stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרה מילר
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA > עונה סדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999/2000 | קליבלנד | 82 | 36 | 25.5 | 0.449 | 0.204 | 0.774 | 3.4 | 5.8 | 1.0 | 0.2 | 11.1 |
| 2000/2001 | קליבלנד | 82 | 82 | 34.7 | 0.452 | 0.266 | 0.833 | 4.4 | 8.0 | 1.5 | 0.3 | 15.8 |
| 2001/2002 | קליבלנד | 81 | 81 | 37.3 | 0.454 | 0.253 | 0.817 | 4.7 | 10.9 | 1.6 | 0.4 | 16.5 |
| 2002/2003 | קליפרס | 80 | 80 | 36.4 | 0.406 | 0.213 | 0.795 | 4.0 | 6.7 | 1.2 | 0.1 | 13.6 |
| 2003/2004 | דנוור | 82 | 80 | 34.6 | 0.457 | 0.185 | 0.832 | 4.5 | 6.1 | 1.7 | 0.3 | 14.8 |
| 2004/2005 | דנוור | 82 | 82 | 34.8 | 0.477 | 0.154 | 0.838 | 4.1 | 6.9 | 1.5 | 0.1 | 13.6 |
| 2005/2006 | דנוור | 82 | 82 | 35.8 | 0.463 | 0.185 | 0.738 | 4.3 | 82 | 1.3 | 0.2 | 13.7 |
| 2006/2007 | דנוור | 23 | 23 | 35.7 | 0.472 | 0.250 | 0.729 | 4.5 | 9.1 | 1.6 | 0.2 | 13.0 |
| 2006/2007 | פילדלפיה | 57 | 56 | 37.6 | 0.464 | 0.053 | 0.808 | 4.4 | 7.3 | 1.3 | 0.1 | 13.6 |
| 2007/2008 | פילדלפיה | 82 | 82 | 36.8 | 0.492 | 0.088 | 0.772 | 4.0 | 6.9 | 1.3 | 0.1 | 17.0 |
| 2008/2009 | פילדלפיה | 82 | 82 | 36.3 | 0.473 | 0.282 | 0.826 | 4.5 | 6.5 | 1.3 | 0.2 | 16.3 |
| 2009/2010 | פורטלנד | 82 | 66 | 30.5 | 0.445 | 0.200 | 0.821 | 3.2 | 5.4 | 1.1 | 0.1 | 14.0 |
| 2010/2011 | פורטלנד | 81 | 81 | 32.7 | 0.460 | 0.108 | 0.853 | 3.7 | 7.0 | 1.4 | 0.2 | 12.7 |
| 2011/2012 | דנוור | 66 | 7 | 27.4 | 0.438 | 0.217 | 0.811 | 3.3 | 6.7 | 1.0 | 0.1 | 9.7 |
| 2012/2013 | דנוור | 82 | 11 | 26.2 | 0.479 | 0.266 | 0.840 | 2.9 | 5.9 | 0.9 | 0.1 | 9.6 |
| 2013/2014 | וושינגטון | 28 | 0 | 14.7 | 0.460 | 0.667 | 0.833 | 2.0 | 3.5 | 0.7 | 0.1 | 3.8 |
| 2014/2015 | וושינגטון | 51 | 0 | 12.4 | 0.542 | 0.125 | 0.718 | 1.5 | 2.8 | 0.3 | 0.0 | 3.6 |
| 2014/2015 | סקרמנטו | 30 | 0 | 20.7 | 0.459 | 0.231 | 0.789 | 2.5 | 4.7 | 0.6 | 0.1 | 5.7 |
| 2015/2016 | מינסוטה | 26 | 0 | 10.8 | 0.621 | 0.250 | 0.789 | 0.9 | 2.2 | 0.3 | 0.0 | 3.4 |
| 2015/2016 | סן אנטוניו | 13 | 4 | 13.9 | 0.479 | 0.250 | 0.692 | 2.1 | 2.2 | 0.5 | 0.0 | 4.3 |
| קריירה |  | 1,304 | 939 | 30.9 | 0.461 | 0.217 | 0.807 | 3.7 | 6.5 | 1.2 | 0.2 | 12.5 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA > פלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | דנוור | 5 | 5 | 34.8 | 0.472 | 0.000 | 0.818 | 4.6 | 3.2 | 1.6 | 0.0 | 15.4 |
| 2005 | דנוור | 5 | 5 | 36.8 | 0.424 | 0.500 | 0.719 | 5.2 | 5.2 | 2.0 | 0.2 | 16.2 |
| 2006 | דנוור | 5 | 5 | 36.4 | 0.442 | 0.000 | 0.824 | 4.4 | 7.2 | 1.0 | 0.2 | 16.4 |
| 2008 | פילדלפיה | 6 | 6 | 38.2 | 0.438 | 0.000 | 0.636 | 3.2 | 3.3 | 0.8 | 0.0 | 15.3 |
| 2009 | פילדלפיה | 6 | 6 | 43.0 | 0.475 | 0.300 | 0.824 | 6.3 | 5.3 | 1.2 | 0.2 | 21.2 |
| 2010 | פורטלנד | 6 | 6 | 35.0 | 0.405 | 0.429 | 0.775 | 3.2 | 6.0 | 1.2 | 0.2 | 15.7 |
| 2011 | פורטלנד | 6 | 6 | 32.3 | 0.493 | 0.400 | 0.792 | 3.2 | 5.5 | 0.3 | 0.0 | 14.8 |
| 2012 | דנוור | 7 | 0 | 28.6 | 0.425 | 0.571 | 0.867 | 5.6 | 6.0 | 1.3 | 0.1 | 11.3 |
| 2013 | דנוור | 6 | 0 | 25.7 | 0.420 | 0.455 | 0.778 | 3.3 | 3.8 | 0.3 | 0.0 | 14.0 |
| 2014 | וושינגטון | 11 | 0 | 9.8 | 0.463 | 0.333 | 0.556 | 1.0 | 0.8 | 0.2 | 0.0 | 4.0 |
| 2016 | סן אנטוניו | 5 | 0 | 7.0 | 0.429 | 0.333 | 1.000 | 1.0 | 1.4 | 0.0 | 0.0 | 1.8 |
| קריירה |  | 69 | 39 | 28.4 | 0.446 | 0.383 | 0.768 | 3.5 | 4.1 | 0.9 | 0.1 | 12.6 |
נבחרת ארצות הברית

מילר נטל חלק במשחקי נבחרת ארצות הברית בכדורסל באליפות העולם בכדורסל לשנת 2002.
הערות שוליים

↑  ההודעה על שחרורו של מילר מהטימברוולבס, באתר הרשמי של מינסוטה טימברוולבס
↑  מילר חותם בסן אנטוניו, באתר הרשמי של סן אנטוניו ספרס
| נבחרת ארצות הברית – אליפות העולם בכדורסל 2002 (מקום שישי) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 פינלי •  5 ב. דייוויס •  6 א. מילר •  7 אוניל •  8 א. דייוויס •  9 פירס •  10 ר. מילר •   11 מריון •  12 ויליאמס • 13 וולאס •  14 ברנד • 15 לפרנץ • מאמן: קארל |  1  •  2  •  3  •  4 פינלי •  5 ב. דייוויס •  6 א. מילר •  7 אוניל •  8 א. דייוויס •  9 פירס •  10 ר. מילר •   11 מריון •  12 ויליאמס • 13 וולאס •  14 ברנד • 15 לפרנץ • מאמן: קארל | ארצות הברית |
אנפה גדולת-מקור

| אנפה גדולת-מקור |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אנפתיים
סוג:: אנפה
מין:: אנפה גדולת-מקור
שם מדעי
 Ardea sumatrana ‏ראפלס, 1822
תחום תפוצה


אנפה גדולת-מקור (שם מדעי: Ardea sumatrana) היא מין של עוף מהסוג אנפה שבמשפחת האנפתיים החיה בדרום-מזרח אסיה, גינאה החדשה ובאוסטרליה. היא דומה לאנפה ארגמנית המצויה בישראל אך גדולה מעט וכהה יותר.
מאפיינים

האנפה מגיעה לגובה 115 ס"מ ושוקלת על 2.6 קילוגרם. היא בעלת נוצות סגולות ומעט כהות, אך החזה מכיל כמה נוצות לבנות. היא בעלת מקור ארוך בצבע אפור-כחול ובעלת רגליים דקות וארוכות עם קרומי שחייה. הצוואר ארוך ומוטה לאחור בעת התעופה. לאנפות יש הבדלים קטנים בין הזוויגים.
האנפה חיה ברחבי החופים, השוניות, האיים הקטנים והמפרצונים וכן הביצות וגדות נהרות באזורים הטרופיים של דרום-מזרח אסיה, גינאה החדשה וצפון אוסטרליה. רק לעיתים נדירות היא תתרחק מהים. היא מהלכת בחופים בקבוצות וממתינה לדגים קטנים או יצורי מים אחרים שיימצאו בטווח תקיפה של מקורה המהיר והחד.
הערות שוליים

↑  אנפה גדולת-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
אלפרד האר

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1885 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  16 במרץ 1933 (בגיל 47) סגד, הונגריה 
 ענף מדעי:  מתמטיקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן (1909)  Fasori Gimnázium 
 מנחה לדוקטורט:  דויד הילברט 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרנץ יוזף בקולוז'וואר (קלוז') (1918-1872) (1912–1921)  אוניברסיטת גטינגן (1909–1912)  אוניברסיטת סגד (1921–1933) 
 תלמידי דוקטורט:  Jenő Gergely, Béla Szőkefalvi-Nagy, Jenő Gergely 
 
ועידה למתמטיקה בסגד, 1928. בשורה השלישית באמצע הוא אלפרד האר.
אלפרד האר (בהונגרית: Haar Alfréd; בודפשט, 11 באוקטובר 1885 – סגד, 16 במרץ 1933) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי, פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1885 בבודפשט. אביו, איגנץ האר, היה סוחר יין, בעל אדמות, ואמו הייתה אמה פוקס (1853–1900). למד בגימנסיה הלותרנית בפשור בבודפשט וסיים את לימודיו בשנת 1903; בשנת 1904 החל ללמוד מתמטיקה ומדעים באוניברסיטת בודפשט, ובשנת 1905 נרשם לאוניברסיטת גטינגן. הפרופסורים שלו כללו את לוראנד אטווש, קונסטנטין קרתיאודורי, דויד הילברט, פליקס קליין וארנסט צרמלו, ומלומדים מצטיינים ומפורסמים נוספים.
בגימנסיה הפך לעמית מערכת של "כתבי העת המתמטיים בתיכון". הכישרון המתמטי שלו היה בולט: בסתיו 1903 זכה בתחרות המתמטיקה על שם לוראנד אטווש, ובכל זאת הפך תחילה לסטודנט בפקולטה להנדסה כימית באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט. אולם בשנת 1904, המשיך את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) במתמטיקה, ושנה לאחר מכן באוניברסיטת גטינגן. ביוני 1909 קיבל את הדוקטורט שלו מדויד הילברט (עבודת הדוקטורט שלו עסקה בחקר פונקציות הרמוניות ספריות ובתורת שטורם-ליוביל וגילה מה שמכונה בניתוח הפונקציות כ"פונקציות האורטוגונליות של האר", אשר נמצאות בשימוש נרחב בניתוח פונקציות מאז ועד עתה), באותה השנה קיבל מינוי של מרצה באוניברסיטה.
בשנת 1912 הזמין אותו המתמטיקאי פרופסור דיולה פרקש ואת פרידיש ריס להיות פרופסורים באוניברסיטת קלוז'-נפוקה, והאר נענה להזמנה. החל מ-6 באפריל 1912, לימד את תורת הכמויות היסודית. הוא נחשב למרצה מצוין, ורבים מרישומיו בכתב ידו, שהכין להרצאותיו פורסמו מאוחר יותר בצורת ספרים. בשל הסכם טריאנון, בו טרנסילבניה נותקה מהונגריה והועברה לרומניה נאלץ לעזוב את האוניברסיטה לעבור מקלוז'-נאפוקה לסגד. משנת 1921 המשיך את עבודתו באוניברסיטת סגד. כאן, יחד עם פרידיש ריס הקים את המרכז למתמטיקה של אוניברסיטת סגד.
בשנת 1922, יחד עם עמיתיו, הוא ייסד את כתב העת המתמטי ההונגרי המשמעותי הראשון בחו"ל, ששמו Acta Stientiarum Mathematicarum.
מחלה שהתפתחה בקצב מהיר למדי, סרטן קיבה, עצרה אותו בעבודתו המדעית. הוא נפטר בערב 16 במרץ 1933.
תחומי מחקר

עסק בעיקר באנליזה מתמטית וטופולוגיה אלגברית. השיג תוצאות במערכות אורתוגונליות של פונקציות ואינטגרלים סינגולריים, פונקציות אנליטיות, משוואות דיפרנציאליות חלקיות, תורת הקבוצות, קירוב פונקציות וחשבון ואריאציות.
הנצחה

קברו בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשטעל שמו נקראים כמה מושגים מתמטיים, כמו "מדד האר".
אסטרואיד שהתגלה בשנת 1997 נקרא Alfredhaar (24907) על שמו.
כתביו

Haar, A., Zur Theorie der orthogonalen Funktionensysteme, (Erste Mitteilung), Math. Ann. 69 (1910), 331–371 (at GDZ). (This is Haar's thesis, written under the supervision of David Hilbert.) 1910
Haar, A., Die Minkowskische Geometrie und die Annäherung an stetige Funktionen, Math. Ann. 78 (1918), 294–311 (at GDZ).
Zur Variationsrechnung („לחישוב הווריאציות”), 1930
Der Maasbegriff in der Theorie der Kontinuerlichen Gruppen („מושג מידה בתיאוריה של קבוצות רצופות”), 1933
לקריאה נוספת

אנטל וארגה: אלפרד האר נפטר לפני 75 שנה. פוליגון, XVII. 1-2. s. (דצמבר 2008); 1-10.
מרטון שאין: ה- ABC של ההיסטוריה של המתמטיקה. NTK - Typotex, Bp., 1993; ISBN 963-7546-41-3 . 148.
לקסיקון ביוגרפי מהנדס-מדען הונגרי. (העורך הראשי פ. נגי, ס. ברצי ואח ', עורכים.) (1986): הונגרים בתולדות המדע והטכנולוגיה. הספרייה הטכנית הלאומית. מדען ומהנדס הונגרי לקסיקון ביוגרפי. ( ISBN 963-592-547-6 ), מהדורה נוספת ב- מסת"ב 963-85433-5-3 1997 מסת"ב 963-85433-5-3 )
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Pesti Izraelita Hitközség születési akv. 1795/1885. folyószáma alatt".
↑  "Haar Ignácné Fuchs Emma halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 100/1900. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437730005171  GND: 116346590  ICCU: UFIV034481  ISNI: 0000 0000 8217 9622  LCCN: n84802657  MGP: 7375  NKC: xx0047053  NTA: 124317928  SNAC: w68p9v90  SUDOC: 083706283  VIAF: 32746172   WorldCat (עם VIAF): 32746172
אנימה (אלבום)

Ænima (אנימה) הוא אלבום הסטודיו השני של להקת המטאל טול. האלבום יצא לאור ב-17 בספטמבר 1996 בגרסת וניל וב-1 באוקטובר 1996 בגרסת תקליטור, מאז מכר כ-3,429,000 עותקים (נכון ל-7 ביולי 2010) והוכרז על ידי הRIAA כפלטינה משולשת.
ב-1998 קיבלה הלהקה את פרס הגראמי ל"אלבום השנה במטאל", ומועמדות על "העטיפה הטובה ביותר לתקליט" על עבודם ב"אנימה".
רקע

שנתיים אחרי יציאתו לאור של האלבום Undertow החלה הלהקה להקליט את אלבומם החדש יחד עם המפיק דייוויד בוטריל, אשר בין היתר פעל בשיתוף עם הלהקה קינג קרימזון. במהלך העבודה על האלבום עזב פול דאמור את הלהקה ואת מקומו מילא הבאסיסט ג'סטין צ'נסלור הבריטי. את הקרדיט על עטיפת האלבום הייחודית קיבל האומן האמריקאי קאם דה לאון.
בניגוד לשני האלבומים שקדמו לו, אנימה הביא עמו סגנון שונה שביטא את התפתחות הלהקה לעבר צליל יותר פרוגרסיבי, דבר שניתן להבחין בו לדוגמה בשירים Forty six & 2 ו-Pushit. האלבום עצמו מוקדש לסאטיריקן ביל היקס, אשר הכיר את קינן טוב זמן לפני כן. ההקדשה מתבטאת בעטיפה אלטרנטיבת עם תמונתו של ביל היקס, בחוברת המצורפת עם התקליט ובשירים Third Eye ו-Ænima.
רקע > מקור השם

השם אנימה מורכב משילוב בין שתי המילים "anima" (מלטינית: "נשמה", מונח אשר שימש פעמים רבות את הפסיכולוג קארל יונג) ו"enema" (מאנגלית: חוקן).
מכיוון שההגד מקורו בתחום הפסיכולוגיה והרפואה, יש הטוענים כי ניתן לפרש את משמעותו במובן של "החייאת הנשמה" או "ריפוי הנשמה". מעבר להשערות אלו, לא מספקים חברי הלהקה מידע נוסף בדבר משמעות השם.
רקע > ביקורות

"אנימה" קיבל ביקורות טובות ממספר גדול של מבקרים. האלבום הגיע עם יציאתו למקום השני ברשימת רבי המכר של בילבורד, סינגלים רבים מתוכו אף מילאו רשימות רבות תחת הכותרת "שיר השנה ברוק" ב-1996 ו-1997.
גם הביקורות מן הקהל היו טובות מאוד ורבים קיבלו באהדה את השינוי שעשתה הלהקה. עד היום רבים ממעריצי טול מחשיבים את אלבום זה לטוב ביותר שנעשה על ידי הלהקה עד כה.
רצועות > רשימת שירים

"Stinkfist" - 5:11
"Eulogy" - 8:29
"H." - 6:07
"Useful Idiot" - 0:39
"Forty six & 2" - 6:04
"Message To Harry Manback: - 1:53
"Hooker With Penis" - 4:34
"Intermission" - 0:56
"Jimmiy" - 5:24
"Die Eier Von Satan" - 2:17
"Pushit"- 9:56
"Cesaro Summability" - 1:26
"Ænima" - 6:40
"(-) Ions" - 4:00
"Third Eye" - 13:47
רצועות > קטעי מעבר

אנימה מלווה ב-6 קטעי מעבר אשר לכל אחד משמעות שונה בין אם בהקשר לשיר אחר בתקליט או אם בהקשר כללי יותר.
"Useful Idiot" - קטע הממוקם בסוף רשימת הרצועות בצד הראשון של גרסת הוניל של אנימה. בשמיעה ראשונה ניתן לחשוב כי קטע קצר זה הוא מכלול של רעשים סתמיים החוזרים על עצמם. למעשה, אלו רעשים הזהים לקולות המפיקים נגני תקליטים המנגנים את סיומו של תקליט ויניל. יש הטוענים כי זו היא סוג של מתיחה על ידי הלהקה.
"Message To Harry Manback" - הקלטה אמיתית שהשאיר איטלקי אלמוני במשיבונו של סולן הלהקה מיינארד. ההודעה עצמה יועדה להיות הודעת הקנטה של אותו אנונימי אשר זמן לפני כן נכח בביתו של מיינארד וסולק ממנו לאחר שהתגלה כי אף אחד לא באמת מכיר אותו. תוספת הפסנתר נעשתה על ידי הלהקה ומטרתה להציג את הקטע באופן אירוני כשיר אהבה.
"Intermission" - קטע מעבר לפני השיר Jimmy, אשר בעצם מחקה את אותו ריף על אורגנית.
"Die Eier Von Satan" - קטע של כשתי דקות בו נשמע אדם דובר גרמנית באופן מתלהם בלווי קריאות עידוד של קהל. המילה "שטן" בשם השיר עשויה להרתיע אנשים, אך למעשה מילות השיר מתארות מתכון לעוגיות. "עוגיות החשיש", כפי שהן נקראות בגרמניה, מקבלות בשיר את השם "ביצי השטן" (שם השיר). כמו בעברית, המילה "ביצים" בגרמנית משמשת גם כסלנג ל"אשכים". לכן, בזמן שנהוג לפרש את שם השיר כ "Balls of Satan", ניתן גם לתרגם אותו בתור "Eggs of Satan".
"Cesaro Summability" - קטע המתחיל בקולות בכי של תינוק ואחריו קולות ורעשים רנדומליים הקשים לזיהוי.
"Ions (-)" - שילוב של צלילי יונים העוברים מצד לצד וקולות של רעמים ורוחות חזקות.
קרדיט

נגינה
ג'סטין צ'נסלור - באס
דני קארי - תופים, כלי הקשה
אדם ג'ונס - גיטרה, הפקה, עריכה אומנותית
מיינארד ג'יימס קינן - שירה
(אף שפול ד'אמור אחראי על הבאס בשירים "Pushit", "Stinkfist" ,"Eulogy" ו-"Ænima", החלטתו הייתה שלא להופיע ברשימת הקרדיטים.)
אחר
מארקו פוקס - קולות "Die Eier Von Satan"
ביל היקס - קולות "Third Eye"
אבן שלטר - אורגן
כריס פיטמן - סינתיסייזר
בילי האוורדל - טכנאי מוזיקלי
דיוקנו של ביל היקס על עטיפת האלבום
אלכס אלירז

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1914 האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  16 בינואר 2004 (בגיל 89) ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  אוקטובר 1922
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה  הבריגדה היהודית  צבא הגנה לישראל   המוסד   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1928–1964, 1967, 1973 – 1978
 דרגה:    סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 סמל צלפים בבריגדה היהודית, ממייסדי מקצוע הצליפה בצה"ל, מפקד גדוד מילואים, סגן מפקד חטיבה, פעיל מוסד, קצין קליעה ארצי במשטרת ישראל
 פעולות ומבצעים
 מאורעות תרפ"ט, המרד הערבי הגדול, מלחמת העולם השנייה, מלחמת העצמאות, מבצע קדש, מלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ומבצע ליטני
 תפקידים אזרחיים
 מנהל בחברת אבן וסיד, פעיל בחברת רסקו, מנהל מוזיאון בית הגדודים, יועץ בחברת כור-סחר
 
אלכס אלירז (14 באוקטובר 1914 – 16 בינואר 2004) היה אבי תורת הקליעה בישראל. מניח יסודות הקליעה והצליפה בצה"ל, היה אלוף ישראל ואלוף צה"ל בקליעה, ממציא "מכשיר אלירז" לתיאום כוונות.
ילדות ועלייה

אלכס אלירז נולד בשנת 1914 בשם אלכסנדר ילישביץ' ליעקב ולחיה, בכפר אוספנובקה שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). בגיל ארבע ניצל מפוגרום בעיירה לוגנסק. לאחר המהפכה, רכש אביו של אלכס (במסגרת "התוכנית הכלכלית החדשה", נא"פ, שהנהיג לנין) מכרה פחם, אותו ניהל בעיירה גורלובקה.
באוקטובר 1922, והוא בן שמונה שנים, עלה עם משפחתו לארץ ישראל. לאחר חודש בתל אביב בו שהו בין היתר באוהל בחצרו של ד"ר חיים בוגר, התיישבה המשפחה בפתח תקווה. אביו, שהביא מקונסטנטינופול מכונה לייצור רעפי מלט, הקים בית חרושת לרעפים, ובשנת 1925 עברה המשפחה לעפולה, בה הוקם בית החרושת מחדש. בשנת 1928, חזרה המשפחה לפתח תקווה, שם סיים אלירז את לימודיו בבית הספר היסודי (תעודת בגרות קיבל בגיל 40 ולתואר ראשון בספרות עברית ובהיסטוריה הגיע רק בגיל מאוחר). נוסף על לימודיו, סייע בכלכלת המשפחה בעבודות שונות ובעבודה בבית החרושת לרעפים, והיה חבר בנוער העובד ובתנועת המחנות העולים, והשתתף מטעם ההסתדרות בשביתות ובפעולות נגד מפירי שביתה, ואף ישב בבית הסוהר בשל כך.
פעילות ביטחונית לפני קום המדינה

פעילותו הביטחונית החלה בהיותו בן 14 כאשר התגייס להגנה ושימש בתפקיד קשר. פעילות זו לא נפסקה עד פטירתו, בשנת 2004. בתקופת המאורעות, התגייס כנוטר למשטרה הבריטית ושימש כסמל גושי. הוא שירת כמפקד גוש גבעת חיים, עין החורש, כפר הרואה, אלישיב ומושב חוגלה. במקביל, שימש מפקד החבל מטעם ההגנה.
בשנת 1942 התגייס לצבא הבריטי במסגרת הגדודים העבריים (באפס), ועם הקמת הבריגדה היהודית, בשנת 1944, עבר לשרת בגדוד הראשון של הבריגדה, שם היה סמל הצלפים. לפני הכניסה לחזית באיטליה, מילא גם תפקיד של עוזר לסמג"ד בארגון ההדרכה.
לאחר סיום המלחמה באירופה עסק, נוסף לתפקידי אבטחה אותם מילא הגדוד, בהדרכת טירונים שהגיעו לגדוד, ובעיקר בהברחת נשק של הצבא הבריטי לידי ההגנה.
בשנת 1946, השתחרר מן הצבא הבריטי, והיה פעיל בהגנה במקום מגוריו בחולון. בשנת 1947 ארגן שם קורס קטן לאימון צלפים בהגנה. הוא השתתף אף בהגנה על חולון מפני הערבים, ונאסר על ידי אנשי צבא בריטים שבאו לעזור לערבים.
בסוף שנת 1947 נקרא, יחד עם עוד צלפים יוצאי הבריגדה, למפקדת מחלקת ההדרכה של ההגנה, שמוקמה בגבעת השלושה, להכין את התשתית לבית ספר לצלפים, והיה בין מייסדי בית הספר הראשון לצלפים שהוקם בכפר שמריהו. הקורס הראשון לצלפים בבית ספר זה נפתח ב-11 בינואר 1948. מפקד הקורס, שמונה על ידי ראש מחלקת ההדרכה, חיים לסקוב, היה יצחק בראון (שהיה מפקד כיתת הצלפים של הגדוד השני של הבריגדה) והמדריך הראשי היה אלכס אלירז.
שירותו במערכת הביטחון

בשל לחץ הקרבות ומחסור בלוחמים, הוחלט על השבתת בתי הספר המקצועיים, כדי להקים שתי חטיבות נוספות. אלירז מונה למפקד פלוגה בגדוד 91 בחטיבה 9 אולם, באותה עת, החליט ראש מחלקת ההדרכה דאז, האלוף אליהו בן חור, להקים מחדש את בתי הספר ובהם בית הספר לצלפים, ואלירז נדרש לחזור לכפר שמריהו. ראש מה"ד לא נעתר לבקשת אלירז להישאר עם פלוגתו, ואלירז הקים מחדש את בית הספר, לאחר שליקט את המדריכים מיחידות צה"ל השונות.
לאחר תום מלחמת העצמאות, בשנים 1950–1952, היה לנהג אוטובוס (וחבר קואפרטיב דרום יהודה ואחר כך אגד), כאשר שירת כמפקד גדוד חי"ר 106 במילואים. באותה שנה (1952) התגייס לשירות קבע בצה"ל, ושירת במחלקת פיקוח אימונים תחת פיקודו של דוד אלעזר. הוא למד לתעודת בגרות במסגרת הצבא, ולאחר שעמד בבחינות מונה לסגן מפקד חטיבה, תפקיד בו שירת בשנים 1954–1956.
בשנת 1956 גויס על ידי איסר הראל, ועבר לזמן מה מהצבא לשרת במוסד. לאחר מספר חודשי הכנה, נשלח לארגנטינה למשך שנה. בסוף 1957 חזר לישראל, נשלח ל"קורס מודיעין ממלכתי", ועסק בהקמת מחלקת הדרכה במוסד, בה שירת עד שנת 1963. שירת מטעם המוסד באיראן במשך שנה אחת, וסיים את שירותו בשנת 1964.
באזרחות ובמלחמת ששת הימים

עם סיום שירותו מילא תפקיד מנהל סניף ירושלים של חברת אבן וסיד (שהייתה חברה בת של סולל בונה), ושנה נוספת בפרויקט של פיתוח העיר טבריה בחברת רסקו. לאחר מכן התקרב שוב לתחום הביטחון, ניהל את מוזיאון בית הגדודים באביחיל, והשתתף בארגון כנס "יובל הגדודים העבריים".
לפני מלחמת ששת הימים התנדב אלירז, למרות גילו, 53 שנה, לשירות צבאי. הוא הועמד בראש יחידת הצלפים בירושלים ועסק גם באיפוס הרובים. הוא השתתף במלחמה עם הצלפים בירושלים, ונפצע פצעים קלים. מצב האיפוס הגרוע של הרובים שהוצאו במלחמה ממחסני החירום, הוביל את אלירז לרעיון של יצירת מכשיר שיאפשר תיאום מהיר של כוונות הרובים במחסני החירום (או בעת הוצאתם ממחסנים אלה).
לאחר מלחמת ששת הימים, פעל להעברת מוזיאון "בית הגדודים" למחלקת המוזיאונים של משרד הביטחון, במטרה להבטיח את המשכיות פעילותו.
בשנת 1968, ניסה עם חברים, ללא הצלחה, עסקים פרטיים באתיופיה, הקים עמם מפעל מתכת בשתולה ומכר את חלקו לסוכנות.
פיתוח מכשיר "אלירז" וחזרה לביטחון

מיד לאחר מלחמת ששת הימים, פנה אלכס אלירז לחברת "אל-אופ", והציע לפתח מכשיר לתיאום כוונות של נשק קל על פי תכנונו. הצעתו נענתה בחיוב ופיתוח המכשיר, שארך כשש שנים, הסתיים סמוך למלחמת יום כיפור. המכשיר לתיאום כוונות (המכונה בטעות גם "איפוס יבש") של נשק קל נקרא בשם "אלירז". המכשיר מאפשר לתאם את כוונותיו של כלי הנשק לקנה, ובכך לצמצם את משך זמן האיפוס הנדרש, ואת כמות התחמושת הנצרכת בתהליך. אם לא מתבצע איפוס לכלי הנשק, כגון במקרה חירום של יציאה לפעילות מיד לאחר קבלת הנשק ממחסן החירום, מגביר תיאום הכוונות את מידת דיוקו של הנשק הבלתי מאופס.
לקראת המלחמה נמצאו כבר שלושה דגמים פועלים של מכשיר האיפוס, וסדרת מכשירים נמצאה על קו הייצור במפעל אל-אופ. עוד לפני מלחמת יום כיפור, הציע לראש מחלקת ההדרכה דאז, האלוף יקותיאל אדם, לשנות את שיטת הירי בצה"ל משיטת "אש קרב" המחייבת שינוי כיוון הירי בטווחים שונים לשיטת "אש סער" על פיה מכוון החייל את האש למרכז הדמות שהוא רואה (מטווח 0 לטווח 350 מטר, שהם הטווחים המעשיים בהם נתקלים בקרב). הוא פעל להטמעת שיטה זו בצה"ל לאחר המלחמה, והיא נכללה בשנת 1975 גם בספרו "חזור ולמד לקלוע".
בשנת 1973, עם פרוץ מלחמת יום כיפור, התייצב לשירות בצה"ל ועסק בתיאום כוונות של כלי נשק בגולן ובחזית הדרום. לאחר שירות קבע של 5 חודשים, התקבל כאזרח עובד צה"ל בחוזה מיוחד במחלקת ההדרכה, לשם כתיבת ספרי הדרכה בתורת הקליעה באקדח ולנשקים החדשים שהתקבלו, רובה הגליל ורובה M16.
בשנת 1975 עם גמר פעילותו במחלקת ההדרכה של צה"ל, התגייס למשטרת ישראל כ"קצין קליעה ארצי", שם שירת שנתיים ימים והקים את "ענף הקליעה" במחלקת ההדרכה של המטה הארצי. לאחר מכן חזר לשרת במחלקת ההדרכה של צה"ל למשך שנה, במהלכה השתתף במבצע ליטני בנגמ"ש של יורם יאיר.
לאחר מכן, בשנת 1978, פעל לחיפוש טלסקופ כיוון לצלפים, ועבר לשמש כיועץ לחברת כור-סחר, תפקיד בו החזיק בהמשך חייו. אלירז הציע לכור-סחר, לפתח ביפן טלסקופ צלפים, המותאם במיוחד לצה"ל, במסגרת מפעל המתמחה בייצור טלסקופים. הוא נשלח ליפן לתכנון הטלסקופ (שכונה לאחר מכן "נמרוד"), אשר שירת את צה"ל בשנים 1980–1996.
פעילות לקידום ענפי הקליעה בישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מאחר שהקליעה הספורטיבית עשויה לסייע בשיפור רמת הקליעה גם בצבא, הגיש אלכס אלירז לראש מחלקת הדרכה (מה"ד) של צה"ל דאז, חיים לסקוב, עוד בספטמבר 1949, מסמך בנושא זה. לאחר מכן, נשלח מטעם מה"ד לשווייץ ללמוד את מערך הקליעה במילואים שם, וללמוד במקביל גם את נושא הקליעה הספורטיבית. במסגרת שליחותו, נפגש עם אישים מרכזיים בתחומי הקליעה הצבאית והספורטיבית ולמד, בין השאר, בקורס אישי מרוכז אצל קרל צימרמן, אלוף העולם בקליעה לשעבר. לפני נסיעה זו, עברת את שמו מילישביץ לאלירז, וכאשר חזר לישראל הביא עמו, נוסף לידע שרכש, גם ציוד קליעה חדיש.
בישראל הוא ארגן את "ועדת הקליעה" ועמד בראשה בשנים 1949–1956.
בתקופת שירותו בארגנטינה, קשר קשרים עם התאחדות הקליעה שם וארגן, לראשונה, תחרות דואר בקליעה בין נבחרות ארגנטינה וישראל (גברים ונשים). על התחרויות פיקחו מטעם הצדדים קונסול ארגנטינה (בישראל) ואלכס אלירז (בארגנטינה). אלירז אף השתתף כקלע מטעם ישראל באולימפיאדת הלסינקי (1952), ובאליפות העולם בקליעה במוסקבה (1958). במכביה הרביעית (1953) זכה במקום ראשון בקליעה ברובה חופשי (300 מטר שכיבה ו-300 מטר כריעה) ובתחרות ארצית של צה"ל זכה במקום ראשון בקליעה ברובה שירות.
ספרים פרי עטו

קליעה:
למד לקלוע, 1950, 1952, 1958 (מהדורה מורחבת)
חזור ולמד לקלוע, 1975, 1978 (מהדורה מעודכנת)
דייב בקרמן ואלכס אלירז, "האקדח בהגנה עצמית", הוצאת מלוא, 1976.
הצליפה הצבאית, הוצאת מערכות, 1991, 1993 (מהדורה מורחבת)
שירה:
בדרך לבריגדה, 1954
מבעד לטלסקופ הכיוון, 1974
לא בכדי, הוצאת מילוא, ינואר 1990
פסוקו של יום, הוצאת "אגמון", אפריל 1998
אוטוביוגרפיה:
סיפור של ילד והמשכים, 1998
לקריאה נוספת

רס"ן ד"ר עידן ירון, מאחורי הכוונת - הצלף הצבאי, הוצאת מערכות, 2016. עמ' 72–76.
הערות שוליים

↑  ועדה אזרחית שקיימה זיקה למה"ד ואשר הייתה לאחר מכן חלק מהתאחדות הספורט בישראל שהפכה בתורה ל"התאחדות הקליעה". כיום "איגוד הקליעה בישראל".
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת הלסינקי (1952)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אוריון גלין גלר • אריה גליק • לאה זמרי • אולגה וינטנברג • דוד טבק • תמר מטל-שומכר • אריה קלינשטוב-נוה |  |
|  כדורסל | דני ארז • משה דניאל • יהודה וינר • מרסל חפץ • פרדי כהן • עמוס לין • זכריה עופרי • אליהו עמיאל • ראובן פכר • מנחם קורמן • רלף קליין • שמעון שלח • אברהם שניאור (מאמן: מוריס רסקין) |  |
|  קליעה | אלכס אלירז • דב בן-דב • שמואל לביב-לובין • צבי פנקס |  |
|  קפיצה למים | יואב רענן |  |
|  שחייה | נחום בוך |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301961405171  ISNI: 0000 0000 7150 8101  LCCN: nr92010303  VIAF: 44160361   WorldCat (עם VIAF): 44160361
אמיל שאלופ

| --- | --- |

 לידה:  1 באוגוסט 1843 Friesack, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  9 באפריל 1919 (בגיל 75) שטגליץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 הישג בולט:  היה מס' 6 בעולם בשנת 1887
 מד כושר מרבי:  2650 (יולי 1887)
 מקצוע נוסף:  סופר שחמט
 מדינה:  גרמניה
 
אמיל שאלופ (בגרמנית: Emil Schallopp;‏ 1 באוגוסט 1843 – 9 באפריל 1919, ברלין) היה שחמטאי גרמני וסופר שחמט.
שאלופ התמנה למנהל מחלקת הקצרנות של הרייכסטאג ושיחק לעיתים קרובות בתחרויות שחמט בינלאומיות. הוא חיבר ספרים רבים כולל אחד על הדו-קרב לאליפות העולם בין וילהלם שטייניץ ליוהנס צוקרטורט. שאלופ מוכר במיוחד בשל המהדורה השביעית משנת 1891 של Handbuch des Schachspiels.
שאלופ היה פעיל בשחמט הבינלאומי בעיקר בשנות ה-80' של המאה ה-19, אך מעולם לא ניצח בתחרות חשובה. הוא הגיע למקום הרביעי בתחרות ויסבאדן 1880, אחרי ג'וזף הנרי בלקברן, ברטולד אינגליש ואדולף שוורץ והקדים את ג'יימס מייסון, שמעון אברמוביץ וינוור, לואיס פאולסן ותשעה נוספים. שאלופ הגיע למקום השני בתחרות נוטינגהאם 1886 אחרי עמוס ברן וקיבל את הפרס על המשחק הטוב ביותר בזכות מפגשו עם יוהנס צוקרטורט.
שאלופ נכנס לספרות על גמביט המלך הנרצה בהגנת שאלופ 1. ה4 ה5 2. ו4 ה:ו4 3. פו3 פו6.