stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיטור
הערות שוליים

↑  טִּטּוּר במילון כימיה כללית (תשמ"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
| חומצות ובסיסים |
| --- | --- | --- |
| לפי חוזק | חומצה (חלשה, חזקה, סופר חומצה) • בסיס (חלש, חזק, סופרבסיס) |  |
| לפי סוג | חומצה (מינרלית, אורגנית) • בסיס (מינרלי, אורגני) |  |
| לפי קאורדינטיביות | בסיס לואיס •  חומצת לואיס |  |
| אחר | חומצה מצומדת • בסיס מצומד • ערך הגבה • אמפוטריות |  |
| צורונים במערכת המימית | הידרוניום • הידרוקסיד |  |
| תגובות | פרוטונציה • דה-פרוטונציה • סתירה |  |
| אנליזה כימית | אינדיקטור pH • מד pH • טיטרציה • בופר • משוואת הנדרסון-האסלבאך |  |
| חומצות תעשייתיות חשובות | חומצה גופרתית • חומצה זרחתית • חומצה חנקתית • חומצה הידרוכלורית |  |
| בסיסים תעשייתיים חשובים | נתרן הידרוקסידי • סידן הידרוקסידי • אמוניה • נתרן תת-כלורי |  |

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546191105171  BnF: cb11978038x (data)  GND: 4117227-9  LCCN: sh85144332  NKC: ph192866 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עקומת טיטרציה
טבח הילדים בייסק

העיר ייסק כיום, מראה לילי.
משאית גז, מהסוג הדומה ששימש את האיינזצגרופן בעת טבח הילדים.
טבח הילדים ביֶיְסְק היה טבח שביצעו כוחות גרמניה הנאצית, במלחמת העולם השנייה בין התאריכים 9–10 באוקטובר 1942, במהלכו יחידה של האיינזצגרופן בשם זונדרקומנדו 10 בראשות קורט כריסטמן רצחה 214 ילדים מבית יתומים ביֶיְסְק, במחוז טַגַנְרוֹג שברוסיה.
הטבח

במהלך הקרבות בחצי האי קרים מסימפרופול לקובאן, פונו לעיר ייסק שבמחוז קרסנודאר, דרום רוסיה, כ-300 תלמידים ועובדי בית יתומים.
שנה לאחר מכן ייסק נכבשה על ידי הנאצים, וב-9 באוקטובר נסעו כמה משאיות לבית היתומים. על הפעולה פיקד ראש הגסטאפו של ייסק, סגן בדקר ומפקד העיר קנדלר. האחריות לפיקוח הרפואי הייתה על רופא הגסטאפו שטראוך והרופא של יחידה S 10A זונדרקומנדו קורט כריסטמן. עמדו לרשותם משאיות מיוחדות המצוידות כתאי גז ורופדו מבפנים בברזל ופח. יחידה זו בשנים 1942–1943 ביצעה פעולות ענישה בשטח מחוז קרסנודר כנגד האוכלוסייה המקומית.
בשעה 18:00 בערב נסעו משאיות לבית היתומים שלתוכו החלו לדחוף ילדים. מי שהתנגד נדחף בכוח.
ילדים הועמסו בהם כדי להוביל אותם למקום הקבורה באזור חוות שירוצ'אנסקי. לאורך הדרך (המרחק היה כ-3.5 ק"מ) כל הילדים מתו מהרעלה. את זה סיכמה הוועדה, שלאחר שחרור העיר, חקרה את הרצח ועל פי עדותה מצאה שהילדים נקברו ללא רוח חיים, מכיוון שלא היו פצעי ירי על הגוויות או פגיעות בגופות, לא נמצאו עדים ששמעו את זעקותיהם או בכיים של הילדים בעת הקבורה. ב-10 באוקטובר המבצע נמשך, כשהועמסו עוד 13 נערים ונערות מתוך 20 שהצליחו לברוח יום קודם, כמו גם 22 ילדים.
ממסמכי החקירה הראשונית עולה כי נרצחו ילדים עם מוגבלות. עדות לכך היא פגיעה בשלדים, קביים ותותבות שנמצאו בקברים. לאחר מכן, נערכה רשימה מלאה של ילדים מתים המציינת את קבוצת הנכות, ביניהם רוסים, אוקראינים, ארמנים, גאורגים, צ'כים, טטרים, יהודים ואפילו שני גרמנים לפי לאום. לחלקם קרובי משפחה, חלקם יתומים.
חקירה

לאחר שחרור ייסק מהכיבוש, נחקר טבח הילדים. עדויות מומחים ועדויות של עדים נאספו. ב-15 באפריל 1943 בדקה ועדה של שני רופאים וקצין את קבר ההמונים. ב-3 וב-4 באוגוסט באותה השנה נחשפו שני אתרי קבורה נוספים בהם התגלו שרידי ילדים בגילאי 6 עד 14 שנים.
נערך גם חיפוש אחר האחראים לפשע זה. חלקם, כולל קורט כריסטמן, נענשו. עם זאת, בדדקר, קנדלר, שטראוך ואחרים נמלטו ממשפט.
לאחר עיון בארכיוני שירות הביטחון הפדרלי, ועדת החקירות של הפדרציה הרוסית החליטה לפתוח בתיק פלילי של רצח עם על עובדת רצח היתומים בשנת 1942, בהתבסס על כך שהשמדת האוכלוסייה האזרחית היא פשע נגד האנושות ואין לה שום חוק התיישנות. בהתאם לכך, באפריל 2020, לאחר שנשללה אזרחותו הקנדית של הלמוט אוברלאנדר רוסיה דרשה את הסגרתו על מעורבותו ברצח הילדים.
ראו גם

תוכנית T4 - אותנסיה
הערות שוליים

↑  "СК начал расследовать убийство 214 детей в Ейске нацистами" (ברוסית). РИА Новости. 2019-10-30. נבדק ב-2019-11-29.
1 2 3 4  "Закопанные или задушенные: новые детали казни 214 детей в годы войны" (ברוסית). РИА Новости. 2019-10-07. נבדק ב-2019-11-29.
↑  "СК начал расследовать убийство 214 детей в Ейске нацистами" (ברוסית). РИА Новости. 2019-10-30. נבדק ב-2019-11-29.
טראיריזם

טראיריזם (ברומנית: Trăirism, מהמילה הרומנית trăire "חוויה") היה זרם בפילוסופיה הרומנית בתקופה שבין מלחמות העולם שנציגו הבולט והאידאולוג הראשי שלה  היה נאיה יונסקו. גישתו קיבלה השראה מ"פילוסופיית החיים" (של הוגים כמו קירקגור, ניטשה, שפנגלר, ברגסון, סולוביוב, ברדיאייב ואחרים) שדגלה בראשונות החוויה לעומת השכל. השם "טראיריזם" הומצא על ידי מבקר הספרות שרבאן צ'וקולסקו, שתרגם לרומנית את המונח הגרמני Lebensphilosophie (הפילוסופיה של החוויה).
בהקשר זה מקבלות עדיפות הגישה המיסטית על זו השכלית, הגאולה לעומת האידיאלים התרבותיים, המעשים הרוחניים לעומת החקר האקדמי וכו'. נאיה יונסקו שאף לביסוס פילוסופיה רומנית שעקרונותיה יהיו המיסטיקה והסמכות, האופייניות לפי דעתו למזרח האירופי.  
בתוך האסכולה הזאת  התחדדו כמה גישות שונות: מירצ'ה וולקנסקו נמשך לכיוון הרוחניות הדתית, בעוד אמיל צ'וראן שאף לחוויה פרֶנֶטית, ניהיליסטית מתוך פסימיות. 
האידאולוגיה הטראיריסטית התאפיינה בגישה פילוסופית "לירית": אין פילוסופיה מדעית, ישנן רק "התפלספויות" שאינן בהכרח ניתנות להשוואה או תואמות זו בזו. כמו בחיים, הפילוסופיה יכולה ליצור קונפליקטים, ומטבען הפרדיגמות הלא תואמות הן מנוגדות ואינן יכולות להתפשר מבחינה תאורטית.
הרבה מההוגים הטראיריסטים ביטאו בזמנם השקפות פוליטיות ימניות קיצוניות.
נאיה יונסקו עצמו היה מעריץ של התנועה הליגיונרית. בפועל, למרות שלא היה חבר בה עשה נפשות לטובתה והרבה מתלמידיו היו חברים פעילים בתנועה פאשיסטית זו.
חטיפת הדיפלומטים האיראנים

חטיפת הדיפלומטים האיראנים התרחשה ב-4 ביולי 1982, בזמן מלחמת האזרחים בלבנון. באירוע נחטפו שלושה דיפלומטים משגרירות איראן בלבנון ועיתונאי, ועקבותיהם נעלמו.
הדיפלומטים הם מוחסן אלמוסאווי, הממונה על השגרירות, אחמד מותוואסליאן, הנספח הצבאי האיראני בלבנון, ותקי רסתגאר, נהג השגרירות. אליהם נלווה כאזם אח'וואן, צלם ועיתונאי שטח של סוכנות העיתונאים האיראנית אירנ"א.
על פי הגרסה המקובלת, הארבעה היו בדרכם משגרירות איראן בדמשק ללבנון על כביש ביירות-דמשק, נעצרו במחסום של הכוחות הלבנוניים מצפון לביירות ב-4 ביולי 1982 והועברו למטה הפלנגות בביירות, שם נרצחו. האיראנים טוענים כי בשנת 1990 הארבעה הועברו חיים לישראל. מאז הם משמשים כטיעון קבוע שמועלה על ידי איראן וארגון חזבאללה בכל דיון על עסקה לחילופי שבויים, ובכלל זה בנושא רון ארד. ישראל הכחישה טענה זו.
יו"ר הכוחות הלבנוניים סמיר ג'עג'ע, שהיה מפקד בכוחות בזמן מלחמת האזרחים, סתר את הטענה האיראנית כשטען בריאיון לעיתון הלבנוני "א-ספיר" בשנת 2006, לאחר ששוחרר מן הכלא, כי הכוחות הלבנוניים עומדים מאחורי רציחתם של הדיפלומטים.
בשנת 2007 יצא באיראן משחק מחשב שעיקרו שחרור בדיוני של ארבעת הדיפלומטים מהשבי בישראל.
הערות שוליים

↑  עמוס הראל, הערכה: ישראל תצטרך לשחרר את הרוצח קונטאר תמורת שחרור גולדווסר ורגב, באתר TheMarker‏, 17 באוקטובר 2007
↑  יוני מנדל‏, משחק מחשב אירני: להסתנן לישראל, באתר וואלה, 17 ביולי 2007
ערך זה הוא קצרמרבנושא לבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טייט ליברפול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלריה, מוזיאון, מוזיאון לאומי 
 כתובת:  מעגן אלברט 
 מיקום:  ליברפול 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מייסדים:  הנרי טייט 
 מבקרים בשנה:  539,577
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1988
 תאריך פתיחה רשמי:  1988 
 אדריכל:  ג'יימס סטרלינג 
 קואורדינטות:  53°24′03″N 2°59′40″W﻿ / ﻿53.40075°N 2.99445°W﻿ / 53.40075; -2.99445
 אתר רשמי
 he
 
טייט ליברפול (אנגלית: Tate Liverpool) היא גלריה לאמנות הממוקמת בליברפול שבממלכה המאוחדת. הגלריה מהווה סניף של גלריית טייט.
היסטוריה

המוזיאון הוקם ביוזמת "רשות הפיתוח של מריסייסייד", ומטרתו להציג יצירות מאוספי גלריית טייט, וכן להציג תערוכות מתחלפות. המוזיאון ממוקם ברציף אלברט, במבנה מחסן סחורות מהתקופה הוויקטוריאנית שהוסב למוזיאון על פי תוכניות האדריכל ג'יימס סטירלינג. המבנה שוקם ושופץ בשנים 1996 - 1998. הקמת הגלריה הייתה חלק מפרויקט רחב של התחדשות עירונית ושימור אזור הנמל הישן של העיר, שלמרות מיקמו המרכזי היה נטוש מאז שנות ה-70. בעת חנוכת המוזיאון, בשנת 1998, היה המוזיאון לאמנות מודרנית הגדול ביותר ברחבי הממלכה המאוחדת, מחוץ לעיר לונדון. "טייט ליברפול" זכה להצלחה רבה ומושך כ-500,000 מבקרים בשנה, ומאז 1999 מארגן בשיתוף עם עיריית ליברפול ביאנלה לאמנות.
בשנת 2005 נערכה במוזיאון התערוכה "Summer of Love”, אוצר התערוכה היה כריסטוף גרוננברג (Christoph Grunenberg). התערוכה עסקה בהשפעת הפסיכדליה על האמנות.
בשנת 2007 שופצה מבואת המוזיאון על מנת להגדיל את שטחי השירותים למבקרים.
בשנת 2008, כחלק מאירועי בירת התרבות של אירופה בליברפול, נערכה בגלריה תערוכה מקיפה של יצירות האמן גוסטב קלימט. בה הוצגו 270 יצירות שיש להן קשר לקלימט, בהן 26 ציורים ו-29 רישומים שלו שהושאלו ממספר מוזיאונים.
בשנת 2011 נערכה בגלריה תערוכה של יצירות אומנות בהשראת לואיס קרול, מחבר "אליס בארץ הפלאות".
הערות שוליים

↑  דנה גילרמן, שדרות בעקבות ליוורפול, באתר הארץ, 11 במרץ 2006
↑  יהושע סימון, ‏לא רק ביטלס, באתר גלובס, 14 במרץ 2006
↑   גליה יהב, התהום הנפשית שמבעד לפסיכדליה, באתר הארץ, 24 בינואר 2014
↑  גרדיאן, תערוכה מקיפה של קלימט בליברפול, באתר הארץ, 9 במרץ 2008
↑  מרינה וורנר, אליס ממשיכה לגדול, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2011
| גלריית טייט |
| --- | --- | --- |
| מוזיאונים | טייט בריטניה • טייט ליברפול • טייט סנט אייווס • טייט מודרן • מוזיאון ברברה הפוורת' |  |
| סדרת יוניליוור | אני עושה, אני מבטל, אני עושה מחדש • קשר כפול • מארסיאס • פרויקט מזג האוויר • חומרים גולמיים • רציף • אתר ניסוי • שיבולת • TH.2058 • איך זה? • זרעי חמניות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572699305171  BnF: cb121529149 (data)  ISNI: 0000 0001 2331 174X  LCCN: n87946136  NKC: kn20090617006  SUDOC: 035285176  TePapa: 6189  VIAF: 122152813   WorldCat (עם VIAF): 122152813
טבח הלטינים

| --- | --- |
 תאריך:  אפריל 1182 
 מקום:  קונסטנטינופול, האימפריה הביזנטית האימפריה הביזנטית
 מטרה:  קתולים
 קואורדינטות:  41°00′45″N 28°58′48″E﻿ / ﻿41.0125°N 28.98°E﻿ / 41.0125; 28.98
 סוג:  טבח 
 הרוגים:  60,000~
 חטופים:  4,000~
 he
 
טבח הלטינים היה טבח המוני נגד האוכלוסייה הקתולית ("הלטינים") שבוצע על ידי האוכלוסייה האורתודוקסית בקונסטנטינופול, בירת האימפריה הביזנטית, בשנת 1182. מוערך כי בטבח נרצחו כשישים אלף קתולים, כולל גברים, נשים, ילדים, קשישים, וחולים מרותקים בבתי חולים. כארבעת אלפים קתולים ששרדו את הטבח נמכרו לעבדות לסולטנות רום. הטבח החריף את הקרע בין הנצרות הקתולית לנצרות האורתודוקסית והיווה לאחד הגורמים למסע הצלב הרביעי נגד האימפריה הביזנטית.
רקע

בשנת 1180 נפטר מנואל הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, והותיר אחריו את בנו בן ה־11 אלכסיוס השני (אנ') שהיה תחת עוצרות אימו, מריה מאנטיוכיה (אנ'). מריה הייתה קתולית ונתנה יחס מעדיף לסוחרים הקתולים האיטלקים בקונסטנטינופול, שבאו בעיקר מג'נובה ופיזה. בתוקפת העוצרות הסוחרים הקתולים התעשרו ומעמדם בעיר התחזק. הפערים בין האוכלוסייה האורתודוקסית הענייה לסוחרים הקתולים העשירים גרמו ליחסי טינה מצד האורתודוקסים. נעשו מספר ניסיונות להפוך נגד שלטונה של מריה מאנטיוכה בידי קרובים שונים בבית קומננוס, אך כל אותם ניסיונות כשלו. לבסוף, אנדרוניקוס קומננוס, בן דודו של אלכסיוס השני, הצליח בהפיכתו בתמיכת ההמון האורתודוקסי והכריז על עצמו כקיסר האימפריה הביזנטית.
הטבח

הטבח החל מיד עם עלייתו של אנדרוניקוס קומננוס לשלטון. המסיבה ההמונית על הפלת שלטונה של מריה מאנטיוכה קיבלה מיד גוון אלים בצל הזעם כלפי הקתולים. קתולים שהבחינו שעומדת להתרחש נגדם מהומה עזבו את העיר בספינות טרם הטבח. אין הסכמה האם אנדרוניקוס תמך ועודד את הטבח באופן פעיל, או שהוא היה אדיש כלפי הטבח, אך ידוע שהוא לא עשה דבר על מנת לעצור אותו לאחר שהחל.
על פי עדויות הטבח היה מחריד. בטבח נרצחו עשרות אלפי קתולים, כולל גברים, נשים, ילדים, קשישים, וחולים מרותקים בבתי חולים. כמרים אורתודוקסים עודדו את ההמון לטבוח בכמרים קתולים. בין הכמרים הקתולים שנרצחו היה החשמן יוחנן, נציגו של האפיפיור בקונסטנטינופול באותו הזמן. החשמן נערף, וראשו הערוף נגרר ברחובות קונסטנטינופול בעודו קשור לזנב של כלב.  אף על פי שמספר הנרצחים המדויק אינו ידוע, הארכיבישוף אאוסטתיוס מסלוניקי העריך שנתיים לפני הטבח בשנת 1180 שבקונסטנטינופול חיו בערך 60,000 קתולים. כ־4,000 קתולים ששרדו את הטבח נמכרו לעבדות לסולטנות רום. כנסיות, חנויות, ובתיהם של הקתולים בקונסטנטינופול נבזזו במהלך הטבח.
קתולים שהספיקו לברוח בספינות שרפו ובזזו כנסיות אורתודוקסיות בחופים ובאיים של האימפריה הביזנטית בים האגאי. מאחר שמנואל קומננוס גירש את כל הסוחרים מוונציה עוד בשנת 1171, רוב הקרבנות בטבח היו איטלקים מפיזה וג'נובה. מריה מאנטיוכה הואשמה בבגידה ונרצחה, וגם בנה אלכסיוס השני נרצח שנה לאחר מכן בהוראת אנדרוניקוס קומננוס זמן קצר לאחר הכתרתו.
השלכות

הטבח גרם למשבר בין האימפריה הביזנטית לממלכות הקתוליות במערב והחריף את הפילוג בין הנצרות הקתולית לנצרות האורתודוקסית. למרות שהאימפריה הביזנטית תמכה עד כה במסעי הצלב באופן פעיל וצבאי, בשנת 1201 מסע הצלב הרביעי התקדם נגד האימפריה הביזנטית, בין היתר בעקבות הטבח. במהלך מסע הצלב הרביעי קונסטנטינופול הוחרבה ונבזזה על ידי הצלבנים הקתולים, האימפריה הביזנטית התמוטטה, והוקמה במקומה האימפריה הלטינית, מדינה צלבנית קתולית. בשנת 1261 האימפריה הביזנטית שוקמה על ידי האימפריה של ניקאה, אם כי מצבה הכלכלי והצבאי היה רע לאחר מסע הצלב הרביעי. במשך המאתיים השנים הבאות, האימפריה הביזנטית נכבשה בחלקים על ידי העות'מאנים עד לקריסתה המוחלטת בשנת 1453.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Robert Fossier, The Cambridge illustrated history of the Middle Ages, Cambridge ; New York : Cambridge University Press, 1986, עמ' 508, ISBN 978-0-521-26644-4
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Donald MacGillivray Nicol, The Calm Before the Storm, Byzantium and Venice: A study in diplomatic and cultural relations, Transferred to digital print, Cambridge: Cambridge University Press, 2002, עמ' 104-123, ISBN 978-0-521-42894-1
1 2 3 4 5 6  A. A. (Aleksandr Aleksandrovich) Vasilʹev, History of the Byzantine Empire, 324-1453, Madison, Wis. : University of Wisconsin Press, 1958, עמ' 379, ISBN 978-0-299-80925-6
1 2  A. A. (Aleksandr Aleksandrovich) Vasilʹev, History of the Byzantine Empire, 324-1453, Madison, Wis. : University of Wisconsin Press, 1958, עמ' 446, ISBN 978-0-299-80925-6
↑  Alexius II Comnenus | Byzantine Empire, Crusades, Reformer | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
חסיד (הלכה)

ערך זה עוסק במושג קדום בהלכה המתאר יחידי סגולה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ביהדות ובהלכה, חסיד הוא אדם העושה מעשים טובים שאינם חובה על פי ההלכה, אלא לפנים משורת הדין על פי רוח ההלכה. וכן המקפיד על חומרות הלכתיות שחובתן היא רק ליחידים במעלה של פרישות וקדושה. אלה הנוהגים בדרך זו בעקביות, מכונים בהלכה בשם "חסידים ואנשי מעשה". ההלכה אינה דורשת מכולם לנהוג כך אלא מיחידי סגולה.
מקור

מקור המושג 'חסיד' הוא מדברי המשנה במספר מקומות. למשל במסכת ברכות אומרת המשנה:
חסידים הראשונים היו שוהים שעה אחת ומתפללים, כדי שיכוונו את ליבם למקום .
כלומר, החסידים הקדמונים היו נוהגים להקדיש שעה אחת לפני התפילה המקובלת על מנת להתכונן אליה. למשל, לעסוק בהתבוננות בגדלותו של אלהים. נוהג זה מוזכר גם בשולחן ערוך. גם במסכת אבות שעוסקת בענייני מידות טובות והנהגות, נזכר המושג חסיד מספר פעמים, כאחד הנוהג במידה הטובה.
מאוחר יותר, בימי הביניים, שימש המונח "חסיד" בהגות ובאורח החיים של תנועה רוחנית ביהדות אשכנז שכונתה "חסידות אשכנז", כמו גם של תנועה רוחנית במצרים בהנהגת צאצאי הרמב"ם, אשר כונתה בשם "חסידי מצרים".
מהמאה ה-18 ועד היום, שימש המונח חסיד את תנועת החסידות שנוסדה על ידי הבעל שם טוב, במשמעות שונה, הפונה לכל יהודי לעבוד את השם בכל דבר ודבר שהוא עושה בחשק, בהתלהבות ובשמחה.
מידת חסידות

מעשים אלו, שאותם עושה אדם המתנהג כחסידות, מוגדרים כמידת חסידות, לדוגמה:
מידת חסידות > מעשים חיוביים הנעשים במידת חסידות

ישנן עבירות, שההלכה בהם שאין אדם חייב ליהרג כדי שלא לעבור את העבירה. ישנן דעות, שמידת חסידות היא ליהרג גם על כדי לא לעבור עבירות אלו.
כאשר דיין פוסק הלכה בדין תורה ונתברר כי הוא שגה בפסק הדין, ובכך הזיק לאחד מבעלי הדינים, הוא חייב לשלם מכיסו לבעל הדין שהוא גרם לו נזק, וזאת אם מדובר בטעות בשיקול הדעת (ולא בשכחת הלכה). אך אם בעלי הדינים קיבלו על עצמם לקיים ככל אשר יפסוק הדיין - כפשרה - גם אם ישגה בדין התורה, אין הוא חייב לשלם. קיימת דעה, כי גם אז מידת חסידות היא לשלם את הנזק מכיסו הפרטי.
מצווה מהתורה לקום לפני תלמיד חכם ככתוב בתורה ”מפני שיבה תקום”. נחלקו הפוסקים מה דינה של אשת תלמיד חכם (בעקבות המובא בתלמוד, כי רב נחמן היה קם לפני אשת רב הונא לאחר פטירתו). ישנה דעה שחייבים לקום לפניה מהתורה, ישנה דעה אחרת שמדובר בחיוב מדברי חכמים, וישנה דעה שמדובר במידת חסידות.
רשע העובר עבירות מפני תאווה (בניגוד לרשע להכעיס) אין חיוב מהתורה לתת לו צדקה, לפדותו ולהחיותו; אך מידת חסידות היא להחיותו גם במצב כזה,. באופן דומה פסק הרמב"ם: ”מדת חסידות היא שלא יעיד אדם חסיד בצוואה שמעבירין בו הירושה מן היורש אפילו מבן שאינו נוהג כשורה לאחיו חכם ונוהג כשורה”.
מידת חסידות > מעשים שליליים הנשללים על ידי מידת חסידות

למרות ההתייחסות ההלכתית הקניינית לעבד כנעני שמאפשרת לאדון לרדות בעבד, זו הלכה-תאורטית שנשללה על ידי חז"ל, בהסבר "מידת חסידות ודרכי חכמה". להלן דברי הרמב"ם:
מותר לעבוד בעבד כנעני בפרך; ואף על פי שהדין כך, מידת חסידות ודרכי החכמה שיהיה אדם רחמן ורודף צדק, ולא יכביד עולו על עבדו ולא יצר לו, ויאכילהו וישקהו מכל מאכלו ומכל משקהו.
חכמים הראשונים היו נותנין לעבד מכל תבשיל ותבשיל שהיו אוכלין, ומקדימין מזון הבהמות והעבדים על סעודת עצמן. הרי הוא אומר "כעיני עבדים אל יד אדוניהם, כעיני שפחה אל יד גברתה".
וכן לא יבזהו, לא ביד ולא בדברים; לעבדות מסרן הכתוב, לא לבושה. ולא ירבה עליו צעקה וכעס, אלא ידבר עִמו בנחת, וישמע טענותיו.
וכן מפורש בדרכי איוב הטובים שהשתבח בהן "אם אמאס משפט עבדי ואמיתי בריבם עִמדי... הלוא בבטן עושני עשהו, ויכוננו ברחם אחד".
ההלכה היא שאסור ליהודי ללכת לחתונה שעורך גוי לבנו, כמובא בתלמוד: ”תניא רבי ישמעאל אומר ישראל שבחוצה לארץ עובדי עבודת כוכבים בטהרה הן כיצד עובד כוכבים שעשה משתה לבנו וזימן כל היהודים שבעירו אע"פ שאוכלין משלהן ושותין משלהן ושמש שלהן עומד לפניהם מעלה עליהם הכתוב כאילו אכלו מזבחי מתים שנאמר (שמות לד, טו) וקרא לך ואכלת מזבחו”, כלומר "וקרא לך" - אם אדם מוזמן לסעודת גוי, "ואכלת מזבחו" נחשב הדבר כאילו אכל מזבח שהוקרב לעבודה זרה אם אדם הלך לבקר אצל גוי לאחר שנים עשר חודש כעבור חתונת בנו (שאז מותר על פי ההלכה ללכת - מכיוון שעבר זמן רב מהחתונה, והגוי אינו מקשר את ביקור היהודי עם שמחת החתונה), ובכל זאת הוא שמע את הגוי מודה ומשבח את העבודה זרה, מידת חסידות היא שלא ליהנות מהאוכל, הנחשב במידה מסוימת תקרובת עבודה זרה.
אסור למלא פיו שחוק כדי שלא יבא לקלות ראש וע"י זה לעבירה. להרבה מפרשים זו מידת חסידות בעיקר הימנעות מוחלטת מצחוק ואפילו בשעת שמחה של מצווה
לפי הרמח"ל במסילת ישרים, כל מידת הפרישות והמעשים הנגזרים ממנה, הם תחילת מידת החסידות, ומהווים את הצד השני שלה. לדבריו, בעוד החסידות מהווה את עשיית הטוב שמעבר לשורת הדין, הפרישות היא זו המייצגת את ההימנעות מהרע אף על פי שלא נאסר בשורת הדין.
משקל החסידות

מאמרים רבים בחז"ל מפנים את תשומת הלב של החסיד להתבונן שהחסידות שלו לא תפגע בחובותיו, שכן יש קדימות לחובה על פני הרשות. בצורה הקיצונית ביותר של חוסר בהתבוננות זו, נקרא החסיד בפי חז"ל "חסיד שוטה".
הרמח"ל נתן לתופעה זאת את השם "משקל החסידות", כלומר שעל החסיד מוטל כל הזמן לבחון את דרכיו ולשקול את הרווחים שבמעשיו כנגד מה שהם עלולים לפגוע בדברים אחרים. לעיתים החסיד אפילו צריך להתחשב בסביבתו כאשר הוא נוהג במנהג שעלול להיראות מוזר או מצחיק, ובכך יכול לגרום לאחרים לצחוק עליו ולחטוא, או שבכך יתחלל השם. בנוסף, כאשר מדובר על חסידות, יש לשקול גם השלכות רחוקות, בפרט כאשר מדובר על הנהגה ציבורית כמו של גדליהו בן אחיקם וזכריה בן אבקולס.
לפי הרמח"ל, כדי להצליח בכך דרושים שלושה מרכיבים:
כוונה טהורה לשם שמיים.
התבוננות ועיון תמידיים על מעשיו ועל השלכותיהם.
ביטחון באל שיצליח את דרכיו ולא יגרום על ידו תקלה.
אישים בולטים שצוינו כבעלי מעלת חסיד

כבר אדם הראשון כונה על ידי חז"ל בשם חסיד.
בתלמוד מוזכרים חכמים מסוימים כ"חסידים":
כך למשל מובאים בתלמוד מספר מעשיות המתחילות במילים "מעשה בחסיד אחד". ובמקום אחר אמרו בתלמוד כי הכוונה היא תמיד לאחד מהשניים, או לרבי יהודה בן בבא או רבי יהודה ברבי אילעאי. רבן יוחנן בן זכאי קרא כך לתלמידו רבי יוסי הכהן. מספר אמוראים נזכרו בתלמוד בתוספות 'חסידא' (=החסיד) בשמם, כגון רב עמרם חסידא ורבי שמעון חסידא ועוד, וכפי הנראה היה מחמת שנודעו במעשי חסידות.
יש מהתנאים ואמוראים שהוגדרו על ידי הראשונים כ"חסיד", כך למשל רבי יוחנן בן גודגדא הוגדר על ידי הערכי תנאים ואמוראים כ"חסיד גדול", ואבא בר אבא (אביו של שמואל) מוגדר על ידי רש"י כ"חסיד גדול".
במאה ה-12 ובמאה ה-13 התקיים בקרב יהודי אשכנז חוג דתי שכונה "חסידות אשכנז" בראשותם של רבי שמואל החסיד ובנו רבי יהודה החסיד מחבר ספר חסידים. באותה תקופה התקיים חוג אחר של מיסטיקנים פרושים במצרים, תחת הנהגת צאצאי הרמב"ם. הללו הושפעו ממסורות סופיות, אותן שילבו במסורת הפילוסופית-יהודית שירשו מהרמב"ם וכינו עצמם בשם "חסידים".
גם הגאון מווילנא נודע בכינוי 'הגאון החסיד'. בספר הזוהר מוזכר מספר פעמים הכינוי "חסידא קדישא" (מארמית: חסיד קדוש), ומשם נלקח ככינוי שבח לחכמים רבים בעיקר בקרב יהדות ארצות האסלאם, ביניהם: רבי חיים ויטאל, רבי חיים בן עטר והרמח"ל.
ראו גם

פרישות (יהדות)
תענית יחיד
תפילת ותיקין
גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה
חסיד שוטה
לקריאה נוספת

חנה כשר, "חכם", "חסיד" ו"טוב" במשנת הרמב"ם : עיון ביחס בין מונחים ובין מושגים, בתוך: Maimonidean Studies 4, 2000, pp. 81-106
ברוך אשר קוגן, הרמב"ם על מושג האידיאל האנושי : חסיד או חכם?, בתוך: ספר היובל לשלמה פינס במלאת לו שמונים שנה, (עורכים: משה אידל, זאב הרוי, אליעזר שביד), חלק ב, תש"ן-1990, ירושלים: האוניברסיטה העברית, עמ' 177–191
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת ברכות, פרק ה', משנה א'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן צ"ח, סעיף א'
↑  משנה, מסכת אבות, פרק ה', משנה י' - פרק ה', משנה י"ד
↑  כן היא דעת הרא"ה, אבל דעת רוב הראשונים היא שאסור לאדם ליהרג כאשר אינו חייב, ואם עשה כן הרי הוא מתחייב בנפשו - ראו בארוכה בראשונים על תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף כ', עמוד א'.
↑  מהרש"ל, תשובה ל"ה
↑  תוספות בתלמוד בבלי, מסכת שבועות, דף ל', עמוד ב'.
↑  הרא"ש, על תלמוד בבלי, מסכת שבועות, דף ל', עמוד ב'.
↑  שיירי כנסת הגדולה, ביורה דעה סימן רמ"ד, על הגהת הטור, אות ד', שהביא משם הרב ש"י.
↑  בית יוסף, יורה דעה, סימן רנ"א, בשם רבי אליעזר ממיץ
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר משפטים, הלכות נחלות, פרק ו', הלכה י"א.
↑  ספר תהילים, פרק קכ"ג, פסוק ב'.
↑  על פי תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ח', עמוד א', על פי ביאור הבית יוסף ביורה דעה סימן קנ"ב, בביאור שיטת הרמב"ם, הרי"ף והרא"ש שלא העתיקו את דברי התלמוד להלכה.
↑  ברכות לא 'אסור לאדם שימלא פיו שחוק בעוה"ז'
↑  ריטב"א נדה כג ד"ה ולא גחיך.בית האוצר א קפט מדברי הגמ' על ריש לקיש בבבא מציעא דף ע
↑  הרמח"ל, מסילת ישרים, י"ג
↑  הרמח"ל, מסילת ישרים, פרק כ'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ק"ג, עמוד ב'
↑  משנה, מסכת אבות, פרק ה', משנה ח'
↑  ראו ערך.
↑  במסכת קידושין פרק שני
↑  החיד"א בספר שם הגדולים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph117306
טראכיס

טְרָאכִיס (ביוונית: Τραχίς, בלטינית: Trachis) הוא שמה של עיר יוונית עתיקה בחבל מאליס שבמזרח יוון, דרומית לנהר ספרכיוס וממערב לתרמופילאי.
לדברי ההיסטוריון הרודוטוס, הייתה טראכיס עירם הראשית של המאלים. בסביבותיה הקים קסרקסס מלך פרס את מחנהו קודם שהצעיד את צבאו אל מעבר תרמופילאי ב-480 לפנה"ס. היוונים הציבו בטראכיס צופה, שתפקידו היה להודיע לאוניות הצי הנלחמות באותו זמן בארטמיסיון אם הצליח חיל הרגלים להדוף את צבא פרס אם לאו, והוא שבישר ראשון למחנה היוונים על מפלת לאונידאס מלך ספרטה ואנשיו. טראכיס הוא גם שם חבל הארץ המקיף את העיר. ב-426 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפלופונסית, הקימו הספרטנים באזור זה קולוניה בשם הראקליאה טראכיניה (Herakleia Trachinia), כי המקום נראה להם מתאים לניהול פעולות מלחמתיות נגד אתונה ובעלות בריתה.
בטראכיס, על פי המיתולוגיה היוונית, התגורר קֵאִיקְס, קרובו של הראקלס. כאן קבע הגיבור היווני את ביתו לאחר שהשלים את מילויין של שתים עשרה המטלות, ופה אף נולדו בניו מאשתו דִיאַנֵירָה.
הערות שוליים

↑  הרודוטוס, ספר ז', 199, 201.
↑  הרודוטוס, ספר ח', 21.
↑  תוקידידס, ספר שלישי, 92 ואילך.
↑  אהרון שבתאי, המיתולוגיה היוונית. תל אביב, ספרי תל אביב, תשס"ה-2000.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 247365089   WorldCat (עם VIAF): 247365089 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוקי אקסטרים

"חוקי אקסטרים" (באנגלית: Extreme Rules) הוא אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות, ה-WWE, ומשודר אחת לשנה בערוץ של ה-WWE Network. השם של האירוע נוצר מקרבות שנערכו והיו מוגדרים כקרבות הארדקור, קרבות אלה אפיינו בעיקר את ארגון העבר Extreme Championship Wrestling (בקיצור: ECW) שהיה ידוע כאחד שכל קרב שנערך בו היה תחת חוקי אקסטרים. האירוע הראשון נערך לראשונה ב-7 ביוני 2009 באולם ניו אורלינס ארנה ובכל אופן נדמה היה שהאירועים המייסדים והקודמים שלו היו בשנת 2005 ובשנת 2006 תחת השם "לילה חד פעמי", ששימש כאירועי איחוד של אגדות ECW לדורותיהן. בשנת 2007, ה-WWE קידמו את המופע כאחד מאירועי "השלם וצפה" שלהם ובו זמנית שימרו את הרעיון שעמד מאחורי קרבות "חוקי אקסטרים". בשנת 2009 ה-WWE שינו את השם של האירוע "לילה חד פעמי" שאחרון קיומו היה שנה קודם לכן, לשם "חוקי אקסטרים". שינוי שם זה הוגדר כהמשך של סדרת אירועי "לילה חד פעמי". בשנת 2010 האירוע הוזז מחודש יוני לסוף חודש אפריל/תחילת חודש מאי כתחליף לאירוע באקלאש (בעברית: רתיעה) כאירוע הראשון שנערך אחרי אירוע המרכזי בשנה של הארגון, רסלמניה. בשנת 2013 האירוע היה מתוכנן לאמצע חודש מאי כתחליף של האירוע "מעבר לקצה", שהוזז לחודש אוקטובר, אך בעצם הופסקה פעילותו של אירוע זה ותחליפו היה אירוע "שדה קרב".
לאחר שהארגון החזיר את הרחבת המתאבקים והעברתם בין התוכניות Raw וסמאקדאון בשנת 2016, האירוע חזר שנה לאחר מכן למתכונתו הישנה לחודש יוני כאירוע הבלעדי של התוכנית Raw. בשנת 2018 פורסם שהאירוע יהיה אירוע המשותף לשני המותגים ויתרחש בחודש יולי.