stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשור
היסטוריה של אשור > ראשיתה של אשור (עד סוף המאה ה-21 לפנה"ס)

ההיסטוריה של העם האשורי משתרעת על פני אלפי שנים. האזור בו ישב העם היה מצומצם והתרכז בעמק החידקל העליון. דרך אזור זה עברו דרכי מסחר חשובות ממזרח למערב ומדרום מזרח לצפון מערב. מצבו הגאוגרפי של האזור חשף אותו לפלישות של עמים מכל הכיוונים. עריהם החשובות, אשור, נינוה וארבאלו, יושבו החל מהאלף השביעי לפנה"ס. האשורים היו עם שמקורותיו מגוונים. העם שמקורו מהאזור – השוברתו (אנ') התערבב עם פולשים שמיים מצפון מערב (כולל האמורים) ועם שומרים ואכדים מדרום מזרח. שפתם הקדומה הייתה אשורית עתיקה שהיא שפה שמית – אכדית בניב אשורי.
אין נתונים היסטוריים וארכאולוגיים רבים על ראשיתה של אשור. חפירות ארכאולוגיות שנערכו מוכיחות כי עד שנת 2500 לפנה"ס הפכו היישובים הקדומים לערים מאורגנות היטב. בפני התושבים המקומיים עמדו אתגרים דמוגרפיים ואקלימיים. פלישות חוזרות ונשנות של עמים זרים לתוך מסופוטמיה וחורף קשה השפיעו על אופיו של העם והפכו אותו לחיוני וקשה עורף. הארץ, שכונתה בימי קדם סֻבָּרְטוּ, הייתה מורכבת מערים ששכנו לגדות נהרות מסופוטמיה. בערים שלטו בימי קדם האִשְשָקוּ, הם משנים למלך או כהנים.
עם נפילת ערי המדינה השומריות ועלייתה של האימפריה הראשונה בהיסטוריה האנושית, היא אכד, שישבה מדרום לאשור, סופחה הארץ לאימפריה האכדית במאה ה-24 לפנה"ס. במאה ה-22 לפנה"ס עלתה שושלת אור השלישית, והקימה אימפריה שכללה את האזור. שלטון אור III היה שומרי והשאיר את חותמו באזור. עם קריסתה של האימפריה של אור III בשנת 2025 לפנה"ס הפכו הערים באזור לערי-מדינה. בעיר אשור עלה לשלטון פּוּזֻר־אשור הראשון שהיה כנראה המושל האחרון של אור III. שושלת פּוּזֻר־אשור שלטה כ־200 שנים, עד סוף המאה ה-19 לפנה"ס.
היסטוריה של אשור > אשור הקדומה (עד אמצע המאה ה-15 לפנה"ס)

השחרור מהאימפריה של אור III גרם להיווצרות של מבנה פוליטי מיוחד באשור. האשורים הקימו ארגונים פוליטיים כמו: אספת תושבים, מועצת הזקנים עם המלך בראש, פקיד נבחר לניהול העניינים האזרחיים והכלכליים (שנקרא לימום – אפונים), מינהל של פקידים ומערכת חוקים ובתי משפט. המלך היה ראשון בין שווים ועמד בראש המערכת הדתית והביטחונית. המלכים הראשונים ביססו את מעמד העיר כמרכז סחר אזורי עם המזרח (איראן של היום), הדרום (בבל) והצפון (אנטוליה). הם חתמו על הסכמים עם מלכים רבים בדרכי המסחר והיעדים. ההסכמים איפשרו הקמת מושבות עצמאיות בערי המסחר.
באנטוליה בנו האשורים כארבעים מושבות. המושבה הראשית (נקראה בפי האשורים כרום (Karum)) הייתה כנש (Kanesh) העתיקה הנמצאת היום במזרח אנטוליה בסמוך לכפר קילטפה הנמצאת ליד העיר הגדולה קייסרי (של היום). הסוחרים האשורים שלחו בדים ובדיל לתעשיית הנחושת באנטוליה בשיירות חמורים למרחק של למעלה מ-1,000 ק"מ. בתמורה לכך קיבלו זהב וכסף שהוחזרו לאשור. התקופה הייתה ימי פריחה ושגשוג של העיר-מדינה אשור שנמשכה עד אמצע המאה ה-19 לפנה"ס. התקופה הראשונה של המסחר הסתיימה בהרס המושבה והפסקת המסחר מסיבות לא ברורות. העדויות על תקופת המסחר האשורי נמצאו בחפירות ארכאולוגיות בכנש ובמקומות אחרים ובעשרות אלפי מסמכים הכתובים על לוחות חומר בכתב היתדות שנמצאו בארכיונים של הסוחרים.
תקופה חדשה הסתמנה בימי הפלישה האמורית למסופוטמיה. שַמְשִי-אַדַד הראשון, אמורי שהקים אימפריה בצפון מסופוטמיה והוריד את המלך ארישום השני מכס המלכות כבש את ערי אשור. הוא קבע את בירתו בעיר שובת אנליל. הוא הרבה לתאר את כיבושיו שנמתחו מעילם הרחוקה ועד לים התיכון. המסחר עם אנטוליה התחדש בימיו בסוף המאה ה-19 לפנה"ס ונמשך עד סוף המאה ה-18 לפנה"ס. יש הטוענים[דרוש מקור] כי שמשי-אדד בז לאשורים ונוהגיהם, והיה שנוא על העם. עדיין, המלך הקים ממלכה וסיפק לאשורים מבנה בירוקרטי לניהולה. בימי יורשו אשמי דגן הראשון החלה הממלכה מתפוררת ונפלה לידיו של חמורבי, מלכה הידוע של בבל.
במאתיים השנים הבאות נפלה אשור לתוהו-ובוהו גמור (נקראת בספרות תקופת החושך). המלכים שעלו לשלטון צוינו ברשימות (לוח חורסאבד) כ"בנו של בן בלי שם". באותה תקופה היו פלישות של גדודים פראיים וחורים. אשור הצטמצמה לאזורי השפעה מוגבלים סביב לערים ספורות ובהם אשור העיר עצמה, נינוה, נימרוד, ארבאלו והשטחים שהקיפו את הערים הללו. לבסוף נשתעבדה אשור לחניגלבת (מיתני) בימיו של שאושתר (1472 לפנה"ס לערך).
במאה החמש עשרה לפנה"ס הייתה השפעה מצרית באזור הסהר הפורה. בימיו של תחותמס השלישי, אשור הייתה אחת ממדינות רבות שהעלו מנחות לאימפריה המצרית, וממכתבי אל-עמארנה ניתן להסיק, כי באותם הימים התקיימו קשרים כלכליים (חילופי מתנות) בין מדינות האזור ומצרים. יתר על כן, בימים הללו עמדו המלכים האשוריים פוזור-אשור השלישי ואשור-בל-ניששו במעמד השווה לזה של מלכי בבל, ואף הגיעו לכדי הסכמות טריטוריאליות עם ממלכת בבל השכנה.
היסטוריה של אשור > האימפריה החדשה (עד סוף המאה ה-7 לפנה"ס) > השושלת הסרגונידית

בשנת 721 הומלך סרגון השני. הוא המשיך במצור העיר שומרון וכבש אותה. הוא הגלה חלק מהאוכלוסייה הישראלית למסופוטמיה (ארם נהרים הצפונית ולמדי המערבית). לאחר מכן פלש לארמניה והחריב את אוררטו. שליט של הכשדים בשם מֵרְדוֹךְ־בַלְדַן עמד בראש מרד נגדו שנמשך כל ימי שלטונו, ורק בסוף שלטונו שבר את המרד וכבש את בבל. הוא בנה בירה נוספת סמוך לנינוה בשם דוּר שָׁרוּכּין ("מצודת סרגון").
סרגון נהרג בקרב, ובנו סנחריב ירש את הכתר האשורי בסוף המאה ה-8 לפנה"ס. סנחריב פיאר את בירתו נינוה והעביד רבים בבנייתה. המערכה הצבאית הראשונה שלו הייתה בבל, היכן שמרודך־בלדן חזר לכוח בחסות העילמים. לאחר מספר ניצחונות באזור פנה לדיכוי מרד נוסף ביהודה. לאחר שגרם להרס רב ביהודה הביא לכניעת חזקיהו. מאוחר יותר, פנה להשמדת כוחו של מרדוך־בלדן, אולם הכעיס את העילמים; צבאות עילם ואשור נפגשו בשדה הקרב, ואף על פי ששני הצדדים זקפו את הקרב כניצחון, כיבוש בבל והחרבתה בידי סנחריב בחלוף מספר חודשים מרמזת על ניצחון אשורי. סנחריב שהעדיף את בנו הצעיר אסרחדון כיורש עצר, על פני בנו הבכור, מצא את מותו בהתנקשות מצד בניו.
את סנחריב ירש אסרחדון, שלא היה מעורב ברצח. תחת אביו היה אסרחדון מושל בבל. כמלך, הוא מיד פתח בשחזורה של בבל והפכהּ לבירתו. כן השתלט על חלקים במדי וצפון ערב שאבדו בימי אביו, ונאבק בעילמים. גם בפיניקים נאבק, בייחוד בעיר צידון, שאותה הביס ובזז. את צור הביא תחת השפעתו בחוזה שלום. הגורם למאבקו בפיניקים היה בריתם עם מצרים נגד אשור. ברית זאת, כנראה, עודדה אותו לצאת למלחמתו במצרים – הישגו העיקרי. פלישתו הראשונה (674 או 673 לפנה"ס) כנראה כשלה. פלישה מאוחרת יותר הצליחה, אולם לא הביאה לכיבוש מוחלט או שהביאה להתמרדות מקומית. מכל מקום, בזמן פלישתו השלישית מת המלך. בימיו נאבקה אשור גם באוררטו ודילמון. אסרחדון הביא את האימפריה לשיא גודלה. בתקופת שלטונו, שימשה אמו נקיה-זכותו כיועצת למלך והייתה לה השפעה על השלטון. אסרחדון כאביו, העדיף את בנו הצעיר אשורבניפל, על פני בנו המבוגר יותר שמש-שום-אוכין, אותו ייעד להיות מלך בבל, שהייתה באותה עת מדינה וסאלית.
אשורבניפל בן אסרחדון, אחרון מלכי אשור החזקים, ירש את אביו. ראשית המשיך אשורבניפל את מסעות אביו מצרימה. כדי לבסס את שליטתו במצרים שׂם עליה מלך וסאל בשנת 663, אך לקראת 652 היה הוואסל חזק דיו כדי להכריז על עצמאות ללא תגובה הולמת מאשור. בין השנים 652–648 לפנה"ס, מרד בו אחיו שמש-שום-אוכין, שראה את עצמו כיורש הלגיטימי. אשורבניפל נאבק בו ובשנת 648 לפנה"ס כבש את אשור, ושמש-שו-אוכין התאבד. אשורבניפל עודד את האמנות והתרבות האשורית, ואף בנה את ספריית אשורבניפל בנינוה. ואולם עם מותו חלה התפוררות מהירה של האימפריה האשורית.
לאחר מות אשורבניפל בשנת 631 לפנה"ס התערער מצבה של אשור בעקבות מאבקי ירושה. יורשו של אשורבניפל היה בנו אשור-אתיל-אילני מלך ארבע שנים. לאחריו מלך אחיו סין-שר-אישכון שעלה למלוכה בשנת 627 לפנה"ס. הוא סבל ממרידות של שרי צבאו, במיוחד סין-שום-לישיר שהצליח למלוך על בבל בשנת 626 לפנה"ס במשך שלושה חודשים. מאבקי הירושה החלישו את אשור. ונבופלאסר שהיה ממוצא כשדי ניצל את ההזדמנות, כבש את בבל והושיב עצמו על כס המלוכה הבבלי בשנת 625 לפנה"ס. לאחר מכן הוא כרת ברית עם חשיארש הראשון ממדי, הם עלו צפונה וכבשו את הערים אשור, נמרוד והחריבו את נינוה בשנת 612, ואשור נפלה. מצביא שעלה למלוכה בשם אַשוּר-אֻבַּלִיט השני, בסיוע פרעה נכֹה השני, הצליח לשמר את הכוח האשורי בחרן עד לשנת 609, ולאחר שהובסו בקרב שם ובקרב כרכמיש פסקה אשור להתקיים כאומה עצמאית.
היסטוריה של אשור > לאחר התפוררות האימפריה

לאחר תבוסת אשור לצבאות בבל ומדי היא פסקה להיות מדינה עצמאית. אשור העיר נהרסה עד היסוד ב-614 ונינוה בשנת 612 לפנה"ס. רוב אשור נשלטה על ידי בבל עד 539 לפנה"ס.
משנה זו הייתה אשור חלק מהאימפריה הפרסית עד 330 לפנה"ס. במשך תקופה זו הייתה פריחה חקלאית באשור, והאשורים היו גורם מרכזי בצבא הפרסי. השפה הארמית – שפת האימפריה האשורית הייתה שפת האימפריה הפרסית במשך 200 שנה. הערים נינוה ואשור לא נבנו מחדש במשך מאות שנים.
האזור נכבש על ידי אלכסנדר מוקדון והיוונים שבשו את השם אשור – לסוריה. בתחילה התייחס השם לכל השטח בצפון מסופוטמיה, מזרח טורקיה וסוריה של ימינו, אולם, לאחר מכן התייחס בעיקר לשטח ארם הקדמונית – סוריה של ימינו.
בשנת 150 לפנה"ס היה האזור בשליטת הפרתים שקראו לו אתורה (Athura). בתקופה זו הייתה התאוששות בעיר אשור והוקמו בה מקדשים אשוריים. ב-116 לספירה כבש טראיאנוס את האזור והקים את הפרובינציה של אשור. בין המאות הראשונה והשלישית לספירה הפכו התושבים לנוצרים.
בשנת 226 לספירה כבשו הפרסים את האזור. בתקופתם נודע האזור בשם אשוריסטאן. האזור נחשב כמרכז הכנסייה של המזרח (היום הכנסייה האשורית של המזרח). העיר אשור פרחה והיו עדיין בעיר מקדשים לאל אשור.
אחרי הכיבוש הערבי במאה השביעית לספירה אשור התפוררה כיחידה פוליטית.
כמיעוט נוצרי, האשורים נרדפו בידי הטורקים הצעירים ששלטו באימפריה העות'מאנית בשנותיה האחרונות. גירוש האשורים מבתיהם החל בסוף 1914; במהלך 1915, במהלך רצח העם האשורי ("שתא דסייפא" – "שנת החרב"), נרצחו כ-275,000 אשורים. הקהילה האשורית הקטנה שנותרה בדרום-מזרח טורקיה יצאה משם החל משנות ה-70 עם התפתחות הקונפליקט בין הממשל הטורקי לכורדים באזור. כיום מתגוררות באזור זה רק משפחות אשוריות מעטות.
היסטוריה של אשור > האשורים כיום

למרות תהפוכות הגורל וסכנת ההתבוללות, הצליחה הקבוצה האתנית המכונה אשורים בשימור זהותה הייחודית, ובייחוס זהות זו כממשיכה לאשור העתיקה. בני הקהילה האשורית חיים בעיקר בצפון עיראק, ומונים יחד כ-1.5 מיליון בני אדם. עוד כ-1.5 מיליון אשורים גרים ברחבי העולם. הקהילה נבדלת משכניה הערבים, הכורדים והטורקמנים על־פי מסורותיה, דתהּ הנוצרית ושפתה המשתייכת לניב הארמי.
ראו גם

כרונולוגיה של המזרח הקרוב העתיק
הסחר האשורי באשור הקדומה עם המושבות האשוריות באנטוליה
מלכי אשור
אשור (דמות מקראית)
אשור (עם)
אשור (עיר)
נינוה
כלח
רצח העם האשורי
לקריאה נוספת

עודד ליפשיץ, הפרק "קץ עידן השלום אשורי", ירושלים בין חורבן להתחדשות: יהודה תחת שלטון בבל, הוצאת יד בן צבי, 2004, עמ' 28–37
הערך: אשור, האנציקלופדיה העברית, כרך 7, 359–382.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק י', פסוק כ"ב
↑  ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק ג'
↑  ספר ישעיהו, פרק ז'
↑  ספר מלכים ב', פרק י"ח, פסוקים ט'–י', פרק י"ז, פסוקים ד'–ו'
↑  ספר ישעיהו, פרק כ"ב, פסוקים ט'–י"א
↑  ספר ירמיהו, פרק ז', פסוקים ג'–ט"ו
| מסופוטמיה |
| --- | --- | --- |
| ממלכות בתקופת הברונזה | ממלכות בתקופת הברונזה |  |
| שומר | אומה • אור • ארידו • ארך • אשנונה • באד-טיבירה • בורסיפה •  דיר • לגש • מלגיום • נגירסו • ניפור • סיפר • כיש • שדופום • שורופק |  |
| עילם | שושן • אנשאן |  |
| אכד | אכד • מארי • גותים |  |
| אמורים | אמר • תותול • איסין • ארך • לרסה • בבל • כיש • מרי • תרקה • ימחֿד • אכלתום |  |
| בבל | התקופה הבבלית הקדומה • כשים • האימפריה הבבלית החדשה • כשדים • דור-כוריגלזו |  |
| אשור | אשור • כלח • דור שרוכין • נינוה • חרן • אימגור-אנליל • האימפריה האשורית החדשה |  |
| חור | מיתני • אורקש • נוזי • אוררטו |  |
| נושאים מרכזיים | נושאים מרכזיים |  |
| ממשל | מלכי שומר • מלכי אשור • מלכי בבל |  |
| מיתולוגיה | מיתולוגיה מסופוטמית • הוראות שורופק • אנומה אליש • עלילות גילגמש • מרדוך • קינת ניפור • הדת הבבלית אשורית |  |
| שפה | כתב יתדות • אלפבית ארמי • שומרית • אכדית • אמורית • עילמית • חורית • ארמית |  |
| נהרות | פרת • חידקל • חבור • בליח • דיאלא • הזב הגדול • הזב הקטן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295879305171  GND: 4003285-1  LCCN: sh85008835  NDL: 00560391  NKC: ge131491  VIAF: 259954912   WorldCat (עם VIAF): 259954912 
מפת האימפריה האשורית החדשה במאה ה-9 (ירוק כהה) וה-7 לפנה"ס (ירוק בהיר)
תגלת פלאסר השלישי, מייסד האימפריה האשורית החדשה
סרגון השני ויורש העצר
טנאבל (חברה)

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 בורסה:  נאסד"ק (26 ביולי 2018–TENB) 
 תקופת הפעילות:  5 באוקטובר 2005 – הווה (19 שנים) 
 מיקום המטה:  קולומביה 
 ענפי תעשייה:  אבטחת מחשב אישי ברשת 
 מוצרים עיקריים:  תוכנה, Nessus 
  
 www.tenable.com
 
טנאבל אחזקות היא חברת אבטחת סייבר שבסיסה בקולומביה, מרילנד. תוכנת סורק הפגיעות שלה Nessus, שפותחה ב-1998, היא אחד מפתרונות הערכת הפגיעות הנפוצים ביותר בתעשיית אבטחת הסייבר. נכון ל-31 בדצמבר 2023, לחברה היו כ-44,000 לקוחות, כולל 65% מחברות פורצ'ן 500.
היסטוריה

טנאבל נוסדה בספטמבר 2002 בשם Tenable Network Security, Inc על ידי רון גולה, ג'ק האפרד ורנו דראזו. באפריל 1998, בגיל 17, יצר דראזו את תוכנת סורק הפגיעות של נסוס (Nessus), אותה הכניס לתוך טנאבל עם הקמת החברה. גולה, שעבד בסוכנות לביטחון לאומי בשנות ה-90, מכר בשנת 2002 חברה שהקים לאנטרסיס נטוורקס ורצה להקים חברה אחרת. בשנת 2004, מרקוס ג'יי רנום נשכר לתפקיד מנהל אבטחה ראשי (Chief Security Officer). באוקטובר 2005, כדי לייצר הכנסה לחברה וכדי להפסיק להעצים את התחרות, נסגרה נסוס והפכה מתוכנת קוד פתוח (לפי הרישיון הציבורי הכללי של גנו) לתוכנה קניינית. התוכנה פוצלה: OpenVAS הפכה לגרסת הקוד הפתוח של התוכנה הקניינית.
בספטמבר 2012, טנאבל קיבלה 50 מיליון דולר במימון סבב סדרה A מ־Accel Partners. באותו חודש, החברה נכנסה לשותפות במטרה לספק שירותי אבטחת סייבר עבור קהילת המודיעין של ארצות הברית, בשותפות עם In-Q-Tel. בשנת 2015, טנאבל קיבלה 250 מיליון דולר בסבב סדרה B בהובלת Insight Partners. בשנת 2016, התפטר גולה מתפקיד המנכ"ל והפך ליו"ר. בינואר 2017, הפך עמית יורן למנכ"ל החברה ובהמשך אותה שנה שונה שם החברה ל- .Tenable, Inc. ביולי 2018 הפכה החברה לחברה ציבורית באמצעות הנפקה ראשונית.
באוקטובר 2022 השיקה החברה את Tenable One, פלטפורמת ניהול חשיפה. בינואר 2023 השיקה החברה חטיבת הון סיכון, בכוונה להשקיע עד 25 מיליון דולר.
בדצמבר 2024, יצא יורן לחופשה רפואית כיוון שאובחן כחולה סרטן וסמנכ"ל הכספים סטיבן וינץ וסמנכ"ל הכספים מארק ת'רמונד מונו למנכ"לים משותפים זמניים.
יורן נפטר בגיל 54 בינואר 2025. ארט קובילו מונה ליושב ראש.באותו חודש רכשה החברה את וולקן סייבר.
היסטוריה > רכישות

| # | שנה | חברה | מְחִיר | תיאור הנכסים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוקטובר 2016 | FlawCheck | לא נמסר | חברת אבטחת סייבר |
| 2 | דצמבר 2019 | אינדיגי | 78 מיליון דולר | חברת טכנולוגיה תפעולית שבסיסה בישראל |
| 3 | אפריל 2021 | אלסיד | 98 מיליון דולר | תוכנה למציאת בעיות אבטחה בשימוש ב-Active Directory |
| 4 | אוקטובר 2021 | אקוריקס | 160 מיליון דולר | אבטחה ייעודית לענן עבור DevOps וצוותי אבטחה |
| 5 | יוני 2022 | Bit Discovery | 45 מיליון דולר | חברת הזנק המייצרת תוכנה לניהול מעטפת תקיפה |
| 6 | אוקטובר 2023 | ארמטי | 240 מיליון דולר במזומן ו-25 מיליון דולר במניות מוגבלות ו-RSUs | חברת הזנק ישראלית העוסקת בהגנה ייעודית על ייושמונים בענן |
| 7 | יוני 2024 | יוריקה | עשרות מיליוני דולרים | ניהול מצב אבטחת מידע |
| 7 | ינואר 2025 | וולקן | 150--180 מיליון דולר | חברת הזנק ישראלית העוסקת בגישה אחודה לאבטחת מידע |
עצם בלתי מזוהה

ערך זה עוסק באובייקט לא מזוהה שנצפה בשמים. אם התכוונתם לסרט אמריקאי משנת 2018, ראו .
סרטון העב"ם "גימבל", מתוך סרטוני העב"מים של הפנטגון, ינואר 2015
עצם בלתי מזוהה (בראשי תיבות: עב"ם), או תופעה אנומלית בלתי מזוהה (תאב"ם), הוא כל תופעה נתפסת אווירית, תת-מימית או טרנס-מדיומית שלא ניתן לזהות או להסביר באופן מיידי. לאחר חקירה (אנ'), רוב העמב"מים מזוהים כעצמים ידועים או תופעות אטמוספיריות, בעוד שמספר קטן נותר בלתי מוסבר.
בעוד שתצפיות חריגות בשמיים דווחו לאורך ההיסטוריה, העב"מים הפכו לבולטים מבחינה תרבותית לאחר מלחמת העולם השנייה, והתגברו במהלך עידן החלל. מחקרים וחקירות של דיווחי עב"ם שנערכו על ידי ממשלות (כגון "פרויקט הספר הכחול" בארצות הברית ו"פרויקט קונדין" (אנ') בבריטניה), וכן על ידי ארגונים ויחידים, התקיימו לאורך השנים ללא אישור לטענות הפנטסטיות של קבוצות קטנות אך קולניות של אופולוגים המעדיפים השערות בלתי שגרתיות או פסאודו-מדעיות. קבוצות אלו טוענות לעיתים קרובות כי העב"מים הם עדות לתבונה חוצנית (אנ'), ליצורים קריפטידיים מתקדמים טכנולוגית (אנ'), לשדים, למגע בין-ממדי (אנ') או לנוסעים בזמן מהעתיד (אנ'). לאחר עשורים של קידום רעיונות אלה על ידי מאמינים ובתקשורת הפופולרית, הראיות הנדרשות לתמיכה איתנה בטענות כאלה טרם הופיעו (אנ'). מדענים וארגונים ספקניים כגון הוועדה לחקירה ספקנית (אנ') סיפקו הסברים פרוזאיים לעב"מים, דהיינו שהם נגרמים על ידי תופעות טבע, טכנולוגיה אנושית, אשליות והונאות. אמונות סביב עב"מים השפיעו על חלקים מדתות חדשות (אנ'), בעוד שמדעני חברה זיהו את העניין המתמשך וסיפור הסיפורים סביב העב"מים כדוגמה מודרנית לפולקלור ומיתולוגיה הניתנים להבנה באמצעות הסברים פסיכו-חברתיים (אנ').
בשנים האחרונות (החל מסוף העשור השני של המאה ה-21), נושא העב"מים זכה לתשומת לב מחודשת בעקבות מספר התפתחויות משמעותיות. הפנטגון אישר ושחרר רשמית סרטונים שצולמו על ידי טייסי חיל הים האמריקאי, המתעדים מפגשים עם עצמים מעופפים בלתי מזוהים. בנוסף, משרד מנהל המודיעין הלאומי האמריקאי פרסם דו"ח המכיר בקיומן של תצפיות שקשה להסבירן.
התקיימו גם שימועים פומביים בקונגרס האמריקאי בנושא, כולל עדויות של אנשי צבא ומומחים. ניכרת מגמה גוברת של פתיחות ושקיפות מצד גופים ממשלתיים בנוגע לתופעת העב"מים, לרבות הקמת גופים ייעודיים לחקירתה.
אירועים אלו הציתו דיון ציבורי מחודש והובילו לגישה רצינית יותר מצד הממסד כלפי התופעה. עם זאת, טרם הושגו מסקנות חד-משמעיות לגבי מקורם או טבעם של העצמים הבלתי מזוהים. התפתחויות אלה ממשיכות לעצב את השיח הציבורי והמדעי סביב תופעת העב"מים.
כיום, לממשלת ארצות הברית יש שתי ישויות המוקדשות לאיסוף וניתוח נתונים של עב"מים: צוות המחקר העצמאי של תאב"ם של נאס"א (אנ') והמשרד לפתרון אנומליות בכל התחומים (אנ').
תצלום של עצם בלתי מזוהה בניו ג'רזי, 31 ביולי 1952
טרמינולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המונח "עב"ם" (UFOB) הוטבע לראשונה על ידי חיל האוויר האמריקני ב-1953. הגדרה הראשונית של המונח היא "כל אובייקט מוטס אשר על פי ביצועיו, המאפיינים האווירודינמיים שלו, או תכונות חריגות אחרות, אינו תואם כלי טיס או טילים מוכרים, או שלא ניתן לזהותם באופן וודאי כאובייקט מוכר". לפיכך, המונח הוגבל בתחילה לאותו חלק קטן מהמקרים שנותרו בלתי מזוהים לאחר החקירה הראשונית.
במהלך שנות ה-50 עב"מים כונו לעיתים רבות בארצות הברית גם "צלחות מעופפות" או "דיסקים מעופפים". המונח עב"ם הפך נפוץ יותר ויותר במהלך שנות ה-50. עב"מים החלו לזכות להתעניינות רבה במיוחד בארצות הברית במהלך המלחמה הקרה - תקופה בה עלתה בארצות הברית הדאגה מהממשל הסובייטי. עם זאת, מחקרים שונים הגיעו למסקנה שהתופעה אינה מהווה איום על הביטחון הלאומי, ועל כן, על אף שבעבר גופי ממשל שונים הקדישו משאבים רבים לחקר תופעת העב"מים (ראו לדוגמה, תוכנית המחקר של משרד ההגנה הבריטי בנושא עב"מים משנת 1951 (אנ'),הוועדה המדעית ברשות הווארד רוברטסון (אנ') שנוסדה על ידי ה-CIA ב-1953, פרויקט הספר הכחול, וועדת קונדון (אנ')) אך עם השנים גופי הממשל חדלו בהדרגה לחקור את תופעת העב"מים.
לפי מילון אוקספורד האנגלי ההגדרה של עב"ם היא "חפץ מעופף בלתי מזוהה, צלחת מעופפת".
ראשי התיבות "עב"ם" (UFO) הוטבעו על ידי קפטן אדוארד ג'. רופלט, אשר עמד בראש פרויקט הספר הכחול, ולאחר מכן עמד בראש צוות החקירה הרשמי של חיל האמריקני בנושא תופעת העב"מים. הוא כתב, "המונח 'צלחת מעופפת' מטעה כאשר מייחסים אותו לכל אובייקטים שניתן להעלות על הדעת, ולכן הצבא מעדיף להשתמש בשם הכללי יותר, אף על פי שהוא מעט פחות מסקרן: חפץ מעופף בלתי מזוהה (או עב"ם בקיצור)."
המונח "צלחת מעופפת" זכה לתשומת לב רבה בתקשורת העולמית לאחר קיץ 1947. ב-24 ביוני 1947 דיווח הטייס האזרחי קנת' ארנולד על כך שהבחין בתשעה חפצים מעופפים שטסים במבנה בקרבת הר ריינייר. לטענת ארנולד מהירות העב"מים הייתה לכאורה מעל 1,931 קמ"ש. ארנולד ציין כי העב"מים התעופפו כמו "צלחות מעופפות" ובעקבות כן החל להיעשות בתקשורת שימוש רב במונחים "צלחות מעופפות" ו"דיסקים מעופפים".
המונח עב"ם (UFO) הפך בהמשך למונח הפופולרי לתיאור מקרים בהם נטען שמדובר בחלליות מכוכבים אחרים, אך בשל הלעג הציבורי והתקשורתי לנושא, חלק מהחוקרים העדיפו להשתמש במונחים כגון "תופעה אווירית לא מזוהה" (UAP) או "תופעות חריגות". גופים צבאיים שונים השתמשו גם במונחים "רכב אווירי חריג" (AAV) או "מערכת אווירית לא מזוהה" (UAS) לתיאור אובייקטים לא מזוהים.
מחקר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המחקרים שנעשו לאורך השנים בנושא תופעת העב"מים קבעו שבמרבית הדיווחים על עב"מים מדובר באובייקטים קונבנציונליים מזוהים או תופעות טבעיות, בדרך כלל מטוסים, בלונים, עננים, או אובייקטים אסטרונומיים כגון מטאורים או כוכבי לכת בהירים. עבור 5% עד 20% מהדיווחים אין הסבר, ועל כן מקרים אלו ניתן לסווג כאובייקטים בלתי מזוהים. בעוד שרבים מאמינים שאובייקטים מעופפים לא מזוהים (עב"מים) הם לכאורה חלליות מכוכבים אחרים (אנ') אחרים טוענים שפשוט מדובר בתופעות עם הסבר הגיוני יותר שפשוט לא ניתן כיום עדיין לזהותם בשל מחסור במידע (אנ').
לאורך השנים כמעט ולא פורסמו מאמרים מדעיים על עב"מים[דרוש מקור] בכתבי עת מדעיים רציניים[דרושה הבהרה]. בעבר היה ויכוח בקהילה המדעית על השאלה האם יש צורך במחקר מדעי של תצפיות עב"מים, כאשר המסקנה הכללית הייתה שהתופעה לא ראויה למחקר רציני משום שמדובר בתופעת תרבות. לאורך השנים תופעת העב"מים היו הנושא למחקרים רבים שבוצעו על ידי גופי ממשל שונים אשר בהם נבחנו דיווחים רבים על תצפיות עב"מים. רבים מהחקירות החשובות ביותר שנערכו על ידי גופי ממשל הסתיימו לאחר שהסוכנויות הסיקו כי אין תועלת בהמשך המחקר בנושא.
בשל המחסור במחקר רציני של תופעות העב"מים מצד מגופים ממסדיים או מדעיים נוסדו לאורך השנים גופים עצמאיים שונים שהתמסרו למחקר תופעת העב"מים כגון National Investigations Committee On Aerial Phenomena (אנ') (NICAP), הארגון Mutual UFO Network (אנ') (MUFON) והארגון Center for UFO Studies (אנ') (CUFOS). המונח עב"מולוגיה (באנגלית: Ufology) משמש לתיאור המאמצים הקולקטיביים של אלו החוקרים דיווחים וראיות הקשורות לאובייקטים מעופפים בלתי מזוהים.
עב"מים הפכו לנושא נפוץ בתרבות המודרנית, והתופעה החברתית היוותה בעקבות כן נושא למחקר אקדמי בתחומים סוציולוגיה ופסיכולוגיה.
בשנת 2024 פרסמו חוקרים ישראליים מחקר שבוצע בארצות הברית ושעל פיו קיים מתאם חזק וחיובי בין תשומת הלב הכלכלית של תושבי אזורים מסוימים לבין דיווחים על תצפיות עב"מים. החוקרים טענו כי באזורים עשירים יש יותר דיווחים על תופעות אוויריות בלתי מזוהות. בנוסף, בתוך אזורים ספציפיים, הדיווחים על התופעות הללו עולים בתקופות של מיתון כלכלי, מה שמעיד לטענת החוקרים על כך שתשומת הלב הציבורית מופנית יותר לאירועים חריגים בתקופות של משבר. החוקרים טוענים כי בתקופות של מיתון, הציבור מראה עלייה בתשומת הלב לתופעות חריגות (כמו תופעות אוויריות בלתי מזוהות), ומשערים שזה נובע מזמן פנוי רב יותר או מירידה בהסחת דעת שמקורה בגורמים כלכליים אחרים. ממצאי המחקר הראו גם שמגפת הקורונה, עם הגבלות התנועה והסגרים, גרמה לעלייה משמעותית בדיווחים על תופעות אוויריות בלתי מזוהות. לטענתם הדבר מעיד על כך שכשיש פחות עומס יומיומי, תשומת הלב הציבורית מופנית יותר לאירועים יוצאי דופן.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לאורך ההיסטוריה הופיעו בשמיים עצמים אשר בני אדם לא יכלו לזהותם. המקרה המפורסם המודרני הראשון התרחש ב-24 ביוני 1947, כאשר טייס חיל האוויר האמריקני בשם קנת ארנולד דיווח שראה 9 צלחות מעופפות בשמיים. ארנולד דיווח שהצלחות נעו במהירות מדהימה, אותה חישב לפי הזמן שלקח למטוסו לעשות את אותו המסלול ושהן נעו "כחלוקי נחל שהושלכו על מים".
מקרה זה חוסה בצל המקרה הידוע ביותר הנוגע, לכאורה, לעב"מים, אשר התרחש גם הוא בשנת 1947. במקרה זה מספר עדי ראייה בסמוך לעיירה רוזוול בניו מקסיקו בדרום מערב ארצות הברית טענו שחזו בנפילת חללית - אירוע שנודע כתקרית רוזוול. הטענות היו נרחבות ואף דווח על רסיסים רבים וגופות חוצנים שהוצאו מבין ההריסות. בתחילה הרשויות התייחסו למקרה באופן גלוי כהתרסקות עב"ם, אך לאחר מכן הכחישו זאת. ההכחשה נתפסת בעיני חובבי עב"מים רבים כניסיון חיפוי של הממשל האמריקני לטובת חקר החללית שהתרסקה, לכאורה, או למען הסתרת קונספירציה רחבה יותר. במהלך השנים התפרסמו מאות "עדויות" שמתעדות, לכאורה, את המחקרים והחיפוי הממשלתי למקרה, כולל אף תמונות אשר נטען כי הן מתעדות ניתוח שלאחר המוות בגופת אחד החוצנים. בקרב המאמינים בתאוריה זו רווחת הסברה כי גופות החוצנים, שרידי החללית ותוצאות המחקרים שכביכול נעשו בהם נמצאים בבסיס סודי של חיל האוויר האמריקני בשם "אזור 51".
ממשלת ארצות הברית הקימה ועדות חקירה לבדיקת השמועות על עצמים בלתי מזוהים בשנים 1952, 1949, 1948 ו־1962. ועדות אלו הזמו חלק גדול מהעדויות על הופעות עב"מים, אך מסקנותיהן לא החלישו את האמונה העממית בקיומם של עב"מים וחייזרים. בשנות ה-90 התגלה כי רבים מהעצמים הבלתי מזוהים היו למעשה ניסויים סודיים של חיל האוויר האמריקני, מה שהסביר בדיעבד את ההכחשות של ממשלת ארצות הברית.
כמו כן, בשנות ה-90, בעקבות לחץ ציבורי מתמשך של תושבי ניו-מקסיקו לחקור מחדש את תקרית רוזוול, הקונגרס החליט לחקור את הפרשה. בעקבות זאת חיל האוויר האמריקני הודה שגרסתו הרשמית עד אז, שברוזוול נפל בסך הכול כדור פורח המשמש למדידות מזג אוויר, הייתה שקרית, וטען שהשקר נועד לכסות כך שמה באמת קרה, לפי הגרסה הרשמית החדשה, הוא שנפל שם כדור פורח סודי מדגם ששימש לריגול מעל ברית המועצות (באותה תקופה לא היו עדיין לוויני ריגול). בנוסף, נשלחו חוקרים מטעם הקונגרס לבדוק מסמכים של חיל האוויר האמריקני מאותה תקופה, אולם הממצא העיקרי של החוקרים היה שבעוד שקיימים כל המסמכים של פעילות חיל האוויר באותו אזור מהשנים שלפני ואחרי 1947, רק אלו של 1947, שהיו עשויים להביא לפתרון התעלומה, נעלמו ללא הסבר[דרוש מקור].
הממצאים החדשים האלו לא סייעו להפריך את חשדותיהם של אלו המאמינים שאכן מדובר בעב"ם, אולם אין כל ממצא שיכול להוכיח זאת משום שאלו לא נמצאו והתעלומה נותרה פתוחה בעיני רבים.
עב"מים בתרבות הפופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
משנות ה-50 של המאה ה-20 ואילך העב"מים הפכו לתופעה תרבותית בינלאומית כאשר עב"מים וחוצנים נכללו בסרט קולנוע, סדרות טלוויזיה, וספרים רבים לאורך השנים.