stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקה רבינוביץ'
ביוגרפיה > 2017

בתחרות "גביע ישראל" שנערכה באפריל 2017 סיימה רבינוביץ' במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 2:07.46 דקות, במקום שביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:06.09 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 1:05.97 דקות, במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 59.50 שניות, במקום עשירי במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 9:30.22 דקות ובמקום 12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:30.68 דקות. שבוע לאחר מכן, באליפות הפנימיה היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:04.89 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:27.41 דקות.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בוויגייט בסוף יוני אותה שנה היא סיימה במקום 35 במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 2:06.69 דקות והייתה ראשונה מבין השחייניות הישראליות, במקום 58 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.02 דקות ובמקום 12 במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:37.32 דקות, כשחייניות שלישית היא קבעה את התוצאה הטובה ביותר מבין הישראליות של 2:06.44 דקות. שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרויות השחייה לנוער של המכביה העשרים שנערכו בווינגייט, היא זכתה ב-3 מדליות 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.69 דקות, לפני ארצות הברית ואוסטרליה ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:39.19 דקות, לפני ארצות הברית ואוסטרליה ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:07.40 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 59.42 שניות. שבוע וחצי לאחר מכן, בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בגיור, הונגריה בסוף יולי אותה שנה היא סיימה במקום 26 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:08.05 דקות, במקום 43 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.02 דקות ובמקום 14 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.33 דקות.
ביוגרפיה > 2017 > אלופת ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר)

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 2:02.41 דקות, לפני בקי פוזדנר מהפועל בת ים שקבעה שיא ישראל לגילאי 13 בתוצאה של 2:03.01 דקות ואווה פביאן מהפועל בית שמש (2:03.08 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראל חדש לגילאי 15 ו-16 של 4:16.41 דקות, אחרי שחר מנחם ממכבי פארק מים רעות (4:13.52 דקות) ואווה פביאן (4:15.74 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:51.92 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04.36 דקות.
ביוגרפיה > 2019

בתחרות גביע האיגוד שנערכה במכון וינגייט, באפריל 2019 קבעה רבינוביץ' במשחה ל-100 מטר חופשי שיא אישי חדש של 58.55 שניות ובמשחה ל-200 מטר חופשי שיא אישי חדש של 2:06.18 דקות.
מושל צ'ילה

פדרו דה ואלדיביה, המושל הראשון של צ'ילה.
מושל צ'ילה (בספרדית: Gobernador de Chile) היה המושל המנהלי, הצבאי והאזרחי של האזור הקולוניאלי באימפריה הספרדית שכונה ממלכת צ'ילה (Reino de Chile). מכיוון שכך נשא המושל של צ'ילה גם בדרגה הצבאית-מנהלית של קפטן-חנראל. במהלך התקופה הקולוניאלית בהיסטוריה הצ'יליאנית היו 66 מושלים בצ'ילה.
בזמן קיומה של האודיינסייה המלכותית של צ'ילה (Real Audiencia de Chile; בשנים 1565–1575, 1609–1811, ו- 1815–1817) עמד המושל בראשה ונשא בתואר "נשיא" בית משפט זה. תואר זה דבק בבעל המשרה ולעיתים קרובות כונה מושל צ'ילה "נשיא". כאשר לא התקיימה אודיינסייה בצ'ילה, היה המושל החוסטיסיה מיור (justicia mayor) של הממלכה.
מכיוון שכך נשא בעל המשרה בתואר "מושל" מתוקף היותו ראש המנהל והממסד הפוליטי המקומי; בתואר "קפטן-חנראל" כמפקד הצבאי העליון; ובתואר "נשיא האודיינסייה המלכותית", או לעיתים "נשיא" בלבד, מתוקף ישיבתו בראש מוסד זה.
ריכוז סמכויות אלו העניקו למושלים כוח רב וחסר תחרות של ממש ברחבי צ'ילה. מכיוון שכך אחדים מהם ניצלו זאת לרעה ולתועלתם האישית. מאידך, במהלך המחצית השנייה של המאה ה-18, תחת בית בורבון וכחלק מהשינויים המנהליים שנערכו ברחבי האימפריה הספרדית במסגרת הרפורמות הבורבוניות, קודמו ארבעה מתוך שבעת המושלים של צ'ילה לתפקיד הרם של משנה למלך במלכות המשנה של פרו, ואחד לתפקיד המשנה למלך של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה. לאלו קדם מושל אחד בלבד אשר הפך למשנה למלך של פרו בסוף המאה ה-16, אולם הוא הגיע למשרה הודות להשפעתה של משפחת האצולה לה השתייך, ולא לכישרונו.
כאשר התפנתה המשרה כתוצאה ממותו של המושל, התפטרותו או מכל סיבה אחרת, וכתוצאה מהניתוק היחסי של צ'ילה משאר חלקי האימפריה, נתמנה בדרך כלל ממלא מקום מקומי עד להגעת המושל הממונה החדש. ממלא המקום היה לרוב אחד הוקאלס (vocal), חבר באודיינסייה, בדרך כלל הוותיק שבהם (decano). כאשר לא תיפקדה האודיינסיה יכול היה להתמנות לתפקיד החוסטיסיה מיור או אחד מהוסינוס (vecino), תושב עיר בעל רכוש, של אחת משתי הערים המרכזיות בממלכה: סנטיאגו דה צ'ילה וקונספסיון, בהתאם למקום בו הפסיק נושא המשרה לכהן. נושא משרה זמני זה המתין לאישורו של הממונה הישיר עליו, המשנה למלך שבפרו. זה לרוב שלח מושל זמני מטעמו, עד שיגיע אחד שמונה ישירות על ידי המלך. בידודה של צ'ילה וריחוקה ממרכזי העוצמה הקולוניאליים והאימפריאליים הביאו למצב בו תקופות ארוכות מילאו את המשרה ממלאי מקום מקומיים. כך, למשל, במשך 23 שנות שלטונו של פליפה השלישי, רק אחד מתוך תשעת המושלים של צ'ילה מונה בידי המלך.
מולאיאם סינג ידאב

מלואיאם סינג ידאב (בהינדי: मुलायम सिंह यादव;‏ 22 בנובמבר 1939 – 10 באוקטובר 2022) היה פוליטיקאי הודי שכיהן כראש השרים של אוטר פרדש וכשר ההגנה של הודו. מייסד ומנהיג מפלגת סמג'וואדי.
ביוגרפיה

מלואיאם סינג ידאב נולד בסאיפאי (אנ'), שבמחוזות המאוחדים (אנ') בהודו הבריטית (היום באוטר פרדש, הודו) למשפחת איכרים. ידאב רצה להיות מתאבק, אך לבסוף קיבל תואר במדעי המדינה מאוניברסיטת אגרה.
ב-1954, כשהוא בן 14, נחשף ידאב לכתביו של ראם מנהור לוהיה (אנ'), מנהיג סוציאליסטי, שקריאתו לשוויון השפיעה על תפיסתו של ידאב ביחס למוסלמים ובני הקאסטות הנמוכות. ידאב אף נעצר במהלך מחאתו של מנהור על עללית מחירם של מי ההשקיה באוטר פרדש.
הערות שוליים

1 2  Prashant Srivastava, How Mulayam Singh Yadav redefined Hindi heartland politics, India Today, ‏11 באוקטובר 2022
1 2  A. K. Verma, Samajwadi Party in Uttar Pradesh, Economic and Political Weekly Vol. 39, No. 14/15, Apr. 3-16, 2004, עמ' 1509-1514‏, JSTOR 4414868
1 2  Ian Duncan, New Political Equations in North India: Mayawati, Mulayam, and Government Instability in Uttar Pradesh, Asian Survey vol. 37, no. 10, 1997, עמ' 979–96‏, JSTOR 2645617
↑  Sumana Nandy, Ministers, actors, party workers bid adieu to Netaji Mulayam Singh Yadav in UP's Saifai, India Today, ‏11 באוקטובר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 121607593  ISNI: 0000 0000 7864 5264  LCCN: n89250059  NTA: 193164841  VIAF: 13168557   WorldCat (עם VIAF): 13168557
מחפשים את שוגרמן

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  מאליק בנג'לול (Malik Bendjelloul)
 הופק בידי:  סימון צ'ין וג'ון בטסק
 תסריט:  מאליק בנג'לול 
 עריכה:  מאליק בנג'לול 
 שחקנים ראשיים:  סיקסטו רודריגז 
 מוזיקה:  סיקסטו רודריגז
 צילום:  Camilla Skagerström
 מדינה:  שוודיה, בריטניה
 חברת הפקה:  Passion Pictures, תאגיד השידור השוודי, Yle 
 חברה מפיצה:  סוני פיקצ'רס קלאסיקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 ביולי 2012
 משך הקרנה:  86 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 הכנסות:  $9,122,406
 הכנסות באתר מוג'ו:   searchingforsugarman
 פרסים:  פרס אוסקר   פרס באפט"א   פרס איגוד המפיקים האמריקאי  פרס השופטים ופרס חביב הקהל בפסטיבל סאנדנס
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מחפשים את שוגרמן (באנגלית: Searching for Sugar Man) הוא סרט תעודה שוודי-בריטי משנת 2012, בבימויו של מאליק בנג'לול, זוכה פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר. הסרט מציג את מאמציהם של שני דרום אפריקאים מקייפטאון, סטיבן "שוגר" סיגרמן וקרייג ברת'ולומיו סטרידום, להתחקות בשנות ה-90 אחר עקבותיו של המוזיקאי האמריקני סיקסטו רודריגז שפרסם שני אלבומים בשנים 1971-1970 ואחר כך נעלם. האלבומים זכו להצלחה רבה בדרום אפריקה, אך מעט מאוד היה ידוע אודות האמן עצמו. פסקול הסרט מורכב משיריו של רודריגז.
קבלה ופרסים

הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקרן. באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון משוקלל של 96%. מבקר הקולנוע רוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס העניק לו ארבעה כוכבים וכתב כי "אני מקווה שתוכלו לצפות בסרט". מבקרת הקולנוע של הניו יורק טיימס, מנולה דרגיס, כתבה כי הסרט "הוא דוקומנטרי מעניין אודות מעריצים, אמונה ומוזיקאי אניגמטי, שקרנו עלתה וזרחה בטרם נעלם", ודירגה אותו כאחד מעשרת הסרטים הטובים של 2012.
הסרט היה לסרט הפותח בפסטיבל סאנדנס, שם זכה בפרס השופטים ובפרס חביב הקהל בקטגוריות הסרטים התיעודים. כמו כן זכה הסרט בפרס באפט"א לסרט התיעודי הטוב ביותר, בפרס איגוד המפיקים האמריקני ובפרס האוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר.
מייקי קנטור

מייקל קנטור (באנגלית: Michael Kantor; נולד ב-7 באוגוסט 1939) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי. במהלך נשיאותו של ביל קלינטון, כיהן כנציב הסחר של ארצות הברית לאחר מכן כמזכיר המסחר של ארצות הברית.
ביוגרפיה

קנטור נולד בנאשוויל שבטנסי לזוג הורים יהודים. קנטור הוא בוגר בעסקים וכלכלה מאוניברסיטת ואנדרבילט, תואר אשר את סיים לימודיו אליו ב-1961. אחרי שסיים את לימודיו באוניברסיטת ואנדבילט שירת ארבע שנים כקצין בצי ארצות הברית, ולאחר מכן קיבל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת ג'ורג'טאון ב-1968. תחילה עבד קנטור עבור התאגיד לסיוע משפטי (Legal Services Corporation), וסיפק סיוע משפטי למהגרי עבודה שעסקו בחקלאות. במהלך תקופתו בתאגיד פגש לראשונה את הילרי קלינטון. בשנים 1976–1993 עבד קנטור במשרד עורכי הדין "מאנאט, פלפס, פיליפס וקנטור" שבלוס אנג'לס, והיה פעיל בפוליטיקה הפנים-מפלגתית במפלגה הדמוקרטית ובגיוס כספים. הוא גם ייסד את חיל השימור של לוס אנג'לס.
אחרי שלקח חלק במסע הבחירות של ביל קלינטון ואל גור בבחירות 1992, מונה לנציב הסחר של ארצות הברית ב-1993, תפקיד בו כיהן עד 1996. כתומך נלהב של סחר חופשי, נציב הסחר קנטור, הוביל את צוות המשא ומתן האמריקאי שייסד את ארגון הסחר העולמי (WTO), את סיבוב אורוגוואי ואת הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA). מאמציו היו נתונים לביקורת על ידי איגודי עובדים ואיגודים סביבתיים כאחד, על סירובו להתייחס לעובד הבסיסי ולנושאי איכות הסביבה בהסכמי הליבה של נאפט"א. הנשיא קלינטון הודה מאוחר יותר בשגיאות שלטונו על שדחה החששות הכלכליים המרכזיים הללו להסכמי צד חלשים מבחינה חוקית, תוך העדפת אינטרסים עסקיים גדולים בחתימת ההסכמים. במשך 40 שבועות ו-5 ימים כיהן כמזכיר מחלקת המסחר של ארצות הברית.
קנטור עוסק בחוק ומשפט בלשכת משרד עורכי הדין "מאייר בראון" שבלוס אנג'לס, משרד בינלאומי שבסיסו בשיקגו. הוא גם יו"ר משותף של המועצה הפסיפית למדיניות בינלאומית.
מיקו בלו

מנחם (מיקו) בלו (נולד ב-26 בדצמבר 1947) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת מכבי תל אביב ובנבחרת ישראל. בלו הוא שיאן ההופעות של מכבי תל אביב בכל הזמנים.
ביוגרפיה

בלו היה מבכירי הכדורגלנים בתל אביב בשנות ה-60 וה-70, וזכה עם מכבי בחמש אליפויות וחמישה גביעים. כנער הצטרף למועדון בגיל 12 וערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים בפברואר 1964, בגיל 16 וחודשיים בלבד, במשחק גביע המדינה נגד הפועל קריית אונו. בלו המשיך להציג יכולת גבוהה ויציבות גם בעונה לאחר מכן וסייע למכבי תל אביב להניף גביע שני ברציפות.
בלו זכור כמגן שיודע לעצור שחקנים אך בדרך מדויקת והגונה וב-17 שנותיו כשחקן נשלפה לחובתו כמות מועטה מאוד של כרטיסים. כמות התארים של בלו במכבי תל אביב היא חסרת תקדים עם חמש אליפויות, חמישה גביעי מדינה ופעמיים אליפות אסיה לקבוצות. בלו היה שותף באחת התקופות הטובות והמשמעותיות בהיסטוריה של מכבי תל אביב בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70. תקופה זו החלה עם גביע המדינה ב-1966/1967, המשיכה עם אליפות העונה הכפולה של 1966/1968, גביע אסיה עונה לאחר מכן, אליפות ב-1969/1970 וגביע אסיה נוסף ב-1970/1971.
בלו שיחק בכל משחקי גביע אסיה הראשון בו זכו הצהובים והיה חלק מהניצחון 0-5 הבלתי נשכח בדרבי של עונת האליפות של 1969/1970. את כל הקריירה שלו עשה בלו במדי מכבי תל אביב עד אשר פרש ממשחק פעיל בשנת 1982.
בלו עומד בראש טבלת ההופעות בקבוצה עם 498 משחקי ליגה ובסך הכל 603 הופעות בכל המסגרות, אולם בכל משחקיו כבש רק שער בודד, במשחק גביע נגד מכבי רמת עמידר בעונת 1977/1978. עם זאת, בלו היה ידוע בניידותו ובנטייתו לסייע למשחק ההתקפה, בתקופה בה לא הרבו מגינים לעשות זאת.
נבחרת ישראל

ביוני 1965, בעודו בן 17 וחמישה חודשים ערך בלו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, ועד היום הוא אחד מהשחקנים הצעירים ביותר שלבשו את מדי הנבחרת. בסך הכל רשם בלו 57 הופעות בינלאומיות, בין היתר בטורניר האולימפי מקסיקו 1968, כאשר הישגו הגדול ביותר הוא השתתפות במשחקי המונדיאל במקסיקו 1970, שבהם שיתף פעולה עם חבריו לקבוצה גיורא שפיגל וצביקה רוזן.
תארים

אליפויות: 5
1966/1968, 1969/1970, 1971/1972, 1976/1977, 1978/1979
גביעי מדינה: 5
1963/1964, 1964/1965, 1966/1967, 1969/1970, 1976/1977
גביע אסיה: 2
1968/1969, 1970/1971
ראו גם

ישראל במשחקי אסיה
הערות שוליים

↑  "שחקני עבר - מועדון הכדורגל מכבי תל אביב". מועדון הכדורגל מכבי תל אביב. נבדק ב-2018-02-05.
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - גביע אסיה בכדורגל 1968 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|   לוין |   ויסוקר |   בלו |   דרוקר |   קרקו |   מרילי |   רוזן |   רום |   עסיס |   בורסוק |    נוריאלי |   רוזנטל |  בורבה |   רומנו |  שפיגל |  שפיגלר |  טלבי |  יאנג | מאמן: צ'יריץ'  |   לוין |   ויסוקר |   בלו |   דרוקר |   קרקו |   מרילי |   רוזן |   רום |   עסיס |   בורסוק |    נוריאלי |   רוזנטל |  בורבה |   רומנו |  שפיגל |  שפיגלר |  טלבי |  יאנג | מאמן: צ'יריץ'  | ישראל |
| נבחרת ישראל – מונדיאל 1970 |
| --- | --- | --- |
|  1 ויסוקר •  2 בר •  3 בלו •  4 פרימו •  5 רוזן •  6 רוזנטל •  7 שום •  8 שפיגל •  9 פייגנבוים •  10 שפיגלר •   11 בורבה •  12 שווגר • 13 חזום •  14 רום • 15 טלבי • 16 וולך • 17 בן רימוז' • 18 רומנו • 19 שורוק • 20 קרקו • 21 המאירי • 22 נוסובסקי • מאמן: שפר |  1 ויסוקר •  2 בר •  3 בלו •  4 פרימו •  5 רוזן •  6 רוזנטל •  7 שום •  8 שפיגל •  9 פייגנבוים •  10 שפיגלר •   11 בורבה •  12 שווגר • 13 חזום •  14 רום • 15 טלבי • 16 וולך • 17 בן רימוז' • 18 רומנו • 19 שורוק • 20 קרקו • 21 המאירי • 22 נוסובסקי • מאמן: שפר | ישראל |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | שאול לדני • חנה שזיפי |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (יצחק אנגלנדר, ג'ורג' בורבה, מנחם בלו, שרגא בר, ציון דגמי, יצחק דרוקר, רחמים טלבי, ראובן יאנג, חיים לוין, שמואל מליקה, שייע פייגנבוים, נחמן קסטרו, דוד קרקו, צבי רוזן, שמואל רוזנטל, ישעיהו שווגר, יצחק שום, גיורא שפיגל, מרדכי שפיגלר) |  |
|  קליעה | הנרי הרשקוביץ • מיכאל מרטון • נחמיה סירקיס • זליג שטרוך |  |
|  שחייה | איבונה טוביס • אברהם מלמד • שלומית ניר • יואל קנדה • אמנון קראוס • גרשון שפע |  |
מוקדמות גביע העולם בכדורגל נשים 1999

70 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות גביע העולם בכדורגל נשים 1999, והתחרו על 16 מקומות בטורניר הגמר שנערך בארצות הברית. ארצות הברית, המארחת, העפילה אוטומטית והותירה 15 מקומות לשאר הנבחרות.
15 המקומות בגביע העולם חולקו בין קונפדרציות הכדורגל של פיפ"א כמפורט להלן:
אירופה (אופ"א): 6 מקומות, עליהם התחרו 16 נבחרות.
אסיה (AFC)‏: 3 מקומות, עליהם התחרו 11 נבחרות.
צפון, מרכז אמריקה והקריביים (CONCACAF)‏: 2.5 מקומות (כולל המארחת ארצות הברית שהעפילה אוטומטית), עליהם התחרו 12 נבחרות.  הנבחרת שזכתה בחצי מקום העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת CONMEBOL.
אפריקה (CAF)‏: 2 מקומות, עליו התחרו 15 נבחרות (מתוכן פרשו 3 נבחרות לפני תחילת המוקדמות).
דרום אמריקה (CONMEBOL)‏: 1.5 מקומות, עליו התחרו 10 נבחרות. הנבחרת שזכתה בחצי מקום העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת CONCACAF.
אוקיאניה (OFC)‏: מקום אחד, עליו התחרו 6 נבחרות.
משחק המוקדמות הראשון נערך ב-16 באוגוסט 1997 והמשחק האחרון שוחק ב-19 בדצמבר 1998. בסך הכל נערכו 152 משחקי מוקדמות, בהם הובקעו 803 שערים (ממוצע של 5.28 שערים למשחק).
אירופה

16 הנבחרות בדרג א' של אופ"א הוגרלו לארבעה בתים, כאשר זוכות הבתים העפילו ישירות לגביע העולם. ארבע הסגניות הוגרלו לשני משחקי נוק-אאוט, כשהמנצחות במשחקים אלו העפילו גם הן.
אירופה > סיבוב ראשון > בית 1

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  שוודיה | 18 | 6 | 6 | 0 | 0 | 18 | 5 | 13 |
|  אוקראינה | 9 | 6 | 3 | 0 | 3 | 9 | 13 | -4 |
|  איסלנד | 5 | 6 | 1 | 2 | 3 | 5 | 9 | -4 |
|  ספרד | 2 | 6 | 0 | 2 | 4 | 5 | 10 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איסלנד | 1 – 3 | שוודיה   |
|  איסלנד | 3 – 2 | אוקראינה   |
|  שוודיה | 3 – 2 | אוקראינה   |
|  ספרד | 1 – 2 | אוקראינה   |
|  ספרד | 1 – 2 | שוודיה   |
|  שוודיה | 3 – 1 | ספרד   |
|  ספרד | 0 – 0 | איסלנד   |
|  אוקראינה | 2 – 1 | ספרד   |
|  איסלנד | 1 – 1 | ספרד   |
|  אוקראינה | 0 – 5 | שוודיה   |
|  שוודיה | 2 – 0 | איסלנד   |
|  אוקראינה | 1 – 0 | איסלנד   |
שוודיה העפילה ישירות לגביע העולם ואוקראינה העפילה לפלייאוף היבשתי.
אירופה > סיבוב ראשון > בית 2

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  איטליה | 16 | 6 | 5 | 1 | 0 | 11 | 4 | 7 |
|  פינלנד | 10 | 6 | 3 | 1 | 2 | 6 | 5 | 1 |
|  צרפת | 8 | 6 | 2 | 2 | 2 | 9 | 7 | 2 |
|  שווייץ | 0 | 6 | 0 | 0 | 6 | 2 | 12 | -10 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  פינלנד | 1 – 0 | שווייץ   |
|  שווייץ | 1 – 2 | צרפת   |
|  צרפת | 2 – 2 | פינלנד   |
|  שווייץ | 1 – 3 | איטליה   |
|  איטליה | 0 – 0 | צרפת   |
|  צרפת | 2 – 3 | איטליה   |
|  צרפת | 3 – 0 | שווייץ   |
|  איטליה | 1 – 0 | פינלנד   |
|  איטליה | 2 – 0 | שווייץ   |
|  פינלנד | 1 – 0 | צרפת   |
|  שווייץ | 0 – 1 | פינלנד   |
|  פינלנד | 1 – 2 | איטליה   |
איטליה העפילה ישירות לגביע העולם ופינלנד העפילה לפלייאוף היבשתי.
אירופה > סיבוב ראשון > בית 3

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  נורווגיה | 13 | 6 | 4 | 1 | 1 | 13 | 5 | 8 |
|  גרמניה | 12 | 6 | 4 | 0 | 2 | 9 | 5 | 4 |
|  הולנד | 7 | 6 | 2 | 1 | 3 | 5 | 10 | -5 |
|  אנגליה | 3 | 6 | 1 | 0 | 5 | 3 | 10 | -7 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  גרמניה | 3 – 0 | אנגליה   |
|  נורווגיה | 6 – 1 | הולנד   |
|  אנגליה | 1 – 0 | הולנד   |
|  גרמניה | 1 – 0 | נורווגיה   |
|  הולנד | 1 – 0 | גרמניה   |
|  אנגליה | 0 – 1 | גרמניה   |
|  גרמניה | 2 – 1 | הולנד   |
|  הולנד | 0 – 0 | נורווגיה   |
|  אנגליה | 1 – 2 | נורווגיה   |
|  הולנד | 2 – 1 | אנגליה   |
|  נורווגיה | 3 – 2 | גרמניה   |
|  נורווגיה | 2 – 0 | אנגליה   |
נורווגיה העפילה ישירות לגביע העולם וגרמניה העפילה לפלייאוף היבשתי.
אירופה > סיבוב ראשון > בית 4

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  דנמרק | 18 | 6 | 6 | 0 | 0 | 22 | 3 | 19 |
|  רוסיה | 12 | 6 | 4 | 0 | 2 | 15 | 9 | 6 |
|  פורטוגל | 6 | 6 | 2 | 0 | 4 | 4 | 15 | -11 |
|  בלגיה | 0 | 6 | 0 | 0 | 6 | 5 | 19 | -14 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  דנמרק | 3 – 1 | רוסיה   |
|  בלגיה | 1 – 2 | דנמרק   |
|  בלגיה | 3 – 4 | רוסיה   |
|  דנמרק | 4 – 0 | פורטוגל   |
|  פורטוגל | 0 – 2 | רוסיה   |
|  פורטוגל | 2 – 0 | בלגיה   |
|  בלגיה | 0 – 2 | פורטוגל   |
|  רוסיה | 2 – 0 | פורטוגל   |
|  פורטוגל | 0 – 7 | דנמרק   |
|  רוסיה | 5 – 1 | בלגיה   |
|  רוסיה | 1 – 2 | דנמרק   |
|  דנמרק | 4 – 0 | בלגיה   |
דנמרק העפילה ישירות לגביע העולם ורוסיה העפילה לפלייאוף היבשתי.
אירופה > פלייאוף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בספטמבר 1998 |  רוסיה | 1-2 |  פינלנד | מוסקבה, רוסיה |
| 12 בספטמבר 1998 |  |  |  | מוסקבה, רוסיה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 באוקטובר 1998 |  פינלנד | 2-1 |  רוסיה | הלסינקי, פינלנד |
| 11 באוקטובר 1998 |  |  |  | הלסינקי, פינלנד |
רוסיה העפילה לגביע העולם.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 בספטמבר 1998 |  גרמניה | 0-5 |  אוקראינה | פולדה, גרמניה |
| 17 בספטמבר 1998 |  |  |  | פולדה, גרמניה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 באוקטובר 1998 |  אוקראינה | 1-1 |  גרמניה | קייב, אוקראינה |
| 11 באוקטובר 1998 |  |  |  | קייב, אוקראינה |
גרמניה העפילה לגביע העולם.
אסיה

יפן, סין וקוריאה הצפונית העפילו לגביע העולם.
צפון, מרכז אמריקה והקריביים

ארצות הברית וקנדה העפילו לגביע העולם. מקסיקו העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת דרום אמריקה.
אוקיאניה

אוסטרליה העפילה לגביע העולם.
אפריקה

גאנה וניגריה העפילו לגביע העולם.
דרום אמריקה

ברזיל העפילה לגביע העולם. ארגנטינה העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת צפון, מרכז אמריקה והקריביים.
פלייאוף בין-יבשתי > צפון, מרכז אמריקה והקריביים-דרום אמריקה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בדצמבר 1998 |  מקסיקו | 3 - 1 |  ארגנטינה | טולוקה, מקסיקו צופים: 3,000 |
| 14 בדצמבר 1998 |  |  |  | טולוקה, מקסיקו צופים: 3,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 בדצמבר 1998 |  ארגנטינה | 2 - 3 |  מקסיקו | בואנוס איירס, ארגנטינה |
| 19 בדצמבר 1998 |  |  |  | בואנוס איירס, ארגנטינה |
מקסיקו העפילה לגביע העולם.
הנבחרות שהעפילו

| נבחרת | הופעות במונדיאלים | רצף | הופעה אחרונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | 2 | 2 | 1995 |
|  איטליה | 2 | 1 | 1991 |
|  ארצות הברית (מארחת) | 3 | 3 | 1995 |
|  ברזיל | 3 | 3 | 1995 |
|  גאנה | 1 | 1 | - |
|  גרמניה | 3 | 3 | 1995 |
|  דנמרק | 3 | 3 | 1995 |
|  יפן | 3 | 3 | 1995 |
|  מקסיקו | 1 | 1 | - |
|  נורווגיה | 3 | 3 | 1995 |
|  ניגריה | 3 | 3 | 1995 |
|  סין | 3 | 3 | 1995 |
|  קוריאה הצפונית | 1 | 1 | - |
|  קנדה | 2 | 2 | 1995 |
|  רוסיה | 1 | 1 | - |
|  שוודיה | 3 | 3 | 1995 |
| גביע העולם בכדורגל לנשים |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | סין 1991 • שוודיה 1995 • ארצות הברית 1999 • ארצות הברית 2003 • סין 2007 • גרמניה 2011 • קנדה 2015 • צרפת 2019 • אוסטרליה וניו זילנד 2023 (גמר) • ברזיל 2027 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1991 • 1995 • 1999 • 2003 • 2007 • 2011 • 2015 • 2019 • 2023 • 2027 |  |
| שונות | נבחרות משתתפות • טורניר ההזמנה 1988 |  |
מישמיש העכביש

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  בריאן ג'יימסון
 שחקנים:  בטסי מקרדי קולין מקרדי ג'ני ראיין
 מדבבים:  ג'יימי אורם
 מדבבים בעברית:  הללי היבש איה יגול דן שצברג אורנה כץ
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  55
 הפקה
 חברת הפקה:  Tattiemoon
 אורך פרק:  כ-5 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBeebies
 רשת שידור בישראל:  ערוץ לולי
 תקופת שידור מקורית:  12 במרץ 2012 – 2014
 תקופת שידור בישראל:  2013
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
מישמיש העכביש (באנגלית: Woolly and Tig, "וולי וטיג") היא סדרת טלוויזיה בריטית קומית לילדים, אשר נוצרה על ידי בריאן ג'יימסון והופקה על ידי Tattiemoon. הסדרה עוקבת אחר הילדה שיר (במקור "טיג") שבכל פרק נעזרת במישמיש (במקור "וולי"), צעצוע העכביש הכחול שלה, בפתרון בעיות שהיא חווה.
הסדרה שודרה במקור בבריטניה בערוץ CBeebies, כאשר פרק הבכורה שודר ב-12 במרץ 2012. הסדרה הסתיימה במקור בשנת 2014 לאחר שתי עונות ו-55 פרקים באורך 5 דקות, כאשר הופקו לה גם עשרה פרקי ספיישל באורך 10 דקות. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ לולי בשנת 2013.
תקציר העלילה

כל פרק מציג את שיר (במקור "טיג") בת החמש במצב שונה, כמו פחד מרעמים, להתרחק מהבית, היום הראשון בגן וניסוי מאכל חדש. מישמיש (במקור "וולי"), צעצוע העכביש הכחול של שיר, עוזר לה להתמודד עם המצב ולהתגבר עליו. בסיום כל פרק שיר נוטה לומר למי שמפחד ממישמיש שהוא רק בובה.
צוות השחקנים והמדבבים בעברית

הדיבוב העברי בוים על ידי דן שצברג, והופק על ידי יעל אללוף.
| שם הדמות | שחקן/ית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| שיר | בטסי מקרדי | הללי היבש |
| מישמיש | ג'יימי אורם | איה יגול |
| אבא | קולין מקרדי | דן שצברג |
| אמא | ג'ני ראיין | אורנה כץ |
הפקה

בדצמבר 2011 הוכרז ליהוק הסדרה, אשר כולל בתפקיד האבא את קולין מקרדי, שמוכר בזכות תפקידו בסדרה "Taggart". עוד נודע שאת שיר (במקור "טיג"), ביתו בסדרה, תגלם ביתו הביולוגית, בטסי מקרדי. כמו כן פורסם שאת תפקיד האם בסדרה תגלם ג'ני ראיין, גיסתו של קולין מקרדי. עוד באותו חודש פורסם שהסדרה תעלה לשידור במרץ 2012 בערוץ CBeebies בבריטניה.
בהשראת הסדרה נמכרו ספרים, מדבקות, DVD ועוד שלל מוצרים. בובת צעצוע של מישמיש (במקור "וולי") גם נמכרה, כאשר בישראל היא שווקה על ידי צעצועי אילנית החל מיוני 2014.
הערות שוליים

↑  פול אינגליש, Taggart star Colin McCredie swaps cops for daughters in new Cbeebies role from Balamory creators, באתר Daily Record‏, 22 בדצמבר 2011
↑  פרסום הבובה, בעמוד הפייסבוק של ערוץ לולי, 8 ביוני 2014
↑  בובה חדשה לאהוב: מישמיש העכביש מ"לולי", באתר ynet, 30 ביולי 2014
מיקו אלבורנוס

מיקו מרטין אלבורנוס אינולה (בספרדית: Miiko Martín Albornoz Inola, נולד ב-30 בנובמבר 1990) הוא כדורגלן צ'יליאני-שוודי ממוצא פיני המשחק בוויילה.
קריירת מועדונים

אלבורנוס נולד בסטוקהולם בירת שוודיה לאב צ'יליאני ולאם פינית. אלבורנוס התחיל את הקריירה שלו בגיל 4 בקבוצת הילדים של ברומאפויקארנה, הוא עבר בכל קבוצות הנוער עד שעלה לקבוצה הבוגרת. בעונת 2008 עלה עם המועדון לליגת העל השוודית. ב-14 באוגוסט 2011 אלבורנוס חתם על חוזה לארבע שנים במאלמה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ראווה נגד מילאן. ב-20 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד גאיס. בעונתו הראשונה אלבורנוס שיחק 6 משחקים והיה שותף לעלייה של המועדון לשלב הבתים של הליגה האירופית. בעונת 2012, עבר לשחק כמגן ימני. ב-2 ביולי 2012, זכה בתואר איש המשחק במשחק נגד סולנה. ב-27 באוגוסט 2012 הבקיע אלבורנוס את השער הראשון שלו במועדון נגד GIF סונדסבאל.
ב-20 ביוני 2014 חתם אלבורנוס בהנובר 96 הגרמנית.
ב-6 במרץ 2021 חתם אלבורנוס בקולו-קולו הצ'יליאנית.