stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טפצ'ולה

| --- | --- |
סמל טפצ'ולהסמל טפצ'ולה

 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה:  צ'יאפס צ'יאפס
 בירת העיר:  טפצ'ולה 
 תאריך ייסוד:  1915 
 שטח:  980.1 קמ"ר
 גובה:  392 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  353,706 (2020)
 קואורדינטות:  14°56′00″N 92°18′00″W﻿ / ﻿14.933333333333°N 92.3°W﻿ / 14.933333333333; -92.3 
 אזור זמן:  UTC-6
 http://www.tapachula.gob.mx/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו טפצ'ולה(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו טפצ'ולה(למפת צ'יאפס רגילה) טוסטלה גוטיירס סן קריסטובל דה לאס קאסאס  קומיטאן האוקיינוס השקט  טבסקו קמפצ'ה וראקרוס וא. גואטמלהטפצ'ולה(למפת צ'יאפס מוגדלת) טוסטלה גוטיירס סן קריסטובל דה לאס קאסאס  קומיטאן האוקיינוס השקט  טבסקו קמפצ'ה וראקרוס ואחאקה גואטמלהטפצ'ולה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טפצ'ולה (בספרדית: Tapachula) היא עיר ומועצה אזורית הממוקמת בדרום־מזרח מדינת צ'יאפס שבמקסיקו, בסמוך לגבול עם גואטמלה והאוקיינוס השקט.
האזור יושב לראשונה (לפחות באופן אורבאני) על ידי האצטקים במאה ה-13. חשיבותה הכלכלית של העיר עלתה מאז סוף המאה ה-19, עם הקמת מטעי הקפה.
בניין העירייה הישן של טפצ'ולה
דמוגרפיה וחברה

בעיר יש נוכחות סינית חזקה מאז 1900 בערך, כתוצאה ממהגרים סיניים שהגיעו לעבוד במטעי הקפה של האזור. כיום רוב המהגרים עובדים במסחר ולא בחקלאות. העדות הבולטת ביותר לנוכחות אסייתית היא המסעדות הסיניות והאסייתיות הרבות שיש בעיר. בנוסף על כך, לקהילה הסינית יש מוסדות וארגונים קהילתיים רבים בעיר.
כמו ערי הגבול בארצות הברית, גם בטפצ'ולה וסביבתה יש בעיות עם הגירה בלתי חוקית, סחר בסמים ואלימות, כאשר רוב המסתננים הבלתי חוקיים מגיעים ממרכז אמריקה. בעיות אלו הובילו לנוכחות משטרתית בולטת במיוחד.
כלכלה

זוהי אחת הערים החשובות ביותר של צ'יאפס מבחינה כלכלית אזור העיר הוא חקלאי במיוחד, ומשמעותי במיוחד עבור המסחר בין מקסיקו לאמריקה המרכזית. העיר נחשבת לבינונית מבחינה סוציו-אקונומית. נכון לשנת 2000 היו 61,444 בתי מגורים, מתוכם מעל 72% היו בבעלות התושבים. גודל משק הבית הממוצע היה 4.36 תושבים.
רוב המבנים הבולטים במרכז העיר נבנו בעשורים הראשונים של המאה ה-20, אף על פי שישנם מספר בתים גדולים ומשמעותיים באזור זה שנבנו בשנות ה-60 בסגנון אר דקו. כמעט כל הבניינים הבולטים מחוץ למרכז העיר נבנו בסוף המאה ה-20, לאור הצמיחה הדמוגרפית.
הוריקן סטן פגע קשות בקו הרכבת האזורי, ונדרשו שנים לשקמו.
כשמונה עשר אחוז מהמועסקים עובדים בחקלאות, לעומת 16.5% שעובדים בכרייה ובייצור.
הערות שוליים

1 2  Flores, Gerardo (30 ביולי 2009). "Chinos, una historia de más de cien años en Tapachula" [The Chinese, a history of over 100 years in Tapachula]. Diario del Sur (בספרדית). Chiapas. נבדק ב-8 בפברואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Tapachula" (בספרדית). Mexico: Secretaría de Turismo de Chiapas. נבדק ב-8 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Budd, Jim (11 במרץ 2007). "Viajando Ligero / Tapachula redescubierta" [Light Traveler/Tapachula rediscovered]. Reforma (בספרדית). Mexico City. p. 21. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jiménez González, Victor Manuel, ed. (2009). Chiapas: Guía para descubrir los encantos del estado [Chiapas: Guide to discover the charms of the state] (בספרדית). Mexico City: Editorial Océano de México, SA de CV. pp. 111–112. ISBN 978-607-400-059-7.
↑  "Avanza en Tapachula reubicación de estación de tren" [Relocation of train station advances in Tapachula]. NOTIMEX (בספרדית). Mexico City. 13 בינואר 2011. p. 1. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Tapachula". Enciclopedia de Los Municipios y Delegaciones de México-Estado de Chiapas (בספרדית). Mexico: INAFED Instituto para el Federalismo y el Desarrollo Municipal. SEGOB Secretaría de Gobernación. 2010. נבדק ב-8 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
הנמל
טקס פרסי אוסקר ה-52

| --- | --- |

 תאריך:  14 באפריל 1980
 מיקום:  דורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה
 מנחים:  ג'וני קרסון
 מפיק:  הווארד קוך
 במאי:  מרטי פאסטה
 רשת שידור:  ABC
 אורך הטקס:  3 שעות ו-12 דקות
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  קרמר נגד קרמר
 זכייה במספר הפרסים הרב:  קרמר נגד קרמר (5)
 מספר המועמדויות הרב:  קרמר נגד קרמר (9)   כל הג'אז הזה (9)
 אתר רשמי
 →51 53← פרס אוסקר
טקס פרסי אוסקר ה-52 (באנגלית: 52nd Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1979 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-14 באפריל 1980. הקומיקאי ג'וני קרסון הנחה את הטקס בפעם השנייה ברציפות.
סרט הדרמה "קרמר נגד קרמר" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וכן בפרסי הבמאי הטוב ביותר (רוברט בנטון), התסריט המעובד הטוב ביותר (רוברט בנטון), השחקן הטוב ביותר (דסטין הופמן) ושחקנית המשנה הטובה ביותר (מריל סטריפ). ג'סטין הנרי בן ה-8, אשר שיחק גם הוא ב"קרמר נגד קרמר", הפך למועמד הצעיר ביותר אי פעם לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר.
במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לשחקן אלק גינס ולמפיק האל אליאס. כמו כן הוענקו פרס לזכר למפיק ריי סטארק ופרס לפעילות הומניטרית למפיק רוברט בנג'מין. פרס אוסקר להישגים מיוחדים הוענק לסרט "הסייח השחור" בגין האפקטים הקוליים יוצאי הדופן שהוצגו בו.
הערות שוליים

↑  רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי
| פרס אוסקר |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | הסרט הטוב ביותר • הסרט הבינלאומי הטוב ביותר • הסרט המונפש הטוב ביותר • הסרט הקצר הטוב ביותר • הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר |  |
| פרסי משחק | השחקן הטוב ביותר • השחקנית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר |  |
| פרסי בימוי וכתיבה | הבמאי הטוב ביותר • התסריט המקורי הטוב ביותר • התסריט המעובד הטוב ביותר |  |
| פרסים אחרים | הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • עיצוב ההפקה הטוב ביותר • הפסקול המקורי הטוב ביותר • השיר המקורי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר • עריכת הסאונד הטובה ביותר • מיקס הסאונד הטוב ביותר • האפקטים הטובים ביותר |  |
| פרסים מיוחדים | פרס לשם כבוד • פרס לזכר • פרס לפעילות הומניטרית • פרס להישגים מיוחדים |  |
| טקסים | 1927/28 • 1928/29 • 1929/30 • 1930/31 • 1931/32 • 1932/33 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| אחר | האקדמיה האמריקאית לקולנוע • תיאטרון דולבי • שיאים • זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני • מועמדים ישראלים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e87859e0-01e4-4f17-a189-018f30c143b0 
דסטין הופמן, זוכה הפרס לשחקן הטוב ביותר.
סאלי פילד, זוכת הפרס לשחקנית הטובה ביותר.
מלווין דאגלס, זוכה הפרס לשחקן המשנה הטוב ביותר.
מריל סטריפ, זוכת הפרס לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ז'ורז' דלרו, זוכה הפרס לפסקול המקורי הטוב ביותר.
טואוג'יאנגוזאורוס

| טואוג'יאנגוזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
יורה עליון, 160–154 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
אינפרא־סדרה:: סטגוזאוריה
משפחה:: סטגוזאוריים
סוג:: טואוג'יאנגוזאורוס
מין:: T. multispinus
שם מדעי
 Tuojiangosaurus ‏דונג ועמיתים, 1977

איור
טואוג'יאנגוזאורוס (שם מדעי: Tuojiangosaurus) הוא סוג של דינוזאור אוכל עשב במשפחת סטגוזאוריים שהתקיים בתקופה היורה במזרח אסיה. זהו אחד הסטגואורים הידועים ביותר. הוא נתגלה בפרובינציית סצ'ואן שבסין ב-1977 וידוע משלד כמעט שלם. פירוש שמו "הלטאה מנהר טואו".
מאפיינים

הטואוג'יאנגוזאורוס היה דינוזאור בינוני-גדול. אורכו היה כ-7 מטר ומשקלו נע בין 1,000 ק"ג ל-3 טון (גרגורי פול העריך את משקלו של פרט באורך 6.5 מטר בכ-2.8 טון). גובהו היה כ-2 מטר. שתי הגפיים האחוריות היו ארוכות מן הקדמיות. לאורך גבו וזנבו נמשכו שני טורים של לוחיות קרניות בצורת משולשים חדים שעמדו זקופות. הלוחיות היו גבוהות במיוחד באזור אגן הירכיים. עד היום הפליאונטולוגים חלוקים בדעתם מה היה התפקיד של לוחיות אלה. להלן הסברות הנפוצות:
זיהוי תוך-מיני ולהתגנדרות.
הגדלת גודלו הנתפש של הטואוג'יאנגוזאורוס לצורכי יצירת רושם והרתעה.
ויסות חום.
כיום יש נטייה לפסול את הסברה האחרונה ולאמץ את הראשונה. בכל טור היו כ-15-17 לוחיות.
מקצה זנבו של הטואוג'יאנגוזאורוס נזדקרו דוקרנים קוצניים וחדים בשני זוגות הניצבים ב-45 מעלות, שהגנו עליו מפני אויביו. זנבו של הטואוג'יאנגוזאורוס היה גמיש וזריז במיוחד, ואפשר לטואוג'יאנגוזאורוס לשלוח מכות חזקות עם הדוקרנים שבקצהו אל עבר הטורף. לוחיות הגב שימשו להרתיע את התוקף אך לא היו מערך הגנה יעיל מאחר שהיו שבירות ולא הוצבו על חלקיו החשופים באמת. בעת סכנה נפנף הטואוג'יאנגוזאורוס בזנבו כמעין אלה ועמד בתנוחה שלוחיות גבו יזהרו בשמש. ייתכן גם שהטואוג'יאנגוזאורוס הזרים דם בלוחיות כדי לשנות את צבען. כך נראה בעיני הטורף גדול יותר.
הטואוג'יאנגוזאורוס היה צמחוני וניזון מצמחייה נמוכה.
בתרבות

דינוזאור זה מופיע במשחקי המחשב עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive.
לקריאה נוספת

סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs, אפל, 2004 (באנגלית) - עמ' 343.
הערות שוליים

↑  סידור זה של הזנב נקרא "תגומייזר" (אנ').
טקס פרסי אוסקר ה-47

| --- | --- |

 תאריך:  8 באפריל 1975
 מיקום:  דורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה
 מנחים:  בוב הופ, שירלי מקליין, סמי דייוויס ג'וניור ופרנק סינטרה
 מפיק:  הווארד קוך
 במאי:  מרטי פאסטה
 רשת שידור:  NBC
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  הסנדק חלק שני
 זכייה במספר הפרסים הרב:  הסנדק חלק שני (6)
 מספר המועמדויות הרב:  הסנדק חלק שני (11) צ'יינהטאון (11)
 אתר רשמי
 →46 48← פרס אוסקר
טקס פרסי אוסקר ה-47 (באנגלית: 47th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1974 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-8 באפריל 1975. מנחי הטקס היו בוב הופ, שירלי מקליין, סמי דייוויס ג'וניור ופרנק סינטרה.
סרט המאפיה "הסנדק חלק שני" הוביל את רשימת הזכיות בטקס עם שישה פרסים בסך הכול, כולל פרס הסרט הטוב ביותר. על עבודתו בסרט זכה פרנסיס פורד קופולה בפרסי הסרט הטוב ביותר (כמפיק), הבמאי הטוב ביותר והתסריט המעובד הטוב ביותר, בעוד אביו, המלחין קרמיין קופולה, זכה בפרס לפסקול המקורי הטוב ביותר (יחד עם נינו רוטה).
במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לבמאים הוותיקים הווארד הוקס וז'אן רנואר, וכן הוענק פרס לפעילות הומניטרית לנשיא חברת יונייטד ארטיסטס, ארתור קרים. פרס אוסקר להישגים מיוחדים הוענק לסרט רעידת אדמה בגין האפקטים החזותיים יוצאי הדופן שהציג.
הסרט הישראלי "המכה ה-81" היה מועמד לפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר.
הערות שוליים

↑  רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי
↑  "המכה ה-81" מועמד לאוסקר, דבר, 23 בפברואר 1975
| פרס אוסקר |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | הסרט הטוב ביותר • הסרט הבינלאומי הטוב ביותר • הסרט המונפש הטוב ביותר • הסרט הקצר הטוב ביותר • הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר |  |
| פרסי משחק | השחקן הטוב ביותר • השחקנית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר |  |
| פרסי בימוי וכתיבה | הבמאי הטוב ביותר • התסריט המקורי הטוב ביותר • התסריט המעובד הטוב ביותר |  |
| פרסים אחרים | הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • עיצוב ההפקה הטוב ביותר • הפסקול המקורי הטוב ביותר • השיר המקורי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר • עריכת הסאונד הטובה ביותר • מיקס הסאונד הטוב ביותר • האפקטים הטובים ביותר |  |
| פרסים מיוחדים | פרס לשם כבוד • פרס לזכר • פרס לפעילות הומניטרית • פרס להישגים מיוחדים |  |
| טקסים | 1927/28 • 1928/29 • 1929/30 • 1930/31 • 1931/32 • 1932/33 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| אחר | האקדמיה האמריקאית לקולנוע • תיאטרון דולבי • שיאים • זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני • מועמדים ישראלים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 57dea63e-0090-4b18-810a-ae57b08940ba 
פרנסיס פורד קופולה, זוכה הפרס לבמאי הטוב ביותר.
ארט קרני, זוכה הפרס לשחקן הטוב ביותר.
אלן בורסטין, זוכת הפרס לשחקנית הטובה ביותר.
רוברט דה נירו, זוכה הפרס לשחקן המשנה הטוב ביותר.
אינגריד ברגמן, זוכת הפרס לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
יאקופו בליני

| --- | --- |

 לידה:  1400? ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 פטירה:  1470 (בגיל 70 בערך) ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  רנסאנס 
 הושפע על ידי:  ג'נטילה דה פבריאנו 
 יצירות ידועות:  מדונה וילד, The Madonna of Humility Adored by a Prince of the House of Este 
 צאצאים:  ג'נטילה בליני, Nicolosia Bellini, ג'ובאני בליני 
 
"מדונה עם ילד" (1440 בקירוב), 40x61 ס"מ, מוזיאון הלובר.
יאקופו בליני (באיטלקית: Jacopo Bellini;‏ סביבות 1400–סביבות 1470) היה צייר איטלקי, מחלוצי אמנות הרנסאנס בוונציה. בניו היו הציירים ג'נטילה וג'ובאני בליני וחותנו היה הצייר אנדראה מנטניה.
יאקופו נולד בוונציה, והיה תלמידו של האמן ג'נטילה דה פבריאנו (Gentile da Fabriano). בשנת 1423 שהה יאקופו בפירנצה, שם ראה את עבודותיהם של פיליפו ברונלסקי, דונטלו ואחרים. בשנה שלאחר מכן פתח בוונציה סדנה משלו, שאותה ניהל עד למותו. רבות מיצירותו אבדו במהלך השנים שמאז, אולם יצירותיו המעטות מהוות עדות לנטייה הגוברת של אמני הרנסאנס האיטלקי לשימוש בפרספקטיבה לתיאור נפח ובהתייחסות אל הנוף.
הביוגרפיה של יאקופו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
יד פריור

| --- | --- |
   
 מיקומו של יד פריור בקבוצת נושא הנחש
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  נושא הנחש
 שמות נוספים:  δ בנושא הנחש, HD 146051
 סוג:  ענק אדום
 בהירות נראית:  2.75
 סיווג ספקטרלי:  M0.5 III
 עלייה ישרה:  16ʰ 14ᵐ 20.74ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏39.56″ ‏41′ ‏03°‏- מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  0.85-
 מרחק:  171  שנות אור 52.43  פארסק
 רדיוס:  56 רדיוסי שמש
 מסה:  1.5 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 185 מהשמש
 טמפרטורה:  3,775 K
 מהירות סיבוב:  7.0 קילומטר לשנייה
 מהירות רדיאלית:  −18.7841±0.002391 קילומטר לשנייה
 היסט:  19.06±0.16 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  −0.03 
 
יֶד פְּרִיוֹר, נקרא גם δ בנושא הנחש, הוא כוכב בולט בחלקה המערבי של קבוצת הכוכבים נושא הנחש, על הגבול עם קבוצת הכוכבים ראש הנחש, במרחק של כ- 170 שנות אור ממערכת השמש. לכוכב בהירות נראית מדרגה 2.75. מקור שמו הוא ערבוב של ערבית ולטינית כאשר השם "יד" (يد - יד) התייחס לשני הכוכבים הצמודים δ בנושא הנחש ו-ε בנושא הנחש וכדי להבדיל ביניהם קיבל המזרחי מהשניים את התוספת הלטינית פריור (Prior - קדמי) והמערבי את התוספת הלטינית פוסטריור (Posterior - אחורי). זוג הכוכבים ייצג את ידו של נושא הנחש האוחזת בנחש עצמו. במרחק זוויתי של כ-9 מעלות ממזרח-צפון-מזרח ליד פריור נמצא הצביר הכדורי M12 וכ-11 מעלות ממזרח ליד פריור נמצא הצביר הכדורי M10, כך שניתן להשתמש בו כדי לאתרם.
מאפיינים

יד פריור הוא ענק אדום עם סיווג ספקטרלי M0.5 III, מסתו גדולה ב-50% ממסת השמש ורדיוסו הוא פי 56 מרדיוס השמש כך שצפיפותו נמוכה מאוד. טמפרטורת פניו היא כ-3,775 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 185 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה, רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום, ויחד איתה עוצמת הארתו הכוללת היא יותר מפי 600 מעוצמת ההארה של השמש. לכוכב יש מתכתיות גדולה יחסית ושכיחות היסודות הכבדים מהליום על פניו היא כפולה משכיחותם על פני השמש. נראה שבהירותו של יד פריור משתנה במספר מאיות של דרגת בהירות והוא מסווג כחשוד ככוכב משתנה.
הערות שוליים

1 2 3  SIMBAD:Yed Prior
↑  A. Richichi, I. Percheron & J. Davis: A list of bright interferometric calibrators measured at the European Southern Observatory Very Large Telescope Interferometer, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 399, Iss. 1, p. 7 (2009) נתון הקוטר הזוויתי באלפיות של שניית קשת, העברה לרדיוסי שמש על ידי המרה לרדיאנים, הכפלה במרחק וחלוקה בפעמיים רדיוס השמש
1 2 3  T. Tsuji: Isotopic abundances of Carbon and Oxygen in Oxygen-rich giant stars, Convection in Astrophysics, Proceedings of IAU Symposium #239, p. 308 (2007)
↑  M. L. Malagnini, C. Morossi, A. Buzzoni & M. Chavez: Observations and Atmospheric Parameters of Super-Metal-rich Candidates, The Publications of the Astronomical Society of the Pacific, Vol. 112, Iss. 777, p. 1459 (2000)
↑  General Catalogue of Variable Stars: δ Ophiuchi
חבר העמים הפיליפיני

חבר העמים הפיליפיני (באנגלית: The Commonwealth of the Philippines) היה הגוף המינהלי ששלט בפיליפינים מ-1935 עד 1946, מלבד תקופת גלות במלחמת העולם השנייה מ-1942 כשהאימפריה היפנית כבשה את המדינה. היא החליפה את הממשלה הזמנית שהוקמה על ידי ארצות הברית, ובעזרת חוק Tydings-McDuffie. חבר העמים תוכנן כממשלת מעבר להכנה לקראת עצמאות מלאה של המדינה.
סמל חבר העמים הפילפיני 1935–1946
במשך יותר מעשור של קיום חבר העמים, היה בו ממשל חזק ובית משפט עליון. בית המחוקקים, נשלט על ידי מפלגת נסיונליסטה. ב־1937 בחרה הממשלה בטאגאלוג - כשפתה של העיר מנילה והמחוזות הסובבים אותה - כבסיס לשפה הלאומית, אם כי עברו עוד שנים רבות לפני שהשימוש בה הפך ליומיומי. נשים קיבלו זכות בחירה, והכלכלה הגיעה לשיאה לפני שהגיע השפל של הכיבוש היפני ב-1942.
ממשלת חבר העמים יצאה לגלות בשנים 1942–1945, כאשר הפיליפינים היו תחת הכיבוש היפני. בשנת 1946, הסתיים תור חבר העמים כצורת ממשל, והפיליפינים קבלו עצמאות מלאה.
היסטוריה > הקמה

בראש הממשל של ארצות הברית בפילפינים לפני 1935, עמד מושל כללי שמונה על ידי נשיא ארצות הברית. בדצמבר 1932 העביר הקונגרס האמריקני חוק לקידום הענקת עצמאות לפיליפינים. בהצעת החוק נכלל שריון מספר בסיסים צבאיים וימיים לארצות הברית, וכן הטלת מכסים ומכסות על היצוא של פיליפינים. כשהחוק הגיע למצב חתימה אפשרית, הטיל הנשיא הרברט הובר וטו על החוק אך הקונגרס האמריקאי גבר על זכותו של הובר ב-1933 והעביר את הצעת החוק למרות התנגדותו של הובר. אבל להצעת החוק, התנגדו בפיליפינים - נשיא הסנאט הפילפיני אז מנואל קזון והוא נדחה גם על ידי הסנאט הפיליפיני.
הדחיה הובילה ליצירת הצעת חוק חדשה המכונה Tydings-McDuffie Act, או חוק העצמאות הפליפינית אשר איפשר את הקמת חבר העמים של הפיליפינים לתקופה של עשר שנים, כתקופת מעבר לעצמאות מלאה - אשר הייתה אמורה להיות ב-4 יולי לאחר יום השנה העשירי להקמת חבר העמים. ביום 30 ביולי 1934 אושרה החוקה במנילה, וקבלה תוקף על ידי הנשיא פרנקלין ד '. רוזוולט ב-23 במרץ 1935.
ב־17 בספטמבר 1935 נערכו בחירות לנשיאות הפיליפינים. המועמדים כללו את הנשיא לשעבר אמילו אגוינלדו, ואחרים. מנואל קזון וסרחיו אוסמניה מהמפלגה הנאציונליסטית הוכרזו כזוכים, וזכו בתפקידי הנשיא וסגן נשיא, בהתאמה. ממשלת חבר העמים הוכרזה ב-15 בנובמבר 1935, בטקסים שנערכו על מדרגות בית המחוקקים במנילה. באירוע השתתפו כ-300,000 איש.
היסטוריה > טרום מלחמה

הממשלה החדשה החלה במדיניות שאפתנית לבניית המדינה הפילפינית לקראת עצמאות כלכלית ופוליטית. אלה כללו הגנה לאומית (חוק ההגנה הלאומית של 1935, שהכריז על גיוס לשירות במדינה), שליטה רבה יותר על הכלכלה, שלמות המוסדות הדמוקרטיים, רפורמות בחינוך, שיפור התחבורה, קידום ההון המקומי, התיעוש, וההתיישבות במינדנאו.
עם זאת היה חוסר ודאות, עקב המצב המדיני והצבאי בדרום מזרח אסיה, ברמת המחויבות של ארצות הברית לרפובליקה העתידית של הפיליפינים. כמו כן הייתה אי ודאות במשק בעקבות השפל הגדול. המצב היה מסובך עוד יותר נוכח התסיסה של החקלאים, וכן מאבקי הכוח בין אוסמניה לקזון, במיוחד לאחר שקזון קיווה להיבחר מחדש לאחר תקופה של שש שנים. קשה להעריך את הגורמים האלה והשפעתם על הפיליפינים עקב פלישה יפנית וכיבושה במהלך מלחמת העולם השנייה.
מלחמת העולם השנייה

יפן פתחה בהתקפת פתע על הפיליפינים ב-8 בדצמבר 1941. הממשלה צירפה את הצבא הפיליפיני לצבא ארצות הברית במזרח הרחוק, על מנת שיתנגדו לכיבוש היפני. מנילה הוכרזה כ״עיר פתוחה״, היינו עיר שנכנעה ללא התנגדות, כדי למנוע את השמדתה, היא נכבשה בידי היפנים ב-2 בינואר 1942. בינתיים נמשכו הקרבות נגד היפנים בחצי האי בטאן, בקורגידור ובלייטה עד לכניעה הסופית של כוחות ארצות הברית והפיליפינים במאי 1942.
קזון ואוסמניה לוו על ידי חיילים ממנילה לקורגידור, ולאחר מכן עברו לאוסטרליה ולארצות הברית, שם הקימו את הממשלה בגולה, בבירה וושינגטון. הממשלה הזאת השתתפה במועצת המלחמה של האוקיינוס השקט, כמו גם בהצהרת האו"ם. קזון חלה בשחפת ומת מאוחר יותר ממנה, כשאוסמניה החליפה אותו כנשיא.
המפקדה הכללית של הצבא הפיליפיני (PCA), שהייתה במנילה, נסגרה ב־24 בדצמבר 1941. לאחר תחילת הכיבוש היפני, ועד סיום מלחמת העולם השנייה, המטה הכללי של הצבא הפיליפיני והמחנות הצבאיים שנותרו בארכיפלג הפיליפיני כמו לוזון, ויסאיאס ומינדנאו היו בשליטה של הצבא שנלחם בקרבות מקומיים ופעל נגד הכיבוש היפני.
בינתיים, הצבא היפני ארגן ממשלה חדשה בפיליפינים הידועה בשם הרפובליקה הפיליפינית השנייה, בראשות הנשיא חוסה פ לורל. זוהי ממשלת בובות פרו יפנית כפי שיפן עשתה באזורים אחרים שכבשה כמו במנצ׳וריה.
ההתנגדות לכיבוש היפני נמשכה בפיליפינים. הוקם גם צבא עממי שמנה כ-30,000 חמושים ושלט בחלק גדול של מרכז האי לוזון. שרידי הצבא הפיליפיני הרשמי נלחמו בהצלחה ביפנים באמצעות לוחמת גרילה, ובסופו של דבר שחררו שלושה רבעים מ-48 המחוזות של הפיליפינים.
הצבא אמריקאי בפיקודו של הגנרל דאגלס מקארתור נחת בפיליפינים ב־20 באוקטובר 1944, והתקבל בברכה כמשחררים, וכך התקבלו גם אנשי הצבא הפיליפינים שנחתו במקומות אחרים. הלחימה נגד היפנים נמשכה בפינות מרוחקות של הפיליפינים עד כניעתה של יפן באוגוסט 1945. האומדנים על מספר ההרוגים הפיליפינים הגיעו למיליון נפש. העיר מנילה נהרסה במידה ניכרת כאשר נחתים יפנים סירבו לפנות את העיר אף על פי שקיבלו פקודת נסיגה מהפיקוד העליון היפני.
לאחר המלחמה הוקם מחדש ״חבר העמים״ לתקופה של עוד שנה אחת כהכנה לעצמאות מלאה. הבחירות נערכו באפריל 1946 ומהם יצא מנואל רוקסס כמנצח ונבחר לנשיא הראשון של הרפובליקה העצמאית של הפיליפינים ואלפידיו קירינו כסגן נשיא. על אף שנות הכיבוש היפני, הפיליפינים קבלו את עצמאותם מארה״ב, בדיוק כפי שנקבע עשור קודם, ב-4 ביולי 1946. עם זאת, הכלכלה נותרה תלויה בארצות הברית. זאת בשל חוק הסחר בל, הידוע גם בשם חוק הסחר הפיליפיני, שהיה תנאי מקדים לקבלת מענקי שיקום מלחמה מארצות הברית.
מדיניות > התקוממויות ורפורמה אגררית

באותה עת היו האיכרים חוכרי אדמות שקועים בחובות שנגרמו על ידי מערכת האגררית שבה, האיכר נתן לבעל האדמות חלק ניכר מהיבול, תמורת הזכות להשתמש באדמה. כמו כן היה גידול דרמטי באוכלוסייה, שהוסיף לחץ כלכלי על משפחות האיכרים. כתוצאה מכך הופעלה תוכנית של רפורמה אגררית עוד בתקופת ״חבר העמים הפיליפיני״. עם זאת, ההצלחה של התוכנית הייתה קטנה עקב העימותים המתמשכים בין החוכרים לבין בעלי הקרקע. דוגמה לעימות כזה היה ביוזמה שניהל בניניו ראמוס באמצעות תנועת הסקדליסטה שלו, שדגלה בהורדת מיסים, ברפורמות קרקעיות, פירוק האחוזות הגדולות, ובניתוק הקשר עם האמריקאים. עימות זה הביא להתקוממות, שהתרחשה במרכז לוזון במאי 1935 ושנהרגו בה כמאה איש.
מדיניות > שפה לאומית

לחבר העמים הפיליפיני היו שתי שפות רשמיות: ספרדית ואנגלית. בשל מספרן הרב של שפות פיליפיניות, תוכנית "פיתוח ואימוץ שפה לאומית משותפת המבוססת על הדיאלקטים המקומיים הקיימים" נוסחה בחוקת 1935. חבר העמים יצר את המכון הלאומי לשפות, שהורכב בתחילה מהנשיא קזון ושישה חברים נוספים מקבוצות אתניות שונות. המכון יזם דיון אקדמי פוליטי ושפת טאגאלוג נקבעה כשפה הרשמית הנוספת, בעקבות המסורת הספרותית הנרחבת שלה. השפה, נבחרה כבסיס לשפה הלאומית שנקראה ״פיליפינו".
בשנת 1940, אישרה ממשלת חבר העמים הפיליפיני את יצירת המילון והדקדוק עבור השפה. באותה שנה, הועבר חוק שאישר את הפיליפינית כשפה הרשמית כאשר המדינה תקבל עצמאות.
מדיניות > כלכלה

מקור מטבע החוץ העיקרי של ״חבר העמים הפיליפיני״ היה מבוסס בעיקר על יצוא חקלאי. היצוא כלל אגוזי קוקוס ושמן קוקוס, סוכר ועץ. גידולים רבים אחרים ובעלי חיים גודלו לצריכה מקומית. מקורות אחרים להכנסת מטבע חוץ כללו את הכספים שהתקבלו מבסיסי הצבא אמריקאיים בפיליפינים, כמו בסיס חיל הים במפרץ סוביק ובסיס קלארק אייר (שהוקם שם כבר ב-1919), שניהם על האי לוזון.
ביצועי הכלכלה היו טובים בתחילה למרות האתגרים שמקורם בהתקוממויות אגרריות שונות. מיסים שנאספו מתעשיית הקוקוס החזקה סייעו לחיזוק הכלכלה של המדינה על ידי מימון תשתיות ופרויקטים אחרים. עם זאת, הצמיחה הופסקה עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה.
מדיניות > דמוגרפיה

בשנת 1939 התבצע מפקד אוכלוסין של הפיליפינים וקבע כי אוכלוסייתה מונה 16,000,303 נפש. במפקד הזה, האנשים סווגו על פי צבע עורם: 15.7 מיליון הוגדרו "כבעלי צבע חום", 141.8 אלף בעלי צבע "צהוב", 19.3 אלף בצבע "לבן", 29.1 אלף "שחורים", וכן הוגדרו 50.5 אלף כ"מעורבים". בשנת 1941, האוכלוסייה המוערכת של הפיליפינים הגיעה ל-17,000,000.
האנגלית הייתה השפה המדוברת על ידי 26.3% מהאוכלוסייה, על פי מפקד 1939. הספרדית, לאחר שאנגליה השתלטה עליה בראשית שנות העשרים, הפכה לשפה שדיברו בה אנשי האליטה וחברי הממשלה. השימוש בספרדית נאסר במהלך הכיבוש היפני.
מספרים משוערים של דוברי שפות פילפיניות דומיננטיות:
Cebuano: 4,620,685
טאגאלוג: 3,068,565
אילוקאנו: 2,353,518
חילגינון: 1,951,005
Waray: 920,009
Kapampangan: 621,455
פנגסינן: 573,752