יחסי גומלין בין חרקים לאדם
שימושים מעשיים > רפואה

בעבר החרקים היו בשימוש רפואי בתרבויות ברחבי העולם, לעיתים קרובות על פי דוקטרינת החתימה (Doctrine of signatures). האמונה כי עצם הירך של החגבים דומה לכבד האנושי, שימשה לטיפול במחלות כבד על ידי הילידים של מקסיקו. הדוקטרינה יושמה הן ברפואה הסינית המסורתית והן באיור ודה. הרפואה הסינית משתמשת בפרוקי-רגליים למטרות שונות; לדוגמה, מרבה רגליים משמש לטיפול בטטנוס, פרכוסים ועוויתות, בעוד שנמלת ההרים השחורה הסינית (Polirachis vicina Roger) משמשת כתרופה מזה 3,000 שנים, במיוחד בטיפול בקשישים בעלי בעיות נפרולוגיות. הנמלים השייכים למשפחה זו בעלי ערך תזונתי גבוה, ועשויות לשמש גם כמזון-בריאות (אנ'). שיטת הריפוי ההודית האיור ודה משתמשת בחרקים כמו טרמיטים לריפוי בעיות רפואיות שונות: כיבים, דלקות מפרקים, אנמיה וכאב. זחלים של כנימת עלי הצמח יטרופה מבושלים ונאכלים על ידי נשים יולדות על מנת לזרז הנקה, להורדת חום ולהרגעת מערכת העיכול. לעומת זאת, רפואת החרקים המסורתית של אפריקה אינה ממוסדת. העמים הילידים של מרכז אמריקה השתמשו במגוון רחב של חרקים לצורכי ריפוי. בני המאיה השתמשו בחיילים של נמלי גדוד. הארס של נמלת הקציר האדום (Red harvester ant) שימשה לריפוי שיגרון, דלקת פרקים, ושיתוק ילדים באמצעות התגובה החיסונית שנוצרה בעקבות העקיצה שלה. גלמים של טוואי המשי מבושלים שימשו לטיפול בשבץ מוחי, אפזיה רצפטיבית, דלקת הסימפונות, דלקת ריאות, עוויתות, דימום, והטלת שתן תכופה.
דבורת הדבש הובאה ליבשת אמריקה בתקופת כיבושה על ידי ספרד ופורטוגל. מוצרי דבורת הדבש נמצאים בשימוש רפואי ברחבי אסיה, אירופה, אפריקה, אוסטרליה ואמריקה. מוצרי דבורת הדבש הם המוצרים הנפוצים ביותר שמוצאם מחרקים לצרכים רפואיים הן בעבר והן בהווה, ובעיקר הדבש. ניתן למרוח אותו על העור כדי לטפל ברקמות צלקת משמעותיות, פריחות וכוויות, ולטיפול בזהומי עיניים. דבש משמש להקלה בבעיות עיכול וכמשקם בריאות כללי. הוא נצרך כמוצר חם לטיפול בהצטננות, שיעול, דלקת גרון, שחפת ומחלות ריאה אחרות. משתמשים בארס דבורת הדבש על ידי עקיצות ישירות כדי להקל על דלקות פרקים, שיגרון, פולינאוריטיס ו-אסתמה. הפרופוליס, שהוא תערובת שרף ושעווה הנאספת על ידי דבורת דבש ומשמשת כחומר לבידוד הכוורת ול-איטום, נצרכת לעיתים קרובות על ידי נשים בגיל המעבר בגלל תכולת ההורמונים הגבוהה שלה, ונאמר שהיא בעלת תכונות אנטיביוטיות, כחומר הרדמה ובעל נוגדי דלקות. מזון מלכות משמש לטיפול באנמיה, כיבים במערכת העיכול, טרשת עורקים, תת- ויתר לחץ דם, ודיכוי החשק המיני. לחם דבורים, המכונה גם אבקת דבורים, נצרך כאמצעי לשיקום בריאותי ומניחים שהוא מסייע לטיפול בזיהומים פנימיים וחיצונים כאחד. לאחד הפפטידים העיקריים בארס הדבורה, המליטין (אנ') יש פוטנציאל לטפול בדלקת מפרקים שגרונית וטרשת נפוצה.
ישנם טיפולים נוספים שמשתמשים בחרקים. למשל, העלייה של זיהומים עמידים לאנטיביוטיקה גרמה לחיפוש אחר משאבים פרמצאוטים חדשים כולל טיפול על ידי פרוקי רגליים. לדוגמה, טיפול ברימות של זבובים לניקוי פצעים עמוקים שהריפוי שלהם ממושך. גם החלבונים פיברואין (אנ') וסריצין (אנ') המצויים בחוטי משי של גלמי העש Bombyx mori משמשים לריפוי פצעים. כמו כן, השמן Cantharidin שנמצא במספר משפחות של חיפושיות משמש כמגביר כוח-הגברא בכמה חברות אנושיות.
חרקים הניזונים ממציצת דם כמו קרציות, זבובי הסוס וכולכיתיים מחדירים לגוף הנעקץ תרכובות ביו-אקטיביות (אנ') מרובות. חרקים אלה שימשו את העוסקים ברפואה מזרחית למניעת היווצרות קרישי דם או פקקת. יישומים אלה מצביעים על אפשרות לשימושים ברפואה המודרנית. למעלה מ-1,280 משפחות חלבונים נמצאו ברוק של חרקים הניזונים ממציצת דם, כולל מעכבי הצטברות טסיות דם, חומצה ארכידונית, תרומבין, פרפור פרוזדורים PAF, נוגדי קרישה, מרחיבי ומכווצי כלי דם, אנטיהיסטמינים, חוסמי תעלות נתרן, אנגיוגנזה, חומרי הרדמה, חומרים לטיפול בכאבים פיברומיאלגיים.
תיקנים אינם מעבירי מחלות משמעותיים. הם נושאים חיידקים אך אינם נושכים או עוקצים. בקוטיקולה של התיקנים מופיע חלבון אנטי-אסמתי. חלבון זה מופיע גם בקוטיקולה של זחלים בדרגות ארבע וחמש של העש Hyalophora cecropia ומכיל את החלבון הייחודי Arylphorin, המשמש לטיפול באסתמה ובקשיי נשימה אחרים. אנשי האמזונאס משתמשים בעוקץ של סוגי נמלים דמויי צרעה Pseudomyrmex לחום ולכאבי ראש.