stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכלאנג'לו
רשימת יצירותיו > פיסול

| תמונה | שם | שנה | מקום | חומר | מידות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ראש פאון | c. 1489-94 | אבד בשנת 1944 | שיש |  |
|  | מדונה | c. 1491 | Casa Buonarroti, פירנצה | שיש | 55.5 על 40 ס"מ |
|  | ילד השיש | c. 1491-2 | מוזיאון המטרופוליטן לאמנות | שיש | גובה 97 ס"מ |
|  | קרב הקנטאורים | c. 1492 | Casa Buonarroti, פירנצה | שיש | 90.5 על 84.5 ס"מ |
|  | צלב | 1492 | Santo Spirito], פירנצה | עץ פוליכרום | 135 על 142 ס"מ |
|  | הרקולס |  |  |  |  |
|  | The Ark of St Dominic |  | Basilica of San Domenico בולוניה |  |  |
|  | פטרוניאוס | 1495 - 1494 |  | שיש | גובה 64 ס"מ |
|  | פרוקולוס | 1495 - 1494 |  | שיש | גובה 58.5 ס"מ |
|  | מלאך עם פמוט | 1495 - 1494 |  | שיש | גובה 51.5 ס"מ |
|  | קופידון פירנצה |  |  |  |  |
|  | קופידון רומא |  |  |  |  |
|  | בכחוס | 1497 - 1496 | המוזיאון הלאומי ברג'לו, פירנצה | שיש | גובה 203 ס"מ |
|  | "צלב" | 1497 - 1498? | Santa María de Montserrat, מונטסראט | שנהב |  |
|  | פייטה | 1500 - 1499 | בזיליקת פטרוס הקדוש, רומא | שיש | רוחב הבסיס 195 ס"מ, גובה 174 ס"מ |
|  | דוד | 1501 - 1504 | הגלריה של האקדמיה, פירנצה | שיש | 5.17 מטר |
|  | המדונה מברוז'' | 1504 - 1501 | כנסיית גבירתנו, ברוז' | שיש | גובה 128 ס"מ |
|  | פאולוס | 1504 - 1503 | קתדרלת סיינה | שיש |  |
|  | פיטר | 1504 - 1503 | קתדרלת סיינה | שיש |  |
|  | פיוס | 1504 - 1503 | קתדרלת סיינה | שיש |  |
|  | גריגורי | 1504 - 1503 | קתדרלת סיינה | שיש |  |
|  | המדונה והילד | c. 1503 | האקדמיה המלכותית לאמנויות, לונדון | שיש | קוטר 82.5 ס"מ |
|  | המדונה והילד | c. 1503 | המוזיאון הלאומי ברג'לו, פירנצה |  | 82 על 85.8 ס"מ |
|  | מת'יו | c. 1505 | האקדמיה לאמנות של פירנצה | שיש | גובה 271 ס"מ |
|  | קבר האפיפיור יוליוס השני | 1503 |  |  |  |
|  | משה | c. 1515 - 1513 | בזיליקת סן פייטרו אין וינקולי, רומא |  |  |
|  | העבד המורד | 1513 | לובר, פריז |  |  |
|  | העבד הגוסס | 1513 | לובר, פריז |  |  |

|  | עבד אטלס | 1523 - 1520 | האקדמיה לאמנות של פירנצה | שיש | גובה 277 ס"מ |
|  | עבד התעוררות | 1520 - 1523 | האקדמיה לאמנות של פירנצה | שיש | גובה 267 ס"מ |
|  | עבד מזוקן | 1520 - 1523 | האקדמיה לאמנות של פירנצה | שיש | גובה 263 ס"מ |
|  | עבד צעיר | 1520 - 1523 | האקדמיה לאמנות של פירנצה | שיש | גובה 256 ס"מ |
|  | קאפלת מדיצ'י | 1534 - 1520 | בזיליקת סן לורנצו, פירנצה |  |  |
|  | גאונות הניצחון | c. 1532 - 1534 | פאלאצו וקיו, פירנצה | שיש | גובה 261 ס"מ |
|  | רחל | 1545 | בזיליקת סן פייטרו אין וינקולי, רומא |  |  |
|  | לאה | 1545 | בזיליקת סן פייטרו אין וינקולי, רומא |  |  |
|  | מצבת ג'וליאנו מדיצ'י- לילה ויום |  |  |  |  |
|  | מצבת לורנצו מדיצ'י, דמדומים ושחר |  |  |  |  |
|  | המדונה והילד |  |  |  |  |
|  | דוד-אפולו | c. 1530 | המוזיאון הלאומי ברג'לו, פירנצה | שיש | גובה 146 ס"מ |
|  | ילד מתכופף | c. 1530 - 1534 | ארמיטאז', סנקט פטרבורג | שיש | גובה 54 ס"מ |
|  | ישו נושא את הצלב | 1520 - 1519 | church of Santa Maria sopra Minerva, רומא | שיש | גובה 205 ס"מ |
|  | ברוטוס | 1540 | המוזיאון הלאומי ברג'לו, פירנצה | שיש | גובה 65 ס"מ |
|  | הפייטה הפלורנטינית | c. 1550 | מוזיאון הדואומו, פירנצה | שיש | גובה 253 ס"מ |
|  | Rondanini Pietà | 1564 - 1552 | Castello Sforzesco, מילאנו | שיש | גובה 195 ס"מ |
|  | פלסטרינה | 1547 - 1553 | האקדמיה לאמנות של פירנצה, פירנצה | שיש | גובה 253 ס"מ |
רשימת יצירותיו > ציור

| תמונה | שם | שנה | מקום | חומר | מידות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | הקרב על קסקינה |  |  |  |  |
|  | המדונה של מנצ'סטר | c. 1497 | הגלריה הלאומית, לונדון | טמפרה על משטח עץ | 76 על 105 ס"מ |
|  | טונדו דוני | c. 1507 | גלריית אופיצי פירנצה | טמפרה על משטח עץ | קוטר 120 ס"מ |
|  | The Entombment | c. 1505 | הגלריה הלאומית, לונדון | טמפרה על משטח עץ |  |
|  | תקרת הקפלה הסיסטינית | 1508–1512 | הקאפלה הסיסטינית, הותיקן, רומא | פרסקאות |  |
|  | יהודית והולופרנס | 1508 | תקרת הקפלה הסיסטינית, הותיקן, רומא | פרסקו |  |
|  | יום הדין האחרון | 1534–1541 | הקפלה הסיסטינית, הותיקן, רומא | פרסקו |  |
|  | [The Martyrdom of St Peter | 1542–1550 | קפלת פאולינה, הותיקן, רומא | פרסקו | 625 × 662 cm |
|  | The Conversion of Saul | 1542–1550 | קפלת פאולינה, הותיקן, רומא | פרסקו | 625 × 661 cm |
רשימת יצירותיו > אדריכלות

| תמונה | מבנה | שנות הקמה | מקום |
| --- | --- | --- | --- |
|  | בזיליקת פטרוס הקדוש | 18 | רומא |
|  | Cordonata Capitolina |  | רומא |
|  | גבעת הקפיטולין | 10 | רומא |
|  | ארמון פארנזה |  | רומא |
|  | קפלת מדיצ'י החדשה, New Sacristy, |  | פירנצה |
|  | מדרגות הספרייה בספרייה הלורנציאנית |  | פירנצה |
|  | תוכנית של בזיליקת סן לורנצו |  | פירנצה |
ראו גם

ציורי התנ"ך
לקריאה נוספת

משה ברש, מיכאל-אנג'לו - עיונים בדרכי גילומה של הגותו האמנותית, מוסד ביאליק, 1961.
אירווינג סטון, חיי מיכלאנג'לו, תרגם שמואל שניצר, סדרת ספריה לעם, עם עובד, 1972.
ג'ונתן ג'ונס, הקרבות האבודים של לאונרדו ומיכלאנג'לו - הדו-קרב האמנותי שהגדיר את הרנסאנס, כנרת, זמורה-ביתן, 2014
ג'יל נרה, מיכלאנג'לו 1475 - 1564, הוצאת ספרי טאשן
רוס קינג, מיכלאנג'לו ותקרת האפיפיור, תרגמה צילה אלעזר, הוצאת דביר, 2006
לאה גולדברג, מיכלאנג'לו (הרצאה מעיזבון המשוררת). ההרצאה נדפסה בכרך י"ד של כתב העת דחק, (2022), בלווית צמד סונטות מאת מיכלאנג'לו, בתרגומו של עמינדב דיקמן.
הערות שוליים

↑  ייחוס חדש, קודם לכן יוחס לגיברטי
↑  Underwent six different phases, in 1505, 1513, 1516, 1525 - 1526, 1532 and 1542
↑  בלתי גמור
↑  The attribution of this work to Michelangelo is disputed.
↑  פרסקו בלתי גמור שנועד להתחרות עם "קרב אנגיארי" של לאונרדו דה וינצ'י
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265471105171  PLWABN: 9810537910605606  AAG: 8664  BIBSYS: 90097031  BNC: 000226176  BNE: XX1161659  BnF: cb11885845q (data)  CANTIC: a10309603  CiNii: DA08122726  DSI: 12398  GND: 118582143  ICCU: CFIV017291  ISNI: 0000 0001 2124 3640  KulturNav: 3dd01cf0-86c5-4fa2-9c40-b1cf2a71c344  LCCN: n80152368  LNB: 000039213  MusicBrainz: 96a0fd8f-e753-4e47-8131-4b905b363ff5  MGP: 131589  NDL: 00449952  NGV: 5471  NKC: jn19992000718  NLA: 36432281  NLG: 97550  NLK: KAC199618754  NLR:   NSK: 000003416  NTA: 069228957  RERO: 02-A000113817  RKD: 55890  SELIBR: 292503  SNAC: w69706st  SUDOC: 026650800  Trove: 1256264  ULAN: 500010654  VcBA: 495/19407  VIAF: 24585191   WorldCat (עם VIAF): 24585191
חמישיות (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  ספורט, כדורסל
 יוצרים:  ערוץ הספורט
 בימוי:  מאיר עסיס
 מנחים:  עודד הלפרין
 משתתפים:  גור שלף, עפר שלח
 ארץ מקור:  ישראל
 מספר עונות:  21
 הפקה
 מפיק:  נטע כהן
 עורכים:  אלון אמסלם
 צלמים:  בועז ירון, אלי זק.
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ הספורט
 תקופת שידור מקורית:  2004–הווה
 
חמישיות היא תוכנית ספורט מבית ערוץ הספורט המשודרת בערוץ החל משנת 2004 והיא תוכנית המשך לתוכנית "צעדים". התוכנית ידועה כאחת מתוכניות הדגל של ערוץ הספורט ונחשבת כאחת תוכניות הספורט הנחשבות והנצפות בישראל. התוכנית משודרת במהלך עונת הכדורסל (מאוקטובר עד יוני) בימי שלישי אחרי חדשות הספורט (למעט בימים בהם משודרים בימי שלישי אולפן ליגת האלופות).
התוכנית היא מגזין כדורסל שבועי בהגשת עודד הלפרין ובהשתתפות גור שלף ועפר שלח כפרשנים קבועים. בעונתה הראשונה הגיש עפר שלח את התוכנית יחד עם ניב רסקין ובהשתתפות ארז אדלשטיין כפרשן, ובעונה השנייה עודד קטש שימש כפרשן בתוכניות הראשונות עד שמונה למאמן הפועל גליל עליון והוחלף על ידי שימי ריגר.
התוכנית מחולקת ארבעה רבעים כאשר שני הרבעים הראשונים מוקדשים בדרך כלל למשחקי ליגת העל בכדורסל, ולמכבי תל אביב ביורוליג, והרבע האחרון ל-NBA. ברבעים עצמם מתבצע דיון בין משתתפי התכנית, ובין הרבעים משודרות כתבות צבע. בעיקר על שחקי הליגה הן ישראלים והן זרים. שיר הפתיחה והסיום של התכנית הוא Big Fun (אנ') של Kool & The Gang (אנ').
בשנת 2021, לאחר שפרש מהחיים הפוליטיים, שב עפר שלח להגיש את התוכנית.
רשימת המגישים לדורותיה:
| עונה | מנחה 1 | מנחה 2 | מנחה 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004/05 | ניב רסקין | ארז אדלשטיין | עפר שלח |
| 2005/06 | אביב לביא | שימי ריגר | עפר שלח |
| 2006/07 | אביב לביא | שימי ריגר | עפר שלח |
| 2007/08 | אביב לביא | שימי ריגר | עפר שלח |
| 2008/09 | אביב לביא | שימי ריגר | עפר שלח |
| 2009/10 | אביב לביא | שימי ריגר | עפר שלח |
| 2010/11 | גילי מוסינזון | שימי ריגר | עפר שלח |
| 2011/12 | צביקה שרף | שימי ריגר | עפר שלח |
| 2012/13 | צביקה שרף | שימי ריגר | עפר שלח/ גיל ברק/דניאל זילברשטיין |
| 2013/14 | מאיה רונן | רון קופמן | פיני גרשון |
| 2014/15 | מאיה רונן | אלי סהר | ארז אדלשטיין |
| 2015/16 | עידו גור | ארז אדלשטיין | פיני גרשון |
| 2016/17 | עידו גור | דני פרנקו | פיני גרשון |
| 2017/18 | שי האוזמן | גור שלף | עידו גור |
| 2018/19 | שי האוזמן | גור שלף | עידו גור |
| 2019/20 | שי האוזמן | גור שלף | עידו גור |
| 2020/21 | שי האוזמן | גור שלף | עידו גור |
| 2021/22 | שי האוזמן | גור שלף | עפר שלח |
| 2022/23 | שי האוזמן | גור שלף | עפר שלח |
| 2023/24 | שי האוזמן | גור שלף | עפר שלח |
| 2024/25 | עודד הלפרין | גור שלף | עפר שלח |
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2017 | תוכנית ספורט | חמישיות | מועמדות |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2019 | תוכנית ספורט | חמישיות | מועמדות |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2021 | תוכנית ספורט | חמישיות | מועמדות |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2022 | תוכנית ספורט | חמישיות – עונה 18 | מועמדות |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | תוכנית ספורט | חמישיות – עונה 21 | בהמתנה |  |
הערות שוליים

↑  פז חסדאי‏, תוכנית הספורט הטובה ביותר, באתר וואלה, 1 בינואר 2009
↑  בעקבות כניסת שלח לחיים הפוליטיים, גיל ברק ודניאל זיבלרשטיין החליפו אותו לסירוגין
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
מהצד השני עם גיא זהר

| --- | --- |

 כותבים:  אלי חביב
 מנחים:  גיא זהר
 פרסים:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה 
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 הפקה
 מפיק:  מורן ליבל
 חברת הפקה:  קודה תקשורת (עד אוגוסט 2019)   ג. ג. זהר (החל מספטמבר 2019)
 עורכים:  יואב רבינוביץ' (2019-2022) אודי הירש (החל מ-2022)
 אתר צילומים:  אולפן כאן (17 בפבואר 2019 - 5 באוקטובר 2023, 15 במאי 2024 - הווה) אולפן כאן חדשות (23 באוקטובר 2023 - אפריל 2024)
 אורך פרק:  כ-12 דקות (17 בפברואר 2019 - 5 באוקטובר 2023, 15 במאי 2024 - הווה) שעה (23 באוקטובר 2023 - אפריל 2024
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  1080p, HDTV
 תקופת שידור מקורית:  17 בפברואר 2019 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מהצד השני עם גיא זהר היא תוכנית יומית בהגשת גיא זהר, המשודרת מדי ערב בערוץ כאן 11, לפני 'שבע עם איילה חסון'. הטור מציג את עצמו: "בימים של שטף בלתי פוסק של מסרים ואינפורמציה, יש מי שמנסה לעשות סדר. גיא זהר בטור יומי, חושף את הפער שבין המציאות לבין הדרך בו היא משתקפת בתקשורת, ואת המנגנונים שמעצבים לנו אותה".
אחת לתקופה, משודרת תוכנית שבה יש מענה על תגובות צופים מהתוכניות הקודמות.
מלבד זהר בתוכנית מופיעים לעיתים קרובות בפינה משלהם אנשי התקשורת לאה לב ורועי עידן וכן עיתונאים, אנשי תקשורת ומשפיענים אחרים.
התכנית זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה לשנים 2020-2022, בקטגוריה של תוכניות אקטואליה.
הפקה

טרם עליית התוכנית, ניסה ועד עובדי התאגיד למנוע את צילומי התוכנית, בטענה כי שימוש של חברת הפקה חיצונית באולפני התאגיד מנוגדת לחוק, האוסר על הפקות חוץ בתחום החדשות. לבסוף עלתה התוכנית לשידור והיא מופקת באולפן פנוי של תאגיד השידור.
הפקת התוכנית נפסקה זמנית ב-8 באוגוסט 2019 בעקבות הסכסוך עם "קודה תקשורת" על ההתנהלות הלקויה בהפקת "מחוז ירושלים". סכסוך זה הוביל להחלטת "כאן" להפסיק כל התקשרות עם החברה. ב-18 בספטמבר התוכנית חודשה, לאחר שהושג הסדר על כך שהחברה של זהר תפיק אותה אישית.
מאז 14 בנובמבר 2021, משודרת בערוץ מכאן 33 תוכנית בגרסה בערבית בהנחיית רמי יונס.
העונה הראשונה הסתיימה ב-5 באוקטובר 2023. בין 23 באוקטובר באותה השנה לבין 18 באפריל 2024 שודרה העונה השנייה של התוכנית, כשעקב המלחמה הורחב כל פרק לכדי שעה שלמה, מ-17:00 עד 18:00 מדי יום. ב-15 במאי 2024 התוכנית חזרה במתכונת הרגילה מ-18:45 עד 18:55.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | מגזין פנאי | מהצד השני עם גיא זהר | מועמדות |  |
| 2020 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | תוכנית אקטואליה | מהצד השני עם גיא זהר | זכייה |  |
| 2021 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | תוכנית אקטואליה | מהצד השני עם גיא זהר | זכייה |  |
| 2022 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | תוכנית אקטואליה | מהצד השני עם גיא זהר – עונה 3 | זכייה |  |
| 2025 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | תוכנית אקטואליה | מהצד השני עם גיא זהר – עונה 6 | בהמתנה |  |
יחסי ישראל–עומאן

| יחסי ישראל–עומאן |
| --- | --- |
ישראל: עומאן


ישראל: עומאן
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 309,500
אוכלוסייה
10,045,600: 5,422,505
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 108,192
תמ"ג לנפש (בדולרים)
50,759: 19,952
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה

בין מדינת ישראל לסולטנות עומאן מתקיימים מגעים לא רשמיים. עומאן כמדינה ערבית תומכת באופן רשמי במדינות ערב במסגרת הסכסוך הישראלי-ערבי ארוך השנים. עם זאת, החל מראשית שנות ה-70 של המאה ה-20, התקיימו קשרים חשאיים בין ישראל לעומאן, אשר כללו בין היתר ביקורי גומלין חשאיים של בכירים במשטר הישראלי עם מקביליהם במשטר העומאני. קשרים חשאיים אלו, וכן חתימתו של הסכם אוסלו א' בשנת 1993, הביאו להתחממות היחסים ולכינון יחסים מסחריים בין השתיים. פרוץ האינתיפאדה השנייה, אשר לוותה בהקצנה משמעותית של דעת הקהל בעולם הערבי כנגד ישראל, הביאה לניתוקם הרשמי של היחסים הרשמיים בין המדינות, ולסגירת הנציגויות המסחריות.
בשנת 1994 ביקר בעומאן ראש ממשלת ישראל יצחק רבין. באפריל 1996 ביקר במדינה ראש הממשלה שמעון פרס. באוקטובר 2018 ביקרו בעומאן ראש הממשלה בנימין נתניהו וראש המוסד יוסי כהן.
האחיות המוצלחות שלי

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה 
 כותבים:  נועה ארנברג וגלית חוגי
 בימוי:  גורי אלפי-אהרון 
 שחקנים:  דנה אברהם-סמו נלי תגר טס השילוני
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  4 
 מספר פרקים:  36 
 הפקה
 מפיק:  טמירה ירדני ולימור אבקסיס
 מפיקים בפועל:  אסף נאווי
 חברת הפקה:  "טדי יזמות והפקות"
 מוזיקה:  נועה ארנברג, גלית חוגי 
 אורך פרק:  כ-25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  yes הטלוויזיה בלוויין, STINGTV
 תקופת שידור מקורית:  13 במרץ 2016 – 8 בספטמבר 2024
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
האחיות המוצלחות שלי היא סדרת טלוויזיה קומית ישראלית שעלתה לשידור בשנת 2016. הסדרה עוסקת בסיפורן של שלוש אחיות אשר הוריהן עזבו את הארץ, ומתארת את הקשיים והתהפוכות בחייה של כל אחת מהן.
הסדרה נוצרה על ידי נועה ארנברג וגלית חוגי, בוימה על ידי גורי אלפי והופקה על ידי "טדי יזמות והפקות". העונה הראשונה של הסדרה שודרה ב-yes בתאריכים 13 במרץ עד 22 במאי בשנת 2016. ב-22 במרץ 2018 עלתה עונה שנייה לסדרה. העונה השלישית עלתה לשידור ב-17 בינואר 2019.  העונה הרביעית והאחרונה צולמה בהודו ועלתה בתאריך 8 בספטמבר 2024.
סקירת עונות הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 12 | 12 | 13 במרץ 2016 | 29 במאי 2016 |
|  | 2 | 12 | 12 | 25 במרץ 2018 | 15 באפריל 2018 |
|  | 3 | 12 | 12 | 17 בינואר 2019 (עלתה ב- VOD) | 17 בינואר 2019 (עלתה ב- VOD) |
|  | 4 | 4 |  | 8 בספטמבר 2024 (עלתה ב- VOD) | 8 בספטמבר 2024 (עלתה ב- VOD) |
עלילה

הסדרה מתארת את חייהן ויחסיהן של שלוש אחיות שמתוארות כבלתי-מוצלחות, לאחר נסיעת הוריהן להפלגה ארוכה ברחבי העולם. הבכורה, אורית, היא מורה בבית ספר תיכון; היא מקיימת מערכת יחסים לסבית, שהיא שומרת בסוד מהוריה. השנייה במשפחה היא נטלי, בחורה צעירה שלא מצליחה למצוא עבודה ולא יודעת מה היא רוצה לעשות בהמשך חייה. האחות הצעירה מור היא חיילת ממורמרת, הסובלת מהצקות של מפקד ילדותי בצה"ל, ומאוהבת בבן גיגי, החייל הכי חתיך בגדוד.
פרסים ומועמדויות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שנה | ארגון | קטגוריה | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרסי עכבר העיר | סדרת / תוכנית המקור הטובה ביותר | מועמדות |  |
| 2016 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2016 | סדרת הקומדיה הטובה ביותר | זכייה |  |
| 2016 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2016 | השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (נלי תגר) | זכייה |  |
| 2016 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2016 | בימוי בסדרה קומית (גורי אלפי) | זכייה |  |
| 2016 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2016 | תסריט בסדרה קומית (גלית חוגי ונועה ארנברג) | זכייה |  |
| 2018 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2018 | סדרת הקומדיה הטובה ביותר | מועמדות |  |
| 2018 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2018 | השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (נלי תגר) | מועמדות |  |
| 2018 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2018 | השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (דנה אברהם-סמו) | מועמדות |  |
| 2018 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2018 | השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית (גל תורן) | מועמדות |  |
| 2024 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 | סדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | בהמתנה |  |
| 2024 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 | שחקנית ראשית בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים (טס השילוני) | בהמתנה |  |
| 2024 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 | שחקן משנה בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים (אדם גבאי) | בהמתנה |  |
| 2024 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 | שחקנית משנה בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים (נלי תגר) | בהמתנה |  |
| 2024 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 | בימוי בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים (גורי אלפי אהרון) | בהמתנה |  |
| 2024 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 | תסריט בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים (נועה ארנברג וגלית חוגי) | בהמתנה |  |
הערות שוליים

↑  בן בירון, ‏הסדרות שאתם חייבים לראות בינואר 2019, באתר ‏מאקו‏, 31 בדצמבר 2018
↑  צפו: הפרק הראשון של "האחיות המוצלחות שלי", עונה 3, באתר ynet, 17 בינואר 2019
↑  סמדר שילוני, "האחיות המוצלחות שלי" טסה עד הודו כדי להיפרד - אך הגיע לה סוף משמעותי יותר, באתר ynet, 9 בספטמבר 2024
↑   איתי זיו, "האחיות המוצלחות שלי" היא גלויה מהחיים שהכרנו לפני 7 באוקטובר, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2024
↑  מועמדי סדרת / תוכנית המקור הטובה ביותר, באתר עכבר העיר
1 2  דניאל שירין, עכבר העיר, טקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה: "אורי ואלה" ו"האחיות המוצלחות שלי" כבשו, באתר הארץ, 17 במרץ 2017
1 2  שגיא בן נון‏, טקס פרסי הטלוויזיה: "אורי ואלה" הזוכה הגדולה, "גב האומה" גברה על "ארץ נהדרת", באתר וואלה, 17 במרץ 2017
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2015 – להרוג את הסבתא | פרס האקדמיה לטלוויזיה – סדרה קומית הטובה ביותר 2016 – האחיות המוצלחות שלי | הבא: 2017 – שבאבניקים |
ז'אן ד'ארק

ערך זה עוסק בגיבורה לאומית של צרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

ציור של ז'אן דארק משנת 1429. הציור היחידי הידוע של ז'אן דארק מתקופת חייה.
 לידה:  1412 דומרמי (אנ'), ממלכת צרפת
 הוצאה להורג:  30 במאי 1431 (בגיל 19 בערך) רואן, ממלכת צרפת
 מדינה:  ממלכת צרפת 
 כינוי:  הבתולה מאורליאן, העלמה מאורליאן
 השתייכות:  ממלכת צרפת ממלכת צרפת
 תקופת הפעילות:  6 במרץ 1429 – 30 במאי 1431 (שנתיים)
 תפקידים בשירות
 פיקוד על כוחות בצבא מלך צרפת שארל השביעי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת מאה השנים
 עיטורים
 סנדק לקידום בית הספר הצבאי המיוחד בסיינט קייר 
 
ז'אן ד'ארק (בצרפתית: Jeanne d'Arc‏; 1412 – 30 במאי 1431), הידועה גם בכינויים הבתולה מאורליאן והעלמה מאורליאן, הייתה מצביאה צרפתייה אשר מילאה תפקיד מפתח בתהליך שחרור צרפת מהכיבוש האנגלי בזמן מלחמת מאה השנים במאה ה-15.
כחלק ממילוי תפקידה זה היא לבשה שריון ובגדי גבר ופיקדה על כוחות בצבא מלך צרפת, אשר השתתפו באופן פעיל במלחמה נגד האנגלים. בין הישגיה הצבאיים היה שחרור אורליאן מהמצור האנגלי. היא נשבתה בקרב לשחרור העיר קומפיין ונשפטה בידי אינקוויזיציה אנגלית בעוון כישוף, קשרים עם השטן ואישומים נוספים. היא נמצאה אשמה במשפט והועלתה על המוקד בעיר רואן. התנופה שנוצרה בעקבות ניצחונותיה סחפה את צרפת לניצחון במלחמה כולה. ז'אן ד'ארק נחשבת לגיבורה לאומית צרפתייה, לאייקון פמיניסטי, ולמיתוס מכונן בתרבות הצרפתית. כמו כן היא הוכרה כקדושה של הכנסייה הקתולית.
רקע היסטורי

צרפת של סוף המאה ה-14 ותחילת המאה ה-15 הייתה זירת סכסוכים ומלחמות בין האצילים הרבים ששלטו באזוריה השונים. דבר זה הביא עליה הרס כלכלי וחולשה צבאית. מלך אנגליה, אדוארד השלישי, ניצל חולשה זו ודרש לעצמו את כתר צרפת שהגיע לו, לדעתו, בירושה. באותה עת מלך בצרפת שארל השישי, אדם חלש אשר ב-25 שנות מלכותו האחרונות סבל ממחלת נפש ומאי יכולת שליטה מעשית. חולשתו ובגידת חלק מאציליו שעברו לצד האנגלים, הביאו, בסופו של דבר להסכם טרואה (Troyes), אשר לפיו צאצאו של אדוארד השלישי, הנרי החמישי, מלך אנגליה יישא לאישה את בתו של מלך צרפת, קתרין, יהפוך ליורש עצר גם של צרפת ויהיה למלך צרפת אחר מותו של שארל השישי.
אך לשארל השישי היה דופן (יורש עצר) משלו, שארל השביעי, שנולד מאשתו איזבו מבוואריה. בחצר מלכותו אמרו שהדופן אינו בנו של המלך אלא ממזר של המלכה עם הדוכס מאורליאן, אחד ממאהביה. כאשר מאהב זה נרצח על ידי הדוכס מבורגונדי, צרפת התחלקה לשני מחנות: מחנה בורגונדי – שעבר לצד האנגלים, ומחנה ארמניאק – שנשאר נאמן למלך צרפת ולדופן שלו. גם המלכה איזבו עברה למחנה הבורגונדי, והפכה למאהבת של דוכס בורגונדי.
בינתיים הוחלט על אירוסיו של הדופן הצעיר שארל השביעי בן ה-10 למארי מאנז'ו בת ה-9, בתה של מלכת אנז'ו, יולנדה (אנ'). המלכה יולנדה לקחה תחת חסותה ושמירתה את חתנה הילד, טיפלה בו והקנתה לו חינוך כאילו הייתה אימו. דבר זה הביא ליריבות קשה ולשנאה בין המלכה איזבו, שרצתה שבנו של מלך אנגליה יירש את כתר צרפת (לפי הסכם טרואה), ובין המלכה יולנדה שחפצה שהדופן שארל השביעי, ארוס בתה, יירש את הכתר.
בשנת 1422 מתו הנרי החמישי, המיועד להיות מלך צרפת, וגם שארל השישי המטורף. בנם של הנרי וקתרין היה עדיין תינוק ושארל השביעי לא יכול היה להימשח למלך בגלל הסכם טרואה. כך נוצר מצב שבו צרפת הייתה ללא מלך במשך מספר שנים. שארל השביעי נדד עם חצרו מעיר לעיר, מראה יותר התעניינות במסיבות והוללות מאשר בכס המלוכה, אך גם חי בפחד מתמיד שיירצח על ידי אויביו הבורגונדים או האנגלים. על רקע היסטורי זה הופיעה ז'אן ד'ארק.
מקור שמה

על אף שהשם מאוית כיום d'arc עם אפוסטרוף אחרי ה-d המצביע על שייכות, כביכול ז'אן מארק או של ארק, הרי שמקור הדבר בטעות. אין מקום שנקרא Arc ומכל מקום ז'אן לא הגיעה ממקום בשם זה. למעשה Jacques Darc היה שם אביה והוא מתועתק גם בצורות Dars, Day, Darx, Dare, Tarc, Tart או Dart. הכינוי של ז'אן בתקופתה היה la Pucelle (הבתולה). אולם בעת המשפט שערכו לה האנגלים היא נדרשה לספק שם משפחה. כיוון שלפי עדותה מעולם לא היה לה שם משפחה, נעשה שימוש בשם אביה, Darc. בהיעדר כתיב רשמי מחייב, ככל הנראה כבר מן המאה ה-16 היו שסברו שהאות D במילה Darc מרמז על שייכות וכך תורגם לעיתים השם לשפות שונות, בהן לאנגלית (למשל פעם אחת במחזה הנרי השישי, חלק ראשון, מערכה חמישית, תמונה 4: Joan of Arc על אף שלרוב היא מכונה שם Pucelle). עם החלת כתיב צרפתי רשמי מחייב במאה ה-19 הפך השם ל-d'Arc.
חייה > ראשית חייה

ז'אן ד'ארק נולדה בכפר דומרמי (אנ'), על גבול לורן-שמפאן-ארדן, למשפחת איכרים פשוטה בעלת אמונה דתית חזקה שראתה עצמה נאמנה לכתר הצרפתי. לפי החלוקה הפאודלית, הכפר היה שייך למשפחת האצולה בורלמון, אך האזור כולו היה רכושו של הדוכס של באר, שהיה בעל אוריינטציה אנגלית-בורגונדית, וזאת על אף שבאופן פורמלי הדוכסות הייתה חלק מצרפת השייכת למלך צרפת. בעת ילדותה של ז'אן סבל אזור דומרמי מפגיעות ומהרס רב כתוצאה ממלחמות פאודליות בין אצילים שונים תומכי האנגלים או הצרפתים. לפי החינוך שקיבלה מהוריה, ז'אן ראתה באנגלים ובבני בריתם הבורגונדים גורמי אסונות. היא האמינה כי רק המלך שארל השביעי, בעזרת האל - יוכל לגאול את האנגלים ואת צרפת כולה מהאסון הנמשך זה עשרות שנים.
בגיל 13 החלה ז'אן, לטענתה, לשמוע את קולותיהם של המלאך מיכאל, קתרינה הקדושה ומרגרטה הבתולה הקדושה. היא טענה שהקולות בישרו לה שהיא נבחרה לשחרר את ארצה מהכיבוש האנגלי ולסייע לדופן לרשת את כתר צרפת. לפי עדותה מאוחר יותר, קדושים אלו פנו אליה בשם "ז'אן הקטנה, הבתולה, ילדת האל". בעקבות שיחות אלו נשבעה ז'אן להישאר בתולה ולא להינשא לגבר "עד שהאל יחליט אחרת". חוקרים סבורים שהסיבה להופעתם של קדושים אלו היא הימצאות פסל של מרגרטה הקדושה בכנסייה בדומרמי, והיותו של המלאך מיכאל הפטרון של הדופן. בחלוף הזמן, הופיעו הקדושים לעיתים קרובות יותר ויותר, דוחקים בה לפנות למפקד הצבא רובר דה בודריקור (אנ'), לבקש את עזרתו ולהגיע במהרה למקום שם יושב שארל השביעי. אך מפקד הצבא שאליו פנתה לעג לה ושלח אותה לביתה. בביתה הצליחה להתחמק מנישואים שאביה החליט לכפות עליה.