stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המדינה האסלאמית
מימון

תחקיר מיוחד שפרסם המגזין "פורבס ישראל", בנובמבר 2014, שדירג את 10 ארגוני הטרור העשירים בעולם, דירג את ארגון המדינה האסלאמית כארגון הטרור העשיר בעולם והעשיר ביותר בהיסטוריה של הטרור המודרני. בראשית דרכה היו תהיות בנוגע לאם הארגון אשר מממנת אותו. סוריה האשימה את סעודיה, קטר וטורקיה. אכן ידוע כי סעודיה תמכה בקבוצות סוניות בשטחה ואילו קטר ידועה כתומכת של רוב הארגונים הג'יהאדיסטיים. פעילי האופוזיציה הסורית טוענים כי מדובר במזימה איראנית שמטרתה לפגוע בסונים.
על פי התחקיר, מלבד תורמים פרטיים מרחבי העולם (בעיקר מיליונרים מאזור המפרץ הפרסי), מממן הארגון את פעילותו בעיקר על ידי סחר בנפט, חטיפות ודמי כופר, גביית דמי חסות ומסים, שוד בנקים וביזה, כשעל פי ההערכות נאמדות ההכנסות השנתיות של הארגון בכ-2–3 מיליארד דולר.
על פי הערכות מודיעין של ממשלת צרפת הוזרמו לארגון מיליארדי דולרים ונשק רב מידי אזרחים תושבי קטר. קטר דחתה טענות אלה אך חשדות אלה נגדה נותרו על כנם.
הארגון החזיק בכ-60 שדות נפט בעיראק מתוכם הופקו כ-110 אלף חביות ביום אשר הכניסו רווחים של בין שלושה לשישה מיליון דולר. אחד מהלקוחות של ייצוא הנפט הוא משטר בשאר אסד שנלחם בו. בנוסף הארגון מחזיק בכ-45% מעתודות הגז הסוריות, אך ללא יכולת להפיק מהן גז בשלב זה. הארגון שולט גם בארבע תחנות כוח בסוריה, עם תפוקה פוטנציאלית של 2,310 מגה ואט סך הכול.
הארגון מחרים כספים מאזורים נכבשים, כולל בנקים. על פי הערכות, הוא החרים מהבנקים במוסול לבדה כחצי מיליארד דולר.
הארגון מממן את עצמו גם באמצעות חטיפות למטרות סחיטת כופר ועל אף התנגדותן של ארצות הברית ובריטניה למתן הכופר, מדינות אירופה ממשיכות לשלם. צרפת שילמה כופר עבור 4 עיתונאים. וכך עשתה גם גרמניה. על פי הערכות, צרפת שילמה כופר של לא פחות מ-43 מיליון דולר מאז 2008 דרך חברות צרפתיות וחברות אחרות. עם זאת, על פי הערכות, פיטר תיאו קרטיס שוחרר באמצעות גורמים אמריקאים. כופר הוצע עבור החטוף ג'יימס פולי, משפחת פולי אף אוימה בידי הממשל האמריקאי שלא לנסות לממן את הכופר. משפחתו של סטיבן סוטלוף ניסתה לממן בעצמה את הכופר
[דרוש מקור] תוך 8 שנים 120 מיליון דולר הועברו לארגון בידי ממשלות זרות וגורמים פרטיים.
ישנם סיפורים רבים אחרים של דרישות לכופר. בלב המלחמה, כורדים רבים ניסו לקנות נשים וילדות כורדיות לפני שיימכרו כשפחות מין. עם ביסוס הח'ליפה בעיראק נגבו מיסים כמו מס גולגולת, ומיסים אחרים.
הארגון מרוויח גם מאות מיליוני דולרים מהברחת עתיקות מעיראק לטורקיה. בנוסף לכך מוכר הארגון גופות של מתים.
בעזרת כל אלו הוא מתפקד כמדינה בפועל: הוא משלם משכורת ללוחמיו: כ-400 דולר בחודש לרווק ועוד 100 דולר נוספים לכל אישה. בנוסף, משפחות זוכות למגורים ולדלק בחינם ברחבי המדינה האסלאמית. לוחמי הארגון בעלי אזרחות זרה זוכים לכל התנאים וכן לתוספת הגירה מיוחדת בגובה של 400 דולר בחודש. הוא תומך ב"קרנות צדקה" לעניים, מנפיק דרכונים, מנפיק מטבעות ועוד.
לאור התעצמות הלחימה כנגד המדינה האסלאמית ותבוסותיה הקשות בקרבות אשר הביאו להפסד שטחים נרחב ואיבוד שליטה על מיליוני בני אדם, עדכן "פורבס ישראל" ב-2017 את שווי ההכנסות השנתיות שמפיק הארגון. על פי התחקיר בתוך פחות מ-3 שנים איבדה המדינה האסלאמית כ-64% משטחה, אנשיה נסוגו משטח כולל השווה לגודלה של אירלנד והיא תפסה בנקודת זמן זו שטח בגודל של כ-36 אלף קמ"ר בלבד. כמות התושבים בשליטת הארגון הצטמצמה בתקופה זו ב-9 מיליון, וירדה לכ-2.5 מיליון איש בלבד – ירידה של כ-77%. על פי ממצאי התחקיר נפלו הכנסותיו של ארגון הטרור הרצחני בתוך 3 שנים בלבד בשיעור של למעלה מ-90%, מכ-3 מיליארד דולר בשנת 2014 לכ-200 מיליון דולר בלבד בשנת 2017.
גיוס > גיוס נשים ולוחמות

מאחר שרבים מהלוחמים הם רווקים ורוצים להתחתן, יזם הארגון לשכת נישואים בה יכולות נשים שמעוניינות לתת את פרטיהן כדי להינשא לאחד מאנשי הארגון. לאחר מכן, ”לוחמי דאעש יקישו על דלתן ויציעו רשמית נישואים.” כדי לעודד את הגעתן של הנשים, הארגון הציע לממן את ירח הדבש של הזוג, סיור פעמיים בשבוע מא-רקה שבסוריה עד לאנבאר שבעיראק.
בתחילה הארגון מנע מנשים להצטרף אליו, בהמשך הוא הראה עניין ברופאות, מהנדסות ומאבטחות. פורסם כי נערה בת 14 בעלת אזרחות ספרדית ניסתה לחצות את הגבול אל מרוקו יחד עם נערה בת 19, ומשם להצטרף לאחת מזרועות ארגון הטרור. חדייה דר נחשפה לתקשורת, סיפרה על החלטתה לעזוב את בריטניה לטובת סוריה ושודכה לבעלה בידי אמו. היא החלה להתחזק במהלך גיל 18 כשהתחברה עם גורמים קיצוניים במסגד באזור מגוריה. כך היא לבשה בורקה בעת שהותה בבריטניה. עתה היא מצהירה כי ברצונה להיות ”המחסלת ה-1 של דאעש” לא ברור איך הצהרה זו עומדת עם גישת הארגון שלא להעמיד נשים בשורות הקרב. הנשים בעיקר פעילות ברשתות החברתיות, גיוס כספים ונשים וניהול משק הבית. הן ממליצות למצטרפות מה להביא עמן ומזכירות כי ”התפקיד המרכזי של המוהג'ירה (הנשים המהגרות) הוא תמיכה בבעל ובג'יהאד ובהגדלת קהילת האסלאם”. על פי הערכות כשלושים נשים הצטרפו למדינה האסלאמית מהמערב אך הנתונים גדלים. לפי הערכות בצרפת במהלך חודש אוקטובר גויסו מעל 100 נשים צרפתיות אל הארגון. בנוסף, ב-9 בספטמבר 2014 פורסם כי חלק מהנשים לוקחות תפקיד בבריגדות בסוריה ובודקות כי חוקי השריעה מתנהלים בהתאם. תחילה, הקבוצה הוקמה בכוונה לחשוף גורמים עוינים שניסו להסתנן לשורותיה על ידי התחפשות לנשים. שכרן החודשי בגובה 25 אלף לירות סוריות (כ-585 שקל).
גיוס > גיוס זרים

גיוס זרים מתבצע ממגוון מדינות זרות ברחבי העולם. על פי בדיקת עיתון הניו יורק טיימס, טורקיה היא מייצאת מספר אחת של מתגייסים. שר התקשורת לשעבר של כווית פרסם בפורטל "אל-שרק", ”דאעש לא נחת מכוכב אחר. אנשיו גם לא צמחו במערב. הם למדו בבתי ספרינו, התפללו במסגדינו, האזינו לתקשורת שלנו, קראו את ספרינו והושפעו מפתוות (פסקי הלכה) של השייח'ים שלנו” (ynet). לעיתים המתגייסים לארגון עושים זאת במסגרת תיירות טרור.
בתחילת דרכו של הארגון, קיצוני הארגון הטיפו לנערים במסגדים (כמו מסגד אל-מנאר בקארדיף), תחנות טלוויזיה, בתי כלא ובמסגרת לימודי אסלאם כדי לגייס זרים.
עם עלייתו של הארגון, הגיוס של זרים התבצע בעיקר באמצעות רשתות האינטרנט; טוויטר ויוטיוב הם רק חלק ממערך האינטרנט בו נעזר הארגון. אומנם חשבונות נסגרים באופן תדיר, אולם לרוב הם נפתחים מחדש לעיתים באותו היום. לדעתן רשויות האכיפה במערב, טוויטר ופייסבוק אינן מנסות להילחם בתופעה.
הארגון משחרר אסירים מבתי כלא ומשחד קבוצות כמו בדואים כדי לזכות לנאמנותם. עזפל אשרף, אישר כי יש מספר גבוה מאוד של פושעים, גנגסטרים וקצינים מהכלא.
על פי הערכות של צבא הגנה לישראל, ארגון המדינה האסלאמית מונה כ-30 אלף פעילים שפועלים בסוריה ובעיראק. כוח זה ממשיך הן באופן וולונטרי והן בכפייה. על פי עדות של אחד הלוחמים, חור ג'אפר, סוריה מלאה בזרים, ”יש כאן מכל המדינות בעולם. בריטים, אסיאתים, אירופאים ואמריקנים. מכל מקום” עם זאת הם מצליחים לתקשר זה עם זה. על פי המרכז הסורי לזכויות אדם, במהלך חודש יולי 2014, הצליחה המדינה האסלאמית לגייס כ-6,000 לוחמים מתוכם מעל לאלף לוחמים זרים. לפני הגיוס הארגון מנה כ-15 אלף איש. ה-CIA מעריך כי לארגון יש בין 20,000 ל-31,500 לוחמים זרים בשתי המדינות, נתונים הזהים להערכות של צה"ל. הארגון מעודד בעלי השכלה, הן נשים והן גברים, להגיע ולפעול בו.
גיוס > ערבים-ישראלים בשירות הארגון

על פי נתוני גורמי הביטחון בישראל, נכון לחודש ינואר 2016 התנדבו לשורות הארגון למעלה מ-60 אזרחים ערבים ישראלים – אחד מהם שירת כחייל בחטיבת גבעתי. חלקם נפצעו ונהרגו, עם חלקם אבד הקשר וחלקם הוצאו להורג באשמת ריגול. חלקם חזרו לארץ ונשפטו למאסר.
בין 2014 ל־2016 עצר השב"כ מעל 100 ערבים ישראלים בחשד שתכננו להצטרף לארגון ולעבור לשטחי פעילותו, ובחשד לתכנון פיגועים בישראל על בסיס אידאולוגיית הארגון, כאשר זוהתה עלייה בתמיכה ובהזדהות עם הארגון בקרב צעירים מקרב ערביי ישראל במהלך שנים אלו. חשש משמעותי קיים מערבים-ישראלים חברי הארגון שישובו לארץ וינסו לבצע פעילות טרור על בסיס הכשרה צבאית שעברו בידי הארגון. בחקירה של אחד מפעילי הארגון שחזר לארץ, עלה שמפקדיו הורו לו להתארגן לפעילות טרור בתוך ישראל, ולחלופין לבצע עבירות שונות של פשיעה חקלאית וגרימת נזק לרכוש כדרך התנגדות למדינת ישראל.
בגל הטרור של אביב 2022 ביצעו מספר ערבים ישראליים פיגועים קטלניים בשם דאעש: הפיגוע המשולב בבאר שבע שביצע בדואי תושב חמרה בו נרצחו 4 אזרחים בטרם המחבל נורה למוות, ופיגוע הירי בחדרה (2022) בו נרצחו 2 שוטרי מג"ב על ידי שני מחבלים תושבי אום אל-פחם ונהרג על ידי שוטרי ימ"ס ואיש שב"כ שהיו בסביבה.
גיוס > שימוש במדיה החברתית

כאמור אחד מאמצעי גיוס צעירים הן הרשתות החברתיות ראשית, הארגון נעזר באינטרנט כדי להדריך מצטרפים חדשים ולחשוף אותם בפני המלצות של מצטרפים ישנים. בנוסף באתרים שונים כמו באתר Ask.fm מצטרפים ישנים עונים לשאלותיהם של מתעניינים.
באוגוסט 2014, בעקבות מותו של רובין ויליאמס יצא ציוץ ”תישרף, רובין ויליאמס (אבל תודה על ג'ומנג'י)”. ציוצים כאלו יוצרים אהדה בקרב הקהל העולמי ואלו גורמים לחשש בקרב מומחים בנוגע ל"מתקפת הקסם" שמקרין הארגון. בהמשך לכך נאמר: ”אני ממש דואג מהאפשרות שאנשים יתחילו לעקוב אחריי בטוויטר כי הם רוצים לשמוע על הסרטים האהובים עליי במקום לשמוע דיווחים על הג'יהאד. אני כאן כדי למסור חדשות, לא כדי לדרג קומדיות רומנטיות”.[דרוש מקור]
במקביל לפעילות ברשתות החברתיות, בוצעו תקיפות סייבר והופץ עיתון לג'יהאדיסטים בשם דַאבֶּק.
גיוס > גיוס ילדים

תשומת לב רבה אל ילדי הארגון עלתה בעקבות פרסום כתבה בבלגיה. בכתבה דווח על נער בן 13, הנחשב לצעיר ביותר מבין לוחמי הארגון ובמקביל פורסמה תמונה של ילד האוחז בובה כרותת ראש משחזר את רצח האמריקאי. תמונה אחרת שזעזעה את העולם פורסמה בטוויטר ומראה ילד בן 7 מניף את ראשו הכרות של חייל סורי. אולם לא כל הילדים מגיעים ברצון אל המדינה האסלאמית. רוב הילדים מגיעים למדינה האסלאמית בידי לפחות אחד מהוריהם. לא תמיד זוג ההורים תומך ברעיון, למשל אם סעודית אשר גילתה כי בעלה לקח את שני ילדיה למלחמה ללא ידיעתה לאחר שטען כי הוא לוקח אותם לטיול.
הארגון ככל הנראה משתמש בילדים בחזיתות השונות. באחד הסרטונים שהועלו לרשת נראים קבוצה של ילדים על משאיות אוחזים בנשק. בהמשך העלו תמונות של אימוני ילדים וחשיפתם אל הוצאות להורג כחלק מהכנתם לקרב. הם מגייסים ילדים תוך כדי שימוש בשטיפת מוח.
מבנה הארגון > מחוזות הארגון

ביולי 2016, המדינה האסלאמית מנתה באופן רשמי 35 מחוזות – 19 מתוכם בתחומי עיראק וסוריה ו-16 הנותרים מחוץ להם.
ב-2018, הנהגת הארגון החליטה על איחוד מחוזות במספר אזורים, וכתוצאה מכך נותרו המחוזות הבאים: עיראק, א-שאם (לבנט – סוריה), ח'וראסאן (מרכז אסיה), מזרח אסיה, מערב אפריקה, סומליה, סיני, לוב, תימן, קווקז, נג'ד ואלג'יר.
מבנה הארגון > מחוזות הארגון > מחוזות עיראק וסוריה

מחוז בגדאד (ولاية بغداد), מחוז אל-אנבאר (ولاية الأنبار), מחוז צלאח א-דין (ولاية صلاح الدين), מחוז אל-פלוג'ה (ولاية الفلوجة), מחוז דיאלא (ولاية ديالى), מחוז צפון בגדאד (ولاية شمال بغداد), מחוז הדרום (ولاية الجنوب), מחוז נינווה (ولاية نینوى), מחוז כירכוכ (ولاية كركوك), מחוז החידקל (ولاية دجلة), מחוז אל-ג'זירה (ولاية الجزيرة), מחוז אל-ברכה (ولاية البركة), מחוז אל-ח'יר (ولاية الخير), מחוז א-רקה (ولاية الرقة), מחוז דמשק (ولاية دمشق), מחוז חלב (ولاية حلب), מחוז חומס (ولاية حمص), מחוז חמאה (ولاية حماة) ומחוז הפרת (ولاية الفرات).
ביולי 2018 הוכר צבא ח'אלד בן אל-וליד, סניף הארגון בדרום-מערב סוריה, כמחוז רשמי של המדינה האסלאמית ושמו שונה אל מחוז חורן (ولاية حوران). באותו חודש, איחדה המדינה האסלאמית את כל מחוזותיה בסוריה למחוז הלבנט (ولاية الشام). בהמשך אוחדו גם כל מחוזות עיראק למחוז עיראק (ولاية العراق).
מבנה הארגון > מחוזות הארגון > מחוז סיני

מחוז סיני (בערבית: ولاية سيناء) של המדינה האסלאמית הוקם על בסיס ארגון הטרור אנצאר בית אל-מקדס (בערבית: أنصار بيت المقدس, תרגום: "נאמני ירושלים"; הגיית השם בעברית: "אנסאר בית אל-מקדיס"), הפועל בחצי האי סיני מאז 2011, לאחר שחברי הארגון נשבעו אמונים ל"מדינה האסלאמית" בנובמבר 2014. מחוז סיני מתרכז בפגיעה בצבא מצרים ובמטרות צבא ומשטר בצפון סיני, אך לעיתים פעל גם נגד ישראל, אותה הגדיר כאויב רשמי. הארגון פוצץ את צינור הגז שבין ישראל למצרים, חדר לשטח ישראל ב-2012, וירה רקטות מספר פעמים לעבר ישראל מסיני ומרצועת עזה.
מנהיג המחוז הוא שאדי אל-מניעי שעל ראשו הציעה ממשלת מצרים מיליון לירות מצריות. הלוחמים נמצאים במחנה צבאי שהקימו באזור שיח' זוויד סמוך למחנה נמצאים גם מחנות של ארגוני טרור סלפים נוספים. אחד ממייסדי הארגון איברהים מוחמד פריג' נהרג בתקיפה אווירית ואילו מייסד נוסף של הארגון ואליד אל עמר נשבה על ידי צבא מצרים ומצבו לא ידוע. הארגון הצהיר כי עמדתו היא שמפלגת האחים המוסלמים צריכה להנהיג את מצרים ואת עבד אל-פתאח א-סיסי יש להוציא להורג.[דרוש מקור]
ב-1 ביולי 2015 ביצע מחוז סיני פיגוע טרור בסיני שבו נהרגו 64 חיילים מצרים. המתיחות בין מצרים לארגון החלה עוד מספטמבר 2014, לאחר הצטרפות מצרים לכוחות הלוחמים. וכן בשל המאבק המתמשך באחים המוסלמים בעקבות עליית עבד אל-פתאח א-סיסי לשלטון. שני ארגונים אלו ביצעו מספרים ימים קודמים שלוש התנקשויות בשופטים מצרים והוציאו להורג את התובע הכללי המצרי. בעקבות הפיגוע התהדקו קשרים בין המצרים ואנשי חמאס ברצועת עזה.
ב-31 באוקטובר 2015 התרסקה טיסה 9268 של מטרוג'ט מעל סיני. מחוז סיני של המדינה האסלאמית לקח אחריות על ההתרסקות וטען שהפיל את המטוס באמצעות פצצה. בפיגוע נרצחו 224 בני אדם. הארגון אף הפיץ תמונה של ה"פצצה" שהפילה את המטוס.
לפי דו"ח של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, נכון ל-2018 יש במחוז סיני כ-1,000 פעילים.
מבנה הארגון > מחוזות הארגון > מחוזות לוב

מחוזות המדינה האסלאמית בלוב (בערבית: ولايات الدولة الاسلامية في ليبيا) הוקמו בהצהרה רשמית של אבו בכר אל-בגדאדי ב-13 בנובמבר 2014. המחוזות (ولاية, וולאיית) שהוקמו הם פזאן (فزان), ברקה (برقة) וטראבלס (طرابلس, טראבלס). הארגון הוקם בעיר דרנה שבמזרח לוב בידי "מועצת השורא של הנוער האסלאמי", שנשבעו אמונים למדינה האסלאמית.
נכון ל-2018 סניף המדינה האסלאמית בלוב מונה בין 3,000 ל-4,000 פעילים. מנהיג הארגון הוא עבד אל-קדר א-נג'די אולם ייתכן שהוא נהרג בספטמבר 2020. המדינה האסלאמית משתתפת במלחמת האזרחים השנייה בלוב ושולטת בעיקר ברצועת החוף המרכזית של המדינה ובה העיר סירת.
המדינה האסלאמית בלוב ידועה בפיגועי תופת ובהוצאות להורג המוניות, ביניהן עריפות ראשיהם של 21 נוצרים קופטים מצרים.
מבנה הארגון > מחוזות הארגון > מחוז אלג'יריה

ארגון חיילי הח'ליפות באדמת אלג'יריה (בערבית: جند الخلافة في أرض الجزائر) התפצל מאל-קאעידה במגרב האסלאמי ב-14 בספטמבר 2014 כאשר מנהיג הארגון, ח'אליד אבו סולימאן (שכונה גם "קורי עבד אל-מאלכ"), הפר את שבועתו לאל-קאעידה ונשבע אמונים למנהיג המדינה האסלאמית, אבו בכר אל-בגדאדי. מאז מהווה הארגון את "מחוז אלג'יריה (בערבית: ولاية الجزائر) של המדינה האסלאמית".
ב-21 בספטמבר 2014 חטפו פעילי המדינה האסלאמית באלג'יריה תייר צרפתי בשם הרווה גורדל בתגובה להשתתפות צרפת בקואליציה הבינלאומית הנלחמת נגד המדינה האסלאמית. ב-24 בספטמבר 2014 פרסמו פעילי מחוז אלג'יריה סרטון המתעד את עריפת ראשו של הרווה גורדל.
ב-22 בדצמבר 2014 חיסל צבא אלג'יריה את מנהיג המחוז, אבו סולימאן, ושני חמושים נוספים.
לאחר החיסול נותרו באלג'יריה עשרות בודדות של לוחמים פעילים המשתייכים למדינה האסלאמית ומנהלים לוחמת גרילה נגד כוחות צבא אלג'יריה.
מבנה הארגון > מחוזות הארגון > מחוז מערב אפריקה

מחוז מערב אפריקה (בערבית: ولاية غرب أفريقيا) של המדינה האסלאמית הוקם ב-7 במרץ 2015, לאחר שארגון בּוֹקוֹ חַרַאם (בערבית: بوكو حرام; תרגום: "זיוף אסור" או "חינוך אסור") נשבע אמונים למדינה האסלאמית. בוקו חראם הוקם ב-2002 בידי ג'יהאדיסטים קיצוניים מבני שבט האוסה ובראשם מוחמד יוסוף. בשנת 2009 החל הארגון במרד מזוין נגד ממשלת ניגריה. מרד זה התרחב בהמשך גם לקמרון, צ'אד וניז'ר.
מנהיג הארגון כיום הוא אבו מוסעב אל-ברנוואי. אל-ברנוואי נעצר על ידי מחלקת ביטחון המדינה של ניגריה ב-29 בדצמבר 2016.
מבנה הארגון > מחוזות הארגון > מחוז ח'וראסאן

מחוז חֻ'ראסאן (בערבית: ولاية خراسان) הוקם באופן רשמי ב-26 בינואר 2015 בהכרזה רשמית של דובר המדינה האסלאמית לשעבר, אבו מוחמד אל-עדנאני. המחוז הוקם בידי מולה חאפז סעיד ח'אן, שהיה מפקד בטליבאן הפקיסטני (אנ'), ומולה עבד א-ראוף ח'אדים, שהיה מפקד בכיר בטליבאן האפגני, אחרי ששניהם נשבעו אמונים לאבו בכר אל-בגדאדי.
מחוז ח'וראסאן מגייס אליו פעילים אפגנים, פקיסטנים ואוזבקים – רבים מהם עריקים מהטליבאן.
המדינה האסלאמית באפגניסטן ובפקיסטן נלחמת נגד כוחות נאט"ו, טליבאן, אל-קאעידה, צבאות פקיסטן ואפגניסטן.
מולא עבד א-ראוף, שמונה לסגן מנהיג המחוז, נהרג בתקיפת כטב"ם אמריקאי ב-9 בפברואר 2015. ב-18 במרץ 2015 חיסלו כוחות של צבא אפגניסטן את חאפיז ואחידי, סגן מפקד מחוז ח'וראסאן באפגניסטן, ו-9 חמושים נוספים שהשתייכו למחוז ח'וראסאן.
ב-10 ביולי 2015 התקבלו דיווחים על חיסולו של חאפז סעיד ח'אן, מנהיג המחוז, בתקיפת כטב"ם אמריקאי במזרח אפגניסטן. ב-13 ביולי 2015 פרסמו פעילי המדינה האסלאמית קלטת שמע ובה נשמע, לדבריהם, קולו של חאפז סעיד ח'אן כשהוא מכחיש את חיסולו.
ב-23 ביולי 2016 פוצצו את עצמם שני מחבלים מתאבדים, שהשתייכו למדינה האסלאמית, בהפגנה של בני הזארה בקאבול, בירת אפגניסטן, ורצחו 80 אנשים.
ב-12 באוגוסט 2016 הודיעה ארצות הברית כי חיסלה בתקיפה אווירית את חאפז סעיד ח'אן. החליף אותו בהנהגת המחוז עבד אל-חסיב.
ב־13 באפריל 2017 התרחשה התקיפה האווירית בננגרהאר, בה ארצות הברית הטילה לראשונה פצצת GBU-43/B על מנהרות של הארגון באפגניסטן. שבועיים לאחר מכן נהרג עבד אל-חסיב בהפצצה של יחידת עילית אפגנית. אבו סעיד החליף את חסיב בהנהגת הארגון.
ב-25 באוגוסט 2018 נהרג אבו סעיד.
ב-26 באוגוסט 2021 ביצעו מפגעים השייכים לארגון את הפיגוע בנמל התעופה חאמיד כרזאי.
מבנה הארגון > מחוזות הארגון > מחוז הקווקז

מחוז הקווקז (בערבית: ولاية القوقاز) הוקם באופן רשמי ב-23 ביוני 2015 בהכרזה של דובר המדינה האסלאמית, אבו מוחמד אל-עדנאני. המחוז הוקם בידי מפקדים מארגון הג'יהאד הסלפי "אמירות הקווקז", שנשבעו אמונים לאבו בכר אל-בגדאדי.
לוחמי המדינה האסלאמית בקווקז נלחמים נגד רוסיה ומבצעים נגדה פיגועים. ב-15 בפברואר 2016 פוצצו מחבלי המדינה האסלאמית רכב תופת בעיר דרבנט שבדאגסטן. בפיגוע נהרגו 2 ונפצעו 17.
מנהיג מחוז הקווקז היה רוסטם אסילדרוב. ב-3 בדצמבר 2016 דיווח שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה כי אסילדרוב נהרג בפשיטה ליד מחצ'קלה שבדאגסטן.
מבנה הארגון > מחוזות הארגון > מחוזות ערב הסעודית

ב-13 בנובמבר 2014 אל-בגדאדי הכריז על הקמת סניף של המדינה האסלאמית בערב הסעודית. סניף זה נקרא מחוז אל-חרמין (בערבית: ولاية الحرمين) על שם שני המקומות הקדושים ביותר לאסלאם הנמצאים באזור זה. קבוצה זו ביצעה שורה של פיגועים בערב הסעודית.
כיום יש בערב הסעודית שני מחוזות רשמיים של המדינה האסלאמית: מחוז נג'ד (ولاية نجد) במרכז המדינה ומחוז אל-חג'אז (ولاية الحجاز) במערבה.
מבנה הארגון > מחוזות הארגון > מחוזות תימן

סניף המדינה האסלאמית בתימן הוקם באופן רשמי ב-13 בנובמבר 2014, לאחר שמיליציה חמושה במדינה נשבעה אמונים לארגון. הארגון משתתף במלחמת האזרחים במדינה ונלחם נגד ממשלת תימן, הקואליציה הערבית הנלחמת בתימן בהובלת ערב הסעודית, החות'ים ואל-קאעידה בחצי האי ערב.
סניף המדינה האסלאמית בתימן אחראי למתקפת הטרור במסגדי צנעא ב-20 במרץ 2015, בו נרצחו 142 בני אדם ונפצעו 351. הוא גם אחראי להתנקשות בחייו של מושל מחוז עדן והעיר עדן, ג'עפר מוחמד סעד, ב-6 בדצמבר 2015.
בתימן יש שישה מחוזות רשמיים של המדינה האסלאמית: מחוז עדן אביין (ولاية عدن أبين), מחוז שבוה (ولاية شبوة), מחוז חצ׳רמוות (ولاية حضرموت), מחוז צנעא (ولاية صنعاء), מחוז אל-ביידא (ولاية البيضا) ומחוז אל-לווא אל-אח'צ'ר (ولاية اللواء الاخضر).
מנהיג שלוחת המדינה האסלאמית בתימן הוא אבו בילאל אל-חרבי.
מבנה הארגון > ארגונים נוספים המזוהים עם המדינה האסלאמית

בנוסף למחוזות, ישנם ארגוני טרור, השואבים השראה מהמדינה האסלאמית וסרים למרותה, אך הם אינם מוגדרים כמחוזות רשמיים שלה.
מבנה הארגון > ארגונים נוספים המזוהים עם המדינה האסלאמית > המדינה האסלאמית בפיליפינים

אבו סיאף (בערבית:جماعة أبو سياف; בפיליפינית: Grupong Abu Sayyaf) הוא ארגון טרור אסלאמי סוני הפועל בפיליפינים ובמלזיה. מייסד הארגון היה עבד א-רג'יק אבו בכר ג'נג'לאני. נכון לאפריל 2021 ההערכה היא שמספר הפעילים בארגון נע בין 60 ל-70 פעילים. הארגון ונחשב לאחד האלימים והמסוכנים ביותר בפיליפינים. הוא אחראי לחטיפות ולפיגועים רבים, שמכוונים לא פעם נגד תיירים. ב-23 ביולי 2014 מנהיג הארגון, איסנילון הפילון, נשבע אמונים למדינה האסלאמית.
בתחילת 2015 ארגון "ח'לאפת מינדנאו אל-אסלאמיה" (خلافة مينداناو الإسلامية) נשבע אמונים למדינה האסלאמית. בד בבד, שני ארגונים, שזוהו עם המדינה האסלאמית, התאחדו והקימו את ארגון "אנצאר אל-ח'לאפה פיליפינים" (أنصار الخلافة الفلبينية).
באפריל 2016 פורסם בשבועון "א-נבא" של המדינה האסלאמית כי המנהיג אבו סיאף, הפילון, מונה ל"אמיר של כלל כוחות המדינה האסלאמית בפיליפינים".
ב-23 במאי 2017, אבו סיאף פתח בקרב על מאראווי באי מינדנאו נגד כוחות הממשלה לצד מיליציית מאוט, שנשבעה אף היא אמונים למדינה האסלאמית. עם זאת, באוקטובר אותה שנה חיסל צבא הפיליפינים את הפילון.
מבנה הארגון > ארגונים נוספים המזוהים עם המדינה האסלאמית > ארגוני טרור ברצועת עזה

מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בסביבות ירושלים (בערבית: مجلس شورى المجاهدين في أكناف بيت المقدس) הוא ארגון טרור פלסטיני ג'יהאדיסטי סלפי, הפועל בחצי האי סיני וברצועת עזה. אחראי לשיגור רקטות וטילים לעבר ישראל. ב-11 בפברואר 2014 חברי הארגון נשבעו אמונים למדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט.
ב-2 באפריל 2015 הקימו פעילי ארגונים סלפים בעזה, המזוהים עם המדינה האסלאמית – כדוגמת "מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בסביבות ירושלים" והסניף העזתי של אנצאר בית אל-מקדס לשעבר – את "חטיבת שייח' עומר חדיד" (لواء الشيخ عمر حديد).
מבנה הארגון > ארגונים נוספים המזוהים עם המדינה האסלאמית > המדינה האסלאמית בסומליה

הסניף הסומלי של המדינה האסלאמית התפצל מארגון א-שבאב, לאחר שעבד אל-קדר מומין, מנהיג כוחות א-שבאב בפונטלנד, נשבע אמונים לאבו בכר אל-בגדאדי ב-22 באוקטובר 2015.
מבנה הארגון > ארגונים נוספים המזוהים עם המדינה האסלאמית > אנצאר אל-ח'לאפה ברזיל

ארגון אנצאר אל-ח'לאפה ברזיל (בערבית: أنصار الخلافة البرازيل) נשבע אמונים למדינה האסלאמית ולאבו בכר אל-בגדאדי ב-19 ביולי 2016. זהו הארגון הראשון באמריקה הלטינית המכריז נאמנות למדינה האסלאמית. הארגון איים לפגוע בספורטאים ובתיירים במהלך אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
ב-21 ביולי 2016 נעצרו עשרה חשודים בחברות בארגון. לדברי המשטרה החשודים אף דנו באפשרות לבצע פיגועים בריו דה ז'ניירו, לקראת האולימפאידה שנערכה בעיר.
תמיכה בארגון המדינה האסלאמית > תמיכה בקרב האוכלוסייה המוסלמית ברחבי העולם

סקר שנערך בסתיו 2015 הראה אחוזי תמיכה נמוכים יחסית במדינה האסלאמית בקרב מוסלמים מרחבי העולם, כאשר אחוזי תמיכה גבוהים יחסית (בין תשעה לשנים-עשר אחוזים) נמצאו בסנגל, ניגריה, מלזיה ופקיסטן. בטורקיה ובבורקינה פאסו נמצאה תמיכה של כשמונה אחוזים במדינה האסלאמית, ברשות הפלסטינית כשישה וחצי אחוזים (בקרב תושבי יהודה ושומרון נמצאה תמיכה גבוהה יותר מאשר בקרב תושבי רצועת עזה), בקרב ערביי ישראל ארבעה אחוזים, בירדן שלושה אחוזים, ובלבנון פחות מאחוז אחד. אחוזי התנגדות גבוהים למדינה האסלאמית (מעל לשישים אחוזים) נמצאו בכל המדינות המוסלמיות בעולם שנבדקו, למעט פקיסטן.
תמיכה בארגון המדינה האסלאמית > תמיכה בקרב מדינות אירופיות

סקרים שנערכו ביבשת אירופה בקיץ 2014 הראו כי כשישה-עשר אחוזים מתושבי צרפת, כשבעה אחוזים מתושבי בריטניה, ובין שלושה לארבעה אחוזים מתושבי גרמניה תומכים/מזדהים ("sympathises") ב/עם המדינה האיסלאמית. עם זאת, צוין גם כי רוב תומכי המדינה האסלאמית הם מוסלמים ממוצא צפון אפריקאי ומהמזרח התיכון שהגיעו לאירופה כמהגרים.[דרוש מקור]
ראו גם

האזורים הגאוגרפיים: "סוריה הגדולה", "לבנט"
אל-קאעידה
הג'יהאד הסלפי
המתקפה בצפון עיראק (2014)
המערכה על כובאני
ג'ון הג'יהאדיסט (מוחמד אמוואזי)
בוקו חראם
חמאס
דינר המדינה האסלאמית
לקריאה נוספת

צור שיזף, דאעש: מסע אל מפתנו של השטן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015
יורם שוייצר ועומר עינב, עורכים, המדינה האסלאמית: דגל שחור מתנוסס מעליה, תל אביב: המכון למחקרי ביטחון לאומי, 2015
ג'ובי ווריק, דגלים שחורים - העלייה של דאעש, הוצאת משכל, 2016
נטעלי ויינר בניה, 6 מטוסים מול העולם: מי מפחד מדאעש?, באתר ynet, 12 בפברואר 2016
עוזי רבי ומיכאל ברק, דאעש וחזון המדינה האסלאמית, הוצאת רסלינג, 2021
ביאורים

↑  המונח "שאם" בערבית פירושו שמאל וגאוגרפית הוא מתאר את האזור שמצפון לחצי האי ערב כפי שימין (או תימן) מתאר את האזור שמדרום. כאשר אדם נמצא במכה (מקום מוצאם של הערבים) ומסתכל מזרחה (כמו שמקובל במפות עתיקות) הרי שתימן מימינו וארץ ישראל וסוריה משמאלו.
הערות שוליים

| כוחות צבאיים בעולם הערבי |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אלג'יריה אלג'יריה • בחריין בחריין • קומורו קומורו • ג'יבוטי ג'יבוטי • מצרים מצרים • עיראק עיראק • ירדן ירדן • כווית כווית • לבנון לבנון • לוב לוב • מאוריטניה מאוריטניה • מרוקו מרוקו • עומאן עומאן • קטר (מדינה) קטר • ערב הסעודית ערב הסעודית • סומליה סומליה • סודאן סודאן • סוריה סוריה • תוניסיה תוניסיה • איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות • תימן תימן • צ'אד צ'אד |  |
| מדינות עם הכרה מוגבלת | הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הרפובליקה הדמוקרטית הערבית הסהראווית • סומלילנד סומלילנד |  |
| כוחות מזוינים אזוריים אוטונומיים | פשמרגה |  |
| שחקנים משמעותיים אחרים | המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית • חמאס חמאס • חזבאללה חזבאללה • חות'ים חות'ים • היחידות להגנת העם |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522727705171  BnF: cb16939442c (data)  GND: 1070104361  LCCN: n2014059810  NDL: 001191432  NKC: xx0196518  NLA: 53928808  SELIBR: 386347  SUDOC: 183615298  VIAF: 310712497   WorldCat (עם VIAF): 310712497 
אבו בכר אל-בגדאדי, המנהיג של ארגון הטרור עד לחיסולו ב-2019
תוצאות מתקפה אמריקאית על בתי זיקוק סוריים בשליטת המדינה האסלאמית. ספטמבר 2014.
סמל מחוזות לוב
סמל מחוז ח'וראסאן
סמל מחוז נג'ד
המנון ליטא

| --- | --- |

מחבר ההמנון, וינצס קודירקה, על שטר 500 ליטאס
 מדינה:  ליטא ליטא
 שפה:  ליטאית
 מילים:  וינצס קודירקה
 לחן:  וינצס קודירקה
 תאריך מעמד רשמי:  1919 (ושוב ב-1992)
 שמות נוספים:  ליטא, המולדת שלנו (Lietuva, Tėvyne mūsų)
 ‏האזנהקובץ:Tautiška giesme instrumental.oga‏Ⓘ‏
השיר הלאומי (בליטאית: Tautiška giesmė) הוא ההמנון הלאומי של ליטא. השיר, אשר ידוע גם בשם "ליטא, המולדת שלנו" על פי מילותיו הראשונות, נכתב על ידי ד"ר וינצס קודירקה (אנ') בשנת 1898 והפך להמנון הלאומי של ליטא בשנת 1919. בשנת 1992, עם קבלת העצמאות המחודשת לאחר התפרקות ברית המועצות, אומץ ההמנון בשנית בחוקת ליטא.