stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אזקייל קמבוי
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת אתונה (2004) זכה קמבוי במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:05.81 דקות, לפני חבריו לנבחרת ברימין קיפרוטו (8:06.11 דקות) ופול קיפסיילה קוץ' (8:06.64 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכה קמבוי במדליית כסף בפעם השנייה ברציפות בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:14.95 דקות, אחרי סאיף סעיד שאהין (8:13.31 דקות) ולפני ברימין קיפרוטו (8:15.30 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה קמבוי במדליית כסף בפעם השלישית ברציפות בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:16.94 דקות, אחרי ברימין קיפרוטו (8:13.82 דקות) ולפני ריצ'רד קיפקמבוי מאטילונג (8:17.59 דקות), שניהם חבריו לנבחרת.
במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן, אוסטרליה בשנת 2006 זכה קמבוי במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:18.17 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים קמבוי במקום שביעי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:16.38 דקות ולא הצליח להגן על תוארו.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכה קמבוי במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא תחרות חדש של 8:00.43 דקות, לפני ריצ'רד קיפקמבוי מאטילונג (8:00.89 דקות) ובועבדאללה טהרי מצרפת (8:01.18 דקות).
במשחקי חבר העמים שנערכו בדלהי, הודו בשנת 2010 זכה קמבוי במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:18.47 דקות.
בתחרות ליגת היהלום במונקו שנערכה ב-22 ביולי 2011 קבע קמבוי בריצת 3000 מטר מכשולים שיא אישי חדש של 7:55.76 דקות, והוכיח שהוא מוכן לאליפות העולם באתלטיקה. חודש לאחר מכן, באליפות עצמה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:14.85 דקות, לפני ברימין קיפרוטו (8:16.05 דקות) ומאהיידין מחיסי-בנאבאד מצרפת (8:16.09 דקות).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה קמבוי במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:18.56 דקות, לפני מאהיידין מחיסי-בנאבאד (8:19.08 דקות) ובן ארצו אבל מוטאי (8:19.73 דקות).
באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכה קמבוי בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:06.01 דקות, לפני בן ארצו קונססלוס קיפרוטו (8:06.37 דקות) ומאהיידין מחיסי-בנאבאד (8:07.86 דקות).
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג שבסין באוגוסט 2015 זכה קמבוי בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:11.28 דקות, לפני בני ארצו קונססלוס קיפרוטו שקבע תוצאה של 8:12.38 דקות ולפני ברימין קיפרוטו שקבע תוצאה של 8:12.54.
חייו האישיים

קמבוי נשוי לג'יין ואב לשני בנים. השתתפותו באולימפיאדת לונדון הוטלה בספק כאשר בחודש יוני אותה שנה, הואשם בתקיפת אישה שטענה שדקר אותה לאחר שסירבה לקיים עמו יחסי מין.
שיאים אישיים

ריצת 3000 מטר מכשולים: 7:55.76 דקות (2011)
הערות שוליים

↑  Ezekiel Kemboi charged over stabbing‏ 28 ביוני 2012 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14207908
אוניברסיטת יאשי

| --- | --- |


 אוניברסיטה
 על שם:  אלכסנדרו יואן קוזה 
 מוטו:  Per libertatem ad veritatem 
 תקופת הפעילות:  26 באוקטובר 1860 – הווה (164 שנים)
 מייסדים:  אלכסנדרו יואן קוזה 
 בעלי תפקידים
 רקטור:  ואסילה אישאן (Vasile Ișan)
 תלמידים
 :  יותר מ-31,000
 מיקום
 מיקום:  יאשי, רומניה
 מדינה:  רומניה רומניה
 קואורדינטות:  47°10′27″N 27°34′18″E﻿ / ﻿47.174230555556°N 27.571691666667°E﻿ / 47.174230555556; 27.571691666667
 האתר הרשמי של אוניברסיטת יאשי
  (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור אוניברסיטת יאשי(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור אוניברסיטת יאשי
 
אוניברסיטת יאשי (ברומנית: Universitatea Iași, הידועה גם כאוניברסיטת אלכסנדרו יואן קוזה (ברומנית: Universitatea Alexandru Ioan Cuza) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת ביאשי, רומניה.
אלכסנדרו יואן קוזה
אוניברסיטת יאשי נוסדה ב-26 באוקטובר 1860 והיא המשך של מוסדות חינוך גבוה קדומים יותר שהתקיימו ביאשי. בעת הקמת האוניברסיטה היו בה שלוש פקולטות, משפטים, פילוסופיה וספרות ותאולוגיה והיו לה שבעים מאזינים לקורסים שלה. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה בקבוצת קוימברה.
כיכר האוניברסיטה
הלומדים והפקולטות באוניברסיטת יאשי

בשנת הלימודים 2011 - 2012 נרשמו לאוניברסיטת יאשי, ל-15 הפקולטות שלה, 31,249 סטודנטים ומתוכם 22,945 לתואר ראשון, 7,108 לתואר שני ו-1,196 לדוקטורט.
הפקולטות של האוניברסיטה הן:
הפקולטה לביולוגיה
הפקולטה לכימיה
הפקולטה למשפטים
הפקולטה לכלכלה ומנהל עסקים
הפקולטה לחינוך גופני וספורט
הפקולטה לפילוסופיה ומדעי החברה
הפקולטה לפיזיקה
הפקולטה לגאוגרפיה וגאולוגיה
הפקולטה למידענות
הפקולטה להיסטוריה
הפקולטה לספרות
הפקולטה למתמטיקה
הפקולטה לפסיכולוגיה ומדעי החינוך
הפקולטה לתאולוגיה אורתודוקסית
הפקולטה לתאולוגיה רומאנו-קתולית
ראו גם

ספריית אוניברסיטת יאשי
הערות שוליים

↑  Alexandru Ioan Cuza – 150 de ani de studenţie (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269110705171  PLWABN: 9810633073505606  BIBSYS: 90591159  BnF: cb11867988b (data)  CiNii: DA04752052  GND: 4422009-1  ISNI: 0000 0004 1937 1784  LCCN: n81066112  NKC: ko2003182772  NLA: 36120841  RERO: 02-A004011979  SUDOC: 026431122  VcBA: 494/34761  VIAF: 169501756   WorldCat (עם VIAF): 169501756
אטורה בסטיאניני

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1922 סיינה, איטליה 
 פטירה:  25 בינואר 1967 (בגיל 44) סירמיונה, איטליה 
 מקום קבורה:  Cimitero del Laterino 
 מוקד פעילות:  איטליה, ממלכת איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1945 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 
אטורה בסטיאניני (באיטלקית: Ettore Bastianini;‏ 24 בספטמבר 1922 – 25 בינואר 1967) היה זמר אופרה איטלקי בעל קול בריטון שהיה מזוהה במיוחד עם האופרות של מסורת הבל קנטו.
ביוגרפיה > שנות זהב: 1958–1962

ב-1958, בסטיאניני שר את הסקרפיה הראשון שלו בתיאטרון סן קרלו. לאחר מכן ביצע שלושה תפקידים נוספים חדשים בלה סקאלה באותו קיץ: בלקור בשיקוי האהבה, ארנסטו בהפיראט (עם קאלאס וקורלי), והתפקיד הראשי בנבוקו. ביולי של אותה שנה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפסטיבל זלצבורג בתור רודריגו בניצוח הרברט פון קאראיאן, ולאחר מכן חזר לבילבאו בספטמבר להופעות נוספות. לקראת סוף השנה, הוא שר ארבעה תפקידים בחמישה ימים בארמון האמנויות היפות במקסיקו סיטי, ואחריו את תפקידו היחיד באופרה הבארוקית, ליצ'אס בהרקולס של גאורג פרידריך הנדל בניצוח לוברו פון מאטאצ'יץ', בלה סקאלה.
בספטמבר 1958, בסטיאניני שר לראשונה באופרה של וינה בתור סקרפיה מול רנאטה טבאלדי בטוסקה. הוא הופיע שם בקביעות עד סוף הקריירה שלו, ב-1965. בסתיו 1959, הוא הופיע לראשונה באופרה של דאלאס כאנריקו מול לוצ'יה בבצוע קאלאס, וגם בפיגארו. בדצמבר שלאחר מכן, הוא שר לראשונה את תפקיד מישונט באדריאנה לקוברר של פרנצ'סקו צ'ילאה בתיאטרון סן קרלו, בכיכובה של מגדה אוליברו. הוא חזר לשם ב-1960 כדי לשיר את דון קרלו בארנני, תפקיד אותו גילם גם בפסטיבל זלצבורג באותה שנה. כמו כן ב-1960, הוא שר את סברו בפוליוטו של גאטנו דוניצטי בהפקה מפורסמת שסימנה את חזרתה של קאלאס ללה סקאלה.
בפברואר 1961, הוא הופיע לראשונה עם להקת האופרה הלירית של פילדלפיה בתור ריגולטו. מאוחר יותר באותו חודש הוא הופיע בשתי הפקות בלה סקאלה, לוצ'יה די למרמור עם דיאם ג'ואן סאת'רלנד ואני הפוריטנים עם רנאטה סקוטו. בדצמבר 1961, חזר ללה סקאלה כדי לשיר את הביצועים הראשונים והיחידים שלו לרולנדו באופרה של ורדי שנשמעה לעיתים נדירות, קרב לניאנו. בשנת 1962 הופיע בפעם הראשונה והיחידה באופרה המלכותית, קובנט גארדן בתור רנאטו, חזר לאופרה הלירית של שיקגו כדי לשיר את התפקיד הראשי בריגולטו, ושר את תפקיד הרוזן די לונה בלה סקאלה ופסטיבל זלצבורג, בנוסף למספר הופעות עם האופרה הממלכתית של וינה.
ביוגרפיה > מאבק במחלה וסיום הקריירה: 1963–1967

בנובמבר 1962 אובחן אצל בסטיאניני גידול ממאיר בגרון, חודשים ספורים לאחר מותה של אמו מסרטן. הוא שוחח על מחלתו רק עם משפחתו וכמה חברים קרובים מאוד, בשל חשש מההשפעה השלילית שיכולה להיות לחדשות אלו על הקריירה שלו. הוא בילה את ארבעת החודשים הראשונים של 1963 בטיפול בשווייץ, ולאחר מכן, באפריל, חזר לבמה לכמה מתפקידיו העיקריים באופרה הממלכתית של וינה. המבקרים העניקו להופעתו ביקורות מעורבות, תוך ציון העובדה שקולו נשמע יבש יותר מבעבר. כשבריאותו הדרדרה, בסטיאניני היה מדוכא ולא בטוח אם עליו להמשיך לשיר.
ב-2 ביולי 1963 הוא זכה במירוץ הסוסים הטקסי בפאליו די סיינה כקפטן של קבוצת הפנטרה-קונטראדה מרובע הפנתר. ב-1958 העניק תרומה נדיבה לבניית מטה הקבוצה. בסטיאניני קנה את הסוס המנצח, טופולונה המפורסם, ושינה את שמו לאטורה. זמן קצר לאחר מכן, הופיע בהצלחה כרוזן די לונה בפסטיבל זלצבורג. בסתיו הופיע לראשונה בטוקיו, יפן בהפקה שזכתה לשבחים על ביצועו בטרובדור, ששודרה בשידור חי בטלוויזיה היפנית. בדצמבר של אותה שנה ערך את הופעתו האחרונה בלה סקאלה, כרודריגו בדון קרלו.
בריאותו של בסטיאניני הדרדרה במהלך השנתיים האחרונות של הקריירה שלו. הביצועים שלו לא היו עקביים באיכותם, חלקם מצוינים ואחרים גרועים. ב-1964 שר את תפקידו החדש האחרון, מפיסטו באופרה פאוסט, בתיאטרון סן קרלו בנאפולי, וזכה לביקורות טובות, אבל תפקיד הרוזן די לונה שלו בטרובדור בפראטו באותה שנה זכה לביקורת שלילית. ב-1965, שנתו האחרונה על הבמה, חזר לאופרה הלירית של שיקגו כדי לשיר את אמונסרו. גילם את סקרפיה בתיאטרון קומונלה בפירנצה, ואת יאגו בבית האופרה של קהיר. הוא בילה את רוב 1965 במטרופוליטן אופרה בה חלק מהופעותיו היו מעולות, אבל הוא גם קיבל קריאות בוז במהלך הופעה של טוסקה, הופעתו האופראית האחרונה הייתה כרודריגו ב"דון קרלו" במטרופוליטן אופרה, ב-11 בדצמבר 1965. בינואר 1967 נפטר ממחלת הסרטן ונקבר בעיר הולדתו סיינה.
הקלטות

רוב הקלטות האולפן שלו נעשו עבור דקה רקורדס, ומיעוטן עבור דויטשה גרמופון. ביניהן:
ורדי: אאידה עם קרטיס-ורנה, דומינגז, בורסו, סקוט. פרנקו קפואנה (מנצח) לה פניצ'ה 1952. (רמינגטון)
ג'י דוניצטי: לה פבוריטה עם סימיאנטו, ג'רום היינס, ג'אני פוגי. אלברטו ארדה (מנצח) Maggio Musicale Fiorentino 1955. (דקה)
ורדי: לה טרוויאטה עם קאלאס, די סטפנו. קרלו מריה ג'וליני (מנצח) 1955. (EMI)
ורדי: La forza del destino עם טבלדי, דל מונקו, סימיאנטו, סיפי. פרנצ'סקו מולינארי-פראדלי 1955. (דקה)
G.Rossini: Il barbiere di Siviglia עם Simionato, Misciano, Siepi, Fernando Corena. Erede (cond.) 1956. (דקה)
P.Mascagni: Cavalleria rusticana עם Tebaldi, Björling. אלברטו ארדה (מנצח) 1957. (דקה)
A.Ponchielli: La Gioconda עם Cerquetti (הקלטת האופרה השלמה היחידה שלה באולפן), Simionato, del Monaco, Siepi. Gavazzeni (cond.) 1957. (דקה)
U.Giordano: אנדראה שנייה עם טבלדי, דל מונקו. Gianandrea Gavazzeni (cond.) 1957. (דקה)
G.Puccini: לה בוהם עם טבלדי, קרלו ברגונזי, ג'אנה ד'אנג'לו, צ'זארה סיפי. טוליו סראפין (מנצח) 1958. (דקה)
ורדי: כוחו של גורל עם טבלדי, פרנקו קורלי, רנאטו קאפצ'י, בוריס כריסטוף. פרנצ'סקו מולינארי-פראדלי 1958. (הרדי קלאסי)
דוניצטי: לוצ'יה די למרמור עם סקטו, די סטפנו, וינקו. נינו סנזוגנו (מנצח) לה סקאלה 1959. (מרקורי/ריקורדי)
ורדי: ריגולטו עם סקטו, קראוס, קוסוטו, וינקו. Gianandrea Gavazzeni (מנצח) Maggio Musicale Fiorentino 1960. (מרקורי/ריקורדי)
ורדי: דון קרלו עם סטלה, קוסוטו, לאבו, כריסטוף, וינקו. גבריאל סנטיני (מנצח) לה סקאלה 1961 (DG)
ורדי: נשף המסכות עם Stella, Poggi, Lazzarini, Tavolaccini. Gavazzeni (cond.) La Scala 1961 (DG)
ורדי: Il trovatore עם סטלה, קוסוטו, ברגונזי ווינקו. טוליו סראפין (מנצח) לה סקאלה 1962 (DG)
ורדי: לה טרוויאטה עם סקטו וג'יאני ריימונדי. אנטונינו וטו (מנצח), לה סקאלה 1963. (DG)
ג'דוניטי: פוליוטו עם קאלאס, פרנקו קורלי. אנטונינו וטו (מנצח) בשידור חי מסקאלה, 1960. (EMI)
ורדי: ארנני עם צ'רקטי, דל מונקו, בוריס כריסטוף. מיטרופולוס (מנצח) 1957. (בל קאנטו)
הערות שוליים

↑  http://www.contradadellapantera.it, La Nazione, 12 agosto 2000. Canale 3 Toscana, Siena's local television, has a film of this dinner.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456372305171  PLWABN: 9810534741005606  BNE: XX892092  BnF: cb13891222x (data)  GND: 119150093  ICCU: RAVV231581  ISNI: 0000 0000 6304 4909  LCCN: n81108855  LNB: 000104954  MusicBrainz: d1f1c5e1-d829-4c73-bbec-fd818538af2b  NDL: 00922803  NKC: mzk2003206980  NTA: 100537839  SNAC: w615919q  SUDOC: 080563457  VIAF: 76499403   WorldCat (עם VIAF): 76499403 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אטורה בסטיאניני".
בול שהוצא לכבודו של בסטיאניני
קברו של אטורה בסטיאניני
אטופיה

אטופיה ( מיוונית ἀτοπία "מצב של להיות לא במקום", "אבסורד") היא נטייה לייצר תגובה חיסונית מוגזמת של אימונוגלובולין לחומרים לא מזיקים. אלרגיות הן הביטוי הקליני של אטופיה.
לאטופיה יכול להיות מקור תורשתי, אבל גם אם מקור האטופיה הוא תורשתי לפני התפתחות האלרגיה האדם חייב לבוא עם האלרגן במגע. גם טראומה פסיכולוגית ברחם יכולה לגרום לאטופיה.
המונח אטופיה נטבע על ידי ארתור קוקה ורוברט קוק ב-1923. רופאים ומדענים רבים משתמשים במונח "אטופיה" עבור כל תגובה חיסונית של אימונוגלבולין (אפילו כאלו שאמורות לקרות), אבל רופאי ילדים רבים שומרים את המילה "אטופיה" לנטייה לתגובה חיסונית מוגזמת.
תסמינים

רגישות אטופית היא רגישות במבחן דקירה לכל אלרגן נפוץ במזון או באוויר. מצבים שנחשבים כמצבים אטופיים: אטופיק דרמטיטיס, נזלת אלרגית (קדחת השחת) ואסתמה. הסבירות ללקות באסתמה, נזלת אלרגית ואטופיק דרמטיטיס יחד גבוהה פי 10 ממה שניתן היה לצפות בהתייחס לסיכוי לחלות באחד מהם.
תגובות אלרגיות שנגרמות מאטופיה נעות בין עיטושים לאנפילקסיס ומוות.
פתופיזיולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
גורמים

תגובות אטופיות נגרמות על ידי רגישות יתר לאלרגן. לאטופיה יש מרכיב תרושתי. מחקר אחד הראה שהסיכון לחלות באטופיק דרמטיטיס או באטופיה בכלל "גדל כאשר אחד מבני המשפחה מדרגה ראשונה כבר סובל מאטופיה". כמו כן, המחלה יכולה להיות מולדת כתוצאה מפגיעה נפשית/פיזית בזמן ההריון. בנוסף נמצא כי "... טראומה עשויה להיות גורם המגביר את הסיכויים לאטופיה ועשויה לעזור להסביר את כמות חולי האטופיה שנמצאו באוכלוסיות עירוניות בעלות הכנסה נמוכה."
גורמים סביבתיים יכולים להשפיע על חולי באטופיה. "השערת ההיגיינה" היא אחד המודלים שעשויים להסביר את העלייה התלולה בשכיחות של מחלות אטופיות, אם כי השערה זו אינה שלמה ובמקרים מסוימים אף סותרת את הממצאים. ההשערה מציעה שעודף ניקיון בסביבת התינוק או הילד עלול להוביל לירידה בחשיפה לגורמים זיהומיים הנחוצים להתפתחות תקינה של מערכת החיסון.
מספר מחקרים מצביעים על כך שתזונת האם במהלך ההריון עשויה להשפיע על הסיכויים לחלות במחלות אטופיות אצל הילדים.
גורמים > גנטיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
טיפול

הטיפול במחלות אטופיות תלוי באיברים המעורבים. הטיפול נע בין טיפול מקומי בהזרקת סטרואידים ועד לטיפול בכל הגוף בעזרת סטרואידים, טיפול ביולוגי לדיכוי מערכת החיסון ואימונתרפיה.
הערות שוליים

↑  atopy | Etymology, origin and meaning of atopy by etymonline, www.etymonline.com (באנגלית)
1 2  מישל בוסקט אנלו
ורוזלינד ג'יי רייט, Maternal stress and perinatal programming in the expression of atopy
↑  Arthur F. Coca, Robert A. Cooke, On the Classification of the Phenomena of Hypersensitiveness, The Journal of Immunology 8, 1923-05-01, עמ' 163–182
↑  Hai-Lun Sun, Chih-Jung Yeh, Min-Sho Ku, Ko-Huang Lue, Coexistence of allergic diseases: Patterns and frequencies, Allergy and Asthma Proceedings 33, 2012-01-01, עמ' e1–e4 doi: 10.2500/aap.2012.33.3506
↑  W. Küster, M. Petersen, E. Christophers, M. Goos, A family study of atopic dermatitis, Archives of Dermatological Research 282, 1990-01-01, עמ' 98–102 doi: 10.1007/BF00493466
↑  Alexandros P. Grammatikos, The genetic and environmental basis of atopic diseases, Annals of Medicine 40, 2008-01-01, עמ' 482–495 doi: 10.1080/07853890802082096
↑  Graham Devereux, Anthony Seaton, Diet as a risk factor for atopy and asthma, Journal of Allergy and Clinical Immunology 115, 2005-06-01, עמ' 1109–1117 doi: 10.1016/j.jaci.2004.12.1139
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph139027
אופולו

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  13°55′00″S 171°45′00″W﻿ / ﻿13.916666666667°S 171.75°W﻿ / -13.916666666667; -171.75
 שטח:  1,125 קילומטר רבוע
 אורך:  75 קילומטר
 רוחב:  24 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  סמואה 
 אוכלוסייה:  143,418
 אזור זמן:  UTC -11
 עיר ראשית:  אפיה 
  (למפת סמואה מוגדלת) אפיה סללולוגה סמואה האמריקנית האוקיינוס השקטאופולו(למפת סמואה רגילה) אפיה סללולוגה סמואה האמריקנית האוקיינוס השקטאופולו
 
אוּפוֹלוּ (באנגלית: Upolu) הוא האי המאוכלס ביותר מבין איי סמואה (כ-75% מתושבי סמואה חיים בו) ושטחו 1,125 קמ"ר. נמל התעופה הבין־לאומי פלאולו נמצא במערב האי ועיר הבירה אפיה נמצאת בצפונו.
במיתולוגיה הפולינזית, ובעיקר בסמואה, אוּפוֹלוּ הייתה האישה הראשונה באי.
אלטין ללה

אלטין ללה (נולד ב-18 בנובמבר 1975; טיראנה שבאלבניה) הוא כדורגלן עבר אלבני ששיחק בעמדת הקשר. ללה הוא שיאן ההופעות במדי נבחרת אלבניה עם 79 הופעות.
קריירה

ללה נולד בטיראנה וכבר בגיל 9 הצטרף לקבוצת הילדים של דינמו טירנה. בשנת 1991 היה עם נבחרת הנערים של אלבניה במחנה אימונים בגרמניה, ובעקבות המצב ביטחוני באלבניה החליט להישאר בגרמניה. הוא עבר במחנה פליטים בפולדה, ושיחק במדי בורוסיה פולדה, אחרי שנתיים עלה לקבוצה הבוגרת. ב-21 ביולי 1998, עבר להנובר 96 ששיחקה אז בליגה השנייה בגרמניה. ב-30 ביולי 1998, ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד קרלסרוהה. בעונת 2001/2002 עלה עם הקבוצה לליגה הראשונה. ללה רשם במדי האנובר 296 הופעות, 149 מתוכם בליגה הראשונה וכבש 9 שערים, רק אחד מהם בתקופתו כשחקן בליגה הראשונה. בעונת 2004, הוא הפך לקפטן הקבוצה עד 2007. בקיץ 2012 סיים את החוזה שלו בהנובר 96, ועבר לקבוצת המילואים של באיירן מינכן אחרי 14 שנה. ללה ערך 3 הופעות בלבד, ובאוקטובר 2012 פרש מכדורגל בעקבות פציעה.
ללה הוא שיאן ההופעות של נבחרת אלבניה בכל הזמנים עם 79 הופעות, בהן כבש 3 שערים. ב-29 במרץ 2003 כבש את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת בניצחון 1-3 נגד רוסיה במסגרת מוקדמות יורו 2004. ב-11 ביוני 2003 כבש את שערו השני במדי הנבחרת. בנוסף ללה שימש כקפטן הנבחרת עד לפרישתו.
ב-3 במרץ 2014 מונה על ידי לעוזר מאמן בנבחרת אלבניה על ידי המאמן הראשי ג'יאני דה ביאסי.
תארים

הבונדסליגה השנייה:2001/2002
איוואן אנגנל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בדצמבר 1906 לינשפין, שוודיה 
 פטירה:  10 בינואר 1964 (בגיל 57) 
 מוסדות:  אוניברסיטת לונד  אוניברסיטת אופסלה 
 
קארל איוואן אלכסנדר אנגנל (בשוודית: Karl Ivan Alexander Engnell;‏ 12 בדצמבר 1906 בלינשפין (אנ') – ‏10 בינואר 1964) היה תאולוג שוודי.
חייו

אנגנל סיים את לימודי הפילוסופיה באוניברסיטת אופסלה בשנת 1933, ותאולוגיה בשנת 1934. בשנת 1940 קיבל רישיון בתאולוגיה, דוקטור לתאולוגיה ופרופסור חבר ללימודי הברית הישנה בשנת 1943. בשנת 1947 התמנה לפרופסור לתאולוגיה אקסגטית באוניברסיטת לונד ובאותה שנה גם לאקסגטיקה באוניברסיטת אופסלה. הוא הרצה באופסלה בשנים 38–1936 ובבית הספר Fjellstedtska (חלק מאוניברסיטת אופסלה) משנת 1940, וערך מסעות לימוד בינלאומיים.
אנגנל היה חבר באגודת נתן סודרבלום (אנ') (משנת 1943), האגודה המזרחית האמריקאית (אנ'), החברה ללימודי הברית הישנה (אנ'), האגודה לספרות המקרא (אנ') ועוד. בשנת 1949 הוא הפך למפקח של Gotlands nation (אנ').
ממחקריו

אנגנל פרסם מספר מאמרים מדעיים, כולל מחקרים במלכות אלוהית במזרח הקדום (1943), הברית הישנה, מבוא היסטורי-מסורתי (1945), והאנציקלופדיה המקראית השוודית (מוציא לאור וסופר ראשי) (1948). ומאמרים בעיתונות היומית והמסחר.
אנגנל, בעקבות גונקל היה נציגה של אסכולת המסורת בעל פה (אסכולת אופסלה), שהאמינה כי כתבי הנביאים הועלו לכתב בתקופת בית שני ועד אז התגלגלו כמסורות שבעל פה. את מזמורי תהילים שייך ברובם למלך שחיברם עבור טקסים פולחן שונים בהם מילא תפקיד מרכזי. בהסתמך על השערת התעודות, הוא חילק את ספרי התורה והנביאים הראשונים לרביעייה (ה"טטרטויך"=Tetrateuch) שכללה את הספרים בראשית, שמות, ויקרא ובמדבר, ואת ספר דברים שייך לנביאים ראשונים (דברים, יהושע, שופטים, שמואל ומלכים).
מספריו

Studies in divine kingship in the ancient Near East, אופסלה, 1943
רשימת ספריו בספריה הלאומית
לקריאה נוספת

ספר הקורס "מבוא למקרא" של האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 6 ויחידות 9–10
ספר הקורס "בראשית" של האוניברסיטה הפתוחה, כרך 1
ירושלים בין חורבן להתחדשות, עודד ליפשיץ, הוצאת יד יצחק בן צבי, 2004, ירושלים
הערות שוליים

↑  האוניברסיטה הפתוחה קורס מבוא למקרא, יחידות 9–10 עמ' 55
↑  האוניברסיטה הפתוחה קורס מבוא למקרא, יחידות 9–10 עמ' 227
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260984405171  PLWABN: 9811310443805606  BnF: cb130250424 (data)  GND: 1211497453  ISNI: 0000 0000 6698 1359  LCCN: no99089884  LNB: 000022766  NTA: 068958773  SELIBR: 185214  SUDOC: 057277427  VIAF: 2108546   WorldCat (עם VIAF): 2108546 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שוודים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אייר אסיה יפן

אייר אסיה יפן (ביפנית: エアアジア・ジャパン, באנגלית: AirAsia Japan) היא חברה לטיסות חסך יפנית שבסיסה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של נגויה.
תולדות החברה

החברה המקורית בשם "אייר אסיה יפן" הוקמה בשנת 2012 כמיזם משותף לאול ניפון איירווייז (ANA) שהחזיקה ב-67% ממניות החברה ולחברה המלזית אייר אסיה שהחזיקה ב-33% הנותרים. אייר אסיה יפן היא החברה הבת החמישית של אייר אסיה, והתשיעית של ANA.
ביוני 2013 החליטה אייר אסיה לצאת מהשותפות בחברה, ולכן הודיעה החברה על מיתוג מחדש בשם ונילה אייר.
בשנת 2014 החליטה אייר אסיה על כניסה מחודשת לשוק היפני בעזרת השקעה של מספר חברות מקומיות. רישיון ההפעלה של החברה התקבל בסוף שנת 2015 והחברה החלה לפעול לבסוף בשנת 2017.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A320-200 | 2 | — | 180 | 180 |  |
| סה"כ | 2 | — |  |  |  |
הערות שוליים

↑  "AirAsia Japan commences operations on 1 August 2012 | CAPA". Centre for Aviation.
↑  פרטי צי המטוסים של אייר אסיה יפן, באתר airfleets.net (באנגלית)
אל-חאכם השני (ח'ליפה עבאסי)

אל-חאכם באמר אללה השני (מילולית: המושל במצוות האל), אבו אל-עבאס אחמד בן אל-מסתכפי השני באללה (בערבית: الحاكم بامر الله الثاني, ابو العباس احمد بن المستكفي بالله الثاني) היה הח'ליפה העבאסי הסמלי שמשל בקהיר בחסות הממלוכים בשנים 1352-1341.
תהפוכות השלטון בסולטנות ובח'ליפות

במקור, יועד אחמד (אל-חאכם השני) לח'ליפות בצוואת אביו אל-מסתכפי השני. לאחר פטירתו,  הסולטאן הממלוכי א-נאצר מחמד בן קלאון סירב למלא את הצוואה בשל הסכסוך שפרץ בינו ובין אל-מסתכפי השני והוא מינה במקומו את בן-דודו אל-וא'תק באללה השני, שהיה בן טיפוחיו ואשר ייצג אותו במאבקי הכוח הפנימיים בחצר הח'ליפות קודם לעלייתו לשלטון. לאחר שלטון קצר נפטר הסולטאן א-נאצר, ואל-ואת'ק הודח על ידי הסולטאן החדש אעלא אל-דין קוג'וק ואחמד מונה, כבקשת אל-מסתכפי אביו, תחת השם "אל-חאכם באמר אללה" השני. ב-1342 נפטר קוג'וק והוחלף בידי א-נאצר שיהאב אל-דין אחמד למספר חודשים; לאחריו מלכו אל-צאלח עימאד אל-דין איסמאעיל (1345-1342),אל-כאמל שעבאן (1346-1345); אל-מט'פר חאג'י (1347-1346), א-נאצר בדר אל-דין אבו אל-מעאלי (1351-1347). אי היציבות הפוליטית בחצר הסולטנות השפיעה באופן ישיר על אי היציבות של הח'ליפות, והדבר התבטא בהדחות ח'ליפים תדירות, הגליות, כליאות והעברת התפקיד בין צאצאים שונים של אל-מסתכפי השני.
| בית עבאס  ★  العبّاسيّون |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | אל-עבאס • אבן אל-עבאס •  ההאשמיה והמהפכה העבאסית • בית עבאס •  רשימת הח'ליפים |  |
| הח'ליפים המוקדמים בבגדאד (750–833) | א-ספאח • אל-מנסור • אל-מהדי • אל-האדי • הארון א-רשיד • אל-אמין • אל-מאמון |  |
| הח'ליפים בסאמרא   (833–892) | אל-מעתצם • אל-ואת'ק I • מתוכל  I • אל-מנתצר •  אל-מסתעין I • אל-מעתז • אל-מהתדי • אל-מעתמד •  מופק (בפועל) |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הטורקים (892–946) | אל-מעתדד I • אל-מכתפי • אל-מקתדר • אל-קאהר • א-ראדי • אל-מתקי • אל-מסתכפי I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הבויהים (946–1065) | אל-מטיע • א-טאאע • אל-קאדר • אל-קאאם I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הסלג'וקים ויורשיהם (1065–1258) | אל-מקתדי • אל-מוסתזהר • אל-מסתרשד • א-ראשד • אל-מקתפי • אל-מסתנג'ד I • אל-מסתדא • א-נאצר • א-זאהר • אל-מסתנצר I • אל-מסתעצם I |  |
| הח'ליפים הסמליים בקהיר תחת הממלוכים   (1261–1517) | אל-מסתנצר II • אל-חאכם I  • אל-מסתכפי II • אל-ואת'ק II • אל-חאכם II • אל-מעתדד II • אל-מתוכל II • אל-ואת'ק III • אל-מסתעצם II • אל-מסתעין II • אל-מעתדד III • אל-מסתכפי III • אל-קאאם II • אל-מסתנג'ד II • אל-מתוכל III • אל-מסתמסכ • אל-מתוכל IV |  |
| בירות הח'ליפות העבאסית | בגדאד • סאמרא • א-רקה • קהיר |  |
| אחרים | קרב הזב (750) • ח'יזוראן • אל-מאייד • ברמכים • נפילת בגדאד (1258) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אל-ואת'ק השני | הח'ליפים לבית עבאס  1341–1352 | הבא: אל-מעתדד השני |
תהפוכות הירושה בבית עבאס, לחצו על התמונה לשם הגדלתה למסך מלא
אלי דוקורסקי

אלי דוקורסקי (נולד ב-24 בספטמבר 1964) הוא פוליטיקאי ישראלי. מכהן כראש עיריית קריית ביאליק משנת 2008. זוכה אות אביר איכות השלטון. מכהן כיושב ראש עמותת "קרן שלם" ומכהן כיושב הראש בפועל של דירקטוריון מוסד ביאליק.