stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרוע שבפנים 3

| --- | --- |

 בימוי:  לי וונל 
 הופק בידי:  ג'ייסון בלאם, אורן פלי, ג'יימס ואן 
 תסריט:  לי וונל 
 עריכה:  טימותי אלברסון
 שחקנים ראשיים:  דרמו מולרוני   סטפני סקוט   אנגוס סמפסון   לי וואנל   לין שיי
 מוזיקה:  ג'וסף בישרה 
 צילום:  בריאן פירסון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית   בריטניה בריטניה   קנדה קנדה
 חברת הפקה:  בלאמהאוס הפקות   אנטרטיינמנט וואן   סטייג' 6 פילמס
 חברה מפיצה:  פוקוס פיצ'רס   אנטרטיינמנט וואן   סוני פיקצ'רס ריליסינג
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 ביוני 2015
 משך הקרנה:  98 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה • פסיכולוגי • על-טבעי
 תקציב:  11 מיליון דולר
 הכנסות:  113 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   insidiouschapter3
 סרט קודם:  הרוע שבפנים 2
 סרט הבא:  הרוע שבפנים: המפתח האחרון
 סרטים בסדרה:  הרוע שבפנים
 www.insidiouschapter3.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
"הרוע שבפנים 3" (באנגלית: Insidious: Chapter 3) הוא סרט אימה על-טבעי, אשר בוים על ידי לי וואנל תסריטו נכתב על ידי ג'ייסון בלאם, אורן פלי וג'יימס ואן. בין שחקניו הראשיים של הסרט ניתן למנות את דרמו מולרוני, סטפני סקוט, אנגוס סמפסון ולין שיי.
הסרט יצא לאקרנים ב-5 ביוני 2015, שנתיים לאחר צאתו הסרט "הרוע שבפנים 2".
עלילה

האירועים מתרחשים לפני אירועי הסרט "הרוע שבפנים". קווין ברנר (סטפני סקוט) נוסעת לביתה של אליס ריינייה (לין שיי) במטרה שתעשה לה תקשור ותצליח לגרום לה לדבר עם אימה המנוחה. אליס מסרבת לעזור לה. לאחר שיח קצר, שואלת אליס את קווין על מקום מגוריה ומגלה שזו עשתה דרך ארוכה כדי להגיע אליה ולכן מסכימה לבסוף לבצע את התקשור המדובר. כאשר אליס מתחילה בסיאנס, היא חשה בנוכחות רעה ועוצרת את כל המאורע, תוך שהיא מפצירה בקווין שלא לנסות ליצור קשר בשום צורה עם אימה המנוחה, היות שהיא חשה בנוכחות של ישות רעה. לאחר שמסתיים המפגש, חוזרת קווין לביתה וכאשר מסיימת את האודישנים לבית הספר לדרמה שלה, היא נדרסת על ידי מכונית, היות שהיא הייתה עסוקה בהבטה בדמות לא מזוהה שלטענתה, נופפה לה לשלום.
לאחר מכן, נשלחת קווין לביתה, תוך ששתי רגליה שבורות והיא אינה יכולה לזוז. בזמן שהותה בבית, היא חשה בנוכחות של ישות רעה שגורמת לה לסיוטים וחרדות. בסמוך לכך, מרגישה אליס כי אותה הישות רודפת גם אותה, עד שלבסוף, היא מחליטה לנסות ולעזור לקווין בשנית, אך ללא הצלחה. לאורכו של הסרט, שכנתה של קווין שחולה בשיטיון, אומרת לה משפטים מטרידים ומוזרים בכל הקשור לנוכחות הזרה והרעה שזו חשה. בעלה של השכנה אומר לקווין להתעלם מהדברים שהיא אומרת, היות שהיא חולה בשיטיון. בהמשך, אביה של קווין מבין שישנה נוכחות זרה ורעה בבית, אשר מאיימת על קווין ולכן הוא עושה מעשה ונוסע לביתה של אליס במטרה שתעזור להם. אליס מספרת לו על בעלה שנפטר זה עתה והשניים מתחילים לשוחח על נושאים שונים, עד שלבסוף מגיעה אליס לביתו במטרה לעזור לקווין. עם זאת, היא מציינת כי היא חשה שישנה ישות נוספת שרוצה לרצוח אותה ולכן היא כבולה ולא יכולה לעשות יותר מדי, תוך שהיא לא מתחייבת לכך שהיא תצליח לעזור לקווין ולאביה. באותה הסצנה, ישנו דיבור על המאורעות של הסרט הקודם, "הרוע שבפנים 2".
לאחר המפגש בין אביה של קווין לאליס, זו מגיעה לביתם על מנת לעזור. כבר ברדת החשכה, פוצחים השלושה בסיאנס נוסף, בו אליס כמעט נרצחת על ידי אותה הישות ממנה חששה לאורך כל הדרך. אליס מתעוררת מהסיאנס וצורחת שהיא לא מסוגלת לעזור בשום צורה שהיא ומותירה את קווין ואת אביה לבדם. לאחר מכן, אביה של קווין עושה מעשה נוסף ומבקש מאח שלה למצוא ציידי רוחות שיעזרו להם. במהלך שהותם של שני ציידי הרוחות (שמתגלים כשרלטנים) בביתם של קווין, אחיה ואיה, קורה מקרה על טבעי בו הישות מתגלה וכמעט הורגת את כולם. נוכח המצב, מתבצעת פנייה נוספת לאליס, שתעזור למשפחה עם המצב וזו מסכימה לנסות ולעזור שוב, תוך שהיא לוקחת בחשבון שהיא עלולה למות.
בסוף הסרט, מצליחה אליס להיאבק בישות שפקדה את משפחת ברנר, תוך שהיא מצליחה להחזיר את קווין לעולם המציאותי. בסצנה האחרונה, חוזרת אליס לביתה, תוך שהיא מוצאת את הסוודר של בעלה המנוח על מיטתה ובתמימותה חושבת שהוא זה שהניח אותו שם, עד שהיא מגלה את שד פני-שפתון בחדר השינה שלה ובכך מסתיים הסרט.
שחקנים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  לין שיי - אליז ריינייה  דרמוט מלרוני - שון ברנר  סטפני סקוט - קווין ברנר  אנגוס סמפסון - טאקר  לי וואנל - ספס  היילי קיוקו - מגי  טייט ברני - אלכס ברנר |  מייקל ריד מקי - "האיש שלא יכול לנשום" (הישות הרעה)  טום גלופ - ד"ר הנדרסון  סטיב קולטר- קרל  פיליס אפלגייט - גרייס  אשטון מויו - הקטור  אלי קיטס - לילי ברנר  טום פיצפטריק - הכלה בשחור / פארקר קריין |  אדריאן ספארקס - ג'ק ריינייה  פיל אברמס - מל  רובן גרפיאס - ארנסטו  אמריס דייווידסון - אחות  טיילור ג'ון סמית' - נער מתבגר  גארט ראיין - ג'וש למברט הצעיר  ג'וסף בישארה - שד פני-שפתון |
הפקה

שלב הצילומים של הסרט התחיל כבר ב-9 ביולי 2014, בלוס אנג'לס. בתכנון, רצו לצלם את הסרט במשך 29 ימים.
הכנסות

תקציב הסרט היה גבוה בהרבה מזה של השניים הקודמים, כאשר נאמד בכ-11 מיליון דולר. כמו כן, גרף הסרט למעלה מ-113 מיליון דולר, ובכך הצליח להיכנס לרשימת 100 סרטי האימה המכניסים ביותר בכל הזמנים, תוך שהפך לסרט השלישי הרווחי ביותר בסדרת הרוע שבפנים.
נכון למאי 2020, הסרט נחשב לסרט המתוקצב ביותר שיצא במסגרת סדרת הרוע שבפנים.
הערות שוליים

↑  https://www.filmla.com/wp-content/uploads/2018/04/2015_film_study_v5_WEB.pdf
↑  Insidious: Chapter 3, Box Office Mojo
1 2 3  Insidious: Chapter 3, נבדק ב-2020-05-24
↑  studiosystemnews.com, www.studiosystemnews.com
↑  Insidious 3 Set Visit: As Scary As the Movies Themselves, /Film, ‏2015-03-24 (באנגלית)
1 2  Insidious: Chapter 3, Box Office Mojo
1 2  Insidious, Box Office Mojo
1 2  Insidious: Chapter 2, Box Office Mojo
1 2  Insidious: The Last Key, Box Office Mojo
| ג'יימס ואן |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | "המסור 0.5" • "המסור" • "דממת המוות" • "הרוע שבפנים" • "לזמן את הרוע" • "הרוע שבפנים 2" • "מהיר ועצבני 7" • "לזמן את הרוע 2" • "אקוומן" • "ממאיר" • "אקוומן 2: הממלכה האבודה" |  |
| סרטים שהפיק | "אנאבל" • "השד" • "הרוע שבפנים 3" • "כיבוי אורות" • "אנאבל: הבריאה" • "הרוע שבפנים: המפתח האחרון" • "הנזירה" • "קללת לה יורונה" • "אנאבל חוזרת הביתה" • "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" |  |
| סרטים שהסריט | "המסור 3" • "הנזירה" • "אנאבל חוזרת הביתה" • "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" |  |
| קומיקסים שכתב | "הגבר הממאיר" |  |
| ערכים קשורים | אטומיק מונסטר |  |
ח'אלד עבד אל-והאב

| --- | --- |

 לידה:  11 באפריל 1911 תוניסיה הצרפתית, צרפת 
 פטירה:  25 באפריל 1997 (בגיל 86) 
 מדינה:  תוניסיה הצרפתית, תוניסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות ג'לאז 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
ח'אלד עבד אל-והאב (בערבית: خالد عبد الوهاب; 1911–1997) היה ערבי מוסלמי אזרח תוניסאי, שהציל ממוות שתי משפחות יהודיות (בוכריס ואוזן), בסך הכל כמה עשרות יהודים, בתקופת השלטון הנאצי בתוניסיה במלחמת העולם השנייה. הומלץ פעמיים להעניק לו את אות "חסיד אומות העולם", אך מועצת "יד ושם" דחתה את ההמלצות בשתי הפעמים, בטענה שהוא אירח את שתי המשפחות בחוותו וככל הנראה אכן הציל אותן ממוות, אך לא תוך סיכון חייו, כנדרש לצורך קבלת האות.
ביוגרפיה

עבד אל-והאב היה בן למשפחה תוניסאית אריסטוקרטית. אביו היה שר התרבות בממשלת תוניסיה ולפני כן קאדי. בצעירותו גר שנים אחדות בניו יורק, עבד כצלם דוגמנות ולמד ארכיטקטורה, תולדות האמנות וארכאולוגיה. סמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה חזר למולדתו.
בנובמבר 1942 היה עבד אל-והאב בן 32. גרמניה הנאצית תפשה את השלטון בתוניסיה באופן ישיר, במקום ממשלת וישי ששלטה במדינה עד אז. באותה עת חיו בתוניסיה כמאה אלף יהודים. מיד עם ההשתלטות הנאצית הישירה החלה מכונת ההרג הנאצית בפעולתה. בשלב ראשון חויבו היהודים לענוד את הטלאי הצהוב, בדומה למה שהתנהל באירופה. במשך כחצי שנה, עד שחרור תוניסיה מידי הנאצים במאי 1943, הספיקו הנאצים לשלוח כ-5,000 יהודים למחנות עבודה ו-160 יהודים לצרפת ומשם למחנות הריכוז. הנאצים אף הספיקו להקים יודנראט מקומי, לקחו בני ערובה, החרימו את רכוש היהודים והטילו על הקהילה עונשים כספיים כבדים. הקהילה נדרשה לספק את צורכי הצבא הגרמני, ובית-הכנסת בבירה תוניס הפך למחסן גרמני ואורווה לסוסי הצבא הנאצי. יהודים רבים נורו למוות בבתיהם, הומתו בצעדות מוות, ומתו מרעב, מחלות והפצצות. רק שחרור תוניסיה על ידי בעלות הברית עצר את תהליך המוות הזה בראשיתו.
עבד אל-והאב היה מתורגמן ואיש קשר בין הנאצים והאוכלוסייה המקומית בעיר מהדיה. על פי גרסה אחת, לאחר שנודע לו שקצינים נאציים מתכוננים לעצור את אודט בוכריס, יהודייה מהאזור, הוא החביא אותה ו-24 מבני משפחתה בחווה שלו במשך ארבעה חודשים, עד סוף הכיבוש הנאצי בתוניסיה. על פי גרסה אחרת המשפחה גורשה מביתה על ידי הנאצים והוא אירח אותה ולא החביא אותה. עדויות נוספות, בהן של אדמה מצליח לבית אוזן, מעידות שהוא החביא או אירח בחוותו גם משפחה יהודית אחרת בשם אוזן.
רוברט סטלוף, סופר והיסטוריון אמריקאי - יהודי, שערך מחקר על יחסם של הערבים לשואה, גילה אצלם תופעה נפוצה מאוד של הכחשת השואה, אולם במקביל הוא גם גילה ערבים שהצילו יהודים בזמן השואה
.
הוא כתב ספר על שתי התופעות הללו, "בין חסידי אומות העולם", שיצא לאור ב-2006 ותורגם ויצא לאור גם בעברית בהוצאת "יד ושם" ודביר, תחת השם "בין צלב הקרס לסהרה". בספרו חשף גם את סיפורו של עבד אל-והאב. ב-2009 הופק סרט תיעודי על סיפורו של עבד אל-והאב.
מועצת "יד ושם" דחתה פעמיים את ההמלצות להכיר בעבד אל-והאב כ"חסיד אומות העולם". לפי המידע שנצבר ב"יד ושם", כל יהודי מהדיה אמנם גורשו כבר באותה עת ורכושם הוחרם, אבל בשלב זה הגירושים למחנות ההשמדה היו רק בתחילתם. מכאן נולד הצורך למצוא ליהודים בית כלשהו, והמקלט בחוותו של עבד אל-והאב כנראה אכן הציל את חיי שתי המשפחות, אבל הטענה היא כי בשלב המוקדם כל כך של תהליך ההשמדה בתוניסיה, עדיין לא היה שום סיכון אישי למי שאירח בביתו יהודים. יותר מכך, לפי המידע שהצטבר ב"יד ושם", הנאצים ידעו שעבד אל-והאב אירח בביתו את שתי משפחות היהודים ואף ערכו שם מדי פעם ביקורים סדירים לספירת היהודים. היהודים עצמם גם יכלו לבקר עדיין האחד במקום המקלט של רעהו (והיו עוד ערבים שכנים שאירחו יהודים מגורשים ממש כמו עבד אל-והאב). הם גם נעזרו בגלוי בשירותי בית החולים הצבאי האזורי כשנזקקו לתרופות. מכאן המסקנה שהצלה אכן הייתה אך ללא סיכון אישי, ולכן אין הצדקה למתן אות חסיד אומות העולם.
לאחר המלחמה היגר עבד אל-והאב לצרפת, נשא לאישה שחקנית קולנוע ונפטר ב-1997 בגיל 86. השאיר אחריו בת, פאיזה, ובת נוספת מנישואיו לשחקנית מוונצואלה.
ראו גם

מרכז תיעוד יהדות צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה
הצלת יהודים במהלך השואה
לקריאה נוספת

תולדות השואה צרפת, עורך: אשר כהן, יד ושם, ירושלים, תשנ"ו
רוברט סטלוף, בין צלב הקרס לסהרה, יד ושם ודביר.
הערות שוליים

↑  ריאיון עם רוברט סטלוף ברדיו אוסטרליה, בינואר 2007, על גילוי סיפורו של עבד אל-והאב
↑  אפריל 2010, אתר "טקסט"
ח'אלד מוחי א-דין

| --- | --- |

ח'אלד מוחי א-דין בשנות ה-50
 לידה:  17 באוגוסט 1922 כפר שכר, ממלכת מצרים ממלכת מצרים 
 פטירה:  6 במאי 2018 (בגיל 95) קהיר, מצרים מצרים 
 מדינה:  ממלכת מצרים, הרפובליקה הערבית המאוחדת, רפובליקת מצרים, מצרים 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית המצרית 
 מפלגה:  National Progressive Unionist Party 
 
 פרסים והוקרה
 פרס לנין לשלום (1970) 
 
ח'אלד מוחי אל-דין (בערבית: خالد محيي الدين, תעתיק מדויק: ח'אלד מחיי אלדין; 17 באוגוסט 1922 – 6 במאי 2018) היה איש צבא ופוליטיקאי מצרי. היה ממקימי אגודת "הקצינים החופשיים" והשתתף במהפכת הקצינים החופשיים ביולי 1952. לאחר מכן היה מתומכיו הבולטים של מוחמד נגיב בשנות נשיאותו, וממתנגדיו של גמאל עבד אל נאצר. בשנת 1976 הקים את מפלגת האיחוד הלאומי המתקדם, שהייתה גוף אופוזיציה דומיננטי כנגד אנואר סאדאת וחוסני מובארכ.
ביוגרפיה

ח'אלד מוחי א-דין נולד ב-17 באוגוסט 1922 בכפר שכר שבמצרים התחתונה, למשפחת נכבדים שהחזיקה כמות גדולה של אדמות בדלתת הנילוס. בשנת 1940 סיים את האקדמיה הצבאית במצרים והחל לשמש כקצין פרשים ובהמשך כקצין שריון. בשנת 1951 סיים תואר ראשון במסחר באוניברסיטת קהיר (אז רשמית "אוניברסיטת פואד"). במהלך שירותו הצבאי אימץ מוחי א-דין תפיסות מרקסיסטיות, וניהל קשרים עם מפלגת חדת"ו הקומוניסטית. אף שתמך בתנועה, ככל הנראה לא הצטרף אליה כחבר.
מוחי אל-דין היה ממקימי ארגון "הקצינים החופשיים" והיה חבר בוועד של בכירי החברים בארגון. ארגון זה קם בשנת 1943 על רקע התנגדות לכיבוש הבריטי במצרים, והושפע רבות מהתבוסה של הצבא המצרי במלחמת העצמאות ב-1948. הקצינים שהיו חברים בארגון דרשו תיקון של השחיתות השלטונית של המלך פארוק ורפורמות כלכליות במדינה. מוחי אל-דין סימן את הקצה הקומוניסטי של המנעד הפוליטי התנועה. במסגרת הוועד הבכיר של האגודה שימש מוחי אל-דין כאיש הקשר של האגודה עם מפלגת חדת"ו. בסוף שנת 1949 היה מהמייסדים של הגרעין המהפכני בתוך התנועה שנוסד בידי גמאל עבד אל נאצר. מוחי א-דין היה מהמוציאים לאור של כתב-העת של הארגון, "קול הקצינים החופשיים", שהחל להתפרסם באוקטובר 1951. בן-דודו זכריא מוחי א-דין היה גם הוא חבר בתנועה.
ביוגרפיה > יד ימינו של מוחמד נגיב

לאחר מהפכת הקצינים החופשיים מוחי אל-דין נמנה עם חברי "מועצת המהפכה" שהנהיגו את מצרים לאחר הדחתו של המלך פארוק. אולם לאחר הפיכתה של מצרים לרפובליקה התגלעו מחלוקות קשות בקרב חברי הארגון. מוחי אל-דין נמנה עם מחנהו של ראש הממשלה והנשיא מוחמד נגיב, ששאף להמשיך את המסורת הפרלמנטרית הרב-מפלגתית של מצרים מתקופת המלוכה. לעומת זאת התייצב סגן ראש הממשלה גמאל עבד אל נאצר שרצה לחסל את המפלגות ולכונן שלטון נשיאותי אוטוריטרי חזק. לרוב הייתה ידו של נאצר העליונה, והוא הצליח להוציא את כל המפלגות אל מחוץ לחוק וגם ארגונים א-מפלגתיים כמו האחים המוסלמים. העימותים בין שני הצדדים הביאו לבסוף להתפטרותו של נגיב מכל תפקידיו בפברואר 1954.
אל-דין ניסה להניא את נגיב מהחלטתו להתפטר, ולשם כך גיבש קואליציה פרו-ליברלית בשם "חזית לאומית דמוקרטית". בתנועה זו היו חברים פוליטיקאים לשעבר מרחבי הקשת הפוליטית - חדת"ו הקומוניסטית, מפלגת הופד, מפלגת מצרים הצעירה ואנשי האחים המוסלמים. בעזרת תמיכתה של קבוצה זו הצליח מוחי אל-דין להשיב את נגיב לתפקידיו, ובשיא תהליך זה הכריז נגיב ב-25 במרץ על צו שהתיר מחדש התארגנות פוליטית ועל ביטול "מועצת פיקוד המהפכה". אולם, החשש מן החזרה לפרלמנטריזם הוביל קצינים רבים להתקרב לנאצר. נאצר עד מהרה ביטל את הצו של נגיב, ועצר את חברי "חזית לאומית דמוקרטית". על מנת למנוע מרי מצדו, מוחי אל-דין נשלח בידי נאצר לשמש כשגריר בשווייץ.
ביוגרפיה > לאחר החזרה למצרים

מוחי אל-דין חזר למצרים בשנת 1956 והחל לערוך את העיתון אל-מסא. לאחר התרת הצנזורה על העיתונות בשנת 1974, היה מוחי אל-דין מהמבקרים החריפים של אנואר סאדאת, שלטענתו סטה מן הסוציאליזם והערביות ונהה אחר המערב. במרץ 1976 הקים ביחד עם לוטפי אל-ח'ולי את מפלגת האיחוד הלאומי המתקדם, אחת משלוש מפלגות שהותרה פעילותן במסגרת האיחוד הסוציאליסטי הערבי.
הערות שוליים

↑  Reuters Staff, Khaled Mohieddin, last member of Egypt's Revolutionary Command Council, dies, Reuters, ‏6 May 2018 (באנגלית)
1 2  http://books.google.co.il/books?id=p3J6IS8t74QC&pg=PA137&dq=muhyi+al-din,+zakariyya&hl=iw#v=onepage&q=muhyi%20al-din%2C%20zakariyya&f=false
↑  התנועה הדמוקרטית לשחרור לאומי - حركة ديموقراطية لتحرير وطني
↑  חגי ארליך, מצרים: האחות הבכירה, עמ' 102-103
↑  בהמשך נקראה "מועצת פיקוד המהפכה"
↑  חגי ארליך, מצרים: האחות הבכירה, עמ' 122
↑  חגי ארליך, מצרים: האחות הבכירה, עמ' 124
↑  חגי ארליך, מצרים: האחות הבכירה, עמ' 260
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291043305171  GND: 1067912835  ISNI: 0000 0000 8203 5231  LCCN: nr89013550  NTA: 152355642  SELIBR: 257644  VIAF: 17070217   WorldCat (עם VIAF): 17070217
ז'ואאו מירנדה

ז'ואאו מירנדה דה סוזה פיליו, המוכר גם כמירנדה (בפורטוגזית: João Miranda de Souza Filho; נולד ב-7 בספטמבר 1984) הוא כדורגלן עבר ברזילאי אשר שיחק בעמדת הבלם.
קריירת קבוצות > תחילת הדרך

מירנדה החל את הקריירה בקבוצת קורטיבה הברזילאית, שם שיחק 89 משחקים שבהם הבקיע שישה שערים. בשנת 2005 עבר מירנדה לראשונה לקבוצה אירופאית כאשר עבר לקבוצה הצרפתית סושו. בשנת 2006 חזר מירנדה לברזיל, שם שיחק בקבוצת סאו פאולו וזכה באליפות הליגה הברזילאית שלוש פעמים ברציפות.
בשנים 2007–2008 זכה מירנדה בהישג אישי בנוסף לתואר הקבוצתי, כאשר נכלל ב"נבחרת העונה" של הליגה הברזילאית. בשנים 2009–2010 מירנדה המשיך ונבחר ל"נבחרת העונה" של הליגה הברזילאית אף על פי שקבוצתו לא זכתה בתואר.
קריירת קבוצות > אתלטיקו מדריד

בינואר 2011 הצטרף מירנדה לשורותיה של קבוצת אתלטיקו מדריד, בה חתם על חוזה לשלוש שנים.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הספרדית ערך מירנדה ב-25 באוגוסט 2011 במשחק במסגרת הליגה האירופית, שם ניצחה אתלטיקו את הקבוצה הפורטוגלית ויטוריה גימרייש בתוצאה 0–4. בתום העונה זכתה הקבוצה בליגה האירופית, לאחר ניצחון 0–3 במשחק הגמר מול אתלטיק בילבאו.
ב-12 במרץ 2013 האריך מירנדה את חוזהו באתלטיקו מדריד עד שנת 2016.
ב-17 במאי 2013 כבש מירנדה את שערו החשוב בקריירה כאשר נגח לרשת של היריבה העירונית, ריאל מדריד, בתוך תוספת הזמן במשחק הגמר של הגביע הספרדי וקבע את תוצאת המשחק, 2-1 לטובת אתלטיקו, והעניק לקבוצתו את התואר החשוב.
ב-17 במאי 2014 זכה מירנדה באליפות הראשונה שלו במדי קבוצה אירופאית כאשר קבוצתו אתלטיקו מדריד זכתה בתואר הנכסף, אלופת הליגה הספרדית בכדורגל.
קריירת קבוצות > אינטר מילאנו

ב-30 ביוני 2015 חתם מירנדה לשלוש שנים באינטר מילאנו האיטלקית. ב-23 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על אטאלנטה. ב-20 בפברואר 2016 כבש את שערו היחיד במדי אינטר בניצחון 1–3 על סמפדוריה. מירנדה היה שחקן הרכב בארבע עונותיו בקבוצה.
קריירת קבוצות > סין וחזרה לברזיל

ב-26 ביולי 2019 חתם מירנדה בג'יאנגסו סונינג הסינית, לאחר ששוחרר רשמית מאינטר.
ב-8 במרץ 2021 חזר מירנדה לסאו פאולו וחתם לעונה אחת.
ב-11 בינואר 2023 פרש ממשחק פעיל.
קריירת קבוצות > קריירת נבחרות

ב-20 באוגוסט 2007 קיבל מירנדה את זימונו הראשון לנבחרת ברזיל, הזימון היה למשחקה של הנבחרת הלאומית במשחק ידידות מול נבחרת אלג'יריה, מירנדה לא שותף במשחק זה. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית ערך מירנדה ב-1 באפריל 2009, במשחק של נבחרת ברזיל מול נבחרת פרו בפלייאוף המוקדמות של מונדיאל 2010.
מירנדה זומן לסגל המורחב של נבחרת ברזיל לקראת מונדיאל 2014.
תארים

אליפות ברזיל (3): 2006, 2007, 2008
הליגה האירופית: 2011/2012
אליפות ספרד: 2013/2014
גביע המלך הספרדי: 2012/2013
הסופר קאפ האירופי: 2012
הסופר קאפ הספרדי: 2014
קופה אמריקה: 2019
גביע הקונפדרציות: 2009
הערות שוליים

↑  "Joao Miranda leaves by mutual consent" (הודעה לעיתונות). inter.it. 26 ביולי 2019. נבדק ב-26 ביולי 2019. {{cite press release}}:  (עזרה)
| נבחרת ברזיל – קופה אמריקה 2015 |
| --- | --- | --- |
|  1 ז'פרסון •  2 אלבס •  3 מירנדה •  4 דוד לואיז •  5 פרננדיניו •  6 פיליפה לואיס •  7 דוגלאס קוסטה •  8 אליאס •  9 טארדלי •  10 ניימאר •   11 פירמינו •  12 נטו • 13 מרקיניוס •  14 טיאגו סילבה • 15 ג'פרסון • 16 פאביניו • 17 פרד • 18 אברטון ריביירו • 19 ויליאן • 20 רוביניו • 21 קוטיניו • 22 קאסמירו • 23 מרסלו גרוהה • מאמן: דונגה |  1 ז'פרסון •  2 אלבס •  3 מירנדה •  4 דוד לואיז •  5 פרננדיניו •  6 פיליפה לואיס •  7 דוגלאס קוסטה •  8 אליאס •  9 טארדלי •  10 ניימאר •   11 פירמינו •  12 נטו • 13 מרקיניוס •  14 טיאגו סילבה • 15 ג'פרסון • 16 פאביניו • 17 פרד • 18 אברטון ריביירו • 19 ויליאן • 20 רוביניו • 21 קוטיניו • 22 קאסמירו • 23 מרסלו גרוהה • מאמן: דונגה | ברזיל |
| נבחרת ברזיל – קופה אמריקה 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 אליסון •  2 אלבס •  3 מירנדה •  4 ז'יל •  5 קאסמירו •  6 פיליפה לואיס •  7 גנסו •  8 אליאס •  9 ז'ונאס •  10 לוקאס לימה •   11 ברבוסה •  12 דייגו אלבס • 13 מרקיניוס •  14 קאיו • 15 פאביניו • 16 דוגלאס סנטוס • 17 ואלאס • 18 רנאטו אוגוסטו • 19 ויליאן • 20 לוקאס • 21 האלק • 22 קוטיניו • 23 מרסלו גרוהה • מאמן: דונגה |  1 אליסון •  2 אלבס •  3 מירנדה •  4 ז'יל •  5 קאסמירו •  6 פיליפה לואיס •  7 גנסו •  8 אליאס •  9 ז'ונאס •  10 לוקאס לימה •   11 ברבוסה •  12 דייגו אלבס • 13 מרקיניוס •  14 קאיו • 15 פאביניו • 16 דוגלאס סנטוס • 17 ואלאס • 18 רנאטו אוגוסטו • 19 ויליאן • 20 לוקאס • 21 האלק • 22 קוטיניו • 23 מרסלו גרוהה • מאמן: דונגה | ברזיל |
| נבחרת ברזיל – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 אליסון •  2 טיאגו סילבה •  3 מירנדה •  4 ז'רומל •  5 קאסמירו •  6 פיליפה לואיס •  7 דוגלאס קוסטה •  8 רנאטו אוגוסטו •  9 ז'סוס •  10 ניימאר •   11 קוטיניו •  12 מרסלו • 13 מרקיניוס •  14 דנילו • 15 פאוליניו • 16 קאסיו • 17 פרננדיניו • 18 פרד • 19 ויליאן • 20 פירמינו • 21 טייסון • 22 פאגנר • 23 אדרסון • מאמן: צ'יצ'ה |  1 אליסון •  2 טיאגו סילבה •  3 מירנדה •  4 ז'רומל •  5 קאסמירו •  6 פיליפה לואיס •  7 דוגלאס קוסטה •  8 רנאטו אוגוסטו •  9 ז'סוס •  10 ניימאר •   11 קוטיניו •  12 מרסלו • 13 מרקיניוס •  14 דנילו • 15 פאוליניו • 16 קאסיו • 17 פרננדיניו • 18 פרד • 19 ויליאן • 20 פירמינו • 21 טייסון • 22 פאגנר • 23 אדרסון • מאמן: צ'יצ'ה | ברזיל |
| נבחרת ברזיל – קופה אמריקה 2019 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 אליסון •  2 טיאגו סילבה •  3 מירנדה •  4 מיליטאו •  5 קאסמירו •  6 פיליפה לואיס •  7 נרס •  8 ארתור •  9 ז'סוס •  10 ויליאן •   11 קוטיניו •  12 אלבס (ק) • 13 מרקיניוס •  14 אלכס סנדרו • 15 אלאן • 16 קאסיו • 17 פרננדיניו • 18 אברטון • 19 פאקטה • 20 פירמינו • 21 רישרליסון • 22 פאגנר • 23 אדרסון • מאמן: צ'יצ'ה |  1 אליסון •  2 טיאגו סילבה •  3 מירנדה •  4 מיליטאו •  5 קאסמירו •  6 פיליפה לואיס •  7 נרס •  8 ארתור •  9 ז'סוס •  10 ויליאן •   11 קוטיניו •  12 אלבס (ק) • 13 מרקיניוס •  14 אלכס סנדרו • 15 אלאן • 16 קאסיו • 17 פרננדיניו • 18 אברטון • 19 פאקטה • 20 פירמינו • 21 רישרליסון • 22 פאגנר • 23 אדרסון • מאמן: צ'יצ'ה | ברזיל |
וורקא

ערך זה עוסק בעיר בפולין. אם התכוונתם לחסידות בשם זה, ראו .
| --- | --- |
סמל וורקאסמל וורקא

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 תאריך ייסוד:  1321
 שטח:  25.78 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  12,003 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°47′06″N 21°11′00″E﻿ / ﻿51.7850969°N 21.1833835°E﻿ / 51.7850969; 21.1833835 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.warka.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיוורקא(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיוורקא(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהוורקא(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהוורקא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ווֹרְקא (כך בפי היהודים; בפולנית: Warka, וַרְקה) היא עיירה על הגדה המערבית של הנהר פיליצה במרכז פולין, 60 קילומטר מדרום לוורשה. בשנת 2004 נמנו בעיירה כ-11,000 תושבים.
היסטוריה

וורקא זכתה למעמד עיר בשנת 1321. בשנת 1478 נוסדה בוורקא מבשלת שיכר ששמעה יצא למרחוק. אחד מראשוני החסידות, רבי יצחק קאליש הקים את חצר החסידות שלו בעיירה וורקא, והיא נקראת על שמה. רבי ישראל יהושע מקוטנא כיהן תקופה מסוימת כרב בוורקא.
בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים התגוררו בוורקה כ-2,200 יהודים, שהיו כמחצית מאוכלוסייתה. בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את וורקא, והחלו בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך שריפת בית הכנסת בעיירה.
בסתיו 1940 הוקם בוורקה גטו. בפברואר 1941 גורשו יהודי וורקא לטרבלינקה בידי אנשי אס-אס, שוטרים פולנים ופלוגות של ליטאים ואוקראינים.
הערות שוליים

↑  ישועות מלכו, עמוד השער
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567136705171  GND: 16020628-5  LCCN: n85278992  MusicBrainz: 84d0917d-9cce-46bf-9c5f-9a3362d0875b  NKC: ge1137242  VcBA: 497/229  VIAF: 167701731   WorldCat (עם VIAF): 167701731 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זארה רתרפורד

זארה רתרפורד (באנגלית: Zara Rutherford; נולדה ב-5 ביולי 2002) היא טייסת בלגית-בריטית. בגיל 19, היא שברה שני שיאי עולם: האדם הצעיר ביותר שהקיף את העולם במטוס אולטרה לייט, והאישה הצעירה ביותר שטסה מסביב לעולם. אחרי טיסה בת חמישה חודשים שהחלה ב-18 באוגוסט 2021, מקורטרייק, בלגיה, והסתיימה ב -20 בינואר 2022.
ביוגרפיה

זארה רתרפורד נולדה ב-5 ביולי 2002, בבריסל שבבלגיה. אביה סם רתרפורד (Sam Rutherford) הוא בריטי וטייס במקצועו, ואימה ביאטריס דה סמט (Beatrice de Smet) היא עורכת הדין בלגית, ועוסקת בטייס כתחביב.
רתרפורד למדה בבית ספר לבנות בווינצ'סטר שבמחוז המפשייר, אנגליה.
כנערה צעירה, רתרפורד הייתה מלווה את אביה בטיסות, ולפעמים הטיסה את המטוס בחלק מהטיסה בעצמה. בגיל 14 החלה ללמוד לקראת רישיון טיס, אותו קיבלה ב-2020.
טיסה מסביב לעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  ראו עוד מידע בערך בוויקיפדיה האנגלית.
ראו גם

טרוויס לודלו ⁣ - האדם הצעיר ביותר שטס מסביב לעולם
הערות שוליים

↑  "Teenage pilot Zara Rutherford completes solo round-world record". BBC News. 20 בינואר 2022. אורכב מ-המקור ב-20 בינואר 2022. נבדק ב-20 בינואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Levaux, Christian; Cotton, Johnny (20 בינואר 2022). "British-Belgian teen becomes youngest woman to fly solo round the world". Reuters (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-20 בינואר 2022. נבדק ב-21 בינואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  רויטרס, בת ה-19 שמתכננת להקיף את העולם במטוס אולטרה לייט, באתר ynet, 27 ביולי 2021
↑  Zara Embarks On World Record Flight Attempt
↑  Teenage pilot Zara Rutherford begins solo round-world record bid
מטוס Aero Shark UL דומה לזה שהטיסה זארה רתרפורד.
הקרב על קיבוץ גשר

מפת הקרבות עם העיראקים באזור גשר
משטרת גשר, אתר חשוב בקרב על קיבוץ גשר
טיפול בפצוע בבונקר בגשר (המחשה)
בונקר המפקדה בגשר
בול שהונפק לכבוד יום העצמאות השישי של מדינת ישראל בשנת 1954 ומתאר את אתר הקרב בגשר
הקרב על קיבוץ גשר במלחמת העצמאות נערך בין חברי קיבוץ גשר, לוחמים מן היישובים העבריים שבסביבה, ולוחמי חטיבת גולני ובין הלגיון הערבי, אשר נעזר בלוחמים מן היישובים הערביים הסמוכים, וחיל המשלוח העיראקי. הקרב נערך בשני שלבים, נפרדים זה מזה: הראשון, טרום הכרזת המדינה - התקפה של הלגיון הערבי (27 באפריל 1948 − 29 באפריל 1948), והשני, לאחר הכרזת המדינה - התקפה של חיל המשלוח העיראקי (15 במאי 1948 − 22 במאי 1948). בכך הייתה גשר לאחת מנקודות היישוב הבודדות אשר בתחומי מדינת ישראל של החלטת החלוקה, שהותקפה על ידי הלגיון וששטחים בסביבתה נתפסו על ידו (הנקודה האחרת הייתה גזר). כן הייתה גשר הנקודה היחידה, להוציא רמת רחל, אשר הותקפה על ידי שני צבאות משתי מדינות שונות באותה מלחמה. הקיבוץ נהרס אך לא ננטש.