stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיגור רוס
סגנון מוזיקלי

המוזיקה שיוצר ההרכב היא מוזיקה מורכבת מאוד, שבדרך כלל יוצאת מתבנית הבית-פזמון-בית-פזמון הרגילה. רוב שירי הלהקה נעים בין 6 ל-10 דקות, לעיתים אף יותר. יונסי, גיטריסט וסולן הלהקה, שר לרוב בקול גבוה ובסגנון פלצטו, והוא אינו משתמש בגיטרה ככלי קצב בדרך כלל, אלא מנגן עליה בעזרת קשת צ'לו, שיטת נגינה הגורמת ל"פידבק". רוב אלבומי הלהקה, ובמיוחד אלבומם השני, כוללים כלי מיתר רבים, המעניקים נופך קלאסי לצליל של הלהקה.
בשירים רבים מורגשת גם עבודת פסנתר משמעותית. הלהקה מושפעת רבות ממוזיקת אמביינט. מאחורי כל אלה, נותרת יחידת הקצב של ההרכב (באס ותופים) אשר לרוב מלווה מאחור את שאר הכלים, אך היא איננה דומיננטית במיוחד.
פעמים רבות בנויים השירים על תבנית קלאסית של שקט-רעש-שקט-רעש, או בנייה איטית של השיר עד להתפרצות. דוגמה טובה לכך היא השיר "Glósóli" מתוך האלבום Takk...‎. השיר נפתח בבייס-ליין איטי ורגוע, ושירה מתונה של יונסי. בהמשך מופיע קטע גיטרה רפטטיבי שמתגבר לאט-לאט, עד שהוא מתפרץ באלימות שתי דקות לפני הסיום, בעוד המתופף חובט בתופים. קטע כמעט מטאלי זה מהווה ניגוד לשירתו הגבוהה של יונסי, שהיא כמעט בלתי ניתנת לשמיעה[דרוש מקור].
"Kveikur" מהווה שינוי בסגנונם המוזיקלי שהיה בעיקר פוסט רוק אמביינטי עדין, לכבד יותר - גובל בפוסט מטאל.
הופלנדית

הופלנדית היא שפת ג'יבריש אשר הומצאה על ידי סולן הלהקה, יונסי, והוא משתמש בה בחלק משירי הלהקה. השימוש הראשון בשפה זו היה בשיר הנושא מתוך אלבום הבכורה, Von ("תקווה" באיסלנדית - על שם שיר זה נקראת השפה "Vonlenska" - שפת התקווה). באלבום השני, הושר שיר אחד בהופלנדית - Olsen Olsen שמו. האלבום השלישי של הלהקה, (), הושר כולו בהופלנדית. באלבום הרביעי של הלהקה, Takk... ישנם ארבעה שירים בהופלנדית.
חברי ההרכב

Jón Þór "Jónsi" Birgisson (יוֹן ת'ור "יונסי" בירגיסון) - שירה, גיטרה;
Georg "Goggi" Hólm (גאורג "גוֹגי" הוֹלם) - באס;
Orri Páll Dýrason (אוֹרי פול דייארסוֹן) - תופים וכלי הקשה.
Kjartan "Kjarri" Sveinsson (קיארטֵן "קיארי" סוֶיינסוֹן) (1998-2013) - קלידים, פסנתר, וכלים נוספים;
דיסקוגרפיה

עד היום הוציאה לאור הלהקה חמישה אלבומי אולפן, אלבום רמיקסים ואלבום אוסף כפול:
Von - 1997 ("תקווה" באיסלנדית)
Von Brigði - 1998 (אלבום רמיקסים לאלבום הקודם; שמו הוא משחק מילים―פרוש השם Von Brigði הוא "ווֹן ממוחזר", אך פרוש המלה "Vonbrigði" הוא "אכזבה")
1999 - Ágætis Byrjun ("התחלה טובה")
2002 - ()
Takk... - 2005 ("תודה...")
2007 - Hvarf/Heim ("מחסה\בית") - אלבום כפול המכיל שירים שלא יצאו עד לאותה עת, וכמו כן גרסאות אקוסטיות למספר שירים שנכללו באלבומים קודמים.
2008 - Með Suð í Eyrum Við Spilum Endalaust ("עם זמזום באוזניים אנחנו מנגנים\משחקים בלי סוף")
2011 - Inni
2012 - Valtari
2013 - Kveikur
2020 - Odin's Raven Magic
2023 - Atta (שמונה)
כמו כן, יחד עם אלבום האוסף Hvarf/Heim הופץ גם DVD בשם "Heima" ("בבית" באיסלנדית), סרט המתעד את מסע ההופעות של הלהקה בארץ מולדתה איסלנד, וכולל ביצועים חיים של שירי הלהקה המשולבים בנופי איסלנד.
הערות שוליים

↑  "Sigur Rós Official Site News". Retrieved 2010-02-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394116305171  BIBSYS: 5075940  BnF: cb144657343 (data)  GND: 10327452-2  ISNI: 0000 0001 1516 599X  LCCN: no00029787  MusicBrainz: f6f2326f-6b25-4170-b89d-e235b25508e8  NKC: kn20030215015  SUDOC: 081475322  VIAF: 173194264   WorldCat (עם VIAF): 173194264 
סיגור רוס בהופעה, 2006
סוכנות הבלשיות מספר 1

| --- | --- |

כריכת הספר "סוכנות הבלשיות מספר 1"
 מידע כללי
 מאת:  אלכסנדר מק'קול סמית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות בלשית, מסתורין, רומן פשע 
 הוצאה
 הוצאה:  Birlinn Limited 
 תאריך הוצאה:  1998 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאה עברית
 תאריך:  2004
 תרגום:  עפרה אביגד
 סדרה
 הספר הבא:  דמעות של ג'ירפה 
 
סוכנות הבלשיות מספר 1 הוא הספר הראשון בסדרה באותו השם, מאת הסופר הסקוטי אלכסנדר מק'קול סמית, אשר פורסם לראשונה בשנת 1998. הסיפור, המתרחש בבוטסואנה, עוקב אחר מא פרשס ראמוצווה, אשר פותחת את סוכנות הבלשיות הראשונה במדינתה, בעיר הבירה גאבורונה.
פרשס היא עצמאית, פרקטית, ובעלת אמפתיה. הנרטיב מספר את הסיפור האישי שלה - מות אביה ואילוצים כספיים שהובילו לפתיחת הסוכנות, בעוד הוא בוחן נושאים של מגדר, מעמד האישה באפריקה, לאומנות וגאווה אפריקאית ויחסים בין הורים וילדים.
הספר פורסם לראשונה בסקוטלנד, שם צבר קהל אוהדים. אחרי שיצאו שני ספרים נוספים בסדרה, כל השלושה פורסמו בארצות הברית, וזכו לשבחים מן המבקרים והקוראים.
תקציר העלילה

מא ראמוצווה לוקחת את הירושה הצנועה שקיבלה בעקבות מות אביה, ופותחת סוכנות בילוש בגאבורונה. בעזרת חבריה - מכונאי, מזכירתה ודמויות מעניינות אחרות מהסביבה, היא מתחילה לחקור מקרים עבור לקוחות. התיקים שהיא מקבלת אינם בדרך כלל פשעים חמורים, אלא סוגיות אנושיות דרכם היא עוזרת לחזק את הסובבים אותה, וגם מתמודדת עם האתגרים שלה עצמה.
במקרה אחד, היא מוצאת בעל נעדר, באחר, היא פותרת את התעלומה של רופא שמבין מה הוא עושה רק חצי מהזמן, ובשלישי, משיבה ילד חטוף. יש לה יכולות גאוניות לפתרון בעיות, וחושפת בעזרתם שקרים ומעשי הונאה. אך יחד עם הצלחותיה אלו, היא גם מתמודדת עם העבר שלה - הסיפור של אביה, שמותו נגרם בשל שנים ארוכות של עבודת פרך במכרה של לבנים, האלימות מצד בעלה לשעבר המתעלל, וכן עם סוגיות נוספות הקשורות לחיים בבוטסוואנה, כמו הגירה, מסורת, ואפליה מגדרית.
דמויות

מא פרשס ראמוצווה: אישה בשנות השלושים לחייה, פותחת סוכנות בילוש עם כסף מירושה מאביה. הייתה נשואה למוזיקאי במהלך תקופה קצרה וכואבת.
אובד ראמוצווה: אביה של פרשס, גידל את בתו לבד אחרי מות אשתו, עבד במכרות דרום אפריקה, ואחרי זה סחר בבקר.
בת הדוד: האישה שגידלה את פרשס כדמות אם עד גיל עשר. היא בת דודו של אובד. בעלה נטש אותה מאחר שלא יכלה ללדת ילדים. נישאה בשנית לאיש עסקים.
נוטה מוקוטה: מוזיקאי לו פרשס נישאת בשנות העשרים לחייה. הוא מתעלל בה, והיא עוזבת אותו אחרי מספר חודשים, כשהיא בהריון.
מא גרייס מקוטסי: המזכירה שפרשס מגייסת לסוכנות הבילוש. היא גאה מאוד שסיימה בית ספר למזכירות עם הציון הגבוה ביותר.
מר גל"ב מטקוני: מכונאי בעל מוסך משלו. הוא מכיר את פרשס שנים רבות, ומציע לה נישואים פעמיים.
האפי בפטסי: לקוחה של פרשס. אישה שמעולם לא פגשה את אביה, ויום אחד גבר שלא הכירה הגיע בטענה שהוא אביה, ועבר לחיות בביתה.
מר פאטל: לקוח של פרשס. איש עסקים עשיר ששוכר את שירותיה כדי לעקוב אחר בתו ולגלות עם מי היא נפגשת.
ד"ר מקטסי: הרופא שטיפל באביה של פרשס, ומאוחר יותר שוכר את שירותיה בקשר לבעיה עם רופא אחר בבית החולים.
תמות > זהות לאומית

פרשס ראמוצווה היא בת לאומת המוטסוואנה, זהות שהיא מקור גאווה לאביה אובד. פרשס מוצגת כפטריוטית, במדינה שהושפעה על ידי קולוניאליזם, אך נמצאת תחת שלטון אפריקאי שחור יציב. האב מציין שבבוטסוואנה מעולם לא היו אסירים פוליטיים, והמדינה משגשגת ללא חובות. עם זאת, חלק מהמניעים של פרשס בעבודתה הם סיוע לבני עמה, שמתמודדים עם מגוון סוגיות של הקונפליקט בין אמונות ותרבות מסורתיות והעולם המודרני. היא מתייחסת לרצח ילדים בפולחנים שאמאניסטיים, ואחד מלקוחותיה הוא אב הודי המבקש לרגל אחר בתו כי הוא חושד שהיא נפגשת עם בנים. הספר מלא בסיפורים, ניבים, ואירועים מקומיים המייצרים אווירה ייחודית כרקע לעלילה.
תמות > צדק והטבע האנושי

פרשס שוחרת צדק, ופחות מעניין אותה המושג הפורמליסטי מאשר צדק אנושי מהסוג המתקיים בין אנשים. היא מכירה בפוטנציאל האנושי לטוב, לנדיבות וגדולת לב, אך גם מכירה מקרוב את הצד האפל יותר של אנשים - הצד האלים, והשקרים שהם מספרים. כשה"דדי" (אבא) של הפי בופטסי משקר, היא דואגת לחשוף אותו כי הוא מנסה לנצל אישה צעירה ולגזול ממנה את כספה. אך במקרה של סולומון מורטסי היא לא מגלה למשטרה על מעשיו, כי היא מבינה שהוא רק מנסה לכלכל את משפחתו. כשנדירה פאטל משקרת לאביה, אין היא רואה בזה מחדל מוסרי, כי היא לא פוגעת באף אחד, אך ברצונה לסייע למשפחה לפתור את בעיותיה. לעומת זאת, אין היא מרגישה נקיפות מצפון להשאיר מאחוריה את אשת המוטי (שאמאן) במדבר, כי היא אישה חמדנית ופוגענית.
סקסיזם ואלימות כלפי נשים
אלימות כלפי נשים, כמו במקרה של פרשס עצמה, וכן גישות נצלניות ומבטלות כלפי נשים הן תמות נשנות במהלך הספר. פרשס אוהדת נשים ורוצה את טובתן. עם זאת, היא גם מאוד סלחנית כלפי גברים המבטלים או משתיקים נשים, מתרצת להם תירוצים ובסופו של דבר מאפשרת התנהגות סקסיסטית. יש חוקרות שמתייגות את הספר, בשל כך, כאנטי פמיניסטי.
ביקורת

הספר זכה לשבחים מן הביקורת. בעיתון הגרדיאן נכתב שהספר כה מרתק שאי אפשר לקום מהכיסא עד סיומו. בכתב העת Publishers Weekly הספר שובח על כך שהוא מצליח להיות נוקב ועדיין קליל. בביקורת ב-Kirkus Reviews גם הספר אופיין כ"מוכן לפריימטיים".
עיבודים > טלוויזיה

עיבוד לטלוויזיה של הספר נעשה בשנת 2007, בבימויו של אנתוני מינגלה (שגם השתתף בכתיבת התסריט), על פי תסריט של ריצ'רד קרטיס. הסדרה בת שש הפרקים הופקה במשותף על ידי מספר חברות הפקה. הפרק הראשון שודר בבריטניה ב-BBC1 ב-23 במרץ 2008.
עיבודים > במה

הספר עובד כמחזמר שעלה לבמה בקייפטאון, דרום אפריקה, בסתיו 2015. המחזמר נכתב בשיתוף עם מקול סמית, וכולל מוזיקה בכתיבה וביצוע של אמנים מקומיים, המשלבת ריקוד אפריקאי, רגאיי, ג'אז ובלדות.
הערות שוליים

↑  Butterfly Rainbow (4 באוקטובר 2014). "The No. 1 Ladies' Detective Agency by Alexander McCall Smith - review". The Guardian, US edition. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "THE NO. 1 LADIES' DETECTIVE AGENCY". Publishers Weekly. 23 ביולי 2002. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "THE NO. 1 LADIES' DETECTIVE AGENCY". Kirkus Reviews.
↑  Oglethorpe, Tim (12 במרץ 2009). "Move over Miss Marple... Jill Scott is back as Mma Ramotswe in new series of The No.1 Ladies' Detective Agency". Daily Mail. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "BELMOND MOUNT NELSON HOTEL AND ALEXANDER MCCALL SMITH STAGE 'NO.1 LADIES' DETECTIVE AGENCY, THE MUSICAL". Belmond. 14 בספטמבר 2015. אורכב מ-המקור ב-2016-11-07. נבדק ב-2018-01-13. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 5a3f7054-035c-43a8-98cd-fc03540d03ca
חיים הגר (קוסוב, השני)

רבי חיים הגר (ביידיש: האגער או האגר, ה'תר"ס – ל' בתשרי ה'תש"ג) היה האדמו"ר החמישי בשושלת חסידות קוסוב. נרצח בשואה עם אשתו וכל ילדיו.
ביוגרפיה

נולד בקוסוב, בן יחיד לרבי משה הגר מקוסוב ולרעכל בתו של רבי אברהם מנדל שטיינברג. בשנת ה'תר"פ נסמך להוראה על ידי סבו רבי אברהם מנדל שטיינברג, רבי מאיר אריק אב"ד בוצ'אץ' ועל ידי רבי יעקב שור אב"ד קיטוב. נישא לרבקה בת רבי משולם פייבוש וורמן, (בן רבי יעקב יצחק מזברז', בן רבי ישראל לייב האדמו"ר מבוטשאטש, בן רבי אברהם דוד מבוטשאטש) רב ואדמו"ר בפלטיצ'ן ואחר כך ביאסי.
עם פטירת אביו בשנת ה'תרפ"ה החל לכהן כאדמו"ר בעיר קוסוב. על פי תיאורים היה רבי חיים גבה קומה ויפה תואר, תלמיד חכם ועסקן ציבורי. ידע לנגן בכינור. היה בקשר ידידות עם קרוב משפחתו רבי ישראל הגר, ששהה בבית אביו רבי משה בתקופת מלחמת העולם הראשונה כשנמלט מויז'ניציה.
בשנת ה'תרצ"ה ביקר בארץ ישראל, יחד עם רבי דוד שפרבר אב"ד בראשוב, שהיה חסיד קוסוב. הוא תכנן להשתקע בחיפה, ורצה להשקיע שם 40,000 זלוטי, אך חסידיו הניאו אותו מהרעיון ובהשפעתם קנה במקום זאת דירה בקולומיאה.
בשובו מארץ ישראל, בשנת ה'תרצ"ו, תכנן להדפיס את שלושת חיבוריו: "חורבן בית המקדש", "טהרת המשפחה" ו"הלכות מקוואות".
במלחמת העולם השנייה שהה בגטו קולומיאה, בשנים ת"ש–תש"ב. הוא הוברח על ידי חסידיו לקוסוב, שם הסתתר בבונקר ממנו היה אמור להיות מוברח מחוץ לאזור הכיבוש. עקב מצב בריאותו הוא נאלץ לשוב לגטו טרם בוא המבריחים. באקציה שנערכה לאחר מכן הוא נתפס עם בניו ובנותיו, ונשלח ברכבת למחנה ההשמדה בלז'ץ, שם מצא את מותו בליל ל' בתשרי ה'תש"ג, לעיני בנו אלתר'ל. אחרים טוענים שנספה באושוויץ.
משפחתו

אשתו העניא רבקה, נורתה בגטו קולומיאה בטבת ה'תש"ב, יחד עם הבת חוה, שהייתה מאורסת לברוך בן רבי ישראל שלום יוסף הגר האדמו"ר מאוטיניא. גם שאר הילדים, אלתר יעקב שמשון, יוסף, משה והבת שינצי – נספו בשואה.
אחיינו, הרב אברהם יהושע העשיל הגר (נפטר בתש"ס, בן אחותו היחידה וגיסו רבי שרגא פייבוש הגר (זלישטשיק)), החל לכהן אחרי המלחמה כאדמו"ר מקוסוב־זלישטשיק בארצות הברית. אחר פטירתו מכהן בנו רבי שרגא כאדמו"ר מקוסוב.
הערות שוליים

↑  כך נכתב בתחילת הספר לקט עני, מהדורת תשס"ו. וונדר בערכו כותב "ר' פייבל ויליג אב"ד בוטשאטש" ומשמיט את שמו של רבי מאיר אריק.
↑  אחר שעזב את פלטיצ'ן כיהן בה באדמו"רות חתן אחותו רבי אלעזר טוורסקי, מייסד חסידות פאלטישאן.
1 2 3  מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, חלק ב', עמוד 33–34.
↑  מנשה אונגר, אדמו"רים שנספו בשואה, עמודים 90–91. בתחילת הספר לקט עני, מהדורת תשס"ו, מופיעה הנצחה לזכרו בה נכתב "יום ההילולא שנקבעה אחר הקדוש אדמו"ר ר' חיים זצ"ל, הוא א' דר"ח מרחשוון"; מנוסח זה עולה כי יום פטירתו אינו ידוע בוודאות.
↑  מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, חלק ב', עמוד 34.
| שושלת אדמו"רי קוסוב • ויז'ניץ |
| --- | --- | --- |
| אבי השושלת | יעקב קופיל חסיד |  |
| חסידות קוסוב | מנחם מנדל מקוסוב (אהבת שלום) • חיים מקוסוב (תורת חיים) • יעקב שמשון מקוסוב • משה מקוסוב (לקט עני) • חיים הגר השני • אברהם יהושע העשיל מקוסוב–זלישטשיק • שרגא פייבוש הגר |  |
| חסידות זבלטוב | דוד מזבלטוב (צמח דוד) • יעקב הגר מזבלטוב • מנחם מנדל הגר מזבלטוב |  |
| חסידות רדוביץ' | יוסף אלתר מרדוביץ' • משה מרדוביץ' (וייקח משה) • ישראל מרדוביץ' |  |
| חסידות ויז'ניץ | חמשה דורות ראשונים: מנחם מנדל מוויז'ניץ (צמח צדיק) (דור 1) • ברוך מוויז'ניץ (אמרי ברוך) (דור 2) • ישראל מוויז'ניץ (אהבת ישראל) (דור 3) • בניו אליעזר הגר (דמשק אליעזר) (דור 4) • חיים מאיר מוויז'ניץ (אמרי חיים) (דור 4)  אחרי מותו של 'האמרי חיים' התפלגה החסידות: החסידות בישראל: משה יהושע מוויז'ניץ (ישועות משה) (דור 5), בניו ישראל מוויז'ניץ (דור 6) ומנחם מנדל מוויז'ניץ-מרכז (דור 6) ואחיינו ישראל אליעזר אדלר מדז'יקוב-ויז'ניץ (דור 6) החסידות במונסי: מרדכי מוויז'ניץ מונסי (דור 5), בניו; ישראל מוויז'ניץ מונסי (דור 6) • מנחם מנדל הגר מוויז'ניץ קיימישא לייק (דור 6) • יצחק יוחנן מוויז'ניץ ויליאמסבורג (דור 6) • דוד מוויז'ניץ לונדון (דור 6) • אהרן מוויז'ניץ מונטריאול (דור 6) • ברוך שמשון מוויז'ניץ בית שמש (דור 6) • יעקב יוסף מוויז'ניץ בורו פארק (דור 7) |  |
| חסידות סערט ויזניץ' | ברוך מסערט-ויז'ניץ (מקור ברוך) (דור 4) • אליעזר מסערט-ויז'ניץ (חכמת אליעזר) (דור 5) • יעקב הגר (דור 6) |  |
| חסידות וישיווה | מנחם מנדל מוישיווה (שארית מנחם) (דור 4) • ברוך הגר (דור 5) • חיים יהודה מאיר הגר (דור 5) • נפתלי צבי הגר (דור 6) |  |
סטפניה ספמפינאטו

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1982 (בת 42) סיציליה, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 עיסוק:  שחקנית   רקדנית
 פרופיל ב-IMDb
 
סטפניה ספמפינאטו (באיטלקית: Stefania Spampinato; נולדה ב-17 ביולי 1982) היא שחקנית איטלקייה. ידועה בעיקר מתפקידיה בטלוויזיה בסדרת הדרמה הרפואית של ABC, "האנטומיה של גריי" ובסדרת הבת שלה, "תחנה 19" בתפקיד ד"ר קרינה דה לוקה.
ראשית חייה

ספמפינאטו נולדה בקטניה, סיציליה וגדלה בעיירה קטנה בשם בלפסו, השוכנת מתחת להר הגעש אטנה. היא החלה לרקוד בגיל 6. את התשוקה שלה לאומנויות בגיל צעיר לא ניתן היה להכחיש, כך שאמה החלה להכין לה תלבושות ריקוד כדי שתוכל להרשות לעצמה את שכר הלימוד של בתה. לאחר שסיימה את התיכון בהצטיינות, עברה למילאנו ושם קיבלה תואר ראשון באומנויות הבמה. בשנת 2011 היא עברה ללוס אנג'לס, ארצות הברית, כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.
קריירה > קריירת מחול

ספמפינאטו פיתחה קריירה מצליחה במחול ותיאטרון למעלה מ-10 שנים, מה שגרם לה לטייל בכל רחבי העולם (פריז, טוקיו, שאנגחאי, מומבאי, ברלין).
קריירה > קריירת משחק > התחלת הקריירה

בשנת 2011, ספמפינאטו קנתה כרטיס טיסה הלוך ללוס אנג'לס. שהגיעה ללוס אנג'לס, השתתפה כרקדנית בפרק אחד בסדרה "גלי".
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד קטן במותחן הפעולה "הטוב, הרע והמת".
קריירה > קריירת משחק > 2017–הווה: "האנטומיה של גריי", "תחנה 19" ופרויקטים נוספים

בשנת 2017, הצטרפה ספמפינאטו לסדרת הדרמה הרפואית של ABC, "האנטומיה של גריי", בתפקיד ד"ר קרינה דה לוקה, היא הצטרפה לסדרה בעונה 14. בסדרה היא משחקת את ד"ר קרינה דה לוקה, אחותו של ד"ר אנדרו דה לוקה (ג'אקומו ג'אניוטי). בשנת 2020, השתתפה בתפקיד אורח במהלך עונה 3 של "תחנה 19", תוכנית הבת של האנטומיה של גריי. בעונה שלאחר מכן, עונה 4, קיבלה ספמפינאטו קביעות ב"תחנה 19". הסדרה "תחנה 19" הסתיימה בשנת 2024 לאחר עונתה השביעית.
בשנת 2019 היא שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיה "היום היפה ביותר בעולם" ('אנ) בתפקיד פלאביה מינרדי.
בשנת 2023 יצא סרט קצר באיטלקית שכתבה וביימה "Zita Sempri" – בתרגום לאנגלית "Always A Girlfriend" (תמיד בת זוג), היא סיפרה שהסרט הוא "מכתב אהבה לאמא שלה ולמקום מולדתה, סיציליה.
חיים אישיים

ספמפינאטו היא טבעונית הפועלת למען איכות הסביבה.
במאי 2018 היא נישאה לכוראוגרף טוני טסטה. הם התגרשו אחרי כשנתיים, בחודש דצמבר 2020.
הערות שוליים

1 2 3 4  Stefania Spampinato as Carina DeLuca – Actor Biography, ABC, ‏2 במאי 2024 (באנגלית)
1 2  10 cose da sapere su Stefania Spampinato, l'italiana di Grey's Anatomy, Grazia (באיטלקית)
1 2  Stefania Spampinato: chi è l’attrice italiana di Grey’s Anatomy, AMICA, ‏23 באוקטובר 2020 (באיטלקית)
↑  Stefania, da Catania a Hollywood per recitare in "Grey's Anatomy", la Repubblica.it (באיטלקית)
↑  נעמה ברקן, ‏אנטומיה משפחתית, באתר ‏מאקו‏, 10 באוגוסט 2017
↑  ענבל חננאל, התרסקות מטוס, תאונת דרכים וג'ורג' או'מאלי: 20 הרגעים הכי עצובים ב"האנטומיה של גריי", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 16 במרץ 2024
↑  Hearon, Sarah, Stefania Spampinato Joins ‘Station 19’ as a Series Regular, More ‘Grey’s Anatomy’ Casting Updates, Us Weekly, ‏30 ביולי 2020 (באנגלית)
↑  Kaitlin Simpson, Stefania Spampinato Breaks Down at Station 19's Series Finale Table Read, AOL, ‏22 במאי 2024 (באנגלית)
↑  Heidi Venable, Grey’s Anatomy Fans Are Both Angry And Hopeful After That Carina Name-Drop, And I’m Conflicted About What It Could Mean, CINEMABLEND, ‏11 באוקטובר 2024 (באנגלית)
↑  Il Giorno Più Bello del Mondo | Alessandro Siani e Stefania Spampinato raccontano il film, The HotCorn (באיטלקית)
↑  Le notizie sui film e le star, ComingSoon.it (באיטלקית)
↑  Chelsea Lupkin, Zita Sempri (Always A Girlfriend), VIMEO, ‏24 באפריל 2024 (באנגלית)
↑  איימי בקר, 'Grey's Anatomy' and 'Station 19' star Stefania Spampinato shares inspiration behind heartfelt short, EYEWITNESS NEWS, ‏11 באוגוסט 2023 (באנגלית)
דנקל – הקו הירוק

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:   תל אביב-יפו  חולון  ראשון לציון  הרצליה
 שם המערכת:   דנקל
 מידע על ההקמה
 עלות:  20 מיליארד שקלים (משוער)
 חברה בונה:   נת"ע אלסטום, דן ואלקטרה
 התחלת בנייה:  2019
 פתיחת הקו:  2028 (משוער; המקטע הדרומי) 2030 (הקו המלא)
 מידע על הקו
 אורך הקו:  39 קילומטר
 רוחב המסילה:  1,435 מ"מ
 מתח חשמלי:  1,500 וולט זרם ישר (DC), קו עילי
 מספר כלים:  98 רכבות מדגם אלסטום סיטאדיס X05
 צבע על המפה:  ירוק
 מספר נוסעים ביום:  275,000 (משוער)
 מספר נוסעים בשנה:  65,000,000 (משוער)
 מספר התחנות:  62
 אתר רשמי
 תרשים הקו
   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה    תרשים של מערך הדנקל בגוש דן: רכבת (בשחור), הרכבת הקלה - הקו האדום (באדום), הרכבת הקלה - הקו הירוק המתוכנן (בירוק), הרכבת הקלה - הקו הסגול המתוכנן (בסגול), שלושת קווי המטרו M1 (בכחול), M2 (בכתום), M3 (בצהוב). 
 
הודעה לתושבי העיר חולון על הקמת הקו הירוק של הרכבת הקלה
הקו הירוק הוא קו רכבת קלה עתידי כחלק מהדנקל. מסלולו צפוי לעבור מראשון לציון דרך חולון ותל אביב-יפו עד הרצליה. על-פי התכנון הוא יעבור ברובו בדרך עילית, אך במרכזו באזור תל אביב הוא צפוי להיות תחתי, בין שדרות הר ציון לקצה הצפוני של רחוב אבן גבירול.
אורכו של הקו הוא כ-39 קילומטר במצבו הסופי, מתוכם כארבעה קילומטרים בשתי מנהרות מקבילות ו-35 קילומטר עיליים. הוא צפוי להתפרס על ארבע ערים וב-62 תחנות, מתוכן ארבע תת-קרקעיות.
תוואי > השלוחות הדרומיות

שלוחה דרומית (מערבית) מאזור התעשייה החדש ראשון לציון דרך דרום ומרכז חולון.
שלוחה דרומית (מזרחית) מאזור התעשייה הישן ראשון לציון דרך מזרח חולון.
תוואי > השלוחות הדרומיות > שלוחה דרומית מערבית

השלוחה תחל ברחוב משה דיין בראשון לציון (שם תתחבר לתחנת הרכבת ראשון לציון משה דיין), תמשיך מזרחה עד לרח' לישנסקי, משם צפונית על ציר זה עד למפגש עם השלוחה המזרחית דרך רחובות בן-גוריון, אהרונוביץ' וויצמן בחולון. תחנות השלוחה (מדרום לצפון) הן מסוף משה דיין, לישנסקי, אבני חושן, סחרוב (ראשון לציון), לסקוב, משה דיין, בגין, לבון, גולדה מאיר, ההסתדרות ותחנת סוקולוב. עד תחנת אבני חושן, הרכבת תנוע בצד אחד של הרחוב (הצד הצפוני-מערבי), ולאחר מכן תעבור למרכז הרחוב.
תוואי > השלוחות הדרומיות > שלוחה דרומית מזרחית

השלוחה תחל ברחוב המכבים בראשון לציון, תעבור דרך דפו וגשר הסיירים (מעל כביש 4) מערבה לשדרות ירושלים בחולון לכל אורכן, משם לרחוב סוקולוב, שם יוקם מדרחוב בין רחובות קראוזה לשדרות קוגל ותתחבר לשלוחה הדרומית בתחנת סוקולוב. תחנות השלוחה (ממזרח למערב) הן מסוף המכבים, דפו חולון, המרכבה, מפרץ שלמה, המלאכה, בצלאל, גאולים, סרלין, קראוזה ותחנת סוקולוב.
תוואי > הקטע המשותף

הקטע המשותף יתחיל בשדרות קוגל במרכז העיר חולון, יצפין לשדרות לוי אשכול בעיר, דרך צומת חולון, יכנס לתל אביב בדרומה החל מדרך בן-צבי לרחוב פנחס לבון, שדרות הר ציון, סלומון, צומת מעריב (מפגש עם הקו האדום), קרליבך, לאורך רחוב אבן גבירול ויסתיים בקצהו המערבי של רחוב איינשטיין בצפון העיר.
תוואי > הקטע המשותף > הקטע התת-קרקעי

הקו יכלול קטע תת-קרקעי מצומת שדרות הר ציון/לוינסקי עד צומת אבן גבירול/נורדאו שבקצותיו יבנו פורטלים למעבר אל פני הקרקע. הקטע יתבסס על שתי מנהרות בחתך עגול, שאורך כל אחת מהן כארבעה קילומטרים. בקטע התת-קרקעי מתוכננות תחנת קרליבך, תחנת קפלן, תחנת רבין (בסמוך לעיריית תל אביב) ותחנת ארלוזורוב מערב. תחנת לוינסקי, הצמודה לפורטל הדרומי אינה נחשבת תחנה תת-קרקעית, אך היא צפויה לקום בפורטל עצמו, בתוואי מופרד ומונמך ממפלס הרחוב.
תוואי > הקטע המשותף > הקטע התת-קרקעי > תחנת קרליבך

תחנת קרליבך היא אחת מהתחנות התת-קרקעיות המתוכננות לאורך הקו ומיקומה יהיה מתחת למפגש הרחובות המחומש קרליבך, דרך מנחם בגין, לינקולן, יצחק שדה, הידוע גם כ"צומת מעריב". התחנה תהיה משותפת עם הקו האדום ותאפשר לנוסעים החלפה מהירה בין שני הקווים.
תוואי > הקטע המשותף > פורטלי הכניסה והיציאה מהמנהרות

הפורטל הוא המקטע בו הרכבת הקלה עוברת ממפלס תת-הקרקע אל פני הקרקע. הפורטל הצפוני ממוקם בפינת רחוב נורדאו ואבן גבירול, וממשיך עד צומת יהודה המכבי, אבן גבירול וכיכר מילאנו (עקב קשיים הנדסיים להמשיך את מנהרת הרכבת מתחת לירקון, הוחלט שהקו יעלה חזרה לפני הקרקע מדרום לירקון). הפורטל הדרומי, שדרכו תיכנס הרכבת למנהרה בשדרות הר ציון, ממוקם מדרום לתחנה המרכזית הישנה בפינת רחוב לוינסקי ושדרות הר ציון.
תוואי > הקטע המשותף > חלקו הצפוני של הקטע המשותף

מצפון לקטע התת-קרקעי חוצה התוואי את נחל הירקון בגשר חדש ממערב לגשר בר-יהודה. גשר נוסף יבנה מעל צומת רוקח/אבן גבירול ועליו תמוקם מצפון לצומת תחנת רוקח, מעל מפלס הרחוב וכחלק ממרכז תחבורה. מצפון יעבור הקו בשטחים שפונו בשדה דב, כשהפיצול לשלוחות מתוכנן במפגש רחוב איינשטיין עם חלקו הצפוני העתידי של אבן גבירול.
תוואי > השלוחות הצפוניות

הפיצול מתוכנן לשתי שלוחות:
שלוחה צפונית להרצליה פיתוח, עד לשדרות אבא אבן
שלוחה צפונית לרמת החייל, שמתחילה ברחוב איינשטיין, עוברת מדרום לאוניברסיטת תל אביב ותסתיים ברחוב ראול ולנברג בגבול תל אביב – בני ברק
תוואי > השלוחות הצפוניות > השלוחה לרמת החייל

השלוחה הצפונית לרמת החייל תעבור באזור נתיבי איילון על ויאדוקט (גשר הבנוי מעמודים). החל מאוניברסיטת תל אביב יחצה התוואי את נתיבי איילון על גבי גשר באורך 198 מטר ובגובה של 15 מטר. על גבי גשר זה מתוכננת תחנת "מרכז הירידים" כדי לאפשר קישוריות לנוסעים למרכז הירידים ולתחנת האוניברסיטה של רכבת ישראל. גשר נוסף באורך 316 מטר ימשיך מעל שדרות רוקח, מעל חניון פארק הירקון וירד למנהרה מתחת למסילת הירקון. גשר נוסף באורך 590 מטר יבנה מעל צומת פנחס רוזן עד לכניסה לרמת החייל, וגם עליו תמוקם תחנה.
תכנון ואישור

התכנון המפורט של הקו חולק לשלושה מקטעים, שקודמו כ"תוכנית תשתית לאומית" ונדונו בוועדה לתשתיות לאומיות (הות"ל).
תכנון ואישור > מקטע דרומי - תת"ל 71 א'

חלקו הדרומי של הקו ממרכז תל אביב לחולון ומערב ראשון לציון תוכנן על ידי קבוצת ד.א.ל. כמו כן בעת הקמת תחנת הרכבת צומת חולון הוכן מראש מעבר אל הקו הירוק מתחת לתחנה במפלס הרחוב. בדצמבר 2015 תוכנית החלק הדרומי של הקו אושרה להפקדה בוועדה לתשתיות לאומיות.
תכנון ואישור > מקטע מרכזי תת"ל 71 ב'

תת"ל 71 ב' כולל את הקטע המרכזי המשותף והמשכו עד רחוב ראול ולנברג.
תכנון הקטע המרכזי הגיע למבוי סתום בשנת 2007, לאחר שמשרד התחבורה ועיריית תל אביב לא הגיעו להסכמה על סוג הקו בתוואי רחוב אבן גבירול. עיריית תל אביב דרשה שהקטע יהיה כולו תת-קרקעי, אך משרד התחבורה היה מעוניין שהקטע יהיה קו עילי בגלל עלות המנהור היקרה. במרץ 2008, לאחר שמשרד האוצר הציע שעיריית תל אביב תשתתף במימון המקטע התת-קרקעי, הוחלט להעביר את המחלוקת לבוררות.
ביוני 2012, נחתם הסכם בין משרד האוצר ועיריית תל אביב, למימון משותף של המקטע התת-קרקעי בתחום העיר תל אביב.
ביולי 2015 תוכנית החלק המרכזי של הקו אושרה להפקדה בוועדה לתשתיות לאומיות (הות"ל), הציבור היה יכול להשמיע את התנגדויותיו עד 17 בפברואר 2016.
ביוני 2016, הציעה הוועדה המחוזית של תל אביב שינוי במיקום הפורטל הדרומי, להמשיך את הקטע התת-קרקעי עד להצטלבות הרחובות הר ציון וקיבוץ גלויות ולהעביר את הפורטל הדרומי סמוך לפארק החורשות. השינוי במיקום הפורטל הוצע עקב חשש שהפורטל יפגע בתנועת הולכי הרגל באזור. באוגוסט 2016, הוועדה לתשתיות לאומיות אישרה פה אחד את התוכנית ודחתה את ההתנגדויות למיקום הפורטלים.
תכנון ואישור > מקטע צפוני - תת"ל 71 ג'

השלוחה הצפונית להרצליה דרך "הגוש הגדול" בתוך שכונת רמת אביב, תוכננה במסגרת תוכנית תת"ל 71/ג'. על פי התוכנית הקו יתפצל לצד מזרח בצומת אבן גבירול-ש"י עגנון. ענף מזרחי זה יפנה צפונה בשדרות לוי אשכול עד רחוב איינשטיין. מנקודה זו ימשיך הקו מזרחה לרמת החיל. הקו הצפוני ימשיך דרך אזור שדה דב לשעבר עד להרצליה פיתוח. קבוצה של תושבי רמת-אביב הגישה התנגדות לתוואי, בטענה כי הוא יפגע בשכונה ויפלג את חלקה הצפוני והדרומי. אך התנגדותם נדחתה. גם אוניברסיטת תל אביב עתרה נגד התוואי, בטענה שנת"ע הפקיעה ממנה שטחים להקמת הקו שאינם דרושים לה.