stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ולייט מילס
הערות שוליים

1 2  Crook, John (2005-08-21). "Mills is bewitching – Emmy-winning actress charms fans of NBC's soap 'Passions'". Chicago Tribune.
↑  SoapOperaFan.com Episode Summary
↑  Stevens, Christopher (2010). Born Brilliant: The Life Of Kenneth Williams. John Murray. p. 382. ISBN 1-84854-195-3.
| פרס אמי לשחקנית משנה מצטיינת במיני סדרה או סרט |
| --- | --- | --- |
| 1975–2000 | ג'ולייט מילס (1975) ‏•‏‏ רוזמרי מרפי (1976) ‏•‏‏ דיאנה היילנד (1977) ‏•‏‏ אווה לה גליאן (1978) ‏•‏‏ אסתר רול (1979) ‏•‏‏ מייר וינינגהם (1980) ‏•‏‏ ג'יין אלכסנדר (1981) ‏•‏‏ פני פולר (1982) ‏•‏‏ ג'ין סימונס (1983) ‏•‏‏ רוקסנה ז׳אל (1984) ‏•‏‏ קים סטנלי (1985) ‏•‏‏ קולין דיוורסט (1986) ‏•‏‏ פייפר לורי (1987) ‏•‏‏ ג'יין סימור (1988) ‏•‏‏ קולין דיוורסט (1989) ‏•‏‏ אווה מארי סיינט (1990) ‏•‏‏ רובי די (1991) ‏•‏‏ אמנדה פלאמר (1992) ‏•‏‏ מרי טיילר מור (1993) ‏•‏‏ סיסלי טייסון (1994) ‏•‏‏ ג'ודי דייוויס / שירלי נייט (1995) ‏•‏‏ גרטה סקאקי (1996) ‏•‏‏ דיאנה ריג (1997) ‏•‏‏ מייר וינינגהם (1998) ‏•‏‏ אן בנקרופט (1999) ‏•‏‏ ונסה רדגרייב (2000) |  |
| 2001–הווה | תמי בלנשרד (2001) ‏•‏‏ סטוקרד צ'אנינג (2002) ‏•‏‏ ג'ינה רולנדס (2003) ‏•‏‏ מרי-לואיז פארקר (2004) ‏•‏‏ ג'יין אלכסנדר (2005) ‏•‏‏ קלי מקדונלד (2006) ‏•‏‏ ג'ודי דייוויס (2007) ‏•‏‏ איילין אטקינס (2008) ‏•‏‏ שוהרה אע'דאשלו (2009) ‏•‏‏ ג'וליה אורמונד (2010) ‏•‏‏ מגי סמית' (2011) ‏•‏‏ ג'סיקה לאנג (2012) ‏•‏‏ אלן בורסטין (2013) ‏•‏‏ קתי בייטס (2014) ‏•‏‏ רג'ינה קינג (2015) ‏•‏‏ רג'ינה קינג (2016) ‏•‏‏ לורה דרן (2017) ‏•‏‏ מריט ויבר (2018) ‏•‏‏ פטרישה ארקט (2019) ‏•‏‏ אוזו אדובה (2020) ‏•‏‏ ג'וליאן ניקולסון (2021) ‏•‏‏ ג'ניפר קולידג' (2022) ‏•‏‏ ניסי נאש (2023) ‏•‏‏ ג'סיקה גאנינג (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4940872  BnF: cb13956184r (data)  GND: 174000936  ISNI: 0000 0001 1833 156X  LCCN: n91013612  NKC: xx0188026  SNAC: w6mq8031  SUDOC: 087970341  VIAF: 27258472   WorldCat (עם VIAF): 27258472
Investing.com

| --- | --- |
 סוג:  חברת דוט קום 
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 2007 – הווה (כ־17 שנים) 
 www.investing.com
 
Investing.com הוא פורטל ואתר אינטרנט כלכלי, אחד משלושת האתרים הכלכליים הגדולים בעולם. נכון ל-2019, החברה מעסיקה כ-300 עובדים ברחבי העולם, עם משרדים ראשיים בתל אביב, ישראל. נכון לדצמבר 2020, האתר מדורג במקום ה-199 ברשימת האתרים הפופולריים ביותר, לפי הדירוג של חברת אלכסה, וגולשים בו מדי חודש למעלה מ-46 מיליון משתמשים.
סקירה

האתר מספק מידע אודות מכשירים פיננסיים ומציע גישה לכלי שוק כגון, מחשבוני המרה, תיקי השקעות אישיים, מטבעות קריפטוגרפיים, מידע אודות מדדי מט“ח, אג“ח, שערי ריבית, אופציות וחוזים עתידיים. הפלטפורמה מספקת ניתוחים, מבזקים ונתונים בזמן אמת עבור בורסות ברחבי העולם.
האתר החל בשם "Forexpros", ובשנת 2012 רכש את כתובתו הנוכחית - investing.com - תמורת 2.45 מיליון דולר, בעסקת הדומיין השנייה בגודלה בעולם באותה שנה.
Investing.com השיק אפליקציה לאנדרואיד בספטמבר 2013 ואפליקציית iOS כשנה לאחר מכן. ב-2018, לאתר היו מהדורות ב-42 שפות.
ב-2021 פורסם כי החברה נרכשה על ידי קרן בינלאומית בכחצי מיליארד דולר.
הערות שוליים

↑  Eytan Halon, Investing.com aims to remove fear factor from personal finances, JPOST, ‏27 במאי 2019
1 2 3  עמרי זרחוביץ', ‏מתחת לרדאר ובלי ששמנו לב צמח בישראל אחד מאתרי שוק ההון המצליחים בעולם, באתר גלובס, 3 בפברואר 2019
↑  investing.com, באתר אלכסה
↑  רועי גולדנברג, ‏השם עושה הכול: הדומיין Investing.com נרכש ב-2.45 מ' ד', באתר גלובס, 12 בדצמבר 2012
↑  https://www.businessinsider.com/investingcom-domain-purchased-for-an-historic-245-million-2012-12
↑  חזי שטרנליכט, הנהלת אתר אינווסטינג לחצה – והמייסד יצא לאקזיט של חצי מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 22 באפריל 2021
שיר בכיף

"שיר בכיף" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית קורין אלאל. את השיר הוציאה ביולי 1985 חברת התקליטים גבי רקורדס כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
על השיר

"שיר בכיף" נכתב והולחן על ידי שמוליק קלוסקי ואלאל, והופק על ידי בני סולסקי וירון בכר. הוא מתאר התחלה של יום חדש עם תחושות חיוביות והתחדשות. אל הבוקר מתלווה שיר אופטימי וזורם, שמביא עמו יום, הנפתח עם הרבה אמביציה והיסחפות. ישנה אווירה פסטורלית שמתוארת בשיר באמצעות תמונות קימה בבוקר, חימום מים על האש, ותהייה על מה שמתרחש מחוץ לחלון.
בהמשך מתארת הדוברת נסיעה בדרך תחת שמיים כחולים עם קולות וצבעים של בוקר ולילה, שמשתלבים זה עם זה. יישנו מוטיב חוזר של שמש מכשפת הנחה על הים, ושמיעה של מוזיקה נעימה. השיר מבטא תשוקה לחיים מלאים בשמחה והנאה מהרגעים הפשוטים.
בעטיפה מופיעה תמונה בשחור-לבן של אלאל מחייכת וצוחקת. מעל לתמונה כתוב שם השיר, "שיר בכיף", ואורכו (3:43). בצד שמאל מופיע טקסט נוסף, כנראה מילים או קרדיטים הקשורים לשיר. התמונה משדרת אווירה חיובית ומשמחת, התואמת את השיר עצמו.
הצלחה מסחרית

ב-29 ביולי 1985 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של גלי צה"ל. ב-23 בספטמבר עלה למקום הראשון, שם שהה שלושה שבועות רצופים. לבסוף, ב-18 בנובמבר יצא מהדירוג השבועי לאחר 13 שבועות צעידה רצופה. במצעד השבועי של רשת ג' הגיע "שיר בכיף" בשיאו למקום הרביעי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1985)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1985)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1985)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1985)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 4 |  |
הערות שוליים

↑  מילות השיר "שיר בכיף", באתר שירונט
↑  שיר בכיף באתר סטריאו ומונו
| קורין אלאל |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | "קורין אלאל" • "פירות אסורים" • "אנטארקטיקה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" • "הכחול של השמיים" • "פשוט כל כך" • "ארנבות משוקולד" • "קהלת" • "כאחד האדם" |  |
| אלבומי אוסף | "האוסף" • "המיטב" |  |
| אלבומי הופעה | "לתמונה נוספו המון צבעים" • "אקווריום: הופעות במפעל הפיס" |  |
| אלבומי משותפים | "ארץ טרופית יפה" • "לו באת – נשים שרות שם טוב לוי" |  |
| אלבומי מחווה | "חברים שרים קורין" |  |
| מארזי תקליטורים | "קורין אלאל / פירות אסורים" • "האלבומים המקוריים" |  |
| סינגלים | "הכול בינינו רגיל" • "סמבה אבן גבירול" • "תן לי קצת ממך" • "שיר בכיף" • "כבשים" • "פירות אסורים" • "שישי בלילה" • "הטבעת נפלה" • "ארץ קטנה עם שפם" • "אנטארקטיקה" • "שיר לשירה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "תאונה" • "יוצאת אל החיים" • "ימי הפרח והאהבה" • "מעיין" • "הוא כאן" • "לחיות" • "פירמידות" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" |  |
| שירים אחרים | "רוצים שלום" • "אמסטרדם" • "אין לי ארץ אחרת" • "התעשייה האבירית" • "שלושת הפעמונים" • "המנון לאהבה" • "ספק גדול" • "החיים בוורוד" |  |
בית הכנסת אור התורה (מרסיי)

| --- | --- |

שער הכניסה לבית הכנסת לפני שהפך למסגד  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת – מסגד
 שימוש:  1962–2016: בית כנסת 2016 ואילך: מסגד
 כתובת:  14 rue Saint Dominique, Marseille, France
 מיקום:  מרסיי 
 מדינה:  צרפת 
 בעלים:  הקהילה היהודית במרסי   הארגון המוסלמי אגודת אל באדר
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1962
 תאריך פתיחה רשמי:  1962 
 עלות:  400,000 אירו
 מידע טכני
 קיבולת:  250 מקומות ישיבה
 
 קואורדינטות:  43°18′01″N 5°22′48″E﻿ / ﻿43.300187532962596°N 5.3801281518419035°E﻿ / 43.300187532962596; 5.3801281518419035
 he
 
בית הכנסת אור התורה הוא בית כנסת לשעבר הנמצא ברובע הראשון של מרסיי, צרפת. בית הכנסת נוסד בשנת 1962 על ידי יהודים פייה-נואר, שהיגרו מאלג'יריה הצרפתית, לצרפת לאחר שאלג'יריה קבלה את עצמאותה. בית הכנסת אור התורה נחשב במשך שנים לבית הכנסת המרכזי של הקהילה היהודית במרסיי עם השנים הפך למרכז תורני ליהודי העיר. בשנת 2016 נמכר בית הכנסת לאגודת אל באדר, ארגון מוסלמי, בתמורה ל-400,000 אירו. הבעלים החדשים החדשים הצהירו במעמד הרכישה שהמבנה מיועד להפוך למסגד "אל באדר" בקיץ 2016.
מיקום

בית הכנסת ממוקם בכתובת, רחוב סן דומיניק 14 (14 rue Saint Dominique), ליד שדרת את'נס (אנ') (Boulevard d'Athènes), בין התחנה המרכזית של האוטובוסים והרכבות העתיקה של מרסיי שהוקמה בשנת 1847, הנקראת – Gare de Marseille-Saint-Charles (אנ') והרחוב הראשי שנבנה בשנת 1666 על ידי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, שנקרא – Canebière (אנ'), ברובע הראשון של מרסיי.
היסטוריה

בעקבות מלחמת העצמאות של אלג'יריה, בין השנים 1962 ועד 1964, אזרחים רבים היגרו מאלג'יריה לצרפת ולאירופה. בין המהגרים היו כ־120,000 יהודים. רבים מיהודי אלג'יריה התיישבו במרסיי ובשנת 1962 הקימו את בית הכנסת אור התורה ברובע הראשון של מרסי. בית הכנסת היה בין הבודדים בעיר ותוך זמן קצר הפך למרכז תורני ונחשב לבית הכנסת המרכזי בקהילה היהודית במרסיי. סוכנות הידיעות JTA דווחה בראשית שנות השישים של המאה העשרים כי מתוך 800 אלף תושבי העיר מרסיי, 250 אלף היו ערבים ורק 80 אלף יהודים. בתחילת שנות האלפיים, לאור ההגירה המוסלמית הגדולה לעיר וריבוי התנכלויות של ערבים כנגד יהודי העיר, החל שינוי דמוגרפי שבו, היהודים עזבו את השכונות בהן התיישבו המהגרים המוסלמים ועברו לשכונות היוקרה שבפרפריה או שעזבו בכלל את העיר. בין החודשים אוקטובר 2015 לינואר 2016 אירעו שלושה מקרי דקירה של יהודים על ידי תוקפים מוסלמים. ההערכות הן, שעשרות אלפי יהודים עזבו את מרסיי או שעזבו את השכונות בהן התיישבו המוסלמים בעקבות ההגירה המוסלמית הגדולה לעיר. נשיא הקהילה היהודית של מרסיי המיליונר צבי עמר תיאר את המצב בשכונות המוסלמיות בעיר כמסוכן לפחות כמו שחוו היהודים באלג'יריה. במקביל לעזיבת היהודים את הרובע הראשון במרכז מרסי, הייתה הצטופפות של מוסלמים ברובע וכתוצאה מכך גם נוצר מצב שבמסגד הסמוך לבית הכנסת, המתפללים המוסלמים נאלצו להתפלל בימי המועד שלהם מחוץ למסגד. בפנייה של ראשי הקהילה המוסלמית לבעלי בית הכנסת הוסכם שלמען שמירה על שלום בית בין היהודים והמוסלמים בעיר, בית הכנסת יוסב למסגד כמקום תפילה למוסלמים. מאחר שמזה זמן, לא התקיימו בבית הכנסת מניינים ותפילות, החליטו גבאיי בית הכנסת שהוא יימכר לאגודת אל באדר המוסלמית. הסכם המכירה נחתם רק לאחר שנתקבל אישור הלכתי של הדיין הרב שמואל מלול, שהיה אב בית הדין של מרסיי, תמורת 400,000 אירו (כ-2 מיליון שקלים). הסכם המכירה נחתם בחודש מאי 2016 והמסגד נפתח לתפילות המוסלמים בקיץ אותה שנה.
תגובות בציבור > המצדדים בעד המכירה

הגברת מישל טובול, מי שהייתה נשיאת הארגונים היהודיים בדרום צרפת ומרסיי (נשיאת ה-CRIF) אמרה: אני זוכרת את בית הכנסת, כי התחתנתי בו ומבחינתי הוא היה סמל. באותם ימים הוא שגשג, אבל עם השנים היהודים עברו מהמקום. ההורים כבר לא שם והצעירים גרים במקום אחר. זה מסימני הזמן. הדבר החשוב ביותר הוא מספר בתי הכנסת. למרסיי, לא חסר אותם.
צבי עמר נשיא הקהילה היהודית במרסיי אמר: "במשך עשר השנים האחרונות ראינו את המעבר של הקהילה היהודית ממרכז העיר לרבעים ה-8, 9, 10 או 13. אוכלוסייה אחרת הגיעה לגור במרכז העיר. אנחנו נמצאים בתנועה טבעית של אוכלוסיות. עם זאת, בית הכנסת היה אחד העתיקים במרסיי. הוא נוסד על ידי יהודי פייה-נואר. בטוח שלמשפחות המכירה גרמה לצביטה בלב מכל הזיכרונות שלהם מבית הכנסת. אבל עדיין יש הרבה בתי כנסת במרסיי. בתחילת שנות ה-90 היו במרסיי 32 בתי כנסת ונכון לשנת 2016 מספרם עומד על כ־58. מספרם כמעט הוכפל. לכולנו יש אותו אלוהים, העיקר שנמשיך לחיות בהרמוניה עם שכננו". במסיבת עיתונאים שצבי עמר ארגן הוא הסביר: "שהקהילה היהודית קיבלה הצעה כספית נדיבה מהארגון המוסלמי, ומאחר ובית הכנסת כבר לא היה פעיל כמעט, לא היה טעם להמשיך לשלם את העלויות הגבוהות לאחזקתו כאשר הוא סגור ברוב הזמן", "על כן החליטה הנהלת בית הכנסת למכור את הנכס". הוא הוסיף, אם המכירה הייתה תלויה בהסכמתו הוא היה מתנגד למכירה, אך מאחר שבית הכנסת היה מקום פרטי הוא כיבד והצדיק את החלטת המוכרים. עמר לא התייחס למשמעות הסנטימנטלית התקדימית של מכירת בית כנסת למוסלמים, ורק אמר כי אין שום בעיה הלכתית למכור בית כנסת למסגד, וכי קהילה המתפללים הקטנה תוכל לבנות לעצמה בית כנסת אחר. לדבריו, לאורך ההיסטוריה המוסלמים לקחו בכוח מהיהודים את בתי הכנסת והפכו אותם למסגדים. זו הפעם הראשונה למיטב ידיעתו שהמוסלמים מוכנים לשלם בעבור בית כנסת כדי להפכו למסגד. "אנחנו כולנו מתפללים לאלוהים אחד, של כולנו, של אהבה ואחווה, בסופו של דבר היהדות לא נמצאת רק בקירות של בית הכנסת, אלא בלב ובשכל שלנו. אני מקווה שכמו שבבית הכנסת הזה חונכו הילדים שלנו לשמור על החוק, להיות אזרחים טובים, לעזור לזולת ולהיות סובלניים, גם הקהילה המוסלמית תמשיך בדרך זו".
הרב הרב אליהו שלזינגר, רבה של שכונת גילה בירושלים, אמר כי עדיף שבית הכנסת ייהפך למסגד מאשר למנזר או לחלופין – יחולל. לדבריו, עדיף למכור בית כנסת למסגד, ולא לכנסייה – מאחר שמוסלמים הם לא עובדי עבודה זרה והנוצרים מאמינים בישו. היו דברים מעולם שמכרו בתי כנסת וזה מחוסר ברירה ולא מרצון.
נציגי הקהילה המוסלמית בעיר אמרו: אנחנו ממשיכים את קדושת המקום. המקום נשאר בית אלוהים. היה חבל אם בית הכנסת הזה היה הופך לבר. נציג אחר אמר: זה מסוג הדברים שהיו צריכים להיעשות מזמן. עלינו להתגבר על הבעיות בין נוצרים, מוסלמים ויהודים. המכירה הזו הייתה שאלה של שכל ישר. למוסלמים חסר מקומות תפילה, אז זה נורמלי שיוכלו לשחזר בית כנסת או כנסייה. אנחנו צריכים לקחת דברים בצורה חיובית. המכירה של היום צריכה לשמש דוגמה.
תגובות בציבור > המתנגדים למכירה

הידיעה התקדימית על מכירת בית הכנסת אור התורה במרסיי התפרסמה בכלי התקשורת המקומיים ועוררה סערה בקרב הציבור היהודי בצרפת. בקהילה החרדית במרסיי הידיעה על מכירת בית כנסת למסגד עוררה זעם. אברכים וראש כולל בעיר אמרו: לא ייתכן שראש הקהילה יחליט על דעת עצמו, הוא היה צריך להתייעץ עם גדולי ישראל. זו שערורייה של ממש שבית כנסת מפורסם, מהוותיקים והחשובים במרסיי נמכר בעבור סכום "נדיב", ולא מנסים לשקם אותו.
ראו גם

מחזיקי הדת (לונדון) בית כנסת נוסף, בלונדון, שהפך למסגד.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Jean-Jacques FIORITO, Marseille : la synagogue s'offre aux musulmans, La Provence, ‏26 באפריל 2016 (בצרפתית)
1 2 3  בית הכנסת בצרפת נמכר ויהפוך למסגד, באתר כל הזמן, ‏8 במאי 2016
↑  ASSOCIATION AL BADR, www.net1901.org (בצרפתית)
↑  Association al badr à Marseille, 13001 | Horaires de prière et Services, www.lamosqueeducoin.com (בצרפתית)
↑  L’Express, A Marseille, une synagogue bientôt transformée en mosquée, L'Express, ‏26 באפריל 2016 (בצרפתית)
↑  יואל ביטלמן, מרסיי: בית הכנסת במרכז העיר יהפוך למסגד, באתר בחדרי חרדים, 1 במאי 2016
↑  בנימין ברגר, ‏טרור הסכינים בצרפת: יהודי מרסיי הונחו שלא להסתובב בגלוי עם כיפות, באתר JDN‏, 12 בינואר 2016
1 2  צביקה קליין, חסר תקדים: בית כנסת בצרפת ייהפך למסגד, באתר nrg‏, 27 באפריל 2016
1 2 3 4 5  איציק אוחנה, נשיא קהילת מרסיי על מכירת ביהכ"נ: "מסוכן שם", באתר בחדרי חרדים, 1 במאי 2016
↑  ישראל מנחם, בית הכנסת במרסיי נמכר לצורך מסגד: "זו פעולה נכונה", באתר הגבאי, ‏12 במאי 2016
↑  Change of faith: Marseille Synagogue bought at €400k, to be turned into mosque, RT International (באנגלית)
1 2  חיים לב, בית הכנסת יהפוך למסגד? "לפעמים מוטב", באתר ערוץ 7, 2 במאי 2016
1 2  זעם בקהילה החרדית במרסיי על מכירת בית כנסת למסגד, באתר רדיו קול חי, ‏1 במאי 2016
הברירה הטבעית (להקה)

| --- | --- |
 מקום הקמה:  באר יעקב 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 סוגה:  מוזיקת עולם 
 חברים
 שלמה בר 
 
הברירה הטבעית היא להקה ישראלית שנוסדה בשנת 1977 בבאר יעקב, בהנהגת שלמה בר.
סגנון מוזיקלי

בר וחברי הלהקה יצרו סגנון מוזיקלי ייחודי, אשר כיום ניתן אולי לאפיין אותו כ"רוק מוזיקת עולם" - המושפעת ממוזיקה ערבית וצפון אפריקאית מסורתית; מסגנונות הודיים ופרסיים; ממזמורי תפילה; אך גם מרוק מתקדם של שנות ה-70. גם תוכני השירים היו שונים משירי פופ שרווחו ברדיו הישראלי בשנות ה-70, או מהמוזיקה של "זמרי הקסטות" ושילבו מחאה ופוליטית נגד אפלייתם של בני עדות המזרח בישראל ונגד עוולות חברתיות אחרות.
בנוסף, בר השתמש לעיתים קרובות בסגנון לירי או בשירי משוררים. אחד מן השירים הידועים ביותר של הלהקה, ילדים זה שמחה (למילים של המחזאי יהושע סובול, מתוך המחזה "קריזה"), הושמע ברדיו למרות מחאה חריפה נגד מדיניות הילודה והאפליה העדתית-כלכלית במדינת ישראל, בשל לחן קליט (יחסית לשירי הלהקה) וסגנון לירי. חוץ מסובול, הלחינה הלהקה שירים של משוררים נוספים: אברהם חלפי, ארז ביטון, לאה גולדברג, נתן זך.
בין שירי הלהקה הידועים: "ילדים זה שמחה", "אצלנו בכפר טודרא" ו"שיר השוק".
דיסקוגרפיה

אלי שורשים (1979)
מחכים לסמסון (הופעה חיה במועדון צוותא) (1980)
חוט שזור (1981)
מתוך כלים שבורים (1985)
מחוץ לחומות (1988) - הוקדש לזכרו של העיתונאי אהרון בכר
נדודים (1990)
פעימות שחורות (1993)
דוד ושלמה (1995, עם דוד ד'אור)
יחף (1996)
מים נאמנים (אוסף, 2003)
עננים נמוכים (2006)
בסוד תפילת ערער (2010)
חברי הלהקה

מקים הלהקה והאיש עמו היא מזוהה הוא המוזיקאי שלמה בר.  
חברים בהרכב הנוכחי של הלהקה:
שלמה בר - שירה ותיפוף
אליהו דגמי - גיטרה וסאז
אלדד סומנר - בס
מנשה ששון - סנטור פרסי (מאז 1985) חבר להקה, נגן סנטור פרסי ומנהלה המוזיקלי של אנסמבל גולהא
ניר סרוסי - כינור
בעבר היו חברים, בין היתר:
סמסון קהמקר - כינור (הרכב מקורי - 2000)
צרויה להב - ויולה ושירה (הרכב מקורי - 1981)
ישראל בורוכוב - בס (הרכב מקורי - 1981)
מיגל הרשטיין - גיטרה (הרכב מקורי - 1985)
סמי (שלמה) בת עין - בס (1981 – מאי 1984)
אלן דן - אבוב, קרן אנגלית (1984–1990)
איל מאני - טאר (1984–1985)
עמנואל מן - בס (1984)
יחיאל חסון - גיטרה (1985–1990)
ויקטור עידה - קאנון (1988, "החליל" בלבד)
הרצל עידן - גיטרה (1988, "החליל" בלבד)
סמי פרץ - גיטרה (1990)
אלי דגמי - עוד וכלי מיתר (1990)
משה מליאנקר - דולאקי (סוג של תוף מסורתי הודי) (1994)
ירון סתוי - בס (1994)
אריאל אלייב - אקורדיון (1994)
נאור כרמי - בס, קונטרבס (1995)
ניצן-חן רזאל - כינור, חלילית (2000–2005)
אלדד סומנר - בס (2008)
ירון סוריאנו - גיטרה (1983–1987)
אילן בן עמי - גיטרה (1993–2014, נאסר בעקבות רצח דפנה בר ציון)
יעל אופנבך - כלי הקשה
אילן אביב - בס
יחיאל גאוני

יחיאל גאוני (1 בספטמבר 1928 – 14 במאי 2017) היה כימאי ישראלי, פרופסור במחלקה לכימיה מולקולרית ומדע חומרים שבפקולטה לכימיה של מכון ויצמן למדע, מגלה החומר הפעיל בקנאביס, ה-THC, יחד עם פרופסור רפאל משולם.
| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1928 ירושלים
 פטירה:  14 במאי 2017 (בגיל 88) תל אביב
 ענף מדעי:  כימיה אורגנית
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע
 תרומות עיקריות
 בידוד וסינתזה של שני החומרים הפעילים העיקריים של צמח הקנאביס, ה-THC הפסיכו-אקטיבי וה-CBD האנטי דלקתי.
ביוגרפיה

יחיאל גאוני נולד בירושלים ב-1928. כילד, הוא גדל בטבריה. אמו נפטרה כשהיה בן 12, ויחיאל נשלח לחיות במשך שנתיים עם דודיו בירושלים, עד שאביו התחתן בשנית והמשפחה עברה לפתח-תקווה. למד בבית הספר היסודי פיק"א בפתח-תקווה, ולאחר מכן בגימנסיה העברית "הרצליה" עד לסיום לימודיו ב-1946. התנדב לארגון הנוטרים ובמהלך האימונים הצבאיים נפצע קשה בגבו והיה נתון בתחבושת גבס במשך 6 חודשים. לאחר שהבריא מפצעיו, נסע לפריז כדי ללמוד באוניברסיטת הסורבון. ב-1954 התחתן עם אשתו הראשונה, ברכה גאוני, ובנם הבכור נולד ב-1955. סיים את הדוקטורט בכימיה באוניברסיטת הסורבון ב-1958. המשפחה חזרה לישראל, וגאוני הצטרף למכון ויצמן. ב-1961 עברו לשנה לשיקגו, שם השלים את הפוסט-דוקטורט שלו באוניברסיטת שיקגו, ושם נולדה בתו השנייה. מאז חזרתו ועד לפרישתו לגמלאות ב־1987, עבד קרוב ל-40 שנים במחלקה לכימיה מולקולרית ומדע החומרים במכון ויצמן. ב-1970 הועלה לדרגת חוקר בכיר וב-1988 הפך לפרופסור מן המניין. ב-1976 התגרש מאשתו הראשונה וב-1987 התחתן עם מריקה, לה היה נשוי עד לפטירתו במאי 2017.
מחקריו

גאוני עבד קרוב ל-40 שנים כחוקר במחלקה לכימיה מולקולרית ומדע החומרים (לשעבר המחלקה לכימיה אורגנית) במכון ויצמן למדע, כדוקטור וכפרופסור מן המניין. פרסם עשרות מאמרים מדעיים.
ב-1964 הוא פרסם, ביחד עם רפאל משולם, את הבידוד הראשון של המרכיב הפסיכואקטיבי הטהור של הקנאביס, Δ9-tetrahydrocannabinol (Δ9-THC), ואת מבנהו. את החשיש למחקרם קיבלו גאוני ומשולם ממשטרת ישראל, שהחרימה אותו ממבריחים. מאוחר יותר זיהו גאוני ומשולם קנבינואידים טבעיים נוספים רבים, והבהירו את הקונפיגורציה של Δ9-THC. תוך שנים מועטות השלימו גאוני ומשולם את הסינתזה הראשונה של ה-THC ושל קנבינואידים נוספים המצויים בצמח הקנאביס, ביניהם CBD, מרכיב ראשי לא-פסיכואקטיבי של קנאביס. מחקרים אלה פתחו את הדלת למחקרים נרחבים יותר על הקנאביס, ומהווים בסיס לאלפים רבים של פרסומים בכימיה, פרמקולוגיה, ביוכימיה, פיזיולוגיה, פסיכולוגיה ורפואה.
בנוסף לעבודתו על קנאביס, נודע גם בזכות מאמציו לפתח תהליכים כימיים יעילים יותר. הוא פיתח מספר תהליכים כימיים חדשניים שעזרו לקצר את זמני התגובה ולהפחית את כמות הפסולת המיוצרת בתגובות כימיות. עבודתו על קיצור תהליכים כימיים השפיעה באופן משמעותי על תחום הכימיה האורגנית ועזרה להפוך את הסינתזה הכימית ליעילה וידידותית יותר לסביבה.
מרכז פרס לשלום בחר בגילוי הרכיבים הפעילים בקנאביס, THC ו-CBD, כאחד ממאה הרגעים החשובים בהיסטוריה של החדשנות הישראלית, תוך ציון כי "הפרופסורים רפאל משולם ויחיאל גאוני ממכון ויצמן היו הראשונים שבודדו את שני החומרים הפעילים העיקריים של צמח הקנאביס, ה-CBD האנטי דלקתי וה-THC הפסיכו-אקטיבי".
לקריאה נוספת

מדע וטכנולוגיה מחקר במרכיבי החשיש, הארץ, ספטמבר 1967
הערות שוליים

↑  מעריב, 13 יולי 1970⁩, העלאות בדרגה במכון ויצמן, באתר הספרייה הלאומית
↑  In memoriam, Weitzman Institute of Science, Faculty of Chemistry
↑  GF, Tami (2024-09-17), עברית:  רשימת פרסומים של פרופסור יחיאל גאוני (PDF), נבדק ב-2024-09-17
↑  Y. Gaoni and R. Mechoulam, Isolation, Structure, and Partial Synthesis of an Active Constituent of Hashish, Journal of the American Chemical Society Vol 86/Issue 8, 1964
↑  עיתון על המשמר, מבריחים מספקים חומר למדענים, באתר הספריה הלאומית
↑  Raphael Mechoulam, Paul Braun and Yehiel Gaoni, Syntheses of .DELTA.1-tetrahydrocannabinol and related cannabinoids, Journal of the American Chemical Society Vol 94/Issue 17
↑  R. Mechoulam
, 
Y. Gaoni, Hashish IV. The isolation  and  structure of cannabinoic, cannabidiolic, and cannabigerolic acids, Tetrahedron Volume 21, Issue 5, 1965, עמ' 1223-1229
↑  Yehiel Gaoni and Shoshana Sadeh, Preparation and selected reactions of 2,3-bis(bromomethyl)-1,3-butadiene, The Journal of Organic Chemistry Vol 45/Issue 5
↑  Y Gaoni, Dichlorocarbene adducts of sulfolenes and their chlorine reduction products: hydrogen chloride vs. sulfur dioxide elimination. Thiopyran dioxides and thiopyrones, The Journal of Organic Chemistry Vol 46/Issue 22
↑  Yehiel Gaoni, SYNTHESIS OF AMINOCYCLOBUTANE MONO- AND DICARBOXYLIC ACIDS AND DERIVATIVES THEREOF FROM (PHENYLSULFONYL)BICYCLOBUTANES, Organic Preparations and Procedures International Volume 27, 1995 - Issue 2
↑  גילוי רכיבי הקנאביס: אחד מ-100 רגעי השיא בחדשנות הישראלית, באתר מגזין קנאביס
גאוני (מימין) ומשולם (משמאל) במעבדה במכון ויצמן, 1964
איתמר זורמן

| --- | --- |

איתמר זורמן, 2006
 לידה:  1985 (בן 39 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, האוניברסיטה העברית
 בת זוג:  ליזה סטפאנובה
 פרסים והוקרה:  תחרות צ'ייקובסקי (2011)
 
איתמר זוֹרְמן (נולד ב-1985) הוא כנר ישראלי, זוכה תחרות צ'ייקובסקי לכינור 2011, בנם של המלחין משה זורמן והפסנתרנית אסתרית בלצן.
ביוגרפיה

זורמן נולד בתל אביב. מוריו הראשונים לכינור היו סאלי בוקל, דוד חן ונאוה מילוא. הופעתו הפומבית הראשונה הייתה בגיל תשע, בנגינה בכינור ובשירה בתוכניות טלוויזיה עם יוני רכטר ועם רבקה מיכאלי. בגיל 12, הופיע בשירת סולו עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ב"מזמורי צ'יצ'סטר" של ליאונרד ברנשטיין, ב"בראשית" של נעם שריף וב"קולות ילדים מן העבר" של ג'ורג' קראם. במשך השנים ניגן ככנר וכוויולן ביחידת הנגנים הצעירים של מרכז המוזיקה משכנות שאננים בירושלים, השתתף בכיתות אמן עם יצחק פרלמן, שלמה מינץ, אידה הנדל ועברי גיטליס ובסמינר קשת אילון בקיבוץ אילון שבגליל המערבי.
זורמן עשה את שירותו הצבאי כמוזיקאי מצטיין בחיל חינוך וברביעיית צה"ל.
בהמשך למד באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים אצל חגי שחם. אחרי סיום לימודיו יצא להמשך לימודים לתואר מאסטר ולתעודת אמן בארצות הברית, שם למד אצל רוברט מאן וסילביה רוזנברג בבית הספר ג'וליארד בניו יורק. לאחר זכייתו בתחרות הקונצ'רטו של בית הספר ג'וליארד ב-2011 בנגינת הקונצ'רטו לכינור של אלבן ברג, המשיך לזכייה בתחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית. לאחרונה סיים לימודי-המשך באקדמית קרונברג בגרמניה, עם הכנר כריסטיאן טצלאף.
איתמר זורמן הופיע עם כל התזמורות בישראל, כולל התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה, תזמורת סנקט פטרבורג בניצוחו של ואלרי גרגייב, תזמורת העולם החדש בניצוחו של מייקל תילסון תומאס, ותזמורת קאמרטה באלטיקה בניצוחו של גדעון קרמר ויורי באשמט, תזמורת אייריס בניצוחו של מייקל שטרן ועוד.
זורמן משתתף בקביעות בפסטיבלי מוזיקה יוקרתיים כמו וורבייה, שווייץ ומרלבורו, וורמונט. הוא נגן מייסד ומוביל בפרויקט הקאמרי הישראלי (פרס שרת התרבות ע"ש בנימיני למבצעי מוזיקה 2011) ובשלישיית הפסנתר "ליסנדר", Lysander Piano Trio, עטורת פרסי המוזיקה הקאמרית בארצות הברית (פרס פישוף 2010, פרס קולמן 2011, פרס אריאגה 2011, פרס אמני ניו יורק 2012). ב-5 בנובמבר
2015 יצא דיסק הסולו הראשון שלו, ורסיטל בכורה בקרנגי הול, ניו יורק. ב-2016 ערך סיור באיטליה יחד עם המנצח דניאל אורן, וסייר בדרום אמריקה עם התזמורת הסימפונית ירושלים ב-2018.
ביוגרפיה > אלבום השבוע - דיסק יצירות פאול בן חיים

ב-2017 הקליט דיסק ייחודי עם כל יצירותיו התזמורתיות של פאול בן-חיים, עם תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס. הדיסק יצא לאור ב־2019 והוכתר כ"אלבום השבוע" בבלוג של מבקר המוזיקה הלונדוני נורמן לברכט, 28.4.2019.
ביוגרפיה > כלי הנגינה - הכינור

איתמר זורמן מנגן בכינור גוארנרי מ-1745 שקיבל בהשאלה מיהודה זיסאפל.
ביוגרפיה > קטעי הדרן

זורמן נוהג לנגן קטעי הדרן שנכתבו על ידי אביו משה זורמן, למוזיקה מסרטי צ'רלי צ'פלין, וקטעי הדרן שכתב בעצמו.
חיים אישיים

זורמן נשוי לפסנתרנית, ליזה סטפנובה, להם שני ילדים אלה ו-לב, והמשפחה מתגוררת באתנס שבג'ורג'יה, ארצות הברית