stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליסון סמית'
ביוגרפיה > ראשית חייו

סמית' נולד ב-1 באוגוסט 1864 ליד לינצ'בורג, קרוליינה הדרומית, והיה בנם הצעיר של ויליאם הנקין סמית' ומרי איזבלה סמית' (לבית מקלאוד), בבית אבותיו, טנגלווד פלנטיישן (קודם לכן סמית'ס גרוב). במשך כל חייו, הוא התגורר בטנגלווד. סמית' למד באוניברסיטת קרוליינה הדרומית, שם היה חבר באחוות פי קפא פסי,  וסיים את לימודיו ב־Wofford College ב-1889.
סמית כיהן כחבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית בין השנים 1896 ל-1900. הוא לא הצליח להיבחר לכהונה כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 1900. ב-1901, סמית' עזר בארגון אגודת ההגנה של האיכרים ובסופו של דבר הפך לאחת הדמויות העיקריות בהקמת אגודת הכותנה הדרומית ב-1905. בין השנים 1905–1908 שימש כסוכן שטח ומארגן כללי בתנועה להגנת הכותנה. סמית' קיבל את הכינוי "כותנה אד" לאחר שהכריז: "כותנה היא המלך והלבן הוא העליון".
ביוגרפיה > בחירות לסנאט האמריקאי

סמית' נבחר לסנאט של ארצות הברית בשנת 1908 ונבחר מחדש חמש פעמים. עם זאת, מ-1920 ועד 1944, התמודד בארבע מערכות בחירות צמודות, שלוש מהן הסתיימו בסיבובי בחירות מכריעים לאחר שנכשל בהשגת רוב מוחלט. בתקופה זו, מעולם לא זכה ביותר מ-61 אחוזים מהקולות בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית.
סמית' נבחר למושב  ב-1908. הוא נבחר מחדש חמש פעמים, אם כי משנת 1920 עד 1944, היו לו ארבע מערכות בחירות צמודות, כאשר שלוש מהן הובילו לבחירות חוזרות מכיוון שלא הצליח לזכות ברוב הקולות. סמית' מעולם לא זכה ביותר מ-61% בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית באותה תקופה. במהלך כהונתו בקונגרס, הצהיר סמית' כי מטרתו היא "להשפיל את השחורים ולהעלות את מחיר הכותנה." סמית', שנודע כאדם שהיו לו יכולות הצגה מרשימות, קידם בפומבי מטרה זו על ידי נסיעה לוושינגטון בעגלת כותנה כאשר הוא מניף את דגל העליונות הלבנה. בנוסף, הוא פיתח מוניטין של אדם עם מזג חם במיוחד, כאשר היה מדבר בקונגרס והיה עומד על רגליו ומנסה למשוך את תשומת הלב של יושב ראש המושב על ידי חיתוך מושבו בסכין חדה כשהיה כועס. סמית' לא היה מחבב את הסנאטורים האחרים ותיאר את חדר הסנאט כ"מאורת הרוחות".
ביוגרפיה > קריירה בסנאט > תבוסה בבחירות 1944

בשנת 1944, אולין ד. ג'ונסטון שוב התמודד מול סמית' בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית. במהלך הקמפיין, ג'ונסטון, ששב לכהן כמושל קרוליינה הדרומית, הביע תמיכה חזקה במדיניות החוץ של רוזוולט, אך יחסו לניו דיל הפך פושר יותר. הוא הצליח לנכס לעצמו את "דגל העליונות הלבנה" על ידי התרברבות כיצד התמודד עם החלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית, בתיק סמית' נגד אולרייט, שקבעה כי הפרדה גזעית בבחירות מקדימות מדינתיות אינה חוקתית. ג'ונסטון העביר שורת חוקים שהפכו את המפלגה הדמוקרטית של קרוליינה הדרומית למועדון פרטי, מה שאיפשר למנוע משחורים להצביע בבחירות המקדימות של המדינה. במהלך הקמפיין, סמית' הציג את עצמו כאיש מבוגר ועייף. לפחות באחד העימותים מול ג'ונסטון, הוא דיבר במשך כמה דקות בלבד ולאחר מכן השמיע הקלטה של נאום שנשא שש שנים קודם לכן. ג'ונסטון ניצח בפריימריז עם יותר מ-55% מהקולות, והצליח להימנע מסיבוב שני. סמית' קיבל רק מעט יותר מ-35% מהקולות. לאחר ששמע על תבוסתו בחווה ששטחה 2,500 דונם ליד לינצ'בורג, קם סמית' בתסכול ואמר "ובכן, נראה שכדאי שאצא החוצה ואסתכל על החזירים".
ביוגרפיה > חיים אישיים ומותו

הוא התחתן לראשונה בגיל 28 ב-1892 עם מרתה קורנליה מורר (1865–1893) מסנט ג'ורג', קרוליינה הדרומית. היא מתה כשהיא ילדה את בנם מרטיוס אליסון ב-1893. בשנת 1912, בגיל 19, מרטיוס נורה בטעות באקדח שלו בזמן ששתה מים בבאר החצר. הוא מת חמישה ימים לאחר מכן.
בשנת 1906, אליסון התחתן עם אנני ברונסון פארלי (1882-1958). דודה, הנרי פארלי, שירה את הירייה הראשונה בצבא הקונפדרציה, שירת תחת ג'ב סטיוארט, ומת במלחמת האזרחים. לאליסון ולאנני היו ארבעה ילדים משלהם, שני בנים ושתי בנות:
בתם הבכורה, אנה, התחתנה עם ל. ל. סמית', סגן נשיא של קוהלר אינסטלציה מוויסקונסין.
איזובל סמית לוטון עברה לפלורנס, קרוליינה הדרומית, כשהיא נישאה.
אליסון דורנט הבן התחתן עם ויויאן מאנינג, בתו של המושל ג'ון לורנס מאנינג .
צ'ארלס סקסון פארלי, חבר לשעבר בבית המחוקקים של קרוליינה הדרומית ממחוז לי, התחתן עם לורה דאגלס. לורה הייתה בתו של אוסקר דאגלס (מייסד שותף של אימפריית FW Woolworth).
ב-17 בנובמבר 1944, חודש וחצי לפני תום כהונתו, נפטר סמית' ב-Tanglewood Plantation באותה מיטה שבה נולד. הוא נקבר בבית הקברות סנט לוק ליד ויסקי במחוז לי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  "Tanglewood Plantation - History". אורכב מ-המקור ב-2013-01-31. נבדק ב-2012-02-06.
↑  "Grand catalogue of the Phi kappa psi fraternity, February 1, 1910;". Chicago, Ill. 13 בנובמבר 1910 – via Internet Archive. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "National Register of Historic Places - Nomination Form" (PDF).
1 2  אליסון סמית', באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
1 2 3 4 5  "Curtains for Cotton Ed". Time. 7 באוגוסט 1944. ארכיון מ-20 ביוני 2023. נבדק ב-20 ביוני 2023. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Smith, Ellison DuRant". TheFreeDictionary.com.
↑  "Superman's Jewish origins and the 'curse' that haunts the actors who play him". The Independent (באנגלית). 2018-05-10. נבדק ב-2019-11-02.
↑  "The Pittsburgh Press - Google News Archive Search". news.google.com.
↑  Sullivan, Gordon R. "Mobilization". www.history.army.mil. אורכב מ-המקור ב-2012-07-29. נבדק ב-2012-05-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2692 259X  LCCN: n88172093  SNAC: w61j99zb  US Congress: S000530  VIAF: 43397517   WorldCat (עם VIAF): 43397517 
המושל אולין ד. ג'ונסטון, שתמך ברפורמות העבודה של פרנקלין ד. רוזוולט, הדיח את סמית' מתפקידו בשנת 1944 זמן קצר לפני מותו של סמית' בעודו מכהן בתפקיד.
דיק ת'ורנברג

ריצ'רד לואיס ת'ורנברג (באנגלית: Richard Lewis Thornburgh;‏ 16 ביולי 1932 – 31 בדצמבר 2020) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כמושל פנסילבניה ה-41 בשנים 1979–1987 וכתובע הכללי של ארצות הברית בממשליהם של הנשיאים רונלד רייגן וג'ורג' הרברט ווקר בוש. ת'ורנברג, שהיה חבר המפלגה הרפובליקנית, כיהן גם כתובע פדרלי במערב פנסילבניה.
הערות שוליים

↑  Dick Thornburgh Papers, באתר אוניברסיטת פיטסבורג (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422563705171  GND: 119094622  ISNI: 0000 0003 9903 3576  LCCN: n81137833  MusicBrainz: 0260e203-aa66-451b-8c58-b088d113883d  NARA: 10569096  NTA: 304460532  SNAC: w6cj8vvb  SUDOC: 157461513  VIAF: 79410628   WorldCat (עם VIAF): 79410628
ויליאם וושבורן

ויליאם דרו וושבורן האב (באנגלית: William Drew "W.D." Washburn, Sr.‏; 14 בינואר 1831 – 29 ביולי 1912) היה פוליטיקאי אמריקאי. הוא כיהן הן בבית הנבחרים של ארצות הברית והן בסנאט של ארצות הברית כרפובליקני ממינסוטה. שלושה מתוך שבעת אחיו הפכו לפוליטיקאים: אליהוא ב. וושבורן, קאדוואלדר ק. וושבורן, וישראל וושבורן הבן. הוא היה גם בן דודו של דורילוס מוריסון, ראש העיר הראשון של מיניאפוליס.
ביוגרפיה

וושבורן נולד ב-14 בינואר 1831 בליוורמור, מיין. כבוגר מכללת בודואין, הוא למד משפטים תחילה במשרדו של ג'ון א. פיטרס בבנגור, מיין, ולאחר מכן עבר למיניאפוליס, מינסוטה, בסביבות 1857. שם עסק בעריכת דין, ועבד בחברת הטחינה של מיניאפוליס (שהוקמה על ידי אחיו קאדוואלדר). פעילותו העסקית בענפי העץ וטחינת הקמח אפשרה לו לצבור הון רב, ובשנות ה-80 של המאה ה-19 היה בין האנשים העשירים ביותר במינסוטה. וושבורן כיהן כנשיא הראשון של חברת הרכבת "Soo Line Railroad" בין השנים 1883 ל-1889. הוא גם ייסד את חברת הטחינה Pillsbury-Washburn Milling Company, שהפכה מאוחר יותר לחברת פילסברי, ולבסוף שולבה עם החברה של אחיו, General Mills.
וושבורן בנה אחוזה בשם "פייר אוקס" (Fair Oaks) בשנת 1883. האחוזה תוכננה על ידי א. טאונסנד מיקס, שתכנן גם את בניין המטרופולין במיניאפוליס. את עיצוב הנוף החיצוני תכנן פרדריק לו אולמסטד, מאבות אדריכלות הנוף בארצות הברית. שטחי האחוזה כללו נחל מלאכותי שהוביל לבריכה, גשר להולכי רגל כפרי, חממה ואורוות לעגלות. האחוזה נהרסה בשנת 1924 כדי לפנות מקום לפארק, אך האזור הפך מאז לחלק מרובע "Washburn-Fair Oaks Mansion District". הרובע נוסף לרישום הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 1977.
וושבורן כיהן בבית הנבחרים של מינסוטה בשנת 1871. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1878 וכיהן מ-4 במרץ 1879 עד 3 במרץ 1885. הוא נבחר לסנאט ב-1888 וכיהן מ-4 במרץ 1889 ועד 3 במרץ 1895.
וושבורן היה ממייסדי הכנסייה האוניברסליסטית הראשונה במיניאפוליס בשנת 1859. הוא היה תורם מרכזי לכנסייה, ושימש כנאמן ונשיא למשך חלק ניכר מחייו.
וושבורן נפטר במיניאפוליס, מינסוטה ב-29 ביולי 1912. נכדו, ק. לאנגהורן וושבורן, היה פעיל במפלגה הרפובליקנית משנות ה-50 ועד שנות ה-70 של המאה ה-20.
בנו של ויליאם וושבורן, קאדוואלדר לינקולן וושבורן, נולד בשנת 1866. קדוואלאדר איבד את שמיעתו כילד, אך כישרונו כאמן ניכר מגיל צעיר. בהמשך הפך לאמן ועיתונאי בולט, שחלוץ טכניקות ציור חדשות במערב ארצות הברית. מרכז האמנויות באוניברסיטת גאלדט, שבה למד, נקרא על שמו של קאד וושבורן. בן נוסף של ויליאם, ויליאם דרו וושבורן הבן, שירת בבית הנבחרים של מינסוטה.
ויליאם איסטין אינגליש

ויליאם איסטין אינגליש (באנגלית: William Eastin English‏; 3 בנובמבר 1850 – 29 באפריל 1926) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, בית הנבחרים של ארצות הברית מאינדיאנה. הוא היה בנם של המועמד לסגן הנשיא ואיש העסקים ויליאם היידן אינגליש, ואשתו אמה מרדוליה ג'קסון.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

אינגליש נולד ב-3 בנובמבר 1850 בפארק אינגלישטון, ליד לקסינגטון, אינדיאנה, והיה בנם של איש העסקים ויליאם היידן אינגליש ואשתו אמה מרדוליה ג'קסון. הוא קיבל שם אמצעי על שם סבתו מצד אמו, מהאלה אסטין מקנטקי, שאביו המהגר היה הוגנוט צרפתי, ד'אסטין, מדרום מערב צרפת.
בשנת 1865 עברה משפחת אינגליש לאינדיאנפוליס. אביו נטל חלק בפוליטיקה ובעסקים ולבסוף צבר אחזקות נדל"ן משמעותיות. שם למד הילד בבתי ספר ציבוריים ופרטיים. הוא סיים את לימודיו ב-1873 במחלקה למשפטים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן כריסטיאן (כיום אוניברסיטת באטלר) באינדיאנפוליס.
ביוגרפיה > עריכת דין ופוליטיקה

אינגליש התקבל ללשכת עורכי הדין באותה שנה והקים את משרד עריכת הדין שלו באינדיאנפוליס. הוא עבד בעריכת דין עד 1882, אז התמודד לקונגרס.
אינגליש נבחר לראשונה לתפקיד בשנת 1880 כחבר בבית הנבחרים של המדינה. באותה שנה אביו העביר לו את ניהול בית האופרה של אינגליש, שאותו בנה זה עתה באינדיאנפוליס. אינגליש הצעיר התעניין בתיאטרון והתחתן עם שחקנית, אנני פוקס.
אינגליש ערער בהצלחה כדמוקרטי על בחירתו של סטנטון ג'. פיל לקונגרס ה-48 בשנת 1882; בסופו של דבר כיהן אינגליש מ-22 במאי 1884 ועד 3 במרץ 1885.
הוא סירב להיות מועמד לבחירה מחדש ב-1884 וחידש את עיסוקיו העסקיים הקודמים באינדיאנפוליס. הוא שימש כציר לוועידות הלאומיות הדמוקרטיות בשנים 1892 ו-1896, ויושב ראש הוועדה לכללים וסדר העניינים בוועידה הראשונה. הוא עזב את המפלגה הדמוקרטית בשנת 1900 והפך פעיל במפלגה הרפובליקנית.
במלחמת ארצות הברית–ספרד (1896–1898), שירת אינגליש כקפטן ושליש במטה הגנרל ג'וזף וילר.
כאשר אינגליש נכנס מחדש לפוליטיקה, הוא כיהן כנציג בוועידה הרפובליקנית הלאומית ב-1912. הוא נבחר בשנת 1916 לסנאט של מדינת אינדיאנה. הוא נבחר מחדש ב-1920 ושוב ב-1924, וכיהן עד מותו באינדיאנפוליס, אינדיאנה ב-29 באפריל 1926.
הוא נקבר בבית הקברות קראון היל.
קברו של אינגליש בבית הקברות קראון היל
ולדימיר אקסיונוב

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1935 מחוז ריאזאן
 פטירה:  9 באפריל 2024 (בגיל 89) מוסקבה, רוסיה 
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית/רוסיה רוסיה
 לאום:  ברית המועצות סובייטי
 השכלה:  האוניברסיטה הפתוחה של מוסקבה (1963) 
 עיסוקים נוספים:  מהנדס
 תקופת השירות:  1973–1988 (כ־15 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  11 ימים, 20 שעות, 11 דקות
 משימות
 סויוז 22, סויוז T-2
 עיטורים
  (פעמיים)  (פעמיים)   
 
ולדימיר ויקטורוביץ' אקסיונוב (ברוסית: Владимир Викторович Аксёнов; 1 בפברואר 1935 –  9 באפריל 2024) היה קוסמונאוט סובייטי  שטס לחלל בשתי משימות כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6.
קורות חיים

ולדימיר אקסיונוב נולד בכפר במחוז ריאזאן למשפחת איכר. בשנת 1953 הוא סיים בית הספר להנדסאים והחל ללמוד טייס. בשנת 1956 הוא שוחרר מהצבא האדום בעקבות הצמצומים. בשנת 1963 הוא סיים לימודי הנדסה וקיבל תואר מהנדס מכונות. ולדימיר אקסיונוב נקלט לעבודה במחקלת תכנון מס' 1. הוא עסק בתפקידים שונים בתכנון חלליות מדגמים שונים.
בשנת 1973 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל.
בשנת 1976 ולדימיר אקסיונוב טס לחלל בחללית סויוז 22 לצד ואלרי ביקובסקי שהיה מפקד צוות. מהלך טיסה בוצעו צילומי כדור הארץ.
בשנת 1980 ולדימיר אקסיונוב ביצע את הטיסה השנייה שלו על סיפון חללית סויוז T-2. המטרה הייתה לבחון חללית מדגם חדש ולבצע עגינה בתחנת חלל סאליוט 6. מערכת אוטומטית כשלה והיה צורך לבצע עגינה ידנית שהסתיימה בהצלחה.
בשנת 1988 הוא עזב את יחידת הקוסמונאוטים והמשיך לכהן בתפקידים שונים בתעשיית החלל הרוסית ובמערכת הבנקאית.
דלוס רודין אשלי

דלוס רודין אשלי (באנגלית: Delos Rodeyn Ashley‏; 19 בפברואר 1828 – 18 ביולי 1873) היה פוליטיקאי מקליפורניה ונבדה, שכיהן כגזבר המדינה של קליפורניה וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מנבדה.
ביוגרפיה

אשלי נולד ב-19 בפברואר 1828 בארקנסו פוסט, טריטוריית ארקנסו, והיה בנו של צ'סטר אשלי, שהיה עורך דין ולאחר מכן חבר הסנאט של ארצות הברית מארקנסו.  הוא קיבל את השכלתו בבתי הספר המקומיים, ולאחר מכן למד משפטים אצל עורך דין במונרו, מישיגן. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1849, ועבר למונטריי, קליפורניה, שם הקים משרד עריכת דין.
כחבר המפלגה הדמוקרטית, אשלי כיהן כתובע מחוזי של מחוז מונטריי בין השנים 1851–1852. מ-1854 עד 1855 הוא ייצג את המחוז השלישי באספת מדינת קליפורניה. מ-1856 עד 1857 כיהן בסנאט של מדינת קליפורניה כחבר במפלגת שאינם יודעים דבר. במהלך כהונתו בסנאט, הוא היה הנשיא הזמני של הבית. מאוחר יותר הוא הפך לרפובליקני, וכיהן כגזבר מדינת קליפורניה מ-1862 עד 1863.
בשנת 1864, עבר אשלי לווירג'יניה סיטי, נבדה. ב-1865, דיווחי חדשות ציינו שהוא היה נוסע על אניית הקיטור "יוסמיטי" כאשר המנוע שלה התפוצץ, מה שגרם למוות של 55 איש ופציעתם ושריפתם של עשרות נוספים. אשלי הושלך לנהר סקרמנטו, ונמלט משרידי האונייה בשחייה לחוף.
מאוחר יותר באותה שנה הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז הכללי של נבדה. הוא נבחר מחדש ב-1866 וכיהן מ-4 במרץ 1865 עד 3 במרץ 1869. הוא לא הועמד לבחירה מחדש ב-1868. במהלך כהונתו בקונגרס, אשלי היה יושב ראש הוועדה לענייני מכרות וכרייה.
הוא עבר לפיוש, נבדה, בשנת 1871 וחזר לעסוק בעריכת דין. כשבריאותו החלה להידרדר ב-1872, עבר אשלי לסן פרנסיסקו, קליפורניה, שם חי עד מותו ב-18 ביולי 1873.
משפחתו

אשלי היה בעלה של אנני (מקנמרה) אשלי. הם היו הורים לארבעה ילדים:
דלוס ריצ'רד אשלי (1852–1932)
אנני רוזלי אשלי אוקונל (1854–1899), אשתו של דניאל אוקונל
אידה אינז אשלי אדי (1861–1932)
ויקטוריה פרנסס אשלי (1864–1864)
הערות שוליים

↑  "O'Connell, Grace A." Her Side of the Story: Tales of California Pioneer Women. The Society of California Pioneers. נבדק ב-19 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Candidate Biography: Delos Rodeyn Ashley". JoinCalifornia.com. Alex Vassar & Shane Meyers. 2005. נבדק ב-2 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  gentlemanrob (14 בפברואר 2021). "Delos Rodeyn Ashley Sr". CivilWarTalk. Martinsburg, WV: Mike Kendra. נבדק ב-2 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2008115399  SNAC: w6rn4d14  US Congress: A000312  VIAF: 4749537   WorldCat (עם VIAF): 4749537
הנרי סנט ג'ורג' טאקר האב

הנרי סנט ג'ורג' טאקר האב (באנגלית: Henry St. George Tucker Sr.‏; 29 בדצמבר 1780 – 28 באוגוסט 1848) היה משפטן מווירג'יניה, פרופסור למשפטים וחבר קונגרס אמריקאי בין השנים 1815–1819.
ביוגרפיה

טאקר נולד ב-Mattoax Plantation במחוז צ'סטרפילד, וירג'יניה ב-29 בדצמבר 1780, לסנט ג'ורג' טאקר ופרנסס בלנד, בתו של תאודוריק בלנד מקאוסונס. לפיכך הוא היה האח למחצה דרך אמו של חבר בית הנבחרים והסנאטור ג'ון רנדולף מרואנוק. כאדם צעיר, הוא למד לימודים קלאסיים בקולג' של ויליאם ומרי; הוא סיים את לימודיו ב-1798. טאקר נשאר בוויליאמסבורג, וירג'יניה כדי ללמוד משפטים במכללת ויליאם ומרי, כמו גם תחת אביו שהיה עורך דין מבוסס וירג'יניה. הוא הצטיין בלימודי משפטים, וקיבל תואר במשפטים ב-1801. לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין בווירג'יניה, טאקר החל בעיסוק משפטי בווינצ'סטר, וירג'יניה.
טאקר מונה למרצה בפקולטה למשפטים בקולג' של ויליאם ומרי (1801–1804) ולאחר מכן היה קפטן פרשים במלחמת 1812 . הוא נבחר כדמוקרטי-רפובליקני לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן במשך שתי קדנציות, מ-1815 עד 1819. במהלך כהונתו, טאקר היה תומך של השיטה האמריקאית, כולל הקמת הבנק השני של ארצות הברית והעברת התעריף של 1816. בשנת 1823 נולד לו בן, ג'ון רנדולף טאקר. מ-1824 עד 1831 הוא הפעיל את בית הספר למשפטים בווינצ'סטר. בהמשך הוא כיהן כשופט ונשיא בית המשפט לערעורים של וירג'יניה (1831–1841) ולאחר מכן הפך לפרופסור למשפטים באוניברסיטת וירג'יניה (1841 עד 1845).
כפרופסור למשפטים, טאקר חיבר את "פרשנויות על חוק וירג'יניה" וכן מספר חיבורים על חוק הטבע ועל היווצרות החוקה של ארצות הברית. הוא ידוע כמי שהוסיף התחייבות חובה לקוד הכבוד של הסטודנטים בעודו פרופסור באוניברסיטת וירג'יניה. ב-4 ביולי 1842, סנט ג'ורג' טאקר הציע את ההחלטה הבאה כמחווה של אמון בסטודנטים: "... הוחלט, שבכל הבחינות העתידיות... כל מועמד יצרף לתשובות הכתובות... תעודה של המילים הבאות: אני, א.ב., מאשר בזאת בכבודי שלא נעזרתי במהלך בדיקה זו מכל מקור שהוא." ההבטחה של טאקר אומצה והפכה עד מהרה לדבר הבא: "אני מאשר בזאת בכבוד שלא קיבלתי כל סיוע במהלך הבחינה הזו מכל מקור שהוא, בין אם בעל פה, בכתב או בדפוס."  התחייבות בסיסית זו אומצה, בצורה זו או אחרת, באוניברסיטאות אמריקאיות רבות.
טאקר התפטר ביולי 1845 עקב בריאות לקויה. הוא מת בווינצ'סטר, וירג'יניה ב-28 באוגוסט 1848.
הערות שוליים

↑  Smith, C. Alphonso (29 בנובמבר 1936). "'I Certify On My Honor--' The Real Story of How the Famed 'Honor System' at University of Virginia Functions and What Matriculating Students Should Know About It". Richmond Times Dispatch. אורכב מ-המקור ב-25 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448880905171  GND: 1056095458  ISNI: 0000 0000 8208 7648  LCCN: n85363385  SNAC: w6j969wj  US Congress: T000398  VIAF: 26066970   WorldCat (עם VIAF): 26066970
ג'ון סרג'נט

ג'ון סרג'נט (באנגלית: John Sergeant‏; 5 בדצמבר 1779 – 23 בנובמבר 1852) היה פוליטיקאי אמריקאי שייצג את פנסילבניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא היה המועמד לסגן הנשיאות של המפלגה הלאומית הרפובליקנית בבחירות לנשיאות של 1832, ורץ יחד עם הסנאטור הנרי קליי.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון, שירת סרג'נט בממשלת פילדלפיה וניצח בבחירות לבית הנבחרים של פנסילבניה. כחבר במפלגה הפדרליסטית, הוא זכה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בין 1815 ל-1823. בקונגרס, הוא תמך במערכת האמריקאית של קליי והתנגד להרחבת העבדות, והצביע נגד פשרת מיזורי.
לאחר שכיהן כנשיא מועצת פנסילבניה של נציבי התעלה, חזר סרג'נט לקונגרס ב-1827. הוא הובס במסע הבחירות החוזר שלו ב-1829 והפך ליועץ משפטי של הבנק השני של ארצות הברית. בבחירות לנשיאות של 1832, הצמד של קליי וסרג'נט הובס על ידי הצמד הדמוקרטי של אנדרו ג'קסון ומרטין ואן ביורן. לאחר הבחירות, הצטרף סרג'נט למפלגה הוויגית ושוב חזר לקונגרס, וכיהן מ-1837 עד 1841. הוא גם היה נשיא הוועידה החוקתית של פנסילבניה ב-1838. הוא פרש מתפקידו הציבורי ב-1841 וחזר לעסוק בעריכת דין.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

סרג'נט נולד בפילדלפיה, פנסילבניה ב-5 בדצמבר 1779. הוא היה בנם של מרגרט (לבית ספנסר) סמל וג'ונתן דיקינסון סרג'נט, עורך דין שייצג את ניו ג'רזי בקונגרס הקונטיננטלי השני וכיהן כתובע הכללי של פנסילבניה. אחיו תומאס סרג'נט, כיהן כמזכיר המדינה של פנסילבניה, התובע הכללי ובבית המשפט העליון של פנסילבניה.
סרג'נט התחנך בבתי הספר הציבוריים ובאוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה. הוא סיים את לימודיו במכללת פרינסטון ב-1795. הוא הפך לעורך דין ולאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1799, עסק בעריכת דין במשך חמישים שנה, כולל "פרקטיקה נרחבת כמו כל אחד בפני בית המשפט העליון".
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1800, סרג'נט הפך לסגן התובע הכללי של פילדלפיה ולאחר מכן לממונה על פשיטת הרגל של פנסילבניה בשנה שלאחר מכן. הוא היה חבר בבית הנבחרים של פנסילבניה מ-1808 עד 1810. הוא נבחר כפדרליסט לבית הנבחרים של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה בשל מותו של ג'ונתן ויליאמס. הוא נבחר מחדש שלוש פעמים, וכיהן מ-10 באוקטובר 1815 עד 3 במרץ 1823, והצליח להגיע לתפקיד יו"ר ועדת בית ארצות הברית לענייני משפט. סרג'נט היה תומך חזק של המערכת האמריקאית של הנרי קליי ושל הבנק השני של ארצות הברית בקונגרס, ואף נסע לאירופה כדי לנהל משא ומתן על הלוואות לבנק. הוא גם היה מתנגד חריף לעבדות והצביע נגד פשרת מיזורי. לאחר מכן פרש, אם כי זמנית, מהקונגרס.
בשנת 1813 נבחר סרג'נט כחבר בחברה הפילוסופית האמריקאית.
בשנת 1825, הוא היה נשיא מועצת פנסילבניה של נציבי התעלה. בשנה שלאחר מכן, הוא היה שליח לקונגרס פנמה של 1826 אך הגיע לאחר שהקונגרס סיים את דיוניו. הוא חזר לבית הנבחרים של ארצות הברית לתקופת כהונה שהתחילה ב-4 במרץ 1827.
הוא לא הצליח להיבחר מחדש לקדנציה הבאה ועזב את הקונגרס בפעם השנייה ב-3 במרץ 1829. לאחר מכן הוא מונה ליועץ משפטי לבנק של ארצות הברית.
ביוגרפיה > מועמד לסגן הנשיא

סרג'נט היה השותף למועמדות של הנרי קליי מטעם הלאומי הרפובליקני במהלך הבחירות לנשיאות ב-1832, אך הם הפסידו לאנדרו ג'קסון ומרטין ואן ביורן ושוב נסוג מהחיים הציבוריים.
לאחר מועמדותו לסגן הנשיא, הוא חזר כנשיא הוועידה החוקתית של פנסילבניה ב-1838, ולאחר מכן נבחר כוויגי לבית הנבחרים האמריקאי. הוא כיהן בפעם האחרונה מ-4 במרץ 1837, עד שהתפטר ב-15 בספטמבר 1841, ושוב כיהן כיו"ר הוועדה לענייני משפט בשנים 1837 – 1839. הוא חזר לעיסוקו במשפטים, ודחה הצעות לקבינט או תפקיד דיפלומטי מהממשל הוויגי החדש.
בבחירות 1844 הוא נחשב כמועמד לקבל את המועמדות לסגן הנשיא של הוויגים, כדי לרוץ שוב עם קליי, אבל הוועידה בחרה בסופו של דבר את תאודור פרלינגהויסן. באותה שנה הציע הנשיא טיילר למנות את סרג'נט למושב בבית המשפט העליון של ארצות הברית, אולם סרג'נט סירב בשל גילו המבוגר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-23 ביוני 1813, הוא התחתן עם מרגרטה ווטמו, בתם של ג'יימס הורשיו ווטמו ואנה (לבית קארמיק) ווטמו. יחד נולדו להם עשרה ילדים, כולם פרט לאחד ששרדו מינקות. בין ילדיו היו:
מרגרטה סרג'נט (1814–1886), שנישאה למייג'ור גנרל ג'ורג' מיד, מפקד ארמיית הפוטומק מקרב גטיסברג ועד סוף מלחמת האזרחים.
שרה סרג'נט (1817–1850), שנישאה להנרי א. וייז, המושל ה-33 של וירג'יניה.
קתרין סרג'נט (1825–1910), שנישאה להארי אוגוסטוס קראם (הוריו של ג'ון סרג'נט קראם).
ויליאם סרג'נט (1829–1865), ששירת במלחמת האזרחים ונפצע אנושות בקרב על כביש וייט אוק.
סרג'נט מת בפילדלפיה, פנסילבניה ב-23 בנובמבר 1852, ונקבר בבית הקברות לורל היל.
ביוגרפיה > צאצאים

נכדיו, ג'ון סרג'נט וייז, ג'ון סרג'נט קראם וריצ'רד אלסופ וייז, כמו גם נינו, ג'ון קריין קאנקל, התבלטו גם הם בפוליטיקה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ג'ון סרג'נט, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
↑  "APS Member History". search.amphilsoc.org. נבדק ב-2021-04-02.
↑  Watmough, James H. (1905). "Letters of James H. Watmough to his Wife, 1785". The Pennsylvania Magazine of History and Biography (באנגלית). Historical Society of Pennsylvania. נבדק ב-15 באוקטובר 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "SERGEANT, John". history.house.gov (באנגלית). US House of Representatives: History, Art & Archives. נבדק ב-15 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278654505171  GND: 1055268375  ISNI: 0000 0000 6963 1418  LCCN: n85363341  NARA: 10568698  SNAC: w69p35b6  SUDOC: 076014207  US Congress: S000246  VIAF: 95375185   WorldCat (עם VIAF): 95375185
וויצ'ך גרסון

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1831 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 בפברואר 1901 (בגיל 69) ורשה, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  Evangelical Cemetery of the Augsburg Confession in Warsaw 
 מקום לימודים:  School of Fine Arts in Warsaw  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  הרומנטיקה 
 צאצאים:  Maria Gerson-Dąbrowska 
 
וויצ'ך גרסון (בפולנית: Wojciech Gerson;‏ 1 ביולי 1831 – 25 בפברואר 1901) היה צייר פולני, שפעל בפולין, ונחשב לנציג בולט של האסכולה הפולנית בציור.
קורות חייו

וויצ'ך גרסון נולד בוורשה שאז הייתה תחת שליטה של האימפריה הרוסית. בשנת 1844 הוא התחיל ללמוד ציור באקדמיה לאמנויות בעיר וסיים אותה בהצטיינות בשנת 1850. בשנת 1853 הוא קיבל מלגה להמשך לימודים באקדמיה לציור בסנקט פטרבורג. הוא סיים את לימודיו בשנת 1855 עם קבלת מדליית כסף. בשנת 1856 הוא נסע לפריז וחזר בשנת 1858.
בהיותו בוורשה גרסון הקים אגודה לאמנויות בשנת 1860. הוא התחיל ללמד ציור בשנת 1865 וקביל תואר פרופסור באקדמיה לאמנויות בוורשה בשנת 1872. הוא לימד באקדמיה עד לשנת 1896. בתקופה זו הוא לימד ציירים פולנים רבים לרבות שמעון בוכבינדר ואנה בילינסקה.
בנוסף לציור גרסון היה פעיל בתחום אדריכלות וביקורת אמנויות. הוא ידוע בעיקר על ציוריו לנושאים היסטוריים.
חלק מיצירות וגרסון נשדדו במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי הנאצים ולא נמצאו עד היום.
מציוריו

ליטא מקבלת נצרות
תדיאוש קושצ'ושקו
פטירת פשמיסל השני
קז'ימייז' השלישי ויהודים
ויליאם באטלר (1790–1850)

ויליאם באטלר הבן (באנגלית: William Butler Jr.‏; 1 בפברואר 1790 – 25 בספטמבר 1850) היה רופא אמריקאי, בעל עבדים וחבר ונציג ארצות הברית מקרוליינה הדרומית. הוא היה בנו של ויליאם באטלר האב, אחיו של אנדרו באטלר, ואביו של מת'יו באטלר, שכולם כיהנו כחברי הקונגרס של ארצות הברית.
ביוגרפיה

באטלר נולד ליד העיירה סלודה, קרוליינה הדרומית ב-1 בפברואר 1790. הוא היה בנם של ויליאם באטלר (1759–1821) ובית'לנד פוטה (לבית מור) באטלר (1764–1853). בין אחיו היו אנדרו באטלר, חבר הסנאט של ארצות הברית דמוקרטי מקרוליינה הדרומית ופירס מייסון באטלר מושל קרוליינה הדרומית מ-1836 עד 1838.
הוא סיים את לימודיו במכללת קרוליינה הדרומית בקולומביה בשנת 1810. הוא למד רפואה וקיבל רישיון לעבוד כרופא.
במהלך מלחמת 1812, הוא שירת כמנתח בצי ארצות הברית בקרב ניו אורלינס. באטלר שירת בצי עד 6 ביוני 1820, אז התפטר מתפקידו.
בשנת 1825, הוא עבר לגרינוויל, קרוליינה הדרומית, שם החל לעבוד כרופא כפרי. הוא נבחר כוויגי לקונגרס ה-27, וכיהן מ-4 במרץ 1841 עד 3 במרץ 1843. הוא שימש כסוכן של האינדיאנים משבט הצ'רוקי מ-29 במאי 1849 ועד מותו בשנה שלאחר מכן.
בזמן שהוצב ברוד איילנד ב-1819, הוא התחתן עם ג'יין טווידי פרי. היא הייתה בתו של כריסטופר ריימונד פרי, והייתה אחות של אוליבר הזארד פרי ומת'יו פרי. הם היו הורים לילדים רבים, כולל מת'יו באטלר.
באטלר מת בפורט גיבסון, הטריטוריה האינדיאנית (כיום אוקלהומה) ב-25 בספטמבר 1850 ונקבר ליד ואן בורן, ארקנסו.