פטר פושברי
קוויבק נורדיקס/קולורדו אוולאנש

משנפתר סכסוך העבודה ועונת 1994/95 החלה לבסוף, הגיע פושברי לקוויבק נורדיקס, שהחזיקה בזכויות עליו בעקבות עסקת לינדרוס, לעונת ה-NHL הראשונה שלו. בעונה המקוצרת בגלל העיכוב בהתחלתה, גילה פושברי את מגוון הכישרונות שהביאו אותו להיות מסומן ככוכב לעתיד - יכולת התקפית שנשענה על ראיית משחק יוצאת דופן, בצוותא עם משחק פיזי וקשוח ויכולת גבוהה גם בעזרה למשחק ההגנה. הוא שיחק ב-47 משחקים (החמיץ רק אחד בשל שפעת) וצבר בהם 50 נקודות - מאזן מצוין לרוקי, שהביא לו את גביע קאלדר, גביע רוקי העונה ב-NHL. פושברי והנורדיקס זכו באליפות הבית הצפון-מזרחי עם מאזן מצוין, אולם הודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
זו הייתה עונתו היחידה של פושברי בקוויבק. הקבוצה סבלה מבעיות כלכליות קשות ומשוק קהל קטן, והיא נמכרה לבעלים חדשים שהעבירו אותה לדנוור ושינו את שמה לקולורדו אוולאנש.
המעבר לדנוור התברר כהצלחה, הן עבור הקבוצה והן עבור פושברי. בעונה הראשונה בבית החדש, 1995/96, סיים פושברי את העונה הרגילה עם מאזן מצוין של 116 נקודות, ושיחק בכל 82 המשחקים. הוא הוסיף 21 נקודות בפלייאוף ועזר להוביל את האוולאנש לזכייה בגביע סטנלי כבר בעונה הראשונה לאחר המעבר - הפעם הראשונה שקבוצה כלשהי השיגה הישג כזה. במשחק מספר 2 בסדרת הגמר מול פלורידה פנתרס כבש פושברי שלושער בשליש אחד של המשחק, והפך לשחקן השישי בלבד בהיסטוריה של הליגה שעושה זאת. בדיעבד התברר שזו הייתה העונה היחידה בקריירת ה-NHL שלו בה לא החסיר כלל משחקים. מאחר שכבר זכה באליפות העולם ובמדליית זהב אולימפית עם נבחרת שוודיה, הפך פושברי בגיל 22 לחבר הצעיר ביותר ב"מועדון הזהב המשולש" - שחקנים שזכו בשלושת התארים הקבוצתיים החשובים ביותר בהוקי קרח העולמי.
פציעת ירך, פציעה ראשונה מני רבות, הגבילה את פושברי ל-65 משחקים בלבד בעונת 1996/97, ובכל זאת סיים את העונה הרגילה במאזן מצוין של 86 נקודות. באותה עונה השתתף, בפעם היחידה בקריירה שלו, בקטטה עם שחקן יריב. האוולאנש סיימו את העונה בפעם הראשונה עם המאזן הטוב בליגה וזכו בגביע הנשיאים. פושברי שיחק מצוין גם בפלייאוף וסיים אותו עם 17 נקודות, אולם האוולאנש נוצחו בגמר החטיבתי על ידי מי שהפכה ליריבתם המושבעת, דטרויט רד וינגס. בסיום העונה נבחר פושברי להופיע בתצלום על קופסת משחק המחשב NHL98, חלק מסדרת משחקי ה-NHL של חברת המשחקים Electronic Arts.
בשנים הבאות המשיכו האוולאנש להיות קבוצת צמרת בליגה באופן קבוע, ופושברי התמיד בתוצרת גבוהה במשחקים ששיחק - אולם הפציעות החלו להשפיע עליו והוא החסיר משחקים בתקופות שונות. הוא סבל ממספר זעזועי מוח, פריקות בכתף ובאגן, ונאלץ לעבור ניתוח בכף רגלו שהייתה מקושתת יתר על המידה וגרמה לו כאבים.
בעונת 2000/01 המשיך פושברי להפגין יכולת טובה, בתלות בבריאותו. עם 89 נקודות ב-73 משחקים עזר להוביל את האוולאנש לזכייה שנייה בגביע הנשיאים ועלייה לפלייאוף עם המאזן הטוב בליגה, שהבטיח יתרון ביתיות לכל אורכו. בסיבוב השני של הפלייאוף, מול לוס אנג'לס קינגס, סבל פושברי למוד הפציעות מפציעה קשה נוספת - הוא קרע את הטחול שלו, ונאלץ לעבור ניתוח להסרתו ולהחמיץ את שארית הפלייאוף. האוולאנש המשיכו וזכו בגביע סטנלי שני, בלעדיו.
בעצת רופאיו החליט פושברי לוותר על עונת 2001/02, כמו גם על השתתפות בנבחרת שוודיה באולימפיאדת סולט לייק סיטי. הוא חזר לפלייאוף, בריא ואחרי מנוחה ארוכה, צבר 27 נקודות ב-20 משחקים והוביל את האוולאנש עד הגמר החטיבתי, שם נוצחו פושברי וחבריו בשבעה משחקים על ידי יריבתם המושבעת דטרויט רד וינגס.
העונה הבאה, 2002/03, הייתה עונתו הטובה ביותר של פושברי ב-NHL מבחינה אישית. הוא סיים אותה עם 29 שערים ו-77 אסיסטים, ובסך הכל 106 נקודות, המבקיע המוביל ב-NHL - תואר שזיכה אותו בגביע ארט רוס. הוא נבחר גם ל-MVP של הליגה וזכה בגביע הארט. האוולאנש המשיכו את רצף אליפויות הבית שלהם, אולם בפלייאוף הודחו במפתיע על ידי מינסוטה ויילד.
עונת 2003/04 הייתה רצופת פציעות עבור פושברי. הוא שיחק בה ב-39 משחקים בלבד, ולמרות שהפיק בהם תוצרת טובה של 55 נקודות עמד המשך הקריירה שלו בספק גדול.