stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הולדת בהאא אללה
הערות שוליים

↑  מתוך אל-כתאב אל-אקדס
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
דרוהיצ'ין (בלארוס)

דרוהיצ'ין (בבלארוסית: Драгічын, דרהיצ'ין; בפולנית: Drohiczyn; ביידיש: דראהיטשין) היא עיר קטנה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
דרוהיצ'ין החלה ככפר בנסיכות פינסק, ובסוף המאה ה-14 עברה לנסיכות ליטא. בראשית המאה ה-17 הוענקו ליישוב זכויות עיר. עם סיפוח העיר לפולין לאחר מלחמת העולם הראשונה, נקבעה כעיר נפה.
יהודי דרוהיצ'ין

התיעוד הראשון לקיום קהילה יהודית עצמאית בדרוהיצ'ין הוא מאמצע המאה ה-17. במהלך המאה ה-18 נמנו בעיר כ-100 משפחות יהודיות, ובמאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיר, והשתלב בתעשיות השונות שהתפתחו במקום. ב-1 באוקטובר 1882 נערך ביהודי העיר פוגרום. בשנת 1905 מנעה קבוצת הגנה עצמית יהודית שארגן הבונד פוגרום נוסף בעיר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עזבו את העיר רבים מיהודיה בשל הקרבות שנערכו בסביבתה, ורבים מבתיהם נבזזו ונשרפו. בעת הכיבוש הגרמני של העיר, רבים מתושביה נלקחו לעבודות כפייה, והיו נתונים למעשי התעללות. במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, ערכו חיילים פולנים מעשי התעללות נוספים ביהודי העיר, תוך רצח 17 יהודים באחוזה הסמוכה לעיר.
לאחר המלחמות, השתקמה הקהילה היהודית בעיר בסיוע הג'וינט ויוצאי העיר בארצות הברית. בין מלחמות העולם התגברה בעיר הפעילות הציונית, ופעל בה בית ספר עברי מרשת תרבות, וכן תלמוד תורה. בתקופה זו נמנו בעיר 1,521 יהודים, קרוב ל-80% מתושביה.
יהודי דרוהיצ'ין > בשואה

ב-25 בספטמבר 1939 נכנס לעיר הצבא האדום. בתקופה זו המוסדות היהודיים בעיר נסגרו, ומספר יהודים הוגלו לעומק ברית המועצות. ב-25 ביוני 1941 נכנסו לעיר הגרמנים, והחלו בביצוע מעשי שוד בקרב יהודי המקום. זמן קצר לאחר מכן צוו יהודי העיר לשאת אות זיהוי, ואל העיר הועברו יהודים רבים שגורשו מכפרי הסביבה, כאשר באחד הכפרים, וייטלה (Wietly), ערכו בלארוסים מקומיים פוגרום בו רצחו את רוב יהודי המקום. בתקופה זו נרצחו מעת לעת יהודים בעיר.
בתחילת אוגוסט 1941 הוקם בעיר יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים סכומי כופר גבוהים בפרקי זמן קצרים, תוך לקיחה של בכירי הקהילה כבני ערובה. בפסח תש"ב, 1942, הוקמו בעיר שני גטאות, האחד ליהודים "יעילים", והשני ל"בלתי יעילים". בגטאות אלו התקיימה צפיפות רבה, וכ-15 איש שוכנו בכל חדר, תוך הקצבת מזון זעומה.
ב-26 ביולי 1942, לפנות בוקר, כותר הגטו של ה"בלתי יעילים" בעיר בידי שוטרים גרמנים ובלארוסים, ויושביו, כמו גם כמאה יהודים מגטו ה"יעילים", נלקחו לתחנת הרכבת המקומית. משם הוסעו לאתר הרצח ההמוני ברונה גורה, שם נרצחו כולם. יהודים שהסתתרו בגטו, נורו במקום.
ב-15 באוקטובר 1942, לאחר מספר מעשי רצח נוספים של יהודים בעיר, כותר גטו ה"יעילים" בעיר בידי חיילים גרמנים ושוטרים אוקראינים ולטבים, וכ-1,500 יהודים הובלו לבורות בהם נרצחו. היהודים שהסתתרו בגטו, נרצחו במקום.
כ-120 יהודים מהעיר שהוחזקו במחנה עבודה ברדסטוב נרצחו ברובם בתחילת נובמבר 1942. במחנה פטרוביץ' (Piotrowicze), בו שהו מאות צעירים יהודים, רבים מהם מדרוהוצ'ין, הייתה התמרדות ובריחה המונית. כ-40 יהודים שהצליחו להימלט, ולהצטרף לקבוצה פרטיזנית סובייטית, נרצחו מאוחר יותר.
מדרוהוצ'ין ומכפרי הסביבה שלה שרדו את השואה כ-85 יהודים.
הבחירות למושל סנקט פטרבורג (1996)

הבחירות למושל סנקט פטרבורג 1996 נערכו ב-19 במאי (סיבוב ראשון) וב-2 ביוני (סיבוב שני). בבחירות נבחר לראשונה מושל העיר סנקט פטרבורג, היה זה ולדימיר יאקובלב.
הבחירות החלו בציפייה רבה לכך שראש העיר המכהן אנטולי סובצ'ק ייבחר לקדנציה שנייה בקלות, כך האמינו גם שליש מהמצביעים בסקר שנערך באותו היום, אך כנגדו הוקמה קואליציה שאיחדה את המחנה הדמוקרטי והאליטה העירונית בראשות יאקובלב, ארטמייב ושצ'רבאקוב. שותפי הקואליציה סיכמו ביניהם לשתף פעולה לטובת המועמד הפופולרי מביניהם על מנת להביס את סובצ'ק.
כתוצאה מכך, יאקובלב הצליח לנצח בסיבוב הראשון כשהוא צובר 21.6% מהקולות וסיים שני אחרי סובצ'ק שגרף 29% מהקולות. לפני הסיבוב השני, יאקובלב זכה לתמיכת בליאייב ובליאקוב, כשהם מתאגדים נגד ראש העיר המכהן. בעימותים הטלוויזיוניים סובצ'ק נראה רע מאוד לעומת יאקובלב, שהציג את ידענותו בנושא בעיות העיר.
תוצאות > סיבוב ראשון

| מקום | מועמד | קולות | אחוזים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | אנטולי סובצ'ק | 524,526 | 29.0 |
| 2. | ולדימיר יאקובלב | 390,139 | 21.6 |
| 3. | יורי בולדירב | 308,825 | 17.1 |
| 4. | יורי סוונארד | 181,079 | 10.0 |
| 5. | אלכסנדר בליאקוב | 177,527 | 9.8 |
| 6. | אלכסנדר בליאייב | 80,846 | 4.5 |
| 7. | ולדימיר חודירב | 24,927 | 1.4 |
| 8. | סרגיי אנדרייב | 19,741 | 1.1 |
| 9. | יורי יסטרס | 12,254 | 0.7 |
| 10. | ולדיסלב קרבאנוב | 7,045 | 0.4 |
| 11. | סרגיי וסילייב | 6,699 | 0.4 |
| 12. | אלכסיי לבאשב | 5,142 | 0.3 |
| 13. | ויאצ'סלב אוליבין | 3,778 | 0.2 |
| 14. | סרגיי רודאלב | 1,474 | 0.1 |
| פתק לבן | פתק לבן | 71,029 | 3.91 |
| סך הכל | סך הכל | 8,151,031 | 48.93 |
| מספר הבוחרים | מספר הבוחרים | 3,709,444 | 100 |
תוצאות > סיבוב שני

| מקום | מועמד | קולות | אחוזים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | ולדימיר יאקובלב | 773,479 | 47.49 |
| 2. | אנטולי סובצ'ק | 745,311 | 45.76 |
| נגד כל המועמדים | נגד כל המועמדים | 95,175 | 5.84 |
| קולות פסולים | קולות פסולים | 14,821 | 0.90 |
| סך הכל (שיעור הצבעה של 47.74%) | סך הכל (שיעור הצבעה של 47.74%) | 1,682,786 | 100 |
| מספר הבוחרים | מספר הבוחרים | 3,712,269 | 100 |
הערות שוליים

↑  Перемена участи
|  סנקט פטרבורג |
| --- | --- | --- |
| תולדות סנקט פטרבורג | היסטוריה של סנקט פטרבורג • הדומה העירונית • יום ראשון העקוב מדם (1905) • הסובייט של פטרבורג • סובייט פטרוגרד • המצור על לנינגרד |  |
| ממשל ופוליטיקה | מושל סנקט פטרבורג (בחירות: 1991 1996 • 2000 • 2003 • 2014 • 2019 • 2024) • האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג (בחירות: 1994 • 1998 • 2002 • 2007 • 2011 • 2016 • 2021 • 2026) • ממשלת סנקט פטרבורג |  |
| סנקט פטרבורג רבתי, שכונות ונפות העיר | האדמירליות • האי וסילי • ויבורג • קלינין • קירוב • קולפינו • המשמר האדום • קראסנוסלסקי • קרונשטאדט • הנופש • מוסקבה • נבסקי • פטרוגרד • ארמונות פיוטר הגדול • פרימורסקי • פושקין • פרונזה • המרכזי |  |
| ארמונות ואתרים חשובים בעיר | ארמון החורף • ארמיטאז' • המרכז ההיסטורי • פטרהוף (מוזיאון פטרהוף עם הארמון הגדול בפטרהוף ומתחם הארמונות והגנים בפטרהוף) • המוזיאון הרוסי • מבצר פטרופבלובסקיה • ארמון יקטרינה • ארמון אלכסנדר • כיכר הארמון • ארמון מרינסקי • ארמון קונסטנטין • טירת מיכאילובסקי • ארמון טבריצ'סקי • הספרייה הלאומית הרוסית • גן הקיץ • שדרת נבסקי • בניין האדמירליות • מצפה הכוכבים פולקובו • עמוד אלכסנדר • ללנינגרד, העיר הגיבורה • הבניינים הגבוהים בסנקט פטרבורג • ספריית האקדמיה הרוסית למדעים |  |
| מבני דת | קתדרלת קאזאן • קתדרלת איסק הקדוש • קתדרלת פטרופבלובסקיה • מנזר אלכסנדר נבסקי • כנסיית הגואל שעל הדם • בית הכנסת הכוראלי הגדול • מסגד סנקט פטרבורג • כנסיית צ'סמה |  |
| השכלה ותרבות | האוניברסיטה הממלכתית • התזמורת הפילהרמונית • תיאטרון מריאינסקי |  |
| כלכלה | פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה • הבורסה ההיסטורית • בורסת סנקט פטרבורג (1991) • בורסת סנקט פטרבורג (1997) • מפעל קירוב |  |
| תחבורה | כביש הטבעת של סנקט פטרבורג • המטרו של סנקט פטרבורג • הרכבת הקלה • נמל סנקט פטרבורג • נמל התעופה הבינלאומי פולקובו • תחנת האוטובוסים • ספסאן |  |
| ספורט | זניט סנקט פטרבורג • זניט (כדורסל) • סק"א סנקט פטרבורג • אצטדיון קירוב • אצטדיון קרסטובסקי • מונדיאל 2018 • אליפות העולם בהוקי קרח 2016 • St. Petersburg Open |  |
| אחר | משטרת סנקט פטרבורג • פרש הנחושת • נייבה • תעלת גריבוידוב • בית הקברות פיסקריובסקויה לזכר הנופלים • מרכז לאחטה |  |
דרווידאס שרנאס

דרווידאס שרנאס (בליטאית: Darvydas Šernas; נולד ב-22 ביולי 1984) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת החלוץ ולעיתים כקשר התקפי.
קריירת מועדונים

שרנאס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דיינאבה אליטא ובשנת 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בשנת 2002 הצטרף לקבוצה וטרה בה שיחק 6 עונות. בינואר 2008 הושאל לספטק נלצ'יק מליגת העל הרוסית. בשנת 2009 חתם בווידזב לודז' מליגת העל הפולנית. בשנת 2010 נבחר לכדורגלן השנה בליטא.
ב-14 ביולי 2011 חתם לשלוש שנים בזגלבי לובין. בינואר 2013 הושאל לגזיאנטפספור מליגת העל הטורקית, ובקיץ נרכש על ידי הקבוצה.
בינואר 2014 עזב לראשונה את אירופה כאשר הושאל לפרת' גלורי מליגת העל האוסטרלית. בהמשך שרנאס שיחק בויגרי סובאלק, רוס קאונטי, ז'לגיריס וילנה, אלניהספור ולאחר מכן חזר לז'לגיריס.
ב-16 בינואר 2018 חתם בהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית.
ביולי 2018 חתם בסוגדיאנה דז'יזק מליגת העל האוזבקית. ב-24 בפברואר 2019 חתם באטלאנטאס הליטאית.
קריירה בינלאומית

ב-31 במאי 2008 שרנאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא במשחק הידידות נגד אסטוניה. ב-11 בפברואר 2009 שרנאס הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד אנדורה.
הערות שוליים

↑  יניב טוכמן‏, לאומית: הפועל כפר סבא החתימה את החלוץ הליטאי דרווידאס שרנאס, באתר וואלה, 16 בינואר 2018
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 2008, 2009: מאריוס סטקנביצ'יוס | הכדורגלן הליטאי של השנה  2010 | 2011: ז'ידרונאס קרצ'מארסקאס |
הבחירות לנשיאות אבחזיה 2020

הזוכה לנשיאות בבחירות אבחזניה, הנשיא אסלן בז'ניה
הבחירות לנשיאות אבחזיה נערכו ב-22 במרץ 2020 בעקבות החלטת בית המשפט העליון לבטל את תוצאות הבחירות 2019 ב-10 בינואר, והתפטרותו של הנשיא ראול חג'ימבה בעקבות מחאה נגד נשיאותו.
אסלן בז'ניה נחשב למוביל הבחירות ונבחר עם כ-59% מהקולות.
מועמדים

| מועמד לנשיאות | מועמד לנשיאות | קריירה | צדדים תומכים | מועמד לסגן נשיא |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | אדגור ארדזינבה | שר הכלכלה הנוכחי וסגן ראש הממשלה | Apsny,[דרוש מקור] Aruaa,  פורום לאחדות הלאומית של אבחזיה,  מפלגת העם של אבחזיה | ארדה אנברוביץ' אשוב |
|  | אסלן בז'ניה | ראש שירות הביטחון הממלכתי של אבחזיה לשעבר | אמצחארה, אבחזיה המאוחדת | באדר גונבה |
|  | ליאוניד דזאפשבא | שר לשעבר לענייני פנים אבחזיה | אקזארה | ויקטור שמילוביץ' חשבה |
תוצאות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מועמד | סגן מועמד | הצבעות | % |
|  | אסלן בז'ניה | באדר גובנה | 53,741 | 58.92 |
|  | אדגור ארדזינבה | ארדה אנברוביץ' אשוב | 33,685 | 36.93 |
|  | ליאוניד דזאפשבא | ויקטור שמילוביץ' חשבה | 2,114 | 2.32 |
|  | אף אחד |  |  | 1.83 |
|  | סה"כ הצבעות חוקיות |  | 91,207 | 100.00 |
|  | הצבעות תקפות |  | 91,207 | 95.90 |
|  | הצבעות ריקות/לא תקפות |  | 3,902 | 4.10 |
|  | סה"כ הצבעות |  | 95,102 | 100.00 |
לאחר הבחירות

לאחר פרסום תוצאות הבחירות היה בז'ניה במסיבת עיתונאים. הוא הודיע כי רפורמות חוקתיות מתוכננות וכי אלכסנדר אנקבב יהיה ראש הממשלה הבא.
הערות שוליים

↑  "Abkhaz Leader Resigns Amid Ongoing Election-Fraud Protests In Breakaway Region". Radio Free Europe/Radio Liberty. 12 בינואר 2020. נבדק ב-12 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Explainer: what happened in Abkhazia and what's next – between the president's dismissal & new elections". JAM News. 16 בינואר 2020. נבדק ב-11 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Joshua Kucera (13 בינואר 2020). "Abkhazian leader resigns, new elections called". EurasiaNet. נבדק ב-11 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  David X. Noack (15 בינואר 2020). "Krise und Rücktritt". junge Welt. נבדק ב-11 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Съезд «Аруаа» поддержал Адгура Ардзинба, ekhokavkaza.com 18. February 2020. l
↑  АНЦЪА УМЩЪАН ДАЛЫРХЫР, facebook.com 17. February 2020.
↑  http://www.amtsakhara.org/ru/events/1320/
↑  http://rpp-ea.org/index.php/novosti/294-ocherednoe-zasedanie-politsoveta-rpp-ea
הולדת ונוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  סנדרו בוטיצ'לי
 תאריך יצירה:  1483-1485
 טכניקה וחומרים:  טמפרה על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  278.5 ס״מ  279 ס״מ 
 גובה:  172.5 ס״מ  173 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  רנסאנס, רנסאנס מוקדם 
 מספר יצירה:  00158551 (מוזיאון אופיצי) 
 מיקום:  גלריית אופיצי
 
פרט
"הוּלדת ונוס" (או לידת ונוס) הוא ציור של צייר הרנסאנס האיטלקי סנדרו בוטיצ'לי שצויר בין השנים 1485–1486. בציור מתוארת האלה הרומית ונוס נולדת מתוך גלי הים כאישה בוגרת. הציור מוצג במוזיאון גלריית אופיצי שבפירנצה.
הולדת ונוס הוא סיפור מן המיתולוגיה היוונית שבו מתוארת לידתה של אפרודיטה (מקבילתה היוונית של ונוס הרומית). ציירים רבים בנוסף לבוטיצ'לי ציירו סצנה מיתולוגית זו, חלקם לפני בוטיצ'לי וחלקם גם בתקופות שאחריו.
ציור זה צויר כנראה כמה שנים לאחר ה"פרימוורה". גם כאן, כמו ב"פרימוורה", יש אזכור ספרותי כמו מזמור לוונוס של הומרוס, והשירה של אובידיוס. כמו באקלים התרבותי המעודן שצמח בפרימוורה, גם ביצירה זו מופיע מוטיב הנאו-אפלטוניזם. במרכז הציור ונוס, בתוך צדפה גדולה, ולידה אישה נוספת – הדמויות הפיזיות. מצד שני - העולם המטאפיזי – שתי דמויות גבר ואישה כמלאכים מרחפים מעל המים.
גם בציור זה, כמו ברבים מציוריו של בוטיצ'לי, משמשת כמודל סימונטה וספוצ'י, קרובת משפחתו של הימאי המפורסם אמריגו וספוצ'י. ייתכן שבוטיצ'לי היה מאוהב בה, אך היא הייתה פילגשו של ג'וליאנו מדיצ'י, אחיו הצעיר של שליט פירנצה ופטרון האומנות לורנצו מדיצ'י.
הנושא והרקע לציור

הנושא מבוסס על סיפור מתוך המיתולוגיה, לפיו הטיטאן קרונוס (או בהתגלמותו הרומית סטורנוס ) כרת את אשכיו של אביו, אורנוס, וזרק אותם לים. המפגש בין הים לאשכים יצר שטף ושצף גלים וכך נולדה ונוס, מהדף הגלים. היא הובלה על ידי הרוח לחופי קפריסין על גבי צדפה.
בוטיצ'לי, שהתחנך בעיקר בגן המדיצ'ים, הושפע רבות במרכז רנסאנס זה שבפירנצה. בגן זה ישבו הוגי הדעות, האמנים והפילוסופים וניסו ליצור חיבור בין הפגאניות, הנצרות והיהדות (הגישה הנאו-פלאטוניסטית). השפעות נוספות בגן היו בעיקרן רנסאנסיות כגון השפעות רינושמנטאליות (אלמנטים אומנותיים וארכיטקטונים קלאסיים).
במרכז התמונה עומדת ונוס על צדף, עירומה לחלוטין. ונוס מסתירה את איבריה ועומדת בעמידה כיאסטית (הישענות על רגל אחת שיוצרת קווי אלכסון בצורת איקס). צורת הצגה זו של ונוס אינה מקורית של בוטיצ'לי אלא לקוחה מן הקלאסיקה. ונוס פודיקה (ביישנית). זהו אלמנט רינושמלאנטי. צבע שיערה הוא ג'ינג'י, אשר קושר פעמים רבות לתשוקה.
הנוף מאחורי ונוס הוא הים הפתוח והיא עצמה עומדת על צדף. ישנו קשר ברור לתפיסה הניאופלאטוניסטית שבה בוטיצ'לי מנסה לקשר את האלה הפגאנית לנצרות. ונוס עוברת סוג של הטבלה.
בצד שמאל של התמונה ישנה האנשה של הרוח. הרוח מורכבת מזוג, אישה וגבר, המייצגים את השלמות ואת רוח האלוהים המביא את היופי וההרמוניה לעולם בדמותה של ונוס.
בצד השני עומדת אישה המייצגת את שעות היום. בידה שמיכה המיועדת לוונוס, ואשר נועדה כדי לכסות את ונוס, להפוך אותה לצנועה.
בוטיצ'לי מיצג רנסאנסיות בעיקר ברעיון הניאופלאטונסטי בציור. בוטיצ'לי בוחר להדגיש את אורכה של ונוס, בניגוד לאנטומיה הטבעית של הגוף האנושי. צוארה של ונוס ארוך וכתפיה נופלות, כדי להדגיש עד כמה היא יפה ומושלמת. הגלים של רוח הים לא משכנעים ונראים יותר כקישוט ולא כגלים.
ראו גם

ונוס ממילו
אפרודיטה
הדיוויזיה ה-49 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בפברואר 1944 – 18 בדצמבר 1944 (322 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  זיגפריד מכולץ
הדיוויזיה ה-49 (בגרמנית: 49. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 בפברואר 1944 על בסיס דיוויזיית המילואים ה-191, והועמדה תחת פיקוד זיגפריד מכולץ. הדיוויזיה הוצבה בגזרה שבין בולון לאטאפלה, ולחמה במהלך המערכה בנורמנדי. באוגוסט 1944 נסוגה הדיוויזיה לעבר פריז, ומשם לעבר בריסל. לאחר מכן הוצבה הדיוויזיה באזור אאכן, והשתתפה בקרב על אאכן. ב-5 בדצמבר צורפו לדיוויזיה שרידי דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-246, וב-18 בדצמבר הוקם על בסיס הדיוויזיה קורפוס הפאנצר ה-7.
הולדת הטרגדיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרידריך ניטשה
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  פילוסופיה
 נושא:  טרגדיה יוונית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1872
 מספר עמודים:  425
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך:  1976
 תרגום:  ישראל אלדד
 סדרה
 הספר הבא:  מחשבות בטרם עת 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002018289, 002212645
 
הולדת הטרגדיה (בגרמנית: Die Geburt der Tragödie aus dem Geiste der Musik) הוא ספר אשר נכתב על ידי הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה. הספר פורסם בשנת 1872, ותרגום שמו המלא הוא הולדת הטרגדיה מתוך רוחה של המוזיקה.
הספר יצא בעברית בשנת 1976 בתרגומו של ישראל אלדד בהוצאת שוקן, לצד מסה אחרת של ניטשה: המדע העליז.
הספר

בספר הולדת הטרגדיה מנתח ניטשה, שבסיס השכלתו הוא בלימודים קלאסיים, את ההיסטוריה של הטרגדיה היוונית, ומציג דיכוטומיה אינטלקטואלית בין היסוד הדיוניסי ליסוד האפולוני (בחלוקה גסה: דיוניסי - מציאות שלא מובדלת על ידי צורות והבחנות דומות. ומנגד מציאות המובדלת על ידי צורות, או הצורות עצמן - אפולוני). ניטשה טוען כי החיים תמיד עוסקים במאבק בין יסודות אלה, אשר נלחמים לשלוט על קיומו של האדם. במילותיו של ניטשה: "היכן שהדיוניסי ניצח, האפולוני נבלם והושמד … אך מתקפת הדיוניסי הראשונה נשרדה בהצלחה, הסמכות והתפארת של האל אפולו מדלפי מציגה עצמה כיותר קשוחה ומאיימת מאי פעם." אך איש מהצדדים לעולם לא מנצח כיוון שכל צד מכיל את השני בשיווי משקל הפנימי שלו.
ניטשה טוען שהטרגדיה של יוון העתיקה הייתה הצורה הגבוהה ביותר של אומנות בגלל שבה יש מיזוג של היסוד האפולוני והיסוד הדיוניסי לאחד, דבר המאפשר לצופה לחוות את מלוא היקפה של החוויה האנושית. היסוד הדיוניסי נמצא בשירת המקהלה, והיסוד אפולוני נמצא בדיאלוג, המהווה סימול מוחשי, אשר מאזן את החגיגיות שבדיוניסי. בקיצור, רוח האפולונית נתנה צורה למופשטות הדיוניסית.
ניטשה מציג את העידן שקדם לטרגדיה כעידן הנייח, בו אידיאל האומנות היה הפיסול, אשר יצג ההשקפה העולם האפולונית. היסוד הדיוניסי יוצג על ידי החגיגיות הפרועה של הפסטיבלים והשיכרות, ובראש ובראשונה על ידי מוזיקה. השילוב של שני יסודות אלה לאחד הוא שהביא להולדת הטרגדיה.
ניטשה כותב כי לאחר זמנם של אייסכילוס וסופוקלס, הגיע עידן בו הטרגדיה מתה. והוא קושר זאת להשפעתם של מחזאים טרגיים כגון אוריפידס, ולהתחזקות ההיגיון המיוצגת על ידי סוקרטס. אוריפידס הפחית את השימוש במקהלה, והציג בצורה יותר מציאותית את הדרמה האנושית, הופך אותה לקרובה יותר למציאות היום יומית. סוקרטס מצידו שם דגש על ההגיון ברמה שפגעה בחשיבותם של המיתוס והסבל לידע האנושי. שני משכילים אלה עזרו לרוקן את יכולתו של היחיד לקחת חלק באומנות, כיוון שהם ראו את הדברים באופן מפוכח והגיוני מדי. "קסם ההשתתפות", שהיה חלק מהאומנות והמיתולוגיה אבד, ואיתו הרבה מיכולתו של אדם לחיות באופן יצירתי ובהרמוניה אופטימית עם הסבל שבחיים.
ניטשה מסכם באומרו כי ייתכן ודרך האופרות של ריכרד וגנר (חברו הטוב אשר לו הקדיש ניטשה את הספר) נוכל לשוב לאיזון בין דיוניסי ואפולוני באומנות המודרנית, ולהביא מחדש להולדת הטרגדיה. עם הזמן היחס של ניטשה לוגנר עבר מהפך כפי שבא לבידי ביטוי בספרו פרשת וגנר.
לקריאות נוספות

פרידריך ניטשה, הולדת הטרגדיה [1872]; המדע העליז [1882, 1887], ירושלים ות"א: הוצאת שוקן, מגרמנית ישראל אלדד, 1969.
האוצר (סרט 2015)

| --- | --- |

 בימוי:  קורנליו פורומבויו
 הופק בידי:  מרסלה אורסו
 תסריט:  קורנליו פורומבויו
 עריכה:  רוקסנה זל
 שחקנים ראשיים:  טומה קוזין
 צילום:  טודור מירצה
 מדינה:  רומניה
 חברה מפיצה:  Cirko Film, הולו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 במאי 2015 (פסטיבל קאן)
 משך הקרנה:  89 דקות
 שפת הסרט:  רומנית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 הכנסות:  19,119 $
 הכנסות באתר מוג'ו:   thetreasure16
 דף הסרט ב־IMDb
 
האוצר ( ברומנית: Comoara) הוא סרט רומני משנת 2015 בבימויו של קורנליו פורומבויו בכיכובם של טומה קוזין, אדריאן פורקרסקו וקורנליו קוזמיי. הוא מספר את סיפורם של שני צעירים שמחפשים אוצר אבוד. הוא הוקרן בקטגוריית Un Certain Regard בפסטיבל קאן 2015, שם זכה בפרס Un Certain Talent.
שחקנים

טומה קוזין בתור קוסטי
אדריאן פורצ'רסקו בתור אדריאן
קורנליו קוזמי בתפקיד קורנל
ראדו בנזארו בתור ונזאטור
פלורין קבורקיאן בתפקיד סף קוסטי
יוליה צ'וצ'ינה בתפקיד ואנזטואר
כריסטינה תומה בתור ראלוקה
דן צ'יריאק בתור ליקה
לורנטיו לזר בתור פטרסקו
קלמנס ולטו בתפקיד אמה דומונט
הפקה

הסרט הופק באמצעות חברת הבמאי "סרטי 42 km" בשיתוף עם החברות הצרפתיות Les Films du Worso ו-Rouge International. הוא קיבל מענקים בגובה 350,000 אירו ממרכז הסרטים הלאומי הרומני ותמיכה מ- Arte France cinema, יוריאימג'ס, ו-HBO.  למעט טומה קוזין, כל השחקנים הם שחקנים לא מקצועיים. הצילומים התקיימו בין ה-15 באוקטובר ל-15 בנובמבר 2014 במחוז טלאורמן ובבוקרשט.
הערות שוליים

↑  "2015 Official Selection". Cannes. נבדק ב-16 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ștefan Dobroiu (2014-10-17). "Corneliu Porumboiu starts shooting The Treasure". Cineuropa. נבדק ב-2015-03-16.
↑  Iulia Blage (2014-10-14). "Production: Corneliu Porumboiu Starts Shooting The Treasure". Film New Europe. נבדק ב-2015-03-16.
האוצר הפדרלי (רוסיה)

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 סוכנות אם:  משרד האוצר של רוסיה 
 תאריך הקמה:  8 בדצמבר 1992 
 מטה מרכזי:  מתחם יוסף וולוקולמסקי, מוסקבה
 http://www.roskazna.ru
 קואורדינטות:  55°45′19″N 37°37′35″E﻿ / ﻿55.75527778°N 37.62638889°E﻿ / 55.75527778; 37.62638889
 he
 
האוצר הפדרלי (ברוסית: Фелеральное Казначейство) הוא גוף ממשלתי פדרלי ברוסיה, המיישם פעולות אכיפה כדי להבטיח את ביצוע התקציב הפדרלי, על מנת לייצב את מערכת התקציב של הפדרציה הרוסית, תוך בקרה ראשונית על ביצוע פעולות עם כספי התקציב על ידי המנהלים ומקבלי התקציב. הגוף נוצר על פי צו של נשיא הפדרציה הרוסית מספר 1556 שנחתם ב-8 בדצמבר 1992 והחלטת ממשלת רוסיה מיום 27 באוגוסט 1993. אמנת האוצר הפדרלי אושרה בחוק ממשלת הפדרציה הרוסית מיום 1 בדצמבר 2004 מספר 703 "אודות האוצר הפדרלי". החל מ-1 בינואר 2005 הופרד האוצר הפדרלי ממשרד האוצר והפך לשירות פדרלי עצמאי. מטה האוצר נמצא בבניין במתחם יוסף וולוקולמסקי במרכז מוסקבה.
משימות ואחריות

החלטת ממשלת הפדרציה הרוסית מיום 1 בדצמבר 2004 מספר 703 מעניקה את הסמכויות הבאות לאוצר הפדרלי:
מסירת מדדים למנהלים ולמקבלי התקציב הפדרלי של רשימת יעדי התקציב, גבולות ההתחייבויות התקציביות וסכום המימון;
שומר על רישומי ביצוע מזומנים של התקציב הפדרלי;
פותח חשבונות בבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית וארגוני אשראי לצורך חשבונאות על כספים מהתקציב הפדרלי וקרנות אחרות בהתאם לחקיקה של הפדרציה הרוסית, קובע את משטרי החשבונות של התקציב הפדרלי;
פותח ומתחזק חשבונות אישיים של מנהלים ומקבלי כספים מהתקציב הפדרלי;
מקיים פנקס מאוחד של המנהלים ומקבלי התקציב הפדרלי;
עוקב אחר מדדים ברשימת התקציבים המאוחדים של התקציב הפדרלי, מגבלות ההתחייבויות התקציביות והשינויים בהן;
אוסף ומגיש למשרד האוצר של הפדרציה הרוסית מידע מבצעי ודיווחים על יישום התקציב הפדרלי, דוחות על ביצוע יעדי התקציב הפדרלי של הפדרציה הרוסית;
מקבל מהמנהלים והגופים המנהלים של מחוזות הפדרציה הרוסית, קרנות חוץ תקציביות וממשלות מקומיות את החומרים הדרושים לדיווח על יישום יעדי התקציב הפדרלי של הפדרציה הרוסית;
מבצע את חלוקת ההכנסות מתשלום מיסים ועמלות פדרליות בין תקציבי מערכת התקציב של הפדרציה הרוסית בהתאם לחקיקה של הפדרציה הרוסית;
מבצע חיזוי ותכנון מזומנים של קרנות תקציב פדרליות;
מנהל פעולות בחשבון האישי של התקציב הפדרלי;
מספק שירותי מזומנים לביצוע תקציבי של מערכת התקציב של הפדרציה הרוסית;
מספק תשלומים מתקציבי מערכת התקציבים של הפדרציה הרוסית מטעם הגופים הרלוונטיים הגובים הכנסות מתקציב, או מקבלי כספים מתקציבים אלה, אשר חשבונותיהם האישיים פתוחים בבנק המרכזי;
ראו גם

כלכלת רוסיה
רובל רוסי