stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלואוקסטין
תופעות לוואי > תופעות הקשורות למערכת העצבים המרכזית > חרדה

פלואוקסטין עלול לגרום חרדה, במיוחד בחודשים ראשונים של הטיפול. בהמשך החרדה יורדת. השפעות ראשוניות אלו מופיעות משמעותית פחות בתרופות אחרות מקבוצת ה-SSRI (כמו: סרוקסאט וציפרלקס). נראה שהן בחירות טובות יותר במקרים שהדגש הוא על צורך בסדציה או שמדובר בהפרעה משולבת של חרדה ודיכאון.
תופעות לוואי > תופעות הקשורות למערכת העצבים המרכזית > סדציה ונדודי שינה

השפעה מרכזית של SSRI כוללת סדציה והפרעות שינה המשתפרות עם הירידה בחרדה ובדיכאון ועם הסתגלות מערכת העצבים לתרופה. אבל עד 25% מהמטופלים ב-SSRI שמים לב להפרעה בשינה ועודף ישנוניות או עייפות מציפה. פלואוקסטין גורמת בשכיחות הגבוהה ביותר לנדודי שינה מקבוצת ה-SSRI, ההמלצה היא לקחת את התרופה בבקר. יש אנשים המרוויחים מלקיחת התרופה לפני השינה. אחרים מעדיפים לקחת בבקר. בהפרעות השינה אפשר לטפל בבנזודיאזפינים או בתרופה אחרת המשרה שינה. SSRI המרדימים לעיתים יש צורך להחליפם ב-SSRI אחר או וולבוטרין.
יש המלצה שלא לנהוג בימים הראשונים ללקיחת התרופה, ולא להפעיל מכונות כבדות.
תופעות לוואי > תופעות הקשורות למערכת העצבים המרכזית > השפעות נוספות על שינה

אנשים רבים הלוקחים SSRI מדווחים על חלומות מאוד חיוניים או סיוטים. הם מתארים את השינה כ-"busy". הפרעות נוספות של שינה כוללות: חריקת שיניים, אי שקט ברגליים, nocturnal myoclonus.
תופעות לוואי > תופעות הקשורות למערכת העצבים המרכזית > קהות רגשית

תופעה שאינה זוכה להתייחסות רבה. קושרת לעיתים קרובות בשימוש כרוני ב-SSRI. פציינטים מדווחים על: חוסר יכולת לבכות, תחושה של חוסר אכפתיות או אפתיה, מגבלה באינטנסיביות של התנסויות רגשיות. תופעות לוואי זו לעיתים קרובות מובילה להפסקת הטיפול, אפילו כשהתרופה מקלה על הדיכאון או החרדה.
תופעות לוואי > תופעות הקשורות למערכת העצבים המרכזית > פיהוק

הסתכלות מקרוב על פציינטים המקבלים SSRI חושפת עליה בפיהוק. תופעה זו אינה משקפת עייפות או שינה גרועה בלילה אלא היא תוצאה של השפעת SSRI על ההיפותלמוס.
תופעות לוואי > תופעות הקשורות למערכת העצבים המרכזית > התכווצויות

דווח על התכווצויות ב-0.1-0.2% מהפציינטים המקבלים SSRI. השכיחות אינה גבוהה משמעותית יחסית לפלצבו, ונמוכה בהרבה לעומת נוגדי דיכאון אחרים. השכיחות גבוהה יותר עם העלייה במינון (למשל Fluoxetine במינון של 100 מ"ג ליום ויותר, כשהמינון המומלץ הוא עד 60 מ"ג ליום).
תופעות לוואי > תופעות הקשורות למערכת העצבים המרכזית > סימפטומים אקסרא-פירמידליים

SSRI יכולים לעיתים נדירות לגרום: אקאתיזיה, דיסטוניה, רעד, קישיון מפרקים דמוי גלגל שיניים (Cogwheel Rigidity), טורטיקוליס (עווית בצוואר), opisthotonos (מנח דמוי גשר של הצוואר ועמוד השדרה), הפרעה בהליכה, איטיות בתנועות. דווחו מקרים נדירים של טרדיב דיסקינזיה. אנשים עם פרקינסון יכולים לחוות החמרה אקוטית של הסימפטומים המוטוריים כשהם לוקחים SSRI.
תופעות לוואי > השפעה על הטסיות בדם

SSRI יכולים לפגוע בתפקוד צבירת הטסיות בלא להשפיע על מספרן. ההשפעה היא היפצעות בקלות או זמן דימום מוארך. כשיש חשד לסימנים כאלו יש לעשות מבחן לזמן דימום. מעקב מיוחד נדרש אצל פציינטים המקבלים נוגדי קרישה או אספירין. מתן מקביל של SSRI ונוגדי דלקת שאינם סטרואידים מעלה משמעותית את הסיכון לדימום במערכת העיכול.
תופעות לוואי > הפרעה ברמות הסוכר

SSRI יכולים להוריד את רמות הסוכר, לכן חולי סוכרת צריכים מעקב זהיר. שימוש ארוך טווח יכול להיות מקושר לעליה ברמות הסוכר. הנושא עדיין מצריך בדיקה, לא ברור אם מדובר בהשפעה של התרופה או שהעלייה ברמות הסוכר מקורה בסיבות אחרות.
תופעות לוואי > היפונתרמיה

היפונתרמיה פירושה נתרן נמוך בדם. תופעת לוואי נדירה אך מסוכנת. הסיכון להופעתה עולה אצל פציינטים קשישים ואצל אנשים המטופלים במשתנים.
תופעות לוואי > תגובות אלרגיות ואנדוקריניות

מדובר בתגובות נדירות.
בכ-4% מהמטופלים יכולות להופיע פריחות שונות, התגובה האלרגית יכולה לכלול את מערכת הנשימה, וכתוצאה מכך לנזק פיברוטי ולקשיים בנשימה. לפעמים יש צורך להפסיק את הטיפול על רקע פריחות המופיעות כתגובה אלרגית לטיפול.
עליה ברמות פרולקטין יכולה להיגרם על ידי SSRI, ולהביא להגדלת החזה והפרשת חלב אצל גברים ונשים. השינויים בחזה הפיכים עם הפסקת הטיפול, אבל התהליך יכול לקחת מספר חודשים.
תופעות לוואי > הזעה

יש פציינטים הסובלים מהזעה כתופעת לוואי לטיפול התרופתי. מדובר בתופעת לוואי שאינה מסוכנת אך יכולה להיות מאוד מציקה. ההזעה אינה קשורה לטמפרטורה חיצונית. הזעה בלילה יכולה להרטיב את הסדינים, ואפשר שיהיה צורך בהחלפת בגדים. טיפול בטרזוסין (Terazosin) 1-2 מ"ג ליום יכול להיות מאוד יעיל. מדובר בתרופה שהיא חוסמת אלפא 1, משמשת כנגד יתר לחץ דם וגידולים שפירים של הערמונית.
תופעות לוואי > כאבי ראש

השכיחות של כאבי ראש בניסויי SSRI הייתה 18 עד 20 אחוז, גבוהה רק באחוז מהפלצבו. מכל ה-SSRI הפלואוקסטין הוא בעל הסיכוי הגבוה ביותר לגרום כאב ראש. מצד שני כל ה-SSRI יעילים בטיפול מונע גם במגרנה וגם בכאבי ראש הנובעים ממתח.
תופעות לוואי > תסמונת סרוטונין (Serotonin syndrome)

מתן במקביל של תרופה מקבוצת ה-SSRI עם תרופה אחרת המעלה אף היא את רמת הסרוטונין יכולה לגרום לעליה יתר של הסרוטונין בפלזמה עד כדי רמות טוקסיות ולגרום לתסמונת סרוטונין. בין התרופות שבמקביל להן צריך להיזהר במתן תרופה מקבוצת ה-SSRI: תרופה מקבוצת ה-MAOI, ליתיום, L-טריפטופן. התסמונת יכולה להיות פטאלית. סימפטומים אפשריים בסדר עולה של החמרת המצב:
שלשול
חוסר מנוחה
אגיטציה קיצונית, עליה ברפלקסים, חוסר יציבות אוטונומית, ותנודות בסימנים חיוניים.
תנועה לא רצונית בשרירים (myoclonus), התכווצויות, עליה בחום, רעד בלתי נשלט, rigidity (נוקשות).
דליריום, קומה, status epilepticus, תמט קרדיו וסקורלי ומוות.
תופעות לוואי > תסמונת הפסקת טיפול

הפסקה פתאומית של תרופות מקבוצת ה-SSRI יכולה לגרום לסינדרום הפסקת טיפול. הדבר נכון במיוחד לגבי תרופות עם זמן פינוי קצר - כמו פרוקסיטין ופלבוקסמין. התסמונת לרוב לא מופיעה אלא אחרי טיפול של 6 שבועות לפחות, ונעלמת ספונטנית אחרי 3 שבועות. אנשים שבתחילת הטיפול ב-SSRI סבלו מהסתגלות לתרופה סביר יותר שיסבלו בהפסקתה.
פלאוקסטין הוא ה-SSRI עם זמן פינוי הארוך ביותר, ועם הסבירות הנמוכה ביותר לתסמונת הפסקת טיפול. הטיפול בתסמונת הוא כמובן קודם כל מניעה - רצוי לא להפסיק את התרופה פתאומית, וחשוב להפסיקה עם ליווי של רופא. אחרי שהתסמונת הופיעה אפשר לטפל על ידי החזרת התרופה והורדה יותר איטית. במקרים של תרופות אחרות מסוג SSRI יש אפשרות לטפל על ידי פלואוקסטין והפסקתו בהדרגה.
אינטראקציה עם תרופות אחרות

SSRI לרוב אינם מפריעים במתן תרופות אחרות. סינדרום סרוטונין יכול להיגרם במתן במקביל של SSRI עם תרופות אחרות המעכבות ספיגה מחדש של סרוטונין כמו: L-טריפטופן, ליתיום ונוגדי דיכאון אחרים (בעיקר MAOI).
SSRIs עלולים לקיים אינטראקציה עם וורפרין (קומדין), להגביר את הסיכון לדימום וחבורות.
אפשר לתת פלואוקסטין עם תרופות טריציקליות (TCA). מומלץ במקרה זה להקטין את המינונים של התרופה הטריציקלית. פלואוקסטין עלולה להאט את המטבוליזם של תרופות אחרות ב-7% מהאוכלוסייה, שיש להם שיש לו איזופורם של עיל של אנזים הכבד CYP2D6. הוא עלול להפריע למטבוליזם של: קרבמזפין (Tegretol), חומרים אנטי-נאופלסטיים, דיאזפאם (ואליום) ופניטואין (דילנטין).
מינון וקווים מנחים קליניים

מינון ההתחלתי 10–20 מ"ג ליום. יש המתחילים במינונים נמוכים יותר ועולים בהדרגה כדי להקטין את תופעות הלוואי של תחילת הטיפול (כמו אי השקט והחרדה). מכיוון שהפרעה בשינה היא תופעת לוואי אפשרית, ויחסית שכיחה, התרופה ניתנת לרוב בבקר. מומלץ לקחת את ה-Fluoxetine עם אוכל במטרה להקטין את תופעות הלוואי של מערכת העיכול. התרופה מגיעה לריכוזים יציבים בפלסמה אחרי כ-4 שבועות. המנה המומלצת לדיכאון 20 מ"ג. להפרעה אובססיבית קומפולסיבית מומלץ מינון גבוה יותר. המינון המקסימלי המומלץ על ידי היצרן הוא 80 מ"ג.
ראו גם

SSRI
פלובוקסמין
סרטרלין
פארוקסטין
שלישייה (מיניות)

במיניות האנושית, שלישייה היא כל פעילות מינית המערבת שלושה אנשים בו זמנית. אף על פי ששלישייה מתייחסת לרוב לפעילות מינית מזדמנת, בה מעורבים שלושה משתתפים, זה עשוי לחול גם על יחסים ארוכי-טווח, כמו פוליאמוריה או מנאז' א-טרואה.
שלישייה היא סוג של מין קבוצתי, אך היא כוללת רק שלושה אנשים. זה עלול להתרחש בתדירות גבוהה יותר במצבים פרטיים, כגון פעילות מינית ספונטנית בקרב שלושה חברים, או מתוכנן כסווינגינג או כחוויה חד-פעמית, ולעיתים נדירות במסגרות אנונימיות, כגון באורגיות או מסיבות מין אחרות. יש זוגות שמשתמשים בשלישייה כדרך לפתח משולש אהבה (מנאז' א-טרואה).
שלישייה היא מרכיב נפוץ בפנטזיה מינית, והיא מתוארת בדרך כלל בפורנוגרפיה.
סוגים

האנשים בשלישייה עשויים להיות מכל מגדר ונטייה מינית. כל משתתף רשאי לעסוק בכל סוג של מעשה מיני עם אחד או שני האחרים, כגון יחסי מין אנאליים, אוראליים או ללא חדירה. אחד או יותר מהמשתתפים עשויים לעסוק בפעילות מינית אוטוארוטית (אנ'), כגון אוננות, אולי ללא מגע פיזי עם המשתתפים האחרים. מדובר בהגדרה סובייקטיבית האם השתתפות של אדם שלישי ללא מגע פיזי מהווה שלישייה. הדבר עשוי להתייחס למציצנות או קאקולד.
תנוחות מין

תנוחות אפשריות, שבמסגרתן כל השותפים במגע המיני יקימו יחסי מין זה עם זה כוללות בין היתר את תנוחות המין הבאות:
אחד/אחת המשתתפים מבצע/ת מין אוראלי באחת/אחד מיתר המשתתפים/ות בעת ששני המשתתפים האחרים מקיימים יחסי מין נרתיקיים או אנאליים.
תנוחה 369 היא תנוחת מין אשר במסגרתה שני משתתפים מבצעים מין אוראלי זה לזה בתנוחה 69 בעוד שהמשתתף הנוסף מקיים יחסי מין אנאליים עם אחד/אחת מהם.
חדירה כפולה היא תנוחת מין אשר במסגרתה שלושת המשתתפים שוכבים או עומדים במקביל זה לזה בעודם חודרים/ות למשתתף/ת אשר נמצא באמצע.
חדירה משולשת - גבר מקיים יחסי מין נרתיקיים או אנאליים עם אחת/אחד המשתתפים, בעוד שהוא עצמו נחדר אנאלית על ידי משתתף אחר (או על ידי משתתפת עם דילדו).
שני משתתפים מקיימים יחסי מין נרתיקיים או אנאליים בעוד שאחד/ת מהם מבצע/ת גם מין אוראלי במשתתף/ת שלישי/ת, או לחלופין מאונן/ת למשתתף/ת שלישי/ת.
שלושה משתתפים מבצעים מין אוראלי זה בזה בתצורה משולשת - תנוחה הידוע בעיקר בכינוי "שרשרת דייזי" (Daisy chain).
גלריה

חדירה כפולה
שני משתתפים מקיימים יחסי מין נרתיקיים או אנאליים כאשר הגבר מבצע גם מין אוראלי במשתתפת השלישית.
שני משתתפים מקיימים יחסי מין נרתיקיים או אנאליים בעוד שהאישה מאוננת למשתתף השלישי.
איור מתוך הקאמה סוטרה המציג את תנוחת החדירה הכפולה
איור של פטר פנדי
שני משתתפים מקיימים יחסי מין נרתיקיים או אנאליים בעוד שהמשתתפת הנחדרת מבצעת גם מין אוראלי במשתתפת שלישית.
איור המציג את תנוחת החדירה המשולשת
במדיה

סצנות שלישיות הוצגו בסרטים וסדרות שונים. בין הסרטים והסדרות נכללים Summer Lovers (אנ')‏ (1982), שלושה במיטה אחת (1994), Wild Things (אנ')‏ (1998), אמריקן פסיכו (2000), זולנדר (2001), ואת אמא שלך גם (2001), קן פארק (2002), החולמים (2003), ויקי כריסטינה ברצלונה (2008), בושה (2011), On the Road (אנ')‏ (2012), Savages (אנ')‏ (2012), ספרינג ברייקרס (2012), Knock Knock (אנ')‏ (2015), Love (אנ')‏ (2015), ו-You Me Her (אנ')‏ (2016–2020).
ברקע הסרט דיזנגוף 99, יש משולש רומנטי בין נתי, אוסי ומירי, חברתו לשעבר של נתי, והוא מסתיים בסצנה מינית, נועזת ופורצת דרך לתקופתה, של שלישייה בין גידי גוב, גלי עטרי וענת עצמון.
ראו גם

ניאוף
פוליגמיה
אורגיה
הערות שוליים

1 2  Suzanne G. Frayser, Thomas J. Whitby (1995). Studies in Human Sexuality: A Selected Guide. Libraries Unlimited. pp. 340–341. ISBN 1563081318. ארכיון מ-2021-01-02. נבדק ב-3 באוקטובר 2013. {{cite book}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Tasha R. Howe (2011). Marriages and Families in the 21st Century: A Bioecological Approach. John Wiley & Sons. p. 109. ISBN 978-1405195010. ארכיון מ-2021-01-02. נבדק ב-3 באוקטובר 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Marie Claire, September 10, 2011: How I Planned a Ménage à Trois (אורכב 12.10.2014 בארכיון Wayback Machine)
1 2  Shere Hite, The Hite Report: The sexual experience of women, Munich, 1989
↑  American Psycho threesome scene. ארכיון מ-2016-03-25. נבדק ב-2015-10-24.
↑  Hoarde, Peter. "The 10 Most Memorable Threesome Scenes in Movies". Complex.com. ארכיון מ-2020-11-26. נבדק ב-29 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| מיניות האדם |
| --- | --- | --- |
| תופעות פיזיולוגיות | זוויג • עוררות מינית • זקפה • נוזל טרום-שפיכה • סיכוך נרתיקי • אורגזמה (שפיכה נשית / שפיכה גברית) • היריון |  |
| בגרות מינית וחינוך מיני | התבגרות מינית • מניעת הריון • קונדום • מין בטוח • חינוך מיני • טיפול מיני • סרוגייט • מדריך למיניות |  |
| זהות | זהות מגדרית • זהות מינית • נטייה מינית (הומוסקסואליות / ביסקסואליות / לסביות / א-מיניות) • הטרוסקסואליות • אינטרסקס • טיפול המרה • גברים המקיימים יחסי מין עם גברים • נשים המקיימות יחסי מין עם נשים • יחסי מין הומוסקסואליים • יחסי מין לסביים |  |
| מין וחוק | חוק למניעת הטרדה מינית • גיל ההסכמה • הדבקת HIV במזיד‏ • גילוי עריות • מעשה מגונה • חוסר צניעות בציבור • מעשה מגונה בפומבי • אונס • התעללות מינית • ניצול מיני • הטרדה מינית • התנהגות מינית פסולה • אלימות מינית • מעשה סדום • בעילה אסורה בהסכמה • פדופיליה • חטיפת נשים |  |
| סקסולוגיה ותופעות היסטוריות | האבולוציה של הרבייה המינית • היסטוריה של ייצוגים מיניים • מיניות ברומא העתיקה • זנות ביוון העתיקה • זנות ברומא העתיקה • פדרסטיה ביוון העתיקה • המהפכה המינית |  |
| זוגיות וחברה | חיי מין • משיכה מינית • אהבה • מונוגמיה • פוליאמוריה • מין מזדמן • סווינגינג • נישואים • פיקוח ילודה • פאראפיליה • מופקרות • דת ומיניות • התנזרות ממין • הון ארוטי • אתיקה מינית • אובייקטיפיקציה מינית • מתאם אינטימיות • דיבור ארוטי • סלנג מיני |  |
| יחסי מין | מין קבוצתי • מזמוז • אוננות • משחק מקדים • החדרת אצבעות • תנוחות מין • יחסי מין מחוץ לנישואים • יחסי מין ללא נישואים • יחסי מין ללא חדירה • מין אוראלי • מין אנאלי • מציצה עצמית • BDSM • פטיש לכפות רגליים • פטישיזם (סקסולוגיה) • פטיש לכפות ידיים • פוטג'וב • הנדג'וב • אורגיה • גאנג באנג • שלישייה • רביעייה • סייברסקס • שיחה ארוטית • חנק ארוטי • מעגל מאוננים • יחסי מין בפומבי • קשירה • קונילינגוס |  |
| שירותי מין | תעשיית המין • ארוטיקה • פורנוגרפיה • סרט פורנוגרפי • תיירות מין • מוזיאון מין • מועדון מין • מועדון חשפנות • חשפנות • זנות (זנות קטינים / זנות גברית / בית בושת / עבדות מין) • יחסי מין תמורתיים • חנות מין • אביזר מין • בובת מין • מכונת מין • רובוט מיני |  |
היינריך קניר

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1862 פנצ'בו, סרביה 
 פטירה:  26 במאי 1944 (בגיל 81) שטאודאך-אגרנדאך, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 זרם באמנות:  האומנות האקדמית 
 פרסים והוקרה:  מדליית גתה לאמנות ומדעים (1942) 
 
היינריך קניר (בגרמנית: Heinrich Knirr‏; 2 בספטמבר 1862 – 26 במאי 1944) היה צייר גרמני יליד אוסטריה, ידוע בסצנות ז'אנר ופורטרטים, אם כי צייר גם נופים וטבע דומם. הוא ידוע בעיקר בזכות יצירת הדיוקן הרשמי של אדולף היטלר משנת 1937 והוא האמן היחיד שידוע שצייר את היטלר במהלך חייו.
ביוגרפיה

הוא נולד בפנצ'ובה (בסרביה של ימינו). הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה, אצל כריסטיאן גריפנקרל וקרל ורצינגר, ואז באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, שם למד שיעורים אצל גבריאל פון האקל ולודוויג פון לפץ (אנ'). הוא נשאר במינכן ופתח בית ספר פרטי לאמנות בשנת 1888. בסופו של דבר בית הספר שלו צבר מוניטין טוב ברחבי אירופה. בשנים 1898 עד 1910 הוא לימד גם באקדמיה במינכן. הוא היה גם חבר בזצסיון במינכן, ובהמשך בזצסיון הווינאי.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא ויתר על פעילות ההוראה ועבר לסטארנברג. בשנות העשרים של המאה העשרים הפכה משפחת תנהאוזר לפטרונית שלו. לאחר 1922 התגורר בבוואריה עילית.
בתקופת השלטון הנאצי הוא נשאר פופולרי ובשנת 1937 יוצג בתערוכת האמנות הגרמנית הגדולה השנתית ב"האוס דר קונסט" במינכן עם אחת מדיוקנאותיו של אדולף היטלר.
במהלך השנים הבאות הוא הציג שם ארבע עשרה עבודות בסך הכל, כולל דיוקנאות של הנהג הפרטי של היטלר, יוליוס שרק, ואמו של היטלר, קלרה. שני הציורים נתלו במשרדו של היטלר בברגהוף בברכטסגאדן. הוא גם עשה את הדיוקן הרשמי של רודולף הס, ואלברט שפר התייחס אליו לעיתים קרובות כ"צייר החצר".
בשנת 1942 הוענק לקניר מדליית גתה לאמנות ומדע.
בשנת 1944 הוא נפטר בשטאודאך-אגרנדאך (אנ').
תלמידים

הוגו באר
פאולה דפה
אוטו איליס
אויגן פון קהלר
פאול קלה
רודולף לוי
ארנסט מורגנטלר (אנ')
ארנסט אופלר
וילהלם שולקמן
הרמן שטנר
הערות שוליים

↑  Heinrich Knirr's portraits of Hitler (ארכיון)
↑  Heinrich Knirr, agso.uni-graz.at
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394131205171  GND: 116254904  ISNI: 0000 0000 7148 1658  LCCN: no2018074842  NKC: xx0154411  RKD: 128631  ULAN: 500124698  VIAF: 57361948   WorldCat (עם VIAF): 57361948 
היינריך קניר, אדולף היטלר, 1937
כריסטיאן קרוהג

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1852 וסטרה אקר, נורווגיה 
 פטירה:  16 באוקטובר 1925 (בגיל 73) אוסלו, נורווגיה 
 מקום קבורה:  Vår Frelsers gravlund 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוסלו  האקדמיה הלאומית הנורווגית לתעשיית המלאכה והאמנות  Hartvig Nissen School 
 תחום יצירה:  ידיעת הטבע 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 הושפע על ידי:  יוהאן פרדריק אקרסברג, קארל גוסו 
 יצירות ידועות:  Man overboard, The Struggle for Existence. Study, Albertine i politilægens venteværelse 
 פרסים והוקרה:  אביר דרגה ראשונה במסדר אולב הקדוש 
 בן או בת זוג:  אודה קרוהג (4 באוקטובר 1888–?) 
 צאצאים:  פר קרוהג, Nana Krohg Schweigaard 
 חתימה:   
 
כריסטיאן קרוהג (בנורווגית: Christian Krohg‏; 13 באוגוסט 1852 – 16 באוקטובר 1925) היה צייר טבע, מאייר, סופר ועיתונאי נורווגי. קרוהג צייר בהשראת תנועת האמנות הריאליזם ולעיתים קרובות בחר בסצנות מחיי היומיום. הוא היה המנהל ושימש כפרופסור הראשון באקדמיה הנורווגית לאמנויות בין השנים 1909–1925.
ביוגרפיה

כריסטיאן קרוהג נולד באוסלו, נורווגיה. הוא היה אחד מחמישה ילדים שנולדו לגיאורג אנטון קרוהג (1817–1873) ולסופי עמליה הולסט (1822–1861). הוא היה נכדו של כריסטיאן קרוהג (1777–1828) שכיהן כשר בממשלה. אביו היה עובד מדינה, עיתונאי וסופר. אמו נפטרה כשהיה בן 8 בלבד, ואחות אביו קיבלה על עצמה את האחריות למשק הבית ולגידול הילדים. משנת 1861 למד בבית הספר הרטוויג ניסן.
אביו ביקש ממנו להמשיך בקריירה משפטית. קרוהג למד משפטים באוניברסיטת אוסלו (אז כריסטיאניה). בשנת 1873, אותה שנה בה נפטר אביו. בשנים 1869–1870 למד גם בבית הספר לאמנות של יוהאן פרדריק אקרסברג בכריסטיאניה. בנוסף הוא התחנך בגרמניה, תחילה בבית הספר לאמנות באדן בקרלסרוהה בהנהגתו של הנס גודה בשנת 1874. הוא התאמן גם בהנהלתו של קרל גוסוב משנת 1875. הוא המשיך ללמוד באקדמיה בברלין בין השנים 1875 עד 1878.
הוא קיבל מלגה וקצבת נסיעות ממשלתית בשנים 1877–1878 ובשנת 1881. בשנת 1879, בעידודו של האמן פריץ תאולוב, ביקר במושבת האמנים סקגן. הוא חזר לסקגן בשנים 1882–1884 וב־1888. דרך מגוריו בסקגן הוא השפיע על אמנים אחרים כולל אנה ומיכאל אנצ'ר וסיפק תמיכה מוקדמת לאדוורד מונק.
קרוהג עבד בפריז בין השנים 1881–1882. בהשראת רעיונותיהם של הריאליסטים בחר בנושאים בעיקר מחיי היומיום - לרוב הצדדים האפלים או הנחותים שלהם מבחינה חברתית, כמו זנות. הוא צייר וכתב רומן על הסצנה המתוארת בציור. הרומן, "אלברטין", עורר שערורייה כשפורסם לראשונה, והוא הוחרם על ידי המשטרה.
סגנונו של קרוהג הפך אותו לדמות מובילה במעבר מרומנטיקה לנטורליזם.
קרוהג היה המייסד והעורך הראשי של כתב העת "בוסטמיין כריסטיאניה", אימפרסיוניסט, משנת 1886 עד שנת 1890. לאחר מכן הוא הפך לעיתונאי בעיתון "אוסלו וורלד גאנג" בין השנים 1890 ל-1910.
הוא לימד באקדמיה קולארוסי בפריז משנת 1902 עד 1909. מאוחר יותר הוא הפך לפרופסור-מנהל באקדמיה הנורווגית לאמנויות מ-1909 עד 1925.
ישנם אוספי אמנות בולטים של כריסטיאן קרוהג במוזיאון הלאומי לאמנות, אדריכלות ועיצוב באוסלו ובמוזיאון סקאגן בדנמרק.
פרסים וכבוד

כריסטיאן קרוהג קיבל פרסים לאומיים ובינלאומיים רבים במהלך הקריירה שלו. בשנת 1889 הוא קיבל תואר אביר בלגיון הכבוד הצרפתי ונכנס למסדר הבלגי של ליאופולד בשנת 1894. הוא כיהן כנציג הנורווגי בתערוכת הבינלאומית באנטוורפן בשנת 1894. וקיבל אותות נוספים במהלך חייו .
חיים אישיים

הוא היה נשוי לאמנית אודה קרוהג (1860–1935). בשנת 1885 נולדה בתם ננה (1885–1974) ובשנת 1889 בנם צייר הקיר פר לסון קרוהג (1889–1965). בשנת 1897 לקחה אשתו את בנם פר ועברה לפריז עם המחזאי גונר הייברג. מאוחר יותר הם התפייסו.
בשנת 1914 הקים כריסטיאן קרוהג מקום מגורים ליד פרוגנר פארק, שם נפטר בשנת 1925.
אודה קרוהג נפטרה בשנת 1935.
שניהם נקברו בגרון וולנד פרלסרס באוסלו.
פסל ברונזה של קרוהג על ידי הפסלים פר הורום ואסבורגורג בורגפלט הוקם במעבר שער ליל גרנסן-קארל יוהנס באוסלו בשנת 1960.
גלריה

דיוקן עצמי
אלברטין בתחנת משטרה
אם וילד
תסרוקת
עייפות
אריקסון מגלה את אמריקה
שבע עשרה למאי
הערות שוליים

↑  Tore Kirkholt, Christian Krohg, Store norske leksikon, 2019-12-27
↑  Knut Berg, Christian Krohg - 2, Norsk biografisk leksikon, 2020-02-25
↑  "Christian Krohg. Captivating images" (ארכיון)
↑  Trygve Nergaard, Per Krohg, Norsk biografisk leksikon, 2020-02-25
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275484605171  PLWABN: 9810603278105606  BIBSYS: 90729529  BnF: cb12408895s (data)  CiNii: DA14819728  GND: 12291323X  ISNI: 0000 0001 1021 5601  KulturNav: b5aab05d-56af-44ee-9ab6-463457a4d387  LCCN: n87948530  NKC: mzk2005299307  NTA: 070625654  RERO: 02-A018779403  RKD: 46521  SELIBR: 240858  SUDOC: 033198179  ULAN: 500011632  VIAF: 14858502   WorldCat (עם VIAF): 14858502
אידה גרהרדי

| --- | --- |

 לידה:  2 באוגוסט 1862 האגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  29 ביוני 1927 (בגיל 64) לידנשייד, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  אקדמיית קולארוסי 
 
אידה גרהרדי (גרמנית: Ida Gerhardi‏; 2 באוגוסט 1862 – 29 ביוני 1927) הייתה ציירת המודרניזם הקלאסי. בין השנים 1891–1913 היא שהתה בעיקר בפריז. רבות מיצירותיה נוצרו במהלך תקופה זו.
ביוגרפיה

אידה גרהרדי נולדה בהאגן כבתם של הרופא אוגוסט גרהרדי (1831–1869) ומתילדה (1840–1917), לבית דיקמן.  לאחר מותו המוקדם של האב בשנת 1869, עברה המשפחה להתגורר אצל קרובי משפחה בדטמולד, שם למדה האמנית בבית הספר התיכון לבנות. בגיל 28 היא הצליחה לממש את רצונה ללמוד ציור. תחילה למדה בשנת 1890 באקדמיה לנשים של התאחדות האמנים במינכן, בעיקר אצל ציירת הנוף טינה בלאו.
בשנת 1891 נסעה לפריז, שם למדה בשנים שלאחר מכן באקדמיה קולארוסי, בית ספר פרטי שהיה פופולרי במיוחד בקרב נשים צעירות וסטודנטים זרים, מכיוון שהאקדמיה הממלכתית הייתה קשה לגישה עבורן. היא הייתה ידידה קרובה עם הציירת ילקה רוזן ובעלה לעתיד, המלחין פרדריק דיליוס, שלהופעותיו המוזיקליות היא ניהלה קמפיין בגרמניה. מאז שנת 1900 הייתה בקשר עם הפסל אוגוסט רודן וקצת אחר כך הצטרפה לחוג האמנים בבית הקפה דו דום שבמונפרנס. היא נחשבת בין הציירים של פריז. בגרמניה היא טיפחה חברות האמנים קתה קולוויץ, אוטיליה רדרשטיין, מריה סלבונה, פרידריך אהלרס-הרמן, פרנץ נלקן וכן עם אספני האמנות והיסטוריוני האמנות וילהלם אודה, אוטו אקרמן ולטר קייסבאך.
גרהרדי הייתה מעורבת בתיווך של יצירות אמנות, מכירתן וארגון תערוכות. היא הציגה את מייסד מוזיאון האגן קרל ארנסט אוסטהאוס בפני רודין ואריסטיד מייול ותיווכה ברכישות למוזיאון שלו בהאגן, מוזיאון אוסטהאוס הנוכחי. בשנת 1907 ארגנה תערוכה של אמנות צרפתית בברלין ובשנת 1910 תערוכה של אמנות גרמנית בפריז. היא נסעה ללייפציג, ברלין, ויימאר והאגן לצורך חינוך אמנות ודיוקנאות.
אידה גרהרדי הייתה חברה באיגוד האמנים הגרמני. היא יוצגה עם עבודותיה בתערוכות בפריז בסלון דה הבינלאומי לאמנויות יפות (1910) [5], בסלון דה אינדפנדנטס ובגרמניה בזצסיון הברלינאי ובזצסיון במינכן.
מסיבות בריאותיות היא נאלצה לוותר על הסטודיו שלה בפריז בשנת 1913 ומאז ואילך התגוררה בלודנשייד בבית המשפחה.
לאחר מותה בשנת 1927, היא נקברה בקבר המשפחתי בדטמולד. מועצת העיר דטמולד הכריזה על קברה בבית העלמין הישן כקבר של כבוד בשנת 2013.
היא השאירה מכתבים שפורסמו לראשונה על ידי אנגרט ריטמן בשנת 1993.
יצירה

בתחילה התרכזה אידה גרהרדי בציור נוף, שהיה קרוב לסגנון בית הספר ברביזון, שהיה כבר אימפרסיוניסטי בלכידת האור והאווירה. ואז היא התמחתה יותר ויותר בפורטרטים. בתחילה היא ציירה באופן מסורתי בצבעים כהים ומאופקים, אך כבר בשנת 1896 לוח הצבעים התבהר, הצביעה נעשתה בהירה יותר.
דיוקנותיהם של חבריה האמנים כמו המוזיקאים ארתור ניקיש (1899), פרדריק דיליוס (1912) ופרוקיו בוסוני או הצייר כריסטיאן רולפס (1906) וכן מייסד המוזיאון קרל ארנסט אוסטהאוס ( 1903).
עם דיוקנאות עצמיים מכל תקופת היצירה, היא תיעדה את מצבה ואת מעמדה החברתי כאישה באמנות.
משמעותיות הן תמונותיה ממקומות הבילוי הפריזיים כמו "בל בולייר", בה ביקרה בין השנים 1903–1905, בין השאר יחד עם קתה קולוויץ. רישומים רבים נוצרו שם כבסיס לעבודותיה. ישנן בעיקר סצנות ריקוד באולמות מוארים, אך גם רפרודוקציות של פאבים קודרים. היא כמעט לא הורשתה לבקר במקומות כמו הפאבים שציירה. גרהרדי הייתה אפוא חלוצה בתולדות האמנות - אף אישה לפניה לא ציירה נושא זה.
בשנת 1905 אידה גרהרדי ציירה תמונות שונות של הים בביאריץ. בנוסף לדיוקנאות, ציירה גם נופי עיר, תמונות ז'אנר וטבע דומם, במיוחד בתקופה המאוחרת. בסביבות 1900.
למרות נטיותיה להפשטה, היא תמיד נותרה מחויבת לאובייקט ואפיון האנשים נותר עקרון מרכזי בעבודותיה.
גלריה

אולם ריקודים
אולם ריקודים בפריז
פאב
מגרש משחקים
שקיעה
זקנה
נסיך
פרדריך דיליוס
הערות שוליים

↑  Ida Gerhardi, www.fembio.org (בגרמנית)
↑  kunstverein-wiesbaden.de: Ausstellung der Freien Secession Berlin 1916 (ארכיון)
↑  Voss, Julia. "Ida Gerhardi in Oldenburg: Die Entdeckerin von Paris". FAZ.NET (בגרמנית). ISSN 0174-4909. נבדק ב-2021-01-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16707382w (data)  GND: 118690736  ISNI: 0000 0000 2463 4965  LCCN: n85260703  NTA: 377060518  RKD: 31057  SUDOC: 166612308  ULAN: 500094068  VIAF: 30331143   WorldCat (עם VIAF): 30331143
אפרים לרון

| --- | --- |

 לידה:  1931 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  2006 (בגיל 75 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הגימנסיה העברית רחביה  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת כהונה:  ?–2006 
 תקופת הפעילות:  ?–2006 
 מספר צאצאים:  3 
 
אפרים עלי לרון (1931 – 18 ביוני 2006) היה נשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע, מומחה בעל שם בתחום דיני הנזיקין וחוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים, יו"ר הוועדה הציבורית לפיצוי נפגעי אסון אולמי ורסאי, יו"ר הוועדה לבדיקת ענייני הנכים וקידום שילובם בקהילה שממצאיה הביאו לחקיקת "חוק לרון". פרסם פסקי דין תקדימיים בנושאים רפואיים ואחרים. בגיל 32 עלה על כס השיפוט, והיה לשופט הצעיר ביותר בתולדות מדינת ישראל.