והארץ הייתה תוהו ובוהו: תולדות ארץ ישראל
פרקי הסדרה > פרק 11 - "אסלאם בארץ הקודש"

הפרק שודר ב-15 בינואר 2017. הפרק עוסק בתקופת הראשונה של השליטה המוסלמית בארץ ישראל: מהכיבוש המוסלמי ב-641 לספירה ועד 1099 לספירה - כיבוש ירושלים על ידי הצלבנים במסע הצלב הראשון.

בתחילת הפרק נסקרת התפתחותו של האסלאם בחצי האי ערב, הגירתו של מוחמד ממכה לאל-מדינה וקשריו עם השבטים היהודיים המקומיים; קשרים שנקטעו עם קרב ח'ייבר והטבח בשבט בני קוריט'ה. מתוארת התפשטות האימפריה המוסלמית ברחבי המזרח התיכון, פרס וצפון אפריקה וכיבוש ארץ ישראל וירושלים על ידי עומר בן אל-ח'טאב. עומר העדיף לאפשר לנוצרים המשך פולחן, שהתמקד בכנסיית הקבר, ובמקביל, בנה בסמוך אליה את מסגד שבהמשך נבנה באתרו מסגד כיפת הסלע. בהר הבית, שהושאר חרב במופגן על ידי הנוצרים הביזנטים, החליט עומר להקים מסגד שיהווה מרכז דתי וציווה להקים את מסגד אל-אקצא, באתר שסבר כי בו נמצאת אבן השתייה. הצהרת עומר שניתנה לתושבי ירושלים ככתב חסות, היוותה את הבסיס ליחסי הגומלין בין השליט המוסלמי והעמים הנשלטים במשך מאות השנים שבאו לאחר מכן: היהודים והנוצרים זכו להגנת וחסות המוסלמים והתאפשר להם חופש פולחן מסוים, אך במקביל, בשל מעמדם הנחות, הוטלו עליהם מגבלות רבות, ביניהן דתיות, והם נדרשו לשלם מיסים כבדים.
חליפי בית אומייה העצימו את קדושת ירושלים בקרב המוסלמים על רקע גירושם מחצי האי ערב וניסיונם ליצור על הר הבית מרכז דתי שיתחרה במכה. חליפי בית אומייה חילקו את אזור שלטונם לשלושה ג'ונדים (מחוזות). הדרומי שבהם נקרא ג'ונד פלסטין וכבירתו, בנה במאה ה-8 סלימאן אבן עבד אל מלכ את רמלה כבירת הג'ונד. חפירות שנערכו ב-30 השנים האחרונות באזור המרכז הביאו לשינוי בתפיסה שהייתה שלטת בקרב החוקרים עד אותה עת, כי הכיבוש הערבי של ארץ ישראל הביא להרס כל מה שהיה בארץ לפניו ולעזיבה גדולה של תושבים. הדעה הרווחת כיום היא כי לא היה שינוי גדול במרקם החיים וכי מערכת החיים הבסיסית בארץ ישראל המשיכה להתקיים ללא שינוי גדול. תופעה זו מתיישבת עם דרכם של הכובשים המוסלמים במקומות אחרים שהעדיפו להמשיך ולקיים מערכת כלכלית מפותחת דיה כדי לאפשר גביית מיסים בהיקף גבוה. על רקע המיסים הגבוהים שהוטלו על החקלאים החל מעבר בקרב היהודים מעיסוק בחקלאות לעיסוק במסחר ובמלאכה. הביזנטים שהחזיקו בעליונות בתחום הימי, תקפו את ערי החוף מדי פעם, גרמו להם נזק רב ואף הצליחו לכבוש את קיסריה. השלטון הערבי הקים בעכו נמל ששימש מרכז לבניין הכוח הימי הערבי שהתמודד מול הביזנטים. בפרק נסקר ארמון הישאם הסמוך ליריחו וממצאים חשובים ממנו שנמצאים במוזיאון רוקפלר הכוללים גם פסלי עירום נשי האסורים באסלאם. החפירות בבית שאן מראות את המעבר התכנוני שעברו הערים בתקופה זו. מהדגש הביזנטי על רחובות ומבני ציבור מפוארים לדגש המוסלמי על הכלכלה והדת הבא לידי ביטוי בשווקים פונקציונליים ובמסגדים. בשנת 740 פרצה מלחמת אחים באימפריה המוסלמית בין בית אומייה ובית עבאס. המלחמה שארכה כעשור ונסתיימה בניצחון בית עבאס, שהעביר את בירתו מדמשק לבגדד והרחיק את ארץ ישראל ממרכז העניינים האזורי. בנוסף, רעידת אדמה עזה שהתחוללה ב-749 החריבה חלק גדול מהערים בגליל ובמרכז. במאה ה-10 השתלטה השושלת הפאטמית השיעית על האזור. הפאטמים הביאו לפריחה באזור כשמוקד הכוח עבר למצרים. תקופה זו נחשבת כתור הזהב של האימפריה המוסלמית שנהנתה מפריחה, כלכלית, תרבותית ומדעית, כולל תחומי הפילוסופיה, האדריכלות והרפואה. ב-1070 השתלטו הסלג'וקים על מרכז הארץ כולל רמלה וירושלים בשעה שהפאטמים המשיכו לשלוט ברצועת החוף. הסלג'וקים דיכאו באכזריות מרד שפרץ, הרסו את כנסיית הקבר הקדוש והטילו הגבלות קשות על הנוצרים והיהודים.
תסריט ובימוי: ניסים מוסק, הפקה: שרון שביט, צילום: מני אליאס, מוזיקה: אבי בללי, ייעוץ מדעי: פרופ' גדעון אבני, ד"ר קטיה ציטרין, ד"ר מילכה לוי-רובין, תחקיר: בר קריבוס, אמיתי מור, לילי יודינסקי.