stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים (2022)
הערות שוליים

1 2  Friedman, Lisa (2022-11-11). "What Is COP27? And Other Questions About the Big U.N. Climate Summit". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-12-09.
↑  ועידת האקלים: תוקם קרן לפיצוי מדינות עניות שנפגעות ממשבר האקלים, באתר ynet, 20 בנובמבר 2022
↑  Nathan Cogswell, David Waskow, Rebecca Carter, Jamal Srouji, Nate Warszawski, Preety Bhandari, Nisha Krishnan, Maria Lemos Gonzalez, 6 Key Tasks at COP27, 2022-10-04
↑  Which European leaders are attending COP27? The influential politicians heading to Egypt, EuroNews, 2 November 20211
↑  Rishi Sunak is now going to COP27 climate summit, BBC, 3 November 2022
↑  Joe Sommerlad, Who is and is not attending Cop27? From Biden and Sunak to Putin and King Charles, .independent.co.uk, ‏09 November 2022
↑  Greta Thunberg to skip ‘greenwashing’ Cop27 climate summit in Egypt, The Guardian, 31 October 2022
1 2  Abnett, Kate; Nasralla, Shadia; Nasralla, Shadia (2022-11-19). "COP27 climate summit considers new proposal for 'loss and damage' fund". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2022-12-17.
↑  הסכם היסטורי: ה-COP27 הגיע לסיומו, באתר ‏מאקו‏, 20 בנובמבר 2022
1 2  שני אשכנזי, ועידת האקלים הסתיימה בהישג למדינות המתפתחות, באתר כלכליסט, 20 בנובמבר 2022
1 2  Catherine Osborn, The Barbadian Proposal Turning Heads at COP27, Foreign Policy, ‏November 11, 2022 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Fiona Harvey, What are the key outcomes of Cop27 climate summit?, the Guardian, ‏2022-11-20 (באנגלית)
1 2  Ehsan Masood, Jeff Tollefson, Aisling Irwin, COP27 climate talks: what succeeded, what failed and what’s next, Nature 612, 2022-11-21, עמ' 16–17 doi: 10.1038/d41586-022-03807-0
↑  מערכת mako green, ‏"גרינווש טהור": קוקה קולה נותנת חסות לוועידת האקלים וארגוני הסביבה זועמים, באתר ‏מאקו‏, 6 באוקטובר 2022
↑  בחסות קוקה קולה: הגרינווש הגדול בהיסטוריה, באתר גרינפיס, 3 באוקטובר 2022
↑  Cora Engelbrecht, Coke Is a Sponsor of the Climate Summit in Egypt. Some Activists Aren’t Happy., NYT, ‏Nov. 7, 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812744763805606  VIAF: 36166060128080320491   WorldCat (עם VIAF): 36166060128080320491
אמברגו הנפט (1967)

אמברגו נפט ננקט ב-6 ביוני 1967, היום השני למלחמת ששת הימים, עם החלטה ערבית משותפת להרתיע מדינות כלשהן לתמוך צבאית במדינת ישראל במהלך המלחמה בין ישראל למדינות ערב. בסופו של דבר כמה מדינות במזרח התיכון הגבילו את משלוחי הנפט שלהן למדינות המערב, חלקן נקטו בצעדים אלו רק כלפי ארצות הברית והממלכה המאוחדת ואילו אחרות החליטו להטיל איסור מוחלט על ייצוא נפט לכל מדינה שתסייע צבאית לישראל. האמברגו לא צמצמם באופן משמעותי את כמות הנפט הזמינה בארצות הברית, מאחר שלאמריקאים הייתה באותה תקופה רזרבות נפט גדולות שיכלו למלא את מקומו של הנפט הערבי.
האמברגו הסתיים למעשה רק 3 חודשים לאחר המלחמה, ב-1 בספטמבר, במהלך כינוסה של ועידת ח'רטום.
ועידת שרי הנפט

במהלך ועידת שרי הנפט שנערכה בין התאריכים 9–18 ביוני בבגדאד שבעיראק הוציאו כמה מדינות ערביות הודעה לעיתונות, בהודעה פורסם כי בוועידה התקבלו שתי החלטות פה אחד: הראשונה היא לא לאפשר לנפט הערבי להגיע במישרין או בעקיפין למדינות תוקפניות או למדינות שלוקחות חלק במתקפה על ריבונותה של מדינה ערבית כלשהי או על מימיה הטריטוריאליים, במיוחד מפרץ עקבה; השנייה היא שמעורבתה של כל מדינה במישרין או בעקיפין בתקיפה כנגד מדינות ערב, תהפוך את הנכסים וה"נתינים" שלה שבשטחי מדינות ערב לכפופים לדיני מלחמה.
המשתתפים היו מצרים, סוריה, כווית, לוב, ערב הסעודית, אלג'יריה, בחריין, איחוד האמירויות הערביות וקטר. העיראקים שלחו את עותקי ההחלטה לשגרירויות איראן ואינדונזיה ואף ביקשה את תמיכתה של ונצואלה.
האמברגו

ההחלטות שנקבעו במהלך הוועידה השפיעו עוד בתחילת המלחמה, כיוון שמצרים טענה שארצות הברית שלחה מטוסים אמריקאיים לאזור ב-6 ביוני. עם זאת, עיראק הייתה המדינה הראשונה שהגבילה את משלוחי הנפט שלה (כבר ב-6 ביוני) לארצות הברית ולבריטניה. בסופו של דבר, עיראק, כווית, אלג'יריה ובחריין הגבילו משלוחי נפט לארצות הברית ולבריטניה בלבד, בעוד שסוריה עצרה את כל ייצוא הנפט שלה.
ארצות הברית החליטה לכנס לישיבת חירום את הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי ותמכה בהקמה מועצה בינלאומית שתייעץ בנושאים של ענף הנפט, מועצה שהייתה עשויה לייתר את אמברגו הנפט מכיוון שלא הייתה מאפשרת החרמת מדינות ספציפיות, וחשוב מכך, הייתה מאפשרת מצב שבו נפט שהיה נשלח למדינה אירופאית כלשהי, היה מועבר בקלות לאחת מהמדינות עליהן הוטל האמברגו.
החלטת ועידת ח'רטום

ההחלטות שהתקבלו במהלך ועידת ח'רטום התקבלו ב-1 בספטמבר, ההחלטה המרכזית איפשרה למדינות המפיקות נפט ברמה "בינונית" (כווית, ערב הסעודית ולוב) לחדש את יצוא הנפט ולהשיב את מקור ההכנסה הקריטי למדינות אלו. בתמורה, מדינות אלה הסכימו להעניק סיוע שנתי ל"קורבנות התוקפנות הציונית", כלומר מצרים וירדן (266 מיליון דולר ו -112 מיליון דולר בהתאמה).
ב-9 בינואר 1968, בעקבות תוצאות מלחמת ששת הימים וחרם הנפט שהוכרז במהלכה, התכנסו בביירות נציגי שלוש מבין מדינות ערב השמרניות, גם הפעם אלו היו ערב הסעודית, כווית ולוב. מדינות אלו החליטו לייסד את אועפ"ק, כדי לנצל את כוח הנפט בסכסוך הישראלי-ערבי.
אמברגו הנפט ב -1967 היה הסיבה העיקרית להקמת אועפ"ק, אשר ישמש בשנים שלאחר מכן כפורום בו ידונו מדינות ערביות על שימוש פוליטי בנפט. בהתאם לכך, לאמברגו הבא של הארגון הייתה השפעה חזקה בהרבה: הוא גרם לפרוץ משבר האנרגיה העולמי בימי מלחמת יום הכיפורים ב-1973.
הערות שוליים

↑  U.S. Department of State, Foreign Relations of the United States, 1964–1968, Vol. XXXIV: Energy Diplomacy and Global Issues (Washington: GPO, 1986), Document 232.
לוגון (נהר)

| --- | --- |

הנהר ב-1892
 מידע כללי
 אורך:  1,000 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  492 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  78,000 קמ"ר
 מוצא:  הרפובליקה המרכז-אפריקאית
 גובה מוצא הנהר:  364 מטרים
 יובלים:  Pendé River, Vina 
 שפך:  צ'ארי
 מדינות באגן הניקוז:  הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קמרון, צ'אד
 
 אגן הניקוז (יובל שמאלי) של לוגון כחלק מאגן הניקוז של נהר הצ'ארי
 
לוגון (בצרפתית: Logone) הוא יובל ראשי של נהר הצ'ארי. מקורותיו נמצאים במערב הרפובליקה המרכז-אפריקאית, צפון קמרון ודרום צ'אד. ביצות רבות, חלקן מיוערות, מקיפות את הנהר.
מונדו, העיר השנייה בגודלה בצ'אד, נמצאת על גדות הנהר.
בנהר עובר מקטע מהגבול הבינלאומי בין צ'אד וקמרון.
תעשייה צבאית ברוסיה

דגם סוחוי Su-27 בכניסה למפעל המנועים באופה
דגמי סוחוי Su-30 הם מטוסי הקרב הפופולריים ביותר בתעשייה הצבאית שמיוצאים למדינות זרות
ברוסיה פועלת תעשייה ביטחונית ענפה מאוד שהפכה למרכיב בולט בתעשייה הרוסית. תעשייה זו נועדה לתת מענה לצרכיה הביטחוניים של רוסיה ובעיקר של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית. קיימת השקעה רבה בפיתוח אמצעי לחימה מתוצרת רוסיה והיא נחשבת לאחת המדינות המובילות בעולם בתחום זה. התעשייה הצבאית נחשבת למגזר חשוב מאוד בכלכלת רוסיה ותחום התעשייה שמעסיק את מספר העובדים הגדול ביותר במדינה.
רבים מאמצעי הלחימה המיוצרים מיועדים לייצוא, שעליו מפקחת חברת רוסאובורנאקספורט. היקף הכנסות התעשייה הגיע בשנת 2007 ל-18.6 מיליארד דולרים, 11.6 מהם הגיעו מהזמנות של הצבא ו-7 מיליארד דולר מייצוא. בתעשייה הצבאית הרוסית עובדים קרוב ל-3 מיליון איש. בשנת 2012 הייתה רוסיה ליצואנית הנשק השנייה בגודלה בעולם (כשרק ארצות הברית מעפילה עליה), עם שווי ייצוא של 13.5 מיליארד דולרים
הזמנות המדינה וייצוא

בתחילת שנות ה-90 הזמנות הנשק מטעם הצבא הרוסי ירדו באופן משמעותי עובדה שהביאה לפגיעה במפעלי התעשייה הצבאית במדינה. בשנת 1996 אחוז ההזמנות החדשות עמד על 50% מסך כלל ההזמנות לצבא ושנה לאחר מכן ירד ל-21% בלבד מתוך כלל ההזמנות לצבא הרוסי.
ברם, החל משנת 2000 ההשקעות הממשלתיות בתחום התעשייה הצבאית החלו לצמוח וגדלו מ-46 מיליארד רובלים בשנת 2000 עד לכדי 111 מיליארד רובלים בשנת 2003. בשנת 2004 הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית הזמינו ממפעלי התעשייה הצבאית הרוסית נשק בשווי 136 מיליארד רובלים (4.7 מיליארד דולרים). מאז 2005 ההזמנות מטעם המדינה גדלות בשליש מדי שנה.
באפריל 2000 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על צו נשיאותי לפיו חברת "הטכנולוגיות הרוסיות" (Российские технологии) תוכפף לחברת "פרומאקספורט" כצעד ראשון לאיחוד חברות ממלכתיות לייצור נשק. בנובמבר אותה שנה אוחדו החברות "פרומאקספורט" ו"רוסוואורוז'ניה". הגוף החדש קיבל את השם "רוסאובורונאקספורט".
ב-1 בדצמבר 2000 הוקמה הוועדה הממשלתית לשיתוף פעולה צבאי וטכנולוגי עם מדינות זרות שהיה לגוף העיקרי שפיקח על ייצוא נשק. באוקטובר 2001 מפעל סוחוי הפך לחברת החזקות בתחום התעופה. באפריל 2002 הוקמה חברת החזקות על בסיס תאגיד "אנטיי" ובמסגרתו אוגדו 23 חברות ממלכתיות לייצור מערכות נ"מ.
בשנת 2004 הוחלט לארגן מחדש את הוועדה הממשלתית לשיתוף פעולה צבאי וטכנולוגי עם מדינות זרות אל תוך השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי וטכנולוגי שהוכפף למשרד ההגנה הרוסי. המדינה המשיכה לתמוך בתחום התעשיות הביטחוניות כאשר הוקמה הוועדה הממשלתית לענייני התעשייה הצבאית והוטל עליה ליישם את מדיניות המדינה בנושאי התעשייה הצבאית ופיתוח התעשיות בנושאי הצבא.
ב-1 במרץ 2007 נחתם צו נשיאותי לפיו הותר רק ל"רוסאובורונאקספורט" לייצא נשק רוסי. על כל יצרניות הנשק ברוסיה נאסר לייצא בעצמן את תוצרתן. בשנת 2009 המדינה העניקה סובסידיות על סך 6 מיליארד רובלים לחברות התעשייה הצבאית, 76 מיליארד רובלים נוספים הועברו כערובות מדינה עבור אותן חברות. בשנים 2009—2010 המדינה השקיעה 220 מיליארד רובל בתחום זה.
בשנת 2010 תוכנן כי הזמנות הנשק מהמדינה יגיעו לכדי 375 מיליארד רובלים. באותה שנה צבא הרוסי קיבל לרשותו 20 אלף יחידות חדשות של טכנולוגיה צבאית, לרבות 27 טילים בליסטיים, 34 טילי כנף, 6 רכיבי חלל, 21 מטוסים, 37 מסוקים, 19 טילי נ"מ, 61 טנקים, 325 כלי רכב משוריינים ונגמ"שים וההשקעה בתחום התעשייה גדלה לכדי 19 טריליון רובלים.
בשנת 2011 הושלמה רפורמה מבנית בנושאי התעשייה הצבאית ברוסיה והוקמו תאגידים מאוחדים בבעלות המדינה שניהלו 50 חברות שונות, האחראיות ל-60 אחוז מתפוקת התעשייה הצבאית במדינה. בשנת 2001 רוסיה ייצאה נשק בשווי 3.7 מיליארד דולר בלבד, אולם אלה גדלו מאוד והגיעו לכדי 13.2 מיליארד דולר בשנת 2013.
השפעת התעשייה על מחוזות השלטון המקומי

התעשייה הצבאית הרוסית מהווה חלק משמעותי מההכנסות המדינה ובפרט היא מהווה נדבך מרכזי בהכנסותיו של מחוז ניז'ני נובגורוד, כ-30 עד 40 אחוז מההכנסות המחוז.
יצרניות הנשק

החברות העיקריות בתחום ייצור כלי נשק הן: "רוסטכנולוגיות", אובורונפרום, מוטורסטרויטל, אוּרַאלוַואגוֹנְזָאבוֹד, מפעל המכונות של איז'בסק, מפעל המכונות של ניז'ני נובגורוד, מפעל ווטקין מפעל קירוב ואחרים.
| חברה | הכנסות ממכירות, במיליוני רובלים | שנת הכנסה |
| --- | --- | --- |
| תאגיד "אלמז-אנטיי" | 127,432 | 2011 |
| נובאטור | 8538.1 | 2009 |
| תאגיד המטוסים המאוחד | 114,000 | 2009 |
| סוחוי | 49,100 | 2009 |
| אירקוט | 36,806.7 | 2009 |
| תאגיד המנועים המאוחד | 72,347 | 2009 |
| מפעל המנועים של אופה  | 20,014 | 2009 |
| סאטורן | 15,779 | 2007 |
| מסוקי רוסיה | 57,674.1 | 2009 |
| מפעל הקרונות של אורל | 36272.4 | 2009 |
| תאגיד חימוש טילים טקטי (אנ') | 31367.5 | 2009 |
| סבמאש | 21160.8 | 2009 |
| תאגיד ציוד האוויר והחלל | 20966 | 2007 |
| "סאליוט" | 16513.2 | 2009 |
| משרד התכנון פריבורוסטרוייניה | 12680 | 2007 |
| מספנות הצפון | 10719.5 | 2009 |
| מפעלי מוטוביליחין | 8200 | 2009 |
| מפעל המכונות של קורגאן | 4855 | 2009 |
| מפעל האופטיקה המכנית של אורל | 3828.5 | 2009 |
חברות נוספות בתחום התעשייה הצבאית הן: חברת וימפל, תאגיד המספנות המאוחד, מפעל קירוב, קאזאן מסוקים (המהווה חלק מתאגיד "מסוקי רוסיה") ומשרד התכנון "רובין", מפעל הטרקטורים של וולגוגרד, מפעל הטרקטורים בצ'ליאבינסק.
אתגרים וקשיים

התעשייה הצבאית הרוסית סובלת ממחסור בצוותי עבודה צעירים ואחוזים גבוהים של חובות כספיים במפעלי התעשייה הצבאית והתעשייה אינה מצליחה לייצר הזדמנויות עבודה נאותות עבור צעירים.
ראו גם

תעשיית חלל ברוסיה
תעשיית תעופה ברוסיה
הערות שוליים

↑  http://en.rian.ru/military_news/20121217/178216645.html
↑  Trends in International Arms Transfer, 2014, www.sipri.org - Stockholm International Peace Research Institute
1 2  Ъ-Власть - Военно-промышленный комплекс
↑  В конце 2009 года российский ОПК поставил в войска первое боевое подразделение РС-24 // АРМС-ТАСС, 13.04.2010
↑  Торговый залп // קומרסנט, 10.11.2008
↑  Председатель Правительства Российской Федерации В. В. Путин провел рабочую встречу с Министром промышленности и торговли России В. Б. Христенко и руководителем Федеральной службы по военно-техническому сотрудничеству (ФСВТС России) М. А. Дмитриевым // פוטין נפגש עם שר התעשייה ומנהל השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי וטכנולוגי // אתר ראש ממשלת רוסיה, 15.02.2010
↑  Армс-Тасс
↑  Гособоронзаказ в этом году составил 1,17 триллиона рублей // Интерфакс, 16.06.2010
↑  Армс-Тасс
↑  Title
↑  "Russian arms exports in 2013". prawda.ru. 2014-01-27.
↑  Регионы России: хроника и руководители, Sapporo Slavic Research Center, Hokkaido Univ. 1999
↑  חברות התעשייה הצבאית הרוסית הגדולות ביותר בגודל הכנסה לשנת 2009 // 5.07.2010
↑  התאגיד מאגד בתוכו מספר חברות לייצור מטוסים כחברת איליושין, טופולב, יאקובלב וחברת מיג.
↑  Рейтинг предприятий российского ВПК по общей выручке (стандарт РСБУ) // קומרסנט, 17.07.2008
↑  Russia's military capabilities
↑  Russian defense industry still faces problems
↑  Russian Arms Designer Warns of Problems With Defense Orders
מבנה מפעל "סאליוט" במוסקבה
S-400 טְרַיוּמְף מערכת הטילים מייצור אלמז-אנטיי
פריגאטת קריבאק INS Trikand מייצור תאגיד המספנות המאוחד
ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים (2021)

| --- | --- |

סמליל הוועידה
 מיקום:  גלאזגו 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תאריכים:  31 באוקטובר 2021 – 13 בנובמבר 2021 (14 ימים) 
 יושב ראש:  אלוק שארמה 
 משתתפים
 ukcop26.org
 he
 → 20192022 ←
 
ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים 2021 (באנגלית: 2021 United Nations Climate Change Conference) היא הוועידה ה-26 בנושא. הוועידה התקיימה בגלאזגו, סקוטלנד, החל מ-31 באוקטובר 2021 והסתיימה ב-13 בנובמבר.
הוועידה הייתה אמורה להתקיים באותו המקום בנובמבר 2020, אך נדחתה בשנה בשל מגפת הקורונה.
משתתפים

בוועידה השתתפו כ-25,000 נציגים מכ-200 מדינות, ביניהן נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי וראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו. חוקר הטבע ויוצר סרטי הטבע דייוויד אטנבורו השתתף בוועידה כפרקליט האנשים (People's Advocate).
את ישראל ייצגו בוועידה ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט (שגם נאם בה), השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג ושרת האנרגיה קארין אלהרר.
נשיא סין שי ג'ינפינג, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ונשיא ברזיל ז'איר בולסונארו הודיעו כי לא ישתתפו בוועידה.
ישראל בוועידה

בראש המשלחת עמד ראש הממשלה, נפתלי בנט אשר נכח בוועידה. המשלחת הישראלית לוועידה מנתה מעל 120 נציגים ממשרדי הממשלה, חברי כנסת, האקדמיה, המגזר העסקי והשלטון המקומי, והציגה במהלך הוועידה תערוכה חדשנית עם פתרונות טכנולוגיים מהפכניים בתחום הגנת הסביבה., בנוסף נכחה שרת האנרגיה קארין אלהרר, ושרת הגנת הסביבה תמר זנדברג לצד בכירי משרדיהן.
תוצאות הוועידה

יותר מ-100 מנהיגי מדינות התחייבו להביא להפחתה של 30% בפליטת גז המתאן עד לשנת 2030. זו כחלק מסכם שקודם עוד לפני הוועידה. בנוסף, כ-100 ממנהיגי העולם הסכימו להפסיק כריתת יערות עד שנת 2030. גם יוקצו כמעט עשרים מיליארד דולר לפיצויים ושיקום היערות. מומחי אקלים בירכו את המהלך, אולם הזכירו כי גם בהסכם פריז הוחלט על האטה בקצב כריתת העצים, אך המדינות לא הצליחו לעמוד בהתחייבויותיהן.
197 מדינות הגיעו להסכם האקלים חדש בנובמבר 2021.ההסכם כולל "הפחתה הדרגתית" של שימוש בפחם, ניסוח שהכעיס חלק מהמדינות המשתתפות שקיוו להפסקה בשימוש.
הערות שוליים

↑  עומר כביר, בגלל הקורונה: ועידת האקלים של האו"ם נדחתה לנובמבר 2021, באתר כלכליסט, 31 במאי 2020
↑  David Attenborough says Britain has ‘moral responsibility’ to ‘act now’ on climate, Independent, 25 October 2021
↑  China's Xi will not attend COP26 in person, UK PM Johnson told - The Times, Reuters, 15 October 2021
↑  COP26: Russia's Vladimir Putin will not attend climate summit, BBC, 20 October 2021
↑  Which world leaders are attending COP26 and who has snubbed Glasgow climate conference?, DailyRecord.co.uk, 20 October 2021
↑  יונתן קפשוק, ‏יותר מ-100 מנהיגים התחייבו: צמצום פליטת גז המתאן ב-30% עד 2030, באתר ‏מאקו‏, 3 בנובמבר 2021
↑  יותר מ-100 מדינות התחייבו להפסיק את כריתת היערות עד סוף העשור, באתר ‏מאקו‏, 2 בנובמבר 2021
↑  הסכם הושג בוועידת האקלים; נשיא הוועידה התנצל שאינו שאפתני, באתר ynet, 13 בנובמבר 2021
↑  שני אשכנזי, ‏מעט מדי ומאוחר מדי? הושג הסכם בוועידת האקלים בגלזגו, באתר גלובס, 13 בנובמבר 2021
↑   לי ירון, ועידת האקלים שהעולם נשא אליה את עיניו נגמרה בהסכם שלא ימנע התחממות הרסנית, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2021
↑  סין והודו לחצו, והסכם גלזגו רוכך ביחס לפחם: "אסון האקלים מתדפק על הדלת", באתר וואלה, 15 בנובמבר 2021
פוטורוסקופ

| --- | --- |


 מיקום:  שאסנוי-דו-פואטו, ויין, צרפת
 תאריך פתיחה:  1987
 תמה:  מולטימדיה
 שטח הפארק:  530 דונם
 מפעיל:  הוועידה הכללית של ויין
 קואורדינטות:  46°40′09″N 0°22′08″E﻿ / ﻿46.669166666667°N 0.36888888888889°E﻿ / 46.669166666667; 0.36888888888889
 האתר הרשמי
 
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי פוטורוסקופ(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי פוטורוסקופ(למפת פואטו-שראנט רגילה) פואטייה לה רושל אנגולם ניור מפרץ ביסקאיה  פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  לימוזן אקיטןפוטורוסקופ(למפת פואטו-שראנט מוגדלת) פואטייה לה רושל אנגולם ניור מפרץ ביסקאיה  פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  לימוזן אקיטןפוטורוסקופ
 
פארק פוטורוסקופ (בצרפתית: Le Parc du Futuroscope) הוא פארק שעשועים בנושא מולטימדיה, טכניקות ייצור סרטים, אור-קול, ורובוטיקה עתידית. הפארק ממוקם במחוז ויין כ-10 ק"מ צפונית לעיר פואטייה שבצרפת.
בפארק בקרו 1.8 מיליון מבקרים בשנת 2010, ומעל 40 מיליון ממועד הפתיחה של הפארק ב-1987.
היסטוריה

בתחילת שנות השמונים, החליטה הוועידה הכללית של מחוז ויין להקים פארק שעשועים בנושא מולטימדיה וב-11 בדצמבר 1984 הונחה אבן פינה לפארק.
הפארק נפתח לציבור ב-31 במאי 1987 עם שתי אטרקציות עיקריות ה-Kinémax (קינמקס) ו-le Pavillon du Futuroscope (שדרת הפוטורוסקופ). עד סוף שנות השמונים נפתחים אולם הקולנוע הדינמי הראשון, הקרנת סרט תלת-ממד, אולם 360° כאשר הפארק פתוח רק בתקופת הקיץ.
בתחילת שנות התשעים, פארק השעשועים יחד עם התעשייה הטכנולוגית שהתפתחה לצידה התחילו לייצר הסרטים בצורה עצמאית. כאשר ב-1990 הם יצרו את הסרט ב-360° הראשון, וב-1992 את הסרט התלת־ממד הראשון. במקביל המשיך הפארק להתפתח וב-1991 הגיע המבקר המיליון, בעקבות הגידול בכמות התיירים והאטרקציות הפארק נפתח כל השנה.
ב-1996 נפתח אולם ה-IMAX תלת מימד ועד לסוף האלף המשיך הפארק לפתח אטרקציות מולטימדיה שבקדמת תעשיית הסרטים. בשנת 2000 נפתחה תחנת רכבת בצמוד לפארק והנגישות לפארק גדלה. באותה שנה נפתח אולם IMAX תלת־ממדי דינמי (מכונה גם ארבע ממדי).
מתקנים

Les Animaux du Futur (חיות העתיד) - מתקן אפל אינטראקטיבי (מבוסס Augmented reality).
La Vienne Dynamique (ויין הדינמית) - סרט דינמי עם אפקטים פיזיים נוספים (קולות מכל הכיוונים, התזות מים וכדומה).
Chocs Cosmiques (הלם קוסמי) - סרט במסך חצי כדור (כמו בפלנטריום).
Danse avec les Robots (לרקוד עם רובוטים).
מגוון סרטי IMAX, סרטים דינמיים, סרטי תלת־ממד, סרטי ארבע ממד.
משחקי מחשב אינטראקטיביים.
Le Mystère de la Note Bleue - מופע לילי המוקרן על מפל מים באמצע הפארק.
הערות שוליים

↑  כתבה באתר לה-פיגרו
יוספה דנציגר

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1938 חיפה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  8 באוקטובר 2009 (בגיל 71)
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תל אביב
 תקופת הפעילות:  1958–2009 (כ־51 שנים)
 מקצוע:  פיזיותרפיסטית
 תפקיד:  מנהלת בתי ספר לפיזיותרפיה (אסף הרופא ומכללת יהודה בשומרון);  פיזיותרפיסטית ראשית במשרד הבריאות
 
יוספה דנציגר (י"א באייר ה'תרצ"ח - כ' בתשרי ה'תש"ע; 12 במאי 1938 - 8 באוקטובר 2009) הייתה הפיזיותרפיסטית הראשית הארצית במשרד הבריאות, המקימה והמנהלת הראשונה של היחידה לפיזיותרפיה במשרד הבריאות[דרוש מקור] ושל המחלקה לפיזיותרפיה באוניברסיטת אריאל, ומנהלת בית הספר לפיזיותרפיה בבית החולים אסף הרופא.
ביוגרפיה

דנציגר נולדה בחיפה לאריה וציפורה דנציגר. בגיל צעיר עברה עם הוריה לתל אביב. בגיל 17 החלה ללמוד פיזיותרפיה בבית הספר אסף הרופא. לאחר סיום לימודיה ב-1958 התגייסה לצה"ל ועברה קורס קציני רפואה. במהלך שירותה חזרה לבית החולים אסף הרופא, כפיזיותרפיסטית ומונתה לאחראית על המחלקה לשיקום ילדי פוליו ומדריכת הסטודנטים לפיזיותרפיה בבית הספר שבסמוך.
ביוגרפיה > פעילות מקצועית

בתום שירותה הצבאי נסעה למספר שנים לארצות הברית לעבוד במקצועה.
בשנת 1965, החלה לעבוד כסגניתו של ד"ר דב אלדובי, מנהל בית הספר לפיזיותרפיה של קופת חולים כללית במכון וינגייט, ואף מילאה את מקומו כמנהלת בפועל למשך שנה. תקופה זו כללה הוראה, הדרכה קלינית וניהול. במקביל היא סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך באוניברסיטת תל אביב.
ב-1976 חזרה לבית הספר לפיזיותרפיה של אסף הרופא כמנהלת בית הספר. היא הנהיגה רפורמה בתוכנית הלימודים בהתנסויות הקליניות, על ידי הנהגת מערכת קבועה והיקף שעות קורס. כמו כן, הנהיגה בחינה מעשית על מטופל, בזמן אמיתי, בסיום ההתנסות הקלינית, שהציון בה היווה ציון מגן לבחינות הגמר. בעידוד התלמידים, הוכנסו בהמשך בחינות סיום בכל סיפוח, שאומצו גם בבתי ספר אחרים והביאו לביטול בחינות הגמר. את בית הספר לפיזיותרפיה ניהלה בשנים 1976 – 1985.
בתקופה זו השלימה לימודי תואר שני בניהול חינוך ותעודה במנהל מערכות בריאות. השכלתה בתחומים אלו הקנתה לה כלים נוספים לפעול להקמה של יחידת מטה לפיזיותרפיה במשרד הבריאות, אשר את ראשיתה החלה בהתנדבות. משקמה היחידה לפיזיותרפיה בשנת 1985 נקראה לעמוד בראשה בתפקיד הפיזיותרפיסטית הראשית הארצית במשרד הבריאות. תפקיד אותו מילאה עד יציאתה לגמלאות בשנת 2001.
כראש היחידה לפיזיותרפיה פעלה לבניית סטנדרטים ונהלים, קביעת מדיניות, פיקוח, הדרכה, הנחיה וקידום של כל תחומי המעורבות של המקצוע, בבתי חולים, בגריאטריה, בילדים ובקהילה. בתקופת פעילותה ובעזרתה מוסדה האקדמיזציה של המקצוע ונבנתה גם תוכנית השלמה לתואר ראשון לפיזיותרפיסטים מה"דור הישן". בנוסף, נערכו שני קורסי הסבה מטעם משרד הבריאות לרופאים ומורים להתעמלות עולים מברית המועצות.
בשנת 2001 פרשה לגמלאות ממשרד הבריאות והוזמנה על ידי יגאל כהן אורגד להקים את המחלקה לפיזיותרפיה במכללה האקדמית יהודה ושומרון, תפקיד אותו מילאה עד לפרישתה הסופית בשנת 2007. במסגרת תפקידה בנתה תוכנית לימודים מן המסד ועד הטפחות תוך התאמה לדרישות של הגופים המאשרים ועד לקבלת ההכרה המלאה בתואר אקדמי.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בשנות פעילותה במשרד הבריאות החלה גם בפעילות בינלאומית שכללה שיתופי פעולה עם ארגוני פיזיותרפיה במדינות שונות כמו ירדן וקידום תוכניות הלימודים לפיזיותרפיה באוניברסיטת בית לחם. הייתה פעילה גם בארגון הארצי לפיזיותרפיה כמזכירת הארגון וייצגה את ישראל בפורומים בינלאומיים. בין היתר, שימשה במשך שתי קדנציות בתפקיד סגנית נשיאת הארגון האירופאי לפיזיותרפיה. במקביל המשיכה יוספה לפתח גם את תחום החינוך בהחזיקה בחלקיות משרה בחוג לפיזיותרפיה של אוניברסיטת תל אביב.
גם לאחר פרישתה לגמלאות, לא פסקה לייעץ, ללוות ולהשתתף בכל שהתבקשה. עד יומה האחרון הייתה חברה במועצה העליונה של הפיזיותרפיה. לכתה בטרם עת לא גדע את מורשתה הממשיכה לפעום ברוח החלום, החזון והעשייה לקידום ומיצוב מקצוע הפיזיותרפיה.
ביוגרפיה > פעילות התנדבותית

דנציגר הייתה שותפה בניהול וליווי העמותה שווים (א.ש.ת בזמנו) – עמותה לניהול ופיתוח מפעלים מוגנים לחולי נפש שהתחילו את תהליך שיקומם בקהילה. במסגרת פעילות זאת תרמה גם בבחינת ישיבת משתקמים בתחנות עבודה ואף גייסה סטודנטים.
ביוגרפיה > הנצחה

כיתת לימוד בבית הספר לפיזיותרפיה באסף הרופא נקראת על שמה ועל שמו של עמוס אנגל, אשר שימש שנים רבות כסגן מנהלת בית הספר לפיזיותרפיה באסף הרופא. כמו כן, קיים פרס על שמה מטעם העמותה לקידום הפיזיותרפיה בישראל, וכן המחלקה לפיזיותרפיה באוניברסיטת אריאל קרויה על שמה.
מאמרים ופרסומים

Students of Physical Therapy. A Comparative Study of Student Profiles at a College and University in Israel
הערות שוליים

↑  ביום ג' – הוועידה הארצית של הפיזיותרפיסטים, דבר, 9 באפריל 1967
כנס הפיזיותרפיסטים ידון בבעיות שיקום נפגעי מלחמה, דבר, 13 במאי 1968
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298362905171  VIAF: 297625154   WorldCat (עם VIAF): 297625154
אג'יאל - חטיבה ערבית בשומר הצעיר

| --- | --- |

 שם מלא:  אג'יאל - החטיבה הערבית בשומר הצעיר
 כינוי:  أجيال, אג'יאל, בעברית: דורות
 תאריך ייסוד:  2006
 השתייכות פוליטית:  סוציאליזם
 מספר חניכים (על פי משרד החינוך):  כ-1,000 (בישראל)
 
 אתר רשמי
תנועת אג'יאל (בערבית: أجيال – דורות) היא תנועת נוער ערבית-ישראלית שנוסדה בשנת 2006, ופועלת כיום כחטיבה ערבית אוטונומית כחלק מתנועת השומר הצעיר.
היסטוריה

תנועת אג'יאל קמה כהמשך לתנועת הנוער ההיסטורית "הנוער הערבי החלוצי", שהוקמה ביזמת מפ"ם בראשית שנות החמישים. עם תום תקופת הממשל הצבאי, נחלשה משמעותית התנועה, ועד שנות השמונים התקיימה במתכונת מצומצמת כ"תנועת הנוער הערבית". בשנת 2004 התפרקה תנועת הנוער הערבית, ובשנת 2006 התקבלה החלטה משותפת לקיים את התנועה כחטיבה אוטונומית בתוך תנועת השומר הצעיר, כדי לאפשר קיום של תנועת נוער חילונית במגזר הערבי בישראל. הצפייה היא שכאשר תנועת אג'יאל תוכל לתפקד כתנועת נוער עצמאית - בעיקר מבחינת היקף החניכים הנדרש על פי משרד החינוך להגדרתה כתנועת נוער - היא תיפרד לדרכה העצמאית.
הסמל

עץ הזית מסמל שורשיות
עלי עץ הזית מסמלים שלום
עלי הזית אינם סגורים, וזה מסמל את קבלת השונה פנימה ופתיחותה של התנועה