stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וניור קאייסרה
קריירה

קאייסרה את הקריירה שלו בסנטו אנדרה. הוא הושאל בשנת 2009 אלגואנו, אך לא זכה לדקות משחק. בשנת 2010 הושאל לאמריקה (ריו פרטו). בקיץ 2010 הושאל לז'יל ויסנטה מליגת המשנה בפורטוגל איתה עלה לליגה הראשונה, ועונה לאחר מכן הגיע איתה לגמר הגביע הפורטוגזי בו הפסידה לבנפיקה ליסבון 2-1.
ב-5 ביוני 2012 חתם בלודוגורץ ראזגרד ל-3 שנים. ב-11 ביולי, קאייסרה ערך את הופעת הבכורה שלו בלודוגורץ בסופר קאפ נגד לוקומוטיב פלובדיב, במשחק זה הבקיע קאייסרה את שער הבכורה שלו. המשחק הסתיים בניצחון 1–3 וקאייסרה זכה בתואר ראשון בקריירה. ב-18 ביולי, הוא ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו נגד דינמו זגרב במסגרת הסיבוב השני של מוקדמות ליגת האלופות. ב-11 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–3 נגד צ'רנו מורה ורנה. בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות. ביוני 2015 חתם בשאלקה 04 מהבונדסליגה. ב-22 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד דרמשטאדט 98. ב-3 בנובמבר 2016 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–2 על קרסנודאר בליגה האירופית.
ב-16 בינואר 2017 חתם באיסטנבול בשאקשהיר הטורקית.
ב-22 באוגוסט 2023 קאייסרה חזר לברזיל וחתם בסנטוס.
ב-1 ביולי 2014 קיבל אזרחות בולגרית, דבר המאפשר לו לשחק עבור נבחרת בולגריה.
ג'וניור פטרוס

ג'וניור פטרוס (באנגלית: Junior Petrus; נולד ב-17 ביוני 2000) הוא כדורגלן נמיבי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה

פטרוס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל בלו ווטרס המקומית. ב-22 ביולי 2023 חתם בליריה פריזרן מליגת העל הקוסובנית. ב-13 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לבלקני. ב-24 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3–5 לפרוניקלי 74.
ב-5 במאי 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נמיביה בתיקו 1-1 נגד דרום אפריקה.
ג'ונוב

ג'ונוב (בערבית: جنب) הוא מושג בהלכה האסלאמית אשר מתאר אדם שנמצא במצב של אי-טהרה אשר נגרם כתוצאה מקיום יחסי מין או פליטה של זרע.
אדם שנמצא במצב כזה, צריך לעשות מקלחת מלאה על מנת להיות שוב במצב של טהרה אשר מאפשר לבצע תפילות וכו', מפני שאדם שנמצא במצב כזה מנוע מבחינה הלכתית לבצע את התפילות היומיות וכמו כן גם להיכנס למסגד.
הערות שוליים

↑  Clark, Malcolm., Islam voor dummies, [Amsterdam etc.]: Addison Wesley, cop. 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh85109199  TDVİA: cenabet
בראדלי ביירן

בראדלי רוברטס ביירן (באנגלית: Bradley Roberts Byrne; נולד ב-16 בפברואר 1955) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת אלבמה מאז 2014 ועד ינואר 2021. ביירן, חבר המפלגה הרפובליקנית, התמודד ב-2020 לסנאט של ארצות הברית אם כי הפסיד בבחירות המקדימות למועמדות מפלגתו.
ביוגרפיה

ביירן נולד במוביל שבאלבמה, אחד מבין שני ילדיהם של הוריו. הוא גדל במחוז בולדוויין שבמדינה. בשנת 1973 השלים את לימודיו התיכוניים ב"תיכון UMS-Wright", וב-1977 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת דיוק. כשהשלים את לימודי המשפטים שלו באוניברסיטת אלבמה ב-1980, החל לעסוק בעריכת דין.
בשנת 1994 התמודד לראשונה אל תפקיד ציבורי — מושב במועצת החינוך של מדינת אלבמה. הוא נבחר לתפקיד מטעם המפלגה הדמוקרטית, אך הצטרף למפלגה הרפובליקנית ב-1997. בבחירות אמצע הכהונה שהתקיימו ב-2002 הוא נבחר לסנאט של אלבמה. בשנת 2007 התמנה לנשיא מערכת קהילת הקולג'ים של אלבמה ופיקח על מיסוד רה-אורגניזציה במוסדות להשכלה גבוהה במדינה. ב-31 באוגוסט 2009 התפטר מתפקיד זה.
בבחירות 2010 התמודד ביירן לתפקיד מושל אלבמה. במהלך מסע הבחירות הותקף בידי עמיתיו הרפובליקנים בבחירות המקדימות על תמיכתו באבולוציה ועל הטלת ספק באלטעות של התנ"ך. נגד ביירן פורסמו מודעות תעמולה שטענו כי לדעתו האבולוציה משמשת הסבר טוב יותר למקור החיים מאשר הבריאתנות. בסיבוב הראשון הוביל על רוברט בנטלי, ונתמך בידי מושל פלורידה לשעבר ג'ב בוש ואישים רפובליקנים אחרים. עם זאת, הוא הותקף בידי איגוד החינוך באלבמה, עקב התנגדותו לאיגודי המורים. בסיבוב השני הפסיד לבנטלי שזכה ב-56% מהקולות.
לאחר התפטרותו של חבר בית הנבחרים ג'ו בונר במאי 2013, התמודד ביירן לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של אלבמה. במחוז שוכנת העיר מוביל רבתי, ותושביו רפובליקנים מסורתיים. ביירן ניצח בסיבוב הראשון, ובסיבוב שלאחריו ניצב בפני דין יאנג, איש תנועת מסיבת התה. ביירן זכה לתמיכת מהממסד הרפובליקני, ובפריימריז נבחר למועמד הרפובליקני לבית הנבחרים. בבחירות המיוחדות גבר על המועמד הדמוקרטי עם 70% מקולות הבוחרים.
בבחירות 2014 נבחר מחדש לתקופת כהונה שנייה, כמו גם ב-2016 ובבחירות האמצע שלאחר מכן. ביירן מחזיק בעמדות פוליטיות שמרניות, כיאה לנציג מחוז קונגרס ממדינה שמרנית באופן כבד. הוא מתנגד להפלות, תמך בצו נשיאותי 13769 שהנפיק הנשיא דונלד טראמפ ובשלהי 2019 הצביע נגד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ.
בפברואר 2019 הודיע ביירן על מועמדותו לסנאט של ארצות הברית. הוא שאף להתייצב בבחירות הכלליות מול דאג ג'ונס, הנחשב לסנאטור הדמוקרטי בעל הסיכויים הרבים ביותר לאבד את מושבו. עם 25% מהקולות, סיים ביירן במקום השלישי בבחירות המקדימות הרפובליקניות, מאחורי מאמן הפוטבול טומי טוברוויל והתובע הכללי של ארצות הברית לשעבר ג'ף סשנס, שלמעשה מתמודד לאותו מושב ממנו התפטר. עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית ביירן עזב את בית הנבחרים, והוא השני ממשלחת אלבמה לבית הנבחרים — לצד מרתה רובי — שעזב את הקונגרס ב-2021.
הערות שוליים

↑  בראדלי ביירן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
↑  אלכס איזנסטדט, Bentley wins GOP primary runoff, באתר פוליטיקו, 13 ביולי 2010 (באנגלית)
↑  ג'ורג' טלבוט, 9 Republicans, 2 Democrats qualify for AL-01 congressional race, באתר Al.com‏, 6 באוגוסט 2013 (באנגלית)
↑  פרנק ג'יימס, In Alabama, Big Business Beats The Tea Party In A GOP House Race, באתר NPR‏, 5 בנובמבר 2013 (באנגלית)
↑  שון סאליבן, Republican Bradley Byrne wins Alabama special election, באתר וושינגטון פוסט, 17 בדצמבר 2013 (באנגלית)
↑  ארון בלייק, Coffman, Gardner join Republicans against President Trump’s travel ban; here’s where the rest stand, באתר דנוור פוסט, 29 בינואר 2017 (באנגלית)
↑  שון או'קיי וזכארי ב. וולף, How each member of the House voted on impeachment, באתר CNN‏, 18 בדצמבר 2019 (באנגלית)
↑  קים צ'נדלר, GOP’s Byrne to challenge Sen. Doug Jones of Alabama in 2020, באתר AP‏, 21 בפברואר 2019 (באנגלית)
↑  ג'יימס וארני, Jeff Sessions, Tommy Tuberville head to runoff in senate race in Alabama, באתר וושינגטון טיימס, 3 במרץ 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: B001289
ג'ובאני תומאזו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בינואר 1941 (בן 83) לוקה, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה 
 סוגה:  ג'אז 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  קונטרבס, בס 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ובאני תומאזו (באיטלקית: Giovanni Tommaso; נולד ב-20 בינואר 1941) הוא נגן קונטרבס, מלחין, מעבד ומנהל הרכב איטלקי בתחום הג'אז המודרני.
חייו

ג'ובאנו תומאזו, יליד לוקה, למד לראשונה נגינה בפסנתר אצל אחיו ואחותו, בהמשך למד נגינה בגינה בקונטרבס אצל מורים פרטיים ובקונסרבטוריון בבולוניה. הוא התחיל להופיע בעיר הולדתו, לוקה, יחד עם אחיו, ויטו תומאזו, שניגן בפנסתר. הם הקימו בעיר את ההרכב "הרביעייה של לוקה" ("Quartetto di Lucca“) שהושפעה על ידי רביעיית הג'אז המודרני (Modern Jazz Quartet) והפכה פופולרית באיטליה בשנים 1966-1957. בשנת 1958 להקה זו זכתה ב"גביע הג'אז", תחרות רדיופונית שאורגנה על ידי רשות השידור האיטלקית RAI. בגיל 18 ניגן בהרכבי ג'אז שהופיעו על ספינות קרוז, וכך פקד לראשונה בשנים 1959 ו-1960 את מועדוני הג'אז של ניו יורק, בהם פגש מוזיקאים ידועים כמו פול צ'יימברס, ריי בראון וצ'ארלס מינגוס. עוד בשנות לימודיו בקונסרבטוריון של בולוניה הקים שלישייה יחד אמדאו תומאזי בפסנתר, וג'ג'ה מונארי בתופים.
בשנת 1967 תומאזו העביר את פעילותו לרומא, בה הופיע לצידם של ג'וני גריפין, סאני רולינס, צ'ט בייקר ובארני קסל. יחד עם פפיטו פיניאטלי פתח את "Music inn" שהפך לאחד ממועדוני הג'אז החשובים של רומא ושבו ליווה אמנים כמו דקסטר גורדון, ג'וני גריפין, ארט פארמר וקני דרו. באותה תקופה שיתף פעולה גם עם סטיב לייסי, נגן סקסופון אמריקאי מניו יורק שהתיישב ברומא והיה ממובילי הג'אז האוונגרדי שבאותן השנים.
ב-1971 הוא הקים את ההרכב "פריג'או" לרוק-ג'אז (שכלל גם פרנקו ד'אנדראה) שפרסם שמונה אלבומים וערך סיורי מופעים רבים עד שנת 1977. תומאזו ייסד בשנת 1983 יחד עם נגן הסקסופון אלט מסימו אורבאני רביעייה משל עצמו -"ד'ה בלסינג" (The Blessing).
החל מ-1985 ניהל תומאזו סמינרים ב-Umbria Jazz Clinics ולימד ג'אז בקונסרבטוריון על שם פרנצ'סקו מורלאקי בפרוג'ה.
כמו כן מזה שנים רבות מלמד במרכז החינוכי למוזיקה מודרני (Centro Educativo Musica Moderna) בבוסרו, מילנו. הוא הלחין מעל 100 שעות פסקולים של סרטים, בעיקר סרטי תעודה וסרטים אילמים ישנים של צ'ארלי צ'פלין ובסטר קיטון עבור רשות השידור האיטלקי RAI. בשנים 1980-1990 הוא הופיע בהרכב של פרנקו ד'אנדראה והקליט איתו את האלבומים "Kick Off" ו"Airegin". עבד תקופה כמפיק ומעבד בשביל כוכבי פופ כמו מינה, לוצ'ו דאלה, סמי דייוויס ג'וניור, ג'אני מורנדי וג'ינו פאולי.
השפיעו על יצירתו נגני קונטרבס כגון סקוט לאפארו ופול צ'יימברס, וכן מוזיקאים כמו צ'ארלי פארקר, סאני רולינס, ת'לוניוס מונק ומיילס דייוויס. נגן הקונטרבס ברונו לתומאזו הוא בן דודו.
פרסים ואותות כבוד

פרס דוד די דונטלו של האקדמיה לקולנוע האיטלקית על המוזיקה לסרט Ma quando arrivano le ragazze
דיסקוגרפיה

Il quartetto di Lucca (RCA Italiana)
Perigeo_(gruppo_musicale) (RCA Italiana)
GND: GND (RCA)
Giovanni Tommaso Quintet: Via G.T. (Red Records)
Giovanni Tommaso Quintet: To Chet (Red Records)
Giovanni Tommaso Quintet: Over the ocean (Red Records)
Giovanni Tommaso Quintet: Strane stelle strane (BMG)
Lee Konitz, E. Rava, F. D'Andrea, G. Tommaso, G. Munari: Stereokonitz (RCA Italiana)
D'Andrea, Tommaso, Gatto: Kick off (Red Records)
D'Andrea, Tommaso, Gatto: Airegin (Red Records)
בני זייד אל-ע'רביה

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 תאריך ייסוד:  1964
 קואורדינטות:  32°02′28″N 35°06′06″E﻿ / ﻿32.041111111111°N 35.101666666667°E﻿ / 32.041111111111; 35.101666666667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) בני זייד אל-ע'רביה(למפת גוש דן רגילה) בני זייד אל-ע'רביה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בני זייד אל-ע'רביה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בני זייד אל-ע'רביה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בני זייד אל-עַ'רְבִּיה (בערבית: بني زيد الغربية, "בָּנִי זֵיד המערבית") היא מועצה מקומית פלסטינית בנפת רמאללה ואל-בירה, כ-27 ק"מ מצפון-מערב לרמאללה, כ-45 ק"מ צפונית מערבית לירושלים, וכ-6 ק"מ דרומית מערבית לסלפית, בגובה ממוצע של כ־500 מטרים מעל פני הים.
בני זייד המערבית נוסדה בשנת 1966, בתקופת השלטון הירדני מאיחוד שני הכפרים: דיר ע'סאנה (دير غسانة) ובית רימא (بيت ريما).
מקור השם

המועצה המקומית קרויה על שם השבט הערבי בני זייד, שקיבל את השטח כפייף מאת הסולטאן האיובי צלאח א-דין במאה ה-12, בתמורה לשירות בצבא המוסלמי בתקופת מסעי הצלב הראשונים.
בשנת 2004 נחלק השטח לשתי מועצות מקומיות: בני זייד המערבית ובני זייד המזרחית (בערבית: بني زيد الشرقية, בני זייד א-שרקייה), שכללה את עארורה, עבווין ואת מזארע א-נובאני, אך בשנת 2020 היא התפרקה.
היסטוריה

לאחר מלחמת ששת הימים נערך סקר ארכאולוגי באזור הר אפרים, במהלכו נסקרו שני הכפרים המרכיבים את בני זייד: בית רימא ודיר ע'סאנה. במדרון הצפוני של בית רימא נמצאו חרסים מתקופת הברזל (א' וב', ימי ההתנחלות והמלוכה), התקופה הרומית-ביזנטית, ימי הביניים והתקופה העות'מאנית. בשוליים הצפוניים של דיר ע'סאנה נמצאו חרסים מתקופת הברזל ב', הביזנטית, ימי הביניים והעות'מאנית.
בית רימא מזוהה עם בית רימה, יישוב יהודי קדום מתקופת בית שני, שנזכר במשנה כאחד המקומות מהם הועלו מנחות של יין לבית המקדש.
השם דיר ע'סאנה מעיד על כך שבעבר היה כאן מנזר (בערבית: دير, דֵיר). וילנאי הביא סברה שמדובר במקום התיישבות של חלק מהשבט הערבי-נוצרי בני ע'סאן. יש חוקרים שזיהו את דיר ע'סאנה כיישוב המקראי צרדה, עירו של ירבעם בן נבט, על בסיס הממצא הארכאולוגי שמצביע על קיום הכפר בתקופת המלוכה וכן על שמותיהם של עין צרידה ועמק חלת צרידה הסמוכים לכפר, שעשויים לשמר את השם הקדום. חוקרים אחרים העדיפו לזהות את צרדה בכפר סורדא או באתרים ארכאולוגיים אחרים ליד נחל שילה.
היסטוריה > התקופה הממלוכית

בתקופת שלטונו של הסולטן הממלוכי ביברס, באמצע המאה ה-13, יושב המקום על ידי אנשי שבט בני זייד לצד פלאחים ("איכרים") מקומיים.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

בתקופת השלטון העות'מאני נשלט אזור בני זייד על ידי שייח' שהיה איש הקשר לשלטון. תושבי האזור התפרנסו בעיקר ממכירת שמן זית לפקידים עות'מאנים מקומיים ולמפעלי סבון בשכם. מההכנסות, השייח' גבה מיסים והעביר את הכסף לשלטונות העות'מאניים. בנוסף, נדרשו בני זייד לממן ואקף למסגד אל-אקצא בירושלים ולמקום הקדוש האיבראהימי (מערת המכפלה) בחברון. בשנת 1596 הופיעו גם דיר ע'סאנה וגם בית רימא בפנקסי המס העות'מאניים ושני הכפרים שילמו מיסים תוצרת חקלאית.
במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון, או מצודה ושלטו על האזור. בתחילת המאה ה-19, נשלט האזור על ידי שייח'ים ממשפחת ברגותי, שהרחיבו את אזור שליטתם עד למישור החוף. כשהמצרים הגיעו לאזור, הם הטילו על תושבי ארץ ישראל מיסים וכן גייסו מהם לצבא. בשנת 1834 השתתפו בני זייד במרד האיכרים. ואיבראהים פאשה הוציא להורג שני שייח'ים ממשפחת ברגותי. עם זאת גם השייח'ים הבאים היו ממשפחת ברגותי והם המשיכו להיות גובי המיסים ומקורבים לשלטון ובכך ביססו את מעמדם הכלכלי.
היסטוריה > המנדט הבריטי

בשנת 1936, במהלך המרד הערבי, פגע חיל האוויר הבריטי בקבוצה של 400 אנשי מיליציה מקומיים שנאספו מחוץ לדיר ע'סאנה, והרגו כ-130 מהלוחמים.  בספטמבר 1938, קיימה הנהגת המורדים המקומית פגישה בכפר והדבר הגיע לידיעת המודיעין הבריטי. הצבא הבריטי תקף את הכפר, בחיפוי מטוסי קרב ונפגעו רבים מהמשתתפים בפגישה. אחד ההרוגים היה מוחמד סאלח אל-חמד ע'אנם (ער') שהיה מאנשיו הקרובים של עז א-דין אל-קסאם ובמרד פיקד על אזור שכם.
היסטוריה > שלטון ירדן

בשנת 1964 אוחדו שני הכפרים, בית רימא ודיר ע'סאנה, לכפר אחד בשם בני זייד.
היסטוריה > לאחר 1967

בעקבות מלחמת ששת הימים עבר היישוב לשליטת ישראל.
בעקבות הסכמי אוסלו הועברה בני זייד לשליטה ביטחונית וניהולית פלסטינית מלאה בשנת 2000. ב-2001, במהלך האינתיפאדה השנייה, פעלו במועצה כוחות צבא ישראליים רבים. כשראשת העיר פתחייה ברגותי נבחרה לראשות העיר ב-2005, הפכה בני זייד ליישוב הפלסטיני הראשון שבו אישה משמשת כראש העירייה, בשיתוף עם רמאללה הסמוכה. ראש העיר הנוכחי הוא כאיד א-רימאווי.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין דיר ע'סאנה
| שנה | תושבים | מקור | הערות |
| 1596 |  |  | 76 משקי בית |
| 1863 | 900 |  |  |
| 1887 | 1,200 |  | אזור בני זיד כלל 24 כפרים, עם כ-7,700 איש, מהם כ-400 נוצרים. |
| 1922 | 625 |  |  |
| 1931 | 753 |  | גרו ב-181 בתים |
| 1945 | 880 |  |  |
| 1961 | 1,461 |  | כולל נוצרי אחד |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין בית רימא
| שנה | תושבים | מקור | הערות |
| 1863 | 353 |  |  |
| 1922 | 555 |  |  |
| 1931 | 746 |  |  |
| 1945 | 930 |  |  |
| 1961 | 2,165 |  |  |
| 1987 | 3,451 |  |  |
| 1997 | 4,276 |  |  |
| 2022 | 5,000 |  |  |
כלכלה

מבחינה היסטורית, כלכלת בני זייד הייתה תלויה ביבול הזיתים, שסופק למפעלי סבון בשכם. עד היום, עצי זית מכסים את רוב אדמות המועצה. עם זאת, תושבי בני זייד כיום מתפרנסים בעיקר מעבודה בשירות המדינה ובעסקים פרטיים.
אתרים

ישנם מספר אתרים מקודשים (ואלי) בבני זייד.
מקאם אל-ח'דר (مقام الخضر): השם מופיע בכפרים רבים בא"י ולרוב, הוא מתייחס לנביא אליהו, אך לא ידוע על קשר כלשהו למקום זה.
מקדש אל-עטירי (مقام العطيري): קבר צנוע, בין העיירה לבית הספר.
מקאם אל-הביל (مقام الهبيل): קבר צנוע, בין העיירה לבית הספר.
מקאם שייח' רחאל (مقام الشيخ رحال): קבר צנוע, בין העיירה לבית הספר.
מקאם שייח' עספור (مقام الشيخ عصفور): מקום תפילה גדול, יחסית, לידו יש באר ומקום טהרה, לפני תפילה.
מקאם אל-ח'וואס (مقام الخواص): בניין בעל שתי כיפות הממוקם על ראש גבעה, מערבית לדיר ע'סאנה. מקום עתיק שמתייחס לאיבראהים אל-ח'וואס (ער'), קדוש סופי ממצרים שמת במקום בשנת 291 לספירה. ליד המבנה יש שתי בארות. מקום בעל חשיבות רבה לתושבים מהאזור כולו. על פי האגדה, הכיפה המזרחית נבנתה על ידי תושבי המקום ואילו הכיפה המערבית הושלמה על ידי מלאכים. המקאם מיוחד בשל העובדה שפקדו אותו בעיקר נשים, כדי לחגוג, להתרועע עם נשים אחרות ולהתפלל.
מקאם א-ריפאעי (مقام الرفاعي): נמצא ליד מקאם אל-ח'וואס. מקום גדול יחסית ולידו עץ גדול.
מקאם השייח' עבדאללה (مقام الشيخ عبد الله): נמצא בין הכפר למקאם אל-ח'וואס.
מקאם שייח' ע'ית' (مقام الشيخ غيث): נמצא בבית הקברות.
מקאם שייח' מטר (مقام الشيخ مطر): מבנה ובו שני חדרים לתפילה. נמצא בתוך הכפר.
מקאם א-דסוקי (مقام الدسوقي): מצפון לעיירה. אין קבר או ציון, אך נמצא שם על פי המסורת.
מקאם שייח' ח'אלד (مقام الشيخ خالد): ממערב לעיירה, בוואדי שרידה. מבנה קטן ולידו באר ועץ אלון גדול.
מקאם השייח' ד'יב (مقام الشيخ ذيب): קבר ולידו עץ זית. קרוב למקאם שייח' ח'אלד.
מקאם שייח' ברי (مقام الشيخ بري): עץ אלון גדול, קרוב למקאם שייח דיב.
אתרים עתיקים

בדיר ע'סאנה יש ארבעה אתרים עתיקים:
ארמון סאלח אל-ברגותי (قصر صالح البرغوثي): ארמון של מוכת'ר האזור בתקופה העות'מאנית. הארמון חולק לשלושה מרכיבים עיקריים: (1) אזור קבלת פנים, אולמות אוכל ובית הארחה. (2) מחסני מזון, אורוות סוסים וסדנאות שונות. (3) הקומה השנייה שימשה למגורי נשים ולמשרתים. המרפסת שעל הגג שימשה את השייח' לבילוי ולצפות באחוזותיו.
המסגד הישן (المسجد القديم): על פי הידוע, מבנה זה היה בעבר הרחוק כנסייה, והוסב למסגד.
בית הספר הישן (المدرسة القديمة): נחנך בשנת 1914.
מכלאת השטן (حوش الشيطان): מבנה שעל פי הפולקלור המקומי, היה "רדוף" על ידי השטן.
אישים בולטים

קאסם א-רימאווי – פוליטיקאי ירדני שכיהןכ ראש ממשלת ירדן לתקופה קצרה ב־1980.
עבדאללה רימאווי – פוליטיקאי ירדני ששימש כשר החוץ של ירדן ומזכ"ל של מפלגת הבעת' הסוציאליסטית הערבית בירדן ובפלסטין. הואשם בתכנון הפיכה נגד המלוכה בירדן ב-1957.
עבדאללה ברגותי – ממנהיגי הזרוע הצבאית של חמאס ביו"ש, מרצה בכלא הישראלי 67 מאסרי עולם.
חלק מחברי חוליית הטרור שהתנקשה בשר רחבעם זאבי היו תושבי בית רימא, ובהם מג'די א-רחימי (مجدي الرحيمي), שאשתו, פתחיה ברגותי (فتحية البرغوثي), הייתה האישה הפלסטינית הראשונה שנבחרה לכהן כראש עיר במקום.
ברניקי השלישית

ברניקי (ברניקה) השלישית (ביוונית: Βερενίκη;‏ 120 לפנה"ס – 80 לפנה"ס), המכונה גם קלאופטרה ברניקי, הייתה מלכת מצרים העתיקה בשנים 101–88 לפנה"ס לצד בעלה ודודה תלמי העשירי, ופעם נוספת בשנים 81–80 לפנה"ס.
חייה

ברניקי נולדה בשנת 120 לפנה"ס, בתם של תלמי התשיעי ואחותו, קלאופטרה סלנה, ונכדתם של תלמי השמיני וקלאופטרה השלישית.
בשנת 107 לפנה"ס הודח אביה מן המלוכה, ודודה, תלמי העשירי, עלה לשלטון. ברניקי נישאה לו בשנת 101 לפנה"ס. קלאופטרה החמישית הייתה בתם.
תקופת מלוכתה הראשונה הסתיימה בשנת 88 לפנה"ס, עם הדחתו של תלמי העשירי בידי אביה, תלמי התשיעי. אחרי מות אביה, בשנת 81 לפנה"ס, שבה ברניקי לשלוט במצרים.
אחרי עלייתה לשלטון אולצה ברניקי להינשא לתלמי האחד עשר, בנו של תלמי העשירי. לפי מקורות אחדים הוא היה אחיה למחצה של ברניקי, בנה של קלאופטרה סלנה הראשונה, וברניקי אמצה אותו כבן בתקופת שלטונה המשותף עם תלמי העשירי. אחרים מעלים את האפשרות שהיה בנה של ברניקי עצמה.
תלמי האחד עשר רצח את ברניקי 19 יום אחרי נישואיהם. הרצח עורר את זעם העם המצרי, שמרד בתלמי ורצח אותו כנקמה כעבור ימים אחדים.
אזכורים בתרבות

סיפור חייה של ברניקי היווה השראה לאופרה ברניקי מאת גאורג פרידריך הנדל.
ג'וזף הולמס מילר

| --- | --- |

מילר (במרכז) עם סר אדמונד הילרי וסר ויליאם אפלטון (צילום משנת 1956)
 לידה:  12 בפברואר 1919 קנטרברי, האי הדרומי, ניו זילנד 
 פטירה:  6 בפברואר 1986 (בגיל 66) 
 תקופת הפעילות:  ? – 6 בפברואר 1986 
 אזורים שחקר:  אנטארקטיקה
 פרסים והוקרה:  Knight Bachelor (30 בדצמבר 1978)  קצין במסדר האימפריה הבריטית (12 ביוני 1958)  מדליית הקוטב (22 במאי 1958) 
 
סר ג'וזף הולמס מילר (באנגלית: Sir Joseph Holmes Miller; ‏ 12 בפברואר 1919 - 6 בפברואר 1986) או בוב מילר חבר מסדר האימפריה הבריטית, היה סוקר ומודד ניו זילנדי, וחוקר אנטארקטיקה; בשנת 1979 קיבל תואר אצולה על פועלו בחקר ומיפוי אנטארקטיקה.
קורות חיים > ילדותו ולימודיו

מילר נולד ב-12 בפברואר 1919 בוואימייט שבדרום קנטרברי בניו זילנד; בנם של מהגרים ממוצא אירי - סמואל האנטר מילר (Samuel Hunter Miller) ורעייתו אני מארי קמפבל (Annie Mary Campbell); אביו היה חקלאי, ואימו עקרת בית.
מילר התחנך בבית הספר היסודי וילוברידג' (Willowbridge) ובבית הספר התיכון ויימייט (Waimate), בו היה תלמיד מצטיין.
בשנת 1936 מילר עבר לוולנגטון ובה החל לעבוד במשרד הסקרים והסטטיסטיקה של ניו זילנד, וממשרד זה עבר בשנת 1938 למחלקת סקרי המקרקעין.
קורות חיים > שירותו הצבאי

בשנת 1940, בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה מילר התגייס לצבא ניו זילנד, וצורף לרגימנט השדה ה-12 של הארטילריה (12th Field Regiment of Artillery). מילר התנדב לשרת ביחידת קומנדו ונשלח למזרח התיכון. אולם הוא לא השתתף בפעילות מבצעית מאחר שהועבר ליחידה אחרת - רגימנט השדה ה-4 של הארטילריה (4th Field Regiment, New Zealand Artillery).
מילר נפצע בקרב בתוניסיה במרץ 1943, ובשל כך שוחרר מהצבא ונשלח לוולינגטון, שם שב לעבודתו, והחל ללמוד במכללת אוניברסיטת ויקטוריה. מילר סיים את לימודיו וקיבל תואר ראשון בשנת 1950.
קורות חיים > מחקריו כמגלה ארצות

בשנת 1949 מילר סקר את מתלול רמוטאקה (Remutaka incline), והוביל משלחת חקר אמריקאית - ניו זילנדית (New Zealand–American Fiordland Expedition). בשל מחקריו אלה זכה במדליית פולטון של מכון הסקרים של ניו זילנד בשנת 1950. באותה שנה סיים למפות ולחקור את איי האנטיפודה ואיי באונטי.
בשנת 1955 מונה כחבר למשלחת הטראנס - אנטארקטית, ונשלח עם המשלחת המוקדמת לים ודל על מנת להתנסות בחקר אנטארקטיקה. מילר מונה להיות סגן מפקד המשלחת תחת אדמונד הילרי. המשלחת הגיעה לשטח חסות רוס בינואר 1957. מילר בחר את מיקום בסיס סקוט, ופילס את השביל במעלה קרחון סקלטון לעבר רמת הקוטב הדרומי, מילר וג'ורג' מארש התקדמו במזחלת כלבים, סימנו את מסלול ההתקדמות עבור משלחת החקר, ומיפו את האזור. מילר עבר מרחק של 1,600 מילים על מזחלת הכלבים, עם שני צוותי כלבים.
בין השנים 1963–1964 מילר שב לאנטארקטיקה בראש משלחת מחקר שחקרה את ארץ אואטס ואת ארץ ויקטוריה (שהיו אז אזורים לא ממופים).
קורות חיים > תפקידים

מילר היה חבר החברה האנטארקטית של ניו זילנד (1963–1960), חבר הוועדה גאוגרפית של ניו זילנד (1986–1968) וחבר מועצת החקר של שטח החסות רוס שהוקמה בשנת 1958 במטרה שתהא גוף מייעץ לממשלת ניו זילנד בהחלטותיה בעניינים הנוגעים לאנטארקטיקה. מילר היה יושב ראש הוועדה בין השנים 1971–1983.
קורות חיים > תארים

בשנת 1958 מילר קיבל תואר חבר מסדר האימפריה הבריטית בשל עבודו במשלחת הטרנס - אנטארקטית, ובשנת 1979 קיבל תואר אביר, בשל מחקריו בשטח חסות רוס.
בשנת 1979 קיבל תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטית ויקטוריה שבוולינגטון.
קורות חיים > משפחתו

ב-18 באוקטובר 1947 מילר נשא לאישה את מרג'ורי פלורנס תומילסון (Marjorie Florence Tomlinson) ונולדו להם בן ובת.
קורות חיים > מורשתו

פסגת מילר ברכס אקספלוררז שבאנטארקטיקה נקראת על שמו.
הערות שוליים

↑  מילר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
1 2  ההודעה הרשמי בגאזט הממשלתי על מתן תואר האצולה למילר
↑  רשימת מקבלי תוארי האצולה בניו זילנד, בשל מקצועם כמודדים
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  קורות חייו של מילר
↑  רשימת חברי המשלחת הטראנס - אנטארקטית
↑  תצלום המשלחת בשנת 1956, בשדה התעופה בניו זילנד, בטרם צאתם
↑  רשימת מקבלי התארים שפורסמה בדצמבר 1978
↑  מקור שם פסגת מילר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
בית הקברות היהודי בלום

| --- | --- |

שרידי מצבות מבית העלמין היהודי בלום (2011)
 פרטי בית הקברות
 פעיל:  לא פעיל
 דת:  יהדות
 תאריך הקמה:  1820
 תאריך סגירה:  1974
 קואורדינטות:  43°49′22″N 23°13′49″E﻿ / ﻿43.82278°N 23.23028°E﻿ / 43.82278; 23.23028
 he
  (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה הים השחור בית הקברות בלום(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה הים השחור בית הקברות בלום
 
מצבה מבית הקברות החרב בלום
בית הקברות היהודי בלום (בבולגרית: Еврейскo гробища на Лом) הוא בית קברות יהודי השוכן בפאתי העיר לום בצפון-מערב בולגריה. בית העלמין הוקם ב-1820 ופעל עד 1974.
רקע

קהילה יהודית התקיימה בלום ככל הנראה מראשית המאה ה-19 והשכונה היהודית שכנה בסמוך לשכונת "הטורקים" בה התגוררו פקידי הממשל העות'מאני. בראשית המאה ה-20 נכללה ברשימת 34 הקהילות היהודיות המאורגנות בבולגריה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בלום 500 יהודים. ב-1949, לאחר העלייה ההמונית לישראל התגוררו בלום 77 יהודים.
בית הקברות הוקם ב-1820 ושוכן בשדה פתוח על גבעה בפאתיה המערביים של העיר. ברבות השנים, עם פיתוחה של לום נבנו מבני מגורים בסמוך לבית הקברות, ובראשית המאה ה-21 היו מבני המגורים מרוחקים כ-100 מטרים משטח בית הקברות. הקבורה האחרונה נערכה במקום ב-1974.
בשטח בית הקברות עדיין פזורות כ-100 מצבות שיש וגרניט, רובן מהמאה ה-20 בשטח של כ-5,000 מטרים רבועים. הכיתוב עליהן הוא בעברית ובבולגרית. רבות מהמצבות שבורות וחלקן מכוסות צמחייה. בית העלמין אינו מגודר ואינו מתוחזק ולאורך השנים נבזז וחולל. השטח משמש כאתר להשלכת אשפה. חלק מהמצבות שתועדו נבזזו לשימוש משני על ידי תושבים בולגרים.
לקריאה נוספת

צבי קרן, בולגריה ויהודיה, באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה.
הערות שוליים

↑  לוחות ססטיסטיים, בתוך אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים,1967, עמודים 655-645.
↑  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, A Guide to Jewish Bulgaria, Vagabond Media Ltd, 2011, ISBN 9549230635, page 157-158
↑  בית העלמין בלום, בתוך: Jewish Historic Monuments and Sites in Bulgaria 2011 Part One, עמוד 33 (באנגלית).