stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע אנ-פאר

משלטים סביב נגבה
אנדרטת משלט 105 ליד נגבה
מבצע אנ-פאר (אנטי פארוק) היה מבצע צבאי של חטיבת גבעתי וחטיבת הנגב בחזית הדרום במלחמת העצמאות. המבצע היה חלק מקרבות עשרת הימים, ונערך בין 8 ל-11 ביולי 1948. המצרים הגיבו בהתקפות נגד עזות. למרות ניסיונות משני הצדדים להרחיב את התחום שבשליטתם, לא השתנה רבות קו החזית במועד סיום המבצע, בהשוואה לקו בתחילתו.
רקע

ההפוגה הראשונה עמדה להסתיים ב־9 ביולי 1948 בשעה 10:00. לקראת חידוש הקרבות תכננו שני הצבאות מבצעי תקיפה גדולים.
חיל המשלוח המצרי תכנן לכבוש בתחילה את משלטי חוליקאת וכאוכבה (כיום כוכב מיכאל), להדק את המצור על הנגב, ובאותו זמן, לפתוח במתקפה גדולה בשתי זרועות: הזרוע המערבית, דרך ג'וליס-בית דראס, והזרוע המזרחית, דרך בית עפה-עיבדיס. שתי הזרועות היו אמורות להיפגש בתנועת מלקחיים בכפר סואפיר (מרכז שפירא), לסגור על נגבה ולכבשה בהתקפה מכל הצדדים.
צה"ל תכנן את מבצע 'אנ-פאר' שמטרתו הייתה לפרוץ את הדרך אל הנגב המנותק. על חטיבת הנגב הוטל לכבוש את משטרת עיראק סואידן, ועל חטיבת גבעתי הוטל לכבוש את הכפרים עיראק סואידן, בית עפה, עיבדיס וכפרים באזור תל א-צאפי (תל צפית).
התקפת הפתע המצרית

המצרים הקדימו ופתחו בהתקפה ב־8 ביולי 1948 בשעה 06:00, יותר מיממה לפני סיום ההפוגה. כדי למנוע הסתבכות עם האו"ם הפעילו המצרים תחילה כוחות סעודיים וסודניים כדי שהפרת ההפוגה לא תיחשב כהפרה שבוצעה בידי הצבא המצרי הסדיר.
המצרים אכן ניצלו את יתרון ההפתעה, ובשלב ראשון כבשו את משלטי כאוכבה, ובהמשך גם חוליקאת, מידי חיילי חטיבת הנגב שהופתעו ונסוגו תוך שהם סופגים אבדות. המצרים המשיכו וכבשו את משלט הצומת (כיום צומת גבעתי) 113 שהיה נטוש. בכך ניתקו עוד יותר את הנגב. באותו זמן החלו המצרים בחלק הנוסף של תוכניתם - בהתקפת פתע על כוחות גבעתי בבית דראס בעזרת החיילים הסודנים. בשלב ראשון הם זכו ביתרון ההפתעה וכבשו מוצב קדמי, אך כוחות גבעתי התאוששו במהירות והדפו את הכוחות הסודנים, שנסוגו באבדות כבדות.
בעקבות התקפת הפתע הוקדם מבצע אנ-פאר, שהיה אמור להתחיל עם סיום ההפוגה, כמכת נגד למתקפה המצרית.
מהלך המבצע

כוחות חטיבת הנגב יצאו בלילה שבין 8 ל-9 ביולי כדי לכבוש את משטרת עיראק סואידן. הכוחות הגיעו באיחור, וסיימו לחתוך את הגדרות רק כשהאיר השחר, ולכן נסוגו.
כוחות גבעתי כבשו את הכפרים בית עפה, עיראק סואידן ומשלט עיבדיס והמצרים התחילו מיד בהתקפות נגד. עקב כישלונה של חטיבת הנגב נסוגו כוחות גבעתי מהכפרים שכבשו. המצרים ניסו להמשיך בתוכניתם והתקיפו את ג'וליס, אך התקפתם נהדפה בידי כוחות צה"ל. כעת התרכזו כל ההתקפות על משלט עיבדיס, שהיה עדיין בשליטת גבעתי. במשך שלושה ימים רצופים נערכו התקפות בלתי פוסקות על ידי כוחות רגלים, ארטילריה, טנקים ומטוסים על עיבדיס, אבל כוחות גבעתי, אשר ערכו תחלופה בין יחידות משלושה גדודים (52, 53, 54), הצליחו להמשיך ולהחזיק במשלט. ב-11 ביולי רגעו מעט הקרבות, דבר שאפשר לגדוד 51 של גבעתי לכבוש שטחים בשפלה הדרומית הפנימית, בין כפר מנחם לגת ולגלאון: תל א-צאפי (תל צפית), קזאזה, מסמיה, תל תורמוס (בין באר טוביה לכפר מנחם), זיתא, סומיל ואחרים.
אחרית דבר

כשהבינו המצרים שלא יוכלו לכבוש את עיבדיס, הפנו את מחץ התקפתם לכיבוש נגבה. ב-12 ביולי 1948 עמדו חיילי גבעתי ואנשי נגבה כנגד כל התקפות המצרים בגרמם להם כ-300 הרוגים ופצועים. במתקפת הנגד השתתפה יחידת ג'יפים שעשתה שמות בכוחות המצרים. המצרים כבשו באותו לילה את משלט 105 וניתקו את נגבה מעורפה, אך חיילי גבעתי כבשו את המשלט בהתקפה לילית קשה והניסו את המצרים. מאמץ אחר של המצרים, ב-14 ביולי, היה ניסיונם להתקיף את קיבוץ גלאון, אך התוקפים נהדפו.
מבצע אנ-פאר לא השיג את מטרתו העיקרית, שכן הדרך לנגב לא נפרצה, אך הוא שיבש את תוכניות המצרים. צה"ל עבר ממגננה להתקפה.
אזכורים תרבותיים

אחד מהלוחמים בעיבדיס היה אורי אבנרי שתיאר מאוחר יותר את הקרבות שם בספרו "בשדות פלשת".
בעת המבצע ביקרו בעיבדיס ראש אג"ם יגאל ידין וסגן שר הביטחון ישראל גלילי. בהזדמנות זו אמר גלילי: ”השורות אצלכם דלילות מאד, אך הרוח ממלאת את הפרצות”[דרוש מקור].
ראו גם

הקרבות על משלט עיבדיס
לקריאה נוספת

משה גבעתי, בדרך המדבר והאש - תולדות גדוד 9, תל אביב: הוצאת 'מערכות' ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ד-1994, עמ' 160–179.
אברהם אילון, חטיבת גבעתי מול הפולש המצרי, "מערכות", 1963.
תולדות מלחמת הקוממיות, הוצאת "מערכות"
אורי אבנרי, בשדות פלשת 1948, טברסקי, 1949.
הערות שוליים

↑  הערבים מחדשים את המלחמה, מעריב, 8 ביולי 1948
↑  סיפור המייג'ור הסודאני שלא הספיק להשמיע פקודתו..., מעריב, 12 ביולי 1948
↑  הפעולות בדרום, מעריב, 9 ביולי 1948
↑  בדרום עבר צבא ישראל להתקפת נגד, מעריב, 9 ביולי 1948
↑  המצרים הפציצו את "מפקדות אצ"ל ולח"י" ברחובות, מעריב, 14 ביולי 1948
↑  מ. גונן, מנצרת ועד נגבה, מעריב, 15 ביולי 1948
מצבת זיכרון ללוחמי גבעתי בעיבדיס
מוחמד יעקוב

| --- | --- |

יעקוב, 2022
 לידה:  1990 (בן 35 בערך) הרפובליקה הדמוקרטית של אפגניסטן 
 מדינה:  אפגניסטן אפגניסטן
 השכלה:  Ash Manor School 
 
 
 
מולא מוחמד יעקוב מוג'אהיד (בפשטו: محمد یعقوب; נולד ב-1990) הוא מפקד צבאי, פוליטיקאי ואיש דת אפגני המשמש סגן המנהיג השני של אפגניסטן ושר ההגנה בפועל של האמירות האסלאמית של אפגניסטן מאז 2021. הוא סגן מנהיג הטליבאן מאז 2016, ובנוסף מונה לשר ההגנה לאחר השתלטות הטליבאן מחדש על אפגניסטן. הוא שימש כמפקד הצבאי של הטליבאן מאז 2020.
ביוגרפיה

מולה יעקוב הוא פתאני אתני משבט הוטק, שהוא חלק מהענף הגדול יותר של ג'ילג'י. הוא בנו הבכור של מייסד הטליבאן מוחמד עומאר. את השכלתו הדתית קיבל בסמינרים שונים בקראצ'י, פקיסטן.
כאשר אביו מת באפריל 2013 והשמועות התפשטו על כך שהוא נרצח על ידי יריבו אח'תר מוחמד מנסור, יעקוב הכחיש את השמועה, והתעקש שאביו נפטר מסיבות טבעיות.
בהנהגת טליבאן

בשנת 2016, יעקוב מונה על ידי הטליבאן להיות אחראי על הוועדה הצבאית ב-15 מתוך 34 המחוזות של אפגניסטן. הוועדה הצבאית, שבראשה עמד אז איברהים סאדר, אחראית לניהול כל העניינים הצבאיים של הטליבאן. בנוסף, יעקוב נכלל בגוף קבלת ההחלטות העליון של הטליבאן, רהברי שורא.
מותו של מנצור הוכרז ב-21 במאי 2016 והוא הוחלף על ידי הייבתוללה אח'ונדזאדה כמנהיג הטליבאן. סיראג'ודין חקאני, שהיה סגנו של מנצור ומנהיג רשת חקאני, שמר על תפקידו כסגן מנהיג הטליבאן לאחונדזאדה, ויעקוב מונה לסגן השני של ראש הטליבאן.
בהנהגת טליבאן > ממשלת הטליבאן הזמנית

יעקוב הוא שר ההגנה בפועל של ממשלת אפגניסטן, שמונה ב-7 בספטמבר 2021.
בדצמבר 2022, יעקוב נפגש עם נשיא איחוד האמירויות הערביות, מוחמד בן זאיד אאל נהיאן באבו דאבי, והשניים דנו בחיזוק היחסים בין איחוד האמירויות לאפגניסטן. ב-4 במרץ 2024, השתתף יעקוב בתערוכת DIMIDEX 2024 (תערוכת ההגנה הימית הבינלאומית בדוחא, בה הציגו חברות בינלאומיות שונות ציוד צבאי יבשתי, אווירי וימי.
מוחמד יעקוב תמך בקיום משא ומתן לסיום מלחמת אפגניסטן. כמו כן נמנה עם תומכיו של מנהיג הטליבאן לשעבר אח'תר מוחמד מנסור. במדיניות החוץ הוא פרו-סעודי, בעל מוניטין של מתון, ומאמינים שיש לו קשרים עם ממשלת אפגניסטן לשעבר. הוא גם מאמין שאכיפת השריעה צריכה להתקיים במקביל לנורמות בינלאומיות בסיסיות.
הערות שוליים

↑  "Acting Defense Minister visits 205th Al-Badr corps". Islamic Emirate of Afghanistan – Voice of Jihad. Helmand. 13 במרץ 2022. נבדק ב-23 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Database". www.afghan-bios.info (באנגלית בריטית). ארכיון מ-2018-09-06. נבדק ב-2018-10-04.
↑  Khan, Tahir (10 במאי 2020). "Mullah Omar's eldest son takes control of Taliban's military wing". Arab News. אורכב מ-המקור ב-15 במאי 2020. נבדק ב-31 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ahmad, Jibran (14 בספטמבר 2015). "Taliban's Mullah Omar died of natural causes in Afghanistan, son says". Reuters. ארכיון מ-7 בדצמבר 2015. נבדק ב-7 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Senior Taliban military position given to Mullah Omar's son Mullah Yaqoob". Pakistan Today. 5 באפריל 2016. ארכיון מ-29 במאי 2016. נבדק ב-26 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gul, Ayaz (25 במאי 2016). "Taliban Names New Leader, Confirms Mansoor Death". Voice of America VOA News. ארכיון מ-26 במאי 2016. נבדק ב-26 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Taliban in Afghanistan: who is in charge?". The National. 18 באוגוסט 2021. נבדק ב-12 בפברואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Hardliners get key posts in new Taliban government". BBC News (באנגלית בריטית). 7 בספטמבר 2021. נבדק ב-10 בספטמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Safi, Zameer (6 בדצמבר 2022). "Mawlawi Yaqoob Meets with UAE President". TOLOnews. נבדק ב-6 בדצמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Taliban acting defence minister holds talks with UAE president". Reuters. Kabul. 5 בדצמבר 2022. נבדק ב-6 בדצמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Mujahid Participates at Defense Ministers Meeting in Qatar". TOLOnews (באנגלית). נבדק ב-2024-03-04.
↑  "Delegations". DIMDEX (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-03-04.
↑  Bezhan, Frud (27 באוגוסט 2021). "The Rise Of Mullah Yaqoob, The Taliban's New Military Chief". RadioFreeEurope/RadioLiberty (באנגלית). נבדק ב-10 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Malhotra, Jyoti (2022-12-15). "Taliban stands divided. Why it has implications for the world and India". ThePrint (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-01-14.
אוסטראבר (בירה)

| --- | --- |

 סוג:  מבשלה 
 מועד הכנה ראשוני:  1897 
 
בירה אוסטראבר
מבשלת אוסטראבר (בצ'כית: Pivovar Ostravar) היא מבשלת בירה צ'כית הממוקמת בעיר אוסטרבה. מבשלת אוסטראבה ומותג הבירה נוסדו בשנת 1897 כחברה משותפת באוסטרבה, והבירה הראשונה שם נרקחה בשנת 1898. ב-1997 נרכשה המבשלה על ידי באס, לאחר מיזוג עם חברת .Pražské pivovary a.s, שבישלה גם את סטארופרמן. זוהי אחת המבשלות הצ'כיות הבודדות שמייצרת סטאוט (סגנון בירה) יבש, ממותג קלט.
במשך רוב ההיסטוריה שלה הבירה נמכרה רק מקומית סביב אוסטרבה ואזור מורביה-שלזיה. בשנת 2016 פתחה המבשלה את המסעדה הראשונה שלה, בשם Ostravarna, והחלה ביוזמה להתחיל למכור את הבירה בחלקים אחרים של צ'כיה.
מוצרים

Ostravar Original – בירה מהחבית חיוורת עם 4.1% כוהל בנפח ABV (בצ'כית: 10° או Výčepní).
Ostravar Mustang – לאגר חיוור עם 4.9% ABV (בצ'כית: 11° או Ležák).
Ostravar Premium – לאגר חיוור עם 5.1% ABV (בצ'כית: 12° או Ležák).
Ostravar Gavora – מהדורה מיוחדת 11.4° בירת חיטה עם 5.0% ABV (בצ'כית: Pšeničné).
הערות שוליים

1 2  Jiříček, Petr (26 באפריל 2017). "Ostravar slaví 120 let a odtajnil první hvězdy letošních slavností". Moravskoslezský deník (בצ׳כית). נבדק ב-5 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Yenne, Bill (2014). Beer: The Ultimate World Tour. p. 77.
↑  Polák, Milan (2003). Pražské pivovárky a pivovary. Libri. p. 126.
↑  McFarland, Ben (2009). World's Best Beers: One Thousand Craft Brews from Cask to Glass. Sterling. p. 138.
↑  Lapisz, Břetislav (18 במרץ 2016). "Pivovar brzy otevře hospodu pojmenovanou Ostravarna". Moravskoslezský deník. נבדק ב-5 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
שירותי בנק אוטומטיים

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  שבא
 תקופת הפעילות:  1978–הווה (כ־47 שנים)
 מיקום המטה:  חולון 
 משרד ראשי:  חולון
 ענפי תעשייה:  בנקאות
 מוצרים עיקריים:  סליקת כרטיסי אשראי
 שווי שוק:  1.22 מיליארד ש"ח (18 בפברואר 2025)
 הכנסות:  135 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  42.0 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  38.2 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  231 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  275 מיליון ש"ח (2023)
 יו"ר:  שרון חרן
 מנכ"ל:  איתן לב טוב
 עובדים:  90 (2019)
  
 www.shva.co.il
 
שירותי בנק אוטומטיים בע"מ (בראשי תיבות: שבא) היא חברה ישראלית המספקת שירותי תקשורת ומחשוב בתחום הבנקאות בישראל. תחומה העיקרי הוא סליקת עסקאות בכרטיסי אשראי. מנכ"ל החברה הראשון, עד לשנת 1984, היה יורם אלסטר. לאחריו במשך יותר משלושים שנה המנכ"ל היה גדעון מילויצקי. המנכ"ל משה וולף סיים את תפקידו בסוף יוני 2021, נכון ל-2022 המנכ"ל הוא איתן לב טוב. משרדי החברה שכנו ב"בית כלל" בתל אביב, וכיום הם שוכנים במרכז עזריאלי חולון.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1978 כחברת שירותים משותפת של חמשת הבנקים הגדולים: בנק לאומי, בנק הפועלים, בנק דיסקונט, בנק המזרחי המאוחד, והבנק הבינלאומי הראשון. המטרה שלשמה הוקמה החברה בתחילת דרכה הייתה הקמה ותפעול רשת של מכשירי כספומט במקומות ציבוריים, ששירתו את לקוחות כל הבנקים. וקישור כל מכשירי הכספומט הקיימים בישראל, כך שכל לקוחות הבנקים יכלו למשוך כסף בכל מכשיר.
עם הצטרפות ישראל לרשת Swift ב-1982, קיבלה על עצמה שב"א אחריות על קישור הבנקים בישראל לרשת זו.
השלב הבא בהתפתחות החברה היה הקמת התשתית והמערכת לסליקת עסקאות המבוצעות בכרטיסי אשראי בישראל. בניגוד למצב ברוב מדינות העולם בהם מספר חברות מספקת שירותים אלו, דוגמת מאסטרקארד, תאגיד ויזה, אמריקן אקספרס, ודיינרס קלאב אינטרנשיונל. ויש הפרדה בין השירות של הבנק הסולק את התשלום לבעל העסק (באנגלית: "Acquiring bank" או "acquirer" (אנ')) לבנק המנפיק או חברת האשראי המנפיקה את הכרטיסים ללקוחות (באנגלית: "Card-issuing bank" או "card issuer" (אנ')). שב"א הקימה בישראל תשתית אחת לכל הבנקים ושלוש חברות כרטיסי האשראי (שהיו כולן בבעלות מלאה של הבנקים). הממונה על הגבלים עסקיים העניק לחברה פטור מהסדר כובל בשנת 2002, והפטור חודש מדי כמה שנים. גם בתחום מכשירי הכספומט פעלה החברה כמונופול עד שנות ה-2000. היא אף החלה לגבות תשלום חודשי מבעלי קניונים על הצבת המכשירים. מצב זה הביא לכך שלא הייתה תחרות משמעותית בישראל בתחום כרטיסי האשראי, חסם הכניסה לשוק היה גבוה ולא נכנסו לתחום ספקים חדשים. ולבנקים לא היה תמריץ לשפר את השירות או להציע שירותים חדשים. כך לדוגמה הבנקים לא הפעילו את כרטיסי הכספומט שהנפיקו גם ככרטיס חיוב מיידי לתשלום ישירות בבתי עסק, בגלל שהעדיפו שהלקוחות ישתמשו בכרטיסי אשראי מהם נגבת עמלה גם מהלקוח וגם מבית העסק.
היסטוריה > רפורמה, שינוי בעלות והנפקה בבורסה

לאחר שנים רבות של חוסר תחרות בתחום, יישמה מדינת ישראל רפורמה. השינוי הראשון יושם בעקבות מסקנות "הוועדה לבחינת צמצום השימוש במזומן במשק הישראלי", בראשות הראל לוקר, שהמליצה במרץ 2014, לחייב את הבנקים להנפיק כרטיס חיוב מידי ללא עמלות. ביוני 2016 הודיע הפיקוח על הבנקים שהבנקים יחויבו להציע ללקוחות כרטיסי חיוב מיידי מסוף 2016.
ביוני 2015 הוקמה "הוועדה להגברת התחרותיות בשירותים בנקאיים ופיננסיים נפוצים" - שכונתה ועדת שטרום, ביוזמת שר האוצר משה כחלון. מטרת הוועדה הייתה לבוחן דרכים לקידום התחרות באשראי למשקי בית ולעסקים קטנים, ובכלל זה את הפרדת חברות כרטיסי האשראי מהבנקים. בעקבות ועדת שטרום, חויבו שלושה הבנקים הגדולים בישראל לרדת להחזקה של עד 10% מחברת שירותי בנק אוטומטיים.
באפריל 2017, העניק בנק ישראל רישיון סליקה לחברה נוספת בישראל - חברת טרנזילה, ובמרץ 2018, העניק רישיון גם לחברת קארדקום.
בנובמבר 2018, מכר בנק לאומי 10% ממניות שב"א לתאגיד ויזה העולמי לפי שווי של 370 מיליון שקל. באפריל 2019, מכר בנק הפועלים 10% ממניות שב"א לתאגיד מאסטרקארד העולמי תמורת 11 מיליון דולר.
במאי 2019 מכרו הבנקים 44% ממניות החברה בהליך של הצעת מכר למשקיעים מוסדיים, לפי שווי של 296 מיליון שקל. מניות החברה החלו להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-12 ביוני 2019.
לאחר הנפקת החברה בבורסה בעלי המניות הם:
בנק הפועלים 10%
בנק לאומי 10%
בנק דיסקונט 10%
תאגיד ויזה 10%
תאגיד מאסטרקארד 10%
הבנק הבינלאומי כ-9%
הראל השקעות כ-11%
הציבור כ-30%
היסטוריה > רפורמה, שינוי בעלות והנפקה בבורסה > יישום תקן EMV

במשך שנים רבות לא יושם בישראל התקן הבינלאומי החדש לאבטחת כרטיסי אשראי וחיוב - תקן EMV. למרות שהתקן הוכיח את עצמו בהורדת שיעור ההונאות, הבנקים וחברות האשראי לא רצו לבצע את ההשקעה הדרושה ביישומו. התקן דורש מהלקוח להקיש את הקוד הסודי שלו במסוף התשלום (במקום לחתום על הקבלה, חתימה שקל לזייף). התקן החל לפעול באירופה כבר ב-2006. בעקבות הוראת בנק ישראל, השימוש בתקן בישראל התחיל בנובמבר 2020. חברת שירותי בנק אוטומטיים אחראית על הטמעת הטכנולוגיה בישראל.
תקלות

כתוצאה מתקלת תוכנה בחברה, ב-13 בפברואר 2014 לא ניתן היה, במשך שעות אחדות, לשלם באמצעות כרטיסי אשראי בכ-10% מבתי העסק בישראל.
ב-29 באוקטובר 2024 התבצעה על החברה מתקפת סייבר מסוג מניעת שירות שגרמה לתקלה ארצית בעסקאות האשראי בחלק מהעסקים. התקלה תוקנה תוך שעתיים.
עיסוק ושירותים

החברה מפעילה רשת תקשורת בין-בנקאית, המאפשרת ללקוח של בנק למשוך מזומנים גם בכספומטים של בנקים אחרים. בסליקת כרטיסי אשראי, היא מקשרת בין המסופים בנקודות המכירה לחברות האשראי.
במשך שנים רבות הפעילה החברה יותר מ-200 כספומטים שלא בצמוד לסניפי בנקים, במקומות ציבוריים כגון מרכזי קניות, בתי חולים ואוניברסיטאות. ביולי 2013 מכרה שב"א פעילות זו תמורת כ-63 מיליון ש"ח, בהוראת הממונה על ההגבלים העסקיים. החברה שהוקמה לצורך הקנייה היא חברת "קרן התמר", אשר אמורה הייתה להעביר אליה את כל תפעול המכשירים שנרכשו. נכון ליולי 2015 המכשירים ממשיכים להיות בחסותה של שב"א, ומופעלים על ידה.
באוגוסט 2013 העביר ראש הרשות להגבלים עסקיים הנחיות לחברה שאמורות להקל על מתחרים חדשים להיכנס לשוק כרטיסי האשראי.
בישראל קיימת חברה נוספת בבעלות הבנקים בשם מרכז סליקה בנקאי (מס"ב) אשר מספקת שירותי סליקה ישירות בין חשבונות הבנקים.
עיסוק ושירותים > שירותים

תשתית לשירותי 6 בנקים:
בנק לאומי
בנק הפועלים
בנק דיסקונט
הבנק הבינלאומי הראשון
בנק מזרחי טפחות
בנק ירושלים
תשתית סליקת כרטיסי אשראי של 3 חברות האשראי של ישראל:
מקס איט פיננסים
ישראכרט (בבעלות בנק הפועלים)
Cal (כרטיסי אשראי לישראל בע"מ) (בבעלות בנק דיסקונט והבנק הבינלאומי)
הפעלת מכשירים כספומט (בנקאיים ובלתי בנקאיים) ברחבי הארץ
ניהול מכרזי בנק ישראל (כדוגמת מכרזי המק"מים)
ראו גם

מרכז סליקה בנקאי
הערות שוליים

1 2 3 4 5  שירותי בנק אוטומטיים בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑   רותם שטרקמן, מיכאל רוכוורגר, "לא נהיה חייבים להחזיק כרטיסי אשראי ברחוב, יהיו הרבה שימושים חדשים", באתר TheMarker‏, 15 בפברואר 2020
↑  אילן זולברג, אוטומטים משותפים ל-5 בנקים, מעריב, 14 בפברואר 1980
מכשירי בנק אוטומטיים, דבר, 28 באפריל 1980
↑  אסתר גולדברשט, שב"א - החברה שתפעיל את רשת "סוויפט", מעריב, 17 במאי 1983
↑  כך פועלת רשת סוויפט, מעריב, 17 במאי 1983
↑  עמית שרביט, שטרום אישר פטור מהסדר כובל לבנקים שמחזיקים בשבא ובמסב, באתר הארץ, 21 ביוני 2002
↑  עירן פאר, ‏הבנקים יבקשו להאריך את מונופול הסליקה של שב"א, באתר גלובס, 16 במאי 2011
↑  עירן פאר, ‏רשות ההגבלים בוחנת המונופול של שב"א, המפעילה שירותי בנק אוטומטיים, באתר גלובס, 23 באפריל 2012
↑  זהבה דברת, ‏עמותת הקניונים ביקשה להכריז על שב"א כמונופול במתן שירותי בנק אוטומטיים, באתר גלובס, 25 ביולי 1999
↑   סיון איזסקו, הבנקים חוסמים את התחרות בכרטיסי האשראי - וגורמים לייקור הריביות ללקוחות, באתר TheMarker‏, 10 בספטמבר 2014
↑  אורה קורן, משרד הכלכלה: שימוש בכרטיס דביט יוזיל עמלות לעסקים ב-60%, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2013
↑  אדריאן פילוט, ‏ועדת לוקר ממליצה: בנקים ינפיקו כרטיס חיוב מידי ללא עמלות, באתר גלובס, 19 במרץ 2014
↑  עירית אבישר, ‏הבנקים יחויבו להציע ללקוחות כרטיס דביט רק מסוף 2016, באתר גלובס, 30 ביוני 2015
↑  סיון איזסקו, כחלון ופלוג סיכמו: תוקם ועדה להפרדת חברות כרטיסי האשראי מהבנקים, באתר הארץ, 4 במאי 2015
↑   צבי זרחיה, אושרה לקריאה שנייה ושלישית הצעת כחלון להגברת התחרות בשוק הבנקאות, באתר TheMarker‏, 14 בדצמבר 2016
↑   מיכאל רוכוורגר, תחרות לישראכרט, כאל ולאומי קארד? השחקן החדש בשוק - חברת טרנזילה, באתר TheMarker‏, 4 באפריל 2017
↑  עירית אבישר, ‏עוד תחרות בשוק? בנק ישראל העניק רשיון סליקה לקארדקום, באתר גלובס, 20 במרץ 2018
↑  רון שטיין, ‏בנק לאומי מוכר לויזה העולמית 10% ממניות שבא לפי שווי של 370 מיליון שקל, באתר גלובס, 21 בנובמבר 2018
↑  עירית אבישר, ‏בנק הפועלים מוכר 10% משב"א למאסטרקארד תמורת 11 מיליון דולר, באתר גלובס, 16 באפריל 2019
↑  רון שטיין, ‏הבנקים מכרו 44% ממניות שב"א בהצעת המכר, לפי שווי של 296 מיליון שקל, באתר גלובס, 29 במאי 2019
↑   אסא ששון, קבלת פנים צוננת: שב"א צונחת ביום המסחר הראשון שלה בבורסה, באתר TheMarker‏, 12 ביוני 2019
↑   TheMarker, הסוף לגיהוצים: המשק יאמץ את תקן EMV לכרטיסי אשראי עד נובמבר 2020, באתר TheMarker‏, 27 בנובמבר 2019
↑  עירית אבישר, שמוליק שלח, ‏שער הדולר נקבע ל-0 - ומערכת סליקת האשראי קרסה, באתר גלובס, 13 בפברואר 2014
↑  אלמוג עזר, שב"א: התקלה שאירעה הבוקר בחיובים בכרטיסי אשראי - עקב מתקפת סייבר, באתר כלכליסט, 29 באוקטובר 2024
↑  גולן חזני, הכספומטים של שב"א מחליפים בעלים: חברת מרגולין היא הזוכה במכרז, באתר כלכליסט, 18 ביולי 2013
↑   סיון איזסקו, דיוויד גילה ינסה לשבור את הקרטל של חברות כרטיסי האשראי, באתר TheMarker‏, 27 באוגוסט 2013
סמליל החברה מהקמתה עד ל-2022
איגוד תעשיית ההקלטות הנורווגי

| --- | --- |

 תחום:  תעשיית המוזיקה 
 מדינה:  נורווגיה 
 מטה הארגון:  אוסלו 
 נשיא:  מרטה טוסברי
 תקופת הפעילות:  1939–הווה (כ־86 שנים) 
 www.ifpi.no
 
איגוד תעשיית ההקלטות הנורווגי (בנורווגית: IFPI Norge; בשם הבין-לאומי: IFPI Norway) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של נורווגיה. האיגוד, שהוקם ב-1939, אחראי על פרסום מצעדי מוזיקה והענקת אישורי הקלטת מוזיקה בנורווגיה. האיגוד חבר בפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית.
אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה

האיגוד אחראי על הענקת אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה בנורווגיה על סמך מכירות אלבומים וסינגלים בלבד. בעבר, היה אחראי גם על הענקת אישורי הקלטטת מוזיקה בנורווגיה על סמך מכירות ווידאו קליפים.
| סוג הסמכה | עד 31 בדצמבר 1976 | 1 בינואר 1977 עד 31 בדצמבר 1991 | 1 בינואר 1992 עד 30 ביוני 2002 | 1 ביולי 2002 עד 31 בדצמבר 2006 | 1 בינואר 2007 עד 31 בדצמבר 2017 | מאז 1 בינואר 2018 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  כסף | 20,000 | 25,000 | — | — | — | — |
|  זהב | 40,000 | 50,000 | 25,000 | 20,000 | 15,000 | 10,000 |
|  פלטינה | — | 100,000 | 50,000 | 40,000 | 30,000 | 20,000 |
|  פלטניה ×2 | — | 200,000 | 100,000 | 80,000 | 60,000 | 40,000 |
| סוג הסמכה | עד 31 בדצמבר 1991 | 1 בינואר 1992 עד 30 ביוני 2002 | 1 ביולי 2002 עד 31 בדצמבר 2017 | מאז 1 בינואר 2018 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  כסף | 25,000 | — | — | — |
|  זהב | 50,000 | 10,000 | 5,000 | 30,000 |
|  פלטינה | 100,000 | 20,000 | 10,000 | 60,000 |
|  פלטניה ×2 | 200,000 | 40,000 | 20,000 | 120,000 |
| סוג הסמכה | עד 3 ביוני 2020 |
| --- | --- |
 זהב: 5,000
 פלטינה: 10,000
 פלטניה ×2: 20,000
הערות שוליים

↑  From the Music Capitals of the world., World Radio History, ‏28 בדצמבר 1974 (ארכיון)
↑  Award #162 - "Slowhand", ‏2 בספטמבר 2016
↑  European Gold & Platinum Awards., World Radio History, ‏27 בדצמבר 1986 (ארכיון)
1 2  Scandinavian Statistics., World Radio History, ‏13 בינואר 1990 (ארכיון)
↑  Pearl Jam Ten Norwegian Gold Album Award., ‏14 בפברואר 2022 (ארכיון)
↑  Beastie Boys - Hello Nasty - Gold Award Norway RARE!, ‏14 בפברואר 2022 (ארכיון)
1 2  Troferegler, ‏2 בפברואר 2004 (ארכיון)
↑  Troferegler, ‏13 ביוני 2007 (ארכיון)
1 2 3  Troferegler, ‏10 במרץ 2018 (ארכיון)
↑  IFPI Norge - Platinum Award for Rammstein - Engel, ‏21 בפברואר 2022 (ארכיון)
↑  Troferegler, ‏21 באוגוסט 2020 (ארכיון)
המתחזים (תוכנית טלוויזיה ישראלית)

ערך זה עוסק בתוכנית תחקירים תיעודית ישראלית. אם התכוונתם לתוכנית מציאות בריטית, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  תחקירים, תיעודי
 בימוי:  מוריאל לוי שרית הררי (2020-) אורי הראל (2017-2021)
 מנחים:  חיים אתגר
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  55
 הפקה
 מפיק:  גרניט נוחם (2017-2019) עוזי קרין (2019-2021) מור טרגר דלריה (2021-)
 חברת הפקה:  קסטינה תקשורת
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה
 אורך פרק:  100–105 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (קשת) (עונה 1) קשת 12 (עונה 2-)
 תקופת שידור מקורית:  5 ביוני 2017 – הווה
 קישורים חיצוניים
 האתר הרשמי
המתחזים היא תוכנית תחקירים תיעודית ישראלית בהנחיית חיים אתגר. התוכנית עלתה ב-5 ביוני 2017 בערוץ 2 במסגרת הזכיינית "קשת", והחל מעונתה השנייה היא משודרת בקשת 12.
תוכן

בכל פרק, יוצא חיים אתגר אל מאחורי סיפור התחזות שונה, ולעיתים מתעמת עם המתחזה לקראת סוף הפרק. פרקים בולטים כללו את סיפורם של ידוענים, בהם סיפורם של אילנה אביטל, שרון גל, הדס שטייף, פנינה רוזנבלום ואודטה שוורץ.
סקירת התוכנית

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון | מדרוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 5 | 5 | 5 ביוני 2017 | 20 באוגוסט 2017 | 20.1% |
|  | 2 | 20 | 20 | 18 ביוני 2018 | 8 בדצמבר 2020 | 15.8% |
|  | 3 | — | — | 12 בינואר 2021 | רץ | — |
פרקים > עונה 1 (2017)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מספר פרק בתוכנית | מספר פרק בעונה | שם הפרק | תאריך שידור מקוריישראל | מדרוג | מקור |
| 1 | 1 | הטייס שלא היה | 5 ביוני 2017 | 21% |  |
| 2 | 2 | הגנרל בעל אלף הפרצופים | 20 ביוני 2017 | 21.3% |  |
| 3 | 3 | הנוקמות (חלק א') | 25 ביוני 2017 | 22.9% |  |
| 4 | 4 | הנוקמות (חלק ב') | 27 ביוני 2017 | 23% |  |
| 5 | 5 | המתחזה הפרטי שלי | 20 באוגוסט 2017 | 12.5% |  |