stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכתב 5000
תגובות > תגובת אנשי ציבור וארגונים

מהטקסט של המכתב עולה כי עמדת מחבריו הייתה משותפת לסופר השוודי ישראל שמיר, הידוע בכך שהוא התבטא בעמדות אנטי-ציוניות והוכר על ידי בית המשפט בצרפת כאנטישמי. שמיר עצמו גינה את ביקורתם של "מנהיגים יהודיים" זרים על התייחסות למכתב זה כהתערבות בסכסוך רוסי פנימי, אך הוא מצא שלא ראוי לחלוטין לאסור על קהילות יהודיות דתיות, מכיוון שניתן לטעון סוגיות דתיות אך לא לאוסרן.
מספר ארגונים אורתודוקסים, מנהיגים דתיים, פוליטיקאים מימין ושמאל ראו את המכתב כאנטישמי, או פרובוקטיבי, או לפחות לא הולם ומשחק בידיהם של מי שרוצים לפצל את התנועה הפטריוטית. בפרט, דמיטרי רוגוזין, גנאדי זיוגאנוב והיידאר ג'מאל גינו בחריפות את המכתב.
מספר ארגונים ציבוריים מחוץ לרוסיה הביעו את מורת רוחם מהמכתב: "עצם הבדיקה אחר סימנים לגזענות והצהרות אנטי-רוסיות בקוד החוקים ההלכתיים שנערכו במאה ה-16 בישראל היא כשירה כמעודדת נטיות אנטישמיות ברמת המדינה". הליגה נגד השמצה שלחה גם לנשיא הפדרציה הרוסית דרישה "להתערב מייד ולשים קץ לחקירת משרד התובע במוסקבה". דרישה דומה במכתב לנשיא הפדרציה הרוסית הועלתה על ידי ועידת רבני אירופה (CEP).
באופן דומה, ארגוני זכויות אדם רוסיים הביעו את התנגדותם למכתב. בפרט, כתב ראש מרכז סובה, אלכסנדר ורחובסקי, כי "מיכאיל נזרוב שילב את הפרשנות האנטישמית של 'קיצור שולחן ערוך' עם המיתוסים הקלאסיים של הקונספירציה היהודית וקיבל תאוריה שלפיה כל הארגונים היהודיים מונחים על ידי רעיונות 'שנאה' בנוגע לגויים, ולכן, יש לאסור על הכל."
תגובות > תגובה רשמית ובינלאומית

כפי שדיווח Gazeta.ru, "ועדת הדומה לארגונים דתיים וציבוריים הביעה רשמית את גינויה למכתב. על פי "הארץ", ההחלטה להפסיק את הבדיקה ולסרב לנקוט בהליכים פליליים נגד קונגרס הארגונים והארגונים הדתיים היהודיים ברוסיה (KEROOR) התקבלה בעקבות פגישה של סגן ראש ממשלת ישראל, אהוד אולמרט, שהיה בביקור רשמי במוסקבה ושוחח עם ראש ממשלת רוסיה מיכאיל פרדקוב.
המכתב עורר דאגה בממשלת ישראל ובישיבת ממשלה ביולי 2005 שר החוץ שר ציין כי תופעת האנטישמיות ברוסיה צוברת תאוצה ובכלל והתייחס בייחוד לפרשה זו.
העיתון קומרסנט סיכם ב-29 ביוני 2005: "ישראל פתרה את השאלה היהודית ברוסיה ... סוגיית האנטישמיות ברוסיה הפכה באופן בלתי צפוי לעיקרית בשיחות בין סגן ראש הממשלה ומר פרדקוב. לפי מקור של קומרסנט במשלחת הישראלית, מיכאיל פרדקוב ענה לביקורת בביטויים כלליים. הוא אמר כי מנהיגי רוסיה, כולל הנשיא ולדימיר פוטין, גינו שוב ושוב את האנטישמיות ונזכר בהכרזה המשותפת שאומצה במהלך ביקורו האחרון של נשיא רוסיה בישראל. תשובה זו לא סיפקה את סגן ראש הממשלה הישראלי, שאמר כי ישראל מצפה לצעדים קונקרטיים מרוסיה והערכה ברורה של מעשיה של הפרקליטות במוסקבה. התשובה הגיעה מייד. אתמול הודיע משרד התובע במוסקבה כי לא יוגשו תיקים פליליים נגד הספר "שולחן ערוך", כמו גם מחברי הערעור למשרד התובע הכללי".
כאשר הדיון במכתב 5000 קיבל מימד בינלאומי, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין נאלץ לדבר על המכתב בריאיון לערוץ הראשון לטלוויזיה הישראלית ב-20 באפריל 2005. הוא נשאל על ידי עיתונאי ישראלי על המכתב, בו, על פי העיתונאית, "נקרא להוציא את היהדות מהמערכת המשפטית, הפוליטית." הנשיא השיב: "הם לא קראו להוצאת היהדות מהמערכת הפוליטית. לא, היו הודעות אחרות עם קישורים למקורות ביהדות. אני יכול לומר לכם שהיהדות, יחד עם האסלאם, עם הנצרות, מתייחס לדתות המכונות דתות רוסיות מסורתיות, שמעמדם מעוגן בחוק כדתות רוסיות מסורתיות, וככאלה מוגנות על ידי החוק. לגבי המכתב שציינת, בעצם כבר עניתי על זה. אני רוצה לומר שאתה תמיד צריך להגיב לגילויים מסוג זה בצורה נאותה, בצורה עדינה מאוד, באופן מתוזמן, אך, אתה יודע, 'אל תזיק' על פי העיקרון הרפואי הידוע. אם עקבת אחר האירועים בחיים הציבוריים ברוסיה לאחר מכתב זה, לא יכולת שלא לשים לב כי הייתה תגובה ציבורית לכך".
תגובות > תגובת התובע הכללי

באתר Gzeta.ru תוארה ההיסטוריה של הגשת המכתב למשרד התובע ונכתב כי "פעילי זכויות אדם ביקשו גם ממשרד התובע לערוך בדיקה לגבי נוכחות אנטישמית במכתבים אלה, ואם יימצאו, לפתוח תיק פלילי על הסתה לשנאה אתנית".
במקביל ל"מכתב 5000", קיבל משרד התובע הכללי של הפדרציה הרוסית הצהרה מהתנועה "למען זכויות אדם" ברוסיה בדרישה לפתוח בתיק פלילי כהפרת סעיף 282 לחוק הפלילי של הפדרציה הרוסית ("מסית לשנאה אתנית") כנגד הכותב ואלה שחתמו על המכתב. משרד התובע הכללי הגיש את שתי ההצהרות למשרד התובע הבינלאומי של מחוז בסמאנאיה במוסקבה לצורך אימות. לאחר הבדיקה סירבה הפרקליטות להגיש הליכים פליליים נגד כותבי הערעור, במקביל דחתה הפרקליטות את הדרישות שנקבעו ב"מכתב 5000". סירובו של התובע לנקוט בהליכים פליליים נגד מחברי "מכתב 5000" הביא להגשת מספר תביעות מטעם ארגון זכויות האדם נגד משרד התובע בבסמנאיה, תביעות שלא צלחו ולא הבשילו לכדי נקיטה בהליכים משפטיים.
ב-26 בינואר 2006 שאלה הסנטורית ליודמילה נרוסובה את התובע הכללי של רוסיה ולדימיר אוסטינוב מדוע הוא לא הגיב לפנייה זו, אם כי "בין החותמים ישנם עבריינים כמו אלברט מקאשוב". נרוסובה כינתה את המכתב כתחיית האנטישמיות. אוסטינוב השיב כי הנושא אפילו לא נחקר. בהתייחס למצב, אמר: "אין להוציא את "אנטישמיות המטבח" ברוסיה. העיקר שהוא לא יחרוג מהמטבח." לדעתו, אין לדון בנושא זה כדי לא למשוך אליו תשומת לב מוגזמת. כוונתו הייתה לכך שהאנטישמיות ברוסיה מוגבלת לדיונים אישיים במטבחים ואינה נחשבת לכזו בעלת קנה מידה נרחב. במשרד התובע טענו כי התבטאויותיו של נזרוב הן ביטוי לתפיסה הדתית והפילוסופית האורתודוקסית של ההיסטוריה העולמית, ולא ביטוי לאנטישמיות ופשיזם.
בתורו, מיכאיל נזרוב ראה בהתבטאויותיהם של נציגי כמה ארגונים כפוגעים, כינה אותם נאצים ואנטישמים, כהשמצות מעליבות והגיש תביעה. ב-11 באפריל 2006 בית משפט מחוזי במוסקבה סירב לחקור את טענותיו של נזרוב.
לאחר הפרשה

לטענת נזרוב, סירובו של התובע להמשיך לבדוק את "קיצור שולחן ערוך" עורר גל חדש של חתימות על מכתב 5000, והפך אותו למכתב 15,000 בדרישה לאימות נוסף. אולם משרד התובע לא הגיב, וניסיונות להביא לאימות באמצעות בית המשפט לא צלחו. לא מרוצים מתוצאה זו, יוזמי המכתב האשימו את התובע ב"פחד יהודי" והודיעו על הקמת התנועה "לחיות ללא חשש מהיהדות!" («Жить без страха иудейска!») כדרך חיים של אדם אורתודוקסי. התנועה נודעה בראשי תיבות ЖБСИ (באנגלית: ZhBSI!).
באותה שנה, 2005, הוכרה התנועה "ZhBSI!" כחלק בלתי נפרד מפעילותה של איחוד העם הרוסי, שפעילותה שוקמה בנובמבר 2005 תחת הנהגתו של הפסל ויאצ'סלב קליקוב. אמנם קבוצת היוזמה "ZHBSI!" מאז כמעט לא מראה פעילות (למעט הדפסת המהדורה הרגילה של העלון "חדשות ZHBSI!"), מכתבי תביעה לחקירת השולחן ערוך ובהן חתימות של בין 500 ל-15,000 איש ממשיכים לזרום ולהתפרסם באינטרנט והמספר הגיע בסוף שנת 2008, ל-25,000 חתימות.
פרשת הפנייה למשרד התובע - הצהרות הצדדים, בתי המשפט, מסמכי משרד התובע, כמו גם טענות המפלגות ופרסום העיתון קומסומולסקאיה פראבדה - מתוארים בפירוט על ידי נזרוב בספרו "לחיות ללא פחד מהיהדות!".
ראו גם

משפט בייליס
פאי דובדבנים

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פאי מתוק 
 מרכיבים עיקריים:  דובדבן, מגדנאות 
 
פאי דובדבנים תוצרת בית עם קרום עליון סריג
פאי דובדבנים (באנגלית: Cherry pie) היא פאי אפוי במילוי דובדבנים.
מאפיינים

באופן מסורתי, פאי דובדבנים עשוי עם דובדבנים חמוצים ולא דובדבנים מתוקים שלמעשה נקראים גודגדן. דובדבני מורלו הם אחד מסוגי הדובדבנים הנפוצים ביותר בשימוש לפאי, אך ניתן להשתמש גם בזנים אחרים כגון הדובדבן השחור.
פאי דובדבנים מזוהה עם אירופה ועם אמריקה הצפונית ומוזכרת במילים של שירי עם אמריקאים כמו "בילי בוי". בשל קטיף הדובדבנים באמצע הקיץ שחופף ליום קנדה ב-1 ביולי וליום העצמאות של אמריקה ב-4 ביולי, מוגש פאי דובדבנים לעיתים קרובות בחגים אלו. הדבר קשור גם לחגיגת יום הולדתו של וושינגטון בגלל האגדה על כנותו של וושינגטון הצעיר בנוגע לכריתת עץ דובדבן.
הגשה

פאי דובדבנים מוגש ונאכל לעיתים קרובות עם קצפת או גלידה. מסורת הכנה נפוצה בארצות הברית היא לקשט את הקרום עם דפוסי מאפה מקושטים (שתי וערב).
בארצות הברית, תקן 21 CFR 152.126 דורש שפאי דובדבנים קפוא יכיל לפחות 25% דובדבנים, מתוכם לא יותר מ-15% מותרים עם כתמים/פגמים. ממתיקים מלאכותיים אסורים. באפריל 2019 הציע ה-FDA לבטל את התקנים הללו.
ראו גם

דונאוולה
הערות שוליים

↑  Betty Crocker (30 ביולי 2013). Betty Crocker The Big Book of Pies and Tarts. Houghton Mifflin Harcourt. p. 39. ISBN 978-0-544-17832-8. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Frohlich, Xaq. "Perspective | America's cherry pies may soon feature fewer cherries. Here's why". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2020-12-18.
פיג'ואה

| פיג'ואה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: הדסאים
משפחה:: הדסיים
סוג:: Feijoa
מין:: פיג'ואה
שם מדעי
 Feijoa sellowiana ‏Burret, 1941
פיג'ואה (וכן פיג'ויה; שם מדעי: Feijoa sellowiana) שיח ממשפחת ההדסיים, שנפוץ בארץ ישראל ומשמש הן כצמח נוי והן כשיח לפירות מאכל. מקורו כנראה מברזיל.
מאפיינים

הפיג'ואה זהו שיח בינוני בגובהו, צפוף, תדיר-ירק ובעל צמיחה איטית. שמו העממי האנגלי הוא "גויאבת-האננס".
הפיג'ואה הגיעה לארץ ישראל בימי המנדט הבריטי, כנראה בסוף שנות העשרים למאה הקודמת, כאשר הופצה ברחבי האימפריה הבריטית כצמח נוי מובהק. הפיג'ואה מצטיינת בצבעה הירוק-כסוף, ובפרחים אדומים-לבנים יפים. השיח ניטע בשכונות פועלים ובמשקי בית באזור החוף ובשפלה, ונפוץ מאוד. הוא גם שימש כגדר חיה לחצרות. מגבלתו העיקרית הייתה פירותיו הקטנים, וחוסר אחידות של הפרי.
בשנות ה-70 למאה הקודמת נערך בישראל מפעל בירור גדול על ידי אפרים סלור, שמטרתו הייתה לברור זן של פיג'ואה בעל תכונות של פרי מסחריות. הזן שנברר וטופח נקרא על שמו של המטפח, "סלור", והוא אף ניטע בכמויות מסחריות. אולם, גידול הפיג'ואה המסחרי בארץ נכשל, בשל מחלות ומזיקים שלא נצפו מראש. כיום שוב הוא גדל בגינות פרטיות ובחצרות, אבל הזן סלור מהווה מקור לפיג'ואה גדולה.
הפיג'ואה עמידה לתנאי יובש יחסיים וגם לקרה, ויכולה לשרוד גם בטמפרטורה של מינוס 10 מעלות. צריכת המים שלה מאוד נמוכה, והיא הסתגלה בארץ לרוב סוגי הקרקעות. היא פורחת בחודשי אפריל ומאי, ומניבה את פריה בחודשי הסתו - אוקטובר, נובמבר ודצמבר. תכולת ויטמין C של הפרי היא גדולה יחסית, חיי המדף שלו קצרים, והפרי נאכל בעזרת חציית הפרי בסכין ואכילתו בכפית בדומה לאכילת פרי הפסיפלורה או כדרך הילדים, בשיניים.
מיתוס נפוץ טוען שהפיג'ואה מכילה כמות גדולה של יוד, ככל הנראה מהרומן "המעגל הראשון" משנת 1968, של הסופר אלכסנדר סולז'ניצין, שמתאר בספרו סצנה בה כשהרודן הסובייטי סטלין חלה את מחלתו האחרונה, הבהילו אליו יום יום, במטוס מיוחד, פירות פיג'ואה מדרום ברית המועצות. אך במחקרים מאוחרים יותר לא מצאו עדות לכך שהצמח סופג יוד מהקרקע בכמות גדולה יותר מצמחים אחרים.
גלריה

פרי פיג'ואה
צמח הפיג'ואה
פרח הפיג'ואה
הערות שוליים

↑  פיג'ויה, באתר משתלת בוטני
↑  Kate Evans, Feijoas and the iodine myth, The Spinoff, ‏2024-03-25 (באנגלית)
עאישה אל-מאנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1948 (בת 77 בערך) ערב הסעודית 
 מדינה:  ערב הסעודית 
 מקום מגורים:  ח'ובאר 
 פעילות בולטת:  מחאה נגד איסור נהיגה לנשים
 ידועה בשל:  פעילות למען זכויות נשים
 השכלה:  אוניברסיטת אריזונה  אוניברסיטת המדינה של אריזונה  אוניברסיטת קולורדו  אוניברסיטת אורגון  האוניברסיטה האמריקנית בביירות 
 מקצוע:  מנהלת בית חולים, מנהלת מכללה, נדבנית
 
עאישה אל-מאנה (בערבית: عائشة المانع) היא פעילה חברתית ופמיניסטית סעודית, אשר ידועה בשל השתתפותה בקמפיינים נגד האיסור על נהיגה של נשים ומערכת האפוטרופסות הגברית, לפיה כל ההחלטות לגבי חייה של אישה מתקבלים על ידי גבר, בדרך כלל בן משפחתה. היא המנהלת של בתי החולים אל-מאנה ושל המכללה למדעי הבריאות על שם מוחמד אל-מאנה, והיא חברת דירקטוריון של חברת אברהים מ. אל-מאנה ואחיו.
ביוגרפיה

אל-מאנה נולדה ב-1948 בעיר ח'ובאר שבערב הסעודית. לאחר שלמדה קוראן בבית הספר "אל-כותב" בסעודיה, אל-מאנה נסעה למצרים, שם היא סיימה את לימודי בית הספר. לאחר מכן היא למדה סוציולוגיה באוניברסיטה האמריקאית בביירות, וסיימה את התואר הראשון בסוציולוגיה באוניברסיטת אורגון בשנת 1971, ואחריו תואר שני בסוציולוגיה באוניברסיטת אריזונה סטייט. היא השלימה את הדוקטורט שלה באוניברסיטת קולורדו ב-1982, והייתה אחת הנשים הסעודיות הראשונות לעשות כן. להמחקר שלה לתואר היה "פיתוח כלכלי והשפעתו על מצב הנשים בסעודיה".
ב-1985, אל-מאנה הקימה את חברת הפיתוח אל-חאליג'ה, החברה הראשונה בסעודיה המנוהלת רק על ידי נשים. מטרת החברה הייתה להציע הכשרת מחשבים ונושאים טכניים לנשים, ולהקים מרכז מחקר עם דגש על מחקר על נשים בכוח העבודה.
אל-מאנה הייתה האישה הראשונה להימנות כמנהלת בבית חולים בסעודיה ב-1990, כאשר הפכה למנהלת שירותי תמיכה בקבוצת בתי החולים אל-מאנה המחוז המזרחי של ערב הסעודית.
מחאה על איסור נהיגה לנשים

אל-מאנה השתתפה בשלושה קמפיינים שונים במחאה על האיסור על נשים לנהוג כחלק מהתנועה לביטול איסור נהיגה לנשים, قيادة المرأة في السعودية (קיאדה אל-אימר'א פי א-סעודיה, או נשים להגה, אשר פירושה הכפול היא "נהיגת נשים" וכן "מנהיגות נשים"). הפעם הראשונה הייתה ב-1990, במהלך מלחמת המפרץ. אל-מאנה השתתפה גם בקמפיין שהתקיים ב-2011, כחלק מגל מחאות רחב יותר במסגרת האביב הערבי, ושוב ב-2013.
אל-מאנה היה אחת מארבעים ושש נשים שארגנו הפגנה בריאד ב-6 בנובמבר 1990 במחאה על האיסור. לפני ההפגנה, הנשים שלחו עצומה לנסיך הכתר דאז, סלמאן בן עבד אל-עזיז, מושל ריאד באותה העת, בבקשה שהוא והמלך פאהד יפעלו לביטול האיסור על נהיגת נשים. הן נסעו במכוניות שלהן בשיירה עד שהן נעצרו ועוכבו על ידי המשטרה. אל-מאנה ועוד משתתפות תיארו את החוויות שלהן בספר שיצא בשנת 2011, "השישי בנובמבר" ("السادس من نوفمبر"). ההפגנה הייתה נושא הרומן מאת סעד אל-דוסארי, "ריאד - נובמבר 90". רוב המשתתפות נענשו על ידי איסור נסיעות, ומי שהיו עובדות ממשלה איבדו את משרותיהן.
פעילות למען שוויון מגדרי

ב-2011, אל-מאנה ערכה סדנאות על מערכת האפוטרופסות הגברית הנהוגה בסעודיה, בערים ריאד, ג'דה ו ח'ובאר, כחלק מקמפיין לביטול שיטה זו, אשר לפיה המדינה ממנה גבר להיות האפוטרופוס לכל אישה - בדרך כלל מלידתה זה אביה, אחר כך כשהיא נישאת - בעלה, ואם היא מתאלמנת - בנה. האפוטרופוס מחליט הכל עבורה - למשל, היכן תתגורר, אם תלמד ואיפה, אם תינשא ולמי, אם היא תוכל לצאת לעבוד, אם היא תוכל לנסוע לכל יעד שהוא.
ב-2013, השתתפה אל-מאנה בפאנל שכותרתו "נשים, ירושות מסחריות, וחוק המשפחה" שבמהלכו המשתתפים קראו להקמת גוף משפטי עצמאי שיגן על ירושות של נשים. לעיתים קרובות מופעל לחץ על נשים סעודיות על ידי בני משפחתן, קרובי משפחה, מכרים ואחרים בחברה לוותר על כל הכספים שהן עשויות לרשת לטובת חלוקה בין בני המשפחה הזכרים. אל-מאנה טענה ש"הכחשת ירושתן לנשים היא אחת הסיבות העיקריות מאחורי סכסוכים משפחתיים" בסעודיה
ב-2016, הייתה אל-מאנה אחת מאלפי הנשים שחתמו על עצומה לביטול שיטת האפוטרופסות.
אל-מאנה הקימה קרנות לתמיכה בחינוך של נשים סעודיות. תוכנית הבריאות הגלובלית על שם עאישה אל-מאנה היא תוכנית מלגות באוניברסיטת אורגון, אשר "תעניק מלגות עבור נשים סעודיות ללמוד בריאות גלובלית באוניברסיטה, תתן מענקים עבור מחקר של חברי סגל, תסייע ביישום סדרה שנתית של נואמים וסדנאות, ותממן התמחויות של סטודנטיות מאוניברסיטת אורגון בממלכה הסעודית — תוכנית המלגות הראשונה במימון מלא באוניברסיטת אורגון להתמחויות בינלאומיות בבריאות העולמית." קרן עאישה אל-מאנה לנשים בסיעוד ומדעי הבריאות תומכת בנשים שלומדות סיעוד, רפואה ותחומי בריאות אחרים. עדיפות ניתנת לנשים סעודיות, אך אם אין מועמדות זכאיות, נשים ממדינות ערב אחרות יכולות לקבל מלגות.
מעצר

במאי 2018 נעצרה אל-מאנה, יחד עם פעילות פמיניסטיות אחרות שנעצרו בסדרת פשיטות, ביניהן, לוג'יין אל-הד'לול, אימאן אל-נאפג'אן, עזיזה אל-יוסף ומדיחה אל-עג'רוש. אל-מאנה ואל-אג'רוש שוחררו כעבור מספר ימים (בעוד האחרות נשארו מעוכבות), כנראה בשל גילן.
הערות שוליים

↑  Loring M. Danforth (2016-03-29). "Crossing the Kingdom: Portraits of Saudi Arabia". Books.google.com.sa. p. 66.
↑  "Dr Aisha Almana". Forbes Middle East. אורכב מ-המקור ב-2016-11-13. נבדק ב-2018-06-01.
↑  "وقف الدكتورة عائشة المانع للمرأة السعودية - جريدة الرياض". Alriyadh.com. 2016-02-07.
↑  "وقف الدكتورة عائشة المانع للمرأة السعودية - جريدة الرياض". Alriyadh.com. 2016-02-07.
↑  Deborah Amos (2006-12-11). Lines in the Sand: Desert Storm and the Remaking of the Arab World. Books.google.com.sa.
↑   (הקישור אינו פעיל)
↑  "Sixth of November at the Riyadh Book Fair | Saudiwoman's Weblog". Saudiwoman.me.
↑  Ghada Hashem Talhami. Historical Dictionary of Women in the Middle East and North Africa. Books.google.com.sa. p. 130.
↑  فهد الحمزي (2012-03-21). "سعد الدوسري: أنفقت ثروتي على «الرياض نوفمبر 90»". Alsharq.net.sa.
↑  "Saudi Women Reunite To Remember Driving Protest". Npr.org. 2008-12-16.
↑  "Call for setting up judicial body to protect female inheritance". Arab News. 2013-05-12.
↑  Thousands of Saudis sign petition to end male guardianship of women, The Guardian, 2016-09-26
↑  "Saudi alumna's gift launches new Global Health Program | Around the O". Around.uoregon.edu. 2016-02-01. אורכב מ-המקור ב-2017-07-22. נבדק ב-2018-06-01.
↑  "American University of Beirut - Graduate Council - The Aisha Al Mana Endowment for Women in Nursing and the Health Sciences". Aub.edu.lb. 1999-05-07. אורכב מ-המקור ב-2017-07-04. נבדק ב-2018-06-01.
↑  Female activists detained ahead of Saudi driving ban reversal, 20th May, The National
↑  Saudi Arabia arrests female activists weeks before lifting of driving ban, By Sarah El Sirgany and Hilary Clarke, May 21, 2018, CNN
↑  Saudi Arabia releases 3 women as other activists still held, May 24, 2018 ABC news
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1892 8077  LCCN: no2013097915  VIAF: 305280311   WorldCat (עם VIAF): 305280311
עין פית

| --- | --- |

המעיין בעין פית
 מדינה / טריטוריה:  סוריה (כיום השטח חלק מישראל)
 תאריך ייסוד:  המאה ה־17 
 סיבת נטישה:  מלחמת ששת הימים
 תאריך נטישה:  1967
 דת:  אסלאם (עלווים)
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  1,911 (1967)
 קואורדינטות:  33°13′26″N 35°42′15″E﻿ / ﻿33.223888888889°N 35.704166666667°E﻿ / 33.223888888889; 35.704166666667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) עין פית(למפת אצבע הגליל רגילה) עין פית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין פית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין פית  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
עֵין פִית (בערבית: عين فيت) הוא כפר סורי הרוס הממוקם בחלקה הצפוני של רמת הגולן הישראלית, בגובה 550 מטר מעל פני הים, באגן הניקוז של נחל פרע. זהו גם שמו של המעיין הנמצא בשטח הכפר.
היסטוריה

הכפר עין פית הוקם, יחד עם הכפר זעורה, בתחילת המאה ה-17 על ידי סורים עלווים. על פי מחקר שערך באזור הארכאולוג גוטליב שומאכר בשנים 1884–1885, אנשי הכפר הגיעו מג'בל אל-אנצריה שבצפון-מערב סוריה (מקורם של העלווים) ונקראו לפי שומאכר "נוציירים", שמם הקודם של העלווים. הכפר הוגדר כמשגשג ומוצלח מאוד אשר נשען על גידולים שונים באזור הכפר ובאדמות עמק החולה, בהם; אורז טבק ובוסתנים של עצי פרי וירקות.
לפי שומאכר, בתקופה בה ביקר במקום, בעקבות קרבת הכפר לביצות החולה ככל הנראה גם משום עבודת השדות שם, תושבי הכפר לא היו בריאים.
עין פית, ע'ג'ר וזעורה היו שלושת כפרי העלווים באזור. בפברואר - מרץ 1920 התמקמו בכפר אנשי הכנופיות שארגנו את המרד נגד הצרפתים.
במפקד שנערך בשנת 1960 נמצא כי התגוררו בכפר 1,523 תושבים. במהלך מלחמת ששת הימים היה הכפר, יחד עם זעורה, אחד מהיעדים של חטיבה 8, כחלק ממאמץ הפריצה העיקרי של צה"ל לרמת הגולן. הכפר נכבש במהלך הקרב על קלע וזעורה וננטש על ידי תושביו. מרבית בתיו פוצצו על ידי צה"ל לאחר המלחמה.
המעיין

מעיין "עין פית" מהווה מוקד עניין למטיילים. המעיין, הנמצא במרכז הכפר ההרוס ומכוסה במבנה מקומר, מוקף בעצי תאנה ובשיחי פטל, וסביבו מצויים מבני בזלת רבים. הגישה אל המעיין היא דרך כביש משובש היוצא מכביש 99, בין מפל סער למסעדה.
מאבק סביבתי

העמק בו נמצא עין פית כולל מספר מעיינות הנובעים כל השנה, נחל הזורם בחורף, שדרות של עצי צפצפה ודולב, שיחי פטל, חורשת אלות, בוסתנים, פרדסים וכרם זיתים. העמק משמש מסדרון אקולוגי, ותצפיות במקום גילו מעל 1,000 צבאים, כ־600 חזירי בר, כ־85 זאבים וכן דורבנים, תנים, שועלים ואף דלקים. בתחילת מאי 2023, רשות הטבע והגנים הגיעה לסיכום עם צה"ל המאפשר לו להקים בעין פית אתר אימונים רחב היקף הכולל עשרות מבנים וכבישים לרכבים כבדים. החלטה זו עוררה מחאה ציבורית, בשל החשש לפגיעה בערכי הטבע הייחודיים של האזור. מספר ארגונים סביבתיים פנו לצה"ל בקריאה לבחון חלופות אחרות, והציעו מספר אתרים אלטרנטיביים לפרויקט, אך הצבא החל לקדם את התוכנית באתר המקורי.
הערות שוליים

↑  יגאל קיפניס, המפה הישובית של הגולן ערב מלחמת ששת הימים, קתדרה 116, 2000.
↑  גוטליב שומאכר, הגולן, תרגום משה הרטל, הוצאת אריאל, 1998, עמ' 116.
↑  עשרים וחמש שנה לאילת השחר, דבר, 14 ביולי 1943
↑  הרקע ההיסטורי של הקרב בגליל, דבר, 11 במרץ 1960
↑  אפרים תלמי, בארץ בניאס וחרמונים, דבר, 29 באוקטובר 1967
1 2 3 4  שומרים על עין פית - גן עדן בגולן, באתר החברה להגנת הטבע
1 2  שני אשכנזי, "הנזק לטבע יישאר לתמיד": מדוע מתעקש צה"ל להקים מתקן אימונים ענק בעין פית?, באתר כלכליסט, 13 במאי 2023
↑  יאיר קראוס, מחאה נגד כוונת צה"ל לבנות מתקן אימונים באחד מהמקומות היפים בישראל, באתר ynet, 9 במאי 2023
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-77

| --- | --- |
 תאריך:  18 בפברואר 2024
 מיקום:  רויאל פסטיבל הול, לונדון
 מנחים:  דייוויד טננט
 רשת שידור:  BBC One
 מספר המועמדויות הרב:  אופנהיימר (13)
 www.bafta.org
 →76 78←
 
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-77, ידוע יותר בשם פרס באפט"א לקולנוע, הוא טקס שנערך ב-18 בפברואר 2024, כהוקרה לסרטים הלאומיים והזרים הטובים ביותר של 2023, ברויאל פסטיבל הול במרכז סאות'בנק סנטר ללונדון. דייוויד טננט הנחה את הטקס בפעם הראשונה.
הטקס

הטקס התקיים שלושה שבועות לפני טקס האוסקר, המתוכנן ל-10 במרץ. הטקס יתקיים פעם נוספת במקביל לפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין, שנערך בין ה-15 בפברואר ל-25 בפברואר. ב-4 בינואר פורסם כי דייוויד טננט נבחר להנחות את הטקס בפעם הראשונה. הטקס ישודר ב-BBC One וב-iPlayer בבריטניה, וב-BritBox International בארצות הברית, קנדה, דנמרק, פינלנד, שוודיה, נורווגיה ודרום אפריקה.
תהליך ההצבעה לטקס מורכב משלושה סבבים: רשימות ארוכות (Longlisting), מועמדויות וזוכים. ההצבעה מתבצעת על ידי חברי האקדמיה העולמית לקולנוע, הכוללת למעלה מ-7,500 אנשי מקצוע.
זוכים ומועמדים > פרס עמית באפט"א

יפורסם בהמשך
זוכים ומועמדים > תרומה בריטית יוצאת דופן לקולנוע

ג'ון גיבאני
שיאני מועמדויות

| מועמדויות | סרט |
| --- | --- |
13: אופנהיימר
11: מסכנים שכאלה
9: רוצחי פרח הירח
9: אזור העניין
7: אנטומיה של נפילה
7: נשארים לחג
7: המאסטרו
6: כולנו זרים
5: ברבי
5: סלטברן
4: נפוליאון
3: איך לעשות סקס
3: חיים שלמים
2: 20 ימים במריופול
2: הצבע ארגמן
2: משימה בלתי אפשרית: נקמת מוות – חלק ראשון
2: ריי ליין
2: ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש
ראו גם

טקס פרסי אוסקר ה-96
טקס פרסי גלובוס הזהב ה-81
הערות שוליים

1 2 3  Zac Ntim, BAFTA Sets 2024 Film Awards Date, Deadline, ‏2023-05-31 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  Alex Ritman, David Tennant to Host BAFTA Film Awards, Variety, ‏2024-01-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  BAFTA sets out key dates for the 2024 Film Awards, www.bafta.org, ‏2023-05-31 (באנגלית)
| פרס באפט"א לקולנוע |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | שחקן • שחקנית • סרט אנימציה • סרט בריטי • ליהוק • צילום • עיצוב תלבושות • בכורה לתסריטאי, במאי או מפיק בריטי מצטיין • במאי • סרט תיעודי • עריכה • הסרט הטוב ביותר • סרט שאינו בשפה האנגלית • איפור ועיצוב שיער • מוזיקה • עיצוב הפקה • כוכב עולה • תסריט מעובד • תסריט מקורי • סרט אנימציה קצר • סרט קצר • סאונד • שחקן משנה • שחקנית משנה • אפקטים חזותיים |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • תרומה מצטיינת לקולנוע • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | פרס השחקן המבטיח • התסריט • התסריט הבריטי • השחקן הבריטי • השחקן הזר הטוב ביותר • השחקנית הבריטית • השחקנית הזרה |  |
| טקסים | 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
השניצליה

| --- | --- |


סניף הרשת בתחנה מרכזית חוף הכרמל
 נתונים כלליים
 סוג:  רשת מזון מהיר
 מוטו:  "טרי, מהיר, טעים"
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־21 שנים)
 משרד ראשי:  המעלית 6, קדימה צורן
 שליטה בחברה:  יהודה אלמוזלינוס
 בעלות:  יהודה אלמוזלינוס
 מוצרים עיקריים:  מזון מהיר
  
 דף הבית
רשת השְׁנִיצֶליָה בע"מ היא רשת מזון מהיר ישראלית, המציעה ארוחות הכוללות לרוב בגט שניצל עם תוספות שונות. הרשת החלה את דרכה בשנת 2004 בצפת. בשנת 2010 נרכשה הרשת על ידי איש העסקים יהודה אֲלְמוֹזְנלִינוֹס. אלמוזלינוס החל בהרחבת הרשת בשיטת הזכיינות. משרדי הרשת ממוקמים ביישוב קדימה.
רקע

בשנת 2004 נפתח סניפה הראשון של "השניצליה" בעיר צפת. הרשת התמחתה בהכנת כריכים מבגט ושניצל בשישה טעמים שונים. כשמנתה שני סניפים, נרכשה הרשת על ידי איש העסקים אורן לוני. לוני עבר לשיטת הזכיינות, שהובילה להתרחבות משמעותית של הרשת. בשנת 2009 היא גלגלה מחזור של כ-35 מיליון שקלים ומנתה 27 סניפים. בשנת 2010 התרחבה עד כדי 46 סניפים. באותה שנה רכש איש העסקים יהודה אֲלְמוֹזְנלִינוֹס את הרשת באמצעות החברה בבעלותו "יהודה אלמוזלינוס החזקות בע"מ". עד שנת 2017 מנתה הרשת כ-50 סניפים וכ-10 נוספים בהליכי הקמה. 21 סניפים בבעלות הרשת והיתר בזכיינות. סניפי הרשת פזורים לאורך מדינת ישראל, מאילת בדרום ועד קריית שמונה בצפון. תחת אלמוזלינוס, השיקה הרשת מערך דיגיטלי הכולל אפליקציית מועדון לקוחות ומערך הזמנות ארצי.
משרדה הראשי ממוקם ביישוב קדימה-צורן.