stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוטואבה

| טוטואבה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: מסריים
סוג:: Totoaba
מין:: טוטואבה
שם מדעי
 Totoaba macdonaldi ‏גילברט, 1890
תחום תפוצה


טוטואבה (שם מדעי: Totoaba macdonaldi) הוא מין דג גדול ממשפחת המסריים והוא המין היחיד בסוגו. הדג מצוי בסכנת הכחדה חמורה עקב דיג יתר. הוא חי רק במפרץ קליפורניה שלחופי מקסיקו, ובעבר חי בדלתת הקולורדו.
מאפיינים

דג זה יכול להגיע לאורך שני מטרים ולשקול מעל 136 קילוגרם, והוא הגדול שבמיני המסריים. צבעו כחול-פלדה. הוא יכול לחיות מעל 15 שנה ומגיע לבגרות מינית בגילאי 6–7. צעירי הטוטואבה חיים סביב המים המליחים של דלתת הקולורדו, אך לאחר הפגיעה בנהר באמצעות סכרים נפגעו הצעירים הללו. הבוגרים חיים במים עמוקים וחוזרים למימי הדלתה כדי להשריץ.
דגים אלה נפגעו עקב הקמת סכר קניון גלן וסכר הובר במאה ה-20. הסכרים גרמו לירידת מי הנהר בצורה הרסנית, ורק 4% מהמים שחלפו בנהר לפני הקמת הסכרים המשיכו לזרום. סכנות אחרות הם דיג בשביל בשרם ובייחוד בשביל שלפוחית השחייה שלהם הנחשבת למעדן במטבח הסיני. הדיג הלא-חוקי (מאז שנאסר במקסיקו ב-1975) באמצעות רשתות פוגע גם בלווייתן הקטן ואקיטה שגם הוא נמצא בסכנת הכחדה.
על פי הרשימה האדומה של IUCN הדג נמצא בסכנת הכחדה חמורה בטבע.
הערות שוליים

↑  טוטואבה באתר הרשימה האדומה של IUCN
טום שילינג

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 1982 (בן 42) ברלין, גרמניה המזרחית 
 מדינה:  גרמניה, גרמניה המזרחית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס הטלוויזיה הבווארית (2013)  איש השנה (2013)  פרס הקולנוע הגרמני 
 פרופיל ב-IMDb
 
טום שילינג (בגרמנית: Tom Schilling; נולד ב-10 בפברואר 1982) הוא שחקן גרמני.
ביוגרפיה

שילינג נולד במזרח ברלין. בגיל שתים עשרה התגלה על ידי במאי תיאטרון והוא ליהק אותו להפקה בברלינר אנסמבל. לאחר מכן הופיע שם במספר הפקות נוספות.
ב-1996 הופיע לראשונה בטלוויזיה בסדרה "‘Hallo, Onkel Doc!’" של Sat.1.
ב-1999 שיחק בסרט התיאטרלי "Schlaraffenland" לצד פרנקה פוטנטה.
ב-2001 גילם את התפקיד הראשי של נער בפרנקפורט המנהל מערכת יחסים עם או-פר פולנייה בסרט "Herz über Kopf".
ב-2004 גילם תלמיד בפנימייה בגרמניה הנאצית בסרט "Napola – Elite für den Führer", על תפקיד זה זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל קרלובי וארי.
ב-2006 קיבל מלגה ללימודים בבית הספר למשחק של לי שטרסברג ולמד שם חצי שנה.
ב-2006 גם שיחק בסרט הקומדייה "Schwarze Schafe" ובסרט "Elementarteilchen" המבוסס על ספר של מישל וולבק.
ב-2008 שיחק בסרט כנופיית באדר מיינהוף.
ב-2010 שיחק בסרט "Ken Folletts Eisfieber" על פי ספר מאת קן פולט.
ב-2012 גילם את אוטו, מלך בוואריה בסרט ביוגרפי על לודוויג השני, מלך בוואריה.
בשנת 2013 שיחק שילינג במיני-סדרה מבית ZDF; "דור מלחמה" אודות מלחמת העולם השנייה.
בשנת 2014 שיחק בסרט האמריקאי-גרמני "שלאחר המוות" את דמותו של בן.
ב-2015 שיחק בסרט "סוויטה צרפתית".
בשנת 2021 כיכב במיני-סדרה הגרמנית "Ich und die Anderen" בדמותו של טריסטן. באותה שנה שיחק בסרט הדרמה "פביאן".
חאג' קאסם (טיל)

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  טיל בליסטי
 ארץ ייצור:  איראן איראן
 פיתוח:  משרד ההגנה האיראני
 תקופת השירות:  20 באוגוסט 2020 – הווה (4 שנים)
 משתמשים:  איראן
 מאפיינים כלליים
 משקל:  7 טון
 ממדים
 אורך:  11 מטר
 ביצועים
 מהירות:  מאך 12
 טווח:  1400 ק"מ
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  500 ק"ג
חאג' קאסם (בפרסית: موشک بالستیک شهید حاج قاسم) הוא טיל בליסטי איראני שנחשף ב-20 באוגוסט 2020. הוא נקרא על שם מפקד משמרות המהפכה האיראנים קאסם סולימאני, שחוסל בינואר 2020 בתקיפה בנמל התעופה הבין-לאומי בבגדאד על ידי ארצות הברית.
טווח הטיל הוא 1400 ק"מ עם ראש קרבי במשקל של 500 ק"ג. על פי סוכנות הידיעות תסנים, הטיל נחשב הדור החדש של פאתח 110, ושיש לו את היכולת לעבור "מערכות הגנה אוויריות".
טיל אבו מהדי

ב-20 באוגוסט 2020, בחשיפת טיל חאג' קאסם, חשפה איראן טיל נוסף בשם אבו מהדי. טיל שיוט ימי שנקרא על שמו של אבו מהדי אל-מוהנדס, מפקד בכיר נוסף שחוסל יחד עם קאסם סולימאני. טווח הטיל אבו מהדי עומד על יותר מ־1,000 קילומטרים.
ראו גם

אבו מהדי (טיל)
משרד ההגנה (איראן)
פאתח 110
זולפיקאר
דזפול (טיל)
ח'ייבר שכן
הערות שוליים

1 2  "Iran unveils missiles with increased range". france24.com. 20 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מה המפרט של טיל "חאג' קאסם" שנועד לפגוע ב"ישראל"?, באתר nournews, ‏2023-09-26 (בפרסית)
↑  خبرگزاری باشگاه خبرنگاران | آخرین اخبار ایران و جهان | YJC, موشک کروز ۱۰۰۰ کیلومتری و بالستیک ۱۴۰۰ کیلومتری جدید ایران رونمایی شد/ افتتاح خط تولید موتور جت ملی اوج, fa, ‏۱۳۹۹/۰۵/۳۰ - ۱۱:۳۸ (בפרסית)
↑  Unveiling of missiles (Haj-Qasem and Abu-Mahdi hawzah.net, Retrieved 20 August 2020
חואן קרלוס וסמוסי

חואן קרלוס וסמוסי מונטי (בספרדית: Juan Carlos Wasmosy Monti; נולד ב-15 בדצמבר 1938) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים פרגוואי שכיהן כנשיא פרגוואי בשנים 1993–1998. הוא היה הנשיא האזרחי הראשון לאחר 39 שנות שלטון דיקטטורי. וסמוסי הוא מהנדס בניין בהכשרתו.
אבותיו מצד אביו היגרו לברזיל מהונגריה ושם משפחתם היה במקור "ואמושי" (Vámosy או בכתיב גרמני Wamosy). בהגיעם לפרגוואי שם המשפחה שונה ל Wasmosy.
וסמוסי זכה בבחירות לנשיאות פרגוואי מטעם מפלגת קולורדו בשנת 1993. בחירות אלו היו הבחירות הראשונות בתולדות המדינה שהוגדרו חוקיות והוגנות על ידי משקיפים בינלאומיים ובראשם ג'ימי קרטר.
בתקופת כהונתו הצטייר וסמוסי כנשיא בלתי אהוד ולא פופולרי, בין השאר בשל כך שמינה בכירים מהמשטר הקודם של הדיקטטור אלפרדו סטרסנר לתפקידים פוליטיים בממשלו.
בשנת 1996 בוצע ניסיון כושל להפיכה צבאית נגדו. בשנת 2002, 4 שנים לאחר תום כהונתו, הורשע וסמוסי בהונאה ונידון לארבע שנות מאסר.
טוטו (חברה)

| --- | --- |
TOTO Logo

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית (סימול: TYO)
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בטוקיו (5332)  הבורסה לניירות ערך בנגויה (5332)  Fukuoka Stock Exchange (5332) 
 תקופת הפעילות:  1917–הווה (כ־107 שנים) 
 מיקום המטה:  פוקואוקה, קיטהקיושו, יפן
 משרד ראשי:  קיטהקיושו, יפן
 ענפי תעשייה:  ייצור 
 מוצרים עיקריים:  אסלות, ברזים
 הכנסות:  433,577 מיליון ין
 רווח:  5,115 מיליון ין
 עובדים:  23,143 כולל חברות בת
  
 www.toto.co.jp
 
טוטו בע"מ (TOTO, ביפנית: TOTO株式会社) היא יצרנית האסלות הגדולה בעולם וממציאת הוושלט (Washlet), פטנט המשלב אסלה ובידה במושב אחד. מקור שמה של החברה הוא בקיצור השם טויו טוקי (Tōyō Tōki, ביפנית 東洋陶器) שפירושו "קרמיקות המזרח".
היסטוריה ופעילות

טוטו בע"מ נוסדה ב-1917 בקיטהקיושו שבצפון האי קיושו ביפן. החברה שולטת בשני שלישים משוק השרברבות ביפן ו-72% מבתי האב ביפן מצוידים באסלות מתוצרתה. הוושלט (Washlet או ワッシュレット ביפנית), מוצר הדגל של החברה, הוא מושב אסלה הכולל לרוב מושב מחומם, בידה ומייבש. החיישנים המחוברים ממלאים מספר תפקידים כגון מניעת הפעלת הבידה כאשר המשתמש יושב על האסלה, הורדת המים כאשר המשתמש קם או הורדת מושב האסלה באופן אוטומטי (המצאה שנקראה כבר ביפן כמושב "מציל הנישואין"). מקורו של שם האסלה הוא בהיפוך הצירוף Let Wash (אפשֵר לשטוף).
בשנים האחרונות שמה החברה דגש על מוצרים סביבתיים החוסכים באנרגיה ומים כגון ברזי ה-Ecopower הכוללים חיישנים שאינם זקוקים לחשמל ומופעלים מכוח זרם המים של השימוש הקודם בעזרת טורבינת מים.
החברה פועלת כיום ב-16 מדינות בעולם, וב-2010 פתחה מרכז שיווק בבריטניה.
הערות שוליים

↑  על פי כתבה במגזין TIME האמריקני
↑  על פי אתר החברה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9815 2897  LCCN: n88627891  VIAF: 132438139   WorldCat (עם VIAF): 132438139
טוטוואז'ון

טוטוואז'ון (בהונגרית: Tótvázsony, בגרמנית: Totwaschon) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי טוטוואז'ון

בטוטוואז'ון חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 30 |  |
| 1880 | 49 | 1,877 |
| 1910 | 26 |  |
| 1920 | 21 |  |
| 1930 | 11 |  |
| 1941 | 13 | 1,687 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת וספרם |
| --- | --- | --- |
| יישובים | וספרם • באנד • ברנג • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטגאל • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חנה שלגי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באוגוסט 1936 (בת 88) תל אביב, פלשתינה (א"י)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מורה לפסנתר
 
חנה שלגי (נולדה ב-6 באוגוסט 1936) היא מורה לפסנתר שרבים מתלמידיה היו לפסנתרנים ומוזיקאים בעלי שם בישראל ומחוצה לה.
ביוגרפיה

חנה שלגי, לבית מלצר, היא נינתו של ראובן לרר, שהיה מייסד נס ציונה. היא נולדה בתל אביב לבית מוזיקלי: אמה הייתה זמרת מקצועית, ילידת נס ציונה, ששרה במקהלת האורטוריה הארצישראלית בניצוחו של פורדהאוז בן-ציסי.
שלגי החלה בהוראת נגינה בפסנתר כבר בגיל 17. משנת 1956 עד שנת 1960 למדה באקדמיה הישראלית למוזיקה בתל אביב, שמאוחר יותר הייתה אבן הראשה של בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב. היא למדה אצל רבקה בורשטיין-ארבר, שהייתה מראשוני הפסנתרנים והמורים למוזיקה בארץ. שלגי היא אוטו-דידקטית במה שנוגע להכשרתה הפדגוגית והפסיכולוגית כמורה לפסנתר ולמדה מקריאה ומניסיונה המצטבר.
אחרי עשרים שנות הוראה, קיבלה שלגי מלגת השתלמות של חמישה חודשים אצל מורים ידועי שם בארצות הברית ובישראל מקרן התרבות אמריקה-ישראל. בארצות הברית השתלמה באקדמיות מפורסמות אצל המורים קלוד פרנק, לאון פליישר, מנחם פרסלר והרברט סטסין (Herbert Stessin) מהפקולטה לפסנתר בג'וליארד. בארץ השתלמה אצל המורים פנינה זלצמן ואדית קראוס.
שלגי מיעטה להופיע כפסנתרנית היות שהעדיפה את העיסוק בהוראת נגינה בפסנתר לתלמידים צעירים בגיל הילדות והנעורים. היא העדיפה זאת גם על ההוראה באקדמיות למוזיקה, בהן לימדה מתודיקה של נגינה בפסנתר. שלגי נתנה גם כיתות אמן ושפטה בתחרויות קרן שרת ובתחרויות של קונסרבטוריונים.
היא אלמנתו של שלמה שלגי, ואימן של ד"ר אסתר קלס ואורנה שהרבני.
תפיסת עולמה כמורה לפסנתר > אמירותיה

בהוראה חייבת להיות שיטה.
הסוד להצלחת המורה טמון באהבת עבודת ההוראה ובקשר טוב עם התלמיד, יחד עם מיצוי היכולת האישית של התלמיד בדרך של "חנוך לנער על פי דרכו" ותוך גמישות והימנעות מסכמות מגובשות.
כל ילד יכול ללמוד לנגן, אבל לא כל ילד יכול להיות פסנתרן, כי לשם כך דרוש כישרון מולד שכולל אינטליגנציה גבוהה, התמדה ויכולת להיחשף על במה.
בהוראת הנגינה בפסנתר היסוד החשוב ביותר הוא ההתחלה.
היא נזהרת מלהתוות לתלמיד בגיל צעיר את הדרך המקצועית של פסנתרן או מוזיקאי, כדי למנוע תסכול מאי-מילוי ציפיות, שכן הבגרות הרגשית מאחרת להגיע.
מתנגדת להשתתפות ילדים קטנים בתחרויות נגינה, עד לגיבוש אישיותם וביטחונם מעל גיל 16 ומעלה, בהתאם לאישיותם האינדיבידואלית.
המורה הוא קטליזטור המוטיבציה שבין ההורים לתלמיד.
ככל שהתלמידים מוכשרים יותר, הם יותר בעייתיים בעבודה איתם, כי הם אינדיבידואליסטים.
לפסנתרן איכותי חשובה גם השכלה כללית בתחום האמנויות, ובפרט ספרות יפה.
תפיסת עולמה כמורה לפסנתר > התייחסויות של תלמידתה ד"ר אורית וולף

על התחלת לימודיה אצל שלגי אמרה וולף: "מאז חיי השתנו. לימודים אצל חנה שלגי משמעותם שלושה שיעורים בשבוע, כל אחד במשך שעות, לפעמים ויתורים על בית הספר וארוחות אצלה ולינה אצלה - להיות בת בית, לטוב ולרע. אצלה למדתי את היסודות של הישרדות ושאפתנות, ולפענח מה אני רוצה בלי פשרות. כבר מכיתה ג' הייתי בתחרויות ומרדף אחרי הצלחה".
"שיעורים נמשכו שעות ובמקום בולט בשיטת ההוראה של אז היה תהליך של הצנעת הנוכחות האישית שלי כאמן ולתת לכלי לדבר."
"אחת המורות הראשונות שלי חנה שלגי (מן הידועות והמוכרות בישראל), הייתה מורה מעולה, כל שיעור נמשך שלוש שעות, היה לה כל הזמן הדרוש בשבילי. אבל כבר אז, כשהיא ראתה אותי מתייחסת לקהל, היא הבהירה לי שאני עולה לבמה, וכל מה שאני אמורה לראות הוא הפסנתר. כל מה שאני אמורה הוא להתייחס למוזיקה ולקלידים. הקהל אמור לחוות אותי דרך הנגינה ותו לא".
תלמידיה

כל תלמידיה של שלגי למדו אצלה במסגרת הקונסרבטוריון העירוני של גבעתיים. בין תלמידיה (בסדר א'-ב'):
אביה אברמוביץ' (פנתה לרפואה)
מירי אדלר (לביא) (פנתה למחקר)
אברהם ארואטי (מרצה ללימודים קלאסיים ומתרגם מיוונית עתיקה ומרומית)
פרופ' ארנון ארז
אוהד בן ארי
תמיר בן צבי
מוטי פנג בנטוב
אריאל הלוי
ד"ר אורית וולף
פרופ' אסף זהר
קרן חנן
רון טרכטמן
מירי ימפולסקי
אמיר כץ
ד"ר אילן לוין
מאור סבג (יוצר בתחום המוזיקה לתיאטרון ועוד)
טל חיים סמנון
איתמר פרג
רועי פרידמן (פנה לניצוח ולתחומי מוזיקה אחרים)
הלל צרי (פנה לצ'לו)
אנה קייזרמן (קייסרמן)
אור ראם
להב שני (החליף את זובין מהטה כמנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית)
עמר שניידר
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  שיחה אישית עם חנה שלגי בתאריך 16.2.2017.
↑  Herbert Stessin 1922-2011, אתר The Juilliard Journal.
↑   חגי חיטרון, אדית קראוס, הפסנתרנית שאולי החמצנו, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2014
↑  ספר משלי, פרק כ"ב, פסוק ו'
↑  נעם בן זאב, מותג מוסיקלי, באתר הארץ, 29 במאי 2007
↑  קלאסי, אורית וולף: לא רוצה להישמע כוויקיפדיה, אתר "הבמה" - נותנים במה לתרבות, 14/10/2015.
↑  קלאסי, הקשר הבלתי אמצעי של אורית וולף, אתר "הבמה" - נותנים במה לתרבות, 13/10/2013.
↑  ד״ר מירי אדלר, פוסטדוקטורנטית בBroad Institute of MIT and Harvard.
↑  אמנים, אוהד בן ארי, אתר "הבמה" - נותנים במה לתרבות.
↑  אוהד בן־ארי הלחנה, ניצוח, תוכניה של תזמורת הקאמרטה הישראלית ירושלים.
↑  תמיר בן צבי, מופע נגינה והסבר, אתר "מרכז וייל לתרבות וקהילה", יולי 2016.
↑  מוטי בנטוב, פסנתר, "העתיד כבר כאן" - במה למוזיקאים צעירים, קרן התרבות אמריקה-ישראל.
↑  אמנים, אריאל הלוי, סולנים (נגינה), אתר "הבמה" - נותנים במה לתרבות, נובמבר 2005.
↑   נעם בן זאב, סיפורה של קרן חנן שהקדישה את כל חייה לכיבוש העולם באמצעות פסנתר, באתר הארץ, 4 ביולי 2015
↑  רסיטל עם הפסנתרנית קרן חנן, אתר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה, תל אביב.
↑  אמנים, רון טרכטמן, סולנים (נגינה), אתר "הבמה" - נותנים במה לתרבות.
↑  רון טרכטמן, אתר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה, תל אביב.
↑  MIRI YAMPOLSKY, אתר OPEN G RECORDS.
↑  חגי חיטרון, הפסנתרן אמיר כץ ניצח בתחרות בגרמניה, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2003
↑  חגי חיטרון, מקום על המדף, באתר הארץ, 11 ביולי 2006
↑  קלאסי, אמיר כץ במרכז ענב לתרבות, אתר "הבמה" - נותנים במה לתרבות, 27/11/2016.
↑  ד"ר אילן לוין, אתר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
↑  אמנים, אילן לוין, אתר "הבמה" - נותנים במה לתרבות.
↑  טל סמנון, אתר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה, תל אביב.
↑  אמנים, טל חיים סמנון, סולנים (נגינה), אתר "הבמה" - נותנים במה לתרבות.
↑  קלאסי, קונצרט גאלה: תחרות האמן הצעיר - הסימפונית י-ם בניצוחו של יניב דינור תארח את הזוכים בתחרות קול המוזיקה, אתר "הבמה" - נותנים במה לתרבות, 26/12/2011.
↑  זרקור על רועי פרידמן, מנצח, אתר מיל"ה, מרכז ישראלי למקהלות ולחבורות זמר.
↑  אמנים, אנה קייזרמן, פסנתר, אתר "הבמה" - נותנים במה לתרבות.
↑  אמנים, אור ראם, פסנתר, אתר "הבמה" - נותנים במה לתרבות.
↑  רן בוקר, "מנצח בן 29 מונה למחליפו של זובין מהטה", באתר ynet, 17 בינואר 2018
↑  עמר שניידר – כך באמת נולד כוכב, מאת אודי רוזנבאום (ניקיטה10), אתר TheMarker, ‏5/2/2011.
חנות קטנה ועליזה

| --- | --- |

 בימוי:  רחל מייסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  2019 
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חנות קטנה ועליזה (באנגלית: Circus of Books, בתרגום לעברית: קרקס הספרים) הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי משנת 2019 בבימויה של רייצ'ל מייסון, שנכתב על ידי מייסון יחד עם קתרין רובסון. בסרט מככבים קארן ובארי מייסון, הוריה של רייצ'ל. הסרט מתעד את "קרקס הספרים", חנות ספרים ופורנוגרפיה גאה שהוקמה ב-1982 בווסט הוליווד, קליפורניה על ידי בני הזוג מייסון.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בשנת 2019, ועלה לאקרנים בנטפליקס בארצות הברית ב-22 באפריל 2020.
משתתפים

אלכסיי רומנוף
אלן ווינר
אלסקה ת'אנדרפאק
בארי מייסון
בילי מילר
ג'וש מייסון
ג'ף סטרייקר
דון נורמן
דייוויד גרגורי
לארי פלינט
מיכה מייסון
פאולו מורילו
פרדי ברקוביץ'
פרננדו אגילאר
קארן מייסון
רייצ'ל מייסון
הפצה

הקרנת בכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים טרייבקה לשנת 2019. לאחר מכן, הסרט הוצג במספר פסטיבלי קולנוע, בהם Frameline,‏‏ Outfest‏,‏ המפטונז ו-BFI.‏ בשנת 2019 הסרט הוקרן בפסטיבל Sidewalk, בו זכה בפרס חביב הקבל עבור הסרט התיעודי הטוב ביותר.
ב-22 באפריל 2020 הסרט עלה לצפייה בנטפליקס.
תגובות וביקורות

נכון ליוני 2020, לסרט יש דירוג של 98% באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, המבוסס על 52 ביקורות עם דירוג ממוצע של 7.75 מתוך 10. על פי דעת רוב מבקרי האתר, נכתב כי "בדומה לחנות בעלת השם החצוף במרכז הסרט התיעוד הזה, הסרט קרקס הספרים מוכיח שיש אינספור סיפורים מתחת לפני השטח אם אנחנו רק נהיה מוכנים להסתכל". פיטר ברדשאו מהגרדיאן העניק לסרט 4 מתוך 5 כוכבים.
הערות שוליים

↑  "'Circus of Books' Review: A Community Takes Pride in Its Porn Store". 22 באפריל 2020. ארכיון מ-2020-06-13. נבדק ב-19 ביוני 2020 – via NYTimes.com. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Stream It Or Skip It: 'Circus of Books' on Netflix, a Documentary About the Most Unlikely Porn-Store Owners Ever". Decider. ארכיון מ-2020-06-13. נבדק ב-2020-06-13.
1 2  "Circus of Books review – tender doc about family life and gay porn". The Guardian. ארכיון מ-2020-06-11. נבדק ב-2020-06-13.
↑  "2019 Tribeca Film Festival movie review: 'Circus of Books'". Culture Mix. ארכיון מ-2020-07-29. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2019 Tribeca Film Festival movie review: 'Circus of Books'". ארכיון מ-2020-07-29. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Circus of Books + Verasphere: A Love Story in Costume". www.frameline.org. ארכיון מ-2020-08-19. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "OPENING NIGHT GALA: CIRCUS OF BOOKS". festival.outfest.org. אורכב מ-המקור ב-2019-12-06. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SummerDocs: 'CIRCUS OF BOOKS' on August 24". hamptonsfilmfest.org. ארכיון מ-2020-08-19. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "London Film Festival 2019 - Circus of Books". 15 באוקטובר 2019. ארכיון מ-2020-05-22. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Award Winners from Sidewalk 2019". 27 באוגוסט 2019. ארכיון מ-2019-11-05. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Circus of Books (2019)". Rotten Tomatoes. ארכיון מ-2020-07-26. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
חאבייר פסטורה

חאבייר מתיאס פסטורה (בספרדית: Javier Matías Pastore; נולד ב-20 ביוני 1989 בקורדובה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר במועדון ספורט קטר.
קריירת מועדונים

פסטורה החל את דרכו בכדורגל בקבוצות הילדים והנוער של מועדון הכדורגל טאז'רס דה קורדובה. בשנת 2007 החל לשחק בקבוצה הבוגרת (אז בליגה הארגנטינאית השנייה), אך שותף בחמישה משחקים בלבד במהלך העונה ועם תחילת שנת 2008 הושאל להוראקאן מהליגה הארגנטינאית הבכירה. את הופעת הבכורה שלו בהוראקאן ערך ב-24 במאי 2008, במשחק נגד ריבר פלייט, בו הפסידה קבוצתו 0–1. בעונת הקלאוסורה 2009 הפך לאחד השחקנים הבולטים בליגה ועם שבעה שערים (מלך השערים של הוראקאן) ושלושה בישולים, הוביל את קבוצתו לאחד מהישגי השיא שלה, המקום השני, כאשר שתי נקודות בלבד מפרידות בינה ובין ולס סארספילד שזכתה באליפות.
בעונת 2009/2010 עבר פסטורה לפלרמו האיטלקית תמורת 8 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-15 באוגוסט 2009, במשחק נגד ס.א.פ.ל 1907 במסגרת הסיבוב השלישי של הגביע האיטלקי ושמונה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האיטלקית. ב-4 באוקטובר התפרסם לראשונה באירופה, לאחר שבישל לאדינסון קבאני את השער הראשון בניצחון המפתיע 0–2 על יובנטוס. את שערו הראשון במדי פאלרמו כבש ב-30 בינואר 2010 במשחק נגד בארי, בו הפסידה קבוצתו 2–4.
בתחילת דרכו בפאלרמו, פסטורה הוכיח את עצמו כשחקן מוכשר ומבטיח, אך במשך רוב העונה שיחק בעיקר כמחליף במחצית השנייה. לאחר מינוי של דליו רוסי למאמן הקבוצה ב-23 בנובמבר 2009, עלה מעמדו ואט אט הוא החל להשתלב בהרכב הפותח והפך לאחד משחקני ההתקפה המשמעותיים בפאלרמו. הוא שיחק בעיקר כקשר התקפי מאחורי צמד החלוצים של קבוצתו, קבאני ופבריציו מיקולי. הודות ליכולת טובה במיוחד הפך פסטורה לאחד השחקנים הצעירים הבולטים בליגה האיטלקית ובמרץ 2010 אף הוביל את פלרמו למקום הרביעי המוביל למוקדמות ליגת האלופות, אך תיקו 2-2 עם קליארי מספר מחזורים לסיום העונה הוריד אותה למקום החמישי, בו נשארה עד סיום העונה.
ב-30 ביולי 2011 חתם פאסטורה בקבוצה הצרפתית פריס סן ז'רמן מליגה 1 לאחר ששולם סכום של 43 מיליון אירו לקבוצתו הקודמת, פלרמו. במדי פריס זכה פסטורה ב-19 תארים.
ב-26 ביוני 2018 חזר לאיטליה אחרי 7 עונות בפריס סן ז'רמן וחתם ברומא.
ב-4 בספטמבר 2021 חתם באלצ'ה.
ב-11 בינואר 2023 חתם פאסטורה במועדון ספורט קטר.
נבחרת לאומית

בעקבות יכולתו המרשימה בעונתו הראשונה בליגה האיטלקית, זומן פסטורה על ידי דייגו מראדונה לסגל נבחרת ארגנטינה למשחק הידידות הלא רשמי נגד קטלוניה. הוא נכנס כמחליף במחצית השנייה ואף כבש שער, שלא סייע לנבחרתו שהפסידה 4-2. לקראת מונדיאל 2010 נכלל המורחב של הנבחרת ואף ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במשחק הכנה נגד קנדה ב-25 במאי 2010. מאוחר יותר נכלל גם בסגל הסופי למונדיאל, אך לא היווה גורם משמעותי ושותף לראשונה רק במשחק השלישי של שלב הבתים נגד יוון, בו נכנס כמחליף לסרחיו אגוארו בדקה ה-77. הוא שותף גם בניצחון 1–3 על מקסיקו בשמינית הגמר, כאשר החליף את מקסי רודריגס בדקות הסיום. ברבע הגמר נגד גרמניה החליף את ניקולאס אוטמנדי בדקה ה-70, אך לא הצליח למנוע את הדחתה של נבחרתו שהובסה 0–4 וסיימה את דרכה בטורניר.