stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עיבוד מזון
החסרונות בעיבוד מזון תעשייתי

עיבוד מזון יכול להפחית את הערך התזונתי שלו. כמות החומרים התזונתיים שהולכים לאיבוד על ידי העיבוד התעשייתי תלויה בטיב המזון ובשיטת העיבוד. לדוגמה, חום הורס ויטמין C. לכן, פירות וירקות משומרים מכילים פחות ויטמין C מאשר החלופות הטריות שלהם. ה-USDA ב-2004 ערך מחקר על שימור חומרים מזינים במזונות מעובדים, ויצר טבלה של מזונות, רמות הכנה ותזונה. עיבוד מזונות כרוך לעיתים קרובות באובדן רכיבים תזונתיים, שעלול להקשות על מתן מענה לצורכי האורגניזם, אם חומרים אלה אינם מוספים בעשרה. דגנים שעברו תהליך של קילוף המכילים פחות סיבים תזונתיים, ויטמינים ומינרלים בהשוואה לדגנים מלאים. אכילת דגנים כאלה, המצויים במזונות מעובדים רבים, במקום דגנים מלאים עלולה להגביר את הסיכון לכולסטרול גבוה, סוכרת והשמנה.
אחד המקורות העיקריים לנתרן בתזונה המודרנית הוא מזון מעובד. נתרן, בעיקר בצורת נתרן כלורי, מוסף באופן תדיר למזון מעובד כדי למנוע קלקול, להוסיף טעם ולשפר את המרקם של מזונות אלו. האמריקאים צורכים בממוצע 3,436 מיליגרם נתרן ליום, שהוא גבוה מהגבול המומלץ של 2,300 מיליגרם ליום לאנשים בריאים, ויותר מפי שניים מהמגבלה של 1,500 מיליגרם ליום עבור אנשים בסיכון גבוה למחלות לב. סוכרים שונים מוספים למזונות מעובדים לשיפור טעם והמרקם. סוכרים ידועים כמגבירים את הסיכון למחלות לב, השמנת יתר, עששת וסוכרת מסוג 2. אגודת הלב האמריקאית ממליצה לנשים להגביל את הסוכר המוסף ללא יותר מ-100 קילוקלוריות, או 25 גרם סוכר ליום, וגברים להגביל את הסוכר המוסף ללא יותר מ-155 קילוקלוריות, או כ-38.75 גרם סוכר ליום, בעוד שהאמריקאים צורכים בממוצע 355 קילוקלוריות מסוכרים מוספים בכל יום. חריגה של פי שניים ויותר ליום, חריגה אשר עלולה להוביל לתופעה של השמנת יתר וגידול במחלות כרוניות.
מזונות שעברו עיבוד, כולל מוצרי מאפה מסחריים, קינוחים, מרגרינה, פיצה קפואה, פופקורן להכנה במיקרוגל, מכילים לפעמים חומצות שומן טראנס הנחשבות ללא בריאו, ועלולות להגביר את הסיכון להיווצרות כולסטרול גבוה, מחלות לב ושבץ מוחי. הנחיות התזונה בארצות הברית לשנת 2010 ממליצות לשמור על צריכת שומן טראנס נמוכה ככל האפשר. קיימות הנחיות Trans fat regulation בשנת 2018 ארגון הבריאות העולמי בנה תוכנית למיגור הצריכה במוצרים עטירי שומן טרנס
בעיות בריאות נוספות שעלולות להיווצר עם צריכת מזון מעובד הן: מזונות מעובדים נוטים להיות יותר אלרגניים ממזונות מלאים, על פי מאמר "דעה נוכחית באלרגיה ואימונולוגיה קלינית" מיוני 2004. למרות שהחומרים המשמרים ותוספי המזון האחרים המשמשים במזונות מעובדים רבים מוכרים בדרך כלל כבטוחים, כמה מהם עלולים לגרום לבעיות עבור אנשים מסוימים, כגון, סולפיטים, ממתיקים מלאכותיים, צבעים מלאכותיים וחומרי טעם מלאכותיים, נתרן חנקתי ונתרן חנקיתי המשמשים לשימור מוצרי בשר מעובדים (כגון נקניקיות ונקניקים), נוגדי חמצון מוספים לשמני מאכל-הידרוקסילאניזול בוטיל (BHA), הידרוקסילטולואן בוטיל (BHT), קפאין ומונוסודיום גלוטמט.
עיבוד מזון ובריאות האדם

צריכת יתר של מזון אולטרה-מעובד גורמת למספר תופעות הפוגעות בבריאות האדם והן: עודף משקל מלווה בהשמנת יתר, מחלות כרוניות שונות, כגון סכרת, יתר לחץ דם, עודף שומנים בדם(אנ'), כולסטרול גבוה, מחלות לבביות, סיכון מוגבר לתחלואה בסוגים מסוימים של סרטן (כגון סרטן המעי הגס), שינוי הרכב החיידקים במערכת העיכול, העלאה של מדדי דלקת, ותחלואה מוגברת, הזדקנות מוקדמת ועליה בסיכויי שעור התמותה.
בקרת תהליכים בתעשיית המזון

בעת תכנון תהליכים לתעשיית המזון, חשוב להתייחס לגורמים הבאים: תנאי ההיגיינה על פי מספר המיקרואורגניזמים הכללי בגרם או מיליליטר של מוצר מוגמר ומספר החיידקים הפתוגניים (חיידקי סטפילוקוקוס אאוראוס, סלמונלה, ליסטריה, בצילוס צראוס) ומספר המיקרואורגניזמים על שטח מדוד של משטחי עבודה וידיים של עובדים בקו הייצור, יעילות אנרגטית הנמדדת בערים של טון קיטור לטון מוצר מיוצר, מזעור הפסולת, נמדד באחוז אובדן חומר גלם, לדוגמה, חומר הקילוף במהלך קילוף תפוחי אדמה, לפי ערך העבודה בשימוש, נמדד לפי מספר שעות עבודה לטון מוצר מוגמר, ומזעור עצירות הניקיון המהלך המשמרת ובין משמרות שנמדד לפי מספר השעות בין עצירות הניקוי, ומספר תלונות של לקוחות על פי מדרג רמת החומרה,
Tour De Force

Tour De Force הוא סיבוב הופעות שערך המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון ב־1986 באוסטרליה, עם התזמורת הסימפונית של מלבורן. סיבוב ההופעות כלל 28 הופעות.
במהלך סיבוב ההופעות שר ג'ון באופן צרוד ומאומץ באופן ניכר. לאחר בדיקות שעבר אצל מומחים באוסטרליה, התגלה שהוא סובל מפוליפים על מיתרי הקול. לאחר סיבוב ההופעות עבר ג'ון ניתוח להסרת הגידולים ממיתרי קולו. הניתוח גרם לשינוי קולו לצמיתות.
ההופעה האחרונה הוקלטה, וחלקה השני יצא לאור באלבום ההופעה "Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra".
רקע

סיבוב ההופעות "Tour De Force" באוסטרליה עם התזמורת הסימפונית של מלבורן היה פרי חודשים של תכנון והכנה. הוא גם גילה את מוסר העבודה וכושר ההתמדה יוצאי הדופן של הזמר, שהתמיד במסע אף על פי שסבל מכאבים חזקים וקשיים בזמרה עקב מה שהתגלה כגידולים לא ממאירים על מיתרי הקול שלו, גידולים שהצריכו אותו לעבור ניתוח להסרתם. זאת נוסף על מצבו הגופני והנפשי שהיה ירוד ממילא, עקב בולימיה והתמכרותו לסמים ולאלכוהול, שהיו בשיאם בשנים אלה.
סיבה מרכזית לתזמון מסע ההופעות לסוף השנה היה רצונו של ג'ון לתמוך בנבחרת אנגליה בקריקט (אנ'), שביקרה באוסטרליה באותה תקופה כדי להשתתף בטורניר ה"אשס" המסורתי. ג'ון שהה עם הנבחרת למשך רוב המסע ואף שימש די ג'יי במסיבת הניצחון שלה, לאחר שזכתה בגביע.
סיבוב ההופעות הסימפוני המצועצע והמתוכנן לפרטיו, הראשון מסוג זה שנערך על ידי כוכב רוק, הסתיים ב־11 הופעות במרכז הבידור של סידני. הלהקה שליוותה את ג'ון בסיבוב הייתה מורכבת בעיקרה מהנגנים שליוו אותו בהקלטת האלבום "Leather Jackets". נוספו להם חטיבת כלי הנשיפה Onward International, שלושה זמרי רקע, ושני נגני כלי הקשה (עם ריי קופר, שחזר ללהקה והצטרף לג'ודי לינסקוט (אנ')).
המופע

המופע שג'ון העלה היה תוצאה של חמישה חודשי תכנון, וחזרות רבות מאוד. הייתה זו הפעם הראשונה מזה שנתיים שג'ון הופיע באוסטרליה.
המופע היה מורכב משני חלקים. החלק הראשון היה הופעה אופיינית של ג'ון ולהקתו. בחלק השני הצטרפה התזמורת הסימפונית של מלבורן אל ג'ון ולהקתו.
בחלק הראשון הופיע ג'ון עם להקה שמנתה 14 נגנים, שאליהם הצטרפו זמרי ליווי וחטיבת כלי הנשיפה Onward International. בחלק הזה לבש ג'ון תלבושות ראוותניות אופייניות: פאות המחקות תספורת "מוהיקני" ואת שערה של טינה טרנר, ומשקפיים מוזרים אופייניים. בחלק השני הצטרפו אל ג'ון ולהקתו 88 נגני התזמורת הסימפונית של מלבורן. בחלק הזה התלבש ג'ון באופן קלאסי יותר, עם פאה מנופחת ותלבושת המחקות את אופנת סוף המאה ה־18 / אמצע המאה ה־19. בראיונות הזכיר ג'ון את המלחינים מוצרט ושופן כמודלים לתלבושות שנלבשו בחלק הזה של ההופעה. מעצב האופנה בוב מאקי (אנ') עיצב את כל התלבושות שלבש ג'ון במסע ההופעות.
אורך המופע היה בדרך כלל כשלוש שעות, שבהן בוצעו 34 שירים. סיבוב ההופעות הסתיים בהופעה שנערכה ב־14 בדצמבר 1986 במרכז הבידור של סידני. ההופעה הוקלטה, וחלקה השני יצא לאור (עם עריכה) ביוני 1987 באלבום ההופעה "Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra".
המופע > העיבודים לתזמורת

ג'יימס ניוטון הווארד, שהיה מלחין עם עתיד מבטיח בהוליווד באותה תקופה, הצטרף וערך התאמות לתזמורת בת 88 נגנים של העיבודים התזמורתיים המקוריים שלו ל־"Tonight", וכן של עיבודים של פול בקמסטר לשירים נוספים, עיבודים שנועדו כולם במקור לתזמורת קטנה יותר. ניוטון הווארד גם כתב עיבודים תזמורתיים חדשים לשיר "Don't Let the Sun Go Down on Me", שבמקור כלל רק עיבודי כלי נשיפה.
הגידולים במיתרי הקול, הניתוח ושינוי הקול

ג'ון התנסה בבעיות בקולו כשנה לפני סיבוב ההופעות, בעיות שהחריפו במהלך מסע ההופעות באוסטרליה. הוא התקשה לשיר, השתעל על הבמה וחווה כאבים חזקים כששר. כששר, קולו נשמע צרוד, מתוח ומאומץ. הוא היה אמור לערוך שלוש הופעות בפרת', אך נאלץ לבטל את אחת ההופעות: לדברי גאס דאג'ן (אנ') ”בלילה השלישי הוא ישב בחדר ההלבשה ופתאום גילה שהוא לא יכול לדבר בכלל”. הורו לו לא לדבר במשך ארבעה ימים. לקראת סיום המסע ג'ון אף התמוטט על הבמה בהופעה בסידני. לימים סיפר: ”יכולתי לדבר, ורק בקושי לשיר. בתוך תוכי, ידעתי שמשהו היה לא בסדר באופן כרוני עם הקול שלי”. חברי להקתו סיפרו לימים שג'ון חשש מאוד שמא הוא לוקה בסרטן בגרון, וסיפר להם בדמעות על דאגותיו. בבדיקות שנערכו לאחר ההופעה האחרונה, התגלו על מיתרי קולו "נגעים לא ממאירים" (או פוליפים). ג'ון, שלקראת סוף שנות ה־80 (כלומר, גם במהלך סיבוב ההופעות) היה בשיאה של הבולימיה שלו והתמכרותו לסמים ולאלכוהול, סיפר שרופא אמר לו שעישון מריחואנה גרם לגידולים על מיתרי קולו.
כשלושה שבועות לאחר תום סיבוב ההופעות, בינואר 1987, עבר ג'ון ניתוח להסרת הגידולים. ההופעה האחרונה בסיבוב ההופעות הייתה ההופעה האחרונה לפני הניתוח. אף על פי שהניתוח הצליח לחלוטין, קולו של ג'ון השתנה בעקבות הניתוח לצמיתות: מטנור לבריטון. ג'ון סיפר על השפעות הניתוח על קולו: ”הניתוח הנמיך את גוון קולי. הוא עמוק יותר, יש לו יותר תהודה והוא חזק יותר”. ג'ון הודה שהטענות שנשמעו על איבוד הפלסט שלו ”נכונות במידה מסוימת”, אבל מבחינות אחרות כישוריו כזמר השתפרו באופן משמעותי: ”למדתי לנשום נכון, התבוננתי באנשים אחרים שרים, הפכתי לזמר הרבה יותר טוב”.
באופן אירוני, חרף הבעיות בקולו, ההופעות נחוו אצל הקהל כהצלחה גדולה. ג'ון השקיע את כולו בהופעות משום שחשש שהוא מאבד את קולו לצמיתות. בהופעה האחרונה, הוא פחד שתהיה זאת הופעתו האחרונה בכלל.
לאחר הניתוח, ג'ון לקח כמה חודשי מנוחה מהקלטות ומסיבובי הופעות.
רשימת השירים > חלק ראשון: ג'ון והלהקה

מקור: setlist.fm
"Funeral for a Friend" /‏"One Horse Town"
"Philadelphia Freedom"
"Levon"
"Rocket Man"
"The Bitch Is Back"
"Daniel"
"Song For You" / ‏"Blue Eyes" / ‏"I Guess That's Why They Call It the Blues"
"Bennie and the Jets"
"Heartache All Over the World"
"Nikita"
"Sad Songs (Say So Much)"
"This Town"
"I'm Still Standing"
רשימת השירים > חלק שני: ג'ון, הלהקה והתזמורת הסימפונית של מלבורן

"Sixty Years On"
"I Need You to Turn To"
"The Greatest Discovery"
"Tonight"
"Sorry Seems to Be the Hardest Word"
"The King Must Die"
"Cold as Christmas (In the Middle of the Year)"
"Take Me to the Pilot"
"Carla/Etude"
"Tiny Dancer"
"Have Mercy on the Criminal"
"Slow Rivers"
"Madman Across the Water"
"Don't Let the Sun Go Down on Me"
"Candle in the Wind"
"Burn Down the Mission"
"Your Song"
"Saturday Night's Alright for Fighting"
תאריכי ההופעות

| תאריך | עיר | מדינה | מיקום |
| --- | --- | --- | --- |
אוקיאניה
| 5 בנובמבר 1986 | בריזבן | אוסטרליה | מרכז הבידור של בריזבן |
| 6 בנובמבר 1986 | בריזבן | אוסטרליה | מרכז הבידור של בריזבן |
| 7 בנובמבר 1986 | בריזבן | אוסטרליה | מרכז הבידור של בריזבן |
| 10 בנובמבר 1986 | מלבורן | אוסטרליה | מרכז הספורט והבידור של מלבורן |
| 11 בנובמבר 1986 | מלבורן | אוסטרליה | מרכז הספורט והבידור של מלבורן |
| 12 בנובמבר 1986 | מלבורן | אוסטרליה | מרכז הספורט והבידור של מלבורן |
| 13 בנובמבר 1986 | מלבורן | אוסטרליה | מרכז הספורט והבידור של מלבורן |
| 14 בנובמבר 1986 | מלבורן | אוסטרליה | מרכז הספורט והבידור של מלבורן |
| 15 בנובמבר 1986 | מלבורן | אוסטרליה | מרכז הספורט והבידור של מלבורן |
| 16 בנובמבר 1986 | מלבורן | אוסטרליה | מרכז הספורט והבידור של מלבורן |
| 17 בנובמבר 1986 | מלבורן | אוסטרליה | מרכז הספורט והבידור של מלבורן |
| 18 בנובמבר 1986 | מלבורן | אוסטרליה | מרכז הספורט והבידור של מלבורן |
| 21 בנובמבר 1986 | אדלייד | אוסטרליה | פארק פוטבול (אצטדיון MMAI) |
| 25 בנובמבר 1986 | פרת' | אוסטרליה | מרכז הבידור של פרת' |
| 26 בנובמבר 1986 | פרת' | אוסטרליה | מרכז הבידור של פרת' |
| 1 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 2 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 3 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 4 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 6 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 7 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 8 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 9 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 10 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 11 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 12 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 13 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
| 14 בדצמבר 1986 | סידני | אוסטרליה | מרכז הבידור של סידני |
משתתפי להקת סיבוב ההופעות

אלטון ג'ון – זִמרה, פסנתר
דייווי ג'ונסטון (אנ') – גיטרה, זִמרת רקע
דייוויד פנטון (אנ') – גיטרה בס
צ'רלי מורגן – תופים
פרד מנדל (אנ') – קלידים, (rhythm guitar)
ריי קופר – כלי הקשה
ג'ודי לינסקוט (אנ') – כלי הקשה
אלן קארוול – זִמרת רקע
הלנה ספרינגס – זִמרת רקע
שירלי לואיס – זמרת רקע
‏ Onward International Horn Section
ג'יימס ניוטון הווארד – עיבוד תזמורתי, ניצוח
נגני התזמורת הסימפונית של מלבורן
ביאורים

↑  להרחבה ראו (The Ashes).
↑  מהאלבום "Blue Moves".
↑  ג'ון נתן בעבר את הקרדיט לשיפור הנשימה למוזיקאי תום בל (אנ'), שאיתו עבד ב־1977. הוא גם אמר שבל לימד אותו לשיר ברגיסטר (אנ') נמוך יותר".
↑  גרסת כיסוי לליאון ראסל.
הערות שוליים

1 2  ‏Elton’s Tour de Force Remembered, באתר eltonjohn.com, ‏27 בדצמבר 2016, 28 ביוני 2022
↑  ג'ון טובלר (אנ'), הערות אלבום "Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra" מהדורת רימסטר (1998)
↑  מארק מיצ'נר, צופי BBC בוחרים רגעים נבחרים ממסעות אנגליה באוסטרליה להתמודדות על גביע האשס, באתר BBC, ‏8 בדצמבר 2017, בדיקה אחרונה ב־18 באוגוסט 2021
↑  הופעות וסיבובי הופעות של אלטון ג'ון באוסטרליה, באתר ארכיון האינטרנט, אורכב מהמקור ב־27 במרץ 2012, בדיקה אחרונה ב־28 במאי 2021
↑  ג'ון מבצע את "Your Song" בהופעה בסידני (בתיאור הסרטון), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־28 במאי 2021
1 2  אלטון ג'ון שוחרר מבית החולים, באתר upi.com, ‏8 בינואר 1987, בדיקה אחרונה ב־25 במאי 2021
1 2 3 4  אנדי גרין, זיכרון: אלטון ג'ון באוסטרליה, באתר רולינג סטון, ‏11 בפברואר 2014, בדיקה אחרונה ב־25 במאי 2021
↑  Philip Norman, Elton John, אוסטרליה: Random House, 1991, עמ' 441, ISBN 0091825563
↑  אלטון ג'ון יעבור ניתוח גרון, מבטל מופעים ב־1987, באתר לוס אנג'לס טיימס, ‏2 בינואר 1987, בדיקה אחרונה ב־25 במאי 2021
1 2 3  הניתוח שעבר אלטון ג'ון היה כדי להציל את קולו, באתר femalefirst.co.uk, בדיקה אחרונה ב־25 במאי 2021
↑  סער גמזו, סיר אלטון ג'ון בישראל: הכינו עצמכם להופעה, באתר הארץ, 17 ביוני 2010
↑  Tom Doyle, Captain Fantastic: Elton John's Stellar Trip Through the '70s, Ballantine Books, 2017, עמ' 225
↑  Claude Bernardin & Tom Stanton, Rocket Man: Elton John From A - Z, Paperback edition, Praeger, 1996, עמ' 7-8, ISBN 0-275-95698-9
↑  ג'ף גיילס, כשאלטון ג'ון עבר ניתוח גרון משנה קול, באתר ultimateclassicrock.com, ‏5 בינואר 2017, בדיקה אחרונה ב־25 במאי 2021
↑  סופי סמית', קבלו מחר הזרמת מדיה של המופע ההיסטורי של אלטון ג'ון בסידני מ־1986, באתר udiscovermusic.com, ‏10 ביולי 2020, בדיקה אחרונה ב־25 במאי 2021
↑  לינדזי פלאנר, ביקורת "AllMusic" לאלבום ההופעה, באתר AllMusic, בדיקה אחרונה ב־23 במאי 2021
↑  הופעה ב־17 בנובמבר 1986 ב־‏Sports & Entertainment Centre, Melbourne, Australia, באתר setlist.fm, בדיקה אחרונה ב־28 ביוני 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e288078f-e2bb-46ba-9b9e-8e1a66e27e48 
ג'ון בתמונה מהחלק הראשון של המופע
אני לא גנב

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  תמי שם טוב
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  כנרת זמורה-ביתן, דביר
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  203
 פרסים
 פרס ביאליק, פרס לאה גולדברג, פרס דףדף לספרות ילדים
אני לא גנב הוא רומן לצעירים מאת תמי שם טוב, אשר ראה אור בשנת 2012 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן. הספר עוקב אחר סיפורו של יאנק וולף, נער יתום בשנים שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, אשר מצטרף לבית היתומים של יאנוש קורצ'אק. זהו ספרה השמיני של שם טוב, אשר הפך לספר מצליח מאוד וזיכה אותה במספר פרסים. בשנת 2014 הופק עיבוד של הספר להצגת תיאטרון על ידי 'חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר' בשיתוף עם הסטודיו למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין.
בשנת 2020 ראה אור ספר המשך בשם "אני לא עוזב".
תקציר העלילה

הספר "אני לא גנב" מספר את סיפורו של נער יהודי יתום בשם יאנק וולף. הסיפור נכתב מנקודת מבטו של יאנק, ומתרחש בוורשה בשנות ה-30 של המאה ה-20, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
גיבור הסיפור, יאנק, מגיע לבית היתומים של יאנוש קורצ'אק לאחר שעבר טראומות והתעללויות חמורות בבית המחסה ליתומים בו שכן לפני כן. יאנק היה ידוע ביכולותיו המרשימות בריצה, אשר הקנו לו אפשרויות חוזרות ונשנות לגנבה. יום אחד נתפס יאנק בעת מעשה, והבריונים בבית המחסה ליתומים הכו אותו ברגליו עד שנשברו שתיהן, ויאנק איבד את יכולתו לרוץ. מאז, דבק בו הכינוי "הגנב הצולע", שכל כך שנא.
יאנק מתאר את סיפור חייו החל מכניסתו לבית היתומים של קורצ'אק ועד עלייתו ארצה. הספר מעמיק בקשיי ההסתגלות של יאנק למקום החדש ובתהליך שעבר על מנת להיפטר מהרגליו הישנים. הוא הגיע לבית היתומים כנער מלא טינה כלפי משפחתו וסובביו, אשר פקפק ברצונם הטוב של האנשים עימם נפגש. בעת שהותו בבית היתומים רכש חברים חדשים, ולמד לתת אמון באנשים, אשר רצו בטובתו, והכל בהשראתו של קורצ'אק.
דמויות

יאנק וולף - נער יהודי יתום המתגורר בוורשה שבפולין. אמו מתה בינוקותו ואביו, שהיה גנב, נפטר בעת שריצה מאסר בכלא. בילדותו היה יאנק אצן מוכשר במיוחד - בשכונת מגוריו האמינו שיום אחד יגיע לאולימפיאדה ויסב לקהילה כבוד גדול. ואולם, קלילות רגליו הקנתה ליאנק את היכולת לגנוב ולבזוז מוצרים שונים בקלות רבה ועם הזמן דבק בו כינוי הגנאי "גנב בן גנב". בעקבות מעשה בריונות בבית המחסה בו שהה, נגרם ליאנק נזק בלתי הפיך והוא היה לנכה וצולע. לאחר הקטטה בבית המחסה, קיבל יאנק את ההזדמנות לעבור לבית היתומים של קורצ'אק, שם יזכה ליחס מכבד ושוויוני מקורצ'אק וישתלב בתוך המערכת החינוכית, המוסרית והחברתית שפיתח קורצ'אק. יאנק וולף הוא דמות בדיונית, אך התנהלות בית היתומים ודמותו של קורצא'ק מבוססים על מחקרים היסטוריים מהימנים.
יאנוש קורצ'אק - יאנוש קורצ'אק, או הדוקטור הזקן, מתואר כדמות רגועה, מתונה ורודפת צדק. הדוקטור היה לדמות אהודה על ידי חניכי בית היתומים, שהעריכו והעריצו את האכפתיות, היחס האישי והצניעות שאפיינו אותו. במהלך הסיפור מלווה ותומך קורצ'אק בחניכיו בכלל וביאנק בפרט: בהיותו רופא, העניק ליאנק זוג נעליים מוגבהות שסייעו לו בהתמודדות עם הצליעה ובהיותו מחנך סייע לו להיפטר מהרגלי הגנבה שרכש בילדותו הקשה ועורר בו סקרנות ושאיפה להיות עיתונאי חוקר.
מירה - אחותו הגדולה של יאנק. כשהיו ילדים ואימם נפטרה היא קיבלה את האחריות על אחיה הצעיר. מירה מתוארת כדמות רגישה אשר מאזנת את האדישות והגסות שבדמותו של יאנק. מירה הייתה האחראית להשכלתו ולאורח חייו של יאנק, והיא זו ששלחה אותו לבית המחסה ליתומים ומאוחר יותר לבית היתומים של קורצ'אק.
יוסק - החונך של יאנק בבית היתומים. יוסק הוא תלמיד מצטיין, חברותי ופעיל בוועדות הניהול בבית היתומים. במשך שלושת החודשים הראשונים לשהותו של יאנק בבית היתומים יוסק מלווה אותו ומסייע לו להתגבר על קשיי ההסתגלות הרבים.
רוזי - חניכה בבית היתומים, חברתו של יוסק. רוזי מתוארת כדמות דעתנית וחריפה אשר מלווה את יאנק ואת יוסק במהלך השנים בבית היתומים.
סטפה - סטפה (סטפניה וילצ'ינסקה) היא שותפתו של יאנוש קורצ'אק בניהול והקמת בית היתומים. מתוארת בספר כאישה חביבה, חמה ואוהבת. במהלך הסיפור היא מסייעת ומלווה את כל חניכי בית היתומים, לצידו של הדוקטור.
הצייר והצלם - שני ילדים שחיו בבית היתומים. הם מתוארים כילדים סקרנים, חכמים, חברותיים ומוכשרים מאוד, כל אחד בתחומו. בניגוד לשאר הדמויות בסיפור, הצייר והצלם מבוססים על אנשים אמיתיים אשר היו חניכים בבית היתומים של קורצ'אק וניצלו מסופם העגום. שמו האמיתי של הצלם היה שלמה נדל (1920–2018). שמו של הצייר הוא יצחק בלפר (1923–2021). שם טוב ראיינה את נדל ואת בלפר כחלק מהמחקר לקראת כתיבת החקר, ואף השתמשה בכמה מסיפוריהם האישיים כחלק מסיפורו של יאנק.
עיבודים

בשנת 2014 הומחזה הצגת נוער מבוססת על הספר "אני לא גנב" על ידי הסטודיו לאומנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. המחזה נכתב על ידי עינת ברנובסקי, והופק בשיתוף עם 'חני - העמותה לתיאטרון מובחר'. ההצגה זכתה לביקורות חמות מקהל רחב.
בית היתומים של קורצ'אק

בית היתומים של יאנוש קורצ'אק פעל בוורשה במשך שלושים שנה, 1912–1942. בית היתומים של קורצ'אק היה מבוסס על הבנה, הקשבה, כבוד והערכה הדדית בין המורים לתלמידים. בהקמתו, נעזר קורצ'אק בסטפניה וילצ'ינסקה (לימים שותפתו העיקרית בניהול בית היתומים). יאנוש קורצ'אק וסטפניה וילצ'ינסקה היו דמויות האב והאם בחיי החניכים בבית היתומים, אך עם זאת, הם הקפידו לשמר את הקשר בין הילדים למשפחותיהם (אם יהיו כאלו).
סופו של בית היתומים היה עליית הצוות והילדים היהודים לרכבת למחנה ההשמדה טרבלינקה. לקורצ'אק הוצעה אפשרות לחנינה, אך הוא דחה אותה והחליט להישאר עם חניכיו עד סופם הטרגי. קורצ'אק וסטפניה לא סיפרו לילדים לאן פניהם מועדות, ויש שאומרים שזהו השקר היחיד שסיפרו להם אי פעם.
הערות שוליים

↑  אני לא גנב, באתר כנרת זמורה-ביתן, דביר
1 2  אני לא גנב, באתר סל תרבות ארצי
↑  אני לא עוזב, באתר דף דף
↑  נירה לוין, אני לא גנב, באתר דףדף, ספרות ילדים (ארכיון)
↑   יעל דר, סיפור חניכה ברוח קורצ'אק, באתר הארץ, 11 בפברואר 2013
1 2  תמי שם טוב, אני לא גנב, כנרת זמורה-ביתן, דביר, 2012
ארץ הנסיכה אליזבת

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  אין ערך
 על שם:  אליזבת השנייה 
 קואורדינטות:  80°S 78°E﻿ / ﻿80°S 78°E﻿ / -80; 78 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיארץ הנסיכה אליזבת(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיארץ הנסיכה אליזבת  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ארץ הנסיכה אליזבת (באנגלית: Princess Elizabeth Land) היא אזור באנטארקטיקה בין קו אורך 73 °מזרח לבין כף פנק (ב 87 ° 43 'מזרח).
אוסטרליה טוענת לריבונות באזור כחלק מהאזור האנטארקטי האוסטרלי, אף כי טענה זו אינה מוכרת.
בארץ הנסיכה אליזבת מצויות שתי תחנות מחקר (אנ') רוסיות: תחנת ווסטוק (המקום הקר ביותר על פני כדור הארץ), ותחנת מירני.
האזור מחולק לשני אזורים:
חוף אינגריד כריסטנסן
חוף לאופולד ואסטריד
ממערב לארץ הנסיכה אליזבת מצוי מדף הקרח אמרי, וממזרח לה ארץ קייזר וילהלם השני.
היסטוריה > גילוי האזור

ארץ הנסיכה אליזבת התגלתה ב-9 בפברואר 1931, על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בשנים 1931–1929, תחת פיקודו של סר דאגלס מוסון.
היסטוריה > מקור השם

מוסון קרא ל-"ארץ הנסיכה אליזבת" על שמה של הנסיכה אליזבת, לימים, המלכה אליזבת השנייה.
ההכרזה הרשמית על השם, ב-18 בדצמבר 2012, הביאה להחמרת הסכסוך הדיפלומטי בין בריטניה לבין ארגנטינה.
לקריאה נוספת

חקר אנטארקטיקה במחצית הראשונה של המאה ה-20(הקישור אינו פעיל)
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הכרזת משרד החוץ הבריטי
↑  בריטניה קראה שטח באנטארקטיקה על שם המלכה, ארגנטינה זועמת, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 183524845  VIAF: 1112148574381624430007   WorldCat (עם VIAF): 1112148574381624430007
אקסל שפרינגר (הוצאה לאור)

בית אקסל שפרינגר בברלין
בית אקסל שפרינגר בהמבורג
חברת אקסל שפרינגר (בגרמנית: Axel Springer AG) היא חברת תקשורת גרמנית, שנוסדה ב-1946 על ידי אקסל שפרינגר והיא כיום ההוצאה לאור הגדולה ביותר בגרמניה לעיתונים, השלישית בגודלה למגזינים ואחת הגדולות ביותר באירופה, לאמצעי תקשורת באופן כללי.
היסטוריה

חברת אקסל שפרינגר - Axel Springer Verlag GmbH (בשמה הנוכחי Axel Springer AG) נוסדה בהמבורג ב-1946 על ידי אקסל שפרינגר ואביו היינריך, שהיה באותה עת מוציא לאור ידוע בזכות עצמו. כשנוסדה, היא כללה רק עיתון קטן אחד, בשם NORDWESTDEUTSCHE HEFTE ומגזין רדיו קטן HÖRZU. החברה גדלה והתפתחה במהירות. ב-1948 הקים אקסל שפרינגר את עיתון הערב היומי הראשון שלו HAMBURGER ABENDBLATT, וב-1952 הוקם העיתון "בילד", שהוא כיום העיתון הנפוץ והנקרא ביותר באירופה. שנה אחר כך נקנה בית ההוצאה לאור של "די ולט", לרבות השבועון "וולט אם זונטג" והעיתון די ולט עצמו. האחרון הפך במהרה לעיתון הדגל של ההוצאה, המיועד לקהל אקסקלוסיבי ברמה אינטלקטואלית גבוהה. ב-1959 התרחבה חברת אקסל שפרינגר גם להוצאת ספרים, משנרכשה על ידה הוצאת אלשטיין וכעבור שבע שנים, ב-1966 נוסף לה גם מטה בברלין, שהפך למרכז הקבוצה, אף כי המבורג נותרה מרכז חשוב.
בשנות ה-60 וה-70 של המאה העשרים התייצבה הקבוצה בראש מתנגדי הטרור השמאלי של אז. עקב כך, ב-1968 סבלו משרדיה בברלין מהפגנות וחסימות מצד קבוצות סטודנטים שמאלנים רדיקלים, וקבוצת באדר מיינהוף אף הציבה את חברת אקסל שפרינגר כיעד מרכזי להתקפותיה. ב-1972 הניחה קבוצת הטרור הזו שש פצצות במשרדי החברה בהמבורג. שלוש מהן התפוצצו ו-17 איש נפצעו. ב-1975 התפוצצה פצצה במשרדי הקבוצה בפריז ואגף צרפתי של הטרוריסטים הללו לקח על עצמו את האחריות לכך.
ב-1985 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בפרנקפורט, וזמן קצר אחר כך באותה שנה, נפטר מייסדה אקסל שפרינגר ואת השליטה בה קיבלה אשתו החמישית, פרידה שפרינגר. שנה אחר כך החלה חברת אקסל שפרינגר להתרחב ולהוציא לאור עיתונים, כתבי עת וספרים גם במדינות נוספות מחוץ לגרמניה, תחילה באיטליה, אחר כך במדינות נוספות באירופה ובהמשך, בעולם כולו.
ההוצאה לאור כיום

אקסל שפרינגר מעסיקה כיום (2012) כ-13,000 עובדים ב-36 מדינות בעולם. החברה מוציאה לאור יותר מ-230 עיתונים ומגזינים שונים וכן כ-80 פרסומי אינטרנט ויש לה בנוסף לכך גם שליטה מלאה או חלקית ברשתות רדיו וטלוויזיה שונות. סך כל הכנסותיה בשנת 2011 הגיע לכ-3.2 מיליארד אירו, כאשר מעל לרבע מזה מגיע מחוץ לגרמניה. הרווח היה מעל חצי מיליארד אירו. סך כל שווי הנכסים של הקבוצה מוערך בכמעט ארבעה מיליארד אירו (אקוויטי - כמעט שני מיליארד אירו). החל מ-1985 נסחרת מניית החברה בבורסה הגרמנית בפרנקפורט, והחל מה-10 בספטמבר 2010 היא חלק ממדד ה-MDAX. סמל המניה הוא SPR. מנכ"ל החברה כיום והחל מ-2002 הוא מתיאס דופנר (נולד 1963), לשעבר העורך הראשי של עיתון הדגל של הקבוצה, די ולט. על פי פרסומים שונים, שהוכחשו אמנם על ידי הקבוצה, הוא המנהל השכיר שמשכורתו הגבוהה ביותר בגרמניה.
אף שהקבוצה מחשיבה את "די ולט", כעיתון הדגל שלה ומייעדת אותו לקהל קוראים אקסקלוסיבי ואינטלקטואלי, העיתון הנמכר ביותר על ידה כיום הוא דווקא "בילד". עיתון זה הוא גם הנמכר והנקרא ביותר באירופה ומספר קוראיו נאמד בכ-12 מיליון איש, מדי יום. הקבוצה מוציאה לאור החל מ-1986 גם את "אוטו בילד", ירחון המכוניות הנמכר ביותר באירופה - שבעה מיליון עותקים מדי חודש, את "קומפיוטר בילד", שהוא מגזין המחשבים הנמכר ביותר באירופה, את "ספורט בילד" - מגזין הספורט הנמכר ביותר באירופה, ועוד.