stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאיל מדבדב
ביוגרפיה > 2018

בתחילת עונת 2018 מדבדב זכה בתואר ה-ATP הראשון בקריירה שלו. זה קרה בטורניר בסידני, שם התחיל את דרכו לניצחון מהמוקדמות. במשחק הגמר, ב-13 בינואר, שבר הספורטאי הרוסי את אלכס דה מינור האוסטרלי וגבר עליו 1–6, 6-4, 7-5. באליפות אוסטרליה התוצאה של דניל הייתה העפלה לסיבוב השני. בפברואר הוא הגיע לרבע גמר הטורניר המקורה ברוטרדם. מדבדב לא הצליח בחלק העפר של העונה, וזכה רק במשחק אחד בכל הטורנירים. ביולי בווימבלדון הוא הצליח להגיע לשלב הסיבוב השלישי. ב-25 באוגוסט זכה הרוסי בן ה-22 בטורניר בווינסטון-סאלם וגבר בגמר על סטיב ג'ונסון האמריקאי - 6:4, 6:4.
בסיבוב השני של אליפות ארצות הברית הפתוחה 2018, הוא שיחק נגד המדורג 15 בעולם, סטפנוס ציציפס, בארבע מערכות והגיע לראשונה לסיבוב השלישי בטורניר. בספטמבר הגיע דניל לרבע הגמר בטורניר בסנקט פטרבורג. שבוע קודם לכן, דניל מדבדב ניצח במשחק המכריע (3:2 על בלארוס) במוקדמות גביע דייוויס. בראיון ל-EnglishMag ציין דניל כי הניצחון על יגור גרסימוב בגביע דייוויס היה הניצחון החשוב ביותר בקריירה שלו באותה תקופה. בתחילת אוקטובר הוא הצליח לזכות בטורניר Rakuten Japan Open Tennis Championships, שהפך לתואר ה-ATP השלישי שלו בשנת 2018, אחרי שגבר בגמר על קיי נישיקורי. בעקבות הניצחון הוא עקף את קארן חצ'אנוב בדירוג העולמי והופך לטניסאי הרוסי המצליח ביותר. מדבדב הפך לאלוף בטורניר ATP 500 בטוקיו והניצחון ביפן אפשר לטניסאי הרוסי לעלות למקום ה-22 בדירוג. עד סוף העונה הצליח מדבדב פעמיים להגיע לחצי הגמר בטורנירים במוסקבה ובבזל. בסוף העונה הוא הצליח להיכנס לטופ 20 ולתפוס את המקום ה-16 בדירוג.
ביוגרפיה > 2019

באוגוסט 2019 העפיל עד לגמר אליפות סיטי הפתוחה, שנערכת בוושינגטון, ארצות הברית ובו הפסיד לניק קיריוס האוסטרלי בקרב צמוד. באותו חודש העפיל גם לגמר גביע רוג'רס הקנדי והפך לטניסאי הרוסי הבכיר ביותר, אך הפסיד בגמר לרפאל נדאל.
הוא זכה בסינסינטי מאסטרס אחרי שגבר על דויד גופן הבלגי ואחרי שגבר במפתיע בחצי הגמר על המדורג ראשון בעולם, נובאק ג'וקוביץ'. בספטמבר 2019 העפיל לראשונה לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס והיה לרוסי הראשון מזה 19 שנים בשלב זה, מאז מאראט סאפין בשנת 2000. בגמר שארך קצת פחות מחמש שעות, הוא חזר לשוויון אחרי שפיגר בשתי מערכות, וכפה מערכה חמישית, אך הפסיד בסופו של דבר לרפאל נדאל. בספטמבר הוא זכה באליפות סנט פטרבורג לאחר שניצח בגמר את בורנה צ'וריץ'. באוקטובר 2020 זכה מדבדב בשנגחאי מאסטרס לאחר ניצחון על אלכסנדר זברב בגמר.
ביוגרפיה > 2020

באליפות ארצות הברית הפתוחה הוא הגיע לחצי הגמר, שם הפסיד לדומיניק תים.
הוא זכה בפריז מאסטרס אחרי שגבר על אלכסנדר זברב בגמר. בגמר ה-ATP בלונדון הוא ניצח את נובאק ג'וקוביץ', אלכסנדר זברב ודייגו שוורצמן בשלב הבתים, את רפאל נדאל בחצי הגמר ואת דומיניק תים בגמר וזכה בתואר לראשונה בקריירה שלו, כשהוא עושה זאת ללא הפסדים.
ביוגרפיה > 2021

במהדורה השנייה (אנ') של גביע ה-ATP לנבחרות בפברואר 2021, מדבדב הוביל את נבחרת רוסיה לתואר, כשהוא מוליך 4–0 ביחידים. זה כלל 13 ניצחונות מובילים (על דייגו שוורצמן, אלכסנדר זברב ומתיאו ברטיני) והרחיב את רצף הניצחונות הכללי שלו לעשרים (מול דייגו שוורצמן, נובאק ג'וקוביץ', דומיניק תים, אלכסנדר זברב, רפאל נדאל), בעקבות הניצחון בגביע ה-ATP שלו. מדבדב הגיע לגמר הגראנד סלאם השני שלו באליפות אוסטרליה הפתוחה לאחר ניצחונות על אנדריי רובלב וסטפנוס ציציפס ברבע הגמר וחצי הגמר בהתאמה. בגמר שיחק מול נובאק ג'וקוביץ', לו הפסיד בשלוש מערכות (7-5, 6-2, 6-2).
במרץ 2021 זכה בטורניר ATP שנערך במרסיי, צרפת שהיה לתואר העשירי בקריירה שלו. באוגוסט זכה בקנדה מאסטרס לאחר ניצחון בגמר על ריילי אופלקה האמריקאי ובספטמבר 2021 העפיל לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה, לראשונה מזה שנתיים, ניצח בגמר 4:6, 4:6, 4:6 את נובאק ג'וקוביץ', וזכה לראשונה בתואר גראנד סלאם.
בנובמבר 2021, העפיל לגמר טורניר מאסטרס פריז, אך הפסיד לנובאק ג'וקוביץ' בשלש מערכות. הוא העפיל גם לגמר טורניר מאסטרס טורינו.
ביוגרפיה > 2022

בינואר העפיל לגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה. הפסיד לרפאל נדאל ב-5 מערכות. לאחר שכבר הוביל ב-2 מערכות. באליפות וימבלדון 2022 הוא לא הורשה להשתתף משום שה-AELTC אסרה על שחקני טניס רוסים ובלארוסים לקחת חלק בתחרות עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה.
ביוגרפיה > 2023

הוא השתתף בכמה טורנירי מאסטרס ואף אושר לו להשתתף באליפות וימבלדון 2023, בו העפיל עד לחצי גמר הטורניר. בus open 2023 הגיע לגמר ושם הפסיד לנובאק ג'וקוביץ בשלוש מערכות.
דירוג

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | דירוג יחידים | דירוג זוגות |
2021: 
| 2020 | 4  | 202  |
| 2019 | 5  | 188  |
| 2018 | 16  | 389  |
| 2017 | 65  | 348  |
| 2016 | 99  | 301  |
| 2015 | 329  | 331  |
| 2014 | 655 | 751 |
הישגים ותארים בקריירה > תוארי יחידים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| מקרא | תארים | סגנויות |
| --- | --- | --- |
| גראנד סלאם | 1 | 3 |
| גביע המאסטרס | 1 |  |
| סדרת המאסטרס | 3 |  |
| סבב ה-ATP‏ | 1 | 5    |
הישגים ותארים בקריירה > גמר מאסטרס

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | תאריך | טורניר | משטח | יריב בגמר | תוצאה |
| 1. | 18 באוגוסט 2019 | סינסינטי, ארצות הברית | קשה | בלגיה דויד גופן | 4–7, 6–7 |
| 2. | 13 באוקטובר 2019 | שנגחאי, סין | קשה | גרמניה אלכסנדר זברב | 4–6, 1–6 |
| 3. | 8 בנובמבר 2020 | פריז, צרפת | קשה (אולמות) | גרמניה אלכסנדר זברב | 7–5, 4–6, 1–6 |
הישגים ותארים בקריירה > גמרים בטורנירי גרנד סלאם (4) > הישגים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | תאריך | טורניר | משטח | יריב בגמר | תוצאה |
| 1. | 2019 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | קשה | ספרד רפאל נדאל | 5-7 3-6 7-5 6-4 4-6 |
| 2. | 2021 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | קשה | סרביה נובאק ג'וקוביץ' | 7-5, 6-2, 6-2 |
| 3. | 2021 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | קשה | סרביה נובאק ג'וקוביץ' | 6-4, 6-4, 6-4 (זכייה ראשונה) |
| 4. | 2022 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | קשה | ספרד רפאל נדאל | 6-2, 7⁷-6⁵, 4-6, 4-6, 5,7 |
| 5. | 2024 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | קשה | איטליה יאניק סינר |  |
הערות שוליים

↑  הישג שיא: מדבדב זכה בטורניר סינסינטי, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2019
↑  דניל מדבדב זכה בטורניר סינסינטי, באתר ynet, 19 באוגוסט 2019
↑  כבוד: מדבדב גבר על גופן וזכה בטורניר סינסינטי, באתר ONE‏, 18 באוגוסט 2019
↑  מדבדב הדהים את ג'וקוביץ' ויפגוש בגמר את גופן, באתר ONE‏, 17 באוגוסט 2019
↑  הערב בו זכה דניל מדבדב באהבת הקהל: "האווירה הטובה ביותר שחוויתי", באתר וואלה, 9 בספטמבר 2019
↑  איטן דהן, ‏מדבדב: נולה שיחק בשעות מאוחרות, הלכתי לישון, באתר ONE‏, 20 בפברואר 2021
↑  מערכת ONE, מרגיש בבית: ג'וקוביץ' זכה באליפות אוסטרליה, באתר ONE, ‏21 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000349819
נידוי (הלכה)

| --- | --- |
 תלמוד בבלי:  מסכת מועד קטן, דף י"ד, עמוד ב' - דף י"ז, עמוד ב'
 משנה תורה:  הלכות תלמוד תורה, פרק ו', הלכה י"ב - הלכות תלמוד תורה, פרק ז'
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימן של"ד
 
בהלכה, נידוי הוא אחד מהעונשים שיש בסמכות בית דין לגזור במקרים מסוימים.
האדם המנודה לא מצטרף לזימון, ואין רואים בו אחד מעשרה למניין לכל דבר שבקדושה, אין יושבים בתוך ארבע אמותיו (כשני מטר), ואם הוא מת כשהוא מנודה לא מספידים אותו ולא מלווים את מיטתו. בית הדין של אותה העיר אף שולח אבן לשים על ארונו כביכול לבצע בו סקילה.
את מי מנדים

ישנם שני סוגים של נידוי: האחד הוא נידוי פרטי, שיכול אפילו תלמיד לנדות את מי שביזה בפניו את רבו או אביו. נידוי זה מחייב רק את מי שאינם חכמים.
הסוג השני הוא נידוי על ידי בית דין, שמחייב את הכלל.
ישנן עשרים וארבע עילות לנידוי (על פי משנה תורה לרמב"ם, הלכות תלמוד תורה, פרק ו', הלכה י"ד):
המבזה את החכם ואפילו לאחר מותו.
המבזה שליח בית דין.
הקורא לחברו עבד.
המזלזל בדבר מדברי סופרים וכל שכן בדברי תורה.
מי שלא שעה להזמנת בית דין.
מי שלא קיבל עליו את הדין.
מי שיש ברשותו דבר מזיק כמו כלב רע.
המוכר את הקרקע שלו לגוי שיציק לשכנו היהודי.
המעיד על חברו בערכאות של גויים והוציאו כסף על פיו.
שוחט שאינו נותן את הזרוע, לחיים וקיבה לכהן.
המחלל יום טוב שני של גלויות.
העושה מלאכה בערב פסח אחר חצות.
המזכיר שם שמים לבטלה.
המביא את הרבים לידי חילול השם.
המביא את הרבים לידי אכילת קדשים בחוץ.
המחשב שנים וקובע חודשים בחו"ל.
המכשיל את העיוור.
המעכב רבים מעשיית מצווה.
טבח שהוציא טרפות.
שוחט שלא בדק סכינו לפני חכם.
המקשה עצמו לדעת.
העושה שותפות ומשא ומתן עם גרושתו.
חכם ששמועתו רעה.
המנדה את מי שאינו חייב נידוי.
את מי מנדים > ההבדלים בין שני סוגי הנידויים

חכם המנדה לכבוד עצמו מחייב רק את הפחותים ממנו לנהוג באיש נידוי, אבל רבו של המנדה, או הנשיא אינם מחויבים לנהוג בו נידוי. כאשר מנודה אדם לעיר שאינה עירו, הנידוי הזה תקף רק לאותה העיר ולא לעירו של המנודה. ומתיר החכם המנדה את הנידוי בכל עת שרוצה.
לעומת זאת המנודה על ידי בית דין בשל אחת העברות שחייבים עליהן נידוי, חייבים כל ישראל לנהוג בו נידוי, כולל הנשיא, עד שיחזור בתשובה מהדבר שבגללו נידוהו, ויתירו לו נידויו.
דינים שנוהג המנודה

אסור למנודה להסתפר או לכבס את בגדיו כמו דיני האבל, אך, בשונה מאבל, מותר לו ללמוד תורה וללמד אחרים. כמו כן מותר לעשות עמו עסקים, לעומתו אדם שעשו עליו חרם אסור אף בכל אלו.
על המנודה לבקש שיתירו לו נידויו, מי שלא ביקש התרה לאחר שלושים יום מנדים אותו שוב, אם עדיין לא ביקש התרה עושים עליו חרם.
איך מנדים ומתירים הנידוי

כדי להחיל נידוי אומרים חברי בית הדין: "פלוני (זה) בשמתא (נידוי)". ואז מחויבים כולם לנהוג בו כמנודה.
ומתירים לו ואומרים: "שרוי לך, מחול לך", ואם הוא לא נמצא בפניהם אומרים "שרוי לו, מחול לו".
מקרים מפורסמים של נידוי

התנא רבי אליעזר בן הורקנוס המכונה רבי אליעזר הגדול שהיה תלמידו של רבי יוחנן בן זכאי ורבו של רבי עקיבא נודה על ידי חבריו לאחר שלא הסכים לפסוק כמותם בעניין תנורו של עכנאי. בגמרא מסופר על הוויכוח בו רבי אליעזר מכשיר את התנור וחבריו אוסרים, ולא עוזרות לו כל הראיות שמביא, כולל בת קול שיצאה מן השמים כמותו וחבריו טוענים "לא בשמים היא", הקביעה ההלכתית מסורה לתלמידי החכמים. רבי אליעזר שמסרב לקבל דעתם מנודה ורבי עקיבא תלמידו הוא זה אשר מספר לו על דבר הנידוי.
עד יום מותו היה רבי אליעזר בנידוי ורק לאחר מותו התיר רבי יהושע את נדרו ויכלו לקברו בכבוד הראוי לו.
מקרים מפורסמים נוספים בתלמוד היו עקביא בן מהללאל וישו, שהיה תלמידו של יהושע בן פרחיה. האחרון נידה אותו עקב הערה מיותרת על עיניה של מי שארחה אותם. ישו ניסה לשוב לרבו, ולהתיר את נידויו, אבל הוא הבין לא נכון את דחייתו של יהושע (שהיה באמצע קריאת שמע), ועזב את יהדותו והחל לעסוק בכשפים.
מקרה מפורסם של נידוי היה נידויו של ברוך שפינוזה על ידי הקהילה היהודית באמסטרדם.
ראו גם

חרם
נידוי בנצרות
אוסטרקיזם
תשמיס
חרם חברתי
גלות
תלמיד חכם שסרח
הענישה בהלכה
כרת
לקריאה נוספת

יאיר אלדן, נידוי מוות ואבלות, הוצאת רסלינג, 2011.
שלם ורהפטיג (ש. ו.), " חרם (נדוי, שמתא)", האנציקלופדיה העברית (כרך יח), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ו, עמ' 51 -56
הערות שוליים

↑  ראו שולחן ערוך, יורה דעה, סימן של"ד, סעיף ט"ו. וראו בש"ך שם ס"ק ל, שפוסקים רבים חולקים ולדעתם הוא מנודה לכל מי שקטן מהחכם המנדה
↑  שוחט כהן (שפטור מנתינת המתנות כששוחט בשביל עצמו) וכל שכן שוחט ישראל (שאפילו אם שוחט לעצמו חייב) שאינו מפריש המתנות -ראה ראבי"ה חולין סימן א'קכה ו"תשובות מהר"ם מרוטנבורג" תשובה ז (ד' יא של כרך ב דפוס מוסד הרב קוק)
↑  משנ"ת הל' ת"ת ו יז (יד), בדפוס פרנקל משנה י
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562706205171  LCCN: sh85046258
יחסי החוץ של אוזבקיסטן

אוזבקיסטן הצטרפה לחבר המדינות בדצמבר 1991. עם זאת, היא מתנגדת להשתלבות ונסוגה מהסדר הביטחון הקולקטיבי של חבר המדינות בשנת 1999. מאז אותה תקופה, אוזבקיסטן השתתפה בכוח שמירת השלום של חבר העמים בטג'יקיסטן ובקבוצות מאורגנות של האו"ם. לסייע בפתרון הסכסוכים הטג'יקים והאפגנים, שבהם היא רואה איום על היציבות שלה עצמה. אוזבקיסטן היא תומכת פעילה במאמצים של ארצות הברית נגד הטרור העולמי והצטרפה לקואליציות שעסקו באפגניסטן ובעיראק גם יחד (אם כי בשנת 2005, היחסים עם ארצות הברית היו מתוחים לאחר התסיסה במאי 2005, ואוזבקיסטן דרשה מארצות הברית לעזוב את קארשי-ח'נאבד). אוזבקיסטן חברה באו"ם, במועצת השותפות האירו-אטלנטית, בשותפות לשלום ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE). כמו כן היא משתייכת להארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC) והארגון לשיתוף פעולה כלכלי, הכולל 7 מדינות ממרכז אסיה: פקיסטן, אוזבקיסטן, קזחסטן, טורקמניסטן, אפגניסטן, קירגיזסטן וטג'יקיסטן. היא חברה מייסדת ונשארה מעורבת באיחוד מרכז אסיה, שנוסד עם קזחסטן וקירגיזסטן, ואליו הצטרפה במרץ 1998 טג'יקיסטן.
בשנת 1999 הצטרפה אוזבקיסטן לברית GUAM (גאורגיה, אוקראינה, אזרבייג'ן ומולדובה), שהוקמה בשנת 1997 (מה שהפך אותה ל־GUUAM באופן זמני עד לפרישה של אוזבקיסטן בשנת 2005). אוזבקיסטן חברה גם בארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה (SCO) ומארחת את מבנה האזור האנטי-טרור של ה-RATS בטשקנט. אוזבקיסטן הצטרפה גם לארגון החדש לשיתוף פעולה מרכז אסייתי (CACO) בשנת 2002. ה-CACO מורכב מאוזבקיסטן, טג'יקיסטן, קזחסטן וקירגיזסטן.
ביקורים באוזבקיסטן

אנטי טורונן, ראש המחלקה למזרח אירופה ומרכז אסיה במשרד החוץ הפיני, הוביל משימת ממצאים של האיחוד האירופי לטשקנט, אוזבקיסטן ב-29 באוגוסט 2006. סגן שר החוץ האוזבקי ציין כי ממשלת אוזבקיסטן מעוניינת בשיחות עם האיחוד האירופי בביקור בהלסינקי, פינלנד ביוני 2006, רגע לפני שקיבלה פינלנד את נשיאות האיחוד. עיתונאים ברדיו אירופה החופשית שוחחו עם טורונן ב-1 בספטמבר. טורונן אמר כי הביקור אינו חד משמעי, אך מבטיח דיו שהאיחוד האירופי "ינתח" כדי לבדוק אם ניתן לסלק את הסנקציות שהוטלו על אוזבקיסטן. ביקורו של טורונן באוזבקיסטן היה הביקור הראשון באיחוד האירופי מאז אוקטובר, אז הוטלו סנקציות לאחר שממשלת אוזבקיסטן סירבה לאפשר חקירה בינלאומית על הטבח באנדיז'ן.
הסנקציות הדיפלומטיות כללו איסור על קשרים פוליטיים, קיצוץ סיוע ואיסורי ויזה על גורמים שהופקדו על האירועים באנדיז'אן ועל הכיסוי שלהם. טורונן אמר, "ישנם הרבה מאוד מקרים פתוחים בנושא זכויות אדם, ועלינו לבדוק כעת היטב מה באמת נעשה ואילו המלצות של הקהילה הבינלאומית יושמו. הם הצביעו על כך שיהיו אפשרויות לחדש שוב את הדיאלוג ברמת השרים, שהם עשויים להיות מוכנים לדון שוב בכל ההיבטים ביחסי האיחוד האירופי והאוזבקים, כולל האירועים באנדיז'ן. זה יהיה חלק מהערכת הערכת משטר הסנקציות ועל בסיס הערכה זו החלטה על גורל הסנקציות ייעשה באמצע נובמבר."
טורונן אמר כי הביקור התנהל "בצורה חלקה" וכי שר החוץ האוזבקי ולדימיר נורוב הציע "קבלת פנים חמה". משלחת האיחוד האירופי נפגשה עם גורמים ממשרד המשפטים, משרד היועץ המשפטי לממשלה וחברי פרלמנט אוזבקים באווירה "טובה למדי". הוא הדגיש כי "הנושא האמיתי" עבור האיחוד האירופי הוא תגובתה של הממשלה האוזבקית לטבח באנדיז'ן ולהפרות של זכויות האדם. "ובכן, נראה שכרגע הנושא עם החקירה הבינלאומית אינו עומד על הפרק ככזה. הם פתוחים במידה מסוימת לדון ברמה המומחית על האירועים שהתרחשו באנדיג'אן ועלינו לראות כעת מה זה מסתכם, אילו צעדים קונקרטיים בכיוון זה ניתן לנקוט. הסוגיה האחרת היא שהם מוכנים כעת לעסוק בזכויות אדם, לקיים דיאלוג כלשהו לזכויות אדם או מפגשים קבועים בנושאי זכויות אדם, אשר בפני עצמם מהווים אות חיובי."
אף על פי שלא היה בטוח מה הביא את ההזמנה לפקידי האיחוד, אמר כי אוזבקיסטן מנסה להתגבר על בידודה. לדבריו, היחסים בין רוסיה לאוזבקיסטן ופיתוח אפשרי של האיחוד האירופי של עתודות האנרגיה האוזבקיות לא "נדונו באופן ישיר", אך "אפשר להניח בטווח הרחוק שהם מצפים להשקעה של האיחוד האירופי בתחום זה." אם יוסרו הסנקציות, פגישה של "מועצת שיתוף פעולה" עם שר החוץ נורוב תתקיים בבריסל בהמשך הסתיו.
אוקיאניה

| מדינה | כינון היחסים | הערות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליהאוסטרליה | 26 בדצמבר 1991 |  המדינה הראשונה איתה קיימה אוזבקיסטן יחסים. |
| ניו זילנד ניו זילנד | 11 במרץ 1992 |  |
| פיג'י פיג'י | 16 ביוני 2010 | שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות |
אמריקה

| מדינה | כינון היחסים | הערות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית ארצות הברית | 19 בפברואר 1992 | ראו יחסי אוזבקיסטן–ארצות הברית |
| מקסיקו מקסיקו | 16 במרץ 1992 | משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, בו חברה אוזבקיסטן |
| קנדה קנדה | 7 באפריל 1992 |  |
| ברזיל ברזיל | 30 באפריל 1993 | משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, בו חברה אוזבקיסטן |
| ארגנטינה ארגנטינה | 9 בספטמבר 1993 | משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, בו חברה אוזבקיסטן |
| צ'ילה צ'ילה | 15 בספטמבר 1994 | ראו יחסי אוזבקיסטן–צ'ילה |
| ונצואלה ונצואלה | 26 באפריל 1996 | שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות |
| ג'מייקה ג'מייקה | 8 באוגוסט 1996 | שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות |
| אורוגוואי אורוגוואי | 25 במאי 1998 | משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, בו חברה אוזבקיסטן |
| קוסטה ריקה קוסטה ריקה | 7 ביוני 2001 | משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, בו חברה אוזבקיסטן |
| פרגוואי פרגוואי | 27 באוגוסט 2001 | שתי המדינות הן מדינות ללא מוצא לים |
| קובה קובה | 13 במרץ 2006 | שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות |
| גואטמלה גואטמלה | 9 בפברואר 2007 | שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות |
| ניקרגואה ניקרגואה | 23 בפברואר 2007 | שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות |
| הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית | 28 בספטמבר 2007 | שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות |
| אקוודור אקוודור | 19 ביולי 2011 | שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות |
| קולומביה קולומביה | 2 באוקטובר 2012 | שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות |
| בוליביה בוליביה | 28 בנובמבר 2012 | שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות |
| אל סלוודור אל סלוודור | 3 בדצמבר 2014 | משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, בו חברה אוזבקיסטן |
| פנמה פנמה | אין יחסים דיפלומטיים | פנמה לא מקיימת יחסים דיפלומטיים עם אוזבקיסטן, אך הכירה בה כמדינה ריבונית ב-2 בינואר 1992 |
הסכמים משפטיים עם מדינות המפרץ

ב-31 במרץ 2009 הסכימו אוזבקיסטן וסולטנות עומאן על מסגרת חוקית המגנה על השקעות עומאניות במרכז אסיה, ומבטיחה כי סחר משתי המדינות יהיה חופשי מכפל מס. ממשלת הסולטנות מנהלת מדיניות פיזור כלכלי והפרטה כבר כמעט עשור, לאחר שחתמה על הסכם דומה עם שלושים משותפות הסחר האחרים שלה.
ראו גם

משרד החוץ (אוזבקיסטן)
נציגויות דיפלומטיות של אוזבקיסטן בעולם
צביה לובטקין

| --- | --- |

צביה לובטקין
 לידה:  9 בנובמבר 1914 ביטן, בלארוס 
 פטירה:  11 ביולי 1978 (בגיל 63) לוחמי הגטאות, ישראל 
 מדינה:  פולין, ישראל 
 בן או בת זוג:  יצחק צוקרמן 
 
צִבְיָה לוּבֶּטְקִין-צוּקֶרְמַן (בפולנית: Cywia Lubetkin Cukierman;‏ 9 בנובמבר 1914 – 11 ביולי 1978), מלוחמות מרד גטו ורשה; הייתה מדריכה ומנהיגה בתנועות הנוער "דרור" ו"החלוץ", ממקימי קיבוץ לוחמי הגטאות ומוזיאון בית לוחמי הגטאות, פעילה במפלגת "אחדות העבודה" ובתנועת הקיבוץ המאוחד.
ראשית חייה

צביה לובטקין נולדה בשנת 1914 בבּיטֶן (Byteń) שליד העיר סְלוֹנִים שבפולין (כיום בבלארוס). היא גדלה בבית יהודי מסורתי, אחת משבעה אחים ואחיות.
בגיל 16 הצטרפה לובטקין לתנועת "פרייהייט" ('דרור'), ודרכה יצאה לקיבוצי ההכשרה של "החלוץ" – בתחילה לקיבוץ לוצק, וב-1935 לקיבוץ קיילצה (Kielce). בשנת 1938 נקראה לובטקין לעבור לוורשה, בירת פולין, למרכז החלוץ, ולשמש שם מרכזת ההכשרות בתנועה. בהמשך הייתה ממנהיגי "החלוץ הצעיר" עד 1939 ו"דרור" החל מייסודה בדצמבר 1939. באוגוסט 1939 שימשה צירה בקונגרס הציוני ה-21 בז'נבה. הקונגרס קוצר בשל הידיעה על חתימת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, ולובטקין שבה לחניכיה בפולין, על אף שהוכנה עבורה אשרת עלייה לארץ ישראל.
במלחמת העולם השנייה > בתנועות הנוער

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התקבלה החלטה בהנהגת תנועת דרור על כינון מסגרת "הנהגה ב'" שתהיה מורכבת מנשים בלבד, למקרה שבו יגויסו לצבא כלל הגברים בהנהגה. הנהגה אלטרנטיבית זו מנתה את לובטקין יחד עם פרומקה פלוטניצקה, חנצ'ה פלוטניצקה, לאה פרלשטיין, טוסיה אלטמן ואחרות. שבוע לאחר פרוץ המלחמה התקבלה בהנהגת התנועה החלטה לצאת מוורשה ולפנות מזרחה לשטח הכיבוש הסובייטי. הנהגת התנועה, ובה לובטקין, התיישבה ב-16 בספטמבר 1939 בעיירה קובל (Kowel). בקובל קיבלה לובטקין על עצמה אחריות על חיפוש דרכי יציאה לחברי התנועה לכיוון ארץ ישראל, בעיקר דרך פריצת הגבול עם רומניה, שדרכה עוד ניתן היה להגיע לארץ. בהמשך הפעילות בשטח הכיבוש הסובייטי הייתה לובטקין אחראית גם על תחום הקשר והמודיעין. בין ראשוני החברים שנשלחו לנסות ולפרוץ את הגבול הרומני, יצא בן זוגה של לובטקין באותה התקופה, שמואל בּרִידֶר, שעקבותיו נעלמו.
ב-31 בדצמבר 1939 התכנסה הנהגת התנועה והחליטה על חזרה לפעולה גם בשטחי הכיבוש הגרמני. פרומקה פלוטניצקה כבר שהתה באזור הגרמני, ובתחילת ינואר 1940 יצאה גם לובטקין חזרה לשטח הגרמני, ובאביב אותה שנה הצטרף אליה יצחק (אנטק) צוקרמן, שלימים היה לבן זוגה. הם התגוררו בקומונה של הנהגת התנועה בוורשה, ברחוב דְזֶ'לנָה (Dzielna)‏ 34, בדירה ששימשה כמרכז רעיוני ואקטיבי של התנועה. בבניין הקומונה הוקם מטבח ציבורי שפעל גם כגמ"ח, ובו שהו פעילים רבים.
בגטו ורשה הייתה לובטקין למייצגת תנועת דרור ב"קואורדינציה החלוצית" – ארגון הגג של התנועות החלוציות – ובפני היודנראט. בשלב מסוים שימשה כראש מרכז החלוץ בוורשה. כמו כן עסקה בגיוס תרומות לטובת מפעלי החינוך והסעד של התנועה. תפקיד נוסף שביצעה בגטו היה המשך ארגון של חוות הכשרה חקלאיות שקיבלו אישורי עבודה מטעם השלטונות. לובטקין עמלה על השגת האישורים ועל שמירת הקשר עם החניכים שעבדו בחוות, ולשם כך עברה פעמים רבות בגנבה ותוך סיכון את חומות הגטו לשם ביקורים בחוות השונות.
פעילותה באירופה לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נודע ללובטקין ולצוקרמן כי בלובלין שרדו כ-15 אלף יהודים. ”ידענו רק דבר אחד: אם נמצא אנשים ואם יספיק הכוח, יש לעשות רק זאת – לנקום! לא היינו נתונים אז בהרגשה של בניין, אלא ברצון להרוס, להרוס כל כמה שאפשר, כל כמה שנוכל!”
הם שמעו שהוקם בלובלין ועד יהודי מרכזי, ועברו לשם על מנת להיות פעילים בעשייה למען שארית הפליטה. לובטקין הצטרפה לוועד היהודי המרכזי כנציגת "החלוץ", שהוקם מחדש. היא, צוקרמן וישראל שקלאר התמנו לניהול חלוקת תרומות של מזון, ביגוד וכסף לנזקקים, וכן לליווי הקמתם של ועדים מקומיים.
בלובלין פגשו לובטקין וצוקרמן את אבא קובנר וסטפן גראייק. הארבעה נטלו על עצמם את הקמת "ועד הבריחה", ולובטקין, שכבר היה לה ניסיון רב בגיוס וניהול כספים, ארגנה תרומה גדולה מארגון הג'וינט לשם פתיחת נקודות בריחה בגבולות. בין לובטקין וצוקרמן, אנשי תנועת דרור, לבין אבא קובנר, איש השומר הצעיר, התגלעה מחלוקת באשר לאופן וללוח הזמנים של העלייה לארץ ישראל: קובנר טען כי חברי התנועות החלוציות צריכים לשאוף לעלייה מידית לארץ, ואילו נציגי תנועת דרור האמינו כי יש לארגן את כלל שארית הפליטה, ולכונן עלייה המונית, וכי לשם כך על חלק מחברי התנועות החלוציות להישאר ולפעול בקרב היהודים באירופה עד שתוכשר השעה. שררה ביניהם הסכמה על כך שאין מקום לחידוש החיים היהודיים באירופה. על אף חילוקי הדעות, ניסו מנהיגי שתי התנועות לכונן קיבוצי "החלוץ" משותפים נטולי מסגרת מפלגתית, שימשיכו את רוח הצוותא של התנועות במרד. על ידי כך קיוו להשפיע גם על הלך הרוח ביישוב המפולג. לאחר פוגרום בקרקוב ב-11 באוגוסט 1945 דרשה לובטקין מן הממשלה הפולנית לצייד את היהודים בנשק.
בפברואר 1945 נפתחו הגבולות בין פולין ורומניה. אבא קובנר גיבש אחריו קבוצה שתצא לבוקרשט כדי לארגן משם בסיס להעפלה, ולובטקין הצטרפה כנציגת "דרור". בבוקרשט פעלה לקליטת חברי תנועתה במסגרות הבריחה, ואף פעלה להשגת סרטיפיקטים לקבוצה של לוחמי מרד גטו ורשה. היה חשוב לה שלפחות חלק מהלוחמים יגיעו לארץ באופן לגאלי, על מנת שיוכלו להפיץ את סיפור המרד. בבוקרשט היו יחסיהם של לובטקין וקובנר מתוחים – ככל הנראה בשל חילוקי דעות ביחס לתנועת "הנקם" שהקים קובנר במחתרת – ולבסוף שבה לובטקין לפולין. עם הגעת שליחים מארץ ישראל לגולה התבלטו ההבדלים המפלגתיים בין התנועות השונות שפעלו במסגרת ארגון הבריחה, ונפגעה האחווה הבלתי-מפלגתית שאפיינה את רוח המרד, דבר שציער מאוד את לובטקין וצוקרמן. תנועת "דרור", בהנהגתם, חיזקה את קשריה עם הקיבוץ המאוחד ועם יצחק טבנקין (אוריינטציה שהייתה קיימת עוד לפני המלחמה). עם ההתרחקות המפלגתית בין התנועות גברה גם התחרות ביניהן על לבו של הנוער היהודי, ולובטקין ריכזה את מאמצי גיוס החברים שכללו בין השאר הצבת מדריכים בתחנות הרכבת אשר איתרו את חברי התנועה לשעבר ו"גייסו" אותם מחדש. מעמדם של לובטקין וצוקרמן בקרב חברי התנועה באותה התקופה היה בלתי מעורער, ורבים התייחסו אליהם כאל "סמלים חיים", ואל הוראותיהם – כמחייבות.