stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלמן מיקסאט
כתיבתו

ספוריו המוקדמים שיקפו היבטים מחיי האיכרים ובעלי המלאכה ולא עוררו עניין רב. לעומת זאת כבר בהם הוכיח מיקסאט את כישוריו כמספר הומוריסטי שבלטו ביצירותיו המאוחרות יותר.
רבים מסיפוריו והנובלות שלו מתאפיינים בבקורת חברתית ובחצים סטיריים. לקראת סוף חייו התקומם הסופר יותר ויותר נגד המעמד האריסטוקרטי בארצו שלדעתו הפך לנטל על החברה.
נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט התלהב מהרומן של מיקסאט, "המטרייה של פטר הקדוש" ומשום כך בעת סיורו באירופה בשנת 1910 ביקר אצל הסופר כדי להביע את הערצתו אליו.
פרסים ואותות כבוד

1881 - חבר בחברת פטפי
1882 - חבר בחברת קישפלודי
1889 - חבר בהתכתבות של האקדמיה ההונגרית
1907 - פרס האקדמיה ההונגרית על קובץ יצירותיו (1903).
הנצחה

בכפר איליאן (איליהפאלווה) בטרנסילבניה - רומניה, בווילה "שרה" אורגן מוזיאון לזכרו ולזכר עוד שני סופרים (מור יוקאי ודז'ה סאבו)
יצירותיו

A batyus zsidó lánya, 1871
Ami a lelket megmérgezi, 1871
A lutri, 1872
Nibelungok harca, 1873 (מאבק הניבלונגים)
Elbeszélések, 1874 קובץ סיפורים בשני כרכים
Pecsovics világ, 1874 (העולם של פצ'וביץ')
A vármegye rókája, 1877 (שועל המחוז)
Még újabb fény- és árnyképek, 1878
Falunk véneinek édes visszaemlékezése, 1879
A tót atyafiak, 1881 (האחים הסלובקים)
A jó palócok, 1882 (האנשים הטובים מפאלוץ)
Nemzetes uraimék, 1882-83 רבותי בני עמי - רומן
Az apró dzsentri és a nép, 1884
Nemzetes uraimék, 1884
A két koldudiák, 1885
A lohinai fű, 1885
A tisztelt ház, 1886
A beszélő köntös, 1889
Kísértet Lublón, 1892-93
Az eladó birtok, 1893 (משק למכירה)
Beszterce ostroma, 1894 (המצור על ביסטריצה)
Szent Péter esernyője, 1895 (המטריה של פטר הקדוש)
Prakovszky, a süket kovács, 1897 (פראקובסקי, הנפח החרש)
Gavallérok, 1897
Új Zrínyiász, 1898 (זריניאדה חדשה)
1898 Galamb a kalitkában (יונה בכלוב)
1898 A demokraták (הדמוקרטים)
Különös házasság, 1900 (נישואים מוזרים)
Szelistyei asszonyok, 1901 (הנשים מסלישטה)
Sipsirica, 1902 (שיפשיריצה)
Akli Miklós, 1903 (מיקלוש אקלי)
A vén gazember, 1906 (הנבל הזקן)
Noszty fiú esete Tóth Marival, 1906-07 (הרומן של נוסטי הצעיר עם מרי טוט)
A fekete város 1908-10 (העיר השחורה) שעלילתו מתקיימת בעיר לבוצ'ה,
* 1965-1970
. Magyar Helikon,Budapest,
יצירותיו של קלמן מיקסאט, 15 כרכים,
Mikszáth Kálmán Összes Mũvei, Akadémiai Kiadó, Budapest ,1956
(כלל יצירותיו, הוצאת האקדמיה, בודפשט, החל מ-1956)
לקריאה נוספת

Steven C. Scheer - Kálmán Mikszáth. Twayne Publishers 1977
הערות שוליים

↑  מאמר בניו יורק טיימס, 24 באפריל 1910
↑  אתר הכפר איליאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265448305171  PLWABN: 9810632876505606  BIBSYS: 90118382  BNE: XX1032069  BnF: cb120276246 (data)  CiNii: DA06495278  GND: 11912369X  ICCU: LO1V035592  ISNI: 0000 0001 1634 288X  LCCN: n50042174  LNB: 000088693  NKC: jn19990210430  NLA: 35351495  NLG: 73227  NLK: KAC201322738  NSK: 000035061  NTA: 068764367  RERO: 02-A003594011  SELIBR: 77025  SNAC: w60586p1  SUDOC: 031562817  Trove: 1065710  VcBA: 495/223048  VIAF: 46774986   WorldCat (עם VIAF): 46774986 
בית הוריו של מיקסאט בסקלבינה, בימינו מוזיאון. היישוב נמצא עכשיו בשטח סלובקיה
קלמן מיקסאט מחלק חתימות למעריציו בעיר סגד בשנת 1900
קברו של הסופר בבית הקברות קרפשי בבודפשט
Maria (שיר של בלונדי)

| --- | --- |
העטיפה הסטנדרטית בארצות הברית
העטיפה הסטנדרטית בארצות הברית
 סינגל בביצוע בלונדי
 מתוך האלבום No Exit
 יצא לאור:  11 בינואר 1999
 סוגה:  פאוור פופ
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  4:51 (גרסת האלבום) • 4:09 (גרסת הרדיו)
 חברת תקליטים:  Beyond • Logic
 כתיבה:  ג'ימי דסטרי
 לחן:  Jimmy Destri 
 הפקה:  קרייג לאון
 עטיפה אלטרנטיבית
 
 העטיפה האחרת של הסינגל
 
"Maria" (בעברית: "מריה") הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית בלונדי. השיר נכתב על ידי קלידן הלהקה ג'ימי דסטרי והופק על ידי קרייג לאון והוא מתוך אלבומה השביעי של הלהקה No Exit משנת 1999. זה היה השחרור הראשון של בלונדי מאז 1982. "Maria", שיצא כסינגל באירופה ב-11 בינואר 1999, הגיע למקום הראשון בבריטניה, והיה השיר השישי שלהם שמגיע לצמרת בבריטניה. השיר גם הגיע לראש המצעדים ביוון ובספרד, והגיע לטופ 20 ברחבי אירופה ובניו זילנד. השיר נכלל באלבום האוסף של הלהקה Greatest Hits Deluxe Redux משנת 2014. האוסף היה חלק מסט בן שני תקליטורים בשם Blondie 4(0) Ever שכולל את Ghosts of Download, אלבום האולפן העשירי שלהם וציין את יום השנה ה-40 להקמת הלהקה.
רקע והלחנה

השיר נכתב על ידי קלידן הלהקה ג'ימי דסטרי, שכתב חלק מלהיטיה הקודמים של הלהקה כמו Atomic. הוא כתב את השיר תוך הרהור על ימיו בבית הספר הקתולי, כאשר פינטז על פגישה עם הבחורה האידיאלית. לפי דסטרי, השיר עוסק בתשוקה בגיל העשרה. שורה מהשיר "...like a millionaire/walking on imported air" שימשה את הלהקה גם בשירם "Walk Like Me" (שנכתב אף הוא בידי דסטרי) מאלבומם "Autoamerican" משנת 1980, והרצועה משתפת מוטיב לירי דומה עם הסינגל שלהם "Rip Her to Shreds" משנת 1977. Maria נכתב והולחן במפתח של A עיקרי כאשר המנעד של הארי בשיר משתרע מהצליל הנמוך של מי ועד הצליל הגבוה של C♯5.
הוצאה לאור

Maria נתנה שירות בכל הפורמטים של הרדיו האמריקאי ב-5 בינואר 1999, ביום הולדתו ה-49 של הגיטריסט כריס סטיין. הדיסק יצא לאחר מכן באירופה ב-11 בינואר 1999. בממלכה המאוחדת, "Maria" הונפק כתקליטור וכקסטה ב-1 בפברואר 1999. התקליטור מכיל שני רמיקסים לשיר, והקסטה מכילה רק אחד מהרמיקסים.
קליטה ביקורתית לשיר

כתב מהבילבורד תיאר את השיר כ"רצועה מהנה" ו"מערך מעובד במיומנות של שירה נלהבת של דבי הארי, דחיפה נהדרת של תופים וגיטרה וקטעי מפוחית מסודרים המטפסים לתוך צלילי פעמוני הקתדרלה". עוד צוין כי "כל הנגיעות הללו בשירות של רוק/פופ מגניבים אינטליגנטיים שמונעים בידי חוכמת הרחוב של בלונדי, שהיא הסמל המסחרי של הלהקה". העיתון הסקוטי Daily Record הגיב "כמעט 2 עשורים אחריי הלהיט מספר 1 האחרון שלהם, כוכבי הקאמבק בלונדי חזרו לשורשיהם במוזיקת הגל החדש בשירם Maria". כתב הDaily Vault' מארק מילאן כינה את השיר "אבן חן פופית" שנותנת "בעיטת פתיחה". הוא הוסיף כי ה"הופעה הפיקודית של הזמרת" אכן מראה את הטווח המרשים שלה, והצהיר כי "זה עדיין אחד הסינגלים הטובים ביותר שלהם עד כה." טרוי ג'יי אגוסטו מהוראייטי (מגזין) הכריז על השיר כ"שיר בולט מדבק".
הופעות במצעדים

"Maria" הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ב-7 בפברואר 1999, והיווה כסינגל השישי - מספר אחד שלהם בבריטניה מאז "The Tide Is High" בנובמבר 1980. השיר שהה 17 שבועות לא רצופים בטופ 100 וסיים את השנה כלהיט ה-33 הנמכר ביותר בבריטניה. ההוצאה לאור של Maria הגיעה בדיוק 20 שנים אחריי שירם "Heart of Glass" הלהיט מספר אחד הראשון של בלונדי בבריטניה. בכל שאר אירופה, "Maria" הגיע לראש המצעדים ביוון ובספרד והגיע לטופ 10 של הלהיטים באוסטריה, פלנדריה, גרמניה, איסלנד, אירלנד, שוודיה ושווייץ. בנוסף, השיר הגיע לטופ 20 באיטליה ובהולנד ובשיאו הגיע למקום החמישי במצעד האירופה הוט 100.
"Maria" לא זכה להצלחה בצפון אמריקה, ונשארה במקום ה-82 במצעד הבילבורד הוט 100 ובמקום ה-43 במצעד של הRPM (מגזין) הקנדי. עם זאת, השיר נכנס למצעד 40 השירים למבוגרים, מצעד שירי הדאנס קלאב, ומצעד סינגלי הדאנס/אלקטרוני המסחריים של בילבורד. הסינגל גם הפגין ביצועים ברמה נמוכה באוסטרליה, כשהגיע בשיאו למקום ה-59, אך הצליח יותר בניו זילנד כשהגיע למקום ה-16 במהלך השבוע השלישי שלו במצעד במדינה.
הקליפ

הקליפ של השיר בוים על ידי רומן קופולה (תחת הקרדיט לשם אלן סמית'י ומתרחש בעיר ניו יורק. חלקים מניו יורק מבעד למשקפי ראיית לילה נראים לפני התקרבות לדירה שבה בלונדי מבצעת את השיר. אנשים מסתוריים בלבוש כהה נראים מסביב לבניינים שונים ומקימים ציוד מעקב כדי לפקח על הלהקה. לקראת סוף הקליפ, אחד האנשים בלבוש כהה מכוון רובה צלפים לעבר הזמרת דבי הארי ויורה קליע לעברה. בהילוך איטי, הכדור מתנפץ דרך חלון, נורת להט והמיקרופון נופל לעברה, אך הארי (זזה בזמן אמת) פשוט מורידה את הקליע מהאוויר לפני שהוא פוגע בה (אולי קשור לנושא של אלבומם "no exit"- אלבום הקאמבק של הלהקה).
קרדיטים

ג'ימי דסטרי - כתיבה, קלידים.
דבי הארי - שירה.
כריס סטיין - גיטרות.
קלם בורק - תופים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 2 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 59 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 10 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 5 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 15 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 3 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 82 |  |
|  ארצות הברית | מצעד סינגלי הדאנס/אלקטרוני המסחריים | 14 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס קלאב | 9 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 3 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 3 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 17 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 19 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 1 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 16 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 1 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 1 |  |
|  פולין | ZPAV | 1 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 3 |  |
|  צרפת | SNEP | 31 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 43 |  |
|  קנדה | מצעד 40 השירים למבוגרים | 28 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 7 |  |
האסכולה האפיקוראית

האסכולה האפיקוראית הייתה אסכולה פילוסופית שהחלה באתונה בערך בשנת 307 לפנה"ס וראשיתה בהגותו של הפילוסוף אפיקורוס. נקודת המוצא של התפיסה היא שבעולם שבו אנו חיים לא קיימת מעורבות של אלים אלא הכל פועל לפי חוקי הטבע אותם מוטב לנו לחקור שכן ידיעתם תעזור לנו להבין כיצד עלינו לחיות.
מתוך אותה הבנה, מבחינים האפיקוראים שההנאה ושלוות נפש הם מצבי התודעה הטובים ביותר שבני אדם יכולים לחוות ולפיכך לכל פרט מוטב לשאוף להנות כמה שיותר ולסבול כמה שפחות. האופן שבו ממליץ אפיקורוס לשאוף לחיים מאושרים הוא מתוך מניעה והיפטרות מכאב פיזי, חוסר פחד מן האלים ומהמוות וכן סילוק טרדות שמקורן בדיעה מוטעית (כגון השתוקקות למעמד, פרסום, עושר או כוח פוליטי). כמו כן אפיקורוס ראה בכל הנאה שהיא טובה כשלעצמה, כל עוד אינה מביאה איתה טרדות גדולות יותר מן ההנאה עצמה – וכך, אפיקורוס מעודד למלא את חיינו בהנאות פשוטות כמו מנוחה, אכילה (אבל רק עד שובע), בילוי וסיוע לחברים וקרובים ולמידה.
"הסלוק של כל כאב הוא הגבול האחרון לגדלה ולעצמתה של ההנאה; בכל מקום שההנאה נמצאת, וכל זמן שהיא נמשכת, לא ימצא לא כאב, לא צער ואף לא שלוב ביניהם".
הפילוסופיה האפיקוראית בהקשר של הגות מדינית הניחה את התשתית לתורת התועלתנות ובכך לתפיסת המשפט והכלכלה המודרניות:
"הצדק אינו דבר כשלעצמו; הוא אינו אלא סוג של אמנה - בעניינים שבין אדם לחברו במקומות ובזמנים שונים - שלא להזיק ולא להינזק".
היסטוריה

בית ספרו של אפיקורוס היה ממוקם בביתו ובגנו באתונה. בין תלמידיו, שכללו גם נשים ועבדים, היו הרמאכוס, אידומנאוס, קולוטוס, פוליאינוס ומטרודורוס. אפיקורוס הדגיש את חשיבותה של הידידות כנדבך של האושר. הוא ותלמידיו היוו חברה בעלת אורח חיים צנוע, ונמנעו מלהתערב בחיים הציבוריים. האסכולה האפיקוראית התפתחה בד בבד עם האסכולה הסטואית ועם זרם הספקנות בפילוסופיה היוונית, והייתה פופולרית עד קריסת האימפריה הרומית. את עיקרי תורת המוסר של הפילוסופיה האפיקוראית ניתן למצוא במעט כתביו של אפיקורוס שנשמרו – "אמרות היסוד", "אמרות היסוד עותק הוותיקן" ו-"מכתב למנואסיאוס" וכן בכתביהם של פילוסופים אפיקוראים מאוחרים יותר: המשורר הרומאי לוקרטיוס ביצירתו "על טבע היקום" וכתביו דיוגנס איש אוינואדה. בנוסף פילוסופים מאסכולות מתנגדות גם הם מהווים מקור חשוב לידע שלנו, לדוגמה סנקה מגדולי הפילוסופים הסטואים, על אף התנגדותו החזקה לאנשי הזרם האפיקוראי בתקופתו (כמה מאות שנים אחרי מותו של אפיקורוס), תיאר את אפיקורוס עצמו כחכם דגול והציע פרשנויות לכתביו.
אחרי שהקיסר קונסטנטינוס קידם את מעמדה של הנצרות באימפריה הרומית, האסכולה האפיקוראית עברה תקופה של התנוונות. דנטה אליגיירי ביצירתו הקומדיה האלוהית התייחס לאפיקוראים ככופרים המתייסרים במעגל השישי של הגיהנום. המילה "אפיקורס" בספרות התלמוד ובתרבות היהודית בכלל מזוהה עם אפיקורוס, וזאת משום שלפי תורתו אין להאמין לסיפורים במיתוסים ואין לקיים מצוות שכן האלים בהיותם מושלמים ללא טרדות, חיים עם עצמם בידידות ואין להם שום סיבה להתעניין בעולמם של בני האדם וכך אין בכוונתם להתערב בו.
אחרי שספרו של דיוגנס לארטיוס "חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים" (ובהם אפיקורוס) התפרסם באירופה במרוצת המאה השש עשרה, הפילוסוף הצרפתי פייר גסנדי בן המאה השבע עשרה כתב שני ספרים שבהם ניסה להחיות מחדש את תורת אפיקורוס ולגשר בין תורת האטומים של אפיקורוס לבין הנצרות. בתקופה המודרנית מדענים אימצו ברובה את תורת האטומים של אפיקורוס, ופילוסופים מטריאליסטים אימצו את תורת הנהנתנות שלו.
תורתה

לאחר שהתעמק בתורת דמוקריטוס, אפלטון ואריסטו, הגיע אפיקורוס למסקנה כי מטרת הפילוסופיה היא להגיע למצב של שלוות נפש. הוא חיפש דרך כדי להקל על הסבל ועל הצער האנושיים ולהגיע למצב של אושר. אפיקורוס הגדיר את הפילוסופיה כפעילות שבאמצעות מילים וטיעונים מובילה לחיים מאושרים. הפילוסופיה שלו מורכבת משני חלקים: הפיזיקה והאתיקה. הפיזיקה, כמו זו של דמוקריטוס, מבוססת על החומר שכולו עשוי אטומים הנמצאים במצב של תנועה מתמדת. באמצעות האטומים החושים מעבירים אלינו את תחושותינו ואת הרגשותינו. מדובר לא רק במושג שאנו מקבלים על אודות כל העצמים שמסביבנו, אלא גם בתחושות נפשיות הנוצרות באמצעות אטומים טהורים ביותר. המסרים שהחושים מעבירים אלינו הם תמיד נכונים ורק המוח האנושי מסלף אותם. אפיקורוס הסביר באמצעות אטומים את היקום, את גרמי השמיים, את האלים, את הנפש ואת המוות.
הפיזיקה של אפיקורוס משמשת כבסיס לאתיקה שלו המורכבת מן הדברים שעלינו לרצות בהם ומן הדברים שעלינו להימנע מהם למען רווחתנו. הוא טען שכל היצורים מרגע שהם נולדים רודפים אחר ההנאה ושונאים את הכאב. הוא הגדיר את ההנאה כתכליתם של חיים מאושרים. מדובר לא רק בהנאות החושים, אלא בעיקר בהנאות הנפש. אין משמעו של דבר שכל הנאה היא טובה וכל כאב הוא רע. עלינו להימנע מהנאות הגורמות למחלות ולקבל את הכאב אם הוא מוביל לבריאות טובה יותר. המטרה היא שלוות נפש והימנעות מכאב. במצב זה קיימים מנוחה, שמחה ותענוג והוא מצב של הרמוניה פנימית משוללת כאב וצער. זו משמעותם של חיים מאושרים שהתבונה והזהירות מאפשרות לנו.
על פי התפיסה האפיקוראית, המכשול העיקרי בדרך אל האושר, הוא הפחד מן האלים ומן המוות. אם כי לתפיסתו של אפיקורוס האלים קיימים, אין להם כל עניין בבני האדם. הם מעוניינים באושרם בלבד. לכן, החכם יודע שאין הם הולכים להזיק לו והוא איננו מפחד מהם. לטענת האפיקוראים אין לאלים כל מעורבות במה שקורה אצלנו, והם אינם זקוקים למתנות ולקורבנות. הגישה האפיקוראית מתנגדת לכל צורה של דת, שהיא בעיניהם מיותרת ומזיקה בדרך אל האושר, משום שהיא בין היתר יוצרת פחד מיותר בקרב בני האדם.
האפיקוראים דחו גם את הפחד מן המוות. הנפש והגוף מורכבים מאטומים, ואלה המרכיבים את הנפש אינם יכולים לחוש בדבר אלא כשהם נמצאים בחסותו של הגוף. עם מותו של הגוף הנפש מתפוגגת ומאבדת את כוחה. המוות הוא מצב של חוסר תחושה, ולכן איננו אומר דבר בעבור האדם. כל עוד אנו קיימים המוות איננו, וכאשר הוא בא אין אנו קיימים. בעיניהם של האפיקוראים המוות הוא מצב סופי שאחריו אין תחושות או שכר ועונש, ולפיכך אין צורך לפחד ממנו. מותו של אדם מתבטא בפיזור האטומים שהם חלקיקיו.
בניגוד לאסכולות אחרות, האפיקוראים לא קיבלו את רעיון החיים לאחר המוות. הם התמקדו באדם כפרט ובאושרו בלבד. משום כך האפיקוראים קראו להתרחקות מן החיים הציבוריים, היות שהם מונעים מן האדם את ההנאה והאושר.
המוטו שלהם היה: אין לפחד מן האלים; אין להתיירא מן המוות; ניתן להשיג את הטוב; קל לשאת את הסבל.
לקריאות נוספות

Long, A. A., Sedley, D. N. (1987). The Hellenistic Philosophers: vol. 1. translations of the principal sources with philosophical commentary. Cambridge, England: Cambridge University Press.
אלעד עמדי

| --- | --- |

אלעד עמדי מתוך "התוכנית של עמדינה" ברדיו ירושלים
 לידה:  18 במאי 1975 (בן 49) ירושלים
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  מנחה, שדרן רדיו, תקליטן, מפיק מוזיקלי
 מעסיק:  רדיו גלי ישראל - הווה רדיו ירושלים - בעבר
אלעד עמדי (נולד ב-1975) הוא שדרן רדיו, דיג'יי, מפיק ומנחה ישראלי.
ביוגרפיה

עמדי נולד בירושלים כבנם הבכור של דני ושולמית. הוא גדל במרכז העיר ירושלים, ובהמשך בשכונת גילה בה התחנך בבית הספר התיכון המקיף בשכונה. בגיל 15 החל להתעניין ולעסוק במוזיקה. הוא עסק בתחום במשך כתשע שנים במועדון "אנדרגראונד" בירושלים, שם צבר ידע מוזיקלי ומשם עבר למועדון "האומן 17" ועם שחרורו מצה"ל החל לעבוד ברדיו ירושלים.
התוכנית הראשונה שהנחה הייתה "חכם בלילה" - תוכנית לייט נייט מלאה בנונסנס וסאטירה. את התוכנית שידר במשך שנה, בתחילה לבד, ובהמשך חבר אליו אילן צינמן. עם סיום שידורי התוכנית, עבר עמדי לשדר את המצעד הלועזי השבועי, תוכנית שהייתה תחליף לרשת ג' שהחלה באותו זמן לשדר רק מוזיקה ישראלית. בהמשך החל עמדי לתקלט באירועים. את המצעד הלועזי השבועי שידר עמדי עד 2004. באותה שנה החל עמדי לשדר ברשת תוכנית בשם "אמבטיית קצב", תוכנית שהתמקדה במוזיקה לועזית חדשה. התוכנית שודרה יחד עם המצעד כתוכנית מקבילה - מסגרת למצעד השבועי. התוכנית שודרה 10 שנים.
בהמשך החל עמדי להנחות את התוכנית "ארבע עד שש עם אלעד עמדי", בשעות 4 עד 6 אחר הצהריים. מאוחר יותר החל לשדר בין 2 עד 4 בתוכנית שנקרא "מאה ואלעד אף אם", וכשרדיו ירושלים הפך לרדיו ירושלים החדש, החל עמדי לשדר באותן שעות תוכנית זהה, תחת השם "התוכנית של עמדינה". במקביל במשך 3 שנים הגיש כל מוצאי שבת את התוכנית "ציפורי לילה מוזיקליות" בגלי צה"ל.
ברדיו מרבה עמדי לדבר על אקטואליה פוליטיקה ולהביע דעות ימין מובהקות.
בשנת 2008, עזב עמדי את חברת "מנטרה מיוזיק" במסגרתה הועסק כדיג'יי, והחל לתקלט כדיג'יי עצמאי, במסגרת חברת הפקות בבעלותו בשם "אלעד עמדי".
אלעד עמדי שימש ככרוז של מועדון הכדורגל בית"ר ירושלים ושל קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים.
עמדי ערך 17 אוספי מוזיקה אלקטרונית תחת השם "קלאבסולוטלי", ואוספים אחרים: "להיטי הדאנס של שנות ה-90"[דרוש מקור], "פאנקי 80s"[דרוש מקור] ואוסף הקלאסיקות (המנוני המועדונים הגדולים בעולם)[דרוש מקור].
בחודש מאי 2023 הצטרף עמדי לפאנל בתוכנית 'הפטריוטים' בערוץ 14.
בנובמבר 2023 הופסקה עבודתו ברדיו ירושלים.
בדצמבר 2023 הצטרף עמדי לרדיו גלי ישראל והחל להגיש תוכנית יומית.
בינואר 2025 הצטרף אלעד לערוץ 14 כמנחה תוכנית הבידור הראשונה בערוץ
עמדי נשוי ואב לשלושה, מתגורר בשכונת גבעת משואה בירושלים.
ביקורת

בינואר 2023 הושעה עמדי מרדיו ירושלים עקב התבטאויותיו, שעודדו אלימות נגד אוהדי הפועל ירושלים לקראת הדרבי הירושלמי. בין היתר, כינה עמדי את אוהדי הפועל ירושלים "אנרכיסטים", ואמר כי: "אני אוכיח לכם למה יהיה שווה לי לשבת בבית סוהר על מישהו כמוכם, זה לא איום זה הבטחה". יומיים לאחר ההשעיה הוחזר עמדי לתפקידו, לאחר שעבר שימוע עם מנהל התחנה. ב-26 בינואר 2023 מועדון הכדורגל הפועל ירושלים שלח לעמדי ולרדיו ירושלים מכתבי התראה לפני נקיטת הליכים משפטיים. במכתב, דרש המועדון פיצוי של 500 אלף שקלים מעמדי ועוד 500 אלף שקלים מהתחנה, בעוון פרסום לשון הרע על המועדון.
בפברואר 2023 קרא בתוכניתו ברדיו ירושלים לשר המשפטים יריב לוין "לפגוע בנבוט" בנשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות. הוא אף שאל חברת מערכת אם תרצה לקחת אקדח ולעשות "את מה שהשמאל הקיצוני רוצה לעשות". בעקבות דבריו הוא הושעה מרדיו ירושלים, אך הוחזר לעבודה כחודש וחצי לאחר מכן. בהמשך החודש הגישה הפועל ירושלים לבית משפט השלום בעיר תביעת לשון הרע כנגד עמדי, והרשות השנייה פתחה בהליך הפרה נגד רדיו ירושלים בשל דבריו.
עמדי נבחר על ידי עיריית ירושלים להנחות את חגיגות יום העצמאות ה-75 בעיר, בחירה שגררה ביקורת חריפה, שהובילה לוויתורו על הנחיית הטקס.
הערות שוליים

↑  חנית ריקן, אחרי 30 שנים: השדר אלעד עמדי יפסיק לשדר ברדיו ירושלים, באתר mynet‏ ירושלים, 5 בנובמבר 2023
1 2  אדווה חולי, הפועל דורשת מיליון שקלים מהשדר אלעד עמדי ומרדיו ירושלים, באתר mynet‏ ירושלים, 26 בינואר 2023
↑  "רואים זאת בחומרה": שדר רדיו ירושלים אלעד עמדי יחזור לשדר, באתר הארץ, 10 בינואר 2023
↑   עידו דוד כהן, השדרן אלעד עמדי קרא ברדיו ירושלים לשר לוין "לפגוע בנבוט" בשופטת חיות, באתר הארץ, 6 בפברואר 2023
↑  רפי גמיש, לאחר ההתבטאות נגד נשיאת העליון חיות: אלעד עמדי הושעה מרדיו ירושלים, באתר כל העיר, ‏8 בפברואר 2023}
↑  Rafi Gamish, כחודש וחצי אחרי שהושעה: אלעד עמדי חזר לשדר ברדיו ירושלים | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏2023-03-19
↑  הפועל ירושלים, הודעת מועדון, באתר פייסבוק, ‏14 בפברואר 2023
↑   יעל פרידסון, שדר רדיו שקרא להכות בנבוט את אסתר חיות ינחה את חגיגות העצמאות בירושלים, באתר הארץ, 17 באפריל 2023
↑  רפי גמיש, בעקבות הלחץ הציבורי: אלעד עמדי לא ינחה את אירועי הבמה המרכזית ביום העצמאות, באתר כל העיר, 20.4.23
מייקל מור

| --- | --- |

מייקל מור, 2011
 לידה:  23 באפריל 1954 (בן 70) פלינט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Michael Francis Moore 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן–פלינט  אוניברסיטת מישיגן-דירבורן 
 בן או בת זוג:  Kathleen Glynn (19 באוקטובר 1991–22 ביולי 2014) 
 פרסים והוקרה:  פרס דקל הזהב (2004)  פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר (2002)  פרס סזאר לסרט הזר (2003)  פרס גילדת הכותבים של אמריקה  פרס אמי  Eagle Scout 
 https://www.michaelmoore.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל מור (באנגלית: Michael Moore; נולד ב-23 באפריל 1954) הוא במאי קולנוע, במאי וידאו קליפים וסופר אמריקאי.
ביוגרפיה > בצעירותו

מור נולד בעיר פלינט במדינת מישיגן שבארצות הברית, וגדל בעיירה דייוויסון הסמוכה. בתקופת ילדותו הייתה העיר פלינט מרכז לתעשיית הרכב של ארצות הברית, ולמפעלי חברת ג'נרל מוטורס, שבהם עבדו אמו, אביו וסבו. דודו היה אחד ממייסדי איגוד עובדי תעשיית הרכב האמריקנים, והיה פעיל בשביתה המפורסמת בשנת 1936 שהביאה לאיחוד האיגודים השונים בתעשיית הרכב האמריקנית.
מור, שמוצאו אירי גדל כקתולי מאמין, ואף למד בסמינר בגיל 14. בשנת 1972 סיים את בית הספר התיכון, ובאותה שנה נבחר לוועד התלמידים העירוני לאחר מסע בחירות שנסב סביב הדרישה לפיטורי מנהל בית הספר שבו למד, וסגנו. ואכן, עד סיום כהונתו של מור התפטרו שני מחנכים אלו מעבודתם.
מור היה פעיל בתנועת הצופים, ואף הגיע לדרגת "נשר" שהיא הדרגה הגבוהה אליה יכול צופה להגיע בארצות הברית, הישג בו הוא גאה ביותר עד היום. על מנת להגיע לדרגה זו, נדרשת השתתפות בפרויקט קהילתי. מור צילם סרט דוקומנטרי העוסק במפגעי בטיחות בקהילה.
בגיל 18, נבחר לחבר במועצת החינוך בעירונית והיה לאדם הצעיר ביותר להיבחר למשרה ציבורית בארצות הברית.
מור החל את לימודיו באוניברסיטת פלינט במישיגן, אך לא סיים אותם. בגיל 22 החל לפרסם עיתון סטודנטים בשם "קול פלינט", אשר שינה לאחר מכן את שמו ל"קול מישיגן". ב-1986 סגר את "קול מישיגן", והפך לעורך המגזין הליברלי "מאד'ר ג'ונס". יריביו של מור טוענים כי פוטר מהעיתון לאחר סדרת חיכוכים עם כתבים אחרים בעיתון, בין היתר בשל סירובו של מור לאפשר פרסום כתבה ביקורתית על משטר הסנדיניסטים בניקרגואה. בכספי הפיצויים שקיבל מהעיתון השתמש להסרטת סרטו "רוג'ר ואני".
ביוגרפיה > מור כבמאי > טלוויזיה

בין 1994 ו-1995 ביים מור ואירח תוכנית בשם "אומת הטלוויזיה" ("TV Nation") אשר הייתה בפורמט מוכר של מגזיני חדשות טלוויזיוניים, אך סיקרה נושאים שמגזינים אלו נמנעו מלעסוק בהם. התוכנית שודרה ברשת NBC בשנת 1994 במשך 9 פרקים, ו-8 פרקים נוספים שודרו ברשת "פוקס" בשנת 1995.
תוכנית נוספת הייתה "האמת האיומה", אשר הציגה באופן סאטירי את פעולותיהם של התאגידים הגדולים ושל הפוליטיקאים. התוכנית שודרה בארצות הברית בין 1999 ו-2000. התוכנית שודרה בישראל בערוץ 8 של הכבלים ובערוץ "YES+". התוכנית זכתה בשנת 1999 ל"פרס התיקון הראשון בחוקה על שם יו הפנר",
תוכנית נוספת משנת 1999 "מייקל מור חי" שודרה רק בערוץ 4 הבריטי, על אף שהוקלטה בניו יורק. תוכנית זו הייתה זהה בפורמט ל"אמת האיומה" אך כללה גם שיחות עם מאזינים בשידור חי. התוכנית הוקלטה בשידור חי בשעת צהריים בניו יורק, ושודרה באותה השעה בלונדון כ"תוכנית לילה מאוחרת".
ביוגרפיה > מור כבמאי > וידאו קליפים

מור ביים מספר וידאו קליפים ללהקות ידועות, ביניהן להקת "רייג' אגיינסט דה מאשין". הקליפ לשירה של הלהקה "Sleep Now in the Fire" צולם ברחוב וול סטריט בניו יורק, על אף איסור שהטילה עיריית ניו יורק שכלל איום במאסר. כן ביים מור קליפים ללהקת "אר. אי. אם." ולהקת "סיסטם אוף אה דאון".
כתביו ודעותיו הפוליטיות

מור כתב מספר ספרים:
"הקטן את זה" (Downsize This!") (1996") עסק ב"פשעי תאגידים" בארצות הברית.
"גברים לבנים טיפשים" (יצא לאור בעברית בהוצאת "אסטרולוג") (2001) עוסק, לדברי ההוצאה בשאלות "איך הטובים והגדולים דופקים את כולנו, איך הנשיא בוש "גנב" את הבחירות בעזרת אחיו ומקורביו, איך העשירים נשארים עשירים בעוד אנו חיים בפחד, איך הופכים הפוליטיקאים לזונות של התאגידים הגדולים".
"בחור, איפה הארץ שלי?" ("Dude, Where's My Country?") אשר יצא לאור בשנת 2003 עוסק ביחסי משפחת בוש עם משפחת המלוכה הסעודית ומשפחת בין לאדן.
לאחר שעזב מור את "מאד'ר ג'ונס" החל לעבוד עבור הפוליטיקאי האמריקני ראלף ניידר. על אף שנטען כי נפרד מניידר בזעם, היה מור מתומכי מסע הבחירות העצמאי של ניידר לנשיאות ארצות הברית בשנת 2000.
בבחירות לנשיאות בשנת 2004 שינה את דעתו באשר לניידר והפציר בו שלא לרוץ על מנת שלא לפצל את הקול הליברלי ולאפשר לבוש ניצחון דחוק נוסף. מור טוען כי אינו דמוקרט, על אף שהתפקד לשורות המפלגה בשנת 1992. מור ביקר את ממשל בוש לעיתים תכופות, ואף טען כי הלה נפקד מן השירות הצבאי במהלך שירותו במשמר הלאומי בטקסס. מור הופיע כאורח בוועידת המפלגה הדמוקרטית בשנת 2004 לצידו של הנשיא לשעבר ג'ימי קרטר. כן הופיע בוועידת המפלגה הרפובליקנית, אותה סיקר בטור עבור העיתון "USA Today".
בשנת 2004 היה מור פעיל במסע תעמולה שנועד לעודד את האזרחים להצביע בבחירות לנשיאות. מסע תעמולה זה במסגרתו חילק מור מרק ובגדים תחתונים למי שהבטיח כי יצביע, הביא להאשמות כנגדו על "גנבת קולות". להגנתו טען מור כי לא שכנע את האנשים עבור מי להצביע, אלא רק להצביע.
מור ידוע כמתנגד קולני לגלובליזציה, לממשל בוש, לתאגידים הגדולים ולאילי ההון, וכן ל"איגוד הרובאים הלאומי". מור נרשם כחבר באגודה לאחר הטבח בקולומביין, כשמטרתו המוצהרת לרוץ לתפקיד נשיא האגודה על מנת לפרקה לאחר שייבחר. את הנאום בו הודה למעניקי פרס האוסקר בשנת 2002 אותו קיבל על "באולינג לקולומביין" הקדיש למתקפה חריפה על הנשיא בוש, ועל תוכניתו לצאת למלחמה בעיראק.
לאחר הבחירות בשנת 2004 בהן סברו רבים כי לסרטו של מור "פרנהייט 9/11" השפעה שעלולה אף למנוע מן הנשיא בוש להיבחר, במקרה בו תהיינה הבחירות צמודות כפי שהיו בשנת 2000 מתרכז מור בשאלות הנוגעות למשטר בוש ולמלחמה בעיראק.
מאז היבחרו של דונלד טראמפ לנשיאות מור הקדיש הרבה מהסרטים להתנגחות בו, אף שחזה שהוא יכול לעלות. כמו כן הוא תקף את התנהלות ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו וטען שטראמפ רואה בו מודל לחיקוי.