פוליטיקה של תאילנד
היסטוריה

הפוליטיקה התאית נשלטה במשך כ-50 שנה על ידי אליטה בירוקרטית וצבאית. חילופי שלטון בוצעו בעיקר על ידי סדרת הפיכות, לרוב ללא שפיכות דמים.
תאילנד היא מונרכיה חוקתית מאז הפיכת 1932 אשר הטילה מגבלות חוקתיות על המלוכה. תחת החוקה, למלך תאילנד יש מעט כוח ישיר, אך מעמדו חשוב והוא מהווה סמל של זהות ואחדות לאומית. מאז 1946 ישב על כיסא המלוכה בתאילנד ראמה התשיעי (Bhumibol Adulyadej בכתיב המסורתי הפאלי/הודי). שלטונו עורר כבוד עממי רב וסמכות מוסרית, בהם הוא השתמש לאורך השנים כדי לפתור משברים פוליטיים אשר איימו על היציבות הלאומית.
החל מהתנסות קצרה בדמוקרטיה במהלך אמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, החלו אט אט המוסדות הפוליטיים הדמוקרטים האזרחיים לצבור סמכות גדולה יותר, אשר הגיעה לשיאה ב־1988, כאשר צ'אטיצאי צ'ונהוואן - מנהיג מפלגת "העם התאי" - נכנס לתפקידו כראש הממשלה הראשון בתאילנד, אשר נבחר בבחירות דמוקרטיות לאחר יותר מעשור. 3 שנים מאוחר יותר אירעה הפיכה לא-אלימה, שהביאה קץ לשלטונו.
זמן קצר לאחר ההפיכה, הצבא מינה את אנאנד פניארנצ'ון, איש עסקים ודיפלומט לשעבר לראש ממשלת מעבר אזרחית רחבה, והבטיח לקיים בחירות במהלך התקופה הקרובה. לאחר הבחירות שהסתיימו ללא תוצאה מכריעה, מונה שר הצבא לשעבר סוצ'ינדה קרפראיון לראשות הממשלה. אזרחים תאים פעלו למען המינוי, בבקשם לשים סוף להשפעה הצבאית בממשלה. מפגינים דוכאו קשות על ידי הממשלה, כשבמאי 1992 חיילי הצבא אף הרגו כ־50 מפגינים.
תגובות קשות מבית ומהעולם לאלימות זו, אילצו את סוצ'ינדה להתפטר והעם בחר פעם נוספת באנאנד פניארנצ'ון, אשר מונה לראש ממשלה זמנית עד לבחירות חדשות בספטמבר 1992. בבחירות אלו, זכו ברוב צנוע המפלגות שהתנגדו לצבא, וצ'ו לאקפאי, מנהיג המפלגה הדמוקרטית, נעשה ראש הממשלה. צ'ון פיזר את הפרלמנט במאי 1995, ומפלגת העם התאי זכתה במספר המושבים הגדול ביותר בבחירות שלאחר מכן. מנהיג המפלגה, בנהארן סילפה-ארצ'ה מונה לראש הממשלה, אך החזיק בתפקידו רק מעט יותר משנה.
בבחירות הבאות שהתקיימו בנובמבר 1996, צ'באליט יונגצ'אייוד הרכיב ממשלה קואליציונית והפך לראש ממשלה. המשבר הפיננסי באסיה שפרץ בשנת 1997 גרם לאובדן אמון בממשלתו של צ'באליט, שנאלץ למסור את השלטון לידי צ'ון לאפקאי בנובמבר 1997. צ'ון הרכיב ממשלה קואליציונית המבוססת על ניהול כלכלי זהיר ומיסוד רפורמות פוליטיות, שקיבלו תוקף בחוקת 1997.
בבחירות לפרלמנט התאילנדי ב-2001, זכו המולטי-מיליונר שעסק בתחום הטלקומוניקציה תאקסין צ'ינוואט ומפלגתו "תאים אוהבים תאים" בניצחון מכריע, לאחר שהתמודדו על בסיס מצע של צמיחה ופיתוח כלכליים, שלדעת רבים היה פופוליסטי. מפלגת תאים אוהבים תאים נהנתה בבית הנבחרים התאילנדי מרוב גדול של 365 מתוך 500 מושבים. בהרכבת ממשלה מחדש באוקטובר 2002, המינהל של תאקסין הטביע שוב חותמו על הממשלה. חקיקה של רפורמה בירוקרטית יצרה 6 שרים חדשים במטרה לפשט את ההליך הבירוקרטי ולהגדיל את היעילות ומידת האחריות. מפלגה זו זכתה גם ברוב מוחץ בבחירות לפרלמנט התאילנדי 2005, וצ'ינאוואט העומד בראשה המשיך לכהן בתפקידו.
ב-19 בספטמבר 2006, התרחשה הפיכה צבאית בתאילנד, במהלכה הצבא, אשר התנגד להמשך כהונתו של ראש הממשלה תאקסין צ'ינוואט, החל בהפיכה צבאית שקטה - ראש הממשלה הודח והוחלף במפקד הצבא, מבלי שנורתה ירייה אחת. לאחר כשבועיים נמסר השלטון לידי ראש ממשלה זמני, הגנרל בדימוס צ'ולנונט סוריוד.
האחרון הודח ב-19 בספטמבר 2006 בהפיכה צבאית נוספת, לאחר שהואשם בשחיתות. ההפיכה זכתה לגינויים ברחבי העולם. לאחר למעלה משנה במהלכה הוטל שלטון צבאי במדינה, נערכו ב-2008 בחירות כלליות במסגרתן זכתה מפלגת PPP של תומכי ראש הממשלה לשעבר, תאקסין. שנה מאוחר יותר בוטלו תוצאות הבחירות בטענת זיופים ומרמה, כשהמפלגה הדמוקרטית (DP), אשר עמדה בראש קואליציה בת 6 מפלגות, תפסה את רסן השלטון, בהנהגת ראש הממשלה אבהיסיט וג'ג'יווה. בבחירות הכלליות שנערכו ביולי 2011 זכתה מפלגת האופוזיציה פהו תאי בראשותה של אחות ראש הממשלה המודח, יינגלאק צ'ינוואט, ברוב של 265 מתוך 500 מושבי הפרלמנט. צ'ינוואט הייתה לאשה הראשונה המכהנת בתאילנד בתפקיד ראש הממשלה.
בשלהי שנת 2013 נוצר חוסר שקט פוליטי שהתבטא במחאות והפגנות, בעיקר כנגד מעורבותם של מקורבי ראש הממשלה לשעבר תאקסין בממשל. חוסר השקט הלך וגבר, עד שב-20 במאי 2014 נטל הצבא את השלטון לידיו וביטל את החוקה. מאז ההפיכה עומד ראש הצבא, הגנרל פריות צ'אן-אוצ'ה, בראש הממשלה הזמנית, או בשמה הרשמי - המועצה הלאומית לשלום וסדר. צ'אן-אוצ'ה הפך לראש ממשלה קבוע לאחר שעיגן מראש את ניצחונה של מפלגתו בחוקה וביצע בחירות בשנת 2019.
בפברואר 2020, החלו הפגנות, אחרי שבית המשפט הורה על סגירתה של מפלגה פרו-דמוקרטית חדשה. המפלגה צברה פופולריות בעיקר בקרב צעירים וזכתה בבחירות במרץ 2019 במספר רב של מושבים בבית הנבחרים ובכך הייתה למפלגה השלישית בגודלה בבית הנבחרים. המוחים דרשו את התפטרות ראש הממשלה ואת צמצום הסמכויות של המלך.