stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
GPGPU

GPGPU (ראשי תיבות באנגלית: General Purpose computation using GPU), הוא תחום בעולם המחשבים, שבו יש שימוש במעבדים גרפיים (GPU) לצורכי עיבוד/חישוב כלליים. השימוש ב-GPGPU התפתח תחילה לצורך חישובים מדעיים. הרעיון המרכזי הוא לנצל את היכולות הגבוהות של GPU כדי להתמודד עם משימות מורכבות. בעוד ש-GPU משמש בעיקר לעיבוד גרפי, כמו רינדור תמונות, אנימציות ותלת-ממד לצורך משחקי מחשב וגרפיקה מתקדמת, GPGPU מנצל את הארכיטקטורה של המעבד הגרפי לצורך חישובים כלליים שאינם גרפיים. GPGPU משמש בתחומים כמו בינה מלאכותית, חישובים מדעיים, ניתוח נתונים גדולים ולמידת מכונה.
הסביבות העיקריות המשמשות לתכנות מקבילי העושה שימוש ב-GPU הן CUDA של חברת Nvidia ו-OpenCL (קיצור של Open Computing Language) של קבוצת Khronos Group.
מעבדים גרפיים

מעבדים גרפיים, הנמצאים בכרטיס המסך, משמשים בין היתר להרצת משחקים, או תצוגה ויזואלית בתלת-ממד של סרטים ואחרים. המושג GPU הוא ראשי תיבות באנגלית של Graphics Processing Unit, בדומה למעבד הרגיל - CPU (Central Processing Unit).
בין המעבדים הגרפיים המוכרים ביותר הם אנבידיה טסלה אשר מיוצרים במסגרת Nvidia DGX, מעבדי AMD מסדרת AMD Instinct ומעבדי Intel Gaudi.
מעבדים גרפיים > יכולות וביצועים של מעבדים גרפיים

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
למעבדים הגרפיים יכולות עיבוד חזקות ביותר. בין היתר, הם מסוגלים לבצע חישובים על וקטורים, מטריצות ואריתמטיקה בסיסית על מספרים שלמים ונקודה צפה.
ביצועיהם יכולים להגיע עד לפי 1000 ואפילו יותר משל מעבד רגיל בביצוע חישובים מתמטיים מכל סוג. הכרטיסים מתוצרת שתי החברות הגדולות בתחום, Nvidia ו-AMD, מסוגלים לספק ביצועים של עד 9.67 TFlops (‏9.67 טריליון חישובים בשנייה) לעומת מעבד רגיל המסוגל להגיע לביצועים של עד 10 GFlops (10 מיליארד חישובים בשנייה). גם קצב הגישה לזיכרון זוכה לטיפול מיוחד. מעבד גרפי מסוגל לגשת לזיכרון הפנימי שלו (הזיכרון המובנה בו) בקצבים של עד 512 GB לשנייה, וזאת לעומת 10.8 GB לשנייה בקצב הגישה של מעבד רגיל ל-RAM.
מעבדים גרפיים > שימושים ב-GPGPU

GPGPU (General Purpose Computing on Graphics Processing Units) הפך בשנים האחרונות לכלי מרכזי במגוון רחב של תחומים בזכות יכולתו לבצע חישובים מקבילים באופן יעיל במיוחד. להלן מספר תחומים שבהם נעשה שימוש נרחב בטכנולוגיה זו:
מעבדים גרפיים > שימושים ב-GPGPU > בינה מלאכותית ולמידת מכונה

מעבדי GPU משמשים לאימון רשתות נוירונים עמוקות בזכות יכולתם לעבד כמויות עצומות של נתונים במהירות. מסגרות תכנות כמו TensorFlow ו-PyTorch מותאמות לניצול תשתיות GPU, מה שמאפשר ביצועי עיבוד משופרים בהשוואה למעבדים רגילים (CPU). לדוגמה, טכנולוגיות לזיהוי תמונות, עיבוד שפה טבעית ואלגוריתמים של נהיגה אוטונומית מסתמכים על GPGPU להאצת האימון וההרצה.
מעבדים גרפיים > שימושים ב-GPGPU > חישובים מדעיים והנדסיים

במדעי הטבע וההנדסה, GPGPU משמש לסימולציות פיזיקליות מורכבות כמו חישובי דינמיקה מולקולרית, סימולציות אקלים, וחקר מבנים באווירודינמיקה. כוח העיבוד המקבילי מאפשר חישוב בזמן אמת של מודלים מורכבים מאוד, דבר שבעבר היה דורש זמן רב יותר.
מעבדים גרפיים > שימושים ב-GPGPU > רפואה וביולוגיה חישובית

בתחום הרפואה, נעשה שימוש ב-GPGPU בניתוח נתונים ביולוגיים, כמו ריצוף גנום ובדיקות דינמיות של תרופות. מודלים של GPGPU משמשים גם לניתוח תמונות רפואיות ולהאצת אלגוריתמים לזיהוי מחלות.
מעבדים גרפיים > שימושים ב-GPGPU > בלוקצ'יין ומטבעות קריפטוגרפיים

בכריית מטבעות קריפטוגרפיים (כגון ביטקוין), GPU מספקים ביצועים גבוהים בהרצת אלגוריתמי הוכחת עבודה (Proof of Work). יעילותם בחישובים מקבילים הופכת אותם לכלי המועדף על כורים רבים.
מעבדים גרפיים > שימושים ב-GPGPU > גיימינג והדמיות ויזואליות

למרות שמקורו של ה-GPGPU הוא בתעשיית המשחקים, יכולתו להאיץ הדמיות פיזיקליות ותצוגה גרפית הופכת אותו גם לכלי חשוב ליישומים שאינם משחקים, כמו יצירת אנימציות ואפקטים ויזואליים בתעשיית הקולנוע.
מעבדים גרפיים > שימושים ב-GPGPU > ניתוח נתונים גדולים (Big Data)

בתחום ניתוח נתונים, GPGPU משמש לטיפול במאגרי מידע גדולים באמצעות ביצוע חישובים מתקדמים ומורכבים. אלגוריתמים לניתוח נתונים סטטיסטיים וניהול בסיסי נתונים גדולים (כמו Spark ו-Dask) תומכים בניצול יכולות GPU.
יוסף שנברגר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  19 באוקטובר 1912 ח' בחשוון ה'תרע"ג הקיסרות הגרמנית פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  13 ביוני 1982 (בגיל 69) כ"ב בסיוון ה'תשמ"ב ישראל ישראל 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 
יוסף שנברגר (ח' בחשוון ה'תרע"ג, 19 באוקטובר 1912 – כ"ב בסיוון ה'תשמ"ב, 13 ביוני 1982) היה אדריכל ישראלי שהתמחה במיוחד בתכנון מוסדות ציבור, ישיבות, בתי חולים ובתי אבות. תכנן ובנה בתי כנסת שונים בירושלים וביישובים שונים בארץ, בנה מקוואות ברחבי הארץ, תכנן את בית החולים "מעיני הישועה" בבני ברק, וכן תכנן יחד עם האדריכל דוד אנטול ברוצקוס את הקמפוס החדש של המרכז הרפואי שערי צדק בירושלים.
חייו

שנברגר נולד בשנת 1912 בפרנקפורט-דמיין, גרמניה. גמר לימודיו באדריכלות והנדסה בדרמשטאדט בשנת 1933 ועלה ארצה בשנת 1935. בתקופת המנדט עבד כאדריכל במ.ע.צ. בשנות ה-40 תכנן את הפנימייה של ישיבת מקור חיים ופאסאג' תעשייתי בתל ארזה עבור פאג"י.
עם קום המדינה פעל כסגן מנהל המחלקה לפיתוח ירושלים בסוכנות היהודית, ומאז שנת 1950 עבד כאדריכל עצמאי בירושלים.
בהמשך היה חבר בוועדה לתכנון ובניה בעיריית ירושלים, והיה חבר בוועדת השיפוט של תחרות לעיצוב מבנה עיריית ירושלים בשנת 1963.
הוא שיקם מבני דת ברחבי ישראל, בהם את בית הכנסת העתיק בברעם ואת בית העלמין בצפת. בשנת 1956 הוא זכה בתחרות לשיפוץ קבר רבי שמעון בר יוחאי במירון.
בשנות ה-60 שנברגר תכנן ישיבות רבות בהם את ישיבת טשעבין, מדרשית נעם, ישיבת גרודנא באשדוד וישיבת אופקים.
בנוסף הוא תכנן בתי כנסת, בהם את בתי הכנסת של קיבוץ לביא ושל קיבוץ שלוחות. שנברגר עסק רבות בעקרונות שמאחורי תכנון בתי כנסת והתעניין גם בעיצוב ובאמנות של עתיקות. הוא היה בחבר השופטים שבחר את המוצגים לתערוכה של אמנות שימושית באיטליה בשנת 1954. בסוף שנות ה-50 היו שותף לפרויקט של הקמת סבילים עבור האוכלוסייה הערבית.
לאחר מלחמת ששת הימים נשא באחריות התכנון של רחבת הכותל המערבי, אתר מערת המכפלה בחברון, ואתר קבר רחל. את כל פעולותיו עשה על פי הוראת הרבנים ובהם מורה דרכו הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב מבריסק, הרב מטשיבין, הרב בצלאל ז'ולטי, והאדמו"ר מסלונים שלום נח ברזובסקי. בעת שתכנן את היכל ישיבת גרודנא באשדוד הציע לבנות את היכל הישיבה בצורת מתומן כדי להתאים מבנה המכוון לירושלים לצורת המגרש, אולם הרב יוסף שלמה כהנמן נרתע מהתוכנית החדשנית.
שימש כגורם מפשר בבניית "כביש רמות", ושיקום העיר העתיקה ובאתרים נוספים, בהיותו איש-מקצוע המקובל על מוסדות השלטון ויהודי דתי האמון על הציבור החרדי.
בשנת תשל"ד חיבר ספר בשם "מקואות" המשלב ידע היסטורי, הלכתי וטכני בענייני המקואות, ומתאים לאדריכלים ולמורי הוראה.
החל משנת 1970 צירף אליו את עמיתו אדריכל טוביה קץ כשותף לעסק וכחבר לעבודה.
התגורר בסוף חייו ברובע היהודי בירושלים עד לפטירתו בשנת 1982. הובא למנוחות בחלקת  הפרושים בהר הזיתים.  זכרו הונצח על ידי עיריית ירושלים בקריאת רחוב על שמו בשכונת רמות.
בתו רחל (ה'תש"ב – ה'תשע"ט) הייתה נשואה לרב ישראל גנס.
גלריית תמונות

חזית בית הכנסת בקיבוץ שלוחות
אולם התפילה בבית הכנסת בקיבוץ שלוחות
היכל ישיבת קול תורה, 1957
בית הכנסת בקיבוץ חפץ חיים, 1960
בית הכנסת בקיבוץ בארות יצחק, 1972
אולם התפילה בבית הכנסת בכפר עציון עם ויטראז' מעשה ידי פרלי פלציג
מרכז רפואי מעיני הישועה, בני ברק
בית הכנסת החורבה ברובע היהודי, שבו השתתף בשיקומו הראשוני
בית כנסת בכפר הנוער עיינות, 1961
לקריאה נוספת

אבא אלחנני ואחרים (עורכים): תוי - כתב עת לאדריכלות, גיליון 12, 1972 - פרויקט שער הבירה
הערות שוליים

↑  חנוכת בנין הפנימיה של ישיבת "מקור חיים", הארץ, 5 באפריל 1945
↑  הסתדרות פאג"י בירושלים, הצופה, 11 בדצמבר 1947
↑  הושלמו ההכנות לקראת התחרות לתכנון בית עיריית ירושלים, הצופה, 11 באוגוסט 1963
↑  מנחם רהט, הגשר החדש נבנה בטעות, מעריב, 25 ביוני 1964
↑  מי הם העוסקים בהריסת מקומות קדושים, הצופה, 10 במרץ 1957
↑  מה עשה משרד הדתות לשיפור המקום במירון?, הצופה, 6 ביוני 1957
↑  בניין חדש יוקם לישיבת כוכב מיעקב, מעריב, 14 באוגוסט 1962
↑  א. בן יצחק, אופקים חדשים ל"ישיבת אופקים", הצופה, 6 בספטמבר 1964
↑  לביא - נקודת הארחה לתיירים בגליל התחתון, הצופה, 21 ביוני 1963
↑  מרדכי טננבוים, בית כנסת תרש הוקם בקיבוץ שלוחות, מעריב, 22 בספטמבר 1965
נחנך בית הכנסת בקיבוץ שלוחות, הצופה, 16 בספטמבר 1965
↑  חוה זהבי, תחרות רוחנית מרתקת, הצופה, 23 בדצמבר 1966
↑  מדריך מוסמך, מעריב, 20 בפברואר 1970
↑  זאב אפלבוים, ישראל תשלח 200 מוצגים לתערוכה הבינלאומית לאמנות שימושית באיטליה, חרות, 11 במאי 1954
↑  שוקת ציבורית לעוברי דרך ערבים, הצופה, 10 ביוני 1959
↑  נר לשולחן שבת פרשת תרומה, גיליון 398
↑  משה ויסברג, הרבנית בת ה-77 הלכה לעולמה מדום לב, באתר בחדרי חרדים, 18 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302691705171  ISNI: 0000 0000 6896 697X  SUDOC: 254165591  VIAF: 97564230   WorldCat (עם VIAF): 97564230
אינהולץ פטרובה

מועדון כדורגל אינהולץ פטרובה (באוקראינית: Футбольний клуб Інгулець Петрове) הוא מועדון כדורגל מהעיר פטרובה שבמחוז קירובוהראד באוקראינה, המשחק בליגת העל האוקראינית. המועדון נוסד בשנת 2013 והוא מארח את משחקיו באצטדיון אינהולץ שבפטרובה המכיל 1,720 מקומות.
היסטוריה

המועדון נוסד באביב 2013 בכפר ולודימיריבקה שבמחוז המשנה אולקסנדריה, בקירובוהראד ונקרא בהתחלה אהרופירמה פיאטיחסקה ולודימיריבקה (FC Ahrofirma Pyatykhatska Volodymyrivka) מכיוון שנותן החסות של הקבוצה היה אחד מהמפעלים החקלאיים הגדולים של מחוז קירובוהראד. בעונתה הראשונה של הקבוצה סיימה אהרופירמה כסגנית אלופת מחוז קירובוהראד. בשנתיים הראשונות לאחר הקמתה התחרתה הקבוצה בתחרויות המחוזיות של מחוזות קירובוהראד ודניפרופטרובסק. ב-2014 התחרתה הקבוצה בליגה החובבנית האוקראינית והגיעה עד לגמר שם הפסידה.
בפברואר 2015 שונה שם המועדון לאינהולץ הוא עבר לפטרובה והמשיך להתחרות בליגה החובבנית, אך במהלך העונה נרשם כמועדון מקצועי והצטרף לליגת הכדורגל המקצוענית של אוקראינה. כשבעונת 2015/2016 התחיל להתחרות בליגה האוקראינית השנייה, שהיא הליגה השלישית בחשיבותה באוקראינה. אינהולץ סיימה את עונת 2015/2016 במקום השלישי בליגה השנייה והעפילה לליגה הראשונה. בעונתה הראשונה בליגה הראשונה סיימה אינהולץ במקום ה-13 מתוך 18 קבוצות. אך בעונתה השנייה, עונת 2017/2018 סיימה הקבוצה במקום ה-4 והייתה רחוקה רק 2 נקודות מהעפלה לפלייאוף העלייה לליגת העל האוקראינית.
עונת 2018/2019 הייתה פחות מוצלחת עבור אינהולץ בליגה, כשהקבוצה סיימה רק במקום ה-7, אך בגביע הגיעה אינהולץ להישג היסטורי כשהעפילה לגמר, והייתה לקבוצה הראשונה באוקראינה שאינה משחקת בליגת העל ומעפילה לגמר הגביע  במשחק עצמו הפסידה אינהולץ בתוצאה 0–4 לשחטאר דונצק. אינהולץ המשיכה להשתפר ואת עונת 2019/2020 היא סיימה במקום השלישי שזיכה אותה להעפיל לראשונה בתולדותיה לליגת העל.
אינהולץ שיחקה בליגת העל 3 שנים, עד שבסיום עונת 2022/2023 נשרה חזרה לליגה הראשונה לאחר שסיימה במקום ה-14 בליגה והפסידה בפלייאוף בצמד משחקים נגד LNZ צ'רקאסי. בעונת החזרה שלה לליגה הראשונה עונת 2023/2024 זכתה אינהולץ באליפות הליגה הראשונה ושבה חזרה לליגת העל האוקראינית.
תארים

הליגה האוקראינית הראשונה
אלופה (1): 2023/2024
הערות שוליים

↑  Історія — ФК ІНГУЛЕЦЬ, web.archive.org, ‏2015-07-10
↑  "Балкани" (Зоря, Одеська обл.) - Команди | Асоціація аматорського футболу України. Офіційний сайт, web.archive.org, ‏2016-07-18
↑  Аматори, на старт!, football.ua
↑  В Першій лізі можуть стартувати 18 команд, www.ua-football.com, ‏2016-06-24 (באוקראינית)
↑  Клуб Першої ліги "Інгулець" сенсаційно вийшов у фінал Кубка України з футболу, web.archive.org, ‏2019-04-18
ספריית תרמיל
הערות שוליים

↑  ביקורת: דוד פישלוב, מלחמה ושירה, דבר, 17 באוגוסט 1979.
↑  ספר ועתון לחייל: הוא זקוק לכך..., דבר, 16 ביוני 1970; חברות ומפעלים נרתמים למבצע "ספר ועתון לחייל", דבר, 23 ביוני 1970; תעודות למשתתפים במבצע "ספר ועתון לחייל", דבר, 26 ביולי 1970;
תעודות למשתתפים במבצע "ספר ועתון לחייל", דבר, 31 ביולי 1970.
↑  שירי לב-ארי (הארץ)‏, הוצאת בבל והוצאת משרד הביטחון יחדשו את ספריית תרמיל, באתר וואלה, 15 באפריל 2002.
קספר אסגרן

קספר אסגרן (בדנית: Kasper Asgreen; נולד ב-8 בפברואר 1995) הוא רוכב אופני כביש דני בקבוצת EF Education - EasyPost. אסגרן הוא מנצח רונדה ון פלנדרן ב-2021. הוא היה חלק מסגל קבוצת דקוניניק קוויק-סטפ גם בעת זכייתה במדליית הזהב באליפות העולם בנגד השעון לקבוצות ב-2018. בנוסף לכך, הוא סגן אלוף אירופה בנגד השעון לשנת 2019.
ביוגרפיה

אסגרן נולד בקולדינג.
בתור חובבן, הוא סיים במקום ה-5 באליפות העולם עד גיל 23 בנגד השעון בשנת 2016, 50 שניות מזוכה מדליית הזהב מרקו מאתיס הגרמני. ב-2017, ניצח אסגרן את הקטע הראשון בטור דה ל'אווניר.
ביוגרפיה > קוויק-סטפ פלורס (2018–היום)

אסגרן הפך למקצוען בשנת 2018, עם הצטרפותו לקבוצת קוויק-סטפ פלורס. באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כשנבחר לוואלטה אספנייה. התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הגיעה בקטע ה-16 שהיה נגד השעון, כשסיים עשירי. אסגרן סייע לאנריק מאס לסיים שני את הוואלטה, אחרי סיימון ייטס. לאחר הוואלטה, היה אסגרן חלק מסגל קוויק-סטפ פלורס לאליפות העולם בנגד השעון לקבוצות וזכה איתם במדליית הזהב.
ב-17 באפריל 2019 השתתף אסגרן במונומנט רונדה ון פלנדרן, לאחר שאלברטו בטיול הוביל מקדימה והיה בדרכו לניצחון, תקף אסגרן בקילומטרים האחרונים מהדבוקה שאחרי בטיול והספיק לסיים שני אחריו, 14 שניות מבטיול המנצח ו-3 לפני הדבוקה המרכזית. חודש וכמה ימים אחר כך, התחרה אסגרן בטור של קליפורניה וניצח את הקטע השני, לאחר שגבר על טיג'יי ואן גארדרן בספרינט הסיום. לבסוף סיים את המרוץ במקום השלישי, 17 שניות מטאדיי פוגאצ'אר המנצח ושנייה אחת מסרחיו היגיטה שסיים שני. באליפות דנמרק, ניצח אסגרן את נגד השעון וסיים שני במרוץ הכביש. הוא השתתף לראשונה בטור דה פראנס והיה חלק מ"רכבת" הספרינט של אליה ויוויאני, וסייע לו לנצח את הקטע ה-4 במרוץ. בקטע ה-17 היה אסגרן חלק מקבוצת בריחה גדולה ששרדה עד הסיום, והוא סיים שני את הקטע, 37 שניות אחרי מטאו טרנטין המנצח. לאחר הטור, זכה אסגרן במדליית כסף באליפות אירופה בנגד השעון, לאחר שהגיע 19 שניות אחרי רמקו אוונפול. אסגרן ניצח את הקטע השלישי בטור של גרמניה, לאחר שגבר על יספר סטויבן בספרינט הסיום.
ב-2020, חבר אסגרן לקבוצת הבריחה במרוץ קורנה–בריסל–קורנה כשנשארו 30 קילומטרים לסיום, אסגרן עזר לה להגדיל את הפער שלה מהפלוטון ובהמשך ניער מעליו את שאר הרוכבים בבריחה כשהוא נשאר בקדמת המרוץ לבד, אסגרן הצליח לשרוד עד הסוף וניצח את המרוץ, כשהוא הופך לדני הראשון מזה 26 שנים (רולף סורנסן ב-1996) שמנצח במרוץ.
הערות שוליים

↑  Ronde Van Vlaandren | 2019 Edition, procyclingstats.com
שמעון אפרת

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1954 (בן 70) רומניה
 ענף מדעי:  ביולוגיה, גנטיקה
 מקום מגורים:  זכרון יעקב
 עיסוק:  מחקר סוכרת נעורים באוניברסיטת תל אביב
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן האוניברסיטה העברית בירושלים
 בת זוג:  אביטל אפרת
שמעון אפרת (נולד ב-21 ביוני 1954) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לגנטיקה מולקולרית של האדם ולביוכימיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. פרופסור אפרת עוסק בחקר הגורמים לסוכרת ובפיתוח מקורות חלופיים לייצור האינסולין בגוף.
ביוגרפיה > נעורים

שמעון אפרת נולד ברומניה ב-1954 למשה (מוני) פטריאנו והנרייטה לבית מיכלשטיין. ב-1961 עלה ארצה עם הוריו וגדל ולמד ברמת גן. עם סיום לימודי התיכון ב"אוהל שם" המשיך ללימודי תואר ראשון ולאחר השלמתם התגייס לשירות צה"ל, במהלכו השלים קורס קצינים ושירת כקצין חינוך וידיעת הארץ.
ביוגרפיה > לימודים אקדמיים

תואר ראשון במדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן (במסגרת עתודה אקדמאית).
ב-1985 הוסמך כדוקטור בתחום של ביולוגיה מולקולרית מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 1985 עד 1988 השלים את הפוסט-דוקטורט שלו במעבדות "קולד ספרינג הרבור" (אנ') שבניו יורק.
ביוגרפיה > מינויים אקדמיים

1989-1993 - מרצה בכיר בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין (Albert Einstein College of Medicine) בניו יורק.
1993-1998 - פרופסור חבר בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין בניו יורק.
1998-1999 - פרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין בניו יורק.
2009-1999 - פרופסור אורח בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין בניו יורק.
1995-2007 - פרופסור חבר בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
החל מ-2007 - פרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
2024-2008  - מופקד הקתדרה לחקר סוכרת נעורים ע"ש ננסי גלאק רייגן במחלקה לגנטיקה מולקולרית של האדם ולביוכימיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
2017 - 2021 - ראש המחלקה לגנטיקה מולקולרית של האדם ולביוכימיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > משפחה

שמעון נשוי לאביטל (לבית אלון) ולהם 3 בנות. גר בזכרון יעקב.
תחומי מחקר ופרסומים

מחקריו של פרופסור אפרת עוסקים בתאי בטא באיי לנגרהנס שבלבלב, המייצרים את ההורמון אינסולין. כשל בתאים אלה גורם לסוכרת, הפוגעת בכ-400 מיליון אנשים ברחבי העולם. הטיפול המיטבי במחלה הוא השתלת תאי ביטא תקינים אך טיפול זה מוגבל עקב מחסור בתורמי לבלב. מחקריו של פרופסור אפרת מתמקדים בפיתוח מקורות חלופיים של תאים מייצרי אינסולין להשתלה, מתאי גזע עובריים ומתאים בוגרים.
פרופסור אפרת פרסם למעלה מ-100 מאמרים מדעיים.
יישומים ושיתופי פעולה

ב-1996 היה פרופ' אפרת שותף להקמת חברת הביוטכנולוגיה Modex Therapeutics שבשווייץ.
הערות שוליים

↑  Russ HA, Bar Y, Ravassard P, Efrat S (2008) In vitro proliferation of cells derived from adult human beta cells revealed by cell-lineage tracing. Diabetes 57:1575 - 1583.
↑  Stem Cell Therapy for Diabetes, Efrat S (ed.), Humana Press, 2010.
↑  Bar-Nur O, Russ HA, Efrat S, Benvenisty N (2011) Epigenetic memory and preferential lineage-specific differentiation in induced pluripotent stem cells derived from human pancreatic islet beta cells. Cell Stem Cell 9:17-23.
↑  Karnieli O, Izhar-Prato Y, Bulvik S, Efrat S (2007) Generation of insulin-producing cells from human bone marrow mesenchymal stem cells by genetic manipulation. Stem Cells 25: 2837-2844.
↑  מאמריו של פרופסור שמעון אפרת
חיים דוב שעוועל

| --- | --- |

 לידה:  1906 צ'חאנוב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  22 במאי 1982 (בגיל 76 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לואיוויל, בית המדרש לתורה 
 שפות היצירה:  אנגלית, עברית 
 
הרב חיים דוב (צ'ארלס) שעוועל (קרי: שֶוֶול; באנגלית: Charles Ber Chavel), כ"א בתמוז תרס"ו, 14 ביולי 1906 – כ"ט באייר תשמ"ב, 22 במאי 1982) היה רב וחוקר ומהדיר ספרות תורנית. עורך כתב העת התורני "הדרום".
ביוגרפיה

נולד בצ'כנוב שבפולין בשנת 1906. בשנת 1920 היגרה משפחתו לארצות הברית. בשנת 1929 נסמך לרבנות בבית המדרש לתורה (אנ') של שיקגו, שנמצא היום בסקוקי, אילינוי, אצל הרבנים ניסן יבלונסקי וחיים יצחק קארב. בשנת 1928 קיבל תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת שיקגו, בשנת 1932 קיבל תואר שני מאוניברסיטת לואיוויל בהיסטוריה של העת העתיקה, ובשנת 1938 תואר ראשון במשפטים.
בין השנים 1930–1945 כיהן כרב בלואיוויל שבקנטקי (Louisville, Kentucky). לאחר מכן עקר לניו יורק ובמשך כשנה ניהל את פעילויות בית הכנסת של איגוד הקהילות היהודית האורתודוקסיות של אמריקה. משנת 1946 ועד לעלייתו ארצה בשנת 1979 כיהן כרב קהילת "שערי צדק" באדג'מיר (Edgemere) שבלונג איילנד. תקופה מסיימת שימש משגיח כשרות במלון "גרוסינגרס". היה חבר בית הדין הארצי של הסתדרות הרבנים דאמריקה.
הרב שעוועל יסד וערך את כתב העת התורני "הדרום" שיצא מטעם הסתדרות הרבנים בארצות הברית (תשי"ז-תשמ"ג). הוא עמד בראש מערכת כתב העת במשך כחצי יובל שנים, והפך אותו מגיליון צנוע לבמה המרכזית לפרסום תורני בצפון אמריקה.
זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית, בקטגוריית ספרות מחקר וספרי עזר תורניים, לשנת תשי"ג–תשי"ד (1953).
בשנת תשל"ט (1979) עלה לישראל והתגורר בירושלים. הצטרף להנהלת מוסד הרב קוק. באותה שנה זכה בפרס הרב מימון. 
נישא בשנת 1933 לפייגה (צפורה, Florence) לבית קראסנע (1908–1996), אף היא ילידת צ'כנוב. נולדו להם שני ילדים, צלה (Cyrella, 1936 -2000) ופרופ' יצחק (Isaac, נולד ב-1939).
הרב שעוועל נפטר בעת ביקור בניו יורק בערב ראש חודש סיוון תשמ"ב (1982), והובא למנוחות בבית שמש.
ספריו

הרב שעוועל פרסם מהדורות תורניות-מדעיות מוגהות, מוערות (בחילופי גרסאות ומראה מקומות), ומבוארות של פרשני המקרא והתלמוד על פי כתבי-יד ודפוסים ראשונים. רובן יצאו לאור במוסד הרב קוק. הכרכים יצאו לאור כל אחד בנפרד, ולאחר מכן כן כונסו למהדורה בסגנון מקראות גדולות - תורת חיים על חמישה חומשי תורה, מוסד הרב קוק, תשמ"ו-תשנ"ג (קיצור הערותיו וביאוריו בהוצאת תורת חיים בוצע בידי מוסד הרב קוק):
ספר החינוך, תשי"ב
פירוש הרמב"ן לתורה, תשי"ט
נימוקי חומש לרבנו ישעיה, תשל"ב
פירושי רבנו חננאל על התורה, תשל"ב
פירושי התורה לרבינו חזקיה ב"ר מנוח, תשמ"א
פירושי רש"י על התורה, תשמ"ב
עוד מספריו על הרמב"ן:
כתבי רבינו משה בן נחמן, תשכ"ג
רבנו משה בן נחמן: תולדות חייו, זמנו וחיבוריו, מוסד הרב קוק, תשכ"ז
חידושי הרמב"ן על מסכת עבודה זרה, תש"ל
תשובות הרמב"ן, תשל"ה
ספר המצוות לרמב"ם עם השגות הרמב"ן, תשמ"א
ספרים נוספים
ביאור על התורה של רבינו בחיי, תשכ"ו, ושאר כתבי רבינו בחיי, תש"ל
ספר דברי דוד: פירוש לרש"י על התורה, מאת רבי דוד הלוי סגל (הט"ז), תשל"ח
משנתו של הגאון רבי עקיבא איגר בגיליון הש"ס, תשי"ט-תשמ"ב . הספר כולל פירושים להגהותיו של רבי עקיבא איגר למסכת ברכות, סדר מועד, סדר נשים, וסדר נזיקין (מלבד בבא קמא, בבא מציעא, ובבא בתרא). מסכתות ברכות, שבת, ועירובין יצאו לראשונה בשנת תשי"ט. שאר המסכתות הופיעו בכתב עת הדרום במשך השנים עד פטירתו. מסכתות פסחים-חגיגה כונסו יחד לכרך אחד בשנת תשל"ב.
מבוא לפירוש רבי מיוחס על ספר איוב
תרגום לאנגלית:
ספר המצוות להרמב"ם, כרך הראשון (מצוות עשה) של הספר יצא לאור בבית הדפוס סונצ'ינו, לונדון, 1940, אולם לוחות ההדפסה הושמדו בהפצצה על לונדון במלחמת עולם השנייה. הספר המלא (שני כרכים) יצא מחדש בשנת 1967.
פירושי התורה להרמב"ן
מבחר מכתבי רמב"ן
כד הקמח לרבינו בחיי
לקריאה נוספת

הרבנים נחום אליעזר רבינוביץ ודוד שלמה שפירא (עורכים), הדרום, נב, ניסן תשמ"ג - קובץ המוקדש לזכרו של הרב שעוועל
הערות שוליים

↑  הרב יוסף אליהו מובשוביץ, הספר - יובל השבעים למוסד הרב קוק, מוסד הרב קוק תשס"ח, עמ' 214
↑  ראו: הרב שלמה ריסקין, ציוני דרך, הוצאת ידיעות אחרונות 2012, עמ' 184-185
↑  רוב עריכת כרך האחרון, נ"ב, נעשה בידי הרב שעוועל טרם מותו, והופיע אחרי כן.
| רמב"ן |
| --- | --- | --- |
| כתביו | פירוש הרמב"ן לתורה • חידושי הרמב"ן לתלמוד • מלחמות ה' • תורת האדם • השגות לספר המצוות לרמב"ם • דרשות הרמב"ן • איגרת הרמב"ן • אגרת הקודש • איגרת הרמב"ן לחכמי צרפת |  |
| אירועים בולטים | ויכוח ברצלונה (פבלו כריסטיאני • חיימה הראשון, מלך אראגון) • פולמוס הרמב"ם |  |
| רבותיו | רבי יהודה בר יקר • רבי נתן בן מאיר |  |
| חבריו | הרבנים עזרא ועזריאל בני שלמה • בן בלימה • רבי יונה גירונדי • משפחת רמב"ן |  |
| מתלמידיו | רא"ה • רשב"א • רבי שמואל הסרדי • רבי יצחק דמן עכו • רבי יצחק בן טודרוס • רבי ששת דסמרקדיל • רבי יצחק בן אברהם מנרבונה • רבי דוד בונפיד • רבי מאיר המעילי • רבי נתן בן יוסף • רבי משה דאשקולה גירונדי |  |
| חוקרי הרמב"ן | שרגא אברמסון • משה הלברטל • שלם יהלום • יהונתן יעקבס • עודד ישראלי • יעקב שלום ליכט • מרים סקלרץ • חביבה פדיה • עמוס פונקנשטיין • חיים דוב שעוועל • יצחק אונא |  |
| אתרים על שמו | בית כנסת הרמב"ן (הרובע היהודי) • בית כנסת הרמב"ן (קטמון) • קבר הרמב"ן • מערת הרמב"ן • רחוב רמב"ן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296100305171  GND: 123848601  ISNI: 0000 0001 2046 4783  LCCN: n50055893  NKC: ola20241233519  NTA: 074090259  SELIBR: 45643  SUDOC: 117359270  VIAF: 45219570   WorldCat (עם VIAF): 45219570
טלפון חכם

טלפון חכם
טלפונים חכמים של סמסונג
מכשיר נוקיה N97 – טלפון חכם עם מערכת הפעלה "סימביאן". במכשיר זה ישנה מקלדת הנשלפת מהצד התחתון של המכשיר
טלפון חכם או סמארטפון (באנגלית: Smartphone) הוא מכשיר טכנולוגי דיגיטלי המשמש לתקשורת סלולרית ואינטרנטית בשילוב איתור לוויני, וכולל בתוכו יכולות של מצלמה דיגיטלית, נגן מוזיקה דיגיטלי, והתקנת יישומים, וביניהם רשתות חברתיות, והוא כעין מחשב שולחני.
בדומה למחשב שולחני, גם לטלפון החכם יש מערכת הפעלה ומקלדת (בדרך כלל וירטואלית – להבדיל ממקלדת מוחשית). לעיתים קרובות הטלפון החכם, כמו מחשבי כף היד, נכלל תחת קטגוריית ה־Pocket PC.
מעריכים כי בשנת 2013 נמכרו ברחבי העולם כמיליארד מכשירי טלפון חכם.
המכשיר שהביא לתחילת התפוצה הרחבה של טלפונים חכמים הוא האייפון מתוצרת אפל, שהדור הראשון שלו הוכרז בשנת 2007, וכלל לראשונה אפליקציות. בשנת 2010 הוכרז הגלקסי S ("גלקסי 1") – הסמארטפון המתחרה של סמסונג לאייפון, אשר מבוסס על מערכת ההפעלה אנדרואיד.
בהמשך, חברות כמו HTC, סוני מובייל, נוקיה, ASUS, אלקטל, פאלם ומוטורולה, שחלקן פיתחו טלפונים חכמים מבוססי סימביאן, שנחשבת למערכת ההפעלה הוותיקה ביותר לטלפונים חכמים (וכיום נחשבת למיושנת ופיתוחה הופסק ב־2012), עברו לפיתוח טלפונים חכמים מבוססי Windows Phone ואנדרואיד.
התפתחות המכשירים החכמים > סיימון

מכשיר שנקרא "סיימון", מתוצרת IBM הוצג כבר בשנת 1992 והוא נחשב לטלפון החכם הראשון. היות שהטלפון החכם נחשב כמכשיר שהמחזיק בו נושא אותו באופן תדיר, השילוב בין טכנולוגיות תקשורת כגון דור 3 והגמישות המחשובית של מכשירים אלו, מאפשרת ליצור שירותים של מציאות מתוספת – מצב שבו המכשיר מאפשר למשתמש לקבל מידע אודות הסביבה שבה הוא נמצא.
התפתחות המכשירים החכמים > שנות האלפיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המכשיר פורץ הדרך בקטגוריית הטלפונים החכמים היה אייפון של חברת אפל האמריקנית. הוא היה הטלפון הראשון עם דפדוף והפעלה מלאה בעזרת מחוות אצבעות על מסך המגע. לא הייתה בו מקלדת ולא מקשים והמסך מילא את כל שטח הטלפון. בדופן אחת היו שני כפתורי עוצמת קול וכפתור השתקה, ובדופן שנייה כפתור כיבוי והדלקה. המכשיר הראשון בסדרה הוצג לראשונה ב-29 ביוני 2007 כשילוב של טלפון סלולרי, נגן מדיה נייד, ומחשב כף יד בעל קישוריות לאינטרנט. המכשיר הראשון זכה לתגובות נלהבות, והדורות הבאים של הסדרה הניבו רווחים גדולים לחברת אפל. הצלחתו המטאורית הביאה לגל של חיקויים ול"מרוץ חימוש" בין חברות טכנולוגיה שונות כאשר בחזית התחרות באפל עמדה חברת סמסונג הקוריאנית עם מכשירי הגלקסי שלה.
בשנת 2015 הושק שירות AMP שמאפשר ליצור דפים עשירים בתוכן תוך זמן קצר בטלפון חכם. במקביל, תוכנות דומות הושקו על ידי חברות מתחרות, כמו אפל ופייסבוק.
מערכות הפעלה

ישנן מספר מערכות הפעלה לטלפונים חכמים. לרוב, משווקים מכשירי הטלפון החכם כשמערכת ההפעלה מותקנת על גביהם על ידי המשווק.