stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסטריקס באחוזת האלים (סרט)
דמויות ומדבבים > מדבבים בעברית

בימוי הדיבוב העברי של הסרט נעשה על ידי שרון כהן.
אסטריקס – ארז שפריר
אובליקס – שאול עזר
סנטוריון – חיים זנאתי
חדזוויתוס – דני לשמן
לוחמאמיקס – מיקי לאון
מתוקוס – גבריאל כהן
יוליוס קיסר – צביקה שוורצברג
ביקורות

דורון פישלר‏, סה מניפיק: "אסטריקס באחוזת האלים" מוכיח שגם בצרפת יודעים לעשות סרט אנימציה איכותי, באתר וואלה, 28 ביוני 2015
ארז דבורה, "אסטריקס באחוזת האלים": נאמן לקלאסיקה, באתר ynet, 28 ביוני 2015
בנימין טוביאס, ״אסטריקס באחוזת האלים״, ביקורת, ידיעות אחרונות, 5 ביולי 2015
דורון פישלר, "אסטריקס באחוזת האלים", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג", 29 ביוני 2015
אבי פיטשון, "אסטריקס ואחוזת האלים" לא מבייש את סדרת הקומיקס, באתר הארץ, 13 ביוני 2015
עמית הרשקוביץ, ‏מייד אין פראנס: "אסטריקס" שוב איתנו, באתר ‏מאקו‏, 14 ביולי 2015
הכנסות

הסרט יצא לקולנוע בצרפת לחופשת חג המולד. הסרט הגיע למקום הראשון כבר בשבוע הפתיחה שלו כשהוא מביא 780 אלף צופים מ-696 בתי קולנוע ומרוויח 7.64 מיליון דולר תוך שהוא מדיח את "משחקי הרעב: עורבני חקיין חלק 1" ואת "בין כוכבים" אשר היו בשבוע השני והרביעי שלהם בהתאמה. שבוע הפתיחה של הסרט היה השלישי בטיבו לשנת 2014 בצרפת.
סרט המשך

סרט המשך בשם "אסטריקס ושיקוי הקסמים" הופץ במהלך שנת 2018 בצרפת. בישראל הסרט הופץ בדיבוב לעברית במהלך שנת 2019 על ידי פילמהאוס.
אטלס LV-3B

אטלס LV-3B (באנגלית: Atlas LV-3B) שנקרא גם Atlas D Mercury Launch Vehicle ו־Mercury-Atlas Launch Vehicle, היה משגר חלליות מסדרת הטילים אטלס ששימש את תוכנית מרקורי של נאס"א לשיגור אסטרונאוטים למסלול סביב כדור הארץ. הטיל שוגר לראשונה ב־29 ביולי 1960 למשימה מרקורי־אטלס 1 לטיסה תת־מסלולית. משימה זו נכשלה בגלל כשל טכני שמנע מהטיל להכניס את החללית שבראשה למסלול הנכון.
תשעה שיגורים של האטלס LV-3B בוצעו. שני שיגורים לא מאוישים לתת־מסלול, שלושה שיגורים לא מאוישים למסלול, וארבעה שיגורים מאוישים למסלול בתוכנית מרקורי. המשימה הראשונה שיועדה להיכנס למסלול סביב כדור הארץ (מרקורי־אטלס 3) נכשלה גם היא עקב בעיה במערכת ההנחיה של הטיל, דבר שחייב את מרכז הבקרה להשמיד את הטיל במעופו. החללית הבלתי מאוישת שמוקמה בראש הטיל הפעילה את מערכת החילוץ שלה והחללית נמצאה כ־1.8 ק"מ מכן השיגור.
שיגורי האטלס LV-3B בוצעו ב־LC-14 מנמל החלל קייפ קנוורל, פלורידה. שיגורים נוספים של חלליות מרקורי על גבי טיל LV-3B תוכננו אבל בוטלו בעקבות הצלחת השיגורים המקוריים שתוכננו. השיגור האחרון בוצע ב־15 במאי 1963.
ראו גם

תוכנית מרקורי
אטלס C

האטלס C שנקרא גם SM-65C Atlas היה אב הטיפוס של טיל האטלס. הוא טס לראשונה ב-24 בדצמבר 1958, אז שוגר למרחק 6500 קילומטר. האטלס C היה אב הטיפוס האחרון בפרויקט אטלס. אחריו נבנה האטלס D שהיה טיל האטלס המבצעי הראשון. הטיל תוכנן במקור להיות שלבו הראשון של הטיל אטלס-אייבל אבל תוכנית זו לא יצאה לפועל בשל פיצוץ שאירע בעת בדיקה ב-24 בספטמבר 1959.
שישה שיגורים בוצעו, כולם למסלול תת-לווייני בתור טילים בליסטיים בין-יבשתיים. שלושה שיגורים הצליחו ושלושה נכשלו.
כל שיגורי אטלס C בוצעו ב-LC-12 מנמל החלל קייפ קנוורל (מתחם שיגור 12).
ראו גם

אטלס (סדרת טילים)
מטוסי ה-X
הערות שוליים

↑  אטלס עבר 6500 ק"מ, דבר, 25 בדצמבר 1958
↑  ארה״ב ביצעה נסוי מוצלח בטיל, הצופה, 22 ביולי 1959
↑  טיל אטלס שולח בהצלחה, דבר, 25 באוגוסט 1959
↑  ארה״ב שיגרה טיל אטלס, הצופה, 29 בינואר 1959
↑  2 טילים התפוצצו לאחר שיגורם, למרחב, 22 בפברואר 1959
↑  בארה״ב נכשל ניסוי בטיל אטלס, קול העם, 20 במרץ 1959
| משגרי לוויינים וחלליות |
| --- | --- | --- |
| בשימוש | ארצות הברית אטלס 5 • טאורוס • מינוטואר • אלקטרון • אנטארס • פאלקון 9 • פאלקון כבד • פגאסוס • SLS‏  • וולקן קנטאור • פיירפליי אלפה •   רוסיה סויוז 2 • אנגרה • פרוטון (פרוטון M) •   הרפובליקה העממית של סין צ'אנגג'נג (2C‏ • 2D‏ • 2F‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 4B‏  • 4C‏ • 5 • 6 • 7 • 8 • 11) • קואיג'ואו • קינטיקה 1 • קרס 1 • Zhuque • Jielong ‏• גרביטי • היפרבולה • הודו GSLV‏ • PSLV‏ •  SSLV • LVM-3‏ •  יפן H-II‏ (H-IIA)‏ • H-3‏ • אפסילון •   איראן סימורג • Qaem •  האיחוד האירופי וגה צרפת אריאן 6 קוריאה הדרומית נורי קוריאה הצפונית אונחה ישראל שביט |  |
| יצאו משימוש | ארצות הברית אטלס (1 • 2 • 3 • אג'ינה • אייבל • קנטאור • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E/F‏ • G‏ • H‏ • LV-3B‏ • SLV-3) •  אתנה • ג'ונו 2 • דלתא (0100 • 2 • 3 • 4 • 1000 • 2000 • 3000 • 4000 • 5000 • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E‏ • G‏ • J‏ • L‏ • M‏ • N)‏ • ואנגארד • טיטן (טיטן 2 23G‏ • טיטן 2 GLV‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 3D‏ • 3E‏ • טיטן 3 מסחרי • 4‏ • 34D) • ליטל ג'ו • סטורן (1 • 5 • IB‏ • INT-21) • פאלקון 1 • רדסטון • תור (אג'ינה • אייבל • אייבלסטאר • בורנר • דלתא • תוראד-אג'ינה • DSV-2 • DSV-2U)‏ • Launcher One • סקאוט  ברית המועצות ספוטניק • לונה • ווסטוק (ווסטוק K • ווסטוק 2 • ווסטוק 2M) • קוסמוס (קוסמוס 2 • קוסמוס 3M) • מולניה • ווסחוד • סויוז (סויוז • סויוז FG • סויוז U) • פרוטון (פרוטון • פרוטון K) • רוקוט • זניט (זניט 2 • זניט-3SL) • דנייפר • ציקלון (ציקלון 2 • ציקלון 3) הרפובליקה העממית של סין פנג באו 1 • צ'אנגג'נג (1 • 2 • 3) •  יפן N-1‏ • N-II‏ • H-I‏ • H-IIB‏ • Mu‏ •  הודו GSLV‏ (Mk I)‏ • צרפת דיאמנט • אריאן (1 • 2 • 3 • 4 • 5) • איראן סאפיר • קוריאה הדרומית נרו 1 |  |
| בפיתוח | ניו גלן • אירטיש • סויוז SPG • סטארשיפ • צ'אנגג'נג 9 • צ'אנגג'נג 12 • טיאנלונג-3 |  |
| פיתוחם בוטל | ארס 1 • ארס 5 • K-1‏ • Sea Dragon‏ • STAR 460 • Stratolaunch |  |
| סדרת טילי האטלס |
| --- | --- | --- |
| נסיוניים | אטלס A • אטלס B • אטלס C |  |
| טילים | אטלס D • אטלס E • אטלס F |  |
| משגרים | אטלס B • אטלס D • אטלס E/F • אטלס G • אטלס H • אטלס-אייבל • אטלס-אג'ינה • אטלס-קנטאור • אטלס 1 • אטלס 2 • אטלס 3 • אטלס 5 • אטלס LV-3B • אטלס SLV-3 • משגר GX |  |
הדיוויזיה הממוכנת העשירית (סוריה)

| --- | --- |
דגל הכוחות המשוריינים הסורים
דגל הכוחות המשוריינים הסורים
 פרטים
 מדינה:  סוריה סוריה
 שיוך:   הצבא הסורי
 סוג:  דיוויזיה
 בסיס האם:  קטנא, נפת קטנא
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1973–הווה (כ־51 שנים)
 מלחמות:  מלחמת האזרחים הלבנונית מלחמת לבנון הראשונה מרד האחים המוסלמים בסוריה מלחמת האזרחים בסוריה
 פיקוד
 יחידת אם:  הקורפוס ה-2
הדיוויזיה הממוכנת העשירית (בערבית: الفرقة الآلية العاشر) של הצבא הסורי היא דיוויזיית חיל רגלים ממוכן סורית אשר לחמה במלחמת האזרחים הלבנונית, מלחמת לבנון הראשונה, מרד האחים המוסלמים בסוריה ומלחמת האזרחים בסוריה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1973, ועם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה ב-1982, נכללה כחלק מהקורפוס ה-2, ונשלחה לתפוס עמדות בבקעת הלבנון מדרום לכביש ביירות-דמשק. כוחות הדיוויזיה היו מעורבים בקרבות כנגד צה"ל בבקעה.
עוד באותה שנה, הוחזרה הדיוויזיה לסוריה, והשתתפה בדיכוי מרד האחים המוסלמים. כוחות מהדיוויזיה השתתפו בטבח חמה. לאחר מכן הוחזרה הדיוויזיה ללבנון, ונותרה בה עד נסיגת הצבא הסורי מלבנון ב-2005.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, הדיוויזיה הייתה מעורבת במתקפת קוסייר באפריל 2013, וכבשה את הכפרים שסביב העיר קוסייר. הדיוויזיה השתתפה גם במתקפת איתריה-רקה ב-2016, שבמהלכה נהרג מפקד הדיוויזיה מייג'ור גנרל חסן סעדו.
סדר כוחות

ב-2019 דווח כי הדיוויזיה היא עדיין חלק מהקורפוס ה-2. סדר הכוחות של הדיוויזיה היה כדלהלן:
הבריגדה הממוכנת ה-62
הבריגדה המשוריינת ה-51
הבריגדה המשוריינת ה-58
הערות שוליים

↑  The Syrian Military: A Primer
↑  "Syrian opposition calls on Hezbollah to stay out of Syria's civil war"
↑  "High-ranking Syria army officer killed fighting ISIS"
↑  "The Lion and The Eagle: The Syrian Arab Army's Destruction and Rebirth".
↑  Video: New Syrian Army armored division heads towards east Damascus with over 100 tanks, armored fighting vehicles"
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוריה ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה וינינגר

ערך זה עוסק בלקסיקוגרף-ביוגרף שלמה וִינינגר. אם התכוונתם לפילוסוף האנטישמי אוטו (שלמה) וַיינינגר, ראו .
| --- | --- |

צילום דיוקן שפורסם בעיתון "מעריב" ב-1960
 לידה:  13 בדצמבר 1877 האימפריה האוסטרו-הונגרית גורה הומורה, בוקובינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  23 בנובמבר 1968 (בגיל 90) ב' בכסלו תשכ"ט ישראל רמת גן, ישראל
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, רומניה, ישראל 
 לאום:  יהודי אוסטרי
 עיסוק:  ביוגרף-אנציקלופדיסט
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה (1895–1897)
 שפות היצירה:  גרמנית 
 יצירות בולטות:  הביוגרפיה הלאומית היהודית הגדולה (Große jüdische National-Biographie)
 
שלמה וִינִינגֶר (Salomon Wininger;‏ 13 בדצמבר 1877, גורה הומורה, בוקובינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – ב' בכסלו תשכ"ט, 23 בנובמבר 1968, רמת גן) היה ביוגרף ואנציקלופדיסט ישראלי, מחבר הלקסיקון המונומנטלי בשפה הגרמנית "הביוגרפיה הלאומית היהודית הגדולה" (Große jüdische National-Biographie).
קורות חיים

סלומון (שלמה) וינינגר נולד בסוף שנת 1877 בעיירה גוּרָה הוּמוֹרָה בבּוּקוֹבִינָה שבמזרח האימפריה האוסטרו-הונגרית, בנם של זְלָאטָה לבית וילפר ושרגא פֶייבּוּש וינינגר. אביו, בנו של צבי הירש שכטר (שעכטער) מלודמיר שבווהלין (בדרום-מערב האימפריה הרוסית, אוקראינה), הוברח מרוסיה לאוסטריה עם חסידי ר' ישראל מרוז'ין שנסעו לרבם בסדיגורה בוקובינה ב-1839, כשהיה בן 12, מחשש שייחטף לשירות בן שנים רבות בצבא הרוסי בעקבות גזרת הקנטוניסטים. הוא אומץ כבן על ידי יהודי בעל אחוזה בדרום בוקובינה וקיבל את שם משפחתו. לאחר מספר שנים שבהן שהה בחצרו של הרב מרוז'ין, ב-1846 התיישב בגורה הומורה, וביחד עם חמש המשפחות היהודיות האחרות בעיירה ייסד בה את הקלויז הראשון.
וינינגר קיבל חינוך יהודי סטנדרטי ב"חדר" ובישיבה בעירו, ולאחר מכן למד בגימנסיה ריאלית בעיר המחוז צ'רנוביץ. עם סיום לימודיו נסע ללמוד היסטוריה באוניברסיטת וינה (1895–1897), ובהמשך סיים לימודים בבית ספר גבוה לטלגרף בווינה.
בשנת 1905 נישא לחוה קרן, ובני הזוג היו הורים לארבע בנות.
משנת 1908 עבד כפקיד הדואר הקיסרי בצ'רנוביץ. במהלך מלחמת העולם הראשונה התגורר בווינה, ולאחר מכן שב לצ'רנוביץ (כעת תחת שלטון רומניה) ועבד בה כמנהל מרכזייה. בשנת 1941, בעת מלחמת העולם השנייה, גורש עם יתר יהודי בוקובינה לטרנסניסטריה.
הוא שרד את המלחמה, ובסופה שב לצ'רנוביץ. הוא דחה הצעה לקבלת קתדרה באוניברסיטה, והעדיף לעלות לארץ ישראל. בשנת 1951 עלה לישראל עם אשתו ושתי בנותיו אדית אופשיץ ועדה גלנץ (בנותיו האחרות, אורנה טַלמצקר ואלפרידה קליפֶר, נותרו ברומניה). בארץ התגורר תחילה במעון עולים, עבר לדירת-חדר בשכונת בית מזמיל (קריית היובל) בירושלים, אחר כך עבר לבית אבות של מלב"ן בנתניה, ומסוף שנות ה-50 התגורר עם אשתו בדירה צנועה ברמת גן.
נפטר בסוף שנת 1968, בשנתו ה-91. נטמן בבית הקברות קריית שאול.
הלקסיקון

S. Wininger, Biographisches Lexikon berühmter Juden aller Zeiten und Länder, Heft 1.: ein Nachschlagebuch für das jüdische Volk, Czernowitz 1914.
S. Wininger, Große jüdische National-Biographie: Lebensbeschreibungen namhafter jüdischer Männer und Frauen aller Zeiten und Länder: ein Nachschlagewerk für das jüdische Volk und dessen Freunde, 7 Vols., Cernauti: Orient, 1925-1936.
לקריאה נוספת

Evelyn Adunka, 'Salomon Wininger: über den vergessenen Verfasser der "Grossen Jüdischen National-Biographie",' Mnemosyne: Zeitschrift für jüdische Kultur 26 (2000), 109-119. (בגרמנית)
Arndt Engelhardt, 'Palimpsests and Questions of Canonisation: The German-Jewish Encyclopedias in the Weimar Era,' Journal of Modern Jewish Studies 5,3 (2006), 301-321.
הערות שוליים

↑  תאריך הפטירה המדויק ע"פ: דוד תדהר (עורך), "פרופ' שלמה וינינגר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יח (1969), עמ' 5491. על גבי מצבת קברו נכתב כי נפטר בא' בכסלו (21/‏22 בנובמבר); ראו הקבר של שלמה וינינגר בבית הקברות קריית שאול, באתר BillionGraves.
↑  הקבר של שלמה וינינגר בבית הקברות קריית שאול, באתר BillionGraves.
1 2  רפאל בשן, ביוגרפיה עצובה של גדול הביוגראפים בדורנו, מעריב, 5 באוקטובר 1960.
↑  Große jüdische National-Biographie, Vol. 1, p. V; מובא אצל Engelhardt‏ (2006), עמ' 306.
↑  Große jüdische National-Biographie, Vol. 7, p. 645; מובא אצל Engelhardt‏ (2006), עמ' 306.
↑  Wininger, Salomon: Private Collections בקטלוג הספרייה.
↑  גיליונות כתב העת זמינים במקוון באוסף Compact Memory שבאוניברסיטת פרנקפורט כאן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270032305171  PLWABN: 9810695192305606  BIBSYS: 90335458  GND: 131043854  ISNI: 0000 0001 1479 6087  LCCN: n87123229  NKC: mzk2010474065  NTA: 074396277  VcBA: 495/193936  VIAF: 107476627   WorldCat (עם VIAF): 107476627 
שער הכרך הראשון של "הביוגרפיה הלאומית היהודית הגדולה", צ'רנוביץ 1925
אליהו אבוחצירא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1932 ארפוד, מרוקו 
 פטירה:  8 בספטמבר 2024 (בגיל 92 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 8 בספטמבר 2024 
 תחומי עיסוק:  רב העיר נצרת עילית
 
הרב אליהו אבוחצירא (ה'תרצ"ב, 1932, בארפוד - ה' באלול ה'תשפ"ד, 8 בספטמבר 2024) היה מאדמו"רי משפחת אבוחצירא בישראל. כיהן כרבה הספרדי של נצרת עילית (נוף הגליל).
קורות חיים

רבי אבוחצירא נולד בארפוד, בשנת ה'תרצ"ב, לרבי שמואל אבוחצירא, נכדו של רבי יעקב אבוחצירא, ולעזיזה בתו של רבי מסעוד אבוחצירא. בצעירותו התמנה על ידי רבי מאיר אבוחצירא ללמד בתלמוד תורה המקומי. הוא הוסמך לשוחט ובודק על ידי הבבא סאלי ובנו רבי מאיר.
בתחילת שנות ה-60 עלה לישראל והתגורר ברמלה, שם היה מקורב לרבי יצחק אבוחצירא ('בבא חאקי'). בישראל הוסמך לרבנות על ידי הרבנים הראשיים לטבריה, מאיר ועקנין ורפאל קוק, על ידי בית הדין בתל אביב בראשות הרב רפאל עבו, ובשנת ה'תשכ"ה הוסמך על ידי הרבנים הראשיים לישראל, יצחק נסים ואיסר יהודה אונטרמן.
עם מותו הפתאומי של בבא חאקי, היה אמור להתמנות לרבה של יבנה במקום הרב אברהם אבוחצירא שעבר למלא מקום אביו ברמלה, אך הוא ויתר על התפקיד לטובת קרובו, הרב יוסף אבוחצירא. בכ"ב בטבת ה'תשל"ב התמנה לרבה הספרדי של העיר נצרת עילית. לצדו כיהן כרב אשכנזי הרב פנחס מילר.
לאחר צאתו לגמלאות, עבר לאשדוד, שם עמד בראש קהילת בית הכנסת "משכנות שמואל" על שם אביו. בשנותיו האחרונות היה זקן רבני משפחת אבוחצירא. הוא נפטר בה' באלול ה'תשפ"ד (8 בספטמבר 2024), ונקבר בבית הקברות באשדוד.
לקריאה נוספת

שלמה מיארה, גאוני משפחת אביחצירא, חלק ג, אלעד ה'תשע"ד, עמ' 103–115.
הערות שוליים

↑  זקן אדמו"רי משפחת אבוחצירא הלך לעולמו בגיל 92, באתר בחדרי חרדים, 8 בספטמבר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אטלס SLV-3

האטלס SLV-3 (באנגלית: Atlas SLV-3) היה משגר חלליות ממשפחת טילי האטלס ששימש בין היתר לשלושה שיגורים תת-מסלוליים של מטוס הניסוי X-23. האטלס SLV-3 שימש גם לשני שיגורים למסלול שנכשלו.
האטלס SLV-3 היה משגר שנבנה בתצורת "שלב וחצי". בשיגורו האחרון הוסף למשגר שלב עליון (בורנר 2) כדי להגדיל את יכולת הנשיאה שלו. בשיגור האחרון נקרא המשגר אטלס בורנר 2.
שיגורו המפורסם ביותר הוא שיגור החללית הרובוטית (ATDA) שהייתה אמורה להתחבר אל החללית ג'מיני 9A לאחר שטיל האטלס-אגנה נכשל בשיגורו להביא את החללית האגנה למסלול. השיגור בוצע ב-1 ביוני 1966 והיה השיגור הראשון של האטלס SLV-3 כטיל עצמאי (לא כחלק ממשגר אחר). כשהחללית ג'מיני 9A הגיע לקרבת ה-ATDA התברר שארעה תקלה והמגן של ה-ATDA לא הושלך, דבר שלא איפשר את התחברות החלליות.
האטלס SLV-3 שימש גם כשלב ראשון בכמה משיגורי האטלס-אגנה והאטלס-קנטאור.
ה-ATDA במבט מג'מיני 9. ניתן לראות שהמגן עדיין מחובר
ראו גם

X-23
אורחותיך למדני

| --- | --- |

 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2000 
 
אורחותיך למדני הוא ספר שאלות ותשובות בן עשרה חלקים מאת מחבר עלום שם העוסק בנושאים בארבעת חלקי השולחן ערוך: אורח חיים, אבן העזר, חושן משפט, יורה דעה. כמו כן, הספר עוסק בסוגיות נוספות מכלל חלקי התורה, ובשאלות אקטואליות המתחדשות בחיי היום יום.
הספר בנוי מאלפי שאלות ותשובות שנשלחו אל המחבר לכתובת דואר אלקטרוני. תוך מספר שבועות היה המחבר משיב תשובה מפורטת לכל שאלה, או תגובה לכל מאמר או ספר שהועבר אליו. מחבר הספר שומר על עילום שם, אך מקובל לומר שהוא מתגורר בחוץ לארץ, ולטענת הרב איתם הנקין – בלונדון. הספר הופץ עד כה בעשרות אלפי עותקים ובחינם.
הסכמות לספרים קודמים קיבל המחבר מהרב עובדיה יוסף ומהרב מרדכי אליהו. הוא הציג אותן גם בספר זה, ללא אזכור שמו ושם הספרים להם ניתנה ההסכמה.
מבין השואלים ניתן למנות אברכים חרדים, פרופ' סודי נמיר (ממפוני גוש קטיף), מכון לרבני יישובים בקריית ארבע שבכל ספריהם מובאים הערותיו, ובכללם ספריהם של הרב משה ביגל והרב איתם הנקין, הרב אוריאל שלמוני, הרב אברהם דרעי. אברכים מישיבת מרכז הרב, ישיבת בית אל ישיבת תורת החיים, ישיבת הר המור, ישיבת בת ים וממקומות נוספים.
פסקיו הובאו בספרי הרב עובדיה יוסף, בספרי "ילקוט יוסף" של בנו הרב יצחק יוסף, בספר "נשמת אברהם" של הרב פרופ' אברהם שטיינברג, בירחון "אור תורה", בכתב העת "המעין". ובמקומות נוספים.
מחבר השו"ת הוציא בעבר את הספר 'הדריכני באמתך' על טעמי המצוות ויסודי התורה.
הערות שוליים

↑  רב הנעלם, באתר ערוץ 7
↑  אתר מכון שלמה
↑  אתר ישיבת שעלבים
↑  הסביר את ההלכה לעומקה – בפשטות אתר ערוץ 7
↑  מתוך אתר אוצר החכמה
↑  אתר בית הכנסת שלי
↑  מה יעשו היום בבית המקדש?, אתר ישיבה.
↑  מאמרו של הרב דביר אזולאי  בכתב העת 'אסיף' בדין שומע כעונה
↑  ראו חזו"ע ברכות עמ' קנח ובמקומות נוספים בחזו"ע, וכן בשו"ת יביע אומר
↑  ראו ילקוט יוסף אוצר דינים לאשה, תשס"ה, עמ' קיח בהערה, ובילקוט יוסף או"ח כרך ב' מהדורה תשס"ד עמ' קמד, ובח"ג עמ' תפב ותקז ובחלק ד' מהדורה תשס"ד עמ' תקה-תקו
↑  ספר נשמת אברהם חלק או"ח
↑  הערות על מאמרו של הרב יעקב אריאל בהלכות שבת
↑  אתר ישיבת שעלבים
↑  ראו את דברי הרב יוסף צברי מו"צ בחניכי הישיבות
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אפלפלאץ

האפלפלאץ ("מגרש המסדרים") של מחנה דכאו, 2007
אפלפלאץ (גרמנית: Appellplatz) הוא הלחם בסיסים בגרמנית בין המילה "אפל" שפירושה מסדר לבין המילה "פלאץ" שפירושה רחבה או מגרש. אפלפלאץ היה מתבצע מדי בוקר במחנות ההשמדה והריכוז הנאצים, האסירים כינו אותו בקיצור "אפל", והיה למעשה מסדר בוקר אכזרי שנמשך שעות ברחבה שיועדה לכך.
הרחבה

מסדר האסירים, ה"אפל", היה חלק משגרת האסירים היומית במחנות הריכוז וההשמדה של גרמניה הנאצית. האפל הראשון נערך בשעה 04:00 לפנות בוקר. האסירים הועמדו בשורות ובטורים ארוכים ונספרו בקפידה יתרה עד לשעות הבוקר וכן נערך אפל נוסף בשעות הלילה, לפני ההתפזרות לצריפי השינה הדחוקים. המסדרים נערכו באופן קבוע ללא התחשבות במצבם הבריאותי של האסירים או תנאי מזג האוויר ברחבה, האפל התקיים בכל יום מימות השבוע ללא יוצא מן הכלל ונערך גם בתנאי גשם עז, שלג או כל סוג משקע או קור קיצוני כלשהו. מטרת המסדר הייתה ספירת האסירים כדי לוודא שלא היו בריחות, אך הוא גם נועד כדי להשפיל, לבחון ולהפחיד את אסירי המחנה. חלק מן האסירים הוצאו מן המסדר ונשלחו למותם בסלקציה אם לא נראו כשירים לעבוד, הן אם היו חולים והן אם נראו חלשים מדי. אסיר שאיחר למסדר או שלא עמד בלי לנוע במהלכו קיבל עונשים. בין העונשים נכללה הלקאה למוות. על האסירים היה לעמוד בשקט מוחלט, ב"הקשב", לאורך כל זמן ביצוע האפל, גם אם הייתה מתבצעת שגיאה בספירה והיו צריכים לספור את האסירים פעם שנית. אסירי המחנה, שלבשו מדי אסיר דקים חלו בעקבות המסדרים הארוכים שנערכו במזג אוויר קר וכך מצאו את מותם בעת ביצוע האפל או זמן קצר לאחריו.
הערות שוליים

↑  אפל - מונחים מתקופה השואה וגרמניה הנאצית
↑  שגרת יומו של אסיר במחנה ריכוז נאצי
↑  האפלפלאץ במחנה פלשוב (עדות בעברית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012430921305171  LCCN: sh2003008952 
אסירי מחנה זקסנהאוזן בעת אפל
ורד קמינסקי

| --- | --- |

 לידה:  1953 (בת 71 בערך) רבדים, ישראל
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (1979)  אקדמיית חריט ריטפלד (1980) 
 תחום יצירה:  צורפות
 
ורד קמינסקי (נולדה ב-1953) היא צורפת ישראלית ופרופסור לצורפות באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
ביוגרפיה

נולדה בקיבוץ רבדים ב-1953. בוגרת המחלקה לצורפות בבצלאל בשנת 1979. בין השנים 1980-1979 השתלמה באקדמיה ריטוולד, באמסטרדם במחלקה לצורפות. המשיכה ללימודי תואר שני במחלקה לאמנות פלסטית, אוניברסיטת פריס 8, שם למדה בין השנים 1988-1986. בשנת 1988 החלה להרצות במחלקה לצורפות ואופנה בבצלאל. בין השנים 1988-1989 לימדה צורפות בבית ספר מימד בתל אביב, ובין השנים 1990-1989 בבית הספר ויצו בחיפה. בשנת 2007 קיבלה דרגת פרופסור.
בנוסף שימשה קמינסקי מרצה אורחת באקדמיות בחו"ל. ב-1994 - מרצה אורחת ברוד אילנד סקול אוף דיזיין (RISD), פרובידנס, ארצות הברית; ב-1996 - מרצה אורחת באקדמיה לאמנות, מינכן, גרמניה וכן באקדמיה ריטפלט, אמסטרדם, הולנד; בשנת 2002 בבית הספר הגבוה לאמנות ועיצוב, זנבה, שווייץ; ובשנת 2005 באקדמיה מסנה, ברצלונה, ספרד.
יצירתה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרסים

1977 - פרס שפירו ליודאיקה.
1987 - פרס אליכס דה רוטשילד ליודאיקה, ירושלים.
1996 - זכייה משותפת עם אסתר קנובל בתחרות הבינלאומית לעיצוב יודאיקה לכבוד 3000 שנה לירושלים.
2004 - פרס העיצוב ממשרד החינוך התרבות והספורט.
2006 - מקום ראשון בפרס קרייט אנד בארל למוצר ישראלי בתחום הבית.
תערוכות > תערוכות יחיד

1991 - תערוכת יחיד במחלקה לעיצוב, מוזיאון ישראל, ירושלים.
1991 - תערוכת יחיד בגלריה V&V, וינה, אוסטריה.
1996 - תערוכת יחיד בגלריה RA, אמסטרדם, הולנד.
1999 - תערוכת יחיד בגלריה פריסקופ, תל אביב.
2005 - תערוכת יחיד בגלריה RA באמסטרדם, הולנד.
2007 - תערוכת יחיד "הסתעפויות" בגלריה זיגוראט, ירושלים.
2011 - תערוכת יחיד בגלריה Loupe, מון קלייר, ניו ג'רזי.
2011 - תערוכת יחיד במסגרת "שיחזורים", בגלריה לאמנות ישראלית, אורנים המכון לאמנות.
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

1981 - תערוכה משותפת עם אסתר קנובל בגלריה RA, אמסטרדם, הולנד.
1992 - תערוכה משותפת עם אסתר קנובל בגלריה קלישר, תל אביב.
1992 - תערוכה משותפת עם אסתר קנובל בגלריה RA, אמסטרדם, הולנד.
2001 - תערוכה משותפת עם אסתר קנובל ודגנית שוקן בסטודיו מרייקה, פדובה, איטליה.
2002 - תערוכה משותפת עם אסתר קנובל ודגנית שוקן בגלריה Tactil, זנבה, שווייץ.
2005 - תערוכה משותפת בגלריה V&V, וינה, אוסטריה.
2005 - תערוכה משותפת עם אסתר קנובל בגלריה Hipotesi, ברצלונה, ספרד.
2006 - תערוכה משותפת עם ביאנקה אשל גרשוני, אסתר קנובל ודגנית שוקן "Woman's Tales" במוזיאון Racine ומוזיאונים נוספים, ארצות הברית. באפריל 2010 בגלריית אנה טיכו, מוזיאון ישראל, ירושלים.
2007 - תערוכה משותפת עם אסתר קנובל, דגנית שוקן וביאנקה אשל גרשוני בגלריה Loupe, ניו ג'רזי, ארצות הברית.
2010 - תערוכה משותפת עם דגנית שוקן, עתי חן וגרגורי לרין "תכשיטים מישראל" בגלריה העירונית, קאן-סור-מר, ובגלריה הברט, פריס, צרפת.
פרויקטים מיוחדים

1997 - השתתפות והרצאה בסימפוזיון התכשיטים בטורנוב, צ'כיה.
1998 - עיצוב פסלון פרס "אביב" לקרן התרבות אמריקה-ישראל.
2000 - זכייה במכרז וביצוע סיכות הוקרה לעמיתי הכבוד של מוזיאון ישראל, ירושלים.
2002 - אוצרות תערוכת "תכשיט ישראלי 2" במוזיאון ארץ ישראל, תל אביב.
2002 - השתתפות ויצוג המחלקה לצורפות של בצלאל בסימפוזיון "קישוט - האם זה עדיין פשע", ז'נבה, שווייץ.
2004 - השתתפות ב"פרויקט הכוכבים" ובתערוכה של בית הכנסת בווהל, גרמניה.
2005 - אוצרות תערוכת "Ad-ersity" לתלמידי בצלאל בגלריה RA, אמסטרדם, הולנד
2010 - עיצוב וביצוע סיכה לקנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, לכבוד 60 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה, הזמנה מאת הנשיא שמעון פרס.
יהודה בר-נתן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באפריל 1903 דמביצה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  12 בדצמבר 1989 (בגיל 86) ישראל 
 שם לידה:  יהודה גרינשפן 
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  2 
 
יהודה בר-נתן (25 באפריל 1903 – 12 בספטמבר 1989) היה תעשיין ישראלי, נשיאה השני של התאחדות התעשיינים בישראל או בשמה בשנות נשיאותו, התאחדות בעלי התעשייה.
ביוגרפיה

יהודה בר-נתן נולד כיהודה גרינשפן בעיירה דמבציה בפולין. אביו נתן גרינשפן היה תעשיין בתחום מוצרי העץ. התחנך בגרמניה.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והצטרף כשותף למפעל לייצור אלכוהול "התוסס".
בר נתן יזם את מיזוגם של 10 מפעלי חמצן בארץ לשני מפעלים גדולים, בחיפה ובת"א, ובשנות השבעים חלש על תשעה מפעלים בארץ, ביניהם מפעל לבירה, מפעל לייצור שמרים ואלכוהול, ומפעל לשפופרות אלומיניום.
במקביל לפעילותו כתעשיין, התמסר לפעילות ציבורית, והיה חבר הוועד הפועל של התאחדות בעלי התעשייה, ויושב הראש שלו, חבר הנהלת "בנק ישראלי לתעשייה" ונציג ההתאחדות בגופים שונים. כמו "הבנק לפיתוח התעשייה".
בשנת 1959, עם מותו של אריה שנקר, נשיאה הראשון של ההתאחדות ששימש בתפקיד למעלה מרבע מאה, נענה לבקשת חבריו לאתגר להיכנס לנעלי הענק של שנקר והתמנה לנשיאה השני של התאחדות התעשיינים.
בתקופת כהונתו פעל רבות, כמו שנקר לפניו, יחד עם עמיתו, מנהל "הבנק הישראלי לתעשייה", אלוף ליטא בשחמט לשעבר, אלכסנדר מאכט, לקידום וחיזוק התעשייה בישראל.
תקופת כהונתו תיזכר כתקופה ה"פוסט שנקרית".
בשל בעיות בריאותיות, פרש בר נתן מתפקידו בשנת 1962, לאחר כשנתיים בלבד בתפקיד, אך המשיך למלא תפקידים אחרים בהתאחדות.
בר נתן נשא לאישה את קלרה. לזוג נולדו שני בנים.
כעשור לאחר פרישתו מהתפקיד נשא בנו לאישה את נכדתו של עמיתו לשעבר, מנהל "הבנק לתעשייה" אלכסנדר מאכט, בתם של רבקה ומשה מילר מולאור, משפטן, עיתונאי ופעיל ציוני.
בנם, נכדו של נשיא ההתאחדות לשעבר הוא השחקן והקומיקאי רועי בר נתן.
נכדו הוא הפסנתרן הישראלי ינון ברנתן.
בר נתן זכור לרבים כאדם מאופק וג'נטלמן בהופעתו ובסגנונו, "תעשיין בלי רעש" נהגו לכנותו.
אטלס A

האטלס A שנקרא גם X-11 ו-SM-65A Atlas היה אב הטיפוס הראשון בגודל מלא של טיל האטלס.
האטלס יועד לעבור עד 8000 ק"מ במהירות של 30,000 ק"מ לשעה, ומחירו הוערך ב-4-5 מיליון דולר. האטלס היה הטיל הבין יבשתי הראשון של ארצות הברית ונועד להוות מענה לטיל בין יבשתי שברית המועצות טענה שהיא שיגרה בהצלחה.
שיגורים

האטלס שוגר לראשונה ב-11 ביוני 1957, כשבועיים לאחר שהודעה להעיתונות בישרה על שיגור שיבוצע למחרת, אך השיגור נכשל ומיד לאחר שיגורו התאבך ממנו עשן שחור והוא פוצץ. שיגור מוצלח ראשון, לאחר שני שיגורים כושלים, היה ב-16 בדצמבר 1957. שיגור מוצלח נוסף בוצע בינואר 1958. בשיגור ניסויי זה עבר טיל האטלס מרחק של 600 מיל. ב-9 בפברואר 1958 נכשל ניסיון שיגור של האטלס, כשהטיל התפוצץ זמן קצר לאחר המראתו. שבוע לאחר מכן, ב-15 בפברואר 1958 נכשל ניסיון שיגור נוסף, כשאחד משני מנועיו לא עבד ועל כן הוא לא התרומם מעל הקרקע. כישלון נוסף נרשם ב-20 בפברואר 1958 כשהטיל התפוצץ 2 דקות ו-20 שניות לאחר שיגורו. ב-1 באפריל 1958 בוטל שיגור של הטיל ברגע האחרון בגלל תקלה במנועים. שיגור מוצלח התקיים ב-5 באפריל 1958. שיגור אחרון של האטלס A בוצע בהצלחה בתחילת יוני 1958.
האטלס A שוגר 8 פעמים ונחל 4 הצלחות ו-4 כישלונות. כל השיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל.
שימוש

בנובמבר 1957 הודיעה ארצות הברית על הקמת בסיס לשיגור טילי אטלס בויומינג, באופן שהטילים מהבסיס יוכלו לטוס מעל אזור הקוטב הצפוני למרכזי אוכלוסייה בברית המועצות.
ראו גם

מטוסי ה-X