stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איזומר
איזומרים בביולוגיה

מערכות ביולוגיות מדגימות היטב כיצד אננטיומרים הם חומרים שונים. להלן כמה דוגמאות:
התרופה תלידומיד. אחד האננטיומרים מקל על בחילות שחשות נשים בהריון; האננטיומר השני גורם לפגמים מולדים חמורים בתינוקות.
החומר קארבון (Carvone). אחד האננטיומרים מקנה ריח לפטרוזיליה ושמיר; האננטיומר השני מקנה ריח לסוג של מנטה (Spearmint).
החומר לימונן (Limonene). אחד האננטיומרים מקנה ריח ללימון; האננטיומר השני מקנה ריח לתפוז.
להרחבה ראו: סטריאוכימיה.
הסיבה לפעילות השונה של האננטיומרים במערכות הביולוגיות היא שגם האנזימים עצמם, האחראיים, למשל, על הקניית תחושת הריח, הם כיראליים, ובגוף הם מופיעים בדרך-כלל בצורת אחד האננטיומרים בלבד. כך, למשל, אנזים המסיט אור מקוטב עם כיוון השעון מתאים בצורה מושלמת לסובסטרט המסיט אף הוא את האור עם כיוון השעון; התאמתו לאננטיומר השני של הסובסטרט פחותה, והדבר מתבטא בתופעה פיזיולוגית כלשהי, למשל: ההבחנה בין ריח הלימון וריח התפוז.
חומרים כיראליים רבים בטבע מופיעים תמיד בצורת אחד האננטיומרים, ואילו חומרים אחרים מופיעים בשתי הצורות. רוב חומצות האמינו והסוכרים, למשל, מופיעים בצורת אחד האננטיומרים בלבד. הופעתם של חומרים אלו, אבני הבניין של היצורים החיים, כאננטיומר מסוים משפיעה גם ברמת המקרו (הייצור השלם). לקונכיית החלזונות, למשל, מבנה סלילי כיראלי. מסתבר שקונכיות המורכבות מסליל הזורם עם כיוון השעון שכיחות פי 20,000 יותר מקונכיות בהן הסליל זורם כנגד כיוון השעון. זהו אינו צירוף מקרים, אלא תוצאה של סוג האננטיומרים של המולקולות המרכיבות את הקונכיות.
הסיבה לכך שקיימת דומיננטיות בטבע לאננטיומר אחד ולא לשני איננה ידועה, וייתכן שגילויה יאפשר תובנות נוספות בנוגע לאבולוציה ולהיווצרות החיים על-פני כדור הארץ.
בתא קיימים אנזימים רבים הממירים תרכובות מאיזומר אחד שלהן למשנהו. איזומראז הוא שמם הכולל של אנזימים אלו, ודוגמה לכך ניתן למצוא בתהליך הגליקוליזה, בה מומר גלוקוז 6-פוספט לאיזומר שלו - פרוקטוז 6-פוספט - על ידי האנזים פוספוהקסוז איזומראז. במקרה זה משתנה גם הקבוצה הפונקציונלית, והתרכובת הופכת מאלדהיד (או אלדוזה, במקרה של הסוכר גלוקוז) לקטון (פרוקטוז, קטוזה). מאוחר יותר בתהליך הגליקוליזה מומר הקטון דיהידרוקסיאציטון פוספט לאלדהיד גליצראלדהיד 3-פוספט. כל האיזומרים המוזכרים כאן הם איזומרים מבניים ולא מרחביים.
קונפיגורציה מוחלטת

לא ידועה שיטה לחיזוי כיוון הסטת האור של אננטיומרים שונים לפי סדר הופעת האטומים בהם[דרוש מקור]. נבחן, לדוגמה, את האננטיומר הימני של ברומוכלורופלואורומתאן (בתמונה). נניח שאננטיומר זה מסיט את האור עם כיוון השעון; אם משנים אחד ממתמיריו (למשל, נחליף את אטום המימן בקבוצת הידרוקסיל, OH), ייתכן שעתה תסיט המולקולה את האור כנגד כיוון השעון - זאת אף על פי שקונפיגורציית האטומים נותרה ללא שינוי.
לאור זאת נקבעה שיטה להגדרת הקונפיגורציה המוחלטת של אננטיומרים. הקונפיגורציה מגדירה את סדר המתמירים סביב אטום הפחמן האסימטרי, ואינה קשורה, כאמור, לכיוון הסטת האור המקוטב. אם המתמירים מסודרים סביב אטום הפחמן עם כיוון השעון (בהמשך תוסבר משמעות העניין), המולקולה מסומנת באות R (קיצור של Rectus, "ימין" בלטינית); אם המתמירים מסודרים כנגד כיוון השעון, המולקולה מסומנת באות S (קיצור של Sinister, "שמאל" בלטינית). אם במולקולה קיימים יותר מאטום פחמן אסימטרי אחד, מצוין S או R עבור כל אחד מהם, בתוספת ספרה המציינת את הפחמן הרלוונטי. לצד סימון הקונפיגורציה המוחלטת ניתן לציין גם את כיוון הסטת האור, זאת כזכור בעזרת מינוס או פלוס. לדוגמה: (2R,3S)-(+)ברומוכלורובוטאן. במולקולה זו 2 פחמנים אסימטריים – לאחד קונפיגורציה מוחלטת R (הפחמן השני בשרשרת) ולשני – S (הפחמן השלישי). המולקולה מסיטה את האור עם כיוון השעון.
היטלי פישר

היטלי פישר, על-שם הכימאי הגרמני הרמן אמיל פישר, זוכה פרס נובל לכימיה בשנת 1902, הם דרך מופשטת להצגה גרפית של המבנה התלת-ממדי של מולקולות. היטלי פישר מאפשרים לקבוע במהירות את הקונפיגורציה המוחלטת של המולקולה.
דיאסטריאומרים

איזומרי ציס-טרנס (Cis-trans, איזומרים גאומטריים): איזומרים אלו מופיעים בתרכובת בהן קיים קשר קוולנטי כפול בין שני אטומי פחמן, אשר לאף אחד מהם לא קשורים שני מתמירים זהים, ומתמיר מסוג מסוים קשור לשניהם (באלקנים, למשל). האיזומר בו המתמירים המשותפים קשורים לאטומי הפחמן מאותו צד של הקשר הכפול נקרא איזומר הציס, ואילו האיזומר בו המתמירים המשותפים קשורים לאטומי הפחמן מצדדים נגדיים של הקשר הכפול נקרא איזומר הטרנס. קשר כפול, בניגוד לקשר בודד, הוא קשיח, ואינו מאפשר סיבוב. לפיכך, לא ניתן לעבור בין איזומר ציס לאיזומר טרנס ללא שבירת קשרים.
ראו גם

סטריאוכימיה
כיראליות
אננטיומר
תערובת רצמית
אלוטרופיה
טאוטומריית קטו-אנול. בצד שמאל - איזומר הקטון (מכונה קטו לעיתים קרובות בהקשר זה), ובצד ימין - איזומר האנול
ייצוג תלת-ממדי של דיכלורומתאן. קו בצורת משולש מייצג אטום הבולט אל מחוץ למישור הצג, לכיוון הצופה; קו מקווקו מייצג אטום הנכנס אל תוך מישור הצג, הרחק מהצופה; קו רגיל מייצג אטום הנמצא במישור הצג
יד שמאל היא בבואת ראי של יד ימין. לא ניתן בשום דרך לחפוף ביניהן - להניח אותן כך שכל אצבע תופיע מעל לאחותה ביד השנייה, ובאותו הכיוון.
שני האננטיומרים של ברומוכלורופלואורומתאן. הם מהווים תמונת ראי האחד של השני, אך לא ניתן לחפוף ביניהם
קונכיות של שבלולים. בכולן הסיבוב הוא עם כיוון השעון
אינטגרליזם ברזילאי

דגל מפלגת "הפעולה האינטגרליסטית הברזילאית"
אינטגרליזם ברזילאי (בפורטוגזית: Integralismo brasileiro) הייתה תנועה פשיסטית ברזילאית. התנועה נוסדה באוקטובר 1932 בידי פליניו סאלגאדו (Plínio Salgado), דמות ידועה בקרב חוגי הספרות בברזיל, אשר התפרסם במהלך אירועי שבוע האמנות המודרנית ב-1922, שנערכו בסאו פאולו.
התנועה אימצה לעצמה מאפיינים של תנועות ההמונים באירופה באותן שנים, בפרט אלה של הפשיזם האיטלקי, אך בידלה עצמה מצורות פשיזם מסוימות בכך שסאלגאדו לא הטיף לגזענות. התנועה אף אימצה לעצמה את הסלוגן "אחדות בין כלל הגזעים וכלל בני האדם". עם זאת, נתגלעו בתנועה גם גילויי אנטישמיות. היחס כלפי היהודים היה נושא שנוי במחלוקת בקרב מנהיגי התנועה. סאלגאדו נרתע מאנטישמיות, אך גוסטבו בארוזו, ראש המיליציה האינטגרליסטית (ארגון פָרָא-צבאי), הפגין עוינות רבה כלפי יהודים. לפחות בשני עיתויים, גרמה סוגיה זו לקרעים משמעותיים בתנועה: לראשונה ב-1935 ופעם נוספת ב-1936, כאשר סאלגאדו כמעט פרש מהנהגת התנועה.
העקרונות החשובים של האינטגרליסטים השתקפו דרך ביטויים כמו "תהפוכה פנימית" או "תהפוכת העצמי", אשר באמצעותם הטיפו להימנעות מדרך חיים אנוכית ונהנתנית, ואימוץ דרך חיים המקדשת את המולדת והמשפחה.
לתנועה הייתה גם זרוע פָרָא-צבאית, שחבריה לבשו חולצות ירוקות וענדו דרגות מעין-צבאיות וערכו מפגנים ומצעדים כמו-צבאיים, אימצו רטוריקה שכוונה נגד מרקסיזם וליברליזם ואף הצדיעו במועל יד. הם דגלו בלאומנות שתביא לגיבושה של אומה הטרוגנית וסובלנית, המעוצבת על פי "ערכים נוצריים". בדומה לפשיסטים באירופה, חברי התנועה השתייכו בעיקר למעמד הביניים. בפרט, שאבה התנועה תמיכה מקציני צבא, במיוחד כאלה ששירתו בצי הברזילאי, והייתה פופולרית בעיקר בקרב ברזילאים ממוצא גרמני או איטלקי.
אינפלציה כרונית

אינפלציה כרונית מוגדרת כעליית מחירים המתמשכת זמן רב יותר מאשר אינפלציה רגילה.
אינפלציה כרונית מתרחשת כאשר:
צרכנים קונים מוצרים ושירותים כדי להימנע מלשלם עליהם מחיר גבוה יותר בעתיד.
עסקים מתרכזים בהשקעות לטווח הקרוב ופחות לטווח הרחוק.
ישנה העדפה לקצץ בחסכונות לטווח הרחוק כגון קרנות פנסיה, ביטוחים, איגרות חוב ארוכות, וזאת בשל אינפלציה שמורידה את ערך אותם חסכונות לטווח ארוך.
ממשלות מגדילות את ההוצאה הכספית בציפייה להכנסה גבוהה יותר בעתיד.
אינפלציה כרונית מגיעה ל-10% ועד 30% לשנה במדינות מתועשות ועד 100% ויותר במדינות מתפתחות. אינפלציה כרונית נוטה להיות אינפלציה קבועה וכן לעלות יותר ויותר מאחר שנוצרים עיוותים כלכליים וישנו צפי שלילי ביחס לכלכלה.
במקרים חמורים, אינפלציה כרונית מתפתחת להיפר-אינפלציה, הגורמת לקריסת כל המערכת הכלכלית.
לקריאה נוספת

Bruno, Michael. Crisis, Stabilization, and Economic Reform: Therapy by Consensus. 1993.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אינפנטה איזבלה מקסטיליה

| --- | --- |

 לידה:  1355 טורדסיאס, ספרד 
 פטירה:  23 בדצמבר 1392 (בגיל 37 בערך) קינגס לאנגלי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Isabel Pérez de Castilla 
 מדינה:  ממלכת קסטיליה 
 מקום קבורה:  Church of All Saints, Kings Langley 
 בן או בת זוג:  אדמונד מלאנגלי, דוכס יורק 
 
אינפנטה איזבלה מקסטיליה (בספרדית: Infanta Isabella de Castilla, ובאנגלית: Infanta Isabella of Castile; ‏ 1355 לערך - 23 בדצמבר 1392) הייתה בתם של פדרו, מלך קסטיליה ושל מריה דה פאדייה, ואחותה הצעירה של אינפנטה קונסטנסה מקסטיליה, דוכסית לנקסטר. בשל נישואיה לאדמונד מלאנגלי, דוכס יורק, נשאה איזבלה את התואר דוכסית יורק.
קורות חיים

איזבלה נולדה בשנת 1355 לערך. בשנת 1372, בין ה-1 במרץ וה-30 באפריל נישאה איזבלה לאדמונד מלאנגלי, דוכס יורק, בנו הרביעי של המלך אדוארד השלישי. החתונה נערכה בואלינגפורד שבאנגליה. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים:
אדוארד מנוריץ', דוכס יורק (1373 - 25 באוקטובר 1415, נהרג בקרב אז'נקור);
קונסטנס מיורק (1374 - 29 בנובמבר 1416), נישאה לתומסה לה דספנסר, ואמה של איזבל לה דספנסר, רוזנת ווסטר ווורוויק;
ריצ'רד מקוניסבורג, רוזן קיימברידג' (1375 - 5 באוגוסט 1415).
בשנת 1378 הוענק לאיזבלה תואר ליידי של מסדר הבירית.
איזבלה נפטרה ב-23 בדצמבר 1392 ונקברה ב-14 בינואר 1393 בבית האחוזה המלכותי בקינגס לאנגלי בהרטפורדשייר שבאנגליה.
אי שם באפריקה

| --- | --- |

 מבוסס על:  Nowhere in Africa 
 בימוי:  קרולין לינק 
 הופק בידי:  פטר הרמן
 תסריט:  קרולינה לינק שטפני צווייג
 עריכה:  פטרישיה רומל 
 שחקנים ראשיים:  יוליאנה קוהלר הרברט קנאופ אנתוני בייט אנדרו סאקס בטינה רדליך Marian Lösch דיאן קין Mechthild Großmann גרד היינץ סידדה אוניולו מראב נינידזה קרולינה אקרץ מתיאס האביק Hildegard Schmahl לאה קורקה Aline Sokar 
 מוזיקה:  ניקי רייזר, יוכן שמידט-הנדלר
 צילום:  גרנוט רול 
 מדינה:  גרמניה 
 חברת הפקה:  MTM Medien & Television München, Bavaria Film, Constantin Film, Media Cooperation One 
 חברה מפיצה:  סרטי צייטגייסט (ארצות הברית)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 בדצמבר 2001
 משך הקרנה:  141 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית, סוואהילית, אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  9,500,000 דולר אמריקני
 הכנסות:  24,352,725 דולר אמריקני
 הכנסות באתר מוג'ו:   nowhereinafrica
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ואחרים
 www.nirgendwo-in-afrika.de
 דף הסרט ב־IMDb
 
אי שם באפריקה (בגרמנית: Nirgendwo in Afrika) הוא סרט גרמני משנת 2001, שבוים על ידי קרולינה לינק ותסריטו עובד מספרה האוטוביוגרפי של שטפני צווייג באותו השם. הסרט זכה, בין השאר, בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
עלילה

השנה היא 1938. בני משפחת רדליך היהודית - האב ולטר, עורך דין במקצועו, אשתו יֶטֶל ובתם רגינה - עוזבים את גרמניה עקב רדיפות הנאצים ומשאירים את קרוביהם מאחור. הם עוברים לקניה, שם מקבל ולטר משרה כמנהל חווה נידחת. יטל מתקשה להסתגל לחייהם החדשים, אך רגינה מתאימה עצמה במהירות, לומדת את שפת המקום ומתחברת עם הטבח הקנייתי שלהם, אוֹבוּר. בני הזוג עוברים משבר בחיי הנישואין שלהם עקב המעבר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, מרוכזים כל יוצאי גרמניה על ידי השלטון הבריטי במחנה מעצר. יטל ובתה חוזרים לביתם אחרי שולטר מתגייס לצבא הבריטי. נשלח אליהם מכתב מאירופה, בו מספרים להם בני משפחתם שנותרו מאחור כי הם עומדים להיות מגורשים לפולין. רגינה עוזבת את החווה כדי ללמוד בפנימיה. לאחר סיום המלחמה, מחליט ולטר לחזור לארצם ומגיש בקשה לקבל משרת שופט בגרמניה הבתר-מלחמתית.
שחקנים

לאה קורקה - רגינה הקטנה
קרולינה אקרץ - רגינה הנערה
מראב נינידזה - ולטר רדליך
יוליאנה קהלר - יטל רדליך
סידדה אוניולו - אובור
מתיאס האביק - זיסקינד
גרד היינץ - סבא מקס
מריטה הווארת - ליזל
רגינה צימרמן - קתה
אנדרו סאקס - מר רובנס
דיאן קין - גברת רובנס
הפקה

תסריט הסרט התבסס, בשינויים מסוימים, על אוטוביוגרפיה תחת אותו השם שכתבה העיתונאית וסופרת הילדים שטפני צווייג, שבהיותה ילדה בת חמש עזבה את גרמניה לקניה יחד עם אביה ואמה עקב היותם יהודים. הם שבו לארץ לאחר המלחמה.
לבמאית קרולינה לינק הוצע לצלם את הסרט בדרום אפריקה, מטעמים טכניים, אך היא החליטה שעל מנת לשמור על נאמנות לספר על הניצבים להיראות ולהשמע כילידי קניה. הסרט צולם בכפר מוּקוּטַני, לא הרחק מאגם ברינגו (אנ') שבצפון המדינה. צוות ההפקה הקים קרן לסיוע לתושבי הכפר, על מנת לממן להם טיפול רפואי ולדאוג לאספקת מים נקיים. הם גם דאגו לסלול כביש למקום.
קבלת הסרט

הסרט זכה בפרס הקהל ובפרס על ההפקה הטובה ביותר בטקס פרסי הקולנוע של בוואריה, כמו גם בפרסים בפסטיבלים של בורדו והמפטונס; בפרס חבר המושבעים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי קרלובי וארי; בפרסי הסרט, הבמאי, הפסקול ושחקן המשנה הטובים ביותר בטקס פרסי הקולנוע של גרמניה (פרסי ה'לולה') ובפרס החוויה היהודית לסרט העלילתי בפסטיבל הקולנוע ירושלים ה-19. הוא היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר וזכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2003.
סטיבן הולדן, מבקר הניו יורק טיימס, תיאר את 'אי שם באפריקה' כ"סרט נאה המעניק הן לנוף והן לחיים הקולוניאליים אלגנטיות של אלבום תמונות." מבקר הסרטים של השיקגו סאן-טיימס, רוג'ר איברט, כתב כי "כל כך נדיר הוא למצוא סרט כמו זה, בו אתה נשאב אל תוך הסיפור." באתר 'Rotten Tomatoes', 86% מהביקורות כלפי הסרט חיוביות.
הערות שוליים

1 2  דף הסרט באתר boxoffice.com
↑  סטפני צווייג, ילדות אבודה ביבשת                                        השחורה, באתר הארץ, 12 ביוני 2003
↑  אריק פאנר, האיש השווה מיליונים, באתר הארץ, 14 בפברואר 2004
↑  ריאיון עם שטפני צווייג (באנגלית).
↑  מידע על הסרט שאוגד על ידי חברת ההפצה שלו בקנדה (באנגלית).
↑  "אי שם באפריקה" באתר מכון גתה (באנגלית).
↑  זוכי פרסי פסטיבל קרלובי וארי 2002 (באנגלית).
↑  זוכי פרסי הלולה ל-2002 (בגרמנית).
↑  דף זוכי הפסטיבל ב-2002.
↑  דף הסרט באתר הרשמי של הפרס (באנגלית).
↑  זוכי האוסקר ל-2003 באתר הטקס (באנגלית).
↑  טורו של הולדן (באנגלית). הניו יורק טיימס, 7 במרץ 2003.
↑  הסקירה של איברט, באתר האינטרנט שלו (באנגלית).
↑  דף הסרט באתר (באנגלית).
| פרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1947‏-1955 (לשם כבוד) | מצחצחי הנעליים (1947) • מר וינסנט (1948) • גונבי האופניים (1949) • מעבר לחומות (1950) • רשומון (1951) • משחקים אסורים (1952) • (לא הוענק פרס) (1953) • השער לגיהנום (1954) • מיאמוטו מוסאשי (1955) |  |
| 1956‏-1960 | לה סטרדה (1956) • לילות כביריה (1957) • זה הדוד שלי (1958) • אורפאו נגרו (1959) • מעיין הבתולים (1960) |  |
| 1961‏-1980 | מבעד לזכוכית האפלה (1961) • רק בימי ראשון (1962) • שמונה וחצי (1963) • אתמול היום ומחר (1964) • החנות ברחוב הראשי (1965) • גבר ואישה (1966) • רכבות נשמרות היטב (1967) • מלחמה ושלום (1968) • Z‏ (1969) • חקירתו של אזרח העומד מעל לכל חשד (1970) • הגן של פינצי קונטיני (1971) • סוד הקסם הבורגני (1972) • לילה אמריקאי (1973) • זיכרונות (1974) • שומר היערות (1975) • שחור ולבן בצבעים (1976) • כל החיים לפניו (1977) • הכינו את הממחטות (1978) • תוף הפח (1979) • מוסקבה אינה מאמינה בדמעות (1980) |  |
| 1981‏-2000 | מפיסטו (1981) • לאהוב מחדש (1982) • פאני ואלכסנדר (1983) • מהלכים מסוכנים (1984) • הסיפור האמיתי (1985) • התנקשות (1986) • החגיגה של באבט (1987) • פלה הכובש (1988) • סינמה פרדיסו (1989) • מסע של תקווה (1990) • מדיטראנו (1991) • הודו-סין (1992) • הפיתוי היפה ביותר של חיי (1993) • שמש בוגדנית (1994) • שושלת אנטוניה (1995) • קוליה (1996) • שאלה של אופי (1997) • החיים יפים (1998) • הכל אודות אמא (1999) • נמר, דרקון (2000) |  |
| 2001‏-2020 | שטח הפקר (2001) • אי שם באפריקה (2002) • שיחות נפש (2003) • הים שבפנים (2004) • צוצי (2005) • חיים של אחרים (2006) • הזייפנים (2007) • פרידות (2008) • הסוד בעיניהם (2009) • בעולם טוב יותר (2010) • פרידה (2011) • אהבה (2012) • יפה לנצח (2013) • אידה (2014) • הבן של שאול (2015) • הסוכן (2016) • אישה פנטסטית (2017) • רומא (2018) • פרזיטים (2019) • עוד סיבוב (2020) |  |
| 2021-היום | הנהגת של מר יוסוקה (2021) • במערב אין כל חדש (2022) • אזור העניין (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7526438-9  LCCN: n2002025401  VIAF: 316753725   WorldCat (עם VIAF): 316753725
אוניברסיטת פרדו

| --- | --- |


 אוניברסיטת מחקר ציבורית
 תקופת הפעילות:  1869–הווה (כ־155 שנים)
 מייסדים:  ג'ון פרדו
 בעלי תפקידים
 סגל:  11,369 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 סטודנטים
 :  41,573 (2017)
 מיקום
 מיקום:  ווסט לאפייט, אינדיאנה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°25′30″N 86°55′23″W﻿ / ﻿40.425°N 86.923055555556°W﻿ / 40.425; -86.923055555556
 purdue.edu
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת פרדו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת פרדו
 
בניין "University Hall", היחיד שנותר מחמשת המבנים הראשונים של האוניברסיטה
אוניברסיטת פֶּרְדּ֫וּ (באנגלית: Purdue University) היא אוניברסיטה ציבורית שנוסדה ב-1869. הקמפוס הראשי של האוניברסיטה ממוקם בווסט לאפייט שבאינדיאנה, ארצות הברית, ולומדים בו כ-41,500 סטודנטים. האוניברסיטה מובילה בין האוניברסיטאות הציבוריות בארצות הברית בכמות הסטודנטים הבינלאומיים הרשומים בה. ב-1962, הוקמה באוניברסיטה מחלקת מדעי המחשב הראשונה בארצות הברית.
ישנם 13 חתני פרס נובל, חתן פרס טיורינג, 2 חתני פרס המזון העולמי, 2 זוכי פרס פוליצר, 23 מדליסטים אולימפיים, 3 מקבלי הטכנולוגיה והחדשנות הלאומית, 2 מקבלי המדליה הלאומית למדע, 7 חברי קונגרס, 3 מושלים ושני ראשי מדינה שלמדו או לימדו באוניברסיטה.
עד 2021, 11 אנשים כיהנו בתור נשיאי האוניברסיטה (כולל הנשיא הנוכחי).
היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה בשנת 1869, על ידי איש העסקים ג'ון פרדו, שתרם 150,000 דולר (שווה ערך ל-2.9 מיליון דולר ב-2019) ו-100 דונם משטחי האזור, כדי להקים מכללה שתקרא על שמו.
ב-1872, החל ריצ'רד אוון את כהונתו בתור הנשיא הראשון של האוניברסיטה.
השיעורים הראשונים באוניברסיטה התקיימו ב-16 בספטמבר 1874. את השיעורים העבירו 6 מורים, והשתתפו בו 39 תלמידים.
חבר הסגל הראשון באוניברסיטה היה ג'ון ס' האפם, שלימים מונה לנשיא האוניברסיטה.
קמפוס של חמישה בניינים באוניברסיטה הושלם ב-1874.
הקורס הראשון לתואר ראשון באוניברסיטה היה בכימיה, והחל ב-1875.
אמרסון א. וייט, נשיא האוניברסיטה בין השנים 1876-1883, טען שיש לקדם באוניברסיטה בעיקר חקלאות, טכנולוגיה ומדעים, ופחות את מדעי הרוח והחברה. עקב כך, פוטר וייט על ידי בית המשפט של אינדיאנה, ובמקומו מונה איימס ה' סמארט.
ב-1879, הותקן הטלפון הראשון באוניברסיטה וב-1886, הוקמה הלהקה של האוניברסיטה.
ב-1925, אוניברסיטת פרדו הייתה במקום הראשון מבחינת נרשמים לתואר ראשון בהנדסה, ושמרה על תואר זה כחצי מאה.
ב-1934, הוקם שדה תעופה השייך לאוניברסיטה ובשנת 1935, הצטרפה אמיליה ארהארט לאוניברסיטה בתור יועצת לקורסי טיס. ביולי 1936 קיבלה לידה ארהארט מטוס לוקהיד מדגם L-10E אלקטרה במימון האוניברסיטה.
בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים, הקימה האוניברסיטה תוכניות ברפואה וטרינרית, ניהול תעשייתי וסיעוד. בנוסף, ב-1962, הוקמה באוניברסיטה מחלקת מדעי המחשב הראשונה בארצות הברית.
ב-1959 החלה האוניברסיטה בתוכניות תואר ראשון BA‏.
הסמל של האוניברסיטה אושר רשמית ב-1969. הסמל מתאר גריפון, המסמל כוח, ומגן בן שלושה חלקים, המייצג חינוך, מחקר ושירות.
ב-27 באפריל 2017, הודיעה אוניברסיטת פרדו כי היא מתכננת לרכוש את הקולג' הפרטי, אוניברסיטת קפלן (אנ'), ולהפוך אותו לאוניברסיטה ציבורית במדינת אינדיאנה.
ארגון

הקולג' לחקלאות - נוסד ב-1869
הקולג' להנדסה - נוסד ב-1876
הקולג' לרוקחות - נוסד ב-1884
הקולג' למדעים - נוסד ב-1907
הקולג' לחינוך - נוסד ב-1908
הקולג' למדעי הרוח - נוסד ב-1953
הקולג' לרפואה וטרינרית - נוסד ב-1959
בית ספר קראנט לניהול- נוסד ב-1962
המכון הפוליטכני של פרדו - נוסד ב-1964
הקולג' למדעי הבריאות והאדם - נוסד ב-2010
בית הספר ללימודים מתקדמים
קולג' הכבוד
הערות שוליים

1 2  Purdue Past Presidents - Purdue University, www.purdue.edu
1 2 3 4 5  Purdue History - Purdue University, www.purdue.edu
| איגוד האוניברסיטאות האמריקניות - ארגון אוניברסיטאות מחקר מובילות בארצות הברית וקנדה |
| --- | --- | --- |
| אוניברסיטאות ציבוריות | אוהיו סטייט • אורגון • איווה • איווה סטייט • אילינוי • אינדיאנה • אריזונה • אריזונה סטייט •  באפלו • ג'ורג'יה טק • דרום פלורידה • וושינגטון • ויסקונסין–מדיסון •  וירג'יניה • טקסס • טקסס A&M • יוטה • מיזורי • מינסוטה • מישיגן • מישיגן סטייט • מרילנד • סטוני ברוק • פיטסבורג • פלורידה • פנסילבניה סטייט • פרדו • קולורדו • קליפורניה (אירוויין • ברקלי • דייוויס • לוס אנג'לס • סן דייגו • סנטה ברברה • סנטה קרוז • ריברסייד) • קנזס • קרוליינה הצפונית • ראטגרס • ראטגרס-ניו ברונסוויק |  |
| אוניברסיטאות פרטיות | אמורי • בוסטון • בראון • ברנדייס • ג'ורג' וושינגטון • ג'ונס הופקינס • דארטמות' קולג' • דיוק • דרום קליפורניה • הרווארד • ואנדרבילט • וושינגטון בסנט לואיס • טאפטס • טוליין • ייל • נורת'ווסטרן • ניו יורק • סטנפורד • פנסילבניה • פרינסטון • קולומביה • קורנל • קייס וסטרן ריזרב • קרנגי מלון • רייס • רוצ'סטר • שיקגו • Caltech •‏ MIT |  |
| אוניברסיטאות בקנדה | טורונטו • מקגיל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266731305171  PLWABN: 9810678074905606  BIBSYS: 90239819  BnF: cb12386811x (data)  CiNii: DA02494626  GND: 2528-8  ISNI: 0000 0004 1937 2197  LCCN: n79089817  MusicBrainz: 6f154b3b-20b0-498e-aba5-0919dbb2f9e4  NKC: nlk20040147091  NLA: 35898675  NLK: KAB202015520  RERO: 02-A012628095  SNAC: w6g48cr0  SUDOC: 032937628  Trove: 1137116  ULAN: 500311703  VIAF: 145905736   WorldCat (עם VIAF): 145905736
אורן רווח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1974 (בן 50 בערך) ישראל טבריה ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תל אביב
 השכלה:  תואר ראשון במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו ותואר שני במנהל עסקים והכשרות ניהוליות של אוניברסיטת הרווארד
 תפקיד:  מנכ"ל רשת אסתי לאודר ישראל, יו”ר ענף הקמעונאות באיגוד לשכות המסחר, חבר נשיאות הארגונים העסקיים
 
אורן רווח (נולד ב-1974) הוא מנכ"ל רשת אסתי לאודר בישראל ויו”ר ענף הקמעונאות באיגוד לשכות המסחר, חבר נשיאות הארגונים העסקיים.
ביוגרפיה

אורן רווח נולד בטבריה. הוא החל את דרכו ברשת שופרסל בגיל 23, בתפקיד סגן מנהל סניף כאשר היה סטודנט למנהל עסקים בקריה האקדמית אונו. לאחר מכן, שימש כמנהל מותגי ניוטרוג'ינה, רוק, סיסלי, קלווין קליין ו-Clear&Clean.
בתום לימודיו לתואר שני במנהל עסקים והכשרות ניהוליות באוניברסיטת הרווארד, התמנה בגיל 27, למנהל רבלון ישראל.
במרוצת השנים ניהל את חטיבת הקוסמטיקה בקבוצת שסטוביץ, בשנת 2007 הגיע אורן רווח לקבוצת החברות אסתי לאודר.
רווח מוביל פרויקטים התנדבותיים בקבוצת החברות, בעיקר את חודש המודעות לסרטן השד, בשיתוף עם האגודה למלחמה בסרטן, ופעילות ביום האיידס העולמי עם הוועד למלחמה באיידס, באמצעות MAC Cosmetics.
בעל תואר ראשון במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו ותואר שני במנהל עסקים והכשרות ניהוליות של אוניברסיטת הרווארד.
התגרש בשנת 2013 ונישא שוב (לאותה אישה, צופנת) בשנת 2021, אב לשלושה ילדים מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  אורן רווח נבחר לתפקיד יו"ר חטיבת הרשתות הקמעונאיות באיגוד לשכות המסחר, באתר לשכת המסחר ת״א והמרכז
↑  "ב-3 השנים הקרובות נפתח 5 חנויות למותג היוקרה 'ג'ו מלון לונדון'",באתר גלובס
↑  יעל ולצר, מנכ"ל אסתי לאודר ישראל: "לא מאמין בלפטר עובדים", באתר ynet, 23 בדצמבר 2016
↑  יופי של עסקים, forbes ישראל
↑  מי שבונה את המותגים הם העובדים, באתר אקסטרה
↑  איפה פתחו את מרכז המשפיענים הראשון בארץ?, באתר "רות, עבור!"
↑  התפקידים החשובים ביותר למנהל, באתר הקריה האקדמית אונו
↑  בנצי פרישמן, כל אחד מאיתנו הוא סיפור השראה, באתר הגאולה, ‏23/11/2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אורן רווח".
אינוויקטה (יצרנית שעונים)

| --- | --- |


שעון "פרו דייבר" (Pro Diver) מתוצרת אינוויקטה
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1837–הווה (כ־187 שנים) 
 מיקום המטה:  הוליווד 
 ענפי תעשייה:  הורולוגיה 
 מוצרים עיקריים:  שעון יד 
  
 www.invictawatch.com
 
אינוויקטה (באנגלית: Invicta) היא מעצבת ויצרנית שעונים אמריקאית, שבסיסה הנוכחי בהוליווד שבפלורידה. החברה יוסדה ב-1837 בידי רפאל פיקאר, בלה שו-דה-פון שבשווייץ.
היסטוריה

בתחילת שנות השמונים הכריזה החברה על פשיטת רגל, וב-1983 נמכרה לחברת אונדיקס (Ondix S.A) השווייצרית, שהמשיכה לייצר את שעוני אינוויקטה בשווייץ, אך נסגרה עקב היקף מכירות מאכזב. אינוויקטה הוקמה מחדש ב-1991 כשנרכשה על ידי בעלים אמריקאים. באפריל 2016 קנתה אינוויקטה את חברת השעונים השווייצרית גלייצין, תוך הבטחה של מנכ"ל אינוויקטה שהחברה תכבד את עצמאותה של גלייצין, ושתתמוך החברת השעונים השווייצרית כלכלית..
ב-1 ביוני 2023 הגישה חטיבת הקמעונאות של אינוויקטה בקשה לפשיטת רגל לפי צ'פטר 11 (פשיטת רגל לצורך ארגון מחדש) (אנ'), וציינה כי בכוונתה לסגור חלק מהחנויות הפיזיות שלה.
מוצרים

אינוויקטה מייצרת את חלק משעוניה בשווייץ. על שעונים אלה מופיע הכיתוב "Swiss Made", והדבר מצוין גם באתר החברה.
בנובמבר 2012 הכריזה החברה על קו מוצרים בחסות ובעיצובו של ג'ייסון טיילור, שחקן ה-NFL וחבר בהיכל התהילה של הפוטבול המקצועני.
בפברואר 2020 הכריזו אינוויקטה ו-ABG (אנ') על שותפות עם שחקן ה-NBA שאקיל אוניל.
הערות שוליים

↑  "Company Overview of Invicta Watch Company of America, Inc". www.bloomberg.com. נבדק ב-2019-03-31.
↑  "Where are Invicta watches made". Top Products Guide (באנגלית אמריקאית). 2018-12-11. אורכב מ-המקור ב-17 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  About Invicta (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine), Invicta corporate website
↑  "The history of invicta & seeland watches". WatchUSeek Watch Forums (באנגלית אמריקאית). 2018-06-25.
↑  Pina, Zach (2016-08-14). "Historic Glycine Watches Acquired By Invicta". A Blog to Watch (באנגלית אמריקאית).
↑  "Invicta watch seller declares bankruptcy". Bisnow (באנגלית). 1 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Watches by Invicta". Homemaker Journal.
↑  "Invicta launches Jason Taylor watch collection" South Florida Business Journal, November 6, 2012
↑  Group, Invicta Watch (20 פבר' 2020). "Shaquille O'Neal Partners with Invicta Watch Group for a Multi-Year, Multi-Platform Deal and His Own Line of Watches". PRN News Wire (באנגלית). {{cite web}}:  (עזרה)