stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יובל שרלו

| --- | --- |

 לידה:  29 בדצמבר 1957  (בן 67) ז' בטבת תשי"ח ישראל רמת גן, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  גמרא, הלכה, תנ"ך, מחשבת ישראל
 מעסיק:  אוניברסיטת בר-אילן 
 רבותיו:  הרבנים אהרן ליכטנשטיין, יהודה עמיטל, יואל בן-נון, אריה בינה
 
הרב יובל שֶׁרְלוֹ (נולד ב-ז' בטבת ה'תשי"ח, 29 בדצמבר 1957) הוא ראש ישיבת אורות שאול (יחד עם הרב תמיר גרנות והרב איתמר אלדר), וראש תחום המרכז לאתיקה בארגון רבני צהר ופעיל ציבורי בולט בזרם הדתי לאומי. הרב שרלו עוסק במגוון תחומים, דוגמת לימודי תורה ויהדות, פובליציסטיקה, ואתיקה. ממייסדי ארגון רבני צהר וחבר בו, וממייסדי פורום תקנה. במסגרת עיסוקו באתיקה רפואית הוא מכהן בוועדות שונות של משרד הבריאות, ובעבר כיהן כראש הדסק לאתיקה ודתות במרכז לאתיקה בירושלים.
עמדותיו > תורת ארץ ישראל

המושג של "תורת ארץ ישראל" תופס מקום מרכזי בהגותו של הרב שרלו, אשר בעקבות דבריו של הראי"ה קוק בנושא, פיתח את זאת ככינוי לסוג של התחדשות הלכתית. לדבריו, בארץ ישראל אין לפסוק הלכה רק בעזרת כלים פנים הלכתיים, והבירור ההלכתי יעשה גם על פי 'רוח החוק', שיתברר בלימוד האגדה והנסתר, ויושפע ממוסר הנביאים. הרב שרלו קורא לשאוף לקראת מערכת הלכתית שאיננה נוקשה כמו המערכת הגלותית, אלא היא דינמית ומותאמת אישית, ומנוסחת כהנחיות בעלות אופן כללי ולא ככללים חתוכים. המושג "תורת ארץ ישראל" הוסבר על ידי הרב שרלו באופן נרחב בספרו תורת ארץ ישראל.
עמדותיו > יישוב ארץ ישראל

עמדת הרב שרלו היא שמצוות ישוב ארץ ישראל אינה דוחה פיקוח נפש בכל מחיר, אולם הוא סבור שנקודת המוצא בכל דיון לגבי גבולותיה של ישראל צריכה להיות המחויבות לארץ ישראל. משום כך, הוא התנגד לתוכנית ההתנתקות שלא הכילה לדעתו עיקרון זה, ובנוסף נעשתה כנגד רצון העם וללא דאגה למתיישבים. עם זאת, הוא שלל כל סוג של התנגדות אלימה לתוכנית וכן סרבנות של חיילי צה"ל, וקרא לתלמידיו להשתתף רק בהפגנות ובפעילות הסברה, מתוך הבנה שהמטרה אינה ארץ ישראל לבדה, אלא "הברית המשולשת של עם ישראל, ארץ ישראל ותורת ישראל". עם זאת, בכינוס באפרת בפברואר 2010 אמר כי "אם מדינת ישראל תעשה חס וחלילה פעולת נסיגה, ופעולת הנסיגה תיעשה באותה דרך של הפקרת המתיישבים,  אני רואה בזה עילה חד משמעית לסירוב". כחלק מעיסוקו בנושא, פרסם ספר בשם שו"ת ההתנתקות.
הרב שרלו גינה פעמים רבות את פעולות "תג מחיר" המכוונת כנגד ערבים חפים מפשע. לדבריו, פעילות כזאת "פוגעת בכל מה שחשוב לנו, במוסר, בהלכה, באמונה ומדינת ישראל, אין לו שום תועלת ושום הצדקה. הוא לא משיג אף הישג".
ב-2021, במהלך המהומות בערים המעורבות תמך הרב שרלו במעסיקים שפיטרו עובדים ערבים ששבתו כהזדהות עם הטרור הפלסטיני, בשל היותה "הזדהות אקטיבית עם אויבי המדינה והלוחמים להשמדתה". בהמשך תמך בעיקרון שהביעו עובדי חברת החשמל שהכריזו שלא יתקנו את קווי רשת החשמל לעזה, כל עוד לא הושבו גופות החטופים הדר גולדין ואורון שאול והנעדר אברה מנגיסטו, שהוחזקו בידי חמאס. עם זאת, סייג שזהו תפקידה של המדינה ולא של העובדים כאזרחים פרטיים.
עמדותיו > צניעות

לשיטת הרב שרלו החברה הרצויה לכתחילה היא "חברה צנועה מעורבת". הוא מנושאי הדגל המרכזיים בציבור הדתי לאומי של קיום חברה שלמה. הוא סבור כי העיסוק המופרז בנושאי צניעות גורם לדחיקת נושאים חשובים אחרים כמו שמירת מצוות, גמילות חסדים, צדק חברתי, הקפדה בענייני לשון הרע ועוד, ובאופן פרדוקסלי מביא פעמים רבות דווקא למצב של חוסר צניעות בשל העיסוק האובססיבי בנושא זה. שיטתו מוצגת בחוברת הנקראת חברה שלמה אשר חוברה יחד עם תלמידו רן חורי.
חלק מפסיקותיו בנושאי צניעות, כדוגמת עידוד קיום חברה מעורבת והיתרו לרווקה בגיל מבוגר ללדת ילד ללא נישואין בהפריה חוץ גופית, ספגו ביקורות מרבנים כגון הרב אברהם שפירא והרב שמואל אליהו.
עמדותיו > הטרדות מיניות

הרב שרלו היה ממייסדי פורום תקנה אשר מטרתו לטפל במקרים של הטרדות מיניות אשר לא יגיעו למשטרה בכל אופן.
בשנת התשפ"ג, הביע תמיכה במתלוננת הראשונה נגד הרב צבי ישראל טאו, וטען שצריך לברר את התלונה במשטרה. אך בעקבות טענתה של המתלוננת הראשונה, כי הרב טאו הוא ממשפחה גרמנית נאצית הקרובה בקשרי משפחה ליוזף מנגלה, וכי הרב טאו מתחזה ליהודי, אמר, כי יש להתעלם מטענות אלה כל עוד אין ראיות לדבר..
עמדותיו > לימוד תנ"ך

בשנת 2000 פרסם הרב שרלו מאמר בקובץ כתנות אור בשם "אשר בנו שתיהן את בית ישראל", העוסק ביחסים שבין לאה, רחל ויעקב. במאמר הציע הרב שרלו מספר פרשנויות לסיפור גניבת רחל את התרפים של אביה, לבן, ואחת מהן שייתכן שרחל "הייתה נגועה בעבודת אלילים". הדברים הביאו להתכתבות ענפה ולפולמוס ציבורי הקרוי "תנ"ך בגובה העיניים", במסגרתו הרב משה בלייכר ראש ישיבת שבי חברון, אף קרא להחרים את הרב שרלו. פולמוס זה עסק ביחס הראוי לדמויות תנ"כיות ובמידת הלגיטימציה לביקורת עליהן.
עמדותיו > התחסנות ואתיקה רפואית

במהלך מגפת הקורונה עודד הרב שרלו התחסנות. בהמשך הצטרף לקריאה לתת העדפה מסוימת לחולים מחוסנים על כאלה שאינם מחוסנים. ”כשמגיעים לקצה האחרון שיש בו מצב שחיי האחד הם על חשבון חיי השני, כאן צריכה להיות עדיפות למי שעשו את כל הנדרש מהם על פני מי שהחליטו אחרת וצריכים לשלם על הדבר הזה”. לדבריו, הבחירה החופשית שלא להתחסן אכן נתונה לכל יחיד, אך יש השלכות להחלטה.
ספריו

חלק מספרי הרב שרלו נגישים לקריאה באינטרנט.
וארשתיך לי לעולם – דמותו הדתית של האדם מישראל בעת התחייה, חיספין: ספרי הגולן, תשנ"ו
תורת ארץ ישראל – תורת ארץ ישראל לאור משנת הראי"ה קוק, חיספין: ספרי הגולן, תשנ"ח
בין משכן לעגל – על התחדשות דתית לעומת רפורמה, ירושלים: ראובן מס, 2000
והיו לאחדים בידך – בין הרמוניה לדיאלקטיקה במשנת הרב יוסף דב הלוי סולובייצ'יק, אלון שבות: תבונות, תש"ס
רשו"ת הרבים – תשובות שניתנו באינטרנט במגוון נושאים, פתח תקווה: ישיבת ההסדר פתח תקווה, תשס"ב
רשו"ת היחיד – תשובות בענייני צניעות ואישות, פתח תקווה: ישיבת ההסדר פתח תקווה, תשס"ג
אחריך נרוצה – פירוש משולב, פשט ודרש, על ספר שיר השירים, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2003
רשו"ת הציבור – תשובות בענייני מדינה וציונות דתית, פתח תקווה: ישיבת ההסדר פתח תקווה, תשס"ה
יראה ללבב – על ייעוד הנבואה ותוכנה הפנימי, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2007
רשו"ת להחמיר – על היחס לחומרות בהלכה, פתח תקווה: ישיבת ההסדר פתח תקווה, תשס"ז
והלכה כבית הלל – על היחס למחלוקות ביהדות, אלון שבות: תבונות, תשס"ח
בצלמו – על האדם הנברא בצלם, ירושלים: ראובן מס, 2009
שו"ת ההתנתקות – שאלות ותשובות בענייני תוכנית ההתנתקות, תל אביב: ידיעות ספרים, 2010
חברה שלמה: חברה צנועה מעורבת לכתחילה – חוברת חינוכית לנוער בנושא חברה מעורבת וצניעות (יחד עם רן חורי), תל אביב: נאמני תורה ועבודה והקיבוץ הדתי, תשע"א
רשו"ת הדיבור – תשובות בענייני דיבור, אמת ושקר ולשון הרע, רעננה: מגיד וישיבת אמי"ת אורות שאול, תשע"ו
לשם שמיים: האתיקה של המחלוקת – חיבור בדבר האתיקה של הדיון הציבורי, ירושלים: מגיד, 2018
כי ישרים דרכי ה': אתיקה יהודית - הנוכחות והמחויבות ליסודות המוסריים ואיך להתמודד עם מצוות שנדמים כסותרים את הנאמנות למוסריות, ראשון לציון: ידיעות ספרים, 2024
חיים אישיים

הרב שרלו נשוי לד"ר סמדר שרלו, מַרְצָה בבית הספר ללימודי יסוד  באוניברסיטת בר-אילן. סמדר היא נכדתו של הרב יהושע קניאל. הזוג מתגורר בתרום ולהם שבעה ילדים ונכדים. בנו של הרב יובל שרלו, הרב אלחנן שרלו, מכהן כראש ישיבת עתניאל החל מקיץ 2022.
הערות שוליים

↑  כיהן כחבר בוועדת סל התרופות, בוועדת הלסינקי העליונה, בוועדה לבררת מין העובר ובאחרות.
↑  דברים שלא ידעתם על הרב יובל שרלו,  באתר כיפה, 25 באפריל 2013
יוסי קליין, מאמין באבולוציה לא ברבולוציה, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2011
↑  אביעד הכהן, "הרב הווירטואלי – על שו"ת אינטרנט וספיחיו", מימד 27 (נובמבר 2003)
↑  אתר מיזם צהר לאתיקה
↑  הרב יובל שרלו, "דמותה של ההלכה הנבואית", אקדמות יב, תמוז תשס"ב
↑  הרב יובל שרלו, ‏שיחה על ההתנתקות,  באתר כיפה, 29 ביוני 2005
↑  אנשיל פפר, הרב יובל שרלו: נסיגה והפקרת יישובים - עילה חד משמעית לסירוב פקודה, באתר הארץ, 17 בפברואר 2010
↑  הספר עורר דיון בכתב העת אקדמות, גליונות כו וכז
↑  ישי קרוב, הרב שרלו: תג מחיר - מתכון בטוח להפסד, באתר ערוץ 7, 4 במרץ 2011
↑  יהונתן גוטליב, הרב יובל שרלו תומך במעסיקים שפיטרו עובדים ערבים ששבתו היום, באתר ערוץ 7
↑  שמעון כהן, הרב יובל שרלו: אתיקה, משילות וחשמל בעזה, באתר ערוץ 7
↑  שלמה פיוטרקובסקי, הרב שרלו בחוברת חדשה: חברה צנועה מעורבת, באתר ערוץ 7
↑  הרב יובל שרלו, תנועת נוער צנועה-מעורבת, באתר ישיבת אורות שאול
↑  הרב יובל שרלו, לידה ללא נישואין, באתר ישיבת אורות שאול
↑  אבישי בן חיים, הרב שפירא נגד הרב שרלו, באתר nrg
↑  עידן יוסף, הרב שמואל אליהו על הרב שרלו: אין להתחשב כלל בדעותיו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 באוגוסט 2005
↑  Geekonomy - פרק #140 – שנה טובה עם הרב יובל שרלו, באתר Geekonomy, ‏2017-09-19
↑  הרב יובל שרלו מגיב למפנה בפרשת הרב טאו, באתר "סרוגים", 19 בינואר 2023
↑  הרב יובל שרלו, "אשר בנו שתיהם את בית ישראל", בתוך: כתנות אור – בירור אמוני בסוגיית הצניעות, ירושלים תש"ס
↑  על פולמוס "תנ"ך בגובה העיניים" ראו: יאיר שלג, חרמות נוראים וגזרות שמד, עכשיו גם בישיבות ההסדר, באתר הארץ, 12 בפברואר 2002
↑  שמעון כהן, הרב יובל שרלו: "מי שלא מתחסן, צריך להבין שיש לכך מחיר", באתר ערוץ 7, 10 באוקטובר 2021
↑  במהדורת אינטרנט
↑  במהדורת אינטרנט
↑  במהדורת אינטרנט
↑  הספר בפורמט PDF
↑  הספר בפורמט PDF
↑  גיא עזרא, ‏"לאחר תהליך חשיבה": ראש ישיבה חדש לישיבת עתניאל, באתר "סרוגים", 7 באוקטובר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311743405171  BnF: cb145070844 (data)  GND: 140088423  ISNI: 0000 0000 6656 6059  LCCN: no96064863  ORCID: 0000-0003-1063-4317  VIAF: 12537710   WorldCat (עם VIAF): 12537710 
הרב יובל שרלו, 2007
הרב יובל שרלו עם פרופ' אסא כשר. ינואר 2019
הרב יובל שרלו נואם בעצרת לציון 100 יום לחטופים בעזה
נוריץ' סיטי

מועדון כדורגל נוריץ' סיטי (באנגלית: Norwich City Football Club) הוא מועדון כדורגל אנגלי מהצ'מפיונשיפ, המייצג את העיר נוריץ'. קבוצת הכדורגל של המועדון, המשחקת במדים צהובים-ירוקים, ידועה בשל צבעיה בכינוי "הקנריות" (The Canaries). אצטדיונה הביתי של נוריץ', קארו רוד, מונה 26,034 מקומות ישיבה.
תארים

אליפות ליגת המשנה האנגלית: 1972, 1986, 2004, 2019
גביע הליגה האנגלית: 1962, 1985
הערות שוליים

↑  נוריץ' בפרמייר ליג, שפילד יונייטד עלתה מעשית, באתר ONE‏, 27 באפריל 2019
↑  ‏ווסטהאם הביסה 0:4 את נוריץ' שירדה, רביעייה לאנטוניו, באתר ספורט1, 11 ביולי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0574 6731  LCCN: nb2006007847  VIAF: 158527233   WorldCat (עם VIAF): 158527233
יבנאל (עיר מקראית)

| --- | --- |

תל יִנְעָם (או אֶ-נַּעַם) מצפון מזרח למושבה יבנאל
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°42′47″N 35°30′44″E﻿ / ﻿32.713054°N 35.512102°E﻿ / 32.713054; 35.512102
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) תל יִנְעָם(למפת הגליל העליון רגילה) תל יִנְעָם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל יִנְעָם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל יִנְעָם
 
יַבְנְאֵל הייתה עיר בנחלת שבט נפתלי, והיא נזכרת ברשימת האתרים שבגבול הדרומי של הנחלה (מצפון לנחלת יששכר) בין אֲדָמִי הַנֶּקֶב לבין לַקּוּם:
לִבְנֵי נַפְתָּלִי יָצָא הַגּוֹרָל הַשִּׁשִּׁי לִבְנֵי נַפְתָּלִי לְמִשְׁפְּחֹתָם. וַיְהִי גְבוּלָם מֵחֵלֶף מֵאֵלוֹן בְּצַעֲנַנִּים וַאֲדָמִי הַנֶּקֶב וְיַבְנְאֵל עַד לַקּוּם וַיְהִי תֹצְאֹתָיו הַיַּרְדֵּן.
יש להבחין בין יבנאל זו ליבנאל הסמוכה לים שבנחלת יהודה, והמזוהה עם תל יבנה.
זיהוי האתר

התלמוד הירושלמי מזהה את יבנאל עם כפר ימה המזוהה עם ח'רבת ימה שליד המושבה יבנאל של ימינו, ושבה נמצאו בעיקר חרסים מהתקופה הרומית והביזנטית (כלומר בימי עריכת התלמוד) ומתקופות מאוחרות יותר, אך לא מתקופת המקרא. לעומת זאת בתל אֶ-נַּעַם (או יִנְעָם), כ-1.5 ק"מ מצפון לימה (ראו במפה), נמצאו שרידים מתקופת המקרא (ברונזה וברזל), וההשערה היא שלפני התקופה הרומית היישוב נדד ממקומו המקורי בתל א־נעם אל האתר הסמוך בימה.
תל א־נעם יושב בסמוך לדרך החורנים הקדומה שחיברה בין עכו לצפון עבר-הירדן, ולידו נובע מעין. התל הוא נמוך וקטן (פחות מ-100 מ"ר) וכנראה עבר בלייה טבעית לאורך הדורות בהם היה נטוש. במספר חפירות שנערכו בתל ובאתרים סמוכים לו נמצאו עדויות ליישוב גדול וצפוף מהתקופה הכנענית (ברונזה) הכוללות חרסים, פסלים וחפצים קטנים, מבנה גדול המשוער כבית השליט המקומי, ומבנים נוספים סביבו. עיר זו חרבה, ועל חורבותיה הוקמה שוב עיר בתקופת הברזל (הישראלית), שגם היא נבנתה בצפיפות. באתר נמצאו עוד עדויות ליישוב גדול מהתקופה הפרסית, ולהתיישבות מוגבלת יותר גם בתקופות מאוחרות.
ראו גם

יבנאל
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק י"א
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה,  פרק א', הלכה א'
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, הערך על יבנאל, כרך ג', עמ' 455
↑  יבנאל, תל ינעם.  אדווין ק"מ ון דן ברינק. חדשות ארכיאולוגיות חפירות וסקרים בישראל, גיליון 129 לשנת 2017. באתר רשות העתיקות
↑  יוחנן אהרוני, ארץ ישראל בתקופת המקרא: גאוגרפיה היסטורית, הוצאת יד בן-צבי, 1987, עמ' 48-47
ח'רבת ימה על גבעה נמוכה בפאתים הדרומיים של המושבה יבנאל (באזור השיחים שבחזית התמונה)
החמישייה הקאמרית

| --- | --- |
 סוגה:  מערכונים וסאטירה
 יוצרים:  מטר הפקות
 כותבים:  אסף צפור, מודי בר און, אתגר קרת, עוזי וייל, יוסף אל-דרור (בקרדיטים מופיע בשם העט "מקסים בן-זכאי")
 בימוי:  איתן צור
 שחקנים:  קרן מור, דב נבון, שי אביבי, רמי הויברגר, מנשה נוי
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  67
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני מימד
 עורכים:  טל שפי
 אתר צילומים:  אולפני מימד
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (טלעד) הערוץ הראשון ערוץ ההומור (ש.ח)
 תקופת שידור מקורית:  4 בנובמבר 1993 – 1997
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
החמישייה הקאמרית היא תוכנית מערכונים סאטיריים שנוצרה על ידי אסף צפור, שהיה גם התסריטאי הראשי, ואיתן צור, שביים את כל פרקיה. התוכנית שודרה במקור בשנים 1993–1997, תחילה בטלעד בערוץ 2 ובהמשך בערוץ הראשון.
בינואר 2010 קיבלה התוכנית תואר עמית כבוד של בית הספר לקולנוע סם שפיגל.
צוות השחקנים

קרן מור
דב נבון
שי אביבי
רמי הויברגר
מנשה נוי
הפקה

התוכנית הופקה על ידי מטר הפקות במשך חמש עונות. שורשי התוכנית בספיישל לכבוד יום העצמאות, שאותו כתבו וביימו צפור וצור, וצולם באולפני החוג לקולנוע של אוניברסיטת תל אביב. נוסף למערכונים בתוכנית השבועית הופקו מספר מערכונים מיוחדים שליוו את ליל השידורים של הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה בערוץ הראשון.
בהמשך, עם הקמת הערוץ השני, "החמישייה הקאמרית" הייתה תוכנית שבועית, אשר נכתבה על ידי התסריטאים אסף צפור (שהיה לתסריטאי ראשי), מודי בר און, אתגר קרת, עוזי וייל ויוסף אל-דרור. המערכונים התאפיינו בראייה סאטירית, שלא חסה גם על פרות קדושות כמו הכור האטומי בדימונה, אמהות, רבנים, ראשי ממשלה, שרים, מיניות וגופים ממשלתיים. במערכונים נעשה שימוש רב בניבולי פה. מאפיין נוסף בחלק מהמערכונים היה היעדר פואנטה מובהקת.
שתי העונות הראשונות של התוכנית שודרו בערוץ 2 אצל הזכיינית טלעד. בקיץ 1995 התעוררו חילוקי דעות כספיים בין יוצרי התוכנית למנכ"ל טלעד עוזי פלד, מה שהביא למעברה של התוכנית לערוץ הראשון, בתמיכתו של מנכ"ל רשות השידור מוטי קירשנבאום.
בשנת 2002 התוכנית שודרה בשידורים חוזרים אצל הזכיינית רשת שכיום נקראת רשת 13.
השפעות תרבותיות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסעיף אינו משקף באופן מספק את חשיבות התוכנית ומעמדה כאחת מסדרות הקאלט החשובות שהיו בישראל, וחסרים בו מקורות תימוכין.
אחוזי הצפייה בתוכנית היו נמוכים יחסית לתוכניות הומור אחרות ששודרו באותה תקופה, כגון יריבתה - "הקומדי סטור", שפנתה לקהל צעיר יותר. מכיוון שהמסר של המערכונים היה, במקרים רבים, מרומז או לא ברור, לא תמיד היה הסגנון מובן לצופים. כמו כן, הגישה הפרובוקטיבית של התוכנית לעיסוק בתכנים שנויים במחלוקת או באופן בוטה, נתפשו כפוגעניים על ידי חלקים מאוכלוסיית הצופים. מערכונים רבים עסקו בנושאים פוליטיים, ואישים מציבור המתנחלים והדתיים הלאומיים התלוננו כי ציבור זה מוצג בתוכנית באופן שלילי.
עם זאת, הייתה לתוכנית השפעה חברתית מתגברת וארוכת טווח, ולימים היא הפכה לסדרת קאלט. מערכונים ומושגים רבים ממנה הפכו לביטויים שגורים או מושאי השוואה בשיח התרבותי, כמו גם מטבעות לשון בהקשרים הומוריסטיים (למשל: "הוא היה סקפטי", "אני רק מראה שאפשר", "סְמוֹל קַנְטְרִי מוקפת אויבים" "haven't the Jewish people suffered enough"). עד היום נחשבת החמישייה הקאמרית לאחת מסדרות הקאלט החשובות שהיו בישראל, ומושגים ממנה מופיעים בהקשרי שיח תרבותיים או פוליטיים.
נעימת הנושא

נעימת הנושא של התוכנית היא יצירה אינסטרומנטלית בשם "Homecoming", שבוצעה על ידי הלהקה הארמנית נייט ארק, מתוך האלבום "Picture", שיצא לאור ב-1986. הנעימה הולחנה על ידי מייסד הלהקה ארא דינקג'יאן. היצירה שימשה כאות הפתיחה והסיום, וקטעים ממנה בעיבודים שונים שימשו כקטעי קישור בין המערכונים.
בסוף אחת מעונות התוכנית שודר מערכון ובו הופיעו חמשת שחקני התוכנית, הויברגר בתפקיד הסולן, מבצעים שיר במסגרת הופעה בסגנון אוריינטלי, עם מילים חדשות, כאשר Homecoming, בביצועה המקורי והאינסטרומנטלי, הושמעה ברקע. מלודיית השיר הועתקה מתפקיד כלי המיתר המובילים ביצירה (ג'ומבוש או עוד).
ביצוע השיר נודע בשם "מגיע יום חדש" ונכלל באחד האלבומים המייצגים את שנות התשעים במארז אלבומי האוסף "גדלנו יחד", שיצא לרגל חגיגת היובל למדינת ישראל.
מוצרים נלווים

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 הופקו על ידי הד ארצי מספר קלטות וידאו ותקליטורי DVD המקבצים את מיטב הקטעים מהתוכנית:
"החמישייה הקאמרית בירוק" - מערכונים בנושאי צבא.
"החמישייה הקאמרית בכחול" - מערכונים בנושאי מין.
"החמישייה הקאמרית זהב" ו"החמישייה הקאמרית פלטינה" - לקטים מובחרים ללא נושא מוגדר.
בנובמבר 2008 הופק מארז של חמישה תקליטורי DVD חדשים תחת הכותרת "עשרת הדיברות על פי החמישייה הקאמרית", בני 50 דקות כל אחד, מחולקים לפי נושאים: טלוויזיה וכסף, יהדות ומולדת, מלחמה וצבא, סקס וזוגיות, ספורט והחבר'ה. עיצוב עטיפת התקליטורים התאים כל אחד מחמשת התקליטורים לאחד מחמשת השחקנים.
בשנת 2011 יצא לאור ספרו של יוסף אל-דרור "חולדה עם רין רן" אשר הכיל מערכונים מהתכנית אשר שודרו בשנים 1993-1996. הספר יצא לאור בהוצאת ידיעות אחרונות.
פעילות ההרכב מחוץ לסדרה ואחריה

התוכנית הזניקה את קריירות המשחק של כל חמשת משתתפיה, שכיום הם שחקנים בולטים בתעשייה המקומית.
בשנת 1996 יצא סרט הקולנוע "כלבים לא נובחים בירוק", שבו השתתפו כל חברי ההרכב, למעט שי אביבי, שהזדהה עם יוצרי התוכנית, שכעסו על כך שקאסט השחקנים משתתף בפרויקט של יוצרים אחרים.
בשנים 2000–2004 השתתפו חברי ההרכב בסדרת הדרמה "הבורגנים", שיצרו צור וציפור וששודרה בערוץ 2. גם "הבורגנים", כמו החמישייה הקאמרית, זכתה להצלחה.
ב-29 באוקטובר 2011 ביצעה החמישייה מערכון סאטירי בעצרת שאורגנה על ידי אנשי מחאת האוהלים בכיכר רבין בתל אביב. המערכון נכתב על ידי אתגר קרת, מתסריטאיה המקוריים של הסדרה.
ראו גם

המונולוג של יגאל עמיר
הערות שוליים

1 2  רוביק רוזנטל, הם היו סקפטיים: החמישייה הקאמרית, ההיבט הלשוני, באתר nrg מעריב, 28 בינואר 2010
↑  דוגמה מהעיתונות: יוסי ורטר, מופע הקרתנות וההתקרבנות בכנסת שבר שיאים של גיחוך ובושה, באתר הארץ, 13 בפברואר 2014
↑  חולדה עם רין רן: מונולוגים, דיאלוגים, מערכונים מתוך החמישייה הקאמרית: (1996-1993) / יוסף אל-דרור ; (עורך אחראי - דב איכנולד) | אל דרור, יוסף, 1961 - (איכנולד, דב, 1955 -) | איכנולד, דב, 1955 - | הספרייה הלאומית (nli.org.il)
↑  כלבים לא נובחים בירוק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
טובי דובי

| --- | --- |
 מבוסס על:  מסיבה ביער עם סבא טוביה
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים
 שחקנים:  טוביה צפיר, מיטל סלקמון, עדי אייזנמן, ליאור זוהר זרחין, כנרת פלד, יובל גולדשטיין, ורד שוורץ, שלומי קבסה
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  52
 הפקה
 חברת הפקה:  ברוש הפקות איכות מרגניות צפיר פליי רקורדס
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  2008–2010
 
טובי דובי היא סדרת טלוויזיה ישראלית אשר שודרה בערוץ הופ! בין השנים 2008–2010. הסדרה מבוססת על דמויות וסדרת המשך מתוך קלטת הילדים "מסיבה ביער עם סבא טוביה".
תקציר העלילה

הסדרה עוקבת דמותו של טובי דובי, דב טוב לב החי ביער עם חבריו החיות. בכל פרק טובי דובי והחברים עוזרים זה לזה לפתור בעיות יומיומיות בהם נתקלים ותוך כדי לומדים דברים חשובים (לעזור לחבר, להסתפק במה שיש, להתחלק וכדומה). הדמויות בסדרה מדברות בחרוזים, ובסוף כל פרק מבצעות שיר.
דמויות > הדמויות הראשיות

טובי דובי (טוביה צפיר): דב שגר בגזע עץ ביער ואוהב דבש. הדמות המרכזית בסדרה.
דבורי הדבורה (מיטל סלקמון): דבורה אשר מכינה דבש. חברתו של טובי דובי.
טובה דובה הפנדה (מיטל סלקמון): פנדה, בת דודתו של טובי דובי מסין.
שופי הינשוף (יובל גולדשטיין): ינשוף עצים. חברו של טובי דובי.
סאני הסנאי (עדי אייזנמן): סנאי נלהב. חברו של טובי דובי.
ציפי הציפור (כנרת פלד/ורד שוורץ): ציפור כחולה. חברתו של טובי דובי.
נמלולה הנמלה (כנרת פלד/ורד שוורץ): נמלה. חברתו של טובי דובי.
דמויות > דמויות משנה מהעונה הראשונה

חמי החמור (עדי אייזנמן): חמור. חברו של טובי דובי.
צבי הצב (ליאור זוהר זרחין): צב יבשה. חברו של טובי דובי.
חיפושית (ליאור זוהר זרחין): פרת משה רבינו. חברתו של טובי דובי.
דמויות > דמויות משנה מהעונה השנייה

נבי הארנב (שלומי קבסה): ארנב. חברו של טובי דובי.
נמרוד הקיפוד (עדי אייזנמן): קיפוד מצוי. חברו של טובי דובי.
טולי התולעת (מיטל סלקמון): תולעת, אימו של אפרים.
אפרים מרבה הרגלים (שלומי קבסה): בנה של טולי. חברו של טובי דובי.
מיקה דביקה (ורד שוורץ): חיפושית זבל. חברתו של טובי דובי.
ג'קי הג'וק (יובל גולדשטיין): מקק. חברו של טובי דובי.
טובי דובי בהופעות נוספות

דמותו של טובי דובי הופיעה במותק של פסטיבל 1–3, וכן בהצגה "סימבה מלך הספארי".
הוגסונד (כדורגל)

מועדון כדורגל הוגסונד (בנורווגית: Fotballklubben Haugesund) הוא מועדון כדורגל מהעיר הוגסונד בנורווגיה. המועדון משחק בליגת העל הנורווגית.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1993 לאחר מיזוג 2 קבוצות כדורגל. המועדון התחיל לשחק בליגה השלישית בנורווגיה ובסוף עונת 1994 הגיע למקום הראשון בליגה השלישית ועלה לליגה השנייה. המועדון שיחק שנתיים בליגה השנייה ועלה לראשונה לליגת העל הנורווגית בסוף עונת 1996.
בעונת 1997 הגיע לרבע גמר הגביע הנורווגי והפסיד לקבוצת סטרומסגודסט. בעונת 1998 הגיע לשמינית גמר הגביע הפסיד לקבוצת סקייד. המועדון שיחק בליגת העל הנורווגית  שנתיים. לאחר מכן שיחק עונה אחת בליגה השנייה, עונה אחת בליגת העל וחזר לליגה השנייה בסוף עונת 2000.
המועדון שיחק בליגה השנייה מעונת 2001 ועד עונת 2009 למעט עונה אחת ששיחק בליגה השלישית. בעונות 2003, 2004 הגיע לרבע גמר ושמינית גמר הגביע הנורווגי והפסיד לקבוצת רוזנבורג. בעונת 2007 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הנורווגי והפסיד לקבוצת לילסטרום. בעונת 2008 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת בודה/גלימט. בסוף עונת 2009 הגיע למקום הראשון בליגה השנייה ועלה לליגת העל הנורווגית.
הקבוצה משחקת ברציפות בליגת העל הנורווגית מעונת 2010. בעונות 2010, 2011 הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצות סטרמגודסט וויקינג בהתאמה. בעונת 2012 הגיעה לרבע גמר הגביע הנורווגי והפסידה לקבוצת IL הד. בעונת 2013 הגיעה לחצי גמר הגביע הפסידה לקבוצת רוזנבורג, סיימה את הליגה במקום השלישי והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופים במסגרת הליגה האירופית בעונת 2014/2015. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה את קבוצת איירבאס  UK ברוטון מויילס. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת סרייבו מבוסניה והרצגובינה והודחה מהטורניר.
הישגים

הגביע הנורווגי :
סגנות (1): 2007
שחקנים בולטים

נורווגיה טום ארנה אנדרסן
ניגריה באלה גרבה
נורווגיה פר מורטן כריסטיאנסן
נורווגיה אריק מאלנד
נורווגיה וגארד סקיירבה
נורווגיה יואקים ואגה נילסן
משה ורטמן

משה ורטמן נואם
משה ורטמן (20 בפברואר 1924 – 2 באוקטובר 2011) היה חבר הכנסת מטעם המערך ופעיל ציבורי בחיפה.
ביוגרפיה

ורטמן נולד בטומשוב לובלסקי שבפולין, בנם של שרה רבקה וישראל ורטמן. ב-1927 המשפחה עלתה לארץ ישראל והתגוררה בתל אביב-יפו, אולם האב (ישראל) לא הצליח למצוא פרנסה וב-1929 שבו בני המשפחה לפולין. ורטמן למד בגימנסיה טכנית על-שם קורקוס בלבוב שבאוקראינה. עם תחילת מלחמת העולם השנייה כבשו יחידות של ורמאכט את העיירה שבה התגורר והוא נתפס ונחקר על ידי קצין אס אס גרמני. הקצין סבר שהנער פולני בגין חזותו הארית ושחרר את ורטמן לדרכו. אותה יחידה בפיקוד אותו קצין אס.אס ביצעה פשעי מלחמה בעיירה ומספר יהודים נרצחו במקום כולל חברים לספסל הלימודים של ורטמן. ביתה של משפחת ורטמן נהרס בחלקו. עקב תנאי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב עזבו היחידות הגרמניות את העיירה ובמקומן נכנסו לעיירה יחידות של הצבא האדום. בסגל הפיקוד של יחידות אלו היו קצינים פוליטיים, "פוליטרוקים", שהיו ברובם יהודים דוברי יידיש. אותם קצינים סייעו למשפחת ורטמן לעזוב את העיירה לכיוון מזרח. המשפחה עברה בהמשך ליישוב נידח במרכז רוסיה ובהמשך לברית המועצות האסייתית, בעיר לנינבאד בסמוך לטשקנט. שם השלים ורטמן את השכלתו, בבית ספר גבוה בטג'יקיסטן.
ביוגרפיה > עלייה חוזרת

ורטמן שב לארץ ישראל ב-1947, ולאחר עלייתו היה פעיל בהגנה. הוא התגורר בקריית חיים ועבד כעובד אזרחי בתיקון ותחזוקת טרקטורים וציוד כבד עבור הצבא הבריטי באזור שהיום בסמוך לטירת כרמל. במלחמת העצמאות היה מראשוני חטיבת כרמלי, בגדוד 21. משה היה מפקד כיתה והכיר היטב את אחיו הצעיר של משה דיין, זוהר דיין, אשר היה מפקד פלוגה נערץ והיה אחד ממפקדיו של ורטמן. זוהר דיין נפל בקרב על רמת יוחנן. משה השתתף בפעולות מבצעיות רבות ונפצע קשה משני קליעים שפגעו בפניו בקרב בגליל המערבי המערבי במסגרת ההתקפה על משטרת בסה,, דרומית לקיבוץ חניתה. כתוצאה מהפגיעה איבד את הראיה בעין ימין ולסתו רוסקה. הוא טופל טיפול ראשוני בקיבוץ אילון ובהמשך בנהריה. למרות נכותו הקשה חזר לשירות בצה"ל ושוחרר בנובמבר 1949.