stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רכבת יתומים
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  The Orphan Trains | American Experience | PBS, www.pbs.org (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Andrea Warren, The Orphan Train, Washingtonpost.com: Horizon Section
1 2  Opposition to the Orphan Trains – National Orphan Train Complex, orphantraindepot.org
↑  historynavigator, The Riders of the Orphan Train ( 1854-1929), Travel Through Time, ‏2021-07-27 (באנגלית)
↑  The New York Times, OUR CITY CHARITIES--NO. II.; The New-York Juvenile Asylum., The New York Times, ‏31 בינואר 1860
↑  Do Orphanages Still Exist in America? The Truth About Adopting an Orphan, American Adoptions
↑  Eliza's Story, Graham Windham (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Orphan Trains, archive.nytimes.com
1 2  A History of Innovation | Children's Aid, www.childrensaidnyc.org
1 2  Trains Ferried Waifs To New Lives On The Prairie - tribunedigital-sunsentinel, web.archive.org, ‏2016-11-29
1 2  Stephen O'Connor, Orphan Trains: The Story of Charles Loring Brace and the Children He Saved and Failed, University of Chicago Press, 2004-03, ISBN 978-0-226-61667-4. (באנגלית)
↑  Orphan Trains: A Brief History and Research How-to | New York Genealogical & Biographical Society, www.newyorkfamilyhistory.org
↑  Trina Williams Shanks, The Homestead Act: A Major Asset-Building Policy in American History, Center for Social Development Research, 2000-07-01 doi: 10.7936/K7RR1XQM
1 2  Rebecca Trammell, Orphan Train Myths and Legal Reality, The Modern American 5, 2009-01-01
↑  James J. Davis, Laws Relating to Interstate Placement of Dependent Children, U.S. Department of Labor, 1924
↑  Marian E. Saksena, Out-of-home Placements for Abused, Neglected, and Dependent Children in Minnesota: A Historical Perspective, כרך 32, 3, William Mitchell Law Review, 2006
↑  Donald Dale Jackson, It Took Trains to Put Street Kids on the Right Track Out of the Slums, Smithsonian, 1996, עמ' 95-102
1 2  A History of Innovation | Children's Aid, www.childrensaidnyc.org
↑  Children’s Aid Society of New York, Social Welfare History Project, ‏2011-01-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rebecca S. Trammell, Orphan Train Myths and Legal Reality, The Modern American 5, 2009, עמ' 3-13
↑  They survived Minnesota’s orphan trains to celebrate life, Twin Cities, ‏2015-09-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Scheuerman, Dan. "Lost Children: Riders on the Orphan Train", Humanities, November/December 2007 | Volume 28, Number 6".
↑  Orphan Train Heritage Society of America, Inc. (OTHSA), Encyclopedia of Arkansas (באנגלית אמריקאית)
↑  The 8 Wonders of Kansas History - A Kansas Sampler Foundation Project, web.archive.org, ‏2016-11-29
↑  National Orphan Train Complex – Preserving the Past for the Future, orphantraindepot.org
↑  Louisiana Orphan Train Museum, laorphantrain (באנגלית)
↑  Karen Cox, Louisiana Orphan Train Museum, City of Opelousas, ‏2021-04-12 (באנגלית אמריקאית)
1 2  William Johnson, Louisiana loses last Orphan Train rider, The Daily Advertiser (באנגלית אמריקאית)
פוסטר הזמנה לאימוץ יתומים שעתידים להגיע ברכבת יתומים
בניין המוזיאון The National Orphan Train Complex בקונקורדיה
רגנסבורגר

ספר לטיני על דרכי החילוקים: בלא־זה'ר, נירנברגר ורגנסבורגר, מאת לאונרדוס אפולטוס, אלטדרוף ת"ל.
ספר "סוגיות התלמוד" העוסק בבאור דרכי החילוקים מאת הרב משה מרוהאטין, זולקווא תנ"ג.
רגנסבורגר היא צורת שאלה שהייתה נהוגה בישיבות אשכנז בסוף תקופת הראשונים ובתחילת תקופת האחרונים, כחלק משיטת החילוקים.
רקע

מקובל לשער שבישיבת מהר"י וייל בנירנברג ובישיבת מהר"י ברונא ברגנסבורג התפתחה שיטת החילוקים. בשיטת לימוד זו מבארים את הגמרא בפלפולים חריפים ובחילוקים דקים.
מיד לאחר יצירת השיטה, התקיף אותה השל"ה בטענה שצורת לימוד זו אינה אמיתית ואין צורך בחידודים אלו. השל"ה סייג את דבריו: ”רק דבר זה היא מצווה ובו ידבקון ויהיה גם כן חידוד, דהיינו לתרץ בדרכים אמיתיים כל אוי"ש ברענג"ר וכל ניר"ן בערג"ר וכל רעגי"ר שפורגי"ר, וכן בתוספות לקשר כל 'ואם תאמר', או 'תימה' שהוא בלא זאת. דברים כאלה הם בכלל תורת אמת, והם גם כן חידוד”.
לאחר תקופה, החתם סופר הגן על שיטה זו וטען שתועלת שיטת החילוקים היא להרגיל את התלמידים שלא לדמות דין לדין. בישיבת החתם סופר נהגו ללמוד ולהקשות קושיות דוגמת נירנברגר ורגנסבורגר.
כחלק משיטת החילוקים התפתחה צורת שאלה הנקראת "רגנסבורגר" ככל הנראה על שם ישיבת רגנסבורג, ו"נירנברגר" על שם ישיבת נירנברג.
רגנסבורגר

משל עתיק מבאר את המושג. איכר הביא לשוק עגלת תבן, ניגש אליו סקרן ושאל אותו: מה אתה מוכר? ענה לו האיכר: חציר. שאל אותו הקונה: והרי זה תבן?! כעס האיכר: אם ידעת למה שאלת?
כלומר לעיתים אמורא שואל את חבירו שאלה, ולאחר שהאמורא עונה לו הוא מקשה לו ממשנה או ברייתא, ועל כך מקשים: אם הוא ידע את המשנה למה הוא שאל?
רגנסבורגר > דוגמה

במסכת שבת רבי יוחנן שואל את רבי ינאי האם מותר לשרות חילתית במים צוננים. רבי ינאי עונה לו שאסור, ועל כך מקשה רבי יוחנן שהמשנה אומרת שבפושרים אסור ומשמע שבצונן מותר. על כך קשה: אם הוא ידע את הדיוק למה שאל את ר' ינאי? בדוגמה זו רבי ינאי כבר שואל ”אם כן מה לי ולך?!” - זהו רגנסבורגר.
רגנסבורגר > דרכי התירוצים

השואל לא סמך על דעתו ולא היה בטוח בראייתו ועל כן הקדים ושאל מה ההלכה. כך כתבו השל"ה, היד מלאכי, ועוד. תירוץ זה מובא כבר בתוספות. יש שהעירו שתירוץ זה נכון בשאלה של תלמיד לרב ולא של רב לחבירו.
השל"ה הביא עוד תירוץ שלדעתו הוא טוב יותר והוא התירוץ המקובל. לשואל הייתה הנחת יסוד ברורה ושאל שאלה בדין אחר. מהתירוץ הבין השואל שהתרצן חולק אף על הנחת היסוד הראשונה, ועל זה הקשה מברייתא.
המבאר למהר"ם שיף הציע תירוץ נוסף. השואל הסתפק האם אסור לגמרי או אסור לכתחילה כמובא בברייתא, והתרצן תירץ שמותר ועל כן הקשה לו שברור שאסור.
המקשה רצה לפתוח נדון בעניין ולא הייתה כוונתו להלכה, ו"יגדיל תורה ויאדיר".
השואל לא ידע את הברייתא כששאל ורק לאחר מכן נודע לו.
בספרות התורנית השאלה הובאה, במהר"ם שיף, במהרשש"ך, בקיקיון דיונה, אצל רבי ברוך עפשטיין, ועוד רבים.
סגנון שאלות זה הובא אף ביד מלאכי ובפרשנים ספרדים אחרים אך ללא הכינוי רגנסבורגר.
ראו גם

נירנברגר
לקריאה נוספת

הרב חנוך ארנטרוי "על הפלפול בישיבות אשכנז בימי הביניים", עיונים בדברי חז"ל ובלשונם, מוסד הרב קוק, ירושלים תשל"ח, עמ' רפא.
הרב שמואל וינגרטן, "דרכי הלימוד של נירנברג-רגנשבורג", סיני לז (תשט"ז), עמ' רסח–רעו.
דב רפל, הוויכוח על הפלפול, הפלפולים לסוגיהם: [4] פלפולי ה"נירנבורגר" וה"רגנסבורגר", דביר, 1980. עמ'35–36.
הרב שמואל דוד מונק, אקדמות מילין לספר ציון לנפש חיה, סדר נזיקין ירושלים תשי"ט, עמ' 4–7.
הערות שוליים

↑  הרב ישעיה הלוי הורוביץ, שני לוחות הברית, מסכת שבועות, חלק נר מצווה, דיבור המתחיל היום זמן מתן תורתנו
↑  הרב משה סופר (החתם סופר), חידושי חתם סופר חולין, ז.
↑  ריא"ה יונגרייז, "ישיבת החתם סופר בפרשבורג", בתוך: ש"ק מירסקי מוסדות תורה באירופה בבניינם ובחורבנם, ניו יורק תשט"ז, עמ' 507
↑  הרב יוסף שלמה מאיר, רעגענשבורגר, ירושתנו, ספר חמישי בני ברק תשע"א, עמ' שיט – שלו.
↑  דף ק"מ, עמוד א'.
↑  שבת קמ.
↑  כך ביאר גם בספר לקט יוסף סוגיא א
↑  רבי שמואל אבן גיר, כללי שמואל, ונציה שפ"ב ז., רבי ישועה הלוי, הליכות עולם, שער ב פרק ב, ד"ה דרך, רבי מלאכי הכהן, יד מלאכי, כללי הב' סימן פז
↑  שבת קטו: וראה בהערות המפרש, בבא מציעא סב. ועוד
↑  בבא המציעא צב:
↑  גיטין כה:, קידושין סב.
↑  מקור ברוך וילנא תרפ"ח מבוא עמ' 591-592
↑  הרב מלאכי הכהן, יד מלאכי כללי הב' סימן פז
ניוז אוף דה וורלד

ערך זה עוסק בעיתון בריטי. אם התכוונתם לאלבומה של להקת קווין, ראו .
| --- | --- |


 תדירות:  עיתון שבועי
 פורמט:  טבלואיד
 מו"ל:  רופרט מרדוק 
 בעלים:  ניוז גרופ נויז פייפרס (ניוז אינטרנשיונאל)
 עורך ראשי:  קולין מיילר
 תאריכי הופעה:  1 באוקטובר 1843 – 10 ביולי 2011 (167 שנים) 
 שפה:  אנגלית
 מערכת:  וופינג, בריטניה
 תפוצה:  כ-2.6 מיליון עותקים לשבוע (אפריל 2011)
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 ISSN:  0028-9280
 www.newsoftheworld.co.uk
 
ניוז אוף דה וורלד (אנגלית: News of the World) היה צהובון ארצי שנוסד בשנת 1843 בבריטניה. העיתון נסגר ב-2011 על רקע שערוריית האזנות סתר, והגיליון האחרון שלו הופיע ב-10 ביולי 2011.
היסטוריה

ניוז אוף דה וורלד יצא לאור לראשונה ב-1 באוקטובר 1843 על ידי ג'ון בראון בל בלונדון. הוא נמכר במחיר הנמוך של שלושה פני ורכש לו קוראים רבים בקרב מעמד הפועלים. כבר בשנת 1912 הגיע העיתון למחזור שנתי של 2 מיליון דולר. תפוצת העיתון גדלה בתחילת 1920 לשלושה מיליון עותקים וב-1939 לארבעה מיליון. הצלחת העיתון הובילה להקמת עיתוני יום ראשון דומים, כמו הדיילי מייל, הדיילי אקספרס והדיילי מירור.
העיתון, שעסק מאז היווסדו בשערוריות ופשעים, הגיע בשנת 1950 למחזור שבועי של תשעה מיליון עותקים והפך לעיתון הנמכר בעולם. איל התקשורת האוסטרלי רופרט מרדוק רכש את העיתון בשנת 1969. העיתון יצא מאז לאור על ידי קבוצת "ניוז גרופ ניוזפייפרס" השייכת ל"ניוז אינטרנשיונל", חברת בת של תאגיד החדשות של רופרט מרדוק, והיה פרסום-אחות לעיתון "סאן" של יום ראשון.
ממוצע המכירות של העיתון עמד על 2.6 מיליון עותקים לשבוע נכון לאפריל 2011. ב-16 בספטמבר 2010 הוכרז כי האתר המקוון של העיתון ימוקם מאחורי Paywall.
אופי העיתון

העיתון התרכז בסקופים על חייהם של ידוענים וחדשות פופוליסטיות. חיבתו של העיתון לשערוריות מין זיכתה אותו בכינוי "News of the Screws" ו-"Screws of the World". העיתון גם רכש לו מוניטין של חשיפת הסלבריטאים כמשתמשי סמים או פושעים, כשהוא מציב אנשי פנים ועיתונאים בתחפושת כדי לספק וידאו או ראיות תוך צילום האירוע, וכן האזנות סתר בטלפון בחקירות המשטרה. בין היתר, חשף העיתון שהשחיין האמריקני מייקל פלפס עישן סמים; שהנסיך הארי התחפש לחייל נאצי במסיבה; שמשחקי קריקט "נמכרו" ועוד.
פרשת האזנות הסתר

בעקבות תלונות של הנסיך ויליאם על פרסום מידע פרטי, נפתחה באנגליה חקירה משטרתית ראשונה, שהובילה לגילוי שהעיתון ביצע האזנות סתר לבני המלוכה. החקירה המשטרתית הראשונה הובילה לכתבי אישום והרשעות. בעקבות החשיפה, התפטר עורך העיתון דאז, אנדי קולסון, ב-26 ינואר 2007. מאוחר יותר מונה להיות יועץ תקשורת של ראש הממשלה דייוויד קמרון. קולסון נעצר על ידי המשטרה ב-8 ביולי 2011.
את מקומו ירש קולין מיילר, עורך לשעבר של "סאנדיי מירור" שעבד עד לאחרונה ב"ניו יורק פוסט". עורכים קודמים של העיתון כוללים בין השאר את פירס מורגן ורבקה וייד, שהחליפה את פיל הול בשנת 2000.
במהלך שנת 2011 נפתחה חקירה משטרתית שנייה בקשר להאזנות סתר שבוצעו עבור כתבים בעיתון. ביולי 2011 התברר כי העיתון הזמין כ-4000 האזנות סתר. בין היתר, התברר שחוקר פרטי פרץ לקו הטלפון של נערה בריטית שנחטפה ונרצחה, מילי דאולר, ומחק הודעות מתא הדואר שלה, ובכך שיבש הליכי חקירה של המשטרה וגרם להוריה של הנערה להאמין שהיא עדיין בין החיים. בהמשך התברר שהעיתון הזמין האזנות סתר גם למשפחות של קורבנות הפיגוע ב-7 ביולי 2005 בלונדון, והאזין לשיחות של משפחות של חיילים שנהרגו בפעולות צבאיות בעיראק ובאפגניסטן, ולשורה ארוכה של ידוענים ונבחרי ציבור. פרסום ההאשמות הוביל לתגובה ציבורית קשה ואובדן הכנסות מפרסום, ומספר מפרסמים גדולים השעו את פרסומותיהם בעיתון.
בעקבות השערורייה, הודיע ג'יימס מרדוק, בנו של רופרט מרדוק ב-7 ביולי 2011 כי המהדורה של ה-10 יולי 2011 תהיה המהדורה האחרונה של העיתון. סגירת העיתון התקבלה באנגליה בציניות, ופורשה כניסיון של מרדוק לטהר את שמו, לקראת ההחלטה במכרז אלו פנה, לרכישת ענק התקשורת B-SKY-B. בעקבות המשך הלחצים הפוליטיים והציבוריים, הודיע מרדוק ב-13 ביולי 2011 כי הוא מסיר את הצעתו לרכישת רשת סקיי.
בעקבות הפרשה הודיע ראש הממשלה דייוויד קמרון על הקמת ועדת חקירה בראשות שופט, לבחון את הכשלים בחקירה הראשונה של המשטרה, את שנעשה בעיתון, ואת הקשרים בין הון לשלטון ובעיתונות בפרט. ב-17 ביולי 2011, נעצרה המנכ"לית המתפטרת של ניוז אינטרנשיונל רבקה ברוקס בחשד להאזנות הסתר ולעבירות שחיתות. למחרת נמצאה גופתו של שון הור, לשעבר כתב הצהובון ואחד מחושפי האזנות הסתר. ראש הסקוטלנד יארד פול סטיבנסון התפטר מתפקידו בעקבות הפרשה וספיחיה.
הערות שוליים

↑  עופר וולפסון, על-רקע פרשיית האזנות הסתר: ניוז אוף דה וורלד נסגר, באתר News1 מחלקה ראשונה, 7 ביולי 2011
↑  סוכנויות הידיעות, חקירת האזנות הסתר: רבקה ברוקס נעצרה, באתר nrg‏, 17 ביולי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 68d53686-a830-4c5f-8c94-a1a5c1f2ce62  VIAF: 1095145858288823022809   WorldCat (עם VIAF): 1095145858288823022809
כורזים

ערך זה עוסק ביישוב קדום בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הרומית בארץ ישראל 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  צ'ארלס וילסון, היינריך קוהל, הוריישו קיצ'נר, קרל ואצינגר 
 אתר אינטרנט:  אתר גן לאומי כורזים
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°54′41″N 35°33′50″E﻿ / ﻿32.911388888889°N 35.563888888889°E﻿ / 32.911388888889; 35.563888888889
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) כורזים(למפת הגליל העליון רגילה) כורזים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כורזים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כורזים
 
שיחזור של בית הכנסת העתיק בכורזים
עמודי בית הכנסת בכורזים
קתדרא דמשה - סמוך לפתח בית הכנסת
משקוף בית הכנסת בכורזים (במוזיאון ישראל)
כורזים הוא יישוב קדום, שעמד על תילו מתחילת המאה הראשונה לספירה ועד המאה השמינית. הוא מוזכר בתלמוד ובברית החדשה. הוא זוהה באתר ארכאולוגי שנקרא ח'רבת כראזה, כ-4 קילומטר צפונית לכפר נחום. תקופת הפריחה של העיר הייתה כנראה בסוף המאה השלישית ובתחילת הרביעית. הרמה הבזלתית שהאתר נמצא בה קרויה על שמו רמת כורזים. כיום האתר הוא גן לאומי.
שמו העברי הקדום של היישוב השתמר בשם הכפר הערבי חירבת כראזה.
אזכורים בספרות העתיקה

כורזים נזכר בברית החדשה (בבשורות הסינופטיות), משום ששם, כמו בכפר נחום הסמוך, ניסה ישו להעביר את האנשים אל תורתו, אלא שאנשי המקום דחו אותה ודבקו במסורת היהודית, ועל כן קילל אותם ישו.
העתיקות והגן הלאומי

הגן מקיף את היישוב הקדום כורזים. האתר נחפר לראשונה על ידי צ'ארלס וילסון, ולאחריו ו' גרין והוריישו קיצ'נר, היינריך קוהל וקרל וטצינגר ועוד. בשנים 1980–1984 נעשתה פעולת חפירה ושחזור על ידי רשות העתיקות ורשות הגנים הלאומיים במטרה לשמר ולשחזר את המקום ולהופכו לאתר תיירותי.
במקום התגלו מבנים רבים שהחשוב שבהם הוא בית כנסת. מלאכת שחזור נעשתה גם בעיר כולה, רחובותיה ובתיה. כמו כן התגלו מקווה מצפון לבית הכנסת, בורות מים, שלושה בתי בד ובתי מגורים.
העתיקות והגן הלאומי > בית הכנסת

בית הכנסת זוהה לראשונה על ידי צ'ארלס וילסון בשנת 1869. השריד העיקרי מן העיר הקדומה הן חורבות בית כנסת, שבנוי כולו אבני בזלת. עיטורי האבן המדויקים מעידים על יוצריהם, שהיו אמני סיתות ממדרגה ראשונה, משום שקשיותה של הבזלת מחייבת דיוק מוחלט בעבודה, ושגיאה שנעשתה אין אפשרות לתקנה. בית הכנסת בנוי מאבני המקום הייחודיות, ומתבלט לעומת בית הכנסת של כפר נחום הבנוי אבן לבנה שאינה מצויה באזור.
בית הכנסת הוקם כנראה במאה הראשונה או השנייה לספירה, ועמד על תילו עד המאה השביעית לספירה. בית הכנסת היה במרכזה של העיר והיה בנוי בזלת לרבות הרצפה. בבית הכנסת היה אולם תפילה מרכזי שניצב על 12 עמודים מרכזיים, שנועדו להחזיק את הגג. לאורך שלושת הקירות הוצבו ספסלים מדורגים. אחד הפריטים המעניינים והייחודיים הוא כיסא משה המופיע בברית החדשה וכן בפסיקתא דרב כהנא. על הכיסא נחקקה כתובת ארמית שתרגומה: ”זכור לטוב יודן בן ישמעאל, שעשה את העמודים ואת המדרגות מכספו, יהיה חלקו עם צדיקים”. יודן בן ישמעאל היה אמורא ארץ-ישראלי בדור השלישי לאמוראים.
עמוד אבן שמזכיר עמוד שליח ציבור של ימינו, ששימש את החזן או את הרב בדרשותיו, ובו מקום להניח ספר, כאשר משני צדיו טבעות מסותתות, כנראה להניח בהם את הידיים של החזן או הדורש. הארכאולוג מרדכי אביעם סובר שהוא שימש כמקום ישיבה לנכבד הקהילה.
פתח בית הכנסת פונה דרומה לכיוון ירושלים, כמנהג בתי כנסת באותה תקופה. עוד פריט מעניין היא אבן מסותתת עם דמותה של מדוזה מהמיתולוגיה היוונית שנמצאה במקום, דבר המעיד על הפתיחות הרבה של תושבי המקום שהעזו לשלב אלמנטים אליליים בבית הכנסת שלהם. נמצאו עיטורים נוספים כמו דמויות עם אשכולות ענבים.
בבית הכנסת ובסביבותיו נמצאו מטבעות רבות. בקבוצה הראשונה נמצא מטמון מטבעות ובו כ-400 מטבעות רובן קונסטנטיניות, מראשית המאה הרביעית לספירה. בקבוצה השנייה נמצאו כ-1,500 מטבעות, המתוארכים לתקופה שבין המאה הרביעית ועד תחילת המאה השביעית לספירה.
העתיקות והגן הלאומי > בית הבד הצפוני

במקום היה קיים בית בד לייצור שמן זית, שהיה בנוי ממַפְרֶכֶת עם אבני שכב (אבן ים) ורכב לריסוק הזיתים, ומשני מכבשים לכבישת הזיתים כדי להפיק שמן. בשלב הראשון אבן הרכב היה מסובב בעזרת בהמה או בני אדם ושובר את הזיתים. בשלב השני הזיתים המעוכים היו מועברים למכבש ולאחר הפעלת לחץ, השמן שנוצר היה נוזל לסדק העגול שבבסיס המכבש ומשם נשפך לאגן חצוב בסלע למרגלות המכבש. בניגוד לגתות, שהיו ממוקמות מחוץ לעיר, בתי הבד היו ממוקמים בתוך העיר, מכיוון שהיה אפשר להוביל את הזיתים אל העיר מבלי שיתקלקלו, בניגוד לענבים שהיה צריך לדורכם בסמוך למקום שבו נבצרו. מכיוון שמשטח המכבשים גדול יותר מזה של התקופה הביזנטית, יש בכך ראייה כי הם מהתקופה הרומאית המאוחרת, במאות השנייה והשלישית לספירה.
העתיקות והגן הלאומי > גת

בשנת 2019 התגלתה בחפירות בגן הלאומי כורזים, גת בגודל של כ-16 מ"ר, מעוטרת ברצפת פסיפס, אשר מתוארכת לתקופת התלמוד. הגת שימשה לדריכת ענבים ליין, והתגלתה כשצוות שימור שעבד בגן הלאומי חשף במקרה את קצה משטח הפסיפס שלה.
גלריה

חלק מהעתיקות שאבדו צולם 1920 - 1933
דמויות עם אשכולות ענבים בבית הכנסת
בית הבד הצפוני בכורזים
כורזים
ראו גם

דומוס גלילאה
כורזים (יישוב)
לקריאה נוספת

ישעיהו פרס, הערך "כָּרזַיִם", ארץ ישראל - אנציקלופדיה טופוגרפית-היסטורית, (כרך ג, עמ' 505), הוצאת ראובן מס, תשי"ב.
הערות שוליים

↑  חנה ודוד עמית (ע), מראי מקום: לטייל עם המקורות בצפון הארץ, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2004, עמ' 125
↑  הברית החדשה, הבשורה על־פי מתי, פרק י"א, פסוקים 21–24; הבשורה על־פי לוקאס, פרק י', פסוקים 13–15
↑  חננאל מאק, ‏קתדרה דמשה וקתדרה דדרושה, קתדרה 72, תמוז תשנ"ד (יוני 1994)
↑  הברית החדשה, הבשורה על־פי מתי, פרק כ"ג, פסוק 2
↑  פסיקתא דרב כהנא, ויהי ביום כלות, מהדורת מנדלבוים, א, עמ' 18
↑  ראו למשל: רבי יודן (יהודה) בן רבי ישמעאל, באתר אגדות התלמוד הירושלמי
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007480523805171  VIAF: 316601596   WorldCat (עם VIAF): 316601596 
שרידי עיטורים מבית הכנסת
בתי הרובע המערבי, כפי שנראים מהדרך העתיקה הסובבת את האתר, פסח ה'תשפ"א
שלמה גזית

| --- | --- |

שלמה גזית
 לידה:  22 באוקטובר 1926 איסטנבול, טורקיה טורקיה
 פטירה:  8 באוקטובר 2020 (בגיל 93) ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות מורשה 
 תאריך עלייה:  1933
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 השתייכות:   ההגנה  פלמ"ח  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1942–1948 (ההגנה, הפלמ"ח) 1948 – 1981 (צה"ל)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש לשכת הרמטכ"ל  סגן מפקד חטיבת גולני  ראש מחלקת המחקר  מתאם הפעולות בשטחים וראש מחלקת ממשל צבאי במטכ"ל  ראש אמ"ן
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 נשיא אוניברסיטת בן-גוריון  מנכ"ל הסוכנות היהודית  יועץ לשר החוץ שמעון פרס ונציג ראש הממשלה לרשות הפלסטינית בראשות יאסר ערפאת
 
שלמה גזית (22 באוקטובר 1926 – 8 באוקטובר 2020) היה אלוף בצה"ל, כיהן בין היתר כראש אמ"ן (1974–1979), הנשיא השלישי של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1982–1985) ומנכ"ל הסוכנות היהודית.
ביוגרפיה

נולד בשם שלמה ויינשטיין באיסטנבול לציפורה ואפרים, ממוצא מזרח אירופי, אחיהם הצעיר של שרה ושל מרדכי גזית. כאשר שפת הדיבור בביתם הייתה גרמנית. עלה לארץ ישראל בשנת 1933. גדל בתל אביב, והיה חבר בתנועת הנוער של בית"ר. למד בבית הספר התיכוני למסחר (לימים "גימנסיה גאולה").
ביוגרפיה > גיוס לכוחות המגן העבריים

בשנת 1942 הצטרף להגנה. הוא התגייס לפלמ"ח בשנת 1944 ושובץ בפלוגה ח' במחלקת קריית ענבים.
גזית עבר הכשרה כלוחם ושנה לאחר גיוסו עבר קורס מ"כים בג'וערה. לאחר הקורס חזר כמ"כ למחלקת הפלמ"ח שבבית הערבה, משם יצא והשתתף ב"ליל הרכבות" ובהכנות לקראת מבצע פיצוץ גשר אלנבי ב"ליל הגשרים". בהמשך מונה למפקד מחלקה ברמת הכובש ובגבעת השלושה וציפה להשתחרר מן השרות בפלמ"ח בתום שתי שנות שרות, לאחר סיום תקופת השירות המקובלת באותה תקופה. כשזומן להשתתף בקורס מפקדי מחלקות לא התייצב, מכיוון שהיציאה לקורס הייתה כרוכה בשנת שרות שלישית, נוספת בפלמ"ח. הוא הועמד למשפט צבאי ב"הגנה" ובית הדין הטיל עליו שנת שרות נוספת בפלמ"ח. לאחר התלבטות, קיבל את הדין ושובץ כמפקד מחלקת הפלמ"ח בגבעת השלושה. משם יצא עם מחלקתו למבצע הקמת 11 הנקודות בנגב (מוצאי יום הכיפורים תש"ז; 1946) והוצב בכוחות ההגנה ההיקפית. כעבור מספר חודשים יצא שוב לאבטחת צינור המים ליישובים שהוקמו. לקראת סיום שנתו השלישית בפלמ"ח הוצב למטה הגדוד השני של הפלמ"ח ונשא בשני תפקידים – קצין הביטחון הגדודי ומרכז חבורת משוחררי הפלמ"ח בירושלים.
ביוגרפיה > שירות בצה"ל

עם פתיחת מלחמת העצמאות הוצב גזית כסגן מפקד פלוגת פלמ"ח חדשה שהוקמה בצפון ים המלח. משם יצא לקורס מפקדי מחלקות. עם סיום הקורס – יצא להדריך בקורס מ"כים של הפלמ"ח. בסיום הקורס חזר לגדודו, הגדוד השישי שבחטיבת הראל. במסגרת זו לחם בין היתר בקרב לכיבוש צובא ולכיבוש רכס התותחים שבאזור לטרון, במסגרת מבצע דני. גזית נפצע בקרב על רכס התותחים. משהחלים מפציעתו, הוצב כסמ"פ באזור בית שמש. גזית לחם גם במבצע יואב.
בהמשך שירותו בצה"ל היה ראש לשכת סגן הרמטכ"ל, תחילה תחת מרדכי מקלף ולאחר מכן תחת משה דיין, תחתיו שירת גם כראש לשכת הרמטכ"ל בשנת 1954. לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד 51. בשנת 1955 עבר קורס מטה בצרפת ובתחילת 1956 החל לשמש כמדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. ערב מלחמת סיני, מונה גזית לקצין קישור למשלחת הצבא הצרפתי ויצא לשיחות תכנון ותיאום בפריז. לאחר מלחמת סיני, נשלח שוב לפריז לקיום הקשר עם המודיעין הצרפתי ושימש גם כעוזר לנספח הצבאי בצרפת. בשנת 1958 חזר להדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בשנת 1960 מונה לראש הענף לתכנון אסטרטגי במטכ"ל, ובתפקידו זה ריכז את תוכנית בניין צה"ל לשנים 1962–1966. בשנת 1962 היה סגן מפקד חטיבת גולני ולחם במבצע סנונית. לאחר מכן נמנה עם מקימי המכללה לביטחון לאומי והיה מדריך בה.
בשנים 1964–1967 היה ראש מחלקת מחקר באמ"ן. בשנים שלפני מלחמת ששת הימים העריכה המחלקה, עליה פיקד, שגמאל עבד אל נאצר, נשיא מצרים, לא ייזום מלחמה בישראל כל עוד צבא מצרים מעורב במלחמת האזרחים בצפון תימן. הערכת מודיעין זאת התקיימה החל משנת 1962, וגם בפברואר 1967 ההערכה הייתה שמלחמה ביוזמה ערבית, בהנהגת מצרים, לא צפויה לפני 1970. גזית, כראש מחלקת המחקר, דבק בהערכה זו גם לאחר כניסת הצבא המצרי לחצי האי סיני והעריך כי המהלך המצרי בסיני נועד להרתיע את צה"ל מפעולה נגד סוריה וכי נאצר לא יורה על חסימת מצרי טיראן. את השינוי בעמדת מצרים הסביר גזית בכך שהידרדרות צבאית ומדינית הניעה את נאצר לצעד קיצוני שהוא לא התכוון אליו. ביום האחרון של מלחמת ששת הימים הפיצו גזית ומחלקת המחקר מסמך המציע תוכנית מדינית לישראל להגיע להסכמי שלום על רקע הניצחון הגדול במלחמה.
בעקבות המלחמה וכיבוש השטחים, מונה באוגוסט 1967 ליו"ר ועדת התיאום המדיני-ביטחוני בשטחים, ולקראת סוף שנת 1968 מונה גם למרכז ועדת המנכ"לים המטפלת בנושאים אזרחיים בשטחים המוחזקים (היום מתאם הפעולות בשטחים במשרד הביטחון) ובדצמבר 1967 מונה לראש מחלקת ממשל צבאי וביטחון מרחבי במטכ"ל. ביולי 1968 היה מראשוני המועלים לדרגת תת-אלוף ובינואר 1973 קודם לדרגת אלוף. במהלך מלחמת יום הכיפורים ובחודשים שלאחריה מונה כדובר-על של צה"ל ומערכת הביטחון.
ביוגרפיה > ראש אמ"ן

בשנים 1974–1979 כיהן כראש אגף המודיעין. הוא שיקם את מערך המודיעין של צה"ל לאחר המשבר הקשה של מחדל מלחמת יום הכיפורים, היה אחראי למודיעין במבצע אנטבה, והיה שותף לשיחות השלום עם מצרים, בעקבות ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל.