stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל היידן
ביוגרפיה > הסנאט > שנות ה-30

הקמפיין של היידן ב-1932 ראה אותו מתקרב לתבוסה. הצבעות נגד תשלום מוקדם של בונוס ותיקי מלחמת העולם הראשונה ובעד חוק היובש, הצבעת הסנאט בעד ביטול חוק היובש לא התרחשה עד 1933, גרמה לו לאבד את התמיכה מצד בוחריו מתקופת הדיכאון והוא זכה ברוב יחסי רק במהלך הפריימריז. מאוחר יותר שיער היידן שאם היה מתמודד רק עם יריב אחד, אולי לא היה מנצח.
עם בחירתו של הנשיא פרנקלין ד. רוזוולט ב-1932 ותחילתו של הניו דיל, היידן הפסיק את ההתנגדות לפרויקט בולדר קניון והחל לעשות שתדלנות לפרויקטים נוספים של השקיה והידרואלקטריה. הוא תמך באופן פעיל בפרויקט העמק המרכזי ושימש כמנהל קומה עבור חקיקת ההקצאה של סכר גרנד קולי. בשל מאמציו של היידן, הסנאטור וורן מגנוסון מוושינגטון יכנה אותו מאוחר יותר "אבי הסכר גרנד קולי". כאשר הדרישות לפרויקטים חדשים במהלך שנות ה-30 רוקנו את קרן ההשבחה מהר יותר מהחזרים שיכלו לחדש אותה, היידן עבד עם הסנאטור ג'וזף אומהוני מוויומינג כדי להבטיח מימון חדש על ידי הקצאת הכנסות ממאגרי נפט מהחוף לקרן הטיוב.
בשל מושבו של היידן בוועדת הסנאט לענייני דואר ודרכי דואר, הוא עבד על מספר יוזמות חקיקה לקידום תחבורה בכבישים מהירים. העניין שלו בנושא היה כזה שהנשיא רוזוולט שאל מדוע הוא תמיד רוצה לדבר על כבישים, והיידן ענה לו, "מכיוון שלאריזונה יש שני דברים שאנשים ייסעו אלפי קילומטרים לראות - גרנד קניון והיער המאובן. הם לא יכולים להגיע לשם בלי כבישים." דבר החקיקה הראשון הגיע ב-1933 עם 400 מיליון דולר בכספי התאמה פדרליים המיועדים לבניית כבישים מהירים הכלולים בחוק הלאומי לשיקום תעשייתי. זה בוצע בשנה הבאה כאשר היידן וחבר בית הנבחרים מאוקלהומה, וילבורן קרטרייט, הציגו את חוק היידן-קרטרייט.
חוק זה היה הראשון שאפשר להשתמש בכספים לתכנון מתקדם של כבישים עתידיים. זה גם אפשר להשתמש בכספים פדרליים לכבישים באזורים עירוניים, במקום רק לנתיבים כפריים, ויצר מונעי תמריצים כדי למנוע ממדינות להפנות כספים מהכביש המהיר לפרויקטים אחרים. חוק שני של היידן-קרטרייט אישר שימוש בכספים פדרליים לבניית כבישים בשמורות אינדיאנים, פארקים לאומיים ויערות. בנוסף לסלילת כבישים, היה להיידן גם אינטרס בקידום בטיחות בכבישים מהירים, והצטרף לסנאטור מיזורי בקדנציה הראשונה, הארי ס. טרומן להציע חקיקה לקיצוץ כספים פדרליים בשליש עבור מדינות שלא הצליחו לחוקק דרישות רישוי יחד עם חלקים אחרים של קוד הרכב האחיד.
בנוסף לתמיכתו בפרויקטים של שיקום וכבישים מהירים, היידן היה מעורב גם במאמצים אחרים לקדם צמיחה כלכלית במהלך השפל הגדול. הצעה שהועלתה ב-1932 הייתה מאפשרת החזר חובות מלחמה לארצות הברית להתבצע בכסף בשיעור מוזל. התוכנית נועדה להעלות את מחיר הכסף, להעלות את ערך החזקות הכסף בארצות הברית ומטבעות הכסף ברחבי העולם. אולם השפעות השפל מנעו פירעון של רוב חובות המלחמה והפכו את התוכנית למופרכת. היידן גם העניק חסות לחקיקה שיצרה את מינהל בית החקלאים, המתיר הלוואות מבוטחות ממשלתיות לחקלאים.
ביוגרפיה > הסנאט > שנות ה-40

עם שנות ה-40 ותחילת מלחמת העולם השנייה, המוקד של היידן עבר מעבודות ציבוריות לצרכים בזמן מלחמה. הוא לחץ על מגוון קבוצות אריזונה כדי להעמיד קרקעות לזמינות, כשהוא מציין את מזג האוויר הטוב ביותר בכל ימות השנה, הוא סייע בהקמת מספר בסיסים צבאיים ברחבי מדינת מולדתו, כולל בסיסי האימונים של לוק וויליאמס. מרכז אימונים במדבר צבאי שנבנה בדרום מערב אריזונה ובדרום מזרח קליפורניה שימש גם חיילים אמריקאים שהתכוננו למערכה בצפון אפריקה. בעוד ארצות הברית התכוננה למלחמה אפשרית, היידן באוגוסט 1940 דגל בשימוש במתנדבים במקום בגיוס כדי להשיג כוח אדם נדרש. הוא גם הציג תיקונים האוסרים על תשלום כסף כדי להימנע משירות צבאי, מגויסים רכשו תחליפים והבטחת גיוסים באמצעות תשלום כסף.
ב-1945 סבל היידן מטרגדיה אישית כשאשתו נאן עברה שבץ מוחי. כתוצאה מכך היא יכלה לעמוד אך לא יכלה עוד ללכת ונזקקה לסיוע של אחות. הצורך שלה בסיוע יימשך עד מותה ב-25 ביוני 1961.
בעקבות הסכם משנת 1944 עם מקסיקו שהעניק לאומה 1,500,000 acre feet (1.9 קילומטר מעוקב) לשנה של מי נהר הקולורדו, היידן החל במאמצים ישירים להביא מים מהנהר לפיניקס, טוסון, ולאדמות החקלאות הניתנות להשקה של אריזונה בין הערים. לשם כך, הוא והסנאטור השני של אריזונה, ארנסט מקפרלנד, הציגו חקיקה ב-1946 לבניית פרויקט מרכז אריזונה. כשלא הצליחו בניסיונם הראשון, הם הציגו מחדש את החקיקה ב-1947, שם היא עברה את הסנאט אך הובסה בבית הנבחרים בהתנגדות משלחת קליפורניה.
שנות ה-40 החלו עידן של ראשי ועדות מפתח עבור היידן. עקב מצבו הבריאותי של קנת מק'קלר, היידן שימש מעת לעת כיו"ר בפועל של ועדת ההקצאות במהלך שנות ה-40 וה-50. פעילות זו כללה כמות משמעותית של עבודה מאחורי הקלעים עם המוביל הרפובליקני של הוועדה, סנאטור סטיילס ברידג'ס, ושיפרה את המוניטין של היידן כפועל במלתחות של הסנאט. החל מהקונגרס ה-81, היידן הפך ליושב ראש ועדת החוקים של הסנאט.
ביוגרפיה > הסנאט > שנות ה-50

מאמציו של היידן להשיג אישור לפרויקט מרכז אריזונה נמשכו בשנות ה-50. היידן ומקפרלנד הציגו מחדש את החקיקה הקודמת שלהם ב-1951, אך היא הובסה שוב בבית הנבחרים, הפעם בשל החשש שהניכוס המלא של מי קולורדו לא התרחש. הכישלון החקיקתי הניע את אריזונה להגיש תביעה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בבקשה להכריע בסוגיית זכויות המים. התיק, אריזונה נגד קליפורניה, התקבל על ידי בית המשפט ב-19 בינואר 1953, וייקח יותר מעשור להכריע. במאמצי טיהור אחרים היידן היה שותף לחוק אגירת נהר קולורדו משנת 1956, ואישר את בניית סכר קניון גלן ושלושה סכרי אגירת מים אחרים.
הסביבה הפוליטית היציבה באריזונה שממנה נהנה היידן במהלך רוב הקריירה שלו החלה להשתנות בשנות ה-50. בעקבות מלחמת העולם השנייה, מספר גדול של יוצאי המערב התיכון עברו לאריזונה וחיזקו את צמיחתה של המפלגה הרפובליקנית בתוך המדינה. בעוד שהוא עדיין היה פופולרי בקרב תושבי אריזונה הוותיקים, רבים מהמצטרפים החדשים לא הכירו את השיא הקונגרסי של היידן. כתוצאה מכך, במהלך הבחירות של 1956 הקמפיין של היידן הוליד מספר הופעות בטלוויזיה וברדיו שנועדו ליידע את המצביעים על הישגיו של הסנאטור ולהפריך שמועות על כשל בריאותי וסניליות. הקמפיין ניצל גם מאמר של מגזין ניו יורק טיימס שסיפק דיוקן מחמיא של כהונתו של היידן בסנאט.
בשנת 1956, היידן היה מעורב בסכסוך משפטי כאשר שופט בית המשפט המחוזי בארצות הברית הוציא צו מניעה שחסם את פרסום חוברת הסנאט. היידן, שהיה אז יו"ר הוועדה המשותפת לדפוס, האשים שהצו אינו חוקתי והצהיר: "אם בית משפט יכול להורות לקונגרס להוציא דו"ח זה יהיה רק עניין של זמן עד שהדברים שלנו במליאת הסנאט או שבית הנבחרים יהיה נתון לביקורת שיפוטית ויתבצע ריקון מוחלט של העיקרון החוקתי של הפרדת רשויות". לאחר הצבעה של ועדת הדפוס להתעלם מהצו, הורה היידן למשרד הדפוס הממשלתי "להתעלם כלא חוקתי מהתהליכים של כל בית משפט בתיק זה". פסיקת בית המשפט בוטלה מאוחר יותר על ידי שופט פדרלי אחר שקבע שהצו "היווה פעולה בלתי מוצדקת ובלתי מורשית של מערכת המשפט" שהפריעה לתפקוד החקיקה של הממשלה.
בתחילת הקונגרס ה-84, היידן ויתר על ראשות ועדת החוקים של הסנאט כדי להיות יו"ר ועדת ההקצאות של הסנאט. בשנת 1955 הוא הפך לחבר בוועדת המדיניות הדמוקרטית החדשה של הסנאט. היידן גם קבע מספר שיאים לאורך הכהונה, ושבר את השיא של אדולף סבת' לשירות מתמשך בקונגרס ב-21 באוקטובר 1957, ואת השיא של ג'וזף ג. קנון לאורך הכהונה הכוללת בקונגרס ב-19 בפברואר 1958. שיא הכהונה הארוכה ביותר של היידן לא נשבר עד 18 בנובמבר 2009, על ידי רוברט בירד.
ביוגרפיה > נטייה מקצועית

היידן שמר על פרופיל לאומי נמוך במידה ניכרת ממה שהחכמה המקובלת מציעה למי שבילה יותר מחצי מאה בוושינגטון, כולל 42 שנים בסנאט. זה בא בחלקו עקב שיחה שניהל עם חבר הקונגרס של מרילנד פרד טלבוט זמן קצר לאחר שהגיע לוושינגטון ב-1912. טלבוט אמר לו, "בני, יש שני סוגים של חברי קונגרס - סוסי ראווה וסוסי עבודה. אם אתה רוצה להכניס את שמך לעיתונים, תהיה סוס ראווה. אבל אם אתה רוצה לזכות בכבוד של עמיתיך, אל תעשה זאת. אל תעשה את זה. היידן זכה במהירות למוניטין של "חבר קונגרס רציני" שהשיב נאמנה לדואר שנשלח אליו, והכניס חבילות של זרעי ירקות או פרחים בתשובותיו. היידן האמין שהמפלגתיות צריכה להסתיים ביום הבחירות, וכהונתו התנהלה בצורה לא מפלגתית.
במהלך כהונתו, היידן נמנע מפרסום ומשמיעת נאומים. בעקבות הפיליבסטר שלו על סכר בולדר, היידן לא נשא נאום נוסף מהסנאט במשך 20 שנה. בשנותיו האחרונות, רבים מעמיתיו בקונגרס לא שמעו אותו נשא נאום מלא. ההימנעות שלו מנאום בפני קהל לא פגעה בהיידן בתפקידיו, כאשר הסנאטור דאז לינדון ב. ג'ונסון אמר "הוא הוכחה חיה לכך שאפקטיביות ומדינאות אינן בהכרח יחד עם דברניות" וארתור אדסון מ-Associated Press כתב, "הוא סגר את פיו תוך שהוא דוחף בחוכמה החוצה מחושים בלתי נראים של כוח".
ביוגרפיה > לאחר פרישתו

היידן הודיע על פרישתו ב-6 במאי 1968, ואמר "בין היתר שחמישים ושש שנות הקונגרס לימדו אותי הוא שאירועים עכשוויים זקוקים לגברים עכשוויים. הזמן למעשה הופך את כולנו למומחים. כשבית נבנה יש רגע עבור היסוד, אחר עבור הקירות, הגג וכן הלאה הבסיס של אריזונה כולל כבישים מהירים, חשמל מספק ומים בשפע, והיסודות הללו היו הגיע הזמן שצוות בניין חדש ידווח, אז החלטתי לפרוש מתפקידי בתום כהונתי השנה". היידן המליץ על העוזר לטווח ארוך רוי אלסון להחליפו. אלסון הפסיד במרוץ הבחירות לסנאטור לשעבר בארי גולדווטר.
לאחר פרישתו מהקונגרס, חזר היידן לטמפה והקים משרד בספריית צ'ארלס טראמבל היידן של אוניברסיטת אריזונה סטייט. בנוסף לארגון המסמכים שאסף במהלך הקריירה שלו, הוא גם כתב ביוגרפיה של אביו ועבד על פרויקט שמתעד את חייהם של חלוצי אריזונה. הוא חלה באמצע ינואר 1972 ונפטר ב-25 בינואר 1972. הוא נקבר בבית הקברות דאבל באטה של טמפה. הדוברים בטקס האזכרה של היידן כללו את גולדווטר והנשיא לשעבר לינדון ב. ג'ונסון.
בתגובה לכהונתו הארוכה בקונגרס, נקראו פרויקטים מרובים על שמו. ב-29 בספטמבר 1957, מחוז תיכון פיניקס יוניון הקדיש את בית הספר התיכון קרל היידן. לאחר מכן, הוועדה הדמוקרטית של מחוז מריקופה עשתה שתדלנות לכך שסכר גלן קניון ייקרא סכר היידן, מהלך שהיידן התנגד לו באופן אישי. בשנת 1969, מרכז המבקרים המשקיף על סכר גלן קניון נקרא על שמו של הסנאטור. מאמצי מתן השמות אף נמשכו לאחר מותו של היידן, כאשר מרכז המחקר קרל היידן של משרד החקלאות האמריקני נקרא בשנת 1978 ואחריו המרכז הרפואי Carl T. Hayden VA של המחלקה האמריקאית לענייני חיילים משוחררים בשנת 1987.  אמת המים של היידן-רודס נקראה על שמו של קרל היידן עם השלמתה ב-1985 בשל מעורבותו בחקיקה שיצרה אותה.  פסל של היידן נוסף לאוסף הפסלים של הסנאט והוצב בבניין המשרדים של הסנאט ראסל בשנת 1986. פסל של היידן ניצב גם בחוץ ממש צפונית לקפיטול מדינת אריזונה.
הערות שוליים

↑  "HAYDEN, Carl Trumbull – Biographical Information". bioguide.congress.gov. נבדק ב-2019-06-12.
↑  "Carl T. Hayden VA Medical Center – Press Kit – Our History, Leadership and Values". United States Department of Veteran Affairs. 2006-12-05. אורכב מ-המקור ב-2007-06-29. נבדק ב-2011-08-08.
↑  Lynch, Ken (2018). "10 CAP Facts: The Canal that Made Modern Arizona | The Arizona Report™". arizonareport.com. נבדק ב-2023-08-01.
↑  Prange, Rich (14 בספטמבר 2021). "Sculpture of late Senator Carl Hayden missing from Arizona State Capitol". www.12news.com (באנגלית). נבדק ב-2023-08-01. {{cite web}}:  (עזרה)
| חברי הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אריזונה אריזונה |
| --- | --- | --- |
| קבוצה 1 | הנרי אשורסט • ארנסט מקפרלנד • בארי גולדווטר • פול פאנין • דניס דיקונסיני • ג'ון קייל • ג'ף פלייק • קירסטן סינמה • רובן גייגו |  |
| קבוצה 3 | מרקוס סמית' • ראלף קמרון • קרל היידן • בארי גולדווטר • ג'ון מקיין • ג'ון קייל • מרתה מקסאלי • מארק קלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119213591  ISNI: 0000 0000 2280 9565  LCCN: n83156945  NARA: 10569319  SNAC: w67m0938  US Congress: H000385  VIAF: 32801467   WorldCat (עם VIAF): 32801467 
מעבורת היידן חוצה את נהר הסולט, בערך 1900
היידן בהיותו שריף
היידן ב-1912
קרל היידן (בערך 1916)
סכר ההטיה של אשורסט-היידן, חלק מפרויקט ההשקיה של סן קרלוס.
היידן (מתישהו בין 1920 ל-1932), באמצע הקריירה שלו בקונגרס
היידן כונה "אביו של סכר גרנד קולי".
פרויקט מרכז אריזונה, שנקרא "ההישג המשמעותי ביותר בקריירה שלי" על ידי היידן.
היידן (במרכז) עם יו"ר בית הנבחרים ג'ון וו. מקורמק (משמאל) במהלך נאום 1963 של הנשיא לינדון ב. ג'ונסון (מימין)
היידן נואם
פסל של היידן בבניין משרדי הסנאט של ראסל
מקום קברו של קרל ט. היידן; בבית הקברות דאבל באט.
ע'זני

| --- | --- |

צילום אוויר של שכונה בעיר, אוגוסט 2011
 מדינה:  אפגניסטן אפגניסטן
 מחוז:  ע'זני
 שטח:  380.1 קמ"ר
 גובה:  2,219 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  186,706 (21 בספטמבר 2020)
  ‑ צפיפות:  491.2 נפש לקמ"ר (21 בספטמבר 2020)
 קואורדינטות:  33°32′57″N 68°25′24″E﻿ / ﻿33.549166666667°N 68.423333333333°E﻿ / 33.549166666667; 68.423333333333 
 אזור זמן:  UTC +4:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אפגניסטן מוגדלת) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן א י ר א ן  פקיסטן הודו סין טג'יקיסטן אוזבקיסטן טורקמניסטןע'זני(למפת אפגניסטן רגילה) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן א י ר א ן  פקיסטן הודו ס. טג'יקיסטן אוזבקי. טורקמניסטןע'זני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ע'זני (בפשטו: غزني; בפרסית: غزنی) היא עיר במרכז אפגניסטן ובירת המחוז הקרוי על שמה. העיר שוכנת על רמה בגובה 2,219 מטרים מעל פני הים ומרוחקת כ-130 ק"מ דרום-מערבית לבירה קאבול. על פי תחזית רשמית לתאריך 21 בספטמבר 2020 התגוררו בע'זני 186,706 בני אדם.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 15 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (30 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (-4 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 440 מילימטרים בשנה. חודש אפריל הוא החודש הגשום ביותר (104 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש היבש ביותר (3 מ"מ גשם).
גלריית תמונות

מינרט מהמאה ה-12 בע'זני. צולם ביולי 2001
מבט על העיר העתיקה של ע'זני
שערים חדשים שנבנו בע'זני, אפריל 2013
בית ספר לבנות בע'זני, אפריל 2013
אוניברסיטת ע'זני
מצודת ע'זני, נובמבר 2020
לקריאה נוספת

G. T. Vigne (1843). "Ghuzni". A Personal Narrative of a Visit to Ghuzni, Kabul and Afghanistan (2nd ed.). London: G. Routledge. OCLC 6388460.
Edward Balfour (1885). "Ghazni". Cyclopaedia of India (3rd ed.). London: B. Quaritch.
C. Edmund Bosworth, ed. (2007). "Ghazna". Historic Cities of the Islamic World. Leiden: Koninklijke Brill.
"Ghazna". Grove Encyclopedia of Islamic Art & Architecture. Oxford University Press. 2009.
Col James Tod's "Annals and Antiquities of Rajasthan" Vol. II, Annals of Jaisalmer, page 200,
ערים תאומות

פולין גיז'יצקו, ורמיה-מזוריה, פולין
הערות שוליים

↑  Afghanistan: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Co Giżycko łączy z Ghazni? (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566971605171  GND: 4241053-8  LCCN: n82066063  NARA: 10044403  SUDOC: 202647293  VIAF: 147767675   WorldCat (עם VIAF): 147767675 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אפגניסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי

| --- | --- |


 מידע כללי
 כתובת:  בשדרה "פאסאו דה לה רפורמה" (אנ'), קולוניה קואוטמוק (אנ'), רובע קואוטמוק (אנ')
 עיר:  מקסיקו מקסיקו סיטי
 קואורדינטות:  19°26′00″N 99°08′00″W﻿ / ﻿19.433333°N 99.133333°W﻿ / 19.433333; -99.133333
 תאריך פתיחה:  1964
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי ארצות הברית–מקסיקו
 כפופה ל:   מחלקת המדינה
 שגריר:  כריסטופר לנדאו (אנ')
 שטח האמנה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה מיוצגת:  ארצות הברית ארצות הברית
 
 mx.usembassy.gov
  (למפת מקסיקו סיטי מוגדלת) מדינת מקסיקו מורלוסשגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי(למפת מקסיקו סיטי רגילה) מדינת מקסיקו מורלוסשגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטיhe
 
שגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי (בספרדית: Embajada de los Estados Unidos, México DF, באנגלית: Embassy of the United States Mexico City) היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית של אמריקה למדינות מקסיקו מאז שנת 1964.
מבני השגרירות ממוקמים בשדרה "פאסאו דה לה רפורמה" (אנ') בשכונת קולוניה קואוטמוק (אנ') ברובע קואוטמוק (אנ') במקסיקו סיטי.
רקע

בניית בניין השגרירות הנוכחי החל בשנת 1960 והושלם בשנת 1964 בעלות של 5 מיליון דולר. באותה תקופה היה זה בניין השגרירויות האמריקני השני בגודלו בעולם.
רקע > בניית מבנה שגרירות חדש

בשנת 2011 הודיעה מחלקת המדינה של ארצות הברית על תוכניות להקים שגרירות חדשה של ארצות הברית בשכונת נואבו פולנקו (אנ') במקסיקו סיטי. המחיר המשוער של השגרירות החדשה עמד על 763 מיליון דולר (בשנת 2011).
ב־13 בפברואר שנת 2018 החלה בניית השגרירות החדשה. העלות המשוערת היא כמעט מיליארד דולר (943 מיליון דולר) והיא צפויה להסתיים עד שנת 2022. שטח מתחם השגרירות יהיה 8.5 אקר (34.39 דונם).[דרושה הבהרה]
מדורי השגרירות

השגרירות ממלאת מספר תפקידים בייצוגה לממשלת מקסיקו, לרבות דיפלומטיה פוליטית, מנהלית, כלכלית, ציבורית, וקונסולרית, המנוהלת תחת השגריר על ידי מדריכים ממשרד החוץ האמריקני.
מדורי השגרירות > המדור הקונסולרי

שירותי אזרח אמריקאים
שירותי ויזה
מדור כלכלי
נספח ההגנה
יחסי ציבור
המדור הפוליטי
מדור ניהול
מדורי השגרירות > סוכנויות ממשלת ארצות הברית אחרות (שירותים קונסולריים הניתנים על ידי המדור הקונסולרי)

הוועדה האמריקנית למצבות קרב
שירות פיקוח על בריאות בעלי חיים וצמחים (אנ')
המנהל לאכיפת הסמים
מנהל המזון והתרופות האמריקאי
שירות החוץ החקלאי (אנ')
שירות הכנסות הפנים
משרד הפיקוח על נכסי חוץ (אנ')
הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי
השירות המסחרי של ארצות הברית (אנ')
משרד ההגנה של ארצות הברית
משרד המשפטים של ארצות הברית
סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית
אכיפת הגירה ומכס (אנ')
שירות המרשלים של ארצות הברית
חיל השלום של ארצות הברית
מדורי השגרירות > קונסוליות

לארצות הברית יש קונסוליות כלליות בסיודאד חוארס, גוודלחרה, ארמוסיו, מטמורוס, מרידה, מונטריי, נוגאלס, נואבו לרדו וטיחואנה וסוכנויות קונסולריות: באקפולקו, לוס קאבוס, קנקון, מסטלאן, אואחאקה, פיידראס נגראס (אנ'), פלאיה דל כרמן, פוארטו ואיארטה וסן מיגל דה איינדה.
ראו גם

יחסי ארצות הברית–מקסיקו
הערות שוליים

↑  "שגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי" - היסטוריה של הבניין History of the US embassy building in Mexico City". Archived from the original on 2015-06-21. Retrieved 2015-06-21.
↑  "שגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי" עלות חדשה 763 מיליון דולר New Embassy Mexico City Estimated to Cost $350-$450M Now More Pricey At $763 Million
↑  ארצות הברית מכשירה קרקע להקמת השגרירות US breaks ground on new embassy in Mexican capital". Archived from the original on 2018-02-14. Retrieved 2018-02-14.
↑  משרדי השגרירות האמריקאית במקסיקו סיטי Offices of the US Embassy in Mexico City". Archived from the original on 2015-06-23. Retrieved 2015-06-21
↑  קונסוליות ארצות הברית במקסיקו Locations". U.S. Department of State, United States Diplomatic Mission to Italy. Archived from the original on 18 June 2015. Retrieved 20 June 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0397 2905 
יושב ראש המטות המשולבים ג'וזף דנפורד מצטלם עם נחתים אמריקאים בשגרירות במקסיקו סיטי
ניקול רובנוביץ'

ניקול בלה רובנוביץ' (נולדה ב-9 במאי 1998) היא מרימת משקולות ישראלית, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה בהנפה (בתומי 2019, ירוואן 2023) אלופת אירופה לנוער בהנפה (זמושץ' 2018) אלופת ישראל שש פעמים ברציפות (2016–2021) ושיאנית ישראל (במשקלים 71 ק"ג, 76 ק"ג ו-81 ק"ג), מחזיקה ב-18 שיאים ישראליים.
רובנוביץ' הייתה לספורטאית הישראלית הראשונה שזכתה במדליה באליפות אירופה (2021) בהרמת משקולות.
ביוגרפיה

רובנוביץ' נולדה בבאר שבע וגדלה בנוף הגליל (נצרת עילית דאז) דאז היא החלה להתאמן בגיל 15 וחצי. היא מתאמנת לבדה ומייצגת את מועדון מכבי תל אביב.
שירתה בבה"ד 8 כספורטאית מצטיינת, בתפקיד העברת השתלמויות בהרמות כוח. סיימה קורס מאמני חד"כ במכון וינגייט.
קריירה > 2015

באליפות אירופה לקדטיות עד גיל 20 שנערכה בלנדסקרונה שבשוודיה באוגוסט 2015 סיימה רובנוביץ' במקום שישי כללי 170 ק"ג (רביעי בהנפה - 80 ק"ג ושביעי בדחיקה - 90 ק"ג).
קריירה > 2017

באליפות אירופה (אנ') שנערכה בספליט שבקרואטיה באפריל 2017 סיימה רובנוביץ' במקום תשיעי כללי בתוצאה של 199 ק"ג (הנפה - 92 ק"ג, דחיקה - 107 ק"ג).
באליפות אירופה לנוער (אנ') שנערכה בדורס, אלבניה באוקטובר 2017 זכתה רובנוביץ' במדליית ארד, לאחר שמהתחרה מאוקריאנה שסיימה שלישית נפסלה בשל אימרוץ.[דרוש מקור]
קריירה > 2018

באליפות אירופה (אנ') שנערכה בבוקרשט שברומניה במרץ 2018 סיימה רובנוביץ' במקום שישי כללי בתוצאה של 204 ק"ג (הנפה - 96 ק"ג, דחיקה - 108 ק"ג).
באליפות אירופה לנוער (אנ') שנערכה בזמושץ', פולין באוקטובר 2018 זכתה רובנוביץ' ב-3 מדליות, זהב ו-2 ארד בתחרות למשקל עד 75 ק"ג. במדליית הזהב זכתה בהנפה בתוצאה של 97 ק"ג, במדליית ארד ראשונה בדחיקה בתוצאה של 112 ק"ג ובמדליית ארד שנייה בתחרות הכללית בתוצאה 209 ק"ג, אחרי דילרה נרין מטורקיה (212 ק"ג) וטטיאנה טידיאקובה מרוסיה (210 ק"ג).
קריירה > 2019 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה (אנ') שנערכה בבתומי, גאורגיה ב-10 באפריל 2019 זכתה רובנוביץ' במדליית ארד בהנפה במשקל עד 71 ק"ג לאחר שהניפה 96 ק"ג. בדחיקה היא קבעה תוצאה של 103 ק"ג ובכך סיימה במקום תשיעי כללי בתוצאה של 199 ק"ג. רובנוביץ' הייתה לספורטאית הישראלית הראשונה שזכתה במדליה באליפות אירופה בהרמת משקולות.
באליפות הועלם שנערכה בפאטאיה, תאילנד סיימה רובנוביץ' בטורניר עד 71 ק"ג, במקום שישי בהנפה (96 ק"ג), במקום 13 בדחיקה (108 ק"ג) ובמקום עשירי בקרב רב (204 ק"ג).
באליפות אירופה לנוער (אנ') שנערכה בבוקרשט, רומניה ב-18 באוקטובר 2019 זכתה רובנוביץ' במדליית כסף בהנפה בתוצאה של 98 ק"ג. היא סיימה במקום רביעי בדחיקה (111 ק"ג) ובמקום רביעי בקרב רב (209 ק"ג).
קריירה > 2020

בתחרות גביע העולם שנערכה ברומא, איטליה ב-27 בינואר 2020 זכתה רובנוביץ' במדליית ארד בטורניר עד 71 ק"ג בהנפה (95 ק"ג), מקום חמישי בדחיקה (110 ק"ג) ומקום רביעי בקרב רב (205 ק"ג).
קריירה > 2021

שלוש מדליות זהב באליפות אירופה עד גיל 23
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ברובאניאמי, פינלנד ב-29 בנובמבר 2021 זכתה רובנוביץ' בשלוש מדליות זהב בקטגוריית משקל 76 ק"ג ובפעם הראשונה בהיסטורית המשקולות הושמע המנון מדינת ישראל.
מקום ראשון בהנפה (95 ק"ג), מקום ראשון בדחיקה (115 ק"ג) ומקום ראשון בקרב רב (210 ק"ג).
קריירה > 2022

אליפות אירופה לבוגרות שנערכה בדורס, אלבניה ב-2 ביוני 2022 רובנוביץ' סיימה במקום החמישי בקטגוריית משקל 76 ק"ג עם תוצאות -
הנפה 98 ק"ג, דחיקה 116 ק"ג וטוטאל 214 ק"ג שדירג אותה סופית במקום החמישי.
קריירה > 2024

באליפות אירופה לבוגרות שנערכה בסופיה, בולגריה ב-17 בפברואר 2024 זכתה רובנוביץ' בשתי מדליות כסף ובמדליית ארד בקטגוריית משקל 76 ק"ג - מקום שלישי בהנפה (99 ק"ג), מקום שני בדחיקה (117 ק"ג) ומקום שני בקרב־רב (217 ק"ג).
חיים אישיים

רובנוביץ' מתגוררת ביקנעם עילית. נשואה למאמנה, סטניסלב מזניצין.
שיאים אישיים

דחיקה: 120ק"ג (2021) שיא ישראל
הנפה: 101 ק"ג (2020), שיא ישראל
קרב רב: 216 ק"ג (2020) שיא ישראל
הערות שוליים

↑  טבלת שיאי ישראל בוגרות, באתר איגוד הרמת המשקולות בישראל
↑  אורן קורנפלד‏, הרמת משקולות: ניקול רובנוביץ' סיימה שישית באליפות אירופה, באתר וואלה, 7 באוגוסט 2015
↑  אורן אהרוני, משקולות: שלושה שיאי ישראל לרובונוביץ, באתר ynet, 8 באפריל 2017
↑  European Junior Championships, IWF - International Weightlifting Federation (באנגלית)
↑  European Weightlifting, 2018 Junior Championship, ZAMOSC, POL - 20-27 October 2018, תוצאות רשמיות (באנגלית)
↑  European Weightlifting, 2019 SENIOR CHAMPIONSHIPS, Batumi, GEO 06-13 April 2019, תוצאות רשמיות (באנגלית)
↑  אורן אהרוני, הרמת משקולות: ארד לניקול רובנוביץ' באליפות אירופה, באתר ynet, 10 באפריל 2019
↑  JUNIOR and UNDER 23 EUROPEAN WEIGHTLIFTING CHAMPIONSHIPS BUCHAREST - ROMANIA 18-27 October 2019, תוצאות רשמיות (באנגלית)
↑  סתיו איפרגן, "אין אף מרימת משקולות מקצועית בישראל, וזה רק הדליק אותי": המסע של ניקול רובנוביץ' לפסגה, באתר ynet, 6 במרץ 2024
מייק מונרוני

אלמר סטילוול "מייק" מונרוני (באנגלית: Almer Stillwell "Mike" Monroney‏; 2 במרץ 1902 – 13 בפברואר 1980) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם אוקלהומה מ-1951 עד 1969, וקודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם  מחוז הקונגרס החמישי של אוקלהומה מ-1939 עד 1951. כחברהמפלגה הדמוקרטית, מונרוני היה הדמוקרטי האחרון שהחזיק במושב הסנאט של אוקלהומה מקבוצה 3.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מונרוני נולד ב-2 במרץ 1902 באוקלהומה סיטי שבטריטוריית אוקלהומה. הוריו, א. א. "דוק" ודייזי סטילוול מונרוני, עברו לטריטוריית אוקלהומה זמן קצר לאחר ההסתערות על הקרקעות של 1889. מונרוני סיים את לימודיו באוניברסיטת אוקלהומה ב-1924 עם תואר בעיתונאות. במהלך שהותו בקולג' הוא הצטיין באחוות פי בוא קפא, קיבל את פרס Letzeiser עבור מעמד לימודי ופעילויות, וחברות ב-Pe-et, אגודת הכבוד הוותיקה ביותר באוניברסיטה.
ביוגרפיה > קריירה

מונרוני היה כתב של העיתון Oklahoma News מ-1924 עד 1928. לאחר שהחל לעבוד עם Oklahoma News, הוא מונה כאחראי לדווח על סיפורי פשע מקומיים. איכשהו, הוא הקדים כמעט כל כתב פוליטי במדינה בכך שחשף שהסנאטור רוברט ל. אוון לא יתמוך בהתמודדותו של המושל לשעבר ג'ון ק. "ג'ק" וולטון לסנאט ב-1924.
הקריירה של מונרוני בעיתונאות הסתיימה ב-1928, כאשר אביו ביקש ממנו לעזור בעסקי הרהיטים של המשפחה. כמה שבועות לאחר מכן, אביו מת, והותיר את מייק כנשיא החברה. ב-1938 הוא התמודד לקונגרס כדמוקרטי ונבחר לבית הנבחרים, ולאחר מכן נבחר לחמש קדנציות נוספות, עד 1951. בשנת 1932, מונרוני התחתן עם מרי אלן מלון.