stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרוצח הסדרתי מלונג איילנד
רשימת הקורבנות > עשרת קורבנות חוף גילגו וחוף אוק

מיוחסים על ידי המשטרה לפעילותו של רוצח אחד:
מאורין בריינארד-בארנס – נערת ליווי בת 25 שפרסמה את שירותיה דרך אתר קרייגליסט. נעלמה ביולי 2007 ושרידי גופתה נמצאו בדצמבר 2010.
מליסה ברת'למי – בת 24 שעבדה כנערת ליווי דרך אתר קרייגליסט. נעלמה ביולי 2009 ושרידי גופתה נמצאו בדצמבר 2010.
מייגן ווטרמן – בת 22 שפרסמה לראשונה את שרותי הליווי שלה באתר קרייגליסט יממה בלבד לפני היעלמותה. נעלמה ביוני 2010 וגופתה נמצאה בדצמבר 2010.
אמבר לין קוסטלו – יצאנית בת 27 שהייתה מכורה להרואין. נעלמה בספטמבר 2010, ושרידי גופתה נמצאו בדצמבר 2010.
ג'סיקה טיילור – יצאנית בת 20 שנעלמה ביולי 2003. חלק גופה העליון נמצא עוד באותו החודש במרחק של 45 קילומטר מחוף גילגו. עצמות גולגולתה ושתי ידיה נמצאו במרץ 2011 בחוף גילגו.
ואלרי מאק – בת 24 שעבדה כיצאנית. נעלמה בשנת 2000. חלק גופה העליון נמצא בנובמבר של אותה שנה, וחלקים נוספים של גופתה נמצאו באפריל 2011. כונתה בידי המשטרה אלמונית מס' 6 עד למאי 2020, אז מצאה המשטרה את זהותה על פי הצלבת מידע אודות נעדרים ובדיקות DNA.
אלמוני – צעיר אלמוני ממוצא אסייתי שככל הנראה התלבש כאישה ועבד כיצאנית. שרידי גופתו נמצאו באפריל 2011 והוערך כי נרצח בטווח של 5–10 שנים לפני שגופתו נמצאה.
אלמונית מס' 3 – מכונה גם "פיצ'ס" (אפרסקים) בידי המשטרה. חלק עליון חסר ראש וגפיים של צעירה ממוצא אפרו-אמריקאי נמצא ביוני 1997 בתוך שק פלסטיק. על אזור החזה היה קעקוע של אפרסק בצורת לב. באפריל 2011 נמצאו חלקי גופה נוספים שלאחר מכן, בעזרת בדיקות DNA התגלו כשייכים לאותו טורסו.
תינוקת אלמונית – הגופה נמצאה באפריל 2011 בשלמותה, עטופה בשמיכה. גילה הוערך כפחות משנתיים ועל פי בדיקות די.אן.איי הייתה בתה של אלמונית מס' 3. נמצאה במרחק מטרים ספורים משרידי גופתה של ואלרי מאק.
קארן ורגאטה – באפריל 1996 נמצאו זוג רגליים בתוך שק אשפה, ובאפריל 2011 נמצאו סמוך לחוף גילגו שברי גולגולת ומספר שיניים שמאוחר יותר שויכו בעזרת בדיקות DNA לזוג הרגליים שנמצאו 15 שנה קודם לכן. כונתה בידי המשטרה אלמונית מס' 7 עד לשנת 2022, ובאוגוסט 2023 הכריזה המשטרה באופן רשמי על זיהויה.
רשימת הקורבנות > רצח סנדרה קוסטייה

קוסטייה הייתה אישה בת 28, תושבת קווינס, ניו-יורק. נראתה בפעם האחרונה בחיים ב-19 בנובמבר 1993, וגופתה נמצאה למחרת במחוז סאפוק כ-100 קילומטרים צפונית מזרחית לחוף גילגו. רציחתה לא קושרה בשום צורה לפרשה אך בשנת 2024 מידע שהגיע למשטרה קשר את מותה לחשוד בשם רקס יורמן נגדו הוגשו כבר קודם לכן כתבי אישום על רציחתם של ארבעה קורבנות מחוף גילגו. במשטרת מחוז סאפוק טענו כי קוסטייה היא קורבנו הראשון הידוע של יורמן.
רשימת הקורבנות > קורבנות אפשריים נוספים

טינה פוגליה – בת 19 שנהגה לתפוס טרמפים. נעלמה בפברואר 1982, ויומיים אחר כך נמצאה גופתה המבותרת בשלושה שקי פלסטיק נפרדים. במשטרה מעריכים כי ישנה היתכנות שהייתה אחד מקורבנותיו הראשונים של הרוצח. לפני מותה, כתבה ביומנה שהחלה להתראות עם גבר אלמוני שהוא רופא במקצועו, אך שמו או פרטים נוספים אודותיו לא הוזכרו.
"דובדבנים" – במרץ 2007 נשטפה מזוודה אל החוף שהכילה פלג גוף עליון חסר ראש וגפיים של אישה אלמונית עם קעקוע של שני דובדבנים מעל לחזה. מספר ימים לאחר מכן ובמרחק ניכר, נשטפה אל החוף רגל אחת, ולמחרת מספר קילומטרים משם גם הרגל השנייה. אופן ביתור הגופה חשף קווי דמיון רבים לביתור גופותיהם של חלק מקורבנות חוף גילגו וחוף אוק.
טאניה ראש – אם לשלושה בת 39 שעבדה כיצאנית. גופתה המבותרת נמצאה ביוני 2008 בתוך מזוודה סמוך לכביש מהיר המרוחק קילומטרים אחדים מרצועת החוף במחוז נאסאו שגבולותיו ממערב למחוז סאפוק.
שאנן מאריה גילברט – נעלמה במאי 2010, גופתה אותרה במימי הביצה בקרבת שכונת אוק ביץ' בדצמבר 2011. חרף אי הוודאות סביב נסיבות מותה, היעלמותה הובילה לגילויים של עשרה קורבנות ולהבנת המשטרה כי מדובר ברוצח סדרתי הפועל באזור שנים רבות. המשטרה אמנם קבעה כי הגורם למותה הוא ככל הנראה טביעה, אך ממצאים אחרים, בהם תנוחת גופתה עם הפנים כלפי מעלה ושבר בעצם הלשון, מצביעים על כך שנרצחה בחניקה. במאי 2022 שחררו הרשויות לציבור את הקלטת שיחתה של גילברט ושתי שיחות נוספות שהתקבלו במוקד החירום מתושבי השכונה בלילה בו נעלמה, זאת לאחר 12 שנים בהן נותרו חסויות ולא הותרו לפרסום. עם שחרור פרטי השיחות יצאה המשטרה בהצהרה כי אמנם לא ניתן לקבוע בוודאות כיצד מתה, אך סביר להניח כי לא נרצחה, אלא מצאה את מותה בתאונה טרגית.
אלמונית – בינואר 2013, במחוז נאסאו, אישה שטיילה עם כלבה גילתה שרידי גופה מתחת לסבך שיחים. במשטרה מעריכים כי גילה בין 20 ל-30, ומוצאה ככל הנראה אסייתי. הסברה היא כי התיק קשור למקרי הרציחות סביב חוף גילגו.
נטאשה ג'וגו – בת 31 מקווינס, ניו יורק. נעלמה במרץ 2013. רכבה נמצא בסמוך לחוף גילגו, ושבוע לאחר מכן נמצאו בגדיה וחלק מרכושה מכוסים בחול. גופתה נמצאה כעבור שלושה חודשים בחוף גילגו, ככל הנראה לאחר שנשטפה לחוף. במשטרה לא בטוחים אם מותה קשור לסדרת הרציחות באזור, או שמא מדובר בהתאבדות.
מדיה ותקשורת

בעקבות ההד התקשורתי הרב שהתעורר, הטרגדיה של הקורבנות ומשפחותיהם, הערפל סביב זהות הרוצח, מניעיו והעובדה שפעל זמן רב ללא מפריע, משך העניין את תשומת ליבם של אנשי תקשורת, עיתונאים חוקרים ובלוגרים, ונוצרו סרטי קולנוע וטלוויזיה, סרטים דוקומנטריים וסרטוני וידאו אשר בעזרת הראיות הקיימות, ניסו לספק מספר תשובות לסימני השאלה הרבים האופפים את הפרשה. שניים מהבולטים שבהם הוא הסרט "נערות אבודות" (Lost Girls) שעלה לשרות הסטרימינג של נטפליקס בשנת 2020, והסרט הדוקומנטרי של צמד העיתונאים החוקרים בילי ג'נסן ואלכסיס לינקלטר "Unraveled: The Long Island Serial Killer" משנת 2021, שעלה בתחילה כפודקאסט בן 9 פרקים בשנת 2020.
לקריאה נוספת

Gallucci, Jaclyn (21 באוקטובר 2010). "Lost Girls: When Women Go Missing, Some Matter, Prostitutes Don't". Long Island Press. אורכב מ-המקור ב-9 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
Gallucci, Jaclyn (12 ביולי 2012). "Girls Disappearing: Behind the Headlines of The Long Island Serial Killer Case". Long Island Press. אורכב מ-המקור ב-15 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
Hannaford, Alex (18 בנובמבר 2011). "Who will catch the Long Island Serial Killer?". GQ Magazine. {{cite news}}:  (עזרה)
Kolker, Robert. (29 במאי 2011). "A Serial Killer in Common". New York Magazine. {{cite news}}:  (עזרה)
Kolker, Robert. Lost Girls. (Harper Perennial, 2011)
The Long Island Serial Killer, story maps
ראו גם

המפלצת מפירנצה
הערות שוליים

↑  בעזרת הקשה של הפיצה: כך נעצר הרוצח הסדרתי מלונג איילנד, באתר ynet, 15 ביולי 2023
↑  MATTHEW CHAYES, TANIA LOPEZ, ANDREW STRICKLER AND WILL VAN SANT, Police expand Gilgo probe into Nassau, newsday, ‏April 6, 2011
↑  Investigators Believe Single Serial Killer Behind Gilgo Beach Bodies, nbcnewyork.com, ‏November 29, 2011
↑  Shannan Gilbert's remains 'found' on Long Island, BBCNEWS, ‏13 December 2011
↑  Faces of the Gilgo victims, Newsday.com, ‏December 10, 2014
↑  Rutkoff, Aaron (2011-01-25). "Drawn to City's Glamour, Cut Down by a Serial Killer". Wall Street Journal (באנגלית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2022-01-11.
↑  Suffolk police to release identity of remains found at Gilgo Beach, Longisland.NEWS12.com, ‏May 22, 2020
↑  2864UMNY - Unidentified Male, TheDoeNetwork.org
↑  TIMOTHY BOLGER, Unidentified Murder Victim Dubbed ‘Peaches’ Linked to Gilgo Beach Killings, Long Island Press, ‏DECEMBER 13, 2016
↑  •, Investigators Believe Single Serial Killer Behind Gilgo Beach Bodies, NBC New York (באנגלית)
↑  Teen’s 1982 murder on parkway has eerie parallels to LI serial killer case, PIX11, ‏28 בינואר 2017 (באנגלית)
↑  Ruth Bashinsky, Gilgo Beach 'serial killer victim' Shannan Gilbert's death was a 'tragic accident', cops claim as they release secret 911 calls 12 years after her disappearance led to discovery of bodies of four women in burlap sacks, Daily Mail, ‏13 במאי 2022
↑  MICHAEL ROPPOLO, Authorities release long-secret 911 calls linked to Gilgo Beach serial killer case: "There's somebody after me", CBS NEWS, ‏13 במאי 2022
↑  Former Suffolk County Police Chief Sentenced To 46 Months In Prison For Assault And Obstruction Of Justice, United States Department of Justice, ‏November 2, 2016
↑  ESCORT CLAIMS EX-POLICE CHIEF JAMES BURKE LINKED TO GILGO BEACH MURDERS, YouTube
↑  CHRISTINE PELISEK, Prosecutor Suggests a N.Y. Carpenter Could Be a Suspect in the Long Island Serial Killer Case, PEOPLE.com, ‏September 13, 2017
↑  LI Aquarium's James Bissett found dead, Newsday (באנגלית)
חוק קיסר להגנת אזרחים סוריים

חוק ההגנה על אזרחי סוריה על שם קיסר משנת 2019 (באנגלית: Caesar Syria Civilian Protection Act of 2019), הידוע גם כחוק קיסר, הוא דבר חקיקה של ארצות הברית המטיל סנקציות על ממשלת סוריה, לרבות נשיא סוריה בשאר אל-אסד, בגין פשעי מלחמה נגד האוכלוסייה הסורית. הוא קרוי על שם אדם המכונה "קיסר" (Caesar), שתיעד עינויים נגד אזרחים שביצע ממשלת אסד. החוק נחתם על ידי הנשיא טראמפ בדצמבר 2019, ונכנס לתוקף ב-17 ביוני 2020.
החוק ממוקד במספר תעשיות המופעלות בסוריה, כולל אלו הקשורות לתשתיות, תחזוקה צבאית, והפקת אנרגיה. החוק מכוון גם ליחידים ועסקים המספקים מימון או סיוע לנשיא סוריה. החוק תקף גם כלפי ישויות איראניות ורוסיות, שכן אלה מספקות תמיכה ממשלתית באסד במלחמת האזרחים בסוריה. החקיקה הרחיבה את מעגל הסנקציות גם כלפי גופים המנהלים עסקים עם ממשלת סוריה וסוכנויות הצבא והמודיעין שלה. על-מנת לעודד משא ומתן, נוסח מנגנון המאפשר לנשיא ארצות הברית לוותר על סנקציות במקרה שהצדדים יהיו מעורבים במשא ומתן משמעותי והאלימות נגד אזרחים תיפסק.
דו"ח ועדת בית הנבחרים המכיל את הוראת הקיסר עבר בסנאט ב-17 בדצמבר 2019, עם תמיכה דו-מפלגתית משתי הלשכות של הקונגרס של ארצות הברית. הצעת החוק נחתמה על ידי הנשיא דונלד טראמפ והפכה לחוק ב-20 בדצמבר 2019. החוק הפך לחלק מחוק ההגנה הלאומית לשנת הכספים 2020 (S1790) כדו"ח 116–333 של בית הנבחרים.
הדו"ח המקורי אמור היה להתפרסם בשם "דו"ח העצורים הסורים 2014" או "דו"ח קיסר". ארגון Human Rights Watch חקר את הדו"ח, והפיק דו"ח נוסף שכותרתו "אם המתים היו יכולים לדבר". עדויות צילומיות מהדו"ח המקורי הוצגו במוזיאון השואה של ארצות הברית, ובאו"ם.
הסנקציות השפיעו קשות על כלכלת סוריה, במיוחד במגזרי הבנייה, הפיננסים והאנרגיה שלה, וסיבכו את מאמצי השיקום.
סקירה ומקור

סנקציות קיסר נועדו ליצור אחריות על פשעים מצד ממשלת סוריה ובעלות בריתה רוסיה ואיראן. הסנקציות נועדו גם להרתיע משקיעים זרים מלעשות עסקים עם ממשלת סוריה, במאמץ להימנע מלתגמל פשעי מלחמה.
החקיקה הוכנסה מחדש על ידי הנציג אליוט אנגל כהחלטה 31 של בית הנבחרים משנת 2019, והיא התקבלה בבית הנבחרים בינואר של אותה שנה. מאוחר יותר הוא שולב בחוק אישור ההגנה הלאומית אשר נחקק ולאחר מכן נחתם על ידי הנשיא טראמפ.
סנקציות קיסר נועדו להעניש כלכלית את אסד ומקורביו על ביצוע זוועות. לפיכך, הסנקציות יתמקדו בעיקר באספקת סחורות, שירותים, טכנולוגיה, מידע או כל תמיכה שתרחיב את הייצור המקומי בתחום הגז הטבעי, הנפט ונגזרותיו. הסנקציות נועדו גם להרתיע משקיעים זרים מחתימה על חוזים לשיקום בעקבות מלחמת האזרחים.
סקירה ומקור > יישום, דרישות ופטורים

סנקציות קיסר יושמו ב-17 ביוני 2020, שישה חודשים לאחר חתימתו על חוק. הסנקציות של משרד החוץ האמריקאי כוונו ל-39 חברי משטר אל-אסד. דרישות החקיקה יפוגו לאחר חמש שנים, כלומר 2025. עם זאת, סעיף 401 להצעת חוק קיסר מתווה שש דרישות להסרת הסנקציות האמריקאיות על סוריה:
סוף להפצצת מטוסים סוריים ורוסיים אזרחים.
כוחות איראניים, סוריים ורוסיים, כמו גם גורמים הקשורים אליהם, יחדלו מלהגביל את הגישה ההומניטרית לאזורים הנצורים ויאפשרו לאזרחים לצאת בחופשיות.
כל האסירים הפוליטיים ישוחררו, ולארגוני זכויות האדם הבינלאומיים המתאימים תינתן גישה מלאה לבתי הכלא ולמתקני המעצר של סוריה.
הפסקה מוחלטת של הפצצת "מתקנים רפואיים, בתי ספר, אזורי מגורמים ומקומות התכנסות קהילתיים, לרבות שווקים", על-ידי כוחות סוריים, רוסיים, איראניים וגורמים הקשורים אליהם.
תינתן האפשרות ל"חזרה בטוחה, מרצון ומכובדת של סורים שנעקרו מהסכסוך".
מיצוי הדין מול "מבצעי פשעי מלחמה בסוריה" וכן "צדק לקורבנות פשעי מלחמה שבוצעו על ידי משטר אסד, לרבות על ידי השתתפות בתהליך פיוס אמין ועצמאי".
השליח האמריקני לצפון מזרח סוריה, ויליאם רובק, הזכיר כי הסנקציות לא יכללו את אזורי הממשל האוטונומי של צפון ומזרח סוריה.
ויכוח על השימוש באמצעי זה > השלכות אזוריות

במאי 2020, השלטונות בסוריה הטילו מיסים כבדים על בן דודו של הנשיא, ראמי מח'לוף, ותפסו את נכסיו במטרה למצוא משאבים לפני יישום חוק קיסר.
בתחילת יוני עברה הלירה הסורית קריסה דרמטית. ממשלת ארצות הברית הצהירה באמצעות השליח האמריקני ג'יימס ג'פרי כי הקריסה תוחמר עקב סנקציות, והציעה לסייע לנשיא בשאר אל-אסד אם יסכים לעמוד בתנאים מסוימים לרפורמה פוליטית.
ב-10 ביוני חזרו מאות מפגינים לרחובות א-סווידא זה היום הרביעי ברציפות, כשהם נרתמים נגד קריסת כלכלת המדינה, כאשר הלירה הסורית צנחה ל-3,000 לירות לדולר בתוך שבוע.
ב-11 ביוני הודח ראש הממשלה עימאד ח'מיס על ידי הנשיא בשאר אל-אסד, על רקע מחאות נגד הממשל על הידרדרות התנאים הכלכליים. השפל החדש של המטבע הסורי, והעלייה הדרמטית בסנקציות, החלו להעלות איומים חדשים על הישרדותו של משטר אסד.
מדינות שכנות עלולות להיות מושפעות מסנקציות כמו ירדן. אנליסטים ציינו כי פתרון למשבר הבנקים הנוכחי בלבנון עשוי להיות חיוני להשבת היציבות בסוריה.
כמה אנליסטים החלו להעלות חששות שאסד עלול להיות על סף איבוד כוח; אלא שכל קריסה כזו במשטר עלולה להביא לכאוס המוני, ולא לשיפור בתנאים הפוליטיים או הכלכליים. רוסיה המשיכה להרחיב את השפעתה ותפקידה הצבאי באזורי סוריה שבהם התרחש העימות הצבאי העיקרי.
ב-23 ביוני ערך שר החוץ הסורי, וליד מועלם, מסיבת עיתונאים והזכיר כי ארצות הברית שואפת "להרעיב את העם" והסנקציות יפתחו את הדלת ל"טרור" לחזור; בנוסף, הוא עמד על כך שממשלת סוריה תתמודד עם הסנקציות בסיוע חברים ובני ברית.
אנליסטים ציינו כי היישום הקרוב של סנקציות כבדות חדשות במסגרת חוק קיסר האמריקני עלול להרוס את הכלכלה הסורית, להרוס כל סיכוי להתאוששות, ולא לעשות דבר מלבד לערער את היציבות באזור כולו.
האנליסט ג'וליאן בארנס-דייסי, מנהל תוכנית המזרח התיכון וצפון אפריקה במועצה האירופית ליחסי חוץ, אמר:
"אסד הוא בהחלט המניע העיקרי של הקריסה המתמשכת של סוריה. [אבל] נראה כי עמדת ארצות הברית כעת מונעת ביסודה על ידי פוליטיקת כוח גדולה והמטרה להבטיח שרוסיה ואיראן לא יוכלו לטעון לניצחון. החשש שלי הוא שקיסר ישיג את ההפך הגמור ממטרותיו המוצהרות, וחקיקתו תניע את הדחפים הגרועים ביותר של המשטר הסורי ו[תוביל ל] סכסוך רחב יותר. מסע הלחץ המקסימלי שעליו הכריזה ארצות הברית באופן חד-צדדי נועד להפיל את המשטר על ברכיו ולאלץ את תומכיו להודות בתבוסה, אך המשטר יודע להחזיק בכוח בברוטליות וברור שתומכיו העיקריים אינם מתכוונים לזוז. העם הסורי חווה אכזריות כבר עשור והמדינה הרוסה מהקונפליקט, אבל נראה שאנחנו בוהים במהלכו של שלב חדש ומסוכן של הסכסוך... [המציב אותנו בסיכון ל]התפרקות חדשה והרסנית".
רוסיה וארצות הברית התווכחו ללא הרף בפומבי על התפקיד שמילאה כל מדינה בפוליטיקה הסורית. רוסיה ציינה כי נוכחותה הצבאית קיבלה את אישור ממשלת סוריה.
כמה אנליסטים אמרו שאסד יזדקק לתמיכה ממדינות סוניות גדולות כדי להישאר בשלטון, ושהוא יזדקק לארצות הברית כדי להקל על תמיכה כזו.
לאחר רעידת האדמה בטורקיה-סוריה ב-2023, חלק מחברי הקהילה הבינלאומית דרשו ביתר שאת להסיר את הסנקציות נגד סוריה, כולל סנקציות קיסר. כמה ארגונים לא ממשלתיים אומרים כי סנקציות מסוג זה "פוגעות באזרחים ובמאמצים הומניטריים".
דברי חקיקה קשורים

Stop UN Support for Assad Act (HR4868 of 116th Congress)
No Assistance for Assad Act
אישים בולטים שהושפעו באופן ישיר מהסנקציות

ראמי מח'לוף
וסים אל-קטאן
ז'ובנל הביארימנה

ז'ובנל הביארימנה (באנגלית: Juvénal Habyarimana; נולד ב-8 במרץ 1937 – 6 באפריל 1994) היה נשיאה השני של רואנדה, משנת 1973 ועד 1994. הוא זכה לכינוי "קינאני", מלשון "קיניארוונדה" שפירושה "בלתי מנוצח".
הביארימנה היה דיקטטור, ונחשד בהונאת בחירות בגלל מיעוט הקולות המתנגדים לבחירתו: 98.99% מהקולות היו לטובתו ב-24 בדצמבר 1978, 99.97% מהקולות ב-19 בדצמבר 1983, ו-99.98% מהקולות ב-19 בדצמבר 1988. בתקופת שלטונו הפכה רואנדה לטוטליטריזם שבו אוכפי מפלגתו דרשו מאנשים לשיר ולרקוד בהערצת הנשיא באספות המוניות. בעוד המדינה בכללותה התרוששה פחות במהלך כהונתו של הביארימנה, הרוב הגדול של הרואנדים נותרו בעוני קיצוני.
ראשית חיים

הביארימנה נולד ב-8 במרץ 1937, בגיסאניי, רואנדה-אורונדי, למשפחה עשירה משבט ההוטו.
לאחר שרכש השכלה יסודית, למד במכללת סנט פול בבוקאבו שבקונגו הבלגית, שם סיים תואר במתמטיקה ובמדעי הרוח. בשנת 1958 הוא נרשם לאוניברסיטת לובניום, בקינשאסה, גם היא בקונגו הבלגית. לאחר התחלת מהפכת רואנדה בשנה שלאחר מכן, הביארימנה עזב את לובניום ונרשם לבית הספר להכשרת קצינים בקיגאלי. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1961 והפך לעוזרו של מפקד הכוח הבלגי ברואנדה. הוא התחתן עם אגאתה קנזיגה בשנת 1962.
בשנת 1963 מונה הביארימנה, בשל מעמדו המשכיל ואישיותו האטרקטיבית, לראש המשמר הלאומי ברואנדה. באותו ינואר הוא הועלה לדרגת אלוף. שנתיים לאחר מכן הוא התמנה לשר המשמר הלאומי והמשטרה.
הנשיאות

ב-5 ביולי 1973, בעת שכיהן כראש מטה הצבא, תפס הביארימנה את השלטון בהפיכה נגד הנשיא המכהן גרגואר קאייבנדה. ב-1975 הוא הקים את התנועה הלאומית הרפובליקנית לדמוקרטיה ופיתוח. הממשלה נשארה כמעט כולה בידיים צבאיות עד 1978, אז אושרה חוקה חדשה במשאל עם. במקביל, הביארימנה נבחר לכהונה של חמש שנים כנשיא. הוא נבחר מחדש בבחירות כמועמד יחיד ב-1983 וב-1988.
בתחילה הסתיר הביארימנה את קרבתו לשבט ההוטו שאליו השתייך ולא ניכרה אפליה כלפי הטוטסים. עם זאת, לאט לאט החלו להיבלט לעין באוניברסיטאות ובשירותים הממשלתיים מראות המוכיחים את קיפוחם של הטוטסים. עם תחילת הפלישה מאוגנדה על ידי צבא החזית הפטריוטית ברואנדה, צבא מורדים שהורכב ברובו מהטוטסים הפליטים שעזר למוסווני של אוגנדה להשתלט על הנשיאות, תומכיו של הביארימנה התבצרו באקזו.("בית קטן" או "הבית של הנשיא"), אשר היה מורכב בעיקר מקבוצה בלתי רשמית של קיצונים מההוטו מאזור ביתו.
בין השנים 1975 ל-1990, התנועה הלאומית הרפובליקנית לדמוקרטיה ופיתוח וממשלת רואנדה היו לאחת. ממשלות מקומיות ייצגו במקביל את המפלגה הרשמית כמו גם את הרשות המקומית. המדיניות המשפטית והמפלגתית הועברה ונאכפה מראשי המדינה דרך היחידות המינהליות המקומיות, ובמיוחד המדיניות הכללית של אומוגנדה, בה נדרשו הרואנדים להקצות חצי יום עבודה בשבוע לפרויקטים תשתיתיים. הביארימנה מתואר לעיתים כמתון אם כי אומרים שהמפלגה השתמשה בשיטות תעמולה ימניות, קידמה סדר יום פוליטי שמרני והייתה אנטי-קומוניסטית.
עם זאת, בשנת 1990, לפני פלישת החזית הפטריוטית של רואנדה (RPF) ובגלל הלחץ הגובר ממספר גורמים - בעלת בריתה והתומך הכלכלי העיקרי של רואנדה, צרפת, המממנים העיקריים שלה, קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי, הסכים הביארימנה לאפשר הקמה של מפלגות אחרות כגון התנועה הדמוקרטית הרפובליקנית, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, המפלגה הליברלית והמפלגה הנוצרית-דמוקרטית.
הנשיאות > מלחמת האזרחים ברואנדה

באוקטובר 1990 החלה מתקפה על ממשלתו של הביארימנה כאשר מורדים מהחזית הפטריוטית של רואנדה, פליטי רוצ'נדה משבט הטוטסי וגולים אשר שירתו בצבא אוגנדה (רבים בעמדות מפתח), חצו את הגבול מאוגנדה. הביארימנה שהה באותה העת בעיר ניו יורק בפסגת האומות המאוחדות. כאשר התפרסמו הידיעות על המתקפה, ביקש הביארימנה סיוע מצרפת בלחימה בפלישה. ממשלת צרפת הגיבה בהעברת כוחות לעזרתו. נשיא זאיר, מובוטו ססה סקו שלח גם הוא כמה מאות חיילים לסיוע. החיילים הזאירים אנסו אזרחים רואנדיים בצפון המדינה ובזזו את בתיהם, ובשל כך דרש הביארימנה לגרש אותם תוך שבוע מהגעתם.
בסיוע צרפת, צבא רואנדה נהנה מיתרון טקטי גדול. בסוף אוקטובר הם השיבו את כל האדמות שנלקחו על ידי החזית הפטריוטית של רואנדה והסיגו את המורדים כל הדרך חזרה לגבול אוגנדה. הביארימנה האשים את ממשלת אוגנדה באספקת הנשק לחזית. ממשלת רואנדה הודיעה ב-30 באוקטובר כי המלחמה הסתיימה.
ב-4 באוגוסט 1993 ממשלת רואנדה והחזית הפטריוטית הרואנדית חתמו על הסכמי ארושה לסיום מלחמת האזרחים ברואנדה. על פי הקבוע בהסכם, אמורה הייתה להישבע ממשלת המעבר החדשה ב-5 בינואר 1994. הביארימנה הושבע לנשיא זמני בבניין הפרלמנט, אך אז לפתע עזב לפני שקראו לחנוך את ראש הממשלה והקבינט החדשים. הביארימנה חזר באותו אחר הצהריים עם רשימת חברי קבינט חדשים ממפלגת ההוטו הקיצונית, דבר שלא סוכם בהסכמי ארושה. לאחר שלא הוזמן רשמית לטקס שני, השופט הראשי, ג'וזף קווארוגנדה לא הופיע, כמו גם השרים המושעים כשהם מתקוממים כנגד התנהלותו של הביארימנה.
חיסולו

ב-6 באפריל 1994 הופל מטוסו הפרטי של הביארימנה ליד נמל התעופה הבין-לאומי קיגאלי והוא נהרג. יחד איתו מצאו את מותם גם סיפריאן נטריאמירה, נשיא בורונדי, הרמטכ"ל של צבא רואנדה ועוד רבים אחרים. המטוס התרסק בשטח בית הנשיא. תקרית זו היוותה את יריית הפתיחה של רצח העם ברואנדה.
נסיבות ההתרסקות נותרו לא ברורות. באותה תקופה, כלי התקשורת של כוח ההוטו טענו שהמטוס הופל בהוראת מנהיג החזית הפטריוטית של רואנדה, פול קגאמה. אחרים, כולל החזית הפטריוטית של רואנדה, האשימו את ההוטים המיליטנטים מתוך מפלגתו של הביארימנה במעורבות בהתרסקות על מנת לעורר זעם אנטי- טוטסי על מנת לתפוס את השלטון.
מכיוון שבמטוס היה צוות צרפתי, נערכה חקירה צרפתית להתרסקות. בשנת 2006 הגיעו למסקנה כי קגאמה אחראי להרג ודרשו להעמידו לדין. תגובתו של קגאמה, נשיא רואנדה בפועל מאז רצח העם, הייתה שהצרפתים ניסו רק לכסות על חלקם ברצח העם שבא לאחר מכן. בדיקה צרפתית עדכנית יותר בדו"ח מינואר 2012 ניער על אשמה מקגאמה. חברי המעגל הפנימי של קגאמה יצאו בפומבי והצהירו כי ההתקפה הוזמנה על ידי קגאמה עצמו. מעל זה כלל את ראש המטה לשעבר ושגריר ארצות הברית תיאוגן רודאסינגה, ראש הצבא לשעבר ושגריר הודו גנרל קייומבה ניאמוואסה, המזכיר לשעבר ומייג'ור משרד ההגנה ז'אן מארי מיקומברו ואחרים.
לאחר המוות > גורל השרידים

בשלב כלשהו לאחר הרצח, ב-6 באפריל 1994, שרידיו של הביארימנה נמצטן על ידי צבא זאיר בפיקודו של נשיא זאיר, מובוטו ססה סקו והוחזקו במאוזוליאום פרטי בגדוליט, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. מובוטו ססה סקו הבטיח למשפחתו של הביארימנה כי גופתו תובא בסופו של דבר לקבורה ראויה ברואנדה. ב-12 במאי 1997, כאשר מורדי ה-ADFL של לורן קבילה התקדמו עד גדוליט, הוטסו על ידי מובוטו מטוסי המטען לקינשאסה, שם המתינו על המסלול של שדה התעופה נג'ילי במשך שלושה ימים. ב-16 במאי, יום לפני שמובוטו ברח מזאיר ושמה של המדינה שונה לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, נשרפו שרידיו של הביארימנה בפיקוחו של מנהיג הינדי הודי.
לאחר המוות > השלכות פוליטיות

מותו של הביארימנה הצית מסע רצחני של קיצונים מהרוב ההוטואים נגד הטוטים והוהטים שהתנגדו לממשלה בעבר או שתמכו בהסכמי השלום. תוך 100 יום נטבחו איפשהו בין 800,000 למיליון רואנדים כמה שידוע כרצח העם ברואנדה.
משפחתו

אשתו של הביארימנה, אגאתה הביארימנה, פונתה על ידי הכוחות הצרפתיים זמן קצר לאחר מותו. היא תוארה כבעלת השפעה רבה על בעלה ועל הפוליטיקה ברואנדה בכלל. היא הואשמה על ידי שרת המשפטים הרואנדית, תרסיסיס קרוגאראמה, בשותפות לרצח העם וסורבה למקלט בצרפת על סמך עדויות לשותפותה ברצח. היא נעצרה במרץ 2010 באזור פריז על ידי משטרת פריז. בספטמבר 2011 דחה בית משפט בצרפת את בקשתה של רואנדה להסגירה לידיה את אגאתה.
ז'ובנל הביארימנה היה רומאי קתולי אדוק.
הערות שוליים

↑  Biles, Peter (1990-10-04). "Rwanda calls for aid to halt rebels". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-11-14.
↑  Inside story: How Habyarimana Betrayed Opposition Politicians, KT PRESS, ‏14 באפריל 2015 (באנגלית)
↑  Bonner, Raymond (1994-11-12). "Unsolved Rwanda Mystery: The President's Plane Crash (Published 1994)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-11-14.
↑  "Rwanda fury at Kagame trial call" (באנגלית בריטית). 2006-11-21. נבדק ב-2020-11-14.
↑  SHIKAMA : Rwanda.RNC Leader Theogene Rudasingwa Testifies Against Rwandan Paul Kagame in Spanish High Court, SHIKAMA
↑  America’s secret role in the Rwandan genocide, the Guardian, ‏12 בספטמבר 2017 (באנגלית)
↑  Rwanda's Untold Story. A reply to "38 scholars, scientists, researchers, journalists and historians" – By Filip Reyntjens, African Arguments, ‏21 באוקטובר 2014 (באנגלית)
↑  Rwanda Opposition Furious Over Habyarimana Plane report, The Rwandan (בצרפתית)
↑  French, Howard W. (1997-05-16). "Ending a Chapter, Mobutu Cremates Rwanda Ally (Published 1997)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-11-14.
↑  "Rwanda: How the genocide happened". BBC News (באנגלית בריטית). 2011-05-17. נבדק ב-2020-11-14.
↑  "Blazing a trail for Africa's women" (באנגלית בריטית). 2005-11-23. נבדק ב-2020-11-14.
↑  "Rwanda president's widow arrested" (באנגלית בריטית). 2010-03-02. נבדק ב-2020-11-14.
↑  "Rwanda seeks ex-first lady arrest" (באנגלית בריטית). 2007-01-11. נבדק ב-2020-11-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12103115n (data)  GND: 137551428  ISNI: 0000 0000 5510 5492  LCCN: n80150613  NTA: 31522584X  SNAC: w6r255t2  SUDOC: 029394384  VIAF: 76346108   WorldCat (עם VIAF): 76346108
לאסה הלסטרם

| --- | --- |

 לידה:  2 ביוני 1946 (בן 78) כנסיית סיינט ג'ון, סטוקהולם, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1973
 בן או בת זוג:  לנה אולין (1994–?) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
לאסה הלסטרם ורעייתו לנה אולין בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, 2013
לארש סוון "לאסה" הָלְסְטְרֶם (בשוודית: Lars Sven "Lasse" Hallström; נולד ב-2 ביוני 1946) הוא במאי קולנוע ובמאי וידאו קליפים שוודי.