stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
New Amerykah Part One (4th World War)
הקלטה

באלבום באדו שיתפה פעולה עם מפיקים כמו קווסטלאב, מאדליב, וונדר התשיעי, קארים ריג'ינס וג'יימס פויזר. בנוסף שיתפה פעולה גם עם מהנדס האודיו מייק צ'וואריאה ועם להקת Sa-Ra אשר סייעו בהפקת וכתיבת רוב השירים באלבום. מאוחר יותר היא הסבירה את הבחירה עם אילו מפיקים לעבוד, ואמרה "לכל האנשים האלה יש מוניטין של להיות בעלי חזון ולהכיר אותם היטב, הרגשתי 'אוקיי, עכשיו הגיע הזמן להקים פרויקט שלא רק לוקח אותנו למקום אחר אלא למימד אחר, אך מדגיש את המראות הללו.' וזה מה שהיה לי בראש בפרויקט הזה".
שבאדו עברה לעבוד על האלבום מתוך אולפן היא החלה לעשות זאת בדאלאס, שם היא נעזרה בצ'וואריאה בהקלטת שירה וקטעים בסיסיים לשני שירים. ההרמוניות הקוליות שלה הוקלטו במכשיר "Studer A820" חצי אינץ', בתוכנת פלייבק ובאמצעות קלטת מגנטית. פויזר, שהיה מעורב מאוד בתור מוזיקאי ומפיק בכל עבודותיה הקודמות של באדו, הוקטן בתפקידו באלבום באופן ידידותי כדי להתאים את גישתה המינימליסטית, מונעת ביטים בהפקה. "היא רצתה צליל היפ הופ מחתרתי, מלוכלך ואורגני יותר", אמר מאוחר יותר פויזר למגזין "Shook", "אז היא עבדה עם מפיקים שהביאו את הצליל הזה לשולחן."
מפגשי הקלטה ותכנות נוספים התקיימו באולפן "האבק הקוסמי" של להקת Sa-Ra. אחד מחבריי הלהקה סיפר על אופן עבודתה של באדו באולפן כאשר אמר: "לפעמים יש לה תבנית קבועה של מה שהיא רוצה אבל לפעמים המקצבים היו פשוט קופצים לה לראש." עו'מאס קית' אחד מחבריי Sa-Ra שימש גם כנגן באלבום וניגן בכלים כמו פנדר רודס, Roland Juno-106 ו-Roland SH-101. שאפיק חוסיין, אחד הכותבים המרכזיים באלבום סיפר שבאדו נתנה לו לכתוב רק מילים לאלבום בלי לבסס אותם על מלודיה או לחן. חוסיין אמר כי מכיוון שבדו לא אפשרה לאף אחד לעשות זאת בעבר לטענת חוסיין, "היא נאלצה לעבור כמה דברים אישיים כדי להגיע למצב שהיא נתנה למישהו לכתוב עבורה באופן שעשינו. זה היה ספונטני אבל באותו זמן היה לזה מבנה. ייתכן שלא היה לזה ביטוי נכון אבל כתיבה היא כל כך אישית. זה היה דבר גדול." אמר חוסיין.
הקלטה > ההקלטות באולפן

לאחר שעבדה על השירים שלה במחשב שלה בבית באדו עברה לעבוד גם באולפן הקלטות, אולפני "Electric Lady" בניו יורק. "כל מה שהמפיקים שלחו לי בדוא"ל הכנסתי ל-'GarageBand'", הסבירה למגזין רמיקס. "ואז ניסינו לשחזר את זה ב-"Electric Lady". שרתי במחשב הנייד שלי, ועשיתי בו כל דבר. גם איחדתי את השירים ביחד עם אפקטים קוליים כמו ההשתקפות הקולית של "'GarageBand'". באדו עבדה עם מהנדסי האודיו כריס בל, טום סוארס וצ'וואריאה. צ'וואריאה בילה שעות רבות עם באדו בהאזנה לאלבומיה הקודמים, וכן אלבומים ישנים כמו "The Dark Side of the Moon" של פינק פלויד ו-"Innervisions" של סטיבי וונדר. על השירים באלבום הם עבדו דרך דוא"ל והשתמשו בתוכנת "Pro Tools" שימשה לשילוב כלי נגינה באלבום כמו חליל, גיטרה וכלי הקשה. מוזיקאים נוספים שתרמו לתהליך זה היו המוזיקאית ג׳יוטי, החצוצרן רוי הרגרוב, המוזיקאי רוי איירס, הגיטריסט עומאר רודריגס-לופז והמוזיקאי הטורקי ביליאל.
לאחר מכן באדו צ'וואריאה הוסיף אפקטים מיוחדים על ידי שימוש ותפעול של מגוון תוספים וצלילי גיטרה ובעקבות זאת הם עיבדו מחדש את תדירות האפקטים ופרמטרי האפנון. צ'וואריאה אמר כי הם הצליחו להרחיב את האפקטים מבלי לפגוע בשירים של המפיקים האחרים ומבלי למנוע מהעבודה שלהם להתבלט. באדו טענה כי שיטת העבודה שלה היא "בשכבות" כאשר השכבה הראשונה היא "הרצועה" השכבה השנייה היא "השירים" והשכבה השלישית "הם הנגנים שמכניסים ניואנסים מסוימים. ושהם מנגנים הם מנגנים כמו שהם מסמפלים או שאנחנו לוקחים קטע ממה שהם ניגנו ומסמפלים את זה בתוך השיר וחוזרים על זה בלופ.
בנוסף לשימוש בדרבוקה השתמשה באדו גם בקולן כדי לעורר תחושה מסוימת דרך הצלילים של הקולן, דבר שהיא עשתה באלבומיה הקודמים: "לכל קולן יש אנרגיית רטט מסוימת שתורמת לתחושה או לצבע או לריח. הם קשורים גם לצ'אקרות שונות בגוף. חלקן עלולות לגרום לך להרגיש טוב או סקסי או מודע למה שאתה אומר." האלבום במקור היה אמור להיות אלבום קונספט כפול עם 18 שירים סך הכל אך בסופו של דבר מספר השירים באלבום צומצם ל-11 והיה רק דיסק אחד לאלבום.
הקלטה > הפקה ווקאלית

ב-"Electric Lady", השתמשה באדו בגישה רבת פנים להקלטת השירה שלה וערכה את השירה של עצמה לאחר ההפקה. קולה של באדו היה נחשב למרשים ויכל להגיע לטונים גבוהים, לעשות שימוש בתדרים מגוונים, במרווחים רחבים ובהרמוניות קוליות. צ'וואריאה היה מהנדס השירה של באדו: "לקולה יש כל כך הרבה תדרים, מתת-הרמוניות של הטון שלה ועד לדלילות דקה בקולה, והיא רוצה להשמיע את כל זה" אמר צוואריאה על קולה של באדו. לצורך ההקלטות השתמשה באדו במיקרופון Shure SM57, מיקרופון דינמי אשר מתאים לקול שלה באופן מיוחד ומבצע חיתוך ווקאלי בזמן שהוא ממוקם בין שני רמקולים בחדר הבקרה של הסטודיו עם מערכת סאונד שעושה מיקסינג. היא הסבירה ששיטת העבודה הזו נוחה יותר, וציינה את היכולת לשמוע את עצמה שרה ומחזיקה את המיקרופון כשהיא מסתובבת בחדר. באדו העדיפה לשיר בטייק אחד ולא לחבר כמה טייקים ביחד: "כשאני עושה שירה, אני שרה עם ווליום מסוים בקולי. אני שר את ההרמוניות הכפולות והמשולשות בכמויות שונות. אתה לא צריך להסתגל זה; אני כבר עשיתי את זה. אנחנו עושים מיקסינג תוך כדי, ואם מישהו יידע בדבר אחד ארור, אני אדע את זה".
שיווק, קידום והצלחה מסחרית

מתוך האלבום יצאו שני סינגלים כאשר הסינגל הראשון היה השיר "Honey" אשר יצא ב-11 בדצמבר 2007. השיר לא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-88 בלבד בארצות הברית ונשאר במצעד במך שלושה שבועות בלבד. גם במצעד שירי ה-R&B וההיפ-הופ השיר לא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-22 בלבד אך נשאר 17 שבועות במצעד. הקליפ לשיר בוים באדו וכריס רובינסון, ויצא ב-28 בינואר 2008. בקליפ באדו רצתה לעשות מחווה לאלבומים קלאסים שהיא אוהבת ולכן בקליפ נראית באדו כקונה בחנות תקליטים, שם היא צופה בעטיפות של התקליטים ומדמיינת את עצמה בתוכן. בנוסף על מנת לקדם את האלבום בינואר 2008 היא הופיעה בפסטיבל הג'אז של ברבדוס עם שירים מהאלבום. ב-23 באפריל יצא השיר "Soldier" כסינגל השני מהאלבום ולאחריו באדו הכריזה על סיבוב ההופעות לקידום האלבום
The Vortex World Tour. סיבוב ההופעות כלל 34 מופעים בצפון אמריקה שהתרחשו במהלך מאי ויוני כאשר The Roots היו מופע החימום ובחצי השני של יוני ובמהלך חודש יולי הופיעה באדו גם באירופה.
בנוסף באותו היום של יציאת האלבום התקיימה מסיבת שחרור מטעם VH1 Soul בבית הבלוז שבדאלאס ובה באדו ביצעה שירים מהאלבום. האלבום לא יצא בבת אחת, יום לאחר יציאתו בארצות הברית הוא יצא בכמה מדינות באירופה וב-3 במרץ יצא גם בבריטניה. ביפן הוא יצא ב-12 במרץ. ביפן ובריטניה יצאו מהדורות מיוחדות כאשר בשתי המהדורות ישנה רצועת בונוס בשם "Real Thang". בנוסף גם יצאה גרסה בלעדית ל-iTunes אשר כללה שיר בשם "Tumbling Dice Remix". ב-11 במרץ האלבום שוחרר על גביי תקליט ועל גביי דיסק און קי. באדו אמרה כי המהלך של הוצאת האלבום על גביי תקליט הייתה לעשות זאת עכשיו לפניי שהתקליטים "ייכחדו".
עם שחרורו האלבום הופיע במקום השני במצעד האמריקאי עם מכירות של 125 אלף עותקים ובכך באדו השיגה את שבוע הפתיחה הגדול ביותר שלה מאז אלבום הבכורה שלה. בנוסף הוא גם נכנס למקום השני במצעד אלבומי ה-R&B וההיפ-הופ האמריקאי. בשבוע השני ליציאתו מכירותיו צנחו ל-41 אלף עותקים ובשבוע השני הם הוסיפו לרדת ל-35 אלף עותקים. בסך הכל האלבום שהה 15 שבועות במצעד האמריקאי ו-22 שבועות במצעד אלבומי ההיפ הופ והאר אנד בי. עד דצמבר 2009 הוא מכר 359 אלף עותקים בארצות הברית מה שהעניק לו מעמד כסף. מחוץ לארצות הברית האלבום זכה להצלחה פחותה. בבריטניה הוא הגיע בשיאו למקום ה-55 ושהה שם שבוע אחד בלבד, בצרפת הגיע בשיאו למקום ה-49 ושהה 11 שבועות במצעד. בשווייץ הוא הגיע למקום ה-10 אך שהה שישה שבועות בלבד במצעד. בהולנד הוא הגיע למקום ה-25 בלבד ושהה שבעה שבועות בטופ 100. בפולין הוא הגיע למקום התשיעי אך שהה שמונה שבועות בלבד במצעד. בשוודיה הוא הגיע למיקום הכי גבוה מכל מדינות אירופה - מקום חמישי אך שהה במצעד במשך שבוע שסעה שבועות.
שם האלבום ועטיפה

במקור שם האלבום היה אמור להיות "KahBa", בהתייחס לאסלאם ולקמטיזם וגם בהתייחס לשמה. אך לבסוף הוחלט לקרוא לאלבום בשמו המקורי. שם האלבום הוא בעצם למעשה שילוב של שמה של באדו לבין המילה "America" (שמה נכתב באנגלית כ-Erykah), "הצהרה שאומרת בפשטות 'זו תחילתו של העולם החדש' - הן עבור העבדים והן עבור אדוני העבדים. במילים אחרות, כולם צריכים להתעורר ולראות. העולם החדש הזה. נע הרבה יותר מהר. אנחנו אפילו לא מבינים כמה מהר אנחנו נעים" אמרה באדו שהסבירה את משמעות שם האלבום. בנוסף שם האלבום כולל גם את המשפט "מלחמת העולם הרביעית" בסוגריים. באדו אמרה כי משפט זה משקף את הנטיות הפוליטיות האובייקטיביות של תוכן האלבום ואת מה שקורה "מחוץ למוח שלה". בהמשך היא הסבירה בהרחבה את משמעות שם האלבום בריאיון למגזין רמיקס כאשר אמרה:
"בשנת 1997 התחילה אריקה באדו בת 25 להיות אמנית, כשהיא בהריון, אם לעתיד. נהגנו להביא קלטות הביתה על מנת להאזין לעצמינו מהאולפן. לאף אחד לא היה טלפון סלולרי, רק לכמה אנשים היו את המוצרים הגדולים האלה. האינטרנט לא היה צורת התקשורת שלנו; עדיין הייתה לנו את הספרייה. יצרנו דברים מחול וגרוטאות. כל כך מהר זה הפך לחברה הטכנולוגית הזו. אני יכולה לשלוח את האלבום למיליוני מעריצים מאנטארקטיקה למקסיקו סיטי בלחיצת כפתור אחת. הדרך בה הילדים שלנו חושבים והדברים שהם רואים? זה חדש וזה קרה כל כך מהר. ואני באמצע של זה. אני על הרציף עם מיקרופון - כך אני רואה בעיני רוחי את אמריקה החדשה".
עטיפת האלבום וכל הוויזואליה שלו בכללי עוצבו על ידי באדו עצמה והמעצב אמק. העטיפה מציגה תמונה מופשטת של באדו: טבעות על פרקיה אצבעותיה היוצרים את שם האלבום ואפרו מעוטר בסמלים שונים. באדו ואמק ביקשו לשקף את נקודת מבטם של בנושאים שונים, כמו מוזיקה, דת, ממשלה וכלכלה, ולשלב סמלים לתיאור התרבות האמריקאית והחברה המודרנית. התמונות המוצגות באפרו כוללות תמונות של פרחים, פחיות ריסוס, שלטי דולרים, תחנות כוח, תווים מוזיקליים, שירותים, אגרופים מורמים, מחטים, מחשבים ניידים, פטיפונים, אזיקים, שרשראות שבורות, ברקודים, סמים ואקדחים. התמונות שבתוך האלבום כוללות דימויים מבשרים רעות, פסיכדלים, עתידניים ואפוקליפטיים. למשל באחד מהתמונות רואים את הדוד סם כשעיניו אדומות והוא מכוון אקדח או יצורים רובוטיים שמקעקעים זה את זה או שלד שמודבק עליו שטר של דולר והוא מרצה בפני קהל של אנשים ללא ראש כאשר מאחוריו נמצאים תמונה של פירמידה ותמונה של סמל ארצות הברית.
ליריקה ופרשנות

הוא אלבום קונספט אזוטרי עם נושאים סוציו-פוליטיים ובעיקר עוסק באנשים ממעמד נחות. הוא כולל נושאים ופרשנויות חברתיות יותר מאשר אלבומיה הקודמים של באדו. האלבום עוסק בדאגות חברתיות ובמאבקים בקהילה האפרו-אמריקאית, תוך בחינת נושאים כמו גזענות מוסדית, דת, עוני, אלימות עירונית, ניצול לרעה של כוח, שאננות, התמכרות לסמים וניהיליזם. באדו אמרה כי עיקר האלבום עוסק במשפחות עניות, אנשים ממעמד הפועלים ובמיעוטים.
לדברי המבקר הניו יורקי, Nitsuh Abebe, הנושא העיקרי של האלבום הוא המאבק של אפרו-אמריקאים לקבוע את זהותם התרבותית לאור עידן "זכויות אזרח וזכויות לאחר האזרח". לדעתו של בן רטליף מהניו יורק טיימס אמנים אחרים עסקו בנושאים אלו בעבר אך אולי המסר של באדו הוא להראות שמאז שאמנים אלו התעסקו בנושאים אלו משהו השתנה. קוונטין ב. הוף מ-"PopMatters" האמין שכמו האלבום Beauty & Crime של סוזן וגה משנת 2007, New Amerykah Part One גם שילב "תפיסת עולם לאחר ה-11 בספטמבר, בתוספת כמה זריקות של רוח קהילה, צמיחה פרטנית, תחנונים לאקטיביזם חברתי ולהארה רוחנית, ו...את מציאות המוות", בנוסף טען כי לדעתו ההתנגשות בסגנונות המוזיקליים מחזקת זאת והוסיף: "נראה כי כמה שירים מדברים על כך שאמריקה חייבת לכבד את הבטחת החלום האמריקני לאפרו-אמריקאים, ואילו שירים אחרים נראה דוחים את ההבטחה, או לפחות את הרעיון שניתן יהיה לממש את ההבטחה ללא מאמץ ניכר".
אופן כתיבת השירים של באדו באלבום זה היא נקודתית, סובייקטיבית ומציגה נרטיב מסוים. מילותיה הן לסירוגין פוליטיות באופן גלוי ואישיות אשר מתייחסות בין היתר לאומת חמשת האחוזים ולאסלאם. באדו מבטאת נקודת מבט אימהית ורגשות של אכזבה ואמפתיה כלפי הנושאים בשירים. המוזיקאי והעיתונאי צ'ארלס אהרון אמר כי לאלבום יש תחושה של "היסטוריה וחמלה" מצד באדו כלפי ההיסטוריה של הקהילה האפרו אמריקאית וחמלה כלפי מה שעברו ועדיין נאלצים לעבור. ניטוש אביבי ממגזין ניו יורק כתב: "הכתיבה שלה על אנשים אחרים נותנת לשירים הרבה יותר צורה, ועוזרת לייצג את מאבקם של הקהילה האפרו אמריקאית שבלי השירים באלבום הזה המחאה שלהם הייתה נשמעת כמו סתם רשימת מכולת של תלונות".
סגנון מוזיקלי

האלבום משלב בתוכו מגוון סגנונות ביניהם פאנק, מוזיקת נשמה והיפ-הופ וכן גם ג'אז ומוזיקה אלקטרונית.
ביקורות

האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות. באתר Metacritic האלבום קיבל ציון של 83 בהתבסס על 27 ביקורות. אריק הנדרסון, ממגזין סלנט, אמר כי מדובר בהאזנה עוצמתית העומדת כיצירתה השאפתנית ביותר מבאדו מבחינה מוזיקלית. ארנסט הרדי מלוס אנג'לס טיימס כינה את השירים באלבום "כאוסף של פזמונים אורבניים יפים שחוזרים על עצמם לאורך כל האלבום". סשה פררה-ג'ונס מ"ניו יורקר" "תיארה את האלבום כ"התחדשות מבריקה של פופ ווקאלי" ו"יצירה של פוליטיקה חסרת מנוח המתעלמת מהעולם הסובב אותה ובוחרת בתחושה עכורה המשקפת את דחפיה". בשיקגו טריביון נכתב: "האלבום הוא אלבום כה אישי ועמוק אף על פי שלעיתים רחוקות ההקשה אליו לא תהיה פשוטה". אלכס קפרסון מה"גרדיאן" אמר כי ההאזנה לאלבום הייתה מעניינת ודרשה תחקור. סטיב ייטס מ-"The Observer" כינה את האלבום כ"זינוק ענק קדימה".
הערות שוליים

↑  R&B • ניאו סול • פאנק • מוזיקת נשמה פסיכדלית
↑  רוי איירס, אריקה באדו, מייק צ'אווריאה, אדווין בירדסונג, ווליאם אלן, מאדילב, סה-רה, קארים ריג'ינס, טאז ארנולד, ג'ורג'יה אן מולדרווו, אומאס קית', ג'יימס פויזר, אמיר תומפסון, וונדר התשיעי
1 2 3 4  https://www.nytimes.com/2008/03/02/arts/music/02ryzi.html?pagewanted=all
↑  Venus Zine: Erykah Badu, web.archive.org, ‏2010-04-09
אמיר "קווסטלב" תומפסון
קריאם ריגינס (2005)
מיקרופון Shure SM57.
מאדליב (2014).
באדו מופיעה בפסטיבל The Voodoo Music Experience כחלק מקידום האלבום.
מבצע מוקד

מבצע מוקד הוא המבצע שבו ישראל פתחה את מלחמת ששת הימים. במבצע זה הונחתה מכה מקדימה על שדות התעופה וחילות אוויר ערביים, שכתוצאה ממנה הייתה לחיל האוויר הישראלי עליונות אווירית מוחלטת ויכולת סיוע חופשית לכוחות היבשה בהמשך המלחמה.
ההכנות למבצע

ב-15 במאי 1967, בעיצומו של יום העצמאות תשכ"ז, צלחו כוחות יבשה מצריים את תעלת סואץ ונכנסו למרחבי סיני. בכך הכניס נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר את ישראל למצב חירום, שכונה "תקופת ההמתנה". בעקבות ההסלמה הגוברת יזם מפקד חיל האוויר, האלוף מוטי הוד, עדכון של תוכנית מוקד. נבדקו מחדש טבלאות המשימות, ההקצאה של מבני המטוסים, נתיבים ועוד. בחיל האוויר החלה פעילות תחזוקה מאומצת להכשרת מטוסים מושבתים או כאלה שנמצאים בתחזוקה תקופתית.
הרמטכ"ל יצחק רבין שקל את הפעלת התוכנית אך סבר כי טמונים סיכונים גדולים במבצע:
אם ייחשף המבצע לצבאות ערב טרם ביצועו, ייקלעו מטוסי חיל האוויר החמושים במתווה הפצצה לקרבות אוויר אבודים וחלק גדול מהם יופל. בתרחיש כזה יאלץ צה"ל לנהל מלחמה ללא סיוע אווירי הכרחי.
כל כוחו של חיל האוויר לא מספיק לביצוע התוכנית (לחיל האוויר כ-200 מטוסים בלבד לעומת 530 שדרושים למבצע) ולכן רוב משימת השמדת שדות התעופה ייעשה ללא גורם ההפתעה ההכרחי.
אם ייחשף המבצע לצבאות ערב יוכלו חילות האוויר הערביים לתכנן תקיפה הרסנית על ישראל שכמעט כל מטוסיה נשלחו למשימת עומק ואינם כשירים להגנת שמי מדינתם.
לאחר שנועץ עם מפקד חיל האוויר מוטי הוד, הסכים רבין לקחת את הסיכונים שביציאה למבצע. הוחלט כי מבצע מוקד יהיה זה שיפתח את המלחמה כאשר המאמץ הראשון יופנה כנגד מצרים ובשלב שני יותקפו סוריה וירדן, על אף שבשלב זה יאבד גורם ההפתעה הדרוש.
בפני הממשלה הוצג המבצע בקווים כלליים בלבד במטרה למנוע דליפת התוכנית. לאחר התלבטויות רבות לנוכח הסיכונים אישרה הממשלה את התקיפה ב-4 ביוני והותירה את בחירת שעת התקיפה למפקד חיל האוויר. הוד קבע כי שעת התקיפה תהיה 07:45 (שהייתה 8:45 לפי שעון מצרים), שעה שבה ערפילי הבוקר כבר התפוגגו, משטר הרוחות נוח, פטרולי הבוקר המצריים שבו לבסיסם לארוחת בוקר (בשעות 7.40–8.00), ושבה מפקדי הבסיסים המצריים בדרכם לבסיס.
בשעה 18:00, מספר שעות לאחר אישור הממשלה, זומנו למפקדת חיל האוויר שלושת מפקדי בסיסי חיל האוויר, הכנפות ומספר קציני מטה לתדריך דחוף וסודי. מפקדי הבסיסים תודרכו בפרטי המבצע שיועד לבוקר היום שלמחרת. מלבד פרטי המבצע נתבקשו המפקדים לנקוט בכל האמצעים לשמירת סודיות מוקפדת ביותר: הטיסה תהיה בגובה נמוך מאוד תוך שמירה קפדנית על דממת אלחוט מוחלטת. טייס שנקלע למצב חירום יחזור לבסיסו אם יוכל או ינטוש את מטוסו מבלי לדווח על כך בקשר ולא יפעיל את מכשיר האיתור האלחוטי (מכשיר "שרה") עד לאחר שעת ההפצצה. המטוסים ימריאו ברצף בזה אחר זה ללא קבלת אישורי המראה. מטוס שתתגלה בו תקלה או שטייסו ישתהה בהמראה ייעקף על ידי המטוס הבא מבלי להאט את קצב ההמראה. ראש ענף מבצעים רפי הר-לב, מסר לכל אחד ממפקדי הבסיסים רשימת "כוחות ומשימות" עדכנית. מפקדי הבסיסים הונחו לתדרך את סגניהם רק בשעות הלילה, ואת הטייסים בתדריך שייערך בשעה 04:20 לפנות בוקר המחרת. בעת הזו היו לחיל האוויר 203 מטוסים שמתאימים למשימות הפצצה בתשע טייסות של מטוסי קרב, אשר 197 מתוכם שמישים.
התנהלות המבצע

ביום שני, 5 ביוני 1967, עם אור ראשון יצאו כהרגלם פטרולי היירוט של חיל האוויר המצרי במרווחים של חצי שעה זה מזה. בשעה 07:30 כמתוכנן נחתו אחרוני מטוסי הפטרול המצריים וטייסיהם פנו לארוחת הבוקר בבסיסם. יחידות ההאזנה של חיל המודיעין קלטו תשדורות שגרתיות ופעילות אימונים בחיל האוויר המצרי.
לשם הונאת חילות האוויר הערביים, ובמיוחד חיל האוויר המצרי, המריאו בשעה 06:45 ארבעה מטוסי אימון של בית הספר לטיסה מדגם פוגה מגיסטר שהתחזו ברשת הקשר למטוסי קרב. הטייסים דיברו ביניהם רבות לאורך כל הטיסה כשהם משתמשים באותות קריאה של טייסות קרב רבות, באופן שמדמה טיסות אימונים שגרתיות של מספר מבני מטוסי קרב.
פרט ל-12 מטוסי מיראז' 3 שנשארו להגנה על שמי המדינה, המריאו כמתוכנן בזה אחר זה כל מטוסי חיל האוויר (כ-200) שהיו כשירים למשימות הפצצה וזאת בתזמון מדויק כך שיהיו מעל מטרתם בדיוק בשעה 07:45 לפי שעון ישראל. הנעות המטוסים החלו בשעה 06:50. ראשוני הממריאים היו מטוסי אוראגן שיצאו מבסיס חצור ב-07:14 להפצצת שדה התעופה ביר גפגפה בסיני. בתוך כעשר דקות היו כל המבנים באוויר בדרך למטרתם. המבנים הורכבו ממטוסי ווטור, אוראגן, מיסטר IV, סופר מיסטר ומיראז' 3. ההמראה בוצעה כמתוכנן בדממת אלחוט מוחלטת כאשר צוות הקרקע מאשר את המראתם בתנועות ידיים, בפנסים ובשלטים בלבד. לאחר ההמראה התכנסו המטוסים במבנים צמודים בטיסה בגובה נמוך. לאחר המראת מטוסי ההפצצה המריאו זוג מטוסי ווטור בלתי חמושים שעליהם ציוד אלקטרוני לחסימת מכ"ם כשהם מלווים בשני מטוסי מיראז'. מטוסי הווטור נסקו לגובה רב וחסמו את מכ"מי הגילוי האווירי המצריים למשך שעתיים.
על אף דממת האלחוט והטיסה בגובה נמוך, מערך הבקרה האווירית הירדני זיהה את המטוסים מיד לאחר שהמריאו, בעזרת מכ"ם בריטי הממוקם בג'בל עג'לון. הירדנים העבירו את מילת הקוד לתקיפה ישראלית "ענב" לקצין הקישור המצרי מונעם ריאד בעמאן. ריאד העביר את מילת הקוד למפקדת שר ההגנה המצרי, אך זו הוחלפה יום קודם לכן, ולכן ההודעה לא פוענחה בזמן.
על מובילי המבנים היה לנווט על פי אזימוט תוך שמירה על מהירות טיסה קבועה למשך זמן קצוב כשגובה הטיסה אינו מאפשר שדה ראייה מספיק לניווט נוח.
בחדר המלחמה של חיל האוויר שהו הרמטכ"ל יצחק רבין, מפקד חיל האוויר מוטי הוד, יועץ ראש הממשלה לביטחון יגאל ידין וקציני המטה הכללי ומטה חיל האוויר בהמתנה דרוכה וממושכת לדיווחים. בשעה 07:40, כחמש דקות לפני ההפצצה, קיבל הר-לב ידיעות ממקורות מודיעיניים שונים שלפיהם לא ניכרת תנועה חריגה בחיל האוויר המצרי ובכך הופג החשש מדליפת המבצע.
התנהלות המבצע > תקיפות מהיום השני למלחמה ואילך

לאחר התקפת הגל השלישי הושמד חיל האוויר הירדני. חיל האוויר הסורי שספג פגיעות בשדות התעופה שלו והושמדו מחצית ממטוסיו נמנע מלשגר מטוסים לעבר שטח ישראל.
אולם נראה היה כי עיראק, שלה הוקצה רק מבנה תקיפה יחיד (שלושה מטוסים בלבד), הייתה בעלת יכולת ונכונות לשגר מטוסים לעבר ישראל. בבוקר יום 6 ביוני תכנן חיל האוויר העיראקי לשגר רביעיית מפציצי טופולב 16 ולהפציץ את תל אביב ואת בסיס רמת דוד (לבסוף הפציץ רק מטוס אחד את נתניה). בעקבות ההפצצה הפך H-3 למטרה דחופה ולכן תוכננה עוד גיחה כדי להשמיד את השדה הגיחה כללה ארבעה ווטורים ושני מירז'ים בתקיפה זו נפגעו תשתיות השדה והכוח הכה במטוסי הקרב העיראקים ללא אבדות אבל השדה לא הושמד גם בבוקר 7 ביוני הגיעה ידיעה מודיעינית שלפיה מצרים שיגרה בקשה דחופה לעיראק לצאת ולתקוף את שדה התעופה חצור ואת רמת דוד. השדה העיראקי היחיד שהיה בטווח שמאפשר שיגור מטוסים לישראל היה H-3. לכן הוחלט גם בבוקר היום השלישי למלחמה להזניק מבנה הכולל ארבעה מפציצי ווטור ומבנה הכולל ארבעה מיראז'ים לתקיפה נוספת שלו. התוקפים העמוסים בפצצות נתקלו בשמיניית מטוסי יירוט ובסופו של הקרב הופלו שלושה מטוסים ישראליים מתוך השמונה שתקפו. על פי מקורות פקיסטניים ואמריקניים מטוס ווטור ומטוס מיראז' III הופלו על ידי הטייס הפקיסטני סאיפול אזאם בהטיסו מטוס הוקר האנטר. שניים מהטייסים יצחק גולן וגדעון דרור נפלו בשבי העיראקי והושבו לישראל בסוף החודש. גיחה זו כשלה כיון שמארז הלוחמה האלקטרונית שהכוחות נשאו (היבלת) היה בתיקון ולכן הוחלט לצאת בלעדיו בנוסף היו גם פערי מודיעין ומפות ולכן הגיחה הייתה בנתיב הגיחות הקודמות מה שגרם לעיראקים לאתר וליירט את המתקפה אפילו לפני שהכוח הגיע ל־H-3 ולכן גם המירז'ים היו כבדים ואיטים מפצצות שהקשו עליהם להגן על המפציצים ולבצע את המשימה לאחר גיחה זו הוחלט שלא לתקוף שוב את שדה H-3. אך גם העיראקים לא יזמו עוד תקיפות בישראל עד סוף המלחמה.
| להצגת טבלת התקיפות, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> שדה התעופה | להצגת טבלת התקיפות, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> המבנה שתקף | להצגת טבלת התקיפות, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> מוביל המבנה | להצגת טבלת התקיפות, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> טייסת | להצגת טבלת התקיפות, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עיראק 1963H-3 | רביעיית ווטור זוג מיראז' | משה (סימי) סער יהודה קורן | טייסת 110 טייסת 117 | תקיפה שיצאה בשעה 6:00 בבוקר היום השני למלחמה. השדה המערבי ביותר בעיראק שהותקף גם בגל השלישי יום קודם לכן. בנוסף לווטורים שוגרו גם זוג מטוסי מיראז' להגנה על הווטורים מפני מיירטים. התקיפה הופרעה לכל אורכה על ידי מטוסי ירוט והתנהלו קרבות אוויר. מלבד הנזק לשדה הופלו בקרבות אוויר שלושה מטוסים עיראקיים. |
| עיראק 1963H-3 | רביעיית ווטור רביעיית מיראז' | סרן שלמה קרן רס"ן עזרא דותן (בבן) | טייסת 110 טייסת 117 | תקיפה שיצאה בשעה 10:23 בבוקר היום השלישי למלחמה. בנוסף לווטורים שוגרה גם רביעיית מטוסי מיראז' אך הפעם הועמסו עליהם גם פצצות ותוכנן שגם יפציצו את המסלולים וגם יגנו על הווטורים מפני מיירטים. לתוקפים המתינו שמונה מטוסי האנטר שפטרלו מעל לשדה. בשל איום ההאנטרים שניסו לירטם הטילו המיראז'ים את פצצותיהם בחפזה ולא פגעו במסלול. בקרב האוויר שהתפתח הופל האנטר ומיראז' שטייסו צנח. מוביל הווטורים נפגע באש נ"מ. הטייס והנווט נהרגו. ווטור נוסף נפגע וטייסו נטש ונפל בשבי. |
תוצאות המבצע

ביום המלחמה הראשון הושמדו כ-70% ממטוסי הקרב וההתקפה של ארצות העימות ובסך הכל 451 מטוסים ומסוקים:
| דגם מטוס | מצרים מצרים | הרפובליקה הערבית הסורית הרפובליקה הערבית הסורית | ירדן ירדן | עיראק עיראק | לבנון לבנון | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיג 21 | 104 | 32 | - | 12 | - | 148 |
| מיג 19 | 29 | - | - | - | - | 29 |
| מיג 17 | 94 | 16 | - | 2 | - | 112 |
| סוחוי 7 | 14 | - | - | - | - | 14 |
| הוקר האנטר | - | - | 21 | 5 | 1 | 27 |
| טופולב 16 | 30 | - | - | 1 | - | 31 |
| איליושין 28 | 27 | 2 | - | 1 | - | 30 |
| איליושין 14 | 30 | 2 | - | - | - | 32 |
| אנטונוב 12 | 8 | - | - | - | - | 8 |
| מטוסי תובלה שונים | 2 | 2 | - | - | - | 4 |
| מי-6 | 8 | 2 | - | - | - | 10 |
| מי-4 | 2 | 4 | - | - | - | 6 |
| סך הכל | 348 | 60 | 21 | 21 | 1 | 451 |
מרבית שדות התעופה במצרים, ירדן וסוריה הושבתו כבר ביום הראשון למלחמה ונותרו מושבתים עד לסופה.
לישראל הייתה עליונות אווירית מוחלטת לאחר המבצע וכבר ביום הראשון למלחמה התפנו מטוסי חיל האוויר לתקיפת מטרות קרקע וסיוע לכוחות חי"ר ושריון.
בבוקר המבצע שידרו אמצעי התקשורת המצריים דווחים על הצלחה מצרית בקרבות. ישראל נמנעה מפרסום הצלחת התקיפה ורק בחצות היום הראשון הודיע הרמטכ"ל יצחק רבין ברדיו כי הושמדו בקרבות 400 מטוסי אויב.
לאחר המלחמה שיקמו חילות האוויר הערביים את ציי המטוסים באמצעות רכש נרחב בעיקר מתוצרת סובייטית. מאחר שמעט טייסים ערביים נהרגו במלחמה, הצליח חיל האוויר המצרי לחזור לגודלו הקודם כבר ביוני 1968 (כשנה לאחר המלחמה). חיל האוויר הסורי השלים את אבדותיו באמצע שנת 1968 כשנה לאחר המלחמה. לאחר השיקום החל תכנון מבצע חדש להשמדת חילות האוויר הערביים שנקרא מבצע לפיד שנמסר לטייסות ב-17 ביולי 1968.
ב-3 בדצמבר 1971, במהלך מלחמת העצמאות של בנגלדש, ביצע חיל האוויר של פקיסטן מתקפת מנע על בסיסי חיל האוויר ההודי שבצפון מזרח המדינה, בדומה למבצע מוקד, ששימש כהשראה למתקפה זו.
הערכה

האלוף מוטי הוד, מפקד חיל האוויר במלחמה, אמר "אפילו בחלומותיי הורודים ביותר לא הייתי מעלה בדעתי הישג מדהים כזה".
גלריה

הקרב על מנחת מגידו
גל התקיפה הראשון. יחידת הבקרה בבור חיל האוויר.
בתמונה מיג-17 מצרי שנפגע בעודו על הקרקע
הטייס מרדכי לבון נאסף על ידי ספינת דייגים של האו"ם בעזה.
בתמונה שרידי מטוס תובלה מצרי שנפגע
הטייס דני מנור נוטש מטוס ונלקח בשבי.
בתמונה שרידי מטוס תובלה מצרי שנפגע
ראו גם

הזירה האווירית במלחמת ששת הימים
קרב אוויר (סרט)
לקריאה נוספת

גיליון 11-12: עוצמה אווירית - יובל למבצע "מוקד" במלחמת ששת הימים, באתר צה"ל, 1 ביוני 2017
דני שלום, ‏כרעם ביום בהיר: מבצע מוקד – כך הושמדו חילות האוויר הערביים במלחמת ששת הימים, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר, 2002.
יוסי עבודי וזאב לכיש, "מבצע 'מוקד' – השמדת חילות האוויר הערביים במלחמת ששת הימים", בספר: אריה שמואלביץ' (עורך), זירת קרב - קרבות הכרעה בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2007.
אהוד יונאי, עליונות אווירית - סיפורו של חיל האוויר הישראלי, כתר הוצאה לאור, 1993, עמ' 162–192.
אליעזר (צ’יטה) כהן וצבי לביא, ‏השמים אינם הגבול – סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר, הוצאת "ספרית מעריב", 1990, הפרק "מלחמת ששת הימים", עמ' 263–306.