stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צווארון גולף
היסטוריה > ארצות הברית

בתחילת המאות ה-19 וה-20, חולצה בעלת צווארון גבוה הפכה לאופציה אופנתית עבור נשים צעירות כחלק מהופעתה של נערת גיבסון. אימוצה של חולצת המחשוף הגבוהה על ידי נואל קווארד בשנות ה-20 הפך את צווארי הפולו לטרנד אופנתי קצר של המעמד הבינוני, והפמיניסטיות הפכו אותן לפריט יוניסקס. צוואר הפולו, שנקלט באופנה האמריקנית המרכזית באמצע המאה ה-20, נתפס כאנטי-עניבה, צורה מחוכמת של לבוש למי שדוחה לבוש רשמי. הסנאטור טד קנדי, הפסנתרן והמנצח ולדימיר אשכנזי, המנצח סייג'י אוזאווה, הפילוסוף מישל פוקו, הזמר בארי מנילו, המדען קארל סייגן, מייסד שותף של Oracle Corporation לארי אליסון, מייסדת ת'רנוס אליזבת הולמס, ומייסד שותף של Apple Inc סטיב ג'ובס היו בין אלה שנראו לעיתים קרובות בצוואר פולו.
עם הזמן, הצווארון הפך לאופנה בקרב נערות מתבגרות, במיוחד בצורה קלת משקל שהדגישה את הגזרה שלהן. לא עבר זמן רב והוליווד ניצלה גם את הדימוי הזה כחלק ממראה "נערת הסוודר".
עד סוף שנות ה-50 אומץ "צווארון הגולף ההדוק" כחלק מסגנון ה-preppy בקרב סטודנטים, סגנון המדגיש ניקיון, סדר וטיפוח. הדבר יהפוך להיבט חשוב בתדמית של צוואר הפולו בארצות הברית. המראה יעבור לבריטניה ושאר אירופה בגרסה מרוככת.
צווארי פולו אלגנטיים מאוד של סריג משי או ניילון, שנעשו במיוחד עם חפתים צרפתיים לענייני לבוש רשמיים, זכו להצלחה גם באופנה האמריקאית.
כחלופה לעניבה

צווארי פולו שימשו כתחליף לחולצה ועניבה מאז שנות ה-20. פעמים שהיה כעס על מראה זה במסעדות יוקרה ובחתונות.
ג'ון ברנדט כתב ב-Esquire כי:
צווארון הגולף היה הנועז ביותר מכל הפגיעה בסטטוס קוו. זו הייתה תמונה של גזרה גברית ויהירות, שריפה ספורטאים, ספורטאים, אפילו מפקדי סירות. הפשטות של העיצוב שלו גרמה לעניבות להיראות קפדניות ומיותרות.
המעצב רוי האלסטון אמר:
צווארוני גולף הם הבגד הנוח ביותר שאתה יכול ללבוש. הם נעים עם הגוף, והם מחמיאים, כי הם מדגישים את הפנים ומאריכים את הגזרה. הם עושים את החיים כל כך קלים: אתה יכול ללבוש צווארון גולף לעבודה ואז לזרוק אחר כך ז'קט, וזה הופך להיות מאוד שימושי. אתה יכול ללכת לכל מקום שאתה רוצה.
הערות שוליים

↑  Man-trend: Roll-necks, the Guardian, ‏2011-08-23 (באנגלית)
↑  Digby Warde-Aldam, How the black turtleneck came to represent creative genius, CNN (באנגלית)
↑  Frank W. Hoffmann, William G. Bailey, Fashion & merchandising fads, New York : Haworth Press, 1994, ISBN 978-1-56024-376-2
סטיב ג'ובס (משמאל) לובש את צוואר הפולו המדומה שלו מאת איסי מיאקי
אסון המכרה בטאבאס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פיצוץ מתאן, אסון כרייה
 מדינה:  איראן איראן
 מיקום:  טאבאס 
 קואורדינטות:  32°59′06″N 56°51′29″E﻿ / ﻿32.9850129°N 56.8579884°E﻿ / 32.9850129; 56.8579884
 תקופה:  21 בספטמבר 2024
 נפגעים
 הרוגים:  51
 פצועים:  17
 נעדרים:  24
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןאסון המכרה בטאבאס(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןאסון המכרה בטאבאס
 
אסון המכרה בטאבאס הוא תאונת כרייה במכרה פחם (אנ'), שהתרחשה ב-21 בספטמבר 2024 בעיר טאבאס במחוז טאבאס (אנ') (בפרסית: طبس) אשר במזרח איראן. בתאונה נהרגו 51 אנשים, 17 נפצעו ו-24 לכודים במכרה.
האסון

במכרה פחם המנוהל על ידי חברת מדנג'ו הממוקמת בטאבאס, דרום ח'וראסאן, אירע פיצוץ מתאן ב-21 בספטמבר 2024, בשעה 21:00 בשעון המקומי של איראן (17:30 UTC). בפיצוץ נהרגו 51 אנשים, 17 נפצעו ופונו לטיפול רפואי, ו-24 נותרו לכודים בתוך המכרה.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, איראן: 51 הרוגים ו-24 לכודים בפיצוץ במכרה פחם, באתר ynet, 22 בספטמבר 2024
צחי וייספלד

| --- | --- |

 לידה:  1971 (בן 53 בערך) חולון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 כינויים נוספים:  זק
 פעילות בולטת:  סגן נשיא באינטל העולמית והמנהל הכללי של אינטל איגנייט
 ידוע בשל:  מנהל הכללי של התכנית הגלובלית של החברה לסטרט-אפים, וכן כחבר הנהלה במרכז המו"פ של מיקרוסופט בישראל
 השכלה:  תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב תואר שני במנהל עסקים (MBA) בתוכנית קלוג-רקנאטי של אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן
 מקצוע:  מנהל כללי
 מספר צאצאים:  3
 
צַחִי וַייְסְפֵלְד (נולד ב-1971) הוא יזם היי-טק ישראלי, אשר מכהן מאז שנת 2019 כסגן נשיא באינטל העולמית והמנהל הכללי של אינטל איגנייט – תוכנית גלובלית לצמיחת סטרט-אפים מבית אינטל.
החזיק בכמה משרות ניהוליות במיקרוסופט, בהן מנהל התכנית הגלובלית של החברה לסטרט-אפים, וכן כחבר הנהלה במרכז המו"פ של מיקרוסופט בישראל.
ביוגרפיה

צחי וייספלד נולד בחולון. אמו, אניטה וייספלד, זכתה בפרס קפלן עבור פעילותה כאחות ומנהלת מחוז מרכז בשירותי בריאות כללית. אביו של וייספלד, יוסף, היה מנהלה ובעליה של חברת י. וייספלד המכון לבדיקות לא הורסות (Non-Destructive Testing).
וייספלד למד בבית הספר תיכון קריית שרת בחולון, ושירת בצה"ל בחטיבת תכנון כוח-אדם.
קיבל תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במנהל עסקים (MBA) בתוכנית קלוג-רקנאטי של אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן.
וייספלד נשוי ואב לשלושה ילדים.
קריירה עסקית

בתחילת דרכו עבד וייספלד כיועץ אסטרטגי בחברת שלדור ובשנת 1991 הצטרף לסוכנות הפרסום טמיר כהן (JWT).
ב־1995, לאחר רצח יצחק רבין, המשרד הקים עמוד זיכרון לראש הממשלה, שלימים הפך לפורטל התוכן "נטקינג" (NetKing), שהיה הפורטל השני בגודלו בישראל באותם ימים, והציע שירותים כמו מבזקי חדשות, אינדקס אתרים, פורומים וחדרי צ'אט. וייספלד ניהל את "נטקינג" מטעם טמיר כהן, והחברה הקימה את האתרים הראשונים של חברות גדולות בישראל, לרבות מיקרוסופט.
בשנת 1998 הצטרף וייספלד למיקרוסופט, שגייסה אותו כדי להקים את פורטל התוכן MSN שהושק בשנת 1999, בשיתוף אינטרנט זהב.
בשנת 2000 עברו וייספלד ומשפחתו לארצות הברית, בעקבות הצטרפותו לחברת התוכנה הישראלית קומטאץ'.
לאחר התפוצצות בועת הדוט-קום הצטרף וייספלד ל-M-Systems, שהייתה חלוצה בפיתוח דיסק און קי וכיהן כסגן נשיא וכמנהל אזור אמריקה, עד שהחברה נרכשה בשנת 2006 על ידי SanDisk.
בשנת 2007 הצטרף כסגן נשיא לשיווק ואסטרטגיה לחברת מודו, שבשנת 2011 נמכרו הפטנטים שלה לגוגל.
לאחר עזיבתו את מודו, הקים וייספלד עם עובדי מודו נוספים את חברת מינטיגו למודיעין שיווקי, שנרכשה בשנת 2019 על ידי אנפלאן (Anaplan).
בשנת 2010 חזר וייספלד למיקרוסופט כדירקטור לאסטרטגיה ופיתוח עסקי במרכז המו"פ של מיקרוסופט בישראל.
במסגרת תפקידו, עסק בטיפוח והעמקת הקשרים של מיקרוסופט עם חברות סטארט-אפ ועם קרנות הון סיכון, וכן בחיפוש ובאפיון תחומי פיתוח אסטרטגיים חדשים עבור מרכז המו"פ בישראל.
בשנת 2012 וייספלד ייסד את תוכנית האצת הסטרט-אפים של מיקרוסופט בישראל, שלאחר מכן הורחבה לתשע תוכניות גלובליות, בין היתר, בסיאטל, לונדון, פריז, ברלין, בנגלור, שנגחאי, בייג'ינג וסידני.
במהלך כהונתו פתחה מיקרוסופט 9 מאיצים.
המודל שפותח על ידי וייספלד כלל תוכנית בת ארבעה חודשים שבמהלכה קיבלו הסטרט-אפים המשתתפים סיוע ממוקד בפיתוח המוצר או השירות המוצע על-ידם והתאמתם לשוק הגלובלי.
בשנת 2014 ציין Business Insider את וייספלד כאחד מהישראלים המשפיעים ביותר על תעשיית ההיי-טק העולמית.
ביוני 2017 מונה להוביל את Microsoft for Start Ups בעולם, וניהל את הקשרים של מיקרוסופט עם חברות הזנק ב-110 מדינות. בתפקיד זה ניהל גם את תוכנית BizSpark העולמית, את Microsoft Scaleup, ותוכניות נוספות לסטרט-אפים בשלבים מתקדמים יותר. Microsoft for Start Ups הובילה גם שיתופי פעולה עם 200 תוכניות האצה ב-47 מדינות, בשיתוף עם זרוע ההשקעות של החברה.
בשנת 2019 הצטרף לאינטל כמקים והמנהל הגלובלי של אינטל איגנייט (Intel Ignite), תוכנית האצת הסטרט-אפים של החברה.
וייספלד הוביל את פעילותה של התכנית בשנתה הראשונה בישראל, ולאחר מכן סייע בהקמת התכנית בערים נוספות בעולם, לרבות במינכן ובאוסטין.
התכנית, בת 12 שבועות, מציעה ליווי והדרכה לסטרט-אפים בשלבי גיוס ראשונים בתחומים מגוונים, וכן מאפשרת להם גישה למומחים עולמיים מטעם אינטל, כמו גם לידע וללקוחות של החברה. בשונה מתוכניות האצה אחרות, אינטל איגנייט אינה דורשת מהסטרט-אפים מניות או תשלום עבור השתתפותם בתוכנית.
מקס וולף

| --- | --- |
מקס וולף
מקס וולף
 לידה:  21 ביוני 1863 היידלברג, הדוכסות הגדולה של באדן 
 פטירה:  3 באוקטובר 1932 (בגיל 69) היידלברג, רפובליקת ויימאר 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  בית הקברות ברג 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג 
 מנחה לדוקטורט:  לאו קניגסברגר 
 מוסדות:  אוניברסיטת היידלברג 
 תלמידי דוקטורט:  אוגוסט קופפ, Karl Schiller, Wilhelm Lorenz, Paul Götz, Friedrich Reger, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 פרסים והוקרה:  מדליית ברוס (1930)  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1914)  פרס פייר ז'נסן (1912)  פרס לאלנד (1892) 
 בן או בת זוג:  Gisela Wolf 
 צאצאים:  Franz Wolf 
 תרומות עיקריות
 588 אכילס, 434 הונגריה, ברוסיה 323, וולף 359 ועוד 248 אסטרואידים. גילה שהכוכב Wolf 359 הוא אחד הכוכבים הקרובים ביותר לכדור הארץ. יחד עם אדוארד ברנרד גילה שאזורים חשוכים יותר של הגלקסיה הם ענני גז ואבק.
 
מקס וולף (באנגלית: Max Wolf; ‏21 ביוני 1863 - 3 באוקטובר 1932) היה אסטרונום גרמני, מראשוני הצלמים האסטרונומיים, ויושב ראש המחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת היידלברג.
ביוגרפיה

מקסימיליאן פרנץ יוזף קורנליוס וולף נולד בהיידלברג לאליז ודוקטור פרנץ וולף. בשנת 1888, בגיל 25, קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת היידלברג והצטרף לצוות האוניברסיטה בשנת 1890.
במהלך עבודתו באוניברסיטה גילה 248 אסטרואידים. האסטרואיד הראשון שגילה היה ברוסיה 323 על שם קתרין וולף ברוס, נדבנית אמריקאית שתרמה סכום גדול למצפה הכוכבים בהנהלתו, לקניית טלסקופ חדשני. ב-22 בפברואר 1906 גילה את האסטרואיד הטרויאני הראשון 588 אכילס, שנקרא כך על שם אכילס מהמיתולוגיה היוונית. בשנת 1909 גילה את גלקסיית וולף-לונדמרק-מלוט, הנקראת על שמו ועל שם האסטרונומים שסיווגו אותה. בשנת 1918 גילה את הכוכב וולף 359, ננס אדום בקבוצת הכוכבים אריה, אחד הכוכבים הקרובים לכדור הארץ. יחד עם אדוארד ברנרד הוא גילה שאזורים חשוכים יותר של הגלקסיה הם למעשה ענני גז ואבק אשר מסתירים את הכוכבים הרחוקים יותר.
בשנת 1914 קיבל את מדליית הזהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה. בשנת 1930 קיבל את מדליית ברוס מהאגודה האסטרונומית הפסיפית בעבור מפעל חיים והישגים יוצאי דופן באסטרונומיה.
מכתש וולף (אנ') על הירח קרוי על שמו. אסטרואיד 827 Wolfiana (אנ'), שהתגלה ב-1916 על ידי יוהאן פאליזה, נקרא על שמו.
האסטרואיד 1152 Pawona (אנ') נקרא על שמו ועל שם האסטרונום מקס וולף כהוקרה על שיתוף הפעולה בינם. שם האסטרואיד מכיל שילוב של שמותיהם (Pa, Wo) עם סיומת לטינית בנקבה. השם הוצע על ידי האסטרונום השוודי אספלינד.
וולף היה נשוי לג'יזל, והיו להם שלושה בנים. הוא הלך לעולמו ב-3 באוקטובר 1932, בגיל 69.
תגליות אסטרונומיות

וולף גילה מספר רב של אסטרואידים, שביטים וגם סופרנובות.
תגליות אסטרונומיות > שביטים

וולף היה שותף בגילויים של מספר שביטים ובינם 14P/Wolf (אנ') ו43P/Wolf–Harrington (אנ'). וולף זכה בתחרות מול אדוארד ברנרד מי יהיה הראשון שיצפה בשובו של שביט היילי באפריל 1910.
תגליות אסטרונומיות > סופרנובות

וולף גילה ארבע סופרנובות ובינן SN 1895A, SN 1909A, SN 1920A, ויחד עם קרל וילהלם ריינמות' (Karl Wilhelm Reinmuth) את SN 1926A.
תגליות אסטרונומיות > אסטרואידים שגילה

וולף גילה כ-248 אסטרואידים, והעניק לרובם שמות על שם מקומות, אישים, דמויות מהמיתולוגיה או שמות משפחה של אישים שונים. מספר רב של אסטרואידים נקראו על שמות דמויות נשיות באופרות. וולף קרא לשני אסטרואידים על שם אמו, וגם קרא לאסטרואיד על שם משרתת בביתו (468 Lina) ועל שמות הכלבים שלו (482 Petrina, 483 Seppina), תופעה שאחר כך הופסקה על ידי איגוד האסטרונומיה הבינלאומי. חלק מהשמות הוצעו על ידי אסטרונומים אחרים. האסטרואידים מפורטים להלן:
הערות שוליים

↑  י Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
↑  Schmadel, Lutz D. (2007). Dictionary of Minor Planet Names – (323) Brucia. Springer Berlin Heidelberg. p. 42. ISBN 978-3-540-00238-3. נבדק ב-20 בדצמבר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  י Maximilian Franz Joseph Cornelius Wolf
↑  Schmadel, Lutz D. (2007). Dictionary of Minor Planet Names – (1152) Pawona. Springer Berlin Heidelberg. p. 97. נבדק ב-9 בינואר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  (468) Lina In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_469. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (482) Petrina In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_483. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (483) Seppina In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_484. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (494) Virtus In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_495. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (610) Valeska In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_611. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  Schmadel, Lutz D. (2003). (642) Clara in Dictionary of Minor Planet Names. Springer. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_643. ISBN 978-3-540-00238-3. נבדק ב-6 בנובמבר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  (692) Hippodamia In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_693. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (712) Boliviana In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_713. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  (870) Manto In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_871. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  Schmadel, Lutz D. (2003). "(887) Alinda". Dictionary of Minor Planet Names – (887) Alinda. Springer Berlin Heidelberg. p. 80. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_888. ISBN 978-3-540-29925-7.
↑  Schmadel, Lutz D. (2007). Dictionary of Minor Planet Names – (1178) Irmela. Springer Berlin Heidelberg. p. 99. ISBN 978-3-540-00238-3. נבדק ב-2 במאי 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Schmadel, Lutz D. (2007). Dictionary of Minor Planet Names – (1179) Mally. Springer Berlin Heidelberg. p. 99. ISBN 978-3-540-00238-3. נבדק ב-15 בדצמבר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Schmadel, Lutz D. (2007). Dictionary of Minor Planet Names – (1203) Nanna. Springer Berlin Heidelberg. p. 100-101. ISBN 978-3-540-00238-3. נבדק ב-15 בדצמבר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Schmadel, Lutz D. (2007). Dictionary of Minor Planet Names – (1661) Granule. Springer Berlin Heidelberg. p. 132. ISBN 978-3-540-00238-3. נבדק ב-15 בדצמבר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb106854067 (data)  DSI: 5991  GND: 11876988X  ISNI: 0000 0001 0965 6610  LCCN: n83826773  MGP: 73765  NTA: 163425221  PIC: 274876  RERO: 02-A018464591  RKD: 337814  SNAC: w6q6724p  SUDOC: 07928826X  ULAN: 500459996  VIAF: 40174197   WorldCat (עם VIAF): 40174197
יחסי אינדונזיה–ישראל

| יחסי אינדונזיה–ישראל |
| --- | --- |
אינדונזיה: ישראל
   לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   

אינדונזיה: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
1,904,569: 22,072
אוכלוסייה
284,421,951: 10,019,883
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,371,171: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,821: 50,889
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: דמוקרטיה פרלמנטרית

בין מדינת ישראל ורפובליקת אינדונזיה לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים באופן רשמי אך מעת לעת מתקיימים מגעים לא רשמיים.
היסטוריה > במאה ה-20

ב-10 בינואר 1950 הייתה ישראל בין הראשונות שהכירו בעצמאות אינדונזיה. אינדונזיה הודתה על ההכרה. בספטמבר 1950 תמכה ישראל בבקשת אינדונזיה להתקבל לאו"ם. שר החוץ אבא אבן אף ברך את אינדונזיה באופן רשמי בעצרת האו"ם. אולם הליגה הערבית לחצה על אינדונזיה לא לקשור קשרים עם ישראל, בעיקר קשרי מסחר.
בשנת 1953 ביקרה משלחת של המפלגה הסוציאליסטית של אינדונזיה בישראל.
בנובמבר 1966 כתב המוסד דו"ח מיוחד על טיהור הקומוניסטים באינדונזיה, בו תוארו ההיקף והאכזריות של מעשי הטבח. על אף זאת, ישראל ראתה באינדונזיה שותפה לגיטימית לקידום מטרות ביטחוניות, כלכליות ופוליטיות. המוסד ניהל מגעים עם המשטר הצבאי באינדונזיה להקמת פרויקטים מסחריים משותפים בתחומים שונים, כגון שמן, קופרה, נפט גולמי, כותנה ושיווק יהלומים. חלק מהסחורות הללו הועברו בין המדינות בתיווכן של חברות זרות.
המוסד ארגן ביקורים של משלחות אינדונזיות בישראל, ונציגי המוסד חזרו וביקרו באינדונזיה ונפגשו עם נציגי המשטר הצבאי. ביקורים אלה נשמרו בסוד. בישיבה של ועדת החוץ והביטחון ב-4 באפריל 1967, כשנה לאחר הטבח, אישר שר החוץ אבא אבן כי מתקיימים מגעים בין המדינות, וכחודש לאחר מכן נחתם הסכם סחר סודי עם צבא אינדונזיה לרכישת ציוד צבאי ומדים מישראל.
ב-19 בנובמבר 1969 נמנעה ישראל בהצבעה בדבר סיפוח איריאן המערבית לאינדונזיה.
בתחילת שנות ה-80 מכרה ישראל לאינדונזיה 30 מטוסי A-4 סקייהוק מעודפי חיל האוויר.
בעקבות החתימה על הסכמי אוסלו, ב-15 באוקטובר 1993 ביקר ראש ממשלת ישראל יצחק רבין באינדונזיה ונפגש עם נשיא אינדונזיה אז סוהארטו. בעקבות הביקור נפתחה המדינה לתיירות מישראל, אך לא פתחה נציגות רשמית בישראל. לאחר בחירתו של בנימין נתניהו לראשות הממשלה, הקיפאון המדיני והפסקת שיחות השלום, הפסיקה אינדונזיה מתן אישורי כניסה לתיירים מישראל ב-1997.
ב-1 באוגוסט 1997 נחתו 35 ישראלים במדן. לפחות 2 מהם שלמו מראש 250 דולרים של ארצות הברית תמורת אשרת הכניסה, ששודכה אל דרכוניהם, בשגרירות אינדונזיה בבנגקוק. שניהם יצאו מאינדונזיה ב-16 באוגוסט 1997 כאשר פג תוקף האשרה.
בשנת 2000, ביקר השר לפיתוח אזורי, שמעון פרס, במדינה.
היסטוריה > במאה ה-21

בשנת 2002, דיווח המכון למחקרי ביטחון לאומי כי ישראל סיפקה מזל"טים לצבא אינדונזיה.
בינואר 2005 נחת מטוס אל-על באינדונזיה ופרק 90 טונות של ציוד חירום לנפגעי הצונאמי באוקיינוס ההודי שאירע בדצמבר 2004.
באפריל 2006, שני דיפלומטים ישראלים ערכו ביקור רשמי באינדונזיה, סמנכ"ל אסיה במשרד החוץ, עמוס נדאי, ושגרירת ישראל בתאילנד, יעל רובינשטיין. השניים דנו, בין היתר, בכינון יחסים דיפלומטיים בין ישראל לאינדונזיה. באוקטובר 2006, הכריזה לראשונה התעשייה האווירית לישראל על הסכם גלוי לאספקת מל"טים לאינדונזיה.
נשיא אינדונזיה עבד א-רחמן וחיד הביע רגשי כבוד כלפי העם היהודי ומדינת ישראל, וקרא להכיר בה, אף שביקר את מדיניותה כלפי הפלסטינים. וחיד ביקר מספר פעמים בישראל - בין היתר, באוקטובר 1994 ובמרץ 1997 במסגרת פעילותו בקרן פרס לשלום וכשהוענקה לו מדליה על שם יצחק רבין. ביוני 2003 ביקר שוב בישראל נפגש עם שר החוץ, סילבן שלום, ואמר כי אם יזכה בבחירות לנשיאות ארצו באוגוסט 2004, הוא יפעל לכינון יחסים דיפלומטיים מלאים עם ישראל.
במרץ 2016 מנעה ישראל את כניסת שרת החוץ של אינדונזיה לרמאללה, משום שסירבה לבקר גם בירושלים ולהיפגש עם גורמים בממשלת ישראל. באותה עת הצהירה סגנית שר החוץ ציפי חוטובלי, כי ישראל מקיימת בפועל מגעים עם אינדונזיה וכי היה סיכום מראש שהופר על כך ששרת החוץ של אינדונזיה תבקר בירושלים.
בתחילת מאי 2018 דווח כי אינדונזיה עתידה להקל על ישראלים המבקשים ויזת תיירות למדינה, אך לאחר כשבועיים דווח על איסור כניסת ישראלים לאינדונזיה, בתגובה לפעילות ישראל בעזה. ישראל הודיעה כי בתגובה תאסור על כניסת תיירים אינדונזיים, אך בהמשך הודיעה על דחיית האיסור כמחווה של רצון טוב לרגל עיד אל-פיטר ועל בחינת הסוגיה מחדש. ביוני 2018 דווח כי בעקבות מאמצים דיפלומטיים שקטים בין שתי המדינות, יוסרו ההגבלות על כניסת תיירים ישראליים לאינדונזיה, כמו כן גם על כניסת תיירים אינדונזיים לישראל, וכי למעשה אזרחי כל אחת מן המדינות יוכלו לבקר בחופשיות במדינה השנייה, לאחר הוצאת ויזה אליה.
בסוף 2021, העיתונאי ברק רביד דיווח כי מזכיר המדינה של ארצות הברית אנתוני בלינקן דן עם ממשלת אינדונזיה על האפשרות לנורמליזציה ביחסיה עם מדינת ישראל, כחלק מהסכמי אברהם.
בינואר 2022, לציון יום הזיכרון הבינלאומי לשואה, נפתחה תערוכה של "יד ושם" בבית הכנסת "שער השמיים" בסולאווסי.
אינדונזיה הייתה אמורה לארח את גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023. אולם בעקבות ההפגנות נגד השתתפות נבחרת ישראל בטורניר, וסירובה של אינדונזיה להכניס את נבחרת ישראל למדינה, נשללה מאינדונזיה הזכות לארח את הטורניר. לפני שנשללה זכות הארוח מאינדונזיה, שתק נשיא אינדונזיה ג'וקו וידודו לנוכח ההפגנות, באשר יש דמוקרטיה. הודיע מושל באלי שלא יארח את נבחרת ישראל שם, ורק אדם אחד מאנשי התאחדות הכדורגל האינדונזית אמר בשדור בטלוויזיה, שאם לא נקבל את כל הנבחרות "נביש אותנו עצמנו". לא שמעו לו. ג'וקו וידודו הגיב רק יום אחד לאחר שנשללה זכות הארוח מאינדונזיה. דומה שלמרבית האינדונזים לא היה אכפת. רק בפייסבוק היו כמה שדנו בשאלה האם אינדונזיה צריכה להתחרט על שלילת זכות הארוח. הנושא ירד מסדר היום לאחר כמה ימים.
באפריל 2024 טען שר החוץ ישראל כ"ץ כי אינדונזיה הסכימה לכונן קשרים רשמיים עם ישראל בתמורה להצטרפותה לארגון ה-OECD,, אך אינדונזיה הכחישה זאת, ודובר משרד החוץ בג'קרטה גינה את פעולות ישראל במלחמת חרבות ברזל.
קשרי מסחר

באפריל 1955 נערכה וועידת באנדונג באינדונזיה, ועידת מדינות אסיה ואפריקה. אך כבר בינואר 1955 הודיעה אינדונזיה שישראל לא תוזמן, בלחץ מדינות ערב.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הגיעה היקף הסחר בין המדינות לכ-100 מיליון דולר בשנה. ישראל מייצאת לאינדונזיה טכנולוגיות חקלאיות, תשתיות תקשורת, ציוד תעשייתי, כימיקלים, מוצרי צריכה, וציוד ביטחוני (למרות אמברגו אמריקני שהיה בתוקף באותן השנים).
בדצמבר 1999, נפגש שר התעשייה והמסחר רן כהן עם עמיתו האינדונזי ודן על פתיחת נציגויות מסחריות. זמן קצר אחר כך פתחה אינדונזיה ברבת עמון משרד אינטרסים כלכלי, שמטפל בקשרים עם ישראל, בשיתוף איגודי לשכות המסחר של שתי המדינות. במאי 2000 הגיעה לישראל משלחת של איגוד לשכות המסחר האינדונזי. אך בעקבות אירועי האינתיפדה השנייה הפסיקה אינדונזיה הנפקת ויזות לאנשי עסקים ישראלים. שנה אחר כך חודשו קשרי המסחר.
בשנת 2006 רכשה משפחת סמפורנה מאינדונזיה, מהמשפחות העשירות בדרום מזרח אסיה, באמצעות חברת החזקות סינגפורית שבשליטתה 20% ממניות קבוצת הביטוח והפיננסים הישראלית הראל השקעות, והצטרפה לגרעין השליטה בחברה.
בשנת 2007, נבחרה חברת אורמת טכנולוגיות מישראל לספק ציוד בסכום של כ-300 מיליון דולר, לפרויקט להקמת תחנת כוח לייצור חשמל מאנרגיה גאותרמית באינדונזיה, תחנה שהיא הגדולה ביותר שהוקמה אי פעם בטכנולוגיה זו. אורמת שותפה גם בהכנסות ממכירת החשמל בפרויקט בהיקף של 200 מיליון דולר בשנה. תחנת הכוח החלה לפעול בתפוקה מלאה בשנת 2017.
בשנת 2009 הוקמה לשכת מסחר ישראל-אינדונזיה. מיד עם הקמתה פעלה הלשכה על חיזוק שיתוף הפעולה המסחרי בתחום החקלאות בין המדינות.
בשנת 2015 דווח שאינדונזיה מנהלת יחסי סחר עם ישראל, שהיקפם בשנת 2015 הסתכם ביותר מ-195 מיליון דולר.
באפריל 2024 פורסם תחקיר בינלאומי לפיו לפחות ארבע חברות סייבר התקפי ישראליות (NSO, קנדירו, Wintego ואינטלקסה) מכרו כלי מעקב מתוצרתן לאינדונזיה.
חיים גאגין

ערך זה עוסק ברבי חיים גאגין (המאות ה-15 וה-16) ממגורשי ספרד ורבה של קהילת התושבים בפאס. אם התכוונתם לרבי חיים גאגין (המאה ה-19), הראשון לציון, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1460 פאס
 פטירה:  לא לפני 1535
 מדינה:  מרוקו
 השכלה:  תלמוד
 מקום מגורים:  קסטיליה, פאס
 מקום פעילות:  פאס
 תקופת הפעילות:  ה'רפ"ו–ה'רצ"ה
 השתייכות:  תושבים, אחרונים
 תפקידים נוספים:  רב 
 רבותיו:  יוסף עוזיאל
 תלמידיו:  יעקב בן לחסן
 בני דורו:  יהודה עוזיאל, נחמן אבן סונבאל, שמואל אבן דנאן
 חיבוריו:  עץ חיים, קינות, ביאור למשנת ערוגה
 
רבי חיים גאגין (סמוך ל-1460 – לא לפני 1535) היה ראש ישיבה ופוסק הלכה, בקהילת התושבים בפאס שבמרוקו. ניהל פולמוס חריף נגד רבני המגורשים מקסטיליה שהתיישבו בפאס, על אודות ההיתר שהנהיגו שם בנפיחת ריאת הבהמה.
ביוגרפיה

נולד ככל הנראה בעיר פאס שבמרוקו סמוך לשנת 1460. בצעירותו נדד לקסטיליה שבספרד ולמד שם מרבי יוסף עוזיאל, אחד מגדולי הרבנים במקום ותלמידו של רבי יצחק קנפנטון. בעקבות גירוש ספרד היגר לפאס, בערב יום הכיפורים של שנת ה'רנ"ג (1492), יחד עם קהל רב של מגורשים. בפאס פגש את רבו יוסף עוזיאל, ואת חברו רבי משה חלאווה, מי שלימים יהיה מראשי הרבנים של קהילת המגורשים במקום.
הוא מונה לראש החכמים ורבה של קהילת התושבים בפאס. שנת מינויו לתפקיד לא ידועה, אך ברור כי כיהן בתפקיד בין השנים ה'רפ"ו (1526) – ה'רצ"ה (1535).
ביוגרפיה > פולמוס הנפיחה

"היתר הנפיחה", הנוגע לנפיחת ריאת בהמה הסרוכה, הונהג בספרד באזור קסטיליה כ-20 שנה קודם הגירוש, בעקבות איסור שהטילו השלטונות לקנות בשר שנשחט על ידי יהודי. המגורשים שהגיעו לפאס המשיכו להחזיק בהיתר, ואילו המקומיים שנהגו איסור בדבר נגררו אחרי המגורשים. מצב זה השתנה בחודש אייר שנת ה'רפ"ו (1526), בעקבות שגיאה הלכתית של השוחט קהילת התושבים, דבר שהביא את נגיד התושבים ורבניהם לפתוח אטליז מיוחד לקהילתם שבו יונהג איסור הנפיחה, בהתאם למסורת אבותיהם. הודות לפתיחת האיטליז פרץ פולמוס הלכתי חריף בנושא נפיחת הריאה בין קהילת התושבים בפאס לקהילת המגורשים במקום. עם רבני המגורשים שהתירו את הנפיחה ונטלו חלק בפולמוס נמנו שישה ראשי ישיבות, וכנגדם עמדו רבי חיים ותלמידיו הרבים, יחד עם רבנים נוספים מצד התושבים, ואסרו את הנפיחה בחרם. רבי חיים היה הדמות המרכזית והמובילה בפולמוס ודבק בעמדתו בעקשנות גם כשנשאר בודד במערכה.
בשנת ה'רצ"ה (1535) התרבו מפירי החרם בקהילת התושבים, והרב גאגין הורה בבית הכנסת שלא להתפלל עמהם. בעקבות כך הופעלו לחצים רבים על נגיד התושבים, שאול בן רמוך, שיבטל את החרם בתואנה שרוב הקהילה מבקשים לבטלו. הנגיד פנה לרב גאגין על מנת שיניח למתירים. הרב גאגין סיפר כי בשל סבלו הרב, ובשל העובדה שבניו אינם איתו, ומפאת הזקנה שפוקדת אותו, נאלץ להיכנע לדרישות הנגיד, בתנאי שחכמי המגורשים יביאו את דעות האוסרים וינמקו מדוע הם מתירים. חכמי המגורשים נענו לדרישה וכתבו על כך פסק. בתגובה לפסקם חיבר רבי חיים את חיבורו "עץ חיים", ובו גולל את פרשת הפולמוס והשיב על טענות המגורשים אחת לאחת.
ביוגרפיה > תלמידיו

לפי העולה מחיבורו העמיד תלמידים רבים. תלמידו הידוע הוא רבי יעקב בן לחסן, שתמך בעמדתו בכל תקופת הפולמוס, ואף מונה על ידו לפקח על כשרות הבשר שנשחט עבור התושבים. נאמנותו של בן לחסן לרבו עוררה את משה אבוטאי, איש תקיף מקהילת המגורשים שהיה מקורב למלכות, שביקש להתנקש בחייו ואף מסר אותו למלכות. כמו כן, כמה מחשובי המגורשים שיחדו שר על מנת שהתלמיד יכלא בבית הסוהר.