stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוסאסו
הערות שוליים

↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Minneapolis City Council Approves New Sister City In Somalia". CBS. 10 באוקטובר 2014. נבדק ב-10 באוקטובר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535419505171  LCCN: n94025640  VIAF: 131502522   WorldCat (עם VIAF): 131502522 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בחירות ביפן

יפן היא מונרכיה חוקתית, ובראשה עומדים ראש ממשלת יפן וחברי הדיאט של יפן. הדיאט מורכב מבית עליון, הנקרא בית היועצים ומבית תחתון, בית הנבחרים.
מערכת הבחירות היפנית מורכבת משלושה מערכי בחירות:
הבחירות לבית העליון - בבית העליון כהונת כל ציר נמשכת שש שנים. הבחירות לבית העליון מתקיימות כל שלוש שנים, ובהן נבחרים מחצית מהצירים.
הבחירות לבית התחתון מתקיימות אחת לארבע שנים.
בחירות מקומיות מתקיימות אחת לארבע שנים.
על הבחירות בכל אחת מהרמות מפקחות ועדות בחירות בחסותה של ועדת הבחירות המרכזית של יפן, הכפופה למשרד הפנים והתקשורת. בבחירות קיימת זכות בחירה לכל אזרח יפני, שגילו לא פחות מ-20 ושהיה תושב יפן בשלושת החודשים שקדמו להצבעה.
הזכות להיבחר עומדת לבית התחתון ובבחירות המקומיות עומדת למי שמלאו לו 25 שנה, ובבחירות לבית העליון למי שמלאו 30 שנה.
ארבייטר-צייטונג

ארבייטר-צייטונג (בגרמנית: Arbeiter Zeitung, בתרגום: "עיתון הפועלים") היה יומון המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית והופיע בווינה החל מ-12 ביולי 1889 עד ל-31 באוקטובר 1991.
"ארבייטר-צייטונג", ביטאון של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, התחיל להתפרסם ב-12 ביולי 1889 בעריכתו של ויקטור אדלר.
בשנת 1934 נסגר על ידי המשטר הדיקטטורי אחרי הגיליון מ-13 בפברואר.
יצא שוב לאור ב-4 באוגוסט 1945 אחרי כיבוש אוסטריה על ידי בעלות הברית ותום מלחמת העולם השנייה, שוב כביטאון המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. בשנים 1985–1989 פורסם בשם Neue AZ (כלומר - AZ החדש) ובשנותיו האחרונות - תחת ראשי התיבות AZ בלבד, כשהוא עיתון עצמאי.
בשנות ה-1920 נפוץ העיתון ב-100,000 עותקים. בשנים 1960–1990 ירדה תפוצתו ברבע. עם עורכיו וכותביו בתקופה שבין המלחמות נמנה דויד יוזף באך, שהיה עורך המדור לתרבות. גם ארנסט פישר שימש כעורך של העיתון.
היסטוריה > העיתונים שקדמו לו

העיתון הראשון של תנועת הפועלים באוסטריה -" Das Wiener allgemeine Arbeiterblatt, "דאס וינר אלגמיינה ארבייטר בלאט" ("העיתון הכללי של הפועלים בווינה") קם בשנת 1848 ברחוב קוהלמארקט 260, כיום קוהלמארקט 8 ברובע אינרה שטאדט (Innere Stadt) של וינה.
העיתון שקדם ישירות את Arbeiter Zeitung היה השבועון "די גלייכהייט" ("השוויון - שבועון סוציאלדמוקרטי") Die Gleichheit. Sozialdemokratisches Wochenblatt, שהופיע לראשונה ב-11 בדצמבר 1886 ונאסר לפרסום בשנת 1889.
הוא הוקם על ידי הרופא הווינאי הצעיר ויקטור אדלר ובית המערכת שלו שכן ברחוב גומפנדורפר 73 ברובע מריההילף. העורך היה לודוויג אוגוסט ברטשניידר
היסטוריה > ארבייטר צייטונג

"ארבייטר-צייטונג" הופיע לראשונה בווינה ב-12 ביולי 1889. הוא הוקם על ידי ויקטור אדלר כיורש של כתב העת "גלייכהייט" (Gleichheit = השוויון). תחילה פורסם פעם בשבועיים והחל מאוקטובר 1889 פעם אחת, אחר כך פעמיים בשבוע. החל מ-1 בינואר 1895 הפך ליומון. העיתון הודפס בשנים 1910–1934 ושוב בשנים 1945–1986 בבית ההוצאה לאור פורוורטס ברחוב רכטה וינציילה 97 ברובע 5, בניין שהיה עד שנת 1934 גם מושב המזכירות המרכזית של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
לפני מלחמת העולם הראשונה דגל העיתון במלחמת המעמדות. בימי המלחמה הוא פרסם גם מהדורת ערב "AZ אם אבנד" (AZ am Abend). בין מלחמות העולם היה ארבייטר-צייטונג הביטאון הרשמי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פועלי אוסטריה הגרמנית. הוא פרסם גם מהדורות מחוזיות והחל משנת 1927 גם מהדורה בפורמט קטן, "דאס קליינה בלאט" (Das Kleine Blatt).
המשטר האוסטרופאשיסטי שקם באוסטריה בשנת 1934 אסר על הופעת העיתון החל מ-12 בפברואר 1934, כשהחלה מלחמת האזרחים האוסטרית. עד 22 בנובמבר 1936 העיתון המשיך להתפרסם כשבועון בגלות בעיר ברנו שבצ'כוסלובקיה.
לקריאה נוספת

Gabriele Melischek und Josef Seethaler, Die Wiener Tageszeitungen, Band 3, 1992
Peter Pelinka und Manfred Scheuch, 100 Jahre AZ, 1989.
הערות שוליים

↑  באתר "וינה האדומה"- AZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4214530-2  VIAF: 189663285   WorldCat (עם VIAF): 189663285 
בניין בית הדפוס וההוצאה לאור "פורוורטס" שבו הודפס "ארבייטר-צייטונג", צילום משנת 1912
ארבינקא

| --- | --- |
 יוצרים:  אפרים קישון 
 מידע
 אזרחות:  ישראל 
 
ארבינקא (בהגייה המקורית: אֶרְבִינְקָא; נהגה גם אַרְבִּינְקָא) הוא דמות שיצר הסאטיריקן הישראלי אפרים קישון. הדמות הופיעה בטוריו בעיתון "מעריב" במשך שנים החל ב-1952, ובשנת 1967 עמדה במרכז סרט קולנוע בשם זה בבימויו.
הדמות ארבינקא

ארבינקא הופיע לראשונה בטורו של קישון "חד גדיא" בשנת 1952, והמשיך להופיע בטורים נוספים. ארבינקא היה מראשיתו המסתדר האולטימטיבי: הוא הכיר את נבכי הבירוקרטיה על בוריים, ידע כיצד לנצל חולשות אנוש לצרכיו, וידע תמיד מה הדבר שנכון לעשותו בכל מצב.
קישון ראה בארבינקא סוג של אלטר-אגו – הדמות הדמיונית המבצעת את הדברים שאותם הגה ועליהם חלם אך מעולם לא העז לעשות. כך לדוגמה מציע ארבינקא בהומורסקה "באנו מן העירייה" ב"אלף גדיא וגדיא" לשחק ב"באנו מן העירייה": השניים מגיעים לבתי אזרחים, מכריזים כי באו מהעירייה ותובעים מבני הבית קנס עירוני לפי מספר הכיסאות בבית (כולל דליים הפוכים) וחורי המנעול. ב"מבצע 'כל דכפין'" באותו ספר, מזמין ארבינקא את הסופר להתארח בחגיגות חתונה ובר מצווה שאליהן לא הוזמנו, וב"יום 'שמן הקיק'" מגלה ארבינקא תוויות לשמן קיק, ומשתמש בהן כדי לגייס תרומות מן העוברים והשבים המשוכנעים כי תרמו למטרה ראויה כלשהי.
ארבינקא היה שונה מדמות המספר בהומורסקות גם בגישתו לחיים. בניגוד לקישון, סירב ארבינקא בתוקף להתמסד: הוא לא נישא, סלד ממשפחתיות, מעבודה קבועה או מכל היבט של "התברגנות". החיים היו עבורו שעשוע מתמשך, ולא הייתה לו כל כוונה לפגום בהם באמצעות היקשרות לעוגן כלשהו.
בהומורסקה "בהלת שווא" מ"באחד האמשים" (1962), פורש ארבינקא את תפישת עולמו במפורט:
אני ביטניק... מאז עומדי על דעתי היה לי ביטחון מלא, שאין לי כל ביטחון בחיים. וזו הייתה תמיד הרגשה נפלאה! אבות אבותינו היו מודאגים כל ימי חייהם לעתיד משפחתם... אנחנו כמו ציפורים! מה יהיה בעוד 30 שנה אתה שואל? תאמין לי, לא מעניין אותי מה יהיה בשבוע הבא...

הלילה פתאום התעוררתי למחשבה המחרידה שמי יודע, אולי יעשו שלום עולמי, ישמידו בחיפזון את הנשק האטומי ואז אני, ביטניק בודד, עומד כאן באמצע דיזנגוף בלי יסוד, בלי מקצוע, בלי שום דבר, כלום. רק עתיד אחד ארוך-נגן! סיוט ממש...

אינני יכול לסבול אפילו את המחשבה הזאת! פתאום להתברגן, להזיע בשביל משכורת, לגדל צאצאים מסורקים וכרס, לשים את החסכונות בבנק בריבית של 3.75 אחוז. איום! באוטובוסים ימסרו את המקומות לקשישים, יקראו ספרים עבים וישנו בלילה. הבגדים יהיו נורא מגוהצים, התחבורה תקינה והנשים בתולות, זוועה!...
רשימות ארבינקא של קישון היו לרוב קצרות יחסית והתאפיינו בפתיחות משעשעות. כך, לדוגמה, נפתח "יום 'שמן הקיק'" בתיאור הבא:
שלשום בבוקר המאוחר ישבתי עם ארבינקא בבית הקפה ושוחחנו מרות כלענה. שאלנו את נפשנו, כיצד זה, לכל הרוחות, שאנחנו, שני צעירים אהודים, בעלי חוש ציבורי להפליא, בוני-הארץ מתוך הכרה – אין לנו משכורת גבוהה יותר. בנושא זה הפכנו כשעתיים, אחר כך הסכמנו שמחר נמשיך, וקמנו ללכת. אך ברגע זה...
וב"תרגיל בשלוש אצבעות" מתוך "עצם בגרון":
ארבינקא – רחשתי ושפתי חרבות – האם היה אי-פעם קיץ כזה בארץ?

- רק אחד אני זוכר – פילבל ארבינקא בחלל – בשנה שעברה.

מזה דקות שלמות רבצנו ליד הטורקי ללא תמורה במוח. הוונטילטורים למעלה נשרפו מן החום, המלצרים לא היו מסוגלים לקרוא את העיתונים. ריקנות איומה כזו לא הרגשנו אולי מאז אתמול...
רוב סיפורי ארבינקא התבססו על תרגילי עוקץ, תרמית או ניצול של מפתח התנהגותי מסוים של בני אדם, כשחביבים במיוחד על ארבינקא תרגילים המבוססים על צביעות אנושית או חוסר נכונותם של אנשים להודות כי אינם יודעים דבר מה.
הסרט

הסרט "ארבינקא" הופק בשנת 1966 ויצא לאקרנים בתחילת 1967. במרכזו עמד ארבינקא, בגילומו של חיים טופול (שכיכב גם בסרטו הראשון של קישון, "סאלח שבתי"). הסרט, שהתבסס על כמה הומורסקות של קישון, ליווה את ארבינקא בכמה הרפתקאות: התפרצות לא קרואה לחגיגת בר מצווה, ניסיון להערים על שכנו (יוסי בנאי) כדי שיפסיק להאזין לרדיו (סיפור זה יוחס במקור למחבר ולאשתו), גנבת זרם החשמל וכמובן שוד מפעל הפיס שביצע יחד עם אנשי העולם התחתון (הגשש החיוור), שבוצע בהסוואה של סרט המתעד את אותו השוד.
הנימה הסאטירית של קישון הייתה יותר מרומזת ממפורשת בסרט זה, במיוחד בגלל הנושא הקליל יחסית. קישון אף הופיע בהופעת קָמֵעַ קצרה בסרט כבמאי פרסומת לאופנועים.
בסרט משחק גם שייקה אופיר בתפקיד השוטר המבולבל – תפקיד שהורחב בסרט הבא של קישון, "תעלת בלאומילך" ובסרטו "השוטר אזולאי" פותח לתפקיד הראשי. הסרט היה גם אחד הסרטים הראשונים שבהם הופיעה שלישיית הגשש החיוור (ששיחקו בתור "אנשי העולם התחתון: מוסא, פרידריך ולאון").
הגיית השם

השם ארבינקא, כצורתו המקורית, צריך ליהגות אֶרְבִינְקָא (Ervinka; השם "ארווין" או "ארבין" בתוספת הקטנה וחיבה). קישון ציין מאוחר יותר כי גילה להפתעתו כי רוב הישראלים מעדיפים להגות את השם אחרת, אַרְבִּינְקָא, גרסה שאינה הנכונה, אך הייתה מקובלת עליו גם היא כבלתי שגויה בכורח הנסיבות. כך גם נהגה השם בסרט.
בתרגום לגרמנית של ספרי קישון הומר שמו של ארבינקא ב"יוסי", שם שנשמע לַמתרגם ישראלי יותר ולא עורר בעיות הגייה דומות.
הערות שוליים

↑  על כך ראו להלן.
↑  הטור הראשון של ארבינקא: אפרים קישון, ביקור בשיכון, מעריב, 26 ביוני 1952
| יצירותיו של אפרים קישון (רשימה חלקית) |
| --- | --- | --- |
| מחזות | הכתובה (1959) • אף מלה למורגנשטיין (1959) • הו, הו יוליה (1972) |  |
| סרטים | סאלח שבתי (1964) • ארבינקא (1967) • תעלת בלאומילך (1969) • השוטר אזולאי (1970) • השועל בלול התרנגולות (1977) |  |
| תוכניות טלוויזיה | ייסורי אפרים (1995) |  |
| ספרים | השועל בלול התרנגולות (1955) • נקמתו המתוקה של פיקאסו (2004) |  |
| שונות | חבילה הגיעה |  |
ארביל

| --- | --- |

אתרים מרכזיים בארביל
 מדינה / טריטוריה:  כורדיסטן העיראקית כורדיסטן העיראקית
 מחוז:  ארביל
 תאריך ייסוד:  האלף ה-6 לפנה"ס
 שטח:  12,000 קמ"ר
 גובה:  390 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  879,071 (1 ביולי 2018)
 קואורדינטות:  36°11′28″N 44°00′33″E﻿ / ﻿36.191188°N 44.009189°E﻿ / 36.191188; 44.009189
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. ארביל(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. ארביל(למפת כורדיסטן העיראקית רגילה) סולימאניה חלבג'ה כוי סנג'ק זאכוארביל(למפת כורדיסטן העיראקית מוגדלת) סולימאניה חלבג'ה כוי סנג'ק זאכוארביל   (למפת ארביל מוגדלת) ארביל(למפת ארביל רגילה) ארביל tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אַרְבִּיל (מערבית: أربيل; בארמית חדשה: ܐܲܪܒܹܝܠ, אַרבֵיל) או הֵוְּלֶר (בכורדית: ھەولێر/Hewlêr, הֵוְלֶר) היא בירת כורדיסטן העיראקית, ובירת מחוז ארביל בעיראק. העיר שוכנת בין הנהרות הזב הגדול והזב הקטן כ-80 קילומטרים מזרחית למוסול. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2018 אוכלוסיית העיר מונה 879,071 בני אדם, הגדולה ביותר בחבל האוטונומי והחמישית בעיראק כולה (אחרי בגדאד, מוסול, בצרה וכירכוכ).
היסטוריה

לעיר מיוחסת היסטוריה של מעל שמונת אלפים שנות קיום רצופות, והיא בין הערים העתיקות ביותר בעולם הקיימות ברציפות מאז שנוסדו. שמה המקורי וההיסטורי היה אָרְבַא אֵלו (ארבעה אלים).
העיר הייתה קיימת כבר בתקופת ממלכת אשור והייתה מרכז לפולחן האלה אשתר. האזכור הראשון לעיר מהמאה ה-23 לפנה"ס. ארידופיזיר מלך גותים כבש את העיר במהלך המאה ה-22 לפנה"ס. מנהיג האימפריה הפרסית כורש כבש את העיר בשנת 547 לפנה"ס. בסמוך לעיר נערך ב-331 לפנה"ס קרב גאוגמלה שבו ניגף הצבא הפרסי בפיקודו של דריווש השלישי בפני אלכסנדר מוקדון, מפלה ששמה קץ לאימפריה הפרסית. לאחר מותו של אלכסנדר הגדול הייתה העיר חלק מהממלכה הסלאוקית. במהלך השנים הייתה העיר לאזור ששנוי במחלוקת בין האימפריה הפרסית, האימפריה הרומית והאימפריה הסאסאנית.
בסוף ימי הבית השני הייתה בארביל קהילה יהודית חשובה. ומאוחר יותר היא שימשה מרכז לממלכת חדייב שמלכיה התגיירו. יהודים המשיכו לגור בעיר גם בימי הביניים וב-1877 נמנו בה כ-400 משפחות יהודיות. מהמאה ה-1 ועד למאה ה-4 העיר החלה להפוך אט אט לנוצרית ונטתה לכיוון הכנסייה האשורית.
שרידי העיר העתיקה נמצאים מחוץ למצודת ארביל שבלב העיר, ממערב לה. זהו מישור שבו פזורים אלפים רבים של שברי חרסים, ושרידי קירות בגובה פני השטח של מבנים אשר כמעט נמחו מעל פני הקרקע. בשטח עצמו מזדקר גם מגדל גבוה (מינרט), שגובהו למעלה משלושים מטר.
בעקבות כיבוש הסביבה בידי האימפריה המוסלמית, החלה להגיע לעיר הגירה של עמים מוסלמים- בעיקר ערבים, כורדים ועמים טורקיים. בהמשך ימי הביניים העיר נשלטה על ידי בית אומיה, בית עבאס והשושלת הבויהית. במהלך המאה ה-13 העיר הותקפה, נבזזה ואף נכבשה לפרקי זמן מסוימים על ידי האימפריה המונגולית ושליטה הולאגו חאן. במהלך ימי הביניים הפכה ארביל למרכז מסחרי, כנקודה שעל הדרך בין בגדאד למוסול.
האימפריה העות'מאנית כבשה את העיר (כמו כן את שאר עיראק) במהלך המאה ה-16. אימפריה זו שלטה על העיר עד לנפילתה בידי האימפריה הבריטית במלחמת העולם הראשונה.
כיום העיר מורכבת מקבוצות אתניות, דתיות ותרבותיות רבות. הכורדים הם הקבוצה הגדולה ביותר בעיר, עם מגוון מיעוטים כגון ערבים, אשורים, טורקמנים, יזידים, שבאקים, מנדעים וארמנים. הפרלמנט האוטונומי של כורדיסטן העיראקית הוקם ב-1970, לאחר תהליך משא ומתן בין ממשלת עיראק לבין המפלגה הדמוקרטית הכורדית בראשות מוסטפא ברזאני. למעשה הפרלמנט נשלט על ידי שליט עיראק סדאם חוסיין עד למלחמת המפרץ בשנת 1991. הפרלמנט החל לאבד מיעילותו במהלך שנות ה-90 לאחר מאבקים בין הפלגים הכורדיים השונים. במהלך מלחמת עיראק חלו מתקפות טרור רבות בעיר שגרמו למותם של רבים.
בשנת 2005 נחנך בעיר שדה תעופה. בעיר פועלות מספר תחנות טלוויזיה לרבות כורדיסטן24.
בפברואר 2021 הותקף בטילים בסיס של כוח משימה משותף משולב - מבצע נחישות טבועה (הקואליציה האמריקאית נגד המדינה האסלאמית) בעיר, במתקפה המיוחסת לכוחות הפרו-איראניים בעיראק.
במרץ 2022 שיגרו כוחות משמרות המהפכה מאיראן מתקפת טילים כבדה על מספר מטרות בעיר, שלטענת איראן שימשו את המוסד הישראלי.
צורת העיר

העיר בנויה כעיגול בתוך עיגול, כאשר העיגול הראשון נמצא מסביב למצודת ארביל שבמרכז העיר והעיגול האחרון הוא כביש מהיר המקיף את העיר. כיום האזורים החדשים של העיר בנויים אחרי הכביש המהיר.
הערות שוליים

↑  Iraq: Governorates, Major Cities & Urban Centers - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  "Erbil: World's oldest, and continously inhabited city - 8,000 Years" (הקישור אינו פעיל, 13 בספטמבר 2019)
↑  "Czech archaeologists uncover Stone Age tools in Arbil, Iraq", באתר רדיו פראג, 17 במרץ 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564435605171  GND: 4068823-9  LCCN: n82137042  NARA: 10036796  NKC: ge328183  VIAF: 130212079   WorldCat (עם VIAF): 130212079
בים בם בום

| --- | --- |
 סינגל בביצוע רבקה מיכאלי
 מתוך האלבום רבקה מיכאלי
 יצא לאור:  1970 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 אורך:  141 שנייה 
 כתיבה:  יורם טהרלב 
 לחן:  משה וילנסקי 
 
בִּים בָּם בּוֹם הוא פזמון שכתב יורם טהרלב, הלחין משה וילנסקי וביצעה במקור רבקה מיכאלי וצמד אילן ואילנית בשנת 1970.
רקע

השיר נוצר עבור תוכנית הרדיו בקול ישראל, "שלכם לשעה קלה". הרעיון של רבקה מיכאלי היה לבצע שיר חדש אשר יישמע כמו שיר רחוב. השיר נכלל באלבום שהוציאה מיכאלי בשנת 1970 ונשא את שמה.
הצמד "אילן ואילנית" ביצע את השיר בעברית ובגרמנית. הזמרת הטורקיה יסמין קומרל (Yasemin Kumral) ביצעה בשנת 1975 את השיר בטורקית והיה בטורקיה ללהיט שקיבל מכירות זהב.
השיר כולל ארבעה בתים. בכל בית משלושת הבתים הראשונים מתוארת צרה שאליה נקלע אחד החברים המוזכרים בשיר. בפזמון החבר הנוסף מנחם אותו אשר: ”ישנן צרות גדולות יותר”; בבית הרביעי, יש פנייה אל אלו אשר המעוניינים בסיום השיר בהצעה: ”תדחפו לאוזן צמר...”.
הערות שוליים

↑  שלכם לשעה קלה, באתר תאגיד השידור הציבורי, 14 ביוני 2018
↑  אבי קורן, ‏תוכנית כבקשתה, באתר מעריב אונליין, 14 באפריל 2018
↑  רבקה מיכאלי (1970), באתר סטריאו ומונו
↑  אריק קנס, לחשוף את המקור: הלהיטים הישראלים שירדו מהארץ, באתר הארץ, 19 במאי 2011
↑  שגיא בן נון‏, יורם טהרלב: "ישנם בארץ 18 אנשים שראויים לפרס ישראל, ואני אחד מהם", באתר וואלה, 17 בספטמבר 2015
↑  Yasemin Kumral, באתר karnaval
1 2  מילות השיר, באתר של יורם טהרלב.
אתלטיקה באולימפיאדת טוקיו (1964)

אולימפיאדת טוקיו (1964) נערכה בטוקיו, יפן. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-14 באוקטובר לבין ה-21 באוקטובר 1964. נערכו 36 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו (12 לנשים ו-24 לגברים), בהשתתפות 1,018 משתתפים (236 נשים ו-782 גברים) מ-80 מדינות.
אירועים בולטים > האתלטיות הבולטות

האחיות היהודיות מברית המועצות (ברית המועצות): טמרה פרס שזכתה בשתי מדליות זהב ואירינה פרס שזכתה במדליית זהב.
אדית מקגוויר (ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת אישית ושתי מדליות כסף.
אירנה שווינסקה יהודיה (פולין פולין) שזכתה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת בריצת שליחות ושתי מדליות כסף אישיות.
יולנדה באלאש (רומניה רומניה) שהגנה על תוארה בקפיצה לגובה.
מרי ראנד (בריטניה בריטניה) שזכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
בטי קת'ברט (אוסטרליה אוסטרליה) שזכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר פעם נוספת, 8 שנים לאחר שזכתה ב-3 מדליות זהב.
אירועים בולטים > האתלטים הבולטים

פיטר סנל (ניו זילנד ניו זילנד) שזכה בשתי מדליות זהב אישיות והגן על תוארו בריצת 800 מטר.
בוב הייז (ארצות הברית ארצות הברית), הנרי קאר (ארצות הברית ארצות הברית) ומייק לאראבי (ארצות הברית ארצות הברית) שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב, אחת אישית ואחת בריצת שליחים.
אבבה ביקילה (אתיופיה אתיופיה) שהגן על תוארו בריצת מרתון
אל ארטר (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה במדליית הזהב השלישית שלו מתוך 4 מדליות זהב בזריקת דיסקוס.
יוזף שמידט (פולין פולין) שהגן על תוארו בקפיצה משולשת.
בילי מילס מארצות הברית מנצח בריצת 10000 מטר, באולימפיאדת טוקיו (1964)
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 14 | 7 | 3 | 24 |
| 2 | ברית המועצות ברית המועצות | 5 | 2 | 11 | 18 |
| 3 | בריטניה בריטניה | 4 | 7 | 1 | 12 |
| 4 |  גרמניה | 2 | 5 | 3 | 10 |
| 5 | פולין פולין | 2 | 4 | 2 | 8 |
| 6 | ניו זילנד ניו זילנד | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 7 | רומניה רומניה | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 8 | אוסטרליה אוסטרליה | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 9 | איטליה איטליה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 10 | בלגיה בלגיה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 10 | אתיופיה אתיופיה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 10 | פינלנד פינלנד | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 13 | הונגריה הונגריה | 0 | 3 | 1 | 4 |
| 14 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 15 | טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 16 | קנדה (1957-1965) קנדה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 16 | צרפת צרפת | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 18 | קובה קובה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 | תוניסיה תוניסיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20 | יפן יפן | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | קניה קניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | שוודיה שוודיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
הזוכים במדליות > נשים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | ואיומיה טיוס   ארצות הברית ארצות הברית | 11.49 שניות | אדית מקגוויר   ארצות הברית ארצות הברית | 11.62 שניות | אווה קלובוקווסקה   פולין פולין | 11.64 שניות |
| ריצת 200 מטר | אדית מקגוויר   ארצות הברית ארצות הברית | 23.05 שניות   שיא אולימפי | אירנה שווינסקה   פולין פולין | 23.13 שניות | מרילין בלאק   אוסטרליה אוסטרליה | 23.18 שניות |
| ריצת 400 מטר | בטי קאת'ברט   אוסטרליה אוסטרליה | 52.01 שניות   שיא אולימפי | אן פקר   בריטניה בריטניה | 52.20 שניות | ג'ודי אמור   אוסטרליה אוסטרליה | 53.4 שניות |
| ריצת 800 מטר | אן פקר   בריטניה בריטניה | 2:01.1 דקות   שיא עולם | מריוון דופורר   צרפת צרפת | 2:01.9 דקות | מריס צ'מברלין   ניו זילנד ניו זילנד | 2:02.8 דקות |
| ריצת 80 מטר משוכות | קארין בלצר    גרמניה | 10.54 שניות | תרסה צפלי   פולין פולין | 10.55 שניות | פאם קילבורן   אוסטרליה אוסטרליה | 10.56 שניות |
| ריצת שליחות 4x100 מטר | פולין פולין   תרסה צפלי   אירנה שווינסקה   הלינה גורצקה   אווה קלובוקווסקה | 43.6 שניות   שיא עולם | ארצות הברית ארצות הברית   ווילי וייט   ואיומיה טיוס   מרילין איליין וייט   אדית מקגוויר | 43.9 שניות | בריטניה בריטניה   ג'נט סימפסון   מרי ראנד   דפני ארדן   דורותי היימן | 44.0 שניות |
הזוכים במדליות > נשים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לרוחק | מרי ראנד   בריטניה בריטניה | 6.76 מטר   שיא עולם | אירנה שווינסקה   פולין פולין | 6.60 מטר | טטיאנה שלקנובה   ברית המועצות ברית המועצות | 6.42 מטר |
| קפיצה לגובה | יולנדה באלאש   רומניה רומניה | 1.90 מטר   שיא אולימפי | מישל בראון   אוסטרליה אוסטרליה | 1.80 מטר | טאיסיה צ'נצ'יק   ברית המועצות ברית המועצות | 1.78 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | טמרה פרס   ברית המועצות ברית המועצות | 18.14 מטר   שיא אולימפי | רנטה קולמברגר    גרמניה | 17.61 מטר | גלינה זיבינה   ברית המועצות ברית המועצות | 17.45 מטר |
| זריקת דיסקוס | טמרה פרס   ברית המועצות ברית המועצות | 57.27 מטר   שיא אולימפי | אינגריד לוץ    גרמניה | 57.21 מטר | ליה מנוליו   רומניה רומניה | 56.97 מטר |
| הטלת כידון • | מיהאלה פנה   רומניה רומניה | 60.54 מטר | מרתה רודאש   הונגריה הונגריה | 58.27 מטר | ילנה גורצ'קובה   ברית המועצות ברית המועצות | 57.06 מטר |
| קרב חמש | אירינה פרס   ברית המועצות ברית המועצות | 5246 נק'   שיא עולם | מרי ראנד   בריטניה בריטניה | 5035 נק' | גלינה ביסטרובה   ברית המועצות ברית המועצות | 4956 נק' |
ילנה גורצ'קובה מברית המועצות קבעה בהטלת כידון בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 62.40 מטר.
הזוכים במדליות > גברים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | בוב הייז   ארצות הברית ארצות הברית | 10.06 שניות   השוואת שיא עולם | אנריקה פיגרולה   קובה קובה | 10.25 שניות | הארי ג'רום   קנדה (1957-1965) קנדה | 10.27 שניות |
| ריצת 200 מטר | הנרי קאר   ארצות הברית ארצות הברית | 20.36 שניות   שיא אולימפי | פול דרייטון   ארצות הברית ארצות הברית | 20.58 שניות | אדווין רוברטס   טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו | 20.63 שניות |
| ריצת 400 מטר | מייק לאראבי   ארצות הברית ארצות הברית | 45.15 שניות | ונדל מוטלי   טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו | 45.24 שניות | אנדז'יי בדנייסקי   פולין פולין | 45.64 שניות |
| ריצת 800 מטר | פיטר סנל   ניו זילנד ניו זילנד | 1:45.1 דקות   שיא אולימפי | ביל קרותרס   קנדה (1957-1965) קנדה | 1:45.6 דקות | וילסון קיפרוגוט   קניה קניה | 1:45.9 דקות |
| ריצת 1500 מטר | פיטר סנל   ניו זילנד ניו זילנד | 3:38.1 דקות | יוזף אודלוז'יל   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 3:39.6 דקות | ג'ון דייוויס   ניו זילנד ניו זילנד | 3:39.6 דקות |
| ריצת 5000 מטר | בוב שול   ארצות הברית ארצות הברית | 13:48.8 דקות | הרלד נורפות    גרמניה | 13:49.6 דקות | ביל דלינג'ר   ארצות הברית ארצות הברית | 13:49.8 דקות |
| ריצת 10000 מטר | בילי מילס   ארצות הברית ארצות הברית | 28:24.4 דקות   שיא אולימפי | מוחמד גמודי   תוניסיה תוניסיה | 28:24.8 דקות | רון קלארק   אוסטרליה אוסטרליה | 28:25.8 דקות |
| ריצת מרתון | אבבה ביקילה   אתיופיה אתיופיה | 2:12:11.2 שעות   התוצאה הטובה בעולם | בזיל היטלי   בריטניה בריטניה | 2:16:19.2 שעות | קוקיצ'י צובוריה   יפן יפן | 2:16:22.8 שעות |
| 20 ק"מ הליכה | קן מת'יוז   בריטניה בריטניה | 1:29:34.0 שעות   התוצאה הטובה באולימפיאדה | דיטר לינדנר    גרמניה | 1:31:13.2 שעות | ולדימיר גולובניצ'י   ברית המועצות ברית המועצות | 1:31:59.4 שעות |
| 50 ק"מ הליכה | אבדון פמיק   איטליה איטליה | 4:11:12.4 שעות   התוצאה הטובה בעולם | פול נייהיל   בריטניה בריטניה | 4:11:31.2 שעות | אינגוור פטרסון   שוודיה שוודיה | 4:14:17.4 שעות |
| ריצת 110 מטר משוכות | הייז ג'ונס   ארצות הברית ארצות הברית | 13.67 שניות | בליין לינדגרן   ארצות הברית ארצות הברית | 13.74 שניות | אנטולי מיכאילוב   ברית המועצות ברית המועצות | 13.78 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | רקס קאולי   ארצות הברית ארצות הברית | 49.6 שניות | ג'ון קופר   בריטניה בריטניה | 50.1 שניות | סלווטורה מורלה   איטליה איטליה | 50.1 שניות |
| ריצת 3000 מטר מכשולים | גסטון רולנטס   בלגיה בלגיה | 8:30.8 דקות   שיא אולימפי | מוריס הריוט   בריטניה בריטניה | 8:32.4 דקות | איוון בילייב   ברית המועצות ברית המועצות | 8:33.8 דקות |
| ריצת שליחים 4x100 מטר | ארצות הברית ארצות הברית   פול דרייטון   ג'רי אשוורת'   ריצ'רד סטבינס   בוב הייז | 39.06 שניות   שיא עולם | פולין פולין   אנדז'יי ז'ילינסקי   וייסלב מניאק   מריאן פויק   מריאן דוז'יאק | 39.36 שניות | צרפת צרפת  פול ז'נבה   ברנאר לדבור   קלוד פיקמל   ג'וסלין דלקור | 39.36 שניות |
| ריצת שליחים 4x400 מטר | ארצות הברית ארצות הברית   אולן קאסל   מייק לאראבי   יוליס ויליאמס   הנרי קאר | 3:00.7 דקות   שיא עולם | בריטניה בריטניה   טים גרהם   אדריאן מטקאלף   ג'ון קופר   רובי ברייטוול | 3:01.6 דקות | טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו   אדווין סקינר   קנט ברנרד   אדווין רוברטס   ונדל מוטלי | 3:01.7 דקות |