stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החלמה
הערות שוליים

↑  "Studies in Postoperative Convalescence". Annals of Surgery. 126 (4): 592–609. באוקטובר 1947. doi:10.1097/00000658-194710000-00017. PMC 1803419. PMID 17859018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Laplace (בפברואר 1946). "Convalescence from surgical procedures. I. Studies of the circulation lying and standing, of tremor, and of a program of bed exercises and early rising". American Heart Journal. 31 (2): 249. doi:10.1016/0002-8703(46)90635-7. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Pain and convalescence after laparoscopic cholecystectomy". The European Journal of Surgery = Acta Chirurgica. 167 (2): 84–96. בפברואר 2001. doi:10.1080/110241501750070510. PMID 11266262. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Pillsbury, Barbara L.K. (1978). "'Doing the Month': Confinement and Convalescence of Chinese Women After Childbirth". The Embryo Project Encyclopedia. Vol. 12. pp. 11–22. PMID 565536. נבדק ב-2018-07-12.
↑  "Studies on Surgical Convalescence I-Sources of Nitrogen Loss Postgastrectomy and Effect of High Amino-Acid and High Caloric Intake on Convalescence". Annals of Surgery. 120 (1): 99–122. ביולי 1944. doi:10.1097/00000658-194407000-00013. PMC 1617881. PMID 17858477. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557818005171  GND: 4156622-1  LCCN: sh85031675 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גרנייה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  אלפרד אמור גרנייה
 תקופת הפעילות:  1904–הווה (כ־121 שנים) 
 חברת אם:  לוריאל
 מיקום המטה:  צרפת 
 מוצרים עיקריים:  קוסמטיקה 
  
 www.garnierusa.com
 
גרנייה הוא מותג קוסמטיקה של מוצרי טיפוח וטיפוח שיער השייך לחברת הקוסמטיקה הצרפתית לוריאל, השני בגודלו ממותגי החברה.
יסוד והרחבת פעילות

בשנת 1904 ייסד אלפרד אמור גרנייה את Laboratoires Garnier בצרפת. המוצר הראשון של החברה היה פטנט על קרם שיער, הראשון מסוגו, המבוסס ומיוצר עם רכיבים צמחיים וטבעיים בלבד. בשנת 1936 החברה הציגה מוצרים להגנה משמש, ובשנת 1960 צבע לשיער לשימוש ביתי. בשנת 1965 החברה נרכשה על ידי ענקית הקוסמטיקה הצרפתית, לוריאל. בהמשך, החברה התרחבה לייצור מוצרים לטיפוח העור.
בשנת 2021 השיק המותג קו מוצרים המיועדים לעור שחור המיועד לגווני עור כהים בברזיל, בשיתוף עם הזמרת הברזילאית איזה. ב-5 במרץ 2021, הארגון Cruelty Free International הודיע שגרנייה אושרה להיות מוגדרת כחברה במעמד של ״ללא אכזריות״, הגדרה המתייחסת לניסויים בבעלי חיים, הפועלת במסגרת התוכנית Leaping Bunny.
חלק ממוצרי החברה מוגדרים כ'טבעוניים'. חברת האם של גרנייה, לוריאל, לא הוגדרה במעמד זה בגלל הפעילות שלה בסין, בה החוק דורש למוצרי קוסמטיקה ניסויים בבעלי חיים.
הערות שוליים

↑  "Our Heritage - History of Garnier - Garnier". www.garnierusa.com (באנגלית). נבדק ב-2022-02-16.
1 2  "Garnier: Early History of the Brand and its Evolution Example". GraduateWay (באנגלית אמריקאית). 2017-01-31. נבדק ב-2022-02-16.
↑  "About Garnier". bizfluent.com. נבדק ב-2019-09-23.
↑  "Latest Garnier Products and Reviews". beautyopinions.com.
↑  "SkinActive: Protector Co-created by Iza and Garnier with Vitamin C and Matte effect - Black Skin" (באנגלית אמריקאית). 2023-10-12. נבדק ב-2023-10-19.
↑  "BREAKING NEWS – Major milestone as Garnier joins the Leaping Bunny family | Cruelty Free International". crueltyfreeinternational.org (באנגלית). 2021-03-05. נבדק ב-2024-07-02.
↑  "Vegan Formulas | Vegan Products | Garnier". www.garnier.co.uk (באנגלית בריטית). נבדק ב-2024-07-02.
↑  "Our Commitments". L'Oréal Paris (באנגלית בריטית). נבדק ב-2024-07-02.
↑  "L'Oréal is included on PETA's "do test" list. What does that mean?". PETA (באנגלית אמריקאית). 2010-07-07. נבדק ב-2024-07-02.
באלמינה

| --- | --- |
סמל באלמינה

בניין העירייה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומה:  צפון אירלנד צפון אירלנד
 מחוז:  אנטרים
 שפה רשמית:  אנגלית
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  29,782 (2008)
 קואורדינטות:  54°52′N 6°17′W﻿ / ﻿54.86°N 6.28°W﻿ / 54.86; -6.28
 אזור זמן:  UTC
 אתר הבית
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים באלמינה(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים באלמינה(למפת צפון אירלנד רגילה) בלפסט דרי קרייגבון ניורי אירלנדבאלמינה(למפת צפון אירלנד מוגדלת) בלפסט דרי קרייגבון ניורי אירלנדבאלמינה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
באלמינה (באנגלית: Ballymena, באירית: an Baile Meánach) היא עיר במחוז אנטרים שבצפון אירלנד. זוהי העיר השמינית בגודלה בצפון אירלנד.
באלמינה נבנתה על אדמה שניתנה ב-1626 למשפחת אדאיר על ידי צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, על בסיס עריכתם של שני ירידים שנתיים ויום שוק חופשי בשבת שהעיירה תקיים לצמיתות. ימי השוק בשבת מתקיימים עד ימינו.
באלמינה היא עיר הולדתו של השחקן ליאם ניסן, שב-2013 הוענק לו תואר יקיר העיר. העיר היא אתר קניות פופולרי בצפון אירלנד והיא ביתה של קבוצת הכדורגל באלמינה יוניטד, המשחקת בליגת העל הצפון אירית.
בעבר הייתה העיר מארחת את התערוכה החקלאית הגדולה ביותר באירלנד. במרכז העיר שוכנים מבנים היסטוריים רבים. בניין העירייה נבנה ב-1924 במקום בו שכן בניין השוק הישן וב-2007 הוא שופץ בעלות של 20 מיליון ליש"ט.
היסטוריה > היסטוריה קדומה

תחילתה של ההיסטוריה המתועדת של באלמינה מתחילה בתקופת הנצרות הקדומה בין המאות החמישית והשביעית לספירה. מצדים עגולים נתגלו בשטחים שברדיוס של שני ק"מ מסביב למרכז העיר.
שלושה ק"מ מצפון לעיר התגלו כנסייה ובית קברות המיוחסים לתקופת הנצרות הקדומה. ב-1868 מצא חופר קברים לוח אבן גדול שעליו חקוק צלב והכתובת "ord do degen". הכתובת מיוחסת לבישוף דיגאן, שחי באירלנד במהלך המאה השביעית. אבן זו משמשת כיום כחלק מהמבואה של הכנסייה המקומית על שם פטריק הקדוש.
בסוף המאה החמישית, נמצאה כנסייה בקונור, שלושה ק"מ מדרום לבאלמינה. לאחר מכן נבנה במקום מנזר. ב-831 פלשו הנורדים לבאלמינה והעלו את הכנסייה באש.
במאה ה-12 כבשו הנורמנים את רוב שטחם של מחוז אנטרים ומחוז דאון, לאחר שהשתלטו על אנגליה במאה ה-11, הם יצרו את הגרעין של רוזנות אלסטר. במהלך מסעם, הם בנו תלוליות עפר גדולות שבראשן ניצבו מגדלי עץ הקרויים mottes.
ב-1315 פלש אדוארד ברוס, אחיו של רוברט הראשון, מלך סקוטלנד, לאירלנד. ב-10 בספטמבר אותה שנה, הוא ניצח את הקרב במקום הנמצא שמונה ק"מ מדרום לבאלמינה, את צבאו של ריצ'רד דה בורגו, הרוזן הנורמני של אלסטר.
היסטוריה > לאחר ימי הביניים

ב-1576 העניקה המלכה אליזבת הראשונה לסר תומאס סמית', קרקעות שכללו את באלמינה. הקרקעות חולטו לטובת הכתר לאחר מרידתו של שון אוניל בשנות השישים של המאה ה-16. סמית' הביא מתיישבים אנגליים לאזור, אחת הקבוצות הראשונות של מתיישבים אנגליים וסקוטים שהגיעו לאירלנד. ב-1581 היה ברור שהתיישבותו של סמית' כשלה והאדמות  הוחזרו לכתר.
ב-10 במאי 1607 העניק המלך ג'יימס הראשון למנהיג האירי המקומי, רואירי אוג מק'קילן את הנחלה שבה נמצאת באלמינה. הנחלה עברה כמה בעלים ובסופו של דבר עברה לבעלותו של ויליאם אדאיר, בעל אחוזה מקינהילת שבדרום-מערב סקוטלנד. שמה של הנחלה שונה באופן זמני ל"קינהילסטאון" על שמו של בעליה. טירת באלמינה המקורית נבנתה בראשית במאה ה-17 במקום בו היה מעבר עתיק של הנהר ברייד. ב-1626 אישר המלך צ'ארלס הראשון את בעלותו של ויליאם אדאיר על באלמינה ונתן לו את הזכות לקיים ימי שוק בעיר בימי שבת. אדאיר שכר את שירותיהם של אירים מקומיים לעבוד באחוזתו והם שירתו כאריסים במשך יותר ממאתיים השנים הבאות.
ב-1641 הובס חיל המצב של באלמינה על ידי מורדים אירים בקרב. ב-1684 הוקם בניין השוק הראשון של העיר (כיום מקומו של בניין העירייה). ב-1690, השתמש הדוכס מוירטמברג, ממצביאיו של המלך ויליאם השלישי, בטירת באלמינה כמפקדתו. סיר רוברט אדאיר גייס רגימנט רגלים לטובתו של המלך ונלחם בקרב בוין.
ב-1704 הגיע מספר תושביה של באלמינה ל-800. ב-1707 נבנתה הכנסייה הפרוטסטנטית הראשונה של הכנסייה של אירלנד. ב-1740 חרבה טירת באלמינה המקורית בשריפה. ב-1765 הוקם הכפר גרייסהיל על ידי מתיישבים ממוראביה. במהלך המרד האירי של 1798 נכבשה העיר במשך שלושה ימים על ידי כוח של כ-10,000 אנשי החברה לאירלנד המאוחדת. הם הסתערו על בניין השוק (כיום בניין העירייה) והרגו שלושה ממגיניו.
הכנסייה הקתולית המודרנית הראשונה נחנכה ב-1827. ב-1834 מנתה אוכלוסייתה של באלמינה כ-4,000 תושבים. ב-1848 נסללה מסילת הברזל בין באלמינה לבין בלפסט. ב-1865 החל רוברט אדאיר לבנות את טירת באלמינה. עבודות הבנייה הושלמו ב-1887. ב-1870 נפתח הפארק של באלמינה (The People's Park), הפעיל עד היום.
היסטוריה > המאה ה-20

ב-1900 הוענק לבאלמינה מעמד של עיר. על פי חוק הקרקעות האיריות מ-1903 העבירה משפחת אדאיר את רוב נחלותיה בבאלמינה לאריסים שישבו עליהן ב-1904. ב-1919 נשרף בניין העירייה הישן שבו שכן גם משרד הדואר. ב-24 ביולי 1924 הניח הנסיך אלברט, דוכס יורק (לימים המלך ג'ורג' השישי), את אבן הפינה לבניין העירייה החדש שנפתח רשמית ב-20 בנובמבר 1928. ב-1939 מנתה אוכלוסיית באלמינה 13,000 תושבים. בשנות החמישים נהרסה טירת באלמינה. בשנות מלחמת העולם השנייה קלטה באלמינה מספר גדול של מפונים מגיברלטר שהתארחו אצל משפחות מקומיות.
בשנות החמישים שימש מחנה פטריק הקדוש בבאלמינה כמתקן האימונים של הרובאים המלכותיים של אלסטר. רבים מהמתגייסים לצבא הבריטי ביצעו את הכשרתם הבסיסית בבאלמינה, לפני שהוצבו ביחידותיהם הקבועות. רבים מחיילים אלה שירתו במלחמת קוריאה בקפריסין ובארמיית הריין הבריטית.
כמו ערים רבות בצפון אירלנד, גם באלמינה סבלה במהלך הסכסוך בצפון אירלנד ("הצרות"). משנות השישים ועד 1998 היו בעיר מתחים דתיים ופוליטיים. במהלך השנים הללו נהרגו בעיר ובסביבתה 11 אנשים, רובם חברי קבוצות יוניוניסטיות.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20, חוותה באלמינה, כמו מרכזים תעשייתיים משגשגים לשעבר בצפון אירלנד, שינוי בכלכלתה ובתעשייתה. רבים מבתי החרושת שלה נסגרו. החל מראשית המאה ה-21 מהווה באלמינה מרכז חשוב לתקשורת ולמסחר. עם זאת, עדיין קיים בה מגזר תעשייתי משגשג שהמעסיקים העיקריים הם מישלן, חברת הסיגריות JTI וחברת ייצור האוטובוסים Wrightbus.
במרץ 2000 הוצע לשחקן ליאם ניסן, יליד באלמינה, לקבל אזרחות כבוד של העיר. המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית התנגדה לבחירה על רקע הערות שהשמיע ניסן בריאיון עיתונאי שנה קודם לכן על כך שכקתולי שגדל בעיר הוא חש תמיד שהוא "אזרח סוג ב'". על רקע ביקורת זו סירב ניסן לקבל את התואר והוא ציין שהוא תמיד היה גאה בקשר שלו לעיר. תחת זאת הוענק התואר בדצמבר 2004 לפוליטיקאי איאן פייזלי. ניסן קיבל את התואר בסופו של דבר ב-2013.
באלמינה מתוארת על ידי  כמה פרשנים כעיר שיושבת בליבה של חגורת התנ"ך של צפון אירלנד. בעיר יש רוב פרוטסטנטי גדול. בראשית שנות התשעים, המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית, שהייתה המפלגה השלטת במועצת העיר, אסרה את קיום הופעתה של הלהקה Electric Light Orchestra בטענה שהלהקה תגרום לתופעות  פסולות כמו צריכת אלכוהול וסמים. המועצה גם אסרה ב-2005 את הקרנתו של הסרט הר ברוקבק על רקע היחסים ההומוסקסואליים שהוצגו בו ואת הופעתו של הסטנד-אפיסט רוי "צאבי" בראון. גישתה השמרנית של המועצה לא שיקפה בהכרח את דעת הקהל המקומית.
האוכלוסייה הקתולית של באלמינה מרוכזת בשניים מפרברי העיר. בשנים האחרונות נוצרו מתחים באזור דונקלג שרוב תושביו קתולים. מתחים אלו היו קשורים לאירועים של הצתת מדורות והנפת דגלים רפובליקניים. רשויות העיר עמלו להפיג את המתחים הללו. עקב בעיית סמים קשה בעיר, מכונה באלמינה "בירת הסמים של הצפון". צעדים משמעותיים נעשים לפתרון הבעיה.
ערים תאומות

גיברלטר גיברלטר, גיברלטר
אירלנד קאסלבאר, אירלנד
ארצות הברית מורהאד, קנטקי, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  http://www.citypopulation.de/php/uk-northernireland.php?adm2id=04
↑  Xan Brooks, 'Did you ever do the dead man's shuffle?', 11 February 2005, Film Guardian website.
↑  Dr Paisley Given The Freedom Of Ballymena, Ian Paisley's website.
↑  Liam Neeson arrives in Ballymena to receive award". BBC. Retrieved 28 January 2013
↑  Rosie Cowan, Drugs secret lurks in Ulster's Bible belt, 17 February 2001, The Guardian website.
↑  "Where drugs cross the religious divide". Irish Independent. 20 February 2000.
↑  Flags and tensions lowered ahead of Dunclug bonfire, 06 August 2007, Ballymena Times
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557762005171  LCCN: n85081809  NARA: 10037999  VIAF: 138437094   WorldCat (עם VIAF): 138437094
פיגוע ההתאבדות באילת

| --- | --- |

אנדרטה לזכר שלושת קרבנות פיגוע ההתאבדות באילת
 תאריך:  29 בינואר 2007
 מקום:  אילת, ישראל
 קואורדינטות:  29°33′35″N 34°56′43″E﻿ / ﻿29.55972222°N 34.94527778°E﻿ / 29.55972222; 34.94527778
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  3
 פצועים:  0
 מבצע:  הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, גדודי חללי אל-אקצא
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןזירת פיגוע ההתאבדות(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןזירת פיגוע ההתאבדות  he זירת פיגוע ההתאבדותhe זירת פיגוע ההתאבדותמפת  __ אילת [‌למפה דינמית של דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות ממזרח: עקבה מדרום: מפרץ אילת ממערב: חצי האי סיני tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פיגוע ההתאבדות באילת היה פיגוע טרור שביצע מחבל מתאבד פלסטיני בעיר אילת ב-29 בינואר 2007. הפיגוע התרחש בתוך מאפייה בעיר ונהרגו בו שלושה אזרחים ישראלים.
הפיגוע

מחבל מתאבד מהג'יהאד האסלאמי הפלסטיני שיצא מרצועת עזה חדר לשטח ישראל דרך ציר ה-ח' בבוקר 29 בינואר 2007. בהגיעו לשטחה של אילת נאסף המחבל על ידי נהג מונית ישראלי. במהלך הנסיעה חשד הנהג כי מדובר במחבל מתאבד, ובשל כך דרש ממנו לרדת מהרכב. הנהג ניסה להוריד את הנוסע בשולי העיר, הרחק מאזור המלונות. לאחר מספר דקות הגיע המחבל ברגל למרכז המסחרי של שכונת איזידור, נכנס למאפיה ופוצץ את עצמו. מהפיצוץ נרצחו שלושת העובדים במאפיה (שני בעליה ועובד).
את האחריות לפיגוע נטלו על עצמם שלושה ארגונים פלסטינים: הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, גדודי חללי אל-אקצא ו"צבא המאמינים".
קרוב למקום הפיגוע הוקמה אנדרטה במרכז כיכר זיכרון לזכר שלושת הרוגי הפיגוע.
ראו גם

פיגועי התאבדות בישראל
הערות שוליים

↑  הג'האד האסלאמי בפלסטין - פיגוע התאבדות באילת, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 1 בפברואר 2007
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
הקורפוס ה-59 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  20 בינואר 1942 – 8 במאי 1945 (3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה מבצע דנייפר-קרפטי  מבצע ויסלה-אודר
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס ה-59 (בגרמנית: LIX. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-20 בינואר 1942 על בסיס הפיקוד המיוחד הגבוה ה-59 (Höheres Kommando z.b.V. LIX), שהיה חלק מהארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות D, וכמפקדו מונה קורט פון דר שבאלרי. בפברואר 1942 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, והועמד תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. באוקטובר 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ולחם עמה בקרבות באוקראינה. בהמשך לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-17, והשתתף במבצע ויסלה-אודר. בפברואר 1945 הועבר הקורפוס שוב תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמה עד סוף המלחמה.
מפקדים

קורט פון דר שבאלרי (20 בינואר 1942 - 26 ביוני 1942)
קרל הילפרט (26 ביוני 1942 - 25 ביולי 1942)
קורט פון דר שבאלרי (25 ביולי 1942 - 17 בינואר 1943)
אריך ברנדנברגר (17 בינואר 1943 - 15 במרץ 1943)
קורט פון דר שבאלרי (15 במרץ 1943 - 4 בפברואר 1944)
פרידריך שולץ (8 בפברואר 1944 - 21 במרץ 1944)
אדגר רהריכט (21 במרץ 1944 - 2 ביוני 1944)
פרידריך-וילהלם מילר (2 ביוני 1944 - 10 ביוני 1944)
אדגר רהריכט (10 ביוני 1944 - 29 בינואר 1945)
יואכים פון טרסקוב (29 בינואר 1945 - 1 בפברואר 1945)
גאורג פון הנגל (פברואר 1945)
ארנסט זילר (פברואר 1945 - 8 במאי 1945)
סדר הכוחות > מבצע ויסלה-אודר

במבצע ויסלה-אודר כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה ה-371
הדיוויזיה ה-359
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-544
ניר לביא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באוקטובר 1981 (בן 43) יהוד, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  3 
 
ניר לביא (נולד ב-5 באוקטובר 1981) הוא דוגמן ישראלי.
ביוגרפיה

לביא נולד וגדל ביהוד, בצבא שירת בצנחנים ולאחר שירותו הצבאי החל לעבוד בשיפוצים, לאחר שחברו המליץ עליו לתחום הדוגמנות הוא ניגש לסטודיו של צלם האופנה מנחם עוז, בעקבות זאת הוא לוהק לקמפיין של המותג "Kenvelo", לאחר מכן נרשם בסוכנות "רוברטו" והחל לדגמן במספר מדינות ואף גר במילאנו תקופה, הוא הצטלם בין היתר לחברות כמו "ג'ורג'יו ארמאני" "מרקס אנד ספנסר", הופיע בקמפיין של מותג המשקפיים הספרדי "Sting" וצעד בתצוגת אופנה של "ורסאצ'ה". ב-2009 הנחה את הערב השני מתוך חמשת הערבים מהם מורכב פסטיבל סן רמו, במסגרת תוכנית בה כל אחד מחלקי הפסטיבל יונחה על ידי ידוענית ודוגמן.
הוא הופיע בקמפיין לרשת "נעלי גלי", לחברת הוניגמן, ובפרסומת להמשביר לצרכן לצד איילת זורר.
בנוסף לקריירת דוגמנות הוא בעל חברה לקבלנות בניין.
לביא נשוי ואב לשני ילדים.
הערות שוליים

↑  אדר ריכטר‏, ניר לביא שוב לחו"ל, באתר וואלה, 4 במרץ 2009
↑  שחר אטואן, תצוגת אביב-קיץ 2010 של הוניגמן היתה פיאסקו מהדהד, באתר הארץ, 23 באפריל 2010
1 2 3  נדב שהרבני, פרויקט הלביא: אימונים וריצות בימים, חטאים מתוקים בלילות, באתר Xnet‏, 24 ביולי 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניר לביא".
תנועת התכנון התבוני

תנועת התכנון התבוני היא קמפיין דתי נאו-בריאתני לשינוי חברתי, אקדמי ופוליטי רחב כדי לקדם ולתמוך ברעיון הפסאודו-מדע של תכנון תבוני, אשר קובע כי "מאפיינים מסוימים של היקום ושל היצורים החיים מוסברים בצורה הטובה ביותר על ידי סיבה אינטליגנטית, לא תהליך בלתי מכוון כגון ברירה טבעית." פעילויותיה העיקריות של התנועה הן קמפיין לקידום מודעות ציבורית לתפיסה זו, שדלנות בקרב קובעי מדיניות לכלול את הוראת התכנון התבוני בשיעורי מדע בבתי ספר תיכונים, ופעולות משפטיות, בין אם כדי להגן על הוראה כזו או כדי להסיר מחסומים המונעים אותה בדרך אחרת. התנועה קמה מתוך תנועת "מדע הבריאה" (אנ')
המטרה הכוללת של תנועת התכנון התבוני היא להפיל את הנטורליזם והמטראיליזם הקיימים במדע ואת האתאיזם. הכוונה היא לא למטראליזם במובן של צרכנות אלה לתפיסות לפיהן העולם בנוי מחומר ואנרגיה ולא מעורבים בו כוחות על-טבעיים שונים. תומכי התנועה מאמינים שהחברה כיום סובלת מהשלכות תרבותיות "הרסניות" עקב מאימוץ המטריאליזם ושהמדע הוא הגורם להתפרקות למטראיליזם משום שהוא מחפש הסברים טבעיים בלבד, ולכן הוא אתאיסטי. הם מאמינים שתאוריית האבולוציה המדעית מרמזת שלבני אדם אין טבע רוחני, אין מטרה מוסרית ואין משמעות פנימית. הם מבקשים "להפוך את הדומיננטיות החונקת של השקפת העולם המטריאליסטית", המיוצגת על ידי תורת האבולוציה, לטובת "מדע העולה בקנה אחד עם אמונות נוצריות ותיאיסטיות".
בשנת 1991 הוקם בסיאטל מכון דיסקברי - צוות חשיבה שמרני מבחינה פוליטית הדוגל בתכנון תבוני, כנצר ללא מטרות רווח של מכון הדסון. מסע הפרסום של המכון "ללמד את המחלוקת" נועד לאפשר לימוד אמונות אנטי-אבולוציה, עיצוב תבוני בשיעורי מדע של בתי ספר תיכון ציבוריים בארצות הברית במקום תיאוריות מדעיות מקובלות, תוך הנחה שקיימת מחלוקת מדעית על נושאים אלו כאשר למעשה אין הדבר כך.
בפברואר 1999 נחשף מסמך סודי של מכון דיסקברי המכונה "מסמך הטריז". המסמך תיאר את אסטרטגיית טריז - תוכנית פעולה תקשורתית, מדעית, פוליטית וחברתית שחיבר המכון. מטרת התוכנית היא לשנות את התרבות האמריקאית על ידי עיצוב מדיניות ציבורית כך שתשקף ערכים פרוטסטנטיים, שמרניים (פוליטיים), פונדמנטליסטיים, אוונגליסטים. דימוי הטריז מתאר טריז מתכת מבקע בול עץ. המסמך מבקש "להפוך את הדומיננטיות החונקת של השקפת העולם המטריאליסטית", המיוצגת על ידי התאוריה המדעית של האבולוציה, לטובת "מדע העולה בקנה אחד עם אמונות נוצריות ותיאיסטיות".
פילוסופיה

בכנס "להחזיר את אמריקה לישו" בשנת 1999 נאם פיליפ אי ג'ונסון, משפטן אמריקאי שנחשב אבי תנועת התכנון התבוני. ג'ונסון נאום בשם "כיצד ניתן לנצח את הדיון על האבולוציה" בו סיכם את התאולוגיה והיסודות האפיסטמולוגיים של עיצוב תבוני והאסטרטגיה שלו לניצחון:
לדבר על אבולוציה תכליתית או מונחית זה בכלל לא לדבר על אבולוציה. זו "יצירה איטית". כשאתה מבין את זה כך, אתה מבין שתאוריית האבולוציה הדרווינית סותרת לא רק את ספר בראשית, אלא כל מילה בתנ"ך מההתחלה ועד הסוף. זה סותר את הרעיון שאנחנו כאן כי בורא הביא את קיומנו למטרה מסוימת. זה הדבר הראשון שהבנתי, והוא נושא משמעות אדירה.
בניתי תנועה אינטלקטואלית באוניברסיטאות ובכנסיות שאנו מכנים "הטריז", אשר מוקדשת ללימודים ולכתיבה שמקדמים את התוכנית הזו של ספק בבסיס החומרי של המדע. ספר מפורסם מאוד שיצא מהטריז הוא ספרו של הביוכימאי מייקל בהה "הקופסה השחורה של דרווין", שהייתה לו השפעה עצומה על העולם המדעי.
עכשיו, הדרך שבה אני רואה את ההיגיון של התנועה שלנו היא כזו. הדבר הראשון שאתה מבין הוא שהתאוריה הדרווינית אינה נכונה. זה נדחה על ידי כל העדויות, וההיגיון הוא נורא. כאשר אתה מבין את זה, השאלה הבאה שעולה לך היא, "ובכן, מאיפה אתה יכול לקבל אמת?" כשאני מטיף מהתנ"ך, כפי שאני עושה לעיתים קרובות בכנסיות ובימי ראשון, אני לא מתחיל עם ספר בראשית. אני מתחיל עם יוחנן א' 1, "בראשית היה המילה." בראשית היו אינטליגנציה, מטרה וחוכמה. לתנ"ך הייתה זכות זו והמדענים המטריאליסטים משלים את עצמם.
הספר "הקופסה השחורה של דרווין", שהוזכר בציטוט, ספג ביקורת קשה מהקהילה המדעית, כולל ביקורות שליליות של מדען האבולוציה נתן לנטס (אנ').
ראו גם

מכון דיסקברי
אסטרטגיית טריז
הערות שוליים

↑  מסמך הטריז, מכון דיסקברי, מאורכב בארכיון האינטרנט, עמ' 2
↑  Forrest, Barbara (May 2007). "Understanding the Intelligent Design Creationist Movement: Its True Nature and Goals" (PDF). Center for Inquiry. Washington, D.C.: Center for Inquiry. עמ' 20 ,בארכיון האינטרנט
↑  מסמך הטריז, מכון דיסקברי, 1998, מאורכב בארכיון האינטרנט, עמ' 2
↑  Defending Intelligent Design, ערוץ PBS, אחד באוקטובר 2007
↑  Johnson, Phillip E. "How The Evolution Debate Can Be Won". Coral Ridge Ministries. Fort Lauderdale, FL: Coral Ridge Ministries
יוסף גרשון הורביץ

| --- | --- |

רבי יוסף גרשון הורביץ
 לידה:  1869 תרכ"ט ירמיץ'
 פטירה:  אפריל 1951  (בגיל 82 בערך) י"ד בניסן תשי"א ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  יפו ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 20 באפריל 1951 
 השתייכות:  רבני הציונות הדתית, רבני תנועת המזרחי, רבני ירושלים
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, יישוב ארץ ישראל, ציונות
 רבותיו:  אחי אמו, הרב שאול חיים הלוי הורוויץ, הרב יצחק וינוגרד
 צאצאים:  נינו הרב יוסף גרשון כרמל ראש מכון ארץ חמדה
 
 תפקידים נוספים:  יו"ר הוועד הכללי כנסת ישראל, יו"ר "ועד העיר ליהודי ירושלים", חבר בית הדין הגדול לקהלות האשכנזים, חבר הנהלת "מפעל התורה למען הישיבות", יו"ר המועצה הדתית בירושלים, נשיא העדה האשכנזית, יו"ר ועד שכונת מאה שערים, מראשי ה"מזרחי" בארץ
 
הרב יוסף גרשון הורביץ (תרכ"ט, 1869-י"ד בניסן תשי"א, אפריל 1951) היה רבה של שכונת מאה שערים וראש ישיבת מאה שערים בירושלים במשך כ-46 שנים.
תולדות חייו

נולד בעיירה ירמיץ' בפלך מינסק ברוסיה הלבנה לר' אברהם הורביץ. נתחנך אצל אחי אמו, הרב שאול חיים הלוי הורוויץ שהיה אב"ד דוברובנה שבמחוז מוהילב ברוסיה הלבנה. באלול תרמ"ג עלה לארץ ישראל עם דודו. הרב שאול חיים הקים בתרמ"ה את הישיבה המרכזית במאה שערים, שבתחילה נודעה כישיבת "פרי עץ חיים", והביא את אחיינו ללמוד בה. בהמשך למד בבית המדרש "ישועות יעקב" בשכונת מאה שערים שדודו כיהן גם כרבה.
בשנת תרמ"ו נשא לאישה את מלכה, בתו הבכורה של הסוחר והלמדן ר' אברהם קרצ'מר שעלה מביאליסטוק ליפו, והיה ממקימי הקהילה האשכנזית ביפו ומייסדי השכונות נווה שלום ונווה צדק. גיסיו היו הרבנים נפתלי הירץ קרצ'מר מחבר הספר "נועם המצוות"; ויונה ראם, לימים חבר מועצת הרבנות הראשית הראשונה. היה סמוך על שולחן חותנו ושקד על תלמודו. כן לימד את בני שרה איטה פלמן שהתגוררו בקצה הכפר הערבי סומייל, כשהם מנהלים חווה חקלאית שכללה פרדס הדרים.
פעל עם חותנו להקמת תלמוד תורה ובחירת רב לקהילה היהודית ביפו. לאחר שנבחר הרב נפתלי הרץ הלוי וידנבוים כרב הראשון של יפו והמושבות, הפך הרב יוסף גרשון לתלמידו בתורת הנגלה ובתורת הנסתר. לאחר הקמת תלמוד תורה שערי תורה מינהו רבו למחנך ומשגיח במקום.
בשנת תרנ"ה שב עם חותנו לירושלים, ושם המשיך בלימודיו. למד בישיבת תורת חיים כשלצידו למדו בין השאר הרבנים יונה ראם וצבי פסח פרנק. בתרס"ה נבחר לרב שכונת מאה שערים וראש הישיבה הגדולה שבה, במקום דודו שהיה אז בן 81.
לצד פעילותו בהרבצת תורה לתלמידיו ובדאגה לתרומות לישיבה כשנסע לשם כך פעמיים לארצות הברית, ופעילותו כרב השכונה, עסק גם בפעילות ציבורית ענפה. לצד דוד פינשטיין ומרדכי אדלמן שהיו מראשי ארגון בני ברית, השתתף בהקמת חברת "למען ציון" שיסדה מרפאת העיניים בירושלים.
היה מרבני ירושלים הראשונים שהצטרפו ל"תנועת המזרחי" וממייסדי סניף ה"מזרחי" בירושלים שהיה הראשון בארץ ואת הקמתו הוביל הרב יצחק צבי ריבלין, ונשיא הוועידה הראשונה של הסניף שהתקיימה בהיכל ישיבת "מאה שערים". בנוסף שימש בתפקידים ציבוריים רבים: ציר אספת הנבחרים הראשונה של יהודי ארץ ישראל, ציר הוועידה הראשונה של ה"מזרחי" בארץ בתרע"ח וכן היה נשיא הכבוד של הוועידה השנייה של ה"מזרחי" בארץ שנה לאחר מכן לצד הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, יו"ר הוועד הכללי כנסת ישראל, יו"ר ועד העיר ליהודי ירושלים, חבר בית הדין הגדול לקהלות האשכנזים, חבר הנהלת "מפעל התורה למען הישיבות" כשסייע לרב מאיר בר-אילן בהקמתו, היו"ר הראשון של המועצה הדתית בירושלים, נשיא העדה האשכנזית, יו"ר ועד שכונת מאה שערים, עוד.
משום שבעת פטירתו לא ניתן היה להיקבר בחלקת הרבנים בהר הזיתים, הוא ביקש בצואתו להיקבר לצד חותנו ר' אברהם קרצמר בבית הקברות בטבריה.