stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השעון
רקע היסטורי > רקע להסכם השילומים

הסכם השילומים בסתיו של שנת 1949, עם ייסוד הרפובליקה הגרמנית בשטחי הכיבוש של בעלות הברית המערביות, למדינה הגרמנית הצעירה עוד לא הייתה ריבונות מלאה בכל התחומים. חוקי הכיבוש נותרו בתוקף, וביטולם היה בגדר הבטחה שהייתה תלויה בשורה של הסדרים פוליטיים ופיננסיים. אחד התנאים לריבונות גרמנית מלאה נגע לפיצויים שישולמו לקורבנות השואה. ברמה העקרונית, ההנהגה הפוליטית של מדינת ישראל הייתה מעוניינת לקבל פיצויים מגרמניה, אך תחילה היא לא הייתה מוכנה לנהל משא ומתן ישיר עם נציגים גרמניים. אך המשא ומתן החל בתחילת שנת 1952, בעיר האג שבהולנד.
בישראל הסכם השילומים הוא נושא רגיש במיוחד שכן גם באותה תקופה הייתה התנגדות רבה להסכם, התנגדות זו הוביל יושב ראש האופוזיציה מנחם בגין.
על פי הוראותיו העיקריות של הסכם השילומים גרמניה המערבית תשלם למדינת ישראל 3 מיליארד מארק גרמני וכן 450 מיליון מארק לאיגוד הארגונים היהודיים לייצוג התביעות היהודיות החומריות נגד גרמניה. סכום השילומים יועמד לזכות מדינת ישראל כדי לרכוש סחורות ושירותים בגרמניה המערבית וזאת במטרה ליישב ולשקם פליטים יהודיים במדינת ישראל. השילומים נפרסו כך שהחל ממועד כניסתו של ההסכם לתוקף, 27 במרץ 1953, ועד 31 במרץ 1954, התחייבה גרמניה לשלם 200 מיליון מארק, בתשע שנות הכספים (אפריל-מרץ) שלאחריה 310 מיליון מארק בכל שנה, ובשנה העשירית 260 מיליון מארק. לגרמניה הייתה אף אפשרות להודיע מראש, במהלך תקופת ההסכם, שאינה יכולה לעמוד בהסדר השילומים, ולבקש לפרוס אותם בשיעורים מופחתים. לממשלת גרמניה הייתה אף האפשרות לשלם את התשלומים בטרם זמנם.
ביקורת

הביקורות על הספר מסכימות על פי רוב כי מדובר בספר עוצמתי וחשוב אשר נכתב בתמציתיות מרובה. הרב ישראל מאיר לאו, רבה הראשי של ישראל לשעבר, כתב במבוא לספר "ק. צטניק הכותב בדם-התמצית שבו זועק את זעקת המיליונים: לזכור! לזכור ולא לשכוח!!!". ד"ר אברהם גרין מהמנהל הפדגוגי במשרד החינוך כתב "אל יפקד נכס תרבותי זה, "השעון", מעולמנו הרוחני". ד"ר גדעון תלפז כתב ב"מעריב" ב-24.09.1971 "הספר הצנום הזה, הספר הנורא הזה הוא מגילת העדות.. לא עוד תוכל להישאר שווה נפש". יונה בחור פרסם במעריב ב-09.12.1966 כי בספר קיים "דיווח מדויק על זוועות השואה".
הערות שוליים

↑  השימוש באותיות עבריות במקור
↑  המידע הספציפי הזה ניתן רק בפרק האחרון
↑  עיון ב"השעון" לק. צטניק, נורית צין
↑  אושוויץ, באתר יד ושם
↑  תאי הגזים, באתר יד ושם
↑  רוונסבריק, באתר יד ושם
↑  אילן לוקאץ', ‏עדותה של חברת תזמורת הנשים באושוויץ: "הם הלכו לתוך הגז ואנחנו ניגנו בצד הדרך", באתר ‏מאקו‏, 4 במאי 2016
↑  הסכם השילומים, באתר מטח
ציפור הנעורים המתוקה

| --- | --- |
כרזת הסרט ציפור הנעורים המתוקה
כרזת הסרט ציפור הנעורים המתוקה
 מבוסס על:  Sweet Bird of Youth 
 בימוי:  ריצ'רד ברוקס 
 הופק בידי:  פנדרו ס. ברמן 
 תסריט:  ריצ'רד ברוקס 
 עריכה:  הנרי ברמן 
 שחקנים ראשיים:  פול ניומן ג'רלדין פייג' שירלי נייט אד בגלי ריפ תורן
 מוזיקה:  ברוניסלב קפר 
 צילום:  מילטון ר. קרסנר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 במרץ 1962
 משך הקרנה:  120 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  פלורידה 
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (אד בגלי) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ציפור הנעורים המתוקה (באנגלית: Sweet Bird of Youth; הוצג בישראל בשם מה יפים הנעורים) הוא סרט קולנוע קולנוע אמריקאי משנת 1962 בבימויו של ריצ'רד ברוקס שגם כתב את התסריט לפי מחזה בשם זה מאת טנסי ויליאמס משנת 1959 ומתמקד ביחסים בין שחקנית מזדקנת לבין גבר צעיר וחסון המשמש לה כג'יגולו.
פול ניומן וג'רלדין פייג' שיחקו בהפקה הראשונה בברודוויי ב-1959 בבימויו של איליה קזאן שזכתה בארבעה פרסי טוני כולל פרס לפייג' כשחקנית הטובה ביותר. שניהם שיחקו באותם התפקידים גם בסרט.
אד בגלי זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1963.
ג'רלדין פייג' הייתה מועמדת באותה שנה לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. שירלי נייט הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-1983 הופק סרט טלוויזיה למחזה הזה עם אליזבט טיילור ומארק הארמון בתפקידים הראשיים.
תקציר העלילה

לעיר סט. קלאוד בפלורידה מגיע זוג במכונית מהודרת. האשה היא שחקנית הקולנוע המפורסמת אלכסנדרה דל לגו (ג'רלדין פייג') והגבר הוא צ'אנס ויין (פול ניומן).
דל לגו מרגישה שהקריירה הקולנועית שלה הגיעה לקיצה. היא מתוסכלת ונזקקת לצ'אנס המספק לה תרופות הרגעה, חשיש, עיסויים ומין לפי הצורך. צ'אנס הוא בחור יפה וחסון המרבה להסתובב בחזה חשוף המבליט את שיריו, הוא "ציפור הנעורים המתוקה". צ'אנס מצפה שתמורת שירותיו תעזור לו דה לגו לקבל חוזה בהוליווד. למעשה, מגיע צ'אנס לעיר בה גדל כדי לפגוש את אהובתו לשעבר, הֶבֶנלי פינלי (שירלי נייט), בתו של ראש העיר.
ראש העיר הוא טום "בוס" פינלי (אד בגלי), מיליונר השולט בעיר ביד חזקה ומדכא באלימות כל התנגדות כלפיו. הוא מטיל פחד ומרות על בני משפחתו - אחותו אנני (מילדרד דאנוק), בתו הבנלי ובנו תומאס פינלי ג'וניור (ריפ תורן). כלפי חוץ הוא מציג עצמו כאדם מוסרי בעוד שהוא מחזיק פילגש בשם לוסי (מדלין שרווד).פינלי מתנגד לקשר בין בתו לצ'אנס, שמשמש בסך הכל כמלצר במועדון המקומי, ושולח אותו להוליווד כדי שיוכל להרוויח כסף ובינתיים כופה על בתו לעבור הפלה.
תומאס, בנו של ראש העיר, מורה לזוג לעזוב את העיר מיד, אחרת יאונה להם רע.
היחסים בין צ'אנס ודל לאגו מתערערים. הוא מקליט אותה מספרת על עצמה שהשתמשה בסמים ומאיים עליה, שיפיץ זאת אם לא תחתים אותו על חוזה בהוליווד. דל לאגו  נכנעת לאיומיו.
בהמשך, יחסה של דה לאגו כלפי צ'אנס משתנה, כשהיא מקבלת שיחת טלפון מהמפיק שלה,  המודיע לה שהסרט האחרון שלה הצליח מאוד והוא רוצה להחתים אותה על סרט נוסף. כעת היא נוקמת בצ'אנס ואומרת לו. שהוא אפס חסר כישרון וכעת היא לא צריכה אותו אלא תסתדר בעצמה ותמצא לה גבר אחר, כפי שמצאה בעבר.
צ'אנס המיואש נוסע לבית ראש העיר שם הוא מוכה קשות על ידי תומאס וחבריו. הבנלי חשה אליו, מחבקת אותו ושניהם בורחים מהעיר.
חול לבן

| --- | --- |

כריכת חול לבן חלק 1
 מידע כללי
 מאת:  ברנדון סנדרסון ריק הוסקין
 איורים:  יוליוס גופז  קסנדרה ג'יימס  פריץ קאסאס
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  Dynamite Entertainment 
 תאריך הוצאה:  יוני 2016 – ספטמבר 2019
 מספר עמודים:  160
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אין
 
"חול לבן" היא טרילוגיית רומנים גרפים מסוגת הפנטזיה, שנכתבה על ידי הסופר ברנדון סנדרסון וריק הוסקין, עם ציורים מאת ג'וליוס גופז ופריץ קאסאס. החלק הראשון של הטרילוגיה, "White Sand Volume I", פורסם ב־28 ביוני 2016. החלק השני פורסם ב-20 בפברואר 2018. החלק השלישי והאחרון פורסם ב-18 בספטמבר 2019.
סנדרסון מתכנן לפרסם את "חול לבן" בגרסת רומן ב-דצמבר 2025. בספר האורקנום נחשף חלק א' מופיע תחילתו של הסיפור בגרסת רומן.
עלילה

הרומנים הגרפיים מתרחשים ביקום הקוסמיר בו מתרחשים גם ספרים נוספים של סנדרסון.
הסדרה מתרחשת בעולם מדברי המכונה טאלדיין שלתושביו הכוח להשתמש בקסם כדי לשלוט בתנועת החול. שם איש צעיר בשם קנטון מתאמן כדי להפוך לאדון חול. בעקבות התקפת פתע בה נהרגים רבים מאדוני החול ואביו, על קנטון לקחת אחריות על מסדר אדוני החול ולגלות מי בגד בהם.
בכרך 2, קנטון מנסה לנהל משא ומתן עם שליטי "dayside" תוך כדי שמתנקשים מנסים להרוג אותו. הוא יוצר ברית עם קריס, שהיא מה- "darkside" של העולם והיא מנסה להבין את הקסם של אדוני החול.
בכרך 3, קנטון מנסה לשמור על אדוני החול ביחד. קנטון מגלה את האמת מאחורי המארב שהרג את אביו ואת מרבית אדוני החול.
פרסום

הכרך הראשון בסדרה פורסם ביוני 2016 והגיע למקום השני ברומן הגרפי "ניו יורק טיימס". בפרסי הדרקון לשנת 2018 זכה הכרך הראשון בפרס הגרפי הטוב ביותר.
| # | כותרת | עמודים | תאריך הוצאה | ISBN בכריכה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "White Sand Volume I" | 160 | 28 ביוני 2016 | ISBN 978-1606908853 |
| 2 | "White Sand Volume II" | 160 | 20 בפברואר 2018 | ISBN 978-1524103422 |
| 3 | "White Sand Volume III" | 160 | 18 בספטמבר 2019 | ISBN 978-1524110062 |
הערות שוליים

↑  "White Sand, Volume 3". נבדק ב-25 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adam Horne, State of the Sanderson 2023, Brandon Sanderson, ‏2023-12-19 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  "Brandon Sanderson's White Sand Lands #2 On The NY Times GN Bestseller List". Bleeding Cool News. Bleeding Cool. נבדק ב-3 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Brandon Sanderson's White Sand graphic novel goes to second printing". Comics Beat. The Beat. נבדק ב-3 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  DONNA DICKENS (7 בספטמבר 2018). "The Best in Sci-Fi Books This Week (9/7/18)". Geek.com. Among the science-fiction wins were Andy Weir’s Artemis for Best Science Fiction Novel and Brandon Sanderson’s White Sand Volume 1 for Best Graphic Novel. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8006cb4b-d4fd-41a0-972c-16fad2fd5542
טביעת רגל אקולוגית

טביעת רגל אקולוגית היא מדד לביקוש האנושי למערכות אקולוגיות בכדור הארץ. זהו ניסיון לכמת ולהגדיר כמדד את שטח האדמה והמים הנדרש על מנת לספק את הצרכים ולקלוט את חומרי הפסולת של אוכלוסייה בעלת אורח חיים נתון. המדד הוא חלק ממדד "יום החוב האקולוגי" של צוות החשיבה Global Footprint Network, המשווה בין הביקוש האנושי ליכולת ההתחדשות של משאבי כדור הארץ ונותן תאריך מדויק ליום השנתי שבו הביקוש עולה על יכולת ההתחדשות. בעוד שנעשה שימוש נרחב במושג טביעת רגל אקולוגית, שיטות המדידה משתנות. מושג זה זכה לביקורות שונות, למשל על כך שאינו מוגדר היטב מבחינה מדעית. המודלים של טביעת הרגל האקולוגית נמצאים בתהליך מתמיד של שיכלול ועידון, ורבים אינם תופסים אותם כאמת מידה מדויקת.
נתוני המדד הם בקנה מידה פוליטי, כך שכל טביעת רגל אקולוגית מחושבת לפי מדינה. את הנתונים עצמם אוספים Global Footprint Network ממספר מקורות, ביניהם ארגון המזון והחקלאות של האו"ם ומאגרי מידע עולמיים נוספים של האו"ם ושל מוסדות נוספים.
הרכב המדד

המדד, כפי שהוא מיושם על ידי Global Footprint Network, מחולק לשש "טביעות רגל" שונות:
טביעת הרגל של שטחי היבול (the cropland Footprint) - הערכה של שטח האדמה העולמי המשמש לגידול כל היבולים שנצרכים על ידי בני האדם והבהמות - תוצרת חקלאית ומספוא לבהמות ולבעלי החיים.
טביעת הרגל של שדות מרעה (Grazing Land Footprint) - הערכה של שטח האדמה העולמי המשמש כשדות מרעה להאכלת בהמות השדה.
טביעת הרגל של שטחי יערות (Forest Footprint) - הערכה של שטחי היער העולמיים המשמשים ליצירת עץ לבנייה, לדלק ולנייר.
טביעת הרגל של אזורי הדגה (Fishing Grounds Footprint) - הערכה של שטחי הימה העולמיים המשמשים לדיג.
טביעת הרגל הפחמנית (Carbon Footprint) - הערכה של שטחי היערות העולמיים המשמשים לספיגת פחמן דו-חמצני (פוטוסינתזה) שנפלט על ידי האדם - בבעירת דלקים פוסיילים ביתית, במוצרים המכילים פחמן, בבעירת דלקים פוסייליים תחבורתית ובשימוש בדלקים לא פוסיילים.
טביעת הרגל של אזורי הבנייה (Built-up Land Footprint) - הערכה של שטחי הטבע הפוריים (שאינם צחיחים) העולמיים הנלקחים בידי האדם לפעילויות שונות - בניית תשתיות כמו בתים, נתיבי תחבורה ומבני תעשייה, וכן יצירת חשמל הידרואלקטרי (שטח האדמה שמוצף על ידי הסכרים לשם כך הוא המחושב).
טביעת הרגל של כרייה.
קיבולת המשאבים הטבעיים העולמית - biocapacity

את מדד הטביעת הרגל האקולוגית נהוג להשוות לקיבולת המשאבים הטבעיים הכוללת של כדור הארץ, הנקראת גם biocapacity.
קיבולת המשאבים שמחושבת בידי Global Footprint Network כוללת בתוכה את סכום האדמות ושטחי הימה הפוריים - המפיקים יבול, מזון למרעה, יערות ודגה.
קיבולת המשאבים הטבעיים העולמית - biocapacity > יום החוב האקולוגי

יום החוב האקולוגי הידעו גם בשם יום סיום המשאבים הוא התאריך בו הדרישה של האנושות עולה על היכולת של כדור הארץ להתחדש באותה השנה. חישוב תאריך סיום המשאבים נעשה על ידי חלוקת היכולת הביולוגית (biocapacity) בטביעת הרגל האקולוגית העולמית והכפלתה 365, מספר הימים בשנה. היכולת הביולוגית היא התכולה של המערכות האקולוגיות לייצר חומרים ביולוגיים המשמשים בני אדם ולספוג את חומרי פסולת שנוצרים על ידי בני אדם.
Global Footprint Network מחשבים באופן שנתי את היום המדויק בו טביעת הרגל האקולוגית השנתית מנצלת את מלוא המשאבים הטבעיים שנוצרו בידי הטבע באותה שנה, כך שלאחר יום זה כל ניצול נוסף של הטבע על ידי טביעת הרגל מהווה חריגה מהקיבולת של הטבע ומה"תקציב האקולוגי" ("גירעון אקולוגי"), ומהווה פגיעה בכמות משאבי הטבע המתחדשים.
החישוב האמור:
Global Footprint Network מעריכים שהפעם הראשונה בהיסטוריה שבה טביעת הרגל האקולוגית השנתית עברה את קיבולת המשאבים הטבעיים השנתית הייתה באמצע שנות השבעים. יום החוב האקולוגי מקדים מדי שנה, מלבד בשנת 2020, שבעקבות מגפת הקורונה התאריך התאחר.
בשנת 2022 יום סיום המשאבים נקבע ל-28 ביולי.
אנליזה של טביעת רגל אקולוגית

אנליזה של טביעת רגל אקולוגית היא הערכה כמותית של שטח האדמה היצרני מבחינה אקולוגית, אשר נדרש לקיום אדם או קבוצת אנשים (לדוגמה משפחה, עיר או מדינה). זאת בהתבסס על השימוש הצפוי באנרגיה, מזון, מים, חומרי בנייה ושאר משאבים. בשל קשיי מדידה קשה להגיע לאומדן מספרי מדויק של טביעת הרגל האקולוגית ויש בעייתיות מסוימת בהגדרת המושג, אך ניתן להגיע להערכה כמותית מקורבת.
טביעת הרגל האקולוגית היא דרך לקבוע את הצריכה היחסית של אנשים שונים כדי להצביע בפניהם על השימוש שלהם במשאבים, ולפעמים משמשת לעידוד אנשים לשינוי הדרך בהם הם צורכים. לדוגמה, לעיתים קרובות נעשה שימוש בטביעת רגל אקולוגית כדי לטעון שאורח החיים המערבי הנוכחי אינו בר קיימא. מספר אתרי אינטרנט של ארגונים ללא מטרת רווח מאפשרים לגולש להעריך את טביעת הרגל האקולוגית שלו (ראו "העריכו את טביעת הרגל האקולוגית שלכם", להלן).
שינויים בהרגלי הצריכה

הרעיון של טביעת רגל אקולוגית נעוץ בשימוש של בני האדם במשאבים מתחדשים, ובניגוד לתפיסה רווחת אינו מתייחס כלל לשימוש במשאבים בלתי מתחדשים, כיוון שמעצם הגדרתם השימוש בהם אינו בר-קיימא. הטבע יכול לחדש את משאביו בקצב מסוים; אולם באופן עקבי וגדל, בני האדם צורכים חלק ניכר מן המשאבים המתחדשים מהר יותר מהקצב שבו שהטבע מסוגל לחדש אותם.
על פי גישה זו, המצב של עומס אקולוגי הוא עודף המסכן, בסופו של דבר, את המערכות האקולוגיות בכך שלא ניתן להן די זמן כדי "להיטען מחדש". בנוסף, סביר שבני אדם יכולים לחיות ללא משאבים מתכלים כמו מתכות או דלק מחצבי. הם חיו כך בעבר הרחוק, וייתכן שיחיו כך בעתיד. לעומת זאת, בני אדם וכל המינים תלויים במאגר המשאבים המתחדשים.
הגישה של טביעת רגל אקולוגית יכולה לעודד הכרות עם המושג של טעינת משאב והקצב שבו אנו משתמשים במשאבים כגורמי מפתח לחברות אנושיות בנות-קיימא. גורם הזמן הזה מסייע להבנת הנקודה שאין מדובר רק במה אנו משתמשים, או אפילו כמה משתמשים - אלא באיזה קצב, ולאורך איזו תקופת זמן.
תפיסה זו משתלבת בתנועות אחרות הקוראות ל"האטת" הצריכה האנושית ולסיוע לאנשים להתנתק מההאצה הזאת של פעולות וציפיות, המהווה מאפיין מרכזי של חברות מתועשות.
ביקורת

לטענת חוקרים, החישובים מבוססים על הערכות גסות וספק אם הם חישוב של טביעת רגל אקולוגית של פרט או משפחה ממדינות מפותחות זהה לזה של מדינות מתפתחות. כמו כן, המודל בדרך כלל אינו מתייחס לשימוש כפול באדמה: יער משמש כקולט פחמן דו-חמצני מהאטמוספירה וגם משמש לקיזוז פליטת גזי חממה אנושית מפעילות תעשייתית לאטמוספירה. ברמת משק הבית, המודל מוטה לטובת משפחות עם ילדים ולא מתייחס מספיק למשקי בית בגדלים שונים. המודל מסתכל רק על הצריכה של משק הבית ברגע נתון בהווה, ומתעלם מכך שסביר שכל צאצא יקים משק בית בעל צריכה משלו בעתיד. בית גדול עם עשרה ילדים יכול להיות עם טביעת רגל "קטנה יותר", יחסית לבית הקטן ממנו בחצי ובו רק אדם אחד, אך בטווח הארוך עם טביעת רגל אקולוגית משמעותית בהרבה.
כדי לענות לטענות אלו, נמצאים המודלים של טביעת הרגל האקולוגית בתהליך מתמיד של שיכלול ועידון. השימוש בניתוח של טביעת הרגל האקולוגית נחשב כסימן הדרכה, ולא כאמת מידה מדויקת של קיימות. לדוגמה, מעטים הם המודלים של טביעת רגל אקולוגית הכוללים את השימוש במים מתוקים או מלוחים.
ראו גם

טביעת רגל פחמנית
כושר נשיאה
הערות שוליים

↑  J.C.J.M. van den Bergh and H. Verbruggen (1999). "Spatial sustainability, trade and indicators: an evaluation of the 'ecological footprint'" (PDF). Ecological Economics. 29 (1): 63–74. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2003-05-16. נבדק ב-2011-05-25.
↑  Data and Methodology, Global Footprint Network (באנגלית אמריקאית)
↑  טבלת אקסל של Global Footprint Network שמפרטת את נתוני טביעת הטבע האקולוגית וקיבולת משאבי הטבע לפי מדינות בשנת 2010
1 2  הרכב המדד נלקח מהמסמך של Global Footprint Network המפרט את הרכב המדד לשנת 2008 - The Guidebook to the 2008 National Footprint Accounts] https://www.footprintnetwork.org/content/documents/National_Footprint_Accounts_Guidebook_2008.pdf
↑  (accessed June 2007).FAO FAO ProdSTAT Statistical Database. ואחרים.
1 2  The Sustainable Project - Ecological Footprint
↑  Florian Schaefer, Ute Luksch, Nancy Steinbach, Julio Cabeça, Jörg Hanauer, Ecological Footprint and Biocapacity, 2006
↑  מאמר של foot print netork על יום החוב האקולוגי
↑  Press Release June 2020 English, Earth Overshoot Day (באנגלית)
↑  Earth Overshoot Day 2022 home - #MoveTheDate, Earth Overshoot Day (באנגלית אמריקאית)
↑  Linus Blomqvist, Barry W. Brook, Erle C. Ellis, Peter M. Kareiva, Does the Shoe Fit? Real versus Imagined Ecological Footprints, PLoS Biology 11, 2013-11-05, עמ' e1001700 doi: 10.1371/journal.pbio.1001700
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית • חקלאות בת קיימא • חומרים מזינים |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb155663545 (data)  GND: 7705788-0  NKC: ph487799
ז'אנה נמצוב

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1984 (בת 40) ניז'ני נובגורוד, ברה"מ 
 שם לידה:  Жанна Борисовна Немцова 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה, גרמניה 
 השכלה:  המכון הממלכתי ליחסים בין-לאומיים של מוסקבה  האוניברסיטה הממלכתית למשפטים של מוסקבה 
 מקצוע:  עיתונאית ופעילה חברתית
 מעסיק:  Boris Nemtsov Foundation for Freedom, הד מוסקבה, דויטשה ולה, RBK 
 בן או בת זוג:  Dmitriy Stepanov (2007–2011) 
 פרסים והוקרה:  אות האומץ הנשי הבין-לאומי (2016)  פרס סולידריות (4 באוגוסט 2015) 
 
ז'אנה בוריסובנה נמצובה (ברוסית: Жа́нна Бори́совна Немцо́ва; נולדה ב-26 במרץ 1984, גורקי) היא עיתונאית רוסייה ופעילה חברתית. זוכת אות האומץ הנשי הבינלאומי לשנת 2016.
רקע אישי

נמצובה נולדה בגורקי, ברית המועצות (כיום ניז'ני נובגורוד, רוסיה) ב-26 במרץ 1984. היא בתם הבכורה של בוריס נמצוב, מדינאי רוסי, וראיסה אחמטובנה נמצובה, אשת עסקים. היא בוגרת המכון הממלכתי של מוסקבה ליחסים בינלאומיים.
קריירה

נמצובה עבדה בתחנת הרדיו אקו מוסקבה, וניהלה את אתר האינטרנט של אביה. בהמשך היא עבדה כעיתונאית כלכלית בתחנת טלוויזיה RBK. לאחר שאביה נרצח בפברואר 2015, נמצובה דרשה שתיפתח חקירה בלתי תלויה של הרצח וביקרה בצורה גלויה את המשטר ברוסיה. במאמר בגרדיאן השוותה נמצובה בין המצב ברוסיה לזה שברואנדה. בלווייה של אביה היא אמרה: "אבי נרצח בגלל דעותיו, על שהעז להביע את עמדתו, על אי נכונותו להישאר אדיש". היא קיבלה איומים על חייה, ולמען ביטחונה, החליטה ביוני 2015 להגר לגרמניה. בעקבות הרשעתם של חמישה חשודים בהתנקשות באביה היא צוטטה "זו לא הייתה חקירה במלוא מובן המילה אלא חיקוי".
באוגוסט 2015, נמצובה החלה לעבוד ככתבת במחלקה הרוסית של תחנת השידור דויטשה ולה בבון.
נמצובה ייסדה את קרן בוריס נמצובה לחירות הפועלת בשיתוף פעולה עם קרן פרידריך נאומן הגרמנית לקידום דיאלוג רוסי-אירופאי ומאז 2015, מחלקת אותות לפעילים רוסים. קרן בוריס נמצובה אינה מורשית לפעול ברוסיה.
פרסים

ב-4 באוגוסט 2015 נמצובה קיבלה את פרס הסולדריות לקידום דמוקרטיה וזכויות אדם בפולין בסך $1.1.
ב-2016 נמצובה קיבלה את אות האומץ הנשי הבינלאומי וכן את פרס The Press Emblem Campaign להגנה על העיתונאים והעיתונות.
הערות שוליים

↑  Zhanna Nemtsova — Boris Nemtsov Forum, nemtsovforum.org (ב־) (ארכיון)
↑  Valery Dzutsev (11 במרץ 2015). "Chechens Take on Image of Putin's Henchmen in Russia". Jamestown Foundation. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nemtsova, Zhanna (2015-06-19). "My father was killed by Russian propaganda, says Nemtsov's daughter". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077.
↑  Nemtsova, Zhanna (2015-12-29). "Indifference to my father's murder shows Russia's deep moral decay". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077.
↑  Daughter of slain Kremlin critic Nemtsov leaves Russia amid 'climate of hatred', DW.com
↑    Afp, ‏Murdered opposition critic Nemtsov's daughter declares she is leaving Russia amid climate of 'violence and terror', The Telegraph, 9 June 2015
↑  "Russia convicts Boris Nemtsov's killers, but the organisers are still unknown". The Economist. 30 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Boris Nemtsov's daughter writes about why her father's murder remains a mystery". Newsweek (באנגלית). 2016-11-11.
↑  Daughter of Assassinated Putin...., DW.com
↑  Boris Nemtsov Forum, nemtsovforum.org (ב־)
↑  "Zhanna Nemtsova: "There is no such thing that every Russian wakes up in the morning and thinks: 'Oh, it's so great that Crimea is ours'… Everyone thinks about how to get by"" (באנגלית).
↑  Deutsche Welle
↑  Zhanna Nemtsova, Wilson Center, ‏2018-08-23 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810622296505606  GND: 108253594X  ISNI: 0000 0004 4978 693X  LCCN: no2016158679  SUDOC: 231572107  VIAF: 316017532   WorldCat (עם VIAF): 316017532
העיוורת

העיוורת (ביידיש: די בלינדע, נהגה: di blinde) הוא סיפור קצר מאת יעקב שטיינברג, סופר, משורר ומחזאי יהודי. הסיפור התפרסם לראשונה ביידיש בראשית אפריל 1912 (ניסן תרע"ב) בעיתון "דער פֿרײַנד", שהופיע בוורשה שבפולין הרוסית, ולאחר מכן תורגם על ידי שטיינברג עצמו לעברית ופורסם לראשונה במהדורת 1923 (תרפ"ג) של כתביו.
זהו סיפור פואנטה, שעלילתו מתוארת מנקודת מבטה של חנה העיוורת, הנישאת בשידוך לישראל, ובסופו נחשפת האמת על בעלה ועל מצבה של הגיבורה ומשנה את ההיפותזה המרכזית על משמעות הסיפור כולו.
עלילה

עלילת הסיפור מתארת את חייה של חנה, אישה יהודייה עיוורת, שאמורה להינשא בשידוך לגבר שאינה מכירה. אמה מתארת לה את חתנה המיועד, ישראל, כגבר עשיר, סוחר בטבק, בן 30, אלמן, שלא נותרו לו ילדים מנישואיו הראשונים. לאחר מכן מסופר שיש לו שני ילדים, ושיש לו בית גדול עם חצר גדולה, אשר נמצא בקצה העיר. בהמשך מתברר לחנה ולקוראים שהאיש מתגורר בשכנות לגוים, ולכן היא צריכה להישאר בביתה ולא לצאת ממנו. חנה לא מאמינה לדברי אמה. לאחר חתונת חנה עם בעלה, שלא הכירה כלל, בעלה נרדם, ובעודה מגששת בחדר, היא מופתעת לגלות כי בעלה כלל לא בן 30, אלא הרבה יותר מבוגר (בעזרת מישוש זקנו). בעזרת חושיה המפותחים (חושים שהיא מפתחת במהלך השנים על מנת לפצות על העדר חוש הראייה), היא מגלה שבעלה הוא איש צנום וגבוה. היא מבינה שהוא לא סוחר בטבק, אלא כנראה עוסק בעבודת כפיים. בעקבות הריונה היא חוזרת לביתה, וכאשר קרב מועד הלידה, היא חוזרת אל בעלה. העגלה שחנה נמצאת עליה עושה את דרכה לכיוון בית בעלה, והיא חולפת על פני מגורי היהודים. לאחר מסע ארוך, היא מגלה שהם הגיעו למקום פתוח בקצה היישוב. רק שני בניו של בעלה, מנישואיו הראשונים, נשארים איתה בבית כשהוא הולך לעבודתו, ועל אף שהבן הבכור בן 4, הוא לא יכול לעזור לה לפתור את המסתורין האופף את חייה החדשים (עם מי היא התחתנה, היכן הם גרים) כיוון שהוא כבד פה. בתם של העיוורת ובעלה נולדת, ומיד נדבקת במחלת האסכרה, הממיתה תינוקות רבים כל יום. חנה מבחינה שבעלה לא היה מודאג ממחלת הילדה, והוא אפילו לא עוזר לה לטפל בבתם החולה. חנה מחליטה לעשות מעשה ולצאת מהבית. היא מגלה שהיא נמצאת בבית קברות ושבעלה קברן. כמו כן, היא מגלה שבעלה, הקברן, קבר את בתה אף על פי שהיא ביקשה להשאיר את גופתה קרובה אליה ואמרה שאם הקברן יבוא, היא לא תיתן לו את גופתה.
בעזרת השפה, שטיינברג מספר את הסיפור בתור סיפור בלשי, שבו, לאט לאט מתגלים פרטים נוספים בסיפור, והקוראים נחשפים יחד עם הגיבורה לפרטים החדשים. עם זאת, הסיפור הוא לא סיפור אמוציונלי.
דמויות > חנה (העיוורת)

חנה היא הדמות המרכזית בסיפור אשר מבוסס על חידת חייה ועל ניסיונותיה לפתור אותה. הסיפור מסופר מנקודת המבט של חנה, ואנחנו יודעים רק מה שהיא יודעת, ולא יותר מזה, מה שמקנה לסיפור אווירת מתח ומסתורין. חושיה של חנה מחודדים מאוד, כנראה בשל הצורך לחפות על כך שהיא עיוורת. היא אמיצה ונחושה לפענח בהצלחה את תעלומת חייה. לאחר הולדת בתה, בפעם הראשונה ניתן לראות שחנה מאושרת. תקופה מאושרת זו נפסקת כאשר ילדתה חולה במחלה שפוקדת את העיר, ולבסוף מתה. בעלה אטום לחוסר האונים שלה, ובכלל אליה. הוא אף אדיש למחלת ביתו ולסבלה. לחנה קשה לשלוט בגורלה, כיוון שמשדכים לה, בעל כורחה, מישהו שהיא לא מכירה, והיא חייבת להתחתן איתו. היא נכנסת לחיים שהיא לא מכירה, חיים מלאי שקר. מצבה הפיזי גורם לה להיות תלויה באחרים. היא לא בחרה את הגורל שקיבלה, ולכן אינה שולטת בגורלה. עדות לכך ניתן לראות בסירובה לתת את גופת בתה לידיו של הקברן, כדי שיקבור אותה, אך לבסוף, גופת בתה נלקחת ממנה, בניגוד לרצונה. עם זאת היא מנסה לקחת את גורלה בידיה ולשלוט בו, ולבסוף אף מצליחה לפצח את חידת חייה.