stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס דיקינסון

| --- | --- |

 לידה:  שנות ה־60 של המאה ה־20 אסטס פארק, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של קולורדו  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1985–2024 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבת ההגנה האווירית 35  מפקד פיקוד האוויר וההגנה מפני טילים ה-94  מפקד פיקוד האוויר וההגנה מפני טילים ה-32  ראש מטה הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית  מפקד פיקוד החלל וההגנה מפני טילים של צבא ארצות הברית  סגן מפקד פיקוד החלל של ארצות הברית  מפקד פיקוד החלל של ארצות הברית
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה   מדליית השירות המצוין (2)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (3)  לגיון ההצטיינות (2)   כוכב הארד
 
הנרי "האנק" ג'יימס ה. דיקינסון (באנגלית: Henry "Hank" James Dickinson) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל, שירת כמפקד פיקוד החלל של ארצות הברית.
ביוגרפיה

דיקינסון נולד באסטס פארק שבקולורדו. הוא בוגר תואר ראשון בהנדסת מכונות מאוניברסיטת המדינה של קולורדו. ב-1985 התגייס לצבא ארצות הברית ושירת במערך ההגנה האווירית.
פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט ההגנה האווירית השביעי והשתתף עמו בלחימה בעיראק ובאפגניסטן. פיקד על חטיבת ההגנה האווירית 35 של הארמייה השמינית המוצבת בקוריאה הדרומית.
תפקידי מטה אותם מילא כוללים קצין מבצעים של הגדוד החמישי ברגימנט ההגנה האווירית 52, בתפקיד זה הוצב בערב הסעודית במסגרת משימת השמירה על אזור אסור לטיסה בעיראק. שימש קצין מבצעים של חטיבת ההגנה האווירית 11, שימש קצין פעולות חירום וקצין אג"ם במרכז הצבאי הלאומי של המטות המשולבים. שימש קצין אג"ם ועוזר ראש מטה של פיקוד האוויר וההגנה מפני טילים ה-32. שירת במטה פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה.
באוגוסט 2011 מונה למפקד פיקוד האוויר וההגנה מפני טילים ה-94, המשתייך לכוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט. ביולי 2012 מונה למפקד פיקוד האוויר וההגנה מפני טילים ה-32, פיקוד הפריסה העולמית המהירה של הצבא.
שימש סגן המפקח הכללי של הצבא במשרד מזכיר הצבא של ארצות הברית. שימש ראש מחלקת ניסויים בסוכנות להגנה מפני טילים, ושירת כראש מטה הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית.
בינואר 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל מונה למפקד פיקוד החלל וההגנה מפני טילים של צבא ארצות הברית וראש אגף התכנון בפיקוד האסטרטגי. ב-2019 מונה לסגן מפקד פיקוד החלל של ארצות הברית ובאוגוסט 2020 הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד הפיקוד. הוא שירת בתפקיד עד ינואר 2024.
דיקינסון בעל תואר שני בניתוח מערכות וחקר ביצועים מבית הספר למכרות של קולורדו ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא.
הערות שוליים

↑  SMDC welcomes new commanding general, אתר חיל האוויר של ארצות הברית
בנימין ריצ'לר

בנימין ריצ'לר
בנימין זאב ריצ'לר (באנגלית: Benjamin Zeev Richler; נולד ב-1940 במונטריאול, קנדה), חוקר ומומחה לכתבי יד עבריים, מנהל המכון לתצלומי כתבי יד עבריים בספרייה הלאומית לשעבר.
קורות חיים

בנימין ריצ'לר נולד במונטריאול שבקנדה, בן בכור ליוסף אביגדור ושרה רבקה ריצ'לר, מצאצאי רבי יהודה ליב הלוי עד"ל.
בשנת 1956 החל ללמוד בישיבה יוניברסיטי בניו יורק וב-1960 סיים וקיבל תואר ראשון בספרות אנגלית.
לאחר סיום לימודיו נסע לראשונה לישראל והתמקם ראשית בקיבוץ שעלבים. במהלך השנים 1961–1962 לימד אנגלית במדרשית נעם בפרדס חנה.
למד ספרנות בבית הספר לספרנות של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1963, לקראת סיום לימודיו, החל לעבוד כסטודנט במסגרת המכון לתצלומי כתבי יד עבריים.
בשנת 1964 התגייס לשירות צבאי במסגרת המח"ל (מתנדבי חוץ לארץ).
בשנת 1965 לאחר שהשלים את השירות הצבאי, חזר בנימין ריצ'לר אל המכון לתצלומי כתבי יד עבריים, הפעם כעובד מן המניין.
בשנת 1968 נשא את כרמלית רביבי (נפטרה ב-2021), ולהם נולדו שלושה ילדים.
ב-1997 מונה למנהל המכון לתצלומי כתבי יד עבריים. הוא שימש בתפקיד עד פרישתו לגמלאות ב-2008.
בשנת 2006 עבד על קטלוג כתבי היד העבריים שבספריית הקונגרס בוושינגטון, ארצות הברית.
ב-28 ביוני 2011 קיבל מר בנימין ריצ'לר תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בולוניה באיטליה, על תרומתו לחקר כתבי יד עבריים.
רשימת ספריו

Hebrew manuscripts :a treasured legacy, 1990
Guide to Hebrew Manuscript Collections. Jerusalem: The Israel Academy of Sciences and Humanities, 1994
Catalogue of the Hebrew manuscripts in the Biblioteca Palatina Parma :specimen brochure, 1997
The Hebrew manuscripts in the Valmadonna Trust Library, 1998
Hebrew manuscripts in the Biblioteca Palatina in Parma :catalogue, 2001
Hebrew manuscripts in the Vatican Library :catalogue, 2008
Guide to Hebrew Manuscript Collections: Second, Revised Edition. Jerusalem: The Israel Academy of Sciences and Humanities, 2014
ברברה פירס בוש

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1981 (בת 42) דאלאס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  ניו יורק 
 השכלה:  אוניברסיטת ייל  Preston Hollow Elementary School  בית הספר האפיסקופלי סנט אנדרוז  תיכון אוסטין  מכללת דבנפורט 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מפלגה:  עצמאית
 בן או בת זוג:  Craig Coyne 
 מספר צאצאים:  2
 
ברברה פירס בוש (באנגלית: Barbara Pierce Bush; נולדה ב-25 בנובמבר 1981) היא פעילה חברתית, בתו של נשיא ארצות הברית ה-43 ג'ורג' ווקר בוש ונכדתו של נשיא ארצות הברית ה-41, ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
ביוגרפיה

בוש נולדה ב-25 בנובמבר 1981 בדאלאס, כאחת מזוג בנותיהם התאומות של ג'ורג' ווקר בוש ולורה בוש, לאחר היוולדתה עברה משפחתה לאזור אחר של העיר דאלאס, שם אמה לורה הייתה פעילה באגודת ההורים-מורים (Parent-Teacher Association) של בית ספרה.
לאחר סיום התיכון החלה ללמוד באוניברסיטת ייל ובתקופת לימודיה התגוררה בגריניץ' וילג'.
היא לקחה חלק בפרויקט העוסק בעזרה למדינות העולם השלישי, ועבדה לאחר מכן במוזיאון קופר יואיט לעיצוב.
ב-2004 כשהתמודד אביה לכהונה שנייה לנשיאות ארצות הברית לקחה חלק פעיל בקמפיין הבחירות לנשיאות שלו, ואף דיברה בוועידה השנתית של המפלגה הרפובליקנית.
ב-2006 הצטרפה לאמה בביקור האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בוותיקן.
ב-2008 ייסדה את הארגון "Global Health Corps", ארגון ללא מטרת רווח הפועל למען שוויון הזדמנויות בתחום הבריאות.
ב-2010 נבחרה לדבר אודות ארגונה בועידת TED.
בשנת 2018 נישאה בוש לתסריטאי קרייג קווין (Craig Coyne).
הערות שוליים

↑  Laura Bush Meets Pope Benedict, www.cbsnews.com (באנגלית)
↑  Barbara Bush - Global Health Corps, glgsocialimpact.com (באנגלית) (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017138898  VIAF: 6609150943161426760008   WorldCat (עם VIAF): 6609150943161426760008
ג'יימס דנלופ

| --- | --- |
פורטרט של ג'יימס דנלופ מאת ג'וזף בקלר
פורטרט של ג'יימס דנלופ מאת ג'וזף בקלר
 לידה:  31 באוקטובר 1793 סקוטלנד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 בספטמבר 1848 (בגיל 54) ניו סאות' ויילס, אוסטרליה 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  סקוטלנד, אוסטרליה
 מוסדות:  ניו סאות' ויילס 
 פרסים והוקרה:  פרס לאלנד (1835)  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1828)  עמית החברה המלכותית  עמית החברה המלכותית של אדינבורו 
 תרומות עיקריות
 תצפיות בערפיליות ובכוכבים של שמי הדרום ותיעודם
 
ג'יימס דָנְלוֹפּ (31 באוקטובר 1793 – 22 בספטמבר 1848) היה אסטרונום סקוטי שעבד בעיקר בניו סאות' ויילס, אוסטרליה וערך תצפיות רבות בשמי הלילה של חצי הכדור הדרומי ממצפה כוכבים בפארמטה (כיום פרוור של סידני). בתצפיותיו הוא גילה ותיעד מאות ערפיליות וצבירי כוכבים וכן תיעד אלפי כוכבים, מהם כוכבים כפולים רבים.
ביוגרפיה

ג'יימס דנלופ נולד ב-1793 בעיירה דלרי שבמחוז צפון איירשייר שבמערב סקוטלנד. בגיל 14 הוא החל לעבוד במפעל לייצור חוטים ובמקביל למד בערבים. בגיל צעיר הוא החל להתעניין באסטרונומיה וסביב גיל 17 החל לבנות בעצמו טלסקופים. הוא נשא לאישה את ג'ין סרוויס בגיל 23 וסביב שנת 1820 הוא הכיר את תומאס בריזביין, מייג'ור גנרל בצבא הבריטי ואסטרונום. כאשר מונה בריזביין למושל מדינת ניו סאות' ויילס, הוא מינה את דנלופ לאחד מעוזריו המדעיים ולקח אותו עימו לאוסטרליה בשנת 1821. בריזביין הקים מצפה כוכבים בפארמטה ודנלופ החל לעבוד בו, תחילה תחת אסטרונום גרמני בשם קארל רומקר, ולאחר כשנתיים כאחראי על המצפה. עד שנת 1827 הוא ערך כ-40,000 תצפיות בשני הלילה של הדרום באמצעות טלסקופ שבנה בעצמו וגילה ותיעד ערפיליות, צבירים וכוכבים רבים. בשנה זו הוא שב לסקוטלנד כדי לעבוד במצפה הכוכבים הפרטי של בריזביין, שבעצמו חזר לסקוטלנד שנתיים קודם לכן, ובתקופה זו פרסם את תוצאות התצפיות שלו. בשנת 1831 הוא מונה למנהל מצפה הכוכבים בפארמטה ושב לאוסטרליה. הוא גילה שהמצפה וציודו לא נשמרו במצב טוב והקדיש מאמצים לשקם את המצפה ולהשיבו למצב עבודה תקין. הוא המשיך לבצע תצפיות אסטרונומיות וכן סייע לחוקר תומאס מיצ'ל בעבודתו למיפוי דרום-מזרח אוסטרליה, אך ככל הנראה בשל בעיות בריאות הוא לא עבד הרבה ולא פרסם את תוצאות תצפיותיו משנת 1932. בשנת 1947 הוא פרש מעבודתו ונפטר כשנה לאחר מכן. אשתו נפטרה 11 שנים אחריו ולזוג לא היו ילדים.
עבודתו

דנלופ פרסם בשנת 1828 קטלוג שכלל 629 ערפיליות וצבירי כוכבים שגילה במהלך תצפיותיו בשמי הדרום. בין המפורסמות שבתגליותיו הן הגלקסיה קנטאור A‏ (NGC 5128 או Δ.482) ו-NGC 55 ‏(Δ.507) וכן הזיהוי של 47 בטוקאן כצביר כדורי. כמו כן הוא פרסם רשימה של 256 כוכבים כפולים שזיהה, ביניהם אקרוקס, מימוזה וגקרוקס. על השגים אלה הוא קיבל את מדליית הזהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה וכן התקבל כחבר באגודה המלכותית של אדינבורו בעקבות המלצתו של תומאס בריזביין. תצפיות מאוחרות יותר, בעיקר של ג'ון הרשל בשנות ה-30 של המאה ה-19, לא הצליחו לזהות חלק גדול מהערפיליות ומהכוכבים הכפולים שברשימות של דנלופ, ועבודתו כיום נחשבת לחובבנית ולא מקצועית. נראה שרק כחצי מהערפיליות שציין אכן קיימות וחלק גדול מהכוכבים הכפולים שציין הם כוכבים שאינם קשורים זה לזה עם מרחק זוויתי גדול יחסית ביניהם. ייתכן שהסיבה לחוסר הדיוק בעבודתו של דנלופ נבע מהעדרה של השכלה מסודרת בתחום ומהמכשור שבו השתמש שהיה בחלקו מתוצרת עצמית ולא באיכות גבוהה.
הערות שוליים

↑  Harley Wood: Dunlop, James, The Australian Dictionary of Biography
↑  James Dunlop: A catalogue of nebulæ and clusters of stars in the southern hemisphere, observed at Paramatta in New South Wales, by James Dunlop, Philosophical Transactions of the  Royal Society of London, vol. 118 (1828)
↑  J. Dunlop: Approximate Places of Double Stars in the Southern Hemisphere, observed at Paramatta in New South Wales, Memoirs of the Royal Astronomical Society vol. 3, p. 257 (1828)
↑  The Royal Society of Edinburgh: Former Fellows of The Royal Society of Edinburgh 1783 – 2002, p. 279
↑  Andrew James: The Double Stars of Dunlop and Rümker, Southern Astronomical Delights
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: dunlop-james-2008  DAAO: james-dunlop  GND: 102456828  SNAC: w6rr28xd  Trove: 1468509  VIAF: 7776545   WorldCat (עם VIAF): 7776545
ברירת מחדל

בתפעול של תוכנה ושל ציוד אלקטרוני, ברירת מחדל היא הפעולה הננקטת על ידי התוכנה או המכשיר כאשר לא ננקטה כל פעולה, בהקשר מסוים, על ידי המשתמש. מטרתה של ברירת המחדל לעשות את התפעול פשוט יותר, ולכן לברירת המחדל נבחרת האפשרות הקולעת לטעמם של מרבית המשתמשים.
קביעת ברירת המחדל נעשית בשלבים אחדים:
ברירת מחדל כללית נקבעת בעת עיצובו של המכשיר.
ברירת מחדל לקבוצה מסוימת של משתמשים (קסטומיזציה) נעשית בעת ייצורו או אספקתו של המכשיר המיועד לקבוצה זו.
ברירת מחדל אישית, למשתמש מסוים (פרסונליזציה) נקבעת על ידי המשתמש בעת שהוא מקבל לידיו את התוכנה או המכשיר.
כל שלושת השלבים הללו נמצאים, למשל, במימושה של ויקיפדיה. ישנה ברירת מחדל כללית הנקבעת על ידי מפתחי מדיה-ויקי, תוכנת התשתית המשמשת את ויקיפדיה, וברירת מחדל זו רלוונטית לכל הוויקיפדיות, בכל השפות. בעת הקמתה של ויקיפדיה לשפה מסוימת, נקבעת ברירת המחדל לשפה זו, והיא משותפת לכל משתמשי אותה ויקיפדיה. לבסוף, כל משתמש ספציפי יכול לקבוע את ברירת המחדל שתוצג לו, באמצעות שירות "ההעדפות שלי".
ברירת מחדל בתוכנה

השימוש בברירת מחדל ניכר במיוחד במסכי קלט, כלומר מסכים שבהם המשתמש מזין נתונים כלשהם למחשב. חלק מהשדות במסכים אלה הם שדות חובה, שהמשתמש חייב לתת להם תוכן, שדות אחרים הם שדות אופציונליים, שבהם המשתמש רשאי לתת תוכן, אך אם לא עשה זאת יישארו ריקים, ובחלק מהשדות מוצגת ברירת מחדל, שהתוכנה תתייחס אליה כאילו דווחה על ידי המשתמש אם זה לא טרח לשנות את תוכן השדה. ההחלטה לאיזה קטגוריה לשייך כל שדה היא של מנתח מערכות מידע המאפיין את התוכנה.
דוגמה: בטופס הרשמה לאירוע מסוים, שם המשפחה והשם הפרטי הם שדות חובה, מקצוע הוא שדה אופציונלי, וארץ הלידה, בטופס המוצג לתושבי ישראל, תהיה "ישראל", מתוך הנחה שזו ארץ הלידה של מרבית הנרשמים.
השימוש בברירת מחדל עלול לעיתים לגרום לקלט שגוי, במיוחד כאשר מתבצע שימוש חוזר ונשנה במסך קלט מסוים על ידי אותו אדם. בדוגמה הנ"ל של טופס הרשמה לאירוע, ייתכן כי אדם הרוצה להירשם לאירוע אינו ממלא את הטופס בעצמו, אלא מתקשר טלפונית למרכז הרשמה, שבו נמצא נציג שירות הממלא עבורו את הטופס. נציג השירות עלול, מתוך הרגל, להימנע מלשנות את ברירת המחדל - "ישראל", כאשר הוא ממלא טופס עבור אדם שנולד במדינה אחרת. בגלל סכנה זו, מאפייני מערכות מידע נוטים להשתמש בברירות מחדל כאשר שינוי ידני של ברירת המחדל גורר התנהגות מיוחדת. למשל, בהמשך לדוגמה הנ"ל של טופס הרשמה לאירוע, נניח שקיים בטופס שדה נוסף: עיר הלידה. בטופס כזה אפשר בביטחה לקבוע ברירת מחדל "ישראל", מכיוון שאדם שנולד בעיר לונדון שבאנגליה, יהיה חייב לשנות את ברירת המחדל ל"אנגליה", מכיוון שהעיר "לונדון" לא תופיע ברשימת הבחירה של השדה עיר הלידה כאשר ארץ הלידה היא "ישראל".
ברירת מחדל בשפות תכנות

שפות תכנות רבות כוללות מגוון ברירות מחדל, הבאות לקצר את כתיבתה של התוכנית. שפות תכנות נבדלות זו מזו בברירות המחדל שלהן, ובפרט בגישתן הבסיסית לנושא זה: יש שאינן כוללות כלל ברירות מחדל, ויש הכוללות ברירות מחדל רבות. שפות תכנות מסוימות, למשל, דורשות הגדרה מלאה של כל משתנה, ואילו אחרות מכילות ברירות מחדל, כך שמשתנה שלא הוגדר, או שהוגדר חלקית, יקבל מאפייני ברירת מחדל נאותים.
בית הכנסת החדש (אופלן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת שנחרב 
 מיקום:  אופולה 
 מדינה:  פולין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1894–1897 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1897 
 תאריך פירוק:  10 בנובמבר 1938 
 אדריכל:  פליקס הנרי 
 סגנון אדריכלי:  סגנון הקשת העגולה 
 קואורדינטות:  50°39′59″N 17°55′15″E﻿ / ﻿50.666503°N 17.920894°E﻿ / 50.666503; 17.920894
  (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבית הכנסת החדש(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבית הכנסת החדש(למפת פרובינציית אופולה רגילה) אופולה קנדז'ז'ין קוז'לה  ניסה בז'ג לודז' פולין גדול  שלזיה שלזיה תחתית  צ'כיהבית הכנסת החדש(למפת פרובינציית אופולה מוגדלת) אופולה קנדז'ז'ין קוז'לה  ניסה בז'ג לודז' פולין גדול  שלזיה שלזיה תחתית  צ'כיהבית הכנסת החדש
 
בית הכנסת החדש של אוֹפֶּלְן (כיום אוֹפּוֹלֶה שבפולין) שכן באי פָּשֶקֶה (כיום Wyspa Pasieka) שעל נהר אודר, ברחוב האפן. בית הכנסת נבנה בין השנים 1894–1897 ונועד לשמש את הקהילה הרפורמית הגדולה שהתגוררה בעיר. בית הכנסת, שנחנך בשנת 1897 על ידי הרב לאו בק, תוכנן בסגנון נאו-מוּרי על ידי האדריכל היהודי מברסלאו פליקס הנרי, והכיל אולם תפילה בעל 600 מושבים, אולם תפילה קטן, ספרייה קהילתית, ארכיון וחדר ישיבות עבור הנהגת הקהילה.
היסטוריה

בתחילה הייתה משימתו של האדריכל הנרי, כפי שקיבלהּ ב-1893, להרחיב את בית הכנסת ברחוב הוספיטל, בעיר העתיקה של אופלן. באותן שנים קיבלה הקהילה היהודית במקום החלטה להקים מבנה חדש לבית הכנסת, לאור גידולה המהיר של הקהילה. בית הכנסת הוקם על חלקת אדמה אותה קנתה הקהילה בעמק וילהלם שעל האי פָּשֶקֶה (אי  בשובל של נהר אודר), שב-1899 הפך לחלק מן העיר.
באביב 1894 החלה בניית המבנה. לביצוע היה אחראי א. שמידט. בגלל בסיס רך ורטוב, בניית בית הכנסת הושלמה רק ב-1897. ביום שני, 21 ביוני 1897, נערך טקס פרידה מבית הכנסת הישן ברחוב הוספיטל, וספרי התורה שהיו בו הוכנסו לבית הכנסת החדש. ב-22 ביוני 1897 נערכה חנוכת בית הכנסת.
בית הכנסת נהרס על ידי הנאצים בליל הבדולח, הלילה שבין 9 ו-10 בנובמבר 1938. הנאצים אילצו את רב העיר, האנס הירשברג, להצית במו ידיו את בית הכנסת.
יהודי אופולה

היהודים הראשונים גרו ככל הנראה באזור העיר אופולה עוד לפני הקמת העיר בשנים 1217-1211. בשנת 1840 הקימה הקהילה היהודית בית כנסת ברחוב הוספיטל. לאחר הקמת בית הכנסת החדש, נמכר בית הכנסת הישן במכירה פומבית לחברה להוצאה לאור ועל כן שרד את ליל הבדולח והשואה. בשנת 2006 הפך בית הכנסת הישן לאולפן טלוויזיה אזורית של TVP3 Opole (גר'). רשויות העיר מונעות פגיעה בצורתו החיצונית של הבניין.
בשנת 1885 הקהילה היהודית באופולה הייתה בשיאה מבחינה מספרית ומנתה כ־765 יהודים. לאחר השואה, קהילת יהודי אופולה לא התאוששה.
ראו גם

בית הכנסת ברחוב הוספיטל (גר')
קהילת יהודי אופולה
הערות שוליים

↑  Historia społeczności | Wirtualny Sztetl, sztetl.org.pl
ערך זה הוא קצרמרבנושא בתי כנסת ובנושא פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שריפת בית הכנסת בליל הבדולח
אנדרטה מ-1998 במקום שבו עמד בעבר בית הכנסת
ברירה קבוצתית

ברירה קבוצתית היא תהליך באבולוציה, שקיומו שנוי במחלוקת, בו הישות עליה פועלת הברירה הטבעית היא קבוצה של פרטים ולא כל פרט בודד בנפרד. הקבוצה יכולה להיות אוכלוסייה, מין או כל יחידה טקסונומית אחרת. בברירה קבוצתית אללים המעניקים יתרון לקבוצה נפוצים באבולוציה גם אם הפרט אדיש להם או ניזוק מהם.
רעיון קיומו של תהליך אבולוציוני המעדיף ברירה של קבוצות על פני ברירה של בודדים זכה לפרסום בעקבות עבודתו של ויין-אדוארדס ב-1962. כבר בשנות ה-60, זמן קצר אחרי פרסומו של הרעיון, הוא ספג ביקורת חריפה. ויליאמס התייחס לטענותיו של ויין-אדוארדס באופן ספציפי בשנת 1966. מאז אפילו המצדדים בקיום התהליך טוענים שהוא ממעט להתרחש ומתרחש בקצב נמוך מאוד, הרבה יותר נמוך מהקצב של ברירה טבעית, כך שבפועל ניתן להתעלם ממנה. בנוסף לכך לא נמצאו לברירה קבוצתית תימוכין אמפיריים, הווה אומר לא נמצאו תופעות שברירה קבוצתית מסבירה ואילו ברירה טבעית לא מצליחה להסביר.
חוקרים השתמשו בברירה קבוצתית כהסבר לזולתנות. גישה זו ספגה ביקורת, בעיקר בגלל הקצב הנמוך של פעולתה. מיינרד סמית' מצא שברירה קבוצתית תהיה כוח דומיננטי רק במקרה שקצב ההגירה נמוך מאוד וקצב ההכחדה גבוה מאוד. תנאים כאלו לא מתקיימים בפועל. תופעות כגון זולתנות בטבע שהוסברו לכאורה על ידי ברירה קבוצתית צומצמו לתהליכים אחרים כגון ברירת שארים וברירה בין אסטרטגיות יציבות אבולוציונית.
באוגוסט 2010 התפרסם מאמר בכתב העת Nature שכתבו אדוארד וילסון, מאבות הסוציוביולוגיה ושני מתמטיקאים מאוניברסיטת הרווארד, מרטין נוואק וקורינה טרניטה, התומך בברירה קבוצתית. השלושה טענו כי העובדה שאורגניזמים מפותחים מבחינה חברתית מעדיפים, בסופו של דבר, את קרובי משפחתם (זוהי ברירת שארים), היא תוצר לוואי של חברותם בקבוצה, ולא הסיבה להתאגדות בקבוצה. ברירת השארים אינה הסיבה להתנהגות אלטרואיסטית, אלא רק תוצאתה.
הפרסום עורר סערה בקרב מדענים בתחום, ולמגזין Nature נשלחו, בחודשים שלאחר פרסום המאמר של וילסון ועמיתיו, חמישה מכתבים התוקפים בחריפות את וילסון ואת הבנתו את תורת האבולוציה. על אחד מחמשת המכתבים חתמו 137 מדענים בכירים, בהם שניים מעמיתיו של וילסון באוניברסיטת הרווארד.
לקריאה נוספת

Mark Ridley, Evolution, 1993, pp. 310-313
הערות שוליים

↑ מספרו של דוקינס, יש אלוהים?, עמודים 169-170,
George C. Williams|Williams, G.C. (1972) Adaptation and Natural Selection: A Critique of Some Current Evolutionary Thought. Princetown UP.ISBN 0-691-02357-3
Williams, G.C. (1986) Evolution Through Group Selection. Blackwell. ISBN 0-632-01541-1
John Maynard Smith|Maynard Smith, J. (1964) Group selection and kin selection Nature (journal)|Nature 201:1145–1147
C.M. Perrins (1964)
↑  Wynne-Edwards, V.C. (1962). Animal Dispersion in Relation to Social Behaviour. Edinburgh: Oliver & Boyd
↑  Williams, G.C. (1966) Adaptation and Natural Selection: A Critique of Some Current Evolutionary Thought. Princetown
↑  Maynard Smith, J. (1964) Group selection and kin selection Nature 201:1145–1147
↑  Maynard Smith, J., (1987) How to model evolution. In Dupr, J. (ed.) The latest of the best, pp. 119-131, MIT press.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543478905171  LCCN: sh85057498 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ון מקגרגור

ג'ון מקגרגור
מקרגור בתוך הקאנו "רוב רוי", נלקח בשבי במהלך מסעו בחלקים העליונים של הירדן. צויר על ידי מקגרגור עצמו, 1869.
מפת מקרגור על מקורות הירדן ועמק החולה
ג'ון מקגרגור (John MacGregor;‏ 24 בינואר 1825 – 16 ביולי 1892) היה מגלה ארצות, חותר, סופר מסעות וצייר בריטי ממוצא סקוטי.
קורות חיים

הוא למד בטריניטי קולג' (דבלין) ובטריניטי קולג' (קיימברידג') והחל לעבוד כעורך דין אך עבר להתעסק בשתי אהבות בחייו: בניית סירות קאנו ומסעות חקר בעולם.
סיורו הראשון היה ב-1849 בדרום אירופה, מצרים וארץ ישראל.
לאחר סיור בארצות הברית וקנדה ב-1858 הוא התרשם מסירות הקאנו של האינדיאנים ובשובו לאנגליה, החל לעצב ולבנות סירות הדומות לקאנו אינדיאני וכינה אותן בשם "רוב רוי" על שם הגיבור העממי הסקוטי רוברט רוי מקגרגור.
סירות הקאנו האלה נבנו לפי הנחיותיו מעץ אלון עם ציפוי של עץ ארז.
הוא הקים ב-1860 את מועדון הקאנו המלכותי (Royal Canoe Club) וב-1880 הקים את התאחדות חותרי הקאנו האמריקאיים.
מקרגור היה גם צייר וסופר מחונן ועיטר את ספרי המסעות שלו בציוריו.
הוא סייר עם הסירות שלו באירופה בארצות הברית וקנדה ובשנים 1868–1869 סייר במזרח התיכון כולל ארץ ישראל עם סירת "רוב רוי" החמישית שלו.
מסעו של מקגרגור למזרח התיכון

מקגרגור הגיע באונייה לנמל אלכסנדריה וב-28 באוקטובר 1868 החל את מסעו מפורט סעיד לאגם מנזלה ותעלת סואץ שהייתה בשלבים האחרונים לכרייתה (נפתחה ב-17 בנובמבר 1869).
לפני המסע למד ערבית בסיסית ושכר דרגומן שיתווך בינו לבין האוכלוסייה המקומית ועוד שני מלווים שטפלו בלוגיסטיקה של המסע.
מפורט סעיד יצא באוניה לביירות וערך מסע של חודש בלבנון וסוריה. את סירת הקאנו העביר בדרך היבשה בכביש שנסלל בידי הצרפתים מביירות לדמשק. הוא סייר ומיפה את נהרות ברדא (אבנה -אמנה) ופרפר (אל אעוג').
ב-6 בינואר 1869 הגיע עם מלוויו למקורות הירדן בתל אל-קאדי והחל לחקור ולמפות אותם תוך חתירה ב"רוב רוי".
ליד הכפר סלאחיה (כיום ליד כפר בלום), הוקף בערבים שקפצו למים וניסו להפריע לו במסעו. הוא היסס אם לפתוח באש ברובה שהיה מוחבא בתחתית הסירה אך נמנע מכך. בערבית הרצוצה שבפיו הצליח להרגיע אותם. הם העמיסו אותו עם הסירה והביאו אותו לאוהל השייח' שלהם. מטבע של נפוליאון שהחליק לידו של השייח' פתר את הבעיה והוא הורשה להמשיך במסע עם סירתו.
הוא הגיע לכנרת ותיאר את מגדלא וטבריה. משם הגיע במסע יבשתי לגליל התחתון, עבר את כפר קנא ונצרת ושט בנחל הקישון שם נפגש בתנין. הוא ביקר גם ביפו, רמלה, ירושלים וים המלח.
רחבעם זאבי מצא את סירת רוב רוי במועדון השוטיות המלכותי על התמזה. לאחר משא ומתן הסכים המועדון להעביר את הסירה לתצוגה זמנית בישראל תמורת שיפוצה. הסירה הוטסה ארצה ב-1982 והוצגה כשנה במוזיאון ארץ ישראל אותו ניהל בשעתו זאבי.
אתר סירות הקאנו במוצא הירדן מהכנרת נקרא לכבודו "רוב רוי".
ספריו

רוב רוי על הירדן, תרגם עמיהוד ארבל, ההדיר רחבעם זאבי, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1982.
Three Days in the East (1850)
Our Brothers and Cousins: A Summer Tour in Canada and the States (1859)
A Thousand Miles in the Rob Roy Canoe (1866)
The Voyage Alone In The Yawl 'Rob Roy' (1867)
The Rob Roy on the Baltic (1867)
The Rob Roy on the Jordan, Nile, Red sea, & Gennesareth, &c (1869)
הערות שוליים

↑  רחבעם זאבי תרגם זאת לשוטית (מלשון משוט) אך זה לא התקבל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264860305171  BIBSYS: 98064999  BnF: cb14442905x (data)  GND: 120684462  ISNI: 0000 0000 7367 1770  LCCN: nr93039915  NTA: 072381795  SNAC: w6z03dw8  Trove: 910127  VIAF: 76534261   WorldCat (עם VIAF): 76534261
בסטאי

בסטאי - סלעים זקופים וגשר אבן
בסטאי (בגרמנית: Bastei) הוא אתר טבע של תצורת סלעים המתנשאים לגובה 194 מטר מעל נהר אלבה, 35 ק"מ דרומית-מזרחית לדרזדן, גרמניה. השם הוא מהמילה Bastion (מבצר) בגלל הסלעים הזקופים כמבצר ובגלל מבצר קטן שהיה במקום ושרידיו נראים עד היום.
הסלעים נוצרו לפני כמיליון שנה כתוצאה משינויים טקטונים ומארוזיה.
האתר נמצא בתוך שמורת טבע גדולה הנקראת שווייץ הסקסונית, הנמשכת גם מעבר לגבול עם צ'כיה ונקראת שם "בוהמיה השווייצרית".
בסטאי משמש כ-אטרקציה תיירותית למעלה מ-200 שנים. ב-1824 נבנה גשר עץ המחבר בין מספר סלעים לנוחיות המבקרים. ב-1851 הוא הוחלף בגשר אבן.
הסלעים סובלים מתהליכי בליה. ב-22 בנובמבר 2000 נבקע סלע גדול הנקרא Wartturm ושליש ממנו, במשקל 800 טון, צנח לתוך עמק האלבה. למרבה המזל לא היו נפגעים. הסלע הזה נצפה מאחת מנקודות התצפית בבסטאי.
מנקודות התצפית על הסלעים ניתן לצפות על עיקול האלבה והר Lilienstein. שני אלמנטים אלה מהווים את הסמליל של שמורת סקסוניה השווייצרית.
מאז איחוד גרמניה פותח המקום, נעשה יותר נגיש והוא נחשב לאטרקציה תיירותית פופולרית. הכניסה לאתר חופשית.
מטיילים בסלעי בסטאי
סלעי בסטאי
מבט מבסטאי על עיקול האלבה
סלע Wartturm שחלקו נפל לאלבה
הכניסה לבסטאי עם הסמליל של שמורת סקסוניה השווייצרית
שירות בסטאי אקספרס
בוספירון

| --- | --- |

מבנה כימי
 
 שם IUPAC
 8-[4-(4-Pyrimidin-2-ylpiperazin-1-yl)butyl]-8-azaspiro[4.5]decane-7,9-dione
 שמות מסחריים בישראל
 בוספירול, סורבון
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C21H31N5O2 
 מסה מולרית:  385.50314 g/mol
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  3.9%
 מטבוליזם:  כבדי
 זמן מחצית חיים:  2.5 שעות
 הפרשה:  שתן - 29%-63% צואה - 18%-38%
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B1 (אוסטרליה), קטגוריית סיכון B 
 מזהים
 קוד ATC:  N05BE01 
 מספר CAS:  36505-84-7
 PubChem:  2477
 ChemSpider:  2383
 
בוספירון (Buspiron, שם מסחרי: סורבון) היא תרופה המשמשת לטיפול בהפרעת חרדה מוכללת, ואשר יתרונה הגדול הוא בכך שבשונה מתרופות המשמשות לטיפול בחרדה או בדיכאון, היא אינה גורמת לעלייה במשקל, פגיעה בתפקוד המיני, או הפרעות שינה משמעותיות. תרופה זו אינה גורמת לנמנום או פגיעה קוגניטיבית או פסיכומוטורית. עם זאת, היא מעולם לא זכתה לשימוש נרחב לאור יעילותה הפחותה לעומת תרופות ממשפחת ה-SSRI המשמשות כתרופות הבחירה ברוב מקרי הפרעות החרדה.