stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל מורן
ספרים ומאמרים

שמואל מורן ביחד עם אלון עמירן והדרה בר, הגירה וחטיפת ילדים: הבטים משפטיים ופסיכולוגיים, הוצאת נבו, 2003.
שמואל מורן ביחד עם אלון עמירן, "אדם לאדם - אדם", הון משפחתי, כרך ב' מספר 2, הוצאת רונן, יוני 2017
הערות שוליים

↑  בע"מ 377/05 פלונית ופלוני ההורים המיועדים לאימוץ הקטין נ' ההורים הביולוגיים, פד ס(1) 124, ‏21.4.2005
↑  בעמ 9447/16 פלוני נ' היועץ המשפטי לממשלה - משרד הרווחה, ‏28.2.2017
↑  עמ"ש 19796-09-17 צ. נ' צ., ‏13.9.2018
↑  בע"מ 5827/19 פלוני נ' פלונית ואח' - פסקדין, באתר www.psakdin.co.il
↑  פס"ד בבקשת רשות ערעור של סב נגד דודתו של קטין על קבלת תביעה לפי אמנת האג לפיה על הקטין לחזור לאיטליה - פסקדין, באתר www.psakdin.co.il
↑  יולן כהן, ‏פרסום ראשון: דרמה בפרשת העוברים - כשנתיים אחרי הלידה - הילדה סופיה תילקח מהוריה ותועבר להורים הביולוגיים, באתר ‏מאקו‏, 24 בנובמבר 2024
↑  תזכיר הצעת חוק חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (יישוב מוקדם של הסכסוך), התשס"ה - 2005, על פי דו"ח ועדת שנהב
ליימן קייסי

ליימן רופוס קייסי הבן (באנגלית: Lyman Rufus Casey Jr.‏; 6 במאי 1837 – 26 בינואר 1914) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם דקוטה הצפונית.
ביוגרפיה

קייסי נולד ב-6 במאי 1837 ביורק שבמדינת ניו יורק, ובשנת 1853 עבר עם הוריו לאיפסילנטי שבמישיגן. קייסי קיבל חינוך קלאסי.
קייסי עסק שנים רבות בעסקי חומרי בניין. בשנת 1882, עבר לקרינגטון, מחוז פוסטר שבטריטוריית דקוטה, והפך לחוואי. הוא כיהן כיושב ראש ועדת צפון דקוטה להשקיה ובשנת 1887 מונה לנציב של מחוז פוסטר.
עם קבלתה של דקוטה הצפונית כמדינה לאיחוד, נבחר קייסי מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית וכיהן בתפקיד מ-25 בנובמבר 1889 עד 3 במרץ 1893. במהלך כהונתו בסנאט, כיהן כיושב ראש הוועדה למסילות ברזל (הקונגרס ה-52). הוא לא הצליח להיבחר לקדנציה נוספת ב-1892, ולאחר סיום תפקידו עבר לעיר ניו יורק.
בשנת 1861 התחתן קייסי עם הרייט מרי פלאט. אחת מאחיותיה היה ג'יין פלאט, אשתו של ממציא קש השתייה מרווין סטון.
קייסי חזר לוושינגטון די. סי., שם מת ב-25 בינואר 1914. הוא נקבר בבית הקברות גרינמאונט בבולטימור, מרילנד.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Businessman became one of N.D.'s first senators". The Bismarck Tribune. נבדק ב-8 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "What Once Was Washington DC, Center of Manufacturing". 18 ביולי 2015. נבדק ב-8 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2929 6360  LCCN: n89111720  SNAC: w6mw3hwc  US Congress: C000227  VIAF: 55738557   WorldCat (עם VIAF): 55738557
שירות רווחה בין-לאומי

שירות הרווחה הבין-לאומי או בכינויו שר"ב, הוא שירות סוציאלי, הפועל במסגרת המחלקה ליחסים בין-לאומיים במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
השר"ב מרכז ומתאם את הטיפול במקרי רווחה בין-לאומיים המטופלים במדינת ישראל. מקרה רווחה בין-לאומי הוא מקרה בו יש צורך בשיתוף פעולה עם מדינה אחרת, אחת או יותר. 
בשנת 1965, פעל משרד הרווחה (הסעד) בישראל כמשרד מקומי - ישראלי של ה-International Social Service,  ארגון גג הפועל ב-120 מדינות ומשרד המטה יושב בז'נבה, שווייץ.
משנת 1995, לאחר 30 שנות פעילות בארגון, קיבלה המחלקה ליחסים בין-לאומיים מעמד של משרד מוסמך בארגון. ההכרה ביחידה הישראלית כמשרד מוסמך הקנתה למדינת ישראל מעמד בעל חשיבות והשפעה בארגון, זכות השתתפות בוועד המנהל ובמועצה המייעצת המקצועית. בנוסף התבקשה ישראל להשתתף בפעולות שונות: מחקרים, והתייעצויות לגבי עתיד הארגון, וכנסים מקצועיים הנוגעים למדיניות בין-לאומית בסוגיות רווחה.
בשנים האחרונות, עם עליה במספר המקרים והרחבה משמעותית של המדינות עמן עובד השר"ב, נעשו צעדים משמעותיים בפיתוח ויצירת שיתופי פעולה חוצי גבולות, עם ארגונים בינ"ל נוספים.
ב-10 השנים האחרונות, כמות המקרים השנתית של השר"ב עלתה ב-1,500%, כאשר השר"ב מטפל במאות מקרים ופניות בשנה.
האמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בין-לאומית של ילדים

חלק מהמקרים בהם נדרשת התערבות שירות הרווחה הבין-לאומי, הם במסגרת "האמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בין-לאומית של ילדים", הנקראת גם "אמנת האג". זוהי אמנה שנחתמה בהאג בשנת 1980 בדבר משמורת ילדים. לפי האמנה, המשמורת צריכה להיקבע במקום מגוריו הקבוע ואוסרת על העברת ילד ממדינה למדינה ללא הסכמת הוריו או האפוטרופוס. אם הוברח הילד לארץ אחרת ניתן להגיש בקשה להחזרתו והמדינות החתומות על האמנה מתחייבות להשיבו למדינה ממנה נחטף, שם תיקבע המשמורת החוקית. ברוב המקרים נועדה אמנה זו להילחם בתופעה של לקיחת המשמורת בכוח על ידי אחד ההורים אחרי סכסוך או גירושין.
למרות כוונת האמנה, מדינות רבות מנהלות קדם דיון על המשמורת בעת הדיון על השבת הילד למדינה ממנה נחטף, בין השאר בגלל טענות של ההורה ה"חוטף" שהשבת הילד למדינה ממנה נחטף תסכן את הילד. כאשר יש פסיקה של בית משפט, בישראל או בחו"ל, על הצורך באיתור ילד, בליווי מקצועי שלו, בהכנה לעזיבה ובליווי העזיבה עצמה, מעורבים בכך עובדים סוציאליים משירות הרווחה הבין-לאומי.
ליווי של שירות הרווחה הבין-לאומי נדרש גם במקרים אחרים, בהם אין מדובר בצו בית המשפט, אלא בצורך לתיאום שירותי רווחה בין מדינות בהסכמה.
תחומי הסיוע של השר"ב > שירותי תיווך

איתור גורם רשמי בחו"ל והעברת מידע לטיפול
קבלת פניות ותיאום מול הגורם המתאים בישראל ומחוצה לה
איסוף מידע והעברתו בין שירותי רווחה בישראל ומחוצה לה
תחומי הסיוע של השר"ב > שירותי ייעוץ

תכנון ובניית מתווה התערבות
ייעוץ לגורמי רווחה בישראל ומחוצה לה אודות התנהלות מקרים בין־לאומיים
תחומי הסיוע של השר"ב > שירותי סיוע וטיפול

קבלת דוחות סוציאליים ממדינות אחרות, וכתיבת דוחות סוציאליים עבור מדינות אחרות,  סיוע בהכנת תסקירים בינלאומיים
איתור קרובי משפחה והורים ביולוגיים, תיאום הסדרי ראיה בין הורים ממדינות שונות
איסוף מידע, איתור ובדיקת שלום הילד, שהוריו או אחד מהם מרוחקים ממנו
תיאום מקצועי והתערבות ברמה הבין- לאומית, תיאום משפחה אומנת אצל קרובים (אומנת קרובים)
קבלת אישורי הורים, מציאת פתרונות בחו"ל עבור נשים מאוימות אלימות ורצח, התייעצויות בנושאים שונים.
מוזס קלאפ

מוזס אדווין קלאפ (באנגלית: Moses Edwin Clapp‏; 21 במאי 1851 – 6 במרץ 1929) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי.
ביוגרפיה

קלאפ נולד ב-21 במאי 1851 בדלפי, אינדיאנה, ועבר עם הוריו להדסון, ויסקונסין. הוא למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ויסקונסין ועסק בעריכת דין בהדסון, ויסקונסין. הוא היה התובע המחוזי של מחוז סנט קרויקס, ויסקונסין, ולאחר מכן עבר לפרגוס פולס, מינסוטה, שם עסק בעריכת דין.
הוא כיהן בתור התובע הכללי של מינסוטה בין השנים 1887–1893. בשנת 1900, הוא נבחר בבחירות המיוחדות למושב של מינסוטה בסנאט של ארצות הברית שהתפנה בשל מותו של קושמן דייוויס. הוא ניצח בבחירות אלו, ובהמשך נבחר מחדש בשנת 1904 ובשנת 1910 לשתי כהונות נוספות.
הוא כיהן בסנאט מ-28 בינואר 1901 עד 3 במרץ 1917. בשנת 1916, מפלגתו לא חידשה את מועמדותו. בנוסף לפעילותו הפוליטית, היה קלאפ שותף-מייסד של מכללת המשפטים ויליאם מיטשל, יחד עם היירם פ. סטיבנס, אמברוז טיג, תומאס ד. אובריאן וקלרנס הלברט.
בשנת 1906, הציג את הספר A Brief History of the Delaware Indians מאת ריצ'רד סי. אדמס לפרסום בפני הקונגרס ה-59. קלאפ מת ב-6 במרץ 1929 באקוטינג, וירג'יניה.
הערות שוליים

↑  Adams, Richard Calmit (1906). A Brief History of the Delaware Indians (באנגלית). U.S. Government Printing Office.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no89001825  NARA: 204293223  SNAC: w69s2hrc  US Congress: C000414  VIAF: 68484521   WorldCat (עם VIAF): 68484521
ליז פטרסון

אליזבת ג'ונסטון פטרסון (באנגלית: Elizabeth Johnston Patterson‏; 18 בנובמבר 1939 – 10 בנובמבר 2018) הייתה פוליטיקאית אמריקאית מקרוליינה הדרומית. כחברה במפלגה הדמוקרטית, היא הייתה כיהנה שלוש קדנציות כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1987 ל-1993.
ביוגרפיה > ראשית חייה והשכלה

אליזבת ג'ונסטון, המכונה "ליז", נולדה ב-18 בנובמבר 1939 בקולומביה, קרוליינה הדרומית למשפחה פוליטית דמוקרטית. אביה, אולין ד. ג'ונסטון, היה מושל קרוליינה הדרומית מ-1935 עד 1939 ושוב מ-1943 עד 1945. לאחר מכן כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מ-1945 ועד מותו ב-1965.
משפחתה התגוררה מחוץ לוושינגטון הבירה בקנזינגטון, מרילנד, שם גדלה באותן שנים. היא חזרה לקרוליינה הדרומית למכללה, סיימה את קולומביה קולג' ועשתה עבודה לתואר שני באוניברסיטת קרוליינה הדרומית.
ביוגרפיה > קריירה

בתחילת הקריירה שלה, ג'ונסטון עבדה בוושינגטון הבירה עבור חיל השלום והמשרד להזדמנויות כלכליות במהלך ניהולו של הנשיא לינדון ב. ג'ונסון. פטרסון עבדה גם כמנהלת בקרוליינה הדרומית של תוכנית ההד סטארט וכעוזרת של חבר הקונגרס ג'יימס ר. מאן.
היא חזרה להתגורר במחוז ספרטנבורג, שם נבחרה למועצת המחוז, וכיהנה מ-1975 עד 1976. ב-1978 היא נבחרה לסנאט של מדינת קרוליינה הדרומית, וכיהנה בתפקיד מ-1979 עד 1986. היא הייתה האישה השנייה בסנאט של קרוליינה הדרומית, אחרי מרי גורדון אליס.
בשנת 1986 נבחרה פטרסון לבית הנבחרים של ארצות הברית כנציגת מחוז הקונגרס הרביעי של קרוליינה הדרומית, והחליפה את קרול א. קמפבל הבן, שוויתר על המושב כדי להתמודד בהצלחה לתפקיד מושל קרוליינה הדרומית. היא ניצחה בקושי את ביל וורקמן, ראש עיריית גרינוויל, אף על פי שקמפבל היה מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד המושל באותה מערכת בחירות. פטרסון הייתה האישה הראשונה שנבחרה לקונגרס מקרוליינה הדרומית בזכות עצמה; שלושת הקודמות, אליזבת האולי גאסק, וילה ל. פולמר וקורין בויד ריילי, נבחרו בבחירות מיוחדות לאחר שבעליהן מתו בתפקיד. היא כיהנה בוועדות בית הנבחרים לענייני בנקאות וענייני חיילים משוחררים, וכן בוועדה המיוחדת למאבק ברעב.
אביו של ביל וורקמן, וו. ד. וורקמן הבן, עיתונאי וסופר, היה יריבו הרפובליקני של אביה בבחירות הכלליות של 1962, כאשר ג'ונסטון זכה בקדנציה האחרונה שלו בסנאט האמריקני.
פטרסון נבחרה מחדש בקושי ב-1988, כאשר היא ניצחה את עורך הדין וחבר מועצת העיר הרפובליקני נוקס ה. וייט. ג'ורג' ה. וו. בוש זכה במחוז הרביעי בפער הגדול ביותר במדינה. ב-1990 זכתה פטרסון בכהונה שלישית בפער גדול יותר, כשגברה על טרי הסקינס, חבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית מגרינוויל. באותה שנה, קמפבל, שכיהן כמושל רפובליקני מכהן, נבחר מחדש ברוב מכריע.
למרות שפטרסון ייצגה מחוז שנחשב למעוז רפובליקני מתגבר, היא נחשבה לנציגה ותיקה ובטוחה יחסית, הודות לקשרי משפחתה ולניצחונותיה בשלוש מערכות בחירות רצופות בתנאים קשים. עם זאת, היא הפסידה בקושי בבחירות של 1992 לרפובליקני בוב אינגליס, עורך דין שלא התמודד בעבר על משרה ציבורית. כמו בבחירות של 1988, ג'ורג' ה. וו. בוש ניצח במחוז הרביעי בפער הגדול ביותר במדינה. לאחר שסיימה את כהונתה ב-1993, לא כיהנה שום אישה מקרוליינה הדרומית בקונגרס עד 2021, כאשר ננסי מייס נכנסה לתפקיד לאחר שניצחה את ג'ו קנינגהאם בבחירות של 2020. מאז 1992, המפלגה הדמוקרטית הצליחה להשיג יותר מ-40 אחוז מהקולות במחוז הרביעי רק פעם אחת.
היא לימדה מדעי המדינה במכללת מתודיסט ספרטנבורג והייתה חברה במועצת הנאמנים של המוסד. בנוסף, שימשה כיושבת ראש המפלגה הדמוקרטית במחוז ספרטנבורג.
פטרסון הייתה מועמדת המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגנית מושל קרוליינה הדרומית בבחירות של 1994, אך לא זכתה בתפקיד. היא לימדה מדעי המדינה במכללה המתודיסטית של ספרטנבורג, והייתה חברה במועצת הנאמנים של המוסד. בנוסף, שימשה כיושבת ראש המפלגה הדמוקרטית במחוז ספרטנבורג.
פטרסון מתה ב-10 בנובמבר 2018, שמונה ימים בלבד לפני יום הולדתה ה-79.
הערות שוליים

↑  Moore, Kate (14 בנובמבר 2018). "In Memoriam: Elizabeth "Liz" Patterson (1939 – 2018)". A Capital Blog (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-04-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ware, Lisa (2013-11-08). "SMC's Liz Patterson recognized for Advocacy and Service Award". Spartanburg Methodist College (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-04-24.
↑  Lavender, Chris. "Former Congresswoman Liz Patterson dies at 78". GoUpstate. נבדק ב-24 דצמ' 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n88038366  SNAC: w690403g  US Congress: P000112  VIAF: 8926085   WorldCat (עם VIAF): 8926085
מגנוס ג'ונסון

מגנוס ג'ונסון (באנגלית: Magnus Johnson‏; 19 בספטמבר 1871 – 13 בספטמבר 1936) היה פוליטיקאי אמריקאי.  הוא כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית וכחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית ממינסוטה מטעם מפלגת העבודה החקלאית של מינסוטה. ג'ונסון הוא יליד שוודיה היחיד שכיהן בסנאט האמריקני.
ביוגרפיה

ג'ונסון נולד ב-19 בספטמבר 1871 ליד קרלסטד, שוודיה, ומשפחתו עברה ללה קרוס, ויסקונסין, ארצות הברית, ב-1891. הם עברו למחוז מיקר, מינסוטה, ב-1893.
הוא עבד כחוטאי וכחוטב עצים, הפך לחקלאי, ועד 1913 היה מנהיג סניף מינסוטה של האגודה האמריקאית לאקוויטי וסגן נשיא בורסת הדגנים השיתופית בבעלות החקלאים. הוא כיהן גם בבית הנבחרים של מינסוטה וגם בסנאט של מינסוטה לפני שנבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם מפלגת העבודה החקלאית של מינסוטה, כדי למלא את המושב שהתפנה בשל מותו של קנוט נלסון. ג'ונסון כיהן בסנאט מ-16 ביולי 1923 עד 3 במרץ 1925, במהלך הקונגרס ה-68. הוא הפסיד בניסיונו להיבחר מחדש ב-1924. בהמשך הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן מ-4 במרץ 1933 עד 3 בינואר 1935 במהלך הקונגרס ה-73, וזכה באחד מהמושבים הכלליים. לאחר מכן, הוא חזר לעסוק בחקלאות ושימש כמפקח המדינה על שוקי בהמות ציבוריים בין השנים 1934–1936. הוא היה מועמד מטעם מפלגת העבודה החקלאית של מינסוטה לתפקיד מושל מינסוטה ב-1936, אולם לא הצליח להיבחר לתפקיד.
ג'ונסון מת בליצ'פילד, מינסוטה, לשם הלך לטיפול רפואי, ב-13 בספטמבר 1936, ונקברבבית הקברות הקהילתי של דאסל בדאסל, מינסוטה.
בנו, פרנסיס אוסטין ג'ונסון (1904–1989), הוא יוצר כדור החוט הגדול ביותר בעולם; כדור החוט נמצא תחת פגודה סגורה בעיירת דרווין, מינסוטה. הוא קבור באותו בית קברות, קרוב לאביו.
הערות שוליים

↑  Brown, Curt (1 בנובמבר 2014). "Minnesota History: The most interesting state politician you might not have heard of" (PDF). Star Tribune. נבדק ב-22 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no90007053  SNAC: w6bk1fw6  US Congress: J000161  VIAF: 70948049   WorldCat (עם VIAF): 70948049
מורטון וילקינסון

מורטון סמית' וילקינסון (באנגלית: Morton Smith Wilkinson‏; 22 בינואר 1819 – 4 בפברואר 1894) היה פוליטיקאי אמריקאי.
ביוגרפיה

וילקינסון נולד ב-22 בינואר 1819 בסקנייטלס, ניו יורק, עבר לאילינוי ב-1837 והועסק בעבודות רכבת במשך שנתיים. עם שובו לסקנייטלס ב-1840, הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1842, והחל לעסוק בכך באיטון רפידס, מישיגן ב-1843. הוא עבר לסטילווטר, מינסוטה ב-1847.
וילקינסון נבחר לבית המחוקקים הראשון של טריטוריית מינסוטה בשנת 1849 ושימש כרשם החוקים של מחוז רמזי בשנים 1851–1853. לאחר שעבר למנקטו, מינסוטה ב-1858, הוא שימש כחבר במועצת הנציבים כדי להכין קוד חוקים לטריטוריית מינסוטה ב-1858.
לאחר שניצח בבחירות לסנאט של 1859 במינסוטה הוא כיהן בסנאט של ארצות הברית מ-4 במרץ 1859 עד 3 במרץ 1865, כרפובליקני ממינסוטה, בקונגרסים ה-36, ה-37 וה-38, אך נכשל בניסיונו להיבחר מחדש. בסנאט הוא היה יושב ראש הוועדה לתביעות מהפכניות. הוא היה חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-4 במרץ 1869 עד 3 במרץ 1871, אך לא הצליח להתמנות למועמד מחדש ב-1870.
וילקינסון עבר לוולס, מינסוטה, והיה חבר בסנאט של מדינת מינסוטה בשנים 1874–1877 וכן עורך דין תובע של מחוז פאריבולט 1880–1884. הוא מת בוולס, מינסוטה ב-4 בפברואר 1894, ונקבר בבית הקברות של גלנווד, מנקטו, מחוז בלו ארת', מינסוטה.
מאיר נחמד

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1876 ה'תרל"ו האימפריה העות'מאנית חלב, סוריה
 פטירה:  28 במאי 1943 (בגיל 67) ה'תש"ג בריטניה תל אביב
 מקום קבורה:  הר הזיתים, ירושלים
 מדינה:  פלשתינה (א"י), האימפריה העות'מאנית 
 מקום פעילות:  חלב, סוריה ותל אביב
 תקופת הפעילות:  ? – 28 במאי 1943 
 תחומי עיסוק:  מחקר ופעילות ציבורית
 רבותיו:  הרב עזרא חמווי
 
 תפקידים נוספים:  ציר הקונגרס הציוני העולמי
 
הרב מאיר רחמים נחמד (19 במרץ 1876 – 28 במאי 1943) היה רב, מורה, איש ציבור ופעיל ציוני מחלב שבסוריה, חוקר יהדות סוריה וארם צובא, וממנהיגי ורבני הקהילה היהודית בעיר.
קורות חיים

נולד ב-19 במרץ 1876 (כ"ג באדר ה'תרל"ו) בחלב שבסוריה לכדום ולרב חיים נחמד. סבו, הרב שלמה נחמד שימש כרבה הראשי של חלב. בצעירותו התחנך ולמד אצל הרב עזרא חמווי, ובסיום לימודיו הוסמך להוראה ונמנה עם רבני העיר.
נישא לשרה סיטון-דבח, וכבר בצעירותו החל לעסוק בפעילות ציבורית ושימש במשך תקופה כמורה בבית הספר של כל ישראל חברים בעיר. בהמשך ייסד יחד עם אליהו יוסף שמאע והרב רפאל שלמה לניאדו את חברת "צדקה ומרפא" שסייעה לחולים ולעניים. במסגרת החברה ייסד יחד עם הנ"ל בית חולים יהודי שסייע לאלפי משפחות, וניהל אותו במשך עשרות שנים. כן שימש כחבר בוועד התרבות של הקהילה, חבר באגודת בני ברית, יו"ר ועד העלייה, סוכן ומנהל קרן קיימת לישראל וקרן היסוד בחלב ובשנות מלחמת העולם הראשונה כחבר בוועד ההגירה.
במסגרת מחקריו, שעסקו בין היתר בהתיישבות הקדומה של יהודים בחלב ובבתי הכנסת העתיקים שבעיר, כתב מאמרים בעיתונים שונים, בהם הארץ, דואר היום ו"העולם". כן שימש כסוכן החרות בחלב, וכתב מאמרים תורניים בהמאסף של הרב בן ציון קואינקה.
שימש מספר פעמים כציר בקונגרס הציוני מטעם יהדות סוריה, סייע רבות לעליות הנוער, ויצא לשם כך לשליחויות לארצות שכנות.
בשנת 1934 (ה'תרצ"ד) עלה לישראל והשתכן בתל אביב.
הלך לעולמו ב-28 במאי 1943 (כ"ג באייר ה'תש"ג) ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
חיבוריו

כתר ארם צובא - סיכום על כתרי ארם צובא, כולל סקירה על כל הכתבים הנמצאים בחלב, חלב ה'תרצ"ג
חידושים שכתב הודפסו בהמאסף בעריכת הרב בן ציון אברהם קואינקה, שנה א' וב'
הערות שוליים

↑  כך ע"פ פנקס הבריתות של הקהילה, אולם משה דוד גאון והרב דוד ציון לניאדו כתבו כי נולד בו' בחשוון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007521270205171  LCCN: nr2004023939  VIAF: 56561859   WorldCat (עם VIAF): 56561859
מחנה הוואסונג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מחנה עבודה
 מדינה:  קוריאה הצפונית
 מחוז:  צפון האמגיונג
 שמות אחרים:  קוואן-לי-סו
 אוכלוסייה
 מספר אסירים בשיא:  20,000
 השתייכות האסירים:  גורמים העוינים את המפלגה או את המהפכה
 נתונים
 קואורדינטות:  41°16′07″N 129°23′28″E﻿ / ﻿41.268505°N 129.391211°E﻿ / 41.268505; 129.391211
  (למפת קוריאה הצפונית מוגדלת) פיונגיאנג המהונג צ'ונגג'ין נאמפו וונסן סינוויג'ו טאנצ'ון קאצ'ון קסונג סריוון הרפובליקה העממית של סין  רו. קוריאה הדרומית  ים יפן הים הצהוב מחנה הוואסונג(למפת קוריאה הצפונית רגילה) פיונגיאנג המהונג צ'ונגג'ין נאמפו וונסן סינוויג'ו טאנצ'ון קאצ'ון קסונג סריוון הרפובליקה העממית של סין  רו. קוריאה הדרומית  ים יפן הים הצהוב מחנה הוואסונג
 
מחנה הוואסונג (בהנגול: 화성 제16호 관리소 באנגלית: Hwasŏng או Hwaseong) הוא מחנה עבודה לאסירים פוליטיים בצפון האמגיונג, שבקוריאה הצפונית. שמו הרשמי הוא קוואן-לי-סו (מושבת מחנה עבודה) מספר 16.
מחנה הריכוז מתופעל כמחנה עבודה שאליו נכנסים אסירים למאסר לכל החיים, ללא אפשרות שחרור או חנינה. שטחו כ-549 קילומטרים רבועים והוא הכלא הגדול ביותר בצפון קוריאה.
מספר האסירים מוערך בכ-20,000, והם מוגדרים כ"גורמים העוינים את המפלגה או את המהפכה" בגין פעולות כגון התנגדות לשלטונו של קים ג'ונג איל. אסירים רבים הם בני משפחה של חשודים בהתנגדות לשלטון.
חלק מעבודות הכפייה כוללות חפירת מנהרות למתקן הניסויים הגרעיניים פונגיי-רי, המהווה מתקן תת-קרקעי (היחידי) לניסויים גרעיניים של צפון קוריאה ונמצא 2 קילומטרים בלבד מהמחנה, תוך חשיפה לקרינה רדיואקטיבית גבוהה. אותו מתקן קרס על עצמו באוקטובר 2017, לאחר מספר ניסויים גרעיניים ולאחר שאזהרות צפון קוריאה על ידי מומחים בין לאומיים שההר בו חצוב המתקן סובל מסינדרום ההר העייף ועלול לקרוס בכל רגע. 200 עובדים נהרגו באירוע.
מעט הדיווחים הקיימים בנושא זכויות אדם במחנה מתארים מציאות קשה של עבודת פרך תמידית, מעט שעות שינה ותת תנאים. תיאורים קשים כוללים אסירים המוצאים להורג במכות פטיש לאחר שכרו לעצמם את קברם ונשים שנאנסות על ידי השומרים ונרצחות לאחר מכן.
ראו גם

מחנה קאצ'ון
בית משפט לענייני משפחה

בישראל, בית משפט לענייני משפחה הוא בית משפט בישראל שמוסמך לדון בסכסוכים בין בני משפחה, בעיקר דיני משפחה, כמו הסדרי גירושין, הסדרי זמני שהות, משמורת ילדים, אפוטרופסות, ועוד, אך גם תביעות אחרות, למשל בנושאים כלכליים ואף בדיני נזיקין, שחלק מהותי בסכסוך נובע מקשרי משפחה. בית משפט לענייני משפחה הוא בית משפט השלום, שהוכשר והוסמך לדון בענייני משפחה על פי חוק בית המשפט לענייני משפחה, התשנ"ה-1995. הדיונים בבית המשפט לענייני משפחה מתנהלים לרוב בדלתיים סגורות היות שברוב המקרים הדיונים נוגעים בצנעת הפרט, למרות שהדבר פוגע בעקרון פומביות הדיון.
סמכות

בית משפט לענייני משפחה מוסמך לדון ב"סכסוך משפחתי". חוק בית משפט לענייני משפחה מונה כבני משפחה: בני זוג, כולל ידועים בציבור, ילדים, הורים, סבים, נכדים ואחים ובני זוגם. חוק מניעת אלימות במשפחה מוסיף על בני המשפחה את צאצאי בן\בת הזוג, אחיינים וקטין הגר עם אדם האחראי עליו.
באוגוסט 2000 פסק בית המשפט העליון שסמכות בית המשפט לענייני משפחה משתרעת גם על סכסוכים עסקיים שברקעם יחסי משפחה עכורים. בפברואר 2020 פסק בית המשפט העליון שתביעת נזיקין של בת נגד אביה, בטענה שהאב פגע בה מינית תידון בבית המשפט לענייני משפחה.
כלים

לאור האופי המשפחתי של הסכסוכים, בית המשפט רשאי לסטות מסדרי דין ודיני ראיות, והשופט יכול לקבל כל ראיה הנראית לו לצורך קידום העניין, למעט בתובענה בעניין ירושה (חוק הירושה) שאינה נובעת מסכסוך משפחתי ובתובענה לפי חוק החזרת ילדים חטופים. בניגוד לערכאות רגילות של בית משפט השלום, אין הגבלה על סכום התביעה שבית משפט לענייני משפחה יכול לדון בו.
לצד בית המשפט פועלת יחידת סיוע המורכבת מעובדים סוציאליים ופסיכולוגים המסייעת לבית המשפט וכפופה לו. התביעות בבית המשפט לענייני משפחה נדונות לרוב בדלתיים סגורות כדי לשמור על חסיון של המתדיינים.
מלבד הכרעה בנושאים אזרחיים, יש לבית המשפט סמכות להוציא צו הרחקה.
השופטים בבית המשפט לענייני משפחה הם בעלי הכשרה לטיפול בענייני משפחה.
היסטוריה

טרם הקמת בית המשפט לענייני משפחה, היה נוצר לעיתים מזומנות מצב של פיצול סמכויות בין בתי המשפט השונים, כאשר בני זוג היו מוצאים עצמם מתדיינים בכמה ערכאות במקביל, כאשר כל ערכאה דנה בפן שונה של הסכסוך. בית המשפט למשפחה פתר בעיה זו על ידי ריכוז ההתדיינויות ומתן כתובת אחת לכל הצדדים בסכסוך, למעט סוגיית מרוץ סמכויות שעדין קיים בין בתי המשפט לענייני משפחה ובתי הדין הרבניים.
בני זוג יהודיים שרוצים להתגרש חייבים לעשות זאת דרך בית הדין הרבני. אולם את שאר העניינים הנלווים לגירושין (כגון חלוקת רכוש, מזונות ומשמורת) הם יכולים לרכז בבית המשפט לענייני משפחה.
ערעור

בית המשפט המחוזי דן בערעורים על פסקי דין של בית המשפט לענייני משפחה. ברוב הערעורים דן בית המשפט בהרכב של שופט אחד, אולם בענייני משמורת ילדים ונושאים משיקים, כמו קביעת אבהות ואמהות, אימוץ והחזרת קטין חטוף על פי האמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בין-לאומית של ילדים דן בית המשפט המחוזי בהרכב של שלושה שופטים.
פרוצדורה

כל בקשה המוגשת במסגרת תיק משפחה, מלבד מזונות וצו הגנה, כרוכה באגרה.
הערות שוליים

↑  רע"א 6558/99 נחום חבס נ' דין חבס, ניתן ב־30 באוגוסט 2000
↑  רע"א 8368/18 פלונית נ' פלוני, ניתן ב־11 בפברואר 2020
| בתי משפט מיוחדים |
| --- | --- | --- |
| ערכאת בית המשפט המחוזי | בית משפט לעניינים מינהליים • בית משפט לימאות • בית משפט כלכלי |  |
| ערכאת בית משפט השלום | בית משפט לנוער • בית משפט לעניינים מקומיים • בית משפט לענייני משפחה • בית משפט לתביעות קטנות • בית משפט לתעבורה |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007392960005171
חקירת הסנאט של ארצות הברית לגבי טביעת הטיטאניק

הסנאטור ויליאם אלדן סמית' עמד בראש החקירה.
טביעת ספינת הטיטניק ב-14–15 באפריל 1912 הביאה לפתיחת חקירה של ועדת משנה של ועדת המסחר של הסנאט של ארצות הברית, בראשות הסנאטור ויליאם אלדן סמית'.
הדיונים ארכו 18 יום והחלו ב-19 באפריל 1912 בניו יורק, לאחר מכן עברו לוושינגטון די. סי., והסתיימו ב-25 במאי 1912 בניו יורק.
סמית' ושבעה סנאטורים נוספים חקרו את הנוסעים והצוות ששרדו ואת אלה שסייעו למאמצי החילוץ. יותר מ-80 עדים מסרו עדויות או הפקידו תצהירים.
ב-28 במאי 1912 הוצגו המלצות הדו"ח של ועדת המשנה בפני הסנאט של ארצות הברית, יחד עם תוצאות הדו"ח של החקירה המקבילה הבריטית שהסתיימה כמה חודשים לאחר מכן. מסקנות הדו"ח הובילו לשינויים בתקני הבטיחות לספינות האמריקאיות.
רקע

הטיטניק הייתה אוניית ענק שנבנתה בממלכה המאוחדת. היא נודעה כגדולה והמפוארת ביותר בתקופתה ומכאן שמה, שנגזר מן הטיטאנים – הורי האלים הראשונים והשליטים לפני האלים במיתולוגיה היוונית. אף על פי שסברו כי היא חסינה מפני טביעה, טבעה הטיטניק בהפלגת הבכורה שלה ב־15 באפריל 1912 בעקבות פגיעה בקרחון. באסון נספו 1,514 אנשים ורק 712 ניצלו.
עם היוודע דבר האסון, אנשים רבים הזדעזעו מכך שה"טיטניק" טבעה חרף היותה שיא הטכנולוגיה הימית של התקופה. ב־19 באפריל 1912, יום לאחר הגעת ה"קרפטיה" לנמל ניו יורק, הורה הסנאט האמריקאי על הקמת ועדת חקירה בנושא ה"טיטניק" בראשות הסנאטור ויליאם סמית. במקביל, הקימו הבריטים ועדת חקירה משלהם. שתי הוועדות גבו עדויות מהניצולים וממומחים בתחום הטכנולוגיה הימית, והגישו את מסקנותיהן: האמריקאית – ב־25 במאי, והבריטית – ב־3 ביולי.
כאשר החדשות על האסון הגיעו לסנאטור ויליאם אלדן סמית', הוא ראה בכך הזדמנות להקים ועדת חקירה לחקירת הבעיות הרבות שהיו בתקנות הבטיחות הימית. סמית', סנאטור רפובליקני ממישיגן, חקר בעבר סוגיות בטיחות ברכבות ולזכותו נזקפים רבות מתקנות הבטיחות והתפעול שהעביר הקונגרס בכדי לאבטח את פעילות תעשיית הרכבות האמריקאית.
הוא הבין את הצורך בפעולה מהירה שבה הקונגרס יאפשר חקירה אמריקאית לפני שהנוסעים והצוות שנותרו בחיים יתפזרו ויחזרו הביתה. תחילה הוא ניסה ליצור קשר עם נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט, אך נאמר לו על ידי מזכירו של הנשיא כי אין כוונה להקים ועדה בנושא.
למרות זאת, סמית' המשיך את היוזמה וב-17 באפריל 1912 הוא פנה לסנאט בהצעה להעניק לוועדת המסחר סמכויות להקים ועדת שימוע לחקירת נסיבות הטביעה. ההצעה של סמית' עברה, והסנטור קנוטה נלסון, יו"ר ועדת המסחר, מינה את סמית ליו"ר ועדת משנה לביצוע הדיונים. למחרת נפגש סמית עם הנשיא טאפט, שזה עתה קיבל את הבשורה שחברו ויועצו הצבאי ארצ'יבלד באט לא נכלל ברשימת הניצולים. טאפט וסמית' הסכימו ביניהם על אמצעים נוספים הקשורים לחקירה, כולל ליווי צבאי ימי לקרפטיה כדי להבטיח שאיש לא יעזוב את הספינה לפני שהיא עוגנת.
הדיונים החלו ב-19 באפריל 1912 במלון וולדורף אסטוריה שבניו יורק, ולאחר מכן עברו לוושינגטון די. סי., שם הם נערכו בבניין משרדי הסנאט של ראסל.