stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הכנסת הכוראלי של קראיובה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  Horezului nr. 15 
 מיקום:  קראיובה 
 מדינה:  שחזור 
 בעלים:  פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה
 נוסח תפילה:  נוסח אשכנז
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1832-1829 – 1887, 1982
 תאריך פתיחה רשמי:  1832 
 אדריכל:  בירקנטל (1887)
 סגנון אדריכלי:  יסודות של התחייה המורית
 
 קואורדינטות:  44°19′00″N 23°47′35″E﻿ / ﻿44.316531494766°N 23.793121153697°E﻿ / 44.316531494766; 23.793121153697
  (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור בית הכנסת הכוראלי של קראיובה(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור בית הכנסת הכוראלי של קראיובה
 
בית הכנסת הכוראלי של קראיובה (ברומנית: Templul Coral, טמפלול כוראל של קראיובה או ה"היכל הכוראלי" של קראיובה) שוכן ברחוב חורזול 15, בקראיובה שברומניה.
היסטוריה

קיומה של קהילה ספרדית בקראיובה נרשמה במסמכים מאמצע המאה ה-17. בתחילת המאה ה-20 פעלו בקראיובה שלושה בתי כנסת. ובשנת 1920 חיו בעיר 215 משפחות של יהודים ספרדים. בשנת 1940 חיו בקראיובה כ-5000 יהודים. בית הכנסת הכוראלי, נבנה לראשונה בשנים 1829–1832 עבור הקהילה הספרדית, אבל נהרס בהמשך. בשנת 1887 העדה האשכנזית (היהודים ה"לכים", כלומר פולנים) בנתה במקום בית כנסת כוראלי (מקהלתי) לפי תכנון האדריכל בירקנטל.משנת 1900 הקהילה האשכנזית כונתה "Comunitatea Israelito-Română de Rit Occidental (קהילת בני ישראל-הרומנית בעלת פולחן אשכנזי). כדי להיבדל מ-Comunitatea Israelită de Rit Spaniol "קהילת בני ישראל בעלת פולחן ספרדי".
בית הכנסת שוחזר בשנת 1982 לאחר הנזקים שנגרמו לו ברעידת האדמה של 1977.(בית הכנסת הספרדי בקראויובה נהרס ברעידת האדמה).
בזמנו הבניין היה מצויד בשני מגדלים בסגנון התחייה המורית, שנעלמו במהלך השיפוצים. השיפוצים החוזרים פגעו בזהות המבנה.
בשנים 1941–1944 פעל במרתף בית הכנסת בית ספר עבור מספר תלמידים יהודים שסולקו מבתי הספר התיכון בעיר.

בשנת 2016 היו רשומים בקהילת קראיובה 88 יהודים, רובם ממשפחות מעורבות.
לקריאה נוספת

Arh.Aristide Streja, Arh.Lucian Schwarz - Sinagoga în România, Hasefer, București 2009
הערות שוליים

1 2 3  אתר הקהילה היהודית בקראיובה
↑  L.Rotman
↑  ארכיון המרכז לחקר תולדות היהודים ברומניה
↑  A.Streja, L.Schwarz 2009 עמ' 96
↑  A.Streja, L.Schwarz 2009 עמ' 97
↑  פטרו קלז'ו - ריאיון עם פרופ' ז'אן אשכנזי באתר רדיו פראנס אנטרנסיונל 8 באוקטובר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא בתי כנסת ובנושא רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ואדי ג'ילו

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 גובה:  150 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  627 (2014)
 קואורדינטות:  33°14′42″N 35°18′31″E﻿ / ﻿33.244894789218°N 35.308637831099°E﻿ / 33.244894789218; 35.308637831099 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןואדי ג'ילו(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןואדי ג'ילו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ואדי גִ'ילוּ (בערבית: وادي جيلو) הוא כפר שיעי, לבנוני בנפת צור, מחוז דרום לבנון.
במהלך מלחמת חרבות ברזל תקף צבא ההגנה לישראל, מספר פעמים, מטרות בכפר ואדי ג'ילו ובסביבתו.
מיקום וגאוגרפיה

הכפר שוכן בגובה 150 מטרים מעל פני הים, במרחק כ-12 קילומטרים, מזרחית, דרום מזרחית לעיר צור, כ-4 קילומטרים מערבית לג'וויא וכ-3 קילומטרים דרומית ליאנוח.
דמוגרפיה

בשנת 2014 היו רשומים בכפר 627 בוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני. מעל 99% מהם שיעים.
הערות שוליים

↑  غارة إسرائيلية على بلدة وادي جيلو في جنوب لبنان, www.vdlnews.com
↑  أسماء العائلات في بلدة وادي جيلو، قضاء صور، محافظة الجنوب في لبنان, إعْرَفْ لبنان (בערבית)
פייר ז'יל דה-ז'ן

| --- | --- |

 לידה:  24 באוקטובר 1932 הרובע השישה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  18 במאי 2007 (בגיל 74) אורסה, צרפת 
 שם לידה:  Pierre-Gilles Robert Yves de Gennes 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום קבורה:  בית הקברות מונרוז' 
 מקום לימודים:  Lycée Claude-Bernard  אוניברסיטת סן לואי  אקול נורמל סופרייר  École de Physique des Houches 
 מנחה לדוקטורט:  צ'ארלס קיטל, פרנסיס פרין, André Herpin 
 מוסדות:  קולז' דה פראנס (1971–2007)  אוניברסיטת ליידן (1978–1978)  אוניברסיטת ליידן (1978)  Curie Institute  אוניברסיטת פריז XI: פארי-סוד  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  ESPCI Paris, PSL University 
 תלמידי דוקטורט:  פרנסואז ברושארד-ויאר, Laurence Ramos, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  חתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 1991 חתן פרס וולף לפיזיקה לשנת 1990
 בן או בת זוג:  פרנסואז ברושארד-ויאר 
 צאצאים:  קלייר ויאר, Christian de Gennes, מארק דה-ז'ן, מתייה ויאר, Marie-Christine Picard de Gennes 
 תרומות עיקריות
 הגילוי שאפשר להכליל שיטות שפותחו למחקר תופעות סדר במערכות פשוטות עבור צורות מורכבות יותר של חומר, ובפרט עבור גבישים נוזליים ופולימרים
 
פייר ז'יל דה-ז'ן (בצרפתית: Pierre-Gilles de Gennes‏; 24 באוקטובר 1932 - 18 במאי 2007) היה פיזיקאי צרפתי, חתן פרס וולף לפיזיקה לשנת 1990 וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1991.
ביוגרפיה

דה-ז'ן נולד בפריז שבצרפת, ולמד בחינוך ביתי עד גיל 12. בגיל 13 החל לאמץ הרגלי קריאה למבוגרים והרבה לבקר במוזיאונים. מאוחר יותר החל ללמוד באקול נורמל סופרייר. לאחר שעזב, בשנת 1955, הפך למהנדס מחקר. ב-1957 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת פריז.
בשנת 1959 עשה פוסט-דוקטורט עם צ'ארלס קיטל באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ולאחר מכן בילה במשך שנתיים בצי הצרפתי. ב-1968 החל ללמוד על גבישים נוזליים.
בשנת 1971 התמנה לפרופסור בקולג' דה פראנס.
ב-1984 נבחר כעמית זר של החברה המלכותית.
בשנת 1988 זכה בפרס הארווי, וב-1990 זכה במדליית לורנץ ובפרס וולף לפיזיקה. בשנת 1991 זכה בפרס נובל לפיזיקה, על הגילוי שאפשר להכליל שיטות שפותחו למחקר תופעות סדר במערכות פשוטות עבור צורות מורכבות יותר של חומר, ובפרט עבור גבישים נוזליים ופולימרים לרבות פיתוחים בתחום פולימרים ואינטגרלים מסלוליים.
נפטר באורסיי שבצרפת ב-18 במאי 2007.
פרסים והוקרה

מדליית הזהב של המרכז הלאומי הצרפתי למחקר מדעי (1980)
עמית האקדמיה האוסטרלית למדעים (1996)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול (1995)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת שרברוק (1988)
מדליית ארינגן (1998)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ויגו (1997)
מדליית פ. א. קוטון (1997)
חבר זר של החברה המלכותית (28 ביוני 1984)
Polymer Physics Prize (1982)
פרס בורק (1976)
ACS Award in Polymer Chemistry (1988)
פרס  אמפר לחקר החשמל (1977)
מדליית כסף של CNRS (העשור של 1960)
פרס הולווק (1968)
מדליית לורנץ (1990)
Wolfgang Ostwald Prize (1991)
פרס נובל לפיזיקה (1991)
פרס וולף לפיזיקה (1990)
פרס הארווי (1988)
מדליית מאטאוצ'י (1987)
פרס לואי אנסל (1959)
פרס גה-ליסאק-הומבולדט (1983)
עמית אלכסנדר פון הומבולדט
פרס הומבולדט
דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
מדליית אונסאגר
באד זאולגאו

| --- | --- |
סמל באד זאולגאוסמל באד זאולגאו

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 שטח:  97.33 קמ"ר
 גובה:  587 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  17,724 (31 בדצמבר 2023)
 קואורדינטות:  48°00′57″N 9°30′04″E﻿ / ﻿48.0158071°N 9.5010309°E﻿ / 48.0158071; 9.5010309 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.bad-saulgau.de/de/index.php
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניבאד זאולגאו(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניבאד זאולגאו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
באד זאולגאו (בגרמנית: Bad Saulgau) היא עיירה במחוז זיגמרינגן, בבאדן-וירטמברג, גרמניה הממוקמת 23 ק"מ מזרחית לזיגמרינגן, ו-27 ק"מ צפונית לראבנסבורג בין הדנובה לבין אגם קונסטנץ.
היסטוריה

ההתייחסות ההיסטורית הראשונה ליישוב מתוארת בשנת 819. בשנת 1239 הוכרה העיירה על ידי פרידריך השני, קיסר רומא. היא הפכה לנחלת בית הבסבורג בשנת 1299, ובכך לחלק מהאימפריה הרומית.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה בעיירה מחנה משנה של מחנה הריכוז דכאו. שמה של העיר שונה רשמית בשנת 2000 מזאולגאו לבאד זאולגאו.
חינוך

בעיירה הייתה פנימייה יפנית בינלאומית אשר שימשה כבית ספר תיכון. בשנת 2012 הודיע בית הספר שהוא ייסגר.
הערות שוליים

↑  בית הספר היפני מפנה עורף לבאד זאולגאו (באנגלית)
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שבנייה • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4051820-6  MusicBrainz: 785e12a9-70ae-4760-ab1d-ce96061a5956  VIAF: 233685827   WorldCat (עם VIAF): 233685827
ג'ורג' למואל וודס

ג'ורג' למואל וודס (באנגלית: George Lemuel Woods;‏ 30 ביולי 1832 –  7 בינואר 1890) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון השלישי בשנים 1866–1870. לאחר שהתמודד לתקופת כהונה נוספת ללא הצלחה, מונה וודס על ידי הנשיא יוליסס ס. גרנט כמושל טריטוריית יוטה, תפקיד בו כיהן בשנים 1871–1875.
ראשית חייו

ג'ורג' למואל וודס נולד במחוז בון שבמיזורי, כשני מבין ארבעת בניהם של קיילב וודס ומרגרט (לבית מקברייד) וודס. אבות משפחתו הגיעו לאמריקה הצפונית מסקוטלנד בסוף המאה ה-17, והתיישבו בתחילה בקולוניית וירג'יניה לפני שעברו לאזור הספר בקנטקי. ב-1808 עבר אביו של וודס למיזורי.
ב-1847, כאשר היה וודס בן 15, עברה המשפחה לטריטוריית אורגון, שם התיישבה המשפחה במחוז יאמהיל. וודס התחנך בבתי הספר הציבוריים המקומיים. באפריל 1852 נשא וודס לאישה את לואיזה א. מקברייד. לזוג נולדו שני בנים והם בנו בית על אדמת בור ממשלתית, שוודס הכשיר, גידר וחרש אותה.
בשל אי שביעות רצונו מהחיים הכפריים, מכר וודס ב-1856 את נחלתו והחל ללמוד משפטים בקולג' מקמינוויל. במהלך הימים הוא עבד כנגר ובלילות למד. הוא רכש ספרייה משפטית קטנה, וב-1858 התקבל ללשכת עורכי הדין והקים משרד משל עצמו. וודס הוכיח את עצמו כעורך דין מוכשר וזכה להכרה.
קריירה פוליטית

ב-1857 ארגן וודס מועדונים של המפלגה הרפובליקנית באורגון ונודע כדובר בולט של המפלגה.
ב-1863 מונה וודס כשופט של מחוז ואסקו. ב-1864 הוא נבחר כחבר בחבר האלקטורים והיה פעיל במסע הבחירות של אברהם לינקולן לבחירתו לתקופת נשיאות שנייה, אז רכש מוניטין כדובר רהוט ומשפיע בזכות נאומי הבחירות שלו וודס נסע ברחבי המדינה כנציג המוביל של מפלגת האיחוד הלאומי (הקואליציה של הרפובליקנים והדמוקרטים תומכי המלחמה), והתעמת עם מתנגד המלחמה הדמוקרטי ארון וייט, נשיא בית המשפט העליון של אורגון.
ב-1865 קיבל וודס מינוי כשופט בבית המשפט העליון של טריטוריית איידהו, אך לפני שמינויו נכנס לתוקף, הוגשה מועמדותו למשרת מושל אורגון על ידי מפלגת האיחוד. בבחירות ניצח וודס את המועמד הדמוקרטי, עורך הדין הבולט ג'יימס ל. קלי, במערכת בחירות לוהטת ואינטנסיבית, והיה למושל אורגון השלישי. כהונתו כמושל החלה ב-12 בספטמבר 1866 והסתיימה ב-14 בספטמבר 1870.
בתיאור של וודס שנכתב ב-1870 על ידי אדם ששמע אותו נואם בכמה הזדמנויות, הוא אופיין כמושל "כריזמטי וחיובי"
...גבה קומה, רב חן, עם פנים חביבות ועליזות, שעליהם מתנוסס זקן ארוך ומלא, והוא מפגין את פעילותו השכלית במלואה... אופן דיבורו מהיר, אך ברור ומרשים. הוא מעולם לא עשה שימוש במילים ארוכות או גבוהות, או בהפרזות או מטפורות בלתי ראויות. נראה שהוא מתבסס על מערכת טבעית של רעיונות יותר מאשר על הקולניות של המילים, ואף על פי שהם מעולם לא הועלו על הכתב, למעט על ידי עיתונאים זריזים שנכחו בנאומיו, הם יכולים להיות מאומצים בחדרי ההרצאות הטובים ביותר... נראה שאף נואם אמריקאי לא מסוגל להשיב תשובות חדות או מהירות כמוהו, אך הן נחתכות על ידי רפייר ולא במכת אלה".
כישרונו של וודס כנואם בציבור הפך אותו למבוקש בקרב מתמודדים על משרות פוליטיות ברחבי ארצות הברית, והוא ערך מסעות בחירות בשמם של מועמדים רפובליקנים בקליפורניה ב-1867, שם הוא נשא 30 נאומים ב-35 ימים, ובניו המפשייר ובקונטיקט ב-1868
בבחירות לכהונה שנייה כמושל לא עלה בידו של וודס להיבחר, אך ב-1871, מיד לאחר תום כהונתו, הוא מונה על ידי הנשיא הרפובליקני יוליסס ס. גרנט כמושל טריטוריית יוטה. בתקופת כהונתו בתפקיד זה הוא מתח ביקורת על המנהיג המורמוני בריגהאם יאנג, ובתום תקופת כהונתו הוא לא מונה לתקופת כהונה נוספת.
שנותיו האחרונות

לאחר סיום כהונתו כמושל טריטוריית יוטה, עבר וודס לקליפורניה, שם הוא חי עשר שנים, וב-1885 שב לאורגון.
ג'ורג' למואל וודס נפטר בפורטלנד ב-7 בינואר 1890. הוא נטמן בבית הקברות ריבר ויו שבעיר.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Oscar T. Shuck, Representative and Leading Men of the Pacific. San Francisco: Bacon and Co., 1870; pp. 271-275.
↑  George Lemuel Woods - historytogo.utah.gov
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119228139X  ISNI: 0000 0000 4956 1221  LCCN: nr2002006903  SNAC: w65q5dbz  VIAF: 56544991   WorldCat (עם VIAF): 56544991
בית ספר שדה חצבה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית ספר שדה
 מיקום:  חצבה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
 קואורדינטות:  30°46′28″N 35°14′20″E﻿ / ﻿30.774574°N 35.238982°E﻿ / 30.774574; 35.238982
 אתר רשמי
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) בית ספר שדה חצבה(למפת צפון הנגב רגילה) בית ספר שדה חצבה he
 
בית ספר שדה חצבה הוא בית ספר שדה, הממוקם בסמוך למושב חצבה שבמועצה אזורית הערבה התיכונה. בית הספר מכיל כ-30 חדרים עם כ-210 מיטות וחניון שטח. בית הספר מציע הדרכת טיולים באזור הערבה, הנגב ומדבר יהודה.
נוסף על כך, בית הספר מפעיל פעילויות נוספות ובהן התנדבות באזור, הרצאות וסיורי לילה.
הערות שוליים

↑  בית ספר שדה חצבה, באתר החברה להגנת הטבע
|  בתי ספר שדה בישראל |
| --- | --- | --- |
| בתי ספר שדה של החברה להגנת הטבע | בית ספר שדה חרמון • בית ספר שדה גולן • בית ספר שדה הר מירון • בית ספר שדה אלון התבור • בית ספר שדה אכזיב • בית ספר שדה עפרה (יחידת הדרכה בלבד) • שקמים (יחידת הדרכה בלבד) • בית ספר שדה חצבה • בית ספר שדה הר הנגב • בית ספר שדה עין גדי • בית ספר שדה אילת |  |
| בתי ספר שדה אחרים | בית ספר שדה כרמל • בית ספר שדה כפר עציון  • בית ספר שדה שדה בוקר • בית ספר שדה הר גילה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303322605171  LCCN: no92000357   WorldCat (עם LCCN): no92-000357
ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'

"ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'" הוא אלבומם של הזמר אריק איינשטיין והמוזיקאי אבנר קנר, שיצא ב-1976 על ידי חברת התקליטים פונוקול (אז נקראה ליטרטון חיפה) בשיתוף פעולה עם חברת "הגר". בהפקת מיכאל תפוח. האלבום מכיל בעיקרו שירים מהקלאסיקה הישראלית שחידש איינשטיין. אבנר קנר עיבד והפיק מוזיקלית את מרבית שירי האלבום (למעט "משורר זקן" בעיבודו של שם טוב לוי), הלחין את השירים "האווזים" ו"משורר זקן" ושר בדואט עם איינשטיין את השיר "האווזים".
שירי האלבום

| ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'> מס' | ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'> שם | ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'> מילים | ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'> לחן | ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'> משך | ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'>  | ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'>  | ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'>  | ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'>  | ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פרח הלילך  | אורי אסף | נורית הירש | 03:32 |  |  |  |  |  |
| 2. | שיר העמק  | נתן אלתרמן | דניאל סמבורסקי | 04:00 |  |  |  |  |  |
| 3. | האווזים  | לאה גולדברג | אבנר קנר | 02:54 |  |  |  |  |  |
| 4. | דוגית נוסעת  | נתן יונתן | לב שוורץ | 02:43 |  |  |  |  |  |
| 5. | לילה  | שלום חנוך | שלום חנוך | 04:11 |  |  |  |  |  |
| 6. | הוא לא ידע את שמה  | חיים חפר | סשה ארגוב | 04:07 |  |  |  |  |  |
| 7. | בגליל  | אברהם ברוידס | נחום נרדי | 03:52 |  |  |  |  |  |
| 8. | משורר זקן  | לאה גולדברג | אבנר קנר | 03:10 |  |  |  |  |  |
| 9. | כשאור דולק בחלונך  | עמוס אטינגר | סשה ארגוב | 03:24 |  |  |  |  |  |
| 10. | פגישה לאין קץ  | נתן אלתרמן | נעמי שמר | 04:17 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 36:10 |  |  |  |  |  |
משתתפים

אריק איינשטיין: שירה
אבנר קנר: פסנתר, ויברפון וקולות, עיבודים והפקה מוזיקלית, שירה ב"האווזים"
יצחק קלפטר וחיים רומנו: גיטרות חשמליות
שלמה יידוב: גיטרה אקוסטית, גיטרה ספרדית
מתי כספי: גיטרה אקוסטית
אלון אולארצ'יק ואיתן גדרון: גיטרה בס
שם טוב לוי: קולות
יהודית רביץ: קולות ("לילה", "דוגית נוסעת")
קורין אלאל: קולות ("דוגית נוסעת")
דוד טרטקובר: עיצוב עטיפה
מוצר ציבורי

בכלכלה, מוצר ציבורי או טובין קולקטיביים (באנגלית: Public good) הוא מוצר ששימוש בו על ידי אדם אחד אינו מפחית את הכמות הזמינה לאנשים אחרים. לכן, הגדלת מספר המשתמשים אינה כרוכה בתוספת עלות. המשמעות היא שאין מנגנון שוק שמקצה אותו בצורה יעילה.
חלק מהמוצרים הציבוריים מתאפיינים גם בהיעדר דרך אפקטיבית למנוע מאנשים להשתמש בו או ליהנות ממנו ללא תשלום.  מוצר ציבורי מוצג לעיתים כהצדקה למימון ממשלתי של מוצרים. מוצר ציבורי נחשב למקרה פרטי של כשל שוק.
הגדרה

קיימות הגדרות שונות של המושג "מוצר ציבורי". ישנם המתייחסים לכל מוצר שאין דרך אפקטיבית למנוע מאנשים ספציפיים (שמסרבים לשלם עליו) להשתמש בו או ליהנות ממנו כ"מוצר ציבורי". אחרים מגדירים "מוצר ציבורי" ככל מוצר ששימוש בו על ידי אדם אחד אינו מפחית את הכמות הזמינה לאנשים אחרים (ולכן, הגדלת מספר המשתמשים אינה כרוכה בתוספת עלות).
מכיוון שרוב המוצרים הממומנים בידי מדינות העולם אינם עונים על ההגדרה שלעיל, היו שהציעו הגדרות חלופיות רחבות יותר. למשל, צ'ארלס טייבאות הציע להגדיר "מוצר ציבורי" כמוצר שראוי לייצרו, אך אין דרך מעשית לחייב את הלקוחות בעלות הייצור.
ג'ון ליץ' מבדיל בין "מוצר ציבורי", שהוא מגדיר כמוצר שיותר מיישות (אדם או חברה) אחת נהנית ממנו, לבין "מוצר ציבורי טהור" שהוא מגדיר כמוצר שעונה על שני התנאים שצוינו לעיל. ליץ' מבחין בין מוצרים ציבוריים שעלות ייצורם אינה תלויה במספר הצרכנים הנהנים מהם לבין כאלו שאיכותם יורדת עם התרבות הנהנים מהם.
דוגמאות

דוגמאות שונות ניתנו למוצרים ציבוריים. הדוגמאות שניתנו כוללות:
ביטחון צבאי, המסופק לכל תושבי המדינה באופן חופשי ללא יכולת לתת כמות ביטחון שונה עבור מי שסייע לקיומו או לא.
מערכת משפט
תאורת רחוב, המסופקת באופן חופשי לכל עוברי האורח
תחנת רדיו ללא פרסומת שכולם יכולים להאזין לה אבל דורשת מימון
מגדלור
הגנה משטרתית
שירותי כיבוי אש
צדקה
גנים ציבוריים
בריאות ציבורית
הפלרת מי שתייה
מופעי זיקוקים
חקר החלל
GPS
לגבי רבים ממוצרים אלו נטען שהם אינם באמת מוצרים ציבוריים, וישנם הכותבים שאין דוגמאות רבות למוצרים ציבוריים טהורים. למשל, היו שהוכיחו שמגדלורים הופעלו בפועל בימי הביניים על ידי גורמים פרטיים לשם רווח. מכבי אש יכולים לפחות באופן תאורטי לסרב לכבות שרפה וחברות שמירה פרטיות ושכונות סגורות מראות שניתן לספק שירותי שיטור באופן פרטי וכי שירותי השיטור הניתנים על ידי המדינה מוגבלים ואינם מוצר שעלות ייצורו אינה תלויה במספר הנהנים ממנו.
משמעות

מוצרים ציבוריים נחשבים כמפירים את התנאים הנדרשים לכלכלת שוק ועל כן מהווים דוגמה לכשל שוק, המצדיק מימון בידי המדינה. מוצר שקשה לחייב אנשים לשלם עבור הנאה ממנו, סובל מבעיית הטרמפיסט, הנהנה מהמוצר הציבורי המתקיים רק באמצעות תשלום של אחרים. מאמר של פול סמואלסון משנת 1954 מהווה את המאמר היסודי בתחום.
מוצר ציבורי נחשב לדומה למוצר בעל השפעה חיצונית.
נושאים משיקים

מוצר בעל תכונות דומות למוצר ציבורי הוא מוצר משותף, שניתן לשימוש באופן חופשי על ידי כולם, אך בניגוד למוצר הציבורי הוא קיים בכל מקרה (כמו אוויר, חופי רחצה, פארקים, אוקיינוסים) וכמות אנשים רבה יותר עלולה לפגוע בו.
מוצר ציבורי מסוג מתנדב - הזעקת אמבולנס במקרה של תאונת דרכים, אדם משלם שיחת טלפון לטובת הציבור.
מוצר ציבורי מסוג דילמת האסיר - העברת כוס טיפים בין שולחן סועדים בשיווי משקל ללא ידיעה כמה נתרם הכוס תחזור ריקה.
מוצר ציבורי מסוג החוליה החלשה - שכונה שסובלת מהצפות, כל אחד יבנה חומה ליד ביתו שתחסום את ההצפה, כל אחד ישווה את החומה לזאת של שכניו מכיוון שלא רוצה שההצפה תחדור לבית שלו.
ראו גם

מוצר משותף
מוצרי צריכה
מחירי לינדל
הערות שוליים

↑  A Pure Theory of Local Expenditures, The Journal of Political Economy, Vol. 64, No. 5, (Oct., 1956), pp. 416-424
↑  John Leach, A Course in Public Economics, Cambridge University Press, 2004, page 5
↑  Frances Woolley, Why public goods are a pedagogical bad, pages 4-5
↑  The Pure Theory of Public Expenditure, The Review of Economics and Statistics, Vol. 36, No. 4. (Nov., 1954), pp. 387-389
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546171905171  LCCN: sh85108637  LNB: 000065324  NKC: ph171126 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כלי שמלאכתו להיתר

| --- | --- |
 מקרא:  מסכת שבת, דף קכ"ג, עמוד ב' ומפרשים שם
 משנה תורה:  משנה תורה לרמב"ם, הלכות שבת, פרק כ"ה, הלכה ג'
 שולחן ערוך:  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ש"ח, סעיף ד' ומפרשיו
 
כלי שמלאכתו להיתר הוא כלי מלאכה המשמש למלאכות שמותרות לעשייה בשבת אך עדיין אינו מותר לגמרי בטלטול מגזירת חכמים המכונה גזירת כלים.
מהו כלי שמלאכתו להיתר

בתלמוד מבואר שבגזירת כלים בגרסתה הראשונית נכללו כל הכלים מלבד שלושה ”מקצוע של דבילה וזוהמא ליסטרן של קדרה וסכין קטנה שעל גבי שלחן”, הראשונים מסייגים בדרכים שונות את האיסור המקורי: או שהוא נגע רק לכלים שאין להם בית קיבול, או שהוא נגע רק לכלים שאחד השימושים הרגילים שלהם אסור בשבת, או שהוא לא נוגע לכלים שמונח בתוכם דבר שמותר לטלטלו, כגון אוכל.
מלבד כלים אלו שאר הכלים נותרו תחת הגזירה ולהלכה נפסק שמותר לטלטל כלי שמלאכתו להיתר "מחמה לצל" כלומר, לטלטל על מנת למנוע נזק.
טעם ההיתר מחמה לצל

לפי הנפסק להלכה שיש חילוק בין טלטול שלא לצורך בכלל, לבין טלטול שאינו לצורך האדם אלא לצורך הכלי, נאמרו שני חילוקים בראשונים המייצגים שתי גישות שונות.
הגישה המובאת בהשלמה שכתב ”ומחמה לצל אסור דבר שמלאכתו לאיסור אפילו לר' שמעון דלית ליה מוקצה דכיון שמלאכתו לאיסור אינו עשוי בסתמא להשתמש בו בשבת ואם מטלטלם מחמה לצל כמטלטל משבת לחול הוא ולא דמי לדבר שמלאכתו להיתר דהתם כשמטלטלו מחמה לצל סתמיה לצורך שבת הוא שהרי עשוי להשתמש בו היום” כלומר הסיבה להתיר טלטול כלי שמלאכתו להיתר, היא מחמת שהטלטול מצורך שבת הוא, שהרי עשוי להשתמש בו בשבת, וכן כתב האור זרוע.
הגישה המובאת במאירי שכתב ”כלי שמלאכתו להיתר מותר לטלטלו אף מחמה לצל כמו שביארנו ואף על פי שאין לו בהם שום צורך שהרי מכל מקום לצורך עצמו הוא עושה שלא להפסד” כלומר סיבת ההיתר הוא בגלל שטלטול זה מוגדר צורך מכיוון שהוא צורך האדם ומזה אפשר ללמוד שסיבת ההיתר לא נעוצה בזה שסיבת הטלטול מחמה לצל שהרי היא אסורה בכלי שמלאכתו לאיסור אלא הסיבה היא שחומרת איסור הטלטול בכלי שמלאכתו להיתר פחותה יותר ולכן הותר בה אף הצורך של מניעת הפסד הכלי.
לא לצורך כלל

מדברי הגמרא נראה שהצורך שהותר לטלטל כלי שמלאכתו להיתר, הוא כשיש צורך לכלי בטלטול זה, אך שלא לצורך כלל אין היתר, וכן כתבו הרמב"ם והרשב"א וכן פסק בשולחן ערוך, וכן פסקו בזמננו הראשון לציון הרב עובדיה יוסף והרב יצחק יוסף
. לעומתם דעת הרא"ה שמותר לטלטל אף שלא לצורך כלל, וההיתר לטלטל מחמה לצל פירושו שהכלי הותר, ולא חלה עליו גזירת כלים.
ישנם מקרי ביניים שאינם נקראים צורך במובן הפשוט,אך האחרונים חידשו כי גם הם מוגדרים צורך:
כשמתענג מעצם הטלטול: בערוך השולחן חידש שכל שמתענג מעצם הטלטול מעשה זה נחשב צורך ומותר לטלטל בשבת, כן פסק בשמירת שבת כהלכתה. ואילו הבן איש חי כתב ששימוש בכלי להעסיק את הידיים אינו נחשב צורך ואסור לטלטל לצורך זה, וכן פסק בחוט שני.
לצורך סידור הבית: במקרה שרוצה לעשות סדר בביתו ורוצה לטלטל את הכלי ולהניחו במקומו הראוי לו אף שצורך זה אינו צורך הכלי כיון שיש בו צורך לאדם כתב הבן איש חי שמותר לטלטלו בשבת.
להלכה פסק המשנה ברורה שכלי אכילה אינם נכללים בגזירה מהטעמים המנויים לעיל, אך המשנה ברורה מדייק בדעת הרמב"ם שאף כלי אכילה דינם ככלי שמלאכתו להיתר לעניין גזירת כלים, וכן פסק בחזון עובדיה למנהג הספרדים. שכלים בעלי בית קיבול הם בכלל הגזרה, ואסורים בטלטול שלא לצורך.
ראו גם

מוקצה
גזירת כלים
כלי שמלאכתו לאיסור