stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכוחות המזוינים של סינגפור
מבנה

הכוחות המזוינים של סינגפור מורכבים משלוש זרועות:
צבא סינגפור ובו שלוש אוגדות סדירות משולבות (אוגדות 3, 6, ו-9), שתי אוגדות מילואים (אוגדה 21 ו-25), ופיקוד הגנת האי.
חיל האוויר של סינגפור ובו 17 טייסות הפועלות מארבעה בסיסי אוויר.
חיל הים של סינגפור ובו 8 שייטות הפועלות משני בסיסים ימיים.
בראש הכוחות המזוינים של סינגפור עומד מפקד כוח ההגנה, שהוא קצין בדרגת גנרל שלושה כוכבים, היחיד המחזיק בדרגה זו בכוחות המזוינים של סינגפור. כפופים לו שלושת ראשי הזרועות (יבשה, אוויר וים) בדרגת גנרל שני כוכבים.
טכנולוגיה

הכוחות המזוינים של סינגפור שמים דגש רב על פיתוח טכנולוגיות המשמשות כמכפילי כח במיוחד בתחום שילוב פיקוד, שליטה ומודיעין, באופן שיאפשר לכוחות הלוחמים לפעול בתאום. בין שלוש זרועות הכח קיימים קווי תקשורת נתונים מתקדמים וקיימת השקעה מתמדת לשילוב טכנולוגיות עדכניות בתחום זה. הכוחות המזוינים של סינגפור מכירים בכוחה הצבאי המוגבל של המדינה ומשכך קיים ניסיון להגביר כוח זה באמצעים טכנולוגיים.
הכוחות המזוינים בסינגפור זוכים לאחד התקציבים הגדולים ביותר באזור אסיה והאוקיינוס השקט, ביחס לתמ"ג. מדיניות הרכש של הכוחות המזוינים מתמקדת ברכישת כלי נשק חדישים ומשוכללים. כבר משנת 1971 משקיע צבא סינגפור מאמצים בפיתוח עצמי של כלי נשק מסוימים. בימינו, משרד ההגנה של סינגפור הוא אחד המעסיקים העיקריים במדינה של מהנדסים ומדענים. מערכת החינוך המעולה של סינגפור מאפשרת לצבא לגייס חיילים אשר ניתן להכשירם במהירות להפעלת מערכות נשק מתקדמות.
התעשייה הצבאית של סינגפור פיתחה לאורך השנים כמה כלי נשק יעילים וטובים בתחומם, ביניהם:
PRIMUS - תותח מתנייע 155 מ"מ המיוצר מאז שנת 2000.
Bionix - נגמ"ש נושא מקלעים
מטאדור - רקטה נגד טנקים ונגד מבנים וביצורים הנורית ממטול כתף אישי. פותחה בשנת 2000 בשיתוף פעולה ישראלי עם רפאל.
Pegasus - תותח 155 מ"מ הניתן להטסה בעזרת מסוק.
SAR 21 - רובה סער מודרני הדומה במראהו ובתכונותיו לתבור TAR-21 מתוצרת התעשייה הצבאית של ישראל.
היפרכוס (טיראן)

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־6 לפנה״ס אתונה, אתונה העתיקה 
 פטירה:  514 לפנה״ס אתונה, אתונה העתיקה 
 מדינה:  אתונה העתיקה 
 
היפרכוס (? - 514 לפנה"ס; ביוונית עתיקה: Ἵππαρχος) היה טיראן אתונאי. מותו, ולאחר מכן גירוש אחיו, היפיאס, הביאו למפלת טיראניה באתונה.
היפרכוס הוא אחד מבניו של הטיראן פייסיסטראטוס, אשר שלט באתונה עד מותו ב-527 לפנה"ס. עם מותו עבר השלטון לבניו: היפיאס והיפרכוס, אשר היו המבוגרים והמכובדים שבבניו. על אף שהיה שליט אתונה, לא הרבה היפרכוס להתעניין בענייני המדינה והשאירם להיפיאס. היפרכוס היה חובב אמנות ושירה והוא שהזמין לחצרו את המשוררים סימונידס, אנקראון ואחרים. בעקבות כך נודע היפרכוס כפטרון למשוררים.
רציחתו של היפרכוס

היפרכוס נרצח על ידי הארמודיוס ואריסטוגיטון בעת שהיה משלח התהלוכה בחג הפאנאתנאיה. סיפור מותו של היפרכוס מגלה מגמות פוליטיות שונות בקרב ההיסטוריונים היוונים. גרסתו של תוקידידס, בתמיכת גרסתו של הרודוטוס, מעלה פרשנות כי היפרכוס נרצח בשל סכסוך אישי עם השניים: היפרכוס התאהב בהארמודיוס, מאהבו והארומנוס של אריסטוגיטון. מעשה זה נחשב נועז והפרה של החוקים, וכאשר הארמודיוס דחה אותו היפרכוס הזמין את אחות הארמודיוס להשתתף בחג הפאנאתנאיה כ"נושאת סל" רק כדי לשלחה בבוז כאשר הגיעה בבגדיה המובחרים, כרמיזה על כך שהיא טמאה. בעקבות כך הארמודיוס ואריסטוגיטון תכננו לשאת סכין בתהלוכת החג, מכיוון שעל פי תוקידידס, זהו היום היחיד בשנה בו נשיאת סכין על ידי אזרח לא מעוררת חשד, ולרצוח את היפיאס. אך בעת שארבו לו על האקרופוליס הבחינו כי אחד משותפיהם משוחח עם היפיאס וחשבו שהם נבגדו, אז ירדו לפני חבריהם ורצחו את היפרכוס בעת שארגן את התהלוכה ליד הלאוקוריון (מקדש מפורסם לרגלי האקרופוליס). לאחר שהמעשה בוצע, שומריו של היפרכוס הרגו את הארמודיוס במקום ואילו אריסטוגיטון נאסר על ידי היפיאס. טיעוניו של תוקידידס כי היפיאס, ולא יריבו של אריסטוגיטון היפרכוס, היווה המטרה הראשית של השניים, העלו חשד של משוא פנים מצידו של תוקידידס.
אריסטו מנסה ליישב את אירועי המקרה ומציג פסיפס שונה של עובדות. על פי אריסטו, היה זה בנו הצעיר של פייסיסטראטוס מאשתו הארגאית, תטלוס, המכונה על ידו גם הגסיסטרטוס, שהתאהב בהארמודיוס, מנע מאחותו לשאת סל בחג הפאנאתנאיה ואף העליב את הארמודיוס על היותו נשי. לאחר דברים אלה גמרו בדעתם הארמודיוס, אריסטוגיטון ורבים אחרים להפיל את שלטון הטירניה על ידי חיסולם של היפיאס והיפרכוס. עוד על פי אריסטו, לאחר שאריסטוגיטון נלקח בשבי, הוא עונה על ידי היפיאס וכדי לגאול עצמו מיסוריו הערים על היפיאס ללחוץ את ידו ואז הקניטו על כך שהוא לוחץ את ידו של רוצח אחיו; לאחר זאת היפיאס הרגו. אריסטו חולק על תוקידידס בעניין נשיאת הסכין וגורס כי מנהג נשיאת הנשק הונהג מאוחר יותר.
לאחר הריגת אריסטוגיטון היפיאס הקשיח את עריצותו, דבר שגרם לעם להתקומם עליו, וכארבע שנים לאחר רצח היפרכוס היפיאס הוגלה, והטירניה באתונה נפלה.
ראו גם

קוטלי הטיראנים
לקריאה נוספת

אריסטו, מדינת האתונאים, יז-יח. תרגם מיוונית, הקדים דברי מבוא והוסיף הערות דוד אשרי, התקינה את המהדורה השנייה דבורה גילולה, הוצאת מאגנס.
תוקידידס, תולדות מלחמת פילופוניס, ספר 6, סיפורם של הארמודיוס ואריסטוגיטון. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. הקדים מבוא א' פוקס. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט (1959).
קוטלי הטיראנים - פסל המציג את דמויותיהם של הארמודיוס ואריסטוגיטון, רוצחי הטיראן האתונאי היפרכוס, העתק רומי של פסל אתונאי מסביבות שנת 477 לפנה"ס
הטרגדיה של נחלת הכלל

הטרגדיה של נחלת הכלל (באנגלית: Tragedy of the commons) או "הטרגדיה של המרעה המשותף" היא סוג של מלכודת חברתית, בעלת זיקה כלכלית בדרך כלל, העוסקת בקונפליקט הנוצר בין הפרטים ובין טובת הכלל בעת ניצול משאבים על ידי אותם פרטים. התאוריה טוענת כי גישה חופשית וביקוש בלתי מוגבל למשאב יביאו בהכרח לכיליונו של המשאב בדרך של ניצול יתר. המונח נוצר על ידי הכלכלן הבריטי ויליאם פוסטר לויד בחיבור משנת 1833, "Two Lectures on the Checks to Population", שהדגים את הנושא בעזרת כר המרעה הציבורי שהיה נהוג, כביכול, בכפרים באנגליה מימי הביניים. התאוריה הורחבה וזכתה לפרסום מחודש על ידי גארט הרדין ב-1968 במאמר בעיתון "Science" שנשא את השם "The tragedy of the commons" ועסק בעיקר בבעיית הגידול באוכלוסיית כדור הארץ. עם זאת, כבר בימי קדם הדגימו תוקידידס ואריסטו היבטים של תאוריה זו.
לתופעות המתוארות ב"טרגדיה של נחלת הכלל" יש נגיעה בניתוח התנהגויות בתחומים: כלכלה, פסיכולוגיה אבולוציונית, תורת המשחקים, פוליטיקה, גאוגרפיה, מיסוי וסוציולוגיה. יש אף הרואים בהתנהגות המתוארת בה כדוגמה ל-"emergent behaviour" כש"הטרגדיה" היא תוצאת פעולות גומלין בין פרטים במערכת מורכבת.
המאמר של גארט הרדין > ביקורות והתייחסות חוזרת

ברבות השנים המאמר צוטט באופן נרחב והוכנס לאנתולוגיות על אקולוגיה, סביבתנות, שירותים רפואיים, כלכלה, לימודי אוכלוסין, משפטים, מדע המדינה, פילוסופיה, אתיקה, גאוגרפיה, פסיכולוגיה וסוציולוגיה. המאמר אף הצית פולמוס בנושאים של חשיבות ידע רב תחומי בעידן של תחומי התמחות הולכים וצרים, שכן הצדדים השונים בוויכוח מתייחסים אל המאמר גם כדוגמה חיובית ליישום מוצלח מאוד של חשיבה רב-תחומית וגם כדוגמה שלילית ליישום סלקטיבי ומטעה שלה מצידו של הרדין.
הרדין עצמו פרסם טור אישי ב-Science לציון 30 שנה לפרסום המקורי, ובו הוא מספר שהמאמר עבר שישה שכתובים מלאים והמסקנות שלו השתנו בכל שכתוב, ולכן הוא מציין שהפסקה הקצרה שבסוף המאמר איננה מסקנה מדעית אלא הצעתו האישית לפתרון. הרדין מציין שמירב הביקורת שהופנתה אליו הייתה לגבי אותו פתרון ההפרטה שרבים טענו כי הוא קפיטליסטי מדי. הרדין תוקף את ביקורת זו בשל היותה לא עניינית, אך בכל זאת הוא מוסיף שהצעתו כללית יותר ויש לקרוא אותה כ'נחלת כלל מנוהלת', ולכן הפתרון המעשי בניסוח חדש הוא: "ההתייחסות 'נחלת כלל מנוהלת' יכולה לתאר סוציאליזם או הפרטה ליזם חופשי. כל אחד מאלו יכול להצליח או להיכשל - 'השטן הוא בפרטים'. אבל במצב של נחלת כלל בלתי מנוהלת אפשר לשכוח מהשטן: שימוש יתר במשאבים מפחית את יכולת ההמשכיות, והחורבן הופך לבלתי נמנע".
במאמר זה הרדין נועץ גם ביקורת במבקרים אותו על פי מודל מספרי חד-תחומי כזה או אחר ומבקש ממדעני התחומים השונים לחזור למילים ולהסברים כי טיעוניו מתייחסים לאתיקה ולנושאים פחות מדידים. הוא סוגר את המאמר בעצה לעוסקים בעבודה רב-תחומית לבל יקלו ראש בקושי של יישום עקרונות, בכמות ההזדמנויות לטעות בדרך, או בעוצמה והקלות שבה יקומו לעבודתם מבקרים.
לקריאה נוספת

רובים, חיידקים ופלדה
התמוטטות
בעיית הטרמפיסט
הערות שוליים

↑  "הרחבות של טרגדיית נחלת הכלל", גארט הרדין, פורסם בScience, מאי 1998
הווריד האי-זוגי

| --- | --- |

 שיוך:  subdivision of superior vena caval tree, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (667) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  vena azygos 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.3.07.001 
 TA2 (2019):  4747 
 FMA:  4838 
 קוד MeSH:  A07.015.908.106 
 מזהה MeSH:  D001401 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0004526 
 
הווריד האי-זוגי הוא וריד בבית החזה. הוא יורד בצד השמאל לעמוד השדרה החזי. הוא מחבר את הווריד הנבוב העליון והווריד הנבוב התחתון.
מבנה

הווריד האי-זוגי מעביר דם לא חמצן מהדפנות האחוריות של בית החזה ושל הבטן אל הווריד הנבוב העליון. על יד החוליות המותניות מחברים הוורידים המותניים והוורידים התת-צלעות, ליצור את הווריד האי-זוגי. הוא עולה על יד אבי העורקים, מאחורי הסרעפת. לפעמים נמצא הווריד האי-זוגי בקו האמצע של הגוף.
וריאציות במבנה

בהתפתחות עובר האדם הווריד האי-זוגי מתפתח מהווריד הקרדינלי האחורי (posterior cardinal vein). אם הווריד הזה לא מגיע למקום הנכון, יש בריאה הימינית אונה רביעית, אונה "אי-זוגית".
הערות שוליים

↑  Sara Piciucchi, Domenico Barone, Stefano Sanna, Alessandra Dubini, The azygos vein pathway: an overview from anatomical variations to pathological changes, Insights into Imaging 5, 2014-10, עמ' 619–628 doi: 10.1007/s13244-014-0351-3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.3.07.001 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
החלפה בעזרת XOR

תרשים של ביצוע פעולת החלפה בעזרת XOR
אלגוריתם ההחלפה של XOR הוא אלגוריתם המשתמש בפעולה הלוגית XOR להחלפת ערכי שני משתנים, בעלי אותו סוג מידע, שאין ביניהם חלקים חופפים, ללא שימוש במשתנה עזר זמני. האלגוריתם משתמש בתכונת ההפרש הסימטרי של פעולת ה-XOR שהיא - A XOR A שווה תמיד ל-0 ("שקר"), לכל A.
האלגוריתם

אלגוריתמים סטנדרטיים להחלפת ערכים של שני משתנים דורשים שימוש במשתנה עזר.
למשל, להלן אלגוריתם בסיסי להחלפת שני משתנים - X ו-Y:
העתק את ערך Y למשתנה העזר
העתק את ערך X למשתנה Y
העתק את ערך משתנה העזר למשתנה X
לעומת זאת, אלגוריתם ה-XOR מבטל את הצורך במשתנה עזר. להלן תיאורו:
הפעל XOR על X ו-Y והעתק את התוצאה ל-X
הפעל XOR על X ו-Y והעתק את התוצאה ל-Y
הפעל XOR על X ו-Y והעתק את התוצאה ל-X
האלגוריתם נראה פשוט יותר כשהוא כתוב בפסאודו-קוד:
דבר זה מוביל לכך שיש צורך ב-3 פקודות בשפת מכונה לביצוע האלגוריתם. לדוגמה, באסמבלר של מחשב ה-IBM 370 זה ייראה כך:
כאשר R1 ו-R2 הם אוגרים ותוצאת פעולת ה-XOR מועתקת לארגומנט הראשון מבין השניים. אלגוריתם זה מתאים במיוחד לתכנות בשפות מכונה בזכות הביצועים והיעילות שלו. הוא מבטל את הצורך באוגר מתווך, דבר שהוא מצרך יקר בתכנות בשפת מכונה. כמו כן הוא מבטל צורך בשתי גישות לזיכרון אשר יכולות להיות יקרות יחסית לפעולת אוגר.
הסבר

לדוגמה, נניח שיש לנו שני ערכים - X = 12 ו-Y = 10.
בבינארית זה ייראה כך:
כשנפעיל XOR על שני המשתנים אנו נקבל 0 1 1 0, אותו נעתיק למשתנה X. עתה יש לנו:
כשנפעיל XOR שוב, נקבל 0 0 1 1. נעתיקו למשתנה Y. עתה יש לנו:
לבסוף, נפעיל XOR ונקבל 0 1 0 1 - אותו שוב נשים ב-X. קיבלנו:
כלומר, המשתנים החליפו את הערכים ביניהם, והאלגוריתם עבד במקרה זה.
באופן כללי, נסמן X=x ,Y=y (כלומר ערכים כלשהם), ונבצע את השלבים של האלגוריתם, כאשר נסמן את ה-XOR בסימן ⊕ (סימונו המקובל), ונזכור את הזהויות a ⊕ a = 0 ו-b ⊕ 0 = b (זהויות לוגיות שקל להוכיח) ואת העובדה ש-XOR היא פעולה אסוציאטיבית וקומוטטיבית. אזי -
X = x ⊕ y, Y = y
X = x ⊕ y, Y = x ⊕ y ⊕ y = x
X = x ⊕ y ⊕ x = y, Y = x
כלומר, ראינו שגם כללית, האלגוריתם נכון.
דוגמאות קוד > שפת מכונה של x86

הקוד הבא הוא בשפת מכונה של x86, אשר משתמש באלגוריתם ההחלפה של XOR כדי להחליף את הערכים של האוגרים AX ו־BX, ללא שימוש באוגר זמני:
XOR AX, BX
 XOR BX, AX
 XOR AX, BX
למעשה, כל המעבדים השייכים לארכיטקטורה זו כוללים את הפקודה XCHG אשר מבצעת את אותה הפעולה על האופרנדים שלה בצורה יותר אפקטיבית מאשר רצף פעולות ה־XOR הנ״ל.
דוגמאות קוד > MIPS architecture

דוגמה לקוד בארכיטקטורת MIPS אשר מחליפה את הערכים באוגרים a0,a1 בעזרת אלגוריתם הXOR:
xor $a0, $a0, $a1
xor $a1, $a0, $a1
xor $a0, $a0, $a1
דוגמאות קוד > Visual Basic

התת-רוטינה הזו של Visual Basic מחליפה את הערכים של הפרמטרים שלה בעזרת אלגוריתם הXOR:
Sub Swap (Var1, Var2)
 Var1 = Var1 Xor Var2
 Var2 = Var2 Xor Var1
 Var1 = Var1 Xor Var2
 End Sub
דוגמאות קוד > שפת תכנות C

קוד של שפת התכנות C אשר מבצעת את האלגוריתם על המשתנים X ו־Y:
x ^= y;
y ^= x;
x ^= y;
ניתן ליישם את האלגוריתם גם כמאקרו לקדם־מעבד (preproccessor):
#define xorSwap(x,y) {(x)=(x)^(y); (y)=(x)^(y); (x)=(x)^(y);}
או כפונקציה:
void xorSwap(int *x, int *y) {
 *x = *x ^ *y;
 *y = *x ^ *y;
 *x = *x ^ *y;
}
הפונקציה לא תעבוד אם שני הפרמטרים יצביעו על אותו הדבר - במקרה זה הערך שיוחזר יהיה 0.
שימוש בפועל

השימוש באלגוריתם נפוץ מאוד בתכנות בשפות מכונה, היכן ששטח אחסון הוא מצרך יקר ורב חשיבות. כמו כן, אלגוריתם זה חוסך גישות מיותרות לזיכרון, דבר ההופך את הקוד למהיר יותר. כמה מהמהדרים המייעלים יכולים לייצר קוד עם שימוש באלגוריתם זה.
אולם, במעבדים מודרניים (שולחניים), טכניקת ה-XOR דווקא איטית יותר משימוש במשתנה עזר וזאת כיוון שמעבדים מודרניים שואפים לבצע פקודות בצורה מקבילה. בטכניקת ה-XOR, האופרנדים של כל הפקודות תלויות בתוצאות של הפקודה הקודמת, לכן הן חייבות להתבצע בסדר מסוים. אם יעילות היא גורם מכריע, מומלץ לבדוק את המהירות של שתי הטכניקות להחלפת ערכים של שני משתנים.
ראו גם

הפרש סימטרי
XOR לוגי
רשימה מקושרת של XOR
אנימציית החלפה של 2 אוגרים (רגיסטרים) אחד בשני בעזרת אלוגריתם XOR. הכחול מייצג את האוגר הראשון, והאדום מייצג את האוגר השני. הערך של שניהם בסוף מתחלף.
הילדים הירוקים של וולפיט

שלט בעיירה המציג את הילדים
הילדים של וולפיט (באנגלית: Green children of Woolpit) הוא השם שניתן לשני ילדים בעלי גוון עור יוצא דופן שלפי המסופר הופיעו ביום מסוים במאה ה-12 בכפר וולפיט שבמחוז סאפוק שבאנגליה. שני הילדים, אח ואחות, נראו נורמליים לחלוטין פרט לצבע עורם הירוק. השניים דיברו בשפה לא ידועה והתעקשו לאכול רק שעועית ירוקה. בסופו של דבר, הילדים למדו לאכול דברי מאכל אחרים וצבע עורם הירקרק נעלם בהדרגה. זמן קצר לאחר שהילדים הוטבלו לנצרות, הילד, שהיה חולני, נפטר. הילדה התאקלמה לחייה החדשים אולם נאמר עליה שהתנהגותה הייתה מופקרת במעט. לאחר שלמדה לדבר אנגלית סיפרה שהיא ואחיה הגיעו מעולם תת-קרקעי בשם ארץ מרתין הקדוש, שכל יושביו הם בעלי גוון עור ירוק כשלהם.
לסיפור קיימים שני הסברים מקובלים. ההסבר הראשון גורס שמדובר בסיפור עממי שמתאר מפגש דמיוני עם אנשים החיים בעולם תת-קרקעי או אף עם חוצנים. ההסבר השני גורס שמדובר באירוע היסטורי שסולף עם השנים. הסיפור היווה השראה לספר "הילד הירוק" (The Green Child) של הסופר הרברט ריד שנכתב ב-1934.
רקע > וולפיט

הכפר וולפיט הנמצא במחוז סאפוק שבאנגליה, מאוזכר לראשונה במאה ה-10. שמו של המקום נגזר מהשם "wulf-pytt" באנגלית עתיקה ותרגומו הוא "בור ללכידת זאבים". בימי הביניים הכפר ישב באחד האזורים הכפריים המאוכלסים ביותר באנגליה. בין השנים 1174 ל-1180 הכפר היה בבעלותו של וולטר דה קאוטנסס, אציל בשירותו של הנרי השני, מלך אנגליה. לאחר מכן, הכפר עבר לידיהם של הנזירים ממנזר ברי סנט אדמונדס, בין המנזרים הבנדיקטינים העשירים ביותר באותה תקופה.
הסיפור

באחד מימי הקיץ במאה ה-12, בזמן תקופת הקציר (לפי ויליאם מניובורג בזמן שלטונו של סטפן, מלך אנגליה), גילו אנשי הכפר שני ילדים, אח ואחות, ליד אחד מבורות ללכידת זאבים שהיו פזורים בכפר. צבע עורם של השניים היה ירוק, הם דיברו בשפה לא מוכרת ולבשו בגדים מוזרים. לפי ראלף מקוגשל, הילדים נלקחו לביתו של סיר ריצ'רד דה קלן. השניים סירבו לאכול במשך מספר ימים עד אשר הוצע להם שעועית ירוקה אותה הם אכלו בשקיקה. עם חלוף הזמן הילדים התרגלו לאכול דברי מאכל אחרים וצבע עורם הירקרק החל להיעלם בהדרגה. הילד, שנראה צעיר מאחותו, חלה ומת זמן קצר לאחר שהשניים הוטבלו לנצרות.
לאחר שהשניים למדו לדבר אנגלית הם סיפרו שהגיעו מארץ שבה השמש מעולם לא זרחה והאור דומה לזה שבזמן דמדומים. ויליאם טען שהילדים קראו לביתם בשם "ארץ מרתין הקדוש" וראלף טען שהם אמרו שהכל בעולמם היה בצבע ירוק. לפי גרסתו של ויליאם, הילדים לא ידעו לספר כיצד בדיוק הגיעו לכפר. השניים טענו שהם רעו את הצאן של אביהם כשפתאום שמעו את קול פעמוניהם של מנזר ברי סנט אדמונדס ומצאו את עצמם ליד הבור שבו נמצאו. לפי גרסתו של ראלף השניים עקבו אחרי הצאן לתוך מערה, איבדו את דרכם, שמעו את קולות המנזר ועקבו אחרים בניסיון למצוא את דרכם החוצה וכשיצאו בסופו של דבר מהמערה, מצאו את עצמם בכפר.
לפי ראלף, הילדה הועסקה כמשרתת באחוזתו של ריצ'רד דה קלן לאורך שנים רבות ויצאה לה שם של נערה שובבה וחצופה. היא התחתנה בסופו של דבר עם אדם מהעיירה קינגס לין הנמצאת כ-64 ק"מ מוולפיט. ראלף טען שהיא הייתה עדיין בחיים בזמן שהוא העלה את הסיפור על הכתב. הסופר והאסטרונום דאנקן לונן חקר את ההיסטוריה המשפחתית של ריצ'רד דה קלן והגיע למסקנה שהילדה קיבלה את השם "אגנס" וכי היא התחתנה עם פקיד מלכותי ריצ'רד באר.
בתרבות

הרברט ריד, אנרכיסט אנגלי, תיאר את הסיפור כמייצג "נורמה שכל סיפורי הפנטזיה צריכים לשאוף אליה". הסיפור היווה השראה לרומן היחיד שהוציא שנקרא "הילד הירוק" ("The Green Child") ב-1934.
הסיפור היווה השראה לסופרים נוספים לאורך השנים. כך לדוגמה הספר "גורלות מוזרים" ("Strange Destinies") של הסופר, ג'ון מאקלין, כולל סיפור על שני ילדים ירוקים שהופיעו בכפר בשם בנג'וס בספרד בשנת 1887. היבטים רבים בסיפור מזכירים את הסיפור של הילדים הירוקים מוולפיט. גם הסופר והמשורר האוסטרלי רנדולף סטואו שילב היבטים מסוימים מהסיפור בסיפרו "The Girl Green as Elderflower".
הסיפור היה נושאה של אופרה של המלחין ניקול לה פנו שהופיעה ב-1990 ובוצעה על ידי ילדים ומבוגרים. ב-2002 כתב המשורר האנגלי גלין מקסוואל מחזה שהתבסס על הסיפור.
הערות שוליים

↑  Simpson, Jacqueline; Roud, Steve (2000), "Green Children", A Dictionary of English Folklore.
↑  Mills, A. D. (2003), "Woolpit", A Dictionary of British Place-Names, Oxford University Press
↑  "כרוניקום אנגליקנום" (Chronicum Anglicanum) של ראלף מקוגשל ו"היסטוריה ררום אנגליקנום" (Historia rerum Anglicarum) של ויליאם מניובורג.
↑  Clark, John (2006), "'Small, Vulnerable ETs': The Green Children of Woolpit", Science Fiction Studies 33 (2): 209–229.
↑  Lawton, H. W. (January 1931), "Bishop Godwin's Man in the Moone", The Review of English Studies 7 (25): 23–55.
↑  Lunan, Duncan (September 1996), "Children from the Sky", Analog Science Fiction and Science Fact 116 (11): 38–53
↑  Harder, Worth T. (1973), "Crystal Source: Herbert Read's The Green Child", The Sewanee Review 81 (4): 714–738
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007600184605171  LCCN: sh2013000265 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הילדים הירוקים של וולפיט".
הוראה דיפרנציאלית

הוראה או למידה דיפרנציאלית ("למידה מבדלת") היא מתן מענה מותאם לתלמידים מגוונים בעלי רמות ידע ומיומנויות שונות, בעלי שאיפות ונטיות שונות, לרוב בתוך כיתה או קהילת לומדים. מטרת ההוראה והלמידה הדיפרנציאלית היא ייעול הלמידה והפיכתה לאפקטיבית יותר לכל לומד, מבלי לוותר על היתרונות שבכיתה הטרוגנית.
הנחות יסוד

הוראה דיפרנציאלית (ולמידה דיפרנציאלית) מתבססת על מספר עקרונות והנחות יסוד:
הכיתות הן הטרוגניות, כלומר מורכבות מתלמידים בעלי שונות. ברוב הספרות המקצועית השונות באה לידי ביטוי בשכבה הסוציו-אקונומית ממנה מגיע התלמיד או ברמת ההישגים שלו. עם זאת, השונות מתבטאת גם ביכולות הלימודיות של התלמיד, בהעדפותיו, רצונותיו, שאיפותיו, סגנונות הלמידה, תחומי העניין והתרבות שלו.
הכיתה ההטרוגנית בעלת יתרונות רבים למוביליות חברתית ויצירת חברה רב תרבותית, וכן תומכת בתהליכי הלמידה של התלמידים המתקשים יותר מאשר פוגעת בהישגי התלמידים החזקים.
אופן הלימוד המסורתי בכיתה ההטרוגנית מציב קשיים משמעותיים - באיזו רמה על המורה מורה ללמד? האם רמה המותאמת לתלמידים שזקוקים לתמיכה ומתקשים בהבנת החומר הנלמד? או שמא להמשיך וללמד חומר חדש כדי לאתגר את התלמידים שכבר הצליחו להבין את החומר מהשיעורים הקודמים? ההוראה הפרונטלית מתעלמת מן הפערים בין התלמידים, שלעיתים יכולים להגיע להבדלים משמעותיים עד כדי פערים של מספר שנות לימוד בין תלמיד ותלמיד באותה הכיתה.
כל תלמיד שונה ביכולת שלו לקלוט מידע. כלומר זמן הלימוד, שיטת הלימוד, תצוגת החומר ואופן התרגול של החומר משפיע באופן שונה על ההישגים של כל תלמיד. הנחה זו תקפה גם לשיטות לימוד וגם לשיטות הערכה של תלמידים - שיטת ההערכה משפיעה על ההישגים של התלמידים.
מרכיבים בהוראה דיפרנציאלית

היכרות עם היכולות הלימודיות של כל תלמיד - אחד הקשיים המשמעותיים של המורה הוא היכרות מעמיקה בקשיים הלימודיים של כל תלמיד, והמקור להופעתם. כדי לממש שיטות הוראה דיפרנציאלית בכיתה, על המורה למפות את ההישגים של כל תלמיד, להכיר את אסטרטגיות הלמידה והרגלי הלמידה של התלמיד וכן להכיר את נטיותיהם ואת רצונותיהם של התלמידים. ניתן למפות זאת באמצעות מבחנים, בדיקת שיעורי בית, השתתפות / אי השתתפות במהלך השיעור, ובדיקות עצמאיות של המורה מחוץ לגבולות השיעור. צ'פמן וקינג (2005) טענו כי על המורה לבצע הערכה מקדימה של רמת הכיתה לפני התחלה של כל נושא חדש בתחום הלימוד.
גיבוש אסטרטגיית למידה - שימוש המורה בממצאי הערכה לאחר ניתוח היכולות הלימודיות של תלמידי הכיתה, עשוי לאפשר יצירה של קבוצות לימוד בהתאם לצורך המשותף של הלומדים במהלך השיעור ומחוצה לו. במהלך השיעור ניתן לעבוד עם קבוצות שונות של לומדים, ולאחר ביצוע הערכה מחודשת ניתנת אפשרות לניידות בין הקבוצות. כמו כן, ניתן לחלק את זמן השיעור לעבודה עצמאית שונה בהתאם ליכולות הלימודיות של כל תלמיד.
גיוון כללי בשיטות ההוראה  - לימוד אותו חומר בעזרת שיטות למידה שונות ייתן לכלל התלמידים, אשר כל אחד מהם מגיב אחרת לכל שיטת הוראה, את ההזדמנות לקלוט את החומר וליישם אותו בהצלחה. הצגת הידע באופן שונה, לימוד אותו החומר מתוך הקשר שונה ומתוך מנקודת פתיחה אחרת, שינוי סביבת הלמידה, גיוון בדרכי ההערכה באותה הכיתה הם דוגמאות ליישום מרכיב זה.
מרכיבים בהוראה דיפרנציאלית מוצלחת

תוצאות המחקרים גילו שלושה מרכיבים ספיציפיים המגדרים הוראה דיפרנציאלית:
שימוש באסטרטגיות שונות
התייחסות למגוון התלמידים
קידום למידת התלמידים
בנוסף, זוהו שישה אתגרים עיקריים המונעים יישום מוצלח של הוראה דיפרנציאלית:
זמן
משאבים
ידע
גודל כיתה
תמיכה
עומס עבודה
המחקר מציע לשפר את תוכניות ההכשרה והפיתוח המקצועי של מורים רגילים בתחום ההוראה הדיפרנציאלית.
יש צורך לשלב את מרכיבי ההוראה הדיפרנציאלית בתוכנית הלימודים של תוכניות הכשרת מורים המתקיימות ברמת בית ספר וברמות המוסדות להכשרת מורים.
שיטות

נראה כי ישנן מספר שיטות אשר משקיעות בהתאמת הרמה הלימודית לתלמידים:
הוראה המותאמת לרמה הלימודית של התלמידים, כאשר התלמידים בדרך כלל מחולקים על פי הישגיהם במקצוע. דוגמה להוראה דיפרנציאלית מסוג זה היא הקבצות.
הוראה המותאמת להעדפותיו של כל תלמיד ולרצונותיו, כאשר אין צורת מיון אחידה לתלמידים. דוגמה להוראה דיפרנציאלית מסוג זה היא בחירת התוצר מעבודות חקר, כאשר התוצר יכול להיות סרט, מצגת, ציור או מיצג אחר שהתלמיד יכול להעלות על דעתו.