stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית חולים

חדר אשפוז בבית חולים בדנמרק
בית חולים או בית רפואה או מרכז רפואי הוא מוסד המספק שירותי רפואה הכוללים גם שירותים הדורשים אשפוז (כלומר, שהייה במוסד הכוללת לינה לפרק זמן כלשהו).
בית החולים הוא מערכת מורכבת הכוללת מערכות קטנות יותר: מחלקות אשפוז, מרפאות, מכונים, חדרי מיון, חדרי ניתוח, מעבדות ועוד, ובדרך כלל הוא עצמו מהווה מרכיב של מערכת גדולה יותר, כגון מערכת הבריאות הממשלתית או גוף פרטי, הכוללים בתוכם גם מרפאות קהילתיות, מוסדות לאספקת שירותי בריאות, בתי חולים אחרים, צוותי חירום ועוד.
מבחינה מבנית, לבית החולים בסיס פיזי לטיפול בחולים, לרוב מבנה קבע, קבוצת מבנים מרוכזת או מבנים הפזורים במקומות שונים באזור גאוגרפי מסוים.
מבחינה תפקודית, כולל בית החולים צוות מנהלי, רופאים, אחים, סניטרים ואנשי תחזוקה. החלוקה בין התפקידים השונים התגבשה בבתי החולים במאות השנים האחרונות, ומהווה את התבנית הבסיסית של הרפואה המודרנית.
בתי החולים יועדו במהלך ההיסטוריה למגוון מטרות, בהן: עזרה וחסד, אבחנה וטיפול בחולים, ביצוע מחקרים רפואיים והכשרת רופאים ואחיות. על אף שעיקר מטרתם של בתי החולים הייתה לרוב הענקת טיפול לחולים הזקוקים לאשפוז, מהווים בתי החולים מקום נוח גם להענקת שירותים רפואיים שאינם דורשים אשפוז, הודות לתשתית האנושית והפיזית שבמקום.
לבית החולים כח רב והשפעה רבה, עקב חיוניותו הרבה עבור התושבים המתגוררים בסביבתו, וזה מנוצל לעיתים לצורך מטרות פוליטיות, דתיות או כלכליות. בתי חולים רבים שואפים גם להשיג יוקרה, וכן לשמור על מקומות עבודה עבור עובדיהם.
בית החולים המודרני מחולק למחלקות שונות, כגון: מחלקת יולדות, מחלקה נוירולוגית, מחלקה פסיכיאטרית וכדומה.
בתי חולים שאינם כלליים מטפלים לרוב באוכלוסייה מסוימת (בית חולים לילדים) או בסוג ספציפי של מחלה. בישראל רוב בתי החולים הכלליים הם ציבוריים, כלומר ממשלתיים, או מסובסדים על ידי הממשלה, או שייכים לשירותי בריאות כללית, אך ישנם גם בתי חולים פרטיים.
ההיסטוריה של בית החולים > העת העתיקה

בעת העתיקה, היו הדת והרפואה שזורות זו בזו. מקדשיהם של המצרים הקדמונים היו הראשונים לספק שירותי רפואה. פולחן אל הרפואה היווני אסקלפיוס אומץ לאחר מכן על ידי הרומאים, ומקדש לכבודו הוקם בשנת 291 לפנה"ס.
המוסדות הראשונים שנועדו אך ורק לטיפול בחולים הוקמו בהודו, שם נוסדו בתי חולים ב-431 לפנה"ס. המלך אשוקה הקים 18 בתי חולים בהודו אשר מומנו בכספי הכתר.
עם אימוצה של הנצרות כדת הרשמית של האימפריה הרומית, הוצאה הוראה על הקמת בית חולים בכל קתדרלה. בתי החולים הראשונים שנבנו בעקבות הוראה זו נבנו בקונסטנטינופול ובקייסרי,
שם הצמיד בסיליוס, הבישוף המקומי, מנזר לבית החולים ששימש כאכסניה לעוברי אורח.
ההיסטוריה של בית החולים > ימי הביניים

בתי החולים בימי הביניים הלכו בדרכו של בית החולים בקיסריה, ושימשו גם כאכסניה לעולי רגל כשהנזירות משמשות כאחיות. מקור המילה Hospital בשפות האירופאיות, כמו מקור המילים האנגליות למלון (Hotel) וקבלת אורחים (Hospitality) הוא במילה הלטינית Hospes, שפירושה אורח, שהתגלגלה ללטינית מהיוונית, אליה הגיעה מהמקור הפרסי aspinj - אירוח, בית הארחה. המילה הפרסית היא גם מקור המילים העבריות "אשפוז" ו"אושפיזין" (אורחים), שהגיעו לעברית דרך הארמית.
בעקבות שיוכם הדתי של בתי החולים, נשתמר בצרפתית עד היום הביטוי "בית האלוהים" כמילה נרדפת לבית חולים.
בתי החולים הראשונים בעולם הנוצרי שנועדו לכך בלבד היו בית החולים על שם ברתולומיאוס הקדוש (נוסד באנגליה בשנת 1123) ובית החולים על שם תומאס הקדוש (נוסד ב-1125). עם זאת, מודל בית החולים של ימי הביניים פעל עד למאה ה-18.
כבר בתקופת ימי הביניים כמרים נוצרים יצרו מקומות בשם "hospitia" . במקומות אלו לקחו על עצמם נזירים ונזירות לטפל בחולים אלו להאכילם ולהלבישם. בתי מצורעים ואחרים, בעבור קשישים או עניים הוקמו באופן דומה באותה התקופה. מקורו של בית החולים המודרני הוא במרפאות המנזרים בימי הביניים. בשנת 820 שרטט רבנוס מאורוס את תרשים הכנסייה בפולדה, גרמניה, והוסיף אגף נפרד המיועד לאחים חולים, בית חולים למצורעים בעבור החולים במחלות המידבקות ודירה לרופא המנזר. אבוט גוזברט עשה דבר דומה כשבנה את מנזר סנט גאל (816-837) בשווייץ, ועד מהרה נהיה תהליך סטנדרטי. גוזברט גם מיפה את מה שהפך לגן הרפואי המסורתי, מחוץ לבית החולים. חולים ונזקקים הגיעו למרפאות המנזר לקבל עזרה רפואית ומוסדות דתיים אלה נהפכו לאב טיפוס של בית החולים המודרני.
ההיסטוריה של בית החולים > בתי חולים מודרניים

בתקופת הרפורמציה הופקעו מנזרים רבים מתפקידם כבתי חולים, ובאנגליה לבדה נוסדו 154 בתי חולים בין השנים 1700 ל-1835. הראשון שביניהם נוסד בלונדון ב-1724 על ידי הסוחר תומאס גאי. פלורנס נייטינגייל קידמה את הכשרת האחיות לאחר שנוכחה במהלך שירותה במלחמת קרים כי הנזירות אינן מקצועיות דיין. בשובה ללונדון הקימה נייטינגייל בית ספר ראשון לאחיות, בבית החולים על שם תומאס הקדוש.
במחצית השנייה של המאה ה-20 קיבלו בתי חולים מעמד מיוחד בדיני המלחמה. סעיף 14 לאמנת ז'נבה הרביעית קובע כי בתי חולים ואזורי ביטחון מיוחדים נועדו להגן על פצועים, חולים וזקנים, ילדים שלא מלאו להם 15 שנה, נשים בהריון ואמהות לילדים מתחת לגיל שבע, מתוצאות מלחמה.
בראשית המאה ה-21, בעקבות התפתחות הרפואה בקהילה ומסיבות כלכליות עבר שינוי מבנה בית החולים והפך ממקום אשפוז אליו מגיעים המטופלים כשהם חולים למרכזים רפואיים הכוללים רפואה מונעת ומרפאות תומכות. בבתי חולים מתבצע אבחון מקדים כצילום רנטגן, ייעוץ תזונתי וייעוץ סוציאלי המהווה טיפול פרא-רפואי.
כחלק משינוי אופי בתי החולים ומסיבות שיווקיות שונו שמות בתי חולים רבים לשם רחב יותר כ"מרכז רפואי", "בית החלמה", בית מרפא", "בית מבריאים" וכו'. תהליך דומה עברו קופות החולים ששינו את שמן לשירותי בריאות.
בית חולים אוניברסיטאי

בית חולים אוניברסיטאי הוא בית חולים הפועל בשיתוף פעולה עם בית ספר לרפואה של אוניברסיטה, ומשמש את בית הספר לרפואה במסגרת ההוראה הקלינית - פעילות שבה הסטודנטים לרפואה צופים ומשתתפים בעבודה מעשית בבית החולים, בהדרכת רופאים מסגל בית החולים. גם במקצועות פרא-רפואיים מתקיים שיתוף פעולה דומה בין בית חולים אוניברסיטאי לאוניברסיטה. בית חולים אוניברסיטאי משמש גם מוקד למחקר רפואי.
לעיתים נמצא בית הספר לרפואה במתחם בית החולים או בצמוד אליו (למשל בית הספר לרפואה של הטכניון, הצמוד לבית החולים רמב"ם ומרוחק מהקמפוס הראשי של הטכניון או בית חולים סורוקה הממוקם ליד בית הספר לרפואה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב), ולעיתים אין קשר פיזי בין השניים (למשל בית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, השוכן בקמפוס האוניברסיטה, ואליו מסונפים בתי חולים אחדים באזור המרכז).
רופאי בית החולים העוסקים בהדרכת סטודנטים מקבלים מינוי מהאוניברסיטה, בדרגות המקובלות לסגל אקדמי בכיר, בתוספת הסיומת "קליני" (למשל: פרופסור חבר קליני).
בישראל משמשים מרבית בתי החולים הכלליים כבתי חולים אוניברסיטאיים ומסונפים לאחד מבתי הספר לרפואה במדינה.
בית חולים אוניברסיטאי הוא מקום התרחשותן של סדרות טלוויזיה אמריקאיות אחדות, ובהן האוס, ER, סקראבס והאנטומיה של גריי.
מנהל

בראש בית החולים עומד לרוב מנהל האחראי על תפעול בית החולים. על תפקידו של המנהל נכתב:
עד שנת 1998 נדרשו מנהלי בתי חולים בישראל להיות רופאים. בשנת 1998 שונה החוק ובישראל יש בתי חולים שבהם המנהל אינו רופא. עם זאת, מנהלי בתי חולים ממשלתיים נדרשים להיות רופאים. לטענת פרופ' מרדכי שני, בעולם, רוב מנהלי בתי החולים אינם רופאים. לדבריו, "ניהול בית חולים מחייב כישורים וידע במספר תחומים, כאשר אין ספק שהבנת מקצוע הרפואה תורמת, אך אינה תנאי הכרחי".
בישראל

במערכת הבריאות בישראל פועלים כ-30 בתי חולים כלליים. ששת הגדולים שבהם הם: המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, מרכז רפואי הדסה, מרכז רפואי רבין, המרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי, רמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם והמרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.
בישראל > בתי חולים סיעודיים

בישראל קיימים בתי חולים לאשפוז חולים סיעודיים ותשושי נפש, בין מוסדות אלה ארבעה מרכזים גריאטריים ממשלתיים, ועוד עשרות רבות בבעלות עסקית או בבעלות עמותות וארגונים ללא כוונת רווח.
אחת מבעיות בבתי החולים הסיעודיים היא כי האשפוז הסיעודי אינו ממומן על ידי קופות החולים במסגרת סל הבריאות על כן מעת לעת שבה ועולה קריאה ציבורית להכליל את האשפוז הסיעודי ב"סל הבריאות" שבאחריות קופות החולים, ככל אשפוז אחר.
בישראל > בתי חולים לבריאות הנפש

מערך בריאות הנפש בישראל מתחלק בין טיפול בקהילה במסגרת מרפאות לבריאות הנפש, טיפול נפשי יחידני, מגורים בהוסטל לנפגעי נפש. ובין טיפול במסגרת אשפוז בבית חולים פסיכיאטרי (בית חולים לחולי נפש, או בלשון גנאי: בית משוגעים) או במחלקה פסיכיאטרית בבית חולים כללי. בישראל פועלים 13 בתי חולים לבריאות הנפש ורובם בבעלות ממשלתית.
בישראל > בתי חולים שיקומיים

בתי חולים אשר כל מטרתם היא שיקום חולים ונפגעים לאחר טראומה. שיקום שכזה נדרש לאחר חבלה חיצונית כגון תאונות דרכים, ולאחר פגיעות פנימיות כגון אירוע מוחי או התקף לב. השיקום מתחיל לקראת סיום הטיפול בבעיה הרפואית, ומתמקד בהחזרת המטופל לתפקוד תקין, על ידי שחזור יכולות ולימוד מחדש של יכולות שאבדו.
סגי בתי החולים הפועלים בישראל:
בתי חולים ממשלתיים, במסגרת משרד הבריאות.
בתי חולים של קופות החולים, בעיקר במסגרת שירותי בריאות כללית.
בתי חולים פרטיים שלא למטרת רווח.
בתי חולים פרטיים הפועלים למטרת רווח.
צורת הניהול של בתי החולים הממשלתיים עמדה במרכז החלטות ממשלה שונות ונבחנה 3 ועדות ציבוריות שהוקמו במהלך השנים עם סמכויות שונות לבחינת הפרדת בתי החולים הממשלתיים ממשרד הבריאות והפיכתם לגופים עצמאיים: נתניהו (1990), אמוראי (2002) וליאון (2004).
ראו גם

בית חולים פסיכיאטרי
לקריאה נוספת

ניסים לוי, פרקים בתולדות הרפואה בארץ ישראל 1948-1799, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998.
דאק סוס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  ניו יורק 
 מוקד פעילות:  ניו יורק, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 סוגה:  האוס
 חברת תקליטים:  Fool's Gold Records   Spinnnin' Records   Ultra Records
 www.ducksaucenyc.com
 חברים
 ארמנד ואן הלדן איי-טראק
 
דאק סוס (באנגלית: Duck Sauce; תרגום: רוטב ברווז) הוא צמד מוזיקלי אמריקאי, המורכב על ידי האמנים ארמנד ואן הלדן ואיי-טראק. הצמד חתום בחברת התקליטים Fool's Gold Records, ועוסק בסוגה של מוזיקת דיסקו האוס. הצמד ידוע בשל סינגל מחווה לזמרת ברברה סטרייסנד שהקליטו.
ביוגרפיה

הסינגלים הראשונים שלהם, "aNYway" ו-"You're Nasty", יצאו ב-2009. באותה שנה, בספטמבר, יצא גם מיני אלבומם הראשון, "Greatest Hits".
בקיץ 2010 הוציאו דאק סוס את הסינגל "Barbra Streisand" על שם הזמרת המצליחה. הסינגל מכיל סימפולים משיר של להקת בוני אם משנת 1979 בשם "Gotta Go Home" (שאף הוא מבוסס על שיר של הרכב גרמני). "Barbra Streisand" הושמע לראשונה בוועידת המוזיקה של חורף 2010 במיאמי, ומייד נעשה להצלחה ברדיו ובמועדונים בבריטניה, אירלנד, גרמניה, נורווגיה, אוסטריה, פולין, צרפת, פינלנד, רומניה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה וסרי לנקה. השיר גם זכה להשמעות גם בישראל. השיר צבר פופולריות ואף הושמע במהלך פרסומות מסחריות ברחבי העולם. בבריטניה השיר הגיע למקום שלישי, באוסטרליה למקום הראשון בספטמבר 2010, ובארצות הברית למקום הראשון בקטגוריית שירי דאנס בדצמבר 2010. השיר הושמע בפרק השמונה עשר של הסדרה Glee בעונתה השנייה, בפרק "Born This Way". לקליפ הרשמי ביוטיוב יש מעל 67 מיליון צפיות.
ב-2011 הוציא הצמד סינגל לרדיו בשם "The Big Bad Wolf" בו מושמעות יללות זאבים. בקליפ מופיעים איברי מין המוחלפים בראשי בני אדם.
דיסקוגרפיה > סינגלים

2009: aNYway
2010: Barbra Streisand
2011: Big Bad Wolf
2013: It's You
2013: Radio Stereo
2014: nrg
2014: Ring Me
דיסקוגרפיה > אלבומים

2010: Greatest Hits
2014: Quack
בקרה תקציבית

בקרה תקציבית היא פעילות חשבונאית, המתבצעת בעיקר בגופים יצרניים.
התקציב העסקי בחברה יצרנית או בחברה הנותנת שירותים, הוא ביטוי כספי לתוכנית הפעילות שלה לתקופה מוגדרת. המערכת התקציבית משרתת בחברה העסקית את המטרות הבאות: תכנון, תיאום, שליטה על הביצוע, בקרה ופיקוח. בקרת עלות, כחלק מתכנון התקציב, מהווה חלק מניהול תקין ואפקטיבי של הארגון, ותורמת לעמידה ביעדי התכנון, לרווחים גבוהים ותועלת מרבית.
אופן הביצוע

בקרה מתאפשרת באמצעות ביצוע השוואה תקופתית של הביצוע אל מול התכנון, ומאפשרת לכל הנוגעים בדבר לקבל תמונת מצב כוללת ומפורטת בטווח הקצר. כך ניתן לפקח על מידת העמידה בתוכנית ולתקן את אשר נדרש לשיפור ותיקון. הדו"ח הכספי אשר מתפרסם אחת לשנה אינו מספיק ואינו נותן בידי המנהל כלי לניהול המפעל. השוואה חודשית של התכנון לביצוע מאפשרת בקרה תמחירית שוטפת. כך, כאשר עולה מדו"ח הביצוע החודשי כי קיים צורך בנקיטת אמצעים מתקנים, קיימת שהות מספקת להפעיל אותם ולהשיג שיפור מיידי של התוצאות הרצויות.
תמחור כחלק ממערך הבקרה

דיווח התמחיר אף הוא חלק מהבקרה. הדיווח נעשה בעזרת מערכת המחשוב, על ידי השוואת הביצוע אל התכנון, תוך ניתוח הסטיות, אם ישנן כאלה. במערכת הייצור הופכים תשומות לתפוקות באמצעות תהליך הייצור. לבקרת עלויות יעילה יש השפעה על העלות הסופית של המוצרים. הדרישה היא בדרך כלל לספק מוצרים במועד באיכות ובכמות שנקבעה מראש, בעלויות ייצור מינימליות. כפעולה מקדימה נדרש לבצע תכנון יסודי ומעמיק של מרכיבי העלות של המוצרים והשירותים, בהתבסס על הנתונים המופקים ממערכת התמחיר: נתוני העבר של התמחיר הם הבסיס לבניית התקציב העתידי.
תקציב גמיש

תקציב סטטי נערך עבור רמת פעילות אחת בלבד, למשל נפח המכירות. משמעותו היא שהתקציב נערך על סמך ההנחה שהעלויות הקבועות והמשתנות יישארו קבועות בכל רמת הפעילות. עם זאת, בעוד שהעלויות הקבועות עשויות אכן להישאר קבועות, העלויות המשתנות, כהגדרתן, לא יישארו על פי התכנון. רוב הסיכויים כי התפוקה בפועל תהיה שונה מהתפוקה שתוקצבה, לכן יש צורך להגמיש תקציבים כך שישקפו את רמות הפעילות בפועל.
התועלת בבקרה תקציבית גמישה היא ההתגברות על החיסרון העיקרי של תקצוב קבוע, המתעלם משינויים בלתי נמנעים ברמות הפעילות, שינויים המשפיעים על העלויות. כאשר שינויים אלו אינם נלקחים בחשבון נבנית תמונה לא מציאותית ובקרה נאותה אינה אפשרית.
גלעד יפת

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1969 (בן 54) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 
גלעד יפת (נולד ב-19 בדצמבר 1969) הוא יזם וגנאלוג ישראלי, מייסד ומנכ"ל חברת "MyHeritage", חברת היי-טק שפיתחה פלטפורמה לשימור היסטוריה משפחתית ולתיאור אילנות יוחסין.
ביוגרפיה

גלעד יפת נולד בשנת 1969 בירושלים הוא בנם של פרופ' שרה יפת, כלת פרס ישראל למקרא, ועו"ד גדעון יפת. לגלעד יפת שלוש אחיות, בהן שלומית יפת-ביאליק, מחברת סדרת מדריכי הטיולים "המשפחה המטיילת". יפת הוא צאצא ישיר של הרב אלכסנדר זיסקינד מהוראדנא, רבי אליעזר שמחה רבינוביץ ורבי בנימין דיסקין. הוא נין של הפרדסן זאב ברא"ז, ונכד של הפעיל הציוני חיים יפת, חבר ומזכיר הוועד הלאומי, וממקימי העבודה הסוציאלית בישראל, שהיה עוזרה הראשי של הנרייטה סאלד, וכיהן כסמנכ"ל משרד הסעד.
שם המשפחה המקורי של המשפחה הוא פאט (פת) ומוצאו מן העיירות ביאליסטוק וקרינקי בפולין. חיים פאט שעלה ארצה בסמוך לשנת 1920 עברת את שם המשפחה ליפת. עוד נמנית עם ענף משפחתי זה, בת דודתו של גלעד יפת, במאית הקולנוע עדי יפת פוקס. קרוב משפחה נוסף של גלעד הוא אחי סבתו, מנחם אורן, אלוף השחמט הראשון של מדינת ישראל.
גלעד יפת למד בתיכון ליד"ה שבירושלים. בשנת 1984 עבר עם משפחתו לאוקספורד, אנגליה, במסגרת שנת שבתון של אמו, ושם התוודע יפת לראשונה לתחום המחשבים האישיים שהחל לצבור תאוצה באותן שנים. כנער רכש יפת מחשב אישי, ולימד את עצמו לתכנת בשפת מכונה. בשובו לישראל, הקים עם קבוצת חברים צוות תכנות למחשב ספקטרום סינקלייר, מהראשונים בישראל, וקרא לו "The Israeli Team".
את שירותו הצבאי עשה בשנים 1988–1992 כקצין ביחידה טכנולוגית. בין השנים 1992–1996 למד הנדסת תוכנה בטכניון וסיים את לימודי ה-BSc בהצטיינות יתרה. במהלך לימודיו עבד במשרה מלאה בחברת BRM כראש צוות פיצוח וירוסי מחשב
(לימים המוצר נמכר לחברת Norton (אנ')). מנהלו בחברת BRM היה ניר ברקת, לימים ראש עיריית ירושלים. בשנים אלה ניתח יפת אלפי וירוסי מחשב וכתב אלגוריתמים לגילויים והסרתם. יפת ייצג את ישראל בארגון מומחי האנטי-וירוס CARO. בין פיתוחיו אז הייתה מערכת לזיהוי וירוסים חדשים על פי קרבת קוד בינם לבין זני וירוס מוכרים, שקיצרה משמעותית את זמן הפיתוח הנחוץ לגילוי והסרה של וירוסים חדשים.
לאחר סיום לימודיו, בשנים 1996–2000, עבד ב-Backweb Technologies, חברת טכנולוגיה לתקשורת פנים ארגונית, שאליה הצטרף כאחד מן העובדים הראשונים. במסגרת תפקידו כמנהל המוצרים העביר את מגוריו לעמק הסיליקון ולקח חלק בהנפקת החברה בנאסד"ק. לאחר מכן שב לישראל ועבד בחברות Spearhead Technologies ו-Picatel Systems בתפקידי ניהול מוצר.
יפת הופיע בתפקיד עצמו כמומחה לדנ"א וגנאלוגיה בסרטו התיעודי של אביב טלמור "אני ביאליק" שיצא לאקרנים בשנת 2014.
יפת הוא מרצה מבוקש בתחומי היזמות, טכנולוגיה, DNA וגנאלוגיה. כמו כן הוא מרצה בהתנדבות מדי פעם במסגרת ביקורים של משלחות בכירים מארצות הברית לישראל שמארגנת שדולת איפא"ק במטרה לשפר את תדמיתה של ישראל בעולם.
יפת נשוי ואב לשלושה, ומתגורר במושב בני עטרות.
MyHeritage

בילדותו, בשעה שכתב את עבודת השורשים שלו, החל גלעד לראיין את אמו, וכשגילה את סקרנותו, החליט להעמיק בנושא הגנאלוגיה שהמשיך ללוות אותו כתחביב במהלך חייו. בשנת 2003, במסגרת שנת שבתון, החל, כחלק מתחביב הגנאלוגיה, בפיתוח פלטפורמה שיתופית פשוטה ליצירת עצי משפחה, פרויקט זה היה ליסודה של חברת MyHeritage.
חזונו של גלעד יפת בהקמת החברה הוא יצירת כלים לבניית אילנות יוחסין רב-לשוניים תוך שילוב אמצעים טכנולוגיים במטרה לייצר, בסופו של דבר, אילן יוחסין של האנושות כולה.
יפת פיתח פלטפורמה ראשונית במטרה לסייע לו ביצירת עץ המשפחה, לכשהבין את הפוטנציאל בפרויקט וההיתכנות העסקית שבמיזם, החל בהקמת החברה בביתו שבמושב בני עטרות. לאחר הצטרפותם של מספר עובדים ראשונים, עברה החברה לווילה סמוכה במושב. מלאכת גיוס העובדים, כחלק מצמיחת החברה נמשכה ובשנת 2012 העתיקה MyHeritage את מקום מושבה למשרדים באור יהודה, שם ממוקם מטה החברה עד היום.
יפת האמין שיש לשלב את המהפכה הטכנולוגית בתחום הגנאלוגיה. במטרה להגשים את חזונו, שילב יפת בין מגוון רחב של טכנולוגיות כדי לייעל את תהליך הרכבת עץ המשפחה. בהן טכנולוגיות זיהוי פנים, איתור והצלבת תמונות של אנשים ברחבי הרשת, הצלבת אילנות יוחסין מבוססת ניתוחי Big Data וכן שילוב חלוצי של בדיקות DNA ושילובן במערכת על מנת לאתר בני משפחה.
תרומתו העיקרית של יפת וחברת MyHeritage לתחום הגנאלוגיה היא יצירת מאגר יוחסין של למעלה מ-9 מיליארד רשומות, ההולך וגדל עם התפתחותה של החברה וכן הגברת המודעות והנגשת תחום הגנאלוגיה לקהל הרחב. MyHeritage מציעה גם כלים חינמיים ליצירת עצי משפחה, בדומה למתחרותיה שחלק ממוצריהן בתשלום, ומנגישה בכך את היכולת לכלל האוכלוסייה. בהובלתו של יפת הפכה MyHeritage לפרויקט שבו למעלה מ-40 מיליון אנשים ברחבי העולם מתעדים את המורשת המשפחתית שלהם.
בסוף 2016 החלה החברה למכור ערכות דנ"א פרטיות. בשנת 2017 רשמה החברה סכום שיא של הכנסות בסך 133 מיליון דולר.
ביום העצמאות ה-70 למדינת ישראל נבחרה החברה להיכלל בספר "להמציא כל בוקר מחדש" המתאר את 70 ההמצאות והחידושים הבולטים ב-70 שנותיה של מדינת ישראל.
בפברואר 2021 נמכרה החברה לקרן פרנסיסקו פרטנרס תמורת כ-600 מיליון דולר.
התנדבות ופילנתרופיה > השבת רכוש קורבנות השואה

בשנים 2013–2014 יזם יפת פרויקט התנדבותי להשבת רכוש קורבנות השואה במזרח גרמניה. כתבת עיתון מקוונת שקרא, שנכתבה על ידי העיתונאי עופר אדרת, גילתה ליפת שישנם כ-45,000 נכסים שנגזלו על ידי הנאצים מיהודים במזרח גרמניה בתקופת השואה, ושתחול התיישנות על קרן הפיצויים אם צאצאי הקרבנות לא יגישו תביעות תוך זמן קצר. הוא ביצע עוד באותו יום מחקר גנאלוגי ובו הצליח לאתר נינה של אישה המופיעה ברשימת הקרבנות, המתגוררת בברזיל, ובישר לה על זכותה לתבוע את הרכוש. בעקבות תגובתה הנרגשת החליט יפת לגייס צוות מתנדבים בקרב עובדי חברת MyHeritage ואלה פעלו בהובלת יפת לאתר מאות יורשים של הנכסים ברשימה בעזרת חקר אילנות יוחסין, וסייעו להם להגיש תביעות רכוש בגרמניה, מבלי שיפת ועובדיו קיבלו תשלום כלשהו על מעשיהם.
בעקבות הצלחה זו פנתה אל יפת העיתונאית Doreen Carvajal, כתבת של עיתון הניו יורק טיימס בפריז, והציעה ליפת לשתף איתה פעולה באיתור יורשיהן של יצירות אמנות שנשדדו על ידי הנאצים מיהודים במלחמת העולם השנייה. בתום המלחמה השיבו הצרפתים לידיהם אלפי יצירות שדודות שנגנבו על אדמת צרפת, אולם לא השיבו את היצירות ליורשיהם של בעליהן, בטענה כי לא ניתן למצוא אותם. יצירות אלה מוצגות היום במיטב המוזיאונים בצרפת. יפת נענה לאתגר והעיתונאית שלחה אליו ארבעה שמות של בעליהן היהודים של יצירות אמנות שדודות, שהצרפתים מחזיקים בהן, ושנזכרות בקטלוג היצירות השדודות שפרסמה רוז ולנד (אנ'). יפת ביצע בעצמו עבודת חקר גנאלוגית והצליח לאתר את יורשיהן של כל ארבע היצירות. בעקבות זאת פרסמה העיתונאית כתבת שער על הנושא בעיתון ניו יורק טיימס שגרמה לטלטלה ברחבי צרפת ודחקה בשלטונות הצרפתיים להתאמץ יותר לאתר את היורשים.
לאחר חשיפת הפרשה כינה עיתונאי צרפתי, כתב "פארי מאץ'" את יפת בכינוי "שרלוק הולמס הישראלי"
התנדבות ופילנתרופיה > צילום מצבות בישראל

בשנת 2014 יזם יפת פרויקט לאומי לצילום כל הקברים במדינת ישראל, לתעתוק המידע בצילומי הקברים לשם יצירת מסד נתונים ממוחשב ולהעמדתו לרשות הציבור ללא תשלום. יפת צילם תחילה בעצמו את כל המצבות בבית הקברות במושב בני עטרות שבו הוא מתגורר. לאחר מכן ארגן את כל עובדי החברה לצלם את כל המצבות בבית העלמין סגולה בפתח תקווה, ולאחר מכן בסיוע מתנדבים, מיפה גם את בית הקברות הגדול ביותר בישראל, בית העלמין הדרום. במהלך מבצעים אלה צילם יפת בעצמו למעלה מחמשת אלפים מצבות. במסגרת פרויקט זה צולמו בשנים 2014–2018 כ-95 אחוזים מכלל המצבות בישראל והפרויקט צפוי להסתיים עד סוף שנת 2018, ובזאת תהפוך ישראל למדינה הראשונה בעולם שכל המידע על המצבות שבה, כולל תמונות עם מיקום GPS, מצוי במסד נתונים מקוון הנגיש לכל, ובחינם. חברת MyHeritage השקיעה בפרויקט זה כמיליון דולר, כמבצע לאומי ללא כוונת רווח.
התנדבות ופילנתרופיה > איחודי משפחות

בזמנו הפנוי פועל יפת בהתנדבות לאחד משפחות בעזרת מחקר גנאלוגי.
בשנת 2013 פנה אל יפת הבמאי אלון שוורץ וביקש סיוע במציאת האח האבוד של דודו, אייזק. עקבותיו של האח נעלמו במחנה העקורים ברגן-בלזן לפני כ-65 שנה. יפת גייס למשימה את עובד MyHeritage לורנס האריס מבריטניה והלה הצליח לאתר את האח האובד שפסיל בקנדה. האחים התאחדו זה עם זה, ולאחר מכן עם אמם, איידה. בעקבות התחקיר המשותף שנמשך כמה שנים, הוציא שוורץ לאור את סרט הקולנוע הדוקומנטרי, "הסודות של איידה".
בשנת 2017 סייע יפת לאלדה גמבש לאתר את משפחתו של חייל יהודי בריטי בגדודים העבריים, בשם שמעון לוריא, שהציל את חייו של סבא שלה, אליהו גמבש, במלחמת העולם הראשונה, שבה שירת גמבש בצבא טורקיה. אלדה ביקשה למצוא את צאצאיו של אותו שמעון לוריא כדי להודות להם, אך במשך עשרות שנים חיפושיה לא נשאו פרי. גמבש פרסמה פוסט בפייסבוק שצד את עיניו של יפת ובעקבותיו הוא נרתם למשימה והצליח לאתר את צאצאיו של שמעון לוריא המתגוררים בישראל, ואלדה גמבש פגשה לבסוף את בתו, רינה שלגי.
בשנת 2017 סייע יפת לרני מרקוביץ לאתר את אחיו האובדים של סבו, הפעיל הציוני שבתאי בית-צבי, עימם נותק הקשר בשנות ה-30 של המאה העשרים לאחר נפילת מסך הברזל בגוש הקומוניסטי. הסב ניסה לשווא למצוא את שני אחיו במהלך כל שנות חייו, עד לפטירתו בשנות ה-1980. במהלך המחקר שכר יפת חוקר פרטי שאיתר את תיק החקירה של הסב בארכיון הקג"ב. המידע שנחשף בתיק הוביל את יפת למחקר נוסף, בו איתר את בנותיהם של האחים המתגוררות בארצות הברית. בשנת 2018 התאחדו הוריו של רני במפגש עם קרובי המשפחה בארצות הברית, כולם בשנות ה-80 לחייהם.
התנדבות ופילנתרופיה > הסוד של אריקוסה

בשנת 2014 פנתה לחברת MyHeritage העיתונאית ילידת יוון, זוכת פרס אמי, איווט קורפרון מנסיס, בבקשת עזרה. איווט שמעה סיפור שעבר במשפחתה על כך שסבה וסבתה הצילו משפחה יהודית במהלך השואה, על האי הזעיר אריקוסה השוכן מצפון לקורפו שביוון. לפי הסיפורים המשפחתיים מצאו על האי מסתור חייט יהודי בשם סאוואס (שבתאי) יחד עם שלוש בנותיו וקרובת משפחה צעירה. כל תושבי האי אריקוסה נטלו חלק בהסתרתם תוך שהם מסכנים את חייהם, בכך שנמנעו מהלשנה לנאצים. מעשה גבורה זה הציל את חמש הנפשות, שהיו מבין 200 הניצולים של קהילת יהודי קורפו שמנתה כאלפיים איש לפני השואה. איווט ביקשה לוודא את אמיתות הסיפור ולאתר את צאצאי המשפחה שניצלה. לשם כך היא פנתה ל"יד ושם" וכן ראיינה ניצולי השואה בקורפו ובישראל. בתום תחקיר של מספר שנים הגיעו איווט וחוקרי "יד ושם" למבוי סתום באיתור הצאצאים וכל שעלה בידי איווט לברר היו שמותיהם הפרטיים של בני המשפחה שניצלו. הסיפור הגיע לידיעתו של יפת והוא הצליח לאתר את צאצאי המשפחה, המתגוררים בעיר רחובות בישראל, ולהוכיח את אמיתות סיפור הגבורה. קרן ראול ולנברג העניקה בעקבות ההוכחות לתושבי האי אריקוסה את אות "בית החיים" בטקס שהתקיים באריקוסה בנוכחות צאצאי הניצולים וצאצאי מציליהם.
איווט תיעדה את המעשה בשני ספרים פרי עטה.
יפת המשיך לחקור באופן אישי את קורותיהם של יהודי קורפו ובמשך כשנתיים מיפה בעצמו את אילנות היוחסין של מרבית ניצולי הקהילה, וחיברם לכלל אילן יוחסין אחד. סייעה לו במחקר זה נלה פנטצי, מנהלת הארכיון של קורפו, שבו נשמרו רשומות לידה, פטירה ונישואין של הקהילה היהודית בקורפו במשך מאות השנים, עד להשמדת הקהילה בשואה. כמו כן הסתייע יפת בתחקירן רועי מנדל. יפת המציא תרשים מעגלי ממוחשב לצאצאים המבוסס על מניפה עם תמונות, בהשראת מבנה דומה שהיה נפוץ בשימוש אצל קהילת יהודי קורפו במשך מאות שנים. יפת העניק תרשים כזה במתנה לניצולת השואה הערירית נטה גטניו בת ה-93, אשר במחקרו של יפת נמצאו קרובי משפחתה. אלו התאחדו עם נטה גטניו בשנת 2016 בזכות מחקרו של יפת, וכך היא זכתה למשפחה חדשה.
התנדבות ופילנתרופיה > מאגר דנ"א לאיחוד משפחות ילדי תימן, מזרח ובלקן

בשנת 2016, בעקבות יוזמה של אחד מעובדי MyHeritage, החליט יפת על הקמת מאגר DNA בהתנדבות למען איחוד משפחות בפרשת ילדי תימן, מזרח ובלקן החטופים.
המאגר הוקם על ידי חברת MyHeritage בשיתוף עם השדולה לחקר האמת בפרשת ילדי תימן החטופים בראשות חברת הכנסת נורית קורן. במסגרת המאגר ביצעו עובדי החברה בהתנדבות בדיקות דנ"א עבור כ-1,200 אנשים שראו עצמם כקשורים לפרשה. עד כה רשם המאגר ארבע הצלחות בהן חיבר בין אדם למשפחתו הביולוגית. הצלחתו הראשונה של המאגר בוצעה על ידי יפת בעצמו. אחד הנבדקים היה יהודה קנטור, מאומץ יוצא תימן שביקש לברר מידע על נסיבות אימוצו. בעזרת שמה הפרטי של אמו הביולוגית, שהיה ידוע ליהודה מעיון בתיק האימוץ שלו, ושמותיהם הפרטיים של הוריה, הצליח יפת לאתר את קברה של האם. יפת איתר את ילדיה, אשר הסכימו להיבדק בבדיקת DNA והוכח שהם אכן אחיו למחצה של יהודה קנטור, ובכך התאחד קנטור עם משפחתו לאחר עשרות שנים של חיפושים. יפת ביצע אישית מחקר נוסף שהוביל לאיחוד משפחות בעזרת המאגר, שפרטיו לא נחשפו לציבור עקב בקשת המשפחות.
התנדבות ופילנתרופיה > הרחבת מאגר הדנ"א לאיחוד מאומצים בכל רחבי העולם

במרץ 2018 יזם גלעד יפת את הפרויקט הפילנתרופי DNA QUEST לאיחוד מאומצים עם בני משפחתם הביולוגית באמצעות בדיקות DNA והצלבתם במאגר של MyHeritage. יפת הכריז על מענק של 15,000 ערכות DNA במתנה בשווי כולל של למעלה ממיליון דולר, שיוענקו למי שיירשם למאגר ויעמוד בתנאי הקבלה, מכל מדינה בעולם.
בתחילת חודש מאי 2018 עם סיום ההרשמה, פורסם כי נרשמו 17,000 איש למיזם וערכות ה-DNA תישלחנה עוד באותו החודש. כמו כן נודע כי המאגר המורחב רשם את הצלחתו הראשונה כבר בימים הראשונים להקמתו, כאשר גילה עבור מאומץ מברזיל החי בישראל, אחות למחצה שנמסרה גם היא לאימוץ בברזיל, ומתגוררת בניו זילנד.