stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול לפארג

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1842 סנטיאגו דה קובה, האימפריה הספרדית 
 התאבד:  26 בנובמבר 1911 (בגיל 69) דרוויל, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 אירועים משמעותיים:  הלוויה (3 בדצמבר 1911) 
 מקום לימודים:  סורבון 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  The Right to be Lazy 
 בן או בת זוג:  לאורה מרקס (2 באפריל 1868–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  Charles Étienne Lafargue 
 
פול לפארג (בצרפתית: Paul Lafargue‏; 15 בינואר 1842 - 25 בנובמבר 1911) היה רופא, עיתונאי, מבקר ספרות ופעיל פוליטי סוציאליסטי. לפארג היה חתנו של קרל מרקס (היה נשוי לבתו השנייה, לאורה (אנ')). היצירה הידועה ביותר שלו היא הספר הזכות לעצלות שפורסמה בשנת 1880. יליד קובה להורים צרפתיים וקריאולים, בילה את רוב חייו בצרפת, עם תקופות באנגליה ובספרד. בגיל 69, הוא ואשתו לאורה התאבדו.
ביוגרפיה > מותו

בשנים האחרונות לחייו הזניח את הפוליטיקה, ועבר לגור בפאתי פאריס בכפר דרוויל. לפארג הגביל את תרומתו לכתיבת מאמרים, וכן התכתב מדי פעם עם כמה מהפעילים הסוציאליסטים הידועים של התקופה, דוגמת קרל קאוטסקי, ילמאר ברנטין, וקרל ליבקנכט. בלילה שבין ה-26 ל-27 בנובמבר 1911 פול ולאורה לפארג הזריקו לעצמם חומצת ציאניד בביתם. במכתב הפרידה כתב לפארג:
החלטתי לשים קץ לחיי בעודי בריא בגופי ובנפשי, לפני שהזקנה חסרת הרחמים, הנוטלת ממני בזה אחר זה את שמחת החיים ותענוגות הקיום והמנשלת אותי מכוחי הפיזי ומיכולתי האינטלקטואלית - תשתק את שארית האנרגיה שבי, תשבור את כוח הרצון שלי ותהפוך אותי לנטל על עצמי ועל הזולת.
רמז לתפיסתו זו שהמוות עדיף על הזקנה אפשר לראות גם בהערת השוליים של ספרו 'הזכות לעצלות':
האינדיאנים בני השבטים שוחרי הקרב בברזיל הורגים את הנכים והקשישים; בשימם קץ לחיים שנגזלת מהם ההנאה שבלחימה, בחגיגות ובמחולות - הם מפגינים את אהבתם. כל העמים הפרמיטיביים הוכיחו באופן זה את אהבתם: המסגטים מהים הכספי (הרודוטוס), כמו גם בני הוונס מגרמניה והקלטים בני גליה. עד לא מזמן החזיקו בכנסיות בשוודיה 'אלות משפחתיות', ששימשו כדי לגאות את ההורים מצעד הזקנה.
הגותו

בספרו "הזכות לעצלות", קרא לפראג תיגר על תפישת העבודה בעולם הקפיטליסטי. וכתב מתוך תחושה של צורך לפעול נגד הדיכוי על כל צורותיו, למען שוויון זכויות מלא לכל אדם ואזרח. לפארג זעם על עיוורונם של המוני העובדים המשתפים פעולה שלא מדעת, עם תעשיינים, אנשי דת, נדבנים ופוליטיקאים, המתחזים למבקשי טובתם, אך מעמיקים ומנציחים בכך את ניצולם. העבודה מסוג זה אינה אלא עבדות שכל מטרתה להעשיר את העשירים ולאפשר את המשך שעבודו של האדם. מה שמאפשר לנצלנים האלה לכבול אליהם את בני האדם, במעגל הנמשך כל ימי חייו של האדם העובד, היא שיטת העבודה בשכר, שהיא "סוג העבדות הגרוע ביותר", כדבריו. העבודה בשכר כובלת את העובד למעביד ומונעת ממנו לפתח את אישיותו, להרחיב את השכלתו, להעמיק את מודעותו האישית, החברתית והתרבותית. זהו מעגל אין סופי שבו האדם נדון לצרוך מכל הבא ליד, ובכך הוא משלים למעשה את שעבודו ומחזיר את השכר שקיבל לכיסו של המעביד.
ב-1886, פרסם את הספר הסאטירי "דת הקפיטל", בו מוצג כינוס דמיוני בהשתתפות נציגי הבורגנות הבינלאומית, הממשלות והדת הקתולית. בניסיון לבלום את התפשטות הרעיונות הסוציאליסטיים הם מכריזים על דת חדשה - דת הקפיטל, שאלוהיה הוא "האל היחיד שטרם פגש באתיאיסט", בית המקדש שלה הוא הבורסה ורוח הקודש שלה היא האשראי.
כתביו בעברית

הזכות לעצלות, הוצאת נהר ספרים, תרגום: תמר קפלנסקי, 2004.
דת הקפיטל (בתוספת הטקסט "זיכרונות אישיים מקרל מרקס"), הוצאת נהר ספרים, תרגום: ראובן מירן, 2010.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  ראובן מירן, חיי פול לפארג (מתוך: "הזכות לעצלות"), הוצאת נהר ספרים, 2004 עמוד: 67–70
↑  עמוס אילון, הרצל, עמ' 137–138.
↑  ראובן מירן, הזכות לעצלות, הוצאת נהר ספרים, 2004, הערה 20 עמ' 54-55
↑  ראובן מירן, אחרית דבר: על שיעבוד, חירות ואושר (מתוך: "הזכות לעצלות"), הוצאת נהר ספרים, 2004 עמוד: 59-60
↑  סקירה: נועם יורן, יום עבודה של שלוש שעות, באתר הארץ, 7 ביוני 2004
↑  סקירה: אבנר שפירא, המלצות לסוף השבוע - ספר, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264018805171  PLWABN: 9810652988505606  BIBSYS: 90305768  BNE: XX877454  BnF: cb12292629h (data)  CiNii: DA01377015  GND: 118568671  ICCU: CFIV006040  ISNI: 0000 0001 2096 2555  LCCN: n50041335  LNB: 000041847  NDL: 00446645  NKC: jn19990004812  NLA: 35287727  NLG: 79584  NLK: KAC200701438  NSK: 000063884  NTA: 068448570  RERO: 02-A003488578  SELIBR: 206864  SNAC: w67w6gx4  SUDOC: 031773249  Trove: 898501  VcBA: 495/378025  VIAF: 61610596   WorldCat (עם VIAF): 61610596 
לפארג ב-1891
פסל של לפארג
בזק

ערך זה עוסק בחברת תקשורת ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


מרכזת הטלפונים של בזק באור יהודה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  בזק
 מוטו:  להרגיש בבית, הכי טוב בבית
 מייסדים:  מדינת ישראל
 תקופת הפעילות:  1980–הווה (כ־45 שנים)
 חברת אם:  בי קומיוניקיישנס
 חברות בנות:  בזק בינלאומי  בזק און ליין  פלאפון תקשורת  yes הטלוויזיה בלוויין
 מיקום המטה:  חולון 
 משרד ראשי:  המנור 7, חולון
 בעלות:  B קומיוניקיישנס בע"מ-27.1%
 ענפי תעשייה:  סלולר וטלפוניה
 מוצרים עיקריים:  שירותי תקשורת שונים, שירותי טלפוניה וגישה לאינטרנט
 שווי שוק:  16.2 מיליארד ש"ח (24 בפברואר 2025)
 הכנסות:  9.10 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  1.78 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח:  1.19 מיליארד ש"ח (2023)
 הון עצמי:  2.20 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  13.9 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  תומר ראב"ד
 מנכ"ל:  ניר דוד
 עובדים:  15,132 (כולל חברות הבת. כ-5,475 בחברה האם)
  
 www.bezeq.co.il
 
פרסומת עתיקה של בזק עם הסלוגן "עדיף בטלפון". מוצגת במגדל שלום.
בזק החברה הישראלית לתקשורת בע"מ המוכרת בשם המקוצר בזק היא חברת תקשורת ישראלית המספקת שירותי טלפון ואינטרנט. החברה הוקמה ב-1980 כחברה ממשלתית האחראית על שירותי התקשורת בישראל, שהופרדו ממשרד התקשורת שבמסגרתו פעלו עד להקמת החברה. במאי 2005 החברה הופרטה, וכיום היא נמצאת בשליטת קרן סרצ'לייט האמריקאית ובני הזוג פורר, דרך חברת B קומיוניקיישנס שבשליטתם.
"בזק" כקבוצה, מחזיקה בבעלות מלאה של חברת תקשורת בינלאומית ואינטרנט בזק בינלאומי, חברת שירותי מענה קולי ומוקדים בזק און ליין, חברת הלוויין והתוכן yes, וחברת הסלולר פלאפון תקשורת, וכן מפעילה רשת שירות וקמעונאות תחת המותג "בזק סטור" הכוללת אתר אונליין (הפועל לצד אתר פלאפון אונליין), 5 חנויות מותג (חלקן משולבות בתחנות שירות ומכירה של פלאפון) ו-10 נקודות משווקות מורשות.
היסטוריה

מאז קום המדינה ניתנו שירותי הטלפוניה באמצעות משרד ממשלתי: תחילה משרד התחבורה ואחר כך משרד הדואר, ששינה שמו למשרד התקשורת. במסגרת זו הייתה הפרדה בין ההכנסות להוצאות. הכסף שנגבה עבור שירותים אלו הועבר ישירות למשרד האוצר, אך כל הוצאה דרשה אישור ממשלתי. מצב זה הגביל מאוד את כוח האדם והלוגיסטיקה, וגרם, בין השאר, להמתנה ארוכה מאוד להתקנת קווי טלפון (במקרים רבים, אף מספר שנים) ולשירות גרוע באופן כללי.
כל שינוי וחידוש בשירותי הטלפון הצריך בירוקרטיה במתן אישורים, לכן שירות הטלפון של משרד התקשורת לא היה יכול להתאים עצמו בצורה דינמית לשינויי הסביבה והטכנולוגיה. גם לאחר הפיכתה לחברה ממשלתית חלו על החברה תקנות והגבלות, אך במידה כזו שאפשרה לחברה להגיב במהירות יחסית לנעשה בשוק.
היסטוריה > הפיכתה לחברה ממשלתית

בינואר 1964 הועבר לשר הדואר, אליהו ששון, דו"ח של ועדה בראשות צבי דינשטיין שהמליצה להעביר את שירותי הטלפוניה בישראל לידי חברה, שבשלב ראשון יהיו מניותיה בידי הממשלה. להמלצות התנגדו עובדי משרד הדואר, מנכ"ל המשרד, ח. בן מנחם והשר אליהו ששון והן לא יושמו. יצחק מודעי כשר תקשורת ביקש ב-1979 להקים את חברת הטלפוניה, אולם נתקל בהתנגדות, בין השאר של נציב שירות המדינה אברהם פרידמן. העובדים לעומת זאת תמכו בהקמת החברה בתקווה להעלאת משכורותיהם. מנכ"ל החברה המיועד היה גדעון לב, מנכ"ל משרד התקשורת, אולם עם התמשכות הליכי הקמת החברה המינוי לא יצא אל הפועל.
בדצמבר 1980 מינה יצחק מודעי את דירקטוריון החברה, ובראשה את ישראל סחרוב. החוק להפעלת החברה כחברה ממשלתית האחראית על שירותי התקשורת בישראל, עבר בכנסת באמצע 1982 ואז מונה מנכ"ל, צבי אמיד. אולם החברה לא הופעלה בגלל מריבות על סמכויות, עד תחילת 1984. עם הקמת החברה עמד תור הממתינים להתקנת טלפון ב-250,000.
בשנת 1997 נפתח שוק השיחות הבינלאומיות לתחרות, ולתחום נכנסו שתי חברות: 012 קווי זהב, ו-013 ברק. פעילותה של בזק בתחום זה עברה לחברה-הבת שלה, "בזק בינלאומי" בקידומת 014. בשנת 2004 נכנסו חברות נוספות לתחום זה (אינטרנט זהב בקידומת 015, נטוויז'ן בקידומת 017, אקספון בקידומת 018), והתגברה התחרות בתחום זה.
היסטוריה > פריסת סיבים אופטיים

בסוף אוגוסט 2012, דירקטוריון החברה אישר פרויקט תשתיתי "Fiber NGN" בהיקף השקעה של מיליארדי שקלים שבמסגרתו ייפרשו סיבים אופטיים עד לבית הלקוח. הפרויקט הוא המשך למיזם ה-NGN שהסתיים ב-2013. החברה פרסה 15–20 אלף קילומטרים של סיבים במיזם לאורך כשבע שנים, עד 2020.
באפריל 2013 שלח משרד התקשורת לבזק מכתב הדורש תוכנית מפורטת של פריסת הסיבים האופטיים עקב החשש של המשרד שהחלטה על מבנה הרשת עשויה להשפיע בעתיד על "השוק הסיטונאי", במסגרתו הספקיות רוכשות רוחב פס מחברות התשתיות וינהלו אותו בעצמן במקום שחברת התשתית תעשה זאת. המכתב כלל דרישה לתיאור מפורט של ניסויים שנעשו עד כה בפריסת סיבים אופטיים ברשת הגישה שיכלול בין היתר מיפוי גאוגרפי של מרחב הניסוי, הכולל תיאור אתר הניסוי, שמות רחובות הניסוי, מספר לקוחות שהשתתפו בניסוי וסיווגם כלקוחות פרטיים/עסקיים. כמו כן, דרש המשרד תיאור טופולוגיות שונות לפריסת סיבים אופטיים ברשת הגישה והשוואה ביניהם ופירוט העדפות בזק לבחירה בטופולוגיה הנבחרת עבור סוגי לקוחות שונים. בנוסף דרש המשרד מידע לגבי הרשת הקיימת של בזק וכיצד היא פרוסה וכן מידע לגבי טכנולוגיות שהחברה מתכוונת ליישם עד שתשלים את פריסת הסיבים האופטיים בכל שטחה של ישראל.
לקראת סוף שנת 2021 הודיעה בזק כי פרסה סיבים אופטיים למיליון בתי אב. בשנת 2023 בזק עברה החברה את רף 2 מיליון משקי הבית בישראל אליהם נפרסה תשתית של סיבים אופטיים וכן צירפה החברה קרוב ל-400 אלף לקוחות אינטרנט סיבים.
היסטוריה > שינויים רגולטוריים בעשור השני של המאה ה-21

בנובמבר 2014 אישר שר התקשורת את החלת רפורמת "השוק הסיטונאי" במסגרתה בזק תחויב להחכיר את התשתית הפיזית שלה לחברות מתחרות. החברות המתחרות יוכלו למכור שירותי אינטרנט, טלפוניה ו-IPTV כאשר הן קונות מבזק תשתית במחיר שנקבע על ידי משרד התקשורת ומוכרות אותה לצרכן. בפברואר 2015 נכנסה הרפורמה לתוקף, כאשר החברות סלקום ופרטנר טוענות כי בזק מערימה קשיים על יישום הרפורמה.
ביולי 2016 קבע היועץ המשפטי לממשלה כי בנימין נתניהו, ראש הממשלה המשמש גם כשר התקשורת, אינו יכול לטפל בענייניה של בזק בעקבות קשרי חברות עם בעלי קבוצת בזק, שאול אלוביץ'. באוקטובר 2016 הנחה מבקר המדינה את השר צחי הנגבי שלא לעסוק בנושא ההפרדה המבנית של בזק, עד אשר תושלם הביקורת בנושא רפורמת השוק הסיטונאי.
היסטוריה > עסקת בזק-yes

| --- | --- |
 :  ראו גם – פרשת בזק-אלוביץ'
עד יוני 2015, החזיקה בזק אשר בשליטת שאול אלוביץ', ב-49.8% ממניות חברת הלוויין yes. בחודש זה רכשה בזק בעסקת בעלי עניין את יתרת המניות מחברת יורוקום שבבעלות אלוביץ'. ב-20 ביוני 2017 הפכה לגלויה חקירה של הרשות לניירות ערך סביב אותה עסקה, במסגרת החקירה הגלויה פשטה הרשות על משרדי חברת בזק ו-yes, החרימה מסמכים ומחשבים וחקרה מנהלים בכירים ודירקטורים בשתי החברות. מנכ"ל yes, רון אילון, וסמנכ"ל הכספים של yes, מיקי ניימן נחקרו ונשלחו למעצר בית למספר ימים. שאול אלוביץ' נחקר אף הוא ונאסר עליו ליצור קשר עם עובדים בקבוצת בזק או יורוקום למשך מספר ימים, כמו כן הוצא נגדו צו עיכוב יציאה מהארץ. גם מנכ"לית בזק, סטלה הנדלר, נחקרה בחשד למרמה. לפעילות החקירה השפעה על מניית בזק והיא ירדה ב-11% במצטבר עד ל-25 ביוני, חמישה ימים לאחר תחילת החקירה הגלויה.
ב-13 ביולי 2017 הודיעה הרשות לניירות ערך כי מנכ"ל משרד התקשורת שלמה פילבר נחקר בחשד נוסף הקשור לבזק ולבעל השליטה בה, שאול אלוביץ', במסגרת פרשת בזק. הרשות טענה כי פילבר העביר לבזק מסמכים מסווגים בעלי מידע משמעותי עבור החברה, וכי בכירי החברה העבירו את הערותיהם ואת התיקונים הנדרשים על גבי המסמכים. ב-14 ביולי נשלח פילבר למעצר בית של שבועיים, על אלוביץ' והנדלר הוטל מעצר בית של 9 ימים. לאחר תום תקופת מעצר הבית שבה הנדלר לעבודה במשרדי החברה, ובמרץ 2018 הודיעה על כוונתה לפרוש מהחברה תוך ארבעה חודשים. בנובמבר 2020 פורסם שפרקליטות המדינה החליטה להעמיד לדין בפרשה זו את שאול ואור אלוביץ'; מזכירת "בזק" לשעבר עו"ד לינור יוכלמן; סמנכ"ל "בזק" לשעבר עו"ד עמיקם שורר; ומנכ"ל "yes" לשעבר רון אילון.
ביוני 2019 נחתמה עסקה בשווי 485 מיליון ש"ח שבמסגרתה קרן סרצ'לייט ודוד פורר קנו 75% ממניות בי-קום שמחזיקה ב-26.3% ממניות בזק. העסקה אושרה בנובמבר 2019.
היסטוריה > שיתוף פעולה - אמזון, גוגל, מיקרוסופט

בשנת 2023 דווח כי בזק תאפשר לכלל הלקוחות להתחבר לעננים של אמזון AWS, גוגל, מיקרוסופט ואורקל, באמצעות שירות חדש בשם Hyper Connect.
שירותי החברה

טלפוניה:
שרותי טלפוניה מקומית ובינעירונית PSTN. לבזק תשתית טלפוניה הגדולה בישראל, עם מרכזיות הפרוסות בכל רחבי הארץ. באמצע 2014 היו לחברה כ-2.2 מיליון קווי מנויים אשר ביצעו ברבעון הראשון של 2014 כ-1.6 מיליון דקות יוצאות וקיבלו כ-1.4 מיליון דקות שיחה נכנסות.
שרותי תקשורת סלולרית באמצעות חברת הבת פלאפון. ברבעון הראשון של 2014 היו לפלאפון כ-2.6 מיליון מנויים.
שירות תא קולי בשילוב פקס.
תקשורת נתונים:
חיבור פס רחב לאינטרנט באמצעות הטכנולוגיות ADSL, ו-VDSL על גבי רשת ה-NGN. באמצע 2014 היו לחברה כ-1.2 מיליון מנויים לאינטרנט, עם רוחב פס ממוצע של 20 מס"ש. כ-97% ממנויי האינטרנט חוברו באמצעות ה-NGN. לציבור הרחב בזק משווקת חבילות גלישה בקצב נתונים של עד 100 מס"ש, ובניסויים סגורים עד 1 גס"ש (גיגהסיביות לשנייה) בשיטות FTTB ו-FTTH.
שירותי ספק אינטרנט באמצעות בזק בינלאומי.
רשתות IP/VPN.
אבטחת רשתות תקשורת.
שירותים נוספים:
טלוויזיה בלוויין באמצעות Yes הטלוויזיה בלוויין. ברבעון הראשון של 2014 היו ל-yes כ-607 אלף מנויים.
שירותי תקשורת בינלאומית באמצעות כבלים תת-ימיים.
שרותי תמסורת.
תחזוקת משדרי תחנות רדיו מקומיות ומשדרי DTT של עידן+.
שירותי מידע.
הפעלת תחנת הקשר הימי בחיפה - בין השנים 1986-2009 באחריות בזק, ומאז שנת 2009 באחריות בזק און ליין.
בספטמבר 2007 השיקה בזק את שירות B144 המשמש כמדריך טלפוני מקוון בו רשומים אנשים פרטיים ובתי עסק.
טכנולוגיה > תשתית > NGN

רשת ה-NGN משמשת כיום כתשתית דרכה החברה מספקת שירותי תקשורת למנויים. הרשת נבנתה בין השנים 2008–2013 בהשקעה של כמיליארד שקל בשנה. הרשת מבוססת על חיבור סיבים אופטיים בשיטת FTTC כך שהסיב מגיע מליבת הרשת עד ארון הסעף של בזק (שמכיל MSAG) הנמצא ברחוב. ארונות ה-MSAG בבזק מסופקים על ידי 3 חברות: UTStarcom, טלדאטה ונוקיה סימנס נטוורקס, כאשר מרבית הארונות הם של נוקיה סימנס. מארונות הסעף יוצאים זוגות כבלי נחושות המגיעים אל בתי המנויים. ניתן לנצל את הכבל להעברת שירותי טלפוניה ואינטרנט בו זמנית, במקרה כזה הלקוח יתקין מפצלים מיוחדים על שקעי בזק בבית על מנת שהשירותים יוכלו לעבוד בצורה תקינה בו זמנית.
הארונות, שמכילים רכיבי ה-MSAG, תומכים בטכנולוגיית DSL על מנת לאפשר גישה לאינטרנט. תקן ADSL תומך במהירויות גלישה עד 15 מגה, תקן VDSL תומך במהירויות גבוהות מ-15 מגה ועד מקסימום של 100 מגה נכון להיום. המהירות המקסימלית אותה המנוי יכול לקבל, מושפעת משמעותית מאורך כבלי הנחושת אליהם מחובר המנוי, ככל שהמרחק מבית המנוי לארון הסעף גדול יותר, יש יותר שיבושים והפרעות על כבל הנחושת, ולכן המהירות תהיה קטנה יותר ולהפך.
על מנת להתגבר על מגבלת ההפרעות בכבל הנחושת, החברה החלה בשנת 2013 לבצע שדרוג של רשת ה-NGN בעזרת חברת אלקטל-לוסנט בעלות של עשרות מיליוני דולרים, ואשר יתפרס על פני מספר שנים. אלקטל-לוסנט מספקת לבזק את טכנולוגיית ה-Vectoring הפועלת על תקן VDSL2. הטכנולוגיה מפחיתה את ההפרעות בכבל הנחושת, ומאפשרת לבזק לספק מהירויות גבוהות תוך שימוש בכבלי הנחושת של תשתית ה-NGN הקיימת.
טכנולוגיה > תשתית > Fiber NGN

לקראת סיום פריסת רשת ה-NGN, במהלך שנת 2012, החלה החברה את פרויקט Fiber NGN. במסגרת פרויקט זה הסיבים האופטיים יגיע עד לבניין בשיטת FTTB או עד לשקע עצמו בשיטת FTTH. כבר באותה שנה בזק קיימה ניסוי משתמשים בפתח תקווה ובו הצליחה להגיע למהירויות של 1 ג'יגה. השירות הושק ללקוחות במרץ 2021 כאשר עד למועד זה נפרסה תשתית עבור 1.5 מיליון משקי בית.
בינואר 2016 פורסם כי החברה החלה ניסוי במודיעין לבחינת טכנולוגיית G.fast המאפשרת מהירות של עד 1 ג'יגה על גבי תשתית הנחושת.
שיווק ומסחר > מיתוג ופרסום

שם החברה בראשיתה היה "בֶּזֶק" כחלופה עברית למילה טלקומוניקציה, העברת מידע בין גופים, תחום עיסוקה המרכזי של החברה. סמליל החברה מראשיתה היה שמה מנוקד באותיות חתוכות בצבע כחול.
הסמל שונה בשנת 2001 לסמל מחודש וצבעוני הכולל את האות B. סמל זה נוצר על ידי המעצב עדלי סטוק ושימש עד 2007. מטרת הצבעוניות הייתה לשחרר את החברה מהתדמית המונופוליסטית הכבדה וחוסר העדכניות, וכן לקשור את החברה לרעננות וחום אנושי בעזרת הצבעים. הסלוגן שליווה את הלוגו היה: "בזק בכל עתיד שתבחר".
בשנת 2008 בוצע שינוי מותג נוסף במהלכו צומצמה צבעוניות המותג והאות B נצבעה בכחול. המטרה הייתה ליצור בידול בין בזק לבין חברות התקשורת האחרות שלכל אחת מהן יש צבע המיוחס לה. בנוסף הסלוגן שליווה את הלוגו של בזק היה: "הכי טוב בבית", ובמגזר העסקי: "עסקים מרגישים בבית". מטרת החברה הייתה לייחס לעצמה שילוב בחיי היום יום של הלקוח בבית מתוך הרחבת השירותים שהעניקה ללקוחותיה. בעקבות תהליך המיתוג, קיבל סמנכ"ל השיווק דאז (ועד לאחרונה מנכ"ל בזק), רן גוראון, את תואר איש השיווק של השנה לשנת 2009.
במרץ 2017 בוצע שינוי בסמליל. האות B עברה שינוי עיצובי, קוויה עוגלו כדי לשדר רכות, והסלוגן "הכי טוב בבית" הוחלף ב"להרגיש בבית". המהלך היה כחלק מהשקת שירות "עסק חכם".
| --- | --- |

 הסמליל הראשון של החברה, בשנים 1984–2000  סמליל שני, 2001–2008 - עוצב על ידי עדלי סטוק  סמליל שלישי, 2017-2008 - עוצב על ידי פיליפ בולקיה  הסמליל הנוכחי - מאז מרץ 2017 :
שיווק ומסחר > מבנה התעריפים

למרות התחרות בשוק התקשורת בישראל, בזק מוגדרת על ידי הרשות להגבלים עסקיים כמונופול בתחום הטלפוניה הקווית וכן בתחום תשתית האינטרנט. על מנת להגביר את התחרות, מחירי החברה נמצאים בפיקוח, וכל מבצע חדש וסל שירותים צריך לעבור את אישור משרד התקשורת. כתוצאה מכך משרד התקשורת מבטל מדי פעם מבצעים שהחברה מכריזה עליהם. בפברואר 2014 עצר משרד התקשורת מבצע של החברה בטענה כי "חברת בזק מנסה לעשות שימוש בכוחה המונופוליסטי על מנת לדחוק באגרסיביות את שאר המתחרים".
מבנה ארגוני

עד שנת 2006 המבנה הארגוני של החברה היה גאוגרפי. עם הפרטת החברה בוצע שינוי ארגוני, בוטלו חטיבות הביצוע הגאוגרפיות והוקמה חטיבה ללקוחות פרטיים וחטיבה ללקוחות עסקיים.
מבנה ארגוני נכון ל-2022:
יו"ר דירקטוריון :
מזכירות הקבוצה והממונה על האכיפה
מבקר הפנים
מנכ"ל החברה :
חטיבת כספים
חטיבת שיווק וחדשנות
חטיבת טכנולוגיות ורשת
חטיבת לקוחות פרטיים
חטיבת לקוחות עסקיים
חטיבת כלכלה ורגולציה
תקשורת תאגידית
יועץ משפטי
קבוצת בזק > בעלות

מיום הקמתה תיפקדה בזק כמונופול בכל תחומי התקשורת האלקטרונית עד להפרטתה ופתיחת השוק לתחרות במאי 1992 על ידי שר התקשורת רפאל פנחסי (ש"ס) בממשלתו האחרונה של יצחק שמיר ולאחר הבחירות שבהן נבחרה ממשלת רבין. ממשלת ישראל החליטה על הפרטה של החברה ועל הפסקת הבלעדיות שלה במרבית תחומי פעילותה. בשלב ראשון נמכרה חבילת מניות לחברה הבריטית Cable and Wireless, וזו מכרה אותן לאיש העסקים הישראלי גד זאבי. במאי 2005 הופרטה החברה ונמכרה לקבוצת "אייפקס-סבן-ארקין" בראשות איש העסקים הישראלי חיים סבן.
בשנת 2010 מכרה קבוצת "אייפקס-סבן-ארקין" את השליטה בבזק לחברת אינטרנט זהב-קווי זהב, מקבוצת יורוקום - הנמצאת בבעלות איש העסקים הישראלי שאול אלוביץ'. העסקה בוצעה באמצעות חברת הבת של אינטרנט זהב הנקראת "B קומיוניקיישנס". ב-2011 הותר ל-B קומיוניקיישנס לרדת מתחת לשיעור המזערי של אחזקות במניית בזק. בינואר 2014 התיר ראש הממשלה בנימין נתניהו שעבוד מניות השליטה בבזק, מה שאפשר לחברת B קומיוניקיישנס הנפקת איגרות חוב.
את תפקיד מנכ"ל בזק מילא עד לחודש אפריל 2013 אבי גבאי (שהיה קודם לכן מנכ"ל בזק בינלאומי), לאחר כ-6 שנים בתפקיד. במהלך מרץ 2013 מונתה סטלה הנדלר לתפקיד זה. החברה הודיעה כי תעזוב את התפקיד באוגוסט 2018 בשל מעורבותה בפרשת בזק-אלוביץ' וכי תמנה את דודו מזרחי במקומה. רן גוראון שהיה מנכ"ל חברת הבת יס, החליף את דודו מזרחי בתפקיד מנכ"ל בזק בשנת 2022. ב-2024 מונה ניר דוד למנכ"ל, לאחר הודעת הפרישה של גוראון.
קבוצת בזק > חברות בת

בזק בינלאומי - הוקמה בשנת 1996, בבעלות מלאה של בזק. החברה מספקת שרותי תקשורת בינלאומית, שרותי נס"ר, שרותי אינטרנט שונים, משרדי החברה נמצאים בפתח תקווה.
בזק און ליין - הוקמה בשנת 2001, בבעלות מלאה של בזק. החברה מתמחה במתן שרותי מוקדי שירות לקוחות.
פלאפון תקשורת - בבעלות מלאה של בזק. החברה מספקת שירותי טלפון סלולרי. משרדי החברה נמצאים בפתח תקווה.
Yes הטלוויזיה בלוויין (D.B.S) - בבעלות מלאה של בזק. החברה מספקת שידורי טלוויזיה באמצעות לוויין ועל בסיס רשת האינטרנט (IP).
קבוצת בזק > חברות בת > חברות בנות בעבר

פורטל וואלה - עד שנת 2020 החזיקה בזק בפורטל באמצעות בחברת בזק בינלאומי.
בזקכל - הוקמה בשנת 1995, הייתה חברה בת בבעלות בזק וסיפקה פתרונות תקשורת לעסקים כגון מרכזיות. בשנת 2006 רכשה בזק בינלאומי את החברה ומיזגה אותה לתוכה.
בזק זהב - הוקמה בשנת 1995, 75% ממניות החברה היו בבעלות בזק, יתר המניות היו בבעלות חברת מלם. החברה סיפקה פתרונות להעברת מידע אלקטרוני בין ארגונים ובין בנקים. בשנת 2006 רכשה בזק בינלאומי את המניות מידי חברת מלם ומיזגה את בזק זהב לתוכה.
קבוצת בזק > נתונים (כולל חברות בת)

מספר העובדים: כ-18 אלף
מנכ"ל בזק: ניר דוד
מנכ"לים קודמים :
רן גוראון (2022-2024)
דודו מזרחי (2022-2018)
סטלה הנדלר (2018-2012)
אבי גבאי (2007–2012)
יעקב גלברד (2005–2007)
אמנון דיק (2003–2005)
אילן בירן (1999–2003)
עמי אראל (1997–1999)
יצחק קאול (1997-1990)
צבי אמיד - מנכ"ל בזק הראשון (1990–1984)
מנכ"ל פלאפון: אילן סיגל
מנכ"לים קודמים :
רן גוראון (2015-2022)
גיל שרון (2005–2015)
יעקב גלברד (? - 2005)
מנכ"ל yes: אילן סיגל
מנכ"לים קודמים :
רן גוראון (2018-2022)
רון איילון (2006-2018)
מנכ"ל בזק בינלאומי: רון גלב (2023-)
מנכ"לים קודמים :
אילן סיגל (2022-2023)
רן גוראון (2018-2022)
מוטי אלמליח (2014-2018)
איציק בנבנישתי (2007–2014)
אבי גבאי (2005–2007)
לקריאה נוספת

דניאל רוזן, המדיום הוא המסר: התקשורת בישראל, הוצאת כרמל, 2022.
עבדות ביוון העתיקה

אסטלה. העבד הוא הנמוך מבין שתי הדמויות, ואדוניתו היא הגבוהה, הגליפטותק במינכן.
העבדות הייתה מרכיב חשוב בכלכלת יוון העתיקה. תושבי יוון העתיקה ראו את העבדות לא רק כהכרחית לכלכלת המדינה, אלא כדבר טבעי ומקובל אשר אין לערער עליו (למעט ביקורות בודדות שלא זכו לפופולריות - ביניהן שהושמעו על ידי אפלטון, במאה הרביעית לפנה"ס). האסכולה הסטואית ואף הנוצרים הראשונים לא התנגדו לעבדות.
לא נשתמר תיעוד רב על סוגיות העבדות, ועיקר העדויות שנשתמרו קשורות לעיר אתונה ולא לערים אחרות ביוון. מרבית המסמכים המשפטיים הנוגעים לעבדות שנותרו עד ימינו נוגעים לשאלות של חוזים ורווחיות הקשורים לעבדות ולא לשאלות המוסריות העולות מהעבדות.
מונחים

ביוון העתיקה היו מינוחים רבים לתיאור העבדים והשפחות. ביצירותיו של הומרוס מתואר העבד במונח "דמוס" (δμώς) שמשמעו למעשה "אסיר" או "שבוי מלחמה" - שכן מדובר בעבד שנלקח כשלל.
בתקופה הקלאסית נעשה שימוש במונח "אנדראפודון" (ἀνδράποδον - שמשמעו: "אחד עם רגלי אדם"), בניגוד ל"טטראפודון" (τετράποδον - שמשמעו "אחד עם ארבע רגליים" - היינו בקר או צאן).
המונח המקובל ביותר לעבדים בכל התקופות הוא "דולוס" (δοῦλος) המופיע כבר בתקופה המיקנית שמשמעו - אדם שהוא קניין, בניגוד לאלאותרוס (ἐλεύθερος) - אדם חופשי.
מונח נוסף בו נעשה שימוש הוא "אויקטס" (οἰκέτης, שמשמעו - "מי שגר בבית" או "ביתי").
מקורות העבדות

היסטוריונים מצאו עדויות לכך שכבר בתקופה הקדומה של יוון המיקנית הייתה הכלכלה מבוססת על העבדות. מסמכים מתקופה זו מבדילים בין שתי קטגוריות של עבדים - "עבדים פשוטים" (εοιο) ו"עבדי האל" (θεοιο) - ככל הנראה עבדי אל הים פוסידון.
העבדים הגיעו (בהסתמך על שמותיהם) מקיתירה, כיוס, למנוס והליקרנסוס וככל הנראה נחטפו לעבדות על ידי שודדי ים. על פי תיעוד שנשתמר, נישואים בין עבדים לשאינם עבדים היו מקובלים. כמו כן, עבדים היו יכולים להפוך לאמנים עצמאיים ולרכוש אדמה. ההבדל העיקרי בין התושבים בתקופה המיקנית לא היה בין אנשים חופשיים לעבדים - אלא בין מי שהיה עצמאי למי שעבד עבור ארמון המלוכה.
בתקופת הומרוס שונתה הטרמינולוגיה, ועבדים לא נקראו עוד דולוס (δοῦλος) אלא דמוס (δμώς). עבדים שכונו דמוס באיליאדה ובאודיסיאה היו בעיקר נשים שנלקחו כשלל מלחמה (בשעה שהגברים, לרוב, נהרגו בשדה הקרב). נשים אלו שימשו כמשרתות וכפילגשים. בתקופה זו היה העבד חלק בלתי נפרד מהאויקוס - התא המשפחתי, אולם הסטטוס החברתי של עבד היה הנמוך ביותר.
לא ברור מתי התחיל הסחר בעבדים. ב"מעשים וימים" של הסיודוס מהמאה השמינית לפנה"ס מוזכרים עבדים אולם לא ידוע מקורם. גם חוקי המחוקק דרקון משנת 620 לפנה"ס דנים בעבדים, וחוקיו של סולון (594 - 593 לפנה"ס) אוסרים על עבדים לעסוק בהתעמלות ולקיים יחסי מין עם קטינים (דבר שהותר לאזרחים החופשיים).
בתקופת הדמוקרטיה האתונאית העבדים כבר הפכו לחלק בלתי נפרד מהכלכלה, ובמאה השישית לפנה"ס כבר החל הסחר בעבדים בין הערים היווניות - וזאת מבלי שהדבר עומד בסתירה למגמות הדמוקרטיות של תקופה זו (הדמוקרטיה הייתה עניינם של האזרחים החופשיים בלבד).
תפקיד כלכלי

לעבד הותר לעסוק בכל פעילות כלכלית, למעט בפוליטיקה, שהייתה נחלתם של האזרחים החופשיים בלבד.
הפעילות העיקרית של העבדים הייתה בתחום החקלאות, שהיוותה את בסיס הכלכלה ביוון העתיקה. ספרות רבה שנכתבה ביוון העתיקה מתארת את אופן ניהול המשאבים של בעלי האדמות והשימוש בעבדים (כגון "הכלכלה" של קסנופון). בעוד שבכפרים בעלי האדמות (בעלי חלקות קטנות) הסתפקו לרוב בכוח האדם המשפחתי, האחוזות הגדולות שהצריכו שימוש בכוח אדם רב התבססו, כמעט תמיד, על עבדים ולא על שכירים. יחד עם זאת, לא היו ביוון העתיקה אחוזות בסדר גודל של הלטיפונדיות של רומא העתיקה.
תחום כלכלי נוסף בו נעשה שימוש רב בעבדים היה תחום הכרייה. המכרות היו בבעלות פרטית של אזרחים עשירים ומרבית הכורים היו עבדים. כך לדוגמה הסטרטגוס ניקיאס חכר אלפי עבדים שיעבדו עבורו במכרות הכסף של לאוריון שבאטיקה. קסנופון במאמרו "על ההכנסות" ציין כי הוא קיבל אובולוס אחד ליום עבור כל עבד, היינו 60 דרכמאות לשנה. קסנופון העריך כי למעלה מ-30,000 עבדים עבדו במכרות לאוריון, והוא מציין כי אם לעיר יהיו שלושה עבדים לכל אזרח, די בהחכרתם כדי לתקצב את פעילות העיר עבור כל אזרחיה. תנאי המחיה במכרות היו קשים ביותר, והעבדים לרוב מתו שם תוך זמן קצר.
עבדים שימשו גם כאומנים וסוחרים, ועבדים רבים עבדו בייצור מוצרים מסחריים. מפעל המגינים של ליסיאס העסיק 132 עבדים. לאביו של דמוסתנס היו 32 עבדים טבחים ו-20 עבדים שעבדו בניקיון משק הבית.