stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוחמד אל-בראדעי
ביוגרפיה > הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית

ב-1984 הצטרף למזכירות הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, תחילה כיועץ משפטי. ב-1993 היה עוזר המנכ"ל לענייני קשרי חוץ.
ב-1 בדצמבר 1997 החליף את האנס בליקס בתפקיד מנכ"ל הסוכנות. הוא נבחר לקדנציות נוספות ב-2001 וב-2005.
אל-בראדעי פעל, גם בתפקידיו הקודמים ובייחוד בהיותו מנכ"ל, לחיזוק תפקידה של הסוכנות במניעת הפצתו של נשק גרעיני ואכיפת האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, זאת בעקבות הכישלון במניעת ההתחמשות הגרעינית של עיראק שנעשתה מתחת לאפה של הסוכנות, ונבלמה רק עקב מלחמת המפרץ. בסוף שנת 2002 עמד אל-בראדעי ביחד עם קודמו בליקס בראש צוות הפקחים שנשלח בעקבות החלטה 1441 של מועצת הביטחון של האו"ם לעיראק על מנת לבדוק האם משטרו של סדאם חוסיין מחזיק בנשק להשמדה המונית. בתחילת 2003 הם דיווחו לאו"ם על שיתוף פעולה מסוים מצד העיראקים, והציעו, בניגוד ללחץ האמריקני, לתת עוד זמן להמשך בדיקות הפקחים. אל-בראדעי אף מתח ביקורת על העדויות שהביאה ארצות הברית למאמציה, כביכול, של עיראק להשיג יכולת גרעינית.
אחרי מלחמת עיראק עמד אל-בראדעי במוקד התעניינות עולמי עקב הדאגה הגוברת בעולם מהיכולת הגרעינית של איראן. בארצות הברית ובקרב כמה מבעלות בריתה, בהן ישראל, הועלו טענות שאל-בראדעי אינו תקיף דיו כנגד איראן, ונוקט בדרך דיפלומטית ופורמליסטית מדי.
ב-2005 זכה במשותף עם הסוכנות בפרס נובל לשלום על תרומתם למניעת הפצת נשק גרעיני לצרכים צבאיים ועל מאמציהם כי השימוש באנרגיה גרעינית למטרות שלום יתבצע באופן הבטוח ביותר.
לקראת תום תקופת כהונתו השנייה בראשות הסוכנות, ב-2005, פעלה ארצות הברית למניעת היבחרו לקדנציה שלישית, אולם ביוני, לאחר פגישה בין אל-בראדעי לבין מזכירת המדינה האמריקנית, קונדוליזה רייס, הסירה ארצות הברית את התנגדותה למינויו לקדנציה נוספת. בנובמבר 2009 סיים את כהונתו כמנכ"ל הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית.
אל-בראדעי ביקר מספר פעמים בישראל, לרוב בפרופיל נמוך. ביקור פומבי שלו כאורח הוועדה לאנרגיה אטומית התקיים ביולי 2004. הוא קרא לפירוז מנשק גרעיני של המזרח התיכון.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית במצרים

לאחר סיום תפקידו בסוכנות לאנרגיה אטומית המשיך אל-בראדעי להתגורר בווינה. במצרים זכה להערכה ציבורית רבה. בפברואר 2010 הודיע על הקמת תנועה פוליטית חדשה, שתפעל לקידום רפורמות דמוקרטיות. שמו הוזכר כמועמד אפשרי בבחירות לנשיאות מצרים שצפויות להיערך ב-2011, והוא אמר בראיון כי אינו פוסל את האפשרות.
בינואר 2011 הגיע מווינה למצרים, השתתף בהפגנות המחאה ההמוניות שהובילו את ההפיכה במצרים, וקרא להתפטרותו של הנשיא חוסני מובארכ. תנועת האחים המוסלמים ותנועות אופוזיציה מצרית אחרות, קראו לו לייצגן במאבק למען שינוי המשטר במצרים. אל-בראדעי מצדו אמר בריאיון לעיתון "דר שפיגל" כי "עלינו להפסיק לעשות דמוניזציה לאחים המוסלמים". באפריל 2011 אמר אל-בראדעי בריאיון לעיתון "אל-וטן" כי "אם ישראל תתקוף את עזה, נכריז מלחמה על המשטר הציוני".
ביולי 2013, בעקבות גל המחאות, הודיע צבא מצרים על מועמדותו של אל-בראדעי לתפקיד ראש ממשלת מצרים, אך לבסוף הוא מונה לתפקיד סגן נשיא מצרים לענייני חוץ. ב-14 באוגוסט 2013 הודיע על התפטרותו במחאה על טבח 14 באוגוסט.
מוחמד אל-בראדעי נשוי לעאידה אל-כאשף, גננת במקצועה, ואב לבן ולבת.
מחטיים

| מחטיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
שם מדעי
 Pinales ‏Gorozhankin, 1904

מחטיים (שם מדעי: Pinales; בעבר: Coniferales) היא סדרה של צמחים וסקולריים חשופי זרע השייכת למחלקת המחטניים.
מחקרים מולקולריים רבים מראים כי המחטיים הם קבוצה פרפילטית ביחס לגנטאים.
מיון

משפחת אראוקריים (Araucariaceae)
משפחת ספלוטיים (Cephalotaxaceae)
משפחת ברושיים (Cupressaceae)
משפחת אורניים (Pinaceae)
משפחת פודוקרפיים (Podocarpaceae)
משפחת סקידופיטיים (Sciadopityaceae)
משפחת טקסיים (Taxaceae)
מורטימר ג'. אדלר

| --- | --- |

מורטימר ג'. אדלר
 לידה:  28 בדצמבר 1902 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  28 ביוני 2001 (בגיל 98) פאלו אלטו, ארצות הברית 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת שיקגו 
 זרם:  אריסטוטליות, תומיזם
 תחומי עניין:  טלאולוגיה, מטפיזיקה, אתיקה
 עיסוק:  פילוסוף, מחנך, מרצה באוניברסיטה, סופר, מנחה טלוויזיה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  פרס צ'ארלס פרנקל (1990) הפרס הספרותי של סיינט לואיס (1978) מדליית אקווינס (1976) המדליה הלאומית למדעי הרוח פרס ג'ון ג'יי 
 
מורטימר ג'רום אדלר (באנגלית: Mortimer Jerome Adler;‏ 28 בדצמבר 1902 – 28 ביוני 2001) היה ראש מועצת העורכים של האנציקלופדיה בריטניקה, פרופסור לפילוסופיה אריסטוטליאנית, סופר יהודי-אמריקאי מומר ותאולוג נוצרי, שחיבר עשרות ספרים.
ציטוטים

"אם ממשל אזרחי מקומי נחוץ לשם שלום אזרחי מקומי, אז ממשלה אזרחית עולמית נחוצה לשם שלום עולמי." - Philosopher at Large, 1977.
כתבים שערך

The New Technology: Servant or Master (in work, with Phillip W. Goetz)
Scholasticism and Politics (1940)
Great Books of the Western World (1952, 52 volumes), 2nd edition 1990, 60 volumes
A Syntopicon: An Index to The Great Ideas (1952, 2 volumes), 2nd edition 1990
The Great Ideas Today (1961-1977, 17 volumes), with Robert Hutchins, 1978-1999, 20 volumes
Gateway to the Great Books (1963, 10 volumes), with Robert Hutchins
The Annals of America (1968, 21 volumes)
Propaedia: Outline of Knowledge and Guide to The New Encyclopædia Britannica 15th Edition (1974, 30 volumes)
Great Treasury of Western Thought (1977, with Charles Van Doren)
הערות שוליים

↑  אדם מן היישוב - המתרגם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257581005171  PLWABN: 9810688202305606  BNE: XX1150146  BnF: cb12164123r (data)  CiNii: DA00179264  GND: 118982184  ICCU: UFIV115999  ISNI: 0000 0001 0910 4218  LCCN: n79055511  LNB: 000037442  NDL: 00431024  NKC: js20020325010  NLA: 36528919  NLG: 76719  NLK: KAC200714476  NTA: 068444532  SELIBR: 321001  SNAC: w6jh3nhp  SUDOC: 030169720  Trove: 366530  VcBA: 495/127242  VIAF: 66506672   WorldCat (עם VIAF): 66506672
מחטי אורן

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 מעצב:  אסתר קנובל
 תאריך יצירה:  1977
 טכניקה וחומרים:  אלומיניום מגלוון
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B77.1340
 מיקום:  מוזיאון ישראל, ירושלים
"מחטי אורן" (1977) היא שרשרת, שעיצבה האמנית הישראלית אסתר קנובל.
תיאור

התכשיט "מחטי אורן" נוצר בשנת 1977. באותה עת שהתה קנובל בלונדון במסגרת לימודי תואר שני בקולג' המלכותי לאמנות. הוא עשוי מחוט אלומיניום מגלוון, עם טקסטורות וצבעים המדמים מחטים של אורן. מבנה זה משחזר מבנה של "עלה מחטי של אורן הנסגר אל תוך נרתיקו. מחיבור של לולאות כאלו נוצרת שרשרת פשוטה, כמו שהרכבנו בהיותנו ילדים בחורשת אורנים".
הבחירה באלומיניום מגלוון, חומר שזוהה עם עיצוב תעשייתי באותן השנים, היה ביטוי לבדיקה וערעור של גבולות שדה הצורפות. מבנה הלולאה היה המשך לעיסוקה של קנובל במבנה של סיכת ביטחון כבסיס לעיצוב תכשיטים, זאת על רקע תרבות הפאנק שהתפתחה באותה עת בלונדון.
עותק של השרשרת מצוי באוסף מוזיאון ישראל.
הערות שוליים

↑  מתוך שיחה עם תמר מנור פרידמן, בתוך: אסתר קנובל: מלאכת מחשבת, כרמל, ירושלים, 2008, עמ' 3.
↑  ראו: איזיקה גאון (אוצר), דמיון צרוף: אסתר קנובל, תכשיטים, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1995, עמ' 4 (ללא מספרי עמודים)
מוחמד אל-ביאתי

מוחמד ועד עבד אל-והאב ג'דוע אל-ביאתי (בערבית: محمد وعد عبد الوهاب جدوع البياتي, בתעתיק: מחמד ועד עבד אלוהאב ג'דוע אלביאתי; נולד ב-18 בספטמבר 1999 בעיראק) הוא כדורגלן קטרי יליד עיראק המשחק בעמדת הקשר בקבוצת א-סד מליגת העל הקטרית ובנבחרת קטר.
חיים אישיים

אל-ביאתי נולד בעיראק. אחיו התאום הוא הכדורגלן פהד אל-ביאתי.
קריירת מועדונים

אל-ביאתי גדל במחלקת הנוער של א-סד. ב-4 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1-0 על אל-ח'ריטיאת במסגרת המחזור ה-14 בליגת העל הקטרית לעונת 2016/2017.
בין השנים 2018–2020 הושאל אל-ביאתי לקולטורל לאונסה מהליגה הספרדית השלישית ולאל-אהלי ואל-וכרה מליגת העל הקטרית.
קריירה בינלאומית

ב-13 בנובמבר 2020 ערך אל-ביאתי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קוסטה ריקה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר גביע הזהב 2021, וערך הופעה אחת בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר גביע אסיה 2023.
תארים

אליפות קטר (1): 2020/2021
גביע הליגה הקטרית ‏ (1): 2019/2020
גביע אמיר קטר (2): 2017, 2020
הגביע הקטרי (2): 2017, 2021
הערות שוליים

↑  Our national team squad for the #2022WorldCup באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקטרית, 11 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  Our final list for Asia 🏆 בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקטרית, 3 בינואר 2023 (באנגלית)
| נבחרת קטר – גביע הזהב 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 עפיף •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 סוהיל •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 אל-ביאתי •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 עבד א-רזאק • 19 עלי • 20 אל-אחרק • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: סאנצ'ס |  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 עפיף •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 סוהיל •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 אל-ביאתי •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 עבד א-רזאק • 19 עלי • 20 אל-אחרק • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: סאנצ'ס | קטר (מדינה) |
| נבחרת קטר – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 מוניר • 19 עלי • 20 אל-האג'רי • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • 24 אל-חדרמי • 25 ג'אבר • 26 טארק • מאמן: סאנצ'ס |  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 מוניר • 19 עלי • 20 אל-האג'רי • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • 24 אל-חדרמי • 25 ג'אבר • 26 טארק • מאמן: סאנצ'ס | קטר (מדינה) |
| נבחרת קטר – גביע הזהב 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 זכריא •  2 סוהיל •  3 שחאתה •  4 פרחאת •  5 סלמאן •  6 פתחי •  7 סאלם •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-ביאתי •   11 עבד א-רזאק •  12 אל-מערפי • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 טארק • 17 עבדאללה • 18 מוניר • 19 עלי • 20 ג'אבר • 21 חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: קיירוש |  1 זכריא •  2 סוהיל •  3 שחאתה •  4 פרחאת •  5 סלמאן •  6 פתחי •  7 סאלם •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-ביאתי •   11 עבד א-רזאק •  12 אל-מערפי • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 טארק • 17 עבדאללה • 18 מוניר • 19 עלי • 20 ג'אבר • 21 חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: קיירוש | קטר (מדינה) |
| נבחרת קטר – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 מוח'תאר •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 עבד א-רזאק •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 מנדש • 13 מוניר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 אל-בריכי • 19 עלי • 20 פתחי • 21 זכריא • 22 ברשם • 23 טארק • 24 ג'אבר • 25 אל-ג'אנחי • 26 מוחמד • מאמן: מארקס |  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 מוח'תאר •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 עבד א-רזאק •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 מנדש • 13 מוניר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 אל-בריכי • 19 עלי • 20 פתחי • 21 זכריא • 22 ברשם • 23 טארק • 24 ג'אבר • 25 אל-ג'אנחי • 26 מוחמד • מאמן: מארקס | קטר (מדינה) |
מיצובישי אקליפס קרוס

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מיצובישי
 שנות ייצור:  2017-היום
 הרכבה:  יפן יפן הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 סיווג:  מכונית שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר עם חמש דלתות
 פלטפורמה:  מיצובישי GS
 אורך:  4,405 מ"מ (2020-2017)  4,545 מ"מ (2021-היום)
 רוחב:  1,805 מ"מ
 גובה:  1,685 מ"מ
 משקל:  בין 1,425 ל-1,900 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,670 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  Mitsubishi 4B4 engine 
 קשר:  מיצובישי RVR, מיצובישי אאוטלנדר
 מעצב:  צוניירו קונימוטו
 
מיצובישי אקליפס קרוס (באנגלית: Mitsubishi Eclipse Cross) היא קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, המיוצרת על ידי מיצובישי משנת 2017. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2017 והגיעה לישראל בשנת 2018.
האקליפס קרוס נבחר למכונית השנה ביפן לשנת 2019.
מפרט טכני

האקליפס קרוס כוללת שני מנועים.
מנוע טורבו I4 צילנדרים בנפח 1.5 ליטרים המספק כ-161 כוחות סוס ב-5,500 סיבובים לדקה. תיבת ההילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 9.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של בין 200 ל-205 קילומטרים לשעה.
מנוע טורבו דיזל I4 צילנדרים בנפח 2.2 ליטרים המספק כ-143 כוחות סוס. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
מתיחת פנים שנת 2021

בשנת 2021 עברה האקליפס קרוס מתיחת פנים אשר הוסיפה דגם היברידי חדש. האקליפס קרוס החדשה כוללת מנוע בנזין בנפח 2.4 ליטרים המספק כ-135 כוחות סוס עם שני מנועים חשמליים המספקים 177 כוחות סוס. בנוסף, המנוע כולל סוללת ליתיום-יון בקיבולת של 13.8 קילו וואט המספקת טווח נסיעה חשמלי של 57.3 קילומטרים.
גלריה

מיצובישי אקליפס קרוס לפני מתיחת הפנים
מיצובישי אקליפס קרוס היברידי אחרי מתיחת הפנים
הערות שוליים

↑  מיצובישי אקליפס קרוס נחשף – בישראל בסוף 2017, באתר קארטיוב, ‏28 בפברואר 2017
↑  מיצובישי אקליפס קרוס בישראל - מחיר החל מ- 148,900 שקל, באתר קארטיוב, ‏19 בפברואר 2018
↑  קובי זוילי, מיצובישי אקליפס קרוס - רכב השנה ביפן לשנת 2019, באתר פורטל הרכב גיר, ‏20 בנובמבר 2018
↑  מנוע 1.5 טורבו למיצובישי אקליפס קרוס, באתר קארטיוב, ‏19 ביוני 2017
↑  מפרט מלא מאת מיצובישי, באתר קארטיוב
↑  מיצובישי חושפת את האקליפס קרוס 2021 החדש, באתר קארטיוב, ‏15 באוקטובר 2020
↑  כל הפרטים על מיצובישי אקליפס קרוס 2021 החדש, באתר קארטיוב, ‏04 בדצמבר 2020
מוחמד אל-באקר

מֻחַמַּד אל-בַּאקִר אִבְּן עַלִי (ערבית: محمد الباقر) היה האימאם השיעי החמישי, נולד בשנת 676 במדינה. היה ממגבשי אסכולת המשפט השיעית (הג'עפרית), והיה אחראי לקיבוצם של רבים מהחדית'ים השיעיים.
משפחתו

מוחמד הוא בנם של עלי אבן חוסיין, ופאטמה בנת חסן. הוא היה האימאם הראשון ששושלת היוחסין ממוחמד, הגיעה אליו משני הוריו.
חדית' שיעי ידוע מספר כי אחד מידידיו האדוקים של מוחמד בשם ג'ביר אבן עבדאללה, שמע מהנביא כי הוא יפגוש את בנו (צאצאו) בשם מוחמד אבן עלי אבן חוסיין, מוחמד ביקש למסור לו דרישת שלום. יום אחד, כשג'ביר הזקן ביקר בביתו של עלי אבן חוסיין, ראה ילד קטן; כששאל מיהו, ענה עלי כי זהו בנו מוחמד, שיהיה האימאם אחריו. ג'ביר נישק את רגלו של הילד מוחמד, ומסר לו את דרישת השלום של הנביא מוחמד.
תכונותיו בראייה השיעית

לטענת מקורות שיעים שמו נובע מדמיונו לנביא מוחמד בתכונותיו, וכבר מגיל צעיר ידע מוחמד לענות על קושיותיהם הדתיות של המאמינים.
כשגדל, היו לאל-באקר שדות וגנים למכביר, אך למרות זאת הוא נהג לעבוד, לאכול ולשוחח עם העובדים הפשוטים. כמו כן נחשב לאדם נדיב במתן הזכאת. בראיית השיעים, אל-באקר היה מאמין אדוק, אדם אמין שקיים את הבטחותיו, גלוי לב, טהור מבחינה רוחנית, ואהוב על כולם. מקורות שיעיים מסוימים גם מייחסים לו יכולות ניסיות (בדומה לאימאמים אחרים).
למדנותו

תקופתו של אל-באקר כאימאם התנהלה בשקט יחסי עבור הקהילה השיעית, מאחר שהח'ליפים האומיים התמקדו באיומים אחרים ליציבות שלטונם, ובייחוד כוחם העולה של בית עבאס. חששם של האומיים היה מוצדק, שכן ב-750, במהלך תקופתו של אל-באקר כאימאם השיעים, הצליחו העאבסיים להפיל את שלטונם.
מוחמד אל-באקר ניצל שלווה זו, והקים בתי ספר ללימוד האסלאם ותאולוגיה על פי הראייה השיעית. לטענת היסטוריונים שיעים, עד מותו של האימאם, בבתי הספר שהוקמו בהוראתו, למדו 25,000 תלמידים. הוא גם היא אחראי לקיבוצם של 400 ספרי חדית'ים שיעיים, וכתבים אסלאמיים שעסקו בתכונות האל, איכויות חכמי הדת, ונשמת המאמין.
כינוי השיעים את מוחמד, "אל-באקר" (חושף האמת, מגלה הסודות), נובע מהלמדנות הרבה שמיוחסת לו: על פי השקפתם הוא בחן את הידע האנושי, והגיע לאמת, כך שניתן יהיה להפיץ אותה ברבים.
מספר אמירות שלו

השיעים מייחסים למוחמד אל-באקר אמירות רבות, להלן חלק מהן:
"המאמינים שלנו נחלקים לשלושה סוגים: אלה שמאמינים בנו אך תלויים באחרים; אלו שדומים לזכוכית, שעסוקים בדימוים החיצוני; אולם הסוג הטוב ביותר הם אלו שדומים לזהב, ככל שהם סובלים יותר, הם זוהרים יותר".
"שיא השלמות הוא בהבנה מצוינת של הדת, סבלנות בעתות קשות וניהול החיים בהתאם לאמצעים של כל אדם, במידה הנכונה".
"זכרו את חטאיכם הקודמים בחרטה עמוקה, ובחתירה למחילה".
מותו

בראיית השיעים, הח'ליפים הסונים חששו מהתגברות השפעתו של אל-באקר, ובדומה לשאר האימאמים, מוחמד אל-באקר הורעל למוות (על ידי משיחת רעל על אוכף סוסו), על פי הוראת הח'ליפים. הוא נקבר במסגד ג'נת אל-בקי שבמדינה, שמהווה כיום מוקד עלייה לרגל בקרב השיעים.
הערות שוליים

↑  ראו, למשל פה
↑  לטענת מקורות שיעיים, המלומד הסוני שיח' מופיד טען כי "הוא (אל-באקר) היה מקושט ומעוטר בתכונות אנושיות חיוביות רבות כל כך, שאין ביכולתי לשבח אותו".
↑  כך מסופר כי אדם שאל את האימאם אם יכולות הנביא מוחמד הועברו גם לאימאמים, ביניהן החייאת המתים, ריפוים של מצורעים והחזרת מאור העיניים לעיוורים. באקר טען כי בזכות האל, יש לו את היכולות הללו. אז הוא הניח את ידיו על עיניו של עיוור שישב לידם, והתפלל, ראייתו של העיוור חזרה אליו. ראו מהביוגרפיה המאוד אוהדת פה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15008600f (data)  GND: 119463857  ISNI: 0000 0000 5858 8311  LCCN: n88287630  NLG: 336397  NTA: 197778801  SELIBR: 304057  SUDOC: 135405947  TDVİA: muhammed-el-bakir  VIAF: 69206913   WorldCat (עם VIAF): 69206913
מוריס אוקספורד MO

| --- | --- |

Morris Oxford MO, שנת 1950
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Morris Motors Limited
 שנות ייצור:  1948–1954
 הרכבה:  בריטניה בריטניה  אוסטרליה אוסטרליה  הודו הודו
 מודל קודם:  Morris Ten Morris Twelve  Morris Fourteen
 מודל אחריו:  מוריס אוקספורד סדרה 2 (אנ')
 חברת אם:  The British Motor Corporation Limited (BMC) (משנת 1952)
 אורך:  4,242 מ"מ
 רוחב:  1,651 מ"מ
 גובה:  1,600 מ"מ
 משקל:  1006 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,464 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,476 סמ"ק המפיק 41 כ"ס ב-4,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מהירות מרבית:  112 קמ"ש
מוריס אוקספורד MO (באנגלית: Morris Oxford MO) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Morris Motors Limited אשר יוצרה בין השנים 1948–1954.
יוצרו 159,960 יחידות.
תצורות "מוריס אוקספורד MO"

4 דלתות - סדאן
2 דלתות - סטיישן
ארצות בהם הורכב "מוריס אוקספורד MO"

בריטניה
אוסטרליה
הודו (דגם "מוריס אוקספורד MO" יוצר על ידי יצרנית הרכב ההודית "Hindustan Motors" תחת השם "Hindustan Fourteen")
תמונות

מוריס אוקספורד MO, סטיישן, שנת 1953
מוריס אוקספורד MO, שנת 1950
מוריס אוקספורד MO, שנת 1950
מוריס אוקספורד MO, סטיישן, שנת 1953
מוריס אוקספורד MO, שנת 1950
מנוע מוריס אוקספורד MO, שנת 1950 (1,496 סמ"ק)
מוריס אוקספורד MO
מוריס אוקספורד MO, שנת 1950
מוריס אוקספורד MO, שנת 1953
מוריס אוקספורד MO
מוריס אוקספורד MO, שנת 1952
ראו גם

מוריס אוקספורד 6
מוריס אוקספורד פרינה
מוריס 6 MS
מוריס נומד
מוריס מרשל
מוריס FE
מוריס J2
הערות שוליים

↑  "מוריס אוקספורד MO - מפרט מנועgbclassiccars.co.uk/morris_oxford_mo
↑  מוריס אוקספורד MO://classics.honestjohn.co.uk/reviews/morris/oxford-mo
↑  מוריס אוקספורד MO - מידות ומפרט טכניcatalog.com/make/morris/oxford_mo/oxford_mo_saloon/1952
מחנה המעצר בלטרון

| --- | --- |

עמדת שמירה בשדות קיבוץ נחשון. השריד האחרון מהמבנים של מחנה המעצר
 מידע כללי
 סוג:  מחנה מעצר 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°49′50″N 34°57′52″E﻿ / ﻿31.83044283°N 34.964542°E﻿ / 31.83044283; 34.964542
  (למפת השפלה מוגדלת) מחנה המעצר בלטרון(למפת השפלה רגילה) מחנה המעצר בלטרון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה המעצר בלטרון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה המעצר בלטרון
 
שבעה ממנהיגי היישוב העצורים במחנה המעצר בלטרון, לאחר השבת השחורה (למידע על אדם, לחצו עליו)
השלט שהוצב על אחת מעמדות השמירה הבריטיות של מחנה המעצר. בקרבת קיבוץ נחשון
מחנה המעצר בלטרון היה מחנה מעצר שהוקם בלטרון על ידי שלטונות המנדט הבריטי בתחילת מלחמת העולם השנייה ואשר שימש לכליאת שבויי מלחמה גרמניים ואיטלקים וכן לכליאת אלפי תושבים של ארץ ישראל, יהודים וערבים.
בתום המנדט הבריטי ננטש המחנה ונהרס בקרבות הקשים שהתנהלו במקום במלחמת העצמאות.
מן המחנה נותר רק מבנה בטון אחד, ששימש כעמדת השער למחנה, מזרחית לקיבוץ נחשון וצפונית לכביש 3.
היסטוריה

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הקימו הבריטים מחנה מעצר בלטרון. תחילה שיכנו בו שבויים איטלקים שנפלו בשבי לאחר התקפת הבריטים בקירנאיקה. כעבור זמן קצר הורחב המחנה וכלל ארבעה אזורים: (1) לנתיני אויב, (2) לחשודים בקשר עם האויב, (3) לערבים חברי הכנופיות מאנשי המופתי הירושלמי חאג' אמין אל-חוסייני, (4) לעצורי המחתרות היהודיות.
ב-1940 הוקם מחנה לטרון א' וב-1942 מחנה לטרון ב' שהיה המחנה המרכזי וחולק לארבעה מחנות משנה:
מחנה משנה א' בו נכלאו אנשי המחתרות היהודיות (הגנה, אצ"ל ולח"י).
מחנה משנה ב' בו נכלאו שבויי מלחמה איטלקים וגרמנים שנשבו בחזית צפון אפריקה.
מחנה משנה ג' בו נכלאו אזרחים זרים שנחשדו בשיתוף פעולה עם הנאצים.
מחנה משנה ד' בו נכלאו אסירים ערבים שפעלו נגד הבריטים בשנים 1936-1939(השתתפו במרד הערבי ושיתפו פעולה עם הנאצים).
בדצמבר 1942 הועברו ללטרון עצירי לח"י שהיו קודם במחנה המעצר מזרעה ליד עכו.
ב-31 באוקטובר 1943 ברחו 20 עצורי לח"י דרך מנהרה באורך 76 מטר שנחפרה במשך תשעה חדשים. בריחה זו הזרימה דם חדש לתנועת הלח"י שהייתה אז בשפל.
ב-20 באוקטובר 1944 הובלו 251 עצורי אצ"ל ולח"י ממחנה המעצר בלטרון לשדה התעופה בלוד והוטסו למחנה מעצר באריתריאה.
ב-29 ביוני 1946, "השבת השחורה", נעצרו 60 ממנהיגי התנועה הציונית והסוכנות היהודית ונכלאו בלטרון. בהם: משה שרת, דוד הכהן, דוד רמז, דב יוסף, ד"ר פון וייזל והרב מימון (אז: פישמן). במהלך שהותם במחנה ביקר אותם שמחה אבן-זהר תכופות וסייע להם לשמור על קשר עם משפחותיהם ועם שאר הנהגת היישוב. הם שוחררו לאחר יותר מארבעה חודשים, בנובמבר 1946.
ב-5 באוגוסט 1947 לאחר פרשת תליית הסרג'נטים ופרשת אקסודוס כלאו הבריטים במחנה מספר ראשי ערים יהודים ובהם: ישראל רוקח (ראש עיריית תל אביב), עובד בן עמי (ראש עיריית נתניה) ואברהם קריניצי (ראש עיריית רמת גן). איתם נעצרו 36 מפעילי בית"ר והתנועה הרוויזיוניסטית. הם הראו עמדה תקיפה בחקירתם ושוחררו כעבור מספר שבועות.
בפברואר 1948 פונו מן המחנה העצירים היהודים שנותרו בו והועברו למחנה המעצר בעתלית. בתום המנדט הבריטי ננטש המחנה ונהרס בקרבות הקשים שהיו שם במלחמת העצמאות.
ייצוגיו בתרבות

על שמו נקראה אוניית המעפילים לטרון.
החיים במחנה המעצר תוארו בספרים אוטוביוגרפיים רבים וכן בהיסטוריוגרפיה של התקופה.
הנצחה

בספטמבר 2016 הוקמה אנדרטת מחנה המעצר בלטרון ליד נווה שלום על גבעה המשקיפה על אזור המחנה.
בשולי קיבוץ נחשון ניצבת אחת מעמדות השמירה שהקיפו את המחנה. העמדה מוגדרת כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
ראו גם

בריחת ה-20 מלטרון
דב בער אליעזרוב
לקריאה נוספת

טל משגב, מחנות המעצר בלטרון בתקופת המנדט הבריטי. עלי-זית וחרב, כרך ט', 2009, עמודים 158–185. הספרייה הלאומית
הערות שוליים

↑  עתונאים סיירו אתמול בלטרון, הצופה, 4 ביולי 1946
↑  ב. פלר, עם המשוחררים, הצופה, 8 בנובמבר 1946
מישל פטרוצ'אני

| --- | --- |

מישל פטרוצ'אני. צילם: מארק מרני תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  28 בדצמבר 1962 אורנז', צרפת 
 פטירה:  6 בינואר 1999 (בגיל 36) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Grave of Petrucciani 
 מוקד פעילות:  פריז, קליפורניה 
 תקופת הפעילות:  1975–1999 (כ־24 שנים) 
 סוגה:  ג'אז, קול ג'אז 
 שפה מועדפת:  צרפתית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  בלו נוט, דרייפוס רקורדס 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר ההצטיינות הלאומי (10 בנובמבר 1997) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מישל פטרוצ'אני (באיטלקית: Michel Petrucciani;‏ 28 בדצמבר 1962 – 6 בינואר 1999) היה פסנתרן ומלחין ג'אז. למרות מחלה תורשתית נדירה שגרמה לגמדות, ידיו היו בגודל נורמלי והוא נחשב לאחד מפסנתרני הג'אז הגדולים של שנות השמונים והתשעים.