stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרייסיקאקר
הקהילה היהודית > חברי קהילה מפורסמים

משה זקס (1800-1870), ב-1830 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, נחשב לראשון העולים מגרמניה במאה ה-19. שד"ר ועסקן, ממקימי כולל הו"ד.
ד"ר גוסטב סטרופ (1851-1918), חבר המועצה המסחרית החסידית, נחשב לאיש העשיר ביותר בתורינגיה לפני מלחמת העולם הראשונה; בנוסף לפעילויות הקהילתיות הרבות שלו, הוא הקים קרנות נחשבות במיינינגן, וקיבל הערכה ופרסים רבים במהלך חייו.
הערות שוליים

1 2  Dreißigacker (Thüringen)
↑  [https://www.alemannia-judaica.de/dreissigacker_synagoge.htm Dreißigacker (Stadt Meiningen, Kreis Schmalkalden-Meiningen)
Jüdische Geschichte / Synagoge], Alemannia Judaica
↑  שלמה הרמתי, עברית חיה במרוצת הדורות: מרס"ג ועד טלר, ראשון לציון: מסדה, 1992, עמ' 120
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4463361-0  VIAF: 246928692   WorldCat (עם VIAF): 246928692 
בית הקברות היהודי בדרייסיקאקר.
אריסטובולוס (מלך כלקיס)

אריסטובולוס (ביוונית: Ἀριστόβουλος; המאה ה-1 לספירה) היה נסיך מבית הורדוס, בנו של הורדוס מלך כלקיס ואשתו הראשונה מרים.
ביוגרפיה

אריסטובולוס היה נכדו של אריסטובולוס בנם של המלך הורדוס ומרים החשמונאית, ונינו של המלך הורדוס משני הצדדים: כמו אביו, גם אמו, מרים, הייתה נכדתו של הורדוס, דרך אמה, אולימפיאס.
אריסטובולוס נישא לשלומית בת הרודיאס לאחר מות בעלה, הטטרארך פיליפוס. שלומית ילדה לאריסטובולוס שלושה בנים: הורדוס, אגריפס ואריסטובולוס.
אריסטובולוס לא ירש מיד את אביו כשליט כלקיס. עם מות אביו בשנת 48 לספירה, נתן הקיסר קלאודיוס את הטריטוריה לבן דודו של אריסטובולוס, אגריפס השני. כאשר בשנת 52 לספירה ניתנו לאגריפס השטחים שקודם לכן היו תחת שלטונו של פיליפוס, קיבל אריסטובולוס את כלקיס.
אריסטובולוס זוהה עם אותו אריסטובולוס שמונה על ידי נירון קיסר למלך ארמניה הקטנה (אנ') בשנת 55 לספירה, והשתתף עם כוחותיו במלחמה עם האימפריה הפרתית בשנים 63-58, ותמורת זאת קיבל ממנו בשנת 61 חלק קטן מארמניה הגדולה. אריסטובולוס זה נעקר מארמניה הקטנה בשנת 72, אולם במידה והוא אותו אריסטובולוס מלך כלקידיקי, שתמך בלוקיוס קאיסניוס פאיטוס (אנ'), פרוקונסול בסוריה, במלחמה נגד אנטיוכוס הרביעי, מלך קומגנה בשנת 73, הוא פוצה תמורת זאת בממלכה חדשה, ככל הנראה כלקיס על הבלוס (ad Belum, נהר קויק (אנ'); כיום קינאסרין בצפון סוריה).
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ה, פסקה ד, סעיף 134.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ה, פסקה ד, סעיף 137.
1 2  William Smith, Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Aristobulus (5), p.301
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, פרק ח, פסקה ד, סעיף 158.
↑  טקיטוס, אנלים, ספר 13, פרק 7; ספר 14, פרק 26.
↑  יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ספר ז, פרק ז, פסקה א, סעיפים 227-226.
↑  Schwartz, Seth. "Herodians after 70", Josephus and Judaean Politics, p. 149, Brill, 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1147217033  VIAF: 181151246601744132765   WorldCat (עם VIAF): 181151246601744132765
האוהבים מטרואל

האוהבים מטרואל (בספרדית: Los Amantes De Teruel) הוא סיפור אהבתם של חואן מרטינז דה-מרסילה ואיזבל דה-סגורה מהעיר טרואל שבחבל ארץ אראגון שבספרד, אשר נטען כי התרחש בשנת 1217.
הסיפור

סיפור אהבתם של חואן מרטינז (הידוע גם כדיאגו מרסילה) ואיזבל סגורה. הסיפור מתחיל בעיר טרואל, עם שתי משפחות אמידות וחשובות - מרסילה וסגורה. דיאגו מרסילה ואיזבל סגורה, אהבו זה את זה משחר ילדותם. כשהגיעה שעתם להתחתן, נקלעה משפחת מרסילה לקשיים כלכליים. על רקע זה אסר אביה של איזבל סגורה על נישואיה לדיאגו מרסילה.
דיאגו, שאהב את איזבל ושאף להתחתן עימה, ערך הסכם עם אביה. לפיו דיאגו יצא למשך חמש שנים במהלכן יגדיל את הונו ויחזור כאיש עשיר. אם לא יחזור ביום שנקבע ותום חמש השנים, תותר איזבל לכל אדם.
במהלך חמש השנים בהן נעדר דיאגו, אביה של איזבל ניסה לשכנע אותה להתחתן עם אדם אחר, אמיד כלכלית. איזבל סירבה בטענה כי אלוהים רוצה שתישאר בתולה עד שימלאו לה עשרים שנה, וכי נשים אמורות ללמוד את עבודת משק הבית לפני שהן מתחתנות. בנוסף טענה כי היא עודנה אוהבת את דיאגו ומחכה לשובו.
אביה הסכים לחכות את חמש השנים עד לשובו של דיאגו מרסילה.
עם תום חמש השנים, בהם לא קיבלו מדיאגו שום אות או סימן חיים, החליט אביה של איזבל להשיא אותה לדון פדרו אזגרה מאלברסין (Don Pedro Azagra from Albarracin). עם תום טקס הנישואין, הודיעו משקיפי העיר כי דיאגו חזר כאיש עשיר וכי בכוונתו להתחתן עם איזבל.
עם ליל התגנב דיאגו, טיפס אל חדר השינה של איזבל והעיר אותה בעדינות. דיאגו התחנן בפני איזבל שתנשקו נשיקה אחרונה לפני מותו הקרב ובא. איזבל אמרה כי זה יהיה חטא כלפי בעלה וכלפי אלוהים אם תענה לבקשתו. היא התחננה שימצא אחרת ושיפסיק לאהוב אותה. דיאגו חזר על בקשתו באמרו כי הוא גוסס והיא סירבה לו בשנית. דיאגו שלא יכול היה לשאת עוד את הכאב ואת הפרידה נפל מת. איזבל, שלא ידעה מה לעשות, העירה את בעלה וסיפרה לו על תחנוניו של דיאגו לנשיקה אחת בלבד ועל סירובה. כששאל בעלה למה לא נשקה לו הסבירה כי ראתה בזאת חטא.
עקב חששם כי יתלו אשם על מותו של דיאגו בבעלה של איזבל, הסכים הזוג לקבור אותו ליד הכנסייה המקומית. למחרת נשמעו צלצולי הפעמון לאות אבלות. איזבל הופיעה בבגדי חתונתה והחלה הולכת לכיוון הקדמי של הכנסייה נושקת נשיקה אחרונה לאהובה דיאגו על מצחו, ונפלה עליו ומתה.
ההיסטוריה

אזרחי טרואל ששאבו השראה מסיפור זה, תבעו כי דיאגו ואיזבל יקברו זה לצד זה. הכנסייה נענתה בחיוב לבקשתם. ב-1560 הוצאו איזבל ודיאגו מקברם ונקברו שוב זה לצד זה.
מחלוקות

חוקרים רבים התווכחו לגבי האותנטיות של האוהבים מטרואל, הסיבה לכך היא שבשנת 1353 הסופר ג'ובאני בוקאצ'ו סיפר את הסיפור כמעט באותה מתכונת תחת השמות ג'ירולמו וסלווסטרה (Girolamo e Salvestra) אף על פי שהיה לו חומר נוסף לאורך ההיסטוריה שלו.
לאורך ההיסטוריה היו סיפורים רצופים באהבות אסורות כגון: רומיאו ויוליה (סיפור שהתרחש בשנת 1302), והרו ולאנדרוס (Hero and Leander).
סופרים

סופרים רבים כתבו אודות נאהבים אלו, ביניהם נמנים:
אנטוניו סרון - Antonio Serón
אנדרס ריי דה ארטיידה - Andrés Rey de Artieda
תומאס ברטון - Tomás Bretón
מריאנו מיגל דה ואל - Mariano Miguel de Val
חואן אאוחניו הארטזנבוס - Juan Eugenio Hartzenbusch
טירסו דה מולינה - Tirso de Molina
הקברים של האוהבים מטרואל

רבים פקדו את קבריהם של האוהבים מטרואל. גופותיהם של דיאגו ואיזבל, הוצאו ונקברו מחדש זה לצד זה כשעל כל אחד מהם פסל שיש בדמותם, הנושאת את סמל מגן משפחותיהם. יד אחת על לבם ואילו השנייה מושטת לעבר היד של בן/בת הזוג כמעט ונוגעות זו בזו (מטעמי דת ומאחר ואיזבל הייתה נשואה, ידיהם לא נוגעות ולא אוחזות אחת בשנייה).
הקברים של האוהבים מטרואל
אמיתי נאמן

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  15 בדצמבר 1926 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  8 בינואר 2005 (בגיל 78)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1947–2005 (כ־58 שנים)
 צאצאים:  עדי נאמן 
 
אמיתַי נאמן (15 בדצמבר 1926 – 8 בינואר 2005) היה מלחין, פזמונאי ומעבד ישראלי, עורך ומפיק ב"קול ישראל".
ביוגרפיה

נאמן נולד בירושלים למשפחה יוצאת גרמניה. בנעוריו עברה משפחתו לחיפה, ובה חי רוב ימיו.
את שירותו הצבאי עשה כאקורדיוניסט בלהקת הכרמל. לאריק לביא, שהיה חבר בלהקה, הלחין את שירו הראשון, "עדה". השלים את השכלתו המוזיקלית במדרשה למורים למוזיקה בתל אביב ובמאנס קולג' למוזיקה (אנ') בניו יורק.
עם התפתחות מסורת ריקודי עם בשנות ה-50, תרם נאמן רבות לרפרטואר בלחנים, להם כתב גם את המלים.
בין הריקודים היו: 
"הנאוה בבנות", "צדיק כתמר יפרח", "מחול הנוער" ועוד.
בין הריקודים אותם הלחין למילים של אחרים:
"בת יפתח" (עמנואל זמיר), "ניגון עתיק" (מיכאל קשטן), "מזרה ישראל" (מן המקורות) ועוד.
בין השירים הנוספים הידועים שכתב והלחין אמיתַי נאמן:
"התופסת", "חמדתי", "כשלמה את שולמית", "לאור חיוכך", "סוס עץ", "סתיו בחלונות" ( "זוהר שמש עלה בהרים ..." ), "ריקוד עצי הגן" ("כל הגן לבש לבן תכלת וארגמן...") ועוד.
בין השירים הנוספים הידועים שהלחין אמיתַי נאמן למילים של אחרים:
"חוף שקט" (אהרון זאב), "יעל" (דן אלמגור), "תל אל קאדי" (רות חפץ), "תמיד אותם" (תרצה אתר), ועוד.
במסגרת עבודתו בקול ישראל הפיק וערך תוכניות זמר רבות. הוא לימד מוזיקה בסמינר אורנים ובמוסדות חינוך אחרים.
חיים אישיים

בשנת 1982 שכל נאמן את בנו, עדי נאמן, שהיה שחקן, זמר ומלחין. עדי, שבזמן פטירתו היה מפקד אחד הצוותים של מקהלת צה"ל, גילם את דמותו של עוזי בסרטו של יצחק (צפל) ישורון "נועה בת 17".
זמן קצר לפני מותו של אמיתי נאמן, נערך ערב הוקרה לו ולשיריו בצוותא תל אביב, בהנחיית אהוד מנור.
נאמן נפטר בינואר 2005, בגיל 78. נטמן בבית העלמין קריית שאול.
אשתו, חנה (הני), נפטרה כשבוע אחריו, ונטמנה לצדו.
בתו כרמל נאמן-זמיר הייתה נשואה ליובל זמיר.
הערות שוליים

↑  אמיתי נאמן באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463207905171  BnF: cb138062348 (data)  ISNI: 0000 0000 7017 3741  LCCN: n81100621  MusicBrainz: 2b50b38a-209a-4a52-86b3-45914d68c8ed  VIAF: 97291463   WorldCat (עם VIAF): 97291463
ברית הפריפריה

ברית הפריפריה או דוקטרינת הפריפריה הייתה אסטרטגיה דיפלומטית, שקראה לישראל לפתח בריתות אסטרטגיות חמות עם שכנותיהן של המדינות הערביות העוינות את ישראל ושוכנות במזרח התיכון. מטרתה של האסטרטגיה היא לנטרל את ההתנגדות הרחבה של מדינות ערב לקיומה של ישראל, האסטרטגיה נהגתה ופותחה על ידי ראובן שילוח יועצו הקרוב של ראש ממשלת ישראל הראשון, דוד בן-גוריון והתמקדה בעיקר בטורקיה, איראן בתקופת שושלת פהלווי, אתיופיה בתקופת שלטונו של היילה סלאסי ואף הרחבת הקשרים בין ישראל לבין הקהילה הכורדית שמפוזרת ברחבי רוב מדינות המזרח התיכון אך מרוכזת בעיקר בעיראק ובאיראן. בנוסף, קיימה ישראל קשרים חמים עם המורדים בדרום סודאן ועזרה להם במלחמות האזרחים שניהלה מול סודאן עצמה. המדיניות יושמה גם על אנשי בלוצ'ים של פקיסטן ואיראן.
היסטוריה

המונח "פריפריה" שימש בשל העובדה שלא-ערבים ולא-מוסלמים הקיפו גאוגרפית במידה רבה את האוכלוסייה הערבית-מוסלמית במזרח התיכון. הברית כללה במקור את ישראל, טורקיה, המדינה האימפריאלית של איראן והאימפריה האתיופית. הוא הוחל גם לגבי הדרוזים, הקופטים, הכורדים, הברברים, הנוצרים המזרח תיכוניים והדרום סודנים. לדברי ברוך עוזיאל, הברית תכריע את הערבים ותסיים את האימפריאליזם שלהם, תביא שלום לקהילות לא ערביות ולא מוסלמיות, ובסופו של דבר לאזור כולו. עוזיאל הכיר באתגרים של ברית כזו, כמו האסלאמיזם והסכסוך בין כורדים לטורקים, וטען כי "אף רעיון חדש ונועז לא פילס את דרכו מעולם בקו ישיר וללא עיקולים".
בעוד שמדיניות החוץ הישראלית נקטה בדרך כלל אינטרסים ישראליים, "היוצאים מן הכלל היחידים היו חלק מהקשרים עם מיעוטים, שבהם תמיכתה של ישראל שיקפה מידה אמיתית של אהדה ואמפתיה עם הסובלים מידי ערבים". ישראל רדפה אחרי הברית גם לאחר ניצחונותיה הצבאיים על מדינות ערב השכנות.
בשנת 1958 קיימו ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון וראש ממשלת טורקיה עדנאן מנדרס פגישה חשאית, בה דנו בברית, והחליפו תמיכה מודיעינית וצבאית. גם איראן הייתה מעורבת, אך במידה פחותה. איראן, טורקיה וישראל ייסדו הסכם המכונה "הטריידנט" ב-1958. ב-1967, טורקיה קראה לנסיגת ישראל מהשטחים הכבושים אך סירבה להצטרף לערבים בגינוי ישראל כ"מדינה תוקפנית". בישיבת ארגון הוועידה האסלאמית ברבאט התנגדה טורקיה להחלטה הקוראת למדינות מוסלמיות לנתק את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל.
המהפכה האיראנית של 1979 הייתה מכשול גדול למדיניות. הממשלה החדשה של איראן ניתקה את היחסים עם ישראל וחזרה בה מהכרה. מנהיגים איראנים כמו רוחאללה חומייני, עלי חמינאי ומחמוד אחמדינז'אד כינו את ישראל שוב ושוב "ישות בלתי חוקית" ואף קראו להשמדתה. ישראל עשתה כמה ניסיונות מפוקפקים לחידוש הברית עם הרפובליקה האסלאמית של איראן. ישראל גם מימנה וחימשה את איראן במהלך מלחמת איראן-עיראק, וסייעה לאיראן במכירת הנפט שלה. טורקיה הקלה על היחסים בין ישראל לאיראן. יהודים איראנים המתגוררים בישראל היו מבקרים בטורקיה, שולחים את הדרכונים הישראלים בחזרה לישראל, ונכנסים לאיראן באמצעות הדרכונים האיראניים שלהם. פקידי ממשל איראניים טסו לישראל מטורקיה, ולא החתימו את הדרכונים שלהם.
מכיוון שטורקיה ואיראן היו עמודי התווך של הברית, הכורדים לא מילאו תפקיד גדול. עם זאת, ישראל תמכה באופן פעיל בתנועה הבדלנית הכורדית בעיראק. לא טורקיה ולא איראן רצו מדינה כורדית בגבולותיהן, למרות שהתמיכה בכורדים בעיראק החלה באמצע שנות ה-60 באישור איראן. בן-גוריון דחק במוסד לתמוך במפלגה הדמוקרטית של כורדיסטן "מבלי לדרוך על בהונות איראן וטורקיה".
הערות שוליים

↑  https://ctc.usma.edu/the-factors-behind-rebellion-in-iranian-kurdistan/
↑  Reisinezhad, Arash (2018-08-10). The Shah of Iran, the Iraqi Kurds, and the Lebanese Shia. ISBN 9783319899473.
↑  "Baloch Nationalists Take on Iran and Pakistan, Vow Close Ties with Israel". The Tower (באנגלית אמריקאית). 2013-05-15. נבדק ב-2024-12-20.
↑  The Baloch Insurgency: Linking Iran to Pakistan, page 4, Rehman
1 2 3  Nixon, Kissinger, and the Shah: The United States and Iran in the Cold War, Roham Alvandi, 2016, pp. 71-72, ISBN 9780190610685, 0190610689
↑  Periphery: Israel’s Search for Middle East Allies, Joseph Alpher, Yossi Alpher, 2015, pp. 7, ISBN 9781442231023, 1442231025
↑  Periphery: Israel’s Search for Middle East Allies, Joseph Alpher, Yossi Alpher, 2015, pp. 136, ISBN 9781442231023, 1442231025
1 2  Periphery: Israel’s Search for Middle East Allies, Joseph Alpher, Yossi Alpher, 2015, pp. 73, ISBN 9781442231023, 1442231025
↑  The Turkish-Israeli Relationship: Changing Ties of Middle Eastern Outsiders, O. Bengio, 2004, pp. 34, ISBN 9781403979452, 1403979456
↑  Treacherous Alliance: The Secret Dealings of Israel, Iran, and the United States, Trita Parsi, 2007, pp. 90, ISBN 9780300138061, 0300138067
1 2  "The Rise of the UAE and the Meaning of MbZ" (PDF). The Washington Institute. אורכב מ-המקור ב-19 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Turkish-Israeli Relationship: Changing Ties of Middle Eastern Outsiders, O. Bengio, 2004, pp. 33, ISBN 9781403979452, 1403979456
↑  Treacherous Alliance: The Secret Dealings of Israel, Iran, and the United States, Trita Parsi, 2007, pp. 104. ISBN 9780300138061, 0300138067
↑  Treacherous Alliance: The Secret Dealings of Israel, Iran, and the United States, Trita Parsi, 2007, pp. 9, 26. ISBN 9780300138061, 0300138067
↑  Kurds and Their Struggle for Autonomy: Enduring Identity and Clientelism, Mehran Tamadonfar, Roman Lewis, 2024, pp. 234, ISBN 9781498571197, 1498571190
ערך זה הוא קצרמרבנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פז פרל

| --- | --- |

פרל ביולי 2013
 לידה:  15 בינואר גבעת שמואל, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 עיסוק:  זמר, פזמונאי, מלחין, שחקן ומדבב
 סוגה:  R&B • סול (סגנון מוזיקלי) • פופ • רוק קל • שאנסון
 סוג קול:  טנור, קונטרה-טנור
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר וגיטרה
 www.pazpearl.com
 
פז פרל (נולד ב-15 בינואר 1985) הוא זמר, פזמונאי, מלחין, שחקן ומדבב ישראלי, זוכה פרס קרן אקו"ם לעידוד היצירה.
ביוגרפיה

פז פרל נולד וגדל בגבעת שמואל. מגיל 7 החל לשיר במקהלת בית הספר, למד נגינה בפסנתר ובאורגן בקונסרבטוריון. בהמשך הצטרף למקהלת הילדים "שובבי הגבעה" בניהולו של עוזי אסנר, להקת צעירי הגבעה בניהולו של עזרא מוריאל, ולהקת תנועת הנוער קריית אלון בניהולן של נעה אסנר וסיוון ברונשטיין.
הוא למד בתיכון "אהל שם" ברמת גן. בתקופת התיכון שר והופיע בלהקת "צעירי רמת גן" בניהולו המוזיקלי של אהרלה סייקס, ובלהקת תיכון אהל שם בניהולו המוזיקלי של עזרא מוריאל. בגיל 16 החל לנגן בגיטרה, לכתוב ולהלחין, ואף זכה בשנים 2002–2003 במקום הראשון ובמקום השלישי בתחרות "אהל שיר" לביצוע ויצירת שירים מקוריים.
בצה"ל שירת כמאבחן ביטחוני בעזה ובטולכרם, כמ"כ טירונים, וכמש"ק פיתוח הדרכה בתחום המעברים בקו התפר בבית הספר למשטרה צבאית. במהלך שירותו הצבאי זכה ב"חייל מצטיין" והופיע כזמר בטקסים יחידתיים ובעצרת חילית מרכזית בלטרון בבימויו של שוקי וגנר.
בתום שירותו הצבאי, עבד כמלצר-מזמר, למד הלחנת שירים אצל יהושע לימוני ולאחר מכן טס לארצות הברית כדי ללמד מוזיקה במחנה הקיץ היהודי "רמה פוקנוס". לאחר שובו לישראל, החל ללמוד בבית הספר "רימון" במגמת הלחנת שירים וביצוע קולי וסיים את השנה בהצטיינות.
ב-2010 החל פרל את לימודי המשחק ב"בית צבי". לאחר כשנה, המשיך את לימודיו במשך שלוש שנים נוספות באקדמיה לאמנויות המופע וסיים בהצלחה את לימודי המשחק בשנת 2013.
בד בבד, למד פרל לתואר ראשון באמנויות בהדגשת קולנוע ותיאטרון של האוניברסיטה הפתוחה, אותו סיים בהצטיינות יתרה בשנת 2016. במהלך לימודיו זכה בהצטיינות דיקאן, הצטיינות נשיא ובמלגה מטעם קרן המלגות לחקר השואה ולמורשת יהודי פולין וקרן המלגות של קק"ל במוזיאון לוחמי הגטאות, עבור עבודה אקדמית שכתב בנושא ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הישראלי, תחת הדרכתה של ד"ר ליאת שטייר לבני.
פז הוא בוגר קורס מחזות הזמר של משה קפטן ודוקי עצמון, קורס הדיבוב של שרון כהן, לימודי משחק פרטיים אצל זיו מאיר ואילנה קיוויתי, לימודי משחק מול מצלמה אצל שרון אלכסנדר ועינת ויצמן, סדנאות משחק מול מצלמה עם המלהקות מרב נחום, אסתר קלינג, אמירה בוזגלו, ענבר דוד, חמוטל זרם ולימור שמילה ועם הבמאים אמיל בן שמעון, אופיר לובל, רמה בורשטיין, ולימודי פיתוח קול, היגוי, דיבור ו-Speech therapy באופן פרטי אצל נירה גל ובנוסף אצל דלית כהנא, עליזה חן ונועם טלמון.
באוקטובר 2017 השתלם בטיפול במיתרי הקול ובעיות קול ובליעה, באמצעות אבחון הגרון, אצל האוסטאופט פסיכותרפיסט יעקב ליברמן.
בנוסף למד ריקוד בסגנונות שונים ב"סטודיו בי" ובסטודיו של עוז מורג ושיעורי סטפס באופן פרטי אצל אורית הירש.
החל משנת 2015 מלמד פז פיתוח קול, משחק ומוזיקה ב-תיאטרון אורנה פורת ובמסגרות רבות אחרות. כמו כן, ניהל מוזיקלית את להקת הנוער של בית פרנקפורט בתל אביב בשנים 2016–2017.
בשנת 2018 סיים את קורס "משחק מול מצלמה" אצל רות דייכס.
בשנת 2021 סיים לימודי כתיבת תסריט אצל מרב נחום.
פז הינו
דיבוב

בשנת 2013 דיבב בסרטי הקולנוע "מטוסים" של דיסני ו"להציל נסיכה".
בשנת 2016 דיבב דמויות שונות בסרט הקולנוע "בלינג בלינג" ודיבב את דמותו של פאדל הפאן בעונה הראשונה של הסדרה "מיה ואני", אשר משודרת בערוץ ג'וניור. בהמשך אותה שנה דיבב את קריק, הדמות המרכזית בסרט "טרולים" של דרימוורקס.
בשנת 2017 דיבב את דמותו של בר-מוח בסרט "הדרדסים: הכפר האבוד" של אולפני ההנפשה של סוני.
ביוני 2017 המשיך לדבב את פאדל הפאן בעונה השנייה של הסדרה "מיה ואני" וכן דיבב את בר-מוח וביש גדא מהדרדסים במסגרת הפקת מופע "כפר הדרדסים" בבימוי עדינה חיימיס ובניהול מוזיקלי של גור מורד.
בשנים 2019- 2017 דיבב את הדמות הראשית ג׳ורג׳ בירד בשלוש עונות של סדרת הטלוויזיה המפורסמת "קפטן תחתונים" ברשת נטפליקס.
בינואר 2018 דיבב את הבובות השונות בסדרת הרשת "מועדון הדב הירוק"
בפברואר 2018 דיבב דמויות שונות בסרט "עולמם הסודי של גמדי הגינה" (באנגלית: Sherlock Gnomes)- סרט ההמשך ל"נומיאו ויוליה"
במרץ 2018 דיבב את דמויותיהם של ז׳נג רוי והאח ג׳ין בסרט הסיני "Who is my lord".
באפריל 2018 דיבב את מעצב האופנה בפרק מהסדרה "עבודת החלומות" המשודרת בערוץ לוגי.
בספטמבר 2018 דיבב את פאדל הפאן בעונה השלישית של הסדרה "מיה ואני" המשודרת בערוץ ג׳וניור.
בפברואר 2019 דיבב את דמותו של אורם בסרט הקולנוע "מלכת השלג 4"
בינואר 2020 דיבב את רוח הרפאים ואת "טיטי וו" בסדרה "עמק המומינים" שהיא גרסה מחודשת של סדרת המומינים הוותיקה באנימציה תלת־ממדית.
במאי 2022 דיבב מלח צעיר בסרט ״המפלצת מהים״ של נטפליקס
ביוני 2022 דיבב את דמותו של דאונג בסרט ״המטרה: כדורגל״- סרט מצויר של רשת נטפליקס על שחקן הכדורגל זלאטאן.
ביולי 2022 דיבב את דמותו של פאדל בסרט הקולנוע ״הגיבורים של סנטופיה״
באוגוסט 2022 דיבב את צ׳אד,אג׳יט ודמויות נוספות בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה ״בקוגן״
בספטמבר 2022 דיבב את ג׳רום וצ׳אד בגרסה העברית לסדרה “Recess”
בינואר 2023 דיבב את דמותו של בראדלי בורוז ודמויות נוספות בסרט הקולנוע ״גיבורה בהפתעה״ (באנגלית: Combat Wombat).
באפריל 2023 דיבב דמויות שונות בסרט הקולנוע ״דייזי קוואקה״ ובהמשך אתה שנה דיבב דמויות שונות בסרט ״רובי נגד הזרם״ של אולפני דרים וורקס.
באוקטובר 2023 דיבב את פינוקיו בסרט הקולנוע ״פינוקיו שמי״
בדצמבר 2023 דיבב את ״דארק סקיי״- דמות הנבל בעונה השלישית של הסדרה דרגון פורס ודמויות שונות בסדרת ״אימאגו״
בינואר 2024 דיבב את הדמות הראשית- “קאטאק״ בסרט הקולנוע ״לויתן על הגל״ (באנגלית: Katak the brave beluga)
בהמשך 2024 דיבב את וינסלו בסדרה 100 אחוז זאב (שנוצרה בעקבות הסרט ״100 אחוז זאב״) ואת נד בסדרה ״ברבי: מגע של קסם״
ביוני 2024 דיבב את הדמות הנבל הידועה פריזה מהסדרה דרגון בול סופר. פרל נכנס לנעליו של המדבב שמחה ברבירו מכיוון ודובבו לראשונה פרקים חדשים (החל מפרק 104) של סדרה זו וכמעט כל קאסט המדבבים המקורי הוחלף.
ביולי 2024 דיבב את הדמות הראשית-ויני, בסרט התיבה של נוח (Noah's Ark).
באוגוסט 2024 דיבב את אר ואת האיש הבוער בסדרת האנימה ״׳קוד איקס״
בספטמבר 24 דיבב את הדמות פק ודמויות נוספות בסרט ״רוז הרובוטית״ של דרימוורקס הנפשה, כאשר שתי בנותיו התאומות- אלי רוז ואיירין פרל שאבי דיבבו את גורות האופוסום באותו סרט בהיותן בנות 4.
הלחנה לתיאטרון

ביולי 2016, פרל הלחין ויצר את המוזיקה למחזה "סוניה מושקט" מאת סביון ליברכט אשר הועלה על ידי קבוצת התיאטרון של דור פלס ובבימויו. הצגה זו הועלתה במסגרת פסטיבל "כל הארץ במה" ע"ש נצר באולם צוותא וברחבי הארץ.
ביוני 2016, הקליט וערך מוזיקלית את קטעי הסאונד להצגה "BFF", בבימוי אירית ראב, אשר הוצגה במרכז סוזן דלל.
ב-2019 הלחין ועיבד מוזיקה מקורית להצגה "דרסו ומנדפרו אחים בדם" מאת בירו טשלה.
ב-2023 יצר את המוזיקה להצגה ״מכאן- אנחנו נמשיך״ של פרויקט ״שמש אתיופית״ בבימוי רענן לוי.
ב-2024 יצר את המוזיקה להצגה ״מי החליט שאנחנו חשובים״ בבימוי גל שמאי
ב-2024 הפיק והלחין את שיר הפתיחה וניהל מוזיקלית את מופע  הענק ״אור המכבים״ בבנייני האומה בירושלים בבימוי קלוד דדיה.
פזמונאות

פרל חבר באקו"ם משנת 2010.
בשנת 2007 כתב והלחין את השיר "אל תוותרי" עבור הזמר הים-תיכוני גולן אברהם, השיר זכה להצלחה כאשר נכלל באוסף "שניים סוכר 4"- אלבום רב מכר ובו להיטים רבים כגון הוזה אותך מולי של הזמר אייל גולן.
בשנת 2010 כתב והלחין יחד עם אסף אברבוך את השיר "אוויר" של הזמר עידו פרמון. השיר זכה להשמעות רבות, נבחר לשיר השבוע של רדיו ירושלים והקליפ לשיר שודר בערוצי הטלוויזיה השונים
בשנת 2011 פרל כתב והלחין את השיר "אסור לי לעזוב" של הזמר עידו פרמון. השיר זכה להשמעות רבות, נבחר ל"שיר השבוע" ברדיו ירושלים והושמע לדיירים ב"בית האח הגדול" בחצאי הגמר בעונות שונות
בשנת 2015, הלחין יחד עם עידו פרמון את השיר "מה שריק" - סינגל רביעי מתוך אלבום הבכורה של עידו פרמון.
בין השנים 2015–2017 הלחין שירים עבור הזמרים נדב סגרון, יוסף סויסה ועוד.
בשנת 2019 הלחין את השיר "מעכשיו" מאת יהודה גברה ובביצועו, השיר מייצג את ישראל בתחרות הבינלאומית "Kenga Magjike 2019" המתקיימת באלבניה והיא המשדר הנצפה ביותר בארצות הבלקן. השיר עלה לתחרות לאחר שגרף "כן" פה אחד מחמשת השופטים בשלב המקדים לתחרות ששודר בפריים טיים ב-24 בנובמבר 2019. השיר השתתף בשלב חצי הגמר של התחרות ב-5 בדצמבר 2019 והעפיל לגמר התחרות ששודר ב-8 בדצמבר בשידור חי. כמו כן השיר היה מועמד לפרס האמן הבינלאומי החדש.
בשנת 2022 הלחין יחד עם יהודה גברה את השיר ״Dreamer" שיצא בתפוצה בינלאומית.
בשנת 2023 הלחין יחד עם יהודה גברה את השיר ״Happier Alone” שיצא בתפוצה בינלאומית.
דיסקוגרפיה

| אלבום | פרטים |
| --- | --- |
שמשהו יקרה הלילה:  תאריך יציאה: 4 במרץ 2022  חברת תקליטים: הפצה עצמית
הערות שוליים

↑  בוגרי האקדמיה לאמנויות המופע- מחזור א׳, באתר האקדמיה לאמנויות המופע- האתר הרשמי (ארכיון)
↑  טקס הענקת מלגות 2016, באתר מוזיאון בית לוחמי הגטאות
↑  צוות הסדנאות, באתר תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער
↑  qube, Flow- ביוגרפיה, באתר qube, ‏2006
↑  nrg תרבות, זמר נשמה: סינגל בכורה ליוצר פז פרל, באתר nrg‏, 21 ביוני 2017
↑  שחר אמאנו, פז פרל- נוגע לא נוגע, באתר הכותל המערבי, ‏7.12.17
↑  יובל אראל‏, פז פרל- דיזינגוף, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 27 בפברואר 2018
↑  יוסי חרסונסקי, עיון ביקורת, פז פרל, יום אחד אולי (מילים ולחן: פז פרל עיבוד והפקה מוזיקלית: רמי אוסרווסר, אוגוסט 2018), באתר חרסונסקי מיוסיק, ‏7.8.18
↑  דורון אורסיאנו ויטנר, המבקר המוזיקלי- דורון אורסיאנו ויטנר, באתר מעריב, ‏26.8.18
↑  דורון אורסיאנו ויטנר, פז פרל-יום אחד אולי, באתר מעריב, ‏29.8.18
↑  יוסי חרסונסקי, פז פרל-שמשהו יקרה הלילה, באתר חרסונסקי מיוזיק
↑  מערכת ישראלה, האתגר שהציב אסי עזר לפז פרל, באתר ישראלה, ‏13.12.20
↑  פז פרל - סבטה, באתר ‏מאקו‏, 25 בנובמבר 2020
↑  מערכת ישראל היום, מ"נינג'ה ישראל" לצד אסי ורותם לאלבום בכורה: קבלו את פז פרל, באתר ישראל היום- תרבות- מוזיקה, ‏31.3.22
↑  שחקני התיאטרון, פז פרל, באתר תיאטרון גושן
↑  עפר גדנקן, עשרת אלפים איש ביום הראשון של מופע 'חבורת תריג', באתר קול חי, ‏19.8.19
↑  מערכת ישראלה, האתגר שהציב אסי עזר לפז פרל, באתר ישראלה, ‏13/12/2020
↑  מופע "בין הזמנים" של חבורת תרי"ג: "חוויה נדירה", באתר ערוץ 7, 26 ביולי 2021
↑  Mooma, שניים סוכר 4, באתר Mooma, ‏2008
↑  צפו: לעידו פרמון חסר קצת "אוויר", באתר נענע 10, ‏4.7.12
↑  הכוכב הבא בדרך לאלבניה, באתר ‏מאקו‏, 5 בדצמבר 2019
↑  אבי זייקנר, יהודה גברה מתמודד בפסטיבל הגדול ביותר באלבניה, באתר EUROMIX, ‏2.12.19
↑  ערן סויסה, הכוכב הישראלי שמשתתף בתחרות בינלאומית, באתר ישראל היום, 5 בדצמבר 2019
↑  Nathan stella, Judah Gavra Is Always A ‘Dreamer’!, ESC Bubble, ‏06.02.22
↑  Stelios Alex, Judah Gavra Released New Single “Happier Alone”!, My EuroFreaks, ‏19.09.22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416113905171  VIAF: 379155104059076202775   WorldCat (עם VIAF): 379155104059076202775 
פז פרל מתוך הופעה בתיאטרון תמונע
מתוך צילומים לאלבום הבכורה
עטיפת הסינגל "רק עוד דקה"
פז פרל בתפקיד הכומר הייל בהצגה "ציד מכשפות"
מתוך "מיס סייגון"
הדומה הבויארית

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה הצארית רוסיה הצארית
 סוג:  מועצה מייעצת
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  המאה ה־14 – הווה (כ־625 שנים) 
 משכן
 הקרמלין, מוסקבה
 
הצאר מיכאיל פיודורוביץ' והבויארים.
ישיבת הדומה הבויארית.
הדומה הבויארית (ברוסית: Боя́рская ду́ма) הייתה המועצה הגבוהה ביותר של רוסיה הצארית, שהייתה מורכבת מנציגי האצולה הפיאודלית וייעצה לצאר. הדומה הבויארית הייתה המשך התפתחותה של הדומה הנסיכותית מהמאה ה-14 במדינה הרוסית. התקיימה מהמאה ה-14 ועד לתחילת המאה ה-18.
הדומה הבויארית לא הייתה גוף עצמאי ושימשה כמועצת מדינה, שפעלה תמיד לצד הצאר וייעצה לו בענייני ניהול המדינה ויחד איתו ייצגה את הרשות המבצעת. אחדות זו התבטאה במיוחד בענייני חקיקה וביחסים בינלאומיים. בכל המקרים, התקבלה החלטה בצורה הבאה: "הריבון ציווה והבויארים דנו" («Государь указал и бояре приговорили») או "בצו הריבון, הבויארים פסקו" («По государеву указу бояре приговорили»).
הדומה הבויארית התקיימה עד תחילת המאה ה-18. בשנת 1711 הקים הצאר פיוטר הראשון גוף ממשלתי חדש - הסנאט הרוסי.