stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון פוינדקסטר
קריירה בצי

כמפקד שייטת המשחתות ה-31, היה פוינדקסטר מפקד לוחמת השטח והלוחמה נגד צוללות של קבוצות הקרב במערב האוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי, והוא פיתח טקטיקות והליכי ניהול קרב חדשים תחת "תפישת מפקד הלוחמה המורכבת". כמפקד של משחתת הטילים המונחים "אינגלנד" (USS England), הוא היה חלוץ השימוש במחשבים בספינות. הוא גם שירת כקצין מכונה במשחתות.
כסגן מפקד פיקוד ההדרכה והאימונים של הצי, כללו תפקידיו את האחריות על תוכניות ההדרכה והאימונים הנרחבות של הצי, שבמסגרתם הוא יזם תוכנית לפיתוח מערכת ניהול נתונים לטובת ניהול יעיל יותר של מסלולי ההדרכה.
בין תפקידי המטה המשמעותיים ביותר של פוינדקסטר ניתן למנות את עוזר ראש המבצעים הימיים, עוזר מינהלי למזכיר הצי ועוזר מיוחד למזכיר ההגנה לניתוח מערכות. הוא התקדם בסולם הדרגות עד דרגה זמנית של תת-אדמירל, אך הוא פרש ב-1987 בדרגת אדמירל-משנה הנמוכה יותר על רקע חלקו בפרשת איראן-קונטראס.
בממשל הפדרלי

בשנים 1981–1983 שירת פוינדקסטר כעוזר הצבאי ליועץ לביטחון לאומי. לאחר מכן ועד 1985 הוא שימש כסגן היועץ לביטחון לאומי ולאחר מכן ועד 1986 הוא שימש בתפקיד היועץ לביטחון לאומי בממשלו של הנשיא רונלד רייגן. בשנים 1983–1985 היה פוינדקסטר אחראי להובלת וניהול צוות המועצה לביטחון לאומי כיושב ראש צוות ניהול המשברים. כיועץ לביטחון לאומי הוא היה אחראי על מתן ההמלצות לנשיא בנושאי הביטחון הלאומי, מדיניות החוץ ומדיניות ההגנה.
בין האירועים בהם לקח פוינדקסטר תפקיד משמעותי ניתן למנות את יוזמת ההגנה האסטרטגית ("מלחמת הכוכבים"), מבצע זעם דחוף, חטיפת האונייה אקילה לאורו, מבצע קניון אל דוראדו ופסגת רייקיאוויק.
בממשל הפדרלי > פרשת איראן-קונטראס

פרשת איראן-קונטראס התרחשה כתוצאה ממעורבותה של ארצות הברית במשלוח כספים וכלי נשק לאיראן לצורך שחרור בני הערובה האמריקאים בלבנון, ושליחת סיוע לקונטראס בניקרגואה. מעורבות זו הייתה הפרה של תיקון בולנד (אנ') שמנע מעורבות ישירה או עקיפה של ארצות הברית בפעילות הקונטראס. בעדויות בפרשה נחשף שפוינדקסטר היה ראש הארגון להעברת כלי הנשק לאיראן ושהוא פיקח על אנשים אחרים שהיו מעורבים בפרשה, ובהם אוליבר נורת'.
פוינדקסטקר ונורת' תיקשרו באמצעות ערוץ שנודע בכינוי "ההמחאה הפתוחה הפרטית" (Private Blank Check) שאותו פתח פוינדקסטר במחשב של המועצה לביטחון לאומי. באמצעות מערכת זו יכלו השניים לשגר זה לזה מסרים שנקראו PROFS, וכך להימנע מחשיפה שלהם לעיני חברי המועצה האחרים. מערכת זו לא הייתה מוצלחת. אף על פי שהן פוינדקסטר והן נורת' ניסו למחוק את המסרים, סוכנות התקשורת של הבית הלבן הצליחה לשחזר כמה מהם, שמאוחר יותר נעשה בהם שימוש בתביעה נגד השניים. ב-25 בנובמבר 1986, לאחר חשיפת הפרשה לציבור, אולץ פוינדקסטר להתפטר מתפקידו כיועץ לביטחון לאומי.
ב-7 באפריל 1990 הורשע פוינדקסטר בחמישה סעיפים של מתן עדות שקר בפני הקונגרס והפרעה לפעילות ועדת החקירה של הקונגרס שחקרה את הפרשה, ועסקה בחקירת מכירות הנשק הסמויות לאיראן והעברת התמורה ממכירות אלו למורדים שנלחמו להפלת ממשלת החזית הסנדיניסטית בניקרגואה. ההרשעות של פוינדקסטר בוטלו בערעור ב-1991, בשל חשיפתם של כמה מהעדים שהעידו נגדו במשפטו לעדויות שנמסרו בקונגרס, אף על פי שהקונגרס העניק לעדויות אלו חסינות.
קריירה עסקית

בשנים 1988–1989 שימש פוינדקסטר כמדען הראשי של חברת Presearch, Inc, שעיקר עיסוקה היה במחקר וניתוח ביטחוני. לנוכח קיצוצים צפויים בתקציב ההגנה, הצטרף פוינדקסטר לחברה כדי לפתח יוזמת עסקיות חדשות. הוא תכנן ופיתח מרכיבי חומרה ותוכנה כאבטיפוס למערכת הדמיה דיגיטליות בזמן אמת לשימוש לצורכי ביטחון פיזי במתקנים רגישים. במערכות אלו נעשה שימוש במסגרת חוזה למערכות האבטחה של תחנות כוח גרעיניות.
בשנים 1990–1996 שימש פוינדקסטר כשותף מייסד של חברת TP Systems, חברה לפיתוח תוכנה שמתמחה בתוכנה מסחרית למחשבים האישיים של IBM ותואמיהם. הוא היה המתכנן והמתכנת הראשי בחברה, שהפיתוחים שלה כללו מנפה שגיאות לסביבת ריבוי משימות, תוכנית תקשורת ל-BBS, ויישומים רבים.
בשנים 1993–1996 שימש פוינדקסטר כיועץ לקבוצת אלקינס. חברה זו הייתה שותפות עסקית עם Electronic Data Systems, שפיתחה את רשת ההדרכה האינטראקטיבית (EITN), מערכת ממסר להדרכות מבוסס לוויין. פוינדקסטר היה יושב ראש ועדת הייעוץ הימי וחבר במועצת המנהלים של אלקינס. הוא גם סיפק שירותי ייעוץ לתכנון אסטרטגי.
בשנים 1996–2002 שימש פוינדקסטר כסגן נשיא חברת SYNTEK טכנולוגיות, חברה קטנה לטכנולוגיות עילית שחתומה על חוזים בארצות הברית וברחבי העולם בתחומי ההגנה והמסחר. פוינדקסטר היה האחראי לייעוץ בנושאי ניהול וניהול מיזמי מערכות המידע, לדוגמה, מיזם גנואה של DARPA.
ב-2000 הצטרף פוינדקסטר לחברת ספרון טכנולוגיות וב-2007 לתאגיד ברייט פלנאט. בספרון הוא לקח חלק בפעילות החברה בעיראק ליצירת כלים להפעלת ניתוח ישויות ברשתות של ארגוני הטרור להפעלת מטעני צד. לאחר 2007 פרש פוינדקסטר מעסקי הביטחון הלאומי ופעל לקידום טכנולוגיות בסיס זיכרון אסוציאטיבי (Associative Memory Base) לסוכנויות ממשלתיות אזרחיות כמו שירות הכנסות הפנים לאיתור מעשי הונאה.
מינואר 2002 ועד אוגוסט 2003 שימש פוינדקסטר כראש המשרד לניטור מידע (Information Awareness Office) של DARPA. תפקידו של משרד זה הוא לדמות, לפתח, ליישם, לשלב, ולהדגים טכנולוגיות העברת מידע ומערכות בקרה בחוג סגור מטרת מערכות אלו היא לפעול נגד איומים, בעיקר איומי טרור, באמצעות השגת מידע כולל ובכך לסייע להערכות מקדימה נגדם. על פוינדקסטר נמתחה ביקורת מצד התקשורת ומצד כמה פוליטיקאים בנוגע לשוק ניתוח המדיניות (Policy Analysis Market), שהוא שוק חיזוי תאורטי שמתגמל את המשתתפי בו על חיזוי מדויק של מגמות גאופוליטיות במזרח התיכון ובמקומות אחרים. מיזם זה תואר בתקשורת ככזה שמאפשר למשתתפים בו להפיק רווחים ממעשי רצח של ראשי מדינות ומעשי טרור כאמצעי לחיזוי מגמות. מחלוקת זו הובילה לעריכת בדיקה כללית של המשרד לניטור מידע על ידי הקונגרס. כתוצאה מכך בוצעו קיצוצים בתקציב המשרד ובאוגוסט 2003 פרש פוינדקסטר מ-DARPA.
חיים אישיים

רעייתו של פוינדקסטר, לינדה, הייתה אשת כמורה בכנסייה האפיסקופלית במשך 13 שנים, אך פרשה מהכמורה לאחר שהמירה את דתה לנצרות קתולית. לזוג חמישה ילדים, כולל אלן פוינדקסטר, שב-2012 נהרג בתאונת אופנוע ים, והיה טייס חלל בנאס"א שהשתתף במשימת מעבורות החלל STS-122 לתחנת החלל הבינלאומית והיה מפקד משימה STS-131.
הערות שוליים

1 2  "Appointment of John M. Poindexter as Assistant to the President for National Security Affairs". Ronald Reagan Presidential Library. December 4, 1985.
↑  "Poindexter Opts for Demotion, to Stay in Navy". Los Angeles Times. March 3, 1987.
↑  Stephen Engelberg, Poindexter Charged With Deleting Files, New York Times, March 17, 1988.
↑  "Chapter 3: United States v. John M. Poindexter". Federation of American Scientists.
↑  ROBERT L. JACKSON, Poindexter Verdict Is Overturned in Iran-Contra Case : Convictions: U.S. appeals court says immunized testimony tainted witnesses at ex-Reagan aide’s trial. Also, Elliott Abrams gets probation for his role in affair, Los Angeles Times, NOV. 16, 1991
↑  Board of Directors". Brightplanet.com. Archived from the original on 2013-02-02.
↑  Lundin, Leigh (7 July 2013). "Pam, Prism, and Poindexter". Spying. Washington: SleuthSayers.
↑  Zenit Staff (August 30, 2001). "Woman Episcopalian Priest Converts to Catholicism: Linda Poindexter Defends All-Male, Celibate Clergy". Zenit.
פוינדקסטר (מימין) עם הנשיא רונלד רייגן, 1986
דאצ'יה קישינב

מועדון הכדורגל דאצ'יה קישינב היה מועדון כדורגל מהעיר קישינב, בירת מולדובה. המועדון היה אחד הצעירים במולדובה ונוסד רק בשנת 2000 אך הפך להיות אחד ממועדוני הצמרת של המדינה. המועדון פורק בסוף שנת 2017. הישגי השיא של הקבוצה הם סגנות הגביע המולדבי בעונת 2004/05 ואליפות בעונת 2010/11.
הופעות באירופה

הקבוצה שיחקה בגביע האינטרטוטו בעונת 2003, אז ניצחה בסיבוב הראשון את קבוצת GI גוטה מאיי פארו וגברה בסיבוב השני על קבוצת פרטיזן טיראנה האלבנית שניצחה בסיבוב שלפני כן את קבוצת מכבי נתניה מישראל אך הפסידה בסיבוב השלישי לקבוצת שאלקה 04 הגרמנית.
הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א בעונת 2005/06, אז הפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון לקבוצת פ.צ. ואדוץ מליכטנשטיין, 2-0 בליכשטנשטיין, כך שניצון 1-0 אותו השיגה במולדובה לא הספיק והיא הודחה מהמפעל.
בעונת 2007 חזרה הקבוצה לגביע האינטרטוטו, אז גברה בסיבוב הראשון על קבוצת פ.ק. באקו מאזרבייג'ן בזכות פנדלים.  בסיבוב השני גברה הקבוצה על קבוצת סנט גאלן משווייץ אך הפסידה בסיבוב השלישי והאחרון לקבוצת המבורג הגרמנית, שהגיעה בסוף אותה עונה לשמינית גמר גביע אופ"א.
בעונת 2008/2009 שיחקה הקבוצה במוקדמות גביע אופ"א אך הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת בוראץ צ'אצ'אק מסרביה והודחה מהמפעל.
בעונת 2011/12 שיחקה הקבוצה בפעם הראשונה במוקדמות ליגת האלופות אך הפסידה כבר בסיבוב המוקדמות השני לקבוצת זסטפוני מגאורגיה והודחה מהמפעל.
תארים והישגים

ליגת העל המולדובית:
אליפות: 2010/11
סגנות: 2007/08, 2008/09, 2016/2017
הסופר קאפ המולדובי:
זכייה: 2011
הגביע המולדובי:
סגנות: 2004/05
גביע הנשיא הטורקמני:
זכייה: 2006
שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

מולדובה אלכסנדרו גולבן
מולדובה דניס רומננקו
מולדובה אדריאן סוסנוסקי
מולדובה וויורל פרונזה
מולדובה ויקטור קומלאונוק
מולדובה ואדים בולוחאן
איג'יפטאייר

איירבוס A330-200 של החברה בצביעה הישנה
בואינג 777-300ER של החברה
איג'יפטאייר (בערבית: مصر للطيران [תעתיק מדויק: מצר ללטיראן]; באנגלית Egyptair) היא חברת התעופה הלאומית של מצרים וחברת התעופה הגדולה במדינה. איג'יפטאייר הוקמה ב-7 ביוני 1932 בשם מִצְר אייר והחלה לפעול באופן רשמי ביולי 1933 בקו קהיר-אלכסנדריה. בשנת 1971 קיבלה החברה את שמה הנוכחי.
הלוגו של חברת התעופה הוא דמותו של הורוס, אל השמים במיתולוגיה המצרית העתיקה, אשר תואר בדרך כלל כבז או איש עם ראש של בז.
תולדות החברה

החברה נוסדה ב-7 במאי 1932 והחלה את פעילותה באוגוסט 1933 בטיסות בקו קהיר-אלכסנדריה. היא הייתה החברה הבינלאומית הראשונה שנחתה בשדה התעופה וילהלמה.
חברת התעופה חגגה את שנתה ה-75 בשנת 2007, וב-11 ביולי 2008 היא הצטרפה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס. באותה הזדמנות החליפה החברה את סמלה וקבעה עיצוב חדש למטוסיה.
ב-19 במאי 2016 התרסק מטוס איירבוס A320 של החברה, שהיה בטיסה 804 מנמל התעופה שארל דה גול שבפריז אל נמל התעופה קהיר, לאחר כניסתו אל התחום האווירי של מצרים מעל הים התיכון.
ב-4 בנובמבר 2019 המזגה חברת הבת איג'יפטאייר אקספרס אל החברה, ומטוסיה נמכרו. מטוסי האיירבוס A220-300 שהיו ממוענים אל חברת הבת, נמסרו לאיג'יפטאייר.
פעילות החברה בישראל

ב-3 באוקטובר 2021 החלה איג'יפטאייר להפעיל טיסות מקהיר לתל אביב במקום אייר סיני.
החברה מפעילה 4 טיסות שבועיות בין נמל התעופה הבינלאומי של קהיר לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מופעלות במטוסי האיירבוס צרי הגוף של החברה. זהו הקו הקצר ביותר של החברה, כ-400 קילומטרים בקו אווירי. אורך הטיסה הוא שעה ו-25 דקות. כאשר נתיב הטיסה עוקף את רצועת עזה ומגיע למצרים מכיוון הים, במסלול המאפשר מבט על הדלתא של הנילוס, הנושקת אל תוך הים ויוצרת מארג של תעלות, שטחי חקלאות וכפרי בוץ.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2020:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> C | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A220-300 | 12 | — | — | 137 | 137 | הוזמן במקור לאיג'יפטאייר אקספרס |
| איירבוס A320neo | 8 | — | 16 | 126 | 142 | יתקבלו החל משנת 2020 |
| איירבוס A321neo | — | 7 | אין מידע | אין מידע | אין מידע |  |
| איירבוס A330-200 | 4 | — | 24 | 244 | 268 |  |
| איירבוס A330-300 | 4 | — | 36 | 265 | 301 |  |
| בואינג 737-800 | 29 | — | 24 | 120 | 144 |  |
| בואינג 777-300ER | 6 | — | 49 | 297 | 346 |  |
| בואינג 787-9 | 6 | 2 | 30 | 279 | 309 |  |
איג'יפטאייר קרגו
| איירבוס A300-600RF | 2 | — | מטען | מטען | מטען |  |
| איירבוס A330-200RF | 2 | — | מטען | מטען | מטען |  |
| סה"כ | 73 | 7 |  |  |  |  |
חברות בת

אייר סיני
הערות שוליים

↑  אסף זלצר, בשערי מדינה, אלבום לתולדות נמל התעופה, הוצאת יד בן צבי, 2011, עמ' 30
↑  דניאל סלאמה, לראשונה: מטוס איג'יפטאייר נחת בנתב"ג בטיסה סדירה, באתר ynet, 3 באוקטובר 2021
↑  פרטי צי המטוסים של איג'יפטאייר, באתר airfleets.net (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 6135760-1  LCCN: n2005072341  VIAF: 135610584   WorldCat (עם VIAF): 135610584 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברות תעופה ובנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איום ברצח

איום ברצח הוא איום לרצוח אדם. איומים ברצח מופיעים בהקשרים רבים, החל מהקשר של בני זוג, דרך איומים על פקחי חנייה, איומים על מעסיקים על רקע פיטורין, סחיטה עבריינית וכלה באיומים על רקע פוליטי.
עבירה פלילית בישראל

בישראל, איום ברצח, ככל איום, הוא עבירה פלילית שדינה שלוש שנות מאסר, אם היא נועדה להפחיד או להקניט. סעיף 192 לחוק העונשין קובע:
המאיים על אדם בכל דרך שהיא בפגיעה שלא כדין בגופו, בחירותו, בנכסיו, בשמו הטוב או בפרנסתו, שלו או של אדם אחר, בכוונה להפחיד את האדם או להקניטו , דינו - מאסר שלוש שנים.
סעיף 307 לחוק העונשין מוסיף עונש חמור יותר למי שמעביר איום ברצח בכתב:
הגורם, במישרין או בעקיפין, שאדם פלוני יקבל כתב איום ברצח, והגורם יודע תכנו של הכתב, דינו - מאסר שבע שנים.
חופש הביטוי

היקף ההגנה של חופש הביטוי על איומים נדון בבית המשפט העליון של ארצות הברית במקרה של Brandenburg v. Ohio בו נקבע שההגנה החוקתית על חופש הביטוי מונע איסור על קריאה לשימוש בכח או להפרת החוק למעט כאשר הקריאה מיועדת לגרום באופן מיידי להפרת חוק וסביר שהוא יגרום להפרת חוק כזאת. במקרה של WATTS v. UNITED STATES קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית שיש להבדיל בין איומים אמיתיים אשר אינם מוגנים על ידי חופש הביטוי לבין צורות התבטאות הומוריסטיות, המוגנות על ידי חופש הביטוי. במקרה זה אמר מועמד לגיוס למלחמת ווייטנאם שהוא אינו מתכוון להתגייס ואם יכריחו אותו לשאת נשק הוא יפנה אותו כלפי הנשיא לינדון ג'ונסון. לאחר שהוא הורשע על ידי בית המשפט והרשעתו אושרה על ידי בית המשפט לערעורים, ביטל בית המשפט העליון את ההרשעה. עם זאת, בית המשפט קבע שאין חובה שהדובר אכן התכוון לממש את האיום שלו. בתיק Virginia v. Black נקבע שאיום אמיתי הוא כזה אשר נותן למקבלו את הפחד מפגיעה. על כן נקבע שחוק האוסר באופן גורף שריפת צלבים כמנהג הקו קלוקס קלאן אינו חוקתי, כיוון שיש לבדוק בכל מקרה האם אכן המעשה מיועד לאיים או שהוא מיועד לבטא רעיון, דבר המוגן על ידי חופש הביטוי.
איומים על פוליטיקאים

איומים ברצח הם חלק משגרת החיים של פוליטיקאים רבים. נשיא ארצות הברית מקבל כ-3,000 איומים ברצח בשנה, ובתקופה מסוימת ברק אובמה קיבל איומים בקצב של פי ארבעה כמעט. עלתה הטענה שככל שמנהיג הוא יותר כריזמטי, שיעור האיומים כלפיו גובר. דיווח של ה-FBI על איומים ברצח כלפי פוליטיקאים מעלה שרובם מגיעים מגברים בעלי נשק שעברו משבר אישי כמו מחלה או פיטורין, חלקם סובלים ממחלת נפש.
בהולנד המשטרה דיווחה על 428 איומים רציניים ברצח כלפי פוליטיקאים בשנת 2008, לעומת 264 איומים בשנת 2007. רוב האיומים בשנת 2008 הופנו כלפי חרט וילדרס בעל עמדות אנטי-איסלמיות.
איומים כלפי בני זוג

על פי ההערכות, בין 20–40% של בני הזוג הסובלים מאלימות חוו איומים ברצח.
פרסום

נושא פרסום קיומם של איומים ברצח כלפי אישי ציבור נתון לוויכוח ציבורי. ישנם המתנגדים לפרסום האיומים בטענה שהפרסומים מלהיטים את הדיון הציבורי ומגבירים את הסיכוי שמישהו יממש את האיומים.
החובה להזהיר

בארצות הברית, כאשר איום ברצח מובע לצד שלישי ולא לקרבן המיועד, אין חובה גורפת על הצד השלישי להזהיר את הקרבן. אולם, בהחלטה תקדימית של בית המשפט העליון של קליפורניה נקבע שעל פסיכולוג חלה חובה להזהיר קרבן של איום ברצח.
בישראל, לעומת זאת, צד שלישי שאינו מזהיר את הקורבן או את רשיות החוק, עלול להיות מואשם בעברה של אי-מניעת פשע, כפי שקרה בעיניינה של מרגלית הר-שפי.
הערות שוליים

↑  CAROL PATTON, Death Threats in the Workplace, March 2003
↑  , עבירת האיומים, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏29/03/2009
↑  WATTS v. UNITED STATES, 394 U.S. 705 (1969)
↑  VIRGINIA v. BLACK et al
↑  Threats Against Obama Drop to Normal Levels, Newsweek
↑  ERIKA LOVLEY, Exclusive: FBI details surge in death threats against lawmakers, May 25, 2010, Politico web site
↑  Adriana Stuijt, Anti-jihadist Dutch MP received 285 death threats in 2008, Mar 13, 2009, Digital Journal
↑  Lewis Okun, Woman abuse: facts replacing myths, page 130
↑  Michelle grattan, Going public with death threats a risky move, April 13, 2011
↑  Stephen John Morewitz, Death threats and violence, Springer, 2008, page 59
דפנה בן-תור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בדצמבר 1947 (בת 77) ירושלים
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מוסדות:  מוזיאון ישראל
 
דפנה בן תור (נולדה ב-18 בדצמבר 1947) היא ארכאולוגית, היסטוריונית ואגיפטולוגית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בירושלים. בשנת 1971 קיבלה בוגר (B.A) בארכאולוגיה ובהיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1976–1981 שימשה עוזרת לאוצר במחלקה לתרבויות שכנות במוזיאון ישראל.
ב-1982–1991 הייתה אוצרת-משנה במחלקה לארכאולוגיה של מצרים במוזיאון ישראל ומשנת 1992 ועד 2016 שימשה אוצרת אותה מחלקה במוזיאון.
בשנת 1994 קיבלה תואר מוסמך (M.A) באגיפטולוגיה מהאוניברסיטה העברית.
בשנת 2006 קיבלה תואר דוקטור (Ph.D) באגיפטולוגיה מהאוניברסיטה העברית. עבודת התזה שלה עסקה ביחסי מצרים וארץ ישראל בתקופת הביניים השנייה (1550-1700 לפנה"ס בקירוב) על פי חרפושיות מצריות וכנעניות בנות התקופה.
נישאה לאמנון בן-תור, שהיה חופר תל חצור ופרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 1997–1998 וכן ב-2001 הייתה עמית מחקר במחלקה לאמנות מצרית במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק.
משנת 1993 עוסקת במחקר על קשרי מצרים וכנען בעיקר על סמך חרפושיות שנמצאו בשני האזורים.
פרשה לגמלאות באפריל 2016.
תערוכות שפרסמה

1994 - מצרים, מעבר לנהר, מוזיאון רוקפלר, ירושלים, עם דפדפת נלווית.
1989 - החרפושית, ראי לתרבות מצרים הקדומה, מוזיאון ישראל, ירושלים, עם קטלוג נלווה.
1997 - המצרים הקדמונים בני האלמוות: אמנות מצרים עתיקה מאוסף אברהם גוטרמן, מוזיאון ישראל, ירושלים, עם קטלוג נלווה.
2000 - מוצג מיוחד: חיות מקודשות במצרים הקדומה, מוזיאון ישראל, ירושלים, עם חוברת נלווית.
2001 - מוצג מיוחד: במחיצת האלים: פסלים פרטיים במקדשים מצריים, עם חוברת נלווית.
2005 - מוצג מיוחד: פסל זוגי ממוזיאון המטרופוליטן במסגרת חגיגות ה 40 למוזיאון ישראל, עם דפדפת נלווית.
2016 - פרעה בכנען, הסיפור שלא סופר, מוזיאון ישראל, ירושלים, עם קטלוג נלווה.
פ.צ. קייזרסלאוטרן

פ.צ. קייזרסלאוטרן (השם במקור: 1. פ.צ. קייזרסלאוטרן; בגרמנית: FC Kaiserslautern‏ .1; בקיצור: FCK‏.1‏ או FCK) הוא מועדון כדורגל גרמני מן העיר קייזרסלאוטרן שבריינלנד-פפאלץ, המשחק בבונדסליגה השנייה. המועדון זכה בארבע אליפויות ובשני גביעים.
היסטוריה

המועדון הוקם ממיזוגם של מועדוני כדורגל רבים, וקיבל את שמו הנוכחי רק בשנת 1932.
בשנות ה-90 ידעה הקבוצה טלטלות רבות. לאחר שזכתה אליפות הבונדסליגה בעונת 1990/1991 נכנסה הקבוצה למדרון תלול שהסתיים בירידה לליגת המשנה. תחת הדרכתו של אוטו ריהאגל כמאמן, רשמה קייזרסלאוטרן הישג חסר תקדים בגרמניה של עליית ליגה בשנת 1997 וזכייה באליפות בעונה שלאחר מכן. השחקנים הבולטים במועדון בעונת האליפות היו הגרמני אולף מרשל, השווייצרי צ'יריאקו ספורצה, המגן הדני שיונברג והברזילאי רטיניו. עונה לאחר מכן העפילה קייזרסלאוטרן לרבע גמר ליגת האלופות, אך הודחה לאחר צמד משחקים מול יריבתה המקומית באיירן מינכן.
בעונת 2000/01 העפילה הקבוצה לחצי גמר גביע אופ"א בו הפסידה לדפורטיבו אלאבס 9-2 בסיכום שני המשחקים. בעונת 2002/2003 המועדון הגיע לגמר הגביע הגרמני. בעונת 2010/2011 חזר המועדון לליגה הראשונה לאחר ארבע שנות היעדרות. בעונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-7. בסוף עונת 2011/2012 נשרה הקבוצה לליגה השנייה בגרמניה.
בסיום עונת 2017/2018 נשרה הקבוצה לליגה השלישית. היא חזרה לליגה השנייה בסיום עונת 2021/2022 לאחר שגברה במשחקי המבחן על דינמו דרזדן.
שחקני עבר בולטים

גרמניה קלאוס טופמולר
גרמניה טורקיה חליל אלטינטופ
גרמניה מיכאל באלאק
גרמניה אנדראס ריינקה
גרמניה מריו באסלר
גרמניה מירוסלב קלוזה
צרפת יורי דז'ורקף
בולגריה מאריאן חריסטוב
מצרים הני ראמזי
שוודיה רוני הלסטרום
אלבניה ארווין סקלה
לוקסמבורג ג'ף סטרסר
גרמניה הנס-פיטר בריגל
גרמניה פריץ ואלטר
גרמניה אוטמאר ואלטר
גרמניה יורגן רישה
גרמניה אקסל רוס
גרמניה כריסטיאן טיפרט
גרמניה אנדראס ברמה
שווייץ צ'יריאקו ספורצה
גרמניה אולף מארשל
צ'כיה פאבל קוקה
גרמניה ברונו לאבאדיה
צ'כיה מירוסלאב קאדלץ
גרמניה אובה רוסלר
גרמניה המזרחית לוץ אייגנדורף
תארים

אליפות הבונדסליגה: 1951, 1953, 1991, 1998
אליפות הבונדסליגה השנייה: 1997, 2010
הגביע הגרמני: 1990, 1996
הסופר קאפ הגרמני: 1991
רעידת האדמה בספיטק (1988)

| --- | --- |

 תאריך התרחשות:  7 בדצמבר 1988 
 שעה:  11:41
 מגניטודה:  6.8 בסולם ריכטר
 מוקד:  ספיטק
 הרוגים:  25,000
 חסרי קורת גג:  מיליון
 קואורדינטות:  40°59′13.2″N 44°11′6″E﻿ / ﻿40.987000°N 44.18500°E﻿ / 40.987000; 44.18500
  (למפת ארמניה מוגדלת) ירוואן קפאן ורדניס הרזדאן ואראשאפאט גיומרי ונדזור איג'באן אלאוורדי ימת סוואן  גאורגיה גאורגיה אזרבייג'ן נחצ'יבאן (אזרבייג'ן)  איראן טורקיהספיטק(למפת ארמניה רגילה) ירוואן קפאן ורדניס הרזדאן ואראשאפאט גיומרי ונדזור איג'באן אלאוורדי ימת סוואן  גאורגיה גאורגיה אזרבייג'ן נחצ'יבאן (אזרבייג'ן)  איראן טורקיהספיטק
 
רעידת האדמה בספיטק שבארמניה הסובייטית התרחשה ב-7 בדצמבר 1988 בשעה 11:41 ובמגניטודה של 6.8 בסולם ריכטר היא הייתה רעידת האדמה החזקה שפקדה את האזור במאות השנים האחרונות. תוך חצי דקה נהרס החלק הצפוני של ארמניה הסובייטית בה התגוררו כמיליון תושבים. העיר ספיטק נהרסה עד ליסוד ונזקים משמעותיים היו בערים גיומרי, סטפנוואן ועוד. בסך הכול כחצי מיליון אנשים נותרו ללא קורת גג ו-25,000 נהרגו. מחשש לרעידות משנה הופסקה פעילות של תחנת הכוח הגרעינית מצאמור. רעידות משנה נמשכו כשבוע והיו בחוזק עד ל-5 בסולם ריכטר.
בזמן האירוע מיכאיל גורבצ'וב היה בביקור רשמי בארצות הברית. הביקור הופסק והוא חזר לברית המועצות. מייד הוקמה ועדה ממשלתית מיוחדת ובראשה הועמד ראש הממשלה ניקולאי ריז'קוב. לאזור הוזרמו כוחות צבא, ובנוסף לכך מתנדבים וצוותי חילוץ מכול רחבי ברית המועצות ומ-111 מדינות אחרות.
בעקבות הריסת התשתיות היה קושי במתן עזרה רפואית. בעיר ספיטק הנפגעים רוכזו באצטדיון המקומי. 10 בדצמבר בברית המועצות הוכרז כיום אבל לאומי. במהלך הרכבת האווירית שהעבירה את האספקה התרסקו שני מטוסי תובלה. באזור היה מזג אוויר קריר (בלילות הטמפרטורות היו יורדות עד 20 מעלות מתחת לאפס) ולכן היה צורך לסיים את פינוי הנפגעים מההריסות ולפנות את התושבים לאזורים אחרים בהקדם. בסך הכול פונו מהאזור כ-110 אלף אזרחים. לדעת המומחים סיבות להריסות כה גדולות הם בתכנון בנייה לא מתאים לאזור וגם בביצוע לקוי של התוכניות.
ממשלת ברית המועצות אישרה תוכנית שיקום רחבה. לאזור הגיעו כ-45 אלף עובדי בנייה מרחבי המדינה. תוך מספר שנים נבנו בנייני מגורים ומבני ציבור. אומנם בעקבות התפרקות ברית המועצות המשך תוכנית השיקום הופסק. עד היום בערי ארמניה לא כל הבניינים שוקמו ורמת האבטלה בערי צפון המדינה גבוהה.
בעקבות האסון הוקם חיל החילוץ הרוסי שהפך בשנת 1995 למשרד למצבי חירום והגנה אזרחית שהפך לגוף המוביל והחשוב ביותר בתחום הטיפול באסונות טבע בכל המרחב הפוסט-סובייטי.
במדיה

האירוע עובד לקולנוע מספר פעמים: בסרט הקולנוע "רעידת אדמה" משנת 2016 בבימויו של סאריק אנדראסיאן ובהפקת Enjoy Movies ובסרט ספיטק משנת 2018, בבימויו של אלכסנדר קוט.
מנזר קלרבו

| --- | --- |

שער המנזר, שהפך בתחילת המאה ה-19 לשער הראשי של בית הסוהר
 מידע כללי
 סוג:  מנזר ראשי, "אבאציה"
 מיקום:  ויל-סו-לה-פרטה 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1115
 תאריך פתיחה רשמי:  1115 
 תאריך פירוק:  1791 
 סגנון אדריכלי:  סגנון ציסטרציאני 
 
 קואורדינטות:  48°08′50″N 4°47′20″E﻿ / ﻿48.147222222222°N 4.7888888888889°E﻿ / 48.147222222222; 4.7888888888889
 abbayedeclairvaux.com
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מנזר קלרבו(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מנזר קלרבו
 
מפת המנזר קלרבו
מנזר או אבאציית קלרבו (בצרפתית: Abbaye Clairvaux) היה מנזר ציסטרציאני ששכן בכפר וויל-סו-לה-פרטה (Ville-sous-la-Ferté), 15 ק"מ מבאר-סיר-אוב ו-10 ק"מ דרומית לעיר טרואה, בעמק האוב, במחוז אוב בחבל שמפאן בצפון-מזרח צרפת. הוא היה אחד מחמשת המנזרים הראשיים של הנזירים הציסטרציאנים בצרפת. הבניין המקורי שהוקם בשנת 1115 על ידי ברנרד הקדוש (ברנאר מקלרבו) ומלוויו שנשלחו לכאן על ידי אב המנזר של סיטו, האנגלי אטיין (סטיבן) הרדינג, הוא כיום חורבות. המנזר נהנה בזמנו מיוקרת אישיותו של ברנארד הקדוש. הבניין הנוכחי הוקם ב-1708 . יחד עם לה פרטה, פונטיני ומורימון היה מנזר קלרבו חלק מקבוצת מוסדות דת מיסודו של מנזר סיטו, המנזר הציסטרציאני הראשון. הוא עצמו הקים בהמשך 80 מנזרי - שלוחות ישירות. הוכר בשנת 1926 כמורשת היסטורית על ידי משרד התרבות של צרפת.
בימי המהפכה הצרפתית המנזר נסגר. בימי האימפריה הצרפתית הראשונה, אחרי שנת 1808, בנינייו נרכשו על ידי המדינה שהקימה בו
בית סוהר מרכזי, כעת בית סוהר בעל ביטחון מרבי La Maison centrale de Clairvaux.
מיקום גאוגרפי

המנזר הוקם באזור שלו בלבו של היער הצרפתי ("היער הגאלי"), למרגלות רמת הלאנגר (Plateau de Langres), בגבול חבלי שמפאניה ובורגונדיה (בורגון), שם יצרו ברנאר הקדוש ומלוויו במטרה זו קרחת יער שכונתה "עמק האבסינת" .
תיאור

בדרך כלל המנזרים הציסטרציים נבנו לפי תוכנית קבועה, להוציא את המקרים שבהם הנסיבות דרשו אחרת. מתחם המנזר הוקף בחומה איתנה, מצוידת במרווחים מסוימים במגדלי שמירה ואמצעי הגנה אחרים. חפיר מגן הקיף את המתחם לגמרי או חלקית כשמולא במי נחלות מקומיים שתועלו אליו. מים אלה סיפוק למנזר תוספת מים לצורך השקיה, תברואה ולשימוש במשרדים ובבתי המלאכה. חומה נוספת חצתה את המנזר מצפון דרומה וחילקה אותו לחצר "פנימית" ולחצר "חיצונית". בחצר הפנימית שכנו בתי המנזר עצמו, בעוד שבחצר החיצונים נמצאו בתי המלאכה ושטחים חקלאיים.