stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח הקונסולים בסלוניקי
הערות שוליים

↑  Bosworth, C. Edmund (2007). Historic cities of the Islamic world. Leiden: Brill. p. 223. ISBN 9789004153882. Retrieved 6 August2015.
↑  Mark Mazower, Salonica, City of Ghosts: Christians, Muslims and Jews 1430-1950, Vintagge, 2006, עמ' 164-167
1 2  R.Bourke 23.5.1876
↑  לפי עדותו של חאג'י-לאזארו, הנרי "יאנקו" אבוט, סגן הקונסול של גרמניה, היה זה שקרע לה את הרעלה
↑  M.Mazower ע' 172
↑  Selim Deringil, Conversion and Apostasy in the Late Ottoman Empire, Cambridge University Press, 2012, עמ' 100
↑  לפי עדויות אחרות הגופות הושחתו קשות לאחר הרצח

Berke Torunoğlu Murder in Salonika 1876,: A Tale of Apostasy turned into an international crisis. master thesis at the Dept.of History of ilkent University, Ankara june 2009 p/48
↑  The Abbott Brothers of Salonika
↑  ניו יורק טיימס, 22 במאי 1876
↑  M.Mazower ע'172
↑  The Activities of Allatini and Modiano
↑  M.Mazower ע' 171
↑  Berke Torunoğlu Murder in Salonika 1876,: A Tale of Apostasy turned into an international crisis. master thesis at the Dept.of History of Bilkent University, Ankara june 2009 p/47
↑  כתבה על הלינץ' ב"ניו יורק טיימס" שנשלחה ב-10 במאי 1876 ופורסמה בעיתון ב-22 במאי 1876 The Recent Murders at Salonica
1 2  Meropi Anastassiadou 1997 ע' 394
↑  JewishGenHome
↑  על יהדות סלוניקי באתר JewishGenHome] הפרק 14 - The Activities of Allatini and Modiano בתרגום מעברית - ג'ודי מונטל
↑  M.Mazower 2005 ע' 175
↑  S.Deringil ע' 101
תלבושות אופייניות של נשים בחבל מקדוניה רבתי במאה ה-19 - צילום משנת 1873. מימין -אישה מוסלמית נשואה, באמצע - יהודייה נשואה ומשמאל - אשה נוצרייה בולגרייה מפרילפ
זירת הרצח בסלוניקי במאי 1876, המסגד עם שעון, שנחרב מאוחר יותר בשריפה בשנת 1917
המון מוסלמי עושה לינץ' בקונסולים במסגד עם השעון בסלוניקי, ציור מאת אנרי מאייר ב"לה ז'ורנל אילוסטרה" מ-28 במאי 1876
בניין הקונאק - בית המושל הטורקי בגרסתו משנת 1892 ובצד שמאל - המסגד עם שעון שבו התרחש הלינץ' ב־5 במאי 1876
הקונסול הגרמני הנרי אבוט והקונסול הצרפתי ז'ול פול מולן שנרצחו על ידי ההמון בסלוניקי באפריל 1876
טקס בסלוניקי ב-21 באוגוסט 1876, שבו ביצעו פיטורים והורדות דרגה פומביות כעונשים על אוזלת היד בעת הלינץ' ממאי
ריצ'רד הארטשורן

| --- | --- |

קובץ מאמרים לכבודו של ריצ'רד הארטשורן - ו״טבע הגאוגרפיה״, הוצאת ה״אגודת הגאוגרפים האמריקאים״. 1989
 לידה:  12 בדצמבר 1899 קיטנינג, ארצות הברית 
 פטירה:  5 בנובמבר 1992 (בגיל 92) מדיסון, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת פרינסטון 
 מוסדות:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  אוניברסיטת מינסוטה 
 פרסים והוקרה:  מדליית ויקטוריה (1984)  מדליית צ'ארלס דיילי (1959) 
 
ריצ'רד הארטשורן (באנגלית: Richard Hartshorne‏; 12 בדצמבר 1899 - 5 בנובמבר 1992) היה גאוגרף אמריקאי, ופרופסור באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, שהתמחה בגאוגרפיה כלכלית ופוליטית ובפילוסופיה של הגאוגרפיה. הוא ידוע במיוחד בעקבות הספר המתודולוגי-פילוסופי שלו על ״טבע הגאוגרפיה״, שפורסם בשנת 1939.
קורות חיים

הארטשורן נולד בקיטנינג (Kittanning), בפנסילבניה שבארצות הברית. סיים את לימודי הסמכה באוניברסיטת פרינסטון בשנת 1920, ואת הדוקטורט שלו באוניברסיטת שיקגו בשנת 1924.
הארטשורן לימד באוניברסיטת מינסוטה מ-1924 עד 1940, וכן באוניברסיטת ויסקונסין מדיסון מ-1945 עד 1970. בזמן מלחמת העולם השנייה 1941–1945 הוא הקים וניהל את החטיבה לגאוגרפיה בענף מחקר וניתוח ביחידת מודיעין של הכוחות המזוינים של ארצות הברית שהייתה קיימת בזמן המלחמה.
נבחר להיות הנשיא "איגוד הגאוגרפים האמריקאים" בשנת 1949. העמותה נתנה לו את הפרס העליון שלה בשנת 1960. הוענק לו גם דוקטור לשם כבוד במשפטים מאוניברסיטת קלארק, 17 באפריל 1971, ואת מדליית ויקטוריה מ"החברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית" בשנת 1984.
הוא מת ב-5 בנובמבר 1992 בביתו במדיסון שבויסקונסין.
הערות שוליים

↑  New York Times Obituary, "Richard Hartshorne; Geographer Was 92", November 10, 1992,
↑  McMaster, Robert and McMaster, Susanna, "A History of Twentieth-Century American Academic Cartography" in Cartography and Geographic Information Science, v.29, n. 3, July, 2002, American Congress on Surveying and Mapping, Gaithersburg, MD
↑  Martin, Geoffrey J., "In Memoriam: Richard Hartshorne, 1899-1992", Annals of the Association of American Geographers, Vol. 84, No. 3 (Sep., 1994), pp. 480-492
↑  דוגמאות לכמה מאמרים בנושאים מגוונים שפרסם הארטשורן בתחילת שנות השלושים:

1927. "Location as a Factor in Geography", Annals of the Association of American Geographers, Vol. 17, No. 2 (Jun., 1927), pp. 92–99

1933. "Geographic and Political Boundaries in Upper Silesia", Annals of the Association of American Geographers, Vol. 23, No. 4 (Dec., 1933), pp. 195–228.

1935. (and Samuel N. Dicken) "A Classification of the Agricultural Regions of Europe and North America on a Uniform Statistical Basis", Annals of the Association of American Geographers, Vol. 25, No. 2 (Jun., 1935), pp. 99–120.
↑  דוגמה למאמרים בתחום הגאוגרפיה הפוליטית בשנות השלושים: 1935. "Recent Developments in Political Geography, I", The American Political Science Review, Vol. 29, No. 5 (Oct., 1935), pp. 785–804.
1935. "Recent Developments in Political Geography, II", The American Political Science Review, Vol. 29, No. 6 (Dec., 1935), pp. 943–966.
↑  The Nature of Geography: A Critical Survey of Current Thought in the Light of the Past, 1939, The Association of American Geographer Perspective on the Nature of Geography,,1954 Chicago, Rand MacNally
↑  James E. P., and Martin, G. 1972, All possible world, John willy, pp 336-339,
↑  Ackerman, E.A. (1945). "Geographic training, wartime research, and immediate professional objectives". Annals of the Association of American Geographers. 35: 121–43
↑  Schaefer, F.A. 1953, Exceptionalism in Geography: a methodological examination, Annals, Association of American Geographres, 43, pp 226-249.
↑  1958. "The Concept of Geography as a Science of Space, from Kant and Humboldt to Hettner", Annals of the Association of American Geographers, Vol. 48, No. 2 (Jun., 1958), pp. 97–108.
↑  Hartshorne, R., (1954). "Comment on 'Exceptionalism in geography'". Annals of the Association of American Geographers. 38: 108–9. Hartshorne, R., (1958). "The concept of geography as a science of space from Kant and Humboldt to Hettner". Annals of the Association of American Geographers. 48: 97–108. .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277420505171  PLWABN: 9810689482205606  GND: 122265149  ISNI: 0000 0001 1071 3264  LCCN: n88182668  NTA: 074847651  SELIBR: 338888  SNAC: w6r60hnf  SUDOC: 056900759  VIAF: 75411679   WorldCat (עם VIAF): 75411679
שחייה באולימפיאדת לונדון (2012)

| --- | --- |

 היכלים:  מרכז ספורט המים (בריכה) הייד פארק (מים פתוחים)
 תאריך התחלה:  28 ביולי 2012 
 תאריך סיום:  10 באוגוסט 2012 
 מתחרים:  900 (בריכה), 50 (מים פתוחים) מ-166 מדינות
 → 2008 2016 ← 
 
מרכז ספורט המים שבלונדון
אולימפיאדת לונדון (2012) נערכה בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת. תחרויות השחייה במסגרת המשחקים האולימפיים בלונדון נערכו בין ה-28 ביולי 2012 לבין ה-4 באוגוסט 2012 במרכז ספורט המים, ותחרויות השחייה במים פתוחים נערכו ב-9 באוגוסט וב-10 באוגוסט 2012, באגם הסרפנטיין שבהייד פארק. מספר סוגי תחרויות השחייה באולימפיאדה זו הוא 34 (17 לנשים ו-17 לגברים).
אולימפיאדת לונדון החזירה את ענף השחייה לשימוש בבגדי ים מטקסטיל, לאחר שבמהלך אולימפיאדת בייג'ינג הותר שימוש בחליפות שחייה מתקדמות שתרמו לשבירתם של 25 שיאי עולם (14 לגברים 11 לנשים). עקב כך שלטה לפני תחילת המשחים דעה שלא ישופרו שיאי עולם במסגרת המשחקים בלונדון.
בתחרויות השחייה זכתה ארצות הברית (ארצות הברית) עם 16 מדליות זהב (מחצית מדליות הזהב שחולקו) ו-30 מדליות בסך הכל, לפני סין (הרפובליקה העממית של סין) - 5 מדליות זהב ו-10 מדליות בסך הכל וצרפת (צרפת) עם 4 מדליות זהב ו-7 מדליות בסך הכל. יפן (יפן) זכתה במקום שני במספר הכללי של מדליות, אחרי ארצות הברית עם 11 מדליות בסך הכל ללא אף מדליית זהב אחת.
מייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-6 מדליות, מהן 4 זהב ו-2 כסף והיה השחיין המעוטר ביותר במשחקים האולימפיים בפעם השלישית ברציפות ובכך היה לספורטאי האולימפי המעוטר ביותר בהיסטוריה, עם 22 מדליות אולימפיות, ובעל מספר מדליות הזהב הרב ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים המודרניים מכל ענפי הספורט – 18 מדליות זהב. הוא השחיין הראשון והיחיד בהיסטוריה שזכה במדליית זהב ב-3 אולימפיאדות רצופות באותם שני משחים, 200 מטר מעורב אישי ו-100 מטר פרפר.
השחייניות הבולטות

מליסה פרנקלין (ארצות הברית ארצות הברית) עם 5 מדליות (4 זהב ו-1 ארד), אליסון שמיט (ארצות הברית ארצות הברית) עם 5 מדליות (3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד), דנה ולמר (ארצות הברית ארצות הברית) עם 3 מדליות זהב, רבקה סוני (ארצות הברית ארצות הברית) עם 3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף), ראנומי קרומווידג'ויו (הולנד הולנד) עם 3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף) קמיל מופה (צרפת צרפת) עם 3 מדליות (אחת מכל סוג), יה שיוון (הרפובליקה העממית של סין  סין) עם 2 מדליות זהב ואלישיה קוטס (אוסטרליה אוסטרליה) עם 5 מדליות (1 זהב, 3 כסף ו-1 ארד).
השחיינים הבולטים

מייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית) פעם שלישית ברציפות, עם 6 מדליות, (4 זהב ו-2 כסף), ראיין לוכטה (ארצות הברית ארצות הברית) עם 5 מדליות, (2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד), סון יאנג (הרפובליקה העממית של סין  סין) עם 4 מדליות (2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד), מאט גרוורס (ארצות הברית ארצות הברית), נתן אדריאן (ארצות הברית ארצות הברית) ויאניק אנייל (צרפת צרפת) כל אחד מהם עם 3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף).
השחיין המבוגר ביותר היה לארס פרולאנדר משוודיה (38 שנים ו-69 ימים), אשר יחד עם דריה בויוקונג'ו מטורקיה, היו לשחיינים הראשונים המשתתפים באולימפיאדה השישית ברציפות.
שיאי עולם

9 שיאי עולם חדשים נקבעו בתחרויות השחייה, 6 לנשים ו-3 לגברים. נוסף לכך, נקבעו 16 שיאים אולימפיים חדשים, 12 לנשים ו-4 לגברים.
שיאי עולם > נשים

יה שיוון (הרפובליקה העממית של סין  סין) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:28.43 דקות
דנה ולמר (ארצות הברית ארצות הברית) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.98 שניות
רבקה סוני (ארצות הברית ארצות הברית) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה, בשלב חצי הגמר, בתוצאה של 2:20.00 דקות
רבקה סוני (ארצות הברית ארצות הברית) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה, בגמר, בתוצאה של 2:19.59 דקות
מליסה פרנקלין (ארצות הברית ארצות הברית) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.06 דקות
הרביעייה האמריקאית (ארצות הברית) קבעה שיא עולם חדש במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, בהשתתפותן של מליסה פרנקלין, רבקה סוני, דנה ולמר ואליסון שמיט בתוצאה של 3:52.05 דקות
שיאי עולם > גברים

קמרון ואן דר בורג (דרום אפריקה דרום אפריקה) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.46 שניות
דניאל גיורטה (הונגריה הונגריה) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.28 דקות
סון יאנג (הרפובליקה העממית של סין  סין) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:31.02 דקות
טבלת המדליות

מדינה מארחת (הממלכה המאוחדת)
| מיקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 16 | 9 | 6 | 31 |
| 2 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 5 | 2 | 3 | 10 |
| 3 | צרפת צרפת | 4 | 2 | 1 | 7 |
| 4 | הולנד הולנד | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 5 | דרום אפריקה דרום אפריקה | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 6 | הונגריה הונגריה | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 7 | אוסטרליה אוסטרליה | 1 | 6 | 3 | 10 |
| 8 | תוניסיה תוניסיה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 9 | ליטא ליטא | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 10 | יפן יפן | 0 | 3 | 8 | 11 |
| 11 | רוסיה רוסיה | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 12 | בלארוס בלארוס | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 12 | ספרד ספרד | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 12 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 15 | בריטניה בריטניה (מארחת) | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 15 | קנדה קנדה | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 17 | ברזיל ברזיל | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 18 | גרמניה גרמניה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 19 | איטליה איטליה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| בסך הכל | בסך הכל | 34 | 36 | 32 | 102 |
הטבלה ממוינת על פי שיטת הספירה של "זהב תחילה".
הערות שוליים

↑  אודות לארס פרולאנדר באתר sports-reference
שער כניסת השחיינים עליה הוקרנו שמותיהם
שחיינים על אדני הזינוק
שותפים (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  יבגני גריגורייב 
 תסריט:  יבגני גריגורייב 
 שחקנים ראשיים:  יורי אלכסנדרוביץ' בוריסוב יליזבטה יאנקובסקאיה פאבל דרביאנקו 
 מדינה:  רוסיה 
 הקרנת בכורה:  2022 
 משך הקרנה:  120 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שותפים (ברוסית: Подельники) הוא מותחן דרמה רוסי משנת 2022, המהווה הסרט העלילתי הראשון שמביים היוצר הדוקומנטרי יבגני גריגורייב. הסרט הוקרן בבכורה בספטמבר 2021 בפסטיבל הקולנוע הרוסי הפתוח ה-32 Kinotavr. הסרט יצא להפצה מסחרית בבתי הקולנוע ברוסיה ב-14 באפריל 2022 ובהמשך יהיה זמין לצפייה ישירה בפלטפורמת START.
עלילה

רצח של אדם בכפר בהרי אורל לא מגיע לכדי ענישה בערכאות המשפטיות ובנו בן ה-10 של המנוח מחליט לנקום את מותו.
שחקנים ודמויות

יארוסלב מוגילניקוב – איליה
יורי בוריסוב – פיוטר
יליזבטה יאנקובסקאיה – נסטיה
פאבל דרביאנקו – ויטיה
קונסטנטין בלאקירב – סשה
הפקה

תסריט הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים. המחבר התכונן לצלם את הסרט מאז 2011. בשנת 2020 השתתף גריגורייב בפרויקט במעבדת Berlinale Talents, והפרויקט נכלל גם בבחירה הרשמית של שוק סרטי MIA באיטליה. המנהל האמנותי של הסרט בהקרנת הבכורה בפני נציגי משרד התרבות היה אלכסיי פדורצ'נקו, שהפיק בעבר את יצירותיו התיעודיות של גריגורייב. הצילומים התרחשו בכפר קין שבחבל פרם. תושבים מקומיים רבים השתתפו בצילומים כניצבים.
התפקיד שמילא דרוויאנקו נועד במקור עבור השחקן יבגני טקאצ'וק.
פרסים ומועמדויות

2021 – פרס אולג יאנקובסקי לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים קינוטאבר – הוענק לפאבל דרוויאנקו.
2021 – פרס גילדת מבקרי הקולנוע הרוסיים ואיגוד הקולנוענים בקטגוריית "במאי השנה" – ליבגני גריגורייב.
הערות שוליים

1 2  "Евгений Григорьев: «В игровом кино я — темная лошадка»". www.proficinema.ru (ברוסית).
↑  "Юра Борисов, Павел Деревянко и Елизавета Янковская стали «Подельниками»". www.kinometro.ru (באנגלית).
↑  "Российский кинобизнес 21/22. Презентация ЦПШ: О спорт, ты — мир!". www.proficinema.ru (ברוסית).
↑  "Проект Первого Кино "Подельники" поучаствует в инкубаторе Берлинского кинофестиваля". pervoe.ru (ברוסית).
↑  "Юра Борисов, Павел Деревянко и Елизавета Янковская стали «Подельниками»". www.kinometro.ru (באנגלית).
↑  Александр Переверзев (2021-03-25). "«Злодей» Деревянко и юные кинозвёзды. Григорьев – о съёмках «Подельников»". perm.aif.ru (ברוסית).
↑  "32 Кинотавр: «Море волнуется раз» и два – побеждает в конкурсе". www.proficinema.ru (ברוסית).
↑  "Первую Премию Гильдии киноведов и кинокритиков выиграла якутская лента". www.proficinema.ru (ברוסית).
שדה אליעזר

| --- | --- |
הכניסה למושב שדה אליעזר
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מבואות החרמון
גובה ממוצע: ‎155 מטר
תאריך ייסוד: 1952
תנועה מיישבת: העובד הציוני
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 891 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎5.8% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) שדה אליעזר(למפת אצבע הגליל רגילה) שדה אליעזר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שדה אליעזר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שדה אליעזר33°02′44″N 35°33′52″E﻿ / ﻿33.0456644212922°N 35.5644824951369°E﻿ / 33.0456644212922; 35.5644824951369  heמפת היישובים של מועצה אזורית מבואות החרמון (in English: Mevo'ot HaHermon Regional Council) באדום - שדה אליעזר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.sade-eliezer.org.il
שְׂדֵה אֱלִיעֶזֶר הוא מושב בעמק החולה השייך למועצה אזורית מבואות החרמון.
שם היישוב הוא על שמו של אליעזר (רוברט) רוטשילד (אנ'), נכדו של הברון רוטשילד, אביו של אלי רוטשילד, מי שהיה סגן הנשיא של חברת פיק"א, שרכשה את אדמות המקום. על הגבעות שממערב למושב שוכנים שני אתרים ארכאולוגיים מתקופת המשנה והתלמוד – חורבת קציון וחורבת מרות, וממזרח לו שוכן תל חצור המקראי.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1952 על ידי תושבים מיסוד המעלה וקריית שמונה שאליהם הצטרפו עולים מעיראק, צ'כוסלובקיה, יוגוסלביה, פולין ורומניה. אוכלוסיית היישוב בעלת אורח חיים חילוני מובהק. 
המושב תוכנן ל-65 משפחות שלכל אחת הוקצו 34 דונם. בשדה אליעזר קיימת הרחבה של 40 יחידות.
בשנת 1960 נקלע המושב למשבר, בין השאר בשל מעילה של גזבר המושב, שנידון לשנה וחצי מאסר.
חלק מרכזי של סדרת הטלוויזיה "ג'וני ואבירי הגליל" צולם במושב.
ענפי התעסוקה המרכזיים במושב הם חקלאות ותיירות (צימרים).
בצמוד לגבולות היישוב שוכן שטח אש 100, המוכר כשטח 100, שטח האימונים בהכשרת לוחמי סיירת גולני (בעבר גם של יחידת אגוז).
הר אליעזר

ממערב למושב נמצא הר אליעזר, המתנשא לגובה של 360 מ', מדרום לפסגה נמצאת שלוחה בגובה 300 מ'.
ב-1984 המליצה הרשות לתכנון ופיתוח חקלאות במשרד החקלאות להקצות במקום שטח עבור הקמת חוות סוסים לגדעון רסקין, תושב ראש פינה ומגדל סוסים, כאשר לצד החוות יבנו מספר מבני מגורים לעובדי החווה. החווה נועדה לטיפוח זן הסוס הערבי. לרסקי סייעו חיים בר לב שהיה חובב רכיבה על סוסים ואברהם פילץ, יזם נדל"ן שהיה ידידו של בר לב ומימן את פיתוח המקום. לדברי אריה נחמקין שהיה שר החקלאות באמצע שנות ה-80, היזמים לפיתוח המקום בפועל היו קבלנים שהכירו את רסקי על רקע חיבתם לרכיבת סוסים, בסיוע פוליטי של חיים בר לב. התוכנית קיבלה תוקף ב-1987, והגדירה את השטח כשטח חקלאי מיוחד. היזם קיבל היתר בניה לבניית עשרה מבנים בשטח של 160 מ"ר לאחד. עוד במהלך תהליך האישור עלו חששות כי במקום יבנו בתי נופש, ולא חווה חקלאית לגידול סוסים.
בפועל נבנו במקום עשרה מבני מגורים מפוארים בשטח גדול יותר מתנאי ההיתר, ולצידם אורווה קטנה, בניגוד לתנאי ההיתר של המקום שהתייחסו למקום כחווה חקלאית שבו תתאפשר הקמת בתי מגורים בסגנון כפרי לעובדי החווה בלבד. דו"ח מבקר המדינה התייחס למקום והגדיר את המבנים ככאלו שנבנו בניגוד לחוק. דו"ח שחיבור איש מינהל מקרקעי ישראל התייחס למקום כאל ישוב בלתי-חוקי.
אריאל שרון שהיה שר התשתיות באמצע שנות ה-90 ובעל הכרות עם יזמי המקום, הוביל לפשרה עם המנהל לפיה תשונה מטרת המקום מחווה חקלאית לבתי מגורים, תמורת תשלום דמי חכירה למנהל. ההסכם נחתם ב-1999.
בעלי המבנים במקום במהלך השנים הם אנשי עסקים אמידים ובעלי תפקידים בכירים, כדוגמת אודי אנג'ל, אפרים יונה, עמי גניגר, גדעון יניב, עמר בר לב ומשה גלילי.
נכון ל-2021, למקום אין תוכנית מתאר מקומית המגדירה את המקום כשטח לבניין בתי מגורים, ואין תוכנית מתאר המגדירה את זכויות הבניה במקום.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  כפר חדש ליד יסוד המעלה, מעריב, 11 ביולי 1951
↑  הרחבת החקלאות השיתופית של המעמד הבינוני, דבר, 20 באוגוסט 1951
↑  מתישבי שדה אליעזר תובעים חשמל, כבישים ותקציב יסוד, דבר, 5 בפברואר 1960
↑  צבי לביא, בשדה אליעזר אין התמרמרות, מעריב, 21 בדצמבר 1960
↑  תוכנית ג/4708 קביעת שטח חקלאי מיוחד, אתר רשות מקרקעי ישראל
↑  פרטי היתר הבניה, אתר הוועדה המקומית לתכנון ובניה הגליל העליון
↑  רינו צרור,  רינו צרור - חוות סוסים, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 22:00), מתוך התוכנית 'דין וחשבון', ערוץ 10, 2004
שי פוגלמן, "כשהתעוררו הפנתרים השחורים גולדה לא תפסה. אותו דבר קרה עם ביבי והמחאה החברתית", באתר הארץ, 14 בנובמבר 2012
קרן צור, סמי עופר, מאחוריך: על בני העשירים שמאמצים את הפילנתרופיה, באתר כלכליסט, 26 באוגוסט 2008
דוח מבקר המדינה 50ב, הפרק הדן ביחס מינהל מקרקעי ישראל למקום, ישראל 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473373705171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שארלוט דספרד

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1844 Ripple, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  10 בנובמבר 1939 (בגיל 95) Whitehead, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Margaret Charlotte French 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות גלאסנווין 
 ידועה בשל:  פעילות בתנועה הסופרג'יסטית, בתנועה נגד ניסויים בבעלי חיים ובתנועה הצמחונית
 עיסוק:  כן
 מפלגה:  מפלגת הלייבור, המפלגה הקומוניסטית של בריטניה 
 
שארלוט דספרד (באנגלית: Charlotte Despard‏; 15 ביוני 1844, קנט, אנגליה – 10 בנובמבר 1939, דבלין, אירלנד) הייתה סופרג'יסטית אירית-אנגלייה, סופרת, פעילה בשין פיין האירי, פעילה בתנועה הצמחונית ובתנועה נגד ניסויים בבעלי חיים.
ביוגרפיה

דספרד נולדה בקנט שבאנגליה. היא התייתמה מאביה, קצין בצי הבריטי, כשהייתה בת 10 ומאמה כשהייתה בת 23. אחיה, ג'ון פרנץ', היה גנרל בצבא הבריטי וראש המטה הכללי הקיסרי של בריטניה, ודעותיהם הפוליטיות היו מנוגדות זו לזו לאורך חייהם. בשנת 1870, נישאה לאיש העסקים מקסימיליאן קארדן דספרד, שמת בשנת 1890 בים. לזוג לא היו ילדים.
פעילות צדקה

לאחר מות בעלה, כשהייתה בת 46, דספרד החלה לעסוק בפעילויות צדקה בקהילה. היא נדהמה מממדי העוני בלונדון והקדישה את זמנה ואת כספה לעזרה לעניים בבאטרסי שבלונדון. באותה העת, היא התגוררה מעל אחת מחנויות הצדקה אותה ניהלה באזור מוכה עוני, והמירה את דתה לקתוליות.
פעילות פוליטית > פעילות אנטי-מלחמתית

דספרד הייתה חברה טובה של הלוחמת הסוציאליסטית, אלינור מרקס, ופעלה באינטרנציונל השני. היא יצאה בחריפות נגד מלחמת הבורים בטענה שזו 'מלחמה מרושעת של הממשל הקפיטליסטי'. בנוסף, היא התנגדה לגיוס החובה במלחמת העולם הראשונה, והקימה ארגון נשים המתנגד למלחמה. במהלך מלחמת האזרחים האירית, דספרד הייתה חברה בארגון הנשים הרפובליקני קומן נה מאן, ונאסרה עקב פעילותה נגד האמנה האנגלו אירית.
פעילות פוליטית > פעילות לשחרור האישה

בשנת 1906, דספרד הצטרפה לארגון NUWSS (National Union of Women's Suffrage Societies) ונאסרה פעמיים במסגרת פעילותה למען זכות בחירה לנשים. לאחר שחשה תסכול מחוסר היעילות של ארגון זה, היא הצטרפה לארגון איגוד הנשים החברתי והפוליטי (WSPU) שנשא אופי מיליטנטי. בשנת 1907, דספרד הקימה, ביחד עם שלוש חברותיה למאבק, את הארגון Women's Freedom League. בשנת 1909 פגשה את מהטמה גנדי והתרשמה עמוקות מתיאורית ההתנגדות הבלתי אלימה בה דגל. בהשפעתו, היא פעלה באסטרטגיות 'התנגדות בלתי אלימה' במסגרתן סופרג’יסטיות קשרו עצמן לשערים ולגדרות וקראו 'אין מיסוי ללא ייצוג'.
פעילות פוליטית > פעילות לשחרור בעלי החיים

בשנת 1906, דספרד נמנתה בין העומדות בראש מאבק 'פרשת הכלב החום' שיצא נגד ניסויים בבעלי חיים, ותפסה אותו כקרב בין פמיניזם למאצ'ואיזם. היא הייתה צמחונית אדוקה וכיהנה כחברת מועצה בארגון הצמחונות הבריטי. הצמחונות הייתה חלק בלתי נפרד מהאתוס של הארגון הסופרג'יסטי אותו ייסדה, ובאותה תקופה אמרה: "צמחונות היא בראש ובראשונה שאלה של נשים. זה מבהיל לחשוב שנשים צריכות לבשל חיות מתות". דספרד עודדה נשים לראות את הקשר בין התנועה לשחרור האישה ובין התנועה לשחרור בעלי החיים:
תנועת הנשים קשורה גם לתנועות גדולות אחרות בעולם. האינסטינקט שהתעורר לשמע קריאותיהם של בעלי החיים אומר 'אני הקול של חסרי הקול. דרכי בעלי החיים ידברו'. יש לפעול על ידי החלת רפורמות מזון מצד אחד, ומחאה חזקה נגד השיטות האכזריות בניסויים בבעלי חיים מצד שני. שני נושאים אלה קרובים מאוד לדרישות שנעשות על ידי נשים.
שארית חייה

בשנת 1930, הצטרפה למפלגה הקומוניסטית של בריטניה, ובשנת 1933 ביתה בדבלין הוצת ונחרב על ידי המון אנטי-קומוניסטי. דספרד נשארה פעילה מאוד גם בשנות התשעים לחייה, והשתתפה במספר מצעדים אנטי-פשיסטים. היא נפטרה בגיל 95 ונקברה בבית הקברות גלאסנווין בדבלין.
הנצחה

בלונדון, שני רחובות קרויים על שמה, האחד במחוז באטלסי והשני במחוז ארצ'ווי – בו ממוקם פאב שקרוי גם הוא על שמה.
ראו גם

סופרג'יזם
זכות בחירה לנשים
התנועה לזכויות בעלי חיים
הערות שוליים

↑  Obituary: Mrs. Despard', The Manchester Guardian, 11 November 1939
↑  The Penguin Biographical Dictionary of Women
↑  Spartacus Educational
↑  Leneman, Leah (1997). "The awakened instinct: vegetarianism and the women's suffrage movement in Britain", Women's History Review, Volume 6, Issue 2
↑  Oxford Dictionary of National Biography, Volume 15. Oxford University Press. 2004. p. 905
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12648737h (data)  CiNii: DA09524248  GND: 131715380  ISNI: 0000 0000 8263 973X  LCCN: n85166426  SNAC: w6384nx0  SUDOC: 163919542  Trove: 845012  VIAF: 72829976   WorldCat (עם VIAF): 72829976
רנורמליזציה

רנורמליזציה היא אוסף שיטות מתמטיות המשמשת בתורת השדות הקוונטים (QFT) ופיזיקה סטטיסטית לצורך חישובים והערכות של מדידים, כאשר ההנחה היא שהם בעלי גודל סופי אינה תקפה עוד בחישובים (מתקבלים ערכים אינסופיים).
רנורמליזציה הופיעה לראשונה באלקטרודינמיקה קוונטית ובין המובילים של הפיתוח של שתי אלו היו הפיזיקאים ריצ'רד פיינמן, ג'וליאן שווינגר ושינאיצ'ירו טומונאגה שזכו יחדיו בפרס נובל בפיזיקה בשנת 1965. תחילה לא היה ביסוס מתמטי לתהליך זה, אך אחרי עבודה בתחומי תיאורית השדה האפקטיבי וחבורות רנורמליזציה התקבלה כחלק בסיסי מעבודת החישוב. כיום שיטה זו מבוססת היטב ומאפשרת חישובים שאושרו בניסויים בדיוקים גבוהים.
הרנורמליזציה למעשה "מחביאה" את התוצאה האינסופית בתוך הקבועים הבסיסיים (כמו מטען חשמלי ומסה) כך שהקבועים שנכתבים במשוואה המקורית הם אינסופיים, אבל הם מדידים וסופיים אחרי רנורמליזציה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.