stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרידריך השני, דוכס שוואביה
ביוגרפיה

פרידריך השני היה בנם הבכור של פרידריך הראשון, דוכס שוואביה ואשתו אגנס מווייבלינג, בתו של הקיסר הסליאני היינריך הרביעי. הוא ירש את אביו בשנת 1105 ויחד עם אחיו קונרד המשיך בהרחבה ובאיחוד של אחוזות הוהנשטאופן. לפרידריך הוקמו טירות רבות לאורך נהר הריין ובאזור אלזס.
פרידריך ליווה את המלך היינריך החמישי במסעו נגד קלמן, מלך הונגריה ב-1108. בשנת 1110, הוא והיינריך החמישי יצאו למסע לאיטליה, שם ברומא אכף היינריך את הכתרתו על ידי האפיפיור פסקליס השני. בתורו, מינה הקיסר את קונרד לדוכס פרנקוניה ואת שני האחים לעוצרים גרמנים כשיצא למסע הבחירות השני שלו באיטליה בשנת 1116, לדכא מרד של הארכיבישוף אדלברט ממיינץ.
בערך בשנת 1120 התחתן פרידריך עם יודית מבוואריה, בתו של היינריך התשיעי, דוכס בוואריה וחברה בבית ולף החזק. בנם הראשון פרידריך נולד בשנת 1122.
עם מותו של הקיסר היינריך החמישי בשנת 1125, השושלת הסליאנית נכחדה. פרידריך השני, אחיינו של היינריך, עמד לבחירה למלך הרומאים בתמיכת אחיו הצעיר קונרד וכמה בתי נסיכות. עם זאת, הוא הפסיד בסבב הבחירות הסוער,[דרוש מקור] בראשות הארכיבישוף אדלברט ממיינץ, לדוכס הסכסוני לותאר השני. פרידריך עשה תחילה כבוד למלך החדש, אולם הוא סירב לשבועה הפיאודלית והתעקש על הירושה של אחוזות משפחת סליאן לאורך הריין התיכון.
בדיאטת הופטאג ב-1125 ברגנסבורג, ביקש המלך רשמית את המסירה של רכוש סליאן. לאחר שהטיל חרם קיסרי על בני הוהנשטאופן, פרץ סכסוך בין פרידריך ותומכיו, לבין לותר: בעידודו של הארכיבישוף אדלברט וכמה נסיכים, כבש המלך את אדמות הוהנשטאופן בלורן עילית ובאלזס. עם זאת, התקפה של כוחות ולף על שטח הליבה השוואבי נכשלה, כמו המצור על נירנברג על ידי לותר ב-1127. פרידריך שחרר את המצור ויותר מכך זכה לתמיכת אחיו קונרד, שחזר זה עתה ממסע עלייה לרגל לארץ הקודש. במהלך הלחימה, פרידריך איבד עין, ולאחר מכן לא היה כשיר עוד כמלך גרמניה.
בדצמבר 1127 הכריז קונרד על עצמו כמלך הרומאים, בעוד שבשנה שלאחר מכן כבש הדוכס פרידריך השני את העיר הסאליאנית שפייר. הניסיון של היינריך העשירי, דוכס בוואריה ללכוד את גיסו פרידריך במהלך המשא ומתן נכשל. אולם לאחר מכן זכו תומכיו של לותר במספר ניצחונות הן בגרמניה והן באיטליה. שפייר (1129), נירנברג (1130) ואולם (1134) נתפסו; יתרה מכך, בת זוגו של פרידריך יודית מבוואריה מתה ב-1130. אשתו השנייה, אגנס מזארבריקן, הייתה אחייניתו של אויבו הוותיק אדלברט ממיינץ; פרידריך נישא לה בערך בשנת 1132.
לאחר שלותר הוכתר כקיסר ב-1133, ראה פרידריך את עצמו תקוע בין הכוחות הסקסונים והבוואריים. בסופו של דבר הוא נכנע לו באביב 1135 בבמברג. שניהם התפייסו לבסוף והקיסר לותר ויתר על התקפות נוספות נגד בית הוהנשטאופן. לאחר מותו של לותר ב-1137 ובחירתו של קונרד למלך הרומאים לאחר מכן, תמך פרידריך באחיו במאבק עם הוולפים. לפי אוטו מפרייזינג, פרידריך היה "אביר נאמן כל כך לריבונו וכל כך חבר מועיל לדודו, עד שבגבורה הוא תמך בכבוד המטלטל של הממלכה, ונלחם בגבריות נגד אויביו. . ."
הדוכס פרידריך השני מת בשנת 1147 באלזי. הוא נקבר במנזר הבנדיקטיני של וולבורג באלזס. בנו פרידריך ירש אותו כדוכס שוואביה ונבחר למלך גרמניה (כפרידריך ברברוסה) בשנת 1152.
משפחתו

פרידריך התחתן עם יודית מבוואריה, בתו של היינריך התשיעי, דוכס בוואריה, ממנה נולדו לו הילדים הבאים:
פרידריך השלישי ברברוסה (1122–1190), דוכס שוואביה וקיסר האימפריה הרומית הקדושה
ברטה מלורן (1123–1195), התחתנה עם מתיאס הראשון, דוכס לורן
לאחר מכן התחתן עם אגנס מזארבריקן בתו של פרידריך, רוזן זארבריקן, ממנה נולדו לו:
קונרד מהוהנשטאופן (1134/1136-1195), רוזן הפפאלץ של הריין
יוטה (1135–1191), התחתנה עם לודוויג השני, מרקיז תורינגיה
הערות שוליים

↑  Wilhelm Muschka (22 במאי 2012). Agnes von Waiblingen - Stammmutter der Staufer und Babenberger-Herzöge: Eine mittelalterliche Biografie. Tectum Wissenschaftsverlag. pp. 74–. ISBN 978-3-8288-5539-7. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Jürgen Dendorfer. "Fidi milites? Die Staufer und Kaiser Heinrich V." Academia. נבדק ב-10 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Knut Görich (25 באפריל 2016). Die Staufer: Herrscher und Reich. C.H.Beck. pp. 103–. ISBN 978-3-406-69283-3. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Wolfgang Stürner (30 באוקטובר 2019). Die Staufer: Eine mittelalterliche Herrscherdynastie - Bd. 1: Aufstieg und Machtentfaltung (975 bis 1190). Kohlhammer Verlag. pp. 6–. ISBN 978-3-17-035365-7. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122779231  VIAF: 27962221   WorldCat (עם VIAF): 27962221
פרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך

פרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך (בגרמנית: Markgraf Friedrich V. von Baden-Durlach; ‏6 ביולי 1594 - 8 בספטמבר 1659) היה מרקיז באדן-דורלאך בין השנים 1622-1659.
ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-6 ביולי 1594 בזולצבורג, לגאורג פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך וליוליאנה אורסולה מזאלם-נויפוויל, בתם של פרידריך הראשון, רוזן זאלם-נויפוויל ופרנציסקה מזאלם-ארדן, וחונך בין השאר על ידי י' ויינינגר. בשנים 1613 ו-1614 טייל פרידריך במסגרת הטיול הגדול בצרפת, בריטניה ובהולנד.
בשנת 1622, החליטה מועצת אוליק להעניק את מרקיזות באדן-באדן לאדוארד פורטונאט, מרקיז באדן-באדן. מאוכזב מההחלטה, ויתר אביו ב-22 באפריל 1622 על תפקידו, לטובת בנו, פרידריך, אשר עלה לשלטון במקומו.
אחרי שבאדן-דורלאך הפסידה בקרב וימפפן, המדינה נהרסה על ידי חייליו של טילי. דורלאך ועיירות אחרות נשרפו ונשדדו ונבזזו שוב ושוב. פרידריך לא קיבל את ההסמכה המלכותית שלו עד לשנת 1627, וגם אז קיבל זאת בתנאים קשים. בנוסף, תושבי המרקיזות סבלו מדבר במהלך תקופה זו. בשנת 1648, פרצה מגפה נוספת בדורלאך, אשר השמידה את האוכלוסייה במדינה. בשל היותו פרוטסטנטי הודח פרידריך על ידי הקיסר פרדיננד השני במהלך מלחמת שלושים השנים, ונחלתו נמסרה לוילהלם, מרקיז באדן-באדן עד סוף המלחמה.
ב-21 בדצמבר 1616 התחתן פרידריך עם ברברה מווירטמברג, ממנה היו לו 7 ילדים. ב-8 במאי 1627 מתה ברברה, וב-8 באוקטובר 1627 התחתן פרידריך בשנית עם אלאונורה מזולמס-לאובאך, ממנה נולדו לו 3 ילדים. ב-6 ביולי 1633 מתה אלאונורה, וב-21 בינואר 1634 התחתן פרידריך עם מריה אליזבת מוולדק-אייזנברג, אך ממנה לא היו לו ילדים. ב-19 בפברואר 1643 מתה מריה אליזבת, וב-13 בפברואר 1644 התחתן פרידריך עם אנה מריה מגרולדסק, אלמנתו של פרידריך, רוזן זולמס-לאובאך, אך גם ממנה לא היו לו ילדים. אנה מריה מתה ב-25 במאי 1649, וב-20 במאי 1650 התחתן פרידריך עם אליזבת אוזביה מפירסטנברג, ואף ממנה לא היו לו ילדים.
בשנת 1632 לודוויג הראשון, נסיך אנהלט-קתן צירף את פרידריך לאגודה מניבת הפירות (Fruchtbringende Gesellschaft)
כדי להתחמק מצו הפיצויים, הצטרף פרידריך לגוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, וחידש את הברית עם שוודיה וצרפת בשנת 1635 לאחר קרב נורדלינגן. כתוצאה מכך, פרידריך נכלל בחנינה שהוענקה על ידי הדיאט בשנת 1640.
במהלך המשא ומתן לשלום במינסטר שהוביל לשלום וסטפאליה, פרידריך יוצג על ידי חבר המועצה, יוהאן גאורג פון מרקלבאך מבאדנוויילר. באדן-דורלאך הוחזרה לפרידריך, אולם ללא באדן העילית. פרידריך חזר לדורלאך בשנת 1650, והקדיש עצמו למחקריו. בשנת 1654 הוא הנהיג את הקוד האזרחי, אשר אביו כונן בשנת 1622.
ב-8 בספטמבר 1659 מת פרידריך בדורלאך, ובנו פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-21 בדצמבר 1616 התחתן פרידריך עם ברברה מווירטמברג, בתו של פרידריך הראשון, דוכס וירטמברג, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך (1617–1677)
זיבילה מבאדן-דורלאך (1618–1623)
קרל מגנוס מבאדן-דורלאך (1621–1658)
ברברה מבאדן-דורלאך (1622–1639)
יוהנה מבאדן-דורלאך (1623–1661)
פרדריקה מבאדן-דורלאך (1625–1645)
כריסטינה מבאדן-דורלאך (1626–1627)
ב-8 באוקטובר 1627 התחתן פרידריך עם אלאונורה מזולמס-לאובאך, בתו של אלברכט אוטו הראשון, רוזן זולמס-לאובאך, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
אנה פיליפינה מבאדן-דורלאך (1629)
אלאונורה מבאדן-דורלאך (1630)
ברנהרד גוסטב מבאדן-דורלאך (1631–1677)
ב-21 בינואר 1634 התחתן פרידריך עם מריה אליזבת מוולדק-אייזנברג, בתו של וולארד הרביעי, רוזן ולדק-אייזנברג, ממנה לא היו לו ילדים.
ב-13 בפברואר 1644 התחתן פרידריך עם אנה מריה מגרולדסק, בתו של יאקוב פון הוהן-גרולדסק, אף ממנה לא היו ילדים.
ב-20 במאי 1650 התחתן פרידריך עם אליזבת אוזביה מפירסטנברג, בתו של כריסטופר השני, רוזן פירסטנברג, ואף ממנה לא היו לו ילדים.
עמוס קולק

| --- | --- |

עמוס קולק (משמאל) עם השחקן שיש קולר (מימין)
 לידה:  15 בספטמבר 1947 (בן 77) עין גב 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
עמוס קולק (נולד ב-15 בספטמבר 1947 בעין גב) הוא סופר, במאי, תסריטאי, מפיק ושחקן קולנוע.
חיים אישיים

קולק התחתן לראשונה בגיל 21 עם רגינה, סטודנטית קתולית משווייץ, שהגיעה לישראל ללמוד באוניברסיטה העברית. הם התחתנו בנישואים אזרחיים בלונדון. בני הזוג התגרשו לאחר ארבע שנות נישואים. בגיל 26 התחתן בשנית בניו-יורק עם ז'נט, והתגרש לאחר כארבע שנים.
קולק נשוי בשלישית לאסנת ואב לשתי בנות. לאחר מספר שנים שבהן התגורר בניו יורק, חזר לירושלים ב-2004.
פילמוגרפיה

"אל תשאלי אם אני אוהב" - 1979
"מניו יורק באהבה" - 1985
"לנצח, לולו" - 1987
"הימור גבוה" - 1989
"להב חצוי" - 1992
"חמש נערות" - 1994
"טדי קולק, מווינה לירושלים" - 1995
"סו" - 1997
"פיאונה" - 1998
"אוכל מהיר, נשים גנובות" - 2000
"קוויני מאוהבת" - 2001
"Embittered Glory"- סרט תיעודי על פיגועי 11 בספטמבר 2001 שהופק עובר ערוץ ערוץ ארטה.
"ברידג'ט" - 2002
"אנג'לה" - סרט קצר -2002
"הפי אנד" - 2003
"L.L"‏ - 2007
"חסר מנוחה" - 2008
"כרוניקה של משבר" - 2011
"מתאבק הסומו" - 2012
ספריו

אל תשאלי אם אני אוהב, הוצאת ידיעות אחרונות, 1971
הנערה שהביאה את המלחמה, הוצאת ויידנפלד, 1973
הנה אחרי שתלו אותו, הוצאת עידן, 1976
התפוח השיר והזהב, הוצאת ידיעות אחרונות, 1980
בערך קלינט איסטווד, הוצאת ספרית מעריב, 1995
אלון כרום, הוצאת ספרי צמרת, 2017
קרל הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט

| --- | --- |
 לידה:  17 בנובמבר 1534 דסאו, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  4 במרץ 1561 (בגיל 26) צרבסט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  האימפריה הרומית הקדושה 
 השכלה:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 בן או בת זוג:  Anna of Pomerania (1557–?) 
 
קרל הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט (בגרמנית: Karl von Anhalt; ‏17 בנובמבר 1534 – 4 במאי 1561), היה נסיך גרמני מבית אסקניה ששלט בנסיכות אנהלט-צרבסט.
ביוגרפיה

קרל נולד ב-17 בנובמבר 1534 בדסאו, ליוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט ולמרגרטה מברנדנבורג, בתם של יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג. בשנת 1550 מת אביו, וקרל ירש את אנהלט-צרבסט יחד עם אחיו יואכים ארנסט, נסיך אנהלט-צרבסט וברנהרד השביעי, נסיך אנהלט-צרבסט. בשנת 1553 מת דודו גאורג השלישי, נסיך אנהלט-פלצקאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו קרל ואחיו את אנהלט-פלצקאו.
ב-16 במאי 1557 התחתן קרל עם אנה מפומרניה, בתו של בארנים האחד עשר, דוכס פומרניה, אולם לא היו להם ילדים.
ב-4 במאי 1561 מת קרל בצרבסט, ושבעה חודשים לאחר מכן מת דודו יואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו האחים גם את אנהלט-דסאו. בשנת 1562 ויתר דודו וולפגנג, נסיך אנהלט-קתן על אנהלט-קתן, ובעקבות כך איחדו אחיו את כל שטחי בית אסקניה לנסיכות אנהלט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 137844417  VIAF: 86019672   WorldCat (עם VIAF): 86019672
פצצת עומק

פצצת עומק סימן 11 (Mark XI Depth Charge) מתקופת מלחמת העולם השנייה
פצצת עומק היא פצצה נגד צוללות – הנשק הוותיק ביותר למטרה זו. מכונה לעיתים גם בשם "מטען עומק".
התפיסה של הטלת מוקש הועלתה לראשונה ב-1911 והרעיון הפך לבר ביצוע כשמפקד הצי המלכותי, סר ג'ורג' קלהאן (אנ') דרש את ייצורה ב-1914. עבודת הפיתוח בוצעה על ידי הרברט טיילור ב-HMS Vernon Torpedo and Mine School בפורטסמות'.
הפצצה היעילה הראשונה – "Type D", הייתה מסגרת דמוית חבית במשקל 140 קילוגרם, שהכילה חומר נפץ, בדרך כלל מסוג TNT. "אקדח" שהופעל על ידי לחץ המים בעומק שנבחר מראש הפעיל את המטען. הפצצה "Type D" הייתה ניתנת להפעלה בעומק של עד 100 מטר.
"מנגנון השחרור" הראשון היה פשוט לגלגל את "החביות" מירכתי הספינה התוקפת. מאוחר יותר פותח מטול מיוחד לפצצות עומק שנקרא "K-guns", שהשתמש בחומר נפץ שהשליך את הפצצה עד למרחק של 50 מטר מצד האנייה. האנייה התוקפת הייתה צריכה לנוע מעל למהירות מסוימת, אחרת הייתה עלולה להינזק מהפצצות שלה עצמה.
להטלה קונבנציונלית של פצצות עומק היו בעיות נוספות שרובן נפתרו על ידי שימוש בפצצות שהוטלו מחרטום כלי השיט. בכמה מספינות הדייג של הצי המלכותי ששימשו למלחמה נגד צוללות בשנים 1917–1918, הותקן מתקן הטלה בחרטום כל השיט, לפצצת עומק יחידה, אבל אין שום ידיעות על שימוש בו בעת קרב.
ב-1943, הכנסתו לשימוש של חומר הנפץ טורפקס ופיתוח פצצת עומק בעלת מבנה משופר, גרמו להאצת מהירות השקיעה של הפצצה. על אף שפיצוץ של פצצת עומק סטנדרטית במשקל 280 קילוגרם, שהייתה בשימוש במלחמת העולם השנייה, היה מורט עצבים לצוות הצוללת המותקפת, גוף הצוללת לא ניזוק ולא התבקע, אלא אם כן הפצצה הייתה מתפוצצת בטווח של 5 מטר או פחות מהצוללת. הטלה מוצלחת והפעלת הפצצה בטווח זה, היה עניין של מזל בלבד ודי לא סביר, מכיוון שהצוללת יכלה לערוך תמרוני התחמקות בזמן ההתקפה. רוב הצוללות שהוטבעו באמצעות פצצות עומק, טבעו כתוצאה מנזק מצטבר, מפיצוצים מטווח רחוק ולא עקב התקפה יחידה מכוונת היטב. צוללות רבות שרדו מאות פיצוצים של פצצות עומק, בפרק זמן של שעות ספורות. לדוגמה, הצוללת U-427 (אנ') ספגה 678 פצצות עומק באפריל 1945, ושרדה.
כלי נשק יעילים יותר נגד צוללות הם ה־Hedgehog (אנ') – מערכת הטלת פצצות עומק שהותקנה בקדמת כלי השיט, ה־Mark 24 Tigerfish (אנ') – טורפדו אקוסטי, וה־ASROC (אנ') – שיכול גם לשאת ראש קרב גרעיני. גם ארצות הברית וגם ברית המועצות פיתחו מערכות נגד צוללות שעשו שימוש בנשק גרעיני.
ראו גם

מוקש ימי
פרידריך השני, מרקיז מייסן

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1310 גותה, דוכסות סקסוניה-ויטנברג  
 פטירה:  18 בנובמבר 1349 (בגיל 38) וארטבורג, דוכסות סקסוניה-ויטנברג  
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  Altzella Abbey 
 בת זוג:  מתילדה מבוואריה, מרקיזת מייסן
 
פרידריך השני, מרקיז מייסן (בגרמנית: Friedrich II. der Ernsthafte;‏ 30 בנובמבר 1310 – 18 בנובמבר 1349) היה מרקיז מייסן בין השנים 1323–1349.
ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-30 בנובמבר 1310 בגותה, לפרידריך הראשון, מרקיז מייסן ולאליזבת מלובדבורג-ארנשאוגק, בתם של הרטמן האחד עשר, רוזן לובדבורג-ארנשאוגק ואליזבת, רוזנת ויימאר-אורלאמינדה. בשנת 1323 מת אביו, ופרידריך ירש את מרקיזות מייסן ואת תורינגיה, תוך שאמו משמשת כעוצרת בשמו עד לבגרותו בשנת 1329. לאחר תפיסתו את השלטון היה עליו לעבור קרבות ארוכים עם הווסאלים והשכנים שלו, אשר פרצו בעיקר בשל הכרזת השלום של פרידריך בשנת 1338, אשר הפחיתה באופן דרסטי את הזכויות וההשפעה של בעלי הקרקעות הקטנים והשליטים המקומיים, ושמטרתה הייתה שעבוד שתי הקבוצות האחרונות. בשנת 1342, אצילים לא מרוצים, שחששו על זכויותיהם ועצמאותם, התאספו יחד בארנשטאדט (דרומית מערבית לארפורט) נגד פרידריך השני, במה שהיה ידוע בתור מלחמת הרוזנים התורינגית, אשר נמשך עד 1346. לאחר מותו של הקיסר לודוויג הרביעי, המפלגה הבווארית ניסתה לשכנע אותו לקבל את הכתר הגרמני, אך הוא לא סמך על ההתנגדות של הבוחרים שלו ודחה את הבקשה לטובת קרל מלוקסמבורג. פרידריך השני הגביל את עצמו כדי לבסס את שלטונו ולהגן מפני הסכנה שיצאה מקרל הרביעי. בפגישה שנערכה בין השניים בשנת 1348 בבאוצן, שניהם הכירו בחזקת השטחים המוחזקים בידיהם.ב-18 בנובמבר 1349 מת פרידריך בווארטבורג, ובניו פרידריך, וילהלם, בלתזר ולודוויג (בישוף במברג) ירשו במשותף את רוזנות תורינגיה ומרקיזות מייסן.
משפחתו

בשנת 1323 התחתן פרידריך בנירנברג עם מתילדה מבוואריה, מרקיזת מייסן, בתם של לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובאטריצ'ה משוויידניץ, ממנה היו לו 9 ילדים:
אליזבת ממייסן (1329–1375), התחתנה עם פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג.
פרידריך (1330)
פרידריך השלישי, רוזן תורינגיה (1332–1381)
בלתזר, רוזן תורינגיה (1336–1406)
ביאטריס ממייסן (1339–1399)
לודוויג ממייסן (1340–1382), בישוף במברג
וילהלם הראשון, מרקיז מייסן (1343–1407)
אנה ממייסן (1345–1363)
קלרה ממייסן (1345)
הערות שוליים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
פרידריך השני, המרקיז של מייסן הבית של Wettinנולד: 30 נובמבר 1310 מת: 18 נובמבר 1349
| קדם על ידי  פרדריק. |  המרקיז של מייסן  1323–1349 | הצליח על ידי  פרדריק השלישי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810551752005606  GND: 134213173  VIAF: 60292809   WorldCat (עם VIAF): 60292809
פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1610 מודנה, דוכסות מודנה  
 פטירה:  14 באוקטובר 1658 (בגיל 48) סנטיה, דוכסות סבויה  
 בת זוג:  מריה קטרינה פארנזה   ויטוריה פארנזה   לוקרציה ברבריני
 פרסים והוקרה
 אביר במסדר גיזת הזהב 
 
פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה (באיטלקית: Francesco I d'Este;‏ 6 בספטמבר 1610 – 14 באוקטובר 1658), היה דוכס מודנה בין השנים 1629–1658.
ביוגרפיה

פרנצ'סקו נולד ב-6 בספטמבר 1610 במודנה, לאלפונסו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ולאיזבלה, נסיכת סבויה, בתם של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה וקתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד. בשנת 1629 התפטר אביו מתפקידו ונכנס למנזר, ופרנצ'סקו עלה לשלטון במקומו. במהלך המגפה של 1630–1631 מתו כ-70% מתושבי מודנה. לאחר פרוץ מלחמת שלושים השנים צידד פרנצ'סקו בספרד ופלש לדוכסות פארמה, אולם בעת ביקורו בספרד על מנת לתבוע את שכרו, הוא יכל רק לרכוש את קורג'ו על ידי תשלום של 230,000 פלורינים.
מאוחר יותר, בעקבות מלחמת קסטרו הראשונה, שבה פרנצ'סקו הצטרף לוונציה, פירנצה וצידד בדוכסי פארמה נגד משפחת ברבריני והאפיפיור אורבנוס השמיני, הוא ניסה לכבוש את פרארה, אולם המלחמה הסתיימה ללא כל רווח מסוים למודנה. מכיוון ששוב לא קיבל עזרה מספרד, פרנצ'סקו כרת ברית עם צרפת בסיועו של החשמן מזארין. לעומת זאת, כאשר הוא נכשל בכיבוש קרמונה, והיה נראה שהכף במלחמה נוטה לצד ספרד, חזר פרנצ'סקו וכרת עמם שוב ברית. מאוחר יותר הוא חזר לברית עם צרפת, על ידי שחיתן את בנו ויורשו אלפונסו עם לורה מרטינוצי, אחייניתו של מאזארן.
אחרי התנגדות מוצלחת לפלישה הספרדית משטחיהם במילאנו, הוא נלחם לצד צרפת, סבויה, וכבש את אלסנדריה וואלנצה בשנים 1656–1657 עם עזרת בנו. בשנת 1658 הוא כבש את מורטארה, אולם חלה במלריה, וב-14 באוקטובר 1658 מת בסנטיה, ובנו אלפונסו הרביעי ד'אסטה, דוכס מודנה עלה לשלטון במקומו.
למרות מיומנותו כמפקד צבאי, פרנצ'סקו היה ידוע עבור עמידתו בעקרונות דתיים. בנוסף, הוא העשיר את מודנה עם הבנייה של ארמון הדוכס של מודנה, תיאטרון דלה ספלטה הגדול, וילה דלה פנטטורורי, הרחבת הנמל בתעלת נביגליו ושיקום המצודה.
משפחתו

בשנת 1631 התחתן פרנצ'סקו עם מריה קטרינה פארנזה, בתם של ראנוצ'ו הראשון פארנזה, דוכס פארמה ומרגריטה אלדוברנדיני, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
אלפונסו ד'אסטה, נסיך הכתר של מודנה (1632).
אלפונסו הרביעי ד'אסטה, דוכס מודנה (1634–1662), התחתן עם לאורה מרטינוצי, והיה אביה של מרי ממודנה.
איזבלה ד'אסטה, דוכסית פארמה (1635–1666), התחתנה עם ראנוצ'ו השני פארנזה, דוכס פארמה.
אלאונורה ד'אסטה (1639–1640).
טדאלדו ד'אסטה (1640–1643).
אלמריגו ד'אסטה (1641–1660).
אלאונורה ד'אסטה (1643–1722).
מריה ד'אסטה (1644–1684), התחתנה עם ראנוצ'ו השני פארנזה, דוכס פארמה.
טדאלדו ד'אסטה (1646).
בשנת 1648 התחתן פרנצ'סקו עם ויטוריה פארנזה, בתם של ראנוצ'ו הראשון פארנזה, דוכס פארמה ומרגריטה אלדוברנדיני, ממנה נולדה לו בת אחת:
ויטוריה ד'אסטה (1649–1656).
בשנת 1654 התחתן פרנצ'סקו עם לוקרציה ברבריני, בתם של טדאו ברבריני ואנה קולונה, ממנה נולד לו בן אחד:
רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (1655–1737), התחתן עם שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג.
סרטה תוויסין

סרטה תוויסין (בתאילנדית: เศรษฐา ทวีสิน; נולד ב-15 בפברואר 1962), מכונה ניד (בתאילנדית: นิด), הוא פוליטיקאי ואיל נדל"ן תאילנדי שכיהן כראש ממשלת תאילנד מה-22 באוגוסט 2023 ועד שהודח באוגוסט 2024. בעברו שימש כמנכ"ל ונשיא חברת הנדל"ן סנסירי (אנ').
סרטה התחנך בארצות הברית. הוא ייסד את סנסירי ב-1988, ולימים הפך לאחד מאילי הנדל"ן הגדולים בתאילנד. סרטה הוא איש סודו של תאקסין צ'ינוואט.
חיים מוקדמים וחינוך

סרטה נולד ב-15 בפברואר 1962 בבנגקוק, תאילנד למשפחה עשירה, הוא בנם היחיד של קפטן אמנואי תוויסין וצ'ודצ'וי ג'וטרקול. הוא השלים את השכלתו היסודית בבית הספר של אוניברסיטת סרינאחרינווירוט, בבנגקוק. לפני שנסע לארצות הברית, הוא סיים תואר ראשון בהנדסה אזרחית מאוניברסיטת צ'ולונגונגקורן. לאחר מכן סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת מסצ'וסטס. הוא קיבל תואר שני במנהל עסקים (MBA) מאוניברסיטת Claremont Graduate University.
קריירה עסקית

לאחר שסיים את לימודיו ב-1986, הוא הפך לעוזר מנהל מוצר בפרוקטר אנד גמבל במשך 4 שנים. מאוחר יותר הוא ייסד בשותפות את סנסירי ב-1988, שהפכה לאחת מחברות הנדל"ן הגדולות בתאילנד. תחת הנהגתו, החברה פיתחה מעל 400 פרויקטים למגורים.
בזכות ניהולו של סרטה, סנסירי המשיכה לצמוח גם במהלך מגפת הקורונה. ב-2020, הוא רכש את הפינה של דרך סראסין ליד פארק לומפיני בבנגקוק תמורת 3.9 מיליון באט למטר מרובע, אחת מרכישות הקרקע היקרות ביותר בתולדות תאילנד. גם ב-2020, הוא רכש 15% ממניות חברת XSpring Capital הציבורית. בשל חוקי הבחירות בתאילנד, סרטה לא יכול היה להחזיק או להיות בעל מניות בכל חברה תוך כדי כהונה בתפקיד נבחר. בגלל זה, ב-8 במרץ 2023, הוא העביר את כל מניותיו לבתו, צ'נאדה תביסין, כולל מניותיו בסנסירי, שהסתכמו ב-4.4% ממניות החברה.
ב-17 באוגוסט 2023, הגיש איש העסקים והפוליטיקאי חובית קמולוויזיט תלונה כדי לחקור את הטיפול של סרטה ברכישת קרקע בבנגקוק ב-2019, בה האשים את סרטה ואת החברה לשעבר שלו בהעלמת מס. סרטה הגיש תביעת לשון הרע בסך 500 מיליון באט נגד הערותיו של צ'וביט על פרשת סראסין במסיבת עיתונאים ב-3 באוגוסט.
קריירה פוליטית

לסרטה יש קשרים חזקים עם יינגלאק צ'ינוואט, שניהם ראשי ממשלה לשעבר של תאילנד. הוא היה אחד משלושת המועמדים לראשות הממשלה של מפלגת Pheu Thai לצד בתו הצעירה של טקסין, Paetongtarn Shinawatra, והיועץ המשפטי לממשלה לשעבר, Chaikasem Nitisiri, בבחירות הכלליות בתאילנד ב-2023.
במהלך המשבר הפוליטי בתאילנד בשנים 2013–2014, סרטה התנגד לוועדת הרפורמה הדמוקרטית העממית. לאחר ההפיכה ב-2014, הוא נאלץ להתייצב במועצה הלאומית לשלום וסדר באולם המלכותי של צבא תאילנדי.
בנובמבר 2022, הוא הודיע שיבקש חברות במפלגת Pheu Thai. במהלך הבחירות הכלליות בתאילנד 2023, הוא נבחר לאחד משלושת המועמדים של Pheu Thai לראשות הממשלה ב-5 באפריל 2023. הוא החל את הקמפיין שלו ב-Khlong Toei בבנגקוק, בזמן שנשא את נאומו הראשון במחוז פיצ'יט. באמצע אפריל במחוז לואי, הוא נשא נאום שבו אמר ש-Peu Thai לא יקים קואליציה עם פאלאנג פראצ'ראת' והאומה התאילנדית המאוחדת בשל מעורבותם בהפיכה ב-2014.
לאחר הבחירות ב-14 במאי, מפלגת Pheu Thai קיבלה את כמות המושבים השני אחרי מפלגת Move Forward, ובסופו של דבר יצרה קואליציה עם Move Forward ו-6 מפלגות נוספות. עם זאת, Pita Limjaroenrat לא הצליח להשיג מספיק קולות בסיבוב הראשון של ההצבעה לפרלמנט ב-13 ביולי. המועמדות השנייה של פיתה נחסמה לאחר מכן ב-19 ביולי.
מפלגת Pheu Thai הקימה לאחר מכן קואליציה חדשה ללא "Move Forward", שהתרחבה ב-7 באוגוסט וכללה את מפלגת Bhumjaithai. לאחר מכן, הקואליציה התרחבה שוב לכלול את מפלגת פאלנג פרצ'ראת' ומפלגת האומה התאילנדית המאוחדת, בניגוד להבטחת הבחירות שלהם, בזמן שסרטה הסביר זאת לציבור כצעד הכרחי.
בעקבות דחיית בית המשפט החוקתי בתאילנד של עתירה מאת היועמ"ש לחקור את החוקתיות של דחיית הפיטה על ידי הפרלמנט, התקיים סבב נוסף של הצבעה לפרלמנט ב-22 באוגוסט, כאשר סרטה נשא נאום בפני הפרלמנט המתאר את מטרותיו כראש הממשלה לפני שיענה על שאלות. הצעתו נתמכה על ידי תאקסין. סרטה נבחר על ידי הפרלמנט להיות ראש ממשלת תאילנד ה-30 לאחר שמונה על ידי מפלגת Pheu Thai. הן מבית הנבחרים והן מהסנאט, סרטה זכה ב-482 קולות מתוך 728 קולות משולבים.
עמדות פוליטיות > עניינים חברתיים

סרת'ה תמך לעיתים קרובות בראש הממשלה לשעבר תאקסין, שהודח בהפיכה ב-2006. ב-2010 לבש חולצה אדומה ועליה פניו של תאקסין לאחר שנבחר לראש קבוצת הכדורגל המלכותית בנגקוק פולו. הוא גם מתח ביקורת על ראש הממשלה דאז, פריות צ'אן-אוצ'ה על טיפולו במגפת הקורונה בתאילנד ותמך בהפגנות הפרו-דמוקרטיות 2021–2022. במהלך הקמפיין שלו ב-2023, הוא הצהיר שהוא לא יוביל ממשלת Pheu Thai שהייתה בקואליציה עם האומה התאילנדית המאוחדת ו-Palang Pracharat.
סרטה מזדהה כליברל בנושאים חברתיים. סרטה הצהיר כי הוא מתנגד לגיוס חובה. בנוסף, הוא תומך בקיימות סביבתית, זכויות להט"ב ותוכנית ארנק דיגיטלי שתבטל את השימוש במזומן במדינה.
עמדות פוליטיות > סוגיות כלכליות

בראיון ל-FAROSE ב-2023, סרטה הבהיר את עמדותיו בנושאים כלכליים. הוא הצהיר שהוא מאמין ב"קפיטליזם עם אמפתיה". כמנכ"ל לשעבר ואיש עסקים שנכנס לאחרונה לפוליטיקה, הוא מאמין שקפיטליזם ואמפתיה לעניים יכולים ללכת יד ביד. הוא קבע כי "יש לדון באמפתיה ובהבנה על הבעיות השונות הנלוות לפער כלכלי ואי שוויון חברתי". עם מפלגתו Pheu Thai, הוא התחייב לעורר את הכלכלה ולהילחם בעוני באמצעות העלאת שכר המינימום ותוכנית 'ארנק דיגיטלי'.
ראש ממשלת תאילנד

סרטה נבחר על ידי הפרלמנט להיות ראש הממשלה של המדינה ב-22 באוגוסט 2023. מוטלת עליו החובה להתכונן להרכבת קבינט ולהציג מדיניות לפרלמנט לגבי העבודה בארבע השנים הבאות.
ב-23 באוגוסט, המלך אישר את סרטה תאוויסין להיות ראש הממשלה ה-30 של תאילנד. מסמך האישור פורסם באתר האינטרנט של Royal Gazette. באירוע, סרטה גם נשא את נאומו הראשון כראש ממשלה.
ב-16 באוגוסט 2024 הודח על ידי בית המשפט החוקתי של תאילנד, לאחר שמינה לממשלתו עורך דין שריצה בעבר תקופת מאסר.
חיים אישיים

הוא נשוי לפאקפילאי תאוויסין, מומחית ברפואת אנטי-אייג'ינג. יש להם שני בנים ובת. הוא אספן של תיקי נסיעות קלאסיים, כמו אלה שיוצרו על ידי לואי ויטון.
סרטה הוא גם אוהד של קבוצתת הכדורגל ליברפול, וגם תורם לאקדמיית סנסירי המאמנת שחקני כדורגל בתאילנד.
ראדבוט, רוזן הבסבורג

| --- | --- |

 לידה:  985 
 פטירה:  1045 (בגיל 60 בערך) 
 מדינה:  גרמניה 
 בן או בת זוג:  Ita von Lothringen 
 
ראדבוט, רוזן הבסבורג (985–1045) הידוע גם בשם ראדבוט מקלטגאו, היה רוזן מחוז קלטגאו באזור הריין העילי בשוואביה. ראדבוט היה האב הקדמון של בית הבסבורג, והוא בחר את שמו על שם מבצר הבסבורג.
ביוגרפיה

ראדבוט היה כנראה בנו השני של לאנצלין מקלטגאו (בנו של גונטרם, רוזן בריזגאו), אחיו הצעיר של ורנר, בישוף שטרסבורג. בשנת 1010 הוא התחתן עם אידה דה לורן, בתם של פרידריך הראשון, דוכס לורן העילית וביאטריס מצרפת, ממנה נולדו לו 4 ילדים.
ראדבוט בנה את טירת הבסבורג, ובשנת 1027 הוא ייסד את מנזר מורי, שנבנה על ידי נזירים בנדיקטינים ממנזר איינזידלן. בשנת 1045 מת ראדבוט, ובנו ורנר הראשון, רוזן הבסבורג ירש את נחלותיו.
משפחתו

בשנת 1010 התחתן ראדבוט עם אידה דה לורן, בתם של פרידריך הראשון, דוכס לורן העילית וביאטריס מצרפת, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
אוטו הראשון, רוזן זונגגאו (1015–1055)
אלברכט הראשון, רוזן הבסבורג (1016–1055)
ורנר הראשון, רוזן הבסבורג (1025–1096)
ריכנצה מהבסבורג (נפטרה ב-1050), התחתנה עם אולריך השני, רוזן לנצבורג