stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון קרסוול
המנהל הכללי של דואר ארצות הברית

עם בחירתו של יוליסס ס. גרנט לנשיאות, הוא מינה את קרסוול כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית. בתקופת כהונתו בתפקיד זה הוא הוביל תהליכי ארגון מחדש של מחלקת הדואר של ארצות הברית, הנהיג את השימוש ב"גלויות הפני" ובמברקים, והציע את הקמתה של מערכת חסכונות בדואר. קרסוול היה לאחד מהאישים המוכשרים ביותר שעמדו בראש מחלקת הדואר. הוא קיצץ בהוצאות במקביל להרחבת מספר נתיבי הדואר, פקידי הדואר ואמצעי התחבורה של הדואר. הוא פעל יחד עם מזכיר המדינה המילטון פיש לחידוש הסכמי הדואר הבינלאומיים. כאיש רדיקלי בדעותיו, הוא עשה שימוש במעמד החסות של מחלקת הדואר כדי לתמוך בקואליציה של גרנט. הוא ביקש שזכות הביול תבוטל לחלוטין בשל הפחתת ההכנסות בשיעור של 5% שהיא גרמה. זכות הביול אפשרה לחברי הקונגרס לשלוח דואר על חשבון הממשלה. כאשר התפטר קרסוול מתפקידו ב-1874, שיערו היסטוריונים שהתפטרותו נבעה מחשיפה אפשרית של שערוריות שהיו קשורות לממשל גרנט, אך קרסוול לא סיפק שום סיבה רשמית להתפטרותו. ככל הנראה הוא התפטר מסיבות בריאותיות ואישיות.
בראשית תקופת נשיאותו של גרנט, דווח ב-29 ביולי 1869 בניו יורק טיימס שקרסוול נפצע כאשר היה בביקור בבולטימור אצל חמו. המרפק השמאלי שלו נשבר כתוצאה מנפילה ממרפסת על כיסא. קרסוול סבל קשות מכאבים, אך הפציעה לא נחשבה לקשה והוא היה אמור להחלים תוך מספר שבועות. הוא אמר אז שהוא חש טוב יותר ושהוא ישוב לוושינגטון תוך מספר ימים.
המנהל הכללי של דואר ארצות הברית > מינוי האפרו-אמריקאים

כמנהל הכללי של הדואר, הייתה לקרסוול השפעה עצומה על מתן החסות במערכת הדואר ברמה הארצית. כאיש האגף הרדיקלי של המפלגה הרפובליקנית, מינה קרסוול במהלך תקופת השיקום אפרו-אמריקאים לעבודה במערכת הדואר בכל המדינות. עובדי הדואר האפרו-אמריקאים נתקלו בהשפלה באזורים מסוימים בדרום. קרסוול מינה יותר אפרו-אמריקאים בהשוואה לכל אחד מקודמיו. בדרך זו הוא הלך בדרכי הרפורמה בשירות הציבורי ושיפר את היעילות של שירות הדואר. קרסוול נודע כמי ש"ניצל בצורה המרבית את החסות מטעם תפקידו עם מינימום של חיכוכים".
לפני 1865 נאסר על האפרו-אמריקאים לעבוד במחלקת הדואר, בעיקר בשל הגזענות הדרומית שלא אפשרה להם לטפל בדברי דואר. עם תום מלחמת האזרחים בוטל איסור זה, אך מנהלי הדואר הלבנים בערים הגדולות בכל רחבי ארצות הברית מינו אפרו-אמריקאים מעטים כפקידי דואר. מיד עם כניסתו לתפקיד, נפסקה המדיניות השמרנית של מינוי מנהלי דואר לבנים בלבד. כאשר נתקלו מועמדים שחורים לעבודה בדואר בקשיים, החל קרסוול למנות מנהלי דואר שחורים בכל רחבי ארצות הברית, כולל בדרום. אחד ממנהלי הדואר השחורים, צ'ארלס מילר, זכה לקבלת פנים עוינת מהחברה השמרנית בקולומביה, קרוליינה הדרומית ב-1869. ב-15 בנובמבר 1872 מינה קרסוול את אנה מ. דמס כמנהלת הדואר האפרו-אמריקאית הראשונה בקובינגטון, לואיזיאנה. קרסוול שם קץ למדיניות על פיה לתפקידי דוורים מונו רק לבנים וב-1 ביוני 1869 הוא מינה את ג'יימס כריסטיאן מריצ'מונד, וירג'יניה לדוור השחור הראשון. חמישה חודשים לאחר מכן מינה קרסוול את ותיק צבא האיחוד השחור, מעוטר מדליית הכבוד ויליאם קרני, כדוור של בדפורד, מסצ'וסטס. ב-20 באפריל הוא מינה את ג'ון קרי כדוור הראשון בוושינגטון. הוא גם מינה את אייזק מאיירס מבולטימור כמפקח הדואר האפרו-אמריקאי הראשון.
המנהל הכללי של דואר ארצות הברית > השיחה עם הגנרל טייט

בראשית תקופת נשיאותו יזם הנשיא גרנט ניסיון לספח את הרפובליקה הדומיניקנית, שאז הייתה ידועה בשם סנטו דומינגו. הנשיא גרנט האמין שסיפוחה של הרפובליקה, ובסופו של דבר קבלתה כמדינה בארצות הברית, יקנה לארצות הברית משאבי מינרלים וישמש כמקום מפלט לאפרו-אמריקאים, שסבלו מאלימות מצד הקו קלוקס קלאן. בקבלת פנים שנערכה בבית הלבן ב-1 בינואר 1870 נכח שגריר האיטי בארצות הברית, הגנרל אלכסנדר טייט, שהיה ממוצא אפריקאי. הנשיא גרנט, שלא היה בעל נטיות גזעניות, לחץ את ידו של הגנרל טייט בלבביות. שאר האישים הלבנים סירבו להתרועע עם הגנרל בשל צבע עורו ובמהלך קבלת הפנים התעלמו ממנו. קרסוול הבחין בכך, ניגש אליו וניהל עמו שיחה נעימה.
המנהל הכללי של דואר ארצות הברית > הניסיון להדיחו

עם כניסתו לתפקיד, פעל קרסוול בתקיפות לביטול זכות הביול שאפשר לחברי הקונגרס, הן חברי בית הנבחרים והן הסנאטורים, לשלוח דברי דואר לאזרחים על חשבון המדינה. בנובמבר 1870 התנגדו למהלך זה רבים בקונגרס, ורבים מידידיו של הנשיא גרנט פעלו בדרכים רבות להעביר את קרסוול מתפקידו ולהחליפו בג'ון פורני מפנסילבניה. מהלך זה נעשה בין השאר להכנסתו של איש פנסילבניה לקבינט הנשיאותי כדי שהנשיא גרנט יוכל לבחור בקלות את הממונה על ההכנסות. בכל אופן, גרנט עמד בלחצים והשאיר את קרסוול בתפקידו.
המנהל הכללי של דואר ארצות הברית > ביטול זכות הביול

ב-28 בינואר 1873 חתם הנשיא גרנט על חוק לביטול זכות הביול של חבר הקונגרס. יום קודם לכן אושרה הצעת חוק זו על ידי הסנאט לאחר שהוגשה על ידי חבר בית הנבחרים ג'ון היל מניו ג'רזי. רבים מחברי בית הנבחרים ניסו לתקן את הצעת החוק באמצעות הפיכת הצעת ביטול זכות הביול לגורפת פחות, אך בכל מקרה הצעות אלו לא צלחו. הצעת החוק הגורפת עברה בבית הנבחרים ברוב של 143 תומכים מול 48 מתנגדים. המתנגדים לחוק הגיעו הן משורות המפלגה הרפובליקנית והן משורות המפלגה הדמוקרטית, רובם ממדינות הדרום. הצעת חוק לקיצוץ ההוצאה על הדפסה ציבורית הוגשה לבית, אך לא השיגה את הרוב הנדרש של שני שלישים. ביטול זכות הביול נכנס לתוקף החל מה-1 ביולי אותה שנה. ב-26 בפברואר העיד קרסוול בפני ועדת ההקצבות של בית הנבחרים והודיע שתדרש הקצבה להוצאות דואר פדרלי עבור מחלקת האוצר ומחלקת הדואר לאחר שביטול זכות הביול ייכנס לתוקף. החוק לא חל על מחלקות הממשל.
מותו

ג'ון קרסוול נפטר בביתו שליד אלקטון, מרילנד ב-23 בדצמבר 1891, כתוצאה משפעת שהסתבכה לדלקת ריאות. הוא נטמן בבית הקברות הפרסביטריאני המקומי. על שמו נקראו עיירות בקרוליינה הצפונית ואורגון.
הערכת פועלו

היסטוריונים רואים בקרסוול "מתנגד העבדות הנשכח" וגילו עניין מחודש בתמיכתו בתיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית, ששם קץ לעבדות בארצות הברית, כאשר כיהן כחבר בית הנבחרים, ובקידומם של אפרו-אמריקאים, נשים וגברים במערכת הדואר כאשר כיהן כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בממשלו של הנשיא גרנט במהלך החלק השני של תקופת השיקום. שמותיו האמצעיים השגויים "אנג'ל ג'יימס", במקום אלו הנכונים "אנדרו ג'קסון" מקורם ככל הנראה בסוף המאה ה-19, כאשר מסמכיו סודרו על ידי ספריית הקונגרס. על פי ההיסטוריונים ג'ון מ. אוסבורן וכריסטין בומברו מקולג' דיקינסון, קרסוול "הותיר אחריו מסמכים מעטים אודות חייו. אין בנמצא אוטוביוגרפיה, יומן, או זכרונות מעבר לסקיצה ביוגרפית חלקית שהוא כתב בנובמבר 1863, ככל הנראה עבור המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית".
פרופסור מתיו פינסקר, גם הוא מקולג' דיקינסון, אמר, "כאשר שירת כמנהל הכללי של הדואר בממשלו של גרנט, סייע קרסוול לשלב ולחדש את מערכת הדואר הפדרלית. הוא אכן היה אדם שהקדים את זמנו. הוא נולד כאיש הדרום, והיה "אדם שלא סביר שיהיה תומך בשוויון הזדמנויות". ההיסטוריון רונלד וייט אמר שקרסוול היה "עורך דין מוכשר מאוד" וש"היו לו רעיונות כיצד לבצע רפורמה במחלקת הדואר". וייט ציין שקרסוול קיבל שבחים על ביצוע הרפורמות, כולל הרחבת שירות הדואר במערב, הנהגת תחרות הוגנת על נתיבי כרכרות הדואר, מערכת שקודם לכן הייתה נגועה בשחיתות, ועל דחיפתו לביטול זכות הביול, כל הצעדים הללו זכו לגיבוי מצידו של הנשיא גרנט.
אוסבורן ובומברו סיכמו שקרסוול היה "איש מדינת גבול פרגמטיסט שתמך במה שנחשב באותה תקופה לרעיונות רדיקליים בנוגע לביטול העבדות וקידם השוויון. הוא לא היה הראשון להביע את הרעיונות הללו, אך כאשר הוא הצטרף למתנגדי העבדות הוא היה הוא היה נלהב בביטוי הרעיונות הללו יותר מכולם. קרסוול יכול היה להיות שאפתן ואופורטוניסט, אך הוא גם ידע להתעקש על ערכים חשובים".
הערות שוליים

↑  "The Accident to Postmaster-Genera Creswell" The New York Times (July 29, 1869).
↑  Friedenberg, Robert V. (Summer 1969). "John A. J. Creswell of Maryland: Reformer in the Post Office". Maryland Historical Magazine, pp. 142-143.
↑  Osborne, John M.; Bombaro, Christine (2015). "Forgotten Abolitionist: John A. J. Creswell of Maryland". scholar.dickinson.edu (PDF). Carlisle, PA: Dickinson College, pp. 53-54.
↑  McFeely, William S. (1981). Grant: A Biography. Norton, pp. 336-337.
↑  Gannett, Henry (1905). The Origin of Certain Place Names in the United States. Govt. Print. Off. pp. 96.
↑  "Names of Lane County Communities Reveal Interesting Histories, Anecdotes". Eugene Register-Guard. January 4, 1942. p. 4.
↑  Osborne, John M.; Bombaro, Christine (2015). "Forgotten Abolitionist: John A. J. Creswell of Maryland". scholar.dickinson.edu (PDF). Carlisle, PA: Dickinson College, p. 6, 10.
↑  Osborne, John M.; Bombaro, Christine (2015). "Forgotten Abolitionist: John A. J. Creswell of Maryland". scholar.dickinson.edu (PDF). Carlisle, PA: Dickinson College, p. 6.
↑  Osborne, John M.; Bombaro, Christine (2015). "Forgotten Abolitionist: John A. J. Creswell of Maryland". scholar.dickinson.edu (PDF). Carlisle, PA: Dickinson College, p. 58.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1200452224  LCCN: n85367549  NARA: 18501146  SNAC: w62v2nn6  US Congress: C000904  VIAF: 40839887   WorldCat (עם VIAF): 40839887
ג'ף מילס

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1963 (בן 61) דטרויט, ארצות הברית 
 שם במה:  The Wizard 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 מקום לימודים:  Mackenzie High School 
 סוגה:  טכנו, מינימל טכנו 
 כלי נגינה:  פטיפון 
 חברת תקליטים:  Axis 
 www.axisrecords.com
 
ג'ף מילס (באנגלית: Jeff Mills; נולד ב-18 ביוני 1963) הידוע גם בשם "הקוסם", הוא די ג'יי, מפיק תקליטים ומלחין אמריקאי. בסוף שנות ה-80 הקים מילס את קולקטיב הטכנו "Underground Resistance" יחד עם מפיקי הטכנו מדטרויט מייק בנקס ורוברט הוּד, אך עזב את ההרכב כדי להמשיך בקריירה של אמן סולו בתחילת שנות ה-90. מילס הקים את הלייבל "Axis Records" שבסיסה בשיקגו ב-1992, שאחראית להוצאה לאור של חלק גדול מעבודות הסולו שלו.
מילס זכה להכרה בינלאומית על עבודתו כדיג'יי וכמפיק. הוא השתתף בסרט "Man from Tomorrow", סרט תיעודי על מוזיקת טכנו שהפיק יחד עם הקולנוענית הצרפתייה ז'קלין קו. הוא המשיך לעבוד בקולנוע, ויצר את ""Life to Death and Back, סרט שצילם באגף המצרי של מוזיאון הלובר, שם הייתה לו שהות אמן של ארבעה חודשים. בשנת 2007 קיבל דרגת אביר במסדר האמנויות והספרות, ובשנת 2017, העניק נשיא המכון הערבי העולמי ושר התרבות הצרפתי לשעבר, ז'אק לאנג, למילס דרגת קצין במסדר על שירותיו לאמנויות.
קריירה

מילס נולד בדטרויט, מישיגן בשנת 1963. החל את הקריירה שלו בתחילת שנות ה-80 תחת השם "הקוסם" ("the Wizard"). הוא שילב אלמנטים של טרנטבליזם כמו ביט ג'אגלינג וסקרצ'ינג בסטים שלו, שחלקם הוקלטו מראש. הייתה לו תוכנית רדיו לילית בתחנת הרדיו WDRQ ולאחר מכן ב-WJLB בדטריוט בה היה משמיע אמני טכנו מקומיים, כמו דריק מיי, קווין סונדרסון וחואן אטקינס. כמו כן ניגן מילס באופן קבוע במספר מועדונים באזור דטרויט.
קריירה > Underground Resistance

מילס הוא חבר מייסד של Underground Resistance, קולקטיב טכנו שהוא הקים עם נגן הבס לשעבר של להקת הפאנק של ג'ורג' קלינטון, פרלמנט, מייק בנקס ('Mad' Mike Banks). הקבוצה אימצה רטוריקה מהפכנית והופיעה בציבור רק במסכות סקי ובחליפות קרב שחורות. מילס מעולם לא עזב "רשמית" את ההרכב, אבל התחיל להמשיך במיזמים משלו מחוץ לו. רבות מההקלטות המוקדמות של Underground Resistance היו תוצר של ניסויים שונים של בנקס ומילס, הן סולו והן בשיתוף פעולה, לפני שמילס עזב את הקולקטיב ב-1991 וזכה להצלחה בינלאומית כאמן סולו ודי ג'יי. ההרכב ממשיך להיות עמוד התווך של סצנת המוזיקה של דטרויט.
UR קשרו את האסתטיקה של הטכנו המוקדם של דטרויט לנסיבות החברתיות, הפוליטיות והכלכליות המורכבות שבאו בעקבות המיתון הכלכלי במרכז העיר בזמן עידן רייגן, תוך הפקת מוזיקה חסרת פשרות שנועדה לקדם מודעות ולהביא לשינוי פוליטי. השירים של UR יצרו תחושה של חקר עצמי, ניסוי ויכולת לשנות את עצמך ואת הנסיבות. בנוסף, UR רצו ליצור הזדהות מעבר לקווים מסורתיים של גזע ואתניות. צורה נוספת של המרד של UR נוגעת לדחיית מסחור הטכנו. הדבר ניכר במסרים שנשרטו בתקליטים, במילים ובצלילים של UR המבטאים עצמאות כלכלית מחברות התקליטים הגדולות.
קריירה > עבודת סולו ולייבלים עצמאיים

מילס עזב את UR ב-1991 כדי להמשיך במיזמים שלו. הוא עבר מדטרויט, תחילה לניו יורק, בהמשך לברלין בה היה רזידנט דיג'יי במועדון Tresor (אנ'), ולאחר מכן לשיקגו. שם בשנת 1992, יחד עם חברו יליד דטרויט, רוברט הוד (אנ'), הקים את חברת התקליטים Axis.
מילס הוציא לאור את "Blue Potential" ב-2006, אלבום של הופעה חיה שלו מנגן עם התזמורת הפילהרמונית של מונפלייה על 70 נגניה ב-2005. האלבום היה רמיקס לפרשנות קלאסית, בעקבות אקטים מוזיקליים כמו רדיוהד. ב-2013 הוא הוציא את "Where Light Ends", אלבום בהשראת האסטרונאוט היפני מאמורו מוהרי והמסע הראשון שלו לחלל. בשנת 2018, מילס הקליט את המיני-אלבום "Tomorrow Comes The Harvest" עם מתופף האפרו-ג'אז האגדי טוני אלן.
קריירה > קולנוע, פסקול וסרט תיעודי

מילס ניגן סט בינואר 2015 במרכז הקהילה היהודית בסן פרנסיסקו, קליפורניה. הסט בוצע עם ארבעה פטיפונים כדי ליצור פסקול סינמיקס לסרט "Woman in the Moon", סרטו האילם משנת 1929 של פריץ לאנג במהלך הקרנת הסרט במרכז. מילס יצר בעבר עבודה המדגישה את הקריירה של לאנג, כולל בשנת 2000 הלחנה, ביצוע והוצאה לאור של פסקול לסרט האילם של לאנג מ-1927 מטרופוליס.
מילס היה מעורב בקולנוע בעזרתה של היוצרת הצרפתייה ז'קלין קו. הוא עזר לקו להפיק את הסרט "Man from Tomorrow", סרט תיעודי על מוזיקת טכנו שהציג את מילס. הוא המשיך בתעשיית הקולנוע עם יציאתו לאקרנים של הסרט העצמאי "Life to Death and Back" שצילם באגף המצרי של מוזיאון הלובר בצרפת, שבו הייתה לו שהות אמן של ארבעה חודשים.
סגנון מוזיקה

בסטים שלו כדיג'יי מילס משתמש בדרך כלל בשלוש פטיפונים, במכונת תופים רולנד TR-909, ומנגן עד שבעים תקליטים בשעה אחת. ה-DVD של מילס Exhibitionist, משנת 2004, מציג אותו מנגן מיקס לייב על שלושה פטיפונים באולפן. ב-2011, מילס עבר להשתמש בשלושה או ארבעה נגני CD ברוב הופעותיו במועדונים, במקום בפטיפונים הרגילים של טכניקס. המגזין מיקסמג תיאר את מילס כ"מאסטר" של ה-909.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1992, Waveform Transmission Vol.1 (Tresor)
1994, Waveform Transmission Vol. 3 (Tresor)
1996, Live at the Liquid Room, Tokyo (Sony/React)
1997, The Other Day (Sony/React/Labels)
1997, Purpose Maker Compilation (React/Labels/NEWS/Neuton/Energy/Watts)
1998, From the 21st (Sony)
2000, Lifelike (Sony/Labels/NEWS)
2000, Art of Connecting (Next Era/Hardware)
2000, Metropolis (Tresor)
2001, Time Machine (Tomorrow)
2001, Every Dog Has Its Day CD (Sony/Labels/NEWS)
2002, Actual (Axis)
2002, At First Sight (Sony/React/NEWS/Energy/Intergroove)
2003, Medium (Axis)
2004, Exhibitionist (Axis/React/NEWS/Sonar)
2005, Three Ages (MK2)
2005, Contact Special (Cisco/Soundscape)
2006, One Man Spaceship (Cisco/Soundscape)
2008, X-102 Rediscovers the Rings of Saturn (Tresor)
2008, Gamma Player Compilation Vol. 1: The Universe by Night (Axis)
2009, Sleep Wakes (Third Ear)
2010, The Occurrence (Third Ear)
2011, The Power (Axis)
2011, 2087 (Axis)
2011,  Jeff Mills/Dj Surgeles Something in the Sky Mix (Axis)
2011, Fantastic Voyage (Axis)
2012, The Messenger (Axis)
2012, Waveform Transmission Vol. 1 Remastered (Axis)
2012, Sequence – The Retrospective of Axis Records (Axis)
2013, The Jungle PlanetH
2014, Emerging Crystal Universe (Axis)
2014, Woman in the Moon (Axis)
2015, When Time Splits (with Mikhail Rudy) (Axis)
2015, Proxima Centauri (Axis)
2016, Free Fall Galaxy (Axis)
2017, A Trip to the Moon (Axis)
2017, Planets (Axis)
2019, Moon - The Area of Influence (Axis)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

1992, Tranquilizer (Axis)
1993, Mecca (Axis)
1993, Thera (Axis)
1994, Cycle 30 (Axis)
1994, Growth (Axis)
1995, Purpose Maker EP (Axis)
1995, Humana (Axis)
1995, Tephra (Axis)
1996, Other Day EP (Axis)
1996, Very (Axis)
1996, AX-009ab (Axis)
1996, Java (Purpose Maker)
1996, Kat Moda (Purpose Maker)
1997, Universal Power (Purpose Maker)
1997, Our Man in Havana (Purpose Maker)
1997, Steampit (Purpose Maker)
1997, More Drama (Axis)
1997, Tomorrow EP (Axis)
1998, Vanishing (Purpose Maker)
1998, Live Series (Purpose Maker)
1999, Skin Deep (Purpose Maker)
1999, If/Tango (w/ Anna F.) (Purpose Maker)
1999, Apollo (Axis)
1999, Preview (Tomorrow)
2000, Every Dog Has Its Day vol.1 (Axis)
2000, Lifelike EP (Axis)
2000, Metropolis EP (Axis)
2000, Every Dog Has Its Day vol.2 (Axis)
2000, Circus (Purpose Maker)
2001, Jetset (Purpose Maker)
2001, Electrical Experience (Purpose Maker)
2001, 4Art/UFO
2002, Every Dog Has Its Day vol.3 (Axis)
2002, Actual (Axis)
2003, Every Dog Has Its Day vol.4 (Axis)
2003, Medium (Axis)
2003, See the Light part 1 (Axis)
2003, See the Light part 2 (Axis)
2003, See the Light part 3 (Axis)
2003, Divine (Purpose Maker)
2004, Expanded (Axis)
2004, From the 21st part 1 (Axis)
2004, From the 21st part 2 (Axis)
2004, The Tomorrow Time Forgot (Axis)
2005, Suspense/Dramatized (Axis)
2005, Time Mechanic (Axis)
2006, Blade Runner (Axis)
2006, The Bells (Purpose Maker)
2007, Natural World (Purpose Maker)
2007, Systematic/The Sin (Axis)
2008, Alpha Centauri (Axis)
2008, FlyBy (Axis)
2008, Eternity (Tomorrow)
2008, Adjustments (Tomorrow)
2009, Good Robot (Axis)
2009, The Defender (Axis)
2009, The Drummer (Purpose Maker)
2009, The Drummer part 2 (Purpose Maker)
2009, Something in the Sky (Something In The Sky)
2010, The Drummer part 3 (Purpose Maker)
2010, Something in the Sky 2 (Something In The Sky)
2010, Something in the Sky 3 (Something In The Sky)
2010, Something in the Sky 4 (Something In The Sky)
2010, Something in the Sky 5 (Something In The Sky)
2010, Something in the Sky 6 (Something In The Sky)
2011, Something in the Sky 7 (Something In The Sky)
2011, Beat Master (Axis)
2011, The Power (Axis)
2011, Star Chronicles (Tomorrow)
2012, Something in the Sky 10 (Something In The Sky)
2013, Something in the Sky 11 (Something In The Sky)
2013, The Space Horizon (Axis)
2014, What a Machine Believes (Axis)
2014, Zones and Layers (Axis)
2015, Exhibitionist 2 part 1 (Axis)
2018, Tomorrow Comes the Harvest (with Tony Allen) (Blue Note Records)
הערות שוליים

1 2  Cooper, Sean, Jeff Mills Songs, Albums, Reviews, Bio & More, AllMusic (באנגלית)
1 2 3 4 5  Demby, Eric, Detroit Techno Star Jeff Mills Finally Going Home, MTV, ‏15.02.01 (באנגלית)
↑  "Jeff Mills to release Axis Records retrospective". Fact Mag. 4 באפריל 2012. נבדק ב-28 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Turner, Zeke (16 בינואר 2015). "An American Techno D.J. Beloved Overseas Comes to Brooklyn". The New York Times. נבדק ב-11 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jeff Mills a été élevé au rang d’officier des Arts et des Lettres, in Mixmag (French edition), May 2nd, 2017.
↑  "Jeff Mills gets Down with FORWARD and 88". 88 Music Blog. אורכב מ-המקור ב-26 ביוני 2012. נבדק ב-25 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schaub, Christopher (באוקטובר 2009). "Beyond the Hood? Detroit Techno, Underground Resistance, and African American Metropolitan Identity Politics". Inter America. נבדק ב-11 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wasacz, Walter. "Berlin, Detroit, and reinvention through creative industries". Southeast Michigan Startup. נבדק ב-11 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kakaire, Christine. "Techno icon Jeff Mills talks about 20 years of Axis Records and retiring The Wizard". BeatPort. אורכב מ-המקור ב-4 ביולי 2015. נבדק ב-11 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Dene, Lewis. "Jeff Mills Blue Potential Review". The BBC. נבדק ב-11 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Palmer, Tamara (15 בדצמבר 2014). "Jeff Mills Debuts Live "Cine-Mix" in San Francisco". NBC Bay Area. נבדק ב-11 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "DJ Jeff Mills: The Man from Tomorrow". France 24. 21 בינואר 2014. נבדק ב-11 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jeff Mills film, Man from Tomorrow, premieres in Paris". The Wire. נבדק ב-11 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Matthew, Terry (13 בפברואר 2014). "Jeff Mills Man from Tomorrow". Channel 5 Chicago. נבדק ב-11 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ryce, Andrew (18 בספטמבר 2014). "Jeff Mills behind new film, Life To Death And Back". Resident Advisor. נבדק ב-11 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Axis of the Primeval: Jeff Mills Talks Space, Time, Techno". SPIN. 17 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Exhibitionist Mix (Complete) - Jeff Mills / Exhibitionist DVD, נבדק ב-2024-03-28
↑  Mills and Boom, Red Bull, ‏2016-12-07 (באנגלית)
↑  "Jeff Mills celebrates the iconic Roland TR-909 through his history and cherished secrets". Mixmag. 9 בספטמבר 2018. נבדק ב-2022-02-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tresor.011LP Jeff Mills Waveform Transmission Vol. 1". Tresor. Berlin: Tresor. אורכב מ-המקור ב-27 באוגוסט 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zlatopolsky, Ashley Jeff Mills: 'These visions aren’t supposed to come from black guys from Detroit' The Guardian. September 23, 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13976399r (data)  GND: 134884450  ISNI: 0000 0001 1450 6887  LCCN: no98048892  MusicBrainz: 470a4ced-1323-4c91-8fd5-0bb3fb4c932a  NKC: xx0058447  SUDOC: 087884984  VIAF: 180149196521874792174   WorldCat (עם VIAF): 180149196521874792174
ג'ני תומפסון

ג'ניפר אליזבת "ג'ני" תומפסון-קמפליק (באנגלית: Jennifer Elisabeth "Jenny" Thompson-Cumpelik; נולדה ב-26 בפברואר 1973) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית, אלופת עולם ושיאנית עולם. זכתה ב-12 מדליות אולימפיות, מתוכן שמונה מזהב, בארבע אולימפיאדות שונות, כולן במשחי שליחות ונכון ל-2009 היא  במקום השמיני בין הספורטאים שזכו במספר המדליות האולימפיות הרב ביותר בכל הזמנים. נוסף לכך, היא זכתה ב-13 מדליות באליפויות עולם מהן 7 מדליות זהב.
תארים

תומפסון זכתה בתואר שחיינית השנה בעולם בשנת 1998, וכן שחיינית השנה בארצות הברית בשנים 1993, 1998 ו-1999.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר פרפר
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר פרפר
גראנג קואול

גראנג מאווין קואול (באנגלית: Garang Mawien Kuol; נולד ב-15 בספטמבר 2004 במצרים) הוא כדורגלן אוסטרלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פולנדם מליגת העל ההולנדית ובנבחרת אוסטרליה.
קריירת מועדונים

קואול גדל במחלקות הנוער של גולברן ואלי סאנס וסנטרל קואסט מארינרס. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של סנטרל קואסט מארינרס במסגרת ליגת העל האוסטרלית.
קריירה בינלאומית

ב-25 בספטמבר 2022 ערך קואול את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטרליה, בניצחון 2-0 על נבחרת ניו זילנד במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת אוסטרליה לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  Socceroos FIFA World Cup Qatar 2022™ squad announced באתר Football Australia, ‏ 8 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת אוסטרליה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 ריאן •  2 דגנק •  3 אטקינסון •  4 ראוולס •  5 קראצ'יץ' •  6 טיליו •  7 לקי •  8 רייט •  9 מקלארן •  10 חרוסטיץ' •   11 מביל •  12 רדמיין • 13 מוי •  14 מקגרי • 15 דיוק • 16 בחיץ' • 17 דבלין • 18 ווקוביץ' • 19 סוטאר • 20 דנג • 21 קואול • 22 אירוויין • 23 גודווין • 24 קינג • 25 קאמינגס • 26 באקוס • מאמן: ארנולד |  1 ריאן •  2 דגנק •  3 אטקינסון •  4 ראוולס •  5 קראצ'יץ' •  6 טיליו •  7 לקי •  8 רייט •  9 מקלארן •  10 חרוסטיץ' •   11 מביל •  12 רדמיין • 13 מוי •  14 מקגרי • 15 דיוק • 16 בחיץ' • 17 דבלין • 18 ווקוביץ' • 19 סוטאר • 20 דנג • 21 קואול • 22 אירוויין • 23 גודווין • 24 קינג • 25 קאמינגס • 26 באקוס • מאמן: ארנולד | אוסטרליה |
גראן קנריה ארנה

| --- | --- |

 מיקום:  לאס פאלמס דה גראן קנריה, ספרדספרד
 קואורדינטות:  28°06′10″N 15°27′26″W﻿ / ﻿28.102778°N 15.457222°W﻿ / 28.102778; -15.457222
 תקופת הפעילות:  15 במרץ 2014 – הווה (10 שנים) 
 עלות הבנייה:  67,000,000 אירו 
 בעלים:  Cabildo insular 
 מושבים:  11,500 
 he
 
גראן קנריה ארנה (בספרדית: Gran Canaria Arena), שנודע במקור כפלאסיו מולטיוסוס דה גראן קנריה (Palacio Multiusos de Gran Canaria), היא אולם ספורט מקורה הממוקם בלאס פאלמאס דה גראן קנריה, האיים הקנריים, ספרד. לאולם, שנפתח ב-2014 על ידי ראש ממשלת ספרד מריאנו רחוי, קיבולת של 11,470 צופים והוא משמש האולם הביתי של גראן קנריה מליגת העל הספרדית והיורוקאפ.
היסטוריה

המשחק הראשון בארנה היה במחזור ה-28 בעונת 2013/14 בליגה הספרדית בין גראן קנריה לברצלונה ב-1 במאי 2014.
האולם אירח, חוץ ממשחקי גראן קנריה בליגה הספרדית ובמסגרות האירופיות, גם את משחקי בית ד' בשלב הראשון של גביע העולם בכדורסל 2014, את גביע המלך הספרדי בכדורסל ב-2015 ו-2018 ואת גמר היורוקאפ ב-2015.
נוכחות

| ליגת העל הספרדית בכדורסל> עונה | ליגת העל הספרדית בכדורסל> סה"כ | ליגת העל הספרדית בכדורסל> שיא | ליגת העל הספרדית בכדורסל> שפל | ליגת העל הספרדית בכדורסל> ממוצע | תחרויות אירופיות> עונה | תחרויות אירופיות> סה"כ | תחרויות אירופיות> שיא | תחרויות אירופיות> שפל | תחרויות אירופיות> ממוצע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | 31,088 | 9,332 | 5,855 | 7,772 | לא אירח תחרות אירופית | לא אירח תחרות אירופית | לא אירח תחרות אירופית | לא אירח תחרות אירופית | לא אירח תחרות אירופית |
| 2014/2015 | 112,652 | 9,056 | 4,125 | 6,258 | יורוקאפ 2014/2015 | 53,371 | 9,875 | 2,913 | 4,478 |
| 2015/2016 | 121,765 | 9,097 | 4,859 | 6,765 | יורוקאפ 2015/2016 | 45,727 | 7,908 | 2,053 | 4,157 |
| 2016/2017 | 109,883 | 8,661 | 4,283 | 6,464 | יורוקאפ 2016/2017 | 29,896 | 5,202 | 2,393 | 3,737 |
| 2017/2018 | 111,434 | 6,978 | 4,176 | 5,865 | יורוקאפ 2017/2018 | 36,526 | 5,567 | 2,725 | 4,058 |
| 2018/2019 | 89,467 | 7,349 | 1,849 | 5,263 | יורוליג 2018/2019 | 72,348 | 7,430 | 3,648 | 4,823 |
| 2019/2020 | 67,342 | 7,271 | 5,364 | 6,122 | לא אירח תחרות אירופית | לא אירח תחרות אירופית | לא אירח תחרות אירופית | לא אירח תחרות אירופית | לא אירח תחרות אירופית |
הערות שוליים

↑  El Gran Canaria Arena abrirá sus puertas el 15 de marzo, elDiario.es, ‏6 במרץ 2014 (בספרדית)
↑  בעונה זו שוחקו בארנה 4 משחקים בלבד
↑  העונה הופסקה בעקבות מגפת הקורונה בספרד