stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארה (נהר)

| --- | --- |
הארה בברן
הארה בברן
 מידע כללי
 אורך:  291 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  590 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  17,779 קמ"ר
 מוצא:  קרחוני ארה
 גובה מוצא הנהר:  1,876 מטרים
 יובלים:  Lütschine, לימאט, Reuss, Suhre, Wigger, Ösch, Gadmerwasser, Aabach (Seetal), Rotache, Önz, Surb, Suze, Saane/Sarine, Gürbe, Thielle, קנדר, Emme, Zulg, Dünnern, Sulgenbach, Gäbelbach, Stadtbach, Alte Aare, Glütschbach (Aare), Alpbach, Chise River, Murg, Worble River, בפסקה זו 5 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  הריין ליד קובלנץ
 מדינות באגן הניקוז:  שווייץ שווייץ
 אגן הניקוז של נהר ארה
 אגן הניקוז של נהר ארה
 
נהר ארה (גרמנית Aare ‏האזנהקובץ:De-Aare.ogg‏Ⓘ‏; צרפתית ואיטלקית Aar) הוא יובל של הריין. בהיותו הנהר הארוך ביותר הזורם בתחומי שווייץ בלבד, נחשב הארה ל"נהר הלאומי" של המדינה.
אורכו של הארה הוא 293 ק"מ והוא מנקז שטח של 17,779 קמ"ר במערבה ובצפונה של המדינה, 43% משטחה של שווייץ. מוצאו של הנהר בגובה של 1,876 מטר בקרחוני ארה באגמים אובראר (Oberaarsee) וגרימזל (Grimselsee) בהרי האלפים בדרום-מזרחו של קנטון ברן. הוא זורם לכיוון צפון-מערב ולאחר מכן לכיוון צפון-מזרח, ונשפך לריין סמוך לעיר קובלנץ בגובה של 311 מטר.
מסלול הנהר

מוצא הארה בקרחוני ארה שבאלפים הברניים בתחום  קנטון ברן מערבית למעבר גרימזל. בתחילת מסלולו לארה אופי הררי והוא זורם דרך "נקיק הארה" (Aareschlucht) סמוך לעיירה מיירינגן. לאחר מכן הוא מתרחב ויוצר את אגם ברינץ בגובה של 564 מטר, ומנקודה זו הוא משמש גם כציר שיט. הארה נשפך מהאגם וחולף דרך אזור ביצתי סמוך לעיר אינטרלאקן, וסמוך לאחר מכן הוא מתרחב שוב לאגם תון בגובה של 558 מטר. לאחר שהנהר נשפך מהאגם הוא זורם לכיוון צפון-מערב וחוצה את העיר ברן.
צפונית-מערבית לברן, עובר הארה דרך תעלת האגנק (Hagneckkanal) אשר הוקמה במאה ה-19 כדי להתגבר על בעיית ההצפות התדירות שפקדו את האזור. תעלה זו היטתה את הנהר והובילה את מימיו אל אגם ביל. תעלה נוספת, תעלת בירן-נידאו (Nidau-Büren-Kanal), נחפרה כדי לאפשר את המשך זרימתו של הנהר לכיוון צפון-מזרח, ולאחר מרחק קצר היא שבה ומתאחדת עם ערוץ הארה המקורי. הארה חוצה את קנטון זולותורן ואת קנטון ארגאו, ונשפך אל הריין.
נקיק הארה

נקיק הארה הוא קטע לאורך הארה ליד העיר מיירינגן (Meiringen), בו התחפר הנהר באבן הגיר בסוף תקופת הקרח לפני כ-10,000 שנים. אורכו של הנקיק הוא כ-1,400 מטר, גובהו מגיע עד 50 מטר, והמרחק בין הצוקים נע בין 30 מטרים למטר אחד בלבד. ב-1889 הוכשר שביל הליכה העובר דרך הנקיק, העובר, בין היתר, על גשרים עשויים מעץ הצמודים אל דפנות הנקיק ובמנהרות.
ראו גם

קנדר (נהר)
לימאט
תעלות ההטיה של הארה
נקיק הארה
נהר הארה בצאתו מהנקיק אל העמק.
אשר רוזנבוים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 ביולי 1900 כ"ח תמוז ה'תר"ס ביאליסטוק, פולין
 פטירה:  18 בפברואר 1975  (בגיל 74) ז' אדר, ה'תשל"ה תל אביב
 מקום קבורה:  קריית שאול
 תאריך עלייה:  ה'תרצ"ג
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  ישיבת לומז'ה, ישיבת ביאליסטוק, ישיבת ראדין
 מקום מגורים:  תל אביב
 מקום פעילות:  אוסטרוב מזובייצקי, פולין. נורדיה, תל אביב
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בפברואר 1975 
 תחומי עיסוק:  רב, ראש ישיבה
 רבותיו:  רבי אלחנן וסרמן
 חיבוריו:  מטעמי אשר
 בת זוג:  רבקה מרים
 אב:  אברהם
 
הרב אשר רוזנבוים היה ראש ישיבת בית יוסף בבאוסטרוב מזובייצקי בפולין ורב שכונת נורדיה ובית כנסת בוגרשוב בתל אביב.
תולדות חייו

נולד בביאליסטוק, פולין בכ"ח תמוז ה'תר"ס (25 ביולי 1900) לאביו הרב אברהם רוזנבוים. למד בישיבת לומז'ה, ישיבת ביאליסטוק וישיבת ראדין. למד אצל רבי אלחנן וסרמן והוסמך לרבנות. נישא לרבקה מרים (בת מנחם דרוזדובסקי) מאוסטרוב מזובייצקי ועבר להתגורר בה.
בימי מלחמת העולם הראשונה הסתובב בעיירות במחוזות לומז'ה וביאליסטוק ונשא דרשות חיזוק. באמצעותם הוא יסד את ישיבת בית יוסף הגדולה באוסטרוב מזובייצקי שבשיאה למדו בה מאתיים בחורים. ותלמוד תורה שלמדו בו כארבע מאות תלמידים עד השואה.
בשנת ה'תרצ"ג (1933) עלה לארץ ומונה לרב שכונת נורדיה בתל אביב, ולרב בית הכנסת בוגרשוב. עסק בכתיבה תורנית, חיבר ספרים רבים ובנוסף פרסם מאמרים בעיתונים: המודיע, הצופה, שערים, היסוד והנאמן.
נפטר ז' אדר, ה'תשל"ה, (18 בפברואר 1975). נקבר בקריית שאול, תל אביב.
משפחתו

בנו פישל.
בתו דבורה, נישאה לרב נפתלי הכהן בלס.
בתו, שרה, נישאה למרדכי הולצבלט.
בנו, הרב מנחם רוזנבוים, מתגורר בבני ברק וממלא מקום אביו כרב בית הכנסת בוגרשוב.
חיבוריו

מטעמי אשר - חידושים במאמרי חז"ל.
מעדני אשר – על התורה בשני חלקים (תשט"ז – תשי"ז)
מטעמי אשר (תשי"ח) – על הש"ס
מגדני אשר (תשי"ט) – על הש"ס
דברי אשר (תשי"ט)
שבילי אשר (תש"ך) – בתורת הרמב"ם
פניני אשר (תשכ"א)
הגיגי אשר (תשכ"ב)
מכמני אשר (תשכ"ג) – חלקו הראשון של הספר הוא אוסף אמרות ופנינים מגדולי ליטא ופולין שהמחבר הסתופף בצילם, בהם החפץ חיים והאמרי אמת, ומזקני חסידי וורקי וקוצק, רבי בן ציון מאוסטרוב ורבי יצחק דוד מצ'יזוב
הדרני אשר (תשכ"ד) – הדרנים על הש"ס ושו"ע אורח חיים, עם רביבי אשר – חידושים על תנ"ך, ש"ס, זוהר ומדרש.
כוכבי אשר (תשכ"ה) – דרשות לאירועים לכל שבוע ושבוע, עם "אמרי שפר"
נתיבי אשר – על קדושת השבת, המועדים והימים הנוראים
בינת אשר – על פרקי אבות (תשכ"ח), ונספח לו "תפארת מנחם" מבנו הרב מנחם רוזנבוים.
הערות שוליים

↑  הרב אשר רוזנבוים, אישי ישראל.
↑  אתר המועצה הדתית תל אביב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513532605171  VIAF: 308281394   WorldCat (עם VIAF): 308281394
אמנת בריסל

פרסום של חתימת הסכם בריסל בעיתון הארץ, 1948
אמנת בריסל (הידועה בשם 'אמנת המיזוג') היא האמנה המייסדת של האיחוד המערבי (WU) שנחתמה ב-1948 והמשיכה להיות האמנה המייסדת של האיחוד המערב-אירופי (WEU) עד לפירוקו ב-2010. ההסכם נחתם ב-1948 על ידי בריטניה, צרפת, בלגיה, הולנד ולוקסמבורג למען יצירת ברית הגנה קולקטיבית בין היתר, והוביל בהמשך ולהקמת האיחוד המערבי האירופי ולהקמת נאט"ו. האמנה קבעה ארגון של שיתוף פעולה צבאי, כלכלי, חברתי ותרבותי בין המדינות החברות וכן סעיף הגנה הדדי, לאחר שמלחמת העולם השנייה החלישה הרבה מהכוחות הצבאיים של מדינות אלה.
רקע לאמנה

בעקבות השלכותיה של המלחמה הקרה ובניסיון לסיים אלפיים שנות לוחמה פנים-אירופית, אמנת בריסל נחתמה מתוך כוונה מפורשת לאחד את 3 הקהילות האירופיות הקיימות אז (EC) - קהילת הפחם והפלדה האירופית (ECSC), הקהילה הכלכלית האירופית (EEC) והקהילה האירופית לאנרגיה אטומית (EAEC או הידועה יותר בשם "Euratom").


תוך שמירה על 3 הקהילות עצמאיות מבחינה משפטית, אמנת המיזוג ביצעה רציונליזציה של מוסדותיהן על ידי מיזוג הגופים המבצעים שלהן שהיו אז עדיין עצמאיים. מטרת האמנה הייתה להראות שמדינות מערב אירופה יכולות לשתף פעולה, יצליחו להישמר מפני התוקפנות האפשרית של גרמניה והגוש הסובייטי לאחר מלחמת העולם הראשונה ובכך יעודדו את ארצות הברית למלא תפקיד בביטחון מערב אירופה. היסוד המרכזי שלה היה הנכונות של מדינות אירופה אלה להעניק זו לזו ערבות ביטחון הדדית חזקה ולהתקרב לביטחונן על בסיס רב לאומי.
גורמים לאמנה

שלושה גורמים הובילו לאמנת בריסל מ-17 במרץ 1948.
האחד היה הדחף לקדם שיתוף פעולה כלכלי, חברתי ותרבותי והגנה עצמית קולקטיבית ככל שהמתח המזרח-מערבי גובר, כאשר ברית המועצות נתפסה עד מהרה ככאיום באמצעותה. נחישות להטיל שליטה על מדינות מרכז אירופה.
בנוסף, האמנה שיקפה את נחישותן של המדינות המתקשרות לנקוט באמצעי זהירות מפני התחדשות פוטנציאלית של כל איום מגרמניה; סימן לסולידריות זו כבר היה באמנה הצרפתית-בריטית של דנקרק מ-4 במרץ 1947. 
שלישית, הסכם בריסל היה אישור לרצונן של מדינות אירופיות מסוימות להתארגן במשותף. התנאי הבסיסי לתמיכה האמריקנית בהגנ ה על אירופה היה בעיקר אינטגרציה כלכלית אירופית (כמו גם שיתוף פעולה צבאי), מה שיביא להסרת הסתייגויות רבות וליריבות היסטורית רבה בין מדינות אירופה. מטרת האמריקנים הייתה להביא משאבי הגנה ומדיניות תחת ראש אחד.
הצדדים החתומים

הצדדים החתומים באמנה כללו את:
וינסנט אוריול, נשיא צרפת דאז
שרלוט, הדוכסית הגדולה מלוקסמבורג
וילהלמינה, מלכת הולנד
הנסיך צ'ארלס מבלגיה בתור הנסיך השולט של בלגיה
ג'ורג' השישי, מלך בריטניה
פול-אנרי ספאק, ראש ממשלת בלגיה
ז'ורז' בידו, שר החוץ הצרפתי
יוסף בק, שר החוץ של לוקסמבורג
גסטון אייסקנס, שר האוצר הבלגי
קארל גודפריד וילם הנדריק ברון ואן בוצלאר ואן אוסטרהוט, שר החוץ ההולנדי
ארנסט בווין, שר החוץ לענייני חוץ של הממלכה המאוחדת
ז'אן דה הוטקלוק, השגריר יוצא הדופן והבכיר של הרפובליקה הצרפתית בבריסל
רוברט אלס, שליח יוצא דופן ונציג השר של לוקסמבורג בבריסל
הברון בינרט פיליפ ואן הארינקסמה טהו סלוטן, השגריר הבכיר של הולנד בבריסל
ג'ורג' וויליאם רנדל, השגריר יוצא הדופן והבכיר של הוד מלכותו הבריטית בבריסל
השתלשלות האירועים

22 בינואר 1948: שר החוץ הבריטי ארנסט בווין מכריז כי בריטניה תציע, בהסכמה עם עמיתיהם הצרפתים, ניסוח הסכם המרחיב את חוזה דנקרק מ-1947 כך שיכלול גם את מדינות בנלוקס.


31 בינואר 1948: שרי החוץ של בנלוקס מכריזים שמדינותיהם מסכימות להתחיל בשיחות אלה.


19 בפברואר 1948: צרפת ובריטניה מגישות טיוטת הסכם למדינות בנלוקס.


4 במרץ 1948: ועידה מתקיימת בבריסל בין חמשת שרי החוץ, שממנה נבנתה ההצעה, וב-12 במרץ מועברת לממשלות המתאימות.
נוסח האמנה

האמנה פתחה בהצהרת המטרות והאידאולוגיות שהיא עומדת מאחוריהן, ולאחר מכן חולקה לסעיפים ספציפיים המפרטים את הפעילות הישירה בין המדינות שתיעשה בהשראת עקרונות האמנה.
נוסח האמנה > פירוט סעיפי האמנה ותוכנם

הסעיף הראשון דיבר על העובדה שאותן מדינות הסכימו להתאחד למען שיקומה הכלכלי של אירופה.
הסעיף השני דיבר על קידום רמת החיים שהמדינות שואפות שתהיה לאזרחיה, ברמה החברתית.
הסעיף השלישי דיבר על שיתוף הפעולה הנדרש מהאזרחים ברמה התרבותית.
הסעיף הרביעי מדבר על מתקפה צבאית משותפת וסיוע במקרה שאחת מהמדינות החברות מותקפת.
הסעיף החמישי ממשיך את הסעיף הקודם וטוען כי במקרה של מתקפה מזוינת באירופה, אותם פעולות ידווחו מייד למועצת הביטחון וזו תוכל להחליט להפסיק את אותן פעולות מטעמי ביטחון בינלאומיים.
הסעיף השישי אוסר על התקשרות כלשהי בין המדינות החברות שסותרת את עקרונות האמנה.
הסעיף השביעי מדבר על הקמת מועצה מייעצת שתדון ותחליט במקרים של איום על השלום, מדיניות אגרסיבית מצד אויביה של אירופה או סכנה של היציבות הכלכלית.
הסעיף השמיני אומר שלנוכח העובדה שכל המדינות החברות באמנה הסכימו ליישב סכסוכים בדרכי שלום בלבד, הן ישאירו את המחלוקות מחוץ לתחום ויפתרו אותן בדרכי שלום בלבד.
הסעיף התשיעי טוען כי המדינות החברות יוכלו לצרף כל מדינה שתרצה להצטרף לאמנה, בתנאי שהתנאים להצטרפות יוסכמו בינה לבין המדינות החברות. כל מדינה שמוזמנת להצטרף תצטרך להפקיד מסמך הצטרפות לממשלת בלגיה.
הסעיף העשירי והאחרון: מסמך האשרור של האמנה יופקדו בהקדם האפשרי בממשלת בלגיה. לאחר מכן יישאר המסמך בתוקף למשך 50 שנה ולאחר 50 שנה תוכל כל מדינה לחדול מלהיות צד באמנה, בתנאי שתודיע לממשלת בלגיה על כך שנה מראש.
השפעות האמנה

הסכם בריסל סלל את הדרך להקמת ארגון האמנה הצפון אטלנטית (NATO) ב-1949. פרויקט להקמת קהילת הגנה אירופית בקווים על לאומיים היה על הפרק בתחילת שנות ה-50, אך אז הוחלט לשנות ולהרחיב את אמנת בריסל, מה שיצר את האיחוד האירופי המערבי (EWU) שכלל את המדינות המקוריות, ואת גרמניה ואיטליה בנוסף. יום השנה השלושים לאמנת בריסל ששונתה ב-1984 סימן את תחילתו של עידן חדש בהיסטוריה של האיחוד האירופי.
בקרב כל בעלות הברית של נאט"ו נרשמה מודעות גוברת שיש לחזק ולמקד את התרומה האירופית להגנה המשותפת במסגרת שיתוף הפעולה האטלנטי. בסוף שנות ה-80 האיחוד האירופי המערבי צבר חברים חדשים עם היצמדותן של ספרד ופורטוגל והפגין את רצונו לקבוע ולקחת על עצמו אחריות גלובלית על ידי תיאום פעולות ימיות במפרץ ב-1987, ושוב ב-1990. בהצהרה אנגלו-איטלקית משותפת ב-1991, סוכם כי יש להפקיד בידי האיחוד האירופי המערבי את המשימה של פיתוח הממד האירופי בתחום ההגנה. היא תפתח את תפקידה בשני כיוונים משלימים: כמרכיב ההגנה של האיחוד (האירופי) וכאמצעי לחיזוק העמוד האירופי של הברית.
בשנת 2009, סעיף 42.7 לאמנת ליסבון החליף למעשה את סעיף 5 באמנת בריסל המתוקנת כסעיף ההגנה ההדדית למדינות החברות באיחוד האירופי שהיו גם בעלות ברית של האיחוד המערבי אירופי. לאחר דיונים, עשר המדינות החברות באיחוד האירופי החליטו לסיים את חוזה בריסל ב-31 במרץ 2010.
הפעילות של WEU הופסקה רשמית ביוני 2011.
מאז תום מלחמת העולם השנייה, מדינות אירופה הריבוניות חתמו על אמנות ובכך שיתפו פעולה והתאימו מדיניות (או ריבונות מאוחדת) במספר הולך וגדל של תחומים, בפרויקט האינטגרציה האירופי או בבניית אירופה (בצרפתית: la building אירופה). האיחוד האירופי ירש רבות מהאחריות הנוכחית שלו מהקהילות האירופיות (EC), אשר נוסדו בשנות ה-50 ברוח הצהרת שומאן.
הערות שוליים

↑  The origins of Western European Union: Western Union
↑  ניקולאי פטרסן, כוח מיקוח בין בעלות ברית פוטנציאליות: משא ומתן על האמנה הצפון-אטלנטית, 1948-49, סקירת מחקרים בינלאומיים
↑  John Baylis, Britain and the Dunkirk Treaty: The origins of NATO
↑  סי וויבס וברט זימן, משא ומתן הפנטגון מרץ 1948: השקת האמנה הצפון-אטלנטית, עניינים בינלאומיים (המכון המלכותי לעניינים בינלאומיים 1944-)
↑  נוסח האמנה, האתר הרשמי של נאט"ו
↑  Joel R. Hillison, THE RELEVANCE OF THE EUROPEAN UNION AND THE NORTH ATLANTIC TREATY ORGANIZATION FOR THE UNITED STATES IN THE 21ST CENTURY, Strategic Studies Institute, US Army War College
חתימתה של אמנת בריסל, 1948
אסון הילדים

שלט הנצחה
"אסון הילדים" הוא אירוע שהתרחש בקריית מוצקין ב-21 במאי 1949, בו נהרגו חמישה ילדים וילדה אחת נפצעה קשה. זאת, לאחר שמצאו חפץ שהתפוצץ בידיהם.
מהלך האירועים

ביום שבת אחר הצהריים שיחקה קבוצת ילדים בגילאי 8–13 בחצר הבית ברחוב התכלת 17 בקריית מוצקין (בשנות האלפיים, רחוב אח"י אילת), שנמצא סמוך לתחנת הרכבת. במהלך המשחק הם מצאו חפץ בחולות שלא היה מוכר עבורם. הילדים הרימו את החפץ שהתפוצץ, ומעוצמת הפיצוץ נהרגו חמישה מהם: אביבה אלכסנדרוביץ, האחים דרור ודניאל מלצר, מרדכי סוקולובסקי, ואלי רדקוביץ. מאותו הפיצוץ נפצעה קשה ברגליה הילדה נחמה פוסק.
ההשערה הייתה כי מדובר בנפל של פגז או רימון יד שמקורו במחנה בריטי ששכן בסמוך, לפני הקמת מדינת ישראל.
הילדים הובאו למנוחות בהלוויה משותפת ונקברו בחלקת קבר משותפת, והוכרו כנפגעי פעולות איבה.
לאחר האסון ניתן לאחד הרחובות ביישוב השם "רחוב הילדים".
בשנת 2016 הנציחה עיריית קריית מוצקין את קורבנות האסון בהצבת שלט-הנצחה סמוך למקום האירוע.
ראו גם

אסון המוקש בחוות הלימוד
אפרים איש-כישור

| --- | --- |

אפרים איש כישור
 לידה:  20 ביולי 1863 פאנמונה, ליטא 
 פטירה:  23 בספטמבר 1945 (בגיל 82) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
אפרים איש-כישור (באנגלית: Ephraim Ish-Kishor; ד' באב ה'תרכ"ג, 20 ביולי 1863 – ט"ז בתשרי ה'תש"ו, 23 בספטמבר 1945) היה מחנך, עיתונאי וסופר עברי ופעיל התנועה הציונית.
ביוגרפיה

נולד בשם אפרים שפינדלמן בפונימון (Poniemuń) שבפולין (כיום Panemunė, במערב ליטא). בצעירותו התחנך חינוך כללי לצד חינוך עברי. בצעירותו היגר לאנגליה, ושימש מורה לעברית במזרח העיר לונדון. שם החל גם בפעילות ציבורית לקידום הרעיון הציוני, והיה חבר באגודת "חובבי ציון" באנגליה. בשנת 1887 השתתף בעריכת העיתון הציוני היידי "המצפה". בשנת 1891 היה עורך העיתון "די יִידישע נאַציונאַלציַיטונג" ('העיתון הלאומי היהודי'), ובמסגרתו התנגד בפומבי לתוכניות הברון הירש להתיישבות יהודית שלא בארץ ישראל. בביקורו של בנימין זאב הרצל באנגליה סייע לו בכינוס האספה הראשונה במדינה של התנועה הציונית.
בשנת 1896 ייסד את ארגון "המכבים הקדמונים" – ארגון מסדרי ציוני, שמטרותיו היו הושטת עזרה לחברים הנתונים בצרה, בדומה לארגונים בריטיים דומים של עזרה הדדית, ועמד בראשו (בתפקיד המצביא העליון, High Commander).
בשנת 1897 השתתף כציר בקונגרס הציוני הראשון. לאחר מכן היגר לארצות הברית, שימש מורה לעברית וייסד בה את חברת הביטוח "יהודה". בשנת 1939 עלה לארץ ישראל ובשנותיו האחרונות הצטרף לצה"ר.
בערב ראש השנה ה'תש"ו הדליק נרות חג בביתו ונכווה בפניו וגופו מאש שתפסה בבגדיו. ב-23 בספטמבר 1945 נפטר בבית החולים "שערי צדק" ונקבר בהר הזיתים. (קברו של איש-כישור נהרס בתקופת ירושלים החצויה וכיום מצוין בפלָטת בטון פשוטה, ללא כל שם.)
בתו שולמית איש-כישור (Sulamith Ish-kishor;‏ 1896–1977) הייתה סופרת בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  לוית א. איש-כישור, דבר, 25 בספטמבר 1945
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502749105171  VIAF: 308279608   WorldCat (עם VIAF): 308279608
אנדרו מקארתי

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1962 (בן 61) ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש  Bernards High School  Circle in the Square Theatre School  בית הספר פינגרי 
 צאצאים:  Willow McCarthy 
 מספר צאצאים:  3 
 https://andrewmccarthy.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרו תומאס מקארתי (באנגלית: Andrew Thomas McCarthy; נולד ב-29 בנובמבר 1962) הוא שחקן, סופר ובמאי טלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה

מקארתי נולד בווסטפילד, ניו ג'רזי, השלישי מבין ארבעה בנים. אמו עבדה בעיתון, ואביו עבד בחברת השקעות. מקארתי עבר לברנרדסוויל, ניו ג'רזי, כנער ולמד בתיכון ברנרדס ובבית הספר פינגרי. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, הוא נרשם ללימודים באוניברסיטת ניו יורק למשחק, אך גורש לאחר שנתיים.
קריירה

התפקיד הראשי הראשון של מקארתי היה בסרט הקומדיה "הבוגרים" משנת 1983 לצד ז'קלין ביסט. הוא היה חבר בקבוצת השחקנים הצעירים ההוליוודית של שנות ה-80 שכונתה על ידי התקשורת כ"חבורת הפרחחים ". הקבוצה כיכבה בכמה סרטים, בהם חברים ויפה בוורוד. מקארתי הופיע בסרטים מ-1987 "אהבה בחלון ראווה" ו-"צעירים במלכודת", עיבוד קולנועי לרומן של ברט איסטון אליס. בשנת 1985, מקארתי שיחק עם דונלד סאת'רלנד וקווין דילון ב-"Heaven Help Us" (הידוע גם בשם "Catholic Boys") בתור מייקל דאן. מקארתי ערך את הופעת הבכורה שלו בברודוויי ב-The Boys of Winter. הוא חזר במהירות להוליווד ב-1988 כדי לככב בכמה סרטים, כמו Fresh Horses וקנזס. בשנת 1989 שיחק בקומדיה, "סופשבוע אצל ברני".
הוא חזר לברודוויי ושיחק במחזה "סייד מן". ההפקה זכתה בפרס טוני למחזה הטוב ביותר לשנת 1999. בשנת 2003, מקארתי היה אמור לשחק אורח בשני פרקים של חוק וסדר: כוונה פלילית. עקב יחסים רעים עם כוכב הסדרה השחקן וינסנט ד'אונופריו, יוצר הסדרה דיק וולף ביטל את השתתפותו. מאוחר יותר הצהיר וולף, "מר מקארתי עסק בהתנהגות בעייתית מהרגע שהוא הגיע לסט". מקארתי חזר בו בהצהרה משלו: "פוטרתי בגלל שסירבתי לאפשר לשחקן אחר לאיים עליי באלימות פיזית, להציק לי ולנסות לכוון אותי". למרות תקרית זו, הוא כיכב מאוחר יותר בפרק של הסדרה (עם כריס נות', לא עם ד'אונופריו) ששודר במקור בנובמבר 2007. בשנת 2004, הוא שיחק את ד"ר הוק בסדרה "Kingdom Hospital" הוא הופיע בחמישה פרקים של סדרת הטלוויזיה הפנטגון ששודרה ברשת NBC משנת 2005. בשנת 2008, הוא כיכב בסדרת הטלוויזיה "Lipstick Jungle" של NBC בתור המיליארדר ג'ו בנט והיה לו תפקיד קטן בסרט "עלילות ספיידרוויק".
מקארתי ביים מספר פרקים בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה המצליחה אחת שיודעת. בשנים 2010 ו-2011, הוא הופיע בסדרה המצליחה צווארון לבן. הוא חזר לסדרה בעונה הבאה כדי לביים את הפרק "Neighborhood Watch". ב-2015, הוא ביים שלושה פרקים בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה המצליחה הרשימה השחורה בכיכובם של ג'יימס ספיידר ומייגן בון. בשנת 2016, הוא כיכב בדרמה קצרת הימים המשפחה, ששודרה ברשת ABC. מ-2020 עד 2021, היה לו תפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה ילדות טובות, ששודרה ברשת NBC. באפריל 2022, מקארתי הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה המתמחה בתור איאן סאליבן (עונה 5 אורח) מנתח ילדים נודע ואביו המנוכר של קייד. ב-11 ביולי 2022, הוכרז שהוא מקודם לתפקיד חוזר לעונה השישית.
כתיבה

מקארתי החל לכתוב על טיולים ושימש כעורך בגדול במגזין "National Geographic Traveller".
בשנת 2017, הוציאה הוצאת אלגונקווין לאור את הרומן "YA" של מקארתי, Just Fly Away. הרומן הופיע ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
ספר הזיכרונות של מקארתי על חייו והקריירה שלו בשנות השמונים, שכותרתו "Brat: An '80s Story", יצא לאור במאי 2021 על ידי הוצאת גרנד סנטרל.
בשנת 2023, הוציאה לאור הוצאת גרנד סנטרל את "Walking with Sam: A Father, a Son, and Five Hundred Miles Across Spain", ספר הזיכרונות של מקארתי על טרק שעשה בדרך סנטיאגו עם בנו סם בקיץ 2021.
חיים אישיים

בשנת 1992, מקארתי נכנס לתוכנית גמילה ומאז הוא פיכח. בשנת 2004, פרסם שפעם הייתה לו בעיית אלכוהול רצינית, שהחלה בגיל 12.
ב-1999, מקארתי התחתן עם אהובתו מהקולג', קרול שניידר, 20 שנה אחרי שהם יצאו לראשונה. בשנת 2002, שניידר ילדה בן, סם, שגם הוא שחקן. מקארתי ושניידר התגרשו ב-2005.
ב-28 באוגוסט 2011, מקארתי התחתן עם הסופרת והבמאית האירית דולורס רייס. יש להם שני ילדים.
הערות שוליים

↑  "UPI Almanac for Friday, Nov. 29, 2019". United Press International. 29 בנובמבר 2019. ארכיון מ-24 בדצמבר 2019. נבדק ב-11 בינואר 2020. …actor Andrew McCarthy in 1962 (age 57) {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Thomas, Bob (1 במרץ 1987). "McCarthy a hot ticket in acting market". Park City Daily News. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Andrew McCarthy Biography". TV.com. אורכב מ-המקור ב-1 באפריל 2019. נבדק ב-19 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schwartz, Lexi. "Celebrity Then And Now: Andrew McCarthy", Albany Daily News. Accessed September 5, 2019. "Enjoying a rather ordinary childhood and attending the Pingry School and Bernards High School, McCarthy set his sights on acting after high school graduation and landed his first starring role at 19 years old in the 1983 feature film, Class."
1 2  Newman, Melinda (15 באוגוסט 2011). "From Brat Pack to Backpack". New Jersey Monthly. נבדק ב-28 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The Boys of Winter at IBDb
↑  "McCarthy Fired From Law + Order". contactmusic.com. 28 במאי 2003. נבדק ב-19 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Marilyn Beck and Stacy Jenel Smith (29 בנובמבר 2007). "Once Fired From "Law & Order," Andrew McCarthy Returns". אורכב מ-המקור ב-1 בדצמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (18 באפריל 2022). "'The Resident': Andrew McCarthy Joins Cast Of Fox Medical Drama". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cordero, Rosy (11 ביולי 2022). "'The Resident': Andrew McCarthy Upped To Series Regular For Season 6". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Traveler Staff and Contributors
↑  "Andrew McCarthy talks Pretty In Pink". אורכב מ-המקור ב-4 באוקטובר 2013. נבדק ב-7 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hong, Catherine (2017-07-12). "Summer Y.A. Escapes from Sarah Dessen, Andrew McCarthy and More". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-12-19.
↑  "Just Fly Away". Workman Publishing (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-12-19.
↑  Gillette, Sam (10 בנובמבר 2020). "Pretty in Pink Star Turned Director Andrew McCarthy Revisits the '80s with Memoir Brat". People (באנגלית). נבדק ב-19 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Walking with Sam (באנגלית אמריקאית). 2022-09-12. ISBN 978-1-5387-0920-7.
↑  "Andrew McCarthy discusses his alcoholism". USA Today. 26 במרץ 2004. נבדק ב-25 באפריל 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Freydkin, Donna (20 במרץ 2008). "'Pretty' heartthrob Andrew McCarthy loves his 'Lipstick'". USA Today. נבדק ב-28 באוגוסט 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Reinstein, Mara (2021-05-07). "Andrew McCarthy on Life in the 'Brat Pack', Climbing Mount Kilimanjaro, Reconnecting With Molly Ringwald and Living in the Now". Parade: Entertainment, Recipes, Health, Life, Holidays (באנגלית). נבדק ב-2021-08-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605029505171  PLWABN: 9810550994105606  BNE: XX1260857  BnF: cb13955487c (data)  GND: 141304766  ISNI: 0000 0001 1872 1920  LCCN: no97039456  MusicBrainz: fbb1a935-02f1-44c4-97e6-68fd98a01969  NTA: 147349583  SUDOC: 196318041  VIAF: 202729   WorldCat (עם VIAF): 202729
אסמג'ין

| --- | --- |
 מקום הקמה:  Jevnaker 
 מוקד פעילות:  יאבנאקר,נורווגיה
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 סוגה:  פולק מטאל ויקינג מטאל
 חברת תקליטים:  נאפלם רקורדס
 www.asmegin.com
 חברים
 ראה בהמשך העמוד
 
אסמג'ין (Ásmegin) היא להקת פולק מטאל/ויקינג מטאל נורווגית שהוקמה בשנת 1998. שמה של הלהקה לקוח מהמיתולוגיה הנורדית ומשמעות השם היא "בעוצמתם של האלים". הלהקה משלבת במוזיקה שלה את כינור הפידל ובנוסף אליו קלידים, שמעצימים את התחושה ה"ויקינגית" שבמוזיקה של הלהקה.
הליריקה של הלהקה, כמיטב המסורת של להקות הוויקינג מטאל עוסקת במיתולוגיה הנורדית, ובדר"כ חברי הלהקה כותבים אותה בנורווגית או בנורדית עתיקה.
חלק מהשירים באלבום Hin Vordende Sod & Sø עוסקים במחזה מבוסס האגדה, פר גינט (Peer Gynt) של המחזאי הנורווגי הנודע הנריק יוהאן איבסן.
חברי הלהקה

Erik Rasmussen (אריק רסמוסן) - שירת גראול, תופים.
Marius Olaussen (מריוס אולאוסן) - גיטרה, גיטרת בס, מנדולינה, אקורדיון, מלוטרון, פסנתר.
Raymond Håkenrud (ריימונד האקנרוד) - גיטרה, גיטרת בס, שירה, פסנתר.
Tomas Torgersbråten (תומאס טורגרסבראטן) - גיטרה בס.
Lars Fredrik Frøislie (לארס פרדריק פרוסליי) - קלידים, פסנתר, מלוטרון.
חברי הלהקה > חברים לשעבר

Ingvild Johannesen (אינגבילד יוהנסן) - שירה ופידל.
Lars Nedland (לארס נדלנד) - שירה נקייה.
Tommy Brandt (טומי ברנדט) - תופים.
Bjørn Olav Holter (בג'ורן אולוו הולטר) - שירה.
Skule Jarl (סקאל ג'ארל) - תופים.
Iving Mundilfarne (איוונג מונדילפרנה) - חליל, גיטרה.
Auðrvinr Sigurdsson (אוריווניר סיגורסון) - גיטרה, שירה.
Anders Torp (אנדרס טרוף) - תופים.
דיסקוגרפיה

Naar Rimkalkene Heves (Demo) - 1999
Hin Vordende Sod & Sø - 2003
2008 - Arv