stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רשימת דויטש ליצירות שוברט
מספרי D מ-801 עד 850

ד' 801 שיר Dithyrambe
ד' 802 מבוא ווריאציות על Trockne Blumen
ד' 803 שמינייה בפה מז'ור לכלי מיתר וכלי נשיפה מעץ (אופוס פוסטהומוס 166)
ד' 804 רביעיית מיתרים מס' 13 בלה מינור "רוזמונדה" (אופוס 29)
ג' 805 שיר Der Sieg
ד' 806 שיר Abendstern ("כוכב ערב")
ד' 807 שיר Auflösung
ד' 808 שיר Gondelfahrer
ד' 809 שיר למקהלת גברים Der Gondelfahrer אופוס 28
ד' 810 רביעיית מיתרים מס' 14 ברה מינור "המוות והעלמה"
ד' 811 סאלבה רג'ינה בדו מז'ור לרביעייה
ד' 812 סונאטה בדו מז'ור לדואו פסנתר, מכונה "גראנד דואו" (אופוס פוסטהומוס 140)
ד' 813 שמונה וריאציות על נושא מקורי בלה במול מז'ור לדואו פסנתר
ד' 814 ארבעה לנדלר לדואו פסנתר
ד' 815 רביעייה Gebet
ד' 816 שלושה אקוסז לפסנתר
ד' 817 נעימה הונגרית בסי מינור לפסנתר
ד' 818 דיברטימנטו בסגנון הונגרי בסול מינור לדואו פסנתר אופוס 65
ד' 819 Six Grand Marches and Trios (שישה שירי לכת וטריו) לדואו פסנתר
ד' 820 שישה מחולות גרמניים לפסנתר
ד' 821 סונאטה בלה מינור לפסנתר וארפאג'ונה
ד' 822 שיר Lied eines Kriegers לבס ומקהלה אוניסונו
ד' 823 דיברטימנטו במי מינור לדואו פסנתר, התפרסם כ-Andantino Varié
ד' 824 שישה פולונזים לדואו פסנתר
ד' 825 רביעייה למקהלת גברים Wehmut
ד'825a רביעייה Ewige Lieb ("אהבת נצח")
ד'825b רביעייה Flucht
ד' 826 רביעייה Der Tanz ("המחול")
ד' 827 שיר Nacht und Träume ("לילה וחלום")
ד' 828 שיר Die junge Nonne
ד' 829 שיר Abschied ("פרידה")
ד' 830 שיר Lied der Anne ("השיר של אנה")
ד' 831 שיר Gesang der Norna
ד' 832 שיר Des Sängers Habe
ד' 833 שיר Der blinde Knabe ("הנער העיוור")
ד' 834 שיר Im Walde ("ביער")
ד' 835 רביעייה Bootgesang
ד' 836 מקהלה Coronach
ד' 837 שיר Ellens Gesang I
ד' 838 שיר Ellens Gesang II
ד' 839 שיר Ellens Gesang III (מוכר בשם "אוה מריה")
ד' 840 סונאטה מס' 15 בדו מז'ור המכונה Reliquie (פרקים 3 ו-4 לא גמורים)
ד' 841 שני מחולות גרמניים לפסנתר
ד' 842 שיר Totengräbers Heimweh
ד' 843 שיר Lied des gefangenen Jägers
ד' 844 ואלס בסול מז'ור המכונה Albumblatt ("דף מן האלבום")
ד' 845 סונאטה מס' 16 בלה מינור אופוס 42
ד' 846 שיר Normans Gesang
ד' 847 רביעייה Trinklied aus dem XVI. Jahrhundert ("שיר שתייה מן המאה ה-16")
ד' 848 מקהלה Nachtmusik ("מוזיקת לילה") (אופוס פוסטהומוס 156)
ד' 849 סימפוניה, אבדה, מוכרת בשם Gmunden-Gastein
ד' 850 סונאטה מס' 17 ברה מז'ור, מכונה Gasteiner אופוס 53
מספרי D מ-851 עד 900

D 851 to D 900
ד' 851 שיר Das Heimweh ("געגועים הביתה")
ד' 852 שיר Die Allmacht
ד' 853 שיר Auf der Bruck
ד' 854 שיר Fülle der Liebe
ד' 855 שיר Wiedersehn ("להתראות")
ד' 856 שיר Abendlied für die Entfernte
ד' 857 שיר Delphine
ד' 858 שיר לכת לשני פסנתרים (מוטל בספק, לא פורסם)
ד' 859 מארש אבל מפואר לרגל מותו של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, בדו מינור, לדואו פסנתר
ד' 860 שיר An mein Herz ("אל לבי")
ד' 861 שיר Der liebliche Stern ("כוכב נלבב")
ד' 862 שיר Um Mitternacht ("בחצות ליל")
ד' 863 שיר An Gott ("אל אלוהים") (אבד)
ד' 864 שיר Das Totenhemdchen (אבד)
ד' 865 רביעייה Widerspruch
ד' 866 ארבעה פזמונים: השירים הנפרדים הם:
1. "Die Unterscheidung"
2. "Bei dir allein"
3. "Die Männer sind máchant!"
4. "Irdisches Glück"
ד' 867 שיר Wiegenlied ("שיר ערש")
ד' 868 שיר "Das Echo ("ההד"), אופוס פוסטהומוס 130
ד' 869 שיר Totengräber-Weise
ד' 870 שיר Der Wanderer an den Mond ("הנודד שר לירח")
ד' 871 שיר Das Zügenglöcklein
ד' 872 Gesange zur Feier des heiligen Opfers der Messe מכונה "מיסה גרמנית" למקהלה מעורבת, כלי נשיפה מעץ ועוגב
ד' 873 Canon a sei (לא יצא לאור)
ד' 873a רביעייה Nachklänge (סקיצה)
ד' 874 סקיצה של שיר O Quell, was strömst du rasch und wild ("("שוטף אתה מהיר ועז, מעיין") (לא הודפס)
ד' 875 חמישייה Mondenschein ("זוהר הירח")
ד' 875a רביעייה Die Allmacht (סקיצה)
ד' 876 שיר Ich bin von aller Ruh' gescheiden מכונה "צער עמוק" (כותרת מקורית: Im Jänner 1817
ד' 877 ארבעה שירים מתוך "וילהלם מייסטר" של גתה
"מיניון ונגן הנבל"
"שירת מיניון" Heiss' mich nicht reden
"שירת מיניון" "So lasst mich scheinen
"שירת מיניון" "Nur wer die Sehnsucht kennt
ד' 878 שיר Am Fenster ("בחלון")
ד' 879 שיר Sehnsucht ("געגועים"
ד' 880 שיר Im Freien
ד' 881 שיר Fischerweise ("חוכמת הדייג") (שתי גרסאות)
ד' 882 שיר Im Frühling ("באביב")
ד' 883 שיר Lebensmut
ד' 884 שיר Ueber Wildemann
ד' 885 מארש הרואי להכתרת צאר ניקולאי הראשון, בלה מינור לדואו פסנתר
ד' 886 שני שירי לכת אופייניים בדו מז'ור לדואו פסנתר
ד' 887 רביעיית מיתרים מס' 15 בסול מז'ור, אופוס פוסטהומוס 161
ד' 888 שיר Trinklied
ד' 889 שיר Hark! Hark! the Lark!) Ständchen
ד' 890 שיר Hippolits Lied
ד' 891 שיר Gesang מכונה "לסילביה"
ד' 892 שיר Nachthelle לטנור סולו ומקהלת גברים עם פסנתר
ד' 893 רביעייה Grab und Mond ("קבר וירח")
ד' 894 סונאטה מס' 18 בסול מז'ור, מכונה פנטזיה אופוס 78
ד' 895 רונדו בסי מינור לפסנתר וכינור אופוס 70, מוכר כ"רונדו בריליאנט"
ד' 896 סקיצה של שיר Fröliches Scheiden
ד 897 אדג'ו במי במול מז'ור לשלישיית פסנתר, מכונה "נוקטורנו"
ד' 898 שלישייה לפסנתר מס' 1 בסי במול מז'ור אופוס 99
ד' 899 ארבעה אימפרומפטי לפסנתר אופוס 90
ד' 900 אלגרטו בדו מינור לפסנתר, קטע
מספרי D מ-901 עד 950

ד' 901 רביעייה Wein und Liebe ("יין ואהבה")
ד' 902 שלושה שירים
1. "L'incanto degli occhi"
2. "Il traditor deluso"
3. "Il modo di prender moglie" "
ד' 903 שיר עם מקהלה Zur guten Nacht ("אל הלילה הטוב")
ד' 904 שיר "אלינדה"
ד' 905 An die Laute
ד' 906 שיר Der Vater mit dem Kind ("האב עם הילד")
ד' 907 Romanze des Richard Löwenherz
ד' 908 וריאציות על נושא מתוך "מריה" של הרולד בדו מז'ור
ד' 909 שיר Jägers Liebeslied ("שיר אהבה של צייד")
ד' 910 Schiffers Scheidelied
ד' 911 מחזור שירים "מסע חורף" הכולל את השירים הבאים:
<**1. "Gute Nacht"
2. "Die Wetterfahne"
3. "Gefror'ne Tränen"
4. "Erstarrung"
5. "Der Lindenbaum"
6. "Wasserflut"
7. "Auf dem Flusse"
8. "Rückblick"
9. "Irrlicht"
10. "Rast" (two versions)
11. "Frühlingstraum"
12. "Einsamkeit" (two versions)
13. "Die Post"
14. "Der greise Kopf"
15. "Die Krähe"
16. "Letzte Hoffnung"
17. "Im Dorfe"
18. "Der stürmische Morgen"
19. "Täuschung"
20. "Der Wegweiser"
21. "Das Wirtshaus"
22. "Mut"
23. "Die Nebensonnen"
24. "Der Leiermann" (two versions)
ד' 912 Schlachtlied למקהלת גברים כפולה
ד' 913 רביעייה Nachtgang im Walde
ד' 914 רביעייה Frühlingslied
ד' 915 אלגרטו בדו מינור לפסנתר
ד' 916 רביעייה Das stille Lied (לא יצא בדפוס)
ד' 916a
ד' 916b קטע לפסנתר בדו מז'ור (סקיצה)
ד' 916c קטע לפסנתר בדו מינור (סקיצה)
ד' 917 Das Lied im Grünen
ד' 918 אופרה Der Graf von Gleichen (סקיצה, רק מקהלה אחת יצאה לאור)
ד' 919 שיר Frülingslied
ד' 920 (Zögernd leise") Ständchen") מכונה "נוקטורנו" לקונטראלטו סולו ומקהלה עם פסנתר (גרסה ראשונה)
ד' 921 Zögernd leise") Ständchen") מכונה "נוקטורנו" לקונטראלטו סולו ומקהלה עם פסנתר (גרסה שנייה)
ד' 922 שיר Heimliches Lieben
ד' 923 שיר Eine altschottische Ballade ("באלאדה סקוטית עתיקה") (שתי גרסאות)
ד' 924 שנים-עשר ואלסים מגרץ לפסנתר
ד' 925 גאלופ נוסח גרץ לפסנתר
ד' 926 שיר Das Weinen
ד' 927 שיר Vor meiner Wiege
ד' 928 שיר לכת לילדים בסול מז'ור לדואו פסנתר
ד' 929 טריו לפסנתר, מס' 2 במי במול מז'ור, אופוס 100
ד' 930 טריו קומי Der Hochzeitsbraten
ד' 931 שיר Der Wallensteiner Lanzknecht beim Trunk
ד' 932 שיר Der Kreuzzug
ד' 933 שיר Des Fischers Liebesglück
ד' 934 פנטזיה בדו מז'ור לפסנתר וכינור אופוס פוסטהומוס 169
ד' 935 ארבעה אימפרומפטי לפסנתר, אופוס פוסטהומוס 142
ד' 036 שישייה Kantate zur Feier der Genesung des Fräulein Irene von Kiesewetter
ד' 936a סימפוניה ברה מז'ור (סקיצות)
ד' 937 שיר Lebensmut (קטע)
ד' 938 שיר Der Winterabend ("ערב חורפי")
ד' 939 שיר Die Sterne ("הכוכבים")
ד' 940 פנטזיה בפה מינור לדואו פסנתר
ד' 941 רביעייה Hymnus an den heiligen Geist ("מזמור לרוח הקודש")
ד' 942 שיר Mirjam's Siegesgesang ("שירת הניצחון של מרים"), לסופרן סולו ומקהלה עם פסנתר
ד' 943 שיר Auf den Strom
ד' 944 סימפוניה מס' 9 בדו מז'ור, ידועה בשם "הגדולה"
ד' 944a מחול גרמני לפסנתר (אבד)
ד' 945 שיר Herbst ("סתיו")
ד' 946 שלושה אימפרומפטי לפסנתר, מכונים "קטעי פסנתר"
ד' 947 אלגרו בלה מינור לדואו פסנתר, מכונה "Lebensstürme" אופוס פוסטהומוס 144
ד' 948 רביעייה Hymnus an den heiligen Geist ("מזמור לרוח הקודש", גרסה שנייה)
ד' 949 שיר Widerschein
ד' 950 מיסה מס' 6 במי במול מז'ור לרביעיית סולנים, מקהלה מעורבת ותזמורת
מספרי D מ-951 עד 965

ד' 951 רונדו בלה מז'ור לדואו פסנתר
ד' 952 פוגה במי מינור לעוגב או דואו פסנתר, אופוס פוסטהומוס 152
ד' 953 מזמור תהילים, "שיר לשבת" לבריטון סולו ומקהלה
ד' 954 מקהלה Glaube, Hoffnung und Liebe ("אמונה, תקווה ואהבה") עם כלי נשיפה מעץ
ד' 955 שיר Glaube, Hoffnung und Liebe אופוס 97
ד' 955a שיר "היא אוהבת אותך" אופוס 97
ד' 956 חמישיית מיתרים בדו מז'ור לשני כינורות, ויולה ושני צ'לי, אופוס פוסטהומוס 163
ד' 957 מחזור שירים "שירת הברבור", הכולל את השירים הבאים:
"Liebesbotschaft" ("מסר אהבה")
"Kriegers Ahnung" ("מחשבות לוחם")
"Frühlingssehnsucht" ("געגועי אביב")
"Ständchen" ("סרנדה")
"Aufenthalt" ("עצירה")
"In der Ferne" ("במרחקים")
"Abschied" ("פרידה")
"Der Atlas" ("אטלס")
"Ihr Bild" ("תמונתה")
"Das Fischermädchen" ("בת הדייג")
"Die Stadt" ("העיר")
"Am Meer" ("ליד העיר")
"Der Doppelgänger" ("הכפיל")
ד' 958 סונאטה בדו מינור לפסנתר
ד' 959 סונאטה בלה מז'ור בפסנתר
ד' 960 סונאטה בסי במול מז'ור לפסנתר
ד' 961 בנדיקטוס שני מתוך המיסה בדו מז'ור לרביעייה, מקהלה מעורבת, תזמורת ועוגב ל-ד' 452
ד' 962 טאנטום ארגו במי במול מז'ור לרביעייה, מקהלה מעורבת ותזמורת
ד' 963 אופרטוריום בסי במול מז'ור לטנור ומקהלה עם כלי נשיפה מעץ
ד' 964 Hymnus an den heiligen Geist ("מזמור לרוח הקודש") לשמונה קולות גברים, סולנים ומקהלה, עם כלי נשיפה מעץ
ד' 965 שיר Der Hirt auf dem Felsen עם פסנתר וקלרינט או צ'לו, אופוס פוסטהומוס 129
ד' 965a שיר Die Taubenpost
יצירות ללא תאריך: מספרי D מ-966 עד 992

ד' 966 קטע מתוך פרטיטורה תזמורתית ברה מז'ור
ד' 966a קטע מתוך פרטיטורה ברה מז'ור עכשיו ד' 71c
ד' 966b סקיצות תזמורתיות בלה מז'ור (קטע)
ד' 967 פוגה בארבעה קולות לפסנתר (סקיצה, עכשיו ד'37a
ד' 968 אלגרו מודראטו בדו מז'ור ואנדנטה בלה מינור, מכונה סונאטינה לדואו פסנתר
ד' 969 שנים-עשר ואלסים אציליים לפסנתר אופוס 77
ד' 970 שישה מחולות גרמניים לפסנתר
ד' 971 שלושה מחולות גרמניים לפסנתר
ד' 973 שלושה מחולות גרמניים לפסנתר
ד' 974 שני מחולות גרמניים לפסנתר
ד' 975 מחול גרמני ברה מז'ור לפסנתר
ד' 976 קוטיליון במי במול מז'ור לפסנתר
ד' 977 שמונה אקוסז לפסנתר
ד' 978 ואלסים בלה במול מז'ור לפסנתר
ד' 979 ואלסים לפסנתר
ד' 980 שני ואלסים לפסנתר
ד' 980a
ד' 980b
ד' 980c
ד' 980d
ד' 980e
ד' 980f
ד' 981 זינגשפיל Der Minnesänger (קטע, אבד)
ד' 982 סקיצות לאופרה
ד' 983 ארבע רביעיות אופוס 17
ד' 984 רביעייה Der Wintertag ("יום חורף")
ד' 985 רביעייה Gott im Ungewitter
ד' 986 רביעייה Gott der Weltschöpfer
ד' 987 רביעייה Osterlied (עכשיו ד' 168d)
ד' 988 קאנון Liebe säuseln die Blätter לשלושה קולות
ד' 989 שיר Die Erde ("האדמה" (אבד)
ד' 990 שיר Der Graf von Habsburg ("הגראף מהבסבורג") (קטע)
ד' 991 שיר O lasst euch froh begrüssen, Kinder der vergnügten Au (קטע)
ד' 992 שיר רב-קולי Wer wird sich nicht innig freuen (קטע)
נספח: מספרי D מ-993 עד 998

ד' 993 פנטזיה בדו מינור לפסנתר, עכשיו ד' 2e (הפרק השני, אנדנטינו, מזכיר את הפרק המקביל בפנטזיה של מוצרט, ק. 475)
ד' 994 אלגרו במי מינור לפסנתר עכשיו ד' 769a
ד' 995 שני מינואטים לפסנתר עכשיו ד' 2d
ד' 996 אוברטורה ברה מז'ור לתזמורת עכשיו ד' 2a
ד' 997 קטע מסימפוניה ברה מז'ור, עכשיו ד' 2b
ד' 998 קטע מרביעיית מיתרים בפה מז'ור (?)
הערות שוליים

↑  האזנה לקטעי היצירה:

Schubert Op.137 n°1 - mov.1





Schubert Op.137 n°1 - mov.2



Schubert Op.137 n°1 - mov.3
↑  Schubert Quintet in C, D 956
כנסיית ההשתנות

| --- | --- |

כנסיית ההשתנות - מבט מהאוויר
 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 על שם:  ההשתנות 
 כתובת:  הר תבור 
 מיקום:  הר תבור 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1921
 תאריך פתיחה רשמי:  1921 
 אדריכל:  אנטוניו ברלוצי 
 
 קואורדינטות:  32°41′10″N 35°23′34″E﻿ / ﻿32.68624°N 35.39285°E﻿ / 32.68624; 35.39285
 אתר רשמי
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) כנסיית ההשתנות(למפת עמק בית שאן רגילה) כנסיית ההשתנות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כנסיית ההשתנות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כנסיית ההשתנות
 
חזית הכנסייה
כנסיית ההשתנות והמנזר הפרנציסקני מהאוויר לקראת שקיעה
חלל הכנסייה
תרשים הכנסייה וסביבתה הקרובה: 1. כנסיית ההשתנות; 2. הקפלה המוקדשת למשה; 3. הקפלה המוקדשת לאליהו; 4. פסיפס ביזנטי; 5. חדר מלבושים; 6. שרידי המנזר הבנדיקטיני; 7. שרידי ביצורים מוסלמיים
כנסיית ההִשְׁתַּנוּת (באיטלקית: Basilica della Trasfigurazione) היא כנסייה פרנציסקנית קתולית הניצבת על פסגת הר תבור. על פי מסורת שהחלה במאה ה-4, חלה ההשתנות של ישו במקום זה, אירוע שבמהלכו הוא דיבר עם משה ואליהו, ואושר מעמדו כבן האלוהים. הכנסייה הנוכחית נבנתה על ידי האדריכל אנטוניו ברלוצי בשנים 1919–1924. על ההר ניצב גם מנזר יווני-אורתודוקסי המוקדש גם הוא להשתנות.
ההשתנות

ההשתנות הייתה אירוע בחייו של ישו המדווח בשלוש הבשורות הסינופטיות (הבשורה על-פי מתי, הבשורה על-פי מרקוס והבשורה על-פי לוקס), ואשר במהלכו השתנה על פסגת הר:
"ומקץ ששת ימים לקח לו ישוע את-פטרוס ואת-יעקב ואת-יוחנן אחיו ויעלם בדד על-הר גבוה; וישתנה לעינהם ויזהירו פניו כשמש ובגדיו כאור הלבינו; והנה נראו אליהם משה ואליהו והם מדברים איתו; ויען פטרוס ויאמר אל-ישוע אדוני טוב לנו להיות פה אם-טוב בעיניך נעשה פה שלוש סוכות לך אחת ולמשה אחת ולאליהו אחת; עודנו מדבר והנה ענן-אור הצל עליהם והנה-קול מתוך הענן אומר זה-בני ידידי אשר רציתי בו אליו תשמעון; ויהיה כשמוע התלמידים ויפלו על פניהם ויראו מאוד; ויגש ישוע ויגע-בם ויאמר קומו אל-תיראו; וישאו עינהם ולא יראו איש בלתי ישוע לבדו; וברדתם מן-ההר צוה עליהם ישוע לאמור לא תגידו לאיש את-דבר המראה עד אם-קם בן-האדם מעם המתים." (הבשורה על-פי מתי, י"ז, 1-9)
אף שבברית החדשה נאמר שמעמד ההשתנות התרחש על "הר גבוה", רוב העדות ממקמות אותו על התבור, אשר נזכר בתנ"ך מספר פעמים כנקודה רמה ואסטרטגית החולשת על דרך הים, וכאתר פולחן קדום (לדוגמה: יהושע, י"ט, ירמיהו, מ"ו, הושע, ה', א' ותהילים, פ"ט, י"ג).
היסטוריה

בשל חשיבותו של הר תבור במסורת הנוצרית, הוא הפך למוקד עלייה לרגל החל מהמאה ה-4. על פי תיאורי נוסעים, שכנו על פסגתו שלוש כנסיות בסוף המאה ה-6 והוא שימש כמקום מושבו של בישוף. עדויות מהמאה ה-8 ציינו ארבע כנסיות ומנזר במקום. בראשית תקופה הצלבנית, ולכל המאוחר בשנת 1101, הקים טנקרד נסיך הגליל מנזר בנדיקטיני על ההר, וביצר את פסגתו. אולם הביצורים לא הועילו לנזירים שחוסלו בידי המוסלמים בשנת 1113. זמן קצר לאחר מכן שוקמו המבנים על ההר, והנוכחות הבנדיקטינית במקום התחדשה.
במהלך המאה ה-12 פונו שרידי הכנסייה הביזנטית באופן יזום, ובמקומם הוקמה כנסייה צלבנית בסגנון רומנסקי, אשר שימרה את מסורת ההשתנות, בכך שחולקה לשלושה חלקים - שתי קפלות עבור משה ואליהו במקום בו ניצבות קפלות דומות גם כיום, וקריפטה שסמלה את מעמד ההשתנות עצמו. ההר נכבש בידי סלאח א-דין ב-1187, וב-1212 הקים עליו הסולטאן האיובי אל-מלכ אל-עאדל(אנ') מבצר; אולם האיובים הרסו את שבנו ב-1218 מתוך חשש כי אלה ישמשו את הצלבנים במסע הצלב החמישי. השליטים המוסלמים אפשרו את המשך הפולחן הנוצרי במקום, ואף מסרו לידי הנוצרים את החזקה בו. ב-1263 כבש השליט הממלוכי ביברס את ההר, החריב את המבנים על פסגתו והפקיעו מידי הנוצרים.
באמצע המאה ה-17 הותר לפרנציסקנים לשוב אל האתר, ובמאה ה-18 הם הקימו בו קפלה קטנה. כנסיית ההשתנות הנוכחית תוכננה בידי האדריכל האיטלקי אנטוניו ברלוצי, והוקמה בין השנים 1919–1924. הכנסייה החדשה קמה מעל שרידי הכנסייה הצלבנית, ושרידים מהכנסייה העתיקה שולבו בה.
הכנסייה > חזית המבנה

הכנסייה נבנתה בהשראת כנסיית שמעון סטיליטס, כנסייה ביזנטית בצפון סוריה שהוקדשה לשמעון סטיליטס (אנ'), ושולבו בה יסודות רומנסקים. החזית נחלקת לשלושה אגפים: בתווך קבוע פורטיקו ובו כניסה בודדת אל הכנסייה, עטורה בקשת הנצבת על שני עמודים הנושאים כותרת קורינתית ומעליה גמלון. מעל דלת הכניסה חקוק מעשה ההשתנות בלטינית, כפי שהוא מתואר בפרק 17 בבשורה על-פי מתי. מעל לפורטיקו קבוע חלון טריפורי הנושא גם הוא גמלון. שני אגפי הצד מתנשאים לגובה של שלוש קומות ונושאים גמלונים. בקומה השלישית של כל אחד מהם קבוע חדר הנפתח מזרחה ומערבה באמצעות חלונות ביפוריים. פעמוני הכנסייה תלויים בחדר שבמגדל הדרומי.
הכנסייה > פנים הכנסייה

חלל הכנסייה נחלק לשלוש ספינות וביניהן שתי שורות עמודים מסיוויים בסגנון רומנסקי, הנושאים קשתות ותומכים בקומת האור. תקרת הכנסייה עשויה עץ אורן, ומזכירה את תקרותיהן של כנסיות ביזנטיות. במקור היה גג הכנסייה עשוי מלוחות בהט שקופים אשר נועדו להמחיש את האור השמיימי שקרן מפניו של ישו בעת מעמד ההשתנות, אולם בשל פגעי האקלים כוסה הגג בשכבת נחושת. בקצה המזרחי של המבנה נחלקת הספינה המרכזית לשתי קומות - בתחתונה שוכנת הקריפטה, ומעליה משתרע הפרסביטריום המסתיים באפסיס. בכיפת האפסיס פסיפס המתאר את מעמד ההשתנות: שלושת השליחים ניצבים על הקרקע במישור הארצי: פטרוס הקדוש נראה משמאל וכתפו חשופה, יעקב בן זבדי כורע ברך מימין, ואחיו הצעיר, יוחנן בן זבדי, בעל תווי פנים עדינות, ניצב לצדדו. ישו נראה בתווך במישור השמימי, כשהוא לבוש בלבן וראשו עטור הילה לבנה. משה האוחז בלוחות הברית נראה לשמאלו, ואליהו משליך את אדרתו בצידה הימני של הסצנה. הרקע להתרחשות הוא אור שמימי זהוב. מתחת לפסיפס רשום הפסוק: "וישתנה לעינהם" (”ET TRANSFIGURATES EST ANTE EOS”), וסביב שיאה של הכיפה מופיע הפסוק: "זה-בני ידידי, אליו תשמעון" (”HIC EST FILIUS MEUS, IPSUM AUDITE”). בקשת שבחזית האפסיס נראים סמליהם של ארבעת המבשרים וסמלו של המסדר הפרנציסקני. בחג ההשתנות החל ב-6 באוגוסט, מואר הפסיפס על ידי קרני השמש המוחזרות מלוח זכוכית שנקבע ברצפת החלל.
מדרגות צלבניות מוליכות מטה אל הקריפטה החשופה לחלוטין אל חלל הכנסייה, וברצפתה נראה סלע האם מבעד לחלונות זכוכית. בחלקם התחתון של קירות הקריפטה משולבים שרידים מהכנסיות הקדומות. בתווך שרידיו של אפסיס קדום, וגם המזבח המודרני עשוי מאבנים מקומיות גסות. חלון הוויטראז' בקריפטה מציג טווסים המסמלים בנצרות את הנצח, על רקע עלי גפן בגווני סגול, שכן יין נמנה עם סמליו של ישו. בקשת החובקת את הוויטראז' מופיעים דברי פטרוס: "אדוני טוב לנו להיות פה" (”DOMINE BONUM EST NOS HIC ESSE”), ואלה נועדו להעמיד את הצופה בנעליו של פטרוס ולמקם בו את תחושותיו. בתקרת קמרון החבית של הקריפטה, קבוע פסיפס רציף שבו מתוארות ארבע סצנות המופרדות בצלבים מוזהבים. בכל סצנה נראים שלושה מלאכים והאמצעי בהם מצביע על פרט כלשהו למרגלותיו ומעניק לסצנה את משמעותה (משמאל לימין):
תינוק אוחז בגלובוס ועליו צלב לצד הכיתוב "והבן ניתן לנו" (ישעיהו, ט', ו') - סמל להולדת ישו;
מלאך אוחז בגביע יין ובלחם הקודש. למרגלותיו חיטה משולבת בגפן והכיתוב "אנוכי הוא לחם החיים" (הבשורה על-פי יוחנן 6, 35) - סמל ללחם הרוחני;
שה שחוט לצד הכיתוב "ואהי מת והנני חי" (חזון יוחנן 1, 18) - סמל לקורבנו של ישו;
ארון קבורה ריק לצד הכיתוב "הוא קם, איננו פה" (הבשורה על-פי מרקוס 16, 6) - סמל לתחיית ישו ולגאולה.
שני האפסיסים הצדדיים שוכנים במפלס האולם: הימני מוקדש לרוח הקודש המיוצגת באמצעות יונה, והשמאלי לאל האב (עין על רקע משולש). שני אלה יחד עם הקריפטה המוקדשת לישו (הבן), משלימים את השילוש הקדוש.
הכנסייה > קפלות משה ואליהו

בקדמת הכנסייה, משני צדדיה של הכניסה, שוכנות שתי קפלות מעל שרידי שתי הקפלות הצלבניות. שתי הקפלות פונות מזרחה: הצפונית מוקדשת למשה והדרומית לאליהו, והן משולות לשתי הסוכות הנזכרות במעמד ההשתנות, אשר יועדו, לפי הצעת פטרוס, עבור משה ואליהו. בקפלת משה נראה משה כשקרניים קורנות מפניו, והוא אוחז בלוחות הברית. מימינו הסנה הבוער, משמאלו מים בוקעים מן הסלע וברקע נראה הר סיני. סביב הקפלה מופיע ייצוג לתחנות הצלב, וברצפתה פסיפס מודרני המחקה את הפסיפס הביזנטי שהובא מקפלת אליהו. בקפלת אליהו נראה מאבק אליהו בנביאי הבעל על הכרמל. הרצפה משלבת פסיפס ביזנטי מקורי שהועבר ממקום אחר, ובקפלה הונח מבנה צלבני ששימש לקבורה, אולי של קדוש (נמצא בו שלד). בקירות הקפלה שולבו פיסות אלבסטר.
מבנים נוספים במכלול הקתולי

פסגת התבור מוקפת בחומה שהוקמה על תוואי החומה האיובית מ-1212, אך נהרסה בידי המוסלמים עצמם ב-1218. השטח התחום על ידי החומה נחלק בין המתחם הפרנציסקני בצידו הדרומי, לבין מנזר ההשתנות היווני-אורתודוקסי התופס את חלקו הצפוני. בשטח הפרנציסקני שוכן, נוסף על הכנסייה, מנזר פרנציסקני שבנייתו החלה ב-1873 ובחזיתו מגדל שעון. בגינת המנזר ניצב פסלו של האפיפיור פאולוס השישי אשר ביקר בהר ב-1964 ועליו הכיתוב: ”PAULUS VI PONT. MAX. PEREGRINUS HUNC MONTEM ASCENDIT DIE 5 JANUARII 1964” ("פאולוס השישי פונטיפקס מקסימוס, צליין, עלה להר זה ביום 5 בינואר 1964"). בצידו המערבי של המנזר שוכנת אכסניית קאזה נובה בניהולה של משמורת ארץ הקודש, המשרתת צליינים קתולים.
מצפון לכנסייה נתגלו שרידיו של המנזר הבנדיקטיני, אשר נבנה באתר בראשית המאה ה-12, ובו נחשפו שרידיו של אולם גדול אשר זוהה כרפקטוריום של המנזר (6 בתרשים). באולם זה נתגלתה מערה אשר שמשה, כנראה, כמערת קבורה עבור הנזירים שהתגוררו במקום בתקופה הביזנטית, ועל קירותיה כתובות ביוונית וסמלים ובהם צלבים. מדרום לכנסייה נחשפו שרידים מהביצורים המוסלמים (7 בתרשים).
במורד הדרך המובילה אל "שער הרוחות" שוכן בית קברות פרנציסקני, ולידו קפלה ששופצה בידי אנטוניו ברלוצי. הקפלה מזוהה עם המקום בו הורה ישו לשלושת השליחים שלא לספר את דבר ההשתנות לאיש, ועל כן היא מכונה בשם ”NEMINI DIXERITIS VISIONEM” ("לא תגידו לאיש את-דבר המראה"), או בשם ”DESCENTIBUS” ("היורדים"), שכן השליחים היו בדרכם מטה מן ההר. ברלוצי הוסיף למבנה כניסה מסודרת וקבע בו גומחת תפילה, אך ספק אם זהו המבנה המקורי אשר תואר בתקופה הצלבנית, ואשר לפי העדויות שכן במערה.
פסלו של פאולוס הקדוש
קפלת "לא תגידו לאיש על המראה"
מראה בבית הקברות הפרנציסקני
ראו גם

מנזר ההשתנות
לקריאה נוספת

הוצאת אריאל, מדריך לאתרים נוצריים בישראל, כרך 85–87, 1992, עמ' 129.
דוד רפ, הכנסיות היפות בישראל, הוצאת מפה, 2011‏ISBN 9789655211221, עמ' 68.
הערות שוליים

↑  מספר עדות פרוטסטנטיות ממקמות את האירוע בקרני חיטין.
↑  הוצאת אריאל, מדריך לאתרים נוצריים בישראל, כרך 85–87, 1992, עמ' 129.
↑  דוד רפ, הכנסיות היפות בישראל, הוצאת מפה, 2011‏ISBN 9789655211221, עמ' 74
קפלת אליהו
קפלת משה
פסגת הר תבור - תרשים
חזית המנזר הפרנציסקני ומגדל השעון
מפת הר תבור - הקישו על הקובץ להגדלה
שמעון בטיש

שמעון בטיש (נכתב גם "בטש"; כ"ה בניסן ה'תרס"ו, 20 באפריל 1906 – ג' בתשרי ה'תשל"ה, 19 בספטמבר 1974) היה רופא ישראלי ומנכ"ל משרד הבריאות.
תולדות חייו

בטיש נולד בירושלים לשלמה בטיש, סוחר בדים, ולאשתו רוזה לבית בוחבוט. המהנדס מאיר בית-אש היה אחיו. המשפחה נאלצה לעזוב את הארץ בתחילת מלחמת העולם הראשונה, הגרה לארגנטינה, וחזרה ארצה ב-1926. בטיש סיים את לימודיו התיכוניים בבואנוס איירס ולמד רפואה באנגליה ובלבנון. בוגר האוניברסיטה האמריקנית בביירות. הוא עסק ברפואה במסגרת מחלקת הבריאות של ממשלת המנדט הבריטי, ובשנים 1943–1953 היה מנהל בית החולים הירקון.
תולדות חייו > מנכ"ל משרד הבריאות

בראשית 1953 נתמנה בטיש למנכ"ל משרד הבריאות במקום ד"ר חיים שיבא שהתפטר. בתפקידו זה לקח חלק בארגון מערכת הבריאות בישראל ובחקיקה בתחום הבריאות, ועסק רבות במיגור מגפת שיתוק הילדים בארץ. בשנים אלו היה פעיל בארגון הבריאות העולמי, שימש חבר הוועד המנהל של האוניברסיטה העברית בירושלים, והיה חבר הקולג' המלכותי לרופאים באדינבורו.
בטיש מונה לתפקיד המנכ"ל בתקופת כהונתו של שר הבריאות יוסף סרלין, איש מפלגת הציונים הכלליים. ב-1955 מונה לתפקיד שר הבריאות ישראל ברזילי, איש מפ"ם. ברזילי הצר את צעדיו של בטיש, שלח אותו להשתלמויות ארוכות בחו"ל, קיצץ בסמכויותיו ותבע את התפטרותו. בינואר 1960 פרש בטיש מתפקידו כמנכ"ל ועבר לתפקיד זוטר יחסית כמנהל המחלקה האפידמיולוגית במשרד הבריאות. במקביל, הצטרף לסגל הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
תולדות חייו > בארגון הבריאות העולמי

ביוני 1960 יצא בטיש לשליחות במטה ארגון הבריאות העולמי בשווייץ, כמנהל המחלקה לארגון שירותי בריאות. במסגרת תפקידו נשלח ביולי 1960 לקונגו, כנציג הארגון וכיועץ ראשי של ממשלת קונגו לענייני תברואה. בהמשך היה מנהל האגף לתיאום והערכה של הארגון, ויועץ למנכ"ל.
בטיש נישא בשנת 1934 לוויקטוריה אלישר, והיה אב לשתי בנות. הוא נפטר בלונדון בספטמבר 1974,  והובא למנוחות בחלקת הספרדים בהר הזיתים . על שמו רחוב בשכונת מקור חיים בירושלים.
הערות שוליים

↑  שלמה בן אברהם בטיש, הד-המזרח, 15 בינואר 1943

רוזה בטיש ז"ל, דבר, 26 בפברואר 1950
↑  ישיבת הממשלה, דבר, 23 בפברואר 1953
↑  ד"ר בטיש יצא לארה"ב לטפול בהשגת התרכיב, דבר, 15 באפריל 1955
↑  פרופסור גדעון מר הושאל ב-1956 מן האוניברסיטה העברית למשרד הבריאות, ובמשך כשנה כיהן כמנכ"ל בפועל. ראה: ד. דיוקנאי, פרופ' גדעון מר, מעריב, 21 בדצמבר 1956, המשך
↑  אהרון דולב, מסלקים פקידים מנוסים, "מגניבים" עסקנים מפלגתיים - מי ימשול במשרדי הממשלה?, מעריב, 16 ביוני 1960, המשך
↑  ד"ר ש. זימן מנהל בפועל במשרד הבריאות, דבר, 5 בינואר 1960
↑  רפאל בשן, ד"ר שמעון בטיש: המוני מצרים מתרוצצים בקונגו, מעריב, 9 בספטמבר 1960
↑  ד"ר ש. בטיש מת בלונדון, דבר, 22 בספטמבר 1974
↑  רחוב שמעון בטש באתר עיריית ירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500960105171  VIAF: 308275719   WorldCat (עם VIAF): 308275719
פרידייש שאנדור

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1905 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 התאבד:  1 ביוני 1979 (בגיל 74) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Stern Frigyes 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 שפה מועדפת:  הונגרית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  Hungaroton 
 בן או בת זוג:  ורה דנש 
 צאצאים:  Anna Sándor 
 פרסים והוקרה:  אמן מצטיין של הונגריה (1965)  פרס פרנץ ליסט (1969)  אמן דגול של הונגריה (1975) 
 
פרידייש שאנדור (במקור שטרן, בהונגרית: Sándor Frigyes; בודפשט, 24 באפריל 1905 – בודפשט, 1 ביוני 1979) היה כנר, מנצח, פרופסור להוראת מוזיקה יהודי-הונגרי עטור פרסים. שאנדור הוא אחיהם הצעיר של הפסנתרנים רנה שאנדור ושל ארפאד שאנדור. אשתו הייתה הכנרית ורה דנש. בתו, אנה שאנדור (1950–2022), הייתה נגנית ההצ'לו של התזמורת הקאמרית פרנץ ליסט.