרי" • "בסוף יהיה טוב..." • "רק לא היום" • "Gotta Move On" •‏ "Superman" • "סיפור קצר" • "ניצחתי" (גרסה אקוסטית) |  |
| הכל זה לטובה | "הכל זה לטובה" • "יום הולדת" • "בראשית" • "לא מאמינה" • "יאללה באלגן" • "סרט הודי" • "Love Boy" • "את מוכנה" • "איפה הלב" • "אתה ממגנט אותי" • "יום אחר" • "חורבות האהבה" |  |
| שירים אחרים | "Power" • "וזה לא מה ש..." • "במקום הכי נמוך בתל אביב" • "האם זו אהבה" • "עליי" • "Ding Dong" • "כשהגברים רוקדים" • "מה לעשות?" • "Loca" • "עיר שלמה" • "Down on Me" • "ילדים זה שמחה" • "אמונות קטנות" • "We Can Make It" • "רותי" • "יש לי אהבה (לה קוסטה)" • "נשארת איתך" • "Diva to Diva" •‏ "Just the Way You Are" • "מקהלה עליזה" • "אחלה גבר" • "לה קוקרצ'ה" • "Big D*** Energy" • "שקיעה אחת" |  |
אמנדה רנטגן-מאייר

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1853 לנדסקרונה, שוודיה 
 פטירה:  15 ביוני 1894 (בגיל 41) אמסטרדם, הולנד 
 שם לידה:  Amanda Maier 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 מקום לימודים:  המכללה המלכותית למוזיקה בסטוקהולם 
 שפה מועדפת:  שוודית 
 כלי נגינה:  כינור 
 בן או בת זוג:  יוליוס רנטגן (1880–15 ביולי 1894) 
 צאצאים:  אנגלברט רנטגן 
 
אמנדה מאייר-רנטגן (בגרמנית: Amanda Röntgen-Maier‏; 19 בפברואר 1853 – 15 ביולי 1894) הייתה כנרת ומלחינה שוודית. היא הייתה האישה הראשונה שסיימה תואר בלימודי ניהול מוזיקלי מן הקולג' המלכותי למוזיקה של סטוקהולם, בשנת 1869.
ביוגרפיה

אמנדה מאייר נולדה לבית מוזיקלי בלנדסקרונה וגילתה כישרון מוזיקלי מגיל צעיר. ראשית הכשרתה בכינור ובפסנתר הייתה אצל אביה. בגיל שש-עשרה החלה מאייר ללמוד בבית הספר המלכותי למוזיקה בסטוקהולם, שם למדה כינור, עוגב, פסנתר, צ'לו, הלחנה והרמוניה.
מאייר הופיעה בנגינת קונצ'רטי לכינור הן בשוודיה והן מחוצה לה. היא המשיכה ללמוד הלחנה אצל קרל ריינקה והאופטמן ריכטר בקונסרבטוריון של לייפציג וכינור אצל אנגלברט רנטגן, קונצרטמייסטר בתזמורת הגוונדהאוס באותה עיר. בתקופה זו חיברה סונאטה לכינור, שלישיית פסנתר וקונצ'רטו לכינור ותזמורת. הקונצ'רטו שלה לכינור בוצע לראשונה ב-1875, עם מאייר כסולנית, וקיבל ביקורות חיוביות.
בלייפציג פגשה את הפסנתרן והמלחין הגרמני-הולנדי יוליוס רנטגן, בנו של המורה לכינור של מאייר, אנגלברט רנטגן. אחרי מות אביו, נישא הזוג בשנת 1880 בלנדסקרונה ועבר לאמסטרדם. הנישואים שמו קץ להופעותיה הפומביות של אמנדה, אבל הזוג המשיך לארגן סלונים מוזיקליים והופעות מוזיקליות באירופה של אנטון רובינשטיין, יוזף יואכים ויוהנס ברהמס.
בשנת 1887 חלתה רנטגן-מאייר בשחפת. בתקופת מחלתה, שהה הזוג בניס ובדאבוס. יצירתה האחרונה הייתה רביעיית פסנתר, שחוברה במהלך נסיעה לנורווגיה בשנת 1891. היא מתה ב-1894 באמסטרדם.
יצירותיה > יצירות נבחרות

סונאטה בסי מינור לכינור ופסנתר, הוצאת Musikaliska Konstföreningen סטוקהולם 1878
שישה קטעים לפסנתר וכינור, הוצאת ברייטקופף והרטל, לייפציג 1879
"דיאלוגים: קטעי פסנתר קטנים" (עם יוליוס רנטגן), הוצאת ברייטקופף והרטל, לייפציג 1882
הערות שוליים

↑  אהרון כהן, האנציקלופדיה הבינלאומית של מלחינות, כרך 2, 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1542227323407  CiNii: DA17493820  GND: 1019295880  ISNI: 0000 0000 5335 8867  KulturNav: 2cdd59ea-16d4-4a7f-a52c-1eb81dcf0f21  LCCN: nr95035575  MusicBrainz: 13e8a48e-7784-4035-9b5c-7a60b71ee450  NTA: 06996825X  SELIBR: 209806  VIAF: 54041499   WorldCat (עם VIAF): 54041499
איכתיוזאוריה

| איכתיוזאוריה |
| --- | --- |

תקופה
טריאס תיכון-קרטיקון עליון, 245–90 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: בעלי חוליות
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
קבוצה:: דמויי איכתיוזאורים
סדרה:: איכתיוזאוריה
שם מדעי
 Ichthyosauria ‏בלנוויל, 1835

איור של זוג שסטזאורוסים
איכתיוזאוריה (שם מדעי: Ichthyosauria) היא סדרת זוחלים קדומים מקבוצת הדיאפסידים דמויי איכתיוזאורים. הם התפתחו לפני 200 מיליוני שנים, לפני סיום תקופת הטריאס, והתקיימו עד הקרטיקון.
מאפיינים

צורת גופם של האיכתיוזאורים חזרה להיות דמוית דג. צווארם התכווץ והקנה לגוף צורה כישורית, הגפיים נתקצרו לכדי איברי היגוי קטנים. הם נעו כדגים, בתנועה גלית של הגוף ושל הזנב. על הגב התפתח סנפיר דגי, והזנב הפך להיות איבר שחייה חזק שמראהו היה כשל זנב הכריש. הם הסתגלו לחיים בים לא פחות מהדולפיניים הדומים להם מבחינות רבות. מעדות מאובנים נתברר שהם חדלו להטיל ביצים על היבשה והשריצו ולדות חיים.
רבים מבני הקבוצה, כגון האיכתיוזאורוס, דמו לדולפינים אך אין קשר אמיתי ביניהם. אחרים היו בעלי דמיון מסוים לפלזיוזאורים הענקיים שחיו בתקופתם.
מיון

סדרה איכתיוזאוריה (Ichthyosauria)
משפחה Quasianosteosauridae
קבוצה Hueneosauria
קבוצה Mixosauria
משפחה Wimaniidae
משפחה Mixosauridae - בה המיקסוזאורוס
קבוצה Longipinnati
משפחה Toretocnemidae
משפחה Cymbospondylidae
קבוצה Merriamosauria
משפחה Merriamosauridae
משפחה Besanosauridae
משפחה Shastasauridae
משפחה Shonisauridae
משפחה Californosauridae
קבוצה Parvipelvia
משפחה Hudsonelpidiidae
משפחה Macgowaniidae
תת-סדרה Neoichthyosauria
משפחה Temnodontosauridae
משפחה Leptonectidae - בה האאורינוזאורוס
משפחה Suevoleviathanidae
אינפרא-סדרה Thunnosauria
משפחה Ichthyosauridae
משפחה Stenopterygiidae
משפחה Ophthalmosauridae
ארנולד דנקר

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1914 הברונקס, ארצות הברית 
 פטירה:  2 בינואר 2005 (בגיל 90) פורט לודרדייל, ארצות הברית 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב־אמן של כבוד משנת 1950
 מד כושר נוכחי:  2,293 (נכון ל־ינואר 2005) 
 השכלה:  אוניברסיטת ניו יורק 
 מקצוע נוסף:  אוטוביוגרף 
 מדינה:  ארצות הברית
 פרסים והוקרה:  היה אלוף ארצות הברית
 הערות:  יהודי
 
ארנולד שלדון דנקר (1946)
ארנולד שלדון דנקר (באנגלית: Arnold Sheldon Denker;‏ 20 בפברואר 1914 – 2 בינואר 2005) היה שחמטאי יהודי-אמריקאי, מאלופי ארצות הברית בשחמט.
ארנולד דנקר נולד בניו יורק, ארצות הברית ובגיל צעיר זנח עתיד מבטיח בעולם האיגרוף למען השחמט.
דנקר היה אלוף ארצות הברית בשנים 1944 ו-1946. הוא הוכתר כאמן בינלאומי ב-1950 והוענק לו תואר כבוד של רב אמן ב-1981.
אלמליק (שינג'יאנג)

אלמליק הייתה עיר הבירה של חבל הארץ ההיסטורי ז'טיסו במרכז אסיה, במקום בו נמצאת היום העיר יינינג שבמחוז שינג'יאנג שבסין.
היסטוריה

האזכורים הראשונים אודות אלמליק הם מהמאה ה-13 והם מדברים על אלמליק כעיר המרכזית של השלטון המונגולי באזור ז'טיסו כחלק ממדיניות הכיבוש של ג'ינגיס חאן.
לאחר מותו של ג'ינגיס חאן, הפכה העיר לחלק מחאנות צ'אגאטאי, אותה הקים צ'אגאטי חאן, בנו של ג'ינגיס חאן.
חשיבותה של אלמליק בחאנות צ'אגאטי הייתה גדולה מכיוון שהיא ישבה על דרך המשי שהייתה עורק חשוב בהעברת סחורה מסין ומרכז אסיה לאזורים אחרים.