דברים מוזרים
הפקה > כתיבה

הרעיון לכתוב את הסדרה התחיל כשהאחים דאפר חשו שהם יכולים לקחת את הרעיון של הסרט "אסירים", שמספר על המאבק המוסרי שאב עובר כאשר בתו נחטפת, ולהרחיב את יריעת התמה של הסרט למעל לשמונה שעות טלוויזיה בסדרה. בעודם מתמקדים בנקודת המבט של הילד הנעדר בסיפור, הם רצו להביא את רעיון ה"רגישות ילדותית" שיכלו להציע במסגרת העלילה, והשתעשעו ביצירת מפלצת שתוכל לצרוך בני אדם. האחים חשבו ששילוב הדברים האלו "הייתה הדבר הטוב ביותר אי פעם". כדי להציג את המפלצת הזאת בנרטיב העלילתי, האחים שקלו לכתוב על "ניסויים מוזרים שהתרחשו בתקופת המלחמה הקרה שקראנו עליהם", כדוגמת פרויקט MKUltra, החלטה שביססה ועיגנה את קיומן של המפלצות בסדרה בסוגת המדע בדיוני ולא כמשהו על-טבעי. החלטה זו גם עזרה לאחים לבחור למקם את זמן התרחשות העלילה בשנת 1983, שנה לפני שהסרט "שחר אדום" שהתמקד בפרנויה שהתחוללה בתקופת המלחמה הקרה, יצא לאקרנים. לאחר שביססו את העלילה בפרק זמן מסוים ואת האנטגוניסט של הסדרה, האחים יכלו להשתמש בכל ההשראות האישיות שלהם שנות ה-80, העשור בה השניים נולדו, כאלמנטים משפיעים בסדרה, בתחום המדע הבדיוני והאימה. היצירות אותן האחים דאפר ציטטו כבעלי השפעה גדולה על הסדרה כללו בין היתר רומנים שונים של סטיבן קינג; סרטים בבימוייהם והפקתם של סטיבן ספילברג, ג'ון קרפנטר, ווס קרייבן, רוברט זמקיס, ג'ורג' לוקאס וגיירמו דל טורו; סרטים כמו "הנוסע השמיני" ו"אני והחבר'ה"; אנימות יפניות כמו "אקירה" ו"שירת האלף"; ומשחקי וידאו כמו "סיילנט היל", "The Last of Us" ו"Dark Souls". בנוסף, האחים דאפר מאמינים שהם לקחו השפעות מיצירות אחרות שלא במתכוון, כולל מ"מבעד לקשת האפלה" ו-"D.A.R.Y.L.‎", לפי מה שהם קראו בפידבקים שמעריצי הסדרה שלחו להם.
עם הגמישות והזמינות של שירות הזרמת המדיה של נטפליקס, האחים דאפר לא הוגבלו לפורמט אופייני של סדרת טלוויזיה בת 22 פרקים, והם בחרו בפורמט של שמונה פרקים. האחים הודאגו מכך שעונה בת 22 פרקים בטלוויזיה תקשה על "העברת סיפור קולנועי" עם פרקים רבים. שמונה פרקים אפשרו לאחים להקדיש יותר זמן לאפיון הדמויות בנוסף לפיתוח הנרטיבי; אם היה להם פחות זמן פנוי, האחים היו צריכים להישאר מחויבים לספר סיפור של סרט אימה ברגע בו המפלצת הוצגה ולנטוש את אפיון הדמויות. במסגרת שמונת הפרקים, האחים התכוונו לגרום לעונה הראשונה "להרגיש כמו סרט גדול" עם כל קווי העלילה המרכזיים שייפתרו ויובאו לסיומם כך ש"הקהל ירגיש מרוצה", אך בד בבד להשאיר מספיק קווי עלילה לא פתורים כדי להצהיר ש"יש מיתולוגיה גדולה יותר, ויש הרבה קצוות שנותרו פרומים בסוף", כך שיתאפשר להם לחקור את העולם של הסדרה בעונות נוספות אם נטפליקס תבחר להזמין עונות נוספות.
על כתיבת דמויותיהם של הילדים בסדרה, האחים דאפר החשיבו את עצמם כמנודים ביחס לשאר התלמידים האחרים בתיכון בו הם למדו, ולכן התמודדו בקלות עם כתיבת דמויותיהם של מייק ושל חבריו, ובמיוחד עם כתיבת דמותה של בארב. דמותה של ג'ויס עוצבה בהשארת דמותו של ריצ'רד דרייפוס, רוי נירי, ב"מפגשים מהסוג השלישי", כך שדמותה מאופיינת כמי ש"יוצאת מדעתה" כלפי דמויותיהם של האחרים בזמן שהיא מנסה למצוא את ויל. דמויות אחרות, כמו דמותו של בילי בעונה השנייה, נכתבו בצורה כזו שהתכונות המרושעות שלהן לא נחשפו מן ההתחלה ובאופן כזה שהדמויות האלו לא הצטיירו כנבלים מוחלטים מן ההתחלה; מאט הסביר כי הם לקחו השראה נוספת מסטיבן קינג עבור הדמויות האלה, כיוון שלקינג "תמיד יש באמת נבלים אנושיים גדולים" שעשויים להיות זדוניים יותר מאשר הרוע העל טבעי.
על פי דייוויד הארבור, כתיבת התסריט עבור העונה השלישית עוד נמשכה בדצמבר 2017. לוי אמר כי העונה הבאה תתמקד פחות בדמותו של ויל, ואמר: "אנחנו לא הולכים להעביר את ויל דרך מדורי הגיהנום בעונה השלישית בפעם השנייה ברציפות, הוא יתמודד עם דברים, אבל הוא לא יהיה העיקר... אנחנו הולכים להתמודד עם כוחות רשע חדשים."