stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליהו ירקוני
הערות שוליים

↑  או בכפר ליד העיר סלוצק (המורה אליהו ירקוני, בן 80 – אזרח כבוד של פתח-תקווה, מעריב, 24 במרץ 1965).
↑  ראו תמונתו בין מורי ותלמידי החדר המתוקן בסלוצק, בתוך: שמעון נחמני, נחום חיניץ (עורכים), פנקס סלוצק ובנותיה, ניו יורק; תל אביב: הוצאת ועד ספר, תשכ"ב, עמ' 92 (ספר יזכור לקהילת סלוצק, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 100).
↑  על חותנו ראו: דוד תדהר (עורך), "יוסף אלתר קלומינוס ליבוביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3784; יוסף-אלתר ליבוביץ' באתר ראשונים: פתח תקווה.
↑  עירית פ"ת תבצע עבודות ציבוריות, דבר, טור 2, 29 בדצמבר 1964; חדשות מישור החוף: פתח תקוה: תוענק אזרחות כבוד למורה א. ירקוני, מעריב, טור 3, 30 בדצמבר 1964; אזרחות כבוד של פ"ת לאברהם הרצפלד, דבר, 26 בינואר 1965; המורה אליהו ירקוני, בן 80 – אזרח כבוד של פתח-תקווה, מעריב, 24 במרץ 1965.
↑  ר' אליהו בר' אברהם ירקוני, דבר, מודעת אבל, 17 ביוני 1973.
↑  הניה ירקוני, דבר, מודעת אבל, 21 במרץ 1974.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269892205171  ISNI: 0000 0004 0296 0857  VIAF: 298893886   WorldCat (עם VIAF): 298893886
רנה פריו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באפריל 1879 בורדו, הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת 
 פטירה:  16 ביוני 1953 (בגיל 74) אלג'יר, אלג'יריה הצרפתית צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר  École supérieure de guerre 
 השתייכות:  הצבא הצרפתי צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1897–1943 (כ־46 שנים)
 דרגה:  ז'נרל ד'ארמה
 תפקידים בשירות
 מפקד קורפוס הפרשים   מפקד הארמייה הראשונה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה הקרב על בלגיה
 עיטורים
 קצין גבוה בלגיון הכבוד  צלב המלחמה 1939-1945 
 
רנה ז'אק אדולף פריו (בצרפתית: René Jacques Adolphe Prioux‏; 11 באפריל 1879 – 16 ביוני 1953) היה גנרל של הצבא הצרפתי ששירת בשתי מלחמות העולם. פריו, שהיה קצין פרשים מאוד מוכשר, עלה במהירות בדרגות הקצונה ופיקד על קורפוס הפרשים של הארמייה הראשונה במהלך הקרב על בלגיה במאי 1940. הוא נלכד על ידי הגרמנים ובילה שנתיים כשבוי מלחמה. הוא הוחזר ב-1942 והתגלה כתומך חזק במשטר וישי, ובעקבות זאת הודח מתפקיד בעל סמכות בצבא הצרפתי על ידי שארל דה גול, מנהיג הצרפתים החופשיים, לאחר הנחיתה בצפון אפריקה הצרפתית על ידי כוחות ארצות הברית ובריטניה בנובמבר 1942.
ביוגרפיה > ראשית חייו

פריו נולד בבורדו ב-11 באפריל 1879, ולאחר שעבד כמתנדב במשך ארבע שנים עבור ראש עיריית ברנאי, אור, הצטרף פריו לרגימנט הדרגונים ה-6 ב-9 באוגוסט 1897. לאחר מכן למד באקדמיה הצבאית סן-סיר, והוסמך כלוטננט משנה ברגימנט השאסורים ב-6 באוקטובר 1899. הוא הועלה לדרגת לוטננט שנתיים לאחר מכן, ובשנת 1907 שובץ ברגימנט השאסורים ה-21. בשנת 1908 הוא מונה כקצין מטה בקורפוס ה-19, ובשנת 1910 מונה לקצין מטה בחטיבת הפרשים האלג'יראית ה-1. הוא הועלה לדרגת קפטן ב-27 במרץ 1911 והוצב ברגימנט השאסורים ד'אפריקה ה-3 בחג המולד 1911, לפני שהוצב לתפקידים מיוחדים במרץ 1914.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא הוצב במטה הצבא הצרפתי. הוא עבר במהירות במספר תפקידים בשנת 1915, ושירת במטה הקורפוס ה-34, ולאחר מכן בארמיית הווז', הארמייה השביעית ועם הצבא הבלגי. פריו הוצב במטה הקורפוס ה-36 ב-22 במאי 1915, וב-9 באפריל 1917 מונה למפקד גדוד, וב-18 בפברואר 1918 הוצב ברגימנט הדרגונים ה-5. לאחר שירותו במטה הדיוויזיה ה-164, מונה פריו לראש מטה הדיוויזיה ה-52 ב-10 בפברואר 1919.
ביוגרפיה > בין המלחמות

הוא שירת במפקדה של הצבא הצרפתי במרוקו בשנת 1919, למד במכללת המלחמה École Supérieure de Guerre בספטמבר 1919, ולאחר מכן הוטלו עליו תפקידים כמדריך ב-École Supérieure de Guerre בשנת 1921. בינואר 1923 הוא היה אחראי על לימודי הפרשים בבית הספר וב-25 בדצמבר 1923 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-21 באוגוסט 1925 הוא מונה למפקד רגימנט הספאים ה-8, עליו פיקד עד מרץ 1926. בעודו משמש כמפקד רגימנט הקירסירים ה-11, הוא השתתף במשלחת הצבאית הצרפתית לפולין בשנת 1929, ואף הפך למפקדה בשנת 1931. ב-12 באוגוסט 1932 הועלה פריו לדרגת ז'נרל דה בריגדה.
באוקטובר 1932 מונה פריו כמפקד הפרשים בתוניסיה, ובמרץ 1936 הועלה לדרגת ז'נרל דה קורפוס ומונה לראש מחלקת הפרשים במשרד המלחמה. בפברואר 1938 הוא מונה למפקד האזור הצבאי ה-7 בבסאנצ'ון,  וב-1 בפברואר 1939 הוא מונה למפקח הכללי של חיל הפרשים, בעודו מפקד על האזור השביעי עד מאי 1939.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם תחילת מלחמת העולם השנייה, מונה פריו כמפקד קורפוס הפרשים ב-2 בספטמבר 1939.  הוא הוביל יחידה זו לבלגיה לאחר הפלישה הגרמנית לצרפת ולארצות השפלה, והאט את התקדמותו של הקורפוס הגרמני ה-16 (הממונע) בקרבות אנו וז'מבלו. בעקבות מותו בשוגג של הגנרל גסטון ביוט, קיבל פריו את הפיקוד על הארמייה הצרפתית הראשונה במקום הגנרל ז'ורז' מוריס ז'אן בלנשאר, שקודם להחליף את ביוט כמפקד קבוצת הארמיות הראשונה, ב-26 במאי 1940, אולם פריו יחד עם חלק גדול מהארמייה נלכדו בשבי הגרמנים שלושה ימים לאחר מכן. הגרמנים אפשרו לו לחזור לצרפת של וישי באפריל 1942,  שם הוצב במילואים במאי והועלה לדרגת ז'נרל ד'ארמה בספטמבר 1942. בהמשך שירת במטה של הגנרל אנרי גירו, והיה בין אלה שהודחו על ידי צ'ארלס דה גול, מנהיג הצרפתים החופשיים.
בזמן שהתקיים משטר וישי, נתן פריו הדרכה אנטישמית למנהיגים הבכירים של הכוחות הצרפתים של וישי  ונחשב לתומך נלהב של משטר וישי.  לאחר נחיתת בעלות הברית בצפון אפריקה הצרפתית ומשטר וישי קרס, לא הוטל על פריו שום תפקיד בעל משמעות בצבא הצרפתי והוא בילה את עשר שנות חייו הנותרות באפלולית יחסית, עד מותו ב-16 ביוני 1953.
הערות שוליים

↑  "Biography of General René-Jacques-Adolphe Prioux (1879 – 1953), France". נבדק ב-29 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  GUF, p. 536.
↑  "St. Petersburg Times - Google News Archive Search". נבדק ב-29 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Reading Eagle - Google News Archive Search". נבדק ב-29 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tasca, p. 24.
↑  "FRANCE: Gaullism and Realism". TIME.com. 26 ביולי 1943. נבדק ב-29 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810685695405606  BnF: cb11817782p (data)  ISNI: 0000 0004 4149 1360  LCCN: no2019085891  Léonore: 308348  SUDOC: 135804825  VIAF: 213307086   WorldCat (עם VIAF): 213307086
חורון

| --- | --- |

פסל של רעמסס השני כילד וחורון כעיט
 תרבות:  כנענים
 מקום מגורים:  "מצד"
 אלים מקבילים:  חור, אתום
חורון (באוגריתית: 𐎈𐎗𐎐 – "חרן") הוא אל כנעני, מקביל לאל חור ("הורוס") המצרי.
עדויות

בלחש עלילת האלים הנאבקים בנחש, הדמות המרכזית "אם פחל" קוראת לאמה, הדמות המרכזית השנייה, שמש, להוביל קול אל אלים שונים במעונותיהם, כדי להודיעם לחש קסם נגד נשיכת נחשים. לכל קריאה לאל מוקדש קטע ביצירה, כאשר ההבדל בין הקטעים הוא רק בשם האל ומעונו; לחורון מוקדש הקטע האחד עשר והאחרון מבין קטעים אלה, ומעונו הנזכר בלוח הוא "מצד" (כנראה מלשון מְצָד – מצודה). מטבעו של הטקסט כלחש רבות בו הרמיזות והסתומות על הברור, אך ניכר שלאחר שמוזכר חורון חלה תפנית: אחר הקריאה לחורון לפעול בא, בניגוד לקריאות לאלים האחרים, קטע ובו חורון ככל הנראה מטהר את הארץ. חורון מתואר כועס, הורג את בנותיה (של הנחש?), באזור של "עיר זוּ קדם" (עיר מזרחית, הנזכרת גם בלוח הבא); הוא טיהר מן העצים ערער ומן השחת עץ מוות (אליו הערער כנראה זהה), ושב לביתו, כנראה בהתחמקות כלשהי; שם בת זוגו מבקשת ממנו נחשים משוחררים כמוהר ואתנן, והוא כנראה ממלא את מבוקשה. בלוח הממשיך את הלוח הזה, בשל ערפל שכיסה את הארץ גברה "חמה" (ארס), ובין האלים המוזכרים (רובם בזוגות) כאוספי ה"חמה" מוזכרים ראשונים אל וחורון – ייתכן שאזכורו ראשון מהזוגות, כמו גם אזכוריו בשורות המקוטעות בתחילת הלוח (שלא ניתן לשחזר מהן מעבר למלים בודדות), מעיד על חשדה של שמש בבגידתו.
חורון מוזכר בלוח אחר, במסגרת לחש הקשור בלויתן נחש מיתולוגי ובגירוש, וכנראה מכיל אזכור של נחשיו של חורון.
בשתי עלילות שונות, עלילות בעל וענת ועלילת כרת, מופיעה נוסחת קללה אלוהית: ”ישבור חורון ראשך, הוי שם המקולל, ישבור חורון ראשך, עשתרת שמבעל – קדקדך!”; בעלילות בעל וענת מקלל כך בעל את אויבו ים, ובעלילת כרת מקלל כך המלך כרת את בנו הסורר. בעלילת כרת מופיע מיד לאחר מכן "תקלנ בגבל שנתכ" (תמעטנה בגבל שנותיך), ובעלילות בעל מופיע, במרווח קל (מה שנאמר באותו מרווח לא שרד) "מט תפלנ בג[בל שנתכ...]" (מטה תיפולנה בגבל שנותיך). הופעתו של חורון בקללה כשובר ראשים מבטא את היותו אל עיט, בדומה למקבילו המצרי חור.
היישוב המקראי בית חורון קרוי על שם האל הכנעני חורון; "בית חורון" הוא מקדש חורון, והיישוב נקרא ככל הנראה על שם המקדש בו. בתל קסילה נמצא אוסטרקון ועליו כתובת ”זהב. אפר. לבית. חרן. [...]” (כלומר "זהב הבא מאופיר, לבית חורון"), כאשר בית חורון יכול להיות שם היישוב או כינוי למקדש חורון, שייתכן שהיה בתל קסילה עצמו.
על אחד מהקמעות מחדתו (ארסלאן טאש) מוזכר האל "חורן" (חורון). בין הדמויות שעל הקמעות מופיע כרוב, ונפתלי טור־סיני זיהה אותו עם חורון.
בתל יבנה נמצא קליע עופרת עתיק מהתקופה ההלניסטית, המוקדש ל"ניצחון הרקלס והַוּרוֹנַס". זוג אלוהי זה מוכר גם מכתובת מדלוס שהוקדשה על־ידי תושבים מיבנה או יבנה־ים לאלוהי העיר. לאור היישוב הפיניקי בעיר, הרקלס מזוהה עם מלקרת הצורי, ו"האורונאס" מזוהה עם האל הכנעני חורון.
בתקופה ההלניסטית במצרים, זוהה אתום עם Ερο או Ηρων, המזוהה עם חורון.
לקריאה נוספת

W. F. Albright, The Canaanite God Ḥaurôn (Ḥôrôn), The American Journal of Semitic Languages and Literatures 53, 1936, עמ' 1–12
W. F. Albright, The Egypto-Canaanite Deity Haurôn, Bulletin of the American Schools of Oriental Research, 1941, עמ' 7–12 doi: 10.2307/1355138
John Gray, The Canaanite God Horon, Journal of Near Eastern Studies 8, 1949, עמ' 27–34
ביאורים

↑  גבל העיר, או "גבול", או גבול במשמעות הר
הערות שוליים

1 2  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 168
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 682–697 – לוח UT 607
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 699, 703 – לוח UT 608
↑  KTU2 1.82 (ראו André Caquot, Un recueil Ougaritique de formules magiques: KTU 1.82, SEL 5, 1988, עמ' 42–43)
↑  לפירוש כללי על הנוסחה, וכן על הופעתה בעלילות בעל וענת ופירושה שם, ראו צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 62–71 – לוח UT 137
להופעת הנוסחה בעלילת כרת ופירושה שם, ראו צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 536–542 – לוח UT 127
↑  אהרן אמיר, "חורון בארץ־העברים", בתוך: ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 17
↑  John Gray, The Canaanite God Horon, Journal of Near Eastern Studies 8, 1949, עמ' 27–34‏, JSTOR 542437
↑  Eugenio Alliata (2000-12-19). "Bethoron (Bayt Ur)". Studium Biblicum Franciscanum. Archived from the original
1 2  שמואל אחיטוב, הכתב והמכתב, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 156–157
1 2  שמואל אפרים ליונשטאם, ערך "בית חורון", בתוך: אנציקלופדיה מקראית ב' (ב'–זתר), מוסד ביאליק, 1954, עמ' 73 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
↑  נחשף קליע עופרת נדיר הנושא כתובת מאגית לניצחון, באתר אוניברסיטת בן־גוריון, ‏8 בדצמבר 2022
1 2  W. F. Albright, The Canaanite God Ḥaurôn (Ḥôrôn), The American Journal of Semitic Languages and Literatures 53, 1936, עמ' 5
↑  שמואל אחיטוב, ערך "פִּתֹם", בתוך: אנציקלופדיה מקראית ו' (עבד–צרתן), מוסד ביאליק, 1971, עמ' 640 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- | --- | --- |
| מפחרת האלים | אל • אשרה • בעל־הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח  • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואב • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • סכן • צדק (אנ') • מישור (אנ') • שלמן • גד • רפאים |  |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |  |
| ספרוּת | שירה אוגריתית: עלילות בעל וענת ‧ עלילת אקהת ‧ עלילת כרת ‧ הולדת שחר ושלם ‧ חתונת ירח ונכל ‧ לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש • כתבי סכניתן |  |
| פולחן | במות • מרזח • פסלים מצבות • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • תרפים • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות, זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • העלאה באוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 241633435
אסף שריג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בינואר 1968 (בן 56) בית השיטה, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 זרם:  רוק
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית
 כלי נגינה:  גיטרה, בס
 שיתופי פעולה בולטים:  איפה הילד?
 
אסף שריג בשדות גבעת ברנר, להקת איפה הילד?, 2021.
אסף שריג (נולד ב-29 בינואר 1968) הוא זמר, מלחין, גיטריסט ומפיק מוזיקלי, ממקימי להקת איפה הילד?.
ביוגרפיה

שריג הוא בנו של המשורר והמלחין יוסף שריג, ושרה רגב. נכד לנחום שריג, מפקדה הראשון של חטיבת הנגב, ולסופרת הילדים תקוה שריג, בתם של יוסף ולאה זליגר. דודו היה רן שריג, שהיה סגן מפקד אוגדה 90.
שריג הוא יליד קיבוץ בית השיטה, הוריו התגרשו כאשר היה בן שנתיים ואביו התחתן בשנית. לאסף אח אחד נוסף. עם הגירושים אסף ואימו עברו למקום הולדתה של האם, קיבוץ גבעת ברנר, שם הוא מתגורר גם כיום. כשהיה כבן חמש נהרג אביו במלחמת יום הכיפורים.
קריירה > איפה הילד

בשנת 1984 בגיל 16, בעודו בתיכון, הקים שריג יחד עם חמי רודנר את להקת איפה הילד. את ההיכרות ביניהם עשתה רותי, אחותו של רודנר, איתה למד באותה כיתה. בשנת 1990 עבר לתל אביב והצטרף לחמי רודנר. השניים צרפו אליהם את אופיר בר עמי מקיבוץ חניתה והמתופף החיפאי אסף "בובי" מרוז. עם איפה הילד? הוציא 4 אלבומים. הלהקה הופיעה ברחבי הארץ וזכתה להצלחה רבה. שריג שר חלק ניכר מהשירים של הלהקה, למרות שרודנר נחשב לסולן, והיה מעורב בכתיבת ובהלחנת רוב הלהיטים שלה.
בשנת 1993 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "זמן סוכר", בהפקתו של יובל שפריר. האלבום זכה להצלחה רבה ולהיטים ממנו הושמעו ברדיו והוקרנו בתוכניות טלוויזיה. התקליט הגיע למעמד של אלבום פלטינה באותה שנה.
האלבום השני של הלהקה, "שדים", יצא בשנת 1994, גם הוא בהפקתו של יובל שפריר. כדי לא ליצור את הרושם שרודנר הוא מרכז הלהקה וכל שאר החברים פחות חשובים הודגשו באלבום מעורבותם של הנגנים האחרים בלהקה. מעורבותו של אסף שריג בכתיבה ובהלחנה גדלה מאוד (הוא הלחין שבעה שירים, ביניהם הלהיטים "לבן בחלום שחור", "השדים הירוקים" ו"מישהו שומע אותי") וגם אופיר בר-עמי כתב והלחין שני שירים (ביניהם "אהובה הקטנה"). האלבום "שדים" זכה להצלחה גדולה יותר אף מזמן סוכר.
ב-1995 יצא האלבום "מסעותי עם עצמי", אלבומה השלישי של "איפה הילד". ההפקה המוזיקלית של האלבום הייתה של יובל בנאי, אך האלבום נכשל במכירות. ללהקה נגמר החוזה עם הליקון, שבו היו לה שלושה אלבומים, והחוזה לא הוארך. בעקבות כישלון האלבום התפרקה הלהקה.
בשנת 1995 נסע שריג ללונדון על מנת להקליט שירים באנגלית אך שב לארץ שנה לאחר מכן.
מאוחר יותר ב-1996 חזרה הלהקה לפעילות ביוזמתו של רודנר, כשאלבום הסולו הראשון המתוכנן שלו הפך לאלבום של איפה הילד. הלהקה הקליטה את האלבום (שנקרא "איפה הילד?") עם גיטריסט חדש, שיף (שפריר) ערד, ועם שריג שחזר מחוץ לארץ. בהפקה המוזיקלית של האלבום, השתתפו איפה הילד ושי להב, שגם ניגן בהקלטות בקלידים שונים. האלבום הוקדש לזכרו של יצחק רבין.
הלהקה התפרקה רשמית בשנת 1999. מופע איחוד נערך בשנת 2001.
בשנת 2008 חידשו חברי "איפה הילד?" את פעילות הלהקה, ובשנת 2012 יצא אלבומם "בני המאה ה-20".
מאז שנת 2016 מופיעה הלהקה ברחבי הארץ.
במרץ 2017 הוציאו חברי "איפה הילד?" את אלבומם החמישי "מתוק בחשיכה", בהפקתו המוזיקלית של עופר מאירי.
קריירה > ווקי טוקיז

במקביל ל"איפה הילד" מופיע שריג עם "ווקי טוקיז", להקה משלו שהוציאה מספר אלבומים. בלהקה הזאת שריג במרכז וחבריה התחלפו עם השנים. עם הלהקה הוציא מספר אלבומים באנגלית וב-2023 הוציא את האלבום קוצים וקיקיון בעברית.
קריירה > הפקה מוזיקלית

בשנת 1995 הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של להקת אלג'יר "נאמנות ותשוקה".
בשנת 2003 הפיק את אלבומו הראשון של יובל גורביץ'.
קריירה > שירים לזכר אביו

שריג הלחין את השיר "כנפיים, אינך שומע" שכתב אביו, יוסף שריג. השיר נכלל באלבום "זמן סוכר".
ב-2013 הלחין וביצע את השיר "מותי בא לי לפתע", שכתב אביו חצי שנה לפני מותו.
קריירה > סרט

בשנת 2022 השתתף בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר.
חיים אישיים

כיום מתגורר שריג בקיבוץ גבעת ברנר, הוא גרוש ואב לילד.
ב-2023 חתם על עצומת האמנים נגד הממשלה ה-37 והפגיעה בדמוקרטיה.
דיסקוגרפיה > עם איפה ילד

זמן סוכר (1993)
שדים (1994)
מסעותי עם עצמי (1995)
איפה הילד? (1996)
מישהו שומע אותי (1998) - אלבום אוסף
בני המאה ה-20 (2012)
מתוק בחשיכה (2017)
דיסקוגרפיה > סולו

(Cortex (1997 - פרויקט אינסטרומנטלי ראשוני בעזרתו של ליאור מזרחי
(Abuser Friendly (2001
(2004) - The Stupid Years
(2009) Fat Elvis
קוצים וקיקיון (2023) - אלבום ראשון בעברית, עם הווקי טוקיז. בשנת 2020 הוציא את השיר "קוצים וקיקיון" שהופיע מאוחר יותר באלבום.
הערות שוליים

1 2  איתמר זהר, הבן שר, אביו שכתב את המלים ונפל מעולם לא שמע, באתר הארץ, 7 במאי 2019
↑  אסף נבו, ‏אסף שריג ואלביס השמן, באתר ‏מאקו‏, 29 במרץ 2009
↑   בן שלו, בימים של חרדה ושנאה, אסף שריג מוצא נחמה באלבום סולו חדש וב"איפה הילד", באתר הארץ, 18 במאי 2023
↑  עשרות אמנים הודיעו כי יגיעו להפגנה נגד הממשלה, באתר "סרוגים", 26 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297945205171  ISNI: 0000 0000 7117 5458  MusicBrainz: bafaa0e3-b6a0-4671-b4be-799c48ee7b9f  VIAF: 100884683   WorldCat (עם VIAF): 100884683
פרנסיסקה סוזאנו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בספטמבר 1897 
 פטירה:  22 בנובמבר 2021  (בגיל 124) Kabankalan, הפיליפינים 
 מדינה:  הפיליפינים 
 
פרנסיסקה סוסאנו (בפיליפינית: Francisca Susano;‏ 11 בספטמבר 1897 – 22 בנובמבר 2021) הייתה פיליפינית שזוהתה על ידי ספר השיאים של גינס כאדם המבוגר ביותר בעולם עד למותה בגיל 124. היא נולדה בעיירה סן חוסה, בפרובינציית נג'או, בפיליפינים, ושימשה כסמל לחיים ארוכים ואורך חיים בריא במדינתה.
חיים מוקדמים

סוסאנו נולדה ב-11 בספטמבר 1897, בתקופה שבה הפיליפינים היו תחת שלטון ספרדי, וצמחה בעידן שבו המדינה הייתה שותפה במלחמות רבות. היא גדלה בעיירה כפרית, שם עבדה בחקלאות. סוסאנו נישאה וולדה שמונה ילדים, מהם שלושה שרדו אותה.
תואר "האדם המבוגר ביותר בעולם"

היא זוהתה כאדם המבוגר ביותר בעולם כאשר הייתה בת 124. פרנסיסקה סוסאנו זכתה להכרה ברחבי העולם בשל גילה המרשים. במהלך השנים, היא קיבלה תשומת לב רבה מהתקשורת הפיליפינית והעולמית. נמסר שהיא נהנתה מחיים בריאים יחסית עד מותה, כולל אורח חיים טבעי שנשען על עבודה קשה, מזון בריא ושמירה על קשרים עם המשפחה והקהילה.
מותה

סוסאנו נפטרה ב-22 בנובמבר 2021 בגיל 124, זמן קצר לאחר שהתגלתה על ידי ספר השיאים של גינס כאדם המבוגר ביותר בעולם. מותה הגיע לאחר פרסום רב על הישגיה המרשימים, וכתוצאה מכך, התקיימו מגוון תצוגות ציבוריות במדינה לזכרה.
מותה > הפרסום הדל של פרנסיסקה סוסאנו

פרנסיסקה סוסאנו, שנולדה בשנת 1897 ונפטרה בנובמבר 2021 בגיל 124, הייתה אחת מהאנשים המבוגרים ביותר בעולם במהלך חייה. למרות גיל ההישג המרשים שלה, היא לא זכתה לפרסום רחב כמו אנשים אחרים שחיים חיים ארוכים במיוחד.
למעשה, כאשר היא הוכרזה על ידי ספרי שיאי עולם כאדם המבוגר ביותר בעולם, שמו של סוסאנו לא היה מוכר באופן נרחב בתקשורת העולמית. אחת הסיבות לכך עשויה להיות העובדה שהיא חיה באזורים מבודדים בפיליפינים, ולא הייתה דמות ציבורית או משפיעה במובנים הרגילים של פרסום. גם כאשר הוצגה בהקשרים של אנשים חיים בגיל 100 ומעלה, לא הייתה נוכחות מדיה גדולה.
התקשורת העולמית, במיוחד בשנים האחרונות, הייתה ממוקדת יותר בסיפורים של אנשים צעירים יותר או במקרים של "סנסציות" מהירות. במקרים רבים, כמו פרנסיסקה סוסאנו, האור לא הופנה לעיתים קרובות על ידי כלי התקשורת שמעדיפים להתרכז בסיפורים חדשים או יותר מוכרים.
החיים של פרנסיסקה סוסאנו אינם תופסים מספיק מקום במודעות הציבורית, למרות ההשפעה שהיא יכולה היה להשפיע על ההבנה שלנו על הזקנה והאריכות ימים.
קריירה ובחירות אישיות

סוסאנו לא שימשה בפומבי כידוענית, אך נודעה כמשפיעה גדולה בקהילתה המקומית. עם הזמן, היא הפכה לדמות אייקונית, ונשארה משפיעה על אנשים צעירים רבים עד למותה. אחד המאפיינים הבולטים בחייה היה סגנון חיים פשוט אך קשור לכפר, שבו לא נזקקה לטכנולוגיות חדישות או חידושי זמן.
ההכרה העולמית

ב-2021, אחרי שהוכיחה את גילה המוצלח, זכתה סוסאנו להכרה עולמית כאדם המבוגר ביותר בעולם. רבות מההודעות על מותה התייחסו לתקופה בה הייתה חיונית ובעלת השפעה מרשימה.
ראו גם

האנשים החיים המבוגרים ביותר
הערות שוליים

↑  ""Francisca Susano, world's oldest person, dies at 124."". The Philippine Star. נבדק ב-2024-03-01.
↑  ""Meet the world's oldest living person: Francisca Susano, 124."". Philippine Daily Inquirer. נבדק ב-2024-03-01.
↑  ""Francisca Susano, 124, named world's oldest living person, dies in Philippines."". BBC News. נבדק ב-2024-03-01.
↑  ""The Philippines' Oldest Living Person, Francisca Susano, Passes Away at 124."". Manila Bulletin. נבדק ב-2024-03-01.
↑  ""Francisca Susano, World's Oldest Person from the Philippines, Dies at 124."". News5. נבדק ב-2024-03-01.
↑  ""Francisca Susano, Philippines' oldest person, dies at 124."". Rappler. נבדק ב-2024-03-01.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרנסיסקה סוזאנו".
ג'יימי פאר

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1934 (בן 90) טולידו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Woodward High School 
 תקופת הפעילות:  1955–2018 (כ־63 שנים)
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 השקפה דתית:  Antiochian Orthodox Christian Archdiocese of North America 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  מדליית הכבוד של האליס איילנד 
 www.jamiefarr.com
 
יחד עם צוות השחקנים של הסדרה "מ.א.ש" ב-1977
ג'יימי פאר (נולד ב-1 ביולי 1934) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי. פאר נודע בעיקר בזכות גילום דמות החייל מקסוול קלינגר בסיטקום האמריקני הפופולרי "מ.א.ש" אשר ניסה להשתחרר מהשירות הצבאי ולשוב לארצות הברית על ידי לבישת בגדי נשים. בשנת 1985 פאר קיבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ראשית חייו

נולד בשם ג'מיל ג'וזף פארה ב-1 ביולי 1934 בעיר טולידו שבמדינת אוהיו להורים ממוצא לבנוני. אביו, שהיה בעל חנות מכולת, היה מהגר מאזור עמק בקאע שבלבנון ואמו, אשר הייתה תופרת, הייתה דור ראשון למהגרים לבנונים אשר גדלה באיווה. פאר גדל בחלק הצפוני של העיר טולידו, בה הייתה קהילה ערבית גדולה, בשכונה עם אוכלוסייה מגוונת.
בצעירותו גילה פאר עניין רב במשחק וקומדיה, והשתתף בהפקות תיאטרון מקומיות שונות.
קריירה

פריצת הדרך של פאר הגיעה כאשר קיבל את התפקיד של רב"ט מקסוול קלינגר בסיטקום האמריקני הפופולרי "מ.א.ש" אשר שודר במקור בערוץ CBS בין השנים 1972 עד 1983. דמותו של רב-טוראי קלינגר, אשר מנסה כל העת להשתחרר מהצבא בשל אי שפיות, נוהגת להתלבש כל העת בבגדי נשים. פאר היה מועמד למספר פרסי אמי על גילום הדמות.
פאר הופיע גם לאורך השנים במספר תוכניות טלוויזיה, סרטים והפקות במה כולל הופעות אורח בסדרה "ספינת האהבה", "המופע של דיק ואן דייק" ו"מופע שנות ה-70". בין השנים 1983 ל-1985 פאר גילם שוב את דמותו של קלינגר בסיטקום "AfterMASH" אשר היה ספין-אוף לסדרה מ.א.ש.
הקריירה הקולנועית של פאר כללה תפקידים בסרטים כמו "זרע הפורענות" (1955) "מישהו במיטתה של אמא" (1968) ו-"Scrooged" ‏(1988).
פאר החליט לסיים את קריירת המשחק ב-2018 לאחר הידרדרות במצבו הבריאותי.
חיים אישיים

ב-1963 פאר התחתן עם הדוגמנית ג'וי אן ריצ'רדס. לזוג יש שני ילדים.
פאר סובל מדלקת מפרקים שיגרונית חמורה מתחילת שנות ה-90 ואילך.
פאר דובר ערבית באופן שוטף.
הערות שוליים

1 2  Higdon, Todd G. (2008-03-29). "'A wonderful life'". The Neosho Daily News. Neosho, Missouri, USA. אורכב מ-המקור ב-2011-07-14. נבדק ב-2021-02-10.
↑  Hiel, Betsy (28 במרץ 2000). "A soldier in a dress put Toledo into America's living rooms". The Blade. Toledo, Ohio, USA. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Hollywood Walk of Fame: Jamie Farr". Hollywood Walk of Fame. 2019-10-25. נבדק ב-2021-02-10.
↑  Wadlow, Brad (2023-02-28). "Remember when ... Historic M*A*S*H finale aired 40 years ago". mycentraljersey.com. נבדק ב-2023-10-18.
↑  "Jamie Farr: Biography". Turner Classic Movies. נבדק ב-2023-10-19.
1 2  Smith, Gary (2023-02-25). "Jamie Farr had it all". The Hamilton Spectator. Hamilton, Ontario, USA. נבדק ב-2023-10-18.
↑  Smith, Gary (2015-11-02). "Review: Theatre Aquarius production of Jack of Diamonds sparkles with silliness". The Hamilton Spectator. Hamilton, Ontario, Canada. נבדק ב-2023-10-18.
↑  "Jamie Farr stars as himself in upcoming Toledo show". The Blade. 2017-09-29. נבדק ב-2023-10-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007317351605171  PLWABN: 9810671183905606  BnF: cb14176396g (data)  ISNI: 0000 0000 6311 0590  LCCN: n90697733  SNAC: w6j13g93  Trove: 1443973  VIAF: 69139682   WorldCat (עם VIAF): 69139682
ניקולה טרזיץ'

ניקולה טרזיץ' (בסרבית: Никола Терзић; נולד ב-28 בספטמבר 2000 ביגודינה שברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פאנסראיקוס מליגת העל היוונית.
קריירת מועדונים

טרזיץ' גדל במחלקות הנוער של יגודינה וצ'וקאריצ'קי. בסוף שנת 2020 הושאל ל-IMT.
ב-3 בפברואר 2021 חתם טרזיץ' על חוזה לארבע שנים בפרטיזן בלגרד. בחצי השני של עונת 2022/2023 הושאל לבנדירמהספור מליגת המשנה הטורקית.
ב-20 בספטמבר 2023 חתם בהפועל אום אל פאחם.
קריירה בינלאומית

טרזיץ' היה חלק מסגל נבחרת סרביה עד גיל 21.
הערות שוליים

↑  תומר חבז, ‏שחקן הכנף ניקולה טרזיץ' חתם באום אל פאחם, באתר ONE‏, 20 בספטמבר 2023
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניקולה טרזיץ'".
דן ילון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוקטובר 1944 בוקרשט, ממלכת רומניה
 נהרג:  10 באוקטובר 1973 (בגיל 28) רמת הגולן
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי קריית שאול
 מדינה:  ישראל
 בת זוג:  דורינה
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן
 תפקידים בשירות
 רופא צבאי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים    מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   צל"ש הרמטכ"ל
 הנצחה
 אנדרטה לבני רמתיים שנפלו במערכות ישראל, הוד השרון  אנדרטה לחללי אוניברסיטת תל אביב שנפלו במערכות ישראל, תל אביב-יפו  יד לשריון, לטרון  אתר הנצחה לחללי חיל הרפואה, חיפה  בית יד לבנים, גבעתיים  בית יד לבנים הוד השרון  חדר זיכרון לנופלים בבית הספר החקלאי הכפר הירוק, רמת השרון  גלעד לנופלים מגדוד הרפואה, אלי-עד  יד זיכרון וגבורה לבני גוש דן שנפלו במערכות ישראל בבסיס תל השומר
 
דן ילון גרסטנפלד (18 באוקטובר 1944 – 10 באוקטובר 1973) היה רופא וחייל בעל צל"ש הרמטכ"ל שנהרג במלחמת יום הכיפורים.