stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נדב פלטי
ביוגרפיה

פלטי נולד וגדל בקיבוץ הזורע להורים שעלו מארצות הברית. ניגן בחצוצרה וזכה על כך במלגות לימודים. בשנת 1976 התגייס לצה"ל, ובחר לשרת בחטיבת גולני. עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לסיירת ושימש מפקד צוות וסגן מפקד הסיירת, ולקח חלק בפשיטות בלבנון, סוריה וירדן. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. במלחמת לבנון הראשונה שב לשירות ומונה למפקד הסיירת לאחר שמפקדה, משה קפלינסקי, נפצע קשה, ומחליפו, גוני הרניק, נהרג. לאחר שלושה חודשים קפלינסקי החלים וחזר לפקד על הסיירת. פלטי השתחרר מצה"ל בשנת 1983 בדרגת רב-סרן.
קיבל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות מאוניברסיטת תל אביב. עבד כרואה חשבון והיה שותף מנהל בפירמת רואי החשבון BDO זיו האפט.
יחד עם תמי מוזס-בורוביץ' וחברת אפריקה ישראל הקים את חברת "מפל תקשורת" בע"מ (השם "מפל" מורכב מהאות הראשונה של השם "מוזס" ושתי האותיות הראשונות של השם "פלטי"), העוסקת בתחום האינטרנט, המדיה והתקשורת. פלטי מכהן כיו"ר הדירקטוריון של מפל תקשורת וכמנכ"ל דורי מדיה גרופ, וכדירקטור בחברות בנות של דורי מדיה גרופ ובחברות אחרות. כיהן כדירקטור בחברת "כנפיים אחזקות", החברה האם של "אל על", תפקיד ממנו פרש עם מינויה של אשתו לסמנכ"לית כספים בחברה. בשנת 2011 שימש יו"ר טקס האמי הבינלאומי.
נשוי לדגנית, סמנכ"לית כספים בגרנית הכרמל ואחר כך באל על, שאותה פגש במסגרת שירותם בצה"ל. להם שני בנים רז ודר ובת - שני פלטי שולץ מתגורר במושב ירקונה.
הערות שוליים

↑  גילי איזיקוביץ, חי בטלנובלה, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2011.
↑  איתי רום, ‏זה כאילו קרה רק אתמול, באתר גלובס, 27 ביולי 2006
↑  יהודה שרוני, 5 אנשי עסקים יוצאי צבא, באתר nrg‏, 11 במאי 2005
↑  נדב פלטי (1982), באתר גדס"ר גולני
↑  יהודה שרוני, נדב פלטי ויתר לאשתו: פרש מהנהלת אל-על בעקבות הצטרפותה לחברה, באתר מעריב השבוע, 6 במרץ 2014
↑  עץ משפחה - נדב פלטי
משפט נושירו-ורשבסקי

באנליזה מרוכבת, משפט נושירו-ורשבסקי (Noshiro–Warschawski theorem) (לעיתים קריטריון נושירו-ורשבסקי) נותן תנאי מספיק להיותה של פונקציה הולומורפית אוניוולנטית, כלומר גם חד חד ערכית, בתחום הגדרתה. ממנו נובע משפט אלכסנדר (Alexander), המדבר על פונקציות אוניוולנטיות בעיגול היחידה. המשפט נקרא על שמם של המתמטיקאים סטפן ורשבסקי ונושירו.
ניסוח

תהי  f:\Omega \to \mathbb {C}  פונקציה הולומורפית בתחום קמור  \Omega . המשפט קובע כי אם קיים  \alpha \in \mathbb {R}  כך ש- Re(e^{i\alpha }f'(z))>0 לכל  z\in \Omega , אז  f אוניוולנטית ב- \Omega , כלומר גם חד חד ערכית.
הוכחה

יהיו  z_{1}\neq z_{2}\in \Omega . נבצע אינטגרל קווי על הקו  \gamma (t)=z_{1}+(z_{2}-z_{1})t, המוכל בתחום כי הוא קמור. נקבל לפי המשפט היסודי:
f(z_{1})-f(z_{2})=\int _{\gamma }{f'(z)dz}=\int _{0}^{1}{f'(\gamma (t))(z_{2}-z_{1})dt}=(z_{2}-z_{1})e^{-i\alpha }\int _{0}^{1}{e^{i\alpha }f'(\gamma (t))dt}
האגף הימני שונה מאפס, כי נתון  Re(e^{i\alpha }f'(z))>0.
משפט אלכסנדר

מקרה פרטי חשוב של המשפט הנ"ל הוא:
משפט אלכסנדר: אם  f:D=\{z:|z|<1\}\to \mathbb {C}  פונקציה הולומורפית כזו ש- \forall z\in D:Re(f'(z))>0, אז  f חד חד ערכית ב- D.
דוגמה

כדי להוכיח שהפונקציה  f(z)=-z-2-ln(1-z) היא חד-חד-ערכית ב- D, נשים לב ש- f'(z)={\frac {1+z}{1-z}}; זוהי העתקה קונפורמית ממעגל היחידה לחצי המישור הימני, ולכן  Re(f'(z))>0, ולכן לפי המשפט  f חד חד ערכית.
הכרחיות התנאים והכללות

הדרישה שהתחום  \Omega  יהיה קמור היא הכרחית.
Tim הוכיח בשנת 1951 כי לכל תחום לא קמור ופשוט קשר בעל לפחות 2 נקודות שפה, קיימת פונקציה הולומורפית  f כזו ש- Re(f'(z))>0 אך היא איננה חד-חד-ערכית.
גודמן הוכיח גרסה כללית יותר של המשפט עבור פונקציות p-ולנטיות (לפרטים ראו בקריאה נוספת):
משפט: אם  f:\Omega \to \mathbb {C}  פונקציה הולומורפית בתחום קמור  \Omega , וקיים מספר טבעי  p ומספר ממשי  \alpha  כך ש- \forall z\in \Omega :Re(e^{i\alpha }f^{(p)}(z))>0, אז  f היא לכל היותר p-ולנטית ב- \Omega .
ראו גם

פונקציה אוניוולנטית
נינה פרסון

| --- | --- |

נינה פרסון
 לידה:  6 בספטמבר 1974 (בת 50) ארברו, שוודיה
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 סוגה:  רוק, אינדי פופ, רוק אלטרנטיבי
 כלי נגינה:  כלי מקלדת, מפוחית פה 
 חברת תקליטים:  Stockholm Records, Reveal Records, נטוורק, Lojinx, פולידור רקורדס, מרקורי רקורדס, יוניברסל מיוזיק גרופ, Minty Fresh, דה אנד רקורדס 
 בן או בת זוג:  נתן לרסון 
 פרסים והוקרה:  Årets smålänning (1996)  Malmö City Culture Award (2020)  בפסקה זו 6 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
נינה אליזבט פרסון (בשוודית: Nina Elisabet Persson; מבוטא "פֶּרְשׁוֹן"; נולדה ב-6 בספטמבר 1974) היא זמרת שוודית, סולניתה של להקת הפופ רוק השוודית הקרדיגנז.
קריירה

במקביל לעבודתה בלהקה מנהלת פרסון גם קריירת סולו. בתחילת קריירת הסולו שלה פעלה תחת השם A Camp, ובשנת 2001 הוציאה אלבום תחת אותו שם. את האלבום הפיק נתן לרסון, מלחין ומפיק מוזיקלי, שעבד עם נינה בפס הקול של הסרט "בנים אינם בוכים", ולימים גם יהיה בעלה. את השיר שהקליטה לפס הקול של הסרט נכלל בסופו של דבר גם באלבומה הראשון. מתוך האלבום הראשון הוציאה שני סינגלים. השתתפה באלבום המחווה לסרז' גינסבורג, ובשיר "Your Love Alone Is Not Enough" של להקת מאניק סטריט פריצ'רז. ב-2008 הוציאה אלבום נוסף של A Camp, אשר נקרא "Colonia", מתוכו הוציאה שלושה סינגלים, כאשר השני שבהם, "Love has left the room", נכלל בפס הקול של הסדרה "העשב של השכן". בשנת 2013 הוציאה אלבום סולו נוסף, הפעם בשמה האמיתי. האלבום נקרא "Animal heart", וכך גם שיר הנושא, אשר שוחרר בתור הסינגל הראשון.
ב-16 ביוני 2001 נישאה פרסון למפיק המוזיקלי נתן לארסון ולהם שני ילדים.
פרסון שיחקה בסרט "Om Gud Vil" ("אם אלוהים ירצה") שיצא ב-2006, ובוים על ידי אמיר צ'דמין, שביים שני קליפים ללהקת הקרדיגנז, "For what it's worth" ו-"You're the storm".
דיסקוגרפיה

2001 – "A Camp"
2008 – "Colonia"
2013 – "Animal Heart"
מרים מרבה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  9 באפריל 1931 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  25 בדצמבר 1997 (בגיל 66) בוקרשט, רומניה 
 מוקד פעילות:  רומניה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית למוזיקה בבוקרשט 
 שפה מועדפת:  רומנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 צאצאים:  נאוסיקא מרבה
 
מרים לוצ'יה מרבה (ברומנית: Myriam Lucia Marbé, ‏ 9 באפריל 1931 בוקרשט - 25 בדצמבר 1997 בוקרשט) הייתה מלחינה קלאסית רומנייה, יהודיה במוצאה. היא לימדה כמרצה בכירה להלחנה ולקונטרפונקט בחוג להלחנה של האוניברסיטה הלאומית למוזיקה בבוקרשט.
מרבה היא אחת ממלחיני האוונגרד של רומניה במאה ה-20, והטביעה את חותמה על זירת המוזיקה המשכילה במדינה זו בשנים 1960–1980. לפי הערכת המוזיקולוג קורנליו דן ג'ורג'סקו, היא השתייכה למגמה ה"לירית-מתבוננת" של היצירה המוזיקלית הרומנית. בסגנונה כמלחינה בלטה נימה מדיטטיבית בנוגע לנושאים קיומיים כמו החיים והמוות.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

מרים לוצ'יה מרבה נולדה בשנת 1931 בבוקרשט. אביה, ד"ר מקסימיליאן מקס מרבה, רופא ובקטריולוג ממוצא יהודי ספרדי, דובר לדינו וגרמנית, עבד במכון פסטר בבוקרשט (לימים מכון יון קנטקוזינו) שהיה סמוך לביתו. הוא היה חייל בצבא הרומני בימי מלחמת העולם הראשונה והיה החוקר היהודי היחיד בתחום הרפואה שהושאר לעבוד במוסד ממשלתי בבוקרשט בימי הדיקטטורה הצבאית-פשיסטית של יון אנטונסקו. אחרי סיום מלחמת העולם השנייה עלו רוב בני משפחתו לישראל. האם של מרים מרבה, אנג'לה לבית ולטר, הייתה מורה לפסנתר בתיכון למוזיקה ידועה בבוקרשט, בת לאאוג'ן ולטר, אדם שלפי מסורת המשפחה שורשיו היו באירלנד ובארצות הברית, ושהתיישב בעיירה טופליצה בטרנסילבניה. אשתו של וולטר הייתה יהודייה.
בבית משפחת מרבה נפגשו רבים מאנשי האליטה האינטלקטואלית של בוקרשט, כולל אמנים כמו הצייר דומיטרו גיאצה או מבקר האמנות ג'ורג'ה אופרסקו.
על האווירה שוחרת התרבות ששררה בבית סיפרה מרבה: "אצלנו בבית ניגנו מוזיקה קאמרית, ולפעמים בין הערביים, אמא ניגנה בפסנתר "אהבת המשורר" מאת שומאן, בעוד אבא עקב ומלמל את חרוזיו של היינה...".
בילדותה למדה מרבה פסנתר אצל אמה, והתלבטה לבחור בין לימודי רפואה ולמוזיקה. בגיל 13 בשנת 1944, אחרי הדחת המשטר האנטישמי, נרשמה ללימודים בקונסרבטוריון למוזיקה בבירת רומניה. היא למדה בו עד שנת 1954 אצל מורים ידועים, דוגמת פלוריקה מוזיצ'סקו (1887–1969) וסילביה קפצנה (פסנתר), יון קירסקו (תאוריית המוזיקה), מרציאן נגריה, מיכאי ז'ורה (1891–1971), לאון קלפר (1900–1991), שלימד קונטרפונקט והלחנה, יון דומיטרסקו (הרמוניה) ותאודור רוגלסקי (תזמור). באותה תקופה התוודעה למלחין מיכאיל אנדריקו שקירב רבים מהמוזיקאים הצעירים למוזיקה העכשווית. היא השתתפה בעניין רב בקורסים של ג'ורג'ה בריאזול ואחרים על הפולקלור הרומני. 
לא פעם השתתפה מרבה בשיעורים ובמפגשים שהתקיימו בבתיהם הפרטיים של מורים כמו ז'ורה ואנדריקו (שהשמיע תקליטים עם מוזיקה של אנטון וברן ואחרים) או אצל חברים כמו המלחין אאורל סטוריה כשקראו בסתר בספרו של המוזיקולוג הצרפתי רנה ליבוביץ על הטכניקה של ארנולד שנברג. אנדריקו סבל בהמשך מהשלכות תמיכתו בחידושים במוזיקה ונרדף על ידי השלטון.
אחרי נישואים ראשונים וגירושים התחתנה מרבה עם הסופר בעל המוצא היווני עם השורשים היהודיים אריסטידה פולופול, שנודע בשם העט "פאול אריסטידה" ,בן למשפחה אריסטוקרטית מהאמידות ברומניה, שסבלה מאוד מהדיכוי בתקופה הקומוניסטית. אבי בעלה, דמוסטנה פולופול, שכיהן כמזכיר מדינה במשרד המשפטים בזמן השר לוקרציו פטרשקנו, שם קץ לחייו בתקופה שבה התחילו הרדיפות של המשטר החדש נגד פטרשקנו והאנשים שהיו בקשר איתו.
ביוגרפיה > פעילותה האמנותית והפדגוגית

בשנים 1954–1988 לימדה מרבה כמרצה לקונטרפונקט והלחנה באקדמיה למוזיקה (ה"קונסרבטוריון") של בוקרשט, שנקראת כיום האוניברסיטה הלאומית למוזיקה. היא לא קודמה למעמד של פרופסור בין היתר בגלל סירובה להצטרף למפלגת הפועלים הרומנית (המפלגה הקומוניסטית).
לצד שטפאן ניקולסקו, טיבריו אולאך, אאורל סטרויה, אנטול ויארו - בבוקרשט, וקורנל צראנו - בקלוז', בלטה מרים מרבה בין המורים שקידמו חדשנות בתחום ההלחנה, ויצרה בעצמה מוזיקה בהשפעת  הסריאליזם, הסונוריזם, המוזיקה המרחבית וכו'.
עם תלמידיה הרבים נמנו מלחינות כמו ויולטה דינסקו, מאיה צ'ובאנו, מיכאלה סטנקולסקו-ווסגניאן וליביה תאודורסקו-צ'וקניה.
בשיעוריה שמה מרבה דגש גם על שילוב האמנויות - היא עודדה את תלמידיה לבקר במוזיאונים, להביט באלבומי אמנות, ולקרוא ספרי מופת מן הספרות הרומנית והעולמית.
בשנים 1968–1972, בתקופת הליברליזציה היחסית החולפת שהתחוללה אז ברומניה הקומוניסטית, הרשה לה השלטון לנסוע למערב אירופה ולהשתתף בבית ספר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטאט במערב גרמניה וב-1971 בצרפת בפסטיבל הבינלאומי רואיאן לאמנות עכשווית.
בשנת 1963 נולדה לה בת, נאוסיקאא מריה פולופול-מרבה, לימים סופרת ופובליציסטית. הבת עקרה להולנד בשנת 1982 ולמדה והתיישבה שם. בעלה של מרבה, אריסטידה פולופול, נשאר גם הוא במערב בסוף שנות ה-80 ונרצח ב-1989 במחנה מהגרים בגרמניה על ידי דייר חולה נפש.
אחרי קריסת המשטר הקומוניסטי, בשנים 1989–1990 זכתה מרבה במלגת עבודה מטעם העיר מנהיים בגרמניה.
פרט לפעילותה כמלחינה כתבה מרבה מאמרים בתחום המוזיקה הקלאסית. בין השאר, כתבה מונוגרפיה על המלחין הלאומי של רומניה, ג'ורג'ה אנסקו, מסות וניתוחים ביקורתיים על הסגנון במוזיקה.
ביוגרפיה > על יצרתה

עם יצירותיה הידועות ניתן למנות לידר על טקסטים של משוררים רומנים וזרים, את "טקס עבור צמאון האדמה" (Ritualul pentru setea pământului) שזיכה את המקהלה הרומנית "מדריגל" בניצוחו של מרין קונסטנטין באחד מהצלחותיה הגדולות בעולם, Timpul regasit
(הזמן שנמצא) להרכב כלים בארוקיים, Vocabular (מילון), Trommelbas, הסימפוניה "אור-אריאדנה" (Simfonia Ur-Ariadna) "הגן הקסום "Grădina fermecată" לחלילית) הרקוויאם פרה אנג'ליקו-שאגאל-וורונץ (Fra Angelico-Chagall-Voroneț), יצירות רבות למוזיקה קאמרית, קונצ'רטי לכלים שונים וכו'.
לדברי המוזיקולוגית עדה ברומארו, המוזיקה של מרבה אקפרסיבית, נאמנה לגישה אמנותית הומניסטית, ואינה מופשטת או משועבדת למגמות האוונגרדיות הקפדניות שהיו פעילות בשלהי המאה ה-20 ושאותן הכירה היטב.
פרסים ואותות הוקרה

1970-1971, 1974-1973, 1980, 1982 - פרסים של איגוד המלחינים של רומניה
1972 - פרס ברניה של האקדמיה לאמנויות יפות בפריז
1977 - פרס האקדמיה הרומנית
1989-1990 - מלגת עבודה מטעם העיר מנהיים בגרמניה
פרס לאשה אמנית מטעם מדינת באדן-וירטמברג בגרמניה
הנצחה

עזבון כתביה נמצא במכון סופי דרינקר בברמן, גרמניה רוב הפרטיטורות של יצירותיה מפורסמים באתר של המכון ברשת.
יצירות

מרים מרבה הלחינה כ-100 יצירות מוזיקליות מקוריות .
יצירות > מוזיקה קאמרית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Nr. | שם | הרכב כלי | שנה |
| 1. | סונטה לקלרינט ולפסנתר | קלרינט, פסנתר | 1961 |
| 2. | סונטה לחליל ולוויולה | חליל, ויולה | 1965 |
| 3. | סונטה לשתי ויולות | ויולות | 1965 |
| 4. | Timpul inevitabil - הזמן הבלתי נמנע | סרט, פסנתר | 1971 |
| 5. | קונצ'רטו לצ'מבלו ו- 8 כלים | צ'מבלו, כינור, ויולה, צ'לו, קונטרבס, חלילית, קלרינט, קרן יער, קרן אנגלית, סקסופון | 1978 |
| 6. | Souvenir d'un paysage inconnu - זכריון של נוף לא ידוע | חליל, ויולה | 1979 |
| 7. | רביעיית מיתרים מס. 1 Les musiques compatibles 1 המוזיקות התואמות | רביעיית מיתרים | 1981 |
| 8. | רביעיית המיתרים מס. 2 | רביעיית מיתרים | 1985 |
| 9. | Trommelbass (תוף גדול) | שלישיית מיתרים וכלי הקשה | 1985 |
| 10. | Des-Cântec - (הסרת כישוף - | חליל, אבוב, קלרינט, קרן יער, פגוט | 1986 |
| 11. | Après Nau (אחרי נאו) | צ'לו ועוגב | 1987 |
| 12. | Le Monde est une Scène העולם הוא במה | קלרינט, טרומבון, כינור, קונטרבס וכלי הקשה | 1987 |
| 13. | Cvartet de coarde nr.3, Lui Nau - רביעיית מיתרים מס.3 "לנאו" | רביעיית מיתרים | 1988 |
| 14. | Contact - מגע | קלרינט, כינור, ויולה, קונטרבס | 1989 |
| 15. | E–Y–The | קלרינט ו-4 צ'לי | 1990 |
| 16. | Diapente - דיאפנטה (קווינטה מושלמת) | 5 צ'לי | 1990 |
| 17. | Paos פאוס | ויולה, קלרינט | 1995 |
| 18. | Arc-en-ciel קשת וענן | סרט וחליל | 1997 |
| 19. | Song of Ruth שירת רות | 5 צ'לי | 1997 |
יצירות > מוזיקה סימפונית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מס. | שם | שם | שנה |
| 1. | הסרנדה "מוזיקה קטנה של השמש" Serenada Mică muzică a soarelui | הסרנדה "מוזיקה קטנה של השמש" Serenada Mică muzică a soarelui | 1974 |
| 2. | - טריום Trium קטע סימפוני לתזמורת גדולה | - טריום Trium קטע סימפוני לתזמורת גדולה | 1978 |
| 3. | - סימפוניה מס.1 אור-אריאדנה Ur-Ariadna למצוסופרן, סקסופון ותזמורת | - סימפוניה מס.1 אור-אריאדנה Ur-Ariadna למצוסופרן, סקסופון ותזמורת | 1988 |
יצירות > מוזיקה קונצ'רטית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מס. | שם | הרכב כלי | שנה |
| 1. | Timpul Inevitabil הזמן הבלתי נמנע | פסנתר ותזמורת | 1971 |
| 2. | משל עליית הגג ב'  (La Parabole du Grenier II) | צ'מבלו והרכב כלי | 1977 |
| 3. | קונצ'רטו לוויולה ולתזמורת | ויולה ותזמורת | 1977 |
| 4. | קונצ'רטו לוויולה דה גמבה ולתזמורת | ויולה דה גמבה ותזמורת | 1982 |
| 5. | קונצ'רטו לדניאל קינצקי, לסקסופון ולתזדמורת  | סקסופון ותזמורת | 1986 |
יצירות > מוזיקה כלית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מס. | שם | כלי | שנה |
| 1. | סונטה לפסנתר | פסנתר | 1956 |
| 2. | סונטה לקלרינט סולו, Incantatio כישוף | קלרינט | 1964 |
| 3. | משל עליית הגג א'  (La Parabole du Grenier I)  | פסנתר, צ'מבלו וגלוקנשפיל ופעמונים צינוריים | 1976-1975 |
יצירות > מוזיקת בלט

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מס. | שם | שנה |
| 1. | Nunta Zamfirei - חתונת זמפירה - לפי ג'ורג'ה קושבוק | 1954 |
יצירות > מוזיקה קולית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מס. | שם | הרכב | שנה |
| 1. | Colind קולינדה | Mélodies isolées מלודיות בודדות | 1950 |
| 2. | Madrigalele liricii japoneze המדריגלים של הליריקה היפנית | מקהלת נשים | 1964 |
| 3. | Ritual pentru setea pământului פולחן לצמאון האדמה | 7 קולות, כלי הקשה ופסנתר ממוכן | 1968 |
| 4. | Joc Secund משחק משני - לפי שירו של יון בארבו | הרכב כלי, הרכב קולי וסרט | 1969 |
| 5. | Vocabularul I – Cântec המילון א - שיר | סופן, קלרינט, פסנתר, פעמונים | 1974 |
| 6. | Les oiseaux artificiels צפורים מלאכותיות | הרכב כלי וקריינים | 1979 |
| 7. | Timpul regăsit הזמן שנמצא | סופרן או טנור, סרט או חליל, 3 ויולות, צ'מבלו | 1982 |
| 8. | An die Musik על המוזיקה | אלטו, חליל ועוגב | 1983 |
| 9. | An die Sonne על השמש | מצוסופרן וסקסופון | 1986 |
| 10. | Farbe und Klang צבע וצליל - מחזור לידר על טקסטים מאת אולריך פון ליכטנשטיין, היינריך פון פלדקה, היינריך היינה, פרידריך פון האוזן, המלך קונרד וכריסטיאן מורגנשטרן | מצוסופרן, חליל וצ'מבלו | 1990 |
| 11. | Prețuitorul השמאי | רביעיית מיתרים, טנור, קריין, טרומבון וכלי הקשה | 1990 |
| 12. | Passages dans le Vent מעברים ברוח | Mélodies isolées : voix-instruments מלודיות בודדות:קולות-כלים | 1994 |
יצירות > מוזיקה קולית > מוזיקה דתית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Nr. | שם | הרכב מוזיקלי | שנה |
| 1. | Stabat Mater סטאבט מאטר | 12 קולות, חליל, אבוב, קלרינט, פגוט, חצוצרה, קרן יער, טרומבון, כלי הקשה, ויולה, קונטרבס |  |
יצירות > מוזיקה קולית > אופרה ומוזיקה לירית

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מס. | שם | שנה |
| 1. | In Memoriam יזכור - קטע לירי לאבוב, שתי קרנות יער, פסנתר, צ'לסטה, תופים ותזמורת מיתרים - סויטה מקהלתית על טקסטים מאת איליה קונסטנטין ופאול אריסטידה | 1959 |
| 2. | Fra Angelico - Chagall – Voroneț, Requiem רקוויאם - פרה אנג'ליקו- שאגאל - וורונץ למצוסופרן, מקהלה והרכב קאמרי | 1990 |
| 3. | Atmosphères אטמוספירות | 1966 |
| 4. | Dialogi -nicht nur ein Bilderbuch für Christian Morgenstern שיחות - לא רק ספר איורים לכריסטיאן מורגנשטרן | 1989 |
| 5. | Sym-phonia סימ-פוניה - למצוסופרן והרכב קאמרי לפי שירים מאת אלזה לסקר-שילר | 1990 |

מרבה כתבה גם שירים (לידר) על טקסטים מאת טודור ארגזי, ג'ורג'ה טופרצ'אנו, פרנסואה ויון, פדריקו גארסיה לורקה
לקריאה נוספת

Ada Brumaru cap Muzică în N.Cajal, H. Kuller, - Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație Hasefer, București 2004
Detlef Gojowy -Myriam Marbe: neue Musik aus Rumänien 2007
הערות שוליים

↑  פ.מאנו 2012
↑  לפי Ada Brumaru 2004 עמ' 513
↑  ברומנית משחק מלים "שמובן  בו זמנית משהו כמו "פירוק שיר"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405347005171  PLWABN: 9810623192305606  BnF: cb139604652 (data)  CiNii: DA12264531  GND: 119544709  ISNI: 0000 0000 8247 0604  LCCN: n86143558  MusicBrainz: 85ec938f-faf8-47b5-9ce1-238eacd03de8  NKC: xx0157500  NTA: 106056891  SELIBR: 295958  SUDOC: 243991258  VIAF: 61738412   WorldCat (עם VIAF): 61738412 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרים מרבה".
נדב ספרן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוגוסט 1925 קהיר, מצרים 
 פטירה:  5 ביולי 2003 (בגיל 77) סטייט קולג', ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Beth Israel Memorial Park 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ברנדייס 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 
נדב ספרן (Nadav Safran;‏ 25 באוגוסט 1925, קהיר - 5 ביולי 2003, סטייט קולג' פנסילבניה) היה מומחה לפוליטיקה של ארצות ערב והמזרח התיכון, פרופסור ומנהל המרכז ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת הרווארד.
קורות חיים

נדב ספרן נולד בקהיר ליוסף ולג'ין (עבאדי) ספרן, ממוצא יהודי. הוא נשא את אניטה באליקה ב-1955 ולהם שלוש בנות.
ספרן עבד בקיבוץ ב-1946 ולחם כסגן במלחמת העצמאות. לאחר שנחתמו הסכמי שביתת הנשק ב-1949, הוא עבר לארצות הברית ב-1950 ולמד באוניברסיטת ברנדייס, קיבל תואר ראשון ב-1954 וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד ב-1956.
הוא נשאר בהרווארד והורה לימודי ממשל במשך שנתיים ולאחר מכן עבד כעמית מחקר במרכז האוניברסיטה ללימודי המזרח התיכון. הוא נעשה מנהל המרכז ללימודי המזרח התיכון ובמרוצת הזמן, פעל כיועץ לבית הלבן בסוגיות של המזרח התיכון. הוא פרש כפרופסור מהרווארד ב-2002, ונפטר מסרטן בגיל 77.
ספרו שתורגם לעברית

מדינת ישראל ויחסיה עם ארצות הברית (מאנגלית - שלמה גונן), ירושלים ותל אביב: הוצאת שוקן, (תשל"ט 1979).
העימות הערבי-הישראלי (מאנגלית - אהרן אמיר), ירושלים: הוצאת כתר, (תש"ל 1969).
מפרסומיו

(January 1961) Egypt in Search of Political Community: An Analysis of the Intellectual and Political Evolution of Egypt, 1804-1952 (Harvard Middle Eastern Studies) ISBN 0-674-24150-9
(January 1963) United States and Israel ISBN 0-674-92490-8
(January 1969) From War to War: The Arab-Israeli Confrontation, 1948-1967; A Study of the Conflict from the Perspective of Coercion in the Context of Inter-Arab and ISBN 0-672-63540-2
(August 1981) Israel: The Embattled Ally' ISBN 0-674-46882-1
(September 1985) Saudi Arabia: The Ceaseless Quest for Security ISBN 0-674-78985-7
Israeli politics since the 1967 war ASIN B0007AE89W
Israel today; a profile (1965) ASIN B0006BN3FM
סוטאוונטו

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  15°N 24°W﻿ / ﻿15°N 24°W﻿ / 15; -24
 נתונים מדיניים
 מדינה:  כף ורדה 
 על שם:  במורד הרוח 
  (למפת כף ורדה מוגדלת) פראיה מינדלו סנטה מריה אסומאדה האוקיינוס האטלנטיסוטאוונטו(למפת כף ורדה רגילה) פראיה מינדלו סנטה מריה אסומאדה האוקיינוס האטלנטיסוטאוונטו
 
איי סוטאוונטו (בצהוב)
סוטאוונטו (בפורטוגזית: "נגד כיוון הרוח") הוא שמה של קבוצת איים בדרום איי כף ורדה.
בקבוצת האיים ארבעה איים עיקריים:
האיים בראווה, פוגו וסנטיאגו - איים געשיים וסלעיים. באיים אלה מתגוררים מרבית תושבי כף ורדה. האי סנטיאגו הוא הגדול באיים ובו למעלה ממחצית תושבי כף ורדה. אי זה מהווה את עיקר השטחים החקלאיים שבמדינה.
האי מאיו - אי שטוח ומדברי, שעיקר כלכלתו מתבססת על מכרות מלח. בכך אי זה דומה לאיים סאל ובואה ויסטה שבקבוצת איי בארלאוונטו.
בקבוצת איי סוטאוונטו מצויים האיונים אילהאו גרנדה ואילהאו דה קימה, אילהאו ספאדו, אילהו דו קיי ואילהו לואי קרניירו המהווים יחד את קבוצת איי אילהאו סקוס.
האיון אילהאו דה סנטה מאריה מצוי סמוך לאי סנטיאגו.
נוויל ברבור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1895 איסטבורן, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1972 (בגיל 77 בערך) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 
נוויל ברבור (אנגלית: Nevill Barbour; ‏17 בפברואר 1895–דצמבר 1972) היה עיתונאי וכתב ה-BBC אשר כתב אודות העולם הערבי.
חייו

נולד באיסטבורן שבאנגליה. בנו של סיר דייוויד מילר, אשר עבד בפקידות הבריטית בהודו וקאתרין ברבור. שימש ככתב ה-BBC בארץ ישראל במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה חזר לאנגליה שם מונה לראש המחלקה הערבית ב-BBC. הוא שימש כעורך של "the Arab Listener" בהוצאת ה-BBC.
בשנת 1945 הוא היה חבר בצוות 3 נוצרים, 3 יהודים (כולל אלברט חיימסון) ו-3 מוסלמים שכתבו A Constitution for Palestine בה הם התנגדו להקמת מדינה יהודית בשטח המנדט הבריטי.
במהלך מלחמת האזרחים באלג'יר הוא פעל למעבר בטוח של הכתבים מהגבול של תוניסיה לאזורי הלחימה.
מספריו

Nisi dominus: A survey of the Palestine controversy, G.G. Harrap and Co. Ltd, 1946
North West Africa: a political and economic survey, Wilfrid Knapp, Nevill Barbour, Oxford University Press, 1977
Palestine: star or crescent?, The Odyssey press, 1947
Memorandum on Zionism, Palestine and the Jewish problem, 1939
Morocco, Thames and Hudson, 1965
A plan for lasting peace in Palestine, Syrian orphanage press, 1936
נייטקרולר

| --- | --- |

נייטקרולר, כפי שנראה בחוברת Nightcrawler Vol.4 #1 מאפריל 2014, אמנות מאת טוד נאוק.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Giant-Size X-Men #1 (מאי 1975)
 יוצרים:  לן ויין דייב קוקראם
 גילום הדמות:  אלן קאמינג (גרסה מבוגרת; "אקס-מן 2") קודי סמית-מקפי (גרסה צעירה; "אקס-מן: אפוקליפסה", "אקס-מן: הפניקס האפלה")
 מידע
 שם אמיתי:  קורט וגנר
 כינויים:  גיינסבורו, באמף, האלף המעורפל, השד המעופף, השד חסר הפחד, שדון
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  בוואריה 
 מקצוע:  אמן קרקס, כהן, גיבור-על
 כוחות:  זריזות, סיבולת, קואורדינציה ויכולת איזון על-אנושיים גמישות מוגברת וראיית לילה טלפורטציה בעל זנב אחיזה גמיש יכולת טיפוס על קירות והתמזגות בצללים
 חבר בקבוצה:  אקס-מן (קבוצה מוזהבת)
 חבר לשעבר בקבוצה:  אקסקליבר (מנהיג ומייסד), האקס-מן של מגנטו, אוכפי החוק של אקסבייר, אן-מן
 אזרחות:  גרמניה 
 דמויות קשורות
 משפחה:  עזאזל (אב) רייבן דארקהולם (אם) ברון כריסטיאן וגנר (אב מאמץ, מת) מרגאלי זארדוס (אם מאמצת) ג'ימיין זארדוס (אחות מאמצת) סטפן זארדוס (אח מאמץ, מת) גלוריה בריקמן (אחות מאמצת) רוג (אחות מאמצת) גריידון קריד (אח חורג, מת) נילס סטייגר (אח חורג) טליה וגנר (בת מיקום חלופי)
 אויבים:  מיסטיק, עזאזל, Graydon Creed 
 
נייטקרולר (באנגלית: Nightcrawler, בתרגום לעברית: "זחלן הלילה") הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Giant-Size X-Men #1 ממאי 1975 ונוצרה על ידי הכותב לן ויין והמאייר דייב קוקראם.
נייטקרולר הוא האלטר אגו של קורט וגנר, מוטאנט ממוצא גרמני בעל יכולת טלפורטציה שמאפשרת לו להשתגר ממקום למקום. גוון עורו הוא בצבע אינדיגו שמאפשר לו להיטמע בצללים והוא בעל מראה שמקנה לו דמות שד - רגליים בנות שתי אצבעות, ידיים בנות שלוש אצבעות, עיניים צהובות וזנב אחיזה גמיש. דמותו מתוארת לרוב כבדחן מעשי וליץ, בעל שמחת חיים וחובב הרפתקאות סיף. נייטקרולר הוא נוצרי קתולי מאמין, ולמרות שהדבר לא מודגש בהופעותיו המוקדמות בקומיקס, הרי שבהמשך הוא דבק באמונתו ואינו חושש להביע אותה.
דמותו של נייטקרולר מדורגת במקום ה-80 ברשימת גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN. היא הופיעה בעיבודי אנימציה שונים של האקס-מן כמו "אקס-מן: סדרת האנימציה" (שם נקראה דמותו בעברית "אפלוליין"), "אקס-מן: הדור הבא", "וולברין והאקס-מן" ו"אקס-מן 97". את גרסתו המבוגרת בסרט הלייב אקשן "אקס-מן 2" גילם השחקן אלן קאמינג, בעוד את גרסתו הצעירה בסרטים "אקס-מן: אפוקליפסה" ו"אקס-מן: הפניקס האפלה" גילם השחקן קודי סמית-מקפי, ששב לגלם את הדמות בהופעת קמע ללא קרדיט בסרט "דדפול 2".