stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אילוקוס סור
היסטוריה > שגשוג כלכלי

שנות ה-70 היו תקופה אפלה באילוקוס סור, כאשר גברים חמושים אשר כונו "סאקה-סאקה" (באילוקנו, מילולית, "יחפים") הטילו אימה על הפרובינציה. שלטון האימה הזה הביא לשריפת הכפרים אורה מזרח ואורה סנטרו בבאנטאי.
במאה ה־21 הגידול המוביל בפרובינציה הוא טבק עלי וירג'יניה, הודות לחוק סבסוד הטבק שהוביל חבר הקונגרס פלורו קריסולוגו, וחוק הרפובליקה מס' 7171, שחיבר חבר הקונגרס צ'וויט סינגסון.
גאוגרפיה

אילוקוס סור תופסת את החלק המרכזי של אזור אילוקוס בצפון האי לוזון. שטח הפרובינציה 2,596 קילומטרים רבועים, כ־20% משטח הקרקע הכולל של אילוקוס. הטופוגרפיה של אילוקוס סור נעה בין 10 ל־1,700 מטרים מעל גובה פני הים.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים באילוקוס סור יבש – החודשים היבשים הם אוקטובר עד מאי. החלק הדרומי ביותר בסרוואנטס לח, עם גשם שמתפזר באופן שווה לאורך כל השנה, בעוד שבחלק הדרום מזרחי של סוּגפּוֹן יש פחות משקעים. העונה הגשומה מגיעה באוגוסט, ובינואר ובפברואר כמות המשקעים הנמוכה ביותר. הטמפרטורה הממוצעת באילוקוס סור היא 27 מעלות צלזיוס. ינואר הוא החודש הקר ביותר.
גאוגרפיה > חלוקה מנהלית

באילוקוס סור 32 רשויות מקומיות ושתי ערי קומפוננט, המאורגנות בשני מחוזות בחירה. בסך הכול יש בפרובינציה 768 ברנגאי.
דמוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין בשנת 2020, באילוקוס סור 706,009 בני אדם, בצפיפות 270 תושבים לקילומטר רבוע.
מפקד האוכלוסין של 1960 מנה 338,058 בני אדם, שהתגוררו ב־64,446 יחידות דיור, שמתוכן 2,974 הוארו בחשמל; ל־3,227 מהן היה מקלט רדיו; ל־7,379 היו מים זורמים; ל־25,137 הייתה גישה למים שאובים או מי מעיין; ול־310 יחידות דיור היה חשמל, נפט, או גז לבישול.
דמוגרפיה > תושבים

רוב תושבי אילוקוס סור שייכים לקבוצה האתנית "אילוקנים", הקבוצה האוסטרונזית השלישית בגודלה.
דמוגרפיה > דת

הפרובינציה ברובה (75% מהאוכלוסייה) קתולית. לכנסייה הפיליפינית העצמאית (אנ') חלק ניכר, עם 20% מהאוכלוסייה.[דרוש מקור] אמונות דתיות אחרות שלהן מאמינים באילוקוס סור הן בפטיזם, איגלסיה ני קריסטו (אנ'), מתודיזם, הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, נוצרים אוונגליסטים אחרים, ומוסלמים.
כלכלה

תושבי הפרובינציה עוסקים בחקלאות, מייצרים גידולי מזון, בעיקר אורז, תירס, ירקות, ופירות. גידולים משניים הם בטטה, קסאווה, קנה סוכר ובצל. גידולים שאינם מזון כוללים טבק, כותנה, ועשב נמר. ישנן גם תעשיות זעירות, כולל אריגה בנול, ייצור רהיטים, ייצור תכשיטים, קדרות, נפחות ועיבוד מזון.
האוכלוסייה הגדלה במהירות והירידה בפוריות הקרקע אילצו את האנשים לפנות לייצור ולמסחר. אילוקנוס רבים הולכים לעמק הקגאיאן, למישורי המרכז, ולמינדנאו כדי למקור בדים שארגו.
חינוך

באילוקוס סור 547 בתי ספר ציבוריים, מהם חמישה בתי ספר תיכוניים כלליים, אוניברסיטה אחת, מכללה חקלאית אחת, ו־56 בתי ספר פרטיים, מתוכם 16 קתולים.
תרבות

במוזיאון אילוקוס סור, שנוסד ב־1970, יש אוסף אוצרות תרבות, ובו ציורים, פסלים בני מאות שנים, רהיטים מגולפים ושרידים של תרבויות ספרד וסין, אשר השפיעו על חיי האילוקנים במשך מאות שנים.
אתרי מורשת עולמית

ארגון אונסק"ו הכיר בשני אתרים באילוקוס סור כאתרי מורשת העולמית:
אתרי מורשת עולמית > העיר העתיקה של ויגאן

בשנת 1999, הוכרה העיר העתיקה בוויגאן כאתר מורשת עולמית. אונסק"ו מתאר את האתר כך:
"ויגאן, שהוקמה במאה ה־16, היא הדוגמה השמורה ביותר באסיה לעיירה קולוניאלית ספרדית מתוכננת. הארכיטקטורה שלה משקפת התכנסות של אלמנטים תרבותיים מסין, מאירופה, וממקומות אחרים בפיליפינים, וכתוצאה מכך תרבות ונוף עירוני שאין להם אח ורע בשום מקום במזרח ובדרום מזרח אסיה".
אתרי מורשת עולמית > כנסיית גבירתנו של העלייה לשמיים

בשנת 1993, כנסיות הבארוק של הפיליפינים – בארבעה אתרים – נרשמו ברשימת המורשת העולמית. אחד האתרים הוא כנסיית גבירתנו של העלייה לשמיים בסנטה מריה באילוקוס סור. באונסק"ו התיאור הוא "[הסגנון] הארכיטקטוני הייחודי [של הכנסיות] הוא פרשנות מחודשת של הבארוק האירופי על ידי אומנים סינים ופיליפינים."
הערות שוליים

↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2015-09-24. נבדק ב-2010-07-07. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2016. נבדק ב-7 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  "Republic Act No. 4155". lawphil.net.
↑  "Republic Act No. 7171 : REPUBLIC ACTS - PHILIPPINE LAWS STATUTES and CODES". laws.chanrobles.com.
1 2  Philippine Standard Geographic Code (PSGC) | Philippine Statistics Authority, psa.gov.ph
↑  Region I (באנגלית)
↑  Region 1 (באנגלית)
↑  Centre, UNESCO World Heritage. "Historic City of Vigan". UNESCO World Heritage Centre.
↑  Centre, UNESCO World Heritage. "Baroque Churches of the Philippines". UNESCO World Heritage Centre.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559547005171  GND: 4304891-2  LCCN: n77010316  VIAF: 125465735   WorldCat (עם VIAF): 125465735 
קו החוף של ויגאן
השוק הפומבי סינאיט
גרגרי אורז מתייבשים על כביש בסן אסטבן.
אצות

| דשא של ים |
| --- | --- |
 האצה Fucus vesiculosus בנורווגיה.
מיון מדעי
על־ממלכה:: אאוקריוטים או חיידקים אמיתיים
שם מדעי
 Algae
אצת Codium באי רֶאוניון.
אצת Halimeda tuna
אצות סרגסו
אצות (Algae; ביחיד: Alga) הן קבוצה פוליפילטית של אורגניזמים, רובם אאוקריוטים, מבצעי פוטוסינתזה. האצות חסרות שורש ונבדלות מצמחי המים הרגילים בדרך הרבייה שלהן. רובן חיות מתחת למים ובמקומות לחים אחרים. אין הגדרה מוסכמת הגובלת באופן את קבוצת האצות, ואורגניזמים מסוימים עשויים להשתייך אליה לפי הגדרה מסוימות ולהיעדר ממנה לפי הגדרה אחרת.
תכונות

האצות הן אחד ממיני האורגניזמים העתיקים ביותר (הופיעו בערך לפני כ-3 מיליארד שנים), והן נשמרו בצורתן הראשונית ללא שינוי מהותי. טווח הגדלים שלהן נע מאצות מיקרואורגניזמיות חד-תאיות הקרויות גם פרוטופיטה, עד אצות רב-תאיות גדולות העשויות להגיע לגודל של עשרות מטרים. האצות שייכות לקווי התפתחות אבולוציוניים שונים. כתוצאה מכך, האצות מוגדרות לרוב על פי תכונותיהן האקולוגיות.
פוטוסינתזה

האצות הן מעין "צמחי מים" החסרות מספר מאפיינים של צמחים אחרים – כגון שורש, פיוניות, עצה, ושיפה. הן נבדלות מצמחים רגילים גם במנגנון הרבייה שלהן, אך דומות להם ביכולת לבצע פוטוסינתזה. למעלה מ-70% מהפוטוסינתזה בעולם נעשית בידי אצות, וכמות גדולה מהחמצן באטמוספירה מיוצר על ידן. האצות חשובות ביותר לביוספירה, ובייחוד הכחוליות (המהוות חלק מהפלנקטון) בגלל חלקן העיקרי בפוטוסינתזה וכן בקיבוע חנקן.
רוב האצות הן פוטוטרופיות (אנ') – מייצרות את המולקולות האורגניות שלהן על ידי תהליכי פוטסינתזה – חלק קטן מהן מיקסוטרופיות – (אנ') ומקבלות חלק ממזונן ממקורות חיצוניים, וחלק קטן נוסף מהן הטרוטרופיות וחייבות לקבל את רוב מזונן ממקור חיצוני, ותהליכי הפוטוסינתזה שלהן מוגבלים ביותר.
בתי הגידול

בתי הגידול של האצות הם מקווי מים ומקומות לחים, בעיקר ימים, מקווי מים מתוקים ובריכות. יש גם מיני אצות הגדלות על הקרקע ויש כאלה החיות בסימביוזה עם יצורים חיים אחרים, כמו על פרוות העצלן, אך אין להן מבנה הגוף ומנגנוני הרבייה של צמחי יבשה, שמייצגים התאמה לסביבה יבשתית.
בתי הגידול > השפעת האצות על המסת קרחונים בגרינלנד

במחקר שפורסם ב-2025, נמצא כי אצות מיקרוסקופיות (Ancylonema nordenskiöldii), שגדלות וניזונות מהחומרים שבקרח, מתפשטות ומכהות את פני השטח, וכך גורמות להתחממות ולהמסה מהירה יותר של הקרחונים.
דרכי רבייה

אצות מתרבות בדרכים שונות, הן ברבייה מינית והן ברבייה אל-מינית. ברבייה אל-מינית אין איחוי של תא רבייה או חלוקת הפחתה שהכרחיים ברבייה מינית. חלק מהאצות מתרבות רק ברבייה אל-מינית, אך רובן מתרבות הן ברבייה מינית והן ברבייה אל-מינית. לאפשרויות אלה יתרונות: רבייה מינית מאפשרת לאוכלוסיות להגדיל את השונות הגנטית, שמאפשרת לאצות להגיב לתנאי סביבה משתנים דרך תהליכים אבולוציוניים. בנוסף, מינים רבים של אצות משתמשים במבנים קשים ועמידים שנוצרו ברבייה המינית על מנת לשרוד בתקופות קשות לגידול.
בניגוד לרבייה מינית, ברבייה אל-מינית, בתנאי גידול מועדפים, האצות מתרבות בשכפול בקצב גבוה בעצמן ובלי גמטות, ולכן מתאפשר קצב גידול מהיר מאוד של האוכלוסייה שלהן.
נמצא סרטן שמאביק אצה בעת נדידתו.
האצות כמזון

האצות הכחוליות משמשות מזון דשן ושופע למגוון בעלי חיים אחרים בים. האצות הירוקיות הן "צמחי המים" הנראים בים ובמקווי מים עומדים.
האצות שמרכיבות את הפלנקטון מכונות פיטופלנקטון – פלנקטון צמחי.
גם בני האדם אוכלים אצות, לרוב לאחר תהליך של ייבוש, המלחה ושימור. האצה המיובשת נפוצה כמאכל או כתוסף של תבלין בעיקר במאכלים של תושבי מדינות אסיה והמזרח הרחוק.
במחקר שפורסם בכתב העת Nature Plants ב-2022, נמצא כי באצה מסוג "כלורלה אוהדי" (אצה ירוקה), אותרו תהליכים כימיים המזרזים את תהליך הפוטוסינתזה, ולפיכך מסייעים לצמיחתה באופן המהיר ביותר בעולם. מתוצאות המחקר עתידים להאיץ פיתוחים הנדסיים בתחום המזון הבר-קיימא המבוסס על אצות.
מיון

במהלך עשרות השנים האחרונות השתנה מיקומן של האצות בטקסונומיה כמה פעמים. הן היו שייכות לממלכת הצומח, וחלקן עדיין משויכות על ידי אחדים לממלכה זו. חלקן (כדוגמת הכחוליות) משויכות לעל-ממלכת החיידקים האמיתיים ואת בעלות הגרעין נהוג לשייך לממלכת הפרוטיסטה.
מיון האצות, נכון לשנת 2004:
זהוביות (אצות זהובות) Chrysophyceae – מחלקה של אוקריוטיים.
חומיות (אצות חומות) Phaeophyceae – מערכה של אוקריוטיים, מתקיימת בעיקר במים מלוחים.
ירוקיות (אצות ירוקות) Chlorophyta – מערכה בממלכת הצומח.
אדומיות (אצות אדומות) Rhodophyta – קבוצה של אוקריוטיים, מתקיימת בעיקר במים מלוחים.
להוביות (Pyrrophyta) – מערכה של אוקריוטיים.
דינופלגנטים (Dinophyceae) – מחלקה של אוקריוטיים.
עינניות (Euglenida) – מערכה של אוקריוטיים.
פרימנסיות (Haptophyceae) – קבוצה של אוקריוטיים.
צורניות (Bacillariophyta) – מערכה של אוקריוטיים.
סיליקופלגלטים – (Dictyochophyceae) – מחלקה של אוקריוטיים.
קסנתופיטיות (Xanthophyceae) – מערכה של אוקריוטיים.
נאווניתאים (אצות נאווניתיות) Charales – סדרה בממלכת הצומח הקרובה למערכת הצמחים. בניגוד ליתר היצורים המכונים אצות, איברי הרבייה של הנאווניתאים מוקפים על ידי תאים עקרים.
כחוליות (אצות כחולות או חיידקים כחולים) Cyanobacteria – מערכה בעל ממלכת חיידקים אמיתיים, בגלל היותן חסרות גרעין. נמצאו כחוליות גם מחוץ למקווי מים.
הערות שוליים

↑  יוגב ישראלי, מחקר: אצות עמידות מאיצות את המסת הקרחונים בגרינלנד, באתר ynet, 23 בפברואר 2025
↑   ניו יורק טיימס, אצות להתרבות: חוקרות גילו שסרטנים מאביקים אצות בים, באתר הארץ, 31 ביולי 2022
↑  מחקר מצא: זה הצמח שגדל הכי מהר בעולם, באתר ynet, 12 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293935305171  BnF: cb119530776 (data)  GND: 4001173-2  LCCN: sh85003405  LNB: 000050628  NDL: 00571433  NKC: ph116889
בור פוטנציאל קוונטי

בור פוטנציאל קוונטי הוא המקבילה הקוונטית למקרה הפיזיקלי של בור פוטנציאל והוא נקרא לפעמים בור קוונטי. הבור הוא למעשה אזור במרחב בו האנרגיה הפוטנציאלית הקושרת חלקיק, נמוכה מאשר בשאר המרחב. אזור זה הוא למעשה מינימום באנרגיה הפוטנציאלית, כאשר מינימום זה יכול להיות מינימום מקומי או גלובלי.
לעיתים קרובות נהוג לתאר מימד ננומטרי בננו-חומרים כבור פוטנציאל.
המודל הפיזיקלי הפשטני במקרה זה הוא של בור פוטנציאל אינסופי. כאשר רוצים לפתור באופן מדויק יותר את הבעיה הפיזיקלית, נהוג לעבור לתיאור של בור פוטנציאל סופי.
ראו גם

בור פוטנציאל
בור פוטנציאל אינסופי
בור פוטנציאל סופי
אנרגיה פוטנציאלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12102198x (data)  GND: 4124010-8  LCCN: sh88000478 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בווארו

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
 מיקום:  La Altagracia Province 
 קואורדינטות:  18°43′00″N 68°27′00″W﻿ / ﻿18.71666667°N 68.45°W﻿ / 18.71666667; -68.45
  (למפת הרפובליקה הדומיניקנית מוגדלת) סנטו דומינגו לה וגה לה רומנה איגוויי סן קריסטובל סן פרנסיסקו דה מקוריס  סנטיאגו פוארטו פלטה האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי האיטיבווארו(למפת הרפובליקה הדומיניקנית רגילה) סנטו דומינגו לה וגה לה רומנה איגוויי סן קריסטובל סן פרנסיסקו דה מקוריס  סנטיאגו פוארטו פלטה האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי האיטיבווארו
 
בווארו
חוף בווארו
בווארו (בספרדית: Bávaro) הוא אזור תיירותי בפונטה קאנה הממוקם במחוז מחוז לה אלטגרסיה, המחוז המזרחי ביותר ברפובליקה הדומיניקנית. אזור זה התפתח במקביל לאזור הנופש והתיירות של פונטה קאנה ותוכנן להיות עיירה לעובדי אתר הנופש. עם הקמת המלונות לאורך החוף המזרחי, צפונית לפונטה קאנה, בווארו הפך להיות מרכז שירותים.
רשת הכבישים

בווארו מתחילה בצומת הכבישים Veron אחרי העיר איגוויי והכפר הקטן Otra Banda ומשתרעת לאורך 15 ק"מ צפונה עד הצטלבות הכבישים לחוף מקאו. חופים נוספים בצפון כוללים את חופי Uvero Alto, רוקו קי ו-La Vacama . באזור Bavaro יש 10 ק"מ של חופים.
במרכז בווארו נמצאת צומת Friusa. מאחורי צומת Veron בצד הימני נמצאת הדרך ל-Cabeza de Toro, הקצה המזרחי של האי היספניולה בכלל ושל הרפובליקה הדומיניקנית בפרט. הצומת הבאה, אל קוקו לוקו, מובילה אל Friusa Centar וליעדים צפוניים נוספים.
מלונות, ברים ומסעדות

פיתוח המלונות באזור קיבל תאוצה אחרי שנת 1998, כאשר מלונות באזור חואן דוליו נהרסו והוחלט לא לשקם אותם.
המלון העתיק ביותר באזור הוא Barcelo שנמצא משמאל לצומת קוקו לוקו ול-Villas Bavaro 1 ו-Villas Bavaro 2. אחד מהמלונות החדשים הוא כפר הנופש Now Larimar. מועדון הספורט והגולף קוקוטל נמצא בקדמתם של שני מלונות Melia (Paradisus Palma Real, Meliá Caribe Tropical) והקניון, Plaza Palma Real.
מאחורי מלונות Melia נמצאת El Cortecito, הדרך החולית הראשונה לשדה התעופה הבינלאומי פונטה קאנה. הבניין העתיק ביותר בלוס קוראלס (שבו מתחילה דרך זו) הוא Pirata ובו נמצאים כיום שלושה ברים : Bamboo bar, Soles ו-Umi.
שירותים אחרים

הצומת הבאה, Plaza בווארו, מלאה בחנויות מתנות והיא מובילה אל מועדון הריקודים Mangu and Areito ולחופים הלבנים של מגרש הגולף. פנייה שמאלה בצומת Plaza בווארו מובילה לצומת Friusa. למעשה, יש רק דרך ראשית אחת בבווארו והיא מעגלית.
משטרת התיירות נמצאת בסמוך לתחנת האוטובוס קרוב ל-Friusa. בחלק מהדרך מ-Plaza בווארו לFriusa ניתן למצוא בתי חולים וכן קניונים עם בארים ומסעדות. בווארו מסתיימת בצומת שמובילה לחוף מקאו, היכן שממוקם מלון RIU.
1957 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1957  בטלוויזיה |  |
< · 1955 · 1956 — 1957 — 1958 · 1959 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1957 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
3 במרץ – תחרות האירוויזיון התקיימה בפרנקפורט שבגרמניה המערבית. בתחרות זכתה הולנד, עם השיר "Net als toen" ("בדיוק כמו אז") בביצוע הזמרת ההולנדית קורי ברוקן.
סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-1957

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | רשת השידור המקורית |
| --- | --- | --- | --- |
| 14 בספטמבר | Have Gun – Will Travel (אנ') | מערבון | CBS |
| 18 בספטמבר | Wagon Train (אנ') | מערבון | NBC |
| 21 בספטמבר | פרי מייסון (אנ') | דרמה משפטית, מסתורין | CBS |
| 22 בספטמבר | מאווריק (אנ') | מערבון, קומדיה | ABC |
| 3 באוקטובר | The Real McCoys (אנ') | קומדיית מצבים | ABC |
| 3 באוקטובר | וודי הנקר (אנ') | אנימציה, קומדיה | ABC |
| 4 באוקטובר | השאר זאת לביוור (אנ') | קומדיית מצבים | CBS |
| 10 באוקטובר | זורו (אנ') | פעולה, הרפתקאות, דרמה קומית | ABC |
"השאר זאת לביוור"
"The Real McCoys"
"פרי מייסון"
"Wagon Train"
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-1957

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
17 בינואר – סטיב הארווי, קומיקאי, מנחה טלוויזיה שחקן ושדרן רדיו אמריקאי
22 בינואר – רפי רשף, שדרן רדיו, מגיש טלוויזיה ועיתונאי ישראלי
5 באוקטובר – ברני מק, קומיקאי אמריקאי (נפטר ב-2008)
21 בדצמבר – ריי רומנו, שחקן וקומיקאי אמריקאי
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

| שנים בטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרוסיה

סמל ממלכת פרוסיה (1790)
פְּרוּסְיָה (בגרמנית: Preußen, ‏האזנהקובץ:De-Preußen-2.ogg‏Ⓘ‏, בתעתיק מדויק: פְּרוֹיסֶן) הייתה מדינה ששכנה בשטחי צפון גרמניה של היום, ובשטחים שהיום מהווים את צפון ומרכז פולין, צ'כיה, דנמרק, בלגיה במערב, וליטא במזרח, עד גבול האימפריה הרוסית. בשיאה, פרוסיה הייתה מהמדינות הגדולות והחזקות באירופה.
במקור הייתה פרוסיה כינוי לשטחו של שבט ה"בורוסי" הבלטי, ועד המאה ה-11 נקראה בשם "בורוסיה". אחר כך הייתה לאחת מהארצות במסדר הטווטוני ומאז המאה ה-16 היא הייתה לדוכסות של בית הוהנצולרן בצמיתות פולנית-ליטאית. החל בשנת 1701 הייתה פרוסיה ממלכה ריבונית, ובין השנים 1871–1945 היא הייתה חלק מהאימפריה הגרמנית, רפובליקת ויימאר והרייך השלישי.
בעקבות תבוסת גרמניה במלחמת העולם השנייה ובאופן רשמי מאז 1947, המדינה פורקה ורבים מתושביה הגרמנים שנותרו בטריטוריה ברחו או גורשו. מהאוכלוסייה הגרמנית שמנתה כ־2.2 מיליון בשנת 1940 נותרו במאי 1945 כ־193,000. שטחה חולק בין מדינות גרמניה ומדינות לאום סמוכות – חלקה המזרחי חולק בין פולין לברית המועצות. הערים שהיו גרמניות במשך מאות שנים שינו את שמן לשמות פולניים או רוסיים (דנציג לגדנסק, ברסלאו לורוצלב, קניגסברג לקליניגרד).
סקירה כללית

בימי הביניים השם פרוסיה התייחס לשטחים שמחוץ לקיסרות הרומית הקדושה בין הינטר-פומרן וקורלנד, אשר הפכו מאוחר יותר לפרובינציות שכונו "פרוסיה המזרחית" ו"פרוסיה המערבית". מאז 1466 חולקו שטחים אלו בין מלך פולין ובית הוהנצולרן. במאה ה-18 התייחס השם "פרוסיה" לכל השטחים שבשלטון בית הוהנצולרן. אחרי 1866 התפרשה הממלכה שקבלה ב-1918 את שמה: "המדינה החופשית פרוסיה" על כמעט כל שטחה של צפון גרמניה והיוותה כשני שלישים משטחה של הקיסרות הגרמנית. בשטחה נכללו מובלעות של מדינות קטנות דוגמת שאומבורג-ליפה, מקלנבורג-שוורין ומקלנבורג-שטרליץ. ערי הבירה והשלטון הפרוסיות היו במהלך השנים קניגסברג (קלינינגרד של ימינו), ברלין ופוטסדאם.
דוכסות פרוסיה הוקמה בשנת 1525. בשנת 1618 ירש יוהאן זיגיסמונד, שהיה חתנו של דוכס פרוסיה אלברכט פרידריך את מעמדו שכן הדוכס היה חשוך בנים. הדוכס החדש הקים את הדוכסות המשותפת ברנדנבורג-פרוסיה, ובכך הגדיל את שטח פרוסיה.
ימי הזוהר של פרוסיה היו במחצית השנייה של המאה ה-18 תחת מלכותו של פרידריך השני (הגדול), אז היא הפכה למעצמה השנייה בגודלה בין המדינות הגרמניות, ולמעצמה החמישית בגודלה באירופה בכלל. במחצית השנייה של המאה ה-19 פרוסיה הייתה למדינה הדומיננטית באימפריה הגרמנית, והקנצלר – ראש הממשלה – שלה, אוטו פון ביסמרק, הפך לרייכסקאנצלר דהינו קאנצלר האיחוד הגרמני כולו.
עד היום, אף על פי שפרוסיה לא קיימת יותר בתור מדינה, ישנם ערכים המזוהים כ"פרוסיים". מקורם במוסר הפרוטסטנטי למשל: אמינות, דייקנות, חסכנות, צניעות, כבוד וחריצות, ביחד עם הסגידה למיליטריזם. אלה הערכים שהפרוסים ייחסו להם את הכוח שהוביל להתעצמות ממלכתם.
מקור הצבעים שחור ולבן בדגל הפרוסי, הוא בגלימה הלבנה ועליה צלב שחור שעטו אבירי המסדר הטווטוני. ואילו צבעי האדום-צהוב של ליבק, החברה הקטנה ביותר בקיסרות הגרמנית, נוספו אליהם ליצירת דגל פרוסיה בשנת 1871. מאז הרפורמציה מופיע המוטו Suum cuique (בלטינית: לכל אחד את שלו) על סמל פרוסיה.
היסטוריה > פרוסיה שלפני המסדר הטווטוני

אבותיהם של העם הפרוסי הגיעו מן שבטים של ציידים-לקטים שחיו באזור הבלטי. הם דברו בשפה שנקראה פרוסית קדומה, והיו מאורגנים כך שכל שבט ניהל את חייו בלא הנהגה שתאחד ביניהם. הם נעו בשטח שבין נהרות הוויסלה והנמאן של היום, והתפרנסו ממה שהעניק להם היער.
היסטוריה > פרוסיה הטווטונית

תחת כוחו של המסדר הטווטוני לא הייתה פרוסיה בעלת כוח מדיני עצום כלל כפי שהיה לה בהמשך ההיסטוריה. המסדר הטווטוני נוסד בשנת 1198 בחסותו של מלך פולין. אבירי המסדר הטווטוני ייסדו מדינה זאת כחלק מהתהליך של התנצרות התושבים הבלטיים על ידי המסדר. הם פיתחו את החקלאות, הדת והתעשייה במדינה. תחת המסדר תושבי ארץ פרוסיה לא היו בעלי זכויות מרובות, והם סבלו ממשטר כוחני ויציב שלא התאים לרצונותיהם. עקב התבוסה של המסדר הטווטוני כנגד פולין בקרב גרונוולד בשנת 1410, התבצעה חלוקה חשובה בתולדות פרוסיה, כאשר החלק המערבי ביותר שלה היה נתון תחת שלטון פולני. המסדר הטווטוני לא הפסיד את פרוסיה כולה והוא המשיך לשלוט במקביל בפרוסיה המזרחית בלבד בשטח כולל של 36,960 קמ"ר ובתוכו העיר קניגסברג.
היסטוריה > פרוסיה המלכותית ודוכסות פרוסיה

אחרי קרב גרונוולד, המשיכה להתקיים מדינת המסדר הטווטוני עוד כ-110 שנה, עד שהובסו הטווטונים לחלוטין על ידי המלך הפולני זיגמונד הראשון (הזקן) במלחמה הפולנית-טווטונית שנערכה בין השנים 1519–1521. אלברכט פון ברנדנבורג-אנסבך, מנהיג המסדר הטווטוני באותו הזמן, שהפסיד במלחמה הפך בסופו של דבר למנהיגה של דוכסות חדשה שהוקמה בשטחי המסדר. היא נקראה דוכסות פרוסיה, והיוותה אחוזה פאודלית של הכתר הפולני. אלברכט פון ברנדנבורג-אנסבך נשבע אמונים לכתר הפולני ולמלך זיגמונד הראשון בקרקוב ב-8 באפריל 1525. במקביל לדוכסות, המשיכה להתקיים מדינה נפרדת שנקראה פרוסיה המלכותית שהייתה חלק מהמדינה הפולנית עוד מימי קרב גרונוולד. הם היו נפרדות לחלוטין, אף על פי ששלטו בחבל ארץ משותף, בשפה משותפת ובעם משותף. דוכסות פרוסיה נהפכה למדינה הפרוטסטנטית הראשונה בעולם.
לאחר שהפלג הפרוסי בבית הוהנצולרן נכחד, נפלה הדוכסות לידי קרוביהם, הנסיכים מברנדנבורג, שהיו הם בעצמם צאצאי אותו הבית ושהיו עתה צמיתים לקיסר הגרמני (בווינה) כמו גם לכתר הפולני. עד להסכם והלאו (1657), ברנדנבורג-פרוסיה נותרה ישות פוליטית מחולקת: ברנדנבורג הייתה חלק מהקיסרות הרומית הקדושה, בעוד שפרוסיה הייתה שטח חסות פולני.
היסטוריה > הנסיך הבוחר הגדול

במלחמת שלושים השנים (1618–1648) עמדה ברנדנבורג לצידו של האיחוד האוונגלי. חלקים גדולים של המדינה נהרסו, ותושביהם גורשו. הנסיך הבוחר פרידריך הראשון (1640–1688) שכונה אחר כך "הנסיך הבוחר הגדול", אימץ לפיכך אחרי המלחמה מדיניות זהירה של גישושים בין המעצמות הגדולות, על מנת לפתח את ארצו הפגועה. הוא הנהיג רפורמות כלכליות, פיתח את צבאו, החליש את המעמדות לטובת שלטון אבסולוטי ריכוזי והזמין לארצו אלפי הוגנוטים, שנמלטו מצרפת לאחר ביטול האדיקט של נאנט על ידי לואי הארבעה עשר וכן עשרות משפחות של יהודים עשירים שגורשו מווינה ב-1670 על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1648 רכש את הינטרפומרן וכן שטחים נוספים. הוא נחשב לנסיך הבוחר החשוב בתולדות פרוסיה, והקים צבא חזק ואימתני בפעם הראשונה לברדנבורג ולפרוסיה כאחד. הוא גרם לכל הגורמים החשובים להקמתה המאוחרת יותר של הממלכה הפרוסית, שבעתיד, תהפוך לממלכה ולאימפריה גדולה.
בנוסף לצבא היבשה, חיזק פרידריך וילהלם גם את הצי הברנדנבורגי. הוא התאמץ להשתלט על מושבות במערב אפריקה ובאיי הודו המערבית, אבל רק לקראת סוף שלטונו בשנת 1680 זכה להצלחה בתחום. כך למשל הוקמה בשנת 1683 מצודת גרוס פרידריכסבורג בגינאה בת-ימינו, אשר עמדה על תלה עד 1727.
תחת שלטונו של הנסיך פרידריך וילהלם הייתה ברנדנבורג-פרוסיה למדינה החזקה ביותר אחרי אוסטריה בקיסרות הרומית הקדושה. לאחר שנחלשה פולין בעקבות סכסוכים שוודים-פולנים, הצליח בהסכם והלאו בשנת 1657 לשחרר את דוכסות פרוסיה מהצמיתות לכתר הפולני. בשלום אוליבה בשנת 1660 זכתה ריבונות הדוכסות לאישור סופי. היה זה צעד מכריע בדרך להפיכת פרוסיה לממלכה תחת בנו של פרידריך השלישי מברנדנבורג.
היסטוריה > ממלכת פרוסיה > הקמת הממלכה

לדרגתו, שמו ויוקרתו של נסיך נודעה בזמן האבסולוטיזם חשיבות פוליטית מכרעת. בנו של הנסיך הגדול, פרידריך השלישי מברנדנבורג, שהיה רודף כבוד, ייחס חשיבות גדולה לכך שדוכסות פרוסיה נמצאה מאז שנת 1660 בריבונות מלאה. לפיכך פעל להפיכתה לממלכה בראשותו. בהסכמתו של קיסר הקיסרות הרומית הקדושה הכתיר את עצמו כפרידריך הראשון ב-18 בינואר 1701 בקניגסברג ל"מלך בפרוסיה". השימוש בתואר המצמצם (מלך בפרוסיה ולא מלך פרוסיה) היה חיוני, שכן "מלך פרוסיה" הובן כמי שרואה עצמו שליט על כל השטחים הפרוסיים. מכיוון שחלקים מפרוסיה המערבית היו עוד בשלטון האימפריה הרומית הקדושה, היה יכול הדבר להביא לקונפליקט עם ממלכה זו.
מאז שנת 1701 התקבל הכינוי "ממלכת פרוסיה" לכל השטחים שבשלטון בית הוהנצולרן, בתוך ומחוץ לקיסרות הרומית הקדושה.
היסטוריה > ממלכת פרוסיה > המלך החייל

בנו של פרידריך הראשון, פרידריך וילהלם הראשון (1713–1740) היה פחות רודף כבוד, ויותר פרקטי וצנוע. הוא זכה לכינוי "מלך החייל" ונחשב למי שהקים את הפקידות הפרוסית ואת הצבא הסדיר, שהיה לאחד הצבאות החזקים באירופה כולה. הוא יישב כ-20,000 מתושבי זלצבורג הפרוטסטנטים, שנמלטו מסיבות דתיות, באזורים דלילי-אוכלוסין של פרוסיה המזרחית. בשנת 1720 רכש משוודיה את שטחי פורפומרן. בתקופתו גדלה אוכלוסיית פרוסיה והגיעה לשני מיליוני תושבים, ותחת הנהגתו זינקה הכלכלה באופן משמעותי. הוא היה המלך הראשון שביסס את אופייה הצבאי של הממלכה הפרוסית לדורותיה, ובזמן שלטונו כארבעה אחוזים מהאוכלוסייה היו חיילים בצבא הפרוסי (סך הכל כ-80,000 נפש). בסך הכל, כמחצית מהצבא היה פרוסי במוצאו, ובתקופתו חל חוק גיוס חובה על בני המעמד הנמוך. פרוסיה, אשר נהגה חלוקה נוקשה למעמדות באותה תקופה, שמרה את תפקיד הקצין לבני אצולה בלבד, אותו הם מלאו מתוך מעין מוסכמה חברתית מוסרית.
היסטוריה > ממלכת פרוסיה > פרידריך השני (הגדול)

ב-31 במאי 1740 עלה בנו פרידריך השני (המכונה "הגדול") לכס המלוכה. אף שכנסיך הכתר נמשך לפילוסופיה ולאמנויות, שילח את צבאו כבר בשנת מלכותו הראשונה לשלזיה, שברשותה היו שטחים שבית הוהנצלורן ייחס לעצמו. בשלוש ה"מלחמות השלזיות" (1740–1763) עלה בידו להשתלט על שלזיה כנגד התנגדות אוסטרית, ובאחרונה בהן, מלחמת שבע השנים (1756–1763) אף עמד נגד קואליציה של אוסטריה, צרפת והאימפריה הרוסית. הייתה זו תחילתה לא רק של המעצמה הפרוסית, אלא של הדו-מעצמתיות האוסטרית-פרוסית בתוך הקיסרות.
ב-23 שנות שלטונו האחרונות עד 1786 קידם פרידריך השני את החקלאות ואת ההתיישבות בשטחי הממלכה. הוא ביטל את העינויים, הנהיג חינוך חובה, יצר את משפט המקרקעין הפרוסי הכללי והביא עוד פליטי-דת לארצו, בהבטיחו להם חופש דת מוחלט. במילותיו שלו, יוכל כל אחד בפרוסיה "לזכות לקדושה בדרכו שלו".
יחד עם אוסטריה והאימפריה הרוסית הביא פרידריך לחלוקת פולין. בחלוקה הפולנית הראשונה בשנת 1772 נפלו בידיו השטחים שאפשרו לו עתה לכנות עצמו "מלך פרוסיה".
המדיניות כלפי פולין נמשכה תחת ידו של פרידריך וילהלם השני (1786–1797). בחלוקות השנייה והשלישית של פולין (1793 ו-1795) קיבלה פרוסיה שטחים פולנים נוספים.