אסון צור הראשון
תחקירים מאוחרים

כשלוש שנים לאחר האסון קיבל ארגון חזבאללה אחריות לאסון (אף שהוקם באופן רשמי ב־1984) ופרסם כביכול את זהות המתאבד, שתואר כ"שהיד" הראשון של הארגון – אחמד קציר מהכפר דיר קאנון אל־נהר שבנפת צור. מאז, חזבאללה מציין ביום האירוע, 11 בנובמבר, את "יום השהיד", והאיראנים קראו על שמו רחוב בטהרן. לפי אותם פרסומים, בתכנון הפיגוע ובשיגורו של המתאבד למשימה השתתפו כמה ממקימי הזרוע הצבאית של חזבאללה, בהם עימאד מורנייה (שהיה רק בן 19 באותה עת). פרסום זה עורר מאז ספקות לגבי מסקנותיה של ועדת החקירה לאסון.
בתחקיר שפורסם ב"הארץ" ביוני 1998 נחשפו עדויות של אנשי ביטחון בכירים שעסקו בחקירת האסון, שהצביעו על כך שהפיצוץ היה תוצאה של פיגוע טרור מכוון. עוד נחשף כי ועדת החקירה התעלמה מחלק מהראיות, וצה"ל ושב"כ אף הסתירו מידע מהמשפחות השכולות ומהציבור, משיקולים פוליטיים, במטרה שלא לערער את התמיכה הציבורית במבצע "שלום הגליל".
ב־2007, בספר "נקודת האל־חזור", טען רונן ברגמן שחקירת מצ"ח מצאה כמה ראיות המצביעות על גורם אחר לאסון – פיצוץ מכונית תופת:
שלושה עדי ראייה ראו מכונית מסוג פיג'ו נוסעת במהירות גבוהה אל תוך הבניין, לפני הפיצוץ. שניים מהם, לבנונים שנפצעו בפיצוץ, סיפרו על כך לרופא שטיפל בהם בבית החולים של צור.
במרחק עשרות מטרים מהזירה, נמצא מנוע של מכונית פיג'ו שמספרו הראה שהיא נרכשה בלבנון ולא הייתה בשימוש צה"ל.
בין ההריסות נמצאה רגל אדם שלא הייתה שייכת לאף אחד מן החללים.
שחזור של הפיצוץ שערכו מומחי רפא"ל העלה שייתכן מאוד שמדובר במכונית תופת.
בספרו טען ברגמן שעל החוקרים הופעל לחץ שלא להגיע למסקנות נחרצות, והדבר ניכר בפירוט המסקנות בדו"ח חקירת המשטרה הצבאית. צה"ל החליט שלא לפרסם דו"ח זה של מצ"ח ולדבוק בגרסה הרשמית, שלפיה מדובר בתאונה של פיצוץ בלוני גז. השב"כ מכחיש את קיום הדו"ח עד עצם היום הזה, אף כי שופט בית המשפט המחוזי בחיפה יצחק דר העיד גם הוא על קיום הדו"ח ושהוא היה אחד ממחבריו כשהיה חוקר במשטרה הצבאית החוקרת.
דובי איכנולד, שהיה מפקד יחידת משטרה צבאית בצור בעת האסון, והיה בין הניצולים מן הבניין שקרס, כתב על חוויותיו תחת ההריסות ולאחר החילוץ בכתבה שפורסמה במוסף "7 ימים" של ידיעות אחרונות ב־26 באוקטובר 2012. בכתבה גם הוא ציין שהתקיימה חקירת מצ"ח, בראשות סא"ל ליאון בכר, אשר העלתה כי מכונית תופת מסוג פיג'ו היא שגרמה לקריסת הבניין, ולא פיצוץ גז. הוא גם חזר על הממצא שלפיו למחבל המתאבד שנהג במכונית נערכה הלוויית שהיד בכפרו.
מאמר שפרסם המזרחן שמעון שפירא בכתב העת של המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, ב־15 באוקטובר 2020, תיאר בפירוט את מעורבותם של עימאד מורנייה ואחמד קציר בפיגוע ואת השתלשלות האירועים.
בנובמבר 2022 פנו 2 גמלאי שב"כ, ניצולי הפיגוע, לראש השב"כ וביקשו ממנו לבצע בדיקה מחודשת עם כל הממצאים שהם אספו במשך השנים. לאחר שבדק את פנייתם פנה לרמטכ"ל ולמפכ"ל ובהודעה משותפת הודיעו צה"ל, השב"כ והמשטרה על הקמת צוות שיבחן מחדש אם לפתוח בבדיקה רשמית מחודשת באשר לנסיבות האירוע. ביוני 2023 הודיע צוות הבדיקה כי ממצאים חדשים מחזקים את החשד שהפיצוץ נגרם מפיגוע חבלני. בעקבות זאת תוקם ועדה חדשה, בראשות אלוף (מיל') אמיר אבולעפיה, לחקר נסיבות האסון.
ביולי 2024 צוות החקירה קבע שמכונית תופת מסוג פיג'ו 504 עם 50 ק"ג חומר נפץ ומספר בלוני גז נכנסה דרך פתחו הראשי של הבניין, עד למרכזו של המבנה, והתפוצצה בקרבת ארבעה עמודים, שנפילתם גרמה לקריסת המבנה כולו. ועדת אבולעפיה חקרה כיוונים נוספים שלא הייתה לגביהם מודעות בשנות השמונים, כמו צבע וריח הפיצוץ. הוועדה התבססה על הממצאים שאספה ועדת זורע, כמו גם על חקירת המצ"ח, על עדויות המכון לרפואה משפטית מהרוגי האירוע, על תמונות שצולמו במקום, ועל דו"ח של מומחי הנדסה שניתחו את מבנה הבניין.