stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חציבה בלתי חוקית בישראל
מניעת חציבה לא חוקית ביהודה ושומרון

המחצבות בשטחי A ו-B הן באחריות הרשות הפלסטינית, לעומת המחצבות בשטחי C המפוקחות על ידי המנהל האזרחי הפועל תחת משרד הביטחון – מתאם פעולות הממשלה בשטחים (מתפ"ש). על נושא המחצבות בתוך המנהל האזרחי, מופקד קצין מטה לענייני מכרות, מסחר ותעשייה (קמ"ט מסו"ת) הפועל כשלוחה של משרד הכלכלה, ועליו מוטלת האחריות לפקח על המחצבות ולהנפיק רישיונות חציבה המתחדשים מעת לעת, כמו גם להעניק אישורים לחצוב באמצעות חומרי נפץ. בנוסף, נותן הקמ"ט אישור ראשוני להקמת מחצבות, עד לאישורן בוועדות התכנון. קצין מטה לאיכות הסביבה במנהל האזרחי מופקד על אישור עמידת המחצבות בתנאים למניעת פגיעה בסביבה, על בסיס סקר השפעה על הסביבה שנדרש לערוך בתהליך אישור הקמת המחצבה.
יחידת האכיפה במנהל האזרחי מופקדת על כלל האכיפה בענייני מקרקעין ביו"ש, והיא פועלת לפי סדרי עדיפויות שנקבעים על ידי הדרג המדיני.
חציבה לא חוקית נמצאת בתחתית סדר העדיפויות לאכיפה, בין השאר בשל חשיבות המחצבות ביו"ש לכלכלה בישראל:
אספקת חומרי גלם לשוק הבניה והתשתיות לאור המחסור בחומרים שמקורם בישראל, בדגש על אזור מרכז הארץ: בשנת 1999 הביקוש לאגרגטים במשק הישראלי עמד על כ-52.5 מיליון טון. נכון לאוקטובר 2019, צריכת חומרי הגלם הממוצעת לשנה במשק הבנייה והסלילה הוערכה בכמות שבין 65.82 ל-67.1 מיליון טון, ואילו הצריכה במשק התעשייה מוערכת כ-11.96 מיליון טון. מתוך כלל צריכת חומרי הגלם, כ-55 מיליון טון הם אגרגט גיר ודולומיט. צריכת האגרגטים בישראל שיובאה מיהודה ושומרון בשנת 1999 הייתה 19% מכלל צריכת הגיר והדולומיט בישראל (כ-9.9 מיליון טון בשנה). בשנת 2019 הייתה הצריכה כ-29% מכלל ביקוש הגיר והדולומיט בישראל (כ-16 מיליון טון חומרי חציבה בשנה), המהווה עלייה של כ-77.7%. בשנת 2025, עם השינויים הצפויים בשוק החציבה בישראל לאור סיום תקופת הפטור ממכרז של מחצבות ותיקות והחזרת זכויות החציבה לידי רמ"י, הצפויה לפרסם מכרזים חדשים להפעלת המחצבות, מוערך כי כ-70% מצריכת האגרגטים בישראל תתבסס על חומרים שמקורם ביהודה ושומרון.
הפחתת עלויות הדיור בישראל – מחצבות פלסטיניות בשטחי A ו-B אינן משלמות תמלוגי כרייה וחציבה, ואינן מחויבות לשכר מינימום ולתנאים סוציאליים כבמחצבות ישראליות. בשל כך, מחיר המכירה של תוצרי המחצבות הפלסטיניות נמוך במידה ניכרת מהמחיר המינימלי אותו יכולות מחצבות ישראליות להציע. למחיר חומרי הגלם השפעה ישירה על עלויות הדיור בישראל.
יצירת מקומות עבודה לאוכלוסייה הפלסטינית מתוך דאגה לכלכלה הפלסטינית ועידוד הרגיעה הביטחונית.
הערות שוליים

↑  דו"ח מחצבות פעילות מתוך האתר הממשלתי של משרד האנרגיה
↑  על פי מידע מהאתר של המנהל האזרחי.
↑  נכון לאוקטובר 2020, על בסיס מפות האתר govmap
1 2   כנס תופעת החציבה הפיראטית בישראל | מר אורן גופין, משרד האנרגיה | הפורום לישראל ירוקה | 17.02.2021, סרטון בערוץ "הפורום לישראל ירוקה", באתר יוטיוב (אורך: 19:04)
↑  דו"ח: עשרות מחצבות בלתי חוקיות ביו"ש - כל הזמן, באתר כל הזמן, ‏בינואר 2021
↑  השפעת מחצבות אבן על איכות ובריאות מי התהום בפאטהפור
↑  כיצד יש לטפל במפגעים הסביבתיים הנגרמים מהמציאות הגאופוליטית ביהודה ושומרון? - אקולוגיה וסביבה, באתר אקולוגיה וסביבה, ‏1 באוקטובר 2020
↑  מתוך 'חומרי הגלם למשק הבנייה והסלילה ולתעשייה מסמך לקביעת מדיניות, ניהול והתייעלות' אגף מחצבות ומכרות - מינהל אוצרות טבע, משרד האנרגיה, עמוד 31.
↑  מתוך 'חומרי הגלם למשק הבנייה והסלילה ולתעשייה מסמך לקביעת מדיניות, ניהול והתייעלות' אגף מחצבות ומכרות - מינהל אוצרות טבע, משרד האנרגיה עמוד 30.
↑  פרטי המכרז באתר רשות מקרקעי ישראל.
↑  מתוך דו"ח שנתי 65א לשנת 2014 של מבקר המדינה.
↑  ראו כאן.
↑  מתוך מסמך חומרי הגלם למשק הבנייה והסלילה ולתעשייה - משרד האנרגיה 10.2019
המכון לחקר האינטרנט של אוניברסיטת אוקספורד

| --- | --- |

דלת הכניסה למכון
 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 מייסדים:  Derek Wyatt, אנדרו גרהאם 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°45′28″N 1°15′34″W﻿ / ﻿51.7578°N 1.2595°W﻿ / 51.7578; -1.2595
 www.oii.ox.ac.uk
 he
 
המכון לחקר האינטרנט של אוניברסיטת אוקספורד (באנגלית: The Oxford Internet Institute; בראשי תיבות: OII) הוא מכון אקדמי בֵּין־תְּחוּמִי, השייך לאוניברסיטת אוקספורד באנגליה. המכון בוחן את בהשלכות החברתיות של האינטרנט, ומתמקד בעיצוב מחקר ומדיניות אינטרנט. המכון חבר עיקרי בפרויקט האינטרנט העולמי.
המכון נוסד בשנת 2001, על ידי דרק וואיט (Derek Wyatt), אז חבר הפרלמנט הבריטי ואנדרו גרהאם, המנהל של בייליול קולג'. פרופסור ויליאם דאטון, שימש כמנהל הראשון של המכון משנת 2001 עד שנת 2011. כיום מנהלת המכון היא פרופסור ויקטוריה נאש.
נושאי המחקר במכון מגוונים ועוסקים בין היתר באינטרנט ובריאות, השפעת האינטרנט על הפוליטיקה, הפוליטיקה של האינטרנט, סייבר סקיוריטי וגאוגרפיה של האינטרנט. המכון עוסק גם במחקר על ויקיפדיה, בין היתר על מלחמות עורכים בוויקיפדיה.
הערות שוליים

↑  Taha Yasseri, Anselm Spoerri, Mark Graham, János Kertész (8 Jul 2013). "The most controversial topics in Wikipedia: A multilingual and geographical analysis". arXiv:1305.5566v2.
| אוניברסיטת אוקספורד |
| --- | --- | --- |
| קולג'ים |   אול סולס   אוריאל   אקסטר   בייליול   ברייזנוז   ג'יזס   גרין טמפלטון   האריס מנצ'סטר   הרטפורד   וודהם   וולפסון   ווסטר   טריניטי   יוניברסיטי   כרייסט צ'רץ'   ליידי מרגרט הול   לינקולן   לינקר   מודלין   מנספילד   מרטון   נאפילד   ניו   סאמרוויל   סנט אדמונד הול   סנט אן   סנט אנטוני   סנט ג'ון   סנט הילדה   סנט יוז   סנט פיטרס   סנט קטרין   סנט קרוס   פמברוק   קווינס   קורפוס כריסטי   קיבל   קלוג   ראובן   |  |
| מוסדות פרטיים קבועים |  בלקפרירס הול •  וויקליף הול •  קמפיון הול •  ריג'נט פארק קולג' |  |
| מכונים ומוסדות | הוצאה לאור • חדשנות • מכון ביג דאטה • מכון האינטרנט |  |
קטגוריה‏ • ‏‏ויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590276905171  ISNI: 0000 0001 0696 3033  LCCN: nb2008003538  VIAF: 141765262   WorldCat (עם VIAF): 141765262
אביגל שורק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בנובמבר 1977 (בן 46)
 השכלה:  בוגר לימודי חשבונאות ורואה חשבון
 מקצוע:  רואה חשבון, איש עסקים
 תפקיד:  מנכ"ל דלק US
 תקופת כהונה:  2021 - מכהן
 
אביגל שורק (נולד ב-26 בנובמבר 1977) הוא רואה חשבון, איש עסקים ישראלי המכהן כמנכ"ל חברת דלק US. בעבר היה מנכ"ל חברת התעופה אל על.
ביוגרפיה

שורק שירת בחיל האוויר הישראלי בשנים 1996–2004 והשתחרר בדרגת רב-סרן. שורק בוגר לימודי חשבונאות ורואה חשבון בהשכלתו. עד מינויו למנכ"ל אל על התגורר בנאשוויל, טנסי בארצות הברית שם מילא שורה של תפקידי ניהול, ביניהם מנהל פיתוח עסקי בתאגיד SUNPOWER, כמו כן בעבר שימש שורק בתפקיד בכיר וכדירקטור בחברת אלון USA שהייתה בשליטת אנשי העסקים דודי וויסמן ושרגא בירן ולאחר מכן כיהן כסגנו של עוזי ימין כסגן נשיא בכיר ומנהל תפעול ראשי בחברת דלק US.
עם מעבר השליטה באל על לאלי רוזנברג מינה הדירקטוריון את שורק כמנכ"ל כחלק מהשאיפה להחליף את השדרה הניהולית בחברה. הוא החליף את גונן אוסישקין בתפקיד בינואר 2021 ושימש בתפקיד שנה ושלושה חודשים. ב-28 במרץ 2022 הודיע על התפטרותו בשל רצונו לחזור ולכהן בחברת דלק US.
הערות שוליים

↑  אביגל שורק מונה למנכ"ל אל על, באתר ynet, 25 בנובמבר 2020
↑   יורם גביזון, אביגל שורק מונה למנכ"ל הבא של חברת אל על, באתר TheMarker‏, 25 בנובמבר 2020
↑  גולן חזני, אביגל שורק נבחר לתפקיד מנכ"ל אל על, באתר כלכליסט, 25 בנובמבר 2020
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏אביגל שורק יחליף את גונן אוסישקין כמנכ"ל אל על, באתר גלובס, 25 בנובמבר 2020
↑  יובל שדה, אחרי שנה ושלושה חודשים - מנכ"ל אל על עוזב את החברה, באתר כלכליסט, 28 במרץ 2022
פאראטי

פאראטי (בפורטוגזית: Paraty או Parati, הגייה מדויקת: פאראצ'י) היא רשות מקומית במדינת ריו דה זנ'יירו שבברזיל שהשתמרה בה התיישבות של האימפריה הפורטוגזית והאימפריה הברזילאית. בעיר חיים כ-36 אלף תושבים והיא ממוקמת בקוסטה ורדה. המרכז ההיסטורי של העיר וכן חלקים מהיער האטלנטי השוכנים באזור פאראטי הוכרזו כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו בשנת 2019. אתר המורשת העולמית נקרא "פאראטי ואיליה גראנדה" והוכנס לרשימה בשל עמידתו בקריטריונים 5 ו-10.
גאוגרפיה

העיירה שוכנת במפרץ איליה גראנדה שמכיל איים טרופיים רבים המתנשאים לגובה של כ-1,300 מטר. מאחורי היערה יש יערות טרופיים, הרים ומפלי מים. זו העיר הדרומית ביותר וכן העיר המערבית ביותר במדינת ריו דה ז'ניירו.
פאראטי נחשבת לציון דרך היסטורי לאומי לפי ארגון IPHAN. יותר מ-80% משטחה מוגן על ידי מספר יחידות שימור:
אזור הגנת הסביבה בקאירוסו
התחנה האקולוגית טמואיאוס
הפארק הלאומי סרה דה בוקיינה
גאוגרפיה > אקלים

הטמפרטורה בפאראטי נעה בין 16 מעלות צלזיוס ל-37 מעלות צלזיוס. החודש הרטוב ביותר בפאראטי הוא פברואר. החום בפאראטי ממותן בידי רוח ימית המאפשרת ירידת משקעים בחודשי הקיץ.
סמלים עירוניים > דגל

דגל פארטי אומץ ב-12 באוגוסט 1967. צבע הזהב מסמל כוח, הכסף מייצג תמימות, האדום מייצג אומץ, הכחול מייצג שלווה, והצבע הירוק מייצג שפע.
אדום, לבן וכחול הם שלושת הצבעים ששימשו באופן מסורתי לקישוט הבתים ההיסטוריים של העיר. הצבעים מוצגים בשלושה פסים אנכיים, כשבמרכזם מעיל נשק. הכוכב הלבן הגדול על הפס האדום מסמל את המחוז הראשון של העיר, ועל הפס הכחול שני כוכבים קטנים מייצגים את המחוזות השני והשלישי. שלושת הכוכבים ממוקמים בצורה משולשת, כמחווה לנוכחות החזקה של מסדר הבונים החופשיים בארכיטקטורה של העיר. הכתר מייצג את המסורות המלכותיות שגילו את הארץ וייסדו את המדינה העצמאית. הסיבה האמיתית לירוק היא הבית הפורטוגלי של בראגאנסה וצהוב לבית האוסטרי של הבסבורג (דום פדרו הראשון ודונה לאופולדינה).
סמלים עירוניים > סמל

הרבע הירוק מייצג את שבט הגוארני, התושבים הראשונים בפאראטי .
הרבע באדום מייצג חותם ששימש בתקופה הקולוניאלית לאימות מסמכים רשמיים.
הרבע הלבן מתייחס לשפת הטופי שממנה מגיע שם העיר.
הרבע הכחול מייצג את הסגנון הארכיטקטורי שבו העיר נבנתה.
היסטוריה

הכפר נוסד בשנת 1597. והוקם רשמית כעיירה על ידי קולוניסטים פורטוגלים בשנת 1667, באזור מאוכלס על ידי עמים ילידים ביבשת אמריקה.
אנשי גואיאנאס, שבט אינדיאני שהמתגורר במקום בו נמצאת כיום העיר כינו את כל האזור "פאראטי". בשפת השבט "פאראטי" פירושו "נהר דגים". השם "פאראטי" אומץ בידי הפורטוגלים.
היסטוריה > שביל הזהב

לאחר גילוי מכרות הזהב העשירים בעולם בשנת 1696 בהרי מינאס ז'ראיס, הפך פאראטי לנמל ייצוא זהב לריו דה ז'ניירו ומשם לפורטוגל. הבהלה לזהב שבאה לאחר מכן הובילה להקמת "קמיניו דו אורו" (בעברית: "שביל הזהב"), דרך של כ-1200 קילומטרים הסלולה באזורים תלולים עם אבנים גדולות, שחיברה את פאראטי לדיאמנטינה דרך אורו פרטו וטירדנטס (אנ'). השביל שימש לא רק לצורך הובלת זהב אלא גם לצורך העברת אספקה, כורים ועבדים אפריקאים ברכבת פרדות מעל ההרים לאזורי כריית הזהב ומהם. בשני קטעים של שביל זהב בוצעו חפירות ארכאולוגיות ליד פאראטי וכיום הם מהווים יעד תיירותי. בגלל התקפות של פיראטים שפקדו את האיים והמפרצונים של מפרץ אנגרה דוס רייז על ספינות עמוסות זהב הופסק השימוש בשביל הזהב. את שביל הזהב החליפה דרך יבשתית ממינס גיר לריו דה ז'ניירו, שהייתה בטוחה יותר לשימוש. באוגוסט 2004 הציעו להכניס את שביל הזהב לרשימת אתרי המורשת העולמית, אך הוא לא התקבל לרשימה.
אבנים בשביל הזהב
שביל הזהב
מטיילים בשביל הזהב
נוף משביל הזהב
היסטוריה > תחייה כלכלית

הפעילות הכלכלית של העיר התחדשה בזכות הסחר בקפה בעמק של נהר פאראיבה דו סול בתחילת המאה ה-19, והוחלט לבנות רכבת שתגיע מפאראטי לריו דה ז'ניירו בזמן קצר יותר ובמחיר נמוך יותר. העיר עברה פרחה כלכלית שוב לקראת סוף המאה ה-19, בזכות משקה הקשאסה, אם כי במידה קטנה יותר מבעבר. בשל כך, השם "Paraty" הפך לשם נרדף לקשאסה באותה התקופה. מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 עיקר הכלכלה בפאראטי מתבססת על דיג, תיירות וחקלאות (בעיקר של בננות, מניהוט וקני סוכר).
ארכיטקטורה

פאראטי ידועה ברחובותיה מרוצפי האבנים ברובע המרכז ההיסטורי. רבים מהמבנים ההיסטוריים בפאראטי מתוחזקים באופן מיטבי. חלק ניכר מהארכיטקטורה של העיר לא השתנתה במשך למעלה מ-250 שנה. אסור להשתמש בכלי תחבורה כמו מכוניות או משאיות בחלק זה של העיר וניתן לנוע שם רק באופן רגלי או באמצעות אופניים. רכבים מנועים מותרים ברובע ההיסטורי רק ביום רביעי לצורכי משלוחים. סוסים ועגלות הם מראה נפוץ מאוד בפאראטי ומשמשים לעיתים קרובות לתנועה ברחבי העיר.
ארכיטקטורה > כנסיות > כנסיית סנטה ריטה

כנסיית סנטה ריטה היא הכנסייה הישנה ביותר בפאראטי. בנייתה הושלמה בשנת 1722. כיום נמצא שם המוזיאון לאמנות קדושה.
ארכיטקטורה > כנסיות > כנסיית בנדיקטוס הקדוש

כנסייה זו נבנתה ושימשה את העבדים האפריקאים של פאראטי החל משנת 1725. הכנסייה נבנתה בסגנון פשוט וכפרי. בכל שנה בשבוע הראשון של דצמבר מתקיימות בכנסייה זו חגיגות סאו בנדיטו.
ארכיטקטורה > כנסיות > כנסיית דה נוסה סניורה דאס דורס

בניית כנסייה זו מתוארכת לשנת 1800. כנסייה זו שימשה בעיקר את הנשים העשירות בחברה. על הבנייה פיקח הכומר אנטוניו שאבייר דה סילבה בראגה. בניין הכנסייה שופץ מאוחר יותר בשנת 1901.
ארכיטקטורה > כנסיות > הכנסייה הראשונה של גבירתנו

הכנסייה הגדולה ביותר בפאראטי. האדמה שעליה עומדת הכנסייה נתרמה בשנת 1646 בידי אישה בשם מריה ז'קום. בניית הכנסייה הושלמה בשנת 1873.
כנסיית סנטה ריטה
כנסיית בנדיקטוס הקדוש
כנסיית דה נוסה סנהורה דאס דורס
הכנסייה הראשונה של גבירתנו
שכונות

פאראטי מחולקת ל-12 שכונות:
Caboré
Centro Historico
Fátima
Ilha das Cobras
Jabaquara
Mangueira
Parque Imperial
Parque Ypê
Patitiba
Portal de Paraty
Saudade
Vila Colonial
תרבות ותיירות

העיירה ידועה בפסטיבלים המקומיים שלה בתאריכים קדושים קתוליים ובפסטיבל הג'אז המתקיים בה בכל חודש מאי מאז שנת 2009. פסטיבלים אלו מביאים אליה תיירים רבים.
אתר מורשת עולמית

| --- | --- |

מפת אתר המורשת. הקו האדום מתאר את גבולות אזור החיץ. בירוק המרכיבים של אתר המורשת. מספר 1 ו-4 הם שמורות על היבשת, 2 ו-3 הם שמורות על האי איליה גראנדה ו-5 הוא בפועל שני שטחים היסטוריים בעיר פאראטי
 האתר הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית מעורב בשנת 2019, לפי קריטריונים 5 ו-10
 מדינה:  ברזיל ברזיל
 שטח האתר:  1,731.64 קילומטרים רבועים
 שטח אזור החיץ:  2,589.21 קילומטרים רבועים
 www.pmparaty.rj.gov.br
המרכז ההיסטורי של העיר יחד עם גבעת וילה וליה (Morro da Vila Velha), כמו גם ארבעה אזורים של היער האטלנטי הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2019. אתר המורשת העולמית נקרא "פאראטי ואיליה גראנדה – תרבות ומגוון ביולוגי".
השופטים נימקו את ההחלטה על כך שהאתר עונה על קריטריון (5): ”הנוף התרבותי של פאראטי הוא עדות יוצאת דופן לאינטראקציה אנושית עם הסביבה. מאז התקופה הפרהיסטורית, קבוצות אנושיות חיו באינטראקציה עם הנוף ומנצלות את משאבי האדמה והמים הטבעיים המאפיינים את האזור והממסגרים את השטח הבנוי, מייצרות יישובים ונותנות משמעות תרבותית למאפייני הטבע, מתפתחות, אך שומרות על האלמנטים הטבעיים החשובים ביותר.”
על קריטריון (10) אמרו השופטים: ”קטע זה של היער האטלנטי מייצג את העושר הגדול ביותר של אנדמיות עבור צמחים וסקולריים בתוך הנקודה החמה עם כ-36 מינים של צמחים נדירים, 29 מהם אנדמיים לאתר. בין הצמחים הנדירים של האתר ניתן למצוא מיני צמחים עשבוניים, אפיפיטים, שיחים ועצים, בתוך בתי גידול ספציפיים של סביבות יער וגדות חוליות, וכן לאורך נתיבי מים. עם תיעוד של 450 מינים, עופות מייצגים 60% מהמינים בסכנת הכחדה של בעלי חוליות שזוהו באתר. פאראטי ואיליה גראנדה - תרבות ומגוון ביולוגי הוא משכן ל-45% מכל העופות של היער האטלנטי, כולל 57% מכלל מיני העופות האנדמיים של הנקודה החמה.”
הרכיבים של אתר המורשת העולמית כוללים את:
הפארק הלאומי סרה דה בוקיינה (מסומן במפה במספר 1) – משתרע על של 1,309 קילומטרים רבועים שהרוב מכוסה ביער האטלנטי
הפארק המדינתי איליה גראנדה (Parque Estadual da Ilha Grande, מספר 2 במפה) – משתרע על שטח של 120.52 קילומטרים רבועים, 62.5% משטח האי איליה גראנדה
השמורה הביולוגית המדינתית פראיה דו סול (Reserva Biológica Estadual da Praia do Sul, מספר 3 במפה) – משתרעת על שטח של 35.02 קילומטרים רבועים, באי איליה גראנדה.
אזור הגנת הסביבה בקאירוסו (מסומן במפה במספר 4) – משתרע על שטח של 266.52 קילומטרים רבועים.
המרכז ההיסטורי של פאראטי (Centro Historico Paraty, מספר 5 במפה) – משתרע בפועל על שני שטחים: המרכז ההיסטורי (המסומן כ-5a) בשטח של 460 דונם וגבעת וילה וליה (Morro da Vila Velha, המסומנת כ-5b) על שטח של 130 דונם.
תחבורה

ניתן להגיע לשדה התעופה פאראטי מריו דה ז'ניירו או מסאו פאולו באמצעות מסוק שכור או מטוסים מסחריים ופרטיים קטנים מכיוון שכיום אין טיסות סדירות אליו. אפשרות נוספת של תחבורה היא הגעה דרך הים באמצעות סירת מפרש או ספינת שייט מריו דה ז'ניירו, אנגרה דוס חייס ואיליה גראנדה. כמו כן, פאראטי מחוברת לריו דה ז'ניירו ולסאו פאולו דרך כביש BR-101(אנ').
תחבורה > מרחק מערים ברזילאיות אחרות

אנגרה דוס חייס (אנ') - 95 ק"מ
בלו הוריזונטה - 572 ק"מ
קרגואטובה (אנ')- 126 ק"מ
ריו דה ז'ניירו - 236 ק"מ
סאו פאולו - 330 ק"מ
יובאטובה (אנ')- 74 ק"מ
גלריה

מפל מים בפאראטי
ספינה באילחה קומפרידה
כנסייה קולוניאלית
כנסייה קולוניאלית
רובע טרינדדה
רחוב פאראטי
הערות שוליים

↑  "CANS 2013 – Paraty, Brazil". unicamp.br. נבדק ב-8 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4509050-6  VIAF: 241858292   WorldCat (עם VIAF): 241858292
גלעד עדין

| --- | --- |

עדין, 2006
 לידה:  22 במאי 1966 (בן 58) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 מעסיק:  רשות השידור, ערוץ עשר 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  GiladAdin
 טוויטר:  giladadin
 www.giladadin.com
 
מימין לשמאל: מיקי חיימוביץ', עדין, יעקב אילון.
גלעד עדין בטקס אזכרה לחללי משטרת ישראל, 8 ביוני 2015
גלעד עדין (נולד ב-22 במאי 1966) הוא עיתונאי ישראלי ועורך חדשות. שימש בשנים 2005–2008 מנכ"ל ועורך ראשי של "חדשות 10". כיום הוא משמש כמרצה לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה, ובעלים של חברה להפקות ומיזמי טלוויזיה ואינטרנט.
ביוגרפיה

בנם של פרופ' אבנר עדין, מומחה מים ומהנדס מהפקולטה לחקלאות ברחובות, ושל שרה עדין.
את שירותו בצה"ל עשה ביחידה 8200‏. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותארים ראשון ושני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, הוא בוגר קורס כתבי טלוויזיה של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים.
בתחילת דרכו, עבד בערוץ 1, שם שימש כתב שטח בתחומי חינוך, כלכלה, בינוי ושיכון, תחבורה, תעופה ותקשורת. בנוסף לכך, שימש כעורך ומגיש חדשות, במאי כתבות דוקומנטריות ב"יומן" וב"מבט שני" ולעיתים הנחה את תוכנית הנוער "זאפ לראשון". החל מ-1997 ערך והגיש את מהדורת "מבט" ואת המהדורה הפוליטית "שבע וחצי" בערוץ 1. ב-2003 היה העורך הראשי של משדר הבחירות, ועל כך זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה.
בעקבות מחלוקת עם מנכ"ל רשות השידור, יוסף בראל, פרש עדין מהערוץ, ובינואר 2004 הצטרף ל"חדשות 10", שם עבד כמגיש ועורך בכיר, ותפקידו המרכזי היה פיתוח מהדורת ליל השישי של הערוץ - "האולפן המרכזי". "האולפן המרכזי" עקפה באחוזי הצפייה את מהדורת "יומן". ערך ריאיון בדממה עם השרה יהודית נאות, לאחר שאיבדה את קולה, זמן קצר לפני מותה. כן ראיין את ולדימיר פוטין ואת ויקטור יושצ'נקו.
בתחילת דצמבר 2005 פרש מנכ"ל חברת "חדשות 10" אבי ברזילי, ועדין מונה על ידי דירקטוריון "חדשות 10" לתפקיד העורך הראשי והמנכ"ל של החברה.
בבחירות 2006, הקים את פרויקט "כיכר הבחירות", אשר בו שידר ערוץ 10 את משדר הבחירות שלו מאולפן שקוף בכיכר רבין בתל אביב. היה זה משדר הבחירות הראשון שבו עבר ערוץ 10 את ערוץ 1 הממלכתי וצמצם את הפער עם ערוץ 2.
בפברואר 2008 הגיע הפער בין חדשות 10 לחדשות ערוץ 2 ל-2% בלבד. עדין הודיע אז על פרישה מתפקידו ואמר לעובדי "חדשות 10" כי הדמוקרטיה הישראלית הרוויחה חברת חדשות ביקורתית וחסרת פניות.
לאחר שפרש מערוץ 10 הקים חברה להפקות, שבין היתר מפיקה ברישיון ועידות TEDx בישראל.
החל מיוני 2017 משודרת בנמל התעופה בן-גוריון הודעות ביטחון בקולו.
ב-27 באוקטובר 2024 הנחה את טקס האזכרה הממלכתי לחללי מלחמת חרבות ברזל, שהתקיים בהר הרצל בירושלים.
חיים אישיים

עדין נשוי לחני ואב לארבעה. מתגורר בהרצליה.
הערות שוליים

↑  מינוי אנשי הקהילה לתפקידים במשק, מבט מל"מ 43, דצמבר 2005, עמ' 23
↑  המאבק האמיתי ביום הבחירות: בין הערוצים, באתר גלובס, 27 בינואר 2003
↑  שירות גלובס, ‏עוד בכיר עוזב את הערוץ הראשון: גלעד עדין מצטרף לחדשות 10, באתר גלובס, 20 בינואר 2004
ענת באלינט, עורכי "מבט" מבקשים להשתחרר מן התפקיד, באתר הארץ, 21 בינואר 2004
↑  רוני קורן-דינר, תוכנית חדשה לסיכום השבוע בערוץ 10: "האולפן המרכזי" בהגשת גלעד עדין ורוני יובל, באתר TheMarker‏, 21 במרץ 2004
↑  רוני קורן-דינר, בפעם השנייה: גלעד עדין עוקף את גאולה אבן, באתר TheMarker‏, 25 ביולי 2005
↑  רוני קורן-דינר, הישג עיתונאי נוסף ל"אולפן המרכזי" של ערוץ 10: גלעד עדין יראיין את נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2005
↑  הארץ, גלעד עדין מונה למנכ"ל הזמני של חדשות 10 במקום אבי ברזילי, באתר TheMarker‏, 5 בדצמבר 2005
יעל גאוני, ‏כבר לא ממלא מקום: גלעד עדין מונה למנכ"ל ועורך חדשות ערוץ 10, באתר גלובס, 10 באפריל 2006
↑  רוני קורן-דינר, ערוץ 10 יגיש את משדר בחירות 2006 מאולפן שקוף בכיכר רבין, באתר הארץ, 1 בפברואר 2006
↑  אהוד אשרי, הבחירות האמיתיות, באתר הארץ, 18 במרץ 2006
↑  לי-אור אברבך, ‏יונית לוי, מאחורייך: חדשות 10 מתחזקת - אך עדיין רחוקה מחדשות 2, באתר גלובס, 22 במרץ 2011
↑  הארץ, גלעד עדין מועמד לתפקיד סמנכ"ל ערוץ 10; פורש מחברת החדשות, באתר TheMarker‏, 11 בינואר 2008
↑  18 דקות של תהילה: ועידת TEDx מגיעה לתל אביב, באתר "Time Out ישראל", 3 בפברואר 2016
↑  אורז מזוודה: רשות התעופה החליפה את קולו של גיל חובב, באתר "Time Out ישראל", 23 ביולי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410622605171  VIAF: 71153288337632651792   WorldCat (עם VIAF): 71153288337632651792
אבנר חודורוב

| --- | --- |

אבנר חודורוב, 2021
 לידה:  19 ביולי 1963 (בן 61)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין
 סוגה:  פופ רוק • גל חדש • סקא • רוק אלטרנטיבי • הארד רוק
 כלי נגינה:  סקסופון, מקלדת אלקטרונית 
 שיתופי פעולה בולטים:  משינה
 
אבנר חודרוב (משמאל) יחד עם יובל בנאי ומייקל בנסון בזמן הופעה של משינה במועדון הבארבי, יוני 2017
אבנר חודורוב (נולד ב-19 ביולי 1963) הוא מוזיקאי ומלחין ישראלי, המוכר בעיקר כקלידן וסקסופוניסט להקת הפופ רוק משינה.
ביוגרפיה

בילדותו למד חודורוב לנגן על מספר כלי נגינה. תחילה למד לנגן במלודיקה, ובהמשך באקורדיון, בפסנתר ובסקסופון. בנעוריו ניגן בתזמורת הנוער של עיריית פתח תקווה. ב-1984 הצטרף ללהקת "ישיבה מזרחית", שבה היו חברים גם מייקל בנסון וז'אן ז'אק גולדברג. הלהקה פעלה זמן קצר, שבו ניגנה עם אהוד בנאי.
חודורוב הצטרף ללהקת משינה ב-1986, לסיבוב ההופעות שליווה את אלבום הבכורה של הלהקה, שבו לא השתתף. שירה הראשון של משינה שבו השתתף היה "היא התווכחה איתו שעות", שהוקלט לאחר יציאת האלבום הראשון. חודורוב התקבל להופעות הלהקה על תקן של נגן שכיר, אך בעקבות שילובו בלהקה הוא הפך לחבר מן המניין בה החל מאלבומה השני, שיצא ב-1987. חודורוב הצטרף למשינה כקלידן, אך צירופו ללהקה אפשר את שילובו של כלי נגינה נוסף, סקסופון, שבו הוא מנגן בנוסף לקלידים. אחד מניגוניו המפורסמים ביותר במסגרת משינה הוא בסקסופון בשיר "ריקוד המכונה", שנכלל באלבומה של הלהקה "גבירותי ורבותי: משינה". השיר זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ט, והוא השיר האינסטרומנטלי היחיד שזכה בתואר זה. בשנת 1992 כתב שיר פתיחה לסדרה חתולו של הנרי.
חודורוב היה חבר בלהקת משינה עד לפירוקה ב-1995. במקביל לחברותו בלהקה השתתף גם באלבומים של זמרים נוספים, וב-1991 עיבד יחד עם סולן משינה יובל בנאי את שירי אלבומה של אורלי זילברשץ "הקברט של מירנדה". ב-1992 ניגן באלבומו של חבר משינה איגי דיין "משהו ממך".
לאחר פירוק משינה הצטרף חודורוב ביחד עם חברו ללהקה מייקל בנסון לצוות הנגנים בהופעותיו של יהודה פוליקר. ב-1997 השתתף בהפקה המוזיקלית באלבום הבכורה של יובל בנאי, וב-1998 בהפקת קולות הרקע באלבומם של שלומי ברכה ורמי פורטיס "רץ על הקצה", וכן בעיבודי מספר שירים באלבומו של בן ארצי "חיים משל עצמי". עוד באותה שנה הפיק מוזיקלית את המופע "פעמוני היובל". בשנת 2000 הפיק את אלבומה של נורית גלרון "להתראות מתוק", וב-2002 את אלבומה של לאה שבת "חמניות מול השמש".
בשנת 2001 עלתה תוכנית הטלוויזיה "יצפאן", שבה שימש חודורוב כמנהל להקת הנגנים בתוכנית, "החברים של ביזונה", וגם ניגן בה באקורדיון. חודורוב החזיק בתפקיד זה עד לירידת התוכנית בשנת 2006.
בשנת 2003 התאחדה להקת משינה, וחודורוב הצטרף לסיבוב ההופעות של הלהקה. מאז הוציאה הלהקה שני אלבומים נוספים, "רומנטיקה עתידנית" ב-2005 ו"יהלומים בשמיים" ב-2010.
כמו כן השתתף חודורוב בהלחנתם של שירים רבים ששימשו כשירי פתיחה בגרסתם העברית של תוכניות טלוויזיה שונות לילדים, ביניהן "רוני וליטל", "דביבוני היער הירוק", "בולי איש השלג", "עומר" ו"צבי הנינג'ה".
בשנת 2009, במקביל לפעילותה של להקת משינה, חבר חודורוב למייקל בנסון ול-DJ אסף אלמוג, וביחד הם הקימו את להקת "לימוזינה", המנגנת מוזיקה אלקטרונית. השלושה הוציאו באותה שנה אלבום בכורה בשם "לימוזינה", שבו שירים מקוריים בעברית ובאנגלית ועיבודים אלקטרוניים חדשים לשירים של משינה ולשיר "ריקדי" של ישי לוי. הזמרת מיי פיינגולד הצטרפה ללימוזנה ב-2011 ומופיעה עם הלהקה.[דרושה הבהרה]
אבנר חודורוב מנהל פרויקט מוזיקה באנגולה של שיתוף תרבויות בחסות קרן לתרבות ואומנות. מטרת הפרויקט הוא מפגש בין מוזיקאים ישראלים ומהעולם.
הערות שוליים

1 2  משה זונדר, "70 דברים שלא ידעתם על משינה", 12 במאי 1995, סופשבוע (מעריב) (קישורים)
↑  דרור נחום (עורך), עסקי הרוקנ'רול, פרק 4: 1987 - האם המציאות עשתה תכסיס, זברה תקליטים, 2010
↑  דרור נחום (עורך), עסקי הרוקנ'רול, פרק 3: 1986 - פתאום הטלפון צילצל, זברה תקליטים, 2010
| משינה - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| משינה | "אופטיקאי מדופלם" • "אנה" • "בלדה לסוכן כפול" • "רכבת לילה" |  |
| משינה 2 | "שלח לי מלאך" • "אנחנו שניים" |  |
| משינה 3 | "שלג צח" • "אהובתי" • "ברחובות שלנו" |  |
| העמותה לחקר התמותה | "אז למה לי פוליטיקה עכשיו" • "הכוכבים דולקים על אש קטנה" • "אחכה לך בשדות" |  |
| מפלצות התהילה | "שלומית בונה סוכה" • "אין מקום אחר" |  |
| שיא הרגש | "גברת שרה השכנה" • "נגעה בשמים" |  |
| להתראות נעורים שלום אהבה | "להתראות נעורים שלום אהבה" • "את לא כמו כולם" • "תחזור תחזור" |  |
| רומנטיקה עתידנית | התשובה |  |
| יהלומים בשמיים | בין הצללים |  |
מתים שרים הולכים: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301223805171  MusicBrainz: 714dca98-e696-4bf0-a023-7cff13722559  VIAF: 297899605   WorldCat (עם VIAF): 297899605