stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית רקנאטי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  ליאון רקנאטי (הסב) 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1935
 תאריך פתיחה רשמי:  1935 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבינלאומי בארץ ישראל 
 קואורדינטות:  32°03′54″N 34°46′56″E﻿ / ﻿32.065°N 34.782166666667°E﻿ / 32.065; 34.782166666667
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית רקנאטי(למפת תל אביב רגילה) בית רקנאטי(למפת גוש דן רגילה) בית רקנאטי(למפת גוש דן מוגדלת) בית רקנאטי  he בית רקנאטיhe בית רקנאטימפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית רקנאטי הוא בניין מגורים השוכן בתל אביב בפינת הרחובות דרך בגין ומזא"ה המהווה דוגמה לסגנון הבינלאומי בארץ ישראל ואחד הבניינים הידועים של העיר הלבנה.
היסטוריה

את הבנייה יזם ב-1934 איש העסקים ליאון רקנאטי (הסב) במטרה להקים בניין מגורים בעל חזית מסחרית. דרך בגין, אז דרך פתח תקווה (במקור הייתה דרך יפו-שכם), הייתה אז דרך מסחרית חשובה שהובילה אל מרכז תל אביב הצעירה. את הבניין תכננו האדריכלים שלמה ליאסקובסקי ויעקב אורנשטיין והוא נבנה ב-1935.
הבניין נבנה כמו מרבית הבנייה בעיר בשנות ה-30 בסגנון הבינלאומי והוא מתאפיין בצורות נקיות ומבנה פונקציונלי חסר עיטורים. מסממניו הבולטים הוא חזית המרפסות הפונה אל הדרך הראשית ומעליהן אלמנטי הצללה. המבנה כולל שורת חנויות לאורך הרחוב ובצידו הנסתר חצר פנימית.
במהלך שנות ה-40 וה-50 נעשו בבניין שינויים רבים ולאחר מכן הוא נזנח במשך שנים רבות. בשנת 2000 עבר שימור ושיחזור מלא על ידי האדריכל גידי בר אוריין.
בעיית הסחטן

בעיית הסחטן הוא מושג בכלכלה ובמשפטים המתאר מצב בו ישות יכולה לסחוט ישות אחרת בכוח שגדול מכוחה האמיתי.
בחינה כלכלית

הבעיה היא בעיה מתורת המשחקים בה לעיתים עסקה יעילה מחייבת הסכמה של גורמים רבים, שלכל אחד מהם יש זכות וטו. במצב זה, העסקה עלולה לא לצאת לפועל עקב דרישות מופרזות של אחד הגורמים. דרישות אלו ייתכנו כאשר ישנו מידע חסר ביחס לתביעות אשר העלו גורמים אחרים, או ביחס לערך אותו מעניק הצד השני לעסקה.
בעיית הסחטן משקפת כשל שוק הנובע ממודל של בחירה רציונלית. עבור עסקאות מסוימות, השקעות שנעשות לצורך בדיקת כדאיות העסקה הן השקעות ייחודיות המתאימות רק לעסקה הספציפית (investment specific), במובן זה שלא ניתן להחזירן במלואן או בכלל, במידה והחוזה לא יוצא אל הפועל. כך, להשקעות אלו אין ערך מחוץ למערכת החוזית בין הצדדים.
ההוצאות הללו נקראות "הוצאות שקועות". בהנחה שצד א' צופה את הדינמיקה הזאת מראש, השקעתו עלולה להיות נמוכה מההשקעה האופטימלית, השקעה הממקסמת את התועלת החוזית, עקב חששו כי הדבר יחליש את כוח המיקוח שלו, שכן אם צד ב' יודע שהוצאות אלו הוצאו, הוא עלול לנצל את עמדת המיקוח העדיפה שלו על ידי התעקשות על מחיר גבוה יותר ממה שסוכם. בכך הוא מגדיל את חלקו בעוגה החוזית על חשבונו של הצד השני. כך למעשה נוצרת "בעיית הסחטן" (hold-up problem).
בחינה חקיקתית

מצב זה של השקעה טרומית נמוכה מזו האופטימלית מכונה השקעת חסר (under-investment), או הסתמכות חסר (under-reliance), והוא נראה כמעט בלתי נמנע במצב בו צד למשא ומתן נדרש להשקיע השקעה טרומית, כאשר היקף ההשקעה היא פונקציה של הערך העודף שהשקעה זו תניב לו מהעסקה. במצב בו אין כל הגנה על הוצאות הסתמכות טרום חוזיות, כך שהסיכון להפסיד את השקעות הללו מגולגל במלואו על אותו צד שמשקיע אותם. הסתמכות טרום חוזית תהפוך ליקרה יותר, נדירה יותר וסבירה פחות, עד אשר תיעלם כליל. בהיותנו מונחים על ידי מטרה נורמטיבית של יעילות כלכלית, נראה כי אין מנוס מהמסקנה המקדמית כי יש לאמץ משטר כלשהו המטיל אחריות כלשהי על השקעות טרום חוזיות בנסיבות מסוימות.
בבצ'וק ובן שחר מציגים במאמרם ניתוח המראה כי אימוץ משטרים קשיחים וחד משמעיים בכל הנוגע להסתמכות טרום חוזית, כגון אחריות מוחלטת או אי-אחריות כלל, יובילו להשקעות טרום חוזיות לא יעילות: משטר חוזי לפיו לא מוטלת אחריות טרום-חוזית כלל, יוביל להשקעת-חסר מהסיבות שתוארו לעיל, ואילו אימוץ משטר המטיל אחריות מוחלטת יוביל לתוצאה לא יעילה אחרת של הסתמכות-יתר (over-reliance), כיוון שהוא יוצר סיכון מוסרי (Moral Hazard) בכך שהוא מטיל את האחריות לפתחו של הצד המבקש לסגת מהמשא ומתן ללא כל קשר לסבירותה של ההשקעה.
סיכון מוסרי זה מתעורר במקרה זה שכן המסתמך "מבוטח" בפני הפסד השקעתו ומסיבה זו הוא מתעלם מהעלויות החברתיות שפעולותיו גורמות. עם זאת, ניתן לפתור זאת באמצעות כלל פשוט לפיו תחת דוקטרינת ההשתק: אדם שהשקעת ההסתמכות שלו עולה על הסכום שבית המשפט יכיר בו כסביר, לא יקבל חזרה את מלוא הוצאותיו, אלא, רק את אותו חלק שהוכר כסביר. בצורה זו יאלץ המסתמך ביתר לשאת בהפרש בעצמו. לכאורה, הגבלה שכזו מספקת את התמריץ להימנע מהסתמכות יתר.
בחינה משפטית

הניתוח הכלכלי למשפט תקף בעיה זו והגיע לשתי מסקנות עיקריות הקשורות ומשולבות אחת בשנייה:
ראשית, מצופה מן הצדדים כי יתגברו על הבעייתיות שבהסתמכות-חסר על ידי מנגנונים או תניות חוזיות ראויות, כגון: חוזה על תנאי, קנסות ביטול, אופציות חוזיות, הצעות בלתי הדירות וכדומה.
פתרון שני הוא באמצעות דוקטרינת ההשתק וזאת על ידי יישום מנגנון שיאפשר לצדדים לכבול את עצמם באופן אמין בהתחייבות שלא לפעול בדרך אופורטוניסטית, לאחר שהצד השני ישקיע בהוצאות הסתמכות.
כך, יישום ופרשנות מתאימים מצד בתי המשפט של דוקטרינת ההשתק והחובה לנהוג בדרך מקובלת ובתום לב במהלך משא ומתן, יכולה להוביל את הצדדים לרמת השקעה אופטימלית, על ידי הכרה בהתנהגות אופורטוניסטית המתבטאת בניצול עמדת מיקוח עדיפה, כפי שבאה לידי ביטוי בבעיית הסחטן, כהפרה של חובת תום הלב במשא ומתן. בעיה זו תפטר רק כאשר ידע ביהמ"ש להבחין בין הסתמכות יעילה אשר הרווחים הצפויים ממנה עולים על ההפסדים, לבין עלויות הסתמכות שיש בהן יותר נזק מתועלת, כך שהצד שהוציא אותן מוכן היה לעשות זאת רק אם יקבל עליהן פיצוי.
ברוח גישה זו טוען Craswell כי דיני ההצעה והקיבול יפורשו כך שיראו במשא ומתן חוזה תקף לכל דבר, אם יש צורך בכך על מנת לתמרץ צד לחוזה להסתמך באופן אופטימלי בשלב הטרום חוזי, זאת על מנת להעניק לו את הביטחון והוודאות הדרושים לו על מנת לבצע השקעות שכאלו. Katz טוען ברוח דומה כי יראו הבטחה הניתנת על ידי צד למשא ומתן כמחייבת מכוח דיני ההשתק, כאשר מתן התוקף להבטחה יועיל להביא את הצדדים להשקיע באופן יעיל בהוצאות ההסתמכות. לשם כך, לדעת Katz, יש לבחון בדיעבד מה היו יחסי הכוחות בין הצדדים בזמן ההשקעה, על ידי בחינה בידי מי מצוי המידע הרלוונטי לעסקה ובידי מי חלק הארי של כוח המיקוח. הטלת ההגבלות הנ"ל על כוחו של צד למשא ומתן לנצל את עמדת המיקוח העדיפה שלו לאחר השקעתו של הצד השני בהוצאות הסתמכות, מחליפה למעשה את רצון הצדדים וההסכמה המשתמעת שלהם בעניין זה.
גישות אלו, המתבססות על יעילות כלכלית כהצדקה להטלת אחריות טרום חוזית, הופכת להיות יותר ויותר מקובלות, בייחוד בקרב האסכולה הכלכלית לדיני החוזים.
בדוגמת המפעל הנדרש לשיפורים טכנולוגיים או לרכישת מכונות ייצור חדישות על מנת לזכות בחוזה מסוים, ייתכן כי ההוצאה לא תחשב כשקועה, מאחר שהיא אינה ספציפית עבור העסקה הנדונה. זאת בהנחה כי המפעל יוכל בעתיד להפיק רווחים מהשיפור באמצעות התקשרויות אחרות, מכירת המכונות וכו'.
Ofer Grosskopf & Barak Medina, “Regulating Contract Formation: Precontractual Reliance, Sunk Costs and Market Structure”, 39 Conn. L. Rev. 1977, 1980 (2007).
Lucian Arye Bebchuck & Omri Ben-Shahar, “Precontractual Reliance”, 30 J. Leg. Stud. 423, 457 (2001)
Jason Scott Johnston, “Investment, Information, and Promissory Liability”, 152 U. Pa. L. Rev. 1929, 1923 (2004).
דיון נוסף בהסתמכות יתר ראו עופר גרוסקופף וברק מדינה. הם מדגישים את בעיית הסתמכות היתר, שלטענתם סביר יותר שתתעורר כאשר מדובר בשחקנים חד פעמיים וחסרי ניסיון בשוק שיש בו תחרות. לטענתם יש הצדקה להתערבות משפטית על מנת למזער בעיה זו, לא פחות מאשר ההצדקה במקרים של הסתמכות חסר.
מנגד, ישנם מלומדים הסבורים כי הסתמכות יתר אינה בעיה "אמיתית" בניתוח הכלכלי של דיני החוזים. ראו למשל, Melvin A. Eisenberg & Brett H. McDonnell, “Expectation Damages and the Theory of Overreliance”, 54 Hasting L.J. 1335, 1357 (2003)
הערות שוליים

↑  מתוך סמינריון שהוגש: שיקולים מוסריים בדיני חוזים (משפטים) על ידי גלית שמש.
ג'ויס שמידט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באפריל 1941 לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 פטירה:  1991 (בגיל 49 בערך) ישראל 
 
ג'ויס שמידט (באנגלית: Joyce Schmidt;‏ 1941–1991) הייתה אמנית ישראלית, ילידת ארצות הברית.
ביוגרפיה

ג'ויס שמידט נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, בשנת 1941. בשנת 1969, לאחר לימודי אמנות, עלתה לישראל עם משפחתה והתיישבה בבאר שבע. בשנת 1977 התלוותה לבעלה בשנת שבתון בארצות הברית. שם, למדה עשיית נייר אצל דגלאס מורס האוול (Morse Howell). עם שובה לישראל הקימה בבאר שבע את "סדנת הנייר ע"ש הדוד בוב לסלי" שמוקמה במבנה תחנת הרכבת הטורקית. ביצירותיה בחנה שמידט את מעשה האמנות תוך שימוש בנייר כחומר גלם וכנושא. אף על פי שהחל משנות ה-70 של המאה ה-20 עשתה שימוש במדיום בטכניקות הדפס, הרי שבין השנים 1989–1990 הפך מדיום ההדפס לעיקרי ביצירתה. בשנת 1996 הוצגה תערוכת יחיד מעבודותיה במוזיאון ישראל, ירושלים.
פרסים

1964 – פרס ראשון, תערוכת המורים לאמנות, לוס אנג'לס, ארצות-הברית
1983 – פרס חבר השופטים, הטריאנלה לגרפיקה ישראלית, מוזיאון חיפה לאמנות חדשה, חיפה.
ג'אקורי ויליאמס

| --- | --- |

 לידה:  12 ביוני 1994 (בן 30) ברמינגהאם, ארצות הברית 
 עמדה:  פאוור פורוורד 
 גובה:  2.0 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת ארקנסו (2012–2015) אוניברסיטת המדינה של מרכז טנסי (2016–2017)
 דראפט:  לא נבחר, 2017
 קבוצות כשחקן
 2017–2018 2018 2018–2019 2019–2020 2020 2020–2021 2021–2022 2022–2023 2023–2024 2024 2024–:  קאנטון צ'ארג' הפועל גלבוע גליל קאנטון צ'ארג' אולסן מוביס פוביוס פאוק סלוניקי אקילה באסקט טרנטו JL בורק נאפולי באסקט בודוצ'נוסט פודגוריצה הפועל ירושלים דובאי
 הישגים כשחקן
 גביע המדינה בכדורסל (2024)  מלך הסלים של ליגת העל האיטלקית בכדורסל (2021)  חמישיית העונה בליגת העל האיטלקית (2023)
 
ג'אקורי ויליאמס (באנגלית: JaCorey Williams; נולד ב-12 ביוני 1994) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בדובאי מהליגה האדריאטית.
קריירת מכללות

ויליאמס, שלמד בבית ספר התיכון הנוצרי סנטרל פארק בברמינגהאם, אלבמה, החל לשחק כדורסל מכללות ב-2012 במדי אוניברסיטת ארקנסו. הוא שיחק שלוש שנים במדי הרייזובקס, וקלע בממוצע 4.8 נקודות למשחק. בקיץ 2015 הודח מהקבוצה לאחר מספר תקריות לאחר סיום העונה.
לעונתו האחרונה עבר ויליאמס עבר לאוניברסיטת המדינה של מרכז טנסי, שם העמיד ממוצעים של 17.3 נקודות ו-7.3 ריבאונדים עבור הבלו ריידרס וזכה עימם באליפות אזור Conference USA. בטורניר אליפות המכללות בכדורסל של ה-NCAA הגיעה מרכז טנסי לסיבוב השני לאחר ניצחון על אוניברסיטת מינסוטה והפסד לאוניברסיטת באטלר. בסיום העונה נבחר ויליאמס לשחקן העונה באזור.
קריירה מקצועית

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA ‏2017 שיחק ויליאמס במדי גולדן סטייט ווריורס בליגת הקיץ של ה-NBA. לאחר מכן הצטרף לקליבלנד קאבלירס למחנה האימונים, אך שוחרר למחרת על מנת שהקאבס יוכלו להחתים את דוויין וייד. ב-2 בנובמבר חתם בקבוצת ליגת הפיתוח של קליבלנד, קאנטון צ'ארג', וב-50 משחקים במדיה העמיד ממוצעים של 15.6 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק.
ב-22 במרץ 2018 חתם ויליאמס בהפועל גלבוע גליל מליגת העל בכדורסל לשארית עונת 2017/2018. ב-21 באפריל רשם דאבל דאבל ושיא עונתי של 18 נקודות, 11 ריבאונדים ושתי חטיפות בניצחון 78–76 על מכבי ראשון לציון. ויליאמס עזר לגלבוע גליל לעלות לפלייאוף, בו הודחה ברבע הגמר 1–3 על ידי הפועל ירושלים, ב-12 משחקי עונה סדירה העמיד ממוצעים של 8.6 נקודות ו-5.1 ריבאונדים למשחק.
ב-16 בספטמבר 2018 חתם ויליאמס על חוזה מחנה אימונים בקליבלנד קאבלירס, אך הוא נחתך מסגלם ארבעה ימים לאחר מכן והצטרף לקבוצת ליגת הפיתוח שלהם, קאנטון צ'ארג'. ב-50 משחקים במדי הצ'ארג' הוא העמיד ממוצעים של 15.2 נקודות, 7 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
ב-27 ביולי 2019 חתם באולסן מוביס פובוס (אנ') מליגת העל הקוריאנית בכדורסל.
ב-23 בינואר 2020 חתם ויליאמס בפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית וליגת האלופות בכדורסל, במדיה העמיד ממוצעים של 8.3 נקודות ו-6.7 ריבאונדים בשישה משחקים. בקיץ שיחק במדי קבוצת Herd That בטורניר ה-TBT. הוא קלע 30 נקודות בניצחון 102–99 על Money Team בסיבוב השני, אך ברבע הגמר הודחה הקבוצה על ידי אוברסיז אליט.
ב-1 באוגוסט 2020 חתם באקילה באסקט טרנטו מהסרייה א' האיטלקית והיורוקאפ, וזכה בתואר מלך הסלים של הליגה האיטלקית.
ב-20 ביולי 2021 חתם ויליאמס ב-JL בורק מה-LNB Pro A הצרפתית והיורוקאפ.
ב-5 ביולי 2022 חתם בנאפולי באסקט מליגת העל האיטלקית, ונבחר לחמישיית העונה של הסרייה א'.
ב-20 ביולי 2023 חתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה מליגת העל המונטנגרית בכדורסל, הליגה האדריאטית והיורוליג.
ב-14 בינואר 2024 שוחרר מהקבוצה וחתם בהפועל ירושלים מליגת העל הישראלית וליגת האלופות עד סיום עונת 2023/2024. ב-16 במאי זכה עם הקבוצה בגביע המדינה בכדורסל לאחר שהוביל את הקלעים במשחק הגמר עם 21 נקודות בניצחון 85:72 על מכבי תל אביב.
ב-4 באוגוסט 2024 חתם ויליאמס בדובאי, הקבוצה החדשה שהוקמה באיחוד האמירויות הערביות ומשחקת בליגה האדריאטית.
הערות שוליים

↑  גרי פאריס (19 באוגוסט 2015). "Arkansas dismisses Jacorey Williams after multiple offseason incidents". CBS Sports. נבדק ב-2024-01-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  דרו צ'אמפלין (12 במרץ 2017). "Birmingham's JaCorey Williams relishes new opportunity at NCAA Tournament-bound Middle Tennessee". Birmingham News. נבדק ב-2024-01-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cavaliers Sign JaCorey Williams". קליבלנד קאבלירס. 26 בספטמבר 2017. נבדק ב-2024-01-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cavaliers Waive JaCorey Williams". קליבלנד קאבלירס. 27 בספטמבר 2017. נבדק ב-2024-01-15. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  סטטיסטיקות, באתר ליגת הפיתוח של ה-NBA
↑  דובי פיק, ‏הפועל גלבוע/גליל החתימה את ג'קורי וויליאמס, באתר ONE‏, 22 במרץ 2018
↑  ‏מכבי אשדוד הביסה את הפועל חולון ועלתה זמנית לפסגת הטבלה, באתר ספורט1, 21 באפריל 2018
↑  פרופיל, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל
↑  דיווח: קליבלנד החתימה את ג'קורי וויליאמס, באתר ערוץ הספורט, 15 בספטמבר 2018
↑  "Cavaliers' JaCorey Williams: Signs deal with Cleveland". CBS Sports. 16 בספטמבר 2018. נבדק ב-2024-01-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "JaCorey Williams: Waived by Cleveland". CBS Sports. 20 בספטמבר 2018. נבדק ב-2024-01-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Canton Charge 2018-19 Training Camp Roster". קאנטון צ'ארג'. 20 באוקטובר 2018. אורכב מ-המקור ב-15 ביולי 2020. נבדק ב-2024-01-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ניקולה לופו (27 ביולי 2019). "Jacorey Williams signs with Hyundai Mobis". ספורטנדו. נבדק ב-2024-01-15. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ניקולה לופו (23 בינואר 2020). "Jacorey Williams, M.J. Rhett sign with PAOK". ספורטנדו. נבדק ב-2024-01-15. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Sotto le plance energia e talento: arriva JaCorey Williams". ספורט מגזין טרנטינו (באיטלקית). 1 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  גרנט טריילור (28 ביוני 2020). "Herd That banking on chemistry to push team through The Basketball Tournament". צ'ארלסטון גאזט-מייל. נבדק ב-2024-01-15. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ג'ו ברוקאטו (9 ביולי 2020). "Spirited rally lifts Herd That into TBT quarterfinals". WV Metro News. נבדק ב-2024-01-14. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "DE TRENTO À LA JL : JACOREY WILLIAMS, NOUVEAU PIVOT BRESSAN !". JL בורק (בצרפתית). 20 ביולי 2021. נבדק ב-2024-01-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אלסנדרו מאגי (5 ביולי 2022). "Gevi Napoli officially signs JaCorey Williams". ספורטנדו. נבדק ב-2024-01-15. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Colbey Ross, Semaj Christon, Marco Belinelli, Nicolò Melli e JaCorey Williams compongono il Dream Team UMANA della Serie A UnipolSai 2022/23, ליגת העל האיטלקית בכדורסל (באיטלקית)
↑  JaCorey Williams reinforced Budućnost VOLI, הליגה האדריאטית
↑  אור שקדי‏, ג'קורי וויליאמס חתם בהפועל ירושלים: "ביחד נצליח בכל המטרות", באתר וואלה, 14 בינואר 2024
↑  בפעם השנייה ברציפות: הפועל ירושלים זכתה בגביע המדינה, באתר וואלה, 16 במאי 2024
ברתולד גולדשמידט

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1903 המבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  17 באוקטובר 1996 (בגיל 93) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לאמנויות בברלין, אוניברסיטת המבורג 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 
ברתולד גולדשמידט (בגרמנית: Berthold Goldschmidt;‏ 18 בינואר 1903 בהמבורג – 17 באוקטובר 1996 בלונדון) היה מלחין יהודי-גרמני, שעשה את רוב חייו באנגליה. דיכוי יצירתו בגרמניה הנאצית, כמו גם יחסם של רבים ממבקרי המוזיקה המודרניסטים במקומות אחרים, שביטלו בזלזול את הליריות ה"אנכרוניסטית" שלו, הגלו את המלחין לישימון למשך שנים רבות, עד שזכה לתחייה בעשור האחרון לחייו.
ביוגרפיה

הקריירה המוזיקלית של גולדשמידט נכנסה להילוך גבוה בשנות הזוהר של רפובליקת ויימאר בגרמניה. כאשר למד פילוסופיה באוניברסיטת המבורג, עודד אותו המלחין האיטלקי בוזוני לכתוב מוזיקה. בשנת 1922 נכנס גולדשמידט לבית הספר הגבוה למוזיקה של ברלין והחל ללמוד הלחנה אצל פרנץ שרקר. בין חבריו לכיתה היו ארנסט קרנק, אלואיס הבה, פליקס פטרייק ויאשה הורנשטיין. הוא למד גם ניצוח, השתתף כנגן עצמאי בתזמורת הפילהרמונית של ברלין וב-1923 הדריך את המקהלה לבכורה הברלינית של שירי גורה מאת ארנולד שנברג. ב-1925 נחל גולדשמידט הצלחה ראשונה גדולה בפסקאליה שלו, אופוס 4, שהקנתה לו את פרס מנדלסון היוקרתי. כמי שנחשב לאחד מבעלי הסיכויים הגדולים ביותר בדור של מלחינים צעירים, הגיע גולדשמידט לשיא מוקדם בקריירה שלו בביצוע הבכורה של האופרה שלו Der gewaltige Hahnrei מנהיים ב-1932.
ניצחון זה פקד את גולדשמידט ערב עלייתם לשלטון של הנאצים, שהביאה כליה על מקורות מחייתו של גולדשמידט. כמו מלחינים יהודים רבים (ואחרים שנחשבו לפוגעים בטוהר הארי של הרייך השלישי), יצירתו של גולדשמידט נפסלה על ידי המשטר כמוזיקה מנוונת. לגולדשמידט לא נותר מקום בחיי המוזיקה הגרמניים, כיוון שביצוע המוזיקה שלו נאסר והדרך לניצוח תזמורות נחסמה בפניו. לא נותר לגולדשמידט אלא לתת שיעורי פסנתר למחייתו, עד שהיגר לבסוף ב-1935 לאנגליה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה עבד גולדשמידט בשביל הבי.בי.סי. וכיהן כמנהל מוזיקלי של השירות הגרמני של רשת השידור בשנים 1944-47. בד בבד עם משרות ניצוח, הלחין גולדשמידט יצירות כמו ה"שאקונה סימפוניקה", קונצ'רטי לכינור, צ'לו וקלרינט, ואת האופרה "ביאטריצ'ה צ'נצ'י". הקהל האנגלי ברובו התייחס למוזיקה של גולדשמידט באדישות. אף כי "ביאטריצ'ה צ'נצ'י", אופרה מבוססת על מחזה משנת 1819, "הצ'נצ'י" מאת פרסי ביש שלי, זכתה בפרס ראשון בתחרות האופרה של פסטיבל בריטניה של 1951, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן סירב להפיק אותה. הזנחת הממסד המוזיקלי הביאה את גולדשמידט לחדול מהלחנה מקורית בשנת 1958. בשש השנים הבאות שיתף פעולה עם דריק קוק בהפקת גרסת ביצוע של הסימפוניה העשירית מאת גוסטב מאהלר. ב-13 באוגוסט 1964, בקונצרטי הפרומס, ניצח גולדשמידט על התזמורת הסימפונית של לונדון בבכורה העולמית של הסימפוניה, שקוק השלים והוציא לפועל.
בשנותיו האחרונות היה גולדשמידט עד להתעוררות מחודשת של עניין במלחיני מה שהמשטר הנאצי הגדיר מוזיקה מנוונת. התעוררות זאת הובילה לביצועים של יצירתו בארצות הברית ובגרמניה, להקלטות חדשות ולחשיפת כתבי יד אבודים. גולדשמידט חזר להלחין בשנת 1982 ברביעיית הקלרינט וסיים את יצירתו האחרונה, "שני נוקטורנים" ממש לפני מותו בגיל 93. בין חסידי המוזיקה שלו המנצחים סיימון ראטל, שארל דיטואה וברנרד קֱפֶה, הכנרת שאנטל ז'ואילה, רביעיית המיתרים מנדרלינג וחברות ההקלטה "לארגו" ו"דקה".
יצירות > אופרות

Der gewaltige Hahnrei אופוס 14 (1929-30). טרגי-קומדיה מוזיקלית בשלוש מערכות
"ביאטריצ'ה צ'נצ'י" (1949-50. אופרה בשלוש מערכות, מבוססת על מחזה משנת 1819 "הצ'נצ'י" מאת פרסי ביש שלי
יצירות > יצירות תזמורתיות

פאסאקליה אופוס 4 (1925)
אוברטורה: "קומדיה של טעויות" (1925/28)
סוויטה, אופוס 5 (1927)
פרטיטה, אופוס 9 (1927)
* Der gewaltige Hahnrei': סוויטה, אופוס 14א' (1933)
"שיר לכת צבאי", אופוס 20 (1932) לתזמורת או להקת כלי נשיפה מעץ (שולב בהמשך לתוך "כרוניקה"
"שאקונה סינפוניקה" (1936)
"כרוניקה" (1838/58/86)
סוויטת מחולות פולניים (19939-40)
סוויטה יוונית (1940-41)
"התעורר, מצווה הקול" (1947) - כוראל של באך Wachet auf, ruft uns die Stimme בעיבוד לתזמורת
קונצ'רטו לכינור (1952/55)
קונצ'רטו לצ'לו (1953-54)
קונצ'רטו לקלרינט (1953-54)
"אינטראדה" (11985) לתזמורת או להקת כלי נשיפה מעץ (שולב בהמשך לתוך "כרוניקה")
רונדו Rue du Rocher לכינור ותזמורת (1994-95)
יצירות > מוזיקה קאמרית

רביעיית מיתרים מס' 1, אופוס 8 (1925-26)
רביעיית מיתרים מס' 2 (1936)
מזמורים לשלישיית מיתרים (1948)
רביעיית קלרינט (1982-83)
שלישיית פסנתר (1985)
רביעיית מיתרים מס' 3 (1988-89)
ברסז לכינור וויולה (1990)
"רטרוספקטרום" לשלישיית מיתרים (1991)
פנטזיה לאבוב, צ'לו ונבל (1991)
קפריצ'ו לכינור סולו (1991-92)
רביעיית מיתרים מס' 4 (1992)
"דו-שיח עם קורדליה" לקלרינט וצ'לו (1993)
Encore, une meditation agitée לכינור ופסנתר (1993)
רונדו Rue du Rocher לכינור ופסנתר (1994-95)
יצירות > יצירות ווקאליות

"שני שירי מורגנשטרן" אופוס 27 לקול ופסנתר או שלישיית מיתרים (1933, עיבוד 1992)
שלושה שירים אופוס 24 לסופרן קולורטורה ופסנתר (1933-34)
שני מזמורי תהילים אופוס 34 לקול גבוה ותזמורת מיתרים (1935)
Der Verflossene, שיר קברט לקול ופסנתר (1942)
"שירה של ביאטריצ'ה" לסופרן ופסנתר (1944)
"זמן" לקול ופסנתר (1943)
"ניקודמוס, הוא היה שחור" לקול ללא ליווי (1948)
אשת החייל הקטנה והאצילה" לבריטון וקסילופון (1948)
"עננים" לקול ופסנתר או תזמורת (1950)
"הספינות הישנות" לקול ופסנתר (1952)
"שירים מן הים התיכון" לטנור ותזמורת (1957-58)
"הפרידה הקטנה" לבריטון ותזמורת (1995-96)
"שני נוקטורנים" לסופרן ותזמורת (1995-96)
יצירות > יצירות כוראליות

"פרק אחרון" אופוס 115 (1930-31) לקריין, מקהלה, כלי הקשה ופסנתר
"בלשצאר" (1985) למקהלה א'קאפלה
יצירות > יצירות לפסנתר

סונאטה לפסנתר אופוס 10 (1926)
קפריצ'ו אופוס 11 (1927) (נכתב לזדנקה טיצ'אריץ')
"שיר לכת צבאי" אופוס 20 (1932)
וריאציות על שיר רועים מארץ ישראל" אופוס 32 (1934)
"מעשיה קטנה" (1923/57)
"מן הבאלט" (1938/57)
סקרצו (1922/58)
המו"ל העיקרי: בוזי את הוקס
הערות שוליים

↑  נורמן לברכט, "אנציקלופדיה למוזיקה של המאה העשרים", עמ' 190
↑  לברכט, "אנציקלופדיה למוזיקה של המאה העשרים", עמ' 190, 447-8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261832505171  BIBSYS: 3100089  BnF: cb139707235 (data)  CANTIC: a12219228  CiNii: DA09788410  GND: 11917488X  ISNI: 0000 0001 1084 9268  LCCN: n81005184  MusicBrainz: 64bf2295-2d18-4625-bf11-15201aa6f02c  NDL: 001261472  NKC: jx20060626003  NTA: 13652995X  SELIBR: 215848  SNAC: w69c7ztd  SUDOC: 050755412  VIAF: 114876095   WorldCat (עם VIAF): 114876095
בית שחור

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  סטיבן קינג, פיטר שטראוב 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  ויסקונסין 
 סדרה
 ספר קודם:  הקמיע 
 
בית שחור הוא ספר אימה מאת הסופרים האמריקאים סטיבן קינג ופיטר שטראוב, שפורסם ב-2001. זהו ספר המשך של הרב המכר "הקמיע" שנכתב על ידי קינג ושטראוב. הספר היה מועמד לפרס בראם סטוקר.
עלילה

בספר "הקמיע", נשלח הילד ג'ק סויר למציאות חלופית, לעולם מקביל שנקרא "הטריטוריות", כדי לחפש קמיע שיציל את אמו. בספר ההמשך "בית שחור", ג'ק בשנות השלושים המוקדמות שלו; לאחר שפרש מתפקידו כבלש משטרתי, הוא נקרא למשימה שתחזיר אותו לאותם מחוזות קסם אפלים. חברו של ג'ק, מפקד המשטרה של פרנץ' לנדינג, זקוק לעזרתו בפתרון פרשה מעוררת חלחלה: פסיכופת חסר מעצורים המכונה "הדייג" חוטף, רוצח ואוכל את ילדי העיירה. ג'ק, שכבר תפס בעבר רוצח סדרתי בעיירה שכנה, נקרא עכשיו ללכוד רוצח מטורף שמותיר אחריו שרשרת של זוועות מחרידות. כדי לעשות זאת, הוא מתחבר שוב לילד שהיה, הולך בעקבות החזיונות שתוקפים אותו, ונכנס לטריטוריות שממתינות לו בבית נטוש מחוץ לעיירה, בית שישנו ואיננו, "בית שחור".
השילוב בין קינג לשטראוב יוצר פנטזיית מתח, ועלילה בה משולבות רמיזות לדיקנס, פו, ולספרים אחרים של קינג.
הספר יצא לאור בעברית ב-2002.
ג'ון גריי (משורר)

| --- | --- |

 לידה:  2 במרץ 1866 בת'נל גרין, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  14 ביוני 1934 (בגיל 68) אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  The Scots College 
 שפות היצירה:  אנגלית, צרפתית 
 
ג'ון גריי (באנגלית: John Gray;‏ 2 במרץ 1866, לונדון – 14 ביוני 1934) היה משורר וכומר אנגלי לפי השערות הוא היה הדמות מאחורי דוריאן גריי בספר של אוסקר ויילד.
ביוגרפיה

ג'ון גריי נולד בלונדון למשפחת פועלים. בגיל 13 הוא עזב את בית הספר והחל לעבוד במפעל. בשעות הערב הוא המשיך בלימודים ובשנת 1882 עבר בחינות לשירות הציבורי וחמש שנים מאוחר יותר התקבל ללימודים באוניברסיטת לונדון.
ג'ון גריי ידוע כמשורר המשתייך לתנועה האסתטית וכחבר של אוסקר ויילד. הוא היה מתרגם מוצלח מצרפתית.
הוא לא הכחיש את הקשר שלו לדמות הראשית בתמונתו של דוריאן גריי. יחסיו עם אוסקר ויילד שהיו חמים בשנים 1891–1893 התקררו בהמשך.
הספר המפורסם של ג'ון גריי Silverpoints פורסם בשנת 1893 וכלל שירים שכתב ומספר תרגומים מצרפתית. בשנת 1896 הוא הוציא לאור ספר נוסף באותה מתכונת - שירים שכתב ותרגומים. בהמשך הוא הוציא לאור מספר ספרים נוספים.
כמו אנשי אמנות נוספים של התקופה, ג'ון גריי עבר לקתוליות. בשנת 1898 הוא עזב את שרותו במשרד החוץ והחל ללמוד בקולג' לכמורה. החל משנת 1901 הוא כיהן בתפקידים דתיים באדינבורו.
ג'ון גריי היה תומך וחבר לחיים של מארק-אנדרה רפלוביץ' שהיה משורר ותומך מוצהר בהומוסקסואליות. בהשראת גריי גם רפלוביץ' עבר לקתוליות. גריי נפטר בשנת 1934, מספר חודשים לאחר מותו הפתאומי של חברו.
ג'אקומו רספאדורי

ג'אקומו רספאדורי (באיטלקית: Giacomo Raspadori; נולד ב-18 בפברואר 2000 בבנטיבוליו שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת נאפולי מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים

רספאדורי הצטרף אל מחלקת הנוער של ססואולו בשנת 2009, לאחר ששיחק במחלקת הנוער של פרוגרסו. ב-9 באוגוסט 2018 הוא חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו במועדון, חוזה לארבע עונות. ב-26 במאי 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–3 לאטאלנטה במסגרת המחזור ה-38 והאחרון לעונת 2018/2019.
ב-11 ביולי 2020 הבקיע רספאדורי את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על לאציו במסגרת המחזור ה-32 בליגה לעונת 2019/2020. הוא ערך 11 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שני שערים, ובעונת 2020/2021 הוסיף 27 הופעות ליגה, בהן הבקיע שישה שערים. עונת 2021/2022 הייתה העונה הפורה ביותר שלו, כשכבש 10 שערים ב-32 הופעות ליגה.
ב-20 באוגוסט 2022 הושאל לנאפולי לעונה אחת. ב-28 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בתיקו 0-0 נגד פיורנטינה. ב-10 בספטמבר כבש שער בכורה בקבוצה, בניצחון 0–1 על ספציה.