stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיננגקבאו
אישים בולטים > סופרים, עיתונאים ואנשי רוח

מָארָה רוֹאֶזלי (אנ') (1968-1889): סופר.
סוּטָן תָּקְדיר אליסגָ'אהבָּנָה (אנ') (1994-1908): סופר.
אידרוּס (אנ') (1979-1921): סופר.
מוחמד יָמין (אנ') (1962-1903): משורר.
שאִיריל אנוואר (אנ') (1949-1922): משורר וסופר.
גָ'אמָאלוּדִין (אנ') (1967-1904): מחלוצי העיתונות באינדונזיה.
אָני אִידרוּס (אנ') (1989-1918): כתבת חשובה וממייסדי אחד העיתונים היומיים.
אישים בולטים > אמנים

אוּסמָר איסמעיל (אנ') - במאי קולנוע.
אָריזָל (אנ') - תסריטאי.
בּוּנגָה סיטרה לֶסטָארי (אנ') - זמרת.
זוּבּיר סאיד (אנ') (1987-1907): מלחין המנון סינגפור.
אישים בולטים > רפואה

שייח מופזר שוקור (יליד 1972): מנתח אורתופדי. השתתף בטיסת חלל רוסית בשנת 2007.
אישים בולטים > אנשי כלכלה

חָסים נינג (אנ') (1995-1916): תעשיין.
פהמי אידריס (אנ') (2022-1943): תעשיין.
מוחמד טייב בין חאג' עבד אל-צאמד (אנ') (1858-1925): טייקון, בעל מכרות ומטעים.
אישים בולטים > אנשי דת

אחמד ח'טיב אל-מיננגקבאווי (אנ') (1915-1860): היה האימאם השאפעי במסגד אל-חראם במכה.
מלאכות יד

אנשי מיננגקבאו מתפרנסים, בין היתר ממוצרים שהם עושים, חלקם לשימושם וחלקם למזכרות, כמו:
רקמת יד: על סוגי בדים שונים, לצרכים כמו: בגדים, קישוטי קיר, מפות, כיסויי כריות, סנדלים, כיסויי ראש לנשים מוסלמיות. בעבר ניסתה ממשלת יפן לסייע בהבאת מכונות מיוחדות לרקמה והניסיון נכשל עקב מורכבות הטכניקה והמוטיבים. המומחיות מתרכזת במיוחד בעיר בוקיטינגי (אנ') (העיר השלישית בגודלה במערב סומטרה) ובסביבותיה.
אריגה (ידנית): אריגת בגדים טקסיים עם חוטי זהב שזורים בחוטי כותנה. בעבר בדים ארוגים כאלו שימשו רק ללבוש של מלכים, ואישים רמי מעלה. המומחיות מרוכזת ועוברת מדור לדור באזור פנדאי סיקֶק (אנ').
אביזרי כסף וזהב: אזור קוטו גאדאנג (אנ') מפורסם באביזרים המיוצרים מכסף וזהב, כמו, כלי עץ מצופים, מיניאטורות שונות, בגדי כלולות (לכלה ולחתן) רקמת שירים על בדים. הכסף שנכרה בקוטו גאדנג מיוחד משום שאינו מבריק.
יצור כלי נגינה מעץ: במיוחד חלילים וכלי נשיפה שונים.
ג'יימס באדג' דייל

| --- | --- |

ג'יימס באדג' דייל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו (2010)
 לידה:  1 במאי 1978 (בן 46) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  מנהטנוויל קולג' 
 בן או בת זוג:  אמילי ויקרשאם 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס באדג' דייל (באנגלית: James Badge Dale; נולד ב-1 במאי 1978) הוא שחקן אמריקאי. התפרסם בזכות הופעותיו בסדרות הטלוויזיה המצליחות "24" בתור צ'ייס אדמונדס ו"הפסיפיק" בתור הטוראי רוברט לאקי. הופיע בסרטים "השתולים" ו"בעל זבוב".
ביוגרפיה

דייל נולד בניו יורק לשחקן גרובר דייל ולשחקנית אניטה מוריס.
קריירה

בגיל 10 נבחן לתפקיד הילד סיימון בדרמת ההתבגרות "בעל זבוב" המבוססת על הרומן "בעל זבוב", לצורך הצילומים נאלץ דייל לנטוש את לימודיו ואת אזור מגוריו ולנסוע לג'מייקה למשך חמישה חודשים. לבסוף דייל קיבל את התפקיד והסרט יצא לאקרנים ב-1990. בהמשך, למד ב"מכללת מנהטנוויל" ושיחק בתור שוער בקבוצת ההוקי המקומית עד שקרע שריר ברגלו. במהלך תקופת ההחלמה מהפציעה חזרה לדייל התשוקה לתחום המשחק, לאחר שלמד במגמת הדרמה במכללה המשיך לפתח את יכולותיו במוסדות משחק מקצועיים בניו יורק.
התפרסם לראשונה מאז תפקידו הראשון בעונה השלישית של סדרת המתח הפופולרית " 24" בתור סוכן היחידה ללוחמה בטרור צ'ייס אדמונדס, שותפו של ג'ק באואר (קיפר סאת'רלנד) והחבר הסודי של בתו קים (אלישה קאת'ברט).
ב-2006 שיחק במותחן הפשע של מרטין סקורסזה "השתולים" בתור באריגן חברו של קולין סאליבן (מאט דיימון) להכשרה במשטרת בוסטון, בסצנה המפורסמת ביותר מתוך הסרט "סצנת המעלית" יורה באריגן למוות בבלש הסמוי בילי קוסטיגן (לאונרדו דיקפריו) ובשוטר בראון (אנתוני אנדרסון) ולאחר מכן נורה למוות בעצמו על ידי סאליבן.
ב-2010 התפרסם בדמותו הראשית של הטוראי רוברט לאקי בסדרת המלחמה של סטיבן ספילברג וטום הנקס "הפסיפיק". באותה השנה קיבל דייל את התפקיד הראשי של איש המודיעין המבריק ויל טראברס בסדרת המתח הפסיכולוגית "רוביקון", ושיחק בסרטו הביוגרפי של רוברט רדפורד "הקנוניה".
בשנת 2017 שיחק בדרמה הביוגרפית של ג'וזף קוסינסקי "רק האמיצים" לצד מיילס טלר.
בשנת 2018 שיחק במותחן הפשע "עצים קטנים", לצד טסה תומפסון, ובמותחן "בחשכת הליל".
ב-2019 שיחק לצד פרנק גרילו בסרט "לתוך האפר", ושיחק בסרט הפשע "קיטצ'ן" אודות נשות מאפיונרים משכונת הלס קיצ'ן של שנות השבעים בניו יורק שלוקחות את העסק לידיהן לאחר שה-FBI עוצרים את בעליהן.
בשנת 2021 שיחק בסרט הקומדיה השחורה "חוויה מתקנת".
חיים אישיים

בשנת 2021 נולד לו ילד עם בת זוגו, השחקנית האמריקאית אמילי ויקרשאם, הם נישאו בספטמבר 2024. באוקטובר 2024 נולד להם ילד שני.
הערות שוליים

↑  Wickersham, Emily. "Welcome to the world Cassius Wickersham Dale born 12/30/21 just in time to join the party to ring in the New Year. You are more than @jamesbadgedale and I could ever have imagined ❤️ We are so in love with you". Instagram. Emily Wickersham on Instagram. נבדק ב-1 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wickersham, Emily. "Emily Wickersham on Instagram". Instagram. נבדק ב-5 באוקטובר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460321105171  PLWABN: 9811986924505606  BIBSYS: 10077226  BNE: XX5230726  BnF: cb16614224r (data)  GND: 14301014X  ISNI: 0000 0001 2128 6720  LCCN: no2007059807  NKC: xx0209304  NLK: KAC2020L2438  NTA: 330221221  SUDOC: 14843407X  VIAF: 39154446   WorldCat (עם VIAF): 39154446
BBC One

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תאריך השקה:  2 בנובמבר 1936 
 בעלות:  BBC 
 משרד ראשי:  לונדון 
 אזור קליטה:  בריטניה שטחי חסות של הכתר הבריטי
 פורמט תמונה:  (SDTV (576i (HDTV (1080i
 
 www.bbc.co.uk/bbcone/
 
BBC One או BBC1 ראשי תיבות (British Broadcasting Corporation) הוא אחד מערוצי הדגל של רשת השידור BBC בבריטניה. הערוץ עלה ב-2 בנובמבר 1936 כשירות הטלוויזיוני של רשת BBC, והיה שירות הטלוויזיה הראשון בעל רזולוציית תמונה גבוהה. לאחר מכן שונה שמו ל-BBC TV, עד יציאתו של הערוץ BBC2 ב-1964. לאחר מכן שמו שונה חזרה ל-BBC One.
התקציב השנתי של הערוץ נכון ל-2011/2012 הוא 1,166.6 מיליון לירות שטרלינג. התקציב ממומן על ידי התושבים באמצעות אגרת הרדיו והטלוויזיה, ולכן הערוץ משדר באופן רציף ללא פרסומות. נכון לרבעון 4 של 2017 BBC1 הוא הערוץ הנצפה ביותר בבריטניה.
BBC1 היה הערוץ הראשון של BBC שהחל בשידורים מקבילים בטכנולוגיית HD, ב-3 בנובמבר 2010.
ב-2008 הודיעה הנהלת הערוץ כי השיגה את היעד שהציבה לעצמה, לשדר את כל תוכניותיה עם כתוביות למען צופים לקויי שמיעה.
חמש התוכניות הנצפות ביותר בערוץ ב-2010 היו "איסטאנדרס"; משחק הכדורגל בין אנגליה לגרמניה במונדיאל 2010; "Strictly Come Dancing";‏ "Come Fly with Me"; ו"דוקטור הו".
היסטוריה > שנים ראשונות

ה-BBC החל לשדר תוכניות טלוויזיה ממרתף בית השידורים שבלונדון, ב-22 באוגוסט 1932. עם זאת השידור הרשמי החל ב-2 בנובמבר 1936 מארמון אלכסנדרה.
ב-1 בספטמבר 1939, יומיים לפני שהבריטים הכריזו מלחמה על גרמניה הנאצית, ירדה התחנה מהאוויר ללא שום התראה, כשהתוכנית האחרונה ששודרה הייתה קריקטורה של מיקי מאוס. התחנה הפסיקה לשדר בתואנה כי הייתה דאגה כי שידור גלי רדיו יפעל לטובת מטוסי האויב. שידורי הטלוויזיה שבו ב-7 ביוני 1946 בשעה 15:00. יסמין בליי, אחת מהקרייניות הראשונות של ה-BBC אמרה עם חזרת השידור: "שלום לכולם, מה שלומכם, אתם זוכרים אותי, יסמין בליי?". הקריקטורה של מיקי מאוס משנת 1939 שודרה 20 דקות מאוחר יותר.
היסטוריה > הקמת BBC One

ה-BBC החזיק במונופול סטטוטורי על שידורי הטלוויזיה בבריטניה עד פתיחת תחנת הטלוויזיה הפרטית הראשונה, ב-22 בספטמבר 1955, כאשר ITV החלו לשדר. התחרות עם המתחרה החדש אילצה את ה-BBC לשנות את זהותו ואת סדרי העדיפויות שלו עקב ירידה משמעותית בקהל הצופים.
ב-20 באפריל 1964 שונה שם התחנה ל-BBC1 עקב הקמת BBC2.
הערות שוליים

↑  Quarterly reach of the leading 20 TV channels in the United Kingdom (UK) as of 4th quarter 2017 (in millions), ‏2018
↑  טלוויזיה: היסטוריה בינלאומית, לונדון: מכון מהנדסי חשמל, 1998, עמ' 9, מסת"ב 0-85296-914-7
↑  BBC Television Service is off the air, ‏2006-01-25
↑  "Back after the break" (באנגלית בריטית). 2006-06-07. נבדק ב-2018-02-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: dd6cd8b0-240e-41ab-b8d8-05135b15a6bd  NKC: kn20110316005  VIAF: 172165499   WorldCat (עם VIAF): 172165499
איסטבורן

| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  אנגליה אנגליה
 אזור:  דרום-מזרח אנגליה
 מחוז:  מזרח סאסקס
 שטח:  44.16 קמ"ר
 גובה:  22 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  101,547 (2015)
 קואורדינטות:  50°45′59″N 0°17′10″E﻿ / ﻿50.766388888889°N 0.28611111111111°E﻿ / 50.766388888889; 0.28611111111111 
 אזור זמן:  UTC
 http://www.eastbourne.gov.uk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים איסטבורן(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים איסטבורן(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי איסטבורן(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי איסטבורן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
איסטבורן (באנגלית: Eastbourne ‏האזנהקובץ:En-uk-Eastbourne.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר קיט גדולה, הנמצאת במחוז מזרח סאסקס ושוכנת על החוף הדרומי של אנגליה. העיר שוכנת 31 קילומטרים מזרחית לברייטון. באיסטבורן נמצאי צוקי דרום אנגליה, צוקי אבן גיר המהווים זכר להיווצרות האי הבריטי. איסטבורן היא הבסיס הכלכלי של מגוון חברות תעשייה והיא מרכז כלכלי חשוב במזרח סאסקס.
נכון ל-2015 אוכלוסיית העיר מונה כ-101,547 תושבים, ושטחה של העיר הוא 44.16 קילומטר רבוע.
כלכלתה של איסטבורן מבוססת בעיקרה על הכנסות מתיירות. באיסטבורן ישנן אטרקציות רבות וכנסים, אירועים ציבוריים ותרבותיים וסיורים. שאר הענפים העיקריים באיסטבורן כוללים מסחר וקמעונאות, בריאות, חינוך, בנייה וייצור.
אוכלוסייתה של איסטבורן גדלה; בין השנים 2001–2011 האוכלוסייה נעה בין 89,800 תושבים עד לכדי 99,412 תושבים.
באזורי הכפרים הסמוכים לאיסטבורן נמצאו שרידי צור וכלי אבן מתקופת האבן וישנם שרידים בריטים-רומיים הקבורים מתחת לעיירה, כגון מרחצאות רומיות וקטע מדרכה בין המזח הנוכחי השוכן בעיר לבין מבצר המצודה.
רצועת החוף של איסטבורן תפושה כמעט לחלוטין על ידי בתי מלון.
בעיר נולדה ראש ממשלת בריטניה לשעבר תרזה מיי.
ראש העיר הנוכחית של איסטבורן היא פאט הירן מהמפלגה הליברל-דמוקרטית.
הערות שוליים

↑  The Mayor of Eastbourne, באתר הרשמי של איסטבורן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531966905171  GND: 4349248-4  LCCN: n81078218  MusicBrainz: 886cf01c-ead7-47b7-b0fc-ccacb43343bd  NKC: ge689301  VIAF: 5145424475886830586   WorldCat (עם VIAF): 5145424475886830586 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלקטרה נדל"ן
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אלקטרה נדל"ן בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  אלקטרה נדל"ן, באתר "גלובס"
↑  ניר בראלי, תגייס מיליארד דולר: אלקטרה נדל"ן מקימה קרן חמישית להשקעות במקבצי דיור בארה"ב, באתר ערוץ 10 - ערוץ הכלכלה של ישראל, ‏2025-02-10
איתן מנצורי

| --- | --- |

 לידה:  1975 (בן 50 בערך) ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  מפיק
 מקום לימודים:  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
איתן מנצורי (נולד ב-1975) הוא מפיק סרטי עלילה ישראלי. בעל חברת ההפקות ספירו פילמס.
ביוגרפיה

איתן מנצורי נולד בירושלים.
את שירותו הצבאי עשה כלוחם. בוגר בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה במסלול בימוי, 2004. במהלך לימודיו הפיק בפועל סרט תיעודי צרפתי שצולם בארץ. כמו כן כתב וביים שני סרטים קצרים: "שוסטר" ו"חובו של בנג'י".
קריירה

לאחר סיום לימודיו פנה לעבוד כעוזר במאי, כמנהל הפקה ומפיק בפועל בסרטי עלילה בישראל וכן בהפקות בינלאומיות. ב-2013 הקים את חברת ההפקות 'ספירו סרטים'. הפיק סרטי עלילה וסדרות שזכו בהכרה בינלאומית ובפרסי אופיר ובהם: "פוקסטרוט" (2017, במאי: שמוליק מעוז), "הפורצת" (2016, במאית: הגר בן-אשר), "אבוללה" (2015, במאי: יוני גבע), "היורד למעלה" (2015, במאי: אלעד קידן, פסטיבל הקולנוע בקאן), "כנס העתידנים (סרט)" (2013, ארצות הברית, במאי: ארי פולמן, פסטיבל הקולנוע בקאן), "מנתק המים" (במאי: עידן הובל, 2013, פסטיבל הסרטים של ונציה).
בשנים 2015-16 זכה פעמיים כמפיק במקום הראשון בתחרות פרס קרן פיצ'ר ראשון לבוגרי סם שפיגל: עבור "היום שאחרי לכתי" (במאי ותסריטאי: נמרוד אלדר), ו"דארוין" (במאי ותסריטאי: אורן אדף).
בשנת 2019 הפיק את סרט הקולנוע נולדתי בירושלים ואני עדיין חי ביחד עם יהונתן דובק ורוני לוי.
בשנת 2020 יצר והפיק יחד עם מריה פלדמן, עמית כהן ורון לשם את סדרת הטלוויזיה No Man's Land עבור ערוץ ארטה הצרפתי והולו האמריקאי
פילמוגרפיה כמפיק

היום שאחרי לכתי (סרט עלילתי, במאי: נמרוד אלדר, 2019)
פוקסטרוט (סרט עלילתי, במאי: שמוליק מעוז, 2017)
הפורצת (סרט עלילתי, במאית: הגר בן-אשר, 2016)
אבוללה (סרט עלילתי, במאי: יוני גבע, 2015)
היורד למעלה (סרט עלילתי, במאי: אלעד קידן, 2015)
כנס העתידנים (סרט) (סרט עלילתי, במאי: ארי פולמן, 2013)
מנתק המים (סרט עלילתי, במאי: עידן הובל, 2013)
בשבילה גיבורים עפים- סדרת טלוויזיה תסריטאי ובמאי :עומרי גבעון, 2018
המורה לאנגלית- סרט עלילתי, במאי:יובל אדלר, 2019
הנה אנחנו [סרט עלילתי, תסריט: דנה אידיסיס, במאי: ניר ברגמן, 2020]
שטח הפקר [סדרת טלוויזיה, יוצרים: מריה פלדמן, איתן מנצורי, עמית כהן ורון לשם. במאי: עודד רסקין,2020]
סטפני שוסטאק

| --- | --- |

 לידה:  12 ביוני 1975 (בת 49) צרפת פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 מקום לימודים:  קולג' ויליאם ומרי 
 https://stephanieszostak.me/
 פרופיל ב-IMDb
 
סטפני שוסטאק (באנגלית: Stéphanie Szostak; נולדה ב-5 באוגוסט 1975) היא שחקנית צרפתייה, אשר מוכרת בשל השתתפותה בסרטים "אידיוט מושלם" (2010), "מקום לחלום עליו" (2011), "איירון מן 3" (2013) ובזכות תפקידה בתור דלילה דייזי דיקסון בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" (2021-2018) ברשת ABC.
ביוגרפיה

שוסטאק נולדה וגדלה בפריז, צרפת. היא עברה לארצות הברית והחלה לימודי תואר ראשון בשיווק במכללת ויליאם ומרי(אנ') שבוירג'יניה, שם גם שיחקה בקבוצת הגולף לנשים. לאחר הלימודים, היא עברה לניו יורק ועבדה עבור חברת שאנל בשיווק. לאחר מכן לקחה שיעורי משחק וביססה את מעמדה כשחקנית.
קריירה

את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה בתפקיד קטן בקומדיה "השטן לובשת פראדה" בשנת 2006. התגלתה לראשונה ב-2009 בסרט העצמאי "הלב הטוב"(אנ') בו שיחקה לצידם של פול דנו ובריאן קוקס.
בשנת 2010 התפרסמה בזכות הופעתה בקומדיה "אידיוט מושלם" בתור ג'ולי, חברתו של איש העסקים טים קונראד אותו גילם פול ראד.
ב-2011 השתתפה בדרמה של קמרון קרואו "מקום לחלום עליו" בתפקיד קתרין אשתו המנוחה של בנג'מין מי אותו גילם מאט דיימון.
בשנת 2013 שיחקה שוסטאק בסרט גיבורי העל שובר הקופות "איירון מן 3" מבית מארוול קומיקס בתפקיד המתנקשת אלן ברנדט.
בשנת 2014 כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "Hit by Lightning"(אנ'), לצד ג'ון קראייר.
בשנת 2018 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" ברשת ABC.
בסוף שנת 2021 לוהקה לאחד הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "תיק נעדר" בשירות הסטרימינג של Peacock; הגרסה האמריקאית לדרמת הפשע הישראלית "תיק נעדר" המבוססת על הספר באותו שם מאת דרור משעני.
חיים אישיים

שם הנישואים שלה שוסטאק הוא פולני והוא מבוטא "Sho-stack". כיום היא מתגוררת מחוץ לעיר ניו יורק עם בעלה ושני בניה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Si' Laraby | נדיז'דה |  |
| 2005 | Satellite | רו מארס |  |
| 2006 | השטן לובשת פראדה | ז'קלין פולט |  |
| 2008 | Eavesdrop | אישה צרפתייה |  |
| 2008 | Letting Go | אסטל |  |
| 2009 | Four Single Fathers | מוניק |  |
| 2009 | The Good Heart | שרה |  |
| 2009 | אמא במשרה מלאה(אנ') | סנדרין דומאס |  |
| 2009 | להתאהב מחדש | אליס מרנייר |  |
| 2009 | How to Seduce Difficult Women | ג'יג'י |  |
| 2010 | Life in Flight | אלכס |  |
| 2010 | Something Fun | קייטי |  |
| 2010 | אידיוט מושלם | ג'ולי |  |
| 2011 | מקום לחלום עליו | קתרין מי |  |
| 2013 | תן לי מחסה(אנ') | ג'ואנה פיצפטריק |  |
| 2013 | איירון מן 3 | אלן ברנדט |  |
| 2013 | שוטרים מעולם אחר(אנ') | ג'וליה ווקר |  |
| 2014 | Hit by Lightning | דנית'ה ג'ייקובס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | הסופרנוס | אישה | פרק: "Soprano Home Movies" |
| 2009 | חוק וסדר: כוונה פלילית | קרוליין וולטרס | 2 פרקים |
| 2009 | Une aventure New-Yorkaise | מארי | סרט טלוויזיה של ערוץ Arte |
| 2014 - 2015 | Satisfaction | גרייס טרומן | תפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים |
| 2016 | הרשימה השחורה | ג'וזפין | פרק: "Alistair Pitt" |
| 2017 - 2018 | מדריך החברות לגירושין(אנ') | קולט | 3 פרקים |
| 2018 | בול | אנאבל הארפר | פרק: "Grey Areas" |
| 2018 | יאנגר | סופיה בל | פרק: "The Bubble" |
| 2018 - 2021 | מיליון דברים קטנים | דלילה דייזי דיקסון | תפקיד ראשי (4 עונות); 55 פרקים |
| TBA | תיק נעדר | האנה | סדרת טלוויזיה עתידית של Peacock |
הערות שוליים

↑  Delilah Dixon, Stephanie Szostak - Actor Biography, ABC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1022228838  ISNI: 0000 0004 2013 4591  LCCN: no2013113020  VIAF: 305369706   WorldCat (עם VIAF): 305369706
תקופת הייאן

קיוטו, בירת התקופה
תקופת הייאן (ביפנית: 平安時代. הייאן ביפנית הוא "שלום ושלווה") היא החלק האחרון של התקופה הקלאסית בהיסטוריה של יפן, ונמשכה מ-794 עד 1185. התקופה נקראת על שמה של עיר הבירה בתקופה זו הייאן-קיו (קיוטו כיום). בתקופה זו היו הבודהיזם, הטאואיזם ושאר ההשפעות הסיניות בשיאם, ובה הגיעה החצר הקיסרית לשיא השפעתה. התקופה ידועה אף בשל התפתחות האמנות היפנית, בעיקר בשירה ובספרות.
היסטוריה

תקופת הייאן החלה ב-794 עם העברת בירת יפן להייאן-קיו על ידי הקיסר קאמו. בתקופה זו גברה גם השפעתם של הסמוראים, בני המעמד הלוחם, שבסופה של התקופה עתידים לטול את השליטה במדינה ולהכניס אותה לתקופת פיאודליזם.
באופן רשמי הייתה השליטה במדינה נתונה בידי הקיסר, אך למעשה ברוב השליטה החזיקה האצולה מבית פוג'יווארה. על מנת להגן על האינטרסים שלהם בנחלות השונות נזקקו בני פוג'יווארה לשומרים, כוחות שיטור וחיילים, ולפיכך המעמד הלוחם החל לצבור רווחים במהלך התקופה. כבר שנת 939 איימו שני סמוראים על סמכות השלטון המרכזי ופתחו במרד כנגד קיוטו.
התרחבות ההשפעה הצבאית על החצר הקיסרית החל לאחר מרד הוגן. לפני פרוץ המרד העלה טאירה נו קיומורי את נכדו על כס הקיסר כעוצר. בני שבט טאירה עתידים להישאר על כס הקיסרות עד מלחמת גמפיי בסוף המאה ה-12, בה הובסו על ידי שבט מינאמוטו. תקופת קמקורה החלה ב-1185 כשנטל מינאמוטו נו יוריטומו את השליטה על המדינה והפך לשוגון הראשון ומייסד שוגונות קמקורה.
היסטוריה > עוצרות פוג'יווארה

הקיסר קאמו העביר את מושב הבירה הקיסרית להייאן-קיו (קיוטו של היום), שם היא נותרה במשך אלף שנה, על מנת לחזק את הסמכות הקיסרית וגם מסיבות גאופוליטיות. הבירה הקודמת, נארה, ננטשה לאחר 70 שנה בלבד בשל התחזקות הממסד הבודהיסטי שם, וריבוי המקדשים בתוך נארה גרר התערבות דתית נוכחת בפוליטיקה. לקיוטו הייתה גישה נוחה לים בדרכי נהרות, וניתן היה להגיע בקלות מהמזרח. בראשית תקופת הייאן נשמרה מסורת נארה והבירה החדשה נבנתה לפי המודל של העיר הסינית צ'אנגאן, עיר הבירה של שושלת טאנג. על אף החלשות רפורמת טאיקה, בתקופת הייאן צברה החצר הקיסרית כוח רב, וזאת דווקא בשל הימנעותו של קאמו מהחלת רפורמות נוספות, בכך מנע את התחזקות יריביו הפוליטיים.
אף על פי שביטל את חוקי הגיוס הכללי ב-792, המשיך קאמו בנסיונותיו להכפיף את בני האמישי, צאצאיהם של אנשי ג'ומון, שחיו בצפון יפן ובמזרחה. עד שנת 801 נכבשו כל שטחי האמישי, וגבולות יפן הגיעו עד לקצה המזרחי של הונשו. עם זאת, השליטה הקיסרית בנחלות השונות הייתה רופפת, ובמאות ה-9 וה-10 איבד הקיסר את מרבית כוחו, ואף על פי שמעמד המשפחה הקיסרית בכל הקשור להעמדת קיסרים נשמר, התרכז רוב הכוח השלטוני בקרב בית פוג'יווארה.
לאחר מותו של הקיסר קאמו ב-806 ובעקבות מאבק ירושה בין שניים מילדיו, הוקמו שני משרדים קיסריים חדשים על מנת לייצב את המערכת השלטונית. הראשון היה המשרד הפרטי של הקיסר, דרכו יכול היה לפרסם תכתיבים מנהליים באופן ישיר ויעיל יותר, והשני היה מועצת המשטרה העירונית, שהחליפה את המשמר הקיסרי. אף על פי שמשרדים אלה חיזקו את כוחו של הקיסר, אלה, כמו מנהגים סיניים אחרים, נתקלו בהתעלמות מצד הנחלות השונות במדינה, ועם המשלחת הקיסרית האחרונה לסין ב-838, תמה תקופת ההשפעה הסינית.
החל מהמאה ה-9 החל בית פוג'יווארה לצבור כוח והשפעה בכל רחבי יפן, עד שבשנת 1000 יכול היה מנהיג הבית, פוג'יווארה נו מיצ'ינאגה, להכתיר ולהדיח קיסרים לפי רצונו, וניהל את יפן דרך המערכת השלטונית של הבית, ולא של המשפחה הקיסרית. בתקופת שלטון בית פוג'יווארה נהנתה יפן מפריחה תרבותית בקרב חוגי האריסטוקרטיה. במשך מאות שנים נשענה הכתיבה היפנית על קאנג'י, אך בתקופת הייאן הופיעו שני כתבים נוספים: הקאטאקאנה וההיראגאנה. ההיראגאנה נתנה ביטוי כתוב למילים יפניות, בלי הצורך בהכרת הקאנג'י, ובכך תרמה לעליית קרנה של הספרות העממית שנכתבה בעיקר על ידי נשות החצר, שלא למדו סינית, ובאה לידי ביטוי בעיקר בעבודתן של מורסקי שיקיבו, שכתבה את הרומן מעשה גנז'י, וסיי שונאגון שכתבה את ספר הכרית. בנוסף, התנתקו האמנים היפנים מהשפעות הסגנון הסיני והחל להתפתח סגנון הציור יאמטו-א, שהתאפיין בתיאור חיי החצר והמקדשים.
עם השגשוג התרבותי גם נחלש השלטון המרכזי. בראשית תקופת הייאן נמסרו נחלות לאצולה ולמוסדות דתיים עליהם הקימו אחוזות או מקדשים, ובשלב זה של התקופה אחוזות או מקדשים אלה פיתחו מערכת שלטונית עצמאית, וכך היה שמשפחות מסוימות שולטות בעצמן על אזורים מסוימים. בתור המשפחה בעלת ההשפעה הרבה ביותר ביפן שלט בית פוג'יווארה בענייני הפנים של המדינה, כגון המלכת קיסרים. כל משפחה דאגה לנחלה שלה לא מתוך רצון להתמרד כנגד השלטון המרכזי, אלא בשל היעדר גורם מאחד שכן הרעיון של יפן כמדינה אחת לא היה קיים אז.
היסטוריה > עליית המעמד הלוחם

לפני תקופת הייאן כפה השלטון המרכזי גיוס חובה, והקיסר ניהל את כל העניינים הצבאיים. אך עם התרופפות השלטון המרכזי לאחר 792, הפכו השליטים המקומיים לבעלי הכוח הצבאי. בעלי האחוזות נהנו מגישה לחיילים ולכלי נשק, ואלה הפכו לחלק בלתי נפרד מהחיים בנחלות. לא רק בעלי אחוזות אלא גם מקדשים וכפרים שלמים הקימו יחידות משמר על מנת להגן על עצמם. בהדרגה הפך המעמד העליון בנחלות למעמד צבאי שהתבסס על עקרונות הבושידו, או סמוראים.
אינטרסים משותפים וקשרי דם או משפחה הביאו להיווצרות קבוצות צבאיות שהפכו לחלק ממנגנון השליטה המשפחתי. עם הזמן קיבלו משפחות שלמות אופי צבאי וקישרו עצמן עם דמויות מפתח באריסטוקרטיה המקומית. משפחות אלה נהנו ממעמד יוקרתי בשל קשריהן ואפילו קיבלו תארים מהקיסר עצמו. שבט פוג'יווארה, שבט טאירה ושבט מינאמוטו היו שלוש המשפחות החזקות ביותר בקרב המעמד הלוחם החדש.
השילוב בין צמיחת האוכלוסייה ובין חוסר היכולת לייצר מספיק מזון, וכמו כן התחרות על משאבים בין המשפחות הגדולות הביאו לירידה הדרגתית במעמדו של בית פוג'יווארה ולעלייה בפעילות צבאית מאמצע המאה ה-10 ובמאה ה-11. חברי שבט פוג'יווארה, שבט טאירה ושבט מינאמוטו - שלכולם היו שורשים במשפחה הקיסרית - נלחמו זה בזה, טענו לשליטה על אזורים כבושים והפרו את השלום.
בית פוג'יווארה שלט בכס הקיסרות עד מותו של הקיסר גו-סנג'ו ב-1073. גו-סנג'ו שאף להחזיר את השליטה במדינה לידי הכס הקיסרי על ידי השתתפות בשלטון ועריכת רפורמות לריסון פוג'יווארה. הוא אף הקים משרד שהיה אחראי על רישום נחלות במטרה לחזק את הריכוזיות. בעלי נחלות רבים הרחיבו את שטחי נחלותיהן ללא רישום מסודר, ומשרד זה נועד על מנת לשלול מהם שטחים אלו. בנוסף, יצר גו-סנג'ו את משרד הקיסר הפורש, או אינצ'ו, שנועד עבור קיסרים שפרשו מכסם לטובת יורשם, והקדישו עצמם לשלטון מאחורי הקלעים.
האינצ'ו מילא את החלל שהותיר אחריו בית פוג'יווארה, שאיבד את כוחו. אולם, במקום לגרשם מהבירה, שמרו בני הבית על תפקידיהם המסורתיים במערכת האזרחית, אך איבדו כל סמכות קבלת החלטות. בהדרגה החליפו בני שבט מינאמוטו את אנשי פוג'יווארה בתפקידים הציבוריים. עם התגלעות סכסוכים פנימיים בתוך בית פוג'יווארה, התחזקה השפעתו של האינצ'ו וגבר כוחו של המעמד הלוחם.
מאבקי ירושה הציעו הזדמנות לבית פוג'יווארה להשיב לעצמו כוח והשפעה. ב-1156 צידד פוג'יווארה נו יורינאגה בקיסר הפורש בקרב נגד יורש העצר, שנתמך על ידי טאירה ומינאמוטו. בסוף הקרב הוכנעו הקיסר הפורש, בית פוג'יווארה ירד מגדולתו ואת מוסדות השלטות תפסו בני המעמד הלוחם ובכך הביאו לתפנית בהיסטוריה של יפן. ב-1159 התנגשו צבאות מינאמוטו וטאירה במרד הייג'י, שלאחריו שלטו האחרונים במשך שני עשורים. חיי הנוחות בבירה הקיסרית השפיעו לרעה על בית טאירה, שהתעלם מההתקוממויות בנחלות השונות. בסופו של דבר עלה מינאמוטו נו יוריטומו מבסיסו שבאזור קאנטו על הבירה והביס את בית טאירה במלחמת גנפיי.
תרבות הייאן > התפתחות הבודהיזם

הבודהיזם החל להתפשט ביפן בתקופת הייאן באמצעות שני זרמים עיקריים, טנדאי ושינגון. מקורו של זרם הטנדאי בסין והוא מבוסס על סוטרת הלוטוס, אחת מאבני היסוד של המהאיאנה. זרם השינגון הוא הגרסה היפנית של אסכולת צֶ'ן יֶן הסינית והוא משתייך לוג'ריאנה. הנזירים שהביאו זרמים אלה ליפן - סאיצ'ו וקוקאי, בהתאמה - שאפו לצור חיבור בין המדינה לדת ובכך לזכות בתמיכת האריסטוקרטיה, ולמעשה להפוך את הדת לבודהיזם אריסטוקרטי. הנזירים שהשתייכו לזרם טנדאי הקימו את המרכז הדתי שלהם על הר היאיי, שלמרגלותיו שכן הארמון הקיסרי, וכך התפתחו יחסי קרבה בין הזרם לחצר הקיסרית. למעשה, הכריז הקיסר קאמו על עצמו פטרון טנדאי והזרם צבר כוח והשפעה רבים במהלך מאות השנים הבאות.
בתקופה זו על בסיס שינגון ורעיונות נוספות אן נו גיוג'ה פיתח דת סינקרטית חדשה.
תרבות הייאן > ספרות

אף על פי שהסימניות הסיניות נותרו בשימוש רשמי בתקופת הייאן (קאנבון) ראשית השימוש בקאנה יפני הביא לפריחה בספרות היפנית. עם זאת, למרות התפתחות סוגות ספרותיות שונות, כגון רומן ומאמרים, נפוצה האוריינות כמעט בצורה בלעדית בקרב החצר הקיסרית ובקרב מעמד הכמורה הבודהיסטית.
מילות המנון יפן, "קימי גא יו," נכתבו בתקופת הייאן; וכמו כן מעשה גנז'י, אחד הרומנים הראשונים בעולם; תאוריה של סיי שונאגון בספר הכרית שלה סיפקו הצצה לחיי החצר הקיסרית של תקופה זו.