stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האופרה הלאומית של לטביה
היסטוריה > הלהקה

בריגה פעל תיאטרון דובר גרמנית, שהוצגו בו גם הפקות אופרה ובלט, משנת 1782. משנת 1863 שכן תיאטרון זה בבית התיאטרון העירוני של ריגה.
הניסיון הראשון ליצור אופרה לטבית לאומית נעשה ב-1893, עם הצגת "שעת הרוחות" ("Spoku stunda") של יקאבס אוזולס (Jēkabs Ozols). האופרה הלטבית נוסדה בשנת 1912, אך במהלך מלחמת העולם הראשונה פונו חברי הלהקה לרוסיה. ב-1918 חידשה האופרה את פעולתה בהנהגת יאזפס ויטולס (Jāzeps Vītols), מייסד האקדמיה למוזיקה של לטביה. הצגת הבכורה, ב-23 בינואר 1919, הייתה ההולנדי המעופף של ריכרד וגנר. משנת 1944, אחרי כיבוש לטביה וצירופה לברית המועצות שונה שם הלהקה ל"האופרה הממלכתית ותיאטרון הבלט הלטביים של ברית המועצות". ב-1990 חזרה האופרה לשמה הקודם, אך תוך זמן קצר נסגר הבניין לצורך שיפוצים והלהקה עברה למשכן זמני. בשנת 1995 נחנך בית האופרה המשופץ בהצגת באופרה "אש ולילה" (Uguns un nakts) של יאניס מדינש (Jānis Mediņš).
היסטוריה > הבניין

בית האופרה הלאומית נבנה בשנת 1863. האדריכל לודוויג בונשטדט מסנקט פטרבורג תכנן אותו כתיאטרון העירוני בשפה הגרמנית. הבניין שוקם ושופץ פעמים אחדות: בין 1882 ל-1887 (בעקבות שרפה בשנת 1882), בשנים 1957–1958 וב-1991–1995, לאחר נפילת ברית המועצות והכרזת העצמאות של לטביה. אגף מודרני נוסף בשנת 2001 ובו אולם בן 300 מושבים.
מנהלים ומנצחים > התיאטרון הגרמני של ריגה

ריכרד וגנר היה מנהל מוזיקלי בריגה מ-1837 עד 1839, לפני הקמת בית האופרה הנוכחי.
אוטו לוהזה היה לקאפלמייסטר הראשון בבית האופרה כשזה היה התיאטרון הגרמני, בשנת 1889.
מנצחים אחרים:
ברונו ולטר (1900-1898)
פריץ בוש (1911-1909)
אריך קלייבר
אוטו קלמפרר
קלמנס קראוס (1914-1913)
הרמן אבנדרות
מנהלים ומנצחים > האופרה הלאומית של לטביה

יאזפס ויטולס: מייסד, (1919)
תאודור רייטרס (1944-1918)
אמיל קופר (אנגלי-רוסי) (1928-1925)
גאורג שנפויגט (פיני),(1931-1929)
איגנץ ואגהלטר 1933
לאו בלך (יהודי-גרמני), (1941-1937)
יאניס מדינש (1928-1920)
לאונידס ויגנרס (1949-1944)
אדגרס טונס (1967-1954)
יאניס הונהנס (1986-1954)
ריהאטרדס גלזופס (1975-1947)
אלכסנדרס וילומאניס (1996-1970)
גינטראראס רינקויציוס (ליטאי) (2003-1996)
אנדריס נלסונס (2007-2003)
מודסטאס פיטרנאס (ליטאי) (2008 - )
הערות שוליים

↑  Aleksandrs Viļumanis bio
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597835105171  GND: 4658062-1  ISNI: 0000 0001 2178 237X  LCCN: n98037407  MusicBrainz: 7bbb47c4-064e-42d5-93e0-bfb762f5b999  NKC: kn20050708003  VIAF: 145890653   WorldCat (עם VIAF): 145890653 
בית האופרה הלאומית של לטביה
בית האופרה הלאומית של לטביה בראשית המאה ה-20.
הדלת של ויטגנשטיין

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 צייר:  יהושע נוישטיין
 תאריך יצירה:  1970
 טכניקה וחומרים:  פרספקס, גיר שמנוני ואקריליק על נייר
 ממדים בס"מ
 רוחב:  70
 גובה:  100
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B71.0221
 מיקום:  מוזיאון ישראל, ירושלים
בית ויטגנשטיין
"הדלת של ויטגנשטיין" (1970) היא יצירת אמנות מאת יהושע נוישטיין.
תיאור

נושא הציור "הדלת של ויטגנשטיין" שאוב מצורת הדלת והחלונות של בית ויטגנשטיין ("Haus Wittgenstein") שתכנן הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין, בשיתוף עם פאול אנגלמן, לאחותו מרגרטה (גרטל) בווינה. נוישטיין יצר עוד כמה עבודות שהתייחסו להגותו של ויטגנשטיין.
העבודה מורכבת מארבע רצועות ארוכות של נייר המוצמדות למשטח שקוף. קצותיהן של שתי הרצועות השמאליות גזורות בזווית, כך שנדמה כאילו שתיים מכנפי הדלת פתוחות ויוצרות מרחב פרספרטיבי. בתוך הרצועות מופיע ציור מופשט, מעין הפשטה כללית של נוף, שצויר בפרפרזה על הציור של קבוצת "אופקים חדשים". ה"דלת" המצוירת, בהיותה סימן המנותק מכל חלל תיאורי, היא למעשה ישות שאיננה מוליכה אל מקום, כי אם סימן המצביע על סף; סף הציור וסף ההכרה האנושית. יגאל צלמונה תיאר מהלך זה שציור ההופך את "גמילתו מן המצע השטוח, מן הווירטואוזיות, מן האשליה ומן הדימוי - לנושא".
בטקסט משנת 1993 הסביר נוישטיין את הקשר שבין העבודה להגותו של ויטגינשטיין:
אם אפשר היה להשתמש בטבע כיריעת בד שלמה, כיחידות של בד חתוך, מעובד או מגולגל – כי אז אפשר היה להפוך את הטבע לחומר מושגי; במקרה כזה, הקפיצה ממונֶא לציור האנליטי לא הייתה נראית כה מופרכת. הדלת של ויטגנשטיין (1970), ציור שנעשה מרצועות של הפשטה לירית (שנגזרו ממחוות הסגידה לאור של 'אופקים חדשים'), שאב מן הניסויים האדריכליים שערך ויטגנשטיין. ציירתי ציור 'אופקים חדשים' קונוונציונאלי, ולאחר מכן גזרתי אותו לרצועות וארגנתי מחדש את המרחב, תוך שאני מותח ומעוות גזרים אחדים […]. לא יכולתי להמשיך לצייר כאילו עדיין הייתה זו פעולה תקֵפה, אבל יכולתי להשתמש בציור כנתון, כ'חפץ מצוי' מטופל.  ציורי הרצועות היו התחפשות לטבע קריא, וביטאו חוסר סיפוק עמוק מציור 'כשלעצמו'. ציורי הרצועות היו מהלכים חוזרים של הכלל הוויטגנשטייני: 'כל מה שיכול בכלל להיחשב, יכול להיחשב בבהירות. כל מה שניתן להביע במילים, ניתן להביע בהן בבהירות. […] מה שאינו מבטא את עצמו בשפה אין אנו יכולים לבטאו באמצעות השפה.
הערות שוליים

↑  ראו: עפרת, גדעון, "חלונות של אור ושל חושך", באתר 'המחסן של גדעון עפרת', 23 בדצמבר 2010
↑  ראו: צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 282.
↑  נושטיין, יהושע, "ויטגנשטיין =#נוישטיין", סטודיו 40, ינואר 1993, עמ' 20
| לודוויג ויטגנשטיין |
| --- | --- | --- |
| כתביו והרצאותיו | טרקטט לוגי-פילוסופי • חקירות פילוסופיות • המחברת הכחולה והמחברת החומה • הרצאה על האתיקה • הרצאות ושיחות בנושאי אסתטיקה, פסיכולוגיה ואמונה דתית • הערות על ענף הזהב של פרייזר • הערות על מתמטיקה • הערות על הצבעים • תרבות וערך • על הוודאות |  |
| מושגים ורעיונות | טבלת אמת • תורת התמונה • דמיון משפחתי • משחק שפה • טיעון השפה הפרטית • אשליית ארנב-ברווז • צורות חיים |  |
| משפחת ויטגנשטיין | קרל ויטגנשטיין •  מרגרט סטונבורו-ויטגנשטיין • פאול ויטגנשטיין |  |
| אישים קשורים | ג.א.מ. אנסקום • פאול אנגלמן • פיטר גיץ' • פיטר ווינץ' • פרידריך וייסמן • ג.א. מור • נורמן מלקולם • מרגרט מקדונלד • פרנסיס סקינר • פיירו סראפה • ג'ון מיינרד קיינס • רודולף קרנאפ • ברטראנד ראסל • ראש רייז • יאורי הנריק פון וריקט • פרנק רמזי • מוריץ שליק |  |
| חוקרי ויטגנשטיין | אלפרד ג'ולס אייר • טרי איגלטון • גורדון בייקר • ענת בילצקי • וורן גולדפרב • אנתוני קליפורד גריילינג • קורה דיימונד • פיטר האקר • יאקו הינטיקה • אוסוולד הנפלינג • ענת מטר • אבישי מרגלית • הילרי פטנאם • אלי פרידלנדר • סטנלי קאבל •  ג'יימס פ. קונאנט • אנתוני קני •  סול קריפקי • אליס קררי • רופרט ריד |  |
| נושאים קשורים | בית ויטגנשטיין • הדלת של ויטגנשטיין • הויטגנשטיינים החדשים • החוג הוינאי • ויטגנשטיין (סרט) • תקרית הדוקרן • תקרית היידבאואר |  |
הולנד באירוויזיון 1960

הולנד באירוויזיון 1960 השתתפה עם השיר "Wat een geluk" (בעברית: "איזה מזל"), שבוצע על ידי הזמר ההולנדי רודי קרל. זוהי השתתפותה החמישית של הולנד בתחרות הזמר של האירוויזיון. השיר והזמר נבחרו ב-Nationaal Songfestival (אנ') של אותה שנה.
לפני האירוויזיון

הקדם הלאומי נערך באולפני AVRO (אנ') בהילברסום, בהנחייתב של האני ליפס. בגמר התחרו שמונה שירים, כאשר כל השירים הוצגו פעמיים על ידי שני זמרים שונים. פעם אחת עם תזמורת מלאה ופעם אחת בתזמורת מצומצמת יותר. פורמט בחירת השיר והזמר היה זהה לפורמט שהיה נהוג בשנה הקודמת, מלבד העובדה שבאותה שנה כל זמר הופיע פעם אחת בלבד כך שהיו 16 משתתפים בסך הכול.
השיר הזוכה נבחר על ידי הצבעות של חברי השיפוט השונים, לאחר מכן, ועדה מומחית החליטה מי משני המבצעים של השיר הזוכה ייצג את הולנד באירוויזיון. לאחר הכרזת "Wat een geluk" כשיר הזוכה, חבר המושבעים בחר ברודי קרל על פני אנני פאלמן (אנ') כמבצע השיר.
| סדר | אמן 1 | אמן 2 | שיר | נקודות | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מרסל טילמנס | ג'ון דה מול | "Carrousel" | 86 | 4 |
| 2 | בטי לוסק | טוני ואן הולסט | "Addio" | 110 | 2 |
| 3 | גריטייה קאופלד (אנ') | פיט סיברנדי | "Niet voor mij" | 99 | 3 |
| 4 | הרמן אמינק | ז'אן ואן דה מוסט | "In mijn hart" | 77 | 5 |
| 5 | קארל ואן דר ולדן | ריטה הויסקנס | "Regenkapje" | 35 | 7 |
| 6 | אנני פאלמן (אנ') | רודי קרל | "Wat een geluk" | 225 | 1 |
| 7 | יאפ דובלבור | ג'ופ סמית'ס | "Vanavond" | 27 | 8 |
| 8 | וים ואן דר ביק | ג'אני ברון | "Ik leef" | 61 | 6 |
באירוויזיון

ב-29 במרץ 1960 הופיע קרל על בימת האירוויזיון. הוא שר עשירי בסדר ההופעות, לפני גרמניה אחרי שווייץ. לאחר ספירת הקולות הגיע קרל למקום ה-12 עם שתי נקודות בלבד.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו להולנד

| 10 נקודות | 9 נקודות | 8 נקודות | 7 נקודות | 6 נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 5 נקודות | 4 נקודות | 3 נקודות | 2 נקודות | 1 נקודות |
|  |  |  |  |  איטליה איטליה  בלגיה בלגיה  |
באירוויזיון > נקודות שהעניקה הולנד

| ציון | מדינה |
| --- | --- |
10 נקודות: 
9 נקודות: 
8 נקודות: 
7 נקודות: 
6 נקודות: 
5 נקודות: בריטניה בריטניה
4 נקודות: 
3 נקודות: 
2 נקודות: צרפת צרפת
1 נקודות: איטליה איטליה נורווגיה נורווגיה שוודיה שוודיה
הערות שוליים

↑  ESC National Finals - Netherlands 1960
↑  "Results of the Final of London 1960". Eurovision Song Contest. ארכיון מ-27 במרץ 2021. נבדק ב-27 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
רודי קרל, נציג הולנד לאירוויזיון 1960
הדרכת עובדים

הדרכת עובדים היא הגדרה כללית ללימודים הבלתי פורמליים בהם העובד לוקח חלק שמעבר להכשרתם הפורמלית שלפני הרגע שבו התקבלו לעבודה. הדרישה להדרכות אלה נובעת מהגדרת מיומנות העובד כדלהלן:
 מיומנות העובד = השכלה התחלתית (ברגע הקבלה לעבודה ) + למידה מתמדת על ידי הדרכות וצבירת ניסיון.
סיבות אופייניות להדרכת עובדים

כאשר הערכת ביצועים מציינת שדרוש שיפור בביצועי העובד.
על מנת לבסס את הסטאטוס של שיפור ביצועי העובד עד כה והמאמץ שנדרש לשיפור זה.
במסגרת תוכנית פיתוח מקצועית כוללת.
במסגרת רצף התכנון כדי לסייע לעובד להיות זכאי לשינוי תפקיד בארגון.
הטכנולוגיה במקום העבודה משתנה במהירות רבה וחברות שאינן יכולות לעמוד בקצב השינויים יצאו מהתחרות.
מסקר שנערך במרכז לפיתוח מיומנויות באונטריו שבקנדה נמצא כי 63% מהמשיבים מתכננים להכניס למקום העבודה טכנולוגיה חדשה שתדרוש הכשרה של העובדים. שליש מהנשאלים אמרו שישקיעו בהדרכות עובדים על מנת לשמור על העובדים הטובים ביותר ולשפר את ביצועיהם. 
החברה האמריקאית להדרכה ופיתוח (ASTD) מדווחת כי פחות מ 1500 $ לעובד הושקעו בכשרה בשנת 1996. 50 אחוזים מהסכום הזה הוצא על הכשרה טכנית ומקצועית, ואילו רק 5 אחוזים הוצאו עבור הכשרות אחרות לעובדים חדשים. 
ד"ר אדוארד גורדון ממליץ לחברות להפוך את ההדרכות לפונקציה נפרדת ממחלקת משאבי אנוש. הוא מדגיש את העובדה שהגידול של 20% באימונים משנת 1983 לא עומד בקצב הגידול של העובדים באותה תקופה. הוא מציע הדרכה למנהלים שתלמד אותם להשתמש ב- ROI (החזר השקעה) כדי להוכיח כי הדרכה היא מרכז רווח, לא רק מרכז עלות.
יתרונות בהדרכה של העובדים

הגברת שביעות רצון בעבודה ומורל בקרב העובדים.
העלאת מוטיבציה של העובדים.
יעילות משופרת של תהליכים, וכתוצאה מכך רווח כספי.
יכולת מוגברת לאמץ טכנולוגיות חדשות ושיטות מתקדמות.
הגברת חדשנות, אסטרטגיות ומוצרים.
צמצום תחלופת עובדים.
הדרכת העובדים נחלקת לשני חלקים עיקריים:
הדרכה ראשונית שהעובד עובר מיד עם קבלתו לארגון.
הדרכות שמתקיימות עבור עובדים ותיקים בארגון.
הדרכת עובדים חדשים

חברות רבות מספקות הכשרת מבוא עבור העובדים החדשים שלהם. הדרכה זו יכולה להיות של עובד וותיק המראה לעובד החדש כיצד הדברים מנוהלים בחברה או מחלקת משאבי אנוש הקולטת את העובד החדש או הבוס החדש המסביר את הציפיות שלו מעובדיו.
מספר חברות בתעשייה הקימו מערך הדרכה של מספר שבועות או אפילו חודשים של אימונים כדי שכל עובד חדש יכיר את החברה, מוצריה, תרבותה, מדיניותה ומתחריה.
הדרכת עובדים ותיקים בחברה

הכישורים של העובדים נשחקים עם הזמן, הידע העולמי משתנה בכל רגע נתון והתחרות הגדולה שקיימת בין החברות השונות בעולם- כל אלה דורשים תחזוק ופיתוח יכולות העובד. לכן, חברות משקיעות סכומים גדולים בפיתוח עובדיהן. הפיתוח יכול לכלול מגוון נושאים, החל מקריאה ועד פיתוח מנהלים.
נושאים טיפוסיים של הדרכת עובדים

כישורים שכליים בסיסיים- מחקר שבוצע בארצות הברית מצא שכ-50% מאוכלוסיית ארצות הברית קוראת ברמה של כתה ח' ומטה. כמו כן, לכ-40% מכח העבודה בארצות הברית אין את הכישורים לעבוד בתעשייה. לכן חברות משקיעות מכספן ומזמנן כדי להעביר את עובדיהן סדנאות לשיפור היכולות הבסיסיות שלהם כגון קריאה וחשבון כדי שיוכלו להתאים לסביבה הטכנולוגית.
כישורים טכניים- רב האימונים הטכניים נועדו לשפר את היכולות של העובד. השימוש באימונים אלה גדל בשנים האחרונות עם הכנסת הטכנולוגיה לתעשייה ושינוי המבנה הארגוני של חברות אשר, דרש מהעובדים ידע נרחב יותר בתחומים שונים.
כישורים בינאישיים- בגלל שרוב העבודה נעשית בקבוצות, העובדים נדרשים להיות בעלי קישורים בינאישיים- לדעת להקשיב זה לזה, להעלות רעיונות ולהיות "שחקן קבוצתי".
כישורי פתרון בעיות- מנהלים ועובדים שעוסקים בעבודות לא שגרתיות עוברים אימונים שמטרתם לחדד את המחשבה וחשיבה לוגית וללמוד לנתח נכון את הבעיה ולהגיע לפתרון.
אימון אתיקה- לחברה יש ציפיות יותר ויותר גבוהות מהעובד על אחריות חברתית של תאגידים. כמו כן, העבודה המגוונת של היום מביאה למגוון רחב של ערכים ומוסר בעבודה.
מחקרים הראו שכ- 70% ממקומות העבודה בארצות הברית מעבירים סדנאות אתיקה. לאימונים האלה יש תומכים ומתנגדים. המתנגדים טוענים שהערכים נקבעים בגיל צעיר ולא ניתנים לשינוי בגיל מאוחר יותר. התומכים טוענים שניתן לשנות ערכים וגם אם ערכים מסוימים לא ישתנו, בעזרת האימון תתעורר מודעות העובדים לבעיות אתיקה.
תקשורת- קיים מגוון גדל והולך של כוח עבודה ולכן מגוון רחב של שפות ומנהגים. על כן, על העובד ללמוד לתקשר עם העולם הזה.
מיומנויות מחשב- מיומנויות המחשב הופכות לצורך הכרחי לביצוע משימות ניהול המשרד.
מוקד שירות לקוחות- התחרות הגוברת בשוק הגלובלי של היום הופכת את הנושא לחיוני על מנת להבין ולענות על צורכי הלקוחות.
גיוון- קיים מגוון פרספקטיבות ודעות שונות, והיא כוללת טכניקות הערכת גיוון.
יוזמות איכות- בעידן שבו מושגים כמו ניהול איכות כולל הם שגורים בפי כולם, יש צורך להכשרה בסיסית על מושגי איכות, הנחיות ותקני איכות.
בטיחות- בטיחות אימון הוא קריטי במקומות שבהם עובדים עם ציוד כבד, חומרים מסוכנים, פעולות החוזרות על עצמן, אבל גם יכולה להיות שימושית עם עצות מעשיות למניעת תקיפות, והתנהגות עוינת בעבודה.
הטרדה מינית
- הדרכות בנושא הטרדה מינית כוללות בדרך כלל תיאור קפדני של מדיניות הארגון על הטרדה מינית, ובמיוחד על מה הן התנהגויות בלתי הולמות.
שיטות אימון

היסטורית, אימון נחשב דבר פורמלי כלומר, הוכן ונקבע מראש. בשנים האחרונות האימון הפך לבלתי פורמלי, והדיעה שהייתה רווחת אצל מנהלים על פיה, בזמנם הפנוי העובדים מדברים על דברים שלא קשורים כלל לעבודתם הופרכה.
קיימים 2 סוגי אימונים:
בתוך העבודה- רוטציה בעבודה, התמחות ודברים פורמליים אחרים בהם העובד לוקח חלק מתוקף תפקידו.
מחוץ לעבודה- סמינרים, ימי עיון, ימי גיבוש, קורסים באינטרנט, הרצאות מצולמות, משחקי תפקידים ועוד.
ידוע שאנשים שונים משתמשים באמצעים שונים על מנת ללמוד ביעילות. חלקם קוראים, אחרים מקשיבים ואחרים צריכים התנסות. על כן, על המנהל להתאים את ההדרכות המתאימות ביותר לכל עובד.
במחקר שנערך בקנדה בשנת 1994, נעשתה הפרדה בין הדרכות עובדים שממומנות על ידי המעסיק לבין ההדרכות שממומנת על ידי העובדים עצמם. נמצא שברב המקרים, בחברות שבהן המעסיק משקיע בהדרכות, גם העובדים משקיעים בהן עצמאית. יש 2 קבוצות אשר משקיעות בהדרכות עצמאיות למרות שלא מקבלות הרבה הדרכות מהמעסיק אלה הם: נשים, עובדים בחברות קטנות.
מטרת ההדרכות היא לתחזק כח עבודה בעל מיומנות גבוהה ולכן, לא מספיק שתהייה גישה קלה להדרכות, דרושה גם סביבה של תעסוקה גבוהה שתתחזק את מיומנות העובד ושיפור המיומנות על ידי הימנעות מבטלה. לשם כך צריך ליצור עבודות חדשות שדורשות מיומנות בצורה אינטנסיבית.
צריך לתת לעובד יותר סמכויות על מנת שיוכל לקבל החלטות ולאתגר אותו על מנת שיוכל לפתח מיומנויות חדשות. וכן, זה דורש סביבה תרבותית ששמה את השכלה כאלמנט המרכזי בחיי האומה.
מסקנות מחקר זה הן:
נמצא שככל שהעובד מתבגר, כך מושקעות בו פחות הדרכות.
נשים משתתפות ביותר הדרכות שממומנות על ידן מאשר גברים, יש פחות הדרכות שממומנות על ידי המעסיק שמיועדות לנשים, לעומת גברים.
בחברות ייצור יש בממוצע פחות הדרכות לעומת חברות שמתמחות במתן שירותים.
ככל שתפקיד העובד יותר בכיר וכולל יותר אחריות כך, הוא מקבל יותר הדרכות.
רוב העובדים לא משתתפים בהדרכות מרצונם החופשי בגלל שהם עסוקים מדי. אך רב אלה שמשתתפים בהדרכות משתמשים במיומנויות שרכשו, בעבודתם.
עובדים רוצים להשתתף בהדרכות לשם פיתוח קריירה ועל מנת להתמקצע בתפקידם.
את חשיבות ההדרכות הן לעובד והן למעסיק ניתן לראות בתרשים הבא:
החלק של המנהל הישיר בהדרכת עובדים

בנוסף להדרכות הקבועות והמוגדרות לעובד, למנהל יש חלק לא מבוטל בהדרכה יומיומית של העובד. 
זאת כיוון שהצלחת הארגון תלויה בביצועי אנשיו, חלק מתפקיד המנהל הוא לתקן בעיות הקשורות בביצועי הכפיפים ולסייע להם לצמוח בצורה מקצועית כך שיוכלו לתרום לארגון בעודם מקדמים את הקריירה שלהם. ידע באימון והדרכה היא אחת מבין הדרישות המופנות למנהל, במיוחד טכניקות של פנים-מול-פנים לשם פתרון בעיות של ביצועי עובדים ולסייע לעובדים לפתח את מלוא הפוטנציאל שלהם במקום העבודה. כאשר המנהל מחלק הוראות הנוגעות לתפקיד, עליו לנקוט בטכניקות אימון. כך גם כאשר הוא מאציל סמכויות ותפקידים, מגבש צוותי עבודה ומעודד פיתוח קריירה של עובדים. מנהלים שהם מאמנים טובים מפיקים תועלת בשתי דרכים: הם מקבלים מכפיפיהם עבודה באיכות טובה ובמהלך העבודה יש להם תדמית טובה. כתוצאה מכך, הממונים עליהם מכירים בהם ומתגמלים אותם. להיות מנהל-מאמן טוב משמעו לדעת את מי אתה מאמן, מתי לאמן וכיצד לאמן. הדבר גם כרוך במודעות לבעיות אימון שכיחות ופיתוח מאפיינים של מאמן טוב.
לקריאה נוספת

Organizational Behavior” by S.P. Robbins and T.A. Judge 10th edition“
International Adult Literacy Survey”, Employee training: An International Perspective by Constantine Kapalis“
תרשים
המהפכה המיותרת

המהפכה המיותרת היא להקה ישראלית שהחלה את דרכה בשנת 1991 כלהקת פאנק אוונגארד והמשיכה את דרכה משם לכיוונים שונים. במהלך פעילותה הספיקה הלהקה להופיע מאות פעמים, לרוב ברחוב, ולהוציא שני אלבומים ושלושה מיני אלבומים.
האלבום "המהפכה המיותרת" הוקלט בשנת 1995 ויצא שנתיים אחר כך בהוצאת קדמא. באותה עת חברי הלהקה היו ז'ק דוייב, אורן זהבי, אמיר פאשה, מיריים רות'ניק, הרווה דלה זוונה וניר מטרסו. כמו כן השתתפו באלבום אמיר קרטס (סאונדמן), ברי סחרוף (ייעוץ אמנותי) ודן תורן (הפקה).
ההופעות הראשונות של הלהקה היו תזזיתיות ומלאות השתטויות, כיאה לפאנקיסטים. השיר המוכר ביותר של הלהקה הוא "חלליות".
הקריירה של הלהקה היא כושלת אך מלאה תקריות אבסורדיות והזויות. הראשונה התרחשה כאשר ניר מטרסו עזב את הלהקה אחרי ההופעה הראשונה שלה אך חזר משעמום. השנייה היא שהם התחילו מספר רב של הופעות קטנות ברחובות, באתרי תיירות וכו' משום שהרביצו למספר בעלי מועדונים שאצלם הופיעו. השלישית היא שלעומת ההופעות הקטנות האלה, בהן צברו קהל קטן, להופעה במועדון ידוע יחסית, מועדון הפרגוד בירושלים, הגיע רק בנאדם אחד. בהופעה שהתקיימה במהלך 2001 לא הגיע אפילו אדם אחד. למופע ההשקה של אלבום הבכורה שלהם שהתקיים ב-1997 והוקלט ב-1995 בעזרתו של דן תורן הם לא הגיעו והוא בוטל משום חוסר תיאום שבו כל חבר בלהקה הגיע לנקודה אחרת בשדרות רוטשילד, שבהן הייתה ההופעה אמורה להתקיים. תקרית אחרונה הייתה כשחבר הלהקה, הסקסופוניסט דניאל דוידוביץ', שבר את מרפקיו בתאונת אופניים מה שמנע ממנו לנגן על סקסופון ולכן עבר לנגן על מחשב.
האלבום "אסטרומנטאלי" הוקלט ויצא בשנת 1998 בהוצאת אירסיי (האוזן השלישית). חברי הלהקה באותה עת היו ז'אק דוייב, הרווה דלה זוונה, בועז רימר, אלינור קנטור וניר מטרסו. באלבום זה השתתפו אמיר קרטס (הפקה), נמרוד רימון (חצוצרה), ברי סחרוף (סמפלרים) וניסים מסיקה (ג'אמביי). השיר "חוק בריאות" שהופיע באלבום נפסל לשידור בשידורי הכבלים של "תבל" בגלל מילותיו, ששמו ללעג מחד גיסא את תוכנית הרדיו של שוש עטרי וטוני פיין "חדש חדיש ומחודש" ומאידך גיסא את תחום הכלכלה בישראל.
שלושת המיני אלבומים שהוציאה הלהקה הוקלטו בשנת 2002 כשעבודת המיקסים נמשכה עד שנת 2006. שני המיני אלבומים הראשונים יצאו בלייבל המקוון בירדסונג. חברי ההרכב הנותרים היו ז'אק דוייב, הרווה דלה זוונה וניר מטרסו.
החל משנת 2007 החלו שניים מחברי הלהקה, אמיר פאשה ומרים רות'ניק, להופיע עם חומרים חדשים בשם LDM.
הערות שוליים

↑  "המהפכה המיותרת - ביוגרפיה".‏ Qube.
↑  "הסיפור הלא גמור של המהפכה המיותרת".‏ Qube.co.il. הועבר לארכיון מהמקור ב-20 בפברואר 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305898705171  VIAF: 135408978   WorldCat (עם VIAF): 135408978
היפ הופ יהודי

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  מוזיקה יהודית, היפ הופ, כליזמר, רגאיי, מוזיקת עולם
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-2000 המוקדמות, אמריקה הצפונית, ישראל ואירופה
 כלים:  ראפ, פטיפוליזם, ביטבוקס, דוגם צלילים
 נושאים קרובים
 ראפ והיפ הופ ישראלי, מוזיקה יהודית מקורית
 
היפ הופ יהודי היא סוגה מוזיקלית של היפ הופ המתאפיינת בקשרים סגנוניים או תרבותיים ליהדות ולמסורת המוזיקלית שלה.
מאפיינים

אמני היפ הופ יהודים הגיעו ממגוון רחב של מדינות ותרבויות. אלמנטים של רגאיי, כליזמר ומוזיקת עולם לרוב משולבים לצד טכניקות הראפ וההפקה המוזיקלית המסורתיות, כמו סקראצ'ינג, סימפולים וביטבוקס. ראפרים יהודים רבים הם רב-לשוניים, ומבצעים את שירם באנגלית, יידיש, ארמית, לאדינו ושפות יהודיות אחרות.
היסטוריה

מאז תקופת הזהב המסחרית שלה בשנות השמונים ותחילת שנות התשעים, אמנים, מפיקים ומנהלים מוזיקליים יהודים מילאו תפקיד משמעותי בתעשיית ההיפ הופ. ג'וש נורק מגזין ההייפ הופ הודיוס הצהיר מאוחר יותר כי "לפני אמינם, כמעט כל הראפרים הלבנים היחידים היו יהודים."
בישראל, ראפרים יהודים כמו מוקי, הצל, סאבלימינל, שב"ק ס' ושי 360 עזרו לחלוץ סצנת ההיפ הופ במדינה בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000. למרות זאת, מעטים מהמעשים הללו הכירו במורשתם היהודית במוזיקה שלהם.
הלייבל היהודי JDub Records, שנוסד בשנת 2002, היה בין הלייבלים הראשונים לקידום אמני ראפ יהודיים במודע, כאשר בסגלו היו סגול 59, ראפר הקליזמר הקנדי סוקאלד, הראפר האתיופי-ישראלי אקום, ולהקת בלקן ביט בוקס.
באמצע שנות ה-2000, אמן הראפ-רגאיי החסידי מתיסיהו חווה הצלחה במיינסטרים; בין אלבומיו זכו בתואר "אלבום זהב", ואילו הסינגל שלו "King Without a Crown" הפך ללהיט במצעד 40 שירי המיינסטרים של בילבורד. בעקבות הצלחתו של מתיסיהו, עלו מספר ראפרים יהודים-חסידים, ביניהם Y-Love, דיסקרייב וניסים בלאק. רבים מהם חזרו בתשובה, ורבים מהם קודמו באמצעות הלייבל Shemspeed של המפיק התימני Diwon, לצד אמנים לא-חסידים כמו קושה דילז ואלקטרו מרוקו.
בין הראפרים היהודים, ישנם כאלו שפרצו אל המיינסטרים הבין-לאומי, ביניהם דרייק, ליל דיקי, דה אלכימיסט, מק מילר ודוג'ה קאט.
ראו גם

מוזיקה יהודית מקורית
ראפ והיפ הופ ישראלי
הערות שוליים

1 2  Sina A. Nitzsche, Walter Grünzweig, Hip-Hop in Europe, LIT Verlag Münster, 2013, ISBN 978-3-643-90413-3. (באנגלית)
↑  15 Little Known Facts About Dave Burd, The Man Behind Lil Dicky, TheThings, ‏2020-04-18 (באנגלית)
↑  Rapper Drake's Early Life, Career, Networth and much more!, Morning Picker, ‏2020-04-15 (באנגלית)
↑  Zack O'Malley Greenburg, The Best Jewish Rappers of All Time, Forbes (באנגלית)
דריק מיי

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1963 (בן 61) דטרויט, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  תיכון בלוויל 
 סוגה:  טכנו 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Transmat 
 www.transmatrecords.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דריק מיי (באנגלית: Derrick May; נולד ב-6 באפריל 1963), הידוע גם בכינוי Mayday ו-Rhythim Is Rhythim, הוא מוזיקאי אלקטרוני אמריקאי מדטרויט, מישיגן. מיי נחשב לאחד מחלוצי מוזיקת הטכנו בשנות ה-80 יחד עם חואן אטקינס וקווין סונדרסון, חבריו ל"שלישיית בלוויל". מצוטט לעיתים קרובות בתיאור שלו את הטכנו כ"ג'ורג' קלינטון פוגש את קראפטוורק במעלית".
ביוגרפיה > ראשית חייו

מאי הוא בן יחיד שנולד לאם חד הורית בדטרויט. בגיל 13 החל ללמוד בתיכון בלוויל, בפרוור של העיר, והתיידד עם חואן אטקינס. כשאימו עברה לשיקגו, מיי נשאר בדטרויט עם חבר אחר - קווין סונדרסון - כדי לסיים תיכון. ב-1981 אטקינס לימד את מיי וקווין סונדרסון לתקלט והם הקימו שלישייה בשם "Deep Space Soundworks" כדי להשמיע את המוזיקה האהובה עליהם במסיבות ובמועדונים. לאחר סיום התיכון מיי למד באוניברסיטה על מלגת ספורטאי, אך עד מהרה עייף מהחיים האקדמיים, וחזר לדטרויט, שם עבד במשחקיית וידאו. במהלך נסיעותיו התכופות לשיקגו כדי לבקר את אמו, הוא התחבר לסצנת ההאוס של שיקגו, שהייתה אז בחיתוליה. מיי הוקסם מהחום ומהתחושה הקהילתית שנוצרו במועדונים בהם ניגנו התקליטנים פרנקי נאקלס ורון הארדי (אנ') שהשתמשו בשילוב של פטיפונים וטייפ סלילים כדי ליצור מיקסים. מיי גם לקח את סונדרסון איתו למועדונים כמה פעמים, ונשאר בשיקגו כשנה. כשחזר שוב לדטרויט, פעל להקמת מועדון ה-Music Institute בו ניגן עם אטקינס וסונדרסון. עד מהרה הפך המקום למרכז של סצנת מוזיקת הטכנו המחתרתית שהלכה וגדלה בדטרויט.
ביוגרפיה > קריירה

קריירת ההפקה של מיי החלה ב-1987 עם יציאתו של תקליט בשם "Nude Photo". שנה לאחר מכן, הוא יצר את מה שעתיד להפוך לאחד ההמנונים הקלאסיים של הטכנו, הרצועה המכוננת "Strings of Life", ששמה ניתן לה על ידי פרנקי נאקלס. השיר היה פופולרי במיוחד בזמן התפוצצות ההאוס בבריטניה בשנים 1987–1988. השיר גם הופיע במשחק הווידאו Midnight Club: Street Racing.
דריק היה מנטור לאמנים רבים, ביניהם קרל קרייג וסטייסי פולן (אנ'). מיי גם ניהל קולקטיב צדדי בשם KAOS, שהיה נפרד ופחות מוכר מ-Deep Space. הלייבל של מיי Transmat Records הוציא לאור של החומרים הטובים ביותר שלו, כמו "Nude Photo", "Strings of Life", "Kaos" ו-"It Is What It Is", רובם הופקו בין 1987 ל-1989 תחת הפסבדונים Rhythim Is Rhythim. על אף שבמהלך שנות ה-90 כמעט ולא הקליט, המשיך לתקלט ברחבי העולם ולעזור לאמנים אחרים להוציא לאור את המוזיקה שלהם והפך את Transmat לאחת מלייבלי הטכנו המוערכים ביותר בעולם.
במשך שנתיים, ב-2003 וב-2004, ניהל את פסטיבל המוזיקה האלקטרונית השנתי של דטרויט.
בספטמבר 2020 הואשם מיי בתקיפה מינית על ידי כמה נשים מתחילת שנות ה-2000. מיי הכחיש את כל ההאשמות. בהקשר להאשמות, הוא גם הגיש תביעה בגין לשון הרע נגד מייקל ג'יימס, ששיתף איתו פעולה בהקלטת "Strings of Life", ולדבריי מיי רודף אותו אישית במסע נקמה על תמלוגים שלא שולמו. התביעה בוטלה מאוחר יותר בפברואר 2021.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Innovator (1996)
Mysterious Traveller (2002) (with System 7)
דיסקוגרפיה > אלבומי מיקס

The Mayday Mix (1997)
Derrick May x Air (2010)
Derrick May x Air Vol. 2 (2011)
Fact Mix 339 (2012)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

Innovator: Soundtrack for the Tenth Planet (1991)