stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוגדה
סוגי אוגדות > אוגדת חיל רגלים

אוגדת חיל רגלים היא אוגדה שהדרג הלוחם העיקרי בה מורכב מחיל רגלים. סוג אוגדה זה הוא מהוותיקים בעולם. אוגדת חיל רגלים כוללת כמה סוגי יחידות משנה כגון: אוגדות רגילות, אוגדות קלות, אוגדות נחתים ואוגדות צנחנים.
יחידות מהסוג הזה עדיין מקובלות בעולם. חיילים באוגדות אלה חמושים בדרך כלל בנשק קל מסוגים שונים ובדרך כלל יש להם גם יחידות ארטילריה אורגניות או יחידות ארטילריה שמתווספות אליהן. כיום מקובל לצייד יחידות אלה גם בנגמ"שים.
ההבדל בין אוגדה "קלה" לרגילה הוא במשקל הכולל של הציוד ורמת הניידות. לרוב, חייל באוגדה קלה יהיה חמוש בציוד קל יותר (למשל יחידות סיוע יכילו תותחים בקוטר קטן יותר) ויהיו להם אמצעי תובלה רבים יותר.
יחידות צנחנים בסדר גודל של אוגדה הן נדירות יחסית וקיימות רק בצבאות גדולים. לרוב מדובר ביחידות עלית מאומנות היטב. לרוב חימושן קל יותר מזה של האוגדות הרגילות.
אוגדות נחתים קיימות כיום רק בצבא האמריקאי. תפקידם דומה לזה של אוגדות הרגילות, אך הן גם מאומנות לצליחת סער של מכשולי מים או צליחה מתוך נחתות.
סוגי אוגדות > אוגדה הררית

אוגדה שנועדה להילחם בהרים קשים למעבר. יחידות אלה מאומנות לתנאים אלה וציודם מותאם לכך. לדוגמה: התותחים של יחידות אלה יכולים להתפרק לחלקים קטנים יותר. גם תובלה של היחידות אלה יכולה לכלול רכיבים שאין באוגדות רגילות כגון בהמות משא דוגמת פרדות שיכולות לעבור במקום שבו תתקע כל משאית.
סוגי אוגדות > אוגדה ממוכנת ומשוריינת

אוגדה הבנויה על חיל רגלים ממוכן הייתה מקובלת במלחמת העולם השנייה. יחידות אלה עשו שימוש נרחב באמצעי תובלה, בין היתר בנגמ"שים. הסיבה ליצירתן הייתה, היעדר אמצעי תובלה המספיקים לכל הצבא והצורך להוסיף יחידות חיל רגלים שילחמו לצד יחידות השריון. לרוב, יחידות אלה כללו גם טנקים (בדרך כלל במספר קטן בהרבה מהתקן של אוגדות שריון) ותותחים מתנייעים. כיום יחידות אלה לא מקובלות וגם חיל רגלים רגיל משתמש בנגמ"שים.
אוגדות שריון הן החזקות ביותר. לרוב כוללות כמה מאות טנקים ומשמשות כחוד החנית בהתקפה לשבירת קווי האויב.
אוגדות שריון כוללות גם אמצעי סיוע כגון ארטילריה וחיל רגלים. הסיבה להכללת יחידות אלה באוגדות שריון, שיש להן לכאורה תותחים משל עצמם היא אופן הלחימה השונה. תותחי טנקים יורים בדרך כלל בכינון ישיר ולא כל כך יעילים לירי תלול מסלול. כמו כן, מקלעי הטנק אמנם יכולים להגן עליו במידה מסוימת מחיל רגלים עוין, אך בסביבה עתירת אמצעי נ"ט, המקלע לא יספיק ויש צורך בחיל רגלים שיגן על הטנק.
כמו כן, נהוג להוסיף ליחידות שריון יחידות הנדסה קרבית כסיוע בלחימה רגלית בשטח אורבני ופתוח, לחימה ממוכנת עם כלי רכב קרביים משוריניים, להגברת כושר הפריצה של השריון, התגברות על מכשולים ופינוי שדות מוקשים, והתעסקות בכל תחום החבלה וההנדסה הקרבית הצבאית.
סוגי אוגדות > אוגדות פרשים

אוגדות פרשים, בדומה לאוגדות הרגלים הן מהוותיקות ביותר בעולם. כיום לא נותרו עוד יחידות כאלה בצבאות מתקדמים מבחינה טכנולוגית ואת מקומן תפסו יחידות ממוכנות ומשוריינות. בעת קיומן הורכבו מכל סוגי הפרשים, מקלים עד כבדים וסיוע ארטילרי ניתן להן בארטילריה רכובה.
תפקידן היה לרוב, סיור ותקיפת אגפי האויב, רדיפה אחרי אויב מובס וכיוצא באלה. בהמשך, עם התפתחות הנשק האוטומטי הפכו יחידות הפרשים לסוג של חיל רגלים רכוב על סוסים והלוחמים נלחמו פעמים רבות על רגליהם ולא על גבי סוסים.
בישראל

אוגדה בצה"ל היא יחידה בדרג המבצעי שכפופה לפיקוד או לגיס, ומורכבת משלוש עד חמש חטיבות. אוגדות ראשונות בצה"ל היו יחידות ארעיות ורק ב-16 בדצמבר 1968 (כשנה וחצי לאחר מלחמת ששת הימים) הוחלט כי עוצבת היסוד הקבועה בצה"ל תהיה אוגדה ולא חטיבה, בד בבד עם החלטה על הקמת אוגדה קבועה להגנה במרחב סיני.
באוגדה ישראלית משוריינת בתקן מלא מעל ל-300 טנקים. בצבאות אחרים אוגדה משוריינת יכולה לכלול גם כ-100 טנקים בלבד. מפקד אוגדה בצה"ל הוא קצין בדרגת תת-אלוף, וקודם ליצירת דרגה זו דרגת מפקדי אוגדה הייתה אלוף. בצבאות העולם מפקד אוגדה הוא קצין בדרגת מייג'ור גנרל. אוגדה צבאית צה"לית מכילה חיל שריון, חיל רגלים, חיל הנדסה קרבית, חיל תותחנים ויחידות סיוע בתחום המודיעין, הלוגיסטיקה וסיוע אווירי.
במבצע קדש ובמלחמת ששת הימים היו קיימות בצה"ל אוגדות ייעודיות שהוקמו על פי הצורך המבצעי, אך עקב מלחמת ההתשה הוקמו אוגדות קבע גיזרתיות כמו אוגדה 252.
בישראל > אוגדות בצה"ל

אוגדות סדירות
אוגדה 36 (עוצבת געש) – אוגדה משוריינת בפיקוד הצפון
אוגדה 98 (עוצבת האש) – אוגדה מוצנחת בפיקוד המרכז
אוגדה 162 (עוצבת הפלדה) – אוגדה משוריינת בפיקוד הדרום
אוגדות מילואים
אוגדה 146 (עוצבת המפץ) – אוגדה משוריינת בפיקוד הצפון
אוגדה 99 (עוצבת הבזק) – אוגדת חי"ר בפיקוד המרכז
אוגדה 252 (עוצבת סיני) – אוגדה משוריינת בפיקוד הדרום
אוגדת יערה - אוגדת חי"ר קלה בהקמה
אוגדות מרחביות
אוגמ"ר 210 (עוצבת הבשן) – אזור רמת הגולן
אוגמ"ר 91 (עוצבת הגליל) – אוגדת גבול הצפון
אוגמ"ר 877 (עוצבת אזור יהודה ושומרון)
אוגמ"ר 143 (עוצבת שועלי האש)
אוגמ"ר 80 (עוצבת אדום) – אזור גבול מצרים
אוגדה 96 (אוגדת דוד) – אוגדה מרחבית בהקמה
בישראל > מפקד אוגדה בצה"ל

מפקד אוגדה או בקיצור מאו"ג הוא קצין בדרגת תת-אלוף (בצבאות אחרים בעולם קצין בדרגת מייג'ור גנרל) העומד בראש יחידה צבאית אשר כפופה לפיקוד או לגיס ומורכבת בדרך כלל משלוש חטיבות משוריינות (או שתיים משוריינות ואחת חי"ר), אגד ארטילרי, גדוד הנדסה ואגד תחזוקה. תפקיד המאו"ג בצה"ל משתנה בהתאם לסוג האוגדה עליה הוא מופקד: אוגדה סדירה (לדוגמה אוגדה 36 "עוצבת געש" בפיקוד צפון), אוגדה מרחבית (לדוגמה אוגמ"ר איו"ש) ואוגדת מילואים (לדוגמה אוגדה 99 "עוצבת הבזק").
בישראל > מפקד אוגדה בצה"ל > תפקיד המאו"ג בקרב

האוגדה מכילה מרכיבים המאפשרים לה להתמודד בכוחות עצמה עם יעדים טקטיים ולעיתים גם עם יעדים מערכתיים, ולכן מפקד אוגדה פועל בתחומים שונים ונרחבים המחייבים אותו להתמודד עם המורכבות הנובעת מכך: היקף מידע המגיע ממקורות מודיעין רבים ומגוונים; כמות דיווחים, עדכונים ודרישות של יחידות-משנה ושל הרמה הממונה; מגבלות שליטה על הכוחות עקב המרחקים הגדולים בין היחידות; קצב התרחשויות מהיר הנובע משורה של קרבות המתנהלים במקביל וכדומה. שפע המידע, קצב האירועים וכמות המבצעים שמפקד האוגדה נדרש להתייחס אליהם מטילים עליו אחריות כבדה, יותר מאשר על כל מפקד שדה אחר. ברמה זו של פיקוד, ראוי שהמפקד יקיים עבודת מטה ונוהלי קרב מסודרים לשם מיצוי עוצמת האוגדה ביעילות וברציפות.
תחומים מסוימים מייחדים מפקד אוגדה לעומת מפקדי שדה בדרג נמוך יותר: ניהול קרבות רצוף לאורך זמן, הפעלת אגד ארטילרי ותיאום סיוע אווירי, ניהול קרב עכשווי ונוהל קרב להמשך לחימה במקביל, מוטת שליטה גדולה יותר ביחידות משנה, צורך ממשי להיעזר בקציני מטה ועוד. בכישורים הנדרשים ממפקד אוגדה מודגשים היבטים שונים מאלה המודגשים בכישוריהם של מפקדים זוטרים יותר. בדרגי הפיקוד של מפקד מחלקה ומפקד פלוגה הדגש הוא במקצועיות בהפעלת אמצעי הלחימה שברשותם. ככל שהרמה עולה, הדגש מוסט לעבר כושר החשיבה. מפקד אוגדה נדרש לכושר חשיבה שיהיה בד בבד הן רחב והן ממוקד.
נושאי התפקוד של מפקד האוגדה בקרב הם: הבנת הכוונה של הרמה הממונה ונכונות לפעול ברוחה; הבנת התרחיש בשדה הקרב; כושר קבלת החלטות ויכולת פיקוד ושליטה על כוחות רבים.
בישראל > מפקד אוגדה בצה"ל > הכשרת מפקדי אוגדות בצה"ל

קצינים המיועדים לפיקוד על אוגדות נדרשים לעבור קורס מפקדי אוגדות – קורס פיקודי צה"לי, המועבר במסגרת זרוע היבשה ובאחריות פיקוד ההכשרות והאימונים.
הקורס חודש לאחר מלחמת לבנון השנייה כלקח מביקורת שנמתחה על רמת ההכשרה של מפקדי האוגדות והתפקוד שלהם בקרב. אורך הקורס כחודשיים. מתקבלים אליו קצינים בדרגות תת-אלוף ואלוף-משנה, חלקם מפקדים בפועל על אוגדות, חלקם עתידים לפקד על אוגדה וחלקם אנשי חיל האוויר ואגף המודיעין.
בישראל > מפקד אוגדה בצה"ל > צל"ש מפקד האוגדה

בצה"ל קיימים שלושה סוגי עיטורים וארבעה סוגי צל"ש (ציון לשבח) אשר ניתנים לחיילים יחידים או ליחידות שלמות. הענקת הציון לשבח נעשית לפי שיקולו האישי של מפקד בכיר, לרוב העומד בראש אגף, זרוע, פיקוד, חטיבה או אוגדה. המפקד ממליץ לוועדה המוסמכת בנושא על החייל שלדעתו זכאי לצל"ש בשל הצטיינות יתרה בעת מילוי התפקיד, והוועדה תהיה אחראית על דחיית בקשתו או אישורה. במקרים מסוימים, בהתאם לגבורה שהפגין החייל, תמליץ הוועדה על הענקת העיטור במקומו של הצל"ש ותעביר את המלצותיה לרמטכ"ל המכהן.
צל"ש מפקד האוגדה הוא השלישי בחשיבותו (לאחר צל"ש הרמטכ"ל וצל"ש אלוף). הוא מוענק על פי המלצת מפקד האוגדה ומעוצב כפס ירוק כהה, שבמרכזו חרב מוצלבת עם ענף עץ זית. נכון לפברואר 2015, קיבלו 183 חיילים את צל"ש מפקד האוגדה. על ייחודיותו של צל"ש מפקד האוגדה ניתן ללמוד מדבריו של פרופ' אסא כשר: "האוגדה היא כוח צבאי שהרכבו וגודלו נותנים לו מידה רבה של עצמאות. צל"ש המוענק על ידי מפקד האוגדה הוא צל"ש המוענק בשמה של מסגרת צבאית המפעילה עשרות אלפי חיילים. בעלי צל"ש כזה נבחרים מקרב חיילים רבים וטובים. המצטיינים הללו אמורים להיות יוצאי דופן".
מדינות אחרות

כיום צבא בריטניה כולל חמש אוגדות סדירות, צבא ארצות הברית כולל 10 אוגדות סדירות ו-8 במילואים (המשמר הלאומי), וחיל הנחתים האמריקני כולל 3 אוגדות סדירות ואחת במילואים.
לקריאה נוספת

מאיר פינקל, המטכ"ל, הוצאת מודן, 2020, פרק 10 – הקמת אוגדה מרחבית בסיני, עמודים 347–354
הערות שוליים

↑  אֻגְדָּה במילון דיפלומטיה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  גבי גאון, ‏האוגדה הקבועה וכישלון המגננה במלחמת יום הכיפורים, מערכות 361, נובמבר 1998
1 2  אלישיב שמשי, בכוחם להכריע – על מפקדי אוגדות בשדה הקרב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2007
↑  מה משמעות העיטורים בצה"ל?, באתר צה"ל
↑  עפר דרורי, התפלגות עיטורים וצל"שים במלחמות ישראל (נכון לפברואר 2015), באתר אתר הגבורה
↑  עפר דרורי, גיבורי ישראל מקבלי ציון לשבח של מפקד האוגדה, ירושלים: הוצאת דרור, 2016
| יחידות צבאיות |
| --- | --- | --- |
| העת העתיקה | פלנקס • דקוריה • טורמה • מאניפולוס • קנטוריה • קוהורטה • לגיון • מורה |  |
| העת החדשה | חוליה • כיתה • צוות • מחלקה • פלוגה • גדוד • רגימנט • חטיבה (בריגדה) • אוגדה (דיוויזיה) • גיס (קורפוס) • ארמייה • קבוצת ארמיות • זירה • מטה כללי |  |
| יחידות בחיל הים וחיל האוויר | פלגה • שייטת • מספן • טייסת • כנף • בח"א • להק |  |
| יחידות בצה"ל | חטיבה מרחבית • אוגדה מרחבית • פיקוד מרחבי • המטה הכללי של צה"ל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4150321-1
שלמה אליהו

שלמה אליהו (נולד ב-18 בינואר 1936) הוא איש עסקים, סוכן ביטוח ופוליטיקאי ישראלי, מייסד חברת הביטוח "אליהו" ובעל השליטה בחברת "מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים". היה חבר הכנסת מטעם מפלגת ד"ש בכנסת התשיעית.
ביוגרפיה

שלמה אליהו נולד בבגדאד שבעיראק. בשנת 1950 עלה לישראל עם הוריו ושמונה אחיו ואחיותיו. לאחר שהות במעברת שבות עם עברו להתגורר בקריית שלום.
זמן קצר לאחר עלייתו ארצה החל לעבוד כשוליה במסגריה וכעבור כשנה הועסק כשליח בחברת הביטוח "מגדל". בשנת 1953 פוטר מעבודתו ועבר לשמש סוכן ביטוח בחברת "בניין". גיוסו לצה"ל נדחה בשל בריאותו, לאחר שסבל ממחלת הפוליו בילדותו, וב-1955 הקים סוכנות ביטוח עצמאית בשכונת שפירא שבדרום תל אביב. באותן שנים התפרסם אליהו ברעיון השיווקי שבמרכזו הייתה הסיסמה "אליהו ישלם". במקביל לעבודתו כסוכן ביטוח עסק באמרגנות וארגן הופעות בידור.
בשנת 1966 ייסד אליהו את "אליהו חברה לביטוח", שעסקה בראשיתה בענף ביטוח הרכב בלבד. פעילותה הורחבה תוך זמן קצר עם קבלת הרישיון לעסוק בביטוח אלמנטרי (1968) וביטוח חיים (1969). חברת "אליהו" הייתה לחברה הראשונה שקיבלה רישיון לעסוק בביטוח לאחר קום המדינה.
עם הקמת מפלגת ד"ש הצטרף אליהו לשורותיה והיה מועמד ברשימתה לכנסת התשיעית. בשנת 1978, בעקבות התפטרותו של מאיר זורע מהכנסת, הושבע לכנסת. הוא היה חבר ועדת הכספים וועדת העלייה והקליטה ובשנים 1979–1981 עמד בראש ועדת המשנה לשוק ההון. זמן קצר לאחר כניסתו לכנסת התפצלה הסיעה ואליהו הצטרף ליגאל ידין בסיעת התנועה הדמוקרטית. בשנת 1980 פרש והקים את סיעת אחווה.
פעילותו העסקית נמשכה גם במהלך כהונתו בכנסת, ובשנה הראשונה לכהונתו הוא החל לעסוק בנדל"ן ובנה את "בית אליהו" בתל אביב, בו שיכן את משרדיו, וכן בנין משרדים רב קומות בחיפה. בשנת 1978 הצטרף לקבוצת היזמים שהקימה את פרויקט "גן העיר" בתל אביב.
לאחר סיום כהונתו בכנסת הרחיב את פעילותו הכלכלית. בשנת 1982 רכש 12% ממניות חברת הביטוח "הפניקס" וכעבור כארבע שנים רכש 25% נוספים. בשנת 1993 רכש את גרעין השליטה בבנק אגוד ובשנת 1997 רכש 36% ממניות קבוצת הביטוח "איילון". אלו נסחרו על ידו במהלך השנים. בשנת 1999 מכר את חלקו במניות "איילון" תמורת כ-20 מיליון דולר. בשנת 2005 מכר את חלקו בחברת "הפניקס" לאיש העסקים יצחק תשובה.
בשנת 2001, ניסה להצטרף לגרעין השליטה בבנק לאומי, כחלק ממהלך של מכירת אחזקות המדינה בבנק. אך הדבר לא יצא לפועל, עקב התנגדות בנק ישראל, מאחר שהחזיק בשליטה גם בבנק איגוד ובחברת הביטוח "אליהו".
בשנת 2007 הוכתר אליהו על ידי העיתון "מעריב" כאדם בעל האחזקה השנייה בגובהה בענף הבנקאות בישראל (אחרי שרי אריסון). זאת בשל חלקו בבנק אגוד (27%) ובבנק לאומי (9.6%). הוא נמנה עם 20 האנשים העשירים במדינת ישראל.
במרץ 2012 חתם על הסכם לרכישת השליטה בחברת הביטוח "מגדל" תמורת 4.2 מיליארד ש"ח, והעסקה הושלמה באוקטובר 2012. לעמידה בדרישות הרגולטור מכרה חברת "אליהו" את פעילותה בתחומי ביטוח חיים וביטוח בריאות לחברת "הראל". הוא ציין זאת כסגירת מעגל לאחר כ-50 שנה שפוטר מעבודתו כשליח, רכש את החברה. הוא שימש כיו"ר דירקטוריון החברה עד ינואר 2022.
במאי 2010 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת תל אביב.
בספטמבר 2011 החליטה ועדה של רשות המסים בישראל להטיל על אליהו עיצום כספי בסך 2.8 מיליון ש"ח, בגין 30 מקרים, בשנים 2007–2009, של אי דיווח על הוצאה מישראל והכנסה לישראל של המחאות בנקאיות, בהיקף כולל של כ-74 מיליון ש"ח, זאת בניגוד לסעיף 9 לחוק איסור הלבנת הון. הוועדה ציינה כי אליהו נתן הסבר לגבי יעדם הלגיטימי של כ-13.5 מיליון ש"ח ששימשו להימורים בבתי קזינו באנגליה, אך לגבי למעלה מ-60 מיליון שקל לא ניתן הסבר מספק את הדעת, והמפר מסר ב"אמירה כללית" שהכספים נועדו לשימוש אישי.
ב-2011 העריך פורבס את הונו ב-1.1 מיליארד דולר.
ב-2019 קיבל פרס מפעל חיים מטעם לשכת סוכני הביטוח.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אליהו מתגורר בתל אביב, נשוי לחיה, ולהם ארבעה ילדים.
בנו, עופר אליהו (1957–2022), היה מנכ"ל "מגדל" במשך ארבע שנים וחצי, בשנים 2013–2018, אז עזב את התפקיד כחלק מהרצון של אביו לחזור לתפקיד יו"ר החברה. לפני כן כיהן כמנכ"ל חברת הביטוח שהקים אביו, אליהו חברה לביטוח, וכן כיו"ר איגוד חברות הביטוח. לאחר מותו התגלה שהוא זה שקנה, תחת הישארות כאוהד אנונימי, את הזכויות על קבוצת הפועל תל אביב בכדורסל מידי המפרק, והעביר אותן לידי עמותת פועל אוסישקין תל אביב ללא תמורה. לאחר מכן גם תמך בהם כספית.
בן אחר, ישראל אליהו, מכהן בתפקידי הנהלה בקבוצת החברות שלו.
הערות שוליים

↑  יעקב העליון, ממעברת בית ליד דרך ביטוח, מעריב, 31 במרץ 1980
↑  עמית שרביט, מגדל ושלמה אליהו הציעו לאוצר התיישבות היהודים להצטרף לגרעין שליטה בבנק לאומי, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2001
↑  רון שטיין, ‏אליהו מתמוגג: "מהיום אני בעל השליטה, זה דבר גדול", באתר גלובס, 30 באוקטובר 2012
↑  העברת פעילות ביטוח חיים ובריאות באליהו חברה לבטוח בע"מ
↑  החלטות הוועדה להטלת עיצום כספי ברשות המיסים (מחצית שנייה - שנת 2011), באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 ביוני 2012
↑  גולן חזני, נפטר עופר אליהו, בנו של שלמה אליהו בעל השליטה במגדל, באתר כלכליסט, 27 בפברואר 2022
↑  גידי ליפקין, ‏עופר אליהו היה זה שהעביר את הפועל לעמותה, באתר ONE‏, 28 בפברואר 2022
שלמה אליהו במטה מפלגת ד"ש בבחירות 77
29 בנובמבר

ערך זה עוסק בתאריך בלוח הלועזי. אם התכוונתם ליום ההחלטה באו"ם על קבלת תוכנית החלוקה, ראו .
29 בנובמבר הוא היום ה-333 בשנה (334 בשנה מעוברת), בשבוע ה-48 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 32 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

799 – האפיפיור לאו השלישי חוזר לרומא לאחר שקיבל את הגנתו של קרל הגדול
1777 – העיר סן חוזה שבקליפורניה, ארצות הברית נוסדת בשם "אל פואבלו דה סן חוזה דה גואדאלופ". זהו היישוב האזרחי ("פואבלו") הראשון באלטה קליפורניה
1899 – הוקם מועדון הכדורגל ברצלונה בספרד
1929 – ריצ'רד בירד הוא האדם הראשון שטס מעל הקוטב הדרומי
1938 – מונחת אבן הפינה לבית החרושת "נעמן" ללבנים ואחר"כ לקרמיקה בכפר מסריק
1944 – מלחמת העולם השנייה: אלבניה משוחררת מן הכיבוש הגרמני
1945 – הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה מוקמת
1947 – כ"ט בנובמבר – החלטת האו"ם על תוכנית החלוקה ועל הקמת מדינת ישראל
1947 – חלק מהמגילות הגנוזות נרכשות על ידי הארכאולוג אלעזר ליפא סוקניק
1948 – חבלן ימי של חיל הים פוגע בנמל ביירות באוניה 'איגריס'. בעקבות הפיצוץ לא יכלה ה'איגריס' לשמש כאונית מלחמה מצרית
1950 – מלחמת קוריאה: כוחות קוריאה הצפונית וסין מאלצים את כוחות האו"ם לסגת בבהילות מקוריאה הצפונית
1954 – נקודת הכניסה הראשית למהגרים בנמל ניו יורק, באליס איילנד, נסגרת
1961 – החללית מרקורי 5 משוגרת לחלל כשעל סיפונה השימפנזה אנוס. החללית הקיפה את כדור הארץ פעמיים ונחתה באוקיינוס ליד חופי פוארטו ריקו
1963 – נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון מורה בצו נשיאותי על הקמת ועדת וורן לחקר רצח קנדי
1967 – מלחמת וייטנאם: שר ההגנה של ארצות הברית, רוברט מקנמארה, מודיע על התפטרותו
1967 – דרום תימן מכריזה על עצמאותה
1975 – ביל גייטס מציע את השם "מיקרוסופט" לראשונה במכתב לפול אלן
1982 – מלחמת אפגניסטן: העצרת הכללית של האומות המאוחדות מאשרת החלטה הקוראת לנסיגת הכוחות הסובייטים מאפגניסטן
1990 – מועצת הביטחון של האו"ם מקבלת את החלטה 678, ובה אולטימטום לעיראק להסיג את כוחותיה מכווית עד ה-15 בינואר 1991
1993 – עמוס שוקן מודיע במסיבת עיתונאים על סגירת העיתון "חדשות"
1998 – מפעל מלמ של התעשייה האווירית מוסר את הטיל "חץ 2" הסדרתי הראשון לידי צה"ל
2001 – פיגוע התאבדות של הג'יהאד האיסלאמי והפת"ח באוטובוס מספר 823, שלושה נרצחים
2012 – העצרת הכללית של האו"ם מחליטה לשדרג את מעמדה של הרשות הפלסטינית למדינה משקיפה שאינה חברה
2022 – שיגור משימת שנג'ואו 15, משימה מאוישת סינית לשהות ממושכת בתחנת החלל טיינגונג, הפעם הראשונה שנעשתה החלפת צוות בתחנת החלל הסינית ושיא של 6 אנשים בתחנה
נולדו

1338 – ליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס (נפטר ב-1368)
1427 – יינג-דזונג, קיסר סין (נפטר ב-1464)
1797 – גאטנו דוניצטי, מלחין אופרות (נפטר ב-1848)
1803 – כריסטיאן אנדראס דופלר, פיזיקאי ומתמטיקאי אוסטרי, מגלה אפקט דופלר (נפטר ב-1853)
1825 – ז'אן-מרטן שארקו, רופא, נוירולוג ופסיכיאטר צרפתי (נפטר ב-1893)
1832 – לואיזה מיי אלקוט, סופרת אמריקאית ("נשים קטנות") (נפטרה ב-1888)
1891 – יוליוס ראב, קנצלר אוסטריה (נפטר ב-1964)
1892 – יהודה משה דנציגר, האדמו"ר מאלכסנדר בארץ ישראל לאחר השואה (נפטר ב-1973)
1898 – ק.ס. לואיס, סופר אנגלי אשר כתב את סדרת ספרי הפנטזיה האלגוריים דברי ימי נרניה (נפטר ב-1963)
1899 – אמה מורנו, אחרונת בני האדם שנולדו לפני שנת 1900 (נפטרה ב-2017)
1902 – קרלו לוי, צייר וסופר יהודי-איטלקי (נפטר ב-1975)
1911 – אסתר רזיאל-נאור, חברת הכנסת ופעילה באצ"ל (נפטרה ב-2002)
1916 – אלחנן קליין, קצין הנדסה ראשי (נפטר ב-1978)
1918 – מדלן ל'אנגל, סופרת אמריקאית ("קמט בזמן") (נפטרה ב-2007)
1920 – יגור ליגצ'וב, פוליטיקאי סובייטי (נפטר ב-2021)
1921 – יעקב ניצן, נציב שירות המדינה בשנים 1968–1977 (נפטר ב-2015)
1922 – שאול ביבר, פזמונאי, מחזאי, במאי ומפיק ישראלי (נפטר ב-2013)
1922 – מייקל הווארד, היסטוריון צבאי בריטי, אביר מסדר האימפריה הבריטית, מסדר ההצטיינות, מסדר עמיתי הכבוד ובעל עיטור הצלב הצבאי (נפטר ב-2019)
1925 – ג'ימי לויד, זמר ג'אז יליד טרינידד (נפטר ב-2024)
1926 – הרברט אדוארד ג'ון קאודרי, היסטוריון בריטי שהתמחה במסעי הצלב (נפטר ב-2009)
1926 – אל-באג'י א-סבסי, פוליטיקאי תוניסאי (נפטר ב-2019)
1932 – ז'אק שיראק, נשיא צרפת (נפטר ב-2019)
1933 – ג'ון מאייל, מוזיקאי בלוז בריטי, זמר, נגן גיטרה חשמלית, פסנתר, תופים ומפוחית פה (נפטר ב-2024)
1937 – צלילה רוז, עורכת ומפיקה בערוץ הראשון
1940 – דני רום, כדורגלן ישראלי (נפטר ב-2021)
1942 – אברהם שיין, משורר ישראלי
1943 – חיים אורן, תת-אלוף בצה"ל, מפקדה הראשון של חטיבת הנח"ל (נפטר ב-2000)
1945 – אילנה רביב, אמנית רב-תחומית
1947 – מנחם מיכאלי, איש תקשורת ומתרגם ישראלי (נפטר ב-2020)
1947 – אריה גולן, עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי
1949 – גארי שנדלינג, קומיקאי, שחקן, כותב, במאי ומפיק אמריקאי (נפטר ב-2016)
1951 – יוסי פיאמנטה, גיטריסט ישראלי (נפטר ב-2015)
1951 – יצחק דדון, מפקדו התשיעי של משמר הגבול
1953 – משה איבגי, שחקן ישראלי
1953 – רון שמיר, פרופסור ישראלי למדעי המחשב
1954 – ג'ואל כהן, יוצר קולנוע אמריקאי
1955 – יובל כרמי, שחקן
1957 – ג'נט נפוליטנו, פוליטיקאית אמריקאית
1958 – ג'ון דרמאני מהאמה, פוליטיקאי גאנאי, נשיא גאנה
1958 – מריה אלנה מויאנו, פעילה חברתית אפרו-פרואנית שנרצחה על ידי ארגון הכרילה הנתיב הזוהר
1959 – שי ניצן, פרקליט המדינה
1960 – ג'ולי שלז, במאית ואשת קולנוע ישראלית
1964 – אביטל דיקר, שחקנית וסופרת ישראלית
1969 – תומאס ברולין, כדורגלן שוודי
1973 – ראיין גיגס, כדורגלן וולשי
1976 – צ'דוויק בוזמן, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי (נפטר ב-2020)
1978 – לורן גרמן, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית
1979 – לירז אבני-סגל, שחקנית ישראלית
1988 – יאנה יוסף, שחקנית ודוגמנית ישראלית
1993 – מינה אל חמני, שחקנית ספרדייה
1995 – לורה מרנו, שחקנית וזמרת אמריקאית
נפטרו

561 – כלותאר הראשון, מלך הפרנקים
1253 – אוטו השני, דוכס בוואריה (נולד ב-1206)
1268 – האפיפיור קלמנס הרביעי (נולד ב-1190)
1314 – פיליפ הרביעי, מלך צרפת (נולד ב-1268)
1378 – קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (נולד ב-1316)
1530 – תומאס וולסי, קרדינל, יועץ להנרי השמיני, מלך אנגליה (נולד ב-1475)
1694 – מרצ'לו מלפיגי, רופא איטלקי (נולד ב-1628)
1924 – ג'אקומו פוצ'יני, מלחין איטלקי (נולד ב-1858)
1939 – פיליפ שיידמן, מדינאי גרמני, הקנצלר הראשון של רפובליקת ויימאר (נולד ב-1865)
1941 – זויה קוסמודמיאנסקיה, פרטיזנית סובייטית, שנשבתה, עונתה והוצאה להורג (נולדה ב-1923)
1954 – אנריקו פרמי, פיזיקאי (נולד ב-1901)
1979 – זפו מרקס, שחקן וקומיקאי אמריקאי (נולד ב-1901)
1981 – נטלי ווד, שחקנית קולנוע אמריקאית (נולדה ב-1938)
1986 – קרי גרנט, שחקן קולנוע אמריקאי (נולד ב-1904)
1996 – אריה נבון, צייר ורשם ישראלי (נולד ב-1909)
2001 – ג'ורג' האריסון, זמר פופ-רוק בריטי, חבר להקת "הביטלס" (נולד ב-1943)
2005 – דויד די תומאסו, כדורגלן צרפתי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצות מונקו, סדאן ואוטרכט (נולד ב-1979)
2006 – אלן קאר, יועץ וסופר אשר עסק בהפסקת עישון והימלטות מהתמכרות לניקוטין (נולד ב-1934)
2007 – רלף בירד, כדורסלן אמריקאי (נולד ב-1927)
2008 – ירן אוטזון, אדריכל דני זוכה פרס פריצקר (נולד ב-1918)
2010 – בלה אחמדולינה, משוררת רוסיה וסובייטית (נולדה ב-1937)
2014 – מארק סטרנד, משורר יהודי-אמריקאי, מסאי ומתרגם, חתן פרס פוליצר (נולד ב-1934)
2019 – יסוהירו נקסונה, ראש ממשלת יפן (נולד ב-1918)
2019 – אילנה אביאל, משוררת ישראלית (נולדה ב-1925)
2019 – רות אנדרסון, מלחינה, מתזמרת וחלילנית אמריקאית (נולדה ב-1928)
2019 – מנוחה חרל"פ, ראש המועצה המקומית יקנעם (נולדה ב-1930)
2020 – פאפא בובה דיופ, כדורגלן סנגלי (נולד ב-1978)
2021 – ולדימיר נאומוב, במאי, תסריטאי, מפיק ושחקן סובייטי ורוסי (נולד ב-1927)
2022 – תמר גלבץ, סופרת ועיתונאית (נולדה ב-1957)
2022 – אנדרס בלנטה, כדורגלן קולומביאני (נולד ב-2000)
2023 – הנרי קיסינג'ר, דיפלומט אמריקאי וזוכה פרס נובל לשלום לשנת 1973 (נולד ב-1923)
2024 – מרשל בריקמן, תסריטאי, במאי, מלחין, מחזאי וסופר יהודי-אמריקאי (נולד ב-1939)
חגים ואירועים החלים ביום זה

ישראל: כ"ט בנובמבר – ציון החלטת האו"ם על הקמת מדינת ישראל, יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל ופעולות האיבה
אלבניה: חג לאומי
יוגוסלביה (לשעבר): יום הרפובליקה
היום הבינלאומי לסולידריות עם העם הפלסטיני
28 בנובמבר – 30 בנובמבר
נובמבר
לוח אירועים שנתי
לואיזה מיי אלקוט
ק.ס. לואיס
תומאס וולזי
אנריקו פרמי
ג'ורג' האריסון
ישראל רול (ארכאולוג)

| --- | --- |

ישראל רול באפולוניה, 2003
 לידה:  1937
 פטירה:  20 ביוני 2010 (בגיל 73 בערך)
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בהרצליה 
 מקום לימודים:  סורבון  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תרומות עיקריות
 חפירות בארסוף, סקר הדרכים הרומיות בארץ ישראל, חפירות תל קדש
 
ישראל רוֹל (26 בדצמבר 1937 – 20 ביוני 2010) היה ארכאולוג ישראלי, פרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב, שהתמחה בחפירות אפולוניה/ארסוף ובסקר הדרכים הרומיות בארץ ישראל (בשיתוף בנימין איזק).
ביוגרפיה

בשנים 1960–1964 למד לתואר ראשון בארכאולוגיה והיסטוריה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים, והמשיך את לימודיו עד סיום הדוקטורט ב־1970 באוניברסיטת הסורבון בפריז. עבודת הדוקטורט שלו, שנכתבה תחת הנחייתו של ז'ילבר פיקאר (אנ') עסקה באיקונוגרפיה של פולחן מיתרה במזרחה של הרפובליקה הרומית.
במהלך לימודיו בצרפת, ניצל רל את חופשותיו בכדי להשתת, במספר חפירות בארץ, כולל חפירותיו של יעקב קפלן ביפו וביבנה-ים.
ב־1970 החל ללמד בחוג ללימודים קלאסיים באוניברסיטת תל אביב, וב־1996–1998 עמד בראש החוג.
השתתף בחפירות עין בוקק, מצד תמר, תל יעוז, תל קדש
בשנים 1977–1984 עמד רול בראש משלחת החפירות הארכאולוגיות בארסוף (הרצליה) יחד עם איתן איילון, וחזר בגפו לנהל משלחת חפירה באתר בשנים 1990–2006. לאחר שפרש מעבודתו כמרצה עסק בפרסום העונות האחרונות של אפולוניה–ארסוף. חיבר מאמרים רבים וכמה ספרים.
הדרכים הרומיות ביהודה

זוהי עבודת סקר בשני כרכים שרול תיעד, ניתח ופרסם בהוצאה הגאוגרפית ב.א.ר. באוקספורד ביחד עם בנימין איזק. בכרך השני הצטרף אליהם משה פישר. הכרך הראשון (Roman Roads in Judaea, I, The Scythopolis-Legio Road) מתאר את הדרכים מבית שאן ובכרך השני (Roman Roads in Judaea, ii, The Jaffa - Jerusalem Roads) מתארים פישר איזק ורול את הנסיעות מיפו לירושלים בכל התקופות. בספרים מופיע תיאור מפורט של כל האתרים לאורך הדרכים וגם דיווח של מקורות עתיקים ומאוחרים יותר ופרסום כתובות. עתיד לצאת לאור כרך שלישי של עבודת הסקר.
מאמריו

עם מאמריו החשובים של רול נמנה המאמר "יהודה בשנים הראשונות לשלטונו של הדריאנוס", אותו כתב בצוותא עם בנימין איזק. המאמר בוחן את הצבא הרומי ביהודה, וגורס כי חיל המצב הוכפל לפני מרד בר כוכבא ולא אחרי מרד בר כוכבא, כפי שהיה מקובל לחשוב, דבר המשנה את התמונה של המתיחויות ששררו בין היהודים. מאמרים נוספים:
With BH Isaac, A Milestone of AD 69 from Judaea. Journal of Roman Studies 56 (1976), pp.9-14.
With BH Isaac, Legio II Traiana in Judaea. ZPE 33 (1979), pp.149-156