stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד פרישמן
הערות שוליים

1 2  גצל קרסל, לקסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, ספריית פועלים, 1967
↑  לאדז, הצפירה, 16 בנובמבר 1875
↑  איריס פרוש, "מלאכת מחשבת - תחיית האומה", מנוחה גלבע, דוד פרישמן; מבחר מאמרי ביקורת על יצירתו, עמ' 211 - 247
↑  דוד פרישמן, "מלאכת-מחשבת" בפרויקט בן-יהודה
↑  רחוב פרישמן דוד באתר עיריית ירושלים
↑  דוד פרישמן במדריך הרחובות של עיריית תל אביב-יפו
↑  אמציה פלד, רחוב דוד פרישמן, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
↑  שאול פרישמן
↑  HENRYK (HEINI) Eisenberg, Chapter 8 - Never a dull moment Peripatetics through the gardens of science and life, כרך 37, Elsevier, 1990-01-01, Selected Topics in the History of Biochemistry Personal Recollections. III, עמ' 265–348
↑  ארכיון אוסף דוד פרישמן, בספרייה הלאומית
↑  ישראל איתן, דוד פרישמאן, הצבי, 15 במאי 1912
↑  דוד פרישמן, ""רק" פיליטוניסטן" בפרויקט בן-יהודה
1 2 3 4 5  התקופה, ספר ששה-עשר, ברלין-תל-אביב: שטיבל, תרצ"ד (1934)
↑  אלי אשד, דור המדבר של דוד פרישמן, באתר המולטי יקום של אלי אשד
↑  אברהם קריב, עטרה ליושנה; מאמרים על הספרות, על העם, על המדינה, עמ' 187, דביר, 1956
↑  חיים נחמן ביאליק, מכתב לשניאור, אודיסה, מוצאי שמחת תורה, תרס"ז, "אגרות ביאליק", ב, עמ' כ'
↑  לספר הסרוק באתר הספריה הלאומית לחצו כאן
↑  מקס נורדאו תרגום: דוד פרישמן (מגרמנית), "חוט הלב" בפרויקט בן-יהודה
↑  הנה הבאתי לך הגדות וסיפורים – פרחים נובלים בדרך כלל, באתר הבלוג של מכון גנזים ע"ש אשר ברש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261327805171  PLWABN: 9810590570305606  BnF: cb14517518x (data)  GND: 119256290  ISNI: 0000 0001 0979 2890  LCCN: nr89004416  NKC: zmp20211132666  NTA: 19150839X  SELIBR: 54431  SUDOC: 127490345  VcBA: 495/365108  VIAF: 61780725   WorldCat (עם VIAF): 61780725 
שלט ברחוב דוד פרישמן בירושלים
כל כתבי דוד פרישמאן
השיר עלטה מתוך "ליריקה"
"קין" של לורד ביירון, מתורגם על ידי דוד פרישמן
מתוך "גיטני'אלי" מאת רבינדרנת טאגור בתרגום פרישמן
"כה אמר זרתוסטרא" של ניטשה, בתרגום פרישמן
אדית וורטון

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1862 ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  11 באוגוסט 1937 (בגיל 75) סן-בריס-סו-פורה, צרפת 
 שם לידה:  Edith Newbold Jones 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות דה גונר 
 מקום מגורים:  ניו יורק, The Mount, Castel Sainte-Claire 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  רומן רומנטי 
 יצירות בולטות:  The Mount, Roman Fever, קיץ (ספר), The Decoration of Houses, The Greater Inclination, Crucial Instances, The Custom of the Country, בית השמחה, The Reef, עידן התמימות, The Touchstone, Old New York 
 תקופת הפעילות:  מ-1878 
 הושפעה מ:  הנרי ג'יימס, Vernon Lee 
 בן או בת זוג:  Edward Robbins Wharton 
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר לסיפורת (1921)  היכל התהילה הלאומי לנשים (1996)  אבירה בלגיון הצרפתי 
 חתימה:   
 
אדית וורטון
אדית וורטון (באנגלית: Edith Wharton; ‏24 בינואר 1862 – 11 באוגוסט 1937) הייתה סופרת אמריקאית, מחברת רומנים וסיפורים קצרים.
חייה

אדית ניובולד ג'ונס נולדה ב-24 בינואר 1862, למשפחה עשירה. הוריה היו ג'ורג' פרדריק ג'ונס ולוקרציה סטיבנס רינלאנדר. היו לה שני אחים: פרדריק רינלאנדר והנרי אדוארד.
ב-1885, בגיל 23, התחתנה עם אדוארד (טדי) רובינס וורטון, שהיה מבוגר ממנה ב-12 שנים. אדוארד בא ממשפחה מבוססת בבוסטון, בן למעמד החברתי של אדית, חובב ספורט וג'נטלמן, והיה שותף לאהבתה לנסיעות ולטיולים. במרוצת השנים התגלו אצל אדוארד וורטון סימני התערערות נפשית, שהלכו והחמירו. ב-1913, אחרי שוורטון עבר התמוטטות עצבים, אובחן כחולה נפש ואושפז בבית חולים, התגרשו אדית ואדוארד לאחר 28 שנות נישואים.
חייה > שנות היצירה

ב-1901 בנתה וורטון את אחוזת "ההר" (The Mount) בלנוקס, מסצ'וסטס, שם כתבה כמה מספריה, ובהם "בית השמחה" (1905), ספרה הראשון, שעוסק בעלילות "החברה הגבוהה" ואצולת הממון של ניו יורק במאה ה-19. בבית זה אירחה כמה מחשובי האישים בעולם הספרות של אמריקה, ובהם חברה הקרוב, הנרי ג'יימס.
לאחר מלחמת העולם הראשונה חילקה וורטון את זמנה בין פריז לפרובאנס, שם סיימה לכתוב את "עידן התמימות" ב-1920. ב-1921 זכה "עידן התמימות" בפרס פוליצר לספרות. וורטון הייתה האישה הראשונה שזכתה בפרס. היא דיברה צרפתית שוטפת והרבה מספריה פורסמו גם באנגלית וגם בצרפתית.
כתיבתה של וורטון מתאפיינת בהתבוננות בוחנת, מעמיקה ושנונה במעמדות באמריקה. שילוב מוצלח זה שירת אותה היטב בבואה לכתוב רומנים וסיפורים קצרים, עוקצניים והומוריסטים. בין ידידיה היו רבים מן האינטלקטואלים ידועי השם של אותה תקופה, כמו הנרי ג'יימס, סינקלר לואיס, ז'אן קוקטו ואנדרה ז'יד. פגישתה עם הסופר פרנסיס סקוט פיצג'רלד תוארה בידי העורכים של מכתביה כ"אחת הפגישות הכושלות ביותר בעולם הספרות האמריקאית". גם תאודור רוזוולט נמנה עם ידידיה.
בשנות מלחמת העולם הראשונה השקיעה את כל מרצה בעבודת צדקה למען פליטים, וב-1916 הוענק לה אות אבירת לגיון הכבוד הצרפתי כהוקרה על מחויבותה לעקורים. עבודת הרווחה שעסקה בה כללה הקמת סדנאות לנשים צרפתיות מובטלות, ארגון קונצרטים כדי לספק עבודה לנגנים, פתיחת בתי חולים לשחפנים והקמת "אכסניות אמריקאיות" לפליטים בלגים. עם סיום מלחמת העולם הראשונה ב-1918, נטשה את בית העיר האופנתי שלה ועברה ל"פאביון קולומב" בסן-בריס-סו-פורה הסמוכה, להתענג שם על מנעמי הכפר.
לצד כתיבתה הספרותית, הייתה וורטון אדריכלית נוף ומעצבת פנים מוערכת מאוד בזמנה. בתחום עיסוק זה כתבה מספר ספרים רבי השפעה, בהם הספר הראשון שלה שיצא לאור, "עיצוב בתים".
וורטון המשיכה לכתוב עד מותה ב-11 באוגוסט 1937 בגיל 75 בצרפת.
הרומן האחרון של וורטון "האריסטוקרטים", לא היה גמור כאשר נפטרה.
מספריה שתורגמו לעברית

איתן פרום, תרגמה טל ניצן-קרן, סדרת "קלאסי כיס", עם עובד, 1998.
קיץ, תרגמה מיכל אלפון, סדרת "הקלאסיקונים", עם עובד, 2009.
עידן התמימות, תרגמה עידית שורר, הוצאת כתר, 2013.
בית השמחה, תרגמה עידית שורר, הוצאת כתר, 2013.
לאחר מכן, תרגם דוד ישראל ארונשטם, הוצאת קתרזיס, 2024.
לקריאה נוספת

Hermione Lee, Edith Wharton, Vintage, 2007 (הספר בקטלוג ULI)
אידית וורטון – ערכים נצחיים בסיפורת (מאנגלית: יוחאי ג'רפי), דחק, כרך יד', 2022.
הערות שוליים

↑  שם הספר לקוח מפרק ז', פסוק ד' בספר קהלת
↑   יובל פלוטקין, הסיפור השנון שכתבה וורטון על כוחם של סודות מן העבר, באתר הארץ, 19 במרץ 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269813105171  PLWABN: 9810670104905606  BIBSYS: 90053145  BNE: XX974264  BnF: cb11929115r (data)  CANTIC: a10455334  CiNii: DA00639251  GND: 118767585  ICCU: CFIV019601  ISNI: 0000 0001 2122 241X  LCCN: n79151500  LNB: 000027265  MusicBrainz: e3926aff-cb44-4c7c-bddd-c429b695058d  NDL: 00477102  NKC: jn19990009089  NLA: 35602822  NLG: 68828  NLK: KAC199629779  NSK: 000085813  NTA: 068254784  RERO: 02-A003970839  SELIBR: 101646  SNAC: w6nq2xct  SUDOC: 027333280  Trove: 1011023  ULAN: 500205484  VcBA: 495/115830  VIAF: 17230986   WorldCat (עם VIAF): 17230986 
אחוזת "ההר", 2006
דיסני ג'וניור

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית   ישראל ישראל
 קטגוריה:  ילדים
 תאריך השקה:  ארצות הברית 14 בפברואר 2011 (רצועת שידור בערוץ דיסני), 23 במרץ 2012 (כערוץ טלוויזיה) ישראל 18 ביולי 2011 ב-yes  27 בנובמבר 2013 ב-HOT.  1 באוקטובר 2017 בסלקום tv
 בעלות:  Disney Entertainment 
 שפה:  אנגלית עברית (דיבוב) רוסית (דיבוב)
 משרד ראשי:  ארצות הברית
 שיטת שידור:  כבלים, VOD
 זמינות
 HOT:  אפיק 79 + VOD
 yes:  אפיק 84 (עברית) + VOD אפיק 222 (רוסית)
 סלקום TV:  אפיק 71 + VOD
 
 אתר רשמי
 
ערוץ דיסני ג'וניור (באנגלית: Disney Jr.; בעבר נכתב בתור Disney Junior) הוא ערוץ טלוויזיה בבעלות חברת וולט דיסני, הערוץ החל לפעול בתחילת 2011. בערוץ משודרות סדרות ותוכניות שקהל היעד שלהן הוא ילדים בגילאים שנתיים עד 12 שנים. בישראל הערוץ החל את שידוריו ב-18 ביולי 2011 ב-yes וב-27 בנובמבר 2013 ב-HOT. הערוץ משודר באפיק 84 ב-Yes ב-HOT בערוץ 79 והחל מ-1 באוקטובר 2017 התחיל לשדר גם בסלקום tv, וכן תכנים ממנו ב-VOD של שלוש החברות.
הפקות מקוריות של ערוץ דיסני ג'וניור

מיקי ומכוניות המירוץ
נדב ידי זהב
מועדון החברים של מיקי מאוס
צומת ג'ונגל
סוכן מיוחד אוסו
ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא
הנסיכה סופיה הראשונה
חבורת 7ג'
מיילס מהמחר
אלנה מאוולור
דוק רופאת צעצועים
כוח פיג'יי
ג'ייגנטו והדינוזאורים
משמר האריות
גולדי והדב
ערפדינה
גורים וחברים
הסרטים המצוירים של מיני
בקצב הדמיון
קייט ומים-מים
חייג'מות
חבורת איינשטיין
השריף קאלי במערב הפרוע
צום צום קצרים
חבריי טיגר ופו
מ.ו.ת.ק - משלוח ותובלת קטנטנים
חבובוטף
רוקטיר
בלואי
מירה, בלשית מלכותית
מיקי מאוס: כייף של בית
ספיידי וחבריו המופלאים
צוות תרנגול
אליס במאפיית הפלאות
יוריקה!
צוות פיירבאדס
לאקי דאק: ברווז בר מזל (סרט טלוויזיה)
מיקי מאוס: סיפורן של שתי מכשפות (ספיישל טלוויזיוני)
מלחמת הכוכבים: הרפתקאות של ג'דיי צעירים
חתלתולי על
אריאל
קיאה וגיבורי קימוג'ה
הגורים הבנאים
צעצוע של סיפור בקיצור
טין טן
נחש כמה אני אוהב אותך
טימי הטלה
עיר הקטרים
תותית
גספר וליסה
פינת הציפורים
דובים ונהנים
רון הברווזון
חוות דינו
גן ילדים: המחזמר
תוכניות נוספות בערוץ (שודרו בעבר בזמן דיסני ובג'טיקס)

אלאדין
בת הים הקטנה
אגדת טרזן
טימון ופומבה
101 דלמטים: הסדרה
לילו וסטיץ': הסדרה
ראו גם

חברת וולט דיסני
ערוץ דיסני
פלייהאוס דיסני
הערות שוליים

1 2  ערן בר-און, ערוץ נולד: "דיסני" השיקה את "דיסני ג'וניור", באתר ynet, 17 ביולי 2011
1 2  לי-אור אברבך, ‏הוט מעלה היום ערוץ ילדים חדש: דיסני ג'וניור, באתר גלובס, 27 בנובמבר 2013
בעלי דם קר

בעלי דם קר מסוגלים לתפקד עם חום גוף בטווח גדול יותר מבעלי דם חם
"בעלי דם קר" הוא מונח מיושן ומטעה. המונח הנכון הוא יצורים אקטותרמיים או   פּוֹיקִילוֹתרמיים; (מקור המילה מיוונית:פויקילוס= מגוון, תרמוס= חום). אלה בעלי חיים אשר חום גופם אינו קבוע ומשתנה בהתאם לטמפרטורת הסביבה. על פי האקדמיה ללשון העברית: מִשְׁתַּנֵּה חֹם גּוּף, מִשְׁתַּנֵּה חֹם.  העלאת חום גופם מותנית בזמינות וביכולת לנצל מקורות חום חיצוניים ולכן נקראים גם אקטותרמיים (אקטוס =מבחוץ).מקור החום העיקרי שלהם הוא השמש. מצב זה קיים בכל חסרי החוליות ושלוש מחלקות של חוליתניים: דגים, דו-חיים וזוחלים.
טמפרטורת הגוף קובעת את קצב התהליכים הביוכימיים בתאי הגוף, לכן גם ביצורים פויקילותרמיים יש צורך בוויסות מסוים של טמפרטורת הגוף, אותו הם מבצעים באמצעים שונים. בגלל תלותם בתנאים סביבתיים, רבים מהאקטותרמיים איטיים בתנועותיהם בלילה ובשעות הבוקר המוקדמותופעילותם מתגברת כאשר טמפרטורת הגוף מגיעה לטמפרטורה האופטימלית לאנזימים בגוף.
אצל מרבית הדגים טמפרטורת הגוף קרובה לזו של המים סביבם, מה שמסתכם בטמפרטורת גוף קבועה למדי, במשך כל עונה. בגלל שהדגים חיים במים קרירים או קרים ממש, קצב המטבוליזם שלהם איטי. הטמפרטורה המועדפת של סרטנים ושל השמך יכולה להשתנות במהלך היום, והטמפרטורה המועדפת של הקרפדה משתנה בהתאם למצבה התזונתי. הצרכים המשתנים הללו נענים על ידי תזוזתם ממקום למקום.
התאמות בזוחלים

מינים מסוימים של זוחלים הם בעלי תכונות אנטומיות המאפשרות להם ניצול משופר של אנרגיית השמש. אחת מהן היא שטח פנים גדול יחסית למסת הגוף. תכונה זו מאפשרת קליטה מהירה של חום או איבוד מהיר שלו, במקרה הצורך. מקרה ייחודי של התאמה נמצא אצל חרדון מצוי. זו מתבטאת בשינוי צבע הגוף בשעות שונות של היום. בבקרים גופו כהה יותר ונע בין אפור לשחור ממש, לקליטה מרבית של קרינה. בהמשך היום ילך צבעו ויתבהר עד שייעשה לאפור-צהבהב, בשעות הצהריים. השינוי בצבעים עונה על הצורך של החרדון ללווסת את חום גופו לטמפרטורה אופטימלית, כדי להיות מסוגל לבצע פעילות. התאמה אנטומית נוספת של זוחלים לתנאי סביבתם היא קיום שכבת שומן תת-עורית, לצמצום איבוד מים מגופם. תכונה זו חשובה מאחר שרוב הזוחלים הם יצורים יבשתיים, וחלק מהם חיים באזורים צחיחים.
אולם, בעיקר נמצא התאמות התנהגותיות:
התנהגויות לחימום הגוף:
רביצה בשמש, אצל פעילי יום
קליטה של חום ממשטח חם, כגון קרקע שחורה (שאגרה חום במהלך היום), אצל פעילי לילה
נחשים מסתלסלים על מנת לשמר את חום הגוף ונפתחים כדי להתקרר.
התנהגויות לקירור הגוף:
עמידה על קצות האצבעות (אצל לטאות למיניהן)
התנשמות בפה פתוח - הלחתה
הרעדת הגרון בפה פתוח - אידוי מהיר של מים וקרור מערכת הנשימה
חיפוש צל
טיפוס על עץ גבוה
זוחלים החיים באזורים בעלי אקלים מתון מקיימים תרדמת חורף, המתבטאת בחוסר פעילות והאטה משמעותית של המטבוליזם. בתקופה זו הם מאבדים עד 10% ממשקל גופם, למרות שאינם ניזונים. מנגד, קיימת "תרדמת קיץ", להקטנת פעילות בעונה היבשה, לשימור מים. היא מתרחשת כאשר טמפרטורת הסביבה גבוהה מאד או במצב של בצורת. בתרדמת הקיץ הזוחל יאבד ממשקל גופו, בגלל אובדן מים ומלחים.
השרדות מתחת לנקודת הקפאון

מקרה מעניין הוא זה של צפרדע העצים מצפון אמריקה (Rana sylvatica). בהיותה שייכת לדו-חיים, היא יצור פויקילותרמי. כאשר טמפרטורת הסביבה מתחילה לרדת, בתוך תאיו של גוף הצפרדע מתחיל להצטבר שתנן וסוכר (שמגיע מהכבד).שני חומרים אלה משמשים כמעכבי קפאון, וכאשר הטמפרטורה בחוץ יורדת הרבה מתחת ל-0 מעלות, הצפרדע מתחילה לקפוא, אך בגלל תוכן התאים לא נוצרים גבישים העלולים לקרוע את התאים. התהליכים המטבוליים של הצפרדע עוצרים וליבה מפסיק לפעום. כאשר מגיע האביב והטמפרטורה הסביבתית עולה, הלב חוזר לפעום והצפרדע שבה לפעילות מלאה.דוגמה נוספת של יצור פויקילותרמי השורד בטמפרטורת קיפאון הוא זחל של עש הדובון הארקטי הצמרי
( Gynaephora groenlandica). זחל זה אמור לאכול, להתגלם ולהפוך לבוגר-פרפר. אולם, באזור הארקטי, הקיץ קצר מאד והזחל אינו יכול לקבל מספיק מזון כדי להגיע לשלב הגולם. לכן, כאשר מגיע החורף, המיטוכונדריה בתאיו מתפרקים ונוצר גליצרול, המשמש כחומר מונע קיפאון. בעזרת חומר זה, העש קופא מבלי שבתאיו ייווצרו גבישי קרח מפרקי תאים. כאשר חוזר הקיץ, בתאי העש נוצרים שוב המיטוכונריה והוא חוזר לפעילות רגילה. תופעה זו יכולה לחזור על עצמה 14 פעם, במשך 14 שנה, עד שהעש מגיע לשלב הגולם.
ראו גם

בעלי דם חם
תרמורגולציה
הערות שוליים

1 2  Jennifer Kennedy, What Does Ectothermic Mean?, ThoughtCo, Lifelong Learning, ‏ספטמבר 2021
↑  רעיה אילן, חילוף חומרים בתא וגלגולי אנרגיה בעולם החי והצומח, ירושלים: יפתח, 1996, עמ' 176–178
↑  מעוז חביב, תופס צבע, באתר בקיצור - מטה יהודה, ‏פברואר 2022
1 2  ענבר כהן סבר, זוחלים, באתר מגן דוד ירוק - המכללה ללימודים פארא - וטרינריים
1 2 3  ורד שפירא, כך מתחממים בימים קרים, באתר מכון דוידסון - הזרוע החינוכית של מכון ויצמן, ‏ינואר 2017
פלורה

תרשים סכמטי המדגים את הפלורה על אי
הפלורה של יערות הגשם של פנמה, בהם שלל גדול של מיני צומח.
חורשת אורנים בצרפת. ביערות מחטניים ישנם רק מיני עצים וצמחים בודדים.
פְלוֹרָה (מלטינית: Flora) או צמחייה היא אוסף כל מיני הבר שנמצאים בחבל ארץ מוגדר ומסוים. עמם נמנים באותהּ מידה צמחים זעירים ונדירים שמופיעים רק פעם אחת וצמחים גדולים ונפוצים השולטים בנוף. המונח המקביל לבעלי חיים הוא "פאונה". אוסף הצמחים ובעלי החיים יחד נקרא "ביוטה". לעיתים כוללים במונח פלורה גם חיידקים ואצות.
המילה פלורה מתייחסת גם לספר או פרסום מדעי המונה ומתאר בליווי איורים את אינוונטר הצמחים בארץ או בחבל ארץ מסוים. לדוגמה הפלורה של ארץ ישראל, על פי המיון הגאוגרפי המקובל בבוטניקה, נקראת פלורה פלשתינה (Flora Palaestina) והיא פורסמה על ידי האקדמיה הלאומית למדעים בישראל.
מקור המילה "פלורה" בלטינית, ובמקור היא מתייחסת לאלת הפרחים הרומית פלורה.
ראו גם

צומח (פיטוגאוגרפיה)
אנדמיות (ביולוגיה)
איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה

ערך זה עוסק במלכת קסטיליה, אשתו של פרננדו השני, מלך אראגון. אם התכוונתם לדוכסית יורק, רעייתו של אדמונד מלאנגלי, דוכס יורק, ראו .
איזבלה הראשונה (בספרדית: Isabel I de Castilla‏; 22 באפריל 1451 – 26 בנובמבר 1504) הייתה מלכת קסטיליה מ-1474 ועד מותה ב-26 בנובמבר 1504. איזבלה נישאה לפרננדו השני, מלך אראגון, ובכך איחדה את שתי הממלכות. איחוד זה היה הבסיס להקמתה של ספרד המודרנית.
איזבלה הראשונה מקסטיליה ופרננדו השני מאראגון נודעו כמלכים הראשונים שכונו "מלכת ספרד" ו"מלך ספרד", בהתאמה.
האירועים המרכזיים במהלך שלטונה היו: השלמת הרקונקיסטה: כיבוש ממלכת גרנדה המוסלמית והשלמת איחוד חצי האי האיברי תחת שלטון נוצרי. צו אלהמברה: גירוש המוני של יהודים מספרד בשנת 1492. הקמת האינקוויזיציה הספרדית: בית דין מיוחד שנועד לדכא כפירה ואפיקורסות. מימון מסעו של כריסטופר קולומבוס אשר הוביל לגילוי יבשת אמריקה בשנת 1492 והקמת האימפריה הספרדית.
חייה > ילדותה

איזבלה נולדה ב-22 באפריל 1451 לחואן השני, מלך קסטיליה ואיזבלה מפורטוגל, מלכת קסטיליה, בתם של ז'ואאו, מושל פורטוגל ואיזבל מבארסלוש. עם לידתה הייתה איזבלה השנייה בסדר הירושה לכתר קסטיליה, לאחר אחיה למחצה הבכור, אנריקה הרביעי אנריקה, שהיה מבוגר ממנה ב-26 שנים, היה נשוי אך עדיין לא היה לו יורש מה שהגביר את סיכוייה לרשת את הכס עם זאת, המצב השתנה עם לידתו של אחיה הצעיר, אלפונסו בשנת 1453. לידתו של אלפונסו הורידה את איזבלה למקום השלישי בסדר הירושה, והפחיתה עוד יותר את סיכוייה לעלות לכס המלכות. לאחר מות אביה, חואן השני, בשנת 1454, ירש אחיה הגדול אנריקה הרביעי את המלוכה וגירש את איזבלה ושאר קרוביו מהממלכה.
עם התקרבותה של ז'ואנה מפורטוגל, רעייתו של אנריקה ללידת בתה חואנה, הורה המלך על העברתם של איזבלה ואחיה אלפונסו לחצר המלוכה בסגוביה. צעד זה נועד להבטיח פיקוח הדוק על הנסיכים הצעירים ולסיים את חינוכם תחת עינו הפקוחה של המלך. היא קיבלה השכלה בסיסית שכללה לימודי קריאה, כתיבה, חשבון, היסטוריה ודקדוק. בנוסף, היא למדה מוזיקה, ריקוד ורקמה, שהיו נחשבות לחיוניות לחינוך של נסיכה. השכלתה הדתית קיבלה מקום של כבוד, והיא חונכה על עקרונות הנצרות הקתולית. בהיותה בת שבע-עשרה ביקשו אצילים למרוד במלך אנריקה ולמנות אותה למלכה במקומו, אך היא סירבה והכירה במלכותו של אחיה. בתמורה, הוכרה איזבלה על ידיו כיורשתו.
חייה > נישואים

נישואיה של איזבלה מקסטיליה ופרננדו מאראגון היו תוצאה של משא ומתן דיפלומטי סודי שנערך בין חואן השני, מלך אראגון, לאיזבלה עצמה. הנישואים בין איזבלה ופרננדו נערכו ב-19 באוקטובר 1469. עם נישואיה לפרננדו השני, מלך אראגון, הפכה איזבלה למלכת הממלכה המאוחדת של קסטיליה ואראגון. הנישואים היו הבסיס לאיחוד של ספרד, שהושלם באופן רשמי בשנת 1492 עם כיבוש גרנדה. איזבלה ובעלה קיבלו יחד את התואר "המלכים הקתוליים" מידי האפיפיור אלכסנדר השישי.
חייה > מראה

איזבלה הייתה אישה נמוכת קומה אך בעלת מבנה גוף חזק ויציב. עורה תואר כבהיר מאוד ושיערה תואר כצבע שנע בין גוון בלונדיני-תות לגוון ערמוני. מקורות שונים מתארים את שיערה של איזבלה כזהוב או בלונדיני. תיאורים אלו נתמכים לעיתים בדיוקנאות תקופתיים המציגים אותה עם שיער בהיר. יתרה מכך, קיימים גם דיוקנאות המציגים את איזבלה כברונטית. דיוקנאות ישנים מהמאות ה-15 וה-16, סובלים לעיתים קרובות משינויים כימיים בפיגמנטים המשמשים לציור השיער. תופעה זו עלולה לגרום לשינוי בצבע המקורי של השיער, כך ששיער שצויר במקור כבהיר עלול להיראות כיום כהה יותר. פסל של איזבלה בקתדרלת גרנדה, מציג אותה כשחורת שיער.
שלטונה > מדיניות חוץ

לאחר מאות שנים של מאבקים בין הממלכות הנוצריות והאמירות המוסלמית באיבריה, נותרה רק ממלכת גרנדה כנקודה האחרונה בשליטת המוסלמים שנשלטה בידיהם מאז אמצע המאה ה-13. הנקודה שנחשבת בדרך כלל לתחילתה של המלחמה הסופית על גרנדה היא פברואר 1482, כאשר איזבלה ופרננדו הגיעו למדינה דל קמפו, אזור אסטרטגי בקרבת גרנדה. בעוד שהמלכים הקתולים, הציגו חזית מאוחדת ונחושה בכיבוש גרנדה, המצב הפוליטי בגרנדה היה שונה בתכלית. חוסר אחדות פנימי, מאבקי כוח בין השליטים השונים והיעדר אסטרטגיה צבאית ברורה, היוו גורמים מכריעים שהחלישו את ההתנגדות המוסלמית. לאחר שנים של מאבקים ומצורים חלקיים, החל המצור המכריע על גרנדה בחורף 1491. כוחותיה המאוחדים של קסטיליה ואראגון, בפיקודו של איזבלה ופרדננדו, הטילו מצור הדוק על העיר. לאחר כמעט שנה של מצור, ב-2 בינואר 1492, נכנעה גרנדה. בכך הסתיים שלטון המוסלמים באיבריה ונכבשה הממלכה האחרונה שלהם בחצי האי. אחד הסמלים הבולטים של הכיבוש היה הפיכת המסגד הגדול של גרנדה לכנסייה. לאחר כיבוש גרנדה נחתם הסכם בין המלכים הקתולים, לבין המוסלמים והיהודים שנותרו בעיר. הסכם זה הבטיח, לכאורה, חופש דת וחיים תחת שלטון נוצרי. המוסלמים והיהודים הורשו לשמור על רכושם, מנהגיהם ודתם. שלושה חודשים בלבד לאחר הכיבוש באפריל אותה שנה, חתמה המלכה איזבלה על הסכמים עם כריסטופר קולומבוס. הסכמים אלו סיפקו לקולומבוס את החסות המלכותית והמשאבים הנחוצים למימון מסעו. ההחלטה על התפשטות ספרד באמצעות מסעות קולומבוס לשם ביסוס האימפריה הספרדית כמעצמה פוליטית ולשם הפצת הקתוליות.
שלטונה > גירוש היהודים

עם כיבוש גרנדה והשלמת הרקונקיסטה רצו המלכים הקתולים, לבסס את אחדותה הדתית והלאומית של ספרד. כלי מרכזי להשגת מטרה זו היה הקמת האינקוויזיציה הספרדית בשנת 1478. אף על פי שגם איזבלה תמכה באחדות דתית, היא התנגדה בתחילה לנקיטת צעדים קשים נגד היהודים, מכיוון שהם תרמו רבות לכלכלת ספרד. ב-31 במרץ 1492 הוצא צו אלהמברה לגירוש היהודים. לאחר ויכוחים ומאבקים פנימיים, נכנעו איזבלה ופרננדו ללחצים הכנסייתיים והלאומניים. ב-31 במרץ 1492, נחתם צו אלהמברה, שהורה על גירושם של כל היהודים מספרד תוך ארבעה חודשים. צו האלהמברה הטיל מגבלות קשות על היהודים שגורשו. היהודים קיבלו ארבעה חודשים, עד סוף יולי, לעזוב את ספרד. עם זאת, הם נאסרו מלקחת איתם מטבעות זהב או כסף, תכשיטים, נשק, סוסים או כל נכס אחר בעל ערך. מאות רבות מיהודי ספרד בחרו שלא לעזוב את המדינה. חלקם התנצרו באופן כפוי, תוך שהם ממשיכים לקיים את מצוות היהדות בסתר. קבוצה זו חיה תחת חשד מתמיד מצד האינקוויזיציה הספרדית.
שנותיה המאוחרות

איזבלה פרשה רשמית מכל ענייני הממשל ב-14 בספטמבר 1504, עקב מחלתה המתמשכת. היא נפטרה חודשים ספורים לאחר מכן, ב-26 בנובמבר באותה שנה, בארמון המלוכה במדינה דל קמפו. בתה חואנה הראשונה, מלכת קסטיליה עלתה לשלטון במקומה.
ב-1974 הוכרה איזבלה כ"משרתת האל" על ידי הכנסייה הרומית-קתולית.
משפחתה

לפרננדו ואיזבלה נולדו שבעה ילדים, מתוכם הגיעו חמישה לבגרות:
איזבלה מאראגון, מלכת פורטוגל (1470–1498), התחתנה עם אפונסו, נסיך פורטוגל, ולאחר מכן התחתנה עם מנואל הראשון, מלך פורטוגל
חואן, נסיך אסטוריאס (1478–1497), התחתן עם מרגרטה מהבסבורג, בתו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
חואנה הראשונה, מלכת קסטיליה (1479–1555), התחתנה עם פליפה הראשון, מלך קסטיליה, והייתה אמו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
מריה מאראגון, מלכת פורטוגל (1482–1517), התחתנה עם מנואל הראשון, מלך פורטוגל
קתרין מאראגון (1485–1536), התחתנה עם ארתור, נסיך ויילס, ולאחר מכן התחתנה עם הנרי השמיני, מלך אנגליה
בזכות כוחם הרב כשליטים בממלכה משותפת, נישאו בנותיהם למספר שושלות אירופיות ובכך הניחו את הבסיס לירושה העצומה של נכדם, קרלוס הראשון.
בתרבות הפופולרית

דמותה של איזבלה מוצגת בסרט "המעיין" משנת 2006, בבימויו של דארן ארונופסקי. היא מגולמת על ידי רייצ'ל וייס, והעלילה מתארת את המלכה שולחת קונקיסטאדור למסע חיפוש של עץ החיים באזור השייך לבני המאיה.
דמותה היא הדמות הראשית בסדרה "איזבל" (Isabel) בהפקת הטלוויזיה הספרדית (TVE), הסדרה שודרה במשך שלוש עונות, במהלך השנים 2012–2014. הסדרה מתמקדת בחייה של איזבל, מהמאבק על הכתר דרך המלחמה בממלכת גרנדה ועד למסעותיו של קולומבוס לעולם החדש.
הערות שוליים

↑  Cristina Guardiola-Griffiths, Isabel I, Queen of Castile, Oxford Bibliographies, ‏23 November 2021
↑  Joan-Lluís Palos, To seize power in Spain, Queen Isabella had to play it smart, National Geographic Society, ‏28 March 2019
↑  Queen Isabel I of Castile, Woodbridge, UK: Boydell and Brewer Limited, 2009, ISBN 978-1-84615-668-7
1 2  Jonathan Ray, What if King Ferdinand and Queen Isabella had not expelled the Jews of Spain in 1492?*, Cambridge University Press, 2016-01-01, עמ' 58–80
1 2  Alain Hugon, John Edwards, The Spain of the Catholic Monarchs, 1474-1520, Oxford, Blackwell Publishers, 2000,324 p., £17.99, Revue d’histoire moderne & contemporaine n o 49-4bis, 2002-12-01, עמ' 158a–159 doi: 10.3917/rhmc.495.0158
↑  Lisa Vollendorf, David A. Boruchoff, Isabel la Católica, Queen of Castile: Critical Essays, Hispania 89, 2006-12-01, עמ' 871 doi: 10.2307/20063395
1 2 3 4 5  William Whatley Pierson, Ierne L. Plunkett, Isabel of Castile and the Making of the Spanish Nation, 1451-1504., The Hispanic American Historical Review 4, 1921-02, עמ' 100 doi: 10.2307/2506086
↑  DEREK W. LOMAX, W. H. Prescott, "History of the Reign of Ferdinand and Isabella the Catholic", ed. C. Harvey Gardiner (Book Review), Bulletin of Hispanic Studies 40, 1963-04, עמ' 120 doi: 10.3828/bhs.40.2.120a
1 2 3 4 5  Helen Rawlings, Review: John Edwards, Ferdinand and Isabella, Profiles in Power series, Pearson Longman: Harlow, 2005; 200 pp.; 0582218160, £17.99 (pbk), European History Quarterly 38, 2008-01, עמ' 136–137 doi: 10.1177/02656914080380010413
↑  Peggy K. Liss, Isabel the Queen: Life and Times. New York: Oxford University Press, The American Historical Review, 1994 doi: 10.1086/ahr/99.4.1334-a
| מלכי ספרד |
| --- | --- | --- |
| המלכים הקתוליים | פרננדו השני ואיזבלה הראשונה |  |
| בית הבסבורג | פליפה הראשון • קרלוס הראשון • פליפה השני • פליפה השלישי • פליפה הרביעי • קרלוס השני |  |
| בית בורבון | פליפה החמישי • לואיס הראשון • פליפה החמישי • פרננדו השישי • קרלוס השלישי • קרלוס הרביעי • פרננדו השביעי • קרלוס הרביעי |  |
| בית בונפרטה | ז'וזף בונפרטה |  |
| בית בורבון (שיבה ראשונה) | פרננדו השביעי • איזבלה השנייה |  |
| בית סבויה | אמדאו הראשון |  |
| בית בורבון (שיבה שנייה) | אלפונסו השנים עשר • אלפונסו השלושה עשר |  |
| בית בורבון (שיבה שלישית) | חואן קרלוס הראשון • פליפה השישי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263011905171  PLWABN: 9810595446105606  BIBSYS: 90546524  BNE: XX1146476  BnF: cb120034786 (data)  CANTIC: a11537243  CiNii: DA05141484  GND: 11863982X  ICCU: VEAV521733  ISNI: 0000 0001 1030 6327  LCCN: n50081472  LNB: 000180557  NDL: 00620863  NKC: jn20010525017  NLA: 35483687  NLG: 45878  NTA: 068865279  RERO: 02-A013680297  SELIBR: 321954  SNAC: w60g3nsz  SUDOC: 028141334  Trove: 969462  ULAN: 500354989  VcBA: 495/1217  VIAF: 88621705   WorldCat (עם VIAF): 88621705 
איזבלה בשנת 1485
"קולומבוס לפני המלכה" – ציור שמן משנת 1843 מעשה ידי האמן האמריקאי עמנואל לויצה, המוצג במוזיאון ברוקלין. הציור מתאר סצנה היסטורית שבה כריסטופר קולומבוס ניצב מול איזבלה הראשונה ופרננדו השני, מלך אראגון, ומשכנע אותם לממן את מסעו שהוביל לגילוי יבשת אמריקה.
דיוקן של איזבלה הראשונה (בין 1501–1504)