stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תסמונת עבודת המשמרות
טיפול > תזמון מעגל השינה והערות

נמצא כי דחיית זמני המשמרת פעם בשבועיים קלה יותר להתמודדות מאשר הקדמתם. בתנאי מעבדה, נמצא כי דחייה הדרגתית של תחילת המשמרת בקצב של שעה בכל יום משמרת את ההלימה בין מהלך השינה למהלך הצירקדי האנדוגני, אולם פתרון זה איננו מעשי ברוב מקומות העבודה. מספר מומחים ממליצים על ימי מנוחה אחרי ליל עבודה אחד או שניים, אולם בתעשיות הכבדות המסורתיות עדיין נהוגים מחזורים של 5–7 משמרות לילה רצופות. קביעת שעות העבודה נסמכת לרוב על מקסום שעות הפנאי וחוקי ההעסקה ולא על התחשבות בשעון הביולוגי.
עובדי לילה רבים נוהגים לנמנם בזמן ההפסקה. נמנום לפני תחילת המשמרת מומלץ, אבל נמנום ארוך מ20–30 דקות עלול להוביל לתחושת אי-יציבות שפוגעת בתפקוד. תנומה ארוכה עלולה לפגוע ברצף השינה הראשי של היום, לכן נמנום קצר, בין 10 דקות לחצי שעה, עדיף על תנומה ארוכה יותר. בענף התחבורה, בטיחות היא מהנושאים המרכזיים ולכן חוקים של שעות עבודה ומנוחה נועדו לאכוף זמני מנוחה בין משמרת נהיגה אחת לשנייה.
טיפול > טיפול באור יום מלאכותי

תאורת אור יום מלאכותית נפוצה בצפון אמריקה ובאירופה להתמודדות ולטיפול בדיכאון בעונת החורף.
חשיפה לאור מלאכותי פותחה כשיטה לשיפור הסתגלותם של עובדי לילה למעגל הצירקדי. קיימת חשיבות לתזמון החשיפה: כדי למקסם את העיכוב בשעון הפנימי יש להיחשף לאור המלאכותי בשעות הערב או בשעות הלילה המוקדמות ולהימנע מחשיפה לשמש בשעות היום. בסיום משמרת הלילה מומלץ לחבוש משקפיים בעלי עדשות כהות שחוסמות את אור היום כדי לשפר את ההסתגלות למעגל הערות. טיפול זה לא מומלץ לסובלים מרגישות לאור או לחולים במחלות של הקרנית.
טיפול > טיפול במלטונין

מלטונין הוא הורמון המופרש מבלוטת האצטרובל שבמוח בשעות הלילה. מלטונין משמש כטיפול להשראת שינה ובכך הוא מסייע להסתגלות לעבודה בשעות הלילה: נטילתו בזמן מעודדת את פעילות מנגנון השינה
טיפול > תרופות שמעודדות ערנות

קפאין הוא הסם המעורר הנפוץ בעולם והוכח כמשפר ערנות בעבודת לילה. מודפיניל (משווק בישראל תחת השם פרוביג'יל) היא תרופה מעוררת שפותחה לטיפול בנרקולפסיה, ואושרה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (הFDA) ועל ידי משרד הבריאות הישראלי לטיפול בישנוניות יתר הנגרמת מעבודת משמרות.
טיפול > תרופות שמעודדות שינה בשעות היום

שינה מספקת בשעות היום מהווה בעיה גדולה עבור עובדי לילה רבים. מתן תרופות היפנוטיות בבוקר עשוי להאריך את משך שנת היום. עם זאת, מספר מחקרים הראו שטיפול זה לא משפיע על ישנוניות בשעות לילה.
תרבות סינית

צנצנת חרס עם מכסה וציור דרקון בתוך הים, תקופת הקיסר ג'יאג'ינג, שושלת מינג, 1521–1567
תרבות סינית (בסינית מפושטת: 中华 文化; בסינית מסורתית: 中華 文化, בפין-יין: Zhōnghuá wénhuà) היא אחת התרבויות העתיקות שנוצרו בעולם, והחלה לפני אלפי שנים. התרבות נפוצה באזור גאוגרפי רחב במזרח אסיה, והיא מאוד רחבה מגוונת ומשתנה, כאשר המנהגים והמסורות משתנים בין מחוזות, ערים ואפילו עיירות.
היסטוריית הציוויליזציה הסינית היא התרבות הדומיננטית במזרח אסיה. התרבות הסינית, כאחת התרבויות הקדומות ביותר, השפיעה עמוקות על הפילוסופיה, המוסר, המנהגים והמסורות במזרח אסיה עד המאה ה-21. לשפה הסינית, לקרמיקה, לאדריכלות, למוזיקה, למחול, לספרות, לאמנות הלחימה, למטבח הסיני, לדת, לפוליטיקה ולהיסטוריה הייתה וישנה השפעה גלובלית, ופסטיבלי סין מוטמעים, נחגגים ומתורגלים על ידי אנשים ברחבי העולם.
הערות שוליים

↑  Chinese Dynasty Guide, Artsmia.org (באנגלית) (ארכיון)
↑  Guggenheim Museum – China: 5,000 years, Pastexhibitions.guggenheim.org, ‏6 בפברואר 1998 (באנגלית)
↑  Rhoads Murphey, East Asia A New History (עמ' 170, 198), Archive.org, "Early Vietnam: The Chinese Connection", "Beginnings in Japan: Chinese and Budhist Art", ‏2001 (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תקשורת ניהולית

תקשורת ניהולית היא השם הכולל לתהליך השיטתי של תכנון, יישום, פיקוח ובקרה בכל ערוצי התקשורת בתוך ארגון נתון ובין ארגון אחד למשנהו. המושג "תקשורת ניהולית" כולל בתוכו גם את מלאכת ההכנה וההפצה של הנהלים החדשים בנוגע לממשק שבין הארגון לבין הרשת החברתית של הארגון ובין אמצעי התקשורת השונים הפועלים בו.
ב"תקשורת ניהולית" כלולים גם פיתוח אסטרטגיות תקשורת עסקיות, תכנון נוהלי התקשרות פנימיים וחיצוניים וניהול של שטף המידע הזורם בארגון לרבות תקשורת מקוונת; שכן, בעקבות הטכנולוגיות החדשות הופכת ההתחדשות המתמדת בתקשורת לעיקרון מנחה למנהלים.
לפי תפיסת התקשורת הניהולית, כל מנהל באשר הוא חייב לעמוד בקשר ישיר ואישי עם העובדים הכפופים לו, לזהות את החסמים המקשים על התקשורת ביניהם ולעשות ככל יכולתו כדי למנוע את הישנותם. כל זאת, כדי להבטיח את קיומה של תקשורת אפקטיבית בכל דרגי הארגון. המנהל הוא גם זה שאחראי לגלות האם עובדיו משתייכים לאחת מבין שש הקטגוריות הבאות: מגיבים, מכורים לעבודה, עקשנים, חולמים, מרדנים או מקדמים.
תקשורת ניהולית וניהול פרויקטים

בכל הנוגע לניהול פרויקטים, התקשורת הניהולית נותנת את הדעת בנוגע לסוגיות הבאות:
איזה מידע צריך לזרום אל הפרויקט ומחוצה לו?
מי זקוק לאיזה מידע?
מתי יש צורך במידע?
מהו המבנה הדרוש למידע?
מי יופקד על העברת המידע?
שיטת הדיווח השבועי

אחת השיטות המקובלות והנפוצות ביותר בתחום התקשורת הניהולית היא שיטת הדיווח השבועי: בשיטה זו מעביר כל עובד באמצעות דואר אלקטרוני דוח שבועי לממונים הישירים עליו. הדוח כולל סיכום של כלל פעילות העובד בשבוע שחלף, תוכניותיו המקצועיות לשבוע הקרוב וכל מידע נוסף שעשוי להיות רלוונטי לממונים.
הממונים שמקבלים את הדיווח, מסכמים אותו ושולחים אותו בתורם למנהלים הישירים שלהם, כך שבסופו של דבר מקבל המנכ"ל דוח מסכם מכל המנהלים ומעביר אותו לבעלי המניות של החברה. אחרי שהמנכ"ל מקבל את ההערות מבעלי המניות מתחיל למעשה תהליך העברת תקשורת בכיוון ההפוך, וראש הפירמידה מעביר את ההערות לסמנכ"לים הכפופים לו – עד שהדברים מגיעים לאחרון העובדים הזוטרים.
בסופו של דבר, יקבל כל עובד דואר אלקטרוני ארוך הכולל את מכלול הסיכומים שהועברו מכלל דרגי הארגון. קריאת כל הסיכומים אינה חובה לעובד, אך סביר להניח כי העובדים הסקרנים יותר יקראו את כל החומר, בעוד שהעובדים הממוקדים יותר לא יעשו כן.
לקריאה נוספת

Pauley, Judith A., and Joseph F. Pauley., Communication: the Key to Effective Leadership., Milwaukee, Wis.: ASQ Quality, 2009. Print
Communication and Collaboration in Project Management - Introduction
תקופת בין המלכים

הדגל העות'מאני בתקופת בין המלכים
תקופת בין המלכים (בטורקית: Fetret Devri) או האינטרגנום העות'מאני (אנגלית Ottoman Interregnum) הוא שמה של תקופת אינטרגנום שהחלה לאחר קרב אנקרה שהתחולל ב-1402, ואשר בה לא היה סולטאן עות'מאני בפועל. בקרב אנקרה הובס צבאו של באיזיט הראשון בידי הטימורים בפיקודו של טימור לנג.
הנסיכים העות'מאנים נהפכו לווסאלים של המונגולים, לאור שיטת השלטון המונגולית שהייתה עקיפה. כתוצאה מכך, במשך תקופה של 11 שנים (עד 1413) לא הייתה סולטנות עות'מאנית בפועל. לאחר מותו של טימור לנג בשנת 1405 החל מאבק ירושה ארוך בין שלושת בניו של ביאזיט, שבסופו עלה לשלטון מהמט הראשון. הוא הקים מחדש את המדינה העות'מאנית.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: באיזיט הראשון | שליטי האימפריה העות'מאנית  1402–1413 | הבא: מהמט הראשון |
ערך זה הוא קצרמרבנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תיקון DNA

תיקון DNA הוא תהליך המתבצע בתאיהם של אורגניזמים שונים במטרה לתקן נזקים שנגרמו לחומר התורשתי ועלולים לגרום למוטציות ואף לסרטן. מנגנוני התיקון הם מנגנונים של חלבון אחד או יותר המזהים ומתקנים נזקים אלו. מחלות תורשתיות מסוימות נגרמות ממוטציה הפוגעת במנגנוני תיקון אלה.
נזקי DNA

במהלך הזמן נחשף כל אורגניזם לגורמים אשר עלולים לגרום נזקים שונים ל-DNA שלו. הגורמים יכולים להיות פנימיים, כגון רדיקלים חופשיים וטעויות של DNA פולימראז, או חיצוניים כגון חומרים מיטוגניים וקרינה מייננת. הנזקים עלולים להיות שברים חד-גדיליים או דו-גדיליים בגדילי ה-DNA, דימרים של נוקלאוטידים (לרוב טימידינים או, פחות מכך, ציטוזינים),
החסרת נוקלאוטיד, או שינוי כימי בנוקלאוטיד. שינויים אלה עשויים לגרור מספר בעיות בתא, החל מיצירת חלבונים מוטנטיים וכלה בבעיות בהכפלת ה-DNA בתהליך התחלקות התא.
מנגנוני תיקון

מנגנוני התיקון יכולים לעשות שימוש בחלבון יחיד, כמו ה-PRE, אנזים הפוטוריאקציה בחיידקים, המפרק דימרים של נוקלאוטידים באמצעות אנרגיית האור והאנזים אינסרטאז המכניס בסיס במקום בו יש פער; ויכולים להיות מורכבים ממספר רב של חלבונים הפועלים באינטראקציה אחד עם השני. ככלל, ברוב המערכות חייב להיות מנגנון זיהוי הנזק, לצד מנגנוני תיקון, שפעמים רבות חותכים את האזור הפגוע, ומשלימים אותו באמצעות הגדיל המשלים, או, במקרים מיוחדים, באמצעות הכרומוזום ההומולוגי.
מנגנוני התיקון, ככלל, מושרשים מוקדם מאוד באבולוציה, שכן קרינה היוותה בעיה כבר בתקופות ראשית החיים, אך ידועים מנגנונים שונים שפותחו אצל האאוקריוטים, משום שאופן אריזת ה-DNA שלהם שונה.
מנגנוני תיקון מרכזיים הם:
nucleotide excision repair - NER- מנגנון המחליף מודיפיקציות המפריעות למבנה הדו גדיל ולהכפלה, מקטעים כמו TT דימרים, בכלל הגנום, בדרך כלל מוטציות שנוצרו על ידי UV
Transcription coupled repair - TCR- מנגנון דומה, מיוחד לגנים פעילים בתא
Base excision repair - BER- מנגנון להוצאת נוקלאוטיד שיש בו פגם בבסיס החנקני בלבד, או שהבסיס חסר או שהבסיס עבר מדיפיקציה שמונעת את צימוד הבסיסים.
Mismatch repair - MMR- מנגנון לתיקון טעויות בזוג בסיסים בסמוך לזמן ההכפלה, כשהגדיל המקורי משמש לתיקון על ידי זיהוי מתילציה.
SOS repair - מנגנון שכפול דנ"א אשר "מדלג" על מקטעים בעייתיים ויוצר שגיאות בשכיחות גבוהה יחסית, כאשר הנזק אינו בר תיקון, אך יש עניין בהכפלה בכל זאת.
חלק מן המנגנונים פעילים כרגיל בתא, וחלקם נכנס לפעולה רק במצבים שבהם זוהה נזק.
במקרים שבהם התא לא הצליח לתקן את הנזקים, עשוי להיווצר תהליך של אפופטוזה, מוות תאי מתוכנן של התא, למניעת מצבים שבהם עודף נזקים ב-DNA מוביל לסרטן.
ראו גם

קסרודרמה פיגמנטוזום
Deinococcus radiodurans
רדיוביולוגיה
נזקי DNA בעקבות קרינת UV וקרינת רנטגן
פפראצי (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  סאטירה 
 יוצרים:  שמיים הפקות, אסי עזר, נועה כהן, שחר איבינדר, ענבל ארבל, אבי בלקין, הג'ינג'ים, נדב פרישמן, רמי פרג, איתי שגב, חן אביגדור.
 כותבים:  עודד קרמר
 שחקנים:  ארז בן הרוש, מיכאל הנגבי, טל ברקוביץ'
 ארץ מקור:  ישראל 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  64 
 הפקה
 אורך פרק:  כ-30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  yes
 תקופת שידור מקורית:  2006–2007
 
פפראצי היא תוכנית סאטירה ושעשועון טלוויזיונית אשר שודרה בערוץ yes ישראלי בשנים 2006-2007. בהנחיית ארז בן הרוש ומיכאל הנגבי, ובהשתתפות טל ברקוביץ' בתור "נערת הפפרצי".
התוכנית מבוססת על השעשועון הקומי "Shooting Stars" ששודרה בערוץ BBC.
בכל תוכנית מתארחים ארבעה מפורסמים אשר נשאלים שאלות הקשורות בהומור, ובתעשיית הבידור הישראלית.
ב-4 ביוני 2006 עלתה לשידור עונתה הראשונה של התוכנית בערוץ yes ישראלי שכללה 39 פרקים. התוכנית חזרה לעונה שנייה בת 25 פרקים ב-13 בדצמבר 2006.
תחנת הרכבת קרחון אייגר

| --- | --- |

מראה תחנת הרכבת
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1898
 מיקום
 מיקום:  אייגר, הרמה הברנית
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קואורדינטות:  46°34′29″N 7°58′13″E﻿ / ﻿46.57472°N 7.97028°E﻿ / 46.57472; 7.97028
 תחנות סמוכות:  קליינה שיידג, אייגרוואנט
 מידע על התחנה
 בעלים:  רכבת היונגפראו החזקות 
 קווים העוברים בתחנה:  יונגפראו
 קוד התחנה:  EIGL 
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.קרחון אייגר(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.קרחון אייגר(למפת ברן רגילה) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץקרחון אייגר(למפת ברן מוגדלת) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץקרחון אייגר
 
קרחון אייגר (בגרמנית: Eigergletscher) היא תחנת רכבת הממוקמת בסמוך לרגלי הר האייגר ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו ומקשרת בין מעבר קליינה שיידג ליונגפראו.
קווים העוברים בתחנה

| קו | מהלך הקו | תדירות (רכבות לשעה) |
| --- | --- | --- |
| יונגפראו | קליינה שיידג • קרחון אייגר • אייגרוואנט • אייזמיר • יונגפראויוך | 2 |
ראו גם

אייגר
רכבת היונגפראו
תחנת הרכבת קליינה שיידג
תחנת הרכבת אייגרוואנט
תחנת הרכבת של הלסינקי

| --- | --- |

מראה התחנה מבחוץ - משמאל שני זוגות של דמויות מפוסלות האוחזות מנורות בידיהן
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1862 
 אדריכל:  אליאל סארינאן 
 מיקום
 מיקום:  Kaivokatu 1 
 מדינה:  פינלנד פינלנד
 קואורדינטות:  60°10′16″N 24°56′29″E﻿ / ﻿60.17104832°N 24.94144874°E﻿ / 60.17104832; 24.94144874
 תחנות סמוכות:  תחנת הרכבת פסילה, תחנת הרכבת פסילה, תחנת הרכבת פסילה, תחנת הרכבת פסילה, תחנת הרכבת פסילה, תחנת הרכבת פסילה, תחנת הרכבת פסילה, תחנת הרכבת פסילה, תחנת הרכבת פסילה, תחנת הרכבת פסילה 
 מידע על התחנה
 שם המערכת:  כיכר הרכבת הלסינקי 
 בעלים:  חברת הרכבות הפינית
 רציפים:  19
 קווים העוברים בתחנה:  מסילת רכבת הלסינקי-ריהימאקי, מסילת רכבת הלסינקי-טורקו 
 נוסעים ביום:  200,000
 קוד התחנה:  HKI 
  (למפת הלסינקי מוגדלת) תחנת הלסינקי(למפת הלסינקי רגילה) תחנת הלסינקי
 
תחנת הרכבת של הלסינקי (בפינית: Helsingin rautatieasema) שוכנת במרכז הלסינקי בירת פינלנד, ונחשבת כאחד מסימני ההיכר של העיר. התחנה היא המרכז התחבורתי של העיר ונקודת המוצא של כל רכבות הפרוורים והרכבות הבינעירוניות שמפעילה חברת הרכבות הפינית (VR - Valtionrautatiet). בכל יום עוברים כ-200,000 נוסעים דרך התחנה ומתחתיה ממוקמת תחנת הרכבת התחתית של הלסינקי ראוטטיאנטורי (Rautatientori - "כיכר המסילה") שהיא העמוסה ביותר מבין 12 התחנות של המטרו העירוני. המבנה מצופה ברובו באבן גרניט פינית, ובצידו המזרחי ניצב מגדל שעון. שני זוגות של דמויות מפוסלות האוחזות בידיהן מנורות ניצבים משני צדיה של הכניסה הראשית, המקומרת.
היסטוריה

תחנת הרכבת הראשונה בעיר נבנתה בשנת 1860 במקביל לסלילתו של קו הרכבת הראשון במדינה, בין הלסינקי והעיר המנלינה. כשתחנה זו לא התאימה עוד לצורכי העיר, נערכה, בשנת 1904, תחרות לתכנונה של תחנה גדולה יותר ובה זכה האדריכל אליאל סארינן (Eliel Saarinen, אביו של אירו סארינן). הצעתו של סארינן למבנה בסגנון הרומנטי עוררה פולמוס ציבורי, ובשנת 1909 השלים סארינן תוכנית חדשה לחלוטין למבנה מודרני ופונקציונלי. התחנה נחנכה בשנת 1919, ומאז שופצה מספר פעמים. בין היתר נוספה מנהרה תת-קרקעית מתחת לרציפים בשנת 1960, התחנה הותאמה לרכבות חשמליות בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 ותחנת הרכבת התחתית "כיכר המסילה" הושלמה ב-1982. בשנת 2000 הוסף למבנה גג זכוכית שהופיע גם בתוכנית המקורית, ובשנת 2003 נבנו אגף קניות ובית מלון.
ראו גם

רייל בלטיקה
הרציפים
תחנת הרכבת קליינה שיידג

| --- | --- |

מראה תחנת הרכבת
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1892
 מיקום
 מיקום:  מעבר קליינה שיידג, הרמה הברנית
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קואורדינטות:  46°35′04″N 7°57′34″E﻿ / ﻿46.58444°N 7.95944°E﻿ / 46.58444; 7.95944
 תחנות סמוכות:  קרחון אייגר, אלמנט, אפיגלן
 מידע על התחנה
 בעלים:  רכבת היונגפראו החזקות 
 קווים העוברים בתחנה:  ונגרנאלפ, יונגפראו
 קוד התחנה:  KLS 
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.קליינה שיידג(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.קליינה שיידג(למפת ברן רגילה) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץקליינה שיידג(למפת ברן מוגדלת) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץקליינה שיידג
 
קליינה שיידג (בגרמנית: Kleine Scheidegg) תחנת רכבת הממוקמת במעבר קליינה שיידג ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו לפסגת היונגפראו ואת רכבת ונגרנאלפ לגרינדלוולד ולאוטרברונן.
קווים העוברים בתחנה

| קו | מהלך הקו | תדירות (רכבות לשעה) |
| --- | --- | --- |
| ונגרנאלפ | לאוטרברונן • ונגוואלט • ונגן • אלמנט • קליינה שיידג • אפיגלן • בראנדג • גרינדלוולד גרונט • גרינדלוולד | 2 |
| יונגפראו | קליינה שיידג • קרחון אייגר • אייגרוואנט • אייזמיר • יונגפראויוך | 2 |
ראו גם

מעבר קליינה שיידג
רכבת ונגרנאלפ
רכבת היונגפראו
תחנת הרכבת קרחון אייגר
תחנת הרכבת אלמנט
תחנת הרכבת אפיגלן
התחנה על רקע האייגר
תפוזינה

ערך זה עוסק בפרי ההדר. אם התכוונתם למשקה, ראו .
| תפוזינה |
| --- | --- |
 תפוזינה מזן מינאולה
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סבוננאים
משפחה:: פיגמיים
סוג:: הדרים
מין:: תפוזינה
שם מדעי
 Citrus × tangelo ‏אינגרם ומור, 1975
תפוזינה היא פרי הדר שנוצר מהכלאה של טנז'רינה (אנ') (Citrus tangerina) ופומלו או אשכולית. גודל התפוזינה הוא כשל התפוז, אך יש בו יותר מיץ מאשר בתפוז, קליפתו דקה יותר והוא מתוק יותר.
לתפוזינה צורת כדור כאשר על ראשה בליטה.
למין זה שני זנים עיקריים, אורלנדו ומינאולה.
אורלנדו - זהו המין הראשון שהוכלא. הוא פותח על ידי ה-USDA בשנת 1911 והוא גדל בעיקר בקליפורניה ואריזונה שבארצות הברית.
מינאולה - מין זה נוצר ב-1931 על ידי ה-USDA מהכלאה של חצי טנז'רינה מזן דאנקי (Dancy tangerine) וחצי אשכולית מזן דאנקן (Duncan grapefruit). הוא נקרא על שם העיר מינאולה (Minneola) שבפלורידה. זהו המין הנפוץ בעולם והוא גדל בעיקר בפלורידה ובישראל.
הערות שוליים

↑  זן של קלמנטינה
↑  מידע על זן אורלנדו באתר אוניברסיטת פלורידה
↑  מידע על זן מינאולה באתר אוניברסיטת פלורידה
תרבות הפנינים בבחריין

תרבות הפנינים, עדות לכלכלתו של אי (אנגלית Pearling, testimony of an island economy) הוא אתר מורשת עולמית בבחריין, אשר הוכרז בשנת 2012 והמוקדש לתרבות שליית הפנינים, עיבודן והסחר בהן, אשר התקיים באזור במשך כמעט אלפיים שנים. האתר כולל שלושה אזורים בים הפתוח שבהם נישלו הפנינים ו-12 מבנים בעיר מוחארק השוכנת על האי מוחראק שמצפון לבירה מנאמה.
מתחם המגורים והמסגד של משפחת סיאדי
היסטוריה

קיימת עדות לשליית פנינים מקרקעית המפרץ הפרסי מאז התקופה הנאוליתית, הן לצרכים מקומיים והן למטרות מסחר, ככל הנראה עם מסופוטמיה. לאחר הפוגה במהלך תקופת הברונזה, הופיעה תעשיית פנינים נרחבת ומאורגנת היטב, שמרכזה היה בבחריין, אם כי מושג זה התייחס באותה עת לשטח נרחב בהרבה מזה של מדינת בחריין המודרנית. תעשייה זו העניקה מענה לדרישה הגדולה לפנינים באימפריה הרומית; ובמאה ה-1 ציין פליניוס הזקן כי בחריין נודעה בפנינים מובחרות, אם כי הוא הוסיף שתעשיית הפנינים בסרי לנקה הייתה נרחבת יותר. בימי הביניים שוב התגבר הסחר בפנינים אשר יוצאו מבחריין ונועדו עבור שכבות האליטה בימי שלטונו של בית אומיה ובתחילת שלטונו של בית עבאס. סוחרים מהרפובליקה של ג'נובה הובילו את הפנינים אל חופי הים השחור ומעבר להם. החל בסוף המאה ה-15 ועד ראשית המאה ה-17 חלה ירידה בהיקף התעשייה, ככל הנראה בשל גילוי מקורות חליפיים לפנינים באמריקה, והדבר ניכר ברישומי מספר האוניות שפקדו את בחריין, שמספרן ירד מכאלף בשנה למאות בודדות. עם זאת, תחרות זו הייתה קצרת מועד, ולאחר שהאימפריה הספווית השתלטה על בחריין בשנת 1602 לערך, שימשו הפנינים למימון התפשטותה של השיעה ברחבי האימפריה. במהלך המאה ה-17 השתלטה האליטה הדתית והמסחרית בבחריין על התעשייה, והחלה לנהל את שליית הפנינים. בנוסף, עליית הביקוש לפנינים בהודו הביאה להגירה אל בחריין. במאה ה-18 הפכה התעשייה לגורם העיקרי שניצב בבסיס מאבקי השליטה באזור, ובמהלכם נגרם לו נזק רב והמרכזים העירוניים בו שקעו. במקביל התפתחו מרכזים תעשייתיים מתחרים בקטר ובכווית. עם זאת ב-1820 העניקה האימפריה הבריטית את השליטה במדינה למשפחת אל-ח'ליפה השולטת בה גם כיום, ומהלך זה ייצב את המצב הביטחוני במדינה והביא להתפתחות המסחר גם בתחומים נוספים.
בתקופה זו החלה העיר מוחארק להתבלט כמרכז תעשיית הפנינים, והיא הפכה לעיר הגדולה במפרץ הפרסי, ובה כ-6,000 תושבים. תעשיית הפנינים בבחריין הגיעה לשיאה ברבע האחרון של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, עת סיפקה המדינה 80% מהצריכה העולמית והתעשייה העסיקה כ-30,000 איש. בשנות ה-30 של המאה ה-20 התמוטטה תעשיית הפנינים בבחריין לחלוטין בתוך זמן קצר, כאשר יפן החלה בגידול מסחרי של צדפות מים מתוקים לשם הפקת פנינים. סופה של התעשייה וגילוי הנפט באי המרכזי של בחריין, הביאו להגירה המונית ממוחארק, והעיר איבדה את מרכזיותה.
האתר

שדות הצדפות - שלושה מאזורי שליית הצדפות השוכנים בים הפתוח מצפון לבחריין נבחרו להיכלל בהכרזה, בשל כך שנחשבו לשדות הצדפות העשירים והאיכותיים ביותר. עם זאת, למעט הצדפות עצמן, אין באזורים אלה שרידים לתעשייה.
חוף בו-מאהיר וקלעת בו-מאהיר - זהו חוף החול הטבעי היחיד שהשתמר במוחארק, שכן ביתר חופיו התבצעה פעילות רחבה של ייבוש שטחים מהים. החוף השוכן בצידה הדרומי של העיר ניצב בעבר על אי נפרד, הוא שימש את סירות השולים ובו התקיימו החגיגות שליוו את צאתם לים ואת שובם. מבנה המצודה של קלעת בו-מאהיר הגן על הנמל מפני שודדים. רק אחד ממגדלי המצודה השתמר, והמבנה שוחזר בין השנים 1977–1979.
העיר מוחארק - ברובע העתיק בדרומה של העיר תוחם אזור שימור מפותל ומתמשך, ובו 11 מבנים שהוקמו בתקופת השיא של תעשיית הפנינים במוחארק, בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. המבנים כוללים בתי מגורים של סוחרים אמידים - בחלקם שוכנים גם בתי הארחה - חנויות, מחסנים והמסגד שהיה צמוד לביתה של משפחת סיאדי. המבנים משקפים אספקטים משפחתיים וכלכליים שונים של התעשייה, והם מדגימים את המאפיינים הייחודיים של סגנון הבנייה בעיר, אשר הושפע מהמדינות השונות עימהן עמדה מוחארק בקשרי מסחר. בתי המגורים ערוכים סביב חצר פנימית, אחת או יותר בהתאם לעושרה ולמעמדה של המשפחה, והם עשויים מעיסת אלמוגים ובוץ. הקירות מטוייחים וגגות הבוץ השטוחים נתמכים בענפי מנגרובים וחזרן. רבים מהמבנים מעוטרים ביציקות גבס ודלתותיהם וחלונותיהם מגולפים. מיעוטם מצטיינים בעיטורי גומחות בקירות החיצוניים ובתקרות מעוטרות.
הערות שוליים

↑  Pearl Diving in Bahrain
תרבות המיסיסיפי

אזורים בהם מוערך שהתקיימה תרבות מיסיסיפי
אילוסטרציה של טקס הקרבת קורבנות בקהוקיה בו נחנקו למוות 53 נערות ונשים צעירות (בגילאים 15 עד 25) אשר נקברו לצד אדם בעל מעמד גבוה.
דוגמה ליישוב טיפוסי של בני תרבות המיסיסיפי
תרבות המיסיסיפי הייתה הציוויליזציה הגדולה ביותר שהתקיימה באזור בו נמצא כיום דרום-מזרח ארצות הברית בין המאה ה-8 עד המאה ה-16. תרבות המיסיסיפי כללה סדרה של יישובים עירוניים וכפרים, אשר היו מקושרים יחד ברשת מסחר. העיר הגדולה ביותר של תרבות המיסיסיפי הייתה קהוקיה, בה התקיים לכאורה מרכז דתי גדול. תרבות המיסיסיפי השתרעה באזור מזרח ארצות הברית, דרום ארצות הברית ובאזור המערב התיכון.
אורח החיים של תרבות המיסיסיפי התפתח בעמק נהר המיסיסיפי.
מאפיינים

ישנם מספר מאפיינים אשר נחשבים טיפוסיים לתרבות המיסיסיפי. אף על פי שלא כל עמי תרבות המיסיסיפי עסקו בפעילויות הבאות, הם נבדלו מאבותיהם בכך שהם אימצו חלק או את כל המאפיינים שלהלן.
בניית תלים מרובעים, מלבניים או מעגליים. מבנים (בתים, מקדשים, בנייני קבורה, וכו') נבנו בדרך כלל על גבי התילים הללו.
החקלאות התבססה על גידול תירס. ברוב המקומות בהם התפתחה תרבות המיסיסיפי החלו לגדל תירס.
הנשים בתרבות המיסיסיפי בדרך כלל אכלו יותר תירס, ואילו גברים אכלו יותר בשר.
רשתות סחר נרחבות המשתרעות מאזור הרי הרוקי שבמערב ארצות הברית, צפונה לאזור הימות הגדולות, דרומה עד מפרץ מקסיקו, ומזרחה עד האוקיינוס האטלנטי.
פיתוח של משטר צ'יף - משטר בו האוכלוסייה הייתה נתונה לשלטון הצ'יף אשר עמד בראש היררכיה מדורגת של אנשים.
אי-שוויון חברתי.
ריכוז הכוח הפוליטי והדתי בידי מעטים.
ראשיתו של היררכיה בין היישובים, בה ליישוב מרכזי אחד גדול הייתה השפעה ברורה או שליטה על מספר יישובים פחות גדולים.
אימוץ אביזרי הפולחן האופייניים לתרבות המיסיסיפי.
המפגש עם האירופאים

חוקרים שונים למדו לאורך השנים את הכתבים שהשאיר אחריה משלחתו של מגלה הארצות הספרדי ארננדו דה סוטו, אשר היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי, במטרה ללמוד על הקשרים שיצר דה סוטו עם אנשי תרבות המיסיסיפי. משלחתו של דה סוטו פעלה בין השנים 1539 עד 1543 כאשר היא עברה בכפריהם באזור בו נמצא כיום החלק הדרום-מזרח של ארצות הברית. דה-סוטו ביקר בכפרים רבים, ובמקרים מסוימים שהה בכפרים מסוימים במשך חודש או יותר. חלק מהמפגשים הללו עם המקומיים היו אלימים, ואילו אחרים היו שלווים יחסית. במקרים מסוימים, נראה שהמקומיים נעזרו בדה סוטו כבעלת ברית ליישוב סכסוכים מקומיים. באחת הדוגמאות, דה סוטו ניהל משא-ומתן בין היישוב פאקאהה (אנ') לבין היישוב קאסקוי (אנ').
במפגשים המאוחרים יותר של דה סוטו עם המקומיים כמחצית מחברי המשלחת הספרדיים ואולי אף מאות מהילידים נהרגו בקרבות. המסמכים שהשאירו אחריהם משלחתו של דה סוטו הם בין המסמכים הראשונים שנכתבו אודות בני תרבות המיסיסיפי, והם מהווים מקור רב ערך למידע על מנהגי תרבות המיסיסיפי.
לאחר המקרים של העימותים האלימים עם משלחתו של דה סוטו עמי תרבות המיסיסיפי המשיכו בחייהם עם מעט השפעה אירופית. לעומת זאת, המפגש שהתרחש באותה התקופה בין האירופאים לילידים שנמצאו במזרח ארצות הברית, והכלים ובעלי החיים שהאירופאים הביאו עימם והציגו לראשונה בפני התרבויות הללו, שינו באופן דרמטי את אותם החברות. מכיוון שלמערכת החיסונית של העמים הילידים באמריקה לא הייתה חסינות למחלות הזיהומיות החדשות, כגון חצבת ואבעבועות שחורות, המגפות הללו גרמו למותם של ילידים כה רבים עד כדי כך שהם ערערו את הסדר החברתי של חברות רבות. בחלק מהחברות החלו לעשות שימוש בסוסים שהאירופאים הביאו עימם והם הפכו בעקבות כך לנוודים.
בג'וארה, אשר הייתה נמצאת בקרבת המיקום בו נמצאת כיום העיר מורגנטון שבקרוליינה הצפונית, היה מפגש בין בני תרבות המיסיסיפי והמשלחת הספרדית של חואן פרדו אשר הקימה באזור בסיס קבע בשנת 1567 בשם "פורט סן חואן". המשלחת שהתה בבסיס זה בסביבות 18 חודשים בשנים 1567 עד 1568 לפני שהעמים המקומיים רצחו אותם והחריבו את בסיס הקבע של המשלחת. (הם הרגו חיילים שהוצבו גם בחמישה בסיסי קבע אחרים, ורק אדם אחד, מתוך 120 אנשים, שרד). באתר זה התגלו ממצאים מהמאה ה-16, המהווים את הקולוניה האירופית הראשונה באזור בו תוקם לבסוף ארצות הברית.
צורת החיים של בני תרבות המיסיסיספי השתנתה באופן ניכר בהמשך. בעוד שחלק מהצאצאים של בני תרבות המיסיסיפי היו מודעים לעבר של אבותיהם, הצאצאים של רבים מבני תרבות המיסיסיפי, ובמיוחד אצל אלו שנאלצו להגר הרחק ממקום היישוב הממקורי ואיבדו את זקניהם למחלות, אבד בשלב מסוים המידע על עברם של אבותיהם. בעקבות כך נוצר בשלב מסוים המיתוס שבני תרבות המיסיסיפי היו עם שנבדל לחלוטין מהשבטים האינדיאנים - מיתוס זה הופרך לחלוטין על ידי סיירוס תומאס ב-1894.
הערות שוליים

↑  Ambrose, Stanley H.; Buikstra, Jane; Krueger, Harold W. (בספטמבר 2003). "Status and gender differences in diet at Mound 72, Cahokia, revealed by isotopic analysis of bone". Journal of Anthropological Archaeology. 22 (3): 217–226. doi:10.1016/s0278-4165(03)00036-9. ISSN 0278-4165. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Constance E. Richards, "Contact and Conflict", American Archaeologist, Spring 2004, accessed 26 Jun 2008