צרפת במלחמת העולם השנייה
פעולות של כוחות צרפת החופשית > מלחמה באפריקה ובמזרח התיכון

בספטמבר 1940, הבריטים וכוחות צרפת החופשית ניסו לנחות בדקר במטרה לכבוש את המושבה הצרפתית של סנגל. עם זאת, בניגוד להנחותיו של דה גול, הצי והצבא הצרפתים התבררו כנאמנים למשטר וישי והדפו באופן קשה את התוקפים. לאחר קרב של יומיים, הצי האנגלו-אוסטרלי העדיף באופן משמעותי לא הצליח להשיג כמעט דבר, הנחיתה על החוף לא צלחה והמבצע הסנגלי הסתיים בכישלון מוחלט. זה הביא מכה נוספת למוניטין של דה גול.
בנובמבר 1940, דה גול, בתמיכה בריטית, פתח בהתקפה מוצלחת על המושבה האפריקאית המשוונית של גבון. כתוצאה ממבצע גבון, ליברוויל נכבשה וכל אפריקה המשוונית הצרפתית נכבשה. עם זאת, בשל חוסר הפיתוח הכלכלי וחוסר המשמעות האסטרטגי של האזור, הצלחה זו לא יכלה לפצות על הכישלון בסנגל. רוב שבויי המלחמה הצרפתים סירבו להצטרף לצרפת הלוחמת ובחרו להישאר בשבי עד סוף המלחמה בברזוויל. המבצע הקרבי הראשון של כוחות צרפת הלוחמים בצפון אפריקה היה קרב כופרה בפאזאן, שנמשך מ-31 בינואר עד 1 במרץ 1941.
ב-8 ביוני 1941, כוחות בריטים, אוסטרלים וכוחות צרפת החופשית פתחו במבצע קרקעי לכיבוש סוריה ולבנון, שהיו בשליטת ממשלת וישי. בשלב הראשון גילו אנשי וישי התנגדות עיקשת, ערכו כמה התקפות נגד מוצלחות והסבו לאויב אבדות אוויריות משמעותיות. עם זאת, תוך חודש הצליחו בעלות הברית לשבור את התנגדות האויב וב-14 ביולי נחתם הסכם כניעה בעכו. על פי תנאיו, בעלות הברית השיגו שליטה על סוריה ולבנון, ולכל חיילי וקציני משטר וישי הוצעה הבחירה לחזור לצרפת או להצטרף לכוחות צרפת החופשית. כמו בגבון, הרוב המכריע של אנשי וישי סירבו להצטרף לגנרל דה גול. הצרפתים גם שמרו על הצי וחיל האוויר שלהם והצליחו להטביע את הספינות הבריטיות שנתפסו.
כוחות צרפת החופשית השתתפו גם בלחימה נגד האיטלקים באריתריאה ובאתיופיה. ב-5 במאי 1942 פתחה בריטניה במבצע לכיבוש מדגסקר במטרה למנוע יצירת בסיס ימי יפני באי. כוח צרפתי קטן (8,000 איש) התנגד במשך יותר משישה חודשים ונכנע רק ב-8 בנובמבר.
ב-8 בנובמבר 1942, האמריקנים והבריטים נחתו במרוקו ובאלג'יריה. חיילי משטר וישי היו מדוכאים בשלב זה ולא הציגו התנגדות מאורגנת. האמריקנים זכו בניצחון מהיר במינימום אבדות תוך מספר ימים. כוחות צרפת בצפון אפריקה עברו לצדם. הקרב החשוב ביותר של הכוחות הצרפתיים החופשיים היה קרב ביר חכים, שנמשך בלוב בין ה-26 במאי ל-11 ביוני 1942. לאחר מכן, הבריגדה הצרפתית החופשית הראשונה, בפיקודו של הגנרל מארי-פייר קניג, הגנה על הנתיב לסואץ מפני כוחות קורפוס אפריקה של ארווין רומל במשך 14 ימים. בינואר 1943, כוחות צרפת החופשית כבשו את כל פזאן.
במהלך שחרור צפון אפריקה, הוכרעה סוגיית הקמת ממשל חדש של מרוקו, אלג'יריה ותוניסיה, ששוחררו משליטת וישי, שעל שטחה היו כוחות גדולים של הצבא הצרפתי הסדיר. אבל "צרפת החופשית" לא הצליחה להשיג דריסת רגל באלג'יריה. נציגו של דה גול גורש משם על ידי הנציב העליון לצפון אפריקה שמונה על ידי ארצות הברית, אדמירל ז'אן פרנסואה דרלאן, ששיתף פעולה בעבר עם משטר וישי. בעלות הברית ציפו שהגנרל אנרי ז'ירו, שנמלט מהשבי הגרמני והשתתף בפעולת הכוחות האמריקאים באלג'יריה, יתפוס את מקומו של ראש הממשל של המושבות. ז'ירו שמר על יחסים טובים עם פטן ונראה כדמות המסוגלת להבטיח פיוס בין משתפי פעולה ופטריוטים מתנועת ההתנגדות. זה היה יכול לספק לבעלות הברית נחיתה ללא הפרעה על שטחה של צרפת עצמה.
ב-24 בדצמבר 1942, פרנסואה דרלאן נרצח על ידי המלוכני הצרפתי פרננד בונייה דה לה שאפל. העימות בין דה גול לז'ירו הסתיים בפשרה ב-3 ביוני 1943, כאשר הוקמה באלג'יריה הוועדה הצרפתית לשחרור לאומי (FCNL) בראשות משותפת של שני הגנרלים. ז'ירו הפך למפקד העליון של הכוחות הצרפתיים בצפון אפריקה, דה גול - בשאר השטחים של האימפריה הצרפתית.