stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכל להב
ביוגרפיה

להב למדה לשחק שחמט בגיל 7. מאמנה הראשון היה דמיטרי (דימה) מוטנקו. זכתה שש פעמים בסגנות אליפות ישראל לבנות בגילאים שונים, החל מגיל 9 (בשנת 2008), בו החלה לשחק שחמט, ועד גיל 16 (באליפות ישראל לבנות עד גיל 16 זכתה במקום שני במשך ארבע שנים ברציפות, החל מהיותה בת 12). בדצמבר 2013 ייצגה את ישראל באליפות העולם בשחמט לבנות עד גיל 14 שנערכה באל-עין, באבו דאבי, כחלק ממשלחת ישראלית מצומצמת של שחקני נוער מצטיינים (שכללה, בנוסף אליה, בין היתר גם את עומר רשף ואלון מינדלין) שעשתה היסטוריה: בפעם ראשונה ישראל יוצגה בתחרות שחמט במדינה ערבית.
מאמנה בשנים 2013–2018 היה האמן הבינלאומי שי פורת.
אביה של מיכל, עדי להב, חבר בהנהלת מועדון ראשון לציון (בשורותיו משחקת מיכל בליגה הארצית), יושב ראש עמותת השחמט ראשון לציון וחבר הנהלת האיגוד הישראלי לשחמט.
להב מתגוררת בנס ציונה.
הישגים בולטים

2008 - זכתה בסגנות באליפות ישראל לבנות עד גיל 9, שנערכה בתל אביב, לאחר שצברה 5 נקודות מ-6 אפשריות.
2011 - זכתה בסגנות באליפות ישראל לבנות עד גיל 12, שנערכה בפתח תקווה, לאחר שצברה 6 נקודות מ-7 אפשריות.
2012 - זכתה בסגנות באליפות ישראל לבנות עד גיל 16, שנערכה בפתח תקווה, לאחר שצברה 8 נקודות מ-9 אפשריות.
2013 - זכתה בסגנות באליפות ישראל לבנות עד גיל 16, שנערכה בפתח תקווה, לאחר שצברה 7 נקודות מ-9 אפשריות.
2014 - זכתה בסגנות באליפות ישראל לבנות עד גיל 16, שנערכה באלקנה, לאחר שצברה 5.5 נקודות מ-7 אפשריות.
2015 - זכתה בסגנות באליפות ישראל לבנות עד גיל 16, שנערכה בראשון לציון, לאחר שצברה 4.5 נקודות מ-6 אפשריות.
2016 - זכתה בסגנות באליפות ראשון לציון, לאחר שצברה 7 נקודות מ-9 אפשריות.
2016 - זכתה במקום ראשון באליפות ישראל בשח מהיר לנשים לאחר שצברה 5 נקודות מ-5 אפשריות.
2016 - זכתה במקום ראשון באליפות ישראל המעורבת עד גיל 18, שנערכה בכפר סבא, לאחר שצברה 5.5 נקודות מ-7 אפשריות.
2016 - צברה 3 מ-4 בלוח העתודה (חמישי) של נבחרת הנשים של ישראל באולימפיאדת השחמט 2016, שהתקיימה בבאקו שבאזרבייג'ן.
2016 - זכתה במדליית ארד באליפות העולם לנערות עד גיל 18, שנערכה בחנטי-מנסיסק שברוסיה, לאחר שצברה 8 נקודות מ-11 אפשריות והייתה השחקנית המפתיעה (הדירוג ההתחלתי שלה היה בתחרות היה 24).
2016 - זכתה באליפות ישראל לנשים, שנערכה בטבריה, כשצברה 8.5 נקודות מ-9 אפשריות והפגינה ביצוע תחרותי של מד כושר 2606
2017 - הייתה המצטיינת בליגת הנשים, לאחר שצברה 4 נקודות מ-4 אפשריות בלוח השני של מועדון ראשון לציון, שזכתה באליפות הליגה.
2019 - צברה 4.5 מ-9 בתחרות הבינלאומית בנתניה עם רמת ביצוע של מעל 2400 והשיגה ציון ראשון לדרגת רב-אמן לנשים.
2019 - סיימה במקום שני משותף באליפות ישראל הפתוחה עם 7 נקודות מ-9 אפשריות יחד עם רבי-האמנים (ואלופי ישראל לשעבר) ויקטור מיכלבסקי וגדי רכליס, חצי נקודה אחרי הזוכה בתחרות רב-אמן תמיר נבאתי, בהקדימה חמישה רבי-אמנים נוספים.
2020 - צברה 6 מ-9 בליגה הארצית והייתה שותפה לעליית קבוצת המשנה של מועדון ראשון לציון לליגה הלאומית.
2021 - עלתה (כממלאת מקום) לגמר אליפות הארץ הפתוחה, בה ביכרה להשתתף על פני אליפות הנשים, וצברה בה 4 נקודות מתוך 9 אפשריות.
מבחר תחרויות בהן השתתפה

אליפות אירופה בשחמט 2015
אליפויות ישראל בשחמט בשנים: 2016 ו-2018.
השתתפות באולימפיאדות השחמט

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מיכל להב ייצגה את ישראל ב-3 אולימפיאדות שחמט
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 2016 | עת | 2054 | 3 מ-4 | 2+ 2= 0- | 75.0 | 9 קבוצתי |
| 2018 | עת | 2151 | 2 מ-5 | 1+ 2= 2- | 40.0 | 39 |
| 2022 | 4 | 2185 | 7 מ-10 | 7+ 0= 3- | 70 | 25 קבוצתי |
מד כושר

| השחמטאיות הישראליות הבכירות לפי מד כושר בינלאומי   נכון ל-1 בדצמבר 2024> מס' | השחמטאיות הישראליות הבכירות לפי מד כושר בינלאומי   נכון ל-1 בדצמבר 2024> שם | השחמטאיות הישראליות הבכירות לפי מד כושר בינלאומי   נכון ל-1 בדצמבר 2024> דרגה | השחמטאיות הישראליות הבכירות לפי מד כושר בינלאומי   נכון ל-1 בדצמבר 2024> מד כושר | השחמטאיות הישראליות הבכירות לפי מד כושר בינלאומי   נכון ל-1 בדצמבר 2024> שנת לידה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מרסל אפרוימסקי | אמן בינלאומי | 2397 | 1995 |
| 2 | דנה כוכבי | אמן פיד"ה | 2352 | 2007 |
| 3 | יוליה שוויגר | אמן בינלאומי | 2347 | 1994 |
| 4 | מאשה קלינובה | אמן בינלאומי | 2235 | 1968 |
| 5 | אולגה גוטמחר | אמן בינלאומי לנשים | 2211 | 1987 |
| 6 | אלה פיטם | רב אמן לנשים | 2194 | 1987 |
| 7 | מיכל להב | אמן בינלאומי לנשים | 2179 | 1999 |
| 8 | אירינה בוטביניק | אמן פיד"ה לנשים | 2172 | 1961 |
| 9-10 | נגה אורין | אמן בינלאומי לנשים | 2155 | 2007 |
| 9-10 | דינה בלנקיה | רב אמן לנשים | 2155 | 1993 |
הערות שוליים

↑  שחמט: ארד למיכל להב באליפות העולם, באתר ynet, 4 באוקטובר 2016
↑  סיון חדד, יש מדליה באליפות העולם!, באתר האיגוד הישראלי בשחמט, 3 באוקטובר 2016
↑  יוחנן אפק, מדליית ארד למיכל להב!, באתר האיגוד הישראלי בשחמט, 4 באוקטובר 2016
↑  ניצן קידר, נוער: מדליית ארד בשחמט לישראל, באתר ערוץ 7, 5 באוקטובר 2016
↑  ישראל שרנצל, ארד למיכל להב, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2012
↑   ישראל שרנצל, שיעורים מאלוף העולם, באתר הארץ, 26 באפריל 2016
↑   ישראל שרנצל, אלופה בפעולה, באתר הארץ, 9 במאי 2016
↑  הוכרזו אלוף ואלופת ישראל בשחמט, באתר ערוץ 7, 14 בדצמבר 2016
↑  יוחנן אפק, תמיר נבאתי ומיכל להב- אלופי ישראל, באתר האגוד הישראלי לשחמט, 14 בדצמבר 2016
↑  אלכס דורון, נבחרת ישראל מתחרה באבו דאבי בשם בדוי, באתר nrg‏, 26 בדצמבר 2013
↑  סיון חדד, הסתיימה אליפות העולם לנערים באל-עין, באתר האיגוד הישראלי לשחמט, 29 בדצמבר 2013
↑  הטלוויזיה הקהילתית מועדון השחמט מתנ"ס קריית אונו, ש'ייח מט, באתר יוטיוב, פברואר 2013
↑  טבלת תוצאות גמר אליפות ישראל עד גיל 9 2008, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
↑  טבלת תוצאות גמר אליפות ישראל עד גיל 12 2011, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
↑  טבלת תוצאות גמר אליפות ישראל עד גיל 16 2012, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
↑  טבלת תוצאות גמר אליפות ישראל עד גיל 16 2013, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
↑  טבלת תוצאות גמר אליפות ישראל עד גיל 16 2014, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
↑  טבלת תוצאות גמר אליפות ישראל עד גיל 16 2015, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
↑  טבלת תוצאות של אליפות ראשון לציון 2016, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
↑  טבלת תוצאות אליפות ישראל בשחמט מהיר לנשים 2016, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
↑  טבלת תוצאות גמר אליפות ישראל עד גיל 18 2016, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
↑  עמוד התוצאות של מיכל להב באליפות העולם עד גיל 18 לנערות 2016, באתר צ'סרזלטס (באנגלית)
↑  פסטיבל השחמט הבינלאומי נתניה 2019 - התחרות הפתוחה האיגוד הישראלי לשחמט. כל המידע על תחרויות שחמט ליגות שחמט מועדוני שחמט בישראל, באתר www.chess.org.il
↑  אליפות ישראל הפתוחה 2019 האיגוד הישראלי לשחמט. כל המידע על תחרויות שחמט ליגות שחמט מועדוני שחמט בישראל, באתר www.chess.org.il
↑  גמר אליפות ישראל 2021 התחרות הפתוחה האיגוד הישראלי לשחמט. כל המידע על תחרויות שחמט ליגות שחמט מועדוני שחמט בישראל, באתר www.chess.org.il
↑  OlimpBase :: 42nd Chess Olympiad (women), Baku 2016, Israel, www.olimpbase.org
↑  Chess-Results Server Chess-results.com - 43rd Chess Olympiad 2018 Women, archive.chess-results.com
↑  Chess-Results Server Chess-results.com - 44th Chess Olympiad 2022 Women, archive.chess-results.com
ג'ו סאקו

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1960  (בן 64) קירקופ, מלטה
 מדינה:  מלטה 
 לאום:  מלטי אמריקאי אוסטרלי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אורגון
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ציור כתיבה
 זרם ספרותי:  קריקטורה קומיקס פוליטי
 יצירות בולטות:  פלסטיין הערות שוליים מעזה
 תקופת הפעילות:  1975–2011 (כ־36 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס אייזנר מלגת גוגנהיים פרס הספרים של אורגון פרס הספר האמריקאי
 
ג'ו סאקו (במלטית: Joe Sacco) הוא קריקטוריסט, עיתונאי ויוצר קומיקס אמריקאי שנולד במלטה בשנת 1960. הוא נחשב לאחד מכותבי הקומיקס הפוליטיים המשפיעים ביותר אי פעם, והוזכרו רבות בהקשרים של קומיקס פוליטי. הוא ידוע בעיקר בזכות ספרי הקומיקס הפוליטיים שלו, ובפרט בספרים "פלסטיין" (1996), "הערות שוליים מעזה", (2006), "האזור הבטוח בגוראז'דה" (2000) והמתקן (2003). שני הראשונים עוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני (שסאקו מרבה לדבר עליו) והאחרונים עוסקים במלחמת בוסניה.
פרסים

בנוסף לפרס הספר האמריקאי לשנת 1996, מלגת גוגנהיים משנת 2001 ופרס אייזנר לשנת 2001, זכה הספר "הערות שוליים מעזה" בפרס "הרומן הגרפי הטוב ביותר של השנה" של לוס אנג'לס טיימס לשנת 2009. הספר גם זכה בפרס רידנהור (אנ') לשנת 2010 ובפרס הספר של אורגון בשנת 2012.
ביבליוגרפיה חלקית

1988–1992: "יאהו" 1-6 (Fantagraphics Books)
1993–1995: "פלסטיין" 1-9 (Fantagraphics Books)
1998: "סיפורים מבוסניה" (Drawn and Quarterly)
2003: "המתקן" (Drawn and Quarterly)
2000: "האזור הבטוח בגוראז'דה" (Fantagraphics Books)
2003: "הערות מניצחון" (Drawn and Quarterly)
2005: "המלחמה נגמרה: פרופילים מבוסניה" (Drawn and Quarterly)
2009: "הערות שוליים מעזה" (Henry Holt and Company)
2012: "ימי ההרס, ימי המרד" יחד עם כריס הדגס (Type Media Center)
לקריאה נוספת

מוניקה מרשל, ג'ו סאקו, Rosen Publishing Group, שנת 2005. ISBN 978-1-4042-0284-9
הערות שוליים

1 2  You are being redirected..., www.drawnandquarterly.com
↑  Interview: cartoonist Joe Sacco, the Guardian, ‏2003-10-23 (באנגלית)
1 2  Read Yourself Raw Australia | Why you should not opt for a used appliance when you need long lasting performance?, www.readyourselfraw.com
↑  Stand Up Comics | The Village Voice, www.villagevoice.com
↑  Joe Sacco Bio, web.archive.org, ‏2006-03-21
1 2  Cooke, Rachel (2009-11-22). "Joe Sacco | interview". The Observer (באנגלית בריטית). ISSN 0029-7712. נבדק ב-2020-09-16.
↑  Chris Hedges, Lannan Foundation (באנגלית)
↑  Book Prizes – Los Angeles Times Festival of Books» 2009 Los Angeles Times Book Prizes Winners, web.archive.org, ‏2014-11-11
↑  The Ridenhour Prizes - Fostering the spirit of courage and truth, web.archive.org, ‏2011-09-30
↑  oregon book award for footnotes in gaza
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267417905171  PLWABN: 9810680737805606  BNE: XX1555051  BnF: cb130831367 (data)  CANTIC: a10803592  GND: 12439468X  ICCU: RAVV105704  ISNI: 0000 0001 0855 8920  LCCN: no95023135  NKC: xx0042051  NLK: KAC200207830  NTA: 176876588  RKD: 212272  SUDOC: 057411239  VIAF: 22277197   WorldCat (עם VIAF): 22277197
גדס"ר 288

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל  צה"ל
 שיוך:  עוצבת המפץ עוצבת המפץ
 סוג:  גדוד סיור אוגדתי
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  מרץ 1973 – מרץ 1974 (כשנה)
 מקים היחידה:  סא"ל צביקה דהב
 מלחמות:    מלחמת יום הכיפורים
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  טנקי שוט קל, נגמ"שים, וג'יפים
 פיקוד
 יחידת אם:   עוצבת המפץ
 דרגת המפקד:    סגן-אלוף
 מפקדים:  סא"ל צביקה דהב
גדס"ר 288 היה גדוד סיור תחת אוגדה 146, שפעל בין השנים 1973–1974. הגדוד הוקם במרץ 1973 תחת אוגדה 146, וערך את אימון ההקמה במאי 1973.
במלחמת יום הכיפורים לחם הגדוד בקרבות בדרום רמת הגולן במסגרת הקרב על חושניה: הגדוד שחרר את תל סאקי ומוצב 116, נלחם בקרב תל ג'וחדר, כבש את תל פרס וצומת רפיד. כמו כן השתתף בקרב אום בוטנה. לאחר הפסקת האש ירד לתגבר את מערכי צה"ל מול איסמעיליה בגדה המערבית של תעלת סואץ. הגדוד פורק במרץ 1974.
היסטוריה

גדוד סיור 288 הוקם במרץ 1973 באוגדה 146 בפיקודו של האלוף מוסה פלד. הגדוד היה אחד מתוך מספר גדודי סיור שהוקמו בצה"ל בתחילת שנות ה-70. גדודי הסיור היו גדודים מעורבים של טנקים ונגמ"שים אשר היו תחת פיקודה הישיר של אוגדה.
הגדוד כלל טנקי שוט קל, נגמ"שי M-113, וג'יפים. יעוד הגדוד היה להיות גדוד סיור אוגדתי הבנוי לפריסה רחבה כדי לתת תצפיות ומודיעין לאוגדה 146 בזמן לחימה ולהוות כוח לחימה עצמאי. הגדוד בפיקוד המג"ד צביקה דהב והסמג"ד אלישע ברודסקי, כלל שלוש פלוגות לחימה ותצפיות שבכל פלוגה 7 טנקים, 8 נגמשי חרמ"ש, פלוגת ג'יפי סיור שכללה 11 ג'יפים ופלוגת מפקדה. הגדוד עבר אימון הקמה במאי 1973.
היסטוריה > הגדס"ר במלחמת יום הכיפורים

ביום הכיפורים התגייס הגדוד במחנה עופר צפונית לירושלים, ולמחרת נע על שרשראות לעמק הירדן בציר ירושלים-רמאללה-שכם-ג'נין-צמח. ב-8 באוקטובר הגדוד עלה לגולן דרך ציר כוּרסי עם כוחות אוגדה 146. הגדוד סופח לחטיבה 205 בפיקודו של אל"ם יוסי פלד, ולחם איתה בחזית רמת הגולן מול הצבא הסורי.
ברמת מגשימים נלחם הגדוד בכוחות סוריים. לוחמי הגדוד הגיעו למוצב תל סאקי ומוצב 116 ופינו את חיילי גדוד הנח"ל המוצנח 50 של חטיבה 35 שהיו מכותרים ולחמו מיום שבת. הגדוד נלחם בתל ג'וחדר והשיג שליטה באש על התל ולקח שבוים סורים ב-9 באוקטובר, כבש את תל פרס השולט על פתחת רפיד וציר הנפט. עם כיבוש התל, המוצב בראש התל חזר לפעילות מלאה על ידי חיילי הגדוד, שהעבירו דיווחי תצפיות והכוונת אש לתותחנים. לאחר מכן הגדוד השתתף בקרבות הבלימה בגזרת חושניה, וכבש את צומת רפיד.
הגדוד עבר ללחום תחת חטיבה 4 בפיקוד יעקב הדר באותה הגזרה. לאחר סיום קרבות הבלימה עבר הגדוד ממזרח לקוניטרה ונפרש בתצפיות על התלים הגעשיים בדרום המובלעת. ב-17 באוקטובר התמקם הגדוד באזור חאן ארנבה, וב-18 אוקטובר התמקם לתצפיות בתל אל מל, תל שער, תל מסחרה ותל קרין. הגדוד השתתף בקרב אום בוטנה ותל-מסחרה, והשתתף בבלימת התקפות הנגד מצד צבא סוריה והכוחות העיראקיים והירדנים (חטיבת השריון הירדנית 40) שהגיעה לתגבור הכוח הסורי מדרום. ב-20 אוקטובר עבר הגדוד לחניון בכפרים נסג' ואטייחה ותצפיות לעבר תל חארה.
לאחר הכרזת הפסקת האש, נשלח הגדוד יחד עם אוגדה 146 וכוחות נוספים מפיקוד המרכז לתגבר את מערכי צה"ל בגדה המערבית של תעלת סואץ, הגדוד צורף ליחידות מול אסמאעיליה ממערב לתעלת סואץ, והשתתף בקרבות ההתשה מול כוחות מצריים, עד הפרדת הכוחות בין צה"ל לבין הצבא המצרי במרץ 1974.
עיקר הלחימה בוצע על ידי הטנקים, שהשמידו עשרות טנקי אויב, כשלוחמי הנגמ"שים והג'יפים מסייעים להם סיוע צמוד, הן בחילוץ ובפינוי נפגעים והן בחימוש ותדלוק הטנקים בסמוך לקו הלחימה. פלוגת המפקדה של הגדוד יזמה אספקת תחמושת ודלק, פרסה את תחנת האיסוף הגדודית, החזירה טנקים פגועים לכשירות והשתלבה ביחד עם סיירי הגדוד באבטחת הטנקים בלילות, כדי לאפשר לצוותים לאגור כוח לקראת המשך הלחימה. פעולות אלו אפשרו רצף לחימה.
במהלך המלחמה איבד הגדוד 9 מלוחמיו. לאחר המלחמה, במרץ 1974, פורק הגדוד.
אנדרטת גדס"ר 288

לזכר נופלי הגדס"ר במלחמת יום הכיפורים הוקמה אנדרטה בפארק העוצבות ביד לשריון.
תמונות

טקס הענקת דרגות - גדס"ר 288 באפריקה, סא"ל צביקה דהב המג"ד
טקס הענקת דרגות - גדס"ר 288 באפריקה
טקס הענקת דרגות - גדס"ר 288 באפריקה, סא"ל צביקה דהב המג"ד
ראו גם

חטיבה 205 במלחמת יום הכיפורים
אוגדה 143 במלחמת יום הכיפורים
לקריאה נוספת

אבי ולנטיין, סגול 351, פרדס הוצאה לאור, 2020
הערות שוליים

↑  תקציר אירועים - גדס"ר 288 בראש חטיבה 205 - 8 עד 11 באוקטובר 1073 - אלו העובדות, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
↑  חוברת גדס"ר 288 במלחמת יום הכיפורים, הוצאת הגדוד, 1974, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
מפת הקרבות של גדס"ר 288 במלחמת יום הכיפורים
סא"ל צביקה דהב, מג"ד גדס"ר 288
אנדרטה בפארק העוצבות ביד לשריון לזכר נופלי גדס"ר 288 במלחמת יום הכיפורים
בית הכנסת דה לה ויקטואר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  פריז 
 מיקום:  פריז
 מדינה:  צרפת
 בעלים:  עיריית פריז 
 נוסח תפילה:  נוסח אשכנז (במניין הראשי)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1874
 תאריך פתיחה רשמי:  1867 
 אדריכל:  אלפרד-פיליבר אלדרופה 
 
 קואורדינטות:  48°52′32″N 2°20′11″E﻿ / ﻿48.8756°N 2.33639°E﻿ / 48.8756; 2.33639
 www.lavictoire.org
  (למפת פריז מוגדלת) בית הכנסת דה לה ויקטואר(למפת פריז רגילה) בית הכנסת דה לה ויקטואר
 
תמונה היסטורית של פנים בית הכנסת
בית הכנסת דה לה ויקטואר (Synagogue de la Victoire; מכונה גם בית הכנסת הגדול של פריז או בית הכנסת רוטשילד) הוא בית הכנסת הגדול ביותר בצרפת. הוא נחנך בשנת 1874, והוכר כמבנה היסטורי בשנת 1987. בית הכנסת שוכן במרכז העיר ברחוב Rue de la Victoire שברובע התשיעי בפריז, בסמיכות לתחנת המטרו Dame-de-Lorette.
המבנה

המבנה שנבנה בסגנון נאו-רומנסקי, יכול להכיל 2,500 איש. תקרותיו בגובה 26 מטר, ואורכו 44 מטרים על 17 מטר רוחב, ובגודלו ובמבנהו הוא מזכיר יותר קתדרלה. אדריכל בית הכנסת היה יהודי בשם אלפרד-פיליבר שתכנן גם את בית הכנסת ורסאי. המבנה נפתח לפעילות ב-1875. את מרבית הוצאות הבנייה שילמה עיריית פריז. בתקופת מלחמת העולם השנייה הצהירה המשטרה בפני קלגסי הגסטפו שהמקום הוא רכוש עיריית פריז ומשמש כמחסן לאספקת מזון לצבא, וכך הוא נותר שלם ברובו, למעט נזקים קלים כתוצאה מההפצצות הגרמניות. בשנת 1967 שופץ המבנה ונחנך מחדש.
החלק העליון בחזית מוכתר על ידי גמלון, שבאמצעו רוזטה גדול והכיתוב העברי מעליו הם דברי יעקב אבינו מבראשית כ"ח, י"ז: ”אֵין זֶה כִּי אִם בֵּית אֱלֹהִים, וְזֶה שַׁעַר הַשָּׁמָיִם”. מעל לגמלון יושב אבן לוחות הברית.
כרוב בתי הכנסת בצרפת, גם לביכ"נ זה נקבע שמו לפי הרחוב בו הוא שוכן, "לה ויקטואר" (הניצחון) – שנקרא כך לאחר שנפוליאון בונפרטה, (שהתגורר ברחוב) כבש את איטליה. הוא מכונה גם "רוטשילד" מאחר שמשפחת הבנקאים היהודית התפללה בו במשך דורות רבים, ומשתמשת בו עד היום, יחד עם משפחות יהודיות חשובות נוספות בעיר. המקום מוזכר גם ביומנו של תיאודור הרצל בתחילת יוני 1895: "הלכתי זו הפעם הראשונה לבית הכנסת של רִי דה לה ויקטואר (בית הכנסת המרכזי בפריס) ושוב הייתה בעיני התפילה חגיגית ומרגשת." הרב הראשי לצרפת צדוק כהן שהיה רב בית הכנסת, חיתן בו את אלפרד דרייפוס עם לוסי הדמר בשנת 1890.
מרבית ממייסדי בית הכנסת היו יהודי אלזס, ולפיכך התפילות באולם הראשי נערכות בנוסח אשכנז, אך במקום גם אולם קטן לתפילות בנוסח הספרדים, ובאולם בקומה העליונה נערכות תפילות בנוסח יהדות מצרים. הנוסח המוזיקלי לליווי התפילה הוא ייחודי לכל קהילות הקונסטיטואר בצרפת, והוא שואב מרוח מוזיקת האופרה. מובילים אותו חזן ראשי, מנצח מוזיקלי ומקהלת גברים של כ-20 זמרי אופרה, ברובם לא יהודים. כחזן הראשי מכהן מ-2009 אהרן היון, שירש את מכלוף עטיה אשר שימש כחזן למעלה מ-50 שנה.
בשבתות מתפללים בו בקביעות כ-300 איש, ובימים הנוראים גודשים את המקום כשלשת אלפים מתפללים. במהלך ימות השבוע מתקיימים במקום שיעורי תורה והלכה יומיים, וכן ישנם אולם אירועים, ספרייה וחדרי לימוד לילדים.
בכניסה לבית הכנסת ניצבות לוחות הנצחה להרוגי מלחמות העולם, ומדי יום ראשון שלפני ראש השנה, בעת אמירת הסליחות, נערך במקום טקס לזכר חללי המגורשים בתקופת הכיבוש הנאצי, שמועבר בשידור חי בערוץ פראנס 2 הצרפתי. בית הכנסת נחשב לבית הכנסת המרכזי של פריז, ואירועים שונים של יהדות צרפת בכללה התקיימו בו. מדי יום הכיפורים מבקרים במקום משלחת שרים מהממשלה הצרפתית לקראת תפילת נעילה.
בין השנים 1997–2008 כיהן כרב בית הכנסת ז'יל ברנהיים. כיום מכהן הרב משה סבג.
תחנת הכוח IGCC בקמפר

| --- | --- |
תחנת הכוח בעת בנייתה, 2013
תחנת הכוח בעת בנייתה, 2013
 מידע כללי
 סוג:  natural gas-fired power station 
 מיקום:  קמפר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מידע טכני
 כושר ייצור חשמל:  840 מגה-ואט 
 
 קואורדינטות:  32°39′02″N 88°45′30″W﻿ / ﻿32.6505°N 88.7582°W﻿ / 32.6505; -88.7582
 אתר רשמי
  (למפת מיסיסיפי מוגדלת) ג'קסון גאלפפורט סאות'ייבן האטיסבורג מרידיאן טופלו גרינוויל אלבמה טנסי ארקנסו לואיזיאנה מפרץ מקסיקותחנת הכוח IGCC בקמפר(למפת מיסיסיפי רגילה) ג'קסון גאלפפורט סאות'ייבן האטיסבורג מרידיאן טופלו גרינוויל אלבמה טנסי ארקנסו לואיזיאנה מפרץ מקסיקותחנת הכוח IGCC בקמפר(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה תחנת הכוח IGCC בקמפר(למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה תחנת הכוח IGCC בקמפר
 
תחנת הכוח בקמפר (באנגלית: Kemper County IGCC Plant) היא תחנת כוח חשמלית במחוז קמפר שבמיסיסיפי, של חברת "Mississippi Power", חברת בת של "Southern Company".
תחנת הכוח תוכננה להיות ראשונה מסוגה המשתמשת בטכנולוגיה החדשנית IGCC (Integrated gasification combined cycle), אולם לאחר בעיות בהפעלת הטכנולוגיה בקנה מידה תעשייתי, הוסבה התחנה לפעול על גז טבעי בלבד.
עלויות ולוח זמנים

חברת "Mississippi Power" החלה בתכנון התחנה בשנת 2006. העלות המוערכת של התחנה הייתה 1.8 מיליארד דולר אמריקאי. החברה קיבלה זיכוי במס של 133 מיליון דולר אמריקאי מהממשל הפדרלי על השימוש בטכנולוגיה החדשנית. תחנת הכוח תוכננה להיות בהספק של 700 מגוואט.
בניית התחנה החלה בשנת 2010 ובשנת 2014 התחנה החלה לייצר חשמל בגז טבעי. בינתיים, Mississippi Power המשיכה בבניית מתקן ה־IGCC.
בשנת 2015, עקב בעיות במימון ובבניית מתקן ה־IGCC, אישרה ממשלת מיסיסיפי לחברה להעלות את תעריף החשמל ב-15%.
בשנת 2017, לאחר בעיות בהפעלת התחנה בטכנולוגיה החדשנית, הרגולטורים במיסיסיפי אישרו להפעיל את התחנה בגז טבעי בלבד. עלות הפרויקט הגיעה ל-7.5 מיליארד דולר אמריקאי, ו־Mississippi Power החליטה לסגור את מתקן ה־IGCC ולהמשיך להפעיל את התחנה בגז טבעי.
טכנולוגיה

מדינות מפותחות מקימות לאחרונה תחנות כוח בשיטת איוד הנקראת IGCC. התחנה בקמפר משתמשת בסוג של IGCC הנקרא TRIG (ראשי תיבות של Transport Integrated Gasification).
בתחנות אלה, בשלב הראשון, נעשה שימוש בפחם לייצור גז סינתטי, אשר בשלב השני
נשרף במחז"מים (מחזור משולב). טכנולוגיית הגזיפיקציה מאפשרת מחד שימוש בפחם, ומאידך, הקטנה משמעותית ביותר של פליטת המזהמים בהשוואה לתחנות פחמיות רגילות.
מערכת IGCC מייצרת חשמל בנצילות גבוהה העולה על 55%. לטכנולוגיה זו יש פוטנציאל של הוזלה בהשקעות לקוט"ש. בארצות הברית, אירופה, יפן וכו' כבר הוקמו עשרות תחנות כוח בשיטת
IGCC, המייצרות אלפי מגוואט חשמל.
התחנה מתוכננת לייצר חשמל בשיעור של 582 מגוואט.
הערות שוליים

↑  Settlement reached over clean coal fiasco in Mississippi, AP News, ‏2018-02-06 (באנגלית)
↑  https://www.energy.gov/articles/fact-sheet-clean-coal-technology-ushers-new-era-energy
↑  Mississippi utility will stop efforts to complete coal plant, AP News, ‏2017-06-28 (באנגלית)
↑  Kristi E. Swartz, The Kemper project just collapsed. What it signifies for CCS, E&E News by POLITICO, ‏2021-10-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  במקרה של התחנה בקמפר, בליגניט פחם הנכרה בסביבות המפעל
↑  מידע נוסף על תחנת-כוח במחזור משולב
נחל געתון

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  19 ק"מ
 אגן ניקוז:  49 קמ"ר
 מוצא:  קיבוץ געתון
 גובה מוצא הנהר:  כ-600 מטרים
 יובלים:  נחל מרווה, נחל מירב, נחל אשרת 
 שפך:  חוף נהריה (הים התיכון)
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל
 
נַחַל גַּעְתּוֹן, או ואדי אלעיון (נחל המעיינות), הוא נחל איתן בגליל המערבי. ראשיתו של נחל הגעתון באזור מעלות-תרשיחא (קיבוץ געתון) ומשם הוא זורם מערבה עד היציאה בים התיכון בעיר נהריה, ומכאן שם העיר. רוב החלק הגלוי של הנחל בשדרות הגעתון. לנחל תוואי באורך של 19 ק"מ.
נחל געתון בנהריה (1946)
ספיקה

היסטורית היה נחל הגעתון הרביעי בספיקתו בנחלי ישראל הנשפכים לים התיכון, עם ספיקה ממוצעת (בשפך הים התיכון) של 24 מ"ק לדקה ונפח מים שנתי של למעלה מ-10 מיליון מטרים מעוקבים. לאחר קום המדינה, תועלו מי המעיינות של כברי והגעתון אל מפעלי ההשקיה הנרחבים במישור החוף הגלילי, דבר שהביא לייבוש, כמעט מוחלט, של נחל הגעתון.
כיום מי כל המעיינות שבאגן הגעתון תפוסים (כשלושה מיליון מ"ק בשנה נשאבים ממעיינות אשחר וכחמישה מיליון מ"ק נשאבים ממעיינות כברי). כתוצאה מכך אפיק הנחל כמעט ויבש לגמרי והוא מכיל זרימה משמעותית רק בחודשי החורף.
יבוש הנחל הביא לפגיעה אקולוגית משמעותית בבתי הגידול הלחים שהיו תלויים בו וכפועל יוצא פגיעה בכמות המינים החיים באגן ובעושרם. למעלה מ-50% משטחי הקרקעות של אגן הגעתון תפוסים או משמשים בצורה זו או אחרת את האדם. במרום האגן שוכנות הערים מעלות תרשיחא ומעונה ובתחתית האגן, העיר נהריה. ממזרח לעיר נהריה, ובצמוד לה, מתקיימת פעילות חקלאית אינטנסיבית הכוללת שדות, מטעים ופרדסים, מאגרי מים ומשקי חי. כיום רוב המים נתפסים על ידי משאבות, והם מנוצלים לטובת יישובי האזור.
לאורך הנחל פזורות עדויות לפעילות אנושית לאורך ההיסטוריה, ובכלל זה עדויות רבות במיוחד לחקלאות שעשתה שימוש במי הנחל לצורך השקיה והפקת אנרגיה לטחנות קמח.
יובלי נחל הגעתון

יובליו העיקריים של נחל הגעתון הם: נחל מרווה, נחל מירב, נחל אשרת .
יישובים ואתרים באגן הגעתון

שתי ערים גדולות שוכנות בקצות אגן הנחל: העיר המישורית נהריה (ובה שדרות הגעתון הנקראות על שם הנהר שזורם בהן) במערב והעיר ההררית מעלות תרשיחא במזרח (יישוב יהודי וערבי שאוחדו לעיר אחת). ביניהן פרוסים המושבים: בן עמי, נתיב השיירה, עין יעקב ומעונה, והקיבוצים: כברי, געתון ויחיעם. בשולי אגן הנחל שוכנים גם היישוב הקהילתי נווה זיו והמועצה המקומית כפר ורדים ושני כפרים: מעיליא וא-שייח' דנון.
אתרי עתיקות מוכרזים רבים מצויים בעיקר לאורך נחל געתון תחתון ונחל געתון תיכון, והחשובים שבהם: מבצר יחיעם, חורבת געתון (מרכזו של יישוב חקלאי שהוקם בתקופת ממלכת ישראל והתקיים עד מלחמת העצמאות. בקרבת קיבוץ כברי נמצאת ח'ירבת טווירי ובה שרידים מתקופת האמוראים), מתחם מעיינות כברי ותל כברי. בתחומי אגן הנחל מצויים גם אתרים היסטוריים מאוחרים יותר: מאגר המים הבריטי בהר אגר, בונקר של צבא ההצלה של קאוקג'י בהר בטח, ואנדרטה להנצחת חללי שיירת יחיעם.
דרכים וכבישים באגן נחל הגעתון

כביש 4 – חוצה את הנחל בצומת נהריה.
כביש 70 – חוצה את הנחל דרומית לצומת השיירה.
כביש 89 – עובר כולו מצפון לערוץ הנחל, במקביל לגבול הצפוני של אגן ההיקוות.
כביש 845 – עובר במקביל לגבול המזרחי של אגן ההיקוות.
כביש 8833 – עובר במקביל לנחל מדרום (בין מעלות תרשיחא לצומת געתון) וחוצה את הנחל מדרום לצומת געתון.
כביש הגישה לנווה זיו – עובר מצפון לנחל.
כביש הגישה לקיבוץ יחיעם – עובר מדרום לנחל וחוצה את נחל אשרת עילי.
כביש חיבור בין היישובים תרשיחא, כפר ורדים וינוח – חלקו הצפוני עובר בשולי אגן הנחל, ממזרח להר בטח.
מסילת ברזל – חוצה את הנחל בצומת נהריה (רכבות נוסעים לא ממשיכות צפונה מעבר לתחנת נהריה, הסמוכה לצומת).
כביש 6 – חוצה את הנחל בין קיבוץ עברון למושב בן עמי.
מחלף צומת כברי.
מחלף במפגש כביש 89 עם כביש 4, מדרום לקיבוץ סער.
שדרות הגעתון