stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמר 2023 ב-NBA
סיכומי משחקים > משחק 4

דנוור ניצחה את מיאמי 108–95 ועלתה ליתרון 3–1 בסדרה. בשורות המנצחים בלטו ארון גורדון שקלע 27 נקודות, יוקיץ' שקבע דאבל דאבל של 23 נק' ו-12 ריבאונדים, וברוס בראון שקלע 21 נקודות. באטלר קלע 25 נק' עם 7 אסיסטים ו-7 ריבאונדים ואדבאיו רשם דאבל דאבל נוסף של 20 נקודות ו-12 אסיסטים. קייל לאורי קלע 13 נקודות, אך ההיט איבדו 14 כדורים.
סיכומי משחקים > משחק 5

יוקיץ' קבע דאבל דאבל נוסף של 28 נקודות ו-16 ריבאונדים ומייקל פורטר הבן סייע גם הוא עם 16 נק' ו-13 ריבאונדים. דנוור ניצחה את מיאמי 94–89 וזכתה לראשונה בתולדותיה באליפות ה-NBA. בשורות המפסידים אדבאיו רשם דאבל דאבל של עם 20 נקודות ו-12 ריבאונדים ובאטלר קלע 21 נקודות. יוקיץ' נבחר ל-MVP של סדרת הגמר.
ראו גם

עונת 2022/2023 ב-NBA
דנוור נאגטס
מיאמי היט
הערות שוליים

↑  שחר צ'קוטאי, לא קסם, תהליך: הדרך הארוכה של דנבר נאגטס להצלחה, באתר ישראל היום, 13 ביוני 2023
↑  ניקולה יוקיץ' נבחר ל-MVP של גמר המערב, באתר ערוץ הספורט, 23 במאי 2023
↑  הסנסציה של הפלייאוף: מיאמי הדיחה את מילווקי בסיבוב הראשון, באתר וואלה, 27 באפריל 2023
↑  אוריאל דסקל, הניצחון של מיאמי היט על מילווקי הוא ניצחון של תרבות לוהטת, באתר כלכליסט, 28 באפריל 2023
↑  רועי ויינברג, ‏הלם תרבות: כך מיאמי הדהימה את מילווקי, באתר ערוץ הספורט, 27 באפריל 2023
↑  מיאמי הביסה את בוסטון ועלתה לגמר ה-NBA, באתר ONE‏, 30 במאי 2023
↑  דנבר פתחה את סדרת הגמר עם 93:104 על מיאמי, טריפל דאבל ליוקיץ', באתר וואלה, 2 ביוני 2023
↑  צפו: דנבר עלתה ליתרון 0:1 מול מיאמי בגמר ה-NBA, באתר ערוץ הספורט, 2 ביוני 2023
↑  החיילים של מיאמי, האמונה של דנבר: לקראת משחק מספר 3 בגמר ה-NBA, באתר ynet, 7 ביוני 2023
↑  שניים לטבעת: דנבר ב-1:2 על מיאמי בגמר, באתר ערוץ הספורט, 8 ביוני 2023
↑  מרחק ניצחון אחד מאליפות היסטורית: דנבר עלתה ל-1:3 על מיאמי, באתר וואלה, 10 ביוני 2023
↑  ניצחון מאליפות: דנבר ניצחה 95:108 את מיאמי, באתר ONE‏, 10 ביוני 2023
↑  לראשונה בהיסטוריה: דנבר אלופת ה-NBA, באתר וואלה, 13 ביוני 2023
↑  לראשונה בתולדותיה: דנבר נאגטס אלופת ה-NBA, באתר ONE‏, 13 ביוני 2023
ג'ימי באטלר הוביל את מיאמי היט לגמר ה-NBA בפעם השביעית בתולדותיה
דואזייה

| --- | --- |

 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  אוברן-רון-אלפ אוברן-רון-אלפ
 מחוז:  לואר
 שטח:  28 קמ"ר
 גובה:  עד 1,396 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  852 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  30 נפש לקמ"ר (2019)
 קואורדינטות:  45°25′38″N 4°35′10″E﻿ / ﻿45.427222222222°N 4.5861111111111°E﻿ / 45.427222222222; 4.5861111111111 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי דואזייה(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי דואזייה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דואזייה (בצרפתית: Doizieux) היא קומונה במחוז לואר באוברן-רון-אלפ הצרפתי. היישוב ממוקם כ-30 ק"מ מהעיר סנט אטיין. דרך העיירה זורם הנהר דורלה. בעבר היו לאורך הנהר מכרות פחם, אך אלה ננטשו עקב אי-כדאיות להמשך פעילותם.
היישוב ממוקם בלב פארק טבע אזורי. גם כיום, כ-65% משטחו מכוסים ביער. בשנים 2008 ו-2014 עבר דרכו מסלול הטור דה פראנס.
היישוב הוזכר לראשונה בשנת 812. במשך תקופה ארוכה היו רוב השטחים באזור בבעלות הכנסייה, שמרכזה בוויין. בהמשך היו מאבקים על השליטה באזור בין כנסיית ליון לבין שליטי העיר ליון. בהדרגה הועברה השליטה למשפחות אצילות מליון.
במאה ה-19 התגוררו ביישוב מעל 2000 תושבים, ובמחצית המאה אף כ-2,500 תושבים. בשנת 1905 הועבר חלק משמעותי מן היישוב לקומונה חדשה שהוקמה באותה שנה. מאז מתגוררים בדואזייה פחות מאלף תושבים.
הבניין הבולט בעיירה הוא מגדל שנבנה בשנת 1296. בשנת 2004 הוא נכלל ברשימת אתרים היסטוריים לאומיים. בראש הגבעה שבקרבת היישוב נבנה בשנת 1955 מגדל טלוויזיה בגובה 80 מ'.
בזמן מלחמת העולם השנייה, כומר היישוב אנטואן דיומא פעל להצלת יהודים, וזכה להכרה כחסיד אומות העולם.
הערות שוליים

↑  https://www.pop.culture.gouv.fr/notice/merimee/PA42000021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb152596540 (data) 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גויאס

ערך זה עוסק במדינה בברזיל. אם התכוונתם לעיר שהייתה בעבר בירתה של מדינה זו, ראו .
גויאס (בפורטוגזית: Goiás) היא מדינת מחוז בברזיל הממוקמת באזור המרכזי-מערבי וגובלת במדינת טוקנטינס מצפון, בבאהיה מצפון מזרח, במחוז הפדרלי ממזרח, במינאס ז'ראיס ממזרח ודרום מזרח, במאטו גרוסו דו סול מדרום מערב ובמאטו גרוסו ממערב. בירתה היא העיר גויאניה.
היסטוריה

האירופאים הראשונים שהגיעו לחלק פנימי זה של ברזיל היו חברי משלחות בנדיראנטס מסאו פאולו בסוף המאה ה-16 ובמאה ה-17. מרבצי הזהב הראשונים התגלו כבר בשנת 1592, אך בשנת 1727 גילה הסייר ברתולומאו בואנו דה סילבה מרבץ משמעותי של זהב באחד מיובליו של הנהר ארגואייה (Araguaia). היישוב שהקים במקום, בשם סנט'אנה, הפך ברבות הימים לעיר הקולוניאלית גויאס וליו, בירתה הקודמת של המדינה. בשנת 1748 - בעת שהגיעה הבהלה לזהב לשיאה - הפך חבל ארץ זה, שהיה ברובו עדיין בלתי נודע, למפקדה (קפיטניה) כללית, ובשנת 1824 היה למחוז של הקיסרות של ברזיל. גויאס הפכה למדינה בשנת 1889, כששטחה כלל אז גם את טוקנטינס דהיום ועמד על כ-600,000 קמ"ר.
את גויאניה, בירתה של גויאס והעיר הגדולה בה, החלו לתכנן בשנת 1933 כעיר שתחליף את הבירה הקודמת והבלתי נגישה. בשנת 1937 העתיקה אליה ממשלת המדינה את מקום מושבה, והיא נחנכה רשמית בשנת 1942.
חוקת ברזיל מ-1891 קבעה כי בירתה של ברזיל תועבר אל הרמה המרכזית. בשנת 1956 נבחרה גויאס כאתר שבו יוקמו המחוז הפדרלי ועיר הבירה, ברזיליה.
מאמצע המאה העשרים החל גידול מהיר באוכלוסייתה של גויאס, שבין 1950 ל-1980 שילשה את מספרה. פיזור האוכלוסייה לא היה אחיד, ורובה התרכזה בגויאניה וסביבותיה ובסמוך לגבול עם מינאס ז'ראיס. ברבות השנים חשו תושבי החלק הצפוני של גויאס כי ממשלת המדינה אינה משרתת את האינטרסים שלהם. המגמה הבדלנית, אשר טופחה גם על ידי בעלי אינטרסים כלכליים צרים יותר, הביאה לכך שבשנת 1988 הפך חלקה הצפוני של גויאס למדינת מחוז חדשה, הלא היא טוקטינס.
גאוגרפיה

גויאס שוכנת כל כולה ברמה המרכזית של ברזיל, בגובה של 200 עד 800 מטרים מעל פני הים. הרמה חוצצת בין שלוש מערכות גדולות של נהרות: מדרום היא מנוקזת על ידי נהר פרנאיבה, שהוא יובל של נהר פראנה. ממזרח מנקז אותה נהר סאו פרנסישקו, ומצפון - נהר ארגואייה, נהר טוקנטינס ויובליהם. בתחום המדינה עוברים נהרות נוספים, שלא ניתן לשוט בהם אלא מרחקים קצרים בכלי שיט קטנים. מרבית שטח המדינה הוא סוואנה, הקרויה בברזיל קמפו סראדו. לאורך הנהרות צומח יער טרופי. בשנים האחרונות גדל היקף גידול הבקר והסויה על חשבון שטחו של הסראדו, ותוך פגיעה חמורה בחי והצומח שבו.
אקלימה של הרמה הוא סובטרופי והטמפרטורות נעות בין 26 מעלות צלזיוס בחודשים החמים ל-22 מעלות בחודשים הקרים ביותר. העונה הגשומה מתחילה בחודש אוקטובר ומסתיימת בחודש מרץ, והעונה היבשה היא בין אפריל לספטמבר.
כלכלה

מאז 1860, לאחר הידלדלותם של מכרות הזהב, גויאס היא אחת המדינות המובילות בברזיל בגידול בקר. בשנת 2000, על פי האומדן, היו בה 18 מיליון ראשי בקר, כלומר, יחס של ארבעה לכל תושב. ככל הנראה, רק במינאס ז'ראיס ובריו גרנדג'י דו סול יש יותר ראשי בקר.
בגויאס מגדלים גם דגן, קנה סוכר, סויה, תירס, עגבניות, אורז, כותנה, מנדיוקה ושעועית. בשנת 1999 היוותה החקלאות 21% מן התוצר המקומי הגולמי של המדינה.
מרכיב חשוב נוסף בכלכלת המדינה הם המחצבים - היא עשירה בניקל, מנגן, קובלט וברזל. הבירה גויאניה והעיר אנאפוליס הן מרכזי תעשיית מזון ותרופות. בשנת 1999 היוותה התעשייה 20% מן התוצר המקומי הגולמי, והשירותים 58.9%.
ההכנסה הממוצעת לנפש בגויאס היא הנמוכה ביותר באזור המרכזי - מערבי של ברזיל, והיא נמוכה במעט מהממוצע הלאומי. גם מספר הבתים שנהנים ממים זורמים, תשתית ביוב ואיסוף פסולת - נמוכה מהממוצע הלאומי. חלוקת קרקע בלתי שוויונית במגזר הכפרי מעוררת מתיחויות קשות בקרב התושבים.
אקולוגיה

כאמור, מזה שנים מפנים שטחים עצומים של יער את מקומם לטובת גידולים חקלאיים ושדות מרעה. על הפגיעה בחי ובצומח יש להוסיף את סחיפת הקרקע הנגרמת מכריתת העצים. באזור מקורות נהר האראגוואיה נוצרו שטחים עצומים של סחף עמוק, באופן שיצא למעשה מכלל שליטה. הסחף ואובדן גדות הנהר מסכנים את אספקת המים - בעיה שמחמירה בעונת היובש הארוכה. ערים כגויאניה, אנאפוליס ולוזיאניה פגיעות במיוחד, משום שהן מזרימות את שפכיהן לנהרות העוברים בסמוך אליהן.
הדגל

דגלה של גויאס אומץ ב-30 ביולי 1919. הפסים הירוקים החוצים אותו מסמלים את האביב והפסים הצהובים - זהב. המלבן בכחול בפינה השמאלית עליונה - את השמים, וחמשת הכוכבים את מערכת כוכבי הצלב הדרומי.
דוד פאיאנס

ערך זה עוסק בסופר ישראלי. אם התכוונתם לסבו הרב, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במרץ 1935 (בן 89) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 שם עט:  דוד פאר 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת הפעילות:  מ-1956
 
דוד פַאיַאנְס (נהג לחתום גם בשמות העט דוד פאר, דויד אבי יאיר, דויד אבי שירה) (נולד ב-14 במרץ 1935) הוא משורר עברי, סופר, מחזאי, עורך ועיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה

דוד פאיאנס נולד בירושלים, בנם של רעיה ואריה ליב פאיאנס, ואח למרים (ימה). אביו היה בלשן ומחזאי, בנם של הרב דוד פאיאנס, ראב"ד ביאליסטוק וחבר הוועד המרכזי של "המזרחי", והרבנית מרים (מצד אמו נכדו של ראב"ד ביאליסטוק הרב חיים נפתלי הרץ היילפרין ונינו של אביו, הרב רפאל יום טוב ליפמן היילפרין (1816–1879), רבה הנודע של ביאליסטוק, מחבר הספר "עונג יום טוב").
בילדותו עברה המשפחה לתל אביב, ושם למד וסיים את לימודיו בגימנסיה שלווה. הוא התגייס לשירות בצה"ל והמשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוג למדעי הרוח.
בשנת 1956 הצטרף דוד פאיאנס למערכת העיתון "דבר", והחל את עבודתו שם כמגיה ועורך לילה. הוא התמנה לעורך מדורים, ובמקביל היה בין עורכי שבועון הילדים "דבר לילדים", יחד עם אפרים תלמי ואוריאל אופק. משנת 1973 כיהן כעורך "דבר לילדים" עד סגירתו באפריל 1985.
באפריל 1985 דוד פאיאנס נתמנה לעורך שבועון הילדים "כולנו", שאיחד את עיתוני הילדים "דבר לילדים", "הארץ שלנו" ו"משמר לילדים". בתפקיד זה שימש עד ספטמבר 1991 ואז חזר למערכת "דבר" כעורך בכיר של מדורים, מוספי חגים וגליונות מיוחדים עד סגירת העיתון בשנת 1995.
הוא כתב שירי ילדים רבים, סיפורים לילדים, המחיז הצגות לילדים, שהועלו בתיאטרונים "תליל" ו"תילון", ערך תוכניות לילדים ברדיו וכתב תסכיתי רדיו רבים לילדים. בין השאר היה מראשוני הכותבים של משדרי הלשון והספרות במסגרת התוכניות לבתי הספר ברדיו.
כן כתב ופרסם שירים, מאמרי ביקורת ומסות בביטאונים הספרותיים "מאזנים", "גזית" ו"עתידות", במאסף אגודת הסופרים ובמדורי הספרות של "דבר" ושל השבועון "הפועל הצעיר".
עשרות משיריו של דויד פאיאנס הולחנו על ידי אריה לבנון, ורדינה שלונסקי, עזרא גבאי, יואל רקם, צבי בן-פורת ואחרים ובוצעו על ידי יהורם גאון ומקהלת קול ישראל לנוער, עליזה עזיקרי, הדסה סיגלוב, גדעון זינגר ויענקלה בן סירא, עליזה קאשי ולהקות שונות. השירים הוקלטו על גבי תקליטים ושודרו בתקשורת האלקטרונית.
דויד פאיאנס עסק גם בעריכה מראשית דרכו. הוא ערך ספרים רבים, בעיקר בתחום החינוך וספרים לילדים. הוא גם עיבד כמה וכמה סיפורי ילדים קלאסיים, והתאימם ללשון הזמן ולרוח הזמן.
חיים אישיים

היה נשוי לאפרת פאיאנס-ארד, עיתונאית, ובני הזוג היו הורים ליאיר פאיאנס ושירה פאיאנס-בירנבאום.
לאחר גירושיהם נישא למדינה פאיאנס, עורכת דין, וממנה היה אב לשחר פאיאנס וימה-מיה פאיאנס.
מספריו

אוטו אוטו אווירון, תל אביב תש"ך.
אנו לומדים לספר, עופר תל אביב, תש"ך.
בלונה פרק, דוד פאר פאיאנס, תל אביב תשכ"ג 1963.
במה נשחק?, עופר תל אביב, תשל"ה 1975.
הכלבלב בירי, עיבוד דוד פאר פאיאנס, תל אביב ש. זימזון, תשכ"ה 1965.
הגיעה העת ללמוד אלף-בית, זימזון תל אביב, תשכ"ד 1964.
רמי ותמי ילדי הכפר, דוד פאר פאיאנס, תל אביב תשכ"ג 1963.
רן הולך לגן, לגיל הגן, חתום: דוד פאר, תל אביב.
התזמורת, חתום: דוד פאר, תל אביב תש"ך 1960.
שלשה חתולים, עיבד דוד פאיאנס, זימזון תל אביב, תשכ"ה 1965.
שלום ואש, ישראל תש"ח-תשכ"ח, בעריכת דויד פאיאנס, נוסח אנגלי - צבי אונטרמן, עמיחי תל אביב, תשכ"ח 1968.
"המפנה", ישראל במחצית יובלה, בעריכת דויד פאיאנס, נוסח אנגלי - דן פתיר, נוסח צרפתי - חבר המתרגמים, עמיחי תל אביב, תשל"ג 1973.
"אדם מול סלע", אבני דרך לאורך שישים שנות יצירה בכיבוש האבן והסיד, כתב וערך דויד פאיאנס, תעשיית אבן וסיד, תשמ"ד 1984.
הערות שוליים

↑  למלאות שנה לפטירתו של הרב דוד פאיאנס, הארץ, 3 במרץ 1936
↑  הוקם תא עורכי עתוני ילדים ונוער, דבר, 9 בספטמבר 1976
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295041905171  ISNI: 0000 0000 7909 4978  LCCN: no94027080  VIAF: 97260467   WorldCat (עם VIAF): 97260467
דויד אגנסו

דויד אגנסו מנדס (בספרדית: David Aganzo Méndez; נולד ב-10 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

אגנסו התחיל את הקריירה שלו בעונת 99/00 בריאל מדריד, שבה גדל במחלקת הנוער. בעונת 00/01 עבר לקבוצת אספניול, אך לא שותף בשום משחק באותה העונה ונאלץ לעזוב את הקבוצה.
בעונת 01/02 עבר לקבוצת אקסטרמדורה ששיחקה בליגה השנייה בספרד. הוא שותף ב-16 משחקים בהם כבש 5 שערים. בהמשך אותה העונה חזר לאספניול, בה שותף ב-12 משחקים אך לא כבש. בעונת 02/03 עבר לויאדוליד שבה שיחק 30 משחקים וכבש 9 שערים. בעונת 03/04 עבר אגנסו לקבוצת לבאנטה ששיחקה בליגה השנייה בספרד, שבה שיחק 33 משחקים וכבש 9 שערים, בסוף העונה עלתה הקבוצה לליגה הראשונה בספרד ואגנסו עזב אותה.
לאחר מכן חזר למועדון הביתי שלו, ריאל מדריד, בעונת 04/05, אך לא שותף בשום משחק, והחליט לעבור לקבוצת ראסינג סנטנדר שבה שיחק השוער הישראלי דודו אוואט. בתחילת עונת 05/06 המשיך בראסינג סנטנדר. בעונה זו שיחק 17 משחקים וכבש 3 שערים, אך החליט לעבור לקבוצה אחרת ולאחר שקיבל מספר הצעות מאירופה החליט לאחר התייעצות עם השוער דודו אוואט לעבור לקבוצת בית"ר ירושלים שהציעה לו את הסכום הגבוה ביותר מבין ההצעות שקיבל.
לאחר חצי עונה בישראל חזר לספרד, ושיחק גם בדפורטיבו אלאבס, ראיו ואיקאנו והרקולס אליקנטה בליגה השנייה. בשנת 2012 עבר לקבוצת אריס סלוניקי היוונית. לאחר שנתיים בקבוצה חתם בדפורטיבו לוגו מהליגה הספרדית השנייה שם פרש ממשחק פעיל במהלך העונה בעקבות פציעה.
דוי-טאן, קיסר וייטנאם

דְּוּי-טָאן (בוייטנאמית: Duy Tân, משמעות מילולית: "הִתחַדְשׁוּת";‏ 19 בספטמבר 1900 – 26 בדצמבר 1945) בשמו הפרטי נֵגוֹייְן פּוֹק וִין סָאן (Nguyễn Phúc Vĩnh San), היה קיסר וייטנאם האחד עשר משושלת נֵגוֹייְן אשר משל בין השנים 1907 – 1916 תחת חסות האימפריה הקולוניאלית הצרפתית. במהלך מלחמת העולם הראשונה הנהיג קנוניה כושלת נגד צרפת בשביל להשיג את עצמאות וייטנאם. בתגובה הרשויות הצרפתיות הדיחו את דְּוּי-טָאן ושלחו אותו לגלות. בעוד עמד לשוב מהגלות באפריקה המשוונית הצרפתית לווייטנאם בשנת 1945, נהרג דְּוּי-טָאן בהתרסקות מטוס.
ביוגרפיה

נֵגוֹייְן פּוֹק וִין סָאן היה בנו של הקיסר תָ'אַנְג תָּאִי, שהודח על ידי רשויות הודו-סין הצרפתית בשנת 1906, בהיות בנו בן שש, עקב קנוניה נגד הממשל הצרפתי. ב-5 בספטמבר 1907 הוכתר וִין סָאן לקיסר דְּוּי-טָאן בידי רשויות השלטון הצרפתיות אשר הניחו כי ישמש בראש ממשלת בובות מנוטרלת עקב גילו הצעיר. שמו הקיסרי "דְּוּי-טָאן", שפירושו "הִתחַדְשׁוּת", נרשם בכתב סיני בדומה ל"רפורמציה", אשר תאם לשמה של "אגודת הרפורמציה", ארגון לאומני וייטנאמי אנטי-צרפתי שהוקם באזור אותה התקופה.
דְּוּי-טָאן אהד את התוכניות של מנהיגי תנועת השחרור הווייטנאמים, שהיו זקוקים לסמל ולתמיכה של בני המלוכה כדי לזכות בתמיכה העממית. הוא שיתף פעולה עם תוכניות המורדים להקים מרידות עממיות במחוזות תואה ת'יאן, קוואנג נאם וקוואנג נגאי במרכז וייטנאם בשנת 1916. עם זאת, פרטי העלילה הודלפו לצרפתים. המרידות לא צלחו, ודְּוּי-טָאן נתפס כשניסה להימלט מהעיר האסורה הקיסרית בבירה הואה אל ההרים; ב-13 במאי 1916, הודח על ידי הצרפתים והוגלה לאי ראוניון, מול חופי מדגסקר, באוקיינוס ההודי. בנו של הקיסר לשעבר דּוֹנְג קָ'אן, הנסיך קַאי-דִּין, הוכתר בידי הצרפתים לקיסר החדש.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת דְּוּי-טָאן בחזית המערבית עם צבא צרפת החופשית כמייג'ור וִין סָאן. הוא היה בין חסידיו הראשונים של המנהיג הצרפתי שארל דה גול שהיווה אלטרנטיבה למשטר פטן בצרפת של וישי. בסופה של המלחמה החלה מלחמת וייטנאם הראשונה (מלחמת הודו-סין הראשונה) במבצע מאסטרדום ודְּוּי-טָאן נקרא לשוב מגלותו באפריקה לפוליטיקה הווייטנאמית ולהחליף אל בָּאוּ-דַּאִי, קיסר וייטנאם. הוא נהרג בהתרסקות מטוס ונקבר באזור הרפובליקה המרכז-אפריקאית (אפריקה המשוונית הצרפתית). במהלך שנות השמונים הועברו עצמותיו חזרה לווייטנאם שם נקברו בשנית בקבורה ממלכתית שהתקיימה בחסות הממשלה.
גלריית סמלי אמריקה הדרומית

גלריית סמלי מדינות אמריקה הדרומית:
| מדינה | סמל | מלל על הסמל | ערך על הסמל |
| --- | --- | --- | --- |
| אורוגוואי |  | אין | סמל אורוגוואי |
| אקוודור |  | אין | סמל אקוודור |
| ארגנטינה |  | אין | סמל ארגנטינה |
| בוליביה |  | BOLIVIA  בספרדית: "בוליביה" | סמל בוליביה |
| ברזיל |  | REPÚBLICA FEDERATIVA DO BRASIL בפורטוגזית:הרפובליקה הפדרלית של ברזיל   15 de Novembro de 1889 15 בנובמבר 1889 (תאריך הקמת הרפובליקה) | סמל ברזיל |
| גיאנה |  | ONE PEOPLE - ONE NATION - ONE DESTINY באנגלית: "עם אחד - אומה אחת - ייעוד אחד" | סמל גיאנה |
| ונצואלה |  | 19 DE ABRIL DE 1810 INDEPENCIA בספרדית: 19 באפריל 1810 עצמאות   20 DE FEBRERO DE 1859 FEDERACION 20 בפברואר 1859 פדרציה   REPUBLICA DE VENEZUELA רפובליקת ונצואלה | סמל ונצואלה |
| סורינאם |  | JUSTITIA - PIRTAS - FIDES בלטינית: צדק - רחמים - נאמנות | סמל סורינאם |
| פרגוואי |     | צד קדמי:   REPUBLICA DEL PARAGUAY בספרדית: רפובליקת פרגוואי    צד אחורי:   PAZ Y JUSTICIA   שלום וצדק | סמל פרגוואי |
| פרו |  | אין | סמל פרו |
| צ'ילה |  | POR LA RAZÓN O LA FUERZA  בספרדית: בהיגיון או בעוצמה | סמל צ'ילה |
| קולומביה |  | LIBERTAD Y ORDEN בספרדית: חירות וסדר | סמל קולומביה |
סמלי שטחים תלויים

| טריטוריה | סמל | מלל על הסמל | ערך על הסמל |
| --- | --- | --- | --- |
| איי פוקלנד |  | DESIRE THE RIGHT באנגלית: התשוקה לזכות | סמל איי פוקלנד |
| גיאנה הצרפתית |  | FERT AURUM INDUSTRIA בלטינית: עבודה יוצרת שפע   1643 השנה בה השתייכה גיאנה הצרפתית לצרפת | סמל גיאנה הצרפתית |
| איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים |  | LEO TERRAM PROPRIAM PROTEGAT בלטינית: יגן האריה על אדמתו | סמל איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים |

| סמלי מדינות אמריקה הדרומית |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אורוגוואי • אקוודור • ארגנטינה • בוליביה • ברזיל • גיאנה • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קולומביה  |  |
| שטחים תלויים | איי פוקלנד • גיאנה הצרפתית • איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
דואט (אלבום)

"דואט" הוא אלבום הופעה משותף של הזמרים הישראליים שלומית אהרון ויבגני שפובלוב. את האלבום הוציאה לאור בשנת 2003 חברת התקליטים הד ארצי. באלבום נכללו ארבע גרסאות כיסוי למספר יצירות מוזיקליות, כמו "Adagio De Albinoni",‏ "Ave Maria",‏ "Santa Lucia Luntana" ו-"Love Child" של הסופרימס. "שיר העמק", שנכתב והולחן על ידי נתן אלתרמן ודניאל סמבורסקי, נכלל גם כן באלבום.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אדאג'יו  | 5:51 |
| 2. | סתיו  | 3:20 |
| 3. | כולם יודעים  | 4:46 |
| 4. | רועה ורועה  | 4:30 |
| 5. | אווה מריה  | 5:46 |
| 6. | עלובי החיים  | 6:33 |
| 7. | סנטה לוצ'יה  | 3:47 |
| 8. | מחרוזת רוסית  | 8:48 |
| 9. | זמר מפוחית  | 5:23 |
| 10. | מדרגות הרבנות  | 7:28 |
| 11. | הכניסיני  | 4:22 |
| 12. | מחרוזת משפחה  | 7:48 |
| 13. | הלילה  | 6:14 |
| 14. | שיר העמק  | 4:50 |
| 15. | נבוקו  | 3:52 |
| 16. | אגדה אבודה  | 4:22 |
| 17. | זמן לשלום  | 5:22 |
| משך כולל: | משך כולל: | 93:09 |
הערות שוליים

↑  שלומית אהרון, יבגני שפובלוב – דואט, בהופעה חיה (2003), סטריאו ומונו
| שלומית אהרון |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אישי ואהובי • תקליט עברי • לאהוב יותר • כשתבוא תראה • שקט אמיתי |  |
| אלבומי מחזמר | ליידיס & ג'נטלמן • המופע המשותף עם הכל עובר חביבי • שלומית אהרון ושלושת הטנורים |  |
| אלבומי הופעה | דואט |  |
| אלבומי וידאו | שלומית אהרון ושלושת הטנורים |  |
| סינגלים | "אם תביט בי (עד עמקי נשמתי)" • "הגן הורוד" |  |
ג'נסון באטן

ג'נסון אלכסנדר ליונס באטן (באנגלית: Jenson Alexander Lyons Button; נולד ב-19 בינואר 1980) הוא נהג מרוצי מכוניות בריטי אשר נהג בסבב הפורמולה 1 בקבוצת ויליאמס, בנטון, ב.א.ר הונדה, רנו, בראון, הונדה ומקלארן. באטן החל את קריירת המרוצים שלו בשנת 1998, ובשנת 2000 הצטרף לסבב הפורמולה 1. הגעתו הראשונה אל הפודיום הייתה בגרנד פרי במלזיה בעונת 2004, וזכייתו הראשונה במרוץ הייתה בגרנד פרי ההונגרי בעונת 2006. בעונת 2009 זכה באטן באליפות הנהגים, כשהוא מבטיח את זכייתו בברזיל, מרוץ אחד לפני סוף העונה.
קריירת מרוצים > הדרך לפורמולה 1

באטן החל להתאמן במרוצי קארטינג כבר בגיל שמונה. בשנת 1991, החל להתחרות באופן מקצועי, ובהצלחה רבה. הוא זכה בכל 34 המרוצים ובתואר אליפות הקארטינג הבריטית לקדטים. באטן הצליח לזכות שלוש שנים ברציפות באליפות הקארטינג הבריטית הפתוחה. בשנת 1997, הפך לנהג הצעיר ביותר שזכה באליפות אירופאית מדרגת ה-Super A, ובנוסף זכה בגביע לזכרו של איירטון סנה.
בגיל 18, זכה באליפות הפורמולה פורד הבריטית תוך השגת ניצחונות בתשעה מרוצים באליפות. באותה שנה זכה גם באליפות הפורמולה פורד האירופאית ובפסטיבל פורמולה פורד. באטן זכה בנהיגת מבחן בקבוצת מקלארן הבריטית, אותה ניצל בהמשך הקריירה, לאחר שנבחר בטקס הנהג הצעיר של מקלארן למצטיין השנתי. בשנת 1999 החל באטן להשתתף בסבב הפורמולה 3 בקבוצת פרומטקם. באטן זכה בשלושה מרוצים, וסיים ראשון בדירוג הנהגים המתחילים. בדירוג הכללי סיים באטן במקום השלישי.
קריירת מרוצים > פורמולה 1 > שנת 2000: קבוצת ויליאמס

בסוף שנת 1999 פדה באטן את הפרס ובמרוץ סילברסטון נבחן לקבוצת מקלארן ולקבוצת פרוס. אולם מקום ריק בקבוצת ויליאמס התפנה, ובעלי הקבוצה, ארגנו מרוץ בין באטן וברונו ג'אנקווירה בו המנצח זכה לחוזה בקבוצה. באטן ניצח במרוץ והחל להתחרות בשנת 2000. באטן סיים בעונתו הראשונה במקום השמיני עם 12 נקודות, שלושה מקומות מתחת לחברו לקבוצה ראלף שומאכר. מרוצו הטוב ביותר היה בספא שבבלגיה בו סיים את מקצה הדירוג במקום השלישי ואת המרוץ במקום החמישי.
קריירת מרוצים > פורמולה 1 > שנת 2001: קבוצת בנטון

בעונת 2001 נהג באטן בקבוצת בנטון שבבעלות רנו, אף על פי שהיה עדיין תחת חוזה עם קבוצת ויליאמס. לבאטן הייתה זו עונה מאכזבת, בה סיים במקום ה-17 עם שתי נקודות בלבד ומתחת לחברו לקבוצה ג'אנקרלו פיסיקלה שסיים במקום השביעי. מרוצו הטוב ביותר היה בגרמניה, שם סיים במקום החמישי.
קריירת מרוצים > פורמולה 1 > 2002: קבוצת רנו

בעונת 2002 שינתה בנטון את שם הקבוצה שלה ל"רנו F1". המיתוג החדש הטיב עם באטן, שסיים בפעם הראשונה מעל לחברו לקבוצה. באטן כמעט הגיע לפודיום הראשון שלו במרוץ מלזיה, אולם נעקף על ידי מיכאל שומאכר בהקפה האחרונה וסיים במקום הרביעי. גם במרוץ ברזיל סיים באטן במקום הרביעי. את העונה סיים באטן במקום השביעי עם 14 נקודות, מקום אחד מעל חברו לקבוצה.
בפתיחת עונת 2003 החליט מנהל קבוצת רנו להחליף את באטן בפרננדו אלונסו, נהג המבחן של רנו בעונה הקודמת. המהלך עורר תרעומת רבה, ומנהל רנו צוטט אומר: "רק הזמן יגיד אם אני שוגה". בסיום עונת 2005, בה אלונסו זכה באליפות הפורמולה 1, בעוד באטן טרם זכה במרוץ כלשהו, צוטט מנהל רנו באומרו: "ג'נסון הוא נהג טוב אבל היו יותר מדי חוזים, יותר מדי דברים מאחורי הקלעים".
קריירת מרוצים > פורמולה 1 > 2003-2005: קבוצת BAR

לאחר שהודח מקובצת רנו עבר באטן להתחרות "בקבוצת המרוצים הבריטית אמריקאית (BAR)", קבוצה בשיתוף הונדה, ביחד עם אלוף הפורמולה 1 לשעבר ז'אק וילנב. מרוציו הטובים ביותר של באטן היו באוסטריה וביפן, בהם סיים במקום הרביעי. אולם בזמן האימונים לקראת מרוץ מונקו, התרסק באטן ביציאה מהמנהרה ונפצע. בשל הפציעה החמיץ את שני המרוצים הבאים. כשנשאל על ידי כתב הגרדיאן על התאונה, אמר: "לא היה לי זמן לחשוב. שמעתי חריקת צמיגים כשפגעתי בקיר הראשון, ואיבדתי הכרה. כשהתעוררתי, ראיתי אנשים בכתום סביבי. הם התחילו לגזור את בגדי ולתקוע בי מחטים. הרופא שאל אם אני בסדר, ואמרתי שרק רגלי השמאלית כואבת, ואז בעצם הימנית, ואז בעצם הכל. ואז התחלתי לצחוק. זה היה הזוי. אלה כנראה היו החומרים שהם הזריקו לי. אתה מבין שאתה יכול לעבור תאונה ב-290 קמ"ש, ולצאת מזה". את העונה סיים באטן במקום התשיעי עם 17 נקודות, שבעה מקומות מעל חברו לקבוצה וילנב.
הערות שוליים

↑  הונגריה: באטן ניצח, שומי הרוויח נקודה באתר ערוץ הספורט
↑  Who's Who: Jenson Button
↑  פורמולה 1: הסוף ההוליוודי של ג'נסון באטן, אתר הארץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810538139505606  GND: 120816970X  ISNI: 0000 0000 5018 2077  LCCN: nr2003008566  LNB: 000264738  NKC: osa20191028560  NTA: 325584397  SUDOC: 229989365  VIAF: 76257527   WorldCat (עם VIAF): 76257527 
באטן במרוץ קנדה בשנת 2005
דוד לנדאו

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1947 הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 בינואר 2015 (בגיל 67) ירושלים 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  יוניברסיטי קולג' לונדון  ישיבת סלובודקה 
 צאצאים:  דן לנדאו 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 
דוד (דייוויד) לנדאו (22 ביוני 1947 - 27 בינואר 2015) היה עיתונאי ישראלי, ועורך העיתון "הארץ".