stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוצרן (כדורגל)

מועדון הכדורגל לוצרן (בגרמנית: FC Luzern) הוא מועדון כדורגל שווייצרי, מן העיר לוצרן, אשר נוסד בשנת 1901. צבעי המועדון הם כחול ולבן, שנלקחו בהשראה מסמל העיר לוצרן, ומדגל הקנטון לוצרן.
מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון אלמנד המכיל 25,000 מקומות. למרות זאת, מסיבות אבטחה, התאחדות הכדורגל השווייצרית לא מרשה להכניס לאצטדיון יותר מ-13,000 אוהדים.
היסטוריה

ההצלחה הגדולה ביותר בתולדות המועדון הייתה זכייה בליגת העל השווייצרית בשנת 1989. הקבוצה זכתה פעמיים בגביע השווייצרי (1960 ו-1992), ולקחה את סגנות מחזיקת הגביע שלוש פעמים. מבחינת המפעלים האירופים, הקבוצה השתתפה בגביע אירופה למחזיקות גביע 3 פעמים, בהן היה הישג השיא בשנת 1960 בו הגיעה הקבוצה לרבע הגמר, בו הודחה על ידי פיורנטינה האיטלקית. בגביע אירופה לאלופות השתתפה לוצרן פעם אחת, ב-1989, והודחה בשלב הראשון על ידי פ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית. כמו כן, הקבוצה השתתפה פעמיים בגביע אופ"א, ב-1986 כאשר הודחה בסיבוב הראשון על ידי ספרטק מוסקבה הרוסית, וב-1990, עברה הקבוצה בסיבוב הראשון של המפעל את מ.ט.ק הונגריה ההונגרית והודחה בסיבוב השני על ידי אדמירה וואקר האוסטרית. בליגה האירופית השתתפה לוצרן פעמיים, ב-2010 כאשר הודחה בסיבוב המוקדמות השלישי על ידי אוטרכט וב-2012 כאשר הודחה בשלב הפליי אוף על ידי ראסינג גנק.
לוצרן ירדה לליגה השנייה בשווייץ בסוף עונת 2002, וחזרה לליגת העל בשנת 2006, אחרי זכייה באליפות ליגת המשנה.
ב-30 במאי 2006, לוצרן היוותה יריבת מבחן לנבחרת ברזיל לקראת מונדיאל 2006. המשחק שוחק באצטדיון זנקט יאקוב פארק בבזל. תוצאת המשחק הייתה 0–8 לזכות ברזיל.
שחקני עבר מפורסמים

גרמניה אוטמר היצפלד
שווייץ אלכסנדר פריי
שווייץ כריסטוף שפייצר
בולגריה פטאר אלכסנדרוב
שווייץ טורקיה קובילאי טורקילמאז
קמרון לוסיין מטומו
כניעת ברדה

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  דייגו ולסקס 
 תאריך יצירה:  1635? 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  367 ס״מ 
 גובה:  307 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  בארוק 
 מספר יצירה:  P001172 (מוזיאון הפראדו) 
 מיקום:  מוזיאון הפראדו, הארמון המלכותי של מדריד
 
כניעתה של ברדה (בספרדית: La Rendición de Breda) היא תמונה של הצייר הספרדי דייגו ולסקס. הוא צייר אותה בין השנים 1634–1635, כשהוא מושפע מסיור שערך באיטליה בלוויית המרקיז אמבריו ספינולה, גנרל מג'נובה שכבש את העיר ברדה בארצות השפלה (כיום בהולנד) ב-5 ביוני 1625, כחלק ממערכה שקיימו הפלנדרים (הנאמנים למלך ספרד) נגד ההולנדים שמרדו בבית הבסבורג. התמונה מוצגת כיום במוזיאון הפראדו במדריד.
רקע היסטורי

תפיסתה של ברדה ב-1625 הייתה אחת ההצלחות הצבאיות הבודדות של הספרדים בשלבים המאוחרים של מלחמת שמונים השנים. גנרל בצבא ספרד, הגנואי אמבריו ספינולה, כבש את ברדה כנגד הוראות מפקדיו. קודם לכיבוש הממשלה הספרדית החליטה שמצור כנגד הערים המבוצרות בארצות השפלה יהיה מהלך שגוי ובזבזני, ולכן ביקשה להסתפק בהטלת מצור כלכלי על הולנד, במקום הפעלת כוחות צבאיים.
עם זאת ספינולה נטל את חייליו ותקף את העיר. מעבר ללחימה עצמה, היה מדובר גם במאבק אישי או תחרות אישית בין ספינולה מטעם הספרדים מול הגנרל נסאו ההולנדי.
נסאו נפטר במהלך הלחימה, ויורשו לא הצליח לעמוד במצור שהטיל ספינולה ונכנע במאי 1625.
ארבע שנים לאחר מכן (1629) התלווה ולסקז לספינולה לטיול באיטליה. ספינולה נפטר ב-1630, וברדה נכבשה מחדש על ידי ההולנדים ב-1637.
ולסקז צייר את כניעתה של ברדה הן כאקט לאומי, אך בעיקר כהומאז' לספינולה, שבעת שהכיר אותו במסגרת אותו טיול לאיטליה, תהילתו הייתה מאחוריו כתוצאה מכישלון של המצור על קזאלה מונפראטו במסגרת מלחמה בין ספרד לצרפת בצפון איטליה.
הציור

"כניעתה של ברדה" הוא ציור אחד מבין סדרה בת 12 ציורי ניצחונות של המלך הספרדי פליפה הרביעי, התלויים ב"סלון הממלכות" בפלסיו דה בן רטירו במדריד. הציור מתאר את הטקס הפורמלי של מסירת מפתח העיר ב-8 ביוני 1625, כשלושה ימים לאחר הכניעה.
מעבר לתהילה הספרדית הכללית והאישית של ספינולה, הכניעה מאופיינת על ידי הציור כאקט תרבותי שבו הכובש הספרדי מקבל את כניעת ההולנדים תוך שמירה על כבודם והימנעות מנקמה. לפי דיווחים שאינם באים לידי ביטוי בתמונה, ספינולה הצדיע לנכנעים ושיבח אותם על עמידתם האיתנה. העובדה שוולסקז נועץ עם ספינולה קודם הציור, הופך את התמונה למדויקת יותר היסטורית ביחס לתמונות דומות באותה תקופה. מאידך יש מטילים ספק בהתרחשות כולה, דהיינו כי אין מדובר בכניעה אלא בהסכם מדיני בה הועברה ברדה ונערך לא אחרי לחימה, ועל כן הצגת האבירות הספרדית אינה במקומה. חוסר הדיוק מתבטא בציור למשל בכך שבאותה תקופה השתמשו כבר ברובים, ולכן לא נעשה שימוש בחניתות המצוירות וכן באיורם של נציגי הבסבורג (הכתר הספרדי) כספרדים, בעוד שהם (לרבות ספינולה) היו זרים.
רבים מקשרים בין כניעתה של ברדה לבין פסיפס אלכסנדר מפומפיי, ורואים בכניעתה של ברדה מעין פרפרזה על הפסיפס המתאר את הקרב באיסוס בין אלכסנדר מוקדון לדריווש השלישי. כך למשל, אלמנטים דוגמת רקע החניתות והיד המושטת מופיעים בשני הציורים. הביוגרף של ולסקס, היסטוריון האומנות הגרמני, קארל יוסטי, ציין כי שתי יצירות האומנות מאנישות אירוע היסטורי באמצעות התמקדות ברגש הנסוך על פניהן של הדמויות המרכזיות.
יקב טפרברג

| --- | --- |
 סמליל היקב
 נתונים כלליים
 סוג:  יקב
 תקופת הפעילות:  1870–הווה (כ־154 שנים) 
 קואורדינטות:  31°47′38″N 35°10′04″E﻿ / ﻿31.79399167°N 35.16770833°E﻿ / 31.79399167; 35.16770833 
 מוצרים עיקריים:  יין
  
 teperbergwinery.co.il
 he
 
יקב טפרברג או טפרברג 1870 הוא יקב ישראלי.
היסטוריה

היקב הוקם בידי משפחת טפרברג ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים בשנת 1870. ב-1925 יצא היקב מן החומות ועבר לעיר החדשה. ב-1964 עבר היקב לשטח חוות שמואל ברוזה במוצא וקיבל את השם יקבי אפרת. עד לשנות התשעים הפיק היקב יינות קידוש ומאז שנות התשעים החל לייצר יינות שולחניים. ב-2002 שונה שם היקב ל"יקב טפרברג 1870" והחל לייצר יינות איכות. היינן הראשי של יקב טפרברג הוא שיקי ראוכברגר. היקב שוכן כיום בקיבוץ צרעה ליד בית שמש.
בשנת 2020 הפיק היקב כ-8 מיליון בקבוקים בשנה.
שמות סדרות היין הן: לגסי, אסנס, אינספייר, אימפרשן, ויז'ן, מוסקטו ויינות אפרת.
גלריה

פרסומת של היקב, עיתון דואר היום
שנת 1919
קיבוץ צרעה ויקב טפרברג
סמליל היקב עד שנת 2015
לקריאה נוספת

דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011, טובי, 2011, עמ' 12, 164–169, 465
אליעזר זקס, יין ישראלי: מבחר יינות ישראל, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 170–171
אליעזר זקס וירון גולדפישר, שביל היין: טיול ביקבי ישראל, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 211–212
כננת

כננת מחוברת לפגוש של רק"ם
כננת היא מכשיר המיועד להזיז משאות כבדים באמצעות חבל הנכרך על גבי ציר.
היסטוריה

הכננת הקדומה ביותר תוארה על ידי הרודוטוס בקשר למלחמת פרס–יוון בתקופת המאה ה-5 לפנה"ס. כננות העץ שתוארו שם, נועדו למתוח חבלים של גשר על פני הדרדנלים. ככל הנראה, כננות היו בשימוש קדום יותר באשור.
לדברי אריסטו, גלגלות הרמה וכננות היו בשימוש נפוץ בבניה במאה הרביעית לפני הספירה.
בישראל קיימים מבנים מתקופת הורדוס שארכאולוגים מעריכים שנעשה שימוש בכננות בהקמתם. דוגמה בולטת בירושלים היא מערכת מבני התמך של הר הבית שהוקמה כחלק מבניינו המחודש של בית המקדש השני, בשנים (4-)-(20-) לפנה"ס. באתר הארכאולוגי בדרום הר הבית ניצב שחזור של כננת גדולה, בעזרתה מעריכים שאבני החומה הגדולות (במשקל ממוצע של 5 טון) הובלו למקומן.
אופן הפעולה

הכננת מורכבת מגלגל סובב עליו מתלפף החבל. את הגלגל ניתן לסובב באמצעים שונים – כוח השרירים, כוח פנאומטי, כוח הידראולי, כוח חשמלי ועוד.
כדי למנוע מצב בו כובד המשא ימשוך חזרה את החבל, ניתן לצייד את הכננת בבלם חד כיווני (ראצ'ט) – התקן מכני המאפשר תנועה בכיוון אחד בלבד. במקרה זה הראצ'ט יאפשר רק פעולת הרמה ולא הורדה.
שימושים

הכננת משמשת במגוון תחומים לתפקידים שונים, כגון:
שימוש צבאי בעת העתיקה: כלי עזר למתיחת כבלים של כלי מלחמה עתיקים כגון: טרבושה וקטפולטה.
ספנות: הורדה והעלאת העוגן, מתיחת המפרש ועוד.
הנדסה: הנפת משאות בעגורנים ומנופים נעשית באמצעות כננות. כמו כן, ישנן כננות קטנות המורכבות על המבנה עצמו ומיועדות להעלות אליו חומרי בניין.
חילוץ והצלה: ניידות כיבוי אש, רכבי חילוץ צבאיים ורכבי שטח מצוידים בכננות המיועדות למשוך רכבים וחפצים שונים מרחוק. הכננת מסוגלת למשוך את הרכב התקוע כאשר הכננת מעוגנת למקום יציב.
ישנן כננות בעלות הפעלה אלחוטית. כננות כאלה מצויות לעיתים על רכבי שטח.
צורת הפעלה נוספת של כננות נמצאת ברכבי שטח המצוידים בתוף בולט מצידי הגלגלים. כאשר הגלגל מסתובב, מסתובב איתו התוף והכבל מתלפף עליו. דבר זה מעניק עוצמה רבה לכננת, שכן, היא מופעלת, למעשה על ידי כוח המנוע כננת כזו נקראת כננת גלגל.
יחסי קטר–קניה

| יחסי קטר–קניה |
| --- | --- |
קטר (מדינה): קניה


קטר: קניה
שטח (בקילומטר רבוע)
11,586: 580,367
אוכלוסייה
3,065,289: 56,708,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
235,770: 107,441
תמ"ג לנפש (בדולרים)
76,916: 1,895
משטר
מונרכיה אבסולוטית: רפובליקה

היחסים הדיפלומטיים בין מדינת קטר לרפובליקה של קניה כוננו בשנת 2003.
היסטוריה

בחודש אפריל בשנת 2014, הנשיא הקנייתי אוהורו קניאטה נסע לביקור בקטר בו נפגש עם אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני. הם ניהלו שיחות על ההתייצבות האזורית, על ביטחון המדינה, ועל דור הנוער שעבר רדיקליזציה בעניין היחסים לאסלאם. שני השליטים חתמו על הסכמים ו"דילים" מרובים. הנשיא הקנייתי נפגש גם עם שר האנרגיה של קטר. בסוף הביקור קטר הפכה להיות המדינה הראשונה במפרץ הפרסי שקבעה אמנת כפל מס עם קניה.
אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני בירך את קניה ביום עצמאותה.
שיתופי פעולה

שתי המדינות חתמו על הסכמי שיתוף פעולה בתחומים: סחר, תעשייה, אנרגיה, תקשורת, תחבורה, בנייה, עבודה, תיירות וחקלאות. קטר תכשיר את הנהלת הנמל החדש שהוקם בקניה ותעסיק יותר מהגרים בענפי התחבורה והתעופה.
ישנם נתיבי ספנות ישירים ממומבסה לדוחה וטיסות ישירות מניירובי לדוחה. קטר איירווייז בהליכי פתיחה של קו טיסה ישיר למומבסה (העיר השנייה בגודלה בקניה) לדוחה.
בשנת 2008, חתמו קטר וקניה על הסכם שמאפשר לקטרים לחכור 100,000 דונם של קרקע קנייתית. העסקה תסלול את הדרך עבור ממשלת קטר למימון חלק ניכר מפרויקטי LAPSSET. שימושי הקרקע החכורה יהיו בעיקר גידולי חקלאות ומשק חי, שכן פחות מ-1% של קרקע במדינות המפרץ הפרסי היא קרקע פורייה הטובה לעיבוד.
בשנת 2014, יצאה משלחת של אנשי עסקים קטרית לקניה.
סחר

בשנת 2011 הייצוא של קניה לקטר היה 53 מיליון שילינג קנייתי (580,000 דולר אמריקאי) והייצוא של קטר לקניה הסתכם ב-1.01 מיליארד שילינג קנייתי (11 מיליון דולר אמריקאי). היצוא העיקרי של קניה לקטר הוא של מזון. היצוא העיקרי של קטר לקניה הוא של כימיקלים, דשנים, פלסטיק וריהוט.
נציגויות דיפלומטיות

קטר מחזיקה שגרירות רשמית בניירובי - נפתחה ב-2012.
קניה מחזיקה שגרירות רשמית בדוחה - נפתחה ב-2010.
כלבם של בני בסקרוויל (סרט, 1921)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  כלבם של בני בסקרוויל מאת ארתור קונאן דויל
 בימוי:  מוריס אלווי 
 תסריט:  ויליאם ג' אליוט דורותי וסטלייק
 שחקנים ראשיים:  אילי נורווד יוברט ויליס לואיס גילברט 
 צילום:  ג'רמיין בורגר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Stoll Pictures
 חברה מפיצה:  Stoll Pictures (הממלכה המאוחדת) UFA (גרמניה) Robertson-Cole (ארצות הברית)
 הקרנת בכורה:  1921 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט בלשי, סרט פשע, סרט אילם, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כלבם של בני בסקרוויל (באנגלית: The Hound of the Baskervilles) הוא סרט מסתורין בריטי משנת 1921 בבימויו של מוריס אלווי ובכיכובם של איילי נורווד, קטינה קמפבל ורקס מקדוגל. הסרט מבוסס על הרומן "כלבם של בני בסקרוויל" מאת ארתור קונאן דויל. הוא הופק בחברת Stoll Pictures, חברת ההפקה הגדולה ביותר בבריטניה באותה תקופה.
הפקה

בהמשך לחלק ה-15 של סדרת סרטי "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס" זהו הסרט באורך מלא הראשון בכיכובם של אילי נורווד בתפקיד הולמס ויוברט ויליס בתפקיד ד"ר ווטסון. סרט זה הוא העיבוד השני של הספר "כלבם של בני בסקרוויל", הראשון היה סרט אילם גרמני משנת 1914 בשם "Der Hund von Baskerville". בטעות נטען שהסרט צולם בדארטמור, למעשה צילומי הסרט נערכו קרוב לכפר ת'רלסי שבמחוז סארי.
צוות השחקנים

אילי נורווד – שרלוק הולמס
קטינה קמפבל – בריל דוסרן סטפלטון
רקס מקדוגל – סר הנרי בסקרוויל
לואיס גילברט – רוג'ר סטפלטון בסקרוויל
יוברט ויליס – דוקטור ווטסון
אלן ג'ייס – ד"ר ג'יימס מורטימר
פרד ריינהם – ברימור, הבאטלר
מיס ווקר – גברת ברימור
מאדאם ד'אסטר – גברת הדסון
רוברט ואליס – סלדן
יציאה לאקרנים

הסרט יצא לבתי הקולנוע בממלכה המאוחדת ב-8 באוגוסט 1921, ובארצות הברית הוקרן רק 14 חודשים אחר כך. בגרסה זו שמם של מר וגברת ברימור שונה ל"אוסבורן".
ביקורת

באתר AllMovie צוין שהסרט נאמן למקור הספרותי אבל "אינו מתקרב לגרסה הקולנועית משנת 1939 בכיכובם של בזיל רת'בורן ונייג'ל ברוס."
ארתור קונאן דויל עצמו נהנה מהסרט ואמר "שגילומו הנפלא של מר אילי נורווד הולמס הפתיע אותי. כשראיתי את הסרט חשבתי שמעולם לא ראיתי משהו יותר אמנותי".
הערות שוליים

↑  "The Hound of the Baskervilles (1921)". BFI. אורכב מ-המקור ב-2012-10-22. נבדק ב-2019-01-02.
↑  "The Hound of the Baskervilles (movie 1921)". arthur-conan-doyle.com.
1 2 3 4  Barnes, Alan (2011). Sherlock Holmes on Screen. Titan Books. pp. 76–77. ISBN 9780857687760.
↑  Janiss Garza. "The Hound of the Baskervilles (1920) - Maurice Elvey - Synopsis, Characteristics, Moods, Themes and Related - AllMovie". AllMovie.
כלבם של בני בסקרוויל (מיני-סדרה)

| --- | --- |
 מבוסס על:  כלבם של בני בסקרוויל מאת ארתור קונאן דויל
 סוגה:  סדרת מסתורין 
 כותבים:  אלכסנדר ברון (תסריט)
 בימוי:  פיטר דאגוויד
 שחקנים:  טום בייקר טרנס ריגבי
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  4
 הפקה
 מפיק:  בארט לטס
 מוזיקה:  קרל דייוויס 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 תקופת שידור מקורית:  3 באוקטובר 1982 – 1982 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
כלבם של בני בסקרוויל (באנגלית: The Hound of the Baskervilles) היא מיני-סדרה בריטית של ה-BBC, בהפקת בארי לטס, בבימויו של פיטר דאגוויד ובכיכובום של טום בייקר בתפקיד שרלוק הולמס וטרנס ריגבי בתפקיד דוקטור ווטסון. המיני-סדרה מבוססת על הרומן "כלבם של בני בסקרוויל" מאת ארתור קונאן דויל. קרל דייוויס הלחין את המוזיקה וניצח על הביצוע.
הפקה

הפקה זו של "כלבם של בני בסקרוויל" מאת דויל היא העיבוד השני לסדרת טלוויזיה של ה-BBC. הקודם היה מיני-סדרה בשני חלקים משנת 1968 בכיכובו של פיטר קושינג. הגרסה מ-1982 היא חלק מסדרת דרמות תקופתיות בשם "Sunday Classics" של עיבודים ספרותיים שהפיקו ה-BBC.
בסדרה התאחדו השחקן טום בייקר והמפיק בארי לטס שעבדו קודם לכן יחד בסדרה "דוקטור הו". המיני-סדרה שודרה ב-4 חלקים ב-1982. ב-1977 כאשר בייקר גילם את הדוקטור הרביעי הוא הופיע במיני-סדרה בשם "The Talons of Weng-Chiang" שבה הדוקטור היה לבוש בבגדיו של שרלוק הולמס כולל הכובע האופייני שלו.
טרנס ריגבי שגילם בגרסה זו את דמותו של ד"ר ווטסון, שיחק ב-1983 בתפקיד המפקח לייטון בסרט הטלוויזיה "חותם הארבעה" בכיכובו של איאן ריצ'רדסון בדמות שרלוק הולמס.
המיני-סדרה צולמה באולפני ה-BBC בברמינגהאם וצילומי החוץ נערכו בדארטמור.
צוות השחקנים

טום בייקר – שרלוק הולמס
טרנס ריגבי – ד"ר ג'ון ה. ווטסון
ניקולס וודסון – סר הנרי בסקרוויל
כריסטופר רייבנסקרופט – סטפלטון
קיי אדסהד – בריל סטפלטון
ויל נייטלי – ד"ר מורטימר
קרוליין ג'ון – לורה ליונס
יוברט ריס – המפקח לסטרייד
קבלה

תגובות הצופים היו חלוקות, ולא השתפרו בחלוף זמן. בייקר עצמו העריך את הופעתו ככישלון. הדיילי טלגרף תיאר את העיבוד כ"הסתכלות מסורתית על ההרפתקה הידועה ביותר של הולמס", ועל בייקר נכתב ש"אולי עדיף שהוא היה נשאר בטארדיס". עיתון האינדפנדנט כתב ביקורת אוהדת יותר ותיאר את בייקר כ"הולמס גדול מהחיים".
DVD

המיני-סדרה יצאה לאור באוסטרליה ב-20 באוגוסט 2014 על ידי Madman Entertainment. התוספות ב-DVD כוללות הערות מאת טום בייקר.
הערות שוליים

1 2 3  Barnes, Alan (2002). Sherlock Holmes on Screen. Reynolds & Hearn Ltd. p. 69. ISBN 1-903111-04-8.
1 2 3  Haining, Peter (1994). The Television Sherlock Holmes. Virgin Books. p. 83. ISBN 0-86369-793-3.
↑  "The Hound of the Baskervilles". BBC. נבדק ב-1 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Haining, Peter (1994). The Television Sherlock Holmes. Virgin Books. p. 84. ISBN 0-86369-793-3.
↑  "A Study In Error: The Ten Worst Sherlock Holmes". shadowlocked.com. אורכב מ-המקור ב-28 בינואר 2012. נבדק ב-2011-12-28. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Eyles, Allen (1986). Sherlock Holmes: A Centenary Celebration. Harper & Row. pp. 123. ISBN 0-06-015620-1.
↑   Sherlock: the 20 greatest Sherlock Holmes, The Telegraph, 30 December 2015
↑  "Holmes Sweet Holmes: Literature's Greatest Sleuth". The Independent. נבדק ב-11 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Hound of the Baskervilles". Madman Entertainment. נבדק ב-5 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
כרומוזום פילדלפיה

| --- | --- |

בדיקת היברידיזציה פלואורסצנטית באתר חיובית לכרומוזום פילדלפיה בשלב המטפאזה של התא
 תחום:  אונקולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D010677
 סיווגים
 ICD-10:  C92.1
 ICD-O:  Chronic myelogenous leukemia
 
איור 2: תיאור סכמטי של היווצרות כרומוזום פילדלפיה
כרומוזום פילדלפיה (Ph) הוא פגם כרומוזומלי מסוים הקשור ללוקמיה מיאלואידית כרונית (CML). הפגם הוא תוצאה של טרנסלוקציה רציפרוקאלית בין כרומוזום 9 ו-22 המסומנת: (t(9;22)(q34;q11 (ראה איור 2). אצל 95% מהחולים ב-CML קיים כרומוזום פילדלפיה ולכן הוא מהווה מדד בעל רגישות גבוהה למחלה. אמנם, בדיקה חיובית לכרומוזום פילדלפיה אינה מדד מספיק לאבחנת CML משום שהוא קיים גם בהרבה מהמקרים של לוקמיה לימפובלסטית חריפה (ALL) ובחלק מהמקרים של לוקמיה מיאלואידית חריפה (AML).
בעבר חשבו כי הכרומוזום הוא סימפטום של הלוקמיה, אך התברר כי הוא הגורם למחלה: הטרנסלוקציה גורמת לאיחוי בין שני גנים BCR- ABL היוצרים יחדיו טירוזין קינאז שגורם לשיגשוג תאי הלוקמיה.
תרופה יעילה (במיוחד בשלב ראשוני יחסית של המחלה) נגד מצב זה היא אימטיניב (אנ') או בשמה המסחרי - גליבק.
כנס HLS & CYBER

כנס Israel HLS & CYBER הוא כנס דו-שנתי ביוזמה וארגון של מכון היצוא ומשרד הכלכלה והתעשייה ובשיתוף עם משרד החוץ, סיב"ט- משרד הביטחון, מטה הסייבר הלאומי במשרד רה"מ, משרד הבט"פ, ורשות שדות התעופה.
הכנס עוסק בנקודות המפגש בין עולמות הסייבר וביטחון המולדת ודן סביב הנושאים המרכזיים: מודיעין וטרור, הגנה על תשתיות קריטיות (תחבורה ותעופה, חשמל, גז, נפט), עולם גלובלי חכם – הסכנות והאתגרים, ניהול אירועים – הגישה האינטגרטיבית והיערכות למצבי חירום.
בכנס לוקחים חלק עשרות בכירים בעולם, ביניהם- שרי ביטחון פנים, ראשי ערים, מפקדי משטרה, ראשי ארגוני מודיעין, מנהלי אבטחת סייבר בגופים ממשלתיים, אינטגרטורים, בנקים ותאגידים, סוכנים ומפיצים, מנהלים ואנשי מפתח מחברות מובילות בתחומי ביטחון המולדת והסייבר.
הכנס הרביעי - 2016

הכנס הבינלאומי הרביעי התקיים בתאריך 14–17 בנובמבר 2016, כאשר לצד הכנס תתקיים תערוכה מקצועית בה יציגו 160 חברות ישראליות, אשר יקיימו מפגשים עסקיים מתואמים מראש עם האורחים מרחבי העולם. יומו האחרון של הכנס מוקדש לסיור מקצועי – ביטחוני בשדה התעופה נתב"ג.
בנוסף, במתחם החיצוני של התערוכה, יוקם אזור הדגמות בו יוצגו מגוון טכנולוגיות ישראליות. בין החברות המשתתפות בתערוכה ומציגות: אלביט מערכות, ח.מר תעשיות, התעשייה האווירית, סופרקום, צ'ק פוינט, מגל מערכות בטחון, פיקסיקס, קבוצת רייזון, רפאל, תעשייה צבאית, אורד, אס.אי.אס.פי, מפרם, ועוד.
הכנס החמישי - 2018

הכנס החמישי התקיים בתאריכים 13–14 בנובמבר 2018. בפתיחת הכנס השתתפו ראש מערך הסייבר במשרד ראש הממשלה יגאל אונא, מנכ"ל מכון היצוא גדי אריאלי, שר הכלכלה והתעשייה אלי כהן, מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך ושר הביטחון לשעבר שאול מופז.
הכנס עסק בעולמות הסייבר וביטחון המולדת והתמקד באתגרים, באיומים ובפתרונות עימם מתמודדים בעולם הקיברנטי, בתעופה ובתשתיות הקריטיות, בתחום הפיננסי, מודיעין, טרור ותחומים נוספים בעולמות הסייבר והביטחון הלאומי. כחלק מהכנס הציגו 175 חברות ישראליות הטכנולוגיות המתקדמות ביותר בתחומי הביטחון לאומי והסייבר.
בין הטכנולוגיות הישראליות הבולטות שהוצגו בכנס: טכנולוגיות בשימוש רחפנים ופתרונות נגד רחפנים, טכנולוגיות איסוף מודיעין, טכנולוגיות בינה מלאכותית להגנה בפני מתקפות סייבר וזיהוי אנומליות, טכנולוגיות מציאות רבודה, סיוע במצבי חירום, תקשורת בטוחה, מערכות שליטה ובקרה וניתוח וידאו, פתרונות אבטחה מעולמות ה-IOT, פתרונות הגנה על תשתיות קריטיות ואבטחת המונים וטכנולוגיות לגורמי אכיפה חוק ומעברי גבול, פתרונות אותנטיקציה, הגנה על מידע רגיש, סימולציות לבדיקת חדירות המערכת, אימונים בתחום הסייבר, אבטחה למכשור רפואי ומודיעין, בלוקצ'יין, Open Banking, פרטיות וניהול זהות דיגיטלית וטכנולוגיות מידע מותאמות רגולציה (GDPR ,II PSD ועוד).
בכנס השתתפו מעל 5,000 אורחים מרחבי העולם, בהם מפקד משטרת ניו יורק Commissioner James P. O’Neill, שרת התחבורה הקפריסאית, שר ההגנה ההודי, השר לביטחון לאומי מגאנה – Mr. Kan Dappah, מנכ"ל חברת Airbus Defense and Space - Dirk Hoke, ראש מערך הסייבר בממשלת הודו - Dr. Gulshan Rai, סגן ראש מערך הסייבר של קוריאה- Mr. Wan S, סגן נשיא וסגן מנהל תחום הגנת המידע ב-Walmart Mr. Adam El- y, Mr. Michael Foynes, Senior Director of Global Operations, Microsoft, USA ומנהלת אבטחת מידע, צפון קרולינה Ms. Maria S. Thompson -
במסגרת הכנס הושק מאגד חברות חדש לתחום הסייבר בתעופה, בו משתתפות חברות ישראליות ותיקות המציעות מגוון רחב של פתרונות לשוק העולמי בתחומי התעופה, האבטחה, המודיעין והסייבר, יחד עם חברות סטארט־אף. במקביל התקיימה תחרות חדשנות ליזמים בתחום ביטחון המולדת והסייבר, בשיתוף רשות החדשנות. שלושת המועמדים הסופיים עלו לשלב הגמר ויציגו על במת הכנס בפני חבר שופטים בינלאומיים את הפיתוחים בתחום.
הערות שוליים

↑  אריאל ויטמן "אלפי מבקרים בכנס לביטחון המולדת והסייבר" ישראל היום 15.11.2018
הכנס החמישי
"מרכז שליטה" נייד, שהוצג בכנס
כנס אנימה

כנס האנימה "Tokyo International Anime Fair" בטוקיו
קוספליי בכנס "אנימה אקספו" בקליפורניה, 2006
כנס אנימה הוא אירוע בו ההתמקדות העיקרית היא סדרות אנימה ומאנגה והתרבות היפנית.
באופן כללי כנסי אנימה נערכים במרכזי כנסים, בבתי מלון או בקמפוסים ונמשכים בדרך כלל כמה ימים. כנסי אנימה כוללים מגוון רחב של פעילויות ופאנלים, כאשר חלק גדול מהמשתתפים עשויים להיות לבוש בקוספליי. הכנסים משמשים גם לעיתים קרובות את תעשיית האנימה והמאנגה ליידע לקוחות פוטנציאלים על מוצרים חדשים.
בכנסי האנימה הגדולים ביותר בעולם נוכחים מאות אלפי מבקרים. נכון ל-2019 כנסי האנימה הגדולים בעולם נערכים בארצות הברית ("אנימה אקספו" באנהיים שבקליפורניה), ביפן ("אנימה יפן" בטוקיו), ובצרפת ("יפן אקספו" בוילפינט).
פעילויות טיפוסיות

ככל שהכנס גדול יותר כך יהיו בדרך כלל יותר פעילויות ודוכנים. הרשימה שלהלן אינה ממצה, אך מראה דוגמאות שונות לסוגי הפעילויות שניתן למצוא בדרך כלל בכנסי אנימה.
דוכני מכירות - דוכני בהם נמכרים תקליטורים של סדרות וסרטי אנימה, חוברות מאנגה, משחקי וידאו יפניים, פוסטרים, צעצועים, וכדומה.
מופעי קוספליי - קוספליי היא אטרקציה מרכזית בכנסי אנימה, והפופולריות שלה גדלה בהתמדה עם השנים. מופעי קוספליי רבים מתרחשים במהלך כל כנס אנימה, בין אם בחינם (כלומר על במה הממוקמת במרכז מתחם הכנס אשר המשתתפים אינם צריכים להירשם ולא מתקיימת בפועל תחרות אמיתית) או במסגרת תחרות בחדר גדול עם במה. קוספליי הפך נפוץ במיוחד לאורך השנים בכנסי אנימה וחלק גדול מהמשתתפים מגיעים בעצמם עם קוספליי על אף שהם אינם משתתפים בתחרויות הקוספליי.
חדרי הקרנה לסדרות/סרטי אנימה - ברחבי הכנס ישנם חדרי תצוגה בהם מוקרנים סדרות/סרטי אנימה חדשות במטרה לקדם אותם בקרב הנוכחי בכנס.
פאנלים - פאנל בכנס אנימה כולל לרוב בדרך כלל דיון פתוח על נושא הקשור בדרך כלל לסדרת אנימה, לפרסום של סדרת מאנגה חדשה, או לקוספליי, מוזיקה יפנית, וכדומה.
סדנאות - סדנה היא סוג מסוים של פאנל בו אורח נודע עוסק בנושא מסוים ומלמד את הנוכחים טכניקות שונות.
תחרויות קריוקי
תערוכה של כישרונות חדשים - אמנים צעירים מציגים ומדברים על יצירותיהם, אשר יכולות לכלול עבודות יד עצמאיות, רישומים, ספרים או וידאו.
מופעים של אמנים להקות - להקות וזמרים עורכים הופעות במתחם הכנס. בדרך כלל הרפרטואר מורכב משירים של סדרות אנימה פופולריות, שירים ממשחקי וידאו יפנים פופולריים, או גרסאות כיסוי לשירים של להקות J-Rock פופולריות.
כנסי אנימה בישראל

בשנת 2005 הוקם בישראל כנס אנימה קון כשאליו הגיעו כ-650 איש והיווה יריית פתיחה לקיום הכנסים בארץ. הכנס השני התקיים בחג פורים 2006 ואליו הגיעו כ-1,200 איש.
שנה לאחר מכן הוקם ארגון אמא״י ומאז הארוקון 2008 הם מקיימים כמיטב המסורת שני כנסים: הארוקון בפורים וכאמ״י בקיץ (מאז 2009).
בשנת 2010 הוקמה קבוצת הוטארו שאף היא הקימה כנסים כדוגמת לג׳נד קון.
במהלך העשור השני של שנות ה-2000 ניסו קבוצות נוספות לקיים כנסי אנימה, כדוגמת אוגי שניסו לקיים את שירופסט.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
לוק (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  סטיבן נייט
 הופק בידי:  גאי הילי פול ובסטר
 תסריט:  סטיבן נייט
 עריכה:  ג'אסטין רייט 
 שחקנים ראשיים:  טום הארדי
 מוזיקה:  דיקון הינצ'קליף
 צילום:  האריס זמברלוקוס
 מדינה:  בריטניה בריטניה ארצות הבריתארצות הברית
 חברת הפקה:  Shoebox Films IM Global
 חברה מפיצה:  Lionsgate (בריטניה)   A24 (ארצות הברית)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בספטמבר 2013 (ונציה) 18 באפריל 2014 (בריטניה)
 משך הקרנה:  84 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מותחן פסיכולוגי
 תקציב:  2 מיליון דולר
 הכנסות:  5 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   locke
 פרסים:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לעריכה (ג'אסטין רייט) 
 www.lockethemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
לוק (באנגלית: Locke) הוא סרט דרמה ומותחן אמריקאי-בריטי משנת 2013 בבימויו של סטיבן נייט. הסרט מתאר את נסיעתו של איבן לוק (טום הארדי) לבית החולים בלונדון.
הסרט משתמש בקונספט ייחודי המתבטא באמצעים ויזואליים דלים. הסרט כולו מתרחש בתוך הרכב של לוק ומלווה אותו במהלך הנסיעה. העלילה מתפתחת בעזרת שיחות טלפון אשר מקבל לוק במהלך הנסיעה החושפות בפנינו את עולמו. לוק הוא הדמות היחידה אשר נראית במהלך הסרט כאשר לאורכו דמויות נוספות משתתפות אך ורק באמצעות קולם. הסרט התקבל באהדה על ידי המבקרים.