stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמת או חובה (סדרת טלוויזיה, 2020)
פרקים > סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | הוזרמה לראשונה | הוזרמה לראשונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 27 באפריל 2020 | 27 באפריל 2020 |
|  | 2 | 10 | 10 | 15 ביולי 2021 | 15 ביולי 2021 |
|  | 3 | 10 | 10 | 12 באוגוסט 2022 | 12 באוגוסט 2022 |
|  | 4 | 10 | 10 | 8 ביוני 2023 | 8 ביוני 2023 |
מקור שם הסדרה

שם הסדרה באנגלית - "Never Have I Ever" - מבוסס על משחק חברה מילולי האופייני לילדים ונערים אמריקאים שנקרא "אני מעולם לא...". במסגרת המשחק כל אחד מהמשתתפים מכריז בתורו על דבר-מה שמעולם לא עשה ואז אלו מהמשתתפים שכן עשו זאת נדרשים לעשות פעולה מוסכמת מראש, למשל שתיית משקה אלכוהולי. כל שמות פרקי הסדרה, למעט הפיילוט, מנוסחים במקור האמריקאי שלהם באופן שממשיך את ההכרזה "אני מעולם לא...". למשל הפרק השלישי מתורגם לעברית (לא רשמית) כדלקמן: "(אני מעולם לא...) השתכרתי עם הילדים הפופולריים". בישראל פחות מוכר המשחק "אני מעולם לא...", בעברית שם הסדרה מבוסס על משחק חברה ידוע "אמת או חובה", ושמות הפרקים נוסחו בהתאם לכך.
הפקה

לתפקיד הדמות הראשית נבחרה מאיטריי רמקרישנן הקנדית אחרי ש-15,000 מועמדות הביעו עניין בגילום הדמות בעקבות כך שיוצרת הסדרה, מינדי קלינג, הכריזה שתהליך הליהוק יהיה פתוח לבנות מכל העולם. הסדרה מבוססת בצורה חלקית על חייה המוקדמים של קלינג שהביעה סיפוק מכך שבסמוך להשקתה הפכה "אמת או חובה" לתוכנית הנצפית ביותר בנטפליקס ב-10 מדינות.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה | מקורות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | פרסי TCA | הישג יוצא דופן בתוכנית לכל המשפחה | "אמת או חובה" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הקהל | תוכנית הקומדיה של השנה | "אמת או חובה" | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Bianca Rodriguez (March 20, 2020). Mindy Kaling and Netflix's 'Never Have I Ever' Is Expected to Come In April. Marie Claire. Retrieved May 15, 2022
↑  Erik Pedersen (June 10, 2021). ‘Never Have I Ever’ Season 2 Gets Netflix Premiere Date. Deadline. Retrieved February 10, 2025
↑  Rosy Cordero (May 8, 2022). ‘Never Have I Ever’ Season 3: Netflix Reveals Premiere Date & First Look Photos. Deadline. Retrieved May 15, 2022
↑  Peter White (March 8, 2022). Mindy Kaling’s ‘Never Have I Ever’ Renewed For Fourth & Final Season At Netflix. Deadline. Retrieved May 15, 2022
↑  The Canadian Press (July 10, 2019). Canadian teen nabs lead role in upcoming Mindy Kaling comedy for Netflix. CBC.ca. Retrieved May 15, 2022
↑  Kevin Slane (May 6, 2020). Critics and audiences are loving Mindy Kaling’s new Netflix show, ‘Never Have I Ever’. Boston.com. Retrieved May 15, 2022
↑  TCA Award winners, www.tvcritics.org
↑  Taylor Swift, 'Barbie' and 'Grey's Anatomy' Score at 2024 People's Choice Awards: See the Full List of Winners, Peoplemag (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2019: "המפץ הגדול" | פרס בחירת הקהל לסדרת הקומדיה של השנה   2020–2022: "אמת או חובה"  | הבא: 2023: "רק רוצחים בבניין" |
כרזה לקראת צאת העונה השנייה
ניקול ריצ'י

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1981 (בת 43) ברקלי, ארצות הברית 
 סוגה מועדפת:  רית'ם אנד בלוז, פאנק, מוזיקת פופ 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אריזונה  בית הספר מונקלייר  תיכון ויליאם פלויד 
 בן או בת זוג:  ג'ואל מאדן (2010–?) 
 צאצאים:  ספרוו מאדן 
 מספר צאצאים:  2 
 http://nicolerichie.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ניקול קמיל ריצ'י (באנגלית: Nicole Camille Richie;‏ נולדה ב-21 בספטמבר 1981) היא ידוענית, דוגמנית ושחקנית טלוויזיה אמריקאית.
ביוגרפיה

נולדה בשם ניקול קמיל אסקוודו בברקלי, קליפורניה. בגיל שנתיים, עברה ריצ'י לגור בביתו של הזמר ליונל ריצ'י ואשתו. בגיל 3, החלה ריצ'י ללכת לטיפולים פסיכותרפיסטים כל שבוע, והיא נשארה בטיפול במשך הילדות שלה. כשהייתה בת 9, אימצו אותה בני הזוג באופן חוקי.
בנוסף להחלקה אומנותית, למדה ריצ'י בילדותה לנגן בגיטרה, צ'לו, כינור ופסנתר.
ריצ'י למדה אמנות ומדיה במשך שנתיים באוניברסיטת אריזונה.
קריירה

ב-2003 הצטרפה לחברת הילדות שלה פריס הילטון לתוכנית מציאות חדשה בשם "החיים הפשוטים". התוכנית מתעדת את מסען ברחבי ארצות הברית כשהן עובדות בעבודות מזדמנות כפועלות וכמלצריות ומתארחות אצל משפחות שונות. התוכנית שודרה ברשת FOX והפכה ללהיט, ובשנים 2004 ו-2005 צולמו שתי עונות נוספות של התוכנית.
באותה שנה, הופיעה ריצ'י למסיבת הסיום של התוכנית כשהיא רזה וכחושה מאוד, ובעיתונות הצהובה נטען שהיא חלתה באנורקסיה, טענה שריצ'י הכחישה. בנוסף באותה תקופה, חל ריחוק בין הילטון וריצ'י בעקבות ריב ביניהן.
ב-2004, הייתה ריצ'י חברה בלהקת רוק בשם "Darling". מאז 2005, עובדת ריצ'י על אלבום בכורה, אך תאריך יציאתו אינו ידוע.
ריצ'י ביצעה הופעות אורח בסדרות "איב" ו"אמריקן דרימז", והשתתפה בסדרת "Kids in America". בנוסף לשירה ומשחק, ריצ'י דגמנה ל"בונגו ג'ינס" ולמעצב הנעליים ג'ימי צ'ו.
בשנת 2007 נבחרה לייצג את קמפיין משקפי השמש של "ג'ורג'יו ארמני".
ב-2005, כתבה ריצ'י רומן אוטוביוגרפי בשם "האמת אודות יהלומים" (The Truth About Diamonds). הספר בעצם מתעד את הריב של ניקול ופריס רק בשמות אחרים.
בינואר 2006, דורג הספר במקום ה-32 של רבי המכר.
בשנת 2024 שיחקה בסרט קומדיית ההתבגרןת "Don't Tell Mom the Babysitter's Dead" בתור רוז.
חיים אישיים

בדצמבר 2006, החלה ריצ'י לצאת עם הזמר האמריקאי ג'ואל מאדן, סולן להקת הפאנק רוק גוד שארלוט ואחיו התאום של בנג'י מאדן. השניים נישאו בדצמבר 2010.
בתם נולדה ב-11 בינואר 2008, וב-9 בספטמבר 2009, נולד להם בן.
בנובמבר 2007, הקימו ריצ'י ומאדן את "קרן ריצ'י ומאדן לילדים". הקרן יצרה משרד רישום באינטרנט כדי לעזור למשפחות במצוקה.
חיים אישיים > הסתבכות עם החוק

ריצ'י הידרדרה לסמים וב-2002 נכנסה למוסד גמילה מהרואין.
בפברואר 2003, נעצרה ריצ'י במאליבו, קליפורניה, בחשד לאחזקת הרואין בזמן הנהיגה, ורישיונה נלקח ממנה.
ב-11 בדצמבר 2006, נעצרה שוב לאחר שנהגה בהיותה שיכורה. היא הודתה שהשתמשה במריחואנה ובויקודין לפני שנהגה, וב-27 ביולי 2007, היא נשלחה לרצות ארבעה ימי מאסר, אך לבסוף שוחררה כעבור כמה שעות בלבד. ריצ'י נשלחה לתוכנית לימודים של 18 חודשים, בה תלמד על נהיגה ללא שתייה וסמים קשים.
הערות שוליים

↑  סמדר שילוני, בייקון במגהץ, ביקור בסופר ופרה שרודפת את פריס הילטון: חזרה ל"החיים הפשוטים", באתר ynet, 26 בדצמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb150753935 (data)  GND: 1011884178  ICCU: VIAV147348  ISNI: 0000 0001 1934 1946  LCCN: n2006075135  MusicBrainz: 7980d742-17cb-4671-a671-2ab8e43f165f  NDL: 01210125  VIAF: 47053963   WorldCat (עם VIAF): 47053963
יחסי טורקיה–צרפת

| יחסי טורקיה–צרפת |
| --- | --- |
טורקיה: צרפת


טורקיה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 643,801
אוכלוסייה
87,614,636: 66,616,602
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,647: 45,498
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה נשיאותית למחצה דמוקרטיה פרלמנטרית למחצה

יחסי טורקיה–צרפת החלו כאשר הוקמה ברית בין פרנסואה הראשון, מלך צרפת וסולימאן המפואר במאה ה-16, והם מתמשכים מאז. היחסים נותרו ידידותיים במהלך תקופה של כמעט שלוש מאות שנים, עם חידוש אינטנסיבי של הקשר בתקופת שלטונו של לואי הארבעה עשר. היחסים הפכו מורכבים יותר, עם הפלישה למצרים על ידי נפוליאון בונפרטה ב-1798, ועם תחילת העידן המודרני.
היסטוריה > הברית הפרנקו-עות'מאנית

הברית הפרנקו-עות'מאנית, הייתה ברית שהוקמה בשנת 1536 בין מלך צרפת פרנסואה הראשון והסולטן הטורקי של האימפריה העות'מאנית סולימאן המפואר. המלך פרנסואה שהיה כלוא במדריד, כאשר נעשו המאמצים הראשונים לכונן ברית. המשלחת הצרפתית הראשונה סולימאן נשלחה מיד אחרי קרב פאביה על ידי אמו של פרנסואה הראשון, לואיזה, נסיכת סבויה, אבל המשלחת אבדה בדרך בבוסניה. בדצמבר 1525 משלחת שנייה נשלחה, בראשות ז'אן פראנגיפאני, אשר הצליחה להגיע לקונסטנטינופול, ביקשה את שחרורו של המלך פרנסואה, והתקפה על בית הבסבורג. פראנגיפאני חזר עם תשובה מסולימאן, ב-6 בפברואר 1526: ברמה העליונה יחסים אסטרטגיים בין האימפריה העות'מאנית ואת ממלכת צרפת התחיל במהלך שלטונם של סלימאן המפואר ובית ולואה, בזמן פרנסואה הראשון, מלך צרפת, ברבע הראשון של המאה ה-16, בכל פעם כאשר למלך הצרפתי היה צורך קריטי של ברית, וסיוע מסולטאן האימפריה העות'מאנית. המגעים שופרו עוד יותר, במיוחד מבחינה מסחרית, עם הקפיטולציות שניתנו על ידי הסולטאן ב-1535 וזה מתחיל עם ז'אן דה לה פורסט באותה שנה, ומאז צרפת שלחה שגרירים לטורקיה. תנאי הסחר המועדפים הללו סימנו את היחסים, הן במונחים מסחריים והן מעבר לכך, עד לביטולם עם הסכם לוזאן בשנת 1923. הנציג הטורקי הראשון שבילה תקופה ארוכה בפריז, היה יירמסקיז מוחמד סלבי, בתחילת המאה ה-18, בתקופה שבה האימפריה העות'מאנית ביקשה להבין את הסיבות של אובדן גדולתה לעומת מעצמות אירופה.
שתי המדינות היו במצב של מלחמה שלוש פעמים. הפעם הראשונה הייתה במהלך המערכה של נפוליאון במצרים וסוריה ב-1798–1800. הפעם השנייה הייתה במהלך מלחמת העולם הראשונה, במיוחד במערכת גליפולי שבה הכוחות הצרפתיים היו מועטים מאשר כוחות בריטניה וכוחות ANZAC, הפעם האחרונה הייתה בשנים 1919–1921 כחלק ממלחמת העצמאות של טורקיה, במה שכונה מלחמת קיליקיה, אולם הסכסוכים היו לעיתים קרובות מקומיים ואירעו לצד משא ומתן מדיני שנוהל באותה העת. עם חתימת הסכם אנקרה ב-20 באוקטובר 1921 בין שתי המדינות, צרפת הפכה למעצמה המערבית הראשונה שנטשה את הטענות שכוננו על ידי הסכם סוור והכירה בפועל בממשלה הטורקית החדשה שבסיסה באנקרה.
היסטוריה > היחסים במהלך היחלשות האימפריה העות'מאנית

האינטנסיביות של הקשר באה לידי ביטוי על ידי פתיחה של עד ארבעים קונסוליות צרפתיות, שהתמקדו לעיתים קרובות ביחסי הסחר, ברחבי האימפריה העות'מאנית במהלך המאה ה-18.
היסטוריה > היחסים כיום

בנובמבר 2019, נשיא צרפת עמנואל מקרון מתח ביקורת על המתקפה הטורקית על כורדיסטן הסורית, ותיאר את המתקפה כתורמת ל"מוות לקשרים האסטרטגים בנאט"ו על ידי ערעור התיאום בין בעלות הברית". נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן השיב בטענה שלמקרון יש הבנה רדודה בנאט"ו והוסיף כי מקרון עשוי להיות "מת במוח".
באוקטובר 2020, לאחר שראשו של סמואל פאטי נערף על ידי מחבל איסלאמיסטי על שהציג קריקטורות של מוחמד במהלך הרצאה בנושא חופש הביטוי, שני הנשיאים התנגשו שוב בהערותיהם על הרצח. מקרון התייחס לרצח כאל אינדיקציה ל"הפרדה איסלאמית רחבה יותר בה תתמודד המדינה הצרפתית", ואילו ארדואן הגיב בפומבי והציע כי מקרון יזדקק לטיפול נפשי. בעקבות הערה זו, החזירה צרפת את שגרירה מטורקיה. ארדואן קרא אז לאזרחי טורקיה להחרים מוצרים צרפתיים.
בשנת 2021 אמר נשיא צרפת בראיון כי טורקיה תנסה להתערב בבחירות לנשיאות צרפת בשנת 2022 על ידי "משחק על דעת הקהל". הוא הוסיף כי טורקיה עיוותה את הערותיו על האסלאם והפיצה שקרים מהתקשורת שבשליטת טורקיה וקטר. טורקיה דחתה את הטענות בדבר התערבות הבחירות. באוקטובר אותה שנה, איימה טורקיה לגרש את שגריר צרפת בעקבות תמיכתו בשחרור עות'מאן קבאלה, שהשתתף בניסיון ההפיכה בטורקיה מהכלא הטורקי.
התפשטות השפה הצרפתית בטורקיה

צרפתית היא השפה הקשורה לתקופת הטנזימאט תקופה של רפורמות (1839–1876) בהיסטוריה של טורקיה. מלבד העוסקים בפוליטיקה ודיפלומטיה, גם המחברים והקהל המיידי שלהם בשלבים השונים ברציפות של הספרות הטורקית המודרנית היו בשפה הצרפתית כמייחסים המערביים העיקריים שלהם. חשיבותה כשפה הזרה הראשונה שנרכשה על ידי חברי הכיתות המשכילות בטורקיה, נמשכה עד לתקופת הרפובליקה של טורקיה, ולמעשה, עד ממש לעת האחרונה. אף על פי שיש פחות טורקים היום הלומדים צרפתית כשפה זרה בלעדית, הידע שלה עדיין מיוצג היטב בקרב האינטליגנציה, וככזה, הוא מוערך מאוד. לדברי דו"ח הנציבות האירופית לשנת 2006, 3% מהתושבים הטורקים מסוגלים לנהל שיחה בצרפתית. לאחרונה גדלו קהילות המהגרים ממוצא טורקי, בכל הרמות של החברה, בצרפת, בלגיה, שווייץ וקנדה לחזק את מעמד ידיעת הצרפתית בטורקיה, מבחינה איכותית וכמותית.
צירוף טורקיה לאיחוד האירופי

בשנת 2004, הנשיא ז'אק שיראק, אמר כי צרפת תקיים משאל עם על כניסתה של טורקיה לאיחוד האירופי עם עליית הנושא, וכל הרחבה נוספת של האיחוד תהיה כפופה להצבעה פופולרית.
ב-2007, נשיא צרפת ניקולא סרקוזי הצהיר, כי "לטורקיה אין מקום בתוך האיחוד האירופי." סרקוזי המשיך, "אני רוצה לומר כי אירופה חייבת לתת לעצמה גבולות, שלא לכל המדינות יש ייעוד להיות חברות באירופה, החל מטורקיה שאין לה מקום בתוך האיחוד האירופי."
ב-2018, נשיא צרפת עמנואל מקרון נפגש עם נשיא טורקיה רג'פ ארדואן ואמר שלא תהיה התקדמות בתהליך ההצטרפות של טורקיה לאיחוד האירופי.
יחסי סחר

עם תנאי השוק הפתוח (עבור מוצרים תעשייתיים) שיצאה לדרך עם איחוד המכס של האיחוד האירופי-טורקיה החל משנת 1996, נתוני המסחר בין צרפת לטורקיה התגברו פי שניים וחצי במהלך חמש השנים שלאחר מכן, והגיעו ל-58 מיליארד דולר בשנת 2000, כאשר צרפת רושמת עודף ברור. טורקיה הפכה לשותפה הסחר השלישית בגודלה של צרפת מחוץ לאיחוד האירופי, וצרפת הפכה לשותפה השלישית בגודלה של טורקיה בסך הכל. אובדן התנופה שנגרם כתוצאה מהתקלות הכספיות בשלהי 2000 ותחילת 2001 השפיע כבר ב-2002.
עד לאחרונה, טורקיה עדיין משכה נתח צנוע במגמות השקעות זרות ישירות בעולם, אם כי צרפת ושמות המותגים הביתיים שלה היו נוכחים באופן ניכר במניה זו מאז שנות ה-60. ה-FDI הצרפתי עלה החל מהמחצית השנייה של שנות ה-80 במהלך שנבלם באופן זמני על ידי אותם משברים פיננסיים של 2000–2001. בתקופה של 1980–2000 הייתה צרפת באופן מצטבר המשקיעה הזרה הראשונה בטורקיה, והשקיעה שווי של 5.6 מיליארד דולר. בשנת 2003, לטענת האוצר הטורקי, היו בטורקיה 270 מפעלים צרפתים, התואמים נתחי שוק משמעותיים בתחום הרכב, הבנייה — בעיקר לייצור חשמל, מלט, ביטוח, הפצה ותעשיית התרופות.
רצח העם הארמני

לאחר אישור הצעת חוק צרפתית ב-22 בדצמבר 2011 שהגדירה את הכחשת רצח העם הארמני פשע שדינה עד שנה מאסר וקנס בסך 45,000 אירו (על $61,387), הממשלה הטורקית הקפיאה את היחסים הדו-צדדיים והפגישות הפוליטיות עם צרפת. טורקיה גם ביטלה את הרשות לספינות צרפתיות לעגון, ולמטוסי הצבא הצרפתי לנחות בטורקיה, וכל מטוס צבאי צרפתי יצטרך לבקש אישור לכל טיסה על מנת להשתמש במרחב האווירי הטורקי. ממשלת טורקיה הזהירה בעבר את ממשלת צרפת כי העברת הצעת החוק בסנאט, על פיה היא תהפוך לחוק, תפגע באופן רציני ביחסים הדו-צדדיים.
מאחר שטורקיה סגרה את הגישה לכוחות צרפתיים אל המרחב האווירי שלה ואל נתיבי הים שלה, צרפת נאלצה להתמודד עם בעיה לוגיסטית צבאית, והתקשתה להביא את חייליה אל אפגניסטן וממנה, שכן כל דרך אחרת נחשבה כמסוכנת וגם "יקרה מדי", לדברי שר הביטחון הצרפתי ז'ראר לונגואה.
ב-28 בפברואר 2012, המועצה החוקתית של צרפת קבעה כי החוק החדש אינו חוקתי ולא ביטל את החוק. עם זאת, צרפת העבירה ב-1990 את חוק גיסוט שהפך לבלתי חוקי לפקפק בקיומם של פשעים נגד האנושות, שנועדו להיות מכוונים להשואה.
נציגויות דיפלומטיות

טורקיה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, ו-5 קונסוליות בבורדו, ליון, מרסיי, נאנט ושטרסבורג. מאידך, צרפת מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה, ו-8 קונסוליות באנטליה, בורסה, אדירנה, גזיאנטפ, איסקנדרון, איסטנבול, איזמיר ומרסין.
הפלות מלאכותיות בישראל

הפלות מלאכותיות בישראל מתקיימות בשיעור ממוצע יחסית לעולם המערבי. ביצוע ההפלות מוסדר בחוק העונשין, הקובע את התנאים לאישור הפלה.
תפוצת ההפלות בישראל

על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (למ"ס), בשנת 2021 נרשמו בישראל 16,591 פניות לוועדות להפסקת היריון, ומתוכן כ-99.5% אושרו. שיעור הפניות לוועדות להפסקת היריון היה 0.77% מכלל הנשים בגילאי 15–49, שיעור הנמצא בירידה מתמדת מאז 1988. שיעורי הפניות הגבוהים ביותר הם בגילאים 20 עד 34 והנמוכים ביותר בגילאים 40 ומעלה. ב-47.9% מהמקרים, ההפלה מאושרת עקב היריון מחוץ למסגרת הנישואין. הסיבה השנייה בשכיחותה היא סיכון למום גופני או נפשי בעובר.
כמחצית מההפלות מתבצעות בבתי חולים ציבוריים, והשאר במרפאות פרטיות.
בהשוואה לעולם, שיעור ההפלות במדינת ישראל הוא בינוני. לפי נתוני הלמ"ס, שיעור הפניות לוועדה להפסקת היריון בישראל (7.7 לכל 1,000 נשים בגיל הפריון ב-2020, לעומת 18.6 בשנת 1988), נמוך מאנגליה וולס (16.2) וארצות הברית (13.2), וגבוה מגרמניה (5.6) ומפינלנד (8.2).
חוקיות ומימון > הפסקות היריון של נערות

הפסקות היריון לנערות עד גיל 19 נעשות בקופות החולים בנוהל ייחודי שנקבע לאור צרכים ורגישויות ייחודיות. החלטה של נערה להפסיק את ההיריון, נעשית לעיתים שלא בידיעת ההורים או קרובי המשפחה. לעיתים ההחלטה זו עשויה להוות סיכון אמיתי לשלומה. בשל כך נקבע במשרד הבריאות נוהל ייחודי המאפשר לה לעבור את ההליך במלואו תוך שמירה על חיסיון וללא צורך בהסכמת הוריה. נוהל זה כולל את ההנחיות הבאות:
מתן חופש בחירה רב יותר בבחירת המוסד הרפואי בו תתבצע הפסקת ההריון. כך למשל, לצורך לבחור מוסד המרוחק ממקום מגוריה ולהקטין בכך את רמת הסיכון וחשיפת פרטיה.
רגישות מיוחדת לבקשותיה של הקטינה הנוגעות לצורך לזרז תהליכים ככל הניתן כגון קביעת תור לרופא/ה, בדיקת אולטרה סאונד וכו'.
הנחיית הצוות לאפשר לקטינה להציג תעודה מזהה כלשהי ולא כרטיס מגנטי של קופת חולים.
הקלות בגביית השתתפות עצמית בשירותים הקשורים בהפסקת ההריון. בשל החשש כי העלות תהווה חסם בפני קבלת השירות הרפואי, כגון: פטור מהשתתפות עצמית בביקור אצל רופא/ת נשים; קבלת טופס התחייבות מקופת החולים לוועדה להפסקת היריון, ולביצוע ההליך עצמו.
הגבלת המידע המופיע באתר האינטרנט של הקופה, תחת שם המבוטחת בנוגע לביצוע הפסקת ההריון.
השפעת הפלות על בריאות הנפש

מחקרים רבים מצאו באופן עקבי שהפלה מלאכותית אינה מגבירה את הסיכון לבעיות נפשיות, יחסית ללידה עקב הריון לא מתוכנן. יחד עם זאת, סקירה של Coleman שפורסמה בספטמבר 2011 הגיעה למסקנה שונה, לפיה הפלה מגדילה את הסיכון אצל נשים לבעיות נפשיות ב-81% וכי 10% מבעיות בריאות הנפש אצל נשים מיוחסות להפלות. חוקרים רבים הטילו ספק באמינות מחקר זה ומצאו בו שגיאות ומידע מוטעה.
ארגונים נגד הפלות

בישראל פועלת אגודת אפרת המנסה לשכנע נשים שלא להפיל ומבטיחה סיוע כספי לצורך טיפול בתינוק, וזאת לנשים שיוותרו על ביצוע הפלה.
כמו כן פועל בנושא זה ארגון "לילך" שהוא שלוחה של עמותת "בעד חיים - Pro-Life Israel" שמרכזה בירושלים. גם ארגון "הידברות" מנסה למנוע מצעירות לעבור הפלה מלאכותית.
לקריאה נוספת

לילך רוזנברג־פרידמן, ציונות מבטן ומלידה: הילודה ביישוב ובמדינת ישראל בראשיתה: מניעתה ועידודה 1960-1918, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2023.
הערות שוליים

↑  פניות לוועדות להפסקת היריון בשנת 2021, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ‏17 בינואר 2023.
↑  הפלה פרטית - הפסקת היריון פרטית עם מומחה, באתר פרופסור דוד סוריאנו, ‏2013.
↑  מחקר על צמצום הילודה בת"א-יפו, מעריב, 24 במרץ 1961
↑  נוריד ארד, החוק וההפלות בארץ ובעולם, דבר, 5 ביולי 1971
↑  גילי ארקין, "ועדת ההפלות" של שר הבריאות עשויה להמליץ על שינוי חוק ההפלות, מעריב, 12 במרץ 1973
↑  תקנות העונשין (הפסקת היריון), תשל"ח–1978, באתר "נבו"
↑  מיכל אביב , הפסקת הריון: מה העונש על הפלה לא חוקית על פי הדין הפלילי?, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏23/06/2016
↑  הפסקות הריון על פי החוק 1990‐2010, באתר של משרד הבריאות, נובמבר 2011
↑  רשימת ועדות לאישור הפסקת הריון, באתר משרד הבריאות
↑  ע"א 413-80 פלונית נ' פלוני, ניתן ב-25 במרץ 1981;
דב פרימר, מעמדו של הבעל בהפלת העובר במשפט העברי, תשע"א;
דפנה ברק-ארז, תקדימיוֹת - נשים קובעות תקדים במשפט הישראלי, כנרת, זמורה, דביר, 2024, הפרק "גבר, אשה והפלה", עמ' 93–98.
↑  ירון קלנר, סל התרופות 2014: הפלות חינם גם ללא סיבה רפואית, באתר ynet, 30 בדצמבר 2013
↑  הפסקות היריון יזומות, באתר מבקר המדינה, ‏2016
↑  בקשת חופש מידע מהלמ"ס בנוגע להפסקות הריון 23.3.2018
↑  אדיר ינקו, רגע לפני הבחירות: אושרו התקנות שיקלו על נשים בהפסקת הריון, באתר ynet, ‏27 ביוני, 2022
↑  חוזר סמנכ"ל 3–2012, הפסקות הריון בקטינות עד גיל 19
↑  https://www.health.gov.il/hozer/sbn13_2012.pdf
↑  Senate Votes To Substantially Limit Abortion In Missouri, STLPR, ‏2019-05-15 (באנגלית)
↑  ליאור אילתי, נועה טל ואדיר ינקו, איומים, תמונות זוועה, הבטחות לכסף: כך מנסה "הידברות" למנוע מצעירות לעבור הפלה, באתר ynet, 21 בנובמבר 2017.
מפגינות למען הפלה חוקית בישראל ביום האישה הבינלאומי בשנת 1978. אוסף דן הדני, הספרייה הלאומית
דני יתום

דני יתום מלווה את ראש ממשלת ישראל יצחק רבין וראש ממשלת אסטוניה מארט לאר
דני (דן) יתום (נולד ב-15 במרץ 1945) הוא אלוף בצה"ל במילואים, לשעבר ראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, וכיהן כחבר כנסת מטעם מפלגת העבודה.
קריירה צבאית

יתום נולד וגדל בשכונת עין התכלת בנתניה כדני יוסם, בוגר תיכון "טשרניחובסקי" במגמה המתמטית-פיזיקלית. בשנת 1963 התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת מטכ"ל. יתום עבר טירונות צנחנים ולאחר מכן מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. לאחר תום המסלול השלים בהצטיינות קורס קציני חי"ר ובסיומו שב ליחידה כמפקד צוות. בעת שהיה בדרגת סגן הוענק לו עיטור המופת. בהמשך שימש יתום כמפקד פלוגה ביחידה והשתתף במבצע תשורה. כמו כן שימש כסגנו של אהוד ברק בעת שהלה שימש כמפקד היחידה. בתפקידו זה השתתף בין השאר בפעולת ההשתלטות על מטוס סבנה.
בשנת 1972 עבר לחיל השריון, ושירת במשך 10 שנים ביחידותיו. יתום היה סגן מפקד גדוד 195 ("אדם") של חטיבה 401, ולחם במלחמת יום הכיפורים בקרבות חזית הדרום. מיד לאחר המלחמה שימש כמפקד הגדוד. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של אוגדה 252 ולמפקד חטיבת שריון במילואים. לאחר תקופת השתלמות בארצות הברית מונה לקצין אג"ם של גייסות השריון, ובשנים 1980–1981 פיקד על חטיבה 14, חטיבת שריון סדירה. לאחר מכן שימש כראש חטיבת תורת השריון, קודם ב-1982 לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מחלקת מחקר ופיתוח, לאחר חצי שנה התמנה למזכיר צבאי לשר הביטחון משה ארנס. בשנים 1985–1986 שימש מפקד עוצבת הפלדה ובשנת 1987 קודם לדרגת אלוף ומונה לראש אגף התכנון. בשנים 1991–1993 כיהן כמפקד פיקוד המרכז. בשנים 1993–1996 כיהן כמזכיר צבאי לראש הממשלה ולשר הביטחון, בעת שיצחק רבין ואחריו שמעון פרס כיהנו בתפקידי ראש הממשלה ושר הביטחון.
יתום סיים תואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים.
לאחר פרישתו מצה"ל

בשנים 1996–1998 כיהן כראש "המוסד". עמד בראש "המוסד" בעת ניסיון ההתנקשות בח'אלד משעל על אדמת ירדן בשנת 1997. יתום היה ראש "המוסד" הראשון ששמו הותר לפרסום באמצעי התקשורת, ובכך נסדקה מעט העמימות סביב "המוסד".
בין 1999 ל-2001, שימש כראש המטה המדיני-ביטחוני של ראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק.
בשנים 2001–2003 היה יושב ראש מועצת המנהלים של חברת "כור מתכת".
קריירה פוליטית

בשנת 2003 נבחר יתום לראשונה לכנסת, מטעם מפלגת העבודה. הוא כיהן בוועדת החוץ והביטחון, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בוועדת הכספים ובוועדת הכנסת, וכן עמד לתקופה מסוימת כיושב ראש הוועדה המיוחדת לבעיית העובדים הזרים ושימש כיושב ראש השדולות למען חיילי החובה ולמען גדר ההפרדה. במהלך כהונתו יזם יחד עם אחיו, חבר הכנסת אהוד יתום, תיקון חקיקה שביטל את ההוראה שקובעת כי אלמני צה"ל שנישאו מחדש ימשיכו לקבל קצבת שאירים רק אם נישואיהם החדשים פקעו בתוך עשרים שנים מיום שנישאו. כמו כן יזמו השניים במשותף תיקון בחוק המועצות האזוריות (בחירות) שאיפשר את השתתפותם של חיילים בבחירות למועצות האזוריות באמצעות קלפיות מיוחדות לחיילים, בדומה לבחירות הכלליות ולבחירות ליתר הרשויות המקומיות. בנוסף, היה בין יוזמי חוק הקרינה הבלתי מייננת, המסדיר את הפיקוח על מקורות הקרינה הבלתי מייננת.
בשנת 2004 היה בין החותמים על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובעת שהתכנית חיונית לביטחון ישראל.
בשנת 2006 נבחר מחדש לכנסת ה-17. בכנסת זו המשיך לכהן בוועדת החוץ והביטחון, וכן כיהן כחבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט. הוא גם המשיך לעמוד בראש השדולה למען גדר ההפרדה. יתום קידם, יחד עם חבר הכנסת אבשלום וילן, את חוק שירות המילואים, והצעת חוק נוספת, שיזם יחד עם גלעד ארדן, המרחיבה את הוראות חוק הלוואות לשכר לימוד כך שיחולו גם על סטודנטים לתואר שני, אושרה בקריאה ראשונה.
בשנת 2007 התמודד יתום על ראשות מפלגת העבודה מול אהוד ברק, עמי אילון, אופיר פינס-פז ועמיר פרץ, אולם זכה רק במקום האחרון ולקראת הסיבוב השני, הביע תמיכה באהוד ברק.
ב-2 ביולי 2008 התפטר מהכנסת, בשל המשך תמיכת מפלגת העבודה בממשלת אולמרט ותחושתו, כי אינו יכול להשפיע כחבר הכנסת. לאון ליטינצקי החליף אותו בכנסת. על התפטרותו אמר: “הסיבה העיקרית הייתה שבמלחמת לבנון השנייה הייתי חבר בוועדת חוץ וביטחון וחבר בוועדה המסווגת לביקורת על גופי המודיעין והביטחון, וראיתי עד כמה היינו חסרי אונים. לא הייתה דירקטיבה של ממשלה וצבא. לא היה ברור אם ממשיכים רק בהפצצות חיל אוויר, שהיו בשבוע הראשון והצליחו, ומנגד לא ניתנה פקודה להיכנס לשטח. אהוד ברק, שהתמודד ב־2008 פעם נוספת על תפקיד יו"ר המפלגה, אמר במסגרת המרוץ שאנחנו לא יכולים לתת גיבוי לממשלה כזו, ובסוף נשאר בה. זה הכריע אצלי את הכף, וכמה ימים אחרי הודעתי שאני מתפטר. היינו אז בקואליציה, אם היינו עוברים לאופוזיציה, זה היה סיפור אחר".
בשנת 2011 טען שאם השיטות האחרות לא ימנעו מאירן להגיע לנשק גרעיני ישראל תהיה חייבת לתקוף באיראן.
בעקבות כישלון מפלגת העבודה בראשות אבי גבאי בבחירות לכנסת העשרים ואחת, באפריל 2019, התראיין לתקשורת והצהיר שהוא שוקל להתמודד על ראשות מפלגת העבודה. הוא הסכים באותה עת שאין פרטנר בצד הפלסטיני, ופעל במסגרת מפקדים למען ביטחון ישראל להפסקת הבנייה בהתנחלויות מעבר לגושים הגדולים ולקריאה ישראלית שאין לישראל עניין בשטח שבין גדר הביטחון לנהר הירדן. לגבי רצועת עזה הוא הציע לתת לה מכה קשה ביותר מהאוויר כמו שנעשה לרובע דאחייה בביירות במלחמת לבנון השנייה, יחד עם סיכולים ממוקדים, ובמקביל לקרוא למדינות העולם לסייע בשיקום הרצועה ובניית מקורות תעסוקה ופרנסה, ולהביא את הרשות הפלסטינית לשלוט ברצועת עזה.
ב-4 בינואר 2021 הכריז על הקמת מפלגה בשם "ותיקי ישראל". ב-3 בפברואר, יום קודם לסיום הגשת הרשימות לבחירות לכנסת העשרים וארבע, החליט לפרוש וקרא לחיבורים בגוש השמאל, תחת מנהיגותו של יו"ר "יש עתיד", יאיר לפיד.
באוגוסט 2021 הקים את חברת האסטרטגיה C.I.Y Group, עם היועצים האסטרטגיים עופר ענבר, נבו כהן ואיש המודיעין לשעבר עמר יתום, בנו.
משפחתו

יתום נשוי לטובה ואב לחמישה בנים ומתגורר בהרצליה. אחיו, אהוד יתום, שימש כחבר הכנסת מטעם הליכוד, ואח נוסף שלו הוא משה (מושיק) שהיה מפקד חטיבת אגרוף הברזל.
ספריו

"שותף סוד: מסיירת מטכ"ל ועד המוסד", ידיעות ספרים, (פרק מתוך הספר), 2009.
לבירינת של כוח, הוצאת קונטנטו-נאו, 2016.
לקריאה נוספת

יוסי מלמן ודן רביב, "מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין", הוצאת ידיעות ספרים, 2012.
רונן ברגמן, "נקודת האל-חזור", המתאר את מלחמתו של המודיעין הישראלי באיראן ובחזבאללה, הוצאת כנרת, 2007.
משה זונדר, "סיירת מטכ"ל", כתר ספרים, 2000.
אורי שגיא, "היד שקפאה". תל אביב, ידיעות ספרים, 2011.