stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחמן אביגד
ביוגרפיה

אביגד נולד בשם נחמן רייס (Reiss) לפרל (לבית פַארְבּ) וליצחק רייס בעיירה זבלוב (Zawalów) שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בפולין), והתחנך בברנו שבצ'כוסלובקיה, שם למד ארכאולוגיה. בשנת 1925 עלה לארץ ישראל, והחל להתעניין באתרים ארכאולוגיים. עבד באתר החפירות של בית הכנסת בבית אלפא ובבית הכנסת בחמת גדר, כעוזרו של אליעזר ליפא סוקניק. בשנת 1952 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים, שבה עסק בעיר הקברים בנחל קדרון. בשנים 1949–1974 היה אביגד חבר סגל האוניברסיטה, ובשנת 1959 קוּדם לדרג פרופסור חבר.
משנת 1953 עסק אביגד בחפירות בבית שערים. כמו כן לקח חלק בסקר במצדה שקדם לחפירות ובחקר המערות במדבר יהודה.
אביגד התמחה, בין היתר, בחקר הכתב העברי הקדום והכתב הארמי הקדום של תקופות הבית הראשון, הבית השני, המשנה והתלמוד, והיה בכך למומחה בעל שם עולמי. בין היתר הוא שפענח נכונה את כתובת קבר ...יהו אשר על הבית וכתובת בני חזיר מירושלים, כתובות מבית העלמין הקדום של בית שערים וכתובת המשקוף מבית הכנסת הקדום של כפר נבוריה (נברתין). לאחר מותו הוציא לאור פרופ' בנימין זאס מאוניברסיטת תל אביב את אחד ממפעלי חייו של אביגד – קורפוס החותמות והטביעות בכתבים שמיים, שעליו שקד במשך עשרות שנים. אביגד גם ההדיר ופרסם את אחת מן המגילות הגנוזות של מדבר יהודה: המגילה החיצונית לבראשית.
בין השנים 1969–1985 ניהל אביגד את החפירות הארכאולוגיות ברובע היהודי שבעיר העתיקה בירושלים. אחת התגליות החשובות שלו במקום הייתה הקביעה כי היישוב החל בגבעה המערבית של ירושלים בשלהי תקופת הברזל (במאה ה-8 לפנה"ס), תגלית ששיאה היה בחשיפת החומה הרחבה של העיר באותה תקופה. בכך הכריעו הממצאים מחלוקת ארוכת שנים בין חוקרים בשאלה מה היה היקפה של העיר בימי הבית הראשון, והתברר שהעיר התרחבה אז לגבעה המערבית. מן השרידים של ימי הבית השני שחשפה משלחת אביגד ניתן למנות את בתי המגורים של 'העיר העליונה', ובהם הבית השרוף ובית המידות של הרובע ההרודיאני. מבין החפצים הקטנים תצוין חריתה על גבי טיח ובה צורת מנורה מימי בית המקדש, שהוא תיאור חפץ קודש זה מפרק הזמן שקודם לחורבן. מן השרידים של התקופה הביזנטית, הם שרידי כנסיית הניאה, וקטע ניכר מן הרחוב (הקארדו) החוצה את העיר מצפון לדרום.
בשנת 1954 זכה אביגד בפרס ביאליק לחכמת ישראל על ספרו "מצבות קדומים בנחל קדרון", ב-1977 הוענק לו פרס ישראל לחקר ארץ ישראל, וב-1983 הוענק לו פרס רוטשילד בתחום מדעי הרוח. בשנת 1979 זכה בפרס פרשיה שימל המוענק על ידי מוזיאון ישראל בתחום הארכאולוגיה ותחומים קרובים.
בשנת 1984 הוענק לו התואר "יקיר ירושלים".
אביגד הלך לעולמו בירושלים בראשית שנת 1992, בן 86 היה במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים. על שמו רחוב בשכונת נווה שאנן בירושלים.
ספריו

מצבות קדומות בנחל קדרון, 1954.
מגילה חיצונית לבראשית ממגילות מדבר יהודה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1957 (עם יגאל ידין).
'בולות וחותמות מתוך ארכיון ממלכתי מימי שיבת ציון', בתוך: "קדם" - מונוגרפיות של המכון לארכאולוגיה (עורך: יגאל ידין), האוניברסיטה העברית ירושלים: 1976.
תגליות ארכאולוגיות ברובע היהודי בירושלים: תקופת בית שני, ירושלים: החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה ומוזיאון ישראל, 1977.
העיר העליונה של ירושלים: פרשת החפירות הארכאולוגיות ברובע היהודי של העיר העתיקה בירושלים, הוצאת שקמונה, 1980.
בולות עבריות מימי ירמיהו: אודים מוצלים מארכיון תעודות, ירושלים: החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, 1986.
לקריאה נוספת

דן בר"ג, "קווים לפעלו המדעי של נחמן אביגד", מדעי היהדות 32, תשנ"ב
הערות שוליים

↑  פרופי נחמן אביגד — חתן פרס ישראל בחקר ארץ־ישראל, על המשמר, 20 במרץ 1977
↑  216 תעודות גמר חלקה השנה האוניברסיטה העברית, חרות, 21 בדצמבר 1952
↑  אריה נשר, גילוי מפתיע בבית־שערים, הארץ, 1 בספטמבר 1955
↑  דן עומר, חפירות - העיר העליונה של ירושלים, מאת פרופ' נחמן אביגד, כל העיר, 5 ביוני 1981
↑  תובעים לא לבנות על החומה מימי הבית הראשון, למרחב, 18 בינואר 1971
↑  היום חלוקת פרם ביאליק, זמנים, 11 ביולי 1955
↑  עתי"ם, מת פרופי נחמן אביגד, מבכירי הארכיאולוגים, חדשות, 29 בינואר 1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258176005171  BIBSYS: 90556306  BnF: cb12056315s (data)  CiNii: DA0471738X  GND: 11905373X  ICCU: CFIV050292  ISNI: 0000 0001 1453 2284  LCCN: n83179025  NKC: jcu2013751817  NLA: 36505645  NTA: 073020893  RERO: 02-A002953959  SELIBR: 175763  SUDOC: 028802241  VcBA: 495/125043  VIAF: 100167884   WorldCat (עם VIAF): 100167884
ניר שביב

| --- | --- |

ניר שביב, 2009
 לידה:  6 ביולי 1972 (בן 52) אית'קה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה, פיזיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל (1996) 
 מנחה לדוקטורט:  ארנון דר 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תרומות עיקריות
 חקר בהירות אדינגטון וקרניים קוסמיות
 
ניר יוסף שביב (נולד ב-6 ביולי 1972 באית'קה, ניו יורק) הוא פרופסור לפיזיקה במכון רקח שבאוניברסיטה העברית בירושלים. חוקר בתחומים של אסטרופיזיקה ושינוי אקלים.
ביוגרפיה

שביב גדל בחיפה. בנם של הפיזיקאי גיורא שביב והארכיטקטית עדנה שביב.
בהיותו בתיכון סיים תואר ראשון בהצטיינות בפיזיקה בפקולטה לפיזיקה בטכניון ובזמן שירותו הצבאי בחיל המודיעין סיים את מרבית חובותיו לתואר שני. לאחר שחרורו עשה את הדוקטורט בטכניון באסטרופיזיקה, אותו סיים ב-1996. בהמשך עשה פוסט דוקטורט במכון הטכנולוגי של קליפורניה ופוסט דוקטורט שני במכון הקנדי לאסטרופיזיקה תאורטית באוניברסיטת טורונטו. בין השנים 2010 ל-2014 כיהן כיו״ר המועצה המתאמת של ארגוני הסגל הבכיר בארץ. החל משנת 2014 חבר במכון למחקר מתקדם בפרינסטון שבניו ג׳רזי.
בין השנים 2014–2018 כיהן כיו״ר מכון רקח לפיזיקה.
שביב נשוי ואב לשניים. אביו, פרופסור גיורא שביב, אימו פרופסור עדנה שביב, שניהם מכהנים בטכניון. אחיו הם: ד"ר גיא שביב וד"ר אילן שביב.
מחקר

בתחום האסטרופיזיקה, שביב התפרסם לאחר שהראה שבהירות אדינגטון (ע"ש ארתור אדינגטון) אינו גבול עליון כפי שחשבו. דהיינו, גופים שונים יכולים להאיר בעצמת הארה גבוהה יותר ללא שהם יתפרקו כתוצאה מלחץ הקרינה. זאת מפני שגופים המאירים בעצמה גבוהה מפתחים אי-יציבויות המורידות את האטימות הממוצעת של החומר. בכך הסביר שביב כיצד יכול היה הכוכב אטא קארינה להאיר פי כחמישה יותר מאשר גבול אדינגטון, או כיצד נובות יכולות להאיר בעצמה גבוהה כל כך.
מחקר > שינויי אקלים

שביב התפרסם בעיקר בזכות ההיפותזה שלו בדבר קרניים קוסמיות והתרומה שלהן לשינויי אקלים. בשנת 2002, העלה שביב את ההשערה כי מעבר דרך החלקים הספירליים של שביל החלב הוא הגורם לתקופות הקרח הגדולות במשך מיליארד השנה האחרונות. בעבודה מאוחרת יותר בשיתוף עם יאן ויזר הם הציבו רף השפעה מקסימלי נמוך במיוחד לתרומה של פחמן דו-חמצני לשינויי אקלים, זאת על יסוד העובדה ששינויי הטמפרטורה בחצי מיליארד השנים האחרונות הם ללא מתאם עם שינויי כמות הפחמן דו-חמצני, אך הם עם מתאם משמעותי עם שינויי שטף הקרינה הקוסמית.
הסברו המדעי של שביב הוא זה:
קרינה קוסמית, חלקיקים טעונים המתפזרים בתווך הבין-כוכבי ומקורם בסופרנובות, חודרים גם את האטמוספירה של כדור הארץ ולוקחים חלק ביצירת גרעיני התעבות של עננים סביב יונים. כאן משתלבת השפעת השמש. שמש פעילה יותר, משמעה רוח השמש חזקה יותר שמפזרת ביתר יעילות את חלקיקי הקרינה קוסמית ופחות מהם חודרים מבעד לאטמוספירה. פחות יונים באטמוספירה פירושו פחות עננים וצבעם פחות לבן. ככל שיחס האלבדו של משטח, במקרה שלנו, עננים, קטן, כך יכולת ההחזר של קרינה אלקטרומגנטית שלו קטן. וכך יותר קרינת שמש חודרת את האטמוספירה ומחממת את פני כדור הארץ. ולהפך. שמש פחות פעילה, רוח שמש חלשה יותר, יותר חלקיקי קרינה קוסמית באטמוספירה של כדור הארץ, יותר עננים, צבעם לבן יותר, פחות קרינת שמש חודרת אטמוספירה - פני כדור הארץ מתקררים.
על רקע מסקנות עבודה זו ואחרות, שביב הצטרף לאלו הטוענים כי לא ניתן להוכיח שהעלייה בטמפרטורה במאה ה-20 נובעת ברובה מעליית כמות גזי החממה, ולמעשה, יותר סביר להניח שחלק לא מבוטל מהעלייה נבע מהתגברות בפעילות השמש ומכאן שהרגישות האקלימית להכפלת הריכוז של פחמן דו-חמצני באטמוספירה לעומת העידן הטרום תעשייתי לא תעלה את הטמפרטורה הממוצעת על פני כדור הארץ ביותר ממעלה וחצי.
פרסום מאמרו של שביב עם יאן וייזר, גרר טענות-נגד מחוקרים אחרים. בין השאר, פרסם סטפן רמסטורף, ביחד עם מספר רב של מחברים, מאמר המתנגד לטענות על מעבר בזרועות שביל החלב. מאמר נוסף כנגד טענות שביב פורסם על ידי רויאר ואחרים. טענות אלה נענו על ידי שביב ווייזר, ללא תגובות נוספות.
שביב הוא אחד המדענים שרואיינו לסרט "התרמית הגדולה של ההתחממות העולמית" בהפקת ערוץ 4 הבריטי. בסרט הוא מצוטט כמי שאומר: "לפני מספר שנים גם אני הייתי מאשים את הפחמן הדו-חמצני. למה? כי בדיוק כמו שאר הציבור אני האמנתי לתקשורת".
כנגד אחת מהשערותיו של שביב, בנוגע לתרומת פעילות השמש להתחממות במאה ה-20, פרסמו מייק לוקווד וקלאוס פרוליך ניתוח שביצעו לגבי רמת קרינת השמש במשך 25 השנים האחרונות. לטענתם פעילות השמש נמצאת בירידה קבועה מאז 1985 ולעומת זאת הטמפרטורה הגלובלית ממשיכה לעלות. שביב טוען מצדו כי ניתוחם של לוקווד ופרוליך מוטעה מכמה היבטים. ראשית, רק בשנת 1992 הייתה הרמה הנמוכה ביותר של פעילות, מה שתרם להתחממות של שנות ה-90. שנית, היות ששינויים במאזן האנרגיה בטווח הקצר נספגים על ידי האוקיינוסים, נוצר פער זמנים בין השינויים בקרינה לבין ההשפעה על הטמפרטורה הגלובלית (כמו ההשהייה בין שיא הקרינה ביום המתקבל בצהרי היום ולבין שיא החום מספר שעות מאוחר יותר, או בין שיא הקרינה בסוף יוני ושיא החום חודש מאוחר יותר). בעוד שמקסימום הקרינה ב-2001 היה נמוך יותר מזה של 1990, בשנות התשעים עדיין חלה התחממות אולם התחממות זו הפסיקה בערך ב-2002. מכאן שלוקווד ופרוליך לא לקחו בחשבון את קיבול החום של האוקיינוסים. שביב צפה שעד 2100, הטמפ׳ תעלה בכמעלה עד מעלה וחצי.
הערות שוליים

↑  Shaviv, N. J. The theory of steady-state super-Eddington winds and its application to novae. Mon. Not. Roy. Astr. Soc. 2001;326:126–146
↑  The Milky Way Galaxy's Spiral Arms and Ice-Age Epochs and the Cosmic Ray Connection
↑  Nir J. Shaviv and Ján Veizer, Celestial driver of Phanerozoic climate?, GSA Today, 2003
↑  Stefan Rahmstorf et al., Cosmic Rays, Carbon Dioxide and Climate. Eos, Transactions of the American Geophysical Union, 27 January, 2004
↑  Dana L. Royer, et al., CO2 as a primary driver of



Phanerozoic climate. GSA Today 2004
↑  Nir J. Shaviv & Ján Veizer, Detailed Response to "Cosmic Rays, Carbon Dioxide and Climate" by Rahmstorf et al
↑  Nir J. Shaviv & Ján Veizer, Detailed Response to Royer et al.’s letter "CO2 as a primary driver of Phanerozoic Climate"
↑  Lockwood & Hlich, Recent oppositely directed trends in solar climate forcings and the global mean surface air temperature
↑  אסתי אהרונוביץ', הפיזיקאי ניר שביב נגד אל גור והפעילים הירוקים, באתר הארץ, 23 בינואר 2009
↑  גלי וינרב, ‏מדען האקלים שמתעקש: התחממות גלובלית היא לא באמת, באתר גלובס, 29 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406697105171  GND: 1274238455  ORCID: 0000-0003-3894-8422  VIAF: 52152501130410681463   WorldCat (עם VIAF): 52152501130410681463
נטלי בלבן

| --- | --- |
 לידה:  שנות ה־60 של המאה ה־20 פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  ביופיזיקה 
 מקום לימודים:  מכון ויצמן למדע  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת רוקפלר 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 ביולי 2003) 
 פרסים והוקרה:  פרס קריל (2009) 
 bio-site.phys.huji.ac.il
 
נטלי קווסטמברט בלבן היא ביופיזיקאית ישראלית, פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית .
זכתה לפרסום ב-2004 כשפרסמה מחקר בנושא חיידקים מתמידים, בו הראתה כי אחת הדרכים בהן חיידקים שורדים טיפול אנטיביוטי, היא האטת או עצירת החלוקה.
מחקריה כיום עוסקים, בין השאר, באסטרטגיות השונות שחיידקים מפתחים כדי לשרוד טיפולים אנטיביוטיים. מחקריה נחשבים פורצי דרך בתחום הביופיזיקה והרפואה ותגליותיה נחשבות למהפכנית.
ביוגרפיה

בלבן נולדה בפריז שבצרפת לג'רארד, דוקטור לרדיולוגיה, ולמדלן מומצ'וגלו, דוקטור באימונולוגיה, רוקחת שחקרה את תכונות הסמבוק השחור והמציאה את הסמבוכל וכיום משתתפת במחקר הארכאולוגי של חורבת קייאפה. נטלי היא השנייה משלושה ילדים.
הצטיינה בבית הספר וכבר מגיל צעיר אהבה מתמטיקה ואף בסוף לימודיה התיכוניים הביעה רצון להתעמק בפיזיקה. עם התנסותה בלימודים אקדמאיים הבינה כי תרצה לעסוק במדע במשך כל חייה.
בשנת 1974 עלתה לישראל יחד עם משפחתה, ושירתה בצה"ל. היא למדה פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית והמשיכה לתואר שני ולדוקטורט בפיזיקה במכון ויצמן למדע. החליטה לעבור לתחום הפיזיקה הביולוגית ושימשה כחוקרת פוסט-דוקטורט במכון ויצמן במדע ולאר מכן במעבדתו של פרופסור סטן לייבלר, באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק.
עם חזרתה ארצה בשנת 2004 פתחה קבוצת מחקר במכון רקח לפיזיקה באוניברסיטה העברית, אותה היא מנהלת עד היום. היא זכתה שלוש פעמים (ב-2010, ב-2015 וב 2022) במענקי המחקר היוקרתיים של הEuropean Research Council (ERC).
בשנת 2014 נבחרה על ידי המגזין ליידי גלובס לאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל.
בלבן נשואה לעמיר ומתגוררת במבשרת ציון, לזוג שני ילדים.
מחקר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בלבן מרבה לעסוק בשונויות הקיימות באוכלוסיות אחידות של חיידקים ושל תאים. בין השאר היא חוקרת את ה"חיידקים המתמידים" ונחשבת לאחת המובילות בתחום, במחקר ובפיתוח כלי מחקר.
בין מחקריה:
בשנת 2015 הראתה בלבן, יחד עם הדוקטורנט עפר פרידמן, כי חיידקים יכולים לפתח מנגנון להשהיית החלוקה שלהם, כדי לשרוד טיפול אנטיביוטי ובשנת 2017 הראתה, יחד עם הדוקטורנטית עירית לוין-רייזמן כי מנגנון ההשהיה שהחיידקים מפתחים מאפשר להם בהמשך לפתח ביתר קלות עמידות לאנטיביוטיקה, לתגלית זו חשיבות קלינית רבה.
בשנת 2015 פרסמה בלבן, יחד עם הדוקטורנטית סיון מזרחי-פרל, מחקר המציע מתודה מתמטית חדשה הלקוחה מתחום הכאוס. הן מדדו חלוקות של לימפוציטים סרטניים במהלך מספר דורות והראו כי בעזרת ניתוח קורלציות בעץ המשפחתי ניתן לזהות תהליכים הנשלטים על ידי גורמים דטרמינסטיים.
בלבן פרסמה מספר שיטות מחקר חדשות שפותחו במעבדתה. ביניהן ScanLag- מעקב אחרי שונות בגידול חיידקים בעזרת סורק משרדי פשוט, TDtest- שיטה פשוטה לאפיון חיידקים מתמידים בקליניקה ובמעבדה. וMDK- מדד כמותי להערכת רמת הטולרנטיות של חיידק.
בנובמבר 2021 התפרסם בכתב העת "Nature" מאמר מאת בלבן והחוקרים איתם עבדה, ובו תיאור של מחקר שערכו. במחקר התגלה מצב קיום חדש של חיידקים, שמכונה "המצב הכאוטי". מצב רביעי זה מתווסף לשלושה מצבים ידועים בהם נמצאים חיידקים: גדילה, מוות או תרדמת. את המחקר הובילו בלבן ודוקטורנט בשם יואב קפלן ממכון רקח לפיזיקה באוניברסיטה העברית. במחקר התגלה כי במצבי קיצון, כאשר מגנוני ההגנה של החיידק אינם מצליחים להתמודד עם תנאים סביבתיים קשים, החיידק מפסיק להתחלק. הפסקת חלוקת התאים אינה נעשית באופן מתוכנן, כמו בכניסה למצב תרדמת, אלא בשל קריסת מערכות. לגילוי זה עשוי להיות השפעה על המאבק בחיידקים באמצעות טיפול אנטיביוטי, המבוסס לפעמים על פגיעה במנגנון החלוקה של התאים בחיידק. החיידקים ששורדים טיפול אנטיביוטי כזה, הם אלו שאינם מתחלקים. הם מסוגלים לחזור ולהתחלק כאשר מופסק מתן האנטיביוטיקה. עד למחקר, ההשערה המדעית הייתה שכניסה למצב של אי חלוקה היא מנגנון הגנה של החיידק. אולם מכיוון שהמחקר גילה שהמצב הכאוטי אינו מאורגן, אין גן שפגיעה בו תאפשר למנוע מהחיידקים להיכנס למצב כאוטי זה של הפסקת חלוקת התאים. לכן דווקא חיידקים אלו מוגנים מטיפול אנטיביוטי. כמו כן, במחקר זה מצא הצוות של בלבן, יחד עם פרופסור עודד אגם, מומחה לפיזיקה סטטיסטית, דרך להבדיל בין חיידקים בתרדמת לחיידקים במצב הכאוטי. דרך חישובית זו שייכת לתחום הנקרא "תאוריה של מערכות בלתי מסודרות", תחום עליו קיבל הפיזיקאי ג'ורג'ו פאריזי את פרס נובל בפיזיקה בשנת 2021.
הוקרה מחקרית

קרן וולף להצטיינות במחקר מדעי, העניקה לבלבן את פרס קריל ב-2009 על הצטיינותה בביו-פיזיקה.
ב-2016 הוענק לבלבן הפרס לקידום המדע ע"ש קלצ'קי
כתבי העת היוקרתיים "Nature" ו-"Science" פרסמו את מחקריה של פרופ' בלבן.
האוניברסיטה העברית בחרה בבלבן להיות החוקרת המצטיינת לשנת 2022 בכל תחומי המחקר.
השקפות עולם

בלבן מאמינה בחינוך למדע כבר מגיל צעיר. כדי לקדם השקפת עולם זו בלבן יזמה והקימה, יחד עם פרופסור ערן שרון, את תוכנית "מורים חוקרים", המשלבת חוקרים באוניברסיטאות כמורים למדעים בבתי ספר.
הערות שוליים

↑  Balban et al., Bacterial Persistence as a Phenotypic Switch, Science
↑  נטלי בלבן, אורית גפן, כשחיידקים הולכים לישון, באתר Frontiers‏,  1 באפריל 2019
↑  Genetic and phenotypic precursors of antibiotic resistance in evolving bacterial populations: from single cell to population level analyses | ERC: European Research Council, erc.europa.eu (ארכיון)
↑  ERC: European Research Council, ERC: European Research Council (באנגלית)
↑  50 המשפיעות בישראל 2014(הקישור אינו פעיל)
↑  Fridman et al, Optimization of lag time underlies antibiotic tolerance in evolved bacterial populations, Nature
↑  Irit Levin-Reisman, Irine Ronin, Orit Gefen, Ilan Braniss, Antibiotic tolerance facilitates the evolution of resistance, Science 355, 2017-02-24, עמ' 826–830 doi: 10.1126/science.aaj2191
↑  Sandler, Pearl-Mizrahi et al., Lineage correlations of single cell division time as a probe of cell-cycle dynamics, Nature
↑  Irit Levin-Reisman, Orit Gefen, Ofer Fridman, Irine Ronin, Automated imaging with ScanLag reveals previously undetectable bacterial growth phenotypes, Nature Methods 7, September 2010, עמ' 737–739 doi: 10.1038/nmeth.1485
↑  Orit Gefen, Betty Chekol, Jacob Strahilevitz, Nathalie Q. Balaban, TDtest: easy detection of bacterial tolerance and persistence in clinical isolates by a modified disk-diffusion assay, Scientific Reports 7, 2017-02-01 doi: 10.1038/srep41284
↑  Nathalie Q. Balaban, Observation of universal ageing dynamics in antibiotic persistence, nature
↑   גדעון לב, מחקר חשף מצב קיום "כאוטי" של חיידקים - המגן עליהם מפני אנטיביוטיקה, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2021
↑  אתר קרן וולף, ד'ר נטלי קווסטמברט-בלבן
↑  אתר האוניברסיטה העברית, Warm greetings to Prof Nathalie Balaban from The Racah Institute
↑  מורים חוקרים (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407190605171  GND: 1152028057  ORCID: 0000-0001-8018-0766  VIAF: 31153530881148701343   WorldCat (עם VIAF): 31153530881148701343
משה אבלס

| --- | --- |
צילום משנת 2013
צילום משנת 2013
 לידה:  7 באוקטובר 1936 (בן 88) תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  מדעי החיים
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  יונתן מגנס 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תלמידי דוקטורט:  נחום אולנובסקי, אהוד אחישר 
 פרסים והוקרה:  פרס א.מ.ת. (2004) 
 
משה אָבֶּלֶס (Abeles; נולד ב-7 באוקטובר 1936) הוא חוקר מוח ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים ובפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן.
משה אבלס
ביוגרפיה

אבלס נולד בשנת 1936 בתל אביב. אביו, ד"ר ולטר אבלס (1903–1985), היה רופא, פעיל פוליטי ודיפלומט, שכיהן כמנהל מחוז ירושלים של קופת חולים כללית ובשנות ה-60 כיהן כשגריר ישראל בקולומביה ולאחר מכן כשגריר בקוסטה ריקה ובניקרגואה. אמו, צציליה לבית נֶחַמקיס, עיצבה בגדים ולימדה בהתנדבות בקורסי תפירה לנשים ונערות במצוקה בירושלים.
בשנת 1947 עבר עם הוריו לירושלים, ולמד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה העברית. לאחר שירות בנח"ל המוצנח, החל בשנת 1956 את לימודיו בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. בשנים הראשונות ללימודיו התבלט במקצועות המתמטיקה, הפיזיקה והכימיה, והתעניין בפיזיולוגיה. בתום ארבע שנות לימודי רפואה החליט להתמסר למחקר.
התקבל כתלמיד במחלקה לפיזיולוגיה בהדרכתו של פרופ' יונתן מאגנס, שהדריכו בעבודת המוסמך (אותה סיים בשנת 1960) ובדוקטורט (אותו סיים בשנת 1966). התוצאה הייתה שלושה מאמרים שעסקו בארגון גלי המוח וכיצד גירויים חשמליים באזורי מוח שונים משפיעים על ארגון זה. עבודה זו זיכתה אותו בפרס ע"ש א' בק מטעם בית הספר לרפואה.
אחרי התמחות בהנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, נסללה דרכו של אבלס באקדמיה, והוא הגיע לדרגת פרופסור מן המניין בנוירופיזיולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. שימש פרופסור אורח באוניברסיטאות בשווייץ ובארצות הברית.
לצד עבודתו המחקרית הדריך במהלך השנים כ-20 דוקטורנטים בנושאי נוירופיזיולוגיה. בשנת 2004 התפרסמה בכתב העת Science עבודת מחקר של צוות בראשות פרופ' רפאל יוסט מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק, שאישרה בניסויים את התאוריה של אבלס לגבי פעולתו של המוח. פרופ' אבלס אמר: "אם אכן כך הדבר, הרי שלפנינו מהפך בהבנת המנגנונים העצביים העומדים ביסוד תהליכים כגון הבנת העולם הסובב אותנו, המחשבה, או השפה".
בשנים 1974–1977 היה ראש המחלקה לפיזיולוגיה באוניברסיטה העברית. בשנים 1977–1980 ובשנים 1984–1994 היה מנהל המרכז הישראלי לפסיכוביולוגיה, בשנים 1992–1999 היה מנהל המרכז הבין-תחומי לחישוביות עצבית, ובשנים 1996–1999 היה ראש המדור למדעי החיים בקרן הלאומית למדע. בשנת 2003 הקים את המרכז הרב-תחומי לחקר המוח על-שם גונדה (גולדשמידט) באוניברסיטת בר-אילן וניהל אותו עד לסוף 2011.
פרסים

זכה בפרסים רבים:
1966 – פרס מייסדי טבע לעבודה מצטיינת בחקר המוח
1971 – פרס ראשון של I.A.P.I (האיגוד הישראלי למשתמשי מחשב) על עבודה בדבר ניתוח פעילות עצבית בעזרת מחשב
1986 – פרס ע"ש אביגדור בק לעבודת מחקר מצטיינת, בית הספר לרפואה, האוניברסיטה העברית בירושלים
2004 – פרס א.מ.ת
2012 – פרס ע"ש ברייטנברג (Valentino Braitenberg's Golden Neuron award)
ב-1986 קיבל חברות כבוד באגודת המדענים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
ספריו

Local Cortical Circuits: An Electrophysiological study, Springer, Berlin, 1982
Corticonics: Neural circuits of the cerebral cortex, Cambridge University Press, New-York, 1991
משפחתו

משה אבלס נשוי לגבי, אמנית, להם שתי בנות.
אבלס הוא אחיינם של ד"ר מיכאל לנדאו (משפטן ואיש מנהל ישראלי יליד רומניה, חבר בית הנבחרים הרומני, פעיל ציוני, מקים כופר היישוב ומייסד מפעל הפיס) ושל ד"ר שמואל שטרן-כוכבי (ממנהיגי ציוני רומניה) ודודנם של פרופ' יעקב לנדאו (מזרחן, חתן פרס ישראל למזרחנות) ומשה כוכבי (ארכאולוג).
לקריאה נוספת

רועי שני, "סיעור מוחות", גליליאו, יוני 2012, עמ' 22–25.
הערות שוליים

↑  ד"ר אבלס ולטר (1985-1903), באתר הארכיון לתולדות רחובות
↑  מרית סלוין, תאוריה של מומחה ישראלי באשר לדרך בה פועל המוח עמדה בניסויים באתר הידען, 12 במאי 2004.
↑  אסף שטול-טראורינג, חידת המוח: ממפים את המכונה המסובכת בטבע, באתר הארץ, 2 במרץ 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302395405171  GND: 1055761063  ISNI: 0000 0001 1074 4669  LCCN: n81122608  NKC: ola2003209009  NTA: 069074046  SUDOC: 128275855  VIAF: 85004892   WorldCat (עם VIAF): 85004892
מרתה באלאז'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בדצמבר 1927 סולנוק, הונגריה 
 פטירה:  3 בספטמבר 1994 (בגיל 66) בודפשט, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 שם לידה:  Bleier Márta 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת זמלווייס 
 תפקידים:  רופאה, פתולוגית 
 
מרתה באלאז', (בהונגרית: Márta Balázs;‏ סולנוק, 12 בדצמבר 1927 – בודפשט, 3 בספטמבר 1994) במקור בלייר (Bleier) הייתה רופאה (MD), פתולוגית, גסטרואנטרולוגית יהודיה הונגרית, פרופסור, חברה באקדמיה ההונגרית למדעים.
קורות חיים

מרתה בלייר נולדה במשפחה בורגנית יהודית כבתם של אימרה באלאז' (בלייר) (1896–1949 תכשיטן והשען ושל מריה לוסטיג (1897–1981). היא גורשה למחנות ריכוז עם משפחתה כשהייתה בת שבע עשרה. בדרך נס גם היא וגם הוריה שרדו. לאחר שחזרה הביתה סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון המלכותי ההונגרי באנפי קטלין לבנות בעיר הולדתה סולנוק, ולאחר מכן נרשמה לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת פאזמאן פטר בבודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). בשנת 1951 נוסדה מתוך אוניברסיטת אטווש לוראנד אוניברסיטת בודפשט העצמאית למדעי הרפואה, (שמה היום אוניברסיטת זמלווייס) שם קיבלה את תעודת הדוקטור לרפואה שלה באותה שנה. אבל אז חיכה לה סבב נוסף של גירוש (של השלטונות הקומוניסטיים), כגורם בורגני לא אמין, היא הועברה לזמן קצר לכפר שאפ במחוז היידו-ביהר. בשנים 1952-1951, הוא הייתה מתמחה במחלקה הכירורגית של בית החולים היהודי ב"דרך אמריקה" בבודפשט. בין השנים 1952–1955, הייתה מתמחה במחלקה לפתולוגיה ורקמות של המכון לחינוך רפואי מתקדם, ובשנת 1955 עברה את מבחן המומחה לפתולוגיה והיסטולוגיה. מ-1955 עד 1965 הייתה מרצה באותה אוניברסיטה, ובין 1965 עד 1973, מרצה בכירה. היא הוזמנה למחלקה לפתולוגיה ופתופיזיולוגיה של בית החולים יאנוש בבודפשט, שם קיבלה ב-1 בפברואר 1973 את תפקיד הרופאה הראשית של המכון הפתולוגי. בשנים 1984–1985 הייתה פרופסור חבר וסגן מנהל המכון לפתולוגיה באוניברסיטת זמלווייס לרפואה. מ-1985 עד 1994 עבדה כרופאה הראשית והמנהלת של המכן. היא פרשה בגיל שישים וחמש, אך נשארה הרופאה הראשית של המחלקה הפתולוגית של בית ההבראה של רכבות הונגריה (מ.א.ב) בבודה עד מותה. בנה היה רב בהונגריה שנפטר בגיל 39, שנה לאחר מות אמה.
באלאז' עסקה בבדיקה השוואתית של השינויים הפתולוגיים והמאפיינים המורפולוגיים של מחלות כבד וכליות, בעיקר מה שנקרא מודל ניסיוני של מחלות כבד אוטואימוניות, או חקרה שינויים הקשורים לחסימת מרה ניסיוני.
בינלאומית, היא השיגה תוצאות משמעותיות בחקר נגעים ניאופלסטיים שפירים וסרטניים שונים של המעי הגס. באחרית ימיה חקרה גם את "הניסויים הרפואיים" של מחנה הריכוז אושוויץ.
באלאז' הייתה חברה:
בוועדת הפתולוגיה של האקדמיה ההונגרית למדעים (מ-1985)
בהנהלת הגסטרואנטרולוגיה ההונגרית
באגודה ההונגרית לפתולוגים
באגודה האירופית לפתולוגים (מ-1981)
הוא קבורה בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
משפחתה

בעלה מאז 1950 היה טיבור קרטס (1922–1999), רופא ורופא מרדים.
ילדיהם:
הרב אישטוואן קרטס (1956–1995)
יהודית קרטס
פרסים והוקרה

מדליית הזיכרון של יוז'ף באלו
פרס מרקוסובסקי (1966; 1987)
מדליית זיכרון של Pro Optimo Merito in Gastroenterologia (1993)