stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרייה עצבית
גירוי מוחי לא פולשני > גירוי חשמלי טרנסגולגולתי

גירוי חשמלי טרנסגולגולתי של טכניקות. בעוד שגירוי זרם ישר טרנסגולגולתי (tDCS) משתמש בעוצמת זרם קבועה, גירוי רעש אקראי טרנסגולגולתי (tRNS) ואלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי (tACS) משתמשים בזרם חילופין. הציר האנכי מייצג את עוצמת הזרם במיליאמפר (mA), בעוד שהציר האופקי מייצג את מהלך הזמן.גירוי זרם ישר טרנסגולגולתי (אנ') (tDCS)
אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי (tACS)
גירוי רעש אקראי טרנסגולגולתי (אנ') (tRNS)
גירוי חוט השדרה

גירוי חוט השדרה (באנגלית: Spinal cord stimulation או SCS) הוא טיפול יעיל לטיפול בכאב כרוני ובלתי פתיר כולל נוירופתיה סוכרתית (אנ'), תסמונת ניתוחי גב כושל (אנ'), תסמונת כאב אזורי מורכב, כאבי איבר פנטום, כאבי איבר איסכמיים (אנ'), תסמונת כאבי גפיים חד-צדדיים עקשניים, עצביות פוסט-תרפטית וחריפה (אנ'), כמו גם שלבקת חוגרת. מצב כאב נוסף שהוא מועמד פוטנציאלי לטיפול בגירוי חוט השדרה הוא מחלת שארקו-מארי-טות, אשר קשורה לכאבי גפיים כרוניים בינוניים עד קשים.
טיפול בגירוי חוט השדרה מורכב מגירוי חשמלי של חוט השדרה על מנת "למסך" כאב. תאוריית השער שהוצעה בשנת 1965 על ידי רונלד מלזאק ופטריק דויד וול סיפקה מבנה תאורטי לניסיון להשתמש בגירוי חוט השדרה כטיפול קליני לכאב כרוני. תיאוריה זו מניחה שהפעלה של סיבים אפרנטיים ראשוניים (אנ') בעלי קוטר גדול עם מיאלינציה מדכאת את התגובה של נוירוני קרן גב (אנ') לקלט מהאפרנטים ראשוניים קטנים ובלתי מיאליניים.
מערכת גירוי חוט שדרה פשוטה מורכבת משלושה חלקים שונים. ראשית, מיקרואלקטרודות מושתלות בחלל האפידורלי כדי להעביר פולסי גירוי לרקמה. שנית, מחולל פעימה חשמלית המושתל באזור הבטן התחתונה או באזור הגלוטאלי (אנ') תוך שהוא מחובר לאלקטרודות באמצעות חוטים, ושלישית שלט רחוק להתאמת פרמטרי הגירוי כגון רוחב הפעימה וקצב הפעימה.
בוצעו שיפורים הן בהיבטים הקליניים של גירוי חוט השדרה כגון מעבר ממיקום תת-דוראלי של מגע למיקום אפידורלי, אשר מפחית את הסיכון והתחלואה של השתלת אלקטרודת גירוי חוט השדרה, וגם בהיבטים טכניים של גירוי חוט השדרה כגון שיפור מובילים מלעוריים. עם זאת, ישנם פרמטרים רבים שיש לבצע אופטימיזציה, כולל מספר המגעים המושתלים, גודל המגע והמרווח, ומקורות חשמליים לגירוי. רוחב פעימת הגירוי וקצב הפעימות הם פרמטרים חשובים שיש להתאים בגירוי חוט השדרה, שהם בדרך כלל 400 us ו-8–200 הרץ בהתאמה.
גירוי חוט השדרה > גירוי חוט השדרה כטיפול בהפרעות תנועה

גירוי חוט השדרה הראה תוצאות מבטיחות בטיפול בפגיעה בחוט השדרה  ובהפרעות תנועה אחרות, כגון טרשת נפוצה. הגירוי, המופעל על חוט השדרה המותני, פועל על ידי הפעלת סיבים אפרנטיים בקוטר גדול הנכנסים לחוט השדרה, אשר לאחר מכן מפעילים באופן טרנס-סינפטי ומערבים רשתות נוירונים בעמוד השדרה. ניתן להפעיל את אותם מבני מטרה גם על ידי אלקטרודות טרנס-עוריות הממוקמות מעל עמוד השדרה החזה התחתון והבטן.
גירוי חוט שדרה דרך העור אינו פולשני כלל וכיוון שהוא משתמש באלקטרודות וממריצים מסוג TENS, ניתן ליישם אותו בעלות נמוכה. עם זאת, בהשוואה לגרסה האפידורלית המושתלת, היעילות של גירוי חוט שדרה דרך העור תלויה במיקום הגוף וביישור עמוד השדרה, מה שעלול להוביל לתוצאה לא עקבית אם מיקום הגוף ותנוחתו אינם נשלטים במהלך ביצוע ההליך.
גירוי עצבי על-אורביטלי דרך העור

ישנן ראיות מסוימות אשר תומכות ביעילות השימוש בגירוי עצבי על-אורביטלי דרך עור תוך גילוי תופעות לוואי מועטות.
שתל שבלולי

שתלי שַבּלוּל (שתל קוֹכְלִיאַרִי בלעז) סיפקו שמיעה חלקית ליותר מ-120,000 אנשים ברחבי העולם נכון לשנת 2008. הגירוי החשמלי משמש בשתל שבלול כדי לספק שמיעה פונקציונלית לאנשים חרשים לחלוטין. שתלי שבלול כוללים מספר מרכיבי תת-מערכת: מעבד דיבור חיצוני, מקשר שידור תדר רדיו (RF) למקלט הפנימי, ממריץ ומערכי אלקטרודות. מחקר השתלות השבלול המודרני החל בשנות ה-60 וה-70. בשנת 1961 הושתל מכשיר שכלל אלקטרודה בודדת בשני חולים חירשים ודווח על שמיעה שימושית בעזרת הגירוי החשמלי. המכשיר הראשון עם ערוץ יחיד שאושר על ידי ה-FDA שוחרר בשנת 1984.
בשתלי שבלול, הצליל נקלט על ידי מיקרופון ומועבר למעבד החיצוני שממוקם מאחורי האוזן כדי להמיר את הנתונים הדיגיטליים. לאחר מכן, הנתונים הדיגיטליים עוברים אפנון על אות תדר רדיו ומשודרים לאנטנה אשר ממוקמת בתוך הגולגולת. הנתונים והמתח מועברים דרך זוג סלילים מצומדים ליחידה הפנימית הסגורה הרמטית. אחרי חילוץ המתח והנתונים, פקודות זרם חשמלי נשלחות אל השבלול כדי לעורר את עצב השמיעה באמצעות מיקרואלקטרודות. ליחידה הפנימית אין סוללה אך עם זאת היא אמורה להיות מסוגלת להפיק את האנרגיה הנדרשת. כדי להפחית את הסיכון לזיהום, נתונים מועברים באופן אלחוטי יחד עם חשמל. סלילים בשילוב אינדוקטיבי הם מועמדים טובים לטלמטריית הספק ונתונים, אם כי שידור בתדר רדיו יכול לספק יעילות וקצבי נתונים טובים יותר.
הפרמטרים הדרושים ליחידה הפנימית כוללים את משרעת הפעימה, משך הפעימה, פער הפעימה, אלקטרודה אקטיבית ואלקטרודת החזרה המשמשים להגדרת פעימה דו-פאזית ומצב הגירוי. דוגמה למכשירים המסחריים כוללים מכשיר Nucleus 22 שמשתמש בתדר נשא של 2.5 מגה-הרץ ומאוחר יותר בגרסה החדשה יותר שנקראת Nucleus 24, תדר הנשא הוגדל ל-5 מגה-הרץ.
היחידה הפנימית בשתלי השבלול היא שבב ASIC (מעגל משולב ספציפי ליישום), אשר אחראי להבטיח גירוי חשמלי בטוח ואמין. בתוך שבב ה-ASIC יש מסלול קדימה, מסלול אחורה ויחידות בקרה. המסלול קדימה משחזר מידע דיגיטלי מאותות רדיו שכולל פרמטרים של גירוי ומספר סיביות "לחיצת יד" שנועדו להפחית את שגיאת התקשורת. המסלול לאחור כולל בדרך כלל דגימת מתח טלמטריה אחורית שקוראת את המתח על פני פרק זמן מסוים על אלקטרודת ההקלטה. יחידת הממריץ אחראית לספק זרם קבוע מראש על ידי יחידה חיצונית למיקרואלקטרודות. יחידה זו כוללת זרם ייחוס וממיר של אות דיגיטלי לאנלוגי להמרת פקודות דיגיטליות לזרם אנלוגי.
תותב ראייה

עדויות קליניות תאורטיות וניסיוניות מצביעות על כך שגירוי חשמלי ישיר של הרשתית עשוי לספק ראייה מסוימת לנבדקים שאיבדו את האלמנטים קולטי האור של רשתית העין שלהם. לכן, תותבי ראייה מפותחים על מנת להחזיר את הראייה לעיוורים באמצעות גירוי חשמלי. בהתאם למיקום מסלול חזותי ממוקד לגירוי עצבי, נבחנו גישות שונות. מסלול הראייה מורכב בעיקר מהעין, עצב הראייה, גרעין הברך הצדי (LGN) וקורטקס הראייה. לכן, גירוי הרשתית, עצב הראייה וקליפת הראייה הן שלוש השיטות השונות המשמשות בתותבי ראייה.
מחלות ניווניות של הרשתית, כגון רטיניטיס פיגמנטוזה וניוון מקולרי הקשור לגיל (AMD), הן שתי מחלות סבירות שגירוי ברשתית עשוי להועיל בהן. שלוש גישות הנקראות גירוי אפירטינלי תוך-עיני, תת-רשתית וחוץ-עיניי ננקטות במכשירי רשתית המגרים את התאים העצביים הנותרים ברשתית לעקוף קולטני פוטו שאבדו ולאפשר לאות החזותי להגיע למוח דרך מסלול הראייה הרגיל. בגישה אפירטינלית, אלקטרודות ממוקמות בצד העליון של הרשתית ליד תאי גנגליון, ואילו האלקטרודות ממוקמות מתחת לרשתית בגישות תת-רשתית. לבסוף, המשטח הסקלרלי האחורי של העין הוא המקום בו ממוקמות אלקטרודות לגישה חוץ-עינית. Second Sight וקבוצת Humayun באוניברסיטת דרום קליפורניה הן הקבוצות הפעילות ביותר בתכנון של תותבות רשתית תוך עיניות. שתל הרשתית ArgusTM 16 הוא תותב רשתית תוך עיני המשתמש בטכנולוגיות עיבוד וידאו. בנוגע לגירוי הקורטקס החזותי, ברינדלי ודובל היו הראשונים שעשו את הניסויים והדגימו שעל ידי גירוי הצד העליון של קליפת הראייה רוב האלקטרודות יכולות לייצר תפיסה חזותית. לאחרונה בנה סואן שתל שלם לגירוי תוך קורטיקלי ואישר את הפעולה בחולדות.
גרעין הברך הצדי, אשר ממוקם במוח האמצעי ומשמש להעברת אותות מהרשתית לקליפת הראייה, הוא אזור פוטנציאלי נוסף שניתן להשתמש בו לגירוי. עם זאת, הגישה לאזור זה הינה מוגבלת עקב קושי ניתוחי. ההצלחה האחרונה של טכניקות גירוי מוחי עמוק המכוונות למוח התיכון עודדה מחקר להמשיך בגישה של גירוי גרעין הברך הצדי עבור תותב חזותי.
מיכשור גירוי חשמלי לבבי

קוצבי לב מושתלים הופיעו לראשונה בשנת 1959 והשתכללו מאז. היישום הטיפולי של קוצבי לב מקיף מספר רב של הפרעות קצב, כולל צורות מסוימות של טכיקרדיה (פעימות לב מהירות מדי), אי ספיקת לב ואפילו שבץ מוחי. קוצבי לב מוקדמים הניתנים להשתלה פעלו רק זמן קצר והצריכו טעינה תקופתית על ידי קישור אינדוקטיבי. קוצבי לב מושתלים אלו נזקקו למחולל דופק כדי לעורר את שרירי הלב בקצב מסוים בנוסף לאלקטרודות. כיום, מחוללי פעימות מודרניים מתוכנתים באופן לא פולשני על ידי מכונות ממוחשבות מתוחכמות המשתמשות בתדרי רדיו ומשיגים מידע על מצב המטופל והמכשיר באמצעות תקשורת נתונים. כמו כן הם משתמשים בתא ליתיום יודיד (LiI) יחיד אטום הרמטית כסוללה. מעגל הקוצב כולל מגברי חישה לזיהוי האותות החשמליים הפנימיים של הלב, אשר משמשים למעקב אחר פעילות הלב, מעגלים מותאמים לקצב, שקובעים את הצורך בקצב מוגבר או מופחת, מיקרו-מעבד, זיכרון לאחסון הפרמטרים, בקרת טלמטריה לפרוטוקול תקשורת וספקי כוח שנועדו לספק מתח מוסדר.
טכנולוגיות מיקרואלקטרודות לגירוי

מיקרואלקטרודות הן אחד ממרכיבי המפתח של הגירוי העצבי, המעבירים את הזרם לנוירונים. למיקרואלקטרודות אופייניות יש שלושה מרכיבים עיקריים: מצע (הנשא), שכבת מתכת מוליכה וחומר בידוד. בשתלי שבלול, מיקרואלקטרודות נוצרות מסגסוגת פלטינה-אירידיום. אלקטרודות חדישות כוללות החדרה עמוקה יותר כדי להתאים טוב יותר את מקום הגירוי הטונוטופי (אנ') לפס התדרים המוקצה לכל ערוץ אלקטרודה, שיפור יעילות הגירוי והפחתת טראומה הקשורה להחדרה. אלקטרודות שתל שבלול הן ישרות או ספירליות כגון מיקרואלקטרודות Med-El Combi 40+ ו-Advanced Bionics Helix בהתאמה.
בשתלים חזותיים, ישנם שני סוגים של מערכי אלקטרודות הנקראים סוג מישור או סוג מחט או עמוד תלת־ממדי, כאשר מערך סוג מחט כגון מערך יוטה משמש בעיקר לגירוי עצבי קליפת המוח ועצב הראייה, ולעיתים רחוקות נעשה בו שימוש בשתלים ברשתית עקב הנזק האפשרי. של הרשתית. עם זאת, נעשה שימוש במערך אלקטרודות זהב בצורת עמוד על פוליאמיד (אנ') סרט דק בשתל חוץ עיני. מצד שני, מערכי אלקטרודות מישוריים נוצרים מפולימרים גמישים, כגון סיליקון, פוליאמיד ופארילן כמועמדים להשתלת רשתית.
לגבי מיקרו-אלקטרודות לגירוי מוחי עמוק, מערך, שניתן לשלוט בו באופן עצמאי, המופץ בכל גרעין היעד יאפשר שליטה מדויקת בחלוקה המרחבית של הגירוי, ובכך יאפשר גירוי מוחי עמוק מותאם אישית טוב יותר. קיימות מספר דרישות למיקרו-אלקטרודות גירוי מוחי עמוק הכוללות אורך חיים ארוך ללא פגיעה ברקמה או השפלה של האלקטרודות, מותאמות אישית לאתרי מוח שונים, תאימות ביולוגית ארוכת טווח של החומר, עמידה מכנית על מנת להגיע למטרה מבלי להיפגע במהלך הטיפול על ידי מנתח השתלים, ולבסוף אחידות הביצועים על פני המיקרואלקטרודות במערך מסוים. מיקרו-חוטי טונגסטן, מיקרו-חוטי אירידיום, ומיקרו-אלקטרודות מקוטעות או מושקעות מיקרו-אלקטרודות מסגסוגת פלטינה-אירידיום הן הדוגמאות למיקרו-אלקטרודות המשמשות בגירוי מוחי עמוק. סיליקון קרביד הוא חומר מעניין פוטנציאלי למימוש התקני מוליכים למחצה מותאמי גוף.
היסטוריה

הממצאים העיקריים לגבי גירוי עצבי מקורו ברעיון לעורר עצבים למטרות טיפוליות. השימוש הראשון המתועד בגירוי חשמלי לשיכוך כאבים מופיע בשנת 46 לספירה, כאשר סקריבוניוס לארגוס השתמש בדגי חַשְׁמַלָּן להקלה על כאבי ראש. בסוף המאה ה-18 גילה לואיג'י גלוואני ששרירי רגלי צפרדע מתות מתעוותים כאשר מופעל זרם ישר על מערכת העצבים שלהם. בשנת 1870 נמצא שאפנון הפעילות המוחית על ידי גירוי חשמלי של הקורטקס המוטורי בכלבים הביא לתנועת גפיים. מסוף המאה ה-18 ועד היום פותחו אבני דרך רבות. כיום, מכשירים תותבים תחושתיים, כגון שתלי ראייה, שתלי שבלול, שתלי מוח אמצע שמיעתיים, וממריצים לחוט השדרה וגם מכשירים תותבים מוטוריים, כגון ממריצים מוחיים עמוקים, מיקרוסטימולטורים של ביון, ממשק השליטה והחישה במוח, ומכשירי גירוי אלקטרו לבבי. נמצאים בשימוש נרחב.
בשנת 2013 חברת התרופות הבריטית GlaxoSmithKline (GSK) טבעה את המונח "אלקטרוציוטי" כדי להקיף באופן נרחב מכשירים רפואיים המשתמשים בגירוי חשמלי, מכני או אור כדי להשפיע על איתות חשמלי בסוגי רקמות רלוונטיים. שתלים עצביים קליניים כגון שתלי שבלול להחזרת השמיעה, שתלי רשתית להחזרת הראייה, ממריצים של חוט שדרה לשיכוך כאבים או קוצבי לב ודפיברילטורים מושתלים הם דוגמאות מוצעות לתכשירים חשמליים. חברת GSK הקימה קרן סיכון והצהירה שהיא תארח כנס ב-2013 כדי לגבש אג'נדה מחקרית לתחום. סקירה משנת 2016 של מחקרים על אינטראקציות בין מערכת העצבים למערכת החיסון בהפרעות אוטואימוניות הזכירה "אלקטרוציוטיקה" במעבר ובמרכאות, בהתייחסה למכשירי גירוי עצבי בפיתוח למצבים כמו דלקת פרקים.
מחקר

בנוסף לשימוש העצום בנוירוסטימולציה ליישומים קליניים, טכנולוגיה זו נמצאת בשימוש נרחב גם במעבדות שהוקמו עוד בשנות ה-20 של המאה הקודמת על ידי אנשים כמו דלגאדו, שהשתמשו בגירוי כמניפולציה ניסיונית כדי ללמוד את היסודות של אופן פעולת המוח. העבודות העיקריות היו על מרכז התגמול של המוח שבו גירוי של אותם מבנים הוביל לעונג שביקש יותר גירוי.
דוגמה עדכנית נוספת היא הגירוי החשמלי של אזור ה-MT של קליפת המוח החזותית הראשית כדי להטות תפיסה. בפרט, כיווניות התנועה מיוצגת באופן קבוע באזור ה-MT. הם הציגו לקופים תמונות נעות על המסך ותפוקת הקופים הייתה כדי לקבוע מה הכיוון. הם מצאו שעל ידי הכנסת כמה שגיאות באופן שיטתי לתגובות הקוף, על ידי גירוי אזור ה-MT שאחראי לתפיסת התנועה בכיוון אחר, הקוף הגיב איפשהו בין התנועה האמיתית לזו המגורה. זה היה שימוש אלגנטי בגירוי כדי להראות שאזור MT חיוני בתפיסת התנועה בפועל. בתוך שדה הזיכרון, נעשה שימוש בגירוי לעיתים קרובות מאוד כדי לבדוק את חוזק הקשר בין צרור תאים אחד לאחר על ידי הפעלת זרם קטן בתא אחד אשר מביא לשחרור נוירוטרנסמיטורים ומדידת הפוטנציאל הפוסט-סינפטי (אנ').
באופן כללי, זרם קצר אך בתדר גבוה בטווח של 100 הרץ מסייע בחיזוק הקשר המכונה הגברה סינפטית ארוכת-טווח. עם זאת, זרם ארוך אך בתדירות נמוכה נוטה להחליש את הקשרים הידועים בשם דיכאון לטווח ארוך (אנ').
ראו גם

מכונת החוויות (אנ')
גירוי לא פולשני של המוח הקטן (אנ')
חיווט מוחי
נוירוארגונומיה
האמנה האולימפית

הדגל האולימפי, מסמלי התנועה האולימפית
האמנה האולימפית היא מקבץ של חוקים והנחיות המגדירים את עקרונות היסוד עבור ארגון המשחקים האולימפיים וניהול התנועה האולימפית.
היסטוריה

האמנה פורסמה לראשונה בשנת 1908, בשם "מדריך לוועד האולימפי הבינלאומי" (Annuaire du Comité International Olympique), אם כי חלק מן הכללים נכתבו על ידי פייר דה קוברטן עוד בשנת 1898. היא ידועה בשמה הנוכחי משנת 1978, והעדכון האחרון שלה פורסם ביוני 2019.
מטרה

בעיקרו של דבר, ישנן שלוש מטרות מרכזיות לאמנה האולימפית, כפי שמפורט בחלק המבוא של האמנה:
לקבוע את עקרונות וערכי היסוד של האולימפיזם (Olympism)
להוות את הבסיס החוקי של הוועד האולימפי הבינלאומי
להגדיר את הזכויות והחובות של שלושת הגופים המרכזיים של התנועה האולימפית:
הוועד האולימפי הבינלאומי
פדרציות הספורט הבינלאומיות
הוועדים האולימפיים הלאומיים
תוכן האמנה

האמנה האולימפית מורכבת מ-6 פרקים ומ-61 סעיפים.
הפרק הראשון מגדיר את התנועה האולימפית ואת התפקיד והמשימה של הוועד האולימפי הבינלאומי. בפרט, בסעיף 2 נקבע כי על הוועד האולימפי לשמור על ההגינות בספורט, לעודד השתתפות בספורט ולוודא שהמשחקים האולימפיים יתקיימו כל תקופה קבועה. 
בנוסף, הפרק מגדיר את היחסים בין הוועד האולימפי הבינלאומי, הוועדים האולימפיים הלאומיים, והפדרציות הבינלאומיות. 
כמו כן מפורטים בפרק הסמלים הרשמיים של התנועה האולימפית.
בפרק השני מתוארים החוקים וההנחיות של הוועד האולימפי הבינלאומי הנוגעים לחברי הוועד וניהולו, בפרק השלישי מתוארים החוקים עבור הפדרציות הבינלאומיות, ובפרק הרביעי – עבור הוועדים האולימפיים הלאומיים.
הפרק החמישי נוגע לחוקים של המשחקים האולימפיים. בין השאר, הוא מכיל את הנהלים עבור בחירת העיר המארחת ועבור הוועדה המארגנת של המשחקים, וקובע אילו ענפי ספורט נכללים במשחקים האולימפיים.
הפרק האחרון מכיל עונשים וסנקציות במקרה של הפרת כללי האמנה או הפרת כללי הקוד של הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט.
הערות שוליים

↑  http://www.olympic.org/olympic-charters
↑  http://www.olympic.org/olympic-charter/documents-reports-studies-publications
↑  https://stillmed.olympic.org/media/Document%20Library/OlympicOrg/General/EN-Olympic-Charter.pdf עמוד 9
דיסקוגרפיה של קייגו

| דיסקוגרפיה של קייגו |
| --- | --- |
 
 אלבומי אולפן ↙:  2
 מיני-אלבומים ↙:  1
 סינגלים ↙:  19
 וידאו קליפים ↙:  18
הדיסקוגרפיה של הדיג'יי והמפיק הנורווגי קייגו.
אלבומים > אלבומי אולפן

| שם | פרטי האלבום | מיקומי שיא> נורווגיה  | מיקומי שיא> אוסטרליה  | מיקומי שיא> פלנדריה  | מיקומי שיא> פינלנד  | מיקומי שיא> גרמניה  | מיקומי שיא> הולנד  | מיקומי שיא> שוודיה  | מיקומי שיא> שווייץ  | מיקומי שיא> בריטניה  | מיקומי שיא> ארצות הברית  | תארים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Cloud Nine |  תאריך פרסום: 13 במאי 2016  חברת תקליטים: סוני מיוזיק אנטרטיינמנט  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית | 1 | 13 | 9 | 5 | 6 | 4 | 2 | 1 | 3 | 11 |  שוודיה: פלטינה  פולין: פלטינה  בריטניה: כסף |
סינגלים > סינגלים שיווקיים

| שם | שנה | מיקומי שיא> נורווגיה  | מיקומי שיא> אוסטרליה  | מיקומי שיא> אוסטריה  | מיקומי שיא> פלנדריה  | מיקומי שיא> פינלנד  | מיקומי שיא> גרמניה  | מיקומי שיא> הולנד  | מיקומי שיא> שוודיה  | מיקומי שיא> שווייץ  | מיקומי שיא> בריטניה  | אלבום |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Fragile" (עם Labrinth) | 2016 | 1 | 74 | 69 | — | — | 87 | 78 | 55 | 50 | 109 | Cloud Nine |  |  |
| "I'm in Love"  (מארח את ג'יימס וינסנט מקמורו) | 2016 | 9  | — | 38 | — | — | — | — | 65 | 39 | 99 | Cloud Nine |  |  |
"—" מציין שהתקליט לא יצא או לא נכנס למצעד בשטח זה.
סינגלים > שירים נוספים

| שם | שנה | מיקומי שיא> נורווגיה  | מיקומי שיא> שוודיה  | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "Fiction" (מארח את טום אודל) | 2016 | — | 62 | Cloud Nine |
| "Happy Birthday" (מארח את ג'ון לג'נד) | 2016 | — | 94 | Cloud Nine |
| "Oasis" (מארח את פוקסס) | 2016 | 29 | — | Cloud Nine |
| "Cruise" (מארח את אנדרו ג'קסון) | 2017 | 29  | — | חמישים גוונים של אופל |
סינגלים > רמיקסים > רמיקסים שהוצאו על ידי חברת תקליטים

| שם | אמן מקורי | שנה | מיקומי שיא> נורווגיה  | מיקומי שיא> אוסטרליה  | מיקומי שיא> אוסטריה  | מיקומי שיא> פלנדריה  | מיקומי שיא> פינלנד  | מיקומי שיא> גרמניה  | מיקומי שיא> הולנד  | מיקומי שיא> שוודיה  | מיקומי שיא> שווייץ  | מיקומי שיא> בריטניה  | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Dancer"  | דידריק ת'ולין | 2013 | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — | סינגל שאינו מתוך אלבום |
| "Younger"  | סיינבו סיי | 2014 | 1 | — | — | — | — | — | — | — | — | — | Pretend |
| "Cut Your Teeth"  | קיילה לה גראנג' | 2014 | 39 | — | — | — | — | — | 21 | 50 | — | — | סינגל שאינו מתוך אלבום |
| "Miami 82"  | סין קול  (מארח את קלי שיהאן) | 2014 | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — | סינגל שאינו מתוך אלבום |
| "Shine"  | בנג'מין פרנסיס לפטוויץ' | 2014 | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — | סינגל שאינו מתוך אלבום |
| "Often"  | דה ויקנד | 2014 | 12 | — | — | — | — | — | — | — | — | — | סינגל שאינו מתוך אלבום |
| "Sexual Healing"  | מרווין גיי | 2015 | 23 | — | — | 67 | — | — | 75 | 57 | — | — | סינגל שאינו מתוך אלבום |
| "Take On Me"  | א-הא | 2015 | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — | Time and Again: The Ultimate a-ha |
| "Starboy"  | דה ויקנד  (מארח את דאפט פאנק) | 2016 | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — | Starboy (מהדורת טארגט) |
"—" מציין שהתקליט לא יצא או לא נכנס למצעד בשטח זה.
סינגלים > רמיקסים > רמיקסים שהוציא

| שנה | שם השיר | אמן מקורי |
| --- | --- | --- |
| 2013 | "Stay" | ריהאנה (מארחת את מיקי אקו) |
| 2013 | "The Wilhelm Scream" | ג'יימס בלייק |
| 2013 | "Limit to Your Love" | ג'יימס בלייק |
| 2013 | "Let Her Go" | פסנג'ר |
| 2013 | "Caravan" | פסנג'ר |
| 2013 | "Brother" | מאט קורבי |
| 2013 | "Resolution" | מאט קורבי |
| 2013 | "Jolene" | דולי פרטון |
| 2013 | "Angels" | The xx |
| 2013 | "No Diggity" vs. "Thrift Shop" | אד שירן, פסנג'ר, ומאקלמור וראיין לואיס |
| 2013 | "Can't Afford It All" | Jakubi |
| 2013 | "Electric Feel" | הנרי גרין |
| 2013 | "I Don't Like You" | אווה סימונס |
| 2013 | "High for This" | אלי גולדינג |
| 2013 | "Sexual Healing" | מרווין גיי |
| 2013 | "I See Fire" | אד שירן |
| 2013 | "Wait" | M83 |
| 2014 | "Midnight" | קולדפליי |
| 2014 | "Dirty Paws" | אוף מונסטרס אנד מן |
סינגלים > שירים שהפיק או כתב

| שם | שנה | אמן | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| "Write On Me" | 2016 | Fifth Harmony | 7/27 |
| "Squeeze" | 2016 | Fifth Harmony | 7/27 |
הבולשת הבריטית

הבולשת הבריטית או  מחלקת החקירות הפליליות (באנגלית: Criminal Investigation Department; בראשי תיבות: CID) היא גוף שעוסק בחקירות הפליליות בתחנות המקומיות של המשטרה בממלכה המאוחדת.
מחלקת החקירות הפליליות הוקמה לראשונה ב-7 באפריל 1878 כחלק ממשטרת העיר לונדון. בתחילת הדרך הייתה כפופה לפיקודו של שר הפנים, ומשנת 1888 הועברה לפיקודו של מפקד משטרת הבירה.
דרישת קבלה מקדמית למועמד על מנת להתקבל כחוקר במחלקה היא פעילות כשוטר רגיל במדים במשך שנתיים לפחות. לאחר מכן המועמד עובר הכשרה מקצועית של שנה בטרם הסמכתו כחוקר.
חוקרי המחלקה עוסקים בעיקר בחקירות של פשע חמור, כגון רצח, אונס, אלימות קשה, זיוף ושאר סוגי פשע אשר פיענוח או מניעה שלהם כרוכים בפעילות בילוש מורכבת. החוקרים נעזרים בחקירותיהם בפעילות מודיעינית, והם רשאים לעצור ולחקור חשודים בהתאם לצורך.
חוקרים פליליים מוצבים בכל אחת מתחנות המשטרה הבריטית, וסדר הגודל של המצבה תלוי בגודל התחנה ובאינטנסיביות הפעילות הפלילית באזור שבאחריותה.
מעמדם של חוקרי המחלקה אינו בכיר יותר ממעמד שוטרים רגילים, כמקובל לעיתים בקרב כוחות משטרה אחרים. ההבדל העיקרי בינם לבין שוטרים רגילים מתבטא בכך שחוקרי המחלקה (הבלשים) לבושים בלבוש אזרחי רגיל ולא במדים.
דרגות חוקרי המחלקה זהות לדרגות המקובלות במשטרה ה"רגילה" אך בתוספת התואר בילוש. לדוגמה, סמל בילוש, מפקח בילוש, רב פקד בילוש וכדומה.
בארץ ישראל בתקופת המנדט

הבולשת הבריטית בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הוקמה ב-1921 כחלק מכוח השיטור הרגיל ועיקר עיסוקה היה בתפקידי הבילוש הפלילי המסורתיים.
בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים, החלה לעסוק גם בסיכול ומניעה של פעילות חתרנית וטרור שמקורם פוליטי. הבולשת הפעילה מודיעין למניעה וסיכול הן בקרב היהודים והן בקרב הערבים.
הבולשת הבריטית חששה כי התנועות הלאומיות של היהודים והערבים נתמכות על ידי גורמי חוץ – מעצמות זרות העוינות את בריטניה, ועושות שימוש בערבים והיהודים המקומיים ובעולים החדשים ככלי להחלשתה.
תפקודה של הבולשת הבריטית כגורם מניעה פעיל לסיכול של טרור פוליטי התחזק במיוחד בשנת 1932 עם מינויו של הארי רייס, מפקד חדש ומנוסה שהיה בעל הכשרה מקצועית מתאימה. תחת פיקודו תוגבר כוח האדם, הוסדר המבנה הארגוני והוגדרו לבולשת באופן ברור משימות, חלוקת עבודה, תפקידים, וגזרות אחריות במאבקה לשמירת הסדר הציבורי.
אמצעי האכיפה שבהם נעשה שימוש על ידי הבולשת היו מניעת מתן אזרחות ארץ-ישראלית לחשודים בפעילות של הפרת הסדר הציבורי, גירוש, והחתמה על ערבות כספית של החשודים להימנע מביצוע פעילות חתרנית.
מסמכי הבולשת, בהיקף של כ-400 אלף פריטים, נשמרו בשירות הביטחון הכללי ולאחר מיון על ידי ישראל הרן הועברו למוזיאון ההגנה בשנות ה-80 של המאה ה-20.
מטה הבולשת הבריטית במגרש הרוסים בירושלים לאחר פיצוצו ב-23 במרץ 1944 על ידי האצ"ל. עקב מיקומו האסטרטגי של מגרש הרוסים על אם הדרך ובקרבת העיר העתיקה, הלאימו הבריטים את הנכסים הרוסיים והפכו את המקום למרכז שלטונם. בעקבות ההסלמה ביחסים בין השלטון הבריטי והיהודים, עם הקמת המחתרות, ובעיקר לאחר פיצוץ בית הבולשת הבריטית ב-23 במרץ 1944, ופיצוץ מלון המלך דוד ביולי 1946, בוצר מגרש הרוסים והוקף בגדרות תיל גבוהים ובמחסומי משטרה, אחד מכמה "אזורי ביטחון" שהוגדרו סביב מבני שלטון בריטיים בירושלים.
הגירוש הגדול של מרץ

הגירוש הגדול של מרץ - שם למבצע של משרד לביטחון המדינה הסובייטי באסטוניה הסובייטית, לטביה הסובייטית וליטא הסובייטית במהלכו גורשו כ-100 אלף אזרחים לסיביר. המבצע נערך במרץ 1949.
רקע

בעקבות מהפכת אוקטובר ומלחמת האזרחים ברוסיה לאורך חוף הים הבלטי הוקמו מדינות עצמאיות אסטוניה, לטביה וליטא. בשנת 1940 כתוצאה מסיכומים של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב לשטחי מדינות אלו הוכנסו יחידות של הצבא האדום, משטרים דמוקרטיים הוחלפו בממשלות תומכות בברית המועצות ובסופו של תהליך המדינות סופחו לברית המועצות. כבר בתחילת יוני 1941 בוצע גירוש המוני של אזרחים לסיביר. במהלך מלחמת העולם השנייה השטח נכבש על ידי ורמאכט. תושבים לא מעטים הצטרפו לצבא הנאצי ולחמו נגד הצבא האדום. לאחר קריסת המשטר הנאצי ביערות הסתתרו מתנגדי הכיבוש הסובייטי ומספר שנים הם ניהלו מאבק מזוין נגד השלטון.
הכנות למבצע

בהתאם להחלטת הממשל הסובייטי מ-29 בינואר 1949 החלו הכנות לגירוש איכרים מבוססים ומשפחותיהם, משפחות מתנגדי המשטר, תומכי מתנגדי המשטר וכו'. ב-12 במרץ הוצא צו שר הפנים של ברית המועצות על ביצוע הגירוש. המבצע היה באחריות משרד לביטחון המדינה בראשות ויקטור אבאקומוב ומשרד הפנים היה היחידה המסייעת. לצורך המבצע לאזור הובאו יחידות צבא נוספות בהיקף של כ-10 אלף חיילים. הגירוש עצמו בוצע על ידי יחידות של 9-10 איש שכללו שלושה סוכני ק.ג.ב, 2 חיילים ו-4-5 פעילים מקומיים. בניגוד למבצע גירוש של יוני 1941 המשפחות לא הופרדו וכול חברי המשפחה הובאו לאותו מקום הגליה.
תוצאות המבצע

בסך הכול גורשו כ-94 אלף אזרחים, מתוכם 72%  נשים וילדים. מאסטוניה גורשו 21,000 אזרחים, מלטביה 42,000 אזרחים ומליטא 31 אלף אזרחים. היקף המגורשים הגיע לכ-2-3% מכלל אוכלוסיית הרפובליקות. רוב הגירוש התרחש ב-25 במרץ,  והשלמות קטנות התבצעו בימים לאחר מכן. כל המגורשים חתמו על מסמך לפיו קיבלו מעמד תושב מיוחד ללא זכות לחזור ועונש של 20 שנות עבודת פרך אם ינסו לברוח. הם היו צריכים להתייצב במשרד מקומי של משרד הפנים פעם בחודש. המגורשים התיישבו במחוז אמור, מחוז אירקוטסק, מחוז קרסנויארסק, מחוז נובוסיבירסק, מחוז אומסק ומחוז טומסק.
בהתאם לצו של הסובייט העליון קיבלו 75 עובדי מערכת הביטחון את עיטור הדגל האדום, ועוד 17 אנשים קיבלו עיטורים אחרים על הצטיינות בביצוע הגירוש.
לאחר פטירת יוסיף סטלין בשנת 1953 וקבלת הרשאה לחזור בשנת 1957 החל לזרום זרם חוזרים מסיביר ועד לתחילת שנות ה-60 חזרו כל המגורשים שנותרו בחיים. לפי הערכה כ-12% מהמגורשים נפטרו.
בתחילת המאה ה-21 נערכו באסטוניה משפטים נגד מבצעי הגירוש, והם נשפטו למספר שנות מאסר.