stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שולה המוקשים (משחק)
כללים

לוח המשחק הוא לוח מרובע, המחולק למשבצות. ממדיו של הלוח אינם קבועים ומשפיעים על מידת הקושי של המשחק.
בלוח מפוזרים "מוקשים" בלתי נראים במיקומים אקראיים עם הלחיצה הראשונה על הלוח. הלוח מתחלק ל-2 סוגי משבצות: משבצות עם מוקשים ומשבצות ללא מוקשים. משבצות ללא מוקשים מתחלקות גם הן ל-2 סוגים: משבצות עם מספר ובלי מספר. כל משבצת שבה אין מוקש תכיל מספר האומר כמה מוקשים יש סביבו. אם אין מספר, תיפתח קבוצה של משבצות - כל המשבצות הריקות עד לגבול שבו יש משבצת עם מספר, כולל המשבצות עם המספר. מטרת המשחק היא לחשוף את כל המשבצות נטולות המוקשים בפרק זמן קצר ככל האפשר תוך כדי שימוש בשיטת האלימינציה ובלוגיקה פשוטה, אם כי לעיתים אין דרך לגלות ללא ניחוש.
כאשר השחקן לוחץ על משבצת כלשהי, המשבצת נחשפת. אם יש במשבצת מוקש, המשחק נגמר.
אם השחקן יודע שבמשבצת כלשהי יש מוקש, באפשרותו לסמן אותו בעזרת לחיצה על כפתור העכבר הימני.
בגרסאות המשחק לווינדוס, במשבצת הראשונה שנחשפת במשחק אף פעם אין מוקש.
אם חושפים משבצת שאין עליה מספר או מוקש, כל המשבצות הריקות בסביבתה נחשפות גם כן, עד שנוצר שטח של משבצות ריקות, המוקפות במשבצות ממוספרות.
קיימת אפשרות נוספת, מתוחכמת מעט: אם השחקן סימן את כל המוקשים מסביב למשבצת נושאת מספר, לחיצה על שני כפתורי העכבר בבת אחת תחשוף את כל המשבצות הלא-מסומנות שסביבה (כמובן, אם סימון המוקשים שגוי, המשחק יסתיים).
אפשרות שלישית, סימון משבצת בעזרת סימן שאלה, מאפשרת לסמן באילו משבצות יש ככל הנראה מוקשים, במטרה לסייע בניתוח מצב הלוח, אך ללא משמעות במשחק.
דרגות קושי

בגרסת שולה המוקשים בחלונות, רמות הקושי הסטנדרטיות הן:
מתחיל – 10 מוקשים, לוח של 8X8 (ב-Windows XP שונה הגודל ל-9x9).
בינוני – 40 מוקשים, לוח של 16X16.
מומחה – 99 מוקשים, לוח של 30X16.
קיימת אפשרות למצב מותאם אישית, שבו השחקן בוחר את גודל הלוח ואת מספר המוקשים המוטמנים בו.
קיימות גרסאות רבות של המשחק ברשת, הכוללות אפשרויות נוספות, כגון סטטיסטיקה של המשחקים, אפשרות לשמירת "וידאו" של המשחק ועוד.
וריאציות

תלת מימד
משושים
משולשים
אמוג'י
ASCII
בתרבות

המשחק "שולה המוקשים" משולב בעלילת הסרט הישראלי "אפס ביחסי אנוש". אחת מגיבורות הסרט, זוהר (בגילומה של דאנה איבגי) היא מש"קית דואר במחנה שיזפון, אבל אין לה כל עניין לבצע את תפקידה והיא עסוקה בשבירת שיאים ב"שולה המוקשים". בעקבות מריבה עם חברתה דפי (בגילומה של נלי תגר) מנסה דפי למחוק את השיאים של זוהר ב"שולה המוקשים", אך בטעות מוחקת את כל המידע הממוחשב של הבסיס חוץ מהמשחקים.
הנוריות של חמה

הנוריות של חמה על נהר האורונטס.
הנוריות של חמה (בערבית: نواعير حماة) הן סדרה של 17 נוריות, מכונות היסטוריות להעלאת מים להשקיה, לאורך נהר האורונטס בעיר חמה, סוריה. למעשה, הנוריות הן גלגלי מים גבוהים עם תאי איסוף מים, דמויי קופסה, המשובצים סביב ההיקף שלהם. כשהנהר זורם, הוא דוחף את קופסאות איסוף המים הללו מתחת לפני המים, שם הן מתמלאות במהירות, ואז מונעות עד לראש הגלגל, שם הן מתרוקנות לאמת מים. האמה מובילה את המים עבור אספקה למבנים, גנים ואדמות חקלאיות.
מהנוריות המקוריות של חמה 17 נשמרו עד ימינו. הן בולטות בעיצובן מימי הביניים, במספרן הרב ובגודלן העצום של שתיים מהן - אשר במשך כ-500 שנה היו גלגלי המים הגדולים בעולם. במאה ה-21, הנוריות של חמה אינן משמשות עוד לאספקת מים, אלא מוצגות כדוגמה לטכנולוגיית אספקת מים מתקדמת בחברות מוסלמיות מימי הביניים ובשל המראות והקולות שהן משמיעות בעת הן מסתובבות. בשנת 2006 זכתה הנוריה העתיקה מבין שתי הנוריות הענקיות, "אל-מוחמדיה" (1361 לספירה), באות "ציון דרך להנדסת מכונות היסטוריות" על ידי האגודה האמריקנית של מהנדסי מכונות כסמל להתקדמות משמעותית בטכנולוגיה בינלאומית.
היסטוריה

ישנו בסיס מוצק לסברה שנוריות רבות פעלו בחמה לפחות עד סוף המאה ה-12 לספירה. ידועות השנים המדויקות של שתי הנוריות הגדולות מכתובותיהן: נוריה אל-מוחמדיה (Noria al-Muhammadiya) שנוצרה בשנת 1361 ונוריה אל-מעמוריה (Noria al-Ma’muriyya) משנת 1453.
עם זאת, ייתכן כי מספר נוריות פעלו בחמה כמה מאות שנים קודם לכן. היסטוריון אזורי מהמאה ה-13 כתב כי נצפו מספר נוריות בחמה בסוף המאה ה-9 לספירה. אם לשפוט לפי פסיפס ואריחים הנושאים תמונות של נוריות, שנמצאו באפמיאה (אנ'), עיר רומית, גם היא על נהר אורונטס, 55 קילומטרים במורד הזרם מחמה, נוריות היו בשימוש כבר בשנת 350 לספירה. תמונות אלו של הנוריות מציגות עיצוב דומה להפליא לאלו הקיימות בחמה כיום.
באמצע המאה ה-7 לספירה נכבש האזור סביב חמה וסופח למדינה הערבית המוסלמית המתרחבת. האחרונה שלטה באדיקות בטכנולוגיות חדשות שבהן נתקלה - כמו הנוריות - שיפרה אותן והרחיבה את השימושים בהן. ייתכן כי הנוריות הראשונות בחמה נבנו בתקופה הרומית או הביזנטית והן נבנו על ידי החברה המוסלמית שהתקיימה לאחר מכן, תוך שימוש בתכנון המקומי המבוסס.
סיבה ברורה לבניית נוריות בחמה היא היעדר השיפוע של האורונטס בשילוב עם גובה גדותיו, מה שהופך את האזור לאידיאלי עבור שאיבת מי השקיה מהנהר.
תאריכי בניית הנוריות הללו מיוחסים לנוריה המקורית באתר, משום שכמו כל גלגלי המים ההיסטוריים המתפקדים, הנוריות של חמה תוקנו ונבנו מחדש במשך מאות שנים, שכן חלקי עץ זקוקים להחלפה מתמדת. לפי הערכה אחת, אם היא מתוחזקת היטב, נוריה תעבור החלפה מלאה של חלקי העץ שלה כל 15 שנה. בחמה תחזוקה ברמה כזו של נוריה התבצעה על ידי משפחות נגרי נוריות מיומנים, שהעבירו את הידע לאורך הדורות, מנהג ששרד עד ימינו.
מאפיינים > גלגלי מים

הגלגלים הם מסוג מכת מים תחתית (Undershot Waterwheel), מונעים על ידי מים הזורמים מתחתיהם ודוחפים את משוטי הגלגל. מבחינת גובה, הקוטר הגדול ביותר מבין הנוריות הוא 21 מטרים והקטן ביותר 7 מטרים. חמש מהנוריות הללו הן בגובה 17 מטר או יותר. גלגלים אלה עשויים מעצים שונים עבור חלקים שונים. הסרנים והמיסבים המסיביים עשויים מעץ אגוז, בעוד עץ צפצפה שימש באופן נרחב לחלקים אחרים של הגלגל, וגם אורן ואלון הוזכרו. תאי איסוף מים קטנים מעץ משובצים לאורך כל היקף גלגל המים בין המשוטים, בעזרתם מניע הנהר את הגלגל. הם כמו קופסאות עם חצי צד אחד פתוח ועם פיה שלפיה המים נשפכים החוצה בנקודת הסיבוב הגבוהה ביותר (ראו תמונת תקריב למטה). לרוב נוריות חמה יש תא איסוף מים בין כל זוג משוטים. אך בחלקם הם מרווחים יותר, למשל תא איסוף אחד בין כל חמישה משוטים. מבחינת יכולת נשיאת מים, בנוריות השונות נפח הקופסאות נע בין 4 ל-12 ליטרים. אספקת המים של כל אחת מהנוריות של חמה נעה בין 50,000 ל-200,000 ליטר לשעה, בהתאם לגודלה של הנוריה. תיאורים קצרים של כל אחת מ-17 הנוריות בחמה מרוכזים בדוח של האגודה האמריקאית למהנדסי מכונות וייעודה של נוריה אל-מוחמדיה כנקודת ציון היסטורית של הנדסת מכונות.
מאפיינים > סכרים

הנוריות של חמה נמצאות מיד במורד הזרם לאחר מחסום בדמות סכר נמוך, המבטיח שכוח הנהר יתרכז דרך ערוץ המוביל את המים אל גלגל הנוריה. כשמפלס הנהר נמוך, כל המים יכולים לזרום בערוץ מהסכר אל הנוריה; כשהנהר גבוה, עודפי המים זורמים מעל הסכר אל הנוריה. לעיתים קרובות ישנם ערוצים נוספים בסכרים ובשערים אלה כדי לכוונן את לחץ הנהר על גלגל המים ומכאן ההשפעה על מהירות סיבוב הנוריה. תיאורו של אל-דביאת את הנוריות של חמה מכיל תרשים המעביר את התכונות הללו בבירור. לפעמים שתיים, שלוש או אפילו ארבע נוריות חולקות את אותו הסכר, עם נוריה אחת או שתיים בכל צד של הנהר. מקבץ זה של נוריות ניכר על מפת ה"נוריות של חמה" של אל-דביאט ולצופה נבון על מפות תצוגת לוויין של חמה. לפעמים נבנה סכר בזווית לנוריה כדי לרכז את כוח הנהר למקסימום על הערוץ המוביל אל הגלגל.
מאפיינים > אמות מים

הנוריות מזרימות מים לאמות מים הבנויות על קשתות אבן גבוהות. כדי לתפוס את המים, לכל אמת מים יש קטע קצר מאוד במקביל לגלגל המים ולנהר. המים הללו פונים ב-90 מעלות ומצטרפים לקטע הראשי של אמת המים, המובילה מהנהר ולעיתים אורכה מאות רבות של מטרים. יש אמות מים שמקבלות מים משתי נוריות בגובה זהה, אחת בכל צד של הקטע הקצר המקביל לגלגל המים. חלק גדול מאורכן של האמות נהרס וכיום מעטות מאמות המים ממשיכות למרחק.
מאפיינים > מערכות שיתוף מים

בעת בה הנוריות שימשו להשקיה, האמות נשפכו, בסופו של דבר, לתעלות שכל אחת מהן סיפקה מים לגינות ירק ופרדסי פרי רבים. בעוד שרוב הנוריות של חמה היו בבעלות בעלי אדמות עשירים, העלויות, התחזוקה והמים שלהם חולקו על בסיס קולקטיבי מסודר על ידי משתמשי המים של כל נוריה. מערכות כאלה לשיתוף מסודר של מים היו נהוגות באופן נרחב בחברות מוסלמיות מסורתיות. לעיתים קרובות גננים חלקו זמן במים באמצעות התאמה מהירה של סכרים מאולתרים קטנים של אבנים וסמרטוטי בד המכוונים את הזרימה ליובלי תעלות המים.
נוריה אל-מוחמדיה

קוטרה של נוריית הענק הזו הוא 21 מטר. היא נבנתה כדי לספק מים למסגד הגדול של חמה (אנ'), הנמצא קילומטר אחד ממנה ואף סיפקה גם מים לחמאם ציבורי (בית מרחץ), מזרקות, בתים וגנים בקרבתה. תאריך הבנייה שלה, 1361 לספירת הנוצרים, מונצח על ידי כתובת המקובעת על אמת המים שלה, המציינת את שנת 763 של הלוח האסלאמי.
לנוריה זו 120 תאי איסוף מים המשובצים בהיקפה. היא יכולה להרים ולהזרים עד 200,000 ליטרים של מים בשעה. לוקח לה דקה אחת להשלים סיבוב אחד, זמן רב בהשוואה לנוריות קטנות יותר הנמצאות בסביבתה.
כדי להניע גלגל הנושא משקל כה גדול של מים, נבנה סכר ארוך במיוחד בזווית חדה מאוד כדי לרכז את כוחו של זרם הנהר אל בסיס הגלגל. סידור זה ניתן לראות בבירור על מפות תצוגת לווין של חמה.
במשך כמעט 500 שנה, הייתה נוריה אל-מוחמדיה גלגל המים הגבוה בעולם. בשנת 1854 עקף אותה גלגל לקסי, גלגל מים למשאבת מכרות באי מאן, אי בין אנגליה לאירלנד גלגל לקסי גבוה יותר במעט, עם קוטר של 22.1 מטרים.
ממכונות השקיה לאתר מורשת

משנות ה-30 ועד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20, התחרו הנוריות של חמה במשאבות השקיה חדשות המונעות במנועי בנזין או דיזל. משאבות ממונעות הציעו לחקלאים יזמים אמצעי להשיג מים ממקור נוסף כדי לגדל יותר מזון להרחבת אוכלוסיות. בניית סכר רסטן במעלה הזרם מחמה ב-1960 היוותה מכה קשה לכדאיות הפעלת הנוריות עקב ירידת מפלס המים באורונטס, כך שבמשך מספר חודשים בשנה, הנוריות של חמה לא יכלו לפעול ומשאבות ממונעות הפכו לאמצעי היחיד להשקיה רציפה. אי-שימוש לפרק זמן ממושך גורם לעץ בנוריות להתייבש, להתכווץ ולהיסדק, מה שגורם לעלייה בעלויות התחזוקה. משנת 1930 עד שנת 1970 ירד מספר הנוריות שהיו בשימוש מעשרים לשמונה בלבד. מידע זה צוין על-ידי ארכאולוגים דנים בחמה בשנות ה-30 של המאה ה-20. בין 1977 ל-1981 שוחזרו שש נוריות.
בפברואר 1982 פתח צבאו של הדיקטטור הבעת'יסטי הראשון בסוריה, חאפז אל-אסד, במתקפה מסיבית על חמה כדי לחסל התקוממות מזוינת של האחים המוסלמים. במשך שלושה שבועות העיר הופצצה על ידי מטוסים, הופגזה על ידי ארטילריה וטנקים, ולבסוף נהרסו שטחים נרחבים בדינמיט ובדחפורים. אלפים רבים מאזרחי חמה נהרגו. מבני מורשת כמו המסגד הגדול של חמה נחרבו עד היסוד וחלקים גדולים של חמה ההיסטורית הפכו לבלתי ניתנים לזיהוי. לדברי הביוגרף הבריטי המועדף על חאפז אל-אסד, "כשליש מהעיר ההיסטורית הפנימית נהרס... חמה כולה עוצבה מחדש בקנה מידה נרחב". לגבי ההשפעה על הנוריות של חמה, המידע דל מכיוון שממשלת אסד נמנעה בתוקף מלהזכיר את אירועי 1982. לפי מקור לא ממשלתי, נראה שהנוריות מעץ עצמן לא סבלו מנזק רב והן שבו להסתובב שוב תוך חודשים. שאלה חשובה שנותרת ללא תשובה לפי המידע הקיים היא האם בשנת 1982 נפגעו אמות המים העשויות מאבן מההריסות הנרחבות ומונעות מאז כל שימוש בהן לאספקה של מים.
ממשלת אסד בנתה מחדש באופן סלקטיבי חלק מוגבל של חמה ההיסטורית, כמו המסגד הגדול, ופיתחה מחדש את השאר. הנוריות שיחקו חלק חשוב ומשמעותי בקידום של חמה כיעד תיירותי על-ידי השלטון. שיקום הנוריות נמשך, והגיע לשיאו בשנת 1988 כאשר שוחזרו שבע נוריות. תוצאת המאמץ הייתה שיקום של 17 נוריות המסתובבות ומעלות מים אך לא יכולות לספק אותם רחוק מכיוון שאמות המים שלהן הרוסות כעת. הן מתפקדות כאטרקציית מורשת פופולרית, מוארות באירועים כמו פסטיבל האביב של חמה, כאשר זרם המים באורונטס גובר והנוריות יכולות להסתובב. הן מרהיבות מבחינה ויזואלית, ומבחינה קולית, רבות מהנוריות של חמה משמיעות את קולות האנחה, הנהימה או הזמזום העוצמתיים מצירי העץ העבים שלהן, שלמעשה, הם אלו העניקו לנוריות את שמן. ענף ספורט עתיק יומין בקרב צעירי חמה הוא לרכוב על נוריות נעות, לפעמים לצלול לתוך הנהר מלמעלה, כפי שמוצג בסרטון מקוון מ-2005. חלק ניכר מהמידע הקיים כיום על הנוריות של חמה נובע מ-17 הנוריות הללו ששוחזרו במהלך התקופה שבין שנות ה-80 של המאה-20 למלחמת האזרחים בסוריה 2011. בשנת 1999 הגישה ממשלת סוריה בקשה לאונסק"ו בבקשה להגדיר את הנוריות של חמה כאתר מורשת עולמית.
מלחמת האזרחים בסוריה

במהלך מלחמת האזרחים, שהחלה ב-2011, הנוריות של חמה נשמרו באופן יחסי ולא הוסב להן נזק רב. מאחר שחמה ידועה כעיר מוסלמית סונית שמרנית ומיליטנטית, שבה התגברה השנאה לדיקטטורה הבעת'ית החילונית מאז הטבח ב-1982, היא הייתה מוקד צפוי להתפתחות מרד. בהתאם לכך, הדיקטטורה של בשאר אל-אסד עשתה מאמצים רבים לשמור על השליטה בחמה עוד מתחילת הלחימה. ביולי ובאוגוסט 2011 המשטר החל במצור על העיר והשתמש בכוח רב-נגד המון המפגינים בחמה. בעקבות כך הצליחה ממשלת אסד לשמור על השליטה בעיר כך, שחמה מעולם לא סבלה מהתקיפות האוויריות שהטיל הממשל על אזורים שנשלטו על ידי מתנגדיו.
רוב הנוריות של חמה שרדו. האגודה האמריקנית לקידום המדע השווה לפני המלחמה תמונות לוויין של 10 אתרי נוריות בחמה עם אלו משנת 2014 והגיעה למסקנה שלא נגרם נזק גדול. עם זאת, נוריה אחת נשרפה במזיד בשנת 2014, חלקן פורקו באופן חלקי עבור עצים, ואחרות סובלות מחוסר תחזוקה. מאמר מאמצע שנת 2020 שפורסם במגזין המקוון בשפה האנגלית, Arab Weekly, ראיין בעלי מלאכה של נוריה מסורתיים ששיחזרו את נוריה אל-מוחמדיה של חמה וגם את פקיד חמה האחראי על הנוריות. בעוד יוזמות אזרחיות מקומיות לשחזור מלא של הנוריות היו בעיצומן, התברר כי העניין אינו פשוט בגלל מחסור בכסף לחומרים ומחסור חמור בבעלי מלאכה מסורתיים מיומנים של נוריות, וזאת עקב מוות או הגירה במהלך הסכסוך.
גלריה

הנוריה הגדולה של חמה
נוריות בחמה
סרטון וקול של נוריה בחמה. שימו לב לקופסאות לאיסוף מים בכל משוט חמישי על חישוק הגלגל.
נוריה אל-מוחמדיה בתחילת המאה ה-20
לקריאה נוספת

Delpech, Annette; Girard, Francois; Robine, Gerard, Roumi, Muhammad (1997) Les Norias de l’Oronte. Institut francais de Damas, Damascus, Syria This 240-page French language book, much illustrated and including maps, gives the definitive account of the norias of Hama.
Samman, Mahmod (2006) Noria al-Muhammadiya: Historic Mechanical Engineering Landmark. American Society of Mechanical Engineers. This 11-page English language booklet, full text available on the internet, summarises key facts about the Hama norias, drawing on the book by Delpech et al.
Al Dbiyat, Mohamed (2009) ‘Les norias de Hama sur l'Oronte, un système traditionnel original de l'utilisation de l'eau fluviale’, in Gestion durable et équitable de l’eau douce en Méditerranée, mémoire et traditions, avenir et solutions. Conference proceedings from Cinquièmes Rencontres Internationales Monaco et la Méditerranée Monaco, 26–28 March 2009. This 18-page French language chapter also draws on the book by Delpech et al and has a focus on water usage. Maps and diagrams are included. Full text available via the ResearchGate website.
נוריה מחמה. על שפת הגלגל תיבות עץ לאיסוף מים עם פתחים ופיות גדולים. בחזית נמצא הקצה העליון של אמת המים שאליה הם יוצקים.
פייסל אל-גאמדי

פייסל עבד א-רחמן אל-גאמדי (בערבית: فيصل عبد الرحمن الغامدي, בתעתיק מדויק: פיצל עבד אלרחמן אלע'אמדי; נולד ב-13 באוגוסט 2001 בדמאם שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בירסחוט מליגת העל הבלגית ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים

אל-גאמדי גדל במחלקת הנוער של אל-איתיפאק. ב-5 במאי 2022 ערך אל-גאמדי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-0 על א-תעאוון במסגרת המחזור ה-26 בליגת העל הסעודית לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-7 בספטמבר 2023 חתם אל-גאמדי על חוזה לחמש שנים באל-0איתיחאד מליגת העל הסעודית. ב-1 בספטמבר 2024 הושאל לבירסחוט הבלגית לעונה אחת.
קריירה בין-לאומית

ב-6 בינואר 2023 ערך אל-גאמדי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בניצחון 2-0 על נבחרת תימן במסגרת גביע המפרץ לאומות.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  رسميًا.. الاتحاد يُعلن التعاقد مع فيصل الغامدي لاعب الاتفاق באתר Al Yaum, ‏ 7 בספטמבר 2023 (בערבית)
↑  مانشيني يعلن قائمة الأخضر المشاركة في كأس آسيا 2023 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסעודית, 2 בינואר 2024 (בערבית)
| נבחרת ערב הסעודית – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אל-עקידי •  2 א-סקור •  3 א-סלולי •  4 לאג'אמי •  5 אל-בולייהי •  6 ע. אל-מוואלד •  7 עלי •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 כאדש •  14 אל-חסן • 15 אל-ח'ייברי • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 גריב • 19 פ. אל-מוואלד • 20 רדיף • 21 א-נג'אר • 22 אל-כסאר • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 יחיא • 26 אל-גאמדי • מאמן: מאנצ'יני |  1 אל-עקידי •  2 א-סקור •  3 א-סלולי •  4 לאג'אמי •  5 אל-בולייהי •  6 ע. אל-מוואלד •  7 עלי •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 כאדש •  14 אל-חסן • 15 אל-ח'ייברי • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 גריב • 19 פ. אל-מוואלד • 20 רדיף • 21 א-נג'אר • 22 אל-כסאר • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 יחיא • 26 אל-גאמדי • מאמן: מאנצ'יני | ערב הסעודית |
פאן טי קים פוק

זהו שם וייטנאמי; שם המשפחה הוא . על פי הנוהג המקומי, יש להתייחס לאדם זה בשמו הפרטי, קים.
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 ביולי 1963 (בת 61) Trảng Bàng, דרום וייטנאם 
 מדינה:  קנדה, וייטנאם, דרום וייטנאם 
 מקום מגורים:  טורונטו 
 השכלה:  אוניברסיטת הוואנה 
 תפקיד:  UNESCO Goodwill Ambassador (נובמבר 1997) 
 השקפה דתית:  נצרות, גאו-דאי 
 פרסים והוקרה:  מסדר אונטריו (27 באוקטובר 2005)  פרס דרזדן (11 בפברואר 2019) 
 
תצלום "The Terror of War" שצולם במלחמת וייטנאם ב-8 ביוני 1972. בתצלום נראית קים פוק בגיל תשע (באמצע), רצה עירומה על הכביש, לאחר שנכוותה קשות בגבה ממתקפת הפצצות של כוחות צבא דרום וייטנאם. צולם על ידי צלם סוכנות הידיעות Associated Press, ניק אוט
פאן טי קים פוק (באנגלית: Phan Thi Kim Phuc; נולדה ב-2 באפריל 1963, בדרום וייטנאם, ידועה גם כ"ילדת הנאפלם") היא פעילת שלום וייטנאמית-קנדית המוכרת כילדה המוצגת בתצלום "The Terror of War" שצולם במלחמת וייטנאם ב-8 ביוני 1972. בתצלום נראית קים פוק בגיל תשע, רצה עירומה על הכביש, לאחר שנכוותה קשות בגבה ממתקפת הפצצות של כוחות צבא דרום וייטנאם. התצלום האייקוני צולם בפאתי הכפר טראנג באנג על ידי צלם סוכנות הידיעות Associated Press, ניק אוט (אנ'), וזיכה אותו בפרס פוליצר לצילום עיתונות וכן בפרס העיתונות העולמית.
אירועי יום הצילום

קים פוק התגוררה עם משפחתה בכפר טראנג באנג בדרום וייטנאם. ב-8 ביוני 1972, הטילו מטוסים של צבא דרום וייטנאם פצצות נפאלם על הכפר טראנג באנג (אנ'), שנכבש על ידי כוחות צפון וייטנאם. ביחד עם תושבי כפר נוספים, הסתתרה קים פוק במקדש קאו דאי בניסיון להימלט מחילופי האש בין כוחות הדרום לצפון, אך בשלב מסוים אחד מחיילי הדרום בקרבתה התריע מפני הפצצת המקדש, והפציר בתושבים לברוח ממנו. קים פוק נמלטה יחד עם מספר תושבים וחיילי הדרום אל עבר הכביש. טייס של כוחות דרום וייטנאם זיהה אותם בטעות כחיילי האויב והטיל לעברם פצצות נפאלם.
בהפצצה זו נהרגו שני בני דודיה של קים פוק ושני בני כפר נוספים. קים פוק נכוותה קשות, וקרעה מעליה את בגדיה הבוערים. הצלם ניק אוט צילם אותה רגעים לאחר ההפצצה, כשהיא רצה עירומה וצועקת "חם מדי! חם מדי!". לאחר צילום התמונה, לקח אוט את קים פוק ואת שאר הילדים הפצועים לבית חולים בסייגון, שם נאמר לו כי כוויותיה חמורות מאוד ואין אפשרות לעזור לה. בתגובה, שלף אוט את תעודת העיתונאי שלו ודרש מהצוות הרפואי לטפל בה בכל זאת. לאחר 14 חודשי אשפוז ו-17 ניתוחים, היא השתחררה מבית החולים.
הרמתי את הראש וראיתי מטוסים, וראיתי ארבע פצצות נוחתות. ואז, פתאום, היה אש בכל מקום, והבגדים שלי שרפו. ברגע הזה לא ראיתי אף אדם מסביבי, רק אש.

אני עדיין זוכרת את המחשבות שלי בזמנו. חשבתי: "הו אלוהים, נשרפתי, אני אהיה מכוערת, ואנשים יסתכלו עלי בדרך אחרת". הייתי כל כך מבוהלת.
פרסום התצלום

עורכי ה-Associated Press היססו בתחילה לפרסם תצלום זה, משום העירום המופיע בו, אך לבסוף התרצו, ופרסומו זעזע את העולם והפך אותו לאחד התצלומים המטלטלים ביותר של מלחמת וייטנאם. בשנת 1972, נבחר לצילום השנה בעיתונות העולמית, ובשנת 1973 זיכה את הצלם בפרס פוליצר.
הקלטת שמע של הנשיא ריצ'רד ניקסון משנת 1972 חשפה כי ניקסון חשד שהתמונה מזויפת, באומרו: "אני תוהה אם הצילום הזה ערוך". הצלם אוט הגיב: "אף על פי שתצלום זה הוא מהתצלומים הזכורים ביותר של המאה העשרים, הנשיא ניקסון מעלה ספקות לגבי האותנטיות שלו. בשבילי ובשביל רבים אחרים, התצלום הזה לא יכול להיות יותר מוחשי ממה שהוא. התצלום אותנטי כמו מלחמת וייטנאם עצמה. הזוועות שצולמו על ידי במלחמת וייטנאם לא זקוקות לעריכה. הילדה המבועתת מהצילום עדיין חיה, והפכה לעדות אמינה לגבי אמיתות התמונה. אותו הרגע מלפני 30 שנה הוא רגע שקים פוק ואני לעולם לא נשכח, והיה זה הרגע ששינה את חיינו".
חייה הבוגרים > הגירה לקנדה

כסטודנטית צעירה, אולצה קים פוק לפרוש מלימודי הרפואה על מנת לשמש כלי תעמולה בידי הממשל הקומוניסטי של וייטנאם. בשנת 1986, קיבלה אישור להמשיך את לימודיה בקובה. בקובה היא הכירה סטודנט וייטנאמי והתחתנה איתו בשנת 1992. הם טסו לירח דבש במוסקבה, אולם במהלך עצירת תדלוק בניופאונדלנד, הם נטשו את המטוס וביקשו מקלט מדיני בקנדה. בקשתם התקבלה והם גרים כיום ליד טורונטו. לזוג שני ילדים. בשנת 1996, קיבלה אזרחות קנדית. קים פוק המירה את דתה מדת הקאו דאי לנצרות.
חייה הבוגרים > פעילות ציבורית

בשנת 1994, התמנתה לשגרירה של רצון טוב מטעם האו"ם, ואמרה כי לא ניתן לשנות את העבר, אבל כולם יכולים לעבוד יחדיו למען עתיד שלו. בשנת 1997, ייסדה בארצות הברית את 'קרן קים פוק' הראשונה במטרה לספק עזרה רפואית ונפשית לילדים קורבנות מלחמות. לאחר מכן, ייסדה קרנות נוספות תחת השם 'קרן קים פוק הבינלאומית'. בשנת 1999, פורסמה הביוגרפיה שלה הנקראת "The Girl in the Picture" (בעברית: "הילדה בתמונה"). בשנת 2004, נאמה באוניברסיטת קונטיקט וסיפרה על חויות חייה, על התמודדותה עם הכאב ועל התפקיד של רגשות החמלה והאהבה בתהליך החלמתה. בשנת 2009, שודר ברדיו נאומה 'הדרך הארוכה למחילה' בו היא מספרת שמחלה על העוולות שנגרמו לה.
הוקרה

בשנת 2004, הוענק לקים פוק תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת יורק בטורונטו על פועלה ברחבי העולם למען ילדים קורבנות מלחמה. בשנת 2005, הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד נוסף מטעם אוניברסיטת קווינס בקינגסטון. בשנת 2011, הוענק לה תואר זה בשלישית מטעם אוניברסיטת לת'ברידג' באלברטה. בנוסף, קים פוק קיבלה את תואר מסדר אונטריו.
ראו גם

צילום מלחמה
צילום עיתונות
יום שבת העקוב מדם
הערות שוליים

↑  Associated Press (June 11, 1972). "Girl, 9, Survives Napalm Burns". New York Times
1 2  Kathleen Burge (February 14, 2013). Girl in famous Vietnam photo talks about forgiveness
1 2  History. Kim Phuc Foundation International.
↑  Oscar Holland, 'Napalm Girl' at 50: The story of the Vietnam War's defining photo, CNN, ‏2022-06-08 (באנגלית)
↑  Horst Faas and Marianne Fulton, How the Picture Reached the World, https://digitaljournalist.org/ (באנגלית)
↑  Nixon, The A-Bomb, And Napalm. CBS News. 28 February 2002
↑  From program booklet for Humanist Art/Symbolic Sites: An Art Forum for the 21st century
↑  The Long Road to Forgiveness. This I Believe. June 30, 2008. NPR
↑  Kim Phuc – David Spencer's Education Paragon. Education.davidspencer.ca. Retrieved June 6, 2012
↑  Kim Phuc Phan Thi. Goodwill Ambassadors. UNESCO
↑  Lumb, Rebecca (May 17, 2010). "Reunited with the Vietnamese 'girl in the picture'". BBC News. Retrieved May 18, 2010
↑  Omara-Otunnu, Elizabeth, "Napalm Survivor Tells of Healing After Vietnam War", UConn Advance, November 8, 2004
↑  Honorary Degrees Queen's University Archived June 6, 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007336394905171  BIBSYS: 1573631244240  BnF: cb14483695z (data)  GND: 122488911  ISNI: 0000 0000 7841 7544  LCCN: n85038956  NTA: 213340720  RERO: 02-A008656194  SUDOC: 061281778  VIAF: 19908184   WorldCat (עם VIAF): 19908184
Back Door Man

"Back Door Man" (בעברית: "איש הדלת האחורית") הוא שיר בלוז שנכתב על ידי המוזיקאי האמריקאי וילי דיקסון והוקלט על ידי האולין וולף בשנת 1960. מילות השיר מתבססות על מונח תרבותי בדרום ארצות הברית לרומן מחוץ לנישואים. השיר הוא אחד מכמה שירים של דיקסון-וולף שהפכו פופולריים בקרב מוזיקאי רוק, כולל הדלתות שהקליטו אותו לאלבום הבכורה שלהם משנת 1967.
מילים

בתרבות הדרומית, הביטוי "גבר בדלת האחורית" מתייחס לגבר המנהל רומן עם אישה נשואה, ומשתמש בדלת האחורית כיציאה לפני שהבעל חוזר הביתה. מילותיו של דיקסון כוללות:
When everybody trying to sleep
I'm somewhere making my midnight creep
Every morning the rooster crow
He's telling me you got to go ...
I am the back door man
"Back Door Man" הוא נושא של כמה שירי בלוז, כולל אלה של צ'ארלי פטון, לייטנינג הופקינס, וילי מקטל העיוור ושרה מרטין: "לכל אישה הגיונית יש גבר בדלת האחורית", שר מרטין ב"Strange Loving Blues".
גרסת הדלתות

| --- | --- |
 שיר בביצוע הדלתות
 מתוך האלבום The Doors
 יצא לאור:  4 בינואר 1967
 תאריך הקלטה:  אוגוסט 1966
 סוגה:  בלוז רוק, הארד רוק, בלוז פסיכדלי
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  3:32
 חברת תקליטים:  אלקטרה רקורדס
 כתיבה:  וילי דיקסון
 לחן:  וילי דיקסון 
 הפקה:  פול רוטשילד
 
הדלתות הקליטו את "Back Door Man" לאלבום הבכורה שלהם משנת 1967. הגיטריסט של הלהקה, רובי קריגר, הציג בפני שאר חברי הלהקה עיבוד בלוז-רוק לשיר שהוקלט על ידי ג'ון האמונד ג'וניור לאלבומו Big City Blues משנת 1964. הגרסה של הדלתות משלבת גם אלמנטים של בלוז פסיכדלי והארד רוק. המתופף ג'ון דנסמור תיאר את השיר כשיר שהוא "מיני מאוד וגרם לכולם לזוז".
בניגוד לעיבוד האקורד האחד של האולין וולף, הדלתות נוקטים בגישה שונה. המבקר ביל ינוביץ' תיאר אותה כ"גישה קצבית פועמת. הם משנים את האקורדים בעיבוד בלוז 12 תיבות, שמשמש כתבנית מתח ושחרור נהדרת". ג'ים מוריסון גם סיפק כמה מילים משלו והשתמש רק בשניים מהבתים של דיקסון מהמקור של האולין.
מוריסון מספק את השירה, בגיבוי ריי מנזרק בקלידים ובפסנתר, קריגר בגיטרה ודנסמור בתופים. קריגר טוען כי ניגן בגיטרה בס בהקלטה. הקלטה חיה של השיר מופיעה כחלק ממחרוזת, באלבום ההופעה החיה של הדלתות, Absolutely Live.
גרסת הדלתות > משתתפים

ג'ים מוריסון - שירה
ריי מנזרק - ווקס קונטיננטל, פסנתר
רובי קריגר - גיטרה מובילה וגיטרת קצב, בס
ג'ון דנסמור - תופים