stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1921 בספרות
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
יוסף חיים ברנר, נולד ב-1881, נרצח בפרעות ב-2 במאי.
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אחמד אלאסד

אחמד אלאסד (ערבית: احمد الاسد) היה ראש מועצה מקומית לקייה בשנים 2004-2008 ו-2018-2024.
בבחירות השניות לראשות המועצה בשנת 2004, זכה ל-36.04% בסיבוב הראשון, בעוד ראש המועצה היוצא השייח' איברהים אבו מחארב זכה ב-35.85%. בסיבוב השני ניצח אלאסד את אבו מחארב ברוב של 51.61%.
בבחירות 2008 זכה בסיבוב הראשון ל-22.67% מהקולות, בעוד יריבו ח'אלד אלסאנע זכה ב-31.55% מהקולות ואילו אבו מחארב זכה ל-19.02% בלבד. בסיבוב השני ניצח אותו אלסאנע ברוב של 55.25%.
בבחירות 2013 התמודד לראשות המוצעה וזכה בסיבוב הראשון ל-35.63% מהקולות, לעומת סאלם אבו עאיש שזכה ב-34.34% ואלסאנא חאלד שזכה ב-26.23% מהקולות. עם זאת, בסיבוב השני ניצח אותו אבו עאיש ברוב של 51.93%.
בבחירות 2018 זכה בסיבוב הראשון ל-35.43% מהקולות, אך אף מתמודד לא חצה את רף ה-40% (ראש המועצה היוצא אבו עאיש לא התמודד לקדנציה נוספת). בסיבוב השני התמודד מול איברהים נסאסרה וניצח ברוב של 52.1% (3,060 לעומת 2,813 קולות). במהלך הבחירות נרשמו אירועי אלימות ביישוב.
באוגוסט 2022 פורסם כי אלאסד נעצר בחשד לאלימות כלפי זוגתו ובביגמיה, לאחר שהגישה תלונה במשטרה. מספר חודשים אחר כך, הוגש נגדו כתב אישום בגין תקיפת מנהל בית ספר ביישוב.
על בנו ואל אלאסד נגזרו 7.5 שנות מאסר לאחר שבמאי 2021 במהלך מבצע שומר החומות הקים עם ארבעה חברים נוספים מחסום בכביש, רגמו כלי רכב באבנים, הציתו אותם ותקפו נהגים באלימות.
לאורך השנים התבטא בתמיכה במדיניות הימין הישראלי. בשנת 2023 התבטא בתמיכה במדיניות ממשלת נתניהו בתקצוב החברה הערבית, ואמר: "מי שכבש והקים את ההתנחלויות זה השמאל – לא הימין. לכן תמיד אמרתי שהימין הכי טוב".
בבחירות 2024 התמודד אך זכה רק ל-5.2% מהקולות בסיבוב הראשון.
הערות שוליים

↑  מבט לרשויות המקומיות
↑  תוצאות הבחירות 2008
↑  תוצאות הבחירות 2013
↑  قاسم بكري, انتخابات اللقية: شجار ومنافسة حادة في الجولة الثانية, ‏13 בנובמבר 2018
↑  אילנה קוריאל, חשוד בתקיפת אשתו: ראש המועצה רדף, היא התקשרה 100 - ושופט הורה לשחררו, באתר ynet, 16 באוגוסט 2022
↑  רותם שרון, ממשיך להסתבך כתב אישום כנגד ראש מועצת לקייה לאחר שאיים על מנהל בית ספר אני אשבור לך את הפרצוף, באתר באר שבע נט
↑  איליה יגורוב, 7.5 שנות מאסר לבנו של ראש מועצת לקיה שביצע לינץ' בזמן "שומר חומות", באתר ישראל היום, 1 בפברואר 2024
↑  טל אזולאי אבידן, ראש מועצת לקיה: "רה"מ הוכיח את עצמו במעשים, הימין הכי טוב", באתר עכשיו 14
↑    שילה פריד, ‏ראש מועצת לקיה: "מעדיף את הימין על השמאל", בעיתון מקור ראשון, 29 בדצמבר 2021
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12215, התשפ"ד, 19 במרץ 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רייבנלופט

לוגו הספרים
רייבנלופט (מאנגלית: Ravenloft) הוא יקום בדיוני שהיה ההשראה לסדרת ספרים ומשחקי מחשב והפך לעולם מערכה של "מבוכים ודרקונים".
זהו מישור קיום, למעשה מימד שנקרא גם "הדמוי-מישור של האימה", עולם שמשלב אימה גותית ופנטזיה-אימה. הוא מורכב מממלכות שונות שנוצרו על ידי הכוחות האפלים המסתוריים, או נמשכו על ידיהם מעולמות אחרים. הליבה של רייבנלופט מורכבת מקבוצה של כעשרים ממלכות מחוברות, שני ימים והאיים שבהם, ומלבד זאת קיימים גם מקבצים של שתיים-שלוש ממלכות מחוברות, וממלכות שמתקיימות כאיים נפרדים, מוקפים בערפילים. 
כל ממלכה נשלטת על ידי דמות המכונה "אדון אופל". אדון אופל יכול להיות אדם או מפלצת שביצע פשעים כה מחרידים עד שעורר את תשומת הלב של הכוחות האפלים, שהחליטו להעניק לו ממלכה משלו.
אדוני האופל לכודים בתוך גבולות ממלכותיהם ואינם יכולים לצאת בשום דרך, ורובם מסוגלים אף לסגור את גבולותיהם שלהם בכוח רצונם ולמנוע מאחרים לצאת או להיכנס. אדוני האופל מקבלים מהכוחות האפלים כוחות אדירים, אולם על כל אחד מהם מוטלת גם קללה המונעת ממנו להשיג את משאלות לבו היקרות ביותר. 
לכל אדון אופל רצונות שונים. חלקם רוצים אהבה, אחרים מעוניינים בניצחון מפואר, בנקמה על אויביהם וכן הלאה.
עולם המערכה

רייבנלופט הוא עולם של אימה גותית, ועל שליטי המבוך המריצים משחק באותו עולם לייצר סצנות רבות הבונות פחד ואימה, המגיעים לשיא במפגש פנים אל פנים עם הרשע המסתורי.
בעולם הזה, יש דגש מיוחד למעשים של הדמויות, בעיקר אם מעשים אלו אינם מוסריים, מכיוון שכך הן מסתכנות בנפילה תחת השפעת הכוחות האפלים, וגם יכולות להפוך בהדרגה ליצורי אופל. 
ערפילי הקסם של רייבנלופט יכולים להופיע בכל מקום בעולמות ה"מבוכים ודרקונים" ולמשוך את חורשי הרעה לתוך עולם רייבנלופט. המקום היחידי שבו הערפילים אינם יכולים להופיע הוא הפלוגיסטון (הנוזל בין ספירות הבדולח) של עולם הספלג'אמר. הפלוגיסטון חוסם כל מעבר בין ממדים, אבל הערפילים יכולים להופיע בחלל העמוק בתוך כל אחת מספירות הבדולח. יוצא דופן נוסף הם המישורים החיצוניים והפנימיים. לפי כל התאוריות אין כל מניעה מהערפילים להופיע שם, אבל הם מעולם לא הופיעו שם.
הכוחות האפלים

הכוחות האפלים הם ישויות זדוניות השולטות על הדמוי-מישור של האימה. טבעם המדויק ומספרם נשמר עמום בכוונה תחילה, על מנת לאפשר פיתוח עלילה לפי המסורת הגותית של בניית הסיפור - בו הגיבורים לעיתים קרובות מוצאים עצמם בנחיתות מספרית ואיכותית לעומת כוחות רשע לא ידועים שמעבר להבנתם.
הכוחות האפלים משמשים לעיתים קרובות כגורם המניע את העלילה, במיוחד בכל הנוגע אדוני האופל, השליטים הנראים לעין של רייבנלופט. כשם שאדוני האופל מענים ומתעללים בדמויות השחקנים, כך אותם אדוני אופל מעונים על ידי הכוחות האפלים. כמובן, ההבדל הוא ברמת העוצמה – בזמן שרוב הרפתקאות "מבוכים ודרקונים" מתמקדות בניצחון חבורת גיבורים על אדון אופל זה או אחר (ברוח הספר "דרקולה" של ברם סטוקר), הם לא מסוגלים לנצח את הכוחות האפלים. אדוני אופל שונים, כמו אזאלין מדארקון, ניסו מספר פעמים לברוח מרייבנלופט ומשליטתם של הכוחות האפלים, אולם רק שניים - לורד סות' והליץ' והאל-למחצה וקנה - הצליחו בכך.
לא כל אדוני האופל מכירים בכוחות האפלים. סטראד פון זרוביץ', למשל, בספר זיכרונותיו מתייחס רק לכוח בשם "מוות", שלועג לו עם קולות של משפחתו וחבריו לשעבר. ולאד דרקוב, אדון האופל של פלקובניה, שפלישותיו הצבאיות נידונות לכישלון מתמיד, מתעלם לחלוטין מכך שהיו גורמים על-אנושיים שגורמות לתבוסותיו החוזרות ונשנות.
הכוחות האפלים מסוגלים גם למניפולציות שאינם קשורות לרשע. על אף שמזימותיהם לרוב אחראיות לסבל של רבים מתושבי רייבנלופט, הם גם משחקים תפקיד של שופטי צדק.
ישנם סיפורים לפיהם הכוחות האפלים אפשרו לחפים מפשע לברוח מרייבנלופט לעולמות קודרים פחות, לאחר ששפטו אותם ומצאו כי הם זכאים לתגמול הולם, ועקב זאת שחררו אותם מממלכות הערפילים.
טבעם המדויק של הכוחות האפלים של רייבנלופט לעולם אינו מוסבר בחומרי המשחק, על אף שכמה מהספרים רומזים על כך. במובן מסוים, הכוחות האפלים אמורים להישאר אלמוניים נצחיים, מעין קבוצה של רצונות גחמניים ובלתי צפויים שהדמויות לא יכולות להבין את סיבותיהם ומעשיהם.
השראות

רייבנלופט ידועה בשימוש המקביל של דמויות דמיוניות מספרות האימה, ולעיתים רחוקות, דמויות היסטוריות. 
דוגמאות:
הרוזן סטראד פון זרוביץ' ווְלָאד דְרָאקוֹב, הם מקבילים לדמותו של ברם סטוקר - הרוזן דרקולה, וההשראה ההיסטורית שלו, ולאד טפש.
דוקטור ויקטור מוֹרְדֶנְהַיים והגולם שיצר, אדם, מקבילים לדמויות של מרי שלי - דוקטור פרנקנשטיין והיצור שלו.
דוקטור רודולף ואן ריכטן ההירואי, מקביל לאברהם ואן הלסינג.
פרנטיסק מרקוב מקביל לדמות של ה.ג. וולס – דוקטור מורו.
הוויסטאני הם ייצוג סטריאוטיפי המבוסס על האופן בו הצוענים הוצגו בסרטי אימה. לוויסאטני יש יכולות של קריאת המזל.
סֶר טריסטן היירגארד והצד השני שלו, מלקן, מושפעים בצורה ישירה מ"דוקטור ג'קיל ומר הייד" של רוברט לואיס סטיבנסון.
אדון אופל פחות ידוע בשם מליניו (בובה שקמה לחיים) הוא גרסה אפלה של פינוקיו.
אדון האופל סוֹדוֹ ודמות נוספת בשם "משסף חצות" מבוססים על ג'ק המרטש.
שלוש האחיות המכשפות מזכירות את שלוש המכשפות ב"מקבת" של ויליאם שייקספיר
בנוסף לשימוש בעולם ספרות האימה, רייבנלופט משלבת גם דמויות ומאפיינים של עולמות קיימים של "מבוכים ודרקונים".
הלורד סות' - מעולם רומח הדרקון - מופיע כאדון אופל ברייבנלופט, כמו גם הליץ' וקנה מעולם גרייהוק וסגנו הקודם והבוגדני - הערפד קאס.
המלך האובד גונדגאל (המורד באזון ה-4) מעולם ממלכות נשכחות גם מופיע, אם כי לא כאדון אופל.
אלו דמויות שכבר ביססו לעצמן תפקיד מוכר בעולם המקור שלהן. לעומת זאת, ישנן דמויות ברייבנלופט שניתן להם סיפור המתאר כי הגיעו מעולם זה או אחר, על אף שזאת הפעם הראשונה שהן מופיעות בחומרי המשחק. לדוגמה, הליץ' אזאלין רקס חובר רטרואקטיבית לעולם גרייהוק.
שיטת המשחק

משנת 2001, משחק רייבנלופט מתנהל בשיטת ק20, עם שינויים מסוימים. ישנם גלגולי הצלה חדשים שניתן להשתמש בהם רק בתוך רייבנלופט. פחד, אימה וטירוף הם גלגולי הצלה חדשים בנוסף לגלגולים הקיימים. ישנם גם מקצועות יוקרה חדשים, לחשים וכישרונות.
היסטוריה

טרייסי היקמן ואשתו לורה יצרו את הרעיון לרייבנלופט. הוא פורסם לראשונה בשנת 1983 כמודול (משחק הרפתקאה) מוד"מ (מבוכים ודרקונים מורחב) בודד באותו השם. בשנת 1986 יצא מודול ההמשך: רייבנלופט 2: הבית על גבעת הגריפון.
ב-1990 החליטה חברת TSR להפוך את רייבנלופט לעולם מערכה מלא, וסיפקה לו סט של ספרי משחק בשם "ממלכת האימה", שהיה מכונה "הקופסה השחורה". "הקופסה השחורה" זכה ב-1991 בפרס על התצוגה הגרפית הטובה ביותר של משחקי תפקידים.
בנוסף לספרי המשחק, החלה TSR ב-1991 להוציא גם ספרי קריאה שמתרחשים ברייבנלופט. חלק מהספרים נטו להתרכז סביב אדון אופל מסוים, סטראד פון זרוביץ' למשל, זכה להיכלל בארבעה ספרים (שניים מהם נושאים את שמו). חלק מהסופרים נהפכו יותר מאוחר לסופרים מפורסמים בתחום פנטזיית האימה, כמו לאורל ק. המילטון (כותבת סדרת אניטה בלייק), טניה האף ופטרישיה נ. אלרוד.
הגדרות העולם של "הקופסה השחורה" הספיקו להשתנות עוד פעמיים במהלך המהדורה השנייה של "מבוכים ודרקונים" לפני שחברת "מכשפי החוף", שקנו את TSR בשנת 1997, החליטו להפסיק להוציא מוצרים של העולם.
הזיכיון על רייבנלופט נמסר לחברת משחקי ארטאוס לגרסאות 3.0 ו-3.5 של "מבוכים ודרקונים", כאשר חברת White wolf משמשת כמפיצה.
הגדרות העולם שפורסמו על ידי White wolf כללו כמה שינויים, בעיקר בגלל זכויות קניין של "מכשפי החוף", הנגיד סות', לדוגמה, שנוצר עבור הגדרות משחק של עולם המשחק רומח הדרקון נעלם (במקומו מופיע יצור אימה הידוע בשם אביר המוות), הפנתיאון של האלים של "מבוכים ודרקונים" הוחלף בשמות מיוחדים לרייבנלופט (למשל ביין מכונה בשם מפיץ החוק).
ב-15 באוגוסט 2005, הזיכיון של רייבנלופט חזר לידי "מכשפי החוף", ובאוקטובר 2006 הם שחררו את ספר ההרפתקה הענקי "משלחת לטירת רייבנלופט", גרסה מחודשת של ההרפתקה המקורית מהגרסה הראשונה שעברה התאמות למבוכים ודרקונים גרסה 3.5. הספר "משלחת לטירת רייבנלופט" הוא תוספת לכל עולם מו"ד שהוא. הספר שונה לחלוטין ממוצרי רייבנלופט של ארטאוס.
מדריך המישורים המהווה חלק מהתוספות לגרסה 4 של "מבוכים ודרקונים" מציין כי בעולם של גרסה 4 ממלכות הפחד (כולל רייבנלופט) ממוקמות בתוך מימד הצלמוות (Shadowfell), עולם מקבילי של מוות ואפלה המשיק לעולם בני התמותה.
בשנת 2016 פורסמה המערכה קללתו של סטראד (Curse of Strahd), שמתרחשת ברייבנלופט. המערכה זכתה לאהדה רבה.
רשימת ספרים

אלו הספרים שנכתבו על עולם רייבנלופט :
תורגמו לעברית:
ערפד הערפילים (ספטמבר 1991) מאת כריסטי גולדן, תורגם על ידי בועז וייס בהוצאת מיצוב ב-1992, הוצא מחדש על ידי אופוס ב-2006
אביר הוורד השחור (דצמבר 1991) מאת ג'יימס לאודר, תורגם על ידי בועז וייס בהוצאת מיצוב ב-1992 (בשם "אביר השושנה השחורה"), הוצא מחדש על ידי אופוס ב-2011
ריקוד המתים (יוני 1992) מאת כריסטי גולדן, תורגם על ידי בועז וייס בהוצאת מיצוב ב-1992
לב חצות (דצמבר 1992) מאת ג. רוברט קינג, תורגם על ידי בועז וייס בהוצאת מיצוב ב-1993
שטיח הנשמות האפלות (מרץ 1993) מאת אליין ברגסטורם, תורגם על ידי בועז וייס בהוצאת מיצוב ב-1993
קרנבל הפחד (יולי 1993) מאת ג. רוברט קינג, תורגם על ידי בועז וייס בהוצאת מיצוב ב-1993
ספרים נוספים שלא תורגמו לעברית :
אני סטראד, זכרונותיו של ערפד (ספטמבר 1993) מאת פ.נ. אלרוד
האויב שבפנים (פברואר 1994) מאת כריסטי גולדן
מורדנהיים (מאי 1994) מאת צ'ט ויליאמסון
סיפורי רייבנלופט (המהווה אתנולוגיה של סיפורים קצרים ויצא בספטמבר 1994) נערך על ידי בריאן תומסן
מגדל האבדון (נובמבר 1994) מאת מארק אנתוני
ברונית הדמים (מרץ 1995) מאת אליין ברגסטורם
מותו של אדון אופל (יוני 1995) מאת לאורל ק. המילטון
מלומד הריקבון (דצמבר 1995) מאת טניה האף
מלך המתים (מרץ 1996) מאת ג'ין דוויס
לישון עם רוע (ספטמבר 1996) מאת אנדריאה קרדרלה
אדון הנקרופוליס (נובמבר 1997) מאת ג'ין דוויס
שאדובורן (מרץ 1998) מאת קארי א. בבריס וויליאם קונורס
אני סטראד, המלחמה נגד אזאלין (יוני 1998) על ידי פ.נ. אלרוד
רוח הוורד השחור (מרץ 1999) מאת ג'יימס לאודר וורוניקה ויטני-רובינסון, תורגם על ידי צפריר גרוסמן בהוצאת אופוס ב-2011
עצמות הרקיע (הברית) (ספטמבר 2008) מאת סמנת'ה הנדרסון
חצר מיתרס (הברית) (נובמבר 2008) מאת דייוויד א. פייג'
מסע צלב שחור (הברית) (מאי 2009) מאת ארי מרמל
שארלוטטאון

שארלוטטאון (באנגלית: Charlottetown) היא עיר הבירה של הפרובינציה הקנדית אי הנסיך אדוארד והעיר הגדולה בו. העיר קרויה על שם הנסיכה שארלוט אשתו של ג'ורג' השלישי (1744–1818).
היסטוריה

כחלק מההתיישבות הצרפתית באקדיה, הקימו ב-1720 אנשי מצודת לואיסבורג הצרפתים התיישבות באזור מול מיקומה הנוכחי של העיר כיום, בעברו השני של המפרץ. במסגרת מלחמת המלך ג'ורג' כבשו הבריטים את אי הנסיך אדוארד, אך השיבו אותו לצרפתים בהסכם אקס-לה-שאפל (Aix-la-Chapelle) ב-1748.
ב-1758, בשיאה של מלחמת הצרפתים והאינדיאנים כבשו הבריטים את האי ואת המבצר וגירשו את המתיישבים הצרפתים. הבריטים בנו בכניסה למעגן הטבעי שבמפרץ את מבצר אמהרסט (Fort Amherst), בסמוך למבצר הצרפתי הנטוש. ב-1763 נקבע בחוזה פריז ששטחי צרפת בצפון אמריקה יעברו לידי בריטניה. הבריטים נתנו חשיבות גבוהה לתהליך מיפוי וחקירת השטחים שברשותם
 ושנה לאחר ההסכם, מונה קפטן סמואל הולנד מחיל ההנדסה המלכותי לסוקר הראשי בשטחי בריטניה בעולם החדש. הולנד קבע את מיקומה הנוכחי של העיר כיישוב המרכזי באי (שאז נקרא סיינט ג'ון) וקרא לה על שם אשתו של מלך אנגליה. ב-1775 בזזו את העיר פריבטירים ממסצ'וסטס כחלק ממלחמת העצמאות של ארצות הברית, גנבו את חותם המושבה ושבו את פיליפסקולבק (Phillips Callbeck), אחד מאנשי הממשל של האי. ב-17 באפריל 1855 הוכרזה שארלוטטאון כעיר ומספר התושבים בה היה 6,500.
גאוגרפיה ואקלים

העיר שוכנת לחופו של מפרץ שארלוטטאון שאליו נשפכים שלושה נהרות מתוך האי, כך שהעיר בנויה בצורת האות V כשהזרועות הם שניים מהנהרות. מול העיר, מתחבר המפרץ למיצר נורת'אמברלנד שהוא חלק ממפרץ סנט לורנס.
האקלים בעיר הוא מושלג - ממוזג קר, כאשר הוא מתון יחסית לערים בתוך היבשת בגלל מיקום העיר במפרץ סנט לורנץ. הטמפרטורה הממוצעת בחודש ינואר (החודש הקר) היא C°‏ 8− ויכולה לרדת עד C°‏ 20− או פחות, אירוע שמתרחש כשמונה ימים בממוצע בשנה. המשקע העיקרי בחורף הוא שלג, כאשר הממוצע השנתי הוא 312 ס"מ. הטמפרטורה הגבוהה בחודש יולי (החודש החם) היא C°‏ 23.2 עם משקעי גשם בממוצע של 117 ס"מ בשנה.
כלכלה

הכלכלה בעיר מבוססת בעיקר על המגזר הציבורי שכולל את ניהול העיר, המחוז והפרובינציה, את מערכת הבריאות ואת מערכת החינוך. תעשיות טכנולוגיות, כימיות וביו-טכנולוגיות קיימות גם הן, אך במספר מועט.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של שארלוטטאון, באתר העיר
↑  נתוני אקלים של שארלוטטאון, בארכיון נתוני האקלים הלאומי של קנדה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566713905171  GND: 4217119-2  LCCN: n81071722  MusicBrainz: 17b6837b-bd65-4ad9-8440-c28794348704  NARA: 10045565  NKC: ge412944  VIAF: 139472838   WorldCat (עם VIAF): 139472838
1270

שנת 1270 היא השנה ה-70 במאה ה-13. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

השושלת הסולומונית עולה לשלטון באתיופיה
מסע הצלב השמיני. השתתפו כוחות מצרפת וממלכת סיציליה. הקרבות נערכו בתוניס והסתיימו ללא הצלחות מיוחדות.
נולדו

12 במרץ – שארל, מייסד בית ולואה (נפטר ב-1325)
נפטרו

הרמב"ן, רב, פוסק, פילוסוף, ומקובל חשוב.
23 בפברואר – איזבל הקדושה, נסיכת צרפת (נולדה ב-1225)
17 במרץ – פיליפ ממונפורט, אציל צלבני ממוצא צרפתי
25 באוגוסט – לואי התשיעי, מלך צרפת (נולד ב-1214/1215)
ראו גם

ילידי 1270‎
נפטרים ב-1270‎
1920 בספרות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1920  בספרות |  |
< · 1918 · 1919 – 1920 – 1921 · 1922 · >
כל ערכי השנים בספרות במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספרות במאה ה-21 · פורטל הספרות
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1920 ונוגעים לתחום הספרות.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספרים חדשים נבחרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
"שרי", ספרה של קולֶט
"רחוב ראשי", רומן מאת סינקלר לואיס
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
20 בינואר – אייזק אסימוב, סופר מדע בדיוני אמריקאי (נפטר ב-1992)
4 באוגוסט – פ.ד. ג'יימס, סופרת אנגלייה של ספרי מתח (נפטרה ב-2014)
22 באוגוסט – ריי ברדבורי, סופר ופובליציסט אמריקאי (נפטר ב-2012)
15 בדצמבר – אלבר ממי, סופר תוניסאי שכתב בצרפתית (נפטר ב-2020)
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
4 בינואר – בניטו פרס גלדוס, סופר ספרדי
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

1919 בספרות
1920
1921 בספרות
שנים בספרות
ספרות
בל-איבני

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־8 לפנה״ס 
 פטירה:  700 לפנה״ס אשור 
 מדינה:  בבל 
 
בֱּל-איבְּני היה אציל בבלי, שמוּנה על ידי המלך האשורי סנחריב להיות מלך בבל. באותה עת הייתה בבל מדינה ואסלית של אשור. בל-איבני שלט עליה בין השנים 700-703 לפנה"ס.
לאחר מותו של סרגון השני בשנת 705 לפנה"ס, עלה לשלטון בנו סנחריב. כמו בתקופת שלטונו של אביו, גם תחילת שלטונו של סנחריב התאפיינה במרידות ברחבי האימפריה. מרידות אלה נוצלו גם על ידי העיר בבל. בשנת 703 לפנה"ס, אציל בבלי בשם מרדוך-זכיר-שומי השני ניצל את המהומה ועלה לשלטון למספר חודשים. הוא הורד מהשלטון באותה שנה על ידי מרדוך-אפלה-אידינה השני, שמלך בבבל עד להדחתו על ידי סרגון השני. סנחריב דיכא את המרד, ובעקבותיו החליט למנות אציל מקומי שגדל בחצר המלך באשור להיות מלך בבל, שיהיה שליט בובה שלו. אבל גם מינוי זה לא צלח, בל-איבני כרת ברית עם הכשדים והעילמים למרד כנגד אשור.
לאחר שסנחריב ניצח את קואליציית המורדים בשנת 700 לפנה"ס, הוא היגלה את בל-איבני לאשור ומינה במקומו את בנו הבכור יורש העצר אשור-נדין-שומי למלך בבל.
טיפול המרה

מעמד חוקי של טיפולי המרה ברחבי העולם:  מדינות האוסרות על טיפולי המרה על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית  איסור דה-פקטו על טיפולי המרה  קיים איסור באזורים מסוימים במדינה  איסור על טיפולי המרה ממתין לאישור או מוצע  אין איסור על טיפולי המרה
טיפול המרה הוא שם כולל לטכניקות פסאודו-מדעיות המתיימרות לשנות את הנטייה המינית, הזהות המגדרית או הביטוי המגדרי של אנשים בקהילת הלהט"ב כדי להתאים אותם עם נורמות הטרוסקסואליות וסיסג'נדריות.
 שיטות טיפולי המרה כוללות טיפולים המידמים לטיפולים נפשיים, היפנוזה, אימון אישי, התערבויות רוחניות, הדמיה, ניתוחי מוח, סירוס בניתוח או בהורמונים, טיפולי סלידה כגון הכאה עצמית או מכות חשמל, תרופות המעוררות בחילות ועוד.
קיים קונצנזוס מדעי כי טיפולי המרה אינם יעילים בשינוי הנטייה המינית או המגדרית וכי לעיתים קרובות הם גורמים למטופלים נזק נפשי משמעותי וארוך טווח. מזה מספר עשורים מומחי רפואה ובריאות הנפש מתנגדים לטיפולי המרה בגלל שאלו עלולים לגרום נזקים כמו מתח נפשי קיצוני, חרדה, דיכאון, אלכוהוליזם, התמכרות לסמים, חיים ברחוב, פגיעה-עצמית והתאבדות. נזקים אפשריים נוספים כוללים בידוד ונסיגה חברתית, קושי בקשירת קשרים אינטימיים וביחסי מין, כעס וריחוק כלפי ההורים. ילדים ובני נוער חשופים במיוחד לסיכונים שונים בטיפולים אלה.
גופים רפואיים מזהירים כי השיטות בטיפולי המרה אינן יעילות ועלולות לפגוע במטופל. ארגונים רפואיים, מדעיים וממשלתיים בארצות הברית ובבריטניה הביעו דאגה מטיפולי המרה ומפגיעה שעלולה להיגרם למטופל. בישראל הזהיר משרד הבריאות מפני קבלת או הצעת טיפול המרה. משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם מגדיר את טיפולי ההמרה כבלתי אתיים, כבלתי מדעיים, כבלתי יעילים וכפרקטיקה שעשויה להגיע לכדי התעללות ועינויים, ולכן ממליץ למדינות לאסור בחוק טיפולי המרה.
באתר האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה נטען: "אף על פי שהקונצנזוס של ארגוני הבריאות ובריאות הנפש הגדולים הוא שהטרוסקסואליות והומוסקסואליות כאחת הן ביטויים נורמליים של המיניות האנושית, מאמצים לשינוי הנטייה המינית באמצעות תרפיה אומצו על ידי כמה ארגונים פוליטיים ודתיים ושווקו לציבור באגרסיביות. עם זאת, מאמצים אלו טומנים בחובם פוטנציאל להזיק לאנשים צעירים, מאחר שהם מציגים את ההשקפה שנטייתם המינית של להט"בים היא מחלת נפש או הפרעה נפשית, ולעיתים קרובות הם מציגים את חוסר היכולת לשינוי הנטייה המינית ככישלון אישי ומוסרי".
במהלך המאה ה-21 העבירו מדינות רבות, בעיקר באירופה ובאמריקה, חוקים ותקנות האוסרים טיפולי המרה.
מחקר משנת 2022 העריך כי הנזק הכלכלי הישיר של טיפולי המרה ללהט"בים צעירים בארצות הברית היה 650 מיליון דולר בשנה. לפי המחקר הטיפולים הובילו גם לנזקים שונים כמו מתח נפשי, דיכאון, אלכוהוליזם, התמכרות לסמים, והתאבדות, כך שהנזק הכלכלי הכולל מטיפולי המרה בארצות הברית הוערך ב־9.2 מיליארד דולר בשנה.
הגדרות וטרמינולוגיה

בספרות המחקרית והמקצועית טיפולי המרה לא תמיד מכונים "טיפולים". בחלק מהפרסומים מתייחסים אליהם כאל מאמצי שינוי נטייה מינית ושינוי זהות מגדרית (SOGICE). אלו נחלקים ל"מאמצי שינוי נטייה מינית".
 ול - "מאמצי שינוי זהות מגדרית".
מאמצי שינוי נטייה מינית (SOCE - Sexual Orientation Change Efforts) כוללים מגוון של טכניקות המשמשות הן אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש והן אנשים לא מקצועיים, במטרה לשנות נטייה מינית,
או חלק כלשהו שלה. המונח SOCE פותח בשנת 2009 על ידי כוח המשימה של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה (APA) בנושא תגובות טיפוליות מתאימות לנטייה מינית, כדי לתאר מאמצים אלה, שיכולים להופיע במגוון צורות ועשויים להיות מכונים במגוון שמות. המונח "מאמצי שינוי נטייה מינית" נמנע במכוון משימוש במילה "טיפול" (therapy) ומכאן בצורה משתמעת כי יש הפרעה כלשהי שצריך לטפל בה.
מאמצי שינוי זהות מגדרית (Gender Identity Change Efforts - GICE). הוא מונח מקביל המתייחס לטכניקות שנועדו לשנות זהות מגדרית, ביטוי מגדרי, או מרכיבים נלווים של אלה, כך שיהיו בהתאמה לתפקידי מגדר שמקושרים באופן סטריאוטיפי למין שנקבע בלידה. לעיתים מאמץ לשינוי זהות מגדרית הוא חלק במאמץ שינוי נטייה מינית.
במחקרים, פרסומים וניירות עמדה, אנשי מקצוע מתייחסים למאמצים אלה הן בנפרד והן כתופעה משותפת. הנחת היסוד שמצויה בבסיס טיפולי המרה, היא שנטייה מינית או זהות מגדרית של אדם מהווה בעיה רפואית גופנית או נפשית המצריכה התערבות או טיפול. הנחה זו משותפת לשני התחומים ואינה מקובלת על גופי רפואה מרכזיים.
גם תומכים בטיפול המרה לא בהכרח משתמשים במונח זה, אלא יכולים להשתמש בביטויים כמו "ריפוי משבר מיני" או "מאבק עם משיכה חד מינית" או "התמודדות עם נטייה מינית הפוכה". כינוי נוסף לטיפולי המרה הוא "טיפול רפרטיבי" (מתקן), היכול לתאר טיפולי המרה ככלל או טכניקות מסוימות להמרה.
תפוצה

סקר ספרות מחקרית שבוצע בארצות הברית בשנת 2022 מצא 28 מחקרים מהימנים שבדקו 190 אלף להט"בים. בממוצע, 12% מתוך המשתתפים במחקרים ניסו טיפולי המרה, שכללו טיפולים פסיכותרפיים אישיים או קבוצתיים, טיפולים שכללו אשפוזים וכן טיפולים שהומלצו על ידי מנהיגים דתיים. הגיל הממוצע לטיפולים היה 25 (הטווח כלל אנשים בגילאי 5–58). המטופלים עברו 118 מפגשים בממוצע, במשך תקופה ממוצעת של 26 חודשים. הספרות לא סיפקה הערכה ברורה לאחוז האנשים שהחלו את הטיפול כקטינים. מתוך האנשים שעברו טיפולים, 43% עברו לפחות שני סוגים של טיפולי המרה ו־15% מהם עברו לפחות שלושה סוגי טיפולים.
אוכלוסיית היעד במחקרים הייתה בני נוער להט"בים בגילאי 13–17 במדינות שבהן אין איסור בחוק על טיפולי המרה לקטינים וכן להט"בים בגילאי 18–24 בכל רחבי ארצות הברית. כ־10% מהלהט"בים באוכלוסיית היעד היו בסיכון לקבלת טיפולי המרה.
מחקר משנת 2019 מצא כי 698 להט"ב מבוגרים בארצות הברית עברו טיפולי המרה. מתוכם 350 עברו טיפולי המרה כבני נוער.
שיטות טיפולי המרה

קיימות מגוון גדול של שיטות המשמשות כיום בניסיון לשנות נטייה מינית או מגדרית. כאמור, הנחת היסוד שמצויה בבסיס טיפולי המרה, היא שנטייה מינית או זהות מגדרית של אדם מהווה בעיה רפואית גופנית או נפשית המצריכה התערבות או טיפול, או בניסיון "לנרמל" התנהגות או ביטויים שלה.
מאמצי שינוי נטייה מינית (SOCE) מתייחסים למגוון רחב של מאמצים במגוון צורות כגון פגישות אחד על אחד, מפגשי קבוצה, תוכניות במקום המגורים, כנסים וקבוצות מקוונות. הנימוקים ל-SOCE כללו הצהרות כי משיכה מינית הומוסקסואליות נגרמת בגלל טיפול הורות גרועה, התעללות מצד בני קבוצת הגיל, טראומה מינית, "נחיתות" מגדרית, או צרכים רגשיים שלא נענו.
חלק מהתערבויות במסגרת מאמצי שינוי נטייה מינית כוללת המלצה על יציאה עם אדם מהמין הנגדי; פיתוח אינטמיות לא מינית והשתייכות לקבוצת עמיתים הטרוסקסואלים מאותו המגדר; התנסות במגע לא ארוטי מאותו המגדר; טקסים דתיים כמו תפילה, לימוד כתבי קודש, גרוש שדין, וקיום וידוי על משיכה לאנשים מאותו מין; יישום של התניה מונעת ועוד.
שיטות טיפולי המרה > ניסיונות למניעה מוקדמת

בעקבות ההצלחה המועטה מאוד של ניסיונות לשינוי נטייה מינית שנערכו בארצות הברית (בעיקר במאה העשרים), מספר מצומצם של חוקרים אמריקנים, המזוהים בעצמם כשייכים לקהילה הלהט"בית, הציעו מעין "טיפול מונע" המבוסס על ההנחה שדפוס פעילות מסוים, בפרט מצד ההורים, ובפרט בשנים הראשונות לחיי בנם או בתם, עשוי להקטין את הסיכוי להופעת ההומוסקסואליות בהמשך החיים הבוגרים של הצאצא. לא מדובר על מפגשים ומעקב אצל קלינאי, כי אם על תדרוך התנהגותי מוקדם, של ההורים. הגישה בוקרה בטענה שהיא הומופובית ושהיא עשויה להעכיר את היחסים בין הורים לילדיהם.
חלוץ גישה זו הוא הכומר והחוקר ג’ורג’ אלן רקרס אשר תיאר בספרו משנת 1982 "לעצב את הזהות המינית של ילדך". רקרס, שהוא הומוסקסואל, או לחלופין דו מיני בעצמו הפך לשנוי במחלוקת לאחר שמטופל שלו התאבד בבגרותו ורקרס נחשד על ידי העיתונאי ההומוסקסואל אנדרסון קופר כאשם בכך.
גישה דומה נקט עמיתו של רקרס, ג'וזף ניקולוסי, בחיבור משנת 2002 בשם "מדריך להורה למניעת הומוסקסואליות", בו כתב, כי בבסיס ההומוסקסואליות עומדת בדרך כלל נון קונפורמיות מגדרית בילדים אותה הוא מסביר בגרסה לא קונבנציונלית של פסיכואנליזה, לפיה נון קונפורמיות זו היא תוצאה של הזדהות מעטה עם ההורה הנכון או, לחלופין, עם ההורה הלא נכון. למשל כאשר אמו של האדם מגוננת עליו יתר על המידה בשנות החיים הראשונות הוא נוטה להזדהות עמה באופן מופרז, או כאשר הילד לא מקבל באותן שנים מספיק אהבה ותשומת לב מאביו (משום שחסרה דמות אב, או שהאב מרוחק או משום שהילד נפגע מהאב והתרחק ממנו רגשית) או מהדמויות הגבריות הקרובות אליו, הצורך שלו באהבה גברית הופך למשיכה רומנטית-מינית בגיל ההתבגרות. כתוצאה מכך, הילד אינו מרגיש בנוח עם ילדים בני אותו מין ביולוגי ומרגיש סוג של רגשי נחיתות בתור גבר בהמשך חייו, ואלה גורמים לרומנטיזציה של הגבריות. גרסתו של ניקולוסי נשענת על תאוריית האם השתלטנית, שנזנחה במחקר באופן כמעט מוחלט, ואיננה לוקחת בחשבון גורמים ביולוגיים בהתפתחות זהות המגדר (בפרט אצל בנות); ממצאים אשר על פי מדען המוח וחוקר הנטייה המינית מארק ברידלאב הם מבוססים היטב.