stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינגריד אנדרס
הערות שוליים

1 2  Matt Collar. "Ingrid Andress biography". AllMusic. נבדק ב-20 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lorie Hollabaugh (27 ביולי 2018). "Ingrid Andress Signs With Warner Music Nashville, Atlantic Records". MusicRow. נבדק ב-20 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Billy Dukes (26 באוגוסט 2019). "Ingrid Andress Parents' Perfect Reaction to More Hearts Than Mine". Taste of Country. נבדק ב-20 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Carena Liptak (23 ביולי 2019). "Ingrid Andress: 'I Just Feel Like Keeping It Open-Minded'". The Boot. נבדק ב-20 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ingrid Andress' 'Lady Like' Album: Stories Behind the Songs". Billboard. 2020-03-26. נבדק ב-2020-04-02.
↑  "Leading 'Lady': Ingrid Andress Hits No. 1 on Emerging Artists Chart". billboard.com. 2020-04-08. נבדק ב-2020-04-09.
↑  "Future Releases for Country Radio Stations". All Access. אורכב מ-המקור ב-22 בספטמבר 2020. נבדק ב-25 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hudak, Joseph; Hudak, Joseph (2020-11-30). "Ingrid Andress Talks Surprise Grammy Nominations, Megan Thee Stallion Obsession". Rolling Stone (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-12-14.
↑  מערכת mako מוזיקה, ‏אחרי שזייפה בהמנון מול מיליונים, הזמרת הודתה: "הייתי שיכורה, אני נכנסת לגמילה", באתר ‏מאקו‏, 17 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7582 7440  LCCN: no2020076662  MusicBrainz: 3ae306a3-b2a6-4969-b59f-89f0370549e5  VIAF: 6502159400273619620001   WorldCat (עם VIAF): 6502159400273619620001
אלגברת לי פשוטה למחצה

באלגברה מופשטת, אלגברת לי פשוטה למחצה היא אלגברת לי בעלת רדיקל טריוויאלי. אלגברות לי פשוטות למחצה הן מהאובייקטים החשובים ביותר בתחום, ויש להן מיון מלא. תנאי שקול לפשוטה למחצה נתון על ידי תבנית קילינג.
הגדרה פורמלית

תהי  L אלגברת לי מעל שדה  F. הרדיקל של  L הוא האידיאל הפתיר המקסימלי המוכל ב- L. אידיאל כזה קיים ויחיד, מפני שסכום של שני אידיאלים פתירים הוא שוב פתיר. את הרדיקל מסמנים  \operatorname {Rad} (L).
L נקראת פשוטה למחצה אם הרדיקל שלה טריוויאלי:  \operatorname {Rad} (L)=0.
הגדרות שקולות

התנאים הבאים להיותה של  L פשוטה למחצה שקולים:
תבנית קילינג שלה רגולית.
כל אידיאל אבלי שלה טריוויאלי.
כל אידיאל פתיר שלה טריוויאלי.
כסכום של אלגברות לי פשוטות

לעיתים מגדירים אלגברת לי פשוטה למחצה כסכום ישר של אלגברות לי פשוטות. ההגדרות שקולות:
משפט: כל אלגברת לי פשוטה למחצה היא סכום ישר של אידיאלים פשוטים שלה. צורה זו הוא יחידה עד כדי שינוי סדר המחוברים.
כמסקנה ממשפט זה, נובע כי כל אלגברת לי פשוטה למחצה  L מקיימת  [L,L]=L, וכל אידיאל או תמונה אפימורפית שלה פשוטה למחצה. גם נובע כי כל אידיאל של  L הוא סכום של אידיאלים פשוטים של  L.
תכונה חשובה נוספת היא שהנגזרות של אלגברת לי פשוטה למחצה מתלכדות עם העתקות הצמוד שלה, כלומר כל נגזרת היא מהצורה  \operatorname {ad} x.
ראו גם

אידיאל (אלגברת לי)
אלגברת לי פתירה
אלגברת לי נילפוטנטית
תבנית קילינג
לקריאה נוספת

Introduction to Lie Algebras and Representation Theory, James Humphreys, p. 11,15,22-23
אלברט לוי (כדורגלן)

אלברט לוי (28 ביוני 1952 קזבלנקה, מרוקו הצרפתית–20 בדצמבר 2015, חולון, ישראל), היה כדורגלן ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת הקשר ולעיתים בעמדת הבלם, ומזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי יפו.
קורות חייו

אלברט לוי נולד בקזבלנקה שבמרוקו לתמר ובנימין. ב-1955 עלתה המשפחה לישראל והתיישבה בקריית מלאכי. שנה מאוחר יותר עברה המשפחה לבית שאן, ומשם ב-1962 עברו ליפו. בשנה זו הצטרף לוי לקבוצת הילדים של מכבי יפו. בעונת 1969/1970 בליגה הלאומית עלה אלברט לוי לשחק בשורות הקבוצה הבוגרת. משחקו הראשון היה ב-8 בנובמבר 1969. לוי שיחק 291 משחקים בשורות מכבי יפו ובהם כבש 32 שערים. משחקו האחרון בקבוצה היה ב-15 במאי 1982. אלברט לוי ניצב במקום השלישי במספר ההופעות הרציפות בשורות מכבי יפו במשחקי ליגה, לאחר משה אוננה ומוצי ליאון ומקדים את ציון דגמי. עם סיום עונת 1981/1982 עזב את מכבי יפו, עבר לשחק למשך עונה אחת בשורות הכח מכבי רמת גן אשר שיחקה אז בליגה הארצית שהייתה הליגה השנייה בישראל. לוי שיחק ב-26 משחקי ליגה וכבש שני שערים. בסיום אותה העונה עלתה הקבוצה לליגה הלאומית. משחקו האחרון בשורות הכח מכבי רמת גן היה ב-22 במאי 1983. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל.
בין השנים 1970–1972 שיחק אלברט לוי בשורות נבחרת הנוער של ישראל. ב-1972 תחת דוד שווייצר, היה לוי שותף לזכייתה של נבחרת הנוער בגביע אסיה לנוער (אנ'), במסגרת טורניר שנערך בבנגקוק. אלברט לוי עלה כמחליף במשחק שנערך ב-16 באפריל 1972 ובו גברה ישראל על הודו 0-7.
לאחר פרישתו, אימן לוי מספר שנים במכבי יפו קבוצות ילדים ונוער, ולאחר מכן עזב את ענף הכדורגל ועסק בתחום האלומיניום. לוי התגורר בחולון, היה נשוי לרבקה, אב ל-2 בנות ובן וסב לנכדים. הלך לעולמו ב-2015 והובא לקבורה בבית העלמין הדרום.
הישגים

סגנית אלופת ישראל: 1976/1977
גביע אסיה לנוער בכדורגל(אנ'): 1972
לקריאה נוספת

ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.
הערות שוליים

↑  ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020, עמוד 218. נתונים היסטוריים: ירון משעל.
↑  שוגרה רשימת 22 שחקני הנוער לטורניר באנגקוק, על המשמר, 14 במרץ 1972.
איתמר אורלב

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1975 (בן 48) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  בנדיט: פרס ספיר לספר ביכורים מטעם מפעל הפיס; פרס עם הספר - הקרן לתרגום ספרות יפה, קרן רבינוביץ' ומשרד התרבות והספורט עיוורון: פרס ראשון בפסטיבל "פותחים במה 9"; מלגת פיתוח של הקרן לפיתוח מחזאות ישראלית, "נקודת פתיחה 2"
 
איתמר אורלב (נולד ב-1975) הוא סופר, מחזאי ועורך ספרותי ישראלי.
ביוגרפיה

אורלב הוא יליד ירושלים, ולמד בבית הספר הניסויי בעיר. בנו של הסופר אורי אורלב.
עוסק בכתיבה מגיל צעיר, ופרסם סיפורים קצרים בכתבי העת 'מאזנים', 'מסמרים' ו'מטעם'. זכה במקום ראשון בפסטיבל "פותחים במה" של תיאטרון בית ליסין.
בוגר המחזור הראשון מגמת תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, 2001 בהצטיינות, ושל החוג להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
עובד כעורך ספרות וכ"סופר צללים". ערך וכתב למעלה מ-30 ספרים.
הרומן הראשון שלו 'בנדיט' בהוצאת עם עובד, זכה בפרס ספיר לספר ביכורים. זהו סיפור מסע שראשיתו בפולין שאחרי מלחמת העולם השנייה, המספר על קשר סבוך בין אב לבנו מנקודת מבטו של הבן.
בשנת 2016 אורלב הצטרף לסוכנות הספרים של אנדרו נורנברג היושבת בלונדון והוא הסופר הישראלי הראשון והיחיד שסוכנות זו מייצגת. מאז 'בנדיט' יצא לאור בצרפתית, ספרדית, קטלאנית, סינית ואיטלקית. הרומן זכה להצלחה גדולה בצרפת והיה מועמד, בין השאר, לפרס פמינה ולפרסים נוספים והיה אחד מעשרת הרומנים הנבחרים של שנת 2018 במוסף הספרותי של העיתון Le Figaro. בשנת 2020 גרסת ספר הכיס שלו זכתה בפרס "הרומן הטוב של השנה" של Points.
ספר הילדים שכתב, "העצלן הבטלן", יצא לאור בהוצאת עם עובד (2020) באיוריו של המאייר דייוויד הול.
פרסומים

"בנדיט" זוכה פרס ספיר לספר ביכורים לשנת 2015 ופרס POINT לרומן הנבחר של 2020. מועמד לפרס פמינה בצרפת 2018 (עם עובד, תל אביב, תשע"ה 2015)
"לחזור אל החיים" (ספר עיון; סופר; מודן, הוצאת משרד הביטחון)
"עיוורון" (מחזה; מחזאי; פסטיבל "פותחים במה 9", תיאטרון בית-לסין)
פרסום סיפורים קצרים, במהלך השנים, בכתבי העת הספרותיים: מאזנים, מטעם ומסמרים
לקריאה נוספת

השאלון עם איתמר אורלב, קורא בספרים, 2.7.2015 ·
דף בוגר בסם שפיגל
אלווי עצי

| אלוי עצי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: עיריתיים
סוג:: אלווי
מין:: עצי
שם מדעי
 Aloe arborescens ‏מילר, 1768
תחום תפוצה

אַלְוַי עצי (שם מדעי: Aloe arborescens) הוא מין בסוג אלוי. אלוי עצי, הוא צמח גינות פופולרי שנחקר לשימושים רפואיים אפשריים בדומה למין אלוורה באותו הסוג. פרוש השם arborescens הוא "דמויי עץ".
מאפיינים

אלוי עצי הוא צמח גדול בעל מספר ראשי תפרחות. כפי ששמו מרמז הוא עשוי לצמוח לגובה עץ נמוך של כ-2–3 מטרים. העלים ירוקים עם גוון מעט כחלחל ובעלי קוצים לאורך השפה. הפרחים מסודרים באשכול בעלי צבע אדום-כתום (בניגוד לפרחים הצהובים של אלוורה). המין אנדמי לדרום אפריקה שם צומח באופן טבעי באזורים סלעיים ולאורך מצוקים.
הצמח נפוץ מאוד בגינות. פרחיו פורחים בחורף ומושכים ציפורים ופרפרים. הצמח מתרבה בקלות מייחורים.
הערות שוליים

↑  אלוי עצי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פריחת אלווי עצי בירושלים
אירוע ה-8200

אירוע ה-8200 מופיע כתקופת שפל בתוך תקופת ההולוקן החמה. שינוי הטמפרטורות בתקופה שלאחר עידן הקרח לאחר מקסימום הקרחון האחרון (LGM) מתוארך על פי ליבות הקרח של גרינלנד.
תקופת ההולוקן החמה עם אירוע ה-8200. ליבת הקרח של מרכז גרינלנד מאפשרת לשחזר טמפרטורות עד אמצע המאה העשרים.
בחקר האקלים, אירוע ה-8200 היה ירידה פתאומית בטמפרטורות העולמיות שהחלה כ-8,200 שנים לפני זמננו, או בקירוב 6,200 לפני הספירה, ונמשכה מאתיים עד ארבע מאות שנים. האירוע מגדיר את תחילת השלב התיכון של תקופת ההולוקן. ההתקררות הייתה קלה יותר מזו של יונגר דריאס שקדם לה, אך קיצונית יותר מאירוע עידן הקרח הקטן המאוחר יותר, והייתה חריגה ביחס לדפוס הכללי של ההתחממות בהולוקן. במהלך האירוע, ריכוז המתאן באוויר ירד ב־80 חלקים למיליארד, הפחתה של 15% ברמת הפליטה, כתוצאה מהתקררות והתייבשות של חצי הכדור הצפוני.
זיהוי האירוע

ההתקררות המהירה בסביבות 6200 לפני הספירה זוהתה לראשונה על ידי הבוטנאי השווייצרי היינריך צולר בשנת 1960, שכינה את האירוע "תנודת מיסוקס" (על שם עמק מסולסינה שבשווייץ). הוא ידוע בנורווגיה כאירוע "Finse".
העדויות החזקות ביותר לאירוע מגיעות מצפון האוקיינוס האטלנטי; השינויים באקלים מוצגים בבירור בליבות הקרח של גרינלנד ורישומי סלע המשקע ואזורים של האוקיינוס האטלנטי עד לאזור הטרופי שלו. יש פחות עדויות לאירוע בליבות הקרח מאנטארקטיקה ובמשקעים של דרום אמריקה. עם זאת, ההשפעות העיקריות היו גלובליות, והשינוי הבולט ביותר היה בגובה פני הים.
אירוע ההתקררות

ייתכן שהאירוע נגרם כתוצאה מזרימה גדולה של מי הפשרת קרח שנוצרה בהתמוטטות הסופית של שכבת הקרח הלאורנטית בצפון-מזרח אמריקה הצפונית, ככל הנראה כאשר אגמי הקרחונים אוג'יבוויי וימת אגאסי התנקזו לפתע אל האוקיינוס הצפוני האטלנטי. תהליך מאותו סוג יצר את שיטפונות מיסולה שיצרו את שקעי התעלות של אגן נהר קולומביה. ייתכן כי הזרמת מי הפשרת הקרח השפיעה על המסוע הימי הצפון-אטלנטי – הפחיתה את הובלת החום צפונה באוקיינוס האטלנטי וגרמה לקירור משמעותי באזור הצפון-אטלנטי כולו. ההערכות בנוגע להתקררות משתנות ותלויות מעט בפרשנות נתוני הביניים, אך נצפו ירידות של בערך מעלה עד חמש מעלות צלזיוס. בגרינלנד האירוע התחיל ב-8175 לפנה"ס ונצפתה התקררות של 3.3 מעלות צלזיוס (בממוצע לעשור) בפחות מעשרים שנה. התקופה הקרה ביותר נמשכה כ־60 שנים, ומשך הזמן הכולל של האירוע היה כ־150 שנה. עם זאת, תאוריית מי הפשרת הקרח נחשבת עדיין להשערה בגלל חוסר עקביות בנוגע לזמן תחילתה ובגלל שאזור ההשפעה שלה אינו ידוע.
החוקרים משערים שהאפקט של הזרימה הצטרף לפרק זמן ארוך יותר של אקלים קריר יותר שנמשך עד ל-600 שנים, כך שהזרימה הייתה רק גורם אחד שתרם לאירוע במכלול.
בנוסף, כמה רשומות טרופיות דיווחו על התקררות של שלוש מעלות, על בסיס ליבות שנקדחו בשונית האלמוגים העתיקה באינדונזיה. האירוע גרם גם לירידה בריכוז הפחמן דו-חמצני באוויר של כ-25 מולקולות למיליון למשך כ-300 שנים. עם זאת, התיארוך והפרשנות של אתרים טרופיים אחרים הם פחות חד-משמעיים מאלה של האתרים הצפון-אטלנטיים. בנוסף, דגמי האקלים מראים שכמות מי הפשרת הקרח ונתיבם חשובים להפרעה בחלק הצפון אטלנטי של המסוע הימי.
הזרימה הראשונית של מי הפשרת הקרח גרמה לעליית מפלס הים בין חצי לארבעה מטרים. בהתבסס על הערכות של נפח האגם וגודל כובע הקרח, הערכות נעות בין 0.4 ל-1.2 מטר. בהתבסס על נתוני מפלס הים בשפך מיסיסיפי, בסוף ניקוז האגם אגסיז–אוג'ווי התרחש בטווח הזמנים בין 8.31 עד ל-8.18 אלפי שנים ונעה בין 0.8 ל-2.2 מטרים. הנתונים על גובה פני הים משפך ריין–מוז מצביעים על העלייה הכמעט מיידית בגובה של שתיים עד לארבעה מטרים בטווח הזמן שבין 8.54 עד 8.2 אלפי שנים, בנוסף לעלייה בגובה פני הים בתקופה לאחר עידן הקרח. העלייה במפלס כתוצאה מזרימת מי הפשרת הקרח הורגשה היטב רחוק מאזור הגעתה לאוקיינוס. כתוצאה מההשפעות של כוח הכבידה ושל ההחזר (rebound) הכרוכות בתנועה של כמויות גדולות של מים, טביעת האצבע של גובה פני הים הייתה קטנה יותר באזורים הקרובים יותר למפרץ הדסון. בדלתה של מיסיסיפי נרשם כ-20%, בצפון-מערב אירופה נרשם כ-70% ובאסיה נרשם כ-105% מהסכום הממוצע בעולם. ההתקררות בעקבות האירוע הייתה מאפיין זמני, אבל העלייה בגובה פני הים בעקבות זרימת מי הפשרת הקרח הייתה קבועה.
ב-2003, משרד הערכת הרשת (ONA) של משרד ההגנה של ארצות הברית התבקש לבצע מחקר על ההשפעות הסבירות והפוטנציאליות של שינויי האקלים המודרניים. המחקר, שנערך בראשות ראש ה-ONA אנדרו מרשל, השתמש באירוע ה-8200 כמודל עבור שינויי אקלים פוטנציאליים, מפני שאירוע ה-8200 היה חלופת ביניים בין יונגר דרייס לעידן הקרח הקטן, המתון יותר.
השפעות האירוע על המזרח התיכון וצפון אפריקה

תנאיים יבשים יותר נצפו בצפון אפריקה ומזרח אפריקה. הוצע ששני האזורים סבלו מחמש מאות שנים של בצורת כללית. במערב אסיה, ובמיוחד, במסופוטמיה, האירוע גרם לכ-300 שנים של מדבור והתקררות אזורית, שאולי סיפק את הכוח הטבעי לחקלאות ההשקיה המסופוטמית ולייצור עודף, שהיו חיוניים להקמת המעמדות המוקדמים ולחיים העירוניים.[דרוש מקור] עם זאת, קשה לקשר בין שינויים שהתרחשו במשך מאות שנים באותה תקופה בערך ובין אירוע פתאומי ספציפי שנמשך כמאה שנים, כפי שתועד באופן ברור מאוד בשכבות הקרח בגרינלנד.
בפרט, בתל סבי אבייד שבסוריה, נצפו שינויים תרבותיים משמעותיים בסביבות 6200 לפנה"ס, אם כי היישוב לא ננטש באותה העת.
בתולדות ארץ ישראל, האירוע מקביל בקירוב לתחילת התקופה הנאוליתית הקראמית שהתאפיינה בשינויים באורח החיים כמו שימוש נרחב בכלי חרס ובבקר וחזיר מבויתים. יישובים רבים ננטשו באותה העת, לצד צמיחת מספר כפרים גדולים כמו שער הגולן. הוצע שתהליכים אלו, המסמנים את המעבר מהתקופה הנאוליתית הקדומה למאוחרת בארץ ישראל, קשורים לארגון מחדש של החברה והכלכלה לאור ההתייבשות וההתקררות האקלימית.
ראו גם

Younger Dryas
התקופה הלחה באפריקה
אירוע 4.2 (4.2-kiloyear event)
עידן הקרח הקטן
לקריאה נוספת

Acosta;  et al. (2018). "Climate change and peopling of the Neotropics during the Pleistocene-Holocene transition". Boletín de la Sociedad Geológica Mexicana. 70 (1): 1‒19. doi:10.18268/BSGM2018v70n1a1.
אח"י עכו

| --- | --- |

ספינת הטילים אח"י עכו
ספינת הטילים אח"י עכו
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת טילים
 צי:  חיל הים הישראלי 
 דגל הצי:  
 סדרה:  סער 2
 אוניות בסדרה:  אח"י אילת (ס-321) אח"י חיפה (ס-322) אח"י עכו (ס-323)
 ציוני דרך עיקריים
 הושקה:  השקה 27 באוגוסט 1968
 תקופת הפעילות:  1969–1997 (כ־28 שנים)
 אחריתה:  הוטבעה על ידי חיל הים במטווח טילים
 מלחמות וקרבות:    מלחמת ההתשה     מלחמת לבנון הראשונה
 מידות
 הֶדְחֶק:  220 טון, מרבי 250 טון
 אורך:  45 מטר
 רוחב:  7 מטר
 שוקע:  2מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  40 קשר (מרבי), מהירות מבצעית 30 קשר
 גודל הצוות:  40 איש
 אמצעי לחימה
 חימוש:  בשנות השבעים 8 טילי גבריאל,  תותח 40 מ"מ ו-2 מקלעי 0.5, פצצות עומק. בשנות השמונים 4 טילי הרפון, 1 תותח 40 מ"מ, 6 טורפדו דגם 46 / 44 ופצצות עומק נגד צוללות
 אמצעי גילוי ול"א:  בשנות השמונים נוסף סונאר עומק משתנה
אח"י עכו הייתה ספינת טילים מדגם סער 2, ששירתה בחיל הים הישראלי משנת 1969 עד 1997.
הספינה בשירות חיל הים

הספינה מדגם סער 2 נבנתה במספנות שרבור יחד עם הספינות האחרות בסדרה סער 2, אח"י חיפה ואח"י אילת. הספינה בפיקוד יעקב ניצן ועליה גם מפקד השייטת הדר קמחי יצאה משרבור בצורה מסודרת ב-31 בדצמבר 1968.
בהיותה בגיברלטר הוחמר האמברגו הצרפתי על ישראל לכלול גם את הספינות הנבנות בשרבור. אח"י סער בפיקוד משה טבק יצאה בבהילות משרבור. אח"י עכו המתינה לה ולאחר תדלוק המשיכו שתי הספינות יחד והגיעו לישראל ב-10 בינואר 1969.
הספינה בשירות חיל הים > פעילות

ב־24 במאי 1971 עצרה אח"י עכו בפיקוד מאיר נוי, יחד עם אח"י מזנק בפיקוד אברהם אשור, ממערב לאשדוד סירה ובה 7 מחבלים, אמצעי לחימה וכרוזים ובכך נמנע פיגוע בחופי ישראל.
ב-9 באפריל 1973 השתתפה אח"י עכו במבצע אביב נעורים ועסקה בתקיפת מטרות של מחבלים מצפון לביירות.
ב-3 בספטמבר 1973 הוריד רס"ן יצחק שמיר מפקד הספינה את נס השירות הפעיל והיא נמסרה למספנה לשיפוץ חמש שנתי. מערכותיה פורקו והיא לא השתתפה בקרבות מלחמת יום הכיפורים.
הספינה בשירות חיל הים > היערכות בים האדום

בשנת 1975 יצאו אח"י עכו ואח"י חיפה מבסיס חיפה בפיקוד אברהם בן שושן להפלגת יופי הקיפו את אפריקה בחניית ביניים בדרום אפריקה ותדלוק בלב ים הגיעו לבסיס חיל הים בשארם א-שייח'. הספינה ערכה סיורים ואימונים בים האדום בהתבססה בבסיס אילת.
הספינה בשירות חיל הים > חזרה לים התיכון

במסגרת הסכם השלום עם מצרים ופינוי סיני עברו אח"י עכו ואח"י חיפה בשנת 1980 דרך תעלת סואץ ונקלטו בפלגת ספינות הנצ"ל בבסיס אשדוד.
ב-10–12 בדצמבר 1983, תפסה אח"י עכו יחד עם אח"י עליה את האנייה "ארקאן" 38 מיל מערבית לטריפולי (לבנון) בין אנשי הצוות נמצאו 3 חשודים כמחבלי פתח.
חימוש

בשנות ה-70 צוידה הספינה במערכת בקרת אש גבריאל, 8 טילי גבריאל, תותח 40 מ"מ L70 תוצרת ברדה, שני מקלעי 0.5, רקטות מוץ, סונאר קוער ופצצות עומק נגד צוללות, בשנות השמונים שופצה הספינה ונוספו לה מערכת טילי הרפון 4, תותח 40 מ"מ ברדה, סונאר עומק משתנה וטורפדו נגד צוללות דגם 44 / 46 תוצרת ארצות הברית.
הוצאה משירות

בשנת 1997 הוחלט להוציא את הספינה מהמערך. אל"ם מיל יעקב ניצן שהיה מפקדה הראשון הוזמן לבצע הפלגת סיום. בחזרתה לנמל נערך טקס הורדת נס השירות הפעיל. מאוחר יותר באותה שנה טובעה אח"י עכו במימי הים התיכון באמצעות טיל בניסוי אמל"ח.
גלריה

צוות אח"י עכו בפיקוד רס"ן יצחק שמיר, 1973.
צוות אח"י עכו בפיקוד אלכס טל 1974.
טקס חציית המשווה סיפון אח"י עכו במהלך הפלגת מבצע יופי 1975.
צוות אח"י עכו על חרטום הספינה בטקס חציית משווה פברואר 1975.
אלי רונן מפקד אח"י עכו בעת מעבר בתעלת סואץ 1980.
מפקדי הספינה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
רשימת המפקדים 
| רב-סרן | תקופה בתפקיד | פעילות מיוחדת | תמונה |  |  |
| יעקב ניצן | ינואר 1969 - מאי 1970 | השטה משרבור |  |  |  |
| מאיר נוי | יוני 1970 - סוף 1971 |  |  |  |  |
| רפי רז | ספטמבר 1971 - יולי 1972 |  |  |  |  |
| יצחק שמיר | יולי 1972 - אוגוסט 1973 | מבצע אביב נעורים |  |  |  |
| אלכס טל | אפריל 1974 - אוגוסט 1975 | קבלה לאחר שיפוץ, הפלגת יופי לים האדום |  |  |  |
| יצחק בכר | מאי 1975 - פברואר 1977 |  |  |  |  |
| דוד בן בעש"ט | פברואר 1977 - אפריל 1978 |  |  |  |  |
| יעקב גז | אוגוסט 1978 - מאי 1979 |  |  |  |  |
| אלי רונן | מאי 1979 – אפריל 1980 |  |  |  |  |
| שי שלם | אפריל 1980 - ינואר 1981 |  |  |  |  |
| עמנואל אברהם | 1982 |  |  |  |  |
| עודד ברייר | 1983 – 1984 |  |  |  |  |
| משה סרי | 1984 - 1986 |  |  |  |  |
| דורון אלוני | אפריל 1988 - פברואר 1988 |  |  |  |  |
| דורון צור | פברואר 1989 - ינואר 1990 |  |  |  |  |
| אייל שגב | פברואר 1990 - 1992 |  |  |  |  |
| עזי דגן | 1992 |  |  |  |  |
מקורות וקריאה נוספת

משה אימבר וגד אריאל, שייטת 3 ספינו הטילים בחיל הים, הוצאה לאור משרד הביטחון, 2005.
יעקב ניצן, סגירת מעגל פיקודית אל"ם יעקב ניצן שהיה מפקדה הראשון של אח"י עכו ...היה גם מפקדה האחרון, "בין גלים", מאי 2009, עמ' 29–30.
ביאורים

↑  עם הגב למצלמה הנתב המצרי שסיפר כי שחה לאחר טיבוע ספינתו בקרב דמיאט במלחמת יום הכיפורים.
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
הערות שוליים

↑  משה אימבר וגד אריאל עמ' 71.
↑  משה אימבר וגד אריאל עמ' 72.
↑  הרשימה לפי סא"ל כוכבי אזרן במוזיאון ההעפלה וחיל הים
| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
אינסטינקט השפה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  סטיבן פינקר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מסה 
 נושא:  בלשנות, פסיכולוגיה אבולוציונית, פסיכובלשנות, פסיכולוגיה אבולוציונית של שפה 
 הוצאה
 הוצאה:  William Morrow and Company 
 תאריך הוצאה:  1994 
 סדרה
 הספר הבא:  How the Mind Works 
 
אינסטינקט השפה (באנגלית: The Language Instinct) הוא ספר משנת 1994 שנכתב על ידי סטיבן פינקר לקהל הרחב. פינקר טוען שבני אדם נולדים עם יכולת מולדת לשפה. הוא מתייחס באהדה לטענתו של נועם חומסקי, כי כל השפות האנושיות מראות ראיות לדקדוק אוניברסלי, אך מתנגד לדעתו הספקנית של חומסקי כי התאוריה האבולוציונית יכולה להסביר את אינסטינקט השפה האנושי. הוא משווה את השפה להסתגלויות מיוחדות של מינים אחרים, כמו אריגת קורים אצל עכבישים או בניית סכר אצל בונים, וקורא לכל השלוש "אינסטינקטים".
תזה

פינקר מבקר כמה דעות מקובלות על שפה. למשל: שצריך ללמד ילדים להשתמש בה, שאצל רוב האנשים הדקדוק גרוע, שאיכות השפה יורדת בצורה קבועה, שלסוג השירותים הבלשניים ששפה מספקת (כך למשל יש שפות שיש בהן מילים לאור וחושך אבל אין מילים לצבעים) יש השפעה ניכרת על טווח המחשבות האפשרי של אדם (היפותזת ספיר-וורף) וכי לימדו בעלי חיים שפה (ראה שפת הקופים הגדולים). פינקר רואה את הלשון כיכולת ייחודית לבני האדם, שנוצרה על ידי האבולוציה כדי לפתור בעיות תקשורת ספציפיות בין ציידים-לקטים חברתיים. הוא משווה את השפה להתאמות מיוחדות אחרות של מינים אחרים, כמו אריגת קורים של עכבישים או בניית סכרים של בונים, כשהוא קורא לכל אלה אינסטינקטים.
כוונתו של פינקר בכך שקרא לשפה אינסטינקט היא שזאת לא המצאה אנושית במובן של עבודה במתכת או אפילו כתיבה. בעוד שרק לתרבויות אנושיות אחדות יש טכנולוגיות כאלה, הרי שלכל התרבויות יש שפה. כהוכחה נוספת לאוניברסליזם של השפה מציין פינקר - בהסתמכו בעיקר על עבודתו של דרק ביקרטון - שילדים ממציאים באופן ספונטני דיבור עקבי מבחינה דקדוקית (קראול) גם אם הם גדלים באוכלוסייה מעורבת תרבותית המדברת פידג'ין מסחרי לא פורמלי בלי כללים עקביים. ילדים חרשים ממלמלים בידיהם כפי שאחרים עושים בקולם וממציאים באופן ספונטני שפת סימנים עם דקדוק אמיתי ולא שפה פשוטה: "אני טרזן, את ג'יין".
שפה (דיבור) מתפתחת גם בהיעדרה של הדרכה פורמלית או ניסיונות אקטיביים על ידי ההורים לתקן את הדקדוק של הילדים. סימנים אלה מצביעים על כך שיותר משהיא המצאה אנושית, השפה היא יכולת אנושית מולדת. פינקר גם מבדיל בין השפה לבין יכולת ההסקה הכללית של בני האדם, ומדגיש כי זה לא רק סימן של אינטליגנציה מתקדמת אלא "מודול נפשי" ייחודי. הוא מבדיל בין תפיסת הדקדוק של הבלשן, כגון מיקום שמות תואר, מכללים פורמליים, כמו אלה שבמדריך הסגנון האמריקאי לאנגלית. הוא טוען כי מאחר שחוקים כמו "מילת יחס אינה מילה נכונה לסיים בה משפט" חייבים ללמד במפורש, הם אינם רלוונטיים לתקשורת בפועל ויש להתעלם מהם.
פינקר מנסה להתחקות אחר קווי המתאר של אינסטינקט השפה, על ידי ציטוט ממחקריו על רכישת שפה אצל ילדים, ומעבודותיהם של בלשנים ופסיכולוגים רבים אחרים בתחומים רבים, וכן דוגמאות רבות מן התרבות הפופולרית. הוא מציין, למשל, כי סוגים מסוימים של נזק מוחי גורמים ליקויים ספציפיים בשפה כגון אפאזיה של ברוקה או אפאזיה של ורניקי, כי סוגים מסוימים של בנייה דקדוק קשה במיוחד להבין, וכי נראה שיש תקופה קריטית בילדות בה השפה מתפתחת בדיוק כפי שיש תקופה קריטית להתפתחות ראייה אצל חתולים. רובו של הספר מתייחס לתפיסתו של חומסקי את הדקדוק האוניברסלי, מטה-דקדוק שכל השפות האנושיות מתאימות לו. פינקר מסביר שדקדוק אוניברסלי מייצג מבנים ספציפיים במוח האנושי שמזהים את הכללים הכלליים בדיבורם של בני אדם אחרים, למשל אם השפה המקומית מציבה שמות תואר לפני או אחרי שמות עצם, ומתחיל תהליך למידה מיוחד ומהיר מאוד שאינו ניתן להסבר כהסקה מן העקרונות הראשונים או מלוגיקה טהורה. מנגנון למידה זה מתקיים רק בתקופה קריטית מסוימת של הילדות ולאחר מכן מתפרק ומשחרר משאבים במוח הרעב לאנרגיה.
קבלת התזה

היו שהטילו ספק בהנחותיו של פינקר על היותה של השפה מולדת. הבלשן האנגלי ג'פרי סמפסון טוען כי "או שהלוגיקה מטעה, או שהנתונים העובדתיים אינם נכונים (או, לפעמים, שניהם)".
ריצ'רד ובסטר, בספרו "למה פרויד טעה" (Why Freud Was Wrong) (1995), מסכם כי פינקר טוען במפורש כי היכולת האנושית לשפה היא חלק מהכישרון הגנטי הקשור לאבולוציה באמצעות בחירה טבעית של רשתות עצביות מיוחדות במוח, וכי ההתקפה על "מודל מדעי החברה הסטנדרטי" של הטבע האנושי הוא יעיל. ובסטר מקבל את הטיעון של פינקר, שאנשי מדעי החברה במאה העשרים המעיטו במידה שבה הטבע האנושי מושפע מגנטיקה ממניעים אידאולוגיים. עם זאת, וובסטר מוצא את השערותיו של פינקר על רשתות עצביות מיוחדות אחרות, שעשויות להתפתח בתוך המוח האנושי - כגון "מכניקה אינטואיטיבית" ו"ביולוגיה אינטואיטיבית" - כמוטלות בספק, ומאמין שיש סכנה שהן יטופלו על ידי אחרים כמדע. ובסטר סבור כי ספקולציות כאלה מחזקות את התומכים בדטרמיניזם גנטי קיצוני.
הערות שוליים

↑  Geoffrey Sampson, The ‘Language Instinct’ Debate, Geoffrey Sampson
↑  Geoffrey Sampson, Why Freud Was Wrong: Sin, Science and Psychoanalysis, Oxford: The Orwell Press, 2005, עמ' 609-610, ISBN 0-9515922-5-4