stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אות המציל היהודי
מועצה אקדמית

הוועדה הייתה שותפה ב-2017 להקמתה של מועצה אקדמית שבה חברים, בין היתר, פרופ' חוי דרייפוס (אוניברסיטת תל אביב); פרופ' בוב מור (אוניברסיטת שפילד); ד"ר בלה גוטרמן (יד ושם); פרופ' פטריק הנרי (וויטמן קולג'); פרופ' יהודה באואר (האוניברסיטה העברית); פרופ' נחמה טק (אוניברסיטת קונטיקט); ד"ר יעל נידם-אורבייטו (האוניברסיטה העברית); ד"ר צילה הרשקו (אוניברסיטת בר-אילן); ד"ר מרדכי פלדיאל (ישיבה קולג' וקווין קולג'); מרטין גולדמן (הקרן ללימודים יהודיים); ד"ר לאונר ויצמן (אוניברסיטת קליפורניה); ד"ר ג'ואנה מישליק (אוניברסיטת בריסטול) ופרופ' אמריטוס ארט שוסטק (אוניברסיטת דרקסל). בראש המועצה עומדת פרופ' ג'ודי תידור-באומל-שוורץ מאוניברסיטת בר-אילן. נוסף למועצה פועל פורום Jewish Rescuers Jewish של המכון לחקר השואה על שם ארנולד וליאונה פינקלר באוניברסיטת בר-אילן.
הדיון הציבורי סביב נושא ההוקרה של מצילים יהודים

בעקבות בקשת הוועדה, בית-הספר המרכזי ללימודי השואה הוציא לאור חוברת מיוחדת בשם "מציל אחי אנכי", וכן הקדיש לנושא מהדורה של העלון האינטרנטי שלו "זיקה" המיועד למורים ומורות המלמדים את נושא השואה. בנוסף, הארגון פעל במטרה לתקן את חוק זיכרון השואה והגבורה – יד ושם ולהוסיף, לצד ההוקרה לחסידי אומות העולם, את החובה להוקיר את המצילים היהודים.
ב-2007 דנה ועדת החינוך, התרבות והספורט בשאלת הצורך להעלות למודעות את התופעה של יהודים שהצילו יהודים תוך סיכון חייהם ולהתייחס לנושא זה בתוכנית הלימודים הרשמית. יו”ר ועדת החינוך, ח”כ הרב מיכאל מלכיאור, אמר ש”היו גם אלפי יהודים שעשו מעשי גבורה יוצאים מן הכלל ומרגשים, חלקם גם תוך סכנת חיים ובגבורה... יש חשיבות גדולה שבני הנוער בישראל ידעו שמתוך העם היהודי צמחו אנשים אצילים כאלה, וילמדו מהי עשייה וערבות הדדית. המלצתי למשרד החינוך שהמדינה תכניס את הנושא לתוכנית הלימודים המחייבת, ותערוך מחקר מקיף שירכז את סיפוריהם של אנשים אלה. זאת, משום שהיום יש חסר בולט במידע על אלפי המצילים היהודים בשואה. יש לעשות זאת בהקדם, כיוון שאנו מאבדים את האנשים האלה מדי יום, בהתחשב בגילם”. בעקבות הדיון, הוועדה ביקשה ממשרד החינוך, ממוסד יד ושם ומתנועות הנוער לפעול כדי ליידע את הציבור על תופעה זו.
ב-2016 הגישה חברת הכנסת יעל גרמן (יש עתיד), ביוזמת הוועדה, הצעה לתיקון חוק זיכרון השואה והגבורה ולהוספת תחת אותו סעיף הנוגע להנצחתם של חסידי אומות העולם גם את "גבורתם ופעילותם של יהודים שחירפו נפשם על מנת להציל את בני עמם בשטחים הכבושים על ידי הנאצים". נציגי יד ושם התנגדו אז לתיקון זה בטענה שההצעה "מיותרת, בעייתית ותגרום עוול ופגיעה ברגשותיהם של שורדי שואה רבים". לאורך השנים שינה יד ושם את עמדתו, והוא מייחס חשיבות רבה לתופעת ההצלה של יהודים בידי יהודים.
פרופ' אסא כשר התייחס למחלוקת זו, ובמכתב שהפנה ב-17 במאי 2016 לוועדה כתוצאה מפנייתו של יובל אלפן, סגן היושב-ראש, הביע את תמיכתו בפעילות הוועדה והסביר את עמדתו:
אני סבור שהמדינה הייתה צריכה לכונן את הדרך הממלכתית והציבורית להוקיר באופן מכובד ומתמשך את כל היהודים שסיכנו את חייהם עד כדי חירוף הנפש במאמץ להציל יהודים אחרים, בהיקף האפשרי בנסיבות הפעילות שלהם. המדינה הייתה צריכה לכונן דרך כזאת במקביל לדרך המכובדת שכוננה להוקרת "חסידי אומות העולם." הדעת אינה
סובלת את ההבדל בין היחס לחסידי אומות העולם לבין היחס ליהודים בהקשר של מאמצי הצלה, מסוכנים ומתמידים, של יהודים מפני מבקשי רעתם והשמדתם. לו יתואר, שבנסיבות מסוימות עסקו יהודי אחד ולא-יהודי אחד באותו מבצע הצלה, יחד תכננו, יחד חרפו את נפשם, יחד הצליחו במה שניסו לעשות ויהודים ניצלו בזכותם, האם יעלה על הדעת להוקיר את הלא-יהודי שבשניים בדרכים רבות וטובות, כנהוג ביחס לחסידי אומות העולם, ולעבור בשתיקה על חלקו של היהודי באותו מאמץ הרואי? הבחנה כזו היא בעיניי
בלתי מוסרית בהחלט.
בשנים האחרונות הגביר יד ושם את עיסוקו בנושא ההצלה של יהודים בידי יהודים, הן במסגרת פעילותו הכללית והן בשיתוף הוועדה להוקרת גבורתם של המצילים היהודים בשואה. בין השאר קבע יד ושם את נושא ההצלה בידי יהודים כנושא המרכזי שבו עסק בשנת 2020. גם מוסדות נוספים העוסקים בזכר השואה הרחיבו את טיפולם בעניין.
הוועדה יזמה את הקמתו של המרכז למורשת המצילים במסגרת מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות המזרח הפועל בקיבוץ הזורע.
ראו גם

חסידי אומות העולם
קטגוריה:מקבלי אות המציל היהודי
לקריאה נוספת

גדעון גרייף, "מציל אחי אנוכי: יהודים מצילים יהודים בימי השואה", ירושלים: יד ושם, 2004
אברהם מילגרם (עורך), "עלה איתי בגורלי", ירושלים: יד ושם, 2015
Mordecai Paldiel, "Saving one's own : Jewish rescuers during the Holocaust", Lincoln : University of Nebraska Press, 2017
Patrick Henri (Editor), "Jewish resistance against the Nazis", Washington, D.C. : The Catholic University of America Press, 2014
הערות שוליים

↑  יהודים שהצילו יהודים בתקופת השואה
מרים, בתם של יצחק ויהודית הרבסט יוצאי הונגריה (במרכז, לבושה שחור), נכדיהם ואחרים, בטקס בשנת 2015
חוק האחריות למוצרים פגומים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  26 במרץ 1980
 תאריך חקיקה עברי:  ט' בניסן תש"ם
 גוף מחוקק:  הכנסת התשיעית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 964, עמ' 86
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד המשפטים
 נוסח מלא:  חוק האחריות למוצרים פגומים, תש"ם–1980
 
חוק האחריות למוצרים פגומים, תש"ם–1980 נחקק על מנת לפצות אדם שרכש מוצר פגום וניזוק בגופו כתוצאה משימוש במוצר. כפי שעלה מדיוני הכנסת בעת חקיקת החוק, ישנה ביקורת על תחולת החוק המצומצמת מתוך מסורת המשפט העברי, שדוגל כי בנזקי גוף, בונה מנזקי ממון, אין לצמצם את הגורמים שנפגע יכול לתבוע על מנת לקבל את הסעד לו זכאי.
תחולת החוק היא משנת 1980. נזקים שחלו לפני שנה זו אינם יכולים להיכנס תחת תחולת חוק זה.
תוכן החוק

מטרתו של החוק היא להיטיב עם ניזוק שנפגע. לפני תחולת החוק האדם היה יכול לתבוע מכוח עוולת הרשלנות והיה עליו להוכיח כי:
נוכח הקושי להוכיח מרכיבים אלו אומץ החוק, אשר קובע אחריות גבוהה יותר ליצרן, ומקנה פיצוי כמעט אוטומטי לנפגע ממוצר פגום. עם זאת, החוק אינו חל על נזקי רכוש.
החוק משקף את מטרות דיני הנזיקין:
הרתעה: להרתיע יצרנים מיצירת מוצר פגום, לגרום להם לייצר מוצרים בטוחים לשימוש ולעודד יצרנים לשפר מוצרים.
פיזור הנזק: ליצרן יש את הכוח לפזר בצורה הטובה ביותר את הנזק על פני כלל הצרכנים. לדוגמה, הוא יכול להעלות את מחיר המוצר במעט וכך לפצות על הנזק שעשוי להיגרם לו.
צדק מתקן: היצרן יוצר את הסיכון, יש פה סיכון חד צדדי, בלתי הדדי. ולכן החובה לפצות מוטלת על היצרן.
צדק חלוקתי: ישנו יצרן חזק מול צרכן קטן וחלש. החוק מאפשר העברת הון מהחזק לחלש.
סעיף 9 מציג דברים אשר אינם נכנסים לתחולה של החוק והם: בהמות, עופות ודגים חיים ותוצרת חקלאית אחרת שאינה מעובדת. כמו כן, החוק אינו חל על נזק שהתרחש מחוץ לגבולות מדינת ישראל.
סעיף 4 בחוק קובע כי ליצרן עומדות מספר הגנות: הגנות אלו נותנות ליצרן פטור מלא מאחריות: כל הגנה שהיצרן טוען לה עליו להוכיח אותה.
פיצויים: לא תובא בחשבון הכנסה העולה על שילוש השכר הממוצע במשק- ערב קביעת הפיצויים, אם הפיצויים לא יהיו פטורים ממס לא יופחת יותר מ-25% מן ההכנסה שלפיה חושבו הפיצוים. כאשר מדובר בנזק שאינו ממוני הפיצוים לא יעלו על יותר מ-50,000 ₪.
התיישנות: תקופת ההתיישנות של תביעה על פי החוק היא קצרה מתקופת ההתיישנות הרגילה בנזיקין, ועומדת על שלוש שנים (במקום שבע). לא ניתן להגיש תובענה לאחר עשר שנים מתום השנה שבה יצא המוצר משליטת היצרן.
ראו גם

דיני נזיקין
לקריאה נוספת

ישראל גלעד, "אחריות חמורה למוצרים: חוק האחריות למוצרים פגומים תש"ם-1980" מחקרי משפט ח 179.
הערות שוליים

↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 959–963 חוק האחריות למוצרים פגומים, באתר דעת.
ליסה לסלי

ליסה דשואן לסלי-לוקווד (באנגלית: Lisa Deshaun Leslie-Lockwood; נולדה ב-7 ביולי 1972) היא כדורסלנית עבר אמריקאית ששיחקה בעמדת הסנטר בקבוצת לוס אנג'לס ספארקס מליגת ה-WNBA.
לסלי, הנחשבת לאחת מהכדורסלניות הטובות בהיסטוריה, הייתה לשחקנית הראשונה שהטביעה במשחק בליגת ה-WNBA. היא זכתה בשתי אליפויות, בהן זכתה גם בתואר השחקנית המצטיינת של סדרת הגמר, הייתה שלוש פעמים ל-MVP של העונה הסדירה ב-WNBA ופעמיים בתואר שחקנית ההגנה של העונה. לסלי קלעה 6,263 נקודות בליגת ה-WNBA, נתון שהציב אותה כקלעית הגדולה בכל הזמנים בעת פרישתה. ב-2015 נבחרה להיכל התהילה של הכדורסל.
בנבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים זכתה לסלי בארבע מדליות זהב אולימפיות, והייתה שותפה לשתי זכיות באליפות העולם בכדורסל נשים ובמדליית ארד אחת.
ראשית חייה

לסלי גדלה בקליפורניה, ובינקותה עזב אביה את המשפחה. לאחר עזיבתו רכשה אימהּ משאית, על מנת לפרנס בעצמה את שלוש בנותיה. בעבודתה, נעדרה אימה תכופות מהבית, ולעיתים נאלצה להיעדר למספר שבועות כדי לכלכל את המשפחה.
לסלי, שהתנשאה לגובה של 1.80 מ' כבר כשהייתה בכיתה ז', החלה לשחק כדורסל בקבוצת בית הספר ובילדותה העריצה את ג'יימס וורת'י, כוכבה של לוס אנג'לס לייקרס. כבר מגיל צעיר התאמנה לסלי, שהייתה שמאלית מטבעה, על זריקה לסל גם בידה הימנית, ופיתחה אמבידקסטריות. בשנת 1986 החלה ללמוד בבית הספר התיכון "מורנינגסייד", בו שיחקה בקבוצת הכדורסל, הכדורעף והתחרתה גם באתלטיקה קלה, ואף הייתה לאלופת המדינה בקפיצה לגובה ובקפיצה משולשת לבנות גילה.
כשהייתה בכיתה י' סייעה לסלי לקבוצת התיכון להעפיל עד לחצי-גמר אליפות המדינה. עם הישמע הבאזר זרקה לסלי לסל בניסיון אחרון לנצח במשחק, אולם לא הצליחה לקלוע וקבוצתה הפסידה. כשהייתה לסלי בכיתה יא', כבר צמחה לגובה של 1.96 מטר והובילה את קבוצתה לאליפות המדינה ובסיום השנה אף זומנה לסגל נבחרת ארצות הברית לנערות.
בשנתה האחרונה בתיכון כבר נחשבה לסלי לשחקנית הטובה ביותר במדינה לבנות גילה. היא רשמה לאורך העונה ממוצעים של 27 נקודות ו-15 ריבאונדים והובילה את מורנינגסייד לזכייה נוספת באליפות. בקבוצת הכדורסל של התיכון היה נהוג כי כוכבת הקבוצה בשנת הלימודים האחרונה מנסה לשבור את שיא הקליעה של בית הספר. במשחקה האחרון בתיכון הורה מאמן הקבוצה לחברותיה למסור ללסלי את הכדור בכל הזדמנות על מנת שתנסה לשבור את השיא שעמד על 69 נקודות. לסלי קלעה 101 נקודות במחצית המשחק הראשונה בלבד, אך על אף ששברה את שיא בית הספר, לא הצליחה לשבור את שיא המדינה של שריל מילר שעמד על 105 נקודות, משום שהקבוצה היריבה בחרה שלא להופיע במגרש לאחר הפסקת המחצית.
ראשית חייה > קריירת מכללות

עם סיום לימודיה התיכוניים, בחרה לסלי להישאר קרוב לביתה ונרשמה לאוניברסיטת דרום קליפורניה. כבר במשחק הבכורה שלה קלעה לסלי 30 נקודות וקטפה 20 ריבאונדים
קריירה מקצוענית

כשסיימה לסלי את לימודיה במכללות, טרם קמה בארצות הברית ליגה מקצוענית לנשים. היא החליטה להצטרף לקבוצת סיצ'ילגזו (איט') מהליגה האיטלקית, בה שיתפה פעולה עם שתי אמריקאיות נוספות - סינתיה קופר ותמי ג'קסון. היא שיחקה בקבוצה עונה אחת, בה רשמה ממוצעים של 22.6 נקודות ו-11.7 ריבאונדים למשחק.
קריירה מקצוענית > קריירת ה-WNBA

בשנת 1996, הוקמה ליגת ה-WNBA ובפברואר 1997 נערך דראפט ההקמה, בו כל אחת מהקבוצות בחרה כדורסלניות למילוי הסגל הראשוני שלהן. לסלי נבחרה בבחירה השביעית על ידי לוס אנג'לס ספארקס. כבר בעונת הבכורה של הליגה, הראתה לסלי דומיננטיות ושהייתה למלכת הריבאונדים הראשונה של הליגה כשקטפה 9.5 כדורים חוזרים למשחק. היא רשמה גם 2.1 חסימות, שנייה בליגה רק לאלנה ברנובה ו-15.9 נקודות, שהציבו אותה במקום השלישי בין קלעיות הליגה הטריה. היא סייעה לקבוצתה לסיים את העונה במאזן של 14 ניצחונות ו-14 הפסדים, ובסיום העונה נבחרה לחמישיית העונה על אף שקבוצתה לא העפילה למשחקי הפלייאוף.
בעונה השנייה של הליגה, עונת 1998, המשיכה לסלי את הדומיננטיות שלה מתחת לסלים. היה הייתה למלכת הריבאונדים של הליגה בפעם השנייה ברציפות, חסמה 2.1 זריקות למשחק, שנייה בליגה רק למרגו דידק, ופעם נוספת הייתה שלישית בין קלעיות הליגה כשרשמה 19.6 נקודות בממוצע. חרף יכולתה האישית הגבוהה, לא הצליחו הספארקס להעפיל למשחקי הפלייאוף בפעם השנייה ברציפות. בעונת 1999 הצליחה לוס אנג'לס להעפיל לראשונה למשחקי הפלייאוף. לסלי, שהייתה לקלעית המובילה של הקבוצה ולקוטפת הריבאונדים המצטיינת שלה, הובילה את הספארקס למאזן של 20 ניצחונות מול 12 הפסדים. הקבוצה העפילה לגמר המערב, בו פגשה את יוסטון קומטס, אלופת השנתיים הקודמות והודחה מולה בשני משחקים.
לקראת עונת 2000 מונה מייקל קופר למאמנה של הקבוצה. לסלי שרשמה שיא קריירה של 82.4% קליעה מקו העונשין, המשיכה בדומיננטיות הרבה שלה וסייעה לקבוצתה לסיים את העונה במאזן הטוב ביותר בליגה עם 28 ניצחונות מול ארבעה הפסדים בלבד. במשחקי הפלייאוף העפילה הקבוצה שוב לגמר המערב, בו פגשה שנית את יוסטון קומטס, והודחה מולה בשני משחקים פעם נוספת.
בנבחרת ארצות הברית

לסלי זומנה לראשונה לסגל נבחרת ארצות הברית לקראת אליפות העולם בכדורסל שנערכה באוסטרליה בשנת 1994. לסלי תרמה לאורך הטורניר 10.5 נקודות ו-4.8 ריבאונדים למשחק. נבחרת ארצות הברית העפילה עד לשלב חצי הגמר, בו הפסידה לנבחרת ברזיל. לסלי רשמה בחצי הגמר רק 5 נקודות, וקלעה סל אחד במשחק בחמישה ניסיונות. במשחק על מדליית הארד קלעה לסלי שיא טורניר אישי של 19 נקודות, הוסיפה 7 ריבאונדים וסייעה לנבחרתה לגבור על נבחרת אוסטרליה המארחת 95-100, ולזכות במדליית הארד.
בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת אטלנטה (1996) הייתה לסלי לקלעית המובילה של נבחרתה עם 19.5 נקודות למשחק. ברבע גמר הטורניר היא קלעה 35 נקודות מול נבחר יפן, וקבעה שיא קליעה במדי נבחרת ארצות הברית. בחצי גמר הטורניר היא רשמה דאבל דאבל של 22 נקודות ו-13 ריבאונדים בניצחון על אוסטרליה 71-93, ובמשחק הגמר מול נבחרת ברזיל קלעה 29 נקודות והובילה את קבוצתה לזכייה במדליית הזהב.
לסלי המשיכה את הדומיננטיות הרבה שלה בזירה הבינלאומית גם באליפות העולם בכדורסל לנשים 1998. היא הייתה לקלעית המצטיינת של נבחרתה והרביעית בטורניר כולו עם 17.1 נקודות למשחק, והובילה את נבחרתה לתשעה ניצחונות ללא הפסד, ולמדליית זהב. גם בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת סידני (2000) הייתה לקלעית המצטיינת של נבחרתה והרביעית בטורניר כולו עם 15.8 נקודות למשחק, והובילה את ארצות הברית למדליית זהב נוספת בטורניר נטול הפסדים.
סטטיסטיקות קריירה > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | לוס אנג'לס | 28 | 28 | 32.2 | .431 | .261 | .598 | 9.5 | 2.6 | 1.4 | 2.1 | 15.9 |
| 1998 | לוס אנג'לס | 28 | 28 | 32.1 | .478 | .391 | .768 | 10.2 | 2.5 | 1.5 | 2.1 | 19.6 |
| 1999 | לוס אנג'לס | 32 | 32 | 29.1 | .468 | .423 | .731 | 7.8 | 1.8 | 1.1 | 1.5 | 15.6 |
| 2000 | לוס אנג'לס | 32 | 32 | 32.1 | .458 | .219 | .824 | 9.6 | 1.9 | 1.0 | 2.3 | 17.8 |
| 2001 | לוס אנג'לס | 31 | 31 | 33.3 | .473 | .367 | .736 | 9.6 | 2.4 | 1.1 | 2.3 | 19.5 |
| 2002 | לוס אנג'לס | 31 | 31 | 34.2 | .466 | .324 | .727 | 10.4 | 2.7 | 1.5 | 2.9 | 16.9 |
| 2003 | לוס אנג'לס | 23 | 23 | 34.4 | .442 | .324 | .617 | 10.0 | 2.0 | 1.3 | 2.7 | 18.4 |
| 2004 | לוס אנג'לס | 34 | 34 | 33.8 | .494 | .273 | .712 | 9.9 | 2.6 | 1.5 | 2.9 | 17.6 |
| 2005 | לוס אנג'לס | 34 | 34 | 32.2 | .440 | .206 | .586 | 7.3 | 2.6 | 2.0 | 2.1 | 15.2 |
| 2006 | לוס אנג'לס | 34 | 34 | 30.7 | .511 | .400 | .650 | 9.5 | 3.2 | 1.5 | 1.7 | 20.0 |
| 2008 | לוס אנג'לס | 33 | 33 | 32.1 | .463 | .235 | .661 | 8.9 | 2.4 | 1.5 | 2.9 | 15.1 |
| 2009 | לוס אנג'לס | 23 | 21 | 27.7 | .518 | .167 | .722 | 6.6 | 2.1 | 0.7 | 1.4 | 15.4 |
| קריירה |  | 363 | 361 | 32.0 | .470 | .316 | .695 | 9.1 | 2.4 | 1.4 | 2.3 | 17.3 |
סטטיסטיקות קריירה > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | לוס אנג'לס | 4 | 4 | 36.3 | .483 | .308 | .778 | 8.5 | 2.8 | 1.0 | 1.5 | 19.0 |
| 2000 | לוס אנג'לס | 4 | 4 | 34.8 | .491 | .000 | .826 | 10.3 | 2.0 | 0.2 | 1.2 | 18.8 |
| 2001 | לוס אנג'לס | 7 | 7 | 37.1 | .492 | .429 | .740 | 12.3 | 3.0 | 1.7 | 4.4 | 22.3 |
| 2002 | לוס אנג'לס | 6 | 6 | 38.7 | .535 | .625 | .731 | 7.8 | 1.8 | 1.8 | 2.8 | 19.3 |
| 2003 | לוס אנג'לס | 9 | 9 | 36.3 | .540 | .333 | .704 | 8.9 | 2.6 | 1.3 | 3.1 | 20.8 |
| 2004 | לוס אנג'לס | 3 | 3 | 36.7 | .452 | .000 | .750 | 8.7 | 0.7 | 0.3 | 2.7 | 11.3 |
| 2005 | לוס אנג'לס | 2 | 2 | 33.5 | .357 | .000 | .615 | 6.5 | 3.5 | 2.5 | 1.5 | 9.0 |
| 2006 | לוס אנג'לס | 5 | 5 | 32.6 | .308 | .333 | .759 | 7.2 | 1.8 | 0.8 | 1.6 | 12.6 |
| 2008 | לוס אנג'לס | 6 | 6 | 32.0 | .516 | .500 | .625 | 8.8 | 2.2 | 1.2 | 2.8 | 13.8 |
| 2009 | לוס אנג'לס | 6 | 6 | 34.6 | .452 | .000 | .615 | 9.2 | 2.0 | 1.3 | 1.5 | 16.7 |
| קריירה |  | 52 | 52 | 35.4 | .480 | .390 | .711 | 9.1 | 2.3 | 1.3 | 2.5 | 17.5 |
הערות שוליים

↑  רענן וייס, ליסה לסלי: "לא אחזור לשחק ב-WNBA", באתר ynet, 26 במאי 2011
↑  Lisa Leslie: The best of the bunch באתר USA Today
↑  סגלי נבחרות הליגה האיטלקית בעונת 1994/1995
↑  1997 WNBA Season Summary
↑  1998 WNBA Season Summary
↑  דו"ח המשחק באתר פיב"א
↑  סיכום הטורניר של 1994 של לסלי באתר פיב"א
↑  U.s. Women Gain Basketball Semis Lisa Leslie Scored 35 Points In The 108-93 Win Over Japan. But The U. S. Coach Has Concerns.
↑  דו"ח המשחק באתר פיב"א
↑  סיכום הטורניר באתר פיב"א
↑  סיכום הטורניר האולימפי בסידני באתר פיב"א
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית בבייג'ינג (2008) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 פונדקסטר •  5 אוגוסטוס •  6 בירד •  7 לאוסון •  8 מילטון-ג'ונס •  9 לסלי •  10 קאצ'ינגס •   11 תומפסון •  12 טוראסי • 13 פלוורס •  14 סמית • 15 פארקר • מאמן: דונובן |  1  •  2  •  3  •  4 פונדקסטר •  5 אוגוסטוס •  6 בירד •  7 לאוסון •  8 מילטון-ג'ונס •  9 לסלי •  10 קאצ'ינגס •   11 תומפסון •  12 טוראסי • 13 פלוורס •  14 סמית • 15 פארקר • מאמן: דונובן | ארצות הברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8573 4881  LCCN: n96120911  SNAC: w64c5f21  VIAF: 1744684   WorldCat (עם VIAF): 1744684
פייר ואגו

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1910  בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  27 בינואר 2002 (בגיל 91) נואזי-סיר-אקול, צרפת צרפת 
 שם לידה:  Vágó Péter 
 לאום:  צרפת צרפת
 מקום לימודים:  בית הספר המיוחד לאדריכלות 
 תקופת הפעילות:  מ-1934 
 פרסים והוקרה:  מסדר קירילוס ומתודיוס הקדושים (1984)  מדליית הרזיסטנס 
 
פייר ואגו (בצרפתית: Pierre Vago, בהונגרית: Vágó Péter‏; 30 באוגוסט 1910 – 1 בפברואר 2002) היה אדריכל יהודי-הונגרי שהיגר לצרפת. הוא נודע בעולם כמוציא לאור של מגזין האדריכלות המודרנית "האדריכלות של היום" (L'Architecture d'Aujourd'hui), וכמזכיר הכללי של איחוד האדריכלים הבין-לאומי (UIA), שם כיהן כנשיא לשם כבוד עד פטירתו.
עסק באדריכלות ובתכנון ערים בצרפת ובמדינות העולם – באלג'יריה ובתוניסיה, גרמניה, הולנד, ישראל ומקסיקו.
ראשית חייו

ואגו נולד למשפחה יהודית ב-30 באוגוסט 1910 בבודפשט שבאוסטרו-הונגריה. הוריו היו יוז'ף ואגו, אדריכל מתנועת האר נובו, ולגיטה לנרט, זמרת אופרה ואחותו של המלחין ולטר לייטאי-לזרוס.
לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר ברומא, בירת איטליה, עד 1928 ולאחר מכן עבר לפריז שבצרפת, ולמד בבית הספר המיוחד לאדריכלות (École Spéciale d'Architecture) בפריז שבצרפת. סיים שם את לימודיו ב-1932.
מבנים נבחרים

מתחם המגורים ברחוב קלופסטוק 14–18, שכונת הנזה (Hansaviertel) בברלין (1957)
הבזיליקה של פיוס העשירי בלורד (אנ'), עם אנדרה לה דון ופייר פינסרד (צר') (1958)
אוניברסיטת בון, עם פריץ בורנמן (אנ') (1945–1962)
קמפוס גשר העץ באוניברסיטת ליל (1960–1975)
גלריה

הבזיליקה של פיוס העשירי בלורד שבצרפת (1958), 2004
מתחם המגורים שתכנן בשכונת הנזה (1957), 2012
קמפוס גשר העץ באוניברסיטת ליל, 2010
כנסיית סן-פייר (1958), 2016
מכתביו

Une vie intense‏, Archives d'architecture moderne, 2000, ISBN 2-87143-110-8. (בצרפתית)
פייר ואגו, איחוד האדריכלים הבין-לאומי, L'UIA, 1948-1998 : histoire d'architecture, פריז: Éditions de l'Épure, ISBN 9782907687584. (בצרפתית)
לקריאה נוספת

ביוגרפיה של פייר ואגו, Institut français d'architecture (בצרפתית)
ביאורים

↑  בצרפתית: Centre Social de la Jeunesse et des Sports de la Commune de Levallois
↑  בצרפתית: Pont-de-Bois
↑  התכנון לא יצא לפועל.
הערות שוליים

1 2  Klopstockstraße 14–18 Pierre Vago, Hansaviertel (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  פייר ואגו, באתר משרד התרבות של צרפת, ביוגרפיה (בצרפתית)
1 2 3 4  פייר ואגו, באתר Olympedia, ביוגרפיה (באנגלית)
1 2  Jean-Paul Midant‏, תרגום: Juan Calatrava‏, Diccionario Akal de la arquitectura del siglo XX‏, מדריד: Ediciones Akal, 2004, עמ' 927, ISBN 9788446017479. (בספרדית)
↑  מיכאל יעקובסון, סיבוב באינטרבאו בברלין – חלק ראשון, באתר חלון אחורי
↑  Architecture, Designs For Town Planning, Open, Olympedia (באנגלית)
↑  נועם דביר, קו פרשת המים של אשדוד, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2011
↑  צבי אלגת, האפילוג במיבצע הנדסי עולמי, מעריב, 9 בספטמבר 1963
האפילוג במיבצע הנדסי עולמי – המשך הכתבה, מעריב, 9 בספטמבר 1963
↑  Église paroissiale Saint-Pierre, משרד התרבות של צרפת (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 99048236  BnF: cb135696026 (data)  GND: 134206215  ISNI: 0000 0000 7837 7001  LCCN: n82263730  NTA: 243282257  RERO: 02-A003924334  RKD: 241714  SNAC: w6x92fz0  SUDOC: 052623572  ULAN: 500058617  VIAF: 75217859   WorldCat (עם VIAF): 75217859 
בית גוטנברג, מקום הולדתו של ואגו
גן אלישבע

| --- | --- |

גן אלישבע, מבט מערבה מרחוב מקס נורדאו, 2025
 מידע כללי
 סוג:  פארק עירוני
 על שם:  אלישבע קפלן
 תאריך הקמה:  27 במאי 1960 (נטיעה)  1967 (חנוכה)
 מייסדים:  חברת אשדוד  משרד העבודה
 גוף מנהל:  עיריית אשדוד
 אירועים:  פסטיבל "עמים וטעמים"
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:   אשדוד
 שכונה:  רובע א'
 קואורדינטות:  31°48′33″N 34°38′26″E﻿ / ﻿31.809237016477°N 34.640419088244°E﻿ / 31.809237016477; 34.640419088244
 רחובות סמוכים:  רחוב רוגוזין  רחוב שבי ציון
 אתרים בפארק:  יד לחללי חיל הים
  (למפת אשדוד מוגדלת) גן אלישבע(למפת אשדוד רגילה) גן אלישבע(למפת השפלה רגילה) גן אלישבע(למפת השפלה מוגדלת) גן אלישבע
 
גן אלישבע הוא פארק עירוני מן הגדולים באשדוד והראשון בעיר, הממוקם ברובע א' הוותיק. נקרא על שם אלישבע אשכול (לבית קפלן), פעילה ציונית בפולין, חברת הוועד הפועל הציוני ואשתו של נשיא המדינה לוי אשכול.
היסטוריה

ביום שישי אחר הצהריים, 27 במאי 1960, נערך טקס נטיעות והנחת אבן פינה שהונחה על ידי עובד בן עמי בגן, שעמד להפוך לראשון בעיר. שר האוצר לוי אשכול ובתו תמר נטעו את העצים הראשונים בגן שהוקדש לזכר אלישבע אשכול, ואחריהם עשרות אורחים שבאו גם הם להוקיר את זכרה של אלישבע. בין האורחים הנוטעים, באו לחלוק כבוד חברת הכנסת בבה אידלסון בשם תנועת הפועלות, עדה מימון ויהודית שמחוני, מנהלת המחלקה המדינית בהסתדרות. בעיתון דבר נכתב, כי ”הגן עתיד לסמל את הקשר בין העיר הצעירה לבין לוי אשכול, שנתן את ידו להקמתה”. לוי אשכול לא ידע בטרם הטקס כי הגן ייקרא על שם אשתו המנוחה, והייתה זו למעשה מחווה שהוענקה לו על ידי בן-עמי. הנטיעות בגן נערכו על ידי משרד העבודה וחברת אשדוד בניהול בן-עמי, שהיה ראש ועדת ההקמה של מועצת אשדוד עד 1959. אשכול כינהו במעמד הטקס "אחד מבוני הארץ".
כפסל הרואה באבן הגולמית אותה אמר לפסל, כן אנו רואים כבר את הגן הנאה העתיד לקום ולצמוח במקום זה לרווחת העיר הצעירה.
הגן נחנך בשנת 1967.[דרוש מקור]
בראשית שנות השבעים, הוקמה בגן אנדרטה לזכר 47 חללי המשחתת אח"י אילת שטובעה על ידי חיל הים המצרי בעת שביצעה סיור במים בינלאומיים בקרבת פורט סעיד. בשנת 1973 הוחלט לעשותה לאנדרטה לכל חללי החיל – יד לחללי חיל הים. האנדרטה, שהוקמה בסיועו הכספי של חיל הים כמעט ומוקמה בחיפה, אך לאחר מאבק מול ראש עיריית חיפה שניהל ראש עיריית אשדוד צבי צילקר, שיכנע את נציגי חיל הים כי אשדוד מתאימה יותר כמיקום להקמתה משום שבגן אלישבע תוכל להיבנות אל מול לים וללא חוצץ, ומפני שתוכל להוות השראה לעולים החדשים – המשתכנים במרכז קליטה בית קנדה הסמוך לגן – בעיר לתרום למולדת אליה שבו בעלייתם. האנדרטה עוצבה על ידי האדריכל כרמלי פלדמן.
ב-28 בספטמבר 2023 נערכה מסיבת שקיעה בגן לציון 60 להיווסדו.
אירועים

מדי שנה נערך בגן פסטיבל האוכל "עמים וטעמים" אליו מגיעים אלפי מבקרים מרחבי הארץ.
ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, צה"ל עורך באנדרטה את "טקס ההתייחדות לזכר חללי זרוע הים".
גלריה

יד לחללי חיל הים, 2023
גן אלישבע, במבט מיד לחללי חיל הים, 2023
פסטיבל עמים וטעמים בגן, מאי 2022
קיר הכניסה לגן מרחוב שבי ציון פינת רוגוזין
טקס ההתייחדות השנתי עם זכרם של חללי זרוע הים באנדרטת ההנצחה החיילית הנמצאת בגן אלישבע באשדוד, 2022
ראו גם

תחנת הכוח אשכול