stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי גרנדה–הודו

| יחסי גרנדה–הודו |
| --- | --- |
גרנדה (מדינה): הודו


גרנדה: הודו
שטח (בקילומטר רבוע)
344: 3,287,263
אוכלוסייה
117,240: 1,455,280,125
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,320: 3,549,919
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,262: 2,439
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה סוציאליסטית פדרלית

ראש ממשלת הודו מאנמוהאן סינג (מימין) נפגש עם מקבליו הגרנדי קית' מיטשל בניו דלהי, 2006
יחסי גרנדה–הודו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין גרנדה להודו.
היסטוריה

היחסים בין גרנדה להודו מתוארכים לאמצע המאה ה-19 כאשר שתי המדינות היו מושבות בריטיות. ההודים הראשונים בגרנדה הגיעו למפרץ ארווין בפאריש סנט פטריק, גרנדה ב-1 במאי 1857 על סיפון "המידסטון". הספינה יצאה מכלכותה ב-27 בינואר 1857 כשעל סיפונה 375 עובדים הודים. 86 הודים מתו במהלך המסע ורק 289 הגיעו לגרנדה. כמה ספינות העבירו פועלים מהודו לגרנדה בעשורים הבאים. הספינה האחרונה שהובילה עובדים הודים הגיעה לאי בין 1881 ל-1885. בסך הכל הובאו לגרנדה כמעט 3,206 הודים, למעט אלו שמתו במהלך ההפלגה. רק כ-15% מהם חזרו להודו, בעוד השאר נשארו במדינה גם לאחר שתקופת ההסכם שלהם הסתיימה ב-1890. הודים אלו הם המקור של הקהילה ההודו-גרנדית. ראש ממשלת גרנדה, קית' מיטשל, ביקר בהודו ב-26–30 ביולי 2006 כדי לנהל פעילויות הכנה לקראת גביע העולם בקריקט 2007 באיי הודו המערבית. הוא נפגש עם ראש הממשלה מנמוהאן סינג ב-29 ביולי 2006.
משלחת של המשרד ההודי לארגונים קטנים ובינוניים, והתאגיד הלאומי לתעשיות קטנות (NSIC) ביקרה בגרנדה בתחילת 2010 כדי לדון בהזדמנויות לשיתוף פעולה בתחום הארגונים הקטנים והבינוניים עם פקידי ממשל גרנדיים.
יחסי סחר

הסחר הדו-צדדי בין גרנדה להודו מוגבל בגלל המרחק הגדול בין שתי המדינות והגודל הקטן של הכלכלה הגרנדית. הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-1.87 מיליון דולר בשנים 2015–2016, רשמה צמיחה של 40% לעומת התקציב הקודם. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לגרנדה הם מוצרים פרמצבטיים, תכשיטים, בגדים מוכנים, טקסטיל וריהוט לבית. הודו לא ביצעה יבוא מגרנדה מאז 2011–2012, אז ייבאה ציוד חשמלי ומכונות חשמליים מגרנדה בשווי 300,000 דולר.
יחסי תרבות

לקהילה ההודית הייתה השפעה משמעותית על התרבות הגרנדית. קני במבוק הובאו לגרנדה מהודו. קנאביס (המכונה גנג'ה) הוכנס למדינה על ידי עובדים הודים, שהשתמשו בחומר המשכר כדי להכין באנג' אותו הם היו צורכים כדי להירגע לאחר העבודה במטעים. אוכל הודי כמו לחמים, "רוטי" ו"באג'י" פופולריים בגרנדה. "טלקארי" הוא סוג של קארי הודי פופולרי בקרב הודו-גרנדים. רוב הקהילה ההודית-גרנדית דוברת אנגלית, השפה הרשמית של גרנדה, ואינם משתמשים בהינדית ובהוג'פורי, שפת אבותיהם. עם זאת, כמה מילים הודיות, במיוחד אלו המתייחסות לאוכל כגון "אלו" (תפוח אדמה), "גירה/ג'ירה" (כמון), "קארלה" (דלעת מרה), "סים, צ'אונקאי" ו"ביליי עדיין" בשימוש על ידי הקהילה. המונח "בהאי", שפירושו "אח" בהינדית, הוא צורה נפוצה של ברכה בקרב גברים הודו-גרנדים בעלי מעמד שווה.
פסל חזה של מהטמה גנדי הוצב במכללת מק דונלד בסנט פטריק פאריש בינואר 2013.
הודו-גרנדים

הודו-גרנדים הם אזרחים גרנדים ממוצא הודי. הם צאצאים מהעובדים המועסקים ההודיים שהגיעו לראשונה לארץ ב-1 במאי 1857. לפי מפקד האוכלוסין של גרנדה משנת 2001, הודו-גרנדים היוו 1.6% מאוכלוסיית המדינה והיו הקבוצה האתנית השלישית בגודלה במדינה, אחרי אפריקאים (89.4%) ואנשים בני גזע מעורב (8.2%). נכון לדצמבר 2016, היו כ-3,000 הודו-גרנדים. קרן מורשת הודו-גרנדה (IGHF), שהוקמה בשנת 2007, היא הארגון הבולט ביותר המייצג את הקהילה.
נכון לדצמבר 2016, קיימת בגרנדה קהילה קטנה של אזרחים הודים. הם בעיקר אנשי עסקים העוסקים בסחורה כללית ובפעילויות מסחר בקנה מידה קטן. כמה הודים הם אנשי מקצוע ואקדמאים המלמדים באוניברסיטת סנט ג'ורג'. יש גם מספר קטן של סטודנטים הודיים אמריקאים בגרנדה.
סיוע חוץ

הודו שלחה ציוד רפואי חירום וחומרי קירוי לסיוע באסון בעקבות הוריקן איבן בגרנדה בשנת 2004. ממשלות שתי המדינות חתמו על הסכם משותף באוקטובר 2008, שהסכימה להקים מרכז ICT למצוינות וחידושים בגרנדה בסיוע הודי. המרכז נבנה בעלות של 800,000 דולר ונחנך רשמית באוניברסיטת סנט ג'ורג' על ידי ראש הממשלה טילמן תומאס ב-15 באפריל 2011. המרכז הועבר למכללה הקהילתית TA Marryshow בפברואר 2016, לבקשת הנציב העליון ההודי בגרנדה.
הנציבות העליונה של הודו בפורט אוף ספיין תרמה ציוד קריקט לכנסיית סן מארק ב-7 בפברואר 2011, היום הלאומי של גרנדה. ממשלת גרנדה ביקשה מימון לפרויקטי תשתית במדינה. בשנת 2016, הודו אישרה כספים בסך 610,000 דולר לבניית מתחם קהילתי של האיחוד במיקום הנוכחי של המרכז הקהילתי ריבר סאלי, ו-292,000 דולר לבניית Belle Vue Road.
אזרחי גרנדה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי. קורסי ITEC הפופולריים ביותר בקרב גרנדים הם כישורי ICT, וניהול והכשרה בחברות קטנות ובינוניות.
נציגויות דיפלומטיות

הודו מיוצגת בגרנדה באמצעות הנציבות העליונה שלה בפורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו.
לגרנדה אין נציגות דיפלומטית בהודו.
Intel Core

| --- | --- |

 מידע כללי
 הקודם:  Pentium M 
 הבא:  Intel Core 2 
 
Intel Core הוא קו מעבדים של חברת אינטל המיועד לצרכן ברובד בינוני עד הגבוה שהחליף את סדרת מעבדי הפנטיום. גרסאות של מעבדי Core לשווקים של תחנות עבודה ולשרתים נמכרות כמעבדי Xeon.
בסדרה זו 14 דורות של מעבדים.
נכון ליוני 2017 קו מעבדי ה-Core מורכב מ-Intel Core i9, Intel Core i7, Intel Core i5, ו-Intel Core i3, לצד סדרת Y של מעבדי Core.
היסטוריה

המעבדים הראשונים שסומנו כמעבדי Core היו מעבדי Core Solo ומעבדי Core Duo "יונה" למחשבים ניידים ממשפחת Pentium M שיוצרו ב-65 ננומטר ויצאו לשוק בינואר 2006. מעבדים אלו שונים באופן ניכר בתכנון מיתר המוצרים מקבוצת Intel Core והתבססו על Pentium Pro. סדרת Pentium M החלה את דרכה עם מעבד שכונה "בניאס" (Banias), שהיה המעבד הייעודי הראשון של החברה למחשבים ניידים.
סדרת מעבדי Intel Core בתכנון של שתי ליבות נחשפה לראשונה על ידי מנכ"ל אינטל, פול אוטליני, באוגוסט 2005. במסגרת הצגה רשמית של ארכיטקטורת המחשוב החדשה של החברה שתהווה בסיס למעבדיה העתידיים, שבה נעשו שיפורים ניכרים בביצועים בהשוואה לפנטיום 4, ושפעלו במהירות שעון נמוכה יותר. אז הכריזה על שלושה סוגי מעבדים בעלי שתי ליבות עיבוד (dual core), אשר יהיו מיועדים למחשבים ניידים, למחשבים שולחניים ולשרתים תאגידיים. אסטרטגיית כפל המעבדים הביא לשיפור של 30% בביצועים מבלי להעלות תדר העבודה. משמעות הדבר הייתנ שביצועי מעבד כפול ליבה העובד בתדר 2.5 ג'יגה הרץ לא פחתו ואף עלו על מעבד ישן העובד בתדר של יותר מ-3 ג'יגה הרץ. השבב ידע האם למשימה נתונה צריך להפעיל שני מעבדים או להסתפק באחד, וכך גם הוריד משמעותית את צריכת החשמל של המחשב. המעבדים יצאו לשוק ביולי 2006, קו למחשבים שולחניים שמבוסס על ליבה הקרויה "קונרו" (Conro); ומעבד למחשבים ניידים בשם "מרום". רוב הפיתוח של המעבדים נעשה באינטל ישראל בחיפה.
באפריל 2007 הוכרז על Core 2 Quad, מעבד בעל ארבע ליבות.
קפיצת דרך משמעותית במיקרוארכיטקטורה נעשתה במעבד בלומפילד שיוצר בתהליך של 45 ננומטר בנובמבר 2008 והתבסס על מיקרוארכיטקטורה של Nehalem, ששילב את טכנולוגיית Intel QuickPath Interconnect ובקר זיכרון שתומך בעד שלושה ערוצי DDR3.
בארכיטקטורת סנדי ברידג' ששווקה לראשונה ב-2011 והתבססה על תהליך של 32 ננומטר שולבה הרחבה לפקודות הנתמכות של המעבד בשם Advanced Vector Extensions.
שני הדורות האחרונים של מעבדי הקו (ה-13 וה-14) שנקראו בשם הקוד רפטור לייק, הושקו באוקטובר 2022. הארכיטקטורה של מעבדי אלה הייתה בליטוגרפיה של 10 ננומטר.
הערות שוליים

↑  יובל דרור, המטרה: מחשב נייד, קל וחסכוני, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2001
1 2  צורי דאר, אינטל תתחיל לשווק שלושה שבבים בעלי שתי ליבות עיבוד במחצית השנייה של שנת 2006, באתר TheMarker‏, 23 באוגוסט 2005
↑  גיא גרימלנד, אינטל ממשיכה במהלך לכיבוש שוק המעבדים הדו-ליבתיים: משיקה את מעבדי קונרו ומרום, באתר TheMarker‏, 27 ביולי 2006
↑  בלומברג, "הצוות הישראלי הציל את אינטל; ללא המוצרים החדשים, החברה היתה היום בצרות גדולות", באתר TheMarker‏, 1 באפריל 2007
↑  IDG, אינטל משיקה מעבד בעל ארבע ליבות המתאים במיוחד לגיימרים, באתר TheMarker‏, 10 באפריל 2007
↑  יניב פלדמן, Newsgeek, אינטל חשפה מעבדי 48 ליבות, באתר TheMarker‏, 8 באפריל 2010
פרנסס פאוור קוב

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1822 דבלין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  5 באפריל 1904 (בגיל 81) Hengwrt, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  Llanelltyd 
 בן או בת זוג:  Mary Lloyd 
 
פרנסס פאוור קוב (אנגלית: Frances Power Cobbe‏; 4 בדצמבר 1822 – 5 באפריל 1904) הייתה סופרת אירית המוכרת כיום כרפורמטורית חברתית, תאורטיקנית פמיניסטית ולוחמת חלוצה למען זכויות בעלי חיים.
חייה

קוב נולדה בדבלין שבאירלנד ב-4 בדצמבר 1822 לצ'ארלס קוב ופרנסס קונווי קוב. פרנסס פאוור קוב הייתה הצעירה מבין חמשת ילדי המשפחה, והבת היחידה. כאשר הייתה קוב בת 25 נפטרה אמה, ופטירתה הותירה בה ספקות באשר לאמונתו האוונגליסטית של אביה. בעקבות סירובה ללכת לכנסייה עם משפחתה, איים עליה אביה כי ישלול את ירושתה ואף סילקה מן הבית לתקופה קצרה. במהלך חייה זנחה קוב את האמונה האוונגליסטית והפכה לאוניטרית.
במרוצת הזמן הפכה קוב לתומכת ופעילה במגוון רחב של נושאים הקשורים לנשים ולהתנגדות לניסויים בבעלי חיים. היא תמכה בשיפור מצבם של נערות עברייניות ושל עניים, בהשכלה גבוהה לנשים, ובסופרג'יזם. ב-1885 היא פרסמה באופן אנונימי את הכרך הראשון של ספרה "An Essay on Intuitive Morals, Being an Attempt to Popularise Ethical Science". היא לא הזדהתה כמחברת הספר עקב חששו של אביה מנידוי המשפחה. ב-1857 נפטר אביה של קוב, וכך הייתה חופשייה לפעול כרצונה ואף נסעה לתקופות ממושכות לאירופה ולמזרח. בעת נסיעתה לאיטליה פגשה קבוצת נשים ובהן מארי לויד, שהפכה לידידתה הקרובה לאורך שנים. החל משנות השישים של המאה ה-19 לערך הן חיו יחדיו עד פטירתה של לויד, 8 שנים לפני פטירתה של קוב ב-1904.
כשחזרה לאנגליה ניסתה קוב לעבוד במוסד לעבריינים צעירים "האכסנייה האדומה" (אנ') ולחיות עם הבעלים, מרי קרפנטר, מ-1858 עד 1859. היחסים הסוערים בין השתיים גרמו לכך שקוב עזבה את המוסד.
במהלך שנת 1875 ייסדה קוב את האגודה להגנת בעלי החיים הנתונים לניסויים (SPALV - Society for the Protection of Animals Liable to Vivisection). היה זה הארגון הראשון בעולם שניהל קמפיין נגד ניסויים בבעלי חיים. ב-1898 ייסדה קוב את האיגוד הבריטי לביטול הניסויים בבעלי חיים (BUAV - British Union for the Abolition of Vivisection).
קוב הייתה חברה בוועד המנהל של "האגודה הלאומית בלונדון למען זכות הצבעה לנשים" ומחברת מאמרי מערכת בעיתונים לונדוניים, כמו העיתון הלונדוני Echo, בנושאים שונים כמו סופרג'יזם, זכויות קניין לנשים, והתנגדות לביצוע ניסויים בבעלי חיים. מלבד מאמרי המערכת, קוב פרסמה מגוון רחב של מאמרים וספרים בנושאים בהם תמכה.
ראו גם

אנה קינגספורד
לקריאה נוספת

Caine, Barbara. Victorian feminists, Oxford 1992.
Rakow, Lana and Kramarae, Cheris. The Revolution in Words: Women's Source Library. London, Routledge 2003.
Lori Williamson, Power and protest : Frances Power Cobbe and Victorian society. 2005.
Sally Mitchell, Frances Power Cobbe: Victorian Journalist, Feminist, Reformer. University of Virginia Press, 2004.
Greatest Hits (אלבום של הדלתות)

Greatest Hits הוא אלבום אוסף של להקת הרוק האמריקאית הדלתות, שיצא בשנת 1980. האלבום, יחד עם הסרט אפוקליפסה עכשיו, שיצא שנה קודם לכן, יצרו עבור הלהקה קהל חדש לגמרי של דור שלא גדל עם הדלתות. האלבום הפך לאחד האוספים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, עם 5,000,000 מכירות משולבות של תקליטורים ותקליטים בארצות הברית לבדה.
האלבום יצא מחדש באוקטובר 1996 כתקליטור משופר עם רשימת רצועות ועטיפה שונה. השירים "The Ghost Song", "The End" ו-"Love Her Madly" נוספו, ואילו "Not to Touch the Earth" הושמט.
ביקורות

המבקר אנדי קלמן מ-AllMusic, שסקר את המהדורה המחודשת של 1996, דירג את Greatest Hits עם שלושה וחצי מתוך חמישה כוכבים, ושיבח את העובדה שהוא ליקט "כמה מהשירים המתמשכים ביותר של הלהקה", כמו "Light My Fire", "Break on Through", "Touch Me", "Hello, I Love You" ו-"Riders on the Storm". תלונותיו היחידות היו על "Not to Touch the Earth" ו-"The Ghost Song" כ"בחירות גרועות" וכי ניתן היה "להחליף אותם במספר שירים משמעותיים יותר בקטלוג הלהקה".
רשימת רצועות

| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> אלבום מקורי ושנה | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Hello, I Love You  | Waiting For The Sun (1968) | 2:16 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Light My Fire  | The Doors (1967) | 7:05 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | People Are Strange  | Strange Days (1967) | 2:10 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Love Me Two Times  | Strange Days (1967) | 3:14 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Riders on the Storm  | L.A. Woman (1971) | 7:11 |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> אלבום מקורי ושנה | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Break On Through (To the Other Side)  | The Doors (1967) | 2:26 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Roadhouse Blues  | Morrison Hotel (1968) | 4:04 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Not to Touch the Earth  | Waiting for the Sun	 (1968) | 3:55 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Touch Me  | The Soft Parade (1969) | 3:11 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | L.A. Woman  | L.A. Woman (1971) | 7:49 |  |  |  |  |  |  |
רצועות תקליטור נוספות משנת 1996
"Love Her Madly" (קריגר) – 3:17
"The Ghost Song" (מוריסון) – 4:13
"The End" (מוריסון) – 6:28 (גרסה ערוכה מתוך "אפוקליפסה עכשיו" (1979))
"Wintertime Love" (גרסת תקליטור יפני משנת 1995 בלבד)
משתתפים

הערות אלבום כפי שמוצגות בכריכה האחורית:
הדלתות
ג'ים מוריסון - שירה
רובי קריגר - גיטרה
ג'ון דנסמור - תופים
ריי מנזרק - קלידים
מוזיקאים נוספים
לוני מאק - גיטרה בס
דאג לובאן - גיטרה בס
ג'רי שף - גיטרה בס
הרווי ברוקס - גיטרה בס
ג'ון סבסטיאן - מפוחית
קרטיס איימי - סקסופון
מארק בנו - גיטרת קצב
טכני
פול רוטשילד - הפקה, מאסטרינג מחדש
ברוס בוטניק - הפקה (כמו גם הדלתות)
ויליאם גאזקי - מהנדס מאסטרינג מחדש
ג'ואל ברודסקי - צילום
רון קורו - ניהול אמנותי מקורי
ריי ודורותי מנזרק, רון קורו, דניס מינובה - עיצוב אלבום
הערות שוליים

↑  The Doors Songs, Albums, Reviews, Bio & More |..., AllMusic (באנגלית)
1 2 3  Greatest Hits - The Doors | Album | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2024-11-25
↑  Greatest Hits (Album notes). The Doors. Japan: Elektra Records. 1995. WPCR-537.
| הדלתות |
| --- | --- | --- |
ג'ים מוריסון • ריי מנזרק • רובי קריגר • ג'ון דנסמור
| אלבומי אולפן | The Doors‏ (1967) • Strange Days‏ (1967) • Waiting For The Sun‏ (1968) • The Soft Parade‏ (1969) • Morrison Hotel‏ (1970) • L.A. Woman‏ (1971) • Other Voices‏ (1971) • Full Circle‏ (1972) • An American Prayer‏ (1978) |  |
| אלבומי הופעה | Absolutely Live‏ (1970) • Alive, She Cried‏ (1983) • Live at the Hollywood Bowl‏ (1987) • In Concert‏ (1991) |  |
| אלבומי אוסף | 13‏ (1970) • Weird Scenes Inside the Gold Mine‏ (1972) • The Best of the Doors‏ (1973) • Greatest Hits‏ (1980) • The Doors Classics‏ (1985) • The Best of The Doors‏ (1985) • Essential Rarities‏ (1999) • The Best of The Doors‏ (2000) • The Very Best of The Doors‏ (2001) • Legacy: The Absolute Best‏ (2003) • The Very Best of The Doors‏ (2007) • The Future Starts Here: The Essential Doors Hits‏ (2008) • The Platinum Collection‏ (2008) • The Singles‏ (2017) |  |
| אלבומי פסקול | The Doors‏ (1991) • When You're Strange: Music from the Motion Picture‏ (2010) |  |
| סינגלים | "Break on Through (To The Other Side)" / "End of the Night"‏ • "Light My Fire" / "The Crystal Ship"‏ • "People Are Strange"‏ • "Love Me Two Times" / "Moonlight Drive"‏ • "The Unknown Soldier" / "Waiting For The Sun"‏ • "Hello, I Love You" / "Love Street"‏ • "Touch Me"‏ • "Wishful Sinful"‏ • "Tell All the People"‏ • "Runnin' Blue"‏ • "You Make Me Real" / "Roadhouse Blues"‏ • "Love Her Madly" / "Riders on the Storm"‏ • "The Mosquito" / "Treetrunk"‏ • "Gloria" / "Moonlight Drive"‏ |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | הדלתות • פמלה קורסון • פול רוטשילד |  |
דיסקוגרפיה של הדלתות • שירי הדלתות
יעקב דב בלייך

| --- | --- |

הרב בלייך, יולי 2012
 לידה:  19 באוקטובר 1964 (בן 60) ברוקלין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  ישיבת קרלין-סטולין  ישיבת טעלז שיקאגו 
 מקום מגורים:  מונסי, ניו יורק
 מקום פעילות:  אוקראינה
 תפקידים נוספים:  רב, סגן נשיא 
 חיבוריו:  "כדי שיהודים יחיו כיהודים", 1992
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 
 
הרב יעקב דב בלייך (נולד ב-19 באוקטובר 1964, ברוקלין, ניו יורק) הוא רבה הראשי של אוקראינה.
ביוגרפיה

בשנים 1984–1986 למד בישיבת קרלין-סטולין בירושלים. ב-1989 עבר להתגורר בקייב.
קריירה

מאז 1992 פעל להקמת איחוד הארגונים היהודיים של אוקראינה ובשנים 1996–2022 היה חבר בוועדה המבצעת של הקונגרס היהודי העולמי.
ב-2001 התמנה לסגן נשיא המועצה האירופית של הקהילות היהודיות וכסגן נשיא הקונגרס היהודי האירופי ומונה גם לחבר בכנס הרבנים. ב-1999 הוענק לו אות מסדר "ההצטיינות" מדרגה 3 באוקראינה.
בלייך ניהל בית ספר יהודי ובית יתומים יהודי בקייב. הוא גם עמד בראש עמותת הרווחה "חסד אבות" בקייב, רשת השירותים החברתיים "מגן אבות" באוקראינה ושורת ארגונים אחרים.
יעקב דב בלייך יחד עם סוויאטוסלב שבצ'וק (אנ') ואפיפניוס הראשון חשפו את האנדרטה וקיימו תפילה לחברי ארגון הלאומנים האוקראינים (אנ') בבית הקברות היהודי סמביר, דבר שגרר ביקורת רבה מצד ארגונים יהודיים.
חיים אישיים

מאז 1987 נשוי לבאשי ויגדר ולהם שמונה ילדים.
הערות שוליים

↑  הרב יעקב דב בלייך, אוקראינה, באתר ועידת הנשיא, 2013(הקישור אינו פעיל, 2020)
↑  בסמביר הוחלפה בהתעללות בהתעללות - אנדרטה לגיבורי ה- OUN-UPA נפתחה בבית הקברות עם קברי היהודים שהרגו.
↑  https://nk.org.ua/ukraina/palachi-i-jertvyi-vo-lvovskoy-oblasti-osvyatili-pamyatnik-oun-upa-ustanovlennyiy-na-evreyskom-kladbische-202907
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויקטור זובקוב

ויקטור אלכסייביץ' זובקוב (ברוסית: Ви́ктор Алексе́евич Зубко́в‏; נולד ב-15 בספטמבר 1941) הוא מדינאי רוסי, ראש הממשלה בשנים 2007–2008.
מאז יוני 2019 מכהן כיו"ר דירקטוריון תאגיד גזפרום ונציגו המיוחד של נשיא רוסיה לשיתוף פעולה עם פורום יצואניות הגז (מאז מאי 2012).
ביוגרפיה > תקופת ברית המועצות

זובקוב נולד ביישוב ארבט (Арбат) במחוז סברדלובסק. עד שנת 1960 עבד כפועל ייצור במפעלי תעשייה ומכרות במחוז מורמנסק. בשנים 1960–1965 למד בפקולטה לכלכלה של המכון לחקלאות של לנינגרד ולאחר מכן שירת בצבא הסובייטי.
בתום השירות הצבאי עבד בתפקידים ניהוליים בסובחוזים במחוז לנינגרד. בשנים 1985–1989 עבד בתפקידים ביצועיים של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות של המחוז ובשנים 1989–1993 היה בתפקיד סגן ראש הממשלה של המחוז.
ביוגרפיה > תקופת הפדרציה הרוסית

בשנים 1992–1993 היה סגן מנהל המחלקה לקשרי חוץ של עיריית סנקט פטרבורג; מנהל המחלקה באותו הזמן היה ולדימיר פוטין.
משנת 1993 זובקוב שימש במספר תפקידים ברשויות הפיננסיות של רוסיה. עד 1999 היה מנהל רשויות המס של סנקט פטרבורג וסגן מנהל רשויות המס של הפדרציה הרוסית. ב-1999 התמודד על תפקיד מושל מחוז לנינגרד, אך הפסיד וחזר לתפקידו. בשנת 2000 קיבל תואר דוקטור לכלכלה. בשנת 2001 מונה לסגן שר האוצר של רוסיה ובראש השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי של רוסיה, רשות ממשלתית חדשה שהוקמה לשם מאבק בהלבנת הון.
ביוגרפיה > ראש ממשלת רוסיה

ב-12 בספטמבר 2007, העלה הנשיא ולדימיר פוטין את מועמדותו של זובקוב לתפקיד ראש ממשלת רוסיה במקום מיכאיל פרדקוב שהגיש את התפטרותו. המינוי אושר על ידי הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי ב-14 בספטמבר 2007.
זמן קצר לאחר מינויו הודיע זובקוב כי הוא עשוי להתמודד לתפקיד נשיא רוסיה בבחירות שעתידות להיערך בשנת 2008‏. ולדימיר פוטין אמר על זובקוב כי הוא אחד מחמשת האנשים המתאימים לתפקיד, אך לא אמר מי הם ארבעת האחרים.
ב-7 במאי 2008 החליף אותו בתפקיד ולדימיר פוטין, נשיאה הקודם של הפדרציה רוסית. בממשלה בראשותו של פוטין הוא כיהן כסגן ראשון לראש הממשלה ואחראי על תחום החקלאות. עם מינויו של פוטין לנשיא רוסיה ב-7 במאי 2012, נתמנה זובקוב לראש ממשלה במינוי זמני.
ביוגרפיה > לאחר פיטוריו מהממשלה

ב-30 במאי 2012 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מינה אותו לנציגו המיוחד ליחסים עם פורום המדינות המייצאות גז טבעי.
ביוני 2019 מונה ליו"ר דירקטוריון תאגיד גזפרום.
חייו האישיים

זובקוב זכה במספר תוארי כבוד ועיטורים ממלכתיים של ברית המועצות ורוסיה על הישגיו בניהול וכלכלה.
זובקוב נשוי, ואב לבת. בתו נשואה לשר ההגנה של רוסיה לשעבר אנאטולי סרדיוקוב.
הערות שוליים

↑  Russia's new PM says could stand for president, swissinfo.org
↑  Путин назвал премьера Зубкова одним из пяти претендентов на пост президента, lenta.ru
| ראשי ממשלת רוסיה |
| --- | --- | --- |
| יושבי ראש ועדת השרים של האימפריה הרוסית | אלכסנדר וורונצב (1802–1809) • ניקולאי רומיאנצב (1809–1810) • ניקולאי סלטיקוב (1810–1812) • סרגיי ויאזמיטינוב (1812) • פיוטר לופוחין (1812–1827) • ויקטור קוצ'וביי (1827–1832) • ניקולאי נובוסילצב (1832–1838) • אילריון ואסילצ'יקוב (1838–1847) • וסילי לבאשוב (1847–1848) • אלכסנדר צ'רנישוב (1848–1856) • אלכסיי אורלוב (1856–1861) • דמיטרי בלודוב (1861–1864) • פאבל גגארין (1865–1872) • פאבל איגנאטייב (1872–1877) • פיוטר ואלוייב (1877–1881) • מיכאיל רייטרן (1881–1887) • ניקולאי בונגה (1887–1895) • איוואן דורנובו (1895–1903) • סרגיי ויטה (1903–1906) • איוואן גורמיקין (1906) • פיוטר סטוליפין (1906–1911) • ולדימיר קוקובצוב (1911–1914) • גורמיקין (1914–1916) • בוריס שטורמר (1916)• אלכסנדר טרפוב (1916) • ניקולאי גוליצין (1916–1917) |       |
| ממשלת המעבר הרוסית | גאורגי לבוב (1917) • אלכסנדר קרנסקי (1917) |       |
| יושבי ראש מועצת הקומיסרים העממיים | ולדימיר לנין (1917–1924) בין 1922 ל-1924 הלכה למעשה כיהן לב קאמנב כראש ממשלה • אלכסיי ריקוב (1924–1930) • ויאצ'סלב מולוטוב (1930–1941) • יוסיף סטלין (1941–1953) • גאורגי מלנקוב (1953–1955) • ניקולאי בולגנין (1955–1958) • ניקיטה חרושצ'וב (1958–1964) • אלכסיי קוסיגין (1964–1980) • ניקולאי טיחונוב (1980–1985) • ניקולאי ריז'קוב (1985–1991) • ולנטין פאבלוב (1991) |       |
| יושבי ראש ממשלת הפדרציה הרוסית | יגור גאידר (1992) • ויקטור צ'רנומירדין (1992–1998) • סרגיי קיריינקו (1998) • צ'רנומירדין (1998) • יבגני פרימקוב (1998–1999) • סרגיי סטפאשין (1999) • ולדימיר פוטין (1999) • מיכאיל קסיאנוב (2000–2004) • ויקטור כריסטנקו (2004) • מיכאיל פרדקוב (2004–2007) • ויקטור זובקוב (2007–2008) • ולדימיר פוטין (2008–2012) • דמיטרי מדבדב (2012–2020) • מיכאיל מישוסטין (2020) • אנדריי בלואוסוב (2020) • מיכאיל מישוסטין (2020–) |       |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מיכאיל פרדקוב | ראש ממשלת רוסיה   2007–2008 | הבא: ולדימיר פוטין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1057696072  ISNI: 0000 0004 2435 1286  LCCN: n2008053714  NTA: 334083281  RERO: 02-A014000222  VIAF: 65946480   WorldCat (עם VIAF): 65946480
בולבול ההימלאיה

| בולבול ההימלאיה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: חולייתנים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: בולבוליים
סוג:: בולבול
מין:: בולבול ההימלאיה
שם מדעי
 Pycnonotus leucogenys ‏גריי, 1835
תחום תפוצה


בּוּלְבּוּל ההימלאיה (שם מדעי: Pycnonotus leucogenys) הוא ציפור שיר מסוג בולבול.
תיאור

אורך גופו 18 ס"מ, מוטת כנפיו 25–28 ס"מ ומשקלו כ-30 גרם. ראש הציפור, גרונה וכרבולתה בצבעי שחור לבן. גבו וזנבו חום, תחתיתו צהובה. לשני הזוויגים מראה דומה. שריקתו היפה מלודית וגבוהה מחולקת ל-4 חלקים, דומה מאוד לשריקת הזהבן.
גידול

בולבול זה נפוץ ביערות, בנוסף הוא נפוץ מאוד בגינות שבשולי הדרכים. לעיתים ניתן גם למצוא אותו בגנים ובפארקים בהם מבקרים בני אדם, המשאירים אוכל. דבר זה מזמין זבובים ושאר חרקים אחרים, שהם המאכל העיקרי שלו. הוא מצוי, בין השאר, באפגניסטן, בהוטן, הודו, נפאל, פקיסטן וטג'יקיסטן.
רבייה

בולבול זה מכין קן בצורת כוס קטנה, העשוי מעשבים, שורשים וענפים דקים. הקן נבנה בדרך כלל על עץ או על ענף של עץ נמוך. הנקבה מטילה בדרך כלל שלוש ביצים, המודגרות במשך 12 יום. הגוזלים עוזבים את הקן לאחר 9–11 ימים. ההטלות מוערכות כשניים או שלושה במהלך הקיץ. במהלך הרבייה ציפור זו לוחמנית מאוד כלפי שאר הציפורים.
תזונה

בולבול זה ניזון מחרקים וחסרי חוליות קטנים אחרים, גרגרי יער, פירות, ירקות, זרעים, צוף וביצה חיה של ציפורים אחרות.
הערות שוליים

↑  בולבול ההימלאיה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.