stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלמטי
הערות שוליים

↑  Kazakhstan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  Almaty | SILK ROAD
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554933305171  BnF: cb119699718 (data)  GND: 4084985-5  LCCN: n79134880  MusicBrainz: 8ca93644-c3a4-41f4-aba4-39bd13736393  NKC: ge307013  SUDOC: 027716775  TDVİA: alma-ata  VIAF: 312795957   WorldCat (עם VIAF): 312795957
הסופר קאפ הספרדי 2021

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  13 בינואר 2021 – 17 בינואר 2021 (5 ימים)
 הזוכה:  אתלטיק בילבאו
 מספר משחקים:  3
 מספר שערים:  10 (3.33 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  0 (0 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ספרד ראול גרסיה   צרפת אנטואן גריזמן   (2 שערים לכל אחד)
 → 20202022 ←
הסופר קאפ הספרדי 2021 היא המהדורה ה-37 במסגרת הסופר קאפ הספרדי. הטורניר היה אמור להיערך כמו האחרון גם כן בערב הסעודית, אך בעקבות נגיף הקורונה הוחלט שישוחק בספרד. אתלטיק בילבאו זכתה בטורניר בפעם ה-3 שלה בהיסטוריה עם ניצחונות על ריאל מדריד וברצלונה בחצי הגמר ובגמר בהתאמה.
הקבוצות המשתתפות הן ריאל מדריד (זכתה בלה ליגה), ברצלונה (סגנית אלופת הליגה), אתלטיק בילבאו וריאל סוסיאדד שהעפילו לגמר הגביע הספרדי.
נוקאאוט > חצי גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 בינואר 2021 | ריאל סוסיאדד | 1–1‏ה | ברצלונה | נואבו ארקאנחל, קורדובה צופים: 0 שיפוט: חוסה לואיס מונוארה מונטרה (ספרד) |
| 13 בינואר 2021 | אויארסבאל  51' (פ') |  | דה יונג  39' | נואבו ארקאנחל, קורדובה צופים: 0 שיפוט: חוסה לואיס מונוארה מונטרה (ספרד) |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | באוטיסטה    אויארסבאל    ז'וזה    מרינו    יאנוזאי  | 2–3 | דה יונג    דמבלה    פיאניץ'    גריזמן    פוץ'  |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בינואר 2021 | ריאל מדריד | 2-1 | אתלטיק בילבאו | לה רוסלדה, מלאגה צופים: 0 שיפוט: חואן מרטז (ספרד) |
| 14 בינואר 2021 | בנזמה  73' |  | גרסיה  18', 38' (פ') | לה רוסלדה, מלאגה צופים: 0 שיפוט: חואן מרטז (ספרד) |
נוקאאוט > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 בינואר 2021 | ברצלונה | 3-2‏ה | אתלטיק בילבאו | אצטדיון האולימפי, סביליה צופים: 0 שיפוט: חסוס חיל מנסאנו (ספרד) |
| 17 בינואר 2021 | גריזמן  77', 40' |  | דה מרקוס  42'   וייליברה  90'   ויליאמס  93' | אצטדיון האולימפי, סביליה צופים: 0 שיפוט: חסוס חיל מנסאנו (ספרד) |
| --- | --- |
              ברצלונה :               אתלטיק בילבאו
ראו גם

עונת 2019/2020 בלה ליגה
קטו (מיתולוגיה)

| --- | --- |

 תפקיד:  אלת ים
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית
 מקום מגורים:  מתחת לפני הים
 אלים מקבילים:  Krataeis 
 אב:  פונטוס
 אם:  גאיה
 אחים:  נראוס, תאומאס, ו-Eurybia
 בן או בת זוג:  פורקיס
 צאצאים:  הספרידות, גורגונה, The Graeae, Thoosa, אכידנה, לאדון וכל מפלצות הים
 
קֶטוֹ (ביוונית עתיקה :Κητώ, Kētō, "מפלצת הים"), היא אלת הים במיתולוגיה היוונית, בתם של גאיה ופונטוס.
קטו גם נקראה בדרכים שונות בשם Crataeis[דרוש מקור] (Κράταιις, Krataiis, מ-κραταιίς "אדיר").
כדמות מיתולוגית, היא בולטת בעיקר כאם למפלצות מצולות מנישואיה לפורקיס. הגוף הטרנס-נפטוני 65489 Ceto נקרא על שמה, והלוויין שלו אחרי פורקיס.
דמות זו נבדלת מאוקיינידים המכונים בשם קטו, וממגוון יצורים מיתולוגיים המכונים קטוס (ברבים קטייא). ביוונית עתיקה "קטו" משמש שם כללי עבור "מפלצת ים".
קטו בטקסטים עתיקים

לפי תאוגוניה של הסיודוס ילדיהם של פורקיס וקטו הם: אכידנה, הגורגונות (סתנו, אאוריאלה והידועה לשמצה מדוזה),
(Graeae (Deino, Enyo, Pemphredo, Perso, ולאדון, הנקרא גם דרקון הספריוס ("הספריאן דרקון", או הקרדון של הספרדיס). ילדים אלו נוטים להיות עקביים על פני מקורות, למרות שלאדון לפעמים מצוטט כבנם של אכידנה וטייפון ולכן נכדם של פורקיס וקטו.
הומרוס מתייחס לטוסה, אמו של פולימפוס באודיסאה, כביתה של פורקיס, אך לא ציין אם קטו היא אמא שלה.
Ceto בתרבות הפופולרית

קטו מופיעה בספרו של ריק ריורדן  אות אתנה, שבו היא ואחיה-בעלה פורקיס מפעילים אקווריום המציג הופעות על ידי מפלצות ים ועוד יצורים מיתולוגיים מתחת למים. פרסי ג'קסון ופרנק ג'אנג, צאצאים של פוסידון, כלואים על ידי פורקיס. הם חולצו על ידי הסאטיר המאמן גליסון הדג', אשר בעט בראשה של קטו והציל את פרסי ופרנק. זה מכעיס את קטו השולחת את Skolopendra לתקוף את הספינה שלהם ארגו II, אך הייצור מובס על ידי איכתיוקנטאורים המבטיחים להביס את קטו ופורקיס.
הערות שוליים

↑  "κῆτος" in Liddell, Henry and Robert Scott. 1996. A Greek-English Lexicon. Revised by H.S. Jones and R. McKenzie. Ninth edition, with revised supplement. Oxford: Clarendon Press.^
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1160003866  VIAF: 7384152744544127850001   WorldCat (עם VIAF): 7384152744544127850001 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אייל זלינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בדצמבר 1966 (בן 58)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  עד ל-1985-2015
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש מחלקת התקשוב בזרוע היבשה   קצין קשר ותקשוב ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן
 
אייל זלינגר (נולד ב- 3 בדצמבר 1966) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. בתפקידו האחרון היה קצין קשר ותקשוב ראשי (קשר"ר) וראש מטה אגף התקשוב.
אייל נולד בבאר שבע. התגייס לצה"ל בשנת 1985 . בוגר קורס קציני קשר בשנת 1986. שירת כקצין קשר בגדוד שריון 195(בתעסוקה מבצעית בלבנון), ובהמשך שירותו ביצע תפקידי פיקוד בכירים. בשנת 2000 עלה לדרגת סא"ל ושירת כמפקד גדוד הקשר של פיקוד המרכז וכקצין הקשר של אוגדת שריון סדירה במבצע חומת מגן. בשנת 2004 עלה לדרגת אל"ם ושירת כמקשא"פ מרכז, רמ"ח תקשוב במפקדת זרוע היבשה (בתקופת מלחמת לבנון השנייה) ורמ"ח אמל"ח באגף התקשוב (בתקופת מבצע עופרת יצוקה). בשנת 2011 עלה לדרגת תא"ל ומונה לתפקיד קצין הקשר והתקשוב הראשי ורמ"ט אגף התקשוב (בתקופת מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן). שירת בתפקיד זה עד יולי 2015. מאז שחרורו מצה"ל עוסק במגזר העסקי.
במהלך תפקידו האחרון פיקד על חיל הקשר והתקשוב במהלך מבצע צוק איתן, שבו נעשה שימוש נרחב ביכולות המתקדמות של החיל.
כיום בתפקיד סמנכ"ל בחברת "גילת" תקשורת לווינית ובנוסף מכהן כדירקטור בחברת "אלטשולר שחם".
הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני

8 בדצמבר 1987, נשיא ארצות הברית רונלד רייגן והמזכיר הכללי ומנהיג ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב חותמים על הסכם INF בחדר המזרחי בבית הלבן
הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני, אשר נודע אף בכינוי: הסכם INF (באנגלית: Intermediate-Range Nuclear Forces Treaty; בר"ת INF), היה הסכם בין-לאומי משנת 1987 בין ארצות הברית לברית המועצות. ההסכם נחתם ב-8 בדצמבר 1987 בוושינגטון די. סי. על ידי נשיא ארצות הברית רונלד רייגן והמזכיר הכללי של ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב, לפירוק הדדי של טילים בליסטיים לטווח בינוני. ההסכם אושרר על ידי הסנאט האמריקאי ב-27 במאי 1988 ונכנס לתוקף ב-1 ביוני 1988. שמו הרשמי של ההסכם הוא: הסכם בין ארצות הברית של אמריקה וברית הרפובליקות הסובייטיות הסוציאליסטיות על פירוק טיליהן לטווח בינוני ולטווח קצר (באנגלית: Treaty Between the United States of America and the Union of Soviet Socialist Republics on the Elimination of Their Intermediate-Range and Shorter-Range Missiles; ברוסית: Договор о ликвидации ракет средней и меньшей дальности / ДРСМД, Dogovor o likvidatsiy raket sredney i menshey dalnosti / DRSMD). בפברואר 2019 הושעה ההסכם על ידי ארצות הברית ורוסיה וב-2 באוגוסט פרשה ארצות הברית מההסכם.
ביטול ההסכם

ב-20 באוקטובר 2018 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כי ארצות הברית תפרוש מההסכם, לטענתו עקב אי-עמידתה של רוסיה בתנאי ההסכם. ב-1 בפברואר 2019 השעתה ארצות הברית את ההסכם באופן רשמי ובתגובה גם רוסיה השעתה את ההסכם למחרת. ב-2 באוגוסט פרשה ארצות הברית מההסכם באופן סופי.
הערות שוליים

↑  רויטרס, ‏ארה"ב משעה את הסכם הנשק הגרעיני עם רוסיה, באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2019
↑   ניו יורק טיימס, ארה"ב פרשה מאמנת הגרעין עם ברית המועצות ומעוררת חשש למרוץ חימוש חדש, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2019
↑  דיונים שהובילו להסכם START I משנת 1991
↑  כוונה זו ננטשה מאז על ידי ארצות הברית לטובת מערכות הגנה המוצבות בים וכן ברומניה
↑  Mark Stokes and Dan Blumenthal, Can a treaty contain China's missiles?. The Washington Post, January 2, 2011
שרטון קיש

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים האירי 
 קואורדינטות:  53°18′39″N 5°55′33″W﻿ / ﻿53.31083333°N 5.9257°W﻿ / 53.31083333; -5.9257
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אירלנד 
 he
 
שרטון קיש (באירית: Banc na Cise) הוא גדת חול רדודה באורך של כ-11 קילומטרים (6.8 מיל) מול חופי דבלין, באירלנד. הוא מוכר בעיקר בזכות מגדלור קיש הנמצא בשטחו, הנראה למלחים ולנוסעי מעבורת העוברים דרך מפרץ דבלין ונמל דן לירי.
ספינות רבות התרסקו על השרטון. ספינת "הווספר" התרסקה עליו בינואר 1876; ה-MV Bolivar הנורווגית עלתה על שרטון גדת קיש במהלך סופת שלג ב-4 במרץ 1947; שתי ההריסות מהוות אתר צלילה לעיתים קרובות. סירת דואר המופעלת על ידי עיריית דבלין בין קינגסטון (כיום דן לירי) לבין הוליהד הוטבעה באזור גם כן על ידי צוללת גרמנית ב-10 באוקטובר 1918.
מגדלור קיש

לפני התקנת מגדלור קיש הנוכחי בשנת 1965, גדת השרטון סומנו על ידי אוניית מגדלור מאז 1811. ניסיון לבנות מגדלור בשנת 1842 נזנח בעקבות מזג אוויר קשה.
המגדלור החדש הותקן ב-9 בנובמבר 1965. הקרן נראית למרחק של 50 קילומטרים. המגדלור הפך לאוטומטי ב-7 באפריל 1992, והשומרים עלו לחוף.
ביולי 2018, בוצע שיפוץ של האתר, כולל צביעה מחדש ושדרוג מנחת המסוקים.
הערות שוליים

↑  Louth, Cormac (2011-02-06). "The Wreck of the Bolivar". Maritime Institute of Ireland. אורכב מ-המקור ב-2010-11-26. נבדק ב-2011-02-06.
↑  "Wrecks off Co. Dublin (D)". Irish Wrecks On-line. אורכב מ-המקור ב-14 במרץ 2022. נבדק ב-16 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Island Projects". Cunningham Civil and Marine (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-24 בספטמבר 2020. נבדק ב-2020-04-10. {{cite web}}:  (עזרה)
תמונת המגדלור ב-1987
מילוורד סימפסון

מילוורד לי סימפסון (באנגלית: Milward Lee Simpson;‏ 12 בנובמבר 1897 –  11 ביוני 1993) היה פוליטיקאי אמריקאי מוויומינג, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל ויומינג ה-23 בשנים 1955–1959 וכסנאטור מטעמה בשנים 1962–1967. הוא היה ראשון מושלי ויומינג שנולד על אדמתה לאחר קבלתה כמדינה בארצות הברית.
ראשית חייו

מילוורד סימפסון נולד בעיירה ג'קסון שבמחוז טיטון, ויומינג כבנם של מרגרט לואיז ברנט וויליאם לי "בילי" סימפסון. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים בעיירות מיטיסי וקודי, וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון של קודי ב-1916. ביוני 1917, בגיל 19, סיים סימפסון את לימודיו בבית הספר טום לנערים (אנ') שבפורט דפוזיט, מרילנד. במלחמת העולם הראשונה שירת סימפסון כלוטננט משנה בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית.
לאחר המלחמה למד סימפסון באוניברסיטת ויומינג, שם הוא קיבל תואר בוגר אוניברסיטה ב-1921. בעת לימודיו שם הוא היה חבר בנבחרות הספורט של האוניברסיטה ובצוות הדיבייט. חברו לספסל הלימודים היה ויליאם אדוארדס דמינג, שנודע בין השאר כמי שפיתח את אסטרטגיית הניהול ניהול איכות כוללני (TQM). הוא גם היה באותה אחווה, אלפא-טאו-אומגה, יחד עם גלן פארקר, שאותו הוא מינה לימים כשופט בבית המשפט של ויומינג. בשנים 1921–1923 ובשנים 1924–1925, למד סימפסון בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, אך לא סיים.
בעת לימודיו באוניברסיטת ויומינג שיחק סימפסון בנבחרות הפוטבול, הכדורסל והבייסבול של האוניברסיטה. הוא היה הראשון שהיה בו-זמנית הקפטן של שלושת הנבחרות של ענפי הספורט הללו של המוסד. ב-1996 הוא הוכנס להיכל התהילה של הספורט של אוניברסיטת ויומינג. בשנים 1921–1924 שיחק סימפסון בייסבול במסגרת מקצוענית למחצה בעיר רד לודג' שבמונטנה ובעיר קודי שבוויומינג. אחד מחבריו לקבוצה היה לימים סגן המושל ומפקח החינוך של לואיזיאנה, ביל דוֹד, והשניים היו לידידים קרובים. העיתון ספורטס אילוסטרייטד דירג את סימפסון, ככוכב רב-תחומי, כדמות הספורטיבית ה-28 של ויומינג במאה ה-20.
ב-1924, בעת לימודיו בהרווארד, לקח סימפסון על עצמו את ניהול משרד עורכי הדין של אביו. ב-1926 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של ויומינג, ועסק במקצוע עד 1955, כאשר נבחר כמושל.
קריירה פוליטית

בשנים 1926–1927 כיהן סימפסון כחבר בית הנבחרים של ויומינג מטעם המפלגה הרפובליקנית. ב-1939 הוא היה חבר במועצת הנאמנים של אוניברסיטת ויומינג, ובשנים 1943–1954, נשיא המועצה. הוא היה חבר באגודה הלאומית של מועצות המנהלים של האוניברסיטאות, ובשנים 1952–1953 שימש כנשיאו של גוף זה.
ב-1940 התמודד סימפסון לסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור המכהן, הדמוקרט ג'וזף או'מהוני, אך הובס בהפרש קולות של 58.7 מול 41.3 אחוזים. בנובמבר 1954 הוא נבחר בהפרש קל כמושל ויומינג לאחר שניצח את הדמוקרט ויליאם ג'ק בהפרש של 56,275 קולות (50.5 אחוזים) מול 55,163 קולות (49.5 אחוזים). ב-1958 הוא ניסה להתמודד על תקופת כהונה שנייה בשנה שבה זכו הדמוקרטים בניצחונות רבים ברמה הלאומית, ונוצח על ידי ג'ון היקי בהפרש של 55,070 קולות (48.9 אחוזים) מול 52,488 קולות (46.6 אחוזים). ב-1959 לאחר תום כהונתו כמושל, הוא שב לעסוק בעריכת דין.
בנובמבר 1962 נבחר סימפסון בבחירות מיוחדות לסנאט של ארצות הברית כדי לאייש את המושב שהתפנה בעקבות מותו של הסנאטור הרפובליקנים הנבחר קית' תומסון שנפטר טרם השבעתו, וכיהן עד תום תקופת הכהונה בינואר 1967. ב-1966 הוא לא נבחר לתקופת כהונה שנייה בסנאט והוחלף על ידי המושל היוצא קליפורד הנסן.
כמושל, קידם סימפסון את חוק זכויות האזרח של ויומינג של 1957 וחתם עליו. מטרתו של חוק זה הייתה ביטול ההפרדה הגזעית במדינה. עם זאת, כסנאטור, היה סימפסון אחד משישה סנאטורים רפובליקנים שהצביעו נגד חוק זכויות האזרח של 1964. מנגד, הוא הצביע בעד חוק זכות ההצבעה של 1965.
משפחתו

ב-1929 נשא סימפסון לאישה את לורנה הלן קוֹי. לשניים נולדו שני בנים. הצעיר, אלן ק. סימפסון, כיהן בבית הנבחרים של ויומינג בשנים 1965–1977, ובסנאט של ארצות הברית בשנים 1979–1997, ובראשית שנות ה-90 כמצליף סיעת הרפובליקנים בסנאט. הבן הבכור, פיטר ק. סימפסון, הוא היסטוריון לשעבר ובעל תפקיד ניהולי באוניברסיטת ויומינג, שכיהן בבית הנבחרים של ויומינג בשנים 1981–1984 מטעם מחוז שרידן, שם הוא התגורר כאשר היה בעל תפקיד ניהולי בשרידן קולג'. נכדו של מילוורד סימפסון (בנו של אלן סימפסון), קולין מ. סימפסון, היה גם הוא חבר בית הנבחרים של ויומינג בשנים 1999–2011. ב-2010 הוא נוצח בבחירות המקדימות של הרפובליקנים למשרת מושל ויומינג על ידי מאט מיד, נכדו של המושל לשעבר קליפורד הנסן.
מילוורד סימפסון נפטר בעיר קודי ב-11 ביוני 1993. הוא נטמן בבית הקברות ריברסייד שבעיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1781
הערות שוליים

1 2  "Milward Simpson Papers". American Heritage Center, University of Wyoming.
↑  Northern Wyoming Herald (The) (June 9, 1916). "Commencement Exercises Display Talent of Seniors". Vol. 11, no. 30. Cody, Wyoming. p. 1.
1 2  Simpson, Milward (1880). The Palm. "Simpson, Congress Pep Master – On Himself" (autobiography). 50 (1): 476–477. Alpha Tau Omega (ΑΤΩ or ATO) (publisher) – via Internet Archive (University of Illinois Urbana-Champaign Library).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1185536051  ISNI: 0000 0000 4253 030X  LCCN: n97087821  NARA: 10573241  SNAC: w6tx3f3f  US Congress: S000434  VIAF: 4220147   WorldCat (עם VIAF): 4220147
רוברט פיל

סר רוֹבֵּרְט פִּיל הבן (באנגלית: Sir Robert Peel, 2nd Baronet‏ 5 בפברואר 1788 – 2 ביולי 1850) היה מדינאי בריטי מהמפלגה השמרנית שכיהן כראש ממשלת בריטניה. לפני כן כיהן פיל כשר הפנים ובתקופת כהונתו בתפקיד זה הוא יצר את התפיסה המודרנית של משטרת בריטניה שלפיה נוצר טיפוס השוטר הידוע באנגליה כ"בובי" ("Bobby") ובאירלנד כ"פילר" ("Peeler") על שמו של פיל. בתקופת כהונתו הראשונה כראש ממשלה הוא הניח את היסוד להקמתה של המפלגה השמרנית ובתקופת כהונתו השנייה הוא דאג לביטולם של חוקי הדגן.
פיל היה בנו של מייצר כותנה עשיר בלנקשייר, שהיה גם חבר פרלמנט. אביו השאפתני הכין את פיל לפוליטיקה והקנה לו את מושבו בפרלמנט. פיל התחנך בכרייסט צ'רץ', אוניברסיטת אוקספורד, שם הצטיין. רק שנה לאחר סיום לימודיו נבחר פיל לתפקיד חבר פרלמנט ובמהלך שנותיו בפוליטיקה ייצג מספר רב של מושבי פרלמנט, כולל מושב אוניברסיטת אוקספורד.
הוא נחשב לתוך נחרץ של יוניוניזם, ובמקור התנגד לאמנציפציה לקתולים. על דעותיו הנחושות הוא זכה לכינוי 'קליפת תפוז'. בשנת 1822 מונה לשר הפנים, לאחר שהתפטר מרצונו מתפקיד השר לענייני אירלנד בשנת 1817. בתקופתו הציג מספר רפורמות חשובות במשפט הפלילי הבריטי; השינויים שלו בחוק העונשין הביאו לכך שכ-100 פחות פשעים היו בעלי דין מוות. הוא גם ערך רפורמה במערכת בתי הסוהר עם תשלום עבור סוהרים וחינוך לאסירים. פיל המשיך בתפקידו תחת ממשלת הדוכס מוולינגטון. במהלך תקופה זו הוא שוכנע לתמוך באמנציפציה לקתולים, ודחף את הצעת החוק לאמנציפציה דרך הפרלמנט, וטען כי ללא האמנציפציה ישנה סכנה מפני סכסוך אזרחי בבריטניה.
כמזכיר הפנים, הוא גם הקים את משטרת המטרופולין של הבירה לונדון בשנת 1829. עם התפטרותה של ממשלת הלורד גריי בשנת 1834 סירב פיל להזמנתו של המלך ויליאם הרביעי להקמת ממשלה. עם זאת, הוא קיבל את קריאתו החוזרת של המלך בשנה שלאחר מכן. בתקווה לזכות ברוב גדול, הוא קידם בחירות חדשות אך הרוב בו זכה בבחירות היה קטן על אף ציפייתו, ומספר תבוסות בפרלמנט הובילו להתפטרותו באפריל 1835. פיל מונה לראש ממשלה בפעם השנייה ביוני 1841. זו הייתה תקופה של סכסוכים כלכליים, עם אחוז אבטלה גבוהה וקשיים עבור הסחר הבינלאומי של בריטניה. פיל, אף שמעולם לא היה תומך בסחר חופשי בבחינה אידאולוגית, נקט צעדים לליברליזציה של הסחר, מה שיצר את התנאים להתאוששות.
פיל גם העביר כמה חקיקה פורצת דרך, כגון חוק המכרות משנת 1842 שאוסר על העסקת נשים וילדים בכרייה, וחוק בתי החרושת של 1844 שהגביל את שעות העבודה של ילדים ונשים בבתי חרושת. בשנת 1845, הוא התמודד עם האתגר המכונן בקריירה שלו. יבולים שנכשלו הביאו חלק ניכר מהאוכלוסייה לבקש לבטל את חוקי הדגן, שאסרו על יבוא דגנים זרים זולים. משבר זה הידרדר לכדי רעב תפוחי האדמה באירלנד. בשעת המשבר של הרעב ניסה פיל לבטל את החוקים. בעלי הקרקעות ראו בניסיון ביטול החקיקה התקפה עליהם, ומחו בחריפות בבית הנבחרים. המפלגה השמרנית של פיל לא תמכה בו והוויכוח נמשך 5 חודשים.
בסופו של דבר, ביוני 1846, חוקי הדגן בוטלו. עם זאת, ממש באותו היום, הוא פוטר בהצעת אי-אמון וממשלתו נפלה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

רוברט פיל נולד בברי (Bury) שבמנצ'סטר רבתי. אביו, סר רוברט פיל האב, היה חבר פרלמנט ותעשיין, אחד מיצרני הטקסטיל העשירים בראשית המהפכה התעשייתית. ברי עצמה הייתה עשירה בייצור טקסטיל וכותנה. פיל הבן הראה כישרון עוד בשיעוריו הראשונים בחינוכו המוקדם, שנלקח עם הכומר ג'יימס הארגרייבס של ברי. ייתכן ופיל העדיף את ללמוד בחדרים סגורים על פני השטח הפתוח, שם שיערו האדום חשף אותו לעלבון. פיל היה בן שמונה כשאביו קנה את מפעל הטקסטיל בעיר דרייטון מנור, טאמוורת', בשנת 1796, והיה בן עשר כשהמשפחה עברה לגור בדרייטון. הוא הביא עמו מבטא של בן לנקשייר, שאותו ניתן היה לזהות במהלך נאומיו במהלך חייו. בדרייטון הוא התחנך במסגרת שיעוריו של הכומר פרנסיס בליק. מחוץ לבית הספר, הוא נהג לבלות בפארק העירוני. הוא למד לרכב, אך העדיף להתאמן בציד ברגל, עם רובה, מיומנויות שיטוט ונהג לצוד בירי גס. בשנת 1800, כשהיה בן שתים עשרה, היה אביו, תומך הממשל, לברונט (Baronet‏). בינואר 1801, כשפיל כבר היה בן 13, לאחר שסיים את בית הספר היסודי הוא התחנך בבית הספר הארו שבצפון-מערב לונדון.
פיל היה בלימודים בהארו במשך שנתיים, והיה בן חמש עשרה, כשאמו מתה. שנים לאחר מכן, הוא סיפר כי לא השקיע את רוב זמנו ופעילותו בלימודים בהארו, ובספר זיכרונותיו מספר פיל על טיולים ארוכים דרך הכפר עם רוביו, אותם שמר במחסן סמוך. על אף השקעתו המצומצמת בלימודים, הלטינית והיוונית הגיעו אליו בקלות, וחבריו לבית הספר רצו אליו לעזרה בתרגומיהם ובפסוקיהם. פיל עזב את בית הספר בחג המולד 1804, והתגורר כמה חודשים בבית אביו בלונדון ברחוב אפר גרוסבנור, השתתף בהרצאות במכון המלכותי והקשיב לוויכוחים בבית הנבחרים. ישנה שמועה לפיה ראש הממשלה ויליאם פיט הבן עצמו שאל את סר רוברט פיל האב מיהו הצעיר שצופה בדיוני הבית. פיל בילה את קיץ 1805 בדרייטון בלימודי מתמטיקה אצל מלומד מאוניברסיטת קיימברידג'. באוקטובר של אותה השנה החל פיל ללמוד בקולג' כרייסט צ'רץ' שבאוקספורד וסיים שם תואר כפול בלימודים קלאסיים ובמתמטיקה. חונכו הראשון באוקספורד היה תומאס גייספורד וחונכו השני היה צ'ארלס לויד, לימים בישוף אוקספורד, שאיתו המשיך פיל להתכתב על נושאי הפרדת הדת מהמדינה עד מותו של לויד בשנת 1829. חברו הקרוב ביותר של פיל היה הנרי וואן, בנו ויורשו של לורד דרלינגטון, ולימים דוכס קליבלנד. לנוכח השקעתו הרבה בלימודיו פיל גם טיפח תדמית ציבורית בין הסטודנטים. פיל הוצב במקום הראשון בכיתתו בסיומן של הבחינות.
הוא שירת שירות צבאי חלקי בדרגת קפטן ברגימנט של מנצ'סטר של המיליציה ב-1808 ובהמשך כלוטננט ביחידת הפרשים של סטפורדשייר ב-1820.
ביוגרפיה > תחילת המעורבות הפוליטית > חבר פרלמנט מתחיל

פיל נכנס לפוליטיקה ב-1809 בגיל 21 כאשר נבחר לפרלמנט כנציג מחוז הבחירה של קאשל (Cashel) שבמחוז טיפררי, אירלנד שהיה מחוז רקוב. כדי להיבחר הוא היה זקוק לתמיכתם של 24 בוחרים ומסע הבחירות שלו מומן על ידי מי שהיה אז המזכיר הראשי לאירלנד סר ארתור ולסלי, לימים הדוכס מוולינגטון, שהקריירה הפוליטית של שניהם תהיה קשורה במשך 25 השנים הבאות. פיל נכנס לתפקידו והתייצב בבית הנבחרים מיד לאחר בחירתו, אך לא נאם בפני הפרלמנט עד 23 בינואר 1810. פיל נשא את נאום הבכורה שלו בפרלמנט בראשית המושב של 1810, עת נבחר על ידי ראש הממשלה ספנסר פרסיבל להיות המגיב השני לנאום מן הכס. נאומו נחשב לסיפור הצלחה ותואר כנאום הבכורה הטוב ביותר מאז נאומו של ויליאם פיט הבן.
הנאום מן הכס נועד לסמל את נאמנותו של הנואם למשרה, ופיל נקט קו פטריוטי, הקורא להתנגדות נחרצת לקיסרות הצרפתית של נפוליאון במסגרת המלחמות הנפוליאוניות, תמיכה במערכה המחודשת של סר ארתור ולסלי בחצי האי האיברי, ואמון הממשלה במסחר הבריטי. ארבעה חודשים לאחר מכן, רוברט ג'נקינסון, הרוזן השני מליברפול, מזכיר המדינה לענייני מלחמה ומושבות (אשר היה גם כן מלומד בכנסיית כרייסט צ'רץ'), הציע לפיל את תפקידו הראשון כתת-מזכיר במשרד המלחמה. פיל לקח על עצמו את ההתכתבות המחלקתית עם המושבות - כל המשובות, לדבריו, ממפרץ בוטנאי ועד לאי הנסיך אדוארד. כאשר תוצאות פעילותו עלו לידיעתו של הפרלמנט, פיל נקרא גם לענות על שאלות בבית הנבחרים. כישוריו המחלקתיים וכישוריו הפרלמנטריים, יכולותיו הניהוליות וסמכותו כדובר גדלו כך יחד. הלורד ליברפול העניק לפיל מעון מגורים רשמי במסגרת פעילותו המנהלית עם מינויו לראש ממשלה (ליברפול כיהן כראש ממשלה בין 1812 ל-1827). בתקופה זו, במקום בתקופת לימודיו בבית הספר או באוניברסיטה, נוצרו חברויות מתמשכות שלו, עם הנרי גולברן - פוליטיקאי ולימים איש מפתח וג'ון וילסון קרוקר - פוליטיקאי וסופר אירי.
ביוגרפיה > תחילת המעורבות הפוליטית > המזכיר לענייני אירלנד

במאי 1812 ליברפול מונה לראש ממשלה והזמין את פיל להצטרף לממשל כמזכיר הראשי לענייני אירלנד בדבלין. פיל החזיק במשרה במשך שש שנים - הכהונה הארוכה ביותר במאה התשע עשרה - ושירת תחת שלושה נציגי כתר. בעת הצטרף אליו פיל, היה הממשל הבריטי באירלנד נעול בהסתמכות על חוקי העונשין ועל המעמד הפרוטסטנטי של אירלנד, שהיווה מיעוט. כמזכיר הראשי פיל נדרש לעסוק בין לבין בשאלת הזכויות של אירים קתולים. מחד פיל אפשר ללא הפרעה את בחירתם של מפגינים אירים לזכויות קתולים לפרלמנט בשנים 1812 ו-1818, ומאידך הוא שכנע את משרד נציג הכתר לפרק את הארגון "הוועד הקתולי", בשנת 1814, ארגון שהורכב מאירים-קתולים-לאומניים. בבחינת פעילותו של פיל בלונדון, הוא התנגד בדיונים לכל הצעה להענקת שוויון זכויות עבור קתולים. פיל הציג מסר בולט בנאום בפני הפרלמנט אשר נגע לתיק נגד הקתולים בשנת 1817. פיל טען בנאומו כי הקתולים נשבעו אמונים למעצמה זרה, הוא עצמו לא היה מאפשר לאפיפיור להשיג דריסת רגל בתוך האיים הבריטיים, והוא קשר את אמונתו בעתיד האיחוד לאמונתו בעקרון האחדות הדתית. אירלנד הייתה, לראייתו של פיל בתחילת דרכו, ארץ כושלת הנוטה לעברה ולא לקדמתה, איפה שראה את שימור האיחוד עם בריטניה. בינתיים נאלץ פיל להתמודד עם החברות החשאיות של בדלנים קתולים.
באותה העת שבע שמיניות מאוכלוסיית אירלנד היו קתולים, ולא היו שווי זכויות למעמד הפרוטסטנטי. בדומה למזכירים ראשיים אחרים הוא קרא לחיזוק הסמכות השלטונית, וחידש את חוק התקוממות מספר פעמים (בשנת 1814, 1815, 1816 ו-1817). פיל הבטיח כי ראה עדיפות בשימוש בכוח סמכות משטרתי על פני כוח סמכות צבאי במאבק מול פשיעה ומול ארגונים בדלניים אירים שונים. כמזכיר הראשי בדבלין ב-1813 הוא הציע את הקמתו של כוח משטרה מיוחד שחבריו נקראו בהמשך "פילרים" ("peelers"). ב-1814 הוקם כוח השיטור המלכותי האירי (Royal Irish Constabulary) על ידו. בשנת 1817 הוא הגיב לרעב ברכישת מזון וחלוקת כסף.
כמזכיר הראשי באירלנד פיל הוכיח את יכולתו לשמש את נציג הכתר; סגן הלורד, בתור "חברו, יועצו, [ו]נציגו בפרלמנט". אבל המשרד גם החל לעצב את חייו הפוליטיים של פיל עצמו בדרכים אחרות. התנהלותו באירלנד הביאה להתנגדותו מצד בדלנים ולאומנים אירים שונים, והובילה לכינוי שלו "התפוז" (עקב צבע שערו) שניתן לו בידי דניאל או'קונל, המנהיג האירי הלאומי. היריבות הפוליטית הרדיקלית ביניהם הובילה לכך שבשנת 1815, אותגר פיל לדו-קרב, שלא התקיים בסופו של דבר, באוסטנדה. פיל אמור היה להילחם על משמר כבודו נגד או'קונל. ההתנגדות של פיל לטענות הקתוליות עבור אמנציפציה הבטיחה לו את ההזדמנות הפוליטית, שהביא הבישוף צ'ארלס לויד, לעמוד על פני ג'ורג' קנינג, גם הוא חבר המפלגה הטורית, לאחד משני המושבים באוניברסיטת אוקספורד בשנת 1818. פיל נבחר להיות חבר פרלמנט מטעם אוקספורד ולבסוף חזר בו מעמדתו בנוגע לאירים הקתולים, בטענה שהוטעה ושגה בהתנגדותו לאמנציפציה. עדיין, פיל המשיך לתמוך בשימור של ההנהגה הפרוטסטנטית באירלנד עקב היותה דת המדינה של הממלכה המאוחדת.