stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניצחת איתי הכל (שיר)
הערות שוליים

↑  מיטל ר. פישמן, הסיפורים מאחורי שירי האהבה הישראליים הגדולים, באתר ynet, 13 באוגוסט 2019
↑  מאיה גדש, ‏20 שנה אחרי: עמיר בניון חושף מה עומד מאחורי אחד משריו המפורסמים, באתר מעריב אונליין, 26 ביולי 2024
↑  ניצחו הכול: "זהו זה" עושים עמיר בניון. צפו, באתר "סרוגים", 24 בספטמבר 2020
↑  מיטל ר. פישמן, הסיפורים מאחורי שירי האהבה הישראליים הגדולים, באתר ynet, 8 באוגוסט 2019
↑  8.2.2004, באתר "פזמונט"
↑  תשס"ד, באתר "פזמונט"
↑  תשס"ד (גלגלצ), באתר "פזמונט"
↑  ניצחת איתי הכל, באתר tarbutil.cet.ac.il
↑  עמוס אורן, עמיר בניון תרם את פרס אקו"ם לעניים, באתר ynet, 15 במרץ 2005
↑  פסקול העשור, באתר "פזמונט"
↑  המצעד של המדינה, באתר "פזמונט"
↑   ישי ריבו מארח את עמיר בניון ואמיר דדון בבריכת הסולטן - ניצחת איתי הכל, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:50)
| ישי ריבו |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | תוכו רצוף אהבה • פחד גבהים • שטח אפור • אלול תשע"ט • סוף חמה לבוא |  |
| אלבומי הופעה | במה קהל ואהבה |  |
| ערכים קשורים | NMC • דברי שיר • צמאה |  |
| ישי ריבו - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| תוכו רצוף אהבה | "תוכו רצוף אהבה" • "מטבע הדברים" • "קול דודי" • "הניסיון הזה" • "השבעתי" |  |
| פחד גבהים | "מקשה אחת זהב" • "מציל אותי כל יום" • "קול פעמונים" • "זוכר אני" • "אור החיים" |  |
| שטח אפור | "הנה ימים באים" • "לשוב הביתה" • "אחת ולתמיד" • "כל הזמן" • "לים" • "הבוקר יעלה" • "Comme Les Oiseaux" • "משגיח מן החלונות" • "אדון עולם" |  |
| אלול תשע"ט | "נפשי" • "הלב שלי" • "סדר העבודה" |  |
| סוף חמה לבוא | "פורחים לשובם" |  |
| במה קהל ואהבה | "לבחור נכון" • "ניצחת איתי הכל" |  |
| סינגלים אחרים | "ימין ה' רוממה" • "בן יקיר לי" • "נחכה לך" • "כתר מלוכה" • "סיבת הסיבות" • "תכף יפתח" • "לא נפסיק לחלום" • "אני שייך לעם" |  |
| השתתפות בסינגלים | "והאמת" • "המסובב" • "כל מעייני" |  |
טייפון האיאן

| --- | --- |
טייפון האיאן ב-8 בנובמבר 2013. תמונה של נאס"א
טייפון האיאן ב-8 בנובמבר 2013. תמונה של נאס"א
 סוג:  טייפון
 תאריך התחלה:  7 בנובמבר 2013
 תאריך סיום:  13 בנובמבר 2013
 משך האסון:  7 בנובמבר 2013 – 13 בנובמבר 2013 (7 ימים)
 עוצמה:  5 בסולם ספיר-סימפסון
 במדינות או באזורים:  מיקרונזיה, הפיליפינים, וייטנאם ודרום סין
 מהירות הרוח:  315 קילומטר לשעה
 לחץ נמוך:  895 מיליבר
 הרוגים:  6,340 בוודאות
 נעדרים:  1,061
 נזק:  $450,000,000
 מסלול הטייפון
הדמיית טייפון האיאן
טייפון האיאן (מוכר בפיליפינים בשם "יולנדה") הוא סופה טרופית שפגעה בפיליפינים ובווייטנאם בחודש נובמבר 2013.
הסופה פגעה בפיליפינים ב-7 בנובמבר 2013. היא התפתחה במהירות לטייפון בקטגוריה 5, עם רוחות בעוצמה חריגה של יותר מ-315 קילומטר לשעה ומשבי רוח זמניים של 380 קילומטר לשעה שתועדו מעל האוקיינוס השקט. סופה זו נחשבת לאחת הסופות הטרופיות החזקות ביותר מאז שהחלו המדידות בתקופה המודרנית. היא גרמה למותם של למעלה מ-6,340 בני אדם, לפי המניין הרשמי, ועוד כ-1,061 נעדרים. ב-10 בנובמבר 2013 נחלשה הסופה בדרכה לווייטנאם, שם פונו 500,000 בני אדם מבתיהם.
רקע

טייפון (או ציקלון) הוא סופה טרופית עצומת ממדים שקוטרה מגיע עד 500 קילומטר. הסופה נוצרת בעקבות הפרשי לחץ שיוצרים רוחות עזות. הסופה ניזונה על ידי שחרור חום כמוס מהתעבות מים בשכבות הגבוהות של האטמוספירה. אזורים כאלה דורשים מקור מים גדול וחם ולכן סופות אלה נוצרות באוקיינוסים באזור קו המשווה.
חלקו המערבי של האוקיינוס השקט מתאפיין בעונות טייפונים שמגיעים בדרך כלל בין מאי לאוקטובר.
שתי סוכנויות אקלים מנטרות את האזור: הסוכנות המטאורולוגית היפנית והמנהלת האטמוספירית, גאופיזית ואסטרונומית של הפיליפינים. הסופות אינן חדשות לאזור זה והרשויות ערוכות לטפל בתוצאותיהן. יחד עם זאת, אירועים אקלימיים קיצוניים מציבים אתגר גדול מאוד לרשויות, ובמיוחד לרשויות עניות שאין ביכולתן לממן מתקנים יקרי ערך.
היערכות לסופה

בעשרת החודשים הראשונים של 2013 אירעו בפיליפינים 22 סופות טייפון. בתחילת נובמבר התקבלו התרעות ממרכזי החיזוי על סופה עזה מהרגיל שעתידה לפגוע תוך ימים בפיליפינים. נשיא הפיליפינים, בנינו אקינו (השלישי), הפציר באזרחי המדינה לעזוב את האזורים המועדים לפורענות. אלפי אנשים המתגוררים באזורים הפגיעים של הפיליפינים עזבו את בתיהם, בתי ספר ומשרדים נסגרו לקראת הסופה. חבילות מזון וסחורות הועברו לקהילות מרוחקות, ומסוקים הועמדו בכוננות. פעולות המעבורות הושעו וסירות דיג נדרשו לחזור לנמל. חרף ההתרעות, תושבים רבים בחרו לאגור מזון להישאר בבתיהם.
נזקי הסופה

סופת הטייפון הביאה למותם של למעלה מ-6,340 בני אדם ועוד 1,061 נעדרים כאשר בתחילה דווח על כ-22,000 נעדרים., ולפינוי מבתיהם של למעלה ממיליון איש. סופה זו נחשבת כאחת הסופות הטרופיות החזקות ביותר מאז שהחלו המדידות בתקופה המודרנית.
באזורים שנפגעו מהסופה רשת החשמל ורשתות התקשורת קרסו, מערכת המים נפגעה קשות. נוצר קושי רב לתקשר עם האנשים שנפגעו ולהגיע אליהם. מרבית מקרי המוות נובעים כתוצאה מטביעה עקב השיטפונות או מקריסת בניינים.
טקלובן היא אחת הערים שספגו את המכה הקשה ביותר. ברחובותיה היו מוטלות גופות רבות. הגשמים הכבדים שהביאה עימה הסופה גרמו להרס רב. מרבית הבתים בעיר נהרסו. ניצולים רבים נותרו בחוסר כל, ונאלצו לחפש שאריות אוכל ברחובות המוצפים, חלקם עסקו בביזה. גם שלושה חודשים אחרי הסופה העיר אינה מצליחה להשתקם ותושבים רבים נוטשים אותה.
מאמצי ההצלה

מאמצי ההצלה נתקלו בקשיים רבים, משום שהדרכים ושדות התעופה נפגעו בסופה, וגם לא ניתן היה ליצור קשר עם הנפגעים. צוותי החילוץ וההצלה הראשונים שהגיעו לאזורים מוכי האסון הביאו ארוחות מוכנות, בגדים, שמיכות, תרופות ומים, וסייעו בפינוי הגופות שהיו מוטלות ברחובות.
ארצות הברית שלחה לפיליפינים חיילי מארינס כדי לסייע בחיפוש אחר ניצולים.
גם מדינת ישראל שלחה לפיליפינים כוח חילוץ, המורכב מכוח חלוץ של צה"ל וצוות של יחידות החילוץ המתנדבות של משטרת ישראל. הכוח ובו 148 איש ועמם 90 טון ציוד הגיע לאי סבו והקים שם בית חולים שדה. אנשי המשלחת טיפלו ב-2,686 אנשים ובהם 848 ילדים, ביצעו כ-60 ניתוחים, והעניקו גם סיוע אזרחי ובו שוקמו 4 בתי ספר, וכששבו לישראל ב-27 בנובמבר 2013 התקבלו בטקס חגיגי.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, בפיליפינים נערכים לפגיעת טייפון עוצמתי, באתר nrg‏, 7 בנובמבר 2013
↑  רויטרס וניו יורק טיימס, האסון בפיליפינים: 22,000 נעדרים, הרשויות חופרות קברי אחים, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2013
↑   קית' בראדשר, ניו יורק טיימס, תושבי העיר שנפגעה בסערה מנסים לצאת מתוך ההריסות, באתר הארץ, 9 בפברואר 2014
↑  מערכת וואלה! חדשות‏, חילוץ ישראלי בדרך לפיליפינים: "נעזור כמה שאפשר", באתר וואלה, 11 בנובמבר 2013
↑  מתן חצרוני, ‏משלחת הסיוע הישראלית נחתה בפיליפינים: "מחכים להתחיל לפעול", באתר ‏מאקו‏, 14 בנובמבר 2013
↑  יוחאי עופר, משלחת צה"ל לפיליפינים שבה לארץ, באתר nrg‏, 27 בנובמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409100505171  LCCN: sh2015000573 
נזקי הסופה
I Like the Way You Kiss Me

"I Like the Way You Kiss Me" (בעברית: "אני אוהב/ת את הדרך שבה את/ה מנשק/ת אותי") הוא שיר של הזמר/ת-יוצר/ת הבריטי/ת- קפריסאי/ת ארטמס. הוא יצא לאור באופן עצמאי ב-19 במרץ 2024 כסינגל מתוך המיקסטייפ Pretty. השיר הגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי, בנוסף השיר הגיע לראש המצעדים באוסטריה, גרמניה, לטביה וליטא, והגיע לעשירייה במצעדים במדינות אוסטרליה, צרפת, אירלנד, ניו זילנד ונורווגיה.
רקע

בפברואר 2024, לאחר יציאת מיקסטייפ הבכורה Pretty, ולאחר שהנחתה שתי הופעות ב-"The Lower Third" בלונדון, שבה ארטמס לאולפן ההקלטות והקליטה את "I Like the Way You Kiss Me". ב-15 במרץ, הכריזה ארטמס על הסינגל ברשתות החברתיות.
הרכב

"I Like the Way You Kiss Me" הוא שיר פופ אלטרנטיבי. תוכנו הלירי של השיר מציג סיפור של מערכת יחסים מתוחה, שבסופה בן הזוגה מתוודה שהוא מעדיף סקס וחיי מין על פני רגשות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 2 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 3 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 5 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 35 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 5 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד גלובל 200 | 5 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 3 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 36 |  |
|  בלגיה | מצעד שירי בלגיה | 12 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 1 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 10 |  |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 5 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 33 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 7 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 6 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 3 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 4 |  |
|  לוקסמבורג | בילבורד | 2 |  |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 1 |  |
|  ליטא | AGATA | 1 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 3 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 8 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 1 |  |
|  פולין | ZPAV | 3 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 87 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 5 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 1 |  |
|  צ'כיה | מצעד 100 שירי הרדיו | 51 |  |
|  צרפת | SNEP | 10 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 11 |  |
|  קרואטיה | טופ ליסטה | 5 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 5 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 4 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 21 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 11 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 63 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 59 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 9 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 7 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים – אלטרנטיבי | 11 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | 2× פלטינה | 140,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
| גרמניה (BVMI) | זהב | 300,000 |
| פולין (ZPAV) | 3× פלטינה | 150,000 |
| קנדה (Music Canada) | 2× פלטינה | 160,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 1,750,000 |
הערות שוליים

1 2  Murray, Robin (20 במרץ 2024). "Artemas Glows On "i like the way you kiss me"". Clash. נבדק ב-24 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "I like the way you kiss me… out on Tuesday x". נבדק ב-24 במרץ 2024 – via Instagram. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lipshutz, Jason (25 במרץ 2024). "Florrie's Resilient 'The Lost Ones' and 4 More Cool New Pop Songs This Week". Billboard. נבדק ב-2 באפריל 2024. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Partridge, Ken (20 במרץ 2024). "Artemas Is Not Trying To Be Romantic On New Song "i like the way you kiss me"". Genius. נבדק ב-24 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  ARIA Top 50 Singles Chart, ARIA, ‏5 באוגוסט 2023 (באנגלית)
↑  Hot Rock & Alternative Songs, בילבורד, ‏25 במאי 2024
↑  Pop Airplay, בילבורד, ‏1 ביוני 2024
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global 200 Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global Excl. U.S. Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Hot 100 Songs, בילבורד
↑  Year-end Charts – Streaming Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Hot Rock & Alternative Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Hot Alternative Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Alternative Digital Song Sales, בילבורד, ‏2024
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
↑  GOLD-/PLATIN- und; DIAMOND-Auszeichnungen in Deutschland, ‏יוני 2024
↑  OLiS - oficjalna lista wyróżnień, www.olis.pl (בפולנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 636d241f-4a03-4ff8-b202-4f6e05973f0d 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "I Like the Way You Kiss Me".
אריאל רובינשטיין

| --- | --- |

 לידה:  13 באפריל 1951 (בן 73) ירושלים, ישראל ישראל 
 ענף מדעי:  תורת המשחקים 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  מנחם יערי 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת תל אביב 
 תלמידי דוקטורט:  ארקוט יוסוף אוזביי, כאמל אילדיז, מייקל ריכטר, רן שפיגלר, כפיר אליעז 
 פרסים והוקרה:  Clarivate Citation Laureates (2019)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס א.מ.ת. (2006)  פרס נמרס לכלכלה (2004)  עמית האקדמיה הבריטית  פרס ישראל (2002)  פרס מיכאל ברונו (2000)  פרס רוטשילד  עמית החברה האקונומטרית (1985) 
 
אריאל רובינשטיין (נולד ב-13 באפריל 1951) הוא פרופסור אמריטוס לכלכלה באוניברסיטת תל אביב, אשר עיסוקו העיקרי הוא בתחום תורת המשחקים.
רובינשטיין הוא חתן פרס ישראל לשנת תשס"ב, זוכה פרס א.מ.ת לשנת 2006, זוכה פרס רוטשילד לשנת 2009, חבר זר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים משנת 1994, חבר זר של האקדמיה הבריטית (נבחר ב-2007), חבר זר של האקדמיה האירופית למדעים וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. ב-1985 נבחר לעמית האגודה האקונומטרית וב-2004 כיהן כנשיאהּ.
רובינשטיין מחזיק בהשקפת עולם שמאלית-סוציאל-דמוקרטית והוא הוגה דעות בולט בשיח הכלכלי הישראלי.
קורות חייו

רובינשטיין נולד בשנת 1951 בירושלים, בשכונת תל ארזה. הוריו, לאה ויהודה, עלו לישראל מביאליסטוק בשנות השלושים של המאה ה-20.
למד בתיכון ליד האוניברסיטה ושירת כקצין בתותחנים. ב-1972 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים שם תואר ראשון במתמטיקה, כלכלה וסטטיסטיקה ב-1974. ב-1975 סיים תואר שני בכלכלה וב-1976 סיים תואר שני נוסף במתמטיקה. ב-1979 הוענק לו תואר דוקטור לכלכלה, ולאחר מכן נמנה עם סגל המחלקה לכלכלה באוניברסיטה זו. בשנת 1990 עבר לבית הספר לכלכלה של אוניברסיטת תל אביב. במקביל מחזיק רובינשטיין מינוי חלקי כפרופסור באוניברסיטת ניו יורק שבארצות הברית. לימד גם באוניברסיטת פרינסטון ועבד במשך כשנה במעבדות בל בניו ג'רזי.
לרובינשטיין הוענק פרס ישראל בחקר הכלכלה לשנת תשס"ב. ב-2004 זכה בפרס נמרס לכלכלה ובשנת 2006 זכה בפרס א.מ.ת. הוא גם זכה בפרס מיכאל ברונו מטעם יד הנדיב.
היה נשוי ליעל רובינשטיין, לשעבר שגרירת ישראל בתאילנד ובסינגפור, ואב לשניים.
הגותו הכלכלית

התאוריה הכלכלית שפותחה על ידי רובינשטיין עוסקת בתחומי תורת המשחקים, תורת המיקוח, רציונליות ומחקרים על הקשר בין כלכלה לשפה.
מאמרו משנת 1982, בנושא "שיווי משקל משוכלל במודל של מיקוח" נחשב כפורץ דרך בתחומו, ומהווה פיתוח למחקריו של חתן פרס נובל לכלכלה, ג'ון פורבס נאש. בעקבות מאמר זה ואחרים אשר נכתבו בעקבותיו, השתלב בספרות המקצועית בתחום המונח "גישת רובינשטיין".
בדבריו מקפיד רובינשטיין להבהיר שגם אם הכלכלה מסבירה כמה דברים, עקרונותיה אינם בהכרח ראויים ליישום. לדבריו, משוואות כלכליות ותאוריות שווקים לא תמיד ייתנו את התוצאות הרצויות ברגע האמת, כפי שכלכלנים רבים מאמינים:
רובינשטיין אף סבור שאין להיחפז בניצול התאוריה הכלכלית להחלטות ערכיות של חיי היומיום:
בניסוי מפורסם שפרסם רובינשטיין ב-2005 התבקשו 764 סטודנטים ישראלים לפילוסופיה, מנהל עסקים, מתמטיקה, משפטים וכלכלה, לקבל החלטות בתפקיד מנכ"ל חברה המספקת שירותי הדברה ומעסיקה צוות עובדים קבועים קטן ו-196 עובדים לא קבועים. לסטודנטים נאמר כי לאחר שנים של שגשוג בתחום, מיתון במשק הביא לנסיגה ברווחי החברה, אף שמאזנה נותר חיובי. אנשי הכספים בחברה טענו כי פיטורי עובדים יסייעו בהגדלת הרווח, והעריכו כי פיטורם של כ-100 עובדים הוא הפתרון האולטימטיבי. הדילמה שהוצגה בפני הנבדקים הייתה פשוטה: כמה עובדים לא קבועים יש לפטר? לסטודנטים הוצעו האפשרויות הבאות: לפטר 96 עובדים ולהגיע לרווח מקסימלי של 2 מיליון שקל בשנה. לפטר 52 העובדים ובכך להגיע לרווח של 1.6 מיליון שקל בשנה; לפטר 26 עובדים ולהגיע לרווח של מיליון שקל בשנה; לא לפטר אף עובד ולשמור על רווח של 400 אלף שקל. שיעור הסטודנטים לכלכלה שבחרו למקסם את רווחי החברה - גם במחיר של פיטורי מחצית מעובדיה - היה הגבוה ביותר. מקרב הסטודנטים לפילוסופיה, רק 13% סברו כי יש להביא את הרווחים למקסימום האפשרי על חשבון פיטורי עובדים, מקרב הסטודנטים למתמטיקה 16% סברו כך, 27% מקרב הסטודנטים למשפטים נקטו בגישת הפיטורים המקסימליים, 33% מהסטודנטים למנהל עסקים, ומקרב הסטודנטים לכלכלה 46% גרסו כי יש למקסם את רווחי החברה בלי להתחשב בפיטורי העובדים. הסקר נבנה בצורה כזאת שמקסום הרווח יהיה אכזרי למדי; הפיטורים של 44 העובדים האחרונים (כמעט רבע מכלל העובדים) הביאו לגידול של 400 אלף שקל בלבד ברווחים. חלק מהסטודנטים לכלכלה ולמתמטיקה קיבלו את השאלון בצורה של פונקציה מתמטית במקום בצורה של טבלה. במקרה הזה, התוצאות היו קיצוניות אפילו יותר. כ-75% מהתלמידים בחרו באופציה של פיטורי מקסימום עובדים. לא נרשם הבדל בין סטודנטים למתמטיקה לבין סטודנטים לכלכלה שקיבלו שאלון בצורה של פונקציה מתמטית. המספרים, כך נראה, עזרו להעלים מעיניהם את העובדה שמדובר באנשים. רובינשטיין הסיק מניסוי זה, בין היתר, כי התפיסות שמלמדים בחוגים לכלכלה מקדמות רמיסת ערכים חשובים דוגמת ביטחון והשתתפות בעשייה וכי הצגת בעיה בצורה מתמטית מעלימה את מורכבותה של הסיטואציה.
רובינשטיין גם קרא להטיל מס ירושה כדרך להגברת הצדק החברתי ולמניעת ריכוז הון בידי משפחות מועטות. בנוסף, קרא להעניק הנחות מס מפליגות לצעירים עובדים באמצעות מתן פטור מתשלום מס הכנסה עד כפול מההכנסה הממוצעת במשק, במשך עשר שנות חיים, כאשר מועד תחילת חלון הפטור יהיה לא יאוחר מיום הולדתו ה-35 של האזרח.
פעילותו החברתית והפוליטית

לצד הגותו הכלכלית מרבה רובינשטיין להתבטא בענייני צדק חברתי וקידום השוויון. לדוגמה, הוא עומד מזה עשר שנים בראש קבוצת מרצים באוניברסיטת תל אביב, שהצליחו להשיג שיפור משמעותי בתנאי ההעסקה של עובדי הקבלן.
בשנת 1977 היה ממייסדי "התנועה לציונות אחרת", ושנה לאחר מכן נמנה עם יוזמי "מכתב הקצינים" שהביא להקמת תנועת "שלום עכשיו".
רובינשטיין הירבה להתבטא בגנות מפעל ההתנחלויות ביש"ע ובין היתר אמר בהקשר זה:
בשנת 2002 הביע תמיכה בסרבני השרות בשטחים, אותם כינה "נטורי הקרתא של המצפון היהודי" ו"גיבוריה של החברה הישראלית". ב-2010 נמנה עם חותמי עצומת המרצים והאמנים שקראו לחרם על פעילות תרבותית מעבר לקו הירוק. ערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה 2015, פרסם טור בו הסביר מדוע לפי דעתו יש לבטל יום זה.
פרסומים

אריאל רובינשטיין פרסם כ-90 מאמרים, ואת הספרים הבאים (ארבעה מהם ניתנים להורדה מאתרו):
Bargaining and Markets, with M. Osborne, Academic Press, 1990
A Course in Game Theory, with M. Osborne, MIT Press, 1994
Modeling Bounded Rationality, MIT Press, 1998
Economics and Language, Cambridge University Press, 2000
Lecture Notes in Microeconomic Theory: The Economic Agent, Princeton University Press, 2005
אגדות הכלכלה, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2009
הערות שוליים

↑  Past Presidents of the Econometric Society באתר האגודה האקונומטרית
↑  שי אספריל, "העשירים, המתהדרים בפטריוטיות, צריכים לתמוך במס ירושה", באתר כלכליסט, 4 באוגוסט 2011
↑  מירון רפופורט, עוד אחד שלא מבין כלום בכלכלה, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2005
↑  יאיר ברק, הכלכלנים לא סופרים את בני האדם , באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2006
↑  אריאל רובינשטיין, עיזבון וחיסכון, באתר כלכליסט, 2 באוגוסט 2011
↑  רשימת מאמרים סמי-אקדמיים ולא אקדמיים באתר של אריאל רובינשטיין
↑  אריאל רובינשטיין, עשר הערות על הנוכחים השקופים, "מקום למחשבה - בשער"
↑  אריאל רובינשטיין, כשדילמה הופכת לטרגדיה, "מעריב" 5 באוקטובר 2003
↑  דמוקרטיה, ציות וסירוב - מאת פרופסור אריאל רובינשטיין, באתר אומץ לסרב, 19 במאי 2002
↑  תומר ולמר, מרצים עם השחקנים: "לא לפסול חרם על אריאל", באתר ynet, 31 באוגוסט 2010
↑   אריאל רובינשטיין, את יום השואה צריך לבטל, באתר הארץ, 15 באפריל 2015
↑  אתרו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272595805171  BIBSYS: 90385152  BnF: cb12243591v (data)  CiNii: DA0447160X  dblp: 29/5096  GND: 132240556  ISNI: 0000 0001 1073 1817  LCCN: n86819101  LNB: 000117625  MGP: 219364  NDL: 01128143  NKC: vut2010439803  NTA: 075084511  SNAC: w6h82ttp  SUDOC: 031168442  VIAF: 82533918   WorldCat (עם VIAF): 82533918
AIG

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (AIG) 
 מייסדים:  קורנליוס ונדר סטאר
 תקופת הפעילות:  1919–הווה (כ־105 שנים)
 חברות בנות:  AIA Philippines  AIG Japan Holdings Co., Ltd. 
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 משרד ראשי:  ניו יורק, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסיים 
 מוצרים עיקריים:  insurance contract 
 שווי שוק:  45.20 מיליארד דולר (23 בדצמבר 2024)
 הכנסות:  56.418 מיליארד דולר (2022)
 רווח:  10.276 מיליארד דולר (2022)
 מנכ"ל:  בריאן דופרו
 עובדים:  26,200 (2024)
  
 www.aig.com
 
הסמל הישן של החברה
AIG (ראשי תיבות של American International Group, Inc – הקבוצה האמריקנית הבינלאומית) היא תאגיד ביטוח אמריקני בינלאומי שמרכזו בעיר ניו יורק. ל-AIG מטה באירופה (בלונדון) ומטה באסיה (בהונג קונג).
ב-2016 קבע המגזין פורבס כי AIG היא התאגיד ה-87 בגודלו בעולם, עם כ-56,400 עובדים. בספטמבר 2008, לאחר שנכנסה לקשיי נזילות חמורים, קיבלה החברה סיוע בסך 182 מיליארד דולר מהממשל, ולמעשה הולאמה. 

בשנת 2013 החזירה AIG את חובה לממשל האמריקאי ובעצם רכשה עצמה מחדש, תוך יצירת רווח של מיליארדי דולרים לממשל האמריקאי. AIG פעילה ב-80 מדינות ברחבי העולם. 

ב-2018 דורגה החברה במקום ה-60 על ידי דירוג החברות של כתב העת Fortune. ההנהלה של AIG נמצאת בעיר ניו יורק, המטה האירופאי בלונדון, המזרח אסייתי בטוקיו והמטה האמריקאי והלטיני בניו יורק.
היסטוריה > השנים הראשונות: 1919 עד 1939

AIG הוקמה בשנת 1919 בשאנגחאי שבסין, בידי קורנליוס ואן דר סטאר (1968-1892), אמריקאי יליד קליפורניה. החברה התרחבה באסיה וכן הרחיבה את עסקיה לאירופה, לאמריקה הלטינית ולמזרח התיכון. עד סוף שנות ה-20 של המאה ה-20 חברת AAU התרחבה לאורך סין כולה אל עבר אסיה הדרומית לרבות הפיליפינים, אינדונזיה ומלזיה. ב-1926 פתח סטאר את המשרד הראשון שלו בארצות הברית תחת השם AIU (ראשי תיבות של American International Underwriters, חתמים אמריקנים בינלאומיים).

ב-1939 העביר סטאר את המטה המרכזי של החברה משנגחאי לניו יורק.
היסטוריה > התרחבות גלובאלית ומקומית: 1940 עד 1959

סטאר התמקד באמריקה הלטינית וב -1940 חדר להוואנה שבקובה. הצמיחה הקבועה של סוכנויות אמריקה הלטינית הוכיחה את עצמה כחיונית, במיוחד לאור מלחמת העולם השנייה.
לאחר מלחמת העולם השנייה חדרה חברת AIU לשוק היפני והגרמני למטרת אספקת ביטוח עבור אנשי הצבא האמריקנים. עד סוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50 של המאה העשרים המשיכה AIU להתרחב באירופה ולהקים משרדים בצרפת, איטליה ובריטניה. בשנת 1952 סטאר החל להתמקד בשוק האמריקני תוך רכישת חברת Globe & Rutgers, חברה לביטוח, וחברות הבנות שלה. עד סוף העשור, הרזומה של החברה וביטוחי החיים של סטאר כללו רשת ענפה של סוכנויות ומשרדים בלמעלה מ-57 מדינות.
היסטוריה > התארגנות מחודשת והתמקצעות: 1960 עד 1979

ב-1960 הביא סטאר את  מוריס ר' גרינברג לחברה על מנת שיפתח בה את תחומי ביטוח בריאות בינלאומי ותאונות בינלאומיות. שנתיים לאחר מכן הגיעה ההצלחה. גרינברג העדיף למכור פוליסות ביטוח באמצעות סוכנים עצמאיים במקום דרך סוכנויות החברה, בכך חסך בהוצאות המשכורות. היעזרות בסוכנים עצמאיים אפשרה לתמחר את פוליסות הביטוח בהתאם לתשואה הפוטנציאלית שלה, גם אם חלה ירידה במכירות של מוצרים אחרים.
ב-1967 AIG ‏ (American International Group) תפקדה כארגון גג לכל חברותיו של סטארס, ב-1968 מינה סטאר את גרינברג כיורשו וב-1969 הפכה החברה לציבורית.
השנה שלאחר מכן, 1970 הציבה אתגרים רבים לפעילותה של החברה במזרח התיכון ודרום מזרח אסיה והובילה לכדי חיסול הפעילות בשל הנוף הפוליטי המשתנה. עם זאת, AIG המשיכה להרחיב את שווקיה בעזרת תעבורה ושילוח תוך שירות תעשיות נישתיות.
עד 1979, עם כח עבודה הולך וגדל ורישות עולמי של משרדי החברה הציעה AIG שירותי קצה מיוחדים לכלל לקוחותיה, בתוך שוק תחרותי הולך וגואה.
היסטוריה > הזדמנויות וכיוונים חדשים 1980 עד 1999

במהלך שנות ה-80 AIG המשיכה להרחיב את שוק התפוצה והרישות העולמי שלה תוך הצעת מארז מלא של פתרונות מותאמים לרבות אחריות לזיהום וסיכון פוליטי. ב-1974 יצאה AIG להנפקה בבורסת ניו יורק (NYSE).
לאורך 1990 פיתחה AIG מקורות מימון חדשים באמצעות השקעות מגוונות שכללו רכישה של חברת חכירה מימונית בינלאומית (ILFC), ספקית מטוסים מוחכרים לתעשיית התעופה. ב-1992 AIG קיבלה לראשונה מזה 40 שנה רישיון לביטוח זר על ידי ממשלת סין. ב-1999 AIG רכשה בארצות הברית את סאן אמריקה בע"מ, חברת חיסכון לגיל פרישה.
היסטוריה > שנות ה-2000

בשנות ה-2000 המוקדמות ראה השוק תקופה של צמיחה ו-AIG רכשה חברת ביטוח וספקית קצבאות אמריקאית, ונכנסה לשווקים חדשים, ביניהם לזה של הודו. בפברואר 2000 AIG הקימה יחידת ייעוץ אסטרטגי יחד עם קבוצת בלקסטון וקיסינג'ר כדי לספק שירותי ייעוץ פיננסי לתאגידים המבקשים ייעוץ אסטרטגי עצמאי ברמה גבוהה. AIG השקיעה בקבוצת בלקסטון מאז 1998 ורק לאחרונה מכרה את כל מניותיה בקבוצה שגם סיפקה לחברה ייעוץ במהלך המשבר הפיננסי של 07'- 08'.
בחודש מאי 2002 מונה להנהלת החברה מרטין ג'יי סאליבן, שהחל את דרכו ב-AIG בשנת 1971. ב-15 ביוני 2008 נאלץ סאליבן לפנות את כסאו עקב משבר הסאב-פריים בשוק המשכנתאות האמריקני שגרם ל-AIG הפסדי ענק של מיליארדי דולרים. את מקומו של סאליבן בהנהלת AIG העולמית תפס רוברט ב. וילמסטד, סגן נשיא לשעבר בסיטיגרופ. עם זאת, וילמסטד הוחלף אף הוא בשנה האחרונה על ידי אדוארד לידי שמונה ליו"ר תאגיד הענק.
כחלק מהמשבר הפיננסי בארצות הברית הפסידה AIG סכומי עתק בגין CDS (תעודות החלפת סיכונים פיננסיים) שהנפיקה. תעודות אלה אפשרו למשקיעים להמר בדבר סיכוני פשיטת רגל של לווים. כאשר התרבו פשיטות הרגל היה על AIG לפצות את המשקיעים שרכשו CDS בגין ההפסדים שנגרמו להם, הרווחים מעסקי הביטוח הקלאסי (שנותרו רווחיים), לא הספיקו לקזז את הירידה בשווי איגרות החוב מגובות המשכנתאות שהיו ברשות AIG ולא את ההפסדים מה-CDS.
ב-17 בספטמבר 2008 נתן הבנק הפדרלי ל-AIG הלוואת הצלה בת 85 מיליארד דולר תמורת 79.9% ממניות החברה, כדי למנוע את קריסתה ולשמור על יציבות השווקים. ההלוואה, שמשמעה בפועל היא הלאמת החברה, ניתנה לתקופה של שנתיים, בהנחה שתוחזר דרך מכירת נכסים של החברה. כמנכ"ל מונה אדוארד לידי שעמד בעבר בראש חברת הביטוח allstate ונחשב כבר סמכא בנושא הליבה של החברה – הביטוח.. בשנת 2009 רוברט בן משה מונה למנכ"ל החברה והוא הוביל צעדים להבראתה.
בשנת 2013 החזירה AIG את ההלוואה במלואה, אשר לאחריה לא החזיקה יותר ממשלת ארצות הברית במניות החברה.
החזקות

AIG מחזיקה בחברה הגדולה בעולם לשירותי ליסינג לכלי טיס, ILFC, ובחברות הביטוח האמריקניות הגדולות "המאה ה-21" ו-AIA וכן שותפה בחברת הביטוח הסינית הממשלתית, חברת הביטוח העממית של סין (PICC). כמו כן, השקיעה AIG ב-People's Insurance Company (Group) of China Limited.