stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דורותי לורנס
חיים מאוחרים

בשנת 1919, עברה דורותי לגור בקאנונבורי, איזלינגטון, והחלה לכתוב בחשבון בו כתבה על חוויותיה וסיפורה האישי: "החבלנית דורותי לורנס: החיילת האנגלייה היחידה". זה אמנם התקבל בעין יפה באנגליה, אמריקה ואוסטרליה, אך זה הדאיג מאוד את משרד המלחמה, ואף על פי שקהל המבקשים רצו שהסיפורים שלה יתקדמו, זה לא צלח ולא הפך להצלחה מסחרית שהיא רצתה שזה יהיה.
ללא הכנסה וללא אמינות ככתבת, עד לשנת 1925 היא הייתה בעלת התנהגות כה לא יציבה עד שזה הגיע לידי תשומת לב מרובה מצד הרשויות. לאחר שהצליחה לשכנע את הרופא באמיתות סיפורה אודות האונס שעברה בשנות העשרה של על ידי האפוטרופוס שלה, וכשלא היה לה איש ממשפחתה אשר ידאג לה, היא נלקחה לטיפול שלאחר מכן יצאה שפויה. היא אושפזה בבית החולים הנפשי הראשון בלונדון, בשנת 1925, לאחר מכן עברה למוסד מקל יותר, בצפון לונדון.
מורשתה

בשנת 2003, ריצ'רד בנט, נכדו של ריצ'ד שמשון בנט, מי שהיה אחד מהחיילים שעזרו ללורנס אז בצרפת, הוא מצא הערה שלה באחד מתיקי מוזיאון ההנדסה המלכותי, בחאטהאם, קנט. בחקירה עתידית נוספת, במזרח סאסקס, מצא ההיסטוריון רפאל סטיפיק מכתב שנכתב על ידי סר וולטר, אודות לרנס. היסטוריון בנושא צבא, סימון ג'ונאס, שמצא עותק מספרה של לורנס, התחיל לאסוף מידע והחל לכתוב את הביוגרפיה שלה.
מאוחר יותר, הסיפור שלה הפך לחלק מתערוכה ב"מוזיאון המלחמה האימפריאלי" על נשים במלחמה. מאוחר יותר, מצא ג'ונאס טענות חזקות מפיק על האונס שעברה, מספיק כדי להיכלל בתיק הרפואי שלה, שהוחזק בארכיון המטרופולין, לונדון, אך הוא לא זמין לגישה.
לקריאה נוספת

דורותי לורנס (1919), הבקעה דורותי לורנס: רק אנגלית אישה חייל, מאחר המלכותי מהנדסים 51 חטיבה 179 המנהרות החברה לפני, לונדון:ליין. זמין ב-מקוונת מלאה, כולל תמונות נוספות.
http://www.times-series.co.uk/photos/picture_gallery/archive/2003/11/20/Features+(features)/432132.display/
הערות שוליים

↑  D.L
↑  DOROTHY LAWRENCE
1 2  Dorothy Lawrence (1919), Sapper Dorothy Lawrence: the only English woman soldier, Late Royal Engineers 51st Division 179th Tunnelling Company BEF., London:Lane. Available in-full online, includes additional pictures.
↑  Lawrence (1919), 161
↑  Lawrence (1919), 189
↑  Viewpoint: Why are so few WW1 heroines remembered?
↑  http://www.dailymail.co.uk/femail/article-2537793/She-fought-Somme-disguised-Tommy-did-Dorothy-die-unloved-unlauded-lunatic-asylum-Incredible-story-British-woman-fight-trenches.html#ixzz2qCpw4eT9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1190134160  VIAF: 1053156317451502350004   WorldCat (עם VIAF): 1053156317451502350004 
לורנס בשנת 1915, מתחזה לחייל
גלוריה גראהם

| --- | --- |

גלוריה גראהם (1947)
 לידה:  28 בנובמבר 1923 לוס אנג'לס, קליפורניה
 פטירה:  5 באוקטובר 1981 (בגיל 57) ניו יורק
 מקום קבורה:  Oakwood Memorial Park Cemetery 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1944–1981 (כ־37 שנים)
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון הוליווד 
 בן או בת זוג:  Stanley Clements (1945–1948)  סי הווארד (1954–1957)  ניקולס ריי (1948–1952)  Anthony Ray (1960–1974) 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (19 במרץ 1953)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
גלוריה גראהם בסרט "הרע והיפה", (1952)
גלוריה גראהם (באנגלית:  Gloria Grahame; ‏28 בנובמבר 1923 – 5 באוקטובר 1981) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית שזכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1952 על הופעתה בסרט "הרע והיפה".
ביוגרפיה

גרהאם נולדה בשם גלוריה האלוורד בלוס אנג'לס. בתם של השחקנית והמורה למשחק ג'יין גרהאם ושל הארכיטקט רגיינלד מייקל האלוורד. אחותה הבוגרת הייתה השחקנית ג'וי הלוורד. גרהאם למדה משחק מאמה והתגלתה על ידי המפיק ההוליוודי לואי ב. מאייר שהבחין בה משחקת על בימות ברודוויי.
קריירת משחק

גראהם החלה את קריירת המשחק שלה בהוליווד בשלהי שנות ה-40 של המאה ה-20 עם הופעות בסרט הפשע של אדוארד דמיטריק "אש צולבת" בתפקיד עדת הרצח ג'יני טרימיין עליו היא הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובסרטו הקלאסי של פרנק קפרה "אלו חיים נפלאים" בו שיחקה בתפקיד ויולט ביק. בשנת 1950 חיזקה גראהם את מעמדה כשחקנית הולוודית בזכות תפקיד ראשי לצידו של כוכב הקולנוע המפרי בוגרט בסרטו של ניקולס ריי "במקום בודד".
בשנת 1952 הייתה גראהם לכוכבת קולנוע באופן רשמי לאחר שזכתה בפרס האוסקר לתפקיד משני על הופעתה בתור רוזמרי בארטלוו בדרמה של וינסנט מינלי "הרע והיפה". לזכייה באוסקר הוסיפה גראהם הופעות מרשימות גם בדרמה של ססיל ב. דה-מיל "ההצגה הגדולה בתבל" ובמותחן "פחד פתאומי" בתפקיד איירין נבס.
גראהם המשיכה למנף את הקריירה שלה בשנות ה-50 עם תפקידים בעיבוד הקולנועי המוצלח של פרד זינמן למחזמר "אוקלהומה!" בתור אדו אני חברתה של לורי ויליאמס (שירלי ג'ונס), במותחן "החום הגדול" של פריץ לאנג בתור דבי מארש חברתו של הרוצח השכיר וינס סטון (לי מרווין), בדרמה של סטנלי קריימר "לא כזר" בתפקיד הארייט לאנג לצידו של רוברט מיצ'ם, בדרמת המלחמה הבריטית של רוברט נים "האיש שלא היה מעולם" בה שיחקה לצידו של השחקן המוערך קליפטון ווב ובסרט הפשע של רוברט וייז "הסיכויים נגד מחר".
לאחר שנות ה-50 החל מעמדה של גרהאם בהוליווד לדעוך וחוץ מהופעה משנית בקומדיה "מלווין והאוורד" של ג'ונתן דמי היא לא השתתפה בסרט משמעותי. בעקבות כך הרבתה גרהאם לשחק בהפקות תיאטרון ואף נסעה לאנגליה לצורך תפקידים בימתיים.
חיים אישיים

גרהאם נישאה והתגרשה 4 פעמים במהלך חייה האישיים.
נישואיה הראשונים היו לשחקן סטנלי קלמנטס, משנת 1945 עד ל-1948.
בשנת 1948 נישאה גרהאם לבמאי הקולנוע ניקולאס ריי, לזוג נולד ילד אחד. נישואים אלו נגמרו בשערורייה לאחר שניקולס ריי תפס את גרהאם במיטה ביחד עם בנו בן-13 אנתוני מנישואיו הקודמים. ריי וגרהאם התגרשו סופית בשנת 1952.
ב-1954 נישאה בפעם השלישית לתסריטאי סיי הווארד, לגרהאם נולדה ממערכת זו בת אחת. גרהאם והווארד התגרשו בשנת 1957.
בשנת 1960 התחתנה גראהם עם השחקן והמפיק אנתוני ריי שהיה בנה החורג מנישואיה לניקולאס ריי. גראהם ואנתוני ריי היו נשואים במשך 14 שנים ונולדו להם שני ילדים.
בשנת 1974 אובחנה גראהם כחולה במחלת סרטן השד, לצורך ההחלמה גרהאם הפסיקה לעשן, לצרוך אלכוהול ושינתה את הרגלי האכילה שלה עד שהחלימה מהסרטן באופן מלא. לדאבונה של גרהאם המחלה חזרה לגופה ל בשנת 1980 והיא סירבה לקבל טיפול כימותרפי. גראהם ששהתה באותה תקופה בלונדון אושפזה במצב קשה לאחר שמצבה הידרדר עד לכדי דלקת הצפק. ילדיה טימותי ופאולט טסו לאנגליה והחזירו את גרהאם לארצות הברית לטיפול ב"בית חולים סט' וינסנט" שבניו יורק שם נפטרה ב-5 באוקטובר 1981 כשהיא בת 57. היא נקברה ב"פארק הזיכרון אאואקווד" שבלוס אנג'לס.
הנצחה ומורשת

לזכרה של גרהאם מונצח כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 1986 פרסם השחקן הבריטי פיטר טרנר ספר זכרונות בשם "Film Stars Don't Die in Liverpool: A True Story" על מערכת היחסים שהייתה לו עם גראהם במהלך שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. הספר עובד לסרט קולנוע משנת 2018 באותו השם, שהופץ בישראל בשם "כוכבים חיים לנצח". את דמויותיה של גראהם וטרנר גילמו בסרט אנט בנינג וג'יימי בל.
פילמוגרפיה נבחרת

ללא אהבה (1945)
אלו חיים נפלאים (1946)
אש צולבת (1947)
שירו של האיש הרזה (1947)
זה קרה בברוקלין (1947)
סודה של אישה (1949)
במקום בודד (1950)
הרע והיפה (1952)
ההצגה הגדולה בתבל (1952)
פחד פתאומי (1952)
מאצ'ו (1952)
חומת הזכוכית (1953)
אדם על חבל מתוח (1953)
החום הגדול (1953)
אליבי עירום (1954)
תשוקה אנושית (1954)
הטובים מתים צעירים (1954)
לא כזר (1955)
קורי העכביש (1955)
אוקלהומה! (1955)
האיש שלא היה מעולם (1956)
הסיכויים נגד מחר (1959)
לרכוב מעבר לנקמה (1960)
דם ותחרה (1971)
צ'אנדלר (1971)
מלווין והווארד (1980)
הקינון (1981)
גרנט לואלין

| --- | --- |

 לידה:  29 בדצמבר 1960 (בן 63) טנביי, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר למוזיקה צ'טאם 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 
גרנט לואלין (באנגלית: Grant Llewellyn; נולד ב-29 בדצמבר 1960, טנבי, פמברוקנשייר, ויילס) הוא מנצח ולשי.
חייו

לואלין החל לפתח את מוניטין הניצוח שלו בשנת 1985, כשקיבל משרת עמית ניצוח במרכז המוזיקה טנגלווד במסצ'וסטס. מדריכיו שם היו ליאונרד ברנשטיין, סייג'י אוזאווה, קורט מאזור ואנדרה פרווין. בהמשך ניצח בקונצרטים בפסטיבל טנגלווד על תזמורת הטיילת של בוסטון וכעוזר מנצח של התזמורת הסימפונית של בוסטון. משנת 1990 עד 1995 היה מנצח חבר של תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס. לואלין היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית סטאוונגר משנת 1993 עד 1996. לואלין כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של אנטוורפן בשנים 1995 עד 1998.
משנת 2001 עד 2006 כיהן לואלין כמנהל מוזיקלי של אגודת הנדל והיידן בבוסטון, מאסצ'וסטס ועכשיו הוא נושא בתואר המנצח הראשי של האגודה. מאז יולי 2004 הוא המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של קרוליינה הצפונית. החוזה ההתחלתי שלו היה לארבע שנים, ובנובמבר 2006 הוארך עד 2012. בשנת 2020 סיים את תפקידו בתזמורת.
כמנצח אופרה, ניצח לואלין על הצגות באופרה האנגלית הלאומית (חליל הקסם) ותיאטרון האופרה של סנט לואיס. הוא יצר קשרים עם הבמאי צ'ן-שי ז'נג בהפקה משנת 2001 של דידו ואניאס מאת הנרי פרסל ב"פסטיבל ספולטו בארצות הברית". עוד ניצח בשנת 2003 על הפקה חדשה של "מאנון" מאת ז'יל מאסנה ב"אופרה נורת'". לא מכבר השתתף כמנצח בתחרות "זמר העולם מטעם BBC קארדיף.
לואלין, אשתו שרלוט וארבעת ילדיהם חיים בקארדיף.
בספטמבר 2020 עבר לואלין שבץ מוחי, ואם כי חזר לנצח, עודנו מתמודד עם תוצאות הפגיעה ומרגיש, שלעולם לא יחזור להיות ממש כשהיה לפני.
הערות שוליים

↑  Vivien Schweitzer (27 בנובמבר 2006). "Grant Llewellyn Extends Contract as North Carolina Symphony Music Director". Playbill Arts. נבדק ב-2008-04-16. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  חדשות BBC ויילס.יוני 2021
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מוהאי טאנג | מנצח ראשי, התזמורת הסימפונית של אנטוורפן 1995-1998  | הבא: פיליפ הרווחה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: כריסטופר הוגווד | מנהל מוזיקלי, אגודת הנדל והיידן 2001-2006  | הבא: רוג'ר נורינגטון (יועץ אמנותי) |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גרהרדט צימרמן | מנהל מוזיקלי, התזמורת הסימפונית של קרוליינה הצפונית 2004-ממשיך  | הבא: לא נקבע |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810548949305606  BIBSYS: 5078032  BnF: cb14199913r (data)  CiNii: DA10656406  GND: 13482525X  ISNI: 0000 0000 8099 2150  LCCN: n93091640  MusicBrainz: 9f825166-c5d5-4e80-9472-bd2515f225db  SUDOC: 157336794  VIAF: 19891715   WorldCat (עם VIAF): 19891715
ד'תי"ד

ד'תי"ד (4414)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-29 באוגוסט 653 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 17 בספטמבר 654. שנה מסוג השג, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
גרנט לונג

| --- | --- |
 לידה:  12 במרץ 1966 (בן 58) ויין, מישיגן, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  43
 מכללה:  אוניברסיטת מזרח מישיגן
 דראפט:  בחירה מספר 33, 1988 מיאמי היט
 קבוצות כשחקן
 1988–1994 1994–1996 1996–1998 1998–1999 1999–2002 2003:  מיאמי היט אטלנטה הוקס דטרויט פיסטונס אטלנטה הוקס ונקובר/ממפיס גריזליס בוסטון סלטיקס
גרנט אנדרו לונג (באנגלית: Grant Andrew Long; נולד ב-12 במרץ 1966) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1988–2003. ממוצעיו הכוללים לאורך 15 עונותיו ב-NBA הם 9.5 נקודות, 6.1 ריבאונדים, 1.7 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק.
במקביל אליו שיחקו ב-NBA דודו ג'ון לונג, ובן דודו טרי מילס עמו אף שיתף פעולה בדטרויט פיסטונס.
קריירת מכללות

לונג נולד בעיר ויין שבמישיגן, וגדל ברומולוס הסמוכה. בין השנים 1984–1988 למד באוניברסיטת מזרח מישיגן, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 12.9 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק. בעונת 1987/1988 הוביל את הקבוצה להעפלתה הראשונה אי פעם לטורניר אליפות המכללות, בו הודחה כבר במשחק הראשון מול אוניברסיטת פיטסבורג. בסיום אותה עונה זכה בתואר שחקן העונה של מחוז MAC, לאחר שקלע 23.0 נקודות והוריד 10.4 ריבאונדים בממוצע למשחק.
קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1988 נבחר לונג בבחירה ה-33 על ידי מיאמי היט, לקראת עונת הבכורה של הקבוצה. כבר בעונת הרוקי שלו שימש כשחקן חמישייה קבוע, והיה הקלעי השלישי של ההיט עם 11.9 נקודות ממוצע למשחק. ב-4 העונות הבאות המשיך להציג יכולת סולידית כשחקן פותח במיאמי, עם ממוצעים של 11.5 נקודות ו-7.0 ריבאונדים למשחק.
בנובמבר 1994, בתחילת עונתו השישית עם ההיט, הועבר יחד עם סטיב סמית' בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה לקווין ויליס. עד לסיום עונת 1995/1996 קלע 12.4 נקודות ואסף 8.6 ריבאונדים בממוצע למשחק עבור ההוקס.
ביולי 1996 נשלח יחד עם סטייסי אגמון בטרייד לדטרויט פיסטונס, בתמורה ל-4 בחירות דראפט עתידיות. במהלך תקופתו בדטרויט הפך לשחקן ספסל, ובשתי עונותיו בקבוצה קלע 4.4 נקודות למשחק בלבד. בעונת 1998/1999 חזר לשחק עבור אטלנטה הוקס, וסייע לה להעפיל לחצי גמר האזור המזרחי. בין השנים 1999–2002 שיחק עבור ונקובר/ממפיס גריזליס, אשר רשמה לאורך אותה תקופה מאזן כולל של 68 ניצחונות ו-178 הפסדים. בעונתו האחרונה בקריירה, 2002/2003, שיחק בבוסטון סלטיקס אשר הודחה מהפלייאוף בחצי גמר המזרח.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של לונג ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  מה קרה לגרנט לונג, באתר ajc.com,‏ 1 בינואר 2016
↑  סטטיסטיקות המכללות של לונג, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1988, באתר basketball-reference.com
↑  לונג וסמית' נשלחים בטרייד למיאמי, באתר לוס אנג'לס טיימס, 8 בנובמבר 1994
↑  לונג ואגמון נשלחים בטרייד לדטרויט, באתר Associated Press,‏ 16 ביולי 1996
דורותי לביניה בראון

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1919 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  13 ביוני 2004 (בגיל 85) נאשוויל, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Bennett College (1941)  קולג' מהארי לרפואה (1948) 
 מוסדות:  קולג' מהארי לרפואה 
 
דורותי לביניה בראון (באנגלית: Dorothy Lavinia Brown;‏ 7 בינואר 1919 – 13 ביוני 2004) הייתה המנתחת השחורה הראשונה במדינות הדרום של ארצות הברית, והאישה הראשונה שנכנסה אל הקונגרס הבינלאומי של המכללה האמריקאית לכירורגים. היא הייתה האישה השחורה הראשונה שנבחרה לבית הנבחרים של טנסי.
ביוגרפיה

דורותי לביניה בראון נולדה בפילדלפיה, פנסילבניה. וכמה שבועות אחרי שנולדה, היא ואמא שלה עברו לצפון ניו יורק. אמא שלה השאירה אותה כשהייתה בת חמישה חודשים בבית היתומים טרוי. בראון הייתה ילדה חכמה והתחילה להתעניין ברפואה אחרי שעברה כריתת שקדים בגיל חמש. כאשר הייתה בת 13, אמה הביולוגית לקחה אותה מבית היתומים, אולם דורותי ניסתה לברוח מהבית לבית היתומים חמש פעמים. בגיל 15, ברחה מהבית פעם נוספת ורשמה את עצמה לתיכון טרוי. מנהל בית הספר מצא לה בית אמנה - בית משפחת ווסלי רדמון.
בראון סיימה את התיכון בראש כיתתה ב-1937, וסיימה שנייה בכיתתה במכללת בנט ב-1941. בשנת 1944 התחילה ללמוד רפואה במכללת הרפואה מהרי וקיבלה את התואר ב-1948. היא התמחתה שנה בבית החולים הרלם בניו יורק, ולאחר מכן עברה לבית החולים ג'ורג' האברד ב-1949 להתמחות שנמשכה 5 שנים. ב-1955 קיבלה דרגת פרופסורית לכירורגיה. ובין השנים 1966 ו-1968 עבדה בבית המחוקקים של טנסי.
ב 1956 אימצה תינוקת, לבקשת מטופלת שלה. בתור מחווה לאמא החורגת שלה, היא החליטה לקרוא לילדה לולה דניס בראון, ולאחר מכן אימצה עוד ילד בשם קווין. ב־13 ביוני 2004, בראון מתה מדום לב בנשביל, טנסי, כשהיא בת 85.
במהלך מלחמת העולה השנייה דורותי ליוותה דוקטור ועבדה בתור מפקחת במחלקה בצבא.
בשנת 1955 דורותי נהייתה פרופסור לכירורגיה ומ-1957 עד 1983 היא הייתה המנתחת הראשית בבית החולים ריברסייד שבנשביל.
בין השנים 1966 – 1968 היא הייתה גם חברה בבית הנבחרים של טנסי, ובכך הייתה האישה השחורה הראשונה שנבחרה לבית המחוקקים. שם היא הציעה הצעת חוק לשינוי החוק של המדינה לגבי אישור חוקי של הפלה במקרים מסוימים. בנוסף על כך המהלך זמנה שם היא מימנה חלקית חקיקה שהכירה בשבוע היסטורית השחורים שהתפתח לחודש היסטוריית השחורים.
לאחר תקופתה בבית המחוקקים של טנסי דורותי עברה להיות פרופסור לרופאה באופן מלא בבית החולים ריברסייד, ואפילו עזרה בבתי חולים אחרים. בנוסף על כך עם כל הידע ברפואה שצברה עם השנים, דורותי החליטה להיות פרופסורית לניתוחים במכללת הרפואה מהרי, איפה שהיא למדה בעבר. זאת ועוד דורותי גם הייתה יועצת למכוני בריאות לאומיים כמו במכוני הלב, ריאה ודם.
דורותי הייתה גם חלק מחבר הנאמנים של המכללה בנט ודיברה בפנלים שעוסקים בבעיות מדעיות, דתיות, תרבותיות, רפואיות ועוד.
ביוגרפיה > פרסים

בשנת 1993 דורותי לביניה בראון זכתה בפרס ההומניטרי של הקרן קרנגי.
בשנת 1994 דורותי לביניה בראון זכתה בפרס הורציו אלג'ר, שמוענק למנהיגים יוצאי דופן, שהשיגו גדולה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אולגה בורלין, DOROTHY LAVINIA BROWN (1919-2004), BLACKPAST, ‏19.1.2015
1 2 3 4 5 6 7 8  Dorothy Lavinia Brown facts for kids, kiddle
1 2 3  Dr. Dorothy Lavinia Brown, cfmedia, ‏14.10.2003
1 2 3 4  DOROTHY LAVINIA BROWN, M.D., Tennessee Health Care Hall of Fame
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n81097517  SNAC: w6tm9ts4  VIAF: 67790938   WorldCat (עם VIAF): 67790938 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דורותי לביניה בראון".
ד'ת"ת

ד'ת"ת (4800)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-22 בספטמבר 1039 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 10 בספטמבר 1040. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה חמישית לשמיטה.
נולדו

ה' באדר – רש"י, גדול פרשני התלמוד והמקרא בימי הביניים (נפטר ב-ד'תתס"ה)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
גרנט ואהל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בדצמבר 1973 מישן, קנזס, ארצות הברית 
 פטירה:  10 בדצמבר 2022 (בגיל 49) האצטדיון האייקוני לוסייל, קטר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת פרינסטון  תיכון שוני מישן איסט 
 מעסיק:  ספורטס אילוסטרייטד, Fox Sports, CBS 
 בן או בת זוג:  Céline Gounder (2001–10 בדצמבר 2022) 
 פרסים והוקרה:  Eagle Scout 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  GrantWahl
 
גרנט ואהל (באנגלית: Grant Wahl; ‏2 בדצמבר 1973 – 9 בדצמבר 2022) היה עיתונאי ספורט אמריקאי ופרשן ספורט ברשת CBS Sports.
ביוגרפיה

והאל נולד בעיר מישן שמדינת קנזס ארצות הברית ומנעוריו היה אוהד של קבוצת הכדורגל המקומית. הוא למד מדע המדינה באוניברסיטת פרינסטון וסיים את לימודיו בשנת 1996, אז החל את עבודות ככתב בשבועון הספורט ספורטס אילוסטרייטד. והאל פוטר מתפקידו ב-20 באפריל 2020 וב-5 באוקטובר 2021 הצטרף ככתב ל-CBS Sports.
הוא התלווה לנבחרת ארצות הברית במונדיאל 2022 בדוחה שבקטר. במהלך הטורניר נעצר בשל חולצה שלבש ועליה ציור של קשת בענן כתמיכה בקהילה הגאה, ועיתונאי נוסף של הניו יורק טיימס שניסה לדווח על התקרית נעצר גם הוא.
מותו

ב-9 בדצמבר 2022 מת ואהל בנסיבות לא ידועות בעת שכיסה את משחק רבע גמר מונדיאל 2022 בין נבחרות ארגנטינה והולנד בדוחה שבקטר. אחיו אריק סיפר כי ואהל התמוטט באצטדיון ובוצעה בו החייאה, והוא מת בבית החולים. עוד סיפר אחיו כי ואהל קיבל איומים על חייו בשל תמיכתו בקהילה הגאה, וכי הוא מאמין כי הוא נרצח.
ב-14 בדצמבר באותה שנה פורסם כי סיבת מותו נגרמה בשל מפרצת באבי העורקים.
הערות שוליים

↑  People are being told to remove rainbow-coloured clothing and items at the Qatar World Cup באתר ABC, ‏ 23 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  An Unexpected Detention by World Cup Security באתר הרשמי של גרנט ואהל, 21 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  U.S. soccer journalist Wahl dies at 48 in Qatar באתר ESPN, ‏ 10 בדצמבר 2022 (באנגלית)
↑  World Cup Reporter Grant Wahl Dead At 48 Days After Detainment For LGBTQ+ Shirt באתר TMZ, ‏ 10 בדצמבר 2022 (באנגלית)
↑  שחר אלהרל, הנתיחה קבעה: העיתונאי גרנט ווהל מת ממפרצת באבי העורקים, באתר כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי, ‏14 בדצמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1275246192  ISNI: 0000 0000 8454 3985  LCCN: no2009105370  NKC: xx0118010  NTA: 41924672X  VIAF: 91136260   WorldCat (עם VIAF): 91136260
דוד אביר

| --- | --- |

דוד אביר, 1991
 לידה:  1922 ליטא 
 פטירה:  7 בינואר 2016 (בגיל 94 בערך) 
 ענף מדעי:  תעופה, היקום, מחקר בחלל, אווירודינמיקה 
 מקום קבורה:  נען 
 
דוד אביר (1922 - 7 בינואר 2016) היה פרופסור לאווירונאוטיקה, ממייסדי הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה בטכניון.
קורות חייו

דוד אביר (אברמוביץ) נולד בשנת 1922 בליטא, ובילדותו עלה לישראל. נמנה עם מייסדי האגודה למדעי התעופה בישראל, ובמרץ 1959 נבחר ליו"ר האגודה.
אביר השלים לימודי הנדסת מכונות והנדסה אווירונאוטית באנגליה, התגייס לחיל האוויר, ושירת כראש מחלקת ההנדסה של החייל. במהלך שירותו השלים לימודים לתואר שני במכון הפוליטכני של ברקולין בניו יורק, שם כתב בהמשך דוקטורט באווירונאוטיקה. לאחר שחרורו מצה"ל נמנה עם מייסדי הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה בטכניון, ובהמשך היה דיקן הפקולטה. בשנת 1963 מונה לחבר הוועדה הלאומית לחקר החלל שהוקמה על ידי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ובשנת 1965 מונה ליו"ר הוועדה. כיהן בוועדות של הסוכנות הישראלית לניצול החלל (סל"ה), והיה ממלא מקום היו"ר. בשנת 1969 נבחר לנשיא האיגוד לקידום המדע בישראל. היה חבר במליאת הוועדה הבינלאומית למחקר החלל (COSPAR), והביא לקיום הכינוס ה-20 של ארגון זה בישראל ביוני 1977. בשנת 1973 עבר לאוניברסיטת תל אביב והתרכז בתחום החלל. בתחילת שנות ה-80 נמנה עם חברי מערכת האנציקלופדיה "עולם חדש".
היה במשך שנים רבות חבר ויו"ר הוועדה הלאומית ל CODATA של האקדמיה הישראלית למדעים ונשיא עולמי של הוועדה בין השנים - 1994-1990. CODATA ו-COSPAR הן ועדות של ICSU.
ספריו

דוד אביר, אוירודינמיקה, 1958 (מהדורה ראשונה), 1961 (מהדורה שנייה), 1964 (מהדורה שלישית).
דוד אביר וגרשון ריבלין (עורכים),  ברום שחקים: מאסף לענייני תעופה, הוצאת מערכות, 1960
דוד אביר - עורך מדעי, ויהודה אחיוסף אדם על הירח - ספר עידן החלל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור. מהדורה ראשונה אוקטובר 1969. מהדורה שנייה אפריל 1972.
הערות שוליים

↑  פרופ' דוד אביר ז"ל האגודה למדעי תעופה וחלל בישראל
↑  ש. שחורי, התקדמות בחקר החלל הושגה במוסדות מחקר ישראלים, דבר, 12 בדצמבר 1963
↑  פרופ' אביר - נשיא האיגוד לקידום המדע בישראל, דבר, 15 באפריל 1969
↑  מדענים מברה"מ, מזרח גרמניה וצ'כיה באו לוועידת "קוספאר", דבר, 8 ביוני 1977
תולדות האגודה למדעי התעופה והחלל בישראל, באתר האגודה למדעי התעופה והחלל בישראל
↑  מינויים והעלאות בדרגה באוניברסיטת תל-אביב, דבר, 24 באפריל 1973
↑  מדוע נוטש הנוער את לימודי הטבע והטכנולוגיה, מעריב, 16 באפריל 1984
↑  "אוירודינמיקה" - בהוצאת חיל אוויר, חרות, 19 בפברואר 1959
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303148705171  BIBSYS: 90140498  BnF: cb114399368 (data)  GND: 1053384858  ISNI: 0000 0001 1004 8057  LCCN: n82203934  NKC: uk20211115711  NLA: 35843938  SUDOC: 228971470  VIAF: 111233173   WorldCat (עם VIAF): 111233173
ד'ת'

ד'ת' (4400)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-4 בספטמבר 639 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 20 בספטמבר 640. שנה מסוג זחג, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
נפטרו

רב חנינא גאון, ראש ישיבת סורא.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחג, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
גל הלם משופע

גל הלם משופע סביב חרטום של מטוס מדגם T-38
גל הלם משופע, בניגוד לגל הלם ניצב, הוא גל הלם אשר מוטה באופן יחסי לכיוון שדה הזרימה שלפניו. תופעה זו תיווצר כאשר זרימה על-קולית נתקלת בפינה, דבר אשר גורם לזרימה למעשה לפנות לתוך עצמה ולהידחס. קווי הזרם שבתחום שלפני גל ההלם משנים בעקבותיו את כיוונם.
הדרך הנפוצה ביותר ליצירת גל הלם משופע היא הצבה של טריז מול שדה זרימה דחיס ועל-קולי. בדומה לגל הלם ניצב, גל ההלם המשופע כולל אזור צר ביותר, אשר בו מתרחשים שינויים כמעט אי-רציפים בתכונותיו של הגז. לעומת זאת, בעוד שבגל הלם ניצב כיוון הזרימה לפני גל ההלם ואחריו אינו משתנה, בגל הלם משופע מתקבלת זרימה בכיוונים שונים משני צדי גל ההלם.
תמיד ישנה אפשרות להפוך גל הלם משופע לגל הלם ניצב באמצעות טרנספורמציית גליליי.
תאוריית גל הלם משופע

גרף זה מציג את זווית גל ההלם המשופע, β, כפונקציה של זווית הפינה θ, לאורך מספר עקומים בהם M1 קבוע. הקו הכחול מפריד בין פתרונות חזקים לחלשים. הגרף מניח γ=1.4, ערך המתאים עבור גז אידיאלי דו-אטומי.
עבור מספר מאך נתון M1 וזווית פינה נתונה θ, ניתן לחשב את מספר המאך אחרי גל ההלם, M2. בניגוד לגל הלם ניצב, עבורו M2 חייב להיות קטן מ-1, בגל הלם משופע M2 יכול להיות על-קולי (גל הלם חלש) או תת-קולי (גל הלם חזק). פתרונות חלשים לרוב נצפים בגאומטריות של זרימה החשופה לאטמוספירה (דוגמת הזרימה מחוץ לכלי-טיס). פתרונות חזקים עשויים להיווצר כאשר שדה הזרימה צריך להתאים לתנאי של לחץ גבוה לפני גל ההלם. שינויים בלתי-רציפים מתרחשים גם בלחץ, בצפיפות ובטמפרטורה, אשר ערכם גדל בתחום שאחרי גל ההלם המשופע.
משוואת θ-β-M

תוך שימוש במשוואת הרצף ובעובדה שרכיב המהירות המשיקי אינו משתנה לאורך גל ההלם, ניתן לחלץ מקשרים טריגונומטריים את משוואת θ-β-M, אשר מציגה את θ כפונקציה של M1, β ו-γ, כאשר γ הוא יחס קיבולי החום האופייני לזורם.
\tan \theta =2\cot \beta {\frac {M_{1}^{2}\sin ^{2}\beta -1}{M_{1}^{2}(\gamma +\cos 2\beta )+2}}
יותר אינטואיטיבי לדרוש פתרון עבור β כפונקציה של M1 ו- θ, אבל הדבר מסובך יותר, והתוצאות המתאימות לקשר זה לרוב מופיעות בטבלאות או מחושבות באמצעות שיטות נומריות.