stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניסוי מבוקר הקצאה אקראית
אקראיות > הסתרת ההקצאה

הסתרת ההקצאה (באנגלית: Allocation concealment), מוגדרת כ'נוהל להגנה על תהליך ההצבה האקראית, כך שהטיפול המוקצה אינו ידוע לפני כניסת המטופל למחקר' והיא חשובה ב-RCT. בפועל, חוקרים קליניים במחקרי RCT מתקשים לעיתים קרובות לשמור על חוסר משוא פנים. פורסמו בספרות המדעית דיווחים על חוקרים המביטים במעטפות סגורות מול אור חזק כדי לקרוא את תוכנן, או פורצים למשרד כדי לגלות את רשימת ההקצאות. פרקטיקות אלה מביאות להטיות בחירה וערפלנים (כאשר שני אלה אמורים להיות ממוזערים על ידי הצבה אקראית), ומאפשרים עיוות של תוצאות המחקר. הסתרה נאותה של ההקצאה צריכה למנוע מהמטופלים ומהחוקרים כל גילוי של הקצאת הטיפול מרגע תחילת הניסוי וגם לאחר סיומו. בנוסף, גם תופעות לוואי הקשורות לטיפול עשויות להיות ייחודיות מספיק כדי לחשוף את ההקצאה לחוקרים או למטופלים ובכך להביא להטיה או להשפיע על פרמטרים סובייקטיביים שנאספים.
חלק מהשיטות הסטנדרטיות להבטחת הסתרת ההקצאה כוללות מעטפות ממוספרות, אטומות, חתומות (באנגלית: Sequentially Numbered, Opaque, Sealed Envelopes - SNOSE); מיכלים ממוספרים ברצף; הצבה אקראית מבוקרת של תרופות; והצבה אקראית מרכזית. מומלץ לכלול שיטות להסתרת ההקצאה בפרוטוקול של ה-RCT ולפרט אותן בפרסום תוצאות המחקר; עם זאת, מחקר שנערך בשנת 2005 קבע כי ברוב מחקרי ה-RCT, לא ברורה שיטת ההסתרה בפרוטוקול שלהם, בפרסומים שלהם, או בשניהם. מאידך גיסא, מחקר שנערך ב-2008 לגבי 146 מטא-אנליזות, הגיע למסקנה כי תוצאות מחקרי RCT עם הסתרת הקצאה לא מספקת או לא ברורה נוטות להיות מוטות כלפי תוצאות טובות רק כשתוצאות ה-RCT היו סובייקטיביות ולא אובייקטיביות.
אקראיות > גודל המדגם

מהימנות ה-RCT תלויה במספר 'יחידות הטיפול' (איברים, נבדקים או קבוצות נבדקים) שהוקצו לקבוצות הבקרה וההתערבות. גורם חשוב נוסף הוא 'השפעת הטיפול': מספר יחידות הטיפול הדרושות בשתי הקבוצות כדי לדחות את השערת האפס יוכל להיות קטן יותר כאשר השפעת הטיפול גדולה יותר. הכישלון בדחיית השערת האפס מרמז על כך שלטיפול אין השפעה מובהקת סטטיסטית על המטופלים במבחן נתון. מצד שני, ככל שגודל המדגם עולה, אותו RCT עשוי להיות מסוגל להדגים השפעה משמעותית של הטיפול, גם אם השפעה זו קטנה.
סמיות

RCT יכול להיות עם סמיות, (מכונה גם "ממוסך" מלשון מסכה) על ידי נוהל המונע מהמשתתפים במחקר, מטפלים, או בוחני-תוצאה מלדעת איזו התערבות ניתנה. שלא כמו הסתרה של הקצאה, סמיות היא לעיתים לא הולמת או אף בלתי אפשרית לביצוע ב-RCT; לדוגמה, אם הטיפול ב-RCT דורש השתתפות פעילה של המטופל (למשל, פיזיותרפיה), לא ניתן ליצור סמיות של המשתתפים לגבי ההתערבות.
באופן מסורתי, מחקרי RCT סווגו כ"בעלי סמיות יחידה", "כפולי סמיות", או "משולשי סמיות"; עם זאת, בשנת 2001 ו-2006 מחקרים הראו כי למונחים אלה יש משמעויות שונות עבור אנשים שונים. הצהרת קונסורט 2010 מציינת כי על מחברים ועורכים להימנע מלהשתמש במונחים אלו; במקום זאת, דיווחים של RCT עם סמיות צריך לדון "אם נעשה מיסוך, מי היה 'סומא' לאחר הקצאה התערבויות (למשל, המשתתפים, מספקי הטיפול, מעריכי התוצאות) וכיצד."
מחקרי RCT ללא סמיות (באנגלית: unblinded) נקראים גם "פתוחים", או "של תווית פתוחה" (אם ההתערבות היא תרופה). מחקר מ-2008 הדגים כי תוצאות סוביקטיביות של RCT ללא סמיות נטו להיות מוטות לטובת השפעת טיפול מיטיבה, אך לא כך לגבי תוצאות אובייקטיביות; למשל, ב-RCT של טיפולים לטרשת נפוצה, נוירולוגים ללא סמיות הרגישו שהטיפולים מועילים, בניגוד לנוירולוגים 'סומים'. במחקרי RCT פרגמטיים, אף על פי שהמשתתפים והמטפלים הם לעיתים קרובות ללא סמיות, "עדיין רצוי ולעיתים קרובות ניתן להשאיר סמיות אצל מעריכי התוצאה או להשיג מקור אובייקטיבי של נתונים להערכת התוצאות."
ניתוח נתונים

סוגי השיטות הסטטיסטיות המשמשות במחקרי RCT תלויים במאפייני הנתונים וכוללים:
עבור נתוני תוצאות דיכוטומיים (בינאריים), ניתן להשתמש במבחן כי בריבוע (למספר נבדקים גדול), במבחן המדויק של פישר או ברגרסיה לוגיסטית, וניתן להשתמש גם בשיטות אחרות.
לנתוני תוצאות רציפות, ניתן להשתמש במבחן T (כאשר ההתפלגות נורמלית) או במבחנים א-פרמטריים דוגמת וילקוקסון ובניתוח של שונות (ANCOVA).
עבור נתוני תוצאות של זמן-עד-לאירוע, שעשויות להיות מצונזרות, מתאימים ניתוחי הישרדות (לדוגמה, אומדני Kaplan-Meier ומודלים של יחסי סיכון על שם קוקס.
מעבר לשיטות הסטטיסטיות, שיקולים חשובים בניתוח נתוני RCT כוללים:
האם יש להפסיק את ה-RCT מוקדם בשל תוצאות ביניים? לדוגמה, ניתן להפסיק RCT בשלב מוקדם, אם מתברר כי ההתערבות מייצרת תועלת או נזק גדול מהצפוי, או אם חוקרים מוצאים ראיות להיעדר הבדל חשוב בין התערבויות ניסוי לבקרה.
המידה שבה ניתן לנתח את הקבוצות בדיוק כפי שנוצרו בהקצאה האקראית (כלומר, אם נעשה שימוש ב'ניתוח לפי הכוונה לטפל' intention-to-treat analysis). ניתוח "טהור" כזה אפשרי רק כאשר זמינים נתוני תוצאות מלאים עבור כל הנבדקים שהוקצו; כאשר חלק מנתוני התוצאות חסרים, אפשרויות הבחינה הסטטיסטית כוללות: ניתוח של מקרים עם תוצאות ידועות בלבד וניתוח תוך שימוש בנתונים משוערים. עם זאת, ככל שהניתוחים יוכלו לכלול את סך המשתתפים בקבוצות שאליהם חולקו אקראית, ההטיה של ה-RCT תהיה פחותה.
האם לבצע ניתוח תת-קבוצות (באנגלית: subgroup analysis)? לעיתים קרובות, ניתוחים אלה אינם רצויים שכן השוואות מרובות עשויות להניב ממצאים חיוביים כוזבים שאי אפשר לאשר על ידי מחקרים אחרים.
דיווח על תוצאות

הצהרת קונסורט CONSORT) 2010) היא מערך מינימלי, מבוסס ראיות, להמלצות על דיווחי RCT. רשימת הקונסורט 2010 כוללת כ-25 פריטים (ביניהם רבים עם תת-פריטים), המתמקדים בניסויים של הקצאה אקראית יחידנית, עם שתי קבוצות במקביל, שהם הסוג השכיח ביותר של RCT.
עבור עיצובי RCT אחרים, פורסמו "הרחבות קונסורט", למשל:
הצהרת קונסורט 2010: הרחבה על ניסויי הקצאה אקראית של אשכולות.
הצהרת קונסורט 2010: התערבויות טיפוליות לא תרופתיות
דיווח על תוצאות > חשיבות יחסית ומחקרים תצפיתיים

שני מחקרים, שפורסמו בכתב העת לרפואה של ניו-אינגלנד (באנגלית: New England Journal of Medicine) בשנת 2000, מצאו כי מחקרים תצפיתיים ומחקרי RCT הפיקו תוצאות דומות. מחבריהם הטילו ספק "באמונה כי אין להשתמש במחקרים תצפיתיים לצורך הגדרת טיפול רפואי מבוסס ראיות", וכי תוצאות המחקר הן "עדות ברמה הגבוהה ביותר". עם זאת, מחקר שפורסם ב-2001 בכתב העת של האיגוד הרפואי האמריקאי (באנגלית: JAMA Journal of American Medical Association) קבע כי בין מחקרים תצפיתיים לבין מחקרי RCT "ישנם פערים לא מקריים, ושכיח מאוד למצוא ביניהם הבדלים בהערכת מידת ההשפעה של הטיפול".
הועלו גם קווי טיעון אחרים כנגד תרומתם היחסית של מחקרי RCT לידע המדעי לעומת סוגי מחקר אחרים:
אם מדרגים סוגי מחקר לפי הפוטנציאל שלהם לתגליות חדשות, אזי ראיות אנקדוטיות תהינה בראש הרשימה, אחריהן מחקרים תצפיתיים, ואחריהם RCT.
מחקרי RCT עשויים להיות מיותרים לבחינת טיפולים בעלי השפעות דרמטיות ומהירות ביחס למהלך הטבעי היציב או להידרדרות הצפויה. דוגמה אחת היא כימותרפיה משולבת, כולל ציספלטין לסרטן אשכים גרורתי, שהגדיל את שיעור הריפוי מ-5% ל-60% במחקר לא אקראי.
ככל השיטות הסטטיסטיות, גם מחקרי RCT עלולים ללקות בטעויות סטטיסטיות מסוג I ("חיובי כוזב") והן מסוג II ("שלילי כוזב"). לגבי שגיאות מסוג I, מחקר RCT טיפוסי ישתמש בערך p של 0.05 (כלומר, 1 ל-20) כהסתברות שיזהה שני טיפולים יעילים באותה מידה כאילו הם שונים באופן משמעותי. באשר לשגיאות מסוג II, למרות פרסום של מאמר שפורסם ב-1978, שציין כי גודלי המדגם של מחקרי RCT רבים היו קטנים מכדי להסיק מסקנות ברורות לגבי התוצאות השליליות, בשנים 2005–2006, שיעור לא מבוטל של דיווחי RCT עדיין כללו חישובי גודל מדגם לא מדויקים או חלקיים.
דיווח על תוצאות > ביקורת עמיתים

ביקורת עמיתים לגבי התוצאות היא חלק חשוב של השיטה המדעית. הסוקרים בוחנים את תוצאות המחקר לגבי בעיות אפשריות בתכנון העלולות להוביל לתוצאות לא מהימנות (למשל על ידי יצירת הטיה שיטתית). העמיתים מעריכים את המחקר ביחס למחקרים קשורים וראיות אחרות, ושוקלים אם ניתן לקבל את מסקנות המחקר כמהימנות ומגובות בראיות. כדי להדגים באופן היתולי את הצורך בבדיקת עמיתים ואת הסכנה של הכללת יתר, פרסמו שני חוקרים ניסוי מבוקר עם הקצאה אקראית של 23 מתנדבים, שבו קיבלו הנבדקים מצנח או תרמיל ריק והתבקשו לקפוץ ממטוס קל או מסוק. הם דיווחו, במדויק, כי מצנחים לא צמצמו את הפציעה בהשוואה לתרמילים ריקים. ההקשר המרכזי שהגביל את תחולתה הכללית של המסקנה הזאת היה שכלי הטיס חנו על הקרקע, ושהמשתתפים קפצו רק מגובה של כשני רגל.
יתרונות

מחקרי RCT נחשבים לצורה האמינה ביותר של ראיות מדעיות בהיררכיה של הראיות המשפיעה על מדיניות הבריאות כיוון שהם מצמצמים סיבתיות-מזויפת והטיה. תוצאות RCT ניתן לשלב בסקירות שיטתיות אשר נמצאות יותר ויותר בשימוש כאמצעי להתערבות מבוססת ראיות. דוגמאות לחשיבות שמיחסים ארגונים מדעיים ל-RCT או לביקורות שיטתיות של מחקרי RCT כאיכות הגבוהה ביותר של ראיות יובאו להלן:
החל ב-1998, המועצה הלאומית לבריאות ולחקר רפואי של אוסטרליה קבעה ראיות מסוג 'רמה I', כאלו ש"התקבלו מסקירה שיטתית של כל ניסוי ה-RCT הרלוונטיים" ו'רמה 2' כאלו ש"התקבלו מלפחות RCT אחד מתוכנן כהלכה".
מאז שנת 2001 לפחות, כוח המשימה של שירותי המניעה של ארצות הברית (ראשי תיבות באנגלית: USPSTF), המוציא המלצות לקביעת הנחיות קליניות, בחן הן את שיטת המחקר והן את תוקפו הפנימי, כסמנים לאיכותו. הוא הכיר ב"ראיות המתקבלות מ-RCT נאות אחד לפחות", בעל תוקף פנימי טוב, כראיות האיכותיות ביותר העומדות לרשותו.
קבוצת העבודה של GRADE הסיקה בשנת 2008 כי "ניסויים מבוקרים עם הקצאה אקראית, שלא נמצאו בהם מגבלות מהותיות, מהווים ראיות איכותיות".
מרכז אוקספורד לרפואה מבוססת ראיות, בנושאים הקשורים ל-"טיפול / מניעה, סיבתיות / נזק", הגדיר לשנת 2011 ראיות של 'רמה 1a' כ"סקירה שיטתית של RCT המתאימים זה לזה", וכן ראיות 'רמה 1b' כ-RCT יחיד (עם מרווח ביטחון צר)."
תוצאות מחקרי RCT מפתיעות וראויות לציון, כוללות:
לאחר אישור מינהל המזון והתרופות, תרופות נגד הפרעות קצב לב בשם פלקאיניד (flecainide) ואנקאיניד (encainide) הגיעו לשוק בשנת 1986 ו-1987 בהתאמה. המחקרים הלא האקראיים לגבי התרופות תוארו כ"הצלחה מזהירה", ותפוצתן בתחילת 1989 הגיעה לכ-165,000 מרשמים לחודש. אולם באותה שנה, דו"ח ראשוני של RCT סיכם כי שתי התרופות הגדילו את התמותה והמכירות של התרופות ירדו.
לפני 2002, בהתבסס על מחקרים תצפיתיים, רופאים רשמו טיפול תחליף הורמונלי באופן שגרתי לנשים לאחר גיל המעבר כדי למנוע אוטם שריר הלב. אך ב-2002 וב-2004, פרסומי RCT של ארגון הבריאות לנשים טענו כי נשים הנוטלות טיפול בתחליפי הורמונים עם אסטרוגן ופרוגסטין, היו בעלות שיעור גבוה יותר של אוטם שריר הלב מאשר נשים בקבוצת הפלצבו, וכי טיפול בתחליפי הורמון אסטרוגן בלבד לא גרם להפחתה השכיחות של מחלת לב כלילית. הסברים אפשריים לפער בין המחקרים התצפיתיים ל-RCT הם בהבדלים במתודולוגיה, במשטרי ההורמונים בהם נעשה שימוש ובאוכלוסיות. השימוש בתחליפי הורמונים פחת לאחר פרסום ה-RCT.
פרס איג נובל

| --- | --- |
 תיאור:  פרס מדעי הומוריסטי, המהווה פרודיה על פרס נובל
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  Annals of Improbable Research 
 סכום הזכייה:  100,000,000,000,000 דולר זימבבואי 
 תקופת הפרס:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 אתר רשמי
 
בשנת 2000 הוענק פרס איג נובל בפיזיקה לחוקרים אנדריי גיים (מאוניברסיטת רדבאוד ניימגן, שזכה גם בנובל על פיתוח הגרפן), ומייקל ברי (אוניברסיטת בריסטול) על ריחוף מגנטי של צפרדע חי.
פרס איג נובל (באנגלית: Ig Nobel) הוא פרס מדעי הומוריסטי, המהווה פרודיה על פרס נובל. הפרס המוענק מדי שנה לאנשי מדע שערכו מחקרים "שבתחילה גורמים לך לצחוק, ואחר כך גורמים לך לחשוב", על פי הצהרת מארגני הפרס. במרבית המקרים, המאמרים שזיכו את כותביהם בפרס נחשבים למשעשעים, מוזרים או סתם חסרי ערך. השם הוא פרפרזה על פרס נובל ומקורו במילה האנגלית 'ignoble' שפירושה 'נחות'.
הפרס כולל עשרה תחומים (כימיה, פיזיקה, הנדסה וכו') אשר ניתן לחוקרים שמחקריהם עוסקים בדברים הנחשבים חסרי משמעות או לא יעילים. באופן רשמי מוגדר הפרס כניתן בגין "תוצאות שאי אפשר לחזור עליהן או שרצוי לא לחזור עליהן".
הפרסים הוענקו לראשונה בשנת 1991, ביוזמתו של מארק אברהמס, בעת שערך את כתב העת להומור מדעי Journal of Irreproducible Results (אנ'), שנוסד על ידי הפיזיקאי צבי ליפקין, ואלכסנדר כהן, מנהל המכון למחקר ביולוגי בישראל. הפרסים ניתנים בטקס מפואר המתקיים באוניברסיטת הרווארד, בחסותו של כתב העת להומור מדעי Annals of Improbable Research (אנ'), שנוסד בשנת 1995.
אף שהפרס הוא פרודיה על פרס נובל, בטקס הענקתו משתתפים לעיתים גם חתני פרס נובל המעניקים את פרס איג נובל לחתניו. רבים מחתני הפרס נבוכים ואינם משתתפים בטקס, אך יש המפגינים אומץ והומור עצמי, ובאים לטקס למרות מעמדו השנוי במחלוקת.
בין המחקרים שזכו בפרס

פרס לשלום הוענק בשנת 1995 לבית הנבחרים הטאיוואני (אנ'), עבור ההוכחה שפוליטיקאים משיגים יותר מתקיפות הדדיות מאשר ממלחמות.
פרס לפיזיקה הוענק בשנת 1996 על מחקר בנושא נפילת פרוסת לחם מרוחה בחמאה.
פרס בספרות הוענק ב-1997 לחוקרי הצופן התנ"כי, אליהו ריפס, דורון ויצטום ויואב רוזנברג, ולפופוליזטור שלהם מייקל דרוזנין.‏
פרס לשלום הוענק לחוקרים מבריטניה, על מחקרם בנושא הפעילות העצבית של ארבה בזמן צפייה בסדרת הסרטים מלחמת הכוכבים.
פרס לכימיה הוענק לחוקר יפני שחקר מדוע יונים אינן נמשכות לפסל ברונזה המוצב בעירו.
פרס לכלכלה הוענק ליזם מנסיכות ליכטנשטיין, על שיצר את האפשרות לשכור את הנסיכות כולה לעריכת כינוס, חתונה, חגיגת בר מצווה וכדומה.
פרס לפיזיקה הוענק לחוקרים מאוסטרליה שחקרו את קצב הטפטוף של זפת במשך יותר מ-75 שנים (ראו ניסוי טיפת הזפת).
פרס על מחקר בין תחומי הוענק לחוקר מאוסטרליה על מחקרו בנושא מוך טבורי, שבדק הצטברות של סיבים בטבור.
ב-2013 הוענק הפרס לשלום לנשיא בלארוס, אלכסנדר לוקשנקו, המכונה גם הדיקטטור האחרון של אירופה, על כך שעצר בן אדם בעל יד אחת על מחיאת כפיים בציבור.
פרס לרפואה הוענק לחוקר הישראלי דן אריאלי מאוניברסיטת דיוק על מחקרו שהוכיח כי תרופות פלצבו יקרות יעילות יותר ממקבילותיהן הזולות.
פרס לשלום הוענק בשנת 2009 לחוקרים שווייצרים שגילו שבקבוק בירה מלא שפוגע בראשו של אדם נשבר ביתר קלות מאשר בקבוק ריק.
פרס לרפואה הוענק לשלושה חוקרים מהמרכז הרפואי בני ציון על מחקרם שנושאו "הפסקת התקפי שיהוק סוררים באמצעות עיסוי של פי הטבעת".
פרס לתזונה הוענק בשנת 2005 ליושירו נאקאמטסו, מכיוון שתיעד וניתח כל ארוחה שאכל ב-34 שנים שקדמו לקבלת הפרס.
פרס לפיזיקה הוענק בשנת 2017 למדען הצרפתי מרק-אנטואן פרדין, על מחקרו בסוגיה "האם חתולים הם מוצק או נוזל". מסקנת המחקר היא שחתולים מפגינים דואליות מוצק-נוזל, ופונקציית הגל קורסת על פי החלטת החתול.
פרס לרפואה הוענק בשנת 2020 לשורה של מנהיגים בניהם בוריס ג'ונסון ראש ממשלת בריטניה, נרנדרה מודי ראש ממשלת הודו, דונלד טראמפ נשיא ארצות הברית, רג'פ טאיפ ארדואן נשיא טורקיה, ולדימיר פוטין נשיא רוסיה ואחרים נוספים על השימוש במגפת הקורונה - Covid-19 "כדי ללמד את העולם שפוליטיקאים יכולים להשפיע באופן מיידי יותר על החיים ועל המוות מכפי שמדענים ורופאים יכולים". ‏
ראו גם

זוכי פרס איג נובל
הערות שוליים

↑  גיים הוא המדען הראשון שזכה הן בפרס נובל והן בפרס איג נובל
↑  The 1995 Ig Nobel Prize Winners
↑  רשימת זוכי פרס איג נובל לשנת 1997
↑  Odeh M, Bassan H, Oliven A.,‏ Termination of intractable hiccups with digital rectal massage.‎,‏ National Center for Biotechnology Information, באתר National Institutes of Health (לקוח מכתב העת Journal of Internal Medicine, פברואר 1990, 227(2):145-6)
↑  האם חתולים הם מוצק או נוזל
↑  חתולים נוזליים ונקבות עם פינים: איגנובל 2017, באתר davidson.weizmann.ac.il
↑  רשימת זוכי פרס איג נובל לשנת 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01179894
סיון טלמור

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1986 (בת 38) ישראל באר שבע, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 שפה מועדפת:  עברית 
 sivantalmor.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סיון טלמור (נולדה ב-3 ביוני 1986, כ"ה באייר ה'תשמ"ו) היא מוזיקאית יוצרת וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה

סיון טלמור נולדה בבאר שבע וגדלה בבסיס חצרים למייק טלמור והאמנית אריאלה ורטהיימר. משם עברו להתגורר למשך שנה באנגליה. כשהייתה בת שנתיים וחצי חזרו לישראל, לבסיס חצור, והוריה התגרשו. היא עברה עם אמה ואחיה הגדול אסף ליישוב כפר ורדים. אמה התחתנה עם התעשיין איתן ורטהיימר (בנו של המיליארדר סטף ורטהיימר), וכך יש לה עוד שלושה אחים-למחצה, ובהם השחקנית מאיה ורטהיימר. מצד אביה יש לטלמור עוד שלושה אחים-למחצה.
טלמור גדלה בכפר ורדים עד גיל 12, ומשם עברו לקיבוץ מענית. בגיל 9 החלה ללמוד פיתוח קול בקונסרבטוריון בכרמיאל.
טלמור למדה בבי"ס המשותף חוף הכרמל בקיבוץ מעגן מיכאל, במגמת מוזיקה, וסיימה את האולפנה למוזיקה ברסיטל שירה קלאסית.
את שירותה הצבאי בצה"ל עשתה טלמור בלהקה צבאית של חיל החינוך, "להקת 4/4", להקת כלים שהופיעה בכל רחבי הארץ. לאחר מכן למדה בבית הספר לג'אז ולמוזיקה בת זמננו - רימון.
קריירה

כשהייתה בת 12 גילמה טלמור את ג'ולייטה, אהובתו של מרקו במחזמר "הלב" בהפקתו של אברהם דשא (פשנל), יחד עם גיל סגל, טוביה צפיר וששי קשת.
בגיל 13 הנחתה כמנחה-צעיר מספר תוכניות חוץ בערוץ הילדים, לצד מיכאל מושונוב. בגיל 16 השתתפה במחזמר "קטנטנות" לצידם של ליאת אחירון, קובי מחט ותום אבני.
בשנים 2006–2007 השתתפה בקלטות הDVD לילדים "שורום זורום", ו"אצו רצו גמדים" המבוססים על שיריה של מרים ילן שטקליס.
לאורך השנים שיתפה פעולה והופיעה לצד אמנים רבים, ביניהם עילי בוטנר ורן דנקר, אבי גרייניק, אריק ברמן, יהונתן גפן, ולקחה חלק בפרויקטים רבים, ביניהם באלבומים "שווים" של רן דנקר ועילי בוטנר (בשירים "בואי נעזוב" ו"מה שלא הספקתי לומר"), אלבום שירי רחל "חצאי צבעים, חצאי קולות", של אהוד אטון ואוריאל הרמן, בהפקתו של עדי רנרט, פרויקט "השעות" של המוזיקאי ישי גזית ו"המשקפיים של נויפלד" בהפקתו של שמוליק נויפלד בשיר שכתב מאיר גולדברג.
בשנת 2012 השתתפה בעונה הראשונה של תוכנית המוזיקה The Voice ישראל והייתה חלק מקבוצתו של המנטור אביב גפן. באותה שנה הוציאה טלמור את אלבום הסולו הראשון שלה – "לונה פארק" בהפקתו של יוני בלוך. באלבום תשעה שירים, שמונה מתוכם הלחינה וכתבה טלמור ושיר אחד הוא גרסה עברית של יהונתן גפן לשיר "At Seventeen" של ג'ניס איאן, שיר שהוקלט מאוחר יותר והופק על ידי מיכה הרשליקביץ'.
באפריל 2013 לקחה חלק בפרויקט עוד מעט נהפוך לשיר של גלי צה"ל, והלחינה את "שיר בלי שם" של סגן יואב יקיר, בהפקתו של מיכה הרשליקביץ'.
במרץ 2016 הוציאה את האלבום FIRE, בו כתבה את כל המילים והלחנים. האלבום הופק מוזיקלית על ידי ואורי וינוקר. את מסע ההופעות בעקבות צאת האלבום הפיקה תום דרום.
בנובמבר 2017 הוציאה להקת Full Trunk את השיר "As A Stone", מתוך אלבומם השלישי "Show Us What You Got", אותו שרה טלמור בדואט עם הסולן גל ניסמן.
בשנת 2020 השתתפה בפסטיבל "אינדיזוםזום" אשר שודר בהקצה ביום העצמאות, והועבר בשידור ישיר באמצעות ה-ZOOM עקב מגפת הקורונה. המופע שודר במשך שש שעות וצפו בו אלפי צופים. במופע השתתפו בין היתר איה זהבי פייגלין, גבע אלון, עינב ג'קסון כהן, עומר מושקוביץ, זוהר גינזבורג, עדי-קשת כהן, אלישע בנאי, פלורה, עומר קורן ואחרים.
ב-26 באפריל 2024 טלמור הוציאה שיר חדש בשם "הכל יהיה בסדר", בהשראת מותו של אביה שהתרחש שנתיים קודם לכן. את ההלחנה וההפקה המוזיקלית ביצע המוזיקאי דודו טסה לבקשת טלמור.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

לונה פארק (2012)
FIRE ‏(2016)
Immigrants of Lace ‏(2019)
דיסקוגרפיה > סינגלים

מילים (2012)
חלונות (2013)
לונה פארק (2014)
חולצה לבנה (2022)
בין האצבעות (2022)
ילד שלי (עם גיא מזיג, והראל סקעת; מתוך פרויקט "פסקול שלישי") (2023)
סיפור שלא נגמר (עם איה זהבי פייגלין ולי בירן; מתוך פרויקט "פסקול שלישי") (2023)
שורדת (עם בניה ברבי וריטה; מתוך פרויקט "פסקול שלישי") (2023)
הכל יהיה בסדר (2024)
דיסקוגרפיה > הקלטות נוספות

בואי נעזוב, בדואט עם רן דנקר מתוך האלבום "שווים" (2007)
מה שלא הספקתי לומר, בדואט עם רן דנקר מתוך האלבום "שווים" (2007)
שיר בלי שם, במסגרת פרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" (2013)
As A Stone, בדואט עם גל ניסמן סולן להקת Full Trunk ‏(2017)
תאהב אותי טלפונית, במסגרת פרויקט "הגל השני" (2020)
חיים אישיים

טלמור נשואה לעודד ואם לשני בנים. מתגוררת ביפו.
הערות שוליים

↑  בואי נעזוב, באתר YouTube, ‏11 באפריל 2007
↑  יובל אראל‏, פסטיבל אינדי זומזום יוצא לדרך, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 26 באפריל 2020
↑  יובל אראל‏, סיון טלמור – הכל יהיה בסדר, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 30 באפריל 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298441105171  GND: 1110040555  VIAF: 299397012   WorldCat (עם VIAF): 299397012
גיל תורן

| --- | --- |

 לידה:  1962 חיפה, ישראל 
 פטירה:  18 במרץ 2020 (בגיל 58 בערך) תל אביב, ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר להנדסת קול 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לפסקול הטוב ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
גיל תורן (1962 – 18 במרץ 2020) היה מוזיקאי ישראלי, מעצב פסקולים לסרטי קולנוע. זכה בשמונה פרסי אופיר.
פרסים בהם זכה

זוכה פרס האקדמיה היוונית לקולנוע על הסרט Tetarti 04:45 בבימוי Alexis Alexiou.
זוכה פרס הפסקול של פורום היוצרים הדוקומנטריים לסרט הדוקומנטרי – מרגל השמפניה - נדב שירמן.
זכה בשמונה פרסי אופיר עבור תשעה סרטים (האקדמיה הישראלית לקולנוע):
האסונות של נינה – שבי גביזון
כנפיים שבורות – ניר ברגמן
כיפור – עמוס גיתאי
ללכת על המים – איתן פוקס ועל הסרט שנת אפס – יוסף פיצ'חדזה (שניהם באותה שנה).
שליחותו של הממונה על משאבי אנוש – ערן ריקליס
בלדה לאביב הבוכה - בני תורתי
ג'נקשן 48 - אודי אלוני.
המחשמלים - בועז ארמוני.
סרטי קולנוע נבחרים

| סרט | במאי | שנה | פרסים |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קלרה הקדושה | ארי פולמן ואורי סיון | 1996 | פרס אופיר - הסרט הטוב |  |
| זולגות הדמעות מעצמן | איתן גרין | 1996 |  |  |
| קרקס פלשתינה | אייל חלפון | 1998 | פרס אופיר - הסרט הטוב |  |
| עפולה אקספרס | ג'ולי שלז | 1997 | פרס אופיר - הסרט הטוב |  |
| לנגד עיניים מערביות | יוסף פיצ'חדזה | 1996 | הסרט הטוב - פסטיבל ירושלים |  |
| קדוש | עמוס גיתאי | 1999 | פסטיבל קאן - ציון לשבח |  |
| החברים של יאנה | אריק קפלון | 1999 | פרס אופיר- הסרט הטוב |  |
| כיפור | עמוס גיתאי | 2000 | פרס אופיר - פסקול |  |
| כיכר החלומות | בני תורתי | 2001 | פרס אופיר - מוזיקה |  |
| בסמה מוצ'ו | יוסף פיצ'חדזה | 2000 | הסרט הטוב – פסטיבל ירושלים |  |
| כנפיים שבורות | ניר ברגמן | 2002 | פרס אופיר - פסקול |  |
| האסונות של נינה | שבי גביזון | 2003 | פרס אופיר - 13 פרסים כולל פסקול |  |
| שנת אפס | יוסף פיצ'חדזה | 2004 | פרס אופיר - פסקול |  |
| ללכת על המים | איתן פוקס | 2004 | פרס אופיר - פסקול |  |
| הכלה הסורית | ערן ריקליס | 2004 | פסטיבלים שונים |  |
| הבועה | איתן פוקס | 2006 | פרס איגודי הקולנוע בפסטיבל ברלין ופרס טדי |  |
| ביקור התזמורת | ערן קולירין | 2007 | זכה בשמונה פרסי אופיר, כולל הסרט הטוב ביותר. פרסים בפסטיבל קאן ופסטיבלים שונים. |  |
| מדוזות | אתגר קרת ושירה גפן | 2007 | פסטיבל קאן – זוכה מבע מיוחד |  |
| עץ לימון | ערן ריקליס | 2008 | פסטיבל טורונטו – חביב הקהל |  |
| איים אבודים | רשף לוי | 2008 | 4 פרסי אופיר |  |
| עיניים פקוחות | חיים טבקמן | 2009 | פסטיבל קאן 2009 |  |
| ציון ואחיו | ערן מירב | 2011 | פסטיבל סאנדנס |  |
| התפרצות X | איתן צור | 2010 |  |  |
| שליחותו של הממונה על משאבי אנוש | ערן ריקליס | 2010 | חמישה פרסי אופיר, כולל הסרט הטוב והפסקול |  |
| זוהי סדום | אדם סנדרסון ומולי שגב | 2010 | הסרט הישראלי הנצפה ביותר ב-25 השנים שקדמו להפצתו |  |
| פלייאוף | ערן ריקליס | 2011 |  |  |
| ההתחלפות | ערן קולירין | 2011 |  |  |
| הבלדה לאביב הבוכה | בני תורתי | 2012 | זוכה ארבעה פרסי אופיר, כולל הפסקול |  |
| עקבות בירושלים | במאים שונים | 2013 |  |  |
| ערבים רוקדים | ערן ריקליס | 2013 |  |  |
| וילה תומא | סוהא עראף | 2013 |  |  |
| זינוק בעלייה | אורן שטרן | 2014 |  |  |
| בבא ג'ון | יובל דלשד | 2015 | זוכה פרס הסרט הטוב ביותר |  |
| מלחמת 90 הדקות | אייל חלפון | 2015 |  |  |
| ציפורי חול | אמיר י. וולף | 2015 |  |  |
| Tetarti 04:45 | Alexis Alexiou | 2015 | זוכה פרסי האקדמיה היוונית כולל פרס הפסקול |  |
| סופת חול | עילית זקצר | 2015 | זוכה 6 פרסי אופיר כולל הסרט הטוב, זוכה פסטיבל סאנדנס ופסטיבל ברלין חביב הקהל |  |
| ג'אנקשן 48 | אודי אלוני | 2016 | זוכה פרס הפסקול |  |
| להציל את נטע | ניר ברגמן | 2016 |  |  |
הערות שוליים

↑  מעצב הפסקולים גיל תורן, זוכה 7 פרסי אופיר, הלך לעולמו בגיל 58, באתר וואלה, 18 במרץ 2020
↑  עופר ליברגל, פרסי אופיר 2020: הזוכות והזוכים, באתר סריטה, 13 בנובמבר 2020. הפרס הוענק לו אחרי מותו, ומסיבה זו בידיעות שונות בתקשורת (שפורסמו אחרי מותו ולפני הענקת פרס זה) מופיעים שבעה פרסים בלבד במניין הפרסים בהם זכה.
| פרס אופיר לפסקול הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1991–2000 | אלי טרגן (1990) • דוד ליס, ערה לפיד ודוד אוז'כוב (1991) • דוד ליס ודוד אוז'כוב (1992) • ישראל דוד ורבקה יוגב (1993) • ישראל דוד ואלי ירקוני (1994) • דוד ליס, ציון אברהמיאן ודוד אוז'כוב (1995) • אלי ירקוני וחן הרפז (1996) • יואב שריג ודב שטויר (1997) • אלי ירקוני, ג'ון פורסל וישראל דוד (1998) • אולג קייסרמן, ג'ון פרסל וישראל דוד (1999) |  |
| 2000–2010 | אלי ירקוני, אלכס קלוד, גיל תורן (2000) • אולג קייסרמן ואלכס קלוד (2001) • דוד ליס, גיל תורן, ישראל דוד (2002) • דוד ליס, גיל תורן, ישראל דוד (2003) • איתי אבוהב, גיל תורן, רונן נגל, אילנה גרושקא, ישראל דוד (2004) • איתי אלוהב, אביב אלדמע (2005) • אלי ירקוני, יואב שריג (2006) • אשי מילוא, אלכס קלוד, ישראל דוד (2007) • אביב אלדמע (2008) • דוד ליס, אלכס קלוד (2009) |  |
| 2010–2020 | אשי מילוא, גיל תורן (2010) • תולי חן, אלכס קלוד, ישראל דוד (2011) • דוד ליס, גיל תורן (2012) • דניאל שטרית, רונן נגל, לי זוהר (2013) • אביב אלדמע (2014) • ויטלי גרינשפן, אביב אלדמע (2015) • איתי אלוהב וגיל תורן (2016) • אלכס קלוד (2017 • אבי מזרחי  (2018) • תולי חן, שי סיוון, איציק כהן (2019) |  |
| 2020 ואילך | גיל תורן, עודד רינגל, יוסי אפלבאום ואבי מזרחי (2020) • נתי זיידנשטדט, רונן נגל (2021) • ויטלי גרינשפן, אבי מזרחי (2022) • אביב אלדמע ומיכאל ליגום (2023) • יוסי אפלבאום ועומר מור (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299458605171  GND: 1062010167  ISNI: 0000 0004 0287 8933  MusicBrainz: 1efa5c0c-dd73-442f-aa38-cfbdd45ed68f  VIAF: 298941262   WorldCat (עם VIAF): 298941262