stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר נסמיאנוב

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1899 (יוליאני) מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  17 בינואר 1980 (בגיל 80) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  כימיה אורגנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה (1922) 
 מנחה לדוקטורט:  ניקולאי זלינסקי 
 מוסדות:  אוניברסיטת מוסקבה  N.D. Zelinsky Institute of Organic Chemistry (1939–1954)  Moscow State University of Fine Chemical Technologies (1938)  Nesmeyanov Institute of Organoelement Compounds (1954)  האקדמיה הרוסית למדעים (1951–1961) 
 תלמידי דוקטורט:  ניקולאי קוצ'טקוב, Vladimir Fedin, Alexandr Vasilyevich Kazantsev, רחל פריידלין, Oleg Reutov, Georgiy B. Shul'pin 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין (1943)  עיטור לנין (7 בספטמבר 1979)  מדליית הפטיש והמגל (7 בספטמבר 1979)  מדליית הפטיש והמגל (13 במרץ 1969)  עיטור לנין (13 במרץ 1969)  עיטור לנין (27 באפריל 1967)  מסדר קירילוס ומתודיוס (1969)  חבר זר של החברה המלכותית (27 באפריל 1961)  מדליה לציון 50 שנה למהפכה המונגולית (1972)  גיבור העמל הסוציאליסטי (1969)  עיטור לנין (8 בספטמבר 1959)  עיטור לנין (19 בספטמבר 1953)  עיטור לנין (10 ביוני 1945)  עיטור הדגל האדום של העמל (14 בספטמבר 1949)  עיטור מהפכת אוקטובר (13 בספטמבר 1974)  עיטור לנין (4 בנובמבר 1944)  מדליית זהב על שמו של ד. אי. מנדלייב (1977)  גיבור העמל הסוציאליסטי (1979)  פרס לנין (1966)  מדליית הזהב של לומונוסוב (1961)  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  פרס סטלין, דרגה 1  מדליית ההגנה על מוסקבה  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
אלכסנדר נסמיאנוב
אלכסנדר נסמיאנוב (ברוסית: Александр Николаевич Несмеянов;‏ 9 בספטמבר 1899 – 17 ביוני 1980) היה כימאי סובייטי ונמנה עם הכימאים הסובייטים הבולטים שלמדו באוניברסיטת מוסקבה בהנחייתו של ניקולאי זלינסקי. במשך 10 שנים הוא כיהן בתפקיד נשיא של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. על תרומתו המדעית והציבורית נסמיאנוב קיבל פרס סטלין, פרס לנין, 7 פעמים עיטור לנין, פעמיים תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ועיטורים נוספים.
חייו

אלכסנדר נסמיאנוב נולד במוסקבה למשפחת מורה. אביו סיים אוניברסיטת מוסקבה בהצטיינות. הוא הוסמך למשפטים, אך החליט להיות מורה באחד הכפרים. בהמשך הוא היה מנהל בית יתומים במוסקבה. בשנת 1917 אלכסנדר נסמיאנוב סיים בהצטיינות את לימודיו בגימנזיה פרטית והחל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה. למרות התנאים הקשים של מלחמת האזרחים ברוסיה, הנער התמיד בלימודים. בשנת 1922, לאחר סיום הלימודים הוא המשיך באוניברסיטה ללימודים מתקדמים ובמקביל החל במתן הרצאות לסטודנטים.
במשך שנים נסמיאנוב התקדם ובשנת 1935 מונה לפרופסור לכימיה. בשנת 1938 הוא עזב את האוניברסיטה והחל לעבוד במכון למחקר כימי של האקדמיה למדעים. בשנים 1939-1954 נסמאינוב היה מנהל מכון לכימיה אורגנית של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1939 הוא נבחר לחבר בהתכתבו ובשנת 1944 לחבר מלא באקדמיה.
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה נסמיאנוב חזר לאוניברסיטה ובשנת 1945 מונה לראש פקולטה לכימיה. בשנת 1948 הוא מונה לרקטור של האוניברסיטה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1951. בתקופה זו הוחלט על תחילת בנייה של הקמפוס החדש ובניין ראשי חדש. עם סיום הבנייה, הבניין הראשי של האוניברסיטה הפך לסמל של האוניברסיטה ולאחד מסמלי העיד מוסקבה. בעקבות בניית הקמפוס החדש מספר סטודנטים באוניברסיטה גדל והורחב בסיס המדעי תוך פתיחת מעבדות חדשות והרחבת תחומי מחקר ולימודים בהתאם.
בשנת 1951 נסמיאנוב עזב את האוניברסיטה ובמשך עשור היה נשיא האקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1954 הוא הקים מכון חדש למחקר כימי ועמד בראשו עד יום מותו בשמשך 26 שנים. לאחר מותו המכון נקרא על שמו. החל משנת 1991 האקדמיה הרוסית למדעים מעניקה פרס על שם נסמיאנוב עבור מחקרים בתחום כימיה. במכון גדלו מדענים רבים. מארק וולפין שכמדען גדל במכון ניהל אותו בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20.
המחקרים העיקריים של נסמיאנוב התרכזו בתחום כימיה אורגנומתכתית. הוא גם המשיך את המחקרים של אלכסנדר בוטלרוב.
אמנת דנקרק

| --- | --- |
 נושא:  חוזה סיוע הדדי כנגד מתקפה אפשרית של גרמניה
 מקום חתימה:  דנקרק, צרפת
 מקום יצירה:  דנקרק 
 תאריך יצירה:  4 במרץ 1947 
 תאריך כניסה לתוקף:  8 בספטמבר 1947
 תאריך תפוגה:  8 בספטמבר 1997
 שפות:  אנגלית וצרפתית
 
אמנת דנקרק נחתמה ב-4 במרץ 1947 בדנקרק שבצרפת, בין צרפת לממלכה המאוחדת, כחוזה של ברית וסיוע הדדי נגד מתקפה גרמנית אפשרית לאחר מלחמת העולם השנייה. הוא נכנס לתוקף ב-8 בספטמבר 1947 ולפי חלק 6, סעיף 2 של הנוסח, הוא נשאר בתוקף למשך 50 שנה.
לדברי מארק טרכטנברג, האיום הגרמני היה אמתלה להגנה מפני ברית המועצות.
אמנה זו קדמה לאמנת בריסל משנת 1948, אשר הובילה להקמת האיחוד המערבי (WU) בין בלגיה, צרפת, לוקסמבורג, הולנד והממלכה המאוחדת. ב-1955 שונה שמו לאיחוד המערב-אירופי, עקב חתימת אמנת בריסל משנת 1954, שהכריזה על כניסת איטליה וגרמניה המערבית לאיחוד.
ראו גם

האמנה הצפון-אטלנטית
הערות שוליים

↑  Trachtenberg, Mark (1998). "A Constructed Peace: Appendices". sscnet.ucla.edu.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15521604d (data)  GND: 7654148-4  LCCN: no2009033892  VIAF: 205802611   WorldCat (עם VIAF): 205802611
אמנת גריניץ'

אמנת גריניץ' (באנגלית: Treaty of Greenwich) הייתה המשכם של שני הסכמים אשר נחתמו ב-1 ביולי 1543 בכפר גריניץ' בין נציגי ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד. האמנה הובילה ליצירתה של תוכנית לאיחוד בין שתי הממלכות (קרי: איחוד הכתרים) אשר נהגתה על ידי הנרי השמיני, מלך אנגליה.
חלקה הראשון של האמנה סייע בכינון שלום בין אנגליה וסקוטלנד, ואילו החלק השני כלל הצעת נישואים בין אדוארד השישי מאנגליה ומרי הראשונה מסקוטלנד. על פי חלק זה הוסכם כי מרי תלווה בידי אציל/ג'נטלמן (ואשתו) עד הגיעה לגיל עשר, לאחר מכן תשוכן מרי באנגליה וזאת עד לנישואיה. בנוסף לכך, התירה אמנת גריניץ' לסקוטלנד לשמור על חוקיה.
על אף העובדה כי הרוזן מארן חתם על האמנה ב-1 ביולי ואשררה ב-25 באוגוסט 1543, נדחתה אמנת גריניץ' לבסוף בידי הפרלמנט הסקוטי ב-11 בדצמבר 1543.
ראו גם

אמנת השלום הנצחי
לקריאה נוספת

Herbert Albert Laurens Fisher. The History of England, from the Accession of Henry VII, to the Death of Henry VIII, 1485-1547 (Volume V). Longmans, Green, and Co., 1906.
Loades, David Michael. John Dudley, Duke of Northumberland, 1504-53. Oxford University Press, 1996. ISBN 0198201931
אנדריי וורוביוב

אנדריי יורייביץ' וורוביוב (נולד ב -14 באפריל 1970 בקרסנויארסק, רוסיה) הוא פוליטיקאי רוסי. מכהן כמושל מחוז מוסקבה, בעבר עמד בראש סיעת רוסיה המאוחדת בדומה הממלכתית והיה אחד מסגני יושב ראש הדומה.
ביוגרפיה > משפחה

אנדריי וורוביוב נולד ב-14 באפריל 1970 בקרסנויארסק, סיביר. אביו הוא יורי וורוביוב, ממייסדי המשרד למצבי חירום של רוסיה, בן ברית קרוב של סרגיי שויגו, שכיהן כשר. אחיו הצעיר מקסים הוא איש עסקים. אנדריי וורוביוב נשוי ואב לשניים.
ביוגרפיה > חינוך

בשנת 1995, אנדריי וורוביוב סיים את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית של צפון אוסטיה על שם חטאגורוב, ב-1998 למד באקדמיה לסחר חוץ. בשנת 2006 קיבל תואר שני במנהל עסקים (MBA) בתקשורת פוליטית ועסקית בבית הספר הגבוה לכלכלה במוסקבה. בשנת 2005 הגן על עבודת הגמר שלו בכלכלה באקדמיה הרוסית לשירות ציבורי שתחת נשיא רוסיה.
ביוגרפיה > שירות צבאי

בשנים 1988–1989 שירת בחטיבת דז'רז'ינסקי, השתתף במבצעים בבאקו (אזרבייג'ן), ירוואן (ארמניה), קוקנד ופרגאנה (אוזבקיסטן). החטיבה הפכה בהמשך לחטיבה הנפרדת למטרות מיוחדות, אחת היחידות לפיזור מהומות של המשמר הלאומי של רוסיה.
ביוגרפיה > איש עסקים

בשנים 1991–1998 עסק בארגון ופיתוח עסק משלו. בשנת 1998 הקים את חברת הים הרוסית ויזם הקמת מפעל לעיבוד דגים בפרברי מוסקבה.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

מאז שנת 2000 הוא עובד בשירות המדינה. הוא היה עוזרו של סגן ראש הממשלה שויגו.
בשנים 2002–2003 הוא ייצג את הרפובליקה של אדיגיה במועצת הפדרציה. משנת 2000 היה מייסד ונשיא הקרן הציבורית הבין-אזורית לתמיכה במפלגת הרוב "רוסיה המאוחדת". בשנת 2003 נבחר לסגנו של יושב ראש הדומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית. בשנים 2005–2012 עמד בראש הוועד המנהל המרכזי של מפלגת "רוסיה המאוחדת" והיה ראש הסיעה בפרלמנט. בשנת 2007 הוא נבחר לסגן יושב ראש הדומה. בשנת 2011 הוא נבחר מחדש לסגן יושב ראש הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. ב-11 בפברואר 2012 הוא דיווח כי עזב את תפקידו. לדבריו, הוא התפטר מהמפלגה כדי להתרכז בעבודה פרלמנטרית בדומה.
לאחר מינויו של שויגו לשר ההגנה ב-8 בנובמבר 2012, וורוביוב מונה על ידי הנשיא ולדימיר פוטין כממלם מקום המושל החדש של מחוז מוסקבה. הוא מילא את התפקיד באופן זמני עד לבחירות שנערכו בספטמבר 2013. הוא הפך למועמד עצמאי למשרת מושל מחוז מוסקבה בבחירות וזכה ב-8 בספטמבר 2013 ברוב של 78 אחוז מכלל הקולות.
מושל מחוז מוסקבה

ב-8 בנובמבר 2012 מינה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין את אנדריי וורוביוב לתפקיד ממלא מקום מושל מחוז מוסקבה. יומיים קודם לכן מונה ראש המחוז לשעבר, סרגיי שויגו, שעמד בראש המחוז במשך שישה חודשים בלבד, לתפקיד שר ההגנה הרוסי.
ביוני 2013, מפלגת רוסיה המאוחדת מינתה את וורוביוב כמועמד לבחירות למושל מחוז מוסקבה . ביולי אותה השנה, וורוביוב יזם להעביר את רכוש האקדמיה הרוסית למדעים באזור מוסקבה לידי ממשלת המחוז.
ב-9 בספטמבר 2013 הוא נבחר למושל מחוז מוסקבה בבחירות למושלות וקיבל 78.94% מהקולות.
בסוף מאי 2014 חתם נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, על החוק לשלטון עצמי מקומי, שמשנה את נוהל בחירת מושלי המחוזות. יומיים לאחר מכן הגיעה טיוטת חוק מהדומה המחוזית במוסקבה מהמושל אנדריי וורוביוב, לפיה בחירות ישירות של ראשי ערים עם תפקידים אמיתיים נותרו רק בעיר ראוטובו. בערים אחרות, ראשי ערים ייבחרו על ידי נציגי פרלמנט מקומיים, או שתפקיד ראש העיר יבוטל ממערכת הרשות העירונית המבצעת, ובכך ישללו תפקידים ניהוליים. במקרה האחרון, הכוח האמיתי יהיה בידי ראשי אזורים או ראשי מינהלים (מנהלי ערים) שמונו על ידי המושל. החוק משפיע גם על האינטרסים של עיריות שאינן בעלות מעמד של עיר, שם מבוטלות גם בחירות ישירות לראשותן .
החוק אושר מייד בשלוש קריאות תוך 24 שעות, ונציגי "רוסיה המאוחדת" סירבו ליוזמה לדון בפרויקט עם הרשויות המקומיות. לדברי נציגי האופוזיציה, אימוץ החוק בחיפזון נובע מבחירות לרשויות המקומיות, והרשויות קיצצו את האזורים עם ביטול הבחירות מסיבות פוליטיות וכלכליות. כך, בחירות ישירות בוטלו בערים הגדולות בעלי אוכלוסייה ופוטנציאל כלכלי. על פי האנליסט הפוליטי רוסטיסלב טורובסקי, הרשויות האזוריות מסרבות לדיאלוג עם האליטות המקומיות על פי חוק זה, ובונות ממשל אנכי וריכוזי.
כדי לשחזר את היערות הסמוכים למוסקבה, שנפגעו ממגפת ארבה, פתח וורוביוב בספטמבר 2014 בקמפיין "היער שלנו. שתלו את העץ שלכם ” .
בשנת 2014 אישר וורוביוב את תוכנית OSVV, המספקת עיקור של כלבים תועים והשבתם לרחוב לחיים חופשיים בסביבה עירונית. יישום תוכנית זו יועד לתקופה 2014 - 2018. התוכנית יושמה בכסף מהתקציב האזורי על ידי פעילים וארגונים ציבוריים הנלחמים למען זכויות בעלי חיים .
במאי 2016, ביוזמתו של וורוביוב, נחקק חוק לפיו ראשי המחוזות העירוניים והמחוזות העירוניים במחוז מוסקבה ממונים ישירות על ידי המושל .
בשנת 2018 הוא שלח מכתב לשר התרבות ולדימיר מדינסקי, ובו הציע מטעם ממשלת מחוז מוסקבה תיקונים לחוק הפדרלי "על אובייקטים בעלי מורשת תרבותית (מונומנטים היסטוריים ותרבותיים) של עמי הפדרציה הרוסית". ממשלת המחוז הציעה לנטוש את הבדיקה ההיסטורית והתרבותית המחייבת של אדמות לפני פיתוח האדמות, ולהכירם האובייקטים המצריכים בחינה כזו רק בשטחים בהם התגלה אובייקט "שכבר מחזיק בסימנים של מורשת תרבותית, כולל [חשיבות] ארכאולוגית" במהלך העבודה. לדברי וורוביוב, הדבר נעשה לטובת "נציגי עסקים קטנים, כמו גם אזרחים רוסים, כולל פנסיונרים, אנשים עם מוגבלות ומשפחות גדולות, שיוכלו לקדם בנייה בשטחים בבעלותם מבלי שיהיה חיוב לבדוק את האדמה.
ב-9 בספטמבר 2018 נבחר מחדש כשזכה ברוב של 62.52% מהקולות.
הערות שוליים

↑  Putin appoints Andrei Vorobyov acting governor of Moscow Region, November 8, 2012
↑  Vorobyov has been confirmed as governor of Moscow Oblast by the elections on September 8th, 2013 (in Russian)
↑  Путин выбрал временного губернатора Подмосковья // Lenta.ru, 08.11.2012
↑  "Ъ-Новости — Андрей Воробьев выдвинул свою кандидатуру на выборах губернатора Подмосковья".
↑  "В диссертации кандидата в губернаторы Подмосковья единоросса Воробьёва нашли масштабные заимствования, Газета.Ru". 2013-07-25. אורכב מ-המקור ב-2013-08-20.
1 2  Выборы для бедных // Газета.Ру, 29.05.2014
↑  Михаил Соколов. Бунтующее Подмосковье «Радио Свобода», 25.01.2017
↑  Валерия Мишина, Халиль Аминов (2018-03-23). "Подмосковье не хочет знать, что под ним". Газета "Коммерсантъ".
↑  "Андрей Воробьев вступил в должность губернатора Московской области". Известия (ברוסית). 2018-09-14. נבדק ב-2018-09-16.
| מחוז מוסקבה |
| --- | --- | --- |
| מרכז אדמיניסטרטיבי | קרסנוגורסק |   |
| יישובים | אודינצובו • אוזיורי • אורחובו-זויבו • איוואנטייבקה • איסטרה • אלקטרוגורסק • אלקטרוסטאל • אלקטרואוגלי • אפרילבקה • בארוויחה • בלאשיחה • ברוניצי • גוליצינו • דדובסק • דזרז'ינסקי • דמיטרוב • דולגופרודני • דומודדובו • דרזנה • דובנה • וריה • וידויה • וולוקולמסק • ווסקרסנסק • ויסוקובסק ז'וקובסקי • זראיסק • זווניגורוד • חימקי • חוטקובו • טלדום • יאחרומה • יגורייבסק • ליקינו-דוליובו • לובניה • לוסינו-פטרובסקי • לוחוביצי • ליטקארינו • ליוברצי • מוז'איסק • מיטישצ'י • נארו-פומינסק • נוגינסק • סרגייב פוסאד • סרפוחוב • סולנצ'נוגורסק • סטראיה קופאבנה • סטופינו • פאבלובסקי פוסאד • פרסווסט • פודולסק •  פריאזינו • פרוטווינו • פושקינו • פושצ'ינו • צ'רנוגולובקה • צ'כוב • קאשירה • קלין • קולומנה • קורוליוב • קוטלניקי • קרסנוארמייסק • קרסנוזאבודסק • קרסנוזנאמנסק • קובינקה • קורובסקויה • ראמנסקויה • ראוטוב • רושאל • רוזה •  שאטורה • שצ'לקובו |   |
| מושלים | אנטולי טיאג'לוב • בוריס גרומוב • סרגיי שויגו • אנדריי וורוביוב |   |
| שונות | סמל • דגל • חלוקה מנהלית • הדומה המחוזית • ממשלת המחוז • משטרת המחוז |   |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1290813884  VIAF: 5463168596730630450009   WorldCat (עם VIAF): 5463168596730630450009 
השבעתו של אנדריי וורוביוב, 14 בספטמבר 2018.
אלפה קונטה

אלפה בדור קונטה (באנגלית: Alpha Bedor Conteh; נולד ב-1 במאי 2000 בפריטאון שבסיירה לאון) הוא כדורגלן מסיירה לאון המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת נפטצ'י באקו מליגת העל האזרית ובנבחרת סיירה לאון.
קריירת מועדונים

קונטה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת סנטרל פאראד מליגת העל של סיירה לאון. ב-14 ביולי 2021 חתם בהפועל תל אביב מליגת העל הישראלית, הוא הושאל להפועל אום אל-פחם מהליגה הלאומית, במדיה ערך 18 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-25 ביולי 2022 חתם קונטה בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית. הוא ערך 20 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-1 במרץ 2023 חתם קונטה בלוקומוטיב פלובדיב מליגת העל הבולגרית. הוא ערך 20 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-16 בינואר 2024 חתם על חוזה לשלוש שנים וחצי בנפטצ'י באקו מליגת העל האזרית. ב-21 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד סבאך במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת 2023/2024.
קריירה בינלאומית

ב-14 באוקטובר 2023 ערך קונטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סיירה לאון, בתיקו 1-1 נגד נבחרת בנין במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  אשר גולדברג, ‏‏אלפא קונטה חתם בהפועל תל אביב וצפוי לצאת להשאלה, באתר ספורט1, 14 ביולי 2021
↑  תומר חבז, ‏אלפא קונטה הצטרף להפועל ראשון לציון, באתר ONE‏, 25 ביולי 2022
↑  איציק כלפי, ‏הזר שלא נספר בהפועל נמכר ב-1.2 מיליון ש"ח, באתר ONE‏, 17 בינואר 2024
איסור ספיחין

איסור ספיחין הוא תקנת חכמים האוסרת לאכול ירקות חד שנתיים משנת השמיטה. לדעת הרמב"ם זו גזירה, וטעמה הוא שמא יזרעו בשמיטה.
מהם ספיחין

הספיחין הם גידולים שצמחו מעצמם. זאת בשל זרעים הנופלים בשעת הקצירה, ונזרעים בקרקע מעצמם ללא כוונת מכוון. בשנה שאחרי כן, הם עולים מאליהם, ומסתפחים לתבואת השנה החדשה.
את המונח ספיחין הגדיר פרשן המשנה ר' עובדיה מברטנורא:
ספיחין - תבואה העולה מאליה ממה שנשר בקציר
מהם ספיחין > המשמעות הלשונית של 'ספיחין'

לדעת ר' יונה אבן ג'נאח - שפח בערבית לשפוך, מה שנשפך ונושר בשעת הקציר.
לדעת ר' אברהם אבן עזרא - הגדילה הנוספת מעבר לגדילה הרגילה.
לדעת הרמב"ן - (בדומה לדעת ר' אברהם אבן עזרא) מלשון תוספת מה שנוסף על הקציר של הקיץ כמו 'ונספחו על בית יעקב' (נאמר על הגרים), כלומר יבול נוסף מעבר לקציר הרגיל והמתוכנן.
איסור אכילת הספיחין > טעם האיסור

ישנה מחלוקת בין רבי עקיבא לחכמים לגבי שורש איסור ספיחין. רבי עקיבא סובר שאיסור זה נובע מן התורה שנאמר: "את ספיח קצירך לא תקצור" ועל כן תוקפו - מדאורייתא, ואילו חכמים לומדים זאת רק כאסמכתא בעלמא ולכן זוהי גזירת חכמים כאשר לפי דין תורה מותר לאכול את הספיחין, והם קדושים בקדושת שביעית שנאמר "והייתה שבת הארץ לכם לאכלה" (ספר ויקרא, פרק כ"ה, פסוק ו').
פוסק הרמב"ם:
ומדברי סופרים שיהיו כל הספיחים אסורין באכילה, ולמה גזרו עליהם מפני עוברי עבירה, שלא ילך ויזרע תבואה וקטניות וזרעוני גנה בתוך שדהו בסתר, וכשיצמח יאכל מהם ויאמר ספיחים הן, לפיכך אסרו כל הספיחים הצומחים בשביעית
איסור אכילת הספיחין > המקרים שבהם חל האיסור > סוג השדה והגידולים

איסור ספיחין נגזר ביחס לתבואה, ירקות או פרחים המיועדים לריח.
האיסור המתייחס לגידולים שגדלו בשנת השמיטה, גם אם לא זרעו אותם בשמיטה, חל רק במקרים הבאים:
השדה שבו גדלו הספיחין הוא שדה שבו רגילים לזרוע, ולא שדה שבו לא רגילים לזרוע.
האיסור חל על גידולי שביעית, אך לא על צמחים שגדלו כבר בשנה השישית.
יש טוענים שמספיקה תחילת גידולו של הצמח.
יש טוענים שמספיקה השרשה שלו.
יש אומרים שהצמח צריך להגיע לחיוב מעשרות.
יש אומרים שהצמח צריך להגיע ל-1/3 גִידולו.
על פי הרמב"ן: ירקות שרֹב גִידוּלם בשישית מותרים (וחייבים בתרומות ומעשרות), מכיוון שאין חשש שנזרע בשמיטה.
ישנה דעה שהצמח צריך להיות מחובר לקרקע, מכיוון שהזמן הקובע לגביו הוא הלקיטה (רמב"ם).
איסור אכילת הספיחין > המקרים שבהם חל האיסור > סוג השדה והגידולים > על מה האיסור אינו חל

כמובן שהאיסור אינו חל לגבי על פירות האילן (גידולים רב שנתיים). אלה אינם נותנים פירות בשנה שנוטעים אותם, ומשום כך לא גזרו בהם על איסור ספיחים, שכן לא חוששים שמישהו יטע אילן בשמיטה למכור פירותיו באותו שנה.
ירק שגדל בשדה נכרי אינו אסור באיסור ספיחים כיוון שלא גזרו על הנכרים.
גידולי שדה שבני אדם אינם רגילים לזרוע או לגדל בשדותיהם, כי מכיוון שכך והואיל ומחירם זול אין חשש שעוברי עבירה יזרעו אותם בשמיטה (רמב"ם).
ישנם גם מקומות שלא גזרו בהם על איסור ספיחים: מקומות שלא כבשום עולי בבל, עבר הירדן וגידולים בבית.
איסור אכילת הספיחין > המקרים שבהם חל האיסור > מה כולל האיסור

לכל הדעות איסור ספיחין מתייחס לאכילת הספיחין. לגבי לקיטת הספיחין ישנן שלוש דעות אם היא אסורה או מותרת:
לקיטה מותרת תמיד.
רק לקיטה על מנת לאכול אסורה.
גם לקיטה אסורה תמיד.
איסור אכילת הספיחין > המקרים שבהם חל האיסור > זמן האיסור

רש"י מחדש וטוען שאיסור ספיחין חל רק מזמן הביעור. בעלי התוספות חולקים עליו ומקשים עליו קושיות רבות (אך הם טוענים שרבנן סוברים כשיטת רש"י).
להלכה נפסק על פי רֹוב הפוסקים שחשש ספיחין מתחיל מהשנה השביעית (מזמן שיש אפשרות שהירקות נזרעו בשביעית), ועד השנה השמינית (מזמן שבטוח שהירקות נזרעו בשמינית).
איסור אכילת הספיחין > המקרים שבהם חל האיסור > היתרים

4 השדות: בתלמוד ירושלמי, מסכת בבא בתרא,  פרק ה', הלכה א' נמנו 4 שדות שבהם הזריעה מזיקה לבעל השדה, ולכן אנו בטוחים שהוא לא זרע אלא התבואה גדלה מעצמה: שדה בור, שדה ניר, שדה כרם ושדה זרע. על פי העיקרון הזה אפשר להוסיף שדות שלא רִווחי לזרוע שם, זריעת תבואה לא רווחית שכנראה גדלה מעצמה, ועוד.[דרוש מקור]
שדה ענק וגלוי: אין חשש לכאורה שזְרעה בסתר, וכנראה זו תבואה שגדלה מעצמה.
שדה שנזרעה בשישית למניעת כיבוש ערבי: אם האדם מראה שזרע זריעה לא כלכלית (בזמן, במיקום וכדומה), החזו"א מתיר את תבואתה.
גינה ביתית: שאין רגילים לזרוע שם, וידוע לו שהתבואה גדלה מעצמה. (וכן יש התרים ב'חצר', על הגג, מצעים מנותקים, עציצים וכדומה).
החזון איש מתיר זריעה מוקדמת (לפני ראש השנה), והצמחים שינבטו בגשמים של מרחשוון או כסליו לא יהיו אסורים באיסור ספיחין. ההסבר להיתרו: בחקלאות יש סדר של זריעה, ויש "מחזור זרעים". כלומר, שדה שבשנה מסוימת זרעו בו חיטה, בשנה שלאחריה לא יזרעו בו חיטה, אלא צמח אחר, כדי למנוע דלדול של הקרקע. לכן הציע החזון איש, לזרוע לפני ראש השנה צמח שאינו מתאים לשדה לפי "מחזור זרעים", ואז יחשבו שדות אלה לשדות שאין רגילים לגדל בהם את אותו הצמח, לכן לא יחול על הצמחים שיגדלו שם איסור ספיחין. בפתרון זה כמה בעיות טכניות, כגון שהזרעים יכולים לנבוט מוקדם מדי ולנבול מחוסר מים, וכן כמות היבול עלולה לרדת בגלל נביטה מוקדמת. על מנת  למנוע בעיה זו נעשים ניסיונות לעכב את הנביטה, כגון: כיסוי הזרעים בפלסטיק.
הערות שוליים

↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות שמיטה ויובל, פרק ד', הלכה ב'
↑  ספרא בהר פרשה ג ה
| שמיטה ויובל |
| --- | --- | --- |
| מצוות השביעית | שמיטת קרקעות • מלאכות שביעית • שמיטת כספים  • פרוזבול • מצוות הקהל • שביעית בזמן הזה |  |
| פירות שביעית | איסור ספיחין • איסור סחורה • איסור שמור • איסור נעבד • דמי שביעית • חובת הביעור |  |
| מצוות היובל | ספירת שנות היובל • שנת היובל • גאולת קרקע • בתים ושדות בתקופת היובל • מצוות הענקה |  |
| פתרונות הלכתיים | יבול שישית • זריעה מוקדמת • יבול חו"ל • מצע מנותק • אוצר בית דין • היתר מכירה • יבול נוכרי • פח שמיטה |  |
| ארגונים | קרן השביעית • אוצר הארץ • ועדת שמיטה • שמיטה ישראלית |  |
| טקסטים | מסכת שביעית • תורת השמיטות • שבת הארץ • ספרות על שנת השמיטה |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אליהו ויור

| --- | --- |
אליהו ויור 1980
אליהו ויור 1980
 לידה:  17 במרץ 1916 לידס, אנגליה
 פטירה:  10 במאי 2000 (בגיל 84) ישראל
 לאום:  יהודי, הממלכה המאוחדת, ישראל
 תאריך עלייה:  יוני 1948
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת לידס
 התמחות:  כירוגיה כללית
 תואר:  MD
 תפקידים:  רופא ילדים 
 מחלקות ובתי חולים:  מחלקת הילדים בבית החולים תל השומר, מחלקת הילדים של בית החולים אסף הרופא
 
אליהו ויוּר (באנגלית: Ellis Vure‏; 17 במרץ 1916 – 10 במאי 2000) היה רופא ישראלי, יהודי יליד אנגליה, מראשוני הרופאים בצה"ל ובמדינת ישראל וחייל בריטי, שעוטר בשני צל"שים[דרוש מקור].
ביוגרפיה

נולד בלידס, אנגליה. סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת לידס ב-1941, עם תעודה של ה Royal College of Surgeons of England. באותה שנה גם קיבל רישיון לעסוק בכירורגיה ומיילדות.
ביוגרפיה > שירות בצבא הבריטי

ויור שירת כרופאם של שני גדודי קומנדו במהלך מלחמת העולם השנייה - The City of London Rough Riders ו- Black Watch (גדוד קומנדו סקוטי).
השתתף בפלישה הבריטית לתוניסיה, ולאחר מכן בפלישה לסיציליה ולאיטליה, כולל בקרב המפורסם מונטה קאסינו.
במסגרת שירותו הצבאי, טיפל ויור במאות פצועים בעת פלישת בנות הברית לצרפת.
ויור היה בעל שני ציונים לשבח, שהוענקו לו במסגרת שירותו על ידי המלך ג'ורג' השישי.
ביוגרפיה > שירות בצה"ל

ויור עלה לישראל ביוני 1948. קיבל יחד עם אשתו את אשרות הכניסה לישראל מספר 3 ו-4, כאשר את השתיים הראשונות קיבל הנשיא חיים ויצמן.
עם פרוץ קרבות מלחמת העצמאות חש ויור חובה לתרום מניסיונו כרופא צבאי בעל ותק וניסיון. ויור שימש כרופא הגדודי של גדוד 54 של חטיבת גבעתי, ושל סיירת "שועלי שמשון".
במהלך מבצע יואב באוקטובר 1948, בו הובקעה הדרך לנגב, פעל בתחנת איסוף הפצועים בכאוכבה, מתוך בקתת חמר שהוסבה למרפאת-שטח. בלילות עבר מגבעה לגבעה בשדה הקרב וטיפל בפצועים תחת אש. שם הצליח להציל בין היתר את חייהם של שני פצועי ראש קשים ביותר שסיכויהם להנצל היה קלושים ביותר.
במבצע קדש (1956) שמש כקצין פינוי חזית דרום, ולאחר מכן מונה למפקד בית חולים שדה 544 במצודה ליד אילת.
במלחמת ששת הימים הועבר לתפקיד מפקד חדר המיון בבית החולים אסף הרופא.
ביוגרפיה > קריירה רפואית

ב-1949 ייסד את מחלקת הילדים בביה"ח תל השומר ע"ש שיבא[דרוש מקור]. ניהל את מחלקת הילדים בבית החולים אסף הרופא במשך שלושים שנה.
במהלך שנות ה-50 היה מהמומחים היחידים בארץ לטיפול במחלת הפוליו[דרוש מקור], לאחר שעבר התמחות באנגליה, משם הביא איתו שני מומחים כירורגים נוספים למחלת הפוליו. הקים וניהל את מרכז השיקום לחולי פוליו בבית החולים אסף הרופא.
ויור שימש כיושב ראש ועדות חקירה במשרד הבריאות, ושיתף פעולה עם מכון ויצמן למדע בפיתוח התרופה אלפא די 3.
ראו גם

מאיר מייקין
אמימר

ערך זה עוסק באמורא הבבלי בן הדור החמישי והשישי. אם התכוונתם לאמורא הבבלי בן הדור השביעי והשמיני, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־4 
 פטירה:  המאה ה־5 
 מקום פעילות:  נהרדעא, מחוזא
 תקופת הפעילות:  חמישי לאמוראי בבל
 רבותיו:  רב זביד מנהרדעא, רבא
 תלמידיו:  רב אשי ורב הונא בר נתן, מר בר אמימר
 בני דורו:  מר זוטרא, רב אשי
 
אמימר היה אמורא בבלי בן הדור החמישי והשישי, מחשובי החכמים שבדורו ומראשי חכמי ישיבת נהרדעא. עם תלמידיו נמנו אמוראים מגדולי הדור השישי, ובהם רב אשי, ראש ישיבת סורא, שהיה לו כתלמיד חבר, ורב הונא בר נתן, ראש הגולה. חבריו של אמימר היו מר זוטרא ורב אשי, ובתלמוד הבבלי מוזכרים השלושה ביחד פעמים רבות. עירו הייתה נהרדעא, אך בהמשך עבר לעיר מחוזא וגם בה שימש דיין.
היה בן בתו של רמי בר חמא, שהיה חתנו של רב חסדא.
לימודיו

אמימר נולד בעיר נהרדעא שבבבל. בצעירותו למד אצל חכמי הדור שלפניו, ובתלמוד הוא מוסר מאמרים בשמם. עם רבותיו הראשונים נמנים רב יוסף ורבא, שבשמם מסר מאמרים אחדים בתלמוד, וכן מסר גם מאמר בשם רב נחמן. למד גם אצל זקני ישיבת פומבדיתא, תלמידיו של רב יהודה, ומסר שמועות בשמם.
מאוחר יותר למד אצל תלמידי אביי ורבא שהיו מבוגרים ממנו, ובהם רב זביד מנהרדעא, שהיה מרבותיו המובהקים. כן למד מפי רב דימי מנהרדעא, רב פפא, רב חמא וחכמים נוספים. מאמרים שמסר אמימר בשמם מובאים בתלמוד הבבלי.
אין לבלבל בין אמימר לבין רב אמימר בר מר ינוקא, אבל יש מקרים אחדים בתלמוד שהשם הסתמי "אמימר" מכוון לרב אמימר בר מר ינוקא.
לימודיו > תלמידיו

עם תלמידיו של אמימר נמנו גדולי הדור השישי של האמוראים, ובראשם רב אשי, ראש ישיבת סורא, רב הונא בר נתן, ראש הגולה, ורב אחא בריה דרבא, ראש ישיבת פומבדיתא. לימים היה רב אשי לחברו של אמימר. עם תלמידיו של אמימר נמנו גם האמוראים רב מניומי בריה דרב נחומי, רב גמדא, ועוד. גם בנו, מר בר אמימר, היה מתלמידיו.
בין אמימר לרב אשי, תלמידו, היו דיונים הלכתיים רבים, שחלקם מובאים בתלמוד הבבלי. ברבות הימים היה רב אשי לחברו של אמימר רבו. אחד מהדיונים שביניהם עסק בנושא רפואה לכאבי עיניים ביום טוב ובשבת:
התלמוד משלב בסוגיה דיון אחר שהיה בין אמימר לרב אשי, בנושא כחילת העין בשבת: