stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תהליך מורן
ברירה טבעית

אם לאלל אחד יש יתרון כשירות על פני האלל השני, סביר יותר שהוא ייבחר לשכפול. ניתן לשלב זאת במודל אם לפרטים עם אלל A יש כשירות  f_{i} ולפרטים עם אלל B יש כשירות gi כאשר i הוא מספר ה-  A. מטריצת המעבר של התהליך הסטוכסטי היא בצורת תלת אלכסונית והסתברויות המעבר עבור  0<i<N הן:
כמו כן,  P_{0,0}=1 ו- P_{N,N}=1, וכל שאר רכיבי המטריצה אפסים. כדי להבין את הסתברויות המעבר יש לשים לב שהכשירות נכנסת לאותו מרכיב במכפלה שנותן את ההסתברות של כמות אלל מסוים לגדול באחד. לפיכך ההסתברות שפרט  A נבחר לשכפול ותלויה בכשירותו של  A ולכן שווה ל-
ההסתברות  p_{i} להגיע למצב רוויה בהינתן שהמצב ההתחלתי הוא i נתונה באמצעות נוסחת נסיגה:
ונוסחה סגורה ניתנת על ידי
כאשר  \gamma _{i}=g_{i}/f_{i} .
המקרה הכללי הזה שבו הכשירות של  A ו- B תלויים בכמות של כל סוג נחקר בתורת המשחקים האבולוציונית .
מודל פשוט יותר מתקבל אם מניחים יחס כשירות קבוע  r . פרטים מסוג  A מתרבים בקצב קבוע  r ופרטים עם אלל  B מתרבים בקצב  1. לפיכך אם ל- A יש יתרון כשירות על  B אז  r יהיה גדול מאחד, ואם ל-  B יש יתרון  r יהיה קטן מאחד. לפיכך מטריצת המעבר של התהליך הסטוכסטי היא בצורת תלת אלכסונית והסתברויות המעבר הן
במקרה הזה  \gamma _{i}=1/r מהווה גורם קבוע לכל הרכב אוכלוסייה ולכן הסתברות הרוויה ממשוואה (1) היא:
כאשר הסתברות הרוויה של  A בודד באוכלוסייה (כל השאר הם  B) היא לעיתים קרובות מעניינת ומסומנת ב- ρ .
במקרה של ברירה טבעית, ניתן גם לחשב את התוחלת והשונות לאחר יחידת זמן אחת מנקודת מוצא של מצב i.
כאשר  p=1/n ו-  s=r-1.
הערות שוליים

↑  Moran, P. A. P. (1958). "Random processes in genetics". Mathematical Proceedings of the Cambridge Philosophical Society. 54 (1): 60–71. doi:10.1017/S0305004100033193.
לקריאה נוספת

Nowak, Martin A. (2006). Evolutionary Dynamics: Exploring the Equations of Life. Belknap Press. ISBN 978-0-674-02338-3.
Moran, Patrick Alfred Pierce (1962). The Statistical Processes of Evolutionary Theory. Oxford: Clarendon Press.
E-GEOS

סמליל החברה
e-GEOS היא חברה איטלקית, בבעלות משותפת של סוכנות החלל האיטלקית וחברת טלספאציו. מטרות החברה הן פיתוח, ייצור ושיווק של מוצרים, שירותים ויישומים של חישה מרחוק של כדור הארץ. החברה תומכת בפעילות החלל של איטליה, ומאפשרת שילוב המגזר העסקי בתחום המו"פ החללי של המדינה.
תחומי פעילות עיקריים

תכנון, הטמעה ושיווק אפליקציות, מוצרים ושירותים בתחום החישה מרחוק
תפעול מתקני קרקע לרבות מפעלי ייצור, התומכים בפעילויות החישה מרחוק באמצעות לוויינים איטלקיים
אספקת שירותי ניהול וייעוץ טכני
מחקר ופיתוח של רכיבים חדשניים ליישומי חלל ולחישה מרחוק, כולל מערך הבדיקות והניסויים
פעילות לעידוד שותפויות עסקיות בין חברות פרטיות לסוכנות החלל האיטלקית
מחקר טכנולוגי בסיסי מוכוון חישה מרחוק, ויצירת שותפויות על בסיס עסקי עם חברות אחרות
הכוחות המזוינים של הרפובליקה הסינית

| --- | --- |


 מדינה:  טאיוואן טאיוואן
 תקופת הפעילות:  16 ביוני 1924 – הווה (100 שנה) 
 הגוף הקודם:  National Revolutionary Army 
 מטה:  טאיפיי 
 מנהיגות
 המפקד העליון:  צאי יינג-ון
 כוח אדם
 סוג שירות:  חובה
 גיל הגיוס:  18
 אורך השירות:  4 חודשים
 כוחות פעילים:  165,000
 כוחות מילואים:  1,655,000
 תקציב
 תקציב שנתי:  17 מיליארד דולר אמריקני (2022)
 מלחמות שהשתתף בהן
 מלחמת סין-יפן השנייה  מלחמת האזרחים הסינית  מלחמת העולם השנייה  מלחמת וייטנאם 
 
הכוחות המזוינים של הרפובליקה הסינית, המכונה בדרך כלל הכוחות המזוינים של טאיוואן, הם הכוחות המזוינים של טאיוואן ומורכבים מצבא יבשה, חיל ים (כולל חיל הנחתים), חיל אוויר וכוח משטרה צבאית של טאיוואן. משרד ההגנה הלאומית מנהל את הכוחות.
זהו צבאה הלאומי של המדינה, שהיווה 16.8% מהתקציב המרכזי בשנת כספים 2003. מאז שנת 2002 נמצא בשליטתו האזרחית המלאה של משרד ההגנה הלאומית ומפוקח על ידי הרשות המחוקקת, היואן המחוקק. בשנים 1924–1947 נודע בשם הצבא המהפכני הלאומי לפני ששמו שונה בשנת 1947 לשמו הנוכחי, עם אימוץ חוקת הרפובליקה הסינית. הצבא היה ידוע גם מבחינה היסטורית בשם הכוחות המזוינים הלאומיים הסיניים (CNAF).
עד שנות השבעים המשימה העיקרית של הצבא הייתה להחזיר את סין היבשתית וכיבושה מידי הרפובליקה העממית של סין שבשליטת המפלגה הקומוניסטית. המשימה העיקרית הנוכחית של הצבא היא הגנה על איי טאיוואן, פנגוהו, קינמן, מטסו ואיי הרפובליקה אחרים מפני פלישה צבאית אפשרית על ידי צבא השחרור העממי של הרפובליקה העממית של סין (PRC), שנחשב לאיום העיקרי על הרפובליקת הסינית, במחלוקת המתמשכת על מעמדה הבינלאומי של טאיוואן.
השימוש המוקדם ביותר בשם "הכוחות המזוינים של הרפובליקה של סין (中華民國 國 軍)" ניתן למצוא בחוקה הראשונה של הרפובליקה של סין בממשלת בייאנג בשנת 1923.
שמות

הכוחות המזוינים של הרפובליקה הסינית הם הצבא הלאומי של טאיוואן, הידועים בשם "גוג'ון 國 軍" שמשמעותו "צבא לאומי". כאשר הרפובליקה הסינית הייתה בשלטון בסין היבשתית, צבאה נקרא הצבא המהפכני הלאומי עד שנת 1928. שמות אחרים במהלך התקופה כללו את "הצבא הלאומי הסיני" או "צבא קוומינטנג".
הלאמת הכוחות המזוינים בשנת 1947 ניתקה את קוומינטנג משליטה ישירה על הכוחות המזוינים והוא הפך לכוח ביטחון לאומי. בשל שינוי חוקתי ובעקבות חוקת 1947, שאומצה אז, שונה שמו מאוחר יותר לצבא הרפובליקה הסינית. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1949, נאלצה ממשלת הרפובליקה הסינית לגלות אל האי טאיוואן והכוחות המזוינים המשיכו להיקרא "הצבא הלאומי הסיני".
גלריה

חיילי אוגדת חי"ר 185 במלחמת העולם השנייה
טנק CM-11 בבסיס צבאי בטאיוואן
חימוש ארטילרי של חיל האוויר הטאייוואני
המשטרה הצבאית של טאיוואן
מטוס קרב של חיל האוויר
פריגטה של הצי
לקריאה נוספת

International Institute for Strategic Studies (15 בפברואר 2019). The Military Balance 2019. Londo: Routledge. ISBN 9781857439885. {{cite book}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  National Assembly (制憲國民大會) (1946-12-25). "Clause 138". 中華民國憲法 [Constitution of the Republic of China]. Wikisource (בסינית מסורתית). Nanjing: National Assembly. ארכיון מ-2014-07-26. נבדק ב-2014-01-14. 全國陸海空軍，須超出個人、地域及黨派關係以外，效忠國家，愛護人民。(English translation: The land, sea and air forces of the whole country shall be above personal, regional, or party affiliations, shall be loyal to the state, and shall protect the people.)
↑  "Overview – Taiwan Military Agencies". globalsecurity.org. אורכב מ-המקור ב-2006-03-03. נבדק ב-2006-03-05.
↑  "2004 National Defense White Paper" (PDF). ROC Ministry of National Defense. אורכב מ-המקור (PDF) ב-1 בספטמבר 2006. נבדק ב-2006-03-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2004 National Defense Report" (PDF). ROC Ministry of National Defense. 2004. אורכב מ-המקור (PDF) ב-11 במרץ 2006. נבדק ב-2006-03-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  第三十二条 国军之组织，以义务民兵制为基础 (Clause 32, Organization of Nationalist Army, with volunteer militia as its foundation)
האוניברסיטה היגלונית

| --- | --- |


 אוניברסיטה ציבורית
 על שם:  השושלת היגלונית 
 מוטו:  Plus ratio quam vis 
 תקופת הפעילות:  12 במאי 1364 – הווה (660 שנה) 
 מייסדים:  קז'ימייז' השלישי, מלך פולין 
 בעלי תפקידים
 רקטור:  Piotr Jedynak 
 סגל:  3,933 (2016)
 סטודנטים
 :  41,818 (2016)
 סטודנטים לתואר שלישי:  3,292 (2016)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  2,384 (2016)
 מיקום
 מדינה:  פולין פולין
 קואורדינטות:  50°03′42″N 19°56′02″E﻿ / ﻿50.061666666667°N 19.933888888889°E﻿ / 50.061666666667; 19.933888888889
 www.uj.edu.pl
  (למפת קרקוב מוגדלת) האוניברסיטה היגלונית(למפת קרקוב רגילה) האוניברסיטה היגלונית he
 
שלט האוניברסיטה היגלונית
האוניברסיטה היגלונית (בפולנית: Uniwersytet Jagielloński, ובקיצור נפוץ UJ) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בקרקוב שבפולין.
האוניברסיטה נוסדה בשם "אקדמיה קרקובסקה" ב-1364 על ידי המלך קז'ימייז' השלישי "הגדול". כיום זוהי האוניברסיטה השנייה בוותיקותה במרכז אירופה, לאחר אוניברסיטת קארל בפראג, ואחת מן העתיקות בעולם כולו. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט, בקבוצת קוימברה, באירופאום, בגילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר ובאיגוד האוניברסיטאות האירופאיות.
ב-1817 שונה שמה לאוניברסיטה היגלונית לכבוד השושלת היגלונית של מלכי פולין.
באוניברסיטה שמור אחד מהגלובוסים העתיקים בעולם, גלובוס יגלוניקוס.
פקולטות

באוניברסיטה 15 פקולטות, חלקן ממוקמות במבנים היסטוריים מימי הביניים וחלקם במבנים מודרניים.
פקולטות האוניברסיטה כוללות:
הפקולטה למשפטים - זוהי הפקולטה הוותיקה ביותר באוניברסיטה היגלונית, הפקולטה נוסדה עם קום האוניברסיטה בשנת 1364.
הפקולטה לרפואה - מתקיימות מספר תוכניות לימודים ובהן לימודי רפואה, לימודי רפואת שיניים ולימודי תזונה.
הפקולטה לרוקחות - בפקולטה לרוקחות 16 יחידות מחקר והוראה וכן מוזיאון בתחום הרוקחות.
הפקולטה למדעי הבריאות - בפקולטה נלמדים מקצועות כגון סיעוד, פיזיותרפיה, בריאות הציבור ורפואת חירום.
הפקולטה לפילוסופיה - הפקולטה כוללת את המכון לפילוסופיה, המכון לפדגוגיה, המכון לפסיכולוגיה, המכון ללימודי דתות והמכון לסוציולוגיה.
הפקולטה להיסטוריה - ניתן ללמוד מסלולים בתחומים ארכאולוגיה, אתנולוגיה, אנתרופולוגיה תרבותית, תולדות האמנות, לימודי יהדות ומוזיקולוגיה.
הפקולטה לבלשנות - לימודי הבלשנות מתמקדים בשפות שונות ובהן אנגלית, גרמנית, לימודים רומניים, לימודים קלאסיים.
הפקולטה ללימודים פולניים - הסטודנטים בפקולטה יכולים לבחור מסלולים כגון תקשורת חברתית, לימודי תרבות, תיאטרון או לימודים השוואתיים.
הפקולטה לפיזיקה, אסטרונומיה ומדעי המחשב - מוצעות תוכניות כגון אסטרונומיה, אסטרופיזיקה, ביופיזיקה, מדעי המחשב היישומיים.
הפקולטה למתמטיקה - ניתן להתמקד במתמטיקה עיונית, מתמטיקה שימושית, מתמטיקה פיננסית, הוראת מתמטיקה, וכן מוצע מסלול מתמטיקה ומדעי המחשב.
הפקולטה לכימיה - הלימודים מתקיימים בהתמחויות שונות כגון כימיה רפואית, סביבתית, מולקולרית, קיימות וכימיה ועוד.
הפקולטה לביולוגיה - בפקולטה פועלים המכון לבוטניקה, המכון למדעי הסביבה, המכון לזואולוגיה ומחקר ביורפואי.
הפקולטה לניהול - בפקולטה ניתן ללמוד מקצועות כגון פסיכולוגיה, עיתונאות, קולנוע וניו מדיה, כלכלה, מדעי המדינה, ניהול, מידענות.
הפקולטה ליחסים בין לאומיים ופוליטיקה - בפקולטה ניתן ללמוד לימודי פוליטיקה, לימודים אזוריים ולימודי תרבות בשפות פולנית, אנגלית, רוסית ואוקראינית.
הפקולטה לגאוגרפיה וגאולוגיה - בפקולטה פועלים המכון לגאוגרפיה והמכון ללימודים גאולוגיים. היא נוסדה בשנת 2017.
הפקולטה לביוכימיה - מתקיימות תוכניות בביופיזיקה, ביוכימיה וביוטכנולוגיה.
דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי: מקום 401–500 (2024)
דירוג Times Higher Education: מקום 601–800 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 293= (2024)
בוגרים ידועים

בין בוגריה הבולטים ניתן למנות את המדען ניקולאוס קופרניקוס, האפיפיור יוחנן פאולוס השני וזוכי פרס נובל ויסלבה שימבורסקה ואיוו אנדריץ'.
בוגרים נוספים של האוניברסיטה כוללים:
סטניסלב לם - סופר
ביאטה שידלו - פוליטיקאית
ברוניסלב מלינובסקי - אנתרופולוג
אדוורד רידז-שמיגלי - פוליטיקאי
יוחנן בדר - חבר כנסת
סטניסלב ויספיאנסקי - מחזאי ומשורר
הערות שוליים

↑  עובדות על האוניברסיטה
↑  Faculties, אתר האוניברסיטה היגלונית (באנגלית)
↑  Paweł Rogaliński, Famous alumni of the Jagiellonian University, Journalistic Review, ‏2014
↑  Notable alumni of the Jagiellonian University, Edu Rank
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302860905171  PLWABN: 9810635067405606  BIBSYS: 90121143  BNE: XX4785427  BnF: cb11868083c (data)  CANTIC: a11999895  CiNii: DA00693993  GND: 1012007-5  ISNI: 0000 0001 2162 9631  LCCN: n80050401  LNB: 000200286  NKC: kn20010710053  NLA: 36081650  NSK: 000041304  RERO: 02-A000189842  SELIBR: 134688  SUDOC: 026432250  Trove: 1208726  VcBA: 494/7649  VIAF: 135493691   WorldCat (עם VIAF): 135493691
אשל היאור

| אשל היאור |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: אשליים
סוג:: אשל
מין:: אשל היאור
שם מדעי
 Tamarix nilotica ‏Bunge, 1852
אֵשֶׁל הַיְּאוֹר (שם מדעי: Tamarix nilotica) הוא עץ קטן ירוק-עד ממשפחת האשליים. מין זה נחשב לנפוץ ביותר מבין מיני האשל בישראל בכלל ובאזורים המדבריים בפרט. אפשר למצוא אותו כמעט בכל חלקי הארץ, במיוחד באזורים מדבריים ובסביבה ים-תיכונית. בתי הגידול שלו מגוונים וכוללים קרקעות לחות, בין אם מלוחות ובין אם לא, הן בבתי גידול טבעיים והן באזורים בקרבת האדם. הוא נפוץ במיוחד באפיקי נחלים ונחלי אכזב, מלחות, ביצות, חולות החוף ומעיינות.
שיא הפריחה מתרחש באביב ובקיץ (אפריל עד יוני) בתפרחות אשכול מורכב בצבעי לבן-ורוד, אך פריחה דלילה נמשכת כל חודשי השנה. אשל סיני, שאינו גדל בר בישראל, ניכר בפרחים ורודים-מלאים.
אשל מרובע דומה מאוד לאשל היאור בחזותו הכללית. אולם, לעומת אשל היאור, לאשל המרובע פרחים ורודים גדולים בערך פי שניים, אורכם 4 עד 6 מ"מ, ארבעה עמוד שחלה (מכאן שמו) ולא שלושה וחמישה עלי כותרת ולא ארבעה. אולם, חשוב להדגיש שאין זה סימן מוחלט.
בית גדול ותפוצה

אשל היאור (Tamarix nilotica) הוא עץ שטיפוס התפוצה שלו סהרו-ערבי ותחום התפוצה הטבעי שלו משתרע על פני איי הים האגאי, כרתים, יוון, יורדן וישראל בואכה לחצי האי ערב (מדינות המפרץ, ערב הסעודית, עומאן ותימן), וממשיך לצפון-מזרח אפריקה (מצרים, סיני, לוב, סודן ואריתריאה) ולמזרח אפריקה הטרופית (אתיופיה, סומליה, קניה, טנזניה וג'יבוטי).
אשל היאור (Tamarix nilotica) הוא מין האשל הנפוץ ביותר בישראל, וניתן למצוא אותו כמעט בכל חלקי הארץ, במיוחד באזורים מדבריים ובסביבה ים-תיכונית. בתי הגידול שלו מגוונים וכוללים קרקעות לחות, בין אם מלוחות ובין אם לא, הן בבתי גידול טבעיים והן באזורים בקרבת האדם. הוא נפוץ במיוחד באפיקי נחלים ונחלי אכזב, מלחות, ביצות, חולות החוף ומעיינות.
אשל היאור נפוץ בבקעת ים המלח, בדרום הנגב ובערבה; מצוי חוף הגליל, בעמק עכו, בשרון, בערבות הירדן, בשפלה, במדבר יהודה, בצפון הנגב, במערב הנגב, בהר נגב ובאדום; נדיר מאוד בגליל התחתון, בבקעת בית שאן, בחוף הכרמל, בדרום מישור החוף, במדבר שומרון, בעמון ובמואב.
בדרום עמק הערבה, בחולות, באפיקי נחלים גדולים ובאזורים נמוכים בתחתית המדרון, שולטת במקומות רבים חברת רותם המדבר, שלעיתים קרובות מעורבת בשיחים של אשל היאור או של רכפתן מדברי. חברה זו מפגינה עמידות גבוהה בפני שיטפונות חורף, אשר לעיתים סוחפים את מרבית הצמחייה באפיקים. אשל היאור, כחלק מחברה זו, מתאפיין בעמידותו לתנאים הקשים ולשיטפונות המאפיינים את האזור.
באזור ים המלח, אשל היאור דומיננטי ויוצר נוף סבוך לאורך מעיינות הנובעים מתחת למצוק ההעתקים ובמלחות שמסביב. הוא מאכלס ערוצים בערבות ובמדבר ושולט בבתי גידול אלה. באזור ים-המלח מתואר גם אשל ארץ-ישראלי, המאופיין בתפרחות מוארכות, דקים ועדינים ודלילים ומגיעים באורכם עד ל-6 או 8 ס"מ והתפרחות ערוכים בעיקר או בלעדית לאורך הענפים המעוצים של אשתקד. אשל מרובע מופיע גם באזור זה ומאופיין בפרחים בעלי ארבעה אבקנים ולא חמישה.
אשל היאור הוא צמח המותאם היטב לתנאים קיצוניים, ומשגשג במגוון רחב של סביבות בזכות יכולתו להתמודד עם קרקעות מלוחות. כל האיברים הירוקים של האשל מכוסים בלוטות המפרישות תמיסות מלוחות, שמתגבשות למלח ומקנות להם טעם מלוח.
פנולוגיה - מחזור חיים

אשל היאור הוא עץ ירוק-עד. הפריחה נמשכת מסוף פברואר ועד תחילת ינואר ועיקרה באביב המאוחר ובקיץ. חניטת הפירות בתחילת אוגוסט. תחילת הפצת הזרעים מאמצע אוקטובר וסופה בסוף דצמבר.
מורפולוגיה

עץ קטן, ירוק-עד בגובה 2 עד 4 מ' לעיתים רחוקות 7 מ'. הגזע חום עד חום אדמדם.
הענפים הצעירים ירוקים ומטמיעים.
העלים קטנים, קשקשיים, מלוחים, מכחילים או מאפירים, אורכם 1עד 3 מ"מ. העלים בעלי טרפים מפותחים, חופשיים וברורים, דמוי ביצה עד משולשים וכמעט חובקים את הגבעול בבסיסם.
התפרחות מוארכות ורבות, אורכן 3 עד 6 ס"מ. רובן משתלשלות או פונות הצידה בקצות הענפים המסתעפים. התפרחות מורכבות, מסתעפות בצורה של אשכול מורכב (מכבדית) וצומחות בעיקר כהמשך של ענפי הצמיחה הנוכחית. האשכולות יושבים על הענפים של מסדר שלישי ורביעי בהסתעפותו של המכבד.
חפי הפרחים משולשים כמעט (ולא סרגליים).
הפרחים זעירים, לבנים (לעיתים ורדרדים), דמוי ספל, קוטרם 2 מ"מ.
הכותרת בעלת 5 עלי כותרת זקופים או מלוכסנים כלפי מעלה, אך אינם מופשלים כלפי מטה. עלי הכותרת נושרים מיד לאחר הפריחה.
דיסקוס האבקנים בעל 5 אונות מפורצות, וממנו יוצאים 5 אבקנים. כל הזירים או חלקם נובעים מהמפרצים שבין אונות הדיסקוס או מקצות האונות של הדיסקוס.
עמודי שחלה שלושה.
הפרי הוא הלקט יבש חרוטי-מחודד באורך 3 עד 4 מ"מ. הזרעים בעלי ציצית לבנה.
שימושים

העצה הקשה של אשל היאור שימשה למסמור לוחות של ארונות קבורה, מימי בית שני, שנמצאו בעין גדי.
מלבד אשל היאור ישנם מיני אשל נוספים המשמשים לנוי ולייעור: אשל הפרקים (Tamarix aphylla), אשל מרובע (Tamarix tetragyna), אשל קטן פרחים (Tamarix parviflora), אשל הירדן (Tamarix jordanis), אשל סין (Tamarix chinensis) הנחשב גם כפליט תרבות בעמק החולה, ואשל צרפתי (Tamarix gallica). למעט שני האחרונים, כל שאר המינים הם מיני בר בישראל.
האשל הוא צמח המתאים אור מלא, עמיד בקרה, בשרב, בגיר ובמליחות, ניתן לשתול אותם בקרקעות שונים ובאזורים שונים למשל בהר בשפלה, בבקעה ובעמק. הריבוי מתבצע באמצעות זרעים בקיץ או באמצעות ייחורים באביב ובסתיו.
הערות שוליים

↑  אשל היאור באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  Tamarix nilotica (Ehrenb.) Bunge, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏7-1-2025
↑  עזריה אלון, יואב ויזל, החי והצומח של ארץ ישראל, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1984, עמ' 63
1 2  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 309-311
1 2  אורי פרגמן-ספיר, פרחי עין גדי וחוף ים המלח, ירושלים: העמותה לעידוד וקדום שמירת הטבע במזרח התיכון, 2008, עמ' 25
↑  אשל היאור, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
1 2  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 446-450
↑  Zohary, M., , Flora Palaestina – Part One, Jerusalem: The Israel Academy of Sciences and Humanities, 1972, עמ' 350-362
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 268-269
פיצויים עונשיים

פיצויים עונשיים הם פיצויים שמוטל על מזיק לשלמם, והם נוספים על פיצויים שמטרתם לכסות על הנזק שנגרם - יש בפיצויים אלה אלמנט של ענישה והרתעה.
כיצד קובעים פיצוי עונשי

התפיסה העקרונית של הדין היא שפיצויים הם סעד תרופתי. מטרתם היא לפצות אדם על נזק שנגרם לו. בדיני הנזיקין שולטת תפיסה זהה, לפיה על הפיצוי הנפסק להסיר את הנזק שנגרם לניזוק במידת האפשר, באמצעות תשלום כספי. ביסוד הדין שולטת מטרה תרופתית המטפלת באדם כלפיו בוצע מעשה העוולה. באמצעות הפיצויים מנסה הדין להגשים את תכליתו הראשונה במעלה, שהיא השבת הניזוק למקום בו היה אלמלא מעשה הנזיקין.
מול הניזוק ניצב המזיק עליו מושתים הפיצויים בגין העוולה שביצע. הפיצוי מחושב על בסיס הנזק שנגרם על ידי בחינת תוצאת מעשה המזיק. לרוב המוקד הוא בתוצאה עצמה, קרי הנזק שנגרם.
משמעות הדבר היא שעל בית המשפט להעריך את שווי הנזק והוא בלבד יקבע את גובה הפיצוי לניזוק כך שזה האחרון יפוצה על עצם קיום הנזק ולא על כך שנגרם לו נזק. ההערכה מתבצעת באמצעות נתונים שמציג הניזוק בבית המשפט במטרה להוכיח את הנזק שנגרם. נתונים אלו, מלבד הוכחת הנזק, אף מכמתים את הנזק ומשקפים עבור בית המשפט מה שוויו. בית המשפט אף מכיר בנזקים שאינם בממון, ברכוש או בגוף ופיתח שיטות להערכתם הכספית.
מטרת פיצויים עונשיים

בתכלית דיני הנזיקין עומדת התפיסה שאין אדם חב בפיצויים אלא בגין הנזק שגרם. עיקרון זה מקבל ביטוח בהתניית האחריות בנזיקין בקיומם של נזק שהוסב לניזוק ושל קשר סיבתי בין מעשה העוולה לבין אותו הנזק, כפי שמסביר השופט ריבלין בפרשת אטינגר (להלן).
מטרה נוספת של דיני הנזיקין היא ההרתעה היעילה. תשלום פיצויים בדיוק בגובה הנזק אמור להביא את המזיק למצב בו אינו מרוויח מהעוולה שביצע ולכן לא ישתלם לו לשוב על מעשיו. פיצויים נמוכים מהנזק עלולים להביא למצב בו משתלם למזיק להזיק. עדיף לו להזיק ולפצות בגין הנזק שגרם מאחר שעלות מניעת הנזק גבוהה מהפיצוי במקרה מעין זה.
פיצויים גבוהים מהנזק אמנם יהוו הרתעה יעילה כל עוד שוויים גבוה מעלות המניעה מאחר שלא ישתלם למזיק לשוב על צעדיו המזיקים אולם הם עלולים להביא איתם תוצאות בלתי רצויות אחרות. למשל ענישה של מזיק שלא ביצע את הנזק בכוונה ולא הייתה לו אפשרות להימנע מלהזיק. במקרה מעין זה תושג הרתעה מאוד נמוכה מאחר שנזקים שנגרמים שלא בכוונה ומתוך רשלנות לא יימנעו. פיצויים עונשיים הם פיצויים כאלו הגבוהים מהנזק.
פיצויים מוגברים

פיצויים מוגברים הם סוג נוסף של פיצויים, אשר בדומה לפיצויים העונשיים ערכם גבוה מהנזק. פרופ' אהרן ברק, בחיבורו על פיצויים עונשיים, עומד על ההבדל בין שני סוגי הפיצויים. פיצויים מוגברים נפסקים על מנת לפצות את הניזוק על נזק שנגרם לו ושאינו רכושי. דיני הנזיקין מכנים נזק שכזה כנזק לא ממוני, מאחר שהוא פוגע בשמו הטוב או ברגשותיו של אדם. בשל אופיו, נזק זה אינו ניתן להערכה כספית מדויקת, ובית המשפט פוסק סכום שלהערכתו משקף את הפגיעה. בהערכת הנזק בית המשפט מתחשב בנסיבות שבהן בוצעה העוולה ובחומרת הפגיעה. ככל שהתנהגותו של המזיק פסולה יותר בשל הביטויים בהם השתמש, המעשים בהם נקט ובשל כוונתו הזדונית, כך תהא הפגיעה חמורה יותר והפיצוי גבוה יותר. במילים אחרות, בחינת חומרת התנהגות המזיק מגבירה את הערכת הנזק ומגדילה בהתאמה את סכום הפיצוי הניתן. בחינה זו מתבצעת בדומה לנעשה בהטלת פיצויים עונשיים, שבפסיקתם מתחשב בית המשפט בהתנהגותו של המזיק שביצע עוולת כוונה או זדון. על אף הדמיון בין פיצויים מוגברים לפיצויים עונשיים, קיים ביניהם שוני הטמון בנקודת המוצא שבהטלתם. המוקד בפיצויים עונשיים הוא המזיק והתנהגותו והרצון להענישו ולהרתיעו כאמור. מנגד, הניזוק והנזק שנגרם הם שקובעים את גובה הפיצויים המוגברים, אשר מוגדל עקב התנהגות המזיק. פרופ' ברק כותב כי בשונה מסכום הפיצויים העונשיים, סכום הפיצויים המוגברים מהווה הערכה כנה של הנזק, שמעשי המזיק הגבירו אותו ובשל כך גדל סכום הפיצויים.
השופטת נילי מימון בפסק דינה שניתן בבית המשפט לענייני משפחה בירושלים ב-2004 פוסקת פיצויים מוגברים לאשה שסבלה מאלימות קשה מצד בעלה ומשפחתו, שהפכו אותה לשפחה בביתם. השופטת מסבירה כי התנהגות הבעל ומשפחתו הגבירה את הנזק שהסבו אלה האחרונים לאשה, ולכן סכום הפיצוי בגין הסבל שנגרם לה גדל. במקרים מעין אלו, בהם פוסק בית המשפט פיצויים בשל נזק בלתי ממוני ומגבירו בשל התנהגות המזיק, עולה השאלה האם לא מדובר למעשה בפיצויים עונשיים בכסות של פיצויים מוגברים. בפסק הדין פולק נ' פולק נכתב כי במקרים של אלימות במשפחה יש לעשות שימוש בהכרה שניתנה לפיצויים עונשיים בעוולת התקיפה במשפט הישראלי על ידי השופט משה לנדוי כבר בשנות החמישים בע"א 216/54 שניידר נ' גליק. ייתכן כי השופטים ממעטים להשתמש בכלי של פיצויים עונשיים בשל היותו חריג לגישה התרופתית ופוסקים פיצויים מוגברים, ועל ידי כך משיגים תוצאות הזהות לאלו של הפיצויים העונשיים. לדוגמה במקרים של אלימות במשפחה, התשלום המוגדל ודאי מעניש את הגבר ומרתיע אותו ואחרים מלבצע מעשי אלימות כאלו בשל החשש מהפיצויים שיושתו עליהם בבית המשפט.
ההבחנה בין המשפט הפלילי למשפט האזרחי

המשפט הפלילי והמשפט האזרחי הם שני ענפי משפט הנבדלים זה מזה בכמה מישורים. המישור המרכזי הוא מטרת הסנקציה המוטלת. במשפט הפלילי מוטל מאסר, קנס, ובעבירות חמורות במיוחד - עונש מוות, מתוך מטרה עונשית. מנגד, במשפט האזרחי מטרת הסנקציות, שהן תשלום כספי, היא רסטיטוטיביות, דהיינו השבת המצב לקדמותו. פסיקת פיצויים עונשיים מערערת את ההבחנה שבין שני ענפי משפט אלו ויוצרת טשטוש בין התחומים. ראשית, עולה השאלה האם ראוי שהפרט, המניע את הסנקציה במשפט האזרחי, יטיל על פרט אחר סנקציה עונשית, ולא המדינה שהיא הגוף המניע את הסנקציה בהליך הפלילי. שנית, במשפט הפלילי קיימים מחסומים גבוהים להטלת הסנקציה היוצרים חוסר איזון בולט לטובת הנתבע, ואשר אינם קיימים ברמה זו במשפט האזרחי. תכליתו של איזון זה במשפט הפלילי היא להגן על הנתבע מפני הסנקציה הפלילית הנחשבת חמורה ולא תוטל בקלות. בין מחסומים אלו קיימות הגנות מהותיות ופרוצדורליות המספקות כלים לשמירת הליך הוגן, למשל רמת ההוכחה הנדרשת כדי להרשיע אדם בפלילים גבוהה מזו הנדרשת כדי למצוא אדם חייב בהליך אזרחי. מנגד, במשפט האזרחי המחסומים נמוכים ויוצרים רק חוסר איזון קל לטובת הנתבע. הנטל המוטל על התביעה בהליך האזרחי להוכיח את אשמת הנתבע הוא קל יותר. הטלת סנקציה עונשית בהליך האזרחי פשוטה מבהליך הפלילי, ולכן ייתכן מצב שבו לא ניתן להרשיע אדם בהליך פלילי בשל המחסומים הגבוהים, אך הוא נענש בהליך האזרחי באמצעות פיצויים עונשיים. דוגמה לכך היא פרשת או ג'יי סימפסון שבה זוכה סימפסון בהליך הפלילי מאשמת רצח, אך נמצא חייב בהליך האזרחי, כך שהוטל עליו לשלם סכום פיצויים אסטרונומי למשפחות הנרצחים. שלישית, מתעוררת בעיה של סנקציה כפולה אשר לה שתי פנים. פן אחד הוא החייב, אשר אם מתנהל נגדו בנוסף לתביעה האזרחית גם הליך פלילי, עלול להיות חשוף לסנקציה עונשית כפולה. פן נוסף של כפילות עלול להתעורר שעה שניזוק מקבל פיצוי כפול, הראשון תרופתי, בגובה הנזק שנגרם לו, והשני עונשי, שמטרתו ענישת החייב. פן שני זה מעלה בעיה רביעית הקשורה לבעיה הראשונה בדבר הגוף המניע את הסנקציה העונשית. כשגוף זה הוא הפרט הוא זה גם שמקבל את סכום הפיצויים. כאשר תכלית הפיצויים היא עונשית אין סיבה שהפרט ולא המדינה יזכה בתשלום זה. מצב דברים זה יוצר מעין אכיפה אזרחית שבה הניזוק מפעיל סמכות המונעת על ידי האינטרסים שלו. כאשר המדינה היא זו המקבלת את תשלום הפיצויים היא למעשה זו המפעילה את הסנקציה והחייב משלם מאחר שהתנהגותו אינה נתפסת כנורמטיבית על ידי החברה, ואת חובו על כך הוא חב למדינה ולא לפרט אחר. כפועל יוצא מכל השאלות הללו מעלה פרופ' קנת במאמרו תהייה לגבי ייחודו של ההליך האזרחי שעה שאת המטרה העונשית ניתן להשיג במסגרת ההליך האזרחי.
הגישה הכלכלית למשפט

הפרופסורים פולינסקי ושאוול במאמרם מציגים הנמקה כלכלית המספקת עקרונות פשוטים לפסיקת פיצויים עונשיים המשרתים בעיקר את המטרה ההרתעתית. הגישה הכלכלית למשפט מניחה שיש להשיג יעילות באמצעות שקלול הנזק המצרפי שנגרם לחברה מול התועלת. יש להטיל פיצויים עונשיים כל עוד אכן תושג הרתעה יעילה באמצעותם שתמנע נזקים עתידיים שיקטינו את התועלת החברתית. פולינסקי ושאוול טוענים שיש להטיל פיצויים עונשיים רק כאשר קיימת אפשרות משמעותית שמזיקים יחמקו מאחריות כך שההרתעה תהיה חסרה. יש להגדיל את גובה הפיצוי שכן הגורם המרכזי אותו שוקל המזיק הרציונלי הפוטנציאלי הוא תוחלת הפיצוי. תוחלת הפיצוי תחושב לפי מכפלת סכום הפיצוי בו יחויב, הסיכון להתרחשות התאונה והסיכון להיתפס. מכאן שסכום הפיצויים העונשיים צריך להשלים את הפיצויים הרגילים התרופתיים למכפלה של סכום הפיצויים הרגיל במספר ההופכי של הסיכון להיתפס. לפי מודל זה גובה הפיצוי העונשי ישקף את הסיכון שהמזיק לא יחוב בגין עוולתו וכך תקטן עלותם של נזקים עתידיים דומים שהמזיקים שגרמו להם הצליחו לחמוק מאחריות להם.