stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבאז נייפיר
קריירת מכללות

נאפייר נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס, לאב אפרו-אמריקאי ואם פוארטו ריקנית.
בשנת 2010 החל ללמוד באוניברסיטת קונטיקט, ולשחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ג'ים קלהון. בעונתו הראשונה בליגת המכללות שימש כמחליפו מהספסל של הרכז קמבה ווקר, והיה הקלעי הרביעי של הקבוצה עם 7.8 נקודות בממוצע למשחק. במשחק חצי גמר טורניר אליפות המכללות, בעת שקבוצתו הייתה ביתרון של שתי נקודות מול אוניברסיטת קנטקי, קלע נאפייר שתי זריקות עונשין גורליות אשר העניקו לקבוצתו את הניצחון. במשחק הגמר גברה קונטיקט על אוניברסיטת באטלר בתוצאה 53–41, וזכתה באליפות המכללות השלישית בתולדותיה.
בעונתו השנייה הפך נאפייר לרכז הפותח של הקבוצה וקלע 13.0 נקודות בממוצע למשחק, ובעונה העוקבת שיפר את תפוקתו לממוצע של 17.1 נקודות למשחק.
בעונת 2013/2014, האחרונה שלו בקונטיקט, זכה בתואר שחקן העונה של מחוז ה-ACC ונבחר לחמישיית העונה בליגת המכללות כולה (First-team All-American), לאחר שהוביל את קבוצתו לזכייה באליפות המכללות עם ממוצעים של 18.0 נקודות, 5.9 ריבאונדים ו-4.9 אסיסטים למשחק. בטורניר ה-NCAA הוביל נאפייר את קונטיקט לניצחונות על קבוצות סנט ג'וזפס (24 נקודות), וילאנובה (25), איווה סטייט (19) ומישיגן סטייט (25) בדרך למעמד הפיינל פור. במשחק חצי הגמר גברה קונטיקט על פלורידה על אף משחק חלש של נאפייר (12 נקודות), ובמשחק הגמר מול קנטקי הוא חזר להצטיין כשהוביל את קלעי קבוצתו עם 22 נקודות בניצחון 60–54. בסיום המשחק נבחר לשחקן המצטיין של הפיינל פור.
נאפייר ושניים מחבריו לקבוצה – נילס גיפאי וטיילר אולנדר – הם השחקנים היחידים אי פעם אשר זכו בטורניר אליפות המכללות בכדורסל הן בשנת הפרשמן והן בשנת הסיניור שלהם. בעת עזיבתו את הקבוצה ניצב נאפייר במקום השני בתולדות הקבוצה בסך חטיפות (251) ושלשות (260), במקום השלישי באסיסטים (646) ובמקום הרביעי בנקודות (1,959).
קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2014 נלקח נאפייר בבחירה ה-24 על ידי שארלוט הורנטס, ומיד הועבר בטרייד למיאמי היט. באותו הקיץ עזב את הקבוצה לברון ג'יימס, ובלעדיו סיימה מיאמי את העונה הסדירה מחוץ לפלייאוף ה-NBA, עם מאזן שלילי 37–45. נאפייר עצמו שותף ב-51 משחקים וקלע 5.1 נקודות בממוצע למשחק. כמו כן, במהלך העונה נשלח מספר פעמים לקבוצת הבת של ההיט בליגת הפיתוח, סו פולס סקייפורס, ובארבעת משחקיו בקבוצה קלע 19.5 נקודות למשחק.
ביולי 2015 הועבר נאפייר לאורלנדו מג'יק, בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
לקראת עונת 2016/2017 נשלח בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, בתמורה לפיצוי כספי. ב-10 באפריל 2017 קלע שיא קריירה של 32 במשחק מול סן אנטוניו ספרס. בשתי עונותיו בפורטלנד הודחה הקבוצה בסיבוב הפלייאוף הראשון, מול גולדן סטייט ווריורס וניו אורלינס פליקנס, בהתאמה.
ביולי 2018 חתם על חוזה לעונה אחת בברוקלין נטס. באותה עונה שיפר את שיאו האישי כאשר קלע ממוצע של 9.4 נקודות למשחק, כמחליפו מהספסל של דיאנג'לו ראסל.
ב-7 ביולי 2019 הועבר נאפייר לגולדן סטייט ווריורס כחלק מהטרייד אשר שלח לברוקלין את קווין דוראנט, וביום העוקב נשלח בטרייד נוסף למינסוטה טימברוולבס.
בפברואר 2020 הועבר לדנוור נאגטס במסגרת טרייד בין ארבע קבוצות, בו השתתפו גם אטלנטה הוקס ויוסטון רוקטס, ומיד נשלח בטרייד המשך לוושינגטון ויזארדס תמורת ג'ורדן מקריי.
ביולי 2021 חתם בזניט סנקט פטרבורג מהליגה המאוחדת של VTB והיורוליג. ברם, במהלך אימון הוא נפצע והושבת ממשחק פעיל לחודשים ארוכים. בחודש פברואר 2022, עזב את הקבוצה, על רקע פלישת רוסיה לאוקראינה באותה עת.
ב-4 בנובמבר 2022, נאפייר הופיע בסגל קבוצת קפיטנס דה סיודד דה מקסיקו.
ב-28 בינואר 2023, חתם נאפייר בקבוצת אולימפיה מילאנו מהליגה האיטלקית בכדורסל המשחקת גם ביורוליג.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | מיאמי | 51 | 10 | 19.8 | 0.382 | 0.364 | 0.786 | 2.2 | 2.5 | 0.8 | 0.1 | 5.1 |
| 2015/2016 | אורלנדו | 55 | 0 | 10.9 | 0.338 | 0.327 | 0.733 | 1.0 | 1.8 | 0.4 | 0.0 | 3.7 |
| 2016/2017 | פורטלנד | 53 | 2 | 9.7 | 0.399 | 0.370 | 0.776 | 1.2 | 1.3 | 0.6 | 0.0 | 4.1 |
| 2017/2018 | פורטלנד | 74 | 10 | 20.7 | 0.420 | 0.376 | 0.841 | 2.3 | 2.0 | 1.1 | 0.2 | 8.7 |
| 2018/2019 | ברוקלין | 56 | 2 | 17.6 | 0.389 | 0.333 | 0.833 | 1.8 | 2.6 | 0.7 | 0.3 | 9.4 |
| 2019/2020 | מינסוטה | 36 | 22 | 23.8 | 0.403 | 0.296 | 0.818 | 3.1 | 5.2 | 1.1 | 0.2 | 9.6 |
| 2019/2020 | וושינגטון | 20 | 10 | 24.4 | 0.428 | 0.358 | 0.831 | 2.4 | 3.8 | 1.5 | 0.2 | 11.6 |
| קריירה |  | 345 | 56 | 17.4 | 0.397 | 0.345 | 0.815 | 1.9 | 2.5 | 0.8 | 0.1 | 7.1 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | פורטלנד | 4 | 0 | 11.8 | 0.421 | 0.455 | 0.750 | 1.0 | 0.8 | 0.5 | 0.0 | 6.8 |
| 2017/2018 | פורטלנד | 2 | 0 | 17.5 | 0.455 | 0.000 | 0.500 | 1.0 | 1.5 | 1.5 | 0.0 | 5.5 |
| 2018/2019 | ברוקלין | 3 | 0 | 9.3 | 0.636 | 0.600 | 0.875 | 2.3 | 3.7 | 0.3 | 0.0 | 8.0 |
| קריירה |  | 9 | 0 | 12.2 | 0.488 | 0.400 | 0.778 | 1.4 | 1.9 | 0.7 | 0.0 | 6.9 |
הערות שוליים

↑  חמישה דברים שלא ידעתם על שבאז נייפיר, באתר latintimes.com,‏ 5 באפריל 2014
↑  קונטיקט גברה על קנטקי בחצי גמר המכללות, באתר אוניברסיטת קונטיקט], 2 באפריל 2011
1 2  ביוגרפיה, באתר אוניברסיטת קונטיקט
↑  קונטיקט זוכה באליפות המכללות לשנת 2014, באתר CNN,‏ 8 באפריל 2014
↑  עד שנת 1972 לא הורשו סטודנטים להשתתף בטורניר המכללות בכדורסל בשנת הפרשמן שלהם
↑  ברוכים הבאים ל"שנה שאחרי", באתר ESPN,‏ 11 בנובמבר 2011
↑  סטטיסטיקות המכללות של נייפיר, באתר sports-reference.com
↑  מיאמי מצרפת את נייפיר, באתר הקבוצה, 27 ביוני 2014
↑  סטטיסטיקות הקריירה של נייפיר בליגת הפיתוח, באתר basketball-reference.com
↑  נייפיר נשלח בטרייד לאורלנדו, באתר הקבוצה, 27 ביולי 2015
↑  נייפיר נשלח בטרייד לפורטלנד, באתר הקבוצה, 7 ביולי 2016
↑  סיכום המשחק בין פורטלנד לסן אנטוניו, באתר ESPN,‏ 11 באפריל 2017
↑  נייפיר חותם על חוזה בברוקלין, באתר הקבוצה, 17 ביולי 2018
↑  גולדן סטייט רוכשת את ראסל, נייפיר וגראהם, באתר הקבוצה, 7 ביולי 2019
↑  מינסוטה רוכשת את נייפיר וגראהם, באתר הקבוצה, 8 ביולי 2019
↑  טרייד מרובע ב-NBA: קאפלה עבר לאטלנטה, קובינגטון ביוסטון, באתר וואלה, 5 בפברואר 2020
↑  Nuggets Acquire Jordan McRae באתר NBA.com
↑  Yahyabeyoglu, Fersu, Shabazz Napier left Zenit, www.eurobasket.com, ‏28/2/2022
רוזה פרנסס קורדר

| --- | --- |

 לידה:  18 במאי 1853 
 פטירה:  28 בנובמבר 1893 (בגיל 40) 
 תקופת הפעילות:  1879–1884 (כ־5 שנים) 
 
רוזה פרנסס קורדר (באנגלית: Rosa Corder‏; 18 במאי 1853 – 28 בנובמבר 1893) הייתה אמנית ודוגמנית ויקטוריאנית. היא הייתה אהובתו של סוחר האמנות צ'ארלס אוגוסטוס האוול, שכנראה שכנע אותה ליצור זיופים של רישומים מאת דנטה גבריאל רוזטי.
ביוגרפיה

רוזה קורדר הייתה בתם של מיכה קורדר (1808–1888), סוחר לונדוני, ושארלוט היל. היא הוכשרה כציירת דיוקנאות אצל פליקס מושלס ופרדריק סנדיס והציגה באקדמיה המלכותית לאמנויות ובגלריה גרוסוונור דיוקנו של אדוארד בוורי פוסי נחשב ל"דמותו הטובה ביותר" שלה על ידי עורכי יצירותיו שנאספו והוא נחקק בכריכת הביוגרפיה שלו.
היה לה שתי סדנאות בלונדון, באחת מהן היא ציירה סוסי מרוץ, ובנתה מוניטין בקרב אוהדי ספורט הרכיבה. היא ציירה גם חיות וגם דיוקנאות של רוכבים, כולל פרדריק ארצ'ר.
מערכת יחסים עם האוול

קורדר תוארה על ידי אלן טרי כ"אחת מאותן נשים פשוטות יפות שהן הרבה יותר מושכות מכמה מהיפות. היה לה שיער מרשים - כמו צעיף חיוור בהיר, פנים בצבע שעווה לבן ודמות טובה מאוד, ולבשה בגדים מוזרים מאוד". לפי הביוגרף של ג'יימס מקניל ויסלר, סטנלי וינטראוב, היא "הפגינה משיכה מינית והיא ידעה זאת".
קורדר הפכה למאהבתו של צ'ארלס אוגוסטוס האוול בשנת 1873. על פי החשד, האוול שכנע אותה ליצור רישומים בסגנון דנטה גבריאל רוזטי, שאותם האוול יכול להגדיר כמקוריים. נאמר גם שקורדר זייפה את ציורי הנרי פוסלי. מיוחסים לה רישומים שנגזרו מעיצובי חלונות הוויטראז' של רוזטי המתארים את הסיפור של ג'ורג' הקדוש והדרקון.
בשנת 1883 ילדה קורדר בת להאוול; בתם כונתה ביאטריס אלן האוול.
קורדר צוירה על ידי ויסלר בציור שלו בצבעי שחור וחום, ושנמצא באוסף פריק. הדיוקן הוזמן על ידי האוול. ייתכן שהיה לויסלר שיתוף פעולה איתה באותה תקופה. היא גם צוירה על ידי מורטימר מנפס .
רוזה קורדר נפטרה בשנת 1893, בגיל 40.
הערות שוליים

↑  John Bryson (ed), Dante Gabriel Rossetti and Jane Morris: their correspondence, Clarendon Press, 1976, p.92.
↑  C.L. Cline, The Owl and the Rossettis, 1978, pp.21-2
↑  Henry Parry Liddon, Life of Edward Bouverie Pusey, Doctor of Divinity, Canon of Christ Church, Regius Professor of Hebrew in the University of Oxford, Longmans, 1894, pix.
1 2  Ellen Terry, The Story of my Life, BiblioBazaar, LLC, 2008, p.290.
↑  Helen Rossetti Angeli, Pre-Raphaelite twilight, the story of Charles Augustus Howell, Richards Press, 1954, pp.19, 230ff
↑  M. C. Rintoul, Dictionary of real people and places in fiction, Taylor & Francis, 1993, p.521.
↑  The Story of St George - St George Slaying the Dragon
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6704 8640  LCCN: nr2001045072  RKD: 18318  ULAN: 500027813  VIAF: 24531981   WorldCat (עם VIAF): 24531981
ורנר ארהרד

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1935 (בן 89) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מספר צאצאים:  7 
 wernererhard.net
 
ורנר הנס ארהרד (באנגלית: Werner Hans Erhard; נולד בתור: ג'ון פול רוזנברג, ב-5 בספטמבר 1935) הוא סופר ומרצה אמריקאי. נודע כגורו של שיפור עצמי ובהקמת רשת סמינרי האימון האישי אֶסְט (ראשי התיבות Erhard Seminars Training) שפעלה בין השנים 1971–1984.
ארהרד פרש מעסקיו בשנת 1991 ומכר את הקניין הרוחני שלו לעובדי העסק ששינו את שם המותג למה שמוכר בתור חברת "לנדמרק אדיוקיישן".
במשך השנים הרצה באוניברסיטאות רבות ברחבי העולם והשפיע על רבים, בהם: רוברט קיוסאקי ובנג'מין זנדר. גם הסרט "הקוסם" של ג'ואל שומאכר משנת 1978 מושפע מאוד מתורתו של ארהרד.
הערות שוליים

↑  על כך ראו בספרו "פייק", מאנגלית: דרורה בלישה, ישראל: מטר, 2021, עמודים 241-244.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדוארד פישר

| --- | --- |

צילום מ-1927
 לידה:  18 בינואר 1862 קרפצ'יב, נפת ויניצה, דוכסות בוקובינה, האימפריה האוסטרית (כיום באוקראינה) 
 פטירה:  21 ביוני 1935 (בגיל 73) וינה, אוסטריה הפדרלית 
 מקום קבורה:  בית הקברות של היצינג 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, אוסטריה 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 המסדר הצבאי של מריה תרזה  צלב ההצטיינות הצבאית  מסדר כתר הברזל  מסדר לאופולד  קצין במסדר פרנץ יוזף 
 
קיסר אוסטרו-הונגריה, קרל הראשון ואדוארד פישר (צ'רנוביץ 1917)
אדוארד פישר (בגרמנית: Eduard Fischer, ‏ 1862–1935) היה איש משטרה יהודי-אוסטרי, קולונל (Landesgendarmeriekommandant) בז'נדרמריה האוסטרית ונודע כראש הפרטיזנים שלחמו בצבא הרוסי שפלש לבוקובינה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

פישר, בנו של חקלאי יהודי נולד בקרפצ'יב,  כפר בצפון בוקובינה,  בנפת ויז'ניצה,  נחלת הכתר האוסטרי, כיום באוקראינה.  היה מעוניין בחיים צבאיים מאז ילדותו. לאחר שסיים את בית הספר בכיתה ו', הוא הצטרף בשנת 1879, כמתנדב לגדוד 41 הבוקובינאי ונשלח לבית ספר צבאי ליד קרקוב.
פישר סיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1885. ובשנת 1888 הועלו לדרגת סגן, ובשנת 1891 הועבר לז'נדרמריה הקיסרית. ב 1898 הועלה לדרגת סרן ומונה למפקד חטיבת הז'נדרמריה מס. 1 שהוצבה בצרנובץ, ולסגן מפקד הז'נדרמריה של כל בוקובינה. ב 1912 שימש כבר כמפקד הז'נדרמריה בדוכסות.
עם הפלישה הרוסית לבוקובינה, אז ארץ כתר בממלכת אוסטרו-הונגריה, שארעה בסוף אוגוסט 1914. הצבא הרוסי חדר למדינה מצפון והגיע עד לדרום בוקובינה, ושם נעצר באזור גורה הומורה וקמפולונג, תוך כיבוש בירת בוקובינה צ'רנוביץ.
בפיקודו של הקצין היהודי ד"ר אדוארד פישר לחמו הפרטיזנים האוסטרים, שרבים מהם היו יהודים, נגד הצבא הסדיר הרוסי, תוך שהם מאלצים אותו לבצע נסיגה. במהלך הדיפת הרוסים נכבשה צ'רנוביץ בחזרה על ידי האוסטרים בפיקודו של פישר, אך רק לתקופה קצרה. ב-20 בנובמבר 1914, צ'רנוביץ נפלה שוב בידי הרוסים בפיקודו של גנרל סליבנוב. אך התקדמותם נעצרה בנהר סירט עד ליוני 1915, כאשר הכוחות האוסטרים מונים 10,000 לוחמים בסך הכל. בזכות עמידתו העיקשת של פישר הרוסים הציבו פרס של 100,000 רובל למי שיביא ללכידתו.
בזכות עמידתו האיתנה בספטמבר 1914 הועלה פישר בדרגה לדרגת קולונל והוענק לו על ידי קרל הראשון, קיסר אוסטריה אות מסדר כתר הברזל (Orden der Eisernen Krone).
ב -1 בפברואר 1918, הועלה לדרגת מייג'ור גנרל (Generalmajor), והתמנה למפקד כללי של הז'נדרמריה של גליציה ובוקובינה. בחודשי מרץ-נובמבר 1918 הוא היה אחראי גם על ארגון תחבורה ואספקה של מוצרי צריכה מווינה ולמעשה שימש כמושל.
אדוארד פישר פרש אחרי שהמלחמה הסתיימה ב -1 בינואר 1919.
בעקבות חוזה סן-ז'רמן לאחר המלחמה, אוחדה בוקובינה עם רומניה. הרומנים שהחשיבו את פישר כאויב, עצרו אותו ואת אשתו והם נכלאו במחנה ליד יאשי שם גם נפטרה אשתו ממחלה. ב 1920 שוחרר ונשלח חזרה לווינה.
ב־25 באוקטובר 1925 קיבל פישר את עיטור צלב האבירים (Ritterkreuze)
ב-1935 פרסם את זכרונותיו בספרו "Krieg ohne Heer" (מלחמה ללא צבא).
באותה השנה הוא נפטר ונקבר בבית העלמין הייציג בווינה, כנוצרי, מאחר שמתישהו במהלך חייו המיר את דתו לקתולית.
לקריאה נוספת

Eduard Fischer (1935). Krieg ohne Heer : meine Verteidigung der Bukowina gegen die Russen. Franz Schubert ; Josef Lenobel. OCLC 67238475.
הערות שוליים

↑  Ehrengräber Friedhof Hietzing, Ehrengräber Friedhof Hietzing - Dr. Eduard Fischer
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011045720505171  PLWABN: 9810676847005606  GND: 144030020  ISNI: 0000 0001 1911 4524  SNAC: w6cs66m0  VIAF: 170275789   WorldCat (עם VIAF): 170275789
הקטור מקדונלד

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1853 סקוטלנד בלק אייל, סקוטלנד
 התאבד:  25 במרץ 1903 (בגיל 50) צרפת פריז, צרפת
 מקום קבורה:  בית הקברות דין, אדינבורו
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 כינוי:  "מק הלוחם"
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1870–1903 (כ־33 שנים)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 פעולות ומבצעים
 המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה המלחמה המהדית
 עיטורים
  KCB  DSO
מייג'ור גנרל סר הקטור ארצ'יבלד מקדונלד (באנגלית: Hector Archibald MacDonald; ‏4 במרץ 1853 – 25 במרץ 1903) היה קצין בצבא הבריטי.
מקדונלד היה גיבור מלחמה לאחר שפיקד על החטיבה המצרית במהלך המלחמה המהדית, הוא היה מהבודדים בצבא הבריטי שעלה בדרגות והגיע לדרגת מייג'ור גנרל, במקום הנהוג שקצינים הגיעו ממשפחה עמידה ורכשו את דרגת הקצונה שלהם. ב-1902 מונה לפקד על הכוחות הבריטים בציילון (סרי לנקה) שם התחילו שמועות לגבי היותו הומוסקסואל ויחיסים שפיתח כבייכול עם חבורות גברים צעירים, כדי להימנע מהשערוריה חזר ללונדון. בדרכו חזרה לעמוד למשפט צבאי בסרי לנקה התפרסם דבר השערורייה כשהוא שוהה במלון בפריז, לאחר שראה את כתבה שפרסמה את הטענות כנגדו ב-25 במרץ 1903 שם קץ לחיו.
קריירה צבאית

ב-7 במרץ 1870 התגייס מקדונלד לרגימנט "מתנדבי רובאי היילנד אינברנסשייר" וב-1871 התגייס לרגימנט ה-92 גורדון היילנדרס בפורט ג'ורג'. הוא עלה במהירות בסולם הדרגות, ובתחילת מלחמת אפגניסטן השנייה היה בדרגת סמל הדגל, גבורתו באפגניסטן הובילה לכך שהוצא לו לקבל צלב ויקטוריה או העלה לדרגת קצונה, הוא בחר בקצונה, מה שנחשב בתקופה לכובד נדיר ביותר.
מקדונלד שירת כלוטננט במלחמת הבורים הראשונה, ובקרב גבעת מג'ובה, שם נשבה, גבורתו הייתה כה בולטת עד שהגנרל פיט יוברט החזיר לו את חרבו. ב-1885 שירת תחת סר אוולין ווד בארגון מחדש של הצבא המצרי, והשתתף במשלחת הנילוס של אותה שנה. ב-1888 הפך למפקד גדוד ועסק באימון חיילים סודנים. בשנת 1889 קיבל את אות השירות המצטיין על גבורתו בקרב על טוסקי ובשנת 1891, לאחר הפעולה בטוקר, הועלה לדרגת מייג'ור.
במהלך מלחמת המהדיסטית פיקד מקדונלד על חטיבה מצרית במשלחת דונגולה (1896), ולאחר מכן הוביל את חייליו בקרב אבו חאמד (7 באוגוסט 1897) ובעטברה (8 באפריל 1898). בקרב אומדורמן (2 בספטמבר 1898) חשף המפקד הבריטי, הוריישו קיצ'נר, בלי משים את אגפיו לצבא המהדיסטי. מקדונלד הצליח לבלום את המהדיסיטם בתמרון מיומן והחזיק את הקו עד שקיצ'נר היה יכול לפרוס מחדש את כוחותיו. כשהקרב הסתיים נותרו לחייליו של מקדונלד בממוצע רק שני קליעים לכל חייל.
לאחר אומדורמן, מקדונלד הפך לשם דבר בבריטניה. הוא קודם לדרגת קולונל, מונה לעוזר צבאי של המלכה ויקטוריה, וקיבל הכרת תודה רשמית של הפרלמנט כולל פרס כספי. תהילתו הייתה ניכרת במיוחד בסקוטלנד מולדתו, הוא הוזמן לארוחת צהריים על ידי מועצת עיריית אדינבורו, וסקוטים רבים הרגישו שמקדונלד, ולא קיצ'נר, היה הגיבור האמיתי של המערכה בסודאן.
באוקטובר 1899, מקדונלד הועלה לדרגת בריגדיר גנרל והוצב לפקד על מחוז סירהינד בפנג'אב. לאחר פרוץ המלחמה בדרום אפריקה באותו חודש, הוא הועבר נשלח לפקד על חטיבת ההיילנד, חלק מצבאו של לורד רוברטס. הוא קיבל דרגת קולונל ב-4 בינואר 1900, הגיע לקייפטאון ב-18 בינואר 1900, ושישה ימים לאחר מכן הגיע ולקח את הפיקוד על החטיבה שהוצבה בנהר מודר. בהיותו בדרום אפריקה הוא הכין את הדרך למאמץ של לורד רוברטס לעזרת קימברלי על ידי תפיסת קוודוסברג (5–8 בפברואר 1900), מה שהייתה פעולת הסחה מוצלחת שהסיתה את תשומת לב הבורים מההתקדמות העיקרית. מאוחר יותר באותו החודש הוא השתתף בקרב על פארדברג (16–27 בפברואר 1900), שם נפצע מירי ברגל בהתקפה על מאגר בורים. הוא שוחרר מבית החולים באמצע מרץ, והשתתף בניתוחים מאוחרים יותר בבלומפונטיין ובפרטוריה. באפריל 1901 הוענק לו תואר אבירות כאביר מפקד מסדר האמבט (KCB) על שירותיו (מתוארך לנובמבר 1900).
מקדונלד חזר לבריטניה במאי 1901, אך עד מהרה עזב להודו, שם מונה לפקד על צבא המחוז הדרומי, ופיקד על מחוז בלגאום, ליד מדרס. בתחילת 1902 הוא מונה למפקד העליון של הכוחות הבריטיים בציילון (כיום סרי לנקה) בדרגת מייג'ור גנרל, הוא הגיע לשם ונכנס לפיקוד ב-26 במרץ 1902.
קריירה צבאית > שירות בציילון והטענות נגדו

ההיסטוריון רונלד הייאם מעיר כי "ציילון סיפקה למקדונלד שילוב קטלני של פיקוד צבאי שלא היה פעיל ולא מעניין, וקהילה של נערים שהיו מעניינים ופעילים מאוד". הוא שיבש את נוצות האזרחים בכך שאילץ את המיליציה המקומית הבלתי מטופחת וחסרת המשמעת, רובם בניהם של שותלים בריטים, להראות יותר יריקה וליטוש; הוא העליב מאוד את המושל, סר ג'וזף ווסט רידג'וויי, כשצעק עליו לרדת ממגרש המסדרים; והחמיר את תהליך הניכור על ידי דחיית ההזמנות החברתיות של הקהילה הבריטית והתייחדות במקום עם המקומיים. החלו להסתובב שמועות שהוא מקיים מערכת יחסים מינית עם שני בניו המתבגרים של בורגר בשם דה סאראם, וכי הוא מתנשא על "מועדון מפוקפק" בו נכחו צעירים בריטים וסינהלים. העניינים הגיעו למשבר כאשר עציץ תה הודיע לרידג'ווי כי הפתיע את סר הקטור בקרונית רכבת עם ארבעה נערים סינהלים; האשמות נוספות הגיעו מחברים בולטים אחרים בממסד הקולוניאלי, עם איום של עוד יבואו, שכללו עד שבעים עדים. רידג'ווי יעץ למקדונלד לחזור ללונדון, דאגתו העיקרית הייתה להימנע משערורייה מסיבית: "חלק, ואכן רוב, מקורבנותיו... הם הבנים של האנשים הידועים ביותר במושבה, אנגלים וילידים", כתב., וציין כי הוא שכנע את העיתונות המקומית לשמור על שתיקה בתקווה ש"לא יתעורר עוד בוץ".
בלונדון "כנראה אמרו למקדונלד על ידי המלך שהדבר הטוב ביותר שהוא יכול לעשות זה לירות בעצמו". לורד רוברטס, כיום המפקד העליון של הצבא, המליץ למקדונלד לחזור לציילון ולעמוד בפני בית משפט צבאי כדי לטהר את שמו, אף על פי שהעבירה שיוחסה לו לכאורה לא הייתה פלילית ובכל מקרה לא בלתי חוקית בציילון. בינתיים, רידג'וויי, שנקלע ללחץ גובר בבית המחוקקים, חשף כי הוגשו "האשמות חמורות" וכי הגנרל חוזר לבית משפט צבאי.
בזמן ארוחת הבוקר שלו במלון רג'ינה בפריז, ב-25 במרץ 1903, קרא מקדונלד את עיתון הבוקר ובו פורסמו כלל ה"האשמות החמורות" כנגדו. לאחר מכן חזר לחדרו וירה בעצמו.
אחרית דבר

התאבדותו של גיבור המלחמה גרמה להלם ציבורי גדול. עם מותו התפרסם הגילוי שלמקדונלד היו למעשה אישה ובן, התגלה לציבור הרחב כי ב-1884 בגיל 31, הוא נישא בסתר לילדה בת חמש עשרה. הם התראו רק ארבע פעמים בתשע-עשרה השנים שלאחר מכן. (ליידי מקדונלד נפטרה ב-1911; בנו של מקדונלד הפך למהנדס ונפטר ב-1951.) ההלוויה של מקדונלד נערכה בבית הקברות דין, אדינבורו, בניצוחו של הכומר וואלאס וויליאמסון, ו-30,000 איש התייצבו לחלוק כבוד אחרון. בשבועות שלאחר מכן הגיעו אלפים נוספים מכל העולם להיפרד, ג'יימס סקוט סקינר כתב לכבודו מנגינה בשם הקטור הגיבור, ורוברט סרוויס כתב את שירו "מק הלוחם" ("Fighting Mac").
קברו של מקדונלד שוכן לכיוון צפון-מזרח בחלקו הצפני של בית הקברות. אנדרטה מעוטרת הכוללת פסל ברונזה של סר הקטור מאת ויליאם בירני רינד הוקמה על הקבר בשנה שלאחר מכן.
מקדונלד נותר גיבור לאומי בסקוטלנד. אנדרטת זיכרון בגובה 30 מטרים הוקמה בשנת 1907 סמוך לדינגוול, אנדרטה נוספת הוקמה במולבוי בבלק אייל, סמוך למקום ליידתו. במרץ 1911 דיווח ה"אשבורטון גרדיאן" כי מקדונלד נראה במנצ'וריה, ודיווח נוסף כי חייל ששירת עם מקדונלד בהודו ובמצרים ראה אותו אוכל ארוחת בוקר בשנחאי שנתיים קודם לכן. תהילתו של מקדונלד הולידה תיאוריות קונספירציה לאחר מותו, השמועה הייתה שהוא ביים את התאבדותו וערק לגרמניה, ותפס את זהותו של הגנרל אוגוסט פון מקנסן לאחר שמקנסן האמיתי נפטר כבייכול מסרטן. במהלך מלחמת העולם הראשונה ניסה הפיקוד העליון הגרמני לנצל את הפופולריות המתמשכת שלו בקרב דרגים סקוטיים בצבא הבריטי על ידי טיפוח השמועות שמקדונלד הוא פון מקנסן.
הערות שוליים

↑  "Men of Mark: Colonel Hector MacDonald". Aberdeen Weekly Journal. 1899-04-12. p. 7. נבדק ב-2023-10-19 – via Newspapers.com.
↑  Cromb, David L. and Bey, Heinrich Brugsch (2004) Hector Macdonald: The Story of His Life, pps. 20–25 Kessinger Publishing, מסת"ב 1-4179-5885-5
↑  ibiblio.org, "Hector the Hero"
↑  Gilbert, W. M., ed. (1901). Edinburgh in the Nineteenth Century. Edinburgh: J. & R. Allan. p. 186 Edinburgh. נבדק ב-2023-10-19 – via Internet Archive.
↑  "The Action at Koodoesberg Drift". The Times. No. 36086. Modder River (פורסם ב-10 במרץ 1900). 1900-02-10. p. 13. נבדק ב-2023-10-19 – via Newspapers.com. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The War - Casualties". The Times. No. 36099. 26 במרץ 1900. p. 7. נבדק ב-2023-10-19 – via Newspapers.com. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Naval & Military intelligence". No. 36726. 27 במרץ 1902. p. 4. נבדק ב-2023-10-19 – via Newspapers.com. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Ronald Hyam, "Empire and Sexuality: The British Experience" (Manchester University Press, 1990) pp.33–34
1 2  Robert F. Aldrich, "Colonialism and Homosexuality" (Routledge, 2003), p.188
↑  Judd, Denis (1996). Empire: The British Imperial Experience, from 1765 to the Present. London: Phoenix Press. p. 171. ISBN 1842124986. נבדק ב-2023-10-19 – via Internet Archive.
↑  Martin Marais, The Battle of Paardeberg: Lord Roberts' Gambit, pp. 411–412
↑  Royle, Trevor (2003). Fighting Mac: The Downfall of Major General Sir Hector MacDonald. Mainstream Publishing. p. 137. ISBN 1840187891. נבדק ב-2023-10-19 – via Internet Archive.
↑  "Local and General", Ashburton Guardian 29 (8316) (13 March 1911): 2 – via Papers Past
↑  Showalter, Dennis (1991). Tannenberg: Clash of Empires, 1914. Archon Books. p. 178. נבדק ב-2023-10-19 – via Internet Archive.
↑  "The MacDonald/Von Mackensen Myth". אורכב מ-המקור ב-3 בדצמבר 2010. נבדק ב-5 בספטמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007377725305171  BnF: cb135338825 (data)  GND: 131510606  ISNI: 0000 0000 2286 795X  LCCN: n83002422  NDL: 00725613  SUDOC: 050517066  VIAF: 35590560   WorldCat (עם VIAF): 35590560 
מקדונלד במדי קולונל כמפקד החטיבה המצרית, המלחמה המהדית.
טבח סרברניצה

קורבנות שזוהו מהטבח בסרברניצה
מפה של מבצעים צבאיים במשך טבח סרברניצה
טבח סרברניצה התרחש ביולי 1995 בסביבות העיר סרברניצה (אנ') בבוסניה והרצגובינה. לפי ההערכות נרצחו בו בין 7,800 ל-8,000 גברים בוסניאקים, וכן מספר נשים וילדים. הטבח בוצע על ידי כוחות סרביים מקומיים מרפובליקה סרפסקה שהיו כפופים לגנרל ראטקו מלאדיץ', ביחד עם כוחות מיוחדים של הרפובליקה של סרביה שכונו "עקרבים". למרות שהעיר הוכרזה "אזור בטוח" בהגנת האו"ם, חיילי האו"ם לא התערבו ולא ניסו לעצור את הטבח, לדבריהם, מתוך חשש לחייהם. הטבח בסרברניצה נחשב לאחד ממעשי הרצח ההמוניים הגדולים באירופה מאז מלחמת העולם השנייה.
בית הדין הפלילי הבין-לאומי ליוגוסלביה לשעבר ובית הדין הבין-לאומי לצדק הגדירו את הטבח בסברניצה כרצח עם. מלאדיץ' וקצינים סרבים אחרים הואשמו במספר פשעי מלחמה, כולל אישום ברצח עם.
ב-31 במרץ 2010, 15 שנים לאחר האירוע, התנצל הפרלמנט הסרבי על ביצוע הטבח. לאחר דיון סוער של 13 שעות, הוציא הפרלמנט הודעה שבה הביע צער על שאירע והתנצל על שלא נעשה די על מנת למנוע את הטבח, אולם ההחלטה נמנעה מלקרוא לטבח "רצח עם". ברנקו רוזיץ', נציג המפלגה הסוציאליסטית, אשר בראשה עמד סלובודן מילושביץ' במהלך שנות ה-90, אמר: "אנו לוקחים צעד לנקיטת אחריות פוליטית המבוסס על הכרעה פוליטית עבור פשע המלחמה שאירע בסרברניצה".
רקע > הסכסוך בבוסניה המזרחית

ב-15 באוקטובר 1991, החלה בוסניה במהלך לקבלת עצמאות, בהצהרה פרלמנטרית על ריבונות. הרפובליקה של בוסניה-הרצגובינה הוכרה על ידי הקהילה האירופית ב-6 באפריל 1992, ויום אחרי גם על ידי ארצות הברית. ההכרה הבין-לאומית לא סיימה את העניין ומאבק איתנים על שליטה טריטוריאלית החל בין שלוש קבוצות עיקריות בבוסניה: בוסנים, סרבים וקרואטים. הקהילה הבין-לאומית עשתה מספר ניסיונות להשכין שלום, אך הצלחתם הייתה מוגבלת מאוד. בחלק המזרחי של בוסניה, קרוב לסרביה, הסכסוך לבש צורה אכזרית במיוחד בין הסרבים לבוסנים.