stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של הנצרות
הנצרות בעת החדשה

בתקופת הרנסאנס באירופה, עם הופעת תנועות האתאיזם והליברליזם במאות ה-15–18 נחלש כוחה של הנצרות בהדרגה. אירעו עימותים רבים בין מוקדי הכוח הנוצריים לבין שליטי המדינות, שפחדו מעוצמת היתר שהייתה נתונה בידי הכנסייה הנוצרית.
למרות תהליכי הכרסום במעמד הדומיננטי של הנצרות, עם תחילת העת החדשה התפשטה הנצרות אל מעבר לאירופה בזכות פעולתן של האימפריות האירופיות, ששלטו בחלקים נרחבים של העולם, הביאו להתיישבות נוצרים ביבשות אחרות ופתחו בפני המיסיון הנוצרי אוכלוסיות יעד חדשות.
מתחילת המאה ה-18, חלה באירופה התעוררות בנצרות הפרוטסטנטית, ותנועה זו קרויה באופן כללי התנועה האוונגליסטית. הדגשים העיקריים של התנועה היו המרה אישית, אדיקות אישית ולימוד הביבליה, מוסריות ציבורית שכללה הימנעות משתיה ו"ערכי המשפחה", חוסר הדגשה של הפורמליזם בפולחן ובדוקטרינה, ונתינת תפקיד חשוב יותר למאמינים הרגילים (כולל נשים) בפולחן. כיום מוקד התנועה האוונגליסטית נמצא בארצות הברית, והשפעתה על הפוליטיקה הפנימית במדינה היא רבה.
לקריאה נוספת

ז'ראר ואלֶה, הנצרות הקדומה - היסטוריה וספרות בתקופת כינונה, בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005 (מהדורה אנגלית בגוגל ספרים)
זאב רובין, התנצרותה של אירופה, סדרת אוניברסיטה משודרת, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991
אביעד קליינברג, הנצרות מראשיתה ועד הרפורמציה, סדרת אוניברסיטה משודרת, 1995
יהושע אפרון, ראשית הנצרות ואפוקליפטיה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004
פאו פיגרס, הרוח והכלה, מבוא לתולדות הנצרות הקדומה, הוצאת אקדמון, 2013.
עורכים שונים, The Cambridge History of Christianity. תשעה כרכים, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2006-2010.
הערות שוליים

↑  סכיזמה היא ביטוי שבו מכנה הכנסייה הקתולית כל מקרה בו נותקו יחסים עם פטריארך ביזנטי כלשהו, מסיבה כלשהי. הסכיזמה היא הפילוג בין שתי הכנסיות ב-1054
↑   יצחק לאור, תעתוע הגבולות של ארץ ישראל, באתר הארץ, 31 בינואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012438377005171  BNE: XX56469  GND: 4030720-7  LCCN: sh85025619  LNB: 000054745  NKC: ph114283
סאמאן פלאח

סאמאן פלאח ורנאמי (בפרסית: سامان فلاح وَرنامی; נולד ב-12 במאי 2001 בסארי שבאיראן) הוא כדורגלן איראני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פייכאן מליגת העל האיראנית.
קריירת מועדונים

פלאח גדל במחלקות הנוער של פדידה סארי, מוקאוומת טהראן ופייכאן. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של פייכאן במסגרת ליגת העל האיראנית.
קריירה בינלאומית

פלאח היה חלק מסגל נבחרת איראן עד גיל 23 בטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2022, וערך שלוש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת איראן לטורניר גביע אסיה 2023, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הזימון.
הערות שוליים

↑  بخش رسانه‌ای تیم ملی فهرست نهایی این تیم برای حضور .در رقابتهای جام ملتهای آسیا را اعلام کرد באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל האיראנית, 2 בינואר 2024 (בפרסית)
| נבחרת איראן – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ביירנבאנד •  2 מוחרמי •  3 חאג'-ספי •  4 ח'ליל-זאדה •  5 מוחמדי •  6 עזת-אללהי •  7 ג'האנבח'ש •  8 אבראהימי •  9 טארמי •  10 אנסארי-פרד •   11 אסדי •  12 ניאזמנד • 13 כנעאני-זאדגאן •  14 קודוס • 15 צ'שמי • 16 תוראבי • 17 קולי-זאדה • 18 קאידי • 19 מ. חוסייני • 20 אזמון • 21 מוחבי • 22 ח. חוסייני • 23 רזאיאן • 24 יוספי • 25 פלאח • 26 מוגאנלו • מאמן: קלעה-נוי |  1 ביירנבאנד •  2 מוחרמי •  3 חאג'-ספי •  4 ח'ליל-זאדה •  5 מוחמדי •  6 עזת-אללהי •  7 ג'האנבח'ש •  8 אבראהימי •  9 טארמי •  10 אנסארי-פרד •   11 אסדי •  12 ניאזמנד • 13 כנעאני-זאדגאן •  14 קודוס • 15 צ'שמי • 16 תוראבי • 17 קולי-זאדה • 18 קאידי • 19 מ. חוסייני • 20 אזמון • 21 מוחבי • 22 ח. חוסייני • 23 רזאיאן • 24 יוספי • 25 פלאח • 26 מוגאנלו • מאמן: קלעה-נוי | איראן |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוכנות הידיעות העיראקית

| --- | --- |
 תחום:  תקשורת המונים, מדיה חדשותית
 מדינה:  עיראק עיראק
 מטה הארגון:  בגדאד
 יושב ראש:  סתאר אל-ערדאווי
 תקופת הפעילות:  1959–הווה (כ־65 שנים)
 https://ina.iq
 
סוכנות הידיעות העיראקית (בערבית: وكالة الأنباء العراقية; תעתיק מדויק: וכּאלת אל-אנבּאא' אל-עראקיה) היא סוכנות הידיעות הרשמית בעיראק שהוקמה בשנת 1959 ופועלת עד ימינו. זוהי סוכנות הידיעות הראשונה שהוקמה בעיראק וסוכנות הידיעות השנייה שהוקמה במדינות המזרח התיכון לאחר סוכנות הידיעות המצרית שנוסדה בשנת 1955. הסוכנות נסגרה בצו של המושל האזרחי האמריקני בעיראק לאחר הפלת שלטונו של סדאם חוסיין בשנת 2003, ונפתחה מחדש בשנת 2017.
פעילות הסוכנות בתקופת שלטונו של סדאם חוסיין

התקשורת העיראקית תחת שלטון מפלגת הבעת' בהנהגת סדאם חוסיין הייתה מוגבלת מאוד ונשלטה באופן הדוק על-ידי המדינה. סוכנות הידיעות העיראקית הייתה רשת החדשות הבלעדית שפעלה באותה עת ותפקדה כשופר של המשטר של סדאם וככלי תעמולה בידיו. כל יתר כלי התקשורת היו בבעלות המדינה או תחת פיקוח הדוק של הממשלה. כך נוצר מצב שבו בתקופת שלטונו של סדאם לסוכנות הידיעות העיראקית היה מונופול על זרימת המידע בעיראק שניתן לה באישור מפלגת הבעת'. במהלך שנים אלו מיעטה הסוכנות לדווח חדשות שליליות על המשטר או על מצבה של המדינה העיראקית ושל אזרחיהה. תחת זאת, התמקדה הסוכנות בפרסומים שהציגו את סדאם חוסיין ואת מפלגת הבעת' באור חיובי. באותה עת הסוכנות לא העבירה רק דיווחי חדשות על פעולות המשטר, אלא גם פרסמה פרשנויות ופרטי רקע בהתאם לסדר היום הפוליטי של המשטר.
בתחילת שנות ה-80, עם פרוץ מלחמת איראן-עיראק שנמשכה עד שנת 1988, הורתה הממשלה העיראקית לרוב הכתבים הזרים שסיקרו את המלחמה לעזוב את שטח המדינה, באופן שלא איפשר להם לבקר את אמיתות הדיווחים שפורסמו בסוכנות הידיעות העיראקית באותה עת. עד תחילת שנות ה-90 העסיקה הסוכנות כבר 320 צוותים טכניים ומנהליים, וכן צוותי עריכה. כמו כן, היא הפעילה 48 משרדים וכתבים במדינות ערביות ובמדינות זרות, אולם מספר זה הצטמצם ל-15 בלבד בעקבות הטלת העיצומים נגד עיראק באוגוסט 1990 על רקע הפלישה לכווית. באפריל 1999 הסוכנות השיקה אתר אינטרנט בערבית ובאנגלית. כיום האתר זמין גם בשפות כורדית וטורקמנית. בשנת 2003 נסגרה הסוכנות בהחלטת המושל האזרחי האמריקני בעיראק לאחר הפלת שלטונו של סדאם חוסיין, ונפתחה מחדש בשנת 2017.
פעילות הסוכנות בימינו

סוכנות הידיעות העיראקית פועלת כיום במדינה לצד סוכנויות עצמאיות אחרות וכלי תקשורת אחרים, ממשלתיים ופרטיים. הסוכנות מפעילה אתר חדשות ומפיצה דיווחים למאות אלפי עוקבים ברשתות החברתיות הבולטות, ובהן פייסבוק, טלגרם, טוויטר ואינסטגרם. הסוכנות מדווחת על נושאים עיראקיים פנימיים, כמו גם על סוגיות אזוריות ובינלאומיות בתחומים שונים ובהם, ביטחון, פוליטיקה ויחסי חוץ, כלכלה, תרבות וספורט. יו"ר הסוכנות מאז פתיחתה מחדש בשנת 2017 הוא סתאר אל-ערדאווי.
הערות שוליים

1 2 3  "من نحن". وكالة الأنباء العراقية ( واع).
1 2 3 4  Khaled Abdel Namal Al-Dulaimi and Elaf Thamer Abdullah Yacoub, The Role of Mohsen Hussein in the Founding of the Iraqi News Agency, International Journal of Health Sciences, 2022, עמ' 4410-4422
1 2  ا.د. ابراهيم خليل العلاف, تاريخ وكالة الانباء العراقية ( واع) ١٩٥٩-٢٠٢٢, الكاردينيا, ‏14-11-2022
↑  في ذكرى تأسيس وكالة الانباء العراقية (واع), www.almadasupplements.com, ‏10-10-2022
↑  Ahmed Al-Rawi, International Media Organizations’ Role in Assisting the Media Sector in Iraq after 2003, Global Media Journal, 2015
1 2  Mahmoud Tarabay, Iraq, Status of Media in, Encyclopedia of International Media and Communications
↑  William Claiborne, Iraq Orders Most Foreign Journalists to Leave Today, The Washington Post
↑  The Internet In The Mideast And North Africa: Free Expression and Censorship, Human Rights Watch
1 2  Who Are We?, Iraqi News Agency
תן לי קצת ממך

"תן לי קצת ממך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית קורין אלאל. את השיר הוציאה ביולי 1984 לאור חברת התקליטים CBS ישראל כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה של הזמרת, "קורין אלאל".
על השיר

"תן לי קצת ממך" נכתב על ידי יעקב גלעד, והולחן והופק על ידי יזהר אשדות.
השיר מתאר תחושת אבל וריקנות בעקבות היעדרותו של אדם אהוב. מילותיו מבטאות כמיהה לקבל סימן קטן מנוכחותו של אותו אדם כדי להשלים את הפער. "תן לי קצת ממך" מתחיל בתיאור של שקט ודממה באפלה בעיר גדולה ותחושה של ריקנות. הדוברת מתארת את תחושותיה בלילה, ומביעה תקווה שהאדם שהיא אוהבת מקשיב ויכול לשמוע את קול הדממה. היא ממשיכה לבקש להתאחד עם אותו אדם שנאבד.
הפזמון החוזר על עצמו מבטא פעם נוספת את הרצון העז של הדוברת להתאחד עם אהובה. היא מספרת שלא עצמה עין בלילה ואין לה מנוחה, והזמן עובר בלי רגע של שמחה.
הצלחה מסחרית

ב-31 ביולי 1984 הוצג "תן לי קצת ממך" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע שלאחר מכן נכנס לדירוג במקום ה-27. ב-18 בספטמבר עלה למקום הרביעי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-23 באוקטובר יצא מהמצעד השבועי לאחר 11 שבועות צעידה רצופה. במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע "תן לי קצת ממך" בשיאו למקום השמיני.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | רשת ג' | 4 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 8 |  |
הערות שוליים

1 2  מילות השיר "תן לי קצת ממך", באתר שירונט
| קורין אלאל |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | "קורין אלאל" • "פירות אסורים" • "אנטארקטיקה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" • "הכחול של השמיים" • "פשוט כל כך" • "ארנבות משוקולד" • "קהלת" • "כאחד האדם" |  |
| אלבומי אוסף | "האוסף" • "המיטב" |  |
| אלבומי הופעה | "לתמונה נוספו המון צבעים" • "אקווריום: הופעות במפעל הפיס" |  |
| אלבומי משותפים | "ארץ טרופית יפה" • "לו באת – נשים שרות שם טוב לוי" |  |
| אלבומי מחווה | "חברים שרים קורין" |  |
| מארזי תקליטורים | "קורין אלאל / פירות אסורים" • "האלבומים המקוריים" |  |
| סינגלים | "סמבה אבן גבירול" • "תן לי קצת ממך" • "שיר בכיף" • "כבשים" • "פירות אסורים" • "שישי בלילה" • "ארץ קטנה עם שפם" • "אנטארקטיקה" • "שיר לשירה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "תאונה" • "יוצאת אל החיים" • "ימי הפרח והאהבה" • "מעיין" • "הוא כאן" • "לחיות" • "פירמידות" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" |  |
| שירים אחרים | "רוצים שלום" • "אמסטרדם" • "אין לי ארץ אחרת" • "התעשייה האבירית" • "שלושת הפעמונים" • "המנון לאהבה" • "ספק גדול" • "החיים בוורוד" |  |
סמל סודאן

| --- | --- |

 גרסאות
 
 סמל סודאן הקודם
 פרטים
 המחזיק בסמל:  סודאן 
 תאריך אימוץ:  1969 
 
סמל סודאן הנוכחי אומץ בשנת 1969.
במרכז נמצאת ציפור הלבלר המחזיקה את המגן מתקופת מוחמד אחמד שהכריז על עצמו כמהדי ושלט בסודאן במאה ה-19.
הסמל כולל שתי כתובות בערבית:
בעליונה מופיעה סיסמת המדינה: "לנו הניצחון"
בתחתונה - שם המדינה: "רפובליקת סודאן"
ציפור הלבלר היא הציפור הלאומית של סודאן, ונבחרה כחלופה מקומית לעיט צלאח א-דין או לנץ שבט קורייש, המתוארים בסמלים של מדינות ערב אחרות.
ראו גם

דגל סודאן
המנון סודאן
מבצע מגן הפרת

מבצע מגן הפרת (בטורקית: Fırat Kalkanı Operasyonu או: Cerablus Harekâtı) היה מבצע צבאי של הכוחות המזוינים של טורקיה שהתנהל בצפון סוריה, סמוך לגבול עם טורקיה, המבצע החל ב-24 באוגוסט 2016 והסתיים ב-29 במרץ 2017. המטרות המוצהרות של המבצע הן לכבוש את העיירה ג'ראבלס מידי ארגון הטרור המדינה האסלאמית, לפגוע בארגוני הטרור בצפון סוריה, המוציאים לפועל פעולות טרור בטורקיה, וכן למנוע מהכורדים להקים את כורדיסטן הסורית לכל אורך הגבול עם טורקיה. על פי אנליסטים מסוימים המטרה העיקרית של הטורקים היא לפגוע בכורדים.
זו הייתה הפעם הראשונה בה תקפו מטוסי טורקיה בשטח סוריה מאז הפלת המטוס הרוסי בנובמבר 2015, והמבצע הקרקעי הראשון שם מאז שינוי מקום קברו של סולימאן שאה, סבו של מייסד האימפריה העות'מאנית עות'מאן הראשון, בפברואר 2015.
הרקע למבצע

טורקיה סבלה מגל טרור בשנה שקדמה למבצע, שכלל ירי ארטילרי מאסיבי לשטח המדינה ופיגועים קטלניים. ארבעה ימים לפני תחילת המבצע אירע פיגוע התאבדות בחתונה כורדית בגזיאנטפ בו נרצחו 54 בני אדם. יום לפני המבצע פונו באמצעות אוטובוסים אזרחים טורקיים מגבול סוריה במטרה לשמור על שלומם.
מהלך המבצע > כיבוש ג'ראבלס (24 באוגוסט)

בשעות הבוקר של ה-24 באוגוסט, החל צבא טורקיה לבצע ירי ארטילריה ומרגמות על העיר הסורית ג'ראבלס, בנוסף להפצצת מטרות על ידי חיל האוויר הטורקי. מאוחר יותר באותו היום, טנקי מערכה טורקיים החלו לחצות את הגבול יחד עם אנשי הכוחות המיוחדים של הכוחות המזוינים של טורקיה, שם הצטרפו אל מאות מאנשי הצבא הסורי החופשי. בעת התקדמותם הרגו כ-46 אנשי דאעש. מטוסי חיל האוויר האמריקאי ושאר חברי הקואליציה סייעו לכוחות הטורקים.
מספר שעות לאחר פתיחת המערכה, כבשו הכוחות הטורקיים, בסיוע המיליציה לגיון שאם (אנ'), את הכפר תל-קטליג'ה לאחר שכוחות המדינה האסלאמית נסוגו ממנו על מנת להגן על ג'ראבלס. מאוחר יותר, כבשו כוחות הצבא הסורי החופשי ארבעה כפרים נוספים, בהם תל-שאהיר.
בסוף היום דווח כי כוחות צבא טורקיה וכוחות המורדים, בסיוע חיל האוויר האמריקאי, כבשו את עיירת הגבול ג'ראבלס, ולא נתקלו בהתנגדות עזה מצד כוחות המדינה האסלאמית. המרכז הסורי לזכויות אדם אישר שכוחות הצבא הסורי החופשי השתלטו כמעט ולחלוטין על העיירה. לכוחות הצבא הסורי החופשי היה הרוג יחיד וכעשרה פצועים, בעוד שצבא טורקיה סיים את היום ללא נפגעים.
נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, הכריז כי מטרת המבצע היא לפגוע בארגוני הטרור שבצפון סוריה, בהם המדינה האסלאמית והמפלגה הדמוקרטית המאוחדת בסוריה, המוציאים לפועל מתקפות טרור חוזרות ונשנות בטורקיה.
מהלך המבצע > התקדמות הכוחות הטורקיים-סוריים והקונפליקט עם הכוחות הסוריים הדמוקרטיים (24–25 באוגוסט)

בשעות הערב של ה-24 באוגוסט אמר סגן נשיא ארצות הברית דאז ג'ו ביידן כי הוא מצפה שהכוחות הכורדים מהכוחות הסוריים הדמוקרטיים והיחידות להגנת העם ייסוגו אל מעבר לנהר הפרת. הכוחות הכורדים לא שעו להצהרתו של ביידן, ולא נסוגו. בו בזמן, החלו התנגשויות וחילוי אש בין כוחות הצבא הסורי החופשי וצבא טורקיה לבין הכוחות הסוריים הדמוקרטיים, בעוד שני הצדדים מבצעים השתלטויות על כפרים שאנשי המדינה האסלאמית נטשו. עד סוף היום כבשו כוחות הצבא הסורי החופשי שישה כפרים נוספים.
בבוקר ה-25 באוגוסט, נכנסו כ-20 טנקים טורקים נוספים אל שטח סוריה. במהלך היום נטען כי כוחות היחידות להגנת העם נסוגו מהשטח שעליו שלטו ממערב לנהר הפרת, והשליטה עברה למועצת הצבא של מנבג' (אנ'). אף על פי כן, צבא טורקיה טען כי כוחות היחידות להגנת העם לא נסוגו מהשטח, ובמהלך היום נורתה אש ארטילרית לעבר מוצביהם.
בו בזמן, המשיך העימות נגד כוחות המדינה האסלאמית, והכוחות הסוריים והטורקים כבשו מספר כפרים מידיהם. מאוחר יותר באותו היום הודיע שר הביטחון הטורקי, פיקרי אישיק (אנ'), כי כוחות צבא טורקיה מוודאים שלא נשארו לוחמים של המדינה האסלאמית בעיירה ג'ראבלס. עד סוף היום התקדמו הכוחות הטורקיים עוד מספר קילומטרים דרומה, בעודם נלחמים באנשי הצבא הסורי החופשי, ברובם כורדים.
מהלך המבצע > חציית נהר סג'ור ונסיגת היחידות להגנת העם (26–29 באוגוסט)

ב-26 באוגוסט, נטען כי כל כוחות היחידות להגנת העם נסוגו אל הצד המזרחי של נהר הפרת כתוצאה מהלחץ שהפעיל צבא טורקיה, ושהשליטה עברה לחלוטין לידיהם של אנשי הכוחות הסוריים הדמוקרטיים. אף על פי כן, ב-28 באוגוסט דווח כי כרטיסי זיהוי וכלי נשק של היחידות להגנת העם נמצאו בשטחי אמרנה, דבר שכביכול העיד על השארותם של לוחמי היחידות להגנת העם ממערב לפרת.
ב-27 באוגוסט החל צבא טורקיה להפציץ עמדות שנשלטו על ידי הכוחות הסוריים הדמוקרטיים בכפר אמרנה, עשרה קילומטר מדרום לג'ראבלס, ובהפצצה נפגעו מספר מטרות אזרחיות לאחר ההפצצות, החלו כוחות הצבא הסורי החופשי, בסיוע טורקי, לנסות לכבוש שטחים מידי הכוחות הסוריים הדמוקרטיים, וכבשו שני כפרים. בתגובה, מספר קבוצות ערביות מהכוחות הסוריים הדמוקרטיים הודיעו כי הן ישלחו כוחות שיסייעו לאנשי מועצת הצבא של ג'ראבלס.
מאוחר יותר באותו היום חייל טורקי אחד נהרג ושלושה נפצעו בעקבות פגיעת טיל נ"ט בטנק בו שהו.
בו בזמן, כוחות הצבא הסורי החופשי החלו לנקות את ג'ראבלס ממוקשים ומטעני חבלה שהונחו שם על ידי אנשי המדינה האסלאמית לפני נסיגתם. אנשי הצלב האדום טורקים חילקו מזון לכ-5,000 אנשים בג'ראבלס לאחר שהכפר נוקה ממוקשים. במהלך אותו יום, ניצלו אנשי המדינה האסלאמית את הקונפליקט בין הצבא הסורי החופשי לבין הכוחות הסוריים הדמוקרטיים וכבשו את הכפר אל-ראי ועוד מספר כפרים לידו.
ב-28 באוגוסט נהרגו 45 אזרחים בשתי הפצצות שונות של צבא טורקיה ברחבי צפון סוריה, ובנוסף נהרגו ארבעה חמושים מהיחידות להגנת העם. במהלך היום החלו כוחות המורדים, בסיוע טורקי, לתקוף עמדות של הצבא הסורי החופשי וכבשו מספר רב של כפרים.
ב-29 באוגוסט כבשו הכוחות הטורקיים-סורים את שארית הכפרים שהיו בשליטת הצבא הסורי החופשי מצפון לנהר סג'ור, בנוסף לשלושה כפרים נוספים מדרום לו. בנוסף, במהלך היום הושמדה מכונית תופת ממערב לג'ראבלס על ידי כוחות מצבא סוריה החופשי ללא נפגעים.
מהלך המבצע > היום השביעי

ב-30 באוגוסט נפגע טנק טורקי מטיל נ"ט שנורה על ידי כוחות הכורדים. שלושה חיילים נפגעו.
מהבית הלבן נמסר שאובמה ייפגש עם ארדואן בוועידת G-20 בסין.
מהלך המבצע > ספטמבר

ב-3 בספטמבר שלח הצבא הטורקי כוחות שריון לאזור נוסף בסוריה, המרוחק כ-55 ק"מ מהעיירה ג'אראבלוס.
ב-22 בספטמבר התפוצץ לראשונה (מאז החל המבצע) טיל שנורה על ידי דאעש על העיירה קיליס בדרום טורקיה, באזור הומה אדם בשעות הצהריים. דווח על 6 נפגעים, מתוכם 5 ילדים, כולם פליטים סורים שנמלטו לקיליס הטורקית.
ב-26 בספטמבר הכריז דובר ממשלת טורקיה נומאן קורטולמוש כי כוחות המיליציה הצבאית של הכורדים הסוריים YPG נמצאים בתהליך של נסיגה מזרחית לנהר הפרת.
מהלך המבצע > אוקטובר 2016 - מרץ 2017

ארדואן מודיע על כך שהיעד הבא הוא העיר "אל-באב" הנמצאת בשליטת דאעש וכוחות המבצע החלו להתקדם לעבר העיר.
נכון לפברואר 2017, 8 ניסיונות של כוחות המבצע להיכנס לתוך העיר נבלמו על ידי דאעש, כשמניין החיילים ההרוגים מצבא טורקיה עומד על למעלה מ-56, מהם שניים נחטפו והוצאו להורג בסרטון שהופץ ברחבי האינטרנט.
הקושי בלקיחת העיר הביא לכך שארדואן נאלץ להסתייע בתמיכת רוסיה, המספקת גם היא סיוע אווירי לכוחות הקרקעיים, ותמיכת אסד, שצבאו החל להתקדם גם הוא אל עבר העיר מכיוון דרום בכוונה לנצור אותה בין כוחותיו לבין הכוחות הטורקיים.
ב-29 במרץ הכריזה טורקיה על סיום המבצע.
כ-10 חודשים לאחר סיום המבצע, ב-20 בינואר 2018, פתחה טורקיה במבצע ענף זית שמטרתו על פי טורקיה הוא "חיסול הטרור הכורדי במחוז עפרין".
תגובות למבצע

שר החוץ של טורקיה, מבלוט צ'בושאולו, אמר כי המדינה תעשה "כל שיידרש" על מנת שהמורדים הכורדים בסוריה ישובו לאזור שממזרח לנהר הפרת. שר הפנים הטורקי, אפקאן עלא, מסר כי המבצע יימשך עד שיוסר איום דאעש על המדינה באזור ג'ראבלס.
משרד החוץ הסורי פרסם הודעת גינוי לפלישת טורקיה למדינה, ומסר כי מבצע בשטחה של סוריה צריך להיות מתואם עם השלטון הסורי. בנוסף, האשים המשרד כי בכוונתה של טורקיה להחליף את ארגון המדינה האסלאמית בארגוני טרור אחרים.
ראש המפלגה הדמוקרטית המאוחדת בסוריה, סאלח מוסלם, גינה את פלישת טורקיה והוסיף כי היא תיכשל בשל כניסתה ל"בוץ הסורי". דובר הזרוע הצבאית של המפלגה, היחידות להגנת העם, גינה אף הוא את הפלישה בשל היותה "פעולה אגרסיבית" בענייניה הפנימיים של סוריה.
ראו גם

מבצע ענף זית
מסורה ליוסף

כריכת אחד מגיליונות כתב העת.
מסורה ליוסף הוא כתב עת תורני על שם הרב יוסף קאפח היוצא לאור בישראל החל משנת תשס"ד על ידי מכון מש"ה, ועוסק במורשתו של הרב יוסף קאפח. עד לשנת תשע"ז יצאו לאור תשעה גיליונות.
אופי כתב העת

כתב העת כולל מחקרים בנושאים שונים הקשורים בהגותו של הרב קאפח, וברובם יש שילוב של תכנים תורניים ומדעיים. בין הנושאים: חקר רמב"ם, מאמרי הלכה, פרשנות המקרא, מסורות ניקוד וטעמים, ריאליה מקראית ותלמודית, פילוסופיה יהודית, גנוזות, שירת ימי הביניים של יהדות ספרד, מנהגי יהדות תימן, רבני תימן, ועוד. עורך כתב העת הוא יוסף פרחי, יושב ראש מכון מש"ה, ויחד איתו חברים במערכת ד"ר יחיאל קארה והרב צפניה ערוסי.
בין הכותבים נמנים רבנים וחוקרים מתחומים מגוונים. הבולטים שבהם הם הרב ד"ר רצון ערוסי, פרופ' משה קוה, פרופ' יוסף טובי, פרופ' זהר עמר, פרופ' דב שוורץ, פרופ' אליעזר שלוסברג, פרופ' צבי לנגרמן, פרופ' מלך שפירא, פרופ' אהרן גימאני, הרב פרופ' דרור פיקסלר, הרב ד"ר חננאל סרי, הרב ד"ר יהודה זולדן, פרופ' מנחם קלנר, הרב אהרן קאפח וד"ר אדם בן נון.
במאמר שהתפרסם בכתב העת נחשף כי דברי הרמב"ם בספרו מורה נבוכים גרמו לפרופ' סטיבן הוקינג לחזור בו מטענתו שעצם קיומו של ממד הזמן בעולם מהווה הוכחה לכך שאין בורא לעולם.
הערות שוליים

↑  הערך מלך שפירא בוויקיפדיה היידית
↑  משה קוה, מדע ואמונה על פי הרמב"ם לאור התגליות המדעיות החדשות, מסורה ליוסף ט (תשע"ו) עמ' 320-301.
קרב צ'לדיראן

סולטאן סלים הראשון, שליט האימפריה העות'מאנית
שאה אסמאעיל ספווי הראשון, שליט האימפריה הספווית
אנדרטה באתר קרב צ'לדיראן, צפון מחוז מערב אזרבייג'ן, איראן; הוקמה ב-2003
קרב צ'לדיראן (בפרסית: جنگ چالدران; בטורקית: Çaldıran Savaşı) התרחש ב-23 באוגוסט 1514 בין האימפריה העות'מאנית ובין האימפריה הספווית. הקרב הסתיים בניצחון מוחץ של העות'מאנים, אשר השתלטו על מזרח אנטוליה, צפון עיראק וצפון מערב איראן, על חשבונה של האימפריה הפרסית. לקרב נודעה חשיבות היסטורית גדולה מאוד שכן נקבע בו הגבול בין שתי אימפריות דומיננטיות במזרח התיכון, במידה רבה עד לימינו. בנוסף לגבול הגאו-פוליטי, קרב זה גם קבע את תחום ההשפעה של שני הגושים הדתיים המרכזיים באסלאם, הסוני והשיעי.
בקרב צ'לדיראן לחמו העות'מאנים תחת פיקודו של הסולטאן סלים הראשון ונהנו מעליונות מספרית ולוגיסטית. הכוחות העות'מאנים מנו 60,000–200,000 חיילים, ביניהם יניצ'רים שברשותם היה נשק חם (רובים ותותחים), בעוד הצבא הספווי תחת פיקודו של שאה אסמאעיל ספווי הראשון מנה 40,000–80,000 חיילים שצוידו בנשק פרימיטיבי יחסית. עם שוך הקרבות, שאה אסמאעיל, שנפצע בקרב וכמעט נלקח בשבי העות'מאני, נסוג משדה הקרב בחזרה לארמונו. ומאותו רגע ואילך, הוא למעשה פרש מניהולה של האימפריה בראשה עמד.
לאחר הקרב החלה תקופה בת 41 שנים בה נערכו קרבות הרסניים בין שתי האימפריות. תקופה זו הסתיימה רק בשנת 1555 כאשר נחתמה אמנת אמסיה (אנ'). בקרבות אלה הפסידו הספווים לעיתים שטחים רבים שבהם אוכלוסייה שיעית גדולה כגון לוריסטאן וכרמאנשאה, אך כבשו אותם מחדש מאוחר יותר. כמו כן, בתקופה זו ערים פרסיות חשובות, כגון תבריז, היו לעיתים קרובות מטרה לפשיטות עות'מאניות הרסניות. יוצא מן הכלל היה מחוז אזרבייג'ן, אשר נכבש בסופו של דבר בחזרה על ידי הפרסים, אך מאוחר יותר, במאה ה-19, עבר לשליטת האימפריה הרוסית.
הרקע לקרב

במחצית הראשונה של המאה ה-15 חייתה האוכלוסייה הטורקמנית באנטוליה במודל השבטי, והשתייכה לאסלאם השיעי. לאור זאת, היא נבדלה מן ההגמוניה הנהוגה באימפריה העות'מאנית, מן הבחינה הדתית, החברתית והפוליטית: את ראשיתם של הבדלים אלה ניתן למצוא בתקופה הסלג'וקית ובהיחלשותה של נסיכות אק קויונלו בסוף המאה ה-15 שהביאה לכאוס פוליטי.
השאה הספווי אסמאעיל הראשון, שהיה מנהיגו היחיד של מסדר הספוויה של הדרווישים השיעים הלוחמניים, הדיח את שליט אק קויונלו האחרון וכבש את בירתו תבריז. הוא הכתיר את עצמו בתבריז בשנת 1501 למלך פרס והצליח להשתלט על מרחבים נוספים מיד לאחר מכן והכריז על השיעה התריסרית (תריסריים) כדת הרשמית של האימפריה הספווית. פעולה זו יצרה מוקד של אי-שקט במזרח התיכון למשך מאות שנים, מכיוון שהאימפריה הספווית הייתה מוקפת שושלות שבעיקרן היו סוניות, ובראשן האימפריה העות'מאנית של סלים הראשון.
השבטים הטורקמניים שחיו באנטוליה שנכבשה בתקופה זו על ידי העות'מאנים היו במרד גלוי נגד השלטון החדש, ולא הסכימו ל"אורתודוקסיה" הסונית שהנהיג שלטון המרכזי בקונסטנטינופול. לעומת זאת, המדינה הספווית בהנהגתו של שאה אסמאעיל התבססה בעיקר על מיסטיקה דתית, והציעה חלופות דתיות ופוליטיות לטורקמנים באנטוליה. מסרים אלה הופצו בהצלחה על ידי מיסיונרים ספווים שפעלו בכל רחבי אנטוליה ונלחמו בצבא העות'מאני.
בזירה העות'מאנית, בשלהי שנות השלטון של הסולטאן באיזיט השני (שלט בשנים 1481–1512), שהיה חולה ומרותק לקונסטנטינופול, (איסטנבול של ימינו), הבחין בנו סלים בסכנה לאינטרסים של האימפריה העות'מאנית העולה מקשריהם של הספווים ושליחיהם עם השבטים האנטוליים השמרניים. לפניו הוביל אביו מערכות צבאיות באנטוליה כנגד הפשיטות הצבאיות של הפרסים, אבל ספג מפלות מול שאה אסמאעיל. החדירה המהירה לתוך אנטוליה של השאה אסמאעיל ושל השיעה גרמה לדאגה בחוגים הצבאיים בקונסטנטינופול. לפיכך, על אף שבאיזיט התכוון לוותר על הכס ולהעבירו לבנו הבכור הנסיך אהמט, סברו גורמים רבים בצבא שדווקא הנסיך סלים, בנו הצעיר ביותר של באיזיט, יעמוד באתגר וינטרל את האיום הנשקף לממלכה. בהתאם לזאת הוא הומלך ב-24 באפריל 1512. עם עלייתו לשלטון הרג סלים את אחיו ואחייניו שהיו עשויים לאיים על שלטונו.
הסולטאן סלים תמך בגישה לוחמנית כנגד ההשפעה הספווית באנטוליה. עוד לפני שיצא למלחמה בשאה אסמאעיל, פעל כנגד האוכלוסייה השיעית באנטוליה. והכניע את שבטי קיזילבאשלר.
הקרב

בשנת 1514 יצא הסולטאן סלים למלחמה נגד השאה אסמאעיל כדי לשים קץ להשפעתו על השבטים הטורקמניים באנטוליה. מגובה בפתווה מאנשי דת סונים בכירים, וביניהם המופתי נור א-דין המזה ('סרו גורז') ואבן כמאל אשר תמכו במסע הצבאי כנגד השאה אסמאעיל, הכריז הסולטאן סלים כי הוא יוצא למלחמת קודש נגד השאה ותומכיו הכופרים אשר משחיתים את האסלאם.
ב-20 באפריל 1514 עזב הסולטאן סלים את קונסטנטינופול בראש צבא גדול, ונע בנתיב דרך אסקישהיר, קוניה עד שהגיע לעיר סיוואס שבמרכז אנטוליה. משם שלח סלים שלושה מכתבים הכתובים בפרסית בסגנון בוטה ביותר לשאה אסמאעיל, ובהם דרש את הגעתו האישית לשדה הקרב.
אף על פי שהצבא העות'מאני סבל ממחסור באספקה, החליט סלים להמשיך להתקדם, והשתמש באמצעים קיצוניים כדי לשמור על המשמעת בקרב חייליו שהיו עייפים וממורמרים כתוצאה מהמסע המתמשך. לבסוף נפגשו הצבאות העות'מאנים והספווים פנים אל פנים בשדה הקרב של צ'לדיראן, צפונית מזרחית לימת ואן שבאנטוליה, ב-23 באוגוסט 1514. הקרב ארך 14 ימים והסתיים בניצחון מוחלט של הצבא העות'מאני- הודות לעליונותו המספרית ולטקטיקה הצבאית החדשנית שבה נקט (החיילים היניצ'רים צוידו גם בנשק חם ונתמכו על ידי עגלות תותחים). יש לציין שקרב זה היה זה אחד מקרבות השדה הראשונים בהיסטוריה שהוכרעו באמצעות נשק העושה שימוש בנשק חם.