stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרגון בול Z: סופר אנדרואיד 13
הפקה

היות שהסרט הופק כמעט במלואו על ידי אולפני טואי, הוא איננו מבוסס על המאנגה "דרגון בול" שכתב אקירה טוריאמה. על כן הוא לא נחשב כחלק מהקאנון העלילתי של יקום דרגון בול, ולכן קשה למקם את אירועי הסרט על ציר הזמן הרשמי של הזיכיון. על פי המגזין Daizenshuu 6 שיצא ביפן על ידי טואי, עלילת הסרט מתרחשת בתקופה שלאחר החלמתו של גוקו מווירוס הלב שתקף אותו בתחילת סאגת האנדרואידים, אך לפני שסל הגיע לצורתו המושלמת. במאנגה ובאנימה המקורית, בתקופה זו שלושת הדמויות הראשיות - גוקו, טראנקס העתידי ווג'יטה - מתאמנות ב"חדר הזמן והנשמה", דבר הסותר את אירועי הסרט. על כן, רומז המגזין כי אירועי הסרט מתרחשים ביקום מקביל.
בסרט זה ניכרים הבדלים משמעותיים בין הדיבוב היפני המקורי לבין הדיבוב האנגלי בהפקת אולפני FUNimation מטקסס. בדיבוב האמריקני, התווספו דיאלוגים רבים לדמותו של אנדרואיד 13, והוא אף מתנהג ומדבר כמו "רדנק" אמריקני טיפוסי ומשתמש בסלנג אמריקני תואם. לעומת זאת, ביפנית (ובדיבוב העברי בהתאמה) אנדרואיד 13 מפגין פחות רגשות ומדבר הרבה פחות, וכאשר הוא כן מדבר, הוא מדגיש לרוב את מטרתו להרוג את גוקו.
הפסקול עבור המקור היפני הולחן על ידי שונסוקה קיקוצ'י, שהלחין את המוזיקה גם עבור שאר האנימה. הפסקול של קיקוצ'י נשאר כמו שהוא גם בדיבוב העברי. המוזיקה של הדיבוב האנגלי של Funimation הולחנה על ידי מארק מנזה.
הערות שוליים

↑  Daizenshuu 6: Movies & TV Specials, 1995
↑  Android 13, Dragon Ball Wiki (באנגלית)
| דרגון בול מאת אקירה טוריאמה |
| --- | --- | --- |
| אנימה/ סדרות טלוויזיה | דרגון בול (1986–1989) • דרגון בול Z ‏(1989–1996) (דרגון בול Kai ‏(2009–2011; 2014–2015)) • דרגון בול GT ‏(1996–1997) • דרגון בול סופר (2015–2018) |  |
| סדרות רשת | סופר דרגון בול גיבורים (2018–הווה) |  |
| ספיישלים לטלוויזיה | בארדוק אבא של גוקו (1990) • ההיסטוריה של טראנקס (1993) • מורשתו של גיבור (1997) • לופי X טוריקו X גוקו (2013) |  |
| סרטים ל-DVD | העולם של דרגון בול זי (2000) • התכנית להשמדת הסאיינים (חלק א', חלק ב') (1993) • התכנית להשמדת הסופר סאיינים (רימייק) (2010) |  |
| סרטים קצרים | גוקו והחברים חוזרים (2008) • הפרק של בארדוק (2010) |  |
| דרגון בול - סרטים | האגדה של שנרון (1986) • היפהפייה הנרדמת בטירת השטן (1987) • הרפתקה מיסטית (1988) • החזק מנצח (1996) |  |
| דרגון בול Z - סרטים | האזור המת (1989) • החזק בעולם (1990) • עץ העוצמה (1990) • הלורד סלאג (1991) • נקמתו של קולר (1991) • שובו של קולר (1992) • סופר אנדרואיד 13 (1992) • ברולי: הסופר סאייה האגדי (1993) • בוז'אק - שודד הגלקסיה (1993) • ברולי: השיבה (1994) • ביו-ברולי (1994) • מיזוג חדש נולד (1995) • אגרוף הדרקון של סון גוקו (1995) • קרב האלים (2013) • תחייתו של פ' (2015) |  |
| דרגון בול סופר - סרטים | ברולי (2018) • סופר הירו (2022) |  |
| דמויות | סון גוקו • פיקורו • סון גוהאן • מקיטה • פריז • סל • מאסטר רושי |  |
| משחקי וידאו | בודוקאי • בודוקאי טנקאיצ'י • זינוברס • זינוברס 2 • Dragon Ball FighterZ • קאקארוט |  |
| סרטי לייב אקשן | דרגון בול: אבולוציה (2009) |  |
דוד נבו

אין תמונה חופשית
דוד נבו (נולד ב-22 ביוני 1939) הוא פרופסור אמריטוס בבית הספר לחינוך ע"ש חיים וג'ואן קונסטנטינר באוניברסיטת תל אביב, כיהן כראש בית הספר לחינוך וכמדען הראשי של משרד החינוך.
בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת אוהיו בהערכה פדגוגית. חוקר את משמעות השילוב של הערכה פנימית וחיצונית של בית הספר כעמית בתוכנית מדיניות החינוך של מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל.
בסוף שנת 2003 התפטר נבו מתפקיד המדען הראשי בין השאר בעקבות חילוקי דעות סביב מבחני המיצ"ב. למרות שתמך עקרונית במבחני הערכה ובחינוך הישגי, דרך היישום של המבחנים הייתה לדבריו בעייתית מכיוון שהמבחנים שימשו כשוט כלפי המנהלים, במקום להיות כלי עזר עבור המשרד.
הערות שוליים

↑  אנשיל פפר, למה מורות לא ישנות בלילה, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2003
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האגודה הישראלית של ונצואלה

| --- | --- |
 מדינה:  ונצואלה 
 תקופת הפעילות:  29 ביוני 1930 – הווה (94 שנים) 
 
בית הכנסת תפארת ישראל, בית הכנסת הראשי של ונצואלה בו שוכנת האגודה הישראלית של ונצואלה
האגודה הישראלית של ונצואלה (בספרדית: La Asociación Israelita de Venezuela) היא הארגון היהודי העתיק ביותר בוונצואלה. האגודה נוסדה בשנת 1919. האגודה פועלת בבית הכנסת תפארת ישראל בקראקס, עיר הבירה של ונצואלה. ישנן כ-800 משפחות חברות באגודה.
אנדרטת השואה בקראקס
המתקפה ב-2009

בסוף ינואר 2009, בית הכנסת, בו שוכנת האגודה, ניזוק קשות בתקיפה מאורגנת. המתקפה בוצעה בעקבות כתבה המסיתה לאלימות אנטישמית, שהופיעה באתר ממשלתי בוונצואלה, לאחר מבצע עופרת יצוקה. כנופיה חמושה המורכבת מ-15 אנשים פרצה לבית הכנסת, קשרה את המאבטחים ושלטה בבניין במשך מספר שעות. כתובות נאצה אנטישמיות ואנטי-ישראליות הוטבעו על הקירות, משרד בית הכנסת וארון הקודש נבזזו. מבצעי המתקפה קראו לגרש יהודים מהארץ. שר החוץ של ונצואלה, ניקולאס מדורו, גינה את המעשה. שר המדע ג'סי צ'קון גינה גם הוא את המתקפה והכחיש את הטענות שיש לה קשר לממשלה.
ראו גם

יהדות ונצואלה
הערות שוליים

↑  Venezuela Virtual Jewish History Tour, www.jewishvirtuallibrary.org
1 2 3  Synagogue desecrated in Venezuela, BBC, 1 February 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257940205171  ISNI: 0000 0000 9732 7202  LCCN: n85080535  VIAF: 143988633   WorldCat (עם VIAF): 143988633
דמיטרי מזו

דמיטרי מָזוֹ (נולד ב-4 באוקטובר 1963) הוא אדריכל ישראלי. בבעלותו משרד אדריכלים ומתכנני ערים (DMazo) אשר עוסק בפרויקטים אורבניים, בתכנון מבני מגורים, מוסדות ציבור, בעיצוב פנים של חברות היי-טק ובתים פרטיים. מזו חבר באגודת האדריכלים של ברית המועצות, חבר בעמותת האדריכלים בישראל וכן חבר באגודת מהנדסי הערים של ישראל.
ביוגרפיה

מזו נולד במוסקבה ב-1963. בתום לימודיו התיכוניים, קיבל תעודת בגרות בהצטיינות בבית הספר מס' 127 ובגיל 17 החל ללמוד אדריכלות ובינוי ערים במכון לאדריכלות במוסקבה בפקולטה לאדריכלות ובינוי ערים, בקבוצה של פרופ' ב' ג' בארקין, פרופ' א' ב' נקרסוב ומ' בלוב, וקיבל תעודת אדריכל. בשנת 1986 הוא סיים את לימודיו וקיבל תואר שני בארכיטקטורה March. כבר בגיל 24 מזו זכה בתחרות אדריכלים צעירים והפך לחבר הצעיר ביותר באגודת האדריכלים של ברית המועצות[דרוש מקור].
עם סיום לימודיו, החל מזו לעבוד כאדריכל במכון מרכזי לתכנון בנייני מופעים וספורט במוסקבה.
בשנת 1990 עלה עם משפחתו לישראל, והחל לעבוד במשרד ב. ברוך י. סלמון בחיפה.
בין השנים 1991–1992 עבד במשרד יער בתל אביב.
בשנת 1992 ייסד מזו סטודיו לאדריכלות בשם DMazo אשר פועל עד היום. הסטודיו ממוקם בתל אביב ומבצע פרויקטים בתחומים רבים וביניהם אדריכלות ותכנון ערים.
במהלך השנים מזו כיהן בתפקידים ציבוריים רבים, כגון: אדריכל מחוזי לתכנון ערים במשרד השיכון במחוז תל אביב (1994-1995); ממלא מקום מתכנן מחוז תל אביב וראש צוות תכנון של העיר תל אביב-יפו (1995-2000); אדריכל המועצה המקומית הר אדר (1996-2000); חבר ועדות מקומית ומחוזית משותפות לתכנון תע"ש (2000-2005); מהנדס הוועדה המקומית "הדרים" (2000-2004); מהנדס העיר הוד השרון (2004–2006).
בשנת 2006 הוא מונה למפקח מטעם המדינה על פינוי ההתנחלויות מרצועת עזה. ב-2012, הוא מונה לחוקר בהשגות לתוכנית לחיזוק מבנים והכנת ישראל לרעידות אדמה (תמ"א/38). משנת 2016, הוא עבד כחוקר בהשגות על תוכניות הרכבת הקלה המהירה בתל אביב (הקו הסגול והקו הירוק).
כמו כן, בשנים 1998–2006 מזו לימד אדריכלות במכללת יהודה ושומרון באריאל (לימים אוניברסיטת אריאל בשומרון).
בשנת 2010, קיבל תואר פרופסור מטעם האקדמיה הבינלאומית לאדריכלות שליד UNESCO.
פרסים

מזו זכה בתחרויות שונות ובפרסים רבים, ביניהם: הפרויקט הטוב ביותר של ברית המועצות לשנת 1986- שיקום תיאטרון אקדמי על שם מייקובסקי; מרכז קונגרסים על אי בנהר מוסקבה- פרס בביאנלה בסופיה (1986); פרס OISTATT בהולנד על פרויקט תיאטרון PLAYHOUSE באמסטרדם (1987); פרס SKIA על פרויקט מרכז בידור ובילוי של העיר בקורייני, גאורגיה (1987); פרס ראשון בתחרות התיאטרון המוזיקלי במגדן (1987); פרס שני עבור פרויקט מרכז בילוי וספורט בדרחן, מונגוליה (1987); פרס שני עבור פרויקט מרכז אדמיניסטרטיבי של העיר גז'ל (1988); פרס ראשון בתחרות עתיד הבית התל אביבי (1994); פרס ראשון על מתנ"ס ברובע י"ב באשדוד (2005) ואחרים.
פרויקטים נבחרים

שיחזור ושימור של תיאטרון ע"ש מייקובסקי במוסקבה, 1986.
מרכז קונגרסים במוסקבה, 1986.
תיאטרון PLAYHOUSE באמסטרדם, הולנד, 1987.
תיאטרון בעיר מאגאדן רוסיה, 1987.
תיאטרון ילדים בעיר מורמנסק רוסיה, 1987.
מרכז בילוי בעיר דרחן מונגוליה, 1987.
מרכז בילוי בעיר בקוריאני גאורגיה, 1987.
תיאטרון בובות בעיר קלוגה, 1987.
מרכז אדמיניסטרטיבי של עיריית גז'ל, 1988.
שכונת מגורים ל 700- דירות בעיר וולסק רוסיה, 1988.
מרכז בילוי בעיר וולסק ברוסיה, 1989. תוכנית מתאר של עיר חדשה - תל צופית, 1991.
תכנון של שכונת מגורים באלעד, 1993.
תכנון מתחם B בהר אדר, 1997.
שכונת צמודי קרקע בעיר אזור, 2000.
שכונת מגורים של 4,200 דירות בהוד השרון, 2002.
פרויקט הרחבה של מרכז תרבות ובילוי בהוד השרון, 2003.
בית כנסת ומרכז תרבות בעיר וולגו-גראד רוסיה, 2004.
מתנ"ס ברובע י"ב באשדוד, 2005.
אתר משחקים אולימפיים - חורף 2014 בסוצ'י רוסיה, 2006.
ולדיווסטוק, אי רוסקי, חצי אי ספרניי רוסיה, 2008.
מבנה תחנת מטרו באזרבייג'ן, 2009.
מרכז ספורט ובילוי בעיר רוסטוב, 2009.
מוזיאון למוזיקה, קונסרבטוריון בצפת (שלב הקונספט), 2011.
בניין מגורים, מסחר ומשרדים ברחוב יפת, יפו, 2012.
חנות הרשת "צומת ספרים" (שלב הקונספט), 2012.
התחנה המרכזית החדשה, תל אביב (שלב הקונספט), 2012.
מתחם "דרייב אין" תל אביב (שלב הקונספט), 2012.
שוק סיטונאי למחוז מוסקבה רוסיה (שלב הקונספט), 2013.
פרויקטים נבחרים > אתר האולימפיאדה בסוצ'י 2014

בשנת 2006, זכה מזו בתחרות של תכנון מתחם המשחקים האולימפיים בסוצ'י 2014. הקונספט הראשוני של מזו היה בניית חלל מרכזי פנימי, שסביבו מתרכזים מבנים קטנים נוספים, ושדרה אחת גדולה אשר מתחברת לכביש הראשי. המטרה הייתה לראות את הלפיד האולימפי מהכביש. בפועל, מסיבות פוליטיות, ביטלו את השדרה המרכזית והכניסה הועברה למקום אחר.
חיים אישיים

מזו נשוי ואב לשתי בנות. מתגורר כיום ברמת-גן.
דייצ'י סוזוקי

דייצ'י סוזוקי (ביפנית: 鈴木 大地;‏ נולד ב-10 במרץ 1967) הוא שחיין עבר יפני. אלוף אולימפי (סיאול 1988) במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה

סוזוקי נולד וגדל בנרשינו, מחוז צ'יבה.
ביוגרפיה > 1984

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים סוזוקי במקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.30 שניות, במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר שהרביעייה פסלה בשלב הגמר, כשחיין ראשון הוא קבע שיא לאומי חדש של 57.70 שניות, בשלב המוקדמות הרביעייה קבעה שיא לאומי חדש של 3:50.14 דקות ובמקום 16 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.02 דקות.
ביוגרפיה > 1986 > אלוף אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בסיאול, קוריאה הדרומית בשנת 1986 זכה סוזוקי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא משחקים חדש של 57.39 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא משחקים חדש נוסף של 3:46.55 דקות.
ביוגרפיה > 1987 > אלוף האוניברסיאדה

באוניברסיאדה שנערכה בזאגרב, קרואטיה באמצע יולי 1987 הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.57 שניות, לפני דייוויד ברקוף מארצות הברית (57.22 שניות) וג'יי מורטנסון מארצות הברית (57.44 שניות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.98 דקות, לפני זולטן בלייטי מהונגריה (2:03.95 דקות) ומייקל למברט ארצות הברית (2:04.14 דקות). מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:46.27 דקות, אחרי ארצות הברית (3:45.72 דקות) ולפני מערב גרמניה (3:48.73 דקות).
ביוגרפיה > 1987 > סגן אלוף הפאן פסיפיק

חודש לאחר מכן, באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בבריזביין, אוסטרליה באמצע אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.07 שניות, אחרי מארק טוקסברי מקנדה (55.89 שניות) ולפני פול קינגסמן מניו זילנד (57.55 שניות).
ביוגרפיה > 1988 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת סיאול (1988) זכה סוזוקי במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אסיה חדש של 55.05 שניות, לפני שיאן העולם דייוויד ברקוף (55.18 שניות) ואיגור פוליאנסקי מברית המועצות (55.20 שניות). ברקוף קבע בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 54.51 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:44.36 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 55.87 שניות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.67 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצא השל 2:03.36 דקות.
ביוגרפיה > קריירה ציבורית

בשנת 2015 כיהן כיושב ראש איגוד השחייה ביפן ובספטמבר אותה שנה החל לכהן בתפקיד ראש סוכנות הספורט הלאומי של יפן. הסוכנות החלה לעבוד באוקטובר אותה שנה כארגון מקביל למשרד הספורט היפני. תפקידה של הסוכנות המונה 121 אנשים לשפר את ההישגים של הספורטאים היפנים באולימפיאדת טוקיו (2020).
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר גב
דרגון בול Z: ההיסטוריה של טראנקס

| --- | --- |
עטיפת ה-DVD של הסרט ביפן
עטיפת ה-DVD של הסרט ביפן
 מבוסס על:  "דרגון בול Z"
 בימוי:  יושיהירו אואדה
 הופק בידי:  קוזו מורישיטה
 תסריט:  הירושי טודה
 מוזיקה:  שונסוקה קיקוצ'י
 מדינה:  יפן יפן
 חברה מפיצה:  טואי אולפני אנימציה
 שיטת הפצה:  סרט טלוויזיה, DVD, VHS
 הקרנת בכורה:  יפן24 בפברואר 1993 ארצות הבריתאוקטובר 2000
 משך הקרנה:  48 דקות
 שפת הסרט:  יפנית
 סוגה:  פנטזיה, אמנויות לחימה, שונן אנימה
 סרט קודם:  דרגון בול Z: בארדוק - אביו של גוקו
 דף הסרט ב־IMDb
דרגון בול Z: ההיסטוריה של טראנקס (באנגלית: Dragon Ball Z: The History of Trunks, ביפנית: ドラゴンボールゼット 絶望への反抗!!残された超戦士・悟飯とトランクス) הוא סרט ספיישל טלוויזיוני המבוסס על האנימה "דרגון בול Z" מאת אקירה טוריאמה.
עלילת הסרט, המבוססת חלקית על פרק מיוחד שנכתב במאנגה המקורית, עוסקת בהיסטוריה חלופית בה סון גוקו נפטר כתוצאה ממחלה קשה, ועל נער בשם טראנקס שמנסה להלחם בזוג אנדרואידים רצחניים שהופיעו בכדור הארץ לאחר מותו של גוקו וזורעים בו הרס וחורבן.
הספיישל שודר ביפן ב-24 בפברואר 1993, בין פרק 175 ל-176 של האנימה, לאחר מכן עשתה גרסה אנגלית את דרכה אל המסכים במהלך שנת 2000. גרסה מדובבת לעברית של הספיישל שודרה לראשונה ב-2006 בערוץ הילדים.
עלילה

בציר זמן חלופי, שנתיים לאחר שהביס את פריזה ואביו שפלשו לכדור הארץ, נפטר סון גוקו כתוצאה מוירוס קטלני שתקף את ליבו. שישה חודשים לאחר מכן, זוג אנדרואידים שמספרם 17 ו-18 מופיעים באופן מסתורי בכדור הארץ ופותחים במסע הרס בכל מקום שאליו הם מגיעים. הלוחמים שנותרו בכדור הארץ - פיקורו, מקיטה, קרירין, יאמצ'ה טנשינהאן ושיאצו יוצאים לעצור אותם, אך נהרגים בידי האנדרואידים. כיוון שפיקורו מת, כדורי הדרגון בול יוצאים מכלל שימוש, ובכך נמנעת האפשרות להחזיר את מי מהם לחיים.
13 שנים מאוחר יותר, האנדרואידים ממשיכים לזרוע הרס וחורבן בעוד שהיחיד שנשאר לעצור אותם הוא גוהאן, שבדומה לאביו למד אף הוא להפוך לסופר סאיין, אך למרות זאת מוכרע על ידי כוחם העוצמתי של האנדרואידים. אליו מצטרף טראנקס, בנם המתבגר של בורמה ומקיטה שהיה רק בן שנתיים בזמן פלישת האנדרואידים. גוהאן מסכים לאמן אותו באמנויות הלחימה לאחר שטראנקס מפציר בו. במהלך האימונים, גוהאן מנסה לגרום לטראנקס להפוך אף הוא לסופר סאיין אך ללא הצלחה מרובה. בין לבין גוהאן מספר לטראנקס על סון גוקו, אביו, ועל כמה הוא היה חזק, אמיץ ומעורר השראה, וכן על מקיטה - אביו של טראנקס, והשניים תוהים האם גוקו יכל לשנות את המצב במידה והוא היה בחיים.
באחד הימים מגיעים האנדרואידים ללונה פארק בעיר סמוכה ומתחילים להרוס אותו ולהרוג את מי שנמצא שם לשם השעשוע. גוהאן וטראנקס יוצאים לעצור אותם. גוהאן עד מהרה מוכרע על ידי האנדרואידים, וכשטראנקס מנסה להצטרף לקרב הוא מובס בקלות על ידי אנדרואיד 18 וכמעט נהרג על ידה לפני שגוהאן מגונן עליו. גוהאן מאבד את ידו השמאלית כתוצאה מכך, ולמרות שיש ברשותו שעועית קסם אחרונה שיכולה לרפא אותו, הוא מחליט להעניק אותה לטראנקס הפצוע על מנת להציל את חייו. לאחר שגוהאן מחלים, הוא ממשיך לאמן את טראנקס אך גוהאן יודע שבמצבו הנוכחי טראנקס רק יעכב אותו, וכי על גוהאן לסיים את העניינים מול האנדרואידים לבדו. כשהאנדרואידים תוקפים עיר הסמוכה למקום בו הם התאמנו, מפציר טראנקס בגוהאן שיאפשר לו להצטרף לקרב, אך גוהאן בלית ברירה מעלף את טראנקס ויוצא לשם לבדו.
טראנקס מתעורר ועף לזירת הקרב שם הוא מגלה כי האנדרואידים הרגו את גוהאן. הזעם והצער שמתעוררים בטראנקס בעקבות מותו של מורהו הנערץ מציתים את הכוח הסמוי שבתוכו, והוא מצליח להפוך לסופר סאיין.
3 שנים מאוחר יותר, הצליחה בורמה לבנות מכונת זמן ולפתח תרופה לווירוס הלב של גוקו. היא מציעה לטראנקס לנסוע בחזרה לעבר על מנת שיוכל להזהיר את גוקו מפני האנדרואידים ולתת לו את התרופה לווירוס, אך טראנקס מסרב, ובהזמדנות הראשונה יוצא להלחם באנדרואידים בזמן שהם שוב תוקפים עיר סמוכה. למרות כוחותיו כסופר סאיין, האנדרואידים מכריעים אותו עד מהרה ומכים אותו כמעט למוות. פצוע קשה, מבין טראנקס כי אמו צדקה למרות זאת, ולאחר החלמתו, יוצא טראנקס עם מכונת הזמן וחוזר 20 שנה אל העבר ובידיו הנוגדן לווירוס הלב של גוקו.
הסצנות שמופיעות בכתוביות הסיום נלקחו מהפרקים המתאימים באנימה בהם נראה טראנקס מביס את פריזה ואביו וממתין לשובו של גוקו לכדור הארץ על מנת להעניק לו את התרופה ולהזהיר אותו מפני האנדרואידים.
דמויות ומדבבים

| דמות | מדבב ביפנית | מדבב בעברית | מדבב באנגלית |
| --- | --- | --- | --- |
| טראנקס | טקאשי קוסאו | לירון לב | אריק וייל |
| סון גוהאן | מסאקו נוזאווה | עידו מוסרי | דיימון קלארק |
| בורמה | הירומי טסורו | יפעת זנדני צפריר | טיפאני וולמר |
| אנדרואיד 17 | שיגארו נאקאהארה | יובל סגל | צ'אק הבר |
| אנדרואיד 18 | מיקי איטו | אורנה כץ | מרדית' מקקוי |
| אולונג | נאוקי טאטסוטה | חנן רוזן | בראד ג'קסון |
| פואר | נקאו ואטנאבה | אורלי קטן |  |
| צ'יצ'י | נקאו ואטנאבה | אורלי טרי | סינתיה קראנז |
| אוקס קינג | דייסוקה גורי | עמי מנדלמן | מארק בריטן (הדיבוב המקורי) קייל הרברט (הוצאה מחודשת) |
| מקיטה (וג'יטה) | ריו הוריקאווה | עמי מנדלמן | כריסטופר ר. סבאט |
| קרירין | מאיומי טאנאקה | שמחה ברבירו | סאני סטרייט |
| מאסטר רושי | קוהיי מיאוצ'י | דב רייזר | מייק מקפארלאנד |
| מספר | ג'וג'י יאנאמי | דב רייזר | דייל ד. קלי (הדיבוב המקורי) קייל הרברט (הוצאה מחודשת) |
הפקה והפצה

הגרסה האנגלית של הסרט הופקה על ידי אולפני FUNimation מטקסס, ארצות הברית ויצאה בפורמט VHS (קלטות וידאו) ו-DVD בשתי גרסאות. הגרסה הראשונה, ערוכה ומצונזרת, יצאה ב-15 בספטמבר 2000, וב-24 באוקטובר יצאה לאור הגרסה הלא מצונזרת. 3 שנים לאחר מכן, ו-10 שנים לאחר שידור הסרט ביפן, ב-18 בספטמבר 2003 יצאה ביפן מהדורת DVD נוספת של המקור היפני.
הסרט גם דובב לעברית ושודר ב-2006 בערוץ הילדים, כאשר על בימוי הדיבוב הייתה אמונה אורלי קטן, ואלה אלדר על הפקתו.
הפסקול עבור המקור היפני הולחן על ידי שונסוקה קיקוצ'י, שהלחין את המוזיקה גם עבור שאר האנימה. הפסקול של קיקוצ'י נשאר כמו שהוא גם בדיבוב העברי. בדיבוב האנגלי של FUNimation, הפסקול של קיקוצ'י הוחלף בפסקול משלהם שהולחן על ידי דייל ד. קלי וכלל מספר שירי רוק ומטאל, רובם נלקחו מהאלבום Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory של להקת Dream Theater. ב-2008 הוציאו אולפני FUNimation מהדורת DVD כפולה שכללה הוצאה מחודשת של הסרט ביחד עם הספיישל הקודם "בארדוק - אביו של גוקו", עם דיבוב מחודש ובפורמט מסך רחב (16:9) ואפשרות לנגן את הפסקול היפני המקורי של הסרט.
השירים שהופיעו בפסקול האמריקני:
בוטסי קולינס ובאקטהד - Shackler
Neck Down‏ - Garden of Grace
Triprocket‏ - Immigrant Song
Dream Theater -‏ Regression
Dream Theater ‏- Overture 1928
Dream Theater ‏- Fatal Tragedy
Dream Theater ‏- Through Her Eyes
Dream Theater‏ - Home
Dream Theater‏ - The Dance of Eternity
Dream Theater‏ - Beyond This Life
Slaughter - ‏Prelude
Slaughter‏ - Unknown Destination
הערות שוליים

↑  Dragon Ball Z - The History of Trunks, 2000-10-25, נבדק ב-2023-08-17
| דרגון בול מאת אקירה טוריאמה |
| --- | --- | --- |
| אנימה/ סדרות טלוויזיה | דרגון בול (1986–1989) • דרגון בול Z ‏(1989–1996) (דרגון בול Kai ‏(2009–2011; 2014–2015)) • דרגון בול GT ‏(1996–1997) • דרגון בול סופר (2015–2018) |  |
| סדרות רשת | סופר דרגון בול גיבורים (2018–הווה) |  |
| ספיישלים לטלוויזיה | בארדוק אבא של גוקו (1990) • ההיסטוריה של טראנקס (1993) • מורשתו של גיבור (1997) • לופי X טוריקו X גוקו (2013) |  |
| סרטים ל-DVD | העולם של דרגון בול זי (2000) • התכנית להשמדת הסאיינים (חלק א', חלק ב') (1993) • התכנית להשמדת הסופר סאיינים (רימייק) (2010) |  |
| סרטים קצרים | גוקו והחברים חוזרים (2008) • הפרק של בארדוק (2010) |  |
| דרגון בול - סרטים | האגדה של שנרון (1986) • היפהפייה הנרדמת בטירת השטן (1987) • הרפתקה מיסטית (1988) • החזק מנצח (1996) |  |
| דרגון בול Z - סרטים | האזור המת (1989) • החזק בעולם (1990) • עץ העוצמה (1990) • הלורד סלאג (1991) • נקמתו של קולר (1991) • שובו של קולר (1992) • סופר אנדרואיד 13 (1992) • ברולי: הסופר סאייה האגדי (1993) • בוז'אק - שודד הגלקסיה (1993) • ברולי: השיבה (1994) • ביו-ברולי (1994) • מיזוג חדש נולד (1995) • אגרוף הדרקון של סון גוקו (1995) • קרב האלים (2013) • תחייתו של פ' (2015) |  |
| דרגון בול סופר - סרטים | ברולי (2018) • סופר הירו (2022) |  |
| דמויות | סון גוקו • פיקורו • סון גוהאן • מקיטה • פריז • סל • מאסטר רושי |  |
| משחקי וידאו | בודוקאי • בודוקאי טנקאיצ'י • זינוברס • זינוברס 2 • Dragon Ball FighterZ • קאקארוט |  |
| סרטי לייב אקשן | דרגון בול: אבולוציה (2009) |  |
דבורה אמיר

| --- | --- |

 לידה:  1948 (בת 76 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  שירה 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2006)  פרס קוגל (1995) 
 
דבורה אמיר (נולדה ב-1948) היא סופרת ילדים ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה

אמיר נולדה בירושלים, להורים שעלו מפולין. אביה היה פעיל בתנועת פועלי-ציון ואמה התחנכה ברוח רעיונותיו של א"ד גורדון. אחיה של אמיר הוא הפילוסוף אבישי מרגלית. לאחר מלחמת ששת הימים למדה אמיר ספרות עברית, פילוסופיה יהודית וקבלה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1975–1976 למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת אילינוי בארצות-הברית. בשנות השמונים ניהלה פרויקט לעידוד קריאה במרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט"ח). אמיר פרסמה שירים בכתבי-עת שונים: סימן קריאה, חדרים, שבו, מקרוב, כרמל ועלי שיח. ספרה 'בעירה איטית' זיכה אותה בפרס קוגל לשירה. זכתה בפרס היצירה הספרותית על-שם לוי אשכול לשנת תשס"ו. זכתה בפרס קוגל בשנת 1995 ובשנת 2006 בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים. כתבה מספר ספרי לימוד בספרות והשתתפה בכתיבת אחרים.
רשימת ספרים חלקית > לילדים

מעשה בעכבר קטן ובשני חתולים רעבים, ירושלים, איילות, 1992.
מעשה בבלון צהוב, איורים הילי הילמן, תל אביב, ספרית פועלים, 2000.
ספר הספורים של משפחת עכ-בר, ירושלים, איילות יובל, 2001.
רשימת ספרים חלקית > למבוגרים

בעירה אטית: שירים, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1994.
שירים דוקומנטריים, הקיבוץ המאוחד, 2003.
מקום בדף העולם, כרמל, 2020.
רשימת ספרים חלקית > תרגום ועיבוד לספרי-ילדים שהתפרסמו באנגלית

ג'ואן אופנהים, איך נרדם נסיך, תל אביב, אגם, 2008.
מרים לטימר, אמילי נמר, תל אביב, אגם, 2009.
ג'אן פירנלי, הכי שועל שבעולם, תל אביב, אגם, 2009.
לילה פראפ, לאן נעלמים החלומות, תל אביב, אגם, 2009.
אמבר סטיוארט וליין מרלו, לא רוצה בלי שמיכי שלי, תל אביב, אגם, 2009.
הבחירות הכלליות בדנמרק 2011

הבחירות הכלליות בדנמרק 2011 נערכו ב-15 בספטמבר 2011, בהן נבחרו 179 חברי הפולקטינג, מתוכם 175 נבחרו מדנמרק, שניים מאיי פארו ושניים מגרינלנד.
תוצאות הבחירות הניבו לראשונה זה עשור ניצחון לגוש השמאל ניצחון דחוק.
מערכת הבחירות

מתוך 179 חברי הפולקטינג נבחרים 175 חברים מתוך דנמרק עצמה, 2 נוספים מגיעים כנציגי איי פארו ועוד שניים כנציגי גרינלנד.
135 נציגים נבחרים בבחירות ישירות-יחסיות, 40 נציגים נוספים נבחרים בשיטה רשימתית עם אחוז חסימה העומד על 2% מכלל הקולות הכשרים.
על פי החוקה הדנית, הבחירות היו צריכות להיערך לא יאוחר מ-12 בנובמבר 2011, מכיוון שהבחירות האחרונות נערכו ב-15 בספטמבר 2011. ראש הממשלה יכול לפזר את הפרלמנט בכל שלב, בלבד שלא יאוחר מארבע שנים מהבחירות הקודמות. דבר שיכול להצטייר כיתרון טקטי לטובת הממשלה, שכן היא יכולה להכריז על בחירות כשסקרי דעת הקהל מחמיאים.
תוצאות הבחירות

| מפלגה> תוצאות-דנמרק | מפלגה> תוצאות-דנמרק | קולות> תוצאות-דנמרק | %> תוצאות-דנמרק | מושבים> תוצאות-דנמרק | +\-> תוצאות-דנמרק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מפלגת השמאל (ונסטרה) | 947,725 |  26.7  | 47 | 1 |
|  | הסוציאל-דמוקרטים | 879,615 |  24.8  | 44 | 1 |
|  | מפלגת העם הדנית | 436,726 |  12.3  | 22 | 3 |
|  | המפלגה הליברלית-סוציאלית | 336,698 |  9.5  | 17 | 8 |
|  | מפלגת העם הסוציאליסטית | 326,192 |  9.2  | 16 | 7 |
|  | הברית האדומה-ירוקה | 274,463 |  6.7  | 12 | 8 |
|  | הברית הליברלית | 176,585 |  5.0  | 9 | 4 |
|  | מפלגת העם השמרנית | 175,047 |  4.9  | 8 | 10 |
| קולות פסולים\לבנים | קולות פסולים\לבנים | 34,307 | - | - | - |
| סך הכל | סך הכל | 3,545,368 | 100 | 175 | - |
תוצאות-איי פארו
|  | מפלגת האיחוד | 6,361 |  30.08  | 1 |  |
|  | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית | 4,328 |  21.0  | 1 | 1 |
תוצאות-גרינלנד
|  | אינואיט אטקטיגיט | 9,780 |  42.7  | 1 |  |
|  | סיומוט | 8,499 |  37.1  | 1 |  |
מקורות-  DST, KVF, Qinersineq
הערות שוליים

↑  שלוש הערות על המהפך בדנמרק, באתר www.idi.org.il
↑  IPU PARLINE database: DENMARK (Folketinget), Electoral system, archive.ipu.org
↑  Sådan tælles stemmerne op - forstå det danske valgsystem på fem minutter, DR, ‏2015-06-18 (ב־)
האיטי במשחקים הפאראלימפיים

האיטי שלחה לראשונה משלחת למשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג (2008). המשלחת כללה ספורטאית אחת בלבד, מרימת הכוח נפתלי ז'אן-לואי (Nephtalie Jean-Louis), אשר נשאה את הדגל הלאומי בטקס פתיחת המשחקים, אך לבסוף לא השתתפה בתחרויות. במשחקי החורף לא השתתפה האיטי מעולם.
אל המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) שלחה האיטי שלושה ספורטאים, שלקחו חלק בתחרויות האתלטיקה והרכיבה באופני יד. הספורטאים הנכים אותם שלחה האיטי למשחקים מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
ראו גם

האיטי במשחקים האולימפיים
האיטי במשחקים האולימפיים לנוער
גוש התיישבות

ערך זה עוסק באזור מיושב בארץ. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
גוש התיישבות הוא מושג שהתקבל על ידי המתכננים של ההתיישבות היהודית בארץ ישראל משנות ה-30 של המאה ה-20. הסתבר שכאשר יש באזור מסוים יישובים אחדים, עד כמה שאפשר הומוגניים, מבחינת התנועה המיישבת או צורת היישוב, יש לכך בעיקר יתרונות ביטחוניים, מוסדיים, חברתיים וכלכליים. דוגמה לגוש התיישבות קלאסי, אשר תוכנן מתחילתו בתור שכזה, הוא חבל לכיש שהוקם בשנות ה-60 של המאה ה-20.