stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלחים

| --- | --- |
שלט הכניסה למושב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: מרחבים
גובה ממוצע: ‎170 מטר
תאריך ייסוד: 1954
תנועה מיישבת: האיחוד החקלאי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 677 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-0.3% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) קלחים(למפת מערב הנגב רגילה) קלחים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קלחים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קלחים31°26′58″N 34°40′40″E﻿ / ﻿31.4494082416732°N 34.6779063092518°E﻿ / 31.4494082416732; 34.6779063092518  heמפת היישובים של מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) באדום - קלחים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

קְלָחִים הוא מושב מצפון לכביש נתיבות–צומת קמה, המשתייך לארגון יישובי האיחוד החקלאי. המושב נוסד ביום א' אלול תשי"ד, 30 באוגוסט 1954 במסגרת מושבי השבלים וכונה באופן זמני שובל 4. התושבים עוסקים בחקלאות ובעבודות חוץ. מקור שם המושב בעולם הצומח והחקלאות (קלחים הם גבעולי הצמחים).
המושב, כולל שטחיו החקלאיים, משתרע על 4,700 דונם ואוכלוסייתו כוללת 100 משפחות (76 בעלי נחלות ו־24 בעלי מגרשים). כמו כן קיימת הרחבה קהילתית של 50 מגרשים נוספים המשווקים כעת. אוכלוסיית המושב מגוונת וכחצי מהמשפחות הן משפחות חדשות שקנו מגרשים ונחלות, רובן על ידי בעלי מקצועות חופשיים.
במושב גני ילדים מגיל שלושה חודשים ועד גיל שש שנים, משפחתון פרטי, מגרש כדורסל, ספרייה, בית כנסת, מקווה, בית עם וגני שעשועים לגיל הרך. במושב פעילות ועדות קליטה, חינוך, תרבות ופני המושב.
היסטוריה

המושב הוקם והיה מוכן להתיישבות בתחילת 1954, אולם התנועה המיישבת, העובד הציוני, לא הצליחה לגייס מתיישבים והוא עמד ריק במשך מספר חודשים עד שהגיעו אליו באוגוסט 1954 עולים ממרוקו, מאיראן ומתוניסיה. בהמשך הובאו אליו עולים ממרוקו הישר מהאנייה.
בשנים הראשונות לקיומו היה המושב שדה מערכה על הזכות לחינוך דתי. בעיתונות הדתית נטען שלאחר שרוב ההורים ביקשו חינוך דתי, פעלו במוסדות לגרום להורים להתחרט. הורים שהסכימו לשלוח את ילדיהם לחינוך חילוני קיבלו הטבות שונות ואיומים הופנו כנגד הורים שבקשו חינוך דתי. בשנת 1958 לאחר מאבק מוצלח למען חינוך דתי, נשלחו הילדים שהיו מעוניינים בכך לבית ספר דתי בשרשרת. ההורים הפגינו מול משרד החינוך בדרישה לבית ספר דתי במושב עצמו.
בשנת 1971 נמנתה קלחים בין 17 מושבים שסווגו כחלשים, בין 70 מושבים בדרום.
גלריית תמונות

פינת זיכרון לחללי צה"ל
בית הכנסת
רחוב במושב
גן ילדים
מבנה ציבור
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ד"ר זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, על ידי "קריית ספר" בע"מ, תשט"ז, 1956, כרך ג', עמוד 1084
↑  מי ומה בחדשות, הַבֹּקֶר, 22 ביולי 1956
↑  ש. שחורי, מן האנייה אל הכפר, דבר, 27 באוגוסט 1954
↑  משפחות מתיישבים לשובל 4 בנגב, על המשמר, 1 בספטמבר 1954
↑  העולים שהגיעו מצפון אפריקה הועברו ישר מהאנייה להתיישבות, הצופה, 13 בספטמבר 1954
ה. בן עדי, ביקור אצל עולי מן האנייה להתיישבות, מעריב, 19 בספטמבר 1954
↑  345 משפחות עולים נקלטו, דבר, 17 בנובמבר 1954
↑  מנסים לבטל את הרישום החוקי בקלחים, שערים, 1 באוקטובר 1958
↑  וראו גם: מסע כפיה חדש עם הרישום לבתיה"ס, שערים, 17 באפריל 1958
↑  חיים פירקש, בתי הספר נפתחו - והמערכה על החינוך הדתי נמשכת - המאבק באזור "שבלים", הצופה, 4 בספטמבר 1959
↑  הפגנת הורים משובלים, הצופה, 2 בספטמבר 1959
↑  מערכת הרישום הדרמטית בשובלים טרם נסתיימה, שערים, 29 בספטמבר 1959
↑  משולם עד, המושבים בדרום מתבססים, דבר, 14 בנובמבר 1971
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588269005171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קהילת יהודי אוהעל

גלויה ובה ציור בית הכנסת של קהילת יהודי אוהעל
קהילת יהודי אוהעל (המכונה גם אויהי (Újhely), שאטוראליאויהיי או ביידיש אויהעל או אוהעלי) נמצאת בעיר שאטוראליאויהיי (Sátoraljaújhely) שבצפון מזרח הונגריה במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן, ליד הגבול הסלובקי.
בזמן מלחמת העולם הראשונה, במסגרת חוזה טריאנון בשנת 1920 הוחלט שהגבול בין הונגריה לצ'כוסלובקיה יעבור בנחל רוניווה שבכפר, דבר שפיצל את הכפר בין הונגריה לצ'כוסלובקיה. בין שתי מלחמות העולם הייתה העיירה עיירת גבול, וכך גם במלחמת העולם השנייה. מיקום העיירה השפיע לרעה על יחס הרשויות בשתי המדינות לתושבי העיר ובפרט ליהודים בה שנחשדו כבוגדים.
בקהילה היהודית חיו אלפי יהודים במהלך השנים, בראשה עמדו רבנים מגדולי רבני הונגריה וממקימי חסידויות הונגריה. הבולט והמוכר שבהם הוא הרב משה טייטלבוים בעל ה"ישמח משה" שנחשב לאחד ממייסדי החסידות בהונגריה והראשון בשושלות חסידות סיגט וחסידויות סאטמר אשר את קברו בעיר פוקדים יהודים עד היום.
כשישים שנה לפני שהושמדה הקהילה על ידי הנאצים בשואה, נחלקו יהודי העיר לשלוש קהילות נפרדות שישבו בעיר אחת. שתי קהילות מהזרם האורתודוקסי (אחת חסידית ואחת "מתנגדת") וקהילה אחת מזרם הסטטוס קוו.
תולדות הקהילה > עדויות ראשונות להימצאות יהודים באוהעל

ההיסטוריון ד"ר מאיר שש מצטט בספרו "מה טובו אוהעלך" היסטוריון בשם ל. וואניציאנר שכתב (ללא אזכור מקורות) כי ביישוב באזור אוהעל (בשארושפטק) חיו יהודים עוד לפני הפלישה המונגולית לאירופה.
בנוסף, מזכיר שש קשר בין יהודים לאזור אוהעל, כאשר המלך אנדראש השני השתתף במסע הצלב החמישי ובשנת 1217 הגיע לעכו איתו היו שניים מתושבי אזור אוהעל, האחד ממוצא איטלקי ושמו ג’ולא שמשפחתו היו האדונים של שאטוראליאויהיי, והשני בשם שאבאש.
כעדות ראשונה להמצאות יהודי באוהעל מביא שש בספרו אזכור משנת 1419 של אזרח אוהעל בשם לוקאס (Lucasius) שמכונה יהודי (Zydo).
לאחר מכן, בסיכום חשבונאי משנת 1633 על עסקי יין באזור, במסמך שנכתב בשפה ההונגרית מוזכר יהודי בשם יעקב (Yakob sydo). ד"ר שש מניח כי מפאת מיעוט היהודים, די היה לכתוב באותה תקופה "היהודי" ואנשי המקום ידעו במי מדובר.
בשנת 1644 מופיעה בספר העיר אוהעל אשה בשם "קטלין היהודיה" (Zsidó Katalin), שהיא ובעלה ערכו חוזה כלשהו.
תולדות הקהילה > תחילת הקהילה היהודית

התיישבות של יהודים רבים בשאטוראליאויהיי התחילה בפועל מראשית המאה ה-18 אז החלו להיטמע בעיר בעיקר בתור סוחרים ותעשיינים.
בעשורים הראשונים של המאה ה-19 הפכה שאטוראליאויהיי לאחת הערים המרכזיות במחוז זמפלן שהיום מוכר כבורשוד-אבאוי-זמפלן. וככל שהעיר גדלה, כך גם גדלה הקהילה היהודית שבה בכמות היהודים ובהשפעתם.
יהודים עבדו בכל המקצועות שהיו בעיר באותה התקופה, חלקם התפרנסו מחקלאות, ממסחר וממלאכה, והיו ביניהם גם בעלי מקצועות חופשיים.
בשלב מסוים היו היהודים מעל ל-20% מתושבי העיר והם תפסו מקום מרכזי בחיי העיר ובהנהגתה כמו גם במוסדות המחוקקים של המחוז.
המסמכים בארכיונים מראים כי בשנת 1734 כבר חיו יהודים בעיר והקהילה היהודית התארגנה באופן רשמי בשנת ה'תק"כ, (1760), בשנת ה'תקל"ב (1772) נוסדה בעיר חברה קדישא ובשנת ה'תקס"ו (1806) חוברו תקנות הקהילה.
בעקבות הקרע ביהדות הונגריה בקונגרס יהודי הונגריה בשנים 1869 ו-1868 הצטרפה הקהילה לקהילות הסטטוס קוו, שנותרו במתכונתן שלפני הקונגרס.
בשנת 1878 התפצלה הקהילה היהודית באוהעל והחסידים שבה הקימו בעיר קהילה נפרדת. בשנת 1886 לאחר לחצים רבים של הציבור לאחדות, הוכרזה הקהילה כולה לזרם האורתודוקסי.
אך גם לאחר איחוד הקהילה לכאורה, התקיימו בה בפועל שלוש קהילות נפרדות, שתי קהילות חרדיות ואחת קהילת "סטטוס-קוו". לכל אחת מהקהילות היו רבנים משלה, בתי כנסת משלה, בתי מדרש וישיבה משלה ומוסדות דת משלה.
תולדות הקהילה > מפקדי האוכלוסין של יהודי שאטוראליאויהיי

| שנה | מספר היהודים בשאטוראליאויהיי | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1735 | 34 |  |
| 1825 | 1,217 |  |
| 1840 | 1,125 |  |
| 1880 | 3,253 | 11,264 |
| 1910 | 5,730 |  |
| 1920 | 6,445 |  |
| 1930 | 4,690 |  |
| 1941 | 4,160 | 18,427 |
| 1946 | 555 |  |
מוסדות הקהילה > מוסדות לימוד ודת

בית ספר יהודי ראשון הוקם בשנת 1785 ולאחר הוקמו בתי ספר נוספים, אחד בשנת 1836 ובו לימד מיכאל היילפרין (אנ'), שבהמשך חייו היגר לארצות הברית והפך שם לסופר מוכר. ובית ספר נוסף הוקם בשנת 1887. מלבד זאת פעלו במקום גם מעונות וגני ילדים.
בית הכנסת הראשון של הקהילה הוקם בשנת 1790, לאחר מכן נהרס ונבנה מחדש בשנת 1887.
עד להשמדת הקהילה בשואה, היו בעיר שלושה בתי כנסת (אחד לכל קהילה), ספריה גדולה, שני בתי עלמין ועשרה בתי מדרש.
כמו כן, במהלך השנים פעלו בעיר ארבע ישיבות ושני בתי "תלמוד תורה".
מוסדות הקהילה > מוסדות תמיכה בקהילה

בשנת 1862 הקימה הקהילה היהודית בית חולים שהכיל 200 מיטות.
הוקמו מוסדות סעד רבים, ביניהם: בית תמחוי, חברת "גמילות חסדים", אגודת תמיכה ליולדות נצרכות, חברת נשים בשם "בנות ציון" ואגודות או קרנות שנועדו לתמוך בנזקקים בתחומים שונים כמו חברת "עץ חיים" לחלוקת עצי הסקה לנזקקים, חברת "לינת צדק" הדואגת לנזקקים למקום ללון, וחברת "מלביש ערומים" המסייעת בתרומת בגדים לנזקקים.
פיצול הקהילות ורבניהן > רבני קהילת ה"מתנגדים"

שנים רבות שלא היה לקהילה זו רב, אך פעלה בה ישיבה בראשותו של הרב צבי דיק. הרב צבי שימש בפועל כמעין רב קהילה לפני הגעתו של הרב יואל פלנר וגם לאחר פטירתו.
משנת 1922 כיהן כרב הקהילה הרב יואל פלנר. הרב יואל היה בנו של הרב שמעון חיים פלנר שהיה רבה של בלד, נולד בצעהלים ולמד אצל החתן סופר במטרסדורף ואחר כך אצל השבט סופר בפרשבורג. לאחר נישואיו לימד תורה כחמש עשרה שנים בסומבטהיי ולאחר פטירת אביו בשנת ה'תרס"ב, החליף אותו הרב יואל ברבנות של בלד שם היה גם ראש הישיבה ושם היה רבם של הרב שמעון ישראל פוזן והרב יצחק שטיינר. בשנת ה'תרפ"ב (1922) התקבל לרבנות הקהילה החרדית באוהעל ונפטר בשנת 1925.
משנת 1925 כיהן כרב הקהילה הרב דוב בער קליין. קליין נולד בנירבאטור ולמד אצל ה"דעת סופר" בפרשבורג. לאחר שהתחתן עם בתו של הרב זאב כהנא שהיה אב בת הדין בצ'ורנה, סייע לחותנו במשך עשר שנים ובשנת 1925 התחיל לכהן כרב קהילת אוהעל עד שנשלחו למחנה ההשמדה באושוויץ שם נרצח.
פיצול הקהילות ורבניהן > רבני קהילת ה"מתנגדים" > מוסדות קהילת ה"מתנגדים"

בית ספר יסודי ובו 208 תלמידים (נכון לשנת 1944)
חברה קדישא
ארגון "עץ חיים"
חבורת "תלמוד"
ארגון "מלביש ערומים"
פיצול הקהילות ורבניהן > רבני קהילת החסידים

משנת ה'תרל"ח (1878) שימש כרב הקהילה הרב משה יוסף טייטלבוים. הרב משה יוסף נולד בשנת ה'תר"ה (1845) לרב יקותיאל יהודה טייטלבוים והמשיך את דרכו בהנהגות החסידיות. נפטר בשנת 1896. (ייד')
משנת ה'תרנ"ו (1896) שימש כרב הקהילה הרב ברכיה טייטלבוים. הרב ברכיה, בנו של הרב משה יוסף טייטלבוים חי את רוב חייו בבלאז'וב. לאחר פטירת אביו, התבקש ברכיה לחזור לאוהעל כדי למלא את מקום אביו ברבנות הקהילה ונעתר לבקשה. מספרים שאת משכורתו מרבנות אוהעל העביר לצורכי אמו, הרבנית הינדא. בשנת ה'תרע"ב נוצרה מחלוקת על דרכי פסיקות הרבנים, בין האדמו"ר ממונקאטש לבין הרב ברכיה שכיהן אז כאדמו"ר. חמו של הרב ברכיה, הרב צבי אלימלך שפירא מבלאז'וב פסק כי פסיקתה של משפחת טייטלבוים נכונה וזאת על ידי הסתמכות מפסיקותיו הקודמות של הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים.
הרב ברכיה כיהן זמן קצר בתפקיד רב הקהילה ולאחר שלוש שנים חזר לבלאז'ב. בזמן מלחמת העולם הראשונה ברח הרב ברכיה לבודפשט. ובכ"א אדר ה'תרע"ז נפטר בה והובא לקבורות בעיר סיגט.
משנת ה'תרנ"ט 1899 כיהן כרב הקהילה הרב דוד דוב מייזליש, מחבר הספר "בנין דוד" ואביו של הרב צבי הירש מייזליש. כיהן ברבנות הקהילה שנים רבות ונרצח בשואה.
פיצול הקהילות ורבניהן > רבני קהילת החסידים > מוסדות הקהילה החסידית

תלמוד תורה ובו 113 תלמידים (נכון לשנת 1944)
ישיבה חסידית
בנייני דירות
פיצול הקהילות ורבניהן > רבני קהילת הסטטוס קוו

משנת 1877 כיהן בקהילה רב בשם הרב ברמן, עליו לא ידועים פרטים נוספים
משנת 1890 כיהן בקהילה הרב קלונימוס קלמן בן הרב יהודה לייב וייס, שחיבר את הספרים "פי שנים" ו"עטרת זקנים". ונפטר בשנת 1910.
משנת 1911 כיהן בקהילה הרב שמואל בן רבי שמחה צבי רוט שנולד בשנת 1876. מתוקף מעמדו ותפקידו הוא עמד גם בראש הוועד הציבורי של בית הספר יחד עם אישיות חילונית מהקהילה. הרב שמואל הקים את החוג להשתלמות צעירים על שם ישראל זינגר, אשר במסגרתו התפתחה פעילות תרבותית יהודית ענפה ביותר. החוג פעל משנות ה-20 ואילך ובא לחזק את תודעת ההשתייכות בקרב הנוער המשכיל בעיתות המשבר. בתחום אחריותו היה הפיקוח ואף ההוראה של שיעורי הדת. כל כולו מסור לבני הנוער והקשר במישרין עימו בשיעורי הדת היה חוויה לצעירים ועיקר התפקיד בעיניו. הרב גורש עם קהילתו לאושוויץ ונרצח בשואה.
פיצול הקהילות ורבניהן > רבני קהילת הסטטוס קוו > מוסדות קהילת הסטטוס קוו

בית ספר
תלמידי החכמים בקהילה וספריהם

בין רבני הקהילה ותלמידיהם בישיבות השונות בעיר חיו תלמידי חכמים גדולים שכתבו עשרות ספרים במשך השנים, ביניהם:
ספרי הרב משה טייטלבוים (ה"ישמח משה") - ישמח משה – על התורה ונ"ך, תפילה למשה – על תהלים, השיב משה – שו"ת, יין הרקח – על פרקי אבות, מעין טהור – הלכות נדה (באידיש), ישיר משה – על שיר השירים, כליל תפארת – על מגילת רות, אבל משה – על מגילת איכה, מור ולבונה – על מגילת קהלת, עסיס רמוני – על מגילת אסתר, יין הרקח – על אגדות חז"ל ופלפולים, שיח ספונים – על תפילות ופיוטים וזמירות לשבת, תוכחת חיים – אמירה נעימה דרושים לחודש אלול וימי רצון, אבקת רוכל – לקוטים רמזים וטעמים.
ספרי הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים (ה"ייטב לב") - ייטב לב, על התורה, ייטב פנים - על המועדים, ייטב פנים, על הגדה של פסח, באתר היברובוקס, אבני צדק, שו"ת, באתר היברובוקס, רב טוב על התורה.
ארץ חמדה מאת הרב ישראל זאב הלוי הורביץ ששימש כאב בית הדין באוהעל. הספר נכתב לפני שעזב את העיירה לארץ ישראל בשנת 1856.
צרור החיים מאת הרב אברהם בן אריה ליב לוונשטאם - שו"ת בנושאים הלכתיים שונים.
קדושת יום טוב מאת הרב ישראל זאב בן שמואל הורביץ שהיה אב בית הדין באוהעל - חידושים וביאורים על מסכת ביצה.
דברי ירמיהו מאת רב הקהילה ירמיהו לעוו.
שו"ת פקודת אלעזר מאת רב הקהילה הרב אלעזר לעוו.
בנין דוד מאת הרב דוד דוב מייזליש.
פי שנים ועטרת זקנים מאת הרב קלונימוס קלמן וייס.
שבילי דוד וחיבורים נוספים רבים של הרב דוד לייב זילברשטיין.
ר' דוד פריזנהויזן, שהיה מתמטיקאי, דיין ואיש תנועת ההשכלה. כתב ספרי עיון במתמטיקה ומדעים
היחס לקהילה טרום מלחמת העולם הראשונה

ככלל, היה היחס אל היהודים בקהילה ובאזור טוב יחסית ובמיוחד כאשר שלט באזור יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. לעיתים נפגעו יהודי האזור שהיו ברובם מהגרים ולכן מעמדתם לא תמיד הוסדר כהלכה. כך, בתקופת יוזף השני גדלה ההגירה מגליציה והדבר לא היה לרוחם של השלטונות אך דבר לא נעשה מאחר שסגירת הגבול למהגרים משמעה הודאה במעמדה הנפרד של הונגריה מיתר ארצותיה של האימפריה ההבסבורגית ואת זאת השלטונות לא רצו לעשות. כך יצא, שעשרות שנים דיברו על הבעיה של הגירת יהודים רבים לאזור, אבל דבר לא נעשה נגד התופעה, חוץ ממקרה אחד בשנת 1807 שקצין הנפה הראשי (föszolgabiró) אסף בכל האזור 83 משפחות יהודיות (כ-360 נפש) וגירש אותם אל מעבר לגבול.
המגורשים היו 67 ראשי משפחות ילידי ארצות חוץ, שרובם שהו באזור מעל לעשר שנים ואחדים מהם עברו הנה מנפות אחרות של הונגריה. 32 ראשי משפחות היו תושבי שאטוראליאויהיי ובתוכם הרב הירש צבי מייזלס שהצליח לבסוף לעקוף את פקודת הגירוש.
במלחמת העולם הראשונה

על פי עדויות שנאספו על ידי מאיר שש בספרו "מה טובו אוהעליך" מתוך כ-2,000 נפשות שחיו בקהילת הסטאטוס קוו התגייסו לקרבות 250 ומהם נפלו בשדות הקרב 36 יהודים. דבר שמעיד על נאמנות יהודי שאטוראליאויהיי ומידת הקרבתם למען "המולדת". בנוסף, במהלך המלחמה הוקמו שני בתי חולים ארעיים בעיר שטופלו בנפגעי המלחמה שהובאו מהחזית בפולין. בית חולים אחד בבית החרושת למוצרי טבק שהיה בבעלות יהודית והשני בסמוך לתחנת הרכבת הקטנה שבמזרח העיר. יהודים רבים התנדבו שם ועזרו לסעוד את הפצועים.
בשנת 1918 לקראת סיום המלחמה ועייפות התושבים ההונגריים ממנה, החלה הסתה אנטישמית בעיר שהתבטאה אפילו בעיתונים היומיים בעיר.
בעקבות האנטישמיות הגוברת, פרסם יהודי תושב שאטוראליאויהיי, ד"ר אלברט סאקאי ב-6 ביולי 1918 קול קורא בשבועון ההונגרי Egyenlöség במאמרו האשים את העיתונות ההונגרית ככזו שעוצמת את עיניה למול האנטישמיות שמתרחשת באזורם. הזכיר את הגניבות שנעשו כנגד בית החרושת לטבק ששייך ליהודים ואת התעלמות הז'נדרמריה מפשע זה בעוד הם עסוקים בהעמדת יהודים למשפט בהאשמות כזב. וכל זאת בשנה החמישית למלחמה, כאשר יהדות הונגריה הקריבה מטובי בניה על מזבח המולדת ואלפי משפחות יושבות שבעה ומבכות את בניהן ואבותיהן ובד בבד נושאות בעול מימון המלחמה.
במלחמת העולם הראשונה > דוגמאות לאנטישמיות הגוברת

חודש אחרי פרסומו של ד"ר סאקאי, פרסם מאמר נוסף תחת הכותרת: "מה אירע באוהעל?" ובו מספר סאקאי על אנשי ז’נדרמריה שבטענה של חיפוש אחר מפקיעי מחירים נכנסו לבית הכנסת הספרדי המכונה "קלויז" ב-16 ביולי ואילצו את המתפללים באמצע תפילת שמונה עשרה להפסיק את תפילתם והובילו אותם דרך מרכז העיר אל בית הקפה המרכזי בכיכר העיר ומשם למפקדת המשטרה, תוך צעקות "לכו להזדהות" וכל זאת תוך לעג וקלס של ההמונים המצטופפים ברחובות. כאשר העז אחד היהודים לשאול "וכי מה זה?", קרא אחד הז’נדארים "הלום בראשו!".
בני המקום ניסו לכוון את האנשימיות לקהילות ספציפיות וקראו לא לפגוע באנשי קהילת הסטאטוס קוו, אלא רק "בלובשי קפוטה ובמגדלי פאות בלבד".
וכך כתב ד"ר סאקאי על האירוע (בתרגומו של מאיר שש)
"יושב מאחורי סורג ובריח היהודי איש בליעל, אף אם חזותו אלגנטית ואצילית, אבל אם מעיזים לתקוף בחוצפה חסרת בושה יהודי הגון מגדל פאות בבית תפילתו – בין זה בית כנסת אורתודוכסי או ספרדי – הוא יהיה אז גם בית הכנסת שלי ואף אני איחשב מגדל פאות ולובש קפוטה ואהלום בפרצופו של התוקף. כל יהודי אמיתי והגון הוא אחי ואעדיף להשליך את תוארי כתובע כללי ואחזיר את כל המדליות שלי, אבל לעולם לא אהיה יהודי בוגד"
. על מאמר זה הגישה מפקדת הז’נדרמריה נגדו תלונה.
כשבועיים אחרי המקרה הראשון ב-30 ביולי התרחש אירוע נוסף שנמשך חמישה ימים ובו בלשים מבודפשט יחס עם שוטרים וחיילים הונגריים פשטו על העיר תפסו יהודים ועצרו בתחנות הרכבת כל נוסע מגודל זקן. ובעודם מצוידים ברובים ליוו את היהודים דרך העיר ולקחו מרובם את כספיהם בטענה של הטלת מיסים. בעיתון היהודי נכתב
"זוהי הטלת מיסים ברובים מכודנים, בבעיטות וסטירות לחי ותת־הנציב מחייך. רוח פוגרום נושבת ברחובות אוהעל,משלחות מתרוצצות אל הבירה, אבל באוהעל הוסיפו לאלץ את היהודים להזדהות ללא כל תוצאות"
כך גם סופר על תושב העיר, ליאופולד טייטלבאום
"על אף היותו איש בא בימים, לא הניחו לו להסיר מעליו את התפילין והטלית, הוא לא סיים את תפילתו ובצעדים מזורזים הובילוהו עם יתר היהודים. גם למיכאל שונפלד לא הניחו להסיר את התפילין והטלית ונהגו בו כאילו היה הוא גנב או פורץ. היינריך קליין שמכר בשוק כובעי קש, אולץ לנטוש את מרכולתו וללכת עם הז’נדרים, אשר דחפוהו והיכוהו בצלעותיו
ושמואל ליאופולד סיפר
"הסריקה החלה בצהרי יום ה-30 לחודש. כל יהודי, אף אם תעודותיו היו כשורה, הובא למשטרה. היהודים הורדו מהרכבות קבוצות קבוצות והעמידו אותם בפני וועדה. עוברים ושבים לעגו להם ברחוב. כאלף יהודים עצרו השוטרים הצבאיים, בדקו את מיטלטליהם וסכומים גדולים יותר הוחרמו. קצין ז’נדרמריה בעט בהם, השוטרים הצבאיים בעטו ודחפו אותם. משך עשרים שעות לא נתנו להם לשתות ולאכול ואף לשרותים לא הניחו לצאת, היכו בעטו דחפו.
המאורעות בעיר עוררו הד ניכר ביהדות הונגריה ומחוצה לה וב-28 בספטמבר תיאר עיתון הטיימס הלונדוני את כל מעשי הזוועה בעיר ובאזור.
בין המלחמות

בחודש מרץ 1919 הלאימה הממשלה את כל בתי הספר במדינה ובתוכם גם שני מוסדות ההוראה היהודיים בעיר, אך המצב נמשך זמן קצר בלבד.
בחודש יולי התערבות צ’כוסלובקית ורומנית באזור שמה קץ לשלטון הקומוניסטי בעיר ובאזורה. צ’כוסלובקיה כבשה את כל המחוז ולאחר כחצי שנה נסוגה אך המשיכה להחזיק בידיה את "התחנה הקטנה" של הרכבת במזרח העיר שנעשתה בהמשך לנקודת מעבר בגבול בין הונגריה לצ’כוסלובקיה בשטחה של המדינה החדשה.
הכיבוש הצ’כוסלובקי הועיל ליהודי העיר כי הצבא דאג לאספקת מזון סדירה לתושבים.
עם עלייתו של מיקלוש הורטי במרץ 1920 החלה רדיפת יהודים ביתר שאת יחד עם חקיקת חוקים כנומרוס קלאוזוס שנחקקה בהונגריה בספטמבר 1920. ומאותה עת, החלה לרדת השכלתם האקדמית של יהודי שאטוראליאויהיי ואיתה גם תפקידי המפתח בעיר ויכולת השפעתם על הנעשה בעיר.
בזמן זה, בעקבות חוסר היכולת לסמוך על מוסדות חיצוניים, החלו לקום בעיר ארגוני צדקה וחסד שנועדו לתמוך בתוך הקהילה, כך קמו אגודות נשים, בית זקנים, אגודת ביקור חולים, אגודת תמחוי ועוד. בני הנוער האורתודוקסי התארגנו ב"תפארת בחורים".
יהודי העיר הסתגרו בתוך קהילתם על מנת לשמור על עצמם.
מלחמת העולם השנייה (השואה) > שילוחים מהגטו

ארבעה שילוחים היו מהגטו באוהעל ובתוכם היו סך הכל 12,621:
ב-18 במאי שלחו ז'נדרמים הונגריים קבוצה הראשונה מהגטו, שכללה 3,439 יהודים לאושוויץ.
ב-21 במאי נשלחו לשם 3,290 יהודים נוספים.
ב-27 במאי נשלחה קבוצת היהודים המאורגנת האחרונה מהגטו, שמנתה 3,325 איש.
ב-4 ביוני 1944 לאחר שאספו את כל מי שנשאר, חקרו בעינויים את הנשארים בגטו על מנת למצוא את אחרוני היהודים שהסתתרו, שילחו הז'נדרמרים ההונגרים עוד 2,567 למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה חזרו לעיר כ-400 מתושביה היהודים, חלקם ניצלו ממחנות ההשמדה וחלקם התחבאו במקומות מסתור באזור או ניצלו בזכות תעודות מזויפות, ביניהם כמאה יהודים מיישובי הסביבה. הם חידשו את החיים היהודיים במסגרת שלוש הקהילות שהיו במקום בעבר.
כיום יש במקום בית קברות יהודי גדול ובו ציוני קברים של מייסדי חצרות חסידות סאטמר לפלגיה השונים
. ולמקום מגיעים יהודים רבים כחלק מביקור בקברי צדיקים בהונגריה. בשנת 2015 נחנך במקום בניין "הכנסת אורחים" שנועד לשמש יהודים שעולים לקברי הצדיקים בעיר.
ראו גם

יהדות הונגריה
לקריאה נוספת

מַּה טֹּבוּ אוּהֶעלֶיךָ יעֲקֹב – קוֹרוֹת יְהוּדֵי מְחוֹז זֶאמְפְּלֵאן, מאיר שש, בתוך פרויקט בן יהודה.
מדיניות הסובלנות הדתית של יוסף השני בהונגריה, משה אליהו גונדה (1976), עמ' 117
התיסדות החברה קדישא באוהעל ותקנותיה הראשונות משנת תקס"ו ושנת תקצ"ד, ישראל גולדברגר
שאטוראליה-אויאהי בפנקס הקהילות הונגריה עמוד 513.
כהן, יוסף י. ספריהם של אדמו" רי הונגריה. עלי ספר: מחקרים בביבליוגרפיה ובתולדות הספר העברי המודפס והדיגיטלי ב (1976): 191-218.
סיפורה של קהילת אוהעל באתר ייווא (YIVO)
ספר זיכרון של קהילת אויהעל (Sátoraljaújhely), מנשה שמחה דוידוביץ'
קהילות שנעלמו בהונגריה: ההיסטוריה והגורל הטרגי של היהודים במחוז Újhely ו-Zemplén בארכיון ההונגרי
רנדולף ל. ברהם, שאטוראליאיהיי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 370–371), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
רוטב טרטר

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  רוטב 
 על שם:  טטרים 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  מיונז, לענה דרקונית, caper, תמכה, chives, פטרוזיליה, מלפפון חמוץ 
 
רוטב טרטר לצד מזון בבלילה המטוגן בשמן עמוק
רוטב טרטר (Tartar או tartare) הוא רוטב סמיך על בסיס מיונז המתלווה לרוב למאכלים המטוגנים בשמן עמוק בציפוי בלילה (פריטר).
מרכיבים

המרכיב הבסיסי של הרוטב הוא מיונז, ואליו נלווים ירקות משומרים קצוצים דק כגון צלפים, מלפפון חמוץ, מיץ לימון (או חומץ בן-יין) וטרגון. לרוטב וריאציות שונות בארצות הברית, בבריטניה ובאוסטרליה וניו זילנד הכוללים גם מרכיבים כבצל, שום העירית ופטרוזיליה. בגרסה הצרפתית מוסיפים חרדל דיז'ון וזיתים קצוצים.
היסטוריה

הרוטב מופיע בספרי בישול צרפתיים מן המאה ה-19, כ-sauce tartare, על שם הטטרים או בשל המובן השאול של רוטב "קשוח". המרכיבים המוספים למיונז ברוטב (צלפים, בצל ועשבי תיבול) הם מרכיבים שנהוג להוסיף לסטייק טרטר.
קתדרלת טרואה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה קתולית 
 על שם:  פטרוס 
 כתובת:  place Saint-Pierre 
 מיקום:  טרואה 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1208
 תאריך פתיחה רשמי:  1208 
 אדריכל:  מרטן שמביז', Antoine Colas, Florent Bleuet 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית 
 קואורדינטות:  48°18′01″N 4°04′53″E﻿ / ﻿48.300277777778°N 4.0813888888889°E﻿ / 48.300277777778; 4.0813888888889
 אתר רשמי
  (למפת גראנד אסט מוגדלת) שטרסבורג מילוז מץ נאנסי אפינאל ורדן שאלון-אן שמפאן  ריימס שרלוויל מזייר  טרואה שומון בורגון-פראנש-קונטה איל דה פראנס  או-דה פראנס  בלגיה לוקסמבורג גרמניה שווייץקתדרלת טרואה(למפת גראנד אסט רגילה) שטרסבורג מילוז מץ נאנסי אפינאל ורדן שאלון-אן שמפאן  ריימס שרלוויל מזייר  טרואה שומון בורגון-פראנש-קונטה א. דה פ.  או-דה פראנס  בלגיה לוקס. גרמניה שווייץקתדרלת טרואה
 
קתדרלת טרואה - החזית המערבית
תוכנית הקתדרלה
הספינה הראשית, מבט מזרחה
חלון הרוזטה הקורן הצפוני
חלונות ויטראז' וטריפוריום מואר בבית המקהלה של הקתדרלה
קתדרלת טרואה, או בשמה המלא קתדרלת פאולוס ופטרוס הקדושים מטרואה (בצרפתית: Cathédrale Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Troyes), היא קתדרלה קתולית בעיר טרואה שבגראנד אסט בצרפת. הקתדרלה בנויה בסגנון גותי ונחשבת למונומנט לאומי של צרפת.
בנייה ותיאור המבנה

באתר היו מבנים דתיים עוד החל מהמאה ה-4 לפחות, אז היה באתר חדר תפילה oratory. במאה ה-9 נבנתה באתר קתדרלה אך היא ניזוקה קשות בפלישות הנורמנים ונבנתה מחדש בסביבות 940 אז בנה שם הבישוף מילו קתדרלה בסגנון רומנסקי. בקתדרלה הרומנסקית נערכה ועידת טרואה שנפתחה ב-13 בינואר 1128/1129, בו אושר מסדר אבירי היכל שלמה ושלטונם הוקם. הקתדרלה הרומנסקית נהרסה בשריפה בשנת 1188.
על בניית הקתדרלה הנוכחית, בסגנון גותי, החליט הבישוף גרנייה בסביבות שנת 1200 והיא החלה רק ב-1208 תחת הבישוף ארווה. העבודות נמשכו מ-1208 עד המאה ה-17. בתוכניות המקוריות החזית המערבית כללה שני מגדלים: על שם פטרוס ופאולוס, אך רק מגדל פטרוס הצפוני נבנה, והמגדל הדרומי מעולם לא הושלם. מעל מקום המצלב נבנה צריח מחודד בגובה 110 מטר, אך הוא נהרס בסופת טורנדו ב-1365 ואחר כך במכת ברק ב-1700 ומאז לא נבנה מחדש.
הקתדרלה סבלה מאסונות טבע אחרים: בית המקהלה נהרס בהוריקן בשנת 1228 והגג הוצת ממכת ברק ב-1389.
החלק הקדום ביותר במבנה הוא בית המקהלה מהמאה ה-13. הספינה הראשית ובית הרוחב בנוים בסגנון גותי קורן כפי שניתן לראות מקומת הטריפוריום המואר וחלונות הרוזטה. החזית המערבית נבנתה בתחילת המאה ה-16 בסגנון גותי מאוחר, ושלושת השערים המורכבים בה נבנו על ידי האדריכל מרטן דה שמביז' (Martin de Chambiges).
הקתדרלה ניצלה מהרס בזמן המהפכה הצרפתית, אך ייעודה הנוצרי בוטל והיא הפכה ל"מקדש השפע" למספר שנים.
הקתדרלה ראויה לציון בזכות חלונות הויטראז' שלה מהמאות ה-13 עד ה-19, בשטח כולל של 1500 מטר רבוע, וכן באוצרותיה הכוללים את הסרקופג שנועד להכיל את שרידיו של ברנר מקלרבו וחברו הקרוב ביותר סן מלאכי מאירלנד.
אורך הקתדרלה 114 מטר, ורוחבה בטרנספט הוא 50 מטר. גובה הספינה הראשית הוא 29.5 מטר וגובה המגדל הוא 62.34 מטר.