stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת אוקראינה–רוסיה
השלכות > תרבות וספורט

קבוצות כדורגל וכדורסל רבות ביטלו את משחקיהן נגד קבוצות רוסיות. גמר ליגת האלופות 2022 הועבר מגזפרום ארנה של זניט סנקט פטרבורג לסטאד דה פראנס. פיפ"א
ואופ"א והיורוליג השעו את נבחרות רוסיה ואת הקבוצות הרוסיות מהמפעלים השונים.
הוועד האולימפי הבין-לאומי קרא לפדרציות הספורט להעביר או לבטל אירועי ספורט שמתוכננים להיערך ברוסיה ובלארוס. בהמשך המליצו כי אף ספורטאים או שופטים רוסיים ובלארוסיים לא יורשו להשתתף באירועי ספורט בין-לאומיים. מרוץ פורמולה 1 לא התקיים בעיר הרוסית סוצ'י בספטמבר 2022 כפי שתוכנן. איגוד הג'ודו העולמי הודיע כי החליט לשלול מוולדימיר פוטין נשיא רוסיה את תואר נשיא הכבוד של הארגון, שקיבל בשנת 2010. איגוד הטאקוונדו העולמי שלל את החגורה השחורה של פוטין.
הגוף המפקח של איגוד השידור האירופי החליט להשעות את רוסיה מאירוויזיון 2022. רוסיה ובלארוס הושעו גם מהמשחקים הפראלימפיים בבייג’ין.
השלכות > פליטים

לפי הערכת נציבות האו"ם לפליטים, ביום הלחימה הראשון אלפי אוקראינים חצו את הגבול לארצות השכנות – בעיקר למולדובה ולרומניה, וכ-100,000 תושבים אוקראינים ברחו מבתיהם בגלל הלחימה. ב-26 בפברואר הודיע משמר הגבול הפולני שיותר מ-46 אלף בני אדם עברו את הגדר. ב-20 באפריל 2022, האו"ם הודיע שלמעלה מ-5 מיליון בני אדם עזבו את המדינה.
לפי דיווחי משטרת רומניה, נכנסו לרומניה בצורה לא חוקית מעל 4,900 גברים אוקראינים מתחילת המלחמה ועד סוף 2022. גברים אלה נמלטו מגיוס וביקשו מקלט מדיני ברומניה. חלק מפליטים אלה נספו במהלך בריחתם, טבעו בנחלים או קפאו למוות.
ארצות הברית ומדינות באירופה התגייסו למען הפליטים. אוקראינים, בהיותם תושבי אירופה, לא נדרשו לוויזה על מנת להיכנס לתחומי האיחוד האירופי, כך שמדינות לא יוכלו לגרשם ליעדים אחרים. החוק איפשר להם להישאר בתחומי האיחוד למשך 90 יום. מדינות אחרות, כמו ישראל, קלטו פליטים.
לפי אוקראינה וארצות הברית, מאות אלפי אוקראינים נחקרו והועברו לרוסיה. רוסיה הכחישה העברה כפויה. פורסמו תחקירים בנושא.
השלכות > הגירה מרוסיה

בעקבות האבדות הרבות, רוסיה החלה בגיוס נרחב. הדבר כלל בהמשך גם תוכניות חנינה לאסירים ופנייה לשכירי חרב ברחבי העולם. הן בגלל המצב הכלכלי ברוסיה והן בגלל החשש להתגייס, גברים רוסים צעירים רבים עזבו את רוסיה. כשנה מתחילת המלחמה עזבו את רוסיה כ-2.5 מיליון אזרחים רוסים.
ראו גם

סיפוח קרים
המלחמה בדונבאס
תעלת צפון קרים
המלחמה הקרה השנייה
הסכסוך האוקראיני-רוסי
המשבר האוקראיני-רוסי (2021–2022)
עיצומים בין-לאומיים בסכסוך האוקראיני-רוסי
לקריאה נוספת

שחר הלר, אזרחים אוקראינים במלחמה הטוטלית "22", מערכות, 2022 (אורכב 25.03.2022 בארכיון Wayback Machine)
אייל זיו, מלחמת רוסיה–אוקראינה – הכישלון הלוגיסטי, מערכות, 2022 (אורכב 30.05.2022 בארכיון Wayback Machine)
חברי המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית, סיכום דיון מומחים בנושא המערכה הימית בין רוסיה לאוקראינה, המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית, אוניברסיטת חיפה, יוני 2022
צבי מגן וסופי קובזנצב, ‏מלחמת רוסיה-אוקראינה והשלכותיה, עדכן אסטרטגי, יולי 2022
עדו הכט, המערכה היבשתית במלחמה באוקראינה – ד"ר הכט וד"ר ברלוביץ', באתר צה"ל, 18 באוגוסט 2022
שחר שוחט – סמנכ"ל אסטרטגיה בחטיבת מערכות להגנה אווירית רפא"ל. יאיר רמתי – לשעבר ראש מנהלת "חומה" במשרד הביטחון., לקחים ותצפיות ראשוניות מהמערכה האווירית והפעלת האש מנגד באוקראינה – תא"ל (מיל.) שחר שוחט ויאיר רמתי, באתר צה"ל, 22 בספטמבר 2022
אדוארד לוטוואק עמית מחקר בכיר במרכז ללימודים אסטרטגיים ובינלאומיים. מאנגלית: דובי רז., המלחמה באוקראינה: הגיון אסטרטגי בפעולה – ד"ר אדוארד לוטוואק, באתר צה"ל, 19 בדצמבר 2022
תא"ל (מיל.) איתי ברון, רח"ט מחקר ומפקד מרכז דדו לשעבר., "מנשק חכם" ל"צבא חכם": ההשלכות התפיסתיות של הכניסה האיראנית ל"מועדון הדיוק" – תא"ל (מיל.) איתי ברון, באתר צה"ל, 28 במרץ 2023
איל חיות־מן וזיו רובינוביץ (עורכים), דיון בנושא המערכה הימית במלחמת רוסיה–אוקראינה , הערכה אסטרטגית ימית רבתי לישראל 2022/23, המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית, אוניברסיטת חיפה, 2023
יהוא ירון

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1981 (בן 43) ירושלים, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  קונטרבס, גיטרה בס
 
יהוא ירון (נולד ב-4 ביולי 1981) הוא מוזיקאי ישראלי, נגן גיטרה בס וקונטרבס, זמר, מלחין, פזמונאי ומפיק מוזיקלי. ירון כותב בעברית ונודע כאחד הזמרים-יוצרים הבולטים באינדי הישראלי. הוא כתב והלחין את מרבית השירים באלבומי הסולו שלו.
ביוגרפיה

ירון נולד בירושלים. כשהיה בן עשר התגרשו הוריו, אביו עבר לגור בתל אביב והיה מורה בתיכון לאומנויות ברמת השרון, וירון עבר להתגורר עם אמו ברמת השרון. ירון בוגר תיכון אלון במגמת מוזיקה. בתקופת לימודיו בתיכון ניגן על גיטרה בס, ולאחר שהציעו לו לקבל חינם קונטרבס תמורת נגינה בהרכבים, החל לנגן גם בכלי זה. בין השנים 1995–1999 למד נגינה בבס אצל יוראי אורון וצור בן זאב. בין השנים 1996–2000 למד נגינה בקונטרבס אצל אלי מגן. בין השנים 2001–2004 למד נגינה בקונטרבס אצל מיכאל קלינגהופר.
בשירותו הצבאי היה מפקד בכלא צבאי.
קריירה מוזיקלית

ב-2001 הצטרף ללהקת 'River Styx' של שי לווינשטיין ורות דולורס וייס. אחרי פירוק הלהקה, המשיך לעבוד עם וייס בקריירת הסולו שלה. משנת 2003 ירון ניגן כחלק מההרכבים הקבועים של אמנים רבים בהופעות ובאלבומים, ביניהם: אביב גדג', אביתר בנאי, רונה קינן, נרקיס, אפרת גוש, נורית גלרון, להקת 'לא' ועם נינט טייב וגלעד כהנא באלבום The Walking Man. במקביל, השתתף בהרכבים מוזיקליים שונים בהם 'אנסמבל שתוק! האוזן' שביצע מיצירות קרלהיינץ שטוקהאוזן, פאניק אנסמבל, התזמורת הטרופית וקטב מרירי.
משנת 2006 עוסק ירון בהפקה מוזיקלית של אלבומים. בין האמנים שהפיק את אלבומיהם: רות דולורס וייס, נדב ויקינסקי, נפתלי אלטר, סיון מור, יונתן שפירא, רן ראשון, אביגדור גביש, להקת 'כלבי רוח', ישי קיצ׳לס, שחר גוטמן, להקת 'הזאבות' ודניאל וייל. כמפיק מוזיקלי הוא נודע כמפיק שמעורב בכל פרטי האלבום, בעל טביעת אצבע ייחודית.
משנת 2018 ירון מנחה הרכבים ומרצה להפקה מוזיקלית וכתיבת שירים ב'הגראז׳ - מכינה קדם אקדמית לאמנויות', המיועדת למתמודדים עם משברים נפשיים.
קריירה מוזיקלית > קריירת סולו

בשנת 2007 החל ירון להופיע עם שירים מקוריים שלו.
בשנת 2011 הוציא את אלבום הבכורה שלו 'דברים יומיומיים כאלה'. האלבום כלל ברובו שירים מקוריים שלו, שני שירים שהלחין למילים שכתב אביו, וכן לחן לשיר 'שלושה שירים שלא נכתבו חלק א' שכתב נתן זך. השירים באלבום מתאפיינים בממד אוטוביוגרפי מובהק, בהתייחסות רבה לתל אביב וביחס מיוחד לשפה העברית. האלבום יצא בלייבלים 'קמע' ו'גושפנקא' והופץ על ידי 'התו השמיני', וזכה לשבחי המבקרים וקולגות מעולם המוזיקה.
בשנת 2013 הוציא את אלבומו השני, 'אמן השכנוע העצמי'. מבחינה מוזיקלית, השירים באלבום הושפעו מהמוזיקה של טום ווייטס, מבלוז שורשי, רוק, ג'אז וקברט. האלבום מורכב ברובו משירים מקוריים של ירון, וכולל תרגום אחד לשיר של טום ווייטס – 'עפר באדמה' ('Dirt in the Ground') ושני שירים שהולחנו למילותיו של קורציו מלפרטה. הכתיבה באלבום הושפעה מכתיבתו של יורם קניוק ובעיקר מעיסוקו במוות. רוב האלבום הוקלט בתקופה שבה אשתו הייתה בהיריון עם בתם, ויש בו שירים שמתייחסים לפחד ממחלת הטרשת הנפוצה שבה חלה ירון, לצד תקווה שמעורר התא המשפחתי. האלבום הושלם באמצעות 'מימון המונים' ויצא בלייבל 'קמע'. הוא זכה לשבחי המבקרים ונבחר כ'אלבום השנה' של תחנת הרדיו 'הקצה' ושל אתר 'מעריב nrg'. לאחר צאת האלבום כתב יואב קוטנר על ירון שהוא "דמות מאד דומיננטית בסצנת המוזיקה האלטרנטיבית הישראלית. מלך האינדי".
בשנת 2017 יצא אלבומו השלישי, 'אם לא נרקוד לא נבין כלום'. הוא מכיל בעיקר שירים מקוריים שלו, ולחן אחד למילותיה של יונה וולך, בשיר 'אוי!' האלבום יצא בלייבל 'קמע', הודפס במהדורת ויניל מוגבלת וזכה גם הוא לשבחי המבקרים. האלבום מתאפיין בקו מוזיקלי נגיש, קליט ותמציתי יותר ביחס לאלבומיו הקודמים של ירון.
בשנת 2019 הוציא את הסינגל "לשמוע כל החבר'ה ב-2019". בשנת 2021 הוציא ירון גרסת כיסוי לשיר "סימני סערה" של חיים אוליאל, שכתב שמעון אדף והלחין קובי אוז.
ב-2022 הוציא את אלבומו הכפול 'יהוא ירון נגד השטן: כך בעולם / כך בארץ הזו', בהשתתפות גיא שמי, ניר שלמה, אביב ברק ועדי רנרט. האלבום עוסק בנושאים חברתיים ואקטואליים.
קריירה מוזיקלית > שיתופי פעולה נוספים

בשנת 2011 השתתף ירון בפרויקט 'מסע אספלט - ביצועים חדשים לשירי סשה ארגוב' של תחנת הרדיו קול הקמפוס עם השיר 'שיר בין ערביים', וכן שר באלבום 'העבד - שירי ארץ ישראל' של שלום גד. בשנה זו גם הקים את ההרכב חלוק חד פעמי עם זאב טנא וסתו בן שחר. ההרכב הוציא אלבום אחד בשנת 2013.
משנת 2012 עוסק ירון בהפקה מוזיקלית של הופעות לאמנים רבים, בהם נרקיס, איל כהן, דניאל וייל וכרמל אקמן. בשנת 2019 הפיק מוזיקלית את מופע המחווה למאיר בנאי בפסטיבל ימי בנימינה.
בשנת 2013 השתתף בפרויקט 'הלביא - אמנים שרים אריק לביא' של תחנת הרדיו קול הקמפוס עם השיר 'הזר המקנא לחן רעייתו', וכן באלבום 'שירים משומשים' של אתר עונג שבת עם השיר 'עפר באדמה' של טום ווייטס.
בשנת 2015 ייעץ אמנותית לאלבום 'רופאה במערב' של הילה רוח. בשנת 2016 ייעץ טקסטואלית לאלבום 'אלפיים עשרים ושלוש.' של איה כורם. באלבום זה הוא גם שר עם נצ'י נצ' את הדואט 'תופעות לוואי'.
בשנת 2017 הקים את להקת הפּאנק אנטיגונה רקס עם תמר "קוקי" אריאל וסתו בן שחר.
בשנת 2018 השתתף באלבום 'מכונת הזמן - שירי ראשית המדינה בביצועים אלטרנטיביים' של תחנת הרדיו כאן 88 עם השיר "את אמרת".
בשנת 2019 הפיק את האלבום 'הגוף הזה' של הזמרת שחר גוטמן.
ירון שיתף פעולה בהופעות עם אמנים ישראלים רבים, בהם ערן צור, ברי סחרוף, יהודית רביץ, חמי רודנר, יוני רכטר, מאיר בנאי, גידי גוב, אלון אולארצ'יק, שלמה בר, אסף אבידן, שלומי שבן, אסף אמדורסקי ואתי אנקרי. הוא ניגן עם מספר אמנים בינלאומיים בהופעותיהם בישראל: להקת Faun Fables (2007), אמנדה פאלמר (2013), ג'יימס 'סופר צ'יקן' ג'ונסון (2014), ריילי ווקר (2015), רוברט 'בילבו' ווקר (2016) ואנתוני 'Big A' שרוד (2018).
ירון הופיע גם בהופעות מחווה לזכרו של המוזיקאי והיוצר גבריאל בלחסן, בהן הופעה בהאנגר 11 בספטמבר 2023, שם ביצע את "שטן" ו"אדמה חרבה" מתוך האלבום 'עתיד'.
הוקרה

במאי 2014 במסגרת פסטיבל דוקאביב הוקרן סרטה של הבמאית מיה זיידמן 'יהוא ירון: אמן השכנוע העצמי'. בדצמבר 2014 הסרט שודר בטלוויזיה. זהו סרט דוקו-מוזיקה שבו זיידמן ליוותה במשך שנתיים את ירון בין הופעות, הקלטות וטיפולים. הוא צולם בתקופה שבה הוא היה לקראת לידת בתו הבכורה, לקראת אלבום שני, ובעיצומה של התמודדות עם מחלת הטרשת הנפוצה.
חיים אישיים

ירון מתגורר בתל אביב. היה נשוי למרב שחם, אמנית, אנימטורית ומעצבת גרפית שבין השאר עיצבה את עטיפות אלבומיו.
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

דברים יומיומיים כאלה (2011)
אמן השכנוע העצמי (2013)
אם לא נרקוד לא נבין כלום (2017)
יהוא ירון נגד השטן: כך בעולם / כך בארץ הזו (2022)
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

ספוקן וורד אי פי (2024)
דיסקוגרפיה > אלבומים שבהם השתתף

מסע אספלט (2011)
שירי ארץ ישראל (2011)
הלביא (2013)
שירים משומשים (2013)
אלפיים עשרים ושלוש. (2017)
מכונת הזמן (2018)
הערות שוליים

↑  יואב קוטנר, יהוא ירון משכנע, באתר קוטנר.נט, ‏05/10/2014
↑  נטע הלפרין, העיר תל אביב, יהוא ירון: "אני מעדיף שמישהו ממש ישנא את מה שאני עושה, העיקר שלא יהיה אדיש לזה", באתר הארץ, 9 בנובמבר 2010
1 2 3  דנית צמית, יהוא ירון: "המדינה הזו פוסט-טראומטית", באתר ynet, 4 באפריל 2022
↑  יובל סער, יהוא ירון מוציא אלבום ראשון, ומתחיל להגשים את ההבטחות, באתר הארץ, 10 במרץ 2011
↑  יהוא ירון באתר Qube
↑  בכורה: כלבי רוח בסינגל ראשון. האזינו, באתר וואלה, 11 בפברואר 2013
↑  יואב קוטנר, מלך האינדי, באתר www.israelhayom.co.il, ‏05/10/2014
↑  יובל סער, יהוא ירון מוציא אלבום ראשון, ומתחיל להגשים את ההבטחות, באתר הארץ, 10 במרץ 2011
↑  אור ברנע, מסטיק משונה, באתר ynet, 10 בפברואר 2011
↑  אמן השכנוע העצמי, דף האלבום באתר קמע
↑   סער גמזו, פאשיזם איטלקי ויורם קניוק; החומרים מהם מורכב האלבום של יהוא ירון, באתר הארץ, 17 ביוני 2013
↑  רז ישראלי, מארז תרבות 23: אלבומי השנה תשע"ג, באתר nrg
↑  קמע, אמן השכנוע העצמי - אלבום השנה תשע"ג, באתר קמע, ‏24/09/2013
↑  יואב קוטנר, מלך האינדי, באתר ישראל היום, ‏05/10/2014
↑  אם לא נרקוד לא נבין כלום, by Yehu Yaron, באתר Yehu Yaron
↑  שמרית דהן, סיכום העשור הישראלי של קולומבוס, באתר קולומבוס - מגזין מוזיקה, ‏14/02/2020
↑   בן שלו, או יֶה, יהוא - יופי של אלבום, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2017
↑  גיא טנא, יהוא ירון – אם לא נרקוד לא נבין כלום., באתר טנא ג'י - כתיבה שאוהבת יוצרים, ‏10/11/2017
↑  יוסי חרסונסקי, "מסע אספלט" – פרויקט מחווה חדש לשירי סשה ארגוב, באתר יוסמיוזיק, ‏02/02/2011
↑  בן שלו, מוסיקה: שלום גד משובץ ביהלומים, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2011
↑  יוסי חרסונסקי, פרויקט הלביא קול הקמפוס, באתר יוסמיוזיק, ‏19/03/2013
↑  עמיחי חסון, שירים משומשים: טום כבר לא מחכה, באתר nrg
↑  מערכת כאן, מכונת הזמן, באתר כאן, ‏17/04/2018
↑  בלוג המוזיקה של שירה כרמל
↑  יוחאי וולף, תקשיב לדיסק של יהוא ירון, הוא מחייה את העברית, באתר Japan in a dishpan, ‏19/04/2011
↑  הבמה, Super Chikan סופר צ'יקן, באתר הבמה
↑  יובל אראל‏, אחד הטובים, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 7 בספטמבר 2016
↑  רז ישראלי, מהמיסיסיפי לישראל: שלוש הופעות לבלוזיסט Big A, באתר ישראל היום, ‏13/06/2018
↑  אסף נבו‏, במופע המרהיב לזכר גבריאל בלחסן, כמה רגעים הצליחו לגעת בשמיים, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2023
↑  יהוא ירון- אמן השכנוע העצמי, The Self Deception Artist
↑  מישקה גינדין ותמר לב, אמן השיכנוע העצמי – האינדי מגיע לטלוויזיה, באתר אפרכסת - בלוג מוזיקת שוליים מקומית, ‏01/12/2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572747105171  MusicBrainz: 9bfe65e7-6c01-4b70-8aa0-e65c58e4e216  VIAF: 12145304373778571288   WorldCat (עם VIAF): 12145304373778571288
שישי הפוך יותר

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  רומן מאת מרי רוג'רס
 בימוי:  נישה גנטרה 
 הופק בידי:  קריסטין באר אנדרו גאן
 תסריט:  ג'רדן ויס
 שחקנים ראשיים:  ג'יימי לי קרטיס לינדזי לוהן מארק הארמון צ'אד מייקל מוריי
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 8 באוגוסט 2025
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט קומדיה 
 סרט קודם:  שישי הפוך 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שישי הפוך יותר (באנגלית: Freakier Friday) הוא סרט קומדיה אמריקאי, בכיכובן של לינדזי לוהן וג'יימי לי קרטיס, בהפקת סרטי וולט דיסני. זהו המשכון לסרט "שישי הפוך" משנת 2003, והשביעי בזיכיון בעל אותו שם שמבוסס על הרומן "Freaky Friday" מאת מרי רוג'רס, כשהראשון בו הוא "אמא ליום אחד" (1976) בכיכובה של ג'ודי פוסטר. הסרט צפוי לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-8 באוגוסט 2025 על ידי סרטי אולפני וולט דיסני.
צוות השחקנים

ג'יימי לי קרטיס – טס קולמן
לינדזי לוהן – אנה קולמן
מארק הארמון – ריאן
הרולד גולד – אלן
צ'אד מייקל מוריי – ג'ייק
כריסטינה וידל – מאדי
סטפן טובולווסקי – מר בייטס
היילי הדסון – פג
רוזלינד צ'או – פיי-פיי
לוסיל סונג – אמא של פיי-פיי
הפקה

במאי 2023 דיסני הכריזה על סרט המשך לסרט הפנטזיה-קומי "שישי הפוך" שנכתב על ידי אליזה הולנדר, כאשר ג'יימי לי קרטיס ולינדזי לוהן צפויות לחזור על תפקידן כטס קולמן ואנה קולמן, בהתאמה. במרץ 2024 לוהן אישרה שסרט ההמשך נמצא בפיתוח פעיל, ונישה גנאטרה נשכרה לביים את הסרט, כאשר ג'ורדן וייס שכתב את התסריט. ביוני 2024 ג'וליה באטרס, מני ג'סינטו, סופיה האמונס ומאיטריי רמקרישנן הצטרפו לצוות השחקנים, כאשר מארק הארמון, צ'אד מייקל מוריי, כריסטינה וידאל, היילי הדסון, לוסיל סונג, סטפן טובולוסקי ורוזלינד צ'או יחזרו לגלם את התפקידים שלהם מהסרט המקורי. הצילומים החלו בלוס אנג'לס ב-24 ביוני 2024.
הערות שוליים

↑  Couch, Aaron (10 במאי 2023). "'Freaky Friday' Sequel in the Works with Lindsay Lohan, Jamie Lee Curtis". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-11 במאי 2023. נבדק ב-10 במאי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Seemayer, Zach; Solis, Monica Sisavat (4 במרץ 2024). "Lindsay Lohan Confirms a 'Freaky Friday' Sequel Is in the Works With Jamie Lee Curtis". Entertainment Tonight. ארכיון מ-4 במרץ 2024. נבדק ב-4 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kit, Borys (29 במרץ 2024). "'Freaky Friday 2' Is A Go With 'Welcome to Chippendales' Director (Exclusive)". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-29 במרץ 2024. נבדק ב-29 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sneider, Jeff (7 ביוני 2024). "Exclusive: Julia Butters to Star in 'Freaky Friday 2' Alongside Lindsay Lohan and Jamie Lee Curtis". The InSneider. ארכיון מ-8 ביוני 2024. נבדק ב-8 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grobar, Matt (14 ביוני 2024). "Manny Jacinto Circling 'Freaky Friday 2'". Deadline Hollywood. ארכיון מ-14 ביוני 2024. נבדק ב-14 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grobar, Matt (24 ביוני 2024). "Sophia Hammons & Maitreyi Ramakrishnan Among Other New Additions To 'Freaky Friday 2' As Chad Michael Murray, Stephen Tobolowsky & More Are Set To Reprise; Theatrical Release Confirmed". Deadline Hollywood. ארכיון מ-24 ביוני 2024. נבדק ב-24 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
דגל קפריסין

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי ודגל ימי לאומי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  16 באוגוסט 1960
 קבלת מעמד רשמי:  16 באוגוסט 1960 
 מוטיבים עיצוביים:  דגל לבן, מפת האי במרכז בצבע נחושת, שני ענפי זית מוצלבים
 דגלים היסטוריים   :     הנס הכחול של קפריסין תחת השלטון הבריטי.
 
דגל קפריסין אומץ ב-16 באוגוסט 1960. הוא מציג מפה של האי, ושני ענפי זית (סמל השלום) תחתיו על רקע לבן (גם מסמל שלום). מעצבי הדגל נמנעו במכוון משימוש בכחול ואדום (הצבעים של דגלי יוון וטורקיה), במטרה שלא לגרום למתח מיותר בין שני העמים המתגוררים באי. המפה בדגל בצבע נחושת המסמל את שכבת הנחושת והעופרת הנמצאים על האי (בעיקר בצורת מינרל, שצבעו צהוב).
היסטוריה

לפני שדגל קפריסין הונהג, נעשה שימוש בדגל טורקיה ודגל יוון. הדגל הנוכחי זכה בתחרות לעיצוב דגלים בשנת 1960. לפי החוקה, לדגל אסור לכלול את הצבעים כחול ואדום, המייצגים את השלטון הבריטי, וגם לא צלב או סהר, המייצגים את יוון וטורקיה. כל המשתתפים בתחרות נמנעו במתכוון משימוש בארבעת האלמנטים הנ"ל, כדי לשמור על נייטרליות.
העיצוב הזוכה מבוסס על הצעתו של איזמט גוניי, צייר טורקי-קפריסאי. העצוב נבחר על ידי מקאריוס השלישי, נשיא קפריסין, בהסכמתו של פאזיל קוצ'וק, סגן הנשיא.
השימוש בדגל

על פי החוקה של קפריסין, הדגל יכול להיות מונף על ידי מוסדות המדינה, איגודים ציבוריים ותושבי המדינה. הגופים הציבוריים ומוסדות המדינה רשאים להניף את הדגל ביחד עם דגל טורקיה ודגל יוון, גם יחד. אזרחים פרטיים רשאים להניף את הדגל עם דגל טורקיה, דגל יוון, שניהם ביחד או כל אחד לחוד.
חרף הניסיון ליצור עיצוב נייטרלי כדי לקדם את האיחוד בין הקהילות, נעשה שימוש בדגל בעיקר על ידי הקפריסאים-יוונים.
מאפייני העיצוב

מפת המדינה מהווה 44% מהדגל. צבע המפה הוא נחושת (פנטון 144-C). ענפי הזית בצבע ירוק זית (פנטון 336-C). צבע הרקע לבן, והיחס בין האורך לרוחב הוא 3:5.
הדגלים המיוצרים בקפריסין בדרך כלל שונים מעט מהמאפיינים המקוריים, בעיקר בצבעים ובגודל המפה. באוקטובר 2005 הודיעה הממשלה כי תנקוט צעדים ו"תתחיל מאפס", כדי להבטיח שרק דגלים בעלי המאפיינים הרשמיים ייוצרו ויונפו ברחבי המדינה.
דגל זה מכיל את הריכוז הגבוה ביותר של הצבע הלבן – 89.7% ממנו צבועים בלבן.
הצעה לדגל

כחלק מתוכניתו של קופי אנאן ליישב את המחלוקת בקפריסין, האו"ם הציע דגל חדש, שיאומץ בקפריסין המאוחדת שתיבנה מחדש. שלא כמו הדגל הרשמי הנוכחי, גרסה זו משלבת במתכוון ייצוג של יוון (כחול) ושל טורקיה (אדום), ביחד עם רצועה גדולה בצבע נחושת-צהוב, המייצגת את קפריסין. ייתכן שכל התיישבות עתידית בקפריסין תכלול את הדגל החדש.
ראו גם

סמל קפריסין
המנון קפריסין
דגל הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין
הדגל המוצע לקפריסין המאוחדת
איתמר פליישמן

| --- | --- |

איתמר פליישמן, 2025
 לידה:  14 בפברואר 1984 (בן 41)
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 מעסיק:  עכשיו 14, גלי ישראל
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  itamarynet
 טוויטר (X):  itamarfleishe
 
איתמר פליישמן (נולד ב-14 בפברואר 1984 ) הוא עיתונאי, שדרן רדיו וטלוויזיה, מגיש מחליף ופאנליסט קבוע בתוכנית הפטריוטים בעכשיו 14, בעל טור שבועי בישראל היום ותוכנית שבועית בגלי ישראל.
ביוגרפיה

פליישמן נולד וגדל במשפחה דתית, ברמת גן. עד הגיעו לגיל תיכון למד בחינוך חרדי. בתיכון למד בישיבת בני עקיבא קריית הרצוג בני ברק. לאחר מכן, היה חניך במכינה הקדם צבאית "בני-דוד" בעלי. שירת בפלנ"ט נח"ל. הוא בוגר לימודי תקשורת באוניברסיטת אריאל.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 2008, החל את עבודתו במקומון "ידיעות ירושלים" שם פרסם מדור בנושאי צרכנות וסיקר את תחום המשפט והפלילים עבור העיתון. במקביל שימש כתב בmynet ירושלים.
בינואר 2012 החל לעבוד ככתב שטחים ב-ynet, ב-2014 עבר לסקר את אזור יהודה ושומרון עבור "מעריב" ו"מקור ראשון", עד שינוי הבעלות ומכירתו של העיתון לשלמה בן-צבי.[דרוש מקור]
ביוני 2014 מונה לדוברו של שר הכלכלה ויו"ר הבית היהודי נפתלי בנט.
במהלך קמפיין בחירות 2015 שימש כסגן מנהל הקמפיין וכדובר של מפלגת "הבית היהודי", לאחר הבחירות לכנסת העשרים סיים את תפקידו.
ביוני 2015 נבחר לשמש כדובר השר גלעד ארדן, אך עקב עיכוב המינוי ויתר על התפקיד.
ממרץ עד דצמבר 2015 שימש כדוברו של חבר הכנסת ינון מגל, עד להתפטרותו של מגל מהכנסת.
ב-2017 החל לכתוב טור דעה שבועי בעיתון "ישראל היום".
ב-2018 החל לעבוד כעורך תוכנית הרדיו של אראל סג"ל ב-103fm.
במהלך 2017 החל פליישמן לעבוד ב-"ערוץ 20" ככותב, עורך, מגיש ופאנליסט.
ב-2020 ערך את מהדורת החדשות המרכזית של הערוץ. עם המעבר לאפיק 14 החל לערוך את התכנית "אולפן חמישי" בהגשת יעקב ברדוגו ומשמש ככותב לתוכניות השונות. במקביל משמש פליישמן פאנליסט קבוע בתוכנית "הפטריוטים" בערוץ וכן כמגיש מחליף של התוכנית, בעיקר בימי חמישי.
חיים אישיים

פליישמן גרוש ואב לשניים. מתגורר באלקנה. בן דודו, ינון פליישמן, נהרג בהתהפכות טנק במלחמת חרבות ברזל.
חיים אישיים > התמודדות נפש

בספטמבר 2018 שודר פרק 9 “מתמודדים עם מחלות נפש” בתוכנית “סליחה על השאלה” בהשתתפותו, בו שיתף כי חווה התקף פסיכוטי ואובחן כסובל מהפרעת אישיות גבולית, מאניה דיפרסיה וכן מהפרעת אישיות מאשכול B המאופיינת בתגובות רגשיות לא צפויות, דרמטיות ואינטנסיביות.
בהמשך הפרק שיתף כיצד הוא מתמודד עם המחלה, החוויה הקשה באשפוזים במחלקה פסיכיאטרית, הטיפול התרופתי ועל אהבתו לילדיו שרק בזכותם נמנע מלהתאבד. הוא התוודה כי “אני באמת מאמין שיש לי פגם עמוק-עמוק-עמוק בתשתית הנפשית שלי” ועל חששו מחזרת המחלה.
הערות שוליים

↑  עו"ד גיא בוסי ואיתמר פליישמן באתר רדיו גלי ישראל
1 2  פרויקט השו"ת עם איתמר פליישמן בעיתון שביעי
↑  אודות איתמר פליישמן בפייסבוק
↑  איתמר פליישמן באתר ynet
↑  צביקה גרוניך, ‏איתמר פליישמן מונה לדובר זמני של נפתלי בנט, באתר כיכר השבת, 19 ביוני 2014
↑  יאיר טוקר, ‏פנחס וולף עוזב את 'הבית היהודי', באתר כיכר השבת, 18 בינואר 2015
↑  אלכסנדר כץ, 'הבית היהודי' מצמצמת הוצאות בשל תוצאות הבחירות; הדובר איתמר פליישמן פורש, באתר אייס, 13 במאי 2015
↑  איתמר פליישמן ישמש כדובר השר לביטחון פנים,  באתר כיפה, 7 ביוני 2015
↑  אלכסנדר כץ, התחקיר הביטחוני יתארך - איתמר פליישמן ויתר על תפקיד יועץ התקשורת של ארדן, באתר אייס, 22 ביוני 2015
↑  איתמר פליישמן ויתר על המשרה במשרדו של ארדן,  באתר כיפה, 23 ביוני 2015
↑  ינון פליישמן, באתר "יזכור"
↑  סליחה על השאלה | מתמודדים עם מחלות נפש, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 באפריל 2023
↑  סליחה על השאלה | מתמודדים עם מחלות נפש - שידור בכורה ביוטיוב! - YouTube
|  |
| --- | --- | --- |
| תוכניות | "ישראל הבוקר" • "עדן ועודד" • "האולפן הפתוח" • "ארבע" • "ריקלין ושות" • "הדו"ח של אראל" • "שבע" • "מהדורת החדשות המרכזית של עכשיו 14 "•"הפטריוטים" • ריקלין ושות • "פָתְחִי את שַׁי" • "כלכלי בלילה" |  |
| סגל | דור אזרד  • אמיר איבגי • שגיא אלמוג כהן • נועם אמיר • מולי ארי • הלל ביטון רוזן • דרור בלאזדה • יעקב ברדוגו • שרה ב"ק • שי גולדשטיין • בועז גולן • טל היינריך • עדן הראל • יהונתן וייס • דנה ורון • יותם זמרי • יערה זרד • עידו טאובר • יאיר אלטמן • מגי טביבי • עומרי חיים • שלו כחלון • אדיר לחקים • רונה לוי • עירית לינור • שיראל ללום נהיר • נתי לנגרמן • טל מאיר • ינון מגל • תמיר מורג • עודד מנשה • אראל סג"ל • גיל ססובר • מורן סקיטל • ליאור סודרי • אריאל עידן • איתמר פליישמן • אליה פרג'ון • גלעד צוויק • מוטי קסטל • דני רופ • שמעון ריקלין • עתי שלו • ליטל שמש |  |
שישי הפוך

| --- | --- |

 מבוסס על:  רומן מאת מרי רוג'רס
 בימוי:  מרק ווטרס 
 הופק בידי:  אנדרו גאן מריו איצקוביץ אן מרי סנדרלין
 תסריט:  מרי רוג'רס הת'ר האץ' לסלי דיקסון
 עריכה:  ברוס גרין 
 שחקנים ראשיים:  ג'יימי לי קרטיס לינדזי לוהן מארק הארמון צ'אד מייקל מוריי
 מוזיקה:  רולף קנט 
 צילום:  אוליבר ווד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני, Gunn Films 
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 באוגוסט 2003 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, קומדיה רומנטית, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט פנטזיה, סרט מוזיקלי 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס, סנטה מוניקה 
 תקציב:  $20,000,000
 הכנסות:  $160,846,332
 הכנסות באתר מוג'ו:   freakyfriday03
 סרט הבא:  שישי הפוך יותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שישי הפוך (באנגלית: Freaky Friday) הוא סרט קומי משנת 2003, בכיכובן של לינדזי לוהן וג'יימי לי קרטיס. הסרט מבוסס על הרומן "Freaky Friday" של מרי רוג'רס. הסרט הוא גרסה חדשה לקלאסיקה "אמא ליום אחד" (1976) בכיכובה של ג'ודי פוסטר.
סרט המשך בשם "שישי הפוך יותר" צפוי לצאת לאקרנים בשנת 2025.