stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו
הוראות החוק > הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו

החוק מורה על הקמתה של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו כתאגיד סטטוטורי, שתפקידו לפקח על שידורים לפי חוק זה. במילוי תפקידה תפעל הרשות במגמה –
הממשלה תמנה מועצה בת חמישה עשר חברים, שחבריה יהיו אנשי ציבור בעלי רקע תרבותי הולם, ניסיון וידע בתחומי התמחותם וניסיון והבנה למצב החברתי בישראל. המועצה
המועצה תמנה, על פי המלצת שר התקשורת ובאישור הממשלה, את המנהל הכללי של הרשות, שהוא האחראי לניהול השוטף של ענייני הרשות.
הוראות החוק > זיכיון ורישיון לשידורים

הקמה והפעלה של תחנת שידור תיעשה רק בידי מי שקיבל זיכיון או רישיון שתעניק המועצה בהתאם להוראות חוק זה.
מורשה לשידורים לא ישדר שידורים שיש בהם –
הוראות החוק > שידורי טלוויזיה

שידורי החדשות בשידוריו של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישודרו באמצעות חברת חדשות, שתוקם ותפעל לפי הוראות חוק זה. חברת החדשות תקיים שידורי חדשות מדויקים, מהימנים ומאוזנים, ולא ישוקפו בהם עמדותיהם ודעותיהם הפרטיות של מנהלי החברה, עובדיה ובעלי מניותיה. חברת החדשות אינה רשאית לשדר דבר שהוא בגדר שידורי פרסומת, לרבות פרסומת אגב, פרסומת מוסווית או פרסומת בלתי מודעת.
בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישדר בערוץ אחד שבו ישודרו רק שידורי בעל הרישיון ושידורי חברת החדשות.
ארבעים אחוזים לפחות מכלל שידורי הטלוויזיה יהיו מהפקות מקומיות - תוכניות שהופקו כולן או רובן בישראל, למעט תוכנית חדשות, תוכנית בענייני היום ותוכנית ספורט.
בעל רישיון זעיר, שהוא בעל רישיון לשידורי טלוויזיה שהכנסותיו מביצוע שידורים וממתן שירותים אינן עולות על שמונים מיליון ש"ח בשנה החולפת, פטור מהחובות הבאות:
הוראות החוק > שידורי רדיו

המועצה תעניק זיכיונות להפעלת תחנות אזוריות לשידורי רדיו אזוריים ותקבע את חלוקת הארץ לאחד עשר אזורים לפחות, שבהם יינתנו 15–20 זיכיונות לשידורי רדיו. החלוקה לאזורים נקבעה בכללי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (אזורי זיכיון לשידורי רדיו), תשנ"ה-1995.
המועצה תעניק רישיונות לשידורי רדיו בכיסוי ארצי, בכפוף לאישור שר התקשורת לעניין אפשרות הקצאת התדרים לפי הוראות פקודת הטלגרף האלחוטי וכמות התדרים שניתן להקצות לשידורים כאמור.
שידורי בעל רישיון לשידורי רדיו יופצו באמצעות תחנת שידור של בעל זיכיון להפעלת תחנת שידור או באמצעות תחנת הזנה לוויינית של בעל רישיון להפעלת תחנת הזנה לוויינית.
הוראות החוק > פרסומת

מורשה לשידורים רשאי לכלול במסגרת שידוריו תשדירי פרסומת תמורת תשלום בשיעור שהוא יקבע. זמן שידור מרבי לתשדירי פרסומת שרשאי מורשה לשידורים להקצות בכל שעת שידור, לא יעלה על שש דקות – בשידורי טלוויזיה ותשע דקות – בשידורי רדיו, אך המועצה רשאית להתיר גמישות במועד ניצול זכות זו, ובלבד שלא יוגדל הניצול הכולל. כללים בכל הקשור לשידורם של תשדירי פרסומת נקבעו בכללים הבאים:
כללי הרשות השניה לטלויזיה ורדיו (שיבוץ תשדירי פרסומת בשידורי טלויזיה), התשנ״ב–1992.
כללי הרשות השניה לטלוויזיה ולרדיו (שיבוץ פרסומות ואזכורים מסחריים בשידורי רדיו), התשנ״ט–1999.
כללי הרשות השניה לטלויזיה ורדיו (אתיקה בפרסומת בטלויזיה), התשנ״ד–1994.
כללי הרשות השניה לטלוויזיה ולרדיו (אתיקה בפרסומת בשידורי רדיו), התשנ״ט–1999.
כללי הרשות השניה לטלויזיה ורדיו (אישור מוקדם של תשדירי פרסומת), התשנ״ד–1994.
במישדרים עצמם אין לכלול דבר שהוא בגדר פרסומת, גלויה או מוסווית, אך ניתן לשלב תוכן פרסומי (מוצר או אדם ששולבו כנגד תמורה מן המממן) בהתאם למגבלות שנקבעו בכללי הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (תוכן פרסומי בטלוויזיה), התשפ״ב–2021. בין השאר קובעים הכללים:
לא ישולב תוכן פרסומי בתוכניות מן הסוגות והסוגים המפורטים להלן:
לא ישולב תוכן פרסומי של מוצרים ונותני שירותים אלה:
במהלך תוכנית המיועדת לקטינים לא ישודר תוכן פרסומי למוצרים או לנושאים אלה:
יישום החוק

מכוח החוק החלה לפעול ב-1 בספטמבר 1991 הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, וזו אישרה במרוצת השנים את פעולתם של שלושה בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה (קשת 12, רשת 13, עכשיו 14), שלושה ערוצים מסחריים זעירים (ערוץ 9, ערוץ 24, הלא TV) ו-17 תחנות רדיו אזורי.
הערות שוליים

1 2  הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990, ה"ח 1801 מ-7 באוקטובר 1986
↑  הישיבה המאה ­וארבעים ­וחמש של הכנסת השתים ­עשרה - יום שלישי, ד' בשבט התש"ן (30 בינואר 1990), דברי הכנסת
↑  חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990, ס"ח 1304 מ-13 בפברואר 1990], סעיף 140
↑  כללי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו , באתר "נבו"
↑   כללי הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (תוכן פרסומי בטלוויזיה), התשפ״ב–2021, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
טיפול דינאמי דקונסטרוקטיבי

טיפול דינאמי דקונסטרוקטיבי (באנגלית: Dynamic deconstructive psychotherapy, ובראשי תיבות: DDP) היא שיטת טיפול פסיכולוגי מבוססת ראיות. השיטה פותחה במקור להפרעת אישיות גבולית אך נעשה בה גם שימוש לטיפול במגוון רחב יותר של הפרעות, לרבות דיכאון וחרדה כרוניים, אובדנות, הפרעת דחק פוסט-טראומטית, הפרעות אכילה, הפרעות דיסוציאטיביות ושימוש לרעה בסמים. מחקרים מצביעים על כך שלמטופלים עם התסמונות הללו יש קושי בעיבוד מצבים טעונים רגשית, קושי בפיתוח תחושת עצמי חיובית וקושי לכונן מערכות יחסים אותנטיות ומספקות. בשנים האחרונות הצטברו ראיות אמפיריות לכך שטיפול DDP משפר סימפטומים של הפרעת אישיות גבולית, דיסוציאציה ודיכאון, מפחית אובדנות והתנהגויות פגיעה עצמית וכן מקטין תלות בסמים ואלכוהול.
מטרות

המטרות של טיפול DDP הן: (1) חיבור לחוויות הרגשיות של המטופל/ת במטרה לפתח תחושת עצמי לכידה. (2) תקשורת אותנטית יותר עם הזולת במטרה לשפר קשרים בין-אישיים.
תוכן הטיפול

בפגישות הטיפוליות מוקדשת תשומת לב רבה למפגשים בין אישיים שהתרחשו לאחרונה בחיי המטופל תוך שימוש בשלוש קבוצות עיקריות של טכניקות טיפוליות: קישור, ייחוס ואחרוּת. בעזרת טכניקות הקישור המטופל מפתח רצף נרטיבי לגבי מפגש בין אישי שהתרחש לאחרונה. כמו כן המטופל מזהה רגשות שהרגיש במהלך מפגש זה. טכניקות הקישור הן פשוטות ויעילות בהפחתת רמת העוררות הרגשית ובאמצעותן מתאפשר עיבוד של חוויות וחיבור לרגשות. בעזרת הקבוצה השנייה של הטכניקות, טכניקות הייחוס, המטפל עוזר למטופל לבחון פרשנויות חלופיות למה שאירע במפגש, במטרה להחליף ייחוסים נוקשים ומפוצלים של ה'עצמי' והאחר בייחוסים מורכבים יותר. באמצעות טכניקות האחרוּת מתאפשרת נפרדוּת בקשר הטיפולי התומכת באינדוידואליזציה של המטופל.
מהלך הטיפול

טיפול DDP כולל מפגשים מדי שבוע שאורכם בין 45–50 דקות. בין המפגשים מומלץ למטופלים לעבוד על חיבור רגשי באמצעות מילוי גליונות חיבור יומִיים. מטרתם של גליונות החיבור היומִיים הוא לקדם נפרדוּות ואותנטיות רבות יותר במערכות יחסים מחוץ למפגשי הטיפול. טיפול DDP נמשך שנה ומחולק לארבעה שלבים עוקבים. הציפייה אינה לריפוי מלא בתום 12 חודשי הטיפול, אלא לכך שמצב המטופל ישתפר במידה שתאפשר את המשך התהליך ללא הפגישות השבועיות.
מנגנון השינוי

מחקרים בתחום מדעי המוח מאששים את הטענה שאנשים הלוקים בהפרעת אישיות גבולית מעבדים חוויות תוך שימוש מופחת באזורי מח האחראים לתפקודים גבוהים כדוגמת זיכרון אפיזודי, אינטגרציה, ורבליזציה, ויסות רגשי והקניית פרספקטיבה. מאידך, נצפה שימוש רב יותר במסלולים עצביים הקשורים אל המערכת הלימבית האחראית על תגובות פחד, חרדה ואימפולסיביות. זיהוי רגשות ושיוּמם מפחיתים את רמת ההפעלה של המערכת הלימבית ומפחיתים את העוררות הפיזיולוגית.
בטיפול DDP מתבצעת הבניה מחדש של מפגשים בינאישיים שקרו לאחרונה תוך כדי שיום רגשות. מטרתה להפעיל מחדש אזורי מח האחראים לתפקודים גבוהים על מנת לחזקם. ניתן להמשיל זאת לאופן בו פיזיותרפיה לאחר שבץ מוחי מפעילה מחדש נוירונים מוטוריים במוח במטרה לשפר את השליטה של במח בפעילות השריר.
יעילות

במחקרים שונים, DDP הראה שיפור בסימפטומים הפרעת אישיות גבולית, דיכאון ודיסוציאציה, וכן הפחתה באשפוזים, באובדנות, בפגיעה עצמית ובשימוש לרעה בסמים. במחקר סמיות כפולה בהיקף קטן במטופלים עם תחלואה כפולה של הפרעת אישיות גבולית ותלות באלכוהול, מטופלים שטופלו ב-DDP הראו שיפור משמעותי בסימפטומים הפרעת אישיות גבולית, דיכאון ותפקוד חברתי לעומת מטופלים שקיבלו טיפול בקהילה בתדירות זהה.
כ-90% מהמטופלים שהשלימו 12 חודשים של DDP הראו הפחתה משמעותית מבחינה קלינית בסימפטומים הפרעת אישיות גבולית. מרבית המטופלים המשיכו להשתפר לאחר שהטיפול הסתיים. בייחוד נמדד בשלב זה שיפור במדדי פגיעה עצמית, שתיית אלכהל כבדה ושימוש בחומרים. במחקר שבדק מנגנוני שינוי נמצא שדבקות של מטפלים בטכניקות DDP הייתה במתאם מובהק לשיפור בסימפטומים דבר המצביע על השפעה טיפולית ספציפית של טכניקות ה- DDP. בסקירת סדרת מקרים של שילוב בין הפרעת אישיות גבולית ושל הפרעת זהות דיסוציאטיבית נצפה שיפור משמעותי בסימפטומים הדיסוציאטיביים לאחר 12 חודשים. במחקר תצפיתי שהשווה תוצאות טיפול DDP עם טיפול דיאלקטי התנהגותי בקרב מטופלים מרפאתיים נצפה שיפר משמעותי במטופלי DDP לעומת קבוצת הטיפול הדיאלקטי ההתנהגותי בקרב טווח רחב של תוצאות, לרבות סימפטומי הפרעת אישיות גבולית, דיכאון, פגיעה בתפקוד והתנהגויות פגיעה עצמית. לאחר סקירה של הספרות המקצעית נכנס טיפול DDP לרשימת הטיפולים מבוססי ראיות באתר הסוכנות להתמכרויות ובריאות הנפש (Substance Abuse and Mental Health Services Administration) הכפופה לממשלת ארצות הברית.
לקריאה נוספת

Gregory, R.J. Remediation for Treatment-Resistant Borderline Personality Disorder: Manual of Dynamic Deconstructive Psychotherapy
הערות שוליים

↑  Frank E. Yeomans, Kenneth Levy, Kevin B Meehan, Treatment approaches for borderline personality disorder, Psychiatric Times 29(4):42-46
1 2  Robert J. Gregory, Anna L. Remen, A manual-based psychodynamic therapy for treatment-resistant borderline personality disorder, Psychotherapy (Chicago, Ill.) 45, 2008-03, עמ' 15–27 doi: 10.1037/0033-3204.45.1.15
↑  Gregory, R. J. (2007). Borderline attributions. American Journal of Psychotherapy, 61, 131-147
↑  Gregory, R. J. (2005). The deconstructive experience. American Journal of Psychotherapy, 59, 295-305
↑  Gregory, R. J. (2004). Thematic stages of recovery in the treatment of borderline personality disorder. American Journal of Psychotherapy, 58, 335-348
↑  Schmahl, C., & Bremner, J. D. (2006). Neuroimaging in borderline personality disorder. Journal of Psychiatric Research, 40, 419-427
↑  Matthew D. Lieberman, Naomi I. Eisenberger, Molly J. Crockett, Sabrina M. Tom, Jennifer H. Pfeifer, Baldwin M. Way, Putting feelings into words: affect labeling disrupts amygdala activity in response to affective stimuli, Psychological Science 18, 2007-05, עמ' 421–428 doi: 10.1111/j.1467-9280.2007.01916.x
↑  Gregory, R. J., Chlebowski, S., Kang, D., Remen, A. L., Soderberg, M. G., Stepkovitch, J., Virk, S. (2008). A controlled trial of psychodynamic psychotherapy for co-occurring borderline personality disorder and alcohol use disorder. Psychotherapy: Theory, Research, Practice, Training, 45, 28-41
↑  Robert J. Gregory, Evan DeLucia-Deranja, Jacqueline A. Mogle, Dynamic deconstructive psychotherapy versus optimized community care for borderline personality disorder co-occurring with alcohol use disorders: a 30-month follow-up, The Journal of Nervous and Mental Disease 198, 2010-04, עמ' 292–298 doi: 10.1097/NMD.0b013e3181d6172d
↑  Goldman, G. A., Gregory, R. J. (2009) Preliminary relationships between adherence and outcome in dynamic deconstructive psychotherapy. Psychotherapy: Theory, Research, Practice, Training, 46, 480-485
↑  Goldman, G. A., & Gregory, R. J. (2010). Relationships between techniques and outcomes for borderline personality disorder. American Journal of Psychotherapy, 64, 359-371
↑  Chlebowski, S., & Gregory, R. J. (2012). Three cases of dissociative identity disorder co-occurring with borderline personality disorder treated with dynamic deconst52ructive psychotherapy. American Journal of Psychotherapy, 66, 165-180
↑  Sachdeva, S., Goldman, G., Mustata, G., Deranja, E., & Gregory, R. J. (2013). Naturalistic outcomes of evidence-based therapies for borderline personality disorder at a university clinic: A quasi-randomized trial. Journal of the American Psychoanalytic Association, 61, 578-584
↑  Evidence-Based Practices Resource Center
טרסקה טורס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בספטמבר 1920 הרובע השלושה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  20 בספטמבר 2012 (בגיל 92) הרובע השלושה-עשר של פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית, אנגלית 
 
טרסקה טורס (בצרפתית Tereska Torrès,‏ 3 בספטמבר 1920 – 20 בספטמבר 2012) הייתה סופרת צרפתייה-אמריקאית ממוצא יהודי-פולני.
ביוגרפיה

טורס נולדה בפריז, בתם היחידה של הפסל מרק שוורץ ואשתו גיניה. בני הזוג התנצרו, ובתם גדלה כקתולית אך נדרשה להסתיר זאת מסביה וקרובי משפחתם בפולין. בגיל 9 החלה לכתוב יומן. בגיל 17 החלה לכתוב את הרומן הראשון שלה. בתחילת מלחמת העולם השנייה התנדב אביה לצבא הפולני הגולה, ועם נפילת צרפת פונה לבריטניה. טורס ואמה ברחו לדרום צרפת, משם לפורטוגל, באמצעות ויזה שהוענקה על ידי הקונסול ארישטידש דה סוזה מנדש, ומשם לבריטניה.
בלונדון התנדבה לכוחות צרפת החופשית, ובמאי 1944 נשאה לז'ורז', בנו של עורך הדין אנרי טורס. אמו של ז'ורז', ז'אן, נשאה ב-1943 ללאון בלום, ראש ממשלת צרפת לשעבר, בעת שהיה עציר בבוכנוואלד. באוקטובר 1944, כאשר טורס הייתה בחודש החמישי להריונה, נהרג ז'ורז' בקרב בחבל לורן שבצרפת. בתם, דומיניק טורס, היא עיתונאית.
ב-1946 שהתה טורס לראשונה בארץ ישראל, כנערת תסריט בצילומי הסרט בית אבי של הסופר האמריקאי מאיר לוין. בהמשך השתתפה בהפקת סרטו של לוין הבלתי חוקיים (או הבלתי לגאליים), ושיחקה בו בתפקיד הראשי, שרה וילנר. הסרט צולם בנתיבי ההעפלה מאירופה, והוא משלב עלילה בדיונית, שבמרכזה זוג מעפילים, בצילומים תיעודיים. ארבעה מאנשי הצוות – לוין, טורס, השחקן יענקל מיכאלוביץ (לימים יצחק מיכאלי) והצלם ברטראן הס – הפליגו בדצמבר 1947 באוניית המעפילים "לא תפחידונו". הם השתלבו בין המעפילים, ונעצרו לימים ספורים אחרי שהאונייה נתפסה בידי הבריטים.
ב-1948 נשאה טורס ללוין, שהיה מבוגר ממנה ב-15 שנה, וחיזר אחריה עוד לפני נישואיה הראשונים. בני הזוג חיו לסירוגין בצרפת, בישראל ובארצות הברית. לשניים נולדו שני בנים: המשורר והמתרגם גבריאל לוין, והצלם מיכאל לוין. אחרי מותו של לוין ב-1981, חזרה טורס לפריז. במהלך שנות ה-80 השתתפה בפעילות להעלאת יהודי אתיופיה לישראל. היא נפטרה ב-2012.
הערות שוליים

↑  משפחת פינקוס-שוורץ באתר sousamendesfoundation.org
↑  סרט העפלה נגנב באורח מסתורי בחיפה, המשקיף, 26 בדצמבר 1947
מחשש עינא-בישא, משמר, 30 בדצמבר 1947
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269051905171  PLWABN: 9810699087505606  BIBSYS: 1000495  BNE: XX1455168  BnF: cb11926845w (data)  CiNii: DA09246134  GND: 123767938  ISNI: 0000 0003 6850 3918  LCCN: n50050084  NDL: 00526809  NLK: KAC201771000  NTA: 133362116  RERO: 02-A003906450  SUDOC: 052547205  VIAF: 102142050   WorldCat (עם VIAF): 102142050
טרסם סינג

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1961 (בן 63) ג'לאנדהאר, הודו 
 מדינה:  הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  בית הספר בישופ קוטון  Hansraj College 
 פרסים והוקרה:  VMA (1991) 
 http://www.tarsem.org
 פרופיל ב-IMDb
 
טרסם סינג (בהינדית: तरसेम सिंह, נולד ב-26 במאי 1961) הוא במאי קולנוע הודי.
ביוגרפיה

סינג נולד בהודו וגדל בהרי ההימלאיה. בבגרותו למד עיצוב ואמנות בקליפורניה. את דרכו המקצועית החל כבמאי וידאו-קליפים ופרסומות. בין היתר ביים את הקליפ של השיר "Losing My Religion" של להקת אר.אי.אם. שזכה בתואר קליפ השנה של MTV‏ (1991), וביים פרסומות למותגים קוקה-קולה ונייקי.
סרטו הראשון כבמאי היה "תא קטלני" (2000).
סרטו השני "מעבר לכל חלום" (2006), הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ושנתיים לאחר מכו יצא לאקרנים בארצות הברית.
סרטו הבא של סינג, בני אלמוות, היה עיבוד חדש לסיפור מהמיתולוגיה היוונית, והוא יצא לאקרנים ב-2011.
בסרטיו שם טרסם סינג דגש על העיצוב האמנותי והם מתאפיינים בתלבושות מרהיבות ואתרי צילום ייחודיים.
פילמוגרפיה

תא קטלני (2000)
מעבר לכל חלום (2006)
בני אלמוות (2011)
מראה מראה: הסיפור האמיתי (2012)
חי פעמיים (2015)
Dear Jassi‏ (2023)
טרסנה

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  הים התיכון 
 קואורדינטות:  36°40′14″N 28°55′09″E﻿ / ﻿36.67055556°N 28.91916667°E﻿ / 36.67055556; 28.91916667
 נתונים מדיניים
 מדינה:  טורקיה 
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורטרסנה(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורטרסנה(למפת נפת מולה רגילה) טרסנה(למפת נפת מולה מוגדלת) טרסנה
 
טרסנה (בטורקית: Tersane Adası; באופן מילולי: "אי המספנות") הוא אי טורקי בים התיכון. האי הוא חלק מהעיר פטהייה בנפת מולה. הוא ממוקם במפרץ פטהייה ומופרד מהאי דומוז.
לאי שטח של כ-2.5 קמ"ר. ישנם שלושה מפרצים קטנים, כאשר המפרץ בפינה הצפון-מערבית מוגן היטב. בחלק הצפון-מזרחי של המפרץ יש נמל רדוד מאוד.
היסטוריה

שמו הקדום של האי היה ביוונית עתיקה טלנדריה וטלנדרוס ישנן חורבות באי מהתקופה הליקית. בתקופת האימפריה העות'מאנית האי היה שימש כמקום לבניית ולתיקון של אוניות. אוכלוסיית האי עזבה את האי בעקבות הסכם חילופי האוכלוסין בין יוון לטורקיה. למרות שהאי כרגע לא מיושב הוא מכיל מסעדה עם רציף ימי לנופשים ביאכטות.
הערות שוליים

1 2 3  Neredekal page
↑  Stephanus of Byzantium, Ethnica, § T620.1
↑  Yachting page
↑  Coast guide
חצי האי ארצ'ר

| --- | --- |

חצי האי ארצ'ר
 מידע כללי
 על שם:  Archar 
 שטח:  315 הקטאר 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 אורך הרכס:  3 ק"מ 
 קואורדינטות:  62°27′30″S 60°00′00″W﻿ / ﻿62.4583°S 60°W﻿ / -62.4583; -60
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהחצי האי ארצ'ר(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהחצי האי ארצ'ר(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי ארצ'ר(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי ארצ'ר
 
מפה טופוגרפית של האיים ליווינגסטון, גריניץ', רוברט, סנואו וסמית'.
חצי האי ארצ'ר או חצי האי ארצ'אר (באנגלית: Archar Peninsula; בבולגרית: полуостров Арчар) הוא חצי אי בקצה הצפוני-מערבי של האי גריניץ', באיי שטלנד הדרומיים שלמול חופי אנטארקטיקה.
אורכו של חצי האי 3 קילומטרים.
חצי האי גובל במפרצון רזלוג שמצפון לו, ובמצר מקפארליין שמדרום לו.
חלקו הצפון - המערבי של חצי האי ארצ'ר אינה מכוסה שלג בעונת הקיץ האנטארקטי.
שטחו של חצי האי 3.15 קילומטרים רבועים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי חצי האי

אזור חצי האי התגלה על ידי צידי כלבי ים בראשית המאה ה-19, האזור נסקר על הקרקע על ידי סוקרים בריטיים במסגרת סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים צ'ילאניים בשנת 1971, ועל ידי סוקרים ארגנטיניים בשנת 1980, ושוב מופה נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

חצי האי נקרא על שם הכפר ארצ'ר שבצפון מערב בולגריה; הכפר ארצ'ר ממוקם במקום בו עמדה העיר הרומית ראטיאריה (Ratiaria).
השם ניתן לחצי האי באופן רשמי ב-4 בנובמבר 2005.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  ראו ב-הגאזט האנטארקטי הבולגרי, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
טיבור נירי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בדצמבר 1906 אויפהרטו, הונגריה 
 פטירה:  30 בדצמבר 1977 (בגיל 71) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Grünfeld Tibor 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 צאצאים:  יאנוש נירי 
 מספר צאצאים:  3 
 
טיבור נירי (במקור עד 1954 גרינפלד, בהונגרית: Nyíri Tibor; אויפהרטו, 16 בדצמבר 1906 – בודפשט, 30 בדצמבר 1977) סופר יהודי-הונגרי, תסריטאי, מחזאי. בנו הוא המחזאי והסופר יאנוש נירי.
ביוגרפיה

טיבור גרינפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר יעקב גרינפלד ושל אסתר פיש. לאחר שסיים את לימודי ארבע הכיתות בחטיבת הביניים הפך תחילה לשחקן ולאחר מכן לעובד במה (עובד תיאטרון המטפל באביזרי במה ודואג להכנתם ולהצבתם על הבמה). סיפורו הקצר הראשון פורסם ב"עיתון יום שני" של העיר דברצן ב-1922. כתביו הופיעו בטורים של הפשטי נפלו, "העיתון של פשט" (Pesti Hírlap), הניוגט, פסטר לויד, נפסבה.
בספטמבר 1934, הטראגי-קומדיה שלו "מרדף" (Hajsza) הוצגה על ידי "תיאטרון מרכז העיר". כיהודי, נלקח למחנות של שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בזמן מלחמת העולם השנייה. הוא שרד את שואת יהודי הונגריה ולאחר 1945, כתב העת "העיתון העולמי של העובדים" פרסם בהמשכים את הרומנים שלו:
"בשדה הכבוד" (A becsület mezején)
"מילה חופשית" (Szabad Szó)
"סיר הבשר" (Húsosfazék)
הוא היה שותף לסרט שנקרא "הנוי ההונגרי" או "ההונגרי הדקורטיבי" ("הנוי ההונגרי" היה לבוש הונגרי דקורטיבי, יצירה של התרבות ההונגרית, לבוש לאומי שפותח במאה ה-19. סוג זה של לבוש, שלמרות מראהו לא היה לבוש לאומי, נועד יותר לייצג מודעות עצמית לאומית). ב-21 בספטמבר 1956 הציג תיאטרון צ'וקונאי בדברצן את הדרמה שלו "סיר הבשר".
אשתו הראשונה הייתה יוליה שפיץ, ממנה התגרש. אשתו השנייה הייתה קלרה ורטש.
ילדיו: יאנוש נירי, אנדראש נירי וקלרה נירי.
יצירותיו החשובות ביותר

גם זה יכול לקרות (רומן קצר, בודפשט 1948)
התיק וטלאיו (סאטירה, בודפשט, 1952)
חג מולד בצ'ארלסטון (סאטירה, בודפשט, 1955)
סקנדל במיאמי (רומן, לייפציג, 1955)
השער הקטן פתוח (תסריט סרט, בודפשט, 1958)
ריקוד כלה (מחזה ב-3 מערכות, בודפשט, 1959).
פרסומיו השונים

כתביו הופיעו בעיתונים ובפרסומים הבאים:
יום הראשון של עיתון מחוז פשט
נפסבה
ניוגט
פשטי נפלו
פסטי הירלאפ (Pesti Hírlap)
פסטר לויד
לוח שנה הגדול פטפי
מולדתנו החופשית (Szabad hazánk)
הספרייה הקטנה של מדינתנו החופשית
זמנים חדשים (Új idők)
מחזותיו שהוצגו

מרדף (תיאטרון מרכז העיר) (בודפשט)
ריקוד כלה. תיאטרון דרינה הממלכתי (14 באוקטובר 1959). תיאטרון סולנוק סיגליגט (4 בדצמבר 1959 ); תיאטרון יוקאי, בקשצ'בה (18 במרץ 1963) )
סיר הבשר - תיאטרון צ'וקונאי, דברצן (21 בספטמבר 1956) )
השער הקטן פתוח - תיאטרון פטפי מחוז פשט, בודפשט (26 באפריל 1959)
תקרה נמוכה - תיאטרון יוקאי במחוז בקש, בקשצ'בה (14 במאי 1963)