stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תצורת צ'ינלה
גילם של הפרטים בתצורת צ'ינלה

גיל תצורת צ'ינלה הוא מתחילת תקופת הטריאס העליון. על בסיס ממצאי המאובנים בתצורת צ'ינלה נקבע כי גיל התצורה מתחילת הגיל הגאולוגי קרניאן (מ-235 למ"ש ועד 228 למ"ש ועד לרטיאן (208 למ"ש עד 201 למ"ש), בערך מלפני 235 מיליון שנים ועד לפני כ-200 מיליון שנים.
קביעת גיל מוחלט היא נדירה יחסית. בפרט העליון של התצורה נמדד באמצעות תיארוך רדיומטרי של דעיכת אורניום לעופרת (U/Pb) ל-207 ± 2 מיליוני שנים. שכבת היער השחור (Black Forest Bed), חלק מ"פרט פטריפייד פורסט העליון" תוארכה באותה שיטה ל-213 ± 1.7 מיליון שנים.
מתאם הגיל מבוסס על פאונאכרונים של חולייתנים יבשתיים על פי השיטה של ספנסר לוקאס (Spencer George Lucas) המבוססת על ההופעה הראשונה והאחרונה של פיטוזאורוסים. סטרטיגרפיה מפושטת מבוססת על ליטווין.
| גיל גאולוגי | פאונאכרון | פרטים של צ'ינלה |
| --- | --- | --- |
| נוריאן עליון-רטיאן | אפאצ'יאן (Apachean) | רוק פוינט/צ'רצ' פוינט |
| נוריאן תחתון עד תיכון | רבולוטיאן (Revueltian) | אוול רוק פטריפייד פורסט עליון |
| שלהי קרניאן עליון | אדאמניאן (Adamanian) | אבן הגיר סונסלה פטריפייד פורסט תחתון  מוס בק  מוניטור ביוט |
| תחילת קרניאן תחתון | אוטיסצ'וקיאן (Otischalkian) | שינארמפ טמפל מאונטיין |
מקומות בהם אפשר לראות תצורת צ'ינלה

מחשופים של תצורת צ'ינלה מצויים ברמת קולורדו, באגן בלק מסה (Black Mesa Basin), בפרובינציית האגן הגדול (Great Basin province), באגן יואינטה (Uinta Basin), ועוד. ניתן לפגוש את תצורת צ'ינלה בכמה פארקים ומונומנטים לאומיים, כולל הפארק הלאומי קפיטול ריף, הפארק הלאומי קניונלנדס, הפארק הלאומי ציון, הפארק הלאומי פטריפייד פורסט, המונומנט הלאומי גרנד סטיירקייס-אסקלנטה ובאזור הנופש הלאומי קניון גלן.
מאובנים

תצורת צ'ינלה עשירה מאוד במאובנים של חולייתנים. זו התצורה העתיקה ביותר באמריקה הצפונית המכילה מאובנים של דינוזאורים אמיתיים (לדוגמה, הסוג צלופיזיס כמו בגוסט רנץ' (Ghost Ranch – "חוות הרפאים") בצפון ניו מקסיקו שבה התגלו במחצבה ב-1947 אלפי מאובנים של צלופיזיס), נוסף למספר רב של מיני תרופודים, זאורופודים ובעלי אגן דמוי עוף כמו Krzyzanowskisaurus. כמו כן מיני אטוזאורים, דו-חיים, דמויי ארכוזאורים וארכוזאורים, דיצינודונטים, דמויי-תנינאים פרימיטיביים ופייטוזאוריים. כמו כן נמצאו שרידים של כליל גרמיים, דגי ריאות כמו ארגנודוס ודמויי כריש כמו קסנקנתוס וליסודוס וכן סוגי חסרי חוליות מאובנים הכוללים חלזונות, צדפות וצדפונאים.
מבין הצמחים התגלו בתצורת צ'ינלה מעל 70 טקסונים. אלו כוללים ליקופודים דוגמת Chinlea והסלגינל Seleginella anasazia; שרכי עצים כדוגמת Itopsidema; מינים מהסדרה Bennettitales דוגמת Zamites powellii, שרכים כדוגמת Cladophlebis‏, Cynepteris lasiophora ו-Phlebopteris smithii, גינקגו דוגמת Baiera arizonica ו-Ginkgoites; מחטיים כדוגמת ערער (Araucarioxylon arizonicum; ידועים בעיקר מאובנים גדולים מפטריפייד פורסט, המגיעים לאורך של 60 מטרים.)‏, Arboramosa semicircumtrachea‏, Brachyphyllum‏, Dechellyia gormanii‏, Dinophyton‏, Masculostrobus clathratus‏, Pagiophyllum‏, Schilderia adamanica‏, ו-Woodworthia arizonica; ציקסאים כדוגמת Charmorgia, ו-Eoginkgoites davidsonii ושבטבטים דוגמת Neocalamites.
בנוסף לאלה התגלו עקבות מאובנים. בין השאר, טביעות רגליים של דו-חיים גדולים, ארכוזאורים כמו אנצ'יזאורוס, צלופיזיס ו-Rhynchosauroides
ועקבות של מספר פרוזאורופודים ודמויי יונקים. התגלו גם עקבות חסרי חוליות כמו תולעים טבעתיות, מעשירי רגל, מרבי-רגל וחרקים כמו דבוראים, חיפושיות ואף טרמיטים (שהמאובנים העתיקים יותר שלהם התגלו בצ'ינלה).
דוגמאות למבנים מאובנים:
Archeoentomoichnos קן של טרמיטים
Camborygma – מחילה של סרטנאים
Cylindricum – החרק שהשתמש במבנה זה כקן טרם זוהה
Scoyenia – שימש זחלים של חרק
שרידים ביולוגים נוספים מהתקופה הם ממצאי ענבר (הענבר העתיק ביותר שנתגלה באמריקה הצפונית), אבקות ונבגים מאובנים, המעידים על המגוון הביולוגי העצום וכן קופרוליטים (צואה מאובנת).
מאובנים > דוגמאות ליצורים שהתגלו בתצורות

אטוזאורים
Acaenosuchus geoffreyi
Calyptosuchus wellesi
דסמטוסוכוס Desmatosuchus smalli
דסמטוסוכוס Desmatosuchus spurensis
Heliocanthus chamaensis
Paratypothorax
Rioarribasuchus chamaensis
Stagonolepis
Typothorax
דו-חיים
Apachesaurus
קוסקינונודון (Koskinodon)
מטופוזאורוס (Metoposaurus fraasi)
דמויי ארכוזאורים
Acallosuchus rectori
Vancleavea campi
ארכוזאוריה
שובוזאורוס (Shuvosaurus)
פופוזאורוס (Poposaurus gracilis)
פוסטוסוכוס
Revueltosaurus callenderi
טרילופוזאורוס (Trilophosaurus dornorum)
תראפסידה
קטאיגידודון (Kataigidodon)
פלסירה (Placerias)
דמויי-תנינאים
הספרוסוכוס (Hesperosuchus agilis)
Parrishia mccreai
Sphenosuchus
פיטוזאוריה
Leptosuchus adamanensis
Leptosuchus crosbiensis
Pseudopalatus buceros
Pseudopalatus jablonskiae
Pseudopalatus macauleyi
Pseudopalatus pristinus
רוטיודון
סמילוסוכוס (Smilosuchus gregorii)
| דינוזאורים של תצורת צ'ינלה> דינוזאור/עקבות | דינוזאורים של תצורת צ'ינלה> מופע באתרים | דינוזאורים של תצורת צ'ינלה> הערות | דינוזאורים של תצורת צ'ינלה> תמונות | דינוזאורים של תצורת צ'ינלה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  שרידי ועקבות אנצ'יזאורוס |  מופע סטרטיגרפי בפרט פטריפייד פורסט, אריזונה  מופע סטרטיגרפי ברדונדה, קניון סלואן ופרט אבן חול שיפ פן. ייתכן גם בפרט רוק פוינט בניו מקסיקו |  | אנצ'יזאורוס |  |
|  קמפוזאורוס (Camposaurus arizonensis) |  מופע סטרטיגרפי בפרט מסה רודונדו, אריזונה |  שנוי במחלוקת. ייתכן שהוא מין של צלופיזיס |  |  |
|  שרידים לא מזוהים של צלופיזיסי |  מופע סטרטיגרפי בפרט פטריפייד פורסט, אריזונה  מופע סטרטיגרפי בפרט בול קניון, ניו מקסיקו |  מינים האפשריים כוללים: Coelophysis bauri‏, C. longicollis ו-C. willistoni |  |  |
|  צ'ינדזאורוס (Chindesaurus bryansmalli) |  מופע סטרטיגרפי בפרט פטריפייד פורסט, אריזונה  ייתכן שגם מופע סטרטיגרפי בפרט בול קניון, ניו מקסיקו |  ייתכן ששייכים למין Saturnalia tupiniquim |  |  |
|  צלופיזיס מהמין: C. bauri  C. longicollis |  מופע סטרטיגרפי בפרט פטריפייד פורסט, אריזונה ובפרט רוק פוינט, אריזונה |  | צלופיזיס |  |
|  גוג'ורזאורוס (Gojirasaurus quayi) |  מופע סטרטיגרפי בפרט קופר-קניון, ניו מקסיקו |  | גוג'ורזאורוס |  |
|  שרידים בלתי מזוהים של הררזאור |  מופע סטרטיגרפי בפרט בול קניון, ניו מקסיקו |  |  |  |
|  שרידי תרופוד בלתי מזוהה  עקבות תרופוד בלתי מזוהה |  מופע סטרטיגרפי בפרטים: סנטה-רוזה, פטריפייד פורסט, בלווטר קריק, רוק פוינט טגריטה קריק, ניו מקסיקו  נתגלו ביוטה ובניו מקסיקו. מופעים סטרטיגרפיים בפרטים רדונדה, סלואן קניון ואבן חול שיפ פן |  |  |  |
2006 בספרות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2006  בספרות |  |
< · 2004 · 2005 — 2006 — 2007 · 2008 · >
כל ערכי השנים בספרות במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספרות במאה ה-21 · פורטל הספרות
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2006 ונוגעים לתחום הספרות.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספרים חדשים נבחרים > סיפורת

צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה – חצי שמש צהובה
אילדפונסו פלקונס – הקתדרלה ליד הים
ג'ונתן ליטל – נוטות החסד
ריק ריירדן – פרסי ג'קסון וים המפלצות
סטיבן קינג – סלולרי
בובי הנדרסון – הבשורה של מפלצת הספגטי המעופפת
ולדימיר סורוקין – יום מחייו של אופריצ'ניק
ספרים חדשים נבחרים > סיפורת > מסתורין ופשע

מייקל קונלי – אקו פארק
נלסון דה מיל – אש תופת
תומאס האריס – חניבעל: מקור הרוע
סטיג לרסון – הנערה ששיחקה באש
ספרים חדשים נבחרים > סיפורת > רומנטיקה

סטפני מאייר – מולד הירח
אליזבת גילברט – לאכול, להתפלל, לאהוב
ספרים חדשים נבחרים > סיפורת > מדע בדיוני

קורמאק מקארתי – הדרך
פיטר ווטס – ראייה עיוורת
ספרים חדשים נבחרים > ספרי ילדים ובני נוער

אואן קולפר – ארטמיס פאול: המושבה האבודה
ג'ון גרין – שפע של קתרינות
טרי פראצ'ט – חרש החורף
ספרים חדשים נבחרים > ספרי עיון

ג'ימי קרטר – פלסטין: שלום ולא אפרטהייד
ריצ'רד דוקינס – יש אלוהים?
ברק אובמה – תעוזת התקווה
אלן קאר – הדרך הקלה להפסיק לעשן
נפטרו

4 בינואר – אירווינג לייטון, משורר קנדי (נולד ב-1912)
4 בפברואר – בטי פרידן, סופרת פמיניסטית יהודייה-אמריקאית (נולדה ב-1921)
11 בפברואר – פיטר בנצ'לי, סופר אמריקאי (נולד ב-1940)
21 בפברואר – גנאדי אייגי, משורר ומתרגם צ'ובשי בשפות רוסית וצ'ובשית (נולד ב-1934)
22 בפברואר – הילדה דומין, סופרת גרמנייה (נולדה ב-1909)
24 בפברואר – אוקטביה א. באטלר, סופרת מדע בדיוני אמריקאית (נולדה ב-1947)
27 במרץ – סטניסלב לם, סופר מדע בדיוני יהודי-פולני (נולד ב-1921)
3 באפריל – מוחמד אלמאע'וט, משורר וסופר סורי (נולד ב-1934)
8 באפריל – חרארד רווה, סופר ומשורר הולנדי (נולד ב-1923)
13 באפריל – מיוריאל ספארק, סופרת סקוטית (נולדה ב-1918)
25 באפריל – ג'יין ג'ייקובס, עיתונאית וסופרת אמריקנית-קנדית (נולדה ב-1916)
9 במאי – יז'י פיצובסקי, משורר, סופר ומתרגם פולני (נולד ב-1924)
17 ביולי – מיקי ספיליין, סופר מתח אמריקאי (נולד ב-1918)
28 ביולי – דייוויד גמל, סופר בריטי של פנטזיה הרואית (נולד ב-1948)
21 באוגוסט – ס. יזהר, סופר ישראלי (נולד ב-1916)
25 באוגוסט – סילבה קפוטיקיאן, משוררת ארמנית (נולדה ב-1919)
30 באוגוסט – נגיב מחפוז, סופר מצרי, חתן פרס נובל לשנת 1988 (נולד ב-1911)
1 בספטמבר – ג'ורג' פאלודי, משורר, סופר ומתרגם הונגרי (נולד ב-1910)
1 בנובמבר – ויליאם סטיירון, סופר אמריקאי (נולד ב-1925)
9 בנובמבר – אלן ויליס, עיתונאית ופובליציסטית אמריקאית (נולדה ב-1941)
10 בנובמבר – ג'ק ויליאמסון, סופר מדע בדיוני אמריקאי (נולד ב-1908)
פרסים

פרס נובל לספרות: אורהאן פאמוק
פרס מאן בוקר: קירן דסאי, "The Inheritance of Loss"
פרס לסיפורת מאת נשים: זיידי סמית', "On Beauty"
בטי פרידן
אופיר הובר

| --- | --- |

הובר (בלבן) במדי הפועל חיפה, 2017
 לידה:  26 בספטמבר 1990 (בן 34) קדימה ישראל ישראל
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  1.98 מטר
 קבוצות כשחקן
 2007–2008 2008–2009 2009–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2015 2015–2017  2017–2018 2018–2019  2019–:  הפועל לב השרון מכבי רמת גן הפועל לב השרון הפועל מרנין קריית-טבעון מכבי הוד השרון עירוני נהריה הפועל גלבוע גליל הפועל חיפה מכבי עירוני רחובות  בית"ר כפר יונה
 הישגים כשחקן
 אליפות הליגה הלאומית 2013/14, 2015/16
אופיר הובר (נולד ב-26 בספטמבר 1990 בקדימה) הוא שחקן כדורסל ישראלי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בית"ר כפר יונה מהליגה הארצית. גובהו 1.98 מטר.
ביוגרפיה

הובר נולד וגדל ביישוב קדימה שבשרון ואת דרכו החל בקבוצת הילדים והנוער של מועדון הכדורסל של הפועל לב השרון בגיל 17 זומן לראשונה לקבוצת הבוגרים והחל את הקריירה המקצועית.
בקיץ 2008, בעוד גילו הוא פחות מ-18, חתם במכבי רמת גן מליגת העל בכדורסל. למרות החתימה בקבוצה מהליגה הראשונה, הובר כמעט ולא שותף באותה עונה, בסיום העונה עזב הובר את רמת גן וחזר לקבוצת נעוריו הפועל לב השרון. הובר חתם בקבוצה לשנתיים בהן שותף כמעט בכל המשחקים כאשר הוא שומר על ממוצע נקודות מרשים של 13.7 בעונה הראשונה ו-28 בעונה השנייה ושומר על ממוצע של 4 ריבאונדים למשחק למשך שתי עונות.
לאחר שתי עונות במדי לב השרון עזב הובר את הקבוצה וחתם במרנין טבעון בתקוה להיות שחקן מוביל בקבוצה, במהלך העונה הרבה הובר לשחק ושמר על ממוצע נקודות של 15.8 וממוצע של 6 ריבאונדים, לרוב בהגנה, מעונה זו התקבע הובר כשחקן הגנה אשר מרבה לחטוף כדורים ולקלוט כדורים חוזרים.
בעונת 2012/2013 חתם במכבי הוד השרון. אף על פי שבעונה זו לא הרבה לשחק ושותף רק ב-10 משחקים הרבה הובר לקלוע ושמר על ממוצע מהגבוהים בליגה: 29.5 נקודות וממוצע של 6 ריבאונדים. בסיום אותה עונה, לאחר שלא הרבה לשחק, עזב הובר את הוד השרון ועבר לעירוני נהריה. במדי נהריה הובר פרח, כאשר שותף בכל משחקיה בליגה הלאומית. הוא קלע בממוצע 25.6 נקודות ו-4.5 ריבאונדים נחשב לשחקן מצטיין. בסיום העונה, לאחר שנהריה זכתה באליפות הליגה, העפילה הקבוצה לליגת העל, והובר הוחתם לעונה נוספת.
בעונת 2014/2015 הרבה הובר לשחק אך לא הרבה לקלוע ואף על פי ששותף בכל המשחקים באותה עונה, קלע רק 9.8 נקודות בממוצע. בהגנה המשיך הובר להצטיין כששמר על ממוצע של 5 ריבאונדים. בסיום אותה עונה עזב הובר את נהריה ועבר לשחק בקבוצת הפועל גלבוע גליל מהליגה הלאומית, בעונתו הראשונה בקבוצה הרבה הובר לשחק ולהרשים הוא סייע לקבוצה לסיים את הליגה הסדירה במקום הראשון ולנצח בסדרת הפלייאוף ובסיום העונה העפילה גליל גלבוע לליגת העל.
בסיום אותה המשיך הובר עם גליל גלבוע לליגת העל, במהלך אותה עונה הובר לא הרבה לשחק ולקלוע ושותף לכ-10.9 דקות למשחק כשממוצע הנקודות שלו הוא 1.9.
בסיום אותה עזב הובר את גליל גלבוע וחתם בהפועל חיפה מהליגה הלאומית בכדורסל בה העמיד ממוצעים של 7.3 נקודות, 5.1 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק, באותה העונה הקבוצה סיימה במקום ה-13 המוביל לליגה הארצית.
ב-17 ביולי 2018, חתם הובר לעונה במכבי רחובות ובסיום העונה סיימה הקבוצה במקום ה-13 המוביל לליגה הארצית.
ביוני 2019 חתם בבית"ר כפר יונה מהליגה הארצית
הובר מתגורר בחיפה. אחיו הוא שחקן הכדורסל רועי הובר המשחק בהפועל חולון מליגת העל.
הערות שוליים

↑  כפיר חודרה, ‏סטורם וורן חתם בב"ש, אופיר הובר בהפועל חיפה, באתר ONE‏, 5 ביולי 2017
↑  ארצית: כפר יונה מכוונת גבוה
הקונגרס הערבי-פלסטיני

בול "פלסטין לערבים", בערך של 1 מיל, שהונפק בשנות ה-20 במימון הוועד הפועל הערבי. בולים אלו נמכרו על מנת לגייס כספים לקונגרס.
הקונגרס הערבי-פלסטיני (בערבית: אַל־מֻאְתַמַר אַל־עַַרבִּי אַל־פִלַסְטִינִי אַל־עַאם) היה סדרת כינוסים של ההנהגה הפוליטית הפלסטינית בתקופת המנדט. הקונגרס התכנס שבע פעמים בין 1919 ל-1928. שלטונות המנדט הבריטי סירבו להכיר בו כגורם מייצג של האוכלוסייה הערבית של ארץ ישראל. עם זאת, הוועד הפועל הערבי שקם כאחת מהחלטות הקונגרס השלישי ב-1920, ייצג את ערביי הארץ מול שלטונות המנדט עד אמצע שנות ה-30 של המאה ה-20.
לקונגרס מעולם לא נערכו בחירות כלליות. לקראת התכנסות הוועידות שלו, היו חברי ההנהלה של האגודה המוסלמית-נוצרית המקומית או אגודה אחרת שפעלה באותו מקום כמסגרת לפעילות לאומית, מתכנסים ובוחרים מספר פעילים מקומיים כצירים לוועידה. שיטה זו גרמה לספק מצד השלטון הבריטי בדבר מידת הייצוגיות של המסגרת הזאת.
הקונגרס הראשון, ירושלים 1919

הקונגרס הראשון כונס על ידי חברי האגודות המוסלמיות-נוצריות מרחבי הארץ. הוא התכנס בין ה-27 בינואר ל-10 בפברואר 1919 בירושלים.
הוועידה הייתה צריכה להיפתח ב-25 בינואר, אולם לא כל הצירים הגיעו בזמן שנקבע והדיונים התחילו רק ב-1 בפברואר. בקונגרס השתתפו 29 או 30 צירים (לפי הדו"ח הבריטי: 27 צירים) מערי הארץ, אולם מעכו, חברון ובאר שבע לא הגיעו צירים, למרות שהוזמנו. בין הצירים היו עיזאת דראוזה ויוסף אל-עיסא, עורך העיתון פלסטין.
הנוצרים היוו 20% מצירי הוועידה ומחצית מצירי ירושלים, בעוד שמספרם באוכלוסייה היה אז עשירית ממספר המוסלמים.
נשיא הוועידה היה נשיא האגודה המוסלמית-נוצרית בירושלים, עארף א-דג'אני.
הוועידה החליטה על ניסוח תזכיר לועידת השלום בפריז, המנמק את שלילת הציונות. כעבור שני ימי דיונים נוספים, גובש מסמך שכלל חמש החלטות:
"אנו רואים את פלסטין כחלק מסוריה הערבית, שהרי מעולם לא הופרדה ממנה. אנו קשורים עמה בקשרים לאומיים, דתיים, לשוניים טבעיים, כלכליים וגאוגרפיים".
הצהרת "שר החוץ הצרפתי, שלצרפת יש זכויות בארצנו... היא משוללת יסוד... מטרותינו ושאיפותינו מתבטאות אך ורק באחדותנו הערבית ובעצמאותנו המלאה".
"רצוננו הוא שמחוזנו, 'סוריה הדרומית' או פלסטין, לא יופרד מהממשלה הסורית הערבית העצמאית ושאיפתנו להיות חופשיים מכל השפעה וחסות זרות".
"אנו רואים כבטלים ומבוטלים כל הבטחה או חוזה שנעשו ביחס לארצנו ולעתידה".
"ממשלת הארץ" תבקש סיוע בריטי, כל עוד אינו מפר את העצמאות והאחדות הערבית, ותקיים ידידות עם בעלות הברית
הקונגרס ביקש לשגר משלחת מטעמו לוועידת השלום בפריז, על מנת לייצג את עמדת הערבים תושבי פלסטין, אך הממשל הצבאי הבריטי מנע זאת מהם ומנע פרסום כרוזים המודיעים על החלטות הקונגרס לציבור. משלחת מטעם הקונגרס נשלחה לקונגרס הערבי הסורי, שהתכנס ביוני אותה שנה בדמשק. כן התקבלה החלטה להתכנס כל שלושה חודשים.
הקונגרס השני, 1920

המחברים הערביים עיסא אל-ספרי ואמין סעיד מספרים כי "הוועידה הפלסטינית השנייה" התקיימה בדמשק ב-27 בפברואר 1920 והשתתפו בה הפעילים הפלסטינים שכבר ישבו שם.
במרץ 1920 נערך בדמשק הקונגרס הכלל-סורי השני, בו נטלו חלק הפלסטינים שהשתתפו בקונגרס הכלל-סורי הראשון ביולי 1919.
בעקבות החלטת ועידת סן רמו באפריל על מסירת ארץ ישראל לשלטון מנדט בריטי ופרסומה הרשמי של הצהרת בלפור בארץ ישראל, החל ארגון של ועידה פלסטינית של כל סניפי האגודות המוסלמיות-הנוצריות בחודש מאי בשכם, בעוד הקונגרס הסורי עדיין פועל בדמשק. אולם השלטון הבריטי, שחשש מכינוס כזה זמן קצר לאחר המאורעות באפריל, לא הסכים לקיומו.
על פי יעקב שמעוני, הוועידה הערבית הסורית (הקונגרס הסורי הלאומי) שנתכנסה בדמשק ביוני 1919, והוועידה הערבית השנייה שנתכנסה גם היא בדמשק, ב-27 בפברואר 1920, נחשבות לראשונה והשנייה במניין הוועידות הפלסטיניות ובשתיהן השתתפו גם עסקנים פלסטינים. על פי חגי ארליך, "הקונגרס הלאומי הסורי" נתכנס לראשונה ב-6 ביוני 1919, והוועידה הפלסטינית הראשונה נתכנסה בדמשק ב-8 ביוני 1919. אולם לדברי יהושע פורת, הוועידה הראשונה הייתה זו שנתכנסה בינואר 1919, ואילו השנייה הייתה זו שהוחלט לכנסה בשכם במאי 1920 אך המינהל הצבאי אסר לקיימה.
לדברי אילן פפה, לעומת זאת, הקונגרס השני התכנס בארץ ישראל ב-31 במאי 1920 בחשאי, עקב המגבלות שהטיל שלטון המנדט על כינוסים פוליטיים ערביים. החלטות הקונגרס גינו את החלטות ועידת סן רמו ובפרט את החלת הצהרת בלפור בכתב המנדט.
הקונגרס הרביעי, ירושלים 1921

הקונגרס הרביעי נתכנס לישיבתו הראשונה בירושלים ב-29 במאי 1921. כמו בוועידה השלישית, גם בוועידה הרביעית לא היה זכר ל"סוריה הדרומית". מוסא כאזם אל-חוסייני דאג שנושא מאורעות תרפ"א בתחילת אותו חודש לא ידון במליאה. הוועידה דנה בבחירת משלחת לניהול משא ומתן עם בריטניה בשם "העם הערבי של פלסטין".
ב-2 ביוני הוחלט להרכיב את המשלחת באמצעות בחירות. נבחרו שישה חברים: מוסא כאזם אל-חוסייני (50 קולות), תופיק חמאד (48), אמין אל-תמימי (45), מועין אל-מאדי (41), פואד סעד (מנהיג העדה היוונית-קתולית בחיפה, 31) ואבראהים שמאס (אורתודוקסי מירושלים, 29). כמזכירי המשלחת נבחרו רוחי עבד אל-האדי ושבלי אל-ג'מל (פרוטסטנטי מירושלים), אולם בסופו של דבר סעד ועבד אל-האדי לא יצאו. ב-19 ביולי יצאה המשלחת ללונדון ובדרך נפגשה ברומא עם האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר. באוגוסט החלה לקיים בלונדון פגישות ולהחליף אגרות עם ראשי משרד המושבות, אולם לא הוכרה רשמית כמייצגת את האוכלוסייה הערבית בארץ ישראל. באותו חודש נפגשה שלוש פעמים עם שר המושבות, וינסטון צ'רצ'יל, אך לא הצליחה להפגש כמתוכנן עם צירי חבר הלאומים בז'נבה.
חברי המשלחת סירבו בתוקף להיפגש עם חיים ויצמן ונציגי ההסתדרות הציונית, אך הסכימו להיפגש עם פנחס רוטנברג, מתוך הנחה שהוא מייצג את המתונים ביישוב היהודי בארץ ישראל. ב-30 באוגוסט נפגש איתו שמאס ואל-מאדי. לאחר הפגישה שלח רוטנברג מכתב סיכום לראש המשלחת, אל-חוסייני, וביקש ממנו לתמוך בהקמת מפעל החשמל שלו, על בסיס ההבהרות שעלו בפגישה, אלא שב-17 בספטמבר התקבלה תגובתו הרשמית של חוסייני, בה נאמר: "בני עמנו לא יראו כחוקי כל זיכיון, אם לא יובא קודם־לכן לאישור כל האוכלוסייה של פלשתינה... דבר לא גורם לנו אושר כה רב, כמו מפעלים התורמים לרווחתה ולעושרה של פלשתינה, אך אנו משוכנעים כי ראוי לתת לנו הזדמנות ליטול על עצמנו מפעלי פיתוח אלה".
הנציב העליון הרברט סמואל הבטיח לקונגרס כי בריטניה לעולם לא תכפה מדיניות בניגוד לאינטרסים הכלכליים, הדתיים או הפוליטיים של הערבים.
ביולי 1922 סיימה המשלחת הפלסטינית הראשונה ללונדון את פעילותה בכישלון. בסוף אותו חודש אושר המנדט הבריטי על ארץ ישראל בחבר הלאומים. כתב הסמכות של המשלחת הצריך אישור מוקדם של הוועידה לכל הסדר שהמשלחת עשויה הייתה להגיע אליו. הצורך הזה החליש את המתונים, שחששו שיוקעו על ידי הקיצוניים בפני הוועידה כבוגדים. לדברי יהושע פורת, כתב הסמכות הזה העיד על חוסר אמון הדדי בין הציבור ומנהיגיו והיה אופייני למידה הקטנה של האינטגרציה שהאוכלוסייה הפלסטינית נמצאה בה באותה תקופה.
הקונגרס החמישי, שכם 1922

התוכנית המקורית הייתה לכנס את הוועידה החמישית ב-20 ביולי 1922 ביפו, אולם המועד נדחה בשל האיחור שבשיבת המשלחת הפלסטינית מאירופה.
טרם כינוס הקונגרס נערכו פעולות לגיוס כספים והעלאת מודעות כגון שביתה כללית בין ה-21 ל-22 ביולי ומכירת בולים ועליהם איור של כיפת הסלע וכנסיית הקבר והסיסמה "פלסטין לערבים" בערבית ובאנגלית.
ראשי הוועד הפועל הערבי לא רצו בהשתתפות הנשאשיבים ותומכיהם בוועידות, וכשניסה "המועדון הספרותי" להשתתף בוועידה החמישית, מנע זאת ממנו הוועד הפועל, ונציג המועדון, ד"ר עזת טנוס, לא נתקבל אליה.
הקונגרס החמישי נפתח בשכם ב-22 באוגוסט 1922. נשיא הקונגרס ומנהיג המשלחת לאירופה, מוסא כאזם אל-חוסייני, גינה את התסיסה האנטי-בריטית וכל שימוש באלימות, מתוך אמונה שהערבים יכולים להשיג הישגים באמצעות דיפלומטיה.
בוועידה נתקבלו 18 החלטות. ההחלטות כללו:
החרמת הבחירות למועצה המחוקקת (שהייתה אמורה לקום במסגרת שלטון המנדט)
כינון משרד אינטרסים בלונדון
החרמת סחורות יהודיות, כולל חשמל מחברת החשמל הארץ-ישראלית של פנחס רוטנברג
גינוי ובקשה לאסור עלייה יהודית
הגשת בקשה רשמית לביטול כינון הבית הלאומי לעם היהודי
הכח שדחף להחרמת הבחירות למועצה המחוקקת היו החוגים הצעירים המיליטנטיים. בוועידה הוצעו אמצעים שונים למימוש ההחרמה ושלושה מהם נתגלו אחר כך כיעילים מאד: על המשלחות ללונדון ולחיג'אז הוטל לנהל ברחבי הארץ תעמולה נגד הבחירות; נקבע כי יש להדריך את האימאמים במסגדים, שיתאימו את דרשות יום השישי שלהם לנושא; וכי יש לדרוש מהמוח'תארים של הכפרים התחייבויות בכתב שכפריהם לא ישתתפו בבחירות.
בשנת 1921 חל גידול עצום ברכישת קרקעות על ידי יהודים, מה שהביא מספר צירים להעלות את הנושא לדיון בוועידה, אולם לא נתקבלה שום החלטה, מלבד מינוי ועדה שתבחן את שאלת העברת קרקעות ליהודים.
הוועידה החמישית הייתה בעלת אופי קיצוני יותר מזה של קודמתה. צירי הוועידה נשבעו "להמשיך במאמצים למען עצמאות" ולא להסכים "לבית הלאומי היהודי ולהגירה היהודית". בנוסח השבועה הוגדרו משתתפי הוועידה כ"צירי העם הערבי הפלסטיני".
הקונגרס השישי, יפו 1923

סיסמת הקונגרס השישי, שהתכנס ביפו בין ה-16 ל-23 ביוני 1923 הייתה "אין מיסוי ללא ייצוג" אך הקריאה למרד מיסים שנדונה בו, לא הוכרעה ולא התקבלה כהחלטה. הקונגרס החליט לשלוח משלחת נוספת ללונדון. למרות ניסיונות חוזרים, לא הצליח הוועד הפועל הערבי לכנס ועידה שביעית במשך מספר שנים. גרמו לכך חוסר התוצאות של המשא ומתן הערבי-בריטי בשנים 1921–1923; התנהלות הממשל הארץ-ישראלי שנכנסה לשגרה, בהשתתפותו ובהסכמתו השקטה של רוב הקהל הערבי, על אף התנגדות מנהיגיו; המאבקים הקשים בין תומכי הקו המתון לבין הקיצוניים ובין סיעות ההמג'ליסיון והמעארדיון, שהקשו על גיבוש אחדות על-מפלגתית וממשלו התקיף של הנציב הרברט פלומר, שתגמל שקט והעניש בחומרה מפירי סדר.
הקונגרס השביעי, ירושלים 1928

לאחר הפסקה בת 5 שנים התכנס ב-20 ביוני 1928 הקונגרס השביעי והאחרון, באולם בית הספר רודת אל-מעארף בירושלים. השתתפו בו 227 צירים, ביניהם רק 28 ייצגו את ירושלים וכפריה.
בעקבות הסדר מוקדם בין תומכי הוועד הפועל והמועצה המוסלמית העליונה לבין האופוזיציה, נקבעו הצירים בכל מקום במשא ומתן מוקדם בין הנכבדים המקומיים של שני המחנות, כך שיהיה שוויון מספרי בין שני הצדדים. ועידה זו הייתה הייצוגית ביותר מבין כל הוועידות.
החלטתה המרכזית של הוועידה השביעית סימנה מהפך בעמדה הערבית. לאחר שבראשית שנות ה-20 טירפדו מהלך לכינונו של גוף מחוקק הרי הפעם העלו את הדרישה לכינון גוף מחוקק ייצוגי, בדומה לגופים שהוקמו בארצות המנדט האחרות. כדי לקדם את האפשרות הזו, היא נמנעה מלקבל החלטה מפורשת הקוראת לעצמאות או מתנגדת למנדט והצהרת בלפור, וזאת כדי להפיס את דעתם השלילית של היהודים לגבי רעיון הגוף המחוקק הייצוגי. הדרישה שיצאה מהקונגרס האיצה פולמוס בציבור היהודי בארץ בנוגע לעמדה שיש לגבש כלפיה, בעיקר בקרב החוגים שגילו הבנה לתביעות הערבים ובראש ובראשונה אנשי ברית שלום. הדילמה שהעמידה שאלת השלטון הייצוגי בארץ ישראל העסיקה גם את הגופים הרשמיים הציוניים – הוועד הלאומי וההנהלה הציונית. מן הצד האחד דחיית הדרישה משום שהקמתה של מועצה מחוקקת בעלת רוב ערבי עלולה להביא כליה על הבית הלאומי היהודי, ומצד האחר החשש ליצור את הרושם, כי היהודים מתנגדים לייצוג דמוקרטי. ב-4 בספטמבר 1928 החליטה ההנהלה הציונית בלונדון לאחר דיון בתזכירו של קולונל קיש בעניין, לשלוח שאלון לאישים בעלי דעות מייצגות בתנועה הציונית במגמה לגבש עמדה ב'שאלה הערבית'. המסקנה שעלתה מן המשאל ומצאה ביטוייה בהחלטת ההנהלה הציונית בארץ הייתה פשרה בין הדעות: מחד דחייה אסטרטגית של רעיון המועצה המחוקקת ומאידך, טקטיקה כפולה של הכרזה על הסכמה לרעיון בדבר ייצוג האוכלוסייה אך דחיית הרעיון בשל המצב בארץ.
בוועידה זו חודשה פעילותו של הוועד הפועל.
הקונגרס החליט על הקמת ועד פועל בן 48 חברים ועל שליחת משלחת נוספת ללונדון, אולם לא הצליח להתגבר על חוסר האחדות הפנימית.
הוא החליט "לברך את המשלחת הסורית-הפלסטינית באירופה ולהפציר בה שתמשיך לתבוע את זכויות העמים הסורי והפלסטיני".
אופי החלטות הוועידה והרכב הוועד הפועל ביטאו את ניצחון האופוזיציה והדרך המתונה, אולם היא כללה גם סימנים מבשרים לעליית כוחם של גורמים חדשים, צעירים ורדיקליים.
סופו של הקונגרס

לקו המדיני המוסלמי-נוצרי המתון יחסית של הקונגרס קמו מתנגדים רבים שדרשו פעולה רדיקלית יותר. המסגרת העיקרית בה מצאו בית ארגוני הייתה המועצה המוסלמית העליונה בראשות המופתי של ירושלים חאג' אמין אל-חוסייני שריכזה עוד ועוד כוח וסמכויות. ב-1934, עם מותו של מוסא כאזם אל-חוסייני, שעמד בראש הקונגרס והיה הדמות המרכזית בו, לא נמצא לו יורש מוסכם. יעקוב פראג' הנוצרי, שנבחר כנשיא מכהן, לא התקבל והקונגרס התפורר למעשה.
ראו גם

הקונגרס הלאומי הסורי
הוועד הפועל הערבי
התנועה הלאומית הפלסטינית
לקריאה נוספת

יעקב שמעוני, ערביי ארץ־ישראל, תל אביב תש"ז, עמ' 278–280, 282–283.
יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1929-1918, עם עובד, תל אביב, 1976.