stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפועל ואשת הקולחוז
היסטוריה

הפסל נוצר במקור כדי לשמש בתור כתר עבור הביתן הסובייטי (אדריכל: בוריס יופן) של היריד העולמי. מארגני היריד הציבו את הביתן הסובייטי של ברית המועצות מול ביתן גרמניה הנאצית לאורך השדרה המובילה אל ארמון שאיו על הגדה הצפונית של נהר הסיין. מוחינה קיבלה את השראתה ליצירת הפסל מתוך השראה שקיבלה מן הפסלים: קוטלי הטיראנים וניקה מסמותרקיה וגם מן המנון צרפת, ומן האדריכל הצרפתי פרנסואה רוד שהקים את "שער הניצחון בפריז" כדי להביא את הפסל לתחרות סמלית של אמון בריאליזם הסוציאליסטי בלב פריז. הסמליות של שתי דמויות פוסע מן המזרח למערב, כפי שנקבע לעמוד על גג הביתן הסובייטי,
אמנם כפי שמוחינה תארה לדעתה הפיסול שלה נועד "להמשיך את הרעיון הטמון במבנה, וכן פסל זה היה אמור להיות חלק בלתי נפרד של המבנה כולו" והפסל אכן שימש בתור חלק בלתי ניפרד של הביתן הסובייטי והוקם מחדש בכניסה אל מרכז התערוכה של כל רוסיה על בימה גבוהה.
בשנת 1941 נבחר הפסל למקום ראשון בתחרות פרס ברית המועצות ופרסם את מוחינה בתור אמנית מובילה.
הפסל הוסר לשיפוץ ושיקום שיקום בשנת 2003 לקראת אקספו 2010. התוכנית המקורית הייתה להחזירו בשנת 2005, אבל בגלל שהיריד העולמי לא הוענק למוסקבה אלא לשאנגחאי תהליך השיקום עוכב על ידי בעיות כלכליות והתקנה מחדש.
הפסל חזר למקומו הסופי בכניסה אל מרכז התערוכות במוסקבה ב-28 בנובמבר 2009 ונחנך באופן סופי ב-4 בדצמבר 2009 בליווי זיקוקי דינור. הפסל שוחזר יחד עם הביתן הסובייטי שהיה ביריד העולמי של פריז ב-1937, הפסל החדש הוגבה אל 34.5 מטר (הפסל הישן היה 10 מטר) עד 60 מטרים (הביתן החדש הוא 34.5 מטר בתוספת 24.5 מטרים בגובה של הפסל)
שימוש בתקשורת הסובייטית

בקולנוע הסובייטי שימש הפסל בתור פתיח של סרטי תעמולה קומוניסטיים ואף נבחר לשמש בשנת 1947 בתור הסמל של אולפני מוספילם
פסל הפועל ואשת הקולחוז על גבי בול שיצא בשנת 2000 יחד עם מונומנט לאינטרנציונאל השלישי
הפסל על גבי בול לציון 200 שנה ליסוד האקדמיה הרוסית לאמנויות בסנט פטרבורג (1957)
ראו גם

מרכז התערוכה של כל רוסיה
מונומנט לאינטרנציונאל השלישי
המשלח (סדרת סרטים)

| --- | --- |

 מדינה:  צרפת 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 
המשלח (בצרפתית: Le Transporteur) היא סדרת סרטי פעולה ומתח צרפתיים, על פי תסריט מאת לוק בסון. בטרילוגיה הראשונה כיכב ג'ייסון סטיית'האם כפרנק מרטין, נהג להשכיר ומשלח שכיר שמבצע שליחויות של כל דבר לכל מקום, מבלי לשאול שאלות ובתמורה למחיר הנכון.
בנוסף לטרילוגיית הסרטים, הופקה סדרת טלוויזיה בת שתי עונות בכיכובו של כריס ואנס. סרט רביעי בסדרה, המהווה אתחול והתחלה של טרילוגיה חדשה, יצא ב-2015, בכיכובו של אד סקריין.
תקציב טרילוגיית הסרטים הראשונה עמד על 83 מיליון דולרים, כששלושת הסרטים הראשונים הכניסו למעלה מ-238 מיליון דולרים.
סרטים > הטרילוגיה הראשונה > המשלח (2002)

הסרט מגולל את סיפורו של פרנק מרטין, איש שתפקידו להעביר חבילות בלי לשאול שאלות. באחת מעבודותיו הוא צריך להעביר חבילה מאיש אמריקאי הידוע בכינוי "וול סטריט". לאחר שהוא שם לב שהחבילה זזה, הוא מסתכל פנימה,, בניגוד לכלל שקבע לעצמו, ומגלה בחורה קשורה. הסרט בוים על ידי לואי לטריה הצרפתי.
סרטים > הטרילוגיה הראשונה > המשלח 2 (2005)

סרט ההמשך ממשיך לגולל את הרפתקאותיו של פרנק מרטין, המשלח המקצועי, שנמצא כעת במיאמי. הוא מסתבך בפרשת חטיפת ילד, לאחר ש"חבילה" נוספת שהעביר מתגלה כחיה ונושמת. כשהוא מנסה להוכיח את חפותו על ידי חשיפת החוטף האמיתי, הוא נכנס עמוק לצרות מול קרטל הסמים של פלורידה. לואי לטרייה שב לביים את ג'ייסון סטאת'ם גם בסרט השני.
סרטים > הטרילוגיה הראשונה > המשלח 3 (2008)

בסרט השלישי בסדרה פרנק מרטין נשכר על ידי פושע גאון לצאת למשימה להעביר "חבילה". בחבילה נמצאת  הפעם בתו החטופה של שר אוקראיני. עכשיו פרנק, שהוצמד אליו צמיד מעקב אלקטרוני, חייב להצליח במשימתו או שימות. את הסרט ביים אוליבייה מגטון.
סרטים > הטרילוגיה השנייה

במהלך פסטיבל קאן בסתיו 2013, אולפני EuropaCorp האחראים להפקת סרטי "המשלח" הצהירו על כוונתם להפיק טרילוגיה חדשה בכיכובו של השחקן האנגלי אד סקרין. הטרילוגיה החדשה מופקת בשיתוף פעולה עם חברת Fundamental Films הסינית. על פי ההסכם עם החברה, לפחות הפקת אחד מן הסרטים תהיה בסין.
סרטים > הטרילוגיה השנייה > המשלח: טעון (2015)

סרט האתחול החדש בכיכובו של אד סקריין מתרחש במרסיי, צרפת. מפיצי הסרט בישראל בחרו להפיצו בשם המקור "טרנספורטר". את הסרט ביים קאמיל דלמארה.
סדרת הטלוויזיה

סדרת הטלוויזיה "המשלח: הסדרה" עלתה לשידור בערוץ RTL בגרמניה באוקטובר 2012 ובערוץ M6 בצרפת בדצמבר אותה שנה. לסדרה שתי עונות. את דמותו של פרנק מרטין מגלם כריס ואנס, לצד אנדריאה אוסוורט, שמגלמת סוכנת ביון אמריקאית שמאוהבת בו. השחקן הצרפתי פרנסואה ברליאן שגילם את המפקח טרקוני בטרילוגיית הסרטים הראשונה גילם את הדמות גם בסדרה. הסדרה מגוללת את המשך הרפתקאותיו של פרנק מרטין, מעביר סחורות ו"משלח" מקצוען, אשף נהיגה שמעביר כל דבר לכל מקום בלי שאלות ובמחיר הוגן וחי על פי שלושה חוקים, בלתי ניתנים להפרה.
פרנק מרטין

פרנק מרטין הוא הגיבור הראשי בסרטים ובסדרת הטלוויזיה והוא למעשה חייל לשעבר בכוחות המיוחדים. הרקע הצבאי שלו כלל מבצעים בסוריה, לבנון וסודאן. הוא פרש מהשירות הצבאי והפך לנהג פרטי המבצע שליחויות תמורת סכום הגון.
פרנק מרטין מנהל את העסק שלו בהתאם לחוקים נוקשים שהוא בעצמו עיצב ולעולם אינו מפר אותם.
לעולם אל תשנה את העסקה
בלי שמות
לעולם אל תפתח את החבילה
בסדרת הטלוויזיה נוספו לשלושת החוקים גם חוק נוסף: "לעולם אל תבטיח הבטחה שאינך יכול לקיים". בנפרד מאלה, ישנם גם חוקי הרכב: "כבד את רכבו של אדם, והאדם יכבד אותך", "ברך את האדם", "חגורת בטיחות", "לעולם אל תשתה קפה ברכב" ו"אם תדאג לרכב, הרכב ידאג לך".
פרנק מרטין > כלי רכב

פרנק מרטין נוהג במגוון כלי רכב, אך בעיקר דגמי BMW מסדרת 7, דגם מרצדס בנץ E38, אאודי A8 ואף רכב למבורגיני מורצ'יילאגו.
הסברים מכניים לכבידה

הסברים מכניים לכבידה (או תאוריות קינטיות של הכבידה) הם ניסיונות להסביר את פעולת הכבידה כתוצאה של תהליכים מכניים בסיסיים, כמו כוחות לחץ הנגרמים על ידי פולסים קצרים של דחיפה, מבלי לעשות שימוש כלל בפעולה מרחוק. תאוריות אלו פותחו מהמאה ה-16 עד המאה ה-19 בצמידות להתפתחות רעיון האתר. אף על פי כן, תאוריות כאלו כבר לא נחשבות יותר לאלטרנטיבות ברות קיימא לתורת הכבידה בקהילה המדעית, ותורת היחסות הכללית היא כעת המודל הסטנדרטי לתאר את הכבידה מבלי לעשות שימוש בפעולה מרחוק. תאוריות פיזיקליות מתקדמות (כבידה קוונטית) גם מנסות לתאר את הכבידה בעזרת תהליכים בסיסיים יותר כמו שדות חלקיקיים, אך תאוריות אלו אינן מבוססות כלל על תהליכים מכניים.
הערות שוליים

↑  The Expanding Worlds of General Relativity
אפקט המיסוך. האיור הימני מציג שני גופים ריבועיים. החלקיקים המגיעים צד שמאל נעצרים אצל הריבוע השמאלי, בעוד  החלקיקים המגיעים מצד ימין נעצרים אצל הריבוע הימני. התוצאה היא מעיין אפקט "פעולה-תגובה" כבידתי, ושני הגופים נדחפים אחד אל עבר השני כאילו הם נמשכים זה לזה.
הקשר ההיפוך ריבועי של התאוריה.
היפר-מעגל (גאומטריה)

דיסק פואנקרה המראה את ההיפר-מעגל HC הנקבע על ידי הקו הישר L (הנקרא ישר מכיוון שהוא חותך את האופק - שפת הדיסק - בזוויות ישרות) ונקודה כלשהי P שאינה על L.
בגאומטריה היפרבולית, היפר-מעגל (באנגלית: Hypercircle) או עקום שווה-מרחק, הוא עקום אשר לכל נקודותיו יש אותו מרחק אורתוגונלי מישר נתון.
בהינתן קו ישר L ונקודה כלשהי P שאינה שייכת ל-L, ניתן לבנות היפר-מעגל כמקום הגאומטרי של כל הנקודות Q הנמצאות באותו צד של L כמו P, והנמצאות במרחק אורתוגונלי מ-L השווה לזה של P. הישר L מכונה הציר, או קו הבסיס של ההיפר-מעגל. הקווים המאונכים ל-L, אשר הם גם מאונכים להיפר-מעגל, נקראים הנורמלים של ההיפר-מעגל. מקטעי הנורמלים שבין L להיפר-מעגל מכונים רדיוסים, ואורכם הקבוע מכונה המרחק או רדיוס ההיפר-מעגל.
במרחב אוקלידי, כל הקווים בעלי עקמומיות קבועה הם קווים ישרים (גאודזות) או מעגלים, אבל במרחב היפרבולי בעל עקמומיות חתך קבועה  -1, עקומים בעלי עקמומיות קבועה מתחלקים לארבעה סוגים: גאודזות עם עקמומיות  \kappa =0, היפר-מעגלים עם עקמומיות  0<|\kappa |<1, "מעגלים גבוליים" (באנגלית: horocycles) עם עקמומיות  |\kappa |=1, ומעגלים עם עקמומיות  |\kappa |>1.
תכונות המשותפות להיפר-מעגלים וישרים אוקלידיים

להיפר-מעגלים בגאומטריה היפרבולית יש מספר תכונות הדומות לאלו של ישרים בגאומטריה אוקלידית:
במישור, בהינתן ישר ונקודה שאינה עליו, ישנו רק היפר-מעגל אחד העובר דרך הנקודה שצירו הוא הישר הנתון.
אף שלוש נקודות על ההיפר-מעגל אינן על מעגל.
היפר-מעגל הוא סימטרי ביחס לכל ישר המאונך לו (כלומר שיקוף ההיפר-מעגל ביחס לישר המאונך לו מניב אותו היפר-מעגל).
תכונות המשותפות להיפר-מעגלים ומעגלים אוקלידיים

להיפר-מעגלים בגאומטריה היפרבולית יש מספר תכונות הדומות לאלו של מעגלים בגאומטריה אוקלידית:
הציר והרדיוס (המרחק הקבוע) של כל היפר-מעגל נקבעים באופן יחידי.
קו ישר חותך היפר-מעגל לכל היותר בשתי נקודות.
שני היפר-מעגלים נחתכים לכל היותר בשתי נקודות.
אף שלוש נקודות של היפר-מעגל אינן נחות על ישר יחיד (אינן קולינאריות).
אורך קשת

במישור היפרבולי בעל עקמומיות קבועה 1-, אורך הקשת l של היפר-מעגל ניתן לחישוב מן הרדיוס r והמרחק d בין הנקודות שבהן חותכים הנורמלים מקצות קשת ההיפר-מעגל את הציר שלו באמצעות הנוסחה  l=d\mathbb {cosh} (r).
בנייה במסגרת מודלים של גאומטריה היפרבולית

במודל הדיסק של פואנקרה של המישור ההיפרבולי, היפר-מעגלים מיוצגים על ידי ישרים וקשתות מעגליות שחותכים את מעגל השפה בזוויות לא ישרות. מנגד, ההצגה של הציר שלהם חותכת את מעגל השפה באותן נקודות, אך בזוויות ישרות.
במודל חצי המישור העליון של המישור ההיפרבולי, היפר-מעגלים מיוצגים על ידי ישרים וקשתות מעגליות שחותכים את ישר השפה (הציר הממשי) בזוויות לא ישרות. מנגד, ההצגה של הציר שלהם חותכת את ישר השפה באותן נקודות, אך בזוויות ישרות.
ראו גם

גאומטריה היפרבולית
הערות שוליים

↑  Martin, George E. (1986). The foundations of geometry and the non-euclidean plane (1., corr. Springer ed.). New York: Springer-Verlag. p. 371. ISBN 3-540-90694-0.
↑  Smogorzhevsky, A.S. (1982). Lobachevskian geometry. Moscow: Mir. p. 68.
↑  אם כי ברור לפי עקרון הרציפות שמידת הסטייה של זווית זו מזווית ישרה תלויה ברדיוס ההיפר-מעגל; שכן עבור רדיוס אפס ההיפר-מעגל מתלכד עם הציר שלו, ולכן בהכרח חותך את מעגל השפה בזווית ישרה.
היסטוריה של אמריקה הלטינית

מפת יבשת אמריקה מהמאה ה-17
ההיסטוריה של אמריקה הלטינית מתייחסת לאזורים ביבשת אמריקה בהם דוברים שפות לטיניות (בעיקר ספרדית, פורטוגזית וצרפתית), ומשתרעים על פני רוב השטח שמדרום לארצות הברית. עד גילוי אמריקה ב-1492 הם אוכלסו באינדיאנים-ילידים, ואימפריות מקומיות כגון המאיה, האינקה והאצטקים שלטו בחלקים ניכרים מהם. בשלהי המאה ה-15 ובמהלך המאות ה-16 וה-17, כבשו מעצמות אירופיות, בעיקר האימפריה הספרדית והאימפריה הפורטוגזית חלקים ניכרים מיבשת אמריקה. המעצמות הכובשות דיכאו את התרבויות והדתות המקומיות, והנחילו במקומן את תרבויותיהן הן ואת הנצרות הקתולית. לחלק מהמקומות, במיוחד בברזיל ובאיים הקריביים, הובאו עבדים מאפריקה, שאף להם הייתה השפעה על התרבות המקומית. בראשית המאה ה-19 החלו מרבית מדינות אמריקה הלטינית להכריז על עצמאותן, ומקביל החלה השפעה פוליטית וכלכלית גוברת והולכת של ארצות הברית. רבות מהן ידעו שנים ארוכות של אי-יציבות פוליטית והפיכות ובחלקן כוננו מדי פעם משטרים דיקטטוריים שפגעו בזכויות האזרח. נכון ל-2019, במרבית מדינות אמריקה הלטינית מונהגים משטרים דמוקרטיים.
היסטוריה פרה-קולומביאנית

התקופה שלפני גילוי אמריקה בידי כריסטופר קולומבוס ב-1492 מכונה התקופה הפרה-קולומביאנית.
מחקרים גנטיים מצביעים על כך שתושביה הראשונים של יבשת אמריקה היו עמים נוודים שהגיעו אליה מאסיה, כנראה דרך גשר היבשה שחיבר בין שתי היבשות עד לפני כ-11,000 שנים במקום בו נמצא היום מצר ברינג. לא ידוע בדיוק מתי התרחשה נדידה זו. יש הסבורים שהחלה לפני כ-17 אלף שנים, ויש הסבורים שהחלה אף לפני כ-50 אלף שנים. העדויות המוקדמות ביותר לנוכחות אנושית ביבשת מתוארכות ללפני כ-12,500 שנה, נמצאו באתר מונטה ורדה שבצ'ילה, והן משויכות לתרבות קלוביס.
מאז אמצע האלף ה-2 לפנה"ס, התפתחו במרכז אמריקה מספר תרבויות, ובהן האולמקים, טאוטיווקאן, מאיה, הזפוטקים, המישטקים, הוואסטקים, טרסקאן, הטולטקים והאצטקים. תרבויות אלה רכשו ידע רב במתמטיקה, אסטרונומיה ורפואה, היו להן לוחות שנה מתקדמים, הם ידעו לבנות מבנים מרשימים ובהם פירמידות, וכן עשו שימוש (מועט) בגלגלים. ממצאים בצפון מקסיקו גילו שימוש בשיטת ספירה על בסיס ויגסימלי. כמה מהערים שהקימו, ובהן טאוטיווקאן, טנוצ'טיטלאן וצ'ולולה היו מהערים הגדולות ביותר בעולם באותה העת, והתגוררות בהן עשרות ומאות אלפי בני אדם.
באמריקה הדרומית התפתחו מאז האלף ה-3 לפנה"ס תרבויות כגון תרבות ולדיביה (באקוודור של ימינו), נורטה צ'יקו (בצפון פרו של ימינו), הקניארים (אקוודור), צ'אווין (פרו), מואיסקה (קולומביה), תרבות מוצ'ה (פרו), קצ'ואה (ממנו צמחה אימפריית האינקה), איימרה (בוליביה) וקמבבה (אמאזוניה). לעמים אלה היו הישגים רבים בחקלאות, ובין היתר בייתו את התירס, השעועית, המניהוט והכותנה, ואף הם רכשו ידע בתחומי הרפואה וההנדסה.
התקופה הקולוניאלית

ישנן סברות כי נוסעים אחרים קדמו לקולומבוס, והוא עצמו סבר שהגיע להודו, אך מסעו ב-1492, בשליחות הכתר הספרדי שינה את פני ההיסטוריה ביבשת, ובעקבותיו יצאו מגלי ארצות וקונקיסטאדורים לאזורים החדשים שהתגלו. ב-1494 חתמו ספרד ופורטוגל על חוזה טורדסיאס שחילק את תחומי ההשפעה שלהן בעולם החדש, וזאת עוד בטרם ידעו מה טיבו ובאילו אזורים הוא משתרע. קולומבוס עצמו הגיע בתחילה רק לאיים הקריביים, ורק במסעו השלישי, ב-1498 התקרב לחופי ונצואלה שבאמריקה הדרומית. במסעו הרביעי, ב-1502 דרך על אדמת מרכז אמריקה, באזור פנמה וקוסטה ריקה של ימינו. גם הפורטוגלים לא טמנו ידם בצלחת, וב-1500 הגיע פדרו קברל לברזיל של ימינו, שבהתאם לחוזה טורדסיאס, נכללה בתחום ההשפעה של פורטוגל, אף שזו לא ידעה על קיומה.
במהלך 300 השנים הבאות שלטו ספרד ופורטוגל במרבית שטחי דרום ומרכז אמריקה, וכן בחלק מהאיים הקריביים, בעוד שאנגליה, צרפת, ובמידה מצומצמת יותר גם הולנד, השתלטו על אזורים בצפון אמריקה ובאיים הקריביים.
התקופה הקולוניאלית > המושבות הספרדיות

אוצרות הטבע שנתגלו בעולם החדש דרבנו את הספרדים לשלוח משלחות נוספות, ולכבוש בהדרגה נתחים נרחבים מיבשת אמריקה. ב-1493 ייסד קולומבוס את העיר הספרדית הראשונה, איסבלה, באי היספניולה, וב-1496 נוסדה העיר סנטו דומינגו. בתוך שנים ספורות, התאכזבו הספרדים לגלות כי מרצבי הזהב באיים דלים. אוכלוסיית התושבים המקומיים, ששועבדה לעבוד במכרות הזהב, הידלדלה במהירות, כתוצאה מדיכוי, עבדות, רעב, מחלות והרג המוני.
בעקבות זאת, המשיכו הספרדים במסעות הכיבוש שלהם ביבשת גופא. ב-1510 הוקם יישוב הקבע הספרדי הראשון ביבשת - סנטה מריה לה אנטיגואה דל דריין, בשטח קולומביה של ימינו. ב-1519 החל הרנאן קורטס במסע לכיבוש מקסיקו מידי האצטקים, תוך שהוא מסתייע ביריביהם המרים, בני הטלקסקלה. בתוך שנתיים השתלט קורטס על האימפריה האצטקית, שיותר משנכנעו לצבאו של קורטס, נכנעו למחלות שהביאו עמם חייליו מאירופה. האצטקים לא היו מחוסנים מפני מחלות אלו, ובהן אבעבועות שחורות, דבר וחצבת, והן הפילו מיליוני חללים. כיבוש חצי האי יוקטן מידי המאיה נמשך זמן רב יותר. רק ב-1547 השיגו הספרדים שליטה אפקטיבית באזור, ורק ב-1697 נפל המעוז האחרון של המאיה, טייאסאל. ב-1528 הגיעו הספרדים לגבול אימפריית האינקה. ב-16 בנובמבר 1532 נערך קרב קחאמרקה, בו ניצחו הספרדים, בפיקודו של פרנסיסקו פיסארו, ושבו את מנהיג האינקה, אטוואלפה. אחרונת ערי האינקה, וילקבמבה, נפלה ב-1572.
את המושבות החדשות שהקימה, ניהלה ספרד באמצעות מלכויות משנה. ב-1525 כוננה הראשונה שבהן, מלכות המשנה של ספרד החדשה, בשטחים שתפסה ספרד בצפון ובמרכז אמריקה, באיים הקריביים וכן במושבותיה באוקיינוס השקט. בירתה נקבעה במקסיקו סיטי. ב-1544 כוננה מלכות המשנה של פרו, שהשתרעה על פני השטחים שכבשה ספרד בדרום אמריקה, ובירתה נקבעה בלימה. תחת כל מלכות משנה פעלה אודיינסיה. במהלך המאה ה-18 נערכו באימפריה הספרדית סדרה של רפורמות, הרפורמות הבורבוניות, שנועדו לחזק את המלך, להגביר את הביטחון ולהגדיל את הרווחים הכלכליים מהמושבות. במסגרת הרפורמות, פוצלה מלכות המשנה של פרו. ב-1717 הוקמה מלכות המשנה של גרנדה החדשה, בשטחיהן של ונצואלה, קולומביה, פנמה ואקוודור של ימינו, ובירתה נקבעה בבוגוטה. ב-1776 הוקמה מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, בשטחיהן של ארגנטינה, אורוגוואי, פרגוואי ובוליביה, ובירתה נקבעה בבואנוס איירס.
התקופה הקולוניאלית > המושבות הפורטוגליות

במשך הרבע הראשון של המאה ה-16, עשו הפורטוגזים מעט מאוד כדי ליישב את ברזיל. לקראת שנת 1530 הגיעה משלחת פורטוגזית גדולה לברזיל, סיירה לאורך החוף, גירשה את הצרפתים ויסדה את ערי החוף הראשונות של ברזיל: סאו ויסנטה וסאו פאולו. בשנת 1534 חולקה ברזיל לחמש עשרה נחלות רחבות ידיים, שנקראו קפיטניות, אשר נמסרו לאצילים פורטוגזים לניהול כזכות העוברת בירושה. ב-1535 הוחל להביא עבדים מאפריקה לעבוד בגידול קנה הסוכר, שכן הילידים הברזילאים, אשר גם מהם נלקחו עבדים רבים, העדיפו במקרים רבים למות מאשר לעבוד בפרך. בשנת 1549 נשלח המושל הפורטוגלי הראשון לברזיל. הוא קבע את מושבו בבאהיה בעיר חדשה שהקים שנקראה "סלבדור".
רוב המתיישבים הפורטוגזים שכנו לאורך החופים ועסקו בחקלאות. אולם היו קבוצות של ישועים אשר חדרו יותר פנימה לתוך היבשת כדי לנצר את הילידים. קבוצות נוספות אשר נכנסו לתוך היבשת היו הבנדיראנטס אשר חדרו בקבוצות לתוך היבשת בחיפוש אחר זהב, עבדים, יהלומים ושאר מקורות הכנסה. הבנדיראנטס יסדו בדרכם יישובים באזורי מכרות, אשר חלקם קיימים עד היום. בשנת 1698 נמצאו כמויות גדולות של זהב באזור מינאס ז'ראיס שהביאו לגידול האוכלוסייה בפנים הארץ. למרות ההגבלות שחלו על הפורטוגזים על פי תנאי חוזה טורדסיאס, חדרו הפורטוגזים לעומק היבשת הדרום אמריקאית, ממערב לקו התיחום בין הספרדים לפורטוגזים. רכסי האנדים ונהר פאראנה אשר הפרידו בין המושבות הספרדיות לשטחי ברזיל, מנעו מהספרדים לאכוף את תנאי ההסכם בחלקים הפנימיים של היבשת הדרום אמריקאית.
הכתר הפורטוגזי דאג להפעיל את שליטתו הישירה על תושבי ברזיל בגביית מיסים גבוהים ובקביעת הגבלות סחר המחייבות מסחר ישירות עם פורטוגל ולא עם מדינות אחרות. כמו כן נאסר השימוש בדפוס ונמנע פיתוח של תעשייה. בשנת 1808 פלש נפוליאון לפורטוגל והחצר המלכותית נאלצה לצאת לגלות. המלך בחר בנחלתו הברזילאית כמקום מושבו הארעי. המשפחה המלכותית חזרה לאירופה בשנת 1821, אך החלשות פורטוגלית שבאה בעקבות הפלישה הצרפתית סימנה את תחילת הקץ של השלטון הפורטוגלי בברזיל. שנה לאחר יציאת המשפחה המלכותית, הכריז פדרו הראשון על עצמאות ברזיל.
התקופה הקולוניאלית > המושבות הצרפתיות

במהלך המאה ה-16 נערכו מספר ניסיונות של הצרפתים להתיישב בצפון אמריקה, ובמהלך המאה ה-17 החלו ניסיונות אלה לשאת פרי. עד אמצע המאה ה-18 כבר חלשה צרפת על חלקים נרחבים מקנדה והמערב התיכון של ארצות הברית של ימינו, בשטח שכונה צרפת החדשה. בעקבות הפסדה של צרפת במלחמת שבע השנים, נחתם ב-1763 חוזה פריז, במסגרתו עברו שטחים אלה לשליטת בריטניה. במאה ה-17 שלטה צרפת גם בחלקים ניכרים של האיים הקריביים, אך היא הפסידה את חלקם לבריטניה ולהולנד. המושבות העיקריות שנותרו בידיה במאה ה-18 היו סן דומנג, בחלקו המערבי של האי היספניולה (לימים האיטי), מרטיניק וגוואדלופ. בדרום אמריקה ניסתה צרפת להקים מושבות בריו דה ז'ניירו ("צרפת האנטארקטית") ובסאו לואיס, אך הן לא האריכו ימים. ב-1604 הקימה התיישבות מוצלחת יותר, בגיאנה הצרפתית, בה הצליחה לשמור על השליטה, למעט תקופות מסוימות בהן נכבשה על ידי האנגלים, ההולנדים או הפורטוגלים.
הערות שוליים

1 2  אמריקה הלטינית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  היסטוריה של אמריקה הלטינית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
קולומבוס תובע בעלות על העולם החדש
כיבוש טנוצ'טיטלאן
מלכויות המשנה של האימפריה הספרדית לאחר הרפורמות הבורבוניות
מפת ברזיל מ-1519
בתים בסלבדור, בירתה הראשונה של ברזיל הקולוניאלית
מרד העבדים בהאיטי
מדינות אמריקה לפי שנת עצמאותן
קריקטורה של מדיניות המקל הגדול
פידל קסטרו
הנפה של אטקין

בתורת המספרים, הנפה של אטקין היא אלגוריתם מודרני למציאת כל המספרים הראשוניים עד למספר שלם שצוין. בהשוואה לנפה של ארטוסתנס, המסמנת כפולות ראשוניים, הנפה של אטקין עושה עבודה מקדימה ולאחר מכן מסמנת כפולות של ריבועים ראשוניים, ובכך משיגה מורכבות אסימפטוטית תאורטית טובה יותר. האלגוריתם נוצר בשנת 2003 על ידי ארתור אטקין ודניאל ג'יי ברנשטיין.
אלגוריתם

באלגוריתם:
כל השאריות הן שאריות מודולו - שישים (חילוק המספר ב-60 והחזרת השארית).
כל המספרים, כולל x ו - y, הם מספרים שלמים חיוביים.
"היפוך ערך" ברשימת הנפה משמעו שינוי הסימון (ראשוני או לא ראשוני) לסימון ההפוך.
פעולות אלו מובילות לכך שמספרים עם מספר אי-זוגי של פתרונות למשוואה המתאימה עשויים להיות ראשוניים (אם הם גם חסרי ריבועים), ומספרים עם מספר זוגי של פתרונות הם מספרים מרוכבים.
אתחול
יצירת רשימת תוצאות, הכנסת המספרים הראשוניים הקטנים 2, 3 ו-5 לתוך הרשימה.
יצירת רשימת נפה המכילה תא לכל מספר שלם חיובי. כל התאים ברשימה מסומנים תחילה כלא-ראשוניים.
לולאה ראשית
עבור כל ערך n ברשימת הנפה, נחלק את n c=ב-60 ואת השארית נסמן ב-r:
אם r שווה ל-1, 13, 17, 29, 37, 41, 49 או 53, הפוך את הסימון עבור כל פתרון אפשרי למשוואה 4x² + y² = n.
אם r שווה ל-7, 19, 31 או 43, הפוך את הסימון עבור כל פתרון אפשרי למשוואה 3x² + y² = n.
אם r שווה ל־11, 23, 47 או 59, הפוך את הסימון עבור כל פתרון אפשרי למשוואה 3x² - y² = n כאשר x > y.
אם r שווה לכל ערך אחר, התעלם ממנו לחלוטין.
לולאה פנימית
התחל עם המספר הקטן ביותר ברשימת הנפה.
קח את המספר הבא ברשימת הנפה שעדיין מסומן כראשוני.
הוסף את המספר לרשימת התוצאות.
רבע את המספר וסמן את כל כפולות הריבוע שלו כלא-ראשוניות. שימו לב שאין צורך לסמן כפולות שניתנות לחלוקה ב-2, 3 או 5.
חזור על שלבים 4 עד 7 עד שנגמרה רשימת הנפה.
תיאור זה מספק סקירה כללית של האלגוריתם ולא את היישום המלא שלו.
הסבר

האלגוריתם מתעלם לחלוטין מכל מספרים עם שארית מודולו 60 שמתחלקת ב-2, 3 או 5, זאת משום שמספרים עם שארית מודולו 60 המתחלקים באחד משלושת הראשוניים הללו מתחלקים בעצמם באותו ראשוני.
לכל המספרים n עם מודולו 60 השארית 1, 13, 17, 29, 37, 41, 49 או 53 יש שארית מודולו 4 של 1. המספרים הללו הם ראשוניים אם ורק אם מספר הפתרונות ל 4x2 + y2 = n הוא אי זוגי והמספר הוא ללא ריבוע.
לכל המספרים n עם מודולו 60 שארית 7, 19, 31 או 43 יש שארית מודולו 6 של 1. המספרים הללו הם ראשוניים אם ורק אם מספר הפתרונות ל 3x2 + y2 = n הוא אי זוגי והמספר לא מתחלק במספר ריבועי.
לכל המספרים n עם מודולו 60 שארית 11, 23, 47 או 59 יש מודולו 12 שארית של 11. המספרים הללו הם ראשוניים אם ורק אם מספר הפתרונות ל 3x2 - y2 = n הוא אי זוגי והמספר לא מתחלק במספר ריבועי.
אף אחד מהראשוניים הפוטנציאליים אינו מתחלק ב-2, 3 או 5, כך שהם לא ניתנים לחלוקה בריבועים שלהם. זו הסיבה שבדיקות חלוקה במספרים ריבועיים לא כוללות 2 2, 3 2 ו-5 2.
ראו גם

הנפה של ארטוסטנס
הערות שוליים

↑  A.O.L. Atkin, D.J. Bernstein, Prime sieves using binary quadratic forms, Math. Comp. 73 (2004), 1023-1030.
הפסטיבל של ריפקין

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  וודי אלן
 הופק בידי:  לטי ארונסון
 תסריט:  וודי אלן
 עריכה:  אליסה לפסלטר
 שחקנים ראשיים:  וולאס שון ג'ינה גרשון אלנה אניה לואי גארל
 מוזיקה:  סטפן ורמבל
 צילום:  ויטוריו סטוררו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית ספרד ספרד איטליה איטליה
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בספטמבר 2020
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, ספרדית
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 הכנסות:  2.3 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפסטיבל של ריפקין (באנגלית: Rifkin's Festival) הוא סרט קומדיה משנת 2020 בכתיבה ובימויו של וודי אלן, קופרודוקציה אמריקאית - ספרדית - איטלקית, עם וולאס שון, ג'ינה גרשון, אלנה אניה ולואי גארל בתפקידים הראשיים.
הצילומים נערכו בסן סבסטיאן בה מתרחשת העלילה.
תקציר העלילה

מורט ריפקין (וולאס שון) הוא מבקר ומורצה לקולנוע בעבר שכעת עסוק בכתיבת ספר. הוא קטן קומה, שמנמן וקירח ונשוי לסו (ג'ינה גרשון), צעירה נאה ומושכת שנישאה לו בגלל הערצה לאינטילגציה שלו. כעת היא אשת יחסי ציבור של במאי צעיר ומבטיח בשם פיליפ (לואי גארל) והם טסים כעת לסן סבסטיאן שם נערך פסטיבל סרטים בו יוקרן הסרט.
מורט מבחין מיד במשיכה בין אשתו לפיליפ. בלילות הוא חוזה  סיוטי לילה עם קטעים בשחור לבן מהסרטים האזרח קיין, עד כלות הנשימה, גבר ואישה, פרסונה, תותי בר, ז'יל וז'ים ושמונה וחצי. בחלומות אלה גם מופיעים הוריו, אחיו (סטיב גוטנברג) וגיסתו דוריס.
מורט מתהלך ברחובות סן סבסטיאן וחש בדקירות בחזה. חבר מפנה אותו לרופא בשם ג'ו רוהאס שמתברר לו שזו בעצם רופאה יפהפייה בשם ג'ואנה "ג'ו" רוהאס (אלנה אניה)(אנ') שלמדה רפואה בניו יורק ודוברת אנגלית שוטפת.
מורט מתאהב בה מיד ומוצא כל פעם סיבה לחזור אליה למרות שהיא לא מגלה סיבה רפואית לתלונותיו.
ג'ו נשואה בפעם שנייה לצייר בשם פאקו (סרג'י לופז) שבוגד בה לעיתים תכופות. היא מציעה להראות את העיר למורט והם מטיילים באתרי העיר ובשוק שם הוא קונה לה תכשיט. בחזרה לביתה הם פוגשים בפאקו "מתעסק" עם דוגמנית ציור בשם דלורס (ג'ורג'ינה אמורוס) ומתפתח שם ריב גדול.
מורט חוזר למלון וסו מודיעה כי החליטה להיפרד ממנו ולחיות עם פיליפ. לקראת סיום הפסטיבל מקבל מורט את מספר הטלפון של ג'ו מהמפיק גיל ברנר (דאגלס מקגרת') אך היא דוחה אותו בעדינות למרות שהיא יודעת שהקשר שלה עם פאקו לא יחזיק מעמד.
מורט רואה בדמיונו את מלאך המוות (כריסטוף ואלץ) והם משחקים שח מט (פרודיה על סצנה מהחותם השביעי של אינגמר ברגמן). הוא שואל את המוות מתי ייפגשו והמוות משיב שזה ייקח זמן רק אם יתמיד בפעילות גופנית, יאכל פירות וירקות, יעבור קולונסקופיה ויימנע משומן רווי ומזון מעובד...
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| וולאס שון | מורט ריפקין |  |
| ג'ינה גרשון | סו |  |
| לואי גארל | פיליפ | במאי סרטים |
| רלניה אניה | ד"ר ג'ואנה "ג'ו" רוהאס | רופאה |
| כריסטוף ואלץ | מלאך המוות |  |
| ריצ'רד קיינד | אביו של מורט |  |
| דאגלס מקגרת' | גיל ברנר | מפיק |
| סרג'י לופז | פאקו | בעלה של ג'ו |
| סטיב גוטנברג | אחיו של מורט |  |
| תמי בלנשרד | תמי | גיסתו של מורט |
| ג'ורג'ינה אמורוס | דלורס | דוגמנית |