stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2024 בישראל
אירועים בולטים > הסכסוך הישראלי-פלסטיני

2 בינואר – חוסל סאלח אל-עארורי, סגן ראש הלשכה המדינית של חמאס, בתקיפת מל"ט ישראלי בביירות.
6 בינואר – צה"ל משלים את כיבוש העיר עזה במהלך התמרון הקרקעי ברצעות עזה במסגרת מלחמת חרבות ברזל.
22 בינואר – אירע אסון אל-מע'אזי ברצועת עזה בו נהרגו 21 חיילי צה"ל ונפצעו 31 חיילים מפגיעת טיל נ"ט ורקטת RPG.‏
12 בפברואר – מבצע יד זהב: לוחמי צה"ל, שב"כ וימ"מ חילצו שני בני ערובה שנחטפו לרפיח במתקפת הפתע של ה-7 באוקטובר. המבצע כלל חילופי אש ותקיפות חיל האוויר. שני החטופים חולצו בריאים ושלמים.
19 במרץ – צה"ל מודיע שהמנהיג הבכיר של ארגון החמאס מרואן עיסא חוסל בשבוע הקודם בתקיפה אווירית ישראלית שבוצעה נגד מנהרות ברצועת עזה. מרואן עיסא היה האדם הבכיר ביותר בארגון החמאס שחוסל במלחמה עד כה.
1 באפריל – צה"ל הודיע על סיום מבצע ניתוח מקומי שנערך בבית החולים שיפא במסגרת מלחמת חרבות ברזל, ובו נהרגו מעל 200 מחבלים פלסטינים ונעצרו למעלה מ-500 מחבלים. כמו כן, במבצע נתפסו אמצעי לחימה רבים וחומר מודיעיני רב, שנותח על ידי אמ"ן, יחידה 504 ושירות הביטחון הכללי.
7 במאי – בקרב רפיח השיג צה"ל שליטה מבצעית מלאה על כל ציר פילדלפי וכבש אותו מחדש. נכון ל-29 במאי בציר נמצאו כ-20 מנהרות, חלקן מנהרות הברחה, ו-82 פירי מנהרות תת-קרקעיים לאורך הציר.
17 במאי – כוחות צה"ל מצליחים לחלץ מרפיח את גופתיהם של שלושה ישראלים שנרצחו על ידי מחבלים פלסטינים במתקפת הפתע של 7 באוקטובר ונלקחו לעזה, כולל את גופתה של שני לוק.
18 במאי – כוחות צה"ל מצליחים לחלץ את גופתו של רון בנימין שנרצח על ידי מחבלים פלסטינים במתקפת הפתע של 7 באוקטובר ונלקח לעזה.
24 במאי – כוחות צה"ל מצליחים לחלץ את גופותיהם של שלושה ישראלים שנרצחו על ידי מחבלים פלסטינים במתקפת הפתע של ה-7 באוקטובר ונלקחו לעזה.
8 ביוני – מבצע ארנון: ארבעה חטופים שהוחזקו בידי החמאס, נועה ארגמני, אלמוג מאיר, אנדריי קוזלוב ושלומי זיו, חולצו במבצע צבאי של מאות לוחמי צה"ל, שב"כ וימ"מ בשני מוקדים במחנה הפליטים נוסייראת שברצועת עזה, והועברו לבדיקות ולטיפול רפואי בבית החולים תל השומר, כשמצבם הרפואי תקין.
13 ביולי – ההתנקשות במוחמד דף: כלי טיס של חיל האוויר הישראלי תקפו בהכוונת אמ"ן ושב"כ מבנה של ארגון החמאס במרחב אל-מוואסי ברצועת עזה במטרה לחסל את בכיר החמאס מוחמד דף ומפקד חטיבת ח'אן יונס ראפע סלאמה. ב-14 ביולי 2024 אישרו רשמית צה"ל ושב"כ כי ראפע סלאמה חוסל.
19 ביולי – בית הדין הבינלאומי לצדק קבע שסיפוח הקרקע ובניית ההתנחלויות של ישראל במזרח ירושלים וביהודה ושומרון אינם חוקיים, ודרש שישראל תפסיק לעשות זאת "בהקדם האפשרי", ושהכיבוש הישראלי ביהודה ושומרון הוא אפרטהייד.
31 ביולי – ההתנקשות באסמאעיל הנייה: אסמאעיל הנייה, ראש הלשכה המדינית של חמאס, חוסל בדירתו בטהראן יחד עם שומר ראשו, לאחר שהשתתף בהשבעתו של נשיא איראן הנכנס, מסעוד פזשכיאן.
31 באוגוסט – רצח ששת החטופים: צה"ל איתר במנהרה ברצועת עזה והשיב לישראל גופות של שישה ישראלים שנחטפו במתקפת הפתע על ישראל ונרצחו בימים שלפני מציאתם.
1 בספטמבר – פיגוע הירי במחסום תרקומיא: בפיגוע ירי בכביש 35 ליד מעבר תרקומיא נרצחו שני שוטרים ושוטרת ממחוז יהודה ושומרון.
8 בספטמבר – הפיגוע במעבר אלנבי: 3 ישראלים נרצחו בפיגוע ירי במעבר אלנבי, המחבל הירדני חוסל.
11 בספטמבר – פיגוע הדריסה בצומת גבעת אסף: חייל נרצח בפיגוע דריסה בצומת גבעת אסף שבבנימין, המחבל נוטרל.
1 באוקטובר – פיגוע הירי ביפו: פיגוע ירי בשדרות ירושלים וברחוב עזה שביפו. 7 אזרחים נרצחו ועוד 15 נפצעו, שני המחבלים חוסלו.
16 באוקטובר – הריגת יחיא סינוואר: מנהיג חמאס יחיא סינוואר נהרג בהיתקלות עם כוח של חטיבת ביסלמ"ח ברפיח.
רן פקר

| --- | --- |

רן פקר, 4 ביוני 2012
 לידה:  19 ביולי 1936 כפר ויתקין, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  3 בדצמבר 2016 (בגיל 80)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1954–1977 (כ־23 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 טייס ספיטפייר  טייס מטאור  טייס אוראגן  טייס מיראז' 3   מפקד טייסת 119 ("העטלף")   מפקד בית הספר לטיסה   מפקד טייסת 201 ("האחת")   מפקד בסיס תל נוף
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 קונסול ישראל בלוס אנג'לס, איש עסקים
 
כיכר ע"ש רן פקר בהרצליה
חתימתו של רן פקר - 2010
רַן פֶּקֶר (ידוע פחות בשמו המעוברת, רַן רוֹנֵן); (19 ביולי 1936 - 3 בדצמבר 2016) היה טייס קרב בחיל האוויר הישראלי, שהגיע לדרגת תת-אלוף. נחשב לאחד מבכירי טייסי החיל ומפקדיו, ולזכותו נרשמו שבע הפלות של מטוסי אויב.
ביוגרפיה

רן פקר נולד בכפר ויתקין, בנם האמצעי של לאה (לבית ברשדסקי, אמה הייתה חיה שטורמן) ודוד, ממקימי היישוב.
ביוגרפיה > שירות צבאי > הפלותיו

| מספר | תאריך הקרב | המטוס המפיל | המטוס שהופל | החימוש | פרטי ההפלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 13 בנובמבר 1966 | מיראז' 3 | ירדןהוקר הנטר ירדני | תותחים | בקרב אוויר ארוך מאוד נגד מואפק סאלטי מפקד טייסת ההנטרים, בפעולת סמוע |
| 2 | 7 באפריל 1967 | מיראז' 3 | סוריהמיג 21 סורי | תותחים | בקרב אוויר המוני מעל רמת הגולן |
| 3 | 5 ביוני 1967 | מיראז' 3 | מצריםמיג 19 מצרי | תותחים | יומה הראשון של מלחמת ששת הימים מעל ע'רדקה. במסגרת מבצע מוקד |
| 4 | 15 ביוני 1967 | מיראז' 3 | מצריםמיג 19 מצרי | תותחים | הפלה שנייה באותו הקרב |
| 5 | 15 ביולי 1967 | מיראז' 3 | מצריםמיג 21מצרי | שפריר 2 | בקרב אוויר המוני כחודש לאחר מלחמת ששת הימים מעל הדלתא. |
| 6 | 21 במאי 1969 | מיראז' 3 | מצריםמיג 21 מצרי | תותחים | מעל אסמאעיליה בתחילת מלחמת ההתשה |
| 7 | 11 בספטמבר 1969 | מיראז' 3 | מצריםמיג 21מצרי | סיידווינדר | במהלך קרב אוויר המוני מעל הדלתא |
ביוגרפיה > לאחר פרישתו מצה"ל

פקר עבד כסמנכ"ל במשרד הפרסום "דחף".
בשנת 1989 מונה לקונסול ישראל בלוס אנג'לס, תפקיד בו כיהן במשך שלוש שנים.
לאחר מכן עסק בתחום הסחר והשיווק הבינלאומי. במקביל החל להדריך חבורה של נערים משכונות מצוקה ויזם את פרויקט "צהלה" (1992), פרויקט התנדבותי בתחום החינוך, בו השתתפו אנשי צבא לשעבר. הפרויקט אומץ על ידי משרד החינוך, הוגדר על ידי זבולון המר כ"פרויקט לאומי", וזכה בפרס יגאל אלון למעשה מופת חלוצי.
בשנת 2002 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "נץ בשחקים".
בשנת 2008 זכה פקר ב"פרס מוסקוביץ' לציונות". ועדת הפרס נימקה את מתן הפרס לפקר: "הפרס ניתן לפקר על היותו מופת של אומץ, הקרבה ומנהיגות, על התמודדותו יוצאת הדופן עם האתגרים החינוכיים והערכיים העומדים בפני הציונות, ועל הצלחתו בהקמת פרויקט "צהלה", תוך גיוסם של קצינים ומפקדים לשעבר לחזית העשייה החברתית ולמען הנוער הישראלי".
בשנים 2009–2012 היה חבר במועצת המנהלים של התעשייה האווירית לישראל.
בשנת 2013 ראה אור ספרו "יומן מבצעים", בהוצאת ידיעות ספרים, המבוסס על ספרו הקודם אבל מתמקד בנושאים המבצעיים.
ביוגרפיה > תארים

בעל תואר מוסמך במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד, שימש עמית מחקר במכון ברוקינגס ובתאגיד ראנד.
חיים אישיים

בגיל 21 נשא פקר את חרותה, שאותה הכיר כשהיה בן שמונה, ולזוג נולדו שלושה ילדים. לאחר שלושים שנות נישואים התגרשו בני הזוג. בת זוגו השנייה הייתה הזמרת מלי ברונשטיין, שגם ממנה נפרד כעבור זמן מה.
רן פקר נפטר ממחלת הסרטן ב-3 בדצמבר 2016, והובא למנוחות בבית העלמין המשותף לכפר ויתקין, חופית ובית ינאי.
חתנו הוא אבי מאור.
הנצחה

עיריית הרצליה הקדישה כיכר ליד בית חיל האוויר לזכרו של רן פקר.
לקריאה נוספת

אהוד יונאי, עליונות אווירית : סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, הוצאת כתר, 1993, עמ' 174–176 189, 193–196.
רן רונן (פקר) ודני שלום, נץ בשחקים, תל אביב: הוצאת הוצאת משכל - הוצאה לאור – ידיעות אחרונות וספרי חמד, תשס"ב-2002.
הערות שוליים

↑  אבינעם מיסניקוב, ‏תאונת שחק 53 11.11.63, באתר "מרקיע שחקים"
↑  יפתח ספקטור, "רם וברור", ידיעות ספרים, 2007, עמוד 93, "זמן קצר קודם לפתיחת קורס המובילים שלנו הפיל רן מטוס הנטד ירדני, בקרב אוויר שכראוי לאיש כמוהו היה הקרב הקשה והמסוכן ביותר בהיסטוריה של חיל האוויר".
1 2 3 4  יעקב ארז, הנחיתה האחרונה של "הטייס מספר 1" בצה"ל, מעריב, 31 במרץ 1980
↑  מירב הלפרין, אהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, הפרק "הם לא יילחמו יותר", עמ' 51–56
↑  יפתח ספקטור, "רם וברור", ידיעות ספרים, 2007, עמוד 185, "פקר קיבל עליו התמודדות קשה ביותר, להקים את הטייסת ולהובילה תוך כדי המשך הלחימה, שלא נפסקה אף ליום. ועוד משהו, שאפילו פרנק סבג' עצמו לא נדרש לו: לעשות זאת על מטוס מורכב וקשה שלא הכיר אותו ולא טס עליו מעולם, ובלא שקיבל ארכת זמן ללמוד אותו. הוא המריא לקרב כמעט מיד. אמנם כשנחגר לראשונה בכיסא הפנטום כבר עמדה מלחמת ההתשה להיפסק, ונותרו לו רק עוד שלושה שבועות להילחם. אבל לא הוא, ולא איש מאיתנו שהסתכלנו עליו בהערצה, לא יכול היה לדעת זאת. הקרבות געשו מדי יום ביומו והסוף לא נראה באופק. ועובדה: ברגע שנכנס לטייסת 'האחת' המוכה, התעודדה הטייסת והמשיכה להילחם".
↑  אמיר אורן, פרשת פקר, רק האמת, דבר, 6 באפריל 1980
↑  תא"ל פקר לא יהיה מפקד חיל האוויר, מעריב, 28 במרץ 1980
↑  יעקב ארז, תא"ל פקר פרש מצה"ל, מעריב, 30 במרץ 1980
↑  עליזה ולך, צה"ל מתפקר, דבר, 16 באוקטובר 1980
↑  תא"ל רונן (פקר) הודיע לרפול על נכונות להשאר בצה"ל, מעריב, 20 באוקטובר 1980
↑  ועדת חוץ ובטחון תדון בקרוב בפרשת פקר, דבר, 17 באוקטובר 1980
↑  תא"ל רן פקר פורש בכל זאת מהשירות, דבר, 31 באוקטובר 1980
↑  אבינעם מיסניקוב, 5 ביוני - הפלת שלושה מטוסי מיג 19 מצריים מעל גרדקה, באתר "מרחב אווירי", 22 בדצמבר 2006
↑  שחק מס' 03, באתר "מרחב אווירי"
↑  רן פקר יהיה קונסול ישראל בלוס אנג'לס, מעריב, 13 באפריל 1989
↑  תא”ל (מיל.) רן רונן (פקר), באתר פרס מוסקוביץ לציונות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312961605171  LCCN: no2002081473  VIAF: 299842219   WorldCat (עם VIAF): 299842219
אגרוף תאילנדי

| --- | --- |

 
 קרב אגרוף תאילנדי
 ארץ מקור:  תאילנד תאילנד
 מייסד:  לוחמי המלך תחת מלחמת בורמה
 סגנון:  סטרייקינג
 התפתחה מ:  Krabi Krabong (אנ'),  Muay Boran (אנ')
 אמנים מפורסמים:  Buakaw Por Pramuk, Samart Payakaroon, Somrak Kamsing, Kaoklai Kaennorsing, רמון דקר
 ספורט אולימפי:  מתוכנן להיות
שתי נשים בקרב אגרוף תאילנדי
אגרוף תאילנדי (בתאית: มวยไทย; ‏האזנהקובץ:Th-muaythai.ogg‏Ⓘ‏: מואי תאי, מתועתק בRoyal Thai General System of Transcription:‏ Muay Thai) היא אמנות לחימה עתיקה שמוצאה מתאילנד וכיום מתורגלת כספורט לחימה והספורט הלאומי של תאילנד.
היסטוריה

אמנות הלחימה פותחה ללוחמה מגבו של פיל, כאשר הלוחם אוחז ביד אחת מקל ובשנייה חרב. במשך הזמן הועברה אמנות הלחימה גם לקרקע והמשיכה להתפתח במהלך המלחמה.
לא ידוע בוודאות מתי האגרוף התאילנדי החל להתבסס כספורט לחימה או כשיטה להגנה עצמית, אך סבורים על פי רישומים וציורים שזה החל בשנת 1238 בסיאם. אגרוף תאילנדי נחשב לספורט של מלכים אשר הם ובניהם למדו והתאמנו בתחום במטרה לחזק את הגוף והנפש ועל ידי כך להיות מלכים יותר טובים. בשנת 1604 מלך תאילנד, נוראי, שאהב מאוד את הספורט הפך אותו לפופולרי ורחב היקף בכל ממלכת תאילנד.
האמנות זכתה לפרסומה בתאילנד כאשר לפי אגדה אורבנית בשנת 1767 המלך התאי הרג את הנסיך הבורמזי בקרב בעזרת אמנות לחימה זו. המלך נחשב לגיבור לאומי בתאילנד עד היום ומהווה גורם משיכה ללימודה. האמנות אף מתפשטת בדרום מזרח תאילנד לבורמה, קמבודיה ולאוס.
למואי טאי סוגים רבים של לחימה וסגנונות שונים שהמפורסם בהם הוא קראבי קראבונג (בתאית: กระบี่กระบอง) שבו לעיתים נלחמים גם עם שתי חרבות.
מואי בוראן

מואי בוראן (בתאית: มวยโบราณ) או אגרוף עתיק (תורת לחימה עתיקה), היא אמנות לחימה להגנה עצמית שקדמה למואי תאי העכשווי. השיטה פותחה כאמנות לחימה להגנה עצמית ולא כספורט זירה על מנת להגן על ממלכת תאילנד הקדומה-סיאם, מפני האויבים שמסביב ובעקר כנגד העם הבורמזי שתקף את תאילנד לאורך השנים. שיטת הלחימה במואי בוראן נלקחה מתורות לחימה רבות ומשבטים ואזורים רבים בממלכת סיאם.
הלוחמים הבודהיסטים השתמשו במואי בוראן בטקסים הדתיים שלהם ולפני כל קרב או יציאה למלחמה עשו מדיטציה ורקדו בטקס הרוחני שנקרא "ראם מואי" כהלל לאלים וככבוד לאבות הקדמוניים.
בשנת 1920 אסרה ממשלת תאילנד על לימוד המואי בוראן וקבעה חוקים חדשים בקרבות הזירה שהיו נהוגים באותה תקופה עד ימינו כדי להבטיח את בריאות המתאגרפים, כך שאמנות לחימה זו כמעט ונעלמה.
לוחמים שעולים לזירה במואי בוראן לובשים חבלי כותנה במקום כפפות אגרוף. הכותנה שומרת על כפות הידיים ומחזקת את הידיים בעצירת בעיטות ומתן מכות. הזירה אינה תחומה כזירה מערבית אלא הקרב מתבצע על מזרנים או פרקט.
בעבר הרחוק לוחמים היו טובלים את כפות ידיהם המלופפות בשרף עצים ומפזרים סביב זכוכיות על מנת להגביר את הנזק לאויב. במקום המכנסיים הקצרים יש מכנסיים מסורתיים בצבע כחול או אדום.
השיטה הבסיסית במואי בוראן מעין קאטות בדומה לקארטה נקראת mea mai (בתאית: แม่ไม้). קרבות ראווה בהופעות שבהן שני לוחמים מראים את יכולותיהם נקראים look mai muay thai
קרבות זירה אמיתיים נקראים muay kard chick שבשל מסוכנות התרגילים נמנעים הלוחמים ממכות המרפקים והידיים החבושות לפנים. למואי בוראן יש 15 קאטות שבכל קאטה כ-10 תרגילים.
התלמידים במואי בוראן מתקדמים על פי דרגות בשונה מחגורה הם מקבלים סרט על הזרוע מצבע לבן עד אדום שנקרא "פראג'יט" (prajeat), מאדום לבן שזו דרגת מדריך עד צבע זהב הדרגה הכי בכירה יש סרט על הראש שנקרא "מונגקון" (mongkon). מאמן מוסמך נקרא "ארג'ן" (arjan) כמו סנסיי ביפנית. במואי בוראן יש עוד גרסה נפרדת שבה יש שימוש בכלי נשק מסורתיים שבשעת קרב לאחר שכלי הנשק נופלים או נפגמים הלוחם משתמש באיברי גופו. שיטה מסורתית זו נקראת קראבי קראבונג (בתאית: กระบี่กระบอง).
חוקי הקרב כיום

אמנות לחימה זו מתירה את כל טכניקות ההכאה פרט לנגיחה והכאת יריב כשאינו עומד, ואוסרת על כל טכניקות הגראפלינג פרט לקלינצ' ולגריפות רגל. הקרב מסתיים לאחר נוקאאוט, בתום הזמן או בהחלטת שופט. המתמודדים משתמשים במגן שיניים ואשכים כדי להגן על עצמם.
אגרוף תאילנדי בישראל

בישראל חוקי הקרב מאפשרים להשתמש במרפקים בקלינצ' וגם ממרחק.
הלוחם הישראלי שהגיע להישג הגדול מכולם הוא רני קאושינסקי שזכה באליפות העולם בקרבות חופשיים ב-1994 ותלמידו שוקי רוזנצוויג "האריה הלבן", אלוף העולם באגרוף תאילנדי 2011. מתאגרף הקיק-בוקס שהגיע להישגים הגבוהים ביותר בזירה המקצוענית הוא איתי פרנסיס, שזכה באליפות אירופה לקיקבוקס באפריל 1999, באליפות העולם בקיק בוקס ביולי 1999 ובאליפות אירופה באגרוף תאילנדי ב-2001. פרנסיס לחם בזירה עם מתאגרפים ידועים כמו אנדי סאוור ואלברט קראוס, שניהם אלופי ה-k1-max לשעבר. את קראוס הוא ניצח בנקודות. נחשב חלוץ בתחום האגרוף התאילנדי בישראל והראשון שיצא להתחרות בחו"ל וזכה להישגים בינלאומיים ראשונים. בכך סלל את הדרך לבאים אחריו.
הישגים בינלאומיים גבוהים בתחום השיגה גם שרה אברהם, שזכתה ב-2013 באליפות העולם באגרוף תאילנדי לנערות, במשקל של עד 63.5 ק"ג, שנערכה בבנגקוק, תאילנד ובמרץ 2014 באליפות העולם לנשים במשקל עד 67 ק"ג, שנערכה בפטאיה, תאילנד. ב-ספטמבר 2014 זכתה גם במדליית זהב באליפות אירופה שנערכה ברומניה מטעם התאחדות WMF.
לוחם ישראלי נוסף שהגיע למספר הישגים בינלאומיים, היה איתי גאיר, שזכה באליפות העולם לנוער באגרוף תאילנדי, שנערכה בסנקט פטרבורג תחת הארגון העולמי לאגרוף תאילנדי IFMA בשנת 2012, ובאליפות אירופה שהתקיימה בפולין שנה לאחר מכן ב-2013. איתי נותר גם היום ספורטאי פעיל ומוכר בארץ ובעולם.[דרוש מקור] בתחרות[דרושה הבהרה], בה השתתפו למעלה מ-120 מדינות, הגיעו מטובי המתאגרפים בעולם. איתי גאיר, שהשתתף בקטגוריית הנוער לגילאי 16 עד 18 וחצי ובמשקל 57 ק"ג, היה המתאגרף הצעיר ביותר בקטגוריה שלו. הישראלי ניצח בארבעת הקרבות (קירגיזסטן, קוריאה, שוודיה, טורקיה) ואת מדליית זהב הבטיח אחרי מאבק צמוד מול מתאגרף מטורקיה, אלוף עולם ואירופה לשעבר.
לוחמים ישראלים נוספים, אנטון זברובסקי ואיליה סקברונסקי, השתתפו באליפויות תחת הארגון העולמי WMF (הפדרציה העולמית לאגרוף תאילנדי). בשנת 2013 זכה איליה סקברונסקי במקום השלישי אחרי נוק אאוט על מתאגרף איראני, בשנת 2014 השתתף שוב באליפות וזכה במקום השני, באליפות אירופה האחרונה (2015) זכה במקום הראשון. אנטון זברובסקי זכה בשנת 2013 במקום שני באירופה, ובשנת 2014 זכה שוב במקום השני גם הוא. בתחרויות אלו השתתפו רוב מדינות העולם, והגיעו טובי המתאגרפים. השניים השתתפו בקטגוריית הבוגרים, זברובסקי עד 71 ק"ג וסקברונסקי עד משקל 67 ק"ג. בין היתר גברו הישראלים על מדינות כמו בולגריה, רוסיה, אוזבקיסטן, וצרפת וגברו על מתמודדים עם תארים עולמיים ואליפויות במדינתם, כגון, המתחרה הבולגרי שהוא אלוף עולם, אלוף אירופה ואלוף בולגריה.
בשנת 2013 איתי קרסו זכה במקום שני באליפות עולם שנערכה באיטליה בעיר קררה. קרסו זכה במקום הראשון בשלוש אליפויות הארץ שנערכו בעיר רחובות MKC, בשנים 2013, 2014 ו-2015.
עדי רותם הייתה אלופת העולם באגרוף תאילנדי של ארגון WAKO בשנים 2009–2011 ואלופת העולם באגרוף תאילנדי של ארגון WFCA עד משקל 52 ק"ג בשנת 2012.
איתי גרשון בשנת 2011 זכה בתואר אלוף העולם בתחרות של IFMA.
קורי שני בשנת 2019 זכה באליפות ישראל באיגוף תאילנדי במקום הראשון בארגון Ifma.
בתרבות הפופולרית

שיטת הלחימה של הדמות ג'ו היגאשי (Joe Higashi) בסדרות משחקי הקרבות "פייטל פיורי" ו-"מלך הלוחמים" היא אגרוף תאילנדי.
שיטת הלחימה של הדמות הראשית בסרט אונג-באק הלוחם התאילנדי (Ong-Bak) היא אגרוף תאילנדי.
שיטת הלחימה של הדמות לי סין (Lee Sin) ממשחק המחשב League of Legends היא אגרוף תאילנדי
הערות שוליים

↑  אורן אהרוני, איגרוף תאילנדי: שוקי רוזנצווייג אלוף העולם, באתר ynet, 27 באפריל 2011
↑  סבסטיאן רודריגס, ‏מחושך לאור: לוחמת שהפכה לאלופת העולם בעקבות פיגוע, באתר ערוץ הספורט, 29 במרץ 2014
↑  תומר גנור, איגרוף תאילנדי: הישגים לישראלים באליפויות אירופה, באתר ynet, 29 בספטמבר 2014
| אמנויות לחימה |
| --- | --- | --- |
| אמנויות לחימה סיניות | וו-שו • באג'י צ'ואן • בה גואה ג'אנג • וינג צ'ון • שינג אי צ'ואן • קונג פו גמל שלמה דרומי • טאי ג'י צ'ואן • אגרוף ארוך • אגרוף שאולין • אגרוף שיכור • אי צ'ואן • ג'ין גאנג בה שי • גמל שלמה צפוני • הונג גאר • טאן טוי • טונג ביי צ'ואן • יין-יאנג בה פאן ז'אנג • ליו חה בה פה • מיזונג אי • עגור לבן פוג'יאני • פאק מיי • פנגיי-נון • פיגואה ז'אנג • צ'ואו ג'יאו • שוואי ג'יאו • סאנדה (ספורט) |  |
| אמנויות לחימה יפניות | איאיידו • אייקידו • ג'ו ג'וטסו • ג'ודו • גנדאי בודו • נין ג'וטסו • סומו • שוטוקאן • שיטוריו • קיוקושינקאי • קיודו • קנדו • שורינג'י קמפו • קיק-בוקסינג יפני • שוט-בוקסינג • טנשין שודן קאטורי שינטו ריו |  |
| אוקינוואיות | קראטה • גוג'ו ריו • וויצ'י ריו • שוריי-ריו • שורין-ריו • ריוקיו קמפו • קובודו אוקינאווי |  |
| קוריאניות | הפקידו • טאקוונדו • טאי קיון • טאנג סו דו • טוקונג • סון קואן מו • קוק סול וון |  |
| הודיות | קאלרי-פאיאט • אדיטאדה • אמנויות לחימה הודיות • עגור לבן טיבטי |  |
| טיבטיות | עגור לבן טיבטי |  |
| פיליפיניות | ארניס • יו-יאן |  |
| תאילנדיות | אגרוף תאילנדי |  |
| קמבודיות | פראדאל סראי |  |
| בורמזיות | לאטוואי |  |
| לאוסיות | אגרוף לאוסי |  |
| אירופאיות | היאבקות בסגנון יווני-רומי • פאנקרטיון • סבאט • ברטיטסו • אמנויות לחימה אירופיות היסטוריות |  |
| רוסיות | סיסטמה • סמבו • קיק-בוקסינג רוסי |  |
| ארצות הברית | היאבקות מקצועית • ג'יט קון דו • וו-ווי גונג-פו • קנפו אמריקאי • קג'וקנבו • קיק-בוקסינג אמריקאי |  |
| ברזילאיות | ג'ו ג'יטסו ברזילאי • קפואירה • ואלה טודו |  |
| ישראליות | אייקי • דניס הישרדות • קרב מגן ישראלי • קרב מגע • קרב פנים אל פנים |  |
| טורקיות | היאבקות בשמן |  |
| אחרות | אגרוף • סיף • קיקבוקס • היאבקות • אמנויות לחימה משולבות (MMA) • גראפלינג • ספורט לחימה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544622205171  GND: 4130833-5  LCCN: sh2005002278  NDL: 00960864  NKC: ph175771
משפחת סימפסון – הסרט

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  משפחת סימפסון 
 בימוי:  דייוויד סילברמן
 הופק בידי:  מאט גריינינג, מייק סקולי, אל ג'ין, ג'יימס ל. ברוקס, ריצ'רד סאקי 
 תסריט:  ג'יימס ל. ברוקס מאט גריינינג אל ג'יין איאן מקסטון-גרהאם ג'ורג' מייר דייוויד מירקין מייק רייס מייק סקולי מאט סילמן ג'ון סוורטצ'ווילדר ג'ון ויטי סטיבן קלווס
 עריכה:  ג'ון קרנוצ'ן 
 שחקנים ראשיים:  דן קסטלנטה   ננסי קארטרייט   ג'ולי קאוונר   ירדלי סמית'   האנק עזריה   הארי שירר
 מדבבים:  אלברט ברוקס (Russ Cargill) טרס מקנייל (אגנס סקינר, אלינור אברנתי) האנק עזריה (מו סיזלאק, ניק ריביירה, קלטוס ספקלר, קארל קארלסון, ג'ף אלברטסון, קלנסי ויגאם, אפו נהספימפטלון) מרשה וולאס (עדנה קרבאפל) ג'ו מנטנה (טוני השמן) מגי רוזוול (הלן לאבג'וי) טום הנקס (טום הנקס, עצמו/עצמה) ג'ולי קאוונר (מארג' סימפסון, סלמה בובייה, פאטי בובייה) פמלה היידן (מילהאוס ואן האוטן) דן קסטלנטה (אברהם סימפסון, הומר סימפסון, ראש העיר קווימבי, קראסטי הליצן, סייד שואו מל) הארי שירר (קנט ברוקמן, מונטגומרי ברנז, טימותי לאבג'וי, ארנולד שוורצנגר, לני לאונרד, אוטו מאן, ג'וליוס היברט, ויילון סמית'רס, סימור סקינר, נד פלנדרז) ננסי קארטרייט (מגי סימפסון, בארט סימפסון, נלסון מאנץ, ראלף ויגאם) ירדלי סמית' (ליסה סימפסון) רוסי טיילור (מרטין פרינס) 
 מוזיקה:  הנס צימר
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  חטיבת ההנפשה של פוקס המאה ה-20, Gracie Films 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, UMD, VHS, DVD, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 ביולי 2007
 משך הקרנה:  87 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט הרפתקאות, סרט מונפש, סרט לכל המשפחה 
 מקום התרחשות:  ארצות הברית 
 תקציב:  75 מיליון דולר
 הכנסות:  527 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   simpsons
 דף הסרט ב־IMDb
 
משפחת סימפסון – הסרט (באנגלית: The Simpsons Movie) הוא סרט שמבוסס על סדרת הטלוויזיה המצוירת האמריקנית משפחת סימפסון. הסרט יצא בשנת ב-25 ביולי 2007 בבריטניה, ב-26 ביולי באירופה, אוסטרליה ויפן וב-27 ביולי בארצות הברית, קנדה ומקסיקו. הסרט נוצר על ידי מאט גריינינג, ג'יימס ל. ברוקס, אל ג'יין, מייק סקולי וריצ'רד סקאיי ונכתב על ידי אחד עשר כותבים. הסרט זכה להצלחה קופתית גרף בהכנסות יותר מ-527 מיליון דולר ונחשב לסרט מצליח. הביקורות שיבחו את הסרט שאף היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית סרט האנימציה הטוב ביותר, אבל הפסיד לרטטוי. הסרט הצליח להיות לסרט האנימציה המסורתי שלא שייך לחברת דיסני הרווחי ביותר, תואר בו החזיק למשך תשע שנים סרט האנימצה של חברת דרימוורקס "נסיך מצרים" שיצא בסוף שנת 1998.
עלילה

הסרט מתחיל כשכולם מבקרים בכנסייה וסבא מקבל הארה אלוהית ומנבא נבואה בלתי ברורה שמארג' מנסה לפתור. האגם של ספרינגפילד מזוהם מתמיד וליסה מנסה לגרום לכולם להשקיע בניקיונו של האגם, ותוך כדי מתאהבת בבחור אירי חדש שבא לעיר. הומר ובארט עושים מבחני אומץ אחד לשני, ובמהלך המבחן של בארט הוא נוסע בסקייטבורד שלו בכל ספרינגפילד, עירום כביום היוולדו. הומר רואה ב"קראסטי בורגר" חזיר אשר משתתף בפרסומת של ההמבורגרים של קראסטי, הוא מגלה שהחזיר יישחט בסיום הצילומים ומחליט לגדל אותו בטענה ש"אסור להרוג אותו בגלל שהוא לובש בגדים של אדם".
בארט מגלה עד כמה השכן פלנדרס הוא נחמד וחביב למרות הכל, ונותן לילדיו אהבה שהומר מעולם לא נתן לו, מה שמוביל אותו לרצות שפלאנדרס יהיה אביו במקום הומר.
הומר זורק מכלית ענקית המלאה בצרכיו של החזיר לתוך האגם (בעודו ממהר ליהנות מדונאט בחינם). וגורם למשבר אקולוגי חמור ביותר, שבעקבותיו מחליט נשיא ארצות הברית ארנולד שוורצנגר – באמצעות ראש הסוכנות להגנת הסביבה (EPA) – לבודד את ספרינגפילד משאר ארצות הברית באמצעות כיפה ענקית ושקופה. כל תושבי העיירה מנסים לעשות לינץ' בהומר, אבל הוא ושאר המשפחה מצליחים לברוח אל מחוץ לכיפה באמצעות חור בארגז החול של מגי, ומחליטים לעבור לאלסקה. בדרך הומר לומד לרכב על אופנוע בתוך "כדור מוות", בעזרת ליסה. באלסקה מתברר להם שהממשלה החליטה פשוט למחוק את ספרינגפילד מהמפה, אז הם חוזרים בניסיון להציל אותה. הומר מקבל רעיון כשהוא רואה אופנוע זרוק, ורוכב איתו לכנסייה, בידיעה שפלנדרז בוודאי מבלה את רגעיו האחרונים שם ואיתו בארט הממורמר. הומר ונד מצליחים לשכנע את בארט והוא קופץ לאופנוע. הומר עושה "כדור מוות" ענקי בכיפה ובארט זורק את הפצצה מחוץ לכיפה ומפוצץ אותה מבחוץ. הומר מכעיס מאוד את הנציג איכות הסביבה שמנסה להתנקש בו, אבל מגי מצילה אותו.
קמפיין קידום המכירות של הסרט

ביולי 2007, לקראת יציאתו לאקרנים של הסרט של משפחת סימפסון, רשת חנויות הנוחות סבן אילבן הסבו 11 חנויות ברחבי ארצות הברית וחנות נוספת בקנדה להידמות למראה של חנות הנוחות "Kwik-E-Mart" אשר נמצאת בבעלותו של אפו נהספימפטילוןבסדרה. המיקומים של החנויות המוסבות היו: בלאדנסבורג שבמרילנד, ברבנק שבקליפורניה, שיקגו, דאלאס, דנוור, הנדרסון שבנבדה, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו, ניו יורק, אורלנדו, סיאטל וקולומביה הבריטית שבקנדה.
12 החנויות הללו, כמו גם רוב חנויות הסבן אילבן האחרות בצפון אמריקה, מכרו באותה העת מוצרי מאכל ייחודים לסדרה משפחת סימפסון, כגון "באז קולה", סופגניות "קראסטי אוס", המשקה "סקווישיס", דונאטס בעלי ציפוי ורוד, בנוסף למוצרים אחרים אשר ייחודים לסדרה. פריט נוסף אשר נוצר ונמכר בחנויות הסבן אילבן באותה העת היה חוברת הקומיקס "Radioactive Man Comic Book Edition #711", אשר התמקדה בדמות הקומיקס הפיקטיבית האהובה על בארט, רדיואקטיב מן.
קמפיין קידום המכירות של הסרט היה להצלחה גדולה לאחר שהצליח להביא לגידול של 30% ברווחים של חנויות הסבן אילבן ברחבי ארצות הברית. ברבים מהחנויות אזלו המוצרים המיוחדים של משפחת סימפסון בתוך ימים ספורים מתחילת הקמפיין.
כמו כן, כחלק מקמפיין קידום המכירות של הסרט ברחבי העולם, בדרום-מערב אנגליה צוירה דמותו של הומר על גבעה ענקית.
מדבבים > מדבבים במקור

דן קסטלנטה – הומר סימפסון, אברהם סימפסון, בארני גאמבל, קראסטי הליצן, טיני ודמויות נוספות.
ג'ולי קאוונר – מארג' סימפסון, התאומות בובייה.
ננסי קארטרייט – בארט סימפסון, מגי סימפסון, ראלף ויגאם, נלסון מאנץ, דמויות נוספות.
ירדלי סמית' – ליסה סימפסון.
הארי שירר – נד פלנדרז, מר מונטגומרי ברנז, ויילון סמית'רס, ארנולד שוורצנגר, דמויות נוספות.
האנק עזריה – בתפקיד מו סיזלאק, אפו נהספימפטילון, פרופסור ג'ון פרינק, דמויות נוספות.
מרשה ואלאס – בתפקיד עדנה קראבאפל.
טרס מקניל – בתפקיד אגנס סקינר, קוקי קוואן, דמויות נוספות.
פמלה היידן – מילהאוס ואן האוטן, רוד פלנדרז.
טום הנקס – בתפקיד עצמו.