stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלנאריו קמבוריו
גאוגרפיה

העיר ממוקמת על החוף האטלנטי ומהווה יעד פופולרי לנופשים מברזיל ומחוצה לה. אוכלוסיית העיר גדלה ל-700 אלף בעונת התיירות.
שטחה של העיר הוא 46 קמ"ר והיא ממוקמת מדרום ובצמוד לעיר הנמל הוותיקה איטז'אי.
מקור ההכנסה העיקרי של העיר הוא תיירות ובילויים. לאורך החופים בתי מלון, מסעדות ומקומות בילוי רבים. ההרים המקיפים את העיר מכוסים צמחייה טרופית ויערות גשם ושבילי הטיולים בהם הם אטרקציה תיירותית גם כן. כמו כן בעיר מרכזי קניות ושוק סחורות מוברחות ומזויפות שהשלטונות בוחרים להעלים עין מקיומו. אטרקציה נוספת בעיר היא הפסל "ישו האור", פסל ענק של ישו הנושא על כתפו כובע ובתוכו זרקור המטיל אלומת אור על הים. הפסל ממוקם על הר מורו דה קרוז.
העיר ממוקמת סמוך לעורק התחבורה הראשי BR101 המחבר את העיר עם ז'וינווילי בצפון ופלוריאנופוליס בדרום. התחבורה הציבורית בעיר מבוססת על אוטובוסים עירוניים ובינעירוניים וכן על רכבל המחבר את מקבץ החופים המרכזי עם חוף לרנז'יירס.
בעיר נבנה ואן טאוור, הבניין הגבוה בברזיל.
אפליה כלכלית

אפליה כלכלית היא אפליה המבוססת על מרכיבים כלכליים. רכיבים אלו יכולים לכלול זמינות הצעות עבודה, שכר, זמינות ומחיר של מוצרים ושירותים וכמות ההון להשקעה המוצע לקבוצות מיעוטים לצורכי השקעה בעסקיהם. אפליות מרכזיות אפשריות הן כלפי עובדים, צרכנים ועסקים בשליטת בני-מיעוטים.
אפליה כלכלית אינה זהה לאפליית מחירים, בה משתמשים המונופולים (ובמידה פחותה יותר, האוליגופולים ומתחרים מונופוליסטים) כדי לחייב צרכנים שונים במחירים שונים בהתבסס על "נכונותם לשלם" (אנ').
סיבות לאפליה כלכלית

יש טווח השערות נרחב באשר לסיבות השורשיות לאפליה כלכלית. אפליה כלכלית שונה מרוב סוגי האפליות בכך שרק חלק קטן ממנה נובע מגזענות והרוב נובע מ"הבנה צינית שבני מיעוטים לרוב אינם הצרכנים הטובים ביותר שלך". יש שלוש סיבות מרכזיות ועיקריות המוסכמות על רוב בעלי התאוריות הכלכליות כעומדות בבסיס האפליה:
סיבות לאפליה כלכלית > טינה

גזענות, אפליה מינית, גילנות וחוסר אהדה כלפי דת, אתניות או לאום של האחר היו מאז ומעולם רכיבים באפליה הכלכלית, כמו בשאר סוגי האפליות. נטען כי רוב האפליות בארצות הברית ואירופה הן על בסיס גזע ורדיפות אתניות. ברוב העולם, לנשים ניתנים תפקידים פחותים משל גברים, הן מקבלות שכר נמוך יותר והזדמנויות מוגבלות בבעלות על אדמות ובתמריצים כלכליים להקמת ובעלות על עסקים.
סיבות לאפליה כלכלית > עלויות ופדיון

קיימת עלות אלטרנטיבית מסוימת בקיום יחסים עסקיים עם קבוצות מיעוט מסוימות, בייחוד באומות משוסעות או אומות בהן נוהגים באפליה בסלחנות. בחברות אסלאמיות קיצוניות, חלק מחסידי חוקת השריעה סבורים כי זה לא נאות שאישה תעבוד. חברות שמעסיקות נשים עלולות להפסיד עסקים עם גברים שמרגישים פגועים ממדיניות זו, או לסבול חרמות ואפילו אלימות ונדליסטית מקיצוניים.
סיבה נפוצה נוספת הנכללת בסוג אפליה זה, היא כאשר העובד או הצרכן אינם כדאיים מבחינת עלות-תועלת. לדוגמה, חנויות מזון בארצות הברית לעיתים אינן שומרות במלאי אוכל אתני למרות ביקוש שקיים בעניין, מאחר שלדעתן העלויות הכרוכות בכך כבדות מדי לעומת התקבול. כלומר, רווח נמוך מדי לעומת טרחה רבה מדי, לדעת אותם כלכלנים.
בנוסף, דיון ציבורי בסוגיות חשובות עלול לעכב קיום יחסים עסקיים לדוגמה הדיון בהגירה בלתי חוקית בישראל ובארצות הברית גורם לחוסר רצון להעסקת אותם מהגרים, בהתבסס על הסבירות הגבוהה שהמעסיק ייקנס ויתבע לדין על העסקת עובדים זרים בלתי-חוקיים.
סיבות לאפליה כלכלית > אי יעילות כלכלית

לעיתים קבוצות מיעוט באוכלוסייה מופלות כי זה בלתי יעיל כלכלית לערוך תכנון מכוון של הקצאה הוגנת. לדוגמה, בארצות בהן המיעוטים מהווים אחוז קטן מהאוכלוסייה, או בעלי שיעור השכלה נמוך משל האוכלוסייה הכללית, הניסיונות להעסקה מקבוצת המיעוט הם נדירים (למשל, שיעורי ימי העיון וההעסקה-המודרכת אשר החברות מפרסמות יהיו נמוכים בקרב קבוצות המיעוט, אם יתקיימו בכלל).
צורות של אפליה כלכלית

קיימות כמה צורות בהן מתבטאת אפליה כלכלית. הצורות הנפוצות הן בתנאי שכר שונים וקבלת עובדים על פי אמות מידה שונות. עם זאת, קיימת אפליה גם כלפי קבוצות צרכנים או קבוצות מיעוט בעסקים, כאשר בבסיס אפליה זו עומדות לרוב סיבות אתניות, לאומיות או דתיות.
בישראל, מקובל כי האפליה הכלכלית המשמעותית ביותר ננקטת כלפי המגזרים החרדי והערבי וכן כלפי קבוצות עדתיות ספציפיות במגזר היהודי, מזרחיים ואתיופים.
צורות של אפליה כלכלית > אפליה נגד עובדים

אפליית שכר - אפליית שכר היא מצב בו עובדים שונים יקבלו שכר שונה עבור אותה עבודה או עבודה דומה. רוב אפליות השכר אינן מתפרסמות ברבים כיוון שהן נוטות להתרחש בעבודות בעלי שכר מינימום או שכר נמוך, וקבוצת המיעוט נגדה ננקטת האפליה לא מרגישה מחוזקת מספיק על מנת להתלונן. בעולם, מחקר הראה שמוסלמים הרוויחו בממוצע 25% פחות מהשכר של עובדים לבנים בצרפת, גרמניה ואנגליה. בארצות הברית, קבוצות מיעוט הכוללות גברים ונשים אפרו-אמריקאיים, נשים וגברים היספאניים ונשים לבנות מרוויחים פחות מאשר גברים לבנים היו מרוויחים באותה עבודה בדיוק.
אפליית העסקה - לרוב אפליה בהעסקה היא העדפה של המעסיק להעסיק גבר במקום אישה או אדם לבן במקום בן-מיעוטים. בעוד שסוג אפליה זה הוא הניתן ביותר לאבחנה, הוא גם לרוב סוג האפליה הכי פחות נפוץ. חוקים נוקשים למניעת אפליה במקום העבודה הפכו אפליה זו לקשה ליישום עבור המעסיקים. עם זאת, זה המצב עבור חברות או גופים גדולים וציבוריים.
צורות של אפליה כלכלית > אפליה נגד עובדים > בישראל

שיעור התעסוקה אצל חרדים נמוך מאשר זה של האוכלוסייה הכללית בצורה משמעותית. בפני המגזר החרדי עומדים חסמים הקשורים בתפיסת עולם, אפשרויות העסקה וכדאיות יציאה לעבודה. כתוצאה, חרדים רבים עובדים במשרות חלקיות, בשכר נמוך או לא עובדים כלל. כמו כן קיים הבדל משמעותי בין המגדרים: בעוד שאצל הנשים החרדיות שיעור היציאה לעבודה בשנת 2004 היה נמוך בכתשעה אחוזים מהשיעור באוכלוסייה הכללית, ההבדל בין גברים חרדים ללא-חרדים עמד על יותר מ-30%. בשנת 2016 דו"ח של ניצה (קלינר) קסיר ממחלקת המחקר של בנק ישראל השווה בין נתונים על שוק העבודה בארץ ובמדינות OECD. באותה שנה שיעור התעסוקה של גברים בגילאי העבודה העיקריים היה גבוה מהממוצע של המדינות המערביות אך השיעור בקרב הגברים הערבים ושל החרדים היה נמוך בהרבה. גם שיעור התעסוקה של הנשים היה גבוה ובהרבה מהשיעור במדינות המערביות, אך בולט שיעור תעסוקה נמוך במיוחד, קצת מעל 30 אחוזים, בקרב הנשים הערביות. בשנים האחרונות נעשים ניסיונות מכוונים מצד ממשלת ישראל על מנת להגדיל שיעור זה.
גם בקרב המגזר הערבי קיים פער בין שיעור המועסקים בין גברים לנשים, אך אצלו הפער הוא בולט יותר בקרב הנשים. חלקים בחברה הערבית אינם מעודדים יציאת נשים לעבודה, בין היתר מסיבות תרבותיות, וכתוצאה שיעור עבודת נשים במגזר נמוך משמעותית מהשיעור בציבור הכללי.
מחקרים שנעשו בשנות ה-70 מצאו כי בני עדות המזרח מרוויחים בממוצע פחות מיהודים אשכנזיים. עם זאת, נראה שבשנות האלפיים שיעור האפליה הזו ירד משמעותית.
בפני הקהילה האתיופית ניצבים חסמי תפיסת עולם ותרבות וכן גזענות ודעות קדומות מצד מעסיקים. בשנת 2008 היה שיעור העבודה בקרב גברים אתיופים כ-33% בלבד, ואילו בקרב גברים באוכלוסייה הכללית עמד שיעור זה על כ-70%. בקרב הנשים האתיופיות שיעור היציאה לעבודה עמד על כ-46% וזאת לעומת שיעור של 80% באוכלוסייה כולה. בקרב הקהילה האתיופית מופעלות מגוון תוכניות שמטרתן להעצימם ולהביא לשילובם בשוק העבודה הישראלי. ההתערות בארץ הובילה לצמצום ולסגירת הפער בשיעורי התעסוקה בין יוצאי אתיופיה והחברה הישראלית כולה, אם כי פערים בטיב התעסוקה עדיין קיימים.
צורות של אפליה כלכלית > אפליה נגד צרכנים

| --- | --- |
 :  ראו גם – אפליה קניינית
אפליית צרכנים הפכה למצומצמת בעולם מאז שננקטו חוקים נוקשים המונעים כמעט לחלוטין סוג אפליה זו. ובכל זאת, סוג אפליה זו עדיין קיים.
צורות של אפליה כלכלית > אפליה נגד צרכנים > אפליה מבוססת מחיר

אפליה מבוססת מחיר היא חיוב אנשים שונים במחירים שונים על סחורות ושירותים בהתבסס על הגזע, המוצא האתני, הדת או המין שלהם. כפי שנאמר לעיל, רעיון זה שונה מרעיון אפליית המחירים, אשר נועד להשאת רווחים מצד גורמים מונופוליסטים. אפליה מבוססת מחיר כוללת, אך לא מוגבלת, למקרים הבאים:
מחיר גבוה יותר עבור שירותים בסיסיים (שירותי בריאות, תיקונים וכולי)
עלות גבוהה יותר לחיוב יומי (כגון חיוב אדם אחד ב-40 שקל ואדם אחר ב-100 שקל עבור אותו שירות)
חוסר הצעה של הנחות ומבצעים לקבוצות המיעוט
שיעורי ביטוח גבוהים יותר עבור קבוצות המיעוט
רוב האישומים בגין אפליה מבוססת מחיר קשים להוכחה ווידוא, בהיעדר מסמך ענייני. מחקרים מצביעים על כך שפחות מ-10% מכל מקרי האפליות מבוססות המחיר מדווחות לרשויות. יתר על כן, למרות שקיימות קבוצת אינטרס המתעניינות בנושא, קשה להן מאוד להפחית את סוג האפליה הזה. רוב מקרי האפליה מבוססת המחיר מתרחשים במצבים בהם אין מחירון סטנדרטי אשר אפשר להשוות מולו את המחיר המוצע. גם כאשר צרכנים שונים משווים ביניהם מחירים, העסק יכול לטעון על חיוב שונה כתוצאה ממתן שירותים לא זהים לחלוטין, תנאים שונים, הענקת מבצעים והנחות רק לבעלי דירוג אשראי גבוה או לאנשים שקנו בעבר בחברה וכולי.
צורות של אפליה כלכלית > אפליה נגד צרכנים > אפליית שירותים

למרות שאפליה מבוססת מחיר מכלילה חלק מאפליית השירותים, הרי שאפליית שירותים מלאה היא כאשר שירותים מסוימים לא מוצעים כלל, או מוצעים בצורה חלקית ונחותה, לקבוצות מיעוט. לפחות לפי מחקר אחד, רוב אפליית הצרכנים נכנסת לקטגוריה הזו, כיוון שהיא הרבה יותר מסובכת לאימות ולהוכחה. דוגמאות לאפליית שירותים:
הצעה של ביטוחים במחיר גבוה בלבד או סירוב לכסות בביטוח מיעוטים
סירוב לממן מיעוטים
סירוב לתת שירות
צורות של אפליה כלכלית > אפליה נגד צרכנים > אפליית עסקים

עסקים בבעלותם של מיעוטים יכולים גם הם לסבול מאפליה, הן מספקים והן מבנקים או מוסדות פיננסים אחרים. הספקים יכולים למכור סחורה במחיר גבוה יותר לאותם עסקים ואילו המוסדות הפיננסים נותנים מימון מופחת או לא נותנים מימון בכלל לאותם עסקים. מחקרים הראו שרוב המערכת הבנקאית בארצות הברית אינה יכולה לספק הוכחות לטענה שחוסר המימון הסדרתי לקבוצות המיעוט נובעת מ"סיכון גבוה". מצד שני, יש מוסדות פיננסים וכלכלנים אשר מרגישים כי הבנקים מואשמים שלא בצדק באפליה, מאחר שאותם עסקים לא שווים השקעה והבנקים לא היו מואשמים כלל באפליה אם העסק לא היה שייך לאדם מקבוצת מיעוט כלשהי. ההאשמות ההפוכות הללו בנוגע לגזענות נגדית ודעות קדומות היא מוקד מחלוקת ידוע במחקרים על אפליה כלכלית.
אפליה כלכלית עולמית

מספר הולך וגדל של כלכלנים ותאורטיקנים של מסחר עולמי מאמינים כי אפליה כלכלית חרגה מזמן מגבולות של מספר עסקים או אנשים. קנה המידה הגדול ביותר של אפליה כלכלית, בעל טווח הפריסה הרחב ביותר, משפיע על אומות ואזורים שלמים בכדור הארץ. רבים חשים שהמשטר הכלכלי העולמי הפתוח, הכולל גופים כמו קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי, ממקם מדינות מסוימות בסיכון לאפליה כלכלית על ידי שימוש בטכניקות מפלות כמו כיוון א-סימטרי של מסחר והשגת כוח עבודה זול. מדיניות מסחר, המתבטאת באמנות שונות כמו הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה או גאט"ט, נחשבת לעיתים קרובות כאמצעי פיננסי אשר נועד לשרת את הדיכוי הכלכלי של מדינות העולם השלישי. האמצעים יכולים לכלול:
תנאים לא טובים לצורך מדיניות מוניטרית תומכת ממוסדות הבנקים העולמיים
דיפלומטיה אובססיבית להצרת צעדיהם של מנהיגים מקומיים, אזוריים או מדינתיים לטובת אלו אשר יפעלו כנדרש ממשקיעים חיצוניים
מחירים גבוהים לאספקת מוצרים רפואיים בסיסיים למדינות, בהתבסס על מאפיינים אתניים או דתיים
סירוב לאפשר הסכמי סחר
הסכמי סחר מוגבלים
הערות שוליים

↑  אפרו-אמריקאיים והיספאנים בארצות הברית, מוסלמים באירופה
↑  עיבוד של מוסד שמואל נאמן, היקפים ומאפיינים של כוח העבודה החרדי, אוקטובר 2010: "על פי נתוני הסקרים, שיעור המועסקים בקרב חרדים נמוך משמעותית מהממוצע הכלל-יהודי. האחוז הממוצע של המועסקים מכלל אוכלוסיית בני 20 ומעלה לשנים 2002 – 2008 בקרב חרדים עומד על 41.7 -- לעומת 59.7 בקרב כלל היהודים"
1 2  חגי לוין, המגזר החרדי בישראל העצמה תוך שילוב בתעסוקה, מחקר מטעם המועצה הכלכלית לתעסוקה
↑  ניצה (קלינר) קסיר, בנק ישראל, שוק העבודה, ירחון לניהול סטטוס, 2016. שקפים 4, 5 ו-7.
↑  למשל, ועידה לבחינת מדיניות התעסוקה בדו"ח הסופי שלה מיוני 2010
↑  שוויון הזדמנויות, אפליה בעבודה והעסקה רבגונית עמדות ותפיסות מנהלים במגזר העסקי, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, מינהל מחקר וכלכלה, מרץ 2011
↑  פיצויים בגין אפליית בחור ממוצא אתיופי בעת קבלה לעבודה, כתבה באתר פורטל העובדים
↑  עידו סולומון, "מסתכלים על צבע העור ולא על הכישורים שלי", באתר TheMarker‏, 30 בדצמבר 2010
↑  ניצה (קלינר) קסיר, יוצאי אתיופיה - על תעסוקה השכלה ועוני, הפורום הישראלי לתעסוקה
ארטורו טוסקניני

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1867 פארמה, ממלכת איטליה 
 פטירה:  16 בינואר 1957 (בגיל 89) מנהטן, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הגדול במילאנו 
 מוקד פעילות:  רומא, ניו יורק, מילאנו, Lierna 
 תקופת הפעילות:  מ-1886 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון אריגו בויטו 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית
 בן או בת זוג:  Carla Toscanini De Martini (21 ביוני 1897–23 ביוני 1951) 
 צאצאים:  Wally Toscanini Castelbarco, Walter Toscanini, Wanda Toscanini Horowitz 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (1987)  מדליית הזהב של החברה הפילהרמונית המלכותית (1937)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
טוסקניני (במרכז עם שרביט הניצוח) בתל אביב 1936
ארטורו טוסקניני
ארטורו טוסקניני (באיטלקית: Arturo Toscanini; ‏25 במרץ 1867 – 16 בינואר 1957) היה מנצח איטלקי.
טוסקניני היה אחד המנצחים הדגולים בתקופתו. הוא נודע לתהילה בעוצמתו, בברק שלו, בתביעתו לשלמות, באוזנו הקשובה לפרטי פרטים בתזמור ובמצלול התזמורתי, ובזיכרונו הצילומי שהעניק לו שליטה ברפרטואר עצום של יצירות תזמורתיות ואופראיות.
חייו > ילדות, נעורים ולימודים

טוסקניני נולד בפארמה שבאיטליה להורים ממעמד הפועלים, שלא גילו כל נטייה למוזיקה או לאמנות בכלל. אביו, חייט במקצועו, מאס במשלח ידו החדגוני והתגייס לצבא גריבלדי. מצבה הכלכלי של המשפחה היה קשה ויש מקום להניח, שהסיבה לקוצר קומתו של טוסקניני בבגרותו הייתה בתזונה הדלה שזכה לה בילדותו. בשנת 1878 זכה במלגה לקונסרבטוריון המקומי למוזיקה, שם למד נגינה בצ'לו ובסיום לימודיו זכה בציונים לשבח על נגינה בצ'לו ובפסנתר ועל הלחנה. נוסף ללימודי החובה, העסיק את עצמו בקריאת פרטיטורות. הוא הצטרף לתזמורת של להקת אופרה, ויצא עמה לסיור בדרום אמריקה בשנת 1886. בהצגת "אאידה" בריו דה ז'ניירו סולק המנצח בשריקות בוז מעל הדוכן. טוסקניני, שלא היה לו שום ניסיון בניצוח עד אז, שוכנע לקחת את השרביט לידו וניצח על הופעה מזהירה, מן הזיכרון בלבד. כך החלה קריירת הניצוח שלו בגיל 19.
חייו > קריירת ניצוח

עם שובו לאיטליה מצא, שהקהל האיטלקי איננו מתרשם מהצלחותיו בברזיל הרחוקה, אך זמרי האופרה היו מודעים היטב לכישרונו הגדול, ובאמצעותם הוזמן טוסקניני לנצח על "אדמיאה" של אלפרדו קאטאלאני בטורינו. ראשית הצלחתו, בבית האופרה שבו ימשיך לבצר את המוניטין שלו משנה לשנה ב-12 השנים הבאות, חלה ב-4 בנובמבר 1886. טוסקניני רחש הוקרה ותודה לקאטאלאני על האמון שנתן בו, וקאטאלאני מצדו גילה יכולת שיפוט טובה כשצפה לו כבר אז "קריירה יוצאת מגדר הרגיל". במקביל השתתף כצ'לן בביצוע הבכורה העולמי של "אותלו" מאת ורדי (לה סקאלה, 1887), בפיקוחו של המלחין. שמו של טוסקניני כמנצח אופרות סמכותי ומיומן  דחק את מקום הצ'לו ובעשור הבא ביצר את הקריירה שלו באיטליה, כאשר הפקידו בידיו את הצגות הבכורה של "לה בוהם" מאת פוצ'יני ו"ליצנים" מאת ליאונקוואלו. בעונת 96–1895 השקיע עצמו בהפקה האיטלקית של דמדומי האלים מאת ריכרד וגנר בטורינו, ב-22 בדצמבר 1895.
בשנת 1896 ניצח על הקונצרט הסימפוני הראשון שלו (שכלל יצירות מאת שוברט, ברהמס, צ'ייקובסקי ווגנר), בטורינו. בשנת 1898 היה מנצח הבית בלה סקאלה, מילאנו. הקהל קיבל אותו בחום ובהתלהבות, אבל לא חסרו גם עימותים עם נגנים, זמרים ואף מאזינים, שציפו להדרן. מי שלא היה שותף למסירותו המוחלטת למוזיקה, מצא אותה מעיקה משהו, והיו שדיברו בגנותו. הוא נשאר שם עד 1908 וחזר במהלך שנות ה-20. כמו כן ניצח במטרופוליטן אופרה, ניו יורק (1908 - 1915) ובפסטיבל ביירוית (1930–1931, המנצח הלא-גרמני הראשון שם), וכן על הפילהרמונית של ניו יורק (1926 -1936) ובפסטיבל זלצבורג (1934–1937). בשנת 1936 נענה לבקשת הכנר ברוניסלב הוברמן, ניצח על קונצרט הפתיחה של התזמורת הסימפונית הארץ ישראלית בתל אביב, והופיע עם תזמורת זו בירושלים, בחיפה, בקהיר ובאלכסנדריה.
מתוך התנגדות עזה לפאשיזם האיטלקי והגרמני, טוסקניני סירב לנצח בביירוית ב-1933 ואחרי האנשלוס דחה גם את ההזמנה להופיע בזלצבורג ב-1938. הוא עזב את אירופה ויצא לארצות הברית, שם הקימו למענו, בשנת 1937, את התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית, עמה הופיע וסייר באופן קבוע עד שנת 1954, ברדיו ובטלוויזיה של אמריקה. הופעות אלה עשו אותו לכוכב הניצוח הראשון של תקשורת ההמונים המודרנית.
ב-1949 הוענק לו התואר סנאטור לכל החיים בסנאט הרפובליקה.
טוסקניני פרש בגיל 87. הוא נפטר בשנת 1957 בניו יורק, בגיל 89. גופתו הוחזרה לאיטליה ונקברה בבית הקברות הגדול במילאנו.
טוסקניני ניצח על הצגות הבכורה של אופרות רבות, שארבע מהן היו לחלק מן הרפרטואר האופראי המקובל: "הליצנים", "לה בוהם", "הנערה מן המערב" ו"טורנדוט". הוא ניצח גם על ההצגות הראשונות באיטליה של "זיגפריד", "דמדומי האלים", "סאלומה", "פיליאס ומליסנד", על הצגות הבכורה בדרום אמריקה של "טריסטן ואיזולדה" ו"מאדאם באטרפליי", ועל הבכורה הצפון אמריקאית של "בוריס גודונוב".
בלה סקאלה, דחף טוסקניני לחידושים בביצוע אופרות. בשנת 1901 התקין מה שנחשב אז למערכת המודרנית ביותר של תאורת בימה ובשנת 1907 את הדות (pit) לתזמורת. הוא עמד על האפלת האולם בזמן ההופעה. כפי שכתב הביוגרף שלו, הארווי זאקס: "הוא גרס, שהופעה איננה יכולה לנחול הצלחה אמנותית כל עוד אין מבססים אחדוּת כוונות בין כל המרכיבים: זמרים, תזמורת, מקהלה, בימוי, תפאורות ותלבושות."
אחרי מותו הוענק לטוסקניני פרס גראמי על מפעל חיים לשנת 1987.
בתו של טוסקניני, ונדה, נישאה בשנת 1933 לפסנתרן הרוסי ולדימיר הורוביץ.
על שמו של ארטורו טוסקניני קרוי רחוב ליד מתחם הבימה בתל אביב, בסמוך להיכל התרבות, וכן רחוב בחיפה ובפתח תקווה. בשנת 1986 הוצא בישראל בול לזכרו.
לקריאה נוספת

הווארד טאובמן (עורך מוזיקלי של "ניו-יורק טיימס"), טוסקאניני, תרגום: דוד סיון. תל אביב: הוצאת ספרים מ. ניומן בע"מ, 1953.
דוד איבן, תולדות ארטורו טוסקניני, תרגום מאנגלית: אריה ענבי, הוצאת גזית, 1953.
נתן דונביץ', תל אביב: חולות שהיו לכרך, הוצאת שוקן, 1959.
נתן דונביץ', מאסטרו - גדולי המנצחים בכל הזמנים, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2006, הפרק "ארטורו טוסקניני - העולם ראה בו את הגדול מכולם", עמ' 78–124.
Robert Charles Marsh, "Toscanini and the Art of Orchestrak Performance" J. B. Lippincott company. Philadelphia - New York 1955
ביפרידן

| --- | --- |

 שם IUPAC
 (1RS,2SR,4RS)-1-(bicyclo[2.2.1]hept-5-en-2-yl)-1-phenyl-3-(piperidin- 1-yl)propan-1-ol
 שמות מסחריים בישראל
 דקינט
 נתונים כימיים
 מסה מולרית:  311.461
 נתונים פרמוקוקינטיים
 מטבוליזם:  בכבד
 זמן מחצית חיים:  18 -24 שעות
 הפרשה:  בשתן
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B2 (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 סיכון לתלות:  נמוך
 דרכי מתן:  אוראלי, ורידי, שרירי
 מזהים
 קוד ATC:  N04AA02 
 מספר CAS:  514-65-8
 PubChem:  2381
 ChemSpider:  2289
 
ביפרידן (Biperiden, התרופה משווקת בישראל תחת השם דקינט, Dekinet) היא תרופה אנטיכולרגנית המשמשת בעיקר לטיפול במחלת פרקינסון ובהפרעות תנועה שמקורן בצריכת סמים או תרופות (בעיקר תרופות אנטי-פסיכוטיות). התרופה מהווה אנטגוניסט סינתטי לנוירוטרנסמיטור אצטילכולין, ומופיעה ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
שימושים רפואיים

ביפרידן משמש בעיקר לטיפול ברעידות שמקורן בשימוש בתרופות ובסמים או במחלת פרקינסון על כל סוגיה. כך לדוגמה, התרופה משמשת להקלה בתופעות הלוואי החוץ-פירמידליות של נטילת תרופות אנטי-פסיכוטיות (למשל זוקלופנתיקסול). תופעות כמו אטקסיה, טריזמוס, אקתיזיה, רעד, תסמונת ארנב וכדומה. שימוש נוסף אך נפוץ פחות של ביפרידן הוא הפחתת הזעה וייצור רוק מוגברים שמקורם בצריכת תרופות כגון מתאדון או קלוזאפין.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי השכיחות ביותר של התרופה כוללות נמנום, טשטוש ראייה, יובש בפה, הזעה מופחתת, כאבי בטן, ורטיגו, כאבי ראש וסחרחורות. במינונים גבוהים עשויות להופיע תופעות לוואי חמורות יותר כדוגמת אגיטציה, נדודי שינה, חרדה ואי-שקט. במקרים נדירים שימוש ממושך בתרופה עלול להתבטא בדליריום ובפגיעה בשנת ה-REM. יש להפסיק את השימוש ולפנות מיד לקבלת עזרה רפואית דחופה אם מופיעות תגובות אלרגיות, עלייה בנטייה לפרכוסים, הפרעות תנועה לא רצוניות, ליקויים בתיאום התנועות (קואורדינציה) והפרעות בדיבור, עלייה בלחץ תוך עיני (גלאוקומה), האטת קצב הלב או קושי בריקון שלפוחית השתן.
תופעות לוואי > הנקה והריון

התרופה נמצאת בקטגוריית סיכון בהריון C, כלומר אין מספיק נתונים או מחקרים אמינים דיים על מנת להסיק את השפעת נטילת התרופה על האם והעובר ולכן יש להשתמש בתרופה בזהירות במהלך הריון. ביפרידן חודר לחלב האם, ולכן מומלץ להימנע מנטילת התרופה בעת הנקה.
הפסקת טיפול

במחקר עם 34 מטופלים בתרופות אנטי-פסיכוטיות מדור-שני, הטיפול בביפרידן הופסק בביטחה ברובם, ולא נצפו תסמינים חוץ-פירמידליים. נמצאו שיפור משמעותי בקשב, במהירות עיבוד ובמצב הנפשי-חברתי שלהם. הוסק כי הפסקת השימוש בביפרידן לטווח ארוך עשויה להיות מוצדקת מכיוון שהיא עשויה לשפר את התפקוד הקוגניטיבי, את איכות החיים הסובייקטיבית ואת התסמינים הפסיכיאטריים, ללא השפעות שליליות משמעותיות.
הערות שוליים

↑  ביפרידן באתר infomed
↑  רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי משנת 2017
↑  מעבדות רפא בע"מ, עלון לצרכן - דקינט, באתר משרד הבריאות - מאגר התרופות, ‏6/2022
↑  Shin Ogino, Seiya Miyamoto, Tomomi Tenjin, Rei Kitajima, Kazuaki Ojima, Nobumi Miyake, Yasuyuki Funamoto, Jun Arai, Sachiko Tsukahara, Yukie Ito, Masanori Tadokoro, Kiriko Anai, Shinobu Tatsunami, Hiroshi Kubota, Yasuhiro Kaneda, Noboru Yamaguchi, Effects of discontinuation of long-term biperiden use on cognitive function and quality of life in schizophrenia, Progress in Neuro-Psychopharmacology & Biological Psychiatry 35, 2011-01-15, עמ' 78–83 doi: 10.1016/j.pnpbp.2010.08.030 (באנגלית)
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
בית הלורד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 מיקום:  תל מונד 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°15′04″N 34°55′08″E﻿ / ﻿32.25125°N 34.918780555556°E﻿ / 32.25125; 34.918780555556
 www.tel-mond.muni.il/770/
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) בית הלורד(למפת נתניה רגילה) בית הלורד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הלורד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הלורד  he בית הלורדמפת  __ תל מונד (in English: Tel Mond) [‌השרון (in English: Sharon plain)‌]מצפון, ממזרח ודרום: __ מועצה אזורית לב השרון (in English: Lev HaSharon Regional Council) ממערב: __ מועצה אזורית חוף השרון (in English: Hof HaSharon Regional Council), __ אבן יהודה (in English: Even Yehuda) מדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חזית המוזיאון
בית הלורד נבנה עבור הלורד אלפרד מונד במושבה תל מונד. שימש תקופת מה כמשרדי המועצה האזורית. משמש מאז 1988 כמרכז התיעוד של תל מונד והסביבה.
ההיסטוריה של הבית

סר אלפרד מוריץ מונד, הברון הראשון מלצ'ט המוכר גם בשם לורד מלצ'ט היה תעשיין וחבר בית הנבחרים הבריטי. ב-1917 פנה לציונות, החל לעשות "לובינג" למען היהודים והחל להשקיע בארץ. ב-1928 הקים (בסיוע בעלי הון בריטים) את "חברת מטעי ארץ ישראל" שרכשה כ-2,500 דונם פרדסים באזור השרון. החברה אף סייעה לפועלי הפרדסים להתיישב במקום. פועלים אלו הקימו את היישובים תל מונד, כפר הס, חרות ועין ורד.
כחלק מפעילותו הציונית הורה מונד לבנות לו בית על האדמות שרכשה החברה. ב-1931 הסתיימה הקמת הבית במושבה תל מונד והיה זה הבית השביעי שהוקם ביישוב (נמצא ב"שכונת הפקידים" ברחוב הדקל 44). הלורד עצמו לא זכה לגור בביתו מכיוון שנפטר באנגליה ב-1930.
לאחר פירוק "חברת מטעי ארץ ישראל" ב-1956 נרכש הבית על ידי המועצה האזורית "הדר השרון" ושימש כמשרדי המועצה. בשנת 1988 נמסר הבית לעמותה "האגודה להיסטוריה של גוש תל מונד" ובסיוע המועצה לשימור אתרים שופץ הבית והפך למוזיאון וארכיון היסטורי המתעד את תולדות המושבה תל מונד והמושבים סביב לה.
לקריאה נוספת

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
זאב ענר, רינה עידן, סיפורי מושבות, סיפורן של חמישים ושתיים המושבות בא"י, הוצאת משרד הביטחון, 1995, עמוד 245
הערות שוליים

↑  אלעד בצלאלי ודקלה ליאני, בית הלורד - מרכז תיעוד תל מונד, מדריך לאתרי המורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים, 2019, עמ' 110
↑  שלמה אנגל, שלושים שנה להתיישבות בגוש תל מונד, דבר, 15 בפברואר 1960
באסה (הרצליה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שלולית חורף 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°10′23″N 34°49′28″E﻿ / ﻿32.1730751°N 34.8244217°E﻿ / 32.1730751; 34.8244217
  (למפת נתניה מוגדלת) באסה(למפת נתניה רגילה) באסה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום באסה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום באסה
 
פתח המנהרה בשנות ה-20
הבאסה בהרצליה במפת הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1880
הבאסה (ביצה בערבית), בעבר נקראה Bahret Katurieh‏
, היא שלולית חורף בהרצליה. אזור הבאסה הוא אזור נמוך בין מצוקי הכורכר של כפר שמריהו והעיר הרצליה. בעשור הראשון של המאה ה-21 הפך רוב שטחה של הבאסה לפארק עירוני.
המנהרה הרומית

בתקופה הביזנטית נעשו ניסיונות לנקז את מי הביצה לים, באמצעות מנהרה באורך של כ-190 מטרים ובגובה של כ-2 מטרים שנחפרה ברכס הכורכר, כדי לנצל את אדמות הביצה הפוריות לגידולים. המנהרה ניקזה את המים לים באמצעות נחל גלילות. במשך השנים נסתמה המנהרה והביצה חזרה לגודלה המקורי באורך של כקילומטר וחצי ורוחב של כחצי קילומטר. ב-1931 שימשה המנהרה (הקרויה "המנהרה הרומית") את ארגון ההגנה כאתר מטווחים ואימונים. כיום המנהרה משמשת משכן לעטלפים וחלק מקירותיה התמוטטו. את פתחה המערבי של המנהרה ניתן לראות מכביש החוף, כ-900 מטרים צפונית למחלף הסירה, בצדו המזרחי של הכביש. רחוב המנהרה בהרצליה נקרא כך על שום סמיכותו למנהרה.