stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרסי ג'קסון
ביוגרפיה בדיונית > פרסי ג'קסון והאולימפיים > קללת הטיטאן

בתחילת הספר פרסי, אנבת' ותאליה בת זאוס (חברת ילדות של לוק ואנבת') נסעו לפנימייה צבאית בשם "ווסטאוובר הול" מפני שגרובר מצא שני חצויים חדשים: ביאנקה וניקו די אנג'לו, שהתבררו כחזקים מאוד. על שני החצויים שם עין מפלצת – המנטיקור, המתחזה לד"ר קוטס. פרסי נקלע למצב שבו הוא מופרד מחבריו וצריך להילחם במנטיקור לבדו. בשנייה האחרונה אנבת', תאליה וגרובר מגיעים אבל המנטיקור גובר עליהם. לפתע נחלצת לעזרתם האלה ארטמיס – אלת הציד ביחד עם צידותיה, אך היא אינה מספיקה להציל את אנבת' שנחטפת על ידי המנטיקור. האלה ארטמיס יוצאת לחפש את המפלצת המסוכנת שיכולה להשמיד את האולימפוס, שעליה דיבר המנטיקור, אבל היא נתפסת בטרם גילתה מידע חדש ונשבית. פרסי, תאליה, גרובר, ביאנקה (שהפכה לציידת ארטמיס) והבכירה שבציידות ארטמיס, זואי צל-ליל (אחותם של נימפות השקיעה- ההספרידות) יוצאים לחפש את ארטמיס, אנבת' ואת המפלצת בעקבות הנבואה שהם שמעו מפי האורקל מדלפי ששוכנת במחנה החצויים בגופה של מומיה:
"מערבה, אל אלה כבולה, יצאו החמישה,
"אחד מהם יאבד, בארץ גשם לא פגשה,
"אימת האולימפוס את הדרך תוביל,
"חניכים וציידות – רק איחוד כוחות יציל,
"בהתייצבו מול הטיטאן, אחד ישא קללתו,
ואחד אחר ביד הורה ימצא הוא את מותו."
הם מחליטים על שילוב של 3 ציידות ו-2 חניכים. התכנון הוא שתאליה, גרובר, זואי צל-ליל, ביאנקה ופיבי הציידת יצאו. אך האחים טראוויס וקונור שוד מותחים את פיבי עם דם קנטאור ופוגעים בה, פרסי בורח מהמחנה (בעזרת בלאקג'ק) כדי להשתתף במסע במקום פיבי. פרסי והשאר נפגשים לאחר שפרסי מנסה להזהיר את השאר מפני אנשי-שלד שהטיטן אטלס זימן ונלחמים נגד האריה מנמאה. לאחר מכן יוצאים למסע מרובה הרפתקאות והנבואה התקיימה במלואה: ביאנקה די אנג'לו נהרגת במגרש הגרוטאות של הפייסטוס והאלים שנמצא במדבר, הם פוגשים גם את ארס ואפרודיטה מבקשת לדבר עם פרסי, אימת האולימפוס הוא האופיאוטאורוס (חצי פרה חצי נחש ים שפרסי מתוך חובותיו בתור בנו של אל הים הציל בתחילת הספר), שאם מישהו יקריב אותו לאלים ויזרוק את קרביו לאש יהיה לו הכוח להשמיד את האולימפוס, והם אכן פוגשים את בסי האופיאוטאורוס בנקודות שונות לאורך הדרך, פרסי ניצב מול הטיטאן אטלס ונשא את קללתו (הקללה שארס הטיל עליו בתחילת הספר). בנוסף לכל זה קרו עוד דברים כגון הפעם שרכבו על חזיר ענק (ברכת פאן), כשפרסי נאבק בנראוס הזקן וכשהוא נפגש עם רייצ'ל אליזבת דר (בת תמותה אשר יכולה לראות דרך הערפול כמו אימו של פרסי) והיא מצילה אותו. לקראת סוף הספר מגלים שזואי צל-ליל הציידת היא אחת ההספרידות (נימפות השקיעה), שהן בנותיו של אטלס והיא אכן נהרגת על ידו. ניקו די אנג'לו מאשים את פרסי במות אחותו, ולאחר התקף זעם מתגלה כבנו של האדס – אל המתים ואדון השאול – אחד משלושת הגדולים (ובנוסף מתגלה במהלך הספר שניקו וביאנקה היו לכודים במלון הלוטוס שהזמן בו מהיר איטי יותר והם הרגישו שעבר רק חודש שם אבל מסתבר שהם הגיעו מתקופת מלחמת העולם השנייה לפני 70 שנה).
בסוף הספר, תאליה מצטרפת לציידות ארטמיס יום לפני יום הולדתה ה-16 כדי לא להיות החצויה מהנבואה, וגרובר מקבל הודעה טלפתית מהאל פאן שאומרת: "אני ממתין לך".
ביוגרפיה בדיונית > גיבורי האולימפוס > אות אתנה

בתחילת הספר, פרסי ואנבת' נפגשים לאחר חודשים של נתק במחנה רומא.
אידולון (רוח משתלטת), משתלט על ליאו וגורם לו להפציץ את המחנה, מה שמאלץ את שבעת החצויים לסגת. פרסי חולם שניקו כלוא בתוך כד והם נוסעים לרומא להציל אותו. בינתיים אנבת' מקבלת מאתנה משימה. עליה למצוא את הפסל 'אתנה פרתנוס'. אנבת' חייבת לעשות את זה לבד, כי רק כך אות אתנה מופיע (ינשוף בוער). בדרך לרומא אידולונים משתלטים על פרסי וג'ייסון שנלחמים זה מול זה עד שפייפר מפסיקה את הקרב ומבריחה את כל האידולונים.
התאומים הענקים אוטוס ואפיאלטס נמצאים ברומא. ברומא פרסי מלווה את אנבת' לאל נהר הטיבר טיברינוס שמביא אותה לתחילת המסע ומזהירה לא לשגות בטעויות אחיה. היא נכנסת למערה דרך חור ומגיעה למקום של רוחות הסוגדים למיתרס, אותם מפתיעה בידיעותיה וניצלת. היא נופלת מהחדר הזה לאחר הנמצא נמוך יותר ושוברת את הקרסול. היא חובשת את רגלה בנייר פצפצים ומכינה קב מאולתר. היא עוברת עכבישים, אורגת נול ונזכרת ששכחה את הקב המאולתר שהכינה מעבר לגשר הנול לאחר שנשרף. בסוף היא מגיעה לפסל שעשוי לאחד את רומא ויוון, מכיוון והוא היה סיבה גדולה למריבה אחרי שהרומאים גנבו אותו בעבר מהפרתנון ביוון. היא מגיעה אל ארכנה.
פייפר, ג'ייסון ופרסי גורמים לנימפות מורשעות לחזור לעצמם, מוצאים את ניקו ומשחררים אותו.
הם נלחמים בצמד הענקים ולבסוף בכחוס מגיע, מעלה היפודרום לקולוסיאום. בקולוסיאום פרסי, ג'ייסון ובכחוס מנצחים את הענקים ונפגשים בשלושה ענקים אחרים. ניקו מספר להם שצריך להגיע לשערי המוות מטרטרוס וגם למקום ביוון המכונה 'בית האדס'. צריך לסגור את שערי המוות משני הצדדים (חייבים שמישהו יישאר בטרטרוס גם אחרי הנעילה שביל זה. הם ממהרים לעזרת אנבת' שגורמת לארכנה לארוג מלכודת אצבעות סינית בה היא נכלאת. פרנק וג'ייסון מעלים את אתנה פרתנוס אל הספינה ולא שמים לב שקורי העכביש של העכביש ששלחה ארכנה כרוכים סביב רגלה מה שגורר אותה לטרטרוס הנמצאת מתחת בעוד המקום מתפרק. פרסי נחלץ לעזרתה והספר מסתיים כשהוא משחרר את אחיזתו בזיז בתהום בו תפס בעודו אומר שהוא ואנבת' ילכו לשערי המוות מהצד של טרטרוס.
הספר נגמר כשפרסי מחליט שעדיף להישאר עם אנבת' וליפול איתה לטרטרוס, מאשר לעזוב אותה עוד פעם. והוא משחרר את אחיזתו ונופל איתה, אך רק לאחר שהוא מכריח את ניקו להבטיח לו שהם יגיעו לצד השני של שערי המוות (יוון המקורית) בשביל לסגור אותם (צריך להיות בשני הצדדים של שערי המוות בשביל לסגור אותם, אנבת' ופרסי יחפשו בטרטרוס וניקו ושאר חברי הנבואה יחפשו ביוון.). לשם סגירת השערים, נחוצים אנשים שיסגרו אותו מבחוץ ומבפנים, ומכוון שברגע שהשערים ייסגרו, מי שיישאר בפנים לא יוכל לצאת, השאלה של:' מי יסגור את השערים מבפנים?' נשארת פתוחה. (למעשה, אנבת' ופרסי סוגרים אותם לבסוף, וכפי שיוזכר, בוב ודמסן נשארים בטרטרוס כדי שאנבת' ופרסי יוכלו לעלות.)
ביוגרפיה בדיונית > גיבורי האולימפוס > בית האדס

בטרטרוס אנבת' ופרסי פוגשים את בוב הטיטאן, אשר משתוקק לראות את העולם בחוץ, ונעזרים בו בשביל לחצות את טרטרוס ולשרוד את המפלצות הרבות שהם פוגשים. הם פוגשים גם את בוב הקטן, חתול מנומר ששוחרר בספר השלישי של הסדרה המקורית משיני נמר שן חרב. הם פוגשים גם את דמסן, שהוא ענק שוחר שלום, ועל כן נשלח לטרטרוס.
הם משתמשים במקדש קטן של הרמס שהם מוצאים ומגלים שלמקדש מגיע אוכל שבו זובחים להרמס באוכל במחנה החצויים, ושורפים עליו נייר שמודיע על מצבם על מנת שבמחנה החצויים יודיעו לחמישה החצויים האחרים שנשארו בחוץ.
פרסי ואנבת' פוגשים באכליס ועוברים דרך ערפל המוות על מנת שמפלצות לא יזהו אותם כאשר יחזרו לעולם החיים. אכליס בוגדת בהם ומנסה להרוג אותם בנהר של רעל, אך פרסי בפרץ של זעם מצליח לשלוט בו ומאיים להרוג את אכליס, אבל אנבת' המבועתת מצליחה להרגיע אותו.
בינתיים הלכו לביתו של דמסן, שנלחם באותו דרקון לידי כול יום מחדש, כיוון שהדרקון נוצר ליד ביתו. למעשה כל ביתו מורכב מחלקים שלל גופו של הדרקון. על אף שנקשר אל השלושה הוא לא ממשיך איתם במסעם אבל יצטרף אליהם בסוף הספר.
בהמשך הספר השלושה נמלטים מניקס אלת הלילה הקדומה ובקושי נמלטם ממנה.
בסוף המסע, כשהם מגיעים אל שערי המוות, בוב הטיטאן ודמסן מקריבים את עצמם כדי שפרסי ואנבת' יוכלו לצאת חזרה לעולם.
ביוגרפיה בדיונית > גיבורי האולימפוס > דם האולימפוס

בספר זה פרסי מגלם דמות משנית יותר.
מסעם של השבעה לאתונה על מנת להילחם בענקים מתרחש במקביל למסעם של ריינה, ניקו די אנג'לו והמאמן הדג' שלוקחים את פסל אתנה פרתנוס למחנה החצויים.
השביעייה משחררים את בניו של ארס, דימוס ופובוס, חוטפים את האלה ניקה ומגיעים לאסקלפיוס שמכין להם שיקוי שיחיה אחד מהם שאמור למות במאבק מול גאיה. כל אחד מהשבעה השתנה במהלך הסדרה ובספר החמישי הם מפגינים ביטחון מלא ביכולתם. חששותיהם אל מול המוות קטנים והם פשוט מתקדמים קדימה. באתונה הם נצבים מול הענקים, כשאלים מצטרפים אליהם לאחר שנרפאו על ידי פסל אתנה פרתנוס. אולם הם לא מצליחים למנוע מגאיה להתעורר, שהתעוררה מפני שהדם של פרסי ואנבת' נשפך. גאיה מתעוררת במחנה החצויים וגייסון וליאו מרימים אותה לאוויר (מפרידים אותה מהאדמה, שמחזקת אותה) ומשמידים אותה באמצעות אש חזקה מאוד של ליאו, ופצצת זהב קיסרי המחוברת לאוקטאביאנוס שנורתה מהאונגארים.
בסוף הספר פרסי ואנבת' מתכננים ללכת ללמוד יחד באוניברסיטה של מחנה הרומאים יחד.
ביוגרפיה בדיונית > גורלו של אפולו > האורקל הנסתר

בספר פרסי מופיע רק בתחילה ובסוף. לאחר שאפולו נפל מהשמיים והפך לבן תמותה ופגש את מג, הם הולכים אל ביתו של פרסי כדי שיעזור להם להגיע למחנה החצויים, ושם רואים אותו לומד שבגלל מלחמת הענקים הוא נעדר רוב שנת הלימודים וכעת עליו להשלים אותה כדי שיוכל להתקבל לאוניברסיטה של מחנה יופיטר עם אנבת. הם פוגשים את אימו, סאלי ומתברר שהיא בהריון בחודש השביעי והיא תלד בת. פרסי עוזר להם להגיע למחנה אבל בדרך הם נתקלים בנוסוי, רוחות מגפה. בסוף הם מביסים אותם ופרסי מודיע להם שהוא יחזור למחנה בסוף השבוע ועוזב.
בסוף הספר כשהקולוסוס מתקיף את המחנה, פרסי מופיע עם גברת אולירי (כלבת השאול המחמד שלו). הוא ושאר המחנה עוזרים להסיח את דעתו בזמן שאפולו ירה חץ מקולל במגפה קטלנית היישר לתוך אוזנו וכך הפסל הובס. הוא עוזר לאפולו לפענח את הנבואה שניתנה לו על ידי החורשה, שליאו וקליפסו הם אלו שיעזרו לו לעצור את הקיסריים הרומאיים.
ביוגרפיה בדיונית > גורלו של אפולו > המגדל של נירון

בתחילת הספר פוגשים אפולו ומג ביחד עם לוגוסלווה את משפחתו של פרסי, אך לא את פרסי עצמו.
בסוף הספר פוגש אפולו את פרסי ואנבת׳ אחרי שנהפך לאל שוב ומדבר איתם על מותו של ג'ייסון.
ביוגרפיה בדיונית > מגנס צ׳ייס והאלים של אוסגרד > ספינת המתים

בסוף הספר פטיש הרעם אומרת אנבת׳ למגנס שהגיע הזמן שהוא יפגוש את פרסי. בתחילת הספר ספינת המתים פוגש מגנס את פרסי ופרסי מלמד אותו טכניקות קרב והימנעות מטביעה לקראת הקרב של מגנס עם לוקי.
ביוגרפיה בדיונית > משפחת קיין והאלים המצריים > בן סובק

פרסי וקרטר משתפים פעולה כדי להביס את הבן של האל המצרי סובק.
אטימולוגיה

שמו המלא של פרסי הוא פרסאוס. פרסאוס הוא שמו של גיבור מיתולוגי שהיה בנם של זאוס ודנאה בת אקריסיוס. גורלו של פרסאוס, בשונה מרבים כגון יאסון, אכילס והרקולס, היה טוב וסיפורו נגמר טוב. סאלי, שאהבה את פרסאוס קראה לבנה כך ופוסידון הסכים אף הוא, אפילו שפרסאוס הוא אינו בנו. סאלי קיוותה שהשם יביא מזל לפרסי כמו של הגיבור המיתולוגי. השם פרסי הפך בעיניה של אימו לשם המקביל באנגלית, ולכן זהו השם שהוא משתמש בו.
כוחות ויכולות

פרסי מתואר כאחד החצויים החזקים ביותר ולעיתים דמויות רבות מתארות אותו כעוצמתי מכולם (כגון ניקו די אנג'לו ועוד). הוא אמן סייף בלחימה בחרב (שמה של חרבו הוא נחשול, ביוונית עתיקה: אנקלוסמוס) ומסוגל להביס אפילו אלים, טיטאנים וענקים. הוא מסוגל לשלוט במים, לנשום מתחת למים, הוא מסוגל לראות ולהתמצא מתחת למים, לא להירטב מהם והוא עומד בלחץ במים. יש לו טלפתיה בין: דגים ושאר יצורים החיים במים, סוסים וזברות (פוסידון יצר אותם), פגסוסים (הפגסוס הראשון הוא בנו של פוסידון ומדוזה), נאידה ודראידות. בנוסף הוא יכול לשלוט בספינות ושאר כלי שיט ואף לדעת את מיקומו כל שעה שהוא בים, הוא מסוגל ליצור הוריקנים ומערבולות ובקרחונים. בגלל קשריו למים יש לו גם חסינות מסוימת לאש שאמנם בסופו של דבר תפגע בו אך לא בפגיעה הראשונה. המים מרפאים אותו ומגדילים את כוחו, בנוסף אם הוא פוגע במים מגובה רב המים מרכים את נפילתו.
במהלך הספר "תקוות האולימפוס" פרסי טובל בנהר הסטיקס ומקבל חסינות לכלי נשק בכל גופו מלבד אזור אחד. אך במהלך סדרת גיבורי האולימפוס, פרסי נכנס לנהר הטיבר הקטן וכך מוותר על חסינותו.
כשפרסי היה במקרים קיצוניים במיוחד הוא יכול ליצור צונאמיים ואפילו רעידות אדמה (בספר הרביעי בהר סנט הלן, ובספר בית האדס לאחר אחוזת ניקס כשעבר את נהר אכרון) ובספר בית האדס לאחר שאלת האומללות התקיפה אותו ואת אנבת הוא מאבד שליטה על עצמו והתחיל לשלוט ברעל שבסביבתם (משהו שהפחיד את אנבת' ולאחר מכן בדם האולימפוס כשענק ירה לעברו נחשולים של רעל הוא סירב לשלוט ברעל וכמעט מת בגלל זה), אף על פי שפוסידון הוא אמנם שליט המים המלוחים אך לא שליט כל הנוזלים באשר הם.
בתור חצוי יש לו את היכולת לראות מבעד לערפול שמונע מבני אנוש לראות את העולם האמיתי הסובב סביבם, אך בים המפלצות נראה שערפול יכול לבלבל את פרסי. ככל רוב החצויים יש לו דיסלקסיה וכפי שמוסבר זה משום שמוחו רגיל ליוונית עתיקה בגלל מוצאו ואכן הוא מבין יוונית עתיקה וגם מעט לטינית. יש לו בנוסף גם הפרעת קשב משום שחושיו בנויים ללחימה ולא לשבת בחוסר מעש. עוד תכונה של חצויים זה חזיונות במהלך שינה, המראים מחזות אמיתיים ונותנים יכולות לתקשר (אף על פי שפרסי לא יודע איך).
פרסי כמו חצויים רבים יכול לשלוט באופן מוגבל בערפול לשנות מה שבני תמותה רגילים רואים.
כוחות ויכולות > אנקלוסמוס "נחשול"

חרבו ונשקו של פרסי היא האנקלוסמוס (נחשול מיוונית). החרב עשויה ארד שמיימי. החרב מסווה את עצמה בצורת עט, וכשפרסי מוריד את הפקק, היא הופכת להיות חרב (ואם שמים את הפקק על הצד השני של העט אפשר להשתמש בה כעט). זו החרב היחידה שפרסי הרגיש שמאוזנת בידו. חרב זו הייתה במקור סיכה מראשה של זואי צל-ליל, וניתנה להרקולס במתנה על ידיה. אך הרקולס בגד בזואי, והיא נותרה פגועה. כשרק פגשה את פרסי, זואי נוטרת לו טינה, רק על השימוש שעושה בחרב. אך לאחר שנלחמו יחדיו, זואי משנה את דעתה, ונותנת לפרסי את ברכתה להשתמש בחרב. את האנקלוסמוס קיבל ממורו כירון בספר הראשון כאשר אחת משלושת האריניות (שהתחזתה למורתו האכזרית לחשבון) תקפה אותו. פרסי ניצח אותה והשתמש בה כמעט בכל הקרבות שלו נגד מפלצות. בניגוד לחרבו של לוק קסטלאן, נשכנית, האנקלוסמוס לא הורגת גם בני אדם אלא רק מפלצות, יצורים קסומים וחצויים. לעיתים נדירות לא היה יכול להשתמש בה, לדוגמה בספר קללת הטיטאן ארס קילל אותו שכשהוא יצטרך את אנקלוסמוס הוא לא יוכל להשתמש בה, ובספר בית האדס, פרסי נלחם באכליס והוא הופך לחצי גז, אז הוא לא יכול להילחם איתה. בנוסף, בספר השלישי של מגנס צ'ייס, "ספינת המתים" נראה כי להב הקיץ ג'ק מאוהב באנקלוסמוס.
בסרטים

בשני הסרטים שמבוססים על סדרת פרסי ג'קסון והאולימפיים, "פרסי ג'קסון וגנב הברק" מ-2010 ו"פרסי ג'קסון וים המפלצות" מ-2013, משחק השחקן היהודי-אמריקאי לוגאן לרמן את פרסי ג'קסון. הוא מופיע לצד אלכסנדרה דדריו בתפקיד אנבת' צ'ייס, הראפר ברנדון ט. ג'קסון בתפקיד גרובר אנדרווד וג'ייק אייבל בתפקיד לוק קסטלאן.
החוזה של לרמן כולל שלושה סרטים בהם ישחק, אולם עד כה, הגיעו לאקרנים רק שניים מהם, וכנראה שגם לא יהיו עוד מכיוון שהסרטים סטו מהעלילה של הספר, והוסיפו וחתכו סצנות שמשנות את העלילה שלפי "ריק ריירדן" הופכים את העלילה לכמעט בלתי מזוהה עם הספרים.[דרוש מקור]
ווקר סקובל משחק את תפקידו של פרסי בסדרת הטלוויזיה "פרסי ג'קסון והאולימפיים" של "דיסני+".
משפחה > פוסידון

פרסי הוא בנו של אל הים, שליט הסוסים ורעידות האדמה, פוסידון. פרסי לא רואה את אביו לעיתים קרובות. בספר הראשון פרסי נחשד בתור הגורם שהיה יכול לגרום למלחמת אלים בין פוסידון וזאוס. בספר הרביעי, פוסידון אומר לפרסי שהוא הבן האהוב עליו. בספר החמישי פוסידון נלחם נגד טיטאן הים אוקיינוס, שבעבר התנגד לפעולותיהם של הטיטאנים האחרים אך הצטרף לשאר האולימפיים לבקשתו של פרסי. בסוף הספר החמישי פוגש פרסי את פוסידון בזמן שהוא דג.
משפחה > סאלי ג'קסון

אמו של פרסי היא סאלי ג'קסון, מוכרת ממתקים (לרוב כחולים).
היא מתוארת כנקודת האור היחידה בחייו הקשים של פרסי. הייתה בת זוגה של פוסידון למשך קיץ אחד וממנו הולידה את פרסי. בספר הראשון היא נחטפת על ידי המינוטאור לשאול ופרסי מציל אותה. בסוף הספר הראשון, פרסי מביא לה את הראש של מדוזה והיא מאבנת בו את גייב וחבריו ומוכרת את הפסלים לגלריה לאומנות שאומרים שהעבודה שלה היא מאוד ריאליסטית ופריצת דרך בתחום "כיעור העל". בסוף הסדרה היא מתחתנת עם פול בלופיס ובספר הראשון בסדרה הבאה "גורלו של אפולו" מתברר שהיא בחודש השביעי להריון של בת. בספר החמישי מתגלה הילדה החדשה שלה ושל פול - אסטל.
משפחה > אנבת' צ'ייס

בת זוגו של פרסי ג'קסון החל מהספר החמישי.
משפחה > פול בלופיס

בספר השלישי אמו של פרסי פוגשת את פול בחוג כתיבה והם יוצאים. פרסי קרא לו "פול בלופים". בספר הרביעי פול שואל את פרסי אם זה בסדר מצידו שיתחתן עם אימו ומקבל תשובה חיובית ולבסוף הם באמת מתחתנים. בספר החמישי הוא מודע לכך שהמיתולוגיה אמיתית כי פרסי סיפר לו. בספר האורקל הנסתר מתברר שהוא הכניס אותה להיריון.
משפחה > טייסון

בספר השני פרסי מגלה שיש לו אח למחצה, הוא קיקלופ, טייסון. פרסי מובך מכך שאחיו למחצה הוא קיקלופ (שנחשב בעיני חבריו ללא יותר מיצור מרושע), אולם עם הזמן פרסי מסתגל לזה. בסוף הספר השני טייסון אומר לפרסי שהוא הולך לאוקיינוס לאבא שלהם, פוסידון, כבקשתו של הלורד פוסידון. בספר הרביעי טייסון חוזר למחנה החצויים על מנת לעזור לפרסי במסע שלו במבוך ובספר החמישי מפקד על צבא קיקלופים שהורג את טיפון. טייסון חסין מפני אש כיוון שהוא קיקלופ.
משפחה > אסטל בלופיס

אחותו למחצה של פרסי, בתם של פול בלופיס וסאלי ג'קסון.
מראה

בספרים, פרסי מתואר כנער נאה ושזוף, בעל עיניים ירוקות (ירוק-ים) ושיער שחור.
ב"בן נפטון" הייזל טועה וחושבת שהוא אל בתחפושת ומציינת שיש לו אותה הילה של עוצמה סביבו ואותו יופי של אלים רומאים.
בספר "גורלו של אפולו", מתאר אפולו: "הדהים אותי הדמיון [בין פרסי] לאבא שלו פוסידון. היו לו אותן עיניים שצבען ירוק-ים, אותו שיער כהה פרוע, אותם תווי פנים נאים שעברו בקלות כזאת משעשוע לכעס. אבל בניגוד לאביו, פרסי לא נהג ללבוש מכנסי חוף וחולצות הוואי. הוא לבש מכנסי ג'ינס משופשפים וקפוצ'ון".
הופעות

פרסי ג'קסון וגנב הברק
פרסי ג'קסון וים המפלצות
פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן
פרסי ג'קסון והקרב על המבוך
פרסי ג'קסון ותקוות האולימפוס
פרסי ג'קסון וגביע האלים
The demigod files – לא תורגם לעברית.
הגיבור האבוד
בן נפטון
אות אתנה
בית האדס
דם האולימפוס
Percy Jackson and the Olympians: The Ultimate Guide - לא תורגם לעברית.
The demigod diaries – לא תורגם לעברית.
Percy Jackson and the singer of Apollo – סיפור קצר שפורסם באינטרנט, לא תורגם לעברית.
Percy Jackson’s Greek Gods - לא תורגם לעברית.
Percy Jackson's Greek Heroes - לא תורגם לעברית.
Demigod and magicians – שלושה סיפורים קצרים של קרוס-אובר בין "פרסי ג'קסון והאולימפיים" לבין "משפחת קיין". במקור כל סיפור פורסם בנפרד אבל ב-2016 חיברו אותם לספר זה.
Camp Half Blood Confidential - לא תורגם לעברית.
גורלו של אפולו – הופיע כדמות משנית בהתחלה ובסוף.
מגנס צ'ייס ספינת המתים – הופיע בתחילת הספר.
בספר הראשון של גיבורי האולימפוס, "הגיבור האבוד", פרסי עצמו לא מופיע אך מוזכר מדי פעם.
הערות שוליים

↑  Sally Williams, Percy Jackson: My boy's own adventure, The Guardian, ‏1 בינואר 2010
↑  An Interview With Rick | Rick Riordan, Rick Riordan, ‏2 במרץ 2016
↑  ריק רירדן, Happy Birthday, Percy!, Rick Riordan, ‏18 באוגוסט 2022 (באנגלית)
↑  בעזרת קשר טלפתי שרק סאטירים יכולים ליצור
↑  הפונים הפרועים, חבורת קנטאורים ברברית שמוזכרת בספרים הבאים בסדרה
↑  Peter White, ‘Percy Jackson And The Olympians’: Walker Scobell To Star In Disney+ Series, Deadline, ‏1 במרץ 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542438905171  LCCN: no2016050652   WorldCat (עם LCCN): no2016-050652
מרובע

ערך זה עוסק בצורה גאומטרית. אם התכוונתם לצורה שירית, ראו .
שישה מרובעים
מרובע הוא מצולע בעל ארבע צלעות וארבע זוויות. מרובע עם הצלעות  A,  B,  C ו- D מסומן בדרך כלל כך:  \square ABCD.
הגדרות ותכונות > הגדרות

צלעות סמוכות הן צלעות בעלות קודקוד משותף.
צלעות נגדיות הן צלעות שאין להן קודקוד משותף.
זוויות סמוכות הן זוויות הנשענות על צלע משותפת.
זוויות נגדיות הן זוויות שאינן נשענות על צלע משותפת.
הגדרות ותכונות > תכונות

סכום כל הזוויות הפנימיות של מרובע הוא 360 מעלות.
לכל מרובע שני אלכסונים.
שטח של מרובע שווה למכפלת אורכי האלכסונים כפול סינוס הזווית שביניהם חלקי 2.
סוגי מרובעים

מרובע ציקלי: מרובע שניתן לחסום במעגל.
טרפז: זוג אחד של צלעות נגדיות מקבילות.
טרפז שווה-שוקיים: זוג אחד של צלעות נגדיות מקבילות, והזוג האחר שוות, וזוויות הבסיס שוות.
מקבילית: שני זוגות של צלעות נגדיות מקבילות.
דלתון: שני זוגות של צלעות סמוכות שוות ונוצר משני משולשים שווי שוקיים בעל בסיס משותף.
מעוין: ארבע הצלעות שוות.
מלבן: הצלעות המקבילות באותו האורך.
ריבוע (מרובע משוכלל): ארבע הצלעות שוות, וכל הזוויות ישרות.
מרובע שלם
הגדרה מכלילה מול הגדרה מצמצמת

בלשון היומיום נהוג להשתמש בשמותיהם של סוגי המרובעים השונים באופן מצומצם: כלומר, מלבן יקרא מלבן רק אם אינו בנוסף לכך ריבוע, טרפז יקרא טרפז רק אם אינו בנוסף לכך מקבילית, וכיוצא בכך. שימוש זה מקל על ההתבטאות, כי הוא חוסך את הצורך להשתמש במושגים מסורבלים כמו "מלבן שאינו ריבוע".
עם זאת, בשפה המתמטית, סוגי המרובעים מוגדרים באופן מכליל. כלומר, ריבוע אינו מוגדר כנבדל ממלבן, אלא כמקרה פרטי שלו, ובאופן דומה מקבילית היא מקרה פרטי של טרפז. היתרון בהגדרה מכלילה הוא שמשפט מתמטי שנכון לגבי סוג מסוים של מרובע, יהיה נכון גם לגבי כל המקרים הפרטיים שלו, ואין צורך להוכיח אותו בנפרד לכל סוג וסוג.
התשובה לשאלה האם השימוש בשמותיהם של סוגי המרובעים השונים נעשה באופן מצומצם או מכליל תלויה בהקשר – אם בשימוש יום-יומי או בלשון מתמטית.
לקריאה נוספת

דוד פרייברט, חידושים בגאומטריה אוקלידית – תיאוריה של מרובע קמור ומעגל היוצר נקודות פסקל על צלעותיו, הוצאת אקדמון, 2021.
היררכיית המרובעים
היררכיית המרובעים
אליעזר בן-יהודה

ערך זה עוסק במחיה השפה העברית. אם התכוונתם לפזמון שכתב ירון לונדון, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1858 כ"א בטבת ה'תרי"ח לוז'קי, הקיסרות הרוסית
 פטירה:  16 בדצמבר 1922 (בגיל 64) כ"ו בכסלו ה'תרפ"ג ירושלים, פלשתינה (א"י)
 שם לידה:  לא ידוע 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום קבורה:  הר הזיתים, ירושלים
 תאריך עלייה:  אוקטובר 1881
 פרסים והוקרה:  על שמו נקראים רחובות בערים רבות ברחבי ישראל, וכן נקראת על שמו המושבה "אבן יהודה"
 בת זוג:  דבורה יונאס (1881-1891)  חמדה יונאס (1892-1922)
 צאצאים:  איתמר בן אב"י, אהוד, עדה, דבורה, אביחיל, שלומית
 תרומות עיקריות
 מחוללה של החייאת הדיבור העברי בארץ ישראל, מחבר מילון בן־יהודה
 
אליעזר בן־יהודה (כ"א בטבת ה'תרי"ח, 7 בינואר 1858 – כ"ו בכסלו ה'תרפ"ג, 16 בדצמבר 1922) היה מחוללה המרכזי של החייאת הדיבור העברי בארץ ישראל החל מסוף המאה ה־19 ועד תחילת המאה ה־20, והדמות המזוהה ביותר עם תהליך זה. הוא מייסד ועד הלשון העברית (כיום האקדמיה ללשון העברית), מייסדם ועורכם של העיתון "הצבי" ושל כתב העת "השקפה", ומחבר המילון העברי הראשון.
חייו בגולה

בן־יהודה נולד בשם אליעזר יצחק פֶּרלמן (בכתיב יידיש: פערלמאַן) ב־7 בינואר 1858 (תרי"ח) בעיירה לוז'קי שבפלך וילנה, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), ליהודה־לייב פרלמן ולציפורה (פייגה וולפסון). אמו נולדה במיטאו (או בגולדינגן הסמוכה) שבקורלנד (כיום בלטביה), ולא ידעה קרוא וכתוב.
הוריו קיימו אורח חיים חרדי־חסידי. ב־1863, בגיל חמש, התייתם אליעזר מאביו, ונשלח על ידי אימו ללמוד בחדר. בשנת 1871, בהגיעו למצוות, נשלח לבית דודו שבעיר פולוצק ללמוד בישיבה. ראש הישיבה, ר' יוסי בלויקר, תמך בסתר בתנועת ההשכלה, ואליעזר הצעיר התקרב אליו מאוד. במהלך לימוד משותף עם הרב גילה ספר דקדוק של השפה העברית ונשבה בקסמי לימוד הלשון. אליעזר נחשף גם לספרות הכללית, ובפרט לתרגומים לעברית שיצרו סופרי ההשכלה לספרים לועזיים חילוניים, והתעניין ברעיון תחיית העברית כשפת ספרות חדשה.
לאחר זמן קצר בישיבה עבר לעיירה גלובוק והתגורר בבית דודו, אליעזר וולפסון, האדוק שהתנגד להשכלה. וולפסון ניסה לעצור את משיכתו של הנער להשכלה וללימוד הדקדוק העברי, שהיה מזוהה עם ההשכלה, אך בן יהודה הצעיר כבר נשבה בקסמי ההשכלה והעברית, ואף הפגין זאת בכך שהתפלל בקול רם לא בהברה אשכנזית, כמקובל בסביבתו בזמנו, אלא בהטעמות הדקדוקיות המתוקנות.
באותה תקופה הכיר אליעזר הצעיר את שלמה-נפתלי יונאס, יהודי אמיד, שהיה שומר מצוות אך גם היה מעורה בתרבות הכללית ובהשכלה. אליעזר התחבב על יונאס ושהה לעיתים קרובות בביתו. שם הכיר ספרות כללית ולמד רוסית בעזרת בתו של יונאס, דבורה. בתקופה זו החליט סופית לעזוב את בית המדרש ולחבור להשכלה ולחילוניות.
בשנת 1873 חזר לבית אמו, ובאותה שנה נסע ללמוד בגימנסיה בדינבורג. במשך שנה אחת למד בעצמו, ובסיוע של אחד מתלמידי הגימנסיה, את חומר הלימודים של שלוש הכיתות הראשונות של בית הספר הריאלי, וב־1874 החל ללמוד בכיתה הרביעית שלו. הוא למד בו במשך שלוש שנים, וב־1877 סיים את בית הספר עם תעודת בגרות. אולם תעודה זו לא העניקה אז ברוסיה את הרשות ללמוד באוניברסיטה, ובשנת 1878 נסע ללמוד רפואה בפריז. לצורך הנסיעה הוציא דרכון, ובו נרשם בשם "אליאנוב", במקום "פרלמן". לדברי חמדה בן־יהודה, רשמה אותו אמו על שם משפחה חשוכת-בנים עוד בילדותו, כדי למנוע את גיוסו לצבא, מפני שהחוק פטר בנים יחידים מגיוס. במשך שנה אחת למד את השפה הצרפתית וב־1879 התקבל כסטודנט לרפואה.
באפריל 1879 פרסם מאמר פוליטי ראשון, "שאלה נכבדה", בירחון "השחר", ובו טען שתקומת עם ישראל תהיה בארץ ישראל ובשפה העברית, משום שאין לאום ללא שפה משותפת. על מאמר זה חתם לראשונה בשם העט "בן־יהודה".
בפריז התפרנס בדוחק בתרגומים מצרפתית לרוסית. במהלך שהייתו שם חלה בשחפת. עקב המחלה, החליט להפסיק את לימודיו לטובת עבודה בארץ ישראל החמה, ופנה לקרל נטר, מנהל בית הספר החקלאי מקוה ישראל, בבקשה שייתן לו עבודה בבית הספר. נטר הציע לו ללמוד ב"בית המדרש המזרחי" למורים של כל ישראל חברים בפריז וכשיסיים את לימודיו יתמנה למורה ב"מקוה ישראל". בפברואר 1880 החל ללמוד בבית המדרש צרפתית וידיעת הארץ, אולם מחלתו החמירה והוא אושפז בבית החולים "רוטשילד" בפריז בין 19 בפברואר עד 18 במרץ 1880. מאוחר יותר בשנה זו נשלח במצוות הרופאים לאלג'יר החמה, שנודעה בבתי ההחלמה שלה לחולי שחפת, ובה בילה את חורף 1880–1881. בין מרץ למאי 1881, שב לפריז. במרסיי כתב לשלמה יונאס ולבתו דבורה, והודיע להם על רצונו להתיישב בארץ ישראל, והציע לדבורה להינשא לו. בקיץ 1881 הגיע לווינה, שם נפגש עם דבורה ונסע איתה דרך רומניה וקושטא לקהיר, שם התחתנו. באוקטובר 1881 ירדו בחוף יפו.