stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלכוד 22
עיבודים

בשנת 1970 הופק על פי הספר סרט קולנוע בשם "מלכוד 22". את הסרט ביים מייק ניקולס, לפי תסריט כתב באק הנרי. את יוסאריאן גילם אלן ארקין.
בשנת 2017 החלה הפקתה של סדרת טלוויזיה בת שישה פרקים על פי הספר ששודרה ברשת Hulu במאי 2019. את יוסאריאן מגלם השחקן כריסטופר אבוט. מפיק הסדרה, שאף ביים חלק מפרקיה הוא ג'ורג' קלוני, המגלם בה את קולונל שייסקופף.
הערות שוליים

↑  A personal testimony by Arnošt Lustig,, באתר Zenny
↑  ציטוט מתוך מהדורת 2008 בהוצאת ספרי עליית הגג, ידיעות אחרונות, ספרי חמד עמ' 65-66
1 2  שירי לב-ארי,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'הקרב על יוסאריאן, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2008
↑  חן חדד,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'הצצה ראשונה לסדרה "מלכוד 22", בכיכובו של ג'ורג' קלוני, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2018
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'חן חדד,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'צפו: ג'ורג' קלוני ויו לורי בטיזר ראשון ל"מלכוד 22", באתר הארץ, 12 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007593240505171  GND: 4229273-6  VIAF: 176599686   WorldCat (עם VIAF): 176599686
תקיעת שופר

| --- | --- |

תקיעה בשופר
 מקרא:  במדבר, כ"ט, א'
 משנה:  מסכת ראש השנה, פרקים ג'-ד'
 משנה תורה:  הלכות שופר וסוכה ולולב, פרקים א'-ג'
 שולחן ערוך:  אורח חיים, סימנים תקפ"ה-תקצ"ו
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה ק"ע ספר החינוך, מצווה ת"ה
תְּקִיעַת שׁוֹפָר היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה יש לשמוע תקיעות ותרועת שופר בראש השנה.
יום ראש השנה מכונה בתורה ”יום תרועה” ו”זכרון תרועה”, וחז"ל למדו מזה שיש מצווה להריע בשופר בראש השנה.
השופר ומצוות התקיעה בו תופסים מקום רחב בעולמה של ההלכה, האגדה והמחשבה היהודית.
מקור המצווה

בפרשת פנחס, כחלק ממצוות הקרבנות בחגים, מוזכר ראש השנה כיום תרועה:
וּבַחֹדֶשׁ הַשְּׁבִיעִי בְּאֶחָד לַחֹדֶשׁ מִקְרָא קֹדֶשׁ יִהְיֶה לָכֶם כָּל מְלֶאכֶת עֲבֹדָה לֹא תַעֲשׂוּ יוֹם תְּרוּעָה יִהְיֶה לָכֶם
בלשון המקרא לא מפורש באיזה אופן יש לקיים את התרועה. חז"ל למדו בגזירה שווה ממצוות התקיעה בשופר ביובל שהתרועה בראש השנה צריכה להתקיים בשופר.
טעמי המצווה

לדעת רב סעדיה גאון ישנם עשרה טעמים למצוות תקיעת שופר:
הכתרת ה' כמלך על כל הארץ: ”בְּעֶצֶם הַיּוֹם הַזֶּה... מָלַךְ הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא עַל בְּרִיּוֹת הָעוֹלָם הַזֶּה, שֶׁיָּצָא מִן הַכֹּחַ אֶל הַפֹּעַל. וּמִנְהָג יָדוּעַ כִּי בְּיוֹם שֶׁיִּמְלֹךְ מֶלֶךְ בָּשָׂר וָדָם יִתְקַבְּצוּ עֲבָדָיו וְיִתְקְעוּ בְּשׁוֹפָרוֹת לְפָנָיו... וְכֵן אָמַר הַמְשׁוֹרֵר: "בַּחֲצֹצְרוֹת וְקוֹל שׁוֹפָר הָרִיעוּ לִפְנֵי הַמֶּלֶךְ ה'" (תהלים, צ"ח, ו').”
התראה לעבריינים: ”לְהַכְרִיז: הָרוֹצֶה לָשׁוּב יָשׁוּב, וְאִם לֹא יָשׁוּב – דָּמוֹ בְּרֹאשׁוֹ. וְלֹא יִתָּכֵן לִהְיוֹת הַתְרָאָה גְּדוֹלָה מִזֹּאת.”
זכר למעמד הר סיני: ”שֶׁנִּזְכֹּר תְּקִיעַת הַשּׁוֹפָר בְּיוֹם מַעֲמַד הַר סִינַי, שֶׁנֶּאֱמַר: "וַיְהִי קוֹל הַשֹּׁפָר הוֹלֵךְ וְחָזֵק מְאֹד" (שמות, י"ט, י"ט).”
זכר לדברי הנביאים: ”שֶׁנִּזְכֹּר דִּבְרֵי הַנְּבִיאִים, שֶׁנִּמְשְׁלוּ דִּבְרֵיהֶם לָנוּ כִּתְקִיעַת שׁוֹפָר, שֶׁנֶּאֱמַר: "וְשָׁמַע הַשֹּׁמֵעַ אֶת־קוֹל הַשּׁוֹפָר וְלֹא נִזְהָר וַתָּבוֹא חֶרֶב וַתִּקָּחֵהוּ דָּמוֹ בְּרֹאשׁוֹ יִהְיֶה" (יחזקאל, ל"ג, ד').”
זכר לחורבן בית המקדש: ”שֶׁנִּזְכֹּר חָרְבַּן בֵּית הַמִּקְדָּשׁ, שֶׁהָיָה בְּקוֹלוֹת וְשׁוֹפָרוֹת וּתְרוּעוֹת מִלְחֶמֶת הָאוֹיְבִים, שֶׁנֶּאֱמַר: "כִּי קוֹל שׁוֹפָר שָׁמַעְתְּ נַפְשִׁי תְּרוּעַת מִלְחָמָה" (ירמיהו, ד', י"ט).”
זכר לעקידת יצחק: ”כְּמוֹ שֶׁאָמְרוּ: "אָמַר הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא: תִּקְעוּ לְפָנַי בְּשׁוֹפָר שֶׁל אַיִל, כְּדֵי שֶׁאֶזְכֹּר לָכֶם עֲקֵידַת יִצְחָק בֶּן אַבְרָהָם וַאֲקַבֵּל תְּשׁוּבַתְכֶם וְאַצִּילְכֶם מִיַּד אוֹיְבֵיכֶם וְשׂוֹטְנֵיכֶם" (ר"ה טז, א).”
התעוררות יראה והכנעה: ”כְּשֶׁנִּשְׁמַע קוֹל הַשּׁוֹפָר נִירָא וְנִפְחַד מִקּוֹלוֹ וּתְרוּעָתוֹ, שֶׁכָּךְ הוּא מִנְהָגוֹ וְטִבְעוֹ, וְעַל כֵּן נִכָּנַע לִפְנֵי יוֹצְרֵנוּ, כְּמוֹ שֶׁנֶּאֱמַר: "אִם־יִתָּקַע שׁוֹפָר בְּעִיר" וגו' (עמוס, ג', ו').”
זכר ליום הדין הגדול באחרית הימים: ”כְּדֵי שֶׁנִּזְכֹּר יוֹם הַדִּין הַגָּדוֹל וּנְפַחֵד מִמֶּנּוּ, שֶׁנֶּאֱמַר: "קָרוֹב יוֹם־ה' הַגָּדוֹל קָרוֹב וּמַהֵר מְאֹד יוֹם ה' מַר צֹרֵחַ שָׁם גִּבּוֹר. יוֹם עֶבְרָה הַיּוֹם הַהוּא יוֹם צָרָה וּמְצוּקָה יוֹם שֹׁאָה וּמְשׁוֹאָה יוֹם חֹשֶׁךְ וַאֲפֵלָה יוֹם עָנָן וַעֲרָפֶל. יוֹם שׁוֹפָר וּתְרוּעָה" (צפניה, א', י"ד–ט"ז).”
זכר ליום קיבוץ גלויות העתיד לבוא: ”שֶׁנִּכְסֹף שֶׁיְּקַבֵּץ הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא נִדְחֵי יִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר הִבְטִיחָנוּ עַל יְדֵי יְשַׁעְיָה הַנָּבִיא, עָלָיו הַשָּׁלוֹם, שֶׁנֶּאֱמַר בּוֹ: "וְהָיָה בַּיּוֹם הַהוּא יִתָּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל" וגו' (ישעיהו, כ"ז, י"ג).”
זכר ליום תחיית המתים העתיד לבוא: ”שֶׁנִּזְכֹּר יוֹם תְּחִיַּת הַמֵּתִים, אֲשֶׁר הִמְשִׁיל אוֹתוֹ הַנָּבִיא בְּאוֹתָם שֶׁיָּקוּמוּ לְחַיִּים שֶׁיִּתָּקַע לָהֶם שׁוֹפָר וְיִתְקַבְּצוּ כֻּלָּם בִּשְׁמֹעַ הָעָם אֶת קוֹל הַשּׁוֹפָר, שֶׁנֶּאֱמַר: "כָּל יֹשְׁבֵי תֵבֵל וְשֹׁכְנֵי אָרֶץ כִּנְשֹׂא נֵס הָרִים תִּרְאוּ וְכִתְקֹעַ שׁוֹפָר תִּשְׁמָעוּ" (ישעיהו, י"ח, ג').”
השופר

קיימת מחלוקת מאיזה חיה מותר להכין שופר של ראש השנה. על פי הרמב"ם, רק שופר של כבש כשר לתקיעת שופר של ראש השנה. אולם לפי דעות אחרות, כל שופר כשר לראש השנה חוץ מאלו המיוצרים מקרניים של בקר, ובכל אופן ישנה עדיפות לשופר של כבש כיון שהוא מזכיר את עקדת יצחק. המחלוקת באה במיוחד לידי ביטוי סביב כשרותו של שופר הקודו אשר יהודי תימן נהגו לתקוע בו מאז ומקדם.
סוג התקיעות בשופר

חז"ל קבעו שתקיעת שופר בראש השנה דומה לתקיעה של היובל, ומכך שהמונח "תרועה" מופיע בהקשר של ראש השנה והיובל שלוש פעמים, נלמד שיש להריע שלוש פעמים. כמו כן, מהפסוק ”והעברת שופר תרועה ... תעבירו שופר בכל ארצכם” למדו חז"ל שיש לתקוע בשופר תקיעה פשוטה לפני ואחרי כל תרועה. בהתאם לכך, המצווה מהתורה כוללת תשעה קולות - שלוש תרועות ושש תקיעות.
עם זאת, הסתפקו חכמים מהי התרועה המקראית: האם היא הקול המכונה "שברים", "תרועה" או שניהם בזה אחר זה (שברים-תרועה):
שברים - שלושה קולות קצרים. מכונה בתלמוד גם גניחות.
תרועה - מספר רב של קולות קצרים ביותר (תשעה קולות). מכונה בתלמוד גם יללות. לדעת פרשנים אחרים התרועה היא קול אחד רועד.
שברים-תרועה - גניחות ואחריהן יללות.
לדעת רב האי גאון אין מדובר בספק אמיתי מהי התרועה המקראית אלא באופני ביצוע שונים שנהגו במקומות השונים, ואילו לדעת הרמב"ם מדובר בספק ממשי מהי התרועה המקראית.
כדי לצאת ידי השיטות השונות בתרועה המקראית, קבעו חכמים לתקוע שלוש פעמים כל אחת מאפשרויות התרועה המקראית, כאשר לפני כל אחת מהן ואחריה תוקעים תקיעה - קול ארוך רציף. כך שבסך הכול קיום המצווה מתקיים בשמיעת 30 קולות (18 תקיעות, 6 שברים, 6 תרועות). קולות אלו נשמעים באחד משלושת הרצפים הבאים:
סדר תשר"ת (במקורות קדמוניים קשר"ק) - תקיעה, אחר כך שברים, אחר כך תרועה ואחר כך תקיעה.
סדר תש"ת (במקורות קדמוניים קש"ק) - תקיעה, אחר כך שברים ואחר כך תקיעה.
סדר תר"ת (במקורות קדמוניים קר"ק) - תקיעה, אחר כך תרועה ואחר כך תקיעה.
סוג התקיעות בשופר > מספר הקולות וזמנן

בגמרא מסופר שנהוג לתקוע בשני זמנים במהלך התפילה: תקיעות הנקראות "תקיעות דמיושב" (מפני שהשומעים מותרים אז לישב), שהם נעשות לפי רוב השיטות לפני תפילת מוסף, וגם "תקיעות דמועמד", בהן הציבור עומד, והן מבוצעות לרוב השיטות בתוך תפילת מוסף, לאחר כל אחת מהברכות מלכויות זכרונות ושופרות. בהתאם לכך, לפני מוסף תקעו 30 קולות ("דמיושב"), כדי לצאת ידי מצוות התורה, ובתוך מוסף היו מנהגים שונים:
הגאונים והרמב"ם סוברים שמפאת טורח הציבור יש לתקוע במוסף רק עשרה קולות, כלומר שלאחר מלכויות תקעו תשר"ת, לאחר זכרונות תש"ת, ולאחר שופרות תר"ת, כך שסה"כ תוקעים 40 קולות (ישנם גם הרבה ראשונים הסבורים כדעה זו).
רבינו תם וראשונים אחרים הורו, לעומת זאת, שיש לתקוע במוסף 12 קולות "תשר"ת" לאחר כל אחת מהברכות, כך שסה"כ תוקעים 42 קולות. מנהג זה נפסק להלכה ברמ"א.
לפי הדעה הראשונה בשולחן ערוך, תוקעים תשר"ת אחד בסוף ברכת מלכיות, תש"ת אחד בסוף זכרונות, ותר"ת אחד בסוף שופרות, כדעת הרמב"ם הנ"ל. מובא שם דעה שנייה שיש לתקוע לאחר מלכויות 3 פעמים תשר"ת, לאחר זכרונות שלוש פעמים תש"ת ולאחר שופרות שלוש פעמים תר"ת. אולם ערוך השולחן כותב שזה מן הסתם טעות והכוונה הייתה שלאחר כל ברכה יתקעו תשר"ת, תש"ת ותר"ת. מנהג זה דחק את רגלי המנהגים האחרים וכיום ברוב העדות תוקעים לאחר כל ברכה עשר קולות. יוצאים מן הכלל הם התימנים וקצת מקהילות אשכנז המערבי הנוהגים כדעת הרמב"ם לתקוע רק תשר"ת למלכויות, תש"ת לזכרונות ותר"ת לשופרות, קצת מהספרדים במערב אירופה המקפידים לעשות 3 תשר"ת למלכויות, 3 תש"ת לזכרונות ו-3 תר"ת לשופרות, וקהילת וויען בירושלים (ואולי במקומות אחרים) שנוהגים כהרמ"א ורבינו תם לעשות תשר"ת אחד אחרי כל הברכות.
בהרבה קהילות החסידים מתפללי נוסח ספרד וברוב קהילות הספרדים נהוג לתקוע 30 קולות בתוך תפילת הלחש של הציבור, באופן דומה לתקיעות במהלך חזרת הש"ץ. על פי נוהג זה תוקעים שלושים קולות לפני מוסף, 30 קולות בתפילת הלחש ועוד שלושים קולות בחזרת הש"ץ. מנהג אשכנז, איטליה והספרדים במערב אירופה הוא שלא לתקוע במהלך תפילת הלחש.
ברוב הקהילות נהוג להשלים את מניין התקיעות למאה על ידי שמיעת עוד 10, 40 או 60 קולות (בהתאם לכמה שתקעו לפני כן) לאחר סיום מוסף, לעיתים באמצע הקדיש שלאחר חזרת הש"ץ. מספר זה מכוון כנגד מאה יבבות שיבבה אמו של סיסרא על פי המסורת.
אצל יהודי ספרד ותימן נהוג להוסיף בסוף התפילה תרועה אחת בודדת וארוכה הנקראת תרועה גדולה ובכך הם מגיעים לרוב ל-101 קולות. חסידי חב"ד נוהגים להוסיף בסוף התפילה עוד 40 קולות על אף שהם תוקעים גם בתפילת הלחש, כך שהם תוקעים סך הכל 130 קולות. לעומת זאת, מנהג הספרדים במערב אירופה הוא שלא תוקעים בשופר במהלך תפילת הלחש ולתקוע רק 10 קולות בסוף התפילה ולכן הם תוקעים רק 71 קולות.
ישנו מנהג עתיק לתקוע 30 קולות לפני תפילת שחרית בלא ברכה. מנהג זה נהג בעבר אצל חלק יהודי תימן והיה נהוג בעבר גם בקהילות ספרדיות רבות ביישוב הישן הספרדי בארץ ישראל, במצרים ועוד, אך בשל דרישת חכמי הקבלה בוטל המנהג וגם רוב אלו שנהגו לתקוע בתימן ביטלו זאת, כיון שבדורנו בטל הטעם לה.[דרוש מקור]
אצל רוב האשכנזים נהוג להאריך בתקיעה האחרונה לאחר כל פרק של 30 תקיעות, ותקיעה זאת נקראת תקיעה גדולה.
ברכת התקיעה

בתקופת הגאונים והראשונים, נתגלעה מחלוקת על נוסח הברכה הראוי קודם תקיעת שופר. יש שסברו שיש לברך "על תקיעת שופר", או "לתקוע בשופר", ויש שסברו לברך "לשמוע קול שופר", או "לשמוע בקול שופר". ההלכה נפסקה כדעה השנייה, ועל כן נוהגים כיום לברך:
בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלהֵינוּ מֶלֶךְ הָעולָם, אֲשֶׁר קִדְּשָׁנוּ בְּמִצְוֹתָיו וְצִוָּנוּ לִשְׁמוֹעַ קוֹל שׁוֹפָר.
בנוסף, ביום הראשון של ראש השנה (או ביום השני כשהיום הראשון חל בשבת) מברכים שהחיינו. לגבי שהחיינו ביום השני (כשיום הראשון לא חל בשבת), נחלקו הפוסקים: לדעת השולחן ערוך, אין לברך שהחיינו, ואילו לדעת הרמ"א יש לברך. בקהילות אשכנז המערבי, לא נתקבל פסק הרמ"א, ונוהגים שלא לברך שהחיינו בשופר של יום השני, אלא אם חל חל יום הראשון בשבת.
מצווה לתקוע או לשמוע

המצווה מתקיימת בדרך כלל בצורה ציבורית, על ידי אדם אחד שתוקע בשופר, כשכל האחרים מקשיבים ושומעים את התקיעות. ואולם, שאלה גדולה התעוררה לגבי עיקרו של החיוב ומהות המצווה: האם לתקוע בשופר או שמא לשמוע קול שופר. שמא המצווה מתקיימת דווקא בפעולת התקיעה האקטיבית, ומה שגם השומעים יוצאים ידי חובה הוא רק משום שכולם נחשבים כמצטרפים אל תקיעתו של התוקע, על פי דין שומע כעונה או אולי שהמצווה היא השמיעה עצמה ולא התקיעה.
אחת התוצאות המעשיות מדיון תאורטי זה היא השאלה שהוזכרה לעיל על נוסח הברכה הנאמרת לפני התקיעה: "לשמוע קול שופר" או "על תקיעת שופר", כשהדעה המקובלת היא לברך "לשמוע". גם הרמב"ם הביא ראיות לכך שהמצווה היא לשמוע, אך מן האחרונים היו שהביאו הוכחות לכך שהמצווה היא גם בפעולת התקיעה שהיא ההשמעה לפני ה' וכמו שאומרים בתפילת לחש בברכת שופרות "שומע קול תרועת עמו ישראל".
המחויבים במצווה

במצוות השופר מחויבים הגברים בעם ישראל. נשים פטורות מהמצווה כיוון שמדובר במצוות עשה שהזמן גרמה. כמו כן פטורים מהמצווה חרש, שוטה וקטן. ואולם, חרש עליו דיברו חז"ל בכל מקום, הוא שאינו שומע ואינו מדבר, מה שאין כן במצוות השופר, שאפילו מדבר ואינו שומע אינו בן חיוב ואינו יכול להוציא אחרים ידי חובתם.
המחויבים במצווה > תקיעה לנשים

בתלמוד נחלקו האם נשים כשרות לתקוע. בעלי התוספות (שם) האריכו לבאר שההלכה היא שמותרות ואף רשאיות לברך "אשר קידשנו במצוותיו וציוונו". וכך פסקו הפוסקים ביהדות אשכנז, אלא שהשאגת אריה ביאר שלא כל הראשונים סוברים כך ועל כן עדיף שאיש יתקע בשופר בעבורן ולא הן בעצמן. לעומת זאת הרמב"ם והשולחן ערוך פסקו שנשים יכולות לתקוע ויכולים לתקוע להן, אבל אינן יכולות לברך ולא מברכים עבורן, וכך נוהגים יהודי ספרד.
למרות שנשים פטורות ממצווה זו, נשים רבות נוהגות להדר ולשמוע תקיעות שופר בראש השנה. בבתי כנסת רבים נהגו לקיים תקיעת שופר מיוחדת עבור נשים בשעות הצהרים או אחר הצהרים.
ראש השנה שחל בשבת

בימינו אין תוקעים בשופר ביום ראש השנה שחל בשבת, גזרה מחשש שתוקע שלא יודע לתקוע היטב ילך למבין בדבר, ויטלטל את השופר ברשות הרבים במקום ללא עירוב, דבר המהווה חילול שבת. לכן, בשנה שבה חל ראש השנה בשבת תוקעים בשופר רק ביום טוב השני של ראש השנה החל ביום ראשון בשבוע.
בשו"ת תורה לשמה, בתשובה על עניינה של תקנה זו, מחדש שעיקר גזירת חז"ל הוא מטעם אחר:
הטעם דשמא יעבירנו ד' אמות ברשות הרבים לא אמרו רז"ל אלא בשביל לעשות טעם פשטי ונגלה לגזרתם לפני המון ישראל, כדי שתתקבל גזרתם אצל כל אדם ולא תהיה גזרה שאין בה טעם. אך אין זה עיקר הטעם שלהם, אלא העיקר הוא מפני שהם ידעו ברוח קדשם שהתיקון הנעשה ע"י מצות אלו ביום זה, הנה כאשר חל יום זה בשבת הנה הוא נעשה מאיליו מכח קדושת השבת, ואין צריך לעשותו על ידינו.
הדיון בעניין תקיעה בשופר בשבת מופיע במשנה:
יום טוב של ראש השנה שחל להיות בשבת, במקדש היו תוקעין; אבל לא במדינה. משחרב בית המקדש, התקין רבן יוחנן בן זכאי, שיהו תוקעין בכל מקום שיש בו בית דין. אמר רבי אליעזר, כשהתקין רבן יוחנן בן זכאי שיהו תוקעין, לא התקין אלא ביבנה; אמרו לו, אחד יבנה ואחד כל מקום שיש בו בית דין. ועוד זאת הייתה ירושלים יתרה על יבנה – שכל עיר שהייתה רואה ושומעת וקרובה ויכולה לבוא, תוקעין בה; וביבנה, לא היו תוקעין אלא בבית דין בלבד
על סמך דברי המשנה, פסק הרי"ף שבראש השנה החל בשבת יש לתקוע בכל בית דין חשוב, אף על פי שאינו סמוך וכך גם נהג הלכה למעשה, אך דעתו לא התקבלה להלכה: "ולא מצינו מי שינהוג כמותו בשום מקום מישראל" (ריטב"א), "ובכל מקומות ישראל מנהג פשוט שלא לתקוע בראש השנה שחל בשבת" (שיבולי הלקט). ואף תלמידיו אחריו לא נהגו לעשות כן (הרא"ש), וכך נפסקה ההלכה ברמב"ם, הטור ובשולחן ערוך.
אולם, שאלת התקיעה נתעוררה שוב, שנים רבות לאחר מכן, בירושלים בשנים ה'תרס"ה וה'תרס"ו שבהן ראש השנה, שנה אחר שנה, חל בשבת. רעש גדול התעורר כשר' עקיבא יוסף שלזינגר קרא לתקוע בירושלים בשבת של ראש השנה ואף פרסם שורה של מאמרים הלכתיים על כך במאסף התורני תל-תלפיות שהופיע בהונגריה בשנים ההן. לדבריו, הסכימו לו ר' שמואל סלנט והאדר"ת. התנגדות עצומה קמה בירושלים שלבסוף לא נתנה לו להפיק את רצונו.
גם בדורנו התבצעה תקיעת שופר בשבת, על ידי חברי ארגון "הסנהדרין החדשה", בראש-השנה של ה'תשס"ז וה'תש"ע, וכן בשנת ה'תשפ"א. פרופ' הלל וייס, מראשי הפעילים לבניין המקדש, היה מיוזמי המעמד, שהתקיים בישיבת בית הבחירה, המסונפת למכון המקדש.
מעבר לתקיעת השופר, בראש השנה שחל בשבת יש שינויים נוספים: בתפילה מציינים ”זכרון תרועה” במקום ”יום תרועה”. האשכנזים לא אומרים "אבינו מלכנו", לפי שאין מבקשים תחנונים בשבת. בקהילות אשכנז ובכמה מקהילות ספרד נהוג לדחות את אמירת התשליך ליום השני של ר"ה.
ראש השנה שחל בשבת > ראש השנה בימות החול

בראש השנה החל ביום חול קיים איסור מדברי חכמים לתקוע בשופר שלא לצורך קיום המצווה, כשם שנאסרה השמעת קול בשאר כלי זמר בשבתות ומועדים אולם יש החולקים ואומרים שכל שתוקע לצורך מצווה כמו המלכת ה' מותר וכמו שמוספים עוד תקיעות כדי להגיע ל-100 תקיעות.
יהי רצון או וידוי בין התקיעות

יש שנוהגים לומר וידוי בין סדר אחד של תקיעות למשנהו (לדוגמה בין תשר"ת תשר"ת תשר"ת לבין תש"ת תש"ת תש"ת). כך נוהגים על פי שער הכוונות. מנהג זה הובא על ידי פוסקים רבים. היו שחששו בכך להפסק בין הברכה לתקיעה, ולכן אמרו להרהר את נוסח הווידוי ולא לומר אותו בפה. בדורנו חיזק הכרעה זו הרב עובדיה יוסף, וחלקו על דבריו הרב יוסף שלום אלישיב והרב בן-ציון אבא-שאול.
בקרב יהודי אשכנז יש נוסח "יהי רצון" שמודפס במחזורים בין סדרי התקיעות. בחלק מהמחזורים מופיע נוסח "ישוע שר הפנים" שרבים טענו שהוכנס בזדון על ידי הצנזורה הנוצרית וראו בכך סיבה נוספת שלא לומר את הנוסח שבין התקיעות.
ראו גם

קול הברה
ויקטורי רשת סופרמרקטים

| --- | --- |


סניף קריית מוצקין
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  וקטר
 מוטו:  "חסכת - ניצחת!"
 מייסדים:  חיים רביד
 תקופת הפעילות:  1986–הווה (כ־39 שנים)
 משרד ראשי:  שידולבסקי 3, יבנה
 שליטה בחברה:  אייל ואברהם רביד
 מוצרים עיקריים:  רשת מרכולים
 שווי שוק:  709 מיליון ש"ח (27 בפברואר 2025)
 הכנסות:  2.45 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  86.2 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  46.5 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  398 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.92 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  צביקה ברנשטיין
 מנכ"ל:  אייל רביד
 עובדים:  3,300
  
 www.victory.co.il
סמליל תת הרשת ויקטורי City
ויקטורי רשת סופרמרקטים בע"מ, המוכרת במותג ויקטורי היא חברה ישראלית אשר בבעלותה רשת סופרמרקטים.
נכון לאוגוסט 2023, לרשת 68 סניפים בשטח כולל של כ-70 א' מ"ר. חנויות הרשת נחשבות לחנויות דיסקאונט (במחירים זולים) בדומה לרשתות רמי לוי שיווק השיקמה ואושר עד.
לרשת פריסה של מעל 2 סניפים רק בתל אביב (5) ובאשקלון (3), בשאר הערים הגדולות יש לרשת סניף אחד או שניים.
היסטוריה

מייסד הרשת, חיים (ויקטור) רביד ניהל מאפיית לחם בחוף השנהב במשך מספר שנים. לאחר שחזר לישראל הקים את קבוצת ויקטורי ב-1986, ותחילה פעלה הקבוצה בענף הבנקאות באפריקה ובאירופה. ב-1987 הקים האח אבי את רשת "בגט הזהב" למאפים קפואים. ב-1995 נפלו מספר רשתות מזון פרטיות והספק העיקר של העסק "סלטי בנצי" נקלע לקשיים כאשר מירב חובו היה לעסק המאפים הקפואים, וסוכם שהבעלים, שהיה גם בעלים של רשת סופרמרקטים, יעביר לאייל רביד האח השני, סניף סופרמרקט אחד על מנת לסגור את החוב. הסניף הראשון הוקם בקניון גת סנטר בקריית גת. במקביל הוסב מפעל הבגטים למפעל בשר. לאחר מכן רכש אייל סניף נוסף מבנצי. לאחר שהאח אבי רביד עזב ב-2005 לארצות הברית החליט אייל רביד שהיה בעל השליטה בעסק, לסגור את מפעל הבשר ולהתמקד בקמעונאות בלבד. כיום נמצאת הרשת בשליטת משפחת רביד, ומנכ"לה הוא אייל רביד, בנו של חיים. לקבוצה מרכז לוגיסטי אחד הנמצא ביבנה.
ב-2006, הרשתות הפרטיות "מחסני השוק", "מחסני להב", "סופר דוש", "ויקטורי", "ח. כהן סיטונאות מזון" ו"רמי לוי שיווק השקמה" הקימו יחד מותג פרטי על מנת להתמודד מול המותג הפרטי של הרשתות הגדולות "שופרסל" ו"מגה קמעונאות".
בשנת 2011 החלה הקבוצה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והקימה מועדון לקוחות.
במהלך שנת 2016 רכשה ויקטורי 11 סניפים של "YOU" ו"מגה בעיר" ממגה קמעונאות בתמורה ל-36.6 מיליון ש"ח.
בתובענה ייצוגית שהגיש גרשון מסיקה נגד ויקטורי, נטען כי הרשת גבתה כסף על שקיות בסניפיה בהתנחלויות אורנית ואלקנה, וזאת למרות שחוק השקיות אינו חל ביהודה ושומרון. ביוני 2017 הסכימה ויקטורי לפצות את לקוחותיה.
ביוני 2017 החלה הרשת למכור את מוצריה באתר האונליין "ויקטורי אונליין".
באוקטובר 2019 רכשה ויקטורי חמישה סניפים מיינות ביתן שנקלעה לקשיים תזרימיים (בהם סניפים ברחובות ויבנה) תמורת כ-80 מיליון שקל. בדצמבר 2019 נפתחו 5 סניפים ובמרץ 2020 4 סניפים חדשים.
הרשת מקיימת מבצעים מיוחדים בימי שני (שני צמחוני) על מוצרים צמחוניים ובימי שלישי (שלישוק) על ירקות ופירות.
בדצמבר 2023, החליטה החברה לסגור את סניפי "ויקטורי City", ושבעת הסניפים בתל אביב הועמדו למכירה.
בשנת 2018 הגישה החברה תביעת לשון הרע נגד צעיר ממוצא אתיופי שפרסם בפייסבוק סרטון שבו התלונן על הפלייתו בכניסה לסניף בית שמש של החברה. הצעיר הגיש תביעה נגדית על הפלייתו. במאי 2021 נדחתה תביעת החברה, והיא חויבה לשלם לצעיר 100,000 ש"ח עקב הפלייתו, המנוגדת לחוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים.
החברה ואחד ממנהליה הורשעו בהפרת חוקי עבודה אחדים, על שניכתה כספים משכר הקופאיות, בגין חוסרים בקופה. על החברה הוטל קנס בסך 89,000 ש"ח, ועל אחד ממנהליה, אברהם רביד, הוטל קנס של 40,000 ש"ח.
בפברואר 2025 הגישה רשות התחרות כתב אישום נגד ויקטורי ומנכ"לה אייל רביד, באשמת תיאום מחירים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ויקטורי רשת סופרמרקטים בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  רשימת הסניפים
↑  גולן חזני, צרכנות,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'נחום ביתן מוכר 5 סניפים נוספים של הרשת תמורת 80 מיליון שקל, באתר ynet, 30 באוקטובר 2019
↑  המרוויחים הגדולים של הקורונה: ויקטורי פתחה החודש 4 סניפים חדשים
↑  גולן חזני,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'אייל רביד סוגר את הרשת העירונית ויקטורי סיטי - מעמיד למכירה 7 סניפים בת"א, באתר כלכליסט, 13 בדצמבר 2023
↑  כפיר אדר,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'"סטריאוטיפ קשה": הצעיר האתיופי טען לאפליה מצד 'ויקטורי' ויקבל פיצוי ענק, באתר אייס, 27 במאי 2021
↑  נינה פוקס,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'"עושק הקופאיות": ויקטורי ובכיר בחברה הורשעו בהפרת זכויות עובדים, באתר ynet, 8 באוקטובר 2024;
ת"פ 21754-08-19 מדינת ישראל נ' א.ב.א. ויקטורי חברה לניהול ואחזקות בע"מ ואחרים, ניתן ב-24 בספטמבר 2024
↑  סימי ספולטר,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'אחרי השימוע: רשות התחרות הגישה כתב אישום נגד בכירים בענף המזון ובראשם אייל רביד, באתר הארץ, 19 בפברואר 2025
HawkEye 360

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2015–הווה (כ־10 שנים)
 מיקום המטה:  וירג'יניה
 מוצרים עיקריים:  מידע מלווייני החברה
  
 www.he360.com
 
HawkEye 360 - חברה שמספקת מידע על בסיס ניתוח נתונים שמתקבלים מלוויינים בבעלותה. החברה נוסדה בשנת 2015 בווירג'יניה. מאז יסודה היא שיגרה מספר מערכות לוויינים.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2015 במטרה לספק מידע ללקוחות תוך שימוש בשיטות מודיעין אותות. היא קיבלה מימון ראשוני ובשנת 2016 החלה בתכנון מערכת לוויינים ראשונה. צוות החברה כולל יוצאי הסוכנות הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי, חיל האוויר של ארצות הברית וגופי ביון נוספים.
בדצמבר 2018 שוגרה מערכת לוויינים ראשונה. באפריל 2019 שוחרר מוצר ראשון של הבחרה שמאפשר לזהות ולמקם אותות רדיו. באוקטובר 2019 שוחררה גרסה מתקדמת של המוצר.
בדצמבר 2019 משרד הסיור הלאומי חתם על חוזה עם החברה. בהמשך של אותה שנה החברה קיבלה מרשות התקשורת הפדרלית אישור עקרוני לשיגור עד 80 לוויינים
טכנולוגיית החברה מבוססת על מערכת של לשלישית לוויינים שמסוגלים לזהות מיקום שידור ובהמשך לנתח אותו. הדבר מאפשר בין היתר לגלות מיקום מדויק של אוניות גם כאשר מערכת זיהוי אוטומטי לא מופעלת. כמו כן הדבר משפר יכולת צוותי הצלה למצוא את הניצולים ונהדרים.
תיאור לוויינים

לווייני החברה מתוכננים על ידי עובדי החברה. זה לוויינים במשקל של כ-30 ק,ג המתוכננים לפעילות במשך 3 שנים. הם מצוידים במדחף לשמירה על נתוני מסלול היחסי בין 3 לווייני של המערכת.
רשימת שיגורים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | אתר שיגור/משגר | לוויינים |
| 3 בדצמבר 2018 | נמל החלל קייפ קנוורל פאלקון 9 | Hawk Pathfinder |
| 24 בינואר 2021 | נמל החלל קייפ קנוורל   פאלקון 9 | Hawk 2 (3 לוויינים) |
| 30 ביוני 2021 | נמל החלל קייפ קנוורל   פאלקון 9 | Hawk 3  (3 לוויינים) |
| 1 באפריל 2022 | נמל החלל קייפ קנוורל   פאלקון 9 | Hawk 4  (3 לוויינים) |
| 25 במאי 2022 | נמל החלל קייפ קנוורל   פאלקון 9 | Hawk 5  (3 לוויינים) |
| 24 בינואר 2023 | רוקט לאב - מתחם שיגורים 1 אלקטרון | Hawk 6  (3 לוויינים) |
| 15 באפריל 2023 | נמל החלל קייפ קנוורל   פאלקון 9 | Hawk 7 (3 לוויינים) |
| 15 באפריל 2024 | נמל החלל קייפ קנוורל   פאלקון 9 | Hawk 8-9 (6 לוויינים) |
| 16 באוגוסט 2024 | נבסיס חיל האוויר ונדנברג   פאלקון 9 | Hawk 10 (3 לוויינים) |
| 21 בדצמבר 2024 | נבסיס חיל האוויר ונדנברג   פאלקון 9 | Hawk 11 (3 לוויינים) |
הערות שוליים

↑  חתימת חוזה עם HawkEye 360
טרופותי

| --- | --- |

כריכת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  ג'וליה דונלדסון
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פואמה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כנרת
 תאריך הוצאה:  1999
 מספר עמודים:  26
 סדרה
 הספר הבא:  טרופותי הבת 
 
טרופותי (באנגלית: The Gruffalo) הוא ספר ילדים בריטי שנכתב על ידי ג'וליה דונלדסון ואויר על ידי אקסל שפלר, ופורסם לראשונה בשנת 1999. הספר נחשב לאחד מהספרים המוצלחים של דונלדסון, נמכר במעל 13 מיליון עותקים, תורגם ליותר מ-40 שפות, וזכה במספר פרסים של ספרות ילדים. בעקבות הצלחתו של הספר הוא פותח גם למחזמר ולסרט "טרופותי". בשנת 2005 יצא לאור ספר המשך בשם "טרופותי הבת".
תקציר עלילה

הספר עוקב אחר עלילותיו של עכבר שהולך לטייל ביער עמוק וחשוך בחיפוש אחר מזון. בדרך הוא נתקל בשלושה טורפים שמעוניינים לאכול אותו: שועל, ינשוף ונחש. העכבר מתחמק מהם בכך שמספר להם שהוא בדרך לאכול ארוחת ערב עם יצור בשם "טרופותי" שהוא ממציא בראשו, תוך כדי שהוא מפרט על תכונותיו הפיזיות המפחידות והמראה המאיים שלו לשלושת הטורפים. בזה אחר זה נבהלים הטורפים ועוזבים אותו.
לאחר שנפטר מהחיה האחרונה, העכבר פתאום עומד פנים אל פנים עם גראפלו האמיתי, חיה שנראית בדיוק כפי שהעכבר תיאר. הגראפלו, למרבה האימה של העכבר, מצהיר שעכבר קטן כמוהו יהיה בוודאי ארוחה טעימה.
אך העכבר שוב משתמש בערמומיותו כדי לצאת מהצרה. העכבר אומר בביטחון לגרופלו שהוא למעשה היצור הכי מפחיד בכל היער. כדי להוכיח זאת, הוא מציע שיטיילו יחד. כשהם מטיילים ביער, הם חולפים על פני השועל, הינשוף והנחש, שכולם רואים את הגראפלו ונמלטים באימה. הגראפלו, משוכנע כעת שהעכבר חייב להיות מפחיד באמת, והופך מפוחד בעצמו. כאשר העכבר מכריז באומץ שהוא עומד לאכול קראמבל של גראפלו, המפלצת המבועתת בורחת ובכך משאירה את העכבר מנצח.
הספר נכתב בהשראת אגדת עם סינית בשם "השועל ששאל את האימה של הנמר" ("The Fox that Borrows the Terror of a Tiger"). סיפור העם הוא על נמר רעב שמנסה לתפוס שועל. השועל חכם ואומר לנמר שאלוהים הפך את השועל למלך כל החיות. בזמן שהוא מלווה את השועל, הנמר שם לב שחיות אחרות בורחות בפחד. מבלי להבין שהם בעצם בורחים מהנמר, הנמר מאמין שהשועל הוא אכן מלך שחוששים ממנו. דונלדסון התכוונה במקור שהחיה בספרה תהיה נמר, אבל לא הצליחה לחשוב על חרוזים ל"נמר" ולכן המציאה במקום זאת מילה חדשה - "גרופלו".
בתרבות

מחווה לספר בלונדון
פסלים של טרופותי והעכבר ביער דין
פסל של טרופותי באגם בסקוטלנד
הערות שוליים

↑  The Gruffalo Books, gruffaloshop.com
↑  Yu, Chen-Wei (2011). "Childhood, identity politics, and linguistic negotiation in the traditional Chinese translation of the picture book The Gruffalo in Taiwan". Jeunesse: Young People, Texts, Cultures. 3 (2). University of Toronto Press: 30–45. doi:10.1353/jeu.2011.0013. S2CID 144901850..
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193056594  LCCN: no2020103040  MusicBrainz work: 3409e646-b359-44b3-9b31-55f4e5b5a995  VIAF: 316858708   WorldCat (עם VIAF): 316858708