stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטואן ואטו
ביוגרפיה

ואטו נולד בעיר ולנסיאן שבפלנדריה (היום בצרפת), שסופחה מעט לפני כן על ידי לואי הארבעה עשר מלך צרפת. אביו היה רצף מומחה. כבר בגיל צעיר הראה ז'אן-אנטואן עניין בציור והתקבל כשולייה לז'אק אלבר ז'רַן, צייר מקומי. לוואטו התחוור עד מהרה שאין לו כמעט מה ללמוד מז'רן, ולכן עזב ונסע לפריז (בערך בשנת 1702). שם מצא עבודה בגשר נוטרדאם ביצירת העתקים של ציורים פופולריים בסגנון ובמסורת הפלמיים.
בשנת 1703 עבד ואטו כעוזר לצייר קלוד גילו. בסטודיו של גילו נחשף ואטו לדמויות הקומדיה דל'ארטה - נושא שהיה אהוב על גילו, שהפך לאחד ממושאי הציור האהובים גם על ואטו. לאחר מכן עבר לעבוד אצל קלוד אודראן ה-3 - מעצב פנים. שם למד למלא את ציוריו באלגנטיות שמאפיינת אותם. אודראן היה האוצר של ארמון הלוקסמבורג, ושם נחשף ואטו לסדרה של ציורים מרהיבים מאת פטר פאול רובנס שצוירו עבור המלכה מריה דה מדיצ'י. הצייר הפלמי הפך לאחד ממקורות ההשראה העיקריים של ואטו, כמו גם ציירי ונציה, שאת יצירותיהם הכיר מאוחר יותר באוסף של פטרונו, הבנקאי פייר קרוזט.
בשנת 1709 ניסה ואטו לזכות במלגת הפרי דה רום, אך נדחה על ידי האקדמיה. בשנת 1712 ניסה שוב ונחשב לטוב כל כך עד שבמקום לקבל את המלגה לשנת שהייה אחת ברומא לה השתוקק, הוא התקבל כחבר מלא באקדמיה. הוא עבד במשך חמש שנים על "יצירת הקבלה" שלו, אך לא לשווא - היה זה הציור "העלייה לרגל לקיתרה" (Pélerinage à l'ile de Cythère) המוכר גם בשם "הפלגה לקיתרה". על יצירה זו העירו מבקרים רבים כי היא מציגה דווקא את היציאה מקיתרה (האי שהיה מקום הולדתה של ונוס, על פי המיתולוגיה, ועל כן מסמל את תמצית האהבה).
על אף שציוריו של ואטו מעלים על נס את האלגנטיות האריסטוקרטית של המעמד השליט (אם כי הוא דווקא חי את רוב חייו הקצרים תחת האקלים המדכא של תקופת שלטונו המאוחרת של לואי הארבעה עשר), מעולם לא היו לו פטרונים אריסטוקרטיים. האנשים שרכשו את ציוריו היו בורגנים כדוגמת בנקאים וסוחרי אומנות.
למרות העובדה שציוריו הבוגרים יותר נראים כמו הצגה של "חגיגות עליזות" (fêtes galantes), הם למעשה מציגים מלנכוליה מפוכחת, ותחושה של חוסר משמעות מוחלט של החיים, מה שהופך אותו מבין ציירי המאה ה-18 לאחד הקרובים ביותר לציירים הרגישים המודרניים. בכך הוא עולה על רבים מאלו שחיקו אותו, כמו ניקולס לנקרט וז'אן-בטיסט פאטר, ששאלו את נושאי הציור שלו, אך לא הצליחו ללכוד את רוחו.
בין ציוריו הידועים ביותר נמנים "העלייה לרגל לקיתרה" (שתי גרסאות), "פיירו" (המזוהה גם כ-"Gilles")‏, Fêtes venitiennes,‏ Love in the Italian Theater‏, Love in the French Theater‏, "Voulez-vous triompher des belles?"‏, Mezzetin ויצירת המופת האחרונה שלו, אותה צייר ממש על ערש דווי, L'Enseigne de Gersaint.
ידידיו של ואטו חששו בשל חוסר הזהירות שהפגין בקשר לעתידו ואיתנותו הכספית. נראה כאילו צפה את מותו בטרם עת, וכשחלה בשנת 1720 עקר לאנגליה כדי ליהנות ממזג אוויר טוב יותר, אך שב לצרפת כשמצבו הבריאותי היה בכי רע, והתארח בבית ידידו מר לפבר בעיר נוז'אן-סור-מארן, ושם נפטר בשנת 1721 בגיל 37 כתוצאה ממחלת השחפת.
שמלת ואטו (Watteau dress), שמלה ארוכה דמוית שק עם קפלים רפויים התלויים מהכתף בגב, בדומה לאלו שלובשות חלק ניכר מהנשים ביצירותיו, נקראת על שמו.
הסופרת האנה רוטשילד חיברה ספר על גלגוליה של תמונה של ואטו.
גלריה

אנדרטת ואטו בגני לוקסמבורג
פסל אנטואן ואטו מאת ז'אן-בטיסט קארפו בני קרלסברג גליפטוטק
שחקן הקומדיה דל'ארטה מצטינו במוזיאון המטרופוליטן
הקומיקאים הצרפתים במוזיאון המטרופוליטן
הערות שוליים

↑  אנטואן ואטו באתר www.historyofpainters.com
↑  אי סבירות האהבה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269783005171  PLWABN: 9810541675405606  BNE: XX967492  BnF: cb12645975w (data)  CANTIC: a11305320  CiNii: DA01431755  DSI: 3308  GND: 118629492  ICCU: SBLV308469  ISNI: 0000 0001 2131 1877  KulturNav: 12b1f371-9f01-4190-9dc9-37f75001563d  LCCN: n50043693  LNB: 000152961  MusicBrainz: 1a919252-dd1a-45a7-b2af-d4d910625a33  NDL: 00460309  NGV: 1313  NKC: ola2002153906  NLA: 36213816  NLG: 133722  NLK: KAC2018L7294  NTA: 069127050  RKD: 83063  SELIBR: 213088  SNAC: w69w0msb  SUDOC: 027274063  TePapa: 52033  Trove: 1230464  ULAN: 500032644  VcBA: 495/9285  VIAF: 46882028   WorldCat (עם VIAF): 46882028 
"הפלגה לקיתרה" מהסדרה "נשפי חשק" (גרסת הלובר)
שחקן הקומדיה דל'ארטה פיירו שצייר ואטו, בערך 19–1718, מזוהה באופן מסורתי כ-"Gilles" (מוזאון הלובר)
אנז'ו

מפת אנז'ו והמחוזות הסובבים אותה ב-1050
טירת אנז'ה, מקום מושבם של רוזני אנז'ו
אנז'ו (בצרפתית: Anjou) הוא אזור היסטורי בעמק הלואר, צרפת, שבירתו אנז'ה. האזור היה בשליטת רוזנים ודוכסים שהם או צאצאיהם היו גם מלכי אנגליה וצרפת. מאז המהפכה הצרפתית אין למחוז מעמד רשמי ושטחו נמצא בעיקר במחוז מן ולואר שבחבל פיי דה לה לואר, אך יש לו חשיבות תרבותית והיסטורית.
היסטוריה

גבולות האזור נקבעו לראשונה לאחר שיוליוס קיסר כבש את גאליה והוא התנהל כיחידה גאלו רומית אחת. במאה ה-5 כבשו הפרנקים את מרבית שטחה של צרפת והיחידה המנהלית אנז'ו חפפה את גבולות המחוז הצרפתי מן ולואר של היום. מתחילת שלטונו של שארל הקירח במאה ה-9, עמדה אנז'ו בפני איום כפול על גבולותיה: מצפון איימו עליה מתיישבים ויקינגים מנורמנדי, וממערב איימה עליה דוכסות ברטאן. פרנקיה המערבית לא עמדה בלחץ ולמברט, רוזן נאנט חבר לנומינו, דוכס ברטאן ועד סוף 851 הם כבשו את מרבית שטחה המערבי של אנז'ו. ב-861 מינה שארל הקירח את רובר החזק למפקח המחוז על מנת שיגן עליו מפני הכיבושים, אולם רובר מת ב-866, באחד הקרבות נגד הנורמנים. אחריו התמנה לתפקיד "איג, אב המנזר" שהיה בנו, ואפוטרופוס של אחיו למחצה, אודו, מלך צרפת ורובר הראשון, מלך צרפת. ב-886 מת איג והתפקיד עבר לאודו, שלאחר שהתמנה למלך צרפת ב-888 העביר את התפקיד לאחיו רובר.
היסטוריה > בית פלנטג'נט

עם מותו של חמיו, הנרי הראשון, מלך אנגליה ב-1135, ניסו ז'ופרואה ואשתו מתילדה, רוזני אנז'ו לממש את זכותה לירושה ולכבוש את נורמנדיה, שבה שלט הנרי עד מותו. מספר ערים חשובות בנורמנדיה הביעו את תמיכתן בשלטונה של מתילדה וכדי לממש אותו, היא פלשה עם צבאה לשם ותפסה כמה מבצרים. פלישה זו לא עלתה יפה, כיוון שברוני אנז'ו הכריזו על מרד וז'ופרואה נאלץ לדכא אותו. בספטמבר 1136 הוא חזר לנורמנדי עם צבא חזק יותר ובתגבור כמה רוזנים נאמנים לו ולאחר כמה ניצחונות, הוא נפצע ברגלו ונאלץ לסגת. ביוני 1138 יצא למסע כיבושים נוסף שבמהלכו כבש את באייה ואת קן, באוקטובר הרס את פלז (Falaise) ובמרץ 1141, כששמע על הצלחות אשתו באנגליה, פנה שוב לעבר נורמנדיה וזכה בשורה של ניצחונות. בשנתיים הבאות המשיך בהתקדמותו לתוך נורמנדיה וב-1143 הגיע לעיר החוף שרבור. לאחר מכן פנה צפונה וכבש את רואן בתחילת 1144 והוכתר בקתדרלת העיר לדוכס נורמנדיה. ב-1149 העביר ז'ופרואה החמישי את תואר הדוכס לבנו, הנרי קצר הגלימה, כשלואי השביעי, מלך צרפת עצמו נוכח בטקס.
עם מותו של ז'ופרואה החמישי ב-1151, קיבל הנרי השני שלטון על שטח נרחב, כשמעמדו יציב ומבוסס, אותו חיזק עוד יותר עם נישואיו לאלינור, דוכסית אקוויטניה שהרחיבה את תחום הרוזנות גם לאקיטן. לאחר מותו של סטפן, מלך אנגליה בסוף 1154, הוכתר הנרי בתואר הנרי השני, מלך אנגליה וכך אוחדה לראשונה רוזנות אנז'ו וממלכת אנגליה. אחיו הצעיר, ז'ופרואה רוזן נאנט ניצל את מעברו של אחיו לאנגליה וניסה לתפוס את השלטון באנז'ו בתואנה שתנאי הירושה קבעו כי אם הנרי יקבל את ירושת אימו, כתר אנגליה, ז'ופרואה יקבל את ירושת אביו, רוזנות אנז'ו. כבר אז היו הדעות חלוקות אם אכן היה תנאי כזה בירושה, וכך גם היום. הנרי השני שהכחיש את הטענה, מיהר לשוב לאנז'ו ולכבוש בחזרה את השטחים שבהם החזיק אחיו ועד סוף חייו הוא החזיק בכל שטח הרוזנות.
לאחר מותו של הנרי השני ב-1189, עברה הרוזנות כמו גם שאר הממלכה לבנו ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה. עם מותו ב-1199 תבע את השלטון אחיינו ארתור מבריטני (1087–1203), בן אחיו ג'פרי, דוכס בריטני. כשהוא נתמך בפיליפ השני, מלך צרפת הוא נאבק על השלטון כנגד אחיו של ריצ'רד, ג'ון. בסיוע האחראי על טירת אנז'ה, הוא נכנס לאנז'ה, הכריז על עצמו כעל רוזן אנז'ו, מן וטורן ונשבע אמונים לפיליפ השני, מלך צרפת. לאחר שנה גבר עליו ג'ון כשבחוזה לה גולה (Le Goulet) תמך פיליפ בחזקתו של ג'ון על המלוכה כשבתמורה, הכיר ג'ון בשלטונה של צרפת על נורמנדיה וביוני 1200 הוכר ג'ון כרוזן אנז'ו. ב-1202 תבע פיליפ השני מלך צרפת מג'ון להישבע לו אמונים במסגרת היותו רוזן אנז'ו הכפוף למלך צרפת. ג'ון, בהיותו מלך אנגליה, סירב ובתגובה הכריז פיליפ על עיקול כל רכושו שבצרפת והחזיר את אנז'ו לארתור. ג'ון צעד בראש צבאו כדי להשיב לעצמו את השלטון ובאוגוסט 1202 לכד את ארתור שכנראה מת בשבי. ב-1203 כבש פיליפ השני את אנז'ו והחזיק בה למרות נסיונותיו של ג'ון לכבוש אותה בחזרה. ב-1214 הצליח אמנם ג'ון להתקדם לתוך השטח ואף תפס באנז'ה, אך הובס לאחר מכן ואנז'ו נשארה בחזקת כתר צרפת.
היסטוריה > בית קאפה

ב-1246 העניק לואי התשיעי, מלך צרפת את אנז'ו לאחיו הצעיר שארל הראשון מאנז'ו. זה היה עסוק ביתר מחוזותיו ועל כן לא העניק תשומת לב רבה לאנז'ו, וכך גם בנו שארל השני מאנז'ו "הצולע" שירש אותו ב-1285. ב-1290 העניק שארל השני את אנז'ו כנדוניה לבתו מרגרט לאחר שהשיאה לשארל, רוזן ולואה.
היסטוריה > בית ולואה

ב-1325 מת שארל ואנז'ו עברה לידי בנו פיליפ מולואה "בר המזל" שלאחר שלוש שנים הוכתר למלך צרפת וכך חזרה אנז'ו להתאחד עם כתר צרפת. ב-1332 העניק פיליפ השישי את הרוזנות לבנו ז'אן שכשהתמנה למלך ב-1350, מסר אותה לידי בנו לואי הראשון מאנז'ו והעלה אותה למעלת דוכסות כעשר שנים לאחר מכן. לואי הראשון שהתמנה מאוחר יותר גם לרוזן פרובאנס ולמלך נאפולי, מת ב-1384 וירש אותו בנו, לואי השני שעסק בעיקר במלכותו בנאפולי והותיר את השלטון באנז'ו בידי אשתו יולנדה מאראגון. לאחר מותו ב-1417 ירש אותו בנו לואי השלישי מאנז'ו תחת אפוטרופסות של אימו. הוא מת ב-1434 וירש אותו אחיו רנה מאנז'ו "הטוב". לאחר מות בנו הבכור ז'אן, עזב רנה את הדוכסות ב-1471 ולקח איתו את כל חפצי הערך שאסף שם. ב-1474 כתב שהוא מחלק את רכושו בין נכדו רנה השני, רוזן לורן ובין אחיינו שארל השני, רוזן מן. לואי האחד עשר, מלך צרפת שהיה גם הוא אחיינו של רנה, תבע את הדוכסות לעצמו ופלש אליה. הוא החזיק בה תקופה קצרה לפני שהחזיר אותה לרנה, אך לאחר מותו של זה ב-1480, חזרה אנז'ו למלך צרפת.
פרובינציית אנז'ו

ב-1515 העניק פרנסואה הראשון, מלך צרפת את הדוכסות לאימו לואיז. עם מותה ב-1531 חזרה אנז'ו לרשות הכתר וב-1552 העניק אותה אנרי השני, מלך צרפת לבנו אנרי. כשזה הומלך ב-1574, מסר אותה לידי אחיו פרנסואה, דוכס אנז'ו.
כרכוש הכתר, נחשבה אנז'ו תקופה מסוימת ככפופה לדוכסות אורליאן, אך מהמאה ה-17 הייתה עצמאית כולה. במהלך מלחמות הדת בצרפת הייתה אנז'ו רובה בשליטה קתולית. האדיקט של נאנט הבטיח שהעיר סומיר תופרד מאנז'ו ותקבל שלטון עצמאי הוגנוטי. ב-1790, לאחר המהפכה הצרפתית, חילקה האספה המכוננת הלאומית את מחוזות צרפת מחדש כשאנז'ו עוברת רובה למחוז מן ולואר, ומיעוטה למחוזות ויין, אנדר ולואר, מאיין וסארת.
סמלים

הסמל הקדום ביותר שידוע שהיה בשימוש באנז'ו הוא סמלו של ז'ופרואה פלנטג'נט, אבי בית פלנטג'נט. סמלו היה מגן כחול שבו שישה אריות זהב זקופים, בשלוש שורות, 3-2-1.
סמל הדוכסות המאוחר יותר, הורכב ממגן כחול שבו מוטענים שלושה פרחי פלר דה ליס זהובים ומסביב, גבול אדום. עיצוב הסמל נלקח מסמל ממלכת צרפת והוא מופיע בסמלים רבים כגון סמל ספרד.
סמל בית פלנטג'נט
מפת אנז'ו במאה ה-18. בצהוב: מחוז מן ולואר של היום, באדום: גבול דוכסות אנז'ו
חלוקה אדמיניסטרטיבית של אנז'ו ב-1789
סמל דוכסות אנז'ו
אררט הקטן

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  3,925 מ' 
 מדינה:  טורקיה, איראן 
 מיקום:  Iğdır Province, טורקיהטורקיה
 רכס הרים:  רמת ארמניה 
 קואורדינטות:  39°38′54″N 44°24′49″E﻿ / ﻿39.64827°N 44.41373°E﻿ / 39.64827; 44.41373
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראררט הקטן(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראררט הקטן he
 
אררט הקטן, הידוע גם בשם הר סיס (בארמנית: Փոքր Արարատ, בטורקית: Küçük Ağrı, בכורדית: Agiriyê biçûk, באזרית: Küçük Ağrı) הוא הפסגה השישית בגובהה בטורקיה. זוהי פסגה בצורת חרוט גדול הממוקם על האגף המזרחי של הר אררט המסיבי, פחות משמונה קילומטרים מערבית לגבול בין טורקיה לאיראן. על אף שהוא חוסה בצילה של הפסגה הגבוהה והמפורסמת הרבה יותר, אררט הקטן הוא הר געש משמעותי בפני עצמו, עם צורת חרוט סימטרית כמעט באופן מלא, ומדרונות חלקים. הוא מתנשא לגובה של בערך 1,200 מטרים מעל האוכף המחבר אותו עם הפסגה העיקרית, ולגובה כולל של 3,925 מטרים מעל גובה פני הים.
ב-8 בנובמבר 1829 טיפסו החוקר הגרמני הבלטי פרידריך פארוט והסופר הארמני חצ'אטור אבוביאן על ההר. פסגתו ואגפו המזרחי של ההר היו בצד האיראני של הגבול עד שנות ה-30. במהלך מרד אררט, המורדים הכורדים השתמשו באזור "כמקלט נגד המדינה בהתקוממות שלהם." טורקיה חצתה את הגבול וכבשה את האזור עם כוח צבאי, ואיראן בסופו של דבר הסכימה לוותר לאנקרה בתמורה להחלפה טריטוריאלית (ראו יחסי איראן–טורקיה).
אררט הקטן בצד השמאלי, כשהפסגה הגבוה מימן היא הר אררט ("הגדול")
שתי פסגות אררט: הגדול (הימני), והקטן (השמאלי).
הערות שוליים

↑  Parrot, Friedrich (2016) [1846]. Journey to Ararat. תורגם ע"י William Desborough Cooley. Introduction by Pietro A. Shakarian. London: Gomidas Institute. pp. 183–184. ISBN 978-1909382244.
↑  Yildiz, Kerim; Taysi, Tanyel B. (2007). The Kurds in Iran: The Past, Present and Future. London: Pluto Press. p. 71. ISBN 978-0745326696.
↑  Parrot, p. xxiii
↑  Tsutsiev, Arthur (2014). Atlas of the Ethno-Political History of the Caucasus. תורגם ע"י Nora Seligman Favorov. New Haven: Yale University Press. p. 92. ISBN 978-0300153088.
ארקפה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  שרה וקובי שמר
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 בעלות:  ירון ירקוני (בעל 86% מהמניות) וחברת ארקפה איטליה (בעלת 14% מהמניות).
 מוצרים עיקריים:  רשת בתי קפה
 יו"ר:  ירון ירקוני
 מנכ"ל:  רן סיסו
  
 arcaffe.co.il
 
ארקפה (Arcaffe) היא רשת בוטיק של בתי קפה ובייקריז' בישראל.
היסטוריה

הרשת הוקמה בשנת 1995 על ידי שרה וקובי שמר בשיתוף עם חברת ארקפה איטליה בבעלות משפחת מסקיני מליבורנו.
בשנת 2004 הקימה החברה את מפעל הייצור "פטיסארט" באזור התעשייה פולג נתניה ובו בית קליית הקפה, מאפייה, קונדיטוריה ומטבח המספקים מדי יום מוצרים לכלל בתי הקפה של הרשת. המפעל מתאפיין בעבודת יד מוקפדת, שימוש בחומרי הגלם הטובים והאיכותיים ביותר, קמח ייחודי מחיטה מובחרת, מחמצת טבעית ללא משפרי אפייה וחמאה אמיתית מתוך מטרה לספק את המוצרים הטובים והאיכותיים ביותר.
בשנת 2018 הקימה החברה את "בית ארקפה" בתל אביב מעוצב בסגנון תעשייתי חשוף הוקם Arcaffe Rosters המוקדש לקפה, ובו מוקם בית הקלייה של הרשת יחד עם בית קפה. מקום הממזג מסורת ארוכת שנים של קפה איכותי ביחד עם הסיפור של הדור החדש של הקפה, המקום משמש גם לאירועים ייחודיים.
החברה המשיכה לצמוח ופיתחה מגוון פתרונות קולינריים המביאים את ארקפה עד לבית, ביניהן: מוצרי דלי טריים, מגשי אירוח, מוצרים ארקפה קפואים ומוצרים לייף סטייל לבית.
כיום מונה הרשת 55 סניפים בישראל.
אסטרטגיית זאותן

בבינה מלאכותית, אסטרטגיית זאותן היא אסטרטגיית משא ומתן בה משתמשים חלק מסוכנים מלאכותיים. מטרתה היא לבדוק את הנכונות להסתכן בקונפליקט. סוכן יהיה מוכן יותר להסתכן בקונפליקט ככל שההפרש בין התועלת שיקבל בהצעתו הנוכחית אל מול התועלת שיקבל בעסקת הקונפליקט נמוך יותר.
כאשר שני הסוכנים משתמשים באסטרטגייה הזו תחת "פרוטוקול ויתור מונוטוני", האסטרטגיה מובילה להסכמה על עסקה שנמצאת בקבוצת המשא ומתן, הקבוצה של העסקאות שהם רציונליות אינדיבידואלית ויעילות פארטו או על עסקת הקונפליקט. אלו הן העסקאות שממקסמות את תוצאת נאש.
אסטרטגיה זו נותחה לראשונה בספר של פרדריק זאותן שפורסם בשנות ה-30 של המאה ה-20.
אסטרטגיה זו היא גם חלק מהתחום של משא ומתן אוטומטי שהוא סוג של אינטראקציה במערכות המורכבות ממספר סוכנים אוטונומיים, שבה המטרה היא להגיע להסכמות באמצעות תהליך איטרטיבי של הגשת הצעות.
ניתן להפעיל משא ומתן אוטומטי למשימות רבות שבהן עוסקים מנהלי משא ומתן אנושיים באופן קבוע, כגון מיקוח וקבלת החלטות משותפת. הנושאים העיקריים במשא ומתן אוטומטי סובבים סביב עיצוב פרוטוקולים ואסטרטגיות.
הערות שוליים

↑  P. Faratin, C. Sierra, N. R. Jennings, Using similarity criteria to make issue trade-offs in automated negotiations, Artificial Intelligence, International Conference on MultiAgent Systems 2000 142, 2002-12-01, עמ' 205–237 doi: 10.1016/S0004-3702(02)00290-4
↑  Sarit Kraus, Automated Negotiation and Decision Making in Multiagent Environments, Berlin, Heidelberg: Springer, 2001, Lecture Notes in Computer Science, עמ' 150–172, ISBN 978-3-540-47745-7. (באנגלית)
אנטואן הובר

אנטואן הובר (בצרפתית: Anthoine Hubert;‏ 22 בספטמבר 1996 – 31 באוגוסט 2019) היה נהג מרוצים צרפתי. זכה באליפות ה-GP3 בשנת 2018. באוגוסט 2019 נהרג בתאונה במהלך מרוץ שהתקיים במסלול ספא בבלגיה במסגרת אליפות הפורמולה 2 בה התחרה.
קריירת מרוצים

הובר נולד בליון. הוא החל להתחרות בקארטינג בשנת 2004. בשנת 2010 סיים במקום השני בגביע האקדמיה של CIK-FIA. בשנים 2011 ו-2012 התחרה באליפות העולם לנוער מתחת לגיל 18. את שתי התחרויות סיים במקום השלישי.
בשנת 2013 עבר להתחרות במכוניות מושב יחיד והתחרה בפורמולה 4 הצרפתית. בעונתו הראשונה זכה באליפות לאחר שניצח 11 מתוך 21 מרוצים בעונה. שנה לאחר מכן עבר להתחרות עבור קבוצת Tech 1 באירוקאפ פורמולה רנו 2.0. בנוסף התחרה כנהג אורח גם בסבב האלפי של הפורמולה רנו. בעונתו השנייה ב-Tech 1 השיג 2 ניצחונות וחמישה פודיומים נוספים ודורג במקום החמישי. במקביל השתתף בשישה מרוצים בסבב האלפי, מתוכם ניצח ארבעה.
בשנת 2016 עבר להתחרות עבור קבוצת ואן אמרספוט באליפות הפורמולה 3 האירופאית. במהלך העונה השיג ניצחון אחד ובסיומה דורג במקום השמיני. בנובמבר, אותה שנה, לקח חלק במבחנים שערכה קבוצת ART לאחר סיום עונת הפורמולה 3. בפברואר הוחתם על ידי הקבוצה שהתחרתה באליפות ה-GP3. בשנת 2018, עונתו השנייה בתחרות, זכה באליפות.
במאי 2018 הצטרף לאקדמיה של קבוצת רנו. בשנת 2019 הצטרף לקבוצת ארדן באליפות הפורמולה 2 וקיבל גיבוי מלא מרנו. במחצית הראשונה של העונה ניצח 2 מרוצים (מונקו וצרפת) ולאחר שמונה סיבובים דורג במקום השמיני באליפות.
מותו

ב-31 באוגוסט 2019, במהלך מרוץ שהתקיים במסלול ספא בבלגיה, נפגע הוברט בתאונה קשה. במהלך ההקפה השנייה של המרוץ איבד ג'וליאנו אלזי, נהגה של קבוצת טרידנט, את השליטה ברכבו בעקבות תקר בגלגל. הרכב הסתחרר ופגע בקיר השמאלי של המסלול. כתוצאה מהפגיעה התפרקה הכנף האחורית של המכונית. ראלף בשונג, נהגה השני של קבוצת טרידנט, האט על מנת לעקוף את אזור הפגיעה שהיה מלא בשברים שהתפזרו על המסלול. להובר, שהיה צמוד לבשונג מאחור, לא היה שדה ראייה שאיפשר לו לראות את רכבו של אלזי. הוא ניסה לפנות עם מכוניתו לצד ימין על מנת להימנע מפגיעה במכונתו של בשונג, אך פגע עם הכנף הקדמית בגלגל הימני האחורי של בשונג. רכבו פגע במהירות בגדר הימנית של המסלול. כתוצאה מעוצמת הפגיעה הועף הרכב חזרה למסלול, אז פגע בו רכבו של חואן מנואל קוריאה שהגיע מאחור ולא יכול היה להימנע מהפגיעה. מכוניתו של קוריאה התהפכה, וצמד הנהגים פונה לטיפול רפואי. קוריאה נפצע קשה וסבל משברים ברגליו ופגיעה בגבו. מותו של הובר נקבע זמן קצר לאחר התאונה.
בעקבות התאונה בוטל מרוץ הפורמולה 2 וגם מרוץ הספרינט, שתוכנן להתקיים למחרת. מרוצי הפורמולה 3 והפורמולה 1 נפתחו בדקת דומיה לזכרו של הובר. שארל לקלר, חבר קרוב של הובר, השיג את הניצחון הראשון בקריירה באותו המרוץ והקדיש אותו לזכרו.
הערות שוליים

↑  CIK-FIA Karting Academy Trophy 2010 standings
↑  CIK-FIA "U18" World Karting Championship 2011 standings
↑  CIK-FIA U18 World Karting Championship 2012 standings
↑  French F4 Championship 2013 standings
↑  Hubert, Romanov join Orudzhev in Tech 1’s Eurocup lineup, Paddockscout, 8 January 2014
↑  2015 Eurocup Formula Renault 2.0 season review, FormulaScout, 7 November 2015
↑  Hubert completes Van Amersfoort line-up, Motorsport.com, 29 February 2016
↑  Anthoine Hubert becomes first Renault Sport Affiliated Drive, renaultsport.com, 11 May 2018
↑  GP3 champion Anthoine Hubert joins Renault F1 scheme, makes F2 move, motorsportweek, 23 January 2019
↑  STATEMENT: INCIDENT DURING FIA FORMULA 2 FEATURE RACE, SPA-FRANCORCHAMPS, 2 August 2019
↑  Formula 2 driver Anthoine Hubert killed in Belgium crash, BBC, 31 August 2019
↑  Anthoine Hubert: Formula 1 pays tribute with minute's silence before Belgian GP, BBC, 1 September 2019
↑  Leclerc: First F1 win "difficult" to enjoy after Hubert tragedy, Motorsport.com, 1 September 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1194659578  VIAF: 5749156858485649780004   WorldCat (עם VIAF): 5749156858485649780004
באזרביטר

|  כללי |
| --- | --- |
 סוגה:  תוכנה 
 www.buzzerbeater.com
 
באזרביטר (באנגלית: Buzzerbeater) הוא משחק דפדפן שמטרתו ניהול קבוצת כדורסל.
באזרביטר נוצר על ידי שחקני משחק הכדורגל און-ליין האטריק אשר רצו משחק ניהול דומה בנושא כדורסל.
משרדי האתר נמצאים במדינת בוסטון שבארצות הברית.
מבנה המשחק

אל המשחק צריך להירשם כמו בכל משחק דפדפן. לאחר ההרשמה צריך להמתין 4 שעות עד ליצירת הקבוצה. את המשחק מתחילים עם 300000 כסף וירטואלי לביזבוזים ולקניית שחקנים. קבוצה חדשה מתחילה לרוב בליגה הרביעית, היא מחליפה קבוצה שכבר לא פעילה, זאת אומרת, מנוהלת על ידי שחקן ממוחשב, קבוצה הופכת ללא פעילה כאשר המנהל שלה לא נכנס לאתר 60 יום, קבוצה חדשה מתחילה רק עם שחקנים שמוצאם מהארץ שלה, השחקנים הם שחקנים ברמה נמוכה, והקבוצה תצטרך למכור חלק מהשחקנים, לפטר את חלקם, ולשפר את השחקנים הצעירים. ניתן לקנות שחקנים מרשימת ההעברות, ברשימת ההעברות ניתן להגביל ארבע תכונות משחק של שחקן, וכמו כן תכונות כמו גובה, גיל ופוטנציאל, וגם ניתן להגביל את מחיר השחקן והמשכורת שהוא דורש בכל שבוע.
לכל מדינה יש מספר ליגות (בהתאם למספר המשתמשים) ברמות שונות. הליגה מחולקת לשני בתים בני 8 קבוצות. לכל קבוצה 22 משחקים לא כולל הפלייאוף ומשחקי האול-סטאר.
4 הקבוצות מכל בית שמסיימות עם מספר הנקודות הגבוה ביותר עולות לפלייאוף,  מקומות 6 ו 7 מתחרות על פלייאוף הירידה, מקומות 5 עורכים משחקי ידידות ומקומות 8 יורדות אוטומטית ליגה אך גם הן עורכות ביניהן משחקי ידידות, באמצע כל עונה 10 השחקנים הטובים מכל בית נבחרים להתמודד זה נגד זה במשחק האול-סטאר. בסוף כל עונה מתקיים הדראפט במתכונת דומה לזו של הדראפט של ה NBA.
במשחק עליך לנהל את הקבוצה הן מצד הפיננסי והן מהצד התחרותי. בנוסף לליגה מתקיימים הגביע הלאומי שבו משתתפות כל הקבוצות מהמדינה, הגביע העולמי לנבחרות ולנבחרות צעירות וגביע האלופות.
בכל סוף עונה נערכות הבחירות לנבחרות הלאומיות. הבחירות דמוקרטיות ולכל שחקן מותר לבחור את המאמן שייצג את מדינתו. 
בכל שנה נערכת אליפות העולם במדינה כל שהיא (שנה אחת לנבחרות עד גיל 21 ובשנה שאחריה לנבחרות הלאומיות).
בנוסף לכך באמצע העונה נערכות האליפויות היבשתיות.
באזרביטר בישראל

בישראל פועל המשחק מהעונה השנייה לקיומו.
בישראל 1004 קבוצות פעילות (נכון ל-31 במרץ 2012) שמתחלקות ל-5 רמות של ליגות.
לישראל גם נבחרת לאומית ונבחרת צעירה, הנבחרת הצעירה מצליחה מאוד, כמה פעמים דורגה במקום הראשון בעולם ונכון לעכשיו מדורגת במקום ה-9 בעולם. הנבחרת הבוגרת במקום ה-36 מתוך 98 מדינות.
ראו גם

האטריק
אנטל אוטאשי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1831 טימישוארה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  15 בפברואר 1911 (בגיל 80 בערך) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מדינה:  הונגריה, ארצות הברית 
 
אנטל אוטאשי,(במקור שטראסר, בהונגרית: Utassy Antal; באנגלית: Anthony Utassy; D'Utassy; טימישוארה, מלוכת הבסבורג, בערך 1831 – פילדלפיה, פנסילבניה, 15 בפברואר 1911) היה לוחם חופש יהודי-הונגרי-אמריקאי.
ביוגרפיה

אנטל אוטאשי נולד ב-1831 למשפחה יהודית בטרנסילבניה (בתחום ממלכת הונגריה שהייתה תחת שלטון מלוכת הבסבורג לאחר פירוק הקיסרות הרומית הקדושה). הצעיר מבין שלושת האחים אוטאשי, פרידייש ג'רג' אוטאשי (Frederick George D'Utassy) וקארוי אוטאשי (Charles Utassy).
הצטרף ב-1 בספטמבר 1861, עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית, למשמר גריבלדי של ניו יורק, לפלוגה "F", בדרגת סגן. המפקד הראשון של הגדוד היה אחיו, פרידייש ג'רג' אוטאשי. לימים הגדוד התמזג לתוך גדוד החי"ר ה-39 של ניו יורק. ב-22 בספטמבר 1862 הועבר לפלוגה "E", שם פיקד כקפטן. השתתף בקרבות קשים רבים, במיוחד בווירג'יניה.
בחיים האזרחיים עסק במסחר ואחד מסניפי עסקיו בשיקגו נוהל על ידי קצין הונגרי בשם יוז'ף מולנאר במשך עשור (בין השנים 1872-1882).
אחיו הגדול

האח האמצעי מתוך השלושה, קארוי אוטאשי, מקודם כאמור שטראסר (בהונגרית: Utassy Károly; באנגלית: Charles Utassy) (?, 1831 — ניו יורק, ארצות הברית, ?) היה לוחם חופש יהודי-הונגרי-אמריקאי, עיסוקו האזרחי היה סוחר.
קארוי אוטשי הצטרף בגיל 17 למלחמת העצמאות ההונגרית בשנים 1849–1948 (מהפיכת 1848 בהונגריה). לאחר כישלון מלחמת העצמאות הוא היגר ביחד עם אחיו תחילה למזרח, אחר כך לאירופה ובשנת 1860 לארצות הברית. הוא לחם בצד הצפון (האיחוד) במלחמת האזרחים האמריקנית והפך לסגן במשמר גריבלדי בעיר ניו יורק, שהתאחד מאוחר יותר עם גדוד החי"ר ה-39 של המתנדבים של ניו יורק. הוא השתתף בקרבות קשים רבים: קרב בול ראן הראשון (וירג'יניה), Gross Keys (וירג'יניה); גטיסבורג (פנסילבניה). ב-22 בספטמבר 1862 הועלה לדרגת סרן ושוחרר ב-31 במאי 1863.
ראו גם

רשימת המשתתפים ההונגרים במלחמת האזרחים האמריקאית
לקריאה נוספת

Lincoln's Hungarian heroes; the participation of Hungarians in the Civil War, 1861-1865 / by Edmund Vasvary. Washington, D.C., The Hungarian Reformed Federation of America, 1939
גזה קנדה : הונגרים באמריקה. ההיסטוריה של ההונגרים האמריקאים. כרך א'. קליבלנד, אוהיו, 1927.
טיבדאר אץ' : הונגרים במלחמת האזרחים בצפון אמריקה : 1865-1861. בודפשט, 1964.
Lincoln's Hungarian Heroes - גיבורי לינקולן ההונגרים; השתתפותם של ההונגרים במלחמת האזרחים, 1865-1861 / מאת אדמונד ושווארי. וושינגטון; הפדרציה הרפורמית ההונגרית של אמריקה, 1939. קארוי אוטאשי ראה עמוד 84, (באנגלית) ו(בהונגרית).
הונגרים באמריקה : ההיסטוריה של ההונגרים האמריקאים : 1583-1926. כרך 1 / גזה קנדה. - 1927. עמוד 375. אנטל אוטאשי ראה עמוד 365, ועמוד 367.
טיבדאר אץ' : הונגרים במלחמת האזרחים בצפון אמריקה 1861–1865. בודפשט, 1964. אנטל אוטאשי
אישטוואן קורנל וידה: מוילאגוש לאפומטוקס: הונגרים במלחמת האזרחים האמריקנית. בודפשט, 2011. אנטל אוטאשי ראה עמודים 214–215.
אנטל אבר

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1872 פשט 
 פטירה:  4 ביוני 1950 (בגיל 78) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Ellenberger Henrik 
 מדינה:  הונגריה 
 תפקיד:  חבר האסיפה הלאומית של הונגריה (21 במאי 1906–21 במרץ 1910) 
 מפלגה:  Party of Independence and '48 
 
אנטל אבּר, ׁ(במקור הנריק אלנברגר בהונגרית: Éber Antal; פשט, 6 במאי 1872 – בודפשט, 4 ביוני 1950) היה סופר כלכלי, פוליטיקאי יהודי-הונגרי. אחיו היו ארנה אבר (1874–1968), אגרונום, ולאסלו אבר (1871–1935), היסטוריון אמנות.