stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרפץ'

| --- | --- |
סמל קרפץ'סמל קרפץ'
קרפץ' בתחילת המאה ה-20
קרפץ' בתחילת המאה ה-20
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  שלזיה תחתית שלזיה תחתית
 חבל ארץ:  שלזיה שלזיה
 שפה רשמית:  פולנית
 שטח:  38 קמ"ר
 גובה:  630 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  885
  ‑ הנקודה הנמוכה:  480
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  4,457 (31 במרץ 2021)
  ‑ צפיפות:  121 נפש לקמ"ר (2016)
 קואורדינטות:  50°45′52″N 15°44′42″E﻿ / ﻿50.764472222222°N 15.745111111111°E﻿ / 50.764472222222; 15.745111111111 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.jeleniagora.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקרפץ'(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקרפץ'(למפת פרובינציית שלזיה תחתית רגילה) ורוצלב ולבז'יך לגניצה ילניה גורה לובוש פולין גדול אופולה צ'כיה ג ר מ נ י ה קרפץ'(למפת פרובינציית שלזיה תחתית מוגדלת) ורוצלב ולבז'יך לגניצה ילניה גורה לובוש פולין גדול אופולה צ'כיה ג ר מ נ י ה קרפץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קרפץ' (בפולנית: Karpacz; בגרמנית: Krummhübel) היא עיירת מרחצאות ונופש, במחוז ילניה גורה בפרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין.
שם המקום

בתקופת היותה עיירה גרמנית נקראה קרומהיבל (Krummhübel). בתום מלחמת העולם השנייה, בעקבות חילופי האוכלוסין, קיבלה את השם הפולני Karpacz המרמז להרי הקרפטים מהם הגיעו התושבים הפולנים החדשים.
גאוגרפיה

קרפץ' נמצאת בלב רכס קרקונושה (Karkonosze), בקרבת הגבול עם צ'כיה. 15 ק"מ דרומית לילניה גורה בירת המחוז, 94 קילומטר דרום-מערבית לוורוצלב ו-122 קילומטר צפון-מזרחית לפראג.
היסטוריה

המקום מוזכר לראשונה בשנת 1599 כמרכז של כריית ברזל ועופרת. התושבים היו גרמנים והמקום השתייך לאוסטריה עד 1742, בהמשך לפרוסיה ומ-1871 עד סיום מלחמת העולם השנייה לגרמניה. לאחר המלחמה, העיירה הועברה מגרמניה לפולין ושמה שונה לקרפץ'. כל תושבי העיר הגרמנים גורשו והוחלפו במתיישבים פולניים.
אתרים מרכזיים

כנסיית העץ (stavkirke) שהועברה מנורווגיה ב-1841.
מבנה תחנת הרכבת הנטוש המשמש כיום מרכז תרבות ויש בו מוזיאון צעצועים.
בית הנופש של הסופרת היהודיה אלזה אורי.
קטע כביש בעל אשליית שיפוע (בדומה לכביש המכושף שבירושלים).
כנסיית העץ.
תחנת הרכבת
בית הנופש של אלזה אורי.
לוח זיכרון לאלזה אורי.
ציון קטע "הכביש המכושף".
רוברט אינס

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1861 אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  13 במרץ 1933 (בגיל 71) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Robert Thorburn Ayton Innes 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  סקוטלנד, דרום אפריקה
 מוסדות:  Union Observatory 
 תרומות עיקריות
 גילוי פרוקסימה קנטאורי, ומספר כוכבי זוג.
 
רוברט אינס (באנגלית: Robert Thorburn Ayton Innes;‏ 10 בנובמבר 1861 - 13 במרץ 1933) היה אסטרונום סקוטי-דרום אפריקאי, שנודע בכך שגילה בשנת 1913 את פרוקסימה קנטאורי, ומספר כוכבים בינארים.
נולד באדינבורו, סקוטלנד.
בתחילת דרכו היה סוחר יינות. אינס החל את דרכו באסטרונומיה במעקב אחרי מסלוליהם של כוכבי הלכת מאדים ונוגה. אחר כך הצטרף למצפה הכוכבים בקייפטאון ובו חקר כוכבים כפולים. גילה בשנת 1923 את הכוכב הקרוב ביותר למערכת השמש וכינה אותו בשם פרוקסימה קנטאורי.
על שמו נקראים מכתש אינס על הירח ואסטרואיד 1658.
רבי שמעון בן יהוצדק

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  דור אחרון לתנאים, דור ראשון לאמוראי ארץ ישראל
 תלמידיו:  רבי יוחנן, ריש לקיש
 בני דורו:  רבי חייא בר זרנוקי
 
רבי שמעון בן יהוצדק היה תנא מדור האחרון ויש סוברים שגם השתייך לדור הראשון של האמוראים.
עשרות ממאמרי רבי שמעון בן יהוצדק צוטטו על ידי תלמידו רבי יוחנן.
זיהויו

ישנה מחלוקת האם רבי שמעון בן יהוצדק היה אמורא ארץ ישראלי מהדור הראשון ורבו של ר' יוחנן או תנא בדור האחרון.
ויש אומרים שהיו שני אנשים בשם זה, אחד תנא ואחד אמורא.
סיפורי ר' שמעון בן יהוצדק

במסכת שמחות מובא מעשה פטירתו בעיר לוד ואחיו יוחנן בן יהוצדק, בא מארץ הגליל התאחר בבואו עד אחר שכבר ש"סתמו עליו את הגולל" וכיוון שהתייחסו ככהנים באו בשאלה אם הוא רשאי להיטמא לאחיו אחר שכבר קברוהו, תשובת החכמים הייתה שאסור לו להיטמא אלא יפתחו את הקבר ויראה את פני אחיו מרחוק בלבד בלי להיטמא לו.
מסופר במסכת סנהדרין שכאשר הלך בדרך יחד עם רבי חייא בר זרנוקי וריש לקיש, ריש לקיש טבע את הפתגם הידוע "הלב יודע אם לעקל אם לעקלקלות".
מובא בירושלמי כי שמעון בן יהוצדק היה משתבח בקפיצותיו שבשמחת בית השואבה.
קוסטה קופוס

קונסטניטנה דמטריוס "קוסטה" קופוס (ביוונית: Κωνσταντίνος Δημήτριος "Κώστας" Κουφός; נולד ב-24 בפברואר 1989 בקנטון, אוהיו) הוא כדורסלן יווני-אמריקאי, המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת צסק"א מוסקבה. קופוס שיחק בצעירותו באוניברסיטת המדינה של אוהיו, ונבחר על ידי יוטה במקום ה-23 בדראפט ה-NBA‏ 2008. כמו כן, הוא שחקנה של נבחרת יוון, עמה השתתף באליפות אירופה 2009 ובאליפות אירופה 2011.
נעורים וקריירת מכללות

קופוס שיחק בצעירותו בקבוצת נוער מטעם איגוד האתלטים החובבים, ובגר את בית ספר תיכון גלן אוק שבאוהיו. הוא נחשב לאחד מהסנטרים המבטיחים ביותר, כאשר שיחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר.
בשנת הג'וניור שלו בתיכונים השיג קופוס ממוצעים של 24 נקודות ו-11.1 ריבאונדים למשחק, ונבחר לחמישיית המצטיינים השנייה של מדינת אוהיו. בעונתו האחרונה בתיכונים, 2006/2007, שיפר קופוס את הישגיו אף יותר, והיה שותף לשבירת שיא הניצחונות הרצופים בתיכונים של גלן אוק. הוא נבחר בעונה זו לשחקן השנה של "חטיבה I" ונבחר לחמישייה הראשונה של המדינה, ואף זכה במקום השני בבחירת "מר הכדורסל של אוהיו", אחרי חברו לקבוצה ג'ון דיבלר.
לאחר מכן החל קופוס בקריירת המכללות שלו כשהצטרף לקבוצת אוניברסיטת המדינה של אוהיו, בה נועד להחליף כסנטר את גרג אודן. ב-2008 הוא הוביל את אוהיו לזכייה באליפות טורניר ה-NIT - טורניר המיועד לקבוצות שלא השתתפו בטורניר אליפות המכללות, ואף נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
קריירה מקצועית > יוטה ג'אז

לאחר מכן נרשם קופוס לדראפט ה-NBA של 2008, ונבחר במקום ה-23 בסיבוב הראשון על ידי יוטה ג'אז. בעונת הרוקי שלו ב-NBA, עונת 2008/2009, הוא השיג ממוצעים של 4.7 ו-2.9 ריבאונדים. במהלך העונה, במרץ 2009, הוא נשלח לקבוצה בליגת הפיתוח של ה-NBA, אך באפריל הוא הוחזר לסגל יוטה ג'אז למשחקי הפלייאוף, בשל פציעת מהמט אוקור. בקיץ שלאחר עונה זו שיחק קופוס לראשונה במדי נבחרת יוון.
קריירה מקצועית > מינסוטה טימברוולבס

בסוף עונת 2009/2010 הועבר קופוס בטרייד למינסוטה טימברוולבס, יחד עם שתי בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לסנטר אל ג'פרסון.
קריירה מקצועית > דנוור נאגטס

קופוס הספיק לשחק במדי הטימברוולבס 39 משחקים בלבד לפני שנשלח לדנוור נאגטס, בטרייד משולש שכלל את מעברו של כרמלו אנתוני לניו יורק ניקס. בינואר 2012 חתם על הארכת חוזה בקבוצה.
קריירה מקצועית > ממפיס גריזליס

לקראת עונת 2013/2014 נשלח קופוס בטרייד לממפיס גריזליס, בתמורה לדרל ארתור וזכויות הדראפט על ג'ופרי לוברן.
קריירה מקצועית > סקרמנטו קינגס

ב-13 ביולי 2015, חתם קופוס על חוזה בסקרמנטו קינגס.
קריירה מקצועית > צסק"א מוסקבה

ביולי 2019 עזב קופוס את ה-NBA, וחתם על חוזה בצסק"א מוסקבה הרוסית.
נבחרת לאומית

ב-2007 השתתף קופוס עם נבחרת יוון עד גיל 18 באליפות אירופה לנוער שנערכה בספרד. הוא הוביל את הנבחרת להעפלה לגמר הטורניר, שם היא הפסידה לסרביה, ולזכייה במדליית הכסף. הוא העמיד באליפות זו ממוצעים סטטיסטיים גבוהים מאוד, שבכל אחד מהם היה המוביל בטורניר - 26.5 נקודות, 13 ריבאונדים ו-3.5 חסימות, וזכה בתואר ה-MVP של האליפות.
בשנת 2009, בהיותו בן 20 בלבד, זומן קופוס לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של יוון לאליפות אירופה בכדורסל. הוא קלע בטורניר זה 5.3 נקודות והוריד 3 ריבאונדים ב-11.8 דקות בממוצע למשחק, והיה שותף לזכייתה של נבחרתו במדליית הארד.
סטטיסטיקת הקריירה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2018/2019‏
סטטיסטיקת הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008/2009 | יוטה | 48 | 7 | 11.8 | 0.508 | 0.000 | 0.706 | 2.9 | 0.4 | 0.3 | 0.6 | 4.7 |
| 2009/2010 | יוטה | 36 | 0 | 4.8 | 0.468 | 0.000 | 0.600 | 1.3 | 0.2 | 0.1 | 0.1 | 1.5 |
| 2010/2011 | מינסוטה | 39 | 1 | 8.6 | 0.435 | 0.000 | 0.500 | 2.5 | 0.2 | 0.2 | 0.5 | 2.7 |
| 2010/2011 | דנוור | 11 | 1 | 8.9 | 0.500 | 0.000 | 0.632 | 3.0 | 0.0 | 0.2 | 0.5 | 4.9 |
| 2011/2012 | דנוור | 48 | 24 | 16.5 | 0.599 | 0.000 | 0.600 | 5.4 | 0.3 | 0.5 | 0.9 | 5.5 |
| 2012/2013 | דנוור | 81 | 81 | 22.4 | 0.581 | 0.000 | 0.558 | 6.9 | 0.4 | 0.5 | 1.3 | 8.0 |
| 2013/2014 | ממפיס | 80 | 22 | 16.9 | 0.495 | 0.000 | 0.645 | 5.2 | 0.5 | 0.4 | 0.9 | 6.4 |
| 2014/2015 | ממפיס | 81 | 3 | 16.6 | 0.508 | 0.000 | 0.647 | 5.3 | 0.5 | 0.4 | 0.8 | 5.2 |
| 2015/2016 | סקרמנטו | 78 | 14 | 19.0 | 0.532 | 0.000 | 0.508 | 5.4 | 0.4 | 0.5 | 0.9 | 6.8 |
| 2016/2017 | סקרמנטו | 71 | 62 | 20.0 | 0.551 | 0.000 | 0.613 | 5.7 | 0.7 | 0.5 | 0.7 | 6.6 |
| 2017/2018 | סקרמנטו | 71 | 12 | 19.6 | 0.571 | 0.000 | 0.446 | 6.6 | 1.2 | 0.7 | 0.5 | 6.7 |
| 2018/2019 | סקרמנטו | 42 | 1 | 12.0 | 0.477 | 0.000 | 0.417 | 4.2 | 0.9 | 0.4 | 0.4 | 3.7 |

| קריירה |  | 686 | 228 | 16.4 | 0.534 | 0.000 | 0.582 | 5.0 | 0.5 | 0.7 | 0.4 | 5.7 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
סטטיסטיקת הקריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | יוטה | 9 | 0 | 3.4 | 0.400 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 0.1 | 0.9 |
| 2011 | דנוור | 1 | 0 | 2.0 | 1.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 2.0 |
| 2012 | דנוור | 3 | 2 | 8.7 | 0.333 | 0.000 | 0.000 | 3.7 | 0.0 | 0.0 | 0.3 | 0.7 |
| 2013 | דנוור | 6 | 2 | 16.7 | 0.368 | 1.000 | 0.833 | 3.5 | 0.5 | 0.5 | 0.7 | 3.3 |
| 2014 | ממפיס | 7 | 0 | 6.4 | 0.438 | 0.000 | 1.000 | 2.1 | 0.3 | 0.3 | 0.4 | 2.6 |
| 2015 | ממפיס | 11 | 0 | 11.5 | 0.548 | 0.000 | 0.600 | 3.5 | 0.4 | 0.4 | 0.5 | 3.4 |

| קריירה |  | 37 | 4 | 8.9 | 0.463 | 1.000 | 0.800 | 2.6 | 0.2 | 0.2 | 0.4 | 2.4 |
הערות שוליים

↑  קופוס נשלח בטרייד למינסוטה טימברוולבס, באתר espn.com
↑  קופוס נשלח בטרייד לדנוור נאגטס, באתר nba.com
↑  קופוס נשלח בטרייד לממפיס גריזליס, באתר nba.com
↑  קופוס חותם על חוזה בצסק"א מוסקבה, באתר היורוליג, 19 ביולי 2019
↑  Kosta Koufos career stats באתר NBA.com
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
קונילמל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 הופעה ראשונה:  שני קוני למל (מחזה)
 הופעה אחרונה:  קוני למל בקהיר (1983)
 מספר הופעות:  שני קוני למל (מחזה) שני קוני למל (סרט) קוני למל בתל אביב קוני למל בקהיר
 גילום הדמות:  מייק בורשטיין
 מידע
 דת:  יהודי, חסיד
קוני למל הוא הדמות הראשית במחזמר היידישאי שנכתב על ידי אברהם גולדפדן, "צוֵוי קוני לעמל" – שני קוני למל.
דמותו של קוני למל מבוססת על ספר גרמני בשם "נתן שלומיאל".
הדמות של קוני למל היא דמות של אדוק מגמגם וצולע המחפש שידוך.
בהשראת קונילמל כתב יוסף לטיינר את המחזה "די צוויי שמואל שמעלקעס". כמו כן יצאה לאקרנים טרילוגיה שהראשון מבין סרטיה הוא עיבוד קולנועי (בגילומו של השחקן מייק בורשטיין) של המחזמר המקומי ושני הבאים הם בהשראת המחזה, הסרטים הם: שני קוני למל, קוני למל בתל אביב וקוני למל בקהיר.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רבי חנינא בר פפא

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־3 
 פטירה:  המאה ה־4 
 תקופת הפעילות:  שלישי אמוראים
 רבותיו:  רבי יוחנן
 בני דורו:  רבי אבהו ורבי יצחק נפחא
 
רבי חנינא בר פפא היה אמורא בבלי בדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל.
קורות חייו

רבי חנינא היה בקי ביותר באגדה, והוא מוזכר תמיד באגדות הש"ס. גם בתלמוד הירושלמי מובאים אמרותיו, ושם הוא מוזכר בשם "רבי חיננא בר פפא".
ייתכן שהוא אותו אמורא רבי חנינא בר פפי, גם הוא תלמידו של רבי יוחנן, שכן רבי חנינא בר פפא מוזכר יחד עם רבי אבהו ורבי יצחק נפחא. וכן גם חבריו של רבי חנינא בר פפי היו רבי אבהו ורבי יצחק נפחא.
קורות חייו > פטירתו

בתלמוד מסופר כי לרבי חנינא הייתה ידידות קרובה עם מלאך המוות. כאשר בא זמנו להסתלק מהעולם, ומלאך המוות קיבל הוראה ליטול את נשמתו מהעולם, בא מלאך המוות לרבי חנינא והודיע לו כי הגיע זמנו. רבי חנינא, שהיה חבירו של מלאך המוות, ביקש ממנו שימתין שלושים יום כדי שיוכל לחזור על כל תלמודו, שכן מקובל כי ”אשרי מי שבא לכאן ותלמודו בידו”.
לאחר שלושים יום בא לפניו מלאך המות, אמר לו רבי חנינא: הראה לי את מקומי בעולם הבא. הסכים מלאך המוות, אך רבי חנינא בר פפא דרש שמלאך המוות יתן לו את סכינו, כדי שלא יבהיל אותו בדרך. כאשר שמע זאת מלאך המוות, הוא נזכר במעשה שעשה לו חבירו של רבי חנינא, רבי יהושע בן לוי, שגם הוא ביקש את סכינו של מלאך המוות בדרך לראות את חלקו בעולם הבא, אך כאשר הגיע לעולם הבא הוא קפץ פנימה יחד עם הסכין, ולא הסכים להחזירו בשום פנים ואופן עד שיצתה בת קול שביקשה ממנו להחזיר את הסכין. מכיוון שכך, ביקש מלאך המוות להתחמק מהבקשה ואמר לרבי חנינא: האם חושב אתה שאתה בדרגתו של רבי יהושע בן לוי? השיב רבי חנינא בתוקף: הבא ספר תורה והראה לי דבר מה שלא קיימתי! אמר לו מלאך המוות: מנהגו של רבי יהושע בן לוי היה, שכאשר היה לומד תורה הוא היה הולך ללמוד במיוחד ליד אנשים החולים במחלה ששמה "בעלי ראתן" שכל מי שעומד לידם עשוי לחלות במחלה נוראה, כשהוא בטוח בתורה שתגן עליו מהמחלה המסוכנת. האם גם אתה עשית כך? כאן נשאר רבי חנינא ללא תשובה.
למרות זאת, כאשר נפטר רבי חנינא בר פפי, הפסיק עמוד של אש בין מיטתו לקהל, דבר שמקובל בידי חכמי התלמוד, שהוא נעשה רק לבודדים בדור, אחד או שניים אך לא יותר, ומכאן, שאף על פי שרבי חנינא לא עסק בתורה ליד "בעלי ראתן", דרגתו הייתה נעלית מעל כל בני דורו. כאשר רצו חכמי הדור להתעסק בגופתו ולקוברו, הם לא יכלו לגשת אליה, מכיוון שעמוד האש הפסיק בינם לבינה. התקרב אליו רבי אלכסנדרי ואמר לפני מיטתו של רבי חנינא: עשה בשביל כבוד חכמי התורה, שיוכלו להתעסק בכך ולקוברך בכבוד, וסלק מכאן את עמוד האש. אך לא הייתה כל תגובה. רבי אלכסנדרי חזר על הבקשה באופן אחר "עשה בשביל כבוד אביך", אך גם כאן לא הייתה כל תזוזה, עד שאמר לו "עשה בשביל כבוד תורתך" ואז הסתלק משם עמוד האש.
מתורתו

דרש רבי חנינא בר פפא ”יהי כבוד ה' לעולם ישמח ה' במעשיו” פסוק זה שר העולם אמרו. בשעה שאמר הקב"ה ”למינהו” ב[בריאת ה]אילנות, נשאו דשאים קל וחומר בעצמן אם רצונו של הקב"ה בערבוביא למה אמר למינהו באילנות ועוד קל וחומר ומה אילנות שאין דרכן לצאת בערבוביא אמר הקב"ה למינהו, אנו על אחת כמה וכמה, מיד כל אחד ואחד יצא למינו פתח שר העולם ואמר יהי כבוד ה' לעולם ישמח ה' במעשיו.
רבי חנינא בר פפא רמי כתיב לקראת צמא התיו מים וכתיב הוי כל צמא לכו למים אם תלמיד הגון הוא לקראת צמא התיו מים ואי לא הוי כל צמא לכו למים.
קבוצת באלינט

אין תמונה חופשית
קבוצת באלינט הוא כינוי למסגרת של קבוצת דיון ותמיכה המיועדת לרופאים ומקצועות טיפול דומים, ומתמקדת ביחסי מטפל-מטופל באוריינטציה פסיכואנליטית. הקבוצות נקראות על שם מייסדן, הפסיכואנליטיקאי הבריטי מייקל באלינט, הן נוסדו בלונדון בשנות ה-50 של המאה ה-20, ומתקיימות במגוון מסגרות ברחבי העולם המערבי.
היסטוריה

באלינט, מחבר הספר "השבר הבסיסי", טען כי יש מקום להכניס את הרעיונות ואת השפה הפסיכואנליטיים לעבודת הרופא הראשוני, לתועלת המטופלים והמטפלים כאחד. לטענתו, מטרת הקבוצות היא "לאפשר לרופאים לראות בצורה שונה ורעננה את עבודתם היום יומית... לראות שיש בעיות שהרפואה ניסתה להתעלם מהן, בעיות אלה גרמו עבודה מיותרת לרופא וסבל מיותר לחולה".[דרוש מקור]
קבוצות באלינט הוקמו בשנות ה-50 של המאה ה-20 בלונדון, ובהמשך  התפתחו באירופה, בארצות הברית ובאוסטרליה. ב-1972 נוסדה הפדרציה הבינלאומית לבאלינט.
הקבוצות הראשונות שהינחה מייקל באלינט מנו 12-4 משתתפים, שנפגשו אחת לשבוע במשך 90 דקות, למשך 2-3 שנים. הן כונו על ידי באלינט "קבוצות לדיון ותמיכה" ופעלו באוריינטציה פסיכודינמית, כלומר - הקצו בהן מקום מרכזי לקשר מטפל-מטופל ולאינטראקציה ביניהם, שימוש באסוציאציות חופשיות בזמן הדיון הקבוצתי לגבי המקרה הקליני המוצג, והתייחסות להעברה והעברה נגדית בסיטואציה הרפואית הטיפולית.
קבוצת באלינט מונה בדרך כלל מספר דומה של משתתפים[דרושה הבהרה], ומונחית על ידי איש בריאות הנפש ורופא משפחה (או שני אנשי בריאות הנפש); הפגישות נמשכות 90 דקות ובדרך כלל נערכות פעם בשבועיים. המטרה המתגבשת היום מכוונת לפיתוח רגישותם ומודעותם של הרופאים לתהליכים הרגשיים והנפשיים שלהם ושל המטופלים, תהליכים המשפיעים על מרחב הקשר ביניהם, כמו גם להבנת ההשפעה שיש לתהליכים אלה על הטיפול ועל הבעיה המוצגת בקבוצה. מטרה נוספת היא פיתוח היכולת לזהות ולהביע רגש העולה מהאינטראקציה.
מיקוד הקבוצות התרחב במהלך השנים מעיסוק ממוקד-מטופל לעיסוק המתרכז גם ברופא עצמו (מ-patient centered ל-doctor centered). חלק מציפיות יחידת ההנחיה הן שהמטפל יבנה לעצמו "סיפור" ונרטיב בין-אישי שונה, מעובד ומובן יותר, ופחות מטריד. כמו כן נועדו המפגשים לאפשר לרופא לראות היבטים אחרים של הסיטואציה שהוצגה. הנחת העבודה היא שתהליך זה מביא לעלייה בסיפוק המקצועי, להפחתת השחיקה ולהעלאת שביעות הרצון יחד עם שיפור באיכות הטיפול ובהתייחסות למטופל.
במשך השנים התרחב השימוש בקבוצות באלינט לקבוצות מטפלים אחרים העוסקים בבריאות: עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, פסיכותרפיסטים, סטודנטים לרפואה, אחים ועוד. תהליך ההכשרה של רופאי משפחה בישראל כולל פרק של קבוצות אלו.
בישראל החלה ההתייחסות לרעיונות של באלינט בשנות ה-60 של המאה ה-20, על ידי אנשי מקצוע כגון פרופ' פרנץ [דרושה הבהרה] בריל ואחריו פרופ' בנימין מעוז.[דרוש מקור] מעוז, חווה כץ ויגאל גינת היו בין מנחי הקבוצות הראשונים שהובילו את כניסת הקבוצות לישראל. קבוצות באלינט החלו לפעול בארץ בשנות ה-70, והן יועדו לרופאי משפחה. ישנו "חוג באלינט" במסגרת איגוד רופאי המשפחה בישראל, אשר מאגד מנחי קבוצות באלינט ואנשים המתעניינים בתחום; חוג באלינט עורך ימי עיון והדרכה בנושא.
רוברט איסמאילוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוגוסט 1975 (בן 49) זאדאר, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מדינה:  שווייץ 
 http://www.robert-ismajlovic.com/site/default.aspx
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט איסמאילוביץ' (בקרואטית: Robert Ismajlovic; נולד ב-15 באוגוסט 1975) הוא דוגמן ושחקן קרואטי-שווייצרי.
ביוגרפיה

איסמאילוביץ' נולד בזאדאר שבקרואטיה ובגיל שש עשרה היגר לשווייץ עם משפחתו, הוא הוסמך כאח ובנוסף הוא הוכשר כמאמן כושר, לאחר לימודיו הוא עבד תקופה מסוימת כאח בבית אבות.
הוא נבחר למיסטר שווייץ 2003, לאחר מכן קיבל אזרחות שווייצרית, הוא הופיע בצילומי דוגמנות למספר חברות ודגמן בניו יורק למעצב האופנה השווייצרי אדו פופקן.
בשנת 2005 עוררה מחלוקת ההתבטאות שלו בעניין אחוז השומן בגופה של מיס ציריך הנבחרת, אך לאחר מכן חזר בו, באותה שנה השתתף בפרק של תוכנית האירוח "Die Cleversten – Der große Drei-Länder-Check" ביחד עם מיסטר גרמניה ראלף שולץ ומיסטר אוסטריה דייוויד קוניגשופר, בכל פרק בתוכנית מתמודדים ממדינות דוברות הגרמנית גרמניה, שווייץ ואוסטריה מתחרים ביניהם במשימות שונות, בפרק שהשתתף לקחו חלק גם מיסטר גרמניה ומיסטר אוסטריה ושלושתם התחרו בתחרות פלירטוטים, אך לבסוף הגיע למקום השלישי.
הוא לקח שיעורים במשחק בבית הספר לדרמה של ציריך, בשנת 2004 שיחק תפקיד קטן כדייל בסרט השווייצרי "דבר הטבעת" המהווה פרודיה לסרט שר הטבעות, ב-2005 החל להופיע בציריך.
בשנת 2009 גילם מדריך טיסה בסדרת הטלוויזיה הגרמנית "Zoo Doctor: My Mom the Vet" המשודרת ב-ARD.
ב-2009 השתתף בקמפיין פרסום של הצלב האדום השווייצרי.
רבי שמעון בן אבישלום

רבי שמעון בן אבישלום (או בן אבשלום, או בן אבטולמוס) היה אמורא בבלי מבעלי האגדה שזמנו ומקומו אינם ידועים בבירור.
שמו וזהותו

מקובל להניח כי היה מאמוראי בבל, שכן הוא מוזכר רק בתלמוד הבבלי, ולא בתלמוד הירושלמי הארצישראלי. עיסוקו העיקרי היה ככל הנראה באגדה, שכן מימרותיו הן בעיקר בתחום זה. באחד מאזכוריו הוא מופיע בתלמוד כמי ששם אביו היה "אבשלום", אך יש מן הראשונים שכתבו שלא ייתכן לגרוס כן, שכן אין מזכירים שם של אדם רשע. במקום נוסף הוא מופיע כמי ששם אביו היה "אבטולמוס", אך יש מהראשונים שגרסו "אבשלום". אף במקור בתלמוד בו הוא מופיע כ"בן אבישלום", קיימות גרסאות של "בן אבשלום".
מדברי רבי יוסף שאול נתנזון משמע כי רצה לזהותו עם התנא שמעון אחי עזריה, שמוזכר כבנו של אבטילס, אך סיים בצריך עיון.
מדבריו

הוא מופיע בתלמוד הבבלי מספר פעמים בודדות; שתיים מהן באגדות התלמוד:
התלמוד דן במזמור התהילים הפותח בפסוק: ”מִזְמוֹר לְדָוִד בְּבָרְחוֹ מִפְּנֵי אַבְשָׁלוֹם בְּנוֹ”, שעוסק בעת מנוסתו של דוד מאבשלום בנו שרצה להרוג אותו. התלמוד שואל מדוע אמר דוד באותה השעה מזמור, בעוד שלכאורה היה עליו לומר קינה. התלמוד מביא על כך את תירוצו של רבי שמעון בן אבישלום: ”משל למה הדבר דומה? - לאדם שיצא עליו שטר חוב, קודם שפרעו - היה עצֵב, לאחר שפרעו - שָׂמַח. אף כן דוד, כיון שאמר לו הקדוש ברוך הוא הִנְנִי מֵקִים עָלֶיךָ רָעָה מִבֵּיתֶךָ (ספר שמואל ב', פרק י"ב, פסוק י"א) - היה עצֵב, אמר: שמא עבד או ממזר הוא דלא חייס עלי. כיון דחזא דאבשלום הוא - שמח, משום הכי אמר מזמור”.
בנביא מוזכר כי דבורה הנביאה הייתה יושבת תחת תומר, לשפוט את העם. בתלמוד מובא בשם רבי שמעון בן אבשלום כי מיקומה זה הוא משום איסור ייחוד, שכן כך היא בלא כתלים, תחת עץ שענפיו גבוהים.
במשנה מופיעה דעה כי המוכר עיר לחברו, אם לא פירטו מה כוללת העסקה, אנו מניחים כי בכלל העיר נמנה גם ה"סנטר". בתלמוד מובאים שני פירושים למילה "סנטר". אחד מהם הוא של שמעון בן אבטולמוס, המפרש כי הכוונה ל"באגי", כלומר השדות שסביב העיר.
ראו גם

חנן בן אבישלום
רב אבדימי בר חמא בר חסא
הערות שוליים

1 2  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ד, עמוד א'.
↑  בעלי התוספות, תוספות, על תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ק"ד, עמוד ב', ד"ה שני. וראו רבי אברהם חיים שור, על תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ס"ח, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ס"ח, עמוד א'. לזיהויו כרבי שמעון בן אבישלום, ראו לדוגמה אצל: בנימין זאב בכר, אגדת אמוראי ארץ ישראל, חלק ג', תל אביב  תרפ"ה-תרפ"ז, עמ' 775, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) (בגרמנית), וראו גם: רבי יוסף שאול נתנזון, דברי שאול - חלק לשבעה, ערך אבשלום, לבוב תרל"ט, דף ט"ו, עמ' ב', באתר אוצר החכמה.
↑  רשב"א, ריטב"א, ר"ן ורמ"ה, על תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ס"ח, עמוד א'. אמנם רבנו חננאל, שם, ורשב"ם, שם, ד"ה שמעון, גרסו "אבטולמוס".
↑  רבי רפאל נתן נטע רבינוביץ, דקדוקי סופרים, חלק א', מסכת ברכות, פרק ראשון, מינכן  תרכ"ח, דף י"ד, עמוד א', באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי יוסף שאול נתנזון, שי למורה, אבן העזר, סימן קכ"ט, סעיף ל"ד, סוד"ה באבי שלום.
↑  ספר תהלים, פרק ג', פסוק א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ז', עמוד ב'.
↑  ספר שופטים, פרק ד', פסוק ה'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ס"ח, עמוד א'.
↑  רשב"ם, על תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ס"ח, עמוד א', ד"ה באגי.
קולנוע רוסי

קולנוע רוסי הוא שם כולל לתוצרי תעשיית הקולנוע ברוסיה, שיצרה מאות סרטים במגוון ז'אנרים גם בתקופת ברית המועצות. רבים מהם זכו להערכה ברחבי העולם. מאז תחילת המאה ה-21 נחשב הענף לאחד המפותחים והמוכרים בעולם, כשתעשיית הסרטים מפיקה מאות סרטים בשנה.
רוסיה מארחת את פסטיבל הסרטים הבינלאומי של מוסקבה הנחשב לאחד המוערכים ונערך מאז 1935. פרסי האקדמיה הרוסית לקולנוע מכונים בשם פרס ניקה.
היסטוריה > הקולנוע באימפריה הרוסית

הקולנוע הרוסי החל את דרכו עוד בתקופת האימפריה הרוסית והובא על ידי האחים לומייר שהציגו את סרטיהם במוסקבה ובסנקט פטרבורג במאי 1896 ובאותו החודש הצלם של האחים לומייר, קמיל סרף צילם את הסרט הראשון שנעשה ברוסיה ולמעשה תיעד את טקס ההכתרה של ניקולאי השני בקרמלין. הסרט העלילתי הראשון היה "סטנקה ראזין" שהופק על ידי אלכסנדר דרנקוב ובוים על ידי ולדימיר רומשקוב. הקולנוע באימפריה התפתח במהירות בשנים 1907–1920 ויצר תשתית צילום והשכרה משמעותית. מתוך יותר מ-2,700 סרטים עלילתיים שצולמו ברוסיה לפני 1920, כ-300 סרטים שרדו (ככלל, רק חלקית) בארכיוני סרטים רוסיים וזרים.
הקרנת הסרטים הראשונה ברוסיה התקיימה ב-4 במאי (16) 1896 בסנקט פטרבורג בגן השעשועים הקייצי "אקווריום". משנת 1900 עד 1918, הקולנוע הרוסי התפתח במהירות, היה נפוץ מאוד ופופולרי בסנקט פטרבורג, מוסקבה, קייב, אודסה, ניז'ני נובגורוד, באקו, טיפליס, יקטרינבורג; גם הקולנוע הזר היה פופולרי מאוד.
מ-1906 עד 1920 נודע אלכסנדר חנז'ונקוב כיזם, מארגן תעשיית הקולנוע, מפיק, במאי, תסריטאי ומחלוצי הקולנוע הרוסי. זיכרונותיו התפרסמו בחלקם בספר "השנים הראשונות של הקולנוע הרוסי". לחנז'ונקוב חלק רב מההישגים החשובים ביותר בפיתוח הקולנוע הרוסי. בשנת 1911, הסרט הראשון ברוסיה באורך מלא "הגנת סבסטופול", בבימויו המשותף של חנז'ונקוב וגונצ'רוב, יצא לאקרנים. בשנת 1912 הוציאה החברה את הקריקטורה הראשונה בעולם שצולמה בטכניקה של אנימציה "לוקאנידה היפה, או מלחמת הברבל עם חיפושיות אייל" בבימויו של ולדיסלב סטרביץ'. החברה של חנז'ונקוב הפכה למובילת הפקת הסרטים הרוסית, ואסילי גונצ'רוב, אלכסנדרה גונצ'רובה, אנדריי גרמוב, פיוטר שרדינין ואיוואן מוזז'וחין עבדו עם חנז'ונקוב. בתחילת 1912, לחברת המניות "חנז'ונקוב ושות'" היה הון מורשה של 500 אלף רובל רוסי, סכום גדול לאותם ימים. בסנקט פטרבורג, מפברואר 1910 עד 1912, יצא לאור כתב העת הרוסי "קינמטוגרף" (Синематографъ), המוקדש לקולנוע. באביב 1917, חנז'ונקוב, יחד עם רוב עובדי החברה שלו, נסע לחצי האי קרים לארגן הפקות סרטים מן המניין ביאלטה.
בתחילת המאה ה-20 נודע השחקן איוואן מוזז'וחין כאחד משחקני הקולנוע הידועים והראשונים ברוסיה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה החלו ליצור סרטים לאומניים שיצאו נגד גרמניה, כאשר רק בשנת 1916 הופקו 499 סרטים, כמות כפולה הרבה יותר ממה שהופק בשלוש השנים הקודמות גם יחד.
המהפכה הרוסית הביאה לשינוי משמעותי יותר והחלו ליצור סרטים בעלי רטוריקה סוציאליסטית שיצאו נגד שלטון הצאר. הסרט המשמעותי האחרון באותה תקופה היה הסרט האב סרגיי שנוצר בשנת 1917 והיה הראשון לצאת בתקופה הסובייטית, לאחר הקמת רוסיה הסובייטית.
היסטוריה > הקולנוע באימפריה הרוסית > הסרטים המצליחים ביותר

1906 - "דרמה במוסקבה" (232 הקרנות)
1907 - "הנסיך סרבריאני" (320 הקרנות)
1908 - "חתונה רוסית של המאה ה-16" (245 הקרנות)
1909 - "פיוטר הגדול" (590)
1910 - "מרתה פוסדניצה" (545)
1911 - "הגנת סבסטופול" (2,000)
1912 - "מפתח המגדל הישן", "קטקומבות אודסה" (שניהם ב-1,400 עותקים)
1913 - "מפתחות לאושר" (4,700)
1914 - "סוניה ידית הזהב" (כ-10,500 הקרנות)
1915 - "הבור" (4 פרקים, 8,000)
1916 - "קן הנץ" (2 פרקים, 3,100)
1917 - "צוהל השטן" (3,683)
1918 - "שקט, עצב... שתוק..." (3,150)
1919 - "רסקולניקוב" (2,200)