stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד ברודט

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1944 (בן 79) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
דוד בּרוֹדֶט (נולד ב-30 באוקטובר 1944) הוא כלכלן ישראלי, כיהן במספר תפקידי מפתח במערכת הכלכלית, העסקית ובשוק ההון, בהם הממונה על התקציבים ומנכ"ל משרד האוצר, יו"ר בנק מזרחי, חברת yes ובנק לאומי, ועמד בראש הוועדה לבחינת תקציב הביטחון.
ביוגרפיה

נולד בירושלים להינדה ויחזקאל ברודט אשר נהרג מפגיעת פגז בירושלים במלחמת העצמאות, בעת שברודט היה בן 4. ברודט בעל תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה ותואר שני בכלכלה, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא החל את הקריירה שלו ככלכלן ברשות לתכנון כלכלי, בה התקדם מתפקיד רפרנט למנהל מחלקה, מנהל חטיבה וסגן ראש הרשות. בשנים 1982 עד 1987 הועסק במשרד התעשייה והמסחר בו שימש כראש המטה ליציבות המחירים, ראש מינהל תכנון כלכלה ומימון וסמנכ"ל בכיר. ב-1987 מונה לסמנכ"ל כספים בתעשייה האווירית. ב-1991 עבר למשרד האוצר, כיהן כממונה על התקציבים ובין 1995 לאפריל 1997 כמנכ"ל המשרד.
בספטמבר 1997 התמנה ליו"ר דירקטוריון בנק מזרחי, אך פרש לאחר חצי שנה בעקבות אי הסכמות עם מנכ"ל הבנק ויקטור מדינה. הוא התמנה ב-1998 ליו"ר yes הטלוויזיה בלוויין עד לפרישתו בסוף 2003.
ברודט היה מבין מנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים והמחנות השונים בציבור היהודי (ימין-שמאל, דתיים-חילוניים וכו') הוא חתם עליה ביחד עם שורה של אנשי ציבור מהימין והשמאל.
ביולי 2010 נבחר על ידי מועצת המנהלים של בנק לאומי ליו"ר הדירקטוריון, וכיהן בתפקיד זה עד יולי 2019.
באוקטובר 2020 נבחר על ידי חברת כנפי נשרים תעופה ואלי רוזנברג, בעל השליטה באל על, ליו"ר הדירקטוריון של החברה. ובמאי 2021 הגיש את התפטרותו מתפקיד זה. על כך כתב ברודט לאחר ההתפטרות: ”...ראיתי חובה וזכות להצטרף לאל על בשעתה הקשה, להיות שותף במאמץ האדיר להבטיח את הישרדות החברה בימים בהם נסגר העולם לתעופה אווירית ולהכין אותה להתאוששות שאחרי המשבר. לא הסתרתי, ואף אמרתי, כי באתי ל'שירות מילואים'. ביני לביני קבעתי לי יעדים, ואני שמח לומר שהם הושגו בהתאמה. תקופת 'שירות המילואים' שלי באה מבחינתי לסיומה.”.
ביוגרפיה > פעילויות ציבוריות נוספות

ראש המשלחת הישראלית למשא ומתן הכלכלי עם הפלסטינים במסגרת הסכמי אוסלו (1994)
יו"ר הוועדה הממשלתית לבחינת ההיבטים של אחזקות הבנקים בתאגידים ריאליים (1995)
יו"ר הוועדה הממשלתית למעמד הביטוח הלאומי (1996)
יו"ר הוועדה הממשלתית לבחינת תקציב הביטחון (2006–2007)
יו"ר הוועדה המייעצת לפטורים ומיזוגים ליד הממונה על ההגבלים העסקיים (2006-2010)
יו"ר מועצת המנהלים של מרכז רפואי הדסה (1999-2008)
יו"ר הוועד המנהל של המכללה האקדמית הדסה (מ-1989)
יו"ר הוועד המנהל של אוניברסיטת בן-גוריון (1998-2010)
יו"ר המועצה הציבורית לסטטיסטיקה (מ-2007)
מנהל אקדמי פורום קיסריה להתוויית מדיניות כלכלית לאומית (מ-2005)
דירקטור חיצוני בחברות הציבוריות החברה לישראל, איי.די.איי. חברה לביטוח, אלוני חץ
מרצה באוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בן-גוריון, המרכז הבינתחומי הרצליה, המכללה לביטחון לאומי ומדרשת רופין
עורך מסמך "ישראל 2028 - חזון ואסטרטגיה כלכלית-חברתית בעולם גלובלי", הוצאת מוסד שמואל נאמן
הערות שוליים

↑   מוטי בסוק, דו"ח ברודט נזרק לפח, ואלוף במילואים יקבע איך ייראה תקציב הביטחון עד 2025, באתר TheMarker‏, 8 בפברואר 2014.
↑  תומר זלצר, דוד ברודט הוא היו"ר החדש של בנק לאומי, באתר כלכליסט, 22 ביולי 2010
↑  תני גולדשטיין, דוד ברודט נבחר ליו"ר בנק לאומי, באתר ynet, 22 ביולי 2010
↑  יובל שדה, יו"ר אל על, דוד ברודט, התפטר מתפקידו, באתר כלכליסט, 23 במאי 2021
דוד ברודמן

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1936 ה'תרצ"ו הולנד הולנד
 פטירה:  19 במאי 2020 (בגיל 84) כ"ה באייר ה'תש"ף ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  סביון
 מקום פעילות:  סביון
 תקופת הפעילות:  ? – 19 במאי 2020 
 תפקידים נוספים:  הרבנות הראשית לישראל 
 
הרב דוד ברודמן (תרצ"ו - כ"ה באייר ה'תש"ף ; 22 בפברואר 1936 – 19 במאי 2020) היה רבו של היישוב סביון.
ביוגרפיה

נולד בהולנד, בן לשמואל ופרל ברודמן. אביו וחלק ממשפחתו נספו בשואה. לאחר מלחמת העולם השנייה נשלח ללמוד בישיבת גייטסהד.
בשנת תשי"ז (1957) נישא לחנה ורהפטיג, בת למשפחה יוצאת גרמניה. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל של ישיבת פוניבז'.
בשנת תשכ"ג (1963) התמנה כרב ודיין בהולנד והתגורר בה עם משפחתו כעשר שנים, שם הרבה לעסוק בתחום הגיור, בהפצת יהדות ובקירוב רחוקים.
בשנת תשל"ב (1972) שב לישראל והתמנה לרב היישוב סביון, שם גם קבע את מקום מגוריו עד פטירתו. הקים את "המרכזיה הפדגוגית ללימודי יהדות" בניהול בנו שמואל אהרן, ואת "בית המדרש הגבוה לתורה ולהוראה - כולל סביון" בראשות הרב אפרים ליפסקי ובהנהלת בנו, אלעזר, המכשיר אברכים לרבנות ולהנהגה קהילתית.
בשנת תשע"ו (2016) פרש מתפקידו כרב היישוב.
הרב ברודמן היה גם חבר "ועדת הרבנות הראשית לדו-שיח עם הוותיקן".
לקריאה נוספת

משה שמעון אופן, היה היה רב, באתר נקודה למחשבה - הגות ומחשבה יהודית
הערות שוליים

↑  אבל בסביון: רבו של היישוב הגאון רבי דוד ברודמן זצ"ל, באתר בחדרי חרדים
↑  הרבנים נפגשו עם האפיפיור: ישרנו ההדורים, באתר ynet, 12 במרץ 2009
דוד ברגר (ספורטאי)

דוד מרק ברגר (ג' בתמוז תש"ד, 24 ביוני 1944, ארצות הברית – כ"ז באלול תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מרים משקולות וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שביצע ארגון הטרור "ספטמבר השחור".
חייו

ברגר נולד למשפחה אמידה מהפרוור שייקר הייטס של העיר קליבלנד שבאוהיו שבארצות הברית שם גדל והתחנך. עוד מימי בית הספר הצטיין ביכולתו האתלטית. ב-1962, בזמן שלמד באוניברסיטת טוליין החל לפתח קריירה בהרמת משקולות. הוא ניצח בתחרות הרמת משקולות למשקל עד 67 קילוגרם של ה-NCAA. ב-1966 קיבל תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת טוליין. לאחר מכן למד באוניברסיטת קולומביה וקיבל תואר שני במנהל עסקים ודוקטורט במשפטים. בזמן לימודיו המשיך לעסוק בהרמת משקולות במשקל בינוני קל.
בשנת 1965 השתתף במכביה השביעית בהרמת משקולות במשקל קל וזכה במדליית ארד. ב-1969 השתתף באליפות ארצות הברית הלאומית לצעירים בהרמת משקולות למשקל בינוני וזכה במדליית זהב. באותה שנה, השתתף במכביה השמינית, וקיבל מדליית זהב בהרמת משקולות במשקל בינוני. בשנת 1970 עלה לישראל, הצטרף לאגודת הספורט מכבי תל אביב וזכה באליפות ישראל בהרמת משקולות במשקל חצי-כבד. לאחר סיום שירותו הצבאי פתח משרד עורכי דין בתל אביב. הוא הצטרף למשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן. ב-2 בספטמבר 1972 התחרה במשחקים, אך סיים ללא דירוג לאחר שנפסל בשלושת נסיונותיו בשלב הדחיקה.
ברגר נחטף, ביחד עם עוד חברי המשלחת הישראלית, על ידי ארגון ספטמבר השחור בכפר האולימפי במינכן ב-5 בספטמבר 1972. המחבלים דרשו את שחרורם של מחבלים ואיימו כי אם דרישתם לא תיענה, יוציאו להורג את בני הערובה. ממשלת ישראל סירבה לדרישה, ואילו ממשלת גרמניה הסכימה לאפשר לחוטפים ולחטופים להגיע במטוס לקהיר. התוכנית הגרמנית הייתה כי במהלך המעבר למטוס בשדה התעופה ישתלטו כוחות הביטחון על החוטפים וישחררו את החטופים. ניסיון החילוץ נכשל כישלון צורב. ב-6 בספטמבר 1972 נרצח ברגר במה שנודע כטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ובבדיקות שלאחר המוות נמצא כי נפטר כתוצאה משאיפת עשן. דוד השאיר אחריו זוג הורים, אח, אחות וארוסה. נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, שלח מטוס של חיל האוויר האמריקאי כדי להביא את גופתו של דוד לקבורה בעיר הולדתו בארצות הברית.
בסרט מינכן, בבימויו של סטיבן ספילברג, המציג את סיפורם של סוכני "המוסד" הישראליים שחיסלו את המחבלים המעורבים בתכנון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, גילם את דמותו של ברגר השחקן הישראלי ליאור פרל.
הנצחתו

אנדרטת דוד ברגר ובה פסל לזכרו ולזכר הספורטאים שנרצחו בחזית מבנה הקהילה היהודית בפרבר ביצ'ווד שבקליבלנד
טורניר שנתי על שמו להרמת משקולות בפארק רגו שברובע קווינס, ניו יורק
הערות שוליים

↑  דף השחקן באתר IMDb
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן (1972)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אסתר רוט-שחמורוב • שאול לדני |  |
|  היאבקות | אליעזר חלפין • מרק סלבין • גד צברי |  |
|  הרמת משקולות | דוד ברגר • זאב פרידמן • יוסף רומנו |  |
|  סיף | דן אלון • יהודה וינשטיין |  |
|  קליעה | הנרי הרשקוביץ • זליג שטרוך |  |
|  שחייה | שלומית ניר |  |
|  שיט | יאיר מיכאלי • יצחק ניר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1266433848 
לוח לזכר הספורטאים שנרצחו ובהם דוד ברגר
דוד ארליך (כנר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1949 (בן 75 בערך) ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 כלי נגינה:  כינור 
 
דוד ארליך (באנגלית: David Ehrlich; נולד ב-1949) הוא כנר ישראלי המתגורר כיום בארצות הברית.
חייו

ארליך נולד בישראל ולמד אצל אילונה פהר. מגיל 13 קיבל מדי שנה את מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל. בתקופת לימודיו באוניברסיטת תל אביב ניגן ככנר ראשי וסולן בתזמורת הקאמרית תל אביב ויצא כסולן אורח לסיורי קונצרטים עם תזמורות קאמריות אחרות.
בארצות הברית למד באוניברסיטת נורת' אילינוי אצל שמואל אשכנזי. זכייה בפרס ראשון בתחרות האמן הצעיר של הפדרציה הלאומית של מועדוני מוזיקה הביאה להופעות בקונצרטים ורסיטלים ברחבי ארצות הברית ובשידורי רדיו וטלוויזיה. בהמשך היה כנר ראשי בתזמורת פסטיבל המוזיקה של אספן, בפילארמוניקה דה קאראקס, בתזמורת הסימפונית של שיקגו ובמשך עונות אחדות ניגן הן ככנר ראשי והן כסולן של התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס. מ-1984 עד 2001 היה הכנר הראשון של רביעיית המיתרים אודובון, עמה יצא לסיורי קונצרטים ברחבי העולם, ניהל כיתות אמן והופיע ברדיו ובטלוויזיה. בשנת 2000 התגלע סכסוך שהלך והחריף בין שלושת חברי הרביעייה לבין דוד ארליך, שהביא לסילוקו החטוף מן הרביעייה ולתביעה משפטית וכספית חמורה מצדו כלפי שאר החברים, במשפט שהתנהל עד 2005.
בשנת 1993 ייסדו ארליך ואשתו, טרזה, את אקדמיית רנסאנס למוזיקה בווירג'יניה, שם הוא מכהן כמורה לכינור, ויולה ומוזיקה קאמרית ומנצח על התזמורת הקאמרית הצעירה. ארליך הוא חבר בהרכב אוואנטי ומנהל מוזיקלי של פסטיבל המוזיקה "רד רוקס" בסדונה, אריזונה.
הערות שוליים

↑  דניאל ג'. ואקין, nytimes, ‏ 11.12.05
ג'ק לונצר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1924 אנטוורפן, בלגיה 
 פטירה:  18 בדצמבר 2016 (בגיל 92 בערך) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 
ג'ק לונצר (באנגלית: Jack Lunzer; 1924 – 18 בדצמבר 2016) היה יהלומן יהודי בריטי, האפוטרופוס של ספריית קרן ולמדונה.
קורות חיים

ג'ק לונצר נולד באנטוורפן ב־1924 שם היה אביו הבריטי מתווך ביהלומים עבור דה בירס. הוא היה נינו של איש הספר והביבליוגרף אליעזר ליפמן פרינץ. סבו יוליוס יסד והיה נשיא של בית כנסת עדת ישראל בלונדון. לונצר עבר ללונדון כילד שם הוא התחנך. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא עבד בבית חרושת למנועי מטוסי ספיטפייר כשייצר שם כלים מיהלומים. הוא התחיל לעבוד אצל אביו אבל הוא לא אהב לעבוד עבור דה בירס. לכן הקים חברה משלו, חברת יהלומים תעשייתית (Industrial Diamond Company) כשהוא מנצל את שוק הנישה ליהלומים תעשייתיים. הוא השתלט על עסק התיווך של אביו ב־1949 ומאוחר יותר הרחיב אותו לכרייה. בשנות ה-80 מכרה החברה שלו בסכום של 100 מיליון דולר בשנה.
ב־1948 התחתן לונצר עם רות זיפל (Ruth Zippel), אישה שנולדה באיטליה למשפחת סוחרים מפולין. לאביה היה אוסף של ספרים עבריים והם הביאו את הספרים ללונדון. ספרים אלה היוו את הבסיס לספרית קרן ולמדונה.
ללונצר היו חמש בנות. רות לונצר נפטרה ב־1978. הבנות הן המוטבים של קרן ולמדונה. לונצר נפטר בביתו ב־18 בדצמבר 2016.
ספרית קרן ולמדונה

לונצר התעניין בהתחלה במרוצי סוסים. בשנות ה-50 שינה את התעניינותו לאיסוף ספרים עבריים נדירים. במשך ששת העשורים הבאים הוא יעץ לנאמני ספרית קרן ולמדונה בנוגע לרכישת 13,000 ספרים וכתבי יד. היא קרויה על שם ולמדונה – עיירה קטנה ליד אלסנדריה בצפון מערב איטליה שם היו למשפחת אשתו קשרים. הספרייה כוללת חיבורים מכל העולם, במיוחד מאיטליה שם התחיל הדפוס העברי. הוא מקיף ארבע מאות וחמישים שנה של טיפוגרפיה. רבים מן הפריטים בספרייה הם נדירים או ייחודיים. ביניהם ניתן למצוא כמה מן הדפוסים המוקדמים ביותר בעברית.
לונצר החזיק את האוסף שלו בביתו בהמפסטד גרדן בלונדון מ־1982 עד מכירת האוסף ב־2017. הספרנית באוסף הייתה פאולין מלכיאל.
בפברואר 2009 הוצגה ספרית קרן ולמדונה בסות'ביס בניו יורק. אחרי שביקר בתצוגה של האוסף בסות'ביס כתב חוקר ממכון דרישה על הישגו של לונצר:
"בבוקר ביקורי למדתי את פירושו של ר' דוד קמחי הידוע כרד"ק על מאבקו של יוסף עם אחיו. בכנות, הייתה לזה תחושה של עוד אחד מהפירושים הרבניים הרבים ... אז הלכתי לולמדונה. התבוננתי היטב באחד מכתבי היד העתיקים יותר. ראיתי שזה היה ספר תהילים עם פירוש רד"ק. באותו רגע הזמן והחלל קרסו ומצאתי עצמי קשור לכל יהודי שלמד את חיבורו של קמחי מאז שנכתב בסוף המאה ה-12 וראשית המאה ה-13. רגע זה הבהיר לי שאני לא סתם יהודי מודרני בלומד בישיבה מודרנית ליד מרכז לינקולן. אני קשור לכל יהודי במשך 800 שנות היסטוריה. אני רואה את קמחי כפוף על חיבורו ותוהה אם נשמתו יודעת שגם עתה אנחנו לומדים ממנו, שהדברים שליבן נשארים רלוונטיים ללימוד הטקסט המקראי כפי שהיה לבני זמנו. הספרים באוסף ולמדונה – הספרים של עמנו – מחיים את ההיסטוריה ושומרים על ההיסטוריה חיה גם אם הקהילות שיצרו אותה כבר מתות מזה זמן רב".
בדצמבר 2015 ניהל סות'ביס ניו יורק את המכירה של התלמוד הבבלי שהדפיס דניאל בומברג בשנים ר"פ-רפ"ג 1519‏-‏1523 מאוסף ולמדונה בסכום של 9.3 מיליון דולר. זה העותק שלונצר השיג ממנזר וסטמינסטר ב־1980 בסחר חליפין. ב־1956 השתתף ג'ק לונצר, האפוטרופוס של קרן ולמדונה בתערוכה במוזיאון ויקטוריה ואלברט לרגל 300 שנה של התיישבות יהודית מחודשת באנגליה. שם נודע לו, לראשונה על העותק השלם המרהיב של התלמוד הבבלי שנמצא במנזר וסטמינסטר. במשך כמעט רבע מאה חיזר לונצר אחר המנזר בניסיון לרכוש את הספר. בסופו של דבר הוא שכנע את הנאמנים שלו לרכוש עותק בן 900 שנה (למעשה זיוף מימי הביניים המוקדמים) של כתב הזכויות המקורי של מנזר וסטמינסטר ומסר אותו למנזר עם תרומות נוספות. בהכרת תודה על המתנה הנדיבה מסר המנזר את עותק התלמוד הבבלי שברשותו ללונצר.
ב־2017 נמכרה ספרית קרן ולמדונה לספרייה הלאומית של ישראל על ידי מכירה פרטית שאורגנה על ידי סות'ביס. דוד בלומברג, יושב הראש של חבר המנהלים של הספרייה אמר:
ספרית קרן ולמדונה מייצגת תוספת היסטורית לאוסף המוביל שלנו של כתבי יד, דפוסים וספרים יהודיים המשקף ומגלם את התרבויות של העם היהודי סביב העולם ועל פני הדורות".
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Allison Hoffman, Treasure trove, Tablet magazine, ‏9 בספטמבר 2009
↑  Fiona Vivienne Lunzer, Michael Scharf Married, The New York Times, ‏25 באוקטובר 1982
↑  Michael Orbach, My uncle, the Count of Valmadonna, The Jewish Star, ‏February 24, 2009
↑  Debra Nussbaum Cohen, Receiving the Original Text Messages, Forward, ‏13 במאי 2009
↑  Daniel Bomberg’s 16th-Century Talmud Sells for $9.3 Million at Sotheby’s NY, Fine books, ‏23 בדצמבר 2015
↑  Samuel, Edgar, The Provenance of the Westminster Talmud, Transactions & Miscellanies (Jewish Historical Society of England) 27, 1978-1980, עמ' 148
1 2  National Library gets finest collection of Hebrew prints and manuscripts, World Israel News, ‏24 בינואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452954505171  NKC: zmp20211132673  VIAF: 6148268261005112803   WorldCat (עם VIAF): 6148268261005112803
גבריאלה דטי

גבריאלה דטי (באיטלקית: Gabriele Detti; נולד ב-29 באוגוסט 1994) הוא שחיין איטלקי, אלוף עולם (בודפשט 2017) ושיאן אירופה בעבר במשחה ל-800 מטר חופשי, זוכה שתי מדליות ארד אולימפיות במשחים ל-400 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי (ריו דה ז'ניירו 2016) ואלוף אירופה במשחה ל-400 מטר חופשי (לונדון 2016).
ביוגרפיה

דטי נולד בליבורנו.
ביוגרפיה > 2009

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בטמפרה שבפינלנד בשנת 2009 סיים דטי במקום 14 במשחה ל-1500 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 2011

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד שבסרביה ב-2011 זכה דטי בשלוש מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי (3:52.05 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי (8:00.95 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי (15:16.86 דקות). באליפות העולם לנוער שנערכה בלימה שבפרו אותה שנה, הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי (8:00.22 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-1500 מטר חופשי (15:18.46 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי (3:51.53 דקות) ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 2012

באליפות אירופה שנערכה בדברצן שבהונגריה במאי 2012 סיים דטי במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי (7:56.45 דקות) ובמקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי (3:51.92 דקות). באליפות אירופה לנוער שנערכה באנטוורפן שבבלגיה בתחילת יולי אותה שנה הוא זכה בשלוש מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.67 דקות, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:11.41 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 7:19.56 דקות. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת לונדון (2012) הוא סיים במקום 13 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:06.22 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר שבצרפת בנובמבר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:41.66 דקות וסיים במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי (14:43.09 דקות).
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד באוגוסט 2013 סיים דטי במקום 11 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:56.15 דקות, במקום 14 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.78 דקות ובמקום 19 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:18.04 דקות. באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהרנינג שבדנמרק אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:36.43 דקות, אחרי גרגיי גיורטה מהונגריה (14:30.26 דקות) ופול יואנסן מאיי פארו (14:35.99 דקות).
ביוגרפיה > 2014

שנת 2014 הייתה שנת הפריצה של דטי. באליפות איטליה קבע במשחה ל-800 מטר חופשי שיא אירופה חדש של 7:42.74 דקות. באליפות אירופה שנערכה בברלין באוגוסט באותה שנה, הוא זכה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:49.35 דקות, אחרי בן ארצו גרגוריו פלטריניירי שקבע שיא אליפות חדש של 7:44.98 דקות ופול יואנסן (7:48.49 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:52.53 דקות, אחרי גרגוריו פלטריניירי שקבע שיא אליפות חדש נוסף של 14:39.93 דקות ופול יואנסן (14:50.59 דקות). נוסף לכך, סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.10 דקות, ובמקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:12.24 דקות).
ביוגרפיה > 2015

בשנת 2015 סבל דטי מדלקת בדרכי השתן, והוא נעדר מתחרויות רבות, בהן אליפות העולם. באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינגייט בתחילת דצמבר אותה שנה, הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 14:18.00 דקות, אחרי גרגוריו פלטריניירי שקבע שיא עולם חדש של 14:08.06 דקות. תוך כדי משחה זה הוא קבע שיא אישי גם במשחה ל-800 מטר חופשי (7:37.78 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש נוסף של 3:37.22 דקות, אחרי פטר ברנק מהונגריה (3:35.46 דקות) ופאול בידרמן מגרמניה (3:35.96 דקות).
ביוגרפיה > 2016

באליפות אירופה שנערכה בלונדון במאי 2016 זכה דטי ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף 1- ארד. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:44.01 דקות, לפני הנריק כריסטיאנסן מנורווגיה (3:46.49 דקות) ופטר ברנק (3:46.81 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:43.52 דקות, אחרי גרגוריו פלטריניירי שקבע שיא אליפות חדש של 7:42.33 דקות ולפני מיכאילו רומנצ'וק מאוקראינה (7:47.99 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:48.75 דקות, אחרי פלטריניירי שקבע שיא אליפות חדש של 14:34.04 דקות ולפני מיכאילו רומנצ'וק (14:50.33 דקות). מדליית ארד, במשחה שליחים 4x200 מטר (7:08.30 דקות), כשחיין רביעי האו קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.39 דקות, התוצאה המהירה באליפות. שלושה חודשים לאחר מכן, באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא זכה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:43.49 דקות, אחרי מק הורטון מאוסטרליה (3:41.55 דקות) וסון יאנג מסין (3:41.68 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש נוסף של 14:40.86 דקות, אחרי גרגוריו פלטריניירי (14:34.57 דקות) וקונור דווייר מארצות הברית (14:39.48 דקות). נוסף לכך, סיים במקום תשיעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:09.20 דקות, כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.80 דקות.
ביוגרפיה > 2017 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ביולי 2017 זכה דטי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 7:40.77 דקות, לפני וויצ'ך ווידק מפולין (7:41.73 דקות) וגרגוריו פלטריניירי
(7:42.44 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.93 דקות, אחרי סון יאנג (3:41.38 דקות) ומק הורטון (3:43.85 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:52.07 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 14:50.10 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:09.44 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.08 דקות.
ביוגרפיה > 2018

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:37.54 דקות, אחרי דנס רפשיס מליטא שקבע שיא אליפות חדש של 3:34.01 דקות והנריק כריסטיאנסן מנורווגיה (3:36.64 דקות).
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה דטי במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:43.23 דקות, אחרי סון יאנג (3:42.44 דקות) ומק הורטון (3:43.17 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:43.89 דקות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 7:02.01 דקות, 3 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד. כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.30 דקות.
שיאים אישים > בריכה אולימפית

200 מטר חופשי: 1:46.38 דקות (2017)
400 מטר חופשי: 3:43.23 דקות (2017), שיא איטליה
800 מטר חופשי: 7:40.77 דקות (2017), שיא אירופה בעבר
1500 מטר חופשי: 14:40.86 דקות (2016)
שיאים אישים > בריכת 25 מטר

200 מטר חופשי: 1:43.65 דקות (2016)
400 מטר חופשי: 3:36.63 דקות (2019), שיא איטליה
800 מטר חופשי: 7:35.58 דקות (2017)
1500 מטר חופשי: 14:18.00 דקות (2015)
דוד ברגמן

ערך זה עוסק בבמאי תיאטרון. אם התכוונתם לכימאי ישראלי, אבי מדע הכימיה האורגנית בארץ וממקימי התשתית הביטחונית-מדעית בה, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1931 פריז, צרפת 
 פטירה:  6 במרץ 2018 (בגיל 87 בערך) 
 מקום קבורה:  נחשון 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  אורה זיטנר (העשור של 1980–2018) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דוד ברגמן (3 במאי 1931 – 6 במרץ 2018) היה במאי ואיש תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה

ברגמן נולד למשפחה יהודית אתאיסטית בפריז. אביו התגייס לצבא הצרפתי עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. מאז שעבר אביו לחיות עם אישה אחרת לא היו השניים בקשר רציף. ביולי 1942, במסגרת גירוש היהודים מפריז, תפסו הנאצים את אמו ושלחו אותה ברכבת לאושוויץ, שם נספתה כעבור שבועיים. ברגמן הסתתר תחילה אצל שכנה, ואחר כך אצל קרובי משפחה שמסרו אותו לארגון יהודי מחתרתי שהסתיר אותו בכפר נוצרי, שם חי בזהות בדויה.
כעבור זמן מה נלקח מהכפר לשווייץ על ידי ארגון הצלה יהודי. עם הגעתו לקה בדיפטריה ואושפז בבית חולים. כששוחרר עבר לבית יתומים בז'נבה, ואחת מנשות הקהילה היהודית טיפלה בו בסופי השבוע. בעקבות פגישה עם חיל מהבריגדה היהודית החליט לעלות לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער וביוני 1945 הגיע לכפר הנוער בן שמן.
את הקריירה החל כשהתגורר בקיבוץ נחשון, וראה בלוח המודעות הודעה על קורס במאים בגבעת חביבה. ולאחר דין ודברים עם הקיבוץ אושר לו לצאת לקורס. לאחר מכן התגייס ברגמן לצה"ל והחליף את גיורא מנור בתור מפקד להקת הנח"ל שם ביים אנשי תרבות רבים כמו יוסי בנאי ונחמה הנדל. לאחר שהשתחרר מהצבא בשנת 1957, ביים את התוכנית הראשונה של תיאטרון סמבטיון, "הצילו, שרפה ב-14 בתים".
כשהוא בן 27, ונסע ללמוד בשטרסבורג בימוי טלוויזיה וכמו כן למד תיאטרון בפריז ובברלין. כשחזר לארץ הצטרף לתיאטרון חיפה, שם ביים את ההצגות "היורש" מאת משה שמיר, ו"בן ערובה" מאת המחזאי האירי ברנדן ביהאן. ושימש כעוזר במאי במחזה "קרנפים" מאת אז'ן יונסקו.
בסוף 1963 ביים פסטיבל לזמר ולמחול באצטדיון קריית חיים.
בשנת 1966 ביים ב"הבימה את "הערב יונסקו", אוסף של ארבע מחזות קצרים של המחזאי אז'ן יונסקו. בעקבות ההפקה קיבל מלגה ממשרד התרבות הצרפתי, בהמלצת יונסקו שבא לישראל לצפות בהפקה, ועבר לפריז. שם למד וביים מספר מחזות. בסוף 1969 הוזמן לנהל תיאטרון חדש בעיר אנטוורפן. שם ביים את המחזה של ליליאן אטלן "מר סליק ומחלת היבשה", על ארבעה ילדים ששרדו בגטו בסמן השואה וחייל גרמני שתפס אותם. בסוף 1971 חזר לישראל וביים את "מר סליק ומחלת היבשה" בהפקה של גיורא גודיק.
בשנת 1974 ביים את "מק-בת" (גרסה של אז'ן יונסקו למקבת' של ויליאם שייקספיר) ב"הבימה".
בשנת 1983 ביים את המחזה "המלך הצבי", מאת פייר בארביא בתיאטרון באר שבע, וביים את המחזה "ידיים מזוהמות" מאת ז'אן פול סארטר, בתרגום יהושע סובול ב"הבימה".
ברגמן לימד בבית הספר בית צבי ושימש כמנהל המוסד במשך תשע שנים (1972–1981). בשנות השבעים הוא היה שותף בעשיית הסרטים התיעודיים "המכה ה-81" (אשר היה מועמד לפרס אוסקר לסרט התעודה הטוב ביותר ב-1975) ו"הים האחרון" על בית לוחמי הגטאות, שזיכה אותו ואת חיים גורי בפרס יצחק שדה לספרות צבאית.
סיפור חייו תועד בסרטו הדוקומנטרי של מיכה שגריר "כמו מלכת אנגליה" שהוקרן ב 2010 בפסטיבל הקולנוע ירושלים
חיים אישיים

ברגמן נישא טרם מלאו לו עשרים לרינה, והיה נשוי לה 35 שנה עד לפטירתה בשנת 1985. לזוג שלושה בנים, בהם הבמאי יהלי ברגמן.
ברגמן התגורר בנאות אפקה בתל אביב. בת זוגו הייתה הזמרת אורה זיטנר.
הערות שוליים

↑  מיה אשרי ונירית אנדרמן, מת הבמאי ואיש התאטרון דוד ברגמן, באתר הארץ, 7 במרץ 2018
↑  לאה פורת, הצגת להקת הנח"ל, למרחב, 10 באפריל 1958
↑  להקה סאטירית חדשה בתל־אביב, למרחב, 27 במאי 1957
ש. יהודה, אבל קלעו למטרה!, קול העם, 2 באוגוסט 1957
↑  תיאטרון חיפה מעלה את "היורש", למרחב, 6 בנובמבר 1963
העונה השלישית בתאיטרון חיפה, קול העם, 15 בנובמבר 1963
↑  חיים גמזו, אמש בתיאטרון "בן־ערובה" – בתיאטרון העירוני בחיפה, הארץ, 7 במאי 1963
↑  חיים גמזו, <<קרנפים>> בתיאטרון החיפני, הארץ, 4 במאי 1962
↑  פסטיבל עממי לזמר ולמחול, הארץ, 26 בספטמבר 1963
↑  משה בן-שאול, "מר סליק- וחולי היבשת" וכוונותיו של במאי צעיר, מעריב, 13 בספטמבר 1971
↑  ק. גרינבואם, בוגגן מביים באנטוורפן מערכון מימי השואה, מעריב, 6 בנובמבר 1970
↑  יעקב העליון, "מר סליק"  - מסע טראגי בין עבר, הווה ועתיד, מעריב, 11 בנובמבר 1971
עדית זרטל, אחרי בכורה - המסע אל המוות, דבר, 26 בדצמבר 1971
↑  ורדה צ'צ'יק, רצח של פרפרים, על המשמר, 18 בדצמבר 1974
טלילה בן-זכאי, מחזה על יצר  השלטון, מעריב, 8 בדצמבר 1974
↑  שוש אביגל, תיאטרון - בורקאס רנסאנס, כותרת ראשית, 27 באפריל 1983
אמיר רוזנבליט, "המלך הצבי" קומדיה בסגנון הדל'ארטה" בבאר-שבע, דבר, 15 במרץ 1983
↑  ידיים מזוהמות, באתר ארכיון "הבימה"
↑  "בר מצווה" לביה"ס לאמנות הבמה והקולנוע, דבר, 27 במרץ 1973
↑  כמו מלכת אנגליה, בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300695605171  BnF: cb145251056 (data)  GND: 1059651408  ISNI: 0000 0000 7904 505X  LCCN: n89116327  SUDOC: 124361153  VIAF: 11434337   WorldCat (עם VIAF): 11434337