stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זולטן שטיבר
קריירת מועדונים

שטיבר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת של שארוואר ממנה עבר לגיור. בגיל 13 שיחק במחלקת הנוער של גולדבל 94, ממנה עבר לאויפשט ובהמשך לאסטון וילה האנגלית. ב-4 בינואר 2007 חתם על חוזה לשנתיים בקבוצה הבוגרת. בסוף מאי 2007 סטיבר השתתף עם וילה בגביע ה-HKFC פיליפס. סטיבר היה מהמצטיינים בגביע ובנוסף זכה עימה בגביע. בזכות הזכייה, סטיבר האריך את חוזהו בשלוש עונות נוספות.
ב-22 בנובמבר 2007 הושאל ליאוביל טאון לחודש. יומיים לאחר מכן, שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 במילוול. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד ברייטון אנד הוב אלביון. עסקת השאלתו הוארכה בחודש נוסף.
ב-29 בינואר 2009 חתם לשנתיים וחצי בטוס קובלנץ מהבונדסליגה השנייה. יום לאחר מכן, שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 נגד רוט-וייס אוברהאוזן. ב-6 בפברואר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה נגד פ.ס.וו. פרנקפורט.
ב-26 במאי 2010 חתם באלמניה אאכן לשנתיים. ב-20 באוגוסט 2010 שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד אוניון ברלין. ב-17 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 לאנרגי קוטבוס. עד לסיום העונה, שטיבר הבקיע 10 שערים ב-34 משחקי ליגה ונכלל בנבחרת העונה של הליגה.
ב-22 במרץ 2011 שטיבר חתם במיינץ 05 מהבונדסליגה, אלייה הוא הצטרף בסיום עונת 2010/2011. במיינץ, שטיר התקשה למצוא את מקומו ואף הגיע לקבוצת המילואים של המועדון.
ב-21 ביוני 2012 שטיבר חתם לארבע שנים בגרויטר פירט. שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לבאיירן מינכן.
ב-26 במאי 2014 שטיבר חתם בהמבורג. ב-30 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לפאדרבורן 07. ב-4 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בהמבורג בניצחון 0-3 נגד פאדרבורן. במשחק הליגה נגד הנובר 96 3 ימים לאחר מכן, שטיבר רץ 13.9 ק"מ - שיא העונה. בונת 2015/2016 שטיבר זכה לפחות דקות משחק ובינואר עזב את המועדון.
ב-18 בינואר 2016 שטיבר הושאל לנירנברג מהבונדסליגה השנייה על מנת לחזור לכושר לקראת יורו 2016, בו השתתפה הונגריה. שטיבר הבקיע שער אחד ב-6 משחקים בהם שותף ובסיום העונה נירנברג עלתה לפלייאוף העלייה לבונדסליגה בו הפסידה לאיינטרכט פרנקפורט.
ב-12 באוגוסט 2016 חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן. יומיים לאחר מכן, שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד וורצבורגר קיקרס.
ב-9 באוגוסט 2017 שטיבר את גרמניה אחרי 8 שנים וחתם בדי. סי. יונייטד מה-MLS.
ב-5 באוגוסט 2020, שטיבר חתם באויפשט.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, שטיבר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של הונגריה. ב-2 בספטמבר 2011 שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בניצחון 1-2 נגד שוודיה. ב-5 ביוני 2015 שטיבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-4 נגד ליטא.
שטיבר נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016.
תארים

מלך הבישולים של הבונדסליגה השנייה: 2010/2011 (17 בישולים)
חורחה בריטס

חורחה אורלנדו בריטס (בספרדית: Jorge Orlando Brítez; נולד ב-2 בפברואר 1981) הוא כדורגלן עבר פרגוואי בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

בריטס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של קלוב פרסידנט הייס. בקיץ 1999 חתם בריאל ואיאדוליד ב' מהליגה השלישית בספרד.
בקיץ 2000, בספורטינג בראגה מליגת העל הפורטוגזית, במדיה מיעט לשחק ובמהלך העונה חזר לפרגוואי כאשר חתם בליברטד. בעונת 2002, בריטס כבש את שער הבכורה שלו ובסך הכל כבש 3 שערים ב-32 משחקי ליגה. בסיום העונה זו, אף היה שותף לזכייה של הקבוצה באליפות פרגוואי. עונה לאחר מכן, חתם בטקוארי.
ב-18 ביולי 2003, בריטס חתם לארבע עונות במכבי חיפה מליגת העל. בינואר 2003, בריטס חתם במוריירנסה מליגת העל הפורטוגזית.
בהמשך הקריירה, שיחק באולימפיה, טקוארי, נסיונל, סרו פורטניו, קלוב רוביו נו, פאנסראיקוס, דפורטיבו פריירה, קלאב גוארני, ספורטיבו לוקניו, ספורטיבו קרפגואה ופרננדו דה לה אסונסיון.
קריירה בינלאומית

ב-19 בספטמבר 2002, בריטס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פרגוואי, בתיקו 1-1 נגד איראן. בריטס השתתף עם הנבחרת בקופה אמריקה 2004, ואף רשם משחק אחד בקופה נגד קוסטה ריקה.
לזכותו של בריטס, 11 הופעות בנבחרת.
תארים

ליגת העל הפרגוואית: 2002
ליגת העל האורוגוואית: 2005/2006
ליגת העל הפרגוואית: 2009
הערות שוליים

↑  גור מוטולה, רשמית: חורחה בריטס חתם במכבי חיפה לארבע שנים, באתר ynet, 18 ביולי 2003
| נבחרת פרגוואי – קופה אמריקה 2004 |
| --- | --- | --- |
|  1 ויאר •  2 מרטינס •  3 מנסור •  4 גמארה •  5 דאבקה •  6 בריטס •  7 לופס •  8 א.ברטו •  9 באריירו •  10 פיגרדו •   11 ח.גונסאלס •  12 ד.ברטו • 13 פארדס •  14 קריסטלדו • 15 בניטס • 16 וייאלבה • 17 אסקיבל • 18 ד.גונסאלס • 19 ואלדס • 20 דוס סנטוס • 21 טורס • 22 אסקובר • מאמן: חארה סאגייר |  1 ויאר •  2 מרטינס •  3 מנסור •  4 גמארה •  5 דאבקה •  6 בריטס •  7 לופס •  8 א.ברטו •  9 באריירו •  10 פיגרדו •   11 ח.גונסאלס •  12 ד.ברטו • 13 פארדס •  14 קריסטלדו • 15 בניטס • 16 וייאלבה • 17 אסקיבל • 18 ד.גונסאלס • 19 ואלדס • 20 דוס סנטוס • 21 טורס • 22 אסקובר • מאמן: חארה סאגייר | פרגוואי |
חדר אוכל

חדר אוכל בבית מלון ביפן
חדר אוכל בסגנון צרפתי בארמון פטרהוף (סמוך לסנקט פטרבורג)
חדר אוכל הוא חדר במוסד שבו מגישים ארוחות לסועדים.
הארוחות בחדר אוכל אינן מוגשות בתשלום ישיר ומלא. במקום זאת קיימות מספר אפשרויות אחרות. במקרים רבים הארוחות בחדר האוכל מוגשות ללא תשלום. אפשרות נוספת היא הגשת הארוחות בחדר האוכל בתמורה לתשלום מסובסד. אפשרות זו נמצאת לרוב בשימוש במסגרת בתי ספר ובמקומות עבודה. כמו כן, הארוחות יכולות להיות מוגשות בתשלום עקיף. למשל, כחלק מתשלום עבור כלל השירות בבית מלון.
סוגים של חדרי אוכל

בצבא: חיילים הנמצאים במחנה או על כלי שיט צבאי אוכלים בחדר אוכל משותף. לפעמים ישנם חדרי אוכל נפרדים לקצינים ונגדים.
במקומות עבודה: חדר אוכל לשירותם של העובדים ואורחיהם.
בבית מלון ובאוניות נוסעים: משמש את אורחי המלון או האונייה ומתפקד לרוב גם כאולם אירועים.
בבתי חולים ובתי אבות: משמש את המאושפזים/הדיירים אך לא את אורחיהם.
בבית ספר: חדרי אוכל קיימים בבתי ספר המנהיגים יום לימודים ארוך וכן בפנימיות.
בקיבוץ: חדרי אוכל בקיבוצים הם חדרי אוכל משותפים לכלל חברי הקיבוץ, חדר האוכל הוא אחד המוסדות שמייחדים את הקיבוצים מיתר צורות ההתיישבות ומשמש כמרכז החיים של הקיבוץ.
האוכל המוגש בחדרי אוכל מסופק על ידי מטבח מוסדי הצמוד לחדר האוכל, או באמצעות שירותי הסעדה.
ראו גם

חדר האוכל הממלכתי (הבית הלבן)
רפקטוריום
לקריאה נוספת

חיים אסי וורדי עופר. "חדרוכל סיפורים מתכונים קיבוץ" לנצ'בוקס תל אביב 2012
חתך (גאומטריה)

חתך אלכסוני של גליל. במקרה זה צורת החתך היא של אליפסה.
בגאומטריה ובמדעים, חתך הוא החיתוך של עצם, בדרך כלל במרחב התלת-ממדי, עם מישור העובר דרכו. במקרה שהעצם הוא גוף גאומטרי, החתך יהיה צורה דו-ממדית. במקרה שהעצם הוא משטח, החתך יהיה עקומה. השימוש העיקרי בחתכים הוא במתן מידע הנוגע לאלמנטים פנימיים מוסתרים, או לקוי המתאר של גוף או משטח. דוגמה ידועה לשימוש גאומטרי בחתכים היא חתכי חרוט. בנוסף לשימושים בגאומטריה, לחתכים קיימים שימושים בתחומים רבים נוספים, לרבות תיכון הנדסי ואדריכלי, רפואה, גאולוגיה, גאוגרפיה ועוד.
דוגמה: חתכי חרוט

חתכי חרוט הם הצורה הגאומטרית המתקבלת כאשר מישור חותך חרוט. צורת החתך תלויה בזווית שבה המישור חותך את החרוט.
אם α היא הזווית שבין ציר החרוט לקו היוצר שלו ו-β היא הזווית שבין ציר החרוט למישור החותך, אזי:
| --- | --- |
 כאשר β = 90°, מתקבל מעגל (אדום).  כאשר β > α, מתקבלת אליפסה (סגול).  כאשר β = α, מתקבלת פרבולה (ירוק).  כאשר β < α, מתקבלת היפרבולה (כחול). מקרים מנוונים מתקבלים כאשר המישור החותך עובר דרך קודקוד החרוט: כאשר β = 90° או  β > α, מתקבלת נקודה יחידה.  כאשר β = α, מתקבל ישר יחיד (הוא הישר היוצר של החרוט).  כאשר β < α, מתקבלים שני ישרים, החותכים זה את זה.:
חתכים בענפי מדע אחרים

חתכים מקובלים בענפי מדע אחרים, בהם אנטומיה, רפואה, גאולוגיה וגאוגרפיה, לשם הצגת מבנהו הפנימי של עצם.
בשרטוט טכני של עצמים נהוג להציג שלושה חתכים של העצם בשלושה מישורים מאונכים זה לזה.
חתך בגזע עץ מציג את הטבעות השנתיות שלו
חתך של כדור הארץ מציג את המבנה הפנימי שלו
חתך של מוח האדם מציג את המבנה הפנימי שלו
חתך של נורת להט מציג את מרכיביה
טקס פרסי אופיר לשנת 2011

| --- | --- |
 תאריך:  22 בספטמבר 2011
 מיקום:  מרכז קריגר לאמנויות הבמה, חיפה, ישראל ישראל
 מנחים:  מוני מושונוב
 המועמדים והזוכים הבולטים
 סרט עלילתי:  הערת שוליים
 הבמאי הטוב ביותר:  יוסף סידר
 תסריט:  יוסף סידר
 זכייה במספר הפרסים הרב:  9 - "הערת שוליים"
 מספר המועמדויות הרב:  13 - "הערת שוליים"
 →2010 2012← פרס אופיר
 
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-22 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-22 בספטמבר 2011 במרכז קריגר לאמנויות הבמה, חיפה. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
את רשימת המועמדים הוביל הסרט "הערת שוליים" עם 13 מועמדויות, אחריו הסרט "בוקר טוב אדון פידלמן" עם 11 מועמדויות.
פרס מפעל חיים הוענק לאיז'ו שני. פרס על מצוינות, קטגוריה שנוספה השנה, הוענק לעורך הסרטים ציון אברהמיאן.
מועמדויות

מקור:
| הסרט הטוב ביותר | הבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 "הערת שוליים" –  דוד מנדיל, משה אדרי, לאון אדרי "אורחים לרגע" –   יואב רועה, אורית זמיר  "אחותי היפה" –  דוד מנדיל, משה אדרי, לאון אדרי  "בוקר טוב אדון פידלמן" –   חיים שריר  "השוטר" –  איתי תמיר:  יוסף סידר –  "הערת שוליים"  מאיה קניג –  "אורחים לרגע"  מרקו כרמל –  "אחותי היפה"  יוסי מדמוני –  "בוקר טוב אדון פידלמן"  נדב לפיד –  "השוטר"
השחקן הטוב ביותר: השחקנית הטובה ביותר
 שלמה בראבא –  "הערת שוליים"  גור בנטביץ' –  "אורחים לרגע"  ששון גבאי –  "בוקר טוב אדון פידלמן"  ציון ברוך –  "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן"  יפתח קליין –  "השוטר":  אוולין הגואל –  "אחותי היפה"  הגר בן-אשר –  "הנותנת"  חן יאני –  "נמס בגשם"  בתיה בר –  "עמק תפארת"  קרן ברגר –   "2 בלילה"
שחקן המשנה הטוב ביותר: שחקנית המשנה הטובה ביותר
 ליאור אשכנזי –  "הערת שוליים"  צחי גראד –  "אורחים לרגע"  נורמן עיסא –  "אחותי היפה"  הנרי דוד –  "בוקר טוב אדון פידלמן"  אורי גבריאל –  "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן":  ריימונד אמסלם –  "אחותי היפה"  מורן רוזנבלט –  "אודם"  שרה אדלר –  "בוקר טוב אדון פידלמן"  רותם זיסמן-כהן –  "ברקיע החמישי"  עלמה זק–  "הערת שוליים"
התסריט המקורי הטוב ביותר: העריכה הטובה ביותר
 יוסף סידר –  "הערת שוליים" מאיה קניג, דנה דימנט –  "אורחים לרגע"  ארז קו-אל –  "בוקר טוב אדון פידלמן"  אריק לובצקי –  "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן"  נדב לפיד – "השוטר":  עינת גלזר-זרחין –  "הערת שוליים"  אור בן דוד –  "אורחים לרגע"  שמעון ספקטור –  "אחותי היפה"  אילה בנגד –  "בוקר טוב אדון פידלמן"  ערה לפיד –  "השוטר"
הפסקול הטוב ביותר: המוזיקה המקורית הטובה ביותר
 תולי חן, אלכס קלוד, ישראל דוד –  "הערת שוליים" מיכאל גורביץ' –  "אורחים לרגע"  תולי חן, אלכס קלוד, ישראל דוד –  "אחותי היפה"  אולג קייסרמן, אביב אלדמע, ישראל דוד –  "בוקר טוב אדון פידלמן"  מיכאל גורביץ', אביב אלדמע, ישראל דוד –   "השוטר":  אבי בללי –  "בוקר טוב אדון פידלמן" אבי בללי –  "אחותי היפה"  יוסף ברדנשווילי –  "ברקיע החמישי"  עמית פוזננסקי –  "הערת שוליים"  תום שרפשטיין –  "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן"  ישראל ברייט – "ניקה"  רן בגנו – "פלנטה אחרת"
העיצוב האמנותי הטוב ביותר: הצילום הטוב ביותר
 ערד שאואט –  "הערת שוליים" מיגל מרקין –  "אחותי היפה"  יואב סיני –  "בוקר טוב אדון פידלמן"  תמר גדיש –  "ברקיע החמישי"  אריאל גלזר –  "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן":  ירון שרף –  "הערת שוליים" בועז יהונתן יעקב –  "בוקר טוב אדון פידלמן"  עמית יסעור –  "הנותנת"  שי גולדמן –  "השוטר"  טליה גלאון –  "עמק תפארת"
האיפור הטוב ביותר: עיצוב התלבושות הטוב ביותר
 אתי בן נון, אלינור גיגי אדוני – "כלבת" ורד מבורך – "אחותי היפה"  זיו קטנוב – "ברקיע החמישי"  רונית דוגו-ארביב – "הערת שוליים"  מירב הורוביץ בושושה – "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן"  ערן ישראלי – "נמס בגשם":  רונה דורון –  "ברקיע החמישי" ים ברוסילובסקי –  "אוסטרליה שלי"  לאורה שיים –  "אחותי היפה"  לי אלמביק –  "הנותנת"  לאורה שיים –  "הערת שוליים"
הסרט התיעודי הטוב ביותר
 "הדירה" – בימוי והפקה : ארנון גולדפינגר "ארץ בראשית" – בימוי: משה אלפרט,  אסתי יעקב–מקלברג, חיים מקלברג, משה אלפרט  "דיפלומט" – בימוי: דנה גורן,  אילון רצ'קובסקי, יוסי עוזרד, קובי גל–רדאי, גיא יקואל, נועה ליפשיץ  "הדולפין" – בימוי: דני מנקין, יונתן ניר,  יהודית מנסן רמון, דני מנקין, יונתן ניר  "המורה אירנה" – בימוי: איתמר חן,  סער יוגב, נעמי לבארי
הערות שוליים

↑  פרסי אופיר 2011: לייב בלוג  |  סינמסקופ
1 2 3  ספי קצב, ‏"הערת שוליים" בדרך לאוסקר? הסרט מוביל עם 13 מועמדויות לפרסי אופיר, באתר ‏מאקו‏, 16 באוגוסט 2011
| פרס אופיר |
| --- | --- | --- |
| פרסי קולנוע | הסרט העלילתי הטוב ביותר • הסרט העלילתי הטוב ביותר מסלול פרינג' • הבימוי הטוב ביותר • התסריט הטוב ביותר • השחקן הראשי הטוב ביותר • השחקנית הראשית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר • הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • הליהוק הטוב ביותר • העיצוב האמנותי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור הטוב ביותר • המוזיקה המקורית הטובה ביותר • הפסקול הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר • הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר • פרס על מפעל חיים • פרס על הישגים מקצועיים בקולנוע • פרס על מצוינות |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| זוכים בעלי ערך | במאים • עורכים • מלהקים • מוזיקאים • מפעל חיים • סרטים • עיצוב אמנותי • עיצוב פסקול • עיצוב תלבושות • צלמי קולנוע • שחקנים בתפקיד ראשי • שחקנים בתפקיד משני • תסריטאים • הישגים מקצועיים |  |
ולדקה מיד

| --- | --- |

 לידה:  29 בדצמבר 1921 ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  21 בנובמבר 2012 (בגיל 90) עמק גן עדן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפלגה:  הבונד 
 בן או בת זוג:  בנימין מיד 
 
ולדקה מיד (באנגלית: Vladka Meed); (29 בדצמבר 1921 – 21 בנובמבר 2012) הייתה אחת מלוחמות המחתרת היהודית בגטו ורשה, הבריחה לגטאות נשק, כסף, דינמיט ומוצרים נוספים ועזרה ליהודים להימלט מהגטאות. היא עזרה לילדים למצוא מחסה בבתים של תושבים נוצרים, לאחרים השיגה תעודות מזויפות וסיוע רפואי וכלכלי. לאחר המלחמה פעלה רבות להנצחת השואה.
קורות חיים > לפני הכניסה לגטו

מיד (פייגל פלטל) נולדה בעיר ורשה שבפולין לחנה פלטל (לבית אנטוסייביץ') ושלמה פלטל. היו לה אח ואחות קטנים -חיים והניה. לפני עליית הנאצים לשלטון, עבד אביה בחנות קטנה שהייתה בבעלותו ואמהּ ניהלה את הבית ומדי פעם עזרה לו בעבודתו. כאשר העבירו הגרמנים חוקים אנטי-יהודים, נאלצו כל בני המשפחה לעבוד לפרנסתם. מיד נהגה להוריד מזרועה את ה״טלאי הצהוב״ ולעבור לחלק הפולני של ורשה כשהיא מתחזה לנוצרייה ומוכרת חפצים כדי לקנות מזון.
קורות חיים > בזמן המלחמה

בסתיו 1940 נאלצו מיד ומשפחתה לעבור לגטו ורשה. זמן קצר לאחר מכן, חלה שלמה אביה בדלקת ריאות ונפטר. כדי להשיג אוכל, מכרה המשפחה את רכושה. למרות הקשיים הצליחה מיד להמשיך ללמוד בבתי ספר שפעלו בסתר. בנוסף, הצטרפה למספר קבוצות נוער שהתגבשו והתנגדו לגרמנים בתוך הגטו. בנובמבר 1942 הוברחה מהגטו באחת מהמשימות הראשונות שלה לרכישת נשק בשוק השחור. במהלך אחת מהמשימות הללו פגשה את בעלה לעתיד, בנימין מיד, שהצטרף למחתרת ועסק בהברחת ילדים אל מקומות מסתור מחוץ לגטו.
בשנת 1943 גורשו אמה, אחיה ואחותה לטרבלינקה ונרצחו שם בתאי הגזים. מיד הייתה באותו הזמן בחלק אחר של הגטו, והואיל והרחובות היו חסומים, לא יכלה להצילם. היא הבינה מאנשי המחתרת בה הייתה חברה, שהגירוש לא נועד להעבירם למקום אחר כפי שהגרמנים נתנו ליהודים להאמין, אלא כדי לחסלם.
אחרי שמשפחתה נלקחה לטרבלינקה, ואביה נפטר בגטו, היא אימצה את השם ולדקה, שם בו היא השתמשה גם לאחר המלחמה.
בזכות המראה הארי שלה, תושייתה, תעודת הזהות המזויפת ובקיאותה בשפה הפולנית, הצליחה לחיות מחוץ לגטו ולהתחזות לארית, והבריחה מוצרים שונים לגטו לטובת המחתרת היהודית. היא נכנסה לגטאות השונים כיהודיה ויצאה מהם כפולניה.
באחת מפעולות הברחת הדינמיט שביצעה, טיפסה בעזרת סולם על החומה המפרידה בין שני הצדדים (הצד היהודי והצד הפולני). כשהגיעה לקצה החומה, נשמעו יריות והסולם שהיה אמור להוריד אותה בצד היהודי נלקח. שתיים מחברותיה סייעו לה לרדת בבטחה לצד היהודי של הגטו, וכך הצליחה להעביר את הדינמיט.
קורות חיים > לאחר המלחמה

בשנת 1945, לאחר שחרור ורשה על ידי הצבא הסובייטי, נישאו ולדקה ובנימין מידז'רסקי (מיד), ובשנת 1949 היגרו לארצות הברית ונולדו להם שני ילדים. בהמשך נולדו להם חמישה נכדים: מייקל, ג'ונתן, ג'ני, צ'וואלה וג'סיקה. בני הזוג הקדישו את עצמם ללימוד והקניית ידע על השואה והעם היהודי, פתחו עסק לייבוא וייצוא, ולקחו חלק בוועדה שסייעה להקים את מוזיאון השואה בוושינגטון.
מיד כתבה מאמרים לעיתון יהודי בניו יורק. בשנת 1948, יצא לאור בשפת היידיש ספרה ״משני צידי הקיר״. ההקדמה לספרה נכתבה על ידי אלי ויזל. הספר, המספר את קורותיה בתקופת מלחמת העולם השנייה, תורגם למספר שפות: עברית, אנגלית, ספרדית, יפנית וגרמנית.
משך כמעט 20 שנה, ארגנה מספר טיולי קיץ למורים ולימדה אותם על השואה וההיסטוריה היהודית של ורשה. היא פיתחה תוכנית להבאת מורים לישראל ולפולין, המתמקדת בחינוך לשואה ובפרט בהתנגדות היהודים.
מיד ובעלה הקימו את ״ארגון יוצאי ההתנגדות בגטו ורשה״ (Warsaw Ghetto Resistance Organization) (1963), סייעה בארגון ההתכנסות העולמית של ניצולי שואה בירושלים (1981) והקימה עם משפחתה את ההתכנסות האמריקאית לניצולי שואה (1983).
בעלה סייע בארגון הנצחות ואנדרטאות ונחשב לאב המייסד של מוזיאון הזיכרון לשואה בוושינגטון בארצות הברית.
מותה

מיד נפטרה לאחר הידרדרות ממחלת אלצהיימר בבית בתה בעמק פרדייס שבאריזונה ב-21 בנובמבר 2012 בגיל 90. על פי הספד הניו יורק טיימס, היא הייתה מקור מרכזי בסרט הטלוויזיה "מרד" משנת 2001 ("Uprising").
פרסים והוקרה

פרס ארגון ההתנגדות בגטו ורשה (1973)
פרס התאחדות המורים היהודים (1989)
פרס הדסה הנרייטה סאלד (1993)
פרס הזיכרון לאלי ויזל (1995)
תואר כבוד מטעם ה- Hebrew Union College בניו יורק (1998).
לקריאה נוספת

ולדקה מיד, משני עברי החומה, הוצאת הקיבוץ המאוחד ובית לוחמי הגטאות, 1948
יעקב פוטרמילך, באש ובשלג: זכרונות של לוחם, הקיבוץ המאוחד, 1981 (עמודים 239–242, 251-247)
בתיה דביר, השמיעי את קולך ונסו הצלילים, ספרי מורשת- בית עדות, 2018
הערות שוליים

1 2  Berger, Joseph (2012-11-25). "Vladka Meed, Who Infiltrated Warsaw Ghetto, Dies at 90 (Published 2012)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-02-21.
1 2 3 4 5 6  ולדקה מיד, באתר יד ושם, ‏2007
↑  Vladka (Fagele) Peltel Meed describes the deportation of her mother and brother from th..., encyclopedia.ushmm.org (באנגלית)
↑  Vladka (Fagele) Peltel Meed describes smuggling activities in the Warsaw ghetto, encyclopedia.ushmm.org (באנגלית)
1 2  Meed, Vladka | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  Vladka Meed, Jewish Women's Archive (באנגלית)
↑  SS Totenkopf (Death’s head) ring taken from an SS officer by a liberator and later given to a Holocaust survivor - Collections Search - United States Holocaust Memorial Museum, collections.ushmm.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265451305171  PLWABN: 9810601691605606  GND: 12101861X  ISNI: 0000 0004 3957 4896  LCCN: n79118074  NTA: 207325383  SELIBR: 137233  VIAF: 15615226   WorldCat (עם VIAF): 15615226
טקס פרסי אופיר לשנת 2007

| --- | --- |
 תאריך:  20 בספטמבר 2007
 מיקום:  המשכן לאמנויות הבמה, תל אביב, ישראל
 מנחים:  מוני מושונוב, טל פרידמן
 רשת שידור:  ערוץ 2
 המועמדים והזוכים הבולטים
 סרט עלילתי:  ביקור התזמורת
 הבמאי הטוב ביותר:  ערן קולירין
 מספר המועמדויות הרב:  13 - "ביקור התזמורת"
 →2006 2008← פרס אופיר
 
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-18 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-20 בספטמבר 2007 במשכן לאמנויות הבמה שבתל אביב-יפו. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
את רשימת המועמדים הוביל הסרט "ביקור התזמורת" עם 13 מועמדויות, כלומר הועמד לכל קטגוריה. אחריו הסרטים "מדוזות", "נודל" ו"בופור" עם 10 מועמדויות.
פרס על מפעל חיים הוענק לאיציק קול ופרס על הישגים מקצועיים הוענק לאברהם לייבמן.
מועמדים

מקור:
| הסרט הטוב ביותר | הבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 "ביקור התזמורת" – מפיקים: אילון רצ'קובסקי, אהוד בלייברג, יוסי עוזרד, קובי גל-רדאי "בופור" – מפיקים: דוד מנדיל, דודי זילבר  "חופשת קיץ" – מפיק: אייל שיראי  "מדוזות" – מפיקים: אמיר הראל, איילת קייט, יעל פוגל  "נודל" – מפיקים: אסף אמיר, יואב רועה:  ערן קולירין – "ביקור התזמורת" יוסף סידר – "בופור"  אתגר קרת, שירה גפן – "מדוזות"  איילת מנחמי – "נודל"  צחי גראד – "תנועה מגונה"
השחקן הטוב ביותר: השחקנית הטובה ביותר
 ששון גבאי – "ביקור התזמורת" אושרי כהן – "בופור"  לירון לבו – "זרים"  אסי דיין – "חופשת קיץ"  גל זייד – "תנועה מגונה":  רונית אלקבץ – "ביקור התזמורת" אניה בוקשטיין – "הסודות"  שרה אדלר – "מדוזות"  מילי אביטל – "נודל"  קרן מור – "תנועה מגונה"
שחקן המשנה הטוב ביותר: שחקנית המשנה הטובה ביותר
 סאלח בכרי – "ביקור התזמורת" אדיר מילר – "הסודות"  צחי גראד – "מדוזות"  יפתח קליין – "נודל"  אשר צרפתי – "תנועה מגונה":  ענת וקסמן – "נודל" רינת מטטוב – "ביקור התזמורת"  נטע גרטי – "החוב"  מיכל שטמלר – "הסודות"  זהרירה חריפאי – "מדוזות"
התסריט המקורי הטוב ביותר: העריכה הטובה ביותר
 ערן קולירין – "ביקור התזמורת" רון לשם, יוסף סידר – "בופור"  דוד ולך – "חופשת קיץ"  שירה גפן – "מדוזות"  איילת מנחמי, שמי זרחין – "נודל":  זוהר סלע -"בופור" אריק להב ליבוביץ – "ביקור התזמורת"  יצחק צחייק – "הסודות"  סשה פרנקלין – "מדוזות"  עינת גלזר-זרחין – "נודל"
הסרט התיעודי הטוב ביותר: עיצוב התלבושות הטוב ביותר
 "מרגל השמפניה" – בימוי: נדב שירמן, מפיקים: אילון רצ'קובסקי, קובי גל-רדאי, יוסי עוזרד "אמא חוזרת הביתה"- בימוי: לימור פנחסוב, מפיק: ירון כפתורי  "החנויות של פעם" – בימוי: יואב גורפינקל, מפיקים: יואב גורפינקל, מעין קרת, דוד גורפינקל  "מלון 9 כוכבים" – בימוי: עידו הר, מפיקות: עדנה קוברסקי, אלינור קוברסקי  "שלוש פעמים מגורשת" – בימוי: אבתיסאם מראענה, מפיקות: ניצה גונן, תמנע גולדשטיין-חטב:  דורון אשכנזי – "ביקור התזמורת" מאיה מור – "בופור"  ענבל שוקי- "החוב"  ענבל שוקי, מישמיש עורי – "הסודות"  לי אלמביק – "מדוזות"
הפסקול הטוב ביותר: המוזיקה המקורית הטובה ביותר
 אשי מילוא, אלכס קלוד, ישראל דוד – "בופור" איתי אלוהב, גיל תורן – "ביקור התזמורת"  דוד ליס, ישראל דוד – "הסודות"  גיל תורן, אביב אלדמע, אלי ירקוני, אשי מילוא – "מדוזות"  אשי מילוא, אביב אלדמע, ישראל דוד – "נודל":  חביב שחאדה חנא – "ביקור התזמורת" ישי אדר – "בופור"  דניאל סלומון – "הסודות"  חיים אילפמן – "נודל"  קרני פוסטל, דודוש קלמס – "תנועה מגונה"
העיצוב האמנותי הטוב ביותר: הצילום הטוב ביותר
 מיגל מרקין - "בופור" איתן לוי – "ביקור התזמורת"  עידו דולב – "החוב"  יורם שייר – "הסודות"  אבי פחימה – "מדוזות":  עופר ינוב – "בופור" שי גולדמן - "ביקור התזמורת"  גיורא ביח – "החוב"  בועז יהונתן יעקב – "חופשת קיץ"  איציק פורטל – "נודל"
הערות שוליים

1 2  קולנוע - פורסמו המועמדים לפרס אופיר, באתר www.habama.co.il
↑  נירית אנדרמן, "ביקור התזמורת" מועמד ל-13 פרסי אופיר, באתר הארץ, 24 ביולי 2007
↑  * מקבלי פרס מפעל חיים ופרס הוקרה על הישגים מקצועיים בתחום הקולנוע, באתר www.israelfilmacademy.co.il
↑  היוצרים הזוכים, באתר www.israelfilmacademy.co.il
| פרס אופיר |
| --- | --- | --- |
| פרסי קולנוע | הסרט העלילתי הטוב ביותר • הסרט העלילתי הטוב ביותר מסלול פרינג' • הבימוי הטוב ביותר • התסריט הטוב ביותר • השחקן הראשי הטוב ביותר • השחקנית הראשית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר • הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • הליהוק הטוב ביותר • העיצוב האמנותי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור הטוב ביותר • המוזיקה המקורית הטובה ביותר • הפסקול הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר • הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר • פרס על מפעל חיים • פרס על הישגים מקצועיים בקולנוע • פרס על מצוינות |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| זוכים בעלי ערך | במאים • עורכים • מלהקים • מוזיקאים • מפעל חיים • סרטים • עיצוב אמנותי • עיצוב פסקול • עיצוב תלבושות • צלמי קולנוע • שחקנים בתפקיד ראשי • שחקנים בתפקיד משני • תסריטאים • הישגים מקצועיים |  |
זאב שפר

זאב שֶׁפֶר (פינשטיין) (21 באפריל 1891 – 10 באפריל 1964, כ"ח בניסן ה'תשכ"ד) היה חבר הכנסת מטעם מפא"י בכנסת השנייה.
ביוגרפיה

זאב פיינשטיין נולד ב-21 באפריל 1891 בעיר אוּמַן שבדרום-מערב האימפריה הרוסית, בתחום המושב היהודי (כיום אוקראינה). עלה לארץ ישראל בשנת 1913, הצטרף ל"צעירי ציון" והיה פעיל ב"פועל העברי".
במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הבריטי, ואחר כך הצטרף לקיבוץ איילת השחר והיה חבר בו עד מותו. כתב את "50 לאיילת השחר", אך לא הספיק לסיימו, והקיבוץ סיים את כתיבת הספר.
שפר השתתף בוועידת היסוד של ההסתדרות ב-1921, והיה מזכיר מועצת פועלי יפו-תל אביב וחבר מועצת עיריית תל אביב בשנת 1929. יצא בשליחות לפולין בענייני "החלוץ” ועלייה ב' בין השנים 1933–1939, וב-1939 התנדב לצבא הבריטי, ושירת בו עד 1945. ב-1946 התמנה לממלא מקום ראש המפקדה הארצית של "ההגנה".
בשנת 1951 נבחר שפר לכנסת השנייה מטעם סיעת מפא"י, וכיהן כסגן יושב ראש הכנסת וחבר בוועדת הכספים, ועדת הכלכלה, וועדת הכנסת.
זאב שפר נפטר בצפת בכ"ח בניסן ה'תשכ"ד לאחר התקף לב. הובא למנוחות בקיבוצו איילת השחר .
כתביו

ספר ההתנדבות: פרשת ההתנדבות הצבאית של יהודי ארץ ישראל במלחמת העולם השנייה (כינס ותיכן: זאב שפר; עריכה ספרותית: יצחק למדן), ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ט-1949.
חברה בצמיחתה: הקיבוץ, תל אביב: עם עובד, תש"ך.
זאב שפר, כתבים ודברים (בעריכת ברכה חבס), תל אביב: הוצאת עיינות, תשכ"ו.
אילת-השחר - 50 שנה, (כתב וערך: זאב שפר), [אילת-השחר: חמו"ל, תשכ"ו].
לקריאה נוספת

גצל קרסל, לכסיקון הספרות העברית (עמ' 972–973), הוצאת הקיבוץ הארצי, תשכ"ה.