stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נג'קניז'ה

נג'קניז'ה (בהונגרית: Nagykanizsa; בגרמנית: Großkirchen, Groß-Kanizsa; בקרואטית: Velika Kaniža; בטורקית: Kanije) היא עיר במחוז זאלה, בדרום-מערב הונגריה. היא שוכנת בסמוך לגבול עם סלובניה וקרואטיה, כ-210 ק"מ מבודפשט הבירה וכ-45 ק"מ דרומית-מערבית לאגם בלטון.
מיקומה של העיר על נתיבי תחבורה היסטוריים חשובים הפך אותה במשך מאות שנים לצומת תחבורה מרכזי. סחורות הועברו דרכה מסלאבוניה לעיר גראץ. העיר מילאה תפקיד חשוב במסחר שהתנהל בין הים האדריאטי לאזור האלפים, וינה ובודפשט.
היסטוריה

השם קניז'ה (Kanizsa) מופיע בכתובים לראשונה ב-1245. מקור השם סלאבי (Knysa), שמשמעותו – "השייך לנסיך" – מעיד שהאזור היה בבעלותה של משפחת אצולה. משפחת קניז'אי (Kanizsai) המשיכה בבניית הטירה המבוצרת שצורתה הייתה מלבנית וישבה על אי על נהר קניז'ה. ימי הזוהר של העיר והטירה היו במחצית הראשונה של המאה ה-16, כאשר העיר הפכה למרכז סחר עם איטליה ושטיריה.
בזמן פלישת העות'מאנים הפכו קניז'ה וסיגטוואר (Szigetvár) למעוזים העיקריים של דרום-מערב הונגריה. רוב תושבי העיר נטשו אותה, וב-1600 השתלט הצבא העות'מאני על הטירה והעיר. היא הפכה למרכז יחידת שלטון עות'מאנית (איילט), עד לכיבושה חזרה על ידי הצבא ההבסבורגי ב-1690.
קניז'ה איבדה את חשיבותה האסטרטגית לאחר עזיבת העות'מאנים, ומועצת המלחמה בווינה החליטה ב-1702 להרוס את חומות העיר והטירה. לעיר הובאו מתיישבים גרמנים, קרואטים וסרבים כדי ליישבה.
חיי המסחר והעסקים התפתחו ושבו לפרוח במהירות. ב-1765 נוסדו מוסדות חינוך ראשונים על ידי מסדר הפיאריסטים. בית הספר הראשון למסחר של טרנסדנוביה שנפתח בעיר משך תלמידים רבים גם ממדינות שכנות.
ב-1860 החל שלב חדש של פיתוח אינטנסיבי בעיר. נסללה מסילת ברזל שחיברה בין נג'קז'ינה לווינה, בודפשט ורייקה. ההתפתחות המהירה של התעשייה והמסחר הביאו לפתיחת בנקים מקומיים וסניפים של בנקים בינלאומיים. רשת הטלפונים שהוקמה בעיר חוברה לרשת הבינלאומית ב-1895. ב-1885 נפתח בית החולים הראשון בעיר.
הקמת שני קסרקטינים בעיר בתקופת מלחמת העולם הראשונה הביאה למודרניזציה של העיר. נבנו מערכות אספקת מים וביוב עירוניות, ורחובות העיר רוצפו.
עם סיום מלחמת העולם הראשונה ובעקבות חוזה טריאנון הפכה נג'קניז'ה לעיר ספר, ואיבדה את מעמדה כמרכז מסחרי המקשר בין קרואטיה, דלמטיה, טורקיה ואיטליה. גילוי של מרבצי נפט וגז טבעי בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 איפשר לעיר להתאושש מהמשבר הכלכלי שבו הייתה נתונה. העיר הפכה למרכז העיקרי של תפוקת הנפט בהונגריה.
בשנות ה-60 של המאה ה-20, בתקופת השלטון הקומוניסטי, הוקמו בעיר מפעלי תעשייה חדשים. הידועים שבהם הם מבשלת בירה מהטובות במדינה, מפעל לייצור נורות ליבון מהגדולות בעולם, ומפעל לייצור רהיטים, שזכה למוניטין רב ברחבי אירופה. כמו כן הוקם פארק עירוני גדול עם אגם מלאכותי לשיט סירות, שהפך למרכז בילוי חביב על תושבי העיר והסביבה.
קהילה יהודית

| --- | --- |
שנה: מספר היהודים
1784/85: 500
1840: 1,000
1869: 1,500
1880: 2,875
1910: 3,378
1920: 3,360
1927: 3,663
1930: 2,838
1941: 2,091
1944: 1,830
1996: 70
יהודים התיישבו בנג'קניז'ה, שהייתה העיר הגדולה במחוז, כבר בתחילת המאה ה-18. מיקומה האטרקטיבי של העיר על צומת נתיבי מסחר חשובים וסביבה של שווקים נרחבים משכו לשם יהודים שנעו ממוראביה לכיוון מרכז הונגריה. גורם חשוב נוסף שעודד את התיישבות היהודים בעיר היא הסובלנות שגילו כלפיהם בני משפחת Batthyány - שליטי המקום.
ב-1745 נבנה בית הכנסת הראשון של הקהילה שלפי הרישומים משנת 1746 מנתה 7 משפחות. באותה תקופה לערך נוסד החברה קדישא והוקם בית הקברות היהודי הראשון. על פי המפקד הארצי הראשון, שנערך ב-1785, התגוררו בעיר 420 (או לפי מקורות אחרים 501) יהודים. ב-1869 הגיע חלקם של היהודים לשיא של 17.9% מסך אוכלוסיית העיר (2,707 מתוך 15,125). מספר היהודים המשיך לגדול עד לאחר מלחמת העולם הראשונה. המשטר בעל הנטיות האנטישמיות שקם בהונגריה השפיע לרעה על יהודי העיר ומגמת הצמיחה נעצרה.
ב-1821 נחנך בית כנסת חדש ששופץ ושודרג בסגנון קלאסי בשנת 1845. מבנה בית הכנסת נשאר ללא שינוי כמעט מאז והוא משמש כמרכז תרבות לאחר שב-1980 הוא נרכש על ידי העירייה מהקהילה היהודית. מאז הקמתה הקהילה היהודית הייתה בעלת אופי ליברלי וב-1869 הצטרפה רשמית לזרם הנאולוגי. החל מ-1829 התפילה בבית הכנסת לוותה על ידי מקהלה קבועה וב-1845 קהילת נג'קניז'ה הייתה הראשונה בהונגריה שהכניסה עוגב לבית הכנסת.
אחד מרבני הקהילה החשובים והמשפיעים של הקהילה היה הרב לאופולד לעף, שכיהן בקהילה בין השנים 1841–1846. הוא היה ממובילי המגמה הליברלית והיה הראשון שנשא את דרשותיו בהונגרית.
חברי הקהילה נטלו חלק חשוב בהתפתחות המואצת של התעשייה והמסחר בעיר במחצית השנייה של המאה ה-19. התעשיינים והסוחרים היהודים היו החלוצים בהכנסת חידושים טכנולוגיים לתעשייה וכן בפיתוח המסחר עם המדינות השכנות. לאחר מלחמת העולם הראשונה כאשר העיר איבדה את מעמדה כמרכז כלכלי, החלה נסיגה במספר היהודים. החוקים האנטי-יהודיים, שנחקקו בשנת 1938 בעקבות ההתקרבות בין הממשל ההונגרי לגרמניה הנאצית, ערערו את חיי היהודים בעיר והגבירו את ההגירה שלהם ממנה.
ב-1941 הוחל בגיוס הגברים היהודים לשירות העבודה. חלקם נשלחו לחזית האוקראינית וחלקם הועברו לעבודות כפייה במכרות הנחושת בבור שבסרביה.
בין ה-26 ל-28 באפריל 1944 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בבית הכנסת המרכזי ובבניני הקהילה הסמוכים. ב-29 באפריל שולחה קבוצה ראשונה של 800 גברים מיושבי הגטו למחנה ההשמדה אושוויץ. יתר תושבי הגטו יחד עם יהודים נוספים שהובאו מיישובים סמוכים גורשו לאושוויץ ב-17 במאי 1944.
כ-280 יהודים ששרדו את מחנות ההשמדה שבו לעיר והקימו את מוסדות הקהילה מחדש. מבנה בית הכנסת קיים אך אינו פעיל. מדי שנה נערכים במקום טקסי זיכרון לזכר יהודי העיר שנספו בשואה.
ילידים או פעלו במקום

אדה נוימן (1859 – 1918) היה רב הונגרי שפעל כאן, מתרגם, היסטוריון, אביו של ארנה נאמני. הרב הראשי של העיר במשך שני עשורים.
שאנדור הבשי במקור הופמן ( 1873 – 1939) היה במאי יהודי-הונגרי, פרופסור, מחזאי, מבקר, סופר, מתרגם, מנהל תיאטרון.
פרנץ פייטה במקור פישל (1909 – 2008) היה יהודי-הונגרי-צרפתי - זוכה פרס סצ'ני - היסטוריון, מבקר, סופר, פובליציסט סוציאל-דמוקרטי.
פאל הירשלר (1907 – אושוויץ, 1944) היה הרב של הקהילה היהודית בסקשפהרוואר מ-1931 עד גירושו לאושוויץ ביוני 1944.
זולטאן סאנטו במקור שרייבר (1893 – 1977) היה דיפלומט, פוליטיקאי קומוניסטי, שר מדינה בממשלת אימרה נאג' השלישית.
רז'ה סאנטו, מקודם שרייבר (1892 – 1970) היה עורך דין יהודי-הונגרי, פוליטיקאי, עיתונאי ועורך עיתון.
ג'רג' אדם, מקודם ברגר (1911  – 1974) היה כלכלן, עיתונאי, סופר יהודי-הונגרי.
ז'יגמונד קוּנְפִי במקור כהן (1879 – 1929) היה פוליטיקאי יהודי-הונגרי, היסטוריון של הספרות,  קומיסר העם ברפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919.
טיבדאר לאנדור במקור לבל, (1873 – 1954) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, סופר אמנותי, מתרגם, היסטוריון של האמנות, עורך עיתון.
טוביאש (טוביה) לעף או לב או לוב (1844 – 1880) היה עורך דין, מומחה בתחום המשפט, עיתונאי יהודי-הונגרי
יוז'ף היווש בוטפאי (תואר אצולה), (במקור הירשל, 1848 –  1914)  היה עורך דין יהודי-הונגרי, מומחה תעבורה, בעל תואר אצולה
ארנה ואדאש (במקור וייסהאוז, 1899 –  1962) היה צלם, אמן צילום יהודי-הונגרי
נתונים דמוגרפיים > קבוצות אתניות

הונגרים – 85.1%
גרמנים – 1.0%
צוענים – 1.3%
קרואטים – 1.0%
רומנים - 0.6%
אחרים, לא השיבו – 15.4%
נתונים דמוגרפיים > דתות

קתולים – 56.8%
קלויניסטים – 1.9%
לותרנים – 1.7%
אחרים – 0.9%
אתאיסטים – 11.1%
לא השיבו – 27.6%
ערים תאומות

ישראל עכו, ישראל
אוסטריה גלייסדורף, אוסטריה
בולגריה קאזאנלק, בולגריה
רומניה קובסנה, רומניה
גרמניה פוכהיים (אנ'), גרמניה
קרואטיה צ'אקובץ, קרואטיה
הרפובליקה העממית של סין שה-ג'יאג'וואנג, הרפובליקה העממית של סין
פינלנד סאלו, פינלנד
לקריאה נוספת

רנדולף ל. ברהם, נ'גקניז'ה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 358–359), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
אלכסנדרה לוזה, נג'קניז'ה/מחנה מעצר, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 359–360), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  המפקד איפשר לכל נפקד להשתייך ליותר מלאום/קבוצה אתנית אחת. לכן סכום האחוזים יכול לעבור את ה-100%
1 2  Detailed Gazetteer of Hungary
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566977605171  BnF: cb119639578 (data)  GND: 4359269-7  LCCN: n82062959  MusicBrainz: 0e4bb3ec-4b52-4b31-920b-4f9778473373  NKC: ge760115  SUDOC: 027641376  VIAF: 155959502   WorldCat (עם VIAF): 155959502 
האגם בפארק העירוני
מפקדי אוכלוסין בישראל

מפקדי אוכלוסין בישראל נערכים במדינת ישראל, באחריות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אחת לעשור, במטרה לאסוף נתונים על אוכלוסייתה של המדינה, כדי ליצור מאגר מידע מדויק ומלא ככל האפשר על תכונותיה הדמוגרפיות והכלכליות של האוכלוסייה ברמה של אזורים סטטיסטים. נתונים אלה מתפרסמים ועומדים לרשות מקבלי ההחלטות והציבור הרחב. במדינת ישראל נערכו מפקדי אוכלוסין בשנים: 1948, 1961, 1972, 1983, 1995, 2008 ו-2022. המפקדים בישראל נערכו בהמשך למפקדי ממשלת המנדט בארץ ישראל, שהראשון בהם היה המפקד בשנת 1922, ולאחריו המפקד בשנת 1931.
רקע

מפקד האוכלוסין הוא פרויקט ממלכתי המתבצע אחת לעשור על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס), והוא פרויקט איסוף הנתונים הגדול ביותר בישראל. מפקד אוכלוסין מבוצע מתוקף פקודת הסטטיסטיקה [נוסח חדש], תשל"ב-1972 וכן לפי צו מפקד ייעודי החתום על ידי ראש הממשלה. המפקד הוא כלי מרכזי לקבלת נתונים סטטיסטיים על אנשים באזורים קטנים והוא נועד לספק תמונת מצב מלאה ומדויקת על אוכלוסיית המדינה, בהיבטים דמוגרפיים, חברתיים וכלכליים.
הנתונים הנאספים משמשים לצרכים סטטיסטיים ומחקריים, וכן עוזרים לתכנון ושיפור עתיד המדינה, ומשמשים בסיס לקבלת החלטות המשפיעות על תושבי המדינה. לדוגמה: תכנון שירותי חינוך, תכנון תחבורתי, תכנון שירותי תמיכה בקהילה ובאוכלוסיות מיוחדות, פיתוח תשתיות, הקצאת משאבים ותקציבים ועוד.
רקע > מטרות מפקד האוכלוסין בישראל

למפקד האוכלוסין בישראל הנערך על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (למ"ס) חמש מטרות עיקריות, בדומה למפקדים המתבצעים בארצות אחרות:
ספירת האוכלוסייה ומשקי הבית במדינה כבסיס לאומדני אוכלוסייה שוטפים.
קבלת מידע דמוגרפי וחברתי כלכלי על האוכלוסייה, בקבוצות קטנות וייחודיות באוכלוסייה וביחידות גאוגרפיות מפורטות.
בסיס לצורכי סקרים שוטפים של הלמ"ס.
מתן מידע סטטיסטי על מספר התושבים ביישובים עד לרמת האזור הסטטיסטי לצורכי תקצוב.
מתן מידע לגורמים רבים שלהם מגוון צרכים – תכנון, מחקר, עסקים, חינוך וכדומה.
זאת על מנת לאפשר תכנון מדיניות אפקטיבית בתחומי החברה והכלכלה, מחקר, מטרות מנהליות, עסקיות ועוד.
רקע > פקודת הסטטיסטיקה

מפקדי אוכלוסין בישראל נערכים מכוח פקודת הסטטיסטיקה [נוסח חדש], תשל"ב-1972. על פי הפקודה, ראש ממשלת ישראל, בהתייעצות עם הסטטיסטיקן הלאומי, רשאי להורות בצו על עריכת מפקד אוכלוסין. החוק מסמיך את הסטטיסטיקן הלאומי לקבוע אלו נתונים יאספו מן האוכלוסייה, באמצעות שאלון. החוק אף קובע את חובת האוכלוסייה לענות לשאלון המוצג להם מטעם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. החוק מגדיר סירוב, או הימנעות, למילוי שאלון, או מניעת כניסה לחצרים לצורך עריכת המפקד, כעבירות פליליות שעונשן עד שלושה חודשי מאסר.
רקע > צו המפקד

צו המפקד ניתן בהתאם לסעיף 6 לפקודת הסטטיסטיקה הקובע:
" (א) ראש הממשלה רשאי, בהתייעצות עם הסטטיסטיקן ועם המועצה, להורות בצו על עריכת מפקד של האוכלוסייה או חלק ממנה במדינה או בחלק ממנה.
 (ב) צו המפקד יקבע את מועד המפקד, הנושאים שיכללו בשאלונים, מי הם שייפקדו, מי הם שישיבו על השאלונים וכל עניין אחר שראש הממשלה ימצא לנכון לקבוע לשם ביצוע המפקד בצורה יעילה".
צו המפקד קובע את התקופה, ההיקף והנושאים של המפקד; המשיבים על שאלוניו, וכן את הסמכויות המוקנות לסטטיסטיקן הלאומי במהלכו.
רקע > הגנה על פרטיות

כל המידע שאוספת הלמ"ס לצורכי המפקד נשמר באופן חסוי ומוגן מתוקף פקודת הסטטיסטיקה. על הלמ"ס חל איסור מוחלט למסור לגורם כלשהו - ממשלתי, ציבורי, מסחרי או פרטי וכן כל נתון או פרט שממנו ניתן יהיה לזהות אדם או משפחה. בנוסף, על מנת לאפשר את הפעילות התקינה של הלשכה, הלמ"ס משתמשת ומחויבת במערכות מידע מתקדמות בעלי תקני אבטחה מחמירים.
לפני קום המדינה > מפקדי אוכלוסין בתקופת השלטון העות'מאני

בתקופת השלטון העות'מאני נערכו מפקדים בשנים 1884, 1905, 1911, ו-1915.
המפקד מ-1905 כולל הפרטים הבאים: שם העיר, היישוב, הכפר או הפרבר, הרובע, שם ראש המשפחה, מקצוע, הדת אליה משתייך האיש, שנת הלידה, פרטי יתר בני המשפחה. לרישום שוליים נרחבים לצורך הוספת פרטים על ילדים שנולדו או נוספו לאנשי החצר, לידות ונישואים, וכן מקום להוספת חצרות או בתים שנוספו לאחר המפקד.
לפני קום המדינה > מפקדי אוכלוסין בתקופת המנדט

בתקופת המנדט נערכו שני מפקדי אוכלוסין על ידי השלטון הבריטי:
המפקד הראשון (מפקד 1922 של ארץ ישראל) התקיים ב-22 באוקטובר 1922 וארך 6 ימים, ועיקר תפקידו היה לקבוע את ההרכב העדתי של תושבי ארץ ישראל למועצה המחוקקת.
המפקד השני (מפקד 1931 של ארץ ישראל) נערך ב־18 בנובמבר 1931 לאחר שהנציב העליון הבריטי הבטיח כי לא יהא במפקד כל שימוש מעבר לפקידת האוכלוסין, וזאת על רקע העובדה כי היו באותה תקופה הרבה תושבים בלתי חוקיים בארץ ישראל. מפקד שלישי היה אמור להתקיים בתחילת שנות ה-40 אך הוא נדחה בגלל מלחמת העולם השנייה ובמקומו נערך סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל.
לאחר קום המדינה > המפקד הראשון (מפקד מספר הזהות)

בחודש נובמבר 1948, בשלהי מלחמת העצמאות ולקראת הבחירות לאספה המכוננת, נערך מפקד האוכלוסין הראשון במדינת ישראל. אחת ממטרות המפקד הראשון הייתה להקים מרשם אוכלוסין מסודר של כל תושבי המדינה ולתת לכל תושב מספר זהות, לקראת חלוקת תעודות זהות אשר ישמשו כאמצעי זיהוי בבחירות.
המפקד הראשון נערך בשני שלבים. בשלב הראשון חולקו שאלונים לצורך איסוף נתונים דמוגרפיים בסיסיים מן האוכלוסייה. בשלב השני, ביום המפקד, ה־8 בנובמבר 1948, הוטל עוצר בית על כל תושבי המדינה החל מהשעה חמש אחר הצהריים ועד חצות הלילה. במהלך העוצר יצאו פוקדים מטעם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, עברו מבית לבית ופקדו את כל המתגוררים בו ללא הבדל מוצא, מין וגיל. כל אדם שנפקד קיבל מספר זהות. רק במועד מאוחר יותר, לקראת הבחירות לאספה המכוננת, הונפקו לתושבים תעודות זהות, שבהן הופיע המספר שהוענק לתושב בעת המפקד. מאחר שהיה זה זמן מלחמה והמונים היו מגויסים לצה"ל, נערך המפקד אף בבסיסי הצבא. כמו כן נערך המפקד במחנות העולים שהיו פזורים ברחבי המדינה.
המפקד הכיל פרטים לצורך יצירת כרטסת הכוללת: שם משפחה, שם פרטי, פרטי ההורים והילדים, תאריכי לידה, מקום לידה, מין, מצב משפחתי, יום העלייה, יום התיישבות במקום מגורים, אזרחות, לאום, דת, שפת דיבור, ידיעת קרוא וכתוב, משלח יד ומקצוע, כתובת המעון והעבודה, נישואין וגירושין, אימוץ, אפוטרופסות, יציאה משטח המדינה ומוות.
לא לכל הנפקדים היה שם משפחה, (חוק השמות עבר רק ב-1956) ולכן במקרה כזה נרשמו שם האב ושם הסב במשבצת שם המשפחה.
לאחר קום המדינה > המפקד השני 1961

מפקד האוכלוסין השני של ישראל נערך בשנת 1961 ונקרא "מפקד האוכלוסין והדיור". בשונה מהמפקד הראשון שמטרתו הייתה איסוף מידע על ההון האנושי במדינה החדשה ובניית המשק הכלכלי באמצעות מידע זה. המפקד השני נועד לספור את האוכלוסייה במדינה החדשה וללמוד את מאפייניה.
המפקד השני נערך בשני שלבים: בשלב הראשון נשאלה כל אוכלוסיית המדינה שאלות דמוגרפיות שונות. בשלב השני קיבלו רק 20% ממשקי הבית שאלונים מורחבים והתבקשו לענות על שאלות בנושאים חברתיים וכלכליים.
מפקד זה היה בין המפקדים המתקדמים שנערכו בעולם המפותח באותו תקופה, הן בשיטותיו והן בממצאיו. הוא גם המפקד הראשון שבו נעשה שימוש נרחב בנתוני מרשם התושבים לשיפור סקירת האוכלוסייה. שימוש זה חזר ואף הורחב בכל המפקדים מאז.
מפקד האוכלוסין השני במדינת ישראל הסתיים באפריל 1961, ונמנו בו 2,170,000 אזרחים.
לאחר קום המדינה > המפקד השלישי 1972

מפקד האוכלוסין השלישי של ישראל נערך בשנת 1972, איסוף נתוני המפקד התקיים במתכונת זהה לזו של מפקד 1961, אבל החידוש המשמעותי במפקד זה, היה בשלב עיבוד הנתונים ובו לראשונה נעשה שימוש במחשב. במפקד הפיקה הלמ"ס, באופן ממוחשב את הפרסומים הסטטיסטיים של המפקד, השימוש הממוחשב המשודרג סייע לציבור הרחב להיחשף לתוצאות המפקד ולחשיבותו בחיי התושבים.
לאחר קום המדינה > המפקד הרביעי 1983

מפקד האוכלוסין הרביעי של ישראל נערך בשנת 1983, במפקד זה נעשה שינוי בשיטת איסוף הנתונים מהתושבים, כאשר 80% מהאוכלוסייה קיבלו שאלון דמוגרפי קצר למילוי ואילו 20% מהאוכלוסייה קיבלו למילוי שאלון מורחב בנושאים דמוגרפיים, חברתיים וכלכליים. לאחר מכן, הגיעו הפוקדים לבתי התושבים כדי לאסוף את השאלונים וגם כדי לסייע להם להשלים פרטים, אם היה צורך. שיטה זו שיפרה את אחוזי ההשבה ואת איכות המידע שנאסף בהשוואה למפקדים קודמים.
לאחר קום המדינה > המפקד החמישי 1995

מפקד האוכלוסין החמישי של ישראל נערך בשנת 1995. מפקד זה היה המפקד האחרון בו התבצעה פקידה מדלת לדלת של כלל תושבי ישראל וגם היה המפקד הראשון בו הוכנסו פיתוחים טכנולוגיים חדשניים, במיוחד במערכות הקליטה של שאלוני הנייר ובבניית מערכת המידע הגאוגרפי הלאומי.
שינויים אלה תרמו, באופן משמעותי, לאיסוף מידע איכותי ומהימן יותר ואפשרו הפקת מידע לכל יחידה גאוגרפית נדרשת.
לאחר קום המדינה > המפקד השישי 2008

בחודש אוקטובר 2007 חתם ראש הממשלה, אהוד אולמרט על צו הסטטיסטיקה (מפקד האוכלוסין), התשס"ח-2007 ובו נקבע כי בישראל ייערך מפקד אוכלוסין בין התאריכים ד' בכסלו התשס"ט (1 בדצמבר 2008) לבין כ"ה בשבט התשס"ט (19 בפברואר 2009). על פי הצו רשאי הסטטיסטיקן הלאומי "לקבוע את סדרי המפקד בהודעה שתפורסם בדרך שתיראה לו." הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נערכה למפקד 2008 החל משנת 2002. בשנת 2006 נערכה חזרה כללית למפקד ב-25 יישובים ברחבי הארץ: אלעד, באר יעקב, בן שמן, בני עי"ש, ג'לג'וליה, גדרה, כפר קאסם, לוד, מודיעין, מזכרת בתיה, רמלה, בית חשמונאי, משמר איילון, יד רמב"ם, עזריה, בארות יצחק, גבעת ברנר, גזר, משמר דוד, נחשונים, נצר סרני, עינת, צובה, חורה וכפר הנוער בן שמן.
מפקד זה היה המפקד המשולב הראשון, אשר התבסס על קובצי מידע מנהליים ביחד עם איסוף נתונים מהאוכלוסייה. המפקד המשולב משלב איסוף מידע מ-20% ממשקי הבית בישראל לצד נתונים מנהליים המבוססים על מרשם התושבים. שיטת המפקד המשולב מקלה על הציבור את נטל ההשבה ותורמת לחיסכון במשאבים במפקדים הבאים.
מפקד האוכלוסין השישי של ישראל, בשנת 2008 אסף את נתוני אוכלוסיית המדינה נכון ליום 27 בדצמבר 2008, אף שסוקרי המפקד הגיעו לאוכלוסייה בין התאריכים 28 בדצמבר 2008 עד 19 בפברואר 2009. לקראת המפקד גייסה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה כ-2,500 עובדים זמניים אשר עסקו באיסוף נתוני השאלון, ועבודתם תואמה ב-12 לשכות אזוריות, זאת בנוסף לעובדים הקבועים בלשכה לסטטיסטיקה. בשנת 2010 פורסמו באופן חלקי נתוני המפקד.
לאחר קום המדינה > המפקד השביעי 2022

המפקד הבא של ישראל היה אמור להתבצע במהלך שנת 2021 אך הוא נדחה לשנת 2022 בשל מגפת הקורונה בישראל. הוא היה המפקד השביעי שעורכת הלמ"ס מאז הקמת המדינה והראשון בו אפשר היה לענות על השאלון באופן מקוון. שיטת המפקד נשענת על קבצים מנהליים ואיסוף ישיר, כך לא כל האוכלוסייה נדגמת, אלא רק 7%. בנוסף, השאלון מותאם אישית לנדגמים באמצעות תעודת זהות, ומתייחס לכל המתגוררים במשק הבית על מנת לצמצם את מספר השאלות.
כהכנה למפקד האוכלוסין, ביצעה הלמ"ס חזרה כללית בין חודש יוני 2020 ועד חודש נובמבר 2020. בחזרה הכללית נדגמו כשלושים וחמישה אלף נדגמים מתוך חמישים ושניים יישובים מאזור חדרה, נוף הגליל ונצרת.
החזרה הכללית נועדה להבטיח את תקינות כל המערכות המופעלות לקראת המפקד עצמו. בחזרה הכללית ובמפקד האוכלוסין והדיור הקרובים, ייעשה שימוש בשאלון ממוחשב שהשאלות בו מותאמות אישית עבור כל נדגם. השאלון הממוחשב נועד גם כדי להפחית את נטל ההשבה על השאלון. השאלון המפקדי מתייחס לשאלות דמוגרפיות, חברתיות וכלכליות, בהן: השכלה, עבודה, מוגבלויות, תנאי דיור.
מפקדי אוכלוסין במזרח ירושלים בשלטון ירדן

ממשלת ירדן ששלטה במזרח ירושלים עד 1967, ערכה מפקדים באוגוסט-ספטמבר 1952 ובנובמבר 1961 במזרח ירושלים בגבולותיה תחת שלטון ירדן (ומנתה 75,000 אנשים מהם 54,081 מוסלמים, 10,795 נוצרים, 981 דתות אחרות, 96 יהודים במובלעת האוניברסיטה בהר הצופים).
מפקדי אוכלוסין ביהודה, שומרון, עזה, הגולן וצפון סיני

בספטמבר 1967 ערך הממשל הצבאי מפקד אוכלוסין בשטחים שנכבשו על ידי ישראל.
השטחים שנכבשו חולקו ל-8 גושים, ובכל אחד מהם הוטל עוצר ליום אחד, בו הלכו הפוקדים מבית לבית ופקדו את כל האנשים שאותם מצאו בפועל. הטלת העוצר הייתה נחוצה כדי למנוע נדידת אנשים במשך זמן הפקידה.
בכל השטחים המוחזקים, ללא מזרח ירושלים, נפקדו כמיליון נפש על פי החלוקה הבאה: ברמת הגולן 6,400 איש; בצפון סיני 33 אלף (לא כולל בדויים), ומתוכם 30 אלף התגוררו באל עריש; בעזה 356,000 איש, מתוכם כחצי במחנות פליטים. ביהודה ושומרון נספרו 600 אלף נפש בקירוב.
לקריאה נוספת

Danny Pfeffermann, Dano Ben-Hur and Olivia Blum, PLANNING THE NEXT CENSUS FOR ISRAEL, Statistics in Transition New Series, VOLUME 20, ISSUE 1 (March 2019)
Blum, Olivia; Ben-Moshe, Eliahu, When Image met ASCII : data processing in the 1995 Census of Population and Housing in Israe, Geneva : UN, 18 Sept. 1998
הערות שוליים

↑  דיוויד סלע, מפקד אוכלוסין ראשון במדינה החדשה, באתר ישראל היום, 9 בנובמבר 2018
↑  מפקד האוכלוסין 1948 - המפקד הראשון, באתר למ"ס
↑  שמואל שמיר, מפקדי אוכלוסין בארץ ישראל במאה העשרים.
↑  מפקד האוכלוסין והדיור 1961, באתר הלמ"ס
↑  ישראל 50 בעמוד על שנת 1961
↑  מפקד האוכלוסין והדיור 1972, באתר הלמ"ס
↑  מפקד האוכלוסין והדיור 1983, באתר הלמ"ס
↑  מפקד האוכלוסין והדיור 1995, באתר הלמ"ס
↑  מפקד האוכלוסין 2008, באתר הלמ"ס
↑  אתר מפקד האוכלוסין 2022, באתר הלמ"ס
↑  דורון ברויטמן, הלמ"ס: מפקד האוכלוסין השביעי נדחה ב-4 חודשים בשל הקורונה, באתר כלכליסט, 4 ביולי 2021
↑  שאלון לדוגמה, באתר הלמ"ס
↑  זאב קליין, אחרי 13 שנים: מפקד אוכלוסין, באתר ישראל היום, 10 במרץ 2019
↑   מוטי בסוק, אלו היישובים שייכללו בטרומפקד שייצא לדרך ביום רביעי, באתר TheMarker‏, 26 בפברואר 2017
↑  חדשות כיפה, ‏ישראל נערכת למפקד האוכלוסין 2021,  באתר כיפה, 24 ביוני, 2020 15:04
↑  עידן יוסף, סופרים אותך: הלמ"ס נערכת למפקד אוכלוסין, באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 ביוני 2020
↑  עוזיאל שמלץ, האוכלוסייה הערבית בירושלים מאז תקופת המנדט 1918–1990, המזרח החדש ל"ה תשנ"ב 43-6
↑  הדוח נחשף: כמה פלסטינים חיו בשטחים ב-1967?, באתר ‏מאקו‏, 18 במאי 2017
המפקד השביעי 2022
משה יטבת

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 בדצמבר 1923 רומניה רומניה
 פטירה:  21 בינואר 2013 (בגיל 89)
 תאריך עלייה:  1924
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה  צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבת קרייתי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים
 
משה יטבת (לנצט) (14 בדצמבר 1923 - 21 בינואר 2013) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על חטיבת קרייתי.
ביוגרפיה

יטבת נולד ברומניה לצבי ואירנה לנצט, במשפחה בת שלושה ילדים. הוריו עלו לארץ ישראל איתו ועם אחותו בתיה לנצט ב-1924, והיו מהמתיישבים הראשונים בהרצליה. אחיו הצעיר, כרמל, נולד בהרצליה.
בגיל צעיר הצטרף להגנה, שימש מפקד גדוד השרון בגדנ"ע. במלחמת העצמאות שירת כמפקד מחלקה וכסגן מפקד פלוגה ב' בגדוד 32 של חטיבת אלכסנדרוני, הגדוד סופח לחטיבה 7 והפלוגה לחמה בקרבות לטרון, בהן נהרגו עשרות מחייליה, ויטבת עצמו נפצע. בהמשך מונה למפקד פלוגה א' בגדוד 32, והיה בראש הכוח שכבש את אזור עין גדי.
לאחר המלחמה עלה בדרגות הפיקוד, סיים את המכללה לביטחון לאומי, שירת כראש ענף תורת לחימה במחלקת ההדרכה ובמלחמת סיני הצטרף כקצין מטה לחטיבה 27. אחרי המלחמה היה חבר במשלחת צה"ל לאלג'יריה, במטרה ללמוד את דרכי הפעלת המסוקים בצבא הצרפתי.
לפני מלחמת ששת הימים מונה למפקד חטיבה 4. במלחמה פעלה חטיבה זו כחטיבה מרחבית בגזרה הירדנית, גדודי החי"ר של החטיבה היו מפוזרים במוצבים שונים באזור השפלה. עם פרוץ הקרבות קיבלה החטיבה פיקוד על שתי פלוגות חי"ר על זחל"מים, פלוגת טנקי AMX-13, יחידת סיור חטיבתית ויחידת סיור פיקודית (סיירת חרוב) מוגברת במחלקת שריוניות מסיירת דוכיפת, בהמשך חבר אליה גדוד צנחנים מחטיבה 80, ושני הגדודים האורגנים שלה שנאספו מהמוצבים. החטיבה כבשה את מובלעת לטרון, אזור בית חורון והרי גופנא, והגיעה עד פאתי העיר רמאללה. במהלך הקרבות נפצע יטבת, ואת מקומו מילא מפקדה לשעבר יוסף הרפז.
בתפקידו האחרון בצה"ל שירת כנספח הצבאי הראשון בטוקיו. השתחרר בדרגת אלוף-משנה באפריל 1975 ומונה לראש שליחי הסוכנות היהודית בבריטניה.
נישא לחוה לבית פולק בשנת 1949 ועברו לגור בנוף ים למשך 12 שנים. לאחריהן עברו לתל אביב. לזוג נולדו שתי בנות - סמדר ואיריס. אחותו, בתיה לנצט, שנפטרה ב-2019, הייתה שחקנית של התיאטרון הקאמרי.
ספרים שערך

חלק מן הנספחים והטבלאות אצל מרדכי נאור בלקסיקון כח המגן – ההגנה, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992
מרקאנטוניו ריימונדי

| --- | --- |

איור מתוך חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר של ג'ורג'ו וזארי
 לידה:  1480 מולינלה (ארג'ין), איטליה 
 פטירה:  1534 (בגיל 54 בערך) בולוניה, מדינת האפיפיור 
 יצירות ידועות:  משפט פאריס 
 
"טבח התמימים", בעיצובו של רפאל לחריטה
לוקרטיה, חריטה של ריימונדי לפי עיצוב של רפאל.
מַרְקאַנְטוֹנְיוֹ רַיימוֹנְדִי (באיטלקית: Marcantonio Raimondi), לעיתים קרובות מקוצר למַרְקאַנְטוֹנְיוֹ (1480 –  1534), היה תחריטאי איטלקי. ידוע בהיותו אמן ההדפס החשוב הראשון שגוף עבודתו מורכב ברובו מהדפסים המעתיקים ציורים. לכן הוא דמות מפתח בהתחזקות אמנות הרפרודוקציה. הוא גם ביצע שיטתית טכניקה של תחריט שהפכה לשולטת באיטליה ובמקומות אחרים. שיתוף הפעולה שלו עם רפאל עזר מאוד לקריירה שלו, והוא המשיך לנצל את יצירותיו של רפאל לאחר מותו של הצייר ב-1520, ומילא תפקיד חשוב בהפצת סגנונות שלהי הרנסאנס האיטלקי ברחבי אירופה. חלק גדול מהמידע הביוגרפי שיש לנו מגיע מתיאור חייו, היחיד של אמן הדפסים, בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי האמנים".
מיוחסים לו כ-300 תחריטים. לאחר שנים של הצלחה גדולה, הקריירה שלו נקלעה לצרות באמצע שנות ה-20 של המאה ה-16; הוא נכלא לזמן מה ברומא בגלל תפקידו בסדרת ההדפסים הארוטיים I Modi (אנ'), ולאחר מכן, לפי וזארי, איבד את כל כספו בביזת רומא ב-1527, שלאחר מכן לא ניתן לתארך בבטחה אף אחת מיצירותיו.