stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוצאה לפועל (ישראל)
ההליכים העומדים לטובת החייב

אדם שהוגש כנגדו פסק דין או שטר בהליכי הוצאה לפועל יכול לנקוט במספר הליכים.
התנגדות לביצוע שטר – ישנם שטרות שאינם בני ביצוע. כך, למשל, ניתן להעלות טענת כישלון תמורה מלא כלפי צד ישיר לשטר (אדם שרכש סחורה, שילם עבורה בהמחאה ולא קיבל אותה, יכול לטעון כי אין עליו לפרוע את ההמחאה, אם הוא הוגש באופן ישיר על ידי ספק הסחורה ולא הוסב לצד ג'). במקרה של הגשת התנגדות בפרק זמן של עד 30 יום מהמצאת האזהרה מעוכבים לרוב הליכי ההוצאה לפועל עד בירור העניין בתחילה אצל רשם בית המשפט, ולאחר מכן אם נראה שיש ממש בהתנגדות, על ידי בית המשפט המוסמך.
טענת פרעתי – כנגד פסק דין ניתן להעלות טענת "פרעתי". שלא כמובן מפירוש מילולי של הטענה, אין המדובר בטענה לפירעון חוב, אלא בטענה לכל מצב עניינים העומד לטובת החייב לאחר מתן פסק הדין. למשל טענה כי החוב נפרע, הנכס נמסר, הזוכה מחל על החוב, וכיוצא בזה. בטענה זו דן ראש ההוצאה לפועל, ובמסגרת זו תפקידו אינו מינהלי כי אם שיפוטי.
איחוד תיקים – אדם שנפתחו כנגדו תיקי הוצאה לפועל על ידי גורמים שונים, יכול לבקש לאחדם ולשלם סכום חודשי קבוע לממונה על איחוד התיקים, המחלק אותו בין הזוכים השונים. סכום זה נקבע כך שהחוב ישולם במלואו בתוך זמן קצוב.
צו תשלומים – חייב אשר אינו יכול לשלם את החוב בתשלום אחד, יכול להגיש לרשם ההוצאה לפועל, בקשה לצו תשלומים לפריסת החוב לתקופה ארוכה יותר, בהתאם ליכולתו הכלכלית האישית. תקופת פריסת החוב צריכה לעמוד בתנאי סעיף 7א'1 לחוק ההוצאה לפועל.
ביטול עיקול – אדם שננקטים נגדו פעולות עיקול וגבייה יכול להגיש בקשה לביטול העיקול כאשר העיקול פוגע בו בצורה משמעותית, המצדיקה את ביטולו. לדוגמה אם פעולת עיקול רכב המשמש לצורכי עבודה, פוגעת ביכולת החייב לפרנס את משפחתו בכבוד, או כאשר הרכב רשום על שם של אדם נכה או למשל כאשר עיקול משכורת החייב חורג מהוראות חוק הגנת השכר או כאשר העיקול הוטל על מלאי עסקי והדבר מונע מן החייב את המשך פעילות העסק. רשם ההוצאה לפועל יעיין בבקשת החייב ולאחר שיעניק לזוכה אפשרות להגיב לבקשה תוך 7 ימים, יתן את החלטתו בעניין.
חייב מוגבל באמצעים – חייב המודיע כי אינו יכול לשלם את החוב בתוך פרק זמן הקבוע בחוק (בין שנתיים לארבע שנים לפי סכום החוב) יכול להיות מוכרז כחייב מוגבל באמצעים. חייב זה עובר הליך של חקירת יכולת בידי ראש ההוצאה לפועל, הקובע צו תשלומים, שיכול להביא לפריסת החוב לתשלומים קטנים במשך שנים רבות. חייב כזה מוגן בפני הליכי הוצאה לפועל כגון עיקול כל עוד הוא משלם את הסכום החודשי. עם זאת, חייב כזה אינו יכול לצאת מן הארץ, נחשב כלקוח מוגבל מיוחד בבנק, אינו יכול לעשות שימוש בכרטיס אשראי, ומנוע מלנהל חברה. החל מתאריך 15.9.2019, מועד כניסת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי לתוקף, לא ניתן להכריז יותר על חייב מוגבל באמצעים.
חדלות פירעון – חייב המודיע כי אין ביכולתו לשלם את החוב בתוך פרקי הזמן הקבועים לפי סעיף 7א1 לחוק, יכול להיות מוכרז כחדל פירעון. אם סך חובותיו של החייב עולים על 150,000 יראו את הודעתו כבקשה למתן צו פתיחת הליכי חדלות פירעון. אם חובותיו נעמדים בסכום גבוה מכך, לשכת ההוצאה לפועל תמסור לו מידע לגבי אפשרותו לפתיחת הליכים תחת הממונה על הליכי חדלות פירעון. לא ניתן לנקוט הליכי הוצאה לפועל כנגד חייב שניתן לו צו פתיחת הליכים, כל עוד החייב משתף פעולה עם ההליכים, משלם את התשלום החודשי ועומד בתנאי צו פתיחת ההליכים.
חלק נכבד מההגנות אשר עומדות לחייב בהוצאה לפועל מושפעות מבג"ץ עמותת פר"ח נגד שר המשפטים שם הוגשה עתירה כנגד צו המאסר אשר יוצא כנגד חייב המשתמט מתשלום חובו.
המסלול המקוצר

ב-16 במאי 2009, נכנס לתוקפו שינוי 29 לחוק ההוצאה לפועל שהביא לשינוי משמעותי בהתנהלות ההוצאה לפועל, כאשר בין היתר הוקמה יחידת המסלול המקוצר.
המסלול המקוצר הוקם לאור הבנה כי יש צורך בסיוע לצדדים בתיק בניהול התיק באופן קצר בזמן, ללא בירוקרטיה ובעיקר תוך שמירת החוב קרוב ככל האפשר לקרן, מבלי שיתווספו לו הוצאות רבות שמנפחות את החוב, לעיתים אף מעבר לקרן. למעשה אין הכרח בניהול תיק על ידי עורכי דין, משום שמזכירות המסלול המקוצר אחראית לטיפול בתיק משלב פתיחתו דרך ביצוע מסירת האזהרה, דרך נקיטת ההליכים, בהעברת כספים שהתקבלו לזוכה ובסופו של דבר, בסגירת התיק.
יחידת המסלול המקוצר:
יחידה שעיקרה גבייה אקטיבית של חובות בתיקים מסוג שטרות, פסקי דין כספיים ותביעות בסכום קצוב, בהם לחייב אין תיק איחוד, לא הוכרז כחייב מוגבל באמצעים (המקביל בהוצאה לפועל לפושט רגל) ושסך חובותיו בהוצאה לפועל לא עולה על ₪100,000.
גובה החוב המקסימלי בהם מטפל המסלול המקוצר הוא עד ₪10,000, כאשר הסכום כולל הפרשי ריבית והצמדה, משמע ניתן לגבות חובות שסכום הקרן וההצמדה עד סך של ₪10,000.
מעורבות הזוכה מינימלית, כאשר יחידת המסלול המקוצר מטפלת בשלבי התיק. זוכה יידרש להתערב בתיק במצב בו החייב הגיש בקשות שונות הדורשות תגובת הזוכה, או במידה והזוכה מבקש להמשיך ולפעול בתיק בעצמו, במסגרת המסלול המקוצר.
ההליכים בהם ניתן לנקוט במסלול זה מוגבלים לעיקול/מימוש כספים או זכויות הנמצאים בידי צד שלישי וכן לעיקול ותפיסת רכב. כמו כן יכול זוכה להגיש לרשם ההוצאה לפועל בקשה לעיכוב יציאת החייב מן הארץ במידה ויש ליסוד להניח שהחייב עומד לצאת את הארץ בלי לפרוע את החוב או להבטיח את פירעונו. הבקשה תוגש בצירוף תצהיר ובמידה ותאושר, עיכוב היציאה יהיה תקף לשנה.
בידי המסלול המקוצר גישה מלאה למאגרי המידע השונים שנותן החוק כפי המופיע בנספחים למסמך זה.
משך הזמן לטיפול בתיק הוא שמונה חודשים מרגע שנודע לחייב על התיק (נמסרה לו אזהרה), אולם ניתן להאריך חיי תיק במסלול המקוצר במידה ויש הסדר תשלומים עם החייב או במצב בו נמצאו כספים או נכסים שעדיין לא ננקטו הליכים לגביהם.
המסלול המקוצר לא נוקט בהליכים כנגד חייב טרם יצירת קשר עמו, הן באופן אישי, או טלפונית. כלומר העדיפות הראשונה היא להגיע להסדר תשלומים עם החייב ללא צורך לנקוט נגדו בהליכים.
ראו גם

בג"ץ עמותת פר"ח נגד שר המשפטים
לקריאה נוספת

פרופ' נחום רקובר, גדול כבוד הבריות – כבוד האדם כערך על, "כבוד החייב בהליכי הוצאה לפועל", 139. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"ט–1998
מנחם אלון, כבוד האדם וחירות בדרכי ההוצאה לפועל, הוצאת מאגנס, 1999
דוד בר-אופיר, הוצאה לפועל הליכים והלכות, הוצאת פרלשטיין גינוסר, מהדורה שישית, 2006
דוד בר-אופיר ומאיר גלבוע "חקירת יכולת – תפקיד ראש ההוצאה לפועל בזירת ההתמודדות בין הזוכה לחייב", המשפט י"א 437, 2007
סלים ג'ובראן וחגי קלעי "תחולתה של הזכות החוקתית לקיום מינימלי בכבוד על אנשים החיים בעוני – פרשנותם הראויה של דיני ההוצאה לפועל לאחר פסק-הדין בבג"ץ 10662/04 חסן נ' המוסד לביטוח לאומי" עיוני משפט ל"ז (1) 195, 2014
יוסף ויצמן, הוצאה לפועל – מעשה והלכה, הוצאה לאור של לשכת עורכי הדין, 2016
הערות שוליים

↑  לעניין מהותם של "תשמישי קדושה" ראו: שמואל שילה "נכסי החייב שאינם ניתנים לתפיסה במשפט העברי", משפטים כרך ב' עמ' 67
↑  סעיף 8, חוק הגנת השכר, תשי"ח–1958
↑  הכנסת אישרה את הצעתו של שר המשפטים לביטול ההגבלות על רישיונות הנהיגה של חייבים בהוצאה לפועל, באתר רשות האכיפה והגבייה, ‏2022
↑  תומר הדר, אחרי ביטול עיקולי הרכב: גם רישיונות הנהיגה של חייבים לא יוגבלו, באתר כלכליסט, 28 באוקטובר 2021
↑  סעיף 70 לחוק ההוצאה לפועל, תשכ"ז–1967
↑  סעיף 7א'1 לחוק ההוצאה לפועל
↑  בקשה לביטול עיקול מיטלטלין בהוצאה לפועל, באתר כל זכות
↑  ניר בן טובים, ‏מיומנו של מעקל מכוניות: "לא נכנס לפזורה הבדואית לבד", באתר ערוץ הספורט, 15 באפריל 2020
↑  זהבית קורבר, ‏מה שמגיע / איך להתמודד כשמתברר שעיקלו את חשבון הבנק או המשכורת שלכם?, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 25 בנובמבר 2018
↑  סעיף 7א2, חוק ההוצאה לפועל, פורסם בנבו
↑  המסלול המקוצר – רשות האכיפה והגבייה, באתר eca.gov.il (ארכיון)
| דיני חדלות פירעון |
| --- | --- | --- |
| הליכי חדלות פירעון | פשיטת רגל • פירוק חברות • הבראת חברות |  |
| הליכים קשורים | כינוס נכסים • הוצאה לפועל • הסדר חוב |  |
| ערכים נוספים | חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי • צ'פטר 11 • שעבוד צף |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
המסילה המהירה של קליפורניה

| --- | --- |
סמליל המסילה המהירה של קליפורניה

הדמיית אמן של רכבת מהירה מסוג TGV
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 עיר:  סקרמנטו  סן דייגו  לוס אנג'לס  סן פרנסיסקו
 מפעיל:  דויטשה באן 
 מידע על ההקמה
 עלות:  98.5 מיליארד דולר
 התחלת בנייה:  2015
 פתיחת המסילה:  2033
 מידע על המסילה
 סוג המסילה:  קו נוסעים
 אורך המסילה:  1,100 ק"מ 
 רוחב המסילה:  1435 מ"מ 
 מסלולים:  2 (ב4 תחנות)
 מספר התחנות:  24
 https://www.buildhsr.com/ http://www.hsr.ca.gov/
 
המסילה המהירה של קליפורניה (באנגלית: California High-Speed Rail; בראשי תיבות: CAHSR או CHSR) הוא מיזם עתידי לבניית מסילת רכבת מהירה בקליפורניה. השלב הראשון בפרויקט אמור להסתיים בשנת 2033 ועלותו מוערכת בכ־98.5 מיליארד דולר.
מבנה

בשלב הראשון, הקו המהיר יחבר את לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו ויאפשר הרחבה עתידית לסן דייגו וסקרמנטו.
תקציב

התקציב של הפרויקט אושר לראשונה בנובמבר 2008 על ידי בוחרי קליפורניה והניע גיוס ראשון של כ־10 מיליארד דולר באיגרות חוב.
מקורות המימון של הפרויקט ועלותו הגבוהה היו בסיס למחלוקות. 
ביולי 2014 העריך הבנק העולמי כי עלות לקילומטר בפרויקט עומדת על 56 מיליון דולר, לעומת כ־17–21 מיליון בסין ו־25–39 מיליון באירופה לפרויקטים דומים. אמנם בהשוואה לפרויקט HS2 שעלותו מוערכת בכ־116 מיליון דולר לקילומטר הוא ממוצב כיעיל.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, כבר הוצע פרויקט להקמת קו רכבת מהיר לאורך קליפורניה על ידי המושל דאז ג'רי בראון. מאז הוצעו פרויקטים דומים שלא יצאו לפועל.
גלריה

ויאדוקט בנהר סן חואקין
ויאדוקט בנהר פרזנו
מפת הפרויקט
המצב הנוכחי של הפרויקט החל באפריל 2021
ויאדוקט בנהר פרזנו בצילום מהאוויר
הדמיית תחנות המסילה המתכוננת
הנרי סטנברי

הנרי סטנברי (באנגלית: Henry Stanbery;‏ 20 בפברואר 1803 –  26 ביוני 1881) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, שכיהן כתובע הכללי הראשון של המדינה בשנים 1846–1851 וכתובע הכללי של ארצות הברית בשנים 1866–1868.
ראשית חייו

הנרי סטנברי נולד בניו יורק לג'ונאס סטנברי, רופא וסוחר קרקעות ולאשתו השנייה, לוסי (לבית מקריידי) סימן סטנברי. ב-1814 עברה המשפחה לזיינסוויל, אוהיו והנרי סטנברי, שלמד בבית ספר פרטי, התגלה כתלמיד מחונן . בגיל 12 הוא החל ללמוד בקולג' וושינגטון שבוושינגטון, פנסילבניה (כיום קולג' וושינגטון וג'פרסון), שם הוא היה חבר באגודה הספרותית המאוחדת.
לימודיו

לאחר סיום לימודיו בקולג' ב-1819 למד סטנברי משפטים בזיינסוויל, בתחילה בהדרכתו של עורך הדין אבנעזר גריינג'ר, ולאחר מותו של גריינג'ר הוא המשיך בהדרכתו של צ'ארלס ב. גודרד. ב-1824 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעבוד עם תומאס יואינג במחוז פיירפילד שבאוהיו.
התובע הכללי של אוהיו

ב-1846 בחרה האספה הכללית של אוהיו בסטנברי לתפקיד התובע הכללי של המדינה, האדם הראשון שכיהן בתפקיד זה. הוא העתיק את מקום מגוריו מלנקסטר לבירת המדינה קולומבוס. כמי שהיה הראשון לכהן בתפקידו, בילה סטנברי זמן רב והשקיע מאמצים רבים בהגדרת תפקידיו ותחומי האחריות שלו ובארגון צוותו. עבודתו כללה יצירת מערכת למעקב אחרי תיקים משפטיים ותבנית דיווח אחידה על מעשי פשע עבור התובעים המחוזיים. הוא גם הוביל מערכה להבטחת סמכותו לנהל משא ומתן עם יחידים ותאגידים שחבו כספים למדינה. מרגע שקיבל את הסמכות הזאת ב-1848, צמצם סטנברי את עומס התיקים והתביעות כאשר נכנס להסדרי תשלום עם החייבים.
ב-1850 נבחר סטנברי כנציג לוועידה החוקתית של אוהיו שהתקיימה באותה שנה ובשנה שלאחריה. ב-1853 הוא עבר לסינסינטי וב-1857 הוא עבר לפורט תומאס שבקנטקי, שם הוא החזיק בבעלותו מעון מפואר.
התובע הכללי של ארצות הברית

ב-1866 הציג הנשיא אנדרו ג'ונסון את מועמדותו של סטנברי כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. הרפובליקנים, שהחזיקו את השליטה בקונגרס, היו מסוכסכים עם ג'ונסון בנוגע לתהליך השיקום שלאחר מלחמת האזרחים, ובמקום לאשר את מינויו של סטנברי, הם העבירו חוק להפחתת מספר שופטי בית המשפט העליון. לאחר מכן מינה ג'ונסון את סטנברי כתובע הכללי של ארצות הברית, ומינויו אושר.
סטנברי הוכיח את עצמו כנאמן לג'ונסון, אף על פי שהנשיא איבד מהתמיכה הפוליטית שלו במהלך המאבק הממושך שלו עם הקונגרס על השיקום. הוא סייע לנסח את הווטו של ג'ונסון על חוק השיקום הראשון. לאחר שהקונגרס עקף את הווטו של ג'ונסון על חוק השיקום הראשון והשני, הגיש סטנברי חוות דעת שכללה פירושים צרים שחיזקו את עמדתו של ג'ונסון על הנושא. מבחינתו של ג'ונסון, כנשיא הייתה לו האחריות לשיקום, והוא התכוון להשיב את מדינות הקונפדרציה בחזרה לחיק האיחוד עם ייצוג מלא בקונגרס מוקדם ככל האפשר, מבלי להבטיח את זכויותיהם של העבדים לשעבר ששוחררו במהלך המלחמה. סטנברי הסכים לכך, וטען שלממשלה הפדרלית לא הייתה שום זכות להתערב בניהול הממשל והמערכות המשפטיות של המדינות. הקונגרס היה נחוש בדעתו לקבל על עצמו את השליטה בתהליך השיקום, לכפות על מדינות הקונפדרציה לשעבר להוכיח את נאמנותן לפני קבלתן מחדש לאיחוד, ולהגן על זכויותיהם של האפרו-אמריקאים. בחוק השיקום השלישי, שאליו ג'ונסון וסטנברי התנגדו, הגביל הקונגרס את סמכות הנשיא בנוגע לתהליך השיקום.
במהלך כהונתו כתובע הכללי ייצג סטנברי בהצלחה את הממשל בתיק "אקס פארטה מיליגן" (Ex parte Milligan), בו פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית ששפיטתם של אזרחים בבתי הדין הצבאיים הייתה בלתי חוקית כאשר מערכת המשפט האזרחית פעלה ותפקדה. הוא גם ייצג את הממשל בתיק "מיסיסיפי נגד ג'ונסון" (Mississippi v. Johnson) בשנת 1867, בו קבע בית המשפט העליון שעקרון הפרדת הרשויות מנע ממנו להוציא צו מניעה נגד הנשיא כאשר הוא יישם את תהליך השיקום באמצעות צו נשיאותי, ולמעשה הותיר את השיקום כעניין פוליטי שייושב בין הנשיא לבין הקונגרס. בתיק "ג'ורג'יה נגד סטנטון" (Georgia v. Stanton) טען סטנברי בהצלחה שלבית המשפט העליון לא הייתה הסמכות השיפוטית בנוגע לסוגיה הפוליטית של השיקום, החלטה ששוב הותירה את העניין לרשות המבצעת ולרשות המחוקקת.
משפט ההדחה של אנדרו ג'ונסון

כאשר החליט הקונגרס לקיים תהליך הדחה לנשיא ג'ונסון כתוצאה מהסכסוך על תהליך השיקום, התפטר סטנברי ב-12 במרץ 1868 והצטרף לצוות ההגנה של הנשיא. מצבו הבריאותי של סטנברי הגביל את השתתפותו במשפט ההדחה, אך הוא הגיש כמה חוות דעת וטיעונים בכתב כדי לסייע לפרקליטים האחרים בצוות ההגנה. רוב מאמציו התמקדו בהבטחת הזכות להליך הוגן של ג'ונסון, שהאטו את ההליכים והפכו את סיכויי ההרשעה של הנשיא לחסרי סיכוי. בעת זיכויו של ג'ונסון במשפט, כבר הצטרף סטנברי מחדש לצוות ההגנה.
לאחר המשפט ביקש ג'ונסון למנות את סטנברי שוב כתובע הכללי, אך הסנאט סירב לאשר את המינוי. סטנברי שב לאוהיו וחידש את עיסוקו בעריכת דין.
שנותיו האחרונות

סטנברי שב לאזור סינסינטי, שם הוא חידש את פעילותו במגזר הפרטי ושימש כנשיא לשכת עורכי הדין של העיר בשנים 1873–1876. מדי פעם הוא כתב מאמרים בסוגיות פוליטיות ומשפטיות, קיים הרצאות ונשא נאומים.
בשנותיו האחרונות החמיר מצב ראייתו, והוא ורעייתו עברו להתגורר בניו יורק כדי למצוא לכך מרפא. הוא עבר ניתוח קטרקט, אך ראייתו המשיכה להיות לקויה, ובששת חודשי חייו האחרונים הוא היה עיוור לחלוטין. הוא המשיך להתגורר בניו יורק.
הנרי סטנברי נפטר ב-26 ביוני 1881, לאחר שדלקת הסימפונות שממנה סבל הותירה אותו חסר נשימה בעת שנסע בכרכרה בסנטרל פארק. הוא נטמן בבית הקברות ספרינג גרוב שבסינסינטי.
חיים אישיים

ב-1829 נשא סטנברי לאישה את פרנסס ביצ'ר מלנקסטר, בתו של פילמון ביצ'ר, שהיה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אוהיו. לזוג נולדו חמישה ילדים, ששלושת הצעירים מתוכם נותרו בחיים לאחר מותו של סטנברי. פרנסס ביצ'ר נפטרה ב-1840 ושנה לאחר מכן נשא סטנברי לאישה את ססיליה קיי בונד, בתו של ויליאם קיי בונד, גם הוא חבר בית הנבחרים מטעם אוהיו.
אחיו למחצה של סטנברי, ויליאם סטנברי, היה גם הוא עורך דין, וכיהן גם הוא כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אוהיו בשנים 1827–1833.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Reed, George Irving, ed. (1897). Bench and Bar of Ohio. 1. Chicago, IL: Century Publishing and Engraving Company. pp. 84–87.
↑  Lytle, James R. (1908). 20th Century History of Delaware County, Ohio and Representative Citizens. Chicago, IL: Biographical Publishing Company. p. 586
1 2 3 4  Zuczek, Richard, ed. (2006). Encyclopedia of the Reconstruction Era. 2. Westport, CT: Greenwood Press. pp. 599–600.
↑  Levy, Leonard W.; Karst, Kenneth L., eds. (2000). Encyclopedia Of American Constitution. 1. New York, NY: Macmillan Reference USA. pp. 1736.
1 2  Levy, Leonard W.; Karst, Kenneth L., eds. (2000). Encyclopedia Of American Constitution. 1. New York, NY: Macmillan Reference USA. pp. 2471.
↑  "About Us: Past Presidents". cincybar.org. Cincinnati, OH: Cincinnati Bar Association.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3481 8936  LCCN: n97118851  NARA: 10573632  SNAC: w6xk9jp2  VIAF: 9138659   WorldCat (עם VIAF): 9138659
החדר הנסתר

| --- | --- |

 בימוי:  די. ג'יי. קארוסו 
 הופק בידי:  גייר קוסינסקי   וינסנט ניומן   טאקר טולי
 תסריט:  די. ג'יי. קארוזו   ונטוורת' מילר
 עריכה:  וינס פיליפון
 שחקנים ראשיים:  קייט בקינסייל   מל ראידו   ג'רלד מק'רני   לוקאס טיל
 מוזיקה:  בריאן טיילר 
 צילום:  רוז'ה סטופרס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Los Angeles Media Fund   Media Talent Group   Relativity Media
 חברה מפיצה:  Rogue
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 בספטמבר 2016
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה • פסיכולוגי
 תקציב:  15 מיליון דולר
 הכנסות:  5.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   disappointmentsroom
 דף הסרט ב־IMDb
 
"החדר הנסתר" (באנגלית: The Disappointments Room) הוא סרט אימה-פסיכולוגי אמריקאי אשר בוים על ידי די. ג'יי. קארוסו. תסריטו נכתב על ידי ונטוורת' מילר ודי. ג'יי. קארוזו. הסרט יצא לאקרנים ב-9 בספטמבר 2016, בהפצתה של החברה "Rogue".
במקור, צולם הסרט כבר בשנת 2014, אך יצא לאקרנים שנתיים לאחר מכן. הסרט הצליח להניב רווחים של חמישה מיליון דולר בלבד, מתקציב של 15 מיליון דולר.
עלילה

אם ובנה הצעיר עוברים אל כפר מרוחק מהכין שגרו בהתחלה. כשהם מגיעים אל אחוזתם החדשה, הם מגלים את במקרה את "החדר הנסתר" (המכונה גם "חדר האכזבות"), ונחרדים לגלות כי ברגע שנחשף השתחררו שלל איומים מתוכו שהוסתרו בו במשך פרק זמן ארוך.
הסרט נגמר כאשר בנה של האם אוחז בכמה צעצועים מקוללים שמצא בחדר הנסתר לאחר כל המאורעות אשר קרו שם. דבר אשר מותיר את הסרט עם סוף פתוח.
שחקנים

קייט בקינסייל - דנה בארו
מל ראידו - דוד בארו
ג'רלד מק'רני - השופט ארנסט ר. בלקר
לוקאס טיל - לוקאס בארו
מייקל לנדס - טדי
מיכאלה קונלין - ז'ול
סלייה ווסטון - מרטי מורינסון
אלה ג'ונס - לורה בלקר
מרשה דרוס - יהודית
ג'ואלי פישר - ד"ר אשר
ג'ניפר לייגי מאן - גברת בלקר
הפקה

צילומי הסרט החלו כבר ב-8 בספטמבר 2014, בגרינסבורו, שבצפון קרוליינה. ב-20 באוקטובר באותה השנה, צולמו קייט בקינסייל, מל ריידו ומיכאלה קונלין מחוץ לבניינים ברחוב דרום אלם בגרינסבורו. הבית המשמש את המיקום העיקרי בסרט, נבנה ב-1930.
הפצה

הסרט יצא לאקרנים לאחר שנתיים מצילומיו, ב-9 בספטמבר 2016, וגרף בשבוע צאתו סכום של $1,402,823 בארצות הברית בלבד. שבוע לאחר מכן, גרף סכום של $377,322 שהיה נמוך בכ-73.1% מהסכום הראשוני. בשבוע השלישי שלו בקולנוע, נחתו הכנסותיו בכ-97.4%, כאשר גרף $9,643.
בסך הכל, הכנסותיו העולמיות של הסרט עומדות על כ-5 מיליון דולרים, מתקציב של 15 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  Dave McNary, Dave McNary, Box Office: Tom Hanks’ ‘Sully’ Set to Land With Moderate $25 Million, Variety, ‏2016-09-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  The Disappointments Room, Box Office Mojo
1 2  "Relativity Moves Up Kate Beckinsale Thriller 'The Disappointments Room' by 2 Months". TheWrap (באנגלית אמריקאית). 2016-08-15. נבדק ב-2018-10-02.
↑  The Disappointments Room (2016) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
1 2  McNary, Dave (2016-09-06). "Box Office: Tom Hanks' 'Sully' Set to Land With Moderate $25 Million". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-02.
↑  Collins, Brian (2016-09-09). "THE DISAPPOINTMENTS ROOM Isn't Worthy Of Your Lame Puns". Birth.Movies.Death. (באנגלית). נבדק ב-2018-10-02.
↑  Weekend Box Office Results for September 9-11, 2016 - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
↑  Weekend Box Office Results for September 16-18, 2016 - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
↑  Weekend Box Office Results for September 23-25, 2016 - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
↑  The Disappointments Room (2016) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
היצע

היצע כפי שהוא בא לידי ביטוי בשוק תוצרת חקלאית: המוכרים מציעים למכירה כמות q של סחורה במחיר p.
בכלכלה, הֶצֵּעַ הוא מושג המבטא אומדן לכמותם של מוצרים – בין סחורות ובין שירותים – שמיוצרים ומועמדים בידי יצרניהם למכירה בשוק. ההיצע מוצג פרטנית לכל מוצר בנפרד, ומקובל להציגו כפונקציה המתאימה לכל מחיר שוק אפשרי את כמות יחידות המוצר שיוצעו בשוק. הקשר בין המחיר לכמות המוצעת מתואר על פי רוב כפונקציה עולה, שמשמעותה שככל שהמחיר גבוה יותר כן ייצרו ויציעו היצרנים הפועלים בשוק כמות גדולה יותר מן המוצר (בהקשר זה, המונח "יצרן" מתייחס לכל מוכר המציע מצרך או שירות בשוק). עקומת ההיצע, המסומנת בדרך בכלל באות "S" ‏(supply), היא הביטוי הגרפי של פונקציה זו.
ההיצע הוא מרכיב מרכזי בתאוריות של כלכלת שוק, ואחד משני הנדבכים העיקריים של מודל היצע וביקוש, כפי שפותח והוצג בידי הכלכלן בן המאה ה-19 אלפרד מרשל.
פונקציית ההיצע

לא קשה להקיש אינטואיטיבית שככל שמחיר מוצר נתון גבוה יותר, כן יפעלו בשוק יותר יצרנים שייצרו ויציעו אותו למכירה, וכל אחד מהם ישאף לייצר ולמכור יותר ויותר ככל שהתמורה הכספית שניתן לקבל עבורו, היינו המחיר, גבוה יותר. על-כן, במרבית המקרים המקובלים, להוציא חריגים שונים, היצע הוא פונקציה עולה, היינו פונקציה שבה המשתנה התלוי – הכמות המוצעת – עולה ככל שיעלה המשתנה הבלתי תלוי, היינו המחיר.
היצע בשוק נתון למוצר מסוים – כלומר הפונקציה המשקפת את כמות יחידות המוצר שיציעו כלל היצרנים הפועלים בו בכל מחיר נתון – הוא למעשה מצרף של פונקציות ההיצע האינדיבידואליות של כל אחד מהיצרנים הפועלים בשוק. פונקציית ההיצע של היצרן הבודד מציגה את הקשר בין מחיר לכמות כפונקציה עולה, ועל כן גם פונקציית ההיצע המצרפית – זו המתייחסת לכלל השוק – היא פונקציה עולה.
פונקציית ההיצע > העלות השולית כבסיס לפונקציית ההיצע

המיקרו-כלכלה מרחיבה ומעמיקה את הניתוח וההסבר לצורתה ומגמתה של פונקציית ההיצע של היצרן הבודד, ומנסה למפות, באמצעות הבנת תהליכי הייצור ועלויותיהם, את הכמות אותה ישאף היצרן, אופטימלית, לייצר ולמכור בכל מחיר נתון.
אחת מהנחות היסוד של מודלים בכלכלת שוק היא שיצרן פועל באופן רציונלי למטרת מקסימיזציה של רווחיו. יצרן המייצר ומציע מוצר בשוק מעוניין לייצר ולמכור את הכמות שתניב לו רווח מקסימלי, בהתחשב במחיר השוק הנתון לפניו. עוד מונח כי היצרן הבודד הוא אחד מרבים מאוד הפועלים בשוק ומתחרים זה בזה, ולפיכך אין הוא חופשי לקבוע על דעתו את המחיר בו הוא מעוניין למכור את תוצרו, אלא עליו ליישר קו לפי מחיר השוק השורר באותה עת. בעיקרון, קל לשער שהיצרן מעוניין לייצר ולמכור ככל היותר, שכן ככל שימכור יותר יגדל פדיונו ומחזור עסקיו. השערה זו נכונה, עד גבול מסוים: הגבול בו עלות הייצור של יחידת מוצר נוספת עולה על התמורה שתתקבל עבורו, שהיא כמובן מחיר השוק של המוצר.
מחוק התפוקה השולית הפוחתת נובע שבטווח הקצר והבינוני, ייצור כל יחידת מוצר נוספת כרוך בעלות גבוהה יותר מאשר ייצור קודמתה. זוהי "העלות השולית" – עלות ייצורה של יחידת מוצר אחת נוספת. היצרן, אם כן, ישאף לייצר יחידות מוצר נוספות עד לנקודת הכמות שבה העלות השולית, שכאמור הולכת ועולה עם גבור הייצור, תשתווה למחיר המוצר בשוק. ייצור מעבר לנקודה זו, משמעו שעלות ייצור היחידות הנוספות עולה על המחיר שבו הוא יכול למוכרן, ועל כן לא ימשיך היצרן הרציונלי את הייצור מעבר לנקודה זו. מכאן שניתן תאורטית להתאים, עבור כל מחיר אפשרי שישרור בשוק, את הכמות אותה ישאף היצרן לייצר ולמכור, וכמות זו תגדל ככל שמחירו של המוצר גבוה יותר. הפונקציה המתאימה לכל מחיר שוק אפשרי את הכמות האופטימלית אותה ירצה היצרן לייצר – היא פונקציית ההיצע שלו.
ייצור בכמות שבה העלות השולית שווה למחיר (MC = P) אכן מציין את הייצור האופטימלי מבחינת רווחיותו של היצרן, כלומר ההפרש בין פדיון המכירות לעלות הייצור נותן את התוצאה הטובה ביותר. על כן, פונקציית ההיצע של היצרן, שמשמעותה מהי הכמות אליה ירצה ויוכל להתאים את הייצור שלו בכל מחיר נתון, אינה אלא פונקציית העלות השולית שלו בטווח הרלוונטי, ומציגה על פי רוב גרף הולך עולה של יחס בין מחיר לכמות מוצעת.
פונקציית ההיצע > עקומת ההיצע

עקומת ההיצע היא הביטוי הגרפי של פונקציית ההיצע. מקובל להציגה במערכת צירים שבה הציר האנכי מודד את המחיר (P), והציר האופקי את הכמות (Q). זוהי תצוגה מתמטית מקובלת, אך עם שוני קל מהמקובל: כאן מוצג המשתנה הבלתי-תלוי – המחיר – על הציר האנכי, והמשתנה התלוי – הכמות – על הציר האופקי. כצפוי מהיותה של פונקציית ההיצע פונקציה עולה בדרך כלל, עקומת ההיצע המתקבלת היא בצורת קו עולה משמאל לימין.
פעמים רבות מקובל לציירה, סכמתית ולצורכי פשטות הדיון, כקו ישר אלכסוני, אף שאין היא מייצגת בהכרח פונקציה ליניארית. בפועל, צורתה המלאה עשויה להיות קעורה או קמורה, או כל צירוף בין השניים (כאן יש לשים לב לעובדה שבשל ההיפוך מן המקובל בין ציר ה-X לציר ה-Y, משמעות המושגים "קעורה" ו"קמורה" מתהפכת). השרטוט כקו ישר עולה משמאל לימין משמעותו, על פי רוב, שלצורך הדיון העקרוני די לנו בידיעת מגמתה הכללית של העקומה ומידת שיפועה בטווח הרלוונטי לצורך הדיון. שיפועיה המשתנים של העקומה לרוחב כמויות ייצור היפותטיות הרחוקות מטווח הדיון הרלוונטי, ממילא כמעט בלתי ניתנים לאמידה ולמדידה.
בדרך כלל, גם לא מקובל להצמיד מספרים שמייצגים ערכים מדויקים של מחיר וכמות על צירי העקומה (למעט בדוגמאות פשטניות לצורכי לימוד). זאת משום שעקומת היצע נועדה לנתח מגמות ומאפיינים, שניתנים עקרונית לאמידה וחיזוי בידי כלכלנים בערכים כלליים ובשיעורים, אך כמעט בלתי אפשרי לבצע מדידה מדויקת ואמיתית בשטח של ערכים אלה. זאת בעיקר משום שבאף שוק לא מתקיימת במלואה מערכת ההנחות הנדרשת במודלים של כלכלת שוק, ויצרנים אינם פועלים בהכרח באופן "רציונלי" כהגדרתו הכלכלית.