stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארבעה חדרים
תקציר העלילה > הפנטהאוז – "האיש מהוליווד"

תסריט ובימוי: קוונטין טרנטינו, לפי "האיש מהדרום" (Man from the South), סיפור קצר מאת רואלד דאל (בפרק זה מוזכר העיבוד לטלוויזיה - פרק מ"אלפרד היצ'קוק מגיש", בכיכובם של פיטר לורה וסטיב מקווין, ששודר לראשונה ב-1960).
בפנטהאוז נמצא הבמאי המפורסם צ'סטר רַאשׁ (טרנטינו) שחגג כל הלילה את הצלחת סרטו החדש יחד עם חבריו נורמן (פול קלדרון), ליאו (ברוס ויליס) ואנג'לה (מהסיפור "האיש הלא נכון"). טד מביא את הזמנותיהם: בול-עץ, דונאט, פקעת חוטי מְשִׁיחָה, שלושה מסמרים, קלאב סנדוויץ', דלי קרח וגרזן חד. טד מוזמן להכריע בהתערבות: נורמן התערב עם הנוכחים שיוכל להצית את ה"זיפו" שלו עשר פעמים ברצף. אם נורמן יצליח, הוא יזכה במכונית ה"שברולט שבל" של צ'סטר, אבל אם ייכשל, הזרת של נורמן תיכרת. טד מתבקש להניף את הגרזן למקרה שנורמן ייכשל. הוא אומר שהם שיכורים, ונורמן עונה שאם לא היו שיכורים, לא היו מתערבים. צ'סטר מוסיף שבמקרה של כריתת הזרת, יהיה אפשר לשים אותה בקרח ולחבר אותה מחדש. טד מתכוון לעזוב, אבל צ'סטר משכנע אותו תמורת דְמֵי קְדִימָה בסך 100 דולר, ועוד 1000 דולר אחרי ביצוע המשימה. הזיפו לא נדלק בפעם הראשונה, טד כורת את הזרת של נורמן באיבחה, אוסף את הכסף ויוצא למעלית בצעדים נמרצים. עוד רשימת הקרדיטים מתגלגלת על המסך, צ'סטר וליאו נאבקים להכניס את נורמן הצורח למעלית בדרכם לבית החולים.
ליהוק > עובדים בבית המלון

טים רות' – שרת ("בל-בוי"/"בל-הופ") מתחיל
מארק לורנס – שרת
קווין תומאס הלרמן – נער שרת
ליהוק > "המרכיב החסר"

איון סקיי – אווה
מדונה – אלספת'
סאמי דייוויס – ג'זבל
ולריה גולינו – אתנה
לילי טיילור – רייבן
אלישה ויט – קיווה
אמנדה דה קדנט – דיאנה
ליהוק > "האיש הלא נכון"

דייוויד פרובל – זיגפריד
ג'ניפר בילס – אנג'לה
פול סקמפ – תיאודור האמיתי
לורנס בנדר – יאפי ארוך-שיער
ליהוק > "השובבים"

אנטוניו בנדרס – בעל
טאמלין טומיטה – אשה
לאנה מק'קיסאק – שרה
דני ורדוזקו – חואנצ'ו
סלמה הייק – בחורה רוקדת בטלוויזיה
ליהוק > בבית של בטי

קתי גריפין – בטי
מריסה טומיי – מרגרט
ג'ולי מק'קלין – ג'ינג'ית משמאל
לורה ראש – ג'ינג'ית מימין
ליהוק > "האיש מהוליווד"

קוונטין טרנטינו – צ'סטר ראש
פול קלדרון – נורמן
ג'ניפר בילס – אנג'לה (מ"האיש הלא נכון")
ברוס ויליס (ללא קרדיט) – ליאו
קימברלי בלייר (ללא קרדיט) – פרוצה
הצלבות בין חדרים

ארבעת מקטעי הסרט מוצגים באופן כרונולוגי מלבד "השובבים", שאירועיו נחלקים לשניים: לפני "האיש הלא נכון", ולאחריו. כמה הצלבות קושרות בין המקטעים:
ב"האיש הלא נכון", טד מזכיר את הטקס של המכשפות מסוויטת ירח הדבש, באומרו: " עניין מוזר עם וודו".
בתחילת "השובבים", טד נראה כשבידו שני דובדבנים מ"המרכיב החסר".
ב"השובבים", שרה מתקשרת לחדר אקראי במלון, והאיש שעונה הוא זיגפריד מ"האיש הלא נכון".
אנג'לה, בגילומה של ג'ניפר בילס, מופיעה בשני מקטעים: ראשית, ב"האיש הלא נכון", ואחר כך ב"האיש מהוליווד".
כאשר טד מתקשר לבטי כדי להתפטר מעט לפני תחילת "האיש מהוליווד", הוא מספר את אירועי שלושת המקטעים הקודמים.
הפקה

"ארבעה חדרים" צולם בין התאריכים 10 בנובמבר – 22 בדצמבר 1994, רובו ככולו בבית המלון "שאטו מרמון" (Chateau Marmont) שנמצא בשדרות סאנסט 8221 בהוליווד.
מוזיקה

פסקול הסרט כולל מוזיקה שהולחנה ובוצעה בידי להקת מוזיקת טרקלינים (אנ') בשם "קומבסטיבל אדיסון" (Combustible Edison) שפעלה בשנות ה-90 של המאה ה-20. מוזיקה נוספת הולחנה ובוצעה בידי המוזיקאי המקסיקני חואן גרסיה אסקיוול (אנ'), ובסך הכל – 29 קטעים. שיר הנושא, "Vertigogo", בביצוע סולנית הלהקה ליז קוקס, הוגש לבחינת מועמדות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, אך נדחה בנימוק שהמילים סתומות.
אלבום הפסקול המקורי הופץ על ידי חברת "אלקטרה רקורדס".
הפצה והכנסות

הקרנת הבכורה של "ארבעה חדרים" התקיימה ב-16 בספטמבר 1995 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ב-25 בדצמבר הופץ ל-319 בתי קולנוע ברחבי ארצות הברית, וב-20 באפריל 1999 הופץ הסרט לצפייה ביתית. ההכנסות ברחבי העולם הסתכמו ב-4,257,354.
ביקורות

באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes קיבל הסרט 14% בלבד של דעות חיוביות בשקלול של 44 ביקורות, וסיכום הביקורות היה ש"ארבעה חדרים" מגיע עם טוֹנָה של כישרון משני עברי המצלמה, אבל מסתכם רק ביצירה אנתולוגית לא-מאוזנת במיוחד וחסרת השראה באופן מחריד.
רוג'ר איברט נתן לסרט שני כוכבים מתוך חמישה, וכתב שארבעת החלקים לא שווים באיכותם: "השובבים" שווה צפייה, עם בנדרס המבדח בפרודיה על תפקידי המאצ'ו שלו, וסצנת מציאת הגופה כסלפסטיק ברמה גבוהה ביותר. "האיש מהוליווד" נסבל אך זניח, סובל מבעיות עיתוי ונראה שהוכן ברישול. הרעיון של טרנטינו לעשות סאטירה על עצמו נכון, אבל נראה שטרנטינו בעצמו לא מבין מדוע הוא מצחיק. שני הפרקים האחרים מאכזבים וכלל לא עושים את העבודה. ג'נט מסלין שצפתה בהקרנה מוקדמת, כתבה ב"ניו יורק טיימס" שהסרט הוא פיאסקו שמקלקל קריירות למרות כמה שחקנים טובים והופעות קמע של כוכבים. על טים רות' כתבה מסלין שהמשחק שלו הוא מחווה גרועה ומוגזמת לג'רי לואיס, "השובבים" הוא החלק הטוב ביותר יחסית לשלושת האחרים הגרועים, וכן ציינה שהקהל קבע שיא במירוץ לעבר דלתות היציאה.
ג'יימס ברארדינלי נתן לסרט שני כוכבים מתוך ארבעה, ותיאר אותו כאחת האכזבות הגדולות של 1995, ואילו האל הינסון מה"וושינגטון פוסט" כתב שהסרט מציג את עצמו כשגיאה במאמץ ובאגרסיביות, עד שהצופה נרתע לאחור בכיסאו. לעומתם, ריאן בריי טען שזה סרט שאי אפשר להסביר, אלא צריך לראות. לדעתו, "ארבעה חדרים" משול לתבשיל שהוקדח בגלל טבחים רבים מדי. עם זאת, הסרט סובל מהערכת חֶסֶר, ואף על פי שהוא נעדר סגנון בימוי מובהק, יש בו שפע של בידור שמצדיק צפייה.
מדונה קיבלה את פרס פטל הזהב לשחקנית המשנה הגרועה ביותר על משחקה בתפקיד אלספת', בטקס שהתקיים ב-24 במרץ 1996, ובמסגרת פרסי MTV שהוענקו בשנת 1996 באולפני וולט דיסני שבברבנק, קליפורניה, היה "ארבעה חדרים" מועמד לפרס "הכריך הטוב ביותר בסרט", בזכות הקלאב סנדוויץ' שבפרק "האיש מהוליווד". הפרס הוענק באופן חד-פעמי באותה שנה, וזכה בו "עישון" שביימו ויין ואנג ופול אוסטר.
הערות שוליים

↑  Image gallery for Four Rooms. Film Affinity. Retrieved december 6, 2019
↑  Four Rooms (2005) Filming & Production. IMDb. Retrieved December 5, 2019
↑  Neil, Jamie. Chateau Marmont – On The Big Screen. Wine, Travek and Song Blog, March 20, 2018
↑  Four Rooms. Soundtrack.Net. Retrieved December 6, 2019
↑  Four Rooms (1995). soundtrack Collector. Retrieved December 6, 2019
↑  Vertigogo (Openung Theme) Lyrics. Musicmatch. Retrieved December 6, 2019
↑  TOP SCORES #9: COMBUSTIBLE EDISON & FOUR ROOMS (1995). Tracks and Fields. Retrieved december 6, 2019
↑  Four Rooms (1995) Company Credits. IMDb. Retrieved december 6, 2019
↑  Four Rooms (1995) Release Info. IMDb. Retrieved December 9, 2019
1 2  FOUR ROOMS. Rotten Tomatoes. Retrieved December 9, 2019
↑  Four Rooms. Box Office Mojo. Retrieved December 9, 2019
↑  Ebert, Roger. FOUR ROOMS. RogerEbert.com, december 25, 1995
↑  Maslin, Janet. FILM REVIEW;Hellish Guests in Kinky Spats in 'Four Rooms'. The New York Times, December 26, 1995
↑  Berardinelli, James. Four Rooms. ReelViews. Retrieved December 10, 2019
↑  Hinson, Hal. ‘Four Rooms’. Wasington Post, december 25, 1995
↑  Bray, Ryan. ‘Four Rooms’ combines four great directors. Marquette wire, February 24, 2005
↑  Today In Madonna History: March 24, 1996. Today In Madonna History. Retrieved December 9, 2019
↑  Roth, Madeline. for one year, this insanely random movie awards category was real. MTV, April 12, 2015
| קוונטין טרנטינו |
| --- | --- | --- |
| סרטים שכתב וביים | כלבי אשמורת (1992) • ספרות זולה (1994) • ג'קי בראון (1997) • להרוג את ביל (2003) • להרוג את ביל 2 (2004) • חסין מוות (2007) • ממזרים חסרי כבוד (2009)  • ג'אנגו ללא מעצורים (2012) • שמונת השנואים (2015) • היו זמנים בהוליווד (2019) |  |
| סרטים שכתב | רומן על אמת (1993) • רוצחים מלידה (1994) • מצאת החמה עד צאת הנשמה (1996) |  |
| שונות | יום הולדתו של חברי הטוב ביותר (1987) • ארבעה חדרים (1995) • עיר החטאים (2005) • פלאנט טרור (2007) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 9599970e-0f6a-373a-93b7-63c5a008c1dd 
בית המלון "שאטו מרמון" בהוליווד, שבו צולם הסרט (מבט מכיוון שדרות סאנסט)
בראגון

בראגון (ביפנית: バラゴン, באנגלית: Baragon) הוא קאייג'ו בדיוני, המופיע בסדרות סרטי פרנקנשטיין וגודזילה. בראגון הופיע לראשונה ב-8 באוגוסט 1965, בסרט פרנקנשטיין כובש את העולם (אנ'), מבית היוצר של טוהו. בראגון מתואר כיצור דמוי דינוזאור הולך על ארבע בעל אוזניים גדולות וקרן על מצחו. הוא גם המשיך להופיע בסרטיו של גודזילה לאורך השנים.
היסטוריה פרסומית > תקופת שווה

בפרנקנשטיין כובש את העולם, בראגון הוא דינוזאור שהתחפר מתחת לאדמה כדי להינצל מהכחדת הדינוזאורים. בעודו מתסתגל ושורד מתחת לקרקע, מפעל כלשהו מטריד אותו והוא תוקף את המפעל ואנשיו. בהמשך הוא גם מופיע בהר הגעש שיראן ומתקיף את הכפר המקומי ובעודו מגיח מתחת לחווה, הוא טורף את בעלי החיים באכזריות. עם זאת, מכיוון שהוא לא נראה מתחת להתקפות הללו אלא התחפר מתחת לאדמה באותה העת, בני האדם מאשימים את האדם מוטאנטי פרנקנשטיין. אבל אדם אחד ששרד את המתקפה על המפעל טוען כי בראדגון תקף אותו ולא פרנקנשטיין. בעוד שמדענים מחפשים אחר פרנקנשטיין, הם בטעות מעירים את בראגון משנתו. בראגון תוקף את המדענים אך פרנקנשטיין מגן עליהם ונלחם נגדו. לאחר שפרנקנשטיין הורג את בראגון על ידי שבירת צווארו, מופיע סדק ענק באדמה שמפיל את השניים.
בהשמדת כל המפלצות, מופיע בראגון "נוסף" שלוקחים אותו לאי ונשלט על ידי החוצנים. לאחר שהוא חוזר לעצמו, בראגון צופה במלחמה של המפלצות נגד קינג גידורה.
היסטוריה פרסומית > תקופת המילניום

בגודזילה, מות'רה וקינג גידורה: מפלצות ענק בהתקפה חזקה, בראגון מופיע כשומר קדמוני של יפן, לצד מות'רה וקינג גידורה.
ברק לדרר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באפריל 1985 (בן 39) ישראל
 קבוצות כמאמן
 2015–:  הפועל תל אביב (ע' מאמן)
 
ברק לדרר (נולד ב-17 באפריל 1985) הוא מאמן כדורסל ישראלי המשמש כעוזר מאמן של הפועל תל אביב מליגת העל. לדרר החל את דרכו בכדורסל בבני הרצליה כשחקן נוער ומאמן. ב-2015 הצטרף להפועל תל אביב כעוזר מאמן. באפריל 2024 מונה למאמנה הזמני של הפועל תל אביב במקומו של דני פרנקו.
קריירה

לדרר החל את דרכו בכדורסל כשחקן במחלקת הנוער של בני הרצליה. לפני שירותו הצבאי החל לעסוק גם באימון. הוא אימן שמונה שנים במחלקת הנוער של בני הרצליה לפני שעבר למחלקת הנוער של הפועל תל אביב. במקביל לעבודתו כמאמן המשיך לשחק כדורסל בליגה ב'.
בעונת 2016/17 הוא זכה עם קבוצת נערים ב' של הפועל תל אביב באליפות ובגביע המדינה.
בעונת 2015/16 הצטרף לדרר לקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב כעוזרו של עודד קטש. מאז שימש לדרר כעוזר מאמן תחת שרון אברהמי, רמי הדר, רועי חגאי, דני פרנקו, אריאל בית הלחמי, יאניס קאסטריטיס וסטפנוס דדאס.
במהלך עונת 2019/20, לאחר פיטוריו של אריאל בית הלחמי, הדריך לדרר את הקבוצה במשחק בו הפסידה הפועל למכבי תל אביב. בעונת 2020/21, במהלך משחק נגד הפועל חולון, הורחק דני פרנקו ולדרר הדריך במקומו את הקבוצה. הפועל השיגה במשחק ניצחון שסייע לה להימנע מירידת ליגה. בנוסף, הוא משמש כמנהלה המקצועי של קבוצת הבת של המועדון, הפועל אורי תל אביב (המכונה לעיתים הפועל עודפים תל אביב).
באפריל 2024 מונה למאמנה הזמני של הפועל תל אביב במקומו של דני פרנקו. בהדרכתו ניצחה הקבוצה משחק אחד מתוך שניים. לאחר מינויו של סטפאנוס דדאס הוא חזר לעמדת עוזר המאמן.
קריירה > בנבחרות ישראל

במקביל לעבודתו במועדונים, שימש לדרר כמאמן בנבחרות הצעירות של ישראל. ב-2017 הוא מונה לעוזרו של נתי כהן בנבחרת הנוער של ישראל. הוא השתתף עם הנבחרת באליפות אירופה דרג ב' ב-2018 שנערכה במקדוניה. הנבחרת סיימה את הטורניר במקום התשיעי ונותרה בדרג ב'. ב-2018 מונה לדרר לעוזרו של ברק דמיציאן בנבחרת ישראל עד גיל 15. לדרר שימש גם כעוזרו של דמיציאן בנבחרת הקדטים אך אליפויות אירופה לא התקיימו בשל מגפת הקורונה. הוא השתתף עם נבחרת הקדטים בטורניר צ'לנג'ר שהתקיים בקיץ 2021 בסרביה, אשר שימש כטורניר מוקדמות לאילפות העולם עד גיל 17. הנבחרת סיימה את הטורניר עם מאזן של שני ניצחונות ושלושה הפסדים ולא העפילה לאליפות העולם.
הערות שוליים

↑  "מכל מלמדיי השכלתי, רוצה לאמן בליגת העל", באתר הפועל תל אביב, ‏15 באוגוסט, 2021
↑  אלופות ומחזיקות גביע נערים א’, נערים ב’, וילדים, באתר ספסל
↑  משה ברדה, ‏טוקוטו: ההרחקה של דני פרנקו הדליקה אותנו, באתר ONE‏, 2 במאי 2021
↑  גיא גבע, ‏"יהיה לי הכבוד להנהיג את הפועל ת"א בעתיד", באתר ONE‏, 20 בנובמבר 2022
↑   אריה ליבנת, הפועל תל אביב פיטרה את דני פרנקו, באתר הארץ, 1 באפריל 2024
↑  בן גולדפריינד, ‏‏איגוד הכדורסל אישר את מינויי המאמנים לכל הנבחרות הצעירות, באתר ספורט1, 14 בנובמבר 2018
ברקרולה

גונדולה על מימיה של העיר ונציה
ברקרולה היא שיר עם המושר על ידי משיטי גונדולות (barca - סירה באיטלקית) או יצירה מוזיקלית בסגנון זה. הברקרולות נכתבו במפעם מתון, במשקל של 6/8 הנועד לחקות את מקצב תנועת המשוטים. הברקרולה המפורסמת ביותר היא "Belle nuit, o nuit d'amour" מתוך האופרה סיפורי הופמן מאת המלחין ז'אק אופנבך. ברקרולות ידועות אחרות הן הברקרולה לפסנתר מאת פרדריק שופן או הברקרולה מאת איסק אלבניס.
בית הסנה

| --- | --- |

מראה הבניין לפני השיפוץ
 מידע כללי
 סוג:  מגדל משרדים
 מיקום:  תל אביב יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1968–1970 (כשנתיים)
 סגנון אדריכלי:  ברוטליזם
 מידות
 קומות:  16
 קואורדינטות:  32°03′45″N 34°46′25″E﻿ / ﻿32.0625°N 34.7736°E﻿ / 32.0625; 34.7736
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית הסנה(למפת תל אביב רגילה) בית הסנה(למפת גוש דן רגילה) בית הסנה(למפת גוש דן מוגדלת) בית הסנה  he בית הסנהhe בית הסנהמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מראה הבניין לאחר השיפוץ
בית הסנה (היה ידועה גם בשמות "בית מנורה" ואחר כך "בית מנורה מבטחים") הוא בניין משרדים הממוקם בפינת הרחובות אלנבי ויהודה הלוי בתל אביב.
הבניין בסגנון הברוטליסטי בתכנון משרד האדריכלים יסקי-אלכסנדרוני. המבנה, הכולל 13 קומות משרדים מעל שלוש קומות מסחר גבוהות וארבעה מרתפי חניה, היה אחד ממגדלי המשרדים הראשונים ברחוב אלנבי.
המבנה

המגדל הוקם ביוזמת 3 קבוצות יזמים דרום אמריקניות. התכנון האדריכלי הראשוני הושפע מעבודותיו של האדריכל לה קורבוזיה, והתבטא בקומות מסד בקו גובה אחד עם בתי הרחוב הצמודים למגדל, קומה פתוחה מעליהן, ולאחריה מגדל המשרדים. אך לבסוף נבחרה תוכנית שבו המבנה הורכב משני מגדלים צמודים זה לזה סביב גרעין מרכזי, כאשר חלקו הצר פונה לרחוב אלנבי. בניית המבנה החלה בשנת 1968 והוא הושלם בקיץ 1970.
שלד הבניין, העמודים והרצפות נבנו מבטון ואילו החזית צופתה בבטון גלוי מעורב בגרנוליט. חלקן הקדמי של קומות המסחר מעל חלונות הראווה הפונים לרחוב הייתה אטומה וכוסתה בגרנוליט. מעליה נבנו שורות של אלמנטים להצללה, זהים בכל ארבע החזיתות.
חברת הביטוח הסנה רכשה מחצית מהבעלות של הבניין ששימש את משרדיה החל מ-1973, וחברת המשביר המרכזי שכרה את קומות המסחר ומיקמה בו את בית הכלבו הגדול שלה. קומות נוספות שימשו את בנק הפועלים ואת חברת גמול השקעות.
במשך השנים התבלה המבנה ובשנים האחרונות הפך הבלאי גם לסכנה סביבתית כאשר גושי בטון ניתקו ממנו וצנחו לרחוב שמתחתיו. עיקר הבלאי ניכר בחזיתו המערבית של הבניין, החשופה לרוחות וללחות המלוחה מכיוון הים.
בעקבות תאונת דרכים שהתרחשה כתוצאה מנפילת גוש בטון החליטו בעלי הבניין, חברת הביטוח מנורה ובנק הפועלים על שיפוץ המבנה.
בתחילת 2018 העבירה קבוצת מנורה מבטחים את עובדיה מן הבניין למגדל חדש שבנייתו הושלמה בסוף שנת 2017, בברחוב ז'בוטינסקי 23, במתחם בורסת היהלומים ברמת גן.
ביולי אותה שנה פורסם כי הבניין הושכר לרשת מלונות בראון לתקופה של 25 שנים. בכוונתה של הרשת להסב אותו למלון בן 226 חדרים לאחר שיפוץ בעלות של 40 מיליון שקלים.
העיצוב מחדש

במסגרת שיפוץ המבנה נוסרו הקורות הדקות שניצבו מול החלונות והעמודים שביניהם. קורות הבטון והחזיתות עברו חיפוי מחדש באמצעות הדבקה של פנלים מאלומיניום בצבע לבן בוהק. עם סיום השיפוץ, מקיפות חזיתות האלומיניום הלבן את גרעין הבניין האפור בהיר.
לדעת אדריכל השיפוץ אלי ברוסטובסקי  השילוב של האלומיניום והצבע הלבן שהסתירו את הבטון החשוף, הפכו פופולרים בשנים האחרונות, וחידשו את ימי הבניין בעיצוב מודרני המתאים למאה ה-21.
התוכנית להריסת הבניין

בתחילת 2023 הוגשה לאישור הוועדה המקומית לתכנון ובנייה תוכנית להריסת הבניין לשם הקמת מגדל בגובה 45 קומות ובו שטחי מסחר, משרדים ודירות.
הערות שוליים

↑  עירן פאר, ‏הגביע של מנורה, באתר גלובס, 7 ביולי 2004
1 2 3  קשת רוזנבלום, האם שיפוץ "בית הסנה" יגרום לו לאבד את אופיו, באתר הארץ, 14 בינואר 2014
↑  הסנה עולה לגובה, מעריב, 4 בדצמבר 1968
1 2  חברת "גמול" עוברת לבית "הסנה", דבר, 1 ביולי 1970
↑  שלבים בהתפתחותה של "הסנה", על המשמר, 19 באפריל 1973
↑  שירי דובר, ‏מנורה מבטחים חוגגת וחונכת את משכנה החדש, באתר גלובס, 16 במאי 2018
↑  רון שטיין, ‏מלון בראון יוקם במקום משרדי מנורה מבטחים בת"א, באתר גלובס, 29 ביולי 2018
↑  גיא נרדי, תוכנית להריסת בית מנורה בת"א והקמת מגדל של 45 קומות במקום, באתר כלכליסט, 15 במרץ 2023
בריאן ורנל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בדצמבר 1990 (בן 33) גלאזגו, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד 
 פרופיל ב-IMDb
 
בריאן ורנל (באנגלית: Brian Vernel; נולד ב-29 בדצמבר 1990) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה סקוטי.
ביוגרפיה

ורנל למד באקדמיה סנט מונגו בברידג'טון לפני שלמד בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד (לשעבר האקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה) לאחר שלמד קורס יסודות באומנות באוניברסיטת גלאזגו.
קריירה

הוא שיחק את התפקיד של בלה-טיק בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר משנת 2015. ובסדרת הטלוויזיה "הממלכה האחרונה" אתה אודה הצעיר ובסדרת הטלוויזיה "כנופיות לונדון". בשנת 2022 שיחק במיני סדרת הטלוויזיה סוסים איטיים.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | The Field of Blood | דארן נייסמית'/ קווין מקורקהיל | 3 פרקים |
| 2014 | טרף | דייל לומקס | 3 פרקים |
| 2014 | גרנטצ'סטר | טאם | 3 פרקים |
| 2015 | כיסא פנוי | סטיוארט "פאט" וול | מיני סדרה |
| 2015 | הממלכה האחרונה | אודה הצעיר | 7 פרקים |
| 2016 | הנעדר | אדם גטריק הצעיר | פרק 1 |
| 2017 | דוקטור הו | לושיוס | פרק אחד |
| 2017 | The Tunnel | אנטון סטוקס | 2 פרקים |
| 2018 | ארבעה ימים | מייקי גוואנס |  |
| 2020 | כנופיות לונדון | בילי וואלאס |  |
| 2022 | סוסים איטיים | קרלי | מיני-סדרה |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2014 | Let Us Prey | קיסר סרגיסון |
| 2015 | Offender | ג'ינגיס |
| 2015 | מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר | באלה-תיק |
| 2017 | דנקירק |  |
| 2017 | הפרפר | גיטו |
| 2024 | Kill |  |
תיאטרון

השחף (2017) מגלם את קונסטנטין בתיאטרון ליריק (האמרסמית')
ברברים (2015) משחק את פול בתיאטרון יאנג ויק
הסטטיק (2012) משחק את ספארקי, אדינבורו - מועמד לשחקן הטוב ביותר לפרסי הבמה על מצוינות המשחק באדינבורו פרינג' פסטיבל
מקבת' (2012) משחק מקבת' בקונסרבטוריון המלכותי בסקוטלנד
הערות שוליים

↑  "Star Wars: Scots who won coveted roles in the epic blockbuster and a look back at their predecessors". www.dailyrecord.co.uk. נבדק ב-20 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Brian Vernel, Stars of Tomorrow 2015". Screen Daily. נבדק ב-19 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Ruthless Weegie Gaze of Bala-Tik". physicalimpossibility.com. נבדק ב-21 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   https://www.metro.co.uk/2020/04/29/gangs-london-full-cast-joe-cole-seen-12625916/amp/
↑  Caroline Framke, Variety, Variety, ‏5 במרץ 2022
↑  "Review: The Seagull (Lyric Hammersmith)". www.whatsonstage.com. נבדק ב-20 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Barbarians review – like a furious, punk Godot". www.theguardian.com. נבדק ב-27 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Winners revealed for the stage awards for acting excellence at the Edinburgh festival fringe 2012". www.edfringe.com. נבדק ב-21 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Macbeth - Review -". rcsproductions.wixsite.com. נבדק ב-21 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
בית הסוהר שטה

.
| --- | --- |

הכניסה לבית הסוהר
 מידע כללי
 סוג:  בית סוהר 
 מיקום:  עמק חרוד 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1953
 תאריך פתיחה רשמי:  1953 
 קואורדינטות:  32°32′51″N 35°24′57″E﻿ / ﻿32.5475°N 35.4158°E﻿ / 32.5475; 35.4158
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) בית הסוהר שטה(למפת עמק בית שאן רגילה) בית הסוהר שטה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הסוהר שטה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הסוהר שטה
 
he
החומה הדרומית של בית הסוהר (2009)
החזית המערבית של בית הסוהר (2009)
בית הסוהר שטה (ידוע גם בשם כלא שאטה) בעבר נקרא "בית הסוהר שיטה", הוא מתקן כליאה לכ-550 אסירים פליליים ברמה חמורה ואסירים ביטחוניים, אחד מארבעת בתי הסוהר של שירות בתי הסוהר הנתונים ברמת ביטחון מרבית.
בשנת 2007, במעמד השר לביטחון פנים, שונה שם בית הסוהר מ"בית הסוהר שטה" ל"בית הסוהר שיטה". בשנת 2016 הוחזר שם בית הסוהר לשמו הנוכחי, "בית הסוהר שטה".
בעקבות האינתיפאדה השנייה, שהובילה לגידול ניכר במספר האסירים הביטחוניים, הורחב בית הסוהר בשנת 2004, ונפתח לידו מתקן "שטה ב", שתוך זמן קצר הופרד לבית סוהר עצמאי - בית הסוהר גלבוע.
נתונים

בית הסוהר שוכן בעמק חרוד, מדרום לכביש 71, סמוך לקיבוץ בית השיטה, במבנה מצודת טגארט ששימש במקור את הכוחות הבריטיים בתקופת המנדט הבריטי; המצודה עצמה בנויה על גבי מבנה חאן עות'מאני. בסוף שנת 1952, לאחר שכלא תל מונד התמלא, הוחלט להסב את מצודת הטגארט לבית כלא. בשנת 1953 נחנך המקום כמתקן כליאה בחזקת שירות בתי הסוהר.
באתר בית הסוהר פעלה במחצית הראשונה של המאה ה-20 תחנת רכבת בקו רכבת העמק שנקראה "תחנת שאטה". מבנה התחנה בן שתי הקומות ניצב עד היום בתחומי המתקן ומשמש לחדרי משרדים וכמחסן.
כ-270 אנשי סגל משרתים במתקן, ובכלל זה אנשי מנהלה, ביטחון וטיפול.
בבית הסוהר מרכז חינוך שתפקידו לסייע בשיקום אסירים ולהעניק לאסירים השכלת יסוד, השכלה תיכונית, ובכלל זה שיעורי אנגלית וכיתת מחשבים. כמו כן מופעלים בבית הסוהר חוגים שונים – אמנות, ספורט, תוכניות גמילה מסמים והתמכרויות, שליטה בכעסים ועוד.
בבית הסוהר מרכז תעסוקה, בו עובדים כ-150 אסירים במפעלים של השב"ס ובמפעלים אזרחיים.
היסטוריה

מרד האסירים בכלא שטה: בליל 31 ביולי 1958 התרחש במקום מרד אסירים, שנודע כ"מרד שטה". במרד זה נמלטו 66 אסירים, ונהרגו שני סוהרים (יוסף שבח ואלכסנדר יגר) ו-11 אסירים. מרד האסירים בכלא שטה הוא הגדול ביותר שאירע במדינת ישראל, והביא לטלטלה עזה בשירות בתי הסוהר. זמן קצר לאחר המרד פרשו מתפקידם מפקדים בכירים רבים, ובהם נציב בתי הסוהר צבי חרמון.
בשנת 1982 פרצה קטטה המונית בבית הסוהר בין אסירים יהודים לבין אסירים ערבים על רקע מלחמת לבנון הראשונה.
בשנת 1998 חפרו אסירים מנהרה מתחת לחומות הכלא. במהלך הבריחה גילה השומר במגדל השמירה את המנהרה ועצר את הבורחים, למעט שלושה. השלושה נתפסו לאחר הזעקת כוחות נוספים, זמן קצר לאחר שהצליחו להימלט.
בשנת 2006 נמתחה ביקורת קשה מצד הסנגוריה הציבורית על הפרות זכויות האסירים בכלא. בין היתר, דווח על הכאת עצירים, השפלתם, ועל שיכונם של אסירים בתאים צפופים, ללא מיטה (כאשר הם נאלצים ללון על הרצפה). בנוסף, דווח על תנאי תברואה בעייתיים ועובש על קירות בית הכלא. במאי 2007 דווח כי אסיר חולה איידס עבר התעללות בידי הסוהרים בכלא, שכתוצאה ממנה נפטר.
במאי 2006 פרצה בכלא קטטה המונית בין אסירים ביטחוניים המשתייכים לפת"ח לבין כאלה המשתייכים לארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
ביוני 2014 נחשפה מנהרת בריחה שחפרו אסירים ביטחוניים מחמאס ומהג'יהאד האסלאמי במטרה לברוח מבית הסוהר. בחיפוש שנעשה בתאי בית הסוהר לאחר גילוי המנהרה נמצאו מדי סוהר מאולתרים, שככל הנראה נועדו לסייע לאסירים להימלט.
אסירים ידועים

בבית הסוהר נכלאו אסירים מפורסמים רבים, בהם: עוזי משולם, יצחק דרורי, אילן קופרמן-סגל, יגאל עמיר, אחמד סעדאת, ישראל בר, זאב רוזנשטיין, שמעיה אנג'ל, הרצל אביטן, בני סלע, רומן זדורוב, שלמה חליווה, יצחק אברג'יל, רעי חורב,  דמיאן "לאקי" קרליק, גד "שץ" פלום, ג'וני אטיאס, פרנסואה אבוטבול, יעקב שמש, יורם לנדסברגר, איתן חייא ועוד.
הערות שוליים

↑  רע"ב 8858/15 דידי סיבוני נ' שירות בתי הסוהר, ניתן ב־3 באוגוסט 2016, סעיף 10
↑  מחוז צפון | שיטה, ‏2014-01-10
↑  בית סוהר גלבוע, באתר של שירות בתי הסוהר
↑  בית הסוהר - בית חרושת לפושעים, מעריב, 25 במרץ 1951
↑  13 הרוגים במרד כלא שטה: 66 אסירים נמלטו, קול העם, 3 באוגוסט 1958
↑  כתבות 2007, דו"ח תנאי המעצר והמאסר של הסניגוריה הציבורית לשנת 2006, באתר משרד המשפטים
↑  אמיר תיבון‏, אסיר נדבק באיידס בכלא - ומת, באתר וואלה, 18 ביוני 2007
↑  מאת ג'קי חורי ועתי"ם‏, קטטה בכלא שאטה בין אנשי פתח לאנשי הג'יהאד, באתר וואלה, 24 ביוני 2006(הקישור אינו פעיל, 12.6.2021)
↑  אבי אשכנזי ויוסי אלי‏, מחבלים חפרו מנהרה כדי להימלט מכלא שאטה, באתר וואלה, 13 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405706605171
ג'אנג שיאנליאנג

ג'אנג שיאנליאנג (1936 - 27 בספטמבר 2014) היה סופר ומשורר סיני אשר היה אסיר פוליטי ובמשך עשרים ושלוש שנים לסירוגין היה כלוא במחנות כפייה, עבודה וחינוך מחדש בסין. ספריו תורגמו לשפות רבות ולעברית.
הוא נולד ב-1936 בנאנג'ינג, למשפחה מהמעמד הבינוני. אביו היה חבר בקוומינטנג של סין, הוא היה תעשיין ומוכר כאיש ימין. בעקבות עליית המפלגה הקומוניסטית של סין לשלטון ב-1949 נכלא אביו של הסופר בכלא הסיני, הוא הואשם בריגול ומת בכלא. ב-1949 בהיותו בן שלוש עשרה החל ג'אנג לפרסם את שיריו ובשנת 1957 בעקבות פרסום שירו הרוח הגדולה בעיתון סיני Yan River  השיר עורר את אהדת הקוראים וזכה להצלחה רבה ומאידך המשורר הואשם בכך ששיריו אנטי קומוניסטים וימניים. הוא נשלח ונכלא במחנה עבודה לחינוך מחדש ב-נינגשיה. משנת 1957 עד 1979 החל הסופר להיכלא בבתי כלא ומחנות עבודה לחינוך מחדש, לתקופות של שלוש שנים ויותר, בין היתר הוא הואשם בקונטרה- רבולוציונריות. ב-1970 אף בוימה הוצאתו להורג. ב-1979 בעקבות מדיניותו של מנהיג סין דנג שיאופינג, טוהר הסופר מפשעיו, וכבר לא נחשב בעיני השלטון לאויב העם הסיני, הוא שוחרר מהכלא.
ב-5 ביוני 1993 נעצר שוב על רקע כוונתו לקיים טקס זיכרון ביום השנה הרביעי לטבח בכיכר טיאננמן. בלא משפט נגזרו עליו שלוש שנות מאסר.