stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרסו נדל"ן
תחומי פעילות > פעילות למען הקהילה

החברה תורמת ומשקיעה לאורך השנים למען קידום החינוך, צמצום פערים בחינוך וחינוך למדע ולטכנולוגיה. היא יזמה, פיתחה ותרמה למגוון מיזמי חינוך ותוכניות קידום ופיתוח ברחבי הארץ, היא סייעה במימון הספרייה האור-קולית לסטודנטים לתואר הראשון, ומתן מלגות מלאות לחיילים להמשך לימודים טכניים והנדסיים בטכניון.
החברה תרמה להקמת את פארק קרסו למדע בבאר שבע, בו פועל בית הספר מעו"ף - שמטרתו העמקת הידע המדעי והטכנולוגי לתלמידים מצטיינים מדרום הארץ.
ראו גם

קרסו מוטורס
משפחת קרסו
הערות שוליים

↑  הנהלת קרסו נדל"ן פתחה את המסחר לרגל הרישום בבורסה, באתר אייס, 9 באוגוסט 2022
1 2 3 4 5  קרסו נדל"ן בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  נתן טגי, "אנחנו מאוד מרוצים מהמוסדיים שנתנו בנו אמון - בטוח שנעשה להם טוב", באתר ביזפורטל, 29 באוגוסט 2022
↑  משפחת קרסו: ממכולת צנועה לאימפריית ייבוא רכבים ונדל"ן, באתר אייס, 14 בדצמבר 2021
1 2 3 4  קרסו נדל"ן - אודות וחזון החברה, באתר קרסו נדל"ן, ‏2 בנובמבר 2019
↑  הנהלת קרסו נדל"ן פתחה את המסחר לרגל הרישום בבורסה, באתר אייס, 9 באוגוסט 2022
↑  קרסו מוטורס - דוח שנתי לתקופה שהסתיימה ב-31 סדצמבר 2021, באתר "מאיה"
↑  הודעה מטעם הבורסה לניירות ערך בתל אביב על רישום קרסו נדל"ן כחברה חדשה בבורסה מתאריך 30 במאי 2022
↑  כרמלה קופר, הנהלת חברת קרסו נדל"ן חגגה את הרישום בבורסה, באתר מגדילים, 11.08.2022
↑   טקס פתיחת מסחר - קרסו נדל"ן, סרטון בערוץ "Tel- Aviv Stock Exchange", באתר יוטיוב (אורך: 26:16)
↑  אדם כהן, חברת קרסו נדל"ן השלימה בהצלחה הנפקה (IPO) בבורסה בת"א - מי הקרנות שמחזיקות בחברת האם, באתר Funder פאנדר, ‏ביוני 2022
↑  אודות קרסו נדל"ן באתר civileng
↑  וואלה! נדל"ן‏, החלה בניית פרויקט ויקה פארק בפארק-טק בפתח תקווה, באתר וואלה, 31 באוגוסט 2022
1 2 3  אודות חברת קרסו נדל"ן באתר BDI
↑  איתמר מינמר, ‏דירה על הנייר או דירה מוכנה לאכלוס? כך תדעו אם זה שווה לכם, באתר ‏מאקו‏, 5 במאי 2021
↑  שלומית צור, ‏קרדן נדל"ן מכרה את חלקה במתחם אנדרומדה לצמח המרמן וקרסו, באתר גלובס, 8 במאי 2017
↑  שלומית צור, לראשונה בתל אביב: מיקרו-דירות ללא חניות, באתר כלכליסט, 18 בינואר 2021
↑  איתמר מינמר, ‏הצצה לפרויקט דירות קטנות ומרוהטות בתל אביב: "כאן לא מוכרים מספר חדרים", באתר ‏מאקו‏, 31 בינואר 2021
1 2  יאסר ואקד, ‏התחדשות עירונית בגבעתיים: "לכל מקום אפשר להגיע ברגל בלי להזיז את האוטו והתחבורה הציבורית לא רעה", באתר גלובס, 21 במאי 2022
↑  חברות הנדל"ן המובילות בתמ"א 38 - דירוג ארצי, באתר מרכז הנדל"ן
↑  חברות הנדל"ן המובילות בפינוי בינוי, באתר מרכז הנדל"ן
↑  אודות חברת קרסו נדל"ן באתר Dun's 100
באטמ תקשורת מתקדמת

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  באטמ
 מייסדים:  צבי מרום וגרשון ברס
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־33 שנים)
 מיקום המטה:  הוד השרון 
 שליטה בחברה:  צבי מרום
 ענפי תעשייה:  טלקומוניקציה, מכשור רפואי
 מוצרים עיקריים:  ציוד רשת 
 שווי שוק:  371 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  123 מיליון דולר (2023)
 רווח תפעולי:  1.65 מיליון דולר (2023)
 רווח:  הפסד של 200 אלף דולר (2023)
 הון עצמי:  119 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  175 מיליון דולר (2023)
 מנכ"ל:  צבי מרום
  
 www.batm.com
 
באטמ תקשורת מתקדמת בע"מ (באנגלית: ‏.BATM Advanced Communications Ltd) היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח וייצור מערכות תקשורת ומכשור רפואי לבדיקות מעבדה רפואית. מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בלונדון ובבורסה לניירות ערך בתל אביב. בין השנים 1999 ל-2002 שימש בנימין נתניהו כיועץ לחברה, בעת שג'ורג' סורוס היה בין בעלי מניותיה.
תחומי פעילות

במשך השנים השקיעה באטמ במספר תחומי פעילות וחברות הזנק שונות:
תחומי פעילות > מוצרי תקשורת

שירון תקשורת לוויינים - באוקטובר 1997 רכשה 20% ממניות החברה שעסקה בייצור ושיווק של מערכת תקשורת לוויינית דו-כיוונית לאינטרנט ומכרה אותם בנובמבר 2000.
במרץ 2000 רכשה 50% ממניות חברת אלדור מקבוצת טלדור וב-2004 מכרה אותם תמורת מניות בחברת האם.
באוגוסט 2000 רכשה חלק מהפעילות של חברת Eznia האמריקאית תמורת כ-6 מיליון דולר. כמו כן רכשה %20 מיצרנית מתגים טייוואנית ב-5 מיליון דולר.
בינואר 2008 רכשה את חברת ההזנק רזולוט הישראלית (Resolute) תמורת כ-2 מיליון דולר, אחרי שמהקמתה הושקעו בה כ-30 מיליון דולר.
במרץ 2009 רכשה את חברת ג'איינט סטפס הישראלית המפתחת תוכנה לטלפונים סלולריים.
תחומי פעילות > ציוד רפואי

בשנת 2008 נכנסה לתחום המכשור הרפואי לאחר שרכשה חברה איטלקית המייצרת ציוד לבדיקות מעבדה. בשנת 2016 רכשה חברה הונגרית המפתחת ומפיצה מכשור אנליטי.
תחומי פעילות > שירותי תקשורת

Unlimited - באטמ הייתה שותפה במיזם התקשורת לפריסת סיבים אופטיים על גבי רשת החשמל של חברת החשמל.
תחומי פעילות > מוצרי אבטחה

ביולי 2008 רכשה את חברת ויג'ילנט טכנולוג'י (Vigilant Technology) הישראלית (לשעבר אדיורון) תמורת 2 מיליון דולר. חברה שהוקמה ב-1999 וסיפקה פתרונות הקלטה ואחזור של צילומי וידאו לצורכי אבטחה, גייסה כ-5.5 מיליון דולר ממשקיעים פרטיים ב-2002, וגייסה 18 מיליון דולר, לפי שווי חברה של 43 מיליון דולר, בבורסת לונדון ב-2005.
זכויות האדם במגילת האו"ם

הפעם הראשונה שבה המושג "זכויות אדם" מופיע במסמכים בינלאומיים הוא במגילת האו"ם.
היסטוריה

בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, המכון למשפט אמריקני הכין טיוטה של מגילת זכויות לשם שמירת השלום, על מנת לענות על צורך משמעותי בדאגה לשמירה על זכויות האדם. לאחר עבודה של כמעט שנתיים, מבלי לנסות להשלים טיוטה פורמלית, התגבש דו"ח המצביע על זכויות אדם חיוניות. עבודת המכון, כמו גם מאמצים של קבוצות חברתיות ודתיות שונות, היוותה גורם משמעותי בהשפעה על כתיבת העקרונות בדבר זכויות אדם בסיסיות במגילת האו"ם .
בשנת 1944 התכנסה ועידת דמברטון אוקס בוושינגטון לאחר שהוכר הצורך בארגון בינלאומי לאחר מלחמת העולם השנייה. בוועידה השתתפו נציגי ברית המועצות, ארצות הברית, בריטניה וסין. הוועידה ניסחה הצעה שכללה טיוטה של אמנה ושל מסמכים נוספים, להקמת ארגון בין לאומי לשמירת השלום והביטחון. במהלך הוועידה בתהליך כתיבת טיוטת העקרונות שלימים הפכה לבסיס למגילת האו"ם, ניתנה התייחסות מעטה לנושא זכויות האדם והחירויות הבסיסיות ונראה היה כי נעשה ניסיון להתחמק מדיון בסוגיה זו. גם ההתייחסות שניתנה התמקדה ביחסיהן של מדינות קטנות וגדולות ואופן ההצבעה של המדינות בגופים הבינלאומיים. הסיבה העיקרית לכך הייתה שמדינות מסוימות כמו רוסיה ובריטניה יחששו מפלישה לעניינים הפנימיים שלהן ויירתעו מחתימה על המגילה, רוסיה בשיטת הממשל שלה ובריטניה בהתייחס לקולוניות תחתיה.
ארגונים חברתיים ודתיים שונים הביעו אכזבה גדולה על ההתייחסות הקצרה במגילה וריכזו מאמצים רבים לקידום ושמירה על זכויות האדם הבסיסיות עד שלבסוף הציעו לייסד ועדה שמשימתה העיקרית תהיה להציע הגדרה והצהרה בינלאומית לזכויות האדם. מהלך זה הוביל להכרזה לכל באי העולם בדבר זכויות האדם, שהתקיימה ב-1948 בסן פרנסיסקו. הצהרה זו איננה מחייבת את המדינות באופן חוקי אלא מציבה סטנדרט בינלאומי אחיד לכל העמים והאומות.
זכויות אדם בסעיפים השונים במגילת האו"ם

זכויות האדם במגילת האו"ם מוזכרות בעיקר בסעיף 1(3) לפרק הראשון, "מטרות ועקרונות" ובסעיפים 55–56 למגילה, המצויים תחת הפרק התשיעי "שיתוף פעולה כלכלי וחברתי בינלאומי". לפי הסעיף 1(3) הפותח את מגילת האו"ם, אחת ממטרות האו"ם היא להשיג שיתוף פעולה בינלאומי בפתרון בעיות כלכליות, חברתיות, תרבותיות והומניטריות וקידום ועידוד זכויות האדם וחירויות היסוד לכל, ללא הבחנה בין גזע, מין, שפה או דת.
סעיף 1(3) מתייחס לשאיפת האומות המאוחדת על פי המגילה, ליצור שיתוף פעולה בינלאומי במטרה לעודד שמירה והגנה אוניברסלית על זכויות האדם כאמור, ואילו החובה הנזכרת בסעיף 55 מהווה התייחסות ישירה לשמירה על זכויות האדם.
סעיף 55 למגילה קובע מטרות שונות אותן יקדם על מנת ליצור תנאי יציבות ורווחה הנחוצים ליחסי שלום וידידות בין העמים המבוססים על כיבוד עיקרון שוויון זכויות והגדרה עצמית. מטרות אלו עוסקות בקידום כלכלי, חברתי ותרבותי במדינות השונות ועידוד קידום זכויות האדם וחירויות היסוד באופן אוניברסלי. לבסוף, סעיף 56 מציין כי המדינות החברות מתחייבות לנקוט בפעולות, יחד ולחוד, לשם השגת היעדים המפורטים בסעיף 55. לשם כך, קובע סעיף 68 למגילה שיוקמו ועידות שיעסקו בתחומים כלכליים וחברתיים וועדות לקידום זכויות אדם.
כחלק מכך, מונה סעיף 13 למגילה כלים למימוש המטרה לקידום זכויות אדם, כך שהעצרת הכללית תיזום למידה ומחקרים לשיתוף פעולה בינלאומי בתחומי התרבות, הכלכלה, החינוך, והבריאות וסיוע במימוש זכויות האדם וחירויות היסוד לכל, ללא הבחנה בין גזע, מין שפה או דת. כמו כן, סעיף 62(2) קובע שהמועצה הכלכלית והחברתית תייעץ ותמליץ בנושא ההגנה על זכויות האדם וחירויות היסוד לכל. מאז אימוץ מגילת האו״ם הוחלפה הוועדה לזכויות האדם שתחת המועצה הכלכלית והחברתית במועצת זכויות האדם שתחת העצרת הכללית.
סעיף נוסף המבליט את הנכונות להגן על זכויות האדם תחת מגילת האו"ם הוא סעיף 76, אשר מדגיש שוב את מחויבות המדינות החברות בארגון לפעול להשגת מטרות הארגון המנויות בסעיף 1. זוהי 'מערכת הנאמנות' של המדינות החברות. הסעיף חוזר על המטרות השונות כמו קידום השלום והביטחון הבינלאומיים, קידום התפתחות פוליטית, כלכלית וחברתית, קידום מעמד של הגדרה עצמית לעמים שונים, לעודד כבוד לזכויות אדם וחירויות יסוד לכל, ללא הבחנה בין גזע, מין, דת או שפה ולהבטיח שוויון בעניינים החברתיים, הכלכליים והמסחריים עבור כל חברי האומות המאוחדות.
מכאן שמטרות האו״ם הנוגעות לשמירה על זכויות אדם מתכנסות לשלוש סמכויות בסיסיות: הסמכות ללמוד, לחקור ולאסוף מידע, הסמכות להכין דו״חות והמלצות והסמכות לדון בנושא על מנת לכונן כיבוד וקידום זכויות אדם. לסיכום, המגילה מטילה על האו"ם מחויבות ליזום שיתוף פעולה בינלאומי ומטילה על המדינות החברות לפעול בהתאם למטרות הארגון.
הנס קלזן טען כי העיקרון לשמירה והגנה על זכויות אדם כמוזכר במגילה מנוסח באופן שלא משתמע לשתי פנים ואף קובעת את החובה של מדינות לכבד זכויות אדם. גיאורג שוורצנברגר טען שבמגילה כתוב באופן ברור כי האחריות של האו"ם הוא לקידום ולעידוד כיבוד זכויות אדם ובנוסף, על כל מדינה חברה קיימת החובה להגן בפועל על הזכויות. סר הרש לאוטרפאכט טען שהמגילה מטילה אחריות משפטית על המדינות החברות בנושא שמירה והגנת זכויות האדם וכיבוד החירות.
הזכות לשוויון במגילת האו"ם

הזכות העיקרית הכתובה מפורשות במגילה, ממנה יוצאות כלל הזכויות. הזכות לשוויון משתקפת למעשה מהסעיפים 1(3) ו־55 למגילה בכך שמציינים כי יש לקדם ולעודד את חירויות היסוד עבור כולם, ללא הבחנה בין גזע, מין, שפה או דת. מאתר האו"ם עולה כי עקרונות השוויון ואי- האפליה הם חלק מיסודות שלטון החוק כך שכל בני האדם, המוסדות והגופים, הציבוריים והפרטיים, לרבות המדינה עצמה, אחראים לדינים צודקים, הוגנים ושוויוניים והם זכאים להגנה שווה מפני החוק ללא כל אפליה.
ראו גם

זכויות אדם
מגילת האו"ם
מדינות החברות באומות המאוחדות
מועצת הביטחון של האומות המאוחדות
המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות
לקריאה נוספת

Freedman R. (2014). UN Immunity or Impunity? A Human Rights Based Challenge. The European Journal of International Law Vol. 25 no. 1, 239-254.
Månsson, K. (2007). [null Reviving the 'Spirit of San Francisco': The Lost Proposals on Human Rights, Justice and International Law to the UN Charter.] Nordic Journal of International Law Vol. 76 Issue 2/3, p217-239. 23p.
I. Österdahl (1997). "By All Means, Intervene! (The Security Council and the Use of Force under Chapter VII of the UN Charter in Iraq (to protect the Kurds), in Bosnia, Somalia, Rwanda and Haiti). 66 Nordic Journal of International Law 241-271.
Torild S. (2008). Getting Our History Right: How Were the Equal Rights of Women and Men Included in the Charter of the United Nations. Forum for Development Studies 35:1, 37-60.
הערות שוליים

1 2  Eduard R., Stettinius JR. (1946). Human rights in the united nation charter. the ANNALS of the American academy of political and social science. 430-437.
↑  Stavrinides Z. (1999). Human rights obligations under the United Nations charter. The International Journal of Human Rights, 3:2, 38-48.
מרד קנטון

מרד קנטון (בסינית: 中山艦事件), שפרץ ב-20 במרץ 1926, הידוע גם בשם "תקרית ג'ונג-שאן" או "תקרית ה-20 במרץ", היה טיהור של גורמים קומוניסטיים של הצבא הלאומני בגואנגג'ואו ("קנטון") שביצע צ'יאנג קאי-שק. המקרה חיזק את כוחו של צ'יאנג עוד לפני שיצא למבצע "המשלחת הצפונית" שהפך בעקבותיו למנהיג העליון של המדינה.
רקע

בעת ניסיון המרד, פעלו המפלגות הלאומניות והקומוניסטיות של סין במסגרת החזית המאוחדת הראשונה, שהשתלטה על השליטים מצביאי הצבא המקומיים שפיצלו את המדינה ליחידות נפרדות. ברית המועצות עזרה לשתי הקבוצות. במיוחד עזרה האקדמיה הצבאית של וומפואה. הדבר סייע לסון יאט-סן לחזור לשלוט על גואנגדונג. לאחר מותו מסרטן ב־1925, החלו הלאומנים במאבק מנהיגותי ממושך שכלל מלחמה בין-אזורית. ההתנקשות בחייו של ליאו ז'ונגקאי הובילה להדחתו של הו חנמין ולקידומו של צ'יאנג קאי-שק, אז מפקד האקדמיה הצבאית, כמפקד הצבא המהפכני הלאומי. הכינו תוכניות למתקפה צפונית נגד השליטים המצביאים האזוריים, אבל המנהיגות נותרה מחולקת - בעיקר בין צ'יאנג מימין לבין השמאל בראשות וואנג ג'ינגוויי. בתמיכת הסובייטים והקומוניסטים התחזק האגף השמאלי. אמנם המטרה הסופית של הלאומנים הייתה סוציאליזם, אבל ועידת המפלגה בינואר 1926 העמידה את הקומוניסטים במשרות אסטרטגיות, ונראה כי המפלגה כמעט כולה הייתה בשליטה שמאלנית.
ניסיון למרד

ספינת המלחמה ס.ס. יונגפנג שונתה לשם Zhongshan לכבוד סון יאט-סן בעקבות מותו. זאת הייתה הספינה החזקה ביותר בחיל הים הלאומני. רב החובל שלה, לי ז'ילונג, היה קומוניסט, שעבד עם יועץ חיל הים הסובייטי. הם העבירו את ספינת המלחמה לגואנגג'ואו כדי לתמוך במרידות באזור, ובכך הדאיגו את הלאומנים. בליל 18/19 במרץ היא הועברה פתאום מגואנגג'ואו למעגן ליד צ'אנגג'ואו ("האי של דאין"). למחרת הפליגה בחזרה.
בדו"חות שלאחר מכן, צ'יאנג הצהיר כי הוא נבהל כאשר מפקד האונייה טען שהוא פועל על פי פקודות ממנו, שמעולם לא נתן. חשדותיו גברו עוד יותר עקב שיחות טלפון מוזרות רבות, שהגיעו מאנשים שונים וגורמים שהתעניינו בלוח הזמנים שלו. בתגובה, צ'יאנג רכש כרטיס נסיעה בספינת קיטור יפנית לשאנטו, אך בסופו של דבר החליט להילחם במקום לברוח. אנדריי בובנוב, ראש המשלחת הסובייטית בגואנגג'ואו, ציין בדו"חותיו כי התקרית נגרמה כתוצאה מ"מרד נפל" של כמה מהמפקדים הקומוניסטים בצבא הלאומני.
ב-20 במרץ 1926 הכריז צ'יאנג על משטר צבאי וחתך את רשת הטלפון של גואנגזו. הוא השתמש בצבא הלאומני ובצוערים של האקדמיה הצבאית של וומפואה (שם הוא היה המפקד) כדי לעצור את הקומיסרים הפוליטיים הקומוניסטים שלו. גם קפטן אוניית הקרב, לי ז'ילונג, נעצר בחדרו עם שחר וכוחות אחרים אבטחו את ספינת המלחמה, כאשר ג'יאנג דינגוון תפס את מקומו של לי בפיקוד הצי. המגורים של המנהיגים הקומוניסטיים ושל יועציהם הסובייטים, הוקפו בחיילים והם היו למעשה במעצר בית. כמו כן נעצרו קומוניסטים שהיו בדיוויזיה השנייה וגם אלה שהיו באקדמיה הצבאית וואמפואה - כולל ג'ואו אנלאי. לאחר מכן הם גורשו בעקבות צווים אחרים. אנשיו של צ'יאנג פרקו גם את משמרות הפועלים של הקומוניסטים. גנרל ויקטור רוגצ'ף, ראש המשלחת הצבאית הסובייטית בגואנגג'ואו, נמלט לבייג'ינג, אך וסילי בליוכר, היועץ הצבאי של הלאומנים, ומיכאיל בורודין, היועץ המדיני שעזר לקומוניסטים נעצר, ועוזרו גורש.
לאחר האירוע

ניסיון המרד בקנטון סיימה למעשה את מאמציהם של הקומוניסטים והסובייטים לערער את מעמד הלאומנים באמצעות עבודה מתמדת לחיזוק האגף השמאלי של המפלגה. מאחר שהסובייטים השתוקקו לשמור על השפעתם וצ'יאנג נזקק לעזרתם במבצע "המשלחת הצפונית" הוא וא.ס. בובנוב ניהלו משא-ומתן על הסכם חדש. הסובייטים יוכלו לשמור על כמה יועצים ויספקו רשימה של חברי המפלגה הקומוניסטית בקוומינטנג, והסכימו לדרישה כי הקומוניסטים לא יחזיקו עוד בתפקידים בכירים בממשלה. ב-3 באפריל פורסם מברק ציבורי מצ'יאנג, שהפרשה היא "עניין מוגבל ומוחלט" של "מספר קטן של חברי מפלגתנו שביצעו מזימה אנטי-מהפכנית". הוא סילק כמה אנשי ימין מהנהגה, כולל וו טיצ'נג.
טרוצקי ברוסיה והוועדות המרכזיות של המפלגות הקומוניסטיות בשאנגחאי וגואנגדונג התנגדו להסדר עם צ'יאנג, אך סטלין תמך בו. ב-15 במאי דרשו הלאומנים מן הקומוניסטים "לא לבטא שום ספק או לבקר את ד"ר סון או את עקרונותיו"; כמו כן נדרשו הקומוניסטים, לספק רשימות של חבריהם בתוך המפלגה, לדאוג שלא יעלה על שליש מספר חבריהם בכל ועדה עירונית, מחוזית או מרכזית. שלא ישמשו כראשי מחלקה או מפלגה ממשלתיים. באותה ישיבה אושרה הנהגתו של צ'יאנג במפלגה ובצבא, והסתיים הפיקוח האזרחי על הצבא הלאומני. "צווי חירום" הרחיבו עד מהרה את כוחו של צ'יאנג למשך זמן מבצע המשלחת הצפונית, אם כי שליטתו הישירה בצבא נותרה חלקית בשל הרכבו האזורי ונאמנותו המחולקת.
ב-7 באפריל התפטר וואנג ג'ינג-וויי מתפקידו והודיע שהוא ייסע לחו"ל; הוא יצא לצרפת בחשאי ב-11 במאי. בובנוב חזר לרוסיה באותו חודש. ואנג חזר באפריל של השנה הבאה, כשהוזמן על ידי בורודין להתמודד עם הצלחתו של צ'יאנג. ג'ואו אנלאי, שהוסר מתפקידיו בגואנגג'ואו, נסע לשאנגחאי, שם ארגן שביתות של מאות אלפי פועלי מפעלים בחודשים פברואר ומרץ 1927.
מחלוקת

הקומוניסטים הכחישו כי הייתה מזימה נגד צ'יאנג וכי מעשיו נועדו רק להסיר את השפעת השמאל בראשות וואנג ג'ינגוויי מהשפעה על הצבא ועל האקדמיה הצבאית החשובה של גואנגזו. ההיסטוריונים אינם מסכימים בשאלה אם האירוע היה אירוע מזויף על ידי צ'יאנג קאי-שק, או באמת הייתה מזימה קומוניסטית לחטוף אותו ולהגלות אותו לוולדיווסטוק, או שמא כל העניין היה רק רצף של "אי הבנות, חיבורי טלפון לקויים ויריבויות אישיות בין העובדים הזוטרים".
הערות שוליים

1 2  Felber, Roland (2002), "A 'Bloc Within' or a 'Bloc Without'? Controversies on the CCP's attitude towards the Guomindang before and after 20 March 1926", The Chinese Revolution in the 1920s: Between Triumph and Disaster, London: RoutledgeCurzon, pp. 52–65.
1 2  Van de Ven, Hans (2003), War and Nationalism in China: 1925–1945, Studies in the Modern History of Asia, London: RoutledgeCurzon
↑  Wortzel, Larry M. (1999), Dictionary of Contemporary Chinese Military History, Westport: Greenwood Press
1 2  Van de Ven, Hans (2003), War and Nationalism in China: 1925–1945, Studies in the Modern History of Asia, London: RoutledgeCurzon,p. 102
1 2 3  Van de Ven, Hans (2003), War and Nationalism in China: 1925–1945, Studies in the Modern History of Asia, London: Routledge Curzon, p.103
1 2  Felber, Roland (2002), "A 'Bloc Within' or a 'Bloc Without'? Controversies on the CCP's attitude towards the Guomindang before and after 20 March 1926", The Chinese Revolution in the 1920s: Between Triumph and Disaster, London: RoutledgeCurzon, pp. 52–65.
1 2 3 4  .Ah Xiang (1998), "The Zhongshan Warship Incident" (PDF), Tragedy of Chinese Revolution.
1 2  Wortzel, Larry M. (1999), Dictionary of Contemporary Chinese Military History, Westport: Greenwood Press.
1 2  Leutner, Mechthild, "The Communist Party of China and the Communist Party of the Soviet Union and the Comintern in the 1920s and Early 1930s: Interactions between Cooperation and Defense", Global Conjectures: China in Transnational Perspective, Chinese History and Society, Vol. 30, Berlin: Lit, pp. 41–55.
↑  Biographical Dictionary of the Comintern, Hoover Publication No. 340, Stanford: Hoover Institution Press, 1986.
↑  Ah Xiang (1998), "The Zhongshan Warship Incident" (PDF), Tragedy of Chinese Revolution.,p. 4
↑  Wortzel, Larry M. (1999), Dictionary of Contemporary Chinese Military History, Westport: Greenwood Press.
↑  Ah Xiang (1998), "The Zhongshan Warship Incident" (PDF), Tragedy of Chinese Revolution, p.1
↑  Ah Xiang (1998), "The Zhongshan Warship Incident" (PDF), Tragedy of Chinese Revolution.,p.1
מפת העיר קנטון, 1920
אוניית המלחמה בתוך המוזיאון
מוזיאון ספינת המלחמה, "ס.ס. זונגסהאן" שהייתה מעורבת במרד בקנטון
אמנת אמסטרדם

מנהיגי אירופה באמסטרדם בשנת 1997
אמנת אמסטרדם (Treaty of Amsterdam או בשמה הרשמי Treaty of Amsterdam Amending the Treaty on European Union, the Treaties Establishing the European Communities and Certain Related Acts ) נחתמה ב-2 באוקטובר 1997 בעיר אמסטרדם ומכאן שמה, כניסתה לתוקף ב-1 במאי 1999. האמנה נועדה לנסח רפורמות חדשות כחלק מתהליך ההכללה הצפוי של מדינות מזרח אירופה לאיחוד האירופי.




האמנה נמנית עם שורת האמנות וההסכמים שנוסחו כחלק מהליך האינטגרציה האירופית שהובילה לכינון האיחוד האירופי. אמנת אמסטרדם מהווה תיקון לאמנת מאסטריכט משנת 1991, שהייתה הראשונה בניסוח אמנת האיחוד האירופי (The Treaty of the European Union), והייתה לתיקון לאמנת הנציבות האירופית (EC) . האמנה הניחה יסודות חשובים לאלה שיגיעו אחריה, כאשר היא שמה דגש על לקונות משפטיות וסעיפים כפולים. יחד עם זאת, היו רבים שהביעו תסכול ממעט ההישגים שהושגו בפועל מהאמנה . בדומה לאמנות קודמות, מחולקת האמנה לארבעה נושאים עיקריים: חירות; ביטחון וצדק, האיחוד והאזרחים, מדיניות חוץ וביטחון, שינויים מוסדיים .




אמנת אמסטרדם מציגה שורת רפורמות, הכוללת את הטמעת אמנת שנגן (Schengen), עיגון ערכי היסוד של האיחוד, והעברת רבים מנושאי הנדבך השלישי באמנת מאסטריכט אל הנדבך הראשון. ניסוח האמנה נבע מההצטרפות הצפויה של רבות ממדינות מזרח אירופה לאיחוד האירופי, ולכן נתבקשו שינויים במבנה המוסדי-פוליטי. הרחבת תחומי האחריות שהוצגו באמנה נגעו לתחומים הכוללים בריאות ציבורית ותאגידי מיסוי ומשקל משמעותי ניתן לנושא מדיניות ביטחון פנים וחוץ, לאור המלחמה בשטחה של יוגוסלביה-לשעבר. נושא חשוב נוסף שהוכרע באמנה זו הוא הענקת כוח נוסף לפרלמנט האירופי.
הרקע לאמנה

אמנת אמסטרדם, בדומה לאמנת ניס, שיקפה את שני הנושאים שהעסיקו את האיחוד האירופי במחצית השנייה של שנות ה-90: התרחבות ומיזוג גמיש. ההליכה של האיחוד האירופי אל עבר סיפוח מדינות מזרח אירופה, הבהירה כי האיחוד האירופי כגוף, הוא מסורבל, מסיבי וחסר יכולת פעולה. העקרונות של אמנת מאסטריכט, שכוננה בשנת 1992, לא מאפשרים לאיחוד להתרחב מזרחה, ולכן נושא המיזוג הגמיש הוא שזכה לתשומת לב, בין היתר עקב האיחוד המוניטרי. המסקנה שעלתה היא כי הליך ההתרחבות חייב להיעשות בצורה מהירה שתמנע השהייה של ההליך.




אחד מסעיפי אמנת מאסטריכט, קבע על התכנסות ועידה בין-ממשלתית שנתית עד סוף שנת 1996 כדי לבחון את יעילותה של האמנה. הקושי באשרור אמנת מאסטריכט, הוא שהוביל להכרה בצורך בשינויים, זאת לאור הליך ההתרחבות והשיח על המיזוג הגמיש שזכו להסכמה גוברת.




ביוני 1994, התקיימה מועצת קורפו, בה נתבקשו ראשי המדינות החברות באיחוד האירופי לתת את דעתם על השינויים המוסדיים הנדרשים בעקבות הצגת אמנת מאסטריכט. חוות הדעת ניתנה בתחילת 1995, במסגרתה הועלה הצורך בייעול הליך קבלת ההחלטות והצורך בהגברת הלגיטימיות והשקיפות. חוות הדעת היוותה כעבודת הכנה לקראת קיומה של הוועידה הבין-ממשלתית שמטרתה הייתה ניסוח האמנה המתוקנת, בעיקר בנושאים הקשורים לענייני הנדבך השני והשלישי, הכוללים את הצורך בהגברת הלגיטימיות והשקיפות. חברי הוועידה היו כ-18 במספר, ונציגותם הייתה מ-15 המדינות החברות, שני נציגים מהפרלמנט האירופי ונציג אחד מהנציבות. הוועידה הבין-ממשלתית התכנסה לראשונה ב-29 במאי 1996, אך בעקבות התפרצות מחלת הבקר, "הפרה המשוגעת" בבריטניה, נדחתה חתימתו של הנציג הבריטי ובכך נכשלה ההסכמה הכוללת של המדינות החברות. ניצחונו של טוני בלייר בבחירות לראשות ממשלת בריטניה במאי 1997, לווה בהצהרתו על נקיטת מעורבות בונה (Constructive Engagement) של הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי. הצהרה זו הובילה לכינוס הוועידה הבין-ממשלתית מחדש, באמסטרדם, ביוני 1997. סיומה של ועידת אמסטרדם היה עם חתימה של כלל המדינות החברות על אמנת אמסטרדם באוקטובר של אותה שנה.
תוכן האמנה

האמנה עוסקת בארבעה נושאים עיקריים: חירות, ביטחון וצדק; האיחוד ואזרחים; מדיניות חוץ וביטחון משותפים; שינויים מוסדיים. ניסוחה של האמנה כתיקון לכלל האמנות הקודמות, ניכר באופן בו ניתנת הדעת על כפילויות ולקונות משפטיות.




אמנת שנגן היא מבין החלקים החשובים באמנת אמסטרדם. הטמעתה באה לידי ביטוי בהעברתה אל המסגרת החוקית של האיחוד האירופי, תחת הנדבך הראשון במעמד של פרוטוקול רשות (כאשר אירלנד ובריטניה לא נכללו תחת הוראה זו). שינוי זה, לצד שינויים נוספים הכינו את התנאים המשפטיים ליצירת השוק המשותף עם חופש התנועה הפנימי.




למעשה, אמנת אמסטרדם אחראית על העברת נושאים רבים מאמנת מאסטריכט שהיו תחת הנדבך השלישי אל הנדבך הראשון. השינוי בנדבכים השפיע על הליך קבלת ההחלטות הקהילתי, ושמו של הנדבך השלישי שונה ל"שיתוף פעולה משטרתי ומשפטי בנושאים פליליים".




תחת הנדבך השני, יצרה אמנת אמסטרדם תפקיד חדש- משרת 'הנציג הגבוה', מעין שר חוץ מטעם המועצה, ומשרתו אוחדה עם תפקיד מזכ"ל המועצה. הראשון לכהן בתפקיד זה היה חאבייר סולאנה (Javier Solana) בשנת 1999, שלפני כן שימש כמזכ"ל נאט"ו. דבר חדש נוסף שיצרה האמנה, הוא מעין 'רשות מחקר לענייני חוץ', זהו גוף שתפקידו תכנון מדיניות חוץ וייעוץ לנציג העליון, ומפורטים תחומי הפעילות עליהן אחראית מדיניות החוץ והביטחון המשותפת: משימות הומניטריות, משימות הצלה ומשימות שמירת שלום. כמו כן, האמנה שאפה להשפיע על הליך קבלת ההחלטות בענייני חוץ וביטחון באמצעות כינון כלי 'ההימנעות הבונה' (Constrictive Abstention), הקובע כי קבוצות המעוניינות לפעול בשם האיחוד האירופי יכולות לעשות כן, רק בתנאי כי המדינות שאינן מעוניינות בפעולה מוכנות להימנע מהצבעה ובכך לאפשר הצבעה העוברת בהסכמה מלאה. כלי ההימנעות מאפשר למדינות להכיר בהחלטה העוברת כהחלטה מייצגת של האיחוד, אך לא לפעול על-פיה.




בנוסף, אמנת אמסטרדם קבעה שינויים על אופן הליך קבלת ההחלטות באיחוד. השינויים באים לידי ביטוי בהרחבת הצבעת הרוב המיוחד ל-16 תחומי מדיניות במקום הצבעת פה אחד; הרחבת זכות היוזמה של הנציבות האירופית לענייני חוץ גם כן; הרחבת תפקיד בית-המשפט האירופי כאחראי על הגנה של זכויות האזרח האירופי; הפשטת תהליך ההחלטה המשותפת על הפרלמנט והרחבת התהליך ל-24 תחומים נוספים .




האמנה לא ביצעה הכנה מוסדית להתרחבות האיחוד והכללת מדינות נוספות בתחומו, היא לא עסקה במפתח ייצוג המדינות החברות (בנציבות, בפרלמנט ובמועצה) שאמור להשתנות בעקבות ההרחבה. אי העיסוק בשינוי מפתח הייצוג, נובע מהתנגדות מדינות קטנות ומהתנגדותן של גרמניה וספרד, לגיבוש הסכמה. חוסר היכולת לגבש הסכמה, לפני ההתרחבות, הוביל להוספת פרוטוקול לאמנה, בו נקבע על כינוס ועידה בין ממשלתית כשנה טרם ההתרחבות.




אמנת אמסטרדם נגעה בהרשאות משפטיות, זאת לאור הליך ההתרחבות של האיחוד האירופי ותכנון להכללה של מדינות נוספות תחתיו. האמנה העניקה הרשאות משפטיות למדינות המעוניינות בהעמקה של שיתוף-הפעולה, תחת אישור המועצה ויחד עם הצבעה של רוב, כאשר שיתוף-פעולה מסוג זה יפעל במידה וכלו כל הניסיונות לגיבוש קונצנזוס הנוגע להגברת המיזוג בקרב כלל המדינות החברות. האמנה גרמה להכללה של המדיניות החברתית ושל מדיניות התעסוקה, בעזרת שינוי סדרי הנדבכים. השינוי התאפשר בעקבות חילופי השלטון בבריטניה ועלייתו של טוני בלייר, ובכך הליך אשרור האמנה עבר ביתר קלות. יחד עם זאת כניסתה של האמנה לתוקף עוכבה עד למאי 1999 עקב תיקונים שצרפת הצטרכה לעשות בחוקה שלה, הקשורים לתוכן הנדבך השלישי באמנה.