stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marvel 1602
דמויות

מארוול 1602 מציגה דמויות היסטוריות, יחד עם דמויות ותיקות ומוכרות מיקום מארוול ודמויות חדשות.
אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה: מלכתה המזדקנת של אנגליה. היא מתה מגז רעיל כתוצאה מהתנקשות בחייה על ידי אוטו פון דום, הגרסה בת-התקופה של דוקטור דום.
ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד: מלכה של סקוטלנד שיורש את כתר אנגליה והופך לג'יימס הראשון, מלך אנגליה. הוא בעל שנאה וסלידה עמוקות ל"גזע המכשפות" (המוטאנטים של המציאות הזו) ומעוניין להשמיד אותם יחד עם כל אדם אחר שעוסק בכישוף.
סר ניקולאס פיורי: קצין המודיעין של המלכה.
וירג'יניה דייר: הילדה האנגלית הראשונה שנולדה באמריקה.
דוקטור סטיבן סטריינג': הרופא המלכותי וגם קוסם ואלכימאי.
פיטר פארקה: השוליה של סר ניקולאס; נער היתום שחי עם דודו ודודתו עד שנלקח אל לונדון בידי ניקולאס פיורי.
מת'יו מורדוק: זמר נודד אירי עיוור, שזכה בחושים מוגברים אחרי שנגע בחומר מסתורי כשהיה ילד. הוא פועל בסתר כסוכן חשאי ומסייע לניקולאס פיורי.
רוג'אז: אמריקאי-ילידי מסתורי, כחול עיניים ובלונדיני שמשמש כשומר הראש של וירג'יניה דייר. הוא למעשה קפטן אמריקה מעתיד דיסטופי שנשלח אחורה בזמן עקב תאונה.
האינקוויזיטור הגדול אנריקה: המנהיג של האינקוויזיציה הספרדית; יהודי-ספרדי שהומר בכפייה בילדותו. כאדם בוגר, הוא משתמש בעמדת הכוח שלו כדי לקדם את תוכניותיו שלו. אף על פי שהוא מצווה על הוצאתם להורג של המוטאנטים (שנקראים בסיפור Witchbreed - גזע המכשפות), הוא מציל בסתר את אלו שיכולים להתחזות לאנשים רגילים. כמוטאנט בסתר בעצמו, הוא מגייס אותם אל "אחוות אלו שירשו את הארץ". הוא נעזר בשני עוזריו, וונדה ופטרוס מקסימוף, שהם גם ילדיו בסתר.
צ'ארלס אקסבייר: ספרדי שמתגורר באנגליה, שם הוא מנהל "בית ספר לבני האצולה" - בפועל מפלט למוטאנטים. בין תלמידיו נמנים רוברטו טרפוסיס, האל מק'קוי, סקוטיוס סאמראייל ו"ג'ון" גריי (למעשה נערה המתחזה לגבר).
ארבעת מלחי ה"פנטאסטיק": ארבעה מלחים שזכו בכוחות על כשספינתם (ה"פנטאסטיק") נתקלה בסערה משונה בלב ים.
הרוזן אוטו פון דום: השליט של המדינה הבדיונית לאטבריה. הוא לוכד את ארבעת המופלאים כדי לנצל את גאונותו של ריד ריצ'רדס ולהכריח אותו ליצור כלי נשק ומכונות מלחמה שונות.
קליאה: אשתו ועוזרתו של סטיבן סטריינג'.
אואטו הצופה: חבר בגזע של ישויות תבוניות שנשבעו שלא להתערב בהתרחשויות ביקום, רק לתצפת ולהשקיף. הוא שובר את שבועתו כשהוא מסביר את ההתרחשויות לרוחו של סטיבן סטריינג'.
דונאל: השומר של האוצר הטמפלרי, והאלטר-אגו של האל הנורדי תור. הוא נלכד בידי הרוזן אוטו פון דום בדרכו להביא את אוצר הטמפלרים (הפטיש מיולניר מסווה בצורת מקל הליכה פשוט) אל אנגליה. הוא מחולץ בידי ניקולאס פיורי והמוטאנטים בדרכם אל העולם החדש.
דייוויד באנר: יועץ של המלך ג'יימס שנשלח לרואנוק במטרה לחסל את ניקולאס פיורי. כשהקרע נסגר בידי פיורי, באנר נלכד בהדף האנרגיה שמשתחרר ונראה מאוחר יותר מסתתר ביער לאחר שהפך ליצור אפור, מגודל ומפלצתי (האלק).
הערות שוליים

↑  Marvel 1602 Afterword
קים סטנלי רובינסון

| --- | --- |
קים סטנלי רובינסון
קים סטנלי רובינסון
 לידה:  23 במרץ 1952 (בן 72) ווקיגן, אילינוי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון, אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, המכללה לאמנויות ומדעים של אוניברסיטת בוסטון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני 
 יצירות בולטות:  טרילוגיית מאדים, The Years of Rice and Salt, טרילוגיית שלוש הקליפורניות, The Ministry for the Future 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 פרסים והוקרה:  פרס נבולה לנובלה הטובה ביותר (21 במאי 1988)  פרס איגנוטוס לרומן הזר הטוב ביותר (1998)  פרס איגנוטוס לרומן הזר הטוב ביותר (1997)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1997)  פרס סיון לספר המתורגם הטוב ביותר (1999)  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (2012)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (2003)  פרס לוקוס לנובלה הראשונה הטובה ביותר (1985)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (1997)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (1994)  פרס לרומן מדע בדיוני על שם ג'ון וו. קמפבל (1991)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1994)  פרס לוקוס לנובלה (1991)  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (1993)  פרס BSFA לספר הטוב ביותר (1992)  פרס גיגמש (1998) 
 
קים סטנלי רובינסון (באנגלית: Kim Stanley Robinson; נולד ב-23 במרץ 1952) הוא סופר מדע בדיוני אמריקאי, הידוע בשל הטרילוגיה זוכת הפרסים "מאדים" שכתב. הוא שובח בידי מבקרים וקוראים מראשית הקריירה שלו, ונחשב אחד מסופרי המדע הבדיוני החיים הטובים ביותר.
עבודתו עוסקת ברעיונות אקולוגיים וסוציולוגיים, ורבים מהרומנים שכתב הם תוצאה של התעניינותו המדעית האישית, כמו 15 השנים של מחקר והתעניינות אישית במאדים שיצרו את יצירתו המפורסמת ביותר. הוא התקבל, בגלל התעניינותו במאדים, כחבר ב"אגודת מאדים".
יצירתו של רובינסון הוכתרה על ידי מבקרים כ"מדע בדיוני ספרותי".
ביוגרפיה

קים סטנלי רובינסון נולד בעיר ווקיגן שבאילינוי, אבל גדל בדרום קליפורניה. ב-1974 סיים לימודי תואר ראשון בספרות (אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו), וב-1975 סיים לימודי תואר שני באנגלית באוניברסיטת בוסטון. דוקטור לפילוסופיה באנגלית הוא קיבל מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו ב-1982. התזה שלו, הרומנים של פיליפ ק. דיק, פורסמה ב-1984.
רובינסון הוא מטפס הרים, מה שהשפיע על אחדות מיצירותיו, בעיקר "אנטארקטיקה", טרילוגיית "מאדים" ו"ארבעים סימנים של גשם".
ב-1982 הוא נשא את ליסה האולנד נוול, כימאית. יש להם שני בנים. רובינסון חי בקליפורניה, בוושינגטון ובשווייץ (בשנות ה-80). כיום הוא חי בדייוויס, קליפורניה.
שנות האורז והמלח

הספר "שנות האורז והמלח" (The Years of Rice and Salt) משנת 2002 הוא היסטוריה חלופית מאת סופר המדע בדיוני קים סטנלי רובינסון . הספר חוקר את השאלה איך הייתה יכולה להיות ההיסטוריה האנושית אילו מגפת הדבר השחור שחיסלה שליש מאוכלוסיית אירופה הייתה מחסלת 99% מאוכלוסייתה.
שנות האורז והמלח > מבנה הספר

הספר מחולק לעשרה חלקים המכסים מאות רבות של שנים. הפרק הראשון מתחיל בצבאו של הכובש המוסלמי טימור והוא מסתיים במאה ה-21 ובאירופה המאוכלסת מחדש על ידי חלוצים מוסלמים.
עמים ילידים של שתי יבשות אמריקה (אינדיאנים) כורתים ברית כדי לעמוד בפני פולשים סינים ומוסלמים ובעלי בריתם.
שנות האורז והמלח > התימה המרכזית של הספר

החוט המקשר בין פרקי הספר שואב מהרעיון של גלגול נשמות ותיקון לפי המסורת הבודהיסטית. שתי הדמויות המרכזיות בספר מחוברות ביניהן בגלגולים השונים וכל פעם הקורא יכול לזהות אותן לפי האות הראשונה של שמם.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347007405171  PLWABN: 9810615521605606  BIBSYS: 90808994  BNC: 000574329  BNE: XX1143054  BnF: cb120566744 (data)  CiNii: DA12423781  GND: 110954300  ISNI: 0000 0001 2024 8706  LCCN: n84002790  MusicBrainz: 1936fb58-2b49-4978-aa89-c7b0e0fed527  NDL: 00454413  NKC: xx0054327  NLA: 35259810  NLG: 191235  NLK: KAC200704650  NSK: 000160676  NTA: 102055866  RERO: 02-A003752162  SUDOC: 028807022  Trove: 886367  VIAF: 44318934   WorldCat (עם VIAF): 44318934
נוני באו

| --- | --- |

נוני באו ב-2013
 לידה:  9 באוגוסט 1987 (בת 37) סטוקהולם, שוודיה
 שם לידה:  ג'ונאלי מיקלה פרמניוס
 שם במה:  Noonie Bao 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, מפיקה מוזיקלית
 סוגה:  סוגות שונים
 שפה מועדפת:  שוודית 
 חברת תקליטים:  EMI
 שיתופי פעולה בולטים:  קלין בנדיט, צ'ארלי XCX
 פרסים והוקרה:  Musikexportpriset (2017)  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 nooniebao.com
 
יונאלי מיקלה פרמניוס (בשוודית: Jonnali Mikaela Parmenius, נולדה ב-9 באוגוסט 1987) היא זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית שוודית, אשר כתבה שירים עבור אמנים רבים כדוגמת קייטי פרי, צ'ארלי XCX, קמילה קביו, זארה לארסון וכולי.
באו אף הייתה לאחת מכותבי הלהיט "Stay", אשר הצליח לכבוש את פסגת מצעד שירי הדאנס האוסטרלי.
ביוגרפיה

נוני באו נולדה ב-9 באוגוסט 1987, בסטוקהולם, שוודיה. היא החלה לשיר בגיל צעיר, בהשראת הוריה שעסקו בעולם המוזיקה והופיעה בהפקות מקהלה בילדותה. בגיל 12 היא התחילה לכתוב שירים משלה, אך בהתחלה, היא עשתה זאת בסתר מכיוון שהיא הייתה נבוכה.
היא למדה בבית ספר למוזיקה, שם כונתה "כבשה שחורה". בגיל 15, חברה נתנה לה את הכינוי נוני באו בגלל המראה שלה.
קריירה

בשנת 2012, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, I Am Noonie Bao. שלוש שנים לאחר מכן, הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Noonia EP.
בין שנת 2014 לשנת 2015, הייתה נוני באו שותפה לכתיבת השיר "Run Away with Me" של קארלי ריי ג'פסן, "Doing It" של צ'ארלי XCX וריטה אורה, תוך שבשנת 2017 הייתה שותפה לכתיבה הלהיט הבינלאומי "Stay", של זד ואלסיה קארה, אשר קיבל על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הפלטינה הכפולה, על מכירות של למעלה משני מיליון עותקים במדינה.
שנת 2018, הייתה אבן דרך חשובה בקריירה של נוני באו, כאשר הייתה שותפה לכתיבה הלהיט "Never Be the Same", של הזמרת-יוצרת קמילה קביו. השיר הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100, קיבל את תואר הפלטינה המשולשת, וצבר למעלה מ-560 מיליון השמעות בספוטיפיי.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2012: I Am Noonie Bao
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2015: Noonia EP
הערות שוליים

↑  פופ • אלקטרופופ • דאנס • אינדי-פופ
↑  "ARIA Dance Singles Chart – Week Commencing 12 March 2017" (PDF). Australian Recording Industry Association. Retrieved 13 March 2017.
1 2  https://web.archive.org/web/20140427181617/http://www.emimusicpub.com/global-offices/scandinavia/songwriters/noonie-bao.php
↑  https://web.archive.org/web/20131017210651/http://www.svd.se/kultur/latskrivaren-noonie-bao-i-rampljuset_7624540.svd
↑  http://beingblogged.se/2012/11/en-intervju-med-noonie-bao/
↑  https://itunes.apple.com/us/album/i-am-noonie-bao/id571681105
↑  https://www.discogs.com/Noonie-Bao-I-Am-Noonie-Bao/release/6512600
↑  https://itunes.apple.com/us/album/noonia-ep/id1056398120
↑  Carly Rae Jepsen – Run Away with Me (באנגלית), נבדק ב-2020-04-09
↑  Charli XCX – Doing It (באנגלית), נבדק ב-2020-04-09
↑  Zedd & Alessia Cara – Stay (באנגלית), נבדק ב-2020-04-09
1 2  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
↑  Camila Cabello – Never Be the Same (באנגלית), נבדק ב-2020-04-09
↑  Camila Cabello, Billboard
↑  Never Be the Same, נבדק ב-2020-04-09
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6686 4717  MusicBrainz: e292bc5a-ee7f-4160-97d5-d175983421ab  VIAF: 42157468030622322284   WorldCat (עם VIAF): 42157468030622322284 
ריטה אורה, לה נוני באו כתבה את השיר "Doing It", שיצא ביחד עם הזמרת-יוצרת צ'ארלי XCX.
קמילה קביו לה נוני באו כתבה את הלהיט הבינלאומי "Never Be the Same".
בשורות טובות (ספר)

| --- | --- |

מהדורת 2006
 מידע כללי
 מאת:  טרי פראצ'ט, ניל גיימן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה, פארודיה
 הוצאה
 הוצאה:  Gollancz (בריטניה) / Workman (ארצות הברית)
 תאריך הוצאה:  1990
 מספר עמודים:  466 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אופוס הוצאת הכורסא
 תאריך:  2006 (מהדורה ראשונה) 2020 (מהדורה שנייה)
 תרגום:  בועז וייס (מהדורה ראשונה) תומר בן אהרון (מהדורה שנייה)
 מספר עמודים:  374 (מהדורה ראשונה) 399 (מהדורה שנייה)
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  997007755177705171, 990025445690205171
 
בשורות טובות: נבואותיה הנחמדות והמדויקות של אגנס נאטר, מכשפה (באנגלית: Good Omens: The Nice and Accurate Prophecies of Agnes Nutter, Witch) הוא ספר פנטזיה הומוריסטי קומי שנכתב במשותף על ידי הסופרים הבריטים טרי פראצ'ט וניל גיימן, ונחשב בידי רבים לסיפור האפוקליפסה המצחיק ביותר שנכתב מעולם.
עלילתו של הספר היא קומית, ובמידה מסוימת מהווה פרודיה על הסרט "אות משמיים" משנת 1976 (וכן גם על ספרים וסרטים אחרים מאותו הז'אנר), ומתייחסת ללידתו של בן השטן (האנטיכריסט), בואה של אחרית הימים וניסיונותיהם של המלאך אזירפאל (Aziraphale) והשד קרואולי (Crowley) למנוע זאת, לאחר שהסתגלו למעמדם הנוח בעולם בני האדם.
עלילת המשנה מתארת את התכנסותם של ארבעת פרשי האפוקליפסה - מלחמה, רעב, זיהום (מגפה פרש בעקבות המצאת הפניצילין) ומוות (אשר תיאורו מזכיר את דמותו של המוות המופיעה בספרי עולם הדיסק שכתב פראצ'ט) המכנה את עצמו עזראל.
העלילה, המתרחשת בבריטניה של סוף המאה ה-20, משמשת רקע לסאטירה חברתית נוקבת האופיינית לפראצ'ט, ומקיפה את כל תחומי החיים. הספר מעמיד את המלחמה הנצחית בין הטוב לרע במרכז הדיון הפילוסופי של הספר, אך למרות הדיונים המעמיקים, נשאר ספר קולח בזכות ההומור הבריטי של השניים, שמפוזר בנדיבות לאורכו ולרוחבו. נושאים של דת, מסורת ואמונה מושכים את עיקר חיצי הביקורת המחודדים של שני הסופרים, אך עדיין נשאר גם מקום לאירוניה עצמית בריטית (כדוגמת ההערה בדבר שיטת המטבעות הבריטית הישנה), וביקורת חברתית בנושאים נוספים.
תהליך הכתיבה

במשך השנים רבו הספקולציות איזה חלק בסיפור כתב כל סופר. בניסיון לפתור את הסוגיה, אמר ניל גיימן: "שנינו גרנו באנגליה כאשר כתבנו זאת. בהערכה מלומדת, על אף שאף אחד מאיתנו לא ספר, אני יכול לשער, שבנוסח ההתחלתי טרי כתב בערך 60,000 מילים, ואני כתבתי 45,000 מילים, ובהן, באופן כללי, טרי מדבר יותר על העלילה של אדם וההם, ואני מטפל בדברים שמשיקים יותר לסיפור - רעיון שנפל מהר למדי, וכשהתקרבנו לעבר הסוף התחלפנו בדמויות, כך ששנינו כתבנו על כל אחד במשך הזמן, אבל אז גם כתבנו מחדש והוספנו הערות שוליים לחלקים של האחר, והפשלנו שרוולים כדי להעביר את הטיוטה הראשונה לטיוטה שנייה (די הרבה מילים), וכשסיימנו עם זה, אף אחד מאיתנו לא היה בטוח מי כתב מה. הסיפור אכן נרקם במהלך שיחות טלפון יומיומיות ארוכות, והיינו שולחים דיסקטים ["דיסקים גמישים"] (וזה היה בשנת 1988, כאשר דיסקים אכן היו גמישים) הלוך וחזור".
תוכן הספר

גן העדן והגיהנום מוצגים כמעצמות יריבות שבראשן עומדים אלוהים והשטן בהתאמה, במעין אלגוריה על המלחמה הקרה. שניים מנציגי שני הצדדים עלי אדמות, המלאך אזירפאל והשד אנתוני קרואולי התרגלו במשך הזמן לחיות את חייהם הנוחים במסווה של בני אדם, והחלו לחבב את העולם האנושי. במרוצת הזמן הם מתיידדים ולכן כשהם מתבשרים על התוכנית לממש את מלחמת גוג ומגוג ואת האפוקליפסה (ולהחריב אגב כך את העולם) הם מחליטים לשתף פעולה כדי למנוע זאת, בניגוד גמור לציפיות הממונים עליהם. הם מנסים לסכל את תוכניתו של השטן לגדל את בנו, האנטיכריסט, על כדור הארץ (על פי המסורת הנוצרית, תנאי לביאת יום הדין) כבנו של דיפלומט אמריקאי המוצב בבריטניה. המלאך והשד מנסים להתערב בגידול הילד כך שבבגרותו לא ימלא את התפקיד שנועד לו, אולם העלילה מקבלת תפנית בלתי צפויה. כתוצאה מהחלפה בחדר הלידה, האנטיכריסט האמיתי נמסר למשפחה אנגלית טיפוסית, וגדל כאדם יאנג (Young) בעיירה אנגלית חסרת ייחוד.
אחת עשרה שנה לאחר שנמסר להוריו, אדם מתחיל להשתמש בכוחותיו ושני הצדדים מבינים כי חלה טעות ופותחים במירוץ לאיתור בנו האמיתי של השטן. ארבעת פרשי האפוקליפסה (המתוארים כאופנוענים, בהתאם לתקופה המודרנית בה מתרחשת העלילה) יוצאים לדרכם (שעל פי המסורת הנוצרית מבשרת את תחילת האפוקליפסה).
קו נוסף של העלילה כולל את אנתימאה דוויס (Device) שהיא צאצאית ישירה של אגנס נאטר, מכשפה זקנה שהועלתה על המוקד מאות שנים קודם לכן, וספרה שעבר בירושה במשפחה מנבא אירועים אלו. זהו העותק היחיד של הספר, ואגנס נאטר היא הנביאה היחידה שהוציאה את הספר שלה, אולם היא הדפיסה אותו רק בשביל העותק שהמחבר מקבל, כל שאר הספרים הושמדו. במהלך הסיפור, הספר מגיע לידי אזירפאל.
גרסה קולנועית

התסריט נכתב, וטרי גיליאם התכוון לביים את הסרט, בו ג'וני דפ היה מיועד לגלם את דמותו של קרואולי. במשך הזמן רבו קשיי המימון, ובשנת 2006 נראה כי הסרט לא עומד להגיע לאקרנים, ופרטיו הוסרו מ-IMDb.
הדרך המסורבלת בה נוהל הפרויקט והתנסויות דומות עם הפקת סרטיו השונים, ביניהם סדרת סנדמן, הובילו את גיימן לגישה צינית כלפי הוליווד, אשר בולטת בבלוג שלו, וכן בכמה מסיפוריו הקצרים.
טלוויזיה

בתחילת שנת 2017 אישרה חברת אמזון כי תפיק מיני סדרה המבוססת על הספר בשיתוף עם רשת BBC הבריטית. הסדרה בשורות טובות עלתה לשידור ב-31 במאי 2019 בפריים וידאו בסדרה משחקים דייוויד טננט ומייקל שין והיא כוללת שישה פרקים אותם כתב ניל גיימן.
הערות שוליים

↑  Waylon Jordan, Amazon Sets’Good Omens’ Premiere Date, Casts Benedict Cumberbatch as Satan, iHorror, ‏13.2.2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811301830405606  MusicBrainz work: 52f6af0d-78a0-42f8-8bc0-c29caaf2a894  VIAF: 4312155566461613380002   WorldCat (עם VIAF): 4312155566461613380002
ירושלים בתקופה הצלבנית

| --- | --- |
דגל ירושלים בתקופה הצלבנית

ירושלים הצלבנית
 מדינה:  ממלכת ירושלים ממלכת ירושלים
 שפה רשמית:  לטינית, צרפתית עתיקה
 תאריך ייסוד:  1099
 שטח:  1 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  30,000 מתוכם 10,000 צלבנים ממוצא אירופאי (1160)
 קואורדינטות:  31°46′36″N 35°14′03″E﻿ / ﻿31.77666667°N 35.23416667°E﻿ / 31.77666667; 35.23416667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת ירושלים בתקופה הצלבנית  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
"צלבנים צמאים ליד ירושלים", פרנצ'סקו אַייֶץ, (1836–1850)
כיבוש ירושלים על ידי הצלבנים, איור מתוך כתב יד מימי הביניים
הצלבנים בונים את הר הבית מחדש, איור מתוך כתב יד מהמאה ה-15
התקופה הצלבנית בירושלים החלה עם כיבוש העיר בידי הצלבנים ב-1099, במהלך מסע הצלב הראשון, והפיכתה לבירת ממלכת ירושלים הנוצרית, לאחר 450 שנות שלטון מוסלמי. הייתה זו מן התקופות הסוערות בתולדות העיר, והיא התאפיינה במלחמות וכיבושים תכופים ובהעברת השלטון בעיר מיד ליד, בין הצלבנים והשושלת האיובית המוסלמית.
תפנית ראשונה אירעה רק ב-1187, כשהעיר נכבשה בידי צבאו של צלאח א-דין והחלה בה התקופה האיובית. תקופה זו קרויה על שם השושלת האיובית, שהייתה הסולטנות המוסלמית שהשתלטה על המזרח התיכון בתחילת המאה ה-12. בתום מסע הצלב השישי, ב-1229, חזרה ירושלים שוב לשליטתם של הצלבנים, עד שנכבשה בידי פושטים ח'ווארזמיים ב-1244. התקופה הצלבנית-איובית באה לקיצה עם עליית הממלוכים לשלטון במצרים ב-1260 וכיבוש ארץ ישראל על ידם.
התקופה האיובית הותירה הרס וחורבן בעיר. תחילה נהרסו ביצוריה, אחריהם מרבית המבנים שבה (כחלק ממדיניות איובית מכוונת של אדמה חרוכה), במטרה למנוע מהצלבנים כל אחיזה בעיר ובארץ.
תקופה זו, הקצרה יחסית אך די סוערת, הייתה יוצאת דופן בהיסטוריה של ירושלים: לראשונה מאז חורבן העיר ובית המקדש בשנת 70, שימשה ירושלים כעיר בירה של ישות מדינית עצמאית, סטטוס שאליו חזרה חלקית רק בתקופת המנדט הבריטי בתחילת המאה העשרים, ובמיוחד לאחר הכרזתה כבירת מדינת ישראל העצמאית ב-1948.
לתקופה הצלבנית בתולדות ירושלים הייתה השפעה מכרעת על ההיסטוריה של המזרח התיכון, אשר הקרינה אל מעבר לגבולות האזור, על ארצות האסלאם ואף על אירופה הנוצרית. מסעי הצלב העלו את מעמדה של ירושלים באסלאם, חיזקו וקיבעו את מיקומה בהיררכיה של המקומות הקדושים לאסלאם, אך לא הפכו את העיר למרכז רוחני או פוליטי. משנותק רעיון הג'יהאד משמה של ירושלים בתום התקופה האיובית, שקעה העיר וירד מעמדה הגאו-פוליטי. בתחילת התקופה הממלוכית הפכה ירושלים לעיר משנית, ולאחר מכן, בתקופה העות'מאנית, הפכה לעיר שדה.
תהפוכות אלו לא פסחו על הקהילה היהודית בירושלים, שלמרות הנסיבות הקשות נאחזה בעיר, תוך מאבק עיקש בגלי ההרס וההרג, ותוך ניסיונות הרואיים לשקמה ולבנותה.
תולדות ירושלים בתקופה הצלבנית-איובית > ירושלים הצלבנית > הכיבוש הצלבני של ירושלים

כיבוש ירושלים וכנסיית הקבר מידי המוסלמים היה אחת המטרות העיקריות של מסע הצלב הראשון. מסע זה החל ב-27 בנובמבר 1095, אחרי נאום שנשא האפיפיור אורבנוס השני, שבו קרא למאמיניו הנוצרים לצאת במסע צלב לארץ הקודש. ממקום התכנסותם באירופה התקדמו הצלבנים במסעם מזרחה דרך אסיה הקטנה. לאחר תלאות וקרבות בלתי פוסקים בדרכם נגד אמירויות מוסלמיות, יצא הצבא הנוצרי מנסיכות אנטיוכיה שזה מקרוב נוסדה, והחל במסע מזורז דרומה לאורך מישור החוף, ללא עצירה ומבלי לתקוף מבצרים ומצודות בדרך, במטרה לכבוש את ירושלים.
ב-7 ביוני 1099 הגיעו הצלבנים ל"הר השמחה" (מוֹנט ז'וּאַ, Montjoie), המזוהה כנבי סמואל דהיום, ומשם ראו לראשונה את חומות ירושלים. מראה העיר הקדושה הוריד את הצלבנים על ברכיהם והם פצחו בשירת המנוני שמחה. כך, לאחר שלוש שנות מסע, דרך ארצות לא נודעות, לאחר שעברו סכנות, סבל, רעב ומחלות של משתתפיו, כמו גם של מי שניצבו נגדם, עמדו עתה הצלבנים מול יעדם הסופי: ירושלים, העיר הקדושה ביותר לנוצרים, "מרכז היקום" והמקום בו ישו הנוצרי חי ובו נצלב.
ב-13 ביוני הוטל מצור על העיר, אך הצלבנים לא יכלו להכריעה על ידי הרעבתה; מחמת התנאים הקשים עמדו הצלבנים בסכנה שהם עצמם יוכרעו ברעב ובצמא. הטקטיקה שבה נקטו לבסוף הייתה כיבוש העיר בכוח, אך רק ב-14 ביולי 1099, בתום הכנות ממושכות, החלו הצלבנים בהסתערות אפקטיבית על החומות תוך שימוש בכלי מצור. למחרת, ב-15 ביולי, עלה בידם לקדם את מגדל המצור שלהם אל חומת העיר תחת מטר של חצים וקליעים. בצהרי היום, לאחר לחימה בלתי פוסקת, הגיעה נקודת המפנה בקרב כשהצלבנים עלו על החומות וההגנה המוסלמית קרסה. הנוצרים פרצו אל תוך העיר והחלו לטבוח בתושביה המוסלמים והיהודים, ולבזוז את הרכוש. ההיסטוריון המוסלמי איבן אל קלניסי מספר שיהודי העיר ברחו לבית כנסת ושם נשרפו חיים על ידי הצלבנים. מפקד צבא המוסלמים של ירושלים, איפתיקר א-דאולה, הסתגר במצודת העיר מגדל דוד, ולאחר משא ומתן קצר עם הכובשים נכנע והורשה להגיע בחיים לאשקלון.
רבות נכתב על הטבח שערכו הצלבנים בתושבי ירושלים, ולמרות הבדלי הגרסאות לגבי מספר הנרצחים, אין ספק כי מדובר באירוע ברוטאלי. הטבח בירושלים לא חרג מהשקפת העולם הצלבנית וההתנהגות המקובלת על העולם הנוצרי של ימי הביניים. במסע הרצח היה משום קשר בין קנאות דתית ואמונה עיוורת, לתורת לחימה ברברית ושאיפה אנוכית להפקת רווח אישי. השקפות מנוגדות לכאורה אלה הצטלבו יפה באותו זמן ומקום בעולם הצלבני. וכך, כשהם עדיין מבוססים בדם קורבנותיהם, נשאו הצלבנים את ידיהם לשמיים במחווה של תפילת הודייה.
תולדות ירושלים בתקופה הצלבנית-איובית > ירושלים האיובית > כיבוש ירושלים

לאחר ניצחון המוסלמים בקרב קרני חיטין ב-4 ביולי 1187, נכבשו כמעט כל ערי ממלכת ירושלים ומבצריה, שנותרו ללא מגינים, על ידי הצבא המוסלמי המנצח בראשות צלאח א-דין. ב-17 בספטמבר הגיעו הגדודים המוסלמיים אל מול חומות ירושלים, וב-20 בספטמבר הגיע צלאח א-דין עצמו בראש עיקר צבאו וכיתר את ירושלים, שבה שהו באותה עת 30,000 תושבים וכ-30,000 פליטים נוצרים מכל רחבי ארץ ישראל. המצור היה קצר יחסית אך אינטנסיבי ואלים, כששני הצדדים מרגישים שהמלחמה היא על עיקרי אמונתם ועל סמל מרכזי בתרבותם. לאחר קרבות מרים הצליחו המוסלמים לערער את ביצורי העיר באזור שבין שער שכם לשער הפרחים, סמוך למקום שבו פרצו הצלבנים עצמם לעיר בשנת 1099. המגינים הבינו כי גורלם נחרץ, וכי לא ניתן יהיה להציל את ירושלים הנוצרית מכיבוש. על פי דרישת הפטריארך הלטיני היראקליוס, וככל הנראה גם בלחץ האוכלוסייה האזרחית שרוחה נפלה בלחץ הקרבות, החליטו הנוצרים להיכנס למשא ומתן עם צלאח א-דין על תנאי כניעתם. הקלף היחיד שנותר בידי הצלבנים היה האיום כי אם לא יסתיים המצור ייפגעו האתרים הקדושים לאסלאם - הר הבית ובו כיפת הסלע ומסגד אל-אקצא. איום זה, בשילוב הלחץ מצד מפקדי הגדודים המוסלמים לסיים את הלחימה, הביא לחתימת חוזה כניעה שלפיו תיכנע העיר לצלאח א-דין, ותושביה יהיו שבויי מלחמה שיוכלו לפדות עצמם תמורת תשלום.
ביום 2 באוקטובר נמסרה ירושלים לידי צלאח א-דין והחלה יציאת הנוצרים הלטיניים ממנה. עשירי העיר הצליחו לפדות את עצמם, אך העניים והפליטים שהגיעו לעיר בחוסר כול, לאחר שכבר ברחו מבתיהם, לא יכלו לשלם את דמי הכופר. אוצרות הכנסייה הוצאו ברובם מהעיר על ידי הפטריארך הלטיני, שלא מצא לנכון להפריש מהם כספים לפדיון שבויים, אלא העבירם בלוויית פרשים מוסלמים לצור. את חלק מעניי העיר הושיע דווקא צלאח א-דין, ששחרר אלפים מהם ללא תמורה. בין המשוחררים ללא דמי הכופר הייתה סיבילה, מלכת ירושלים, אשתו של גי דה ליזיניאן, מלך ירושלים השבוי, שהורשתה לבקרו במקום מאסרו בשכם. כ-15,000 נוצרים חסרי כול שנותרו בעיר לאחר 40 ימי פינוי העיר יצאו מירושלים בשיירות שבויים לכיוון ערים מוסלמיות כגון דמשק וקהיר, שם כילו את חייהם כעבדים. הנוצרים שהצליחו לחלץ את עצמם מירושלים יצאו מארץ ישראל דרך נמלים שבשליטת המצרים, כדוגמת אשקלון, ואפילו דרך אלכסנדריה, שם הועלו על אוניות של הקומונות האיטלקיות בדרכם לאירופה. נפילת ירושלים והמקומות הקדושים זעזעו את אירופה. ההלם עתיד היה להביא למותו הפתאומי של האפיפיור אורבנוס השלישי, וליציאתו של מסע הצלב השלישי. מבחינתו של צלאח א-דין, היה כיבוש ירושלים הישג פוליטי רב ערך, שהציב אותו כמגן האסלאם, מצביא צבאי אגדתי, והקנה לו מעמד מיוחד בעולם המוסלמי.
תולדות ירושלים בתקופה הצלבנית-איובית > ירושלים האיובית > ירושלים המוסלמית

לאחר כיבוש ירושלים, צלאח א-דין פעל למחיקת אופייה הנוצרי. הצלבים שהתנוססו מעל המקומות הקדושים בהר הבית הוסרו, והמבנים חזרו לתפקידם הקודם כמסגדים. מסגד אל-אקצא, שבתקופה הצלבנית היה מרכז המסדר הטמפלרי, טוהר מכל סממן נוצרי. תוספות בנייה צלבניות נהרסו ופריטי ריהוט יקרים הובאו למקום. גם בכיפת הסלע הוסרו צלמים ומזבחות נוצריים והמבנה חזר להיות מסגד. מבנה כנסיית מריה הגדולה הפך לבית חולים (באזור המוריסטן). כנסיית סנטה אנה הפכה למדרסה, וכנסיות אחרות נהרסו ואבניהן נלקחו לתיקון נזקי המצור. בנוסף, הוקדשה תשומת לב רבה והושקעו מאמצים קדחתניים בשיקום ובעיבוי ביצורי העיר כדי להכינה להתקפה נוצרית אפשרית בעתיד.
הצלבנים - הנוצרים הלטיניים - גורשו ברובם מהעיר, אך הנוצרים המקומיים, השייכים לכנסיות המזרחיות, נשארו בעיר כבני חסות תמורת תשלום מס גולגולת (בערבית: ג'יזיה جزْية), ובתמורה קיבלו רשות לחיות בעיר. כנסיית הקבר הועברה לידי הכנסייה היוונית, ומפתחות הכנסייה הופקדו בידי שתי משפחות מוסלמיות. על מנת לבסס את מעמדה ודמותה המוסלמית של ירושלים, יצר צלאח א-דין מערכת של הקדשים שפרנסו מוסדות דת בירושלים, כמו בתי ספר ומסגדים, על ידי הצמדתם לנכסים מניבים שההכנסות מהם הגיעו מדמי חכירה והשכרה, ויועדו למימון פעילותו הרצופה של ההקדש, לאחזקה שוטפת של המבנה, ולתמיכה במאמינים.
תגובת העולם הנוצרי הגיעה במהרה, ומסע הצלב השלישי יצא מאירופה בשנת 1190 על מנת לבטל את השפעות תבוסת קרב קרני חיטין, לכבוש מחדש את ממלכת ירושלים ואת העיר ירושלים. הקרבות החלו עם כיבוש עכו, ומשם יצאו הצלבנים בפיקודו של ריצ'רד לב הארי לכיוון ירושלים. לאחר הצלחה צבאית בקרב ארסוף, התקרבו הצלבנים לירושלים, אך נסוגו והחליטו שלא לנסות לכבוש אותה משיקולים טקטיים ופוליטיים שונים. במקום זאת נכנסו שני הצדדים למשא ומתן, ובמהלכו הצהיר צלאח א-דין כי רעיון הג'יהאד וקדושתה של ירושלים לאסלאם קיבל בעיניו משמעות חדשה ומרכזית. באיגרת למלך האנגלי הוא מודה כי אין ביכולתו לדון על עתיד ירושלים: ”אל נא ידמה המלך בנפשו כי ויתור כזה הוא בגדר האפשר, לא אעז להשמיע אף מילה על כך בפני המוסלמים”. בסופו של דבר נאלץ ריצ'רד לב הארי לצאת מארץ הקודש ולהותיר את ירושלים בידי המוסלמים, ועל פי הסכם יפו מ-1192 ניתן לנוצרים החופש לעלות לרגל ולבקר במקומות הקדושים.