stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה עמר

שלמה עמר (נולד ב-24 בנובמבר 1935) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם המערך.
ביוגרפיה

עמר נולד בחיפה ב-1935. ב-1950 התחיל לעבוד בקואופרטיב "אגד", ובמשך השנים מילא תפקידים מנהליים בקואופרטיב, וכן שימש יושב-ראש מזכירות "אגד".
כיהן בכנסת ה-11 מטעם מפלגת יחד והמערך. לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה, נבחר עמר למקום ה-41 ברשימת המערך לכנסת, ועם זכייתה של הרשימה ב-39 מנדטים לא שב אל המשכן.
ב-1985 ביקש היועץ המשפטי לממשלה, יצחק זמיר מוועדת הכנסת להסיר את חסינותו של עמר, כדי שניתן יהיה להעמידו בגין עבירה על חוק האזנת סתר. הוועדה סירבה. שניים משותפיו של עמר לעבירה זו נשפטו והורשעו.
ב-1983 נקרא שלמה עמר לשירות מילואים בלבנון. כדי להתחמק מהחובה, סידר עמר עבודה באגד לאלברט אזולאי, והלה דאג לשחרר אותו. לאחר מכן, כאשר פוטר אזולאי, הוא נקם בעמר על ידי הדלפת הסיפור לעיתונות. נפתחה חקירת מצ"ח. בינואר 1986, בעיצומה של החקירה, זימן רם כספי, עורך הדין שייצג את עמר, את גיבורי הפרשה לפגישה במשרדי עורך הדין יגאל ארנון. במהלך הפגישה, שכונתה לימים "הפגישה הלילית", ניסה כספי לשכנע את אזולאי שלא להעיד נגד עמר. פסק הדין בפרשה ניתן ב-1989. עמר, אזולאי, כספי וארנון, ושלושה נאשמים אחרים, הורשעו. עמר נידון לארבעה חודשי עבודות שירות, כספי לשמונה חודשי מאסר על-תנאי, וארנון נקנס אך זוכה בבית המשפט העליון.
הערות שוליים

↑  רשימת המערך לכנסת השתים עשרה, 1988, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה
↑  איתמר לוין ושלומית לן, ‏נתפסו בכלכלתם, באתר גלובס, 27 בספטמבר 2006
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רומינה פאוור

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1951 (בת 73) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Romina Francesca Power 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1965 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  איטלקית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  פרלופון, Durium, I Dischi Dello Zodiaco, בייבי רקורדס 
 בן או בת זוג:  אל באנו (26 ביולי 1970–2012) 
 צאצאים:  ילנייה קאריזי, Romina Carrisi, קריסטל קאריזי, Yari Carrisi 
 www.rominapower.guru
 פרופיל ב-IMDb
 
רומינה פרנצ'סקה פאוור (באנגלית: Romina Francesca Power;‏ נולדה ב-2 באוקטובר 1951 בארצות הברית) היא זמרת ושחקנית איטלקייה, ילידת ארצות הברית.
ביוגרפיה

רומינה פאוור נולדה בלוס אנג'לס שבקליפורניה, בתם הבכורה של השחקן האמריקאי טיירון פאואר ואשתו השנייה השחקנית לינדה קריסטיאן (Linda Christian). אביה נפטר כשהייתה ילדה ואמה נישאה בשנית לאחר גירושיהם של הוריה, נדדה רומינה פאוור בכל רחבי אירופה יחד עם אחותה ואמה, בעיקר בספרד ובאיטליה, שם בילתה את רוב ילדותה. היא הופיעה במספר סרטים באיטלקית עוד מגיל 14.
ב-1960, כאשר שיחקה בסרט, פגשה את בעלה לעתיד אל באנו. הם הפכו לצמד זמרים ידוע ופתחו בקריירה משותפת שנמשכה כ-30 שנה. שיריהם היו פופולריים בעיקר בגרמניה ובאיטליה, והם השתתפו בתחרויות בינלאומיות חשובות כגון פסטיבל סן רמו ותחרות האירוויזיון בשנים 1976 ("We'll Live It All Again") ו-1985 ("Magic Oh Magic").
בשנת 2021 לוהקה לתפקיד שטרם ידוע בסרטו של גיירמו דל טורו "סמטת הסיוטים".
רומלאוזאורוס

| רומלאוזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
יורה תחתון 183–175.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פלזיוזאוריה
משפחה:: רומלסוזאוריים
סוג:: רומלאוזאורוס
מינים
 Rhomaleosaurus cramptoni  Rhomaleosaurus propinquus  Rhomaleosaurus thorntoni  Rhomaleosaurus zetlandicus
שם מדעי
 Rhomaleosaurus ‏סיילי, 1874

איור אפשרי
רומלאוזאורוס (שם מדעי: Rhomaleosaurus; משמעות השם: "לטאה חזקה") הוא סוג נכחד של זוחל ימי מקבוצת הפליואוזאורודים הנכחדת אשר חי במימי היורה.
מאפיינים

הרומלאוזאורוס היה קרובם של הליופלרודון והפליוזאורוס, וחי בים שלחופי אירופה לפני 183-175.6 מיליון שנה. מאובניו נמצאו בבריטניה במצב כמעט שלם ומהם נקבעו ארבעה מינים מהסוג.
הוא הגיע לאורך שבעה מטרים והיה בעל צוואר קצר, ראש מסיבי בעל לסתות חזקות, שיניים חדות והיה חסר סנפירי גב או שת. ייתכן שהוא הריח את טרפו בצורה מדויקת במים, בדומה לכרישים. היצור היה טורף גדול שניזון מאיכתיוזאורים, אמוניטים, דגים, לרבות כרישים, ואף מפליוזאורים אחרים. את הטרף הוא קרע, בדומה לתנינים מודרניים, באמצעות טלטול רב עוצמה ונשיכה חזקה בעמוד השדרה של הקורבן.
בתרבות

זוחל ימי זה הופיע בסרט Sea Rex 3D ובסדרה פלאווורלד וכן במשחק עולם היורה: המשחק.
ראול אלביול

ראול אלביול טורטחדה (בספרדית: Raúl Albiol Tortajada; נולד ב-4 בספטמבר 1985) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ויאריאל.
קריירה

אלביול החל את דרכו במערכת הנוער של ולנסיה. אלביול התקדם במחלקות הנוער של ולנסיה, ובעודו שייך לקבוצת המילואים של המועדון, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בגביע אופ"א בספטמבר 2003, בגיל 18. מאמן הקבוצה הבוגרת מיעט לשתף אותו, ואלביול המשיך את דרכו בעונה זו בקבוצה המילואים.
בקיץ הבא השאילה ולנסיה את אלביול לחטאפה, אך בדרכו לחתום על החוזה בקבוצה, נפצעו הוא ואביו בתאונת דרכים. הוא נפצע באורח קשה ונעדר ממשחק למשך תקופה ארוכה. מאמן חטאפה, קיקה סאנצ'ס פלורס עדיין התעקש על השאלת השחקן, אף על פי שהיה בכושר ירוד. הוא חזר לשחק בינואר 2005, והציג יכולת טובה עד סוף העונה, עם 17 הופעות במדי הקבוצה.
בעונת 2005/2006, לאחר שחזר לוולנסיה, ביסס אלביול את מעמדו בקבוצה הבוגרת, עם שיתוף פעולה מוצלח עם הבלם רוברטו אז'אלה. את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה כבש בעונת 2006/2007, שער ניצחון נגד ריאל בטיס. בעונה הבאה זכה אלביול בתואר היחיד שלו עם ולנסיה, גביע המלך הספרדי.
ב-25 ביוני 2009 חתם השחקן בריאל מדריד, ששילמה לוולנסיה תמורתו 15 מיליון אירו, על חוזה לחמש שנים. אלביול תפס מקום קבע בקבוצה מיד עם פתיחת העונה.
ב-21 ביולי 2013 הצטרף אלביול לנאפולי האיטלקית, וחתם בקבוצה לארבע שנים. נאפולי שילמה לריאל מדריד 12 מיליון אירו תמורת כרטיס השחקן של אלביול.
ב-4 ביולי 2019 חתם בויאריאל לשלוש שנים.
ב-26 במאי 2021 זכה עם ויאריאל בליגת האירופית לאחר שקבוצתו ניצחה בפנדלים את קבוצת מנצ'סטר יונייטד. אלביול היה לשחקן המבוגר ביותר שזוכה בתואר.
נבחרת לאומית

אלביול השתתף עם נבחרת ספרד עד גיל 19 עת זכתה באליפות אירופה לנערים ב-2004, ובהמשך ייצג את המדינה גם בנבחרת עד גיל 21. לבסוף, החל אלביול את דרכו בנבחרת ספרד הבוגרת באוקטובר 2007, במוקדמות יורו 2008. אלביול נכלל גם בסגל הנבחרת לטורניר עצמו, ושיחק פעמיים בשלב הבתים של הטורניר. בסיום הטורניר זכתה נבחרת ספרד בתואר. שנה מאוחר יותר היה בסגל הנבחרת גם בגביע הקונפדרציות, ושותף במשחק אחד, בדרכה של הנבחרת למקום השלישי.
תארים

אליפות ספרד: 2011/2012
גביע המלך הספרדי: 2010/2011
הסופר קאפ הספרדי: 2012
גביע המלך הספרדי: 2007/2008
הגביע האיטלקי: 2013/2014
הסופר קאפ האיטלקי: 2015
הליגה האירופית: 2020/2021
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2004
אליפות אירופה (2): 2008, 2012
גביע העולם: 2010
פרס דון בלון לפריצת העונה בליגה הספרדית: 2005/2006
הערות שוליים

↑  אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
רומלו וייט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במאי 1998 (בן 26) אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.03 מטר
 מספר:  0
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אריזונה (2016–2020)   אוניברסיטת מיסיסיפי (2020–2021)
 קבוצות כשחקן
 2021   2022   2022-:  הפועל אילת   קראבנוס עירוני נהריה
 
רומלו דקוואן וייט (באנגלית: Romello DaQuan White; נולד ב-9 במאי 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר בעירוני נהריה.
קריירה

וייט החל את דרכו כששיחק בתיכון האקדמאי ווילר שבברדנטון, פלורידה. הוא דורג בארבעה כוכבים על יכולתו בתיכונים ומוקם כשחקן ה-77 בטיבו ממחזור הגיל שלו על פי ESPN.
בשנת 2016, התחייב וייט לאוניברסיטת המדינה של אריזונה. בעקבות פציעה הוא נאלץ לפספס את כל העונה הראשונה. וייט חוזר עונה לאחר מכן, כשב-31 משחקים הוא מעמיד ממוצעים של 10.5 נקודות ו-7.1 ריבאונדים ב-24.3 דקות. בעונתו השנייה במכללה, וייט שותף ב-34 משחקים והעמיד ממוצעים של 8.7 נקודות ו-5.2 ריבאונדים ב-25.0 דקות. בעונתו השלישית שותף וייט ב-30 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 10.2 נקודות, 8.8 ריבאונדים ו-1.2 חסימות ב-28.4 דקות.
בשנת 2020, עבר וייט לאוניברסיטת מיסיסיפי. במכללה שותף וייט ב-28 משחקים, שבהם העמיד ממוצעים של 11.4 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-1.3 חסימות ב-27.9 דקות.
ב-10 ביולי 2021, חתם וייט לעונה בהפועל אילת מהליגה הישראלית.
ב-20 בספטמבר 2021 הפר וויט בידוד ונוהלי קורונה ונשלח לוועדת משמעת, ב-20 בדצמבר 2021 שוחרר מהקבוצה לאחר שהיה מעורב בתאונת דרכים.
במרץ 2022 חתם על חוזה לעונה בקראבנוס מליגת העל הקפריסאית בכדורסל. הוא שותף ב-13 משחקים והעמיד 10.2 נק' ו-7.6 ריבאונדים ב-26.7 דק'.
באוגוסט 2020 חתם בעירוני נהריה מהליגה הלאומית.
הערות שוליים

↑  הזר הראשון: רומלו וויט חתם בהפועל אילת, באתר ONE‏, 10 ביולי 2021
↑  אור שקדי‏, בשל הפרת חוזה: רומלו וייט שוחרר מהפועל אילת, באתר וואלה, 20 בדצמבר 2021
קריסטין לילי

קריסטין מארי לילי היווי (אנגלית: Kristine Lilly;‏ נולדה ב-22 ביולי 1971) היא כדורגלנית עבר אמריקאית ששיחקה בעמדת הקישור. לילי, ששימשה כקפטנית נבחרת ארצות הברית משנת 2004 עד 2008, היא האדם (גבר או אישה) בעל מספר המשחקים הבינלאומיים הרב ביותר בתולדות משחק הכדורגל - 354. היא נחשבת לאחת הכדורגלניות האמריקאיות הטובות בכל הזמנים, ולזכותה 130 שערים במדי הנבחרת, רביעית רק לאבי וומבאק, מיה האם וקרלי לויד.
ביוגרפיה > קריירת מכללות ומועדונים

לילי נולדה ביולי 1971 בניו יורק ואת רוב ילדותה העבירה בקונטיקט. לאחר שסיימה את התיכון, החלה לילי ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בארבע שנותיה באוניברסיטה, היא כבשה 78 שערים, בישלה 41 בישולים וזכתה בארבע אליפויות NCAA. ב-1991, היא אף זכתה בפרס הרמן, המוענק לכדורגלן ולכדורגלנית המצטיינים של ליגת המכללות. שנה לאחר מכן, היא הייתה מועמדת בשנית לפרס, אך הפעם חברתה ללימודים - מיה האם, זכתה בו.
ב-1994, החלה לילי את הקריירה המקצוענית שלה ועברה לשחק במדי טירסה מהליגה השוודית, כשלצידה חברותיה לנבחרת - מישל אקרס, מארי הארווי וג'ולי פוודי. שנה לאחר מכן, היא חזרה לארצות הברית ושיחקה עונה אחת בליגת הקטרגל לגברים. באותה תקופה, היא הייתה האישה היחידה ששיחקה בליגה.
עם הקמת ליגת ה-WUSA המקצוענית ב-2001, הצטרפה לילי לקבוצת בוסטון בריקרס, שם שיחקה לצידן של מארן מיינרט ודאגני מלגרן. בעונתה הראשונה בליגה, היא סיימה כמלכת הבישולים, בצוותא עם סיסי הברזילאית, אך קבוצתה לא הצליחה להגיע לפלייאוף. גם בעונה השנייה בלטה לילי לטובה, ואף נבחרה בפעם השנייה ברציפות להרכב המצטיינות של העונה. בשנה השלישית והאחרונה של הליגה, הצליחו לילי ובוסטון לסיים במקום הראשון בתום העונה הסדירה, אך הקבוצה הפסידה בחצי הגמר לוושינגטון פרידום. לילי נבחרה בפעם השלישית להרכב העונה, והייתה לכדורגלנית היחידה שהגיעה להישג כזה. לאחר התפרקות הליגה, הלכה לילי אחרי פיה סונדהאגה (שהייתה המאמנת שלה בבוסטון), והצטרפה לקבוצת ארברו השוודית. היא שיחקה שם שנה אחת בלבד, ולאחר מכן חזרה לארצות הברית.
במרץ 2009, חתמה לילי בקבוצת בוסטון בריקרס החדשה, שקמה במסגרת ליגת ה-WPS. היא שימשה כקפטנית הקבוצה, שיחקה בכל משחקי הקבוצה בעונה הראשונה ולא החמיצה אפילו דקת משחק אחת. בסיום עונתה השנייה בבוסטון, היא הודיעה על פרישה מכדורגל. שנתיים לאחר מכן, חזרה לילי לקבוצה, אך הפעם כעוזרת-מאמן.
ביוגרפיה > נבחרת ארצות הברית > השנים הראשונות

כבר בזמן לימודיה בתיכון בלטה לילי בזכות כישוריה בכדורגל, וזומנה לנבחרת ארצות הברית הבוגרת בהיותה בת 16 בלבד. את משחק הבכורה שלה בנבחרת היא ערכה ביחד עם מיה האם (הכדורגלנית הצעירה ביותר תולדות נבחרת ארצות הברית) ב-3 באוגוסט 1987, במפגש נגד סין. שער הבכורה שלה הגיע עשרה ימים לאחר מכן, גם במשחק נגד סין.
בנובמבר 1991 שיחקה לילי בטורניר הבינלאומי הראשון בקריירה שלה - גביע העולם שנערך באותה שנה בפעם הראשונה אי פעם. את שלב הבתים סיימו האמריקאיות במאזן מושלם, וברבע הגמר הביסו את נבחרת טאיוואן 0-7. בחצי הגמר פגשה ארצות הברית את גרמניה, ניצחה אותה 2-5, והעפילה לגמר הטורניר נגד נורווגיה. במשחק הגמר ההיסטורי, שנערך אל מול קהל של 63,000 צופים בגואנגג'ואו, ניצחה ארצות הברית 1-2 וזכתה בטורניר.
ביולי 1993 היא שיחקה לצידן של מיה האם וג'ולי פוודי בטורניר הכדורגל של האוניברסיאדה, והשלוש הובילו את ארצות הברית לזכייה במדליית הכסף. באותה שנה, כשהיא בת 20 בלבד, זכתה לילי בתואר כדורגלנית השנה בארצות הברית מטעם פדרציית הכדורגל של ארצות הברית.
בקיץ 1995 כבשה לילי שלושה שערים במשחקי בגביע העולם שנערכו בשוודיה, אך בחצי הגמר הפסידו האמריקאיות 1-0 לנורווגיה. בסופו של דבר, הן סיימו במקום השלישי לאחר שניצחו 0-2 את סין. מספר חודשים לאחר מכן, ב-16 בינואר 1996, במשחק נגד ברזיל, הפכה לילי לכדורגלנית האמריקאית הראשונה שמגיעה למאה הופעות בנבחרת.
ביולי של אותה שנה, נערך באולימפיאדת אטלנטה טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. האמריקאיות סיימו את שלב הבתים במאזן מושלם של תשע נקודות וגברו בחצי הגמר 1-2 על נורווגיה. במשחק הגמר של הטורניר הן שיחקו נגד סין, ניצחו 1-2 וזכו במדליית הזהב. לילי פתחה בכל המשחקים בהרכב הראשון, בדיוק כמו בטורנירים הגדולים הקודמים של הנבחרת.
ביוגרפיה > נבחרת ארצות הברית > שבירת שיאים וזכייה שנייה בגביע העולם

ב-21 במאי 1998, ערכה לילי את משחקה ה-152 שלה בנבחרת, ובכך שברה את שיא המשחקים הבינלאומיים לנשים, בו החזיקה היידי סטור. בנוסף, היא קבעה שיא אמריקאי של 62 משחקי נבחרת רצופים בהן היא פתחה בהרכב הראשון. בהמשך השנה, היא אף הייתה חלק מסגל הנבחרת שזכה במדליית הזהב במשחקי הרצון הטוב שנערכו בניו יורק.
בינואר 1999, היא כבר שברה את שיא המשחקים הבינלאומיים של הגברים, כאשר שיחקה את משחקה ה-165 בנבחרת ובכך עברה את שיאו של עדנאן אל טליאני. מספר חודשים אחר כך, הגיעה לילי לשיא הקריירה שלה, כשזכתה עם הנבחרת בגביע העולמי שנערך בארצות הברית. היא פתחה בכל ששת משחקיה של ארצות הברית בטורניר, לא החמיצה דקת משחק, כבשה שני שערים ובישלה אחד. משחק הגמר של הטורניר, שנערך אל מול קהל שיא של 90,185 צופים, התקיים באצטדיון רוז בול שבקליפורניה. במשחק עצמו, נגד סין, הגיעו הנבחרות לבעיטות הכרעה, שם ניצחו האמריקאיות בפנדל המכריע מרגלי ברנדי צ'סטיין.
שנה לאחר מכן, זכתה לילי עם ארצות הברית במדליית הכסף באולימפיאדת סידני, לאחר שזו הפסידה 3-2 בגמר לנורווגיה. בשנת 2003, היא שיחקה בגביע העולם הרביעי שלה עם ארצות הברית וסיימה איתה במקום השלישי, לאחר הפסד בחצי הגמר לגרמניה. בקיץ 2004, לאחר שארצות הברית זכתה במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה, הודיעו מיה האם, ג'ולי פוודי, ג'וי פוסט וברנדי צ'סטיין על פרישתן מכדורגל פעיל. מהלך זה סימן את סוף "תור הזהב" של הנבחרת האמריקאית, אך לילי החליטה שלא להצטרף לחברותיה ואף מונתה לקפטנית הנבחרת במקומה של ג'ולי פוודי.
ביוגרפיה > נבחרת ארצות הברית > ההופעה ה-300 והפרישה

ב-18 בינואר 2006, במשחק נגד נורווגיה, ערכה לילי את הופעתה ה-300 במדי הנבחרת. באותו משחק, היא כבשה את שערה ה-105 בנבחרת והשתוותה למישל אקרס במקום השני בטבלת המבקיעות האמריקאיות. באותה שנה, היא אף הייתה אחת משלוש המועמדות הסופיות לפרס כדורגלנית השנה בעולם של פיפ"א, אך סיימה במקום השני אחרי מרטה הברזילאית. כפרס משני, היא זכתה בפעם השלישית בתואר כדורגלנית השנה בארצות הברית.
בגביע העולמי שנערך בסין בסוף 2007, הייתה לילי לכדורגלנית הראשונה שמשחקת בחמישה גביעי עולם שונים. באותו טורניר, היא אף כבשה שער נגד אנגליה, והפכה לכובשת המבוגרת ביותר בתולדות גביע העולם לנשים (שיא שמאוחר יותר נשבר על ידי פורמיגה).
בעקבות לידת ביתה הראשונה, החמיצה לילי את אולימפיאדת בייג'ינג ב-2008, אך חזרה לנבחרת בסוף שנה זו. שנתיים לאחר מכן, ב-5 בנובמבר 2010, במשחק נגד מקסיקו, היא ערכה את הופעתה ה-354 והאחרונה בנבחרת ארצות הברית. ב-23 שנים בנבחרת, כבשה לילי 130 שערים ובישלה 105 בישולים.
בשנת 2014 נבחרה לילי כחברה בהיכל התהילה הלאומי לכדורגל, לצידם של בריאן מקברייד ובוב ברדלי.
הערות שוליים

1 2 3 4  רוי אוון,‏ Top 10 Best Female Soccer Players of All Time, באתר The Richest‏, 25 במרץ 2014
↑  ‏ Retiring trio major players in golden era of U.S. women's soccer, באתר ESPN, דצמבר 2004
↑  ‏ Kristine Lilly's 2014 National Soccer Hall of Fame Induction Speech, באתר פדרציית הכדורגל של ארצות הברית, 15 בפברואר 2015
לילי (משמאל) ביחד עם מיה האם, 1998
ראול בובה

| --- | --- |

בובה, 2015
 לידה:  14 באוגוסט 1971 (בן 53) רומא, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 בן או בת זוג:  Rocío Muñoz Morales (2013–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ראול בובה (באיטלקית: Raoul Bova; נולד ב-14 באוגוסט 1971) הוא שחקן איטלקי. פריצת הדרך בקולנוע האירופי של בובה הייתה בסרט "פיקולו גרנד אמור" משנת 1993. בין היתר שיחק בסרטים "תחת שמש טוסקנה" משנת 2003 לצד דיאן ליין ו"התייר" משנת 2010, לצד אנג'לינה ג'ולי וג'וני דפ.
חיים וקריירה

בובה נולדה ברומא לאב ממחוז קלבריה ולאם ממחוז קמפניה. הוא נרשם ל-ISEF, המכון האיטלקי לחינוך גופני, אך נשר כדי להתמקד בקריירת המשחק. הוא למד בבית הספר של ביאטריס בראקו ברומא וגם למד משחק אצל מייקל מרגוטה.
בובה  גילם מדריך ספורט מים, בסרט הקומדיה הרומנטית "Pretty Princess" משנת 1993. בשנים שלאחר מכן מילא בובה תפקידים ראשיים רבים בסרטים רומנטיים בקולנוע האיטלקי.
בשנת 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט האמריקאי, "Avenging Angelo". שנה שלאחר מכן גילם בובה את מושא אהבתה של דיאן ליין בסרט הדרמה הקומית "תחת שמש טוסקנה".
בשנת 2004 שיחק בסרט המדע הבדיוני "הנוסע השמיני נגד הטורף". תפקידיו הקולנוע האמריקאים הבולטים האחרים שלו כוללים את "התייר" משנת 2010, ו"כל הדרכים מובילות לרומא" לצד שרה ג'סיקה פרקר.
בטלוויזיה היה לבובה תפקיד חוזר בדרמת הקומדיה של רשת ABC, "מה עם בריאן" בין השנים 2006–2007, ובשנת 2018 כיכב בתפקיד האפיפיור סיקסטוס הרביעי בדרמה התקופתית הבריטית-איטלקית "מדיצ'י".
בשנת 2019 שיחק עם קייט דל קסטיו בסדרת דרמת הפשע של נטפליקס "לה ריינה דל סור".
חיים אישיים

במרץ 2000 הוא התחתן עם קיארה ג'ורדנו. בשנת 2013 נפרדו בובה וג'ורדנו. באותה שנה החל לצאת עם השחקנית רוסיו מונז, לאחר שהשניים נפגשו על סט הצילומים של הסרט "אימטורי – איל ויאג'יו" (2012). ילדם הראשון נולד בדצמבר 2015, באותו חודש יצא סרטו "כל הדרכים מובילות לרומא". יש להם ארבעה ילדים.
פילמוגרפיה נבחרת

2001 - The Knights of the Quest
2002 - נקמתו של אנג'לו
2003 - תחת שמש טוסקנה
2003 - חלון החזית
2004 - הנוסע השמיני נגד הטורף
2008 - מצטערת, אם אני אוהבת אותך
2009 - באריה
2010 - החיים שלנו
2010 - התייר
2014 - סליחה שאני קיימת
2015 - כל הדרכים מובילות לרומא
2015 - האם כבר ביקרת בירח?
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

מה עובר על בריאן (2006–2007)
מדיצ'י (2018)
מלכת הדרום (2019)
הערות שוליים

↑  http://www.ekskluzive.al/pak-nga-jeta-e-raul-boves-aktori-te-dashur-te-viteve-90′/
↑  "Raoul Bova biografia". ComingSoon.it.
↑  "Raoul Bova | Biography, Movie Highlights and Photos". AllMovie.
↑  https://web.archive.org/web/20070624045640/http://www.avp-movie.com/us/flash/production-notes.html
↑  "Sarah Jessica Parker Starts Shooting 'All Roads Lead to Rome'". The Hollywood Reporter.
↑  "Meet Raoul Bova: 10 Things You Need To Know About The Sweet Villain Of 'La Reina Del Sur 2'". VIX.
↑  Raoul Bova in Armani for Vanity Fair Italia, Italy Magazine, 11 October 2013
↑  Saltalamacchia, Stefania (2017-05-15). "Raoul Bova, nozze in famiglia". Vanity Fair Italia. נבדק ב-2017-11-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007348175705171  PLWABN: 9810688682405606  BIBSYS: 5019660  BNE: XX1297350  BnF: cb141583073 (data)  GND: 1028843852  ICCU: UBOV484738  ISNI: 0000 0000 7823 4836  LCCN: nr99004622  MusicBrainz: be1a0016-abb4-471d-bebc-9ee7c13b6bc8  NKC: xx0152789  NTA: 387146164  SUDOC: 139286292  VIAF: 24518988   WorldCat (עם VIAF): 24518988 
ראול בובה, 2008
שייח' אל-אסלאם

שייח' אל-אסלאם (בערבית: شيخ الإسلام) הוא תואר כבוד אשר ניתן בדרך כלל לגדולי חכמי הדת באסלאם.
התואר הזה הופיע לראשונה בח'וראסאן, בשלהי המאה הרביעית להג'רה.
בחלק מארצות האסלאם, היה זה תואר כבוד לא רשמי אשר היה ניתן לפוסקי הלכה, בעוד שבמקומות אחרים התואר היה ניתן באופן רשמי על ידי המדינה לחשובים ביותר שבחכמי הדת.
באימפריה העות'מאנית

באימפריה העות'מאנית, זה שקיבל את התואר היה בדרך כלל השופט הראשי של כל אחת מהערים מוסלמיות הגדולות, ובמיוחד המופתי הגדול של קונסטנטינופול. הוא בדרך כלל היה ממונה באופן ישיר על ידי הסולטאן
מנקודת מבטם של נציגים מערביים בחצר המלכותי של האימפריה העות'מאנית, השייח' אל-אסלאם היה דמות אפורה ומסתורית במערכת הפוליטית של האימפריה, אך בה בעת היה בעל כוח רב, שכן היקף פעילותו הוא בתחום הדת, תחום שבו לא לכולם היה הרבה ידע.
במובן מסוים, כוחו של השייח' אל-אסלאם היה גדול אף יותר מכוחו של הסולטאן, מפני שהוא יכול היה להכריז שצו כזה או אחר של הסולטאן אינו רלוונטי לשריעה. יחד עם זאת, הסולטאן היה יכול להחליף את השייח' אל-אסלאם באחד אחר, ואף לבטל את התפקיד או להגביל את תחום שיפוטו.
בעלי התואר "שייח' אל-אסלאם"

בין האנשים שזכו לשאת את התואר הזה, ניתן למצוא את השמות שלהלן:
אבוסוד אפנדי
תקי א-דין א-סובקי
תאג' א-דין א-סובכי
אחמד אבן חנבל
פח'ר א-דין א-ראזי
אבן חג'ר אל-עסקלאני
עבדאללה אלהררי
שמס אל-דין פנרי
הערות שוליים

↑  Ibn al-Naqīb, Aḥmad ibn Luʼluʼ, -1368., Reliance of the traveller : the classic manual of Islamic sacred law ʻUmdat al-salik, Rev. ed, Beltsville, MD, U.S.A.: Amana Publications, 1999
↑  Burns, Jonathan G., Introduction to Islamic law : principles of civil, criminal, and international law under the Shari'a, [United States]: JuraLaw, [2013-2014]
↑  The role of Sheikh-ul-Islam in the Ottoman Empire, eng.islam-today.ru (ארכיון)
↑  Hallaq, Wael B., 1955-, An introduction to Islamic law, Cambridge, UK
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1163544116  TDVİA: seyhulislam
רכיבה למרחקים ארוכים

דבוקה של רוכבי אופניים למרחקים ארוכים
רכיבה למרחקים ארוכים היא ענף ספורט עממי של רכיבה על אופניים בו המשתתפים נדרשים לעבור מרחקים ארוכים (החל מ-200 ק"מ ועד 1,200 ק"מ ויותר) בתוך מסגרת זמן מוגדרת מראש. זהו אינו ספורט תחרותי, ובדרך כלל אין חשיבות מי הגיע ראשון ובכמה זמן, וכל משתתף שמסיים את המרחק במסגרת הזמן נחשב כמסיים בהצלחה. זמני הגג הם זמני "ברוטו" והרכיבה כולה, גם למרחקים גדולים, נעשית במקצה אחד ארוך, כאשר השעון אינו עוצר אף פעם. הרוכבים יכולים וצריכים, בתוך מסגרת הזמן לרכב באופן חופשי, לנוח כרצונם, לאכול, לישון ואם צריך גם לטפל בתקלות טכניות. בדרך כלל במסגרת המסלול הרוכבים נדרשים לעבור בנקודות בקרה ("קונטרול") כדי להוכיח שהשלימו את המסלול. אירוע רשמי של רכיבה למרחק נקרא "ברווט" (Brevet).
היסטוריה וכללים

רכיבה למרחק מתועדת לראשונה בסוף המאה ה-19, אז קבוצת רוכבים יצאה מרומא לנאפולי (כ-230 ק"מ) והצליחה להתחיל ולסיים את הרכיבה לאור יום. בתחילת המאה ה-20 התגבשו כללי הברווט. בתחילה הוגדר שמדובר ברכיבה קבוצתית, כלומר כל הרוכבים נדרשים להתחיל ולסיים יחד, אך בהמשך הכללים שונו, והרכיבה הפכה לחופשית בתוך מסגרת זמן מוגדרת. כמו כן, רוח התחרות היא שהרוכבים צריכים לדאוג לעצמם ולא להסתמך על עזרה מבחוץ. לפיכך, למשל, הרכיבה נעשית על כבישים פתוחים, ללא רכבי ליווי. מותר כמובן להיעזר זה בזה, והעובדה שלא מדובר באירוע תחרותי מעודדת עזרה הדדית בין הרוכבים. קבוצה של רוכבי מרחק הקימה בתחילת המאה ה-20 את ארגון הACP (Audax Club Parisien) שמהווה עד היום את ארגון הגג של רוכבי המרחק בעולם, מפרסם וקובע את כללי התחרות, מנהל את חלוקת המדליות לרוכבים המסיימים בהצלחה ברווטים או סדרות של ברווטים ומארגן את התחרות פריז–ברסט–פריז פעם בארבע שנים - אחת התחרויות המרכזיות בתחום. עם הזמן קמו ארגונים אזוריים במדינות שונות, וגם בישראל מתקיימים ברווטים בשנים האחרונות באופן סדיר.
המרחקים המקובלים לרכיבות ברווט הם:
200 ק"מ (זמן גג של 13.5 שעות)
300 ק"מ (זמן גג של 20 שעות)
400 ק"מ (זמן גג של 27 שעות)
600 ק"מ (זמן גג של 40 שעות)
1,000 ק"מ (זמן גג של 75 שעות)
1,200 ק"מ (זמן גג של 90 שעות)
ישנן רכיבות למרחקים ארוכים יותר.
רוכבים המסיימים סדרה של ברווטים למרחקים 200, 300, 400, 600 ק"מ באותה עונה זוכים לתואר super randonneur
יש גם מדליות נוספות לאלה שמצליחים לסיים 5,000 ק"מ בשנה, או מסיימים רכיבות ארוכות מאוד במדינות שונות ועוד.
מסלולים מפורסמים

הברווט המפורסם ביותר הוא פריז–ברסט–פריז הנערך פעם ב-4 שנים, למרחק של 1,200 ק"מ ומשתתפים בו כ-5,000 רוכבים. כבר מספר שנים שרוכבים ישראלים משתתפים ומסיימים בהצלחה רכיבה מפורסמת זו. ברווטים ארוכים נוספים הם London–Edinburgh–London הנערך גם הוא אחת ל-4 שנים למרחק של 1,400 ק"מ. ה-1001 miglia באיטליה (למרחק של 1,600 ק"מ) ורכיבות רבות נוספות.
בארץ מתקיימים מספר ברווטים בכל שנה, כולל רכיבות למרחקים של 1,000 ו-1,200 ק"מ אחת לכמה שנים. ולוח הזמנים של הרכיבות ופרטים נוספים על הברווטים בארץ אפשר למצוא כאן
| רכיבה על אופניים |
| --- | --- | --- |
| כללי | אופניים • אופניים חשמליים • רכיבה על אופני הרים • רכיבת כביש • אופני עיר |  |
| אמצעי תחבורה | יוממות אופניים • חוקים לרכיבה על אופניים • שליח באופניים • שירות השכרת אופניים • שירות שיתוף אופניים • טיולי אופניים • אופני משא • תחבורה פעילה |  |
| רכיבת פנאי | מרוץ אופניים • מרוץ אופני כביש • מרוץ אופני מסלול • מרוץ אופני BMX • מרוץ סייקלוקרוס • סייקלוספורטיב • פרי רייד  • רכיבה למרחקים ארוכים • רכיבת טריאל על אופני הרים • טריאתלון • מרוצי אופניים • רוכבי אופניים  • רכיבה אומנותית • ספינינג |  |
| בטיחות ותשתיות | שביל אופניים • אזורים ידידותיים לרוכבי אופניים • חניה לאופניים • בטיחות בעת רכיבה על אופניים • תשתיות אופניים • רכיבתיות • הנדסת תשתיות לאופניים • דיאטת כביש |  |
| שונות | מכונאי אופניים • שימוש מלחמתי באופניים • תחבורה בת קיימא • אספנות אופניים |  |
שמורת ים האלמוגים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  1 בנובמבר 2009
 כניסה בתשלום:  בחינם
 נגישות:  חלקית
 נתונים ומידות
 שטח:  1.293 קמ"ר
 גובה ממוצע:  0
 מאפיינים עיקריים:  שונית אלמוגים  שמורת הטבע הדרומית בישראל
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מפרץ אילת
שמורת ים האלמוגים היא שמורת טבע ימית, המשתרעת לאורך חופיה הדרומיים של אילת והיא השמורה הדרומית ביותר בישראל. השמורה הוכרזה ב-1 בנובמבר 2009, ושטחה הוא כ-1293 דונם.
השמורה מקיפה את שמורת הים הדרומי באילת מצפון, מדרום וממזרח. צמד השמורות הזה הוא היחיד בגבולות המדינה שבו מצויות שוניות אלמוגים טרופיות. מצפון לשמורה נמצאת שמורת חוף אלמוגים.
שמורה כוללת שוניות אלמוגים הסמוכות לקו החוף, והיא הוכרזה כחלק מהמאמץ להגן על שוניות אלו.