stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמואל יאנג

סמואל בולדווין מרקס יאנג (באנגלית: Samuel Baldwin Marks Young;‏ 9 בינואר 1840 – 1 בספטמבר 1924) היה איש צבא אמריקאי, לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית, נשיא מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית בין 1902–1903, וראש מטה צבא ארצות הברית הראשון, בשנים 1903–1904.
ביוגרפיה

סמואל בולדווין מרקס יאנג נולד בפיטסבורג, פנסילבניה, ב-9 בינואר 1840. הוא למד בקולג' ג'פרסון ואז התגייס כטוראי מתנדב ברגימנט חיל הרגלים ה-12 של פנסילבניה בשנת 1861. עד מהרה הוא מונה לקפטן רגימנט חיל הפרשים הרביעי של פנסילבניה. בשנת 1861 הוא התחתן עם מרגרט מקפדן. בסופה של מלחמת האזרחים האמריקנית, יאנג היה בדרגת בריגדיר גנרל. בשנת 1866 החל דרכו הצבאית מחדש לא כמתנדב אלא כחייל סדיר. יאנג נלחם עם רגימנט הפרשים השמיני במלחמות נגד שבטי האינדיאנים בדרום מערב ארצות הברית (דוגמת האפאצ'י) בין השנים 1866 ל-1879. בתקופה זו הוא הועלה מדרגת מייג'ור סדיר לקולונל.
במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד, יאנג היה בריגדיר גנרל ולאחר מכן גנרל חיל המתנדבים. הוא פיקד על חיל המתנדבים במהלך המערכה בקובה בשנת 1898. לאחר המלחמה הוא הוביל חיל המתנדבים במהלך מלחמת ארצות הברית–הפיליפינים בשנים 1899–1901 ואז שימש כמושל הזמני נשל מחוז לוזון (צפון הפיליפינים). בשנת 1900 מונה יאנג למייג'ור גנרל. בשנת 1902 כיהן יאנג כנשיא הראשון של מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית. בשנת 1903 הועלה לדרגת לוטננט גנרל. הוא היה ראש מטה צבא ארצות הברית הראשון מן ה-15 באוגוסט 1903 עד 8 בינואר 1904, תפקיד שבמסגרתו החליף את נלסון מיילס, "הגנרל המפקד" האחרון. באותה תקופה פיקח על יישום תפיסת המטכ"ל בנוגע לארגון הצבא. הוא פרש משירות פעיל בשנת 1904 ויצא לגמלאות.
יאנג נפטר בהלנה, מונטנה, ב-1 בדצמבר 1924.
טטרפילון

קשת ספטימוס סוורוס - טטרפילון בלפטיס מגנה
הטטרקיאוניון בתדמור
טטרפילון (יוונית Τετράπυλον, תרגום: "ארבעה שערים", ברבים "טטרפליה", לטינית Tetrapylum או Quadrifrons, תרגום: "ארבע חזיתות") הוא מבנה מונומנטלי שבו ארבעה שערים או פתחים.
הטטרפילון רווח באדריכלות הקלאסית, בעיקר באדריכלות הרומית, ובייחוד בחלקו המזרחי של הים התיכון. המבנה התאפיין לעיתים קרובות בצורת קובייה שבכל אחד מצדדיה נקבע שער, ובין השערים ניצבו עמודים או פילסטרים אשר תחמו אותם ונשאו את הגג. הטטרפילון עשוי להיבנות ממבנה בודד או ממספר מבנים נפרדים, כדוגמת ה"טטרקיאוניון" (Tετρακιόνιον), מעבר לא מקורה התחום על ידי ארבעה עמודים או מבנים נפרדים.
הטטרפיליה הוקמו בדרך כלל בצמתים חשובים או בנקודות בעלות חשיבות גאוגרפית יוצאת דופן, דוגמת שערי ניצחון, או כמבנים דקורטיביים בעלי ערך אסתטי. לטטרפיליה שניצבו בצמתים חשובים נודע קשר לאל יאנוס, אל השערים וההתחלות, הצמתים והמעברים במיתולוגיה הרומית.
לקריאה נוספת

ארתור סג"ל, ד: ב. טטרפילה, ארכיטקטורה מונומנטלית בארץ ישראל ובמזרח הרומי, חיפה: הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשנ"ה - 1995, עמ' 150–160, מסת"ב 965-311-016-0
דיוקן עצמי

פארמיג'אנינו, "דיוקן עצמי בראי" - דוגמה לדיוקן עצמי בעזרת מראה. במקרה זה, הציור גם מצויר על משטח קמור, כמו מראות התקופה
אליזבת סופי שרון, דיוקן עצמי משנת 1672
דיוקן עצמי (או אוטופורטרט) הוא ייצוג דמותו של אמן בציור, צילום, פיסול או בטכניקות אמנותיות אחרות, מעשה ידיו של האמן עצמו.
דיוקנאות עצמיים היו קיימים מאז ומתמיד, אולם רק מאז תקופת הרנסאנס החל ז'אנר זה להיות פופולרי בקרב אמנים, והוא ממשיך להיות פופולרי גם כיום. היסטוריונים מצביעים על כך שתחיית הז'אנר בתקופת הרנסאנס התאפשרה הודות למראות שבזמן הרנסאנס הפכו לפחות מעוקלות ולזולות יותר, וכן הודות לטכניקת לוחות הצביעה מעץ.
אמנים רבים ציירו פורטרטים עצמיים כמעט במשך כל חייהם, ובכך יצרו סדרה של דיוקנאות. עם אמנים אלו נמנים רמברנדט ווינסנט ואן גוך.
היו אמנים שהוסיפו את דיוקנם לציורים של סצנות דתיות. אפשר להבחין בכך באמצעות מבטם הפונה לצופים. לדוגמה, בוטיצ'לי בימין התמונה סביב ישו והמדונה. ייתכן שדיוקנאות אחרים הפונים לצופים בתמונה זו הם מזמין התמונה וכיוצא בזה.
דיוקן עצמי של בוטי'צלי בסצנה בהשתתפות ישו והמדונה
ראו גם

סלפי
הערות שוליים

↑  מקורס של ליהיא ספיר ב"אסכולות" "אמנות לאורך ולרוחב" 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529458205171  GND: 4054394-8  LCCN: sh85119780  NDL: 01039993  NKC: ph118709 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שורש יחידה

במתמטיקה, שורש יחידה הוא איבר של שדה שיש לו חזקה השווה לאיבר היחידה. לשורשי יחידה יש תפקיד חשוב בתורת השדות. תכונות רבות של שדות, יחד עם המבנים הנסמכים עליהם (הצגות של חבורות, אלגברות פשוטות, ועוד), נכונות רק כאשר מניחים את קיומם של שורשי יחידה בשדה הבסיס.
האיבר  \rho  הוא שורש יחידה מסדר  n, אם  \ \rho ^{n}=1; זהו שורש יחידה פרימיטיבי מסדר  n אם  n הוא המספר הקטן ביותר שיש לו תכונה זו. מספר שורשי היחידה מסדר  n, בכל שדה, הוא לכל היותר  n. אם יש בשדה  n שורשי יחידה מסדר  n, אז מספר השורשים הפרימיטיביים הוא  \varphi (n), כאשר  \varphi  היא פונקציית אוילר.
שורשי היחידה בשדה המספרים המרוכבים

בין המספרים המרוכבים יש בדיוק n שורשי-יחידה שונים מסדר n: המספרים  \ e^{2\pi ik/n}=\cos(2\pi k/n)+i\sin(2\pi k/n). הם נמצאים על מעגל היחידה, והנקודות המתאימות להם במישור המרוכב מתארות מצולע משוכלל בעל n צלעות. לדוגמה, שורשי היחידה מסדר 3 הם  \ 1,{\frac {-1+i{\sqrt {3}}}{2}},{\frac {-1-i{\sqrt {3}}}{2}}, ושורשי היחידה מסדר 4 הם  \ 1,+i,-1,-i.
שורשי היחידה בשדה המספרים המרוכבים > אנליזת פורייה בדידה

אם  z הוא שורש פרימיטיבי מסדר  n אז סדרת החזקות  \ \dots ,z^{-1},1,z,z^{2},\dots  היא מחזורית, עם מחזור באורך n. כל סדרה  \ \dots ,x_{-1},x_{0},x_{1},\dots  של מספרים מרוכבים אפשר להציג באופן יחיד כצירוף  \ x_{j}=a_{0}+a_{1}z^{j}+a_{2}z^{2j}+\cdots +a_{n-1}z^{(n-1)j}; אם j הוא משתנה הזמן, אז  a_{k} היא משרעת מרוכבת של התדירות k. צורה זו של אנליזת פורייה מקודדת את התמרת פורייה הבדידה, ונובעת מכך ש"המטריצה הציקלוטומית"  \ (z^{ij})_{i,j}, שהיא טבלת הקרקטרים של החבורה הציקלית ש- z יוצר, היא הפיכה.
שורשי היחידה בשדה המספרים המרוכבים > אורתוגונליות

מנוסחת הסכום עולה מערכת יחסים אורתוגונליים: עבור  j,j'\in \{1,2,\dots \} מתקיים:
\sum _{k=1}^{n}{\overline {z^{j\cdot k}}}\cdot z^{j'\cdot k}=n\cdot \delta _{j,j'}
כאשר  \delta  היא הדלתא של קרונקר ו- z הוא כל שורש פרימיטיבי מסדר  n של היחידה.
המטריצה  U מסדר  n\times n שהמקום ה- (i,j) שלו הוא:  U_{j,k}=n^{-{\frac {1}{2}}}\cdot z^{j\cdot k} מגדירה התמרת פורייה בדידה. חישוב ההתמרה ההופכית באמצעות שיטת האלימינציה של גאוס דורש שימוש ב- \ O(n^{3}) פעולות. ככל הנראה, נובע מהאורתוגונליות ש-U היא מטריצה אוניטרית. היא בעצם:
 \sum _{k=1}^{n}{\overline {U_{j,k}}}\cdot U_{k,j'}=\delta _{j,j'}, ולכן ההופכי של  U הוא פשוט הצמוד המרוכב. (הראשון ששם לב לעובדה זו הוא קרל פרידריך גאוס כאשר הוא פתר את הבעיה של אינטרפולציה טריגונומטרית). היישום המתקדם יותר של  U או ההופכי שלו לווקטור נתון דורש שימוש ב- \ O(n^{2}) פעולות. התמרת פורייה מהירה מקטינה את מספר הפעולות ל- \ O(n\log {n}).
לפי משפט של צ'בוטרב, כל תת-מטריצה של מטריצת ונדרמונט  \ A=(\rho ^{ij}) היא הפיכה.
בשדה כללי

כאמור לעיל, בכל שדה  F ישנם לכל היותר n שורשי יחידה, וזאת מכיוון שהם מהווים שורשים של הפולינום  \ p(x)=x^{n}-1.
בשדה ממאפיין אפס (ובאופן כללי יותר, כאשר המאפיין זר ל- n) אפשר לספח לשדה שורשי יחידה, וזוהי הרחבה ספרבילית. אם השדה ממאפיין  p ו-  \ n=p^{t}m כאשר  m זר ל-  p, אז יש בסגור האלגברי שלו בדיוק m שורשי יחידה מסדר  m.
שורשי היחידה מסדר  n מרכיבים חבורה ציקלית, שסדרה שווה למספר השורשים בשדה.
מעל הרציונליים

בשדה הרציונליים עצמו יש רק שני שורשי יחידה (מכל הסדרים): 1 ו- 1-. קל להוכיח שלכל שורשי היחידה הפרימיטיביים מאותו סדר יש אותו פולינום מינימלי, ופולינום זה נקרא הפולינום הציקלוטומי מסדר זה. מתברר שלפולינום זה, המוגדר מעל המספרים הרציונליים, יש מקדמים שלמים (הסיבה העקרונית היא ששורשי היחידה הם שלמים אלגבריים).
שורשי היחידה מסדר 3
מוחמד עפיף

| --- | --- |
דובר חזבאללה מוחמד עפיף
דובר חזבאללה מוחמד עפיף
 לידה:  1959
 נהרג:  17 בנובמבר 2024 (בגיל 65 בערך) ביירות, לבנון
 מדינה:  לבנון לבנון
 השתייכות:  חזבאללה חזבאללה
 תקופת הפעילות:  1983–2024 (כ־41 שנים)
 תפקידים בשירות
 דובר ארגון חזבאללה
מוחמד עפיף א-נאלבסי (בערבית: محمد عفيف, בתעתיק מדויק: מחמד עפיף; 1959 – 17 בנובמבר 2024) היה דובר ואחראי מערך התעמולה של ארגון הטרור חזבאללה עד הריגתו בסיכול ממוקד ב-17 בנובמבר 2024 בביירות שבלבנון במסגרת מבצע חיצי הצפון.
ביוגרפיה

מוחמד עפיף היה מדור המייסדים של ארגון חזבאללה בלבנון, והיה פעיל בו מאז הקמתו ב-1983.
על פי כלי תקשורת לבנוניים, עפיף היה ידידו של מזכ"ל חזבאללה לשעבר, עבאס מוסאווי עד הריגתו במבצע שעת לילה.
עפיף מילא את תפקיד הייעוץ התקשורתי הראשון במפלגה, ולפי התקשורת הלבנונית, שימש כקצין קשרי התקשורת מאז 2014, במקומו של חסאן א-לקיס. עוד קודם לכן תרם לניהול הסיקור התקשורתי של חזבאללה במהלך מלחמת לבנון השנייה.
עפיף ניהל בעבר תוכניות חדשות ופוליטיות בערוץ "אל-מנאר" של חזבאללה, וכן ב"רדיו נור" ובאתר "אל-עהד", והיה אחראי על קבוצת קשרי התקשורת מתוקף תפקידו כיועץ התקשורת של מזכ"ל חזבאללה לשעבר חסן נסראללה.
על פי דובר צה"ל, "עפיף התווה את המסרים המועברים בתקשורת הלבנונית, ודאג להגביר ולהדהד את פעולות הטרור נגד אזרחי מדינת ישראל וכוחות צה"ל, תוך שפעל לחיזוק תדמיתה של חזבאללה, שיפור מורל הפעילים בארגון, וקידום טרור פסיכולוגי בקרב הציבור הישראלי".
ביוגרפיה > במלחמת חרבות ברזל

מאז פרוץ החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל הופיע עפיף כדובר המפלגה וערך מסיבות עיתונאים בשידור חי מלב רובע הדאחייה בביירות, ובאזורים שנפגעו מפעילות צה"ל בלבנון במסגרת מבצע חיצי הצפון.
בהופעתו האחרונה הכחיש עפיף "את אמיתות הסיפור הישראלי המדבר על השגת הישגים בדרום לבנון". הוא ציין כי מלאי הנשק של חזבאללה "יציב" וכי לארגון "יש יכולת לנהל את המלחמה לתקופה ארוכה".
ב-22 באוקטובר 2024 ערך מסיבת עיתונאים ונאלץ לקטוע אותה בשידור חי עקב התראת פינוי שהוציא צה"ל לאזור שבו נערכה מסיבת העיתונאים. באותה מסיבת עיתונאים קיבל עפיף אחריות בשם חזבאללה על תקיפת ביתו של בנימין נתניהו בקיסריה מספר ימים קודם לכן.
ביוגרפיה > הריגתו בסיכול ממוקד

ב-17 בנובמבר 2024 הוא נהרג בסיכול ממוקד במסגרת מבצע חיצי הצפון, לאחר שמטוס קרב של חיל האוויר הישראלי הטיל פצצה על בניין שבו שהה בשכונת ראס א-נבע בביירות, שבו היו משרדי מפלגת הבעת' הלבנונית. לטענת משפחתו הוא נהרג כתוצאה ממסירת מידע של מרגלים לטובת ישראל.
הערות שוליים

↑  إرم نيوز, قتلته إسرائيل.. من هو محمد عفيف المسؤول الإعلامي في "حزب الله"؟ (فيديو), إرم نيوز, ‏17 בנובמבר 2024
↑  ליאור בן ארי, איתן גליקמן, יואב זיתון, תקיפה חריגה בלב ביירות: "חוסל האחראי על ההסברה בחיזבאללה", באתר ynet, 17 בנובמבר 2024
↑  الجزيرة نت, إسرائيل تغتال مسؤول العلاقات الإعلامية في حزب الله بغارة على بيروت, الجزيرة نت, ‏17 בנובמבר 2024
↑  דובר צה"ל, צה"ל חיסל את הדובר ואחראי יחידת התעמולה של ארגון הטרור חיזבאללה, מוחמד עפיף, באתר דובר צה"ל, ‏17 בנובמבר 2024
↑  أنباء عن مقتل مسؤول العلاقات الإعلامية في حزب الله محمد عفيف في غارة إسرائيلية على بيروت, BBC news, ‏17 בנובמבר 2024
↑  עומר שחר, אחראי ההסברה בחיזבאללה: "ישראל נושאת באחריות על חיי השבויים הלבנונים", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 22 באוקטובר 2024
↑  מעריב אונליין, ‏בשידור חי: איש התעמולה של חיזבאללה והתקשורת ברחו בגלל הפצצה | צפו, באתר מעריב אונליין, 22 באוקטובר 2024
↑  ב. ניסני, ‏משפחתו של מוחמד עפיף מאשימה: "חוסל בגלל מרגלים", באתר כיכר השבת, 18 בנובמבר 2024
ורש

ורש (באוקראינית: Вараш; עד 2016 נקראה קוזנצובסק, באוקראינית: Кузнецовськ) היא עיר במחוז רובנו. העיר הוקמה כ"עיר חברה(אנ')" עבור תחנת הכוח הגרעינית רובנו בשנת 1973, אם כי יישוב כפרי בשם ורש שכן במקום קודם לכן וידוע משנת 1776. נכון לשנת 2022 מתגוררים בעיר 41,711 תושבים.
סמל העיר מתייחד בכך שמוצגת עליו תחנת כוח גרעינית, מהערים הבודדות בעולם.
העיר נקראה בתחילה על שמו של המרגל הסובייטי ניקולאי איבנוביץ' קוזנצוב, שפעל באוקראינה במהלך מלחמת העולם השנייה במסווה של קצין נאצי. ב-2016, כחלק ממהלך כולל לשינוי שמות מקומות הקשורים לשלטון הקומוניסטי באוקראינה, שמה של העיר שונה לוורש.
העקרונות המנחים בעת תכנון וייסוד העיר היו של ריאליזם סוציאליסטי, והיא מהווה דוגמה לתכנון ערים מסוג זה מסוף תקופת הקומוניזם.
מנורת המאור (אבוהב)

| --- | --- |

שער דפוס אמשטרדם שנת תפ"א
 מידע כללי
 מאת:  רבי יצחק אבוהב
 שפת המקור:  עברית רבנית 
 תורגם לשפות:  יידיש, לאדינו וגרמנית
 סוגה:  מוסר, אגדה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  רע"ד (1513 - 1514)
 מהדורות נוספות
 מקורות לכתיבת הספר:  ספרי חז"ל, הגאונים והראשונים
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  וניציאה שפ"ג (1623) אמשטרדם תפ"א (1721) וניציאה ש"ד (1544) אמשטרדם תפ"א (1721) מנטובה שכ"ג (1563) אמשטרדם ת"ס (1700) ווילנא תרמ"ד (1884) אמשטרדם תצ"ט (1739) ווילנא תרל"ט (1879)
 
מהדורת "מנורת המאור" בתרגום ללאדינו, איזמיר תרל"ז
מנורת המאור הוא ספר מוסר אשר חיבר רבי יצחק אבוהב.
הספר מכיל לקט מאמרי אגדה מהתלמודים והמדרשים העוסקים בענייני מוסר ודרך ארץ, הכולל דברים שמקורם בספרות הגאונים, הראשונים וכן פילוסופים יוונים כדוגמת אריסטו ואפלטון. הספר כולל שלוש הקדמות ומחולק לשבעה חלקים כמנין נרות המנורה, ובעקבות כך קרא המחבר לכל חלק 'נר'.
ספר מנורת המאור נתקבל באהדה על ידי קהילות ישראל. בפרט, יהודי תימן ויהודי חלב הנוהגים ללמוד בקביעות בכל שבת ובחגים, פרק במנורת המאור, אחרי תפילת מוסף.
מחברו

דעות החוקרים חלוקות בעניין תקופת ומקום חייו של המחבר, יש המשייכים אותו לתחילת האלף השישי על פי מניין השנים בלוח העברי (המאה ה-13 לספירת הנוצרים) בספרד, תקופת חייו של הרמב"ן; יש המשייכים אותו למאה השלישית לאלף השישי (סוף המאה ה-16 לספה"נ לערך) בצרפת, עשורים בודדים אחרי תקופתם של הרבנים יוסף קארו והאר"י; ויש המצביעים על המאה השנייה של האלף (המאה ה-14 לספה"נ לערך) בצרפת.
המחבר כתב גם שני ספרי הלכה: ארון העדות על הדינים הנהוגים בזמן הזה, שולחן הפנים על הברכות והתפילות, שני הספרים אבדו ולא הגיעו לידינו, ואנחנו יודעים עליהם רק מהקדמת הספר.
המניע לכתיבת הספר

המחבר ראה במצב לימוד התורה של היהודים בני דורו חסרונות. העדפת העיסוק במלאכה ופנאי על פני לימוד תורה וכן העדפת לימוד ההלכה על פני לימוד האגדה לא מצאו חן בעיניו. המחבר ראה בלימוד האגדה חשיבות רבה מכיוון שלדעתו מותווית בה דרך מוסרית וישרה.
מבנה הספר

לספר שלוש הקדמות, על ההקדמה הראשונה טען בן יעקב כי איש אחר כתב זאת כהקדמה או הסכמה בגיליון הספר, והמדפיס הראשון חשב שהיא הקדמת המחבר והעתיקה בראש הספר.
הספר מחולק לשבעה חלקים כמנין הנרות במנורה, ולכן קרא לכל חלק "נר", והחלקים נחלקו לכללים, וכל כלל לפרקים. הקדמה קצרה לכל חלק וחלק משבעת הנרות, ולכל נר יש חתימה שהיא תמצית המדובר בכל פרקיו.
הנר הראשון - שלא לרדוף אחרי המותרות. נחלק לג' כללים: קנאה, תאוה וכבוד.
הנר השני - שלא יפתח פיו בדיבור של חטא. נחלק לעשרה כללים: ליצנות, שקר, חנופה, לשון הרע, הלבנת פנים, שמירת סוד, דברי ריב, שחוק, שם שמים לבטלה, ודברי גידוף.
הנר השלישי - לקיים המצוות. נחלק לעשרה כללים: מילה, חובת האב לבנו, תפילה, לכבד שבתות ויו"ט, כבוד אב ואם, לישא אישה, צדקה, גמילות חסד, לדון דין אמת, לרדוף אחר המצות.
הנר הרביעי - בעניין תלמוד תורה. נחלק לארבעה כללים: לקבוע עתים לתורה, גודל שכרה, פלפול החכמה, כבוד לחכמים.
הנר החמישי - בדרכי התשובה. נחלק לשלושה כללים: בדבר התשובה, ימי התשובה, יסורין הממרקין החטא.
הנר הששי - בדרכי השלום. נחלק לשני כללים: דרך ארץ, דברי שלום ואהבה.
הנר השביעי - בדבר הענוה נחלק לשני כללים: שפלות הרוח, בושת הפנים.
מקורות לספר

המקורות מהם שאב המחבר הם: משנה, תוספתא, מכילתא, ספרא וספרי, מדרש רבה, תנחומא, מדרש תהילים ומשלי, פסיקתא ופרקי דר' אליעזר.
מלבד ספרי חז"ל, המחבר מביא מדברי הגאונים והראשונים, 
הרי"ף מוזכר פעמיים אך השתמש בו גם במקומות אחרים, 
את רש"י הוא מביא במקומות רבים, 
וכן הזכיר בפעמים בודדות את הרשב"ם, 
ורבינו תם, 
הרבה מאוד שאב המחבר מהרמב"ם אותו הוא מכנה "מורה צדק" ו"בחיר ה' שלם בתורה ובעל חכמה מפוארה" אך הוא מוזכר בשמו פעמים בודדות,
וכן הרבה המחבר להשתמש בספר המנהיג,
ובדברי רבי יעקב אנטולי - בעל "מלמד התלמידים", 
ובספרי רבינו יונה גירונדי אך בפועל הזכירם פעמים בודדות,
את פירוש רמב"ן הזכיר שלוש פעמים אם כי השתמש בו יותר מעשר פעמים, 
רבי יצחק אבן לטף שספריו לא הגיעו לידינו בשלמותם היו לנגד עיני המחבר, 
וכן מוזכרים הרשב"א, 
הרא"ש, 
האבן עזרא, 
והראב"ד, שם עיבד קטעים מהספר בעלי הנפש. 
וייתכן גם כי השתמש בספרים חובות הלבבות, שערי אורה, סמ"ג ואבודרהם.
כמו כן המחבר מביא גם מדבריהם של חכמי האומות - אפלטון, אריסטו ו"רופאים שנתחדשו באומות".
כפי הנראה, המחבר לא ראה את ספר הזוהר, או לחלופין התעלם ממנו, שכן ישנם מקומות רבים בהם היה יכול להשתמש בו ובכל זאת לא מזכירו[דרוש מקור].
הדפסות

ספר מנורת המאור נדפס לראשונה בקושטא בשנת רע"ד (1513–1514) על ידי ר' אשטרוק דטולון. נדפס שנית בוונציה בשנת ש"ד על ידי מסיר זנין די פארי ואחיו, בהגהתו של ר' ברוך חזק, בתיקון כמה שגיאות ובהוספות קלות. נדפס בשלישית במנטובה בשנת שכ"ג, במהדורה עם הרבה תיקונים והוספות.
מאז הודפס הספר במהדורות רבות ונכתבו עליו פירושים כדוגמת "נפש יהודה" על ידי רבי משה פרנקפורט.
הדפסות > תרגום לשפות

הספר תורגם לשפות שונות ובהן יידיש, לאדינו וגרמנית.
ראו גם

מנורת המאור (אלנקאווה)
הערות שוליים

↑  עיין בהקדמת הספר מנורת המאור בהוצאת מוסד הרב קוק
↑  בן יעקב, אוצר הספרים עמוד 339.
↑  עמ' 139 ו-280 במהדורת מוסד כהרב קוק.
↑  עמ' 26.
↑  עמ' 180, 189, 724.
↑  עמ' 138 ו-178
↑  עמ' 173
↑  עמ' 484.
↑  עמ' 276 ועוד.
↑  עמ' 731.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294646005171  VIAF: 177056257   WorldCat (עם VIAF): 177056257
אכרם עג'ורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  עזה
 השתייכות:  הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
 תפקידים בשירות
 ראש הזרוע הצבאית של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני  חבר הלשכה המדינית של ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני  ראש מועצת השורא
אכרם אל־עג'ורי (בערבית: أكرم العجوري) הוא חבר הלשכה המדינית של ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וראש הזרוע הצבאית של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, פלוגות אל-קודס. הוא עומד גם בראש מועצת השורא של הארגון ואחראי על הכספים בארגון, שמקורם בעיקר באיראן.
עג'ורי נודע ביחסיו ההדוקים עם הגנרל האיראני, מפקד כוח קודס, קאסם סולימאני, ועם מנהיג חזבאללה חסן נסראללה.
ראשית חייו

עג'ורי נולד ברצועת עזה וגדל שם. הוא למד בבתי הספר המקומיים בעיר, עד שהצטרף לארגון הג'יהאד האסלאמי. הוא נישא בעזה, ונולדו לו שלושה ילדים - מוחמד, בתול ומועאז. בתקופה מסוימת במהלך חייו עבר להתגורר בסוריה, והוא מבקר תדיר במספר מדינות שכנות.
פעילות בג'יהאד האסלאמי

משהצטרף לתנועת הג'יהאד האסלאמי, עג'ורי עלה בהדרגה במסגרת התפקידים שמילא. תחילה כיהן בתפקידים קבועים, לפני שעבר לתפקידים חשובים, כולל בחירתו ללשכה הפוליטית של התנועה מחוץ לישראל בסוף ספטמבר 2018.
פעילות בג'יהאד האסלאמי > ניסיון התנקשות

לפי דיווח של סוכנות הידיעות סאנ"א בסוריה, ב-12 בנובמבר 2019, בפעילות שיוחסה לישראל, הופצץ ביתו בעיר דאריה שבסוריה, אך ניסיון החיסול לא צלח ועג'ורי שרד. עם זאת, בנו מועאז שהיה אף הוא בפעיל בג'יהאד האיסלמי נהרג במהלך ההפצצה.
באותו זמן פתח צה"ל במבצע חגורה שחורה בו חוסל בהאא אבו אל-עטא, מפקד החטיבה הצפונית של הג'היאד האסלאמי ברצועת עזה.
ב-24 בפברואר 2020, במסגרת תקיפה של צה"ל בסוריה, פורסמו דיווחים לא מאומתים כי מטרת התקיפה הייתה חיסול עג'ורי.
לקריאה נוספת

מיהו אכרם אלעג’ורי?, יוני בן-מנחם, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, 13 בנובמבר 2019
הערות שוליים

1 2 3  יוני בן-מנחם, מיהו אכרם אלעג’ורי?, באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, ‏13 בנובמבר 2019
↑  "من هو أكرم العجوري الذي فشلت إسرائيل في اغتياله فجر اليوم؟". RT Arabic. Retrieved on 15 November 2019. (אורכב 15.11.2019 בארכיון Wayback Machine)
↑  وعالم، المدن-عرب. "كيف إستهدفت اسرائيل قيادي"الجهاد" أكرم العجوري في دمشق". almodon. Retrieved on 15 November 2019. (אורכב 15.12.2019 בארכיון Wayback Machine)
1 2  גיא אלסטר‏, סוריה: ישראל תקפה בדמשק, בנו של בכיר בג'יהאד האסלאמי חוסל, באתר וואלה, 12 בנובמבר 2019
↑  צה"ל תקף מטרות של הג'יהאד האסלאמי בסוריה, באתר "סרוגים", 24 בפברואר 2020
↑  דוד גולדברג, הג'יהאד האסלאמי: 2 מחבלים נהרגו בתקיפה הישראלית הלילה בסוריה, באתר JDN חדשות, ‏2 בפברואר 2020
מכתב בן-גוריון (1937)

תוכנית ועדת פיל לחלוקת עבר הירדן וארץ ישראל המערבית - ארץ ישראל המנדטורית, למדינה ערבית לערביי ארץ ישראל שתהיה חלק מאמירות עבר הירדן ומדינה יהודית שמתוחמת בקו אדום.
מכתב בן-גוריון מ-1937 הוא מכתב שכתב דוד בן-גוריון, אז ראש הוועד הפועל של הסוכנות היהודית, לבנו עמוס ב-5 באוקטובר 1937. המכתב הוא מסמך ידוע בקרב חוגים של חוקרים, מכיוון שהוא מספק תובנה לגבי תגובתו של בן-גוריון לדו"ח שהוציאה ועדת פיל ב-7 ביולי של אותה שנה. אין תמימות דעים בין החוקרים בנוגע לחלקים מסוימים בטקסט, וזאת בעקבות טקסט מקושקש, שעשוי היה לספק עדות כתובה על כוונה האם לגרש את הערבים, או האם לא לגרש אותם.[דרושה הבהרה]
המכתב המקורי, שכתוב בכתב ידו של בן-גוריון, שלימים הפך להיות ראש ממשלת ישראל, מוחזק כיום בארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.
המכתב

המכתב נועד לעדכן את בנו של בן-גוריון, עמוס שהתגורר אז בקיבוץ, בשיקולים הפוליטיים של בן-גוריון. במכתב מסביר בן-גוריון את תגובתו לדו"ח של ועדת פיל שפורסם ב-7 ביולי 1937.
בן-גוריון מביא במכתב טיעונים מדוע בנו לא צריך להיות מודאג מהחלוקה של ארץ ישראל המנדטורית עליה ממליצה הוועדה:
ועדת פיל הקצתה את הנגב לחלק של המדינה הערבית בגלל ההתיישבות היהודית המצומצמת מאוד באזור. בן-גוריון טען כי ההקצה של הנגב למדינה הערבית "תבטיח" שהוא יישאר עקר מכיוון שלטענת בן-גוריון, לערבים "כבר יש שפע של מדבריות, אך לא של כוח אדם, משאבים כספיים או יוזמה יצרתית"[דרושה הבהרה]. בן-גוריון ציין כי ייתכן שיהיה צורך להשתמש בכוח על מנת להבטיח את הזכות היהודית להתיישב באזור מכיוון ש"אנינו יכולים לעוד לסבול ששטחים עצומים המסוגלים לקלוט עשרות אלפי יהודים יישארו פנויים ושהיהודים לא יכולים לחזור לארץ מולדתם, כי הערבים מעדיפים שהמקום [הנגב] לא יישאר שלנו ולא שלהם"[דרושה הבהרה].
הערות שוליים

↑  Commentary magazine
↑  בני מוריס, קורבנות, פרק רביעי, ועדת פיל, עמ' 137; עמ' 661, הערה 121: "ד' בן-גוריון לעמוס בן-גוריון, 5.10.1937, ארכיון צה"ל, תכתובת בן-גוריון."
↑  Report, p. 389–391
↑  Finkelstein, Norman (2005), Beyond Chutzpah: On the Misuse of Anti-semitism and the Abuse of History, University of California Press, ISBN 9780520245983
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים 1947–1949, עמ' 45–46; עמ' 461, הערה 30: שבתי טבת, בן-גוריון וערביי ארץ-ישראל, הוצאת שוקן, 1985, עמ' 314.
↑  בני מוריס, קורבנות, פרק רביעי, ועדת פיל, עמ' 137; עמ' 661, הערה 125: "ד' בן-גוריון לעמוס בן-גוריון, 27-28.7.1937, ארכיון צה"ל, תכתובת בן-גוריון."
↑  The Ethnic Cleansing of Palestine, p. 23, quote "Ben-Gurion himself, writing to his son in 1937, appeared convinced that this was the only course of action open to Zionism: "The Arabs will have to go," but one needs an opportune moment for making it happen, such as a war."
↑  Committee for Accuracy in Middle East Reporting in America, University of Exeter Gives Pappé a Pass on Invented Ben-Gurion Quote, February 3, 2012, Quote: "Talbot then states that the second half of the quote attributed to Ben-Gurion ("but one needs an opportune moment for making it happen, such as a war") was a "fair and accurate paraphrase" of the sources he provided in Ethnic Cleansing – Ben Gurion’s diary entry and the article in New Judea – the latter of which recounts a speech Ben-Gurion gave."
אדם למברט

| --- | --- |

למברט, 2015
 לידה:  29 בינואר 1982 (בן 42) ארצות הברית אינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית
 שם לידה:  אדם מיטשל למברט
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 מקום לימודים:  Mt. Carmel High School, אוניברסיטת מדינת קליפורניה בפולרטון 
 עיסוק:  זמר, פזמונאי, שחקן, דוגמן
 סוגה:  פופ • פופ רוק • דאנס-פופ • סינת'-פופ • גלאם רוק • אלקטרונית • דאנס
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית, אנגלית אמריקאית 
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  RCA, Warner Bros. Records
 שיתופי פעולה בולטים:  קווין
 www.Adamofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
אדם מיטשל למברט (באנגלית: Adam Mitchel Lambert; נולד ב-29 בינואר 1982), הוא זמר, פזמונאי, דוגמן, ושחקן יהודי-אמריקאי.
כנער, למברט השתתף במופעי תיאטרון ולמד שיעורי משחק ושירה. מאוחר יותר כאשר סיים את לימודי התיכון שלו החל ללמוד באוניברסיטת קליפורניה. את דרכו הבין לאומית החל בשנת 2009 כשהשתתף בעונה השמינית של תוכנית המציאות "אמריקן איידול" בה סיים במקום השני. מאוחר יותר באותה שנה, הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, "For Your Entertainment" שהגיע ביציאתו היישר למקום השלישי במצעד הבילבורד 200. מאוחר יותר הוציא כ-7 סינגלים בהם, "Whataya Want From Me" אשר הועמד לפרס גראמי בקטגוריית שיר הפופ הטוב ביותר. נכון לאפריל 2012, מכר האלבום מעל 2 מיליון עותקים.
בשנת 2012, למברט הוציא את אלבום האולפן השני שלו, "Trespassing" שהגיע לראש מצעדי קנדה, הונגריה, והבילבורד 200 בארצות הברית ובכך הפך אותו לאמן ההומוסקסואל הראשון בהיסטוריה שכובש את המצעד. מגזין הרולינג סטון הכתיר אותו כאלבום הטוב ביותר של 2012. אלבומו השלישי, "The Original High" הגיע לעשרת המובילים בניו זילנד, בריטניה, פינלנד, צ'כיה וארצות הברית. בשנת 2020 הוציא למברט את אלבומו הרביעי, "Velvet" שהגיע למקום ה-8 באוסטרליה. באותה שנה ייסד ארגון ללא כוונת רווח בשם "Feel Something Foundation", אשר מתמקד בעזרה ותמיכת אנשי קהילת הלהט"ב.
לצד קריירת הסולו שלו, למברט החל להיות הסולן הראשי של להקת הרוק הבריטית קווין שכלל כ-5 סיבובי הופעות בין לאומים עם הלהקה מאז שנת 2011 תחת השם "Queen + Adam Lambert". נכון לשנת 2020 הונו האישי נאמד בכ-30 מיליון דולר.