stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משבר בוסניה
פעולות הדיפלומטיה האוסטרית

בשלב ראשון, הגיעו הדיפלומטים האוסטרים להסכם עם איטליה. הוסכם שהאימפריה האוסטרו-הונגרית לא תתנגד לשליטה איטלקית בלוב ולא תתערב במלחמה בין איטליה לבין האימפריה העות'מאנית על השליטה בלוב.
תוך זמן קצר הושג סיכום עם הסולטאן העות'מאני. בהתאם להסכם הסולטאן היה אמור לקבל פיצוי בהיקף של 2.5 מיליון פאונד סטרלינג ואוסטריה תאפשר לעות'מאנים להחזיר לעצמם שליטה באזור סנג'ק. הסכם זה הושג בתיווך וילהלם השני, קיסר גרמניה.
ב-15–16 בספטמבר נערכו פגישות בין שר החוץ האוסטרי, אלויס פון אהרנטל לבין שר החוץ הרוסי, אלכסנדר איזבולסקי. הסכמה רוסית למהלך הייתה קריטית כי הם היו בני הברית העיקריים של סרביה. במהלך פגישות הוסכם שרוסיה לא תתנגד לביצוע הסיפוח, אך אוסטרו-הונגריה תכיר בזכותה של רוסיה להעביר אוניות קרב דרך הבוספורוס והדרדנלים. לשר החוץ הרוסי לא היו סמכויות מתאימות לכך, וכמו כן, סוכם כביכול שדבר ההסכם יהיה סודי לפי שעה. אומנם, משרד החוץ האוסטרי פרסם ידיעות על ההסכם זמן קצר לאחר עזיבת שר החוץ הרוסי. הדבר נודע לו מהעיתונות בהיותו בפריז. באופן מיידי ממשלות צרפת, בריטניה והאימפריה הרוסית הודיעו שלא מכירות בהסכם ומתנגדות להכיר בסיפוח.
תיאור המשבר

ב-5 באוקטובר הצהיר פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה על סיפוח בוסניה והרצגובינה לאימפריה האוסטרו-הונגרית. בו-זמנית עזבו חילות אוסטריה את מחוז נובי פאזאר שהיה חיץ בין סרביה לבין מונטנגרו והוא עבר לשליטה עות'מאנית. באותו יום בולגריה הכריזה על עצמאותה מעות'מאנים.
ב-6 באוקטובר 1908 ממשלות סרביה ומונטנגרו הכריזו גיוס כללי לצבא. שליטי המדינות היו בדעה שהם צריכים לחלק ביניהם את שטח בוסניה והרצגובינה.
ב-8 באוקטובר האימפריה הגרמנית הודיעה על תמיכה מלאה באוסטרים. כתוצאה מכך, האוסטרים החלו בריכוז כוחות בגבול עם סרביה. הדבר היחיד שעצר את המלחמה היה חשש מתגובה חריפה של הרוסים.
מכיוון שסרביה המשיכה בהתחמשות מואצת, הדיפלומטיה האוסטרית פעלה לבידודה בזירה הבינלאומית. ב-2 במרץ 1909 נציגי האימפריה הרוסית, צרפת, בריטניה, איטליה והאימפריה הגרמנית הפעילו לחץ מתואם על סרביה במטרה שהיא תכיר בסיפוח וכדי למנוע מלחמה כוללת אפשרית. רק הרוסים הציעו כינוס ועידה בינלאומית בנושא, יתר המדינות היו בעד ביצוע הסכמים משנת 1878. ב-10 במרץ 1909 ממשלת סרביה הודיעה שהיא איננה מכירה בסיפוח. ב-17 במרץ, ממשלת רוסיה הגיעה למסקנה שהמדינה לא מוכנה למלחמה ולכן יש להפעיל לחץ על סרביה.
ב-22 במרץ, השגריר הגרמני בסנקט פטרבורג העביר לשר החוץ הרוסי מסר תקיף לפיו על ממשלת רוסיה להודיע חד-משמעית על עמדתה בנושא ונתן להבין שמלחמה כוללת עומדת בפתח. למחרת, הצאר ניקולאי השני הודיע שרוסיה מכירה בסיפוח. בלחץ הרוסים ב-31 במרץ 1909 סרביה הודיעה על כך שגם היא מכירה בסיפוח.
השלכות המשבר

בסרביה ובסנקט פטרבורג ראו בצורה בה הסתיים המשבר הפסד דיפלומטי צורם ("צושימה דיפלומאטית" בהגדרת הרוסים). היחסים בין רוסיה, סרביה והאימפריה האוסטרו-הונגרית לא שוקמו לעולם. החיכוכים בין מדינות ההסכמה לבין הברית המשולשת התחזקו. יחד עם זאת התגלעו גם ויכוחים פנימיים בתוך מדינות ההסכמה בעקבות כך שהרוסים לא קיבלו מצרפת ובריטניה תמיכה מספקת. בריטניה אומנם ריכזה את הצי שלה באזור אך ככל הנראה חשבה שמלחמה בעיתוי זה אינה רצויה.
מלחמת העולם הראשונה החלה בעקבות רצח יורש העצר אוסטרי פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה בסרייבו, בירת בוסניה והרצגובינה.
שר החוץ הרוסי פוטר מתפקידו ונשלח לכהונת שגריר בפריז. שר החוץ האוסטרי קיבל הכרה מהקיסר על תרומתו בניהול המשבר.
הערות שוליים

↑  בוסניה והרצגובינה, הזמן, 4 באוקטובר 1908
↑  ענייני הבאלקאנים, הזמן, 13 באוקטובר 1908
מפת האזור כולל אזור נוביבאזאר המפריד בין סרביה לבין מונטנגרו
אריה בעהם

ד"ר אריה בעהם
חיים ויצמן (במרכז), אריה בעהם (בשורה התחתונה, ראשון משמאל) ומנהיגים ציוניים נוספים בחרקוב, 1902
אריה בעהם, (Arieh Beham) (כ"ח באדר תרל"ז, 13 במרץ 1877, סולוקי, האימפריה הרוסית – כ"ב באייר תש"א, 19 במאי 1941, תל אביב) היה רופא, פעיל ציוני, מאבות הבקטריולוגיה, הסרולוגיה והאימונולוגיה בארץ ישראל, מייסד מכון פסטר (ירושלים) ע"ש לואי פסטר בישראל.
תולדות חייו

נולד ב-1877 בסולוקי שבפלך קובנה באימפריה הרוסית (כיום בליטא), לאביו ר' מרדכי זלמן ולאמו טובה, הורים לשישה ילדים: אריה, יהודה (1886–1954), חיה הדסה (1870–1922), שפרה, פנינה (פאולינה), ושלמה-אליהו. בעהם גדל במשפחה של חסידי חב"ד ובנערותו התפרסם בווילנה כעילוי.
כשהצליח בבחינות הבגרות נתקבל ב-1897 לאוניברסיטה בחרקוב, מחוץ למכסת הנומרוס קלאוזוס, בהשתדלותו המיוחדת של מפקח החינוך המחוזי והתחיל ללמוד רפואה.
בעהם התמסר לפעילות ציונית וייסד בחרקוב את האגודה העממית "בוני ציון" ואת אגודת הסטודנטים "קדימה". ב-1902 השתתף בוועידת מינסק, באותה שנה היה ציר בקונגרס הציוני הרביעי, שהתקיים בלונדון. ב-1903 יצא בשליחות יהודי חרקוב לקישינב, לארגן את העזרה לנפגעי הפרעות.
לאחר שסיים את לימודיו התמנה לרופא בעיר מירגורוד. ב-1905, במסגרת מלחמת רוסיה יפן, שירת בצבא הרוסי. בסיום המלחמה נסע לארץ ישראל לביקור שלאחריו החליט להקדיש את עצמו לשיפור הרפואה בארץ ישראל. בשובו לחרקוב שימש כאסיסטנט באוניברסיטה המקומית ולאחר מכן עבד במכון פסטר בעיר.
ב-1912 נשלח מטעם הסתדרות הרופאים שבחרקוב להשתלמות ומחקר במכון למחלות טרופיות שבהמבורג. בשובו לחרקוב נאסר באשמת ציונות, הוא ישב בכלא חודשיים ועמד להישלח לסיביר, עונש זה הוחלף לגירוש מחוץ לגבולות רוסיה, ואז החליט סופית לעלות לארץ ישראל. ביחד עם אחיו שלמה-אליהו ואחותו שפרה, התיישב בירושלים.
תולדות חייו > בארץ ישראל

הניח את היסוד למכון פסטר (ירושלים) ע"ש לואי פסטר: (שנתמך בראשיתו על ידי הנדיב נתן שטראוס, ואחר כך סייעה לו "אגודת הרופאים וחוקרי הטבע היהודים לענייני בריאות בארץ ישראל"). המכון עסק בבדיקות בקטריולוגיות, טיפולים בכלבת באבעבועות שחורות, במחלות זיהומיות אחרות וייצור חיסונים. לאחר כמה שנים הוסיף לו סניפים בתל אביב, בפתח תקווה (1925) ובחיפה (1926).
חולי כלבת מרחבי ארץ ישראל באו למכון. ב-1928, לאחר 15 שנות פעילות, דווח על 4,560 ננשכים (יהודים וערבים) שקיבלו במכון טיפול מונע נגד כלבת, וכן על יצור של כמיליון תרכיבי חיסון נגד אבעבועות שחורות.
ב-1913 היה בין מייסדי האגודה הרפואית הירושלמית "אגודת רופאים מדברי עברית" (ארמ"ע), (אחד מ"ארבעת האריות" עם ד"ר אריה לייב שמעוני-מקלר, ד"ר אריה גולדברג וד"ר אריה פייגנבאום ויחד עם ד"ר זאב ברין וד"ר מרים נופך). בתקופת מלחמת העולם הראשונה ארמ"ע עמדה על משמר הבריאות בירושלים, ויחד עם תחנת הבריאות ומכון פסטר נלחמה במלריה, גרענת, כלבת, אבעבועות, טיפואיד, ובכולרה. אחת מפעולותיה החשובות הייתה ארגון עזרה רפואית לעניי ירושלים ובראש מפעל חשוב זה עמד ד"ר בעהם.
תלמידתו, אשר עסקה במחקר המלריה, בשנים 1919–1934, במכון פסטר בירושלים, הייתה הד"ר שרה בן-עמי סולודר.
בנוסף, במלחמת העולם הראשונה היה חבר ב"וועד החינוך" וב"וועד המפקח" על בתי הספר בירושלים. לקראת סוף המלחמה גויס על ידי הטורקים ועם נסיגתם הועבר לנצרת ולדמשק.
השלטון הבריטי הציע לו להעביר לממשלה את המכון ולהמשיך לנהלו לכל ימי חייו תמורת שכר גבוה, אך הוא סירב מכיוון ששאף שהמכון יהיה בבעלות המוסדות הלאומיים, במקביל פעל למען ייסוד יישובים חקלאיים באזור ירושלים ויזם ועידה עולמית של הרופאים היהודים.
הוא היה שותף להקמת מערכת הרפואה בישראל, כגון הסתדרות הרופאים בארץ ישראל, ועד הבריאות הראשון שליד ההנהלה הציונית בירושלים, הירחון "הרפואה" ותורנות לילה לעזרה רפואית.
הכניס שיטה חדשה בהכנת נסיוב לזריקות ועיבד שיטה נוחה ופשוטה לבדיקת סוג דם, ערך והוציא חוברות המוקדשות לרפואה ולשפה העברית ויצר הרבה מונחים שנכנסו לשימוש.
בעהם פרסם כ-40 מאמרים מדעיים בשפות: עברית, גרמנית ורוסית
בשנתו האחרונה היה מנהל המחלקה הבקטריולוגית בבית-החולים העירוני הדסה בתל אביב.
נפטר בתל אביב בכ"ב באייר ה'תש"א (19.05.1941)
על שמו של בעהם רחוב בשכונת פת בירושלים.
תולדות חייו > משפחתו

הותיר אחריו אשה, יהודית בעהם (בתם של פרופ' צבי בלקובסקי ואסתר לבית זוסמן).
אחותו ד"ר פנינה (פאולינה) זליקסון לבית בעהם עבדה מספר שנים במכון פסטר בירושלים, בשנת 1928 עברה לזכרון יעקב, שם פתחה מעבדה ששירתה את כל תושבי האזור בשנות הארבעים..
אחותו שפרה (1874–1964), שבמקצועה הייתה אחות מיילדת, עבדה במכון פסטר כלבורנטית, וכאשר בעהם גויס לצבא הטורקי, ניהלה את המכון.
אחיינו, עו"ד מרדכי בעהם (בנו של אחיו יהודה), כתב את הטיוטה הראשונה של מגילת העצמאות לפי בקשתו של פנחס רוזן.
מספריו ומאמריו

על הכלבת, או מחלת החיות השוטות, ממכון הפסטורי לרפוי הנשוכים בירושלם, ,דפוס אברהם משה לונץ, תרע"ד, 1914
המלחמה, הבריאות והמחלות המדבקות בארץ-ישראל, דפוס שלמה ישראל שיריזלי, ירושלים, תרע"ה, 1914.
על החלירע : מהותה, סיבתה, אופני התפשטותה וחוקי השמירה מפניה, מכון פסטר, ירושלים, תרע"ו, 1915.
טיפוס המעיים : סקירה על מהות המחלה..., מכון פסטר, ירושלים, תרע"ז, 1916.
השלטת העברית בעם והתאזרותה בארץ, גדוד מגני השפה בארץ-ישראל, האגוד להשלטת השפה העברית בארץ-ישראל, דפוס הארץ, תל אביב, תרפ"ה?, 1924?
גיליון של מכון פסטר לענייני הבריאות, הרפואה והביולוגיה בא"י, בעריכת ד"ר בעהם, חוברת א' (תשרי תרפ"ט), חוברת ב'-ג' (ניסן תרפ"ט).
רינוסקלרומה, חרקוב, 1907, (רוסית).
תולדות מכון פסטר בארץ-ישראל, מאת א. בעהם, 1929.
ראו גם

בית הבריאות שטראוס
לקריאה נוספת

נתן גרינבלט (עורך), ד"ר אריה בעהם ז"ל, האיש ופעלו: חוברת זיכרון במלאת שנה למותו, תל אביב: המועצה להשלטת העברית, דפוס דיג, תל אביב, תש"ב.
הרפואה, כרך 20, חוברת י"א, עמודים 92–94.
הרפואה, א. בעהם, "זכרונות סניף ירושלים", 1937, עמוד 42
'בהם, אריה', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 67. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ד"ר אפרים סיני, "במלוא העין - מעולמו של רופא", צ'ריקובר מוציאים לאור בע"מ, 1984, עמוד 144
↑  תאריך לידתו לפי ערכו בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 67–68.
↑  דוד תדהר (עורך), "אריה בעהם", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 180.
↑  התפתחות שירותי הרפואה בירושלים בתקופת השלטון הבריטי העורך: יהושע בן-אריה, עמוד 312
↑  מכון לואי פסטר, ירושלים - תמונה יד בן צבי
↑  ג'מאל פשה בתחנת הבריאות, החרות, 13 באפריל 1915
↑  יהושע בן-אריה, "ירושלים בתקופת המנדט - העשייה והמורשת", > הרפואה בירושלים > התפתחות שירותי הרפואה בירושלים בתקופת השלטון הבריטי, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2003, עמודים 312-313
↑  תולדות הארגון
↑  לוי נסים, פרקים בתולדות הרפואה בארץ-ישראל (1948-1799), הוצאת הקיבוץ המאוחד והפקולטה לרפואה ע"ש ברוך רפפורט, הטכניון, חיפה, 1998, עמודים 151, 155, 380
↑  פיטר גילבי, יוסף פיקל, אבירם נצר, אבישי גולץ, "ד"ר אריה לייב שמעוני-מקלר רופא עיניים ואף-אוזן-גרון", הרפואה, כרך 155, חוברת 4, עמוד 238, אדר ב'-ניסן, תשע"ו, אפריל 2016
↑  הר"י, תולדות הארגון
↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1799–1948, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, ערך: ביהם (בעהם) אריה, עמודים 113-114
↑  משק הבקר והחלב, ביטאון התאחדות מגדלי בקר בישראל חוברת 250, עמוד 66
↑  על מותו של ד"ר אריה בעהם  - מהאגוד להשלטת העברית web.nli.org.il/sites
↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1979", הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, ערך: פנינה (פאולינה) זליקסון, עמוד 215
↑  דוד תדהר, "אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, כרך 2, עמוד 687)
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך : אריה בהם
↑  "על הכלבת, או מחלת החיות השוטות", ממכון הפסטרי לרפוי הנשוכים בירושלם researchgate.net/profile/Nadav_Davidovitch
↑  קדם בית מכירות פומביות בע"מ, (היסטוריה ותרבות יהודית וישראלית),> א"י, התיישבות, מנדט > (פריט 35)
↑  קורות ט', ז'-ח', תשמ"ט, 1988, עמודים 205-219
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306183905171  ISNI: 0000 0000 7068 5851  LCCN: n2005050533  VIAF: 97568849   WorldCat (עם VIAF): 97568849
אבנר נתניהו

| --- | --- |

אבנר נתניהו, יולי 2019
 לידה:  10 באוקטובר 1994 (בן 30) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 ידוע בשל:  בנו של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו
 השכלה:  האוניברסיטה העברית
 
אבנר נתניהו (נולד ב-10 באוקטובר 1994) הוא בנם הצעיר של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ורעייתו שרה.
ביוגרפיה

אבנר הוא אח ליאיר ואח למחצה לנועה (שנולדה לאביו מנישואיו הקודמים למיקי הרן). ברוב תקופת הכהונה הראשונה של אביו גר עם אחיו יאיר אצל הורי אימו, חוה ושמואל בן ארצי.
למד בתיכון ליד האוניברסיטה במגמת תיאטרון. בשנת 2010 זכה בחידון התנ"ך הארצי לבתי ספר ממלכתיים, השתתף בחידון התנ"ך העולמי, זכה במקום השלישי והוכתר כסגן שני. השאלה שהכשילה אותו הייתה "שאלת ראש הממשלה", שנכתבה על ידי מחבר השאלות בחידון – נריה פנחס. היה פעיל בתנועת הצופים ויצא מטעמה לשנת שירות בבת ים. לקראת סוף 2014 התגייס לצה"ל, ושירת בתפקיד מבצעי בחיל האיסוף הקרבי. לאחר שחרורו עבד מספר חודשים כמלצר בקפה דובשנית בירושלים. בעל תואר ראשון בארכאולוגיה מטעם האוניברסיטה העברית.
בשנת 2019 התחרה בעונה הרביעית של שעשועון הטלוויזיה "המרדף".
במאי 2022 החל לימודי תואר שני בארכאולוגיה באוניברסיטת אוקספורד.
אבטחה

בשנת 2018, קיבל אבנר נתניהו דרכון דיפלומטי.
על פי החלטת ועדת השרים לענייני שירות ביטחון כללי בראשות בנימין נתניהו, החל ממרץ 2023, אבנר נתניהו מאובטח על ידי היחידה הממלכתית לאבטחת אישים ומשלחות. עלות האבטחה היא כ-100 עד 150 אלף ש"ח לחודש. על האבטחה נמתחה ביקורת רבה בשל העלות הגבוהה מכספי ציבור ותקדים האבטחה, לאחר שבני משפחה של ראשי ממשלה קודמים לא אובטחו כלל, אף לא בשהותם מחוץ לישראל.
בנוסף, הועברו בני משפחת נתניהו מאבטחת יחידת "מגן" לאבטחת יחידת 730 של השב"כ לה זוכים 7 אישים בלבד המהויים סמלי שלטון, באישור ועדה המורכבת מאישיים פוליטיים, בניגוד לדעת אנשי המקצוע בשב"כ. בחמש השנים הללו, שבחלקן למד הבן הצעיר של ראש הממשלה באנגליה, שילמה המדינה 11.42 מיליון שקלים בגין הוצאות אבטחתו. ב-17 ביולי 2024, לבקשת עמותת הצלחה, נחשף כי העלות השנתית של האבטחה בין השנים 2018 ועד 2023 עמדה על בין 2.3 ל-3.5 מיליון שקלים.
חיים אישיים

נתניהו התארס ב-2021 עם נוי בר אך הזוג נפרד כעבור מספר חודשים.
נתניהו מאורס לעמית ירדני, חוקרת סייבר בחברת הייטק ומשתתפת בנינג'ה ישראל. השניים היו אמורים להינשא בנובמבר 2024, אך בעקבות מלחמת חרבות ברזל הוחלט לדחות את החתונה ליוני 2025.
נתניהו אוהד את קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים.
הערות שוליים

1 2 3   תחיה ברק ושמעון איפרגן, שם בדוי ופיצה עם המאבטחים: הנתניהו שלא רוצה שתדברו עליו, באתר TheMarker‏, 28 בינואר 2018
↑  קובי נחשוני, חידון התנ"ך: אבנר נתניהו זכה במקום השלישי, באתר ynet, 20 באפריל 2010
↑  שלוש שנים ודי: אבנר נתניהו גזר חוגר, באתר ‏מאקו‏, 30 בנובמבר 2017
↑  ישי פורת ויעל פרידסון, קפה ועוגה, עם הבן העובד: הזוג נתניהו ב"דובשנית", באתר ynet, 15 במאי 2018
↑  יפעת הללי אברהם, ‏זה קרה: אבנר נתניהו סיים תואר ראשון, באתר ‏מאקו‏, 22 בספטמבר 2022
1 2   המרדף, עונה 4 פרק 1, 28.10.2019, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 52:12)
↑  Grapevine May 11, 2022: Saving a potential genius, באתר ג'רוזלם פוסט, ‏10 במאי 2022 (באנגלית)
↑  אלון חכמון, ‏לא רק יאיר נתניהו: פרטים חדשים על סערת הדרכונים הדיפלומטיים, באתר מעריב אונליין, 7 באוגוסט 2024
↑  אבטחת אבנר נתניהו בחו"ל: 100 אלף ש"ח בחודש, באתר סרוגים (בעברית)
אייכנר, איתמר (2017-12-09). "אבנר נתניהו יוצא לטיול אחרי צבא בלוויית מאבטחים". Ynet. נבדק ב-2024-04-19.
↑  משה נסטלבאום, ‏אל תהיו מופתעים: זו החבורה שאישרה את מימון האבטחה ליאיר נתניהו, באתר מעריב אונליין, 5 באפריל 2024
↑  משה נסטלבאום, ‏אל תהיו מופתעים: זו החבורה שאישרה את מימון האבטחה ליאיר נתניהו, באתר מעריב אונליין, 5 באפריל 2024
↑  דפנה ליאל, ‏בניגוד לעמדת אנשי המקצוע: תוארך בשנה אבטחתם של יאיר ושרה נתניהו בידי שב"כ, באתר ‏מאקו‏, 1 ביולי 2024
↑  איתמר אייכנר, אבנר ויאיר נתניהו - וגם יוני בנט: עלויות אבטחת ילדי ראש הממשלה נחשפות, באתר ynet, 17 ביולי 2024
↑  ליאור באקאלו, ‏הנתונים חושפים: כמה באמת עולה לנו אבטחת משפחת ראש הממשלה?, באתר ‏מאקו‏, 17 ביולי 2024
↑  ליעד בן צור, ‏חמים ונעים: הצצה לבית החדש של אבנר נתניהו ובת הזוג, באתר מעריב אונליין, 7 בינואר 2021
↑  By JERUSALEM POST STAFF, Mazal Tov! Avner Netanyahu engaged to Noy Bar, The Jerusalem Post, ‏בספטמבר 2021
↑  יפעת הללי אברהם, ‏אבנר נתניהו ונוי בר ביטלו את החתונה, באתר ‏מאקו‏, 10 בפברואר 2022
↑  ראש הממשלה ורעייתו שרה יעמדו תחת חופה באירוע הגדול בחייהם - ולנו יש את כל הפרטים | פרסום ראשון, באתר מעריב אונליין, 4 באוגוסט 2024
↑  כדי שהקו יסמן הורות הוא צריך לרדת למטה
↑  בחלק מהמקרים משך הנשואין מופיע מעל הקו
↑  כדי שהקו יסמן הורות הוא צריך לרדת למטה
↑  בחלק מהמקרים משך הנשואין מופיע מעל הקו
בנימין נתניהו, אשתו שרה, וילדיהם; יאיר ואבנר, מדליקים נרות חנוכה במשרד ראש הממשלה, 1996; ניצב מאחור משה ליאון, שכיהן אז כמשנה למנכ"ל משרד ראש הממשלה
אמנת אנטארקטיקה

אמנת אנטארקטיקה (באנגלית: Antarctic Treaty) היא מערכת של אמנות והסכמים המכונה מערכת אמנת אנטארקטיקה (באנגלית: Antarctic Treaty System או ATS) המסדירה יחסים בינלאומיים ביחס לאנטארקטיקה, שהיא היבשת היחידה בעולם ללא אוכלוסייה ילידת המקום. לצורכי הברית, אנטארקטיקה מוגדרת כשטח הכולל את כל שטח היבשה וכן את מדף הקרח דרומה מקו הרוחב 60 מעלות. עד היום חתמו על הברית 46 מדינות, כולל ברית המועצות (בטרם פירוקה) וארצות הברית והסכימו כי אנטארקטיקה תישאר שמורה מדעית שבה יהיה חופש מדעי לחקור ותאסר כל פעילות צבאית על היבשת. היה זה הסכם בקרת הנשק הראשון שנחתם בתקופת המלחמה הקרה.
מפת התביעות הטריטוריאליות ותחנות המחקר באנטארקטיקה
היסטוריה

לאחר מלחמת העולם השנייה, והתעוררות התקווה למציאת אורניום לייצור אנרגיה גרעינית באנטארקטיקה, התעוררה שאלת הבעלות על אנטארקטיקה. ארגנטינה, צ'ילה, אוסטרליה, ניו זילנד, נורווגיה, בריטניה, וצרפת טענו לבעלות על חלקים באנטארקטיקה. בריטניה טענה לבעלות מתוקף היותה הראשונה לחקור את היבשת, ארגנטינה, צ'ילה, אוסטרליה וניו זילנד טענו לבעלות על השטחים הקרובים לגבולן, ונורווגיה וצרפת טענו לבעלות על אזורים מוגבלים ביבשת. באוגוסט 1948 הציעה ארצות הברית תוכנית להעמדת אנטארקטיקה תחת פיקוח בינלאומי, כשהיא מעמידה את עצמה כמתווכת ראשית. ברית המועצות עמדה על כך שלא תתקבלנה החלטות בעניין ללא שיתופה בדיונים.
בתחילת מאי 1958 הזמין אייזנהאור 11 מדינות שהיו פעילות באנטארקטיקה במשך השנה הגאופיזית הבינלאומית (1957-1958), לוועידה יחד עם ארצות הברית על אנטארקטיקה. המדינות כללו את תובעות הבעלות ובנוסף את בלגיה, יפן, דרום אפריקה, וברית המועצות. ביוני 1958 אשררו כל המדינות המוזמנות את בואן. בקשתה של פולין להשתתף בוועידה נדחתה. ב-15 באוקטובר 1959 נפתחה הוועידה. בתחילת נובמבר 1959 הושגו הסכמות על כמעט כל הנושאים, אולם חתימת האמנה נדחתה בגלל מחלוקת לגבי האפשרות לבצע ניסויים גרעיניים באזור. לבסוף הסכימה ארצות הברית לדרישת ברית המועצות לקבוע איסור מוחלט על ניסויים גרעיניים.
הברית האנטארקטית נחתמה על ידי המדינות שהשתתפו בוועידה ב-1 בדצמבר 1959. הברית אושרה ברוב גדול על ידי הסנאט של ארצות הברית באוגוסט 1960 והיא נכנסה לתוקף באופן רשמי ב-23 ביוני 1961, לאחר שהמדינות האחרונות, אוסטרליה, ארגנטינה וצ'ילה אשררו אותה.
היסטוריה > הסכמים נוספים

בעת הפגישות התקופתיות של המדינות החברות לאמנה הפעילות באנטארקטיקה אומצו כ-200 המלצות נוספות באשר ליבשת, אשר אושררו על ידי המדינות החותמות. בין ההסכמים הנוספים מצויים:
פעולות מוסכמות לשימור החי והצומח באנטארקטיקה. הסכם שנחתם שנוסח בשנת 1964 ונכנס לתוקף בשנת 1982.
הסכם לשימור אוכלוסיית כלבי הים האנטארקטיים, משנת 1972.
האמנה לשימור משאבי אוכלוסיית בעלי החיים הימיים, משנת 1980.
האמנה לפיקוח והסדרת פעולות לכריית מחצבים באנטארקטיקה, משנת 1988. (לא נכנסה לתוקף)
הפרוטוקול על שימור הסביבה ביחס לברית האנטארקטית, נחתם ב-4 באוקטובר 1991 ונכנס לתוקף בשנת 1998. הפרוטוקול מציב מגבלות על הפיתוח והבניה באנטארקטיקה וקובע אמצעים למניעת זיהום סביבתי.
פגישות

המדינות החברות בברית האנטארקטית נפגשות פעם בשנה לפגישות ייעוץ אשר נועדו להסכים על אופן הניהול של היבשת האנטארקטית. רק 28 מתוך 46 המדינות החברות בברית הן בעלות זכות הצבעה בפגישות אלה, אולם 18 המדינות הנוספות רשאיות להשתתף בפגישות. המדינות בעלות זכות ההצבעה הן 12 המדינות החותמות המקוריות וכן 16 מדינות נוספות אשר הפגינו פעילות מחקר משמעותית באנטארקטיקה, אשר הוכרה על ידי החותמות המקוריות ולכן ניתן להן מעמד של חברות מייעצות.
חברות

זוהי רשימת החברות שהצטרפו לברית האנטארקטית עד לשנת 2007. חברות מייעצות בלבד הן בעלות זכות הצבעה בדיוני הברית האנטארקטית.
| מדינה | תאריך כניסה לתוקף | חברה מייעצת |
| --- | --- | --- |
| ארגנטינה ארגנטינה | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| אוסטרליה אוסטרליה | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| אוסטריה אוסטריה | 25 באוגוסט 1987 |  |
| בלגיה בלגיה | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| בלארוס בלארוס | 27 בדצמבר 2006 |  |
| ברזיל ברזיל | 16 במאי 1975 | 27 בספטמבר 1983 |
| בולגריה בולגריה | 11 בספטמבר 1978 | 5 ביוני 1998 |
| קנדה קנדה | 4 במאי 1988 |  |
| צ'ילה צ'ילה | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | 8 ביוני 1983 | 7 באוקטובר 1985 |
| קולומביה קולומביה | 31 בינואר 1989 |  |
| קובה קובה | 16 באוגוסט 1984 |  |
| צ'כיה צ'כיה | 1 בספטמבר 1993 |  |
| דנמרק דנמרק | 20 במאי 1965 |  |
| אקוודור אקוודור | 15 בספטמבר 1987 | 19 בנובמבר 1990 |
| אסטוניה אסטוניה | 17 במאי 2001 |  |
| פינלנד פינלנד | 15 במאי 1984 | 20 באוקטובר 1989 |
| צרפת צרפת | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| גרמניה גרמניה | 5 בפברואר 1979 | 3 במרץ 1981 |
| יוון יוון | 8 בינואר 1987 |  |
| גואטמלה גואטמלה | 31 ביולי 1991 |  |
| הונגריה הונגריה | 27 בינואר 1984 |  |
| הודו הודו | 19 באוגוסט 1983 | 12 בספטמבר 1982 |
| איטליה איטליה | 18 במרץ 1981 | 5 באוקטובר 1987 |
| יפן יפן | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית | 21 בינואר 1987 |  |
| קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 28 בנובמבר 1976 | 9 באוקטובר 1989 |
| הולנד הולנד | 30 במרץ 1967 | 19 בנובמבר 1990 |
| ניו זילנד ניו זילנד | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| נורווגיה נורווגיה | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה | 16 בספטמבר 1975 |  |
| פרו פרו | 10 באפריל 1981 | 9 באוקטובר 1989 |
| פולין פולין | 23 ביוני 1961 | 29 ביולי 1977 |
| רומניה רומניה | 15 בספטמבר 1971 |  |
| רוסיה רוסיה | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| סלובקיה סלובקיה | 1 בינואר 1993 |  |
| דרום אפריקה דרום אפריקה | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| ספרד ספרד | 31 במרץ 1982 | 21 בספטמבר 1988 |
| שוודיה שוודיה | 24 באפריל 1984 | 21 בספטמבר 1988 |
| שווייץ שווייץ | 15 בנובמבר 1990 |  |
| טורקיה טורקיה | 24 בינואר 1996 |  |
| אוקראינה אוקראינה | 28 באוקטובר 1992 | 4 ביוני 2004 |
| בריטניה הממלכה המאוחדת | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| ארצות הברית ארצות הברית | 23 ביוני 1961 | חותמת מקורית |
| אורוגוואי אורוגוואי | 11 בינואר 1980 | 7 באוקטובר 1985 |
| ונצואלה ונצואלה | 24 במרץ 1999 |  |
המערכת המשפטית באנטארקטיקה

באנטארקטיקה אין "אוכלוסייה קבועה", ולכן אין אזרחות של יבשת אנטארקטיקה או ממשלה. בני האדם הנמצאים באנטארקטיקה בכל זמן נתון הם אזרחים או נתינים של מדינות כלשהן מחוץ ליבשת, כיוון שלא קיימת ישות מדינית עצמאית על יבשת אנטארקטיקה. קיימות תביעות של מדינות שונות לרוב שטחה של יבשת אנטארקטיקה, חלקן תביעות חופפות לאותו שטח קרקע, אולם רוב המדינות לא הכירו בתביעות הטריטוריאליות של מדינות אחרות ביבשת זו. שטח היבשת שבין קווי האורך 90 מערב ו-150 מערב הוא אחד משני שטחי היבשה היחידים על פני כדור הארץ אשר אין מדינה בעולם הטוענת לריבונות טריטוריאלית עליהם (השני הוא ביר טויל שסמוך למשולש חלאיב).
המדינות שהן צד לברית האנטארקטית ולפרוטוקול על שמירת הסביבה, הן שמיישמות את תנאי הברית וההסכמים שמכוחה, דרך המערכת החוקית של המדינות השונות. בדרך כלל כפופים לחוקים אלה רק אזרחי אותה מדינה חברה, יהא מקומם על היבשת אשר יהא, כך קיימת אחידות בכללי ההתנהגות של אזרחי כל מדינה הפועלים ביבשת.
באנטארקטיקה אין משטרה ולכן פשיעה מטופלת על ידי ארגונים לאומיים בהתאם לשייכות תחנת מחקר בה התרחש האירוע.
המערכת המשפטית באנטארקטיקה > ארגנטינה וצ'ילה

בהתאם לחקיקה הארגנטינאיות, סמכות השיפוט במקרה של עבירה פלילית שהתבצעה במרחק 50 ק"מ, או פחות, מכל תחנה ארגנטינאית על יבשת אנטארקטיקה, היא בעיירה אושואיה שבארץ האש. באותו שטח של היבשת האנטארקטית שאותו תובעת אף צ'ילה, יכול החשוד בעבירה לבקש להישפט באושואיה. הדבר רלוונטי לתחנות מחקר בחצי האי האנטארקטי.
המערכת המשפטית באנטארקטיקה > אוסטרליה

כיוון שתביעתה הטריטוריאלית באנטארקטיקה קודמת לחתימה על הברית האנטארקטית, חלק מן החקיקה האוסטרלית הנוגעת ליבשת אנטארקטיקה נחקקה כעשרים שנה טרם נחתמה הברית. כך החוק הפלילי המיושם בטריטורית מפרץ ג'רביס (שהיא חלק בלתי רציף בטריטוריית הבירה האוסטרלית) ישימים אף לטריטוריה האוסטרלית האנטארקטית. בנוסף קיימת מערכת חקיקה אוסטרלית המיישמת את הוראות הברית האנטארקטית, המכילה בין השאר את "חוק הברית האנטארקטית משנת 1960", "חוק הברית האנטארקטית (שימור הסביבה) משנת 1980" ו"חוק שמירת משאבי החיים בסביבה הימית משנת 1981".
המערכת המשפטית באנטארקטיקה > ארצות הברית

החוק האמריקאי, כולל חקיקה פלילית על עבירות אשר נעשו על ידי, או נגד, אזרחי ארצות הברית, עשוי להיות מיושם באזורים טריטוריאליים של אנטארקטיקה שאין מדינות אחרות טוענות לריבונות עליהם. למטרה זו מוצבים באנטארקטיקה מרשלים של ארצות הברית המהווים כוח שיטור. חלק מן החקיקה האמריקאית ייחודית לאנטארקטיקה. לדוגמה, חוק שמירת הסביבה האנטארקטית, הקובע עונשים פליליים והליכים אזרחיים כנגד שורה של פעולות אסורות:
נטילת יונקים או עופות מיבשת אנטארקטיקה;
הכנסת צמחים או חיות ליבשת שאין מקורן באנטארקטיקה;
כניסה לאזורים מיוחדים המוגנים למטרות מדעיות;
זיהום היבשת או מימיה;
יבוא פריטים מסוימים מאנטארקטיקה לתוך ארצות הברית.