stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין
הערות שוליים

↑  Portal des Fürstentums Liechtenstein - - Fürstenhaus - Fürst Hans-Adam II., web.archive.org, ‏2008-01-23
↑  Brósch-Fohraheim, Eugen, "Schwedischer König als Pfadfinder in Wien-Zusammenkunft der "Weltpfadfinderstiftung" in Wien 2008", 29 live, אוקטובר 2008, עמ' 21
| מונרכים מכהנים |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | צ'ארלס השלישי (אוסטרליהאיי שלמהטובאלוניו זילנדפפואה גינאה החדשה אוסטרליה, איי שלמה, טובאלו, ניו זילנד, פפואה גינאה החדשה) • טופו השישי (טונגה טונגה) |  |
| אירופה | ז'ואן אנריק ויווס אי סיסיליה ועמנואל מקרון (אנדורה אנדורה)‏1 • פיליפ (בלגיה בלגיה) • פרדריק העשירי (דנמרק דנמרק) • וילם-אלכסנדר (הולנד הולנד) • אנרי (לוקסמבורג לוקסמבורג) • הנס אדם השני (ליכטנשטיין ליכטנשטיין) • אלבר השני (מונקו מונקו) • צ'ארלס השלישי (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת) • האראלד החמישי (נורווגיה נורווגיה) • פליפה השישי (ספרד ספרד) • פרנציסקוס (קריית הוותיקן קריית הוותיקן) • קרל ה-16 גוסטב (שוודיה שוודיה) |  |
| אמריקה | צ'ארלס השלישי (איי בהאמהאנטיגואה וברבודהבליזגרנדה (מדינה)ג'מייקהסנט וינסנט והגרנדיניםסנט לוסיהסנט קיטס ונוויסקנדה איי בהאמה, אנטיגואה וברבודה, בליז, גרנדה, ג'מייקה, סנט וינסנט והגרנדינים, סנט לוסיה, סנט קיטס ונוויס, קנדה) |  |
| אסיה | מוחמד בן זאיד (איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות) • ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק (בהוטן בהוטן) • חמד (בחריין בחריין) • חסן אל-בולקיה (ברוניי ברוניי) • נארוהיטו (יפן יפן) • עבדאללה השני (ירדן ירדן) • משעל (כווית כווית) • עבדאללה (מלזיה מלזיה)‏2 • היית'ם (עומאן עומאן) • סלמאן (ערב הסעודית ערב הסעודית) • תמים (קטר (מדינה) קטר) • נורודום סיהאמוני (קמבודיה קמבודיה) • ראמה העשירי (תאילנד תאילנד) |  |
| אפריקה | מסוואטי השלישי (אסוואטיני אסוואטיני) • לטסי השלישי (לסוטו לסוטו) • מוחמד השישי (מרוקו מרוקו) |  |
מונרך • מונרכיה חוקתית • מונרכיה נבחרת • מונרכיה העוברת בירושה • מונרכיה אבסולוטית • מונרכיה פדרלית • דיארכיה  הערות: 1ראשיה הרשמיים העליונים של אנדורה הם הנסיכים-שותפים (דיארכיה): נשיא צרפת עמנואל מקרון ובישוף אורז'יי ז'ואן אנריק ויווס אי סיסיליה 2היאנג די-פרטואן אגונג המלזי משלב מלוכה עם תפקיד נשיאותי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325091605171  PLWABN: 9811723266905606  BNE: XX5098242  CANTIC: a11216116  GND: 119056496  HDS: 021122  ISNI: 0000 0001 2032 4561  LCCN: no2010002940  LNB: 000202256  NKC: xx0074781  NTA: 331417642  RERO: 02-A024109867  RKD: 350260  SUDOC: 154726281  VIAF: 107828963   WorldCat (עם VIAF): 107828963
המשרד המרכזי לחקירת פשעי הנאצים

| --- | --- |

מטה המשרד בלודוויגסבורג
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה
 תאריך הקמה:  דצמבר 1958
 מנהל:  תומאס וויל (החל משנת 2020)
 מטה מרכזי:  לודוויגסבורג, גרמניה
 עובדים:  21 (נכון ל־2021) 
 zentrale-stelle-ludwigsburg.justiz-bw.de
 קואורדינטות:  48°53′43″N 9°12′11″E﻿ / ﻿48.8954°N 9.20313°E﻿ / 48.8954; 9.20313
 he
 
המשרד המרכזי לחקירת פשעי הנאצים (בגרמנית: Zentrale Stelle der Landesjustizverwaltungen zur Aufklärung nationalsozialistischer Verbrechen, בתרגום: הלשכה המרכזית של הנהלות המשפט המחוזיות לחקר פשעי הנאצים) הוא סוכנות ממשלתית גרמנית האחראית לחקור פשעי מלחמה שהתבצעו בתקופת גרמניה הנאצית. המשרד מחזיק באוסף גדול של מסמכים וחומרים הנוגעים לפעילויות פליליות במהלך השלטון הנאצי. מטה המשרד ממוקדם בלודוויגסבורג.
פעילות המשרד

המשרד פועל לסיוע בהבאה להעמדה לדין של פושעים נאצים שונים. בין היתר המשרד עסק בעניינו של דמיאניוק והמליץ ב-2008 להגיש נגדו כתב אישום מכיוון שהוא "משוכנע" כי היה מעורב ברצח 29 אלף יהודים לפחות.
המשרד הוקם בדצמבר 1958 והוא משותף לכל 16 המדינות הפדרליות בגרמניה. בתחילה המשרד היה מוסמך לחקור רק פשעים שבוצעו מחוץ לגרמניה וב-1964 ניתנה לו הסמכות לחקור פשעים שהתרחשו גם על אדמת גרמניה. בשיאו פעלו מטעם המשרד 121 עובדים, נכון ל-2021 קיימים בו 21 עובדים. מאז הקמתו סייע המשרד בפתיחת הליכים כנגד מעל 7,000 פושעים נאציים.
המשרד מכיל רשומות על מעל 700 אלף שמות, מקומות בהם התבצעו פשעים ושמות היחידות האחראיות.
הערות שוליים

1 2  אסף אוני, בית משפט גרמני: דמיאניוק יכול לעמוד לדין בגרמניה, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2008
↑  קלאוס ויגרפה, המרדף שלא היה אחרי הפושעים הנאצים, באתר ישראל היום, 10 באוקטובר 2014, תרגום: אסנת נאור
↑  אליקים רובינשטיין, על משפטי הנאצים ומשפטי קאפו – היסטוריה ודילמות
↑  גרמניה חוקרת 6 נשים שהיו שומרות באושוויץ, באתר ynet, 9 באוגוסט 2013
↑  כנען ליפשיץ, פרקליט גרמני מנסה להעמיד לדין את אחרון המעורבים בטבח, באתר זמן ישראל, 7 באוקטובר 2021
↑  ⁨מסמכים חדשים על פשעי הנאצים ⁩ | ⁨למרחב⁩ | 29 ספטמבר 1968 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  גרמניה: אותרו שמונה חיילים נאצים שעבדו במחנה ההשמדה שטוטהוף, באתר וואלה, 9 באוגוסט 2016
↑  דף מידע של הלשכה המרכזית
| עשיית דין בנאצים ובעוזריהם |
| --- | --- | --- |
| משפטי אישים | משפטי נירנברג • משפט אייכמן • משפטי נירנברג הנוספים • משפט הרופאים בגרמניה • משפט מילך • משפט השופטים בגרמניה • משפט פוהל • משפט פליק • משפט אי גה פארבן • משפט בני הערובה • משפט RuSHA • משפט האיינזצגרופן • משפט קרופ • משפט השגרירים • משפט הפיקוד העליון • משפט טבח מלמדי |  |
| משפטי אנשי מחנות | משפט בלזן • משפט אושוויץ הראשון • משפט אושוויץ השני • משפטי מינסק • משפטי טרבלינקה • משפטי חלמנו • משפט סוביבור • משפט בוכנוואלד • משפטי מיידנק • משפט בלז'ץ • משפטי שטוטהוף • משפטי דכאו • משפטי מאוטהאוזן • משפט פלוסנבירג • משפט מילדורף • משפט דורה-מיטלבאו |  |
| אחר | חוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם • המשרד המרכזי לחקירת פשעי הנאצים  |  |
פורטל מלחמת העולם השנייה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270120905171  GND: 5173638-X  ISNI: 0000 0001 2236 169X  LCCN: nr96018886  NKC: zmp20201082693  VIAF: 168421775   WorldCat (עם VIAF): 168421775
הירושימה (מחוז)

מחוז הירושימה (ביפנית: Hiroshima-ken 広島県) הוא אחד ממחוזות יפן השוכן בחבל צ'וגוקו שבמערב האי הונשו. בירת המחוז היא העיר הירושימה.
היסטוריה

אזור המחוז, שבעבר התחלק בין הפרובינציות בינגו ואקי, שימש מרכז מסחרי ותרבותי עוד מראשית ההיסטוריה הכתובה של יפן, והעיר הירושימה היא הבירה המסורתית של אזור צ'וגוקו.
במחוז הירושימה שוכנים שני אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו:
אנדרטת השלום בהירושימה, אחד מהשרידים היחידים של יפן של לפני מלחמת העולם השנייה, לאחר הטלת פצצת האטום ב-6 באוגוסט 1945.
מקדש השינטו באי איצוקושימה, מפורסם בשל תופעת הגאות והשפל המתרחשת בו, הגורמת למקדש להראות כאילו הוא "צף" על פני המים.
גאוגרפיה

מחוז הירושימה שוכן במרכז חבל צ'וגוקו, מולו, מעבר לים הפנימי סטו, שוכן האי שיקוקו. הרים מכסים את מרבית שטחו של המחוז, אך סמוך לחוף יוצרים הנהרות הזורמים לים הפנימי אגן ניקוז שטוח ופורה. איים רבים בים הפנימי שייכים למחוז. בשל אופיו הרגוע של הים הפנימי אקים המחוז הוא נוח לרוב.
גאוגרפיה > ערים

במחוז הירושימה ישנן ארבע עשרה ערים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אוטאקה  אונומיצ'י  אטג'ימה  אקיטקאטה  הטסוקַאיצ'י |  היגשיהירושימה  הירושימה (בירה)  טקֶהארה  מיהארה  מיושי |  פוצ'ו  פוקויאמה  קורה  שוֹבארה |
כלכלה

כלכלתו של מחוז הירושימה מתבסס בעיקר על תעשיית רכב (משרדי מאזדה נמצאים במחוז) ובניית ספינות (מספנת הצי בקורה הייתה אחד מבסיסי הצי הקיסרי היפני ופעילה עם היום).
גסטרונומיה

המאכל המקומי של מחוז הירושימה הוא אוקונומיאקי, מנה חמה שלרוב מכינים אותה לפני הלקוח. אלו הן חביתיות עם סוגי בשר שונים וירקות, בתוספת ווסטרשייר ומיונז.
ראו גם

מרכז חינוך לשואה (יפן)
הספרייה הלאומית של נורווגיה

| --- | --- |

 מיקום:  אוסלו, נורווגיה
 סוג:  ספרייה לאומית
 תאריך ייסוד:  1989
 מנהל:  Aslak Sira Myhre 
 קואורדינטות:  59°54′51″N 10°43′03″E﻿ / ﻿59.914044°N 10.717557°E﻿ / 59.914044; 10.717557
 https://nb.no
  (למפת אוסלו מוגדלת) הספרייה הלאומית של נורווגיה(למפת אוסלו רגילה) הספרייה הלאומית של נורווגיה
 
הספרייה הלאומית של נורווגיה (בנורווגית: Nasjonalbiblioteket) הוקמה בשנת 1989 במטרה "לארגן ולשמר את חומרי העבר עבור העתיד".  עם זאת רק ב-2005 הוכרזה כספרייה הלאומית באופן רשמי וגם עברה לבניין משודרג. עד להקמתה, שימשה ספריית אוניברסיטת אוסלו גם כספרייה הלאומית של המדינה מ-1813.
ב-2006, עם מינויה של ויגדיס מואי סקארסטיין למנהלת, החלה הספרייה בתהליך של דיגיטציה של חומרים מסוימים.
ראו גם

BIBSYS
הערות שוליים

↑  http://www.dnb.de/SharedDocs/Downloads/DE/DNB/netzpub/crossingBordersSkarstein.pdf?__blob=publicationFile, הספרייה הלאומית של נורווגיה
| ספריות לאומיות של אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן 1 • איטליה (רומא ופירנצה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה 2 • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • גאורגיה 1 • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה (בודפשט ודברצן) • הממלכה המאוחדת (אנגליה, ויילס, סקוטלנד) • הרפובליקה הצ'כית • ותיקן • טורקיה 1 • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד (קטלוניה) • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת •  קזחסטן 1 • קפריסין 2 • קרואטיה • רומניה • רוסיה 1 (מוסקבה וסנקט פטרבורג) • שוודיה • שווייץ |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | אבחזיה • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה • קוסובו • צפון קפריסין 2 |  |
| שטחים תלויים | אולנד • אקרוטירי ודקליה 2 • איי פארו • גיברלטר • גגאוזיה • גרנזי • יאן מאיין • ג'רזי • האי מאן • סבאלברד |  |
| הערות | 1 חלק משטח המדינה נמצא באסיה. 2 מבחינה גאוגרפית נמצאת באסיה, אך נחשבת חלק מאירופה מסיבות היסטוריות. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810687455905606  BIBSYS: 90362181  BNE: XX268851  BnF: cb13612047z (data)  CANTIC: a19800976  GND: 2165809-2  ISNI: 0000 0001 2315 5505  LCCN: no00004978  LNB: 000016212  NKC: ko2003183559  NLA: 49862484  NLG: 269802  SELIBR: 382821  SUDOC: 055826199  Trove: 1525669  VcBA: 494/28339  VIAF: 169349351   WorldCat (עם VIAF): 169349351
הצי הסודי של היהודים

ספרו של מורי גרינפילד – מהדורה ראשונה
מתנדבים אמריקאים מצוות "אקסודוס".
משמאל לימין: מייק וייס, ויליאם מילמן, פול ירין, ביל ברנשטיין שנפל בקרב עם הבריטים
מתנדבים מאניית "התקווה" במחנה המעצר בקפריסין.
משמאל לימין: יו מקדונלד, סם גורדון, הרולד כץ, ג'ו גילדן, מורי גרינפילד
פול שולמן, מתנדב עליה ב' מארצות הברית. מפקדו הראשון של חיל הים
"הצי הסודי של היהודים" הוא השם שנתן מורי גרינפילד (אנ') לקבוצה של 10 אוניות מעפילים ו-250 אנשי צוותן, רובם מתנדבים יהודים מארצות הברית, שהשתתפו במפעל ההעפלה בין השנים 1946–1948.
בשם זה קרא גרינפילד לספרו, אשר מביא את סיפורם של ספינות ומתנדבים אלו.
"עשר מתוך שישים וחמש האוניות שהסיעו כשבעים אלף מעפילים לעבר ארץ-ישראל בין תום מלחמת העולם השנייה להקמת מדינת ישראל נרכשו בארצות הברית. תשע מהן רכש המוסד לעלייה ב', ואחת – ארגון הקשור למפלגה הרוויזיוניסטית. במקביל לרכישת אוניות בארצות הברית גייס המוסד לעלייה ב' באמריקה כמאתיים וחמישים מתנדבים יהודים כאנשי צוות לאוניות אלה. כיוון שהאוניות שנקנו בארצות-הברית היו מן הגדולות בצי ההעפלה, השתתפו המתנדבים היהודים מאמריקה בהסעתם של כמעט 45% מכלל המעפילים שעשו דרכם לארץ-ישראל בין אוגוסט 1945 למאי 1948".
חלקם של המתנדבים האמריקאים במפעל ההעפלה הוצנע בגל הראשון של הספרים ובפרסומים שראו אור בנושא זה. אביבה חלמיש במאמרה מציינת מספר סיבות אובייקטיביות וסובייקטיביות להתעלמות הכמעט מוחלטת מן המתנדבים האמריקאים.
מסיבות שונות מתנדבים אלו גם לא הוכרו כאנשי מח"ל (מתנדבי חוץ לארץ) משום שרובם חזרו מיד לארצות מוצאם ולא התגייסו לצה"ל.

מורי גרינפילד, אחד מן המתנדבים האמריקאים על אחת מספינות אלו – "התקווה", אסף מידע, חקר ופרסם את הנושא.

פרסום ספרו העלה את חשיבות הנושא למודעות בקרב החוקרים וההיסטוריונים. בשנים לאחר מכן, במיוחד לאחר פריצת האינטרנט, זכה נושא המתנדבים לפרסום רב יחסית ההולם יותר את תרומתם הייחודית למפעל ההעפלה: יוצאי הפלי״ם הכלילו את עדותם של עשרות מתנדבים באוסף עדויות פעילי מפעל ההעפלה אותו פרסמו בספר ״השערים פתוחים - אסופת זכרונות״; אתר האינטרנט העוסק בפלי״ם ההעפלה והרכש מפרסם אף הוא עדויות אלה ונוספות שנאספו עם השנים; עדויות רבות של מתנדבים לעליה ב' מפורסמות גם באתר האינטרנט שהקימו יוצאי המח״ל.

השינוי במודעות לגבי תרומת המתנדבים למפעל ההעפלה, בתוספת תמיכה מצד יוצאי הפלי״ם, הביאו בסופו של דבר לשינוי בהגדרות הרשמיות כך שגם המתנדבים לעליה ב' נחשבים כיום אנשי מח"ל.

ההגדרה המקובלת כיום "כל אלה אשר עזבו את בתיהם הקבועים בכל ארץ שהיא בעולם והצטרפו בהתנדבות להגנת היישוב או להגנת המדינה היהודית החדשה, וכוונתם הייתה לחזור לארצות מוצאם בתום השירות".
העיטור האוסטרי למדע ואמנות

| --- | --- |

תג צלב הכבוד האוסטרי למדע ואמנות
  עיטור למדע ואמנות  צלב של כבוד למדע ואמנות, מחלקה ראשונה  צלב של כבוד למדע ואמנות
 פרטים
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 סוג:  עיטור בן שלוש דרגות
 מפקד המסדר:  נשיא אוסטריה
 למען:  שירותים יצירתיים מעולים וראויים לשבח בתחומי המדעים או האומנויות.
 זכאות:  אזרחים אוסטרים וזרים
 סטטוס:  פעיל
 דרגות וסוגים:  עיטור למדע ואמנות  צלב של כבוד למדע ואמנות, מחלקה ראשונה  צלב של כבוד למדע ואמנות
 נוסד:  1955
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  משתנה, תלוי בדרגה
 עיטור נמוך יותר:  משתנה, תלוי בדרגה
העיטור האוסטרי למדע ואמנות (בגרמנית: Österreichisches Ehrenzeichen für Wissenschaft und Kunst) הוא עיטור מטעם המדינה של הרפובליקה של אוסטריה ומהווה חלק ממערכת הכיבודים של מדינה זו.
היסטוריה

"העיטור האוסטרי למדע ואמנות" נוסד על ידי המועצה הלאומית של אוסטריה כהוקרה על הישגים מדעיים או אמנותיים באמצעות חוק פדרלי ממאי 1955 (כתב העת החוק הפדרלי מס '96/1955, כפי שתוקן BGBl I מס' 128/2001). במקביל, הקימה המועצה הלאומית גם את "צלב הכבוד האוסטרי למדע ואמנות", המוענק כ"צלב של כבוד, מחלקה ראשונה "(גרמנית: Ehrenkreuz 1. Klasse) ו"צלב של כבוד" (גרמנית: Ehrenkreuz). אף על פי שהם לא נחשבים טכנית כמעמדות נמוכים יותר של העיטור למדע ואמנות, צלבים אלו קשורים אליו בכל זאת.
חלוקות > העיטור למדע ואמנות

מספר המקבלים של עיטור המדע והאמנות מוגבל לכל היותר ל־72 אנשים חיים בכל פעם (36 מקבלים עיטור למדע ו-36 לאומנויות). בכל אחת משתי הקבוצות הללו יש 18 אזרחים אוסטרים ו-18 אזרחים זרים.
חלוקות > צלב של כבוד למדע ואמנות, מחלקה ראשונה

אין מגבלה על מספר המקבלים.
חלוקות > צלב של כבוד למדע ואמנות

אין מגבלה על מספר המקבלים.
קדימויות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הפרס | נמוך יותר | גבוה יותר |
| העיטור למדע ואמנות | קישוט הכבוד הגדול בכסף עם כוכב לשירותים לרפובליקה של אוסטריה | קישוט הכבוד הגדול בזהב לשירותים לרפובליקה של אוסטריה |
| צלב של כבוד למדע ואמנות, מחלקה ראשונה | עיטור ההצטיינות הצבאי | קישוט הכבוד הגדול לשירותים לרפובליקה של אוסטריה |
| צלב של כבוד למדע ואמנות | קישוט הכבוד הגדול לשירותים לרפובליקה של אוסטריה | קישוט הכבוד הגדול בזהב לשירותים לרפובליקה של אוסטריה |
הערות שוליים

1 2 3 4  "Bundespraesident.at: Decorations of Honour". Bundespraesident.at.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4826902-5
המשרד הפדרלי להגנת החוקה

.
| --- | --- |
סמליל המשרד הפדרלי להגנת החוקה
בניין מטה הארגון בברלין
בניין מטה הארגון בברלין
 
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה 
 תחום שיפוט:  גרמניה 
 משרד אחראי:  משרד הפנים הפדרלי לבנייה ולקהילה
 סוכנות אם:  משרד הפנים 
 תאריך הקמה:  7 בנובמבר 1950 
 מנהל:  Thomas Haldenwang 
 מטה מרכזי:  קלן 
 עובדים:  2,750 (נכון ל־2012) 
 תקציב:  467 מיליון אירו (2020)
 verfassungsschutz.de
 
סמל ה-BfV הישן
המשרד הפדרלי להגנת החוקה (בגרמנית: Das Bundesamt für Verfassungsschutz, בראשי תיבות: BfV) הוא סוכנות הביון הפנימית הפדרלית של גרמניה. יחד עם ה-Landesämter für Verfassungsschutz (LfV) ברמת המדינה, הסוכנות הפדרלית מופקדת על: איסוף מודיעין על מאמצים המכוונים נגד המשטר הדמוקרטי הליברלי הבסיסי, קיומה וביטחונה של הפדרציה או אחת ממדינותיה, ודו-קיום שליו בין קהילות; איסוף מודיעין נגדי; וביטחון הגנתי וחבלה נגדית. הארגון, הכפוף לקנצלר גרמניה באמצעות משרד הפנים, הוקם ב-1950 כדי לפקח על פעילויות מרגלים מגרמניה המזרחית וסיכול ריגול סובייטי בגרמניה המערבית. מטה הארגון נמצא בברלין הבירה לאחר שהועבר לשם מהמטה בקלן, ששימש מרכז הארגון מאז הקמתו ועד 2009.
בכל אחת מ-16 מדינות הפדרציה הגרמנית קיים משרד ממלכתי להגנת החוקה (Landesämter für Verfassungsschutz), שהוא הסניף האזורי של הארגון.
מבנה

מחלקה Z - ניהול ואדמיניסטרציה
המחלקה למודיעין מבצעי וטכנולוגיית מידע
מחלקה 1 - טכנולוגיית מידע וטכנולוגיה מבצעית
מחלקה 2 - טרור פנימי קיצוני
מחלקה 4 - סיכול ריגול וחבלה, אבטחת אישים
מחלקה 5 - הגנה מפני איומים חיצוניים על ביטחון המדינה
מחלקה 6 - טרור וקיצוניות איסלמיסטית
נשיאי BfV

אוטו ג'ון (1950–1954)
הוברט שרוברס (1955–1972)
גונתר נולאו (1972–1975)
ריכארד מאייר (1975–1982)
הריברט הלנברויך (1983–1985)
לודוויג הולגר פפאלס (1985–1987)
גרהארד בויידן (1987–1991)
אקהרט ורטבאך (1991–1995)
הנסיורג גייגר (1995–1997)
פטר פריש (1997–2000)
היינץ פרום (2000–2012)
הנס גאורג מאסן (2012–2018)
תומאס הלדנוואנג (2018–)
ראו גם

שירות הביון הפדרלי
משטרת הפלילים הפדרלית (גרמניה)
הקרב הראשון על צ'אנגשה

הקרב הראשון על צ'אנגשה (במנדרינית: 第一次长沙战役) היה קרב חשוב במסגרת מלחמת סין–יפן השנייה, שהתרחש באזור העיר צ'אנגשה בין ספטמבר לאוקטובר 1939. הקרב היה הניצחון הגדול הראשון של הרפובליקה הסינית על כוחות האימפריה היפנית במהלך המלחמה. הוא היה הראשון מתוך ארבעה ניסיונות של הכוחות היפנים לכבוש את העיר, שנפלה לידיהם רק ב-1944 במסגרת מבצע איצ'י-גו.
רקע > המלחמה

לאחר מתיחות ממושכת ביחסים בין האימפריה היפנית והרפובליקה הסינית (תחת שלטון הקוומינטנג), תקרית גשר מרקו פולו והקרב על שאנגחאי הביאו לתחילתה של מלחמת סין–יפן השנייה, בחזית המרכז, לאחר כיבוש שאנגחאי התרחש הקרב על נאנג'ינג שלאחריו נכבשה הבירה הסינית נאנג'ינג ותושביה נטבחו.
עם כיבוש הבירה השליטו היפנים את ממשלת ואנג ג'ינג-ויי אשר שימשה לבובה ובת חסות שלהם. בחזית הצפונית היפנים נעצרו מהתקדמות דרומה ממונגוליה הפנימית בעת נפגשו במרכזי הכוח של המפלגה הקומוניסטית של סין תחת הגנרל פנג דה-חואי אשר תמרן בין פועל היפנים בשאנשי על גבי רכס הרי טאיחאנג.
רקע > אסטרטגיה

העיר צ'אנגשה היושבת מדרום לאגם דונגטינג הייתה (ועדיין) מבין הערים הגדולות ביותר בסין, בנקודת קו האש היא שימשה מרכז של ריבוי כוחות סיניים ונקודה אסטרטגית חשובה משום שהתקדמות דרומה דרך נהר שיאנג אשר דרכו ניתנת ליפנים אפשרות לכתר את פֿוּגְ'יֵין וגְ'יָאנְגְשִׂי ובכך לחתוך את סין לשניים כמו גם להתקדם דרומה עד לגְוָאנְגְדונג תאלץ מעבר דרך העיר צ'אנגשה עצמה (היפנים אף ניסו לפלוש לגואנגדונג דרך ים סין הדרומי למען לא יצטרכו לעבור דרך העיר צ'אנגשה, פעולה אשר נכשלה).
בהבנתם את הערך של העיר הממשלה הסינית של הקוומינטנג (המפלגה הלאומית) בראשות צ'יאנג קאי שק, כעת מבוססת בצ'ונגצ'ינג לאחר שנאנג'ינג וווהאן נלקחו, קראה לתגבור כוחות ישיר ומסיבי לתוך העיר. עם כיבוש נַאנְצַ'אנְג בידי היפנים תחת יאסוג'י אוקאמורה החל להתלקח מאבק מסביב לעיר במקביל אל פלישת גרמניה הנאצית לפולין ותחילתה של מלחמת העולם השנייה באירופה.
תגובות והשפעה

ב-16 באוקטובר מגזין טיים סיקר את האירוע כך:
"הסינים הסתובבו ועם זעם שמעולם לא הראו לפני כן, הצליפו ביפנים הלוך ושוב.... הסינים הרסו כל קו הרכבת, וכל הכבישים. היפנים התקדמו בצורה צולעת מעל האזור ההרוס הנ"ל עד אשר שהו בתוך העמדה הצבאית הגרועה ביותר שידע האדם: בחזית דקה ללא תקשורת מאחור. היה זה כאשר הסינים פגעו בעת ליפנים לא היה די מה לעשות מלבד לרוץ."
הניצחון הסיני העלה את מורל החיילים והביא לעצירה בהתקדמות היפנית הממושכת לתוך סין. כוח זה לתמוך בקווי האש ישמור על מצב המלחמה במרכז סין סטטי כמעט לגמרי על למבצע איצ'י-גו במהלך שנת 1944 אשר במסגרתו יכבשו היפנים את העיר ויתקדמו עד גואנגג'ואו, הישג אשר ישמר זמן קצר שכן יפן תיכנע אל בעלות הברית לאחר הפסדים מתמשכים בחזיתות הרבות של מלחמת העולם השנייה.
ראו גם

הקרב על שאנגחאי
מלחמת סין–יפן השנייה
מבצע איצ'י-גו
באי צ'ונג-שי
הצבא היפני הקיסרי
טבח ננקינג
צ'אנגשה
העונה החמישית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  נ. ק. ג'מיסין
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  Orbit
 תאריך הוצאה:  2015
 מספר עמודים:  512
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אופוס
 תאריך:  2023
 תרגום:  צפריר גרוסמן
 פרסים
 פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (2016)  Planète SF Bloggers' Award (2018) 
 סדרה
 סדרת ספרים:  העולם השבור
 הספר הבא:  שער האובליסק
 
העונה החמישית (באנגלית: The Fifth Season) הוא ספר מדע בדיוני מאת נ. ק. ג'מיסין, אשר זכה בפרס הוגו לספר הטוב ביותר ב-2016. זהו החלק הראשון בטרילוגיית "העולם השבור", כאשר אחריו יצאו "שער האובליסק" (2017) ו"אבן השמיים" (2018).
הספר מתאר את מסען של שלוש נשים: דאמאיה, ילדה קטנה שמגלה את כוחותיה כאורוגנית לראשונה ונוסעת למרכז ההכשרה "המאזן" שם היא תגלה שמרכז ההכשרה מסוכן לאורוגנים לא פחות מהעולם שבחוץ; סיאניט, אורוגנית שנשלחת למשימה קשה יחד עם האורוגן החזק ביותר בעולם ששפיותו מוטלת בספק; אסון, אורוגנית בת 40 שמחפשת ברחבי ה"דממה" את בתה בת ה-8 נאסון.
בעולם זה, מדי כמה שנים מתרחש אסון אקולוגי המאיים להשמיד את האנושות, שנובע מתנודות בלוחות הטקטוניים (התפרצות געשית, צונאמי וכיוצא בזה). אנשי העולם מכנים את האסונות האלו "העונה החמישית" והם מנסים להתכונן ולהגן על עצמם מפניהם.
רקע > הגאוגרפיה והאקולוגיה

העולם שבו מתרחש הספר נקרא על שם היבשת היחידה שיש בו, "הדממה". על יבשת זו, חיים כל בני האדם ובעלי החיים השונים, ומסביבם ים. מדי כמה עשרות שנים, מתרחשת בעולם הזה רעידת אדמה או אירוע גאולוגי שיוצר משבר אקולוגי. התפרצות געשית, גל צונאמי, אפר תמידי באוויר שחוסם את אור השמש, רעידת אדמה וכן הלאה.
רקע > החברה

בחברה שמתקיימת ב"דממה", יש חלוקה מעמדית לקאסטות, ורוב חלקי החברה מסודרים לפי השתייכות לקהילה מסוימת. כל הקהילות עוקבות אחר חוכמה עתיקה שמועברת על ידי לוחות אבן. החוכמה העתיקה מדריכה את הקהילות כיצד לשמר את עצמן ולהתכונן לעונה החמישית (לא לבנות לגובה, לאגור מסתורי מזון לעת משבר, להקפיד שיהיו תפקידים ברורים לכל חבר בקהילה). בנוסף ישנם עוד סוגים של אנשים ותפקידים ייחודיים:
אורוגן - אנשים שיש להם יכולת לחוש רעידות באדמה ולהסיט אותן על ידי שאיבה של אנרגיה. כאשר האורוגן אינו מיומן, הוא עלול לשאוב את האנרגיה מהסביבה הקרובה שלו וכך להקפיא למוות בפועל את כל היצורים החיים שנמצאים מסביבו. פעולת האורוגן עלולה להיות מושפעת מהרגשות שלו. בחברה של "הדממה", ישנם פחד ושנאה כלפי האורוגנים. הם על פי רוב אינם רצויים בשום חברה. ברחבי "הדממה" ישנם שלושה מרכזי הכשרה לאורוגנים שמופעלים בידי העיר השולטת ב"דממה", יומנס. מרכזים אלו נקראים "המאזן", ורק שם אורוגנים יכולים לעבור הכשרה מקצועית. יומנס משתמשים באורוגנים כדי לעזור לקהילות שונות בעולם להגן על עצמן מפני בעיות הקשורות ברעידות אדמה, תמורת תשלום. האורוגנים מחולקים לשתי קבוצות: אורוגנים שעברו הכשרת מאזן, אשר עונדים טבעות שמציינות את רמת השליטה שלהם באורוגניה, כאשר 10 טבעות, מסמל את הטווח הגדול ביותר שאורוגן מסוגל להגיע אליו; ואת ה"רגאס", אורוגנים שהסתירו את היכולות שלהם ולימדו את עצמם לשלוט בכוחות שלהם לבד. בדרך כלל הם לא מגיעים לרמה של מעבר ל-4 טבעות.
שומרים - אנשים בעלי יכולת לנטרל את הכוחות של אורוגנים. הם אינם בעלי יכולת שליטה על אנרגיה ורעידות האדמה, אולם מסוגלים לחוש מתי האורוגנים מפעילים את היכולת שלהם ולנטרל אותם. השומרים מסוגלים להרוג את האורוגנים, והם אלו אשר מדריכים אותם מילדות לבגרות וממשיכים ללוות אותם במשך כל חייהם של האורוגנים. השומרים חיים במשך פרקי זמן ארוכים בצורה חריגה, ואין פרטים רבים לגביהם ודרך היווצרותם.
גאוכימאים - אקדמאיים שלומדים "גאוכימיה", סוג של מדע המותאם לצרכים של "הדממה" המשלב לימודי גאולוגיה, כימיה, ופיזיקה. הם לומדים ב"שביעית", האוניברסיטה השביעית שנבנתה לאחר אירועי העונה האחרונה. היו לפניה 6 אוניברסיטאות אחרות שנחרבו בזמן עונות תחת האימפריה הסנזית.
טורפי אבן - יצורים דמויי פסל, שנעים בצורה מסתורית, ואינם מדברים עם בני אדם. הם נחשבים לאיום, שמשתדלים להימנע או להתרחק ממנו.
האימפריה הסנזית - האימפריה הדומיננטית בעולם זה, אשר שולטת במשך שבע עונות.
לקריאה נוספת

צפריר גרוסמן, סיכום שנת 2016 בספרות הז'אנרית, מתוך אתר הספרייה הפנטסטית
הערות שוליים

↑  Annalee Newitz, ‘The Fifth Season’ by N.K. Jemisin מתוך הניו יורק טיימס ה-13 במאי 2016
הספרייה הלאומית של גרינלנד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ספרייה לאומית 
 מיקום:  Nuussuaq 
 מדינה:  גרינלנד 
 קואורדינטות:  64°10′32″N 51°44′21″W﻿ / ﻿64.175555555556°N 51.739166666667°W﻿ / 64.175555555556; -51.739166666667
 www.katak.gl
 he
 
הספרייה הלאומית של גרינלנד (בגרינלנדית: Nunatta Atuagaateqarfia) היא הספרייה הציבורית והלאומית של גרינלנד, הממוקמת בנוק, בירת גרינלנד. זוהי ספריית העיון הגדולה ביותר במדינה, המוקדשת לשימור המורשת וההיסטוריה התרבותית הלאומית.
אוספים

מתחמי הספרייה נמצאים במספר מיקומים, בספרייה הציבורית במרכז העיר, וב-"Ilimmarfik", הקמפוס של אוניברסיטת גרינלנד, הממוקם ברובע נוסואק (Nuussuaq) בנוק, שם מוחזק אוסף החומר ההיסטורי הקשור לגרינלנד "Groenlandica". נכון לשנת 2018 ישנם 101,824 פריטים במאגר הספרייה ב-"Ilimmarfik".
ראו גם

ספריות לאומיות
הערות שוליים

↑   אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הלאומית של גרינלנד
1 2  "About Us". Groenlandica, Greenlandic National Library. אורכב מ-המקור ב-21 ביולי 2011. נבדק ב-9 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Collections". Groenlandica, Greenlandic National Library. אורכב מ-המקור (PDF) ב-21 ביולי 2011. נבדק ב-9 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 671494-8  ISNI: 0000 0001 0685 067X  LCCN: n89629242  VIAF: 129131394   WorldCat (עם VIAF): 129131394