stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדוורול
הערות שוליים

↑  בינואר–מרץ 2013, לפי אתר BRAT
1 2 3 4 5  Adevărul 15.8.2012
↑  Adevărul, 16.12.2008
↑  עיתונים רומנים - קטלוג אלפביתי - מאת אלכסנדרו סאדי-יונסקו-ויקימדיה עמוד 28
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17  F.Tone 21.12.2008
1 2  06.2013.Adevărul 17
↑  בטקסט הרומני - נכתב "בדרך הרחבה של דעת הקהל"
1 2  פ.טונה - המסעות של אדוורול 18.12.2008
1 2 3 4  פ טונה סיפורים לחיי "אדוורול"31.12.2008
1 2  Adevărul 23.06.2013
↑  Adevărul 17.06.2013
↑  Ionescu עמ' 216-215
↑  Ionescu עמ' 229-234
↑  "גיצֶה" הוא כינוי חיבה רומני לשם "גאורגה"
1 2 3  ג. טונה - הסופרים של אדוורול 30.12.2008
1 2  פ.טונה 23.12.2008
↑  הדו"ח הסופי 2004 עמ' 27
↑  G.Voicu עמ' 146
↑  G.Voicu עמ' 147-146
↑  G.Voicu עמ' 148-147
↑  קטלין מיהוליאק 2017 אפריל ב"קונבורביר ליטרארה"
↑  יון בוליי, Ziarul financiar פברואר 2 פברואר 2007
1 2  Anton Caragea Răscoală sau complot? "Magazin istoric" ianuarie 2003
↑  - Stelian Tănase - N D Cocea, un boier amoral Sfera politicii nr.136
↑  Șerban Cioculescu Caragialiana,Editura Eminescu, București 1974
↑  סטליאן טנאסה באתר "ספירת הפוליטיקה" - ברומנית - על נ. קוצ'ה - בויאר אמורלי
1 2 3  על משפט שלא התקיים אלא על הנייר - מאת ג.פיאנסקו ב"רומניה ליטרארה" מס. 24 - 2006
1 2 3  24F.Tone בדצמבר 2008]
↑  L.Boia עמ' 95
↑  Boia, p.90-91, 93, 95, 107, 114, 198, 210, 272; Torrey, p.5, 18-19, 24-27
↑  Boia, p.93-100, 333-337
↑  Boia, p.90-91, 96, 200-201
↑   Dumitru Hîncu לפי העיתון Dilema Veche ב-8-2 ביולי 1999
↑  Torrey עמ' 5
↑  "L.Boia "Germanofilii עמודים 339,342-344
↑  Cernat עמ'
↑  Alexandru Gruian, "Brunea-Fox: Saltul la realitate", in Dilema Veche, Nr. 418: Dosar: Starea reportajului, פברואר 2012
↑  M.Bucur עמ' 423
1 2  Florentina Tone Istorie zbuciumată în anii interbelici 28 decembrie 2008
↑  עמ' 245 392 402 459-465, 1995 Ornea
↑  Clark עמ' 306-305
אלכסנדרו ו. בלדימן, בציור בשנת 1879
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
עורכי "אדוורול" בשנת 1897:בעמידה (משמאל) - רוסה אדמירסקו, יואן בקלבאשה וקונסטנטין בקלבאשה, בישיבה (משמאל):קונסטנטין מילה, ו.י. פלה, ק. בלבן
בניין העיתון "אדוורול" ברחוב סרינדאר בבוקרשט, כיום הרחוב קונסטנטין מילה, שתוכנן ב-1898 על ידי האדריכל שטפן צ'וקרלן, עם חזית בסגנון נאו-קלאסי "בוזאר"
קריקטורה של ק. סטנצ'סקו מאת פטרסקו-גאינה, במקור בצבע מים
אותה תמונה כפי שפורסמה ב"אדוורול" ב-1896
קונסטנטין גראור ברישום דיוקן 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
בג"ץ עמותת שיח חדש נגד שר התשתיות הלאומיות

בג"ץ הקרקעות או בג"ץ הקשת המזרחית ובשמו המלא בג"ץ 244/00 עמותת שיח חדש, למען השיח הדמוקרטי נגד שר התשתיות הלאומיות, הוא פסק דין של בג"ץ בעקבות מספר עתירות שהוגשו על ידי הקשת הדמוקרטית המזרחית וגורמים ואישים נוספים, נגד חוקיותן של מספר החלטות של מועצת מקרקעי ישראל המיטיבות עם קיבוצים ומושבים החוכרים קרקע חקלאית ממינהל מקרקעי ישראל, ומעודדות שינוי ייעוד של קרקע חקלאית לצורכי בנייה. בית המשפט קיבל את העתירות וקבע שהחלטות בטלות.
ההחלטות שבוטלו

החלטה 727 של מועצת מקרקעי ישראל שקבעה שבמקרה שקרקע חקלאית מופשרת לבנייה, המושבים והקיבוצים החוכרים את אותה הקרקע ממינהל מקרקעי ישראל, יוכלו לקבל כפיצוי, 27 עד 29 אחוז מהכנסות המינהל משיווק הקרקע המופשרת. זאת, במקום הפיצוי הקבוע בחוזה החכירה למקרה של ביטול החוזה על ידי המינהל.
החלטה 717 קובעת שמושבים וקיבוצים החוכרים קרקע מן המינהל וייעוד הקרקע שונה לתעשייה, יקבלו זכות להקים על הקרקע מפעל ולשלם עליה דמי חכירה מהוונים מופחתים בגובה שבין 16 עד 51 אחוז משוויה האמיתי של הקרקע.
החלטה 737 מאפשרת ליישובים חקלאיים ליזום הפשרה של קרקע חקלאית לבנייה לצורך הרחבת היישוב. הקרקע המופשרת תוחכר על ידי מינהל מקרקעי ישראל רק לאנשים המומלצים על ידי היישוב החקלאי ובדמי חכירה מופחתים העומדים על 22 עד 66 אחוז מערך הקרקע.
רקע

עם קום המדינה והקמת מינהל מקרקעי ישראל הוחלט כי קרקעות המדינה לא יהיו מועמדות לקנייה או רכישה אלא יוחכרו ליישובים וקיבוצים בארץ לתקופה של חמישים שנה, כאשר לכל פיסת אדמה שהוחכרה, כנהוג בהסכמים מסוג זה, יש ייעוד. חלק מהקרקעות יועדו לבנייה והרחבת היישובים, וחלקן נועדו לעבודה חקלאית וגידול.
תפיסה זו של הבעלות על הקרקעות עמדה על תילה עד שנות השמונים המאוחרות של המאה העשרים, שבהן קרו כמה תהליכים שהשפיעו על בעלות הקרקעות בארץ. ראשית, הפרנסה מחקלאות הפכה נפוצה פחות ופחות, ודווקא נעשתה קשה יותר. אם לא די בזאת, עקב גדילת הייבוא של תוצרת חקלאית לארץ, החקלאות גם הפכה לפחות נחוצה, ולכן הקיבוצים והמושבים החלו לבקש לשנות את ייעוד הקרקע לשימושים רווחיים יותר. חקלאים אף הקימו מחסנים ומפעלים ללא אישור עקב חוסר הרווחיות של העבודה החקלאית. שנית, החל גל עלייה מברית המועצות, והמדינה נקלעה למצוקת דיור. הפתרון של מינהל מקרקעי ישראל היה פשוט – המינהל ייתן תמריצים לבעלי הקרקעות על מנת שיפשירו את הקרקעות החקלאיות שלא בשימוש ויסבו אותן לצורכי דיור. הסכמי החכירה כללו גם סעיף העוסק במקרים אלו, והוא קבע את הפיצויים שישלם המחכיר לחוכר במקרה שירצה לשנות את ייעוד הקרקע.
ביולי 1995 קיבלה מועצת מינהל מקרקעי ישראל את החלטה 727, שהמשיכה קו של החלטות קודמות של המינהל, שעיקרן אחד – חוכרי אדמות חקלאיות בחכירה לדורות המתגוררים ביישובים כפריים וקיבוצים יהנו משינוי ייעוד הקרקע למרות שהקרקע לא אינה בבעלותם. החידוש שבהחלטות אלו היה כי על הפשרת הקרקע יקבלו החקלאים אחוזים מערך הקרקע, ולא רק פיצויים כספיים. החלטה 727 קבעה כי החקלאי יקבל פיצוי של כ-30 אחוזים מערך הקרקע לאחר שינוי ייעודה. ההחלטה נגעה רק לקיבוצים ומושבים, דבר שכביכול הפלה את כלל הציבור שלא נהנה באופן דומה משינוי יעוד של קרקעות בבעלות המדינה. מייד לאחריה התקבלה החלטה 737, שעסקה בהפשרת קרקע לצורך הרחבת היישובים החקלאיים ואפשרה לבני היישוב או מומלצים על פי מועצת היישוב לחכור את האדמות המופשרות במחיר מוזל וללא מכרז.
החלטות אלו עוררו מחלוקת רבה, ובשנת 2001 הגישה הקשת הדמוקרטית המזרחית עתירה לבג"ץ נגד מינהל מקרקעי ישראל, התק"מ, תנועת המושבים ועוד.
המשפט

עתירת עמותת "שיח חדש" (להלן: בג"ץ 244/00 או העתירה) נענתה יחד עם חמש עתירות נוספות, בפני הרכב של שבעה שופטים. העותרים תבעו מתן צו על תנאי וצו ביניים בעניין החלטות מועצת מקרקעי ישראל. העותרים בבג"ץ 244/00 ובבג"ץ 8350/00 (החברה להגנת הטבע נ' מינהל מקרקעי ישראל) טוענים כנגד חוקיות ההחלטות הנ"ל, משתי סיבות עיקריות. הראשונה היא שמועצת מקרקעי ישראל לא רשאית לקבל החלטות אלה, והשנייה היא שתוכן ההחלטות ודרך קביעתן אינם סבירים ומצדיקים ביטולן. שאר העתירות עוסקות בסעיפים מסוימים של ההחלטות, ועל כן קבע השופט תיאודור אור כי עד שתתקבל החלטה בנוגע לתקפות ההחלטות בכללותן לא יהיה דיון בעניינן. אור מציין כי ההחלטות בטלות ולכן אין דיון בשאר העתירות.
המשפט > טענות העותרים

טענות עמותת "שיח חדש" נוגעות בכל שְלוש ההחלטות שקיבל מינהל מקרקעי ישראל. עיקרן הוא שהחלטות המינהל פוגעות במשאב המקרקעין – לטענתם אחד מהמשאבים היקרים ביותר של הציבור. בנוסף נטען כי ההחלטות הן תוצאה של המשך ההפליה בין המגזר החקלאי למגזר העירוני, כפי שבא לידי ביטוי בחלוקה האי-שוויונית של הקרקע במדינה. לדבריהם, העדפה זו פוגעת באינטרסים החברתיים בישראל, ובפרט באינטרס של המדינה להשתמש במקרקעיה בצורה ראויה, תוך התעלמות משיקולים סוציאליים, כלכליים ואקולוגיים. טענה נוספת היא שמינהל מקרקעי ישראל לא רשאי לקבל החלטות רחבות השפעה בנוגע למשאב ציבורי, ושהחלטות כגון אלה צריכות להיחקק על ידי הגוף המחוקק – הכנסת. העמותה עתרה להוצאת צו ביניים שימנע מימוש עסקאות על פי ההחלטות המדוברות.
עתירת החברה להגנת הטבע מכוונת כנגד החלטות 717 ו-727 בלבד, ואינה עוסקת בהחלטה 737. לטענתה ההחלטות אינן סבירות, משום שהן פוגעות באינטרס של המדינה לשמור על רציפות השטחים הפתוחים בישראל, ולמנוע פגיעה בהם בכלל. לדבריה, על מועצת מקרקעי ישראל להתחשב במדיניות התכנון הישראלית בבואה לקבל החלטות. מדיניות זו שמה דגש על שמירת השטחים הפתוחים ושימור האופי הכפרי של האזורים החקלאיים. עוד טוענת החברה להגנת הטבע כי ההחלטות ממריצות חוכרים להפוך שטחים חקלאיים למיועדים לבנייה, וכך פוגעת באינטרס האמור.
המשפט > טענות המשיבים

המשיבים נחלקו לשתי קבוצות – משיבים פרטיים ומשיבים ממלכתיים. עמדת המושבים והקיבוצים (ה"פרטיים") הייתה כי הקרקע שהוחכרה להם היא במסגרת "חכירה לדורות", שהוא מצב בעל כוח קנייני חזק, ולכן שְלוש ההחלטות רק משקפות את המציאות. הכוונה היא שהפקעת הקרקע הזו דומה להפקעת רכוש פרטי מידי אדם, ולכן יש לשלם פיצויים בגובה כזה. בנוסף, הזכירו היישובים את הקשיים שהם עברו ברכישת הקרקעות, ואמרו כי לאור זאת אין לקרוא את החוזים בדקדקנות כזו. הטענה העיקרית האחרונה של המשיבים הפרטיים הייתה כי אין זה מקומה של הכנסת להתערב בהחלטות של מינהל מקרקעי ישראל.
טענות המשיבים הממלכתיים התבססו על ועדת מילגרום – ועדת חקירה שדנה בשְלוש ההחלטות השנויות במחלוקת. הוועדה קבעה כי ההחלטות שהתקבלו אינן סבירות בעליל, ולכן שר התשתיות ומינהל מקרקעי ישראל נמנעו מלהגיב במשפט.
המשפט > פסק הדין

את פסק הדין קבע השופט תיאודור אור ב-2002, וחתומים עליו עוד שישה שופטים. בג"ץ קבע כי כל ההחלטות הנידונות בטלות ומבוטלות, וכי יש לגבש החלטות חדשות שיסדירו את העניין. עד לקבלת החלטות אלו יישאר צו הביניים שהוציא בג"ץ בשנה הקודמת בתוקפו, כלומר: אין לשנות ייעוד קרקע לפי ההחלטות הנ"ל עד לקבלת החלטות חדשות בעניין.
השפעה

בעיני העותרים ותומכיהם, שרבים מהם הם בעלי קרקעות עירוניים, הייתה החלטה זו אמירה של שוויון אל מול האפליה שהייתה מנת חלקם של תושבי עיירות הפיתוח (שגרים גם הם ביישובים קטנים אך מצבם הכלכלי רע בהרבה) רוב ימי המדינה. ההישגים של הקשת הדמוקרטית המזרחית במשפט זה נחשבים לגדולים שבהישגיה אי פעם: הפסיקה עוררה דיון ציבורי נרחב והביאה לידיעת הציבור את נושא האפליה לכאורה לטובת הקיבוצים. בנוסף, במהלך המשפט פנתה הקשת לנשיא בית המשפט העליון אהרן ברק וביקשה ממנו להוציא צו ביניים, שיאסור על הפשרת כל הקרקעות המדוברות עד לקבלת פסיקה בנושא. השופט ברק אישר זאת, ובעצם תוקפה של הפסיקה הוקדם, בדיעבד, כמעט בשנה. הישגה הגדול ביותר של העמותה הוא החלטת בג"ץ. ההחלטה שחיזקה את עמדת הקשת הביאה בדיוק לתוצאות שאנשי העמותה ביקשו להשיג – הקיבוצים והמושבים החקלאיים נאלצו למסור את כל הקרקעות החקלאיות שלהן שלא בשימוש למדינה.
אחד המקרים המפורסמים בהם באה פסיקה זו לידי מימוש הוא המקרה של כפר אברהם. הכפר הוקם צפונית לפתח תקווה בשנת 1934, ובהמשך צורף אל העיר כשכונה, אך אדמותיו החקלאיות עוד נשארו בידי ראשוני המתיישבים ויורשיהם. בשנות השמונים החלה עיריית פתח תקווה לטוות תוכניות לשינוי ייעוד הקרקע, ומינהל מקרקעי ישראל קבע שיחולו על המקום התנאים של החלטה 727. בעקבות פסיקת בג"ץ, היורשים נדרשו למסור את האדמות למדינה גם אם עוד לא הושג הסכם על פיצוי, משמע – ללא תמורה. היורשים עתרו לבג"ץ בבקשה לקבלת פיצויים, כיוון שהם היורשים החוקיים, אך בג"ץ דחה את העתירה, והתושבים נאלצו לברר מה בכל זאת זכויותיהם לגבי הקרקע. לבסוף הם נאלצו למסור את האדמות לידי המדינה.
במסגרת הדיון הציבורי שהתפתח סביב הפסיקה, נשמעו טענות רבות נגד הקשת הדמוקרטית המזרחית, המאשימות את העמותה ברדיפה אחר הקיבוצים והמושבים. טענות אלו הציתו שוב את הוויכוח בין מזרחים לאשכנזים, כאשר הקיבוצים והמושבים מייצגים את "האשכנזים" ואילו הקשת את "המזרחים". הטענות נגד העתירה גרסו כי הקשת הדמוקרטית המזרחית מנסה לפגוע בקיבוצים עקב רגשות קיפוח מצד האשכנזים[דרוש מקור], ומטרות העתירה לא קשורות כלל לרעיון הצדק החלוקתי של הקרקעות במדינה, כפי שהציגו העותרים. עוד נטען בדיון כי ייתכן שבמישור המוסרי עמדת הקשת הדמוקרטית צודקת, אך מעשית ההחלטה פוגעת במדינה – מצבן של עיירות הפיתוח לא השתפר כתוצאה מהפסיקה (שכן העיירות לא קיבלו מאומה לטובתן בפסיקה), ואילו מצבם של הקיבוצים רק הורע. ניצחונה של הקשת הדמוקרטית בעתירה הוליד את החלטה 969 שקבעה שעל בעליה של קרקע כזו להחזירה למדינה ללא התניה בהסכם או פיצוי.
במסגרת הדיון הציבורי נטען גם כי הפסיקה גרמה לקיפאון בהפשרת קרקעות חקלאיות לבנייה, ובכך תרמה לעליית מחירי הדירות בישראל ולהחרפת מצוקת הדיור.
ראו גם

כפר אברהם
צדק חלוקתי בישראל
נחלה חקלאית
ביאורים

↑  "שיח חדש – למען השיח הדמוקרטי והרב-תרבותי בישראל" הוא שמה הרשמי של תנועת הקשת הדמוקרטית המזרחית.
הערות שוליים

↑  לפי חוק יסוד: מקרקעי ישראל, סעיף 1.
↑  אליקים רובינשטיין, קרקעות המדינה: משפט, צדק, ומנהל תקין, המכון המכון לחקר מדיניות קרקעית ושימוש קרקע, קק"ל, 2004
↑  יורם גביזון, בג"ץ הקשת המזרחית: מצדק חלוקתי למלחמה כוללת בקיבוצים, באתר TheMarker‏, 22 בספטמבר 2010
↑  החלטה בדבר קרקע חקלאית שיעודה שונה למטרה אחרת (החלטה -727), באתר תקדין
↑  יוסי דהאן, "למי שייכת האדמה הזו", על זכויות ותפיסות צדק חלוקתי, משפט וממשל ח', תשס"ה
↑  הדס שפר, צדק חלוקתי? תלוי למי: בג"ץ רצה שוויון, המינהל ממשיך לחלק מתנות, באתר כלכליסט, 30 באוגוסט 2012
↑  נחמה בוגין, בג"ץ הקשת המזרחית העלה את מחירי הנדל"ן, באתר TheMarker‏, 13 באוגוסט 2010
↑  שלומית צור, ‏הפסיקות הגדולות שעיצבו במשך 7 עשורים את הנדל"ן בישראל, באתר גלובס, 19 באפריל 2018
חיים גבתי

חיים גְּבָתי (סביטץ') (29 בינואר 1901 – 19 באוקטובר 1990) היה חקלאי ואיש ציבור ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. ממייסדי קיבוץ גבת, מהוגי איחוד הקיבוצים וממובילי איחודו עם חבר הקבוצות ליצירת "איחוד הקבוצות והקיבוצים", מזכיר האיחוד (1959 - 1963), מזכיר ברית התנועה הקיבוצית (1963 - 1964), מנכ"ל משרד החקלאות, בנוסף לכך, גבתי הוא חתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה בעבודה ובתעשייה לשנת תשמ"ב.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גבתי נולד כחיים סביטץ ב-29 בינואר 1901 בעיירה פינסק בתחומי האימפריה הרוסית, דרומית מערבית למינסק (ב-1920 העיירה הפכה לחלק מהרפובליקה הפולנית השנייה). גבתי קיבל חינוך מסורתי וכללי. את לימודי התיכון הוא סיים בווילנה, שם גם למד בסמינר למורים עבריים. גבתי היה פעיל ציוני וב-1924 היה לחבר בוועד המרכזי של פועלי ציון בוורשה. באותה שנה גבתי עלה לארץ ישראל במסגרת העלייה הרביעית.
נמנה עם מייסדי קיבוץ גבת ב-1926 ושינה את שם משפחתו על שם הקיבוץ, מילא תפקידי מזכיר ומרכז המשק, היה מראשי הקיבוץ המאוחד וחבר המרכז החקלאי. עם הפילוג בקיבוץ המאוחד היה מהוגי איחוד הקיבוצים וממובילי האיחוד עם חבר הקבוצות לגוף החדש "איחוד הקבוצות והקיבוצים". ב-1954 עבר לקיבוץ יפעת.
בשנים 1950–1958 כיהן כמנכ"ל משרד החקלאות, בשנים 1959–1963 כיהן כמזכיר "איחוד הקבוצות והקיבוצים", ועם הקמת ברית התנועה הקיבוצית – ארגון-גג של התנועות הקיבוציות לפני איחודן לתנועה אחת – כיהן בשנים 1963–1964 כמזכיר הברית. הוא נקרא לתפקיד שר החקלאות, שאותו מילא מטעם המערך במשך חודשיים בממשלה ה-11 (מ-9 בנובמבר 1964), במשך כל כהונת הממשלות ה-12, ה-13 וה-14, חלקית בממשלה ה-15 וכן בממשלה ה-16.
בשנת 1966, יזם את חוק ההתיישבות החקלאית (סייגים לשימוש בקרקע חקלאית ובמים), שמטרתו החוק למנוע ספסרות בקרקעות ומכסות מים ולהבטיח שקרקע חקלאית תשמש לחקלאות ולא למטרות אחרות. החוק עבר בקריאה ראשונה בנובמבר 1966 ברוב גדול, בתמיכת המפלגות המערך לאחדות פועלי ארץ ישראל, המפד"ל, גח"ל, ומפ"ם.
כיהן כשר הבריאות ושר הפיתוח במהלך הממשלה ה-15, נבחר לכנסת בבחירות לכנסת השישית ב-11 בנובמבר 1965, כיהן כח"כ בכנסת השביעית ועמד בראש "הוועדה הבינמשרדית להתיישבות חדשה" שחילקה את משבצות ההתיישבות לתנועות השונות. בשנת תשמ"ב זכה בפרס ישראל על "תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה בעבודה ובתעשייה". גבתי נפטר מדום לב ונקבר בבית הקברות המשותף לקיבוצים גבת, יפעת ורמת דוד.
כתביו

פיתוח החקלאות בישראל כיצד?, הקריה, תל אביב: משרד החקלאות – המרכז המשותף להדרכה חקלאית – מדור הפרסומים, תשי"ח.
100 שנות התיישבות: תולדות ההתיישבות היהודית בארץ ישראל, 2 כרכים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"א 1981. (ראה אור בתרגום לאנגלית ב-1985 ובתרגום לסינית ב-1996)
סיפור חיי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"ה 1985. (אוטוביוגרפי)
הכר את הקבוץ, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1987.
Chaim Gvati, A Hundred Years of Settlement: The Story of Jewish Settlement in the Land of Israel; English translation edited by Fred Skolnik, Jerusalem: Keter Pub. House, 1985. (אנגלית: 100 שנות התיישבות)
לקריאה נוספת

דן מס, 'חיים גבתי ז"ל: האדריכל של החקלאות בישראל', השדה עא, ב (1990), 314–315.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "חיים גבתי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4655
↑  שמואל שורש, משמעות החוק נגד החכרת קרקע לאומית, למרחב, 1 באוקטובר 1967
↑  חוק ההתיישבות החקלאית המבטיח עיבוד עצמי של אדמת המתיישב, על המשמר, 1 בנובמבר 1966
↑  לספר הסרוק במלואו באתר הספריה הלאומית לחצו כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312241205171  ISNI: 0000 0000 7903 1301  LCCN: n82113151  VIAF: 103639803   WorldCat (עם VIAF): 103639803
סאונדגארדן

| --- | --- |


הלהקה מופיעה ב-2010
 מקום הקמה:  סיאטל, וושינגטון 
 מוקד פעילות:  סיאטל, וושינגטון, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1984–1997 • 2010 – 2017
 סוגה:  גראנג', מטאל אלטרנטיבי, הבי מטאל, סטונר רוק
 כלי נגינה:  גיטרה חשמלית, תופים, קול
 חברת תקליטים:  A&M • SST • סאב פופ • אינטרסקופ • Seven Four • ריפבליק • ורטיגו
 שיתופי פעולה בולטים:  אודיוסלייב • Hater • פרל ג'אם • טמפל אוף דה דוג • "Wellwater Conspiracy"
 פרסים והוקרה:  VMA 
 www.soundgardenworld.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 כריס קורנל מאט קמרון בן שפרד קים ת'איל הירו ימאמוטו 
 
סאונדגארדן (באנגלית: Soundgarden) הייתה להקת גראנג' אמריקאית שנוסדה בשנת 1984 בסיאטל, וושינגטון בידי הסולן כריס קורנל, הגיטריסט קים ת'איל (שניהם חברי הלהקה היחידים שנשארו מהקמת הלהקה ועד לפירוקה הסופי), והבסיסט הירו ימאמוטו. המתופף מאט קמרון הפך לחבר הלהקה החל מ-1986, והבסיסט בן שפרד (אנ') החליף את ימאמוטו וניגן עם הלהקה החל מ-1990. הלהקה התפרקה ב-1997, וחזרה לפעילות ב-2010. בעקבות התאבדותו של סולן הלהקה קורנל ב-2017, התפרקה סאונדגארדן ב-2019 באופן רשמי אחרי יותר מ-35 שנות פעילות.
הלהקה הייתה מהאבות המייסדים של ז'אנר הגראנג' והרוק האלטרנטיבי בסיאטל, והייתה אחת הלהקות הראשונות מהז'אנר ובכלל, שחתמה על חוזה בחברת סאב פופ. לאחר מכן עברה ללייבל SST ולבסוף חתמה ב-A&M (החל מ-1989).
למרות חוסר הצלחה מסחרית בתחילת שנות ה-90 בהמשך זכתה הלהקה להצלחה עולמית רבה עם עליית הפופולריות של הז'אנר, ביחד עם להקות דומות כמו אליס אין צ'יינס, פרל ג'אם ונירוונה. הלהקה התפרסמה בעיקר בזכות שיריה המשלבים גראנג', רוק אלטרנטיבי, רוק והבי מטאל. האלבום המצליח ביותר של הלהקה הוא "Superunknown" שכיכב במקום הראשון בבילבורד 200 מרגע יציאתו, מתוכו התפרסמו הלהיטים המפורסמים ביותר של הלהקה: "Black Hole Sun" ו-"Spoonman", שאף זכו בפרסי גראמי לשירי הרוק הטובים ביותר בשנה זו. והם אף ביצעו ויצרו שיר מקורי עבור סרט גיבורי-העל של מארוול מ-2012 "הנוקמים", תחת השם "Live to Rise".
נכון ל-2012, מכרה הלהקה בסך הכל מעל ל-10.5 מיליון עותקים מאלבומיה בארצות הברית בלבד, וכמות מוערכת של כ-25 מיליון עותקים ברחבי העולם. במצעד "100 האומנים הגדולים ביותר של הרוק הכבד" בערוץ הטלוויזיה הבין-לאומי VH1, דורגה סאונדגארדן במקום ה-14.
היסטוריה > התחלה ומקורות (1984-1987)

בשנת 1981, לאחר שסיימו את לימודי התיכון, עברו קים ת'איל והירו ימאמוטו מעיר מולדתם שיקגו שבמדינת אילינוי בארצות הברית לסיאטל, במדינת וושינגטון כדי להמשיך את לימודיהם במכללת EverGreen האלטרנטיבית.
לאחר שלא הצליחו למצוא עבודה באולימפיה, ומאחר ובעיר השכנה סיאטל פעלו להקות שהעריצו, החליטו לעבור לשם. ת'איל נרשם לאוניברסיטת וושינגטון, שם סיים תואר ראשון בפילוסופיה.
יחד עם הגיטריסט מאט דנטינו, שותפו לדירה של ת'איל, הם הקימו להקה שביצעה גרסאות כיסוי בשם "The Shemps", בה ניגנו ת'איל ומאט דנטינו כגיטריסטים, ימאמוטו כבסיסט וכריס קורנל, שבזמנו היה מתופף, אך הפעם החליט להיענות להודעת "דרוש זמר" שדנטינו פרסם. ימאמוטו פרש מהלהקה לאחר זמן קצר, ות'איל החליף אותו. הלהקה ניגנה בעיקר שירים של אמנים שנפטרו, כגון ג'ימי הנדריקס, הדלתות ועוד. חברי הלהקה נהגו להפגש לעיתים קרובות עם מאט קמרון, אז המתופף בלהקה "Skin Yard", ובן שפרד, שהיה הבסיסט של להקת "March of Crimes".
בשנת 1984 הלהקה הפסיקה פעולתה וקורנל, שגם רצה להתחמק משותף לדירה בעייתי, עבר לגור עם יאמאמוטו. השניים נהגו לנגן הרבה ביחד, קורנל עדיין בתור מתופף, ויאמאמוטו כבסיסט. הם צרפו אליהם את ת'איל, וקראו ללהקה החדשה סאונדגארדן, על שם פסל הבנוי מצינורות חלולים, המשמיע קולות משונים כאשר הרוח נושבת דרכו. כריס הפך לזמר לאחר שצורף המתופף סקוט סאנדקוויסט. הלהקה נגנה ביחד במשך שנה וב-1986 הקליטו שני שירים שיצאו באוסף "Sub Pop 200" ביחד עם להקות כגון מלווינס וגרין ריבר.
היסטוריה > Screaming Life / Fopp

סאנדקוויסט נאלץ לפרוש מהלהקה בגלל התחייבויותיו המשפחתיות (בשלב זה כבר היה נשוי ואב לילדים), והוא הוחלף במאט קמרון, ששוכנע לעזוב את Skin Yard לטובת סאונדגארדן.
סאונדגארדן הייתה הלהקה הראשונה שחתמה על חוזה עם חברת התקליטים סאב פופ (SubPop), וב-1987 הוציאה את ה-EP הראשון שלה, Screaming Life. מאוחר יותר ב-1988 הם הוציאו EP קצר נוסף, Fopp וב-1990 סאב-פופ הוציאה את שני האלבומים כאלבום אחד. על ההקלטות פיקח המפיק ג'ק אנדינו.
היסטוריה > Ultramega OK (1988-1989)

ב-1988 התחילו נציגי חברת התקליטים הגדולה A&M לחזר אחרי הלהקה, אך חבריה העדיפו לחתום על חוזה עם הלייבל העצמאי SST, שאצלה היו חתומות להקות פוסט-פאנק רבות שחברי הלהקה העריצו. ב-1988 הם הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, Ultramega OK, שהיה מועמד לפרס גראמי וכלל את הלהיט Flower.
היסטוריה > Louder Than Love (1989-1990)

סאונדגארדן התחילו לעבוד על אלבום הבכורה הראשון שלהם, "Louder Than Love", בחברת התקליטים A&M. מיד לאחר שיצא האלבום ב-1989, החליט יאמאמוטו שהוא חוזר ללימודים ועזב את הלהקה, לימים לאחר פרידתו מהלהקה ולימודיו הוציא ימאמוטו אלבום עם הרכב בשם Truly. הלהקה הייתה כבר חתומה על סיבוב הופעות וצירפה במקומו את הבסיסט ג'ייסון אברמן.
סיבוב ההופעות היה מוצלח, התפרש על פני ארצות הברית ואירופה, וכלל הופעות משותפות עם פיית' נו מור ו-וויווד (VoiVoid). חלק מההופעות הוקלטו ויצאו אחר כך בקלטות – Louder Than Live בלייבל A&M. עם תום הסיבוב נפרדה הלהקה מג'ייסון אברמן בגלל חילוקי דעות ובמקומו נשכר בן שפרד, שהפך לבסיסט הקבוע של הלהקה עד להתפרקותה. באותה עת אנדרו ווד, סולן להקת מאת'ר לאב בון, וחבר טוב של חברי הלהקה, נפטר ממנת יתר. שרידי להקת מאת'ר לאב בון הקימו להקה בשם פרל ג'אם. חברי הלהקה חברו לכריס קורנל ומאט קמרון, והקליטו אלבום מחווה לווד. הלהקה והאלבום נקראו "טמפל אוף דה דוג". האלבום היחיד שלהם יצא אף הוא בלייבל A&M ב-1991.
היסטוריה > Badmotorfinger

באביב 1991 הלהקה התחילה לעבוד על האלבום הבא שלה, Badmotorfinger, עם המפיק טרי דייט. האלבום נמכר ביותר ממיליון עותקים, וזיכה את הלהקה באלבום הפלטינה הראשון שלה.
האלבום יצא במהדורה מוגבלת גם כאלבום כפול, שכלל שירים שלא התפרסמו וגרסאות כיסוי. מהדורה זו נשאה שם שהוא פלינדרום): Satanoscillatemymetallicsonatas.
לאחר צאת האלבום, יצאה הלהקה למסע הופעות בארצות הברית, קנדה, אירופה. בין היתר הם היו מופע החימום ללהקת גאנז נ' רוזס. אחת מהופעות אלו שודרה בערוץ 2 הישן.
היסטוריה > Superunknown

בסוף 1993 הלהקה נערכה להקלטת האלבום Superunknown. עוד קודם לצאת האלבום, התחילה הלהקה בסיבוב ההופעות, במסגרתו הגיעו לראשונה ליבשת אוסטרליה. משם המשיכו ליפן, בה העלו שלוש הופעות. רק לאחר שחזרו לארצות הברית, האלבום יצא במדינה, ב-8 במרץ 1994. מיד לאחר מכן יצאו לסיבוב הופעות נוסף, בארצות הברית ובבריטניה, ולאחר מכן שני סבבים נוספים בארצות הברית. ההופעה האחרונה התקיימה בסיאטל, באמצע אוגוסט. לאחר מכן, בהוראת רופאים, כריס נאלץ להפסיק כל שימוש במיתרי הקול שלו כדי שלא ייגרם להם נזק בלתי הפיך, ולכן ביטלו מספר הופעות בפסטיבלים באירופה.
סאונדגארדן היו אמורים להופיע בישראל בסוף 1994, אך ביטלו את הופעתם.
ב-1994 זכתה הלהקה בפרס ה-MTV על הקליפ לשיר המצליח "Black Hole Sun". האלבום לווה בסינגלים רבים, "Spoonman"‏, "The Day I Tried to Live"‏, "My Wave"‏, "Fell On Black Days" לעיתים בגרסאות שונות מהאלבום ועם קטעים נוספים שלא פורסמו.
בסתיו 1995, הלהקה חזרה לאירופה לסיבוב הופעות קצר, בין היתר בפסטיבלים גדולים כגון פסטיבל רדינג ופוקלפופ. בנובמבר 1995 הלהקה הוציאה דיסק מולטימדיה – "Alive In The Superunknown".
היסטוריה > Down On The Upside

ב-1996 הוציאה הלהקה סינגל מהאלבום הבא שלה, "Down on the Upside". הקליפ לשיר צונזר חלקית על ידי MTV בשל קטעים מתוכו שנחשבו ל"לא הולמים".
הקליפ לשיר "Blow Up The Outside World" מאותו אלבום צונזר אף הוא למספר שבועות בתחנה. גם בעבר, הקליפ לשיר "Jesus Christ Pose" מהאלבום BadMotorFinger עורר מחלוקת.
ב-14 במאי 1996, יצא האלבום "Down On The Upside" ונכנס ישירות למקום השני ברשימת מגזין בילבורד.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות כדי לקדם את מכירות האלבום, והייתה ללהקה הראשונה אי פעם שהופיעו פעמים על הבמה הראשית בפסטיבל לולפלוזה. בסיבוב ההופעות נאלצה שוב הלהקה לבטל כמה מהופעות בגלל בעיות במיתרי הקול של קורנל. לאחר מנוחה בחגים, המשיכה הלהקה בסיבוב ההופעות באוסטרליה, ניו זילנד והוואי. בנוסף יצא אלבום האוסף "A-Sides" שכלל גם שיר חדש בשם "Bleed Together".
היסטוריה > תקופת הפירוק (1997–2010)

בתום סיבוב ההופעות, הודיעה הלהקה שהיא יוצאת לחופשה בקיץ, וב-9 באפריל 1997, הודיעה רשמית על פירוקה. ההודעה הרשמית שנמסרה לעיתונות: "לאחר שתים-עשרה שנות פעילות, חברי סאונדגארדן החליטו בידידות ובהדדיות על פירוק הלהקה להגשמת יעדים אחרים. אין כרגע כל הודעה בקשר לתוכניות העתידיות של חברי הלהקה". הסינגל האחרון שהלהקה הוציאה היה "Ty Cobb", שיצא באוסטרליה בלבד.
בזמן הפירוק סולן הלהקה כריס קורנל פנה לקריירת סולו הוציא שני אלבומים לבדו. בנוסף היה חבר בסופרגרופ אודיוסלייב. מאט קמרון הצטרף כמתופף ללהקת פרל ג'אם החל משנת 1998 (איתה הוא עובד עד היום). בן שפרד וקים ת'איל עסקו בפרויקטים מוזיקליים שונים, ביחד ולחוד.