היסטוריה של הבונים החופשיים
ראשית תקופת הלשכה הגדולה > התפשטות הלשכות הגדולות

גם לאחר הקמת הלשכה הגדולה של אנגליה, בלונדון נותרו לשכות אשר לא השתייכו אליה. לשכות אלו וחבריהם הבונים נקראו "הבונים הישנים" או הבונים של סנט ג'ון. בו בעת, הגוף החדש שנוסד היה בעל השפעה רבה, והחל משנת 1725 לשכות מחוז המשתייכות ללשכה הגדולה התפשטו לאזורים רבים.
באותה שנה, לשכה מחוזית גדולה נוספת הוקמה באירלנד, ולאחר עשרות שנים כל הלשכות באירלנד היו תחת חסותה. לשכות יריבות מיד הוקמו במנסט וקרוק. באירלנד הוכרה חשיבות הרגולציה של הלשכה במתן צו, אשר הראשון עליו ידוע ניתן בשנת 1731. הלשכה הגדולה של סקוטלנד לא הוקמה עד 1736.
בשנת 1725 לשכה מחוזית ביורק בשם "The Ancient and Honourable Society and Fraternity of Freemasons meeting since time immemorial in the City of York" קיבלה את התואר The Grand Lodge of All England meeting in the City of York."
הלשכות המחוזיות לא היו יריבות כיוון שלא הייתה חפיפה בין שני תחומי השיפוט.
מהדורתו השנייה של ספרו של אנדרסון מ-1738, הכירה בעצמאות הלשכות של העיר יורק, וכן הלשכות של סקוטלנד, אירלנד, צרפת ועוד.
עם זאת, בשנת 1735, בקשתם של הנשיא והמפקח של לשכה אירית להצטרף ללשכה הגדולה נענתה בשלילה כיוון שלא היה בידם צו האישור בכתב מהנשיא של הלשכה הגדולה של אירלנד. נראה כי הם קיוו להיחשב כנציגות של קינגסטון וכך להיות מקובלים כחלק מהלשכה הגדולה של אירלנד ואז גם להתקבל ללשכה הגדולה של לונדון. הוצע להם את האישור האנגלי ולכך הם סירבו. פרשה זו רמזה על התפלגות תוך ארגונית בין שתי החוקות.
בעקבות האהדה והפרסום לה זכה הריטואל המסוני של פיצ'ארד וטקסי בנייה חופשית אחרים, הלשכה הגדולה ערכה שינויים בטקסים על מנת להקשות על חקיינים מבחוץ להזדהות כבונים חופשיים בזיוף. שינויים אלו לא נתקבלו על ידי כל הלשכות הנספחות. לשכת ה־Goose and Gridiron אחת מהלשכות הוותיקות והמייסדות של ארגון הלשכה הגדולה, מעולם לא אימצה שינויים אלו. חידושים אלו הגבירו את הפערים והגדילו את הקרע אשר נוצר בין הזרמים בבנייה החופשית. לונדון קלטה מהגרים רבים מאירלנד אשר חשו כי לא יוכלו להסתגל לטקסים החדשים, והלשכות החדשות שיסדו כבר לא הצטרפו ללשכה הגדולה עם חידושיה. באותה תקופה, הבנייה החופשית כפי שהייתה נהוגה ותורגלה בלשכות אנגליה, סקוטלנד ואירלנד, החלה להתפשט לאירופה.
תאריך היווסדותה של הלשכה הגדולה של צרפת הוא מקור לחילוקי דעות בין היסטוריונים שונים. הבנייה החופשית הופיעה לראשונה בצרפת, וראשוני הבונים היו גולים יעקובינים. הלשכה הגדולה של צרפת The Grand Orient de France GODF טוענת כי היא נוסדה בשנת 1728 ונשיאה היה הדוכס וורטון הראשון (Duke of Wharton). מקורות אחרים מצביעים על ששנת הקמתה היא 1736 (בשנת 1773 נוצרה התפלגות בין הלשכה הגדולה ל־GODF). על פי היסטוריונים צרפתיים הלשכה הגדולה של צרפת נוסדה ב-24 ביוני 1738. אחרים מצהירים כי הלשכה הגדולה הלגיטימית בצרפת הוקמה לראשונה בדצמבר 1743 כ"לשכה האנגלית הגדולה של צרפת" כאשר הנשיא הגדול היה הרוזן של קלרמון. אף על פי שהבנייה הייתה בשליטת סגנים שונים, הייתה הגנה על טובתו ורצונו של הרוזן ולכן הבנייה החופשית בצרפת זכתה לשנות יציבות ושגשוג עד למותו בשנת 1771. לעומת הרדיפות וההתנכלויות אחר הבנייה החופשית במדינות קתוליות אחרות, טבען המוסרי והשוויוני של הלשכות הצרפתיות התאימו לרוח התקופה והן השתלבו וכך שרדו.
למרות רמיזתו של אנדרסון על קיומה של לשכה גדולה באיטליה, לא היה גוף כזה עד הקמת Grand Orient of Italy בשנת 1805. לשכת הבונים הראשונה באיטליה הייתה לשכה אנגלית "La Loggia degli Inglesi" אשר הוקמה בפירנצה בשנת 1731, והבנייה החופשית התפשטה ברחבי איטליה במהירות.
בגרמניה קמו לשכות גרמניות גדולות רבות החל מ-1740, והחשובה והבולטת בהן נוסדה בברלין ב-1744. שמה היה לשכת "Of the Three Globes", והוא שונה ל "Grand National Mother Lodge" בשנת 1772. פרידריך השני, מלך פרוסיה, בתקופה בה היה יורש העצר, הצטרף לבנייה החופשית ותמך בהקמת הלשכה הגדולה של ברלין. למרות הטענה של סופרים רבים על קיומה של בנייה גרמנית מעשית כבר בתקופת קתדרלת קלן בשנת 1250, קשה להוכיח קשר בניהן, ורוב המקורות מעידים על כך שהלשכות הספקולטיביות מהמאה ה-18 הוקמו בהשראת המודל של הלשכה הגדולה של אנגליה.
הבנייה החופשית התפשטה לאימפריה הרוסית באמצעות קצינים זרים בשירות הרוסי, כמו ג'יימס קית' אשר היה נשיא הלשכה של סנקט פטרבורג בשנים 34–1732. שנים ספורות לאחר מכן, דודנו, ג'ון קית', הרוזן השלישי של קנטור (3rd Earl of Kintore) נבחר על ידי הלשכה הגדולה של אנגליה להיות הנשיא של הלשכה המחוזית של רוסיה. בתחילת העשור השמיני של המאה ה-18, איבן ילגין, אשר היה מקורב ליקטרינה הגדולה ארגן מחדש בהצלחה את הבנייה החופשית ברחבי רוסייה למערכת בעלת השפעה רבה המאחדת תחתיה ארבע עשרה לשכות וכ-400 פקידי ממשלה. הוא קיבל אישור על הקמת הלשכה הגדולה של רוסיה ונהיה הנשיא המחוזי של לשכה זו. רוב הלשכות הרוסיות נמשכו ללשכה השוודית. בשנת 1782 איבן שוורץ ייצג את רוסיה בקונגרס של הבנייה החופשית, בו רוסיה הוכרה כנציגות השמינית של ה-Rite of Strict Observance.