stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדם דיקון

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1983 (בן 41) האקני, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של אנה שר  Stoke Newington School and Sixth Form 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדם סטיבן דיקון (באנגלית: Adam Steven Deacon; נולד ב-4 במרץ 1983) הוא שחקן, ראפר, כותב ובמאי אנגלי. הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד הראשי בסרט "Kidulthood" ובסרט ההמשך "Adulthood", ומהסרט הראשון שביים "Anuvahood".
ביוגרפיה

דיקון גדל אצל אמו האנגלייה בסטוק ניואינגטון שבהאקני. אביו הוא מרוקאי, וכשדיקון היה בן שנתיים עזב האב את המשפחה. מאז אין קשר בין השניים.
קריירת המשחק של דיקון החלה בתפקידי אורח בסרטים "Bill's New Frock",כ "Shooters", "עלי ג'י - הסרט", ובסדרת הטלוויזיה "The Bill". ב-2004 כיכב דיקון בסדרת הדרמה "Wall Of Silence" של רשת ITV. פריצת הדרך בקריירה שלו הייתה כשכיכב בסרט הדרמה "Kidulthood". הוא המשיך לעבוד עם כותב הסרט "Kidulthood" נואל קלארק בפרויקטים נוספים בהם סרט ההמשך "Adulthood", הסרט "4.3.2.1" ובפרק הפיילוט של הסדרה "West 10 LDN".
דיקון היה שותף לכתיבה ולבימוי של הקומדיה האורבנית "Anuvahood" וגם שיחק בה בתפקיד הראשי. בעקבות הסרט מגזין Time Out כינה אותו "הפנים החדשות של הקולנוע הצעיר". בפברואר 2012 זכה דיקון בפרס באפט"א לכוכב עולה.
תפקידים נוספים של דיקון בסרטי קולנוע היו ב-"Bonded by Blood", בסרט העצמאי "נקמתו של ג'ק", בסרט הפעולה "Shank", בדרמה "Everywhere and Nowhere" ובסרט "Payback Season". עוד שיחק בתפקיד אורח בסרט "Victim". בנובמבר 2012 היה שותף להנחיה של טקס פרסי מובו (אנ') יחד עם מיקיטה אוליבר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בינואר 2015 נעצר דיקון לאחר שהמשטרה הוזעקה בגלל דיווחים על אדם חמוש במצ'טה ומאיים על הציבור. הוא לא היה יכול להשתתף בשימוע מכיוון שהיה מאושפז בבית חולים לטיפול בבעיות נפשיות. הדיון בתיק נדחה ל-30 באפריל.
ביולי 2015 הורשע דיקון בהטרדה ללא אלימות בבית משפט בלונדון, על התעללות במדיה חברתית בעמיתו השחקן נואל קלארק. קלארק ודיקון היו חברים מאז 2003, וקלארק ליהק את דיקון לסרטיו "Kidulthood" ו-"Adulthood". ב-2011 חתם דיקון על חוזה עם חברה אחרת ויצר סרט משלו "Anuvahood" בלי לשתף את קלארק. מאז קיבל קלארק מטח נאצות מדיקון, כולל האשמות בכך שהוא חיבל בקריירה של דיקון, שאותם הכחיש קלארק. ב-20 יולי הוא נמצא אשם. השופטים שמעו שדיקון מאובחן כחולה בהפרעה דו-קוטבית ונאסר עליו ליצור קשר עם קלארק.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 |  | Bill's New Frock | רוהאן |  |
| 2002 |  | Shooters | Drug Runner | ללא קרדיט |
| 2002 | עלי ג'י - הסרט | Ali G Indahouse | East Staines Massiv |  |
| 2006 | ילדים מתבגרים | Kidulthood | ג'יי |  |
| 2006 | השממה | Wilderness | בלו |  |
| 2007 |  | Sugarhouse | ריי |  |
| 2008 |  | Adulthood | ג'יי |  |
| 2010 |  | Shank | קיקז |  |
| 2010 |  | 4.3.2.1. | דילון |  |
| 2010 |  | Bonded by Blood | דארן ניקולס |  |
| 2011 | נקמתו של ג'ק | Jack Falls | הוגאן |  |
| 2011 |  | Anuvahood | קנת' |  |
| 2011 |  | Everywhere and Nowhere | זאף |  |
| 2011 |  | Victim | זהרטאש |  |
| 2012 |  | Payback Season | ג'רום דייוויס |  |
| 2012 |  | Outside Bet | סאם |  |
| 2012 |  | Victim | זרטאש |  |
| 2012 |  | Comedown | ג'ייסון |  |
| 2014 | מונטנה | Montana | פיט |  |
| 2016 |  | To Dream | איזי |  |
| 2017 |  | The Bromley Boys | הרבי ליין |  |
| 2020 | סוררת | Rogue | זאלאם |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 |  | London's Burning | קווין | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2001 |  | Spaced | לוחם |  |
| 2003 |  | The Bill | KB | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2003 |  | Is Harry on the Boat? | טיילר |  |
| 2003 |  | A Touch of Frost | דאריל סטיבנס | בפרק "Another Life" |
| 2003 | ספוקס | Spooks | בילי | בפרק "Clean Skin" |
| 2004 |  | Wall of Silence | ארון קול |  |
| 2005 | שוגר אהובתי | Sugar Rush | דארן |  |
| 2005 |  | The Ghost Squad | ראקש הומיין | בפרק "One of Us" |
| 2006 |  | The Bill | בילי אלדרידג' | סדרת טלוויזיה |
| 2006 | חדר מיון | Casualty | טיירל קייט | בפרק "The Sunny Side of the Street" |
| 2007 |  | Dubplate Drama | בונז | עונה שנייה, 6 פרקים |
| 2007 |  | Katy Brand's Big Ass Show | בתפקיד עצמו | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2007 | אלן וסמיר | Alan & Samir | סמיר |  |
| 2008 |  | West 10 LDN | נתן |  |
| 2008 |  | One of Those Days | אנג'ל סטיוארד |  |
| 2008 | מרק אהבה | Love Soup | גנב עם ברדס | בפרק "Smoke and Shadows" |
| 2008 | למות על הסט | Dead Set | ספייס |  |
| 2009 | מתבגרים | Grownups | לואיס | בפרק "Me Me Me" |
| 2009 | כמעט אנושיים | Being Human | מרקו | בפרק "Bad Moon Rising" |
| 2009 | חדר מיון | Casualty | ג'ד פרנסיס | בפרק "Stand By Me" |
| 2009 |  | Gunrush | ג'לו |  |
| 2009 | צדק פלילי | Criminal Justice | סוחר סמים | עונה שנייה |
| 2010 |  | Phone Shop | פול מוחמד | בפרק "Doctor Who" |
| 2011 |  | The Boarding School Bomber | איסה איברהים |  |
| 2011 | חדר מיון | Casualty | ג'ד פרנסיס | בפרק "Secrets and Lies" |
| 2012 |  | Celebrity Juice | בתפקיד עצמו | חבר צוות |
| 2012 |  | The Royal Bodyguard | הרט | בפרק "The Siege of Blenheim Square" |
| 2012 |  | Britain Unzipped | בתפקיד עצמו |  |
| 2012 |  | Can We Trust the Police? | קריינות |  |
| 2012 |  | Gates | קלווין | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2014 | בתוך מספר 9 | Inside No. 9 | סי | בפרק "Last Gasp" |
| 2014 | בבילון | Babylon | רוברט "רובי" באס |  |
| 2014 |  | In Deep | ג'ימי סוואן |  |
| 2016 |  | Suspects | אג'אם קמאר | בפרק "The Enemy Within" |
| 2016 |  | Dropperz | פלשמן |  |
| 2016 | חדר מיון | Casualty | בתפקיד עצמו | בפרק "Not in Holby Anymore" |
פילמוגרפיה > וידאו קליפים

| שנה | אמן | שיר | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Plan B | "Bizness Woman" |  |
| 2009 | פרופסור גרין | "Before I Die" | נהג אמבולנס |
| 2009 | פרופסור גרין | "Hard Night Out" | מתופף |
| 2009 | באשי | "Who Wants To Be A Millionaire?" |  |
| 2010 | צ'יפמאנק | "Chip Diddy Chip" |  |
| 2012 | באשי | "London Town" |  |
| 2012 | אנג'ל בדמות מישה B | "Ride or Die" |  |
דיסקוגרפיה

"Keep Moving" - עם באשי, בהשתתפות פלומה פיית' (2010)
"Hype Hype Ting" - עם Boy Better Know ועם JME ‏(2011)
"Do It" - בהשתתפות פרופסור דין (2011)
"People's Champion"‏ (2012)
"Flying High"‏ (2012)
"Soldier"‏ (2013)
הערות שוליים

↑  Kidulthood profile, imdb.com;
↑  Anuvahood profile, imdb.com;
↑  "Adam Deacon: the new face of youth cinema". Time Out. אורכב מ-המקור ב-2012-10-18. נבדק ב-18 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Miquita Oliver and Adam Deacon present MOBO awards, mobo.com;
1 2  "Kidulthood star Adam Deacon sectioned under mental health act". Evening Standard. 20 במרץ 2015. נבדק ב-21 במרץ 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Adam Deacon guilty of sending 'death threats' to Doctor Who star Noel Clarke". נבדק ב-9 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Adam Deacon banned from contacting Noel Clarke after 'trolling'". נבדק ב-9 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  To Dream (2016)
↑  The Bromley Boys
↑  The Boarding School Bomber BBC Programmes
↑  Dropperz
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16517198k (data)  GND: 143018264  ISNI: 0000 0001 2035 7072  LCCN: no2010206373  MusicBrainz: 7b3778d7-7c45-402d-a5b1-ad219a5c45c0  VIAF: 163542415   WorldCat (עם VIAF): 163542415
אולאף קילנד

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1901 
 פטירה:  5 באוגוסט 1985 (בגיל 83) 
 מוקד פעילות:  נורווגיה 
 עיסוק:  מלחין, מנצח
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  פסנתר, בסון
 פרסים והוקרה:  מדליית ההצטיינות של המלך  אביר מסדר אולף הקדוש 
 
אולאף קילנד (בנורווגית: Olav Kielland, ‏16 באוגוסט 1901 - 5 באוגוסט 1985) היה מלחין ומנצח נורווגי.
חייו

אולאף קילנד נולד בטרונדהיים ולמד אדריכלות במכון הטכנולוגי של נורווגיה בשנים 1919 עד 1921, בעקבות אביו. אז עבר ללייפציג שבגרמניה, שם למד ניצוח, הלחנה, פסנתר ובסון בקונסרבטוריון למוזיקה. בשנת 1929 השתתף בכיתת אמן למנצחים של פליקס ויינגרטנר בבזל שבשווייץ.
הופעת הבכורה של קילנד כמנצח ופסנתרן הייתה בטרונדהיים בשנת 1923. הוא שימש כמנצח חזרות בתיאטרון הקזינו אוסלו וניצח על תזמורת תיאטרון סטורה בגוטנבורג. בשנת 1931 התמנה למנצח על ה"פילהרמוניסק סלסקאפ", כיום התזמורת הפילהרמונית של אוסלו וכיהן כמנהל מוזיקלי משנת 1933 עד 1945. ב-1939 הוצעה לקילנד משרת מנצח ראשי בפילהרמונית של ניו יורק, אך מלחמת העולם השנייה שפרצה באותו זמן מנעה את יציאתו לארצות הברית לשם קבלת המשרה.
בתקופת המלחמה היה קילנד חבר במועצה המייעצת של מדור התרבות למשך זמן קצר, כהונה שבגינה הואשם בשיתוף פעולה עם צבא הכיבוש הנאצי. קילנד הושעה מארגונים אחדים, כגון איגוד המלחינים הנורווגיים. ב-1945 זיכתה אותו ועדה מטעם הממשלה מן ההאשמות שנתלו בו, אך הקריירה שלו ניזוקה קשות וגם בהמשך דרכו נאלץ קילנד להתגונן בפני אשמת תמיכה בנאצים.
בהדרגה החל קילנד להתרכז יותר ויותר בהלחנה ופחות בניצוח. הוא העדיף להופיע כמנצח אורח ולהתחייב לתקופות כהונה קצרות יותר. משום כך דחה הצעה לחזור ל"פילהרמוניסק סלסקאפ" בשנת 1946. משרה זו נשמרה פנויה עד 1949, למקרה שישנה את דעתו.
קילנד נבחר לארגן מחדש את התזמורת הסימפונית של טרונדהיים בשנת 1946 וכיהן כמנהל מוזיקלי של הפילהרמונית של ברגן בשנים 1948-52 וכמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של איסלנד בשנים 1952-55. הוא היה מנצח אורח במספר תזמורות אחרות, בהן: הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הסימפונית של לונדון והפילהרמונית של ניו יורק.
כמלחין מייצג קילנד את הקו הלאומי במוזיקה הנורווגית. המוזיקה שלו מושפעת במידה רבה מן המוזיקה העממית של נורווגיה ובייחוד, אולי, מכינור הרדאנגר. ב-1955 התיישב במחוז טלמרק, שם החל לחקור את המחולות לכינור הדראנגר, ובייחוד את היסודות הפוליפוניים. המלודיה, המקצב וגון הצליל של כלי זה באו לביטוי ברבות מיצירותיו. במוזיקה של קילנד ניכרת מגמה פוליפונית מובהקת, עם קווים דיסוננטיים נוקבים. מוזיקה המשיגה במיטבה סינתזה בין האופי הלאומי של המוזיקה העממית לבין ניב מוזיקלי עכשווי.
קילנד חיבר שמונה יצירות סימפוניות גדולות, בהן: הקונצ'רטו לכינור (1942), מוזיקה למחזה "ברנד" של איבסן, "קונצ'רטו גרוסו נורווגי", (1952) וקונצ'רטו לפסנתר (1978). כמו כן חיבר מספר שירים עם תזמורת, שירי מקהלה, מזמורי תהילים, מוזיקה קאמרית, יצירות לפסנתר ויצירות נוספות.
הערות שוליים

↑  Departementets midlertidige konsultative råd i kunstneriske spørsmål
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007569923705171  ISNI: 0000 0001 1970 687X  LCCN: n82152290  MusicBrainz: fa67c971-5bd2-4e45-bb83-2a22f8ec158a  NKC: mzk2011628310  VIAF: 29954429   WorldCat (עם VIAF): 29954429
אואן מאקן

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1983 (בן 41) דבלין, אירלנד
 מדינה:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  שחקן, במאי, דוגמן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולג' בדאבלין 
 יצירות בולטות:  סר גווין בסדרה מרלין
 פרופיל ב-IMDb
 
אואן כריסטופר מאקן (באנגלית: Eoin Christopher Macken; נולד ב-21 בפברואר 1983) הוא שחקן, במאי ודוגמן אירי.
ביוגרפיה

מאקן נולד בדבלין. יש לו שתי אחיות.  מאקן למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת קולג' דבלין במקביל לקריירת הדוגמנות והמשחק שלו בתצוגת האופנה של האוניברסיטה ב-2002 ו-2003, לאחר מכן הצטרף לסוכנות הדוגמניות Morgan the Agency  ונבחר לפרזנטור של הקמפיין של אברקרומבי ופיץ' לשנת 2003.
קריירה > עולם הדוגמנות

מאקן דגמן עבור אברקרומבי אנד פיץ', ראלף לורן ו- GQ, והופיע בסרטים כמוesident Evil, Close, Killing Jesus ו- Centurion. הוא הופיע בטלוויזיה בסדרות כמו RTÉ's Fair City בתור גאווין קלוקסטון ובסדרת ה-BBC, מרלין בתור סר גוויין. בשנת 2021 כיכב מאקן בדרמה La Brea (אנ') של חברת NBC.
קריירה > בקולנוע

תפקידו הקולנועי הגדול הראשון של מאקן היה בסרט הקולנוע, "Studs" ב-2005, בו כיכבו ברנדן גליסון ואמט ג'יי סקנלן(אנ'). הוא גם הופיע בתפקיד סוחר הסמים גאווין קלוקסטון במספר פרקים של סדרת הטלוויזיה Fair City ב-2008.
מאקן כתב וערך את סרט הבכורה שלו כריסטיאן בלייק, שהוקרן בפסטיבל Mid Ulster 2008, לפני ששיחק ב-Galway Film Fleadh ב-2008. הוא היה שותף בכתיבה והפקה של השיר "אל תעזוב אותי לבד" של אונה הילי.
ב-2008 הוא כתב, ביים ושיחק בסרטו העלילתי השני, Dreaming For You. הסרט כלל פסקול שהלחינה להקת דבלין, The Evora. הסרט נבחר לפסטיבל הסרטים הקצרים בלוס אנג'לס ב-2007, ול-Galway Film Fleadh ב-2009.
בין השנים 2010 ל-2012, גילם מאקן את דמותו של גוויין בסדרת הטלוויזיה של BBC One מרלין.
באוקטובר 2012 השלים מאקן את הצילומים ל- Cold, סרט עלילתי שיצא ב-2013 שכתב וביים מאקן, והוא מככב בסרט לצד הכוכב לשעבר, טום הופר. העלילה מתרכזת סביב שני אחים אנגלים שהם מנודים בכפר קטן במערב אירלנד. נמשכים בחזרה יחדיו על ידי מותו הבלתי צפוי של אביהם, הם מיד מסתכסכים זה עם זה עד שהם מוצאים ילדה שננטשה.
הערות שוליים

↑  "The making of Macken". The Irish Times. נבדק ב-7 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Instagram post by @eoincmacken". Instagram. 23 בינואר 2017. אורכב מ-המקור ב-24 בדצמבר 2021. נבדק ב-7 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Costello, Emma (10 בספטמבר 2018). "Remember Gavin Cluxton from Fair City? Eoin Macken is now one of the world's top actors". RSVPLive.ie. נבדק ב-27 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dublin Model Agency – Ireland". Morgan The Agency. אורכב מ-המקור ב-14 ביולי 2011. נבדק ב-12 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eoin Macken". Abercrombieandfitchmodels.blogspot.com. 10 במרץ 2009. אורכב מ-המקור ב-8 ביולי 2011. נבדק ב-12 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Studs & Stars at Irish Premiere: Photos". ShowBiz Ireland. 24 במאי 2006. נבדק ב-12 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Short Film Festivals". Mamut.net. אורכב מ-המקור ב-6 בינואר 2011. נבדק ב-12 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Galway Film Fleadh program for 2009". אורכב מ-המקור ב-13 בדצמבר 2012. נבדק ב-2 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "One Programmes – Merlin, Series 3, Gwaine". BBC. נבדק ב-12 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Press Office – Network TV Programme Information BBC Week 44". BBC. 30 באוקטובר 2010. נבדק ב-12 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Filmography by TV series for Eoin Macken". IMDb. נבדק ב-27 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX6336323  BnF: cb171245529 (data)  GND: 1069291676  ISNI: 0000 0004 5878 1436  LCCN: n2015004265  NLK: KAC2020Q5080  SUDOC: 259015393  VIAF: 315118505   WorldCat (עם VIAF): 315118505
אולאף ביאלאנד

אולאף ביאלאנד
אולאף ביאלאנד (בנורווגית: Olav Bjaaland ‏ 5 במרץ 1873 – 8 ביוני 1961) היה אלוף סקי נורווגי מטלמרק. בשנת 1911 היה בין חמשת האנשים הראשונים שהגיעו אל הקוטב הדרומי כחלק ממשלחת הקוטב הדרומי בהנהגת רואלד אמונדסן.
חייו

אולאף ביאלאנד נולד במורגדאל שבמחוז טלמרק בנורווגיה. במפנה המאה, היה ביאלאנד, יחד עם האחים המסטפייט, בין טובי גולשי הסקי בנורווגיה. בשנת 1902 זכה בפרס בפסטיבל הסקי של הולמנקולן, שהוא עד ימינו אלה באירוע הקלאסי בסקי הנורדי. ב-1909 הוזמן ביאלאנד, יחד עם עוד חמישה גולשים, להתחרות בצרפת עם טובי הגולשים באירופה.
בנסיעה זו פגש ביאלאנד במקרה את רואלד אמונדסן; חוקר הארצות המצליח הזמין את ביאלאנד, כגולש סקי, להצטרף למשלחתו המתוכננת אל הקוטב הצפוני. ביאלאנד נפעם, ובטוח עדיין שהם יוצאים אל הקוטב הצפוני, יצא מאוסלו ב-7 ביוני 1910. כשנודע לו, שבמקום צפונה הם בדרכם דרומה להתחרות על כיבוש הקוטב הדרומי כנגד רוברט פלקון סקוט, הריע ביאלאנד: "הידד, זה אומר שאנחנו נגיע לשם ראשונים!" על השתתפותו במשלחת, קיבל ביאלאנד את מדליית הקוטב הדרומי (Sydpolsmedaljen), אות הוקרה נורווגי שייסד המלך הוקון השביעי בשנת 1912, כגמול למשתתפי משלחת הקוטב הדרומי של אמונדסן.
ביאלאנד היה נגר מוכשר ומיומן. יחד עם סטוברוד בנה את הצריף במפרץ הלווייתנים בו דרו חברי המשלחת, בזמן שיתר האנשים עסקו בהעברת צידה אל המצבורים, והצליח להפחית את משקל המזחלות, שנקנו באוסלו כשהן כבר מורכבות (סקוט קנה מזחלות מאותו סוג למשלחת טרה נובה, אלא שבאלה שלו לא נעשו שום שינויים), מ-88 ק"ג ל-22 ק"ג, בלי להפחית באופן ניכר מעמידותן. במסע המזחלות בפועל ממפרץ הלווייתנים אל הקוטב וחזרה, היה ביאלאנד לעיתים קרובות החלוץ, שגלש בראש הקבוצה כדי לספק לכלבי המזחלות משהו לרוץ בעקבותיו. הוא נודע ביכולתו לגלוש כך, שהעקבות שהשאיר אחריו יצרו בשטח קווים ישרים כמעט לחלוטין. ב-14 בדצמבר, במרחק 27 ק"מ בלבד מן הקוטב, היה ביאלאנד נרגש כיתר חבריו. "עכשיו אנחנו יכולים לראות את הקוטב מונח לפנינו, ואני כבר יכול לשמוע את חריקת הציר, אבל בבוקר נשמן אותו. כולנו נרגשים. האם נראה את הדגל האנגלי? רחמי האל עלינו! אינני מאמין שזה יקרה." כתב ביומנו.
אחרי שובם מכיבוש הקוטב, ביקש אמונדסן מביאלאנד לצאת עמו צפונה לחקור את המעבר הצפון-מזרחי, אבל הוא דחה את ההצעה.
ב-1912 זכה ביאלאנד במדליית הולמנקולן, אחת המדליות הגבוהות ביותר שגולש סקי יכול לזכות בהן. לאחר זמן חזר לטלמרק והקים סדנה מצליחה לייצור מגלשי סקי, בכסף שלווה מאמונדסן.
בשנת 1952, במורגדאל, הדליק ביאלאנד את המשואה באולימפיאדת החורף.
בשנת 1961 הלך ביאלאנד לעולמו בגיל 88; מבין החמישה שהגיעו אל הקוטב הדרומי, הוא האריך ימים ביותר, והיה היחיד שזכה לראות את השיפורים שהשיגה השנה הגאופיזית הבינלאומית באנטארקטיקה, בהם בניית הבסיס הקבוע בקוטב הדרומי, שנקרא התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט לכבוד מפקדו במשלחת.
הערות שוליים

↑  Rainer-K. Langner, "Scott & Amundsen", English translation by T. Beech, Haus Publishing, 2007, ISBN 978-1-905791-08-8, P. 16]
↑  Langner, p.124
↑  Langner, p. 193
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 6010925  ISNI: 0000 0004 1886 6478  KulturNav: d897b041-a731-49ef-b9e7-46fbdcdc5b2b  VIAF: 305306600   WorldCat (עם VIAF): 305306600 
מדליית הקוטב הדרומי
איזומריות ציס-טראנס

ציס-2-בוטן
טרנס-2-בוטן
בכימיה, איזומריות ציס-טראנס או איזומריות גאומטרית היא סוג של סטריאו-איזומריות המתארת את האוריינטציה של קבוצות פונקציונליות במולקולה. איזומרים כאלה כוללים בדרך כלל קשרים כפולים, כיוון שהאטומים המקושרים אינם יכולים להסתובב סביב ציר הקשר. תיתכן גם איזומריות מסוג זה במבנים טבעתיים, בהם יכולת הסיבוב סביב הקשרים מוגבלת מאוד, וכן בקומפלקסים מתכתיים בעלי סימטריה מרובעת כגון ציספלאטין.
המושג "איזומריות גאומטרית" נחשב לשם נרדף מיושן של "איזומריות ציס-טראנס", לפי ארגון IUPAC. לעיתים הוא משמש לתיאור סטריאו-איזומריות כללית (כלומר, משמש גם לציון איזומרים אופטיים); המונח הנכון לציון סטריאו-איזומריות לא-אופטיות הוא דיאסטריאואיזומריות.
לחומר בעלת איזומריות ציס-טרנס שתי צורות - צורת ציס, וצורת טראנס. במקרה בו המתמירים מצביעים בכיוונים דומים, הדיאסטראומר מכונה "ציס", וכאשר הם מצביעים בכיוונים מנוגדים הדיאסטריאומר מכונה "טראנס". 2-בוטן מהווה דוגמה לפחמימה קטנה המציגה איזומריות ציס-טראנס (ראו משמאל).
גם לתרכובות אליציקליות ייתכנו איזומרי ציס וטרנס. דוגמה טובה לכך היא 1,2-דיכלורוציקלוהקסאן:
| --- | --- |

trans-1,2-dichlorocyclohexane: cis-1,2-dichlorocyclohexane
תכונות פיזיקליות של איזומרי ציס וטראנס

לעיתים קרובות לאיזומרי ציס וטראנס תכונות פיזיקליות שונות. ההבדלים בין האיזומרים נובעים בדרך כלל מצורת המולקולה, או ממומנט הדיפול הכולל שלה. הבדלים אלה יכולים להיות קטנים מאוד, כמו במקרה של נקודת הרתיחה של אלקנים לא מסועפים - לציס-2-פנטן טמפרטורת רתיחה של 36°C, ולטרנס-2-פנטן - 37°C. לעומתם, במקרה כמו ציקלואוקטן, לאיזומר הציס טמפ' רתיחה של 145°C, ולטראנס - 75°C בלבד. ההבדל הגדול בין האיזומרים נובע מהמתח הטבעתי הגדול בטראנס-ציקלואוקטן, שגם מפחית מאוד את יציבותו לעומת איזומר הציס. במקרה אחר, 2-butenedioic acid, ההבדלים הגדולים בתכונות הפיזיקליות ובריאקטיביות הביאו למתן שני שמות שונים לגמרי - אזור הציס קרוי חומצה מלאית, והטראנס - חומצה פומרית.
ניתן לזהות מגמות כלליות במקרה של איזומרים גאומטריים הנובעים מנוכחות קשרים כפולים, ובמיוחד כאשר שני המתמירים זהים. מגמות אלה נובעות מהעובדה שהדיפולים של המתמירים באיזומר הטראנס מתקזזים (עקב הפנייה לכיוונים מנוגדים), בעוד שבאיזומר הציס נוצר דיפול שקול חזק בכיוון המשותף. כתוצאה מכך, לאיזומרי טראנס יש בדרך כלל צפיפות נמוכה יותר מאשר לאיזומרי ציס.
לפי March, באופן כללי לטראנס-אלקנים סימטריה גבוהה מאיזומרי הציס, ויש להם נקודת רתיחה גבוהה יותר, ומסיסות נמוכה יותר בממסים אינרטיים. קבועי הפיצול האופייניים בספקטרוסקופיית NMR גבוהים יותר עבור איזומר הטראנס (בין 12 ל-18 הרץ, ערך טיפוסי: 15Hz), לעומת איזומר הציס (בין 0 ל-12 הרץ, ערך טיפוסי: 8Hz).
סימוני E/Z

שיטת ציס/טרנס למתן שמות אינה מתאימה למקרים בהם יש יותר משני מתמירים שונים על אטומי הקשר הכפול. למקרים אלה פותחה שיטת סימון E/Z - האות Z מגיעה מהמילה הגרמנית zusammen ("ביחד"), המחליפה את הסימון ציס, והאות E - מהמילה entgegen ("נגד"), המחליפה את הסימון טראנס.
ההבחנה בין איזומר E ל-Z נעשית בעזרת כללי הדירוג של קהאן-אינגולד-פרלוג. באופן כללי - לאטומים בעלי מספר אטומי גבוה יותר - דירוג גבוה יותר ועבור אטומים זהים, קבוצות גדולות יותר (אתיל לעומת מתיל, לדוגמה) מקבלות דירוג גבוה יותר. אם שני המתמירים בעלי הדירוג הגבוה ביותר (אחד מכל צד של הקשר הכפול) פונים לאותו כיוון - האיזומר יכונה Z, ואם הם פונים לכיוונים מנוגדים - יכונה E.
הערות שוליים

↑  Advanced organic Chemistry, Reactions, mechanisms and structure 3ed. page 111 Jerry March ISBN 0-471-85472-7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4148046-6 
(Z)-1-bromo-1,2-dichloroethene
אוברטורה

העמוד הראשון באוברטורה הצרפתית של באך
אוּבֶרְטוּרָה (מצרפתית: Ouverture, "פתיחה") היא הקדמה אינסטרומנטלית ליצירה מוזיקלית, על פי רוב יצירה דרמטית (כגון מחזמר או אופרה), יצירה למקהלה (כגון אורטוריה) ולעיתים אף ליצירה אינסטרומנטלית.
בקולנוע ובמחזמר האוברטורה מהווה על פי רוב מחרוזת של השירים הקליטים ביצירה.
בעבר שימשה המילה לציין גם קובץ פרקים או ריקודים, הידוע גם כסוויטה. יצירות מאוחרות יותר, כגון האוברטורה של בטהובן "לאונורה מס' 3", מציינות מעבר בין התפיסה של האוברטורה כהקדמה לבידור דרמטי לבין צורות מוזיקליות כפואמה סימפונית, שהן יצירות העומדות בזכות עצמן.
תולדות האוברטורה > המאה ה-17

האוברטורה הופיעה לראשונה במאה ה-17. הטוקטה בתחילת אורפאוס של מונטוורדי היא שילוב של תרועה ברברית בכל כלי נגינה אפשרי עם קטע מלודי הקרוי ריטורנלו. מכיוון שזה הפרק האינסטרומנטלי הראשון הפותח אופרה, ניתן לקרוא לו אוברטורה. כצורת אמנות, החלה האוברטורה להופיע ביצירות של ז'אן-בטיסט לולי. לולי יצר תבנית שמהווה, גם אם הוא עצמו לא דבק בה תמיד, את האוברטורה הצרפתית הטיפוסית עד לתקופת יוהאן סבסטיאן באך וגאורג פרידריך הנדל (שיצירותיו עשו אותה לקלאסיקה). האוברטורה הצרפתית הזאת מופיעה כמבוא אטי ב"מקצב מנוקד" מודגש (כלומר, יאמבוס מוגזם, אם מתעלמים מן האקורד הראשון) ואחריו פרק תוסס בסגנון פוגאטו. המבוא האיטי חזר תמיד על עצמו והפרק המהיר הסתיים לעיתים בשיבה לקצב ולחומר האיטי וחזר גם הוא על עצמו (ראו האוברטורה הצרפתית של באך ב-Clavierübung (תרגיל לכלי-מקלדת) מס' 2). לאחר האובטורה הצרפתית האופראית באה, לעיתים קרובות, סדרה של נעימות מחול לפני עליית המסך. מכאן החל השימוש באוברטורה כפרלוד לסוויטה והאוברטורה הצרפתית של באך ב"קלאוויראיבונג" מעידה על כך, בהיותה כמות שהיא מבוא לסוויטה של שבעה ריקודים. מאותה סיבה, ארבע הסוויטות התזמורתיות של באך נקראות אוברטורות; ושוב, הפרלוד לפרטיטה הרביעית בקלאוויראיבונג הוא אוברטורה.
באך יכול היה להשתמש באוברטורה הצרפתית לקטעי מקהלה ואפילו לטיפול בכוראלים. כך קרה שהאוברטורה, ששמה יאה לה, לסוויטה התזמורתית הרביעית, הייתה למקהלה הראשונה בקנטטה הכנסייתית Unser Mund so voll Lachens. המקהלות של הקנטטות Preise Jerusalem den Herrn ו־Höchst erwünschtes Freudenfest כתובות בצורת אוברטורה; ובראשונה משתי הקנטטות הנושאות את השם Nun komm der eiden Heiland משתמש באך בתחבולה מחוכמת להתאים את צורת האוברטורה לטיפול כוראלי.
סגנון סונאטה

עם עליית המוזיקה הדרמטית וסגנון הסונאטה, לא התאימה עוד האוברטורה הצרפתית לאופרה וגלוק (שהערותיו בנושא תפקיד האוברטורות בהקדמה ל"אלצ'סטה" הן היסטוריות) התבסס על מודלים איטלקיים של מרקם חופשי המאפשר טכניקה סוחפת ורצופת ניגודים בולטים. עד שהגיע זמנן של יצירותיו המאוחרות של וולפגנג אמדאוס מוצרט, כבר הייתה הבחנה ברורה בין האוברטורה בסגנון הסונאטה לבין מוזיקה סימפונית מובהקת. היא בנויה מפרק מהיר (עם מבוא אטי או בלעדיו), בצורת סונאטה במרקם רופף וללא חזרות, במקרים רבים ללא קטע פיתוח, אבל לפעמים מחליפה את קטע הפיתוח אפיזודה מלודית אטית. דוגמאות להחלפה כזאת הן הסימפוניה בסול מז'ור של מוצרט, שהיא אוברטורה לאופרה לא־ידועה, והאוברטורות שלו לאופרות החטיפה מן ההרמון ו"הבעל המרומה", שבשתיהן המסך עולה בנקודה השופכת אור דרמטי ראוי לציון על צורה מיוחדת. האוברטורה לנישואי פיגארו נועדה בתחילה לכלול קטע אטי דומה באמצעה, אבל מוצרט סילק אותו ברגע שהחל בכתיבה. בידי בטהובן גדל עוד יותר השוני בין סגנון האובאטורה וצורתה לזה של הסימפוניה, אבל האוברטורה לא הייתה עוד נחותה לסימפוניה; והגרסה הסופית של האוברטורה לליאונורה (זו המוכרת כמספר 3) היא הגדולה ביותר כפרק תזמורתי יחיד, שנכתב אי פעם בהתבסס על סגנון הסונאטה.