stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפטי מינסק (1946)
המשפט > מהלך המשפט

המושב הראשון של בית הדין הצבאי התקיים בערב ה-15 בינואר 1946 במתחם "שטח בית הקצינים" שבמינסק. דיוני המשפט היו פתוחים לקהל והשתתפו בהם כ-1,000 איש.
הנאשמים הואשמו בהשמדת יהודים, מעשי טבח אכזריים ועינויים של יהודים ושבויי מלחמה סובייטים, שליחת המוני אזרחים יהודים לעבודת כפייה גרמנית, הרס עיירות, כפרים ושוד יהודים. המשפט נמשך עד 27 בינואר. עורכי הדין של הנאשמים טענו כי הנאשמים אשמים, אך הם ראויים להקלה בעונש משום שהביעו חרטה. טענה נוספת הייתה שהם רק צייתו לפקודות ההנהגה הגרמנית הבכירה. כל הנאשמים הביעו חרטה על מעשיהם, התחננו לרחמים וגינו את הפשיזם. סגן האס אס הנס הרמן קוק הכריז כי: "את כל את אותם רעות שבוצעו ברוסיה, ביצעתי לא רק באמצעות ביצוע צייתני של פקודות אלה שניתנו על ידי הממונים עלי, אלא גם מתוך הכרה וביצוע של תורת הגזע... הרגתי והשמדתי גם מיוזמתי... הרבה דם על הידיים שלי... כרגע אני מחכה לעונש מוות..."
פסק הדין הוכרז ב-29 בינואר וזכה לתשואות בקהל. כל 18 הנאשמים הורשעו, כשאר 14 מתוכם נידונו למוות: (יוהאן ג'ורג 'ריצ'רט, אברג'רד גרף, גוטפריד פון ארדמנסדורף, ג'ורג' רוברט וייסיג, ארנסט אוגוסט פאלק, הנס הרמן קוק, פול קרל אייק, קרל מקס לנגוט, ברונו פרנץ מיטמן, פרנץ קרלג רולף אוסקר בורכרד, אוגוסט יוזף ביטנר, פישר. השאר (הנס יוזף הכטל, ברונו מקס גץ, רודנבוש, הטריק) נידונו לגלות למשך 15 עד 20 שנה.
העונש

ההוצאה להורג נקבעה ל-30 בינואר 1946. הנאשמים נתלו בפומבי, כאשר השתתפו בהוצאה להורג למעלה מ-100,000 צופים. ההוצאה להורג התבצעה בהיפודרום מינסק (הנמצא ברחובות אוליאנובסקאיה, קרסנוארמייסקאיה, וסוויסלוץ'). הגרדום הותקן על גדת נהר סוויסלץ', וברחוב אוליאנובסק נקבעה טריבונה לצפיית ההמונים. לקורות התלייה הוצמדו שלטים עם שמות ודרגות צבאיות של הנידונים למוות.
נחל חירם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  כ־3.8 ק"מ
 מוצא:  הר חירם
 גובה מוצא הנהר:  כ־850 מטרים
 יובלים:  נחל פער 
 שפך:  נחל כזיב 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) נחל חירם(למפת אצבע הגליל רגילה) נחל חירם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל חירם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל חירם
 
נחל חירם הוא נחל אכזב בגליל העליון. אורכו כ־3.8 קילומטרים.
תוואי הנחל

רוב תוואי הנחל עובר בתחומי שמורת הר מירון.
מוצא הנחל ממוקם במורדות הדרומיים של הר חירם, בגובה של כ־850 מטרים מעל פני הים. בתחילה, הנחל זורם מערבה, אך לאחר מכן הוא פונה לכיוון דרום־מערב ועובר דרך המועצה המקומית חורפיש. בנוסף, הנחל עובר מתחת לכביש 89. לאחר מכן זורם הנחל במורדות המזרחיים של הר זבול, ואז, בגובה של כ־600 מטרים מעל פני הים נשפך לנחל כזיב, הממשיך לזרום עד לים התיכון.
| נחלי הגליל |
| --- | --- | --- |
| הגליל העליון | נחל עמוד • נחל עכברה • נחל אביב • נחל גוש חלב • נחל דישון • נחל חצור • נחל יראון • נחל מורן • נחל מחניים • נחל מירון • נחל נריה • נחל צבעון • נחל ראש פינה • נחל רבי ינאי • נחל פשחור • נחל סתר • נחל חנניה • נחל ליבנים • נחל הוזים • נחל שכוי • נחל שמאי • נחל חוקוק • נחל רזים • נחל עצבונית • נחל חלב • נחל עלמון • נחל קציון • נחל ברעם • נחל בן זמרה • נחל מרות • נחל פרוד • נחל עפאים • נחל פקיעין • נחל זבד • נחל זווית • נחל ברתות • נחל חירם • נחל אדמונית • נחל שפנים • נחל זוך • נחל יצהר • נחל אזהב • נחל דלתון • נחל סוד • נחל בר יוחאי • נחל בירנית • נחל משמש • נחל מתת • נחל שרך • נחל בצת • נחל חניתה • נחל נמר • נחל גליל • נחל מצובה • נחל שעל • נחל אשחר • נחל נחת  • נחל יסף • נחל כזיב • נחל מרווה • נחל מירב • נחל אשרת • נחל געתון • נחל ביריה |  |
| הגליל התחתון | נחל אבליים • נחל אדמי • נחל ארבל • נחל גדורה • נחל דנה • נחל השבעה • נחל חילזון • נחל חרוד • נחל יבנאל • נחל ימה • נחל יששכר • נחל כבול • נחל נהלל • נחל נון • נחל ציפורי • נחל צלמון • נחל שונם • נחל שיזפים • נחל שכניה • נחל שרונה • נחל תבור • נחל קנקן • נחל כמון • נחל חזון • נחל שבע • נחל הארי • נחל ממלח • נחל אוזנית • נחל סביונה • נחל נמרים • נחל מזגה • נחל עקב • נחל חמוד • נחל אזנות • נחל קשת  • ואדי אל-חסין • נחל מורסן • נחל נעיאל • נחל סח'נין • נחל שגב • נחל תמרה • נחל חנינה • נחל צוף • נחל עביד • נחל חנה • נחל שזור • נחל יפתחאל • נחל סרגונה • נחל זורעים • נחל שובב • נחל פוריה • נחל חרצית • נחל צידתה • נחל אלות • נחל ברית • נחל תולע • נחל יחמי • נחל גבול • נחל צבאים • נחל זיקה • נחל גבע • נחל נעורה • נחל עכין • נחל רכש • נחל כוכב • נחל סליל • נחל הקוסמת • נחל אוכל • נחל קיש • נחל יזיר • נחל ברק בן אבינעם • נחל קמה • נחל חמוד • נחל עין דור • נחל דבורה • נחל שומר |  |
| אצבע הגליל | נחל דן • נחל שניר • נחל חרמון • נחל עיון • נחל קדש • נחל משגב • נחל השומר • נחל מרגליות • נחל קורן |  |
| הגליל המערבי | נחל שרך • נחל בצת • נחל געתון • נחל יחיעם • נחל שעל • נחל יסף • נחל כזיב |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניל קרוסבי

| --- | --- |
 ענף מדעי:  שמאות מקרקעין 
 מוסדות:  אוניברסיטת רדינג 
 
ניל קרוסבי (באנגלית: Neil Crosby) הוא חוקר חשוב בתחום השמאות, פרופסור ללימודי נדל"ן באוניברסיטת רדינג באנגליה.
פרופ' קרוסבי השפיע רבות על מקצוע השמאות באנגליה, באמצעות שורה של מאמרים אקדמיים שפרסם בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 בנושאי מתודולוגיה של שומת נכסים מניבים, וכן באמצעות ספר משפיע - Property Investment Appraisal - שחיבר במשותף עם דייוויד באום (David Baum).
ב-2002 זכה בפרס החברה הבינלאומית לנדל"ן (International Real Estate Society) על תרומתו הייחודית בתחום המחקר, החינוך והפרקטיקה השמאית.
ראו גם

ויליאם הורסט ריס
שמאות מקרקעין
לקריאה נוספת

Baum, A. and Crosby, N. (1988) Property Investment Appraisal (Second Edition), Routledge, London
נחל חיק

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפך:  נחל אורן 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) נחל חיק(למפת הגליל המערבי רגילה) נחל חיק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל חיק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל חיק
 
התחלת חלקו של שביל ישראל העובר בנחל חיק
עין חיק
בנחל בחלק הקניוני
נחל חֵיק הוא נחל אכזב במורדותיו המערביים של הר הכרמל. ראשית הנחל באזור בסמוך לעספיא ליד רום כרמל. הוא זורם מקו פרשת המים לכוון מערב דרך בקעת אלון לנחל אורן. הנחל הוא חלק ממסלול שביל ישראל. אף שהנחל הזורם לכוון מערב, ניתן לראות בו נקיקי מעוקים שהם פרי שחיקת קרקעית הנחל על ידי מים וסחף.
מערכת הניקוז המערבית של הכרמל קדמה למערכת המזרחית, ולכן שיפועי נחליה (כגון נחל ספונים, נחל אורן ונחל חיק) מתונים, והם רחבים ומפולסים יותר מאשר נחלי המזרח כגון נחל נשר.
תחילתו של הנחל היא בתוך חורש של עצי אקליפטוס, באפיק רחב לכוון דרום מערב עד אל בקעת אלון. לכל אורכו ניתן לראות עצי אורן, קטלב ואלון מצוי. בנחל ניתן למצוא גם הדס מצוי הנדיר בכרמל. בהמשך המסלע הקירטוני מפנה מקומו לאבן גיר קשה. הנחל שהתחתר בגיר, הופך לצר ויצר אשדות וגבי מים. חלקו התחתון של הנחל מתחתר לעומק מחשוף הגיר הקשה, ויוצר קניון בעל קירות נמוכים אך תלולים שאורכו כ-130 מטר. בתחילת הקטע התלול יש מפל שגובהו 4 מטר, ולמרגלותיו בריכה קטנה שבחורף מתמלאת במי גשמים. נחל חיק מתחבר לנחל אורן בבקעת אלון.
עין חיק

הר הכרמל מתאפיין בכמות משקעים גדולה, אבל למרות זאת הוא דל במעיינות ומקורות מים עיליים. הסיבה לכך היא כנראה מסלע הקירטון המכסה את אזור ההר, ומונע את חלחול מי הגשמים לקרקע ויצירת מאגרי מי תהום. אחד המעיינות הבודדים הנובעים בכרמל הוא "עין חיק" בנחל חיק, שהוא מעיין מסוג מעיין שכבה. המעיין נובע בגובה של 460 מטר מעל פני הים וכ-20 מטר מעל אפיק הנחל. המים בוקעים בתוך כוך קטן המכוסה בשערות שולמית באזור שהוא בין שכבת גיר ושכבת קירטון חווארי. סביב המעיין גדלים עצי אלון מצוי ואלה ארצישראלית. בנוסף מצויים בוסתנים נטושים של עצי תאנה, רימון ושקד. מי הנביעה נקווים בשוקת בטון באורך 2.5 מטר. השוקת מובילה לבריכת אגירה יצוקה מבטון שגודלה 7X8 מטר ועומקה 5-4 מטר.
נחל חיק
ניל ריצ'י

| --- | --- |

ניל ריצ'י כמפקד הקורפוס ה-12 בצרפת
 לידה:  29 ביולי 1897 גיאנה הבריטית 
 פטירה:  11 בדצמבר 1983 (בגיל 86) טורונטו, קנדה קנדה
 מקום קבורה:  Claremont 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט  הצבא הבריטי  מכללת לייסינג 
 השתייכות:  הצבא הבריטי 
 תקופת הפעילות:  1914–1951 (כ־37 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-51   מפקד הארמייה השמינית   מפקד הדיוויזיה ה-52   מפקד הקורפוס ה-12
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 מסדר האימפריה הבריטית   מסדר האמבט   אות השירות המצוין  הצלב הצבאי   לגיון ההצטיינות
 
גנרל סר ניל מט'ואין ריצ'י (באנגלית: Neil Methuen Ritchie;‏ 29 ביולי 1897 - 11 בדצמבר 1983) היה קצין בכיר בצבא הבריטי בזמן מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

ניל ריצ'י נולד ב-29 ביולי 1897 בגיאנה הבריטית, ובשנת 1914 התגייס לצבא בריטניה, כקצין ברגימנט "המשמר השחור" (Black Watch) הסקוטי.
ריצ'י שירת בזמן מלחמת העולם הראשונה בחזית צרפת ובמערכה במסופוטמיה (עיראק) שם זכה לעיטור הצלב הצבאי ב-1918 על "מופת של קור רוח, אומץ לב והתעלמות מסכנה".
בתחילת מלחמת העולם השנייה הועלה ריצ'י לדרגת בריגדיר והיה מעורב בפינוי הצבא הבריטי בדנקרק.
לאחר מכן כיהן כמפקד הדיוויזיה ה-51, ושירת במטות הגנרלים וייוול, אלן ברוק ואוקינלק וזכה להערכה רבה משלושתם. הגנרל אוקינלק הוא שנתן לו את פיקוד השדה הבכיר ביותר שהגיע אליו, הפיקוד על הארמייה השמינית בנובמבר 1941, בעקבות הדחתו של גנרל אלן קנינגהם מפיקוד על הארמייה.
נפל בחלקו של ריצ'י לזכות בעמדה פיקודית בכירה זו בשלבים הראשונים של המערכה כאשר מצבם של הבריטים במלחמה היה בשפל המדרגה.
המערכה במדבר המערבי הייתה המקום היחיד בו נלחם הצבא הבריטי בגרמנים באופן ישיר באותה תקופה ולאחר הצלחה ראשונית במערכה כנגד האיטלקים, נהדפו הבריטים כאשר קורפוס אפריקה בפיקודו של ארווין רומל הגיע לזירה. ריצ'י אמור היה לשמש כמפקד זמני על הארמייה השמינית עד שיימצא מפקד מתאים, אך היות שמפקד כזה לא היה בנמצא הוא נשאר מפקד הארמייה במשך יותר משישה חודשים.
בקרב גזאלה במאי-יוני 1942 נכשל ריצ'י בשמירה על קשר חזק עם יחידותיו והבריטים איבדו את נמל טוברוק וספגו תבוסה קשה. ריצ'י הודח מהפיקוד על ידי אוקינלק ב-25 ביוני, מעט לפני תחילתו של קרב אל-עלמיין הראשון. נוצר הרושם שאוקינלק מינה קצין זוטר יחסית כמפקד הארמייה השמינית כדי שיוכל לפקח בעצמו על המערכה כראש פיקוד המזרח התיכון ולמעשה להכתיב לריצ'י הוראות מגבוה.
לאחר ההדחה מונה ריצ'י כמפקד הדיוויזיה הסקוטית ה-52 בבריטניה ומאוחר יותר מונה כמפקד הקורפוס ה-12 בזמן הנחיתה בנורמנדי והמערכה במערב אירופה. העובדה שהמשיך לשרת בתפקידים פיקודיים למרות הדחתו, שלא כמו קודמו בתפקיד מפקד הארמייה השמינית, אלן קנינגהם, מלמדת על ההערכה הרבה ממנה נהנה מצד ראש המטה הכללי הקיסרי, אלן ברוק.
לאחר המלחמה נשאר ריצ'י בצבא בתפקיד ראש הפיקוד הסקוטי וכמושל טירת אדינבורו ב-1945. ב-1947 שימש כראש מטה כוחות היבשה במזרח הרחוק.
מה-7 בדצמבר 1948 ועד לפרישתו מהצבא שימש ריצ'י בתפקיד טקסי כשלישו האישי (Aides de Camp General) של המלך וב-15 בספטמבר 1950 הוענקה לו דרגת קולונל ברגימנט הישן שלו, "המשמר השחור".
לאחר פרישתו מהצבא ב-1951 היגר ריצ'י לקנדה. הוא נפטר בגיל 86 בטורונטו.
הערות שוליים

↑  The London Gazette: (Supplement) no. 38473. p. 6361. 3 December 1948
↑  The London Gazette: (Supplement) no. 39017. p. 4633. 15 September 1950
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 12941123X  ISNI: 0000 0000 1688 8885  LCCN: n82074783  VIAF: 55226469   WorldCat (עם VIAF): 55226469
נורי בוזיד

| --- | --- |

נורי בוזיד במרץ 2018
 לידה:  1945 (בן 79 בערך) תוניסיהספקס, תוניסיה 
 מדינה:  תוניסיה הצרפתית, תוניסיה 
 תקופת הפעילות:  1986–2006 (כ־20 שנה)
 צאצאים:  ליילה בוזיד 
 פרסים והוקרה:  תנית הזהב בפסטיבל הסרטים קרתגו (1986, 2006)   שבלייה בלגיון הכבוד (12 במאי 2011)   פרס אבן רושד לחופש המחשבה (2007)
 פרופיל ב-IMDb
 
נורי בוזיד (בערבית: نوري بوزيد; נולד ב-1 בינואר 1945) הוא במאי קולנוע ותסריטאי תוניסאי.
הסרטים "איש האפר" ו-"آخر فيلم" (בתרגום חופשי לעברית: "ביצוע") זיכו אותו בפרס תנית הזהב בפסטיבל הסרטים קרתגו בשנים 1986 ו-2006.
ביוגרפיה

נורי בוזיד נולד בעיר ספקס שבתוניסיה. בין השנים 1968–1972 הוא למד קלנוע בבלגיה. בשנת 1979 הוא היה עוזר במאי בסרט "Il ladrone" (בתרגום חופשי לעברית: "הבליטה") של הבמאי פסקוואל פסטה קמפניל (אנ'). בין השנים 1973–1979 הוא היה בחמש שנות מאסר על דעותיו הפוליטיות. בשנת 1986 יצא סרטו העלילתי הראשון "איש האפר", אשר מספר על צעיר שנזכר בטראומות ילדות זמן קצר לפני חתונתו. הסרט נבחר להקרנה בפסטיבל הקולנוע בקאן. סרטו הבא, "صفايح ذهب" (בתרגום חופשי לעברית: "פרסות הזהב"), שיצא בשנת 1988 מספר על אדם שעובד בזנות של גברים.
בנוסף לסרטים שלו, הוא גם לקח חלק בכתיבת הסרטים "عصفور السطح" (בתרגום חופשי לעברית: "הילד של טרסות") ו"קיץ בלה גולט" שביים פריד בוגדיר, "سلطان المدينة" (בתרגום חופשי לעברית: "סולטן העיר") שביים מונצ'ף דוייב (אנ'), "שתיקות הארמון" ו"עונת הגברים" שביימה מופידה טלאטלי. הוא הופיע בסרט הקומדיה "التلفزة جاية" (בתרגום חופשי לעברית: "טלפאזה ג'יה") ובאופרת הסבון "Un bambino di nome Gesù" (בתרגום חופשי לעברית: "ילד בשם ישוע") שבוימה על ידי פרנקו רוסי (אנ').
ב-9 באפריל 2011, בוזיד הותקף ונפצע בראשו על ידי תוקף בלתי מזוהה. הוא טוען שזה בגלל עמדותיו החיוביות לחילוניות ולדחיית תרבות התפיסה[דרושה הבהרה]. ב-12 במאי של אותה שנה, הוא קיבל את עיטור לגיון הכבוד על ידי שר החוץ הצרפתי, פרדריק מיטראן, במהלך פסטיבל הקולנוע בקאן ה-64.
נורי בוזיד הוא אביה של הבמאית והתסריטאית ליילה בוזיד.
פילמוגרפיה

| שם הסרט במקור | שם הסרט בעברית | שנה |
| --- | --- | --- |
| ريح السد | איש האפר | 1986 |
| صفايح ذهب | פרסות הזהב (אנ') | 1988 |
| حرب الخليج وبعد؟ | מלחמת המפרץ... ואחרי כן? | 1991 |
| بزناس | עסקים (צר') | 1992 |
| بنت فاميليا | פמיליה כפופה (אנ') | 1997 |
| عرائس الطين | בובת חימר (צר') | 2002 |
| آخر فيلم | ביצוע (אנ') | 2006 |
| Ma nmoutech | מילפיל (צר') | 2012 |
פרסים

1986: תנית הזהב בפסטיבל הסרטים קרתגו על בימוי הסרט "איש האפר".
2006: תנית הזהב בפסטיבל הסרטים קרתגו על בימוי הסרט "آخر فيلم".
2007: פרס אבן רושד לחופש המחשבה (אנ')
2011: עיטור לגיון הכבוד
הערות שוליים

↑  Poupées d’argile,‏ Maghreb des films
↑  À peine j'ouvre les yeux: Leyla Bouzid capte la fureur de la jeunesse tunisienne, ‏ Laurent Djian, באתר lexpress ‏, 23 בדצמבר 2015
↑  Ibn Rushd Fund for Freedom of Thought, באתר ‏ Ibn Rushd, ‏ 25 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588438205171  BIBSYS: 1692596258102  BnF: cb14082149g (data)  GND: 140227113  ISNI: 0000 0000 5337 3901  LCCN: no99049263  NTA: 145431924  RERO: 02-A003033776  SUDOC: 05220474X  VIAF: 61752480   WorldCat (עם VIAF): 61752480
משפטי מוסקבה

משפטי מוסקבה (ברוסית: Московские процессы) היו סדרה של משפטי ראווה שהתנהלו בשנים 1936 ו-1937 בברית המועצות בניצוחו של סטלין, ובישרו את תקופת הטיהורים הגדולים. מטרת המשפטים הייתה למנוע כל קריאת תגר על שלטונו של סטלין בעיקר מצד הבולשביקים הוותיקים. בין הקורבנות נמנו ותיקי המשטר והמהפכה הסובייטית וכן ראשי המשטרה החשאית הסובייטית.
התובע במשפטים אלה היה אנדריי וישינסקי ואב בית הדין היה ואסילי אולריך. רוב האישומים היו על עבירה לפי סעיף 58 (פשעים נגד המדינה והעם) בחוק הפלילי של ברית המועצות וקשירת קשר עם מעצמות המערב לרצוח את סטלין ומנהיגים אחרים. בין הנאשמים ניתן למצוא את גריגורי זינובייב, לב קמנייב, קארל ראדק, מיכאיל טוכאצ'בסקי, ניקולאי בוכארין, אלכסיי ריקוב וגנריך יגודה. רובם המכריע נידון למוות והוצאו להורג ביריה.
בנאום הסודי שנשא ניקיטה חרושצ'וב בוועידה העשרים של המפלגה הקומוניסטית בליל ה-24-25 בפברואר 1956, הוא גינה את המשפטים המבוימים נגד קומוניסטים שהביאו למותם של חפים מפשע. יחד עם זאת תהליך טיהור האשמים נמשך שנים רבות לאחר מכן. בינואר 1989 דיווח העיתון פראוודה ש-25,000 בני אדם טוהרו לאחר מותם.
הסופר ארתור קסטלר תיאר בספרו הבדיוני אפלה בצהריים את מעצרו ומשפטו של בולשביק, כדמותם של בוכארין וראדק. בספר מנסה קסטלר לענות על השאלה מדוע לוחמי מהפיכה וותיקים, שעברו מאסר ועינויים על ידי משטרים אחרים ולא נשברו, שיתפו פעולה (מרביתם) עם מאשימיהם והודו בהאשמות מגוחכות ומצוצות מהאצבע.
המשפט הראשון

המשפט נערך מה-5 בינואר ועד ל-10 באוגוסט 1936. הנאשמים הבולטים היו לב קמנייב וגריגורי זינובייב ולצידם עוד תשעה אזרחי ברית המועצות וחמישה אזרחי גרמניה.
האזרחים הסובייטים הואשמו בשלושה נושאים:
הקמת ארגון שמטרתו היה לרצוח ראשי המפלגה והממשל, בהנחיית לב טרוצקי
הכנה וביצוע הרצח של סרגיי קירוב ב-1 בדצמבר 1934
הקמת מספר קבוצות טרוריסטים שמטרתן להרוג את יוסיף סטלין, קלימנט וורושילוב, אנדריי ז'דאנוב, לזר קגנוביץ', סרגו אורדז'וניקידזה, סטניסלב קוסיאור ופיוטר פוסטישב
אזרחי גרמניה הואשמו בהכנות לרצח ראשי הממשל.
התביעה לא הציגה הוכחות להאשמות למעט הודאות הנאשמים שלמעט איוואן סמירנוב ואדוארד גולצמן הודו באשמה. כל הנאשמים נשפטו להוצאה להורג שבוצעה ב-25 באוגוסט. ב-13 ביוני 1988 בוטלה בדיעבד החלטת בית המשפט מחוסר אשמה.
כשנודע לו שחלק מהנאשמים הזכירו אותו בהודאות, התאבד מיכאיל טומסקי.
המשפט השני

המשפט התקיים בין ה-23 בינואר לבין ה-30 בינואר 1937. המשפט ידוע בשם "משפט השבעה-עשר" או "משפט המרכז הטרוצקיסטי". הנאשמים המרכזיים היו גאורגי פיאטקוב, קארל ראדק, לאוניד סרבריאקוב וגריגורי סוקולניקוב. הם הואשמו בהקמת מרכז שריכז פעילות נגד השלטון, העביר מידע למדינות שונות ופעל להכנת רצח ראשי המדינה.
בהתאם לפסק הדין הוצאו להורג שלושה-עשר נאשמים, שלושה נשפטו ל-10 שנות מאסר (כולל רדק וסוקולניקוב) ונאשם אחד נשפט ל-8 שנות מאסר. כמו כן הוחלט על מעצרו של לב טרוצקי ובנו אם יחזרו לתחומי ברית המועצות. בשנת 1939 הוצאו להורג רדק וסוקולניקוב. שני הנאשמים האחרים הוצאו להורג בספטמבר 1941.
בהתאם להחלטת בית המשפט העליון של ברית המועצות מ-18 ביוני 1963 נוקו מכל אשמה חמישה נאשמים משניים. במהלך השנים 1986–1988 נוקו מכל אשמה כל יתר הנאשמים. כמו כן סוכם שלא היה שום מרכז שהוקם על ידם ואין שום הוכחות שהם ביצעו פעילות נגד השלטון.
המשפט השלישי

המשפט ידוע כ"משפט בלוק הטרוצקיסטי", "משפט 21" ו"המשפט הגדול". הוא נערך בין ה-2 ל-13 במרץ 1938. הנאשמים הבולטים היו אלכסיי ריקוב, ניקולאי בוכארין, גנריך יגודה, ניקולאי קרסטינסקי וכריסטיאן רקובסקי. התביעה האשימה את הנאשמים בסעיפים הבאים:
הקמת קבוצה שמטרתה הייתה מאבק נגד השלטון הסובייטי, חידוש הקפיטליזם וניתוק מספר רפובליקות מהמדינה הסובייטית
קשר עם הממשל הגרמני והכנות לתמיכה בפולשים
ביצוע סבוטז' בתעשייה ובחקלאות
ארגון התקוממות עממית בזמן המלחמה
רצח סרגיי קירוב, ולריאן קויבישב וויאצ'סלב מנז'ינסקי
רצח מקסים גורקי ובנו
התנקשות בולדימיר לנין בשנת 1918
הכנות להתנקשות ביוסיף סטלין וניקולאי יז'וב
כל הנאשמים הודו באשמה למעט ניקולאי קרסטינסקי שציין שההודאות שנתן בתחילת המשפט ובחקירה אינן בתוקף. למחרת הוא הכיר בהודאות הקודמות והודה באשמה. ב-13 במרץ 1938 נידונו כל הנאשמים, למעט שלושה, לעונש מוות. יתר הנאשמים נשפטו ל-15 עד 25 שנות מאסר, והוצאו להורג ב-11 בספטמבר 1941.
בשנת 1963 נוקו חלק מהנאשמים מאשמה. יתר הנאשמים, למעט גנריך יגודה, נוקו מאשמה בשנת 1988.
משפטו של קארל ראדק
נועה ארנברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בפברואר 1979 (בת 45) בית השיטה 
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  תסריטאית
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה (2016) 
 פרופיל ב-IMDb
 
נועה ארנברג (נולדה ב-3 בפברואר 1979) היא תסריטאית ישראלית. זוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2016 על התסריט שכתבה לסדרה "האחיות המוצלחות שלי" יחד עם גלית חוגי. יצרה את סדרת האינטרנט "סוזי מטיפת חלב".
ביוגרפיה

ארנברג נולדה בקיבוץ בית השיטה לניסן ארנברג ולמשוררת דורית צמרת.
בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, שבו הכירה את גלית חוגי.
יצרה יחד עם גלית חוגי את הסדרה "האחיות המוצלחות שלי" שעלתה לשידור בשנת 2016 ב-yes. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2016 עבור הסדרה הקומית הטובה ביותר ובשלושה פרסים נוספים. חוגי וארנברג זכו גם בפרס על התסריט הטוב ביותר בסדרה קומית.
כתבה יחד עם גלית חוגי את העיבוד הישראלי לסרט "זרים מושלמים" שביים ליאור אשכנזי ועלה בשנת 2021.
באוקטובר 2022 עלתה ב-"yes" הסדרה "מי שמע על חווה ונאווה" שיצרה עם גלית חוגי בבימויו של גורי אלפי.
ארנברג מתגוררת בשכונת נווה צדק בתל אביב, נשואה ואם לשניים.
הערות שוליים

↑  נועה ארנברג, באתר איגוד התסריטאים
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נחום פונדק

| --- | --- |

 לידה:  23 בספטמבר 1927 קופנהגן, דנמרק 
 פטירה:  8 בדצמבר 2019 (בגיל 92) 
 שם לידה:  Herbert Pundik 
 מדינה:  ממלכת דנמרק, ישראל 
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו, קופנהגן 
 מעסיק:  המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים 
 השקפה דתית:  יהדות 
 פרסים והוקרה:  פרס קבלינג (1966)  פרס השפה הטבעית (1993)  Rosenkjær Award (1993)  Publicistprisen (1991)  פרס אבה מונק 
 
נחום (הרברט) פּוּנְדָק (פּוּנְדִיק) (בדנית: Herbert Pundik;‏ 23 בספטמבר 1927 – 8 בדצמבר 2019) היה עיתונאי ישראלי-דני. היה במשך שנים רבות עורך של היומון הדני "פוליטיקן". במקביל, היה במשך שנים רבות עורכו של "דבר השבוע" - המוסף השבועי של היומון "דבר". ב-2010 סיפר שהיה סוכן "המוסד" במשך כעשר שנים בשנות ה-60.
קורות חיים

הרברט פונדק נולד בשנת 1927 בקופנהגן בירת דנמרק למשפחה שהיגרה לשם מאוקראינה. ב-1943, בגיל 16 נמלטה משפחתו לשוודיה מדנמרק שהייתה תחת השלטון הנאצי, במבצע הצלת יהודי דנמרק. במלחמת העצמאות הגיע לישראל והתנדב לצה"ל, לחם במסגרת גדוד 32 של חטיבת אלכסנדרוני, ובין היתר השתתף בכיבוש טנטורה, קרב עליו כתב גם בזכרונותיו, ובמבצע "בתק" לכיבוש מג'דל צאדק. ב-1954 עלה לישראל עם אשתו (רות לבית גינזבורג, לה נישא ב-1953) ובנם בן השנתיים אורי, והשתקע בתל אביב.
משנת 1955 שימש ככתב לענייני חוץ של היומון הדני "אינפורמשיון" ובשנת 1956 הצטרף ליומון הדני "פוליטיקן", ככתב נודד שבסיסו בתל אביב. בשנת 1969 מונה למזכיר מערכת "פוליטיקן", בשנת 1970 מונה לעורך הראשי של "פוליטיקן", וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1993. בתקופתו הפך העיתון לנפוץ ביותר בדנמרק. במהלך תקופה זו המשיך להתגורר עם משפחתו בתל אביב, תוך כדי נסיעות תכופות לקופנהגן.
מ-1993 הוא שימש ככתב בכיר לענייני חוץ ב"פוליטיקן" ומ-2002 הוא שימש כחבר במועצת המנהלים של העיתון.
בנו הבכור, סגן אורי פונדק, נהרג במלחמת יום הכיפורים.
בן נוסף, ד"ר רון פונדק, היה ממתכנני הסכמי אוסלו, ונפטר ממחלה בשנת 2014. לנחום פונדק בת נוספת, מיכל פונדק, פעילת שמאל ומטפלת זוגית.
נפטר ב-8 בדצמבר 2019.
ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בדנמרק זה לא יכול לקרות: מבצע הברחת יהודי דנמרק לשוודיה באוקטובר 1943, תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"ו.
Israel fra 1948 til 1958: fra politisk selvstaendighed mod økonomisk uafhaengighed , [København?]: Dansk-Israelsk-Selskab, 1959.
Israel, 2. udg., Copenhagen: Gyldendal, 1968.
הערות שוליים

↑  יוסי מלמן, סיפורו של הרברט פונדק, העיתונאי הדני ששימש כסוכן מוסד, באתר הארץ, 4 במרץ 2010.
↑  מתוך זיכרונותיו של הרברט פונדיק, באתר יד ושם
↑  רון פונדק, "ציר סקרנות, צומת ודאות", כנרת-זב"ם-דביר, 2013, עמודים 145-151.
↑  נחום פונדק מונה למזכיר מערכת "פוליטיקן", דבר, 16 באוקטובר 1969
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266734705171  PLWABN: 9811768223805606  BIBSYS: 90607589  BnF: cb129878983 (data)  GND: 119172933  ISNI: 0000 0000 6676 3685  LCCN: n94046976  NTA: 327968192  RERO: 02-A011958895  SUDOC: 057147469  VIAF: 268209281   WorldCat (עם VIAF): 268209281 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא דנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נועה (שדה גז)

| --- | --- |

מגדל הקידוח בשדה נועה
 מדינה:  ישראל ישראל
 יבשתי/ימי:  ימי
 קואורדינטות:  31°48′17″N 34°10′13″E﻿ / ﻿31.80481944°N 34.17035°E﻿ / 31.80481944; 34.17035
 מפעיל:  נובל אנרג'י
 שותפים:  שותפות ים תטיס נובל אנרג'י 47% קבוצת דלק 53% (דלק קידוחים 25%, אבנר חיפושי נפט 23% ודלק השקעות ונכסים 4%)
 תאריך הגילוי:  נובמבר 1999
 תחילת הפיתוח:  2011
 תחילת ההפקה:  2012
 תשתית הולכת הגז:  צינור באורך 10 ק"מ
 עתודות גז מוכחות:  1 מיליארד מטר מעוקב (BCM)
 שדה גז נועה (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שדה גז נועה (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שדה גז נועה 
 
נועה הוא שדה גז טבעי בים התיכון, מול חופי אשקלון. הוא התגלה ב-1999 והיה שדה הגז הישראלי הראשון שהתגלה בים. כמות הגז בשדה הייתה נמוכה והוא פותח רק בשנת 2012 לאחר שהמאגר הסמוך "מרי" התכלה לקראת סוף שנת 2012, הגז הוזרם מקידוח "נועה צפון" בשנים 2012 ו-2013.