stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה מטלון
הערות שוליים

↑  זיו גולדפישר, ח"כ משה מטלון: "ההחלטה אם להיות נכה או לא, היא בראש", זמן השרון, 17 ביולי 2011
↑   צבי זרחיה, ח"כ לשעבר משה מטלון, שהגיש הצעת חוק שנועדה לסייע לשופרסל - ימונה לדירקטור בדסק"ש, באתר TheMarker‏, 7 באפריל 2013
↑  אברהם תשובה, משה מוץ מטלון נבחר ליו"ר הוועד הפראלימפי, באתר ynet, 11 בספטמבר 2023
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה | צבי בן-צבי •  משה ברבלט • יצחק גויטיין •  אורה גולדשטיין •  יצחק גליצקי •  דניאל גלעדי • יקותיאל גרשוני •  אהרון דנציגר • דניאל הדס •  צבי הופמן • בלה ויינשטוק • שמואל חיימוביץ' • חיים כהן •  עמרן כהן • רפי כהן • יעקב כנעני •  אברהם לוי • צבי מור • משה מטלון •  יששכר נבון •  ניצן עצמון • נסים פילוסוף •  חיים פליטר • רפאל פלח •  רוני פרדקין •  ראובן פרח • נחום פריטל • שלמה קובה • אליעזר קלינה •  צפורה רובין • אהרון שאטל • אריה שולמן |  |
|    הרמת משקולות |  שמואל חיימוביץ' •  אברהם שטרויך |  |
|    טניס שולחן |  מיכל אסקפה • יצחק בדלי •  ברוך חגאי • יוסף מוגלניצקי • אהרון שאטל • יוסף שרב |  |
|    כדורסל |  נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (ששון אהרוני, אריה ביזם, משה דנינו, ברוך חגאי, חיים כהן, רפי כהן, משה לוי, משה מוסאי, צבי פוטשניק, דוד פרח, דוד קראוס, אריה רובין, דני שחר, יואל שפרן) •   נבחרת ישראל בכדורסל (נשים) (רחל טסה, אסתר כהן, אריאלה כהן, איילה מלחן, מרגלית פרץ, צפורה רובין, חמדה שבח, בתיה שוויקי) |  |
|    כדורעף |  נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (משה ברבלט, דניאל גלעדי, אהרון דנציגר, חגי זמיר, גד לנצר, יששכר נבון, ניצן עצמון, יגאל פזי, רוני פרדקין, אליעזר קלינה) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדורשער (גברים) |  |
|    סיף |  נבחרת ישראל בסיף (נשים) (איילה מלחן, מרגלית פרץ, חמדה שבח) • ששון אהרוני •  רחל טסה •  איילה מלחן • מרגלית פרץ • חמדה שבח |  |
|    קליעה | חיים אנלין •  נסים פילוסוף • עופר צור •  יוסף שרב •  יגאל תם |  |
|    שחייה | אסף אגמון • עודד בלבן •  אורי ברגמן • יצחק גויטיין •  אורה גולדשטיין •  דניאל גלעדי • אהרון דנציגר • צבי הופמן •  בלה ויינשטוק •  יוסף ונגר •  רחל טסה •  אריאלה כהן •  משה כהן •  עמרן כהן • יעקב כנעני • אברהם לוי •  משה לוי • גד לנצר • משה מוסאי • יגאל פזי •  שלמה פינטו •  שלמה קובה • אריה שולמן •  משחה שליחים (עודד בלבן, אורי ברגמן, יוסף ונגר, משה לוי) •  משחה שליחים (אורי ברגמן, משה כהן, משה לוי, אריה רובין) •  משחה שליחים (יוסף ונגר, משה לוי, שלמה פינטו) |  |
פרדראג דנילוביץ'

פרדראג "סשה" דנילוביץ' (בסרבית: Предраг Даниловић; נולד ב-26 בפברואר 1970, בסרייבו, בוסניה והרצגובינה) הוא כדורסלן עבר סרבי ונשיא קבוצת הכדורסל פרטיזן בלגרד. דנילוביץ', המתנשא לגובה 1.96 מ', שיחק בעמדת הקלע ונחשב לשחקן קשוח בעל יכולת חדירה טובה. בנוסף הצטיין במשחק ההגנה.
דנילוביץ' הוא בעל קריירה מפוארת באירופה ובליגת ה-NBA ונחשב לאחד מגדולי הכדורסלנים הסרבים בהיסטוריה.
קריירה > ראשית הקריירה

דנילוביץ' החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת פרטיזן בלגרד ושיחק בה בין השנים 1988–1992. במהלך תקופה זו זכתה הקבוצה בגביע קוראץ' ב-1989 ובגביע אירופה לאלופות בשנת 1992, כאשר דנילוביץ' קלע 25 נקודות במשחק הגמר הדרמטי מול חובנטוד בדאלונה שהסתיים בתוצאה 71-70 ונבחר לשחקן המצטיין של הפיינל פור.
לאחר הצטיינותו במדי פרטיזן חתם דנילוביץ' במועדון הפאר האיטלקי וירטוס בולוניה, שם שיחק בין השנים 1992–1995. במהלך שלוש שנים אלו הוביל את המועדון לזכייה באליפות הליגה המקומית בכל עונה.
קריירה > קריירת NBA

דנילוביץ' נבחר בדראפט של 1992 על ידי הגולדן סטייט ווריורס במקום ה-43 אך המשיך לשחק באירופה. רק בעונת 1995/1996, לאחר שהזכויות עליו הועברו לקבוצת מיאמי היט, חצה דנילוביץ' את האוקיינוס והחל לשחק בליגת ה-NBA. במהלך עונת הרוקי השיג ממוצע של 13.4 נקודות ב-43.6% מקו השלוש, אך שיחק רק 19 משחקים עקב פציעה. בעונה הבאה המשיך במיאמי אך הוגבל שוב עקב פציעות ל-43 משחקים בהם השיג 11.3 נקודות בממוצע. בעונת 1997/1998 עבר לקבוצת דאלאס מאבריקס, אך שוב שיחק רק 13 משחקים עקב פציעות.
קריירה > פרק שני באירופה

לאחר שפרק הקריירה שלו ב-NBA הסתיים באכזבה יחסית, חזר דנילוביץ' בשנת 1997 לקבוצתו הקודמת, וירטוס בולוניה, ושיחק בה עד לפרישתו בשנת 2000.
במהלך עונות אלו הציג דנילוביץ' יכולת עילאית. בעונת 1997/98 הוביל את המועדון האיטלקי לזכייה בגביע אירופה לאלופות ב-1998, אחרי ניצחון משכנע מול א.א.ק. אתונה בתוצאה 58-44, ולזכייה באליפות המקומית. בסוף עונה זו נבחר לשחקן השנה באירופה.
בעונת 1998/1999 שוב הוביל את המועדון לגמר הפיינל פור האירופאי, אך הפעם נחלו הפסד מפתיע מול ז'לגיריס קובנה. בליגה המקומית זכה עם המועדון בגביע האיטלקי.
בסוף עונת 1999/2000, אחרי קריירה רוויית פציעות, הודיע דנילוביץ' על פרישה ממשחק בגיל 30 בלבד.
קריירה > נבחרת יוגוסלביה

דנילוביץ' שיחק בנבחרת יוגוסלביה והוביל אותה לזכייה במדליית הכסף באולימפיאדת אטלנטה ב-1996 לאחר הפסד לנבחרת החלומות של ארצות הברית. בנוסף הוביל דנילוביץ' את נבחרתו לזכייה בארבע אליפויות אירופה (1989, 1991, 1995, 1997) ולמדליית ארד באליפות אירופה ב-1999. באליפות אירופה שהתקיימה ב-1997 נבחר לחמישיית הטורניר (בצוותא עם עודד קטש).
קריירה > נשיא קבוצה

כיום משמש כנשיא קבוצת פרטיזן בלגרד. בשנת 2007 היה מעורב בתקרית אלימה והורחק לשנתיים ממגרש הכדורסל לאחר ששלח אגרוף לשופט במהלך משחק נגד המופארם.
חייו האישיים

דנילוביץ' נשוי לסווטלנה, שדרנית ספורט סרבית, ויש להם שתי בנות ובן.
הערות שוליים

↑  ספורט - כדורסל ישראלי nrg - ...סשה דנילוביץ' הורחק לשנתיים
שלום אביטן (סנסאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באפריל 1952 (בן 72) מרוקו 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  אמנות לחימה, קראטה 
 מאמן:  אד המילי
 הישגים
 דרגה:  • נשיא כבוד של התאחדות הקראטה בישראל (2018) • דאן 9 בקראטה ווסט קוסט שוטוקאן • יושב ראש התאחדות הקראטה בישראל (2012-2004) • חגורה שחורה דאן 8 בקראטה ווסט קוסט שוטוקאן (1999) • חגורה שחורה דאן 7 בקראטה ווסט קוסט שוטוקאן (1999) • טבעת התאחדות הווסט קוסט שוטוקאן העולמי • יושב ראש ארגון הווסט קוסט שוטוקאן העולמי (1999) • אלוף הגרנד צ'מפיון של דרום קליפורניה • מדליית זהב באליפות ישראל • מדליית זהב במכביה ה-13 • שופט ראשי ומנהל התחרות בכינוסי הפועל • יושב ראש ההתאחדות ומנהל התחרויות במכביה ה-17 • שופט ומנהל התחרות במכביות: ה-14, ה-15 וה-16 • נציג ישראל באליפויות אירופה ואליפויות העולם (בין 1983 ל-1989) • חבר במקימי התאחדות הקראטה בישראל (1984) • נציג ה"ווסט קוסט שוטוקאן קראטה" בישראל (1980) • חגורה שחורה, דאן 2 בקראטה (1978) • חגורה שחורה, דאן 1 בקראטה (1972) • מדליית זהב, אליפות ישראל בפאנקרטיון (1963)
 
שלום אביטן (נולד ב-10 באפריל 1952) הוא רב-אמן לחימה ישראלי, יושב ראש ה"ווסט קוסט שוטוקאן קראטה העולמי" ובעבר ראש התאחדות הקראטה בישראל.
ביוגרפיה

אביטן נולד במרוקו. עלה לישראל בגיל 3 בשנת 1955. בגיל 11 החל להתאמן בהיאבקות בסגנון פנקרטיון וזכה במדליית זהב באליפות ישראל. בשנת 1968 החל באימוני קראטה ובשנת 1972 הוענקה לו חגורה שחורה דרגת דאן 1. את השיהאן אד המילי ראש הווסט קוסט שוטוקאן קארטה הכיר בשנת 1978 כאשר המילי הגיע לישראל בפעם הראשונה. במעמד זה נבחן אביטן לדרגת דאן 2. בשנת 1980 המילי הוזמן שוב לישראל על ידי אביטן. בביקור זה נרקמו יחסים חמים בין המילי לאביטן ועקב כך אביטן מונה לנציג רשמי של הווסט קוסט שוטוקאן קראטה בישראל. בשנת 1984 היה אביטן בין מקימי התאחדות הקראטה בישראל יחד עם סנסאי יהודה פנטנוביץ, סנסאי אבי בלייר, שיהאן חיים בכר סנסאי משה בוחניק ושיהאן רוני קלוגר.
אביטן ייצג את ישראל באליפויות אירופה ואליפויות העולם בין השנים 1983 ל-1989. אביטן התחרה בשלוש מכביות: ה-10, ה-11 וה-13 ושימש כשופט וכמנהל התחרות בשלוש המכביות: ה-14, ה-15 וה-16. במכביה ה-17 שימש כיו"ר ההתאחדות וכמנהל תחרויות. אביטן השתתף בכינוסי הפועל כמתחרה, כשופט ראשי ומנהל התחרות. אביטן פרש מתחרויות בשנת 1989 לאחר זכייה משולשת באותה שנה - מקום ראשון ב"אליפות הגרנד צ'מפיון של דרום קליפורניה, מדליית זהב באליפות ישראל ומדליית זהב במכביה ה-13.
בשנת 1992 השתתף אביטן בסרט הקולנוע האמריקאי "סמוראי אמריקאי" (אנ'), לצד דייוויד בראדלי (אנ') ומארק דקסקוס, בבימויו שמוליק פירסטנברג.
ב-8 ביוני 1999 הוזמן אביטן לביתו של המילי ובמעמד מנהלי הוסט קוסט שוטוקאן קארטה הודיע כי שיהאן אביטן יהיה ראש ארגון הווסט קוסט שוטוקאן העולמי לאחר מותו ולאות הוקרה, העניק לאביטן את טבעת ההתאחדות עם סמל הווסט קוסט שוטוקאן העולמי. בתאריך 11 ביוני, התקיימה פגישה בביתו של המילי ואליה זומנו המאמנים הבכירים של ארגון הווסט קוסט ושל WFKO, שני הארגונים אותם הקים המילי וזאת על מנת להודיע מי יהיו ראשי הארגונים הללו במדינות השונות וכן את מינויו של אביטן כממשיך דרכו לאחר מותו. בתאריך 14 ביוני 1999 העניק המילי לאביטן את הדרגה דאן 7, הדרגה הגבוהה ביותר בווסט קוסט. ב-22 ביוני 1999 נפטר המילי וב-26 ביוני בטקס פרידה לזכרו של שיהאן שהתקיים במועדון המרכזי בארצות הברית, פתחו את צוואתו האחרונה ושם צוין כי אביטן ימונה לראש ארגון הווסט קוסט שוטוקאן קראטה אינטרנשיונל לכל חייו וכן הועלה לדרגת האצ'י–דאן (דאן 8).
באספה כללית שהתקיימה בתאריך ה-25 במאי 2004, שיהאן אביטן נבחר ליו"ר IKF התאחדות הקראטה בישראל
. בתקופת כהונתו הראשונה איחד את האיגודים המובילים בענפי אמנויות הלחימה בישראל. אביטן סיים את תפקידו כיו"ר ההתאחדות בשנת 2012.
הערות שוליים

↑  ספורט - ענפים נוספים nrg - שבע מדליות לנבחרת ישראל בקראטה
↑  http://www.ikf.org.il/j13ikf/index.php?option=com_content&task=view&id=15&Itemid=29
בני ליס

| --- | --- |

 לידה:  1944 (בן 81 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  BnyLys
 
בני ליס (נולד ב-1944) הוא עיתונאי ישראלי ששימש במשך 43 שנה כטכנאי שידור וככתב טלוויזיה בערוץ הראשון. ליס היה לכתב הראשון בישראל לענייני ההתיישבות ביהודה ושומרון. הוא גם הכתב הוותיק בישראל עם 3,964 כתבות, ואף מחזיק בשיא הכתבות לכתב בישראל.
ביוגרפיה

ליס נולד ב-1944 בירושלים, אליה הגיעה משפחתו בשנות השלושים של המאה העשרים..
ליס התגייס לצה"ל, ולמרות שאביו, חוקר תלמוד, פעל עבורו לשיבוצו בתפקיד ברבנות הצבאית, הוא העדיף לשרת בצנחנים. לאחר שחרורו עבר לגור בבאר שבע ועבד כטכנאי. ב-1964 נישא לחנה, מנהלת מעון ילדים.
בשנת 1968 החל לעבוד כטכנאי בערוץ הראשון ("הטלוויזיה הישראלית" דאז). בשנת 1978 נפגעה שמיעתו בעקבות השימוש הממושך באוזניות והוצע לו תפקיד ניהולי, אך הוא סירב להצעה. בעקבות המלצה של אהוד יערי ליס החל לשמש ככתב לענייני בריאות, ולאחר מכן ככתב לענייני רווחה. במשך התקופה הזאת גם שימש ככתב משנה וכעוזר לכתבים הצבאיים, ולאחר מכן היה לכתב הצבאי, קשריו הטובים עם צמרת המפקדים איפשרו לו[דרוש מקור] לסקר יחידה בה בנו יוסי היה חיל והוא ליווה אותם יום ולילה בביצועי אש, והצטרף[דרוש מקור] למסוק לרדיפה אחרי חולית מחבלים בג'נין. טס עם הצלם פרידמן במסוק קרב לצילום קרבות בצידון ואצל חלק מעמיתיו כונה[דרוש מקור] "דובר צה"ל". גם לפי עדותו שלו הוא התקשה בתפקיד, בין השאר עקב רצונו, כדתי, לשמור שבת.
לאחר מכן החל ליס לשמש ככתב לענייני שטחים, כשבמהלך השנים בתפקיד נודע כמי שיש לו קשרים ענפים ומורכבים עם המתנחלים והנהגתם. במסגרת התפקיד סיקר ליס במשך עשרות שנים את ההתיישבות בשטחים, את המתנחלים ואת מאבקם בממסד ועניינים נוספים הקשורים בתחום זה, כפיגועים וכדומה. במהלך האינתיפאדה השנייה נפצע פעם ליס בידיו בעודו משדר אירוע ירי. בין לבין עסק גם בסיקור תחום הארכאולוגיה, ובין השאר סיקר חפירות ארכאולוגיות הקשורות לנצרות; כן סיקר את מיסות חג המולד בבית לחם. לפי עדותו, הוא אף חילל מספר פעמים במהלך הקריירה שלו את השבת.
במשך השנים סיקר ליס בין השאר את שביתת האחיות בשנת 1978, הטבח בנמל התעופה לוד, את אסון מעלות ואת הפיגוע במלון סבוי. ב-1977, יחד עם אהוד יערי, חצה את הגבול ללבנון, נתפס בידי אנשי צבא דרום לבנון, וכמעט הוצא להורג ביריות, הצוות נצטווה לעמוד לאורך קיר, ומול כל איש צוות נעמד חייל של סעד חדאד, כשרק התערבותו של תפקד שידיאק, הצילה אותם.
ליס כיהן גם כיו"ר ועד העיתונאים של רשות השידור, ובמסגרת תפקידו זה הביע ביקורת נגד הרשות, על שאינה ממגנת כראוי את עובדיה הנחשפים לפגיעות מצד מחבלים פלסטינים. ליס פרש לגמלאות ביוני 2011.
בשנת 2012 הופיע ליס בתפקיד עצמו, ככתב המסקר את תוכנית ההתנתקות, בסרט זוהר הרקיע.
ליס נשוי ואב לשתי בנות ובן.
פרסים

ב-1986 זכה פרס זיו לעיתונאים מטעם צדק-מדות-מוסר
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ערן סוויסה, שיאן הכתבות פורש, 23 ביוני 2011, באתר nrg
1 2 3 4 5 6 7 8  יעקב בר-און, סבא עם שכפ"ץ, באתר ynet, 1 במאי 2002
↑  בסיקור שלום הגליל מלחמת יום כיפור מבצע ליטאני
↑  העיתונאי צבי לביא זכה בפרס השלטון המקומי, מעריב, 18 ביוני 1986
ג'ף בק

| --- | --- |

ג'ף בק בהופעה במלבורן, אוסטרליה, ינואר 2009
 לידה:  24 ביוני 1944 Wallington, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  10 בינואר 2023 (בגיל 78) ואדהרסט, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  St Mary the Virgin Churchyard 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1962
 מקום לימודים:  קולג' וימבלדון לאמנויות 
 עיסוק:  מוזיקאי, כותב שירים
 סוגה:  בלוז, רוק, רוק כבד,  רוק אינסטרומנטלי, פיוז'ן, הבי מטאל
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  EMI, Epic
 שיתופי פעולה בולטים:  ג'ייסון רבלו, ויני קוליוטה, פינו פלדינו, היארדבירדס, "The Jeff Beck Group", "בק, בוגרט ואפיס"
 פרסים והוקרה:  Grammy Award for Best Rock Instrumental Performance (31 בינואר 2010)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2009)  MOJO Awards 
 www.jeffbeck.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ף בק (באנגלית: Jeff Beck;‏ 24 ביוני 1944 – 10 בינואר 2023) היה גיטריסט רוק אנגלי. הוא אחד מתוך שלושה גיטריסטים – יחד עם אריק קלפטון וג'ימי פייג' – שהיו חברי להקת היארדבירדס.
מרבית יצירותיו היו אינסטרומנטליות, ואלבומיו נעו בין ז'אנרים רבים - החל מבלוז-רוק, הבי מטאל, ג'אז-פיוז'ן ושילוב בין רוק למוזיקה אלקטרונית. המעבר בין הסגנונות השונים הקשה על בק לשמור על קבוצת מעריצים קבועה.
למרות זאת, בק זכה לשבחים על עבודתו כגיטריסט, וזכה בחמישה פרסי גראמי בקטגוריית הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר.
הוא מוכר הודות לסגנון הנגינה המאוד ייחודי לו ודורג במקום החמישי ברשימת 100 הגיטריסטים הטובים בכל הזמנים של כתב העת "רולינג סטון".
מחוץ לבמה, בק היה אספן נלהב של רכבי Hot Rod אמריקאיים ונודע כי ברשותו המבחר המפואר ביותר בכל הממלכה המאוחדת. כלי רכב אלו הופיעו לא מעט כנושאי אלבומיו האחרונים.
ביוגרפיה

כילד בן 10, בק שר במקהלת הכנסייה. כנער מתבגר הוא למד לנגן בגיטרה מושאלת, ולאחר מכן ערך כמה ניסיונות בהרכבת גיטרה בעצמו. בק ציין כי הגיטריסטים שהרשימו אותו ביותר והיוו עבורו השראה היו לס פול, קליף גאלאפ (הגיטריסט של ג'ין וינסנט ולהקת ה-Blue Caps, ר' בי-בופ-א-לולה) ומאוחר יותר גם צ'אק ברי. לאחר לימודיו התיכוניים, פנה בק ללמוד בקולג' וימבלדון לאמנות ועבד בעבודות מזדמנות כצייר ומאייר. אחותו של בק הכירה לו גיטריסט נוסף שהיה בתחילת דרכו בשם ג'ימי פייג'.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה בלהקת היארדבירדס

כמו כל גיטריסט מתחיל בשנות השישים, בק החל כגיטריסט מלווה. ג'ימי פייג' נהג לעזור לו כספית בכך שסידר לו לנגן בהקלטות שבהן לא יכול היה לנגן בעצמו בגלל התחייבויות קודמות. בשנת 1965, לאחר הופעה בהרכב רית'ם אנד בלוז, ובעקבות המלצתו של ג'ימי פייג', החליף בק את אריק קלפטון בלהקת היארדבירדס: "שנאתי לנגן בלהקה בשבועות הראשונים כי לאריק היו הרבה מעריצים...אבל לא היו בעיות". במהלך זמן שהייתו של בק בלהקה הוא הרבה להשתמש בטכניקות נגינה שהיוו נכס צאן ברזל לנגנים מאוחרים יותר, כדוגמת דיסטורשן, נגינת סולו מורכבת וכיוצא בזה. סיפורים אודות מזגו החם של בק נפוצו בשנים אלו. עקב היותו פרפקציוניסט, מספר בעיות טכניות גרמו לו לאבד את שלוותו בעת הופעות, אולם לא עד לכדי שבירת גיטרה.
בסרטו של מיכלאנג'לו אנטוניוני "יצרים" משנת 1966, בוימה סצנה בה בק שובר גיטרה כתוצאה מכשלים טכניים, והבמאי עצמו ציין כי היה עד למקרה שכזה בעת הופעת להקת המי. זמנו של בק בלהקה היה קצר ולמשך אלבום אחד (Roger The Engineer, 1966). בק עזב את הלהקה לאחר שנה וחצי בשל בעיות בריאות. הלהקה, שצירפה קודם לכן את ג'ימי פייג' כנגן בס, ביקשה ממנו שיחליף את בק כגיטריסט מוביל.
שנה לאחר מכן הקים בק להקה יחד עם הסולן רוד סטיוארט, הבסיסט רון ווד, הקלידן ניקי הופקינס ומיקי וולר על התופים. ללהקה קרא בשם "The Jeff Beck Group" והיא הוציאה שני אלבומים שנחשבו למובילים בז'אנר ההבי מטאל, "Truth" (אוגוסט 1968) ו-"Beck-Ola" (יוני 1969). אולם, בעקבות חיכוכים ואירועים שונים במהלך סיבוב ההופעות גרמו לפירוקה של הלהקה. ניסיונו של בק ליצור הרכב נוסף עם סטיוארט, הבסיסט טים בוגרט והמתופף קרמיין אפייס גם לא צלח, לאחר שסבל מפגיעות בראשו שגרמו לו לעזוב את הסצנה למשך שנה. בוגרט ואפייס הצטרפו מאז ללהקת "קקטוס".
לאחר החלמתו, שב בק והרכיב את הלהקה מחדש, עם חברים חדשים כבוב טנץ' בשירה, מקס מידלטון בקלידים, קלייב צ'מאן על גיטרה בס וקוזי פאוול על התופים. אף על פי שהמשיכה בשמה המקורי, הלהקה שינתה סגנון מוזיקלי מאז ימי ההרכב הראשון. הלהקה הוציאה שני אלבומים נוספים, "Rough and Ready" ו-"Jeff Beck Group", ששלטו בהם סגנונות כמוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז וג'אז. רוב האלבום הראשון נכתב בידי בק, ואילו האלבום השני כלל קאברים לשירי נשמה אמריקאיים. מעט לאחר יציאת האלבום השני, להקת "קקטוס" התפרקה, ובוגרט ואפייס היו פנויים. בק פירק את הרכבו מתוך שאיפה לעבוד עם השניים, ושלושתם הקימו את "בק, בוגרט ואפייס".
ההרכב החדש הספיק להוציא אלבום אחד לפני פירוקו לאחר שנתיים. ההרכב לא זכה להצלחה והושווה רבות להרכבים כדוגמת "The Jimi Hendrix Experience", "קרים" ו"לד זפלין", למורת רוחם של חברי ההרכב.
ביוגרפיה > קריירת סולו

ג'ף בק התחיל את הקריירה האישית באוקטובר 1974 בשלושה אלבומי ג'אז פיוז'ן בהפקת ג'ורג' מרטין (מפיק הביטלס). הראשון ביניהם, "Blow By Blow", הגיע למקום הרביעי ברשימת המצעדים. באלבומו השני, "Wired", בק החל לעבוד עם הקלידן יאן האמר (מלחין מנגינת "מיאמי מחלק מוסר").
בשנת 1981 הופיע בק לצד אריק קלפטון במספר הופעות צדקה לארגון אמנסטי אינטרנשיונל, והשתתף בביצוע רב אמנים כסטינג, פיל קולינס ובוב גלדוף בקאבר לשירו של בוב דילן "I Shall Be Released". בקונצרט צדקה נוסף למען גיוס כספים למחלת הטרשת הנפוצה, בק השתתף יחד עם קלפטון, ג'ימי פייג' בביצועים לשירים "Tulsa Time", "Stairway to Heaven" ו-"Layla". הייתה זו הפעם היחידה בה כל הגיטריסטים לשעבר של להקת היארדבירדס הופיעו יחדיו על במה אחת.
בשנת 1984 חזר לשתף פעולה עם רוד סטיוארט באלבום "Camouflage" בו הלחין וניגן.
בשנת 1985 הוציא בק את האלבום "פלאש", בהשתתפות מגוון זמרים, אך בעיקר כיכב בו רוד סטיוארט בביצוע של "People Get Ready", של קרטיס מייפילד, ששוחרר גם כסינגל והפך ללהיט.
לאחר הפסקה של ארבע שנים, הוא חזר למוזיקה אינסטרומנטלית עם האלבום "ג'ף בק בחנות הגיטרות" (1989), זה היה רק אלבומו השלישי שיצא בשנות ה-80. מאחר שבמהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 סבל מהפרעות שמיעה ממושכות. הוא זכה בגראמי השלישי שלו. צאת אלבומו "Jeff" משנת 2003 סימן את תחילת עבודתו של בק בשילוב מוזיקת בלוז/ג'אז עם המוזיקה האלקטרונית, עם עריכת סאונד שנראה שהושפעה מאמנים אחרים כוואן היילן וג'ו סטריאני.
בשנים האחרונות, בק השתתף באלבומים של אמנים כלס פול, סינדי לאופר ורוג'ר ווטרס. הוא הופיע גם באלבומו של גיטריסט קווין לשעבר בריאן מיי, "Another World" ובאלבומם של להקת זי זי טופ, "XXX". בק אף השתתף בפסקול הסרט תאומים וליווה את הזמרת קלי קלרקסון בגרסת הכיסוי לשירה של פאטי גריפין "Up To The Mountain" בתוכנית אמריקן איידול בשנת 2007.
בק הגיע לשתי הופעות בקיסריה ובתל אביב באוקטובר 2010.
ב-10 בינואר 2023 נפטר כתוצאה מדלקת קרום המוח.
השפעות

בק הוא לא הגיטריסט הראשון אשר התנסה בדיסטורשן אלקטרוני. אולם, הוא עזר להגדיר מחדש את תפקידה של הגיטרה החשמלית במוזיקת הרוק. עבודתו של בק עם להקת היארדבירדס וכן אלבום להקתו משנת 1968, "Truth", השפיעו השפעה ניכרת על מוזיקת ההבי מטאל, שפרצה במלוא כוחה בתחילת שנות ה-70. בק הוא מקור השראתם של גיטריסטים מודרניים רבים, שמרבים לציין אותו כמקור השפעתם.
דיסקוגרפיה > The Jeff Beck Group

1968 Truth
1969 Beck-Ola
1971 Rough and Ready
1972 Jeff Beck Group
דיסקוגרפיה > Beck, Bogert & Appice

1973 Beck Bogert Appice
1974 Live In Japan, Japan only
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

1975 Blow by Blow
1976 Wired
1977 Jeff Beck With the Jan Hammer Group Live
1980 There and Back
1985 Flash
1989 Jeff Beck's Guitar Shop
1991 Beckology, Anthology
1992 Frankie's House
1993 Crazy Legs
1999 Who Else!
2001 You Had It Coming
2003 Jeff
2010 Emotion & Commotion
הערות שוליים

↑  Jeff Beck - Mike Campbell of the Heartbreakers - Other Lists, באתר הרולינג סטון
↑  ריצ'י יורק, לד זפלין: סיפורה של להקת הרוק הטובה בעולם, מאנגלית: מתן קמינר, הוצאת רסלינג, 2011 (1994); עמ' 42.
↑  ריצ'י יורק, לד זפלין: סיפורה של להקת הרוק הטובה בעולם, מאנגלית: מתן קמינר, הוצאת רסלינג, 2011 (1994); עמ' 63–64.
↑  דני בלושטיין, תקליט חדש - קלישאות רוק מסחריות, חדשות, 3 ביולי 1984
↑  דני בלושטיין, פלאש של ג'ף בק, מעריב, 29 באוגוסט 1985
↑  גף בק בתקליט חדש, מעריב, 22 בנובמבר 1989
↑  סער גמזו, עכבר העיר, ג'ף בק מגיע להופעה בישראל, באתר הארץ, 25 באפריל 2010
↑  שרון קנטור‏, ג'אזי ג'ף: על ההופעה של ג'ף בק, באתר וואלה, 5 באוקטובר 2010
↑  משה מזרחי, בק פור גוד: על ההופעה של ג'ף בק, באתר nrg, ‏5 באוקטובר 2010
↑  בן שלו, ג'ף בק בקיסריה: גיטריסט גדול, הופעה קטנה, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2010
↑  ynet, ג'ף בק, אחד מגדולי הגיטריסטים בכל הזמנים, הלך לעולמו בגיל 78, באתר ynet, 12 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007417492405171  PLWABN: 9810677791505606  BIBSYS: 7052475  BNE: XX850869  BnF: cb138912865 (data)  GND: 118850040  ICCU: UBOV513500  ISNI: 0000 0000 9073 0103  LCCN: n87808084  MusicBrainz: 14a4bc78-1c2d-4ca7-8d1b-9b58076a2a17  NDL: 00620339  NKC: ola2002152289  NLK: KAC2020M7174  NSK: 000691990  NTA: 070758182  RERO: 02-A002982454  SUDOC: 080495079  VIAF: 54331709   WorldCat (עם VIAF): 54331709 
ג'ף בק, 1973
ג'ף בק בתיאטרון אנמור, סידני
גבריאל אביטל

| --- | --- |

גבי אביטל
 לידה:  1959 (בן 66 בערך) קזבלנקה, מרוקו 
 שם לידה:  גבריאל אבוטבול 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  תיכון הימלפרב 
 מספר צאצאים:  4 
 
גבריאל (גבי) אביטל (נולד בשנת 1959) הוא דוקטור להנדסת אווירונאוטיקה ופובליציסט ישראלי. בעבר כיהן כמדען הראשי של משרד החינוך וכיושב ראש חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי.
קורות חיים

נולד בשם גבריאל אבוטבול בקזבלנקה שבמרוקו לשמעון ולדיסיה ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1961 למושב אליפלט שבגליל העליון. הוא בוגר בית הספר התיכון הדתי הימלפרב בירושלים. סיים את שירותו הצבאי בצה"ל בדרגת סרן.
אביטל בעל תואר דוקטור שקיבל מהפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל של הטכניון. עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה בשנת 1997, עסקה ב"השפעות גומלין בין גלי ניפוץ לבין גלי הלם בתערובות נפיצות בשדה זרימה שגיא קולי" ונעשתה בהנחיית פרופסור יוסף רום. שימש כמהנדס בתעשייה הביטחונית והיה מעורב בפרויקט טיל החץ (שלפיתוחו התנגד) והטיל הארטילרי "אקסטרא". בתפקידו האחרון היה מנהל תחום אווירו-מכניקה בחברת אלביט מערכות. בשנת 1998 זכה בפרס בתעשייה הצבאית על תרומה ייחודית בפיתוח רקטי. בין 1986 ל-2000 לימד בכמה בתי ספר תיכוניים, כיהן בתפקיד סגן מנהל בבית הספר 'אמי"ת כרמיאל', וכמורה למתמטיקה ופיזיקה במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה והמכללה האקדמית תל-חי. שימש כמרצה מן החוץ בטכניון בתחום תורת הזרימה והאווירודינמיקה.
אביטל הוא פעיל הליכוד, חבר בהנהלת חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי, חבר במעוז יהודה של המסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי וחבר הנהלת ביטאון המסדר, 'האומה'. אביטל פועל גם כפובליציסט, ומאמרי דעות שכתב פורסמו בעיתונים "מקור ראשון" ו"מעריב", וכן בערוץ 7. משנת 1989 הוא חבר במרכז הליכוד וחבר מועצת סניף הליכוד ברחובות. הוא התנגד לתוכנית ההתנתקות וניהל את מטה רחובות במסגרת משאל החברים שערך הליכוד בנושא. הוא שימש כיושב ראש האקדמי של סניף כרמיאל של המדרשה הלאומית ללימודי המחתרות שליד המסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי. הוא נבחר לרשימת הליכוד לכנסת מספר פעמים אך לא למקום ריאלי. בבחירות לכנסת ה-16 שובץ במקום ה-56 ברשימה, בבחירות לכנסת ה-17 במקום ה-20, בבחירות לכנסת ה-18 במקום ה-75 ובבחירות לכנסת ה-19 הוצב במקום ה-69 ברשימה המשותפת לליכוד ולישראל ביתנו.
בנובמבר 2009 מונה על ידי שר החינוך גדעון סער לתפקיד המדען הראשי של משרד החינוך.
בתחילת 2010 התפרסמו בעיתונות התבטאויות (חלקן נאמרו לפני כניסתו לתפקיד) המתנגדות להוראת תורת האבולוציה בלי שיוצגו לתלמידים במקביל גם ההתנגדויות לתורת האבולוציה, נגד התאוריה שלפיה התחממות עולמית היא תוצאת פעילותם של בני האדם על פני כדור הארץ, ואף התנגד למיחזור בקבוקי פלסטיק משיקולים שונים. לאחר פרסום ההתבטאויות עלו קריאות לפיטוריו, השר גדעון סער התנער מדבריו, ובאוקטובר 2010 הודיע מנכ"ל המשרד על סיום תפקידו של אביטל כמדען הראשי של משרד החינוך. ב-20 ביוני 2011, נבחר אביטל לתפקיד יושב ראש חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי, ב-2013 החליף אותו אריה אלדד בתפקידו.
אביטל התבטא מספר פעמים נגד שירות נשים כלוחמות בצה"ל, בנימוק שהדבר גורם להורדת סרגל המאמצים כדי להתאימו ליכולת החיילות, מה שגורם להחלשתו של הצבא באופן מסוכן.
אביטל מתגורר ברחובות, נשוי לרוחמה ואב לארבעה ילדים וסב לנכדים.
ספריו

מס(ע)ות בציונות: מסעות וניסיונות, מסות ומאמרים במאה שנות ציונות, ירושלים תשס"א
סימטריה בראי עקום, על מדינה ’יהודית דמוקרטית’ על צבא וביטחון, על כלכלה וחברה, ירושלים תשס"ה
מילים כמלאכת מחשבות, מסכת מילים מנקדת מן המגרה אל המדף, רחובות, 2018, 143 עמ'.
מגן וצנה, סיפורו של ניסים מגן (מכלוף) הלום קרב ממלחמת יוה"כ, רחובות, 2018, 124 עמ'.
הערות שוליים

↑  שלום ירושלמי, המדען הראשי פותח את שנת הלימודים, באתר nrg‏, 28 באוגוסט 2010
↑  אור קשתי, סער מינה חבר ליכוד לתפקיד המדען הראשי במשרד החינוך, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2009
↑   דר גבי אביטל האם כדור הארץ באמת מתחמם - הרצאות הטכניון, סרטון בערוץ "Technion", באתר יוטיוב (אורך: 01:54:27)
↑  צפריר רינת, אור קשתי, המדען הראשי במשרד החינוך, ד"ר גבי אביטל: בני האדם אינם האחראים להתחממות כדור הארץ, באתר הארץ, 21 בפברואר 2010
↑  צור ארליך, הולך נגד הרוח: עם גבי אביטל אחרי ההדחה, מקור ראשון, 11 בפברואר 2011
↑  אור קשתי, חתני פרס ישראל ונובל: לפטר המדען הראשי של משרד החינוך, באתר הארץ, 28 בפברואר 2010
↑  אור קשתי, שר החינוך גדעון סער מסתייג מהתבטאויות המדען הראשי במשרדו על תורת האבולוציה, באתר הארץ, 24 בפברואר 2010
↑  אפרת זמר-ברונפמן, המדען של סער פוטר בגלל דבריו למעריב, מעריב, 4 באוקטובר 2010
↑  היו"ר החדש של חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי : ד"ר גבי אביטל
↑  מאמר, באתר ערוץ 7 מאמר במעריב;  שמעון כהן, "במערך הלוחם והקרבי אסור שתהיינה נשים", באתר ערוץ 7, 7 ביולי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310777305171  ISNI: 0000 0000 6694 366X  LCCN: n2001051273  VIAF: 33804477   WorldCat (עם VIAF): 33804477