stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריו למיה
סטטיסטיקה > בינלאומי

| שנה | קבוצה | טורניר | מיקום | מש | שע | אס | נק | ד"ע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 | קנדה | אליפות העולם עד גיל 20 |  | 7 | 5 | 5 | 10 | 12 |
| 1985 | קנדה | אליפות העולם |  | 9 | 4 | 6 | 10 | 2 |
| 1987 | קנדה | גביע קנדה |  | 9 | 11 | 7 | 18 | 8 |
| 2002 | קנדה | אולימפיאדת החורף |  | 5 | 2 | 4 | 6 | 0 |
| 2004 | קנדה | גביע העולם |  | 6 | 1 | 4 | 5 | 2 |
| סה"כ בבוגרים | סה"כ בבוגרים | סה"כ בבוגרים | סה"כ בבוגרים | 29 | 18 | 21 | 39 | 24 |
תארים

היכל התהילה של ההוקי קרח - 1997
גביע סטנלי - 1991, 1992, 2009 (כבעלים)
מדליית זהב אולימפית - 2002
גביע הארט - 1988, 1993, 1996
גביע ארט רוס - 1988, 1989, 1992, 1993, 1996, 1997
גביע קון סמיית' - 1991, 1992
גביע טד לינדזי - 1986, 1988, 1993, 1996
גביע פלוס/מינוס - 1993
גביע קאלדר - 1985
גביע לסטר פטריק - 2000
גביע ביל מאסטרטון - 1993
MVP של משחקי האולסטאר של ה-NHL‏ - 1985, 1988, 1990
קבוצת האולסטאר הראשונה של ה-NHL‏ - 1988, 1989, 1993, 1996, 1997
קבוצת האולסטאר השני של ה-NHL‏ - 1986, 1987, 1992, 2001
קבוצת האולרוקי של ה-NHL‏ - 1985
שחקן העשור של ESPN‏ - 2000
תואר שחקן ה-NHL של השנה של ESPY‏ - 1993, 1994, 1998
גביע לו מארש - 1993
בשנת 1998, הוא דורג רביעי ברשימת 100 שחקני ההוקי הטובים בכל הזמנים של "חדשות ההוקי". הדירוג הגבוה ביותר עבור שחקנים צרפתים-קנדים.
בשנת 2004 הוכנס לשדרת התהילה של קנדה
מספרו 66, הוצא משימוש בפיטסבורג פינגווינס ובנבחרת קנדה.
אזכורים תרבותיים

למיה הוציא משחק הוקי בשם מריו למיה הוקי עבור סגה מגה דרייב
תמונתו הופיעה על עטיפת המשחק NHL 2002 של EA Sports
הערות שוליים

↑  מריו למיה באנציקלופדיית בריטניקה (באנגלית)
1 2  "למיה עוזב עם לב כבד" באתר CBC Sports (באנגלית)
1 2  הביוגרפיה של מריו למיה באתר "אגדות ההוקי" (באנגלית)
↑  מה שאנשים אומרים (על למיה) באתר CBC Sports (באנגלית)
↑  מריו למיה באתר AskMan.Com (באנגלית)
1 2 3  ג 'יימס דיקון, למיה, מריו (פרופיל), מגזין מקלארנס (באנגלית)
↑  הנכנסים להיכל התהילה בשנת 1997 באתר אגדות ההוקי (באנגלית)
↑  מריו למיה, כרטיס בחירת הדראפט (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  לוח הזמן של קריירת למיה, ESPN (באנגלית)
↑  ריינג'רס וגב בעייתי סיימו את הרצף של למיה, הניו יורק טיימס (באנגלית)
↑  שערו של למיה מול הנורת'סטארס יו טיוב
1 2 3 4  למיה התמודד מול כל היריבים, כולל סרטן, וניצח, NHL.com (באנגלית)
↑  "הוקי: למיה סוף סוף המושל של הפינגווינס, הניו יורק טיימס (באנגלית)
↑  creditors 100% recovery of money owed considered rare in bankruptcies, Pittsburgh Post-Gazette (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1022028782  ISNI: 0000 0000 7399 5281  LCCN: n92010227  NTA: 327262338  VIAF: 21328832   WorldCat (עם VIAF): 21328832 
למיה במדי לוואל וואסנס מה-QMJHL בשנת 1984
למיה ב-2001
תצוגת מריו למיה בהיכל התהילה של ההוקי קרח
מרצפת מריו למיה בשדרת התהילה של קנדה
סי-או-סה פול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  סימן נוף, גשר, גשר קשתי, גשר אבן 
 מיקום:  אספהאן 
 מדינה:  איראן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1599
 תאריך פתיחה רשמי:  1602 
 חומרי בנייה:  אבן, לבנה 
 אדריכל:  Allahverdi Khan 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות ספאווית 
 מידות
 אורך:  297.76 מ' 
 רוחב:  13.75 מ' 
 מידע טכני
 מפתחים:  33 
 מִפְתָּח מרבי:  5.6 מ' 
 קואורדינטות:  32°38′42″N 51°40′03″E﻿ / ﻿32.644869°N 51.667594°E﻿ / 32.644869; 51.667594
  (למפת אספהאן מוגדלת) סי-או-סה פול(למפת אספהאן רגילה) סי-או-סה פול
 
הכניסה לגשר; איור בספר מסעותיו של ז'אן שארדן, סביבות 1675
סי-או-סה פול (בפרסית: سی و سه پل; מילולית: גשר ה-33; מכונה גם גשר אללה ורדי ח'אן) הוא גשר בעל 33 קשתות, העובר מעל הנהר זאינדה-רוד באספהאן שבאיראן. הגשר הוא אחד מ-11 הגשרים שבאספהאן, נחשב לאחד הגשרים היפים ביותר באיראן, וכנראה הגשר המפורסם באספהאן.
הגשר נבנה בשנת 1602 תחת עבאס שאה הראשון שליט האימפריה הספווית, שמינה את הגנרל אללה ורדי ח'אן כאחראי על בנייתו. תחילה נקרא הגשר על שמו - גשר אללה ורדי ח'אן.
זהו גשר צף הבנוי על שדרה של פונטונים. ביניהם - מתחת לגשר - נמצא בית תה מפורסם, הנגיש רק מהגדה הדרומית.
הגשר כולל שתי שורות של 33 קשתות. משני צדי הכביש שעל גבי הגשר בנויים שני קירות גבוהים, ולצדו שביל להולכי רגל. בעבר היו קירות הגשר מעוטרים בציורי פרסקו. המזרחן סיר ויליאם אוסלי, שראה פרסקאות אלו בשנת 1823, הביע את חששו שהם עלולים להשפיע לרעה על מוסריותם של העוברים והשבים.
אורכו של הגשר הוא 297.6 מטרים ורוחבו 13.75 מטרים. 34 המזחים עליהם בנוי הגשר הם בעובי של 3.49 מטרים והקשתות ברוחב של 5.57 מטרים.
הערות שוליים

1 2  Si-o-seh Pol, באתר Isfahan.org.uk
נפות רוסיה

מפת הנפות
נפה (Район, "ראיון") הוא יחידה מנהלית-טריטוריאלית בפדרציה הרוסית. החל מ-1 בינואר 2010 היו 1,868 נפות מנהליות ברוסיה (לא כולל הערים הפדרליות מוסקבה, סבסטופול וסנט פטרבורג).
בחלק ממחוזות הפדרציה, במקום המונח נפה (ראיון ברוסית) משתמשים באיימאק (אלטאי), קוז'ואון (טייבה), או אולוס (יקוטיה).
מידע כללי

בגבולות הנפות נוצרו עיריות במעמד של מחוזות משנה עירוניים, כמו גם במעמד של מחוזות עירוניים, ומאז 2019 במעמד של נפות מוניציפליות.
הנפה המאוכלסת ביותר היא נפת וסוולוז'סקי המכונה גם מחוז המשנה וסוולוז'סקי שבמחוז לנינגרד ובה אוכלוסייה של 438,607 איש (2020), כמו גם רבעי העיר הפדרלית סנקט פטרבורג פרימורסקי, נייבסקי, קלינין, וויבורג - בהתאמה, 573,024 איש (2020), 536,137 איש (2020), 529,187 איש (2020), 522,746 איש (2020). הנפה הכי פחות מאוכלסת היא הנפה האלאוטית בקמצ'טקה המונה 676 איש בלבד (2020). הנפה הגדולה ביותר מבחינת שטח הוא נפת טיימייר דולגנו-ננץ שבחבל קרסנויארסק: שטחה 879,900 קמ"ר. הנפות הקטנות ביותר בשטחן (ללא ספירת הערים הפדרליות) הן נפת סולובצקי במחוז ארכנגלסק ששטחה הוא 3.47 קמ"ר והנפות קורקינסקי ואמנז'לינסקי במחוז צ'ליאבינסק - 102.76 קמ"ר ו-113.39 קמ"ר בהתאמה. מבחינת שטח, סולובצקי קטנה יותר מרבעי מוסקבה ארבאט, סאביולובסקי, מרפינו, ווסטוצ'ני, אלטופייבסקי, בסקודניקובסקי, לומונוסוב - בהתאמה, 2.11, 2.70, 2.97, 3.14, 3.25, 3.30 ו-3.34 קמ"ר. מחוזות קורקינסקי ואמנז'לינסקי קטנים יותר בשטחם מכל מחוזות מוסקבה, מחוזות העיר הפדרלית סבסטופול לנין וגגארין - בהתאמה, 26.0 ו-61.1 קמ"ר, כמעט כל רבעי סנקט פטרבורג, למעט וויבורג, פושקין ורובע הנופש.
באזורים מסוימים לנפה יש מעמד לאומי, בעיקר כאלה שבהן רוב ללאום מסוים בבוריאטיה, קרליה, יקוטיה, אלטאי ובמחוז אומסק.
שתי נפות במחוז קרסנויארסק הן יחידות מינהליות-טריטוריאליות בעלות מעמד מיוחד.
מספר הנפות

המספר הקטן ביותר של נפות הוא 0 (במחוז מוסקבה אין נפות המכונות "ראיון"), 1 (הניינץ), הגדול ביותר הוא 59 (באלטאי), כמו גם 125 נפות בתוך העיר הפדרלית מוסקבה.
במחוז מוסקבה, בשנת 2019, בוטלו כל הנפות עם הפיכתן לערים או עיירות בעלות חשיבות מחוזית. במספר סובייקטים פדרליים של רוסיה, יחידות מינהליות-טריטוריאליות בחוקים המתאימים (רישומים) הנפות נקראות בשם מחוזות מוניציפליים (כמו באמור, וורונז', לנינגרד, רוסטוב). במחוז סטברופול, הנפות מוגדרות כיחידות טריטוריאליות, ואילו המחוזות המוניציפליים הוגדרו כיחידות מנהליות-טריטוריאליות (בשנת 2020 הם הפכו למחוזות עירוניים).
מאפיינים וייחוד

באזורים מסוימים בפדרציה הרוסית אין חלוקה מנהלית-טריטוריאלית בין-מחוזית, באחרים, נהפוך הוא, המחוזות מחולקים ליחידות מנהליות-טריטוריאליות פנימיות (למשל, כפרים, מחוזות יישוב, מועצות כפר, יישובים, ערים, יישובים עירוניים ועוד). באזורים מסוימים, סוגים שונים של נפות ומחוזות מתקיימים במקביל.
ראו גם

חלוקה מנהלית-טריטוריאלית של רוסיה
סובייקטים פדרליים של רוסיה
מחוזות (אובלסטי) של רוסיה
רפובליקות של רוסיה
הערים הפדרליות של רוסיה
הערות שוליים

↑  "Территория и административно-территориальное деление субъектов Российской Федерации на 1 января 2010 г." Федеральная служба государственной статистики. נבדק ב-2018-11-13.
↑  "Закон Воронежской области от 27 октября 2006 года №87-ОЗ «Об административно-территориальном устройстве Воронежской области и порядке его изменения»". נבדק ב-2018-11-13.
↑  Устав (основной Закон) Амурской области
↑  "Об утверждении Реестра административно-территориальных единиц и территориальных единиц Ставропольского края (с изменениями на 9 января 2019 года) (с изменениями на: 07.12.2017), Постановление Правительства Ставропольского края от 04 мая 2006 года №63-п". נבדק ב-2018-11-13.
↑  Устав (Основной Закон) Ставропольского края
סוכנות המשטרה הלאומית (יפן)

| --- | --- |
סמליל סוכנות המשטרה הלאומית

סמל המשטרה היפנית
 מידע כללי
 מדינה:  יפן יפן
 סוכנות אם:  הוועדה הלאומית לביטחון הציבור 
 סוכנות בת:  Commissioner-General's Secretariat, National Police Agency 
 תאריך הקמה:  1954 
 חוק:  Police Act 
 ממשלה:  ממשלת יפן
 מטה מרכזי:  צ'יודה, טוקיו, יפן
 עובדים:  7,995 (2020)
 www.npa.go.jp
 
סוכנות המשטרה הלאומית (ביפנית: 警察庁, תעתיק: קֶייסָצוּ-שוֹ, בראשי תיבות: NPA) היא סוכנות ממשלתית הפועלת תחת הוועדה הלאומית לביטחון הציבור, כחלק מזרועות ממשלת יפן, ומשמשת מרכז התיאום של משטרת יפן.
בניגוד למקבילתה האמריקאית, ה-FBI, אין לסוכנות המשטרה הלאומית שוטרים משלה, זאת מכיוון שתפקידה הוא לקבוע את התקנים ואת המדיניות של כוחות השיטור, אף על פי שבעיתות חירום או אסונות טבע רשאית הסוכנות לקבל את הפיקוד הישיר על כוחות המשטרה המקומיים.
נשות הברזל

| --- | --- |

 בימוי:  Yongyoot Thongkongtoon 
 שחקנים ראשיים:  ג'סאדאפורן פולדי 
 צילום:  Jira Maligool 
 מדינה:  תאילנד 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2000 
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  תאית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט להט"בי 
 סרט הבא:  The Iron Ladies 2: Before and After 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נשות הברזל (באנגלית: The Iron Ladies) הוא סרט קומדיה תאילנדי משנת 2001. הסרט עוקב אחר האירועים האמיתיים של קבוצת כדורעף גברים, המורכבת בעיקר מספורטאים הומואים וטרנסג'נדרים.
בשנת 2003 יצא הסרט נשות הברזל 2, ששימש גם כפריקוול וגם כסיקוול לסרט המקורי. סרט זה מתאר כיצד נפגשו לראשונה הדמויות של הסרט המקורי, ואיך הן יתאחדו בעתיד על מנת לקחת חלק בטורניר כדורעף נוסף.
תקציר העלילה

בשנת 1996, מון (סאהפאפ ויראקאמין) ויונג (צ'איצ'ארן נימפונסוואס) הן שתי שחקניות כדורעף טרנסג'נדריות, אשר מאמנים מקצועיים מתעלמים מהן שוב ושוב בשל הופעתן החיצונית. כאשר מתחלף המאמן של קבוצת כדורעף מקומית, המאמן החדש עורך גיוסים לקבוצה החדשה. כאשר מון ויונג נבחרות לקבוצה, מרבית השחקנים הוותיקים מתפטרים לאות מחאה, משאירים את המאמן החדש במצב קשה.
עקב כך, מון ויונג מגייסות לעזרתן את חבריהם הלהט"ביים איתם נהגו לשחק כדורעף כאשר למדו יחד באוניברסיטה. בין השחקנים החדשים: ויט (אקצ'אי בורנאפאניט), שמסתיר מארוסתו את היותו הומו, פיה (גוקגורן בנג'אדטיקול), רקדנית טרנסקסואלית ונונג (גיאורג'יו מיוצ'י), הומוסקסואל שגויס בגיוס חובה לצבא. כאשר התחרות מתחילה, שחקן אחד בלבד מכל הקבוצה הוא הטרוסקסואל-סיסג'נדר.
בגלל המראה החיצוני שלהם, רבים מיריביהם מתכננים לאסור מהקבוצה מלהתמודד מולם, ותוך כדי כך הקבוצה זוכה לכינוי "נשות הברזל". עם זאת, הקבוצה הופכת במהרה להיות חביבת הקהל, וגורמת לקבוצות היריבות לשנות את דעתן.
על רקע כתוביות הסיום של הסרט מוצגות "נשות הברזל" האמיתיות, כפי שהן היו בזמן עשיית הסרט (2000).
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| ג'סאדאפורן פולדי | צ'אי |  |
| צ'איצ'ארן נימפונסוואס | יונג |  |
| גיאורג'יו מיוצ'י | נונג |  |
| גוקגורן בנג'אדטיקול | פיה |  |
| סאהפאפ ויראקאמין | מון |  |
| אקצ'אי בורנאפאניט | ויט |  |
פרסים ומועמדויות

הסרט היה להיט בתאילנד, כמו גם בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים רבים, היה מועמד ל-12 פרסים וזכה בעשרה, לרבות פרס התאחדות הקולנוע הלאומית בתאילנד, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ופרס מטעם המגזין הלהט"בי Siegessäule שהוענק בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע בפוסאן, סן פרנסיסקו, מיאמי, לוס אנג'לס, סיאטל, סטוקהולם ועוד.
נערי שובה אלי (שיר)

"נערי שובה אלי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני, מתוך אלבום הבכורה שלה, נערי שובה אלי (1986). הוא יצא לאור בשנת 1986, בהוצאת חברת התקליטים האחים ראובני, כסינגל מתוך האלבום וכסינגל הבכורה שלה. את השיר כתב והלחין דני שושן להפקה מוזיקלית של ניסים בן חיים.
במרוצת השנים, הפך "נערי שובה אלי" לנכס צאן ברזל בסצנת המוזיקה המזרחית ולאחד משירי החותם של צנעני. הוא הוקלט עשרות פעמים, בידי מוזיקאים שונים ביניהם נמנים: נטע ברזילי, ספיר סבן, משתתפי "לא נפסיק לשיר", הפרויקט של רביבו, אברהם טל, טיפקס, מומי לוי, וזהבה בן.
בשנת 2012, יצא "נערי שובה אלי" מחדש. הוא זכה להצלחה מחודשת ודורג במקום השמיני במדיה פורסט והתשעה-עשר במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי דני שושן והופק על ידי ניסים בן חיים. מרגלית צנעני הייתה זמרת עוד לפני יציאתו של "נערי שובה אלי". הפריצה הגדולה שלה כזמרת סולנית הגיעה רק בשנת 1986, כשהופיעה בתוכנית הבידור הפופולרית של ליל שבת "סיבה למסיבה", בהגשת רבקה מיכאלי, בערוץ הראשון, שהיה אז ערוץ הטלוויזיה היחיד (ועל כן זכה לאחוזי צפייה גבוהים במיוחד). בתוכנית היא שרה את השיר, שכתב והלחין לה שושן, והעידה על עצמה: ”אני זמרת חתונות, אשכרה חַבָּר”. שיר זה הפך ללהיט ענק ובהמשך גם לשיר המזוהה במיוחד עם צנעני. באותה השנה הוציאה את אלבומה הראשון, הנושא את שם השיר, נערי שובה אלי, בעזרתם של יהודה קיסר והמעבד המוזיקלי חיים חדד.
וידאו קליפ

האודיו של "נערי שובה אלי" שהועלה ליוטיוב ב-17 ביולי 2011 צבר למעלה מ-1.5 מיליון צפיות בסך הכול.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 19 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 34 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 1986 | תקליט 12 אינץ' | האחים ראובני |  |
| כלל העולם | 15 בינואר 2012 | תקליטור | ביג בוס |  |
הערות שוליים

1 2 3  מרגול - נערי שובה אלי, נבדק ב-2023-12-22
↑  דודי פטימר, ‏צלילים ראשונים: שירי הבכורה הישראלים הטובים בכל הזמנים, באתר מעריב אונליין, 26 במאי 2023
1 2 3  נריה קראוס, "נערי שובה אליי": מרגול מספרת על השיר שהביא אותה לקדמת הבמה, באתר חדשות 13, 11 באפריל 2021
↑  אור ראשון | נטע ברזילי "נערי שובה אליי", נבדק ב-2023-12-22
↑  ספיר סבן - נערי שובה אליי | 💙🤍💙 אקס פקטור לאירוויזיון 2022, נבדק ב-2023-12-22
↑  נערי שובה אליי - משתתפי "לא נפסיק לשיר" (מתוך "לא נפסיק לשיר" - חוגגים עצמאות), נבדק ב-2023-12-22
↑  הפרויקט של רביבו- ״נערי שובה אליי״, נבדק ב-2023-12-22
↑  מרגול ואברהם טל - נערי שובה אלי, נבדק ב-2023-12-22
↑  מרגול וטיפקס - נערי שובה אלי, נבדק ב-2023-12-22
↑  מומי לוי - נערי שובה אליי, נבדק ב-2023-12-22
↑  זהבה בן ומרגול - נערי שובה אלי, נבדק ב-2023-12-22
↑  10.12.2009 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  נערי שובה אלי par מרגלית צנעני sur Apple Music (בצרפתית), 1986-01-01, נבדק ב-2023-12-22
↑  מרגול - נערי שובה אלי, נבדק ב-2023-12-22
↑  Margalit Tzanani – נערי שובה אליי
↑  מרגלית צנעני - נערי שובה אלי 2012, נבדק ב-2023-12-22
| מרגלית צנעני |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נערי שובה אלי • שמור אותי • אהבה אבודה • מנטה • חומות חימר • פגישה • מרגול • ארץ אש וארץ ים • חופשי • לעולם • גלה לי • דווקא היום |  |
| אלבומי אוסף | להיטי זהב • להיטי זהב חלק ב' • המיטב • המובחרים |  |
| מארזי תקליטורים | זמרת הנשמה מס' 1 |  |
| ערכים קשורים | אסף לביא צנעני • מרגול • ביג בוס |  |
| מרגלית צנעני – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| נערי שובה אלי | "נערי שובה אלי" • "רוברטו" |  |
| שמור אותי | "שמור אותי" • "כמו שאתה יודע" |  |
| אהבה אבודה | "אהבה אבודה" |  |
| מנטה | "כל כך מוכר" • "עוד יהיה לי" • "ירוק חום ותכלת" • "בחיים תמיד צריך מזל" • "מנטה" |  |
| חומות חימר | "שחור הוא הצבע" • "צל על פני העשב" • "חומות חימר" • "אנ'לא מכפר שמריהו" • "נראה אותך הגבר" |  |
| פגישה | "פגישה" • "ידועה בציבור" • "חלומות האתמול" |  |
| מרגול | "למה לקחת לי אותו" • "רגעים" • "מרגול" • "עמק השווה" |  |
| ארץ אש וארץ ים | "ארץ אש וארץ ים" |  |
| חופשי | "חופשי" • "ציפיות" • "קפה אלהמברה" • "גם אני" • "נוגעת בתהילה" |  |
| לעולם | "לעולם" • "אל תבוא היום" • "שמעתי בכי" |  |
| גלה לי | "השנים הכי יפות" • "אין לי כוח למשחקים" • "אז מה?!" • "זה הכל משמים" • "אל תגיד לי ביי" |  |
| דווקא היום | "אל תישברי" • "עץ ירוק מפלסטיק" • "סרט ישן" • "צועקת אליך" |  |
| סינגלים אחרים | "רוצים שלום" • "נסיכות שחורות" • "פסטיגלבי" • "בלוז ים המלח" • "פתח לי" • "ימי הרדיו" • "במעגל" • "אני בחלד" • "בואו נתערבב" • "התחנה המרכזית" • "המנון האגודה" • "ארץ אבודה" • "נערי שובה אלי 2012" • "מלך" • "הלילה" • "למחוק את הזמן" • "מקצב במרוקאית" • "ילד" • "ידיים לשמיים" • "טיפה של חום" • "רגשות מזויפים" • "כולי באורות" • "מה אתה רוצה?" • "קול העולם" • "הוא פגע בי אמא" • "אהבה גדולה" • "עלם חמודות" • "מי אתה בכלל" • "פה זה לא אירופה" • "עוד יום" • "רחוק מכאן" • "יאמה" • "על הספסל שבשכונה" |  |
ניות

| --- | --- |
רחוב בורלא, רחובה הראשי של השכונה
רחוב בורלא, רחובה הראשי של השכונה
 מידע
 עיר:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  1960
 קואורדינטות:  31°46′9.6″N 35°12′16.31″E﻿ / ﻿31.769333°N 35.2045306°E﻿ / 31.769333; 35.2045306
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) ניות(למפת ירושלים רגילה) ניות(למפת הרי ירושלים רגילה) ניות(למפת הרי ירושלים מוגדלת) ניות
 
הפסל "הברות II" של הפסל יחיאל שמי בגן ניות, ברקע בתי שכונת רסקו
נָיוֹת היא שכונה בדרום-מרכז ירושלים, שהוקמה בשנת 1960. השכונה ממוקמת בסמוך לגבעת רם ולעמק המצלבה, בין השכונות רחביה, רסקו, גבעת מרדכי ונווה שאנן.
אטימולוגיה

שם השכונה, "נָיוֹת", נגזר מהמילה "נווה" ומוזכר שש פעמים בתנ"ך. בספר שמואל א' הוא מוזכר כחלק מהסמיכות "ניות ברמה", כפר שהיה ממוקם ככל הנראה מצפון לירושלים. השם הוצע על ידי פרופ' שלמה מורג אשר התגורר בשכונה שנים רבות.
היסטוריה

ניות הייתה הפרויקט הראשון שהוקם בירושלים עבור עולים אנגלו-סקסים מארצות הברית וקנדה, באמצעות "התאחדות עולי ארצות הברית וקנדה" (AACI). עד שקיבלה השכונה את שמה הרשמי בשנת 1963, היה שמה ידוע כ"שיכון האנגלו-סקסי". קבוצת עולים דוברי אנגלית אשר חיפשו דיור בירושלים בשנות ה-50, הקימו ועדה בשנת 1957, וחכרו 16 דונם של אדמה מקרן קיימת לישראל, למרגלות האזור ההררי בו ממוקמים כיום מוזיאון ישראל, קריית הממשלה והכנסת- מחוץ לגבולות ירושלים דאז. הארכיטקט שנבחר להקים את הפרויקט היה דוד רזניק, כשהמדינה סייעה כספית לרוכשי הדירות. הבתים הראשונים נבנו כמבנים מוארכים דו-קומתיים, "בלוקים".
כמה שנים לאחר סיום בנייתה של שכונת ניות, נבנתה מעליה שכונה נוספת הקרויה נווה גרנות. בתודעה הציבורית, ההבדל בין שתי השכונות הסמוכות הוא מטושטש, ותושבי ירושלים נוטים לבלבל בין שתי השכונות.
שמות הרחובות בשכונה נקראו על שם סופרים ומשוררים: בורלא, שמי, אלזה, דוידזון, ועוד.
אתרים

צמוד לרחוב יהודה בורלא בשכונה ממוקם הגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם של האוניברסיטה העברית. בשכונה שני מרכזי מסחר, הכוללים תחנת דלק, בתי קפה ומסעדות.
בשולי השכונה, בצמוד לעמק המצלבה, מצויים מבנים של תנועות הנוער בני עקיבא, הצופים (שבט מצדה ושבט מודיעין) ובית"ר, וכן מרכז עפרון למחול. כמו כן בשכונה גן שעשועים רחב ידיים, הקרוי "גן ניות".
לקריאה נוספת

דן פרייס, נחלת הכלל: השיכון החברתי והציבורי בישראל 1945-1967, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2023 (בעיקר הפרק "שכונת ניות בירושלים", עמ' 234-236).
ניצן עצמון

ניצן עצמון הוא ספורטאי פאראלימפי לשעבר.
ביוגרפיה

עצמון שירת כקצין בחיל השריון ובמלחמת יום הכיפורים היה בדרגת סרן, מפקד פלוגת החרמש של גדוד 100 בפיקודו של אהוד ברק. ב-16 באוקטובר נפצע בקרב החווה הסינית וידו נקטעה.
במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) התחרה בקפיצה לגובה ובקפיצה לרוחק. הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה 1.59 מטר וזכה במדליית כסף בקפיצה למרחק 5.41 מטר.
במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) התחרה בקפיצה לגובה וזכה במדליית ארד עם קפיצה לגובה 1.55 מטר.
היה חבר נבחרת כדורעף נכים ואיתה זכה במדליות זהב במשחקים הפאראלימפיים בשנים 1976, 1980, 1984.
ניצן פלג (קצין)

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד צבר  מפקד חטיבת החרמון
 פעולות ומבצעים
   מבצע שלום הגליל האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון
 
ניצן פלג הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על גדוד צבר ועל חטיבת החרמון.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1979, התנדב לחטיבת הצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ושימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד. בהמשך שימש כמפקד גדוד צבר והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון. בשנים 1996–1998 פיקד על חטיבת החרמון, רמ"ט אוגדה בפיקוד הצפון וסגן מפקד עוצבת הגליל עד שחרורו מצה"ל בדצמ' 2004. פלג בוגר קורס פו"מ בצבא המרינס האמריקאי, תואר ראשון ושני מאוניברסיטת חיפה במדעי המדינה ויחסים בין לאומיים ובוגר המכללה לביטחון לאומי.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש כסמנכ"ל החברה הכלכלית ראשון לציון. בשנת 2010 מונה למנכ״ל החברה הכלכלית של ראשון לציון.
הערות שוליים

↑  גדוד צבר, אתר  חטיבת גבעתי.
↑  חזי דרקסלר, דואני התפטר סופית, באתר mynet‏ ראשון לציון, 11 באפריל 2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נערי לנין

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  פברואר 1919 – דצמבר 1919 (כ־304 ימים) 
 
קומיסר העם טיבור סמאולי מנהיג ארגון
של נערי לנין פוגש את לנין בכיכר האדומה במוסקבה (1919)
נערי לנין (בהונגרית: Lenin-fiúk) הייתה יחידה צבאית-פוליטית של "מועצת השלטון המהפכנית" (ממשלה) במהלך חודשי הטרור האדום בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919.
היסטוריה

היחידה אורגנה באופן ספונטני ולאחר מכן הוכפפה למחלקת החקירות הפוליטיות בוועדת הביטחון העממית (בראשות אוטו קורווין מקודם: קליין). באחריותו של טיבור סמואלי ובפיקודו של יוז'ף צ'רני, שישב בארמון בתיאני בשדרת טרז בבודפשט, הוקמה יחידת מוות בת 200 לוחמים. הם התפרסמו באכזריותם, צוידו במכנסי עור, מעיל עור, כפפות עור, כובע צלחת, קרבין, אקדח שטייר, כידון ורימון יד.
טיבור סמואלי בחר את הצוות הבינלאומי של רכבת המוות שלו (בדומה לרכבת של טרוצקי ברוסיה) בחלקם מתוך נערי לנין ובחלקם מקבוצות אחרות. הרכבו השתנה, אך היו מזוהים 34 חברים קבועים, ביניהם יהודים רבים, ובהם ארפאד קרקש (מקודם: קוהן = כהן), בלה לווינגר, מור לובל, גאבור שיין (מקודם: גולדברגר), לאסלו סמואלי (אחיו הצעיר של טיבור סמואלי) ועוד. במשפטים אחרי נפילת הרפובליקה התביעה מצאה כי נערי לנין היו שותפים ל-92 רציחות לפחות. חלקם התגוררו כאמור ב"רכבת המיוחדת" של סמואלי.
השלטון המרכזי רצה לפרק את יחידת הטרור נערי לנין מיד עם הקמתה. ב-19 במאי 1919 פורקה מנשקה קבוצת צ'רני בעיר גדלה. לביצוע המשימה מפקדת הצבא פרסה שני גדודי חי"ר וגדוד תותחנים. כלי הנשק שלהם שנערמו היו: שבע מרגמות 140 מילימטר, שש מרגמות של 90 מילימטר, שלושה תותחים משוריינים של 75 מילימטר, שבעה תותחי חי"ר, שבעה מקלעים, 64 ארגזי פצצות, 130 ארגזים של רימוני יד, 41 ארגזים של תחמושת מקלע, 115 ארגזי תחמושת לתותחי החי"ר, 807 ארגז מוקשים. היו להם גם שמונה מכוניות ושש משאיות. כל זה ליחידה לא גדולה של כמה עשרות לוחמי טרור. רוב חברי הקבוצה נשלחו לחזית. 25 אנשים המשיכו לשמור על "הבית הסובייטי" (מלון של מגורי שרי הממשלה המהפכנית) ו-43 איש הוצבו אצל אוטו קורווין, במחלקת החקירות הפוליטיות, בפיקודו של צ'רני. זו הפכה ל"קבוצת צ'רני השנייה".
לעיתים קרובות הם שיתפו פעולה עם נערי לנין שנשארו בראשות סמואלי, הם היו לרוב בתפקיד ברכבת המשוריינת הידועה לשמצה של סמואלי, ובכך השתתפו בחיסול כל המרידות הגדולות נגד המהפכה. בתחילת יוני הודיע אוטו קורווין למועצת השלטון כי אינו יכול עוד לשתף פעולה עם מחלקה V, בראשות צ'רני, אולם המרד האנטי-מהפכני שפרץ ב-24 ביוני שינה את המצב. החבורה של צ'רני מילאה תפקיד חשוב בדיכוי המרד.
צבא הרפובליקה הסובייטית הובס ב-1 באוגוסט 1919. אחרי הכניעה הצליחה ההנהגה הקומוניסטית להימלט, אוטו קורווין ונערי לנין נותרו בהונגריה. המשפט המרכזי בתיק הפלילי שלהם בשנת 1919 החל ב-25 בנובמבר. ב-26 בנובמבר, לבקשת אביו המאמץ, פסק בית המשפט בבודפשט שישלל מגאבור שיין שם משפחתו של אביו המאמץ. מכאן והלאה הוא חזר לשם לידתו כגאבור גולדברגר. יוז'ף צ'רני, מפקד הכנופיות של נערי לנין ושלושה עשר חבריו, נידונו למוות והוצאו להורג. טיבור סמואלי מת בנסיבות לא ברורות בגבול הונגריה-אוסטריה (או שהתאבד או שנורה על ידי אנשי משמר הגבול).
מנהיגי קבוצה נוספת של נערי לנין שנשארו בהונגריה נידונו למוות ב-20 בדצמבר 1919 על ידי בית המשפט הפלילי בבודפשט. כמה נידונים למוות פנו לבית המשפט העליון בבקשת חנינה, אולם ב-28 בדצמבר בצהריים אישר בית המשפט העליון את גזרי הדין. ההוצאה להורג בוצעה בבוקר ה-29 בדצמבר. למחרת (30 בדצמבר 1919) כתב היומון "עיתון בבודפשט" על ההוצאה להורג.
גלריית תמונות

טיבור סמואלי, קומיסר העם וראש ארגון הטרור נערי לנין, נואם
סמואלי במרכז ויוזף צ'רני משמאל בין נערי לנין ב-1 במאי 1919
איור מאת ארמנד לברון, רצח שאנדור הולאן (סגן שר)
איור של ארמנד לברון "ברכבת המוות"
ראו גם

טרור אדום
לקריאה נוספת

עיתון אדום, 1919
לקסיקון הונגרי קתולי
לקסיקון לתולדות תנועת העובדים (הוצאת קושוט, מסת"ב 963 09 0412 8 ) עמוד 345
נערי לנין filmhiradokonline.hu
גרגיי בדק: "החיילים הנאמנים של המהפכה הפרולטרית" או "בריונים רגילים"? מי היו "נערי לנין"?, multunk.hu
יוז'ף ארקוש: נערי לנין. זיכרון למגיני הגבורה של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, בודפשט, 1960, עמוד 140
עבודותיהם המדממות של נערי לנין. נכתב על ידי עד ראייה. בודפשט, 1920
הערות שוליים

↑  Lövés az éjszakában. Pest Megyei Hírlap, 1988. március 21. / 68. szám, 5. old.
↑  Az Est, 1919. november 25., 2-4. old.
↑  Az Est, 1919. november 26., 3-6. old.
↑  A halálesetek közvetlen egymást követően vannak bejegyezve a Bp. I-II. ker. állami halotti akv. 1919. évi 1679-től 1692-ig terjedő folyószámai alatt.
↑  A Kuria nem adott kegyelmet a halálra ítélteknek
↑  "Korvin-Klein Ottó a bitófán - lapszemle 1919-ből". אורכב מ-המקור ב-2017-12-16.
טיבור סמואלי ובלה קון קומיסרי עם ב-1 במאי 1919 בבודפשט
התליין היה מיהאי באלי ועוזריו היו קארוי גולד ואדם הרמן. ציור הגרדום מאותה התקופה, האיור הוא יצירתו של שאנדור ק. נאג', התליין ועונש המוות (1914)
סברסטאל צ'רפובץ (הוקי קרח)

סמל הקבוצה הישן
מועדון ההוקי קרח סברסטאל הוא מועדון הוקי קרח מקצועני מהעיר צ'רפובץ, שבמחוז וולוגדה, רוסיה. חלק מליגת ההוקי הקונטיננטלית.
הישג השיא של המועדון היה העפלה לגמר פלייאוף אליפות רוסיה בהוקי קרח בעונת 2002/2003.