stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Beautiful Faces

Beautiful Faces (בעברית: פנים יפות) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי דקלן מקנה. השיר יצא לאור ב-29 בינואר 2020 כסינגל המוביל מתוך האלבום השני שלו, Zeros. את השיר כתב מקנה יחד עם מקס מארלו.
רקע

מקנה אמר על השיר, "רציתי שזה יהיה שיר גדול... גדול בקטע מפחיד. הוא קשור מאוד לעכשיו, אבל רציתי לשוב ולדמיין את המדיה החברתית בספֶרה העתידית הזאת, בה היא תהיה אף יותר מוטמעת כך שלא נוכל לראות איפה זה נגמר ואנחנו מתחילים.
הופעות חיות

ב-5 באפריל 2020 ביצע דקלן מקנה את השיר בשידור חי בתוכנית האירוח והבישול הבריטית Sunday Brunch. הוא ביצע את השיר מביתו, ואמר שמגפת הקורונה לא מאפשרת ללהקתו להצטרף אליו, "למרבה הצער בשל הריחוק החברתי הלהקה שלי לא יכולה להיות איתי פה היום, אז הבאתי את הבחורים האלה לעזרה". ברקע נראו ארבע דמויות וירטואליות נוספות של מקנה ברחבי החדר, המגלמות את תפקידיהם של חברי להקת הליווי שלו.
קליפ

הקליפ לשיר עלה לערוץ היוטיוב של דקלן מקנה ב-29 בינואר 2020.
רשימת רצועות

| הורדה דיגיטלית וסטרימינג> מס' | הורדה דיגיטלית וסטרימינג> שם | הורדה דיגיטלית וסטרימינג> משך | הורדה דיגיטלית וסטרימינג>  | הורדה דיגיטלית וסטרימינג>  | הורדה דיגיטלית וסטרימינג>  | הורדה דיגיטלית וסטרימינג>  | הורדה דיגיטלית וסטרימינג>  | הורדה דיגיטלית וסטרימינג>  | הורדה דיגיטלית וסטרימינג>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Beautiful Faces  | 3:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| הורדה דיגיטלית – רמיקס של סקרים> מס' | הורדה דיגיטלית – רמיקס של סקרים> שם | הורדה דיגיטלית – רמיקס של סקרים> משך | הורדה דיגיטלית – רמיקס של סקרים>  | הורדה דיגיטלית – רמיקס של סקרים>  | הורדה דיגיטלית – רמיקס של סקרים>  | הורדה דיגיטלית – רמיקס של סקרים>  | הורדה דיגיטלית – רמיקס של סקרים>  | הורדה דיגיטלית – רמיקס של סקרים>  | הורדה דיגיטלית – רמיקס של סקרים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Beautiful Faces (רמיקס של סקרים)   | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים וצוות

הקרדיטים לקוחים מאתר טיידל.
ג'יי ג'ויס – מפיק
דקלן מקנה – הלחנה, כתיבה, ביצוע, גיטרה, קולות
מקס מארלו – הלחנה, כתיבה
קורט בלנקנשיפ – עוזר טכנאי
ג'ימי מנספילד – עוזר טכנאי
גבריאל קינג – קולות רקע, תופים
איזבל טורס – קולות רקע, גיטרה
נתניאל קוקס – קולות רקע, בס, סינתיסייזר
ג'ייסון הול – טכנאי
מאט וולך – טכנאי
מייקל פרימן – טכנאי
מאט קולטון – טכנאי מאסטרינג
מארק 'ספייק' סטנט – טכנאי מיקסינג
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  ארצות הברית | Adult Alternative Songs (בילבורד) | 22 |  |
|  ארצות הברית | Alternative Airplay (בילבורד) | 24 |  |
|  ארצות הברית | Rock Airplay (בילבורד) | 38 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| עולם | 29 בינואר 2020 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | קולומביה רקורדס |
הערות שוליים

1 2  "Beautiful Faces". Spotify. נבדק ב-5 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Declan McKenna Accidentally Wrote the Perfect Stay-Home St. Patrick's Day Anthem". Billboard. 17 במרץ 2020. נבדק ב-5 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Declan McKenna shares bright new single, 'Beautiful Faces'". NME. 29 בינואר 2020. נבדק ב-5 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Watch Declan McKenna play 'Beautiful Faces' with four versions of himself". NME. 5 באפריל 2020. נבדק ב-7 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Declan McKenna - Beautiful Faces (Sunday Brunch) #stayhome". YouTube. נבדק ב-7 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Declan McKenna - Beautiful Faces (Official Video)". YouTube. נבדק ב-5 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Beautiful Faces (Skream Remix) - Single by Declan McKenna on Apple Music". Apple Music. נבדק ב-12 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Credits / Beautiful Faces / Declan McKenna – TIDAL". Tidal. נבדק ב-5 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Declan McKenna, Billboard
↑  Declan McKenna, Billboard
↑  Declan McKenna, Billboard
| דקלן מקנה |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | What Do You Think About the Car? • Zeros |  |
| סינגלים | "Brazil" • "The Kids Don't Wanna Come Home" • "Humongous" • "British Bombs" • "Beautiful Faces" • "The Key to Life on Earth" • "Be an Astronaut" |  |
| ערכים קשורים | קולומביה רקורדס • קליירו |  |
אביר צוחק

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פרנס הלס 
 תאריך יצירה:  1624 
 טכניקה וחומרים:  צבעי שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  67.3 ס״מ 
 גובה:  83 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  בארוק 
 מספר יצירה:  P84 (אוסף וולאס) 
 מיקום:  אוסף וולאס שבלונדון, אנגליה
 
"אביר צוחק" (באנגלית: Laughing Cavalier) הוא כינויו של ציור מאת הצייר ההולנדי פרנס הלס.
תיאור

הציור הוא דיוקן של גבר. הדמות מתוארת מנקודת מבט נמוכה מעט, כשהיא ניצבת בצדודית (פרופיל) חלקית. קומפוזיציה זו מעניקה לציור דינמיות רבה. בעוד כתפיו של הגבר פונות לצד, ראשו כמעט וחזיתי. הוא לבוש מעין וסט מבד שחור מבריק המעוטר בתחרה. מתחתיו הוא לובש בגד בעל דגם צמחי רקום, ולמותניו אבנט שחור. לצווארו מוצמד צווארון תחרה גדול המעוטר בסרט שחור, ולראשו הוא חובש כובע שחור גדול. בפינתו הימנית העליונה של הציור מופיעה הכתובת "Æ'TA SVÆ 26/A°1624", המהווה קיצור בלטינית לכתובת: "aetatis suae 26, anno 1624", המציינת את גילו של הגבר - 26 - ואת שנת הציור - 1624.
זהותו של הגבר איננה ידועה. ייתכן שהוא איש צבא או פקיד גבוה. היסטוריון האמנות פיטר בייסבור (Pieter Biesboer) הציע כי מדובר בדמותו של טילמן רוסטרמן (Tieleman Roosterman), סוחר בגדים הולנדי המופיע בדיוקן אחר של הלס.
התיעוד המוקדם ביותר של הציור הוא בשנת 1770. בשנת 1822 נמכר לאספן אמנות בשם פורטלס-גורגייר (Comte de Pourtalès-Gorgier). בשנת 1865 נמכר הציור לריצ'רד סימור-קונווי, המרקיז של הרטפורד שבהרטפורדשייר. (Richard Seymour-Conway, 4th Marquess of Hertford). הציור נשלח לתצוגה בלונדון תואר הציור בקטלוג התערוכה כציור של "אביר". בשנת 1888 הוצג הציור באקדמיה המלכותית לאמנויות, שם זכה לכותרת "אביר צוחק". בשנת 1884 עבר הציור רסטורציה ובמסגרתה נוקה הציור. ייתכן כי בכך הוסרו ממנו תוספות מאוחרות שגרמו לדמות להראות מחייכת ולא צוחקת. כיום נמצא הציור באוסף וולאס, והוא מוצג לציבור בבית הרטפורד (Hertford House) שבכיכר מנצ'סטר, הסיטי של וסטמינסטר, לונדון.
הערות שוליים

↑  Ingamells, John, The Wallace Collection, Catalogue of Pictures, Vol IV, Dutch and Flemish, Wallace Collection, 1992, p. 135
↑  Pieter Biesboer, “De Laughing Cavalier van Frans Hals: een mogelijke identificatie [as Tieleman Roosterman (1597-1672), Londen: Wallace Collection]”, in Face Book: studies on Dutch and Flemish Portraiture of the 16th-18th Centuries, an impressive volume of 63 essays on portraiture, 2012
↑  Ingamells, John, The Wallace Collection, Catalogue of Pictures, Vol IV, Dutch and Flemish, Wallace Collection, 1992, p. 136
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 125652
סיפורי אימה אמריקאים

| --- | --- |

 סוגה:  אימה, סרט מתח 
 יוצרים:  ראיין מרפי, בראד פלצ'וק 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  15 
 תוכנית מקור:  אימה אמריקאית
 הפקה
 מוזיקה:  Mac Quayle 
 אורך פרק:  43.5 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  הולו 
 תקופת שידור מקורית:  15 ביולי 2021 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
"סיפורי אימה אמריקאים" (באנגלית: American Horror Stories) היא סדרת אימה אנתולוגית אמריקאית, שנוצרה והופקה על ידי ראיין מרפי ובראד פלצ'ק. הסדרה הוקרנה בבכורה ב-15 ביולי 2021, ומשמשת כספין אוף לסדרה "אימה אמריקאית".
בין השחקנים מהסדרה המקורית נמנים: מאט בומר, סיליה פינקלשטיין, ג'ון קרול לינץ', נעמי גרוסמן, צ'ארלס מלטון, צ'אד ג'יימס ביוקנן, בילי לורד, קודי פרן, דילן מקדרמוט וג'יימי ברואר.
באוגוסט 2021, חודשה הסדרה לעונה שנייה.
פרקים

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 7 | 7 | 15 ביולי 2021 | 19 באוגוסט 2021 |
|  | 2 | 8 | 8 | 21 ביולי 2022 | 8 בספטמבר 2022 |
|  | 3 | 4 | 4 | 26 באוקטובר 2023 | 26 באוקטובר 2023 |
פרקים > עונה 1 (2021)

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | "אשת הגומי" – חלק 1 | לוני פריסטר | ראיין מרפי ובראד פלצ'וק | 15 ביולי 2021 |
.
| 2 | 2 | "אשת הגומי" – חלק 2 | לוני פריסטר | בראד פלצ'וק | 15 ביולי 2021 |
.
| 3 | 3 | "דרייב אין" | אדוארדו סאנצ'ס | מני קוטו | 22 ביולי 2021 |
.
| 4 | 4 | "רשימת הילדים הרעים" | מקס וינקלר | מני קוטו | 29 ביולי 2021 |
.
| 5 | 5 | "בעל" | סאנא חמרי | עלי אדלר ומני קוטו | 5 באוגוסט 2021 |
.
| 6 | 6 | "פראי" | מני קוטו | מני קוטו | 12 באוגוסט 2021 |
.
| 7 | 7 | "סוף משחק" | ליז פרידלנדר | ראיין מרפי ובראד פלצ'וק | 19 באוגוסט 2021 |
.
פרקים > עונה 2 (2022)

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 | 1 | "בית הבובות" | לוני פריסטר | מני קוטו | 21 ביולי 2022 |
.
| 9 | 2 | "הילה" | מקס וינקלר | מני קוטו | 28 ביולי 2022 |
.
| 10 | 3 | "דרייב" | יאנגזום בראואן | מני קוטו | 4 באוגוסט 2022 |
.
| 11 | 4 | "החולבות" | אלונסו אלוורז-ברדה | אר ליידי ג'יי | 11 באוגוסט 2022 |
.
| 12 | 5 | "בלאדי מארי" | אס. ג'יי. מיין מוניוז | אנג'לה אל. הארווי | 18 באוגוסט 2022 |
.
| 13 | 6 | "מתיחת פנים" | מרקוס סטוקס | מני קוטו | 25 באוגוסט 2022 |
.
| 14 | 7 | "נקרו" | לוגאן קיבנס | קריסטל ליו | 1 בספטמבר 2022 |
.
| 15 | 8 | "אגם" | טסה בלייק | מני קוטו | 8 בספטמבר 2022 |
.
הפקה > פיתוח

ב-11 במאי 2020, מרפי חשף כי מפותחת סדרת ספין אוף בשם "סיפורי אימה אמריקאים". כל פרק יכלול סיפור אימה בפני עצמו, במקום שכל עונה תגולל סיפור חדש כמו בסדרה המקורית ב"אימה אמריקאית".
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | האיפור העכשווי הטוב ביותר (ללא פרוסטטות) | טייסון פאונטיין, רון פייפס, גייג' האברד, הת'ר קאמינגס, נטשה מרסלינה ומייקל ג'ונסטון | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Andreeva, Nellie (11 במאי 2020). "'AHS': Spinoff Series 'American Horror Stories' In the Works From Ryan Murphy". Deadline Hollywood. ארכיון מ-14 בנובמבר 2020. נבדק ב-16 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tom Smyth, All the Winners of the Creative Arts Emmys, Vulture, ‏2024-01-07 (באנגלית)
| סיפור אמריקאי |
| --- | --- | --- |
| אימה אמריקאית | "בית הרצח" (2011) • "המוסד הסגור" (2012–2013) • "הכישוף" (2013–2014) • "פריק שואו" (2014–2015) • "המלון" (2015–2016) • "רואנוק" (2016) • "הכת" (2017) • "אפוקליפסה" (2018) • "1984" (2019) • "10" (2021) |  |
| סיפור פשע אמריקאי | "אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון" • "הרצח של ורסצ'ה" • "מוניקה לוינסקי" |  |
| ערכים קשורים | שחקני אימה אמריקאית • סיפורי אימה אמריקאים • ראיין מרפי • בראד פלצ'ק |  |
| אימה אמריקאית |
| --- | --- | --- |
| יוצרים | ראיין מרפי • בראד פלצ'וק |  |
| עונות | "בית הרצח" · דמויות (2011) • "המוסד הסגור" · דמויות (2012–2013) • "הכישוף" · דמויות (2013–2014) • "פריק שואו" · דמויות (2014–2015) • "המלון" · דמויות (2015–2016) • "רואנוק" · דמויות (2016) • "הכת" · דמויות (2017) • "אפוקליפסה" · דמויות (2018) • 1984 · דמויות (2019) • "דאבל פיצ'ר" · דמויות (2021) • "ניו יורק" · דמויות (2022) • "רגישות גבוהה" · דמויות (2023–2024) |  |
| ערכים קשורים | צוות השחקנים • "סיפור פשע אמריקאי" ("אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון" · "הרצח של ורסצ'ה" · "הדחה") • "סיפורי אימה אמריקאים" |  |
מלינדה מקגרו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוקטובר 1963 (בת 61) ניקוסיה, קפריסין 
 מדינה:  ארצות הברית, קפריסין 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1986)  Buckingham Browne & Nichols School 
 פרופיל ב-IMDb
 
מלינדה מקגרו (באנגלית: Melinda McGraw; נולדה ב-25 באוקטובר 1963) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

מקגרו נולדה בניקוסיה, קפריסין כצעירה מבין שלוש בנות של זוג הורים אמריקאים.
היא גדלה בעיר קיימברידג' ובעיירה דובר במסצ'וסטס. אביה היה דיפלומט בסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי.
היא למדה בבנינגטון קולג' ולאחר מכן למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
קריירה

ב-1992 שיחקה בפרק של הסדרה "סיינפלד" כבחורה שג'רי מתאהב בה, ושיחקה בסדרה "הגורם האנושי" ברשת ABC. היא שיחקה במספר פרקים של "תיקים באפלה" כאחותה של דיינה סקאלי.
ב-2006 שיחקה יועצת פוליטית למתמודד לנשיאות ארצות הברית בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", היא הופיעה בתפקידי אורח בסדרות "הפרקליטים" ו-"משתגעים מאהבה, ב-2008 היא שיחקה בסרטו של כריסטופר נולאן "האביר האפל".
בשנת 2010 השתתפה בסרט הנעורים "סקייטלנד" בכיכובה של אשלי גרין. באותה שנה שיחקה בעונה השנייה של הסיטקום "גברים בגיל הזה" בכיכובו של ריי רומנו.
בשנת 2013 השתתפה בסיטקום "בן וקייט" ברשת FOX בתפקיד ורה.
בשנת 2016 החלה לגלם את פטרישיה בסדרת הדרמה "מגורש", ושבה גם לעונתה השנייה.
בשנת 2023 שיחקה במיני-סדרת הפשע אמיתי "פול טי. גולדמן" (אנ') של רשת Peacock.
חיים אישיים

ב-2000 נישאה למלחין סטיב פירסון.
FLOPS

| שם | FLOPS |
| --- | --- |
kiloflops - קילופלופס: 103
megaflops - מגהפלופס: 106
gigaflops - גיגהפלופס: 109
teraflops - טרהפלופס: 1012
petaflops - פטהפלופס: 1015
exaflops - אקסהפלופס: 1018
zettaflops - זטהפלופס: 1021
yottaflops - יוטהפלופס: 1024
פלופס (FLOPS - Floating Point Operations Per Second, פעולות נקודה צפה לשנייה) היא יחידת מידה לעוצמתם של מחשבים העוסקים בעיבודים עתירי חישוב, ובפרט עיבודים מדעיים, שבהם נעשה שימוש נרחב בפקודות נקודה צפה. בפרט מקובלת יחידה זו למדידת עוצמתם של מחשבי-על. היחידה מודדת את כמות הפעולות בנקודה צפה שמבצע המחשב בשנייה.
פלופס היא יחידת המידה הבסיסית, ובדרך כלל נעשה בה שימוש בצירוף תחילית המציגה מיליון יחידות (מגה), מיליארד יחידות (גיגה) וכך הלאה.
ביוני 2019 השיג המחשב האמריקאי Summit את עוצמת החישוב החזקה ביותר והוכרז כמחשב המהיר בעולם עם שיא של 148.6 פטהפלופס. הוא איבד את מקומו לפוגקו עם יכולת עיבוד של 442.01 פטהפלופס.
נכון ל-2023 Frontier (אנ') הוא המהיר ביותר עם יכולת עיבוד של 1,102.00 פטהפלופס.
נכון ל-9 בינואר 2025 מחשב-העל אל קפיטן  הדיח את Frontier עם יכולת עיבוד של 1.742 אקסה-פלופס exaFLOPs.
ראו גם

טופ500 - דירוג 500 מחשבי העל (שאינם מחשבים מבוזרים) החזקים בעולם
בוחן ביצועים
אל קפיטן (מחשב-על)
הערות שוליים

↑  US' El Capitan Is Now the World's Fastest Supercomputer, PCMAG, ‏2024-11-18 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7749349-7 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלברט בראון

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1889 צ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית
 פטירה:  12 באוקטובר 1984 (בגיל 95) נאשוויל, טנסי, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  מכללת המלחמה של הצי 
 השתייכות:   צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1912–1949 (כ־37 שנים)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
מייג'ור גנרל אלברט איגר בראון (באנגלית: Albert Eger Brown;‏ 13 ביוני 1889 – 12 באוקטובר 1984) היה קצין מעוטר בשירות צבא ארצות הברית. אחרי שסיים את הכשרתו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, שירת הן במשלחת פנצ'ו וייה והן בשתי מלחמות העולם. בראון ידוע בעיקר כמפקד דיוויזיית הרגלים ה-7 במהלך הקרב על האיים האלאוטיים.
אחרי המלחמה, בראון שימש כיושב ראש הנציבות האמריקאית-סובייטית המשותפת בקוריאה. בתפקידו זה, עיקר עיסוקו היה בניהול דרום קוריאה ובמשא ומתן עם ברית המועצות. בראון סיים את הקריירה שלו ב-1949 כגנרל.
ראשית הקריירה

אלברט איגר בראון נולד ב-13 ביוני 1889 בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית, והיה בנם של סמואל קלוד בראון ופני מאי הרץ. אביו, בן למשפחת מהגרים סקוטים, היה בעלים שותף ומנכ"ל חברת הכרייה בולטון, שעסקה בכריית פוספט.
בצעירותו, השלים אלברט לימודים בבית ספר פרטי וציבורי בצ'ארלסטון וסיים את הלימודים בתיכון צ'ארלסטון ב-1907. לאחר מכן החל ללמוד בקולג' צ'ארלסטון, אבל עזב שנה אחר כך, כשקיבל שיבוץ לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית, שם היה פעיל בפוטבול ובקליעה וקיבל את הכינוי "ברפי".
בראון השלים את ההכשרה במקום ה-78 בכיתה של 95 חניכים ב-12 ביוני 1912 עם תואר במדעים ושובץ כלוטננט שני בזרוע הרגלים. בראון הוצב לאחר מכן לרגימנט הרגלים ה-4 בפורט קרוק שבנברסקה וליווה את מערב הגדוד לגלווסטון שבטקסס, בינואר 1913 כחלק ממלחמת הגבול המקסיקני בפנצ'ו וייה.
בראון שירת בגלווסטון עד אפריל 1914, אז שט עם הרגימנט שלו לוראקרוס שבמקסיקו כחיל מצב במקום אחרי פלישת ארצות הברית. הוא קודם ללוטננט ראשון, ביולי 1916 וקיבל את הפיקוד על מחלקת רגלים ברגימנט הרגלים ה-4.
אחרי כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה באפריל 1917, קודם בראון לדרגת קפטן ב-15 במאי ונקרא לגטיסבורג שבפנסילבניה, שם הצטרף לרגימנט הרגלים ה-59 שזה עתה הוקם. הוא מונה לשליש הגדוד. הוא נותר בתפקידו זה עד נובמבר, אז נשלח לקמפ גרין שבקרוליינה הצפונית, אז מונה לשליש הבריגדה ה-8 תחת הדיוויזיה ה-4, בפיקודו של בריגדיר גנרל סמואל מילר.
בראון קודם לדרגה זמנית של מייג'ור ונשלח לצרפת ביוני 1918. הוא השתתף בקרב השני על המארן, ולאחר מכן מונה לשליש הדיוויזיה ה-92 והבריגדה ה-183. הוא לקח חלק בקרבות בהרי הווז', יער ארגון ומארבאך, ואחרי שביתת הנשק עם גרמניה ב-11 בנובמבר 1918, הוא צורף למפקדת הדיוויזיה ה-92 בפיקודו של בריגדיר גנרל ג'יימס ארווין.
בין המלחמות

בראון חזר עם הדיוויזיה לארצות הברית בפברואר 1919 ושירת לתקופת קצרות בקמפ אפטון שבניו יורק וקמפ מייד שבמרילנד, לפני שמונה לבוחן במחוז ה-8 של קורפוס האימונים של כוחות המילואים, באפריל 1919. בנוסף, הוא הוחזר לדרגת קפטן.
בראון המשיך בדרגה זו למשך ארבע השנים הבאות, עד שהועלה לדרגת מייג'ור באפריל 1923, כשמונה לפרופסור למדעי הצבא והטקטיקה באוניברסיטת דקוטה הצפונית. בראון שובץ לאחר מכן לבית הספר לרגלים בצבא שבפורט בנינג, ג'ורג'יה בספטמבר אותה שנה והשלים קורס קציני רגלים ביוני 1924.
הוא עבר הכשרה נוספת זמן קצר לאחר מכן, כשנשלח כסטודנט בית הספר לפיקוד צבאי בפורט ליוונוורף שבקנזס. בראון סיים את ההכשרה ביוני 1925 ושירת בפורט בנג'מין האריסון שבאינדיאנה בטרם נשלח להוואי כחלק מהמחלקה הצבאית שבמקום, בפיקודו של מייג'ור גנרל אדוארד מן לואיס.
בראון שב ליבשת ביוני 1929 ונרשם למכללת המלחמה של צבא ארצות הברית בוושינגטון די. סי. לאחר שנה השלים את לימודיו. לאחר מכן נרשם למכללת המלחמה של הצי שברוד איילנד ביולי 1930, והשלים גם שם את לימודיו ביוני 1931.
לאחר מכן, נקרא שוב לוושינגטון והצטרף לצוות למחלקת המלחמה הכללית, שם שירת תחת דאגלס מקארתור, עד אוקטובר 1935. בתפקיד זה, קודם לדרגת לוטננט קולונל באוגוסט 1935.
בשיבוץ הבא שלו חזר לפורט בנינג, שם הצטרף לחבר הרגלים, שם פיקד על פיתוח כלי נשק וציוד. לאחר מכן שימש כמפקד הגדוד הראשון שברגימנט הרגלים ה-29 בין ספטמבר 1938 למאי 1939, אז עבר לפקד על הגדוד הראשון ברגימנט הרגלים ה-38. בתפקיד זה השתתף בהדגמת טכניקות לחימה חדשות עבור פרחי קצונה בפורט בנינג.
בראון שב לוושינגטון באפריל 1940 ומונה לעוזר לקצין התקציבים והתכנון. אחרי קידומו לקולונל בפברואר 1941, מונה לקצין התקציבים והתכנון. בתפקיד זה היה אחראי על הכנת בקשות תקציבים שהוגשו לקונגרס וקודם לדרגה זמנית של בריגדיר גנרל באוגוסט 1941.
מלחמת העולם השנייה

אחרי המתקפה היפנית על פרל הארבור וכניסת ארצות הברית למלחמה בדצמבר 1941, בראון מונה לעוזר מפקד דיוויזיית הרגלים ה-7, בפיקודו של מייג'ור גנרל צ'ארלס ווייט. בראון לקח חלק באימונים האמפיביים של בנהר סלינס, ואחרי קידום זמני לדרגת מייג'ור גנרל, החליף את ווייט בפיקוד על הדיוויזיה במאי 1942.
בראון שירת במשך כמה חודשים באימונים בקמפ סנט לואיס שבקליפורניה, וכן השתתף באימון במדבר מוהאבי, ובהמשך שוב באימונים האמפיביים תחת מייג'ור גנרל הולנד סמית' מהמארינס.
מלחמת העולם השנייה > הקרב על האיים האלאוטיים

אחרי נחיתת היפנים באיים אטו וקיסקה שבאיים האלאוטיים, בראון מונה למפקד כוח המשימה לשחרור אטו, ותחת פיקודו היו 16 אלף חיילים. תוכניתו של בראון הייתה להתקדם במקביל מצפון ומזרח האי, וכך לדחוק את היפנים לצפון מזרח האי.
התקדמות הכוח הייתה איטית בשל ירי מקלעים וצלפים יפנים, ובראון ביקש סיוע בהפצצות מהים ותגבורת. האדמירל תומאס קינקייד, מפקד הכוח באוקיינוס השקט, חשש מהצוללות היפניות שתקפו את כלי השיט שלו מספר ימים לפני כן. בראון הוסיף לבקש סיוע בכוחות הנדסה וציוד לסלילת כבישים, אולם קינקייד היה מהוסס לגבי הבקשה, בשל היעדר פריצת דרך ואבידות כבדות, השתכנע שבראון נבלם.
קינקייד התייעץ בסוגיה עם הגנרלים ג'ון דוויט וסיימון בוליבר באקנר, אשר המליצו על החלפתו של בראון. את בראון החליף מייג'ור גנרל יוג'ין לנדרום, ובראון חזר לארצות הברית לשיבוץ מחדש.
מלחמת העולם השנייה > שירות בארצות הברית

עם הגעתו לארצות הברית, קיבל בראון תפקיד עורפי כמפקד בסיס האימונים של צבא ארצות הברית בקמפ וילר שבג'ורג'יה. נדמה היה שבראון יישאר בתפקיד מעין זה עד סוף המלחמה, אבל הוא קיבל הזדמנות נוספת כשהוצע לו להצטרף למערכה באירופה.
מלחמת העולם השנייה > החזית באירופה

בדצמבר 1944 הצטרף בראון למפקדת המבצעים של החזית באירופה (E.T.Oׂ), שם הצטרף למפקדת דיוויזיית הרגלים ה-35 תחת מייג'ור גנרל פול באד, ושירת בבלגיה לתקופה קצרה. לאחר מכן מונה למפקד פיקוד תגבורות כוחות היבשה, והיה אחראי מתוקף תפקידו על האספקה לכל היחידות בחזית אירופה שהיו תחת המפקדה, עד תחילת אפריל 1945, אז הוצב כמפקד דיוויזיית הרגלים ה-5, אחרי שהמפקד הקודם, סטפורד לירוי אירווין, קודם למפקד הקורפוס ה-12.
בראון הוביל את הדיוויזיה בטיהור כיס הרוהר ולאחר מכן גרם לנסיגת הגרמנים מבוואריה תחתית, אוסטריה ולבסוף חצה את גבול צ'כוסלובקיה ב-1 במאי. הדיוויזיה בפיקודו השתתפה בלחימה נגד הכוחות הגרמניים הנסוגים עד שהגיעה לקו וולארי ווימפרק. כשהוצבו בצ'כוסלובקיה אחרי כניעת גרמניה הנאצית, מצאו החיילים קברים שלא היו חפורים עמוק, ובהם היו גופות יהודים שנרצחו במהלך מסעות המוות, ואחרי שהורעבו למוות בידי האס אס.
בראון הורה לאזרחים גרמנים מהעיירה הסמוכה להגיע ולקבור את הנרצחים מחדש בבית הקברות של וולארי. בנוסף, הוא חייב אותם לעבור ליד הגופות. על שירותו בגרמניה, אוסטריה וצ'כוסלובקיה, בראון קיבל את עיטור לגיון ההצטיינות וכוכב הארד. כמו כן הוא קיבל את לגיון הכבוד וצלב המלחמה מצרפת; צלב המלחמה מצ'כוסלובקיה ואת מסדר הכוכב האדום מברית המועצות.
אחרי מלחמת העולם השנייה

בראון המשיך לשמש למספר שבועות כמפקד בכיבוש בוואריה תחתית, שם הוטל על כוחותיו לדאוג ליישוב מחדש של העקורים, אספקת מזון, טיפול רפואי ושמירה על הסדר הציבורי. בסוף יוני החלה הדיוויזיה ה-5 בחזרה ההדרגתית לארצות הברית, לשם שבה בסוף יולי. הדיוויזיה הוצבה בפורט קמפבל שבקנטקי, שם פיקח בראון על הכנת הדיוויזיה למעבר לחזית האוקיינוס השקט.
כניעת יפן ב-15 באוגוסט שינתה את התוכניות, ובראון היה אחראי לשחרור המדורג של חייליו עד יוני 1946, אז הוצב מחדש באוקיינוס השקט למשימה הבאה. בראון קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-6 בקוריאה, ששלטה בחלקו הדרומי של חצי האי והמשיכה להיות אחראית עד ספטמבר, כשמונה ליושב ראש הנציבות המשותפת של ארצות הברית וברית המועצות. משימתו העיקרית שם הייתה לנהל את המשא ומתן עם הסובייטים בפיקודו של טרנטי שטיקוב ולנהל את דרום קוריאה.
בראון נשאר בתפקיד זה עד דצמבר, כשמונה לסגן מפקד צבא ארצות הברית בקוריאה תחת פיקודו של גנרל ג'ון הודג'. הוא שימש גם כגנרל זמני בין פברואר לאפריל 1947 במהלך היעדרו של הודג' ולאחר מכן שב לתפקיד כסגנו. בראון שירת בקוריאה עד מרץ 1948 ועל כך קיבל את לגיון הכבוד השני שלו. בהענקת המדליה נכתב:
”נשיא ארצות הברית של אמריקה, שהוסמך בחוק הקונגרס, 20 ביולי 1942, נהנה להציג אשכול עלי ברונזה כלגיון הכבוד השני שמוענק למייג'ור גנרל אלברט איגר בראון, מצבא ארצות הברית, עבור התנהגות ראויה במיוחד בביצוע שירותים יוצאי דופן לממשלת ארצות הברית כסגן המפקד הכללי וכגנרל בפיקוד כוחות צבא ארצות הברית בקוריאה, בין ספטמבר 1946 לנובמבר 1947”
לאחר חזרתו לארצות הברית במרץ 1948, בראון מונה לגנרל בפיקוד של צבא ארצות הברית במחוז הצפון, והמטה שלו היה בונקובר שבמדינת וושינגטון. במהלך תקופה זו, דרש בראון לחקור מחדש את סוגיית שירותו באי אטו ואת סיום תפקידו שם, ואחרי שורה ארוכה של שימועים נקבע ב-1949 כי בראון התנהל כראוי בתפקידו זה.
בראון פרש מהצבא ב-30 ביוני 1949, אחרי 37 שנות שירות פעיל, והתיישב באשוויל שבקרוליינה הצפונית. מאוחר יותר, הוא ואשתו עברו להתגורר בנאשוויל שבטנסי, שם נפטר ב-12 באוקטובר 1984. הוא נקבר בטקס צבאי בבית הקברות של ארלינגטון לצד אשתו ג'ס סוול וויבר בראון, ובנו, אלברט בראון ג'וניור, שנהרג בתאונת דרכים ב-1940, זמן קצר אחרי שסיים את ההכשרה בווסט פוינט.
קישורים חיצונים

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

1 2  "Biography of Major-General Albert Eger Brown (1889 - 1984), USA". generals.dk. generals.dk Websites. נבדק ב-12 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Albert E. Brown 1912 - West Point Association of Graduates".
1 2  "Albert Eger Brown - Arlington National Cemetery". 13 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Del Kostka, Banzai Attack on Attu!: US Army Combat Engineers in the Aleutian Campaign, Military History Online
↑  "Chapter XI - Clearing the Aleutians".
↑  "Brown, Albert Eger (1889-1984) - The Pacific War Online Encyclopedia".
↑  "What We Learned from the Battle of Attu". 4 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
אלברט בראון בווסט פוינט, 1912
בראון בעת הפלישה לאי אטו
אבי-אשוח

אַבּי-אֶשוּח היה מלך אמורי, המלך השמיני בשושלת הראשונה של מלכי בבל. הוא מלך כ-28 שנים, בין השנים 1711–1684 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה או 1620-1648 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה הנמוכה. הוא ירש את אביו שמשו-אילונה. את אבי-אשוח ירש בנו עמי-דיתנה.