stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מג שוומב
מחקר ותגליות

שוומב התמחתה בחקר סדנואידים, שהם גופים טרנס-נפטונים (עם מסלולים כמו סדנה) עם פריהליון שגדול מ-50 יחידות אסטרונומיות, וחצי ציר גדול שגדול מ-150 יחידות אסטרונומיות.
היא גילתה והייתה מעורבת בגילוי של מספר גופים טרנס נפטונים:
| מספר | שם | תאריך גילוי | מצפה החלל המעורב | חוקרים שותפים בגילוי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | (187661) 2007 JG43 | 10 במאי 2007 | מצפה הכוכבים פאלומר | מייקל בראון, דייוויד ל. רבינוביץ |  |
| 2 | (225088) 2007 OR10 || 17 ביולי 2007 | מצפה הכוכבים פאלומר | מייקל בראון, דייוויד ל. רבינוביץ | עבודת הדוקטורט של שוומב |  |
| 3 | (305543) 2008 QY40 | 25 באוגוסט 2008 | מצפה הכוכבים פאלומר | מייקל בראון, דייוויד ל. רבינוביץ |  |
| 4 | (315530) 2008 AP129(אנ') | 11 בינואר 2008 | מצפה הכוכבים פאלומר | מייקל בראון |  |
| 5 | (382004) 2010 RM64 | 9 בספטמבר 2010 | מצפה הכוכבים לה סילה | דייוויד ל. רבינוביץ, סוזן ו. טורטלוט |  |
| 6 |  (386096) 2007 PR44 | 8 באוקטובר 2010 | מצפה הכוכבים לה סילה | מייקל בראון |  |
| 7 |  (445473) 2010 VZ98(אנ') | 11 בנובמבר 2010 | מצפה הכוכבים לה סילה | דייוויד ל. רבינוביץ, סוזן ו. טורטלוט |  |
| 8 |  (471196) 2010 PK66 | 14 באוגוסט 2010 | מצפה הכוכבים לה סילה | דייוויד ל. רבינוביץ, סוזן ו. טורטלוט |  |
| 9 |  (471210) 2010 VW11 | 3 בנובמבר 2010 | מצפה הכוכבים לה סילה | דייוויד ל. רבינוביץ, סוזן ו. טורטלוט |  |
| 10 |  (499522) 2010 PL66 | 14 באוגוסט 2010 | מצפה הכוכבים לה סילה | דייוויד ל. רבינוביץ, סוזן ו. טורטלוט |  |
| 10 | (504555) 2008 SO266 | 24 בספטמבר 2008 | מצפה הכוכבים פאלומר | מייקל בראון, דייוויד ל. רבינוביץ |  |
| 10 |  (508338) 2015 SO20(אנ') | 8 באוקטובר 2010 | מצפה הכוכבים לה סילה | - |  |

בנוסף, הייתה מעורבת בתצפיות ראשוניות של הגופים הבאים, שטרם קיבלו זיהוי מספרי רשמי:
| מספר | שם | תאריך גילוי | מצפה החלל המעורב | חוקרים שותפים בגילוי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2007 RT15 | 11 בספטמבר 2007 | מצפה הכוכבים פאלומר | מייקל בראון, דייוויד ל. רבינוביץ |  |
| 2 |  2008 SP266 | 26 בספטמבר 2008 | מצפה הכוכבים פאלומר | מייקל בראון, דייוויד ל. רבינוביץ |  |
| 3 |  2008 ST291(אנ') | 24 בספטמבר 2008 | מצפה הכוכבים פאלומר | מייקל בראון, דייוויד ל. רבינוביץ |  |
| 4 |  2012 HG84 | 17 באפריל 2012 | מצפה הכוכבים לה סילה | - |  |
| 5 |  2012 KU50 | 18 במאי 2012 | מצפה הכוכבים לה סילה | - |  |
הערות שוליים

↑  מעבר לסדנה: מחקר באזורים המרוחקים של מערכת השמש – תזה מוגשת לדוקטורט על ידי מייגן שוומב, המכון הטכנולוגי של קליפורניה, 2011
↑  אודות מג שוומב, באתר המחלקה לאסטרונומיה של אוניברסיטת ייל
↑  קורות חיים, באתר של מייגן שוומב
↑  "2017 Prize Recipients". dps.aas.org. ארכיון מ-2018-01-21. נבדק ב-2017-06-02.
↑  "about Planet Hunters - Teams". נבדק ב-19 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "11814 Schwamb (1981 EW26)". Minor Planet Center. נבדק ב-21 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רשימה שמית של כל המגלים גופים, באתר הMinor Planet Center
↑  "Astronomers Find Ice and Possibly Methane On Snow White, a Distant Dwarf Planet". Science Daily. 22 באוגוסט 2011. נבדק ב-27 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ORCID: 0000-0003-4365-1455
אהבה היא שיר לשניים

אהבה היא שיר לשניים הוא השיר עמו ייצגה הזמרת אילנית את ישראל באירוויזיון 1977. את השיר כתבה עדנה פלג, והלחין ועיבד אלדד שרים.
לפי סדר הצגות השירים בתחרות האירוויזיון 1977, השיר הושמע אחד עשר במספר, וזכה במקום האחד עשר. לאחר שאילנית התבקשה לייצג את ישראל שנית באירוויזיון, היא הייתה הזמרת הראשונה שייצגה פעמיים את ישראל בתחרות.
בחירת השיר

בשנת 1977 התבקשה אילנית (שהייתה אז זמרת השנה) לשוב ולייצג את ישראל באירוויזיון. נכתבו מספר שירים לקראת התחרות, בהם "נסיך החלומות" ("ולנטינו") (שמרית אור/קובי אשרת), אך הוועדה בחרה בסופו של דבר בשיר "אהבה היא שיר לשניים" (עדנה פלג/אלדד שרים), שהגיע רק למקום ה-11 אך עדיין זכה להצלחה. גם בארץ השיר הפך ללהיט. "נסיך החלומות" בוצע בסוף על ידי גלי עטרי בפסטיבל הזמר והפזמון של שנת 1978.
באירוויזיון

שירה של אילנית הושמע אחד עשר במספר, לאחר ההרכב פסקליס, מריאנה, רוברט ובסי ששרו את השיר "שיעור מוזיקה" (ביוונית: Μάθημα σολφέζ) שייצג את יוון באירוויזיון. בתום ההצבעה, השיר קיבל 49 נקודות, וסיים במקום ה-11 מתוך 18.
הערות שוליים

↑  אהבה היא שיר לשניים, באתר שירונט
↑  אהבה היא שיר לשניים, באתר פזמונט
↑  מקור מידע: "אילנית: המיטב", NMC, 2008
↑  ליאון קיכלר, מאלמו, שבדיה, ‏תולדות ישראל באירוויזיון: 73' עד 2013, באתר ‏מאקו‏, 14 במאי 2013
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "ילדי איננו ילד עוד" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 164a98cd-82c7-453a-b99a-52959caec847  MusicBrainz work: 270e1e2b-8186-4fba-bccf-cfe179fcbff3
מריה קוניץ

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1610 וולוב, שלזיה, ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  22 באוגוסט 1664 (בגיל 54) בישז'ינה, דוכסות לגניצה-בז'ג, ממלכת הבסבורג 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה 
 בן או בת זוג:  Elias Crätschmair (1630–?) 
 
מריה קוניץ (בפולנית: Maria Cunitz; 29 במאי 1610 – 22 באוגוסט 1664) הייתה אחת מהאסטרונומים הראשונות, נולדה בשלזיה. בהיותה אישה, לא הייתה לה האפשרות ללמוד באוניברסיטה, אז היא התחנכה על ידי אביה. היא דיברה כמה שפות והייתה מיומנת בהרבה נושאים, אבל עיקר עניינה היה אסטרונומיה. עבודתה העיקרית של קוניץ כאסטרונום היא הספר אשר סיפק טבלאות ושיטות חישוב אסטרונומיות חדשות: אוראניה פרופיטיה (Urania propiti).
יוהאנס קפלר, אסטרונום מפורסם שקדם לה, תיאר תאוריה מורכבת של תנועה פלנטרית. עבודת קוניץ נתנה שיטה פשוטה יותר לחישוב תנועה פלנטרית, המבוססת על טבלאות רודולפין של קפלר.
קורות חיים

מריה קוניץ נולדה ב-29 במאי 1610 בשלזיה, אשר כיום שייכת לפולין. אמה הייתה צאצאית של משפחה אצילית מכובדת, אביה היה חבר בבורגנות העליונה ולמד רפואה, מתמטיקה ואסטרונומיה.
בגיל חמש, מריה קוניץ הייתה מוכנה לקרוא. אביה דאג לכך שיהיו לה שיעורים בשישה מקצועות שונים: מתמטיקה, מוזיקה, אומניות והיסטוריה. אחרי כמה זמן הוא גילה את התעניינותה באסטרונומיה. בגיל 13 נישאה מריה קוניץ למשפטן דוד ו. גרסטמן, שלא רסן את צמאתה אשתו הצעירה לידע. אחרי כמה שנים נפטר בעלה דוד, לכן מריה חזרה לבית הוריה והקדישה את עצמה לאסטרונומיה. היא אומנה על ידי אביה ועל ידי אליאס כאתמיר (elias katschmeier).
הרופא והאסטרונום, ששינה את השם שלו אליאס פון לוון, הפך למורה שלה. אחרי שנפטרו הוריה, בשנת 1630 נישאה קוניץ לד"ר אליאס ושניהם עברו לגור בפיטשון, הקרובה לגבול הפולני, בגלל המלחמה. אחרי כמה שנים עברו לגור באחוזה של המנזר קיסטריקו של אותובוק. ואחרי סיום המלחמה בשנת 1648 הזוג חזר לבפיטשון.
בשנת 1661 אליאס נפטר, וכמה שנים אחרי, בשנת 1664 מריה נפטרה בפיטשון.
מחקר

אליאס המשיך לעודד את התעניינותה של אשתו באסטרונומיה, ומריה חזרה מיד לעסוק בנושא זה בהתלהבות. עם זאת, היה לה סיכוי קטן להצטיין כאסטרונום תצפיתי כיוון שהיה חסר לה מכשירי תצפית באיכות טובה, היא הייתה צריכה להשתמש בכישוריה המתמטיימים כדי לתרום לתחום. אבל לא רק העדר מכשור אסטרונומי באיכות גבוהה היה המגבלה, גם כן המלחמה במרכז אירופה שתחילה בשנת 1634 והתפשטה משם.
קוניץ ובעלה נמלטו כדי למנוע את ההרס של מחקריהם ומצאו מקלט בכפר לובניצה, באחוזה של מנזר סיסטרציאן של אולובוק, בדרום קאליש. שם קוניץ החלה את העבודה המתמטית אשר הובילה לפרסם את ספרה "Urania propiti".
בתום המלחמה וכשחזרו הביתה, קוניץ חידשה התכתבויות עם אסטרונומים ומתמטיקאים מובילים וכך קבלה מהם משוב על עבודתה בטבלאות. היא בחנה את טבלאות קפלר רודולפין, אשר התבססו על התצפיות של טיכו ברהה ועל שני החוקים הראשונים של קפלר. קוניץ מצאה טעויות בטבלאות קפלר ומצאה גם כי השימוש שלו באלוגריתמים הפך את הטבלאות לקשים לשימוש.
קוניץ הייתה מסוגלת לתקן מספר טעויות של טבלאות רודולפין. ספר הטבלאות הוקדש לקיסר פרדיננד השלישי והכיל הקדמה של בעלה של קוניץ, אליאס פון לוון, בה הודה כי העבודה אינה שייכת לו אלא לאשתו. ההקדמה של קוניץ נכתבה בלטינית ובגרמנית. הספר לא זכה לקריאה נרחבת, ולכן רק עותקים מעטים שרדו.
בינואר 1650 החלו קוניץ ובעלה להחליף מכתבים עם יוהאנס הוליוס, האסטרונום הדנציג. רז עצרה קשר גן עם אסטרונום הצרפתי, איסמאל בוליאו, עם פייר דסנויירס, מזכיר מלכת פולין, ואחרים, ביניהם יוהאן אלברט פורטנר (רטיסבון).
בערב ה-25 במאי 1656, בשעה 19:00, פרצה שרפה בקאליש שהרסה חלק גדול מעירה, וכן את הבית של מריה, ספריה, מכתביה, למעלה מ-200 תצפיות אסטרונומים וכל הציוד.
הערות שוליים

1 2 3  J. Freedman, Women of the Scientific Revolution, New York: New York: The Rosen Publishing Group, Inc., 2018, עמ' 32
1 2 3 4  Maria Cunitz, Muse of Astronomy., LUBECK : FACHHOCHSCHULE LUEBECK - UNIVERSITY OF APPLIED SCIENCES.
1 2  M Alic, Hypatia's Heritage : A history of women in science from antiquity to the late nineteenth century., London: The Women's Press., 1986
1 2 3  R A Hatch, A Brief Chronology of the Life of Maria Cunitz, 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810550445705606  BIBSYS: 5094621  BNE: XX5548052  BnF: cb162514419 (data)  GND: 128746777  ISNI: 0000 0000 6127 1104  LCCN: no2006075173  SUDOC: 07874850X  VcBA: 495/71047  VIAF: 15830537   WorldCat (עם VIAF): 15830537 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מריה קוניץ".
כוח החיים

כוח החיים (בצרפתית: Élan vital) הוא מונח שטבע הפילוסוף הצרפתי אנרי ברגסון בספרו Creative Evolution משנת 1907, בו התייחס לשאלת הארגון העצמי והמורפוגנזה הספונטנית של דברים בצורה מורכבת יותר ויותר. "כוח החיים" תורגם במהדורה האנגלית כ"דחף חיוני", אך בדרך כלל מתורגם על ידי מתנגדיו כ"כוח חיוני" או "כוח החיים". זהו הסבר היפותטי לאבולוציה ולהתפתחות של אורגניזמים, שאותו ברגסון קישר קשר הדוק עם התודעה – התפיסה האינטואיטיבית של החוויה וזרימת הזמן הפנימי. "כוח החיים" הוא סוג של הסבר מסוג ויטליזם, וכמו תאוריות נוספות דומות, הוא נחשב מאז אמצע המאה ה-20 כפסאודו-מדע.
מבשרים

קודמיו של ברגסון היו הפילוסוף הסטואי הקדם-נוצרי פוסידוניוס, שטען שיש "כוח חיוני" שנפלט מהשמש ומגיע לכל היצורים החיים על פני כדור הארץ, וזנון מאליאה. רעיון של ויטליזם – כוח מסתורי כלשהו שייחודי ליצורים חיים ומאפשר את קיומם קיים גם בהפיזיקה של אריסטו.
המושג "כוח החיים" דומה גם למושג הקונאטוס של ברוך שפינוזה, כמו גם למושג הרצון לחיות של ארתור שופנהאואר ו"עקרון החיים" (āyus) הסנסקריטי.
השפעה

הפילוסוף הצרפתי ז'יל דלז ניסה להחזיר את החידוש שברעיון של ברגסון בספרו "ברגזוניזם", אם כי שינה משמעותית את המונח עצמו. מונח זה כבר לא נחשב לכוח מיסטי וחמקמק הפועל על חומר, כפי שהיה בוויכוחי הוויטליזם של סוף המאה ה-19. "כוח החיים" אצל דלז מציין כוח פנימי, חומר שבו אי אפשר להבחין בין חומר אורגני ולא אורגני, והשלב בו מופיעים חיים הוא בלתי ניתן לקביעה חד משמעית.
ב-1912 כתבה ביאטריס מ' הינקל שתפיסת החשק המיני של קרל גוסטב יונג דומה ל"כוח החיים" של ברגסון.
למושג "כוח החיים" הייתה השפעה על הפסיכיאטר והפנומנולוג יוג'ין מינקובסקי ועל תפיסתו את "הכוח האישי" (personal élan) – המרכיב שלתפיסתו שומר את האדם בקשר עם תחושת החיים.
הצבא הצרפתי שילב את הדוקטרינה של כוח החיים בחשיבתו במהלך ההכנה למלחמת העולם הראשונה, בטענה שרוחם האינדיבידואלית של חיילים חשובה יותר לניצחון מאשר כלי נשק.
ביקורת

גנטיקאים לא רואים שום "כוח חיים" מלבד המטריצה הארגונית הכלולה בגנים עצמם, לפי וייר (R. F. Weir).
הביולוג ההומניסט החילוני הבריטי ג'וליאן האקסלי העיר ביובש ש"כוח החיים" של ברגסון אינו הסבר טוב יותר לחיים מאשר הסבר פעולתו של מנוע רכבת על ידי ה-élan locomotif שלו ("כוח הקטר"). אותו כשל אפיסטמולוגי לכאורה זכה לפרודיה בקומדיה "החולה המדומה" של מולייר, שבו רופא אליל "עונה" על השאלה "מדוע אופיום גורם לשינה?" בתשובה: "בגלל כוחו המרדים". עם זאת, האקסלי השתמש במונח כוח החיים במובן מטפורי יותר:
כשהייתי לאחרונה בניו יורק, יצאתי לטיול, עזבתי את השדרה החמישית ואת אזור העסקים מאחורי, אל הרחובות הצפופים ליד הבאורי (Bowery). בזמן שהייתי שם, הייתה לי תחושה פתאומית של הקלה וביטחון. היה זה כוח החיים של ברגסון - סערה שגרמה לחיים להפעיל לחץ רב, אם כי מגולם בצורת גברים, כפי שעשתה פעם ראשית האבולוציה: זה היה הכוח המניע של הקידמה
המחבר והתאולוג הנוצרי הפופולרי ק. ס. לואיס דחה את הרעיון של ברגסון במאמרו "משקל התהילה" וקבע: "גם אם כל האושר שהבטיחו יכול להגיע לאדם עלי אדמות, בכל זאת כל דור יאבד אותו במוות, כולל הדור האחרון. כל הסיפור לא יהיה כלום, אפילו לא סיפור, לנצח נצחים. מכאן כל השטויות שמר שואו מכניס לנאום הסיום של לילית, והערתו של ברגסון שכוח החיים מסוגל להתגבר על כל המכשולים, אולי אפילו מוות – כאילו נוכל להאמין שכל התפתחות חברתית או ביולוגית על הפלנטה הזו תעכב את הסניליות של השמש או תהפוך את החוק השני של התרמודינמיקה."
ראו גם

הכוח החי
הערות שוליים

↑  S. Atkinson ed., The Philosophy Book (2011) p. 227
↑  Eric Benre, A Layman's Guide to Psychiatry and Psychoanalysis (1976) p. 98-9
↑  ויטליזם, אנציקלופדיה בריטניקה
↑  L. Vikka, The Intrinsic Value of Nature (1997) p. 56-7
↑  K. Ansell-Pearson, Germinal Life (2012) p. 21
↑  Jung, Carl Gustav (1916). Psychology of the Unconscious - A Study of the Transformations and Symbolisms of the Libido, a Contribution to the History of the Evolution of Thought. New York: Moffat, Yard and Company. p. xxvi. ISBN 9780598448019.
↑  H. Spiegelberg, Phenomenology in Psychology and Psychiatry (1972) p. 244
↑  J. Picchione, The New Avant-Garde in Italy (2004) p. 16
↑  MacMillan, Margaret (2013). The War That Ended Peace: The Road to 1914. New York: Random House. p. 258. ISBN 978-1-4000-6855-5.
↑  R. F. Weir, ed., Genes and Human Self-Knowledge (1994) p. 37
↑  Mihi a docto doctore / Demandatur causam et rationem quare / Opium facit dormire. / A quoi respondeo, / Quia est in eo / Vertus dormitiva, / Cujus est natura / Sensus assoupire. Le Malade imaginaire, (French Wikisource)
↑  C. S. Lewis, Essay Collection (2000) p. 99
גאורג וילהלם פרידריך הגל
ביוגרפיה > ברלין

באוקטובר 1818 עבר הגל לברלין כדי להיות פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה. פרוסיה באותה תקופה התאפיינה במתח בין תנועה הרפורמה הפרוסית (אנ') שתמכה ברפורמה פוליטית, לבין הרסטורציה האירופית שהתנגדה לרפורמה. המצב הפוליטי הלך והחמיר מאוגוסט 1819, לאחר שקלמנס ונצל פון מטרניך העביר את "תקנות קרלסבאד" בעקבות רצח המחזאי אוגוסט פון קוצבו. התקנות הטילו צנזורה על אוניברסיטאות ואיימו הן על הפרופסורים והן על הסטודנטים בהדחה ואף במאסר. ואכן, בשבועות שלפני הגזירות נעצרו שניים מתלמידיו של הגל, לאופולד פון הנינג (אנ') וגוסטב אסוורוס (גר'), האחרון בגין בגידה.
באוקטובר 1820 הגל פרסם את חיבורו הפוליטי העיקרי 'קווי יסוד לפילוסופיה של המשפט' (המתוארך ל-1821). לאורך כל שנותיו בברלין נשא הרצאות על כל חלק בשיטה הפילוסופית שלו שהשפיעה על בני זמננו ובאמצעות מהדורות המבוססות על כתבי יד ותמלילים של סטודנטים גם על דורות מאוחרים יותר.
בשנת 1826 נוסדה החברה לביקורת מדעית ואת כתב העת "הרשומות לביקורת מדעית", שבה הגל ותלמידיו מילאו תפקיד מרכזי, ובסתיו 1829 התכבד הגל בכך שהתמנה לרקטור האוניברסיטה. זו הייתה נקודת השיא בקריירה האקדמית של הגל. אף על פי כן הפילוסופיה שלו לא זכתה לקונצנזוס בכל רחבי האוניברסיטה. מתנגד בולט להגותו היה לדוגמה פרידריך שליירמאכר מהפקולטה לתאולוגיה. ובפקולטה למשפטים מצא עצמו תלמידו הבכיר של הגל, אדוארד גנז מבודד משאר חברי הסגל.
בניגוד לדעה רווחת, הגל נחשב לאורך חייו לאדם חברותי וטוב לב. הגל התעניין כמעט בכל תחום, במדע, אמנות, דת ופוליטיקה. הוא היה קורא קבוע של Edinburgh Review, (אנ')The Morning Chronicle, ו-Le Globe (אנ'). הגל אף טען כי ”קריאת עיתון הבוקר היא תפילת השחרית של הריאליסט”. להגל הייתה תשוקה מיוחדת לאמנויות והוא היה מבקר בתערוכות, בתיאטרון ובאופרה. ב-1829 שמע פעמיים את פליקס מנדלסון מנצח על "מתאוס פסיון" מאת יוהאן סבסטיאן באך (הביצוע שהוביל להתעניינות מחודשת בבאך). הוא גם ערך כמה נסיעות ארוכות לדרזדן, הולנד, וינה ופריז כדי לבקר חברים וגם כדי לראות יצירות אמנות וללכת לאופרה. בווינה הוא שמע שבע אופרות בעשרה ימים, כולל "נישואי פיגארו" של מוצרט ופעמיים את "הספר מסביליה" של רוסיני. הגל הרבה לכתוב ביקורות ומאמרים, וב-1831 פרסם את מאמרו "על הצעת חוק הרפורמה האנגלית", וביצע עדכון נרחב של הכרך הראשון של מדע הלוגיקה, שראה אור ב-1832 (לאחר מותו).
הגל נשא את הרצאותיו האחרונות ב-11 בנובמבר 1831 ומת ב-14 בנובמבר. ההנחה הייתה שסיבת המוות היא כולרה, אך אבחנה זו הוטלה בספק. הוא קבור בבית הקברות דורותיאנשטאדט בברלין לצד אשתו, בחלקה הסמוכה לזו של פיכטה, כפי שביקש מספר שנים קודם לכן.
שיטתו הפילוסופית

הגל כינה את הגותו "פילוסופיה ספקולטיבית" (Spekulative Philosophie) ואת גרסתו לאידיאליזם הגרמני "אידיאליזם מוחלט" (אנ'). המבנה של השיטה ההגליאנית בכללותה מוצג בספרו 'האנציקלופדיה של המדעים הפילוסופיים בקווי יסוד'. מתוכה הוצגו בימי חייו של הגל בצורת ספר נפרד ומפורט רק "מדע הלוגיקה" (ב'מדע הלוגיקה') ו"הרוח האובייקטיבית" (ב'קווי יסוד לפילוסופיה של המשפט'). להלן סכמה חלקית המציגה חלקים עיקריים בשיטה בחלוקה ל"מדע הלוגיקה", "מדע הטבע" ו"מדע הרוח".
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
מדע הלוגיקה: האידאה כשלעצמה ובשביל עצמה
| מדע הלוגיקה | תורת ההוויה | מושג כשלעצמו | מושג כשלעצמו |
| מדע הלוגיקה | תורת ההוויה | קביעות (איכות) | קביעות פנימית |
| מדע הלוגיקה | תורת ההוויה | גודל (כמות) | קביעות חיצונית |
| מדע הלוגיקה | תורת ההוויה | מידה (כמות איכותית) | הוויה תלוית גודל |
| מדע הלוגיקה | תורת המהות | מושג בשביל עצמו | מושג בשביל עצמו |
| מדע הלוגיקה | תורת המהות | רפלקסיה עצמית | רפלקסיה עצמית |
| מדע הלוגיקה | תורת המהות | תופעה | תופעה |
| מדע הלוגיקה | תורת המהות | ממשות | ממשות |
| מדע הלוגיקה | תורת המושג | מושג כשלעצמו ובשביל עצמו | מושג כשלעצמו ובשביל עצמו |
| מדע הלוגיקה | תורת המושג | סובייקטיביות | סובייקטיביות |
| מדע הלוגיקה | תורת המושג | אובייקטיביות | אובייקטיביות |
| מדע הלוגיקה | תורת המושג | אידאה | אידאה |
מדע הטבע: האידאה באחרות שלה
| מדע הטבע | מכניקה | כל חומר | כל חומר |
| מדע הטבע | מכניקה | חלל וזמן | נפרדות מופשטת |
| מדע הטבע | מכניקה | חומר ותנועה | מכניקה סופית |
| מדע הטבע | מכניקה | מכניקה מוחלטת | מכניקה שמימית |
| מדע הטבע | פיזיקה | חומר ספציפי | חומר ספציפי |
| מדע הטבע | פיזיקה | הצורה | פיזיות כללית |
| מדע הטבע | פיזיקה | המיוחד | פרטיקולריות |
| מדע הטבע | פיזיקה | התהליך הכימי | מכניקה שמימית של הגוף הפיזי |
| מדע הטבע | פיזיקה אורגנית | חומר חי | חומר חי |
| מדע הטבע | פיזיקה אורגנית | הטבע הגאולוגי | הארץ |
| מדע הטבע | פיזיקה אורגנית | הטבע הצמחי | חיי צמחים |
| מדע הטבע | פיזיקה אורגנית | הטבע החייתי | חיי חיות |
מדע הרוח: האידאה ששבה לעצמה מהאחרות שלה
| מדע הרוח | הרוח הסובייקטיבי | אנתרופולוגיה | אנתרופולוגיה |
| מדע הרוח | הרוח הסובייקטיבי | פנומנולוגיה | פנומנולוגיה |
| מדע הרוח | הרוח הסובייקטיבי | פסיכולוגיה | פסיכולוגיה |
| מדע הרוח | הרוח האובייקטיבי | משפט | משפט |
| מדע הרוח | הרוח האובייקטיבי | מוסריות | מוסריות |
| מדע הרוח | הרוח האובייקטיבי | החיים האתיים | המשפחה |
| מדע הרוח | הרוח האובייקטיבי | החיים האתיים | החברה האזרחית |
| מדע הרוח | הרוח האובייקטיבי | החיים האתיים | המדינה |
| מדע הרוח | הרוח האובייקטיבי | ההיסטוריה העולמית | ההיסטוריה העולמית |
| מדע הרוח | הרוח המוחלט | אמנות | אמנות |
| מדע הרוח | הרוח המוחלט | דת | דת |
| מדע הרוח | הרוח המוחלט | פילוסופיה | פילוסופיה |
שיטתו הפילוסופית > הפנומנולוגיה של הרוח

אף שמדובר בחיבור הידוע ביותר של הגל, הגל ייעד את 'הפנומנולוגיה של הרוח' לשמש רק בתור המבוא לשיטתו, אם כי התוכן חופף בחלקו את החלק השני מתוך "מדע הרוח". מטרת החיבור היא להוליך ולהוביל את "המודעות הטבעית" או "התודעה הרגילה" (כלומר הלא־פילוסופית), לנקודת המבט הפילוסופית כפי שהגל תופס אותה, שיכולה לתפוס את "הידע האבסולוטי". עמדה פילוסופית זו נשענת על הרעיון ש"מחשבה" ו"הוויה" יוצרות אחדות, בכך שהמחשבה תופסת את ההוויה כבת־הבנה (אינטלגבילית) וטוענת שהיא יכולה להבין את ההוויה אפריורית מתוך עצמה. לעומתה, התודעה הרגילה תופסת את העולם כדבר שצריך להיות נבדל ממנה במהותו, באופן בלתי מתווך, ולא חושבת שאנו יכולים להכיר את העולם דרך המחשבה. התפיסה ה"רגילה" גורסת כי ה"אמת" נמצאת אי שם בחוץ, וערך האמת של טענות תלוי במידת ההתאמה של הטענה לעולם הממשי החיצוני למחשבה האנושית.
המשימה של 'הפנומנולוגיה של הרוח' היא לספק מעין "סולם" שלוקח את התודעה מנקודת המבט שלה, החל משלב של "ריאליזם נאיבי", עד לזו של הפילוסופיה האבסולוטית, ובכך מוכיח את אמיתותה של האחרונה. 'הפנומנולוגיה' מבצעת משימה זו על ידי בחינת חוויית התודעה כמושא של התודעה. הגל מנסה להוכיח שבסופו של דבר "האמיתי הוא השלם" (Das Wahre ist das Ganze). כלומר ערך האמת נובע מביטוי המלא והשלם ביותר של הוויה הנתפסת בתיווך המחשבה, האמת היא תוצאה של תהליך התהוות ממושך ולא דבר מה נתון מראש. התחנות העיקריות בדרך הן המודעות החושית, המודעות העצמית, השכל, התבונה (המתבוננת והמעשית), הרוח, הדת ולבסוף הידע האבסולוטי.”ניתן לראות את ההצגה הזו בתור דרכה של המודעות הטבעית החותרת אל הידע האמיתי, או בתור דרכה של הנפש התועה דרך סדרת דמויותיה, כתחנות הטבועות עבורה מראש מטבעה, על מנת שתזדכך לכדי רוח, על ידי כך שבאמצעות התנסותה המלאה בעצמה היא תגיע להכרת הווייתה כפי שהיא בעצמה”. לאחר התפתחות ארוכה שנמתחת לכל אורך הספר מתברר כי "הצורה האובייקטיבית של האמת" ושל "האני היודע" מתגלים כמי שיוצרים אחדות, כפי שגורסת התודעה הפילוסופית השלמה.
האמיתי הוא השלם. אבל השלם אינו אלא הישות המתפתחת לשלמות. על האבסולוטי יש לומר שהוא במהותו תוצאה: מה שהוא באמת, הוא רק בסוף; וזה בדיוק טבעו, כלומר להיות משהו ממשי, סובייקט או התהוות עצמית [Sichselbstwerden]. הגם שזה נדמה כסתירה, שאת האבסולוטי במהותו יש לתפוס כתוצאה, הרהור קצר יישב את הסתירה המדומה. ההתחלה, הפרינציפ או האבסולוטי, כפי שהוא מבוטא בתחילה ובאופן בלתי־אמצעי, זה רק הכללי. כשאני אומר: כל החיוּת, המילה הזו לא יכולה להיחשב לזואולוגיה, ובאותה המידה ברור שהמילים "האלוהי", "האבסולוטי", "הנצחי" וכו' לא מבטאות את מה שנכלל בהן; - ואמנם רק מילים כאלה מבטאות את ההסתכלות בבחינת הבלתי־אמצעי [das Unmittelbare]. מה שהוא יותר ממילה כזו, המעבר ולו למשפט אחד בלבד, מכיל היעשות־לאחר [Anderswerden], שממנה צריך לחזור, ולכן הוא מהווה תיווך [Vermittlung].