stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאיר אריאל
ספריו

אריאל, אשר לא פעם כינה את עצמו "המזמר המדבר", היה איש של מילים. עובדה זו משתקפת בשיריו המצטיינים בשנינות, אירוניה ומטפורות המכבדות שירה ברמה הגבוהה ביותר. כתיבתו של אריאל הושפעה מיוצרים כמו חיים נחמן ביאליק, נתן אלתרמן, יהודה עמיחי, לאונרד כהן, ש"י עגנון, ובוב דילן. פרט לשירים מולחנים באלבומים פרסם אריאל את כתביו גם ספרי שירה ופרוזה:
"מאיר אריאל-שירים" (1987). ספר שירים, ובו שירים של אריאל אשר נכתבו טרם צאת האלבום "ירוקות", כולל כמה שירים שאחר-כך יצאו באלבום. השירים מלווים בלחנים אשר הגה אריאל, והביא לכתב יהודה עדר.
"נשל הנחש" (1991).
"ברכות והספדים" (2005) ספר שכשמו מכיל בעיקר ברכות והספדים שכתב אריאל במשך חייו, ובהם משתקף סגנון הכתיבה המיוחד לו. ספר זה הוצא לאור בסיועה של חברת שומרה, וניתן להשיגו בבית משפחת אריאל בפרדס חנה.
"עצמאי בשטח" (2010). לאחר כעשור מאז מותו של מאיר אריאל, יצא הספר "עצמאי בשטח" שכולל את כל שיריו המולחנים של מאיר אריאל שהתפרסמו במהלך השנים. הספר כולל גם קטעי ביוגרפיה עליו ותמונות מחייו.
בשנת 2016 יצא הספר "כתבים" אשר כולל פרשנויות לשלל שיריו.
לקריאה נוספת

עצמאי בשטח - כל השירים (בעריכת יואב קוטנר), 2010
נסים קלדרון (בשיתוף עודד זהבי), ארול אחד: מאיר אריאל - ביוגרפיה, 352 עמ', הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
ד"ר התחכמות (בעריכת עטרה אופק), אריאל הפקות, 2019
הערות שוליים

↑  קובי בן-שמחון, אל תלכי לבדך, באתר הארץ, 15 בינואר 2008
↑  הצנחן מאיר אריאל, באש הקרב על ירושלים העתיקה ראיתי את עולמי הפנימי באור חדש, מעריב, 11 באוגוסט 1967
↑  כינוי שיוחס גם למשה הלל.
↑  ניסים קלדרון, ארול אחד, עמ' 94.
↑  קלדרון, עמ' 96-100.
↑  קלדרון, עמ' 124-127.
↑  קלדרון, עמ' 140-146.
↑  קלדרון, עמ' 200-203.
↑  יואב קוטנר,מאיר אריאל, ביוגרפיה, אתר "מומה"
↑  עינב שיף, המיטב של עבודה עברית: שלומי סרנגה, "עכבר העיר"; דודו פלמה, כאור בשולי הענן, "קיבוץ"
↑  קלדרון, עמ' 209-211.
↑  ניר ברוידא, מדרש געגועים לדרשן המזמר - מאמר לכבוד יום הולדתו של מאיר אריאל, באתר בינה: הבית של היהדות הישראלית, 28 פברואר, 2019. וגם בספר "ארול אחד, ראו קלדרון, עמ' 226 - 231.
↑  קלדרון, עמ' 245-246.
↑  קלדרון, עמ' 246-248.
↑  קלדרון, עמ' 248-250.
↑   לירון גולד, תוכן מקודם, "יש תורם!" נבואת הזעם הגנוזה של מאיר אריאל חוזרת לבמות, באתר הארץ, 18 ביוני 2019
↑  קלדרון, עמ' 267-269.
↑  זהר אלמקייס, החזון הרדיקלי של מאיר אריאל: "רישומי פחם", באתר "בית אבי חי"
↑    אלעד זרט, היום לפני, באתר "ידיעות אחרונות", 17 ביולי 2017
↑  קלדרון, עמ' 306-314.
↑  קלדרון, עמ' 314-316.
↑  קלדרון, עמ' 317-320.
↑  קלדרון, עמ' 324-325.
↑  קלדרון, עמ' 325-328.
↑  יונתן גת, למה התכוון המשורר? nrg ‏ 20 בספטמבר 2010
↑  ערן נבון, ילדתו שלו, באתר ישראל היום, 5 ביולי 2019
↑  מידע על בול מאיר אריאל, באתר התאחדות בולאי ישראל
↑  יוספה קמחי, ‏זרעי קיץ נישאים ברוח: תערוכת ציורים במחווה למאיר אריאל, באתר מעריב אונליין, 25 ביוני 2023
↑  עדי אנג'ל, זרעי קיץ 2024, באתר החברה העירונית ראשון לציון, ‏19 באוגוסט 2024
↑  אלון הדר, עוד אבינו מאיר אריאל חי, nrg ‏, 11 ביולי 2009
| מאיר אריאל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | שירי חג ומועד ונופל • ...וגלוי עיניים • ירוקות • זרעי קיץ • רישומי פחם • ברנרד ולואיז • מודה אני |  |
| מיני אלבומים | ירושלים של ברזל • עברנו את פרעה |  |
| הופעות | דלתות נפתחות מעצמן • בהופעה אחרונה במועדון ברבי 1999 |  |
| אוספים | מבחר • המיטב |  |
| מארזי תקליטורים | האוסף |  |
| אלבומי מחווה | עם הגב לים • ערב כחול עמוק • חמש שנים • רישומי פחם בצבע |  |
| קלטות וידאו ומארזי DVD | מסע הבחירות של מאיר אריאל • דרך דמעה שקופה - ההופעה |  |
| שירים | אגדת דשא • כותנת פסים • לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ • מכופף הבננות • ערב כחול עמוק • פלוגה בקו (או לגמרי במקרה) • קובלנה על מפלגות ישראל • שדות גולדברג • שלל שרב • בצהרי יום • רוצים שלום |  |
| ראו גם | האחים אריאל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311844605171  ISNI: 0000 0000 6694 9009  LCCN: nr90018328  MusicBrainz: 630d216e-178d-4b25-9bc9-31830f7a133d  SNAC: w6t740jc  VIAF: 56460315   WorldCat (עם VIAF): 56460315 
מאיר אריאל בשנות ה-70
לוחית זיכרון למאיר אריאל על ביתו בתל אביב
קברו של אריאל בבית העלמין של קיבוץ משמרות
"ירושלים של ברזל" ו"ליל אהבה" ביצירתה של רחלי רוגל בתערוכת "זרעי קיץ 2024"
דויד ברוזה

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1955 (בן 69) י"ז באלול ה'תשט"ו ישראל חיפה, ישראל
 שם לידה:  דויד סיימון ברוויק ברוזה
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 מקום לימודים:  קולג' רונימד 
 סוגה:  רוק פולק רוק בלוז מוזיקה ספרדית
 שפה מועדפת:  ספרדית, עברית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  אן אם סי  RGB  הד ארצי
 שיתופי פעולה בולטים:  הכבש השישה עשר, דני סנדרסון, יצחק קלפטר, תומר כץ
 פרסים והוקרה:  פרס שולמית אלוני (2022) 
 davidbroza.net
 פרופיל ב-IMDb
 
דויד ברוזה במופע מיוחד במלאת 25 שנים למסע ההופעות של "האשה שאיתי" (עם האומנית האורחת טניה וינוקור), היכל התרבות בתל אביב, 5 באוגוסט 2009
ברוזה במהלך הופעה במצדה ב־2012
דויד ברוזה מקבל עיטור כבוד של מלך ספרד חואן קרלוס מידי הממונה על שגרירות ספרד בישראל, תל אביב 5 באוגוסט 2009
דויד ברוזה (נולד בי"ז באלול ה'תשט"ו, 4 בספטמבר 1955) הוא זמר, מוזיקאי ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה

ברוזה נולד בשם דויד סיימון ברוויק ברוזה בחיפה. אביו היה ארתור ברוזה, איש עסקים בריטי ואמו הייתה הזמרת שרונה אהרון. סבו היה וולסלי (פנחס) אהרון, ממקימי היישוב נווה שלום.
נעוריו של דויד עברו עליו בספרד, שם עשה אביו בשליחות, והוא הושפע רבות מהמוזיקה ומהתרבות הספרדית. הוא למד בבית ספר בריטי במדריד (Runnymede College), ואחר כך בפנימייה יהודית דתית כרמל קולג' באנגליה, שם התלונן הרב על נגינתו של ברוזה בשבתות ובחגים. בגיל 14 ניגן ברוזה עם להקתו לפני ראש עיריית פאטונס (אנ') שמצפון למדריד. לאחר מכן היה אלוף מדריד בשחייה בסגנון חתירה לגילאי 15.
ב־1974 חזר לישראל והתגייס לצה"ל. תחילה שירת במחנה מקלף כמאבטח מתקנים, ובד בבד הצליח לשלב גם הופעות קטנות בהן שר בעיקר גרסאות כיסוי לשירים של סיימון וגרפונקל ושל בוב דילן. הצלחותיו בהופעות הביאו אותו אחרי שנה וחצי לצוות הווי חיל האוויר, בו שר וניגן עם אחותו טליה ברוזה, עם דני בסן ועם דפנה ארמוני. להיטם הגדול היה "בתוך", שאותו שרו ב"פסטיבל הזמר והפזמון" 1977.
ביוגרפיה > תחילת הדרך כזמר

לאחר שחרורו מהצבא החל ברוזה את דרכו העצמאית כזמר בהופעות קטנות בפאבים ובמועדונים. האמרגן שלמה צח פנה אליו שישמש כמחליף ליצחק קלפטר, שפרש מהמופע "שיחות סלון" של יהונתן גפן, כחלק מ"להקה טובה" עם יעל לוי (שירה ודקלום), דני פאר (קלידים ופסנתר), ישראל בורוכוב (בס וקולות) ודון הרווי (תופים). אלבום המופע, שיצא ב־1978, כלל את ביצועיו של ברוזה עם יעל לוי ל"שיר אהבה בדואי" ו"עד עולם אחכה", וכן את השיר הראשון המשותף של ברוזה וגפן, "יהיה טוב", שנכתב במהלך המופע לכבוד ביקורו של נשיא מצרים, אנואר סאדאת, בישראל, והפך ללהיט גדול.
שיתוף הפעולה בין ברוזה לגפן המשיך גם הלאה, באלבום והמופע לילדים "הכבש השישה עשר", שם הלחין וביצע ברוזה את השיר "ברקים ורעמים". ברוזה וגפן המשיכו בשיתוף פעולה גם שנים רבות לאחר מכן, שהתבטא בתרומה הרבה של גפן לקריירה של ברוזה, בכתיבת חלק משיריו ובתרגום שירים מספרדית עבורו. ברוזה העיד כי גפן הפך לחברו הטוב, והוא הושפע ממנו רבות כמבצע וכאדם.
ב־1979 הקליט ברוזה את השיר "אל תשאלי אם אני אוהב" (עמוס קולק/נורית הירש), עבור פסקול הסרט "אל תשאלי אם אני אוהב", ולפסקול הסרט "דיזנגוף 99" את השיר "בין הרעשים" (מילים: רחל שפירא, לחן ועיבוד: יוני רכטר). באותה שנה השתתף גם באלבום שירי הילדים "והילד הזה הוא אני", המבוסס על ספרו של יהודה אטלס בשם זה (לחן ועיבוד: אבנר קנר).
ב-20 בדצמבר 1979 יצא אלבום הבכורה של ברוזה, "דויד ברוזה". האלבום כלל שיר מתוך "שיחות סלון: "שיר אהבה בדואי", ביצוע חדש לשיר "יהיה טוב" (שכלל בית נוסף שלא נכלל בביצוע המקורי) וכן שירים חדשים, שבהם ניכרת השפעה מהמוזיקה הספרדית כמו "סניוריטה". שיר נוסף מהאלבום שזכה לפרסום הוא "מותר לומר", שהלחין ברוזה על פי שיר של נתן אלתרמן. את שירי האלבום הפיק מוזיקלית טכנאי ההקלטות טומי פרידמן, ועיבד אילן מוכיח. בהקלטות האלבום השתתפו חיים רומנו וחיים קריו בגיטרה חשמלית, אלון הילל ומאיר ישראל בתופים וכלי הקשה, קובי כהן, מיכה מיכאלי ודורי לובלינר בגיטרה בס, אילן מוכיח בפסנתר וקלידים, וברוזה בגיטרה אקוסטית.
בסוף 1980 העלו ברוזה ויהונתן גפן את המופע "דויד ויהונתן", שגם תועד על גבי אלבום בשם זה, וכן ביצע בפסטיבל שירי הילדים מספר 11 את "שיר ערש" (מילים: תמר אדר, לחן: יואל לרנר, עיבוד: אילן מוכיח).
ב־1982 הוציא ברוזה את אלבומו השני, "קלף", שכלל שירים שהלחין בעצמו כמו "חיפה" (שנכתב במיוחד על ידי גפן על עיר הולדתו של ברוזה), "החיים הם חומר טוב", "שרוכים" ו"דניאלה". את האלבום הפיק מוזיקלית יהודה עדר שניגן בגיטרה, ויחד עימו השתתפו בהקלטות גם מיקי שביב בבס, ז'אן פול זימבריס בתופים, ומיקי קם בקולות רקע. סיבוב ההופעות שליווה את האלבום נקטע עם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה. במהלך המלחמה הִרְבָּה ברוזה להופיע בפני חיילים.
ביוגרפיה > הפריצה עם "האשה שאיתי"

במרץ 1983 הוציא ברוזה את האלבום "האשה שאיתי", שהכיל שירים ספרדיים מתורגמים לעברית, כחלק מההשפעות הספרדיות שספג בנעוריו. את השירים תרגם יהונתן גפן והפיק ועיבד לואי להב. רבים מהשירים באלבום, כמו "האשה שאיתי", "בליבך" ו"סיגליות", הפכו ללהיטים גדולים. באלבום נכלל גם שיר אחד מקורי שהלחין ברוזה למילים של גפן, בשם "הרומבה". אלבום זה הוא אחד האלבומים הנמכרים ביותר בישראל עד היום, הוא נמכר ביותר מ־200,000 עותקים (פלטינה מחומשת). גם סיבוב ההופעות שנלווה לאלבום הצליח מאוד. באוגוסט 1983 הגיע הזמר הספרדי פאקו איבנז לישראל, והצטרף לסיבוב ההופעות של ברוזה.
במרץ 1984 יצא האלבום "ברוזה", שכמו "האשה שאיתי" הורכב גם הוא ברובו מתרגומים של יהונתן גפן לשירים ספרדיים. ברוזה הלחין שיר אחד עבור האלבום, "מגיע לו".
ביוגרפיה > קריירה מחוץ לישראל

בשיא הצלחת "האשה שאיתי" נסע ברוזה לניו יורק, ומאז הוא מתגורר בארצות הברית ומחלק את זמנו בין אמריקה לבין ישראל. לדבריו, עזב "כדי לחפש משהו אחר, בשביל להרחיב אופקים". למרות זאת טען: "אני מאוד ישראלי וכך גם המוזיקה שלי, שנושמת את המקום הזה שהוא העוגן". בשנת 1989 חתם על חוזה עם חברת התקליטים EMI, שהוציא לאור את תקליטו הראשון באנגלית "Away From Home". לאחר יציאת האלבום יצא לסיבוב הופעות באירופה וארצות הברית.
בשנות ה־90 הוציא עוד שלושה אלבומים באנגלית וכן הוציא ב־2000, 2002 ו־2005 אלבומים בספרדית, שזכו לביקורות משבחות בספרד ובאמריקה הלטינית. ואף הצטרף (בדרך כלל כ"הופעת חימום") לסיורים של מוזיקאים פופולריים כמו פול סיימון.
הקריירה של ברוזה מחוץ לישראל הולידה שיתוף פעולה מוזיקלי לא צפוי ולא שגרתי, בינו ובין הזמר־היוצר האמריקאי טאונס ואן זאנט (אנ'). בשנת 1994 הופיע ברוזה עם ואן זאנט במופע מסדרת "Writers in the Round" שהתקיים ביוסטון. השניים לא שבו ונפגשו מעולם, ולא היה ביניהם כל קשר נוסף לאחר אותו מפגש. חרף זאת, כאשר נפטר ואן זאנט כשלוש שנים מאוחר יותר, הוא הותיר אחריו לברוזה קופסת נעליים מלאה בדברי שירה ומילות שיר מפרי עטו אשר לא פורסמו מעולם, ועימם בקשה מפורשת שברוזה ילחין את הטקסטים האלה. שנים לאחר מכן הוליד הסיפור יוצא הדופן הזה את האלבום "Night Dawn: The Unpublished Poetry of Townes Van Zandt", שאותו הוציא ברוזה בשנת 2010.
ביוגרפיה > המשך הקריירה בישראל

במקביל לקריירה מחוץ לישראל, הוציא ברוזה בישראל כמה אלבומים.
בפברואר 1991, במהלך מלחמת המפרץ, ערך בישראל סיבוב הופעות עם הגיטריסט האמריקני אל דימיולה.
ביולי 1991 יצא אלבומו "נשיקה גנובה", בהפקה משותפת של ברוזה ושל ג'פרי לסר. שניים מהלהיטים הבולטים של האלבום היו לחנים של ברוזה לשירים של מאיר אריאל: "מתחת לשמיים" ו"בצהרי יום". שיר נוסף מהאלבום שזכה להצלחה הוא "ביקור מולדת", שהלחין ברוזה למילים של יהונתן גפן. גפן כתב שירים נוספים לאלבום.
בפברואר 1994 יצא אלבום הופעה של ברוזה בשם "דייוויד ברוזה במצדה", שתיעד את הופעתו במסגרת פסטיבל ערד באותה שנה. האלבום זכה להצלחה, והגיע למעמד אלבום זהב.
בקיץ 1994 יצא אלבומו של ברוזה "החומרים שמהם עשויה האהבה", שאת רוב שיריו כתב יהונתן גפן. מהם התפרסם השיר "סתיו מסוכן". שירים נוספים שהתפרסמו מהאלבום היו "נטשה" ו"חולם אותך לאט".
במרץ 1996 הוציא את האלבום "סודות גדולים". מתוכו התפרסם שיר הנושא, שהלחין ברוזה למילים של יהונתן גפן.
ביוגרפיה > תאונת הדרכים

באוגוסט 1998, בעת שחזר מהופעה בבאר שבע, סטה הרכב שבו נסע, עלה על אי תנועה והתנגש חזיתית בעמוד של שלט דרכים שהיה במקום. הרכב נהדף והתהפך, ופגע באי תנועה. ברוזה נפגע קשה בכל חלקי גופו. הוא הובהל לבית החולים קפלן ברחובות, ובו אושפז למשך 12 יום. לאחר שחרורו מבית החולים נשאר פגוע באצבעות ידו השמאלית, והיה חשש רב שתאונה זו תקטע את הקריירה שלו. ברוזה תבע את חברת הביטוח ואת נהג הרכב, בסכום של 4 מיליון ש"ח, על הנזקים הישירים והעקיפים שנגרמו לו. באוגוסט 2004 זכה ברוזה בפיצויים בסך 1.2 מיליון שקלים. בסופו של דבר הצליח ברוזה להשתקם ולחזור לנגן.
פרסים והוקרה

בעקבות הצלחת האלבום "האישה שאתי" נבחר ברוזה לזמר השנה של קול ישראל במצעד הפזמונים לשנת תשמ"ג.
באפריל 2002, זכה בפרס הטלוויזיה הספרדית על שיר הנושא שחיבר לסדרת הדרמה הספרדית "אב אמיץ".
ב־28 באוקטובר 2008 החליט מלך ספרד חואן קרלוס להעניק לדויד ברוזה את עיטור הכבוד האזרחי (Orden del Mérito Civil) עבור פועלו הרב במוזיקה הספרדית ופועלו למען השלום. העיטור הוענק ב־5 באוגוסט 2009 מידי הממונה על שגרירות ספרד בישראל, בסיום מופע מיוחד בהיכל התרבות בתל אביב, שנערך לכבוד 25 שנים למסע ההופעות של "האשה שאיתי".
ביוני 2012 מונה לשגריר של רצון טוב מטעם קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
ביולי 2019 הוענק לו אות הנשיא למתנדב על ידי נשיא מדינת ישראל, רובי ריבלין.
דצמבר 2022, גיבור תרבות "הבימה" ניתן לו במחווה לכבודו ולכבוד יהונתן גפן
דצמבר 2022, פרס שולמית אלוני למפעל חיים.
חיים אישיים

בשנת 1978 נישא לרותי גביזון, שעזרה לו בהמשך הקריירה בהפקת אלבומיו והופעותיו. כעבור 30 שנה, ולאחר שנולדו להם שלושה ילדים, בני הזוג התגרשו. ילדיו הם מורן־סול, שפית ופעילה למען הסביבה; רמון, מפיק; ואדם, עורך דין.
ב־2011 נישא למעצבת האופנה נילי לוטן. נכון לשנת 2022 הם מתגוררים בניו יורק.
ברוזה הוא חבר המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל.
דיסקוגרפיה

אלבומים בעברית:
דויד ברוזה (1979)
קלף (1982)
האשה שאיתי (1983)
ברוזה (1984)
לקט ראשון (1990)
נשיקה גנובה (1991)
הופעה במצדה 93' (1994)
החומרים שמהם עשויה האהבה (1994)
סודות גדולים (1996)
מתחיל לנשום – ברוזה וחברים. מצדה 99' (1999)
זה הכול או כלום (2002)
המיטב (2004)
ברוזה 5 (בהופעה) (2007)
מופע זריחה במצדה (2008)
אל תשאלי אם אני אוהב (2010) - אוסף שירי אהבה
שפה שלישית (2011)
שיר אהבה אנדלוסי (עם התזמורת האנדלוסית אשקלון) (2015)
טבעת הזהב (2018)
TEFILA (2022)
אלבומים לועזיים:
Away From Home (English, 1989)
Time of Trains (English, 1993)
Second Street (English, 1994)
Stone Door (English, 1994)
Isla Mujeres (Spanish, 2000)
Spanish Heart (English, 2001)
Painted Postcard (English & Hebrew, 2002)
Todo O Nada (Spanish, 2002)
Things Will be Better: The Best of David Broza (2006)
Parking Completo (Second Version – Spanish and Hebrew, 2006)
Night Dawn: The Unpublished Poetry Of Townes Van Zandt|Townes Van Zandt (English, 2010)
East Jerusalem/West Jerusalem (English, 2014)
שיתופי פעולה:
שיחות סלון (1977) עם יהונתן גפן
הכבש השישה עשר (1978)
דויד ויהונתן (1982) עם יהונתן גפן
פאלון פוקס

| --- | --- |
פאלון פוקס - 2016
פאלון פוקס - 2016
 לידה:  29 בנובמבר 1975 (בת 49) טולידו (אוהיו), ארצות הברית
 מידע כללי
 שם לידה:  Boyd Burton 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 גובה:  170 ס"מ
 מספר צאצאים:  1 
 ספורט
 ענף ספורט:  אמנויות לחימה משולבות
 משקל:  תרנגול (אנ')
 
פאלון פוקס (באנגלית: Fallon Fox; נולדה ב-29 בנובמבר 1975) ידועה גם בכינוי "מלכת החרבות" (באנגלית: The Queen of Swords) היא לוחמת MMA אפרו-אמריקאית טרנסג'נדרית. בשנת 2013, הפכה להיות הטרנסג'נדרית המוצהרת הראשונה בהיסטוריה בענף ה-MMA.
ביוגרפיה

פוקס נולדה כזכר בשם בויד ברטון (באנגלית: Boyd Burton), אמצעית מבין שלושה אחים במשפחה אוונגליסטית מעורבת גזעית (Multiracial) מאוהיו. אביה, בויד ברטון, נעצר מספר פעמים בגין עבירות שונות, לרבות אלימות במשפחה. בגיל חמש החלה לדבריה להרגיש חוסר הלימה בין היותה בגוף זכר לבין ייעודה המגדרי והחלה בסתר ללבוש את הבגדים של אחותה ואמה. פוקס נהגה בילדותה לצייר והשקיעה את זמנה בלימוד עולם הקומיקס והאנימציה. בגיל 17, שמעה לראשונה את המילה טרנסג'נדר בטלוויזיה והבינה שיש למצב שלה שם. בגיל 19, התחתנה והביאה לעולם בת. על מנת לפרנס את משפחתה, התגייסה בשנת 1996 לצי ארצות הברית ושירתה בו כארבע שנים בתחום הטכנאות. עם שחרורה בשנת 2000, נרשמה ללימודים באוניברסיטת טולדו (University of Toledo) אולם פרשה לאחר זמן מה. פוקס חוותה לדבריה דיכאון קשה בעקבות מצבה ושקלה מספר פעמים לשים קץ לחייה. לדבריה, היא מאז ומעולם הייתה אישה הכלואה בגוף של גבר ודבר זה היה עבורה קשה מנשוא. בשנת 2000, החלה לחקור את הנושא וגילתה לראשונה את המושג דיספוריה מגדרית המתאר תחושת חוסר הלימה בין מינו של אדם לזהותו המגדרית. באותה השנה, החליטה לספר להוריה את מה שמתחולל בתוכה. אמה שללה את תחושותיה באופן מוחלט ואילו אביה טען בפניה שהיא למעשה הומוסקסואל מבולבל ושלח אותה לטיפולי המרה בכנסייה אוונגליסטית. על אף שפוקס התעקשה בפני אביה כי היא אינה נמשכת לגברים אלא נמשכת לנשים, היא הסכימה ללכת לטיפולי המרה כדי לא לאבד את משפחתה, את הוריה, את בתה ואת חבריה. כמו כן, פוקס, שגדלה בבית דתי מאוד (בו דיברו בגלוסולליה) חששה בסיום חייה להיכנס לגיהנום ולכן ניסתה לתקן את עצמה.
בשנת 2003, החלה בטיפולים הורמונליים (אנ'), ולאחר שעבדה מספר שנים כנהגת אוטובוס ילדים, כנהגת משאית וכמכונאית משאיות, הצליחה לחסוך מספיק כסף, ובשנת 2006 טסה לתאילנד ועברה ניתוח לשינוי מין. לדבריה, הניתוח לשינוי מין היה הדבר הטוב ביותר שעשתה בחייה והדבר שלמעשה הציל את חייה. בשנת 2007 התגרשה. כשבתה הייתה בת ארבע, פוקס סיפרה לה כי היא טרנסג'נדרית. לדבריה, בתה קיבלה זאת בטבעיות.
פוקס מגדירה עצמה כאישה שחורה לסבית, וכן יצאה גם מהארון האתאיסטי (וטענה כי היציאה מהארון האתאיסטי מול משפחתה הייתה קשה באותה המידה, ואף אולי יותר קשה מאשר היציאה מהארון הטרנסג'נדרי).
בשנת 2015, יצא לאקרנים הסרט הדוקומנטרי "Game Face" העוסק בסוגיית להט"בים בספורט, ומספר את סיפורה של פאלון פוקס ושל שחקן כדורסל הומוסקסואל.
קריירה

פוקס החלה לגלות עניין בעולם אמנויות הלחימה לאחר שנתקלה בקרבות של לוחמת ה-MMA מגומי פוג'י (Megumi Fujii). לדבריה, זו הייתה הפעם הראשונה שראתה נשים חזקות ומוכשרות שלוחמות בזירת קרבות והדבר קסם לה מאוד. היא החלה להרים משקולות וללמוד ג'ו ג'יטסו ברזילאי. בשנת 2008 החלה להתאמן ב-MMA, והחלה ללמוד גם היאבקות ואגרוף תאילנדי. בשנת 2011, לאחר שהשתתפה בקרבות חובבנים ובטורנירים שונים, הפכה ללוחמת מקצוענית ואימצה את הכינוי "מלכת החרבות". לפני כל קרב, פוקס נוהגת לדמות במחוות גוף שליפת חרב מהמותניים, וכאשר היא מנצחת היא נוהגת לדמות במחוות גוף החזרת החרב לנדן.
היציאה מהארון הטרנסג'נדרי

בכל תקופת הקריירה שלה, פוקס רצתה לשמור על פרטיותה ולא לצאת מהארון הטרנסג'נדרי אלא רק בסיום קריירת ה-MMA שלה. משנת 2008, המאמנים שלה והיריבות שלה לזירה לא ידעו שהיא טרנסג'נדרית. הגורמים היחידים שידעו הם ועדות רישוי הספורט השונות שהנפיקו לה רישיון להילחם. פוקס חששה שמא יגיע הרגע בו מישהו יזהה אותה מעברה ויגלה את סודה. בתחילת מרץ 2013, לאחר שניצחה בקרב המקצועני השני שלה, פנה אליה כתב ושאל אותה שאלות לגבי עברה. פוקס הבינה כי הכתב יודע שהיא עברה ניתוח לשינוי מין, וכדי שהוא לא יהיה זה שמוציא אותה מהארון, היא החליטה להקדים אותו וחרף רצונה לשמור על פרטיותה בנושא זה נאלצה כדבריה להתראיין מספר ימים לאחר מכן למגזין ספורטס אילוסטרייטד ולצאת מהארון כאישה טרנסג'נדרית. בכך הפכה להיות הטרנסג'נדרית המוצהרת הראשונה בהיסטוריה של ענף ה-MMA, וכן הפכה להיות הספורטאית הטרנסג'נדרית הבולטת ביותר מאז תקופת הקריירה של הטניסאית רנה ריצ'רדס בשנות ה-70 של המאה ה-20.
פוקס טוענת כי החשיפה דרדרה מאוד את הקריירה שלה ושקשה לה להירשם לקרבות. בעקבות החשיפה, ארגוני ה-MMA הגדולים בעולם כמו ה-UFC, בלאטור (אנ') וארגון ה-MMA הגדול בעולם לנשים, אינביקטה (אנ') מסרבים להחתים אותה ולאפשר לה להילחם במסגרתם. בנוסף, יריבות פוטנציאליות מסרבות להתמודד מולה, וגם כאשר היא מצליחה להירשם לקרב - אוהדים בקהל צועקים לעברה הערות טרנספוביות. כמו כן, אתר המדרג לוחמות MMA מסרב לדרג אותה בתוכו. כששאלה את טים פטרסון (אחד משני המדרגים באתר) מדוע הוא מדיר אותה, הוא השיב כי לדעתו יש לה יתרון על נשים ולכן אינו כולל אותה ברשימה.
הוקרה

בשנת 2013 זכתה בפרס אמרי מטעם מכון הטריק מרטין.
בשנת 2014 נבחרה להיכלל בהיכל התהילה הלאומי לספורטים להט"בים (אנ').
בשנת 2014 מגזין טיים כלל את פוקס ברשימת 25 הטרנסג'נדרים המשפיעים באמריקה.
תוצאות קרבות MMA

| תאריך | יריבה | סיבוב | זמן | שיטה | אירוע | רקורד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 בספטמבר 2014 | טמיקה ברנץ | 1 | 2:17 | נוקאאוט טכני (אגרופים) | CCCW: The Undertaking | 5-1-0 | זכייה |
| 21 במרץ 2014 | הת'ר בסט | 2 | 0:44 | כניעה (נעילת בריח יד) | Xtreme Fighting Organization 50 | 4-1-0 | זכייה |
| 12 באוקטובר 2013 | אשלי סמית (אנ') | 3 | 4:15 | נוקאאוט טכני (אגרופים) | CFA 12 | 3-1-0 | הפסד |
| 24 במאי 2013 | אלנה ג'ונס | 3 | 3:36 | כניעה (חניקה) | CFA 11: Kyle vs. Wiuff 2 | 3-0-0 | זכייה |
| 2 במרץ 2013 | אריקה ניוסם | 1 | 0:39 | נוקאאוט (ברכייה) | CFA 10: McSweeney vs. Staring | 2-0-0 | זכייה |
| 17 במאי 2012 | אלישע הלספר | 1 | 2:00 | נוקאאוט טכני (פציעה) | KOTC Wild Card | 1-0-0 | זכייה |
ראו גם

טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט
הערות שוליים

↑  Fallon Fox’s biggest fight was coming out
1 2 3 4 5 6  Fallon Fox on life as a trans athlete: 'The scope of vitriol and anger was mind-blowing'
↑  WOMEN UP: Black Women Rising in Sports
1 2 3  Fallon Fox: The First Openly Transgender Fighter in MMA [INSIGHTS] I Elite Daily
↑  Real Sports with Bryant Gumbel: Fallon Fox Web Clip (HBO Sports)
1 2  Game Face: Fallon Fox documentary about the trans MMA fighter
1 2 3 4 5  GREG BISHOP, A Pioneer, Reluctantly, The New York Times, MAY 10, 2013
↑  Real Sports with Bryant Gumbel: Fallon Fox Web Extra #2 (HBO Sports)
1 2  Fallon Fox recieves the 2013 HMI Emery award
1 2  Fallon Fox Interviewed by Lauren Lane + Q &A - Skepticon 8
↑  קדימון הסרט Game Face
↑  Unified Women’s Mixed Martial Arts Rankings
↑  The attitude of erasure - An op-ed on WMMA rankings by Fallon Fox
↑  HULK HOGAN, Willing to Fight Fallon Fox 'I'll Crush Him/Her', 3/24/2013
↑  "I don't believe in it" - Dana White on Fallon Fox
↑  Ronda Rousey Says Fallon Fox Has Unfair Advantage But I'd Still Beat Her Ass! TMZ Sports
↑  Rousey on Transgender Fighter "It's an Advantage"
↑  Fallon Fox "I'm acutally at a disadvatange"
↑  Gay and Lesbian Sports Hall of Fame welcomes 15 new inductees this week
↑  25 Transgender People Who Influenced American Culture
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017163509  VIAF: 2918151433033956420000   WorldCat (עם VIAF): 2918151433033956420000
מוקדמות יורו 1988

מוקדמות יורו 1988 הוא טורניר כדורגל שנערך באירופה ב-1986 וב-1987, ובמסגרתו התמודדו 32 נבחרות לאומיות החברות באופ"א על שבעה מקומות ביורו 1988 שנערך בגרמניה המערבית.
הנבחרות חולקו לשבעה בתים, ובסיום הטורניר שבע הנבחרות שסיימו בראש כל בית העפילו, יחד עם גרמניה המערבית המארחת שהעפילה אוטומטית, לטורניר הגמר.
הגרלת הבתים

הגרלת שלב הבתים נערכה ב-14 בפברואר 1986 בפרנקפורט, עם 32 נבחרות שנכנסו להגרלה. משחקי המוקדמות החלו ב-1986 והסתיימו ב-1987. הנבחרות התחלקו לשבעה בתים, מתוכם ארבעה הכילו חמש נבחרות, ושלושה בתים הכילו ארבע נבחרות, שהוגרלו לפי קבוצות דירוג. על כל ניצחון ניתנו שתי נקודות, ולא שלוש כפי שנהוג כיום.
קבוצות הדירוג בהגרלה היו:
| קבוצה 1 | קבוצה 2 | קבוצה 3 | קבוצה 4 | קבוצה 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   צרפת    ספרד    דנמרק    פורטוגל    הולנד    בלגיה    אנגליה |   רומניה    שוודיה    צפון אירלנד    ברית המועצות    ויילס    הונגריה    בולגריה |   צ'כוסלובקיה    יוגוסלביה    אירלנד    אוסטריה    שווייץ    גרמניה המזרחית    פולין |   יוון    טורקיה    סקוטלנד    נורווגיה    איטליה    אלבניה    פינלנד |   איסלנד    קפריסין    מלטה    לוקסמבורג |
מלך השערים

בלגיה ניקו קלאסן
איטליה אלסנדרו אלטובלי
שוודיה ג'וני אקסטרום
הנבחרות המעפילות

| נבחרת | כרטיס | הופעות קודמות ביורו 1 |
| --- | --- | --- |
|  גרמניה המערבית | נבחרת מארחת | 4 (1972,  1976, 1980, 1984) |
|  ספרד | מנצחת בית 1 | 3 (1964, 1980, 1984) |
|  איטליה | מנצחת בית 2 | 2 (1968, 1980) |
|  ברית המועצות | מנצחת בית 3 | 4 (1960,  1964, 1968, 1972) |
|  אנגליה | מנצחת בית 4 | 2 (1968, 1980) |
|  הולנד | מנצחת בית 5 | 2 (1976, 1980) |
|  דנמרק | מנצחת בית 6 | 2 (1964, 1984) |
|  אירלנד | מנצחת בית 7 | 0 |

1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר
פאפיס סיסה

פאפיס סיסה (בצרפתית: Papiss Cissé; ‏נולד ב־3 ביוני 1985) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת החלוץ.