נחשתא בת אלנתן
הערות שוליים

↑  שמואל אחיטוב, "נחשתא", בתוך: בנימין מזר ואחרים (עורכים), אנציקלופדיה מקראית כרך ה, ירושלים, תשל"ח, עמ' 826
↑  בערך "גבירה", אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו-ב', מוסד ביאליק, ירושלים, תשי"ד-1954.
↑  ארבע נשים במקרא כונו בתואר גבירה, אשתו של מלך מצרים, מעכה אם אסא, איזבל אשת אחאב, ונחשתא. עולם התנ"ך-מלכים א', עמ' 155, הוצאת דברי הימים הוצאה לאור בע"מ, רעננה, 1993-1996.
↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ד, פסוק ח'.
↑  נחושתא, כמו אימהות המלכים שלאחר מנשה, איננה מוזכרת בספר דברי הימים. (שרה יפת, בשוב ה' את שיבת ציון היינו כחֹלמים: מחקרים בתקופת שיבת ציון, מוסד ביאליק, ירושלים 2017, עמ' 595)
1 2  ספר ירמיהו, פרק כ"ב, פסוק כ"ו; ספר מלכים ב', פרק כ"ד, פסוק ט"ו; ספר ירמיהו, פרק כ"ט, פסוק ב'.
↑  ישנם אישים חשובים נוספים בתקופה זו ששמם כשם בע"ח, גם כשהשם הוא של "חיה טמאה" ע"פ התנ"ך. כגון חולדה הנביאה, גמריהו בן שפן, אלנתן בן עכבור ועוד.
↑  משה דוד ואלי בפירושו לספר מלכים, כסא נכון עמ' 332, הציע האפשרות לדרוש אותה לפי שמה במקרא לגנאי, "ואולי שגם אמו שהייתה מרשעת, בהיותה אשתו של יהויקים הרשע, וגם שמה מעיד עליה שנקראת נחשתא, לרמז שהיה בה משורש הנחש". אהובה אשמן, ב-תולדות חוה: בנות, אמהות ונשים נוכריות במקרא, עמ' 295, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2008. מציעה את האפשרות שנחש בשמה "רומז לפולחן המזוהה איתה, שכן הנחשים היו קשורים בפולחן האשרה".
↑  שמואל אחיטוב, "נחשתא", בתוך: בנימין מזר ואחרים (עורכים), אנציקלופדיה מקראית כרך ה, ירושלים, תשל"ח, עמ' 826
↑  אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו-ב', עמ' 341, בערך "ברזילי", מוסד ביאליק, ירושלים, תשי"ד-1954.
↑  שמואל יוסף פין, האוצר כרך ג', בערך נחשתא, וורשא, תרפ"א. וכן בפירוש רד"ל לפתיחתא לאיכה רבה. לדוגמה בפסוק מתהילים קז' טז': "כי שיבר דלתות נחושת ובריחי ברזל גדע" או הפסוק מישעיהו מה' ב':"דלתות נחושה אשבר ובריחי ברזל אגדע". וכיוצא בזה.
↑  דב קמחי, אנציקלופדיה לאישים בתנ"ך, עמ' 637, תל אביב, תש"ד-1944.
↑  נתן מרומי, הערוך, עמ' 332, וינה תרנ"ב.
↑  יוחנן אהרוני, כתובות ערד, ירושלים, מוסד ביאליק, 1975, עמ' 127.
↑  בנימין לאו, ירמיהו גורלו של חוזה. ידיעות ספרים, 2010.
↑  יגאל אריאל, אגדה של נחמה, עמ' 106, חיספין, תשע"א-2011.
↑  גלות מוקדמת זו לבבל בצורה ממוסדת השפיעה על אופייה ועתידה של גלות בבל בדרכים רבות.
↑  עולם התנ"ך-מלכים א', עמ' 155, הוצאת דברי הימים הוצאה לאור בע"מ, רעננה, 1993-1996.
↑  אהובה אשמן, תולדות חוה: בנות, אמהות ונשים נוכריות במקרא, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2008, עמ' 160.
↑  בוסתנאי עודד, עולם התנ"ך: מלכים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 211.
↑  ספר ירמיהו, פרק כ"ו, פסוק כ"ב.
↑  שמואל אפרים ליונשטם, אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו ג' , עמ' 527. אברהם מלמט, אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו-א'  עמ' 366-367 ע"פ שמואל ייבין
↑  גרשון ברין, מחקרים בספרות הנבואה הקלאסית, עמ' 339, מוסד ביאליק, ירושלים, תשס"ו -2006.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר עשירי, פרק ז, פסקה א, סעיפים 98–102. ראו גם: מלחמת היהודים, ספר עשירי, פרק ב, פסקה א, סעיפים 105-103.
↑  יש דעה שהיה בן נינה. ראו בערך על זרובבל בן שאלתיאל.
↑  ע"פ סדר עולם זוטא נמנה כראש הגולה הראשון וצאצאיו כיהנו במשך דורות כראשי הגולה בבבל.
↑  פסיקתא רבתי פרשה ו'; ראו גם רש"י ומצודת דוד - ספר עזרא, פרק א', פסוק ח'
↑  מעמד האשה בעם ישראל, עמ' 44. הוצאת נצח, בני ברק, תשל"ח
↑  דב אטינגר, החינוך ציפור נפשנו-הדרכות בחינוך בכלל ובחינוך הבת בפרט, עמ' 495, ירושלים, תשנ"ט.
↑  תיאור ביזת הנחושת מתוארת בהרחבה, "וְאֶת עַמּוּדֵי הַנְּחֹשֶׁת אֲשֶׁר לְבֵית ה' וְאֶת הַמְּכֹנוֹת וְאֶת יָם הַנְּחֹשֶׁת אֲשֶׁר בְּבֵית ה' שִׁבְּרוּ כַשְׂדִּים וַיִּשְׂאוּ אֶת כָּל נְחֻשְׁתָּם בָּבֶלָה...ספר ירמיהו, פרק נ"ב, פסוקים י"ז–כ"ב".
↑  שמחה ראובן עדלמן, התירוש, עמ' 228, ורשה, תרס"א-1901.
↑  אליעזר ליפמן פרינץ, פרנס לדורות, ירושלים תשנ"ט, עמ' 240. כראיה לדבריו הוא מביא את דברי רש"י לספר בראשית, פרק כ"ח, פסוק י': וַיֵּצֵא יַעֲקֹב - שיציאת צדיק מהמקום עושה רושם.
משפחת המלוכה ביהודה סביב החורבן עד שיבת ציון