stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב הר אוסטן, הסוס הדוהר וסוסון הים
הקרבות > הר אוסטן השני

ב-9 בינואר החליף הגדוד השני של הרגימנט ה-35, בפיקודו של לוטננט קולונל ארנסט פיטרס, את שלושת הגדודים של הרגימנט ה-132, והתכונן לתקוף את גיפו. במהלך הימים הבאים למדו האמריקנים את מבנה המתחם, ואילו היפנים הטרידו את האמריקנים על ידי הסתננויות ליליות לקוויהם. משכבשו האמריקנים את רכס סוסון הים, היו החיילים היפנים במתחם גיפו מנותקים מנתיבי האספקה שלהם, שהגיעה אליהם לאחרונה ב-13 בינואר. מפקד הכוח היפני אף סירב לפקודה ממפקדת הארמייה ה-17 לסגת מהמתחם, ונשאר להילחם עד אחרון החיילים.
הגדוד השני ערך מתקפה כנגד היפנים בגיפו ב-15 בינואר, אך זו נהדפה, ובתגובה הדיח מקלור את פיטרס, ובמקומו מינה את מייג'ור סטנלי לארסן למפקד הגדוד. לארסן החליט לנסות להפגיז את גיפו בהתקפה ארטילרית מסיבית, ואז לכתור אותו לגמרי מכל צדדיו. בשעה 14:30 ב-17 בינואר פתחו 50 תותחי 155 מ"מ ו-105 מ"מ בהרעשה ארטילרית כבדה שנמשכה תשעים דקות, ובמהלכה שיגרו 1,700 פגזים לתוך שטח בגודל 910 מטרים רבועים. אולם בשל השעה המאוחרת בה נפתחה המתקפה, נאלצו האמריקנים לדחות את המתקפה הקרקעית ליום המחרת, ובכך איפשרו ליפנים להתאושש ולהיערך. ב-18 בינואר תקפו האמריקנים את האגף המערבי של מתחם גיפו והצליחו להתקדם, תוך שהם משמידים עמדות יפניות, אך ההתקדמות נעצרה יומיים לאחר מכן, בשל גשמים.
ב-22 בינואר נעו טנקים קלים אמריקנים לאורך נתיב האספקה שכבשו החיילים והתושבים המקומיים בג'ונגל, ובשעה 10:20 חדר כוח שריון ורגלים למתחם גיפו והשמיד מספר עמדות מבוצרות. לאחר מכן המשיך הכוח בדרכו וחצה את המתחם, תוך שהוא משמיד עמדות נוספות ויוצר מרווח ברוחב 180 מטרים בקווים היפנים. לאחר הטנקים נכנסו החיילים ואיישו עמדות במרכז מתחם גיפו. באותו לילה ערכו 135 החיילים היפנים האחרונים בגיפו, כולל המפקד אינגאקי, מתקפת בנזאי על הקווים האמריקנים, שהסתיימה תוך זמן קצר במותם של כמעט כל החיילים. ביום המחרת טיהרו החיילים האמריקנים את מתחם גיפו לגמרי.
הקרבות > לאורך החוף

במקביל להתקפת צבא ארצות הברית בפנים האי, תקפה דיוויזיית הנחתים השנייה, בפיקודו של בריגדיר גנרל אלפונס דה קאר, עמדות יפניות לאורך החוף הצפוני של גוודלקנל ושפך נהר המטניקאו. באזור פוינט קרוז, אליו נעו הנחתים, התרכזו שאריות דיוויזיית הרגלים השנייה היפנית, בפיקודו של לוטננט גנרל מסאו מרויאמה, וכן הגדוד הראשון של הרגימנט ה-228, בפיקודו של מייג'ור קיקואו היקאווה.
ב-13 בינואר פתח רגימנט הנחתים השמיני בהתקפה לאורך החוף, והרגימנט השני תקף מעט דרומית לו, לכיוון פנים האי. הנחתים נתקלו בהתנגדות עיקשת מצד היפנים, בשתחפרו בגאיות ובגבעות באזור החוף, ויום לאחר מכן החליפו נחתי הרגימנט השישי את הרגימנט השני. ב-15 בינואר חידשו הנחתים את המתקפה, והרגימנט השישי הצליח להתקדם כ-1,400 מטרים מערבה ואיים לאגף את הכוחות היפנים שעמדו מול הרגימנט בחוף. בשעה 17:00 הורה מרויאמה על נסיגה לקווי שהוכנו מראש, כ-1,200 מטרים מערבית לשם.
בבוקר המחרת, בעוד חייליו של מרויאמה נסוגים, פנה הרגימנט השישי צפונה והתקדם אל החוף, ולכד את הכוח היפני בינו לבין הרגימנט השמיני. בשעות הצהריים של 17 בינואר השמידו הנחתים את כל הכוחות היפנים באזור, וספרו 643 גופות יפנים, לעומת חמישה הרוגים בצד שלהם, בנוסף ל-33 פצועים.
תוצאות הקרב

ב-14 בינואר הגיעו לגוודלקנל נציגים של הצי הקיסרי היפני בגיחת טוקיו אקספרס כדי להודיע להיאקוטאקה אודות החלטת הפיקוד העליון לסגת מהאי, וב-18 בינואר נמסרה תוכנית הנסיגה לכל הכוחות היפנים באי, לפיה על הדיוויזיה ה-38 לנתק מגע עם האויב ולסגת לכיוון כף אספרנס בקצה צפון מערבי של גוודלקנל החל ב-20 בינואר. על נסיגה זו תחפנה הדיוויזיה השנייה ויחידות נוספות, שיצעדו בעקבות הדיוויזיה ה-38 לאחר שזו תעבור אותם לכיוון מערב. לאחר שייאספו כל הכוחות בכף אספרנס, תכנן הצי הקיסרי לפנות אותם במהלך הימים האחרונים של ינואר ובשבוע הראשון של פברואר.
האמריקנים המשיכו בהתקפה על עמדות היפנית מערבית למטניקאו. ב-21 בינואר נעו הרגימנטים ה-27 וה-161 מערבה מרכס הסוס הדוהר, והופתעו משלא נתקלו בכל התנגדות יפנית. בשל כך התקדמו האמריקנים במהירות וביום המחרת כבר היו בעמדה נוחה לכבוש את הכפר קוקומבונה ששכן בחוף הצפוני של גוודלקנל, והיה מקום מושבה של מפקדת הארמייה ה-17. בתגובה פינו היפנים את קוקומבונה במהירות, והאמריקנים כבשו את הכפר ב-23 בינואר. אף על פי שמספר יחידות יפניות נלכדו בין הכוחות האמריקנים, מרבית הדיוויזיה השנייה הספיקה לסגת מערבה.
במהלך השבוע שלאחר מכן הצליח חיל המאסף היפני לעכב את התקדמות הכוחות האמריקנים בצורה מספקת כדי לאפשר למרבית הכוחות היפנים להיאסף בכף אספרנס. ב-1, ב-4 וב-7 בפברואר פינו אוניות הצי הקיסרי היפני מעל 10,000 חיילים מגוודלקנל, ויומיים לאחר מכן הכריזו האמריקנים על טיהור האי.
מספר היסטוריונים העבירו ביקורת על פיקוד בעלות הברית, ובעיקר על הלסי ועל פאץ', על כך שלא ניצלו את העליונות המוחצת של האמריקנים כדי למנוע את פינוי החיילים היפנים. על אף זאת, היה כיבוש האי גוודלקנל להישג בעל חשיבות אסטרטגית רבה עבור בעלות הברית, וממנו הן המשיכו במערכה נגד האימפריה היפנית בדרום-מזרח אסיה ובאוקיינוס השקט, עד סוף מלחמת העולם השנייה וכניעת יפן באוגוסט 1945.
לקריאה נוספת

ג'ון טולנד, השמש העולה: שקיעתה ונפילתה של הקיסרות היפנית, 1936-1945, תל אביב: משרד הביטחון, 1970.
Frank, Richard B. Guadalcanal: The Definitive Account of the Landmark Battle. Penguin Books, 1992. ISBN 9780140165616.
Griffith, Samuel B. The Battle for Guadalcanal. Bantam Books, 1980. ISBN 9780252068911.
Jersey, Stanley C. Hell's Islands: The Untold Story of Guadalcanal. Texas A&M University Press, 2008. ISBN 9781585446162.
Morison, Samuel Eliot. The Struggle for Guadalcanal, August 1942 – February 1943. Vol. 5 of "History of United States Naval Operations in World War II", Little, Brown and Company, 1958. ISBN 0-316-58305-7.
Prados, John. Islands of Destiny: The Solomons Campaign and the Eclipse of the Rising Sun. Penguin, 2012. ISBN 9781101601952
הערות שוליים

↑  Griffith, עמ' 113.
↑  Griffith, עמ' 270.
↑  Griffith, עמ' 265.
↑  Jersey, עמ, 304, 351.
↑  Griffith, עמ' 266.
↑  Jersey, עמ' 304, 345-344.
↑  Griffith, עמ' 278.
↑  Jeresey, עמ' 369.
↑  טולנד, עמ' 328-327.
↑  Zimmerman, עמ' 164.
↑  Frank, עמ' 597.
↑  Griffith, עמ' 285.
| קרב גוודלקנל |
| --- | --- | --- |
| קרבות קרקעיים | טולאגי • גוודלקנל • טנרו • רכס אדסון • הקרבות במטניקאו • שדה הנדרסון • מתקפת המטניקאו • קולי פוינט • הסיור של קרלסון • הר אוסטן  |  |
| קרבות ימיים | סאבו • איי שלמה המזרחיים • כף אספרנס • איי סנטה קרוז • הימי על גוודלקנל • טספרונגה • קה • רנל |  |
מייג'ור גנרל אלכסנדר פאץ' בוחן אספקה שהגיעה ב-8 בדצמבר
מפת קרב הר אוסטן הראשון
תנועת הכוחות האמריקנים ב-2 בינואר
מפה המתארת את מיקום העמדות היפניות באזור המטניקאו (באדום) ואת תנועת הכוחות האמריקנים (בכחול)
ההתקפות האמריקניות על רכס הסוס הדוהר, 10 בינואר
ההתקפות על רכס הסוס הדוהר, 13-12 בינואר
ההתקפה על רכס סוסון הים
פריצת הטנקים למתחם גיפו
ההתקפה האמריקנית לאורך החוף
ההתקדמות האחרונה מערבה של הכוחות האמריקנים, 25-23 בינואר
רפאל טולוי

רפאל טולוי (באנגלית: Rafael Tolói; נולד ב-10 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם באטאלנטה ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים

טולוי גדל במחלקת הנוער של גויאס, כשלאחר מכן שיחק בקבוצה הבוגרת במשך שלוש עונות.
ב-5 ביולי 2012, סאו פאולו הודיעה על החתמתו של טולוי בחוזה לחמש שנים. את שערו הראשון במדי הקבוצה הבקיע ב-25 ביולי 2012 במשחק נגד אתלטיקו גויאניינסה.
ב-3 באוגוסט 2013, טולוי הבקיע שער בניצחון 0–2 על בנפיקה ליסבון במסגרת גביע אאוזביו, ניצחון אשר העניק לסאו פאולו את הזכייה בתואר.
ב-31 בינואר 2014, טולוי הושאל לרומא לשארית עונת 14–2013 תמורת חצי מיליון אירו. המעבר נחתם עם אופציית רכישה בתום העונה בסך חמישה וחצי מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו במדי הג'יאלורוסי ערך ב-25 במרץ 2014 בניצחון 1–2 על טורינו. הוא שיחק את מלוא 90 הדקות במשחק זה עקב השעייתו של אל-מהדי בן עטיה, שאותה ספג במחזור הקודם.
קריירה בינלאומית

ב-17 בפברואר 2021 קיבל טולוי אזרחות איטלקית, וב-19 במרץ זומן לראשונה על ידי המאמן רוברטו מאנצ'יני. הוא ערך את הופעת הבכורה בניצחון 0–2 נגד ליטא בוילנה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
תארים

גביע סודאמריקנה: 2012
גביע אאוזביו: 2013
הליגה האירופית: 2023/2024
אליפות אירופה: יורו 2020
רכפתיים

| רכפתיים |
| --- | --- |
 רכפתן מדברי
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: רכפתיים
שם מדעי
 Resedaceae ‏מרטינוב, 1820

רִכְפָּתִיִּים (שם מדעי: Resedaceae) - משפחה של צמחים בעלי פרחים דו-פסיגיים, רובם עשבוניים, בסדרת הצלפאים. משפחה זו כוללת 107 מינים ידועים ב-8 עד 12 סוגים. מהם גדלים בישראל 4 סוגים ו-16 מינים.
סוגים

11 סוגים מוכרים רשמים:
Borthwickia (אנ')‏ W.W.Sm. - מין אחד, לפעמים ממוקם במשפחה משלו Borthwickiaceae (אנ')
ששן (אנ') (Caylusea)‏ A.St.-Hil.‏ - 3 מינים
Forchhammeria (אנ')‏ Liebm.‏ - 10 מינים
רכפתן (אנ') (Ochradenus)‏ Delile‏ - 4 מינים
Ochradiscus (אנ')‏ S.Blanco & C.E.Wetzel‏ - 2 מינים
בת-רכפה (אנ') (Oligomeris)‏ Cambess.‏ - 3 מינים
Randonia (אנ')‏ Coss.‏ - מין אחד
רכפה (אנ') (Reseda)‏ Tourn. ex L.‏ - כ-55 מינים
Sesamoides (אנ')‏ Ortega‏ - מין אחד
Stixis (אנ')‏ Lour.‏ - 7 מינים
Tirania (אנ')‏ Pierre‏ – מין אחד
תיאור מורפולוגי

משפחה זו כוללת עשבים חד-שנתיים, דו-שנתיים, או רב-שנתיים, לעיתים שיחים קטנים.
העלים מסורגים, פשוטים. הטרפים מחולקים לאונות, או שהם שסועים. הלוואיים זעירים.
הפרחים על פי רוב דו-מיניים, לעיתים חד-מיניים מאופיינים בסימטריה דו-צידית. עלי הגביע מפורדים, מספרם 4–6. 4–6 עלי-כותרת בלתי שווים. לרוב קיים הבדל בין עלי-הכותרת העליונים לתחתונים. הם לבנים, או צהבהבים, חופשיים, לעיתים מאוחים, ערוכים לסירוגין בין עלי-הגביע. מספר האבקנים מעטים או מרובים (3 עד 40). השחלה עילית, נישאת על עוקץ קצר. עלי שחלה מאוחים. עמוד העלי בודד, בעל צלקת יחידה.
הפרי מטיפוס הלקט (לעיתים רחוקות ענבה) ובו מגורה אחת עם זרעים רבים או הלקט עם 6 מגורות. צבע הזרעים לרוב בגווני חום-שחור דמוי כליה.
טקסונומיה

לפילוסוף הטבע הרומי גאיוס פליניוס סקונדוס או פליניוס הזקן, שחי במאה הראשונה, מיוחס שהשתמש בשם Reseda בפעם הראשונה בכתב. אבל הוא בטח השתמש בו לצמח אחר, כי את ההשפעה הרפואית של ריפוי נפיחויות ודלקות שהוא תיאר, לא ניתן היה ליישם מהסוג Reseda (רכפה) שנבחר על ידי חוקר מאוחר יותר. הבוטנאי הבריטי סמיואל פרדריק גריי (אנ') הגדיר את משפחת ה-Resedaceae בשנת 1821, על בסיס הסוג Reseda כפי שתואר על ידי קארולוס ליניאוס.
מחקרים מולקולריים אחרונים מצביעים על כך ש-Oligomeris‏, Randonia ו-Ochradenus צמחו כולם מתוך הסוג Reseda. זה ירמז שיש להכיר רק בשלושה סוגים, אף על פי שעדיין לא בוצעו שינויים במיון.
המשפחה כוללת צמחים חד-שנתיים, צמחים דו-שנתיים וצמחים רב-שנתיים והיא מופצת באזורים ממוזגים עד סובטרופיים של אירופה, מערב אסיה, המזרח התיכון, מזרח אסיה, אמריקה הצפונית, מסו-אמריקה, הקריביים ודרום אפריקה.
משפחת הרכפתיים הוצבה תחת מערכת המיון של קרונקויסט בסדרה Capparales (אנ'). מערכת APG II (אנ') ממקמת אותה בסדרה צלפאים. במערכת APG IV (אנ') היא הורחבה כך שתכלול את הסוגים Borthwickia (לשעבר המשפחה Borthwickiaceae), Neothorelia‏, Stixis ו-Tirania (לשעבר המשפחה Stixidaceae) ו-Forchhammeria (לשעבר במשפחת הצלפיים).
מינים הגדלים בישראל

רכפה
רכפה לבנה (Reseda alba)
רכפה גדולה (Reseda alopecuros)
רכפה דקת-שיבולת (Reseda stenostachya)
רכפה כרסנית (Reseda globulosa)
רכפה מגובששת (Reseda muricata)
רכפה מזרחית (Reseda orientalis)
רכפה ערבית (Reseda arabica)
רכפה צהובה (Reseda lutea)
רכפה קטנת-פרחים (Reseda decursiva)
רכפת בואסיה (Reseda boissieri)
רכפת הצבעים (Reseda luteola)
רכפת ים-המלח (Reseda urnigera)
בת-רכפה
בת-רכפה מרצענית (Oligomeris linifolia)
רכפתן
רכפתן מדברי (Ochradenus baccatus)
ששן
ששן מאפיר (Caylusea hexagyna)
לקריאה נוספת

נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, ירושלים: כנה, 1991, עמ' 219-216 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Christenhusz, M. J. M. & Byng, J. W. (2016). "The number of known plants species in the world and its annual increase". Phytotaxa. 261 (3): 201–217. doi:10.11646/phytotaxa.261.3.1.
1 2 3 4 5  משפחת הרכפתיים   Resedaceae
↑  Abdallah, M.S. (7 ביולי 1967). The Recedaceae - A taxinomical revision of the family (MSc). Veenman & Zonen, Wageningen NL. {{cite thesis}}:  (עזרה)
↑  Santiago Martín-Bravo; Harald Meimberg; Modesto Luceño; Wolfgang Märkl; Virginia Valcárcel; Christian Bräuchler; Pablo Vargas & Günther Heubl (2007). "Molecular systematics and biogeography of Resedaceae based on ITS and trnL-F sequences". Molecular Phylogenetics and Evolution. 44 (3): 1105–1120. doi:10.1016/j.ympev.2006.12.016. PMID 17300965.
↑  Angiosperm Phylogeny Group (2016), "An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV", Botanical Journal of the Linnean Society, 161 (2): 105–20, doi:10.1111/boj.12385
1 2 3 4  צמחיית ישראל וסביבתה - פרופ’ אבינעם דנין וד"ר אוֹרי פרגמן-ספיר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532157305171  NKC: ph198743 
פריחת רכפה לבנה (Reseda alba)
רכפת הצבעים (Reseda luteola)
ששן מאפיר (Caylusea hexagyna)
רבי יוסטא בר שונם

| --- | --- |
 מקום פעילות:  ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  חמישי תקופת האמוראים
 רבותיו:  רבי מנא
 בני דורו:  רבי יהושע דסכנין
 
רבי יוסטא בר שונם היה אמורא בדור החמישי לאמוראי ארץ ישראל, הנזכר בתלמוד הירושלמי ובמדרשים.
מקום מוצאו של רבי יוסטא לפי שמו הוא העיר שונם שלמרגלות גבעת המורה (מאז המאה ה-18 - הכפר סולם). רבי יוסטא מסר הלכות בשם רבי יהושע דסכנין, והיה תלמידו של רבי מנא, אשר מספר פעמים שאלו בהלכה ומסר הלכות גם בשמו.
בהקשר לדיון חכמים בעניין מצוות התלויות בארץ, בשאלה האם גבול הארץ עובר באכזיב או שמא הרבה מצפון לה, בהרי אמנה, תמך רבי יוסטא בר שונם בגישה השנייה: ”אמר רבי יוסטא בר שונם לכשיגיעו הגליות לטורי אמנה הן עתידות לומר שירה מה טעם תשורי מראש אמנה”.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, הוצאת יהושע צ'צ'יק, תל אביב, כרך שני, עמ' 521.
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת סוטה,  פרק ט', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת מועד קטן,  פרק א', הלכה ב'; תלמוד ירושלמי, מסכת מעשר שני,  פרק ה', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת שקלים,  פרק א', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת תרומות,  פרק י"א, הלכה ד'; תלמוד ירושלמי, מסכת ביצה,  פרק ג', הלכה ו'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת שביעית,  פרק ו', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת חלה,  פרק ד', הלכה ד'.
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רפאל חמיצר

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1882 לייפציג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  28 באוקטובר 1957 (בגיל 75) ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 
רפאל חמיצר (בגרמנית: Raphael Chamizer;‏ 10 במאי 1882 – 28 באוקטובר 1957) היה רופא ופסל גרמני-ישראלי.
קורות חיים

חמיצר נולד בלייפציג שבגרמניה, לאגנס ולמזרחן מוריץ (מרדכי) חמיצר. אביו היה מזרחן, מנהל המחלקה המזרחנית בהוצאת בנש-דרוגולין (גר'). מוריו בבית הספר, שזיהו את כישרונו, ביקשו למושכו ללימודי אמנות או אדריכלות, אך הוא בחר ברפואה עם סיום לימודיו התיכוניים ב-1902. הוא למד רפואה באוניברסיטת לייפציג, ולאחר שעבר את מבחני המדינה בשנת 1907 התמחה בקליניקה האוניברסיטאית בלייפציג. בתום שנת התמחות קיבל הסמכה לעסוק ברפואה, ופתח מרפאה בלייפציג. באותה שנה קיבל גם תואר דוקטור, על תזה בנושא "הקשר הפיזיולוגי והפתולוגי בין בלוטות החלב הנשיות לתחום איברי המין" (Über den physiologischen und pathologischen Zusammenhang zwischen den weiblichen Brustdrüsen und der Genitalsphäre). את אמנות הפיסול גילה בעת ביקור באיטליה, שם התרשם מעבודותיו של גלברטי. עם שובו לגרמניה החל לפסל בלא שעבר הכשרה מסודרת. נושא עבודותיו היה דמויות מן המקורות כגון איוב, שלומית לצד יצירות כגון ה"פילוסוף", "הנביא" ועוד.
בשנת 1936 הופיעה בהוצאת ראובן מס מונוגרפיה על יצירתו מאת ארי אבן-זהב, שראתה אור בתרגום עברי ב-1937.
בשנת 1938 עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. בארץ עסק בפיסול לצד עבודתו כרופא.
בנו, עמנואל חמיצר, נהרג במלחמת העצמאות בקרב על ניצנים. נכדו הוא החידונאי דן חמיצר.
נפטר ב-1957. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
לקריאה נוספת

ארי אבן-זהב, רפאל חמיצר, ירושלים: ר' מס, 1937.
עפרת, גדעון, מקורות הפיסול הארצישראליים, הרצליה: מוזיאון הרצליה, 1990.
Ari Ibn-Sahav, Raphael Chamizer. das plastische werk, Berlin: Rubin Mass, 1936.
הערות שוליים

↑  Ralf Julke, Eine Studioausstellung im Böttchergässchen erzählt die Geschichte der Familie von Raphael Chamizer aus Leipzig, Leipziger Internet Zeitung, 26. Juni 2019
↑  Dr. med. Raphael Chamizer – Arzt, Literat, Bildhauer
↑  רפאל חמיצר באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 722833  NLI: 987007297110905171  GND: 142817759  ISNI: 0000 0001 0763 3060  VcBA: 495/353427  VIAF: 160311624   WorldCat (עם VIAF): 160311624
רבי יונה בוצרייא

רבי יונה בוצרייא (גם: רבי יצחק בוצריה) היה אמורא ארצישראלי בדור החמישי, בן העיר בוצרה שבחורן, הנזכר בתלמוד הירושלמי ובמדרשי חז"ל.
אמרותיו של רבי יונה בוצרייא מובאות לעניין דיונים על הלכות בתחומים שונים. כך, הורה על סוגי צמחים הפטורים מהפרשת מעשר, וכך נטל חלק בדיונים לעניין הלכות נדרים.
רבי יונה בוצרייא עמד בקשר עם רבי מנא מבית המדרש בטבריה, ושאל אותו לא אחת בהלכות בנושאים שונים.
בנוסף עמד רבי יונה בוצרייא בקשר עם רב הונא בריה דרב יהושע מבבל, ובמסכת מועד קטן נזכר כי רב הונא התיר לרבי יונה בוצרייא למכור את ספריו במהלך חול המועד.
נקרא על שם עירו, העיר הגדולה בוצרה שבחורן, בה התקיימה קהילה יהודית לאורך תקופת התלמוד.
לקריאה נוספת

ד"ר מ' מרגליות, אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, הוצאת יהושע צ'צ'יק, תל אביב, כרך ב', עמודים 513–514.
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת שביעית,  פרק ב', הלכה ז'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת נדרים,  פרק ו', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת נדרים,  פרק ח', הלכה א'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת כלאים,  פרק ט', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת יומא,  פרק ה', הלכה א'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מועד קטן,  פרק ב', הלכה ג'.
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
רחל סלונימסקי

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצת 60 מטר   ריצת 100 מטר   ריצת 200 מטר
 מועדון:  מכבי עתיד תל אביב
 
רחל סלונימסקי (1912–1998), הייתה אצנית ארצישראלית, אלופת ארץ ישראל הראשונה (1935) בריצת 60 מטר, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
ביוגרפיה

סלונימסקי התאמנה באגודת הספורט מכבי עתיד תל אביב.
ביוגרפיה > 1935

באליפות ארץ ישראל הראשונה שנערכה בסוף דצמבר אותה שנה זכתה סלונימסקי ב-4 מדליות זהב, בריצת 60 מטר בתוצאה של 8.8 שניות, לפני גירה שפירא (8.9 שניות) ועדה עבוד חברות באגודתה בריצת 100 מטר בתוצאה של 14.3 שניות, לפני גירה שפירא ועדה יהודאית אף היא ממכבי עתיד תל אביב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 30.5 שניות, לפני מרגלית ספיר ממכבי רחובות (30.8 שניות) ועדה עבוד ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם גירה שפירא, עדה יהודאית ורבקה ניניו בתוצאה של 59.4 שניות, לפני מכבי תל אביב (1:02 דקות)
ביוגרפיה > 1936

באליפות תל אביב שנערכה במרץ 1936 זכתה סלונימסקי פעמיים במקום ראשון בריצת 100 מטר בשיא ארץ ישראל חדש של 13.3 שניות, לפני גירה שפירא (13.5 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם חברותיה לקבוצה, גירה שפירא, עדה יהודאית ועדה עבוד קבעו שיא ארץ ישראל חדש של 56.7 שניות.
הערות שוליים

↑  הרבנאות הא"י לנשים באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 31 בדצמבר 1935
↑  ספורט - הרביעייה המנצחת - תמונה, באתר הארץ, 10 בינואר 1936
↑  בארץ באתלטיקה קלה - תוצאות ההתחרויות - רבנאות תל אביב, דואר היום, 24 במרץ 1936
↑  התחרויות לאליפות ת"א באתלטיקה קלה, דבר, 16 במרץ 1936
↑  בספורט, באתר הארץ, 27 במרץ 1936