stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכונת חישוב
המאה ה-19 > בולדווין ואודהנר

בין 1873 ו-1875, הגישו פרנק בולדווין (אנ') בארצות הברית, ווילגודט אודהנר (אנ') ברוסיה, בקשות לפטנטים, ושניהם קיבלו מספר פטנטים למנגנון חדש למכונת חישוב. שני הפטנטים מתארים מתקן דומה, שמוכר לפעמים כ"אודהנר", "בולדווין", או "גלגל פינים". אודהנר החל לייצר ולמכור מכונות חישוב המבוססות על הפטנט בסנקט פטרבורג ברוסיה, בשם "אריתמומטר".
בשנים הבאות חברות שונות, בפרט בגרמניה ואנגליה רכשו זכויות ייצור לפי הפטנט של אודהנר. אחת מהן, ברונשוויגה מבראונשווייג, הייתה לאחת ממכונות החישוב הידניות הנפוצות והידועות ביותר.
המפעל של אודהנר ברוסיה הולאם אחרי מהפכת אוקטובר, והמשיך לייצר מכונות חישוב זהות כמעט למכונה של אודהנר, בשם "פליקס", עד לשנות ה-70 של המאה.
בולדווין המשיך להמציא ולחדש בתחום מכונות החישוב, ולזכותו נזקף, בין השאר, גם התכנון המוצלח הראשון של מכונות ארבע פעולות עם לוח מקשים.
רוב מכונות החישוב המכניות מבוססות, בצורה זו או אחרת על אחד משני המנגנונים הללו, או על וריאציה שלהם: התוף המדורג של לייבניץ, או גלגל הפינים של אודהנר ובולדווין.
מעניין לציין שהרעיון של גלגל פינים היה ידוע כבר ללייבניץ, והוא תיאר מכונה שמבוססת עליו, אם כי לא ידוע על ניסיון שלו לבנות מכונה כזו בפועל. כמה מהמכונות המוקדמות יותר מהמאה ה-18 וה-19, היו מבוססות על צורות שונות של גלגל פינים, אבל המנגנון של אודהנר/בולדווין הוא המימוש המוצלח הראשון, ועד תום עידן מכונות החישוב יוצרו מכונות מבוססות על המנגנון הזה.
המאה ה-19 > מנועי הפרשים

"מנוע הפרשים" הוא סוג מיוחד של מכונת חישוב מורכבת, בה פועלות במקביל מספר פעולות חיבור.
תפקיד המכונה הוא חישוב ערכו של פולינום בסדרת נקודות עוקבות. החישוב מתבצע בעזרת אלגוריתם המבוסס על "סדרת הפרשים", ודורש פעולות חיבור בלבד.
התועלת בערכי הפולינום בסדרת נקודות עוקבות נובע מהעובדה שפונקציות אנליטיות ניתנות לקירוב ברמת דיוק גבוהה על ידי פולינום. לוגריתם, פונקציות טריגונומטריות הן פונקציות אנליטיות, ומנוע ההפרשים מנוצל כדי לבנות לוחות של פונקציות אלו. לוחות אלו משמשים בחישובים שונים, ובפרט בניווט. בזכות האלגוריתם, כלומר היתכנות, והשימושיות, נעשו ניסיונות, חלקם מוצלחים, לבנות מנועי הפרשים, למטרת ייצור אוטומטי של לוחות.
במהלך המאה ה-19 תוכננו מספר מנועי הפרשים, הידוע מהם על ידי בבג'.
בבג' עצמו מעולם לא השלים בניית מנוע הפרשים, אך אחרים תכננו ובנו מנועי הפרשים מעט פחות ידועים, שפעלו בהצלחה ואף שימשו להדפסת לוחות. הראשון בהם היה השוודי פר גאורג שוץ (אנ'), ובנו שהמשיך אחריו. שוודי אחר, בשם מרטין ויברג, בנה מכונה בהשראת מכונתו של שוץ, והשתמש בה להדפסת לוח לוגריתמים. למידע נוסף ראו בערך המורחב.
המאה ה-19 > מכונת חישוב טרנארית

ב-1840, בנה תומאס פאולר (אנ') מכונת חישוב המבוססת על ייצוג המספרים בבסיס 3 מאוזן (וריאציה על בסיס ספירה 3, בה משתמשים בספרות מינוס 1, 0, ו-1 במקום 0, 1, ו-2 (Balanced ternary)). פאולר המציא לפני כן את שיטת החימום המרכזי בעזרת סירקולציה של מים חמים, וחש שהמצאתו נגזלה ממנו עקב מגבלות בחוקי הפטנטים. כנראה מסיבה זו הוא פיתח את מכונת החישוב שלו לבדו, ובנה דגם של המכונה בסדנה בביתו. הדגם שבנה פאולר לא שרד, אם כי ידועים עליו מעט פרטים: פאולר בנה את הדגם מעץ, והמכונה הייתה גדולה: אורכה היה כשני מטרים, רוחבה כמטר, וגובהה כ-30 סנטימטר. פאולר הדגים את המכונה למספר אנשים, בהם צ'ארלס בבג' ואוגוסטוס דה מורגן. זה האחרון השאיר תיאור בן שני דפים של המכונה, ולפי תיאור זה נבנה במאה ה-21 דגם של המכונה.
המאה ה-19 > קומפטומטר

ב-1884, בנה הממציא דור פלט (אנ') בארצות הברית אבטיפוס למכונה, שנקראה אחר כך "קומפטומטר". מבחינה מסוימת הקומפטומטר הוא מכונת חישוב פשוטה, המיועדת לחיבור וחיסור בלבד. החידוש בקומפטומטר הוא אופן ההפעלה: לקומפטומטר לוח מקשים מלא (ראו תמונה בגלריה), כלומר עבור כל ספרה, 9 מקשים מ-1 עד 9 (אין צורך במקש עבור 0): תשעה מקשים ליחידות, תשעה למאות, תשעה לאלפים וכן הלאה. "לוח מקשים מלא" הפך לסימן ההיכר של מכונות החישוב המתקדמות (ולכן גם היקרות) ביותר, ונשאר כך כמעט עד תום עידן מכונות החישוב. דור חבר עם איש העסקים רוברט טרנט (Robert Tarrant), ויחדיו הם הקימו את חברת "פלט וטרנט" לייצור מכונות חישוב. החברה שינתה שמה מאוחר יותר ל"קומפטומטר", והמשיכה לייצר מכונות חישוב עד המחצית השנייה של המאה ה-20.
אחד הדברים שייחדו את הקומפטומטר, ובמידה מסוימת עשו אות מורה הדרך ונותן כיוון לתעשייה כולה, הוא הדגש על נוחות, מהירות, דיוק ההפעלה, ומניעת טעויות מפעיל. המכונות מכילות מנגנונים רבים שתפקידם למנוע, או לפחות למזער טעויות אפשריות בהפעלה, כמו לחיצה חלקית על מקש, לחיצה על שני מקשים באותו טור מספרים, וטעויות רבות נוספות.
חברת פלט וטרנט פתחה רשת בתי ספר להכשרת מפעילי קומפטומטר, שהמשיכו לפעול עד שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. בשנות ה-20 של המאה העשרים היו מעל 150 בתי ספר כאלו – מעל מאה מהם בארצות הברית, וכחמישים בשאר העולם. בתי ספר אלו הכשירו מאות אלפי "מחשבים" (computers. כיום נהוג לכנות את המקצוע שעבר מהעולם "מחשב אנושי" (Human Computer) ), כלומר אנשים (רובם נשים) שמקצועם הוא ביצוע חישובים. משרדי ממשלה, חברות מסחר גדולות, בנקים, חברות ביטוח ומוסדות דומים, הפעילו "חדרי חישוב", בהם ישבו טורי מפעילים, לפעמים עשרות, כשכל אחד ואחת מהם מסכמים טורי מספרים בעזרת קומפטומטר, לצד מנהלי חשבונות שהשתמשו גם במכונות חישוב מסוגים נוספים.
באופן עקרוני, המכונה היא מטיפוס "פסקלין", והפעולה היחידה שהיא מבצעת היא חיבור (חיסור מתבצע כל ידי "חיבור המשלים"), אך בעזרת השימוש בלוח המקשים, אימנו בתי הספר את המפעילים לבצע גם פעולות נוספות, כמו כפל וחילוק. לעומת "הדפסה עיוורת" במכונת כתיבה, שימוש באצבעות שתי הידיים מאפשר להזין מספרים בהקשה בו־זמנית על מספר מקשים שכל אחד בטור אחר, ולקצב הזנת הנתונים של מפעיל קומפטומטר מיומן אין תחרות, גם במקלדות מודרניות.
"מפעיל קומפטומטר", ואפילו "מפעיל קומפטומטר מדופלם" היו למושגים מוכרים. לפי ארנסט, מפעיל קומפטומטר מיומן מבצע בין 50,000 ל-200,000 הקשות מקש ביום.
ב-1958 רכשה חברת Bell Punch האנגלית את הזכויות לשימוש בשם ובתיכון הקומפטומטר (זמן קצר לאחר מכן הציגה אותה חברה את מכונת החישוב האלקטרונית הראשונה – ANITA). החברה המשיכה לייצר, ואף לפתח את הקומפטומטר באנגליה, ומכרה אותו בשם זה מספר שנים נוספות.
המאה ה-19 > בורוז

ב-1886, ויליאם סיוורד בורוז (William Seward Burroughs, (אנ')), ייסד בסנט לואיס את "חברת האריתמומטר האמריקאית", בכוונה לייצר מכונות חישוב. בורוז החל לייצר ולמכור מכונות חיבור, שלא היו מכונות 4-פעולות, כפי שהשם "אריתמומטר" רומז. מכונות החישוב של בורוז השתמשו בלוח מקשים מלא, כמו הקומפטומטר, וכן במדפסת. בחלק מהמכונות המדפסת הייתה אמצעי הפלט היחיד, אבל ברובן היה חלון, בו ניתן לראות את התוצאה. גם אם המכונה של בורוז לא הייתה מכונת החישוב הראשונה עם מדפסת, היא הייתה כנראה הראשונה שבהן שהצליחה בשוק. החברה גדלה, והציגה דגמים נוספים. בורוז נפטר ב-1898, אבל החברה שיצר המשיכה לגדול. החברה עברה לדטרויט ב-1904, והמשיכה לייצר מכונות חישוב מדגמים שונים. במאה ה-20 נכנסה חברת בורוז לתחום המחשבים, והייתה אחת משבע החברות שהיוו את "הגמדים" בשוק המחשבים האמריקאי של שנות ה-60 וה-70, שכונה לפעמים "IBM ושבעת הגמדים". ב-1986 התאחדה בורוז עם חברת רמינגטון ראנד, ויחד יצרו את תאגיד יוניסיס, שעדיין קיים ב-2017.
המאה ה-19 > כפל ישיר - ווראה, בולה, שטייגר וה"מיליונר"

מכונות חישוב של ארבע פעולות, מבצעות כפל בעזרת חזרה על פעולת חיבור: כדי לכפול מספר ("הנכפל") ב-173 (הכופל), מחברים את הנכפל שלוש פעמים, מזיחים את התוצאה לעומת הנכפל, מחברים שבע פעמים, מזיחים שוב, ומחברים פעם נוספת. מספר פעולות החיבור הוא כסכום הספרות של הכופל – בדוגמה זו 1+7+3, כלומר 11 פעולות חיבור.
מכונת כפל ישיר היא מכונה שמבצעת כפל בספרה אחת בפעולה יחידה, כך שמספר הפעולות שיש לבצע הוא כמספר הספרות של הכופל, במקום סכום הספרות. החישוב בדוגמה הקודמת מתבצע במכונה כזו בשלוש פעולות, במקום ב-11. המכונות מבוססות על מימוש מכני של לוח הכפל.
הראשון שהדגים מכונת כפל ישיר שפעלה בהצלחה וסיפקה תוצאות נכונות היה הספרדי רמון ווראה (Ramón Verea), שבנה מכונה כזו ב-1877 בניו יורק, ורשם עליה פטנט אמריקאי ב-1878. ווראה לא הפך את המכונה למוצר, והשפעתה הייתה מוגבלת.
ב-1887 בנה צרפתי צעיר, לאון בולה (Léon Bollée), שהיה אז בן 17, שלוש מכונות חישוב משלושה סוגים שונים. אחת מהן ביצעה כפל ישיר. המכונה הוצגה בתערוכה העולמית של פריז ב-1889, וזכתה במדליית זהב. בולה בנה מספר דגמים של המכונה, ורשם מספר פטנטים על המכונה בארצות שונות. בולה לא המשיך לעסוק במכונות חישוב, ופנה עם אביו, לעיסוק בתחום הרכב המנועי, בו היה חלוץ וזכה להצלחה ניכרת, ומאוחר יותר עסק גם בתעופה. (כשהאחים רייט ביקרו בצרפת להדגמת מטוסיהם, בולה השאיל להם את השימוש במפעל המכוניות שלו בלה מאן). ב-1911 נפצע בולה בתאונת טיסה, פציעה ממנה לא החלים, וב-1913 נפטר.
המהנדס השווייצרי אוטו שטייגר (Otto Steiger) רשם ב-1892 מספר פטנטים במספר ארצות על מכונת כפל ישיר דומה למכונה של בולה. שטייגר פנה למהנדס האנס אגלי (Hans W. Egli) מציריך, וזה החל לייצר ב-1893 מכונת כפל ישיר לפי הפטנטים הללו, בשם מיליונר (Millionaire). עד 1935 יוצרו כ-5,000 מכונות, כשבמהלך הזמן נוספו למכונה שכלולים שונים כמו מנוע חשמלי, ולוח מקשים מלא. אגלי המשיך להיות יצרן חשוב של מכונות חישוב ופיתח מכונות נוספות במקביל לייצור ה"מיליונר". ניתן לקרוא הסבר מפורט וברור על אופן הפעולה של המכונה, בליווי תמונות, ומידע נוסף עליה במוזיאון הרשת של ג'ון וולף.
האריתמומטר של תומא במוזיאון הטכני של סטוקהולם
אריתמומטר אודהנר, שיוצר בסנקט פטרסבורג במאה ה-19
מכונת החישוב של בולדווין, מ-1885
"קופסת המקרוני". האבטיפוס של הקומפטומטר, שפלט בנה ב-1884.
קומפטומטר מודל ST, או Super totalizer. שנת ייצור משוערת – 1935
איור מפטנט אמריקאי 338110 של בורוז, 1888
בורוז. המדפסת מוסתרת, מאחור. מלפנים ה"חלון" דרכו נראית התוצאה.
מכונת כפל ישיר מיליונר: הזנת הקלט מתבצעת בעזרת המחלקים במרכז. את ספרות הכופל מזינים בעזרת המנוף בחלק השמאלי של המכונה, מסובבים את הארכובה (בחלק הימני) סיבוב אחד כדי לבצע את הכפל, וחוזרים על הפעולה עבור הספרות הנוספות. המכונה שוקלת למעלה מ-30 ק"ג
התפתחות מכונות החישוב העיקריות במאה ה-19 על ציר הזמן. האריתמומטר פותח את המירוץ בשנות העשרים עם דגמים ניסיוניים, ויוצא בגרסה מסחרית שמתחילה להימכר באמצע המאה. שלוש המכונות שמופיעות מעליו, הן שיבוטים שונים שלו. בנוסף למכונות בתרשים, פעלו יצרנים נוספים ברבות ממדינות אירופה, בארצות הברית, ובמדינות נוספות. מכונת החישוב החלה לבסס את מעמדה כאושיה בענף הציוד המשרדי, לצד מכונת הכתיבה והטלפון, שגילם דומה לגילה.
המאה העשרים

בתחילת המאה ה-20 תעשיית מכונות החישוב הקיפה עשרות חברות במדינות רבות, בהן גרמניה, צרפת, אנגליה, איטליה, שווייצריה, רוסיה, שוודיה, וארצות הברית, ויצרנים חדשים הופיעו ביפן, סין, אוסטריה ועוד. מכונות ארבע פעולות ומכונות חיבור, עם ובלי הדפסה. "מפעיל מכונת חישוב" היה מקצוע מוכר, שנלמד בבתי ספר מקצועיים. בארצות הברית התעשייה התרכזה במכונות חיבור עם לוח מקשים מלא, ובאירופה רוב המפעלים התרכזו במכונות ארבע-פעולות, מבוססות על גלגל פינים או על תוף לייבניץ.
בתחילת המאה החלו יצרנים שונים לשלב מנוע חשמלי במכונות חישוב, בעיקר כדי לחסוך את הצורך בסיבוב הארכובה, ומאוחר יותר גם כעזר לפעולות נוספות, כמו איפוס והזחה. עד 1910 כבר הציעו יצרנים רבים באירופה "גרסה חשמלית" לחלק מהמכונות שלהם.
המאה העשרים > מכונות עשר ספרות

באמצע המאה נפוצו מכונות חישוב בעלות עשרה מקשי ספרות, ולצידם מקשים נוספים לביצוע פעולות, בדומה ללוח המקשים של מחשבון. מכונות אלו התבססו על מנגנונים חדשים, בדרך כלל פסי שיניים ("rack and pinion") ו"תיבת פינים" (pinbox). במכונות מיצרנים שונים ניתן למצוא מנגנונים זהים, או כמעט זהים, ונראה שניתן היה לרכוש מנגנונים אלה מיצרני מכניקה (OEM), ולעצב סביבם מכונה עם לוח מקשים, עיצוב פיזי, הנעה, וכן הלאה. המכונות הללו היו רובן ככולן ממונעות, וביצעו פעולות כפל וחילוק באופן אוטומטי. לרבות מהן היה גם אוגר "זיכרון", אחד או יותר, בו ניתן לשמור תוצאות ביניים, ולהחזיר אותן אחר כך לאוגר הקלט או התוצאה, רבות מהן גם הדפיסו את החישובים והתוצאות, בדרך כלל על סרט נייר רציף. הפעלת מכונה כזו לא שונה בהרבה מהפעלת מחשבון מודרני פשוט.
יצרנים רבים, הן מהוותיקים בשוק והן חדשים הציעו מכונות אלו בדגמים רבים.
תכנון הנדסי מדויק, שיאן של יותר ממאה שנות אבולוציה, ושיטות ייצור מודרניות, אפשרו ליצרנים למכור מכונות משוכללות אלו במחיר תחרותי, אך שמשן זרחה מאוחר מדי, והן הפכו מיושנות, עם שאר מכונות החישוב המכניות, זמן קצר אחרי שהופיעו.
למידע נוסף על דור המכונות הזה, ראו באתר של ג'והן וולף.
המאה העשרים > ארצות הברית

ב-1902 החלה חברת דלטון האמריקאית למכור מכונות חיבור עם הדפסה, עם לוח מקשים של 10 ספרות (במידה מסוימת בדומה למחשבונים המקובלים היום, אם כי סידור הספרות שונה), ובכך למעשה סימן את תצורת הקלט השלישית המקובלת במכונות חישוב, אחרי המחלקים או המנופים, עם מחלק לכל ספרה של הקלט (כלומר שישה מנופים במכונה עם קלט של 6 ספרות וכן הלאה), ולוח המקשים המלא, כלומר ספרות 1 עד 9 עבור כל ספרה של הקלט, לוח מקשים של 10 ספרות היא צורת הקלט המקובלת השלישית, עם הספרות 0 עד 9, כשמשתמשים באותם עשרה מקשים להזנת כל ספרות הקלט, זו אחר זו. מכונה כזו מתאימה פחות ממכונה בעלת לוח מקשים מלא (דוגמת הקומפטומטר) לחיבור טורי מספרים ארוכים, משום שבעזרת לוח מקשים מלא יכול מפעיל מיומן יכול להזין מספרים מהר יותר ויעיל יותר, תוך הזנת מספר ספרות באותו זמן, בעזרת שימוש במספר אצבעות משתי הידיים. יתרונה של מכונת דלטון על מכונה עם לוח מקשים מלא הוא גודלה המצומצם יחסית, והמחיר.
ב-1911 פנה איש העסקים האמריקאי מונרו (Jay Randolph Monroe) לבולדווין, שמאז שהמציא את גלגל הפינים ב-1874 (במקביל לאודהנר) רשם המצאות רבות בתחומים שונים, מהן גם בתחום מכונות החישוב, והציע לו לפתח ביחד מכונת חישוב שתשלב את היתרונות של לוח מקשים מלא, שעד אז היה בשימוש במכונות חיבור בלבד, עם היכולות של מכונת ארבע פעולות. בולדווין ומונרו פיתחו את המכונה בהצלחה, וב-1912 נפתחה "חברת מכונות החישוב מונרו" (Monroe Calculating Machine Company) שהייתה הראשונה להציע מכונה בתצורה ששלטה בתחום עד תום עידן מכונות החישוב: מכונת ארבע פעולות עם לוח מקשים מלא. חברת מונרו המשיכה לייצר מכונות חישוב עד תום העידן, והיא קיימת עד היום (בשם "מונרו") ומשווקת ציוד משרדי, כולל מכונות חישוב אלקטרוניות.
באמצע המאה פעלו בארצות הברית שלושה מפעלים חשובים למכונות חישוב ("שלושת הגדולים") – מונרו, מרצ'נט ופרידן.
ב-1958 נקנתה מרצ'נט על ידי יצרנית מכונות הכתיבה סמית' קורונה (Smith Corona), שבעקבות כך שינתה את שמה ל-Smith Corona Marchant, ומאוחר יותר SCM. החברה המשיכה לפתח ולייצר מיכון משרדי, כולל מכונות חישוב, בעשור הבא.
שלוש החברות פיתחו מכונות חישוב אלקטרוניות, והיו בין הראשונות לעשות זאת. ב-1965 כבר היו לשלושתן מכונות כאלה. דגמים אלו היו נוחים יותר לשימוש, ואולי הדבר החשוב ביותר - שקטים, אך הם היו מוגבלים ויקרים, ולא זכו להצלחה מסחרית משמעותית.
המאה העשרים > ארצות הברית > פרויקט מנהטן

בפרויקט מנהטן, פותחו שיטות לביצוע חישובים מורכבים, כולל שיטות לאנליזה נומרית, בעזרת "מחשבים אנושיים" (Human Computer), שהשתמשו במכונות חישוב מכניות ממונעות של מרצ'נט ופרידן.
המאה העשרים > רוסיה וברית המועצות

ברוסיה פעלה עד מהפכת 1917 החברה של אודהנר. במהפכה (ייתכן שכבר בפרוץ מלחמת העולם הראשונה) הייצור נפסק. יורשיו של אודהנר חזרו לשוודיה, והחלו לייצר מכונות חישוב בשם "אודהנר מקורי" (Original Odhner). פליקס דזרז'ינסקי, שמאוחר יותר ייסד את שירות הביטחון צ'קה, השמיש את הציוד והוסיף עליו, והמפעל החל לייצר מכונות חישוב שכונו "פליקס", שם שהפך בסופו של דבר לשמה הרשמי של המכונה. מכונות פליקס יוצרו עד 1978, מספר שנים אחרי הפסקת ייצור מכונות חישוב מכניות במערב. במשך כ-50 שנות הפעילות יוצרו בברית המועצות כמה מיליוני מכונות פליקס, כנראה יותר מכל דגם של מכונה אחרת בעולם.
המאה העשרים > גרמניה

גרמניה היא המדינה השנייה, אחרי צרפת, בה קמה תעשיית מכונות חישוב, וגרמניה הפכה מרכז חשוב של התעשייה הזו. התעשייה הגרמנית נוסדה בעיירה גלאסהיטה (Glashütte) על ידי ארתור בורקהארט, שהחל בייצור "תואמי אריתמומטר" ב-1885. מאוחר יותר, רכשה חברה בעיר בראונשווייג את הזכויות לייצר מכונות מסוג "אודהנר". החברה קראה למכונה "בראונשווייגה" על שם העיר, וזמן לא רב אחר כך החברה עצמה שינתה שמה לשם זה. בראונשווייגה נודעה כמכונה אמינה ביותר, והייתה המכונה הפופולרית והנפוצה ביותר מטיפוס "אודהנר" במשך שנים רבות. במאה העשרים נוסדו ושגשגו עוד חברות בתחום מכונות החישוב, וחברות שעסקו בתחומים אחרים נכנסו לתחום זה כדי לגוון את עסקיהם. בגלסהיטה, שם החלה התעשייה, קמו חברות נוספות, והעיירה הייתה זמן מסוים מרכז לתעשייה הזו, מעין "עמק הסיליקון" של מחשבים מברזל. חברת מכונות הכתיבה "מרצדס" (לא לבלבל עם דיימלר AG, שמייצרת מכונית בשם זה) שכרה את הממציא הפורה קרישטל האמאן (Christel Hamann), שכבר המציא ופיתח מספר מכונות חישוב מעניינות, אך ללא הצלחה שיווקית, לפתח מכונת חישוב חדשה. האמאן המציא מנגנון חדש, המבוסס על מערכת גלגל ופס שיניים (rack and pinion), והחברה פתחה קו מכונות חישוב בשם "מרצדס אויקליד" (Mercedes Euklid). חברת וולטר לייצור נשק קל ספורטיבי (החברה ידועה בין השאר בכך שייצרה את הנשק החביב על ג'יימס בונד, ה-PPK), החליטה לגוון את תחום פעילותה והחלה לייצר מכונות חישוב בצלה-מהליס (Zella-Mehlis) בשנות ה-20 של המאה. בעיירה סמרדה (Sömmerda) הקימה חברת החימוש ריינמטאל, שבעקבות הסכם ורסאי הייתה חייבת לעבור לייצור מוצרים אזרחיים, מפעל לייצור מכונות כתיבה ומכונות חישוב. בקמניץ החלה חברת "אסטרהוורקה" (Astrawerke) לייצר מכונות חישוב והדפסה מטיפוס "דלטון" בשם "אסטרה" (Astra). חברת הטלפון הגרמנית דה-טה-ווה (De-Te-We, מאוחר יותר DTW) שכרה את הממציא קרישטל המאן (מי שפיתח אמ האויקליד עבור חברת מרצדס), כדי שיפתח עבורה מכונת חישוב. קו המכונות שפיתח נקרא "האמאן מאנוס" (Hamann Manus). מכונות אלו נראות דומות למכונות מטיפוס "אודהנר", אבל הן מבוססות על עיקרון מכני שונה. כל המכונות בקו המאן מאנוס תומכות בחילוק אוטומטי. בנוסף לחברות שהוזכרו, פעלו בתחום בגרמניה בין שתי מלחמות העולם עשרות, אם לא מאות חברות נוספות.
אודהנר מקורי, פסיט (FACIT, מאוחר יותר Facit)
אגלי – מיליונר ו-MADAS, ארליקון
קורט הרצשטרק
אוליבטי
לייטון, טייט, בל פאנץ'
טייגר, ניפון, ביזיקום
המאה העשרים > גלריה

מכונת חישוב סובייטית "פליקס", שהייתה בשימושם של ראשוני מתיישבי הוד השרון
מונרו, 1912: מונרו היה היצרן הראשון ששילב לוח מקשים מלא עם מכונה של ארבע פעולות
"אודהנר מקורי": מכונה שוודית של יורשי וילגודט אודהנר
מכונת ברונשוויגה ״עירומה״, שדפנותיה הוסרו, והמנגנונים גלויים לעין
מכונת חיבור והדפסה דלטון, המכונה המוצלחת הראשונה שהציגה לוח מקשים של 10 ספרות, החל מ-1902, בתצורה ייחודית (בשורה התחתונה 1 3 0 6 8, בשורה העליונה 2 4 5 7 9)
מכונת החישוב הסובייטית "פליקס". המכונה יוצרה מ-1929 ועד 1978, כמה שנים אחרי שכמעט כל היצרנים האחרים סגרו את פסי הייצור. מכונה בסיסית ופשוטה, עם הפונקציונליות הבסיסית בלבד, וכתוצאה מכך גם עמידה ואמינה. מספר המכונות שיוצרו נמדד במיליונים. מחיר המכונה ב-1959 היה 110 רובל סובייטי, שווה ערך לכ-30 דולר אמריקאי.
עקרונות פעולה

פרט למספר קטן של יוצאי דופן, אפשר לחלק את מכונות החישוב לשני סוגים. הסוג הראשון הן מכונות שניתן לראות כפיתוח של הפסקלין, והסוג השני הן מכונות שאפשר לתאר כאבולוציה של מחשב הפסיעות של לייבניץ.
במכונות מהסוג הראשון, פעולת הזנת הקלט גורמת לביצוע הפעולה, חיבור או חיסור. לעומת זאת, בסוג השני, הקלט המוזן נשמר במכונה, ב"צובר הקלט", ונדרשת פעולה נוספת, בדרך כלל סיבוב ארכובה, או מאוחר יותר הנעה בעזרת מנוע, כדי לבצע את הפעולה, ולעדכן את "צובר התוצאה".
המכונות מהסוג הראשון בדרך כלל מוגבלות לחיבור בלבד, או חיבור וחיסור, בעוד שבמכונות מהסוג השני ניתן להשתמש כדי לבצע חיבור, חיסור, כפל וחילוק, והן מכונות "מכונות חישוב של ארבע פעולות". האריתמומטר של תומא ומכונת החישוב של אודהנר הן מסוג זה, וכמוהן המכונות שהתפתחו מהן.
מכונות מהסוג הראשון נקראות "מכונות חיבור" או "מכונות חיבור והדפסה". הקומפטומטר ומכונות החישוב של בורוז הן מסוג זה, ולמעשה רוב או כל הקופות הרושמות בעידן הטרום-אלקטרוני, היו מכונות חישוב מסוג זה, שנוספה אליהן מגירה לשטרות, מטבעות, המחאות וקבלות.
ראו גם

חשבונייה
מחשבון
סרגל חישוב
חישוב (מדעי המחשב)
הערות שוליים

↑  K. Kadokura, סטטיסטיקות מכירת מכונות חישוב ומחשבונים ביפן, בין 1962 ל-1970, באתר www.xnumber.com, ‏מאי 2017
1 2 3  ארנסט מרטין, תרגום: (מגרמנית לאנגלית) - Peggy Aldrich Kidwell ו-Michael R. Williams, THE  CALCULATING MACHINES  (DIE  RECHENMASCHINEN), The MIT Press Cambridge, Massachusetts London, England
↑   How the Arithmometer Works: אנימציה המציגה ומסבירה את אופן פעולת האריתמומטר, סרטון  באתר יוטיוב
↑  מרק גלוסקר, The ternary calculating machine of Thomas Fowler
↑  ג'והן וולף, Felt & Tarrant - The Comptometer, John Wolff's Web Museum
↑  John Wolff's Web Museum - Millionaire - Technical Description, www.johnwolff.id.au
↑  John Wolff's Web Museum - Full-function Ten-key Calculators, www.johnwolff.id.au
↑  Robert W. Seidel, Evolving from calculators to computers, library.sciencemadness.org, ‏1995
↑  ג'והן וולף, Register of Millionaire Calculators, John Wolff's Web Museum
↑  Erhard Anthes, Die Mercedes Euklid 1910-1970  Wandlungen einer Rechenmaschine (ארכיון)
↑  Mechanical arithmetic, or The history of the counting machine, archive.org
↑  Mechanical arithmetic, or The history of the counting machine, archive.org
↑  Stephen Johnston, Making the arithmometer count, www.mhs.ox.ac.uk (באנגלית)
↑  John Wolff's Web Museum - Original-Odhner - Technical Description, www.johnwolff.id.au
↑  מיליארד קרונות שוודיות ב-1970 שווה ערך בערך ל-200 מיליון דולר אמריקאי ב-1970, או 1.7 מיליארד דולר ב-2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4177167-9 
מנוע ההפרשים של מרטין ויברג השוודי, דגם ראשון נבנה ב-1860. דגם זה, מ-1875 הדפיס לוחות לוגריתמים. המכונה שוקלת כ-16 ק"ג
מכונת חישוב עשר ספרות של אוליבטי
ג'ון גריפין קרלייל

ג'ון גריפין קרלייל (באנגלית: John Griffin Carlisle;‏ 5 בספטמבר 1834 – 31 ביולי 1910) היה פוליטיקאי אמריקאי מקנטקי, חבר המפלגה הדמוקרטית. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית שבע פעמים, בפעם הראשונה ב-1876. הוא כיהן כיושב ראש בית הנבחרים בשנים 1883–1889. לאחר מכן הוא כיהן כסנאטור מטעם קנטקי בשנים 1890–1893, ולאחר מכן ועד 1897 כמזכיר האוצר של ארצות הברית, כשהאירוע הבולט בתקופת כהונתו בתפקיד זה היה המשבר הפיננסי של 1893. הוא היה אחד ממנהיגי האגף השמרני של המפלגה הדמוקרטית, יחד עם הנשיא גרובר קליבלנד.
ראשית חייו

ג'ון גריפין קרלייל נולד באזור שהיום הוא מחוז קנטון שבקנטקי. הוא החל את חייו הציבוריים כעורך דין בקווינגטון, קנטקי, בהדרכתו של ג'ון ו. סטיבנסון. ב-1857 נשא קרלייל לאישה את מרי ג'יין גודסון, ולשניים נולדו שני בנים. מרי הייתה בתו של מייג'ור ג'ון אדם גודסון, ששירת במלחמת 1812 ובמשך כמה שנים כיהן כחבר בית הנבחרים של קנטקי.
על אף קשיים פוליטיים שנגרמו לו עקב נקיטת עמדה נייטרלית במלחמת האזרחים, כיהן קרלייל במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19 כחבר באספה הכללית של קנטקי, גם בבית הנבחרים וגם בסנאט של המדינה. ב-1871 הוא נבחר כסגן מושל המדינה, במקומו של חונכו סטיבנסון.
חבר הקונגרס

ב-1875, לאחר תום כהונתו כסגן המושל, הוא התמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הבחירה השישי של קנטקי. בסוגיות המרכזיות שעמדו אז על סדר היום תמך קרלייל בהטבעת מטבעות כסף, אך לא באופן חופשי לחלוטין וכן בהורדת מיסים. הוא היה למנהיג האגף במפלגה הדמוקרטית שתמך במיסים נמוכים ונבחר ב-1883 על ידי חברי הסיעה כיושב ראש בית הנבחרים, שהעדיפו אותו על פניו של סמואל רנדל, מנהיג האגף הפרוטקציוניסטי של המפלגה.
קרלייל היה למנהיג האגף השמרני של המפלגה ושמו הוזכר כמועמד לנשיאות, אך המפלגה העדיפה את וינפילד סקוט הנקוק במערכת הבחירות של 1880 ובגרובר קליבלנד במערכת הבחירות של 1884. חוסר הנוחות בבחירתו של איש מדינות הדרום בתקופה שלאחר מלחמת האזרחים שיחק חלק חשוב בכשלונו של קרלייל לזכות בשתי ההזדמנויות הללו. ב-1892 הוצגה שוב מועמדותו של קרלייל בוועידת המפלגה, אך הפעם הוא ביקש שלא להתמודד. ככל הנראה הייתה הסיבה לכך שהוא הגיע להבנה שאם קליבלנד ינצח, הוא ימנה אותו כחבר בקבינט שלו.
ב-1890 נבחר קרלייל כסנאטור במקומו של ג'יימס בק שנפטר. כאשר נבחר קליבלנד לתקופת נשיאות שנייה בבחירות של 1892, הוא בחר בקרלייל כמזכיר האוצר בממשלו.
מזכיר האוצר

תקופת כהונתו של קרלייל כמזכיר האוצר עמדה בצל הבהלה של 1893, שהייתה משבר פיננסי וכלכלי כה חמור עד שהוא גרם לסיום הקריירה הפוליטית שלו. בתגובה להסתערות על מלאי הזהב של ארצות הברית, חש קרלייל שהוא חייב להפסיק את הטבעת מטבעות הכסף. הוא גם התנגד לחוק המס של וילסון-גורמן (אנ') מ-1894. שני מהלכים אלו היו בלתי אהודים על ידי החוגים החקלאיים במפלגה. ב-1896 התנגד קרלייל נמרצות למועמדותו לנשיאות מטעם המפלגה של ויליאם ג'נינגס ברייאן ותמך במועמד המפלגה הלאומית הדמוקרטית, מושל אילינוי לשעבר ג'ון פלמר. בשלב זה, איבד קרלייל, שבעבר היה פופולרי מאוד בקרב חוגי המפלגה ותומכיה, את האהדה הציבורית כלפיו בשל עמדותיו בחוקי המטבע, והגיעו הדברים עד כדי כך שהוא ירד מן הבמה באמצע נאום שנשא בעירו קווינגטון (קנטקי) בשל ביצים סרוחות שנזרקו לעברו.
קרלייל עבר לניו יורק, שם עסק בעריכת דין.
ג'ון קרלייל נפטר בניו יורק ב-31 ביולי 1910. הוא נטמן בבית הקברות לינדן גרוב שבקווינגטון. על שמו נקרא מחוז בקנטקי.
הערות שוליים

↑  Kenton County Public Library
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1025783883  ISNI: 0000 0000 7391 5632  LCCN: n96042415  NARA: 10574738  SNAC: w6mc8x63  US Congress: C000152  VIAF: 16489801   WorldCat (עם VIAF): 16489801
רחל נגב

| --- | --- |

רחל נגב, 1965
 לידה:  8 באוקטובר 1923 פינסק, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  8 באפריל 1982 (בגיל 58) 
 שם לידה:  רחל זלדין
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלית
 שפות היצירה:  עברית 
 תחום כתיבה:  שירה
 זרם ספרותי:  שירה לירית
 בן או בת זוג:  אברהם נגב 
 צאצאים:  אילת נגב 
 
רחל נגב (8 באוקטובר 1923 – 8 באפריל 1982) הייתה משוררת ישראלית ילידת פולין.