stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האקר
סיווגים > האקרים בתחום הרשתות

הכינוי "האקר" קיבל מהתקשורת העממית משמעות עיקרית של אדם העוסק בפריצה בסביבת רשתות, ומכאן השם העברי "פצחן" שנתנה האקדמיה ללשון העברית.
האקרים מסוגלים להשתלט על מחשבים מרחוק דרך הרשת, לפרוץ מערכות אבטחה של מחשבים, לשלוף מידע דרך הרשת ממערכות ממוחשבות, ולעיתים גם לגרום נזק (הפיך או בלתי הפיך) לתוכנות המחשב ולמכשירי רשת. במובן הזה דומה אומנות ההאקינג לכלי נשק - הנזק או התועלת שבה תלויים בידיים שמשתמשות בה. הטכניקות המשמשות האקרים נמצאות בשימוש גם בתוכנות כגון סוסים טרויאניים, וירוסים ותולעי מחשב, ואלו אף יכולים לשמש האקרים על תקן כלים אוטומטיים.
האקרים רבים מועסקים כיום בחברות אבטחה רבות בעולם ומתעלים את הידע שלהם ליצירת עולם וירטואלי בטוח יותר (Smith & Yurcik & Doss, 2001), אך ישנם גם כאלו הפועלים מן הצד השני של המתרס, עצמאית או כחלק מפשע מאורגן.
במהלך הזמן נוצר בקרב ההאקרים עצמם סיווג המחלק אותם ל"כובעים לבנים", "כובעים שחורים" ו"כובעים אפורים". הסיווג מושתת בעיקר על הבדלים בתפיסת עולם ובמניעים, אך גם על צורות פעולה אופייניות. הסיווג אינו חד משמעי, ויש בו מידה רבה של הגדרה עצמית, וישנם גם מי שמסתייגים ממנו כפשטני וילדותי.
התקשורת נוהגת לרוב להציג את "הכובעים הלבנים" בתור "הטובים" ואת "הכובעים השחורים" בתור "הרעים", תוך התעלמות מן המניעים המורכבים שמאחורי שתי הגישות.
סיווגים > האקרים בתחום הרשתות > כובע לבן

האקר בעל כובע לבן הוא מי שמשתמש בידיעותיו במחשבים כדי לבדוק יציבות של תוכנות, מחשבים או רשתות ואת עוצמת המיגון שלהם. האקרים של כובע לבן פעמים רבות עובדים בתחום אבטחת המחשבים, ונחשבים חלק מן הממסד. הם גם מכונים Ethical Hackers - "האקרים מוסריים". בעלי ניסיון יכולים לקבל הסמכת CEH.
גם האקרים שאינם מועסקים בתחום ומאתרים פרצות אבטחה ללא תיאום מראש, אך ברגע שמתגלית הפרצה הם מדווחים עליה לבעלי האתר, רואים בעצמם האקרים של כובע לבן, על אף שצורת פעולה שכזו פחות ממוסדת ומתאימה לאחת ההגדרות ל"כובע אפור".
המאפיין העיקרי של האקרי כובע לבן הוא המניע שלהם - שיפור האבטחה של הקורבן.
מעצם עיסוקם באבטחה, האקרים של כובע לבן לרוב רואים בהאקרים של כובע שחור גורם מזיק ומטריד.
סיווגים > האקרים בתחום הרשתות > כובע שחור

האקר של כובע שחור הוא מי שמשתמש בידיעותיו במחשבים כדי להפיל או לחדור למערכות ללא רשות ולדלות משם פרטים או לשנות דברים. לרוב פעולותיו ייחשבו עבירה על החוק. כאשר האקר של כובע שחור מוצא פרצה סביר להניח שהוא ישתמש בה לצרכיו, ובמקרים אחרים אולי אף יסחר בה.
האקר כובע שחור לרוב מאופיין בכך שהוא אינו מעוניין בטובתו של הקורבן. לפיכך פעולותיהם של הכובעים השחורים מאופיינים יותר בגנבת מידע ובגרימת נזק למערכות או לשירותים. שימוש בכלים כגון שתילת סוס טרויאני, שתילת וירוסים ותולעת המחשבים.
האקרים יכולים לבחור להיות כובע שחור מסיבות רבות. ישנם בעלי אידאולוגיה אנטי ממסדית, אשר רואים בכובעים הלבנים את נציגי הממסד שמשמשים להגביל את החופש של האזרח, וגאים להיות כובעים שחורים. למשל, ב–2011, כשהנשיא חוסני מובארכ ניסה לנתק את מצרים מהאינטרנט, האקרים עזרו למוחים במצרים להתחבר.
אולם, ישנם גם מי שפועלים ככובעים שחורים מסיבות של חמדנות גרידא - הם משמשים "שכירי חרב טכנולוגיים" לגורמים פליליים, או שהם עצמם עוסקים בפלילים למטרות רווח. וישנן עוד סיבות רבות ומגוונות.
המושג משמש גם בהקשר של קידום אתרים (קידום כובע שחור) לתיאור מקדם שפועל בשיטות שאינן אתיות או שאינן חוקיות.
סיווגים > האקרים בתחום הרשתות > כובע אפור

האקר של כובע אפור הוא מי שמשתמש בידיעותיו במחשבים כדי לחקור ולחפש ידע נוסף בתחום, או מי שכוונתו לא בהכרח ברורה. הוא אינו מעוניין לגרום נזק לקורבן, אך גם לא מעוניין לסייע לו.
הגדרה אחרת מגדירה את האקר הכובע האפור בתור מי שמערב גישות של כובע שחור וכובע לבן, ואינו עקבי באחת מגישות אלו.
האקרים של כובע אפור הרבה פעמים יהיו אדישים לטובתו של הקורבן, מטרתם היא לרוב למידת הטכנולוגיות והאתגר של ההתנסות בהן.
למעשה הגדרת הכובע האפור נועדה לאפשר את תחום הביניים שבין הלבן המובהק לשחור המובהק.
סיווגים > האקרים בתחום הרשתות > כובעים נוספים

עם הזמן צצו שימושים נוספים, כגון הביטוי "כובע כחול" (אנ') שמקדמת מיקרוסופט, או הביטוי "כובע ורוד" שקיבל כמה וכמה משמעויות בהקשרים שונים, אולם הביטויים אינם נפוצים וחלקם אף משמשים לפרודיה בלבד.
קראקרים

הביטוי "קראקר" נפוץ בשתי משמעויות. האחת מתייחסת לאנשים העוסקים בפריצת הגנות תוכנה, והשנייה משמשת כינוי גנאי להאקרים המבצעים פעולות בלתי חוקיות.
קראקרים > קראקר ככינוי גנאי

כינוי הגנאי "קראקר" שהיה מוכר מצד ההאקרים מהאסכולה הוותיקה, חדר ככינוי גנאי גם לקהילה העוסקת בפריצה למחשבים, ומשמש את אלו הרואים בעצמם האקרים מוסריים כדי להתייחס לאלו שאינם מוסריים. פעמים רבות משמש הכינוי "קראקרים" בקרב "הכובעים הלבנים" כשם נוסף ל"כובעים השחורים". השימוש הגיע גם לתקשורת ושימש כדי להתייחס לגורמים פוגעניים בקהילת ההאקינג. האקדמיה ללשון העברית הושפעה מן השימוש התקשורתי והעניקה לכינוי הגנאי את השם העברי "פרצן" תוך התעלמות מן הקראקרים מפצחי התוכנה.
השימוש של הכינוי גם כשם לגיטימי לפורצי תוכנה, הפך את השימוש ב"קראקר" ככינוי גנאי לפחות מקובל בקרב העוסקים בתחום.
קראקרים > קראקר כמפצח תוכנה

אין קשר בין קראקרים (מפצחי תוכנה) לבין השימוש במילה ככינוי גנאי בקרב האקרים, מלבד אולי היבט היסטורי: חלק מהקראקרים שהיו מנטרלים הגנות היו מנגישים תוכנות פרוצות לציבור דרך האינטרנט. בעצם ההנגשה פגעו אותם פורצים כלכלית בעסק שמכר את התוכנה והפיצו עותקים בלתי חוקיים, והדבר סייע למיצוב הכינוי "קראקר" בתקשורת העממית כשם המקושר לפעילות בלתי חוקית.
אולם מבחינת החוק בפועל, על אף שלרוב רישיון התוכנות אוסר הנדסה לאחור שלהן או כל שינוי בהן, הרי שהחוקים באיחוד האירופי ובארצות הברית דווקא מתירים הנדסה לאחור ותיקון באגים תחת הנחות כגון שימוש עצמי או צורך בהתממשקות לתוכנה אחרת, ללא תלות ברישיון. כך שעצם ההנדסה לאחור במקרים רבים מותרת על פי חוק.
הקראקרים מתמחים בהנדסה לאחור של קוד תוכנה, ובעיקר בניטרול הגנות על התוכנה ובשינוי תכונות (לרוב במשחקים). בניגוד לאנשים העוסקים בהנדסה לאחור לשמה, הקראקר ניגש לתוכנה עם מטרה ספציפית של נטרול הגנה או שינוי בקוד, ואינו מתעכב בהכרח על הבנה מלאה ושחזור של פעולת הקוד.
אף כי יש דמיון בין פעולתו של קראקר לזו של האקר מן האסכולה הוותיקה, הרי שקראקרים לרוב אינם שואפים לעבוד עם קוד המקור של תוכנה, אלא עובדים עם שפת סף או קוד אחר שקרוב ברמתו לשפת מכונה. הדבר מאפשר להם לטפל גם בתוכנות אשר הכותב המקורי שלהן לא היה מעוניין בגישה לקוד שלהן.
קהילת הקראקרים התפתחה משמעותית בסוף שנות ה-90, אז נפוץ מאוד הנוהג של הצמדת דיסק עם גרסאות דמו של תוכנות למגזינים. פעמים רבות גרסת הדמו הייתה למעשה גרסה מלאה עם תוספת של מנגנון מגביל, כדי להמריץ את הצרכן לקנות את ה"מפתח" שיסיר את ההגנה. מאוחר יותר נעשתה ההפצה של דמואים שכאלו באינטרנט. האתגר שבעצם נטרול הגנות אלו הוא מרכז העיסוק של הקראקר.
בין מוקדי הידע הגדולים ביותר של קהילת הקראקינג באינטרנט, שהתמקדו לרוב באתרים אישיים של קראקרים שרצו לחלוק את הידע שצברו, הייתה "האקדמיה לקראקינג" (HCU+) של +Fravia, אשר בבסיסה המדריכים של +ORC - קראקר ותיק ומסתורי שניחן בסגנון כתיבה ייחודי ותפיסה פרנואידית ושזהותו לא נחשפה מעולם. השיעורים של +ORC ניסו, במקביל לידע הטכני, להטמיע גישה לחיים ולהוביל לתפיסה ביקורתית של הסביבה, כאשר העיסוק בתוכנות מהווה דוגמה לדרך בה יש לבחון הכל. הגישה הזו קיבלה את השם "פיצוח מציאות" (reality cracking), ונגעה בנושאים כמו פגיעה באיכות מי הברז כדי להגביר צריכה של מים מינרליים, מבנה קניונים וסופרמרקטים המאלצים את הצרכן לצעוד במסלול נתון ועוד.
היסטוריה

לפי חוקרי אינטרנט רבים, ביניהם ד"ר יעקב הכט, ניתן לחלק את היסטוריית ההאקרים לחמישה גלים התפתחותיים:
הגל הראשון משויך למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בשנות השישים של המאה העשרים, ומהווה תת-תרבות שנוצרה על ידי ההאקרים הראשונים. החברים במועדון חובבי דגמי הרכבות בנו דגמים שונים. המשחק, הפירוק וההרכבה הובילו רבים מהם לתחום חדש, תכנות מחשבים. מושג ההאקר - חוטב עצים בהקשר המחשבים, נולד שם, הרבה לפני שמחשבים היו מצרך נפוץ והמוני. המילה האק (hack) שפירושה המקורי הוא להכות בגרזן, שמשה מאוחר יותר כמילת סלנג מקומי עם מספר משמעויות שונות; פירוש אחד היה לפתור בעיה קשה ופירוש שני היה לבצע מעשה קונדס פיקחי כמו כאלה שבוצעו על ידי הסטודנטים של MIT, כאשר המבצע כונה האקר.
בגל השני החלו לחדור לשיח הציבורי מקרים של עבריינות מחשב שפגעו בשמם של ההאקרים. אחד הסיפורים המוכרים הוא של קווין מיטניק. מיטניק, צעיר יהודי, אז בן 17, פרץ בשנת 1981 עם שני חבריו למרכזיית הטלפונים של חברת פסיפיק-בל בלוס-אנג'לס, וצילמו שם סיסמאות המאפשרות חיוג מרחוק מטלפון בשמות בדיוניים אותם הפעילו מאחד מבתי הקפה בעיר. מיטניק נשפט לשלושה חודשי מעצר בכלא לקטינים. כיום הוא משמש כיועץ לאבטחת מידע.
הגל השלישי והרביעי מתייחסים להמשך גלגוליו של מונח ההאקר, הפאניקה והתיוג השלילי שנוצר בעקבות פעולותיהם של ההאקרים. בנוסף, בגל הרביעי נקבע המונח "האקר" לציון מושגים הקשורים לפשיעה וירטואלית כמו הסגת גבול דיגיטלית, ניבול פה דיגיטלי ואלימות וירטואלית.
בגל החמישי, שהחל בשנות ה-2000, הכינוי "האקר" הפך מכינוי של פושע וירטואלי לכינוי של טרוריסט. ההאקר נתפס כמי שמסוגל להשמיד פיזית באמצעים דיגיטליים ולערער על הסדר החברתי והפוליטי. מעצם מהותו, טרור מיועד לפגוע בבני אדם באשר הם, כדי ליצור את האפקט הרצוי – הרתעה, פחד, כאוס וכיוצא באלה. כמו בעולם הפיסי, כך גם במרחב האינטרנט.
האקרים בישראל

נכון לשנת 2008 היו בישראל קרוב ל-10,000 בעלי הכשרה האקרית, מהם רק 30% עברו הכשרה רשמית. ישנם בתי ספר מקצועיים ומכללות כגון רשת ג'ון ברייס ומכללת היי-טק המעבירים קורסי הכשרה באבטחת מידע.
בשנת 2006 התקיים מפגש ה-Hackathon של קהילת DEF CON הראשון בישראל. המשתתפים חולקו לקבוצות וכל קבוצה קיבלה 'משימת פיצוח' שונה, כדי לראות כיצד הם מתמודדים עם תוכנות ווירוסים שונים. במפגש נכחו 80 האקרים ישראלים, ביניהם מומחים באבטחת מידע בתחום הסלולר ואף בתחום הביטחון. ב-Defcon ישראל כ-200 חברים וכולם עוסקים בהאקינג ואבטחת מידע.
לאחר תחילת מלחמת חרבות ברזל קבוצת Red Evils ביצעה מספר פריצות למערכות של לבנון ואיראן.
ראו גם

האקינג
פרצת אבטחה
אבטחת מערכות מידע
האקאתון
Cozy Bear
הערות שוליים

1 2  hacker
↑  How To Become A Hacker
↑   איילת שני, "כן, אני האקרית ואנחנו לא רק בעיה - אנחנו חלק מהפתרון", באתר TheMarker‏, 15 במאי 2015
↑  http://www.woodmann.com/fravia/legal.htm
↑  +Fravia עצמו העביר בשלב מסוים את פעילותו לתחום החיפוש ברשת, תחום אשר מאוחר יותר התפתח לטכניקות מקובלות בקרב האקרים דווקא, כגון google hacking וdoxing.
↑  דב אלפון, הג'וק שחדר למערכת, כותרת ראשית, 2 ביולי 1986
↑   עודד ירון, אחרי הביוב באור עקיבא: האקרים שוב פרצו לעשרות בקרים תעשייתיים בישראל, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549159405171  BnF: cb13770079h (data)  GND: 4113821-1  LCCN: sh94005931  NKC: ph1066932
ציפור לבנה: סיפור פלא

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  ציפור לבנה של ר"ג' פלאסיו
 בימוי:  מארק פורסטר 
 הופק בידי:  טוד ליברמן, דייוויד הוברמן
 תסריט:  מארק בובמבאק 
 עריכה:  מאט צ'יז 
 שחקנים ראשיים:  ברייס גייזר   אורלנדו שוורדט  הלן מירן
 מוזיקה:  תומאס ניומן 
 צילום:  מתיאס קונגסוויזר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרטיסיפנט, ליונס גייט אנטרטיינמנט, Mandeville Films 
 חברה מפיצה:  Lionsgate
 הקרנת בכורה:  4 בינואר 2024
 משך הקרנה:  120 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט שמבוסס על ספרים, סרט דרמה, סרט התבגרות 
 סרט קודם:  פלא 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ציפור לבנה: סיפור פלא (באנגלית: White Bird: A Wonder Story) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים ב-2024 בבימויו של מארק פורסטר, עם ברייס גייזר, לאונרדו שוורדט והלן מירן בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על ספר בשם זה מאת ר"ג' פלאסיו משנת 2019, כאשר הוא משמש כפריקוול והמשכון לסרט "פלא". השחקן ברייס גייזר מהסרט הקודם שב לגלם את תפקידו גם בסרט זה.
העלילה מתרחשת בעיקר במלחמת העולם השנייה והיא מתוארת בפלשבקים. הצילומים נערכו ברובם בעיירה קוטנה הורה בצ'כיה.
תקציר העלילה

ג'וליאן (ברייס גייזר) הוא נער בן 15 שמתחיל לימודים בבית ספר תיכון חדש בניו יורק לאחר שגורש מבית הספר הקודם בגלל התעללות בנער עם פנים מעוותים (עלילת הסרט פלא).
סבתו שרה בלום (הלן מירן) מגיעה מפריז כדי להשיק תערוכת ציורים שלה. היא יודעת מדוע גורש ג'וליאן ומנסה להחדיר את הצורך ברגש חמלה לגבי אנשים השונים ממנו.
היא מספרת לו על חייה כנערה מתבגרת בתקופת השואה בצרפת.
בכיתתה היה ילד צולע בשם ז'וליין (אורלנדו שוורדט) שהיה נעזר בקב לאחר שלקה בפוליו. כל התלמידים (כולל היא) לעגו לו ובראשם וינסנט שאותו שרה העריצה וציירה אותו במחברתה אף על פי שהיה אנטישמי.
כשנכנסו הגרמנים לכפר הם עצרו את הוריה. אביה (ישי גולן) הצליח להימלט ואימה נשלחה לאושוויץ ונספתה שם. שרה הצליחה להימלט ברגע האחרון וניצלה בעזרת ז'וליין ומשפחתו שהחביאו אותה אצלם במשך כל המלחמה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ברייס גייזר | ג'וליאן |  |
| הלן מירן | שרה בלום | סבתא |
| אריאלה גלייזר | שרה בלום | ילדה |
| אורלנדו שוורדט | ז'וליין בומייה |  |
| ג'יליאן אנדרסון | ויויאן בומייה |  |
| ג'ו סטון-פיוינג | זאן פול בומייה |  |
| פטסי פראן | מילי פטיג'ין | מורה |
| ישי גולן | מקס בלום |  |
| אוליביה רוס | רוז בלום |  |
| סטיוארט מק'גארי | הכומר לוק | מנהל בית הספר |
| ג'ם מתיוס | וינסנט | פשיסט צרפתי |
הפקה

הסרט בוים על ידי מארק פורסטר וצולם בצ'כיה בפברואר 2021.
הפצה

לקראת יציאתו לאקרנים של הסרט בארצות הברית ב-4 באוקטובר 2024, חברת Lionsgate שיתפה פעולה עם StoryCorps Studios (אנ') וקרן שואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה - המכון להיסטוריה חזותית וחינוך. StoryCorps Studios פועלים עם ארגון "Living Links" לפרסום סיפורים אישיים של ילדים של ניצולי שואה, המתארים אומץ ובחירה בטוב לב. ארגון Living Links משתף פעולה גם עם קרן השואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה כדי לשחרר מדריך צפייה ומשאבים חינוכיים המיועדים למורים, תלמידים והציבור הרחב, כדי להעמיק את המסרים החינוכיים שעולים מהסרט. ד"ר קתרין קלארק, מנהלת בכירה בקרן השואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה, ציינה ששיתוף הפעולה עם StoryCorps משתלב עם עבודת הקרן באיסוף ושימור עדויות ניצולים. במסגרת השותפות, הבמאי מארק פורסטר והסופרת ר"ג' פלאסיו ישתתפו בשיחה עם קהל המעריצים על רגעים בלתי נשכחים מהעבודה על הסרט והרומן הגרפי. השיחה תוקלט ותישמר באוסף של StoryCorps במרכז הפולקלור האמריקאי בספריית הקונגרס, ויושק עמוד מיוחד באתר של StoryCorps בו ניתן יהיה להאזין לאוסף הסיפורים המלא.
הערות שוליים

↑  Pete Hammond, ‘White Bird’ Review: Helen Mirren And Superb Young Cast Help Make This Exceptional And Timely WWII Holocaust Teen Story A Must-See, Deadline Hollywood, ‏1 October 2024
קווין מק'קיד

| --- | --- |

מק'קיד, 2010
 לידה:  9 באוגוסט 1973 (בן 51) סקוטלנד סקוטלנד, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדינבורו  אוניברסיטת המלכה מרגרט  תיכון אלגין 
 מספר צאצאים:  4 
 http://www.kevinmckiddonline.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קווין מק'קיד (באנגלית: Kevin McKidd; נולד ב-9 באוגוסט 1973) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון סקוטי. תפקידיו המוכרים ביותר הם לוקיוס וורנוס בסדרה "רומא", וד"ר אואן האנט בסדרה "האנטומיה של גריי".
ביוגרפיה

מק'קיד נולד בעיירה אלגין שבצפון סקוטלנד למשפחה נוצרית. הוא החל בלימודי הנדסה באוניברסיטת אדינבורו, אך נשר מלימודיו בתום השנה הראשונה, ועבר ללמוד דרמה בקווין מרגרט קולג', אף הוא באדינבורו. הוא השתתף במופעי תיאטרון של הקולג', וב-1994 השתתף במחזה בתיאטרון בבעלותו של רוברט קרלייל.
קריירה

התפקיד הראשון שקיבל היה בסדרת הטלוויזיה "האב טד" (1996), בה גילם כומר באחד הפרקים. כבר באותה שנה קיבל לראשונה גם תפקיד משמעותי יותר, בסרט הקולנוע "טריינספוטינג", בו גילם את דמותו של טומי מקנזי, לצידו של קרלייל.
תפקידים קולנועיים חשובים נוספים שגילם מק'קיד כוללים את דמויותיהם של ליאו ב"חדרי שינה" (1998), טוראי קופר ב"צבא הכלבים" (2002) ופרנקי ב"16 שנים של אלכוהול" (2003). כן גילם תפקידים משניים בסרטו של רידלי סקוט, "ממלכת גן עדן" (2005) וב" מקור הרוע" (2007). הופעתו המשמעותית ביותר על מסך הטלוויזיה הייתה בסדרת הטלוויזיה "רומא" (2007-2005), בה גילם את דמותו של איש הצבא לוקיוס וורנוס. בנוסף מגלם מק'קיד את דמותו של מנתח הטראומה אואן האנט בסדרת הטלוויזיה "האנטומיה של גריי", וכמו כן שיחק גם ב"פרסי ג'קסון וגנב הברק", בו גילם את פוסידון אל הים. שיחק גם בארוס עליה בתור החתן אלכוהול" הקנה לו מועמדות לפרס הקולנוע העצמאי הבריטי ולפרס BAFTA הסקוטי בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. על משחקו בסרט הטלוויזיה "Gunpowder, Treason & Plot" זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל ביאריץ. בשנת 2008 שיחק בסרט "ארוס עליה" לצד השחקן פטריק דמפסי.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין.
חיים אישיים

בשנים 1999–2017 היה מק'קיד נשוי לג'יין פרקר ולהם שני ילדים. בינואר 2018 התחתן מק'קיד בשנית לשפית האמריקאית-יהודיה אריאל גולדראת', ולהם בן שנולד ב-2018 ובת שנולדה ב-2019. ביוני 2023 התגרשו.
ב-2015 התאזרחו מק'קיד ומשפחתו כאמריקאים, בנוסף לאזרחות הבריטית שלו מלידה.
פילמוגרפיה נבחרת

טריינספוטינג (1995)
טונגלנד (1996)
חדרי שינה (1998)
טופסי טרווי (1999)
אנה קארנינה (2000)
רוקט פוסט (2002)
צבא הכלבים (2002)
16 שנים של אלכוהול (2003)
לילה ויום (2004)
האנטומיה של גריי (2005)
ממלכת גן עדן (2005)
הלגיון האחרון (2007)
מקור הרוע (2007)
ארוס עליה (2008)
פרסי ג'קסון וגנב הברק (2010)
בונראקו (2010)
אמיצה (2012)
ליגת הצדק: פרדוקס פלאשפוינט (2013) - דיבוב
אין כמו בגיהנום (2015)
קדחת הצבעונים (2017)
טריינספוטינג 2 (2017)
שש-ארבע (2023)
קבור (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רודריגו קורטס 
 הופק בידי:  אדריאן גוארה   פיטר ספרן
 תסריט:  רודריגו קורטס   לפי ספרו של כריס ספרלינג
 עריכה:  רודריגו קורטס 
 שחקנים ראשיים:  ראיין ריינולדס
 מדבבים:  אנה לוקהארט סמנתה מתיס ג'וש לואיס גרסיה פרז אריק פלדינו סטפן טובולובסקי 
 מוזיקה:  ויקטור רייס
 צילום:  אדוארד גראו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  דה ספרן קומפני, ליונס גייט אנטרטיינמנט, האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 24 בספטמבר 2010   ישראל אוקטובר 2010
 משך הקרנה:  91 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן פסיכולוגי
 מקום התרחשות:  עיראק 
 תקציב:  1,987,650 דולר
 הכנסות:  19,152,480 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   buried
 פרסים:  Gaudí Award for Best Non-Catalan Language Film  פרס גאודי לעריכה 
 experienceburied.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
קבור (באנגלית: Buried) הוא סרט מתח הישרדות ספרדי-אמריקאי בשפה האנגלית שיצא לאקרנים בספטמבר 2010. את הסרט ביים רודריגו קורטס, ומככב בו ראיין ריינולדס. התסריט נכתב על ידי כריס ספארלינג. "קבור" הוא סיפורו של נהג משאית ואזרח אמריקאי בשם פול קונרוי (מגולם על ידי ריינולדס), אשר אחרי שהותקף, מוצא את עצמו קבור וחי בארון קבורה מעץ. ברשותו מצת זיפו, טלפון נייד מסוג בלקברי, בקבוק, פנס, סכין, סטיקלייטים ועט. הסרט כולו צולם בספרד.
מאז הפרמיירה בפסטיבל הסרטים סאנדנס, הסרט זכה לתשבחות ולביקורות חיוביות.
ביקורת

הסרט זכה לציון 87% באתר הביקורות Rotten Tomatoes, בהתבסס על 151 ביקורות (131 מתוכן "טריות", בעוד 20 מתוכן "רקובות"). האתר מציין את העובדה שהסרט "דחוס" במידה לא מבוטלת של דרמה האוחזת בצופה, דרך רמה גבוהה של קלאוסטרופוביה המופגנת בתוכו. קבור הוא סרט מורט עצבים המביא לידי ביטוי את כישרונו המיוחד של השחקן ראיין ריינולדס.
צוות השחקנים

| שם השחקן | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ראיין ריינולדס | פול קונרוי | בתפקיד נהג משאית ואזרח אמריקאי המוצב בעיראק |
| חוזה לואיס גרסייה | ג'אביר | בקולו בלבד - בתפקיד החוטף |
| רוברט פטרסון | דן ברנר | בקולו בלבד - ראש הקבוצה לשחרור בני ערובה |
| סטיבן טופולובסקי | אלן דבנפורט | בקולו בלבד - מעסיקו של קונרוי |
| סמנתה מטיס | לינדה קונרוי | בקולה בלבד - בתפקיד אשתו של קונרוי |
| איבנה מיניו | פאמלה לוטי | בקולה בלבד |
| וורנר לוגלין | מריאן קונרוי | בקולה בלבד |
| אריק פלדינו | האריס | בקולו בלבד - הסוכן המיוחד האמריקאי |
זכיות בפרסים

| פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס על שם אנטוני גאודי | עריכה | רודריגו קורטס | זכייה |
| פרס על שם אנטוני גאודי | פרס על הסרט הטוב ביותר בשפה הלא קטלנית | אדריאן גרה, פיטר ספרן | זכייה |
| פרס על שם פרנסיסקו דה גויה | עריכה | רודריגו קורטס | זכייה |
| פרס Fangoria Chainsaw | השחקן | ראיין ריינולדס | זכייה |
| פרס Strasbourg European Fantastic Film Festival | הסרט האירופאי הטוב ביותר | אדריאן גרה, פיטר ספרן | זכייה |
הערות שוליים

↑  קבור, באתר Box Office Mojo
קלשניקוב (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  קונסטנטין בוסלוב 
 הופק בידי:  סרגיי בודרוב, קונסטנטין בוסלוב 
 תסריט:  סרגיי בודרוב 
 שחקנים ראשיים:  ארתור סמוליאנינוב אולגה לרמן 
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  RB Production
 חברה מפיצה:  חבר המדינות MEGOGO Distribution ארצות הברית Capelight Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  חבר המדינות 20 בפברואר 2020 ארצות הברית 16 בפברואר 2021
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי 
 מקום התרחשות:  ברית המועצות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
קלשניקוב (ברוסית: Калашников; שווק במדינות המערב בשם "AK-47: Kalashnikov") הוא סרט ביוגרפי רוסי בבימויו של קונסטנטין בוסלוב, בכיכובם של יורי בוריסוב וארתור סמוליאנינוב. הקרנת הבכורה נערכה ב-20 בפברואר 2020. הסרט שמגולל את קורות המצאת AK-47 הופק בחסות קונצרן קלשניקוב. קונסטנטין בוסלוב ביים סרט דומה על ממציא נשק סובייטי, "השמיים נמדדים במיל", אודות מיכאיל מיל, שזכה להצלחה פחותה.
יורי בוריסוב זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בטקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-19 שנערך בינואר 2021.
עלילה

בתחילת המלחמה סמל חיל השריון מיכאיל קלשניקוב מבצע משימה קרבית במחיר פציעה קשה. לאחר בית החולים, בסדרה של חיפושים בחיים, הוא מתחיל ביישום המצאות, כשהוא מחפש להשתתף בתחרויות נשק לאומיות, שם הוא מתחרה בתנאים שווים עם הממציאים המובילים ובונה קשרים עם אשתו לעתיד יקטרינה. כתוצאה מכך, ה-AK-47 שפיתח מאומץ על ידי הצבא והממציא זוכה בפרס סטלין היוקרתי.
שחקנים ודמויות

יורי בוריסוב – מיכאיל קלשניקוב
אולגה לרמן – קטיה
ארתור סמוליאנינוב – קפטן ליוטי, מהנדס
ואלרי בארינוב – לויטננט גנרל דגטיארב
אלדר קלימולין – זאיצב
ויטאלי חאייב – גנרל מייג'ור קורבאטקין
אנטולי לובוצקי – קולונל גלוחוב
אלכסיי ורטקוב – קפטן ביטחון המדינה לובוב
סרגיי גזארוב – המפקד קרוטוב
ואלרי אפאנסייב – ניקולאי וורונוב, מרשל הארטילריה הראשי
הפקה

הסרט נוצר במלאת מאה שנה להולדתו של קלשניקוב. התסריט נכתב על בסיס זיכרונותיו של המהנדס, מסמכים וזכרונות של אנשים שהכירו אותו, אך ז'אנר הסרט העלילתי הותיר מקום לשינויים ולדימויים קולקטיביים. מפיקי הסרט היו אדיבים במיוחד בכל הנוגע ליצירה מחודשת של תהליך פיתוח הנשק: המפעלים, שהתבססו על רישומים היסטוריים, ייצרו עבור הסרט כלי נשק מתת מקלעים ל-AK-47.
השחקן הראשי יורי בוריסוב מדגיש כי למד באופן אקטיבי את מסלול חייו של דמותו, עסק בחיפוש ובאיסוף מקורות אלטרנטיביים, מתוך רצון לממש את המורכבות של דמותו של האיש.
העבודה על הסרט החלה באוגוסט 2018, הצילומים בוצעו במוסקבה (כולל באחוזה בני אפראקסין), באי קרים, בטורז'וק ובשושארי ליד סנקט פטרבורג. התלבושות והאביזרים סופקו על ידי אולפני מוספילם, שגם ערכו את עבודת הדיבוב והקלטת הסאונד. זירת קרב הטנקים צולמה במתחם הקולנוע Voyenfilm הסמוך למדיניו, תוך שימוש בתפאורת הסרט "גבול אילינסקי".
הטריילר הראשון של הסרט יצא ב-25 בספטמבר 2019, השני – ב-30 בדצמבר.
הערות שוליים

↑  "Фильм о Михаиле Калашникове выйдет в прокат 20 февраля". ТАСС. 2019-12-30.
1 2 3  "Фильм «Калашников» к 100-летию великого конструктора-оружейника: режиссер и продюсер Константин Буслов рассказал о работе над картиной". Мосфильм. 2019-08-15.
↑  "Премьера трейлера фильма «Калашников»: Как создавался автомат №1". Комсомольская правда. 2019-12-28.
↑  "Съемки фильма о Калашникове проходят под Калугой". Известия. 2019-03-25.
↑  "Вышел трейлер фильма про Михаила Калашникова". Российская газета. 2019-09-25.
↑  "Вышел трейлер фильма о Михаиле Калашникове". Российская газета. 2019-12-30.
↑  קדימון הסרט באתר יוטיוב
סלאם בומביי!

| --- | --- |

 בימוי:  מירה נאיר 
 הופק בידי:  מירה נאיר 
 תסריט:  מירה נאיר 
 עריכה:  בארי אלכסנדר בראון 
 שחקנים ראשיים:  Shafiq Syed בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  ל' סוברמניאם 
 מדינה:  הודו, צרפת, הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  Cinecom Pictures 
 הקרנת בכורה:  20 במאי 1988 
 משך הקרנה:  113 דק' 
 שפת הסרט:  הינדי 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט פשע 
 מקום התרחשות:  מומבאי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   salaambombay
 דף הסרט ב־IMDb
 
סלאם בומביי! (באנגלית: Salaam Bombay!) הוא סרט דרמה הודי בשפה ההינדית משנת 1988, בבימוי, כתיבה והפקה משותפת של מירה נאיר ושל סוני טרפורבלה חברתה שהייתה שותפה לתסריט. זה היה הסרט העלילתי הראשון בבימויה של נאיר. הסרט מתאר את חיי היומיום של ילדים החיים בשכונות עוני בבומבי (כיום מומבאי), העיר הגדולה בהודו. בסרט כיכבו ילדי רוב אמיתיים: שפיק סייד, רג'וביר ידב, אניטה קנואר, ננה פטקר, הנסה וית'ל וצ'אנדה שארמה .
ההשראה של נאיר לסרט הגיעה מהרוח של ילדי הרחוב של בומבי וחייהם. ההפקה החלה בתחילת 1988, והסרט מומן על ידי התאגיד הלאומי לפיתוח הסרטים של הודו. לאחר שיצא לאקרנים ברחבי העולם ב-6 באוקטובר 1988, הסרט גרף כ $7.4 מיליון דולר בקופות מעבר לים, מול תקציב הפקה של 450,000 דולר בלבד.
הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-61, והיה הסרט השני של הודו שהיה מועמד לאוסקר (לפני היה אמא הודו ב-1957 ואחריו לגאאן ב-2001). הסרט זכה לשבחים בפסטיבל הקולנוע בקאן באותה שנה. הוא זכה בפרס מצלמת הזהב ובפרס הקהל בפסטיבל קאן. הסרט זכה בפרס הסרט הלאומי לסרט העלילתי הטוב ביותר בהינדית, בפרס הביקורת הלאומית לסרט הזר הטוב ביותר ובשלושה פרסים בפסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול. הסרט היה ברשימת "1,000 הסרטים הטובים ביותר שנעשו אי פעם" של הניו יורק טיימס.