stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלל רוחב הסרט של קרסון
מגבלות

רוחב הסרט של קרסון נותן לנו רק 98% מהאות, כלומר בשאר הספקטרום שמחוץ לרוחב סרט זה יש לנו  10\log \left({\frac {0.02}{0.98}}\right)=-17dB ביחס להספק האות שבתוך רוחב הסרט של קרסון ולכן עבור יישומים הנדסיים הדורשים דיוק רב יותר נשתמש בכלים מדויקים יותר.
כלל זה הוא קירוב, ניתן למצוא את רוחב הסרט האפקטיבי על ידי ניתוח מדויק יותר בעזרת פונקציית בסל מהסוג הראשון, עבור אות כניסה המאופנן על ידי טון בודד (אות סינוסי).
ראו גם

אפנון
אפנון תדר
אפנון פאזה
רוחב סרט
לקריאה נוספת

A. V. Oppenheim, A. S. Willsky & S. H. Nawab, "Signals & Systems", 1997, ISBN 0-13-814757-4
יעקב ג. רוזנברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1922 לודז', רפובליקת פולין 
 פטירה:  2008 (בגיל 86 בערך) מלבורן, אוסטרליה 
 מדינה:  פולין, אוסטרליה 
 שפות היצירה:  יידיש 
 
יעקב ג. רוזנברג (ביידיש יעקב ראֳזענבערג; באנגלית: Jacob G. Rosenberg ‏ לודז' 1922 – ‏ מלבורן 2008) היה סופר ומשורר יהודי-אוסטרלי ממוצא פולני.
ביוגרפיה

יעקב (בן גרשון) רוזנברג נולד ב-1922 בלודז' פולין והיה הבן הצעיר במשפחה בת למעמד הפועלים. אביו ואמו עסקו בטקסטיל. הוא למד בבית ספר של הבונד בלודז'. אחרי שהגרמנים כבשו את העיר הוא היה בגטו שהוקם בשכונת המגורים שלו באלוט. בגטו התגוררו בדירה אחת הוא, הוריו, שתי אחיותיו והבנות שלהן עד שנשלחו לאושוויץ. כל בני משפחתו, מלבדו ואחותו שהתאבדה שם אחרי כמה ימים, הומתו בגז ביום בו הגיעו למחנה. הוא שהה באושוויץ חודשיים ואחרי כן במחנות ריכוז שונים.
במאי 1945 הוא שוחרר והועבר למחנה עקורים באיטליה. שם הוא פגש והתחתן עם אסתר לאופר ששרדה שמונה מחנות ריכוז. ב־1948 היגר הזוג לאוסטרליה ובה נולדה ביתם היחידה.
ב־2006 זכה בפרס ניו סאות' ויילס על כתיבה שאינה סיפורת וב־2007 בפרס הביבליוגרפיה הלאומי על ספרו ממזרח לזמן.
רוזנברג נפטר ב-2008 בגיל 86 במלבורן.
כתביו > ביידיש

שניי אין פרילינג: לידער, דערציילונגען, מאמרים. תל אביב: פריינד, 1984.
אין טרעפעס געקאוועטע מיט שניי: לידער, דערציילונגען, עסייען. תל אביב: פריינד, 1988.
ליכט, שאטן, ליכט: לידער, פאעמעס, באלאדן. מעלבורן: דזשעמא, 1992.
כתביו > בתרגום לעברית

ממזרח לזמן, מאנגלית - יעל סלע-שפירו. אור יהודה: דביר, 2009.
כתביו > באנגלית

Snow in Spring in Yiddish (1984)
Wooden Clogs Shod with Snow  (1988)
Light-Shadow-Light  (1992)
Lives and Embers (2003)
East of Time (2005)
Sunrise West  (2007)
The Hollow Tree  (2008)
כלל עסקי

כלל עסקי (באנגלית: Business rule) הוא כלל המגדיר או מגביל תחום מסוים בעסק. מטרתו היא לעמוד על מבנה העסק, וכן לשלוט או להשפיע על התנהגות העסק והמדיניות שלו.
הכללים מתארים הגדרות, פעולות ואילוצים החלים על ארגון או על עסק כלשהו.
דוגמה:
ניהול כללים עסקיים

לניהול כלל עסקי ישנם שלושה שימושים עיקריים:
ניתוח עסקי - הגדרה ועיצוב של תהליכים עסקיים ושל יכולות עסקיות, והגדרת דרישות למערכות מידע.
ממשל תאגידי - תיעוד הכללים לצורך שליטה ובקרה על הפעילות העסקית.
שימוש במערכות המבוססות BRMS (מנוע לכללים עסקיים) - מערכות המפעילות מאגר חיצוני של כללים עסקיים.
לניהול כלל עסקי מספר יתרונות:
כללים עסקיים מביאים לידי ביטוי את מדיניות העסק ואת האפשרות לשנותה.
באמצעות כללים עסקיים שינויים יכולים להעשות מהר יותר ועם פחות סיכונים.
באמצעות כללים עסקיים ניתן לפתח את העסק בזמן קצר יותר.
המונח 'כללים עסקיים' הוגדר לראשונה על ידי דניאל ס. אפלטון בספרו משנת 1984.
העקרונות של הכללים העסקיים מצוינים בהרחבה במניפסט הכללים העסקיים. בין העקרונות המרכזיים שבמניפסט:
לטובת העסק, לא הטכנולוגיה.
 כללים עוסקים בפרקטיקה ובהכוונת העסק. לכן, המוטיבציה לכללים היא מטרות ויעדים עסקיים; העלות של אכיפת כלל חייבת להיות מאוזנת כנגד סיכונים עסקיים וכנגד הזדמנויות עסקיות אשר העסק עלול לאבד. על כן, אכיפת הכללים לא תתבצע בכל מחיר; מערכת יעילה יכולה להתבסס על מספר קטן של כללים. ניתן להוסיף בהמשך כללים ממוקדים יותר, כך שבמהלך הזמן המערכת נעשית חכמה יותר. על כן, בדרך כלל, עדיף שלעסק יהיו מעט 'כללים טובים'.
של, על ידי ועבור אנשי העסק, לא אנשי מערכות מידע.
 מקורם של הכללים צריך להיות באנשי עסק בעלי ידע. לאנשי העסק צריכים להיות כלים זמינים לניסוח כללים עסקיים, לתיקוף הכללים, ולניהולם. השימוש בכללים עסקיים בתוך מימוש של מערכת ממוחשבת הוא ערך מוסף, אך לא המהות. לכן, הכללים אינם כתובים בשפת מערכות מידע, אלא בשפת תכנות או בשפה עסקית.
ניהול לוגיקה עסקית, לא פלטפורמות של חומרה/תוכנה. 
כללים, והיכולת לשנותם באופן יעיל, הם גורמים בסיסיים לשיפור גמישותו של העסק. על כן, בטווח הארוך, הכללים חשובים יותר לעסק מאשר פלטפורמות חומרה/תוכנה. לכן, את הכללים העסקיים יש לארגן ולאחסן בצורה שתאפשר התאמה מהירה שלהם לפלטפורמות חומרה/תוכנה חדשות.
הכללים מתחלקים לשלושה סוגים:
אכיפת הכללים העסקיים

זהו תחום נוסף המשמש לניתוח של כללים עסקיים ומהווה מידע נוסף עבור ניהולם.
אכיפת הכללים רלוונטית רק לגבי כללים התנהגותיים, והיא מתבצעת בשלושה אופנים שונים:
אכיפה בקפידה - הכלל נאכף בכל מקרה, ללא יוצאים מן הכלל. הפרה של הכלל אינה אפשרית.
אכיפה מוגבלת - הכלל נאכף אך לא בכל מקרה, ישנם יוצאים מן הכלל. ההפרה של הכלל היא אפשרית.
הנחיה - הכלל הוא בגדר המלצה בלבד. ההפרה של הכלל היא אפשרית.
לקריאה נוספת

Appleton, Daniel S. 1984. Business rules: The Missing Link.
הערות שוליים

↑  Business Rules Group, 2012. The Business Rules Manifesto.
כללי סלייטר

בכימיה קוונטית, כללי סלייטר מספקים דרך מספרית להעריך את המטען הגרעיני האפקטיבי(אנ') של אטום רב אלקטרונים. באטום כזה המטען הגרעיני ממוסך באמצעות ריבוי האלקטרונים בו. לכל אלקטרון באטום, כללי סלייטר מספקים ערך לקבוע המיסוך, המסומן ב-s, ב-S, או ב-σ. לבסוף, המטען הגרעיני האפקטיבי נקבע להיות
Z_{eff}=Z-s
כללים אלו התגלו באופן חצי אמפירי על ידי ג'ון סלייטר (אנ') ופורסמו בשנת 1930.
ערכים מתוקנים לקבועי המיסוך המבוססים על חישובים של המבנה האטומי לפי שיטת הרטרי-פוק בוצעו על ידי אנריקו קלמנטי (אנ') בשנות השישים.
מוטיבציה

כללים אלו פותחו על ידי ג'ון סלייטר כניסיון ליצור ביטויים אנליטיים פשוטים לחישוב אורביטל אטומי של אלקטרון באטום. סלייטר רצה לקבוע לכל אלקטרון באטום קבוע מיסוך (s) ומספר קוונטי אפקטיבי (*n) כך שהמשוואה:
\psi _{n^{*}s}(r)=r^{n^{*}-1}exp(-{\frac {(Z-s)r}{n^{*}}})
תספק קירוב מתקבל על הדעת לפונקציית גל של אלקטרון יחיד. סלייטר הגדיר את  n^{*} להיות עבור n=1,2,3,4,5,6 להיות בהתאמה n*=1,2,3,3.7,4.0,4.2. זהו תיקון שרירותי שעוזר להתאים את חישובי האנרגיה האטומית לתוצאות הניסיוניות.
צורה זו קיבלה השראה מפונקציית הגל של אטום דמוי מימן, שהרכיב הרדיאלי שלה הוא:
R_{nl}(r)=r^{l}f_{nl}(r)exp(-{\frac {Zr}{n}})
כאשר n הוא המספר הקוונטי הראשי האמיתי, l הוא המספר הקוונטי המשני (האזימוטלי), ו-fnl הוא פולינום אוסצילטורי עם n-l-1 צמתים. סלייטר טען, על בסיס חישובים קודמים של קלרנס זנר, שנוכחותם של צמתים רדיאליים לא הכרחית על מנת לקבל קירוב כזה. הוא גם ציין כי בגבול האסימפטוטי (רחוק מהגרעין) הקירוב הנ"ל חופף לפונקציית הגל של אטום דמוי מימן בנוכחות מטען גרעיני של Z-s ובמצב שבו המספר הקוונטי הראשי שווה n*.
סלייטר טען בנוסף, שוב על בסיס חישוביו של זנר, שסך האנרגיה של אטום N-אלקטרוני עם פונקציית גל שנבנתה מאורביטלים בצורה זו ניתנת לקירוב טוב על ידי הנוסחה:
E=-\sum _{i=1}^{N}({\frac {Z-s_{i}}{n_{i}^{*}}})^{2}
על ידי שימוש בקירוב זה לסך האנרגיה של אטום (או יון), סלייטר הצליח ליצור כללים שיסכימו עם התוצאות הניסיוניות.
הכללים

ראשית, נסדר את האלקטרונים לפי המספר הקוונטי הראשי n בסדר עולה, ועבור מספר קוונטי ראשי זהה, לפי המספר הקוונטי המשני l, למעט העובדה שאורביטלי s,p יהיו ביחד.
כעת, לכל קבוצה כזו קיים קבוע מיסוך שונה שתלוי בכמות ובסוג האלקטרונים שבקבוצה הקודמת להם. קבוע המיסוך לכל קבוצה מתקבל כסכום של התרומות הבאות:
תרומה של 0.35 מכל אלקטרון אחר באותה קבוצה, פרט לקבוצה [1s], שבה האלקטרון תורם רק 0.3.
אם הקבוצה היא מהסוג [s p], תהיה תרומה של 0.85 מכל אלקטרון בעל מספר קוונטי ראשי קטן ב-1 משל הקבוצה, ותרומה של 1 על כל אלקטרון בעל מספר קוונטי ראשי הקטן בלפחות 2.
אם הקבוצה היא [d] או [f], תתקבל תרומה של 1 על כל אלקטרון שקרוב יותר לאטום מהקבוצה. זה כולל אלקטרונים עם מספר קוונטי ראשי קטן יותר, ואלקטרונים עם מספר קוונטי ראשי זהה ומספר קוונטי משני קטן יותר.
ניתן לסכם את הכללים בטבלה הבאה:
| קבוצה | אלקטרונים אחרים באותה קבוצה | אלקטרונים בקבוצה/בקבוצות בעלות מספר קוונטי ראשי n ומספר קוונטי משני קטן מ-l | אלקטרונים בקבוצות עם מספר קוונטי n-1 | אלקטרונים בכל הקבוצות עם מספר קוונטי קטן מ-n-1 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| [1s] | 0.30 | - | - | - |
| [ns, np] | 0.35 | - | 0.85 | 1 |
| [nd] או [nf] | 0.35 | 1 | 1 | 1 |
דוגמה

דוגמה שסופקה במאמרו המקורי של סלייטר היא אטום הברזל, בעל מטען גרעיני 26 וקונפיגורציה אלקטרונית  1s^{2}2s^{2}2p^{6}3s^{2}3p^{6}3d^{6}4s^{2}. המטען האפקטיבי שמרגיש כל אלקטרון נקבע כך:
המטען הגרעיני האפקטיבי נובע מחיסור של 26 (המטען הגרעיני המקורי) בקבוע המיסוך שחושב.
הערות שוליים

↑  Slater, J. C. (1930). "Atomic Shielding Constants" (PDF). Phys. Rev. 36 (1): 57–64. Bibcode:1930PhRv...36...57S. doi:10.1103/PhysRev.36.57. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-03-23. נבדק ב-2014-07-21.
↑  Clementi, E.; Raimondi, D. L. (1963). "Atomic Screening Constants from SCF Functions". J. Chem. Phys. 38 (11): 2686–2689. Bibcode:1963JChPh..38.2686C. doi:10.1063/1.1733573.
↑  Clementi, E.; Raimondi, D. L.; Reinhardt, W. P. (1967). "Atomic Screening Constants from SCF Functions. II. Atoms with 37 to 86 Electrons". Journal of Chemical Physics. 47 (4): 1300–1307. Bibcode:1967JChPh..47.1300C. doi:10.1063/1.1712084.
↑  Robinett, Richard W. (2006). Quantum Mechanics Classical Results, Modern Systems, and Visualized Examples. New York: Oxford University Press. pp. 503. ISBN 978-0-13-120198-9.
↑  Zener, Clarence (1930). "Analytic Atomic Wave Functions". Phys. Rev. 36 (1): 51–56. Bibcode:1930PhRv...36...51Z. doi:10.1103/PhysRev.36.51.
יצחק גולדנברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בן 66 בערך)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 מועדון:  אליצור טירת צבי
 מאמן:  אמנון גור
 הישגים
 שיאים אישיים:  גובה: 1.98 מטר (1975) שיא ישראלי בעבר
 
יצחק גולדנברג (נולד בשנת 1958), הוא אתלט ישראלי בעבר, שיאן ישראל בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

גולדנברג גדל בקיבוץ טירת צבי. הוא התאמן בקבוצת האתלטיקה של קיבוצו, אליצור טירת צבי. בהמשך התאמן בהרדכתו של אמנון גור.
בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-10 שנערכו במאי 1975 סיים גולדנברג שלישי מבין הישראלים ובמקום שביעי כללי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר.
ביוגרפיה > שיאן ישראל

בתחרות שנערכה בלברקוזן, גרמניה בסוף יולי 1975 קבע גולדנברג בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.98 מטר. שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי אורי בראון ממכבי תל אביב (2.00 מטר).
שיאים אישים

קפיצה לגובה: 1.98 מטר (1978) שיא ישראלי בעבר
הערות שוליים

↑  אתמול בכינוס, דבר, 7 במאי 1975
↑  אלכס דורון, יצחק גולדנברג ירחף בקרוב מעל שני מטר, מעריב, 28 ביולי 1975
↑  בראון קבע שיא בגובה: 2 מטרים!, דבר, 19 במרץ 1978
לגונת דוס פאטוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  דרום האוקיינוס האטלנטי 
 סוג:  לגונה 
 מידות
 שטח:  10,645 קמ"ר
 גובה:  0 מטר מעל לפני הים
 אורך:  254 ק"מ
 רוחב ממוצע:  48 ק"מ
 מידע נוסף
 נהר מזין:  São Gonçalo Channel, Camaquã River 
 מדינות באגן הניקוז:  ברזיל ברזיל
 קואורדינטות:  31°09′S 51°23′W﻿ / ﻿31.15°S 51.39°W﻿ / -31.15; -51.39
  (למפת ברזיל מוגדלת) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטילגונת דוס פאטוס(למפת ברזיל רגילה) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטילגונת דוס פאטוס(למפת ריו גראנדה דו סול רגילה) פורטו אלגרה קשיאס דו סול פלוטס סנטה מריה סנטה קטרינה אורוגוואי ארגנטינה פרגוואי האוקיינוס האטלנטי לגונת דוס פאטוס(למפת ריו גראנדה דו סול מוגדלת) פורטו אלגרה קשיאס דו סול פלוטס סנטה מריה סנטה קטרינה אורוגוואי ארגנטינה פרגוואי האוקיינוס האטלנטי לגונת דוס פאטוס
 
לגונת דוס פאטוס (בפורטוגזית: Lagôa dos Patos) היא הלגונה הגדולה ביותר בעולם. היא מצויה בדרום-מזרח ברזיל בשטחה של מדינת ריו גראנדה דו סול.
אורך: 254 ק"מ
רוחב: 48 ק"מ
שטח: 10,645 קמ"ר
בין הלגונה לבין האוקיינוס האטלנטי ישנם שרטוני חול שרוחבם המרבי 32 ק"מ, ותעלה בדרומה של הלגונה מחברת אותה אל הים. הלגונה מחוברת בתעלה צפונית אל לגונת מירים אשר מנקזת אליה את מימיה. הלגונה אמנם רדודה אך נחפרו בה תעלות המשמשות לשיט. בחלקה הצפוני ממוקמת העיר פורטו אלגרה ובחלקה הדרומי העיר ריו גראנדה. הלגונה משמשת לדיג רב.
כנף הציפור של המלכה אלכסנדרה

| כנף הציפור של המלכה אלכסנדרה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: צבעוניים
סוג:: Ornithoptera
מין:: כנף הציפור של המלכה אלכסנדרה
שם מדעי
 Ornithoptera alexandrae ‏רוטשילד, 1907

כנף הציפור של המלכה אלכסנדרה (שם מדעי: Ornithoptera alexandrae) הוא מין פרפר השייך למשפחת הצבעוניים מסדרת הפרפראים, והוא מין הפרפר הגדול ביותר בעולם. הוא מין אנדמי לצפון-מערב פפואה גינאה החדשה. המין תואר לראשונה על ידי וולטר רוטשילד ב-1907. המין נמצא בסכנת הכחדה חמורה וחי רק בשטח של 100 קילומטרים רבועים, ועל כן הוא אחד משלושת מיני החרקים היחידים הנכללים באמנת וושינגטון, מה שהופך את המסחר בו ללא-חוקי.
היסטוריה

המין התגלה בשנת 1906 על ידי חוקר טבע שהועסק על ידי וולטר רוטשילד, ששנה לאחר מכן תיאר את המין וקרא לו על שם אלכסנדרה, נסיכת דנמרק.
תיאור

מוטת הכנפיים של הנקבות נעה בין 25 ל-28 סנטימטרים, והן גדולות יותר מהזכרים. אורך גוף הפרפר יכול להגיע לשמונה סנטימטרים, ומשקלו הוא כ-12 גרמים.
למין יש דו-צורתיות זוויגית: לנקבה כנפיים חומות עם סימנים לבנים, הכנפיים האחוריות חומות עם קו של משולשים צהובים ממורכזים. הגוף בצבע שמנת ויש קטע אדום קטן על בית החזה החום. הזכר הוא בצבע ירוק-כחלחל עם פס מרכזי שחור, ועל כנפיו האחוריות ישנם כתמים בצבע זהב.
הערות שוליים

↑  כנף הציפור של המלכה אלכסנדרה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  CITES appendices I, II and III, official website
↑  CITES (2006). Earth Negotiations Bulletin. Summary of the 22nd Meeting of the CITES Animals Committee.
↑  November 2010, Remy Melina 04. "What's the Biggest Butterfly?". livescience.com (באנגלית). נבדק ב-2020-07-13.
↑  "Queen Alexandra's Birdwing Butterfly Facts For Kids & Adults: Pictures, Information & Video". Active Wild (באנגלית אמריקאית). 2017-01-24. נבדק ב-2020-07-13.
↑  "Endangered Species - Queen Alexandra's Birdwing Butterfly Facts". נבדק ב-2009-02-17.
לואיזה דורותיאה, נסיכת פרוסיה

הנסיכה לואיזה דורותיאה מפרוסיה (בגרמנית: Luise Dorothea Sophie von Brandenburg‏; 29 בספטמבר 1680 – 23 בדצמבר 1705) הייתה בתו של פרידריך הראשון, מלך פרוסיה.
ביוגרפיה

לואיזה דורותיאה נולדה ב-29 בספטמבר 1680 לפרידריך הראשון, מלך פרוסיה, ואשתו הראשונה, אליזבת הנרייטה מהסן-קאסל, בתם של וילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל והדוויג סופיה מברנדנבורג.
ב-31 במאי 1700 נישאה לואיזה לבן-דודה מדרגה ראשונה, פרידריך, נסיך הכתר של הסן-קאסל. לשניים לא נולדו ילדים עד למותה של לואיזה ב-23 בדצמבר 1705. בשנת 1715 נישא פרדריק מחדש לאולריקה אלאונורה, מלכת שוודיה. פרדריק הוכתר בשנת 1720 כמלך שוודיה וכיהן בתפקיד זה עד מותו ב-1751.
יצחק גוזלן

יצחק גוזלן במדי הפועל באר שבע (ברקע אצטדיון וסרמיל בתצורתו הראשונית)
יצחק גוזלן (נולד ב-1944) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת קשר התקפי בהפועל באר שבע, מכבי תל אביב ובנבחרת ישראל.
ביוגרפיה

גוזלן למד בבית הספר הטכני בחיפה. הוא גויס לחיל האוויר ושימש כמכונאי למטוסי אוראגן בטייסת 113 שישבה בבסיס חצור. במקביל, החל את הקריירה שלו ככדורגלן בהפועל אופקים, ששיחקה בליגה ב'. הוא זומן לראשונה לנבחרת חיל האוויר ב-1964 על ידי מאמנה, עמנואל שפר. לקהל חובבי הכדורגל נודע שמו לראשונה בעת שנטל חלק במשחקי גביע הרמטכ"ל ב-1965 במדי נבחרת חיל האוויר. הוא עבר להפועל באר שבע ב-1966 בעת שהיה בן 22. ברוב הקריירה שלו שיחק כקיצוני שמאלי ובלט במהירותו הרבה וביכולת הבעיטה שלו ממרחק.
בתחילת שנות ה-70 עבר גוזלן למכבי תל אביב והיה שותף לזכייתה באליפות בעונת 1972/1971. בסך הכל כבש גוזלן 33 שערים בליגה העליונה. בשנים שלאחר מכן המשיך גוזלן לשחק (לעיתים כמאמן-שחקן) בקבוצות מהליגות הנמוכות באזור הדרום והיה שחקן פעיל עד גיל 45.
ביוגרפיה > נבחרת ישראל

גוזלן זומן לנבחרת ישראל שאומנה באותה עת על ידי מילובאן צ'יריץ' ונטל חלק בשני משחקים בינלאומיים כמחליף. הראשון שבהם התקיים בספטמבר 1967 באוטרכט שבהולנד מול נבחרתה האולימפית של הולנד ונסתיים בניצחון ישראל 1-2. השני התקיים בפברואר 1968 באצטדיון בלומפילד מול נבחרת שווייץ ונסתיים גם הוא בניצחונה של ישראל בתוצאה 1-2‏.
חיים אישיים

גוזלן מתגורר בעיר אופקים ועובד כנהג מונית.
תארים

ליגה ראשונה:
אליפות: 1972/1971
הערות שוליים

1 2  טילים אחרים, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  דבר הספורט, דבר, 13 ביולי 1965
↑  "היכל התהילה", זמן הנגב - מקומון רשת מעריב, עמ' 48, 25 בדצמבר 2009
↑  אריה רפפורט, "מדורת זקני השבט", "זמן כל-בי" - מקומון רשת מעריב, עמ' 47, 18 בינואר 2013
↑  משחקי נבחרת ישראל בשנות ה-60, אתר rsssf
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יצחק גולדהאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1847 סלוצק 
 פטירה:  7 במאי 1925 (בגיל 78 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 
יצחק גולדהאר (1847 – 1925, י"ג באייר ה'תרפ"ה) היה חוקר ארץ ישראל.
ביוגרפיה

יצחק גולדהאר נולד בשנת 1847 בסלוצק. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1895 והתיישב בראש פינה. גולדהאר עבד כמודד בגליל עבור הברון רוטשילד. במקביל הוא חקר את הארץ ונדד בה לארכה ולרחבה. בין השאר חקר את צמחי המרפא בגליל, והיה מספק בחינם רפואות מצמחי מרפא לבני צפת וראש פינה בצריפו הדל. חקר במשך כ-20 שנה את המקומות המוזכרים במקורות היהודיים וסייר בארץ ישראל לברר את מקומותיהם, החל משנת תרס"ה (1905) הוא קיבל מלגה מהחברה לספרות יידיש בגרמניה להשלמת מחקריו והוצאת ספרו. בשנת 1913 הוציא לאור בירושלים, אליה עבר להתגורר, את ספרו "אדמת קודש". הספר זכה להסכמות של הרידב"ז, הרב יצחק ירוחם דיסקין, הרב יוסף חיים זוננפלד והרב אברהם יצחק הכהן קוק.
אדמת קודש

בספרו, סקר גולדהאר את המקומות שהוזכרו בתנ"ך, בתלמוד בבלי, בתלמוד ירושלמי, במדרש רבה ובתוספתא וציין עבור כל אחד מהם זיהוי. הספר מתחיל בגבולות ארץ ישראל המערבית והמזרחית (פרק ראשון, עמ' 5-30), ועובר לסקור את הרי ארץ ישראל (פרק שני, עמ' 31-54), הרי עבר הירדן המזרחי (פרק שלישי, עמ' 55-77), הימים סביב ארץ ישראל והיישובים לחופם (פרק רביעי, עמ' 78-125) והנהרות והנחלים (פרק חמישי, עמ' 125-169). לאחר מכן סוקר גולדהאר את גבולות הכיבוש של יהושע בן נון (פרק שישי, עמ' 126-188), את נחלות השבטים (פרק שביעי, עמ' 189-251) ואת תחום עולי בבל בארץ ישראל המערבית (פרק שמיני, עמ' 252-274) ובעבר הירדן (פרק תשיעי, עמ' 275-301). בסוף הספר סוקר גולדהאר את מדרגות הקדושה של ארץ ישראל בימי בית שני {פרק עשירי, עמ' 302-318).
בהסכמתו לספר כותב הרידב"ז:
בספר, גולדהאר מתפלמס עם הרב יהוסף שוורץ, ועוקץ אותו וחוקרים אחרים שקדמו לו. גולדהאר מקנא למקורות היהודיים ומתעלם מהמחקר המודרני.
זיהוייו לא נתקבלו על ידי החוקרים שאחריו. גצל קרסל כתב כי ספרו משמש: "דוגמה קלאסית לזיהויים פורחים באוויר שאין להם על מה לסמוך (עיין שם כל עמוד ועמוד)". את גישתו של גולדהאר הוא תיאר: "המגמה להפוך הכל. אצל גולדהאר ... הייתה זו שיטה של מרד במדע של "חפשים".
חיים בר-דרומא כתב על גולדהאר:
”היה תלמיד חכם באמת ויגע בחקירת הארץ שנים רבות, יגע ממש, בגופו ובתורתו. אמנם כן, אין הלכה כגולדהאר וזיהוייו פורחים באויר, אך לא מחמת קלות דעתו או עקמימות דעתו, אלא מחמת שיטתו העושה את דמיון השמות — שבמקרא ובפי הערבים — יסוד מוסד לזיהויים, אולם שיטה זו אדוקים בה החוקרים, רובם ככולם, ומה יתרון להם עליו ובמה צודקים דבריהם מדבריו? לעומת זה דברי הבקורת של גולדהאר, היינו השגותיו על החוקרים האחרים, כשלעצמם יפים ברובם”.
אדמת קודש > מחידושיו

גולדהאר שיער שנבי רובין הוא קברו של רבן גמליאל דיבנה, שפעל ביבנה הקרובה לאתר המסגד. לטענתו, הכינוי "רבן" התעוות עם השנים ל"רובין". הוא טען שבמתחם נבי שועייב קבור אלישע בן אבויה. על "נבי סאלח" טען ש"סאלח" הוא שיבוש של "שמואל" וזיהה בכפר "נבי סאלח" את רמה בהר אפרים של שמואל הנביא.
הערות שוליים

↑  אמנון מיכלין, על ידעני צפת ורוקחיה, חדשות, 25 באוקטובר 1993
1 2  יצחק גולדהאר, אדמת קודש, הסכמת הרידב"ז, באתר היברובוקס
↑  יצחק גולדהאר, אדמת קודש, לזכר עולם, באתר היברובוקס
↑  אבי ששון, שני ראשונים – כה רחוקים, כה קרובים, בתוך: ישראל רוזנסון ושלמה גליקסברג (עורכים), רבי אשתורי הפרחי חלוץ חוקרי ארץ ישראל, הוצאת אפרתה, 2015, עמ' 157-159
↑  גצל קרסל, לחקר הגבולות, דבר, 25 במרץ 1938
↑  גצל קרסל, חוקרה של ארץ ישראל הגדולה, דבר, 23 בינואר 1970
↑  לחקר הגבולות, דבר, 1 באפריל 1938
↑  חיים ברנר, חגיגות הערבים בנבי רובין, דבר, 20 באוגוסט 1928
↑  נחום כהן, נבי סאלח וסנור - להחזיר עטרה ליושנה, מעריב, 20 ביוני 1977
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299685105171  ISNI: 0000 0000 6696 5252  LCCN: n88194719  VIAF: 50785477   WorldCat (עם VIAF): 50785477
יעקב ברנשטיין-כהן

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1859 קישינב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 במאי 1929 (בגיל 69) דניפרופטרובסק, ברה"מ 
 מדינה:  ממלכת רומניה, הרפובליקה הדמוקרטית המולדובנית, האימפריה הרוסית 
 השכלה:  האוניברסיטה האימפריאלית של דרפט 
 תפקיד:  חבר פרלמנט באספה המכוננת הרוסית של 1918 
 
יעקב ברנשטיין-כהן
מסיבת פרידה ליעקב ברנשטיין-כהן בחרקוב לפני עלייתו ארצה בפעם הראשונה 1907
יעקב ברנשטיין-כהן (Jacob Bernstein-Kohan‏, 20 בספטמבר 1859, קישינב – 12 במאי 1929, דניפרופטרובסק) היה רופא יהודי, מנהל המרכז הציוני של ציונות רוסיה, חבר הוועד הפועל הציוני המצומצם, מעוזריו הראשונים של הרצל, מראשי הפרקציה הדמוקרטית, רופא בפתח תקווה בתחילת המאה ה-20, אביה של מרים ברנשטיין-כהן.
קורות חיים

יעקב ברנשטיין-כהן נולד בקישינב (אז באימפריה הרוסית; כיום במולדובה) במשפחת סוחרים יהודים אמידים ונוטים להתבוללות. הוא למד רפואה בסנקט פטרבורג, אך גורש מהאוניברסיטה לאחר שהסתבך בפעילות מהפכנית והתעמת עם פרופסור דמיטרי מנדלייב לאחר שנפגע מהערותיו האנטישמיות. ברנשטיין-כהן עבר לאודסה זמן מועט לפני פרעות 1881 ושם, לאחר שראה את השתתפות המהפכנים בתעמולה האנטישמית, שינה את השקפותיו והפנה את מרצו לייסוד ועד הגירה של יהודים לארצות הברית. הוא נסע לאסטוניה, להמשך לימודים באוניברסיטת דורפט, שם היה בין מייסדי "האגודה לתולדות ישראל וספרותה". לאחר התמחות ברפואת ילדים, שב ברנשטיין-כהן לקישינב. דוקטור ברנשטיין-כהן נישא לדבורה-לאה והיו להם שלוש בנות, מרים, שרה ורחל.
קורות חיים > הפעילות הציבורית

לאחר שובו לקישינב הקים בעיר מוסדות סעד וחינוך עבור היהודים והצטרף לתנועת חיבת ציון ובהמשך לתנועה הציונית.
ברנשטיין-כהן היה מהמנהיגים הבולטים של התנועה הציונית ברוסיה, וכאשר התנועה התחילה להתארגן הוא נבחר להיות אחד מארבעת הנציגים של יהדות רוסיה בוועד הפועל הגדול. ברנשטיין-כהן מונה לעמוד בראש לשכת הדואר, אחת מארבע הלשכות שהיו אמורות להנהיג את התנועה. הפעילות הנמרצת של ברנשטיין-כהן בפיתוח מנגנוני הלשכה הובילה לכך שתפקיד יתר הלשכות הצטמצם לעומת לשכתו והוא היה למנהיג הבולט ביותר של התנועה הציונית ברוסיה. לאחר שפעילותו והשפעתו התחילו לחרוג מתחומי רוסיה, ב-1897, בקונגרס הציוני הראשון היה הנציג של יהדות בסרביה. ההנהגה הציונית בווינה התחילה לחשוש מכך שהוא עומד להשתלט על התנועה כולה. לאחר שהרצל ניסה, ללא הצלחה, להדיח את ברנשטיין-כהן, גברה הביקורת עליו, הן מתוך התנועה הציונית הרוסית והן מחוץ לרוסיה, לכן, ב-1901 התפטר מראשות לשכת הדואר ולאחר התפטרותו פורקה הלשכה. לאחר פרעות קישינב, ב-1903, הוביל ברנשטיין-כהן, שהיה תושב קישינב וגם ביתו נפגע בפוגרום, ביחד עם פנחס מרגלית את התנועה הציונית במאמץ הסיוע לקורבנות הפוגרום ונשלח מטעם הקהילה היהודית לסנקט פטרבורג כדי לדרוש את הענשת הפורעים. בשנים 1905-1907 היה חבר הוועד הפועל הציוני המצומצם מראשי הפרקציה הדמוקרטית והמתנגדים לתוכנית אוגנדה (בביתו התארגנה התנועה נגד התוכנית).
קורות חיים > העליות והירידות

במאי 1907 עלה באנייה "צאר" עם משפחתו לארץ ישראל. היה רופא במושבות היהודיות בגליל התחתון ובהמשך זומן להיות רופא המושבה בפתח תקווה. בתקופת שהותו בפתח תקווה הסתכסך עם איכרי המקום על רקע מאמציו להקניית חינוך להיגיינה והקמת בתי שימוש במושבה. ניסיונותיו להקנות ידע אנטומי לצעירי המקום על ידי הקרנת שיקופיות בפנס קסם פורשו על ידי המבוגרים כהסתה לפורנוגרפיה ולקראת חידוש החוזה עמו ביולי 1909 הוא אולץ להתפטר ממשרתו, ואנשי הוועד ערכו משאל בין תושבי פתח תקווה לגבי המשך כהונתו וארגנו רוב נגד הרופא. במקביל, ארגנו תומכיו של ברנשטיין-כהן אספה בה הכריזו על ועד חדש וחתמו עמו חוזה בשם הוועד החדש. הוועד התעלם מחוזה זה ופרסם מודעות בחיפוש רופא חדש ואסר על מתן תרופות על פי מרשמים של ברנשטיין-כהן. כך אולץ ברנשטיין-כהן לעזוב את פתח תקווה וכאשר סירב לעזוב האיכרים הפגינו ליד ביתו ונורו יריות אל עבר הבית. ברנשטיין-כהן עבר ליפו וב-1910 שב לקישנב. במהלך שהותו דיבר יידיש והצטער על כך שלא למד עברית. ב-1925 עלה ארצה בשנית, אך לא הצליח למצוא עבודה בשל גילו וחזר לרוסיה. ב-1927 הג'וינט שלח אותו לנהל בית חולים בדניפרופטרובסק, שם נפטר כעבור שנתיים.
הנצחה

ברנשטיין-כהן היה ממייסדי ההסתדרות הרפואית בישראל, כשעוד נקראה "אגודה מדיצינית עברית ליפו ומחוז יפו". בתו, השחקנית והסופרת מרים ברנשטיין-כהן ויצחק קורן, הפיקו לזכרו את "ספר ברנשטיין-כהן" שיצא לאור ב-1946 בהוצאת חוג יוצאי בסרביה. בפתח תקווה, בגבעת שמואל, ברמת השרון ובתל אביב רחוב הקרוי על שמו.
לקריאה נוספת

ד"ר אפרים סיני, "במלוא העין - מעולמו של רופא", צ'ריקובר מוציאים לאור בע"מ, תל אביב, 1984, עמוד 142.
הערות שוליים

↑  מערי המדינה - אודיסה, הזמן, 11 ביוני 1907
↑  מיפו ומושבותיה, הצבי, 21 ביולי 1909
↑  השמח בפתח תקווה?, הצבי, 23 ביולי 1909
↑  רופא לפתח תקווה, החרות, 2 באוגוסט 1909
↑  מיפו, הצבי, 10 בספטמבר 1909
↑  ההתנצלות, הצבי, 5 בדצמבר 1909
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500961905171  GND: 1268559512  ISNI: 0000 0004 3411 0507  LCCN: n2024041472  VIAF: 308275699   WorldCat (עם VIAF): 308275699