stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך
נישואים וילדים

קרולינה ויתרה על הצעת נישואים שקיבלה מפליפה החמישי, מלך ספרד, משום שלא רצתה לוותר על דתה הפרוטסטנטית. זמן קצר לאחר מכן היא פגשה את גאורג אוגוסט, נסיך הנובר, והשניים נישאו ב-22 באוגוסט 1705. שנה לאחר מכן גאורג קיבל אזרחות בריטית ואת התואר "דוכס קיימברידג'", והיה השלישי בתור לרשת את כס המלוכה האנגלי, אחרי אביו גאורג וסבתו סופיה.
קרולינה ילדה תשעה ילדים בין השנים 1707 ל-1724, מתוכם שבעה הגיעו לבגרות:
פרדריק, נסיך ויילס (1 בפברואר 1707 - 31 במרץ 1751) - נסיך ויילס. נישא לאוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ומת בגיל 44 לפני שירש את אביו. בנו ג'ורג' ירש את הכתר הבריטי.
אן, הנסיכה המלכותית (2 בנובמבר 1709 - 12 בינואר 1759) - הנסיכה המלכותית. נישאה לוילם הרביעי, נסיך אורנז'.
אמליה, נסיכת בריטניה (10 ביולי 1711 - 31 באוקטובר 1786)
קרוליין, נסיכת בריטניה (21 ביוני 1713 - 28 בדצמבר 1757)
אוגוסטוס ג'ורג' - נולד ללא רוח חיים ב-9 בנובמבר 1716.
ג'ורג' ויליאם, נסיך בריטניה (13 בנובמבר 1717 - 17 בפברואר 1718)
הנסיך ויליאם, דוכס קמברלנד (15 באפריל 1721 - 31 באוקטובר 1765) אחד הגנרלים הבריטים הבולטים של זמנו, נלחם בעיקר בפרס ובפלנדריה, והתפרסם בשל ניצחונו בקרב קלודן.
מרי, נסיכת בריטניה (5 במרץ 1723 - 14 בינואר 1772) - נישאה לפרידריך השני, רוזן הסן-קאסל.
לואיז, נסיכת בריטניה (18 בדצמבר 1724 - 19 בדצמבר 1751) - נישאה לפרדריק החמישי, מלך דנמרק.
נסיכת ויילס

עם עלייתו של ג'ורג' הראשון לכס המלוכה הבריטי בשנת 1714 קיבל בנו גאורג, בעלה של קרולינה, את התואר דוכס קורנוול, ומספר חודשים לאחר מכן הוא הוכתר כיורש העצר הרשמי לכתר הבריטי והוענק לו התואר נסיך ויילס. קרולין הפכה לנסיכת ויילס והזוג עבר להתגורר באנגליה.
משום שהמלך החדש היה גרוש, הנסיכה קרולינה הייתה האישה החשובה ביותר בממלכה. אולם למלך היו יחסים מאוד רעועים עם בנו הנסיך, שהגיעו לשיאם בשנת 1717 עם טקס הטבלתו של ג'ורג' ויליאם, בנם החמישי של גאורג וקרולינה. הנסיך, בניגוד להוראת המלך, לא הסכים לתת לדודו להיות הסנדק של בנו, ונענש על כך במעצר זמני ובגירוש מארמון סנט ג'יימס ומטקסים ציבוריים. למרות זאת, בעיקר בזכות יחסיה הקרובים של קרולינה עם סר רוברט וולפול, שהיה ראש ממשלת בריטניה דה פקטו באותה התקופה, הזוג הצליח לשמור על מעמדם ועל אורח חייהם ולהתפייס עם המלך בשנת 1720.
קרולינה נחשבה לאינטליגנטית הרבה יותר מבעלה. בצעירותה היא נהגה להתכתב עם ידידה גוטפריד לייבניץ, איש האשכולות הגרמני שהועסק בחצר בית הנובר. היא גם עזרה ליזום את ההתכתבות בין לייבניץ לסמואל קלארק, הנחשבת כיום לאחת ההתכתבויות החשובות ביותר של המאה ה-18 בנושא פילוסופיית המדע.
חיי הנישואים של גאורג וקרולינה נחשבו למוצלחים, אף על פי שנסיך ויילס החזיק מספר פילגשים, בהן אחת המשרתות האישיות של הנסיכה.
מלכת בריטניה

הנסיכה קרולינה הפכה למלכה עם מותו של חמיה בשנת 1727 ועלייתו של בעלה לשלטון. במהלך השנים הבאות הזוג המלכותי היה במאבקים תמידיים מול בנם הבכור, הנסיך פרדריק. פרדריק, שיועד על ידי סבו להיות הנסיך הבוחר של הנובר, נשאר בגרמניה כשהוריו עברו לאנגליה בעודו בן שבע בלבד. כאשר זומן לבסוף לנסוע לבריטניה כיורש העצר לממלכה הוא היה כבר אדם בוגר, עם דעות משלו, שלא הכיר כמעט את הוריו. הוא התנגד לדעותיו הפוליטיות, האמנותיות והמדעיות של אביו ואף ניסה לשכנע את הפרלמנט להקצות לו קצבה גדולה מזו שאביו נתן לו.
למלכה קרולינה היה כח רב בממלכה; היא קיבלה את התואר מגנת ממלכת בריטניה הגדולה, ושימשה למעשה כעוצרת הממלכה כאשר המלך יצא מהמדינה. היא סובבה עצמה באמנים, סופרים ואינטלקטואלים רבים והזמינה יצירות אמנות ומבנים רבים. לצד מרי, נסיכת מודנה, אשתו של ג'יימס השני, ואלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה, בעלה של המלכה ויקטוריה, היא נחשבת לאחת מבנות הזוג החשובות והמשפיעות ביותר בהיסטוריה של המונרכיה הבריטית.
מותה

מספר חודשים לפני מותה של קרולינה היא שוב רבה עם בנה, והשניים לא דיברו שוב. היא מתה כתוצאה מסיבוכים שנגרמו מבקע טבורי ב-20 בנובמבר 1737 ונקברה במנזר וסטמינסטר שבלונדון. היא נקברה בארון קבורה כפול, בו 23 שנים מאוחר יותר נקבר גם המלך ג'ורג'. המלחין הנודע גאורג פרידריך הנדל כתב המנון ללווייתה.
פפין הזקן

פפין (Pepin, Peppin) או פיפין (Pippin) הראשון מלנדן, הנקרא גם פפין הזקן (סביבות 580 – 27 בפברואר 640), היה המאיורדומוס (מנהל הארמון) של ממלכת אוסטרזיה תחת המלך המרובינגי דגוברט הראשון בין השנים 623–629. משנת 639 ועד מותו היה המאיורדומוס של סיגברט השלישי מלך אוסטרזיה.
חייו

על פי הכרוניקה של פרדגריוס (כרוניקה פרנקית מהמאה ה-7, המקור העיקרי לחייו של פפין), אביו נקרא קרלומן. שמו מגיע ממקום הולדתו הסביר: העיר לנדן (אנ'), כיום בבלגיה. אולם, לפי גודפרויד קורת' (אנ'), רק במאה ה-12 החלו כותבי הכרוניקות של הטריטוריה של בראבנט (אנ') לשייך אותו למקום זה. כינוייו "פפין הראשון" ו"פפין הזקן" נובעים מהיותו ראש שושלת הפיפינידים, המכונה על שמו.
הוא היה שליטו של חלק גדול של בראבנט, ומושל אוסטרזיה, כאשר מלכם, תאודברט השני, הובס על ידי תאודוריך השני, מלך בורגונדיה (אנ'). בשנת 613 נטשו כמה אישים רבי השפעה מובילים של ממלכות אוסטרזיה ובורגונדיה את ברונהילדה, הסבתא רבתא והעוצרת של מלכם, סיגברט השני, מלך אוסטרזיה, ופנו אל כלותאר השני מנויסטריה לתמיכה, והבטיחו שלא להתקומם בהגנה על המלכה העוצרת ולהכיר בכלותאר כעוצר החוקי של המלך הצעיר. בראש האנשים המובילים הללו עמדו ורנכר השני (אנ'), ראדו (מאיורדומוס) (אנ'), ארנולף ממץ ופפין. שני האחרונים תוארו על ידי הכרוניקה של פרדגריוס כ"שני הברונים החזקים ביותר של אוסטרזיה" והם עשו הסכם כלשהו עם כלותאר באנדרנאך (אנ'). עם זאת, בעוד שראדו אושר כראש הארמון באוסטרזיה וורנכר כראש הארמון בבורגונדיה, פפין לא קיבל את גמולו עד לשנת 623, אז מונה לראש הארמון באוסטרזיה, לאחר שהמלך כלותאר עשה את בנו הצעיר דגוברט הראשון מלך שם. ארנולף, חברו לאורך חייו, מונה ליועץ המלך החדש.
פפין זכה לשבחים מבני זמנו על שלטונו הטוב וייעוצו הנבון. אף על פי שכמה אויבים ניסו להסית את המלך נגדו, מזימותיהם סוכלו ופפין נשאר ביחסים טובים עם המלך עד 629, כאשר מסיבות לא ידועות הוא פרש (או אולץ לפרוש) לאחוזותיו, שם הוא נשאר במשך העשור הבא, עד מותו של דגוברט.
עם מותו של דגוברט, חזר פפין מפרישתו כדי לקבל על עצמו את ראשות הארמון (מאיורדומוס) באוסטרזיה תחת היורש סיגברט השלישי, ולפקח על חלוקת האוצר בין סיגברט ואחיו, כלוביס השני, לבין אמו החורגת ננתילד (אנ'), ששלטה מטעם כלוביס בנויסטריה ובבורגונדיה. חלקו של סיגברט בירושה נמסר בידידות, בין היתר בגלל הידידות בין פפין לבין המאיורדומוס של בורגונדיה, אגה (אנ'). פפין ויורשו של ארנולף כיועצו הראשי של המלך, קוניברט (אנ'), בישוף קלן, קיבלו את האוצר בקומפיין והביאו אותו למץ. פפין מת בשנת 640. הוא היה כל כך פופולרי באוסטרזיה, שלמרות שמעולם לא הוכרז כ"קדוש", הוא נרשם כקדוש בכמה מרטירולוגיות (אנ'). יום החג שלו כקדוש היה ב-21 בפברואר.
נישואים וילדים

פפין התחתן עם איטה ממץ ונולדו להם שתי בנות ובן: בגה, גרימואלד וגרטרוד (אנ').
הערות שוליים

1 2 3  Godefroid Kurth, "The Franks", The Catholic Encyclopedia Vol. 6. New York: Robert Appleton Company, 1909
1 2 3  Alban Butler, Lives of the Saints, Vol. II, 1866, February 21: B. Pepin of Landen
| השושלת הקרולינגית |
| --- | --- | --- |
| שבט פפין | פפין הזקן (580–640) • גרימואלד הזקן (616–656) • כילדברט המאומץ (מת ב-662) |  |
| שבט ארנולף | ארנולף ממץ (582–640) • כלודולף ממץ (מת ב-696 או 697) • אנסגיזל (מת לפני 679) • פפין האמצעי (635–714) • גרימואלד הצעיר (מת ב-714) • דרוגו משמפאן (670–708) • תאודואלד (708–741) • כילדברנד הראשון (מת ב-743 או 751) |  |
| השושלת הקרולינגית | קרל מרטל (686–741) • קרלומן (מת ב-754) • פפין הגוץ (714–768) • קרלומן הראשון (751–771) • קרל הגדול (מת ב-814) • לואי החסיד (778–840) |  |
| לאחר הסכם ורדן (843) | לותאר הראשון (795–855) • קרל הקירח (קרל השני) (823–877) • לואי הגרמני (לואי השני) (804–876) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BPN: 17944896  GND: 136201172  ISNI: 0000 0000 5720 0629  VIAF: 80586898   WorldCat (עם VIAF): 80586898
עסקה

ערך זה עוסק בהסכמה בין מוכר לקונה על מכירתו של מוצר או שירות בתמורה לתשלום. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
עסקה בשוק לרכישת ירקות תמורת תשלום במזומנים
עסקה היא הסכמה בין מוכר לקונה על מכירתו של מוצר או שירות בתמורה לתשלום. בהשלמת העסקה המוצר עובר לבעלותו של הקונה (או השירות ניתן לו על ידי המוכר), והתשלום עובר מהקונה למוכר.
תשלום בכסף נעשה בקשת רחבה של אמצעי תשלום: במזומנים, בהעברה בנקאית, בהמחאה, בכרטיס אשראי, בכרטיס חיוב או בתווי קנייה. במדינות שונות חלה הגבלה על גובה התשלום במזומנים המותר בעסקה, ובישראל נקבעה הגבלה כזו בחוק לצמצום השימוש במזומן. עסקה שבה התמורה אינה בכסף אלא בשווה כסף (מוצר או שירות) קרויה עסקת חליפין. עסקת טרייד אין משלבת את שתי דרכי התשלום: חלק מהתשלום עבור המוצר הנרכש ניתן על ידי הקונה במוצר זהה או דומה אך ישן יותר או בעל שווי נמוך יותר, ויתרת התשלום ניתנת בכסף.
עסקה יכולה להיות חד-פעמית או מתמשכת. פעמים רבות שני חלקי העסקה (מסירת המוצר או השירות והתשלום תמורתם) מתבצעים באותו מועד, אך יש עסקאות שבהן התשלום מתבצע במועד מאוחר יותר (מכירה באשראי) או במועד מוקדם יותר (התשלום, כולו או חלקו, קודם לקבלת המוצר, למשל משום שהוא משמש לרכישת חומרי גלם לייצור המוצר הנרכש).
לעיתים קודם לעסקה משא ומתן על תנאיה (תיאור מדויק של המוצר או השירות וקביעת גובה התשלום), ולעיתים פרטים אלה קבועים וידועים מראש לצדדים לעסקה, ונדרשת רק הסכמתם על ביצועה.
לעיתים מלווה העסקה בחוזה בכתב המפרט את תנאי העסקה. בעסקאות מסוימות, כגון בעסקת מקרקעין בישראל, החוק מחייב קיומו של חוזה בכתב.
מיסוי עסקאות

מס ערך מוסף הוא מס המוטל על עסקאות במדינות רבות בעולם, בשיעור מסוים ממחיר העסקה. בחוק מס ערך מוסף נכללת הגדרה של עסקה, בהתאם למטרותיו של חוק זה. החוק מטיל מס בשיעור אחיד (בשנת 2018: 17%) ממחיר העסקה על מרבית העסקאות הנעשות בישראל.
לעיתים מוטלים על העסקה מיסים נוספים. על רכישת זכות במקרקעין בישראל חל גם מס רכישה, שחל על הרוכש. עד ל-31 ביולי 2007 חל על עסקה כזו גם מס מכירה, שחל על המוכר. מיסים נוספים החלים על עסקאות לרכישת מוצרים מסוימים הם מס קנייה ובלו.
הערות שוליים

↑  ראו למשל הגדרה בסעיף 1 לחוק מס ערך מוסף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph114552
Abscam

Abscam (לפעמים נכתב ABSCAM, תעתיק בעברית: עבסקם) היה מבצע עוקץ של ה-FBI שנוהל ממשרדי ה-FBI בלונג איילנד שבמדינת ניו יורק בשנות ה-70 המאוחרות ובשנות ה-80 המוקדמות.
בתחילתו, מטרת המבצע הייתה לתפוס סוחרים ברכוש גנוב, אך בהמשכו כוון המבצע כנגד שחיתות שלטונית. בעזרתו של נוכל מורשע, צילם ה-FBI פוליטיקאים מקבלים שוחד משייח' ערבי פיקטיבי בתמורה לטובות הנאה פוליטיות.
החקירה הובילה בסופו של דבר להרשעתם של סנאטור אחד, שישה חברים בבית הנבחרים של ארצות הברית, חבר אחד בסנאט של מדינת ניו ג'רזי, חברים במועצת עיריית פילדלפיה, ראש עיריית קמדן, ניו ג'רזי ומפקח של שירות ההגירה והאזרוח של ארצות הברית.
המבצע

במרץ 1978, יזם ה-FBI מבצע עוקץ בשם "Abscam", תחילה כדי לחקור גנבה, זיוף ויצירות אמנות גנובות. ה-FBI יצר את החברה הפיקטיבית "עבדול פרויקטים בע"מ" ("Abdul Enterprises, Ltd.‎"), שתשמש כחברת קש ותעסיק את מלווין ויינברג (Melvin Weinberg), נוכל תרגילי עוקץ מורשע ומודיע, כדי שיעזור לתכנן ולנהל את המבצע. עובדי FBI התחזו לשייח'ים הערבים הפיקטיביים, קמביר עבדול רחמן (Kambir Abdul Rahman) ויאסיר חביב (Yassir Habib), הבעלים של עבדול פרויקטים, שרצו להשקיע מיליוני דולרים בארצות הברית.
כאשר זייפן שנחקר הציע לשייח'ים שישקיעו בבתי קזינו בניו ג'רזי, ושניתן להשיג רישיונות עסק על ידי מתן שוחד, המבצע יועד מחדש וכוון כנגד שחיתות שלטונית. הפוליטיקאי הראשון שנפל ברשת תחבולת ההשקעה הפיקטיבית היה ראש עיריית קמדן, אנג'לו הריצ'טי. בתמורה לשוחד, אמר הריצ'טי לנציגי השייח'ים: ”אתן לכם את אטלנטיק סיטי.” הריצ'טי עזר לגייס מספר אנשי ממשל וחברי קונגרס שהיו מוכנים להעניק טובות הנאה פוליטיות בתמורה לשוחד. טובות ההנאה כללו הגירה קלה, מקלט מדיני, רישיונות קזינו, היתרי בנייה, העברות כספים ותחבולות השקעה אחרות.
ה-FBI הקליט את כל החלפות הכספים, ולראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית, צילם בסתר אנשי ממשל מקבלים שוחד. מקומות המפגש כללו בית בשכונת ג'ורג'טאון של וושינגטון די. סי., שהיה שייך לעיתונאי לי לסקאזה (Lee Lescaze), יאכטה בפלורידה וחדרי מלון בפנסילבניה וניו ג'רזי.
"Abscam" היה שם הקוד של ה-FBI למבצע. כאשר רשויות החוק פרסמו את המבצע, הן הצהירו כי "Abscam" היה קיצור של "Arab scam" ("הונאה ערבית"). לאחר קבלת תלונות על שם המבצע, טענו הרשויות כי הוא קיצור של "Abdul scam" ("הונאת עבדול"), על שם חברת הקש ששימשה במבצע.
הרשעות

מתוך 31 אנשי הממשל שנבדקו במבצע, סנאטור אחד (הריסון ויליאמס) ושישה חברים בבית הנבחרים של ארצות הברית (ג'ון ג'נרטה (John Jenrette), ריצ'רד קלי (Richard Kelly), ריימונד לדרר (Raymond Lederer), מייקל מאיירס (Michael Myers), פרנק תומפסון (Frank Thompson) וג'ון מ' מרפי (John M. Murphy)) הורשעו בקבלת שוחד וקשירת קשר במשפטים נפרדים ב-1981. בעוד שרוב הפוליטיקאים התפטרו, מאיירס סולק מבית הנבחרים וויליאמס התפטר רק כשהגיע מועד ההצבעה על סילוקו מהסנאט.
בנוסף, הורשעו אנשי הממשל הבאים:
חבר בסנאט של מדינת ניו ג'רזי
חברים במועצת עיריית פילדלפיה, כולל נשיא המועצה, ג'ורג שוורץ (George Schwartz), ומנהיג הרוב, הארי ג'אנוטי (Harry Jannotti).
ראש עיריית קמדן, ניו ג'רזי, אנג'לו הריצ'טי
מפקח של שירות ההגירה והאזרוח של ארצות הברית
אחרית דבר

כשפורסם המבצע בתחילת שנות ה-80, התעוררה מחלוקת ציבורית על השימוש בשיטת ה"עוקץ" ועל מעורבותו של ויינברג בבחירת אנשי המטרה. למרות שוויינברג ביצע מעשי נוכלות רבים, הוא התחמק מעונש מאסר של 3 שנים וקיבל תשלום של 150,000 דולר בעקבות המבצע. בסופו של דבר, כל ההרשעות של המבצע החזיקו מעמד בערעורים, אם כי מספר שופטים מתחו ביקורת על הטקטיקות בהן השתמש ה-FBI ועל הדרך בה ה-FBI ומחלקת המשפטים פיקחו על המבצע.
בעקבות המבצע, פרסם התובע הכללי של ארצות הברית בנג'מין סיווילטי את "הקווים המנחים של התובע הכללי למבצעים חשאיים של ה-FBI"‏ ("The Attorney General Guidelines for FBI Undercover Operations", או בקיצור: "Civiletti Undercover Guidelines") ב-5 בינואר 1981. אלה היו ההנחיות הראשונות של התובע הכללי למבצעים חשאיים, והן עיצבו את הנהלים הנחוצים לניהול מבצעים מסוג זה. בהמשך לתיאורים הראשוניים של המבצע בעיתונות, קיים הקונגרס סדרה של דיונים לבחינת מבצעים חשאיים של ה-FBI והקווים המנחים החדשים של סיווילטי למבצעים אלה. תת-הוועדה לזכויות אזרח וזכויות חוקתיות החלה לקיים דיונים בנושא במרץ 1980 ופרסמה את דוח מסקנותיה באפריל 1984. בין הנושאים הבעיתיים שעלו בדיונים היו המעורבות של הסוכנים החשאיים בפעילות בלתי חוקית, האפשרות של הפלה בפח של הנחקרים, הסיכוי של פגיעה במוניטין של חפים מפשע והאפשרות לערער את הזכות הלגיטימית לפרטיות.
במרץ 1982, לאחר שדן בהחלטה לסלק את הסנאטור ויליאמס עקב מעשיו שהוקלטו במבצע, הקים הסנאט ועדה לבחינת פעולות חשאיות. בדצמבר 1982, הגישה הוועדה את מסקנותיה הסופיות, שבעיקרון תמכו בשיטה החשאית אבל הבחינו שהשימוש בה ”יוצר סיכונים רציניים לרכוש, לפרטיות ולזכויות האזרחים, ועלול לסכן את אכיפת החוק עצמה”.
מסמכי ה-FBI שנחשפו מאוחר יותר בהתאם לחוק חופש המידע, שהכילו קטעי עיתונות ומכתבים שנשלחו ל-FBI, הראו תגובות מעורבות של הציבור האמריקאי. חלק מהציבור תמך ב-FBI, בעוד חלק אחר טען כי המבצע היה בעצם מלכודת שהוטמנה בהוראתם של אנשי FBI תאבי נקמה, שנעקצו קודם לכן בחקירות של הקונגרס על אירועים של אלימות משטרתית. הקונגרס המשיך לדון במבצעי עוקץ זמן רב, ויצר קווים מנחים רבים נוספים לאורך השנים:
הקווים המנחים של סיווילטי (The Civiletti Guidelines)‏ – 1980 - 1981
הקווים המנחים של סמית' (The Smith Guidelines)‏ – 1983
הקווים המנחים של תורנבורו (The Thornburgh Guidelines)‏ – 1989
הקווים המנחים של רינו (The Reno Guidelines)‏ – 2001
במהלך המבצע, מסר ה-FBI יותר מ-400,000 דולר ב"שוחד" לאנשי קונגרס ונציגהם.
בתרבות הפופולרית

הבמאי הצרפתי לואי מאלה (Louis Malle) עיבד את סיפור המבצע לתסריט של סרט בשם "Moon Over Miami" ("ירח מעל מיאמי"), אך בעקבות מותו של השחקן ג'ון בלושי במרץ 1982, שהיה מיועד לגלם את ויינברג, בוטלה הפקת הסרט. תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" הציגה מערכון פרודי על המבצע ב-9 בפברואר 1980. תוכנית הערב "Fridays" המשודרת בשידור חי, הציגה פרודיה על המבצע בשם "Abscam Camera" ("מצלמת עבסקם"), הרומז לביטוי "Candid Camera" ("מצלמה נסתרת"). המבצע הוזכר גם בפרק של הסדרה הקומית "סיינפלד" בשם "The Sniffing Accountant" ("רואה החשבון המושך באף"). האמן פרינס התייחס לסיפור המבצע בשיר "Annie Christian" באלבומו משנת 1981, "Controversy". המבצע הוזכר גם בסרט "דוני בראסקו", כאשר אחד הסוכנים הציע להשתמש בסירה במבצע חשאי כדי להרשים איש מאפיה בכיר.
ב-2013 סיפור המבצע עובד לסרט קולנוע בשם "חלום אמריקאי" בבימויו של דייוויד או. ראסל. עלילת הסרט משתמשת במבצע כבסיס בלבד, בעוד רוב האירועים המתוארים בסרט הם בדיוניים. הכתובית המוצגת בתחילת הסרט מצהירה כי ”חלק מזה קרה באמת” (”Some of this  actually happened”)‏.
הערות שוליים

↑  מתוך הכתבה "The Investigations at a Glance; Origin Disclosure Results Inquiries Under Way" שפורסמה בניו יורק טיימס, 10 בפברואר 1980: 

"The two-year investigation was directed from the FBI's office in Hauppauge, Long Island, and has been under the supervision of Assistant Director Neil J. Welch, who heads the bureau's New York division, and Thomas P. Puccio, the head of the Justice Department's Organized Crime Strike Force for the Eastern District of New York."
1 2 3 4  Noonan, John T. (1987). Bribes: The Intellectual History of a Moral Idea. University of California Press. pp. 604–11. ISBN 9780520061545.
↑  Leiby, Richard (27 בדצמבר 2013). "To the players in Abscam, the real-life 'American Hustle,' the bribes now seem quaint". Washinton Post. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Yates, Clinton (26 בדצמבר 2013). "'American Hustle's' fun D.C. connection". Washington Post. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Etymology of "Abscam" Undergoes Revision". The New York Times. 21 באוגוסט 1980. {{cite news}}:  (עזרה)‎
↑  הערת שוליים 77 בפרק 2 של הנחיות התובע הכללי בנוגע לחקירות, ספטמבר 2005 (באנגלית)
↑  הערת שוליים 78 בפרק 2 של הנחיות התובע הכללי בנוגע לחקירות, ספטמבר 2005 (באנגלית)
↑  מסמכי ה-FBI המכילים את קטעי העיתונות והמכתבים מהציבור בנוגע למבצע, באתר ה-FBI (באנגלית)
↑  Gene A. Plunka (1 בינואר 2002). The black comedy of John Guare. University of Delaware Press. p. 37. ISBN 978-0-87413-763-7. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "First Trailer for David O. Russell's 'American Hustle' Cuts Loose". iamrogue.com. 31 ביולי 2013. אורכב מ-המקור ב-2014-03-07. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292964105171  LCCN: sh85000224 
הסנאטור הריסון ויליאמס, איש הממשל הבכיר ביותר שהורשע במבצע
מרית (כלי מטבח)

מרית כחולה
מרית (כלי מטבח), או בשמה הנוסף לַקְקָן, היא כלי לניקוי משטחי העבודה, לגריפה והוצאת תכולה מקערות ותבניות, או להחלקה של קרמים, למשל בציפוי עוגה. מכונה לפעמים ספצ'ולה, לפי השם באנגלית.
מרית משמשת גם למגוון בעלי מקצוע אחרים כגון אמנים, המשתמשים בו למריחת צבע וערבוב חומרים שונים.
בציבור דוברי העברית בימינו יש המכנים את המרית "כלי המשמש להפיכת מאכלים בעת טיגונם" וכן "כלי המשמש לפריסת עוגות ולהגשתן", כנראה בשל צורתו הדומה לשפכטל.
הערות שוליים

↑  , תרווד, מצקת ומרית, האקדמיה ללשון העברית, 14.3.2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבחירות ללוק סבהה (2024)

הבחירות ללוק סבהה, הבית התחתון בפרלמנט ההודי התקיימו בהודו בשבעה מועדים מ־19 באפריל עד 1 ביוני 2024 לבחירת 543 חברי הלוק סבהה. בבחירות זכתה הברית הדמוקרטית הלאומית, רשימה המורכבת ממספר מפלגות, המחזיקה בשלטון מ־2014. הברית זכתה ב-293 מושבים, אך המפלגה המובילה אותה, מפלגת העם ההודית, ירדה מ-303 ל-240 מושבים, פחות מ-272 המושבים הדרושים לרוב מוחלט.
כ־960 מיליון איש היו בעלי זכות הצבעה ומתוכם הצביעו בפועל בבחירות כשני שלישים (כ-1% פחות מאשר ב-2019), דבר שהפך אותן לבחירות הגדולות ביותר בהיסטוריה.
רקע

כהונתו של הלוק סבהה ה-17 אמורה להסתיים ב-16 ביוני 2024. הבחירות הכלליות הקודמות נערכו באפריל-מאי 2019. לאחר הבחירות, הברית הדמוקרטית הלאומית, בראשות מפלגת העם ההודית, הקימה את ממשלת האיחוד, כאשר נרנדרה מודי מושבע לכהונה שנייה כראש ממשלת הודו. במרץ 2024 הודיעה ועדת הבחירות של הודו כי הבחירות יערכו בשבעה מועדים מה־19 באפריל ועד ל־1 ביוני 2024.
מערכת בחירות

כל 543 חברי הפרלמנט הנבחרים נבחרים ממחוזות בחירה חד-חבריים. ב-2020 אישר הפרלמנט ההודי את התיקון ה-104 לחוקת הודו, שביטל את שני הנציגים הממונים האחרונים בבית, שמונו על ידי נשיא הודו מהקהילה האנגלו-הודית.
בעל זכות בחירה חייב להיות אזרח הודי, בן 18 ומעלה, תושב רגיל באזור הקלפי של המחוז ורשום להצביע (השם כלול ברשימות הבחירות), להחזיק בתעודת זיהוי תקפה של בוחר שהונפקה על ידי ועדת הבחירות של הודו על חלק מהאנשים שהורשעו בעבירות בחירות או אחרות נאסר להצביע.
סעיף 83 לחוקת הודו מחייב בחירות ללוק סבהה אחת לחמש שנים.
ב־27 בפברואר 2024 יתקיימו בחירות ל־56 מושבים ברג'יה סבהה, שהוא בעל כהונה של שש שנים.
במקביל לבחירות הלאומיות צפויות להיערך בחירות לאספות המחוקקות המדינתיות של אודישה, אנדרה פרדש, ארונאצ'ל פרדש וסיקים, שהבחירות אליהן התקיימו במקביל לבחירות הלאומיות הקודמות, ותקופת כהונתן תסתיים באותו המועד. בחירות מיוחדות יערכו ב־26 מחוזות בחירה נוספים במדינות שונות.
מפלגות ובריתות

לקראת בחירות אלו התאחדו שתי הבריתות האופוזציונריות, הברית המתקדמת הלאומית של הקונגרס הלאומי ההודי וחזית השמאל של המפלגות הקומוניסטיות והקימו את ברית הפיתוח ההודית הלאומית הכללית (אנ') (I.N.D.I.A.), שנועד להתחרות בברית הדמוקרטית הלאומית המכהנת. קואליציות מפלגות כאלו נהוגות בהודו, כאשר המפלגות השונות מתאמות ביניהם העמדת מועמדים אחד במחוז בחירה בו תומכים תומכי כלל המפלגות בקואליציה, על מנת למקסם את שווי הקולות. בבחירות אלו ישנן 6 מפלגות לאומיות, לאחר שועדת הבחירות של הודו קבעה את רשימת המפלגות הלאומיות באפריל 2023. הטרינמול קונגרס, מפלגת הקונגרס הלאומית והמפלגה הקומוניסטית של הודו איבדו את מעמד המפלגה הלאומית, בעוד מפלגת העם ההודית, הקונגרס הלאומי ההודי, המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית), מפלגת בהוג'אן סמג', מפלגת העם הלאומית ומפלגת אאם אדמי נותרו זכאיות לו, כאשר כולן מלבד הבהוג'אן סמג' משתייכות לאחת משתי הבריתות.
ב־13 בינואר 2024 בחרו מנהיג מפלגות קבוצת ה־I.N.D.I.A בנשיא הקונגרס הלאומי ההודי מליקרג'ון קהרג כמתאם הראשי בבחירות.
ב-24 בינואר 2024 הודיעה מפלגת הטרינמול קונגרס כי תתמודד לבדה בבחירות במערב בנגל.
ב-28 בינואר 2024 פרש ניטיש קומאר, ראש השרים של ביהר ונשיא מפלגת ג'נטה דאל (מאוחדת), מברית הפיתוח האופוזיציונית, וחזר לברית הדמוקרטית הלאומית, בצעד שנתפס כזעזוע של הברית. נטען כי הסיבה לפרישתו הייתה אי־בחירתו למנהיג האופוזיציה.
ב־11 בפברואר 2024 הודיע נשיא מפלגת אאם אדמי ארווינד קג'ריוואל כי מפלגתו תתמודד בכל המושבים בפנג'אב, ללא שותפות עם הקונגרס. המפלגה הודיעה על התמודדותה באסאם, גם שם ללא שותפות עם ה־I.N.D.I.A. לעומת זאת, ב־24 בפברואר הודיעה המפלגות על הסכם בדלהי (3 לאאם אדמי ו־4 לקונגרס), הריאנה (9 ו־1, בהתאמה) גוג'ראט (24 ו־2) ותמיכת אאם אדמי במועמדי הקונגרס בגואה.
קמפיינים ואירועים

רהול גנדי, ממנהיגי הקונגרס הלאומי ההודי, החל ב-14 בינואר 2024 מסע המכונה בהרט ג'ודו נווי ירטה ממניפור לעבר מומבאי, כשהוא חוצה את מרבית מדינות הודו. המסע, שהוא השני אותו ערך גנדי לאחר מסע דומה ב-2022, נועד להביא לחיזוק הקונגרס לקראת הבחירות.
ב-22 בינואר 2024 נחנך באיודיה שבאוטר פרדש המקדש ראם מנדיר היושב במקום בו שכן עד ל-1992 מסגד באבור. ב-2019 הורה בית המשפט העליון של הודו להעניק את אדמת המחלוקת לידי ההינדואים. חנוכת המקדש, הנחשב לסמל המאבק ההינודאי נגד הכיבוש האסלאמי ולאחד מהמאבקים הגדולים של הראשטריה סוויאמסווק סאנג ומפלגת העם ההודית, נחשבה לפתיחתו הלא רשמית של הקמפיין של נרנדרה מודי,. והוחרמה על ידי מנהיגי האופוזיציה, שטענו כי האירוע הוא אירוע תעמולה מפלגתי.