stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמלת רקלס
ביבליוגרפיה

Bartel, Bill (27 ביולי 2013). "Marines Honor Equine Comrade From Korean War". The Virginian Pilot. {{cite news}}:  (עזרה)
Blackman, Jr., Robert R. (Fall–Winter 2012). "President's Notes" (PDF). Sentinel. Marine Corps Heritage Foundation. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-10-10. נבדק ב-2016-11-27.
Coakley, Lesli (בספטמבר 1991). "The four-legged Marine in Korea". Marines. 20 (9). {{cite journal}}:  (עזרה)
Geer, Andrew (1955). Reckless, Pride of the Marines. New York: E. P. Dutton. OCLC 1658997.
Hoffman, Nancy Lee White (בנובמבר 1992). "Sgt Reckless: Combat Veteran". Leatherneck Magazine. 75 (11). אורכב מ-המקור ב-2016-11-28. נבדק ב-2016-11-27. {{cite journal}}:  (עזרה)
Kilgannon, Corey (9 בנובמבר 2012). "Remembering a Beloved Horse and Decorated Marine". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
Litalien, Dennis (1984). "Reckless Earns Place in Marine Corps History". Marines. 13 (6).
Miller, Joshua Rhett (25 ביולי 2013). "Statue of Korean War Horse Reckless to be Unveiled at Marine museum in Virginia". Fox News. {{cite web}}:  (עזרה)
Staff (12 בנובמבר 2012). "Hoofed Heroine Sgt. Reckless". The Equestrian News. {{cite news}}:  (עזרה)
Staff (2013). "Native Dancer (1950–1967)". The Baltimore Sun.
Staff (21 במאי 1968). "Sgt Reckless Dies; Heroic Marine Mare". The Tuscaloosa News. {{cite news}}:  (עזרה)
Staff (10 באפריל 2013). "Ultimate Marine (Puller vs Butler)". Marine Corps News. אורכב מ-המקור ב-2013-07-31. נבדק ב-2016-11-27. {{cite web}}:  (עזרה)
Sgt Reckless — Korean War Horse Hero. sgtreckless.com via Marine Corps archives. 8 באוגוסט 2010. {{cite AV media}}:  (עזרה)
ראו גם

סוסים במלחמה
וויטק
תוכנית היונקים הימיים של צי ארצות הברית
לקריאה נוספת

Barrett, Janet (2014). ‏ They Called Her Reckless: A True Story of War, Love and One Extraordinary Horse Tall Cedar Books.
Clavin, Thomas (2014). ‏ Reckless: The Racehorse Who Became a Marine Corps Hero. New American Library
Giaffo, Lou (2013). ‏ Gooch's Marines . Pittsburgh, PA: Dorrance Publishing. pp. 199–200.
Hutton, Robin L. (2014). ‏ Sgt. Reckless: America's War Horse Regnery History.
סמלת רקלס לצד המאמן העיקרי שלה, רב-סמל ג'וזף לייטם.
סמלת רקלס לצד פלוגת התול"ר בשדה הקרב.
סמלת רקלס לצד תותח ללא רתע וחייל נחתים מהפלוגה שלה.
חיילים פורקים פגזי תול"ר מסמלת רקלס במהלך מלחמת קוריאה.
טקס לכבוד סמלת רקלס זמן קצר לפני שעזבה את קוריאה.
הסוסה רקלס עם הבגד האדום הרשמי שלה עטור אותות ומדליות. ניתן להבחין בדרגת הסמל בחלק העליון של השמיכה.
מפקד חיל הנחתים מעלה את סמלת רקלס לדרגת סמלת ראשונה במחנה פנדלטון. מאחור עומד אחד הסייחים שלה.
טקס חניכת האנדרטה על ידי המארינס לזכרה של סמלת רקלס בציון 60 שנה למלחמת קוריאה (26 ביולי 2013).
קולרד

| קולרד |
| --- | --- |
 עלי קולרד
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מצליבים
סוג:: זן תרבותי
מין:: כרוב הבר
שם מדעי
 Brassica oleracea var. viridis ‏לינאוס, 1753
קולרד (שם מדעי: Brassica oleracea var. viridis) הוא צמח עלים ירוק ממשפחת המצליבים ומקורו מיוחס לאזורי המזרח התיכון ומערב אסיה.
הקולרד הוא צמח חד-שנתי או דו-שנתי הגדל לגובה של עד מטר אחד, העלים שלו רחבים, חלקים ובעלי גוון ירוק כהה, הוא עמיד במיוחד לקור.
גידול

הקולרד מותאם לגידול בתנאי אקלים מגוונים, כולל אקלים ים-תיכוני, סובטרופי וממוזג.
הצמח עמיד לקור ויכול לגדול בתנאי עמידות לקור, עליו כהים, לרוב בצבע ירוק עד ירוק כהה, ולעיתים גם בצבע סגול.
הקולרד אינו יוצר ראש צפוף אלא מתאפיין בעלים נפרדים הגדלים לאורך גבעול מרכזי.
ערך תזונתי

עלי קולרד עשירים בוויטמינים ומינרלים, במיוחד ויטמינים A, C ו-K, וכן בסידן, ברזל וסיבים תזונתיים, צריכתם תורמת לבריאות הלב, חיזוק העצמות ושיפור תפקוד מערכת העיכול.
שימושים קולינריים

הקולרד נפוץ בעיקר במטבח הדרום-אמריקאי, שם מבשלים אותו באיטיות עם תבלינים ולעיתים קרובות עם בשר מעושן, בישולו מסייע בריכוך המרקם ובהפחתת המרירות הטבעית שבו.
במטבחים ים-תיכוניים ואפריקאיים, הקולרד משמש במנות מבושלות, מוקפצות או כמילוי למאכלים ממולאים, אך ניתן לצרוך אותו גם טרי בסלטים.
שימושים קולינריים > מנות המכילות קולרד

מיליו פריטו
קאלדו ורדה
סרמה
סאג
הערות שוליים

↑  Martin Anderson, Texas AgriLife Extension Service, Greeks and Romans Grew Kale and Collards | Archives | Aggie Horticulture, aggie-horticulture.tamu.edu (באנגלית)
↑  קולרד - גידול צמח - משתלת אורגניקו - גידול אורגני - Collard greens, באתר אורגניקו
↑  פרק 10 התפריט לשבועיים, באתר kotar.cet.ac.il
↑  מהם באמת הירקות המזינים ביותר?, באתר בריאותון – מגזין בריאות ותזונה לילדים, מתבגרים והורים
↑  מהם עלי קולרד, ומדוע כדאי לכם להתחיל לצרוך אותם?, באתר www.hidabroot.org, ‏2024-06-02
↑  10 עלים ירוקים שכדאי לכם להתחיל לאכול, באתר אגוגו, ‏2020-05-03
קרפדה זהובה פנמית

| קרפדה זהובה פנמית |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ניאובטרכיה
משפחה:: קרפדיים
סוג:: אֲטֵלוֹפּוּס
מין:: קרפדה זהובה פנמית
שם מדעי
 Atelopus zeteki ‏דאן, 1933

קרפדה זהובה פנמית (שם מדעי: Atelopus zeteki) היא מין של קרפדה ממשפחת הקרפדיים האנדמית למדינת פנמה שבאמריקה המרכזית והיא נמצאת בסכנת הכחדה חמורה ולמעשה מאז 2007 היא נכחדה בטבע. שמה המדעי קרוי על שם החוקר ג'יימס זטק (James Zetek). קרפדה זו היא סמל לאומי בפנמה ונחשבת לאחת מהיפות שבצפרדעים במדינה.
מאפיינים

צבע הקרפדה נע בין ירוק בהיר לזהוב בוהק וחלק מהפרטים מפוספסים בפסים שחורים לאורך הגוף ובעיקר על הגב והרגליים. הנקבות גדולות מעט מהזכרים, אורכם 45–63 מ"מ ומשקלם 4–15 גרם והזכרים מגיעים לאורך 35–48 מ"מ ומשקלם 3–12 גרם בממוצע. לקרפדה יש רעל חזק היכול לשתק לב וצבעיה מאותתים על כך שהיא רעילה (אפוסמטיות). הקרפדה יכולה לחיות מעל 12 שנה.
לקרפדה זו יש מנהג לתקשר בעזרת כפות הרגליים, חילוף לשימוש בשק גרון קולני, עקב הנחלים השוצפים שסביבם. הזכרים מנופפים לעבר נקבות אפשריות מעל סלעי נחלים ומחכים להתקרבותם. כמו כן הם מזהירים יריבים באיתותי הנפות רגליים דומות. הקרפדות מחזרות בין ימים לחודשיים ולבסוף הנקבות מטילות ביצים בנחלים.
מאפיינים > מצב שימור

הקרפדה חיה רק בנחלי יערות הרריים בדרום פנמה, אך האזור בהם הם חיו נכרת לטובת חוות פרטיות, חקלאות, גידול בהמות משק, בנייה ונדל"ן. בנוסף הקרפדה נמצאה בסכנה מצד המחלה התוקפנית כיטרידיומיקוסיס הפוגעת בדו-חיים רבים. כיום הקרפדה נכחדה למעשה בטבע, כשחוקרים מצאו פרטים פגועים מכיטרידיומיקוסיס בשמורה האחרונה בה חיו והחליטו להעביר אותם לשביה. הקרפדה נמצאת ביותר מ-50 מוסדות פרטיים ברחבי פנמה וארצות הברית.
ראו גם

קרפדת מורונה-סנטיאגו - מין קרוב מאותו הסוג.
הערות שוליים

↑  קרפדה זהובה פנמית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568117605171
הקונגרס היהודי-רוסי

סמל הארגון
הקונגרס היהודי-רוסי (ברוסית: Российский еврейский конгресс,‏ РЕК) הוא ארגון יהודי בפדרציה הרוסית הפועל למען יהודי רוסיה ונחשב לארגון הגדול והמשפיע ביותר בקרב קהילה זו.
הארגון הוקם ב-1996, והוא מאגד בתוכו אנשי עסקים, פוליטיקאים ומדינאים, אנשי תרבות ואמנים, מנהיגים ופעילים בקהילות היהודיות השונות (חרדים וחילונים) ברחבי רוסיה.
מטרות הקונגרס היא שיפור במגוון נושאים חשובים עבור הקהילות היהודיות בפדרציה הרוסית כגון: חינוך, צדקה, פיתוח והפצת תוכניות ופעילויות חברתיות.
הנהלת הארגון

גופי הניהול הם הפרזידיום (נשיאות הקונגרס), מועצת המנהלים והמועצה הציבורית. בהנהלת הארגון מעורבים ולדימיר רסין (בעבר ממלא מקום ראש העיר מוסקבה), מיכאיל פרידמן, אלכסנדר ברוד, יבגני אלבץ, יולי גוסמן, אנדריי קוזירב (שר החוץ) לשעבר, הרב ברל לזר (הרב הראשי לרוסיה), הרב פנחס גולדשמידט, הנרי רזניק, ולדימיר סולוביוב, גנאדי חזנוב, מיכאיל ברגר, מאטווי גנאפולסקי, מיכאיל ז'באנצקי ועוד. בראש הוועדה הרוויזיונית עומד יעקב אורינסון, שר הכלכלה הרוסי לשעבר.
הנהלת הארגון > נשיאי הקונגרס

| --- | --- |
שם: תקופת כהונה
ולדימיר גוסינסקי: 1996–2001
לאוניד נבזלין: 2001–2003
יבגני סטנובסקי: 2003–2004
ולדימיר סלוצקר: 2004–2005
ויאצ'סלב קנטור: 2005–2009
יורי קאנר: 2009 ואילך
פעילות ותוכניות סיוע

הקונגרס היהודי-רוסי מסייע למוסדות יהודיים ומפתח פעילויות ומיזמים ברוסיה. ותחת חסותו יש פעילות במגוון רב של תחומים בקהילות היהודיות ברחבי מדינות חבר העמים, בחינוך, דת ותרבות, זיכרון השואה ופרויקטים רבים.
פעילות ותוכניות סיוע > חינוך ומדע

הפקולטה לפילוסופיה (עברית ויהודית) של האקדמיה הקלאסית הממלכתית הרמב"ם . - בשנת 1991 הקימה ממשלת רוסיה במוסקבה את האקדמיה היהודית הממלכתית על שם הרמב"ם. אחת מחמש הפקולטות הייתה הפקולטה לימודי עברית ויודאיקה, שמטרתה הייתה להכשיר - מורים לעברית.
בימינו, אמונה הפקולטה על הכנת מורים יהודיים בחבר המדינות (בישראל הדיפלומה מוכרת לתואר שני). בוגרי הפקולטה הם מורים לעברית בשש אוניברסיטאות במוסקבה, וכן בבתי ספר ובאולפנים שונים.
מחלקות הפקולטה: עברית, שפות רומיות-גרמניות, היסטוריה יהודית ואתנוגרפיה, ספרות רוסית.
דיקן הפקולטה - פרופסור מיכאיל צ'לנוב - חבר נשיאות הקונגרס היהודי הרוסי.
מכון פטרבורג למדעי היהדות (FDI), שנוסד בשנת 1992, הפך ליורשו של האוניברסיטה היהודית בסט. פטרסבורג, המוסד החינוכי הגבוה הראשון בקהילה היהודית בברית המועצות לשעבר. למכון הסמכה ממלכתית ולבוגריו מונפקות תעודות מטעם הממשל. בנוסף מסייע הארגון למחלקה לתרבות יהודית של אוניברסיטת סט. פטרסבורג
בית הספר הקהילתי היהודי "עדן לו" (סנט פטרסבורג) - בית הספר נפתח ב-1 בספטמבר 2003. ומונה 60 ילדים מכיתה א' ועד כיתה ה'.
פעילות ותוכניות סיוע > דת ותרבות

המקהלה היהודית של מוסקבה
המוזיאון להיסטוריה של עם ישראל ברוסיה
תוכנית תמיכה ברבנים
במסגרת התוכנית לשימור התקשורת הלאומית היהודית, תומך הקונגרס בכתב העת היהודי הבינלאומי "א".
פעילות ותוכניות סיוע > תוכניות חברתיות

עזרה למען נכים - תוכנית "ספרים מדברים" קרן הצדקה האזורית יהודית לעיוורים ולקויי ראייה (RBOF).
תמיכה בקשישים - במסגרת הפרויקטים של ארגון התרבות והתרבות הבינלאומי "חמא", קרן הצדקה טטיאנה לסיוע חברתי ממוקד ותוכנית "טיפול לקשישים"
עבודה עם ילדים - מימון פרויקטים של הציבור הבינלאומי התרבותי והחינוכי ארגון "HAMA" ו ANO "מרכז משפחתי אניטה".
תמיכה באסירים - השתתפות בעבודת הפרויקטים של ועדת הצדקה היהודית ובתוכנית "סיוע לאסירים יהודים" (FOR).
פעילות ותוכניות סיוע > זיכרון השואה

מוזיאון השואה על גבעת פוקלוניה, שהוקם על ידי הקונגרס היהודי הרוסי בסיוע שלטונות מוסקבה, נפתח בשנת 1998, מבנה בית הכנסת והמוזיאון, עוצבו על ידי האדריכלים המפורסמים משה זרקי וולדימיר בוודאייב.
ראו גם

פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה
הערות שוליים

↑  מייסדי בית הספר הם: מרכז יהודי "עדן לו", מכון פטרבורג למדעי היהדות, מרכז קהילתי יהודי "חסד אברהם", וסניף סנט פטרבורג של הקונגרס היהודי הרוסי
↑  המקהלה של הקונגרס היהודי הרוסי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267193905171
שיאה

| שיאה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: אברשאים
משפחה:: ספוטיים
סוג:: Vitellaria
מין:: שיאה
שם מדעי
 Vitellaria paradoxa ‏גרטנר, 1807
תחום תפוצה


עץ שיה
השיאה (שם מדעי: Vitellaria paradoxa) הוא עץ פרי אפריקני ממשפחת הספוטיים והמין היחיד בסוג ויטלאריה. הוא עץ נשיר, וגובהו הממוצע נע בין 7–15 מטרים, אך עשוי להגיע גם לגובה 25 מטרים וקוטר הגזע לכשני מטרים.
הפרי הוא אגוז שתכולת הזרע שלו עשירה בשומן שממנו מפיקים את חמאת השיאה. האגוז מרכיב חשוב בתזונה באפריקה ויש לו ייעודים נוספים.
העץ נמצא ברשימת ה-IUCN בין המינים בסכנת הכחדה, עקב ריבוי שריפות וניצול יתר.
שני תת-מינים מוכרים: נילוטיקה (nilotica) במזרח אפריקה,  ופרדוקסה (paradoxa) במערב אפריקה.
תיאור

העץ מתחיל להניב פרי בגיל 10–15. כשהתפוקה המרבית מושגת בין שנתו ה-20 ל-30. העץ ממשיך לתת פירות כ-200 שנה. הפירות גדולים וצורתם דומה לשזיף. תנובת עץ ממוצעת בין 15 ל-20 קילוגרם של פרי, כשהשיא יכול להגיע לכ-50 ק"ג. כל קילוגרם פרי שווה ל-400 גרם זרעים מיובשים.
תפוצה

עץ השיאה גדל פרא בחגורת הסוואנה היבשה של מערב ודרום מסנגל במערב לסודאן ודרום סודאן במזרח, ולרגלי הרמות האתיופיות. בשטחן של 19 מדינות ברחבי יבשת אפריקה, כלומר בנין, בורקינה פאסו, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, צ'אד, אתיופיה, גאנה, גינאה ביסאו, חוף השנהב, מאלי, ניז'ר, ניגריה, סנגל, סיירה לאון, דרום סודאן, סודאן, טוגו, אוגנדה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו וגינאה.
בחפירות באזור הכפר סאוגה נמצאו עדויות לייצור חמאת שיאה במאה ה-14.
שימושים

לחמאת השיאה שימושים נרחבים משימוש למאכל ולמטרות רפואיות, במערב החמאה משמשת פחות למזון ומשולבת בתעשיית הקוסמטיקה. בגאנה ובניגריה מהווה החמאה מרכיב עיקרי בייצור הסבון האפריקאי. יש גרסאות של החמאה כשהיא מזוקקת בחימום ואז היא נוטה להיות לבנה וחלקה, לעומת הכבושה בכבישה קרה שהיא בצבע שמנת צהבהבה ובעלת מרקם גרגרי במקצת.
בחלק ממדינות אפריקה, כמו בנין, חמאת שיאה משמשת כשמן בישול, כשעווה לאיטום, למספרות, להכנת נרות וכמרכיב במשחות רפואיות. היא משמשת על ידי יצרני כלי הקשה אפריקאיים מסורתיים להגברת עמידות העץ הטבעי ממנו עשויים הכלים.
זחלים החיים על עץ השיאה משמשים אף הם למאכל.
הערות שוליים

↑  שיאה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541887905171  BnF: cb12014391k (data)  GND: 4125964-6  LCCN: sh89001665
עד אלייך

"עד אלייך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרים הישראלים שמעון בוסקילה וישי לוי. את השיר הוציאה ב-13 בינואר 2025 לאור חברת התקליטים עננה כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
על השיר

"עד אלייך" נכתב והולחן על ידי יוסי גיספן ובוסקילה, והופק מוזיקלית על ידי יעקב למאי. השיר מתאר את העוצמה הרגשית של אהבה עמוקה ומשמעותית, המשולבת בפחד מאובדן וחוסר ודאות. הדובר מבטא תחושות סותרות של חרדה וכמיהה, כאשר הוא נאבק בין מחשבות דמיוניות ואכזריות על פרידה לבין נחמה באמונה ברגש היציב והבלתי-מתכלה כלפי אהובתו. הפזמון מדגיש את מחויבותו הנצחית לאהבה, החורגת מגבולות הזמן והחיים עצמם – ביטוי של מסירות טוטאלית ומושלמת, שאינה משתנה גם במציאות רוויית ספקות וחששות.
הצלחה מסחרית

"עד אלייך" הפך ללהיט ברחבי מדינת ישראל. הוא הושמע רבות בתחנות הרדיו במדינה, ודורג בשיאו במקום השלישי במצעד של מדיה פורסט ישראל, המבוסס על נתוני איירפליי שבועיים בישראל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2   |  |
הערות שוליים

↑   שמעון בוסקילה וישי לוי - עד אלייך, סרטון  באתר יוטיוב
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, מיקום השיא נקבע בשבוע 9 של שנת 2025
הנדון

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  בארנט 
 קואורדינטות:  51°35′01″N 0°13′31″W﻿ / ﻿51.5837°N 0.2252°W﻿ / 51.5837; -0.2252
 he
 
הנדון (באנגלית: Hendon) היא שכונה ברובע בארנט, בצפון מערב לונדון כ-11 ק"מ מצפון למרכז לונדון. בצדה הדרומי השכונה צמודה לשכונת גולדרס גרין.
הרובע מפורסם בעיקר בזכות שדה התעופה של לונדון שהפך מאוחר יותר לבסיס חיל האוויר המלכותי - RAF Hendon; שבשנת 1972 נסגר בהדרגה לטובת הקמת מוזיאון חיל האוויר המלכותי וברוב שטחו נבנו בניני מגורים. מסילות הברזל הגיעו להנדון בשנת 1868 עם הקמת תחנת הרכבת הנדון על הקו הראשי של המידלנד, ואחריה הרכבת התחתית של לונדון מזרחה יותר, עם הקמת תחנת הנדון סנטרל ב-1923, שעל קו נורת'רן. רחוב ברנט החל להתפתח כרחוב מסחרי של השכונה בשנות ה-90 של המאה ה-19.
הנדון ממוקמת ליד כבישים עורקים רבים, כולל הכבישים A41, A406 (כביש הטבעת הצפוני), הכביש המהיר A1 והכביש המהיר M1. הנדון היא ביתה של מועדון הרוגבי Saracens FC, שבסיסו באצטדיון "קופטאל", והוא גם ביתה של אוניברסיטת מידלסקס. היא מיוצגת בפרלמנט על ידי מחוז בחירה, הכולל גם את השכונות אדג'וור ומיל היל.
היסטוריה

| --- | --- |
1881: 10,484
1891: 15,843
1901: 22,450
1911: 38,806
1921: 56,013
◄ החלה לכלול גם את שכונת אדג'וור
1931: 115,682
1941: מלחמה #
1951: 155,857
1961: 151,843
# לא נערך מפקד עקב מלחמה
מקור: מפקד האוכלוסין בבריטניה
הנדון החלה את דרכה כאחוזה שסביבה כפר קטן בנפת גור, מחוז מידלסקס. פירוש שם השכונה הוא "המקום הגבוה", והמוטו של הנדון הוא Endeavour. האחוזה מתוארת בספר יום הדין (1087), אך מקור השם 'הנדון' – כלומר 'בגבעה הגבוהה ביותר'  – קדום יותר. עדויות ליישוב במקום בתקופה הרומית בבריטניה התגלו על ידי חברי החברה הארכאולוגית של הנדון ואחרים; קבורת כד של ילד חסר ראש נמצאה בפארק סאני היל.
מסילות של חברות הרכבות מידלנד ו-Great Northern Railways נבנו דרך הנדון בשנות ה-60 של המאה ה-19. הרכבת התחתית (קו נורת'רן) הגיעה לגולדרס גרין מדרום ב-1907, והקו הוארך להנדון סנטרל, קולינדייל ואדג'וור בשנים 1923–1924.
חלק גדול מהאזור התפתח לפרוור של לונדון וכעת האזור בנוי ברובו עם שטח פתוח באזור מיל היל, כמו אצטדיון ומגרשי האימונים סביב קופתאל. הכלכלה של הנדון התרכזה בתחילת המאה ה-20 בעיקר בייצור, וכללה מפעל רכב ומפעל תעופה, והתפתחה החל משנות ה-80 של המאה ה-19. ב-1931 אוחדה המינהלה של אדג'וור ושטחים נוספים יחד עם המינהלה של הנדון. ליצירת רשות מקומית שכללה את כל האזור מאדג'וור ומיל היל ועד לגולדרס גרין, צ'יילדס היל ופרבר גרדן המפסטד.
מינהלת הנדון החלה כמחוז עירוני ב-1894. ב-1932 הפך המחוז העירוני לרובע העירוני של הנדון.
היא חלק ממחוז לונדון רבתי מאז 1965. הנדון ברובה נמצאת באזור מיקוד NW4, בעוד שאזור מערב הנדון West) Hendon) נמצא באזור מיקוד NW9. שכונת קולינדייל מצפון-מערב נחשבה בעבר לחלק מהנדון, אך היא הפכה לאזור גאוגרפי נפרד לאחר סלילת הכביש המהיר M1, שהפריד אותה פיזית משאר השכונה.בעקבות איחוד רשויות נוסף ב-1965 האזור הפך לחלק מהרובע הלונדוני של בארנט.
בשנת 1976, נפתח מרכז הקניות ברנט קרוס בקצה הדרומי של הנדון, מצפון לכביש הטבעת הצפוני.
היסטוריה > צ'רטש אנד

אזור רחוב צ'רטש אנד הוא האזור העתיק ביותר של השכונה. האגודה הארכאולוגית של הנדון מצאה מספר חפצים רומיים בחפירה ארכואולוגית במקום,, ושרדי התיישבות סקסונית ליד כנסיית סנט מרי שייתכן שהיא המשך של יישוב רומי. סקר Domesday מזכיר כומר, ומבנה כנסייה ב-1157. המרקם העתיק ביותר של הכנסייה הנוכחית הוא מהמאה ה-13.
הכנסייה מוקדשת לסנט מרי, והיסטוריונים מקומיים טוענים שהיא סימן לפולחן מקומי של מרים המגדלית שנאמר כי הוא קודם על ידי מסדר הטמפלרים וממשיכיו. הרחבות למבנה בוצעו בין השנים 1913–1915 על פי תוכנית של האדריכל טמפל מור.
סר תומאס סטמפורד ראפלס, מייסד סינגפור ב-1819, מת בביתו במיל היל הסמוכה ונקבר בכנסייה. קבר נוסף בולט בחצר הכנסייה הוא זה של מאמן הכדורגל הרברט צ'פמן, שזכה להצלחה רבה באימון הקבוצות נורת'האמפטון, לידס סיטי, האדרספילד טאון ולבסוף ארסנל לפני מותו הפתאומי מדלקת ריאות ב-1934. ייתכן שברם סטוקר חשב על בית הקברות של סנט מרי כאשר יצר את "קינגסטד" הבדיוני, מקום מנוחתה הלא פשוט של לוסי ווסטנרה, בספרו "דרקולה".
בסמוך לכנסייה, בראש גבעת גרייהאונד נמצא הפאב "גרייהאונד", שנבנה מחדש ב-1898. הוא נקרא במקור בית הכנסייה, והוא שימש לישיבות של הנהלת הכנסייה מהמאה ה-16 עד 1878. בשנת 1676 האכסניה, שידועה אז בשם הגרייהאונד, שעלתה באש. ב-1855 הוקם צוות כיבוי אש מקומי, שמ-1866 נקרא "צוות מכבי האש המתנדבים של הנדון", כבאית ידנית נשמרה בבניין ליד הכנסייה.
מערבה יותר, סמוך לפאב Greyhound, נמצא הבניין העתיק ביותר בהנדון, בית חווה מהמאה ה-17 שהפך למוזיאון (בשנים 1955–2011), ואחר כך הפך חלק מהקמפוס של אוניברסיטת מידלסקס הסמוכה.
הפאב Claddagh Ring, הידוע במקור בשם The Midland Arms, בצ'רצ' רואד, הוא פאב אירי ששימש את הקהילה האירית המשמעותית שהייתה באזור זה. פאב נוסף, מלון מידלנד, קרוב לתחנת הנדון, נפתח בשנת 1890 על ידי חברת הרכבות מידלנד כדי לספק כיבוד ושתייה לנוסעים המשתמשים ברכבת שלה. הקהילה האירית החלה להתיישב באזור בתחילת המאה ה-19, כאשר אירים רבים הגיעו לעסוק בגידול חציר בעיקר עבור סוסים ששימשו כלי תחבורה עיקרי בלונדון הסמוכה, שבזכותו התפרסמה הנדון אז.
היסטוריה > The Burroughs

רחוב הבורוז - The Burroughs היה כפר קטן עד שנות ה-90 של המאה ה-19, ומופיע במפת סקר משנת 1873 של האזור. השם, הידוע משנת 1316 עד המאה ה-19 בתור 'Burrows' (מחילות), מתייחס ללא ספק לגידול ארנבים.
במאה ה-16 היו במקום פונדק ובית בירה לעוברי אורח, שנבנה מחדש ב-1932. כאן, נערכו משפטים מקומיים המבוססים על מסורת פיאודלית, עד 1916, כדי להבטיח את זכויותיו של אדון האחוזה לשלוט על האיכרים שלו, להעניש עבריינים ולגבות שכירות מהם.
באזור נערכו קרבות תרנגולים במהלך שנות ה-20 של המאה ה-19, ומרוצי סוסים בשנות ה-60 של המאה ה-19.
באותה תקופה הוקמו שלושה מוסדות דת. הראשונה הייתה קפלה מתודיסטית ב-1827. השנייה הייתה קפלה קתולית, שנקראה מאוחר יותר "גבירתנו מדולורס" (הוקמה ב-1863, שופצה ב-1927). בשנות ה-80 של המאה ה-19 היו קומץ חנויות בקרבת מקום. הקפלה המתודיסטית המודרנית, שתוכננה על ידי Welch & Lander, נבנתה ב-1937.
גרוב האוס (או הנדון גרוב), שנבנה בסביבות 1753, היה בית חולים פסיכיאטרי פרטי החל משנת 1900; הוא נהרס ב-1933, לאחר שכבר איבד חלק ניכר מחזיתו המקורית שנהרסה בעקבות שיפוצים. שטח האחוזה שנותר סביבו הפך לפארק ציבורי. מספר בתים ציוריים מהמאה ה-18 וה-19 שרדו באזור.
בית העירייה של הנדון נבנה בשנת 1900. תחנת הכיבוי הרשמית הראשונה של הנדון נבנתה בשנת 1904, והחליפה תחנת כיבוי אש נוספת קרובה בצ'רץ' אנד. ליד בית העירייה נמצאת ספריית הנדון שנבנתה בשנת 1929.
בין השנים 1937 ו-1939, מועצת מחוז מידלסקס בנתה את "המכון הטכני של הנדון", שהפך ל"הנדון קולג'", ולאחר מכן בשנת 1973 למכון טכנולוגי בשם "הנדון פוליטכניק", וכעת הוא חלק מאוניברסיטת מידלסקס.
אנדרטת מלחמת של הנדון בדרך ווטפורד נחנכה ביום סנט ג'ורג', 23 באפריל 1922, והועברה למיקומה הנוכחי ב-1962.
היסטוריה > ווסט הנדון וההייד

ווסט הנדון ברודוויי הוא חלק מהכביש העורקי A5 (או אג'דוור רוד), שהיה דרך ווטלינג במהלך בריטניה הרומית. תחנת הרכבת הנדון נפתחה בשנת 1868, על ידי חברת רכבת מידלנד.
רובע חדש התפתח סביב הכביש A5 ותחנת הרכבת ונודעה בשם New Hendon בשנות ה-80 של המאה ה-19. ברחוב ווסט הנדון ברודוויי החל לפועל משנת 1904 שירות חשמלית, אשר נסעה מקריקלווד לאדג'וור על הכביש A5 ולאחר מכן התרחב צפונה לפארק קאנונס ודרומה לאקטון. בסופו של דבר האזור יצר רובע קמעונאי פופולרי בתקופה זו. ווסט הנדון נפגעה על ידי פצצת לופטוואפה ב-1941.
מצפון, הייד היה המקום שבו נפתח בית המשפט של הנדון ב-1913 ובריכת שחייה באוויר הפתוח שנבנתה ב-1922. בשנת 1925 נפתח בשכונה מפעל לאוטובוסים שהיה אחד המעסיקים הגדולים בהנדון עם 800 עובדים. מפעל זה נסגר בשנת 1970.
היסטוריה > רחוב פארסון וגבעת הולדרס

במהלך המאה ה-18, חלק מקרקעות האחוזה שמסביב להנדון פלייס נמכרו במכירה פומבית עבור בניית בתים גדולים, כאשר חלק ניכר מהקרקע שימש לבניית בתי אחוזה אחרים.
היסטוריה > הנדון סנטרל

אזור הומה זה סביב צומת כבישים מרכזי מכיל שורות של חנויות ואת תחנת הרכבת התחתית הנדון סנטרל. לפני פתיחת התחנה האזור היה רק עם שדות פתוחים. התחנה נפתחה בשנת 1923, נבנתה בצומת של דרך ווטפורד החדשה וכביש מרחוב ברנט לתחנת הרכבת מידלנד בווסט הנדון. מול התחנה נבנה כיכר גדולה ונבנו חנויות ומשרדים. הוא קיבל את הכינוי כיכר פיקדילי של צפון מערב לונדון (הכיכר נהרסה בשנות ה-70 של המאה ה-20 לטובת הרחבת הכבישים במקום). במקום גם נבנו מאות בתים וכך התפתח הרובע, והאזור סביב התחנה והפך למרכז קניות חשוב עבור הנדון.
היסטוריה > רחוב ברנט וברנט גרין

רחוב ברנט היה חלק מנתיב צפוני אל מחוץ ללונדון, באורך שבעה קילומטרים - פיסת העדות הפיזית האחרונה לכביש - מונחת בתוך חומה. חלק גדול מהכפר הקטן המקורי ברחוב ברנט, שהיה שם לפחות מאז 1613, נשרף בשריפה ב-1861.
ברחוב ברנט הייתה משאבת מים קהילתית, שהייתה במצב רעוע ב-1818 בגלל המטיילים הצמאים הרבים שהשתמשו בכביש, ומשנת 1796 היה כלוב לפושעים (הוסר ב-1883), שניצב בצומת של רחוב ברנט ובל ליין. ומונצח כעת על ידי שלט כחול. בשנות ה-50 של המאה ה-19 היו כבר לפחות 13 חנויות ברחוב ברנט.
חברי הקהילה בנו קפלה (1855) ובית ספר ברחוב ניו ברנט (1856), שלימים עבר לרחוב בל ליין (1901). בית טנבי הוא האחרון מבין שלושה נכסים גדולים שנבנו בין פינצ'לי ליין לרחוב ויקטוריה. אחוזת ויקטוריה פותחה סביב כבישי ויקטוריה וסטרטפורד בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19 .
במהלך המאה ה-20 הוקמו באזור מספר מפעלים. שהגדול ביותר העסיק כ-300 עובדים וייצר מנורות פרפין. בדצמבר 1969 ניתן אישור תכנון לפיתוח מתחם קניות חדש ברחוב ברנט שייקרא Sentinel Square, בעלות של 1.5 מיליון ליש"ט, ובתוך שנה הפאב הוותיק "רוז אנד קראון", מבנה "הקלאסי סינמה" (שפעם נקרא הגאלה), ומספר חנויות נהרסו והוחלפו באוסף של חנויות מודרניסטיות וסופרמרקט של רשת "טסקו". בית הקולנוע Odeon at the Quadrant נפתח ב-1939 במה שהיה קוק'ס קורנר ברחוב פארסון. הוא נהרס ב-1979 והאתר פותח מחדש למגורים.
גאוגרפיה

הנקודה הגבוהה ביתור בהנדון היא בגובה של כ-85 מטר מעל פני הים, סביב צ'רץ' אנד, כשהאזורים שמסביב יורדים במורד, לעיתים קרובות בתלילות.
נהר הברנט עובר דרך הנדון. ב-30 בנובמבר 2009 הזהירה הסוכנות לאיכות הסביבה את התושבים מהצפות לאורך נהר הברנט מהנדון לברנטפורד, לאחר יום של גשם חזק במיוחד. כמה חצרות הוצפו זמנית בברנטפורד ובפריוואל.
ישנם שני פארקים ציבוריים גדולים, Hendon Park בדרום ופארק Sunny Hill בצפון; זה האחרון מופרד על ידי כביש A41 ממתחם הקופטאל והשדות הסמוכים לו.
דמוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין של 2011 בהנדון 60% מהאוכלוסייה היו לבנים, כאשר הבריטים הלבנים היא הקבוצה הגדולה ביותר עם 35%, ואחריה 25% לבנים אחרים. 17% היו הודים, 7% אפריקאים שחורים, 5% אסיאתיים אחרים ו-4% סינים. בהנדון יש אוכלוסייה יהודית גבוהה. אזור ווסט הנדון מגוון, יותר כאשר למעלה ממחצית האוכלוסייה היא בעלת מורשת אתנית לא בריטית.
תחבורה > אוטובוסים

קווי אוטובוס רבים מקשרים את מרכז הקניות ברנט קרוס לווסט אנד של לונדון ולאצטדיון ומבלי. אוטובוסים יוצאים דרומה עד מרכז לונדון, עד מזרח עד אדמונטון, עד מערב עד פינר ועד צפונה עד צומת ווטפורד וצ'יפינג בארנט. קווי האוטובוס הם:
Brent Street : 83, 183, 240, N5, N83
Hendon Central Circus : 83, 113, 143, 186, 324, 326, N5, N83, N113
The Burroughs : 125, 143, 183, 326
West Hendon Broadway : 32, 83, 142, 183, N5, N16, N83
מרכז קניות ברנט קרוס : 102, 112, 142, 143, 182, 186, 189, 210, 232, 266, 324, 326, C11
גבעת המחזיקים : 240
חינוך

בתי ספר תיכוניים באזור כוללים את בית ספר הנדון,  בית ספר חשמונאי ובית ספר סנט מרי וסנט ג'ון. מכללת ברמפטון היא מכללה פרטית הממוקמת באזור. הנדון היא גם ביתה של אוניברסיטת מידלסקס.
ממשל

מחוז הנדון מיוצג מאז הבחירות הכלליות ב-2024 על ידי חבר הפרלמנט ממפלגת הלייבור דייוויד פינטו-דושינסקי.