זופיה הולשאנסקה
קורות חייה > מלכה אם

ב-1 ביוני 1434 מת המלך ולדיסלב השני יגילו בהורודוק (היום במחוז לבוב של אוקראינה). השלטון נלקח על ידי הבישוף זביגנייב אולשניצקי ותומכיו. ב-25 ביולי 1434 בהתאם להחלטות האספה בידלניה הוכתר ולדיסלב השלישי כמלך פולין. מועצת המלכות הוכרזה כמועצת עוצרים. המלכה זופיה והבישוף אולשניצקי המשיכו להיאבק על ההשפעה בתוך המועצה.
בקיץ 1435 סיעה המלכה זופיה לגיסה, הנסיך המולדובי איליאש, בעלה של אחותה הצעירה, להימלט מהכלא הפולני ולחזור לשלטון בנסיכות מולדובה. איליאש נשבע אמונים למלך ולדיסלב ומולדובה שילמה מס לפולין. המלכה תמכה גם בתוכנית לארס את ולדיסלב עם אן, דוכסית לוקסמבורג שהייתה בו זמנית גם יורשת כס המלכות של הונגריה ושל בוהמיה. אולם תוכנית זו נכשלה.
אחרי מות הקיסר זיגיסמונד מלוקסמבורג, במרץ 1438, ביישוב חרודים, התכנסה האצולה הבוהמית, שבה רבים היו הוסיטים ממתנגדיו של אלברכט מאוסטריה ובחרה בקז'ימייז' הרביעי יגיילו כמלך בוהמיה.
לא יודעים אם המלכה זופיה תמכה במהלך זה, אבל היא נודעה בדרך כלל כתומכת בהוסיטים, בניגוד לבישוף אולשניצקי שהתנגד להם בחריפות. בסתיו 1438, הצבא הפולני פלש לבוהמיה. עם זאת המסע הצבאי לא נערך היטב ואחרי תבוסת תומכיו של קז'ימייז' בז'לניצה חזר הצבא הפולני לארצו באוקטובר 1438.
בדצמבר 1438 התכנסו אצילים פולנים בפיוטרקוב טריבונלסקי והכריזו על המלך בן ה-14 ולדיסלב כבוגר. צעד זה משמעותו הייתה פיזור מועצת העוצרים אבל לא חיזק את מעמד המלכה זופיה לעומת אולשניצקי. היא השתתפה בנובי קורצ'ין בהתאגנותה של "קונפדרציה פולנית" "למען הגנתם של המלך ושל הסדר בממלכה" - נגד אולשניצקי ובעד ההוסיטים. "קונדפרציה" זו, בראשות סיפטק ממלשטין, נחלה, בסופו של דבר, תבוסה בקרב גרוטניקי
אחרי מותו של המלך אלברכט באוקטובר 1439, בחרו האצילים ההונגרים בוולדיסלב כמלכם. אמו זופיה ליוותה אותו עד לגבול ההונגרי. הם נפרדו ב-22 באפריל 1440 בצ'ורשטין. זו הייתה הפעם האחרונה שהיא ראתה את בנה הבכור
במרץ 1440 נרצח הדוכס הגדול של ליטא, זיגיסמונד קיישטוטייטיס. בעוד ולדיסלב בהונגריה, הזמינו האצילים הליטאים בראשות יונאס גושטאוטאס, את הנסיך קז'ימייז' לווילנה ובחרו בו כדוכס גדול של ליטא.
זופיה נשארה בפולין וביקרה בארבעת הימים הבאים בחבל סאנוק ובטירת סאנוק. ההיא נודעה כמנהלת מוכשרת וכיבדה את התושבים. יחד עם זאת ההכנסות מאדמותיה לא יכלו להספיק למימון סגנון חייה המלכותי והיא נכנסה לחובות.
ולדיסלב נהרג בקרב וארנה ב-10 בנובמבר 1444. החדשות דחפו את זופיה בחזרה לזירה הפוליטית. באפריל 1445 היא לקחה לחק באספה בשייראדז שבה בחרו האצילים הפולנים בבנה קז'ימייז' כמלך. יחד עם זאת קז'ימייז' לא הזדרז לטעון לכתר וסירב לנסוע לפולין. זופיה עצמה נסעה אז לליטא לפגוש אותו אחרי פרידה של חמש שנים. המפגש התקיים בהרודנה באוקטובר 1445. קזימייז עמד על סירובו לבוא לפולין ובשנתיים הבאות מילאה זופיה את תפקיד המתווכת בין קז'ימייז' לאצולה הפולנית. ב-1466 הודיעו האצילים שיבחרו בבולסלב הרביעי מוורשה כמלך אם ימשיך קזימייז' לסרב. זופיה שיגרה שוב שליחים אל בנה ולבסוף הוא נענה בחיוב. לפי יאן דלוגוש תחנוניה האמהיים של זופיה שכנעו את האצילים לאשר את בחירת קז'ימייז' בנובי קורצ'ין, על אף תמיכתו של הקרדינל אולשניצקי בבולסלב. ב-25 ביוני 1447 הוכתר קז'ימייז' הרביעי כמלך פולין.
מרגע בחירתו התחיל קז'ימייז' לבודד את אולשניצקי מהשלטון אבל אפשר לאמו להשתתף במועצת המלכותית. היא ליוותה אותו במסעותיו והמשיכה להשפיע על החלטותיו. קז'ימייז' תמך באחייניה של זופיה - השליטים רומן השני ואלכסנדרל .
השפעתה פחתה אחרי שהתחתן קז'ימייז' עם אליזבת מהבסבורג בשנת 1454
התערבותה הפוליטית האחרונה הייתה שליחת שליח אל האפיפיור החדש פיוס השני כדי לבדוק את דעותיו לגבי המלחמה בין פולין לאבירים הטבטונים (1466-1454).
לפי יאן דלוגוש, זופיה חלתה אחרי שאכלה יותר מדי מלונים וסירבה לטיפולים. המחלה החמירה והיא לקתה בשיתוק. זופיה מתה ב-21 בספטמבר 1461. היא נקברה בקפלת השילוש הקדוש בקתדרלת ואוול. היא הייתה זאת שיזמה את בניית הקפלה וקישוטה בשנים 1431–1432. כשנפטרה היו לה 4 נכדים ונכדה אחת
המלכה זופיה מימנה תרגום כתבי הקודש הנוצריים לפולנית בשנים 1453–1461. אף על פי שהתרגום לא הושלם, היצירה שנודעה כ"ביבליה של המלכה זופיה" מהווה ציון דרך חשוב בהתפתחות השפה הספרותית הפולנית.