stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחמד טיבי
ביוגרפיה > פולמוסים שגרם

בינואר 2012 השעתה ועדת האתיקה של הכנסת את טיבי למשך שבוע בשל דברים שנשא במליאה והכילו, לדברי הוועדה, "שפה נמוכה ודברי עלבון בעלי קונוטציות מיניות, משפילות ושוביניסטיות". טיבי קרא אז במליאה טקסט היתולי שכתב בעקבות תקרית שבה שפכה חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי מים על חבר הכנסת ראלב מג'אדלה. כמה שבועות לאחר מכן אסרה עליו הוועדה לשאת במשך חודש נאומים קצרים בני דקה במליאה, בעקבות עימות עם סגן היושב ראש יצחק וקנין, לאחר שחזר במליאה על עיקרי אותו נאום.
במרץ 2012 הטילה ועדת האתיקה על טיבי נזיפה חמורה בשל דבריו בנאום ב"יום השהיד הפלסטיני" ברמאללה, שבו אמר: "אין ערך נעלה יותר מאשר השהאדה. השהיד הוא אשר פורץ את הדרך ומשרטט בדמו את הדרך לחירות ולשחרור... ברכות לאלפי השהידים במולדת ובניכר וברכות לשהידים שלנו ושלכם בקו הירוק. אלה שהכובש רצה שיכנו אותם מחבלים, בעוד שאנו אומרים כי אין דבר נעלה יותר מאלו שמתו למען המולדת". טיבי טען שהסרט שהובא לפני הוועדה ערוך והושמטו בו קטעים שבהם הזכיר אנשים שנהרגו, ולא כאלה שהרגו, ולהם הוא קורא שהידים. הוועדה לא קיבלה את הסבריו וכתבה כי "כפי שניתן להבין את פשוטם של הדברים על ידי מרבית אזרחי המדינה, יש במקרה זה תמיכה של חבר כנסת באנשים שנהרגו בעת שהרגו אחרים בפיגוע טרור".
ביוני 2013 שפך טיבי מעל דוכן הכנסת מים על הצעת החוק להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב וקרע אותה. בשל המעשה, שהביא את הכנסת להוצאה של 21 אלף ש"ח על מערכת ההגברה שבדוכן, החליטה ועדת האתיקה להענישו בכך שלא ינהל את ישיבות הכנסת עד לסוף המושב, במשך כשבוע.
בפברואר 2014 רשמה ועדת האתיקה הערה לחבר הכנסת טיבי על "פגיעה בכבוד הכנסת ובכבוד חבריה", לאחר שבמשך כשעה לא אפשר ליו"ר ועדת הפנים מירי רגב לנהל דיון בנושא עליית יהודים להר הבית.
באוגוסט 2015 דחף טיבי שני סוהרי שב"ס כאשר ניסו למנוע ממנו להיכנס עם טלפון נייד לחדר בבית החולים ברזילי שבו אושפז עציר מנהלי שובת רעב. השניים הגישו תלונה גם על כך שכינה אותם "פשיסטים".
במאי 2022 בעת פעילות משטרתית בבית חנינא עוכב צעיר לבירור בעקבות חשד כי הפר את הסדר הציבורי והשחית דגל ישראל. בתוך כך הגיע ח"כ טיבי והפריע לשוטרים בביצוע העיכוב, ולבסוף סיכל את העיכוב בכך שאפשר לצעיר לברוח - תוך שהוא מנצל את חסינותו. לאחר שהחשוד נמלט, הוא נתפס בשנית על ידי כוחות מג"ב בתום מרדף רגלי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מתגורר בטייבה. נשוי למאי, ילידת טולכרם, רופאת שיניים לילדים, ואב לשתי בנות. גיסו הוא חבר הכנסת לשעבר אוסאמה סעדי, גם הוא איש תע"ל.
עמדותיו

טיבי רואה עצמו כערבי פלסטיני עם אזרחות ישראלית. הוא תומך בפתרון שתי המדינות ובהקמת מדינה פלסטינית חילונית לצד ישראל. מתנגד לגיוס צעירים ערבים לצה"ל גם במסגרת של "מדינת כל אזרחיה". לדעתו "זכות השיבה" של פליטים פלסטינים לתחומי ישראל היא "תנאי בל יעבור" לפיוס בין הפלסטינים לישראל, אם כי הוא סבור שרק חלק קטן ממיליוני הפליטים יממשו זכות זאת. בנוסף, דוגלת תע"ל בהנהגת טיבי בדמוקרטיה רב-תרבותית, בשותפות אזרחית מלאה, ובהפרדת דת ממדינה. בעבר אמר כי "הנשק הטוב ביותר נגד גזענים הוא אחמד כמוני".
טיבי מתנגד לשלטון הישראלי על יהודה ושומרון, שבו הוא רואה כיבוש שיש לבטל. לטענתו, יש לפנות את ההתנחלויות, אותן כינה "גידול סרטני שיש להסיר". הוא התנגד גם לשלטון הישראלי ברצועת עזה. את חיסולו של מנהיג החמאס השייח' אחמד יאסין כינה "פשע מלחמה". הוא הטיל את האשמה על חטיפת החיילים בהר דב על ידי החזבאללה על מדינת ישראל. לדבריו, "ההתנגדות הלבנונית נאלצה לחטוף את החיילים, לאור דרך המחשבה של ההנהגה הישראלית וטמטומה". טיבי הצהיר שהוא מתנגד לפיגועים ולפגיעה באזרחים חפים מפשע. בראיון בשנת 2009 אמר טיבי שהוא לא רואה בחמאס ארגון טרור. הוא חזר על האמירה בראיון בשנת 2019, והוסיף: "זה פלג לגיטימי שרבים בעם הפלסטיני בוחרים בו בקלפיות". את השתלטות החמאס על עזה תוך שימוש בנשק הגדיר כ"טעות קשה", אך טען שעל העולם היה לקבל את תוצאות הבחירות הדמוקרטיות, וכי טענת ישראל וארצות הברית "שהדמוקרטיה מותנית בתוצאה" היא "בלתי דמוקרטית בעליל". בספטמבר 2013 אמר טיבי בריאיון בערבית כי מסגד אל-אקצא שייך למוסלמים בלבד וליהודים אין זכות לטמא אותו. עוד אמר כי "הכיבוש הישראלי" של ירושלים יסתיים כמו הכיבוש הצלבני והבריטי. הוא חזר על עמדה זו בריאיון לעמית סגל ואף הכחיש את קיומו של בית המקדש בהר הבית.
טיבי מגלה עניין באיכות הסביבה ובצער בעלי חיים. הוא מתמיד להשתתף מדי שנה באירוע "לכל איש יש שם" בכנסת ומתנגד תקיף למכחישי השואה.
לקריאה נוספת

שייקה בן-פורת, שיחות עם אחמד טיבי, ספרית פועלים, 1999. (הספר בקטלוג ULI)
יורם יובל, ישראל - שיחת נפש, כנרת זמורה ביתן, 2012, עמ' 165 - 171 (הספר בקטלוג ULI)
נורמנדי-ניימן

| --- | --- |

דגל הרגימנט
 פרטים
 מדינה:  צרפת צרפת
 שיוך:  צרפת החופשית צרפת החופשית
 סוג:  רגימנט אווירי
 בסיס האם:  Mont-de-Marsan Air Base 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 1942 – יוני 1945 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  יאק-1 יאק-9 יאק-3
 פיקוד
 יחידת אם:  הדיוויזיה האווירית מס' 303 של הארמייה האווירית ה-1 של הצבא האדום
 עיטורים
 צלב המלחמה 1939-1945  המדליה הצבאית הצרפתית  לגיון הכבוד  צלב המלחמה  מסדר השחרור  חבר מסדר השחרור  עיטור הדגל האדום  מסדר אלכסנדר נבסקי 
 
נורמנדי-ניימן (בצרפתית: Normandie-Niemen) הוא שמה של יחידה אווירית צרפתית שלחמה במסגרת הצבא האדום בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
ראשית היחידה

במרץ 1942 פנה הוועד הלאומי הצרפתי לממשלת ברית המועצות בהצעה לשלוח קבוצה של טייסים צרפתים להילחם בחזית המזרחית במסגרת הצבא האדום. ההצעה באה בעקבות רצונו של שארל דה גול שחיילים צרפתים יילחמו בנאצים בכל החזיתות האפשריות. בנובמבר 1942 נחתם הסכם צרפתי-סובייטי בדבר שיתוף יחידה אווירית צרפתית בלחימה בחזית המזרחית.
הקמת היחידה החלה עוד טרם חתימת ההסכם והושלמה בספטמבר 1942. היחידה הוקמה בבסיס הצרפתי בריאק שליד העיר זחלה בלבנון. ההרכב הראשון של היחידה כלל 14 טייסים, 4 קציני מטה, רופא ו-42 אנשי צוות קרקע (טכנאים ומכונאים). היחידה נקראה טייסת יירוט מס' 3 "נורמנדי" (Groupe de Chasse GC 3 Normandie). כל טייסי היחידה היו בעלי ניסיון קרבי רב - הם השתתפו בקרבות בצרפת במאי - יוני 1940, בקרב על בריטניה ובקרבות בזירת הים התיכון.
לאחר חתימת הסכם צרפתי סובייטי הועברו אנשי היחידה מלבנון לברית המועצות דרך עיראק ואיראן. בדצמבר 1942 התמקמה היחידה בעיר איוואנובו, שם צורפו אליה גם אנשי הצבא האדום - 3 מדריכים ו-17 מכונאים סובייטים, אשר הדריכו את הצוות הצרפתי בהפעלה ואחזקה של מטוסי יאק-1 מתוצרת חברת יאקובלב.
פעילות קרבית במלחמת העולם השנייה

בסוף מרץ 1943, לאחר השלמת תקופת ההכשרה, נשלחה היחידה לחזית באזור מחוז קלוגה. היא הוכפפה לדיוויזיה אווירית מס' 303 של הארמיית האוויר הראשונה.
ההפלה הראשונה של מטוס אויב על ידי טייסי "נורמנדי" התרחשה ב-5 באפריל, כאשר בקרב אווירי הופלו 2 מטוסי פוקה-וולף Fw 190. ביוני 1943 בוצע שינוי מהותי בהרכב היחידה - כל המכונאים והטכנאים הצרפתים של היחידה הוחלפו באנשי הצבא האדום. הסיבה הרשמית לכך - דרישה הולכת וגוברת ביחידות צרפתיות בצפון אפריקה באנשי צוות קרקע מנוסים. באותו חודש הגיעו ליחידה 8 טייסים נוספים.
הטייסת השתתפה בשלב התקפת הנגד הסובייטית בקרב קורסק ב-12–14 ביולי 1943. באוגוסט אותה שנה עזבה היחידה את החזית לפרק זמן קצר, לצורך רענון והחלפת המטוסים - מטוסי יאק-1 הוחלפו במטוסי יאק-9. באותה תקופה גדל באופן משמעותי מספר הטייסים ביחידה - קבוצה של 23 מתנדבים הגיעה מצפון אפריקה לברית המועצות. בעקבות כך הוחלט להפוך את היחידה מטייסת לרגימנט אווירי, אשר יכלול 4 טייסות (3 מבצעיות ואחת - טייסת אימון והדרכה). הטייסות נקראו על שמות הערים המרכזיות בנורמנדי – "לה הבר", "שרבור", "רואן" ו"קן".
בסוף אוגוסט חזרה היחידה לחזית באזור סמולנסק והמשיכה בלחימה עד לנובמבר 1943. במהלך התקופה (אפריל-נובמבר 1943) הפילו הטייסים הצרפתים 75 מטוסים גרמנים והקנו לעצמם שם של יחידת עלית בחיל האוויר הסובייטי. אך גם אבדות קשות ספגה היחידה בתקופה זו - 16 טייסים נהרגו בקרבות, בין ההרוגים היה גם מפקד היחידה – ז'אן טולאן (Jean Tulasne).
שארל דה גול העניק ליחידה את אות מסדר השחרור. גם הגרמנים לא נשארו "אדישים" לעצם קיום היחידה – וילהלם קייטל, רמטכ"ל וורמאכט, הוציא פקודה, לפיה כל טייס צרפתי שייפול בשבי בחזית המזרחית יוצא מיד להורג. ב-6 בנובמבר 1943 הועברה היחידה מהחזית אל העורף, למחוז טולה לצורך מנוחה. עד לחזרה לחזית המשיכה היחידה לקבל מתנדבים נוספים.
היחידה חזרה לחזית בסוף מאי 1944, כאשר היא כוללת 61 טייסים צרפתים ו-249 אנשי צוות קרקע סובייטים. היא השתתפה בשחרור בלארוס (מבצע בגרטיון), ליטא ובקרבות לכיבוש פרוסיה המזרחית. ב-28 בנובמבר 1944 כאות הוקרה על מעשי הגבורה של הטייסים הצרפתים בעת מתן חיפוי אווירי לכוחות הקרקע במהלך צליחת הנהר ניימן בליטא, הורה יוסיף סטלין להוסיף לשם היחידה את השם "ניימן". מעתה נקראה היחידה "הרגימנט האווירי הצרפתי ה-1 נורמנדי-ניימן".
בסוף נובמבר 1944 שוב הועברה היחידה מהחזית לעורף לצורך מנוחה וארגון מחדש. היחידה עברה למטוסי יאק-3. בסוף 1944 פייר פוייד, מפקד היחידה, ומרבית הטייסים הוותיקים עזבו את ברית המועצות וחזרו לצרפת. בעקבות כך צומצם כוחו של הרגימנט מארבע לשלוש טייסות.
ב-14 בינואר 1945 חזרה היחידה לחזית במזרח פרוסיה והמשיכה להילחם עד לסוף המלחמה באירופה במאי 1945.
ביוני 1945 עזבה היחידה את השטח הכיבוש הסובייטי במזרח גרמניה וחזרה לצרפת, בה התקבלו חייליה כגיבורים לאומיים. היחידה הגיעה לצרפת עם 41 מטוסי יאק-3, אשר הוענקו לה במתנה על ידי ממשלת ברית המועצות.
פעילות קרבית במלחמת העולם השנייה > מפקדי היחידה בתקופת מלחמת העולם השנייה

מפקדי היחידה, כולם בדרגת קומנדאנט (Commandant) המקבילה לדרגת רב-סרן בצה"ל, היו:
ז'וזף פוליקן (Joseph Pouliquen) - ספטמבר 1942- 22.2.1943 (הודח מתפקידו מסיבות בריאותיות).
ז'אן טולאן (Jean Tulasne) - ‏22.2.1943 - 17.7.1943 (נהרג בקרב)
פייר פוייד (Pierre Pouyade) - ‏17.7.1943 - 12.11.1944
לואי דלפינו (Louis Delfino) - מ-12.11.1944 ועד לסוף המלחמה
פעילות קרבית במלחמת העולם השנייה > הישגים ועיטורים

במהלך הלחימה ביצעו טייסי היחידה 5240 גיחות מבצעיות וב-869 קרבות אוויר הפילו 273 מטוסים גרמנים. אלוף ההפלות של היחידה היה קפטן מרסל אלבר, שלזכותו 23 ניצחונות. 67 מטוסים של "נורמנדי-ניימן" הופלו במהלך הקרבות ועוד 4 אבדו בתאונות. מתוך 96 טייסים ששירתו ביחידה במהלך המלחמה , 42 נהרגו אות מתו מפצעיהם (3 מהם בתאונות)
ליחידה הוענקו עיטורים הבאים:
אות לגיון הכבוד
אות מסדר השחרור
צלב המלחמה
עיטור הדגל האדום
עיטור אלכסנדר נייבסקי.
כל טייסי היחידה עוטרו בעיטורים סובייטים שונים. ל-4 טייסים הוענק תואר גיבור ברית המועצות.
לאחר מלחמת העולם השנייה

היחידה המשיכה להתקיים בצבא צרפת. ביוני 1945 היא צומצמה לשתי טייסות (16 מטוסים בכל אחת) ושולבה במערך ההגנה האווירי של פריז. היא הוצבה בבסיס האווירי ליד לה-בורז'ה. בינואר 1946 היא הועברה לבסיס אווירי בטוסיו-לה-נובל (Toussus-le-Noble) בחבל איל-דה-פראנס והתווספה לה טייסת שלישית, אשר צוידה במטוסי דה הבילנד מוסקיטו הבריטים (שתי הטייסות האחרות המשיכו להשתמש במטוסי יאק-3, תוצרת ברית המועצות. ב1947 הוחלפו מטוסי יאק-3 הסובייטים במטוסי בל P-39 איירקוברה האמריקאים. באותה שנה הועברה היחידה למרוקו, שם הוצבו הטייסות שלה ברבאט ובסלא. בסתיו 1947 הוחלפו מטוסי מוסקיטו במטוסי קינגקוברה ( Bell P-63 Kingcobra ) האמריקאים.
בנובמבר 1947 הועברה היחידה לוייטנם, שם נטלה חלקה במלחמת הודו-סין הראשונה. במאי 1951 הועברה היחידה מוייטנם לאלג'יר, שם הוצבה בבסיס באוראן. היא קיבלה מטוסי  גראמן F6F הלקט וP-47 ת'נדרבולט. נטלה חלק פעיל במלחמת אלג'יריה, במהלך הלחימה עברה למטוסי סילון - דה הבילנד ומפייר וגלוסטר מטאור. בשנת 1962 שבה היחידה לצרפת, שם הוצבה בבסיס ליד אורנז' ובשנת 1966 לבסיס אווירי BA112 ליד ריימס. היחידה עברה למטוסי ווטור ובהמשך למיראז' F1.
בשנת 1993 הועברה היחידה לבסיס ליד קולמר שבמזרח צרפת. בשנת 1994 נטלה היחידה חלק במבצע טורקיז ברואנדה. בשנת 1995 - במבצעי נאט"ו במלחמת בוסניה. בשנת 1999 - בתקיפות נאט"ו ביוגוסלביה. בשנת 2002 השתתפו מטוסיה במבצעי צבא צרפת בחוף השנהב וב2006 - בצ'אד .
ביולי 2009, לפי החלטת מפקד חיל האוויר הצרפתי, הפכה יחידת נורמנדי-ניימן מטייסת סדירה לטייסת מילואים. טייסיה פוזרו בין היחידות הסדירות האחרות. בתחילת 2011 הוחלט להחזיר את יחידת "נורמנדי-ניימן" לשירות פעיל. היא הוקמה מחדש בבסיס "מון-דה-מארסאן" (Mont-de-Marsan) שבחבל אקיטן. היחידה קיבלה את מטוסי הקרב החדישים מדגם ראפאל C. בשנת 2013 השתתפו טייסי נורמנדי-ניימן במבצע סרוואל במאלי.
הנצחת זכרה של היחידה > ברוסיה

בתקופת ברית המועצות הוקמו שתי מצבות לזכר טייסי נורמנדי-ניימן:
מצבה בעיר קלינינגרד (בעבר קניגסברג)
אנדרטה לזכרו של טייס צרפתי אלמוני נמצאת בבית העלמין ודנסקויה שבמוסקבה. למרגלות האנדרטה נמצא לוח זיכרון עם שמות טייסי "נורמנדי- ניימן" שנהרגו במלחמת העולם השנייה.
בשנת 1960 הופק סרט משותף צרפתי-סובייטי בשם "נורמנדי ניימן", המתאר את דרכה של היחידה במלחמה.
ב-10 באוקטובר 2007 נפתחה באופן חגיגי, בנוכחות נשיאי רוסיה וצרפת, אנדרטה לזכר טייסי "נורמנדי-ניימן" במוסקבה.
הנצחת זכרה של היחידה > בצרפת

ברובע 13 של פריז ישנו כיכר הקרוי על שמה של "נורמנדי-ניימן".
ראו גם

טייסת אלזס - טייסת צרפתית שלחמה במסגרת חיל האוויר המלכותי.
מטוס יאק-3 של יחידת "נורמנד-ניימן" במוזיאון האוויר והחלל הצרפתי בשדה התעופה לה בורז'ה
שלט בכיכר נורמנדי-ניימן בפריז
סקובי-דו ומסכת הבז הכחול

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של הסרט
 מבוסס על:  "סקובי דו" ו"דינו-מאט כלב הפלא" מאת ג'ו רובי וקן ספירס
 בימוי:  מייקל גוגן
 תסריט:  מארלי הרפר גרייזר מייקל ריאן
 מדבבים:  מת'יו לילארד מינדי קון פרנק ולקר גריי דלייסל
 מוזיקה:  Lolita Ritmanis, קריסטופר קרטר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  האחים וורנר הנפשה
 חברה מפיצה:  Warner Home Video
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו, הוצאה ביתית 
 הקרנת בכורה:  26 בפברואר 2013
 משך הקרנה:  78 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קרוסאובר, קומדיית אימה 
 סרט קודם:  סקובי-דו על הגובה 
 סרט הבא:  הרפתקאות סקובי דו: המפה המסתורית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סקובי-דו ומסכת הבז הכחול (באנגלית: Scooby-Doo! Mask of the Blue Falcon) היא קומדיה בלשית מונפשת אמריקאית מסוגת גיבורי-על משנת 2013, והסרט התשעה-עשר בסדרת סרטי ההנפשה של סקובי-דו שיצא ישירות לווידאו. הסרט מהווה קרוסאובר הכולל את הבז הכחול ודינו-מאט. הוא הופק והושלם בשנת 2012, והופץ ב-26 בפברואר 2013 על ידי Warner Premiere.
עלילה

חבורת "מסתורין בע"מ" נוסעת לסן דה פדרו, קליפורניה עבור כנס בשם "מגה מונדו פופ! קומיק קון אפלוזה", שם שאגי רוג'רס וסקובי-דו יוכלו להיכנס לתחרות תחפושות כגיבורי-העל האהובים עליהם מהקומיקס, הבז הכחול ודינו-מאט. שם, הם פוגשים את ג'ניפר סוורין, מפיקת סרטים בעיצומו של יצירת סרט אפל של "הבז הכחול"; השחקן הראשי של הסרט בראד אדמס; האנק פרינס, הבעלים של חנות קומיקס ששאגי מבקר בה; אחיינו אוסטין; אוון גאריסון, הכוכב המקורי של סדרת הטלוויזיה "הבז הכחול"; וג'ק ראבל, אלוף קרבות רובוטים לשעבר. כששאגי וסקובי מנסים להשיג את החתימה של גאריסון, הוא במקום זאת מתפרץ בפניהם על האופן שבו האולפן של סברין מתכנן למחוק את כל עקבות הסדרה שלו לקראת הסרט. בתוך הקרנת הטריילר של הסרט, מר הייד, נבל מסדרת הטלוויזיה "הבז הכחול", מגיח להטיל אימה על חברי הכנס.
כאשר חבורת "מסתורין בע"מ" מציעה לחקור את המתקפה, רובם רואים בגאריסון את האשם. עם זאת, שאגי וסקובי מסרבים להאמין להם ומשתמשים בצילומי מעקב כדי לחשוף את סוורין עומדת כדי לזכות בפרסום מוגבר לסרט שלה מהתקרית בעוד שאדמס לא אוהב את תפקידו בסרט ומקווה שזה ימשוך את תשומת הלב ממנו כדי שיוכל לפרוש. כשהבינו שההתקפות של הייד התבססו על פרקים של סדרת הטלוויזיה "הבז הכחול" ושהמתקפה הבאה שלו תהיה כרוכה בנזילות מוטגניות המסוגלות להפוך יצורים חיים למפלצות, שאגי וסקובי בורחים לחדר אחסון, שם הם מוצאים את המאורה של הייד לפני שהוא רודף אותם החוצה ותוקף את העיר עם פלצבו לא מזיק של הנזל. לאחר שהושפל במהלך המתקפה, ראש עיריית סן דה פדרו, רון סטארלין, מפטר את חברי "מסתורין בע"מ" ושולל מהם את גישתם לכנס.
עם היוודע הבכורה של הסרט "הבז הכחול" נערכת באצטדיון הבייסבול המקומי ומסיק שזה יהיה היעד הבא של הייד, פרד, ולמה ודפני זוכים לעזרתם של אוסטין וראבל בהתגנבות אל מעבר לאבטחת הוועידה כדי שיוכלו לחדור למאורה של הייד. שם, הם לומדים שהייד ריגל אחר הכנס והאצטדיון לפני שהיה עד להייד ענק משתולל באחרון. בינתיים, שאגי וסקובי מוצאים את עצמם לכודים באצטדיון בזמן שהם מחפשים משהו לאכול. כשהם רואים את אוסטין בסכנה, הצמד מציל אותו לפני שחבריהם מגיעים כדי להביס את הייד הענק ולגלות שזה היה למעשה מכונית שלכאורה נוסתה על ידי גאריסון. למרות הפצרותיו שמישהו התנגש בו והפליל אותו למתקפה, גאריסון כמעט נעצר. עם זאת, שאגי וסקובי רואים את הייד האמיתי חוטף מכונית משוריינת. סקובי מסכל את השוד, רק שהייד ישיג בקרוב את העליונה. אף על פי כן, גאריסון, עוטה את תחפושת הבז הכחול הישנה שלו, מצטרף לסקובי בהבסת הנבל.
לאחר מכן, הייד מתגלה כראבל, שמתוודה שהוא ביקש לנקום בכנס לאחר שהודח מקרבות הרובוטים כשהשתמש בטילים חיים על אחד הרובוטים שלו, מה שמשאיר לו להרוויח כסף מהופעותיו בכנס מאז. לאחר שהכריח את הבכורה להתקיים באצטדיון והטמין את גאריסון במנג'ט, הוא השתמש במתקפה כדי להסיט את המכונית המשוריינת לעקיפה כדי שיוכל לצאת עם דמי הכניסה לוועידה בשווי חמישה מיליון דולר. כשראבל נלקח למעצר, סטארלין מגיע לברך את חברי "מסתורין בע"מ" ולהתנצל בפניהם לפני שנותן להם שוב גישה לכנס.
זמן מה לאחר מכן, סוורין מרשימה מפיקה המשכון לסרטה "הבז הכחול", כאשר גאריסון מככב כאבי דמותו של אדמס וסקובי בתור דינו-מאט.
דמויות ומדבבים

פרנק ולקר בתור סקובי-דו, פרד ג'ונס ודינו-מאט
מת'יו לילארד בתור שאגי רוג'רס
מינדי קון בתור ולמה דינקלי
גריי דליסל בתור דפני בלייק
ג'ף בנט בתור אוון גאריסון / הבז הכחול
דיאדריך ביידר בתפקיד בראד אדמס
די בראדלי בייקר בתפקיד האפקטים הווקאליים של מר הייד והורטן מקגוגנהיים / המינוטאור המאני מאחוזת מיינסלי
גרג ברגר בתפקיד האנק פרינס
ג'ון דימאג'יו בתפקיד מר הייד
ניקה פוטרמן בתור ג'ניפר סוורין
קווין מייקל ריצ'רדסון בתור ראש העיר רון סטארלין
מינדי סטרלינג בתור הקייטרינג
טרה סטרונג בתור אוסטין פרינס ונורה בינגלטון
פרד טטאסקיור בתור ג'ק ראבל והפרשנות של דינומט בסרטו הקרוב של "בלו פלקון" של סברין
בילי וסט בתור ג'יימס בייקר
הערות שוליים

↑  "Scooby-Doo! Mask of the Blue Falcon". 26 בפברואר 2013 – via Amazon. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "PR: "Scooby-Doo! Mask of the Blue Falcon" DVD/Blu-ray/UltraViolet Combo Pack Coming February 26, 2013" (הודעה לעיתונות). Toon Zone. 14 בנובמבר 2012. נבדק ב-20 באוגוסט 2014. {{cite press release}}:  (עזרה)
1973 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1973  בטלוויזיה |  |
< · 1971 · 1972 — 1973 — 1974 · 1975 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1973 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
7 באפריל – תחרות האירוויזיון התקיימה בלוקסמבורג. בתחרות זכתה לוקסמבורג, עם השיר "Tu te reconnaîtras" ("הכר את עצמך") בביצוע הזמרת הצרפתייה אן-מארי דוד.
סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-1973

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 1973. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1973.
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | רשת השידור המקורית |
| --- | --- | --- | --- |
| 6 בינואר | Schoolhouse Rock! (אנ') | אנימציה, חינוך בידורי, מוזיקלי | ABC |
| 7 במרץ | סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים | מדע בדיוני, פעולה, הרפתקאות, דרמה, מסתורין | ABC |
| 26 במרץ | צעירים חסרי מנוח | אופרת סבון | CBS |
| 8 בספטמבר | מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה | אנימציה, מדע בדיוני, הרפתקאות | NBC |
| 24 באוקטובר | קוג'אק | דרמת פשע | CBS |
"סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים"
"קוג'אק"
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | רשות השידור המקורית |
| --- | --- | --- | --- |
|  | עברית בסימן טוב | תוכנית לימודית | הטלוויזיה הישראלית |
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | ארץ מקור | רשות השידור המקורית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 בינואר | סיפורי היער הירוק | אנימה, הרפתקאות | יפן | Fuji TV |
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-1973

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
31 בינואר – פורשיה דה רוסי, שחקנית אוסטרלית, מוכרת בזכות תפקידה כעורכת הדין נל פורטר בסדרה האמריקאית אלי מקביל
14 בפברואר – ליאון רוזנברג, שחקן ישראלי
19 במרץ – קובי מחט, מנחה בערוץ הילדים לשעבר
21 במרץ – גיא זו-ארץ, שחקן ישראלי
24 במרץ – ג'ים פרסונס, שחקן אמריקאי
26 באפריל – ליאור כלפון, שחקן, תסריטאי, במאי תיאטרון ומדבב ישראלי
16 במאי – טורי ספלינג, שחקנית יהודייה-אמריקאית
27 במאי – ג'ק מקברייר, שחקן אמריקאי
1 ביוני – היידי קלום, דוגמנית על, שחקנית קולנוע, מנחת טלוויזיה ומפיקת טלוויזיה גרמנייה-אמריקאית
15 ביוני – ניל פטריק האריס, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי
21 ביוני – אלינור אהרון, שחקנית וזמרת ישראלית
22 באוגוסט – קריסטן ויג, שחקנית וקומיקאית אמריקאית
24 באוגוסט – דייב שאפל, סטנדאפיסט אפרו-אמריקאי
26 באוקטובר – סת' מקפרלן, אנימטור, מלחין, תסריטאי, מפיק, שחקן, זמר ומדבב אמריקאי
22 בנובמבר – ישי גולן, שחקן ישראלי
3 בדצמבר – הולי מארי קומבס, שחקנית אמריקאית שידועה בעיקר בשל תפקידה כפייפר האליוול, בסדרת הטלוויזיה "מכושפות"
4 בדצמבר – טיירה בנקס, דוגמנית על, שחקנית ומנחת תוכנית אירוח אמריקנית, זוכת שני פרסי אמי
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

| שנים בטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרדכי כסלו

| --- | --- |

פרופ' כסלו במעבדה במהלך מחקר על לחם השעורים
 לידה:  8 במאי 1937 (בן 87) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  מרדכי אפרים ויכסלפיש 
 ענף מדעי:  בוטניקה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 צאצאים:  אליקים כסלו, איתמר כסלו 
 
פרופ' כסלו בוחן את פרי התאנה
מרדכי אפרים ("מַרְדוּךְ") כסלו (נולד ב-8 במאי 1937) הוא פרופסור אמריטוס לבוטניקה ארכאולוגית באוניברסיטת בר-אילן בפקולטה למדעי החיים ע"ש מינה ואבררד גודמן. הוא מומחה בבוטניקה ארכאולוגית בתחום של זרעים ופירות. מחקריו עוסקים בשחזור הנוף הקדום של ארץ ישראל, ראשית החקלאות ואף ההתפתחויות במנהגי ישראל ונושאי תורה ומדע.
ביוגרפיה

כסלו, לשעבר ויכסלפיש, נולד בחיפה למשפחת ויכסלפיש שהייתה משפחה חילונית. הוא עבר עם משפחתו לנהלל, שם למד בגן ובבית הספר. את לימודיו התיכוניים עשה בקריית טבעון ובמקביל היה חניך בתנועת הנוער העובד. כשמלאו לו 17 שנה החל ללמוד חקלאות באוניברסיטה העברית, עד גיוסו. לאחר שנה התגייס בשנת 1955 לנח"ל. במהלך שירותו הצבאי נמנה עם מקימי קיבוץ עין גדי.
אחרי הצבא שב לאוניברסיטה העברית להשלים תואר בביולוגיה, ובד בבד למד במדעי הרוח לשון עברית בהיקף של תואר ראשון ושנה אחת במחלקה לתלמוד. בעבודת הדוקטור עסק בתהליך האבקה של צמחים על ידי חרקים. את הפוסט דוקטורט בנושא בוטניקה ארכאולוגית החל במכון לביו-ארכאולוגיה של אוניברסיטת חרונינגן בהולנד והשלים אותו במכון לארכאולוגיה של הקולג' האוניברסיטאי של לונדון. לאחר הפוסט-דוקטורט כסלו עבר ללמד בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן, והקים בה מעבדת מחקר בנושא בוטניקה ארכאולוגית. במעבדה זו הוא ממשיך וחוקר עד היום. כחלק מתפקידיו באקדמיה היה חבר בוועדת המינויים ובביה"ד למשמעת.
כסלו חזר בתשובה שנה וחצי קודם לנישואיו עם רחל אליעזרוב, בתו של הרב דב בער אליעזרוב, רבה של שכונת קטמון בירושלים. לזוג שלושה בנים: איתמר, שמאי ואליקים (אנ').
מאמרים בולטים

השילוב ההדוק של מחקר בוטני-ארכאולוגי במעבדה הביא לפריצות דרך אשר פורסמו בכתבי עת ראשונים במעלה כגון Science ו־PNAS. להלן חלק ממחקרים אלו:
העדות למחלת חילדון התבואה מלפני 3300 שנה, במאמר זה מופיעה תמונה המראה נביטה של הנבג אל תוך הפיונית כסימן להתפשטות המחלה.
זיהוי פול ועדשים–הקטניות המבויתות הקדומות ביותר מהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית ב'.
עדות בוטנית להשפעה פלישתית קדומה בארץ ישראל.
תגלית של חבל שזור ושרידי המחצלת הקדומה בעולם באתר אוהלו II מראשית התקופה האפיפלאוליתית, בן כ-23,000 שנה.
עדות לנדידת האדם הקדמון מאפריקה לאירו-אסיה לפני 3/4 מיליון שנה: השימוש הקדום ביותר באש וארגון המחנה באתר גשר בנות יעקב מלפני 780,000 שנה.
התאנה המבויתת הקדומה באתר גלגל.
עדות לגידולי שדה של דגני בר בתקופה הנאוליתית הקדם-קרמית. מתי וכיצד בויתה החיטה.
הנבטת זרע עתיק בן 2000 שנה של תמר ממצדה ("מתושלח").
הערות שוליים

↑  מחלה הנזכרת בתנ"ך זוהתה באונ' בר־אילן, מעריב, 24 באוקטובר 1982
↑  מרצה למקרא באוניברסיטת חיפה
↑  Eitam, D., Kislev, M., Karty, A., & Bar-Yosef, O. (2015). Experimental Barley Flour Production in 12,500-Year-Old Rock-Cut Mortars in Southwestern Asia. PloS one, 10(7), e0133306.
↑  תחומין כרך י'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263970505171  Botanist: Kislev  VIAF: 298201261   WorldCat (עם VIAF): 298201261
כריסטופר ריי

כריסטופר אשר ריי (באנגלית: Christopher Asher Wray; נולד ב-17 בדצמבר 1966) הוא עורך דין אמריקאי אשר ניהל את ה-FBI. לפני כן שירת כראש המחלקה הפלילית במחלקת המשפטים בשנים 2003–2005 תחת הנשיא ג'ורג' ווקר בוש. משנת 2005 ועד 2017 עבד במשרד עורכי הדין קינג אנד ספולדינג שבאטלנטה. ב-7 ביוני 2017 מונה על ידי הנשיא דונלד טראמפ לראש ה-FBI, במקומו של ג'יימס קומי שפוטר על ידו חודש לפני כן. המינוי אושר על ידי הסנאט ב-1 באוגוסט 2017 ברוב 5–92.
ביוגרפיה > ראשית חייו

כריסטופר ריי נולד בניו יורק. למד בבית הספר באקלי במנהטן ובבית ספר תיכון פרטי עם פנימייה באנדובר, מסצ'וסטס. בשנת 1989 סיים תואר ראשון, ובשנת 1992 סיים תואר במשפטים, שניהם מאוניברסיטת ייל. במהלך לימודיו, היה חבר המערכת של כתב העת המשפטי של האוניברסיטה. לאחר לימודיו היה במשך שנה עוזרו של השופט מייקל לטיג בבית המשפט לערעורים של הסבב הרביעי.