stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איליה גראנדה
הערות שוליים

↑  Paraty and Ilha Grande – Culture and Biodiversity
↑  Advisory Body Evaluation (ICOMOS)
↑  Auf der Insel der Verdammten
↑  Museum of Cárcere - Dois Rios - Ilha Grande – RJ
1 2  Deaths from Brazil Ilha Grande resort mudslide reach 26, from the BBC site
↑  Lins A.. 2011. Tubarão na Baía da Ilha Grande on YouTube.
↑  Humpback whales in Ilha Grande – RJ
↑  State Park of Ilha Grande - Angra dos Reis – RJ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546686405171  BNE: XX5852576  LCCN: sh90001013  VIAF: 315146631   WorldCat (עם VIAF): 315146631
אדולף שרייר

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1828 פרנקפורט 
 פטירה:  29 ביולי 1899 (בגיל 71) קרונברג אים טאונוס, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תקופת הפעילות:  1843–1899 (כ־56 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אוריינטליזם 
 
כריסטיאן אדולף שרייר (בגרמנית:Christian Adolf Schreyer‏; 9 ביולי 1828 – 29 ביולי 1899) היה צייר בעלי חיים, נוף וז'אנר גרמני.
ביוגרפיה

שרייר נולד כבנם של סוחר היין פטר שרייר משפייר ואשתו מריה סלומה. הוא הגיע ללמוד אמנות בגיל 15 והיה סטודנט עם אנטון בורגר, יאקוב מאורר ופיליפ רומף, בין היתר.
שרייר למד בפרנקפורט עד 1854, בהפסקות עם כמה שהיות באקדמיות לאמנות בדיסלדורף, מינכן ושטוטגרט. הוא למד באקדמיה של דיסלדורף בשנת 1848. שם הוא היה סטודנט בשיעור הציור של תיאודור הילדברנדט. בשנת 1854 עזב שרייר את עיר הולדתו והצטרף לצבא האוסטרי כמתנדב במלחמת קרים עד 1856. לאחר מכן שימש כבן לוויה של הנסיך אמריך פון תורן במסעו דרך הונגריה, רומניה ורוסיה.
בשנת 1856 שרייר נסע לפריז, בשנה שלאחר מכן לבוקרשט וחזר לגדודו למשך זמן מה. בסוף 1857 חזר שרייר לפרנקפורט וביקר גם את חבריו במושבת הציירים קרונברג.
מאוחר יותר הוא עשה טיול ארוך לפריז ולאלג'יר בשנת 1861. שרייר התגורר בפריז מחורף 1861/62. הוא שהה בצרפת ברציפות עד 1870. בזמן הזה עשה כמה מסעות למזרח התיכון. בדומה לאוגן בראכט בן זמנו, הוא פנה בציור לאוריינטליזם, מה שתרם משמעותית לתהילתו.
בשנת 1872 קנה שרייר בית בקרונברג והתגורר בקיץ בטאונוס ובחורפים בפריז עד סוף ימיו.
בשנת 1895 הוא מונה לאזרח כבוד של העיר קרונברג.
הוא נפטר בשנת 1899 בגיל 71.
באותה שנה הגלריה הלאומית בברלין הציגה 150 מעבודותיו לרגל תערוכת זיכרון.
גלריה

פרשים ערבים
ערבים
בדואים
מחנה של עות'מאנים
הערות שוליים

↑  Findbuch 212.01.04 Schülerlisten der Kunstakademie Düsseldorf (ארכיון)
↑  HOME - Kronberger Malerkolonie, www.kronberger-malerkolonie.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14978289s (data)  GND: 11706078X  ISNI: 0000 0000 6660 0317  LCCN: no00031335  RKD: 71195  SNAC: w6x71cgt  SUDOC: 189063696  ULAN: 500024778  VIAF: 5204051   WorldCat (עם VIAF): 5204051
אירינה ויינגרטן

| --- | --- |

 לידה:  1979 (בת 45 בערך)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצת 800 מטר   ריצת 1500 מטר   ריצת 3000 מטר מכשולים
 הישגים
 שיאים אישיים:  3000 מכשולים: 10:41.56 דקות (2005), שיא ישראל בעבר
 
אירינה ויינגרטן (נולדה בשנת 1979) היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל בריצת 800 מטר (2006 ו-2007), בריצת 1500 מטר (2007) ובריצת 3000 מטר מכשולים (2007) ושיאנית ישראל בעבר בריצת 3000 מטר מכשולים, במשך כ-12 שנים (2005–2017).
ביוגרפיה

ויינגרטן בתה של גלינה ויינגרטן, אתלטית מצטיינת בריצות למרחקים בינוניים. היא התאמנה בקבוצת מכבי ראשון לציון.
בתחרות שנערכה ב-4 ביוני 2005 זכתה ויינגרטן במדליית זהב בריצת 3000 מכשולים בשיא ישראלי חדש של 10:41.56 דקות/ שיא זה החזיק מעמד כ-12 שנים, עד שנשבר על ידי אדוה כהן (10:16.20 דקות).
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי 2006 זכתה ויינגרטן במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2.11.83 דקות, לפני סבטלנה גנזדילוב ודועה חטיב.
באליפות ישראל בריצת 3000 מטר מכשולים שנערכה במאי 2007, זכתה ויינגרטן במדליית זהב בתוצאה של 11:23:43 דקות.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 2007 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר ובכך הגנה ויינגרטן על תוארה, ובריצת 1500 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 3000 מטר מכשולים: 10:41.56 דקות (2005), שיא ישראל בעבר
הערות שוליים

↑  גיליון חודש יוני של מגזין עולם הריצה יצא השבוע למדפים., ‏sportweb‏ 9 ביולי 2019
↑  Галина Вейнгартен,‏rusathletics‏, 1971 (ברוסית)
↑  ניר שועלי, ניקי פאלי קבע את תוצאת השנה לנוער בקפיצה לגובה, באתר nrg‏, 13 ביולי 2006
↑  דני בורשבסקי‏, איתי מגידי זכה באליפות הארץ ב-3,000 מכשולים, באתר וואלה, 15 במאי 2007
↑  דני בורשבסקי‏, ניקי פאלי סיים הפעם בלי שיא, באתר וואלה, 4 ביולי 2007
↑  מיכל גרונדלנד, ‏ניקי פאלי זכה במקום הראשון ויצא מאוכז, באתר ONE‏, 4 ביולי 2007
איראן במשחקים הפאראלימפיים

משחק כדורסל נכים בין נבחרת איראן לנבחרת דרום אפריקה במסגרת המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
איראן השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בתל אביב (1968) ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף משתתפת איראן מאז המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998). כל המדליות בהן זכתה המשלחת האיראנית נלקחו במשחקי הקיץ. במשחקי החורף מעולם לא זכו הספורטאים האיראנים במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
היסטוריה

המשלחת הראשונה אותה שלחה איראן למשחקים שהתקיימו בסיאול בשנת 1988 כללה 36 ספורטאים, גברים בלבד.
המשלחת חזרה מהמשחקים עם שמונה מדליות פאראלימפיות, מהן ארבע מדליות זהב.
לשיאה הגיעה המשלחת האיראנית במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) כשזכתה ב-23 מדליות, מהן 12 מדליות זהב פאראלימפיות ודורגה במקום ה-16 בטבלת המדינות הזוכות.
המשלחת האיראנית מצטיינת בכדורעף נכים, וזכתה במדליית הזהב בטורניר בכל אחת מהאולימפיאדות בהן השתתפה, מלבד המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) בה זכתה במדליית הכסף, ובאתלטיקה בה זכתה לאורך השנים ב-58 מדליות מהן 25 מדליות זהב פאראלימפיות.
הספורטאים הבולטים במשלחת האיראנית הם האתלטים מוחמד רזה מירזאי, שזכה במדליית הזהב בטורניר הטלת כידון בארבעה טורנירים רצופים, מוחטאר נורופשאן שזכה בשבע מדליות, מהן ארבע מדליות זהב פאראלימפיות, וראדר מודאבר שזכה בשש מדליות, מהן חמש מדליות זהב.
הקשתית זהרא נעמתי עשתה היסטוריה על ידי הבטחת השתתפותה בשנת 2016 גם במשחקים האולימפיים וגם במשחקים הפאראלימפיים. היא נבחרה לשאת את הדגל של הקבוצה האיראנית במהלך מצעד האומות בטקס פתיחת האולימפיאדה בקיץ 2016.
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) | 4 | 1 | 3 | 8 |
| המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) | 1 | 2 | 1 | 4 |
| המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) | 9 | 5 | 3 | 17 |
| המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) | 12 | 4 | 7 | 23 |
| המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) | 6 | 3 | 13 | 22 |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 5 | 6 | 3 | 14 |
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 10 | 7 | 7 | 24 |
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 8 | 9 | 7 | 24 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 12 | 11 | 1 | 24 |
| סה"כ | 67 | 48 | 45 | 160 |
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי החורף

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998): 0
המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002): 0
המשחקים הפאראלימפיים טורינו (2006): 0
המשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010): 0
המשחקים הפאראלימפיים סוצ'י (2014): 0
המשחקים הפאראלימפיים פיונגצ'אנג (2018): 0
המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022): 0
סה"כ: 0
ראו גם

איראן במשחקים האולימפיים
איראן במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  מספר המשתתפים במשחקים בסיאול
↑  טבלת הזוכות במדליות בהמשחקים הפאראלימפיים סידני 2000
איימי ביץ'

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1867 הניקר, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בדצמבר 1944 (בגיל 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Amy Marcy Cheney 
 מקום קבורה:  Forest Hills Cemetery 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Henry Harris Aubrey Beach 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
איימי מרסי צ'ני ביץ' (באנגלית: Amy Marcy Cheney Beach; ‏5 בספטמבר 1867 - 27 בדצמבר 1944) הייתה מלחינה ופסנתרנית אמריקאית, המלחינה האמריקאית הראשונה שחיברה מוזיקה אמנותית בקנה מידה גדול. ברוב יצירותיה וביצועיה הופיעה בשם מרת ה. ה. א. ביץ'.
ילדות ונעורים

איימי ביץ' נולדה בהניקר, ניו המפשייר, למשפחה מכובדת ובעלת-שם בניו אינגלנד, ילדת-פלא, שיכלה לשיר בדייקנות ארבעים נעימות בגיל שנה, לימדה את עצמה לקרוא בגיל שלוש וחיברה ולסים פשוטים מגיל ארבע. היא החלה לקבל שיעורי פסנתר אצל אמה בגיל שש, וכעבור שנה הופיעה ברסיטלים פומביים, בנגינת יצירות של הנדל, בטהובן, שופן ויצירות שחיברה בעצמה. ב-1875 עברה משפחתה לבוסטון, שם יעצו להוריה לרשום אותה לקונסרבטוריון אירופאי. ההורים העדיפו הכשרה מקומית ושכרו את ארנסט פראבו ואחר את קרל ברמן כמורים לפסנתר. בגיל ארבע-עשרה קיבלה איימי את הכשרתה הפורמלית היחידה בהלחנה אצל ג'וניוס ו. היל, שלימד אותה הרמוניה וקונטרפונקט במשך שנה אחת. מעבר לשנת לימוד יחידה זו, רכשה איימי את ידיעותיה בכוחות עצמה, במקרים רבים באמצעות לימוד וחקר יצירות קלאסיות, כגון הפסנתר המושווה של באך.
קריירה

הופעת הבכורה שלה כמוזיקאית מקצועית התקיימה בבוסטון ב-1883, בנגינת רונדו במי במול מז'ור של שופן וקונצ'רטו בסול מינור של מושלס; כעבור זמן קצר הופיעה כסולנית עם האופרה של התזמורת הסימפונית של בוסטון. לאחר נישואיה ב-1885 עם ד"ר הנרי האריס אוברי ביץ' - מנתח בוסטוני שהיה מבוגר ממנה ב-24 שנים - הסכימה להגביל את הופעותיה לרסיטל פומבי אחד בשנה, שאת הכנסותיו תתרום לצדקה. מתוך היענות לרצון בעלה, התמסרה להלחנה. הצלחתה הגדולה הראשונה הייתה המיסה במי במול מז'ור, שבוצעה ב-1892 על ידי אגודת הנדל והיידן. ביצוע המיסה, שזכה לביקורות חיוביות, הביא את ביץ' אל השורה הראשונה של מלחינים אמריקאים. היא חיברה את "מזמור הלל" (פרק ק' בתהילים לחנוכת "בניין האישה" בתערוכה העולמית של שיקגו (1893).
אחרי מות בעלה ב-1910, יצאה למסעות קונצרטים באירופה, שם ניגנה בפסנתר יצירות משלה. דעתה הייתה נחושה להוציא לה שם באירופה הן כפסנתרנית והן כמלחינה. היא חזרה לאמריקה בשנת 1914 ושהתה ב"מקדאוול קולוני" בפטרבורו, ניו המפשייר. ב-1915 כתבה את "עשרת הדיברות למלחינים צעירים", שביטא רבים מעקרונות הלימוד העצמי שלה. בהמשך עברה לניו יורק, שם הייתה למלחינת הבית הווירטואלית של כנסיית סנט ברתולומיאו האפיסקופאלית. היא ניצלה את מעמדה כמלחינת צמרת אמריקאית לקידום הקריירות של מוזיקאים צעירים ועמדה בראש כמה ארגונים, בהם "אגודת המלחינות האמריקאיות", שם כיהנה כנשיאה הראשונה. מחלת לב הביאה לפרישתה של ביץ' בשנת 1940 ולמותה בניו יורק בשנת 1944.
יצירותיה כוללות מיסה במי במול מז'ור (1892), "סימפוניה גאלית" (1896), סונאטה לכינור, קונצ'רטו לפסנתר, "וריאציות על נושאים בלקניים", חמישיית פסנתר, כמה יצירות כוראליות ומוזיקה קאמרית (כולל פסטורלה לכלי נשיפה מעץ), מוזיקה לפסנתר והאופרה "קאבילדו" (1932). את עיקר הפופולריות הביאו לה, מכל מקום, שיריה. כתיבתה רומנטית ברובה, ולעיתים רבים משווים אותה לזו של ברהמס. ביצירותיה המאוחרות ערכה ניסויים, התרחקה מטונאליות, עשתה שימוש בסולמות של טונים שלמים ובהרמוניות וטכניקות אקזוטיות יותר.
ביטוי הוקרה

ב-9 ביולי 2000, ב"קונכייה" המפורסמת של בוסטון (אנ'), חלקה תזמורת הטיילת של בוסטון כבוד לאיימי ביץ'. שמה נוסף לקיר השחם שעל "הקונכייה" והצטרף ל-86 שמות של מלחינים אחרים כמו באך, הנדל, שופן, דביסי, מקדואל ובטהובן. איימי ביץ' היא המלחינה היחידה על קיר השחם.
לקריאה נוספת

Adrienne Fried Block, Amy Beach, Passionate Victorian: The Life and Work of an American Composer, 1867-1944 (Oxford University Press, 1998)
Amy Beach, The Sea-Fairies: Opus 59, edited by Andrew Thomas Kuster (Madison, WI: A-R Editions, 1999) ISBN 0-89579-435-7
Walter S. Jenkins, The Remarkable Mrs. Beach, American Composer: A Biographical Account Based on Her Diaries, Letters, Newspaper Clippings, and Personal Reminiscences, edited by John H. Baron (Warren, MI: Harmonie Park Press, 1994)
Block, Adrienne Fried: “Amy Beach”, Grove Music Online ed. L. Macy (Accessed [1 October 2006])
Brown, Jeanell Wise. "Amy Beach and Her Chamber Music: Biography, Documents, Style." Metuchen, NJ: The Scarecrow Press, 1994.
Jezic, Diane Peacock. "Women Composers: The Lost Tradition Found, Second Edition." New York: The Feminist Press, 1994.
אדריאן פריד בלוק, "איימי ביץ', ויקטוריאנית עזת-רגש: חייה ויצירתה של מלחינה אמריקאית, 1867-1944"
איימי ביץ', "פיות הים: אופוס 50", בעריכת אנדרו תומאס קסטר.
וולטר ס. ג'נקינס, "גב' ביץ' המרשימה, מלחינה אמריקאית: דין וחשבון ביוגרפי, מבוסס על יומנים, מכתבים, גזירי עיתונים וזכרונות אישיים של איימי ביץ'", ערך ג'ון ה. ברון.
בלוק, אדריאן פריד: "איימי ביץ', מילון גרוב המקוון בעריכת ל. מייסי
בראון, ג'אנט וייז. "איימי בית' והמוזיקה הקאמרית שלה: ביוגרפיה, תיעוד, סגנון."
ג'זיק, דיאן פיקוק. "מלחינות: המסורת האבודה נמצאה, הוצאה שנייה."
אלמה אדמקוס

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 1927 שיאוליאי, ליטא 
 פטירה:  21 במאי 2023 (בגיל 96) וילנה, ליטא 
 שם לידה:  Alma Nutautaitė 
 מדינה:  ארצות הברית, ליטא 
 מקום קבורה:  בית הקברות פטרשיונאי 
 השכלה:  אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג 
 בן או בת זוג:  ולדאס אדמקוס (1951–2023) 
 
 פרסים והוקרה
 הצלב הגדול של אות הכתר הבלגי (2006)  הצלב הגדול של מסדר הנסיך אנריקה (31 במאי 2007)  מפקד עם כוכב במסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין (2009)  מסדר הכוכב הלבן, דרגה 1 (4 באוקטובר 2004)  הצלב הגדול במסדר איזבלה הקתולית (2005)  מסדר שלושת הכוכבים, דרגה ראשונה  מסדר הנסיך יארוסלאב הנבון, דרגה 1 
 
אלמה אדמקוס (בליטאית: Alma Adamkienė;‏ 10 בפברואר 1927 – 21 במאי 2023) הייתה רעייתו של נשיא ליטא, ולדאס אדמקוס.
ביוגרפיה

אדמקוס נולדה בשאולאי, ליטא. במלחמת העולם השנייה ב-1944 כאשר הצבא האדום  נכנס לליטא, היא ברחה עם משפחתה לגרמניה הנאצית, שם סיימה את התיכון. בהמשך היא למדה פילולוגיה באוניברסיטת ארלנגן-נירנברג בנירנברג.
ב-1949 היגרה לארצות הברית, שם עבדה תחילה כעוזרת מעבדה במפעל לפלדה. לאחר מכן החלה לעבוד בחברת ביטוח, היא ארגנה ולקחה חלק בפעילויות של קהילת המהגרים הליטאים בארצות הברית, ב-1951 נישאה לולדאס אדמקוס.
ב-1998 הושבע בעלה כנשיא והיא נכנסה לתפקיד הגברת הראשונה של ליטא, במסגרת תפקיד זה היא פעלה רבות בנושאים חברתיים והתמקדה בעיקר בתחום של רווחת ילדים, ב-1999 היא ייסדה את "קרן אלמה אדמקוס לצדקה ותמיכה", בין האירועים שלקחה בהם חלק פעיל הוא ביקורה של מלכת הולנד בליטא ב-2008, ב-2006 קיבלה אות מטעם מלך בלגיה, היא שימשה בתפקיד הגברת הראשונה עד 2009 מלבד הפסקה בין פברואר 2003 ליולי 2004 בה שימש רולנדס פקסס כנשיא.
הערות שוליים

↑
↑
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810576021405606  GND: 1153037238  ISNI: 0000 0001 1440 1954  LCCN: n2007058222  VIAF: 26516468   WorldCat (עם VIAF): 26516468 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלן אוקטביאן יום

אלן אוקטביאן יום
אלן אוקטביאן יום (Allan Octavian Hume‏; 6 ביוני 1829 - 31 ביולי 1912) היה מדינאי הודי ממוצא סקוטי.
יום נולד בלונדון למשפחה סקוטית. הוא למד בקולג' ולאחר מכאן השתלם בהיילבורי, מוסד הלימודים של החברה ההודית המזרחית. הוא הפליג להודו בשנת 1849 ומאז ואילך כיהן בשורה של תפקידים בהררכיה של הממשל ההודי.
יום ייסד את הקונגרס הלאומי ההודי, והוא דגל בקידומם של הנתינים ההודים. הוא אף התעניין בתנועה התיאוסופית של הלנה בלבצקי והיה חבר בה.
איראן במשחקים האולימפיים לנוער

איראן משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האיראנים 25 מדליות, מהן 12 מדליות זהב. איראן משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער, אך ההשתתפות היא בעיקר סמלית ועד היום, לא זכה ספורטאי נוער אולימפי איראני במדליה במשחקי החורף.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של איראן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והייתה הגדולה ביותר עד כה. המשלחת כללה 52 ספורטאים שהתחרו ב-13 ענפי ספורט. המשלחת זכתה ב-5 מדליות, מתוכן 2 מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים בענף הטאקוונדו, בה היא זכתה במדליית זהב (בנים עד 55 ק"ג) ומדליית כסף (בנים עד 48 ק"ג). בענף הרמת משקולות זכתה המשלחת במדליית זהב (בנים מעל 85 ק"ג) ובענף ההיאבקות זכתה המשלחת במדליית כסף (בנים, סגנון חופשי עד 46 ק"ג) ומדליית ארד (בנים, סגנון יווני-רומי עד 69 ק"ג). בענפי הכדור הגיעו הנבחרות להישגים נאים. נבחרת הבנות בכדורגל סיימה את הטורניר במקום הרביעי. נבחרת הבנים בכדורעף סיימה במקום החמישי.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 16 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפים. המשלחת זכתה ב-6 מדליות, מתוכן 3 מדליות זהב. המשלחת המשיכה להציג הישגים נאים בענף הטאקוונדו, בה היא זכתה בשתי מדליות זהב ומדליית ארד. הישגים נוספים נרשמו בענף הג'ודו בה זכתה המשלחת במדליית זהב (בנים עד 100 ק"ג) ובענף ההיאבקות בה היא זכתה בשתי מדליות ארד. לעומת אולימפיאדת הנוער סינגפור נבחרת הבנים בכדורעף חופים לא העפילה מעבר לשלב הבתים ובענף ההרמת משקולות הנציגים סיימו במקום הרביעי. אולם, הישג נאה נרשם בענף הקליעה בה הגיעה הנציגה למקום הרביעי בשלב הגמר.
השתתפות במשחקים > משחקי החורף

ההשתתפות של איראן במשחקי החורף האולימפיים לנוער היא בעיקר סמלית. איראן השתתפה לראשונה באולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012) ושלחה משלחת המונה שלושה ספורטאים בשני ענפי ספורט, סקי אלפיני וסקי למרחקים. באולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016) שלחה איראן משלחת יותר קטנה המונה שני ספורטאים, גולש וגולשת, שהתחרו בענף הסקי אלפיני.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים לנוער
מובילה בענף
ראו גם

איראן במשחקים האולימפיים
איראן במשחקים הפאראלימפיים
אלמה (ישיבה תיכונית)

ישיבת אַלֻמָה או מכון אַלֻמָה (מבוטא ונכתב: אלומה) הייתה הישיבה התיכונית הראשונה בארץ ישראל.
היסטוריה

הישיבה הוקמה בשנת 1936 בירושלים על ידי "האגודה למדעי היהדות" (ראשי תיבות "אלמה"). המייסדים היו ד"ר בנימין מנשה לוין יהושע רדלר פלדמן ("ר' בנימין") והרב יהושע פישל זקס. סדרי הלימוד נחלקו לשניים, שעות הבוקר הוקדשו ללימודי קודש ושעות אחר הצהריים ללימודים כלליים. מטרת המוסד הייתה להכשיר את תלמידיו לתעודת הבגרות הארץ-ישראלית מטעם מחלקת החינוך המנדטורית. שפת ההוראה הייתה עברית.
הקמת המוסד לוותה בהתנגדות רבה מצד אנשי היישוב הישן. במיוחד עורר את התנגדותם השם "ישיבה" שהוצמד למוסד, ועל כן בהמשך לעיתים נמנעו מייסדיה משימוש בשם זה. בשנת 1944 למדו בישיבה 35 תלמידים.
המוסד נאבק בקשיים רבים והוא החזיק מעמד כעשור עד שנסגר.
לקריאה נוספת

מרדכי בר-לב, כתב העת 'מימד' גליון 5, תשנ"ה, עמ' 26–27
הערות שוליים

↑  מסיבת עונג שבת בירושלים, הצופה, 25 במאי 1938
↑  ישיבת אלומה בירושלים, הצופה, 30 באוגוסט 1937
↑  ר' בנימין, וגם אלומה אינה אגדה, הצופה, 4 בפברואר 1938
↑  צבי שרפשטיין, "תולדות החינוך העברי בארץ ישראל: מראשית הישוב החדש עד תקומת המדינה" בפרויקט בן-יהודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007356392005171  VIAF: 82151431536156300774   WorldCat (עם VIAF): 82151431536156300774 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישיבות ובנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלמה (זמרת צרפתייה)

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1988 (בת 36) צרפת ליון, צרפת
 שם לידה:  אלכסנדרה מאקה
 שם במה:  Alma 
 מוקד פעילות:  צרפת צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 מקום לימודים:  IESEG School of Management, School of Economics, Business and Accounting of the University of São Paulo 
 עיסוק:  זמרת, פזמונאית
 סוגה:  פופ צרפתי
 סוג קול:  אלט
 שפה מועדפת:  צרפתית, איטלקית, אנגלית, פורטוגזית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  Warner France
 שיתופי פעולה בולטים:  נאזים חאלד
 http://alma-music.fr
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדרה מאקה (בצרפתית: Alexandra Maquet; נולדה ב-27 בספטמבר 1988), הידועה בשם הבמה אלמה (Alma), היא זמרת וכותבת שירים צרפתייה. נבחרה בבחירה פנימית לייצג את צרפת באירוויזיון 2017, עם השיר "Requiem".
ביוגרפיה

מאקה נולדה בשנת 1988 כבת זקונים מתוך ארבעה ילדים בעיר ליון שבצרפת. בהיותה בת חמש עשרה היגרה יחד עם הוריה לארצות הברית, בין היתר התגוררו גם בברזיל, איטליה ובבלגיה וכעבור שנתיים שבו לצרפת. לאחר שיבתה החלה בלימודי תואר בכלכלה בגרנד אקול "IÉSEG School of Management" הממוקם בפריז. היא עזבה לגור למספר שנים במילאנו שבאיטליה ולאחר מכן התגוררה בפריז, לצורך פיתוח הקריירה המוזיקלית שלה.
בתקופת מגוריה בפריז התחילה שיתוף מוזיקלי עם הפזמונאי נאזים חאלד בשנת 2016, חתמו על חוזה הקלטות בחברת וורנר מיוזיק גרופ, והוציאו לראשונה את הסינגל הראשון בביצועה "La chute est lente".
ב-9 בפברואר 2017 הודיע ערוץ "France 2" כי מאקה נבחרה לייצג את צרפת באירוויזיון של אותה שנה, בקייב בירת אוקראינה, בשירה "Requiem" ("הרקוויאם"), אשר פורסם ביום ההכרזה. השיר נכתב בידי נאזים חאלד, שכתב והלחין גם את השיר שנשלח לתחרות על ידי צרפת שנה קודם לכן, בביצוע עמיר חדד. שירה של צרפת העפיל אוטומטית לגמר התחרות, כיוון שצרפת היא אחת מחמש המדינות המממנות העיקריות של האירוויזיון, ולכן אינה צריכה להשתתף קודם לכן בשלב חצי הגמר המונהג החל מהתחרות שנערכה ב-2004. השיר הוגרל להיות מבוצע כ-26 והאחרון בסדר ההופעות של מופע הגמר, שנערך ב-13 במאי, והגיע למקום ה-12.
אלבום הבכורה של הזמרת, "Ma peau aime", אשר יצא במאי 2017, לא זכה להצלחה והגיע רק למקום ה-33 במצעדי מכירות האלבומים בצרפת. בעקבות חוסר ההצלחה החליטה הזמרת לעזוב את חברת התקליטים ובנובמבר 2018 הוציאה שיר נוסף בשם ""T'es pas un homme", אשר אף הוא לא זכה להצלחה. ביולי 2017 הוציאה את השיר "Zumbaa" יחד עם זמרת אלמונית בשם לורי דרמון, אשר כתבה והלחינה את השיר.
הערות שוליים

↑  אלמה בשיר חדש: "Zumbaa", באתר EuroMix
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1143609336  ISNI: 0000 0004 6321 5834  MusicBrainz: 354611c9-8ceb-4874-8d39-dd6994a1063d  VIAF: 6228150567625806370007   WorldCat (עם VIAF): 6228150567625806370007 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איימי ג'יימס-קלי

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1995 (בת 28) Antrim, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 מקום לימודים:  The Blue Coat CofE School  בית הספר למשחק של מנצ'סטר 
 פרופיל ב-IMDb
 
איימי ג'יימס-קלי (באנגלית: Amy James-Kelly נולדה ב-15 בנובמבר 1995) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה צפון אירית. היא ידועה בשל תפקידה באופרת הסבון "קורונשיין סטריט".
ביוגרפיה

ג'יימס-קלי נולד באנטרים, צפון אירלנד ומשפחתה עברה לאנגליה כשהייתה תינוקת. היא בילתה את השנה הראשונה לחייה בקטריק, צפון יורקשייר לפני שהמשפחחה התמקמה בפיילסוורת ', באזור מנצ'סטר רבתי. היא למדה בבית הספר The Blue" Coat", באולדהם. במקביל השתתפה בקורס מחוץ ללימודים בבית הספר למשחק של מנצ'סטר .
קריירה

ג'יימס-קלי החלה את הקריירה שלה בהפקות תיאטרון בהן נשות טרויה, גבירתי הנאווה ופרנק ופרדיננד .
בדצמבר 2013, ג'יימס-קלי עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה באופרת הסבון "קורונשיין סטריט" בתור מאדי הית', מתבגרת בעייתית ומושא האהבה של סופי וובסטר . ג'יימס-קלי גילתה שהיא לוהקה בדרך לאוטובוס הביתה מהקולג'. בפברואר 2015, היא הודיעה שהיא תעזוב את אופרת הסבון והופתעה האחרונה הייתה ביוני אותה שנה, כאשר דמותה נהרגה.
לאחר שעזבה את הסדרה היא זכתה בתפקיד הטלוויזיה השני שלה בתור מרתה קוויינטיין במיני סדרת הדרמה התקופתית "יריחו" משנת 2016.
בשנת 2018 שיחקה בתפקיד ג'ני דילייני בסדרת הטלוויזיה מבית היוצר של נטפליקס Safe . באותה שנה היה לה גם תפקיד אורח בסדרה" Moving On" של BBC One .
ג'יימס-קלי עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט העלילתי בתור שרה בדרמה הקומית של נשות קבע משנת 2019. באותה שנה, היה לה תפקיד חוזר כסוזנה וושינגטון בסדרת הטלוויזיה ג'נטלמן ג'ק .
בשנת 2021, ג'יימס-קלי הופיעה בתור גרייס מרשברוק בעונה השנייה של דרמת הפשע של The Bay וכיכבה בתור האנה קנדי בדרמה של BBC One, שלוש משפחות .
בשנת 2022 הופיע בסדרת הטלוויזיה "דם, כתרים וסקס: תולדות בית המלוכה הבריטי" בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס; בה גילמה את אן בולין, אשתו השנייה של הנרי השמיני, מלך אנגליה (מקס פארקר).
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Last Summer | אמה | סרט קצר; גם בימוי, תסריט והפקה |
| 2019 | נשים בחצאית | שרה |  |
| 2021 | Seacole | מיס איימס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013–2015 | קורונשיין סטריט | מאדי הית' | 131 פרקים |
| 2016 | יריחו | מרתה קווינטן | מיני סדרה |
| 2018 | Moving On | אמה | פרק אחד |
| 2018 | Safe | ג'ני דילייני | תפקיד ראשי |
| 2019–2022 | ג'נטלמן ג'ק | סוזנה וושינגטון | 7 פרקים |
| 2021 | המפרץ | גרייס מרשברוק | 3 פרקים (עונה 2) |
| 2021 | Three Families | האנה קנדי | מיני סדרה |
| 2022 | דם, כתרים וסקס: תולדות בית המלוכה הבריטי | אן בולין | מיני סדרה |
| 2023 | Everyone Else Burns | רייצ'ל לואיס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Amy James-Kelly". Girl Alone. נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Turner, Matthew (6 במרץ 2020). ""I'm a really proud Manc" – Military Wives actress Amy James-Kelly on growing up in Failsworth". נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Flanagan, Emma. "Coronation Street's Amy James-Kelly quits her role as Maddie Heath". נבדק ב-3 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ITV commissions new eight-part drama series Jericho". ITV Press Centre. נבדק ב-3 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Seddon, Dan (19 בנובמבר 2018). "Coronation Street's Amy James-Kelly was told she'd never work again after quitting Maddie Heath role". נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fogarty, Paul. "Gentleman Jack: Who plays Miss Washington? From Coronation Street to Netflix". נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cast confirmed for BBC One drama Three Families, from the producers of Three Girls". BBC Media Centre. נבדק ב-12 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Bay cast: Who is Grace actress Amy James-Kelly and was she in Coronation Street?". 21 בינואר 2021. נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Veronica Loop, Blood, Sex & Royalty (2022) - Netflix Doc Series - A New Way of Covering Historical Figures - Martin Cid Magazine, Martin Cid Magazine, ‏3 באוקטובר 2022