stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נורמן לוריא
פעילות ציונית

התעניינותו במפעל הציוני מצאה את ביטויה בכמה דרכים. בשנת 1941 ערך מקטעי יומני חדשות את הסרט  "ארץ ישראל בהתקדמותה", על התפתחות הארץ וההתיישבות היהודית בה.  במהלך מלחמת העולם השנייה החליט להפיק סרט על לוחמים מדרום אפריקה שהשתתפו בלחימה. לשם כך נסע לקהיר, אולם זנח את התוכנית המקורית לאחר מפגש עם משה שרת, אשר סיפר לו על הבריגדה היהודית – היחידה בצבא הבריטי המורכבת מיהודים בני הארץ, שלחמה במקומות שונים באירופה. לוריא הצטרף בעצמו לחטיבה זו. (מאוחר יותר הפיק סרט בשם "כאן נגמר היום", על תרומתם של חיילים דרום אפריקניים למלחמה).
בתום המלחמה, בעקבות נסיעתו עם גנרל מארק קלארק, המושל הצבאי של אוסטריה,   דיווח במאמר נרגש בעיתון פלסטיין פוסט (שמו הקודם של ג'רוזלם פוסט) על מציאת קברו של הרצל בווינה. חינוכו הציוני מבית והחוויות שעבר במלחמה הניעו אותו לעלות ארצה, למרות הרכוש הרב שעמד לרשותו בדרום אפריקה. ביוני 1946 היו נורמן לוריא ואשתו בין הנוסעים בטיסת הבכורה של חברה חדשה, אשר קיצרה את משך הנסיעה לקהיר  ליומיים בלבד. משם התקדמו לארץ ברכבת, אולם נתקעו בכניסה אליה בשל ליל הגשרים. בסופו של דבר התיישב לוריא בירושלים, והקים בה את החברה הארצישראלית לסרטים. עבודת החברה התנהלה מצריף קטן בשכונת טלביה בירושלים. בשנת 1949 העביר לוריא את החברה לתל אביב, ושינה את שמה לסרטי ישראל.
סרטים בהפקת החברה הארצישראלית לסרטים וחברת סרטי ישראל

לוריא רכש ציוד ששימש להפקת הסרט בית אבי (1947), הזמין ארצה מארצות הברית את הבמאי ג'וזף קרומגולד, ויחד הפיקו במסגרת החברה יומנים וסרטי תעודה עבור המוסדות הלאומיים. אחד הטובים שבהם, "בית במדבר" (הידוע גם בשם "בית הערבה"), מציג את מאבקם של חלוצים להצמיח חיים מתוך הקרקע המדברית המליחה שליד ים המלח.  סרט זה זכה בפרסים נחשבים בפסטיבלים של פראג ושל ונציה.
במהלך 1948, בסמוך לסיום המנדט הבריטי,  הפיקה החברה הארצישראלית לסרטים את הסרט "אין זו אגדה", המציג את סיפורו של פליט המגיע ארצה בספינת מעפילים. הוא מתקשה להתאקלם בארץ, אך מצליח לעשות זאת לאט לאט בזכות מפעליה השונים של הסתדרות העובדים הכללית בארץ ישראל – מהטיפול שהוא מקבל בקופת חולים ועד לחברותו בקיבוץ דגניה. סרט זה היה בין הסרטים העלילתיים הראשונים דוברי עברית שהוצגו במדינת ישראל. הסרט נעשה במקור כאמצעי לגיוס תרומות עבור המגבית של ההסתדרות באמריקה, אולם הוחלט להציגו בארץ גם באופן מסחרי. הוא נכשל מסחרית, בדומה לסרטים רבים בהפקה מקומית בשנים שלאחר מכן.
לאחר קום המדינה, הופקו בחברה מספר סרטים בולטים נוספים. הסרט "48 שעות ביממה" הוזמן על ידי ההסתדרות הציונית הדסה, והוא מציג יומיים בחייה של אחות בבית החולים הדסה בירושלים בזמן מלחמת השחרור. סרט נוסף, אשר הופק בזמן הדיונים על מעמדה של ירושלים כבירת המדינה (בניגוד לדעת הקהילה הבינלאומית, שביקשה להקים בעיר משטר בינלאומי), נקרא "ירושלים עירי". הסרט הופק ב-1950, והוא מציג את חייה של העיר המערבית המתחדשת דרך סיפורו של בחור צעיר אשר איבד את מאור עיניו במהלך מלחמת השחרור. האיש, חיים בלנק, היה אז סטודנט באוניברסיטה העברית, ולימים שימש כפרופסור לבלשנות באוניברסיטה העברית. הסרט משופע בדברי תעמולה והסברה, המציגים את העמדה הישראלית הרשמית ולפיה אין לנתק את ירושלים המערבית משאר חלקי המדינה. בין הנימוקים מוצעים גם המאבק וההקרבה שחוו מגיני העיר וסביבותיה במהלך מלחמת השחרור. בהקשר זה מוצגות תמונות קשות של הרס וחורבן בקיבוץ רמת רחל, כשהמצלמה מתמקדת במיוחד בפסנתר הרוס הניצב במרכז החצר. כנגד זאת, נראה גיבור הסרט מנגן בפסנתר בהזדמנויות שונות לאורך הסרט, כאומר שהמנגינה והחיים נמשכים. הסרט בוים על ידי הבמאי היהודי-צרפתי ויקטור ויקאס.
הסרט "הבית על הגבעה" הופק בשנת 1950, עבור האוניברסיטה העברית  בירושלים הוא מציג את סיפור עמידתה של האוניברסיטה במהלך מלחמת השחרור, ואופן תפקודה בתקופה שלאחריה, לאחר שנאלצה לגלות מהר הצופים. גיבור הסרט הוא מרצה באוניברסיטה, אשר מאמץ סטודנט אחד כבן. בנו של המרצה, הדומה לאותו סטודנט, נהרג במהלך המלחמה. בין היתר מוצג בסרט שחזור של המתקפה על השיירה להר הצופים, אשר השתתפו בו כמה מניצולי אותה תקרית.
סרט אחר הוא "מעשה בכפר", והוא מתמקד במשפחה של עולים המגיעים ארצה מיוגוסלביה. הסרט אינו חוסך מהצופה את הקשיים שבהם נתקלים העולים החדשים בתהליך קליטתם בישראל – כמו אי יכולתו של אבי המשפחה לעסוק במשפטים בשל אי ידיעת השפה, או המעבר מחיי עיר נוחים בגולה לחיים בכפר ערבי נטוש בישראל. הפתרון למצוקות נמצא בארגון ויצו, המסייע בקליטה, ואשר עבורו הופק הסרט הזה. שני הסרטים האחרונים בוימו בידי הבמאי היהודי ג'ורג' לויד ג'ורג'.
ראו גם

היסטוריה של הקולנוע הישראלי: תקופת היישוב ושנות החמישים
לקריאה נוספת

נתן ויעקב גרוס, הסרט העברי-פרקים בתולדות הראינוע והקולנוע בישראל, ירושלים תשנ"ב, עמודים 179-173.
ד"ר פדרו זוניגה, "מי יתנני במדבר מלון אורחים". ( ההיסטוריה של בית דולפין בעמודים 720-717. בהוצאת קווים, שנת ההוצאה 2010).
קשת רוזנבלום, הארץ, 10.12.2013 (אודות מלון 'דולפין')
נורווק (קליפורניה)

נורווק (באנגלית: Norwalk) היא עיר במחוז לוס אנג'לס השוכנת מזרחית ללוס אנג'לס שבקליפורניה, ושייכת למטרופולין שלה. לפי מפקד התושבים בשנת 2000 חיו בה 103,298 תושבים. היישוב הוקם במאה ה-19 אך היא הוכרזה עיר רק בשנת 1957.
העיר מרוחקת כ-27 ק"מ מזרחית ממרכז העיר לוס אנג'לס.
העיר מונה אוכלוסייה גדולה של הולנדים והחל משנות ה-90 בעקבות ההגירה הגדולה ממקסיקו גם מקסיקנים. היא חלק מערי המעבר של לוס אנג'לס.
היסטוריה

לאחר שהסתיימה מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, קליפורניה הייתה אזור מבוקש למגורים. בשנות ה-60 של המאה ה-19 נרכשו האדמות עליהן שוכנת העיר כיום. תוך זמן קצר החלה מכירה של שטחים למטרת בנייה. מספר משפחות קנו שטחים גדולים ובנו בהם חוות.
בשנת 1973 נבנתה מסילת רכבת שעברה בקרבת מקום ונבנתה תחנת רכבת קטנה. בשנת 1874 ניתנה לעיירה השם 'נורווק'. תחנת הרכבת הייתה הסיבה העיקרית לכך שבעשור האחרון של המאה ה-19 החלו להתיישב באזור עוד ועוד משפחות.
בשנת 1900 חיו בעיירה 50 משפחות. הרוב מתוכן עסקו בחקלאות או הפעילו מחלבות. עד היום ידועה העיר בזכות המחלבות המשובחות שלה.
נורווק הוכרזה רשמית כעיר בשנת 1957.
גאוגרפיה

נורוולק שוכנת על שטח של 24.2 ק"מ רבועים, בגובה 92 מטרים מעל פני הים. נורווק היא עיר פרבר של לוס אנג'לס וחברה במועצת ערי המעבר של לוס אנג'לס.
גבולותיה הן: סטנה פה ספרינגס בצפון, דאווני בצפון-מערב, בלפלאוור בדרום-מערב, קריטוס וארטסיה בדרום, ולה מיראדה בדרום-מזרח.
אקלים

נורווק, כמו כל אזור לוס אנג'לס ודרום קליפורניה ידועה בזכות אקלים ים תיכוני. החודש החם ביותר הוא אוגוסט. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה הייתה 43 מעלות צלזיוס והיא נמדדה בשנת 1961. החודש הקר ביותר הוא ינואר והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה הייתה -4 מעלות צלזיוס בשנת 1963.
שכונות

ישנן 5 שכונות עיקריות בעיר:
צפון מזרח
סטדבייקר (מערב)
כרמניטה (מזרח)
סיביק סנטר (מרכז)
וואן וויס (דרום)
ערים תאומות

מקסיקו הרמוסיו, מקסיקו
מקסיקו פרנסילו, מקסיקו
משה בן מכיר

| --- | --- |

שער הספר "סדר היום", דפוס ראשון, ונציה שנ"ט (1599)
 מקום מגורים:  צפת, עין זיתון 
 פטירה:  ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  1581–1601 (כ־20 שנה) 
 חיבוריו:  ספר סדר היום 
 
רבי משה בן מכיר (או משה בן יהודה המכירי) היה ממקובלי העיר צפת במאה ה-16, עמד בראש ישיבה בעין זיתון, מחבר הספר סדר היום.
הישיבה בעין זיתים

ישיבתו של רבי משה בן מכיר שכנה בעין זיתון הסמוכה לצפת. על אופייה של הישיבה, תקנותיה ומנהגיה ניתן ללמוד מכמה איגרות שנשלחו לחוץ לארץ בבקשת סיוע כספי תוך שהן מתארות את סדרי הישיבה. מהאיגרות עולה שמבנה הישיבה היה אופייני לישיבות הספרדיות בתקופה זו. הישיבה הורכבה מתלמידי חכמים, "חברים מקשיבים", שהתכנסו ללמוד תורה יחד כאשר בראשם עומד "הראשון" או "החכם". האגרות שבידינו נשלחו בין השנים שנ"ח לשס"א (1601-1598).
על פי אזכורים שונים באיגרות ועל פי כתב יד המכיל את תקנות החבורה ניתן ללמוד שישיבתו של רבי משה בן מכיר פעלה באופן דומה לחבורות תלמידי חכמים אחרות, אשר הושפעו מהאווירה הרוחנית האינטנסיבית ומהמתח המשיחי ששרר באותה תקופה, ופעלו לקירוב הגאולה על ידי מעשי תשובה וסיגופים. הידועות שבין החבורות הן אלו של רבי שלמה אלקבץ, האר"י, רבי חיים ויטל ורבי אלעזר אזכרי; אולם בניגוד לחבורות אלו שעיקר עיסוקן היה בפעילות מיסטית של גילוי סודות ולימודם, חבורתו של רבי משה לקחה את צורת הלימוד המקובלת בישיבות הספרדיות והשתמשה בה כבסיס לפעילותה.
בכתב היד מופיעות עשר תקנות. אחת התקנות המרכזיות הייתה קביעת משמרות של לומדים יום ולילה ללא הפסקה. תקנה זו אף הוזכרה באיגרות השונות. הלימודים כללו לימוד רצוף בלשון הקודש של משניות, זוהר, גמרא, מקרא, וכתבי רי"ף ורמב"ם. הלימוד נעשה בכוונה "לשם סוכת דוד הנופלת ולשם כל ישראל ושתיכון העטרה בירושלים". בנוסף נקבעו תקנות שונות בענייני תפילה וברכות. התקנה האחרונה עוסקת בעלייה שבועית קבועה לקברו של התנא רבי יהודה בר אלעאי הסמוך לעין זיתים כדי להתפלל "בעד כל ישראל".
ישיבתו של רבי משה בן מכיר התקיימה בעין זיתים כנראה משנת ה'שמ"ב. בעקבות שוד של "אורחת ישמעלים" שעבר עליהם הם ברחו לצפת והישיבה עברה לצפת בשנת ה'שס"א (1601).
סדר היום

סדר היום הוא ספר הלכתי-קבלי המתאר על פי ההקדמה, את "הסדר שיעשה האדם בימיו ובלילותיו, בשבתות ובמועדים, סדר כל השנה בשבתו בבית ובלכתו בדרך, בשכבו ובקומו". הספר הודפס לראשונה בשנת שנ"ט (1599) על ידו חתנו של המחבר, רבי שלמה מור דוד, בעת ששהה בוונציה בשליחות לגיוס כספים עבור ישיבת חותנו, ושוב בשנת שס"ה (1605), גם כן בוונציה. הספר זכה למהדורות נוספות, והוא מהווה מקור למנהגים ולנוסחים שונים, בהם תפילת מודה אני שהוזכרה לראשונה בספר זה. בסוף הספר נדפס פירושו למשנת "בן חמש שנים למקרא" וביאור לספר קהלת.
לספר פירוש הלכתי, בשם "אמרי ישראל" מאת הרב ישראל מאיר ברנר שיצא בשנת תשנ"ה ומביא השוואות בין ההנהגות המובאות בסדר היום לבין פוסקים שונים.
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל' הערך: עין זיתון, עמ' 5733–5734.
נאריסואן הגדול, מלך תאילנד

נָארִיסוּאָן הגדול (בתאית: สมเด็จพระนเรศวรมหาราช) לעיתים נודע גם בתור סַנְפֵהַט השני היה מלך תאילנד בתקופת ממלכת איוטהאיה והאדם אשר שחרר אותה מידי שלטון מיאנמר, ידוע עד היום כגיבור לאומי בתאילנד.
נאריסואן קיבל בתקופת שלטונו את המתיישבים, הסוחרים והתיירים מן הרפובליקה ההולנדית.
ביוגרפיה

באיונאונג היה מלך על האימפריה הראשונה של טונגבו אשר הקדימה את מדינת מיאנמר של ימינו. בתקופת שלטונו הוא יצא לכבוש שטחים נרחבים מדרום-מזרח אסיה, סיפח את חצי האי המלאי והפך את תאילנד ולאוס למדינות חסות. במהלך הכיבוש איוטהאיה (בירת תאילנד) נבזזה ואלפים מאזרחיה שועבדו בעוד המדינה עצמה הפכה לשדה הקרב בין מיאנמר לקמבודיה.
נאריסואן נולד בתור פארה נארט וכיורש עצר לכס תאילנד משנה למיאנמר בין השנים 1555–1556, בצעירותו שימש כשבוי פוליטי אצל הבורמזים אך מאוחר יותר הוחזר לארצו וניתנה עליו מלכות המשנה בפיטסאנולוק.
לאחר שלחם פעמים רבות לצד הבורמזים במערכותיהם לייצב את מדינת שן, בשנת 1584 קרא על סיום היחסים בין תאילנד למיאנמר והכריז על עצמאות ארצו.
במהלך שימוש בעליונות אסטרטגית, נאריסואן עצר שלוש מתקפות בורמזיות לכבוש את הבירה התאית ובו בזמן יצא במתקפת נגד על קמבודיה התוקפת. בשנת 1590 עם מות אביו ירש נאריסואן את הכס והשתמש במומנטום הירושה לפלוש אל הבירה הקמבודית לונגבק ולהפוך אותה לבת חסות של תאילנד. זמן קצר אחר כך יצא נאריסואן לכבוש את צ'יאנג מאי והשטחים שסבבו לה ולבסוף נפגש אישית בקרב פילי מלחמה עם יורש העצר הבורמזי. הקרב אירע ב-1593 והוכיח את העליונות התאית במאבק הממושך.
מלחמת אזרחים פרצה על ירושת הכתר במיאנמר ונאריסואן השתמש במצב לכבוש את חופיה של מיאנמר בחצי האי המלאי ובכך להשיג חוף אל מפרץ בנגל והאוקיינוס ההודי.
נאריסואן הוסיף לטפח את הצבא בתקופת שלטונו ולבסוף נפטר מחולי בצ'יאנג מאי בשנת 1605 בדרכו לכבוש את מדינת שן מידי מיאנמר.
נורמן ליר

| --- | --- |

ליר ב-1975
 לידה:  27 ביולי 1922 ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית
 פטירה:  5 בדצמבר 2023  (בגיל 101) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  נורמן מילטון ליר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1946–2023 (כ־77 שנים)
 עיסוק:  מפיק ‏•‏‏ תסריטאי
 מקום לימודים:  קולג' אמרסון 
 בת זוג:  שארלוט רוזן (1943–1956)  פרנסס לואב (1956–1985)  לין דייוויס (1987–2023)
 מספר צאצאים:  6 
 פרסים והוקרה:  פרס לוסי (1999)  פרס מריאן אנדרסון (2008)  פרס אמי לתסריט לסדרה קומית (1973)  Norman Lear Achievement Award in Television  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס פיבודי  מדליית האוויר  פרס התיקון הראשון של יו מ. הפנר  המדליה הלאומית לאומנויות  פרס אוולין פ. ברקי 
 https://www.normanlear.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
נורמן מילטון ליר (באנגלית: Norman Milton Lear;‏ 27 ביולי 1922 – 5 בדצמבר 2023) היה מפיק ותסריטאי יהודי-אמריקאי. ליר היה ידוע בשל קומדיות מצבים פורצות דרך משנות ה-70 שעסקו בנושאים פוליטיים וחברתיים, בהן "הכל נשאר במשפחה".
ביוגרפיה

נורמן מילטון ליר נולד ב-1922 בניו הייבן, קונטיקט, לזוג הורים יהודים ממוצא רוסי. הוא נשר ממכללת אמרסון בבוסטון כדי להתגייס לחיל האוויר של ארצות הברית בשנת 1942, ושירת שם במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה עבר ללוס אנג'לס, והחל בעבודתו כתסריטאי בטלוויזיה.
הוא המשיך והפך לדמות מוכרת בתעשיית הבידור. ליר יצר, הפיק וכתב עבור למעלה מ-100 תוכניות לאורך הקריירה שלו, והותיר חותם משמעותי בטלוויזיה האמריקאית.
התרומות הבולטות ביותר שלו הגיעו בצורה של קומדיות מצבים טעונות חברתית ופוליטית שאתגרו את המוסכמות. הבולטות ביניהן היו "הכל נשאר במשפחה", ששודרה בשנים 1971 עד 1979, "מוד" (1972–1978) (אנ'), "סנפורד ובנו" (1972–1977) (אנ'), "כל יום מחדש" (1975–1984) (אנ'), "משפחת ג'פרסון" (1975–1985) (אנ'), "מרי הרטמן, מרי הרטמן" (1976–1977) (אנ') ו"זמנים טובים" (1974–1979) (אנ'). תוכניות אלו התמודדו עם נושאי טאבו והכניסו שיח פוליטי לז'אנר קומדיות המצבים, מה שחולל מהפכה בטלוויזיה.
פרסים והוקרה

ליר זכה לשבחים רבים על תרומתו לטלוויזיה, כולל שישה פרס אמי לבידור בפריים טיים, שני פרסי פיבודי, המדליה הלאומית לאמנויות בשנת 1999, ופרס הצטיינות ממרכז קנדי בשנת 2017. בשנת 2021, הוא זכה בגלובוס הזהב על שם קרול ברנט. השפעתו של ליר על הטלוויזיה זכתה להכרה נוספת כאשר הפך לחבר בהיכל התהילה של האקדמיה לטלוויזיה.
פעילות פוליטית ותרבותית

מעבר לקריירת הבידור שלו, ליר היה ידוע באקטיביזם הפוליטי שלו. בשנת 1980 הוא הקים את הקבוצה "People for the American Way" (אנ'), ארגון הסברה שמטרתו להתמודד עם השפעת הימין הנוצרי בפוליטיקה. המחויבות שלו למטרות פרוגרסיביות הייתה היבט מכונן בחייו.
חיים אישיים ומורשת

ליר היה נשוי שלוש פעמים והיו לו שישה ילדים. תרומתו לטלוויזיה ולתרבות נחשבת מונומנטלית, שכן הוא קרא תיגר על הנורמות החברתיות והעלה נושאים קריטיים לקדמת הבמה של השיח החברתי האמריקאי. ליר נפטר ב-5 בדצמבר 2023, בגיל 101.
הערות שוליים

1 2  נורמן ליר ("הכל נשאר במשפחה") הלך לעולמו בגיל 101, באתר ynet, 6 בדצמבר 2023
↑  Home, People For the American Way (באנגלית)
↑  Remembering Norman Lear, TV Titan and Icon of Progressivism, TIME, ‏2023-12-06 (באנגלית)
↑  אלון פרוכטר, התסריטאי והמפיק האגדי נורמן ליר הלך לעולמו בגיל 101, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 6 בדצמבר 2023
↑  Eric Deggans, The legacy of visionary TV producer Norman Lear, dead at 101, NPR, ‏6 בדצמבר 2023 (באנגלית)
↑  Michael Schneider, Remembering Norman Lear, Whose Legacy Is Even More Important to Protect at This Fragile Point in American History, Variety, ‏6 בדצמבר 2023 (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 1998: ז'אק ד'אמבואז, פאטס דומינו, רמבלינג ג'ק אליוט, פרנק גרי, ברברה הנדמן, אגנס מרטין, גרגורי פק, רוברטה פיטרס, פיליפ רות, תאגיד שרה לי, להקת תיאטרון סטפנוולף וגוון ורדון | זוכי המדליה הלאומית לאמנויות  1999: איירין דיימונד, אריתה פרנקלין, מייקל גרייבס, אודטה, בית הספר ג'וליארד, נורמן ליר, רוזטה לנואר, הארווי ליכטנשטיין, לידיה מנדוזה ג'ורג' סיגל ומריה טולצ'יף | הבא: 2000: מאיה אנג'לו, אדי ארנולד, מיכאיל ברישניקוב, בני קרטר, צ'אק קלוז, הורטון פוט, לואיס מנילו, NPR, קלאס אולדנבורג, יצחק פרלמן, הרולד פרינס וברברה סטרייסנד |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2011: נייג'ל ליתגו | פרס המייסדים של האמי הבינלאומי  2012: אלן אלדה / נורמן ליר / ראיין מרפי | הבא: 2013: ג'יי ג'יי אברהמס |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2014: ג'יימס שיימוס | פרס אוולין אף. בורקיי  2015: נורמן ליר | הבא: 2016: אל פרנקן |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2016: מרתה ארחריץ', האיגלס, אל פצ'ינו, מאוויס סטייפלס וג'יימס טיילור | זוכי פרס מרכז קנדי  2017:  כרמן די לבלייד, גלוריה אסטפן, אל אל קול ג'יי, נורמן ליר וליונל ריצ'י | הבא: 2018: שר, פיליפ גלאס, ריבה מקנטייר, ויין שורטר ו"המילטון" |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2020: אלן דג'נרס | גלובוס הזהב על שם קרול ברנט  2021: נורמן לי | הבא: 2023: ראיין מרפי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442780105171  BNE: XX4976734  BnF: cb148612484 (data)  GND: 1206104805  ISNI: 0000 0001 1471 5478  LCCN: n77005739  MusicBrainz: 12834e02-f6ca-4f04-bb36-6d8efe2e85f5  NTA: 07356611X  RKD: 394045  SNAC: w6wd409k  SUDOC: 250513838  VIAF: 44569982   WorldCat (עם VIAF): 44569982
ניתוח מערכות מידע

ניתוח מערכות מידע הוא עיסוק המשלב ידע מתחום מדעי המחשב מחד, ומדעי הניהול מאידך, שבאמצעותו מבצעים אנליזה, בוחנים מערכת או תפישה כלשהי לפני מִחְשובה (כלומר, לפני התחלת כתיבת קוד ותכנות), וקובעים קשרים לוגיים פשוטים בין מרכיבי המערכת, לשם ייצוגה הפרקטי באמצעים ממוחשבים.
לפי המתודה המסורתית, על מנתח המערכות לייצר תוצרים בצורת מסמכים מפורטים כגון מסמך ייזום, ניתוח מצב קיים, אפיון מצב רצוי ואפיון דרישות מפורט. מקובל להשוות את תהליך ניתוח המערכות לתהליך של תכנון בניין. בתהליך בניית בניין: המתכנן (האדריכל) מתכנן את הבית, בהתאם לצרכים של הלקוחות, המהנדס הוא המאשר את היתכנות הבנייה והקבלן הוא הגורם המבצע. בבניית מערכת מידע: האדריכל הוא מנתח המערכות, המהנדס הוא הארכיטקט והקבלן הוא צוות הפיתוח.
המונח "ניתוח מערכות" מתייחס בעיקר להגדרת דרישות המערכת, לפני תחילת פיתוח מערכת המידע או פיתוח תוכנה למערכת כלשהי, לצורך ניהול המערכת באמצעות מחשב, אך יכול להיעשות בכל שלב, כולל לאחר שהמערכת הממוחשבת כבר פועלת (ניתוח בדיעבד או עדכון ניתוח קיים).
ניתוח מערכות מאפשר התאמה של מערכת מידע לארגון ולמשתמשים. מנתח המערכות חוקר את מצב הארגון לו יש להתאים את המערכת, מבין את דרכי העבודה בארגון ומסייע ללקוח להגדיר את דרישותיו ואת מטרות המערכת. הניתוח יכלול את הפונקציות והפעולות השונות שעל המערכת לבצע.
לרוב, באופן הניהול התקין, שלב ניתוח המערכת מהווה שלב מקדים והכנה לכתיבת התוכנה או מערכת תוכנות מחשב. בדרך כלל, פעולת ניתוח המערכת תורמת לייעול המערכת ולזירוז פיתוחה, בשל ניפוי מקדים של מרכיבים שאינם דרושים לפעולת המערכת, או מציאת קשרים (לוגיים) טובים יותר בין מרכיבי המערכת מאלו הקיימים בהסתכלות הקיימת. לדוגמה, בתחום של בסיסי נתונים, לפני הגישה ליישום הדרישות ובניית המערכת בפועל, נעשית בניתוח מערכות בדיקה של כל הצרכים הרצויים, התכונות ודרכי הפעולה הממוחשבות המבוקשות, אפיון האנשים שעתידים להשתמש במערכת ודרכי עבודתם, ובהתאם לשקלול כל הנתונים, נבחרות המערכות המתאימות, חומרה, מערכות הפעלה, ממשקים, בסיסי נתונים וכלי פיתוח, וכן נקבעת תצורת בסיסי הנתונים ומבני הנתונים, דרכי העיבוד של המידע וצורת אמצעי קלט ופלט של המשתמשים.
ניתוח מערכות משלב ידע וניסיון בכל מחזור החיים של מערכת המידע, משלב הייזום, דרך האפיון והעיצוב.
כיום, יותר ארגונים שמים דגש על קבלת אבטיפוס כתוצר שניתן להפעילו, להבינו ולהשתמש בו, כבסיס למערכת החדשה. מנתח המערכות הוא המתווך בין הלקוחות לצוות המקצועי, והאבטיפוס, שנבנה בשלב התכנון הראשוני, עובר סבבים של ניסיונות ושיפורים עד שהוא מתקדם ומושקע מספיק כדי להיות מערכת מוגמרת. מכאן המתודה מקבלת את שמה: "אבטיפוס מתקדם".
לקריאה נוספת

פרץ שובל, תכנון ניתוח ועיצוב מערכות מידע , מהדורה שנייה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2015 (שלושה כרכים):
כרך א: תכנון ומערכות מידע
כרך ב: ניתוח ועיצוב של מערכות מידע בגישה הפונקציונלית
כרך ג: ניתוח ועיצוב של מערכות מידע בגישה המונחית עצמים
ניתוח מערכות

ניתוח מערכות הוא תחום הנדסי העוסק בניתוח אופן פעולתן של מערכות גדולות ומורכבות ובאינטראקציה בין מרכיביהן. ענף זה קשור קשר הדוק לחקר ביצועים ולניהול סיכונים.
המערכות שבהן עוסק ניתוח מערכות עשויות להיות מכל תחומי החיים: תהליכים תעשייתיים, תהליכים מנהליים, תהליכי קבלת החלטות וכדומה.
בתהליך ניתוח המערכות נבנה לעיתים מודל של המערכת הנבחנת, שבו שלושה מאפיינים של המערכת: רכיבים, תהליכים ומבנה. מודל זה מאפשר בדרך כלל ביצוע סימולציה, לשם הבנה טובה יותר של המערכת ושל חלופות אפשריות.
ראו גם

ניתוח מערכות מידע
גישת המערכות
תאוריית המערכות הדינמיות
ניווט משולב

ניווט משולב הוא ניווט המתבסס על שימוש ביותר ממערכת ניווט אחת בו זמנית על מנת להשיג פתרון ניווט -   מיקום, מהירות ומצב זוויתי.
יתרון למערכות ניווט משולב שהן מדויקות יותר ובעלות יתירות כך שאם מערכת אחת נכשלת, השנייה יכולה להמשיך לפעול.
עקרון הפעולה

ארכיטקטורה נפוצה של מערכת משולבת  היא שילוב של מערכת ניווט אינרציאלית עם מערכת ניווט לווינית. עבור מערכות רבות, כגון טילים, לוויינים, מכוניות אוטונומית, הידע המדויק והרציף על הכלי המנווט הוא חיוני.
מערכת ניווט אינרציאלית, אינה תלויה בגורמים חיצוניים (למעט אתחול), פועלת באופן רציף, בתדר גבוה ובעלת אמינות גבוהה. למערכת מסוג זה שגיאות ניווט הגדלות בכל צעד ניווט כתלות בזמן ובמרחק.
מערכות ניווט לוויניות, מספקות מיקום ומהירות, כמעט ללא תלות בין המדידות ושומרות על דיוק שאינו תלוי בזמן. אולם, נדרש קו ראייה בין האובייקט ללוויין, וקיימת תלות בחברה או הממשלה שמפעילה אותן, לעיתים ישנן הפרעות הגורמות לשיבושים וחסימות של אותות הלווין.
שילוב בין המערכות מקבל את יתרונות של כל אחת מהמערכות, ועוזר להתגבר על המגבלות שלהן. ומביא לשיפור הדיוק הכולל.
במערכת ניווט משולב הנדרשת לספק פתרון יחיד, מקובל לבצע היתוך מידע של פתרונות הניווט ממערכות הניווט השונות בעזרת מסנן קלמן או ריבועים פחותים. אפשרות נוספת היא בחירת מערכת אחת על אחרת בהתאם לעץ החלטה וביצוע מיתוג בין פתרונות הניווט.
מעדכנים

מערכות ניווט משולב יכולות לקבל עדכונים לפתרון הניווט מחיישנים:
אודומטר, המספק מרחק בכיוון ההתקדמות על סמך ספירת קצב הסיבוב של הגלגלים.
GPS דיפרנציאלי, המספק מיקום בדיוק גבוהה על סמך משדרי רדיו יבשתיים עם מיקומים חקורים היטב המשדרים מידע על מידת הדיוק של אותות ה-GPS בזיהוי המיקומים של משדרים אלו.
מכ"ם, המספק מיקום על סמך זיהוי אותות רדיו חוזרים.
מד מהירות דופלר, המספק מהירות יחסית (לקרקע למשל) על סמך אפקט דופלר
מגנטומטר, המספק מצב זוויתי על סמך מדידות שדה מגנטי
מד גובה, המספק נתוני גובה מוחלט או יחסי על סמך ברומטר או שידור אותות אלקטרוניים
משואות, המספקות מיקום יחסי על סמך אותות גלי רדיו או אינפרא אדום
מעדכן חוזי, המספקת מיקום יחסי, מהירות יחסית, ומצב זוויתי יחסי על סמך תמונות  ואלגוריתמי ראייה ממוחשבת
הערות שוליים

↑  Rizos, C, Grejner-Brzezinska, DA, Toth, CK, Dempster, AG, Li, Y, Politi, N, Barnes, J, Sun, H (2008). A hybrid system for navigation in GPS-challenged environments: case study. Institute of Navigation (ION). OCLC 1056492868.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Friedhelm Greis (2015-09-02).  golem (ed.). "AUTONOMES FAHREN: Wer hat die besten Karten?" (בגרמנית). נבדק ב-2016-07-17.
↑  Leendert Dorst (2011-01-27).  Hydro International (ed.). "How Does Inertial Navigation Work?" (באנגלית). נבדק ב-2016-07-16.
1 2  Bestmann, vonWulfen, Hecker, Kneissl, Kropp (באוגוסט 2010). "Aviation Applications: Hybrid Navigation Techniques and Safety-of-Life Requirements" (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2016-07-17. נבדק ב-2016-07-17. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  "HIGHLY AUTOMATED DRIVING (HAD) MAPS FOR AUTONOMOUS VEHICLES". נבדק ב-2016-07-18.
↑  Johannes Jahn (1997). "Optimality Conditions in Set Valued Vector Optimation".  In Günter Fandel; Tomas Gal, Thomas Hanne (eds.). Multiple criteria decision making : proceedings of the Twelfth International Conference. New York: Springer-Verlag. p. 22.
↑  Stanley K. Honey (1985-04-02). "NAV85 Papers" (PDF) (באנגלית). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-04. נבדק ב-2016-07-17.
↑  Brooks Goodhue (2011-05-09). "What is DGPS or Differential GPS?" (באנגלית). נבדק ב-2016-07-16.
1 2  Vlada Sokolovic, Goran Dikic, and Rade Stancic, Integration of INS, GPS, Magnetometer and Barometer for Improving Accuracy Navigation of the Vehicle, Defence Science Journal Vol. 63, No. 5, September 2013
נארכוס

נתיב מסעו המשוער של נארכוס
נארכוס (ביוונית: Νέαρχος, בלטינית: Nearchus;‏ 360 לפנה"ס לערך - 300 לפנה"ס
) היה אציל מוקדוני ממוצא כרתי ששימש כאחד מקציניו של אלכסנדר הגדול וכמפקד הצי שלו.
הידיעות על משפחתו וראשית חייו של נארכוס מעטות מאוד. ידוע ששם אביו היה אנדרוטימוס וכי נארכוס היה אחד מחברי הילדות של אלכסנדר. בשלב מסוים אביו של אלכסנדר, פיליפוס השני, גירש את נארכוס, יחד עם מספר חברים אחרים של בנו ממוקדון. מאוחר יותר הוחזר נארכוס על ידי אלכסנדר למוקדון.
בשנת 334 לפנה"ס הוא מונה למושל מחוזות ליקיה ופמפיליה בדרום מערב אסיה הקטנה, משרה בה החזיק עד שנת 329 לפנה"ס. לאחר שסיים את תפקידו יצא נארכוס עם תגבורת לעבר צבאו של אלכסנדר. הוא נפגש עם מלכו באזור באקטריה בסביבות 327 לפנה"ס.
בשנת 326 לפנה"ס מונה נארכוס למפקד הצי של אלכסנדר, ופיקד על הספינות שהעבירו חיילים אל שפך הנהר הידספס בחוף האוקיינוס ההודי. בקיץ 325 לפנה"ס החל הצבא המוקדוני לנוע בחזרה לפרס. אלכסנדר נע בראש מרבית הצבא מערבה דרך מדבר גדורזיה, בעוד נארכוס, כמפקד הצי, נצטווה לערוך הפלגת חקר בנתיב הים שבין שפך נהר האינדוס ובין שפך נהר פרת במערב המפרץ הפרסי. נארכוס התקדם במקביל לחוף של גדרוזיה, קרמניה ופרסיס. שלושה חודשים לאחר שיצא למסעו נפגשו הצי והכוחות היבשתיים בקרמניה, ואלכסנדר הורה לו להמשיך במסעו. מקרמניה הוא הגיע לשפך נהר הפרת ומשם המשיך, בסופו של דבר, לעיר בבל שם התאחד עם אלכסנדר.
פלוטרכוס מספר כי נארכוס שהה לצדו של אלכסנדר בימיו האחרונים, כשזה כבר קדח במחלה שתקפה אותו. השניים דנו בין השאר על מסעו של נארכוס באוקיינוס ההודי ועל רשמיו ממסע זה.
לאחר מות אלכסנדר בשנת 323 לפנה"ס ועם התלקחות מלחמות הדיאדוכים, הצטרף נארכוס למחנה אנטיגונוס מונופתלמוס. נארכוס מוזכר בפעם האחרונה במקורות בשנת 312 לפנה"ס כאחד מיועציו של דמטריוס פוליורקטס, בנו של אנטיגונוס. בשנה זו נחל דמטריוס תבוסה מידי סלאוקוס הראשון ותלמי הראשון בקרב שנערך בסביבות עזה. היסטוריונים אחדים מניחים בשל כך[דרוש מקור], כי נארכוס נהרג בקרב זה ולכן אינו נזכר יותר.
מסע נארכוס לאורך חופי צפון האוקיינוס ההודי הביא בפעם הראשונה עדויות על אזור שלא היה ידוע עד אז לעולם ההלניסטי. נארכוס תיעד את רשמי המסע בזכרונותיו, שלא שרדו, אך שימשו כבסיס לכתביהם של אריאנוס וסטראבון על הודו ואסיה.
לקריאה נוספת

פלוטארכוס, חיי אישים: אנשי יוון, תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי, ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א (1971).
.John Hazel, Who's Who in the Greek World, London, Taylor & Francis Group, 2002