stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלל ויס
הערות שוליים

↑  פרופסור הלל ויס, טיוטה לעקרונות רעיוניים להצעות חוקי יסוד - החוקה, באתר "מנהיגות יהודית"
↑   שאול אריאלי, השיח הדתי־משיחי עוד יהרוג את כולנו, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2023
↑  יניב הלפרין, "הומוסקסואליות - סכנה לאנושות", באתר GoGay,‏ 14 באוגוסט 2008
↑  אורן פרסיקו, כצפצוף הזרזיר או נפיחה בעלמא, באתר העין השביעית, 20 באוגוסט 2017
↑   דבריו המלאים של פרופ' הלל וייס לאחר הגירוש בחברון, סרטון  באתר יוטיוב
↑  מורן זליקוביץ', שר הביטחון: להשעות פרופ' וייס - עד שיתנצל, באתר ynet, 10 באוגוסט 2007
↑  משה ידיד, פרופ' וייס מתנצל ש"התדרדרתי לקללות", באתר ערוץ 7, 13 באוגוסט 2007
↑  מורן זליקוביץ' ואפרת וייס, פרופ' הלל וייס למח"ט חברון: "מתנצל בפנייך", באתר ynet, 11 בספטמבר 2007
↑  שמעון כהן, כתב אישום נגד פרופ' הלל וייס, באתר ערוץ 7, 13 באוגוסט 2008
↑  אורן פרסיקו, כצפצוף הזרזיר או נפיחה בעלמא, באתר העין השביעית, 20 באוגוסט 2017;
פרופ' ויס לאחר זיכויו: "שרון - כמו מפקד גטו ורשה", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 17 באוגוסט 2017
תפ (י-ם) 8174-08 מ.י. פרקליטות מחוז ירושלים נ' הלל וייס, ניתן ב-15 באוגוסט 2017
↑  יהושע בריינר‏, פרופסור הלל וייס: "בבג"ץ יושבים מחבלים", באתר וואלה, 16 במאי 2012
↑  Peace in the Middle East conference, European Foundation for Freedom
↑  הלל ויס, דברים שגם הם חייבים להיאמר, באתר News1, ‏18 במאי 2012
Prof Hillel Weiss, What Must also Be Said, Speech before the European Parliament
כותרת הנאום היא פרפרזה על שם שירו של גינתר גראס "דברים שחייבים להיאמר"
↑  ירדן סקופ, בר-אילן גינתה פרופסור שקרא בפייסבוק להשמדת הפלסטינים, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2014
↑   סמ"ר יהודה דרור יהלום ז"ל, באתר צה"ל
↑   הרצל חקק, בלפור חקק, ‏הקנאה בניצחון היהודיות על הישראליות, בעיתון מקור ראשון, 19 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311054705171  BnF: cb12546520k (data)  GND: 105161354X  ISNI: 0000 0000 8394 1711  LCCN: n82219585  NLA: 35497576  NTA: 150849052  SUDOC: 104619260  VIAF: 73965948   WorldCat (עם VIAF): 73965948
כריסטופר נימאן

כריסטופר "טוטה" אוקה סוואן נימאן (בשוודית: Christoffer "Totte" Åke Sven Nyman; נולד ב-5 באוקטובר 1992) הוא כדורגלן שוודי המשחק בנורשפין מליגת העל השוודית ובנבחרת שוודיה. נימאן משחק בעמדות הקישור וההתקפה.
ביוגרפיה

בסוף עונת 2010 כבש נימאן את שער הניצחון נגד אניילהולמס (Ängelholms FF), שהעלה את נורשפין בחזרה לאלסונסקאן.
את עונת 2015 סיים נימאן כסגן מלך השערים עם 10 שערי ליגה, כאשר בין הבולטים בהם היו 3 שערי ניצחון (אחד מהם ב-3 במאי בדרבי של אסטרייטלנד נגד אוטבידברג), שני צמדים וכמו כן את שערה הראשון של הקבוצה לעונה (בדקה ה-6 נגד ארברו ב-5 באפריל 2015).
בקיץ 2016 חתם נימאן באיינטרכט בראונשווייג.
לאחר שנתיים בגרמניה, שב לקבוצת נעוריו לקראת עונת 2019.
הערות שוליים

↑  כתבה על הצלחתו של נימאן, 17 באוקטובר 2010 (בשוודית).
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ובנושא שוודים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנטון זיידל

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1850 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  28 במרץ 1898 (בגיל 47) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Fresh Pond Crematory and Columbarium 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, ממלכת הונגריה, האימפריה האוסטרית, הונגריה 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  Auguste Seidl-Kraus (1884–?) 
 
אנטון זיידל (בהונגרית: Seidl Antal; באנגלית: Anton Seidl‏; 7 במאי 1850 – 28 במרץ 1898) היה מנצח הונגרי.
ביוגרפיה

זיידל נולד בבודפשט והחל ללמוד בקונסרבטוריון של לייפציג באוקטובר 1870. הוא למד שם עד 1872 ואז הוזמן לביירוית כאחד המעתיקים של ריכרד וגנר. שם, סייע ביצירת ההעתק הראשון המתוקן של "טבעת הניבלונגים". כמי שהשתקע כל כולו ברוח הווגנרית, זיידל השתתף בפסטיבל ביירוית הראשון בשנת 1876.
ההזדמנות שלו להופיע כמנצח באה כאשר התמנה, בהמלצת וגנר, לתיאטרון העירוני של לייפציג, שם נשאר עד 1882, כאשר יצא לסיור עם צוות "טבעת הניבלונגים" של אנג'לו נוימן. המבקרים ייחסו לניצוחו חלק נכבד בהצלחה האמנותית, שנחלה הפקת מחזור הטבעת בתיאטרון הוד מלכותה בלונדון ביוני אותה שנה.
בשנת 1883 יצא זיידל עם נוימן לברמן, אולם כעבור שנתיים התמנה למחליפו של ליאופולד דאמרוש כמנצח האופרה הגרמנית בניו יורק. בהפלגה מגרמניה לארצות הברית התיידד עם הצ'לן והמנצח הצעיר ויקטור הרברט, שנסע עם אשתו, הזמרת תרזה פרסטר, להצטרף למטרופוליטן אופרה בניו יורק, בהזמנתם של וולטר דאמרוש ושל זיידל עצמו. הידידות נמשכה גם בהגיעם לאמריקה, וזיידל היה למורו ומדריכו של הרברט. בשנת 1891 התמנה למנצח בפילהרמונית של ניו יורק, תפקיד שבו נשאר עד מותו בשנת 1898.
השיטפונות בנפאל (2024)

| --- | --- |
 תאריך התרחשות:  2024 
 הרוגים:  300 
 נעדרים:  50 
 
באוקטובר 2024 אירעו מספר שיטפונות קטלניים בעקבות גשמים עזים מתחילת יולי ועד סוף ספטמבר בנפאל. השיטפונות גרמו להצפות משמעותיות ברחבי המדינה וכן למספר מפולות בוץ. גשמים אלו היו הכבדים ביותר שתועדו באזור מאז 1970 לפחות, והיו תוצאה של שקע ברומטרי בעונת המונסון השנתית. נזקי השיטפונות היו כבדים גם עקב תשתיות ותכנון לקויים, לרבות בנייה לא מתוכננת במישורי שיטפונות.
השיטפונות החלו ב-26 בספטמבר והשפיעו מאוד על האזורים המזרחיים והדרום-מזרחיים של נפאל, כמו גם באזורים הסמוכים של הודו, כמו אוטר פראדש ואסאם. נהר הקוסי התמלא עד לרמות מסוכנות, בעוד שנהרות בגמטי ונאקו גרמו להצפות במחוז בגמטי. עמק קטמנדו קיבל בין 240 מ"מ ל-322.2 מ"מ גשם בין ה-28 ל-29 בספטמבר, מה שגרם להצפות כבדות בבירת נפאל, קטמנדו. תשתיות, כולל צינורות מים וגישה לחשמל ולאינטרנט, ניזוקו, ושלושת הכבישים המהירים מחוץ לעיר נחסמו. דווח על מספר נפגעים מכלי רכב שנקברו במפולות. הממשלה הפנתה את כוחות משטרה וצבא, הכוללים למעלה מ-3,000 איש, לסייע בעבודות חילוץ וניקיון, ובתי ספר ואוניברסיטאות נסגרו באזורים שנפגעו.
לפחות 193 הרוגים ו-64 נעדרים אושרו בשל השיטפונות בסוף ספטמבר, כולל לפחות 37 בקטמנדו. כל הטיסות משדה התעופה של קטמנדו בוטלו, ובתי ספר ואוניברסיטאות בנפאל
נסגרו למשך שלושה ימים. כ-4,000 בני אדם נזקקו לחילוץ, ולפחות 322 בתים ו-16 גשרים ניזוקו.
קורינה אייכנברגר-וולטר

קורינה אייכנברגר-וולטר (בגרמנית: Corina Eichenberger-Walther, נולדה ב-14 באוקטובר 1954) היא פוליטיקאית שווייצרית, חברת הפרלמנט (המועצה הלאומית) מאז 2007, בשנים האחרונות מטעם המפלגה הליברלית הרדיקלית השווייצרית (מפלגת ימין - מרכז). מייצגת את קנטון ארגאו. יו"ר ועדת הביטחון של המועצה הלאומית, יו"ר האגודה לידידות שווייץ - ישראל ויו"ר השדולה האירופאית הפרו ישראלית EAI ("הברית האירופאית למען ישראל").
קורות חיים

נולדה באראו בירת קנטון ארגאו, בו שוכנות גם לנגנאו ואנדינגן, שתי העיירות היחידות בהן הותר ליהודי שווייץ להתגורר עד האמנסיפציה של 1866. בשנים 1993–2007 הייתה צירה בפרלמנט של קנטון ארגאו, כאשר בחלק מתקופה זו אף כיהנה כיו"ר הפרלמנט הקנטונאלי. ב-21 באוקטובר 2007 נבחרה לראשונה למועצה הלאומית, ב-3 בדצמבר אותה שנה נכנסה לתפקידה ומאז וגם נכון ל-2016 היא מכהנת כצירה בפרלמנט השווייצרי.
אייכנברגר-וולטר כיהנה כנשיאת "הפורום הגרעיני השווייצרי" והיא מכהנת נכון ל-2016 כנשיאת האגודה לידידות שווייץ - ישראל (Gesellschaft Schweiz-Israel). החל ממאי 2015 היא הנשיאה הראשונה של השדולה האירופאית החדשה למען ישראל - European Alliance for Israel, הכוללת צירי פרלמנט מ-23 מדינות אירופאיות.
אייכנברגר-וולטר היא עורכת דין במקצועה, אלמנה, ואם לשני ילדים.
ראו גם

יחסי ישראל-שווייץ
הערות שוליים

↑  באתר תרבות יהודית בשווייץ
↑  הערך על האגודה בוויקיפדיה הגרמנית
↑  "Oslo: EAI – A mature European organisation", אפריל 2016
דוד רוזן (רב)

הרב דוד שלמה רוזן (באנגלית: David Shlomo Rosen; נולד ב-1951) הוא הרב הראשי של אירלנד לשעבר, וכעת פעיל בתחום היחסים הבין-דתיים.
ביוגרפיה

רוזן נולד ב-1951 במחוז ברקשייר שבאנגליה, כבן השלישי במשפחתו. הוא חונך בבריטניה ובירושלים. שירת בצה"ל. בשנים 1975-1979 כיהן כרבה של הקהילה היהודית הגדולה ביותר בדרום אפריקה וכן כדיין בבית הדין הרבני.
בשנים 1979–1985 כיהן הרב רוזן כרב הראשי של אירלנד. בשנת 1985 עבר להתגורר בישראל. בשנת 1997 היה למנהל המשרד הישראלי של הליגה נגד השמצה.
היה אחד החברים בוועדה הביצועית מטעם קונגרס הרבנים והאימאמים למען שלום (אנ') וממייסדי שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם. בשנת 2012 מונה כחבר הדירקטוריון היהודי היחיד במרכז הבין-דתי שהקים עבדאללה, מלך ערב הסעודית.
משמש כמנהל הבינלאומי לעניינים בין-דתיים בוועד היהודי-אמריקני, כיועץ לעניינים בין-דתיים לרבנות הראשית בישראל וכחבר ועד בקרן לדו-קיום וכן במועצה הציבורית של ארגון "בצלם".
בשנת 2005 קיבל רוזן תואר אבירות מטעם האפיפיור על תרומתו לפיוס יהודי קתולי וב-2010 קיבל תואר מפקד ממלכת בריטניה, אליזבת השנייה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1973 נישא ולו שלוש בנות.
הערות שוליים

↑  Rabbi David Rosen, אתר הוועד היהודי-אמריקני
↑  טלי פרקש, עבדאללה מינה ישראלי להנהלת המרכז הבין-דתי, באתר ynet, 26 בנובמבר 2012
↑  Meet Our Team, באתר הקרן לדו-קיום (באנגלית)
↑  המועצה הציבורית, באתר בצלם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526360605171  PLWABN: 9810590567705606  GND: 120255936  ISNI: 0000 0000 3685 819X  LCCN: n2006039759  NTA: 236137573  VIAF: 73280128   WorldCat (עם VIAF): 73280128
קצין חי"ר וצנחנים ראשי

| --- | --- |


תא"ל ערן אוליאל, קצין חי"ר וצנחנים ראשי הנוכחי
 איוש נוכחי:  ערן אוליאל
 תאריך כניסה לתפקיד:  23 בספטמבר 2023
 תחום שיפוט:  ישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 ייסוד המשרה:  אוקטובר 1965
 איוש ראשון:  אהרן דוידי
 
קצין החי"ר והצנחנים הראשי (הקַחצָ"ר) הוא קצין בדרגת תת-אלוף המשמש ראש חיל הרגלים בצה"ל ואחראי במסגרת תפקידו להכוונה המקצועית של יחידות החי"ר.
היסטוריה

ראשיתו של תפקיד קצין החי"ר והצנחנים הראשי בתפקיד "קצין הצנחנים הראשי" שהוכרז באוקטובר 1965. לתפקיד מונה אהרן דוידי ובמסגרת תפקידו היה אחראי להכוונת אימוני הצנחנים ביחידותיהם ובבית הספר לצניחה. ב-1 בינואר 1969 הורחבה אחריות התפקיד לאימוני כל חיילי חיל הרגלים, כאחד מלקחי מלחמת ששת הימים, ושם התפקיד שונה ל"קצין חיל רגלים וצנחנים ראשי". באותו זמן, זמן קצר לאחר הנהגת דרגת תת-אלוף בצה"ל, היה קצין החי"ר והצנחנים הראשי מפקד החיל היחיד שהוענקה לו דרגת תת-אלוף.
במהלך מלחמת יום הכיפורים הועמד קצין החי"ר והצנחנים הראשי תא"ל עמנואל שקד בראש כוח למבצעים מיוחדים אשר כונה "כוח סלע".
לאחר המלחמה, במסגרת ההרחבה של צה"ל, הוקמה עוצבת האש שבראשה עמד הקחצ"ר, ועל כן היא כונתה גם אוגדת הקחצ"ר.
בשנת 1979, בתכנונים להקמת מפקדת חילות השדה, תוכנן לבטל את תפקידי מפקדי החילות ובהם קצין החי"ר והצנחנים הראשי, אולם הדבר לא יצא אל הפועל.
מהות התפקיד

אחרי מלחמת יום הכיפורים, לאור הודעתו של אריאל שרון שהוא מוכן לשוב לצה"ל לכל תפקיד פיקודי, הציע הרמטכ"ל, מוטה גור, לשרון להיות קצין הצנחנים הראשי. בהצעה נאמר שהתפקיד אינו תפקיד מנהלי אלא "תפקיד שיש בו כר נרחב לפיתוח בתכנון מבצעים ובאימון כוחות והנחלת תורות לחימה". שרון דחה את ההצעה. לעומת זאת, כאשר ועדת כהן קבעה שעמוס ירון מנוע מלכהן בתפקיד פיקודי, הוא המשיך לכהן כקחצ"ר, תפקיד שנחשב לתפקיד מטה.
קצין הצנחנים הראשי היה אחראי גם למבצעים מיוחדים ובהם פעילות סיירת מטכ"ל, שייטת 13 ולעיתים גם יחידות נבחרות מהצנחנים בשנות ה-70, עת ביצעו פשיטות בעזרת מסוקים. במסגרת זאת פיקד רפאל איתן על מבצע תשורה, עמנואל שקד פיקד על מבצע אביב נעורים ודן שומרון פיקד על מבצע אנטבה.
כיום התפקיד מהווה סמכות על חיל הרגלים בהקשרי בניין הכוח, ומקביל לקציני חיל ראשיים כגון קצין שריון ראשי וקצין הנדסה ראשי.
תחת פיקוד הקחצ"ר נמצא גם מערך הכושר הקרבי.
קציני החי"ר והצנחנים הראשיים

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אהרן דוידי | אוקטובר 1965 - יוני 1968 | מקים המפקדה החילית |
| רפאל איתן | יוני 1968 - 1972 | לימים ראש המטה הכללי ה-11 |
| עמנואל שקד | 1972 - 1974 |  |
| דן שומרון | 1974 - 1976 | בזמן כהונתו פיקד על מבצע יונתן, לימים הרמטכ"ל ה-13 |
| אורי שמחוני | אוגוסט 1976 - 1978 | לימים נספח צה"ל בארצות הברית |
| מתן וילנאי | 1978 - 1981 | לימים סגן הרמטכ"ל |
| עמוס ירון | 1981 - 1983 | לימים ראש אכ"א |
| יצחק מרדכי | 1983 - 1985 | לימים אלוף שלושת הפיקודים ושר הביטחון |
| שמואל ארד | 1985 - 1988 | לימים מפקד פיקוד העורף |
| דוד אגמון | 1988 - 1991 |  |
| דורון אלמוג | 1991 - 1993 | לימים מפקד פיקוד הדרום |
| גיורא איילנד | 1993 - 1996 | לימים ראש אג"ת |
| יאיר נוה | 1996 - 1999 | לימים סגן הרמטכ"ל |
| ישראל זיו | 1999 - 2001 | לימים ראש אמ"ץ |
| גדי שמני | 2001 - 2003 | לימים מפקד פיקוד המרכז ונספח צה"ל בארצות הברית |
| יוסי היימן | 2003 - 2006 |  |
| נעם תיבון | 2006 - 2007 | לימים מפקד הגיס הצפוני |
| יוסי בכר | 2007 - 2010 | לימים מפקד הגיס המטכ"לי |
| מיקי אדלשטיין | 2010 - 2012 | לימים נספח צה"ל בארצות הברית |
| איתי וירוב | 2012 - 2014 | לימים מפקד המכללות הצבאיות ומפקדת העומק |
| יהודה פוקס | 2014 - 2016 | לימים מפקד פיקוד המרכז ונספח צה"ל בארצות הברית |
| רסאן עליאן | 2016 - 2018 | לימים מתאם פעולות הממשלה בשטחים |
| נמרוד אלוני | ספטמבר 2018 - ספטמבר 2019 | ממלא מקום |
| דן גולדפוס | ספטמבר 2019 - יולי 2021 | לימים מפקד עוצבת האש |
| גיא לוי | יולי 2021 - ספטמבר 2023 | לימים מפקד עוצבת האש |
| ערן אוליאל | ספטמבר 2023 - | נוכחי |
הערות שוליים

↑  אל"מ דוידי מונה קצין צנחנים ראשי, דבר, 3 באוקטובר 1965
↑  תת אלוף איתן נתמנה קצין חיל רגלים וצנחנים ראשי, דבר, 1 בינואר 1969
↑  רפול מונה תת אלוף, מעריב, 1 בינואר 1969
↑  איתן הבר וזאב שיף, "לקסיקון מלחמת יום הכיפורים", הוצאת דביר זמורה-ביתן, 2003, עמוד 371.
1 2  אמיר אורן, היחידות המיוחדות והמלחמה הבאה, באתר הארץ, 22 ביולי 2011
↑  יונה שמשי, תוקם מיפקדת כוחות השדה בצה"ל, דבר, 30 בנובמבר 1979
↑  שרון סירב להיות ק' צנחנים ראשי, דבר, 20 באוקטובר 1974
↑  טלי זלינגר, אלוף יהושע שגיא סיים תפקידו ראש אמ"ן, דבר, 2 במרץ 1983
↑  מהלומה ארוכת טווח באנטבה, דבר, 5 ביולי 1976
↑  אורי שמחוני קצח"ר, דבר, 29 באוגוסט 1976
↑   תא"ל ערן אוליאל נכנס לתפקידו כקחצ"ר, באתר צה"ל, 28 בספטמבר 2023.
אהרן דוידי, קצין חי"ר וצנחנים ראשי הראשון
אלכסיי אפנאסייב

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1850 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1920 (בגיל 69 בערך) 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 תחום יצירה:  ציור 
 
אלכסי אפנאסייב (ברוסית: Алексе́й Афана́сьев; ‏  30 בנובמבר 1850 – 1920) היה צייר, גרפיקאי, קריקטוריסט ומאייר רוסי שהיה קשור לנודדים.
ביוגרפיה

הוריו היו משרתים בחצר הקיסרית, והוא עבד במקור כשוטר. ב-1872 החל לקחת שיעורים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות והתקבל כסטודנט שנה לאחר מכן. ב-1877 קיבל מדליית כסף על רישומיו מהטבע. מ-1887 עד 1905, הוא היה מורה בחברה האימפריאלית לעידוד האמנויות.
בשנת 1905, לאחר מותו של קונסטנטין סאוויצקי, הוא נקרא לרשת את מקומו כמנהל המכללה לאמנות בפנזה, ליד מוסקבה. הוא התפטר ארבע שנים לאחר מכן וחזר לתפקידו כמורה בחברה האימפריאלית.
בשנים 1889 עד 1918 השתתף בתערוכות של הפרדוויז'ניקי (הנודדים). לאחר 1912, הוא סיפק רישומים למספר כתבי עת סאטיריים, הומוריסטיים וספרותיים, כולל שברים (Осколки). הוא גם צייר איורים ל"סיפורו של הצאר סלטן" ו"סיפור הדייג והדג" מאת פושקין, וכן יצירות של אלכסי טולסטוי; אבל יצירותיו הידועות ביותר מסוג זה הן, אולי, אלה של "הסוס הגבן" מאת פיוטר ירשוב רבים מאיוריו פורסמו כגלויות. מ-1894 עד 1897, יחד עם ויקטור וסנצוב, מיכאיל נסטרוב וציירים ידועים אחרים, הוא השתתף בעיטור כנסיית המושיע על הדם, ויצר רישומים לפסיפסים רבים.
הוא ככל הנראה נעלם במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
גלריה

פטר הגדול
חופשה
הצגת האיקונין
הערות שוליים

↑  Brief biography Archived 2016-03-04 at the Wayback Machine @ the Sate Museum, Saint Isaac's Cathedral.
↑  Brief biography @ RusArtNet.
↑  Товарищества передвижных художественных выставок: a list of artists who exhibited with the Peredvizhniki.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1077623771  ISNI: 0000 0004 5407 2114  VIAF: 121144648415116568092   WorldCat (עם VIAF): 121144648415116568092
תנועה מגונה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  מיכאל קולהאס 
 בימוי:  צחי גראד
 הופק בידי:  איזיו שני, דוד כהן, גל זייד, צחי גראד
 תסריט:  יעקב איילי, גל זייד
 עריכה:  מוריס בן מיור
 שחקנים ראשיים:  גל זייד, קרן מור, אשר צרפתי
 מוזיקה:  קרני פוסטל, דודוש קלמס
 צילום:  שי גולדמן
 מדינה:  ישראל
 הקרנת בכורה:  10 במאי 2007
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 פרסים:  פרס הסרט העלילתי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה
 דף הסרט ב־IMDb
 
תנועה מגונה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2006 בבימויו של צחי גראד. הסרט מבוסס על הנובלה בת המאה ה-19 "מיכאל קולהאס" מאת היינריך פון קלייסט. הסרט זכה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה לשנת 2006 ויצא לאקרנים במאי 2007.
עלילה

הסרט עוקב אחר שבוע בחייו של מיכאל קליינהאוס, המגולם על ידי גל זייד. מכוניתו של מיכאל נפגעת בתקרית בכביש, מעט לפני צפירת יום השואה, על ידי בכיר לשעבר בשב"כ, בעל קשרים במשטרה. ניסיונו של מיכאל למצות את הדין עם העבריין, נתקל בסירוב והוא יוצא למסע להשבת הצדק והחוק.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
גל זייד: מיכאל קליינאוס
קרן מור: תמר קליינאוס
אשר צרפתי: דרייפוס
יעקב איילי: חשמונאי
רבקה מיכאלי: האם, מינה קליינהאוס
אניה בוקשטיין: ארקדיה
טל גרושקה: דויד קליינהאוס
מנשה נוי: 
ולדימיר פרידמן: 
קרן מור בתפקיד תמר
הארגון העולמי לקניין רוחני

| --- | --- |

מטה הארגון העולמי לקניין רוחני בז'נבה
מטה הארגון העולמי לקניין רוחני בז'נבה
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 מטה הארגון:  ז'נבה 
 חברים:  193 מדינות
 יושב ראש:  דרן טאנג
 מנכ"ל:  Daren Tang 
 תקופת הפעילות:  14 ביולי 1967 – הווה (57 שנים) 
 www.wipo.int
 קואורדינטות:  46°13′19″N 6°08′13″E﻿ / ﻿46.2220647°N 6.1369864060505°E﻿ / 46.2220647; 6.1369864060505
 he
 
הארגון העולמי לקניין רוחני (באנגלית: The World Intellectual Property Organization, בראשי תיבות: WIPO; בצרפתית: L'Organisation mondiale de la propriété intellectuelle, בראשי תיבות: OMPI) הוא סוכנות מיוחדת של האומות המאוחדות לעודד פעילות יצירתית ולקדם את השמירה על הקניין רוחני בעולם. הארגון נוסד בשנת 1967 וחברות בו 193 מדינות. הארגון מפקח על יישומן של 24 אמנות בינלאומיות. מטה הארגון נמצא בז'נבה, שווייץ. המנהל הכללי של הארגון כיום (2023) הוא דארן טנג.
היסטוריה

הארגון שקדם ל-WIPO היה BIRPI (בצרפתית: Bureaux Internationaux Réunis pour la Protection de la Propriété Intellectuelle "הסוכנות הבינלאומית להגנת קניין רוחני"), אשר הוקם בשנת 1893 כדי ליישם את אמנת ברן להגנת יצירות ספרותיות ואמנותיות וכן את אמנת פריז לשמירה על קניין תעשייתי.
WIPO נוסד באופן רשמי בחתימת אמנה המייסדת את הארגון העולמי לקניין הרוחני (נחתמה בסטוקהולם ב-14 ביולי 1967 ותוקנה ביום 28 בספטמבר 1979). סעיף 3 לאמנה קובע כי WIPO שואף "לקדם את שמירת הקניין הרוחני בעולם". בשנת 1974 הפך הארגון לסוכנות מיוחדת באומות המאוחדות. מדינת ישראל חתמה על אמנת ה-WIPO בחודש אפריל, 1970 ובכך הצטרפה לארגון.
שלא כמו סוכנויות אחרות באו"ם, ל-WIPO מקורות תקציבים משמעותיים שאינם תלויים בתרומות מן המדינות החברות בארגון. על פי התחזית לשנת 2006, יותר מ-90% מהכנסות הארגון (כ-500 מיליון פרנק שווייצרי) יבואו מגביית אגרות על ידי הסוכנות הבינלאומית (International Bureau) מכוח מערכות הרישום של קניין רוחני שהיא מנהלת.
ביקורת

הגוף המנהל את ה-WIPO אינו נבחר בידי אזרחי העולם, אלא, כמו בכל ארגוני האו"ם המורכבים ממדינות חברות, הוא נבחר על ידי נציגי המדינות החברות. יש הטוענים כי רבות ממדינות אלה אינן מדינות דמוקרטיות הפועלות בהכרח למען קידום האינטרסים של אזרחיהן וכי נציגיהן נתונים בקלות יחסית להשפעת גופים מסחריים גדולים, שלהם עניין בתחום הקניין הרוחני. אף ש-WIPO שואף להגיע להחלטות בקונצנזוס, הרי שבאותם מקרים שבהם מועמדת החלטה להצבעה, לכל מדינה יש קול אחד, ללא קשר לגודלה של המדינה או לתרומתה לקופת הארגון. בשנות השישים והשבעים הצליחו מדינות מתפתחות לחסום ניסיונות להרחיב את אמנות הקניין הרוחני לתחומים שונים, כגון פטנטים בתחום התרופות.
בשנות השמונים, לנוכח המצב הקיים ב-WIPO, החליטה ארצות הברית לקדם את האינטרסים שלה על ידי החלפת הפורום לקבלת החלטות ופנתה להסכם כללי על תעריפים ומסחר (General Agreement on Tariffs and Trade), הידוע יותר בשם "הסכם גאט"ט" ואשר מאוחר יותר התפתח לארגון הסחר העולמי, שם יכלו המדינות המתועשות לקבוע טוב יותר את סדר היום. במסגרת ארגון הסחר העולמי נכרת "הסכם על היבטי מסחר של זכויות קניין רוחני".
חלק ניכר מעבודת WIPO נעשית בוועדות הקבועות בארגון: הוועדה הקבועה לפטנטים (Standing Committee on Patents – SCP), הוועדה הקבועה לזכויות יוצרים וזכויות דומות (Standing Committee on Copyright and Related Rights – SCCR), הוועדה המייעצת על אכיפה (Advisory Committee on Enforcement- ACE), והוועדות הבין - ממשלתית (Intergovernmental Committee – IGC) על גישה למשאבים גנטיים, ידע מסורתי ופולקלור וקבוצת העבודה על רפורמה של אמנת שיתוף הפעולה בפטנטים.
בחודש אוקטובר 2004 הסכים WIPO לאמץ הצעה של ארגנטינה וברזיל ל"תוכנית לפיתוח ה-WIPO – מהצהרת ז'נבה לעתיד הארגון העולמי לקניין רוחני". הצעה זו נתמכת על ידי המדינות המתפתחות וארגונים חברתיים. מספר ארגונים חברתיים מנסחים אף טיוטת הצעה לאמנה על "גישה לידע" (Access to Knowledge – A2K).
ראו גם

היום הבינלאומי לקניין רוחני
קניין רוחני
הערות שוליים

↑  Geneva Declaration on the Future of WIPO
↑  http://www.cptech.org/a2k/consolidatedtext-may9.pdf
| סוכנויות וארגונים מתמחים של האו"ם (UN Specialized Agencies)  |
| --- | --- | --- |
| ארגוני תקינה ורגולציה | הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (IAEA)‏1 • הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO) • ארגון הימאות הבינלאומי (IMO) • איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU) • איגוד הדואר העולמי (UPU) • הארגון המטאורולוגי העולמי (WMO) |  |
| ארגונים חברתיים-כלכליים, תרבותיים והומניטריים | ארגון המזון והחקלאות (FAO) • ארגון העבודה הבין-לאומי (ILO) • ארגון החינוך, המדע והתרבות של האו"ם (UNESCO) • ארגון האו"ם לפיתוח תעשייתי (UNIDO) • ארגון התיירות העולמי (UNWTO) • תוכנית המזון העולמית (WFP)‏2 • ארגון הבריאות העולמי (WHO) • הארגון העולמי לקניין רוחני (WIPO) |  |
| ארגונים פיננסיים | הקרן הבינלאומית לפיתוח חקלאי (IFAD) • קרן המטבע הבינלאומית (IMF) • הבנק העולמי (WB) |  |
| הערות | 1 סוכנות בינלאומית אוטונומית, בעלת מעמד מיוחד באו"ם – מדווחת על פעילותה לעצרת הכללית, ועל פי הצורך למועצת הביטחון. 2 אינה "סוכנות מתמחה" מבחינה פורמלית אך מהווה חלק בלתי נפרד מהאו"ם בתוקף הסכם לשיתוף פעולה עמו. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269937905171  PLWABN: 9810657356005606  BIBSYS: 90136712  BNE: XX130496  BnF: cb11866048c (data)  CANTIC: a10132739  CiNii: DA03207865  GND: 2034701-7  HDS: 027490  ISNI: 0000 0004 0402 718X  LCCN: n79103364  LNB: 000011528  NDL: 00299537  NKC: kn20010710103  NLA: 35620359  NLG: 114461  NSK: 000152219  SELIBR: 135868  SUDOC: 027580555  Trove: 1017286  VIAF: 312772555   WorldCat (עם VIAF): 312772555
סמואל אדמונד ולר

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1850 גלוסטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  14 ביוני 1903 (בגיל 52) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 בן או בת זוג:  Mary Lemon Waller 
 
סמואל אדמונד ולר (באנגלית: Samuel Edmund Waller; 18 ביוני 1850 – 14 ביוני 1903) היה צייר אנגלי של תמונות ז'אנר.
ביוגרפיה

ולר, נולד בגלוסטר, ב-18 ביוני 1850, לפרדריק סנדהם ולר ולאשתו אן אליזבת היץ'. אביו, היה אדריכל שעבד בגלוסטר, ששחזר בכישרון חלקים ניכרים מקתדרלת גלוסטר בהרמוניה מושלמת עם העיצוב המקורי.
ולר הצעיר, התחנך בצ'לטנהאם קולג' פנימייה צבאית, אך הפגין נטיות אמנותיות ונשלח לבית הספר לאמנות של גלוסטר, ולאחר מכן עבר קורס של לימודי אדריכלות במשרדו של אביו. הכשרה זו הותירה את חותמה, שכן לרבות מתמונותיו יש רקע אדריכלי. בגיל שמונה עשרה הוא נכנס לבתי הספר של האקדמיה המלכותית, ושלוש שנים מאוחר יותר (1871) הציג את תמונותיו הראשונות ("סיפור חורף" ו"הזר המהולל") בבית ברלינגטון. ב-1872 הוא נסע לאיסלנד, ופרסם תיאור מאויר ב-1874 על מסעותיו בשם "שישה שבועות באוכף".
בשנת 1873 הוא הצטרף לצוות של מגזין The Graphic. בשנה שלאחר מכן הוא הופיע באקדמיה המלכותית עם יצירה בשם Soldiers of Fortune, ומכאן ואילך היה מציג קבוע שם עד 1902. התמונות הידועות ביותר שלו הן: "קנאי" (1875), בגלריה הלאומית, מלבורן; "דרכו של העולם" (1876), "בית?" (1877), בגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס; "האוכף הריק" (1879), עם רקע ארכיטקטוני שנלקח מאוקספורדשייר; "הַצלָחָה!" (1881) בגלריית טייט. יצירות מאוחרות יותר כוללות את "יום ההתחשבנות" (1883), "הגיבור שלי" (1902) ועוד.
חיי הכפר האנגלים הישנים משכו מאוד את דמיונו והיוו לו את הרקע הרומנטי לנושאי תמונותיו הבולטות ביותר. הרקע שלהן נלקח לעיתים קרובות מבתים אליזבתניים במחוז מולדתו או במקומות אחרים באנגליה.
רבות מתמונותיו ידועות כרפרודוקציות ותחריטים ברחבי העולם דובר האנגלית. המקורות נמצאים במקרים רבים בבעלות פרטית באמריקה ובאוסטרליה וכן באנגליה. הידע הרב של ולר בסוסים וכישוריו בייצוגם העניקו לעבודתו פרסום רב בקרב אנשי ספורט. הוא השקיע מאמצים רבים בחקר בעלי חיים, וסיפר כמה מחוויותיו במאמרים שתרמו למגזין לאומנות. תמונותיו מספרות בדרך כלל סיפור בצורה טובה ודרמטית.
הוא נפטר בסטודיו שלו, האוורסטוק היל, לונדון, ב-9 ביוני 1903, לאחר מחלה ממושכת, ונקבר בגולדרס גרין.
הוא נישא בשנת 1874 למרי למון פאולר, בתו של הכומר יו פאולר מברנווד, גלוסטרשייר. אלמנתו, אמנית ידועה, שציירה לעיתים קרובות תמונות של ילדים, הציגה גם היא באקדמיה המלכותית מ-1877 עד 1904. היא נפטרה ב-1931 והותירה אחריה את בנם של בני הזוג.
הערות שוליים

↑  Lee, Sidney, ed. (1912). "Waller, Samuel Edmund" . Dictionary of National Biography (2nd supplement). London: Smith, Elder & Co.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6703 8880  LCCN: nr93008085  NGV: 1307  RKD: 82681  ULAN: 500011154  VIAF: 12176816   WorldCat (עם VIAF): 12176816 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סמואל אדמונד ולר".
סמואל ווקר, לפני רכיבת הבוקר
יחסי הממלכה המאוחדת – סוריה

| יחסי הממלכה המאוחדת – סוריה |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: סוריה


הממלכה המאוחדת: סוריה
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 187,437
אוכלוסייה
69,311,072: 25,065,658
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 8,980
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,189: 358
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

שגרירות סוריה בלונדון
יחסי הממלכה המאוחדת–סוריה הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת וסוריה.