stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נשק להשמדה המונית בסין
נשק ביולוגי

סין חתומה כיום על אמנת הנשק הביולוגי ובכירים סיניים הצהירו כי סין מעולם לא עסקה בפעילויות ביולוגיות ליישומים צבאיים. עם זאת, דווח כי לסין הייתה תוכנית נשק ביולוגי פעילה בשנות ה-80.
קנטזן אליבקוב, לשעבר מנהל אחת מתוכניות לוחמת החיידקים הסובייטיות, אמר שבסין הרתחשה תאונה קשה באחד ממפעלי הנשק הביולוגי שלה בסוף שנות ה-80. אליבקוב טען כי לווייני סיור סובייטים זיהו מעבדת נשק ביולוגית ומפעל ליד אתר לבדיקת ראשי נפץ גרעיניים. הסובייטים חשדו ששתי מגפות נפרדות של קדחת דימומית שפגעו באזור בסוף שנות ה-80 נגרמו מתאונה במעבדה שבה מדענים סינים הפכו מחלות ויראליות לכלי נשק.
מזכירת המדינה של ארצות הברית, מדליין אולברייט, הביעה את חששותיה לגבי העברות אפשריות של נשק ביולוגי סיני לאיראן ולמדינות אחרות במכתב שכתבה לסנאטור בוב בנט בינואר 1997. אולברייט ציינה כי קיבלה דיווחים על העברות של פריטים מגופים סיניים לממשלת איראן שהדאיגו אותה וכי על ארצות הברית לעודד את סין לאמץ בקרות ייצוא מקיפות כדי למנוע סיוע לתוכנית הנשק הביולוגי של איראן לכאורה. ארצות הברית נקטה פעולה ב-16 בינואר 2002, כאשר הטילה סנקציות על 3 חברות סיניות שהואשמו בכך שסיפקו לאיראן חומרים המשמשים לייצור נשק כימי וביולוגי. בתגובה לכך, סין פרסמה בסוף 2002 הנחיות לבקרת יצוא על טכנולוגיה ביולוגית דו-שימושית.
תוכנית הנשק הביולוגי בסין תוארה במחקר מפורט משנת 2015 של משרד ההגנה ההודי. המחקר הצביע על 42 מתקנים, חלקם באותו מתחם, בעלי יכולת סמויה בחלקה, של מחקר, פיתוח, ייצור או בדיקה של נשק ביולוגי.
נשק גרעיני > היסטוריה

שליט סין מאו דזה-דונג החליט להתחיל בתוכנית הנשק הגרעיני הסיני במהלך משבר מיצרי טייוואן הראשון (1954–1955) על איי קומוי ומאטסו. מאו לא ציפה להשתוות לארסנל הגרעיני האמריקני הגדול, אך הוא האמין שאפילו כמה פצצות יגבירו את כוחה של הדיפלומטיה הסינית. כתוצאה מתקרית הקבוצה האנטי-מפלגתית בברית המועצות, מעמדו של חרושצ'וב בתוך הגוש הקומוניסטי הבינלאומי התערער לזמן מה, והדבר הצריך את תמיכת המפלגה הקומוניסטית הסינית ומאו דזה-דונג. המפלגה הסינית תמכה בחרושצ'וב בתמורה לטכנולוגיה סובייטית של נשק גרעיני. ההסכם על טכנולוגיה חדשה להגנה לאומית נחתם מאוחר יותר באוקטובר, והוא הבטיח תמיכה סובייטית בפיתוח סיני של נשק גרעיני.
ב-1958 החלה בניית מפעלים להעשרת אורניום בבאוטו ולאנג'ואו, וב-1960 החלו בבניית מתקן פלוטוניום בג'יוקוואן ובאתר הניסויים הגרעיניים לופ נור. ברית המועצות סיפקה סיוע בתוכנית הסינית על ידי שליחת יועצים שיעזרו במתקנים לייצור חומרים בקיעים ובאוקטובר 1957, הסכימה לספק אב טיפוס של פצצה, טילים וטכנולוגיה קשורה. הסינים, שהעדיפו לייבא טכנולוגיה ורכיבים לפיתוחם בתוך סין, ייצאו אורניום לברית המועצות, והסובייטים שלחו ב-1958 שני טילי R-2.
עם זאת, עוד באותה שנה, מנהיג ברית המועצות חרושצ'וב אמר למאו שהוא מתכנן לדון בפיקוח על נשק עם ארצות הברית ובריטניה. סין כבר התנגדה למדיניות של חרושצ'וב של "דו-קיום בשלום" בעידן שלאחר סטלין. אף על פי שגורמים רשמיים סובייטים הבטיחו לסין שהיא נמצאת תחת המטרייה הגרעינית הסובייטית, חילוקי הדעות הרחיבו את הפילוג הסיני-סובייטי המתהווה. ביוני 1959 סיימו שתי המדינות באופן רשמי את ההסכם על שיתוף פעולה צבאי וטכנולוגי, וביולי 1960 הופסק בפתאומיות כל הסיוע הסובייטי בתוכנית הגרעין הסינית וכל הטכנאים הסובייטים הוצאו מהתוכנית.
לדברי מנהל הסוכנות לבקרת נשק ופירוק נשק, ויליאם פוסטר, הממשלה האמריקאית תחת ממשל קנדי וג'ונסון, הייתה מודאגת מהתוכנית וחקרה דרכים לחבל בה או לתקוף אותה, ייתכן בסיוע טאיוואן או ברית המועצות, אבל חרושצ'וב היה מעוניין בכך. הסינים ערכו את הניסוי הגרעיני הראשון שלהם, בשם הקוד 596, ב-16 באוקטובר 1964, הניסוי הגרעיני האחרון של סין היה ב-29 ביולי 1996.
נשק גרעיני > מדיניות גרעינית

סין היא אחת מחמש מדינות הנשק הגרעיני (NWS) המוכרות על ידי האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, שסין אשררה ב-1992. סין היא היחידה שנותנת הבטחה בלתי מסויגת למדינות שאינן בעלות נשק גרעיני:
המדיניות המוצהרת הסינית תמיד הייתה אחד מכללי "אי עשיית שימוש ראשון".
בשנת 2005 פרסם משרד החוץ הסיני מסמך לבן שבו נכתב כי הממשלה "לא תהיה הראשונה להשתמש בנשק [גרעיני] בכל עת ובכל נסיבות". בנוסף, המסמך קבע כי מדיניות "אי עשיית שימוש ראשון" תישאר ללא שינוי בעתיד וכי סין לא תשתמש או תאיים להשתמש בנשק גרעיני נגד מדינות שאינן מחזיקות נשק גרעיני או אזורים ללא נשק גרעיני.
סין בדרך כלל מאחסנת ראשי נפץ גרעיניים בנפרד ממערכות השיגור שלה, אלא אם כן יש רמת איום מוגברת.
סין, יחד עם כל מדינות הנשק הגרעיני האחרות וכל החברות בנאט"ו למעט הולנד, החליטו שלא לחתום על אמנת האו"ם על איסור נשק גרעיני, הסכם מחייב למשא ומתן לחיסול מוחלט של נשק גרעיני.
סין סירבה להצטרף לשיחות בשנת 2020 בין ארצות הברית לרוסיה על הארכת הסכם סטארט החדש לצמצום הנשק הגרעיני, כפי שביקש ממשל טראמפ. עמדתה של סין היא שמכיוון שארסנל ראשי הנפץ הגרעיניים שלה הוא חלק קטן מארסנל ארצות הברית ורוסיה, הכללתם באמנה לצמצום נשק מיותרת.
נשק גרעיני > הערכות לגבי יכולות שיגור > מאזן צבאי IISS 2010

להלן הערכות של הטילים האסטרטגיים של סין מהמכון הבינלאומי למחקרים אסטרטגיים: מאזן צבאי 2010. על פי הערכות אלו, לסין יש עד 90 טילים בליסטיים לטווח בין-יבשתי (66 מבוססי יבשה ו-24 JL-2 SLBM מבוססי צוללות), לא כולל ראשי נפץ MIRV.
| סוּג> טילים בליסטיים בין-יבשתיים | כמות טילים> טילים בליסטיים בין-יבשתיים | טווח משוער> טילים בליסטיים בין-יבשתיים |
| --- | --- | --- |
| DF-41 (CSS-X-10) | - | 14,000~15,000 ק"מ |
| DF-5A (CSS-4 Mod 2) | 20 | 13,000+ ק"מ |
| DF-31A (CSS-10 Mod 2) | 24 | 11,200+ ק"מ |
| DF-31 (CSS-10) | 12 | 7,200+ ק"מ |
| DF-4 (CSS-3) | 10 | 5,500 ק"מ |
טילים בליסטיים לטווח בינוני
| DF-3A (CSS-2 Mod) | 2 | 3,000+ ק"מ |
| DF-21C (CSS-5 Mod 3) | 36 | 1,750+ ק"מ |
| DF-21 (CSS-5) | 80 | 1,750+ ק"מ |
טילים בליסטיים לטווח קצר
| DF-15 (CSS-6) | 96 | 600 ק"מ |
| DF-11 A (CSS-7 Mod 2) | 108 | 300 ק"מ |
טילי שיוט קרקעיים
| DH-10 | 54 | 3,000+ ק"מ |
טילים בליסטיים מצוללות
| JL-1 | 12 | 1,770+ ק"מ |
| JL-2 | 24 | 7,200+ ק"מ |
| סך הכל | 478 |  |
נשק גרעיני > הערכות לגבי יכולות שיגור > דוח צבאי שנתי של משרד ההגנה לשנת 2010

להלן הערכות מדוח משרד ההגנה של ארצות הברית לשנת 2010 לגבי הכוח הצבאי של הרפובליקה העממית של סין:
| סוּג | משגרים | כמות טילים | טווח משוער |
| --- | --- | --- | --- |
| CSS-2 IRBM | 5–10 | 15–20 | 3,000+ ק"מ |
| CSS-3 ICBM | 10–15 | 15–20 | 5,400+ ק"מ |
| DF-5 ( CSS-4 ) ICBM | 20 | 20 | 13,000+ ק"מ |
| DF-31 ICBM | <10 | <10 | 7,200+ ק"מ |
| DF-31A ICBM | 10-15 | 10-15 | 11,200+ ק"מ |
| CSS-5 MRBM Mod 1/2 | 75-85 | 85–95 | 1,750+ ק"מ |
| CSS-6 SRBM | 90-110 | 350–400 | 600 ק"מ |
| CSS-7 SRBM | 120-140 | 700–750 | 300 ק"מ |
| DH-10 LACM | 45-55 | 200–500 | 1,500+ ק"מ |
| JL-1 SLBM |  ? |  ? | 1,770+ ק"מ |
| JL-2 SLBM |  ? |  ? | 7,200+ ק"מ |
| סך הכל | 375–459 | 1,395–1,829 |  |
נשק גרעיני > טילים בליסטיים בין-יבשתיים לשיגור מהיבשה

הדונגפנג 5A (בקיצור: DF5) הוא טיל תלת-שלבי בעל ראש קרב יחיד עם טווח של 13,000+ ק"מ. בשנת 2000 העיד מפקד הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית בפני הקונגרס, שלסין יש 18 מתקני שיגור תת-קרקעיים לשיגור DF-5. מאז תחילת המאה ה-21, נפרסו גם עד 10 מתקני שיגור ניידים ל-DF-31, עם טווח של 7,200+ ק"מ. סין פיתחה גם את ה-DF-31A, טיל בליסטי בין-יבשתי עם טווח של 11,200+ ק"מ עם יכולת של 3–6 ראשי נפץ מרובים (MIRV).
סין מאחסנת הרבה מהטילים שלה במתחמי מנהרות ענקיים. מייקל טרנר התייחס לדיווחים בתקשורת הסינית משנת 2009 ואמר "רשת המנהרות הזו יכולה להיות באורך של יותר מ-5,000 קילומטרים, והיא משמשת להובלת נשק וכוחות גרעיניים".
נשק גרעיני > טילים בליסטיים לטווח בינוני

כ-55% מהטילים של סין נמצאים בקטגוריית הטווח הבינוני, המכוונים למטרות בזירה האזורית:
DF-3A/CSS-2
DF-21/CSS-5
נשק גרעיני > טילי שיוט טקטיים

טיל השיוט ארוך הטווח CJ-10 הופיע לראשונה בפומבי בשנת 2009 במהלך מצעד צבאי במלאת 60 שנה לרפובליקה העממית של סין כחלק מכוחות הטילים הקונבנציונליים ארוכי הטווח של חיל התותחנים השני; ה-CJ-10 מייצג את הדור הבא בטכנולוגיית הנשק הרקטי בצבא השחרור העממי. במהלך המצעד נחשף גם טיל שיוט ימי דומה, ה-YJ-62 המשמש כפיתוח האחרון של חיל הים של צבא השחרור העממי לרקטות ימיות.
נשק גרעיני > טילים בליסטיים ארוכי טווח

הסינים מקטלגים טילים בליסטיים ארוכי טווח ככאלה עם טווח שבין 3,000 ל-8,000 ק"מ:
סין "שומרת את רוב ראשי הנפץ שלה במתקן אחסון מרכזי ברכס הרי צ'ינלינג, אם כי חלקם נשמרים במתקני אחסון אזוריים קטנים יותר".
נשק גרעיני > טילים בליסטיים ארוכי טווח > DF-4/CSS-3

הדונגפנג 4 או DF-4 (הידוע גם בשם CSS-3) הוא טיל בליסטי סיני דו-שלבי ארוך טווח המבוסס דלק נוזלי. מאמינים כי הוא נפרס במספר מוגבל של מתקני שיגור תת-קרקעיים החל משנת 1980.
נשק גרעיני > טילים בליסטיים בין יבשתיים (ICBMs) > DF-5A/CSS-4 Mod 2

הדונגפנג 5 או DF-5 הוא טיל בליסטי בין-יבשתי סיני בעל 3 שלבים. אורכו 32.6 מטר וקוטרו 3.35 מטר. הוא שוקל 183 טון ויש לו טווח משוער של 12,000-15,000 קילומטרים.
נשק גרעיני > טילים בליסטיים בין יבשתיים (ICBMs) > DF-31/CSS-10

הדונגפנג 31 (CSS-10) הוא טיל בליסטי בין-יבשתי בעל טווח בינוני תלת-שלבי שפותח על ידי סין. זוהי גרסה יבשתית של ה-JL-2 המשוגר מצוללות.
נשק גרעיני > טילים בליסטיים בין יבשתיים (ICBMs) > DF-41/CSS-X-10

הדונגפנג 41 (CSS-X-10) הוא טיל בליסטי בין-יבשתי שעל פי הערכות הוא מבצעי. הוא עשוי להיות מתוכנן לשאת מספר רב של ראשי נפץ (MIRV)
נשק גרעיני > טילי שיוט גרעיניים

משרד ההגנה האמריקאי העריך ב-2006 שסין מפתחת טילי שיוט קרקעיים ואוויריים, שניתן בקלות להמיר אותם לשאת ראשי נפץ גרעיניים ברגע שפותחו.
נשק גרעיני > טילי שיוט גרעיניים > DH-10

ה-DongHai 10 (בקיצור: DH-10) הוא טיל שיוט שפותח בסין. על פי ה-Jane's Defense Weekly, ה-DH-10 הוא דור שני של טילי שיוט להתקפה יבשתית (LACM), עם טווח של למעלה מ-4,000 ק"מ.
נשק גרעיני > טילי שיוט גרעיניים > CJ-10

ה-ChangJian-10 הוא טיל שיוט שפותח על ידי סין, המבוסס על משפחת טילי הונג-ניאו. יש לו טווח של 2,200 ק"מ. אף על פי שהדבר לא אושר, קיים חשד שה-CJ-10 יכול לשאת ראשי נפץ גרעיניים. פותחה גם גרסה השוגרת מהאוויר (ששמה CJ-20).
נשק גרעיני > טילי שיוט גרעיניים > משפחת טילי הונג-ניאו (HongNiao)

ישנם 3 טילים במשפחה זו: HN-1, HN-2 ו-HN-3. על פי הדיווחים טילי הונג-ניאו הם חלק מטילי השיוט הראשונים בסין בעלי יכולת גרעינית. ל-HN-1 טווח של 600 ק"מ, ל-HN-2 יש טווח של 1,800 ק"מ, ול-HN-3 יש טווח של 3,000 ק"מ.
נשק גרעיני > טילי שיוט גרעיניים > משפחת טילי צ'אנג-פנג (ChangFeng)

ישנם 2 טילים במשפחת צ'אנג-פנג: CF-1 ו-CF-2. אלו הם טילי השיוט ארוכי הטווח הראשונים שפותחו בסין. ל-CF-1 טווח של 400 ק"מ ואילו ל-CF-2 יש טווח של 800 ק"מ. שתי הגרסאות יכולות לשאת ראש נפץ גרעיני.
נשק גרעיני > נשק בשיגור ימי

מאגר הטילים הבליסטיים בשיגור מצולות (SLBM) של חיל הים נחשב חדש יחסית. סין השיקה את הצוללת הגרעינית הראשונה שלה באפריל 1981. לחיל הים יש כרגע צוללת טילים בליסטיים אחת מסוג 092. לפי הדיווחים, סוג 092 שני אבד בתאונה ב-1985. ה-092 מצוידת ב-12 משגרי טילים בליסטיים עם טילי JL-1 בטווח של 2,500 ק"מ. JL-1 הוא טיל DF-21 שעבר שינוי.
הצי הסיני פיתח צוללת טילים בליסטיים מסוג 094, צילומי לוויין הראו שלפחות 2 מהן הושלמו.
סין מפתחת גם את הצוללת מסוג 096, שנטען כי היא מסוגלת לשאת עד 24 טילים בליסטיים מסוג JL-3. מקורות סיניים מציינים כי הצוללת כבר בניסויים.
נשק גרעיני > מפציצים גרעיניים

כוח המפציצים של סין מורכב בעיקר מגרסאות תוצרת סין של מטוסים סובייטיים. לחיל האוויר של צבא השחרור העממי יש 120 מטוסי H-6 (גרסה של טופולב Tu-16). מפציצים אלה מסוגלים לשאת נשק גרעיני כמו גם נשק קונבנציונלי. בעוד שצי ה-H-6 מזדקן, הוא אינו ישן כמו ה-B-52 Stratofortress האמריקאי. הסינים ייצרו גם את מפציץ הקרב Xian JH-7 Flying Leopard (כיום כ-80 בשירות) עם טווח ומטען העולה על ה-F-111 המסוגל לספק תקיפה גרעינית. סין קנתה גם את הסוחוי Su-30 המתקדם מרוסיה ובסך הכל כ-100 מטוסי Su-30 (גרסאות MKK ו-MK2) נרכשו על ידי סין. ה-Su-30 מסוגל לשאת נשק גרעיני טקטי.
על פי השערות, סין בוחנת מפציצים אסטרטגיים חדשים מסוג H-8 ו-Xian H-20, המתוארים כ-H-6 משודרג או כמטוס באותה דרגה כמו B-2, המסוגל לשאת נשק גרעיני.
ראו גם

תוכנית 863
תוכנית החלל הסינית
רשימת מדינות בעלות נשק גרעיני
יצחק דל

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1947 הוד השרון, פלשתינה (א"י)
 נהרג:  10 באוקטובר 1973 (בגיל 26) רמת הגולן
 מקום קבורה:  בית-העלמין ברמות-השבים
 מדינה:  ישראל
 בת זוג:  דורינה
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן
 תפקידים בשירות
 טכנאי חדר ניתוח
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים    מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   צל"ש הרמטכ"ל
 הנצחה
 אנדרטה לזכר בני רמתיים שנפלו במערכות ישראל, הוד השרון  יד לשריון, לטרון  אתר הנצחה לחללי חיל הרפואה, חיפה  בית יד לבנים, הוד השרון  גלעד לנופלים מגדוד הרפואה, אלעד
יצחק דל (23 במאי 1947 – 10 באוקטובר 1973) היה קצין בעל צל"ש הרמטכ"ל, שנהרג במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

דל נולד לגניה ולזר בשנת 1947 בהוד השרון. הוא סיים את לימודיו היסודיים בבית-הספר הממלכתי א' ברמתיים. לאחר מכן למד בבית-הספר התיכון "בית ברל", במגמת ביולוגיה. לאחר לימודיו עבר קורס מטעם משרד הבריאות והוסמך כטכנאי חדר ניתוח. דל היה פעיל בתנועת הגדנ"ע.
דל הגייס לצה"ל בתחילת נובמבר 1966 והוצב בחיל הרפואה. בתחילת שירותו הצבאי שירת כחובש בחדר ניתוח. הוא נשלח לקורס קצינים וכששב, שימש כטכנאי בחדר ניתוח.
לאחר שחרורו משירות צבאי בשנת 1969, החל לעבוד בבית החולים תל-השומר.
כשפרצה מלחמת יום הכיפורים הוצב דל בחזית הצפונית. הוא שירת ובבית חולים שדה, שהוקם בצומת אל-על במרכז רמת הגולן. ב-10 באוקטובר 1973 שירת דל כטכנאי חדר ניתוח בבית חולים שדה שהוקם ברמת הגולן, באזור אל-על. כאשר החלה הפגזה כבדה על נקודת פינוי במסוקים, החיילים התפזרו כדי לתפוס מחסה. למרות אזהרות המפקדים, שלא לקום בשל מטח היריות הכבד חזרו סגן דן ילון, הרופא הצבאי ודל לטפל בפצועים. סא"ל צבי חירות, שנפצע צעק לעברם, "חברה תשכבו מהר, אין לכם ניסיון בהפגזות, אתם תיפגעו". השניים נהרגו מאש האויב שנורתה לכיוונם.
בספטמבר 1975 העניק הרמטכ"ל רא"ל מרדכי גור לדל את צל"ש הרמטכ"ל:
סגן דל יצחק ז"ל. על גילוי אומץ-לב ומסירות בתפקידו ביום 10 באוקטובר 1973 שירת סגן יצחק דל ז"ל כטכנאי חדר-ניתוח, בבית-חולים שדה, ברמת-הגולן באזור "אל-על". כאשר החלה הפגזה כבדה על נקודת-פינוי במסוקים, התפזרו כל האנשים בשטח לתפיסת מחסה. למרות אזהרות מפורשות שלא לקום באש הרטילרית הכבדה - חזר סגן יצחק דל ז"ל וטיפל בפצועים באוהל. בעת פעולה זו נפגע ונפל. במעשה זה גילה סגן יצחק דל ז"ל אומץ-לב ומסירות בתפקידו.
הוא הובא למנוחת-עולמים בבית הקברות ברמות השבים. דל השאיר אחריו הורים, אישה ושני בנים. בנו הבכור נולד בשנת 1971 והצעיר נולד לאחר נפילתו.
הנצחה

משפחתו הנציחה את שמו בהקמת ספרייה על שמו בבית-הספר הממלכתי א' בהוד השרון ובתרומת ארון קודש חדש על שמו לבית הכנסת "עדת-שלום" בהוד השרון.
הערות שוליים

↑  בכל מאודנו – אנשי רפואה בקרבות בדרום רמת הגולן | דוקטורס אונלי Doctors Only, באתר דוקטורס אונלי Doctors Only, ‏3 באפריל 2019
מוריץ בנדיקט

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1849 Kvasice, צ'כיה 
 פטירה:  18 במרץ 1920 (בגיל 70) וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי הישן של וינה 
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 צאצאים:  ארנסט מרטין בנדיקט 
 
מוריץ בנדיקט (בגרמנית: Moritz Benedikt ; ‏27 במאי 1849 – 18 במרץ 1920) היה עיתונאי יהודי וינאי, העורך הראשי והבעלים של העיתון החשוב באימפריה האוסטרו-הונגרית, נויה פרייה פרסה מ-1880 ועד מותו.
תולדות חייו

נולד בהולשוב שבמוראביה. ב-1872 החל לעבוד כעורך ב"נויה פרייה פרסה", שתאם את נטייתו הפוליטית הליברלית. הוא התבלט בדיווחיו על המשבר הפיננסי של 1873 והפך לדמות מוכרת. ב-1880 הפך לעורך הראשי של העיתון ולבעל המניות העיקרי בתאגיד Österreichische Journal-A.G ("עיתונות אוסטרית בע"מ"), בעליו של העיתון. עד 1908 ערך את העיתון יחד עם אדוארד באכר (Eduard Bacher) ולאחר מכן היה העורך הראשי לבדו. באותה תקופה היה אחד האנשים העשירים ביותר באוסטריה והותקף על ידי קרל קראוס שהאשימו בשחיתות ובכוחניות.
על אף היותו יהודי, והיותם של רבים מאוד מחברי המערכת יהודים, ביקש בנדיקט לשקף בעיתונו סדר יום ליברלי ונייטרלי מיחס אוהד ליהודים. כך, בעת משפט דרייפוס (אותו סיקר תיאודור הרצל עבור העיתון) פרסם בנדיקט במקביל לדיווחיו של הרצל גם סדרת ראיונות שערך הסופר והמחזאי הווינאי הרמן באהר עם אישים בינלאומיים כמחזאי הנריק איבסן והסוציאליסט אוגוסט בבל שהשמיעו דעות אנטישמיות. כך גם הסתייג בנדיקט מהציונות של הרצל ומנע פרסומים ציוניים בעיתונו.
עם מותו נקבר בחלק היהודי של בית הקברות המרכזי בווינה, שנהרס בעת מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  האם הושפע הרצל מתנועת הדארוויניזם החברתי שעיוותה את דרווין?, הידען, 15 ביולי 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529009905171  GND: 118137948  ISNI: 0000 0000 8107 2938  VIAF: 27860719   WorldCat (עם VIAF): 27860719
גן וואהל לוורדים

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1981 
 נתונים ומידות
 שטח:  81 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ירושלים 
 קואורדינטות:  31°46′45″N 35°12′13″E﻿ / ﻿31.7792°N 35.2036°E﻿ / 31.7792; 35.2036
  (למפת ירושלים מוגדלת) גן וואהל לוורדים(למפת ירושלים רגילה) גן וואהל לוורדים
 
מפת גן הוורדים
גן וואהל לוורדים בירושלים הוא גן ורדים ("רוזאריום") (אנ') השוכן בירושלים. הוא מהווה 'ריאה ירוקה' בלב קריית הממשלה, וסביבו מצויים מוסדות שלטון בהם משכן הכנסת, משרדי ממשלה ובניין בית המשפט העליון. מאז 2022 הגן סגור לרגל שיפוצים.
היסטוריה > הקמת גן הנשיא

התוכנית להקים גן בלב קריית הממשלה עמדה על הפרק עם תכנון הגבעה כולה בראשית שנות ה-50. אדריכלי הנוף מאיר ויקטור ויחיאל סגל נקראו לתכנן את הגן, תוך התחשבות במבני השלטון שטרם נבנו (משכן הכנסת, למשל, הוקם רק ב-1966). הגן שהוקם באותה עת נקרא 'גן הנשיא', והוא יועד לטקסים ממלכתיים בלבד, כך שלציבור לא הותרה הכניסה אליו. רק במהלך שנות ה-60, בעקבות מאבק ציבורי, נפתח הגן לקהל הרחב, ואף הותקנו בו שבילים וספסלים ציבוריים.
בשנות ה-70 הוצב בגן העתק של פעמון החרות האמריקני, אולם הוא הועבר לגן פעמון הדרור שנבנה ב-1978.
במהלך הכשרת הגן נתגלו בו שלוש מערות קבורה יהודיות עתיקות, שתוארכו לתקופת בית שני. המערות החצובות מעידות על קיום יישוב יהודי באזור באותה עת. ממצא ארכאולוגי נוסף בגן הוורדים הוא רצפת פסיפס שלמה מן התקופה הביזנטית. הרצפה נתגלתה בקיבוץ בית השיטה והיא מוצגת בצד השביל המוליך אל הכנסת.
היסטוריה > הקמת גן הוורדים

בשנת 1978 חיפש דוד גלעד, חבר מועצת הפרחים בישראל וחובב ורדים, מקום לארח את תערוכת הוורדים הבינלאומית, שתוכננה להתקיים בישראל ב-1981. הוא פנה לאדריכל הנוף יוסף סגל (בנו של יחיאל סגל, מתכנן הגן המקורי), ובתמיכתו של ראש העיר, טדי קולק, הוחלט להסב את גן הנשיא לגן הוורדים.
הקמת הגן הסתייעה בתרומתם של ויויאן ומוריס וואהל והקרן לירושלים. הוא תוכנן בידי אדריכלי הנוף יוסף סגל, צבי דקל, אורי מילר ומאיר ויקטור. הגן משתרע על פני שטח של 81 דונמים, ונחשב לגן הייצוגי והגדול ביותר בישראל לוורדים, שכן שתולים בו כ-15,000 שיחי ורדים מ-400 זנים שונים. הוורדים בגן פזורים בחלקות על פי ארצות, ובכל חלקה ישנם שלטי הסבר על סוג הוורדים ומוצאם.
תיאור ופעילות > מבנה הגן

בלב הפארק מצוי אגם מלאכותי קטן בעל שני מפלסים, אליו מוזרמים המים בתעלה פתוחה ממפל. האגם מהווה אטרקציה תיירותית, ומהווה חלק מפעילות הפנאי והספורט הנערכת תדיר ברחבי הגן. במזרח הפארק פועל מנחת המסוקים על שם תא"ל שמואל אלדר, המשרת את באי הכנסת. סמוך אליו שוכנת מנורת הכנסת, הכלולה אף היא בתחומי גן הוורדים.
תיאור ופעילות > השימוש בגן

בשל מיקומו הייחודי של הגן המטופח בלב קריית הממשלה, נערכות בו מדי פעם קבלות פנים רשמיות לאורחי מדינת ישראל ועיריית ירושלים. מאידך, משמש המקום כמוקד להפגנות נגד משרדי הממשלה, ובאופן כמעט קבוע שוכנים בו אוהלי מחאה נגד השלטון. מאהל המחאה הגדול והמפורסם ביותר שאירח גן הוורדים היה נגד תוכנית ההתנתקות ב-2005. בשנת 2003 לאחר צעדת האמהות כמשפחות חד הוריות שיצאה ממצפה רמון בהנהגת ויקי קנפו, הוקם מאהל מחאה בגן עצמו שפעל במשך מספר חודשים. אל המאהל הזה עלו ברגל אמהות נוספות. בעקבות מחאה זו בוצעו תיקוני חקיקה בחוק הביטוח הלאומי ששיפרו במעט את מצבן.
ביוני 2022 תוכנן פרויקט לשדרוג גן הוורדים, שנועד להימשך כ-16 חודשים. הפרויקט נמשך גם ב-2024. במאי 2024 הוחלט על בניית גדר סביב הגן כחלק מ"היערכות המשטרה לטיפול באירועי מחאה המוניים".
גלריה

האגם שבמרכז הגן
מפל המים המלאכותי בגן הוורדים
אובליסק בגן הוורדים
ילד מריח ורד בגן הוורדים
רצפת הפסיפס בגן וואהל
מנחת הכנסת בגן הוורדים
רחבת יוסף חקשורי בקצה גן הוורדים
מנורת הכנסת
ראו גם

מנורת הכנסת
לקריאה נוספת

מדריך ישראל החדש , הוצאת ידיעות אחרונות, משרד הביטחון וכתר. ירושלים, כרך 12 עמוד 107.
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, ירושלים החדשה וסביבתה, 1976
↑  גן וואהל לוורדים, באתר עיריית ירושלים
↑  פיתוח נופי, הסדרת מעברים אל מוסדות השלטון ובית קפה פסטורלי - כך ייראה גן הוורדים המתחדש, באתר עיריית ירושלים
↑  גן הוורדים ע"ש וואהל, באתר בתים מבפנים 2024
↑  אמיר אטינגר, בשל ההפגנות: הכנסת מממנת בניית גדר סביב גן הוורדים לאבטחת המשכן, באתר ישראל היום, 5 במאי 2024
| גנים בוטניים בישראל  |
| --- | --- | --- |
| גנים בוטניים המקבלים מימון ממשלתי | הגן הבוטני הלאומי • הגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם • גן וואהל לוורדים • הגנים הבוטניים של אוניברסיטת תל אביב • הגן הבוטני במקוה ישראל • הגן הבוטני בנאות קדומים • הגן הבוטני במכללת אורנים • חוות הנוי בעמק חפר • נקודה ירוקה • הגן האקולוגי בטכניון • יער אילנות |  |
| גנים בוטניים אחרים | גני הטבע • גבעת תום ותומר • הגן הבוטני בארסוף קדם • הגן הבוטני באילת • הגן הבוטני בעין גדי • גן איריס בכפר יהושע • עתי יפה • גן הקקטוסים  • הגן הבוטני-זואולוגי בנהריה • פארק אוטופיה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270838105171  VIAF: 7148268219005112483   WorldCat (עם VIAF): 7148268219005112483 
משכנה החדש של הספרייה הלאומית, ברקע משכן הכנסת וגן הוורדים דצמבר 2023
גן הוורדים, דצמבר 2023
אנה פתחוב

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 מקום לימודים:  תואר ראשון במכללת ספיר,  לימודי משחק ב"גודמן"
 יצירות בולטות:  מרחב מוגן
 פרופיל ב-IMDb
אנה פתחוב (נולדה ב-9 באוגוסט) היא שחקנית, יוצרת, במאית, מחזאית, תסריטאית ועורכת וידאו ישראלית. יוצרת סדרת הרשת מרחב מוגן שהייתה מועמדת בפרסי הטלוויזיה; השתתפה ב-11 פסטיבלים ברחבי העולם וזכתה בפסטיבל אפוליה באיטליה וצ'לסי בניו יורק.
ביוגרפיה

פתחוב עלתה מטשקנט אוזבקיסטן בגיל 5. משפחתה עלתה לישראל עקב מחלת הסרטן של אביה (לוקימיה לימפובלסטית חריפה) והשתקעה בחדרה ואחרי זמן קצר עברה לבאר שבע, שם אנה גדלה וגרה עד גיל 28. החיים בדרום מאוד השפיעו על היצירה של אנה, סדרת הרשת שלה מרחב מוגן עוסקת בתקופה שבה אנה הייתה סטודנטית שלמדה תחת אש - בכל תקופת הלימודים שלה, הן במכללת ספיר והן בבית ספר לגודמן, חמאס הפציצו וזרקו טילים. בימים אלו מפתחת כמה פרויקטים במקביל וטסה ברחבי העולם לפסטיבלים עם הסדרה "מרחב מוגן". בעולם עוסקת הרבה בהסברה, מספרת על החטופים ועל המצב בארץ, מצליחה לתווך נושאים מורכבים בעזרת קומדיה.
קריירה

אחרי סיום הלימודים ב"גודמן" אנה צילמה פיילוט ראשון ל"מרחב מוגן" אותו כתבה. היא ביימה את הפיילוט ביחד עם בן זוגה ניצן רוטשילד. הפיילוט השתתף בתחרות יוצרים ברשת. במקביל המשיכה בקריירת המשחק, ובניסיונות שונים להרים פרויקטים עצמאים שיצרה. ב-2018 התקבלה לחממה היוקרתית "חממת היוצרים של אולפני הרצליה" שניהלה אפרת דרור. וליוותה הבמאית המוערכת סיגל אבין. שם אנה פיתחה את הקומדיה שלה "מטריושקה" שבימים אלו בשלבי פיתוח. לאחר סיום החממה אנה המשיכה לכתוב וכתבה שני מחזות קומיים ישראליים שבימים אלו בתהליך הפקה. כמו כן, התקבלה לחממת היוצרים של אי"ב, שעוזרת ליוצרים בתחילת דרכם לקדם מחזות.
ב-2021 חידשה את העבודה על הסדרה "מרחב מוגן" וביחד הבמאי אייל דיקמן יצאו להפקה מחודשת.
החיים האישיים של אנה התערבבו שוב עם היצירה כאשר בחודש של הצילומים ל"מרחב מוגן" שהיה בחודש אפריל ומאי 2021, פרץ המבצע שומר החומות והבניין שצולם לסדרה ומופיע בפרק 1 (הבית של אמא שלה) נפגע מגראד שפגע בגג וחדר לדירה של השכנים, בקומה 16. כולם שהו במרחב המוגן ולא היו נפגעים. החור בתקרה, שמופיע בחדשות בפרק הראשון, הוא חור אמיתי שנגרם כתוצאה מנזק הנפילה.
אנה הייתה השואורנרית של הסדרה, ביחד עם אייל ערכו אודישנים וחזרות לפרויקט שנמשכו חודש ימים, הייתה אחראית על כל הפרה פרודקשן ובימי הצילום גם שיחקה את התפקיד של "אנה". הסדרה צולמה במשך 16 ימי צילום והפוסט פרודקשן, בו אנה הייתה במאית העריכות, נמשך כשנתיים. אנה ערכה את פרק 2 ו3 וחלקים מפרק 4. ב-2.2.2023 הייתה פרימיירה ל־130 איש בקולנוע לב בדיזנגוף סנטר.
ב-24 באוגוסט 2023 יצא הפרק הראשון של "מרחב מוגן" שהיום כבר הגיע ל־118 אלף צפיות. הפרק הוקרן ב -11 פסטיבלים ברחבי העולם. בסך הכול יצאו ארבעה פרקים שזכו להצלחה גדולה וערוץ היוטיוב הגיע ל־960,000 אלף צפיות. הסדרה עלתה לגמר פרסי הטלווזיה.
ב-2022 התקבלה לפרויקט "אחות גדולה" של העמותה נשים בקולנוע וטלוויזיה בהובלתן של עילית זקצר, נילי צוריה, רונית רייכמן, דנה בלנקשטיין אשל פלג ועוד. הוצמדה לאנה במסגרת הפרויקט המנטורית בת חן סבג.
ב-2024 השתתפה בתוכנית מועדון הסטנד-אפ בכאן 11.
בימים אלו אנה ממשיכה לעשות הסברה ברחבי העולם, ולספר על "מרחב מוגן" בפסטיבלים השונים שהסדרה התקבלה אליהם, עובדת במקביל על העלאת שני מחזות קומיים חדשים שכתבה, כותבת סדרת רשת נוספת עם ליאור נאור, כותבת דרמת מתח עם השותף אלעד גרוסי ובתהליכי חיפוש של חברת הפקה לפיצ'ר קומי חדש שכתבה עם השותפה ברקת מופקדי.
הערות שוליים

↑  עצמאית בשטח: אנה פתחוב מתחרה בענקים, באתר www.taasiya.co.il
↑  פיילוט של מרחב מוגן השתתף ביוצרים ברשת (2016-09-27), "יוצרים ברשת #סדרותרשת #יוצריםברשת #סדרה, נבדק ב-2024-11-27
↑  אפרת דרור, באתר אישים
רישי סונאק

רישי סוּנאק (באנגלית: Rishi Sunak; נולד ב-12 במאי 1980) הוא פוליטיקאי בריטי שכיהן כראש ממשלת בריטניה בשנים 2022–2024.
מכהן כחבר בית הנבחרים הבריטי המייצג את מחוז ריצ'מונד (צפון יורקשייר) בפרלמנט מאז 2015. כיהן כשר האוצר בקבינט של בוריס ג'ונסון מפברואר 2020 עד התפטרותו ביולי 2022.
ביולי 2022 התמודד בבחירות להנהגת המפלגה השמרנית כדי להחליף את ג'ונסון והפסיד בהצבעת החברים לליז טראס. עם זאת, לאחר התפטרותה של טראס על רקע משבר פוליטי מתמשך, סונאק זכה בבחירות למנהיגות המפלגה השמרנית באוקטובר 2022 ומונה לראש ממשלת הממלכה המאוחדת. כיהן כמנהיג המפלגה השמרנית הראשון בתפקיד שמוצאו אסייתי ושאיננו נוצרי, והצעיר ביותר מאז רוברט ג'נקינסון בשנת 1812.