stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יותם טולוב
ביוגרפיה

טולוב נולד בצרפת וגדל ברמת השרון. בשנת 1986, כשהיה בבית הספר היסודי, עברה משפחתו לבוסטון, תקופה שלימים היוותה השראה לספרו הראשון של טולוב, "זה שמחכה". לאחר ארבע שנים חזרה משפחת טולוב לישראל והשתקעה ברעננה. יותם טולוב למד בישיבת בני עקיבא ברעננה, למד שנה וחצי במכינה הקדם צבאית בעלי, ושירת בשלישות בחיל התותחנים וכמפקד בקורס קצינים.
לאחר הצבא למד תואר ראשון במשפטים ובתוכנית המצטיינים 'אמירים' של האוניברסיטה העברית, ותואר שני בגרונטולוגיה באוניברסיטת חיפה. בנוסף, למד שנה אחת תסריטאות בבית הספר סם שפיגל. כיום הוא דוקטורנט בחוג למשפטים באוניברסיטת חיפה.
טולוב נשוי ליעל. לזוג ארבעה ילדים והם מתגוררים במבוא ביתר.
ספריו

זה שמחכה (כתר, 2005) – סיפורו של ילד ישראלי בן שמונה שמגיע עם משפחתו לבוסטון. מתבסס במידה רבה על חוויית הילדות של טולוב עצמו. אחד הזוכים בפרס שרת התרבות לשנת תשע"א.
חמש נפשות (כתר, 2014) – רומן שבמרכזו חמש דמויות: יוחאי, רב צעיר; יקירה, שאיבדה את בתה טרם נולדה; ליזה, שמחליטה להתגייר כדי לבנות לעצמה זהות עצמאית; דרור, נער שנתקל בבעיה בריאותית; וסטלמך, נהג מונית פטפטן.
ביום שייגמר הכסף (כתר, 2022) – סיפורו של נער שהתייתם ואמו מתחתנת מחדש, העוסק גם ביחסה של החברה לאנשים עם מוגבלות.
בנוסף, פרסם טולוב מאמרים רבים העוסקים בתנ"ך במסגרת פרויקט 929 - תנ"ך ביחד וכותב את 'נמס אל אבותיי', פרשנות שבועית על פרשת השבוע.
פעילות ציבורית

בין השנים 2009–2019 היה עורך דין ולאחר מכן המנכ"ל של עמותת בזכות - המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות. הוביל מספר עתירות העוסקות בקידום זכויות של אנשים עם מוגבלות וכן היה ממובילי קידום תמיכה בקבלת החלטות כחלופה לאפוטרופסות בחקיקה.
עוסק במחקר תחום בעלי המוגבלויות ופרסם מספר מאמרים בנושא. מלווה ארגונים ברחבי העולם המקדמים שינוי מדיניות בתחום של אנשים עם מוגבלות. מייסד שותף של עמותת 'התנועה לעצמאות', שמקדמת חיים עצמאיים לכל אדם עם מוגבלות.
טולוב שימש כמנחה קבוצות במסגרות רבות לאורך השנים בהן - גשר, מסע ישראלי, הסוכנות היהודית, פדרציית ניו יורק (קו. לאב) וכן סדנאות הבית כמנחה סדנאות כתיבה.
הערות שוליים

1 2  יותם טולוב, הסיפור שלי
↑  פורסמו הזוכים בפרס שרת התרבות לספרות, באתר ynet, 28 בפברואר 2011
↑  בג"ץ 5989/07 אלו"ט - האגודה הלאומית לילדים אוטיסטים נ' שרת החינוך, ניתן ב־1 במרץ 2011
בג"ץ 2815/11 בזכות, המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלות נ' משרד הבריאות, ניתן ב־20 ביוני 2011
בג"ץ 1989/11 פלוני, בזכות המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלות נ' משרד הרווחה והשירותים החברתיים, ניתן ב־17 באוגוסט 2011
בג"ץ 8536/11 בזכות המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלות נ' משרד החינוך, ניתן ב־19 בדצמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307204005171  BnF: cb161451176 (data)  GND: 138073589  ISNI: 0000 0000 7851 9559  LCCN: no2009125198  VIAF: 88140838   WorldCat (עם VIAF): 88140838
יחיאל חזק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוקטובר 1936 אפיקים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  25 ביוני 2022 (בגיל 85) קריית אונו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 שפות היצירה:  עברית 
 
יחיאל (חיליק) חזק (25 באוקטובר 1936 – 25 ביוני 2022) היה משורר עברי ומחנך.
ביוגרפיה

חזק נולד בקיבוץ אפיקים בשנת 1936 (תרצ"ז). למד בתיכון בית ירח, ובבית ברל, באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת בר-אילן באפיקים היה מדריך נוער, מורה ומגדל בננות. היה מורה לספרות בתיכון 'קלעי' בגבעתיים ובתיכון עירוני ד' בתל אביב, שליח עלייה באנגליה ושליח במקסיקו סיטי מטעם הסוכנות. את שיריו הראשונים פרסם בכתב העת "קשת", עורך ראשי אהרן אמיר, החל משנת 1959. ספרו הראשון "אבני בזלת" יצא לאור בשנת 1961. חזק כתב ארבעה עשר ספרי שירה, ביניהם פואמות ליריות אחדות. אחדים משיריו אף הולחנו. אחיו הצעיר, בארי חזק, שהיה משורר אף הוא, נהרג בקרב סרפאום במלחמת יום הכיפורים.
יחיאל חזק היה נשוי למשוררת אביבית חזק, שהוציאה לאור את ספר שיריה "מתעברת עם הזמן" ב-2016.
ספריו

אבני בזלת, שירים, עקד, תל אביב, 1961.
אתה על פני, שירים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1966.
בהורה עזובה, שירים, רישומים גד אולמן, עקד, תל אביב, 1970.
ולא המלך, שירים, תל אביב, ספרית פועלים, 1974.
קינות מן השורש, שירים, ספרית פועלים, 1977.
בגידה, שירים, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1982.
גלות בארץ, שירות, רישומים ליאו רוט, ספרית פועלים, 1982.
שדה חיטה, קו הגמר, שירים, ספרית פועלים, תל אביב, 1989.
קרבן, פואמות ושירים, תל אביב, 1990.
זמן אמת, שירים, הקיבוץ המאוחד, 1994.
ללכת להרים, שירים, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1997.
להשיב אש לאש, שירים, הקיבוץ המאוחד, 2003.
קנאת האדמה, ארבע פואמות 1973–2005, עריכה – לאה שניר, הקיבוץ המאוחד, בני ברק, 2005.
במרחק צעקה מן העולם, מבחר שירים 1961–2010, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2011.
שירים על הסף, שירים, חבר לעט, תל אביב, 2016.
לקריאה נוספת

על שני שירים ליחיאל חזק, מאת הלל ויס, נדפס ב"עלי-שיח", 8, תש'ם 1980.
על האיש ושירו, לזכרו של יחיאל מר, מאת יחיאל חזק, נדפס ב"מאזנים", מ'ט, 1, תשל'ט 1979. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
לקראת אקופואטיקה ישראלית, מאת יפתח בן-אהרן, עיתון 77: לספרות ולתרבות, גל' 357–358 2011.
בן-הארץ בנופיה, חיים שוהם, מאזנים שנה ס"ד, גל' 6–7, 1990. מאזנים: ירחון לספרות, ס"ד (6–7): 73-74, 1990
בין מיתוס השדה לבין מיתוס האב, עידו בסוק, מאזנים, 1991. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
על הקושי לכתוב שירה פוליטית ועל יחיאל חזק, מאת יובל גלעד, עיתון 77, 80–379, דצמבר 2014–ינואר 2015.
יאקוב הנלה

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1809 פירט, ממלכת בוואריה 
 פטירה:  13 במאי 1885 (בגיל 75) גטינגן, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  אנטומיה, פתולוגיה
 מקום קבורה:  בית הקברות גטינגן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת בון
 מנחה לדוקטורט:  יוהאנס פטר מילר 
 מוסדות:  בית החולים שריטה בברלין
 תלמידי דוקטורט:  Theodor Langhans 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1860)  חבר זר של החברה המלכותית (27 בנובמבר 1873) 
 הערות:  שם לידה: Friedrich Gustav Jakob Henle
 תרומות עיקריות
 לולאת הנלה,  "ספר לימוד לאנטומיה השיטתית של האדם "  ממבשרי תורת החיידקים כהסבר למחלות הזיהומיות
 
פרידריך גוסטב יאקוב הנלה (בגרמנית:Friedrich Gustav Jakob Henle, ‏ 9 ביולי 1809 - 13 במאי 1885) היה רופא אנטומיסט ופתולוג יהודי גרמני, ערך מחקרים מיקרוסקופיים מקיפים שהפכו אותו לאחד מאבות ההיסטולוגיה, לצד קסאבייה בישה ואחרים. היה תלמידו של יוהנס מילר, והצטיין, בין היתר, בגילוי לולאת הנלה, יסוד מבני של הנפרון. הנלה כיהן כפרופסור באוניברסיטת ציריך ואחר כך באוניברסיטאות היידלברג וגטינגן.
מסתו "Von den Miasmen und Kontagien " ("על זיהומים והידבקות") בישרה את תורת המחוללים הפתוגנים כגורמים של מחלות.
קורות חיים > ילדות וצעירות

יעקב, בגרמנית יאקוב, הנלה נולד ב-1809 במשפחה של סוחרים יהודים בעיר פירט בבוואריה. הוריו היו וילהלם סימון הנלה (או סימון וולף הנליין), תכשיטן, ושל רחל סופיה או שבע או הלנה סופיה, בת לבית דיסבאך או דיספק, (1836 קובלנץ-1779 באיירסדרף), שהייתה בת של רב
דודו היה הסוחר אלקן הנלה (1833-1761), פעיל למען האמנציפציה של יהודי בוואריה. הנלה גדל בתנאים סוציו-כלכליים משופרים ולמשפחתו היו קשרים עם אליטת העיר. עם זאת בגלל ההגבלות המפלות שנכפו על הילדים היהודים בבוואריה, ב-1815 עקרה משפחת הנלה לעיר מיינץ בחבל ריינלנד. הנלה התחנך בהתחלה בבית אצל מורה פרטי, מאוחר יותר למד בגימנסיות במיינץ ובקובלנץ. ב-1820 סבל הנלה מהתקף ראשון של פריאוסטיטיס שחזר בהמשך פעמים נוספות. ב-1821 אבי המשפחה, סימון וולף הנלה עבר טקס טבילה נוצרית והתנצר יחד עם בני ביתו בנצרות הלותרנית.
הנלה זכה לחינוך איכותי שכלל לימודים קלאסיים ושפות מודרניות, היה מוכשר גם בציור ובמוזיקה. בילדותו הוא שקל לפנות ללימודי כמורה, אולם היכרותו בקובלנץ בנסיבות חברתיות, עם הפיזיולוג והאנטומיסט יוהנס פטר מילר שכנעה אותו לבחור בלימודי רפואה.
פרסים ואותות הוקרה

1860 - אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות
27 בנובמבר 1873 - חבר זר של החברה המלכותית של לונדון
1870 - חבר זר של האקדמיה המלכותית למדעים של שוודיה.
הנצחה

1888 - על בית מגוריו בעבר בגטינגן הוצבה לוח זיכרון. היא הוסרה ב-1942 בעת השלטון הנאצי בגלל מוצאו היהודי. אחרי מלחמת העולם השנייה הלוח הוחזרה.
גם על הבית שבו נולד בהמלשטראסה 9 בעיר פירט הוצבה לוח זיכרון
במכון האנטומי של אוניברסיטת היידלברג מול חדר הנתיחות בקומה העליונה הועמד פסל פרוטומה של הנלה.
מדליית יאקוב הנלה לזכרו מוענקת בכל שנה על ידי אוניברסיטת גטינגן.
מרכז רפואי בעיר לינן בגרמניה נקרא לזכרו. "בית יאקוב הנלה"
נקרא בשמו גם מרכז הדיאליזה בעיר פירט, המאחסן מוזיאון לדיאליזה.
ספרים

Ueber die Ausbreitung des Epithelium im menschlichen Körper 1838
Allgemeine Anatomie: Lehre von den Mischungs- und Formbestandtheilen des menschlichen Körpers 1841
Handbuch der rationellen Pathologie 1846–1853 (ספר לימוד לפתולוגיה רציונלית)
Handbuch der systematischen Anatomie des Menschen 1855–1871 (ספר לימוד לאנטומיה השיטתית של האדם)
Vergleichend-anatomische Beschreibung des Kehlkopfes mit besonderer Berücksichtigung des Kehlkopfes der Reptilien 1839
Pathologische Untersuchungen 1840 (מחקרים בפתולוגיה)
Zur Anatomie der Niere 1863 (על האנטומיה של הכליות)
לקריאה נוספת

Jewish Encyclopedia
Chisholm, Hugh, ed.. "Henle, Friedrich Gustav Jakob". Encyclopædia Britannica. Vol. 13 (11th ed.). Cambridge University Press. 1911 p. 269.
הערות שוליים

↑  Jewish Encyclopaedia
↑  Chisholm 1911  עמ' 269
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262521805171  PLWABN: 9810702083905606  BIBSYS: 90558950  BnF: cb12975417g (data)  CANTIC: a11674933  CiNii: DA03016641  DSI: 3343  GND: 118549154  HDS: 028853  ICCU: RAVV073458  ISNI: 0000 0001 1947 5784  LCCN: n86846733  MGP: 232811  NKC: mub2018992662  NLA: 36010645  NLG: 158401  NTA: 070548323  RERO: 02-A003363136  SELIBR: 60352  SNAC: w6514vn3  SUDOC: 114477671  Trove: 1184240  VcBA: 495/193530  VIAF: 22933148   WorldCat (עם VIAF): 22933148
יהוידע חיים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בפברואר 1941 (בן 83) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת ג'ורג'טאון 
 
יהוידע חיים (נולד ב-2 בפברואר 1941) הוא סופר ודיפלומט ישראלי שכהן כשגריר ישראל בהודו וסין.
חיים למד באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבארצות הברית, שם עשה את הדוקטורט שלו במסגרת לימודי המזרח התיכון ואסיה. כיהן כמנהל אגף המזרח התיכון וכראש המרכז למחקר מדיני במשרד החוץ. בין השנים 2000-1995 שירת כשגריר ישראל בהודו, ובין השנים 2007-2002 כשגריר ישראל בסין.
פרסם מאמרים רבים בנושאי המזרח התיכון, וספר בנושא גישות התנועה הציונית כלפי הבעיה הפלסטינית. כמו כן כתב על החברה והתרבות במדינות מזרח אסיה.
ספריו

בין הקוברה לדרקון - סין והודו: מעצמות-העל של המאה ה-21, ידיעות ספרים, 2008
יהודה בן הרא"ש

רבי יהודה בן הרא"ש (ט' באב ה'נ', 1290 – י"ז בתמוז ה'ק"ט, 1349) היה פוסק הלכה מהראשונים, בנו וממלא מקומו של הרא"ש. מחבר שו"ת זכרון יהודה.
ביוגרפיה

נולד בתשעה באב ה'נ' (1290) בעיר קולוניא שבאשכנז (כיום בגרמניה), לרב אשר בן יחיאל (הרא"ש). אחָיו הם רבי יעקב בן אשר בעל הטורים (שהיה גם חמיו) ורבי יחיאל בן הרא"ש. בגיל 13 יצא עם אביו ומשפחתו מאשכנז לספרד בעקבות רדיפות שהיו אז נגד היהודים באשכנז, ובעקבות מאסר רבו של אביו, המהר"ם מרוטנבורג. כשהגיעו לספרד, אביו שלח אותו לבדוק את אפשרות המגורים בטוליטולה, והוא הגיע לעיר בר"ח אייר ה'ס"ה (1305), בהיותו כבן 15. אביו הרא"ש אכן השתקע בטולדו וכיהן בה כאב בית דין וראש ישיבה. לעת זקנתו של אביו נתמנה לסגנו, למשך שש שנים עד לאחר פטירת הרא"ש בשנת ה'פ"ח (1327) אז מונה בנו רבי יהודה לממלא מקומו.
הוא אושר כראש הרבנים גם מטעם ממלכת קסטיליה, ומתוקף זה דן גם בדיני נפשות, על מקרה אחד כתב: ”אם ח"ו יארע דבר כזה כאן בטוליטולה, היו מסכימים לחתוך שתי ידיו בשביל שתי ההכאות שהכה לדיין”.
תשובותיו ההלכתיות נדפסו בשו"ת "זכרון יהודה" המצוטט רבות בספרי האחרונים, כדוגמת רבי יוסף קארו בספרו "בית יוסף". בנוסף חיבר גם פירוש על מסכת שבת שלא הגיע לידינו; גורל דומה עלה בחלקו של ספרו "חוקת התורה".
עם תלמידיו נמנה רבי מנחם בן זרח, מחבר ספר "צידה לדרך", ורבי מכיר מחבר ספר "אבקת רוכל".
הוא נפטר בשבעה עשר בתמוז ה'ק"ט במגפת המוות השחור, עם כמה מבני משפחתו, ונקבר בבית הקברות היהודי בטולדו. על מצבתו נחרז:
”אב חכם בן ישמח,
 ותחתיו פרי צדיק עץ חיים יצמח, 
יחסה ויתלונן בצל אלוקי ישראל, אשר בו בטח והאמין,
 וינוח ויעמוד לגורלו לקץ הימין”
צוואתו בשם "אגרת תוכחת" נדפסה, והיא מצוטטת בספרות הרבנית. צוואתו ומצבתו שתיהן וכללים פרטים ביוגרפיים רבים, שמאפשרים לתאר את תולדות חייו טוב יותר משל רוב בני זמנו.
לקריאה נוספת

שניאור זלמן שכטר (עורך), צוואות ר' יהודה בן הרא"ש ואחיו ר' יעקב בעל הטורים על פי כ"י עם הגהות והערות, בית תלמוד, הדפסה ראשונה 1885
מנחם אלון (עורך), מפתח השאלות והתשובות - שו"ת הריטב"א, שו"ת זכרון יהודה, הוצאת המכון לחקר המשפט העברי - האוניברסיטה העברית, 1973.
יהודא דב גלינסקי, "על מורשתו של ר' יהודה בן הרא"ש רבה של טולדו: פרק בחקר ספרות השו"ת של חכמי ספרד הנוצרית", פעמים 128, 2011.
שמחה עמנואל, עטרת זקנים, הוצאת מאגנס תשפ"א, עמ' 154–171.
הערות שוליים

↑  בספרות המחקר מקובל שנולד בשנת ה'ל' (1270), אך קביעה זו מבוססת על קריאה שגויה בכתב היד, וגם יוצרת קשיים רבים, כפי שהראה שמחה עמנואל, עטרת זקנים, הוצאת מאגנס תשפ"א, עמ' 167–168.
↑  שם הגדולים לחיד"א, מערכת גדולים, רבינו יהודה בן הרא"ש
↑  שו"ת זכרון יהודה סימן ע"ט
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313339105171  GND: 122607414  ISNI: 0000 0000 7259 9279  LCCN: n95029574  VIAF: 89860874   WorldCat (עם VIAF): 89860874 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי אורוגוואי – הממלכה המאוחדת

| יחסי אורוגוואי – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
אורוגוואי: הממלכה המאוחדת


אורוגוואי: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
176,215: 243,610
אוכלוסייה
3,386,108: 69,242,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,241: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
22,811: 48,237
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי אורוגוואי–הממלכה המאוחדת הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד. הממלכה המאוחדת מחזיקה שגרירות במונטווידאו. אורוגוואי מחזיקה שגרירות בלונדון.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים מיד לאחר הכרזת עצמאותה של אורוגוואי בשנת 1825. הממלכה המאוחדת היא המדינה לה אורוגוואי חייבת הכרת תודה על עצמאותה מכיוון שהצליחה לשחררה מארגנטינה ומברזיל ולתת לה עצמאות מוכרת ורשמית בשנת 1828.
הממלכה המאוחדת שיחקה תפקיד גדול בניהול המדינה עד מלחמת העולם השנייה, שבה אורוגוואי בגדה בממלכה המאוחדת והפכה לבת ברית של ארצות הברית שנטלה את המושכות במדינה במקום הממלכה המאוחדת.
יהודה בן חנין

| --- | --- |
 לידה:  ה'ש'
 פטירה:  לפני ה'שע"ט
 רבותיו:  משה בן מימון אלבאז 
 
רבי יהודה בן חנין (סביב ה'ש', 1540 - לפני ה'שע"ט, 1619) היה מקובל ופרשן מקראי שפעל במרוקו ובאלג'יריה במאה השש עשרה והשבע העשרה.
קורותיו

נולד לאביו ר' יעקב בחבל הסוס שבדרום מערב מרוקו. שם נמנה עם תלמידי הרב משה בן מימון אלבאז (המכונה: הרמב"ם אלבאז), שלימד קבלה בשיטה הקדמונית. יש המשערים כי החבורה פעלה בכפר אקא שבאזור תרודאנת. בתקופה מאוחרת יותר, היגר לאלג'יר. החוקרים משערים, כי בשנת ה'שנ"ה, בעקבות מגפה שפקדה את תושבי המקום, נאלץ רבי יהודה לנדוד למקום אחר, והגיע לאלג'יר. רבי יעקב איפרגאן שנמנה גם הוא על תלמידי הרמב"ם אלבאז, מזכיר שהוא בן אחותו של רבי יהודה בן חנין. כמו כן הוא מרבה להביא ציטוטים מחיבוריו.
מעט ידוע מדעותיו ההלכתיות, אך בין השאר ידוע כי רבי יהודה בן חנין מיקל בדין רשות הרבים, וסובר שהתנאי של שישים ריבוא הוא הכרחי כדי לקבוע שרשות הרבים מן התורה. כמו כן במנין חוטי התכלת בציצית, דעתו כהרמב"ם, חוט אחד תכלת ושבעה חוטים לבן.
חיבוריו

'עץ חיים' - על רמ"ח מצוות עשה. יצא לאור בשנת ה'תקמ"ג בליוורנו, על ידי רבי אברהם טובייאנה. וכעת יצא לאור מחדש על ידי הרב חיים ערן אלפסי מצפת תשפ"ג עם השוואות לג' כתבי היד הגהות וביאורים והשלמות רבות.
'עץ הדעת' - על מצוות 'לא תעשה', נדפס בשנת תשפ"ג, על ידי הרב חיים ערן אלפסי.
'מנחת יהודה' - על התנ"ך, מתחלק לשני פירושים 'שמן' ו'קטורת', כאשר הראשון הוא על דרך הפשט והשני על דרך הסוד. עד כה יצא לאור כרך אחד הכולל את פירושו ליהושע, שופטים ושמואל (תשע"ז, על ידי הרב שלמה מתתיהו לוונטהל). חלקים נוספים מצויים בכתבי יד.
ספר האור - על טעמי המקרא בדרך הסוד. עודנו בכתבי יד וטרם ראו אור.
לקריאה נוספת

משה חלמיש, 'פעמים' מס' 45, עמ' 85–110.
הרב שלמה מתתיהו לוונטהל, הקדמה לספר מנחת יהודה.
הערות שוליים

↑  ראו הקדמת המו"ל לספר מנחת יהודה עמ' 13-14.
↑  ראו בהקדמת רבני ליוורנו לספר 'עץ חיים' כי הרב יהודה בן חנין היה מרבני אלג'יר.
↑  ראו מבוא לספר מנחה חדשה עמוד י.
↑  ראו: ר"י איפרגאן, מנחה חדשה עמ' קסא, קסה ועוד.
↑  ראו הקדמת המו"ל ל'מנחת יהודה' עמ' 13.
↑  ראו 'אליבא דהלכתא' עט, גנזי הלכה ג.
↑  ראו עץ חיים מצווה כו.
↑  ביאורים על חלק מפרשת בראשית ראו אור בקובץ 'ישורון' כב, עמ' צג-קו.
יד לילדי הגולה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  טוסיה אלטמן, לוחמת במרד גטו ורשה, ומיליון וחצי ילדים קורבנות השואה
 מיקום:  משמר העמק 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1945
 תאריך פתיחה רשמי:  1945 
 יוצר:  זאב בן-צבי 
 קואורדינטות:  32°36′41″N 35°08′25″E﻿ / ﻿32.611462°N 35.140409°E﻿ / 32.611462; 35.140409
  (למפת הכרמל מוגדלת) יד לילדי הגולה(למפת הכרמל רגילה) יד לילדי הגולה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יד לילדי הגולה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יד לילדי הגולה
 
יד לילדי הגולה היא אנדרטת זיכרון לשואה הנמצאת במרכז קיבוץ משמר העמק, בתוך גן הנקרא פינת הגולה. האנדרטה נוצרה על ידי הפסל הישראלי זאב בן-צבי, והיא מוקדשת ללוחמת במרד גטו ורשה, טוסיה אלטמן, ומתרכזת במיליון וחצי הילדים שהושמדו בשואה.
היסטוריה

לרבים מחברי הקיבוץ היו משפחות באירופה. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, עם הגעת הידיעות על השואה, הועלתה בקשה להנציח את זכר יקיריהם. חבר הקיבוץ יעקב חזן, ממנהיגי השומר הצעיר, קיבל אישור ממוסדות התנועה להקמת אנדרטת זיכרון בקיבוץ. הוא פנה לפסל הירושלמי זאב בן-צבי, שהחל לבנות את האנדרטה בשנת 1945 והתיישב בקיבוץ עם משפחתו במשך שנתיים עד סיום העבודה.
במלחמת העצמאות נפגע הפסל מהפגזות תותחי קאוקג'י בקרב משמר העמק. בן-צבי סירב לבקשת הקיבוץ לתקן את הפגיעה, ואמר שהיא מביעה את סבלו המתמשך של העם היהודי גם לאחר השואה. עד היום נראית הפגיעה בפסל, ליד מרפק האישה.
במקום מתקיים בכל שנה טקס ביום הזיכרון לשואה ולגבורה.
תיאור

במרכז האנדרטה, העשויה אבן ירושלמית, ניצב פסל גדול של ילד הנשען על אימו ובזרועות פרושות הוא מבקש שתציל אותו אבל היא בייאושה מפנה ממנו את מבטה כי אינה יכולה לעזור לו.
בנוסף לפסל זה נמצאים במקום עוד שלושה פסלים:
ילדים עומדים בתור להשמדה
אם מגוננת על ילדיה
ילד מסתתר
במקום נמצא קטע ממכתבה האחרון של טוסיה אלטמן לקרוביה בארץ ישראל:
...ישראל אובד לעיני. אני פורשת כפי וקצרה ידי מהושיע. הושיעו!
טוסיה אלטמן נלחמה עם מרדכי אנילביץ במרד גטו ורשה בבונקר ברחוב מילא 18. היא הוסגרה לבסוף לגסטפו כשהיא סובלת מכוויות בכל חלקי גופה, ומתה כעבור יומיים לאחר עינויים.
גלריה

אם מגוננת על ילדיה
ילדים בתור להשמדה
ילד מסתתר
מכתבה של טוסיה אלטמן
מראה כללי של האנדרטה
שלט הנצחה בכניסה לפינת הגולה
לקריאה נוספת

גיבורים ונואשים - 60 שנה למרד גטו ורשה, הוצאת בית לוחמי הגטאות, ע' 114-116, 2003.
הקמת האנדרטה, 1945
תצלום מאוסף מרכז המידע לאמנות ישראלית.
יהודה בן חמו

יהודה בן חמו (נולד ב-5 ביוני 1961) הוא פוליטיקאי ישראלי, חבר מפלגת העבודה, כיהן כראש עיריית כפר סבא משנת 2003 ועד 2018. ב-16 בפברואר 2018 התפטר לאחר שהוגש נגדו כתב אישום. באוקטובר 2021 הורשע בעבירות של גנבה בידי עובד ציבור, קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות ומרמה והפרת אמונים, ובהמשך נדון לשנתיים מאסר. לאחר ערעור של פרקליטות המדינה על קלות העונש שנגזר על בן חמו, בית המשפט העליון האריך את עונש המאסר מ-24 חודשים ל-30, והגדיל את הקנס שהושת עליו מ-200 אלף ש"ח ל-300 אלף.
ביוגרפיה

יהודה בן חמו נולד במרוקו, ובשנת 1965, בגיל ארבע, עלה ארצה עם משפחתו לשדרות. בגיל 7 עבר משדרות לשכונת כיסופים בכפר סבא. בנעוריו הצטרף לקן כפר סבא ישן של הנוער העובד והלומד. לאחר שחרורו מהצבא יצא בעידוד התנועה ללמוד חינוך בסמינר הקיבוצים וברמת אפעל. הדריך במשך שנים בחטיבה המקצועית של התנועה, ולאחר מכן נשא בתפקידים שונים בהסתדרות.
ראש עיריית כפר סבא

בן חמו, חבר מפלגת העבודה, עומד בראש סיעת "מעוף" במועצת העיר. בשנת 2003 נבחר לראשות עיריית כפר סבא, והיה לחמישי בתפקיד זה מאז קום המדינה. בהמשך נבחר לקדנציה שנייה ושלישית.
בתקופת כהונתו הושלם פרויקט הקמת הפארק בעלות משוערת של מאה ועשרים מיליון ש"ח, והוקמה השכונה הירוקה בעיר, בעלת כ-5,000 יחידות דיור. בשכונה זו הוקם בית הספר הירוק, ובנוסף, בעיר החל פרויקט הפרדת האשפה, שמטרתו היא לשמור על הסביבה.
גירעון העירייה צומצם באופן משמעותי וכפר-סבא זכתה בפרס החינוך, בפרס הנוער ובפרס הניהול התקין.
ראש עיריית כפר סבא > פלילים

ב-13 בפברואר 2017 נעצר בחשד ללקיחת שוחד ולבקשת המשטרה הורחק מהעירייה. במהלך תקופת הרחקתו, כשנה, המשיך לקבל משכורת של ראש עירייה, רכב צמוד ונהג. ב-16 בפברואר 2018 הוגש נגדו כתב אישום בגין עבירות מרמה והפרת אמונים, קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, גנבה בידי עובד ציבור, הטרדת עד, עבירות מס ועבירות נוספות. כתב האישום מפרט כי בן חמו הנחה את עובדיו לבקש תרומות מקבלנים בעיר בצורה של תלושי מזון לנזקקים, משהתקבלו התלושים, בסך של למעלה מ-600,000 ש"ח, השתמש בהם לצרכיו האישיים וחילק אותם לפי ראות עיניו, זאת מבלי שעירב את מחלקת הרווחה או גזבר העירייה. בנוסף, בן חמו היה מעורב בקידום אישורים ומנהלות לבעל עסקים בעיר שהיה חברו, זאת מבלי לדווח על ניגוד עניינים או הימנעות מלדון בנושאים אשר קשורים לאותו חבר בעקבות זאת התפטר מתפקידו.
ב-12 באוקטובר 2021 הורשע בעבירות גניבה בידי עובד ציבור, קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, ומרמה והפרת אמונים, וזוכה מעבירות של הטרדת עד והפרת הוראה חוקית. הוא נדון לשנתיים מאסר ולקנס בסך 200 אלף ש"ח. באוקטובר 2022, לאחר ערעור של פרקליטות המדינה על קלות העונש שנגזר על בן חמו, בית המשפט העליון האריך את עונש המאסר מ-24 חודשים ל-30, והגדיל את הקנס שהושת עליו מ-200 אלף ש"ח ל-300 אלף ש"ח.
הערות שוליים

↑  דניאל דולב, אור רביד‏, "ניצל לרעה את מעמדו": ראש עיריית כפר סבא נאשם במרמה והפרת אמונים, באתר וואלה, 16 בפברואר 2018
1 2  אור רביד, ‏מכה לראש עיריית כפ"ס לשעבר: ביהמ"ש האריך את מאסרו בחצי שנה והגדיל את הקנס הכספי שהוטל עליו, באתר ‏מאקו‏, 23 באוקטובר 2022.
↑  ניצן צבי כהן, ‏יש מקום לכולם, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 באוקטובר 2016
↑  פרס החינוך הארצי הוענק לעיריית כפר-סבא, באתר עיריית כפר סבא, 2008
↑  אלי סניור, ראש העיר כפר סבא חשוד בעבירות שוחד, באתר ynet, 13 בפברואר 2017
↑  יעל יפה, השיחות והמייל: אלו החשדות נגד יהודה בן חמו לשיבוש חקירה לכאורה, "צומת השרון", 31 באוגוסט 2017
↑  יובל שפירא, ‏ראש עיריית כפר סבא הורחק, אך ממשיך לקבל משכורת, באתר מעריב אונליין, 10 בינואר 2018
↑  גלעד מורג, רימה, גנב והטריד עד: כתב אישום נגד ראש העיר כפר סבא, באתר ynet, 16 בפברואר 2018
↑  אירית מרק, כתב אישום הוגש כנגד יהודה בן חמו, ראש עיריית כפר סבא לשעבר, באתר השרון פוסט/חדשות השרון, 16 בפברואר 2018 - (נוסח מלא של כתב האישום)
↑  יאיר אלטמן, נצחיה יעקב, לאור כתב האישום: ראש עיריית כפ"ס התפטר מתפקידו, באתר ישראל היום, 16 בפברואר 2018
↑  גלעד מורג, ראש העיר כפר סבא לשעבר הורשע בגניבה, מרמה והפרת אמונים, באתר ynet, 12 באוקטובר 2021
ת"פ (מרכז) 36489-02-18 מדינת ישראל נגד יהודה בן חמו, הכרעת דין, 12 באוקטובר 2021
↑  יורם ירקוני, שנתיים מאסר לראש העיר כפר סבא לשעבר שהורשע בלקיחת כספי תרומות, באתר ynet, 24 באפריל 2022