טיפול ממוקד-מטרה
טכניקות לטיפול קצר מועד

המאפיינים המשותפים של טיפולים קצרי מועד:
ההתערבות מוגשת באופן מיידי - המטפל צריך לעשות ככל יכולתו על מנת שהטיפול יתחיל כמה שיותר מוקדם, מחקרים הראו כי ככל שההתערבות נעשתה מוקדם יותר, כך תוצאותיה היו אפקטיביות יותר. המטפל צריך להיות אקטיבי ביצירת הקשר הראשוני כולל ריצינג אאוט, שיתוף אחרים משמעותיים בתהליך, להביע אמונה בהצלחת ההתערבות ועוד.
הרצף הטיפולי מוגבל בזמן- כל הטיפולים הללו זמניים, יש שוני בכמות הראיונות שיתבצעו, משך הפגישה ותדירות הטיפולים, אך המטופל מודע למגבלת הזמן כבר בתחילת הטיפול. אורך הטיפול הנפוץ נע בין 5–15 מפגשים.
הבעיות מוגדרות בתחילת הדרך
המיקוד שנבחר בתחילה נשמר לאורך הרצף הטיפולי - סעיפים 3 ו 4 הולכים ביחד- הגדרת הבעיה ושמירה על המיקוד שנבחר מהוות למעשה את הבסיס לשאר הפעולות. כל מודל קצר מועד, מתחיל כאשר המטפל והמטופל מסכימים על הבעיה שתהווה את מוקד המטרה הטיפולית, בדרך כלל הבעיה מוגדרת כבר במפגש הראשון. מגדירים אותה באופן מדויק ולאחר מכן קובעים את היקף הזמן שיוקדש לה.
פתרון הבעיה מתקדם באופן שיטתי -טכניקות בטיפול קצר מועד כוללות התחלה, אמצע וסוף.
המטרות ספציפיות יחסית - המטרות מכוונות לדבר מה ספציפי: שינוי פן התנהגותי, בעיה ספציפית או מספר בעיות הקשורות בניהן, כל המטרות האלה מאפיינות את הטיפול הקצר מועד בכך שאינן מכוונות לשינוי נרחב אלא ספציפי.
ראיון המטופל הוא ממוקד ומתייחס להווה - טכניקת הראיון אמורה להיות ממוקדת במטרה הטיפולית ולא אמורים לחרוג ממנה.
סגנון הראיון ישיר ואקטיבי - המטפל אקטיבי בהתנהגותו וכולל אלמנטים של:הבהרה, פרוש, הסברה, הנחיה, יוזמה, ייעוץ וחלוקת משימות לעבודה בבית.
הקפדה על הערכה מוקדמת ככל האפשר' - בטיפול קצר מועד ההערכה מתבצעת כבר בשלב ההתחלתי ומתייחסת למצב העכשווי (מלבד במודלים פסיכו-דינמיים).
פרקטיקה גמישה - המודלים לטיפול קצר מועד הם מובנים באופיים לעומת גישות אחרות, אך עדיין יש מידה של גמישות טיפולית וחופש לבצע שיפוטים קליניים.
מקום רב לוונטילציה - הטיפול הקצר מועד מאפשר ונטילציה במסגרת ברורה.
מערכת יחסים חיובית בין המטפל למטופל המשמשת ככלי להגברת סיכויי ההצלחה - מתבססים על אמון בין המטפל והמטופל. האמון הוא הכרחי להצלחת ההתערבות.
המאפיינים המשתנים של טיפולים קצרי מועד:
שוני בקריטריונים לבחירת מטופלים - מפתחי המודלים הגדירו מראש איזה סוג מטופלים מתאים למודל אותו פיתחו. הגדרת הבעיות מהווה חלק בלתי נפרד לזיהוי המטופלים שעשויים להיות מתאימים לטיפול על פי מודל מסוים.
שוני בקבלת החלטות לגבי סיום הטיפול - נקודת המוצא של הטיפולים קצרי המועד היא שהמטופל יודע מראש כי הטיפול מוגבל בזמן, המטופל מודע לסיום הטיפול כבר בהתחלה.
שוני בהתייחסות לבעיות נסתרות - מטפלים הדוגלים במודלים קצרי המועד, מתנגדים לכך שיש השפעות נסתרות של בעיות הקיימות מחתחת לפני השטח. טיפולים קצרי מועד מתמקדים בבעיות הקשורות להווה.
שוני באופי הייעוץ וההנחיה שניתנים - מודלים לטיפול ממוקד, ממליצים למטפל להיות אקטיבי בדרך ההתערבות שלו, הטיפול אמור ללמד את המטופל כיתד להשתמש במיומנויות חדשות/אחרות בשביל לתפקד טוב יותר באינטראקציות עם הסביבה ולשם כך הוא משתמש בטכניקות שונות של הנחיה, תרגול, העברת מידע בדרך דידקטית, משחקי תפקידים סביב התנהגויות חדשות, הצעות, המלצות, שכנוע ואזהרות.
שוני בפרוטוקול הטיפול - ישנם מודלים מובנים וכאלה שהפרוטוקול הטיפולי גמיש יותר. הפרוטוקולים של המודלים המובנים יהיו מנוסחים בקפידה ומפורטים.
הבחירה על פי איזה מודל לפעול, תלויה בשיפוטו של המטפל, תוך התייחסות למספר שיקולים:
ניסיון המטפל וכישוריו - המטפל צריך לבחור (כאשר שאר ההיבטים של הטיפול שווי ערך), את המודל הקרוב ביותר אל הרגליו הטיפוליים ואמונותיו הבסיסיות. המקום בו הוא מרגיש הכי נוח להתערב.
בחירת המודל המתאים ביותר תוך הישענות על ממצאים מחקריים - עם זאת, הספרות המקצועית מציעה מעט קווים מנחים, המהווים מנבאים מהימנים לטיפול.
בחירת המודל המתאים ביותר לדרך בה המטופל תופס את בעייתו - המטופלים מגדרים את בעייתם באופנים רבים ושונים (לראות עצמם כחולים, זקוקים להנחיה והכוונה, רוצים להיות משפיעים יותר על סביבתם ועוד), לכל אחת מההגדרות הללו יש מודל ספציפי מתאים.