stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסיכת השפיות
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Robert D. Hare and Craig S. Neumann, Psychopathy as a Clinicaland Empirical Construct, עמ' 7-10
1 2 3 4 5 6 7 8  Hervey Cleckley, M.D, The Mask of Sanity: An Attempt to Clarify Some Issues About the So-Called Psychopathic Personality, Scanned facsimile produced for non-profit educational use
↑  מסיכת השפיות, עמוד 370
↑  קלקלי טוען בספרו כי בהשוואה לעבריינים אחרים הפסיכופת יבצע גנבה, זיוף, הונאה, ועבירות אחרות בשביל רווחים קטנים להפליא, אף על פי שהסיכוי להיתפס הוא גבוה מאוד. הוא למעשה יבצע מעשים כאלה באופן שעשוי להיראות חסר מטרה.
↑  בספרו קלקלי משווה את חוסר התובנה של הפסיכופת לזה של אדם הסובל מפסיכוזה חמורה. לטענתו לפסיכופת אין שום יכולת לדעת איך אחרים מרגישים כאשר הם רואים אותו. למשל, באחד מתיאורי המקרה הצבעוניים של הספר קלקלי מתאר מטופל בשם 'גרגורי' שהגיב בתדהמה כאשר הוסבר לו כי הוא עלול להיכנס לכלא בעקבות פשע שביצע. בצורה חלקלקה ובביטחון, הוא הביע את האמונה כי יש לשחרר אותו ולתת לו לחזור למכללה על מנת שיוכל להשלים את לימודיו.
1 2 3  מסכת השפיות, 350-354
↑  מסכת השפיות, עמ' 40
1 2  מסכת השפיות, עמ' 348
↑  Arielle R. Baskin-Sommers, John J. Curtin, Joseph P. Newman, Altering the Cognitive-Affective Dysfunctions of Psychopathic and Externalizing Offender Subtypes with Cognitive Remediation, Clinical psychological science : a journal of the Association for Psychological Science 3, 2015-01-01, עמ' 45–57 doi: 10.1177/2167702614560744
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: d139353d-9463-326c-bbd8-aa9634428425
מצפה הכוכבים פאלומר

| --- | --- |

 מידע כללי
 ארגון:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה
 מיקום:  מחוז סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית
 גובה:  1,712 מ' מעל פני הים מטר מעל פני הים
 תאריך ייסוד:  1949
 טלסקופ ראשי
 סוג:  מחזיר אור
 קוטר:  5.08 מ'
 אורך מוקד:  3.3 מ'
 הצבה:  משוונית
 תחום תדרים:  אופטי
 טלסקופ משני
 סוג:  מחזיר אור
 קוטר:  1.52 מ'
 אורך מוקד:  8.75 מ'
 תחום תדרים:  אופטי
 קואורדינטות:  33°21′21″N 116°51′50″W﻿ / ﻿33.35583°N 116.86389°W﻿ / 33.35583; -116.86389
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מצפה פאלומר(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מצפה פאלומר(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמצפה פאלומר(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמצפה פאלומר
 מצפה פאלומר באתר CalTech
 
מצפה הכוכבים פאלומר הוא מצפה כוכבים הנמצא במחוז סן דייגו בארצות הברית. הוא שייך למכון הטכנולוגי של קליפורניה ומנוהל על ידו. המצפה כולל שלושה טלסקופים ראשיים. לגדול מביניהם, טלסקופ הייל, קוטר מראה מחזירה של כ-5.1 מטרים. המצפה היה מהראשונים שביצעו סקר שמים, עוד בשנת 1948. זמן שימוש בטלסקופ מוענק גם לשותפות אוניברסיטת קורנל והמעבדה להנעה סילונית של נאס"א.
היסטוריה

המצפה נוסד לאור חזונו של האסטרונום ג'ורג' אלרי הייל לבנות טלסקופים בעלי מראות מחזירות גדולות מאלו שהיו קיימות אז. הפרויקט השאפתני יצא לדרך בשנת 1928 ונעזר בתרומה של 6 מיליוני דולרים מקרן רוקפלר. בשנת 1949, כאשר הטלסקופ הראשי במצפה הופעל לראשונה, הוא היה הטלסקופ הגדול מסוגו בעולם. מעמד זה נלקח ממנו רק בשנת 1992 עם פתיחתו של מצפה קק.
בשנת 1953, נערכו במצפה המדידות המדויקות ביותר עד אז למדידת המרחק של כדור הארץ מגלקסיית אנדרומדה, שהראו שהמרחק לגלקסיית אנדרומדה הוא למעשה יותר מכפול מין המרחק שהעריכו החוקרים עוד קודם.
מכשור

טלסקופ הייל - הטלסקופ הראשי במצפה, קרוי על שם מייסד המצפה, ג'ורג' אלרי הייל.
טלסקופ משני בעל מראה מחזירה בקוטר של כ-1.5 מטרים. הוצב בשנת 1970 והיה הטלסקופ בו התגלה ננס חום לראשונה.
טלסקופ סמואל אוסצ'ין - טלסקופ שלישי מסוג שמידט בעל מראה מחזירה בקוטר של כ-1.2 מטרים.
טלסקופ מסוג שמידט בעל מראה מחזירה בקוטר של כ-40 ס"מ. זה היה הטלסקופ הפעיל הראשון במצפה, החל משנת 1936. בעזרתו התגלה השביט המפורסם שומייקר-לוי 9 וכמו כן מעל מאה סופרנובות על ידי פריץ צוויקי.
אינטרפרומטר פאלומר - המשמש לבניית תמונות אסטרונומיות ברזולוציה גבוהה במיוחד.
Zwicky Transient Facility המערכת הופעלה בשנת 2018 ובעזרתה כבר התגלו מספר גרמי שמיים לרבות כוכב שביט (C/2022 E3 (ZTF.
לקריאה נוספת

Crawford, David Livingston (1966). The Construction of large telescopes. London, New York: Academic Press. OCLC 1093049
Mollise, Rod (2006). The Urban Astronomer's Guide: a Walking Tour of the Cosmos for City Sky Watchers. Berlin: Springer. ISBN 1846282179/ISBN 9781846282171; ISBN 1846282160/ISBN 9781846282164 OCLC 299995003
Watterson, T.V. (1941). Palomar Observatory. San Diego, California: Frye & Smith.OCLC 6327013
מסע הטבעת

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  מתי הררי, אריק לובצקי
 הופק בידי:  משה אדרי, לאון אדרי
 תסריט:  שגיב פרידמן
 עריכה:  אתי לי-און זינגמן, רון בן מאיר
 שחקנים ראשיים:  תומר שחורי, תמיר ביידר, עמית פרקש, ישראל אטיאס, דובל'ה גליקמן, שמוליק לוי
 מוזיקה:  תום שרפשטיין
 צילום:  עידו ברלד
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2017
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  קומדיה, אקשן
 דף הסרט ב־IMDb
מסע הטבעת הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 2017.
עלילה

אודי ליפסקי (תומר שחורי) הוא בחור מטורף ומוקצן בן 21 שמסתגר בחדרו במשך שלוש שנים לאחר שאהובת נעוריו נטשה אותו לטובת אחיו הכדורסלן, ליאור (תמיר ביידר). ביום שסבתו נפטרה נודע להם כי היא הורישה חמישה מיליון דולר וטבעת פלא בעלת כוחות מחשמלים אשר חושלה בתנור במאפיית אבולעפיה ורק שם אפשר להשמידה. בצוואה רשום שאם אודי יתחתן תוך חודש בעזרת הטבעת הוא וליאור ירשו את הכסף אחרת הכסף יגיע לידיו של אביהם השנוא נחמן (דובל'ה גליקמן) ועורך דינו המרושע רידלר (שמוליק לוי). אודי יוצא למסע למציאת כלה יחד עם ליאור, רפאלה, אהובת נעוריו הבוגדנית (עמית פרקש), וחברם הקרוב- העבריין בכור (ישראל אטיאס) וחמור המחמד שלו בנג'י. במהלך המסע אודי פוגש מגוון רחב של בחורות שונות ומשונות, כשכל העת דולקים בעקבותיהם נחמן ורידלר החושקים בטבעת. לבסוף אודי מוצא את אהבת חייו, רפאלה, והם מתחתנים.
הדמויות הראשיות בסרט

אודי ליפסקי (תומר שחורי)
ליאור ליפסקי (תמיר ביידר)
רפאלה (עמית פרקש)
בכור (ישראל אטיאס)
נחמן ליפסקי (דובל'ה גליקמן)
עורך הדין רידלר (שמוליק לוי)
דליה ליפסקי (אסתי זקהיים)
בולבה ליפסקי (רות פרחי)
פיני מערבי (טוביה צפיר)
שופט תימני (גבי עמרני)
גנדלף (נמרוד הוכנברג)
יונה גמליאל (ענבל גלאם)
אבו דאוד (שלומי קוריאט)
עלאיה (חן גרטי)
רב (יגאל עדיקא)
מאבטח (עודד מנסטר)
מפלי העיר ניו יורק

מפל המים שמתחת לגשר ברוקלין. ברקע ניתן לראות את גשר מנהטן ואת מפל המים שתחתיו.
מפלי העיר ניו יורק או מפלי ניו יורק (באנגלית: New York City Waterfalls) היא יצירת אמנות פיסולית מעשה ידי הפסל אולאפור אליאסון. היצירה כוללת ארבעה מפלי מים הממוקמים לאורך גדות איסט ריבר בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. היצירה הוקמה בעלות של 15.5 מיליון דולרים ונחנכה ב-26 ביוני 2008.
תיאור היצירה

המפלים הוקמו בארבעה אתרים: רציף 35 לחוף האי מנהטן; מתחת לגשר ברוקלין; בין רציפים 4 ו-5 בברוקלין; בגברנרז איילנד.
עבודות הקמת התמוכות החלו במרץ 2008, כאשר בגברנרז איילנד נקדחו היסודות לעומק, אולם ביתר האתרים הוצמד המבנה למבנים קיימים (הוחלט שלא לקדוח במקומות בהם הוקמו המפלים יסודות בשל קווי הרכבת התחתית של ניו יורק העוברים בסמוך). משקל המבנים של המפלים הגיע ל-270 טונות. מבני המפלים נבנו בצורה בה ישתלבו בסביבתם אולם לא נעשה ניסיון להסתיר את המבנה מאחר שמדובר באמנות ולא במפל מים טבעי, והאמן רצה שהדבר יהיה ברור לצופים ביצירה.
עלות הפרויקט בגובה של למעלה מ-15.5 מיליון דולר נאספה באמצעות תרומות. חברת בלומברג בבעלותו של ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג תרמה 13.5 מיליון דולר. איגוד הפיתוח של מנהטן תחתית תרם שני מיליון דולר.
המפלים מזרימים מי ים מלוחים הזורמים לתוך איסט ריבר. בשל הרוחות העזות באזור נגרמו נזקים לעצים באזור טיילת ברוקלין, אשר נפגעו מנתזי המים המלוחים. בשל פגיעה זו צומצמו שעות הפעילות של המפלים ל-50 שעות בשבוע במקום 101 השעות המתוכננות.
מפל המים שמתחת לגשר ברוקלין
המפל ברציף 35
מפלי גוואירה

| --- | --- |
מפלי גוואירה ממעוף הציפור
מפלי גוואירה ממעוף הציפור
 מידע כללי
 מיקום:  גבול ברזיל-פרגוואי
 נהר:  פרנה
 סוג מפל:  מפוצלים
 גובה כולל:  114 מטר
 רוחב ממוצע:  4,828 מטר
 נפילת מים רציפה:  40 מטר
 מספר נפילות מים:  1
 ספיקה ממוצעת:  13,309 מ"ק/שנייה
 ספיקה מרבית:  49,555 מ"ק/שנייה
 עונה שופעת:  כל השנה
 קואורדינטות:  24°04′23″S 54°17′01″W﻿ / ﻿24.073056°S 54.283611°W﻿ / -24.073056; -54.283611
  (למפת פרגוואי מוגדלת) אסונסיון סיודד דל אסטה אנקרנסיון פדרו חואן קבאיירוברזיל ארגנטינה בוליביהמפלי גוואירה(למפת פרגוואי רגילה) אסונסיון סיודד דל אסטה אנקרנסיון פדרו חואן קבאיירוברזיל ארגנטינה בוליביהמפלי גוואירה
מפלי גוואירה (בפורטוגזית: Salto del Guaíra או Salto das Sete Quedas - מפל שבעת האשדות; בספרדית: Salto del Guairá) היו מפלי מים על נהר פרנה בגבול ברזיל-פרגוואי, שהיו בין המרשימים ביותר בעולם. אזור המפלים הוצף באגם מלאכותי שנוצר עם השלמת הבנייה של סכר איטייפו בשנת 1982. במתחם היו 19 מפלים שחולקו ל-7 קבוצות עיקריות, ומכאן ניתן שמם הברזילאי.
היסטוריה

המפלים תועדו על ידי מיסיונרים ישועים במאה ה-16, והשם שניתן להם היה כנראה שמו של ראש שבט גוארני.
ספיקתם המקסימלית של המפלים הייתה כ-50,000 מ"ק לשנייה, דהיינו בכל שעה ושעה זרמו בהם כ-180 מיליון מ"ק מים, כמות מים המספיקה למלא את הכנרת ביממה. נהר הפרנה, שרוחבו לפני המפלים היה כ-380 מטר, הוצר לקניון ברוחב כ-60 מטר בלבד, וכתוצאה מכך זרם המים היה מהיר וחזק מאוד, וקול שאונם נשמע עד מרחק של 30 ק"מ מהמפלים. הגובה הכולל של המפלים היה כ-114 מטר.
המפלים היו אטרקציה תיירותית מקומית, אך מיקומם באזור הגבול בין ברזיל ופרגוואי גרם לסכסוך על מיקום הגבול המדויק, כאשר שתי המדינות ביקשו את זכויות הניצול והשליטה במפלים לעצמן. בשנת 1957 ברזיל תפסה את אזור המפלים באופן חד-צדדי.
באפריל 1973 חתמו ממשלות ברזיל ופרגוואי על הסכם דו-צדדי לבניית סכר איטייפו על נהר פרנה כדי להפיק חשמל מתחנת כוח הידרואלקטרית. בניית הסכר החלה בשנת 1975 והסתיימה באוקטובר 1982. מאגר המים שיצר הסכר הציף גם את המפלים. עקב הזרימה החזקה בנהר הפרנה, הצפת אזור המפלים ארכה 14 יום בלבד. בנוסף לתועלת הישירה של ייצור חשמל נקי, בניית הסכר גרמה גם לסיום סכסוך הגבולות והביאה לפרויקטים משותפים בין המדינות  בנושא שימור הסביבה. עם זאת, הועלתה ביקורת על הנזק לסביבה ולמורשת המקומית.
מצד זוהר

| --- | --- |

מצד זוהר "הרומי"
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברזל בארץ ישראל התקופה הרומית בארץ ישראל
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°09′04″N 35°20′46″E﻿ / ﻿31.151048°N 35.346152°E﻿ / 31.151048; 35.346152
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) מצד זוהר(למפת צפון הנגב רגילה) מצד זוהר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצד זוהר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצד זוהר
 
מצד זוהר ה"ישראלי"
מְצַד זוֹהַר הוא שמם של שני מבנים עתיקים בנחל זוהר. המבנה הראשון הוא מצד זוהר "הישראלי", הנמצא ממערב לכביש 90, בסמוך לשפך הנחל לים המלח. מבנה זה זוהה על ידי הארכאולוגים יוחנן אהרוני ובנו רותנברג בשנת 1957, ותוארך על ידם לתקופת הברזל. המבנה השני נמצא על צוק שמתרומם מעל הנחל, ממערב למצד זוהר "הישראלי", והוא מכונה מצד זוהר "הרומי".
מצד זוהר "הישראלי"

המצד שוכן על שלוחה הבנויה מחוואר הלשון, בין ערוץ נחל זוהר לערוץ נחל יזרח. האתר נראה כמו רוג'ום עגול, בנוי מאבנים גדולות. הארכאולוג רותנברג סבר שזהו במקור מצד מרובע שגודלו 10X10 מטרים, וגובהו ארבעה מטרים. בסמוך למבנה זה ישנו מבנה נוסף בצורת רי"ש. למרות הקרמיקה ההלניסטית הרבה באתר, תיארך אהרוני את המצד לתקופת הברזל 2 (1000–800 לפנה"ס), על בסיס מספר בודד של חרסים גסים. אהרוני טען שהמצד צפה על דרך אדום (לדבריו, היא מעלה זרון) שמוזכרת בתנ"ך בפרשת מלחמת יהושפט מלך יהודה נגד מואב (ספר מלכים ב', פרק ג', פסוקים ח'–כ').
מצד זוהר "הרומי"

מצד זה כולל מתחם מוקף חומת אבן, שהכניסה אליו היא דרך שער עם קשת בצידו המערבי. בראש הצוק מעל החומה ישנו מגדל. בשנת 1864 ביקר באתר הנרי בייקר טריסטראם הבריטי, ותיארך את המבנה כמצד צלבני. החוקר הישראלי נתן שלם סבר שהמצד הוא רומי או ביזנטי. בשנת 2004 נערכה חפירת בדיקה מצומצמת באתר על ידי הארכאולוגים טלי גיני ודב נחליאלי, והמבנה תוארך לתקופה הצלבנית והממלוכית. ככל הנראה שימש המבנה כתחנה על דרך הדואר בין עזה לכרך.
גלריית תמונות

מצד זוהר ה"רומי" במבט על.
החזית הדרומית של מצד זוהר ה"רומי".
מבט מצפון-מערב לעבר מצד זוהר ה"רומי".
בורות במערב מצד זוהר ה"רומי".
הערות שוליים

↑  גילו מצודה קדומה ששמרה על <<דרך אדום>>, הארץ, 31 בדצמבר 1957
↑  ד"ר טלי גיני ודב נחליאלי, מיצד זוהר תחנת בריד ממלוכית, באתר רשות העתיקות
מריה שרייבר

| --- | --- |

שרייבר (2014)
 לידה:  6 בנובמבר 1955 (בת 68) שיקגו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Maria Owings Shriver 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ורג'טאון, מנהטנוויל קולג', Stone Ridge School of the Sacred Heart 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  ארנולד שוורצנגר (26 באפריל 1986–2021) 
 צאצאים:  קתרין שוורצנגר, כריסטופר שוורצנגר, פטריק שוורצנגר, כריסטינה שוורצנגר 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של קליפורניה (2016)  פרס פיבודי 
 www.mariashriver.com
 חתימה:   
 
מריה אווינגס שרייבר (באנגלית: Maria Owings Shriver, נולדה ב-6 בנובמבר 1955) היא עיתונאית, מפיקת טלוויזיה וסופרת אמריקאית, זוכת פרסי אמי על סדרת התעודה לטלוויזיה "The Alzheimer's Project" שהפיקה בפועל לרשת HBO.
שרייבר היא בת למשפחת קנדי. אמה, יוניס קנדי, הייתה אחותם של נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי ושל הסנטורים רוברט קנדי ואדוארד קנדי.
ביוגרפיה

שרייבר נולדה בשיקגו שבארצות הברית למשפחה קתולית. אביה סרג'נט שרייבר אף הוא פוליטיקאי. היא הכירה את ארנולד שוורצנגר במשחק טניס לצורכי צדקה בשנת 1977, שנערך בבית אמה, ונישאה לו ב-26 באפריל 1986 במסצ'וסטס. לזוג יש ארבעה ילדים, שאחד מהם הוא שחקן הקולנוע והטלוויזיה פטריק שוורצנגר. במאי 2011 הודיעו השניים כי הם נפרדים לאחר 25 שנות נישואים. כעבור מספר ימים נודע כי העילה לפרידת השניים הייתה רומן שניהל שוורצנגר 10 שנים קודם לכן עם עוזרת הבית של הזוג, וילד מחוץ לנישואים שנולד מקשר זה. שוורצנגר תמך בילד כלכלית מלידתו. העוזרת עזבה את משרתה בביתם של בני הזוג שוורצנגר בינואר 2011.
בעקבות הסיקור התקשורתי המופרז של מותה של השחקנית אנה ניקול סמית', הודיעה שרייבר שלא תחזור יותר לסיקור החדשות.
הערות שוליים

↑  שוורצנגר ושרייבר מפרקים את החבילה, באתר ynet, 10 במאי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430961705171  CiNii: DA12808017  GND: 12861921X  ISNI: 0000 0000 3723 8312  LCCN: n87836514  NDL: 00821787  NKC: jo2014825908  NLK: KAC200306220  NTA: 315547197  SNAC: w68k8jj0  VIAF: 5989165   WorldCat (עם VIAF): 5989165 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מצפה הכוכבים של מכללת הרווארד

| --- | --- |

מצפה מכללת הרווארד בשנת 1899
 מידע כללי
 סוג:  מצפה כוכבים 
 מיקום:  קיימברידג' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפעיל:  אוניברסיטת הרווארד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1839
 תאריך פתיחה רשמי:  1839 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  24 מ' 
 קואורדינטות:  42°22′53″N 71°07′42″W﻿ / ﻿42.381461111111°N 71.128369444444°W﻿ / 42.381461111111; -71.128369444444
 www.cfa.harvard.edu/hco
 he
 
מצפה מכללת הרווארד (באנגלית: Harvard College Observatory; בראשי תיבות: HCO) הוא מוסד המנהל קומפלקס של מבנים הכוללים מכשירים רבים המשמשים למחקר אסטרונומי המיועדים לשימוש המחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת הרווארד.
מיקום

המצפה ממוקם בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. והוא נוסד בשנת 1839. יחד עם המצפה האסטרופיזיקלי סמית'סוניאן, הוא מהווה חלק ממרכז הרווארד-סמית'סוניאן לאסטרופיזיקה.
מידע לגבי בתי HCO

בתי HCO הם אוסף של כ-500,000 לוחות אסטרונומיים שנלקחו בין 1880 ל-1989 (עם פער 1953–1968). זהו כיסוי 100 שנה הוא משאב ייחודי לחקר וריאציות הזמני ביקום. הגישה הדיגיטלית לפרויקט, שנקראת "Sky Century @ Harvard", מבצעת סריקה דיגיטלית ומאחסנת את לוחות הצילום הללו.
היסטוריה

ב-1839 הצביעה אוניברסיטת הרווארד על מינויו של ויליאם קראנץ' בונד, שען בולט מבוסטון, כ"אסטרונום משקיף לאוניברסיטה "(ללא שכר). מינוי זה הביא להקמתו של המצפה הראשון באוניברסיטה. הטלסקופ הראשון של האוניברסיטה, בגודל 15 אינץ', כונה: "Refractor", והותקן בשנת 1847. הטלסקופ היה הגדול ביותר בארצות הברית מזמן התקנתו ועד לשנת 1867.
בין השנים 1847–1852 השתמש צלם הבונד והחלוץ ג'ון אדמס ויפל בטלסקופ המפלט הגדול כדי להפיק תמונות של הירח אשר בלטו באיכות הפירוט ובעצמה האסתטית. זה היה הטלסקופ הגדול ביותר בצפון אמריקה באותו זמן, ותמונותיהם של הירח זכו בפרס על מצוינות טכנית בצילום בתערוכה הגדולה של שנת 1851 בקריסטל פאלאס, לונדון. בלילות של ה-16 וה-17 ביולי 1850, ביצעו ויפל ובונד את הדאגרוטיפ הראשון של כוכב נוגה.
למכללה האקדמית הרווארד חשיבות היסטורית רבה לאסטרונומיה, שכן נשים רבות, כולל אנני ג'אמפ קאנון, הנרייטה ליוויט, ססיליה פיין-גפושקין ווילמינה פלמינג ביצעו בה מחקר סיווג מרכזי. קנון וליוויט נקלטו תחילה כ"מחשבות" כדי לבצע חישובים ולבחון תמונות כוכבים, אך בנוסף ביצעו גם מחקר משמעותי.
מנהלי המצפה

להלן רשימת מנהלי מצפה הכוכבים של מכללת הרווארד:
ויליאם קראנץ' בונד 1839–1859
ג'ורג' פיליפס בונד 1859–1865
טרומן הנרי ספורד 1865–1866 (מנהל זמני)
ג'וזף וינלוק 1866–1875
אדוארד צ'ארלס פיקרינג 1877–1919
סולון אירווינג ביילי 1919–1921 (מנהל בפועל)
הארלו שאפלי 1921–1952
דונלד הווארד מנזל 1952–1954 (מנהל בפועל); 1954–1966 (מנהל)
ליאו גולדברג 1966–1971
אלכסנדר דלגרנו 1971–1973 (מנהל בפועל)
ג'ורג' פילד 1973–1982
ארווין אירה שפירו 1983–2004
צ'ארלס רוג'ר אלקוק 2004–2022
ליסה קיולי 2022–הווה
הערות שוליים

↑  Directors of the SAO, HCO, and CfA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262474605171  PLWABN: 9812404312305606  BIBSYS: 90983710  BnF: cb12392176t (data)  CiNii: DA07184116  GND: 5030386-7  ISNI: 0000 0004 0634 3397  LCCN: n80020284  NKC: ko2018995627  NLA: 36070329  RERO: 02-A000078719  SUDOC: 033011281  VIAF: 135912187   WorldCat (עם VIAF): 135912187 
איור של טלסקופ שובר-אור במצפה מכללת הרווארד.
משה פלמן

אין תמונה חופשית
משה פלמן (אריאלי) (30 באפריל 1907, ט"ז באייר תרס"ז – 11 במאי 1945, כ"ח באייר תש"ה) היה ממייסדי הנוער העובד וממייסדי קיבוץ נען.
תולדות חייו

נולד בנווה שלום לחייקל ואסתר פלמן, ממייסדי תל אביב.
למד בבית ספר לבנים בתל אביב ולאחר סיום לימודיו יצא לעבוד. ייסד יחד עם חבריו, ביניהם דוד זהבי וישראל גלילי, את ה"נוער העובד" כיוון שהגיעו למסקנה שהם חייבים להתארגן על מנת לשמור על זכויות הוגנות לבני הנוער העובדים. בחצר ביתו בתל אביב התקיימו מפגשי חברי התנועה. יחדיו הקימו גרעין הכשרה שהתמקם ברחובות והיווה בסיס לגרעין ההתיישבות בקיבוץ נען. שימש בתפקידים ציבוריים שונים בקיבוץ.
נשא לאשה את שרה לבית כהן ולהם שני בנים - שאול ומשה (נקרא על שם אביו).
נפטר בשנת 1945 והוא בן 38 בלבד.
לקריאה נוספת

קבוצת הנוער העובד נען, משה פלמן – ראשון לנוער העובד ולבוני נען, דפוס הקיבוץ המאוחד, עין חרוד, תש"ו 1946.
משולש פנרוז

משולש פנרוז
משולש פנרוז עם קורות מקוטעות
משולש פנרוז הוא עצם שלא יכול להתקיים במציאות שהגה ב-1934 האמן השוודי אוסקר רטרסוורד (Oscar Reutersvärd). גם המתמטיקאי רוג'ר פנרוז ניסח את האפיון שלו באופן עצמאי, ופרסם אותו בשנות ה-50 של המאה ה-20, כשהוא מתאר אותו כ"בלתי אפשרי בצורתו הטהורה ביותר".
משולש פנרוז מורכב משלוש קורות ריבועיות ישרות (תיבות ריבועיות), היוצרות יחדיו משולש כך שהזווית בין כל שתי קורות היא זווית ישרה. לפעמים מציירים את המשולש כך שהקורות מקוטעות ומחולקות לקוביות.
מאפייני המשולש

משולש פנרוז אינו קיים במרחב אוקלידי התלת-ממדי. עם זאת ישנן יריעות תלת-ממדיות מופשטות בהן המשולש קיים.
אשליית קיומו של המשולש נוצרת מכיוון שהמוח האנושי מפרש את התמונה הדו-ממדית כהיטל של גוף תלת-ממדי. כל חלק במשולש פנרוז בנפרד, נדמה כייצוג לגיטימי של אובייקט תלת-ממדי (למשל, אין בעיה בכך ששתי קורות אכן ייפגשו בזווית ישרה). עם זאת, צירוף כל החלקים יחדיו לא ייתכן מוחשית.
ניתן ליצור אשליה אופטית תלת-ממדית של משולש פנרוז, על ידי בניית הקורות כך שמזוויות מסוימות ייראה כאילו הן מתחברות ליצירת המשולש, בעוד שבפועל הן אינן נפגשות בקודקוד אחד. אפשרות אחרת היא לבנות את הקורות כך שנדמה כי הן ישרות, בעוד שבפועל הן עקמומיות.
משולש פנרוז בתרבות

משולש פנרוז בולט ביצירותיו של מאוריץ קורנליוס אֶשֶר. יצירותיו המוקדמות העוסקות בעצמים שקיומם הפיזי לא אפשרי ובהסתכלות מפרספקטיבה ייחודית. כך עשה למשל בציור "הגשר" (1930). עיסוקו זה בבלתי אפשרי, היווה את חלק מההשראה להגיית הרעיון של משולש פנרוז.
המשולש מופיע בליתוגרפיה "מפל המים" של אֶשֶר (1961), המתארת אפיק מים הזורם בצורת זיגזג, לאורך הדפנות של שני משולשי פנרוז מוארכים, כך שהם מסתיימים בגובה של שתי קומות מעל לגובה בו החלו, ובתוך כך נוצר מפל המניע גלגל מים.
במספר מקומות בעולם קיימים פסלים המתארים כביכול משולשי פנרוז: במזרח פרת' שבאוסטרליה; במוזיאון הגרמני לטכנולוגיה בברלין; בקרינתיה שבאוסטריה; בפארק המדע של גְרָנָדָה שבספרד; באופובן (Ophoven) שבבלגיה, ואף בגן המדע שנמצא במכון ויצמן שברחובות.
המשולש מופיע על עטיפת המהדורה האיטלקית של הספר "יש אלוהים?" (שבמקור נקרא "אשליית האל"), שנכתב על ידי הסופר הבריטי ריצ'רד דוקינס, ומסמל ספק באשר לקיומו של אלוהים.
מצולעים נוספים של פנרוז

ריבוע פנרוז
מחומש פנרוז
משושה פנרוז
מתומן פנרוז
הערות שוליים

↑  L’ILLUSIONE DI DIO - Un libro per credenti e non (באיטלקית)
פסל "משולש בלתי אפשרי" במזרח העיר פרת' באוסטרליה. מזוויות מסוימות נראה שהקורות נפגשות בקודקוד העליון, אף על פי שאין זה כך, וכך נוצרת אשליית משולש פנרוז.
משולש חלאיב

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  מצרים מצרים סודן סודן
 בירת האזור:  Halayeb 
 שטח:  20,580 קמ"ר
 גובה:  251 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ באזור:  2,000
 קואורדינטות:  22°28′09″N 35°31′23″E﻿ / ﻿22.469166666667°N 35.523055555556°E﻿ / 22.469166666667; 35.523055555556 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםמשולש חלאיב(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםמשולש חלאיב(למפת סודאן רגילה) אומדורמאן ואדי חלפא ח'רטום פורט סודאן נילוס הנילוס הכחול  הנילוס הלבן  ים סוף  מצרים לוב צ'אד ארית- ריאה  אתיופיה רמ"א דרום סודאןמשולש חלאיב(למפת סודאן מוגדלת) אומדורמאן ואדי חלפא ח'רטום פורט סודאן נילוס הנילוס הכחול  הנילוס הלבן  ים סוף  מצרים לוב צ'אד אריתריאה אתיופיה הרפובליקה המרכז אפריקאית  דרום סודאןמשולש חלאיב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפת משולש חלאיב, ביר טוויל ורצועת ואדי חלפא בין שני הגבולות
מפת משולש חלאיב
משולש חלאיב (בערבית: مُثَلَّث حلايب, תעתיק מדויק: מֻתַ'לַּת' חלאיב) הוא אזור בגבול בין מצרים וסודאן, על חוף ים סוף. הריבונות על האזור נמצאת במחלוקת בין שתי המדינות, מאז עצמאותה של סודאן ב-1956. החל מאמצע שנות התשעים, השליטה בפועל בידי מצרים. שטחו של המשולש 20,580 קמ"ר.
במשולש חלאיב נמצאים הכפרים אבו רמאד, חלאיב וראס חדרבה.
במשולש חלאיב גדל צמח אנדמי בשם Biscutella elbensis. (בו')
היסטוריה

עם הקמת סודאן המודרנית בשנת 1899 בכיבוש משותף של מצרים והאימפריה הבריטית נקבע הגבול בין מצרים לסודאן על קו הרוחב 22° צפון ומשולש חלאיב נכלל במצרים. אולם בשנת 1902 שינו הבריטים את הגבול וקבעו קו גבול שונה, המכונה "הגבול האדמיניסטרטיבי", על פיו משולש חלאיב נכלל בסודאן. משולש חלאיב, שהיה שטח המרעה של שבט הבג'ה (beja) הוכלל בתחום סודאן. שני אזורים נוספים נמצאים בין הגבול של 1899 לגבול האדמיניסטרטיבי: שטח קטן יותר, ממערב למשולש חלאיב, בשם ביר טוויל, שהיה שטחו של שבט האבבדה, ורצועה צרה וקצרה לאורך הנילוס מצפון ליישוב ואדי חלפא, שכיום מוצפת ברובה על ידי אגם נאצר.
בעת שסודאן זכתה לעצמאותה בשנת 1956, נכלל משולש חלאיב במפות כחלק משטח סודאן, אולם מצרים טענה שמשולש חלאיב הוא שטח שלה והוא רק מנוהל מנהלית על ידי סודאן. בפברואר 1958 בעת משאל העם במצרים על הקמת הרפובליקה הערבית המאוחדת, שהתקיימו במקביל לבחירות בסודאן, שיגרה מצרים חיילים לאזור לפקח על המשאל וסודאן הגיבה בכניסת חיילים שלה למשולש. מצרים הציבה בפני סודאן אולטימטום לפנות את צבאה מהמשולש וסודאן הגיבה שלא תוותר על השטח העשיר במחצבי ברזל, זהב ומגנזיום. ב-22 בפברואר 1958 דנה מועצת הביטחון בסכסוך, לבקשת סודאן, אך לא נתקבלה החלטה לאחר שמצרים הסכימה לדחות את הטיפול בנושא עד לאחר הבחירות הכלליות בסודאן בסוף פברואר, מתוך תקווה שבבחירות יזכו גורמים פרו-מצריים.
בינואר 1992 העניקה ממשלת סודאן לחברה קנדית זכויות לחיפוש נפט במים שלחופי משולש חלאיב. בעקבות זאת חידשה מצרים את דרישותיה למשולש והכניסה חיילים שלה למשולש. בעקבות ניסיון התנקשות בחוסני מובארכ באדיס אבבה האשימה מצרים את סודאן בשותפות בניסיון והשלימה את השתלטותה על המשולש.
במאי 2011 דנו שרי החוץ של שתי המדינות באפשרות לריבונות משותפת במשולש. במקביל האוכלוסייה המקומית של המקום שואפת לעצמאות רחבה יותר.[דרוש מקור]
משאבי טבע

בין מרץ לספטמבר 2019 מצרים הוציאה זיכיון לחיפוש משאבי טבע במים הכלכליים של משולש חלאיב.
ראו גם

ביר טוויל
הערות שוליים

↑  ,Daniel J. Dzurek,Clive H. Schofield, Parting the Red Sea: Boundaries, Offshore Resources and Transit, 2001, page 4
↑  ראו המפה ב: ישראל נוימן, סודאן מדינה עצמאית חדשה, דבר, 17 בפברואר 1956
↑  אולטימאטום מצרי לסודאן לפנות את צבאה, חרות, 19 בפברואר 1958
↑  מועצת הבטחון הפסיקה הדיון בפרשת סודאן, דבר, 23 בפברואר 1958; המשך
↑  יחסי קאהיר חארטום אחרי הבחירות בסודן, דבר, 2 במרץ 1958
↑  Michael Collins Dunn, Egypt, Algeria and Tunisia Accuse Sudan, as Halaib Dispute Flares Up, Washington Report on Middle East Affairs, February 1993, Page 33
↑  תקציר ידיעות מהמזה"ת 20.5.2011 באתר ממרי