stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר מויסי
ביוגרפיה > הקריירה בתיאטרון

ב-1903 הצטרף מויסי ללהקת הדויטשס תיאטר בברלין, שמנהלו, מקס ריינהרדט פרש עליו את חסותו.
מויסי הצטיין במהרה בגילומם הפסיכולוגי המעמיק של התפקידים, בקולו המתנגן והאקספרסיבי, ובמוביליות תווי פניו וגופו. . בדרך כלל שיחק ללא איפור.
יחד עם רודולף שילדקראוט שיחק מויסי ב"הסוחר מוונציה בבימוי ריינהרדט, תוך הבלטת דיבורו המתנגן. על אף בקורות ראשונות שליליות, לבסוף הוכתר ככוכב. פרנץ ורפל קרא לו "מכשף", שטפן צווייג הגדיר את קולו כ"מוזיקה", גם גרהרט האופטמן וקלבונד נמנו עם מעריציו. פרנץ קפקא כתב ביומנו:
לחיים עגולות ועם זאת פנים זוויתיות. שיער רך, אותו מלטף מדי פעם בתנועות יד עדינות.למרות שניתן לשמוע כל כך הרבה מנגינות נראה היה שהקול מונחה כמו סירה קלה במים, את מנגינת השיר לא ממש ניתן היה לשמוע. מלים מסוימות התמוססו על ידי הקול, טופלו בצורה כל כך עדינה, שקפצו ולא  לא היה להן עוד שום קשר לקול האנושי... (פראג, 28 בפברואר 1912)
ב-1911 השתתף מויסי בסיור ברחבי האימפריה הרוסית. בסנט פטרבורג זכה מויסי לשבחי מבקר התיאטרון אנטולי לונצ'רסקי עבור משחקו באדיפוס המלך מאת סופוקלס. בסיוריו ברחבי אירופה ואמריקה, תפקידו המפורסם ביותר היה פדיה ב' המת החי מאת לב טולסטוי, שאותו ביצע 1400 פעמים.
הוא שיחק בתפקיד הראשי בבכרות המחזות Der weiße Heiland" (המושיע הלבן או מונטזומה) מאת גרהרט האופטמן ו Frühlings Erwachen (האביב מתעורר) מאת פרנק ודקינד.
בערוב מלחמת העולם הראשונה נחשב לשקחן הבולט ביותר בשפה הגרמנית
ב-1914 התאזרח מויסי בגרמניה והתנדב כקצין זוטר במלחמת העולם הראשונה.
ב-16 בספטמבר 1915 נפל בשבי הצרפתי באזור קאלה ונשלח למחנה שבויים בבל-איל-אן-מר, אי על יד חוף ברטאן. שם חלה בשחפת ובקיץ 1916 אושרה העברתו לארוזה בשווייץ. על אף היותו שבוי מלחמה התאפשר לו לחדש פעילות כשחקן בתיאטון "שאושפילהאוס" של ציריך שנוהל באותה תקופה על ידי אלפרד רויקר. בינואר 1917 חבר ללהקת הדויטשס תיאטר של ריינהרדט שהגיעה לשווייץ.
שורר מהשבי בספטמבר 1917.
בימי המהפכה הגרמנית מ-1919-1918 הצטרף מויסי לזמן קצר ל"ברית ספרטקוס"המרקסיסטית.
ב-1920 השתתף בהצגת הבכורה בפסטיבל זלצבורג של המחזה של הוגו פון הופמנסטאל "Jedermann" לפי המחזה אנגלי כלאדם מן המאה ה-15
התקשה להסתגל לזרם האקספרסיוניזם הגרמני ולתיאטרון האפי שעלו בגרמניה עם במאים כמו ארווין פיסקטור  וברטולד ברכט. לבסוף אחרי עליית הנאצים לשלטון ב-1933 עזב את גרמניה וקיבל את האזרחות האלבנית מהמלך זוג הראשון.
1934 לבקשתו הוענקו לו האזרחות האיטלקית והאלבנית
הוא נפטר מדלקת ראות בווינה במרץ 1935. גופתו נשרפה במשרפת זימרינג ואפרו נקבר בבית הקברות מרקוטה על יד האגם לוגנו בשווייץ.
פעילותו

ב-1906 הריע לו הקהל על משחקו כאוסוולד במחזה רוחות מאת הנריק איבסן ובבכורת "האביב המתעורר". גם ביצועו את התפקידים המלט, אדיפוס, פאוסט ורבים אחרים זכו לשבחים רבים, כמו קולו והבעותיו הרגשיות. מויסי שיחק גם בתפקידים אוטלו, דיובדט ב"דילמת הרופא" מאת ברנרד שו.
פרט לדויטשס תיאטר, הוא הופיע בפולקסתיאטר ובתיאטר אין דר יוזפשטאדט בווינה. מויסי סייר ברחבי העולם - כולל בארגנטינה, בריטניה, צ'כוסלובקיה, מצרים, צרפת, יוון, הולנד, הונגריה, איטליה, יפן, מקסיקו, רומניה, שוודיה, ארצות הברית וכו.
מויסי היה בעיקר שחקן תיאטרון אולם הופיע בשנים 1935-1910 גם בעשרה סרטים, מתוכם שבעה סרטים אילמים. התבלט בעיקר בסרט "הסטודנט מפראג" מ-=1913.
פעילותו > השמועות על מוצאו

על אף היותו אלבני ונוצרי, בגלל שמו, שמקורו בשם משה באלבנית וביוונית, היו שהדביקו לו בטעות זהות יהודית, לפחות חלקית. האמן היה ידוע גם ביחסיו הטובים עם עמיתים יהודים, בתקופה שבה האנטישמיות ידעה שיאים.
הוא טען שכנוצרי, אינו יכול לסבול ולראות איך נגיף האנטישמיות מדביק אנשים, לאומים ומדינות נוצרים, וגוזל מהם כל צלם אנושיות וצדק.

קרו מקרים שבהם נאצים התפרעו בהופעות שלו, כמו בעיר מנהיים, בעת הופעתו במחזה של ברנרד שו. הם צעקו "מויסי יודה" ו"שו יודה".
יצירות

המחזה "האסיר" על נפוליאון - הוצג בהמבורג, נחשב ללא מוצלח
חייו הפרטיים

פרט לאלבנית, דיבר מויסי על בוריין אנגלית, צרפתית, גרמנית, יוונית, איטלקית וספרדית
הוא התחתן פעמיים:
ב-1910 עם מריה לבית אורפוס (Urfus) ) (1943-1874), ילידת טפליצה (בוהמיה).
ב-1913 היא הקימה בברלין בית הספר מריה מויסי לדרמהף שבו לימד בעלה.
לזוג נולדה במינכן בת - ביאטריצ'ה מויסי, לימים ביאטה פון מולו (1998-1906).
ב-1919 עם השחקנית הגרמניה יוהנה טרווין (בשמה האמיתי יוהנה וילמינה וינטר).
מויסי נולדה בת נוספת מחוץ לנישואים עם השחקנים הרטה המבך :בטינה מויסי (2023-1923) . בטינה התחתנה לימים - ב-1959 - עם אספן היהודי-אמריקאי היינץ ברגרון. אחד מבניה, ניקולס ברגרון הוא טייקון פיננסים ואספן ובנה השני, אוליבייה ברגרון הוא היסטוריון של האמנות.
.
ב-1919 התחתן מויסי עם השחקנית הגרמניה יוהאנס טרווין (שם בלידה:וינטר)
נין של מויסי הוא השחקן הגרמני גדאון בורקהרד, בן לאליזבת פון מולו, נכדתו של מויסי.
הגנרל האלבני ספירו מויסיו היה בן דוד בדרגה שנייה של אלכסנדר מויסי. בנו של ספירו מויסיו הוא נשיא אלבניה בשנים 2007-2002 אלפרד מויסיו.
הוקרה

1962 - בימי השלטון הקומוניסטי, לאחר המוות - הוענק לו התואר "אמן העם" של אלבניה
הנצחה

רחובות נקראים על שמו של מויסי בברלין, זלצבורג ווינה.
התיאטרון הלאומי בעיר דורס נקרא על שמו
בעיר דורס ביתו הפך למוזיאון
1995 - לרגל 60 שנה למותו הוכרזה באלבניה "שנת אמנות" שהוקדשה לזכרו, בחסות הקרן "אלכסנדר מויסי".
2005 - אנדרטה של מויסי נחנכה בווינה
2005 - אוניברסיטה שהוקמה בעיר דורס נקראה על שמו
בית הספר לדרמה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות בטירנה נקרא על שמו.
בעיר קאוואיה באלבניה, עיר הולדתו של אביו, בית ספר תיכון והתיאטרון המקומי נקראים גם כן על שמו.
לקריאה נוספת

William "Bill" Bland Alexandër Moisiu in Martin Banham (ed)
1992 The Cambridge Guide of Theatre
Vangjel Moisiu: Alexander Moissi - Biografia në gjuhën gjermane, Tirana 1980
Rüdiger Schaper: Moissi. Triest, Berlin, New York – Eine Schauspielerlegende. - Berlin: Argon 2000
הערות שוליים

1 2 3 4 5  W.W.Band 1992 עמ' 686
↑  2010 Robert Elsie Historical Dictionary of Albania עמ' 310
↑  Lisa Silverman - Becoming Austrians: Jews and Culture between the World Wars
↑  Jeannette R.Malkin, Freddie Rokem - Jews and the Making of the Modern German Theatre
↑  אתר האוניברסיטה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265403905171  PLWABN: 9810633725705606  BIBSYS: 1092653  BnF: cb146581062 (data)  GND: 118583271  ICCU: CFIV043941  ISNI: 0000 0001 1669 3858  KulturNav: e4b1d3e7-37c4-4f0c-b5ed-8cb8bb67a67e  LCCN: n80161516  MusicBrainz: b4e56fa4-5d86-41c8-a304-75f4694f7396  NKC: hka2013769470  NTA: 126923507  SNAC: w6hj083n  SUDOC: 159316529  TLS: Alexander_Moissi  VIAF: 71655137   WorldCat (עם VIAF): 71655137 
קברו של אלכסנדר מויסי בבית הקברות מורקוטה באיטליה
סבבה 5

סבבה 5 הוא אלבום הסולו השלישי של הראפר הישראלי פלד. האלבום יצא לאור ב-15 במרץ 2018, על ידי חברות התקליטים סינגולד ו-Mobile1 Music.
רקע

האלבום, בדומה לאלבומיו הקודמים של פלד, הופק על ידי אורי שוחט ומיכאל כהן. האלבום כולל את הסינגלים "זה לא מעניין אותי" ו"מה אני נראה לך", שהצליח להגיע לעשירייה הפותחת במצעד הרשמי של גלגלצ. כמו כן, שני השירים הצליחו לצבור מאות אלפי השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, וכן שאר שירי האלבום. באלבום מתארחים כהן@מושון, נאצ'ה ועידו בי וצוקי.
ביקורת

בן שלו מהארץ העניק ביקורת מעורבת לאלבום: "החיסרון הבולט של 'סבבה 5' הוא האובססיה של פלד להייטרים. כמעט כל השירים הם מכתבי נפץ שממוענים אל כל אלה שזילזלו, עלבו ופגעו בו. חיסול הייטרים הוא פרקטיקה ידועה ואהובה בהיפ הופ, אבל בשיר השישי, מקסימום השביעי, מתחשק להגיד לפלד: או־קיי, הבנו, שחרר. זה כמו לדבר אל הקיר. וזאת עוד סיבה לאהוב את "אהבתי", שבמקום לשנוא את ההייטרים מוכן לתת כליה לאותה מעריצה נהדרת. חפשו אותה בהופעות ההשקה, צועקת את כל המילים עם ג'רזי של הלייקרס".
רשימת רצועות

| סבבה 5> מס' | סבבה 5> שם | סבבה 5> משך | סבבה 5>  | סבבה 5>  | סבבה 5>  | סבבה 5>  | סבבה 5>  | סבבה 5>  | סבבה 5>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מייצג  | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | סבבה 5  | 3:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | מה אני נראה לך  | 3:15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | קלוט אותי  | 3:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | זומבי (עם כהן@מושון)   | 4:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | זה לא מעניין אותי  | 3:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | סטנגה  | 2:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אי אפשר בלי (עם נאצ'ה)   | 3:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | אהבתי  | 3:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | העולם שלי (עם עידו בי וצוקי)   | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | ברגוע  | 3:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 37:27 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  ארכיון מצעדים, באתר גלגלצ
↑  סבבה 5, נבדק ב-2020-07-06
↑   בן שלו, הראפר פלד בא לשחק, באתר הארץ, 19 באפריל 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c498d997-15f8-4bba-868b-8fdbcdc7ecba
חמישה לילות

חמישה לילות הוא המיני-אלבום החמישי של הזמר הישראלי עומר אדם. הוא יצא לאור ב-21 במרץ 2024 תחת חברת P.A.I. האלבום זכה למעמד לאלבום פלטינה עם למעלה מ-100 מיליון השמעות בפלטפורמות הדיגיטליות.
רקע וקידום

אלבומו הקודם של אדם, סוף העולם, יצא ביוני 2023, ובו כמה להיטים, ומאז הוא בעיקר הוציא לאור גרסאות כיסוי לשירים, ביניהם "ואיך שלא", "סטלות" ו"השמחה/מדברים על שלום".
במהלך חודש מרץ 2024, אדם רמז על הפרויקט המוזיקלי הבא שלו דרך חשבון האינסטגרם שלו, שם תיעד את האמן פילפלד מציג את מה שנראה כמספר עטיפות אלבומים או סינגלים. בסרטון ניתן לזהות את הכתובות על העטיפות, המציינות את שמות השירים החדשים של אדם, כולל שמות כמו "אקדח", "חמישה לילות" ו"מבת ים ועד הנצח".
ב-19 במרץ אדם שיתף סרטון בחשבון האינסטגרם שלו המראה "ישיבת השמעה" לאלבום, שפורסם כי הוא יצא ב-21 במרץ 2024. המשתתפים במפגש כללו את אחיו גל אדם, בת זוגו יעל שלביה, הראפר שרק, קים אור אזולאי ואחרים. המשתתפים קיבלו גיליונות ועטים והתבקשו לדרג כל שיר מ-1 עד 10 תוך כדי האזנה, והציעו ביקורות על השירים החדשים של אדם. התלהבות מהשירים ניכרה בקרב המשתתפים, והיו שני מפגשי השמעה לכל שיר כדי לאפשר ניקוד נפרד.
ב-21 במרץ 2024 אדם הוציא את המיני אלבום, הכולל חמישה שירים. אדם סיפר על תהליך יצירה האלבום: ”מהרגע שהתחילה המלחמה היה לי קשה מאוד להיכנס לאולפנים וליצור כמו פעם [...] השקעתי כמו כולם את כל הזמן בלנסות לעזור כמה שאפשר לכל מי שרק אפשר היה לעזור. בזמן האחרון הרגשתי שאני פשוט חייב לחזור ליצור ומצאתי קצת נחמה באולפנים, בלילות בלתי נגמרים של יצירה, חמישה לילות' הוא תוצר של חיבורים חדשים ורגעים נדירים של השראה באולפנים, ביחד עם יוצרים אהובים וחדשים שליוו אותי במסע הזה.”.
הרכב

המיני אלבום כולל חמישה שירים ושיתופי פעולה עם אמנים כמו גיל ויין, טל קסטיאל, רותם חן ואחרים.
בשיר "רק שלך" עבד אדם עם הזמר והיוצר אושר כהן, למרות שהם לא מבצעים אותו כדואט.
רשימת רצועות

| חמישה לילות> מס' | חמישה לילות> שם | חמישה לילות> כותב(ים) | חמישה לילות> מפיק(ים) | חמישה לילות> משך | חמישה לילות>  | חמישה לילות>  | חמישה לילות>  | חמישה לילות>  | חמישה לילות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מבת ים ועד הנצח  | גיל ויין וטל קסטיאל | גיל ויין וגל "ג'ו" כהן | 2:33 |  |  |  |  |  |
| 2. | אקדח  | משה בן אברהם, אופק יקותיאל ורותם חן | משה בן אברהם ואופק יקותיאל | 4:21 |  |  |  |  |  |
| 3. | כסף או דמעות  | אביב פרץ ודרור מזרחי | עמרי דהן ואלירן "ביג אלי" אליהו | 2:14 |  |  |  |  |  |
| 4. | לילות וקללות  | עדן אטד, רז קופרמן וטל קסטיאל | עדן אטד ורז קופרמן | 3:24 |  |  |  |  |  |
| 5. | רק שלך  | עומר אדם ואושר כהן | אושר כהן ולידור עייש | 3:54 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 16:29 |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑   בשורה למעריצים: עומר אדם הוציא אלבום חדש עם שירים שנכתבו במלחמה, באתר וואלה, 10 בנובמבר 2024
1 2  עומר אדם באירוע חגיגי לקראת האלבום החדש: "מי שמדליף מת", באתר אייס, 19 במרץ 2024
1 2  גיל משעלי, ‏עומר אדם חושף עטיפות לשירים חדשים, באתר ‏מאקו‏, 18 במרץ 2024
1 2 3 4  מערכת תרבות ובידור, מבטיח לחזור לבמות, משתף פעולה עם אושר כהן: עומר אדם ב-EP חדש, באתר חדשות 13, 21 במרץ 2024
| עומר אדם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נמס ממך • ילד טוב ילד רע • מוזיקה ושקט • מודה אני  • אחרי כל השנים • Omer • סוף העולם • לחנים שבורים |  |
| מיני אלבומים | 5 בום! • The 8 • ‏3 • לכאורה • חמישה לילות |  |
| אלבומי הופעה | מהפכה! (Live) • אחרי כל השנים (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • אסף אטדגי • כוכב נולד |  |
| עומר אדם - שירים |
| --- | --- | --- |
| נמס ממך | "להאבד ברוח" • "אל תבכי" • "את בליבי" • "נמס ממך" • "הופה" |  |
| ילד טוב ילד רע | "מאושרת" • "קסם" • "מיליון נשיקות" • "בואי עכשיו" • "ילד טוב בגוף של ילד רע" • "בניתי עלייך" |  |
| מוזיקה ושקט | "מאמי זה נגמר" • "וואי לי" • "מתקרבת מתרחקת" • "נסיכה" • "כמו בימים" • "כובשת" • "תל אביב" • "תרחמי עליי" • "שקט" • "לבדי" |  |
| מודה אני | "נועצת מבט" • "מהפכה של שמחה" • "אחי" • "אז הלכתי" • "בוקרשט" • "היא רק רוצה לרקוד" • "עצוב לי שזה ככה" |  |
| אחרי כל השנים | "אחרי כל השנים" • "שדות של תירוצים" • "סיפור ישן" • "פוליטיקה וסקס" • "מביט מהצד" • "בסוף הכל חולף" |  |
| 5 בום! | "טמפרטורה" • "תיתן לה פרחים" • "שיר הרווק" • "תגידו לה / אהבה מטורפת" • "יום השישי" |  |
| Omer | "פעם בחיים" • "שני משוגעים" • "חברות שלך" • "אוהבת אותי אמיתי" • "בחורים טובים" • "רחוק מכולם" • "מאושרת בלעדיי" • "תגידי לי שטוב לך" • "חברות שלך 2" • "יעשו לנו כבוד" • "ניפגש בשמחות" • "כתבתי עלייך שיר" • "Beg" • "מים שקופים" • "שגרה מפוארת" |  |
| The 8 | "פסקול חיי" • "מה שנפל מהידיים" |  |
| סוף העולם | "אני" • "התעוררתי עם נמר" • "DXB to TLV" |  |
| חמישה לילות | "מבת ים ועד הנצח" ‏•‏‏ "אקדח" ‏•‏‏ "כסף או דמעות" ‏•‏‏ "לילות וקללות" ‏•‏‏ "רק שלך" |  |
| לחנים שבורים | "אהובתי כבר לא רואה אותי" ‏•‏‏ "טקילה" ‏•‏‏ "גברת אגו" ‏•‏‏ "נרקומן של בדידות" ‏•‏‏ "תהום" |  |
| סינגלים אחרים | "Paradise" • "מזל" • "ככה זה מרגיש להתאהב" • "לא הפסקתי לחפש אותך" • "לרקוד ולזוז" • "לעולם בעקבות השמש" • "הלב שלי" • "יש לנו את הכוח" • "יש דברים שלא עושים" • "שירו של שפשף" • "קוקוריקו" • "תמחל לי" • "הנשיקות שלי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "פרצופים" • "Dale Mami" • "קאקדילה" • "יהיה טוב & מים שקופים" • "תרקוד לנצח" • "ואיך שלא" • "צמוד צמוד" • "ראיתי עולם" • "עברנו הכל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "השתגע העולם" |  |
| שירים אחרים | "אהבתי לך" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 541d74c5-1831-4551-9632-0bdf7ddae134
תיאטרון שאנז אליזה

תיאטרון שאנז אליזה
תיאטרון שאנז אליזה (בצרפתית: Théâtre des Champs-Élysées) הוא תיאטרון הממוקם ברובע השמיני של פריז בירת צרפת. התיאטרון נודע בהעלאת יצירות שנויות בזמנו במחלוקת ובהן "פולחן האביב" של המלחין הרוסי איגור סטרווינסקי עם כוריאוגרפיה  של ואצלב ניז'ינסקי בביצוע של הבלט רוס של סרגיי דיאגילב בשנת 1913, "מלאך האש" של המלחין הרוסי סרגיי פרוקופייב ו"מדבריות" של המלחין הצרפתי אדגר וארז בשנת 1954.
על אף שמו, התיאטרון אינו ממוקם בשדרת שאנז אליזה, אלא בשדרת מונטיין הסמוכה.
היסטוריה

בניית התיאטרון הושלמה בשנת 1913 בסגנון אר דקו. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אוגיסט פרה (Auguste Perret), כאשר בחזית המבנה הוצב תבליט מעשה ידי אנטואן בורדל (Antoine Bourdelle). כיפת המבנה עוצבה על ידי מוריס דני (Maurice Denis), וציוריו של ז'קלין מארוואל ואדואר ויאר (Édouard Vuillard) מעטרים את המבנה. מסך התיאטרון עוצב על ידי קסאבייה רוסל (Xavier Roussel).
התיאטרון הוקם על ידי העיתונאי גבריאל אסטרוק במטרה להקים אתר בו יוצגו יצירות בנות זמננו, ולא יצירות קלאסיות (כגון אלה המוצגות בבית האופרה של פריז).
מאז שנת 1970 התיאטרון נמצא בבעלות ה-Caisse des Dépôts et Consignations.
התיאטרון מעלה מדי שנה כשלוש הפקות אופרה (בעיקר אופרות בארוק - בשל הבמה הקטנה באופן יחסי). כמו כן התיאטרון משמש את התזמורת הלאומית של צרפת, ותזמורת לאמורה (Orchestre Lamoureux). התיאטרון משמש כמשכנה הפריזאי של הפילהרמונית של וינה, וכן משרת את התזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת ותזמורת האנסמבל של פריז.
דריטרו אגולי

| --- | --- |

דיוקנו על בול אלבני מ-2016
 לידה:  13 באוקטובר 1931 מנקולס, מחוז דבול, ממלכת אלבניה 
 פטירה:  3 בפברואר 2017 (בגיל 85) טירנה, רפובליקת אלבניה 
 מדינה:  אלבניה 
 שם עט:  Bamkë Çomaga 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 שפות היצירה:  אלבנית 
 תקופת הפעילות:  מ-1958 
 dritero.com
 חתימה:   
 
דריטרו אגולי (באלבנית:Dritëro Agolli, ‏ 13 באוקטובר 1931 - 3 בפברואר 2017) היה משורר, סופר, פובליציסט ופוליטיקאי אלבני.
הצטיין בעיקר בסיפוריו הקצרים, כתב גם שירים, רומנים, מסות ומחזות. 
בשנים 1992-1973 כיהן כיושב ראש אגודת הסופרים והאמנים האלבנים. היה חלק מהנומנקלטורה הקומוניסטית באלבניה, כחבר בוועד המרכזי של מפלגת העמל וחבר באספת העם. בשנות ה-1990 הצטרף לכוחות שתמכו בשינוי במפלגת העמל והצטרף בהמשך למפגלה הסוציאליסטית שקמה אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי.
קורות חייו

אגולי נולד ב-1931 במנקולס במחוז דבול, בדרום על יד הגבול בין אלבניה ליוון,  במשפחת איכרים המשתייכת לכת המוסלמית של הבקטשים. בבית דיברו אלבנית בניב טוסקה.בימי הכיבוש האיטלקי באלבניה כבר כילד בן תשע השתתף כבלדר בסיוע לפרטיזנים בתנועת ההתנגדות נגד הפאשיזם והכובש הזר. 
ב-1952 הוא סיים לימודיו בתיכון "אסים זנלי" בג'ירוקסטרה . הוא פנה אז  למשרד החינוך עם בקשה להרשם ללימודים זואוטכניים או רפואה וטרינרית, אולם שר החינוך קרחמן איליט שידע על כישוריו הספרותיים המליץ לו ללמוד ספרות. בהמשך  למד אגולי לשונאות ופובליציסטיקה באוניברסיטת לנינגרד בברית המועצות. בשובו למולדת התגורר בטירנה עסק בעיתונאות ולמשך 15 שנה כתב בבטאון מפגלת העמל השלטת Zëri i Popullit  זרי אי פופוליט ("קול העם").  היה חבר בוועד המרכזי של מפלגת העמל ובשנים 1991-1974 הוא נבחר  כחבר באספת העם מטעם מפלגת העמל היחידה.
בקונגרס ה-10 של מפלגת העמל עשה אגולי מפנה פוליטי וצידד עם הכוחות שדגלו בשינויים במשטר. אחרי 1991 הוא קיבל איומי מוות מצד גורמים קומוניסטים קנאים והיה צריך לשהות שלוש חדשים סגור בביתו ברחוב דיבר מטעמי ביטחון. משרד הפנים הציב שומרים בביתו.  
המשיך להיות חבר בפרלמנט החופשי החדש , אספה הלאומית מטעם המפלגה הסוציאליסטית אליה הצטרף בשנות ה-1990.
ב-31 בינואר 1991 פרש אגולי מתפקידו כיושב ראש אגודת האמנים והסופרים 
דריטרו אגולי היה חבר במפלגה הסוציאליסטית מאז שנות ה-90, ותורם תרומה מיוחדת לרפורמה של מפלגה זו. אגולי היה חבר פרלמנט של המפלגה הסוציאליסטית מ-1992 עד 2001 עם הפסקה בין 1997-1996. הוא גם היה חבר בהנהגת המפלגה במשך שנים
פעילותו הספרותית

את שיריו הראשונים, בהשפעת שירתם של נאימי פרשרי וצ'איופי פרסם אגולי בן ה-16 ב-1947 בעיתון Rinia (הנוער) ועורר את גאוות אביו.
הוא פרסם ספר שיריו הראשון ב-1958.  קובץ שירתו הראשון היה Në rrugë dolla
(מתהלך ברחוב) (1958). כבר דרכו נחשף הציבור ל"אני המאמין" הפואטי שלו - הדבקות לשורשיו - והתבלט כליריקן בעל קומה.
באו בהמשך קבצי השירים  Hapat e mija në asfalt (צעדי על האספלט) (1961)
Shtigje malesh dhe trotuare (שבילי הרים ומדרכות) (1965)
כפרוזאיקן פרץ לתודעת הקוראים עם הרומן "הקומיסר ממו"  (1970) . הרומן השני שלו "האדם עם התותח" (1975) נגע לנושא לחימת הפרטזנים מתוך זוית מיוחדת. 

בחלק משיריו, סיפוריו והרומנים שלו בלט כנציג הריאליזם הסוציאליסטי, עשה אידיאליזציה של המשטר הקומוניסטי ("הסוציאליסטי") והילל את "האדם החדש" שהמשטר התהדר כי ברא.  
אולם בשנים 1990-1958 לא כתב אגולי שבחים רדודים לקומוניזם. שיריו היו מעודנים ובעלי יופי לשוני רב ונקראים עד היום. התפרסם במיוחד ברומן הסאטירי החינוכי   "זילו או מסע ההרפתקאות בעולם המופלא של הבירוקרטיה" שביקש להיות בקורת מצחיקה על הבירוקרטיה המפלגתית. שנה אחר כך התלונן באוזני ראש הממשלה מהמט שהו: "עם הספר הזה הרסת לנו את השלטון" . 
על אף מעמדו, שלושה מספריו של אגולי נאסרו על ידי צנזורה קומוניסטית. הראשון היה "רעש הרוחות הישנות" בשנות ה-60, הדרמה "העידן הלבן" בשנות ה-80, וסדרת סיפורים בכתב העת "נובמבר".
הסופר התעלה מעל הצביון הריאליסטי סוציאליסטי וכתיבתו בהמשך נחשבת ל"פוסט-מודרניסטית" [דרוש מקור]
הסופר המשיך להיות פורה גם כעבור שלושים שנה אחרי נפילת המשטר. הוא פרסם ספר חדש כמעט כל שנה עד יום מותו.
אגולי נפטר בטירנה ב-2017 בגיל 86 עקב מחלה נשימתית.
פעילותו הספרותית > חייו הפרטיים

מגיל 25  התגורר אגולי בטירנה, חי בדירה בקומה השלישית ברחוב דיבר (Rruga e Dibrës). עד 1991 שכנו ב"ארמון הסופרים" היה הסופר איסמעיל קאדרה

אגולי היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה -החל מ-1956 - הייתה נינה נוביקובה הרוסייה, איתה נולד לו בן, אריאן . בני הזוג התגרשו בשנת 1963, בעקבות ניתוק היחסים בין אלבניה של אנוור הוג'ה לברית המועצות. ב-4 באוקטובר 1965 הוא התחתן עם העיתונאית סדייה קצאי , איתה נולדו לו שני ילדים (ארטן ואלונה)
הוקרה

4 פעמים זכה בפרסי הרפובליקה.
אות הכבוד של הלאום באלבניה
2003 - יקיר העיר טירנה
יקיר הערים קורצ'ה, ג'ירוקסטרה ואחרות
2016 - לכבוד מלאת גיל 85 הדואר האלבני הנפיק בול דואר לכבודו.
עוד בחייו בית הספר היסודי בכפר הולדתו , מנקולס, קיבל את שמו
דמותו ויצירתו במדיה האמנותית > מוזיקה

1971 הזמרת בת 14 אלידה היסקו זכתה בפרס השני בפסטיבל הזמר העשירי של רשות השידור האלבנית על ביצוע השיר E Paharruara (בלתי נשכח) על מלים מאת אגולי
דמותו ויצירתו במדיה האמנותית > סרטים

הספר "הקומיסר ממו" עובד לסרט קולנוע בשם "I teti në bronz” (הפרוטומה מברונזה)
בבימוי ויקטור ג'יקה  לפי תסריט מאת הסופר ומאת ויקטור ג'יקה
Njeriu i mirë” (האיש הטוב)
1983 -  “Appassionata” בבימוי אברהים מוצ'אי וקריסטאק מיטרולפי סיפור קצר מאת אגולי
יצירות

1969  Mesditë  (צהרים), שירים
1970 Komisari Memo  (הקומיסר ממו),  רומן
1973 -   Shkëlqimi dhe rënia e shokut Zylo   (העלייה והנפילה של החבר זילו)
פורסם בגרמנית בגרמניה המזרחית  תחת הכותרת "זילו או מסע ההרפקתאות בעולם המופלא של הבירוקרטיה"), רומן
1973 - Njeriu i mirë   (האיש הטוב), סיפורים
1975 - Njeriu me top (האיש עם התותח), רומן
1976 - Nënë Shqipëri (אמא אלבניה), שירים
1980 - Trendafili në gotë ורד באגרטל, רומן
1985 - Mosha e bardhë (העידן הלבן), דרמה
1985 -  Udhëtoj i menduar (אני נוסע מתוך מחשבה) שירים
1993- *Pelegrini i vonuar (הצליין המאוחר), שירים
1995 - Njerëz të krisur (אנשים משוגעים), סיפור קצר
1995 -   Lypësi i kohës (בזבוז זמן) שירים
1996 - Shpirti i gjyshërve 101 këngë (רוח הסבים 101 קנטוס)
1996 - Kalorësi lakuriq (הפרש העירום), רומן
1996 -  Vjen njeriu i çuditshëm (מגיע האיש המוזר), שירים
1997 - Teshtimat e lirisë. Njeriu, politika dhe kultura (התעטשות של חופש. אדם, פוליטיקה ותרבות), מסה
1997 Arka e djallit  (תיבת השטן)    סיפורים
1997 -  Baladë për tim atë dhe për vete, (בלדה לאבי ולעצמי)
1998 - Fletorka e mesnatës (מחשברת של חצות) שירים
1998 - Kambana e largët (פעמון רחוק)
1999 -  Zhurma e erërave të dikurshme (רעש הרוחות הישנות), סיפור קצר
2000 - Gdhihet e ngryset  (זריחה ושקיעה), שירים
2000 - Dështaku (המפסיד), רומן
לקראיה נוספת

Akademia e Shkencave e Shqipërisë (2008) (באלבנית), Fjalor Enciklopedik Shqiptar (לקסיקון האנציקלודפי האלבני), Tirana, ISBN 978-99956-10-27-2
Robert Elsie, Historical Dictionary of Albania, New Edition, 2004, ISBN 0-8108-4872-4
Shefki Hysa,  The Diplomacy of self-denial  (Diplomacia e vetëmohimit),  , Tirana, 2008, ISBN 978-99956-650-3-6 (דיפלומטיה של ההתכחשות העצמית)
Namik Selmani, "Salute from Chameria"  (2009), Tirana, ISBN 978-99956-33-28-8
Amira Sadikaj Dritero Agolli, a representative of the contemporary Albanian literature  International Journal of Recent Scientific Research
Vol. 8, Issue, 7, pp. 18886-18889, July, 2017
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  2013 F.Stafa
↑  2014 Encyclopedia of the Novel, Taylor and Francis  isbn=978113591826244 p.1254
↑  R.Elsie
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810622531705606  BnF: cb12155236d (data)  GND: 120343665  ICCU: CFIV035643  ISNI: 0000 0000 7830 9981  LCCN: n79100616  NKC: ola2002142233  NLG: 70993  NTA: 167756281  SUDOC: 030059496  VIAF: 49295   WorldCat (עם VIAF): 49295 
צילום מ-1951
Tate We Made It

Tate We Made It הוא אלבום האולפן החמישי של הראפר פלד. האלבום יצא לאור ב-27 בפברואר 2023, באמצעות Mobile1 Music. את האלבום הוציא פלד כשלוש שנים לאחר אלבום האולפן האחרון שלו, "חרבות בפיתה" (2020). בדומה לארבעת אלבומיו הקודמים, הוא הופק על ידי כהן ואורי שוחט. האלבום כולל הופעות אורח של עדן דרסו, לירון עמרם, מיכאל סוויסה, כהן, נסטיה רוד ורביד פלוטניק.
הוצאה וקידום

פלד הכריז על צאתו של האלבום עם צאת הסינגל המוביל "פילה פי כפרה", ב-11 בינואר 2023, לצד מופע השקה בהאנגר 11 ב-23 במרץ, בו מתארחים משתתפי האלבום רביד פלוטניק, לירון עמרם, כהן, מיכאל סוויסה ועדן דרסו, ולצידם המוזיקאי שלומי אלון. ב-14 בפברואר, חשף פלד את שם האלבום ועטיפתו. הסינגל השני מתוך האלבום, "פלורנטין" בהשתתפות לירון עמרם, יצא לאור ב-19 בפברואר.
קבלה ביקורתית

דוד מאיר מועלם ממאקו העניק לאלבום ביקורת חיובית, בה שיבח את בחירת הופעות האורח של האלבום, וציין לחיוב בעיקר את השיר "עזבת ת'בית" והדגימה אותה הוא מכיל של השיר "תשובה לאהבה" של קרן לוי וזולה ממברס, באומרו: "פלד ביחד עם אורי שוחט וכהן (שהפיקו את כל האלבום) פיצחו בצורה מושלמת את טרנד הסמפולים שהגיע מהדריל הבריטי. גם האירוח של נסטיה רוד, אמנית לא מוכרת, מצליח לדבר באותה שפה של קרן לוי מהשיר המקורי".
הצלחה מסחרית

האלבום נכנס למקום ה-18 במצעד האלבומים השבועי הישראלי של פלטפורמת ספוטיפיי, והיה לכניסה הגבוהה ביותר באותו השבוע. מתוך האלבום הצליח השיר "עזבת ת'בית" בהשתתפות נסטיה רוד, שזכה להצלחה ויראלית בפלטפורמת טיקטוק, ובעקבות זאת נכנס ל-30 הראשונים במצעד היטליסט של מאקו ולעשירייה הפותחת במצעד הרשמי של גלגלצ ובעשירייה של כאן גימל.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | מגדלים (בהשתתפות עדן דרסו)   | 2:05 |
| 2. | פלורנטין (בהשתתפות לירון עמרם)   | 2:52 |
| 3. | פילה פי כפרה  | 3:20 |
| 4. | Tate We Made It  | 3:59 |
| 5. | אני זה אני (בהשתתפות מיכאל סוויסה וכהן)   | 2:36 |
| 6. | עזבת ת'בית (בהשתתפות נסטיה רוד)   | 3:48 |
| 7. | טוסט (בהשתתפות רביד פלוטניק)   | 2:43 |
| 8. | קבריולה  | 3:11 |
| 9. | סתובבי איתי  | 3:20 |
| 10. | נגמר  | 3:10 |
| משך כולל: | משך כולל: | 31:04 |