stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האריה מנמאה
הרקולס והאריה מנמאה

המשימה הראשונה שהוטלה על הרקולס הייתה להביא לאוריסתאוס את עור האריה. לכך יש קשר מסוים עם משימתו השנייה כי ההידרה מלארנה הייתה צאצא של האריה.
הרקולס טיפס על ההר, פילס דרך בסבך השיחים, ולפנות ערב הבחין באריה הענקי וירה בו חץ. אלא שעורו של האריה היה חסין בפני כלי נשק, והחץ החליק מעליו בלא שיעורר את תשומת לבו. החץ השני פגע בחזהו של האריה, אך גם הוא לא חדר אל תוך גופו אלא צנח בין רגליו. אז הבחין האריה בהרקולס וזינק לעברו. הרקולס הלם באלה על ראש האריה אך האלה שהייתה עשויה מענף עץ זית, נשברה. האריה לא נפגע, רק עיניו התערפלו והוא נסוג למאורתו. הרקולס חסם את מבואה האחורי של המאורה ופרץ מפתחה הקדמי. ומכיוון שהבין שנשק לא יועיל לו החליט להאבק באריה בידיים חשופות. הוא תפס את האריה מגבו כדי לא להפגע מציפורניו ולפת בעוצמה את צווארו. וכך בעודו דורך בכפות רגליו על בהונותיו של האריה ומחשק בירכיו את צלעותיו, חנק אותו הרקולס למוות.
האריה מת, אך מכיוון שעורו היה חסין בפני כלי נשק, אי אפשר היה לחתוך אותו בסכין כדי להפשיטו, ולכן הרקולס השתמש בציפורני האריה כדי לחתוך את העור. מאז נהג הרקולס להתעטף בעור הזה כשריון, וראש האריה שימש לו כקסדה. כשהופיע כך במיקנה נבהל אוריסתאוס ומאז אסר עליו להיכנס העירה עם שללו.
על מנת לשבח את ניצחונו של הרקולס נקבעו "המשחקים הנמאים" ביוון.
בתרבות פופולרית

בספר פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן פרסי מצליח להביס את האריה מנמאה על ידי הלעטתו במזון לאסטרונאוטים, שממנו הוא נחנק. עורו של האריה הפך למעיל פרווה חסין כדורים. פרסי מעניק את המעיל כמנחה לאביו בתמורה להגנה על גרובר והאופיאוטאורוס במסעם לאולימפוס.
הרקולס והאריה הנימאי. פסל של מקס קליין (1879) באי המוזיאונים בברלין
הרקולס והאריה הנימאי. העתק רומאי אחרי ליסיפוס  בארמיטאז'.
הרקולס עטוף בעור האריה מנמאה וראש האריה משמש לו כקסדה מעלה את קרברוס מהשאול במוזיאון הוותיקן
האריה מבלפור

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פסל מונומנטלי 
 על שם:  ההתנגדות הצרפתית במהלך המצור על בלפור ב-1870
 מיקום:  בלפור 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1879
 תאריך פתיחה רשמי:  1879 
 חומרי בנייה:  אבן חול 
 יוצר:  פרדריק אוגוסט ברתולדי 
 מידות
 אורך:  22 מ' 
 גובה:  11 מ' 
 קואורדינטות:  47°38′12″N 6°51′53″E﻿ / ﻿47.636666666667°N 6.8647222222222°E﻿ / 47.636666666667; 6.8647222222222
 he
 
האַרְיֵה מבֶּלְפוֹר (בצרפתית: Lion de Belfort) הוא פסל מונומנטלי שפוסל על ידי פרדריק ברתולדי, שפיסל את פסל החירות בניו יורק. הפסל ממוקם בבלפור, צרפת מתחת לטירת בלפור.
תיאור

הפיסול הסתיים בשנת 1880 והוא עשוי כולו מאבן חול אדומה. הבלוקים מהם הפסל מורכב פוסלו בנפרד והועברו מתחת לטירת בלפור, שם הורכבו. אורך המונומנט הוא 22 מטר, גובהו 11 מטר, והוא בולט בנוף המקומי בזכות ממדיו המרשימים.
האריה מסמל את הגבורה של ההתנגדות הצרפתית במהלך המצור על בלפור. המצור ארך כ-103 ימים כחלק מהתקפה פרוסית (מדצמבר 1870 ועד פברואר 1871). על העיר הגנו כ-17,000 גברים (רק 3,500 מתוכם היו אנשי צבא) כנגד 40,000 פרוסים.
במקום להיות מכוון למזרח, לכיוון פרוסיה, כפי שנועד מלכתחילה, האריה מכוון לכיוון אחר בעקבות מחאות גרמניות.
מהדורות קטנות יותר של הפסל מוצגות בפריז ובמונטריאול.
גלריה

חזית האריה מבלפור
אריה מתחת למצודה בלפור
מהדורת ברונזה קטנה יותר במרכז דנפר-רושרו בפריז.
מהדורת אבן מוקטנת של הפסל בכיכר דורצ'סטר במונטריאול.
הבחירות הפרלמנטריות ביפן 2014

הבחירות הכלליות ביפן 2014 נערכו ב-14 בדצמבר 2014 עבור 475 המושבים של בית הנבחרים של יפן, הבית התחתון של הדיאט של יפן. זאת הייתה מערכת הבחירות לבית התחתון ה-47 ביפן מאז 1869. המפלגה הליברלית-דמוקרטית בהנהגת שינזו אבה זכתה במערכת הבחירות, אם כי כוחה נחלש במעט. אחוז ההצבעה בבחירות אלו עמד על כ-52.66%, והוא הנמוך ביותר בהיסטוריה הפוליטית של יפן.
הבחירות נערכו ביוזמת ראש הממשלה אבה, אשר ציפה לחיזוק מפלגתו בפרלמנט, דבר אשר לא קרה לבסוף. למרות היחלשותה המועטה של המפלגה הליברלית-דמוקרטית, הקואליציה עם מפלגת קומייטו החדשה התחזקה, מה שהניב לממשלת אבה כוח נוסף.
תוצאות

| מפלגה | מושבים | % מכלל המושבים | שינוי במושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| המפלגה הליברלית-דמוקרטית | 291 | 33.11% | 3- |
| המפלגה הדמוקרטית של יפן | 73 | 15.37% | 16+ |
| מפלגת קומייטו החדשה | 35 | 7.37% | 4+ |
| המפלגה הקומוניסטית של יפן | 21 | 4.42% | 13+ |
| המפלגה הסוציאל-דמוקרטית | 2 | 0.42% | 0 |
מפלגת ההתחדשות החדשה: 0
| אחרים | 45 | 9.4% |  |
דליו גמבואה

דליו גמבואה רנטריה (בספרדית: Delio Gamboa Rentería‏; 28 בינואר 1936 - 23 באוגוסט 2018) שנודע בכינויו "מרבייה" (בספרדית Maravilla), היה כדורגלן קולומביאני, מהבולטים בהיסטוריה של הנבחרת.  שיחק בעיקר כקיצוני שמאלי או חלוץ מרכזי.
ביוגרפיה

גמבואה החל את דרכו בגיל 19 בכדורגל חובבני כאשר שיחק בנבחרת ואייה דל קאוקה שזכתה בתואר אליפות המחוזות ב-1956. זו הייתה אחת הנבחרות החזקות בהיסטוריה של קולומביה בליגות המחוזות וגמבואה שיתף פעולה ביחד עם מרינו קלינגר ואלברטו ולנסיה, שלישייה שהייתה ידועה בחוזקתה כנגד הגנות היריב.
גמבואה עשה את הבכורה המקצוענית שלו ב-1957 כשהצטרף לאתלטיקו נסיונל ושנה מאוחר יותר עבר לאינדפנדיינטה מדיין. ב-1959 ובהמלצתו של אפריין סאנצ'ס, הצטרף גמבואה לליגה המקסיקנית ולקבוצת קלוב דפורטיבו אורו. גמבואה מהר מאוד הפך לאחד השחקנים הטובים במקסיקו ונבחר לשחקן הזר המצטיין בשנים 1959 ו-1960.
ב-1961 חזר גמבואה לקולומביה ומצטרף למיונאריוס. יחד איתו זכתה הקבוצה בארבע אליפויות רצופות וכן בגביע נוסף בשנת 1963. ב-1966 עבר לשחק ביריבתה העירונית של מיונאריוס, אינדפנדיינטה סנטה פה, לבקשתו של המאמן גבריאל אוצ'ואה אוריבה שאימן אותו במיונאריוס. לצד אלפונסו קניון בחוד, זכתה סנטה פה באליפות באותה השנה.
ב-1968 עבר גמבואה לשחק באונסה קלדס וב-1971 הצטרף לדפורטס טולימה. ב-1973 חזר למיונאריוס והשיג עימה את המקום השני בליגה וכן פעמיים רצופות הודח ביחד עם הקבוצה בחצי גמר גביע ליברטדורס. 
ב-7 באפריל 1974 פרש גמבואה באופן רשמי כשכבש שני שערים במשחק הוקרה בין נבחרת ואייה דל קאוקה לבין נבחרת הזרים של הליגה הקולומביאנית. מיד אחר כך עלו לשחק אתלטיקו נסיונל, הקבוצה בה ערך את הבכורה שלו ומיונאריוס, הקבוצה בה השיג את רוב תאריו.
גמבואה היה חלק משמעותי בסגל של נבחרת קולומביה שהעפילה בשנת 1962 לראשונה בתולדותיה לגביע העולמי לגביע העולמי שנערך בצ'ילה. קולומביה הודחה אחרי השלב הראשון, אך גמבואה היה השחקן המצטיין בשורותיה. גמבואה שיחק בסך הכל 24 משחקים במדי הנבחרת וכבש 7 שערים. שיחק בקופה אמריקה 1957 וקופה אמריקה 1963 וגם במשחקים מוקדמות המונדיאל 1958 ו-1962.
הוא הלך לעולמו בתאריך ה-23 באוגוסט 2018 בגיל 82 עקב הידרדרות במצבו הבריאותי.
תארים

ליגת העל הקולומביאנית (4): 1961, 1962, 1963, 1964
הגביע הקולומביאני (1): 1963
ליגת העל הקולומביאנית (1): 1966
הערות שוליים

↑  Buenaventuradeporte, Biografía: Delio 'Maravilla' Gamboa
| נבחרת קולומביה – מונדיאל 1962 |
| --- | --- | --- |
|  1 סאנצ'ס •  2 ויוואס •  3 סולואגה •  4 אלסטה •  5 ח. גונסאלס •  6 קאייה •  7 אפונטה •  8 אצוורי •  9 סילבה •  10 סראנו •   11 לופס •  12 טובר • 13 אסרוס •  14 פאס • 15 קול • 16 פרס • 17 קלינגר • 18 אסקובר • 19 גמבואה • 20 ראדה • 21 ה. גונסאלס • 22 אריאס • מאמן: פדרנרה |  1 סאנצ'ס •  2 ויוואס •  3 סולואגה •  4 אלסטה •  5 ח. גונסאלס •  6 קאייה •  7 אפונטה •  8 אצוורי •  9 סילבה •  10 סראנו •   11 לופס •  12 טובר • 13 אסרוס •  14 פאס • 15 קול • 16 פרס • 17 קלינגר • 18 אסקובר • 19 גמבואה • 20 ראדה • 21 ה. גונסאלס • 22 אריאס • מאמן: פדרנרה | קולומביה |
הבחירות הכלליות בניו זילנד 1938

הבחירות הכלליות בניו זילנד 1938 התרחשו בתאריך 15 באוקטובר 1938. בבחירות אלו התמודדה לראשונה המפלגה הלאומית של ניו זילנד, שקמה שנתיים קודם לכן. מפלגת הלייבור הדגישה במהלך מערכת הבחירות את הצלחותיה בתחום הרווחה. כך התאפשר למפלגה זו לנצח בבחירות ולהשיג רוב גדול בפרלמנט של ניו זילנד, ולמנהיגה מייקל ג'וזף סאבג' התאפשר להיבחר לכהונה נוספת בתפקיד ראש ממשלת ניו זילנד.
תוצאות

| מפלגה | מפלגה | מנהיג | חברי פרלמנט> מס' | חברי פרלמנט> אחוז | חברי פרלמנט>  | חברי פרלמנט> ± | קולות> מס' | קולות> אחוז | קולות>  | קולות> ± |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מפלגת הלייבור |  | מייקל ג'וזף סאבג' | 53 | 66.25% | 53 / 80 |  | 528,290 | 55.8% |  | 10.1 |
| המפלגה הלאומית |  | אדם המילטון | 25 | 31.25% | 25 / 80 | 6 | 381,081 | 40.3% |  | 7.4 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 25 | 2 | 53 |
| לאומיים | אחרים | לייבור |
הערות שוליים

↑  General Elections 1853-2014 - Dates and Turnout, באתר "Elections - Electoral Comission" (באנגלית)
↑  1938 Labour election campaign pamphlet, באתר "The Encyclopeadia of New Zealand" (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דליה שלף

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1961 
 פטירה:  14 ביולי 2018 (בגיל 56) 
 מדינה:  ישראל 
 
דליה שלף (20 באוגוסט 1961 – 14 ביולי 2018) הייתה אשת תרבות, ממייסדות הבר הלסבי הראשון בתל אביב ובעלת חנות הספרים "המגדלור".
ביוגרפיה

דליה שלף נולדה בלונדון, בריטניה. השנייה מבין ששת ילדיהם של צבי וג'ואן שלף. אביה היה איש עסקים ואמה פיזיוטרפיסטית. עם חזרתם לישראל התגוררו בסביון. את שירותה בצה"ל עשתה בחיל האוויר. היא עברה להתגורר בתל אביב ב־1980, כלסבית מוצהרת.
היא החלה ללמוד קולנוע באוניברסיטת תל אביב, ואז עזבה ליפן משם לאוסטרליה, שם למדה תקשורת בסידני. כשחזרה לישראל עבדה בעבודות שונות בתחום הפרסום, התקשורת והתרבות. בין השאר הייתה מבקרת קולנוע בעיתון "חדשות".
ב־1998 הקימה שלף ביחד עם גלית בן שמחון ואריאלה לנדא את הבר "מינרווה". בקומת המרתף של הבר הייתה חנות ספרים וגלריה. הבר פעל במשך 11 שנים, והיה הבר הלסבי הראשון בישראל. מינרווה היה פתוח גם לקהלים נוספים, כשהסיסמה של המקום הייתה: "לסביות, גייז וחברים אחרים". במקביל עבדו שלף ובן שמחון ב-Yes, שלף מנהלת התוכן.
ב־2006 הקימה שלף יחד עם אחותה רונית שניידמן גלריה שפעלה במשך שנתיים. ב־2010 נפתחה חנות הספרים "המגדלור" על ידי שלף ורונה יצחקי. החנות מוכרת ספרים גם של הוצאות עצמאיות, ומתקיימות בה סדנאות כתיבה ותערוכות.
חיים אישיים

שלף הייתה בת זוגה של תמר אסל, עובדת סוציאלית קלינית. לזוג שני בנים. ב-2018 נפטרה שלף ממחלת הסרטן.
הערות שוליים

1 2 3 4   מאי פלטי, סיפור חייה ומותה של דליה שלף, מעמודי התווך של הקהילה הלהט"בית בישראל, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2018
↑  שמש, המשיכי להאיר לנו | גוף ונפש | סלונה, באתר saloona.co.il
↑  מבחר ביקורות שכתבה:
דליה שלף, עם בראנה וסטלון החלה הריצה ברחבי ירושלים, חדשות, 2 ביולי 1993
דליה שלף, סרט׳ם חדשים - דרמה חושנית שזכתה בפסטיבל קאן 93', חדשות, 1 באוקטובר 1993
סרטים חדשים / דליה שלף, חדשות, 20 במאי 1993
↑  תמי שמש קריץ, ‏"התמחיתי באמנים ישראלים צעירים, הבנתי שזה לא בשבילי", באתר גלובס, 6 בינואר 2016
↑  דודי גולדמן, גלית בן-שמחון: "אני רוצה הרבה כסף ומהר", באתר ynet, 1 בינואר 2002
↑  קרן צוריאל הררי, מה זה אומר, להיות אוצרת ספרים, באתר כלכליסט, 18 בנובמבר 2015
↑  ריאיון עם דליה שלף ורונה יצחקי – מנהלות חנות הספרים “המגדלור” – לרגל חגיגות יום הולדת 6 לחנות – קורא בספרים, באתר www.korebasfarim.com
הבחירות הפרלמנטריות בכווית 2016

הבחירות הכלליות בכווית נערכו ב-26 בנובמבר 2016. הן נערכו לאחר פיזור הפרלמנט שנבחר ב-2013 על ידי האמיר סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר אל-סבאח, באוקטובר 2016. לפי החוקה במדינה, הבחירות חייבות להתקיים בתוך חודשיים.
ספאא אל-האשם הייתה האישה היחידה שנבחרה לפרלמנט מתוך 15 נשים שהתמודדו.
הבחירות התאפיינו באחוזי הצבעה גבוהים במיוחד (כ-70%) ובהצלחה לאופוזיציה. מתוך 50 אפשריים זכו קבוצות אופוזיציה ב-24 מושבים, כמחצית מהם קבוצות המזוהות עם האחים המוסלמים וארגונים סלאפיים. לעומתם ירד כוחם של השיעים מ-9 ל-6 מושבים.
מאפיין נוסף בולט היה תחושה של שינוי, רפורמה ומהפכנות מסוימת כאשר כשליש מהנבחרים הם צעירים שנבחרו בפעם הראשונה, ורק 20 מתוך 42 נבחרים מכהנים שהתמודדו, נבחרו שוב.
שיטת הבחירות

50 חברי האספה הלאומית נבחרים מתוך חמישה מחוזות הבחירה, בעלי 10 מושבים כל אחד, על ידי הצבעה.
הערות שוליים

↑  אמיר כווית מפזר הפרלמנט על מחיר הדלק חדשות ה-BBC, 16 באוקטובר 2016
↑  הבמה להגדיר עבור הצמד בחירות אחרי הרכבה מומס – אמיר מצטט את "אתגרים ביטחוניים" פירוק צו כווית טיימס, 16 באוקטובר 2016
↑  שיטת הבחירות הבין-פרלמנטרית האיחוד
ערך זה הוא קצרמרבנושא בחירות ובנושא כווית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דלקת גרון, קנה נשימה וסימפונות

| --- | --- |

היצרות קנה נשימה כפי שהיא נראית בצילום רנטגן של ילד עם דלקת גרון
 תחום:  רפואת ריאות 
 תסמינים:  שיעול, hoarseness, סטרידור 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  962972 
 DiseasesDB:  13233
 MeSH:  D003440
 MedlinePlus:  000959
 סיווגים
 ICD-10:  J05.0
 ICD-11:  CA06.0 
 
דלקת גרון, קנה נשימה וסימפונות (laryngotracheobronchitis) היא דלקת הנגרמת בדרך כלל על ידי זיהום נגיפי של דרכי הנשימה העליונות. הזיהום גורם לנפיחות באזור הגרון שמפריע לנשימה תקינה וגורם לתסמינים של סטרידור, התנשפויות וצרידות. הדלקת יכולה לגרום לתסמינים קלים, מתונים או חמורים, תסמינים שנוטים להחמיר בלילה.
דלקת זו מאובחנת על רקע קליני, לאחר שנפסלו גורמים פוטנציאלים אחרים (כמו גוף זר במערכת הנשימה). בדיקות אחרות כמו בדיקת דם או צילום רנטגן בדרך כלל אינן נחוצות.
זוהי דלקת שכיחה שמופיעה אצל 15% מהילדים בשלב זה או אחר, בדרך כלל בגיל 6 חודשים עד 5–6 שנים. היא כמעט ואינה קיימת בבני נוער או במבוגרים.
בעבר הייתה יכולה דיפתריה להיות גורם לדלקת זו, אך כיום מחלה זו אינה קיימת בעולם המערבי, הודות לחיסונים ותנאי היגיינה משופרים.
בדרך כלל ניתן לטפל בחולים עם מנה בודדת של סטרואידים דרך הפה. אפינפרין יכול לשמש במקרים חמורים יותר. אשפוז נדרש רק לעיתים נדירות.
האריה מארץ עוץ

| --- | --- |

כרזת ה-DVD של הסרט בעברית
 מבוסס על:  "האריה של עוץ ותג האומץ" מאת רוג'ר ס. באום "הקוסם מארץ עוץ" מאת ליימן פרנק באום
 בימוי:  טים דיקון 
 תסריט:  קליף רובי, אלנה לסר
 עריכה:  קלאודט דאף
 מוזיקה:  ג'ניפר וילסון
 מדינה:  בריטניה בריטניה קנדה קנדה
 חברת הפקה:  CinéGroupe
 חברה מפיצה:  Sony Wonder (ארצות הברית) קלסיקלטת (ישראל)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 26 בספטמבר 2000 ישראל 2010
 משך הקרנה:  כ-74 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית וצרפתית)
 סוגה:  סרט הנפשה, סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות
 דף הסרט ב־IMDb
 
האריה מארץ עוץ (באנגלית: Lion of Oz) הוא סרט פנטזיה והרפתקאות מונפש קנדי-בריטי משנת 2000, המבוסס על הספר "האריה של עוץ ותג האומץ", המשמש כפריקוול לספר "הקוסם מארץ עוץ" מאת רוג'ר ס. באום, נינו של ליימן פרנק באום, המחבר של סדרת ספרי עוץ. הסרט בוים על ידי טים דיקון, נכתב על ידי אלנה לסר וקליף רובי, והופק על ידי חברת CinéGroupe. הסרט מתמקד בהגעתו של האריה הפחדן לארץ עוץ, העוצר את המכשפה המרשעת של המזרח המנסה להשיג את הפרח הקסום של עוץ.
הסרט הופץ להקרנה ביתית ב-DVD. הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-26 בספטמבר 2000 על ידי Sony Wonder. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב עברי בשנת 2010, עשור לאחר הפצת הסרט במקור, על ידי קלסיקלטת. אורך הסרט הוא כ-74 דקות.
תקציר העלילה

הסרט מבוסס על הסיפור "האריה של עוץ ותג האומץ", המשמש כפריקוול לסיפור "הקוסם מארץ עוץ". הסרט עוקב אחר אריה, אריה קרקס המוצג בכלוב ומפחיד את המבקרים. יום אחד, אוסקר, פעלולן הכדור הפורח, מחליט לקחת את אריה למסע בכדור הפורח. במהלך המסע, הזוג נכנס לסערה שבסופה הוא הגיע לארץ עוץ. בארץ עוץ, השניים נפרדו לאחר שאריה נפל מהכדור פורח. במהלך שהותו בעוץ, אריה פוגש את המכשפה המרשעת של המזרח, אשר מאיימת עליו שישיג לה את הפרח הקסום של עוץ, כאשר אם הוא לא ישיג לה אותו הוא לא יפגוש לעולם את אוסקר.
במהלך הסרט, אריה מציל בגבורה את הפרח הקסום של עוץ מידיה של המכשפה, בעזרת חברים שפגש. בסיום המסע, אריה איבד את האומץ שלו והפך לאריה פחדן. הסרט מסתיים כאשר אריה פוגש את דורותי, טוטו, הדחליל ואיש הפח, אשר הוא יוצא איתם לקוסם עוץ, שהוא בעצם אוסקר.
דמויות ומדבבים

דיבוב הסרט בוים על ידי אפרת קרצמן, והופק על ידי אסנת סדן.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| אריה | ג'ייסון פריסטלי | גילן שחף |
| ווינזיק | ג'יין הורוקס | מיכל רשף |
| פיה | אלינור נובל | מיכל רשף |
| טיפשוני | בובקט גולדהוויט | גלעד קלטר |
| המכשפה המרשעת של המזרח | לין רדגרייב | הילה מערבי |
| מספר | הנרי בקמן | יורם יוספסברג |
| גורם | סקוט מקניל | יורם יוספסברג |
| קרוליין | קתי גריפין | עדי קוזלובסקי |
| כוכבית | אליזבת רוברטסון | עדי קוזלובסקי |
| אוסקר | דום דה-לואיז | שמחה ברבירו |
| עץ מדבר | ג'רארד פלונקט | שמחה ברבירו |
| קפטן וויקצרלד | טים קארי | שמחה ברבירו |
| התופרת | מקסין מילר | הדר שחף-מעיין |
| כרית סיכות | דון בראון | דן קיזלר |
| פיה | מיקלוס פרלוס | דן קיזלר |
| מנהיג הגמדים | פיטר קלאמיס | מתי אטלס |
ראו גם

סדרת ספרי עוץ
הבחירות הפדרליות באוסטרליה 2019

הבחירות הפדרליות באוסטרליה נערכו ביום שבת 18 במאי 2019 לבחירת חברי הפרלמנט ה-46 של אוסטרליה. הבחירות התקיימו בעקבות פירוק הפרלמנט ה-45 שנבחר בבחירות הפדרליות הקודמות ב-2016. כל 151 המושבים שבבית הנבחרים (הבית התחתון) ו-40 מתוך 76 המושבים בסנאט (הבית העליון) עמדו לבחירה.
ממשלת המיעוט הליברלית-לאומית המכהנת בכהונתה השנייה, בראשות ראש הממשלה סקוט מוריסון, זכתה בכהונה שלישית של כשלוש שנים. זאת לאחר שהביסה את מפלגת הלייבור האוסטרלית מהאופוזיציה, בראשות מנהיג האופוזיציה ביל שורטן. הקואליציה זכתה לרוב של שלושה מושבים עם 77 מושבים לעומת 68 של הלייבור סיימה עם 68. ששת המושבים הנותרים אוישו על ידי הירוקים האוסטרליים, ברית המרכז, המפלגה האוסטרלית ושלושה עצמאיים.
לפי שיטת הבחירות של אוסטרליה ההצבעה היא חובה.
זו הייתה הפעם הראשונה מאז 2001 שממשלה פדרלית באוסטרליה זכתה בכהונה שלישית ברציפות בתפקיד. הממשלה קיבלה קולות רבים מהצפוי בקווינסלנד ובטסמניה. המפלגה הלאומית הליברלית של קווינסלנד זכתה ב-23 מתוך 30 המושבים במדינה.
לוחות זמנים

בחירות לבית הנבחרים יכולות להיקבע בכל עת במהלך כהונת הפרלמנט בת שלוש השנים. כהונתו של בית הנבחרים החלה ב-30 באוגוסט 2016 - כך שהייתה אמורה להסתיים ב-29 באוגוסט 2019. בפועל, בית הנבחרים פוזר ב-11 באפריל והבחירות הוקדמו ל-18 במאי 2019. הפיזור התרחש לאחר שראש הממשלה סקוט מוריסון המליץ על כך למושל הכללי. חוקת אוסטרליה אינה מחייבת בחירות בו-זמנית לסנאט ולבית הנבחרים, אך זהו המנהג בפועל מאז תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20.
ב-11 באפריל 2019, משרד המושל הכללי פרסם מסמכים הנוגעים לקיום הבחירות. במסמכים נקבע לוח זמנים של תאריכי המפתח בבחירות:
11 באפריל – 8:29 בבוקר: אישור הפרלמנט ה-45
11 באפריל – 8:30 בבוקר: פירוק בית הנבחרים
18 באפריל – סגירת רשימות המצביעים. בסופו של דבר, התמודדו בבחירות כ-1,514 מועמדים (1,056 לבית הנבחרים ו-458 לסנאט).
23 באפריל – סגירת המועמדויות
29 באפריל – תחילת ההצבעה המוקדמת
18 במאי – יום הבחירות
1 ביולי – תחילת כהונתם של הסנאטורים
תקופת הבחירות כללה שלושה חגים לאומיים: יום שישי הטוב (19 באפריל), יום שני של חג הפסחא (22 באפריל) ויום אנזא"ק (25 באפריל). בנוסף על כך, גם האחד במאי חל במערכת הבחירות.
חלוקה מחדש

ב-31 באוגוסט 2017, ועדת הבחירות האוסטרלית הודיעה על חלוקה מחודשת של המושבים בבית הנבחרים אשר גדל מ-150 מושבים ל-151.
| מדינה | מקומות ישיבה | שינוי |
| --- | --- | --- |
| ניו סאות' ויילס | 47 |  |
| ויקטוריה | 38 |  1 |
| קווינסלנד | 30 |  |
| מערב אוסטרליה | 16 |  |
| דרום אוסטרליה | 10 |  1 |
| טסמניה | 5 |  |
| טריטוריית הבירה האוסטרלית | 3 |  1 |
| הטריטוריה הצפונית | 2 |  |
| סה"כ | 151 |  1 |
תוצאות > בית נבחרים

| מפלגה | קולות | % | מושבים | שינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מפלגת הלייבור | 4,752,160 | 33.34% | 68 | 1- |
| המפלגה הליברלית | 3,989,404 | 27.99% | 44 | 1- |
| המפלגה הליברלית-לאומית של קווינסלנד | 1,236,401 | 8.67% | 23 | 2+ |
| המפלגה הלאומית של אוסטרליה | 642,233 | 4.51% | 10 | - |
| הירוקים | 1,482,923 | 10.4% | 1 | - |
אחרים ועצמאיים: 
| בסך הכל | 14,253,393 | 100% | 151 | 1+ |
תוצאות > סנאט

| מפלגה | קולות | % | מושבים שנבחרו | מושבים קיימים | מושבים בסך הכל | שינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מפלגת הלייבור | 4,204,313 | 28.79% | 13 | 13 | 26 | - |
| המפלגה הליברלית | 1,204,039 | 8.24% | 9 | 7 | 16 | 2+ |
| מועמדים משותפים למפלגה הליברלית ולמפלגה הלאומית | 3,152,483 | 21.59% | 6 | 6 | 12 | 2+ |
| הירוקים | 1,488,427 | 10.19% | 6 | 3 | 9 | 1+ |
| המפלגה הליברלית-לאומית של קווינסלנד | 1,128,730 | 7.73% | 3 | 3 | 6 | 1+ |
| המפלגה הלאומית של אוסטרליה | 24,377 | 0.17% | 0 | 0 | 0 | - |
| אחרים ועצמאיים | 3,402,556 | 23.29% | 3 | 4 | 7 |  |
| בסך הכל | 14,604,925 | 100% | 40 | 36 | 76 | - |
הערות שוליים

↑  "Federal election 2019: Prime Minister Scott Morrison sets May 18 election date". ABC News. 11 באפריל 2019. ארכיון מ-11 באפריל 2019. נבדק ב-11 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  "Documents relating to the calling of the election for 18 May 2019" (PDF). Governor-General of Australia. 11 באפריל 2019. אורכב מ-המקור (PDF) ב-11 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Proclamation - Prorogue the Parliament and dissolve the House of Reps". Federal Register of Legislation. Australian Government. 11 באפריל 2019. ארכיון מ-11 באפריל 2019. נבדק ב-11 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Voting options". Australian Electoral Commission. ארכיון מ-8 באפריל 2019. נבדק ב-14 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
הבנק המרכזי של ארובה

| --- | --- |

 מטה מרכזי:  אורנייסטאד 
 הקמה:  1 בינואר 1986 
 נגיד:  Jane Semeleer 
 מדינה:  ארובה 
 מטבע:  פלורין ארובי 
 www.cbaruba.org
 
הבנק המרכזי של ארובה (בהולנדית: Centrale Bank van Aruba) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של ארובה.
הבנק החל לפעול באופן עצמאי ב-1 בינואר 1986, לאחר שארובה קיבלה מעמד אוטונומי בשלטון ישיר של ממלכת ארצות השפלה, וניתקה עצמה מהאנטילים ההולנדיים. הבנק עצמו הוא בעל מעמד עצמאי מקרב מוסדות המגזר הציבורי בארובה.
עם מתן העצמאות לבנק הוכנס לשימוש מטבע הפלורין ארובי, שבעת כניסתו למחזור היה שווה ביחס של 1.79 לעומת הדולר האמריקני.
מטרותיו העיקריות של הבנק נקבעו בחוק. בין אלו ניתן למנות את הפעילות לשמירת ערכו של הפלורין בכלכלה המקומית וכלפי מטבעות חוץ, פעילות לשמירת חוסן המערכת הכלכלית בארובה, הדפסת שטרות והטבעת מטבעות, ייעוץ לשר האוצר בעניינים כלכליים, וכן לשמש כבנק של מוסדות המדינה.
הבנק המרכזי של בוליביה

| --- | --- |


 מטה מרכזי:  לה פאס 
 הקמה:  20 ביולי 1928 
 מדינה:  בוליביה 
 www.bcb.gob.bo
 
הבנק המרכזי של בוליביה (בספרדית: Banco Central de Bolivia) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של בבוליביה.
הבנק הוקם על פי חוק ב-20 ביולי 1928 בשם "הבנק הלאומי המרכזי של בוליביה". שמו הנוכחי נקבע באפריל 1929 וב-1 ביולי החל הבנק לפעול.
נגיד הבנק מכהן לתקופה של חמש שנים. בשנת 1985 כיהנה בתפקיד זה בפעם הראשונה אישה, תמרה סנצ'ס.
הבנק המרכזי של הונדורס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מטה מרכזי:  טגוסיגלפה 
 הקמה:  1 ביולי 1950 
 נגיד:  Wilfredo Cerrato 
 מדינה:  הונדורס 
 מטבע:  למפירה
 קוד ISO 4217:  hnl
 www.bch.hn
 
הבנק המרכזי של הונדורס (בספרדית: Banco Central de Honduras) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של הונדורס.
הבנק החל לפעול ב-1 ביולי 1950 מכוח החוק של הונדורס ובעקבות הקמתו הוסדרו לראשונה באופן ממלכתי אמצעי התשלום במדינה והולאמה האחריות כלפי המדיניות המוניטרית ואשראי המדינה. החקיקה המסדירה את פעילותו נחקקה ב-3 בפברואר באותה שנה והבנק החל לפעול כעבור כחמישה חודשים, לאחר שהוסדרו דרכי פעולתו על ידי בעליו, עורך הדין רוברטו רמירז. באותה עת כבר הוכר הלמפירה כמטבע הרשמי של הונדורס, אך רק לאחר הקמת הבנק היה המטבע תחת פיקוח ממלכתי.
תפקידו המרכזי של הבנק בכלכלת הונדורס הורחב לכדי היותו מוסד חינוכי לענייני כלכלה, באמצעות אולמות ההרצאה הממוקמים במשרדי הבנק והספרייה הכלכלית שבתחומו.
דלקת האוזן החיצונית

| --- | --- |

מקרה חמור של דלקת האוזן החיצונית. היצרות של תעלת השמע החיצונית ונפיחות של האפרכסת.
 תחום:  רפואת אף אוזן גרון 
 טיפול:  finafloxacin  aluminum subacetate  בנזוקאין  חומצה אצטית  DL-ofloxacin  כלורמפניקול 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/994550 
 MeSH:  D010032
 MedlinePlus:  000622
 סיווגים
 ICD-10:  H60
 
דלקת באוזן החיצונית היא דלקת אוזן העלולה להופיע אצל אנשים אשר שוחים הרבה ונמצאים בבריכות.
אורכה של תעלת האוזן החיצונית הוא כ 2.5 ס"מ. חלקה החיצוני בנוי מסחוס האפרכסת ומצופה בעור, והחלק הפנימי מורכב מעצם הרקה ללא סחוס, ומצופה בעור בלבד. במידה ויש זיהומים בחלק הפנימי, הסכנה להתפשטות של הזיהום לעצם היא גדולה למדי. תעלת האוזן החיצונית מכילה גם את שעוות האוזניים אשר משמנת את התעלה, מונעת כניסה של זיהומים ובעלת אפקט אנטי דלקתי.
דלקת באוזן החיצונית יכולה להופיע אצל אנשים אשר שוחים הרבה ונמצאים בבריכות ומכאן כינויה באנגלית: swimmer's ear. על הלוקים בדלקת האוזן החיצונית להימנע מחשיפה למים במשך מספר ימים ולרוב הדלקת עוברת לבד. ואולם, יש מצבים בהם קיימים זיהומים חזקים מאוד באוזן החיצונית (malignant otitis externa) אשר מופיעים בעיקר אצל חולי סוכרת. הזיהום פוגע בחלק התיכון של האוזן החיצונית ובזיז הפטמתי (Mastoid process) של עצם הרקה.
גורמי המחלה הם במרבית המקרים חיידקים בסוג Pseudomonas, אך גם חיידקי Streptococcus יכולים לגרום לכך. הסימן העיקרי הוא כאב באוזן, המוחמר בעת הנעת האפרכסת, יש בצקת ואודם של תעלת השמע ולעיתים יש הפרשה מוגלתית. לא תמיד דלקת זו מלווה בחום, והסכנה העיקרית שבה היא התפשטות לאזורים אחרים. הטיפול הוא אנטיביוטי, ולעיתים די בטיפול מקומי הכולל טיפות אוזניים.
סיבה נוספת לדלקת היא שימוש במקל ניקוי אוזניים לניקוי תעלת האוזן משעוות אוזן: העמדה הרווחת בקרב רופאים היא כי שימוש זה מיותר ויכול להזיק, שכן השעווה נועדה להגן על תעלת האוזן מפני דלקות, והסרתה הופכת את התעלה לפגיעה יותר. בנוסף, השימוש עלול לשרוט את עור התעלה ולגרום לזיהום. מחקר שנערך במרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל מצא קשר בין שימוש במקלות אוזניים לשכיחות דלקת האוזן החיצונית בקרב ילדים.
ראו גם

פתולוגיה של מערכת הנשימה
דב יוסף

ביתו של דב יוסף בשכונת רחביה בירושלים
דב (ברנרד) יוסף (21 באפריל 1899 – 7 בינואר 1980) היה חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל, לפני כן מעורכי הדין היהודים הבולטים בארץ ישראל בתקופת המנדט והמושל הצבאי של ירושלים בעת מלחמת העצמאות. נודע בתפקידו כשר האספקה והקיצוב בתקופת הצנע, וכונה "שר הצנע".