stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החי באוסטרליה
עופות

אוסטרליה והטריטוריות שלה הם בית גידול ליותר מ-800 מיני עופות; כ-350 מהם אנדמיים לאזור הזאוגאוגרפי המכסה את אוסטרליה, גינאה החדשה וניו זילנד. ממצאי מאובנים של עופות באוסטרליה הם לא אחידים; עם זאת, ישנן עדויות לאבות הקדמונים של המינים המודרניים החל מתקופת האוליגוקן המאוחרת. עופות עם היסטוריה גונדוונית כוללים את היענאים חסרי כושר התעופה (כדוגמת האמו), משפחת הדגרתיליים, וקבוצה גדולה של תוכים אנדמיים, מסדרת התוכאים. התוכים האוסטרליים מהווים שישית מהתוכים בתבל. הקוקברה הוא סוג של שלדג גדול, הידוע בשל קריאותיו המזכירות צחוק רם ומהדהד של אדם.
בין ציפורי השיר של אוסטרליה נמנים ציפורים מהמשפחות: סבכיי פיות, אדומי-חזה אוסטרליים, ארטמיים, דבשניים, סלילניים, נבליים, עדניים, סוכיים ופרדלוטיים. הסוכי המשונן עורר עניין בקרב פסיכולוגים אבולוציוניים: לציפור זו טקס חיזור מורכב שבו הזכר יוצר מקום המכונה "סוכה" וממולא עם פריטים כחולים וזוהרים, כדי לחזר אחר בנות זוג.
מתיישבים חדשים יחסית מאירואסיה הם סנוניתיים, עפרוניים, קיכליים, תפרים, צופיתיים, וכמה עופות דורסים. כמה מיני עופות הובאו לאוסטרליה על ידי האדם: כמה כמו החוחית והירקון מתקיימים טוב יחד עם המינים האוסטרליים, בעוד שאחרים כדוגמת הזרזיר המצוי, השחרור, דרור הבית והמיינה המצויה, הם הרסניים לכמה מיני ציפורים מקומיות וכך פוגעים ביציבות המערכת האקולוגית הטבעית.
בסביבות 200 מינים של עופות ימיים חיים באזור החוף האוסטרלי, כולל מינים רבים של עופות ימיים נודדים. אוסטרליה היא בסוף הדרומי של מסלול הנדידה המזרח אסייתי-אוסטרלי של עופות מים נודדים, שמשתרע מהמזרח הרחוק של רוסיה ואלסקה דרך דרום מזרח אסיה לאוסטרליה וניו זילנד. כשני מיליון עופות נודדים במסלול זה לאוסטרליה ומאוסטרליה מדי שנה. אחד מעופות המים הגדולים הנפוצים ביותר באוסטרליה הוא השקנאי האוסטרלי שמצוי במרבית נתיבי המים באוסטרליה. הפינגווין הזוטר הוא מין הפינגווין היחיד שגדל ביבשת אוסטרליה.
דו-חיים וזוחלים

לאוסטרליה ארבע משפחות של צפרדעים מקומיות וקרפדה אחת שהובאה לאוסטרליה מהמין קרפדת קנים. קרפדה זו הובאה לאוסטרליה ב-1935 בניסיון כושל לחיסול מזיקים ביבול קני סוכר. מאז הפכה הקרפדה למזיק הרסני והתפשטה ברחבי צפון אוסטרליה. נוסף להתחרותה באוכלי חרקים מקומיים על מזון, קרפדה זו מייצרת ארס שרעיל לפאונה המקומית ולבני אדם. משפחת המיובטרכיים היא קבוצת הצפרדעים הגדולה ביותר של אוסטרליה, עם כ-120 מינים מ-21 סוגים. מין מפורסם ממשפחה זו הוא הצפרדע הצבעונית מהסוג Pseudophryne שנמצאת בסכנת הכחדה. הצפרדעים המשתייכות למשפחת האילניתיים, נפוצות באזורים גשומים בחופים הצפוניים והמזרחיים; יש 77 מינים אוסטרליים משלושה סוגים. 18 מינים משני סוגים של משפחת מיקרוהיליים מוגבלים ליערות הגשם. מין אחד ממשפחת הצפרדעים הדומיננטית בעולם, משפחת הצפרדעים - Rana daemeli - נפוץ רק ביערות הגשם בקווינסלנד. כמו במקומות אחרים בעולם, בשנים האחרונות חלה באוסטרליה ירידה תלולה באוכלוסיות הצפרדעים. על אף שהסיבות המלאות לירידה בגודל האוכלוסייה אינן ברורות, הירידה מיוחסת לפחות באופן חלקי למחלת הכיטרידיומיקוסיס שפוגעת בדו-חיים ונגרמת מפטרייה.
באוסטרליה חיים גם תניני ים וגם תניני מים מתוקים. תניני הים הם הגדולים שבתנינים ובזוחלים בכלל; הם מגיעים לאורך של עד 7 מטרים ולמשקל של עד 2 טון, הם יכולים להרוג בני אדם ולעיתים הם אכן עושים זאת. הם חיים בחוף, בנהרות מים מתוקים ובביצות של אוסטרליה הצפונית, ומגודלים עבור עורם ובשרם. תניניי המים המתוקים מצויים רק באוסטרליה הצפונית ואינם נחשבים למסוכנים לבני אדם.
בחוף האוסטרלי מבקרים 6 מינים של צבי ים: צב ים חום, צב ים זיתני, צב ים ירוק, צב ים גלדי, צב ים קרני וצב ים שטוח גב; כולם מינים מוגנים במים האוסטרליים. ישנם 29 מינים של צבי מים מתוקים אוסטרליים מ-8 סוגים של המשפחה נטויי-צוואר. המין צב אף-חזיר הוא המין היחידי במשפחתו. אוסטרליה ואנטארקטיקה הן היבשות היחידות ללא מינים חיים של צבים יבשתיים.
אוסטרליה היא היבשת היחידה שבה נחשים ארסיים עולים במספרם על הנחשים הלא ארסיים. נחשי אוסטרליה משתייכים ל-7 משפחות. בין הנחשים הארסיים ביותר נמנים טאיפן פנים-יבשתי, טאיפן חופים ונחש טיגריסי, המשתייכים למשפחת הפתניים. במשפחה זו שבה כ-200 מינים, 86 מינים מצויים באוסטרליה בלבד. 33 נחשי ים מתת-משפחת פתני הים חיים במים הצפוניים של אוסטרליה; רבים מהם ארסיים מאוד. שני מיני נחשי מים ממשפחת נחשי הנהרות גם כן מצויים במי אוסטרליה. באוסטרליה רק 11 מינים ממשפחת הנחשים החשובה בעולם, הזעמניים; אף אחד מהם אינו אנדמי לאוסטרליה והם נחשבים לבאים חדשים יחסית מאסיה. ישנם 15 מינים ממשפחת הפיתוניים ו-31 מינים של נחשיליים.
באוסטרליה יש יותר לטאות מבכל מקום אחר בעולם, עם נציגים מ-5 משפחות. בכל היבשת האוסטרלית יש 114 מינים ב-18 סוגים של שממיות. הפיגופודיים היא משפחה של לטאות אנדמיות לאזור האוסטרלי; מתוך 34 מינים מ-8 סוגים, רק מין אחד אינו מצוי באוסטרליה. משפחת החרדוניים מיוצגת על ידי 66 מינים ב-13 סוגים, כולל המינים חרדון מזוקן, דרקון מים, מולך קוצני וחרדון הצווארון. באוסטרליה 26 מינים ממשפחת הכוחיים, שם הם ידועים בדרך כלל כגואנות. המין כוח אוסטרלי הוא הגדול ביותר, ויכול להגיע לאורך של עד 2 מטרים. ישנם 389 מינים של חומטיים מ-38 סוגים, אשר מרכיבים כ-50% מכלל חברת הלטאות האוסטרליות.
ראו גם

מגפאונה של אוסטרליה
החי של ניו זילנד
הערות שוליים

↑  מדוע אם מין פולש ימות זה טוב ואם מין מקומי ימות זה רע? ליעד, באתר מכון דוידסון
1 2  סכנה: מינים פולשים, באתר מכון דוידסון
↑  אויב לאומי מספר אחת: החתולים, באתר ‏מאקו‏, 27 באפריל 2019
אוסטרליה הייתה חלק מהיבשת גונדוונה
הברווזן הוא אחד מקבוצה קטנה של יונקים ארסיים.
שועל-מעופף אפור-ראש, מיונקי השליה הבודדים שמוצאם מאוסטרליה.
הקואלה בדרך כלל לא צריכה לשתות, זאת משום שהיא מסוגלת להשיג את כל השתייה הדרושה לה באמצעות אכילת עלים.
תחש המשכן המצוי בסכנת הכחדה
הדינגו היה יונק השליה הראשון שהובא לאוסטרליה על ידי האדם. כיום הוא מהטורפים הגדולים היחידים ביבשת.
האמו, העוף השני בגודלו. מצוי באוסטרליה בלבד ומופיע בסמל אוסטרליה
נקבה של קקדו גאנג גאנג
קוקברה צוחקת, מהגדולה שבמשפחת השלדגיים. הקוקבורה חוטפת בשר מהמנגלים הלא מושגחים.
הלטאה הגדולה באוסטרליה- כוח אוסטרלי.
חרדון הצווארון, לטאה בעלת מפרש עור ענקי מצידי פניה המשמש להגנה.
המין Limnodynastes dumerilii, ממשפחת המיובטרכיים נפוץ במזרח אוסטרליה
תנין הים, הזוחל הגדול בעולם
סוסון עשב, דג השייך למשפחת האבובוניים, המצוי במים סביב אוסטרליה הדרומית.
המין Orectolobus maculatus מגיע לאורך של 3.2 מטר.
נמלת הבולדוג Myrmecia brevinoda. ישנם 1,275 מינים ותת-מינים מתוארים של נמלים מאוסטרליה.
עכביש פורטיה הניזון בעיקר מעכבישים אחרים.
שושנת ים מהמין Heteractis magnifica בשונית המחסום הגדולה עם שושנון כתום מזויף
פרידנסרייך הונדרטוואסר

| --- | --- |

 לידה:  15 בדצמבר 1928 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  19 בפברואר 2000 (בגיל 71) ניו זילנד 
 שם לידה:  Friedrich Stowasser 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 זרם באמנות:  אמנות מודרנית 
 יצירות ידועות:  ספירלת היער, בית הונדרטוואסר 
 פרסים והוקרה:  אות הזהב לשירות העיר וינה  אות כבוד להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית  קצין מסדר האמנויות והספרות 
 www.hundertwasser.at
 
פרידנסרייך הונדרטוואסר (בגרמנית: Friedensreich Hundertwasser; ‏15 בדצמבר 1928 – 19 בפברואר 2000) היה אמן, צייר, פסל ואדריכל יהודי-אוסטרי. הונדרטוואסר נחשב לגדול אמני אוסטריה של שלהי המאה ה-20. אף על פי ששלח ידו בתחומי אמנות רבים ואף היה ידוע בפעילות חברתית וסביבתית ענפה, מורשתו העיקרית והידועה ביותר מצויה בבנייניו הייחודיים.
קורות חיים

הונדרטוואסר נולד בווינה לאם יהודייה ואב קתולי. שמו המקורי היה פרידריך סטוואסר (Friedrich Stowasser); סטו בצ'כית פירושו "מאה", ובהתאם לזאת שינה קידומת זו ב-1949 להונדרט, "מאה" בגרמנית, ואת שמו הפרטי שינה לפרידנסרייך, "ממלכת השלום" או, בתרגום חלופי, "בעל שלווה רבה". בנוסף נהג לכנות את עצמו Regentag (יום גשום) ו-Dunkelbunt (בצבעים כהים), וכן היאקו-סוי (Hyaku-Sui), תרגום שמו ליפנית. Regentag היה גם שמה של ספינתו האישית, אותה בנה בעצמו ובה הרבה להפליג.
אביו נפטר בהיותו בן שנה. במלחמת העולם השנייה התחזה לנוצרי ואף הצטרף לנוער ההיטלראי כדי לא להתבלט. מתוך 74 בני משפחתה של אמו נספו 69 בשואה (אמו, אליה היה קשור מאוד, נפטרה בשנת 1972).
ב-1948 למד במשך שלושה חודשים באקדמיה לאמנות יפה של וינה; זוהי השכלתו הרשמית היחידה. ניסיון נוסף ללמוד, הפעם בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות, נכשל אף הוא, והונדרטוואסר פרש לאחר יום לימודים בודד.
האינדיבידואליות שלו גרמה לחיכוכים גם כששימש כמרצה. ב-1959 שימש כמרצה לציור בבית הספר הגבוה לאמנות בהמבורג. הוא פוטר לאחר שיזם וביצע יחד עם תלמידיו יצירה אותה כינה "הקו האינסופי" - קו עקום ומסולסל שהקיף את כל הקמפוס. למרות החוויה השלילית שמר הונדרטוואסר חיבה להמבורג והעיד כי זוהי העיר האהובה עליו בגרמניה. ב-1981 שימש כמרצה לציור באקדמיה לאמנות יפה של וינה. תלמידיו התלוננו בפני ההנהלה על היעדרויות ממושכות מצידו ועל "התבטאויות מבולבלות". הונדרטוואסר נהג להופיע בלבוש לא-סימטרי ובזוגות גרביים לא-תואמים.
הוא החל ליצור בעצמו לקראת סוף שנות ה-40. תערוכתו הראשונה הוצגה בווינה ב-1952; מאז הציג מאות תערוכות בכל רחבי העולם, בין השאר בתל אביב. במשך רוב חייו התגורר הונדרטוואסר בניו זילנד, ובה ראה את ביתו. מאז 1975 התגורר בעיירה הזעירה (1,400 תושבים) קאווה-קאווה (Kawakawa) שבקצה הצפוני של ניו זילנד. שעונו היה מכוון תמיד לזמן ניו זילנד, גם כשביקר ברחבי העולם. בשנות ה-80 התגורר תקופה קצרה בנורמנדי שבצרפת, וכן החזיק דירה בוונציה, ממנה שאב השראה רבה.
הוא התחתן פעמיים: לראשונה בגיברלטר ב-1958, נישואים אשר החזיקו מעמד שנתיים, ובשנית ב-1961 עם היפנית יוקו איקוואדה (Yuko Ikewada), ממנה התגרש ב-1966. ב-1972 נפגש לראשונה עם תושב וינה הישראלי יורם הראל, אשר הפך לידידו האישי ולאחר מותו של האמן למנהל עיזבונו ולמנכ"ל קרן הונדרטוואסר בווינה.
הוא נפטר בלב ים מהתקף לב בעת הפלגה על הספינה "המלכה אליזבת השנייה" בדרכו מניו זילנד לאירופה. הוא נקבר בלב הטבע בניו זילנד.
אדריכל

הונדרטוואסר תיעב קווים ישרים ("כליו של השטן", כך כינה אותם) והיה מוקסם מסלילים שבלוליים; בבנייניו קשה למצוא קו ישר. בנוסף היה חסיד של צבעוניות, טבע ואינדיבידואליות. בנייניו, אשר אין האחד דומה למשנהו, משופעים בצבעים עזים, צורות הרמוניות המזכירות יצורים חיים, צמחייה מסיבית ושלל המצאות מקוריות. ביצירתו של הונדרטוואסר ניכרת השפעה של האדריכל הקטלאני אנטוני גאודי ושל הציירים האוסטריים אגון שילה וגוסטב קלימט. הונדרטוואסר טען שאדריכלות מודרנית אינה יכולה בשום אופן להיחשב כאמנות, ושבתים יש לעצב לפי המנטליות וחוש האסתטיקה של דייריהם העתידיים.
בנייניו אינם רבים והם מפוזרים בכמה ערים בעולם, בעיקר באוסטריה ובגרמניה, והם מכונים כל אחד בנפרד Hunderwasserhaus, "בית הונדרטוואסר". הבית הידוע ביותר שבנה הוא בית מגורים זול בווינה, אשר מאז השלמתו ב-1986 הפך לאחד ממוקדי התיירות העיקריים בעיר. הבית, הכולל רצפות עקומות ("רצפה עקומה היא מלודיה לרגליים", הכריז. "רצפה ישרה היא המצאה של אדריכלים. היא נועדה לשרת את מכונות הבנייה ולא את הדיירים") ועצים הצומחים בתוך הבית ושענפיהם מבצבצים מהחלונות, עוצב על ידי הונדרטוואסר ללא כל תשלום, זאת כדי ששיקולים כלכליים כלשהם לא ימנעו הקמת הבית שתכנן. בית נוסף שעיצב הוא בית ספירלת היער בדרמשטאדט שבגרמניה, שצורתו כשל ספירלה ההולכת וגובהת, ועל גגו גן. המבנה, המשמש כבית מגורים, הושלם כמה חודשים לאחר מותו, בשנת 2000.
בתי הונדרטוואסר ידועים נוספים נמצאים בפרנקפורט שבהסה ובמגדבורג, בירת סקסוניה-אנהלט. יצירות ארכיטקטוניות שונות שלו נמצאות בתל אביב (מזרקה), יפן (מפעל לשריפת פסולת) ניו זילנד (שירותים ציבוריים בעיירת מגוריו) וארצות הברית (יצירה אחת בלבד בקליפורניה). בית האמנות (Kunsthaus) בווינה, אשר נפתח ב-1991, הוא מוזיאון פרטי של הונדרטוואסר. הבניין נבנה ב-1892 ואכלס במקור מפעל לרהיטים. הונדרטוואסר עיצב את המוזיאון לפי סגנונו, כולל רצפות גבעתיות. לצד התערוכה הקבועה היחידה בעולם של ציורי הונדרטוואסר, מארח כיום המוזיאון תערוכות מתחלפות של אמנים שונים.
ב-1972 פרסם מניפסט הקרוי "זכות החלון שלך - חובת העץ שלך", בו הטיף לכך שלכל אדם השוכר דירה צריכה להיות הזכות לצבוע ולקשט את הקיר החיצוני שמסביב לחלונו, ככל שידו משגת, כך שניתן יהיה לראות מרחוק את האינדיבידואליות של הדייר. "רק מי שחושב באופן יצירתי ישרוד בעולם הזה ובעולם הבא", כתב. הונדרטוואסר חש חיבה לעובש אשר מופיע על בניינים עתיקים, וראה בו תופעת טבע שאין להילחם בה ואשר מוסיפה חן לבניין.
הונדרטוואסר כתב: "למרבה הצער תהליך הבנייה מסתיים ברגע שהדייר נכנס לדירתו החדשה. רגע זה צריך למעשה להוות את תחילת הבנייה". כמה מצורות האדריכלות האהובות על הונדרטוואסר נמצאו בשכונות מצוקה בפרברי הערים, כיוון שהעניים נאלצים לבנות את בתיהם בכל אשר ידם משגת. "כל אחד צריך ליצור אדריכלות משלו ולבנות מה שהוא רוצה, עם נוצות, עשב או נייר, אפילו אם הבית מתמוטט".
צייר ומעצב

בד בבד עם עיסוקו באדריכלות היה הונדרטוואסר צייר ומעצב נחשב. הוא עיצב בין השאר בגדים, כרזות, מטבעות ודגלים - הידוע ביותר הוא דגל הקורו, דגלה האלטרנטיבי של ניו זילנד, אותו העניק לתושבי המדינה לאחר שקיבל אזרחות ניו זילנדית ב-1983. דגל הקורו אומץ בחום על ידי המאורים, ילידיה המקוריים של ניו זילנד, אשר מעולם לא אימצו את דגלה הרשמי של ניו זילנד על הקונוטציות הקולוניאליסטיות שבו, לטעמם (בדמות היוניון ג'ק).
דגל אחר שעיצב עוד קודם לכן, ב-1978, היה דגל שלום למזרח תיכון. על רקע לבן מגן דוד כחול מרחף מעל חצי סהר ירוק. קנצלר אוסטריה דאז ברונו קרייסקי שלח את ההצעה למנהיגי האזור, ואלה דחו אותה. שמעון פרס אמר להונדרטוואסר שהוא "רותם את העגלה לפני הסוסים".
הונדרטוואסר החל לאסוף בולים מגיל צעיר, הוקסם מהם וסיפר כי הם היוו את השראתו הראשונית להפוך לצייר. הוא עיצב בולים עבור סנגל, כף ורדה, אוסטריה והאו"ם.
ציוריו המרהיבים של הונדרטוואסר נראים במבט ראשון ילדותיים למדי. סגנונו כונה (בנימה בלתי-ביקורתית) "כבד, פרימיטיבי ומיושן". בציוריו כבבנייניו השתמש בצבעים עזים (בעיקר בשבעת צבעי הקשת) ובקווים עבים ובלתי-ישרים. הונדרטוואסר היה "קולוריסט"; לצבעים בציוריו חשיבות לא-פחותה מזו של הצורות. הוא נהג להפוך רבים מציוריו לקולאז'ים ולשלב בהם אבקה מתכתית בצבע זהב או כסף, פיסות בד או נייר, חרס, זכוכית ואדמה. כגימור סופי מרח את ציוריו בשכבה דקה של שמן. הונדרטוואסר הביע סלידה מתאוריות אמנותיות, אך ברור כי גילה בהן הבנה עמוקה.
הונדרטוואסר היה אדם פרובוקטיבי ופעיל סביבתי נחרץ; השילוב של השניים גרם לו, למשל, להופיע בעירום בפומבי כדי לקדם אסלת שירותים נטולת מתקן שטיפה, ולפיכך ידידותית לסביבה. ב-1980 נאם בפני הסנאט האמריקני בעד מדיניות אקולוגית ונגד אנרגיה אטומית. הונדרטוואסר עיצב כרזה עבור קרן קיימת לישראל שעליה נכתב "בין עצים אתה בבית"; את ההכנסות ממכירותיה תרם לפרויקט ייעור הנגב בישראל.
לקריאה נוספת

פייר רסטאני, הונדרטוואסר - הצייר-מלך בעל חמשת העורות, הוצאת ספרי.
"ספירלת היער" בדרמשטאדט; הושלם בשנת 2000
"המבצר הירוק" במגדבורג, אשר הושלם לאחר מותו של הונדרטוואסר, בשנת 2005
תחנת רכבת באולצן (Uelzen), סקסוניה התחתונה; הושלמה ב-2001
רהט של פרידנסרייך הונדרטוואסר בחזית המרכז הקהילתי הערבי-יהודי ביפו
בית הונדרטוואסר בווינה (בית הקפה בחצר המבנה); הושלם ב-1986
מעיינות מרפא בבאד בלומאו (Bad Blumau), אוסטריה; יצירתו הגדולה ביותר של הונדרטוואסר; הושלמה ב-1997
משרד התרבות והספורט

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 תאריך הקמה:  2009
 ממשלה:   ממשלת ישראל
 שר:  מיקי זוהר
 תאריך כניסה:  29 בדצמבר 2022
 סגן שר:  יעקב טסלר
 מנכ"ל:  כפיר כהן
 מטה מרכזי:  תל אביב-יפו 
 אתר רשמי
 
משרד התרבות והספורט הוא משרד ממשלתי בישראל.
במשך שנים רבות טופלו בממשלות ישראל נושאי התרבות והספורט במסגרת משרד החינוך והתרבות, ובמסגרת משרד התעשייה והמסחר. במסגרת הממשלה ה-25 הועברו תחומי התרבות והספורט למשרד המדע והטכנולוגיה, ששמו שונה למשרד המדע והאמנויות. לאחר הקמת ממשלת ישראל העשרים ושבע המשרד פורק ותחומי פעילותו פוזרו בין משרדי הממשלה השונים. בממשלה ה-28, שבראשות אהוד ברק, עברו נושאים אלה למשרד המדע והטכנולוגיה, ששינה את שמו ל"משרד המדע, התרבות והספורט". בממשלה ה-32, שבראשותו של בנימין נתניהו, פוצלו נושאי התרבות והספורט למשרד חדש, בשם משרד התרבות והספורט. בשנת 2016 הועברה לשכת השרה לירושלים. מטה המשרד שוכן ברחוב המסגר 14, תל אביב-יפו.
בראש משרד התרבות והספורט עומד השר מיקי זוהר. כמנכ"ל המשרד מכהן כפיר כהן.
תפקידי המשרד הם:
אחריות על כלל הפעילות התרבותית בישראל, באמצעות מינהל התרבות. בין היתר מדובר על קולנוע, תיאטרון, מוזיקה, מחול ואמנויות נוספות.
אחריות על ענפי הספורט והעיסוק הספורטיבי בישראל, באמצעות מינהל הספורט. בתחום זה נכללים בין השאר תמיכה בספורטאים ישראלים וארגון השתתפות ישראלית באירועי ספורט בינלאומיים כמו האולימפיאדה.
יחידות המשרד

מינהל מטה
מינהל התרבות
מינהל הספורט
מרכז ההסברה - המטה לטקסים ולאירועים ממלכתיים
שרי התרבות והספורט לדורותיהם

| מס' | דיוקן | שם (תקופת חיים) | סיעה | סיעה | תקופת כהונה | תקופת כהונה | ממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | לימור לבנת (1950-) |  | הליכוד | 31 במרץ 2009 | 14 במאי 2015 | השלושים ושתיים |
| 1 |  | לימור לבנת (1950-) |  | הליכוד - ישראל ביתנו הליכוד | 31 במרץ 2009 | 14 במאי 2015 | השלושים ושלוש |
| 1 |  | לימור לבנת (1950-) |  | הליכוד | 31 במרץ 2009 | 14 במאי 2015 | השלושים ושלוש |
| 2 |  | מירי רגב (1965-) |  | הליכוד | 14 במאי 2015 | 17 במאי 2020 | השלושים וארבע |
| 3 |  | חילי טרופר (1978-) |  | כחול לבן חוסן לישראל | 17 במאי 2020 | 29 בדצמבר 2022 | השלושים וחמש |
| 3 |  | חילי טרופר (1978-) |  | כחול לבן חוסן לישראל | 17 במאי 2020 | 29 בדצמבר 2022 | השלושים ושש |
| 4 |  | מיקי זוהר (1980-) |  | הליכוד לא ח"כ | 29 בדצמבר 2022 | מכהן | השלושים ושבע |
ראו גם

דיני פניות ציבור בנושאי תקשורת, תרבות וספורט במשרדי מדינת ישראל
הערות שוליים

↑  השרה רגב העבירה את לשכתה לירושלים
| משרדי ממשלת ישראל |
| --- | --- | --- |
| משרדים נוכחיים | משרד ראש הממשלה • משרד האוצר • משרד האנרגיה והתשתיות • משרד הביטחון • המשרד לביטחון לאומי • משרד הבינוי והשיכון • משרד הבריאות • המשרד להגנת הסביבה • משרד ההתיישבות והמשימות הלאומיות • משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה • משרד החוץ • משרד החינוך • משרד החקלאות וביטחון המזון • משרד ירושלים ומסורת ישראל • משרד הכלכלה והתעשייה •  משרד המורשת • משרד המשפטים • משרד הנגב, הגליל והחוסן הלאומי • המשרד לעניינים אסטרטגיים • משרד העבודה • משרד העלייה והקליטה • משרד הפנים • משרד הרווחה והביטחון החברתי • המשרד לשוויון חברתי וקידום מעמד האישה • המשרד לשירותי דת • המשרד לשיתוף פעולה אזורי • משרד התחבורה והבטיחות בדרכים • משרד התיירות • משרד התפוצות והמאבק באנטישמיות • משרד התקשורת • משרד התרבות והספורט |  |
| משרדים בעבר | המשרד להגנת העורף • המשרד לחיזוק וקידום קהילתי • המשרד לקידום מעמד האישה • משרד האספקה והקיצוב • משרד הדיגיטל הלאומי • משרד ההסברה • משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה • משרד החינוך, התרבות והספורט • משרד הכלכלה והתכנון • משרד המדע, התרבות והספורט • משרד המודיעין • משרד המיעוטים • משרד הפיתוח • משרד משאבי המים •  משרד ראש הממשלה החלופי |  |
| שרי התרבות והספורט בממשלות ישראל |
| --- | --- | --- |
| שרי החינוך והתרבות | (1949–1977): זלמן שזר • דוד רמז • דוד בן-גוריון • בן-ציון דינור • זלמן ארן • אבא אבן • זלמן ארן • יגאל אלון • אהרון ידלין (1984–1990): יצחק נבון • יצחק שמיר (1992–1993): שולמית אלוני • יצחק רבין |  |
| שרי החינוך, התרבות והספורט | (1977–1984, 1990–1992): זבולון המר (1993–1999): אמנון רובינשטיין • זבולון המר • יצחק לוי (2001–2006): לימור לבנת • אהוד אולמרט • מאיר שטרית |  |
| שרת המדע והאומנויות | (1993–1996): שולמית אלוני |  |
| שרי המדע, התרבות והספורט | (1999–2003): מתן וילנאי • אריאל שרון • לימור לבנת (2006–2009): אופיר פינס-פז • יולי תמיר • ראלב מג'אדלה • בנימין נתניהו |  |
| שרי התרבות והספורט | (2009 ואילך): לימור לבנת • מירי רגב • חילי טרופר • מיקי זוהר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263095205171  LCCN: nr95007395  NKC: ko2007411550  VIAF: 158987549   WorldCat (עם VIAF): 158987549
ירושמיים

| --- | --- |
 סוג:  אתר תחזית מזג האוויר 
 אתר רשמי
 
ירושמיים הוא אתר אינטרנט העוסק במזג האוויר באזור ירושלים. האתר הוקם בשנת 2002 על ידי בועז נחמיה.
לוגו האתר
הקמה ופיתוח

בועז נחמיה, בוגר מדעי האטמוספירה בגבעת רם, עבד בעברו במכון המטאורולוגי בבית דגן והגיש תחזיות מזג אוויר בגלי צה"ל.
האתר עוצב מחדש על ידי גלי זורע, כפרויקט הגמר שלה בבצלאל בשנת 2013.
באוקטובר 2014 הועלתה אפליקציה של האתר עבור אנדרואיד ובהמשך שוחררה גרסה לאייפון.
בשנת 2021, גויס כסף בפרויקט הדסטארט על מנת לשדרג את היישומונים.
בינואר 2022 שוחררה גרסה משודרגת וחדשנית לאפליקציה
תוכני האתר

האתר מדווח על מזג האוויר בירושלים ומתעדכן כל דקה מתחנה פיזית על הגג. למעשה, ישנן 4 תחנות שמספקות נתונים לאתר. התחזית מתעדכנת פעמיים ביום, בשעות 9:00 ו-21:00.
בנוסף לדיווח על המדדים כמו טמפרטורה, לחות, משקעים, האתר מספק מידע שימושי כגון תיאור של מידת הקור והצעות ללבוש תואם, בין ההצעות המוכרות יותר מצויות - "קור של כפפות", "חום של מכנס קצר" וכדומה. הטמפרטורה מדווחת גם לפי תחושתה בצל. מידע זה נוצר על ידי הגולשים המדרגים אפשרויות קיימות. הקשר עם הגולשים מתבצע גם בפורום שבו עולות שאלות, מתפרסמים שירים למזג אוויר מיוחד וכיוצא בזה.
כמו כן, מוצג באתר מידע על מזג אוויר קיצוני בפריסה היסטורית (דיווחי שלג מ-1869 ועד ימינו), סרטוני שלג, השוואת המדדים הנוכחיים לשנים קודמות ועוד.
פופולריות

בשנת 2010 דווח על כ-6,000 כניסות יומיות לאתר וב-2012 הכמות הוכפלה ודווח על 13,000 כניסות.
בימים גשומים התעבורה באתר עומדת על כ-15,000 כניסות. בימי שלג מספר הכניסות נע בין 70 ל-100 אלף כניסות יומיות.
ב-2017 עמדו מספר הכניסות החודשיות על כמיליון וחצי כניסות לחודש חורפי, באותו חודש היה שלג, הרף עלה לכ-2 מיליון כניסות. בחודש קייצי מספר הכניסות עומד על כ-400 אלף.
הערות שוליים

↑  גלי זורע, פרויקט הגמר של גלי זורע - עיצוב אתר ירושמיים, באתר תערוכת הבוגרים של בצלאל 2013 (ארכיון)
↑  פרויקט מימון המונים לשדרוג היישומונים 2021
אגמון חפר

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  2017 
 נתונים ומידות
 שטח:  300 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  עמק חפר 
 קואורדינטות:  32°22′22″N 34°56′12″E﻿ / ﻿32.372694444444°N 34.936527777778°E﻿ / 32.372694444444; 34.936527777778
  (למפת נתניה מוגדלת) אגמון חפר(למפת נתניה רגילה) אגמון חפר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אגמון חפר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אגמון חפר he
 
אגמון חפר הוא פארק בעמק חפר שנחנך בשנת 2017.
שביל השרון עובר ליד הפארק.
רקע

הפארק בשטח של 300 דונם כולל אגם ומצוי כקילומטר וחצי דרומית לקיבוץ עין החורש, על גדות נחל אלכסנדר שבעמק חפר. על השטח בו קיים כיום האגם, היו בעבר שטחי ביצה. לאחר שהוקם הקיבוץ נבנו סמוך אליו בריכות דגים על שטחי הביצות שיובשו. ברבות השנים הפסיק הקיבוץ להפעיל את בריכות הדגים והן נותרו נטושות. יוזמה של רשות ניקוז ונחלים השרון בסיוע תורמים לקק"ל מקנדה הביאה להקמת הפארק.
בפארק מוקד קינון של ציפורים, צומח ובעלי חיים ייחודיים החיים בסביבתו, ותחנת מחקר לחקר ציפורים. באגם ניתן לראות עופות מים, ברווזים וצבי ביצה. בנוסף, ניתן לפגוש ביונקים שונים הנמצאים בסביבת האגמון, כתן זהוב, שועל מצוי, חתול ביצות, נמייה מצויה, גירית מצויה, חזיר בר ונוטרייה. ישנה גם אוכלוסיית צבים רכים הנמצאת בסביבת הפארק.
בפארק שביל הליכה, וכן סככות צפרות.
גלריה

אגמון חפר
אגמון חפר
אגמון חפר
גשר מעל נחל אלכסנדר
ראו גם

אגמון חולה
הערות שוליים

↑  אגמון חפר – iNature, באתר inature.info
הרי נפתלי

| --- | --- |
מבט על הרי נפתלי מעמק החולה
מבט על הרי נפתלי מעמק החולה
 מידע כללי
 גובה:  902 מטר (הר שנאן)
 מדינה:  ישראל ישראל לבנון לבנון
 מיקום:  אצבע הגליל, הגליל העליון, דרום לבנון
 קואורדינטות:  33°12′33″N 35°32′13″E﻿ / ﻿33.2092°N 35.5369°E﻿ / 33.2092; 35.5369
  (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןהרי נפתלי(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןהרי נפתלי  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) הרי נפתלי (למפת אצבע הגליל רגילה) הרי נפתלי (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הרי נפתלי (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הרי נפתלי 
 
הרי נַפְתָּלִי הם רכס הרים במזרח הגליל העליון.
גאוגרפיה

גבול הרכס ממזרח הוא כביש 90 המסמן את מערב עמק החולה, ממערב – ואדי דובה שבלבנון, מצפון – נהר הליטאני, ומדרום – נחל דישון. מזרחו של הרכס נמצא בתחומי מדינת ישראל ומהווה את החלק המערבי של אצבע הגליל, וחלקו המערבי מצוי בלבנון. אורכם של הרי נפתלי מצפון לדרום הוא כ־25 ק"מ, ורוחבם ממזרח למערב הוא כ־10 ק"מ. שטח הרי נפתלי הוא כ־210 קמ"ר. פסגת הרכס נמצאת צפונית למנרה, בהר שנאן, שגובהו 902 מטר מעל פני הים.
החלק המרכזי של הרי נפתלי מכונה רכס רמים.
בדרום הרי נפתלי נמצאת בקעה פורייה – "בקעת קֶדֶשׁ", שבה מגדלים כרמים ועצי פרי נשירים. הבקעה היא תופעה גאולוגית ייחודית, ומשערים שנוצרה עקב התמוטטות של חללים תת-קרקעיים.
לאורך הרכס נובעים מספר מעיינות, בעיקר בחלקו הצפוני.
צמחיית הרכס

מחצית מהרכס הישראלי ניטע על ידי קק"ל, בעיקר באורנים, ברושים ואקליפטוסים. החורש הטבעי כולל מגוון שיחי חורש ארצישראלי אופייני: אלון מצוי, אלון תולע ואלה ארצישראלית. החורש עשיר גם במגוון עשבים ופרחים ייחודיים.
טילים שנורו על ידי חזבאללה במלחמת לבנון השנייה פגעו קשות ביער הרי נפתלי. לאחר המלחמה נכרתו עצים רבים שנשרפו, ובמקומם ניטע מגוון של עצי חורש טבעי ומיני מחטניים שונים, ביניהם ארזים רבים. על פי נתונים, כ-90% מהיער נשרף במהלך הלחימה בחזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל.