stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית תרבות היידיש - ספריית מדם
ספריית מדם > אוספי הספרייה

מאז הקמתה בשנת 1929, אוספי הספרייה גדלו בהתמדה מ-500 כרכים בשנת 1929 ל-30,000 כרכים בשנת 2018, מתוכם 20,000 ספרים ביידיש ו-10,000 בשפות אחרות. היא קלטה את האוספים של ספריות היידיש האחרות בפריז שנסגרו בהדרגה בשל הירידה החדה במספר הקוראים.
במקביל, הספרייה הקימה ארכיון עיתונים בשפת היידיש, ביניהם:
Der Veker‏ (אנ'), דער אידישער ארבייטער (פאריז), דער יידישער ארבייטער (וילנה), אונזער שטימע, היינט ופאלקסצייטונג.
בספריה אוסף יצירות נדירות מהמאה ה-18 וביניהן:
מגילת איכה, בתרגום ליידיש, אמסטרדם, 1718.
"ספר לב טוב", של יצחק בן אליקים, בתרגום ליידיש, אמסטרדם, 1723.
ספר יוסיפון, בתרגום ליידיש, אמסטרדם, 1771.
סידור, בתרגום ליידיש, אמסטרדם, 1768.
בספריית מדם אפשר למצוא אוספי ספרים וארכיונים פרטיים שנתרמו על ידי סופרים, משוררים, מחזאים ועיתונאים, או יורשיהם, וביניהם: אלתר קציזנה, שמריה גוטמן, מרדכי ליטווין, רבקה קופר, והפסל מיכאל מילברגר.
בספרייה שמורות שמונים ושתיים עדויות שנכתבו לאחר המלחמה על ידי ניצולי שואה. ושישים ושמונה "ספרי יזכור", שנבחרו מבין שש מאות ושנכתבו בסוף המאה ה-20.
כיום זהו המרכז החשוב ביותר לתרבות יהודית אשכנזית בשפת היידיש באירופה, השני בגודלו בעולם אחרי המכון למחקר יהודי (ייווא) בניו יורק, ארצות הברית.
האגודה לחקר והפצת שפת היידיש

האגודה לחקר והפצת שפת היידיש (בצרפתית AEDCY- L'Association pour l'étude et la diffusion de la culture yiddish) הוקמה בשנת 1981 על ידי מספר סטודנטים באוניברסיטת דידרו בפריס, ביניהם ורה סלומון ורנה קלוזינסקי.
האגודה פעלה עד שנת 2002, עת התאחדה עם ספריית מדם ליצירת בית תרבות היידיש.
בין הפעולות שאורגנו על ידי האגודה נזכיר:
סדנת שירי יידיש "צ'יריבים"
אירועים לא פוליטיים חילוניים שכללו, הצגות תיאטרון, הופעות מוזיקליות, הקראת שירים, שולחנות עגולים, הכול בשפת היידיש
אוניברסיטת קיץ ביידיש שכללה הרצאות בצרפתית וביידיש בשיתוף עם המחלקה לאנגלית – המרכז ללימודי יהדות באוניברסיטת פריס VII דידרו. ההרצאות והסדנאות עסקו בנושא ספרות, שפה, תיאטרון, שירה וכתיבה. התוכנית הועברה על ידי צוות מורים מקצועיים ובראשם פרופסור יצחק ניבורסקי
הוצאה לאור של עלון מידע חודשי בשם "דאס פינטעלע ייד"
ארגון קורסים שנתיים ללימוד יידיש ברמה מתקדמת בהיקף של 20 שעות חודשיות, וסמינרים חודשיים בני יום אחד בנושאים שונים
כל הפעילויות הללו ממשיכות להתקיים במסגרת בית תרבות היידיש.
בית תרבות היידיש

בית תרבות היידיש הוקם ב-14 באוקטובר 2002, לאחר מיזוג ספריית מדם עם האגודה לחקר והפצת שפת היידיש.
במרכז המוסד עומדת ספריית המולטימדיה שאוספיה מתחדשים באמצעות רכישת ספרים ישנים וחדשים, קלטות אור-קוליות, סרטים, כתבי עת ומסמכים אחרים. הספרייה מנוהלת על ידי שני ספרנים בסיוע של מתנדבים. בשנת 2003, ספריית מדם ייסדה, יחד עם ארגון כל ישראל חברים ובית המדרש הרבני של צרפת, את "הרשת האירופית של הספריות ליודאיקה והבראיקה" (RACHEL). קטלוג הרשת זמין באינטרנט.
פעילות המרכז ממומנת בחלקה על ידי תרומות ודמי חבר.
בית תרבות היידיש הקים בשנת 2018 פרויקט לדיגיטציה של הקניין הרוחני היידי בצרפת בשם "Passages" במטרה לתעד ולשמר את עקבות חיי התרבות הסוענים שהתפתחו בצרפת לפני השואה ולאחריה. הפרויקט כולל גם תערוכה וירטואלית קבועה מלווה בקטלוג מודפס המציגים את העושר והמגוון הגדול של ביטויי חיי היידיש בצרפת מסוף המאה ה-19.
בשנת 2014 מונה למנהל המרכז טל חבר-חיבוסקי, לשעבר מנהל אוניברסיטת הקיץ, עורך כתב העת "מכאן ואילך" מאסף לעברית עולמית.
הפעילות השוטפת של המרכז כוללת הוראת שפת היידיש למבוגרים ולילדים, סדנאות תיאטרון ומוזיקה, הרצאות, סמינרים ואוניברסיטת קיץ. לבית תרבות היידיש הוצאה לאור בה מתפרסמים תרגומים לצרפתית של יצירות מוכרות ביידיש, מילונים, עבודות פדגוגיות וכתבי עת.
הערות שוליים

↑  Maison de la culture yiddish | Le plus grand centre européen d'enseignement et de diffusion de la culture yiddish, yiddishweb
1 2  Le monde yiddish polonais et ses bibliothèques dans l entre-deux-guerres à Paris - PDF Téléchargement Gratuit, docplayer.fr
↑  Gilles Rozier, Alan Astro, THE MEDEM-BIBLIOTEK: THE YIDDISH LIBRARY OF PARIS, Shofar 14, 1996, עמ' 138–143
↑  Yitskhok Niborski, YIDDISH CULTURE IN FRANCE AND IN THE FRENCH-SPEAKING AREAS, European Judaism: A Journal for the New Europe 42, 2009, עמ' 3–9
↑  American Friends of the Medem Library, afmedem.org
↑  Bibliothèque Medem – yiddish.paris (בצרפתית)
↑  Jean Baumgarten, Alan Astro, RACHEL ERTEL, YIDDISH IN FRANCE: A CONVERSATION WITH RACHEL ERTEL, Shofar 14, 1996, עמ' 125–137
↑  AEDCY – Passages (בצרפתית)
↑  Elisabeth HYAFIL, Sylvie WOLFF, Paris-yiddish, Libération (בצרפתית)
↑  Second Annual Paris Summer University Program in Yiddish Language & Literature, Der Bay, The Golden Gate to the World-Wide Yiddish Community
↑  Yiddishland - le nouveau monde, Differences Les Branches du Yiddish, ‏אפריל 1984
↑  Louisette Kahane, LE YIDDISH EN FRANCE DE L'APRES GUERRE A NOS JOURS, La Rassegna Mensile di Israel 62, 1996, עמ' 437–449
↑  שותפים לפרויקט עיתונות יהודית היסטורית, באתר www.nli.org.il
↑  Passages – La vie culturelle yiddish en France (בצרפתית)
↑  thchybowski, טל חבר־חיבובסקי חולם על עברית כשפה בלי מדינה, צבא, משטרה או פקידוּת, באתר מכאן ואילך, ‏1 ביולי 2016
↑  סדנאות ופעילויות בית התרבות (בצרפתית)
↑  דף הבית, באתר Éditions Bibliothèque Medem (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297733105171  BnF: cb14473905s (data)  GND: 10150828-1  ISNI: 0000 0001 2191 9030  LCCN: no98088678  SUDOC: 085193887  VIAF: 156306345   WorldCat (עם VIAF): 156306345 
הוועד המייסד של ספריית נומברג בפברואר 1929: יצחק בלומשטיין, מאיר מנדלסון, חיים גולוב, לייב טבצ'ניק, אברהם זוסמן, אלי סבירנסקי, דוד ליבר וקיבה ויסברוט
הנהלת ספריית מדם של חוג הפועלים ביוני 1946
התפתחות ספריית מדם
פלונטר: לפני שהכל התחיל

| --- | --- |

 מבוסס על:  פלונטר
 בימוי:  טום קאולפילד סטפן סנדובל
 תסריט:  ג'ייס ריקי
 שחקנים ראשיים:  מנדי מור זאקרי לוי עדן אספינוסה ג'ולי בואן קלנסי בראון מייקל קונור גייני
 מדבבים:  מנדי מור (רפונזל) קווין מייקל ריצ'רדסון (Otter) ג'ס הרנל (Pocket) דידריך באדר (Stan the Guard) אלן דייל (The Vicar) Mary Elizabeth McGlynn (קולות נוספים) די בראדלי בייקר (קולות נוספים) קארי ולגרן (קולות נוספים) גדעון אמרי (קולות נוספים) שון הייז (Pete the Guard) ג'פרי טמבור (Big Nose) Eden Espinosa (Cassandra) זאקרי לוי (יוג'ין פיצהרברט (פלין ריידר)) קלנסי בראון (King Frederic) ג'ולי בואן (Queen Arianna) סטיבן בלום (קולות נוספים) בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מדבבים בעברית:  משי קלינשטיין, גלעד שמואלי, טליה ברקאי, דב רייזר, תמי ברק, גדי לוי, אלדד פריבס, הדר שחף-מעיין, גילן שחף, אמנון וולף, אוהד שחר, יורם יוספסברג
 מוזיקה:  אלן מנקן גלן סלטר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Walt Disney Pictures Walt Disney Television Animation Mercury Filmworks
 חברה מפיצה:  Disney–ABC Domestic Television
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 10 במרץ 2017 ישראל 4 באוגוסט 2017
 משך הקרנה:  54 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אנימציה לילדים קומדיה מיוזיקל הרפתקאות
 סרט הבא:  What the Hair!? 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פלונטר: לפני שהכל התחיל (באנגלית: Tangled: Before Ever After) הוא סרט אנימציה דו-ממדית מקורי של ערוץ דיסני. הסרט מבוסס וממשיך את הסרט "פלונטר". בסרט מככבים מנדי מור, זאקרי לוי, עדן אספינוסה, ג'ולי בואן, קלנסי בראון ומייקל קונור גייני. הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-10 במרץ 2017 ובישראל ב-4 באוגוסט 2017.
הסרט מהווה פיילוט לסדרה "פלונטר: הסדרה" אשר התחילה את שידוריה ב-24 במרץ 2017 בארצות הברית.
עלילה

לאחר אירועי הסרט "פלונטר", רפונזל נרגשת להתחיל בחייה החדשים בממלכת קורונה, לאחר שהתאחדה שוב עם הוריה, וכשלצידה אהוב ליבה יוג'ין ושומרת-הראש שלה קסנדרה. עם ההתרגשות באות גם הסכנות, ואויב לא-מוכר מתכנן מתקפה נגד רפונזל.
דמויות ומדבבים

| מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית | שם הדמות |
| --- | --- | --- |
| מנדי מור | משי קלינשטיין | רפונזל |
| זאקרי לוי | גלעד שמואלי | יוג'ין / פלין |
| עדן אספינוסה | טליה ברקאי | קסנדרה |
| ג'ולי בואן | תמי ברק | המלכה אריאנה |
| קלנסי בראון | דב רייזר | המלך פרדריק |
| מ. ס. גייני | גדי לוי | מפקד המשמר |
| דיידריך ביידר | אלדד פריבס | סטן השומר |
| לורה בנטי | הדר שחף-מעיין | ליידי קיין |
פיתוח

ב-3 ביוני 2015, ערוץ דיסני הכריז על פיתוח לסדרת המשך לסרט "פלונטר". בזמן הבכורה של הסרט "מתחלפים", טריילר ראשון לסדרה שודר, והוא חושף כי אירועי הסדרה יתרחשו בין הסרט "פלונטר" לסרט "פלונטר עד עצם היום הזה" ושסרט טלוויזיה בשם "פלונטר: לפני שהכל התחיל" ישודר לפני הסדרה ויהווה כפיילוט שלה. הטריילר מראה כי רפונזל קיבלה מחדש את השיער שלה, ומציג דמות חדשה, קסנדרה.
הערות שוליים

↑  היום היא מגיעה! בחשבון האינסטגרם של ערוץ דיסני ישראל
↑  Wagmeister, Elizabeth (3 ביוני 2015). "Tangled Animated TV Series Based on Film Coming to Disney Channel". Variety. נבדק ב-16 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Disney Gives Early 2nd Season Order for 'Tangled: The Series'". Animation Magazine. 15 בפברואר 2017. נבדק ב-17 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
יונתן דקל-חן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בספטמבר 1963 (בן 61) בלומפילד, קונטיקט, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 עיסוק:  פרופסור
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת ברנדייס
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 
יונתן דקל-חן (נולד ב-7 בספטמבר 1963) הוא היסטוריון, פרופסור בחוג להיסטוריה ובחוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

יונתן דקל חן נולד בשם ג'ונתן מרקוביץ בעיירה בלומפילד שבקונטיקט בארצות הברית. הוריו, זמרת אופרה וחזן, ניצולי שואה, הגיעו מאירופה לארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה. בנעוריו למד עברית והיה פעיל בתנועת הנוער של התנועה הרפורמית.
הוא הגיע לראשונה לישראל בשנת 1981 אחרי התיכון. אחר כך חזר לארצות הברית, וכעבור שנה בקולג' החליט לחזור לישראל ולהתגייס לצה"ל. הוא שירת בצה"ל בין 1982 ל-1985 בזמן מלחמת לבנון הראשונה. במהלך השירות פגש את אשתו הראשונה, חברת קיבוץ גשור שברמת הגולן. הם גרו בתחילה בגשור, ואחרי כמה שנים עברו לקיבוץ ניר עוז, שם עבד כמנהל המיכון החקלאי.
בשנת 1993 קיבל אישור מהקיבוץ לצאת ללימודים והחל ללמוד בחוג ליחסים בינלאומיים וללימודים סלאביים באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר שסיים תואר ראשון ושני, נסע עם משפחתו בשנת 1997 ללימודי דוקטורט באוניברסיטת ברנדייס שבבוסטון. את הדוקטורט שלו, בנושא ההתיישבות החקלאית היהודית בברית המועצות בין שתי מלחמות העולם, סיים בתוך ארבע שנים שבסיומן חזר לישראל והתקבל כחבר סגל בחוג להיסטוריה כללית וגם בחוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו.
פרופסור דקל-חן הוא בעל הקתדרה של הרב אדוורד סנדרו בחקר יהודי ברית המועצות ומזרח אירופה באוניברסיטה העברית. כיהן כיו"ר האקדמי של מרכז נבזלין לחקר יהדות רוסיה ומזרח אירופה וכראש החוג ללימודים רוסיים והחוג להיסטוריה של עם ישראל. מחקריו פורסמו בבתי הוצאה לאור באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת אינדיאנה, הוצאת מאגנס ובשורה ארוכה של כתבי עת מובילים בחו"ל. מחקריו עוסקים בעולם היהודי המודרני, מדעי הרוח היישומיים (Applied Humanities), טרנס-לאומיות, היסטוריה יהודית, היסטוריה חקלאית, יחסים בינלאומיים, פילנתרופיה, דיפלומטיה לא-פורמלית (non-state diplomacy) ובהגירה בעת החדשה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

דקל-חן נשוי ואב לארבעה. חבר קיבוץ ניר עוז. בשנת 2014 יזם עם בניו את הקמת כפר הנוער ביכורים למצוינות באומנויות הבמה. הכפר הוקם במועצה האזורית אשכול ונועד ליצור חינוך אומנותי ברמה כלל עולמית עבור בני נוער מוכשרים מהפריפריות בישראל. במהלך אירועי שבעה באוקטובר 2023 נחטף בנו, שגיא, לעזה. ב-15 בפברואר 2025 הוא הושב לישראל במסגרת עסקת החטופים השנייה.
מספריו

יונתן דקל-חן חיבר וערך ספרים ומאמרים בנושאי ההיסטוריה של יהודי ברית המועצות. בין ספריו ניתן למנות את:
דקל-חן, יונתן, מחנה משותף? קואופרציה בהתיישבות היהודית החקלאית ברוסיה ובעולם 1880–1941, הוצאת מאגנס ויד טבנקין, 2008.
Framing the Red Land: Jewish Agricultural Colonialism and Local Soviet Power, 1923–1941, New Haven: Yale University Press, 2005
Anti-Jewish Violence: Rethinking the Pogrom in East European History, (editor with David Gaunt, Natan Meir, Israel Bartal), Bloomingtoon: Indiana University Press, 2010
Ritual Murder in Russia, Eastern Europe and Byond: New Histories of an Old Accusation, (editor with Eugene Avrutin and Robert Weinbers), Bloomington: Indiana University Press, 2017
Music Bank

ערך זה עוסק במארז תקליטורים של אליס אין צ'יינס. אם התכוונתם לתוכנית מוזיקה קוריאנית, ראו .
Music Bank הוא מארז תקליטורים של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס שיצא בשנת 1999, וכולל מעל 3.5 שעות של להיטים ושירים נדירים של הלהקה.
מוקדם יותר באותה שנה יצא האוסף Nothing Safe - The Best Of The Box שכולל שירים מתוך Music Bank.
השירים Get Born Again ו-Died הוקלטו במיוחד עבור המארז והם השירים האחרונים שהקליטה הלהקה עם ליין סטאלי.
Music Bank יצא גם בגרסת DVD בת 94 דקות בשם Music Bank - The Videos שכללה וידאו קליפים וסרטונים המתעדים את חברי הלהקה ששולבו ביניהם.
Music Bank - The Videos

כולל את הווידאו-קליפים הבאים:
We Die Young (גרסה מוקדמת)
We Die Young
Man in the Box
Sea of Sorrow
Would?
Them Bones
Angry Chair
Rooster (גרסה מלאה)
What the Hell Have I
Down in a Hole
No Excuses
I Stay Away
Grind
Heaven Beside You
Again
Over Now (MTV Unplugged :מתוך)
Get Born Again
ספריית ארמון השלום

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1913 
 קואורדינטות:  52°05′12″N 4°17′44″E﻿ / ﻿52.0866°N 4.2955°E﻿ / 52.0866; 4.2955
 http://www.ppl.nl
  (למפת הולנד מוגדלת) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניספריית ארמון השלום(למפת הולנד רגילה) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניספריית ארמון השלום
 
חזית ארמון השלום, האג, הולנד, 2006
ספריית ארמון השלום, 2014
ספריית ארמון השלום, 2014
ספריית ארמון השלום (באנגלית: The Peace Palace Library) היא ספרייה הכוללת אוסף של מחקרים וספרים, המתמחה במשפט הבינלאומי הפומבי. הספרייה ממוקמת בארמון השלום, בעיר האג, הולנד. הספרייה הוקמה כדי לסייע לבית הדין הבינלאומי לצדק.
תיאור

הספרייה היא אחת הספריות הקדומות ביותר המוקדשות לחוק הבינלאומי. המטרה העיקרית שלה היא לתת שירות למוסדות האו"ם הפועלים בארמון השלום, ובהם בית הדין הבינלאומי לצדק, משכן הבוררות הקבוע הבינלאומי ואקדמיית האג למשפט בינלאומי. הספרייה פתוחה לחוקרים ולסטודנטים של המשפט הבינלאומי.
היסטוריה

קרן קרנגי ההולנדית נוסדה ב-1903, על מנת לנהל תרומה כספית של אנדרו קרנגי, שאיפשרה את בניית ארמון השלום. הארמון הושלם בשנת 1913, לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
כיום ממומנת קרן קרנגי על ידי משרד החוץ ההולנדי. מאז 1913 הקרן היא הבעלים של ארמון השלום, והקרן מנהלת את ספריית ארמון השלום. הספרייה הוקמה בעקבות התעקשותו של קרנגי כי יהיה בבניין חדר זמין לספרייה משפטית. הספרייה פעלה בארמון השלום עצמו עד 2007, עת הועברה לבניין חדש בחלק האחורי של ארמון השלום, על מנת לפנות מקום בחזית הארמון לבית הדין הבינלאומי לצדק.
אוספים

הספרייה אספה פרסומים בנושא משפט בינלאומי מאז 1913, וכיום הספרייה מחזיקה למעלה ממיליון כותרים. מרבית האוסף מקוטלג בקטלוג המקוון של הספרייה.
אוספים > המשפט הבינלאומי והמשפט הלאומי

מרבית פרסומי הספרייה עוסקים במשפט בינלאומי, בנושאם כגון: אחריות מדינה, זכויות אדם, המשפט הבינלאומי ההומניטארי, משפט פלילי בינלאומי, החוק של ארגונים בינלאומיים, החוק האירופאי, וכו'. האוסף של הארמון כולל ספרות בנושאים משפט בינלאומי פרטי, משפט מסחרי בינלאומי, דיני פשיטת רגל בינלאומיים, וסדרי דין בינלאומיים. בשנת 2012 החלה הספרייה, והמכון לביטחון סביבתי לאסוף מידע בנושא החוקים המוצעים בנושא אקוסייד. בספרייה גם אוסף ספרים בנושאים של החוקים הלאומיים, בנושאי משפט השוואתי, משפט מנהלי, משפט פלילי ומשפט חוקתי לאומיים מקומיים.
אוספים > אוספים מיוחדים

בספרייה מספר אוספים מיוחדים ובהם, האוסף הגדול בעולם של כתבי הוגו גרוטיוס, ובהם מהדורה מוקדמת של "על דיני מלחמה ושלום" משנת 1625.
פרסומים

הספרייה מפרסמת מדריכי מחקר, על מנת לאפשר לחוקרים להכיר נושאים שונים של המשפט הבינלאומי.
בלגראנו (כדורגל)

קלוב אתלטיקו בלגראנו (בספרדית: Club Atlético Belgrano) היא קבוצת כדורגל מהעיר קורדובה שבארגנטינה. מאז טורניר האפרטורה של שנת 2011 משחקת הקבוצה בליגת המשנה הארגנטינאית.
הפיראטים נחשבים למועדון הכדורגל הבכיר של העיר קורדובה. היריבות הגדולה של העיר היא בין בלגראנו לקבוצת הכדורגל טאז'רס דה קורדובה.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1905 בידי קבוצה של נערים, נשיאה הראשון של הקבוצה היה ארטורו אורגז, בגיל 14.
הקבוצה קרויה על שם גנרל מנואל בלגראנו, דמות היסטורית בתולדות ארגנטינה, צבעי המועדון נלקחו מדגל ארגנטינה, שנוצר על ידי בלגראנו.
ב-17 במרץ 1929, נוסד האצטדיון חיגנטה דה אלברטי, שהיה אחד מהאצטדיונים הראשונים בארגנטינה.
הקבוצה זכתה ב-24 אליפויות בליגה המקומית של קורדובה: 1913, 1914, 1917, 1919, 1920, 1929, 1930, 1931, 1932, 1932, 1933, 1935, 1936, 1937, 1940, 1946, 1947, 1950, 1952, 1955, 1957, 1971, 1973.
ב-1992 הקבוצה הגיע לראשונה לליגת העל הארגנטינאית ושיחקה שם עד 2002 למעט עונות 1996 ו-1997.
הקבוצה שבה לליגת העל גם בעונת 2006/07, אך בסופה ירדה לליגה השנייה.
בסוף טורניר הקלאוסורה של שנת 2011 שיחקה הקבוצה מול קבוצת ריבר פלייט צמד משחקים על הזכות לשחק בליגה הראשונה לאחר שסיימה במקום הרביעי בליגת המשנה בארגנטינה. במשחק הראשון בקורדובה ניצחה בלגראנו 2:0 ובמשחק השני באצטדיון המונומנטל של ריבר סיימו הקבוצות בתוצאה 1:1, מה שהיווה תפנית היסטורית: לראשונה ב-110 שנותיה שיחקה ריבר פלייט עונה אחת בליגת המשנה בארגנטינה.
בלגראנו העפילה לאחר צמד משחקי המבחן לליגת העל הארגנטינאית.
שלושת השחקנים המפורסמים ששיחקו בקבוצה הם אוסבלדו ארדילס, שיחק ב-1974 והיה שותף לזכיית נבחרתו בגביע העולמי, לואיס פביאן ארטימה, ששיחק בין 1992-2001, וחוסה ריינלדי, ששיחק בין 1967-1974.
אליפות צרפת בטניס 1927

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  27 במאי 1927 – 5 ביוני 1927 (10 ימים) 
 מספר תחרות:  32 
 עיר מארחת:  פריז
 אצטדיון:  אצטדיון של מועדון רוגבי
 זוכה:  גברים:רנה לקוסט (צרפת) נשים:קיאה באומן (הולנד) זוגות גברים:אנרי קושה/ז'אק בריניון (צרפת) זוגות נשים:איירין פיקוק/בובי הייני (דרום אפריקה) זוגות מעורבים: מרגריט ברוקדי/ז'אן בורוטרה (צרפת)
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 1926 אליפות צרפת הפתוחה 1928 ← 
 
אליפות צרפת 1927 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר בפריז. התחרות התחילה ב-27 במאי והסתיימה ב-5 ביוני. זו הייתה התחרות ה-32 מאז ייסודה והשלישית בה אושרה השתתפות אזרחים זרים.
רנה לקוסט זכה בתחרות גברים וזוגות גברים.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 75 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
רנה לקוסט (צרפת צרפת), מנצח תחרות 1925, ניצח בתחרות
אנרי קושה (צרפת צרפת), מנצח תחרות 1926, הודח בחצי הגמר
ביל טילדן (ארצות הברית ארצות הברית), הפסיד בגמר
ז'אן בורוטרה (צרפת צרפת), הודח בסיבוב הרביעי
פרנק האנטר (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב השלישי
לואיס ריימונד (דרום אפריקה (1910–1928) דרום אפריקה), הודח ברבע הגמר
בלה פון קרלינג (הונגריה הונגריה), הודח בסיבוב הרביעי
ז'אק בריניון (צרפת צרפת), הודח ברבע הגמר
ניקולס מישו (רומניה רומניה), הודח בסיבוב הרביעי
אוטו פרויצהיים (גרמניה גרמניה), הודח ברבע הגמר
סרי קרישנה פרסדה (הודו הבריטית הודו הבריטית), הודח בסיבוב הרביעי
קיטס לסטר (בריטניה בריטניה), הודח בסיבוב הרביעי
פטריק ספנס (דרום אפריקה (1910–1928) דרום אפריקה), הודח בחצי הגמר
צ'ארלס אשלימן (שווייץ שווייץ), הודח בסיבוב הרביעי
הנדריק טימר (הולנד הולנד), הודח בסיבוב הרביעי
סטניסלב צ'טברטינסקי (פולין פולין), הודח בסיבוב הרביעי
בגמר התחרות נפגשו רנה לקוסט (צרפת צרפת) וביל טילדן (ארצות הברית ארצות הברית). רנה לקוסט ניצח בחמש מערכות ובכך זכה באליפות בפעם השנייה. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 40 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מרגריט ברוקדי (צרפת צרפת), הודחה ברבע הגמר
לילי דה אלברס (ספרד ספרד), הודחה ברבעה גמר
קיאה באומן (הולנד הולנד), ניצחה בתחרות
איירין פיקוק (דרום אפריקה (1910–1928) דרום אפריקה), הפסידה בגמר
סילי אאוסם (גרמניה גרמניה), הודחה ברבע גמר
סוזן דב (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השלישי
פיבי ווטסון (בריטניה בריטניה), הודחה בסיבוב השלישי
איילין בנט (בריטניה בריטניה), הודחה בחצי הגמר
במשחק הגמר קיאה באומן (הולנד הולנד) ניצחה את איירין פיקוק (דרום אפריקה (1910–1928) דרום אפריקה) בשתי מערכות.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1926 אנרי קושה וז'אק בריניון (צרפת צרפת) נפגשו עם הזוג הצרפתי ז'אן בורוטרה ורנה לקוסט וניצחו  ב-5 מערכות. בכך הם זכו בתחרות בפעם ה-2 ברציפות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות וימבלדון.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 17 זוגות. במשחק הגמר איירין פיקוק ובובי הייני (דרום אפריקה (1910–1928) דרום אפריקה) שיחקו נגד פגי מיצ'ל ופיבי ווטסון (בריטניה בריטניה) וניצחו אותן בשתי מערכות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 33 זוגות. במשחק הגמר מרגריט ברוקדי וז'אן בורוטרה (צרפת צרפת) נפגשו עם לילי דה אלברס (ספרד ספרד) וביל טילדן (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו אותם בשלוש מערכות.
רנה לקוסט, מנצח תחרות הגברים
קיאה באומן, מנצחת תחרות הנשים
לאהוב את וינסנט

| --- | --- |

 בימוי:  דורותה קוביילה   יו וולצ'מן
 הופק בידי:  איבן מאטגרט   שון בוביט   יו וולצ'מן
 תסריט:  ג'ק דנאהל   דורותה קוביילה   יו וולצ'מן
 עריכה:  דורותה קוביילה
 מדבבים:  סירשה רונן (Marguerite Gachet) Jochum ten Haaf (וינסנט ואן גוך) Robert Gulaczyk (וינסנט ואן גוך) Bill Thomas הולי ארל Martin Herdman Piotr Pamula (פול גוגן) ג'ון סשנס כריס או'דאוד איידן טרנר ג'רום פלין (פול גאשה) הלן מקרורי אלינור טומלינסון דאגלס בות' Cezary Łukaszewicz (תיאו ואן גוך) 
 מוזיקה:  קלינט מנסל 
 צילום:  טריסטאן אוליבר 
 מדינה:  פולין, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  הולו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  בריטניה 13 באוקטובר 2017
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, דרמה, סרט ביוגרפי 
 תקציב:  5.5 מיליון דולר
 הכנסות:  42.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   lovingvincent
 פרסים:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט המונפש הטוב ביותר
 lovingvincent.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
לאהוב את וינסנט (באנגלית: Loving Vincent) הוא סרט קולנוע מונפש ואקספרימנטלי משנת 2017 המתאר את קורותיו של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, ובפרט את נסיבות מותו. זהו סרט הקולנוע הראשון באורך מלא שמצויר כולו ידנית בצבעי שמן לפי סגנונו של ואן גוך. את הסרט כתבו וביימו דורותה קוביילה (אנ') ויו וולצ'מן (אנ') בהפקה בריטית-פולנית שמומנה על ידי קרן קולנוע פולנית ומיזם גיוס כספים מ-Kickstarter.
הפקה

ב-2008, קוביילה שהגתה את הרעיון ליצירת סרט מאויר בציורי שמן רצתה תחילה סרט קצר באורך שבע דקות. היא הגתה את הרעיון לסרט ממכתביו הרבים של ואן גוך. הסרט מורכב מכ-65,000 ציורי שמן שנוצרו על ידי 125 אמנים מרחבי העולם, אולם בסיום הפקת הסרט נותרו רק כ-1,000 ציורים. הפקת הסרט נעשתה בדרך של צילום סצנות במסך ירוק, ולאחר מכן נוספו ציוריו של ואן גוך. בסיום הפקת הסרט, כל צייר צייר על בסיס קנבס את הסצנות המיועדות לו. עקב העבודה המרובה, תהליך הפקת הסרט לקח כ-6 שנים.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל סרטי האנימציה הבינלאומי באנסי, וזכה בפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט המונפש הטוב ביותר וכן למועמדות לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-90. כמו כן, הסרט זכה להצלחה כלכלית מרשימה עם הכנסות של 42.1 מיליון דולר על בסיס תקציב של 5.5 מיליון דולר.
עלילה

כשנה לאחר מותו של וינסנט ואן גוך, הדוור ג'וזף רולין ביקש מבנו, ארמנד, להעביר את מכתבו האחרון של ואן גוך לאחיו, תיאו. ג'וזף תוהה מדוע וינסנט התאבד וזאת לאור שרק שבועות בודדים לפני מותו הוא סיפר לאחיו במכתביו שמצבו הנפשי ובריאותו השתפרו. תחילה ארמנד לא רוצה להעביר את מכתביו של וינסנט, אך לבסוף הוא מתרצה לאחר הפצרותיו של ג'וזף. ארמנד נסע לשכונת מונמארטר שבפריז, ושם הוא פגש את פייר טאנגי שסיפר לו שתיאו מת כחצי שנה לאחר מותו של וינסנט. הוא הציע לארמנד לפגוש את ד"ר פול גאשה. וינסנט גר עם גאשה לאחר שחרורו מהאשפוז במוסד, ושניהם חלקו אהבה לציור. כמו כן, גאשה פקד את הלווייתו של וינסנט.
ארמנד מגיע לאובר-סור-אוּאז, היכן שגאשה התגורר, אך התברר לו שהלה נסע למספר ימים. ארמנד החליט להישאר בכפר עד לשובו ולשהות בפונדק שבו וינסנט נפטר. בפונדק הוא פגש את אדלין רבוקס שחיבבה את וינסנט וגם הופתעה ממותו הפתאומי. היא הציעה לארמנד לפגוש את הדייג המקומי שסיפר לו שוינסנט התיידד עם בתו של ד"ר גאשה, מרגריטי. כשארמנד פגש את מרגריטי, היא הכחישה את הקשר וכעסה עליו ברמזו שוויכוח בין אביה לווינסנט גרם להתאבדותו הפתאומית.
במהלך מפגשיו של ארמנד עם מכריו של וינסנט, הוא התוודע לתיאוריה שבה שוינסנט נורה ולא התאבד. הוא שמע על בחור בשם רנה שנהג להציק לווינסנט. רנה היה שיכור לעיתים קרובות ונהג להחזיק רובה. ד"ר מאזרי שבדק את וינסנט טען שלפי פצע הירי בגופו של וינסנט, לא הייתה אפשרות ממשית של התאבדות בדרך של ירי עצמי אלא כתוצאה מירי של אדם אחר. ארמנד מספר את התאוריה הזו למרגריטי שהתוודתה על חברות קרובה לווינסנט, אך היא סבורה שרנה לא רצח את וינסנט.
לאחר השתלשלות האירועים, ארמנד נפגש לבסוף עם ד"ר גאשה שהבטיח לשלוח את המכתב של וינסנט לאלמנתו של תיאו, ג'ואנה. גאשה הודה שהשניים התווכחו על פחדנותו של גאשה להגשים את חלומו כצייר ועל תלותו הכלכלית של וינסנט באחיו תיאו. גאשה סבר שוויכוח זה הוביל להתאבדותו של וינסנט. כשארמנד שב לביתו, הוא ואביו מתקבלים מכתב תודה בשם ג'ואנה על שליחת מכתבו האחרון של וינסנט. המכתב נחתם "באהבה וינסנט" (Loving Vincent).
צוות שחקנים

רוברט גליסזיאק - וינסנט ואן גוך
דאגלס בות' - ארמנד רולין
ג'רום פלין - ד"ר פול גאשה
סירשה רונן - מרגריטי גאשה
הלן מקרורי - לואיז שאבלייאר
כריס או'דאוד - ג'וזף רולין
ג'ון סשנס - פייר טאנגי
אלינור טומלינסון - אדלין רבוקס
איידן טרנר - הדייג