הזרוע הצבאית של חזבאללה
היסטוריה > שנות ה-90

בתחילת שנות ה-90, חזבאללה עבר שיפור משמעותי ביכולתו הצבאית, מהיחס של אובדן חמישה לוחמים עבור כל חייל ישראלי שנהרג ב-1990,השתפר ליחס של 1.5 לוחמים לחייל ב-1993, יחס שנשמר בקירוב עד לסוף העשור. חזבאללה הפסיק את התקפות הגל האנושיות ב-1990, ועבר לנהל פעולות קרב עם שני צוותים: אחד לביצוע התקפה והשני לתמיכה באש, כולל שימוש במרגמות קליבר 81 מ"מ. הצבירה של ניסיון קרבי ופיתוח יכולות טקטיות היו חיוניים לשיפור זה. באותה תקופה, פעולות חזבאללה התאפיינו בתכנון מדוקדק וברמת מקצועיות גבוהה, מה שהעיד על קפיצה משמעותית ביכולת הארגונית והטקטית של הארגון.
הארגון ערך עבודת מטה מתוחכמת, בה מיקד מאמץ בלימוד ושיקוף הטקטיקות של ישראל. שיפור ביכולות המודיעין והסיור תרם גם הוא לכושר הלחימה המשופר של הארגון. ב-1992, חסן נסראללה קיבל את ההנהגה על ארגון הטרור, והנהיג שינוי אסטרטגי בארגון שהתמקד באיכות לעומת כמות, כולל שיפור באימונים והרחבת הארסנל.
עד תחילת שנות ה-90, חזבאללה צבר ארסנל משמעותי שכלל רובי AK-47 ו-M16, טורפדו בנגלור, רימוני יד, RPG ורובי M40 חסרי רתיעה. איראן תמכה באופן משמעותי בהרחבת הארסנל הזה, כאשר נשק ותחמושת נשלחו אווירית לדמשק ומשם ללבנון באופן קבוע.
בנוסף הציג חזבאללה שיפור בלבוש מדי קרב ובטקטיקה של יחידות קטנות, כולל אבטחת שטח, שהביא לשיפור ניכר ביכולת הלחימה ובאפקטיביות הטקטית של הארגון.באותן השנים חזבאללה וצה"ל היו מעורבים במאבק מתמיד של חתול ועכבר, כאשר חזבאללה התמקד בפיתוח ובשימוש במטעני חבלה מתוחכמים, וצה"ל פיתח אמצעים לנגדם. מטעני החבלה של חזבאללה, שייתכן שהחלו להופיע כנגד צה"ל כבר ב-1995, הפכו לאחת האמצעים העיקריים כנגד לכוחות הישראלים בתקופת נוכחות צה"ל בלבנון. מספר התקפות מטען חבלה עלה בכ-50% בכל שנה מ-1995 עד לשנת 2000, מה שמדגים את הגידול המשמעותי בשימוש באסטרטגיה זו.
ב-29 בספטמבר 1992, חזבאללה ביצע את מתקפתו המתואמת הראשונה על מספר מוצבים ישראליים, סימן לשינוי בגישת הלחימה של הארגון. פעולה זו משקפת את ההתמקדות המחודשת של חזבאללה באיכות ובטקטיקות מתוחכמות, כחלק ממאמציו להגביר את הלחץ על כוחות צה"ל ולהפוך לאיום טקטי משמעותי יותר.
בשנת 1993, מבצע דין וחשבון שנערך על ידי צה"ל נגד חזבאללה הוביל להרס רב של תשתיות וגרם לנזק ניכר לאוכלוסייה האזרחית בלבנון, אך לא גרם לפגיעה משמעותית או מתמשכת ביכולת הצבאית של חזבאללה או של ישראל. במהלך המבצע נראה השימוש הראשון בקנה המידה הגדול של רקטות קטיושה על ידי חזבאללה נגד אזורים אזרחיים בישראל ובעיקר לקריית שמונה, טקטיקה שנלקחה מאש"ף מעשור קודם. השימוש בקטיושות הפך לאחד המאפיינים המכוננים של טקטיקת חזבאללה בשנים הבאות.
חזבאללה השתמש לראשונה בטילי סאגר נגד טנקים בספטמבר 1992 והציג את טילי פאגוט ב-1997. באותה שנה, הארגון רכש גם את הטיל הטאו האמריקאי, המהווה שיפור משמעותי ביכולת הנ"ט שלו. איכות כלי הנשק הנ"ט בשירות חזבאללה גדלה באופן עקבי במהלך כל תקופת הלחימה. עד שנת 1998, חזבאללה הצליח להשמיד שלושה טנקי מרכבה סימן 3 באמצעות טילים אלו.
ב-1997, חזבאללה התחיל באופן רציני לפתח את טקטיקות הלחימה הנגד טנקים שלו, כאשר התמקד בכושר לפגוע פגיעות חוזרות באותה נקודה על גבי הטנק כדי לנצל נקודות תורפה ולהתגבר על השריון המתקדם של טנקי צה"ל. טקטיקה זו היא אחת האסטרטגיות המרכזיות שחזבאללה ממשיך לשמר כחלק מארסנל הלחימה שלו עד היום. אף על פי שנשק הנ"ט שבידי חזבאללה, נחשב לפחות מתקדם מהמערכת הספייק של צה"ל, היכולת להשמיד טנקי מרכבה נחשבת לניצחון פסיכולוגי משמעותי.
באותה תקופה, חזבאללה שיפר גם את כושר השימוש במרגמות ובארטילריה, מה שהרחיב את יכולתו הטקטית והפוטנציאל לגרום נזק מרחוק לכוחות ולתשתיות ישראליות.
לא כל כלי הנשק של חזבאללה הצליחו באותה מידה. אף על פי שחזבאללה רכש טילי נ"מ 9K32 סטרלה-2 כדי להתמודד עם העליונות אווירית הישראלית וירה אותם לראשונה בנובמבר 1991, כמעט ולא הייתה להם הצלחה בתקיפת מטוסים ישראלים. יכולות הנ"מ של חזבאללה נותרו אחת מנקודות התורפה הגדולות של ארגון הטרור. לוחמי חזבאללה השתמשו ב"טקטיקות חי"ר קלות בסיסיות" בתקופה זו, כמו מטעני חבלה, מרגמות ומארבים קטנים.
סביב שנת 1995, חזבאללה שלח קבוצה קטנה של לוחמים לבוסניה, במטרה לאמן מוסלמים במהלך מלחמת בוסניה. נראה כי זאת הייתה הפעם הראשונה לאימון כוחות מחוץ ללבנון. חזבאללה המשיך לראות בפיגועי התאבדות כלגיטימיים מבחינה מוסרית, אך פסק להשתמש בהם עקב חוסר יעילות טקטית. בפועל, בשנות ה-90, חזבאללה ביצע רק ארבעה פיגועי התאבדות. הדבר משקף את המעבר האסטרטגי של הארגון לצורות לחימה אחרות, שאינן כוללות אלימות שנתפסת כטרוריסטית, ומצביע על השאיפה להתמקד באסטרטגיות יותר מתוחכמות ויעילות טקטית ואסטרטגית.
חזבאללה שם דגש על פגיעה במתגייסים שיעים לצבא דרום לבנון, באמצעות גיוסם לחזבאללה או בשימושם כמקורות מודיעינים. המאמצים הללו, בשילוב עם לוחמה פסיכולוגית ולוחמת תעמולה מצד חזבאללה, הובילו לירידה ניכרת במורל של צבא דרום לבנון ואף השפיעו במידה מסוימת על מורל חיילי צה"ל למרות זאת, התמיכה ההתנגדות לישראל בלבנון נתפסה לעיתים בדעיכה, אך מבצע ענבי זעם ב-1996 החזיר את הקונפליקט לשיח היום.
במהלך מערכה שנמשכה 16 ימים, חזבאללה וישראל נלחמו לחימה עצימה עם אלפי תקיפות רקטות וארטילריה. חזבאללה שיגר מאות רקטות לעבר ישראל במהלך הסכסוך, כאשר הביצועים של יכולת הרקטות שלהם הוכיחו שיפור משמעותי בין השנים 1993 ל-1996. המערכה הזו הסתיימה בהסכם הפסקת אש שקבע "כללי משחק" ברורים שכללו אפשרות לתגמול במקרה שאחד מהצדדים יחצה את הקווים האדומים, במיוחד בנוגע לתקיפות על אוכלוסייה אזרחית.
מאז, חזבאללה פיתח ונעקב אחר דוקטרינה אסטרטגית שמתבססת על משוואה של הסלמה והרתעה. הדוקטרינה הזו כוללת נכונות לשימוש בכוח כדי להשיג יתרונות אסטרטגיים או להרתיע את ישראל מפני נקיטת פעולה, תוך שמירה על אפשרות לשלום יחסי על ידי הימנעות מחציית "קווים אדומים" שיכולים להוביל לתגובה חריפה.
לאחר מבצע ענבי זעם, הייתה תקופת שקט קצרה שבמהלכה חזבאללה התאושש מהמאמצים הלחימתיים. חזבאללה, לאחר מכן, הסלימה באופן דרמטי את רמת התקיפות על ישראל. הארגון עבר מביצוע 100 תקיפות בין השנים 1985 ל-1989, ל-1,030 תקיפות בתקופה של שש שנים בין 1990 ל-1995. בתקופת החמש שנים הבאות, מ-1996 עד 2000, חזבאללה ביצע 4,928 התקפות, כולל לפחות 50 התקפות בחודש במשך שלוש שנים ויותר מ-1,500 התקפות בשנת 1999 בלבד. העלייה החדה במספר התקפות משקפת אסטרטגיה מוגברת של הסלמה ונכונות להתמודדות מתמשכת נגד ישראל, תוך שימוש בכוח כדי לשמור על לחץ צבאי ופוליטי.
לאחר שהפסיק להתמקד בתקיפות חזיתיות נגד מוצבי צד"ל ומוצבי צה"ל סביב שנת 1987, חזבאללה חידש את התרגול שלו באופן משמעותי כעשור לאחר מכן, מבצע שינויים קיצוניים בטקטיקות שלו. כתגובה על חיסול בנו של מזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה במבצע מבצע נוף פראי ב-18 בספטמבר 1997, הארגון ביצע תקיפה מתואמת על 25 מוצבים במקביל, כאשר השתמש בצוותי טילים נגד טנקים (ATGM) כדי למקד את התגבורת הנכנסת.
באוקטובר 1998, חזבאללה הציג חידוש טקטי נוסף בשימוש במטען קלע, מטען חבלה מתוחכם במיוחד שיכול לחדור כמעט לכל סוג של שריון.
לפי מאמר שנכתב על ידי האנליסט איבר גבריאלסון, עד סוף שנות ה-90, חזבאללה התפתח להיות ארגון בעל ידע טקטי נרחב. הארגון זיהה וניצל את נקודות התורפה של ישראל, בעיקר ביכולתו לפגוע באזרחים ולהשיג ניצחונות פסיכולוגיים חשובים, שהובילו אותו לניצחון במלחמת ההתשה מול ישראל – מלחמה שבה המטרה היא לנצל את העייפות והחולשה של האויב עד להשגת נסיגתו.