stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשר פרס
מבחר מפרסומיו

Quantum Theory: Concepts and Methods, Dordrecht: Kluwer Academic Publishers (Fundamental Theories of Physics), 1993. (הופיע במהדורות נוספות)
Teleporting an unknown quantum state via dual classical and Einstein-Podolsky-Rosen channels, with Charles H. Bennett, Gilles Brassard, Claude Crépeau, Richard Jozsa, Phys. Rev. Lett. 70, 1895, Published 29 March 1993
Quantum information and relativity theory with D. Terno, Rev. Mod. Phys. 76:93-123, 2004
Separability Criterion for Density Matrices,Phys. Rev. Lett. 77, 1413 – Published 19 August 1996
How to differentiate between non-orthogonal states, Physics Letters A, Volume 128, Issues 1–2, 21 March 1988, Page 19
Reversible logic and quantum computers, Phys. Rev. A 32, 3266 – Published 1 December 1985
Stability of quantum motion in chaotic and regular systems, Phys. Rev. A 30, 1610 – Published 1 October 1984
Optimal eavesdropping in quantum cryptography. I. Information bound and optimal strategy, with C. Fuchs et. al. Phys. Rev. A 56, 1163 – Published 1 August 1997
Quantum information and relativity theory, with D. Terno, Rev. Mod. Phys. 76, 93 – Published 6 January 2004
לקריאה נוספת

הערך "אשר פרס" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 299, 2018, חיפה.
הערות שוליים

↑  בלידתו קיבל את השם "אריסטיד", משום שהשם "אשר", שאותו רצו לתת לו הוריו, על שם אבי אמו, לא היה ברשימת השמות המותרים.
↑  Asher Peres, I Am the Cat Who Walks by Himself, Foundations of Physics January 2006, Volume 36, Issue 1, pp 1–18
↑  Quantum theory: concepts and methods, Springer, 2006
↑  Charles H. Bennett, Gilles Brassard, Claude Crépeau, Richard Jozsa, Asher Peres, and William K. Wootters, Teleporting an unknown quantum state via dual classical and Einstein-Podolsky-Rosen channels, Phys. Rev. Lett. 70, 1895 – Published 29 March 1993
↑  נפתלי שלו, עודד מסר ויוסי אברון, אפליקציה מבוססת רשת לבדיקת פריקות של מצב קוונטי, באתר http://physics.technion.ac.il/stateseparator/index.html, ‏2014 (ארכיון)
↑  Asher Peres, Separability Criterion for Density Matrices, Phys. Rev. Lett. 77, 1413 – Published 19 August 1996
↑  Joseph E. Avron, Charles H. Bennett, , Ady Mann, and , and William K. Wootters, Asher Peres, Physics Today 58, 8, 65 (2005)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462119105171  BnF: cb12442391d (data)  GND: 134272315  ISNI: 0000 0001 0875 9239  LCCN: n90660153  LNB: 000099213  MGP: 223434  NKC: kup19980000075630  NTA: 114413177  SNAC: w62s6fv7  SUDOC: 066833159  VIAF: 18437326   WorldCat (עם VIAF): 18437326
ברנרדינו רמציני

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1633 קארפי, איטליה
 פטירה:  5 בנובמבר 1714  (בגיל 81) פדובה, איטליה
 ענף מדעי:  רפואה
 מקום מגורים:  איטליה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פארמה
 מוסדות:  אוניברסיטת מודנה, אוניברסיטת פדובה
 תרומות עיקריות
 חקר מחלות תעסוקתיות ומלריה
ברנרדינו רמציני (באיטלקית: Bernardino Ramazzini;‏ 4 באוקטובר 1633 – 5 בנובמבר 1714) היה רופא איטלקי, שהניח את היסודות המוקדמים לאבחון מחלות תעסוקתיות בספרו "מחלותיהם של עובדים" (De Morbis Artificum Diatriba). כמו כן תמך בשימוש בקליפת צינכונה, המכילה כינין, לטיפול במלריה.
חייו

רמציני נולד בקארפי. הוא למד רפואה באוניברסיטת פארמה, שם החל להתעניין במחלות תעסוקתיות. הוא מונה לעמוד בראש המחלקה לרפואה באוניברסיטת מודנה בשנת 1682, והחל משנת 1700 שימש פרופסור לרפואה באוניברסיטת פדובה. רמציני נפטר בשנת 1714 בפדובה.
עבודתו

המהדורה הראשונה של ספרו, "מחלות העובדים", פורסמה בשנת 1700 במודנה, והשנייה ב-1713 בפדובה. הספר תיאר את הסכנות הבריאותיות בכימיקלים, אבק, מתכות, תנועות חוזרות או אלימות, תנוחות חריגות וגורמים אחרים שבהם נתקלים עובדים בלמעלה מ-50 מקצועות. הספר היה אבן דרך בהתפתחותה של הרפואה התעסוקתית. כמו כן, רמציני הציע כי רופאים יכללו במסגרת הריאיון הרפואי גם שאלות על מקצוע המטופל. הוא ראה במניעה טובה יותר מריפוי, וטען בהרצאה שנתן בשנת 1711 כי הרבה יותר טוב למנוע מאשר לרפא, והרבה יותר קל לחזות נזק עתידי ולהימנע ממנו מאשר להיפטר ממנו לאחר שאירע.
באשר למלריה, רמציני היה אחד הראשונים לתמוך בשימוש בקליפת עץ הצינכונה העשירה בכינין, בעוד שאחרים טענו שהוא רעיל ולא יעיל.
בשנת 1713 טען רמציני כי נזירות מפתחות סרטן השד בשיעור גבוה יותר מאשר נשים נשואות, מאחר שאינן מקיימות יחסי מין, וכי אי-קיום יחסים גורם לחוסר יציבות ברקמת השד, דבר אשר עלול להוביל להתפתחות סרטן שד. לימים התברר כי חשיפה ממושכת יותר לאסטרוגן, המלווה נשים שאינן נכנסות להיריון, מהווה גורם סיכון להתפתחות המחלה.
הדף הראשון של המהדורה השנייה של "מחלותיהם של העובדים"
ביראד

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־51 שנים)
 חברת אם:  אוניברסיטת בר-אילן
 מיקום המטה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 משרד ראשי:  אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן
 מנכ"ל:  ד"ר צביקה בן פורת
  
 www.birad.biz
 
ביראד - חברה למחקר ופיתוח בע"מ היא חברה למסחור הידע האקדמי של אוניברסיטת בר-אילן שהוקמה ב-1974. מטרת החברה לתרגם המצאות שהומצאו באוניברסיטת בר-אילן למוצרים שימושיים שניתן למסחר ביעילות.
החברה מציעה: שותפויות תאגידים ובריתות; ניהול קניין רוחני; מסחור טכנולוגיה באמצעות יצירת סיכון ורישוי; קידום חוזי שירות מדעיים לשימוש חברי הקהילה התעשייתית תוך ניצול בסיס הידע והתשתית הטכנולוגית של האוניברסיטה; ושירותי מיקור חוץ לטובת המגזר העסקי תחת חטיבת השירות המדעי. לחברה גישה למתקנים עבור מדעי החיים, ננוטכנולוגיה וכימיה ותחומי מחקר אחרים. בחברה מועסקים טכנאים ברמת דוקטור, המסייעים בניסוי וביצוע ניסויים, כמו גם ניתוח נתונים.
החברה פועלת בשיתוף פעולה עם המרכז לננוטכנולוגיה והפקולטה לרפואה בגליל, ולה הסכמי שיתופי פעולה עם חברות בינלאומיות כדוגמת סמסונג, EMC, GM, BASF ועוד.
מנכ"ל החברה הוא ד"ר צביקה בן פורת.
תחומי פעילות > רישוי פטנטים

ביראד מעניקה רישיונות, בלעדיים ולא בלעדיים, למסחור ממצאי מחקר מבוססי ידע חדשני, הן לחברות ותיקות והן לחברות סטארט-אפ שהוקמו סביב הטכנולוגיה האוניברסיטאית. כיום ביראד מנהלת כ-250 משפחות פטנטים, 40% מהם ממוסחרים.
הרישיונות כוללים אבני דרך בתהליך הפיתוח והמכירה של המוצרים הנכללים תחת הרישיון - כדי למנוע טכנולוגיה "מדף". ובדרך כלל משוקללים בו תמלוגים, תשלומים לפי אבני דרך, עמלות מראש, הון ורישיון שנתי.
תחומי פעילות > הסכמי מימון ציבוריים-פרטיים

ביראד מקדמת בקשות למענקי מחקר לשיתוף פעולה אקדמי / תעשייתי שמציעה לשכת רשות החדשנות, כולל מגנט, מגנטון, קמין, מימד ונופר. עם קבלת אישורים לבקשות כאמור, חותמת ביראד והשותף התעשייתי על הסכמי שיתוף פעולה המכילים את העקרונות המתוארים ב "מחקר ממומן".
תחומי פעילות > מחקר ממומן

ביראד עוסקת באופן יזום במאמץ להתאים את מעבדות האוניברסיטה לצרכים תעשייתיים. הערך ברור: מפגשים בין האקדמיה לתעשייה יצרו רמה גבוהה של מחקר ממומן בבר-אילן, ויחשפו את האוניברסיטה בחזית המדעית לצורכי העולם.
הישגים

ביראד מסייעת בהעברת הטכנולוגיות של חוקרי אוניברסיטת בר-אילן לשימוש מסחרי. יותר מ-30 חברות הזנק החלו את דרכן בביראד מאז הקמתה. ביראד מספקת לחברות הזנק בשלב ההתחלתי תמיכה בהשקת המיזם החדש: עזרה בניהול, מתן הערכות מצב וניהול סיכונים וגם השקעות כספיות. עם חברות ההזנק שהשיקה ביראד נמנות :
Phinergy - מייצרת סוללות מתקדמות לכלי רכב חשמליים המבוססות על טכנולוגיה המשלבת אלומיניום, חמצן ומים. המדען הראשי של החברה הוא פרופ' אריה צבן, נשיא אוניברסיטת בר-אילן.
CogniFiber - מפתחת שבבים מרובי ליבות המבוססים על טכנולוגיית סיבים אופטיים שיאפשרו האצה של עד פי 10,000 ממהירות העברת הנתונים המקובלת כיום. המדען הראשי של החברה הוא פרופ' זאב זלבסקי מאוניברסיטת בר-אילן.
ContinUse Biometrics - מפתחת ומייצרת חיישנים לזיהוי מרחוק של מאפיינים פיזיולוגיים של אדם, כגון לחץ דם וקצב הלב, למטרות כגון מעקב רפואי ואבטחה. המדען הראשי של החברה הוא פרופ' זאב זלבסקי מאוניברסיטת בר-אילן, ממציא האופטופון. זלבסקי משמש גם כסמנכ"ל הטכנולוגיות של החברה.
Biolojic Design - פיתוח נוגדנים לטיפול במחלת הסרטן ומחלות אחרות. מנכ"ל החברה הוא פרופ' ינאי עופרן מאוניברסיטת בר-אילן.
SirTLab Corporation - מפתחת תרופה להארכת החיים. המדען הראשי של החברה הוא פרופ' חיים כהן מאוניברסיטת בר-אילן.
Z-SQUARE - עוסקת במכשור אנדוסקופי. המדען הראשי של החברה הוא פרופ' זאב זלבסקי מאוניברסיטת בר-אילן.
NSC-NanoSono Cooperation. המדען הראשי של החברה הוא פרופ' אהרון גדנקן מאוניברסיטת בר-אילן.
Sonovia - מפתחת טכנולוגיה שהופכת כל סוג של בד לאנטי-בקטריאלי, על ידי הטמעת חלקיקי ננו של תחמוצת האבץ (ZnO) באריג. המדען הראשי של החברה הוא פרופ' אהרון גדנקן מאוניברסיטת בר-אילן.
GridOn - עוסקת בשיפור אמינותה של רשת החשמל. . המדען הראשי של החברה הוא פרופ' יוסף ישורון מאוניברסיטת בר-אילן.
Unbound - עוסקת באבטחת גישה למחשבים. המדען הראשי של החברה הוא פרופ' יהודה לינדל מאוניברסיטת בר-אילן.
הערות שוליים

↑  האתר של ContinUse Biometrics
↑  האתר של Biolojic Design
↑  האתר של GridOn
↑  האתר של Unbound
ברברה קיפיץ

| --- | --- |

 לידה:  7 בנובמבר 1944 (בת 80) אוטווה, קנדה 
 ענף מדעי:  מתמטיקה 
 מקום לימודים:  מכון קורנט למדעים מתמטיים  אוניברסיטת ניו יורק 
 מנחה לדוקטורט:  פטר לקס 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון (1977–1979)  אוניברסיטת קולומביה (1970–1976)  אוניברסיטת המדינה של אריזונה (1979–1983)  אוניברסיטת יוסטון 
 תלמידי דוקטורט:  V. Vinod, Hao Ying, Zhuangzhi Zhang, Ting-Hao Hsu 
 פרסים והוקרה:  עמית האיגוד לנשים במתמטיקה (2018)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2013)  הרצאת סופיה קובלבסקיה (2012)  הרצאת נתר (2011)  עמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע  עמית החברה למתמטיקה תעשייתית ושימושית (2010)  פרס קריגר נלסון (2005) 
 
ברברה לי קיפיץ (באנגלית: Barbara Lee Keyfitz; נולדה ב-7 בנובמבר 1944) היא מתמטיקאית קנדית-אמריקאית. קיפיץ מחזיקה במשרת פרופסור ע"ש ד"ר צ'ארלס סולטר למתמטיקה באוניברסיטת המדינה של אוהיו. היא ידועה בשל תרומתה הרבה לתחום המתמטיקה השימושית, ומחקרה עוסק במשוואות דיפרנציאליות חלקיות לא ליניאריות ובחוקי שימור הקשורים אליהן.
ביוגרפיה

קיפיץ נולדה באוטווה, קנדה בשנת 1944 והיא בתם של הדמוגרף הקנדי נתן קיפיץ  ורעייתו ביאטריס. כיום היא מתגוררת באוהיו, ארצות הברית. קיפיץ נשואה למרטין גולוביצקי, פרופסור למתמטיקה ומדעים פיזיקליים באוניברסיטת המדינה של אוהיו, ולהם שני ילדים.
קיפיץ השלימה את לימודי ההסמכה שלה באוניברסיטת טורונטו, ובשנת 1970 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק, בהנחייתו של פיטר לקס. לפני שמונתה לתפקידה הנוכחי באוניברסיטת המדינה של אוהיו, לימדה באוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת המדינה של אריזונה ובאוניברסיטת יוסטון; שם הייתה פרופסור [ע"ש] ג'ון ורבקה מוּרס למתמטיקה. בנוסף, ניהלה את מכון פילדס בשנים 2004 - 2008.
קיפיץ כיהנה כנשיאת האגודה לנשים במתמטיקה (AWM) בשנים 2005 - 2006, ובשנת 2011 מונתה לתפקיד נשיאת המועצה הבין-לאומית למתמטיקה שימושית והנדסית (ICIAM).
ביוגרפיה > מחקריה

תחום המחקר של ד"ר קיפיץ הוא משוואות דיפרנציאליות חלקיות לא ליניאריות, עם דגש על חוקי שימור היפרבוליים (הקשורים להיפרבולה) ומשוואות התפתחות (Evolution equations) המשנות את סוגן מהיפרבוליות לאליפטיות.
קיפיץ פיתחה טכניקה חדשה להתמודדות עם בעיות שפה חופשית (Free boundary problems) המאפשרת הבנה מעמיקה יותר של הלם טרנס-סוני (הקרוב למהירות הקול) והצליחה להתאים טכניקות מדינמיקה של שדות וקטוריים לבעיית הקבילות של גלי הלם.
פרסים ותוארי כבוד

פרס קריגר-נלסון של האגודה הקנדית למתמטיקה (CMS) לשנת 2005
מרצה ע"ש נֶתֶר של האגודה לנשים במתמטיקה בשנת 2011
פרס האגודה למתמטיקה שימושית והנדסית (SIAM) עבור תרומה נכבדה למקצוע לשנת 2011
מרצה ע"ש סוניה קובַלֵבְסקי של האגודה לנשים במתמטיקה והאגודה למתמטיקה שימושית והנדסית בשנת 2012
חברה באגודה האמריקאית למתמטיקה (AMS) משנת 2002
חברה באגודה האמריקאית לקידום המדע (AAAS)
חברה באגודה למתמטיקה שימושית והנדסית
בנוסף, קיפיץ הייתה האישה המדענית הראשונה שזכתה בפרס אסתר פארפל, הפרס היוקרתי ביותר המוענק על ידי אוניברסיטת יוסטון על מצוינות בחינוך, מחקר ושירות.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Conservation Laws - Not Exactly a la Noether, Association for Women in Mathematics
↑  Nathan Keyfitz & David P. Smith, Mathematical Demography: Selected Papers, Springer Science & Business Media, 2013, עמ' xvi
↑  Martin Golubitzky, The Ohio State University
1 2  Barbara Lee Keyfitz, The Ohio State University (ארכיון)
↑  Barbara Lee Keyfitz, Mathematics Genealogy Project
1 2  Barbara Keyfitz receives awards for research and service in applied mathematics, Society for Industrial and Applied Mathematics, ‏20 באוגוסט 2012
↑  Mathematician Elected President of International Professional Society, The Ohio State University, ‏29 בספטמבר 2011
↑  List of Fellows of the American Mathematical Society, American Mathematical Society
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447113605171  dblp: 91/4722  GND: 1103412086  ISNI: 0000 0001 1761 8251  LCCN: n86101317  MGP: 12383  NTA: 132298783  SUDOC: 133304558  VIAF: 47421986   WorldCat (עם VIAF): 47421986
שפות איטליות

השפות האיטליות היא קבוצת שפות במשפחת השפות ההודו-אירופיות. מבין השפות המדוברות כיום שייכות לקבוצה זו השפות הרומאניות, שהתפתחו מהלטינית. יתר ענפיה של הקבוצה נכחדו.
השפות האיטליות המוכרות:
שפות לטינו-פליסקניות:
לטינית
פליסקנית
שפות אומברו-אוסקניות:
אוסקית
אומברית
ווֹלסקיאָנית
אאקוויאנית
מרסית
פקינית דרומית
ראו גם

עמים איטליים
שפות הודו-אירופיות
שפות רומאניות
אסתר הרצוג

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1946 (בת 78) סנטה מריה די לאוקה, איטליה 
 ענף מדעי:  אנתרופולוגיה 
 מקום מגורים:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  עמנואל מרקס, הרווי גולדברג 
 מוסדות:  המכללה האקדמית בית ברל  מכללת לוינסקי לחינוך  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
אסתר הרצוג ומרינה סולודקין בשדולה לזכויות ילדים והורים בכנסת 2010
אסתר הרצוג בהשקת ספרה 'בשר ודמים: זנות, סחר בנשים ופורנוגרפיה בישראל' - 2013
אסתר הרצוג (נולדה ב-17 ביולי 1946) היא מרצה בכירה לאנתרופולוגיה ומייסדת תנועת ש.י.ן לשוויון ייצוג נשים (SHIN) ופרלמנט נשים. הרצוג שימשה ראש החוג למדעי החברה (בין השנים 2000–2006) וראש ההתמחות באנתרופולוגיה (בין השנים 2004–2011) במכללת בית ברל. שימשה מרצה במכללת לוינסקי (בין השנים 2010-2020). מאז 2017 היא משמשת מרצה בכירה במכללה האקדמית צפת. היא זכתה בפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ'.
ביוגרפיה

הרצוג נולדה במחנה העקורים סנטה-מריה די-לאוקה (אנ') שבאיטליה. הוריה היו אווה (ויטלס), ילידת קרפטרוס (אוקראינה היום), ובונדי רוזנטל, יליד הונגריה. הם היו ניצולי השואה, שנפגשו במחנה פליטים באיטליה. כשמלאו לה שנה ניסו בני המשפחה להפליג באנייה לארץ ישראל, אך הבריטים ששלטו בה העבירו את העולים מנמל חיפה למחנות העקורים בקפריסין. ביום ההחלטה באו"ם על הכרה במדינת ישראל, ב-1947 הגיעה הרצוג עם הוריה לארץ.
הרצוג למדה תואר ראשון בהיסטוריה ובפילוסופיה, תואר שני בחינוך ובעבודה סוציאלית ותואר שלישי באנתרופולוגיה חברתית, וכן לימודי תעודת הוראה בהיסטוריה – כולם מהאוניברסיטה העברית. עבודת הדוקטורט שלה, בהנחיית פרופ' עמנואל מרקס ופרופ' הרוי גולדברג, עסקה ב"סגירות ויחסי כח-תלות במרכז קליטה שבו חיו עולים מאתיופיה"; המחקר עובד לספר "הביורוקרטיה ועולי אתיופיה, יחסי תלות במרכז קליטה" (צ'ריקובר, 1998). ב-1999 פורסם המחקר באנגלית תחת הכותרת "Immigrants and Bureaucrats: Ethiopians in an Israeli Absorption Center" (ברגהאן, 1999).
בשנת 1967 נישאה לאברהם הרצוג. לזוג ארבעה בנים ושישה נכדים.
פעילות אקדמית

בין 1991–2015 הרצוג עבדה במכללת בית ברל בהוראה ובניהול אקדמי והייתה חברה במועצת האקדמית של המכללה ושותפה לפעילות במסגרות שונות שלה. בין 2010 ל-2020 לימדה בלימודי התואר השני במכללת לוינסקי לחינוך. מאז 2017 היא מלמדת במכללה האקדמית צפת, משמשת כחברת מועצת המכללה וההנהלה המורחבת שלה וכן כיו"ר ועדת הספרייה וכיועצת נשיא המכללה לקידום ההוגנות המגדרית. מאז אוקטובר 2024 היא משמשת ראשת החוג למדעי ההתנהגות.
בשנים 1988–1989 הייתה עוזרת הוראה במסגרת לימודי המשך לעובדים סוציאליים בכירים באוניברסיטה העברית ובין השנים 1997–2002 הייתה מרצה מהחוץ באוניברסיטה העברית.
תחומי התעניינותה במחקר כוללים: בירוקרטיה, מגדר, חינוך, רווחה והשואה.
פעילות ציבורית וחינוכית

תוך כדי לימודי התואר השני והשלישי, עבדה הרצוג כמורה להיסטוריה בנתניה, כרכזת תרבות במרכז קליטה במכמורת, וכמנהלת מחלקת חינוך באור עקיבא. בסוף שנות ה-70 הקימה וניהלה את א.ס.י, עמותה לפיתוח כח-אדם בשרותי הרווחה (בשיתוף משרד העבודה והרווחה והג'וינט).
באמצע שנות ה-70, הצטרפה לתנועת שינוי והייתה חברת הוועד הפועל שלה. כאשר קמה ד"ש, כאיחוד בין שינוי לבין התנועה הדמוקרטית בראשות יגאל ידין, נבחרה הרצוג להנהלתה ומאוחר יותר נבחרה ליו"ר הסיעה בנעמת. בשנת 1989 הקימה יחד עם פעילות נוספות את תנועת ש.י.ן לשוויון יצוג נשים. ב-1992 הקימה מפלגת נשים יחד עם תנועת ש.י.ן. בראשה עמדה רות רזניק. ב-1999 הייתה מעורבת פעם נוספת בהקמת מפלגת נשים, שבסופו של דבר לא התמודדה בבחירות. בעקבות פעילות זו הקימה את פרלמנט נשים, במת דיון בנושאים אקטואליים מזווית פמיניסטית, ביחד עם עמותת ה"ן (הרצליה נשים), יעל גרמן ראש עיריית הרצליה, קרן פרידריך אברט ומכללת בית ברל. ב-2010 הייתה שותפה, ביחד עם ענת לבנת, יועצת ראש העיר בת ים למעמד האישה, להקמת פרלמנט נערות. בראשית שנות ה-2000 הייתה הרצוג שותפה לייסוד קבוצת אנואר, מנהיגות נשים יהודיות וערביות, הפועלת עד היום לקירוב בין הקבוצות ולקידום השוויון החברתי והמגדרי בישראל. כמו כן, הייתה הרצוג ממובילות המאבק נגד פורנוגרפיה והעברת החוק ב-2004 (בשיתוף עם ד"ר ויקי שירן ז"ל ועם ד"ר חן נרדי) וממובילות המאבק נגד ביטול חזקת הגיל הרך, מאז 2004.
הרצוג היא ממייסדות "ע.ל.י.ה - עמותה לזכויות ילדים והורים" ומכהנת כיו"ר שלה. העמותה פועלת לשינוי מדיניות הרווחה ובתי המשפט, למניעת הוצאת ילדים בכפייה מביתם והשמתם במוסדות, ותומכת בקידום מדיניות המעצימה את מעמדם וזכויותיהם של ילדים והורים על בסיס תפיסה משפחתית-קהילתית.
מאז תחילת שנות ה-90 מפרסמת הרצוג מאמרי דעה בעיתונות היומית (במעריב עד 2004, ב-nrg עד 2008, ב-ynet מ-2008 עד 2020), במגזינים ועדים (עד סגירתו), אפקים, אפיקים חדשים וכן באתרים שונים (למשל: העוקץ, עבודה שחורה, סלונה).
ספריה > מחברת

נשים בישראל: סוגיות חברתיות ומאבקים פמיניסטיים, פרדס והמכללה האקדמית צפת.
דלתיים סגורות לרווחה: אלימות שלטונית כלפי אמהות וילדים, 2021, פרדס.
Patrons of Women: Literacy Projects and Gender Development in Rural Nepal,' 2011, Berghahn
דעות: פמיניזם וצדק חברתי בישראל, 2004, צ'ריקובר
Immigrants and Bureaucrats: Ethiopians in an Israeli Absorption Center, 1999, Berghahn
הביורוקרטיה ועולי אתיופיה, יחסי תלות במרכז קליטה, 1998, צ'ריקובר.
ספריה > עורכת

Prostitution, Pornography and Trafficking in Women: Israel's Blood Money (with E. Shadmi), 2019, Routledge
בשר ודמים: זנות, סחר בנשים ופורנוגרפיה בישראל (עם א' שדמי), 2013, פרדס.
Serendipity in Anthropological Research: The Nomadic Turn (with H. Hazan), 2012, Ashgate
Perspectives on Israeli Anthropology (with O. Abuhav, H. Goldberg & E. Marx), 2010, Wayne State University Press
על גב המורות: כוח ומגדר בחינוך (עם צביה ולדן), 2010, כרמל.
Life, Death and Sacrifice: Women and Family in the Holocaust,' 2008, Gefen
נשים ומשפחה בשואה, 2006, אוצר המשפט.
ישראל: אנתרופולוגיה מקומית (עם: א' אבוהב, ה' גולדברג, ע' מרקס), 1996, צ'ריקובר.
ספריה > עורכת > גיליונות מיוחדים בכתבי עת בעריכתה

גילנות בתקופת הקורונה (עם י' כורזים), ביטחון סוציאלי, גיליון 118, נובמבר, 2022.
Visual Anthropology in the Middle East (with Y. Katzir), Anthropology of the Middle East Journal, vol. 14,(1)
הערות שוליים

↑   ורד לי, הפוליטיקה של הפורנוגרפיה, באתר הארץ, 30 במאי 2013
↑  חנה בית הלחמי, רפורמה בחדר המורות, באתר "העוקץ", 15 בנובמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262682805171  PLWABN: 9810554217005606  BIBSYS: 8076186  BnF: cb135020436 (data)  GND: 133493504  ISNI: 0000 0001 2099 4354  LCCN: n97088259  NTA: 181657376  SUDOC: 136557198  VIAF: 18414854   WorldCat (עם VIAF): 18414854
ארתור הולמס

| --- | --- |
ארתור הולמס ב-1912
ארתור הולמס ב-1912
 לידה:  14 בינואר 1890 גייטסהד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  20 בספטמבר 1965 (בגיל 75) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  גאולוגיה
 מקום מגורים:  בריטניה
 מקום לימודים:  אימפריאל קולג'  Gateshead Grammar School 
 מוסדות:  אוניברסיטת דרהאם  אוניברסיטת אדינבורו 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  פרס וטלסן (1964)  פרס מקדוגול בריסביין (1962)  מדליית פנרוז (1956)  מדליית וולסטון (1956)  מדליית מורצ'יסון (1940) 
 בן או בת זוג:  דוריס רנולדס 
 תרומות עיקריות
 • מדידת גיל כדור הארץ באמצעות טכניקות רדיואקטיביות  • חקר ההשלכות המכניות והתרמיות של זרמי הערבול - הסבר לנדידת היבשות
 
ארתור הולמס (14 בינואר 1890 – 20 בספטמבר 1965), FRS, היה גאולוג בריטי שבזכות תרומתו למדע זה, יש שסברו כי הוא ראוי לכינוי "האיש שמדד את גילו של כדור הארץ". בשנות ה-20, התמחה בהתפרקות רדיואקטיבית ועמד בחזית המאמצים למדידת גיל כדור הארץ באמצעות טכניקות רדיומטריות. היה מדען כדור הארץ הראשון שהבין את ההשלכות המכניות והתרמיות של זרמי הערבול, דבר שהוביל בסופו של דבר לקבלת תאוריית נדידת היבשות המוסברת באמצעות טקטוניקת הלוחות.
חינוכו ושנותיו המוקדמות

הולמס נולד ב-1890 למשפחה מהמעמד הבינוני הנמוך באנגליה. אביו היה נגר ואמו עבדה כזבנית בחנות. בהיותו כבן 17, החל ללמוד ב"מכללה המלכותית למדע" בלונדון, לאחר שעמד בבחינות לקבלת מלגה לאומית של 30 שילינג לשבוע (1.5 פאונד) במשך שנת הלימודים. הולמס סיים את לימודיו ב-1910 עם מוניטין של תלמיד מבריק אך עם נטל של חובות והתקבל למשרת גאולוג במוזמביק בשכר של 35 פאונד לחודש. התקף חמור של הקדחת השחורה עיכב את שובו לאי הבריטי והוא נדבק אף במלריה, דבר שמנע ממנו להצטרף לצבא במלחמת העולם ה-1. השיפור במצבו הכלכלי איפשר להולמס להצטרף לסגל המכללה האימפריאלית, לקבל תואר דוקטור ב-1917 ולהישאר בה עד 1920. בהמשך הועסק בבורמה על ידי חברת נפט, וב-1924 חזר לבריטניה ומונה לפרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת דרהם.
גיל כדור הארץ

בעת לימודיו של הולמס, כבר פיתח האמריקאי, ברטרם בולטווד, טכניקה לתיארוך דגימות של סלעים על פי יחסי האיזוטופים של עופרת ואורניום שהם מכילים. מאחר שההתפרקות הרדיואקטיבית של אורניום, יוצרת בסופו של דבר עופרת, במהלך לוח זמנים אופייני, מדידת היחסים האלה עשויה לגלות את גיל הסלעים.
בעבודת הגמר שלו בשנת לימודיו האחרונה (1910), השתמש הולמס בטכניקה זו לתיארוך סלעים מהעידן הדבוני מנורווגיה והגיע למספר 370 מיליון שנה. גילו של גוש סלע זה שודאי לא היה העתיק ביותר בקרום כדור הארץ, חרג בהרבה מסקאלת הזמנים של מערכת השמש על פי תאוריית קירור כדור הארץ. על פי התאוריה, אשר הוצעה על ידי לורד קלווין ב-1864, ללא אור שמש, לא יכול להיות הסבר מניח את הדעת להמצאות משקעים בפני השטח של כדור הארץ. החום משתחרר מהשמש רק כתוצאה מקריסתה הגרביטציונית ולכן גיל השמש אינו גדול מ-20 מיליון שנה. ב-1913 פרסם ארתור הולמס את חישוביו בספרו גיל כדור הארץ, בו העריך את גילם הסלעים העתיקים ביותר מהעידן הארכאיקוני כבני 1.6 מיליארד שנה. עם זאת הוא נמנע מלבצע הערכה לגילו של כדור הארץ עצמו. עבר זמן רב עד שחושב הגיל בדייקנות, שכן אף על פי שעקרונות הטכניקה הרדיומטרית של האיזוטופים היו ידועים כבר ב-1910, נדרשו עוד כמה עשורים כדי לפתח את הטכנולוגיה הדרושה לעריכת המדידות בדייקנות הנדרשת. קידום המחקר על ידי הולמס בעשורים הבאים, זיכה אותו בכינוי "אבי הגיאוכרונולוגיה המודרנית". עד 1927, הצליח הולמס לשפר את הערכת גיל כדור הארץ לכ-3 מיליארד שנה. עד שנות ה-40 הספיק לבסס את הטכניקה הרדיואקטיבית, למדידת גילם של סלעים, ולפי חישוביו היה גיל כדור הארץ עצמו 100 ± 4,500 מיליון שנה (כ-4.5 מיליארד שנה בקירוב של 100 ± מיליון שנה). הוא התבסס על מדידות איזוטופי אורניום שערך אלפרד נויר. הערך שקיבל הולמס קרוב לערך הנוכחי המקובל: 0.05 ± 4.54 מיליארד שנה (109 × 4.54 שנים ± 1%).
שנותיו המאוחרות

לאחר מותה של אשתו הראשונה ב-1938, נשא הולמס לאישה את דוריס רנולדס. ב-1942, עבר לאוניברסיטת אדינבורו ושימש כפרופסור לגאולוגיה עד פרישתו ב-1956. לאחר מותו ב-1965, ערכה והוציאה רעייתו, דוריס רנולדס, מהדורה שלישית לספרו עקרונות הגאולוגיה הפיזיקלית.
פרסים והנצחה

מדליית ארתור הולמס של אגודת מדעי כדור הארץ האירופאית.
המכתש הולמס במאדים.
מעבדות ארתור הולמס באוניברסיטת דרהם.
האגודה הגאולוגית על שם ארתור הולמס באוניברסיטת דרהם.