stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפרצון ודנה
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6  הגאזט האנטארקטי הבולגרי
↑  ב-הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR נרשם בטעות כי רוחב פתחו של המפרצון 1.73 קילומטרים
↑  ב-הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR נרשם בטעות כי עומק כניסתו של המפרצון אל האי 560 מטרים
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
הצד הדרום מזרחי של האי סמית', מבט ממצר אוסמר
מפרצון היידן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  יוזף היידן 
 סוג:  מפרצון 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  70°13′00″S 70°45′00″W﻿ / ﻿70.2167°S 70.75°W﻿ / -70.2167; -70.75
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרצון היידן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרצון היידן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון היידן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון היידן
 
האי אלכסנדר
מפרצון היידן (באנגלית: Haydn Inlet) הוא מפרצון מלא קרח בחוף המערבי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
המפרצון ממוקם בין הדום הקרח מוצרט והדום הקרח הנדל.
מפרצון שוברט מצוי מדרום למפרצון היידן, והרי לאסוס בסמוך מצפון למפרצון.
אורכו של המפרצון (כניסתו אל תוך האי) 50 קילומטרים; רוחבו של המפרצון (רוחב פתחו) 22 קילומטרים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרצון

המפרצון נצפה לראשונה מהאוויר ומופה באופן גס בין השנים 1939–1941 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית. המפרצון מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנת 1947, המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (D. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המפרצון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
המפרצון נקרא על שמו של המלחין האוסטרי יוזף היידן; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, , P 379
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע היסטורי על מתן שמות אתרים באזור
| אתרים על שם מלחינים, מוזיקאים ויצירות מוזיקליות באי אלכסנדר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | באלאקירב • בארטוק • גילברט • דיליוס • מיקאדו • סאליבן • סיבליוס • פלסטרינה |  |
| הדומי קרח | הנדל • וגנר • מוצרט |  |
| מדפי קרח | באך • ברהמס • בריטן |  |
| שדות שלג | שדה השלג פרסל |  |
| מפרצונים | בוקריני • ברהמס • בריטן • היידן • ובר • ורדי • מנדלסון • סטרווינסקי • פורה • קופרן • ראמו • שוברט |  |
| הרים, רמות ומצוקים | רכס אטאנסוב • רמת אלגר • נונאטאקי אפאלאצ'יה • הר בורודין • פסגת גלוק • הר גריג • רמת דביסי • הר וילבי • מעבר האפנר • הרי לאסוס • הר ליסט • שלוחת מאהלר • פסגות מוסורגסקי • הר מורלי • נונאטאק פיגארו • הר פינאפור • גבעות פינלנדיה • הר צ'ייקובסקי • הר שומאן • גבעת שופן |  |
| חצאי אי | אירואיקה • בטהובן • מונטוורדי • שוסטקוביץ' |  |
| לשונות יבשה | נקודת ברליוז • נקודת רוסיני |  |
משל הצפרדע והעקרב

"הצב והעקרב", ציור מפנצ'טנטרה מאת מירזה רחים, 1847. ייתכן שמשל הצב והעקרב  היווה השראה למשל הצפרדע והעקרב
הצפרדע והעקרב הוא משל מפורסם שמחברו אינו ידוע, ומיוחס בטעות לאיזופוס, על אף שלא ידוע נוסח שלו לפני המאה ה-19. המשל מציג גישה מהותנית לחיים.
הצפרדע והעקרב רצו לחצות נהר: העקרב, שאינו יודע לשחות, ביקש לרכוב על גבה של הצפרדע, וזו סירבה עקב כך שחששה שהעקרב יעקוץ אותה בדרך. העקרב הצליח לשכנעה שלא כך יהיה, שכן גם הוא מבקש להגיע לגדה השנייה. הצפרדע השתכנעה והסכימה, אך באמצע הנהר העקרב אכן עקץ את הצפרדע, ושניהם החלו לטבוע. קודם שטבעו הצליחה הצפרדע לשאול בתדהמה: "למה ומדוע עקצתני? הרי עכשיו שנינו נמות", והעקרב השיב: "מצטער, אבל לא יכולתי להתאפק. זה הטבע שלי".
מסקנת המשל – העקרב אינו יכול לשנות את טבעו, והנמשל – אין לצפות שאדם ישנה את טבעו, גם אם הוא מבטיח שישתנה.
לאיזופוס שני משלים דומים: האחד עוסק בעכבר וצפרדע והאחר באיכר ובצפע.
המשל במקורות היהודיים

בתלמוד הבבלי במסכת נדרים מובא המשל אך עם מסר שונה לחלוטין מהמסר בגרסה הנפוצה:
שְׁמוּאֵל חַזְיַיהּ לְהָהוּא קְרוּקִיתָא דְעַקְרַבָּא יְתִיבָא עַל אַקְרוּקְתָּא וְעָבְרָה נַהֲרָא טָרְקָא גַּבְרָא וּמָיֵית קָרֵי עֲלֵיהּ "לְמִשְׁפָּטֶיךָ עָמְדוּ הַיּוֹם" (תהילים פרק קי"ט פסוק צ"א).
ביאור: העקרב נעזר בצפרדע כדי לחצות את הנהר ולהרוג אדם שנגזר עליו למות. וזה מוכיח שכשנגזר על אדם למות, המוות שלו חייב להתקיים אפילו אם הטבע ישנה ממנהגו לצורך כך.
הערות שוליים

↑  Aesop's Fables (Myth-Folklore Online)
↑  וראו במקבילה במדבר רבה, פרשה י"ח, פסקה כ"ב.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרקו אורניה

מרקו אורניה (בספרדית: Marco Ureña; נולד ב-5 במרץ 1990) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת החלוץ בסנטרל קואסט מארינרס ובנבחרת קוסטה ריקה.
קריירה

אורניה התחיל את הקריירה שלו באלחואלנסה, ובפברואר 2007, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. ב-8 בפברואר 2011, הוא חתם במועדון הרוסי קובאן קרסנודאר ל-4 שנים. בקיץ 2014 הושאל למיטיולן. ב-10 בדצמבר חתם באופן קבוע בקבוצה.
ב-2009 זומן לנבחרת, ערך את הופעתו הבכורה נגד ונצואלה. אורניה נכלל לסגל מונדיאל 2014 בו הבקיע שער נגד אורוגוואי בניצחון 1–3, בשלב הבתים אותו סיימה הנבחרת במקום הראשון המפתיע, מעל לנבחרות חזקות כאורוגוואי, איטליה ואנגליה. יחד עם נבחרתו העפיל אורניה עד לרבע הגמר, שם נעצרה קוסטה ריקה בפנדלים מול הולנד.
מסכת קידושין

טקס קידושין
מַסֶּכֶת קִדּוּשִׁין היא המסכת האחרונה בסדר נשים, במשנה ובתלמוד. עוסקת בדיני פעולת הקידושין – שלב קודם לנישואין, שבו בני הזוג עדיין לא נשואים ואסורים אחד לשני, אבל הם כבר קשורים אחד לשני וצריכים גט כדי להיפרד. על-פי התורה, הקידושין נעשים באמצעות פעולת קניין של הבעל באשתו, והמילים הראשונות בהן פותחת המסכת הן: "האשה נקנית בשלוש דרכים...". בתורה, קידושין  נקראים אירוסין, בשונה מהמונח אירוסים בלשון ימינו.
בימינו הקידושין נעשים תחת החופה בסמוך לנישואין.
בתלמוד בבלי יש למסכת זו פ"ב דפים (כולל השער, 81 דפי תוכן).
מיקומה של המסכת בסדר נשים

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, מיקומה של המסכת בסוף סדר נשים מעורר תמיהה: הרי היה ראוי להקדים את המסכת כך שתופיע לפני מסכת כתובות (שכן הקידושין הן השלב הראשון במיסוד הנישואים) ואם לא לפני מסכת כתובות (על מנת שלא נפריד בין מסכתות יבמות לכתובות שעניינם אחד – מעשה ביאה), לכל הפחות היה עליה להופיע לפני מסכת גיטין, שכן זו דרכו של עולם – קודם נעשים הנישואים ואחר כך הגירושים. מדוע אם כך ממוקמת המסכת בסוף סדר נשים?
את תהיה זו הוא מתרץ בכך שרצה עורך המשנה ללכת על פי סדר העניינים כמו שהוא מופיע בתורה שבה מופיע מעשה הגירושים לפני מעשה הנישואים, כמו שנאמר: ”כִּי יִקַּח אִישׁ אִשָּׁה וּבְעָלָהּ וְהָיָה אִם לֹא תִמְצָא חֵן בְּעֵינָיו כִּי מָצָא בָהּ עֶרְוַת דָּבָר וְכָתַב לָהּ סֵפֶר כְּרִיתֻת וְנָתַן בְּיָדָהּ וְשִׁלְּחָהּ מִבֵּיתוֹ. וְיָצְאָה מִבֵּיתוֹ וְהָלְכָה וְהָיְתָה לְאִישׁ אַחֵר”. ומתוך סוף הפסוק שבו נאמר: "וְהָיְתָה לְאִישׁ-אַחֵר", למדנו את מעשה הקידושין, כמו שנתבאר בתלמוד: "מקיש הויה ליציאה".
תשובה עממית נפוצה נוספת היא: להקדים תרופה (גיטין – גירושין) למכה (קידושין).
פרקי המסכת

האשה נקנית בשלוש דרכים (עשר משניות) – פירוט דרכי מעשה הקניין באישה, עבד עברי, עבד כנעני, בהמות, מיטלטלין, קרקעות והחיוב במצוות.
האיש מקדש בו ובשלוחו (עשר משניות) – דיני שליחות בקידושין, קידושי טעות.
האומר לחברו צא וקדש לי (שלוש עשרה משניות) – המשך דיני קידושין, קידושין על תנאי, קידושי קטנה, יחוסו של הוולד ודרכי טיהורו של ממזר.
עשרה יוחסין עלו מבבל (ארבע עשרה משניות) – ענייני היחוסין ונישואיהם, נאמנות אדם לפסול את בנו ודיני יחוד.
בסך הכל יש במסכת 47 משניות.
תוכן המסכת

אגב הדיון בפרק הראשון במסכת קידושין עוסקת המסכת גם בקנין הנגדי, שהוא ביטול הקידושין, על ידיו אשה קונה את עצמה מרשות הבעל – גירושין, ומיתת הבעל. ביבמה דיני הקניין שונים במקצת, וכוללים את דיני יבום וחליצה. כמו כן עוסקת המסכת בקניינים ממוניים, קנייני עבד עברי ועבד כנעני, קנייני קרקעות וקנייני נכסים ניידים ("מטלטלין").
בפרק השני ישנה התמקדות בקידושי שליחות ובשאר דיני שליחות.
בפרק השלישי ההתמקדות היא בסוגי קידושין.
בפרק הרביעי הבירורים נוגעים לדיני יוחסין.
תוכן המסכת > סוגיות בולטות בתלמוד הבבלי

דיני שליח (ובכלל זה סוגיית אין שליח לדבר עבירה)
עבדים
עני המהפך בחררה
מיוחסים בעם ישראל
כיבוד אב ואם
קידושין שלא נמסרו לביאה
מפרשים

למסכת קידושין ישנה התייחסות מיוחדת בין הלומדים וכמה מפרשים (ראשונים ואחרונים) חשובים כתבו חידושי תורה ועיון על מסכת זו בפירוט רב, מה שלא עשו על מסכתות אחרות. בין המפרשים הייחודיים:
עצמות יוסף
שיטה לא נודע למי
מפרשים > מפרשים חשובים נוספים על מסכת קידושין

הריטב"א
הרשב"א
הרמב"ן
תוספות רי"ד
תוספות הרא"ש
חידושי מהרי"ט
ספר המקנה
פני יהושע
חידושי רעק"א
המאירי - בית הבחירה
חידושי הרא"ה
חידושי בית יוסף
חידושי הצל"ח
אבני נזר
חדושי הגר"ש שקופ
חדושי הגרנ"ט
הערות שוליים

↑  ספר דברים, פרק כ"ד, פסוקים א'–ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ה', עמוד א'
↑  מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף מ"א, עמוד א' ואילך
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף נ"ט, עמוד א'
↑  חיבור זה אינו מהרא"ה, אלא מאחרון שבאחרונים (סוף הקדמת ספר אוצר הגאונים).
| מסכתות ששה סדרי משנה |
| --- | --- | --- |
| זרעים | ברכות (ב י) • פאה (י) • דמאי (י) • כלאיים (י) • שביעית (י) • תרומות (י) • מעשרות (י) • מעשר שני (י) • חלה (י) • ערלה (י) • ביכורים (י) |  |
| מועד | שבת (ב י) • עירובין (ב י) • פסחים (ב י) • שקלים (י) • יומא (ב י) • סוכה (ב י) • ביצה (ב י) • ראש השנה (ב י) • תענית (ב י) • מגילה (ב י) • מועד קטן (ב י) • חגיגה (ב י) |  |
| נשים | יבמות (ב י) • כתובות (ב י) • נדרים (ב י) • נזיר (ב י) • סוטה (ב י) • גיטין (ב י) • קידושין (ב י) |  |
| נזיקין | מסכת נזיקין: בבא קמא (ב י) • בבא מציעא (ב י) • בבא בתרא (ב י) • סנהדרין (ב י) • מכות (ב י) • שבועות (ב י) • עדיות • עבודה זרה (ב י) • אבות • הוריות (ב י) |  |
| קדשים | זבחים (ב) • מנחות (ב) • חולין (ב) • בכורות (ב) • ערכין (ב) • תמורה (ב) • כריתות (ב) • מעילה (ב) • תמיד (ב) • מידות • קינים |  |
| טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקואות • נידה (ב י) • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
ב – מסכת שיש עליה תלמוד בבלי     י – מסכת שיש עליה תלמוד ירושלמי
מריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין

מריה לשצ'ינסקה, מלכת צרפת, ובנה לואי, דופן צרפת, בשנת 1730
המלכה מריה לשצ'ינסקה, בשנת 1748
מריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין (בפולנית: Maria Leszczyńska; ‏23 ביוני 1703 – 24 ביוני 1768) הייתה בתו של סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין ורעייתו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת. היא הייתה סבתם של שלושה ממלכי צרפת - לואי השישה עשר, לואי השמונה עשר ושארל העשירי.
ילדותה

הנסיכה מריה קרולינה זופיה פלישיה לשצ'ינסקה (Maria Karolina Zofia Felicja Leszczyńska) נולדה ב-23 ביוני 1703 בעיירה צ'בניצה שבדרום מערב פולין, בתם השנייה של סטניסלאב לשצ'ינסקי ורעייתו קתז'ינה אופאלינסקה. מספר חודשים לאחר היוולדה, במהלך המלחמה הצפונית הגדולה נבחר אביה על ידי קרל השנים עשר, מלך שוודיה לכהן כמלך פולין. בשנת 1709 הוא ויתר על הכתר ונאלץ לצאת לגלות, אליה הצטרפו אליו רעייתו ושתי בנותיו. המשפחה התיישבה בתחילה בנסיכות צוויבריקן (היום במחוז ריינלנד-פפאלץ) ולאחר מכן בעיר ויסמבורג שבאלזס תחת חסותו של פיליפ השני, דוכס אורליאן, שהיה באותה התקופה עוצר ממלכת צרפת בשמו של לואי החמישה עשר. הייתה לה אחות בשם אנה שמתה מדלקת ריאות בגיל 18. מותה של אנה הרס את משפחת לשצ'ינסקי, ובמיוחד את אביה. המלך סטניסלאב שביקש מבתו השנייה מריה לעולם לא לבטא את שמה של אנה לפניו שוב. מריה מילאה אחר הוראותיו בזהירות רבה כל כך, אפילו מול בעלה המלך לואי החמישה עשר, כי שנים רבות מאוחר יותר הוא הופתע לגלות שיש לה אחות.
נישואים

הנסיכה מריה חוזרה על ידי מחזרים צרפתים וגרמנים רבים אולם אביה סירב לכל הצעות הנישואין שקיבלה משום שהאמין כי המחזרים לא היו ממעמד גבוה מספיק, אלא רק נסיכים זוטרים ודוכסים. בשנת 1724 המרקיזה דה פרי, פילגשו של לואי אנרי, דוכס בורבון וראש הממשלה הצרפתי, הציעה אותה כרעייתו השנייה של מאהבה, שכן היא האמינה כי נסיכה צעירה לא תפריע לה להיפגש עם הדוכס. אולם הדוכס, שחיפש בדיוק באותה התקופה רעיה למלך לואי החמישה עשר, שהיה אז בן 14 בלבד, החליט כי מריה תהיה הבחירה המושלמת למלכת צרפת שכן היא לא תגרור את הממלכה לברית פוליטית עם ממלכה גדולה אחרת. בנוסף לכך דוכס בורבון, שהיה שייך לענף קונדה הזוטר של שושלת בורבון, קיווה להרחיק על ידי כך את ענף אורליאן של השושלת, שהיו אויביו, מכס המלוכה.
המלך הצעיר, שהיה מושפע מאוד על ידי דוכס בורבון וכן על ידי מורו, קרדינל פלורי, שתמך גם כן בנישואים, הסכים להינשא למריה לשצ'ינסקה, אף על פי שהוא היה רק בן 15 והיא בת 22, גיל מבוגר יחסית להנשא בו באותם הימים (ארוסתו הראשונה של לואי החמישה עשר, מריאנה ויקטוריה מספרד, הייתה בת ארבע כשהוחלט על נישואיה למלך העתידי). טקס הנישואים נערך ב-15 באוגוסט 1725 בשטרסבורג בין מריה למיופה הכח של המלך, דוכס אורליאן. טקס הנישואים השני, בו היה נוכח גם המלך, נערך בפונטנבלו ב-5 בספטמבר.
מריה כבשה במהרה את לב העם הצרפתי, שחשש מאוד מהנסיכה האלמונית הזו, כשחילקה נדבות בדרכה לפונטנבלו. מריה ולואי, שהתאהבו אחד בשני במהרה, בילו את ירח הדבש שלהם בארמון פונטנבלו עד דצמבר.
ילדים

נישואיהם של לואי החמישה עשר ומריה לשצ'ינסקה היו מאושרים מאוד בתחילתם, ולזוג נולדו עשרה ילדים:
לואיז אליזבת (1727–1759) - נישאה לפליפה, דוכס פארמה, בנו של פליפה החמישי, מלך ספרד. נפטרה מאבעבועות שחורות במהלך ביקור בוורסאי.
אן הנרייט (1727–1752) - אחותה התאומה של לואיז אליזבת, נפטרה גם היא מאבעבועות שחורות. לא נישאה.
מארי לואיז (1728–1733) - מתה בגיל צעיר.
לואי פרדיננד (1729–1765) - יורש העצר לכתר הצרפתי, אולם נפטר משחפת לפני שעלה לכס המלוכה. נישא למריה תרסה רפאלה, נסיכת ספרד, ולאחר מותה למריה יוזפה, נסיכת סקסוניה. היה אביהם של שלושה ממלכי צרפת: לואי השישה עשר, לואי השמונה עשר ושארל העשירי.
פיליפ (1730–1733) - מת בגיל צעיר.
מארי אדלייד (1732–1800) - לא נישאה. במהלך המהפכה הצרפתית ברחה לאיטליה יחד עם אחותה, ויקטואר.
ויקטואר (1733–1799) - לא נישאה. במהלך המהפכה הצרפתית ברחה לאיטליה יחד עם אחותה, מארי אדלייד.
סופי פיליפין (1734–1782) - לא נישאה.
תרז (1736–1744) - מתה בגיל צעיר.
לואיז מארי (1737–1787) - הייתה נזירה כרמליתית.
מלכת צרפת

נישואיהם של בני הזוג המלכותי היו מאושרים בתחילה, אולם לאחר לידת בתם העשירית, לואיז מארי, כשהיה המלך בן 27 בלבד, הוא איבד עניין באשתו ה"זקנה" בת ה-34 (גיל שלושים נחשב באותה התקופה כתחילת הזקנה) והחל לקחת מאהבות רבות. המלך היה רודף נשים ידוע והיו לו פילגשים רבות. המלכה מריה הייתה מודעת לרוב הרומנים של בעלה והיא קיבלה אותם בהכנעה, אולם הרומן של המלך עם פילגשו המפורסמת ביותר, מאדאם דה פומפדור, גרם למלכה לאבד את מקומה החברתי בחצר המלוכה. הרומן גם גרם לרוב ילדיהם של בני הזוג, שהיו קשורים מאוד לאימם, להסתכסך עם אביהם בשל סירובו לסלק את מאדאם דה פומפדור מהחצר.
לאחר שהתרחקו בני הזוג המלכותי זה מזה החלה המלכה לבלות את רוב זמנה בדירותיה בארמון כאשר מסביבה אנשי רוח ואנשי חצר רבים, ומשכנה נחשב באותה התקופה כשווה לסלונים המפורסמים ביותר של פריז. בנוסף לכך היא השתתפה באירועים פומביים אליהם המלך לא היה יכול להגיע והייתה אחראית לחוקי האטיקט והטקסים בארמון.
המלכה מריה הייתה חובבת גדולה של מוזיקה וציור, ובנוסף לכך שהייתה מציירת בעצמה בצבעי מים היא הייתה פטרונית חשובה של האמנויות בחצר המלוכה. היא הפכה, יחד עם כלתה מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה, את ארמון ורסאי למקום בו הציגו את יצירותיהם האמנים הגדולים של התקופה, כמו הזמר פארינלי ב-1737 והמלחין מוצרט בשנת 1764. המלכה הייתה גם חובבת הימורים, ופעמים רבות היה על אביה או בעלה לשלם את חובותיה.
מותה

המלכה מריה לשצ'ינסקה מתה ב-24 ביוני 1768 בארמון ורסאי, שש שנים לפני בעלה. גופתה נקברה בבזיליקת סן-דני בעוד שלבה נקבר לצד הוריה בכנסיית נוטרה דאם דה בונסקור שבעיר נאנסי.
ראו גם

סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין
מאדאם דה פומפדור
אצולה פולנית
מריה לשצ'ינסקה בגיל 22
מריה אנה מנויבורג

מריה אנה מנויבורג (בגרמנית: Maria Anna von Pfalz-Neuburg; ‏28 באוקטובר 1667 - 16 ביולי 1740) הייתה בתו של פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ ואשתו של קרלוס השני, מלך ספרד.
ביוגרפיה

מריה אנה נולדה בדיסלדורף ב-28 באוקטובר 1667, לפיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולאליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט, בתם של גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטדט וסופיה אלאונורה מסקסוניה. מריה אנה בילתה בימי ילדותה בטירת נויבורג, שם גודלה על ידי פראו פון קלאו, יחד עם אחיותה מריה סופיה מנויבורג ודורותיאה סופיה מנויבורג.
מריה אנה הייתה יפה מאוד, וב-16 בפברואר 1689 נבחרה להיות אשתו השנייה של קרלוס השני, מלך ספרד, משום שקיוו שתוכל ללדת לו הרבה ילדים (להוריה היו 17 ילדים). ב-28 באוגוסט אותה שנה התקיים טקס הנישואים באמצעות שליח באינגולשטאדט, בהשתתפות אחותה אלאונורה מגדלנה ובעלה לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. באביב 1690 הגיעה מריה אנה לספרד, וב-14 במאי אותה שנה נערך טקס הנישואים הרשמי. אולם, גם מהנישואים הללו לא נולדו לקרלוס ילדים, כנראה בגלל המגבלות הפיזיות והנפשיות שהיו לו.
מריה אנה הייתה מעורבת בתככי חצר המלוכה הספרדית, ורצתה להביא לבחירתו של אחיינה קרל, ארכידוכס אוסטריה ליורש העצר. בעקבות כך הסתכסכה מריה אנה עם חמותה מריאנה מאוסטריה, שרצתה להביא לבחירתו של נינה יוזף פרדיננד מבוואריה ליורש העצר. מריה אנה הייתה שנואה בחצר המלוכה הספרדית, בשל דרכה לגנוב כסף וחפצי אמנות יקרים ולשלוח אותם למשפחתה בגרמניה.
ב-1 בנובמבר 1700 מת בעלה קרלוס השני, מלך ספרד, אולם אף על פי שציווה בצוואתו לנהוג בה בכבוד, הורה לה יורשו פליפה החמישי, מלך ספרד לעזוב את מדריד, והיא נאלצה להתגורר במבצר אלקסר בטולדו. בשנת 1706 כבש אחיינה קרל, ארכידוכס אוסטריה את טולדו, והתקבל בברכה על ידי מריה אנה, ובעקבות כך גורשה מריה אנה מאוחר יותר על ידי פליפה החמישי, ועברה להתגורר בבאיון שבצרפת. בשנת 1739 הורשתה מריה אנה לחזור לספרד, וב-16 ביולי 1740 היא מתה בגוודלחרה.
מעוז מול עזה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 כתובת:  כפר עזה 
 מיקום:  סעד 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל 
 קואורדינטות:  31°28′40″N 34°31′55″E﻿ / ﻿31.477896°N 34.532014°E﻿ / 31.477896; 34.532014
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) מעוז מול עזה(למפת מערב הנגב רגילה) מעוז מול עזה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעוז מול עזה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעוז מול עזה
 
מעוז מול עזה שבקרבת קיבוץ סעד הוא אתר מורשת ומוזיאון לראשית ההתיישבות הדתית בנגב ערב מלחמת העצמאות.
פעילות

המוזיאון הוקם בבית הביטחון של קיבוץ סעד - בניין בטון, המבנה היחיד ששרד בקיבוץ לאחר שעמד בדרכו של צבא מצרים הפולש במלחמת העצמאות (לאחר המלחמה הועתק הקיבוץ כולו כקילומטר מזרחה ממיקומו המקורי).
התצוגה שבמוזיאון עוסקת במספר נושאים:
סיפור העלייה לקרקע של קיבוץ סעד בשנת 1947 ועמידתו במלחמה.
עמידתם במלחמה של 27 היישובים היהודיים המבודדים בנגב, ובמיוחד של שני היישובים הדתיים השכנים לסעד - כפר דרום ובארות יצחק, שבעקבותיה הם נאלצו לעקור ממקומם לאתרים אחרים. התצוגה מדגישה במיוחד את בעיית אספקת המים ליישובים בנגב מאז הקמתם וגם לאחר קום המדינה.
תיאור באמצעות תצפית מגג המבנה של המרחב הכולל בתוכו את שטחי שלושת היישובים, רצועת עזה והמשלטים והגדרות שביניהם. התיאור מבהיר את השילוב של חיים אזרחיים ובעיות ביטחון במרחב זה מאז עלייתם לקרקע של היישובים ועד ימינו.
המוזיאון הוקם בסיוע המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, משרד הביטחון, משרד התיירות וקרן קיימת לישראל.
בתחום המעוז מתקיים מדי יום שישי מאז מאי 2018 "מפגן העוז מול עזה", בו משפחותיהם של ישראלים נעדרים שנכנסו לרצועת עזה, בראשות משפחותיהם של הדר גולדין ואורון שאול, קוראות להשבת בני משפחותיהם משבי החמאס בעזה.
ראו גם

בתי הביטחון בנגב הצפוני
מעוז דרורה

מפת קוד סיריוס - חלק צפוני
מעוז דרורה - אוקטובר, 1973
מעוז "דרורה" היה מוצב צה"ל בקו בר-לב. המעוז שכן בגזרה הצפונית של תעלת סואץ, בלב אזור ביצות, כ-5 ק"מ מדרום למעוז "לחצנית" וכ-10 ק"מ מצפון למעוז "כתובה" על ציר "אשר" (ראו מפת קוד סיריוס).
"דרורה" היה מוצב מחלקתי. הוא כלל 8 עמדות לוחמים, עמדת מרגמת 81 מ"מ, צריף חדר אוכל, מטבח, גנרטור, בונקר לוחמים ובונקר חמ"ל, חצר ל-3-5 כלי רק"מ ושני מגדלי תצפית. העמדות היו מחוברות באמצעות תעלות קשר. שטח המוצב היה בצורת ריבוע שצלעותיו באורך של כ-50 מטר.
לקריאה נוספת

עופר רגב והדס רגב-ירקוני, מעוז צור - גדוד 68 של חטיבת ירושלים וקרב המעוזים במלחמת יום הכיפורים, פורת הוצאה לאור, 2010
תחקיר אית"ן - היחידה לאיתור נעדרים
הערות שוליים

↑  יוסי מלמן, כאילו בלעה אותם האדמה, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2005
↑  עדי גרסיאל, יום הכיפורים של רב"ט אורלב, באתר ערוץ 7, 4 בספטמבר 2003
↑  עיטור המופת של זבולון אורלב, באתר הגבורה
משה מורג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בנובמבר 1945 (בן 78) רמת גן
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1963–1990 (כ־27 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש מחלקת פרט בחיל האוויר  ראש מחלקת פרט באגף כוח האדם  ראש להק כוח האדם
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים    מלחמת ההתשה    מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל מבני תעשייה
 
משה מורג (נולד ב-21 בנובמבר 1945) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש להק כוח האדם בחיל האוויר הישראלי. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל החברה לפיתוח קיסריה, מנכ"ל חברת מירלנד ומנכ"ל חברת מבני תעשייה.
ביוגרפיה

מורג נולד ברמת גן ולמד בבית הספר אליאנס בתל אביב. התגייס לצה"ל ב-1963, עבר קורס מ"כים ושימש מדריך בבית הספר הטכני של חיל האוויר. לאחר מכן יצא לקורס קצינים ומילא שורת תפקידים כקצין שלישות בחיל האוויר, בהם שליש טייסת 113, מפקד טייסת מנהלה בשדה דב, מפקד טייסת מנהלה בבסיס חצרים וראש מחלקת פרט במטה חיל האוויר. בהמשך כיהן כראש מחלקת פרט באגף כוח האדם, ב-1985 מונה לראש להק כוח האדם בחיל האוויר תפקיד בו כיהן עד 1990. במהלך שני תפקידיו האחרונים קידם יוזמה להקמת יישוב למשרתי הקבע והיה אחראי על הפרויקט שיצא לפועל בהקמת היישוב רעות, היה ממייסדי עמותת חיל האוויר.
לאחר שחרורו משירות הקבע מונה למנכ"ל החברה לפיתוח קיסריה ומילא תפקיד זה עד 1994. הוא כיהן במגוון תפקידים בקבוצת הנדל"ן של אליעזר פישמן בהם מנכ"ל חברת מבני תעשייה, מחברות הנדל"ן הגדולות במשק, בשנים עד 1994 עד 2007 ומשנת 2010 עד סוף 2013 ומנכ"ל חברת מירלנד מ-2007 עד 2010.
מורג בעל תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב (1982). הוא מכהן בהתנדבות כיו"ר הנהלת היכל התרבות ושימש כיו"ר דירקטוריון בית הספר אליאנס.
הערות שוליים

↑  אייל ארליך, על האדם ועל כוח האדם, ביטאון חיל האוויר, יולי 1989
↑  על העמותה, באתר עמותת חיל האוויר
מריה אנה מבוואריה (1551–1608)

מריה אנה מבוואריה (21 במרץ 1551 –  29 באפריל 1608), הייתה אמו של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.