stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנזר האחיות ציון (עין כרם)
הכנסייה

כנסיית 'האחיות ציון', העומדת בנקודה הגבוהה ביותר במתחם, נבנתה בשנת 1884 בצמוד לבית היתומות החדש (להלן). בניגוד לרוב הכנסיות הקתוליות בעולם, עשוי פנים הכנסייה בקו נקי ופשוט, וספסלי העץ מקנים לה אווירה של קפֶּלת כפר נעימה. כראוי לכנסייה קתולית, מוצגות 14 תחנות דרך הייסורים על קירותיה, אלא שכאן התיאור מופיע על שני פאנלים המעוצבים בסגנון מודרני. את הפאנלים עיצבה מוד פרידלנד, אמנית יהודייה שהתגוררה בעין כרם בשנות ה-60 של המאה ה-20, והייתה מיודדת עם הנזירות. הכנסייה נעדרת תאי וידוי, שכן בניגוד לכנסיות קתוליות שבהן הווידוי נערך דרך שבכה המפרידה בין המתוודה ובין הכומר, כאן הוא נערך פנים אל פנים. הבדלים משמעותיים אלה מבטאים מהפך תאולוגי שעבר מסדר האחיות ציון מאז מלחמת העולם השנייה, דבר המתבטא גם ביחסם לבני דתות אחרות ובעיקר ליהודים - יחס מקבל ומכבד, ונטול אופי מיסיונרי.
בקירות הפּרֶסבִּיטֵריוּם (במה מוגבהת עליה עומד המזבח) ישנם רק שני ויטראז'ים, המציגים זה מול זה את משה ואליהו הנביא. ישנו קשר הדוק בין השניים, אשר מופיע בכתובים, למשל בספר מלאכי:
זִכְרוּ תּוֹרַת מֹשֶה עַבְדִי אֲשֶר צִוִיתִי אוֹתוֹ בְחֹרֵב עַל כָל יִשְרָאֵל חֻקִים וּמִשְפָטִים, הִנֵה אָנֹכִי שלֵחַ לָכֶם אֵת אֵלִיָה הַנָבִיא לִפְנֵי בּוֹא יוֹם ה' הַגָדוֹל וְהַנוֹרָא
דוגמה נוספת היא בתיאור "הטרנספיגורציה" בברית החדשה, המופיע בנוסחים משתנים בבשורה על-פי מרקוס, פרק ט' פס' 2 - 8, ובבשורה על-פי לוקס, פרק ט' פס' 28 - 36 ובבשורה על פי מתי:
ומקץ ששת ימים לקח לו ישוע את פטרוס ואת יעקב ואת יוחנן אחיו ויעלם בדד על הר גבוה. וישתנה לעיניהם, ויזהרו פניו כשמש ובגדיו כאור הלבינו. והנה נראו אליהם משה ואליהו מדברים אתו.
בית היתומות

בשנת 1861, בעקבות סכסוכים פוליטיים ודתיים, טבחו הדרוזים בסוריה ובלבנון בנוצרים המרונים, טבח שגרם למספר רב של יתומים. ארגוני סעד נוצריים ברחבי העולם פרסו חסותם על הנפגעים, ובהם מסדר 'האחיות ציון'. "שמועות על הטבח בנוצרים בדמשק ובמקומות אחרים בסוריה הגיעו לאוזנינו", כתב רטיסבון ביומנו, "מספר עצום של ילדים יתומים ונטושים הציפו את הדרכים. יצרנו קשר עם האחות גֶ'לָאז מביירות וביקשנו ממנה שתשלח אלינו כמה עשרות מילדים אלה". רטיסבון יצא למסע להצלת היתומים בלבנון ובנה להם בית בירושלים. ב־1865 נחנך בית היתומות בעין כרם בבניין קטן יחסית (היום - בית ההארחה) ואוכלס בחמישים ילדות ושמונה נזירות. ב־1881 כבר גרו במקום שישים ילדות ועשר נזירות. ב־1883 נחנך בניין גדול וחדש והיתומות עברו אליו. "אנחנו עמלים לגדל נשים מילָדות אומללות אלה", כתב רטיסבון, "אם המיסיון בירושלים הוא הכתר של מסדר "האחיות ציון", הרי שהענף בעין כרם הוא גולת הכותרת". עם התרחבות בית היתומות נאספו אליו יתומות ממקומות שונים ולא רק מלבנון, וכן יתומות מוסלמיות ויהודיות.
בצילום משנת 1870 נראה האב רטיסבון בחברת כמה מהיתומים בעין כרם. "הילדה הגדולה שלימיני היא נוצרייה מרונית מלבנון", תיאר, "מלפניה עומדת ילדה מקסימה מעזה. מעברי השני עומדת ילדה יוונית־אורתודוקסית בעלת עיניים שחורות. אני נותן יד לזֶלִי הקטנה שלי, יהודייה נחמדה מאוד. למרגלותיי ילדה מירושלים וילד שומרוני" (2 במרץ 1870). הצלת הילדים והטיפול בהם תפסו חלק נכבד מזמנו של רטיסבון, והוא כתב על כך ב־1876 ביומנו: "הדבר היפה ביותר שזיכני האל במסגרת עבודתי במסדר 'האחיות ציון' הוא האהבה והדאגה לילדים נטושים".
בית היתומות הוא מבנה דו-קומתי, ובחזיתו הצפונית אכסדרת עמודים נאה התומכת במרפסת. בצדו הדרומי של המבנה נראים עוגני מתיחה מעוצבים, שנועדו לחזק את התקרות בין הקומות. כיום משמש המבנה למגורי הנזירות וכבית הארחה.
בית רטיסבון

במרכז המתחם שוכן ביתו הצנוע של רטיסבון, בו התארח לפחות פעם בשבוע (בשאר הזמן גר ב'בניין רטיסבון' שבמרכז ירושלים). הנזירה נעמי, מהראשונות במקום, סיפרה כי "שמר לעצמו רק דברים נחוצים ביותר. הוא היה קפדן מאוד בכל הקשור לסדר ולניקיון ונהג לקום מוקדם כל בוקר ולקרוא פרקי תפילה עד טקס המיסה היומי. לקראת הערב היה מקדיש שעה שלמה לתפילה, וכשלא היה בנסיעות, הסתובב ופיקח על הבנייה". דוקטור סָבָּדיני (Sabadini) שטיפל בו באחרית ימיו כתב: "הוא היה אדם מצוין, רוחני, בעל חסד, חריף ומשכיל מאוד. בצניעותו הרבה השתדל להישאר מאחורי הקלעים כמה שאפשר. הייתה לו נפש עמוקה ביותר, ובמבטו החודר קרא את נפשותיהם של אחרים". רטיסבון לעומת זאת כתב ביומנו: "אני ילד מפונק של הכנסייה, ובתור שכזה אני בלתי נסבל ולעיתים ממש נורא ואיום...".
בשנת 2000 הפכו הנזירות את הבית למוזיאון קטן המציג את קורות חייו של רטיסבון, החל משושלת משפחתו היהודית בשטרסבורג, דרך התנצרותו והקמת מוסדות 'האחיות ציון', ועד מותו בעין כרם בשנת 1884. במוזיאון מוצגות תמונות, וכן נראים פרטי ריהוט ולבוש שלו, כפי שנותרו מאז יום מותו: חדר האורחים, המיטה, המכתבה, בגדי הקודש וחפצים נוספים.
היכלית ה"מגניפיקט"

סמוך למבנה בית היתומות ניצבת היכלית (אֵדִיקוּלָה - מבנה קודש קטן) ובה פסל של מריה, אם ישו. ההיכלית פונה בקו ישר לביתו של רטיסבון, שכן הוא ביקש לראות את דמותה של מריה לנגד עיניו בכל פעם שייצא מפתח הבית. הכיתוב "מגניפיקט" (מרומם, מהולל) המופיע מתחת לפסל מתייחס לתפילת ההודיה שנשאה מריה בעת ביקורה בעין כרם אצל בת דודתה אלישבע, אמו של יוחנן המטביל:
...רוממה נפשי את ה' ותגל רוחי באלהי ישעי; אשר ראה בעני אמתו. כי הנה מעתה כל הדורות יאשרוני; כי גדולות עשה לי שַדָי, וקדוש שמו וחסדו לדור דורים על יראיו. גבורות עשה בזרעו, פזר גאים במזימות לבבם; הרס נדיבים מכיסאותם וירם שפילם, רעבים מִלא טוב ועשירים שִלח ריקם.
ב־20 בינואר (התאריך בו התנצר) 1869 כתב רטיסבון בהתרגשות: "אני גר במרחק כה קצר מהמקום בו אמרה אלישבע למריה לפני 1800 שנה: "ומאין לי זאת אשר אֵם אדֹנִי באה אלי?" (הבשורה על-פי לוקאס א' 43).
שימוש מחודש נעשה בהיכלית על ידי הנזירות המקומיות לאחר מלחמת העצמאות: כאות הודיה למריה על ששרדו את המלחמה, חידשו הנזירות את הפסל וקבעו מתחתיו את התאריך 1947–1948.
בית ההארחה

כשעברו היתומות לבניין הגדול ב־1883 הפך ביתן הישן למגורי הסגל ולמכבסה. בתחילת שנות ה־50, ביזמתם של אנשי עסקים ישראלים מתל אביב, הפך המבנה לבית הארחה, והנזירות עברו לגור בבניין הגדול. בית ההארחה צנוע ופשוט והוא מכיל עד 45 אורחים. התריסים באכסניה יפים במיוחד: הם עשויים עץ וחקוקה בהם צורת לב.
בית הקברות > קבר רטיסבון

בצוואתו ביקש רטיסבון להיקבר בבית הקברות שבמנזר האחיות ציון, ואכן עם מותו ב־6 במאי 1884 זכה להלוויה מפוארת, למצבת אבן בוהקת ולפסלה של מרים אם ישו הדורכת על נחש צפעוני למראשותיו. על כַּן האבן רשומות המילים בצרפתית: "הו מרים, זכרי את ילדך שנכבש באהבתך המתוקה והמהוללת". רטיסבון עצמו ביקש לפני מותו דווקא מצבה פשוטה וצנועה, שעליה תיכתב רק מילה אחת: Maria.
בית הקברות > קברי הנזירות

רוב הקברים בבית הקברות הם של נזירות שפעלו במנזר במאה ה־20. קברים אלה, ובהם גם קברי נזירים, מרוכזים במחצית המערבית של בית הקברות, והם אחידים במראם ובגודלם. שם הנזירה ותאריך פטירתה מופיעים על גבי צלב קטן למראשות הקבר. בשנות ה־70 נוצרה צפיפות בבית הקברות והחלה "קבורה כפולה" בחלק מהקברים. דוגמאות לכך ניתן לראות בעיקר בפינה הדרום־מערבית של בית הקברות, שם כתובים שני שמות על חלק מהצלבים.
בקיר המערבי של בית הקברות משולבת נישה גבוהה ומסוגננת ובה רשימת שמותיהם של הנזירים והנזירות שפעלו ומתו במנזר מיום הקמתו. שמות הנזירים אינם כוללים שם משפחה, בדומה לכיתוב על גבי הקברים עצמם, שכן, על פי תקנון המנזר, הנזירים המשרתים בו הופכים לבני משפחה אחת. מול הנישה, על גבי משטח רבוע קטן, ניצבת גלוסקמה (ארון קבורה האופייני לתקופת בית שני).
בית הקברות > קברים נוספים

בחלקה הסמוכה לקברו של רטיסבון טמונים אנשים שונים, שלהם קשר קלוש למדי עם המנזר, ובכל זאת מסיבות שונות נקברו בבית קברות זה; רוב הטמונים בחלקה זו הם נזירים מ'בניין רטיסבון' שברחוב שמואל הנגיד. אלה נטמנו בתחילה בבית הקברות הסמוך למנזרם, אולם בעקבות עבודות שיפוץ שנערכו שם הועברו עצמותיהם לעין כרם.
בחלקו הדרום־מזרחי של בית הקברות ישנן שלוש מצבות כתובות עברית השייכות למריון רייך, סוניה (סופיה) גרינברג ורינה גפטמן. שלוש נשים אלו היו יהודיות שהמירו את דתן ובאו לגור בארץ הקודש. הן חברו לקהילות נוצריות בעיר העתיקה בירושלים, וכשנפטרו נטמנו בעיר כרם. לא פעם נראות אבנים על קברן, כמנהג היהודים, עדות לביקורו של מכר או קרוב יהודי.
קבר קטן בצד השביל מספר את סיפורו הטרגי של הילד יוחנן יעקב סכונפלד שנפטר ב־1969. יוחנן יעקב היה בנם של קוֹס ואֶלֶן סכונפלד, זוג פרוטסטנטים מהולנד שהתגורר משנת 1967 עד שנת 1980 ליד מתחם האחיות ציון. בנוסף לארבעת ילדיהם הביולוגיים, אמצו ההורים ארבעה ילדים נוספים - נוצרי קתולי ונוצרי אורתודוקסי וכן שני נוצרים ממוצא ערבי־ישראלי - והשתדלו לגדל כל אחד מהם על פי המסורת שלו, תוך יצירת אהבה ואחווה בין כולם. יוחנן יעקב נהרג בתאונה בגיל 8, ולבקשת המשפחה נטמן בבית הקברות במקום. לימים עקרה משפחת סכונפלד מעין כרם, ועתה היא מתגוררת בהולנד. אב המשפחה היה מעורב בדו־שיח בין־דתי במישור הישראלי ובמישור הבינלאומי.
ראו גם

מנזר האחיות ציון (העיר העתיקה)
לקריאה נוספת

משה עמירב, דוד הראל ובניה בן־נון, עין כרם - מסע אל הכפר הקסום, הוצאת כתר, 2004
רות דנון: אחות ציון, הוצאת סטימצקי, 2014
אלפונס רטיסבון עם היתומות
מהפך תאולוגי המתבטא במראה הכנסייה בראשית המאה ה-20 (מימין) וב-2008
חזית אפסיס קפלת התפילה בבית היתומות לשעבר
פינה בבית רטיסבון
קברו של רטיסבון בבית הקברות
שדרה המובילה אל בית הקברות
מערך פעולות

מערך פעולות הוא סדרה של פעולות ופעילויות נוספות העוסקת בנושא מסוים. זהו אמצעי בידיו של המדריך המסייע לו ליצור הדרכה מסודרת העוסקת בנושא באופן יסודי ומעמיק. שימוש במערך פעולות יוצר תהליך ארוך טווח ומאפשר להעביר מסר באופן יעיל. הוא מאפשר להקיף נושא אחד מכמה צדדים, להמחיש אותו במתודות שונות ובגירויים שונים.
תהליך בניית מערך פעולות

שיקוף מצב - בדיקת המצב החברתי בתוך הקבוצה. והפקת לקחים מהתהליך הקבוצתי עד כה.
בחינת השלב בתהליך - המדריך בוחן את התקדמות הקבוצה והפרטים בתהליך הכולל, בין אם הוא ערכי או לימודי, וקובע את הנושאים (ערכים או נושאי לימוד) בהם יעסוק במהלך המערך.
מטרות - קביעת המטרות אותם המדריך שואף להגשים באמצעות המערך.
בניית המערך - פירוט המערך למפגשים בעלי שינוי באופי המפגש על מנת ליצור תהליך מורכב הממוקדים בהשגת המטרות. בקביעת סדר הפעילויות יוצר המדריך שלבים הדרגתיים המשרתים את המטרות. פתיחת המערך לרוב תציג את מטרות המערך או נושאיו וסיום המערך יסכם אותו. ביניהם יבוא אירוע שיא, או מספר שיאים ובכלל המערך יעשה שימוש במתודיקה מגוונת שתיצור מגוון של חוויות.
בניית לוח זמנים - את הפעילויות ישבץ המדריך על פי גמישות הקבוצה ומחויבותם של החניכים לתהליך.
תכנון הפעילויות - כתיבת הפעילויות, שיווקן והוצאתם לפועל.
מסגרת שנתית של מערכי פעולות

כאשר מתקיימת פעילות הדרכתית מסודרת ורצופה לתקופה ארוכה, תכנון מוקדם של מסגרת שנתית המכילה את נושאי המערכים או רציונל מסוים ליצירת תהליך שנתי. באופן זה יתכנן מדריך יוגה שלבים היוצרים התקדמות הדרגתית ברמת הקושי ואילו המדריך בתנועת הנוער יתכנן שלבים הנוגעים להתפתחות החברתית והערכית של הקבוצה.
בתנועות נוער קיים לרוב מסגרת שנתית שחוזרת על עצמה מדי שנה ומגדיר את נושאי המערך ומטרותיו בכל תקופה במהלך השנה. תפקידו של המדריך הוא להתאים את הנושא המוכתב לו להתפתחות הקבוצה ולתחומי העניין שלה. באופן זה, על אף שכל שנה יחזור ויתקיים מערך בנושא מסוים ישתנה המערך משנה לשנה כנגזרת של השינוי בגיל המודרך ומאפייניו.
ראו לדוגמה

מקבץ מערכים מתנועת הצופים.
מערך חודש ארגון (מערך פתיחת שנה) בנוער העובד והלומד
מערכי פעולות מתנועת בני עקיבא
מריקודוס

| מריקודוס |
| --- | --- |

תקופה
מיוקן 20–10 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גירה
משפחה:: אנטילוקפריים
סוג:: מריקודוס
מינים
 Merycodus crusensis  Merycodus hookwayi  Merycodus joraki  Merycodus major  Merycodus minimus  Merycodus minor  Merycodus necatus  Merycodus nenzelensis  Merycodus prodromus  Merycodus sabulonis  Merycodus warreni
שם מדעי
 Merycodus

מריקודוס (שם מדעי: Merycodus) הוא סוג נכחד שלמעלה גירה ממשפחת האנטילוקפריים, אשר חי במשך המיוקן של אמריקה הצפונית, בסביבות 20 עד 10 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בתצורות סנטה פה (Santa Fe Group (geology)) שבניו מקסיקו והוא תואר ב-1854 בידי החוקר האמריקאי ג'וזף ליידי.
יונק זה הזכיר את האנטילוקפרה המודרנית, אך היה קטן יותר והגיע לאורך של 1 מטר, לגובה של 80 ס"מ בכתפיים ולמשקל של 35 ק"ג. הוא היה בעל מבנה קרניים קצרי בסיסים בעלי 2 ע 3 סעיפים כשל איילים, אשר שונים מאלה של האנטילוקפרה המודרנית והזכירו את אלה של אייל הסבך. למינים העתיקים ביותר בסוג היו קרניים גדולות ודחוסות יחסית מהמינים החדשים מהסוג.
הסוג כולל כיום 11 מינים, כשחלק מהם הועברו לסוג Cosoryx או לסוג Prosynthetoceras, ממשפחת הפרוטוצרטיים.
מבנה הטוחנות שלו היה בעל התפתחות רחבה של הכתר ואמייל קשה יותר (Hypsodont), מה שנותן לבעל החיים יכולת גדולה יותר לפרק את הסיבים של צמחים קשיחים כמו עשבים ובכך להפחית את שחיקת השיניים שלו על ידי לעיסה מתמדת. מבנה הגפיים התאים לריצה מהירה מטורפים כמו חתוליים או כלבי דב .
מערך מרובה מצלמות

דוגמה להצבה של מערך מרובה מצלמות: מצלמות 2 ו-3 מצלמות בדרך כלל "לונג שוט", "מדיום שוט" או "2 שוט", ומצלמות 1 ו-4 מצלמות בדרך כלל "מדיום קלוז אפ" או "קלוז אפ"
מערך מרובה מצלמות או מערך מולטי-קם (Multiple-camera setup) היא שיטת צילום הנפוצה יותר בתוכניות טלוויזיה. בשיטת הפקה זו מצולמת ההתרחשות בכמה מצלמות וידאו בו-זמנית, בדרך כלל תוכניות מסוג זה מצולמות באולפן.
כל המצלמות מנותבות לחדר הבקרה, ושם עורכים הנתב והבמאי בזמן אמת את התוכנית על ידי בחירת המצלמה שממנה מתקבלת התמונה. עריכה כזו נקראת "ליין קאט". בתוכניות המשודרות בשידור חי זוהי התוצאה הסופית, ואילו בתוכניות אחרות תיתכן עריכה נוספת.
שיטת הפקה זו אופיינית לכמה סוגי תוכניות: תוכניות אקטואליה וחדשות, תוכניות אירוח, סיטקומים, תוכניות מערכונים, ואופרות סבון.
יתרונות

אין צורך בסידור חוזר של מצלמה ותאורה כדי להשיג זווית שונה מזו שצולמה.
השיטה מאפשרת השגת זוויות רבות מ"טייק" אחד.
השיטה מקצרת את זמן העריכה.
חסרונות

מפני שסידור התאורה צריך להתאים לכל זווית הצילום, נוצרת תאורה "שטוחה" (חסרת עומק).
זוויות הצילום מוגבלות, לרוב אסור שמצלמות יצלמו זו את זו, דבר המגביל את אפשרויות בחירת הזוויות ככל שמספר המצלמות רב יותר.
ראו גם

מצלמה יחידה
מלודי תורנטון

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1984 (בת 40) פיניקס, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 מקום לימודים:  Camelback High School 
 סוגה:  R&B עכשווי 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  A&M רקורדס 
 www.melodythornton.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מלודי תורנטון (באנגלית: Melody Thornton; נולדה ב-28 בספטמבר 1984) היא זמרת-יוצרת, רקדנית ודוגמנית אמריקאית. היא הסולנית השנייה לאחר ניקול שרזינגר בלהקת הפוסיקט דולז והצעירה בין חברות הלהקה.
חייה

תורנטון נולדה בפיניקס, שבאריזונה. אמה ממוצא מקסיקני ואביה הוא אמריקאי אפריקאי. כישרונה התגלה לראשונה בתחרות לכישרונות צעירים בבית הספר, שם היא שרה את השיר "Without You" של מריה קארי.
ב-2003, ראתה תורנטון את הפוסיקט דולז ב-MTV ושמעה שהן מבצעות אודישנים לחברת להקה חדשה. תורנטון ניגשה לאודישן וגויסה ללהקה בדצמבר אותה שנה. באודישן היא שרה בלבד ובכל זאת התקבלה ללהקה. שם הבמה שלה בלהקה הוא "Baby Doll" מפני שהיא הצעירה ביותר בלהקה.
תורנטון שיתפה פעולה עם הראפר ג'יבס בשיר "Go Too Far" באלבום הבכורה שלו Jibbs feat. Jibbs.
בשנת 2023 שיחקה בסרט הקומדיה לחג המולד "Holiday Twist" בתור ברנדה.
מרגרטה, נסיכת שוודיה (1899–1977)

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1899 סטוקהולם 
 פטירה:  4 בינואר 1977 (בגיל 77) Faxe, דנמרק 
 שם מלא:  מרגרטה סופיה לוביסה אינגבורג
 מדינה:  שוודיה, ממלכת דנמרק 
 מקום קבורה:  ארמון ברנסטורף 
 בן או בת זוג:  אקסל, נסיך דנמרק (22 במאי 1919–?) 
 פרסים והוקרה
 המסדר המלכותי של השרפים (1965)  מסדר הפיל (1960) 
 
מרגרטה, נסיכת שוודיה (25 ביוני 1899 – 4 בינואר 1977) הייתה בת למשפחת המלוכה השוודית ולמשפחת המלוכה הדנית. היא הייתה אחותן הבכורה של מרתה, נסיכת הכתר של נורווגיה והמלכה אסטריד מבלגיה.
ביוגרפיה

הנסיכה מרגרטה נולדה ב-25 ביוני 1899 במעון הקיץ של הוריה, וילה פארקודן, בג'ורגארדן שבסטוקהולם. בתם הבכורה של הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד ואשתו אינגבורג, נסיכת דנמרק.
ב-22 במאי 1919 מרגרטה התחתנה עם אקסל, נסיך דנמרק, קרוב משפחתה. הנישואין היו שידוך אהבה; אמה העירה כי בני הזוג היו כל כך מאוהבים שלא ניתן היה להשאירם לבד בחדר מרוהט. החתונה נחגגה בחגיגות גדולות בסטוקהולם.
לזוג נולדו שני בנים:
הנסיך ג'ורג' ולדמר קרל אקסל מדנמרק (1920 – 1986) נישא לאן פנרית פנלה באווס-ליון, אחייניתה של אליזבת, המלכה האם (ליידי אליזבת באווס-ליון).
הנסיך פלמינג ולדמר קרל אקסל (1922 – 2002) נישא לאליס רות נילסון.
היא הייתה דודה מצד האם של המלך האראלד החמישי, מלך נורווגיה, של המלכים בודואן ואלברט השני מבלגיה ודודה גדולה של פיליפ, מלך הבלגים ואנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.
פעילויות

מרגרטה התאימה את עצמה היטב לדנמרק, בה ביקרה לעיתים קרובות בהזדמנויות משפחתיות במהלך חינוכה. היא חיה חיים פרטיים המוקדשים למשפחתה באחוזה ברנסטורפשוי בג'נטופטה ובאופן כללי נמנעה מפרסום, ושמרה על קשר הדוק עם יחסיה בחו"ל. היא התעניינה בנושאים חברתיים בשוודיה, והפכה לפטרונית של מספר ארגוני צדקה בדנמרק.
היא הייתה אורחת מובילה בחתונתם של הנסיכה אליזבת והנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו, בשנת 1947.
לאחר מות אחותה המלכה אסטריד מבלגיה בשנת 1935, היא היוותה תמיכה גדולה בילדי אחותה בבלגיה. גם לאחר מות אחותה השנייה, נסיכת הכתר הנורווגית מרתה בשנת 1954, היא היוותה תמיכה גדולה בילדי אחותה בנורווגיה; היא הייתה הסנדקית של מרתה לואיז, נסיכת נורווגיה.
בן זוגה נפטר בשנת 1964. כאלמנה, היא חזרה לעיתים קרובות לשוודיה, שם הצטרפה לחברים אחרים בבית המלוכה השוודי בתפקידים ייצוגיים בטקסים רשמיים – ובראשם פרס נובל. למשפחתה, היא הייתה ידועה בחיבה בשם "טנטה טה" ("דודה טה").
היא מתה בקונגסטד, ליד פאקסה, דנמרק, ב-4 בינואר 1977.
מריצה סיילרו

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1961 (בת 63) קראקס, ונצואלה 
 מדינה:  ונצואלה 
 מקום מגורים:  Ensenada 
 בן או בת זוג:  Raúl Ramírez (1981–?) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  מיס ונצאולה (1979)  Miss Universe 1979 
 
מריצה סיילרו (נולדה ב-16 בפברואר 1961) היא דוגמנית, מעצבת ואשת עסקים ונצואלית. מיס תבל 1979.
ביוגרפיה

סיילרו נבחרה ב-1979 למלכת היופי של ונצואלה כנציגת מחוז ורגאס ובתחרות מיס תבל זכתה במקום הראשונה לאחר שניצחה בשלושת שלבי התחרות (שמלת ערב, בגד ים וריאיון עם השופטים), מיד לאחר שניצחה בתחרות הבמה התמוטטה עקב כך שצלמים ועיתונאים רבים הסתערו עליה על מנת לסקר את מיס תבל החדשה והיא הצילה מתמודדת בתחרות מליפול לתוך החור שנפער בבמה.
סיילרו היא הוונצואלית הראשונה שזכתה בתואר זה ולאחר מכן נהייתה ונצואלה אחת המדינות המצליחות בתחרות ועקב כך שמה נהפך למילה נרדפת ליופי בארצות דוברות הספרדית, והשם "מריצה" נהפך להיות פופולרי כשהורים רבים קראו לבנותיהם מריצה על שמה, ובנוסף ישנה גם ספינה שנקראת על שמה.
ב-2010 היא שיחקה תפקיד בטלנובלה לנוער. כיום היא בעלת בוטיק בקליפורניה בו היא מוכרת את העיצובים שלה, היא נשואה לטניסאי המקסיקני ראול רמירז ולה שלושה ילדים.
מרגרטה, נסיכת שוודיה (נולדה ב-1934)

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1934 (בת 89) ארמון האגה, שוודיה 
 שם מלא:  מרגרטה דזירה ויקטוריה
 שם לידה:  Margaretha Désirée Victoria of Sweden 
 מדינה:  שוודיה 
 השכלה:  Franska Skolan 
 בן או בת זוג:  John Ambler (30 ביוני 1964–31 במאי 2008) 
 פרסים והוקרה
 המסדר המלכותי של השרפים  הצלב הגדול דרגה ראשונה של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
מרגרטה דזירה ויקטוריה, נסיכת שוודיה (בשוודית: Margaretha Désirée Victoria Ambler; נולדה ב-31 באוקטובר 1934) היא נסיכה שוודית, אחותו של קרל השישה עשר, מלך שוודיה ובת דודתה הראשונה של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק.
ביוגרפיה > ילודתה

מרגרטה נולדה ב-31 באוקטובר 1934 בארמון האגה בהאגה פארק, סטוקהולם, כבתם הבכורה של הנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן ואשתו זיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה. היא הייתה נכדתו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה ואשתו המנוחה מרגרט, נסיכת קונוט ונכדתו של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה ואשתו ויקטוריה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין. היא נולדה בתקופת מלכותו של סבא רבא שלה, גוסטב החמישי, מלך שוודיה. בינואר 1947 נהרג אביה בהתרסקות מטוס.
אף על פי שהיא הילדה הבכורה, היא לא הייתה אמורה לרשת את כס המלוכה על פי החוקה השוודית באותה תקופה. היא התחנכה באופן פרטי בארמון האגה ולאחר מכן בבית הספר לייצור שמלות בסטוקהולם, מרתה סקולן (בית הספר מרתה).
ביוגרפיה > חיזור ונישואין

בשנות ה-50 ניהלה מרגרטה מערכת יחסים עם רובין דאגלס-הום, אריסטוקרט סקוטי ואחיינו של ראש ממשלת בריטניה לעתיד אלק דאגלס-הום. הוא בא לבקר אותה בשוודיה, אבל הם מעולם לא נישאו. היו ספקולציות בעיתונות שנבעו מכך שזיבילה אסרה על השידוך. המטפלת ואשת סודה של מרגרטה, אינגריד ביורנברג, מצהירה בזיכרונותיה כי הפרידה בין השניים נגרמה בשל חוסר הרצון של מרגרטה להיכנס לאירוסין עם דאגלס-הום.
את בעלה לעתיד, איש העסקים ג'ון אמבלר, המבוגר ממנה בעשר שנים, היא פגשה בארוחת ערב חגיגית בממלכה המאוחדת בשנת 1963 ואירוסיהם הוכרזו ב-28 בפברואר 1964. הם נישאו ב-30 ביוני 1964 בכנסיית גרדסלוזה באי אולנד. הנסיכה לבשה שמלת כלה מבית הספר לקוטור בסטוקהולם, שם הייתה בעבר סטודנטית, וכתר חתונה מסורתי מאולנד.
בני הזוג היו לזמן מה בווינסלו הול בבקינגהמשייר. הם התיישבו באחוזת צ'יפינגהרסט באוקספורדשייר. כתוצאה מנישואיה הבלתי שוויוניים, היא איבדה את התואר הוד מלכותה והמלך העניק לה את תואר האדיבות של הנסיכה מרגרטה, גברת אמבלר. על פי החוקה השוודית של אותה תקופה, כאישה, היא וצאצאיה לא היו זכאים לרשת את כס המלוכה.
אמבלר ובעלה נפרדו בשנת 1994, אך מעולם לא התגרשו. הוא נפטר ב-31 במאי 2008.
נישואי מרגרטה וג'ון אמבלר הולידו שלושה ילדים: סיבילה (נולדה ב־1965), אדוארד (נולד ב־1966) וג'יימס (נולד ב־1969). בתה נישאה לברון הנינג פון דינקלג' ונולדו לה שני ילדים, מתוכם מדלן שרלוט מרגרטה פון דינקלאג', בת הסנדקות של נסיכת הכתר ויקטוריה, אשר הייתה שושבינה בחתונתה.
ביוגרפיה > חיים מאוחרים יותר

מרגרטה סיירה ביוני 1960 עם בת דודתה הראשונה מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ואסטריד, נסיכת נורווגיה בארצות הברית לרגל הטיסה הטרנסאטלנטית הראשונה של סקנדינביה איירליינס. במהלך ביקורם, שלוש הנסיכות הסקנדינביות סיירו בדיסנילנד ובהוליווד וגם ביקרו בסרטי פרמאונט בלוס אנג'לס, שם פגשו את דין מרטין, ג'רי לואיס ואלביס פרסלי.
אמבלר מתגוררת ליד צ'יפינג נורטון, אוקספורדשייר, בבריטניה. מלבד השתתפותה באירועים משפחתיים ובאבני דרך, אין לה תפקיד או התחייבויות רשמיים כלשהם מטעם שוודיה או משפחת המלוכה.
מלחמת הסמים בפיליפינים

| --- | --- |

הנשיא דוטרטה מציג תרשים של ארגוני הסחר בסמים בפיליפינים במסיבת עיתונאים שנערכה ב-7 ביולי 2016
 תאריכי המאבק:  1 ביולי 2016 – הווה (8 שנים) 
 מקום:  הפיליפינים
 סטטוס:  מתמשך
מלחמת הסמים בפיליפינים היא מלחמת סמים אשר החלה תחת כהונתו של הנשיא הפיליפיני רודריגו דוטרטה עם עלייתו לשלטון ביולי 2016. בתוך מספר שבועות בלבד מאז תחילתה נהרגו כאלפיים איש ובתוך מספר חודשים מספרם כבר עלה על 3.5 אלף איש. עד אוגוסט 2016, לפי רשויות המדינה, כ-600,000 סוחרי סמים נכנעו לרשויות אכיפת החוק כדי לא להיהרג במהלך הקמפיין נגד הסמים של הממשלה.
על פי התקשורת המערבית, המשטרה ו"מיליציות עממיות" מענישות סוחרי סמים באופן יזום מבלי לפתוח בהליכי משפט. על פעולות הרשויות בפיליפינים נמתחה ביקורת חריפה מצד האומות המאוחדות, ארצות הברית והאיחוד האירופי בגין הפרות זכויות אדם. בתגובה, הנשיא הפיליפיני, רודריגו דוטרטה, יצא בהצהרות קשות על האו"ם, ארצות הברית והאיחוד האירופי ודחק בהם שלא להתערב בעניינים הפנימיים של ארצו ואיים לעזוב את האו"ם. על רקע ההידרדרות החדה ביחסים עם המערב, החליט דוטרטה לשנות את סדרי העדיפויות של מדיניות החוץ של הפיליפינים, תוך שהוא פונה במסלול התקרבות לרוסיה וסין.
נכון ל-30 במרץ 2022, מתו כ-6,229 סוחרי סמים ואנשי פשע ונכון ל-9 בינואר, מתו 114 אנשי שיטור וצבא.
רקע > המצב באזור

במדינות רבות באזור הפסיפי של אסיה יש חוקי סמים קשוחים. במיוחד נקבע עונש מוות בגין סחר בסמים באינדונזיה, סין, וייטנאם, סינגפור, מלזיה ותאילנד. בתקופות שונות נערכו במדינות אלה מבצעים גדולים למלחמה בסמים. בעיקר החל משנות ה-80. במאה ה-20 גל של הוצאות להורג מחוץ לחוק של חשודים בסחר בסמים שטף את אינדונזיה, כאשר אלפי אנשים נהרגו בשנתיים - משנת 1983 עד 1985. בשנת 2003 נהרגו בתאילנד 1,200 בני אדם במהלך חודש אחד של מבצע נגד הסמים, 13,000 נעצרו ועוד 36,000 נכנעו למשטרה.
רקע > מצב הסמים בפיליפינים

בשנת 2002 נשיאת הפיליפינים גלוריה ארויו חתמה על חוק על עונש מחמיר על מנהיגי הסחר בסמים, והטילה עונש מוות בגין החזקת 10 גרם הרואין או 50 גרם מתאמפטמין. בעבר הוטל עונש מוות בגין אחסון של למעלה מ-200 גרם מתאמפטמין ו-40 גרם הרואין. חוק זה היה חלק מקמפיין ממשלתי להביס את עסק הסמים הצומח במדינה, בניסיון להפוך את הפיליפינים למרכז הפצת סמים אזורי. בשנת 2006 בוטל עונש המוות בפיליפינים.
בשנת 2014, מכל הסמים שנתפסו במדינה, 8.9% היו קנאביס, ו-89% היו מתאמפטמינים. בגלל הפופולריות שלו בקרב תושבי הפיליפינים, הם "שאבו" - סוג מקומי של מתאמפטמין - המכונה "התרופה הפיליפינית". בתחילה הוא יוצר רק בפיליפינים ובאינדונזיה, אך עם הזמן התרחבה הגאוגרפיה של התפשטות התרופה והגיעה לאיראן ולאירופה. בשנים 2009 - 2014 היו הפיליפינים בין חמש המדינות בהן הועבר קוקאין מאמריקה הלטינית.
על פי כמה הערכות, עד 2016 היו בפיליפינים כ-3 מיליון מכורים לסמים, ובאזורים עניים עד 35% מהאוכלוסייה הייתה תלויה בסמים. במקביל, עלות מתאמפטמין בשוק השחור ירדה ל-22 דולר לגרם. כך התרופה הפכה נגישה יותר לקהל הרחב.
הקמפיין נגד הסמים של רודריגו דוטרטה

הפוליטיקאי הפיליפיני רודריגו דוטרטה החל במאבק בסחר בסמים כראש עיריית דבאו. במשך 22 שנים בתפקיד זה, לדוטרטה היה דימוי של לוחם בפשע מאורגן וסחר בסמים. במהלך עבודתו כראש העיר נהרגו יותר מאלף בני אדם שלדברי המשטרה היו קשורים לעולם הפשע. על שיטותיו למאבק בפשע, קיבל דוטרטה את הכינוי "המעניש".
ראו גם

המלחמה בסמים (ארצות הברית)
מלחמת הסמים במקסיקו
מועצת המלוכה של קנדה

משרדי מועצת המלוכה בשנת 1880.
מועצת המלך של קנדה או מועצת המלכה של קנדה (באנגלית: King's Privy Council for Canada או Queen's Privy Council for Canada, בצרפתית: Conseil privé de la Reine pour le Canada) ובקיצור QPC או CPR, היא גוף של יועצים, שתפקידם לייעץ למונרך הקנדי. חברי המועצה ממונים על ידי המושל הכללי של קנדה לכל ימי חייהם, כאשר המועמדים לתפקיד מוצעים למושל הכללי על ידי ראש ממשלת קנדה.