Everywhere at the End of Time
מוזיקה ושלבים > שלבים ד'-ו'

שלב ד' מתואר כנקודה שבה "היכולת להיזכר בזיכרונות בודדים מפנה את מקומה לבלבולים ואימה". הוא מציג עיוות כבד, הדהוד, ודומה יותר לרעש, בניגוד לשלושת האלבומים הראשונים שהתאפיינו באותו סגנון כמו An Empty Bliss Beyond This World. לציון תחילת שלבי ה"פוסט-מודעות", ארבעת יצירותיו תופסות אורכי צד תקליט שלמים. הרצועות G1, H1 ו-J1 נקראים "Post Awareness Confusions" ("בלבולים לאחר מודעות"), בעוד ש-I1 נקרא "Temporary Bliss State" ("מצב אושר זמני"). קטע ספציפי אחד של H1, הידוע בשם "Hell Sirens" ("סירנות הגיהנום"), מציג דגימת סירנה, שהייזלווד הרגיש שהיא "אחד הרגעים המחרידים ביותר בסדרה". עם זאת, "Temporary Bliss State" הוא שיר רגוע יותר מ-"Post Awareness Confusions", עם צלילים אווריריים יותר. ההיבט הסוריאליסטי והלא קוהרנטי של המלודיות הושווה על ידי בואו לאלבום 94 Diskont של Oval, שכן הם "לוכדים את הצלילים האפלים והפגועים ביותר במהלך חיי הפרויקט".
שלב ה' מתואר כבעל "הסתבכויות קיצוניות יותר, חזרות וקרעים אשר יכולים לפנות את מקומם לרגעים רגועים יותר". האלבום מרחיב את השפעת הרעש שלו ויש לו קווי דמיון ליצירותיהם של מרזבו וג'ון וייז, בטון חודר האוזן והאלים יותר, מלודיות קוהרנטיות מאבדות משמעות ומוחלפות בדגימות חופפות. הייזלווד פירש זאת כ"פקק תנועה בצורת אודיו", והשווה אותו לנוירונים שמתמלאים בחלבון עמילואיד בטא. בעיני פאליסי, אין בה כל תחושת נוחות, בניגוד לסימנים הראשונים של שלב א', שלב ה' מציג אי סדר מוחלט. האלום משתמש ברוב הקולות של הסדרה, כולל לחישות ומילים באנגלית מוכרות. לקראת סוף שיר הפתיחה, אדם מכריז, "בחירה זו תהיה סולו מנדולינה של מר ג'יימס פיצג'רלד". בדומה לשלב ד', שמות הרצועות של שלב ה' הם קליניים, תוך שימוש בהתייחסויות נוירולוגיות כגון פלאק, הסתבכויות, סינפסות והשערת הרטרוגנזה. הייזלווד החשיב כותרות כמו "Sudden Time Regression Into Isolation" ("רגרסיה פתאומית של הזמן לבידוד") כמתעדות את "חוסר האנושיות" של דמנציה.
שלב ו', לדברי קירבי, "הוא ללא תיאור". אסתר ג'ו מ-UWIRE כינתה אותו כהשלב הפרשני ביותר בסדרה, ואמרה כי "רובם יתארו אותו כצלילי החלל". בעוד שבשלב ה' היו קטעי כלי נגינה וקולות, שלב ו' כולל קומפוזיציות ריקות וטבועות המורכבות משריקה ופצפוצים, שהייזלווד פירשה כמתארת את אדישותו של המטופל. הוא מורכב בדרך כלל מקולאז'ים קוליים שבהם המוזיקה נשמעת אך מרוחקת. שמות הרצועות של השלב כוללים משפטים פחות קליניים ויותר רגשיים, כגון "A Confusion So Thick You Forget Forgetting" ("בלבול כל כך כבד שאתה שוכח לשכוח") ו-"A Brutal Bliss Beyond This Empty Defeat" ("אושר אכזרי מעבר לתבוסה הריקה הזו"). הוא הרחוק ביותר מהצליל של An Empty Bliss Beyond This World ומתאר חרדה חזקה. לאחר יציאתו של שלב ו', קירבי הגיב על סרטון היוטיוב של המהדורה המלאה: "תודה על התמיכה לאורך השנים. שהאולם האירועים יישאר נצחי. C'est fini".
הרצועה האחרונה, "Place in the World Fades Away", כוללת רחפני אורגן שהושוו לפסקול הסרט "בין כוכבים" מ-2014. שיאו של Everywhere at the End of Time, שש דקות לפני סיום האלבום, כולל מקהלה שנשמעת שמקורה בתקליט פגום. הסדרה מסתיימת בדקת דומייה המייצגת את מותו של החולה. למרות שהרגע עורר פרשנויות שונות מצד פרשנים, התיאוריה המקובלת ביותר על ידי מבקרים וחובשים היא שהוא מייצג צלילות סופנית, התופעה של חולים החווים בהירות קצרה לפני המוות. פאליסי ראה בכך תנועה של נפש החולה לעולם הבא. הקטע דוגם ביצוע של האריה של באך "Lasst Mich Ihn Nur Noch Einmal Küssen" מתוך הפסיון של לוקס הקדוש, רי"ב 246. אריה זו שומשה גם בשיר "Friends Past Reunited" מתוך A Stairway To The Stars, אחד האלבומים הראשונים של הקרטייקר, עובדה שפורשה על ידי הכותב פול סימפסון מ-Allmusic ככינוי ב"רגע של סגירת מעגל".