יהדות קולקטה
הגירה

לאחר עצמאות הודו, רוב האוכלוסייה היהודית הבגדאדית החלה להגר במהירות ללונדון, לשם הגיעו משפחות הסוחרים היהודיות הבגדאדיות העשירות. הגירת הקהילה היהודית הושפעה בעיקר מההרג שנגרם בפוגרום המוסלמי הגדול בקולקטה (אנ') שהחל ב־16 באוגוסט 1946. בפוגרום, שנמשך כשבעים ושתיים שעות של אלימות הינדית-מוסלמית, נהרגו בעיר כ-4,000 בני אדם ו-100,000 בני אדם נשארו ללא קורת גג.
תמונות ההרס והמוות שערערו את הקהילה היהודית הבגדאדית כללו גם תמונות של נשרים שחגו מעל ערימות של שרידי אדם ברחובות קולקטה.
ההגירה ההמונית החלה ברגע של שבר כלכלי קיצוני. תוך שנים ספורות פורקה מערכת המסחר הקולוניאלית הטרנס-לאומית שבה הם שגשגו. בהודו, תקנו תקנות כלכליות חדשות שנחקקו על ידי ממשלת הודו הצעירה. התקנות הגבילו יבוא ושלטו במטבע חוץ, דבר שפגע באופן חמור בעסקיהן של משפחות הסוחרים היהודיות הבגדאדיות שהובילו את הקהילה היהודית.
משפחות אליטת הסוחרים היגרו במהירות כאשר דובר על הטלת חוקי הסוציאליזם והלאמה של הבנקים. המשפחות חשו שהגירה חיונית להבטחת עושרן. הסוחרים חששו שהם לא יפסיקו להוציא כספם מהודו. ההגירה של המשפחות העשירות וסגירת עסקיהם הביאה להגירת יתר המשפחות היהודיות שחיפשו מקורות פרנסה חליפיים מחוץ להודו לאלה שאבדו להם עם הגירת אליטת הסוחרים.
בני הקהילה היהודית הבגדאדית שהגיעו לקולקטה לאחר הפלישה היפנית לסין, בורמה וסינגפור המשיכו בבריחתם והצליחו להבטיח לעצמם מעמד של פליטים בארצות הברית.
מ-1947 עד 1952, בני הקהילה היהודית הבגדאדית בהודו, עדיין החזיקו בדרכונים הודיים בריטיים. כתוצאה מכך, כל אותם יהודים שרצו להגר ויכלו להרשות לעצמם את דמי הנסיעה עזבו את הודו. עד 1951 נותרו בקולקטה רק 1,500 יהודים.
משפחות הסוחרים היהודיות הבגדאדיות העשירות יותר מקולקטה שהיה להם קשרים לממסד הבריטי ומשפחת ששון התיישבו במערב לונדון, שם הם היוו במהירות את רוב הקהילה ההיסטורית של יהודי ספרד ופורטוגל. העשירים פחות התיישבו בגולדרס גרין שבצפון לונדון. בתחילת שנות ה-60 הפכה גולדרס גרין לביתה של הפזורה היהודית הבגדאדית שהייתה גדולה יותר מהפזורה בשנחאי, בורמה, הודו וסינגפור. הקהילה הקימה בתי כנסת שבהם התפללו בסגנון המזרח. עד סוף שנות ה-50 היו בגולדרס גרין יותר יהודים מקולקטה מאשר בקולקטה עצמה.
חלק מהקהילה היהודית הבגדאדית ניסה להגר לאוסטרליה אך במהלך שנת 1948 אוסטרליה יישמה מדיניות הגירה שלא אפשרה ליהודים מהמזרח התיכון ומאסיה להתיישב בה. עם זאת, בתחילת שנות ה-50 נפתחה האפשרות להגר לאוסטרליה. פתיחת שערי אוסטרליה להגירה הביא להגירה ניכרת של יהודי הקהילה היהודית הבגדאדית מקולקטה לאוסטרליה. על פי ההערכות, שליש מהקהילה היהודית הבגדאדית של קולקטה התיישבה בסופו של דבר בסידני שבאוסטרליה, והשאר התיישבו בישראל.
למרות התמיכה וההתעניינות בציונות בקולקטה לפני מלחמת העולם השנייה, רק מעטים יחסית מיהודי הקהילה הבגדאדית של קולקטה התיישבו בסופו של דבר באופן קבוע בישראל. בישראל, יהודי הקהילה בגדאדית מהודו, התיישבו ברמת אליהו, אשדוד ובשכונת כורדני (קריית מוצקין) ליד חיפה וברחבי הערים הגדולות בישראל. יהודי הקהילה הבגדאדית של קולקטה שהתיישבו בישראל לא שמרו על זהותם הקהילתית אלא שהתמזגו עם הקהילה היהודית העיראקית הרחבה יותר. אלה שנשארו בהודו אימצו זהויות יהודיות-הודיות חדשות. בקולקטה הצטמצמה האוכלוסייה היהודית ל-700 איש בלבד עד שנת 1969.
ללא המנהיגות ההיסטורית והצדקה של משפחות הסוחרים הפכו החיים הקהילתיים, קשים לתחזוקה. עד אמצע שנות התשעים נותרו בקולקטה פחות מ־200 יהודים. חוסר ההזדמנויות הן לעסקים והן לחינוך איכותי ובפרט לנישואים יהודיים בקולקטה, האיץ את פירוק הקהילה בסוף המאה העשרים. בתחילת המאה העשרים ואחת נותרו בעיר פחות מעשרים יהודים.