stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע הנשיאים (NHL)
הזוכות

| עונה | קבוצה | נקודות בטבלה | תוצאה בפלייאוף |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985/1986 | אדמונטון אוילרס | 119 | הפסידה בסיבוב השני לקלגרי פליימס |
| 1986/1987 | אדמונטון אוילרס | 105 | זכתה בגביע סטנלי |
| 1987/1988 | קלגרי פליימס | 105 | הפסידה בסיבוב השני לאדמונטון אוילרס |
| 1988/1989 | קלגרי פליימס | 117 | זכתה בגביע סטנלי |
| 1989/1990 | בוסטון ברואינס | 101 | הפסידה בגמר גביע סטנלי לאדמונטון אוילרס |
| 1990/1991 | שיקגו בלאקהוקס | 106 | הפסידה בסיבוב הראשון למינסוטה ויילד |
| 1991/1992 | ניו יורק ריינג'רס | 105 | הפסידה בסיבוב השני לפיטסבורג פינגווינס |
| 1992/1993 | פיטסבורג פינגווינס | 119 | הפסידה בסיבוב השני לניו יורק איילנדרס |
| 1993/1994 | ניו יורק ריינג'רס | 112 | זכתה בגביע סטנלי |
| 1994/1995 | דטרויט רד וינגס | 70* | הפסידה בגמר גביע סטנלי לניו ג'רזי דווילס |
| 1995/1996 | דטרויט רד וינגס | 131 | הפסידה בגמר החטיבתי לקולורדו אוולאנש |
| 1996/1997 | קולורדו אוולאנש | 107 | הפסידה בגמר החטיבתי לדטרויט רד וינגס |
| 1997/1998 | דאלאס סטארס | 109 | הפסידה בגמר החטיבתי לדטרויט רד וינגס |
| 1998/1999 | דאלאס סטארס | 114 | זכתה בגביע סטנלי |
| 1999/2000 | סנט לואיס בלוז | 114 | הפסידה בסיבוב הראשון לסן חוזה שארקס |
| 2000/2001 | קולורדו אוולאנש | 118 | זכתה בגביע סטנלי |
| 2001/2002 | דטרויט רד וינגס | 116 | זכתה בגביע סטנלי |
| 2002/2003 | אוטווה סנטורס | 113 | הפסידה בגמר החטיבתי לניו ג'רזי דווילס |
| 2003/2004 | דטרויט רד וינגס | 109 | הפסידה בסיבוב השני לקלגרי פליימס |
2004/2005: אין זוכה - העונה בוטלה בשל שביתה בליגה
| 2005/2006 | דטרויט רד וינגס | 124 | הפסידה בסיבוב הראשון לאדמונטון אוילרס |
| 2006/2007 | באפלו סייברס | 113 | הפסידה בגמר החטיבתי לאוטווה סנטורס |
| 2007/2008 | דטרויט רד וינגס | 115 | זכתה בגביע סטנלי |
| 2008/2009 | סן חוזה שארקס | 117 | הפסידה בסיבוב הראשון לאנהיים דאקס |
| 2009/2010 | וושינגטון קפיטלס | 121 | הפסידה בסיבוב הראשון למונטריאול קנדיאנס |
| 2010/2011 | ונקובר קנאקס | 117 | הפסידה בגמר גביע סטנלי לבוסטון ברואינס |
| 2011/2012 | ונקובר קנאקס | 111 | הפסידה בסיבוב הראשון ללוס אנג'לס קינגס |
| 2012/2013 | שיקגו בלאקהוקס | 77* | זכתה בגביע סטנלי |
| 2013/2014 | בוסטון ברואינס | 117 | הפסידה בסיבוב השני למונטריאול קנדיאנס |
| 2014/2015 | ניו יורק ריינג'רס | 113 | הפסידה בגמר החטיבתי לטמפה ביי לייטנינג |
| 2015/2016 | וושינגטון קפיטלס | 120 | הפסידה בסיבוב השני לפיטסבורג פינגווינס |
| 2016/2017 | וושינגטון קפיטלס | 118 | הפסידה בסיבוב השני לפיטסבורג פינגווינס |
| 2017/2018 | נאשוויל פרדטורס | 117 | הפסידה בסיבוב השני לויניפג ג'טס |
| 2018/2019 | טמפה ביי לייטנינג | 128 | הפסידה בסיבוב הראשון לקולומבוס בלו ג'אקטס |
| 2019/2020 | בוסטון ברואינס | 100** | הפסידה בסיבוב השני לטמפה ביי לייטנינג |
| 2020/2021 | קולורדו אוולאנש | 82*** | הפסידה בסיבוב השני לוגאס גולדן נייטס |
| 2021/2022 | פלורידה פנתרס | 122 | הפסידה בסיבוב השני לטמפה ביי לייטנינג |
| 2022/2023 | בוסטון ברואינס | 135 | הפסידה בסיבוב הראשון לפלורידה פנתרס |
| 2023/2024 | ניו יורק ריינג'רס | 114 | הפסידה בגמר החטיבתי לפלורידה פנתרס |
‏* עונות מקוצרות של 48 משחקים בלבד
‏** עונה מקוצרת בשל מגפת הקורונה. כיוון שלא כל הקבוצות שיחקו את אותה כמות משחקים, חושבה הזוכה על פי אחוזי הצלחה.
‏*** עונה מקוצרת של 56 משחקים בלבד
גוד אחית

גוד אחית (קיצור של גוד אחית מחיצתא; בעברית: משוך והורד את המחיצה) הוא הלכה למשה מסיני הנוגעת לדיני מחיצות, ומשמעות ההלכה היא שישנם מקרים בהם ישנה רק חלק קטן מהמחיצה הנצרכת, כגון קורה תלויה או קצה גג, ואנו רואים כאילו הם נמשכים עד לקרקע ומשלימים תחתיהם מחיצה, ועל ידי זה נחשב כמוקף מחיצה, כגון בהלכות עירובין ושבת.
אטימולוגיה

לדעת רוב הפרשנים המילה גוד משמעותה משוך בארמית. ברבינו חנננאל מביא פירוש נוסף לפיו המילה גוד היא מלשון 'חתוך': ”הבן בלבבך כאילו חתכתה והעליתה מחיצות מזה העמוד”.
ביאור המילה אחית, פירושה 'להוריד'. המושג ההופכי בתלמוד הוא 'גוד אסיק' - שמשמעותו 'משוך ועלה'.
הגדרת הדין ומקורו

דין גוד אחית נאמר במחיצה שהיא גבוהה מהקרקע, ועל ידי דין גוד אחית אנו מושכים את המחיצה מלמעלה למטה עד הקרקע. מקור הדין נאמר במסכת שבת לעניין עמוד שנמצא ברשות הרבים והוא גבוה עשרה טפחים, ובראשו ישנו שטו של ארבעה טפחים על ארבעה טפחים, אבל העמוד מתקצר והולך למטה, וממילא אין בתחתיתו ארבעה על ארבעה, בכל זאת דינו כרשות היחיד לעניין שבת, כאילו היה גם למטה בעיקרו ארבעה על ארבעה  מדין גוד אחית מחיצה שאנו רואים כאילו העמוד נמשך מכל צד עד הקרקע, וכאילו העמוד כולו בגודל שווה.
לדעת רבי יוסי במשנה מועיל דין גוד אחית להכשיר סוכה שדפנותיה מסתיימים מעל הקרקע אפילו יותר מג' טפחים (ואין בהם דין לבוד), טעם ההכשר הוא מדין 'גוד אחית'':
המשלשל דפנות מלמעלה למטה, אם גבוהה מן הארץ שלשה טפחים, פסולה...
רבי יוסי אומר, כשם שמלמטה למעלה עשרה טפחים, כך מלמעלה למטה עשרה טפחים.
בתלמוד נאמר בטעם חכמים הפסולים מחיצה תלויה, מפני "שהגדיין בוקעין בה". לדעת רש"י כיוון שהגדיים בוקעין בה אי אפשר לומר גוד אחית. לדעת המאירי בקיעת הגדיים מבטלת את המחיצה, כאילו היא אינה.
לדעת התלמוד אף רבי יוסי לא הכשיר מחיצה תלויה אלא לעניין הלכות סוכה, שהיא מצווה עשה ולא לעניין הלכות שבת שהם חיוב סקילה.
דינים מקבילים

בתלמוד מובאים דינים נוספים הפועלים על פי העיקרון של 'גוד אחית':
דינים מקבילים > פי תקרה יורד וסותם

דין דומה הוא הכלל פי תקרה יורד וסותם, והוא עוסק בבית מקורה שנפלו כתליו החיצונים והתקרה עומדת, רואים כאילו מחיצות יורדות מהגג והבית נחשב לרשות היחיד, אף שכתליו פרוצים ברוחב גדול, היות שרואים כאילו הפרצה היא פתח.
דוגמה נוספת היא בית שהתמוטטה חצי מתקרתו, שרואים את התקרה כאילו היא יורדת עד למטה ומבדילה בין החלקים, כך שניתן לזרוע בשני החלקים שני מיני צמחים שיש להרחיק ביניהם בגלל שהם כלאים זה בזה.
במקרה של תקרה, שאין לה מחיצות כלל, ואנו דנים את 'פי התיקרה' (=חודה של התקרה) כאילו היא תחילתה של מחיצה שאותה אנו מושכים למטה. דין זה שונה בפרטיו מגוד אחית, ראשית הוא נאמר בתנאי שנפרצו כתלים שאינם אחד כנגד השני,  וכן שיש צורך שהתקרה תהיה בשטח של לפחות ד' על ד' טפחים וכן בתנאי שהתקרה שטוחה ולא משופעת . כמו כן אם הבית נפרץ באחת מזויותיו ולא בכתליו - אין אומרים 'פי תקרה יורד וסותם', שאין פתח בקרן זווית.
לדעת רבים מהראשונים, דין זה של פי תקרה הוא תולדה של הכלל 'גוד אחית'.
דינים מקבילים > חביט רמי

דין נוסף המקביל לכלל של גוד אחית הוא ההלכה 'חבוט רמי' (=הכה והשלך) שנאמר במקרה של קורה העומדת למעלה, שעל פי כלל זה אנו רואים כאילו הקורה נתונה למטה. מכוח כלל זה אנו מכשירים סוכה שהחלק מהסכך עומד רחוק יותר משלושה טפחים מחלקו האחר.
דין זה נאמר בתלמוד לגבי באר מים שנמצאת בין שתי חצרות שלא עירבו ביניהם עירוב חצירות, שניתן לשאוב ממנה מים על ידי הצבת קורה מעל הבאר, מאחר שרואים כאילו היא מחלקת את הבאר בין שתי החצרות וכל חצר שואבת מים מהצד שלה.
הערות שוליים

↑  פירוש רש"י ועוד. וכן תרגם אונקלוס את המילה "וַיִּמְשְׁכוּ" (בראשית לז כח)
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"א, עמוד א', ובפירוש רש"י ד"ה ויש בקצר.
↑  ליתר ביאור ראו פירוש רש"י שבת קא ד"ה ולימא וד"ה טרסקל וד"ה דאמרינן.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ט"ז.
↑  פירוש רש"י תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"א, עמוד א' ד"ה משום.
↑  פירוש המאירי שבת קא, א.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ט"ז, עמוד ב'
↑  רמב"ם הלכות כלאים פרק יז הלכה יח
↑  ערוך השולחן סימן שסא סעיף ה
↑  רבינו חננאל (סוכה דף י"ח ע"ב), רש"י (תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ו', עמוד ב' ד"ה 'לגוד) והריטב"א (עירובין דף י"ד ע"ב)
↑  ראו פירוש רש"י על תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ב, עמוד א' ד"ה שאין בגגו, ופירוש המשניות לרמב"ם מסכת אהלות, יב, ה.
↑  ערוך השולחן סימן שעו סעיף ג
גאורג וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה

גאורג וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה (בגרמנית: Georg Wilhelm Fürst zu Schaumburg-Lippe‏; 20 בדצמבר 1784 – 21 בנובמבר 1860) היה רוזן שאומבורג-ליפה בין השנים 1787–1807, ולאחר מכן נסיך שאומבורג-ליפה בין השנים 1807–1860.
ביוגרפיה

גאורג וילהלם נולד ב-20 בדצמבר 1784 בביקבורג שהשתייכה לרוזנות שאומבורג-ליפה, והיה בנם של פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה ויוליאנה, רוזנת הסן-פיליפסטאל, בתו של וילהלם, רוזן הסן-פיליפסטאל.
ב-13 בפברואר 1787 מת אביו פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה, וגאורג וילהלם עלה לשלטון במקומו. בשל גילו הצעיר שלטה אמו יוליאנה, רוזנת הסן-פיליפסטאל ברוזנות עד לבגרותו. זמן קצר לאחר מות אביו פלש וילהלם התשיעי, רוזן הסן-קאסל לרוזנות, בטענה כי מקור השושלת הוא בנישואים מורגנטיים, אולם לאחר חודשיים נאלץ לפנות את הרוזנות, בעקבות פסקו של בית המשפט הקיסרי.
בשנת 1807 שודרגה הרוזנות על ידי נפוליאון לדרגת נסיכות, והצטרפה לקונפדרציה של הריין. לאחר קונגרס וינה בשנת 1815, הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה הגרמנית.
ב-21 בנובמבר 1860 מת גאורג וילהלם, ובנו אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-23 ביוני 1816 התחתן גאורג וילהלם עם אידה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט ואוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה (1817–1893), התחתן עם הרמינה, נסיכת ולדק ופירמונט
מתילדה, נסיכת שאומבורג-ליפה (1818–1891), התחתנה עם אויגן, דוכס וירטמברג
אדלהייד, נסיכת שאומבורג-ליפה (1821–1899), התחתנה עם פרידריך, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
ארנסט, נסיך שאומבורג-ליפה (1822–1831)
אידה, נסיכת שאומבורג-ליפה (1824–1894)
אמה, נסיכת שאומבורג-ליפה (1827–1828)
וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה (1834–1906), התחתנה עם בטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו
הרמן, נסיך שאומבורג-ליפה (1839)
אליזבת, נסיכת שאומבורג-ליפה (1841–1926), התחתנה עם וילהלם, נסיך הנאו והורוביץ
הערות שוליים

↑  בנו מנישואים מורגנטיים של פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מהסן
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
גאורג וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה   בית ליפה   נולד:20 בדצמבר 1784 מת:21 בנובמבר 1860
| פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה | רוזנות שאומבורג-ליפה   1787–1807 | שדרוג המדינה |
| הקמה חדשה | נסיכות שאומבורג-ליפה   1807–1860 | אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132526255  ISNI: 0000 0000 5545 4828  LCCN: no2007046176  NKC: jx20080416005  VIAF: 1175621   WorldCat (עם VIAF): 1175621
גטסבי הגדול

ערך זה עוסק בספר מאת פרנסיס סקוט פיצג'רלד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  פרנסיס סקוט פיצג'רלד
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקופת התרחשות:  1920 
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  Charles Scribner's Sons ‏(1925)
 תאריך הוצאה:  1925
 מספר עמודים:  182 (אנגלית, 1925) 141 (עברית, 1974) 176 (עברית, 1999) 198 (עברית, 2013)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ספרי סימן קריאה (1974) הקיבוץ המאוחד (1999)
 תרגום:  מנחם בר-אשר (1944) גדעון טורי (1974, 1999) ליאור שטרנברג (2013) 
 פרסים
 רשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד  20th Century's Greatest Hits: 100 English-Language Books of Fiction 
 סדרה
 ספר קודם:  The Beautiful and Damned 
 הספר הבא:  ענוג הוא הלילה 
 
גטסבי הגדול (באנגלית: The Great Gatsby) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי פרנסיס סקוט פיצג'רלד, שיצא לאור בשנת 1925. עלילת הספר מתרחשת בניו יורק ובלונג איילנד וממוקמת תרבותית וכרונולוגית במה שנודע כשנות העשרים הסוערות או כעידן הג'אז (ביטוי אותו טבע פיצג'רלד).
עם יציאתו לאור בארצות הברית לא זכה הספר להצלחה גדולה ונמכרו ממנו פחות מ-24,000 עותקים עד מותו של פיצג'רלד. זאת אף שהספר עובד למחזה בברודוויי וכן לסרט הוליוודי זמן קצר לאחר פרסומו.
הספר נשכח בתקופת השפל הגדול ומלחמת העולם השנייה, ורק לאחר הוצאתו מחדש בשנים 1945 וכן ב-1953 זכה לתפוצה רחבה. הוא זכה למעמד של ספר קאנוני, נבחר במשאלים של קוראים ושל גופים תרבותיים לאחד הרומנים החשובים שנכתבו באנגלית במאה ה-20, ומופיע במקום החמישי ברשימת 100 הספרים הטובים ביותר בכל הזמנים. בתי-ספר תיכון רבים כוללים את הספר כחלק מתוכנית הלימודים למבחני הבגרות בספרות.
עלילת הספר

ניק קארוויי, אדם צעיר שמתחיל קריירה כסוחר באיגרות חוב, עובר להתגורר בסמיכות לעשיר מסתורי בשם ג'יי גטסבי, הנוהג לערוך מסיבות פאר שנמשכות ימים, ומתיידד עמו. מקור עושרו של גטסבי אינו ידוע ואף האורחים במסיבות, איתם ניק משוחח, אינם יודעים רבות על עברו.
גטסבי מאוהב שנים בנערה בשם דייזי, אותה הכיר במהלך הכשרתו הצבאית שהתרחשה באזור מגוריה בלואיוויל. באורח מקרה, דייזי היא בת-דודה מדרגה שנייה של ניק, וכן אשתו של אחד מעמיתיו ללימודים בייל, טום ביוקנן, שחקן פוטבול לשעבר. ניק מגלה כי חיי הנישואים של דייזי וטום בעייתיים: טום שוכב עם נשים אחרות.
באמצעות שחקנית גולף מבטיחה בשם ג'ורדן בייקר, אותה ניק מחבב, גטסבי מבקש ממנו לארגן מפגש בינו לבין דייזי. גטסבי ודייזי לא התראו במשך חמש שנים, תקופה בה גטסבי שירת במלחמת העולם הראשונה, וכן חיפש כיצד להתעשר כדי לכבוש בשנית את לבה של דייזי. זאת הוא עשה באמצעות פנייה לפשע המאורגן דרך אדם בשם מאייר וולפסהיים, ואכן צבר ממון רב באותן שנים. דייזי מצידה לא חיכתה לגטסבי, אלא התארסה לטום. בערב חתונתה, קיבלה מברק מגטסבי בו הוא מצהיר על אהבתו - ולמרות רגשותיהם ההדדיים, בחרה היא להינשא לביוקנן.
הפגישה של השניים מגומגמת בתחילה, אולם משתפרת בהמשך. הם מתראים מספר פעמים, לעיתים בנוכחותו של טום. הקונפליקט מגיע לשיא בעת בילוי של החמישה (ניק, דייזי, טום, גטסבי וג'ורדן) בחדר מלון פלאזה בניו-יורק, עת טום מעמת את גטסבי עם חשדותיו. גטסבי אינו נרתע וטוען כי דייזי תעזוב את טום למענו. דייזי מודה באהבתה לגטסבי, ועם זאת אומרת שהיא אוהבת את טום.
במהלך העימות חש ניק אמון בגטסבי והזדהות מוחלטת איתו, זאת לאחר שגטסבי הפך את ניק לבעל-בריתו וידידו היחיד.
לאחר וידויה המרעיש של דייזי, היא עוזבת בחזרה ללונג איילנד יחד עם גטסבי במכוניתו. השאר באים בעקבותיהם במכונית נפרדת. במהלך הנסיעה, מכוניתו של גטסבי דורסת אישה בתאונת פגע וברח. ההרוגה היא מירטל וילסון, המאהבת של טום, שרצה לכביש כיוון שחשבה שטום בא לבקרה. בתחילה חושב בעלה של מירטל כי טום הרג אותה, בין השאר כיוון שחשד, בצדק, כי טום מכה אותה. כשהוא מתעמת עם טום, מפנה אותו זה למכוניתו של גטסבי. לאחר שעקב אחרי סימני המכונית עד לביתו, יורה וילסון בגטסבי למוות ולאחר מכן מתאבד.
דייזי נותנת לטום להאמין כי אכן גטסבי נהג ברכב בשעת התאונה, אף על פי שהיא זו שאחזה בהגה.
איש מבין מאות אורחי המסיבות של גטסבי אינו טורח להגיע להלווייתו. הנוכחים היחידים הם ניק, אביו של גטסבי - הנרי גטס (גטסבי שינה את שמו כשעשה דרכו במעלה הסולם החברתי), ואיש ששמו אינו מצוין, אותו ניק פגש בעבר בחדר הספרייה של גטסבי באחת מהמסיבות.
ניק פוגש מאוחר יותר את טום ומאשים אותו בכך שאמר לווילסון כי גטסבי אשם בתאונה. ניק מגיע למסקנה כי טום ודייזי הם עשירים אדישים שמשאירים לאחרים לפתור את הבעיות שהם יוצרים ובורחים חזרה לעושרם.
ניק מנתק את קשריו עם ג'ורדן, אותה הוא תופס כאדם לא-ישר. הוא עוזב את ביתו החדש וחוזר מערבה למקום מגוריו הקודם.
תרגומים לעברית

הספר יצא בתרגום לעברית מספר פעמים:
בשנת 1999, יצאה בתרגום של גדעון טורי, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בשנת 2013, יצאה בתרגום של ליאור שטרנברג, בהוצאת אחוזת בית.
סרטים

הספר עובד לקולנוע חמש פעמים:
ב-1926, על ידי הרברט ברנון, סרט אילם שצילם הפקה בימתית של הספר, בכיכובם של ורנר בקסטר ולואיס וילסון. על פי ה-IMDb, לא נותרו עותקים מהסרט, ורק מספר דקות של צילום מתוך קדימון שרדו.
ב-1949 על ידי אליוט נוגנט, בכיכובם של אלן לאד ובטי פילד. סרט זה נחשב לנאמן יותר לספר מאשר הגרסה המורחבת מ-1974. בשל בעיות זכויות יוצרים, אין עותקים זמינים של הסרט.
ב-1974 על ידי ג'ק קלייטון, בכיכובם של רוברט רדפורד בתפקיד הראשי ומיה פארו בתפקיד דייזי ביוקנן. זהו העיבוד הקולנועי הידוע ביותר של הספר. את התסריט כתב פרנסיס פורד קופולה.
ב-2000 על ידי רוברט מרקוביץ, בכיכובם של טובי סטיבנס ומירה סורבינו. גרסה זו נועדה מלכתחילה לשידור בטלוויזיה.
ב-2013 יצא הסרט גטסבי הגדול בבימויו של באז לורמן ובכיכובם של לאונרדו דיקפריו, קארי מאליגן, טובי מגווייר, איילה פישר ואמיטאב באצ'אן. הקרנתו החגיגית פתחה את פסטיבל קאן באותה שנה.
הספר גם עובד למופע מחול בהפקה בינלאומית, שהגיעה לישראל, לשתי הופעות בנובמבר 2019, בהיכל התרבות תל אביב.
הערות שוליים

↑  איתמר זהר, הבית שבו נכתב "גטסבי הגדול" מוצע למכירה, באתר הארץ, 21 במאי 2015
1 2 3   שרה צ'רצ'וול, גרדיאן, גטסבי חוזר בגדול: הקאמבק של שנות ה-20 הסוערות וההרסניות, באתר הארץ, 4 ביוני 2013
↑  The Greatest Books (באנגלית)
↑ ביקורות:
עמיחי שלו, עדיין גדול: שובו של גטסבי לזירה הספרותית, באתר ynet, 4 בפברואר 2013
אריק גלסנר, על "גטסבי הגדול", של פ. סקוט פיצג'ראלד, הוצאת "אחוזת בית", באתר מבקר חופשי, 11 בפברואר 2013 פורסם במקור במדור לספרות במוסף "7 לילות" של "ידיעות אחרונות"
מיכאל דק, גטסבי הגדול משנה את החלום האמריקאי, באתר הארץ, 28 בפברואר 2013
↑  יעל בן ישראל, ‏שובו של  גטסבי: "גלובס" מציג הפקת אופנה בהשראת הספר "גטסבי הגדול", באתר גלובס, 25 במרץ 2013
↑  זאב רב-נוף, חלום שנמוג, דבר, 6 במרץ 1975
↑  אור סיגולי, עכבר העיר, "גטסבי הגדול": מסיבה ראוותנית עם ליאונרדו דיקפריו, באתר הארץ, 17 במאי 2013
↑   אורי קליין, "גטסבי הגדול": החלום האמריקאי מתנפץ מחדש, באתר הארץ, 16 במאי 2013
↑  עכבר העיר, גטסבי הגדול, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2019
↑  אורין ויינברג, המופע "גטסבי הגדול" הוא מופת של תנועה ודיוק, באתר ynet, 4 בנובמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588184005171  BnF: cb119466792 (data)  MusicBrainz work: 3906302a-3ec3-49c5-a2fa-411f717ca643  NKC: aun2017954527  VIAF: 186355688   WorldCat (עם VIAF): 186355688 
מלון פלאזה בשנות ה-20 המוקדמות
מגדלי ביקון - מבט מהחוף, 1920. מבנה זה, שכיום איננו קיים עוד, היווה אחד ממקורות ההשראה לרומן
טירת אוהקה. עוד מקור השראה לרומן
גרטרוד קאודרס

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1883 פראג, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  17 במאי 1942 (בגיל 59) מיידנק, פולין
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם
חתימתה של גרטרוד קאודרס
תצלום של נטלי יהודקובה על מצבה בבית העלמין בזברסלב פרבר של פראג.
גרטרוד "גרטל" קאודרס (בצ'כית: Gertruda Kaudersová‏; 26 באפריל 1883 – 17 במאי 1942) הייתה אמנית וציירת צ'כית. היא נספתה במיידנק.
ביוגרפיה

קאודרס נולדה וגדלה בפראג למשפחה יהודית אמידה, בתם של אמה "אמילי" קאודרס (בת למשפחת בנדה, 1858 - אפריל 1923) וד"ר יור סיגמונד קאודרס (נולד ב-1848). כסטודנטית מוכשרת ומוערכת לציור, זכתה ללמוד אצל האמן הנודע Otakar Nejedlý (צכ'), באקדמיה הצ'כית לאמנויות שבפראג (אנ'), ובילתה חופשות רבות בצרפת ובאיטליה.
סגנון הציור שלה הושפע מהזרם האימפרסיוניסטי וניכר בצבעיו העזים ורבי ההבעה. ציוריה התמקדו בקומפוזיציות ובדיוקנאות. בשנת 1924 היא הציגה בתערוכה שנערכה ברודולפינום (אנ') בפראג ביחד עם איגוד הציירים הגרמנים. בינואר 1926 היא השתתפה בתערוכה של אגודת הסופרים והאמנים הגרמנים בבוהמיה שנערכה ב-Krasoumná jednota. היסטוריון האמנות ד"ר אוסקר שירר (גר') מתח ביקורת על התערוכה, אך שיבח את יצירותיה של קאודרס.
”יש להחליף את המילה "סקירה" במילה "דוגמאות". וההפגנות האלה לפעמים מבהילות. אך למרות זאת, ניתן לראות כאן כמה כישרונות משמחים. למשל, צבעי מים מבוצעים במיומנות רבה ומקסימים צבעוניים מאת גרטרוד קאודרס, אולי הדבר המצליח ביותר בתערוכה כולה, מכיוון שהם מושלמים בגבולותיהם. ...”
יצירותיה הוצגו בכמה תערוכות יוקרתיות בפראג, לפני מלחמת העולם השנייה. במחצית השנייה של שנות השלושים, שניים מציורי השמן שלה, "קומפוזיציה" ו"סייסטה" הוצגו בשתי תערוכות שאורגנו על ידי Prager Secession (גר'), כיצירות של צייר אורח.
עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה וסיפוח צ'כסלובקיה, נמלטו רוב בני משפחתה מחוץ לצ'כיה, אך קאודרס עצמה סירבה לברוח. כדוברת גרמנית מלידה היא לא חששה שתסומן כאויב או כסיכון. לאחר זמן מה, כשהבינה שהיא נתונה בסכנה ממשית, החליטה להחביא את יצירות האמנות שלה. בעזרת חברתה הקרובה נטלי יהודקובה (Natalie Jahudkova), היא הסירה את הציורים מן המסגרות והטמינה את בדי הקנבס בקירות ומתחת לרצפה בביתה של יהודקובה בשכונה אחרת בעיר.
ב-12 במאי 1942 עצרו הגרמנים את קאודרס והיא נשלחה למחנה טרזיינשטט. אחרי השהות הקצרה בטרזיינשטט היא נשלחה בטרנספורט למחנה המוות במיידנק, שם נספתה (תאריך משוער 17.5.1942).
ציוריה של קאודרס נותרו מוסתרים בביתה של יהודקובה גם לאחר מותה ב-1977. בשנת 2018, במהלך שיפוץ בבית, התגלו כ-700 הציורים שהוחבאו שם. בעל הדירה, קרוב משפחתה של יהודקובה, סיפר כי במשפחתו סופר על אוצר חבוי בבית, אך מעולם לא העלו בדעתם שהסיפור אמיתי.
לקריאה נוספת

Murdered Jewish Painter's Work Found Hidden In Prague House, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:47), 6 בנובמבר 2020
מבחר מציוריה של גרטרוד קאודרס
הערות שוליים

↑  תאריך משוער
↑  "Gertrud Kauders: A Long-Lost Terezin Artist," butterfliesintheghetto.com,  January 6, 2021
↑  Amos Chapple &
Dana Katharina Vaskova, "Photo Exclusive: Hidden From The Nazis, Murdered Jewish Artist's Trove Of Paintings Discovered In Prague House ", Radio Free Europe/Radio Liberty, September 25, 2020.
↑  Gertruda Kaudersová
↑   עופר אדרת, הם באו לשפץ בית רעוע בפראג. מהתקרה ומהקירות צנחו עליהם 700 יצירות אמנות יפהפיות, באתר הארץ, 20 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: zmp20231198453  TePapa: 72952  VIAF: 2473169381391339550002   WorldCat (עם VIAF): 2473169381391339550002 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גרטרוד קאודרס".
גרטרוד פרטינגטון אולברייט

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1874 היישאם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  7 בספטמבר 1959 (בגיל 84) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Académie Delécluse 
 הושפעה על ידי:  Paul Twohig Carey 
 
גרטרוד פרטינגטון אולברייט (באנגלית: Gertrude Partington Albright; ‏  11 בספטמבר 1874 - 7 בספטמבר 1959) הייתה אמנית אמריקאית ילידת בריטניה הידועה בחריטות דיוקנאות ובנופי קליפורניה שהושפעו מהקוביזם. היא לימדה בבית הספר לאמנויות יפות בקליפורניה במשך כמעט שלושים שנה.
משפחה

היא נולדה בשם גרטרוד פרטינגטון בהיישם, כפר בחוף אנגליה. אביה היה ג'ון הרברט אוולין פרטינגטון (1843–1899), צייר, ואמה הייתה שרה (מוטרסהד) פרטינגטון.[2] לארבעה מתוך ששת אחיה היו גם קריירות באמנויות, בעיקר בלאנש, שהפכה לסופרת; פיליס, שהפכה לזמרת אופרה בשם הבמה פרנסס פרלטה; ג'ון, שהפך למנהל תיאטרון; וריצ'רד, שהפך לאמן.
משפחתה היגרה לארצות הברית ב-1889, והתיישבה באוקלנד, קליפורניה.
ב-1917 נישאה להרמן אוליבר אולברייט (נולד בגרמניה; 1876-1944), גם הוא צייר נוף.
היא מתה בסן פרנסיסקו. העבודות שלה מוחזקות על ידי ספריית בנקרופט באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי.
חינוך וקריירה לאמנות

היא קיבלה את הכשרתה המוקדמת באמנות מאביה והייתה רק בת 16 כשמכרה את יצירות האמנות הראשונה שלה. במשך זמן מה היא עבדה כמאיירת עבור ה-San Francisco Examiner, תרמה סקיצות באולם בית המשפט וציירה דיוקנאות. בסופו של דבר היא הרוויחה מספיק כסף כמאיירת כדי להרשות לעצמה טיול לאירופה להכשרה נוספת באמנות, ונרשמה לאקדמיה בסוף שנות ה-90. עד 1903, היא הציגה בסלון פריז.
אולברייט שהתה באירופה במשך מספר שנים, ועשתה מדי פעם נסיעות חזרה לקליפורניה. כשחזרה לאזור המפרץ סופית ב-1912, היא פתחה סטודיו לציור והדפס ברחוב פוסט. אמנית מבוססת עד אז, הצטרפה לפקולטה בבית הספר לאמנויות יפות בקליפורניה ב-1917, לימדה ציור ותחריט. היא קודמה לפרופסור חבר ב-1932 ונשארה בבית הספר עד שפרשה ב-1946.  תלמידיה שם כללו את ויקטור ארנאוטוב.[4] היא גם ישבה בוועד המנהל של בית הספר.
אולברייט הוזמנה לעיתים קרובות ליצור דיוקנאות, ותחריטי הדיוקנאות שלה זכו לשבחים על הדמיון המיומן והקווים הברורים והמינימליים שלהם. היא ידועה גם בנופיה הפוסט-אימפרסיוניסטיים בעלי הנטייה לקוביזם שנעשו בשמן על עץ. המבקרים ציינו את השפעתו החזקה של פול סזאן על ציוריה אך חשבו שעבודתה הצליחה בזכות עצמה . היא הציגה תערוכות רבות, וזכתה במדליית ארד עבור אחד מדיוקנאותיה בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק ב-1915. עבודתה נמצאת באוספים של מוזיאונים כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון אוקלנד ומוזיאון דה יאנג.
היא הייתה פעילה בארגוני אמנות באזור המפרץ, הפכה לחברה באגודת ה-California of Etchers ומנהלת אגודת האמניות של סן פרנסיסקו וכיהנה כשופטת בתחרויות אמנות רבות.
הערות שוליים

1 2  Gertrude P. ALBRIGHT (1874-1959), California Art Research Archive, ‏2014-03-20 (באנגלית)
1 2 3 4  Hailey, Gene, ed. "Gertrude Partington Albright". California Art Research 15 (1937): 31-54.
1 2 3 4  Gertrude Partington Albright Biography | Annex Galleries Fine Prints, www.annexgalleries.com
↑  Cherny, Robert W. Victor Arnautoff and the Politics of Art.
↑  California School of Fine Arts Register, 1916-17, part VI, p. 1. Berkeley: University of California Press, 1917
↑  The International Studio, vol. 67 (March–June 1919), p. 122.
↑  The Nation, vol. 108, no. 2809 (May 3, 1919), p. 702.
↑  Heller, Jules, and Nancy G. Heller. North American Women Artists of the Twentieth Century: A Biographical Dictionary.

Authority control databases Edit this at Wikidata

VIAF
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 95730331   WorldCat (עם VIAF): 95730331 
איור לספר, 1907
גרנוזאורוס

| גרנוזאורוס |
| --- | --- |
 איור של מאובן של לסת של גרנוזאורוס
תקופה
יורה תחתון 190–182 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
משפחה:: הטרודונטוזאוריים
סוג:: גרנוזאורוס
מין:: Geranosaurus atavus
שם מדעי
 Geranosaurus

גרנוזאורוס (שם מדעי: Geranosaurus; מילולית: "לטאת עגורן/מנוף") הוא סוג של דינוזאור בעל אגן דמוי עוף שחי בתור היורה בדרום אפריקה שלפני 190 עד 182 מיליון שנה. הוא תואר ב-1911 בידי החוקר הסקוטי הדרום-אפריקאי רוברט ברום, וקיבל את שמו עקב המבנה המוזר של הרגליים האחוריות שהתגלו שהזכירו מנוף. המין היחיד בסוג - Geranosaurus atavus פירושו: "עתיק".
זהו אחד מראשוני הדינוזאורים שהיו בעלי אגן דמוי עוף, והוא ידוע רק ממעט שרידים של הגולגולת, כמה צלעות, חוליות ושיניים בודדות, כל אלה התגלו מחפירות מ-1871 בתצורת קלרנס (אנ') שבדרום אפריקה. עם זאת מחמת מיעוט הממצאים הוא נחשב לטקסון מוטל בספק שאיננו רלוונטי.
דינוזאור זה הגיע לגובה 0.9 מטר ולאורך 1.5 מטר. הוא דמה במראהו להטרודונטוזאוריים, ואולי השתייך אליהם. לא ברור ממבנה שיניו אם היה אוכל צמחים כמו מרבית בעלי האגן דמוי העוף או שהיה אוכל כל כמו המינים המוקדמים בקבוצה.