בואנוונטורה (נהר)
דומינגס, ולס דה אסקלנטה ומיירה

ב-29 ביולי 1776 יצאה משלחת ספרדית מסנטה פה שבניו מקסיקו במטרה למצוא נתיב יבשתי למיסיון הקתולי במונטריי בצפון קליפורניה. בראשות המשלחת בת אחד עשר המשתתפים עמדו המיסיונרים הפרנציסקנים פרנסיסקו אטנסיו דומינגס וסילבסטרה ולס דה אסקלנטה והיא כונתה משלחת דומינגס-אסקלנטה על שמם. משתתף ידוע נוסף במשלחת היה ברנרדו מיירה אי פאצ'קו (Bernardo Miera y Pacheco) ששימש כקרטוגרף. ב-13 בספטמבר הגיעה החבורה לנהר גרין, יובל של הקולורדו שזרם דרומה, ודומינגס, שעמד בראש המשלחת, נתן לנהר את השם "סן בואנוונטורה" (San Buenaventura) על שם הקדוש הנוצרי בואנוונטורה.
בנקודת זמן זו לא היה משהו מיתולוגי לגבי הנהר בואנוונטורה. היומן של ולס דה אסקלנטה מציין כראוי שמעל לנקודת החצייה של הנהר הנהר זורם מערבה. הוא זורם בכיוון כללי דרומה-מערבה בנקודה בה חצו את הנהר והוא ממשיך בכיוון זה כל עוד מסעם נמשך בקרבתו. אסקלנטה תיעד כראוי שלאחר המפגש שלו עם הנהר ריו סן קלמנטה (Rio San Clemente – השם בו מכנה אסקלנטה ככל הנראה את הנהר ויט) פונה הנהר בואנוונטורה דרומה. לכן, הנהר בואנוונטורה הוא נהר אמיתי וקיים כיום תחת שם אחר.
לאחר שיצרו קשר עם קבוצה מבני היוט על החוף הדרומי של מה שהם כינו "אגם טימפאנוגוס" (Laguna de los Timpanogos), כיום אגם יוטה, פנתה המשלחת לדרום-דרום-מערב. ב-29 בספטמבר, הם הופתעו כשהגיעו לנהר (הנהר סווייר) הזורם לדרום-דרום-מזרח ופונה למערב בנקודה בה נתקלו בו. דומינגס ואסקלנטה ציינו ביומן שהשם שבו כינו הילידים את הנהר דומה לשם שבו הילידים כינו נהר אחר, אותו הנהר שהספרדים קראו לו בואנוונטורה. הם הביעו ספקות שמדובר באותו נהר מכיוון שהוא היה קטן במידה ניכרת במורד הנהר מכפי שהיה במעלה הנהר – בניגוד לתבנית הנורמלית. הם כינו את הנהר סן איסבל (Rio San Ysabel). הילידים סיפרו להם שהנהר זורם מערבה לתוך אגם (אגם סווייר) ומעבר לכך. לאגם סווייר אין מוצא, וייתכן שהילידים התכוונו לנהר הומבולדט הזורם מערבה שמקורו 250 קילומטרים מצפון-מערב לשם, ושהחוקרים לא הבינו את מה שאמרו להם הילידים.
למרות הספקות של דומינגס ואסקלנטה שהנהרות גרין וסווייר הם אותו נהר, המפות שצייר מיירה לא כללו את ריו סן איסבל ומתארות את הנהר בואנוונטורה זורם דרומית-מערבית מהנקודה בו נתקלה בו משלחת דומינגס-אסקלנטה לראשונה, בצפון-מזרח יוטה, אל אגם סווייר במערב-מרכז יוטה. במכתב נלווה לקרלוס השלישי, מלך ספרד המליץ מיירה לבנות כמה מיסיונים באזור ומזכיר את האפשרות לקיום נתיב מים לאוקיינוס השקט דרך הבואנוונטורה או הנהר טימפאנוגוס, הנהר שמיירה שרטט על המפה שהכין כשהוא זורם מערבה מימת המלח הגדולה. אף על פי שמיירה תיעד את התיאור הנכון של ימת המלח הגדולה כפי שתיארו אותו הילידים לחברי המשלחת, הניחו הספרדים שמה שתואר להם אינו נכון ופירשו את התיאור של האינדיאנים על אגם "מלוח בצורה קיצונית" כמתאר את האוקיינוס והניחו שתיאור הנהר הזורם מ"אגם טימפאנוגוס", שהוא הנהר ג'ורדן הזורם מאגם יוטה לימת המלח הגדולה, כנתיב מים לאוקיינוס השקט.
השגיאה של שרטוט הבואנוונטורה כאילו הוא זורם לדרום-מערב אל אגם הונצחה על ידי חוקרי ארצות ראשונים וקרטוגרפים דוגמת מגלה הארצות הגרמני אלכסנדר פון הומבולדט, שהשתמש במפה ממשלחת דומינגס-אסקלנטה להכין את מפותיו ב-1804 וב-1809. חוקר הארצות והקצין האמריקני זבולון פייק (Zebulon Montgomery Pike‏; 1813-1779) השתמש במפות של הומבולדט כדי להכין את המפה לספרו מ-1810. הקרטוגרף האנגלי אארון ארוסמית (Aaron Arrowsmith‏; 1823-1750) פרסם ב-1814 מפה המתארת נהר הבואנוונטורה זורם ל-"Lac Sale". בניגוד למיירה נהגו קרטוגרפים אלו בגישה שמרנית ולא ניסו לשרטט את האזור מערבית לשטח שנחקר על ידי דומינגס ואסקלנטה.