stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לבנה זמיר
ביוגרפיה

אביה של לבנה זמיר, ויקטור וידאל נולד בקהיר בשנת 1901, כנצר מצד אמו למשפחת שמס העתיקה, שחיה באלכסנדריה עוד בתקופה ההלניסטית וצאצא מצד אביו למשפחת וידאל, שהגיעה מאיטליה בתחילת המאה ה-18 ומוצאה מקורדובה שבספרד. אמה אסתר נולדה ב-1911 למשפחת מוסרי-MOSSERI,משפחת יזמים ידועה. סבה דוד מוסריהיה "הסראף" איש הכספים של המיליונר היהודי פליקס סוארץ בהקמת הרכבת, שקישרה לראשונה בין קהיר לעיר
מעיינות-המרפא והגנים חלואן בשנת 1885.לאחר הקמת הרכבת, דוד מוסרי העביר מקהיר לחלואן 50 משפחות יהודיות להפעלת הרכבת - שלא פעלה בשבת - והיה לראש הקהילה היהודית בחלואן. שמה של לבנה זמיר בתעודת הלידה הוא קמר - כלומר LUNA בספרדית, וכאשר הגיעה לישראל שמה עוברת ללבנה. הוריה גורשו ממצרים ב-1950 באשמת ציונות, לאחר שבית הדפוס המשפחתי-שהיה אחד הגדולים בקהיר עוקל על ידי ממשלת המלך פארוק, כמו כל רכושם.לבנה זמיר הגיעה עם 6 אחיה למחנה הפליטים GRAND CAMP D ARENAS במרסיי בו שהו בתנאים קשים עד לעלייתם ארצה. לאחר 3 שנים במעברת טבריה, הצליחה המשפחה לצאת ממצב הפליטות ועברה לגור בדירת שני חדרים על הגג בשכונת פלורנטין בתל אביב, עיר מגוריה של לבנה זמיר עד היום. ב-1956 נישאה לעזרא (בלבל) זמיר יליד מצרים ולהם שתי בנות-ורדה ואסתר-טולי, שלושה נכדים ושתי נינות.
פעילות ציבורית-חברתית

לבנה זמיר פעילה חברתית לקידום נשים בתחום הניהול והיזמות לעסקים בישראל, לקידום זכויות ומורשת יהדות ארצות ערב, ולקידום השלום ישראל - מצרים.
פעילות ציבורית-חברתית > יו"ר האגודה לידידות ישראל מצרים

עוד בשנת 1981 לאחר הסכם השלום ישראל-מצרים, הקימה זמיר את 'האגודה לידידות ישראל מצרים', לקידום השלום והסחר בין שתי המדינות – תחת הסיסמה 'להכיר את האחר הוא לאהוב את האחר'. כנשיאת האגודה לידידות עד היום, זמיר יזמה וערכה בישראל ובקהיר, כנסים, סדנאות ומפגשים רבים, בהשתתפות השגרירים של מצרים בישראל, נציגי ממשלה מישראל ומצרים, שרים ושגרירים מכל המדינות, אנשי עסקים ואישים בכירים רבים, לקירוב ולחילופים עסקיים, לעיתים סמויים.
ביוני 1981, לבנה זמיר ארגנה לראשונה תחרות מאכלים מצריים במלון גדול בתל אביב, בהשתתפות שרים ובכירים בממשלת ישראל, ואורחים נכבדים שהגיעו במיוחד ממצרים לרגל האירוע. בחודש מאי 1982, בהיותה חובבת אמנות ובוגרת מכון אבני לציור ופיסול בתל אביב, היא ארגנה תערוכת ציורים משותפת ישראלית-מצרית במלון מרידיאן שעל הנילוס בקהיר, בחסות שר התרבות המצרי מחמוד רדואן ובנוכחות בכירים בממשל המצרי, שגריר ישראל במצרים באותה עת משה ששון, הציר אפרים דואק לימים שגריר ישראל במצרים, אנשי השגרירות וכל המדיה המצרית שדיווחה והחמיאה באותה עת, פגשה לבנה זמיר את ג'יהאן סדאת – רעייתו של הנשיא אנואר סדאת –בארמונה שבגיזה. לקידום הקשרים העסקיים, גם פגשה את שר החקלאות המצרי בקהיר Dr. Yousef Wali ואנשי מפתח מצריים אחרים.
באפריל 1999 היא ליוותה את נשיא המדינה עזר ויצמן ורעייתו ראומה בביקורם הממלכתי אצל הנשיא מובארק בארמונו בקהיר כחלק מפמלייה של 30 ישראלים בביקור היסטורי. בנובמבר 2013 היא נשאה דברים בכנס באו"ם בניו יורק, כנציגת הקונגרס היהודי העולמי, בנושא היציאה והגירוש של יהודי ארצות ערב והאסלאם.
בפברואר 2020,יצאה לבנה זמיר בראש משלחת ישראלית למצרים, לחגיגות חנוכת בית הכנסת העתיק אליהו הנביא באלכסנדריה לאחר ששופץ על ידי רשות העתיקות המצרית. במהלך החפירות לרגל השיפוץ התגלה בית כנסת עתיק שהיה קיים באותו מקום 600 שנה קודם.
פעילות ציבורית-חברתית > יו"ר "נטע" לנשים בניהול, טכנולוגיה ועסקים

בשנת 1985 הקימה לבנה זמיר את עמותת "איגוד נשים מנהלות" – לקידום נשים לתפקידי ניהול, ובשנת 1990 הקימה עמותה נוספת לקידום יזמות נשית, תחת השם "נטע" נשים בניהול, טכנולוגיה ועסקים". זמיר עמדה בראש ארגון "נטע" 17 שנה ברציפות עד לשנת 2007. במשך למעלה מ-20 שנה, היא יזמה וערכה כנסים, קונגרסים וסדנאות לקידום והעצמת נשים בניהול ובעסקים. בשנת 1985 לבנה זמיר יזמה וערכה לראשונה כנס בנושא "נשים מנהלות "במסגרת הקונגרס העולמי של האו"ם בנושא מעמד האישה, שנערך בניירובי-קניה בהשתתפות משלחות מישראל. בשנת 1995 ארגנה שוב משלחת של 20 נשות עסקים ישראליות, שיצאו לראשונה לכנס ענק שנערך על-ידי האו"ם בעיר בייג'ינג שבסין, בו השתתפו 40,000 נשים מכל העולם. בכנס אדיר זה, לבנה ארגנה וערכה לראשונה שתי סדנאות בהשתתפות ארגוני נשים מכל העולם, ובשיתוף עם משרד החוץ הישראלי: האחד בנושא 'קידום נשים ליזמות עסקית' ופריצת תקרת-הזכוכית בתחום, והשני בנושא "קידום הקשרים ישראל-מצרים". הכול למען שותפות וסולידריות בחברה בישראל, בכל המישורים בהם היא פעלה וממשיכה לפעול.
פעילות ציבורית-חברתית > יו"ר מרכז הארגונים של יהודי ארצות ערב והאסלאם

בשנת 2015 נבחרה לבנה זמיר ליו"ר 'מרכז הארגונים של יהודי ארצות ערב והאסלם', שהיא בין מייסדיו, ופעלה לרישום ברשם העמותות כארגון-גג לעמותות שונות של יהודי ארצות ערב והאסלאם. עמדה בראש 'מרכז הארגונים' עד לחודש ינואר 2020, ובין הישגיה של זמיר לקידום מטרותיו של מרכז הארגונים: היוזמה להקמת 'המוזיאון למורשת יהדות ארצות ערב והאסלאם' בירושלים, על פי אחת ההחלטות שהתקבלו עוד ביוני 2011 במטה לביטחון לאומי שליד משרד ראש הממשלה. לבנה זמיר ערכה והוציאה לאור פרוגרמה מקצועית להקמת המוזיאון, בסיועו של אדריכל שלמה חייט – מומחה להקמת מוסדות ציבור בירושלים – שהוגשה ביום 13.8.2019 למנכ"ל עיריית ירושלים מר יצחק לארי, להקצאת קרקע בירושלים להקמת המוזיאו שמטרתו להנציח אחת ולתמיד את הנוכחות היהודית באזור זה כבר אלפי שנים והלגיטימיות לקיומה של מדינת ישראל.
בשנת 2016, ביוזמתו של ראש הרשות הפלסטינית, לבנה זמיר הוזמנה עם משלחת ישראלית לפגוש את אבו מאזן במוקטעה שברמאללה, בניסיון לקשר הדדי ישיר. לבנה התנתה את המשך הקשר בביקורו של ראש הרשות אבו מאזן, אצל ראש הממשלה בירושלים "ללא תנאים": אבו מאזן הביע הסכמתו,אך הדבר לא קרה, ובשל כך זמיר הפסיקה כל קשר עם המוקטעה.
פעילות ציבורית-חברתית > יו"ר מרכז הארגונים של יהודי ארצות ערב והאסלאם > לימודים ותעסוקה

בשנים,1944-1950 למדה לבנה זמיר בבית הספר של המיסיון La Sainte Famille ' בעיר הגנים חלואן, בפרברי קהיר. - בהגיעה ארצה בשנת 1950, ובשל בקיאותה בשפה הצרפתית על בוריה, התקבלה ללימודים ללא תשלום בבית-הספר היסודי כי"ח בטבריה. בשנת,1953 בהגיעה עם משפחתה לתל אביב, הייתה נערה עובדת ולומדת בבית ספר תיכון-ערב 'אוליפנט' בתל אביב. בשנים 1953–1965 – ותוך כדי הקמת משפחה, עבדה בתחום הפרסום – תוך כדי השתלמות ולימודים בפרסום ויחסי-ציבור. בשנים 1966–1975 – ניהלה את משרד יחסי הציבור של התעשייה האווירית הצרפתית OFEMA - Office Français pour l'Exportation de Matériel Aéronautique בתל אביב. כאן היא חוותה בעקבות מלחמת ששת הימים בשנת 1967, את הטלטלה של ה-אמברגו שהטיל נשיא צרפת הגנרל דה-גול על ישראל, אשר מנע הגעתם של 50 מטוסי מיראז' שנרכשו על-ידי חיל האוויר הישראלי מהתעשייה האווירית בצרפת. זמיר הייתה כאן שותפה להברחת מטוס המיראז' מנמל שרבורג שבצרפת לנמל חיפה. משימה שהצליחה מעבר למשוער.
בשנים 1975–1988 תוך כדי לימודים לתואר ראשון במנהל עסקים, במכללה למינהל בתל אביב-יפו, לבנה זמיר שיתפה פעולה עם רות דיין להקמת "אל-סם" האגודה למלחמה בסמים, והייתה למנכ"ל העמותה. במשך 12 שנות פעילותה באל - סם, הקימה בשיתוף עם עיריית תל אביב את המרכז הראשון לייעוץ פסיכולוגי עבור נערים ונערות בתל אביב-יפו, שקיים עד היום ברחוב פקיעין 7 בתל - אביב, לשתי מטרות עיקריות:- הסברה למניעת השימוש בסמים בקרב בני-נוער, ליווי וטיפול פסיכולוגי לנערים ונערות שנתפסו בעקבות שימוש בסמים, המאפשר סגירת התיק שנפתח להם במשטרה, במטרה שלא להכתים את עתידם. באותה עת, זמיר הקימה 9 סניפים של אל-סם בערים השונות ברחבי הארץ, והוסטל ראשון בבית-שמש לגמילה מסמים, בשם "אור אביבה" על שמה של הגב' אביבה נג'ר, רעייתו של שגריר ישראל אמיל נג'ר שתרמה רבות להקמת ההוסטל.
פרסים ואותות כבוד

2016 - פרס ראש הממשלה לחקר יהודי ארצות ערב ואירן על ספרה "תור הזהב של יהודי מצרים בעת החדשה, והאופציה הים-תיכונית לאיחוד בין עמי האזור"
2017 - פרס יקירת הרשות של משרד החינוך, על תרומתה לבניית חברת מופת בישראל.
אות כבוד של מרכז הארגונים של יהודי ארצות ערב והאסלם.
2021 - פרס למנהיגות של האיגוד הספרדי העולמי בשיתוף עם משרד התרבות.
2021 - אות הוקרה של התאחדות יוצאי מצרים בישראל, על שיזמה והקימה את המרכז למורשת יהדות מצרים בתל אביב – היחידי בעולם עד כה – ועל ששמה את המורשת וההיסטוריה המפוארת של יהודי מצרים 'על המפה'.
2023 - יקירת העיר תל אביב יפו.
מחקרים

בשנת 1985 ערכה לבנה זמיר לראשונה מחקר סטטיסטי בנושא נשים בדרגת ניהול בישראל, שהצביע על 0% נשים מנהלות ב-100 המפעלים הגדולים בישראל, אותו הציגה בכנס מעמד האישה של האו"ם בניירובי – קניה. לאחר 10 שנות פעילות אינטנסיבית של זמיר לקידום נשים לדרגות ניהול, היא ערכה שוב מחקר סטטיסטי, שהראה 3% נשים מנהלות במפעלים הגדולים, ו-9% מנהלות במקצועות החופשיים. "ההתקדמות מאז היא עצומה" אומרת זמיר, "ורוב מנהלי הבנקים היום הן נשים. אך הדרך עדיין ארוכה..."
בשנים 2004–2008 זמיר ערכה מחקר אקדמי מקיף בנושא יהדות מצרים בעת החדשה, בהנחיית ד"ר דפנה צמחוני מהטכניון בחיפה. המחקר פורסם בשנת 2008 תחת הכותרת"תור הזהב של יהודי מצרים בעת החדשה" עם מוסד הרצל באוניברסיטת חיפה. זכה בפרס ראש הממשלה 2016.
מתוך רשימת הספרים וכתבי-העת

תור הזהב של יהודי מצרים בעת החדשה - והאופציה הים תיכונית לקירוב בין עמי האזור הוצאת כנס הפקות עם מוסד הרצל, אוניברסיטת חיפה – 2008.{כתבה שנייה מורחבת,2016 ומהדורה שלישית ב-2023.)
תרומתם והישגיהם של יהודי מצרים בישראל 1948-1998 – בספר עדות ישראל, בהוצאת "המרכז לטיפול חברה ותרבות, תיעוד ומחקר", נתניה 2005.
תרומתם והישגיהם של יהודי מצרים בישראל ב-50 - שנות מדינה, בהוצאת כנס הפקות, תל אביב 2006.
תבשילים מארץ הנילוס – בהוצאת הקיבוץ המאוחד – תל אביב,,1982 ומהדורה שנייה ב-1983.
היסטוריה ותרבות של יהודי מצרים, בעריכת: לבנה זמיר, ד"ר עדה אהרוני מחיפה, ופרופסור Pelletier Aimee מאוניברסיטת טקסס בארלינגטון ארצות הברית – מאגד מאמרים אקדמיים של חוקרים בארץ ובעולם המומחים בתחום, בהיבטים השונים. בהוצאת כנס הפקות, תל - אביב 2008.
מטבח יהודי מצרים, בתוך ספר הקהילות של מצרים, בעריכת פרופ' נחם אילן, בהוצאת מכון בן-צבי ירושלים, 2008 – עמ' 237–244
מטעמי מצרים – מהמטבח היהודי המצרי – בהוצאת כנס הפקות, מהדורה ראשונה 1993, מהדורה שישית 2022.
באוהלי ישמעאל – תולדות היהודים בארצות האסלאם. תרגום לעברית לספרו של
סר מרטין גילברט, בהוצאת University Yale וכנס הפקות - תל אביב, 2013.
יעקב צנוע – אלבום העיתונים,1901-1906 עורכת לבנה זמיר – הוצאת התאחדות עולי מצרים – תל אביב 2019.
מתוך רשימת סרטי דוקו שהפיקה לבנה זמיר

החל משנת 1989 ועד 1992, לבנה זמיר הפיקה לראשונה בארץ, סדרת סרטי-פרופיל של נשים מנהלות בישראל שהגיעו לתפקידים בכירים בתחומים השונים. סרטי-פרופיל אלה הוקרנו לראשונה בערוץ 2 של הטלוויזיה ב-8.3.1989 - – יום האישה הבינלאומי. הסדרה הראשונה גם הוקרנה בכנסת באותו יום, בטקס שנערך לרגל יום האישה הבינלאומי.
והגדת לבניך, יציאת מצרים השנייה – סרט דוקו, בהפקת לבנה זמיר, בנושא "שלוש גלי המעצרים והגירוש של יהודי מצרים – 1948-49, 1956, 1967, בשיתוף עם משרד המשפטים.
סרט דוקו קצר "מצרים אהובתי" על תרומת הקהילה היהודית לפיתוח של מצרים בכל התחומים עד מחצית המאה ה-20 – בניהול אמנותי וניהול תחקיר אקדמי של לבנה זמיר. הסרט הוקרן בהצלחה בסינמטק תל אביב בדצמבר 2022.
מגזינים וכתבי-עת

בשנת 1990, לבנה זמיר הקימה את המגזין "נטע" לנשים בניהול, טכנולוגיה ועסקים, עם מאמרים לקידום נשים בעבודה בכל התחומים, וכיהנה בו כעורכת ראשית עד לשנת 2007.
בשנת 2012 לבנה הקימה והוציאה לאור את כתב-העת התקופתי של התאחדות עולי מצרים בישראל "בני היאור", וכתב-עת שני "יציאת מצרים שלנו", המתעדים את ההיסטוריה והמורשת של יהודי מצרים, עדויות אישיות, והפעילות השוטפת של ההתאחדות –משמשת בהם כעורכת ראשית.
בשנת 2019, ערכה והוציאה לאור את הביטאון "ממזרח השמש", של 'מרכז הארגונים של יהודי ארצות ערב והאסלאם.'
הערות שוליים

↑  סיפורה של לבנה זמיר וספרה-תור הזהב של יהודי מצרים בעת החדשה
↑  לבנה זמיר (וידאל), מאגר סיפורי מורשת אוצר אנושי מתוכנית הקשר הרב-דורי, באתר המשרד לשוויון חברתי
↑  התאחדות עולי מצרים בישראל (ע"ר)
והמרכז למורשת יהדות מצרים
ברחוב פינסקר 56, תל אביב, האגודה לידידות ישראל מצרים
↑  על נטע, באתר נטע-דף הבית
↑  התאחדות עולי מצרים בישראל (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תיעוד ומחקר (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308344205171  LCCN: n86001100  VIAF: 83433351   WorldCat (עם VIAF): 83433351
יחסי גרמניה–כווית

| יחסי גרמניה–כווית |
| --- | --- |
גרמניה: כווית


גרמניה: כווית
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 17,818
אוכלוסייה
84,270,844: 4,988,243
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 161,772
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,878: 32,431
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה

יחסי גרמניה–כווית הם יחסי החוץ בין כווית וגרמניה.
היסטוריה

בשנת 1964, כווית והרפובליקה הפדרלית של גרמניה כוננו יחסים דיפלומטיים. גרמניה נחשבת מאוד בכווית כאחד הכוחות הפוליטיים והכלכליים העיקריים באירופה, וכמדינה המקיימת באופן מסורתי יחסים טובים עם העולם הערבי. באוקטובר 2016 ערך שר החוץ הכוויתי סבאח אל-ח'אלד אל-סבאח ביקור רשמי בברלין, ומקבילו הגרמני זיגמר גבריאל ערך ביקור רשמי בכווית באפריל ויוני 2017.
יחסי סחר

בשנת 2016 יצוא הסחורות מגרמניה לכווית הסתכם ב-1.4 מיליארד אירו, ויבוא הסחורות הגרמני מכווית עמד על כ-19 מיליון אירו, מה שהפך את כווית לשותפת הסחר התשיעית בגודלה של גרמניה במזרח התיכון. כווית היא השוק הרביעי בגודלו של סחורות גרמניות בקרב חברי מועצת שיתוף הפעולה במפרץ. יצוא גרמניה לכווית כולל רכבי יוקרה, מכונות, מתקני תעשייה (בעיקר תחנות כוח), מוצרי חשמל, מוצרים כימיים, מוצרי ברזל וציוד רפואי. כווית ביצעה השקעות משמעותיות בכלכלה הגרמנית, והיא בעלת מניות בחברות גרמניות מובילות. בשנת 1987 נכנס לתוקף חוזה מיסוי כפול בין גרמניה וכווית, שנחתם מחדש בשנת 1999. ב-15 בנובמבר 1997 נכנס לתוקף הסכם על קידום והגנה על השקעות בין מדינות. בינואר 2017 נערכה בברלין הישיבה החמישית של הוועדה המשותפת לשיתוף פעולה כלכלי, סחר וטכני בין גרמניה וכווית.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מחזיקה בכווית שגרירות בכווית סיטי בלבד. מאידך, כווית מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין וקונסוליה כללית בפרנקפורט.
ראסט (שפת תכנות)

| --- | --- |


 פרדיגמות:  systems programming, תכנות גנרי, תכנות אימפרטיבי, concurrent computing, תכנות פונקציונלי, תכנות מונחה-עצמים 
 תאריך השקה:  2006 
 מתכנן:  Graydon Hoare 
 מפתח:  Graydon Hoare, מוזילה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 הושפעה על ידי:  OCaml, Newsqueak, Ruby, Scheme, Standard ML, לימבו, ארלנג, C++, Haskell, סי שארפ, Cyclone, Swift, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 השפיעה על:  Crystal, Elm, Idris, Spark, Swift, Project Verona, Zig, PHP
 רישיון:  אפאצ'י 2.0, רישיון MIT 
 סיומת:  rs, rlib
 www.rust-lang.org
 
ראסט (באנגלית: Rust) היא שפת תכנות מרובת פרדיגמות תכנות שפותחה על ידי מוזילה, השמה דגש על ביצועים, בטיחות סוג ובו-זמניות (concurrency). השפה מתאפיינת ביכולות ביצועיות גבוהות, כמו היכולות הביצועיות של שפות סף, אך גם בפשטות המאפיינת שפות עיליות. היא מתאימה לאנשים בעלי ניסיון בשפות כמו שפת C, המחפשים חלופה בטוחה יותר, כמו גם לאנשים בעלי ניסיון בשפות כמו פייתון שמעוניינים לכתוב קוד עם יכולת ביצועית גבוהה יותר, אבל בלי לוותר על חלק מהתכונות שמשרתות את השפה.
שפת ראסט משלבת יכולת ביצועים גבוהים כמו של שפת C. בשפה אין איסוף זבל, ובמקום זאת היא משתמשת במנגנון בעלות על ערכים, מה שמשפר את הביצועים של תוכנות בשפה.
למרות שראסט מונעת גלישת חוצץ ובעיות זיכרון דומות בדרך כלל, בעת שימוש בפונקציות לא בטוחות זה בלתי נמנע, ולכן על המתכנת לבדוק את תאימות ערכי הקלט להגדרת הפונקציה ואף להגבילם בעת הצורך.
התחביר של השפה פשוט וקל ללמידה.
השפה זכתה בתואר "שפת התכנות האהובה ביותר" לשנים 2016 עד 2021 בסקר קהילת המתכנתים של StackOverflow.
למרות היותה יחסית שפה חדשה, חברות גדולות כמו פייסבוק, דיסקורד ומיקרוסופט משתמשות בראסט כדי לפתח את המוצרים שלהן.
ב-8 בפברואר 2021 הוקמה קרן ראסט (Rust Foundation) במטרה לקדם את שפת התכנות ולפקח עליה.
דוגמאות > Hello World

דוגמה לתוכנית Hello world הכתובה בראסט. המאקרו println! מדפיס הודעה להתקן היציאה התקני (מסך).
fn main() {
 println!("Hello World!");
}
דוגמאות > חישוב עצרת > רקורסיבי

fn factorial(i: u64) -> u64 {
 match i {
 0 => 1,
 n => n * factorial(n-1)
 }
}
דוגמאות > חישוב עצרת > איטרטיבי

fn factorial(i: u64) -> u64 {
 let mut acc = 1;
 for num in 2..=i {
 acc *= num;
 }
 acc
}
דוגמאות > חישוב עצרת > באמצעות איטרטור

fn factorial(i: u64) -> u64 {
 (1..=i).product()
}
מנגנון הטיפוסים

מנגנון טיפוסים סטטי - הכל נקבע בזמן הידור (ולמרות שאפשר להגדיר משתנים מקומיים בלי הצהרת הטיפוס זה רק כשברור בצורה דטרמיניסטית מהו הטיפוס - גם במקרה של שימוש במנגנון Options או Result, בשביל להשתמש בטיפוס כזה בקוד צריך לפתוח אותו על ידי match או unwrap, כך שהקוד תמיד דטרמיניסטי).
המהדר ינסה להסיק את הטיפוס לפי הערך שהושם למשתנה וכן לפי דרך השימוש בו. במקרים בהם קיימים כמה סוגים אפשריים, חובה להגדיר את הסוג במפורש.
מנגנון טיפוסים חזק - אין המרה מרומזת בין טיפוסים.
מנגנון הטיפוסים > דוגמאות לטיפוסיים עיקריים

Signed int – i8, i16, i32, i64, i128
Unsigned int – u8, u16, u32, u64, u128
Float – f32, f64
Boolean – bool
Character – char
Tuple – אוסף של ערכים מסוגים שונים. בעל אורך קבוע. פונקציות יכולות להשתמש בזה כדי להחזיר ערכים מרובים, וכך יכולים להחזיר כל מספר של ערכים.
Array – בניגוד ל-Tuple, יכול להכיל סוג טיפוס אחד. בעל אורך קבוע.
Vector – דומה ל-Array אבל בעל אורך משתנה.
String – אוסף של בתים שמהווים מחרוזת תקנית לפי תקן UTF-8.
HashMap – מיפוי על ידי שימוש ב-key ו-value.
Struct – מגדירים את שם ה-Struct, שמות השדות והסוג של השדות, ניתן לממש פונקציות.
Enum – טיפוס שיכול להיות כמה וריאנטים שונים, כל וריאנט יכול להכיל מידע מסוג שונה. מאפשר לבדוק בצורה כוללת את כלל האופציות שמוכלות בטיפוס באמצעות match.
מנגנון הטיפוסים > Struct, trait ופולימורפיזם

בשפה אין ירושה אך יש מנגנונים אחרים המאפשרים תכנות מונחה עצמים.
Struct – מבנה המאפשר שמירת נתונים והגדרת פונקציות.
Trait – מבנה ייחודי המאפשר להגדיר קבוצה של פונקציות עבור כל סוג.
בשפה אין הורשה או ממשקים, ישנן שתי דרכים ליצור משהו שדומה לאלו:
1 – במקום ירושה פשוטה אפשר להשתמש ב-composition (במקרים שזה מתאים).
2 – אפשר לממש trait אחד עבור כמה struct. זה מאפשר פולימורפיזם כי אפשר להתייחס לאובייקט אחד על פי ה-trait שהוא מממש. מימוש trait עבור struct נותן גם יכולת הדומה למימוש ממשק (ניתן להגדיר trait בלי מימוש וניתן לממש trait אחד עבור כמה סוגים).
מנגנון הטיפוסים > Option & Result

Option & Result – טיפוס העשוי להכיל משתנה ממשי (some) או None (או Ok ו-Err עבור Result), זה מאפשר להתייחס למקרה בו אין את המידע המבוקש (כמו Nullabe ב-#C) ולכן בדרך כלל משמש לבדיקת תקינות הערך המוחזר מפונקציה. הטיפוסים הם סוג מיוחד של Enum.
בנוסף בראסט ישנו מנגנון קפדני המונע שגיאות של גישה ל-None – המהדר יוודא שבכל קוד שמשתמש במשתנה מסוג option יהיה match או unwrap ובשתי האפשרויות חייב להיות טיפול למקרה של None.
שתי דרכים לשימוש בערך הפנימי של משתנה מוכמס:
Match – מספק תבנית התאמה שמשמשת אותו כמו switch ב-C. התבנית מחזירה ערך ו\או מבצעת קוד כתלות בפרמטר. משמש גם לבדיקה האם some וטיפול במקרה של None.
Unwrap – פונקציה זו מחלצת את המשתנה הפנימי מתוך Option & Result במקרה של some – כלומר שקיים ערך ממשי ולא None. הפונקציה מחזירה שגיאה במקרה של None, ועוצרת את ריצת התוכנית, ולכן עדיפה לשימוש רק כאשר אין סיבה להמשיך את ריצת התוכנית אם הערך לא קיים.
מנגנון הטיפוסים > מנגנון ה-Ownership

מנגנון הבעלות הוא מנגנון ניהול זיכרון הייחודי לראסט, הוא מונע שימוש במשתנה כלשהו לאחר "שיצא" מהתחום בו הוגדר אלא אם כן משכפלים את הבעלות על ידי clone.
משתנה יוצא מתחום ההכרה כאשר הוא מועבר כארגומנט לפונקציה (או מתודה).
בדוגמה הבאה הערך year של המשתנה מסוג book (שורה 10) מתעדכן (שורה 11) ומודפס לפלט (שורה 12). לאחמ"כ המשתנה מועבר כארגומנט לפונקציה המחשבת את השנים שעברו מאז 1990 עבור משתנים מסוג book (שורה 14). פעולה זו הוציאה את המשתנה מתחום ההכרה ועל כן לא ניתן להשתמש בו יותר והסרת ההערה משורה 19 תגרור שגיאות הידור.
העברת המשתנה למאקרו println (שורה 12) אינה מוציאה משתנה מתחום ההכרה.
struct Book {
 year: i64,
}

fn since1990(book: Book) -> i64 {
 book.year - 1990
}

fn main() {
 let mut book = Book { year: 2022 };
 book.year = book.year + 2;
 println!("{}", book.year);

 let years_passed = since1990(book);

 println!("{}", years_passed);

 // 👇 Error
 // println!("{}",book.year);
}
מנגנון הבעלות מונע טעויות של 'דליפה' של שאריות מידע שאינן בתוקף ומשימוש במידע שכבר היה בשימוש.
מנגנון זה הוא לא מנגנון ניהול זיכרון במובן הרגיל, כי מתבצעת אכיפה של סט כללים על ידי המהדר בלבד ולכן זה לא מאט את ריצת התוכנית.
מנגנון הבעלות מבוסס על שלושה חוקי יסוד הנותנים לשפה את היכולת לפעול עם יותר ביצועים ולהישאר בטוחה:
לכל ערך בראסט יש משתנה שהוא הבעל של אותו ערך.
לכל ערך יכול להיות אך ורק בעל אחד.
כאשר הבעל יוצא מתחום ההגדרה, הערך נזרק.
בטיחות

המהדר אוכף סט של חוקים קפדניים המבטיחים במידת האפשר בזמן הידור את שלמות ובטיחות ריצת התוכנית.
בשפה אכיפה של מוסכמות תכנותיות רבות המונעות טעויות של אבטחה וזליגת זיכרון. למשל כאשר מגדירים סתם משתנה הוא יהיה immutable, קבוע לאחר ההגדרה, אלא אם כן הוגדר בפירוש מראש כניתן לשינוי על ידי מילת המפתח mut.
השפה מבטיחה בזמן הידור שלא יהיו גישות למצביע null ושלא ייווצרו מצביעים מתנדנדים (dangling).
דליפת זיכרון היא נדירה אך אפשרית בשפה במהלך שימוש רגיל. בעת שימוש בקוד המוגדר כ-unsafe, מתאפשרות מספר פעולות לא-בטוחות העשויות לגרום לבעיות כמו גלישת חוצץ או קריאה זיכרון לאחר שחרורו (use after free). עם זאת, שימוש בקוד unsafe נחוץ, לדוגמה, כאשר מנסים לכתוב קוד יעיל ככל הניתן ובמהלך גישה לקוד שכתוב בשפות תכנות אחרות (כמו C).
הערות שוליים

↑  Stack Overflow Developer Survey 2021, Stack Overflow, ‏2021-08-01
↑  אשלי וויליאמס, Hello World!, אתר קרן ראסט, ‏2021-02-08
↑  String in std::string - Rust, doc.rust-lang.org
↑  Option & unwrap - Rust By Example, doc.rust-lang.org
↑  C++ is faster and safer than Rust: benchmarked by Yandex, PVS-Studio (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012402011505171  BNE: XX6456854  BnF: cb17808721b (data)  GND: 1078438080  LCCN: sh2018000672
חג נבי שועייב

נכבדי קהילת הדרוזים חוגגים את חג נבי שועייב בקבר הנביא שועייב בחיטין.
מתחם הנביא שועייב
חג נַבִּי שוּעֵייבּ (בערבית: زيارة مقام النبي شعيب) הוא חג דרוזי אשר נמשך ארבעה ימים בין התאריכים 25 באפריל ל-28 באפריל במתחם נבי שועייב בכפר חיטין שמעל הכנרת. היום הראשון מיועד לקיום תפילות על ידי דתיים בלבד ושלושת הימים הנותרים מיועדים לכלל העדה.
הנביא שועייב מזוהה עם יתרו חותן משה, המוכר גם בכינויים נוספים (רעואל, פוטיאל, חבר). לפי המסורת, הוא נולד בחצי האי ערב, נדד ברחבי הסהר הפורה בהטפה לצדק ולאמונה מונותאיסטית, נקבר במקום פטירתו. לטענתם יתרו לא התגייר ונשמתו התגלגלה לנביא שועייב, בו הם רואים אבי הדת.
במדינת ישראל רשאים עובדים דרוזים להיעדר מעבודתם במהלך ימי החג מבלי ששכרם ייפגע.
רקע

לפי המסורת הדרוזית, הנביא שועייב הוא אבי הנביאים ושליח האל, לא היה ולא יהיה נביא גדול ממנו.
על עניין זיהויו עם יתרו יש שתי מסורות סותרות. מסורת אחת מסתמכת על ההשקפה הדתית, שאין הנביאים מתחתנים ועל אחת כמה וכמה הנביא שועייב, שלא נישא מעולם לאישה ולא הייתה לו בת. מסורת זו מנמקת את הקרבה בין שועייב למשה בנישואי האחרון עם בת קרוביו של הנביא שועייב. המסורת השנייה מאשרת את זיהויו של יתרו עם שועייב ורואה בו את חותנו של משה ואבי ציפורה.
החג

הדרוזים בדרך כלל חוגגים רק חג אחד ושמו עיד אל-אדחא. העדה הדרוזית בישראל בהנהגת שייח' אמין טריף, לעומת זאת, העניקה לתקופה מעמד מיוחד, הרואה אותו כזיארה, יום חג. בתי ספר הפועלים בישראל תחת מערכת החינוך הדרוזית סגורים לתקופת החג, ואילו חיילים דרוזיים בצה"ל מקבלים בתקופה זו ימי חופש. הקהילה כולה, ולא רק הדרוזים הדתיים בישראל, חוגגים זיארה זו.
אל חגיגות החג מגיעים מנהיגים דתיים רבים מכל הדתות בישראל וכן מנהיגים פוליטיים ולעיתים אף ראשי ממשלות באים לברך את הקהילה הדרוזית בישראל במהלך החגיגות שלהם על במקאם אל-נבי שועייב.
מנהיגים או שייח'ים דתיים מהר הכרמל, הגליל ורמת הגולן מנצלים את ההזדמנות הזו כדי לדון בנושאים דתיים.
עלייה לרגל

לפי המסורת הדרוזית, טביעת רגלו השמאלית של שועייב נראית באתר הקבר והדרוזים מציינים שם את החג במשך מאות שנים. העולים לרגל נוהגים ליצוק שמן לתוך טביעת הרגל ולמשוח את השמן על גופם כברכה להצלחה ולמזל טוב. במהלך החג נערכות חגיגות המוניות במתחם ומנהיגי העדה נאספים לדון בסוגיות דתיות.
במקור לדרוזים לא היה תאריך קבוע לעלייה לרגל. כאשר הכירה ממשלת ישראל בחגים הדרוזיים באופן רשמי, תאריכי החג נקבעו בימים שבין ה-25 באפריל ל-28 באפריל.
מאז 1967, דרוזים מרמת הגולן יכולים לבקר במתחם נבי שועייב בחופשיות והם גם מעורבים בחגיגות. דרוזים סוריים מחוץ לגולן לעומת זאת, מעולם לא היו מעורבים בחגיגות. הדרוזים בלבנון לעיתים רחוקות מבקרים במקדש. עם זאת, בשנת 1982, בתקופת השליטה הישראלית בדרום לבנון, קבוצת דרוזים מלבנון נענתה לבקשת השייח' אמין טריף לבוא ולבקר. בעקבות הסכם השלום בין ישראל לירדן בשנת 1994, לדרוזים ירדניים מותר לבוא לבקר במקדש לאורך כל השנה, והביקורים שלהם אינם מוגבלים לתקופת החג.
הערות שוליים

↑  חגים דרוזיים, באתר כל זכות
↑  חג הנביא שועייב (עמ' 166), הדרוזים במזרח התיכון, כותר, פרק 11
↑  אלי אשכנזי‏, ליברמן על החזרת גופות החיילים: "לצבא יש מחויבות להחזיר כל שבוי", באתר וואלה, 31 באוגוסט 2016
↑  סלוא עלינאת, הדרוזים ציינו את חג הנביא שועייב בגליל, באתר ynet, 25 באפריל 2004
↑  אלי חזן, ראש הממשלה בנימין נתניהו ביקר בדלית אל-כרמל לרגל חג יתרו של הדרוזים, ‏26 באפריל 2013 (ארכיון)
↑  משרד החינוך, החגים הדרוזיים: מהנביא שועייב עד הנביא אלח'דר
↑  Firro, Kais. (1999). The Druzes in the Jewish State: A Brief History BRILL, 1999, p. 236.
הצופים הדרוזים בקבר יתרו בחג
פנתאון

הפנתאון ברומא
פַּנתֵּאוֹן (ביוונית: Πάνθεο, כל האלים) הוא כלל האלים, או מקדש המתייחס לכלל האלוהויות, של אומה, דת או מיתולוגיה פוליתאיסטית. במשמעותו כמבנה, הפנתאון המפורסם בעולם הוא הפנתאון ברומא שנבנה בשנת 27 לפני הספירה והוקדש לשנים-עשר האלים האולימפיים.
במשמעות המודרנית, פנתאון הוא אוסף הדברים הראשונים במעלה מסוגם. לכן, כשדבר מה כה יוצא דופן בתחומו בפרספקטיבה היסטורית, אומרים כי הוא "נכנס לפנתאון".