stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרסיגירינוס
בתרבות

הקרסיגירינוס מופיע בסדרה "פארק פרהיסטורי".
קרבונט

דגם של יון הקרבונט, CO3−2
.
קרבונט (באנגלית: Carbonate) או פחמה הוא מלח או אסטר של חומצה פחמתית.
תכונות כימיות

יון הקרבונט הוא אניון רב-אטומי (פוליאטומי), בעל נוסחת המבנה CO3−2, ומשקל מולקולרי של 60.01 דלטון; הוא מורכב מאטום פחמן מרכזי, המוקף בשלושה אטומי חמצן זהים, בגאומטריה משולשת מישורית. יון הקרבונט נושא מטען חשמלי פורמלי (2-), והוא הבסיס המצומד של יון ביקרבונט, HCO3−; יון זה הוא בתורו הבסיס המצומד של H2CO3, חומצה פחמתית.
מלחי קרבונט נוצרים כאשר יון חיובי נקשר ליון הקרבונט (לו מטען שלילי), ליצירת תרכובת כימית. רוב מלחי הקרבונט אינם מסיסים במים בטמפרטורה ולחץ תקניים. קבועי המסיסות שלהם הם בדרך כלל נמוכים מ-1×10−8. קיימים מספר יוצאים מן הכלל, ביניהם נתרן פחמתי (סודה לכביסה), אשלגן פחמתי ואמוניום פחמתי.
בתמיסה מימית, קרבונט, ביקרבונט, פחמן דו-חמצני וחומצה פחמתית מתקיימים ביחד, בשיווי משקל דינמי. בתמיסות בסיסיות חזקות, הצורה העיקרית היא יון הקרבונט, ובתמיסות בסיסיות חלשות נפוץ יותר יון הביקרבונט. בתמיסות חומציות יותר, הצורה העיקרית היא פחמן דו-חמצני מומס, והוא, יחד עם מים, נמצא בשיווי משקל עם חומצה פחמתית (שיווי המשקל נוטה בחוזקה לכיוון פחמן דו-חמצני).
בכימיה אורגנית, המושג קרבונט מתייחס לעיתים לקבוצה פונקציונלית המהווה חלק ממולקולה גדולה יותר; הקבוצה כוללת אטום פחמן הקשור לשלושה אטומי חמצן, לאחד מהם בקשר כפול. הקישור לשאר המולקולה מתבצע דרך אטומי החמצן האחרים.
שימושים

מבחן פשוט להימצאות קרבונט במלח הוא הוספה של חומצה מינרלית מהולה (כמו חומצה הידרוכלורית) - החומצה תסיט את שיווי המשקל לכיוון שחרור הגז פחמן דו-חמצני.
מלחי קרבונט נפוצים בטבע (במינרלים) ובתעשייה. המונח "קרבונט" מתייחס לעיתים קרובות גם למלחי קרבונט, או מינרלים קרבונטיים. הנפוץ ביותר ביניהם הוא קלציט, או סידן פחמתי, המרכיב העיקרי באבן גיר.
חשיבות ביולוגית

יוני הקרבונט משמשים כבופר בדם, דרך לשמור על רמת חומציות נכונה. המנגנון הוא כדלקמן:
כאשר רמת החומציות גבוהה מדי (pH נמוך), ריכוז יוני ההידרוניום (+H3O) בדם גבוה מדי, והגוף פולט פחמן דו-חמצני בנשימה. פעולה זו גורמת להסטת שיווי המשקל לכיוון פחמן דו-חמצני, ומפחית את ריכוז החומצה.
כאשר רמת החומציות נמוכה מדי (pH גבוה), ריכוז יוני ההידרוניום בדם נמוך מדי. הכליות מפרישות ביקרבונטים, שגורמים להסטת שיווי המשקל לכיוון החומצה הפחמתית, וכך מעלים את רמת החומציות.
קרבונט אסטר - קרבונט כקבוצה פונקציונלית
קרחון סאליבן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ארתור סאליבן 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 רכס הרים:  רמת אלגר 
 קואורדינטות:  69°42′S 70°45′W﻿ / ﻿69.7°S 70.75°W﻿ / -69.7; -70.75
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון סאליבן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון סאליבן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סאליבן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סאליבן
 
קרחון סאליבן (באנגלית: Sullivan Glacier)  הוא קרחון בחלקו הצפוני של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מערב, ונשפך אל קרחון גילברט (אנטארקטיקה), מדרום לרמת אלגר.
גובהו של הקרחון 600 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה לראשונה ממרחק, על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנת 1937.
הקרחון מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (D. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון נתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של המלחין האנגלי סר ארתור סאליבן (שם הקרחון ניתן בו בעת שניתן שם לקרחון גילברט - על שמו של ויליאם שוונק גילברט שותפו של סאליבן); וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
ראו גם

| אתרים על שם מלחינים, מוזיקאים ויצירות מוזיקליות באי אלכסנדר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | באלאקירב • בארטוק • גילברט • דיליוס • מיקאדו • סאליבן • סיבליוס • פלסטרינה |  |
| הדומי קרח | הנדל • וגנר • מוצרט |  |
| מדפי קרח | באך • ברהמס • בריטן |  |
| שדות שלג | שדה השלג פרסל |  |
| מפרצונים | בוקריני • ברהמס • בריטן • היידן • ובר • ורדי • מנדלסון • סטרווינסקי • פורה • קופרן • ראמו • שוברט |  |
| הרים, רמות ומצוקים | רכס אטאנסוב • רמת אלגר • נונאטאקי אפאלאצ'יה • הר בורודין • פסגת גלוק • הר גריג • רמת דביסי • הר וילבי • מעבר האפנר • הרי לאסוס • הר ליסט • שלוחת מאהלר • פסגות מוסורגסקי • הר מורלי • נונאטאק פיגארו • הר פינאפור • גבעות פינלנדיה • הר צ'ייקובסקי • הר שומאן • גבעת שופן |  |
| חצאי אי | אירואיקה • בטהובן • מונטוורדי • שוסטקוביץ' |  |
| לשונות יבשה | נקודת ברליוז • נקודת רוסיני |  |
קרבובו

קרבובו (בספרדית: Carabobo) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון ונצואלה, גובלת בים הקריבי בצפון, ביארקוי במערב, בקוחדס ובגואריקו בדרום ובארגואה במזרח.
המדינה משתרעת על שטח של 4,650 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 2,245,744 תושבים (נכון ל-2011). בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא ולנסיה.
היסטוריה

האזור בו נמצאת כיום קרבובו היה מיושב במשך מאות שנים על ידי ילידים, בעיקר באזור אגם ולנסיה.
הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16 וכבשו אותו. בשארית המאה ה-16 ובמאה ה-17 היישובים שהקימו הספרדים באזור, בהם ולנסיה שהוקמה ב-1555, סבלו מהתקפות חוזרות ונשנות של שבטי ילידים מחד ושודדי ים אנגלים וצרפתים מאידך, ובחלק מהמקרים היישובים ננטשו עקב כך.
באזור קרבובו התרחשו מספר קרבות מכריעים במהלך מלחמת העצמאות של ונצואלה במאה ה-19. החשוב שבהם היה קרב קרבובו ב-24 ביוני 1821 בו ניצחו סימון בוליבר וכוחותיו את כוחות הספרדים. לאחר הקרב הספרדים נסוגו מהאזור, למעט חיל מצב שהשאירו בפוארטו קבייו עד 1823.
לאחר הניצחון במלחמה האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה, ולאחר שזו התפרקה ב-1830 ולנסיה נהפכה זמנית לבירת ונצואלה, עד שהתואר הועבר לקראקס. עם הקמתה ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית קרבובו. כעבור זמן קצר הופרדה ממנה פרובינציית ברקיסימטו, שכללה את שטחי מדינות לרה ויארקוי של היום.
ב-1864 ונצואלה הפכה להיות מדינה פדרלית ובחלקים מפרובינציית קרבובו הוקמה מדינת קרבובו.
כלכלה

כלכלת קרבובו מתבססת בעיקר על תעשייה, בעיקר עיבוד מזון וטקסטיל, זיקוק נפט, תיירות, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, קקאו, כותנה, קנה סוכר וקוקוס.
הערות שוליים

1 2  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי ה-14 - תוצאות עבור מדינת קרבובו, מכון הסטטיסטיקה הלאומי של ונצואלה (בספרדית).
| מדינות ונצואלה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו |  |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552836505171  BNE: XX454533  GND: 4747682-5  LCCN: n82088696  MusicBrainz: f7c7c7e6-d7e4-445d-852b-00a6e787cb2a   WorldCat (עם LCCN): n82-088696
קתדרלת אורליאן

| --- | --- |

קתדרלת אורליאן - החזית המערבית
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 כתובת:  Cenabum 
 מיקום:  אורליאן
 מדינה:  צרפת צרפת
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1601–1829 (כ־228 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1601 
 תאריך פירוק:  24 במרץ 1568 
 אדריכל:  Étienne Martellange 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 גובה:  114 מטר
 גובה פנימי:  32 מטר
 קואורדינטות:  47°54′07″N 1°54′37″E﻿ / ﻿47.90187°N 1.91041°E﻿ / 47.90187; 1.91041
 www.cathedrale-orleans.fr
 he
 
בית הרוחב הצפוני
ספינה
קתדרלת אורליאן (בצרפתית: Cathédrale Sainte-Croix d'Orléans, קתדרלת הצלב הקדוש) היא קתדרלה קתולית בעיר אורליאן שבצרפת.
קתדרלת הצלב הקדוש באורליאן, נבנתה בשנים 1278–1329 בסגנון גותי. לאחר שנבזזה בידי ההוגנוטים בשנות השישים של המאה ה-16, מלכי בית בורבון שיפצו אותה במאה ה-17. הקתדרלה מפורסמת בעיקר בזכות הקשר שלה לז'אן ד'ארק. הגיבורה הצרפתית נכחה במיסה בקתדרלה ב-2 במאי 1429, כאשר העיר הייתה תחת מצור.
כמו בקתדרלת שארטר, גם לקתדרת אורליאן יש צמד קומות של תמיכות דואות המחוברות בעמודים אלכסוניים ביניהן.
ממדים

אורך: 140 מטרים (460 רגל)
רוחב: 40 מטר
גובה 2 המגדל: 88 מטרים (289 רגל)
גובה הצריח: 114 מטרים (374 רגל)
גובה הקמרונות: 32 מטרים (105 רגל)
גובה הספינה הראשית: 32 מטר
רוחב הספינה הראשית: 14.23 מטר
אורך חיצוני של הבית הרוחב (טרנספט): 65 מטר
אורך פנימי של הטרנספט: 53 מטר
הערות שוליים

↑  Joan of Arc Archive Biography Accessed 5 Sept 2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4600139-6  LCCN: no2017038681  MusicBrainz: 2fc5c7f5-72e4-485a-b064-5cdfc0ebfb70  VIAF: 295431306   WorldCat (עם VIAF): 295431306 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כנסיות ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קתדרלת טרטו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  church ruin, domus 
 על שם:  פטרוס 
 כתובת:  Kesklinn 
 מיקום:  עיריית טארטו 
 מדינה:  אסטוניה 
 מייסדים:  Hermann of Dorpat 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־13
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־13 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית לבנים 
 קואורדינטות:  58°22′49″N 26°42′54″E﻿ / ﻿58.380194°N 26.715°E﻿ / 58.380194; 26.715
  (למפת אסטוניה מוגדלת) טאלין נארווה טרטו ולגה קורסארה פרנו ויליאנדי רקוורה קרדלה פאידה וורו פינלנד לטביה רוסיה הים הבלטיקתדרלת טרטו(למפת אסטוניה רגילה) טאלין נארווה טרטו ולגה קורסארה פרנו ויליאנדי רקוורה קרדלה פאידה וורו פינלנד לטביה רוסיה הים הבלטיקתדרלת טרטו
 
מבט על הריסות הקתדרלה מראש מגדל הקתדרלה.
קתדרלת טרטו (באסטונית: Tartu toomkirik) היא קתדרלה הרוסה ואתר היסטורי הממוקם בעיר טרטו שבאסטוניה.
בחלק משרידי הקתדרלה ממוקם כיום מוזיאון אוניברסיטת טרטו.
היסטוריה

הקתדרלה ממוקמת על גבעת הקתדרלה (Toomemägi) הצופה לעבר נהר אמיוגי, במקום בו עמדה מצודה שהגנה על היישוב הפגני במאה השביעית לספירה. המצודה נהרסה בשנת 1224 עת שהעיר נכבשה בידי המסדר הליבוני כחלק ממסעי הצלב הצפוניים, ותושביה נוצרו, הוקמה בראש הגבעה מצודת הבישוף (Castrum Tarbatae), ששרידיה התגלו בחפירות ארכאולוגיות.
בניית קתדרלה באתר, בסגנון אדריכלות גותית החלה במחצית השנייה של המאה ה-13. הקתדרלה הוקדשה לקדושים הנוצריים פטרוס ופאולוס. הקתדרלה תוכננה כבזיליקה, אולם שינויים מאוחרים נתנו לה מבנה גותי אופייני, כאשר חלקה המרכזי של הכנסייה נחנך בשנת 1470. הכנסייה הושלמה בשלהי המאה ה-15 עם סיום בניית מגדליה שהגיעו לגובה של 66 מטרים.
בשנת 1520 החלה הרפורמציה להשפיע על העיר טרטו, וב-10 בינואר 1525 הותקפה הקתדרלה על ידי פרוטסטנטים ונהרסה. בעקבות ההרס הרב שנגרם לה ננטשה הכנסייה.
בשנת 1582 נכבשה העיר על ידי צבא פולני קתולי ותושבי העיר הקתולים תכננו להקים את הקתדרלה מחדש, אולם תוכניות אלה ננטשו בשל המלחמה הפולנית-שוודית שהתנהלה בין השנים 1600–1611.
שרפה שפרצה בקתדרלה ההרוסה בשנת 1624 העצימה את הנזקים למבנה.
בשנת 1629 העיר נכבשה על ידי שוודיה. שרידי מבנה הקתדרלה שימשו כאסם תבואה. באמצע המאה ה-18 נעשה נהרסו מגדלי הכנסייה, וגובהם הופחת מ-66 מטרים ל-20 מטרים (גובה מבנה ספינת הכנסייה). שרידי המגדלים הפכו למגדלי שמירה, והוצבו בראשם תותחים.
עם הקמת אוניברסיטת טרטו (שנקראה אז אוניברסיטת דורפט (Kaiserliche Universität zu Dorpat), בהתאם לשם העיר באותה עת) הוחלט להפוך את שרידי הקתדרלה לספרייה עבור האוניברסיטה, ומבנה הספרייה בן שלוש הקומות הוקם בין השנים 1804–1807. אדריכל המבנה, יוהאן וילהלם קראוס הציע לבנות מצפה כוכבים בראש אחד המגדלים, אולם האוניברסיטה בחרה לבנות את מצפה הכוכבים באתר אחר.
בסוף המאה ה-19 הפך המגדל הצפוני של הקתדרלה למגדל מים.
מבנה הספרייה שופץ בשנות ה-60 של המאה ה-20, ובשנת 1881 עברה הספרייה למבנה ספרייה חדש, ובשנת 1985 הפך מבנה הספרייה הישן למוזיאון להיסטוריה של האוניברסיטה (Tartu Ülikooli ajaloomuuseum), המציג כלים מדעיים וספרים עתיקים.
במהלך המאה ה-19 עוצבה גבעת הקתדרלה כפארק ציבורי, ובו הוצבו אנדרטאות לאנשי רוח אסטונים.
קרסלבה

| --- | --- |
סמל קרסלבהסמל קרסלבה

 מדינה:  לטביה לטביה
 ראש העיר:  גונרס אופניקס
 תאריך ייסוד:  1923
 שטח:  9.16 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  6,854 (1 בינואר 2024)
  ‑ צפיפות:  764 נפש לקמ"ר (2023)
 קואורדינטות:  56°30′N 27°20′E﻿ / ﻿56.500°N 27.333°E﻿ / 56.500; 27.333
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.kraslava.lv
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לטביה מוגדלת) ריגה דאוגבפילס ילגבה יורמלה לייפאיה אלוקסנה ונטספילס יקבפילס רזקנה ולמיירה בלארוס רוסיה אסטוניה ליטא הים הבלטיקרסלבה(למפת לטביה רגילה) ריגה דאוגבפילס ילגבה יורמלה לייפאיה אלוקסנה ונטספילס יקבפילס רזקנה ולמיירה בלארוס רוסיה אסטוניה ליטא הים הבלטיקרסלבה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קרסלבה (בלטבית: Krāslava, ברוסית: Кра́слава) היא עיר בלטביה בחבל לטגליה, שבלטביה המזרחית. אוכלוסיית העיר מונה כ-7 אלף תושבים. העיר ממוקמת ברובה בגדה הימנית של דבינה המערבית. העיר נמצאת מספר קילומטרים מזרחית לדאוגבפילס.
היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים מראים שנוכחות אנושית הייתה במקום כבר בתקופה הנאוליתית ותקופת הברזל. בהמשך באזור התגוררו אנשים דוברי שפות פינו-אוגריות.
החל מהמאה ה-10 האזור היה בשליטת נסיכות פולוצק. במהלך המאה ה-13 כל האזור עבר לשטחים שבשליטת המסדר הטבטוני. במסמכים של המאה ה-14 הוזכר שבמקום הוקם מחסן לסחורות. במהלך מלחמת ליבוניה צבאות של איוואן הרביעי כבשו את האזור. בסיום המלחמה האזור עבר לשליטה של הדוכסות הגדולה של ליטא.
בסיום מלחמת הצפון האזור עבר לשליטה של האיחוד הפולני-ליטאי. בכוונה השליט האזור היה להעביר מרכז שלטוני של האזור לקרסלבה מדאוגבפילס. במקום הוקמו כנסיות חדשות ובתי ספר לכמורה. בסופו של דבר התוכנית לא מומשה.
בשנת 1772 האזור סופח לשטחי האימפריה הרוסית והוא היה בשטחה עד לשנת 1917.
בשנת 1923, בתקופת לטביה עצמאית, היישוב קיבל זכויות עיר. עד לשנת 1932 ראש העיר היה משה רבינוביץ'. בשנת 1935 בעיר התגוררו 1,400 יהודים, כשליש מאוכלוסיית עיר.
ב-5 באוגוסט 1940 לטביה סופחה לברית המועצות. ביולי 1941 באזור התקיימו קרבות קשות אך בסופו של דבר יחידות הצבא האדום נסוגו מזרחה. העיר שוחררה משליטה גרמנית ביולי 1944.
בתקופה הסובייטית בעיר הוקמו מספר מפעלים. בשנת 1989 בעיר התגוררו כ-12 לאף תושבים.
מבחינה תחבורתית העיר קשורה לריגה במסילת ברזל. בנוסף לכך דרכה עוברים מספר קווי אוטובוס בין-עירוניים.
קהילה יהודית

יהודים ראשונים הגיעו ליישוב בשנת 1764 בהזמנת שליט מקומי. בשנת 1766 הקהילה מנתה 840 יהודים ובראשם עמד רב זמן חריף מוילנה. לאחר סיפוח האזור לתחומי האימפריה הרוסית קהילה יהודית המשיכה להתקיים. בשנת 1781 נפתח בית כנסת שני.
בשנת 1897 ביישוב התגוררו 4,051 יהודים והם היו 51% מכלל אוכלוסיית היישוב.
בשנת 1893 בעקבות שריפה גדולה שהשתוללה בעיר בתים רבים ניזוקו. הם שוקמו בעזרת תרומה של משפחת רוטשילד.
בסוף המאה ה-19/תחילת המאה ה-20 ביישוב החלה פעילות ציונית. נציגה היישוב נשלחו לוילנה לאספה של פועלי ציון.
במהלך מלחמת העולם הראשונה חלק גדול מאוכלוסיית היישוב נמלט וגרמנים כבשו את האזור. לאחר סיום הלחימה רוב התושבים חזרו.
בשנת 1923 היישוב קיבל זכויות עיר. בשנת 1927 יהודי משה רבינוביץ' נציג הבונד נבחר לראש העיר.
לאחר סיפוח לברית המועצות פעילות הקהילה היהודית נאסרה בהדרגה. ביולי 1941 העיר נכבשה על ידי הנאצים. תוך חודשיים יהודים גורשו לדאוגבפילס וחלק קטן נרצח במקום.
קרבונארי

קרבונארי (באיטלקית: Carbonari, מבעירי הפחמים) היו אגודות סתרים שנוסדו בתחילת המאה ה-19 באיטליה. מטרותיהן היו פטריוטיות וליברליות. הם שיחקו תפקיד חשוב בתחילת התנועה לאיחוד איטליה, ובהתגבשות התודעה הלאומית האיטלקית. הקרבונארי היו מאוגדים בתאי סתר קטנים הפזורים לאורכה של איטליה. מטרתם הייתה יצירת איטליה מאוחדת וליברלית, בתקופה בה הייתה איטליה מפוזרת למדינות קטנות, רובן תחת שלטון זר, ששאף למונרכיה סמכותנית בנוסח הישן, שקדם למהפכה הצרפתית ולתקופת נפוליאון, ברוחו של מטרניך. הקרבונארי היו תנועה חילונית, שיצאה גם כנגד סמכותו של האפיפיור, ועוררה את זעמם של האפיפיורים.
היסטוריה > מהפכות

פעולתם החשובה הראשונה של הקרבונארי הייתה בממלכת נאפולי בתקופת המלחמות הנפוליאוניות. הקרבונארי התנגדו לשליטים הזרים, ובמיוחד לז'ואקים מירא, מלכה הבונפרטיסטי של ממלכת נאפולי. עם זאת, כאשר הסתיימה המלחמה במותו של מירא, ובהשבתו לשלטון של הסדר המדיני שקדם לנפוליאון - שלטונו של המלך פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ששלט בסיציליה ובדרום איטליה - הפכו הקרבונארי לארגון לאומני, בעל נטייה אנטי אוסטרית בולטת, ושיחקו תפקיד חשוב במהפכות באיטליה ב-1820–1821 וב-1831. מהפכת 1820 החלה בנאפולי כהתקוממות נגד המלך פרננדו, שנאלץ להכריז על ויתורים ולהבטיח מונרכיה חוקתית ורפורמות ליברליות.
הצלחה זו השפיעה על הקרבונארי בצפון. ב-1821 הכריזה ממלכת סרדיניה על מונרכיה חוקתית ועל רפורמות ליברליות כתוצאה מפעילות הקרבונארי. עם זאת, הברית הקדושה של רוסיה, אוסטריה ופרוסיה לא ראתה הצלחות אלו בעין יפה, ובפברואר 1821 שלחה צבא על מנת לדכא את המהפכנים בנאפולי. גם מלך סרדיניה הזמין התערבות אוסטרית. אל מול יריב העולה עליהם במספרו, התמוטטו מרידות הקרבונארי, ומנהיגיהם יצאו לגלות.
ב-1830 לקחו הקרבונארי חלק במהפכת יולי בצרפת כנגד משטר בית בורבון. הצלחת המהפכה הביאה למסקנה כי מהלך דומה יוכל להצליח גם באיטליה. ניסיון במודנה כשל, אך בפברואר 1831 התקוממו מספר ערים במדינת האפיפיור, כשהן מניפות את דגל הטריקולור של הקרבונארי. צבא מתנדבים צעד לעבר רומא, אך הושמד על ידי חיילים אוסטרים אותם הזעיק האפיפיור גרגוריוס השישה עשר. לאחר כישלון מרידות 1831 הצליחו ממשלות המדינות באיטליה להשתלט על הקרבונארי, שחדלו, למעשה, מלהתקיים. חברי הקרבונארי, שהבינו כי לעולם לא יהיו יריב שקול לצבא האוסטרי בהתמודדות פנים אל פנים, יצרו תנועה חדשה, "איטליה הצעירה" (Giovane Italia), בראשותו של המנהיג הלאומי והבונה החופשי ג'וזפה מציני.
מורשת

תנועה דומה בשם קרבונאריה (Carbonária) נוסדה בפורטוגל בשנת 1822, אך חדלה מפעילותה תוך זמן קצר. ב-1896 נוצרה התנועה מחדש, ומטרתה הייתה להעניק לעם הפורטוגלי חינוך, אך בד בבד היו חבריה מעורבים בפעולות נגד המונרכיה, לרבות רציחתו של קרלוש, מלך פורטוגל, ושל יורשו, הנסיך לואיס פיליפה, ב-1908. כן השתתפו חברי התנועה במהפכה הרפובליקנית בפורטוגל ב-1910.
קרבונארי ידועים

ג'וזפה מציני
המרקיז דה לה פאייט
נפוליון השלישי
הערות שוליים

1 2  Rath, John (January 1964), "The Carbonari: Their Origins, Initiation Rites, and Aims", The American Historical Review, Vol. 69 (No. 2): 353–70, doi:10.2307/1844987, JSTOR 1844987
↑  לדוגמה, בספרו הסופים אידריס שאה מתבונן באריכות על מקורות הקרבונארי בפרק בשם "The Coalmen". הוא מראה קשר לשוני דרך ערבית לקבוצה סופית.(Shah, Idries (1977)[1964]. The Sufis. London, UK: Octagon Press. p. 178-179. ISBN 0-86304-020-9.)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283484805171  GND: 4415753-8  NKC: ph281874  VIAF: 242720822   WorldCat (עם VIAF): 242720822
קתדרלת אלבי

| --- | --- |

קתדרלת אלבי - מבט מבחוץ
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 על שם:  ססיליה הקדושה 
 כתובת:  place Sainte-Cécile 
 מיקום:  אלבי
 מדינה:  צרפת צרפת
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1282–1480 (כ־198 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1282 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 אורך:  113.5 מ' 
 רוחב:  30 מ' 
 גובה:  78 מטר
 קואורדינטות:  43°55′43″N 2°08′35″E﻿ / ﻿43.928491666667°N 2.1429444444444°E﻿ / 43.928491666667; 2.1429444444444
 אתר רשמי
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קתדרלת אלבי(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קתדרלת אלבי(למפת אוקסיטניה (חבל מנהלי) רגילה) מונפלייה נים קרקסון פרפיניאן מנד בזייה טולוז אלבי טארב קאור אוש רודז פואה אוברן-רון-אלפ פ.א. קד.  אקיטן החדשה הים התיכון א. ספרדקתדרלת אלבי(למפת אוקסיטניה (חבל מנהלי) מוגדלת) מונפלייה נים קרקסון פרפיניאן מנד בזייה טולוז אלבי טארב קאור אוש רודז פואה אוברן-רון-אלפ פרובאנס-אלפ קוט ד'אזור  אקיטן החדשה הים התיכון א. ספרדקתדרלת אלבי
 
בית המקהלה של קתדרלת אלבי, מבט מערבה. הסורג המקושט, שהפריד בין הספינה הראשית, שם ישב הקהל, לבין בית המקהלה, בו התרחש הפולחן הנוצרי.
קתדרלת אלבי (בצרפתית: Cathédrale Sainte-Cécile d'Albi) היא קתדרלה קתולית באלבי שבדרום צרפת. הקתדרלה מוקדשת לאלבי האבא.
היסטוריה

הכנסייה הראשונה באתר נבנתה במאה ה-4 ונהרסה ב-666 בשריפה. הכנסייה השנייה נבנתה ב-920 והוקדשה לססיליה הקדושה, פטרונית המוזיקאים. במאה ה-13 הוחלפה הכנסייה בקתדרלה מאבן ששילבה בין אדריכלות רומנסקית לאדריכלות גותית דרומית. היא נבנתה בשנים 1282-1480 לצד מסע הצלב האלביגנזי. חוץ הקתדרלה עוצב בצורה דמוית-מבצר כדי להביע את כוחה וסמכותה של הכנסייה הקתולית כנגד ה"כפירה" של האלביגנזים.
מבנה

הקתדרלה בנויה בשילוב של אדריכלות רומנסקית ואדריכלות גותית דרומית, המתבטאת יותר בעיצוב הפנים מאשר בעיצוב חוץ המבנה דמוי המבצר.
בחזית המערבית מגדל פעמונים בודד בגובה 78 מטר, שנוסף ב-1492. מתחתיו שער מאת דומיניק דה פלורנס שנוסף בסביבות 1392.
פנים הקתדרלה מפותח ועשיר הרבה יותר מחוץ המבנה הפשוט ודמוי המבצר. בית המקהלה המרכזי, ששמור לחברי המסדר הדתי, מופרד מהספינה הראשית על ידי סורג מקושט ובו פיתוחי אבן עדינים לצד פסלים צבעוניים.
מתחת לעוגב נמצא פרסקו המתאר את יום הדין, המיוחס לאמנים פלמים לא-ידועים, שבמקור כיסה 200 מ"ר אך מאוחר יותר הוסר חלקו המרכזי.
קמרונות המבנה מצוירים בציורי פרסקו מהרנסאנס ומהווים את האוסף הגדול והעתיק ביותר של ציורי רנסאנס בצרפת.
עוגב הקתדרלה נבנה על ידי כריסטוף מושרל במאה ה-18.
קלחות הדנובה

דנובה בקלחות הדנובה, על רקע פסל דצבל
קלחות הדנובה (ברומנית Cazanele Dunării) הוא מקטע בערוץ הדנובה, במעבר בין הרי הקרפטים והרי הבלקן, בגבול שבין רומניה ובין סרביה, לא רחוק מהגבול עם הונגריה. אורך המקטע כ-9 קילומטרים ובמהלכו רוחב הנהר מצטמצם עד 230 מטרים, מה שמכביד על ההפלגה בו. גדות הנהר באזור זה הן סלעיות ואנכיות ומהירות המים עוברת 5 מטרים בשנייה ועומק הנהר מגיע עד 75 מטרים. מקובל לחלק את המקטע לשניים, הקלחות הגדולות והקלחות הקטנות, הראשון בן 4 קילומטרים והשני בן 5 קילומטרים.
ראבסנטמיקלוש

ראבסנטמיקלוש (בהונגרית: Rábaszentmiklós) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו בכפרים רבים באירופה גם בראבסנטמיקלוש אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 היו בכפר 179 תושבים ורק 138 בשנת 2019.
בראבסנטמיקלוש חיו 9 יהודים בשנת 1880
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת טט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | טט • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • ראבסנטמיקלוש • סרצ'ן |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רב סמא בריה דרבא

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  הדור השביעי לאמוראי בבל
 פטירה:  476 ד'רל"ו
 השתייכות:  ישיבת פומבדיתא
 
רב סמא בריה דרבא היה אמורא ידוע בדור השביעי לאמוראי בבל.
אחרי פטירת רב רחומי בשנת תשס"ז למניין השטרות (ד'רט"ז 456), הוא מונה לשמש כראש ישיבת פומבדיתא, אותו כיסא עליו ישב אביו רבא (זהו אינו רבא שהיה כמה דורות קודם), עד פטירתו בשנת תשפ"ז למניין השטרות.
הוא מוזכר בתלמוד פעמיים בלבד, פעם אחת בהלכות כשרות. והפעם השנייה בדיני המשפט העברי.
קתדרלת אליהו הנביא

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה 
 על שם:  אליהו 
 מיקום:  חיפה 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1938
 תאריך פתיחה רשמי:  1938 
 אדריכל:  סמיח עטאללה
 קואורדינטות:  32°49′09″N 34°59′41″E﻿ / ﻿32.819166666667°N 34.994722222222°E﻿ / 32.819166666667; 34.994722222222
  (למפת חיפה מוגדלת) קתדרלת אליהו הנביא(למפת חיפה רגילה) קתדרלת אליהו הנביא(למפת הגליל המערבי רגילה) קתדרלת אליהו הנביא(למפת הגליל המערבי מוגדלת) קתדרלת אליהו הנביא
 
חלל הכנסייה
החלון הטריפורי מעל המזבח
קתדרלת אליהו הנביא (בערבית: كَاتِدْرَائِيَّة مَار إِلْيَاس, בתעתיק מדויק: כַּאתִדְרַאאִיָּת מָאר אִלְיַאס) היא כנסייה יוונית-קתולית מלכיתית המוקדשת לאליהו הנביא, ושוכנת ברחוב עין דור 23 בעיר התחתית שבחיפה, בסמוך לשכונת ואדי ניסנאס. הקתדרלה משמשת כמקום מושבו של הארכיבישוף היווני-קתולי בעיר, העומד בראש הקהילה המלכיתית, שהיא הקהילה הנוצרית הגדולה בחיפה.