stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים בנאי
הערות שוליים

↑  ש. בן־מנחם, בתוך המולת שוק מחנה"יהודה הסואן צמחה: רביעיית בנאי , במערכה, 25 באוגוסט 1967
1 2 3 4  דן עומר, מונולוג - היפה של משפחת בנאי, כל העיר, 5 בינואר 1982
↑  תכניה - 'אני והסרג'נט' - תיאטרון הקאמרי, 1957
↑  הצגת מוישה ונטילטור בירושלים, "העולם הזה", גיליון 1366 מ-13 בנובמבר 1963, עמוד 19
↑  ונטילטור בשמי הסרט הישראלי, דבר, 23 בספטמבר 1965
↑  מוישה וינטילאטור בשלישית, דבר, 2 בספטמבר 1974
↑  הגר אנוש, גיבור העם שהותש כוחו, אתגר (כתב עת לשירה), 21 בינואר 1965
↑  א. בצלאל, הצגה לחופש - עזית בשלגי החרמון, למרחב, 4 בדצמבר 1969
↑  תעלולי נישואין - תיאטרון חיפה, מעריב, 6 בדצמבר 1968
↑  זאב רב-נוף, אירמה לה־דום היפואית צועדת בשיכון בבלי, דבר, 11 בפברואר 1971
↑  הצגת בכורה "אבא מצליח - אבל עצבני" - קומדיה ב״תיאשרון העממי" ערב בידורי מהנה, מלא חן ושובבות, על המשמר, 5 ביוני 1974
↑  ונטילטור בשמי הסרט הישראלי, דבר, 23 בספטמבר 1965
↑  אלברט מוציא את המיץ לפירות, דבר, 19 באוגוסט 1983
↑  המלך אלברט הראשון, מעריב, 16 בפברואר 1984
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏"קח פרי ותהיה לי בריא", באתר גלובס, 6 במאי 2008
1 2  רחל מהגר, כולם היו בנאי חוץ מחיים, כל העיר, 6 בפברואר 1987
↑  חיים בנאי חוזר לפרי, מעריב, 15 במרץ 1988
↑  שירות גלובס, ‏"אלברט פירות" יוביל קמפיין חדש של סמייל אינטרנט זהב, באתר גלובס, 4 בינואר 2007
↑  ג. עיטור, איפה הקולנוע הישראלי, חדשות, 24 בנובמבר 1992
↑  בועז כהן, ‏השחקן חיים בנאי נפטר אמש מדום לב, באתר גלובס, 11 באוגוסט 2008
↑  אורי קליין, השיר המטריד שלנו, באתר הארץ, 8 במאי 2006
↑  גיתית גינת, עכבר העיר, סוף שבוע בת"א: פנטזיה על ערבי מחמד, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2008
↑   מנחם הורוביץ, חדשות טובות - השחקן חיים בנאי עובר לגור בקוית־שמונה, חדשות, 17 באוגוסט 1993
↑  מיכל אייזקס, לבנות את תל־אביב, כל העיר, 24 ביולי 1987
↑  עידן יוסף, חיים בנאי (אלברט פירות) הלך לעולמו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 באוגוסט 2008
↑  שלומי מינץ, עכבר העיר, מת השחקן חיים בנאי, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303730705171  GND: 1061585913  ISNI: 0000 0000 6696 8736  LCCN: n87937936  VIAF: 68002040   WorldCat (עם VIAF): 68002040
פיינברי

| פיינברי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
סוג:: תות שדה
מין:: פיינברי
שם מדעי
 Fragaria × ananassa

פיינברי הוא זן של תות בצבע לבן עם זרעים אדומים וטעם דמוי אננס.
שיווק

הפרי זכה לכינוי "פיינברי" לצורך שיווק בבריטניה, שם הוא הפך זמין בשנת 2010 כדי לשקף את הטעם דמוי האננס שלו תוך שהוא נראה כמו תות שדה. פיינברי נמכר לראשונה באופן מסחרי בארצות הברית בשנת 2012, ושווק למסעדות, מאפיות ושווקים סיטונאיים באירופה ובדובאי.
ראו גם

אבטיח מרובע
הערות שוליים

1 2  Fragaria WONDERFUL PINEBERRY - Plant Finder, www.missouribotanicalgarden.org
↑  Fabricant, Florence (2012-05-15). "Curious Berries to Tide You Over". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-10-01.
↑  Mr Strawberry, Pineberry & Pineberries (Everything You Need To Know), Strawberry Plants, ‏2010-09-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Pineberry breeder introduces white strawberries with pineapple punch, FreshFruitPortal.com, ‏2016-03-31 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכונת IAS

מכונת IAS במוזיאון הסמיתסוניאן
ג'יימס פומרן ליד מחשב IAS, אוחז בידו אחת משפופרות ויליאמס שהיוו את זיכרון המחשב
מכונת IAS הוא שמו של המחשב הראשון שנבנה במכון למחקר מתקדם (IAS - Institute for Advanced Study) בפרינסטון, על-פי תכנונו של המתמטיקאי ג'ון פון נוימן.
בנייתו החלה בסוף 1945 ונמשכה עד לקיץ של שנת 1951 אז הופעל באופן מוגבל. המחשב הופעל במלואו החל מ-10 ביוני 1952 ועד 15 ביולי 1958.
בעקבות תכנון זה נבנו באוניברסיטאות ובמכוני מחקר 15 מחשבים נוספים, דומים למחשב המקורי אך לא זהים לו, ובהם ויצק של מכון ויצמן.
המחשב מבוסס על שפופרות ריק, והזיכרון מורכב מ-40 שפופרות ויליאמס (Williams tube) בן 1,024 מילים, שבכל אחת מהן 40 סיביות. הפקודה הורכבה מ-20 סיביות (חצי מילה): 8 לקוד הפקודה ו-12 לכתובת. מספרים שליליים יוצגו בשיטת משלים ל-2. במחשב היו שני אוגרים: צובר (AC - Accumulator) ומכפיל-מחלק (MQ - Multiplier/Quotient). מכונת IAS הייתה המחשב הראשון שמימש את העיקרון של "ארכיטקטורת פון נוימן" - ניצול הזיכרון לאחסון של תוכנית ונתונים גם יחד.
הערות שוליים

↑  התכנון המקורי של הזיכרון היה של 2,300 מילים, והתבסס על שפופרות "סלקטרון" (Selectron tube) של חברת RCA. קשיים בפיתוח הביאו לשינוי התכנון ושימוש בשפופרות ויליאמס, עם פחות ממחצית נפח הזיכרון בתכנון המקורי.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משפחת אדמס (סרט, 1991)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  משפחת אדמס מאת צ'ארלס אדמס
 בימוי:  בארי זוננפלד 
 הופק בידי:  סקוט רודין 
 תסריט:  קרולין תומפסון לארי וילסון
 עריכה:  דידי אלן ג'ים מילר
 שחקנים ראשיים:  אנג'ליקה יוסטון ראול ג'וליה כריסטופר לויד כריסטינה ריצ'י דן הדייה אליזבת' וילסון ג'ימי וורקמן קארל סטרויקן ג'ודית' מלינה
 מוזיקה:  מרק שיימן 
 צילום:  אוון רויזמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט Orion Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 22 בנובמבר 1991
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט אימה 
 תקציב:  $38,000,000
 הכנסות:  $191,502,246
 הכנסות באתר מוג'ו:   addamsfamily
 פרסים:  מועמדות לפרס האוסקר מועמדות לפרס גלובוס הזהב מועמדות לפרס באפט"א
 סרט הבא:  החיים על פי משפחת אדמס 
 דף הסרט ב־IMDb
 
משפחת אדמס (באנגלית: The Addams Family) הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאית משנת 1991, המבוסס על דמויות מאת צ'ארלס אדמס, בבימויו של בארי סוננפלד ובכיכובם של אנג'ליקה יוסטון, ראול ג'וליה, כריסטופר לויד, כריסטינה ריצ'י, דן הדייה, אליזבת' וילסון, ג'ימי וורקמן, קארל סטרויקן, ג'ודית' מלינה.
הסרט הוקרן לראשונה בלוס אנג'לס ב-16 בנובמבר 1991. הסרט עלה לאקרנים ברחבי העולם ב-22 בנובמבר 1991, וזכה לביקורות מעורבות.
בשנת 1993 הופק סרט המשך לסרט זה, בשם "החיים על פי משפחת אדמס".
תקציר העלילה

הסרט עוסק במשפחת אדמס, משפחה גותית הנמשכת לאפל, למסתורי, לרומנטי ולמורבידי. החברה מקבלת את המוזרות שלה מכיוון שמשפחת אדמס היא משפחה עשירה מאוד.
עורך הדין של גומז, אבי המשפחה, טולי אלפורד, חייב כסף רב בשוק השחור לאביגיל קרייבן. הוא מבחין שבנה גורדון דומה לפסטר, אחיו האובד של גומז. הוא מציע לה להשתמש בבנה גורדון כדי שיתחזה לפסטר, ירכוש את אמונם של משפחת אדמס, יגלה את הכספת בו הם שומרים את כספם הרב ויסייע להם לשדוד אותה.
גורדון מסכים לתוכנית וגומז מקבל אותו כפסטר אחיו האובד, בשמחה רבה. גורדון מתחיל להתקרב למשפחה, ובייחוד לצמד הילדים, וונסדיי ופגסלי, אך אמו הופכת חמדנית וקיצונית יותר ויותר ומנסה לפרוץ לכספת הממולכדת אך ללא הצלחה. לבסוף, היא לוכדת את מורטישיה, אם המשפחה, ואחר כך את שאר המשפחה. היא מאיימת עליהם בעינויים כדי שיגלו לה איך לפרוץ לכספת. גורדון, שהחל לחבב את משפחת אדמס, לא מוכן יותר לקבל את התנהגות אמו, ומשתמש בספר מכושף כדי להציל את המשפחה: הוא מזמן הוריקן שמעיף את טולי ואביגיל היישר לתוך בורות קבר שחפרו וונסדי ופגסלי, ובו פוגע ברק: כתוצאה מכך זכרונו חוזר והוא מגלה שהוא היה פסטר האמיתי כל הזמן, אך בתאונה במשולש ברמודה איבד את זכרונו ואחרי שנסחף למיאמי אומץ בידי אביגיל. המשפחה מתאחדת בשמחה רבה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אנג'ליקה יוסטון | מורטישה אדמס |  |
| ראול ג'וליה | גומז אדמס |  |
| כריסטופר לויד | הדוד פסטר / גורדון קרייבן | אחיו הבכור של גומז |
| כריסטינה ריצ'י | וונסדיי |  |
| פול בנדיקט | השופט ג'ורג' וומאק | שכנם של משפחת אדמס |
| דן הדייה | טולי אלפורד | עורך-דינו של גומז |
| אליזבת' וילסון | אביגיל קרייבן | אימו המאמצת של גורדון |
| ג'ימי וורקמן | פאגסלי |  |
| קארל סטרויקן | לארץ' | המשרת |
| ג'ודית' מלינה | סבתא | אימה של מורטישה |
| כריסטופר הארט | "דבר" |  |
| דנה איביי | מרגרט אלפורד | אשתו של טולי |
| ג'ון פרנקלין | הדודן "זה" |  |
ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות באופן כללי ולציון 60% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 40 ביקורות.
מועמדויות וזכיות בפרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | פרס אוסקר | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | מועמדות |
| 1993 | פרס סטורן | ראול ג'וליה - השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
| 1993 | פרס סטורן | סרט הפנטזיה הטוב ביותר | מועמדות |
| 1993 | פרס סטורן | כריסטינה ריצ'י - ההופעה הטובה ביותר של שחקן/ית צעיר/ה | מועמדות |
| 1993 | פרס סטורן | אפקטים מיוחדים הטובים ביותר | מועמדות |
| 1992 | פרס באפט"א | האיפור הטוב ביותר | מועמדות |
| 1992 | פרס באפט"א | העיצוב הטוב ביותר | מועמדות |
| 1992 | פרס גלובוס הזהב | אנג'ליקה יוסטון - השחקנית הטובה ביותר | מועמדות |
| 1992 | פרס הוגו | הסרט הטוב ביותר | מועמדות |
| 1992 | פרס פטל הזהב | שיר הנושא הגרוע ביותר | זכייה |
הערות שוליים

↑  Goldstein, Patrick (31 במרץ 1991). "The weird brood from Charles Addams cartoons and '60s TV is back in a big-name, $30-million movie". Los Angeles Times. Tribune Company. נבדק ב-2010-08-24. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Addams Family‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| משפחת אדמס מאת צ'ארלס אדמס |
| --- | --- | --- |
| דמויות | גומז אדמס • מורטישה אדמס • פאגסלי אדמס • ונסדיי אדמס • דוד פסטר • סבתא • לרץ' • דבר • הדודן זה |  |
| טלוויזיה | משפחת אדמס (1964–1966) • משפחת אדמס (1973) • ליל כל הקדושים עם משפחת אדמס החדשה (1977) • משפחת אדמס (1992–1993) • משפחת אדמס החדשה (1998–1999) • ונסדיי (2022-הווה) |  |
| קולנוע | משפחת אדמס (1991) • החיים לפי משפחת אדאמס (1993) • משפחת אדמס: המפגש (1998) • משפחת אדמס (2019) • משפחת אדמס 2 (2021) |  |
| תיאטרון | משפחת אדמס (מחזמר) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n91074654  MusicBrainz work: 8c27d9ce-25fc-4a89-8938-b7af53d9127a  VIAF: 7131151304672849460008   WorldCat (עם VIAF): 7131151304672849460008
פרי מצופה שוקולד

| --- | --- |
דוכן לממכר תפוחי קרמל ופירות מצופים בשוקולד ב-Christkindlmarkt בזלצבורג, אוסטריה
דוכן לממכר תפוחי קרמל ופירות מצופים בשוקולד ב-Christkindlmarkt בזלצבורג, אוסטריה
 
פירות מצופים בשוקולד (באנגלית: Chocolate-covered fruit) כוללים אוכמניות, רימון, תותים, תפוזים, משמשים מיובשים ופירות מסוכרים אחרים כן קליפות הדרים. שוקולד מריר, שוקולד חלב ושוקולד לבן משמשים לקישוט. לפעמים מוסיפים אגוזים, קוקוס, שוקולד צ'יפס ותוספות אחרות. בעונת חג המולד נמכרים פירות מצופים בשוקולד בשווקים באירופה.
קורדיאלים כוללים דובדבנים או מילוי דובדבנים ולעיתים קרובות כוללים גם ליקר.
תותים נטבלים לרוב בשוקולד, והם מתנה נפוצה ליום ולנטיין בארצות הברית. תותים מוגשים גם עם מזרקות שוקולד לטבילה, לרוב על שיפודי עץ. לקינוח אוכלים פונדו שוקולד עם פירות שונים.
דוגמאות

דובדבן מצופה שוקולד
שזיף מצופה שוקולד
צימוק מצופה שוקולד
"שוקובננות" מיפן
תות טבול בשוקולד
קליפות הדרים מצופות שוקולד
משמשים מיובשים ושזיפים מיובשים בציפוי שוקולד
קורדיאל דובדבן
דובדבנים עם נוגט ורוד ולבן מצופים בשוקולד
פטל טבול בשוקולד
פונדו שוקולד
זר פירות עם שוקולד חם
מותגים

מותגים שונים מייצרים סוכריות שוקולד מצופות פירות כולל:
סלא'ס – דובדבנים מצופים בשוקולד
Marich Confectionery – פירות יבשים בציפוי שוקולד
Mon Chéri מאת פררו – מון שרי הוא שילוב עטוף יחיד המורכב מ"לב" של דובדבן (18%) צף בליקר (13%) ומכיל בית שוקולד מריר (69%).
הערות שוליים

↑  At Home with the French Classics – Richard Grausman pp. 339-340.
↑  Kiplinger's Personal Finance. Kiplinger Washington Editors, Inc. בפברואר 2006. p. 22. נבדק ב-8 בנובמבר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Alexander, Susan (6 בפברואר 2019). "How much chocolate does Knoxville Chocolate Co. need for Valentine's Day? Try 2K pounds". knoxnews. נבדק ב-8 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lacey, D. (2013). Classic Candy: America's Favorite Sweets, 1950–80. Shire Library USA (במלטית). Bloomsbury Publishing. p. 30. ISBN 978-0-7478-1365-1. נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Brand Spotlight: Marich Confectionery Co". Specialty Food Association. 5 בינואר 2014. נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The European Directory of Consumer Brands and Their Owners. Euromonitor PLC. 1992. p. 302. ISBN 978-0-86338-465-3. נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
לפת

| לפת |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צמחים
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מצליבים
סוג:: כרוב
מין:: לפת
שם מדעי
 Brassica rapa
לפת (שם מדעי: Brassica rapa) היא ירק ממשפחת המצליבים, המשמש למאכל וכמספוא. זהו צמח תרבותי, שהיה ידוע ביוון וברומא העתיקה, בסין ובמצרים העתיקה וגם בישראל ועל כך מעידים המקורות שבמשנה.
מאפיינים

הלפת גדלה בייחוד בארצות של אקלים נח וממוזג. נזכרה במשנה בין ירקות הגינה: "הטומן לפת וצנונות תחת הגפן, אם היו מקצת עליו מגלין, אינו חושש לא משום כלאים, ולא משום שביעית, ולא משום מעשרות, ונטלים בשבת" (משנה כלאים א ט).
בתקופת המשנה נחשב הלפת למאכל עניים ושימש גם כמספוא, ובמסכת ברכות מד ב' נאמר: "אוי לבית שהלפת עוברת בתוכו".
לפת טרייה מכילה 30 קלוריות ל-100 גרם ולפת מבושלת 28 קלוריות ל-100 גרם. הלפת היא אשרוש עם שושנת עלים בראשו והוא דומה לצנון בחיצוניותו ובאופן גידולו. גם הלפת היא גידול חד-שנתי חורפי. ידועים זנים כדוריים, עגולים-פחוסים ושיפודיים. הוא גידול רב-שימושי הנאכל טרי או כבוש והעלים הירוקים מבושלים כתרד. במטבח העיראקי יש אף שימוש של לפת כקינוח חם ומתוק עם או בלי תמרים (שלרם - מקורה במילה הפרסית ללפת شلغم).
במזרח אסיה קיימים שני זנים של לפת שנהוג להשתמש בעליהם, ולא בשורשיהם, למטרות קולינריות. לזנים אלו מספר שמות בשפות שונות. בארץ התקבעו השמות פאק צ'וי וכרוב נאפה לתיאור שני הזנים.
אשרושי לפת
דוכן לפת בשוק
הערות שוליים

↑  אברהם אופיר שמש, צמחים, מאכלים ודפוסי אכילה בספרות הברכות 1492–2000, הוצאת אוניברסיטת אריאל בשומרון, אריאל, 2014 – באתר כותר
↑  wedo-net, לפת מבושלת של העיראקים, באתר foodsdictionary
↑  לאה מאיר, שלרם עיראקי מסורתי - לפת ותמרים קינוח מתקתק מהמטבח העיראקי של סבתא גלדיס., באתר imaot.co.il (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4329181-8  NKC: ph395777 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה ובנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פלורנס נייטינגייל

ערך זה עוסק באחות בריטית. אם התכוונתם לתסביך פסיכולוגי הקרוי על שמה, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1820 הדוכסות הגדולה של טוסקנה (1815–1840) פירנצה, טוסקנה
 פטירה:  13 באוגוסט 1910 (בגיל 90) הממלכה המאוחדת לונדון, בריטניה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  Wellow 
 מקום מגורים:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 כינויים נוספים:  הגברת עם המנורה
 פעילות בולטת:  מייסדת מקצוע הסיעוד המודרני
 מקצוע:  אחות, סטטיסטיקאית, סופרת
 השקפה דתית:  אנגליקניזם 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות (נובמבר 1907)  עמית האגודה הסטטיסטית המלכותית (אוקטובר 1858)  הצלב האדום המלכותי (1883) 
 חתימה:   
 
פלורנס נייטינגייל (באנגלית: Florence Nightingale;‏ 12 במאי 1820 – 13 באוגוסט 1910), הייתה אחות, סופרת וסטטיסטיקאית אנגלייה, הייתה חברה במסדר ההצטיינות ועוטרה בצלב האדום המלכותי. מייסדת מקצוע הסיעוד המודרני. עבודתה פורצת הדרך בסיעוד בלטה במהלך מלחמת קרים, כאשר טיפלה בחיילים פצועים. היא כונתה "הגברת עם העששית" בשל נוהגה לערוך סבבים בקרב המטופלים בלילות.
נייטינגייל הציבה את היסודות למקצוע הסיעוד המודרני עם הקמת בית הספר החילוני הראשון בעולם לסיעוד, אשר הוקם בשנת 1860 בבית החולים סנט תומאס בלונדון. על שמה נקראת שבועת נייטינגייל (אנ') אותה נושאות אחיות חדשות. השבועה נכתבה על ידי ליסטרה גרטר, מורה לסיעוד מדטרויט, בשנת 1893, לזכרה ולכבודה של נייטינגייל. יום הסיעוד הבינלאומי השנתי נקבע ברחבי העולם ביום הולדתה.
נעוריה ותחילת דרכה

פלורנס נייטינגייל נולדה בפירנצה שבאיטליה למשפחה בריטית עשירה ומיוחסת מהמעמד הגבוה, ונקראה על שם עיר מולדתה. הוריה היו ויליאם אדוארד נייטינגייל (1794 - 1874) ופרנסס ("פאני") נייטינגייל סמית (1789 - 1880).
נייטינגייל נמשכה מגיל צעיר אל מקצוע הסיעוד מתוך תחושת שליחות וייעוד. בחירתה במקצוע זה בשנת 1844 הייתה למורת רוחם של אמה ואחותה, מאחר שהוא נחשב באותה עת למקצוע נחות שאינו מתאים לאישה במעמדה.
בשנות העשרים לחייה פעלה למען שיפור השירות הרפואי שניתן לעניים. פעילותה הפוליטית הביאה לרפורמה במכלול התנאים הסוציאליים שניתנו לעניים על פי חוק.
בשנת 1846 ביקרה נייטינגייל בגרמניה ולמדה שם על החידושים בתחום הרפואה.
ריצ'רד מונקטון מילנס, פוליטיקאי ומשורר, חיזר אחריה ואף הציע לה נישואין, אולם היא לא נענתה לחיזוריו מחשש שנישואין יפריעו לה בהגשמת יעודה כאחות. המשבר בקשריה עם מילנס גרם לה להתמוטטות עצבים ובשנת 1847 נסעה לחופשת הבראה ברומא. ברומא פגשה את סידני הרברט, פוליטיקאי אנגלי מבריק, עמו יצרה קשרי חברות ועבודה שנמשכו כמה שנים, במהלכן שימשה כיועצת משמעותית בקריירה הפוליטית שלו. הרברט שלח את נייטינגייל לסקוטרי והוביל איתה את התנועה לרפואה צבאית ואת הרפורמה במשרד המלחמה בממשלה הבריטית. העבודה הקשה גרמה לפגיעה בבריאותו והוא נאלץ לפרוש מתפקידו. היו שהאשימו את נייטינגייל בזירוז מותו ממחלה בשנת 1861, בשל הלחץ הכבד שהוטל עליו בשל תוכנית הרפורמה שיזמה.
בשנת 1850 ביקרה בדיסלדורף, גרמניה ופגשה שם את הכומר תיאודור פלינדר, מייסד מסדר הדיאקוניסות, שהקים במקום בית חולים נוצרי. נייטינגייל שימשה כמדריכה במקום וציינה את השהות בו כנקודת מפנה בחייה.
בשנים 1851–1854 שימשה כאחות בגרמניה ובאנגליה. בתקופה זו קיבלה תמיכה כלכלית מהוריה.
שירותה במלחמת קרים

שירותה כאחות במלחמת קרים הביא לפרסומה העיקרי של נייטינגייל. דיווחיו של הכתב הצבאי של הטיימס, ויליאם הווארד ראסל, על מצבם הקשה של הפצועים במלחמה הביאו את נייטינגייל לצאת לטורקיה בראש משלחת של 38 אחיות מתנדבות, אותן הכשירה בעצמה. המשלחת יצאה ב-21 באוקטובר 1854 אל המפקדה האנגלית באישורו של סידני הרברט, שהיה אז שר המלחמה הבריטי.
מצבם של החולים במרפאות הצבאיות כשנייטינגייל הגיעה לטורקיה היה קשה מאוד: צוותי המרפאות עבדו עבודה קשה, ולא קיבלו תמיכה מדרגים גבוהים יותר. היה מחסור בתרופות וציוד ורמת ההיגיינה הייתה נמוכה. נייטינגייל וצוות המתנדבות שאיתה ניקו וארגנו את המרפאות מחדש. למרות המאמצים שהושקעו, שיעור התמותה בבית החולים המשיך לעלות. חיילים רבים יותר מתו בבית החולים ממחלות מידבקות מאשר בקרב. תנאי האוורור הירודים בבית החולים, הצפיפות, חוסר ההיגיינה ומערכת הניקוז הגרועה של הביוב החמירו את מצבם של הפצועים. רק במרץ 1855, כמעט חצי שנה לאחר בואה של נייטינגייל, משלחת מטעם הממשלה הבריטית דאגה לצנרת ולאוורור, ושיעורי התמותה צנחו.
נייטינגייל האמינה כי שיעורי התמותה הגבוהים נגרמו על ידי תנאי תברואה ירודים, ובפרט תזונה גרועה ועייפות של החיילים. רק לאחר שובה לאנגליה הצליחה, בעזרת הראיות שהביאה, לשכנע בכך את הגורמים האחראיים. בעקבות ניסיונה בצבא, גם בהמשך עבודתה המקצועית שמה נייטינגייל דגש על תנאי התברואה בהם נמצאו מטופליה. לאחר המלחמה הצליחה להוריד את אחוזי התמותה בבתי החולים הצבאיים (יחסית לתקופות אחרות בהן הצבא לא נלחם) והטיפה לתנאי תברואה הולמים יותר במבנה בתי החולים.
השיבה הביתה

נייטינגייל הפכה לגיבורה לאומית וחזרה לאנגליה ב-7 באוגוסט 1857. היא עזבה את בית הוריה ועברה לגור במלון ברלינגטון בפיקדילי. נייטינגייל חלתה, הסתגרה בחדרה שבמלון ומיעטה לקבל אורחים.
בתקופה זו נענתה נייטינגייל לבקשתה של המלכה ויקטוריה ומלאה תפקיד מרכזי בייסודה של הוועדה המלכותית לבריאות הצבא שבראשה עמד סידני הרברט. אף על פי שלא הורשתה להשתתף בוועדה עצמה, בשל היותה אשה, היא זו שכתבה את הדוח שהוציאה הוועדה, שכלל נתונים סטטיסטיים מפורטים ואף הייתה שותפה ביישום מסקנותיו. הדוח הביא לארגון מחדש של כל המערך הרפואי הצבאי ולייסודו של בית ספר צבאי ללימודי רפואה.
ביסוס מקצוע הסיעוד ואחרית ימיה

ההערכה הציבורית לעבודתה הובילה, עוד בזמן שהותה בטורקיה, ב-29 בנובמבר 1855, להקמת "קרן נייטינגייל להכשרת אחיות" אליה הגיעו תרומות רבות. סידני הרברט היה מזכיר הקרן לשם כבוד והדוכס מקיימברידג' היה היושב ראש שלה.
על פי מכתבים ששלחה בשנת 1856 ניתן לראות כי הפנתה מטופלים לטיפולים רפואיים זולים יותר שניתנו במדינות אחרות, נוהל חדשני, שלא היה קיים בזמנה.
ב-9 ביולי 1860 חנכה בית ספר להכשרת אחיות שנבנה מהכסף שהצטבר בקרן. בית הספר נקרא על שמה. המחזור הראשון של אחיות סיים את לימודיו בבית הספר ב-16 במאי והחל לעבוד במרפאה שבדיור הציבורי בליברפול.
נייטינגייל כתבה את הספר "רשימות על טיפול בחולים" שהתפרסם ב-1860. לספר זה ניתנה חשיבות גדולה ביותר בתוכנית הלימודים בבית הספר שהקימה ובבתי ספר אחרים שהוקמו בעקבותיו. הספר נמכר בכמויות גדולות גם לציבור הרחב וקנה לו שם כמבוא בסיסי לסיעוד. נייטינגייל הקדישה את שארית חייה לקידום מקצוע הסיעוד, לשיכלולו ולהפיכתו למקצוע המוכר היום.
בימי מחלתה עסקה נייטינגייל גם בכתיבה חלוצית בתחום תכנון בתי חולים. עבודתה ועמדותיה הופצו במהירות באנגליה וברחבי העולם.
עבודתה שימשה כהשראה לממשלת ארצות הברית במלחמת האזרחים האמריקנית ולאחיות שהתנדבו לטפל בפצועים. הממשלה התייעצה אתה באשר לארגון מערך הרפואה בשטח אך לבסוף גישתה נתקלה בהתנגדות מצד הגורמים האחראיים.
בשנת 1869 הקימה את הקולג' לרפואה לנשים בשיתוף עם אליזבת בלקוול. האחיות שהוכשרו בבתי הספר לאחיות על פי השיטה של נייטינגייל הפכו לחלק חשוב ומשמעותי בבתי חולים רבים.
ב-1883 קיבלה נייטינגייל את אות הצלב האדום המלכותי מידי המלכה ויקטוריה. ב-1907 הייתה לאשה הראשונה שקיבלה את אות מסדר ההצטיינות (Order of Merit). ב-1908 הכריזה עליה העיר לונדון כאזרחית של כבוד (Freedom of the City).
משנת 1896 הייתה נייטינגייל מרותקת למיטת חוליה. היא מתה ממחלתה (כנראה תסמונת העייפות הכרונית)[דרוש מקור][מפני ש...] ב-13 באוגוסט 1910. למרות האפשרות לקבור אותה קבורה מכובדת במנזר וסטמינסטר, קרוביה סירבו לקבור אותה שם והיא קבורה בכנסיית סנט מרגרט, באיסט וולוו, אנגליה.
תרומתה לסטטיסטיקה

מגיל צעיר הצטיינה פלורנס נייטינגייל במקצוע המתמטיקה שלימד אותה אביה. היא גילתה עניין מיוחד בסטטיסטיקה, תחום התמחותו של אביה. בעזרת הסטטיסטיקה ערכה נייטינגייל מחקרים בתחום האפידמיולוגיה שהתפתח באותה תקופה. היא עשתה שימוש נרחב בסטטיסטיקה באיסוף, ניתוח והצגת הנתונים הן בתחום שירותי הרפואה הממשלתיים והן בתחום הטיפול הרפואי עצמו.
תרומתה העיקרית של נייטינגייל למקצוע הייתה פיתוחם של אמצעים גרפיים להצגת נתונים סטטיסטיים, שהיו מובנים הן למומחים בתחום והן לאנשים בלי ידע מוקדם בסטטיסטיקה, ביניהם גם רבים ממקבלי ההחלטות. בשנת 1858 התקבלה לחברה הסטטיסטית המלכותית והייתה האשה הראשונה החברה באגודה זו. בשנת 1874 הייתה לחברה של כבוד באיגוד האמריקאי לסטטיסטיקה.
מורשת והנצחה

פלורנס נייטינגייל מוכרת כיום כחלוצת מקצוע הסיעוד המודרני. דמותה שימשה ומשמשת מודל לחיקוי לאחיות ברחבי העולם, מופת בחמלה שלה כלפי החולים, במחויבות לטיפול בהם ובחתירה לארגון יעיל יותר של בתי החולים. יום האחיות הבינלאומי מצוין מדי שנה בתאריך לידתה. נייטינגל מוכרת, יחד עם זמלוייס וליסטר כמי שביססו את המושגים של מחלה יאטרוגנית ושל חיטוי.
בית הספר לסיעוד שהקימה פועל גם היום.
בבית החולים סיינט תומאס שבלונדון, בו עבדה, הוקם "מוזיאון פלורנס נייטינגייל". מוזיאון נוסף קיים לכבודה בבית הוריה.
כמה כנסיות מהכנסייה האנגליקנית מנציחות את זכרה בסעודה.
ארבעה בתי חולים באיסטנבול נקראים על שמה.
הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי ברומא, בית החולים האוניברסיטאי הראשון באיטליה, מנציח את זכרה של נייטינגייל בשמו של מחשב אלחוטי שפותח כדי לסייע לעבודת האחיות.
מכתבים רבים שכתבה נייטינגייל, פורסמו ברחבי העולם וציטוטים מדבריה מעוררים השראה גם כיום. כך למשל, במכתב לאחיות שבבית החולים סנט תומאס (6 במאי 1881, לונדון) כתבה:
הבה נלמד להעריך את לימודנו לא מפני שהם הופכים אותנו לחכמים או נעלים על אחרים אלא משום שהם מאפשרים לנו להגיש עזרה ולהיות מועילים יותר לכלל בני האדם
המכתב נמצא במתחם קסרקטין סקוטארי באיסטנבול בו טיפלה בחולים.
סרט המספר את סיפור חייה צולם באנגליה בשנת 1985.
דמותה מופיעה בעונה השלישית של הסדרה "ויקטוריה".
האסטרואיד 3122 פלורנס קרוי על שמה.
הערות שוליים

↑  Swenson, Kristine (2005). Medical Women and Victorian Fiction. University of Missouri Press. p. 15. ISBN 978-0-8262-6431-2.
↑  1851; The Institution of Kaiserswerth on the Rhine, for the Practical Training of Deaconesses, etc. לפי Oxford Dictionary of National Biography
↑  השפעת דיווחיו של ראסל על נייטינגייל
↑  E. Larson, Innovations in health care: antisepsis as a case study, American Journal of Public Health 79, 1989-01, עמ' 92–99 doi: 10.2105/ajph.79.1.92 (באנגלית)
↑  סרט על פלורנס נייטינגייל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305247305171  PLWABN: 9810544161905606  BIBSYS: 90072765  BNE: XX1048658  BnF: cb120793884 (data)  CANTIC: a12389857  CiNii: DA01456756  GND: 118587951  ICCU: CFIV140040  ISNI: 0000 0001 2133 4809  LCCN: n79103647  LNB: 000246743  MusicBrainz: 6d36d479-ca77-4758-b627-adef5d3a0208  NARA: 10580404  NDL: 00451349  NKC: nlk20000079353  NLA: 35387714  NLG: 245976  NLK: KAC201619576  NSK: 000111260  NTA: 182947785  RERO: 02-A003641497  SELIBR: 244944  SNAC: w6v51mm6  SUDOC: 02733810X  TePapa: 56097  Trove: 934827  ULAN: 500342580  VcBA: 495/98249  VIAF: 54172695   WorldCat (עם VIAF): 54172695 
נייטינגייל בצעירותה
נייטינגל, 1860 בערך
תרשים של גורמי התמותה בצבא שבמזרח
פסלה של נייטינגייל בכיכר ווטרלו בוסטמינסטר, לונדון
Symptom of the Universe

| --- | --- |
 שיר בביצוע בלאק סבאת'
 מתוך האלבום Sabotage
 יצא לאור:  28 ביולי 1975
 תאריך הקלטה:  תחילת 1975
 סוגה:  הבי מטאל, פרוטו ת'ראש מטאל, רוק מתקדם
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  6:29
 חברת תקליטים:  ורטיגו רקורדס
 כתיבה:  טוני איומי, גיזר באטלר, ביל וורד, אוזי אוסבורן
 לחן:  ביל וורד, טוני איומי, גיזר באטלר, אוזי אוסבורן 
 הפקה:  בלאק סבאת', מייק בוצ'ר
 
"Symptom of the Universe" (בעברית: "סימפטום היקום") הוא שיר של להקת ההבי מטאל הבריטית, בלאק סבאת'. השיר מופיע באלבום הלהקה משנת 1975, Sabotage.
סקירה

"Symptom of the Universe" הוא בעיקר פרי הלחנתו של גיטריסט הלהקה, טוני איומי, ומילותיו נכתבו על ידי גיזר באטלר. החלק האחרון של השיר שונה מאוד משאר השיר. חלק זה נוצר בג'אם באולפן באופן ספונטני (לפי איומי) והוחלט לשלבו בשיר.
ביצועים של הופעות חיות לשיר זה נמצאים באלבומים Past Lives, Cross Purposes Live ו-Live... Gathered in their Masses, ביצוע נוסף מופיע גם בסרט ההופעה שצולם בסיבוב ההופעות לקידום האלבום, Never Say Die!.
ביצוע לשיר זה מופיע גם כשיר הפתיחה באלבום ההופעה של סולן הלהקה אוזי אוסבורן, Speak of the Devil משנת 1982.
השיר מתנגן במשחקי הווידאו Skate 2 ו-Brütal Legend.