יחסה
חלקי הדיבר המסומנים ביחסה

המילים שמקבלות סימון יחסה בשפות שונות הן מחלקי דיבר מסוימים. לדוגמה פועַל לעולם לא יסומן ביחסה. חלקי הדיבר היכולים לקבל סימון הם:
שם עצם:
רוסית: Сын любит маму; мама любит сына "הבן אוהב את אמא; אמא אוהבת את הבן"; הסיומת של המילים אמא (мама) ובן (сын) משתנה בהתאם לתפקיד התחבירי – נושא או מושא.
לטינית: Nauta pecuniam puellae dat ("המלח נותן כסף לילדה"). הסיומות של שמות העצם מעידות על היחסה - סיומת a ליחסת הנומינטיב, סיומת am לאקוזטיב וסיומת ae לדאטיב.
שם תואר
רוסית: Красная площадь находится около Кремля; Туристы посещают Красную площадь "הכיכר האדומה נמצאת ליד הקרמלין; תיירים מבקרים בכיכר האדומה"; הסיומת של שם התואר Красная (אדומה) משתנה לפי התפקיד במשפט – נושא או מושא.
תווית יידוע
גרמנית: dem deutschen Volke (הכיתוב בחזית בניין הרייכסטאג: לעם הגרמני); התווית dem היא ביחסת הדטיב (ביחסת הנומינטיב עם המילה Volk היא das Volk)
כינוי גוף
אנגלית: he loves her; she loves him (הוא אוהב אותה; היא אוהבת אותו); כינויי הגוף he ו־she משתנים בהתאם לתפקידם במשפט
כינוי רמז
אוקראינית: цей наказ довелося віддати віцепрезиденту Майку Пенсу, оскільки Трамп робити цього не поспішав; "הפקודה הזאת ניתנה על ידי סגן הנשיא מייק פנס, שכן טרמפ לא מיהר לעשות את זה"; המילה זה היא цей ביחסת הנומינטיב ו־цього ביחסת האקוזטיה (בתפקיד המושא).
רוסית: Эта песня очень известная, я знаю эту песню "השיר הזה מאוד מפורסם, אני מכיר את השיר הזה". המילה "Эта" שמשמעותה "הזו" היא ביחסת הנומינטיב והמילה эту היא ביחסת האקוזיטיב, המושא הישיר
מילת שאלה
בלארוסית: Хто там паклікаў? Спяшаю за кім? "מי קרא שם? אחרי מי אני ממהר?" (מתוך שיר מאת ולדימיר ז'ילקה) המילה "מי" היא хто ביחסת נומינטיב (הנושא במשפט) ו־кім ביחסת אינסטרומנטל.
רוסית: ?Кто кого кому отдал "מי נתן את מי למי?". המילה "מי" היא кто בנומינטיבי, кого באקוסיטיבי וкому בדטיבי.
לפעמים מסומנת היחסה על צירופים הנובעים מחלקי הדיבר האלה, אף שהמילה המסומנת היא מחלקי הדיבר שאמורים לא לקבל סימון יחסה.
סימון היחסות של חלקי המשפט, המסמנות נושא נשוא או מושא וכדומה, הוא בדרך כלל מורפולוגי צורני, כלומר מתבטא בשינוי בצורת המילה. לדוגמה בשפה האכדית כאשר יש שם עצם ביחיד, שהוא מושא ישיר של משפט, מוסיפים סיומת אַה (לדוגמה: לוּ יַהֲפֻּכּוּ כּוּסִיאַהמוּלכִּיךַּ, שפירושו: לו יהפכו את כיסא מָלְכֶךָּ - כלומר כיסא-מלוכתך) במקרה של צירוף לשוני יש שפות בהן היחסה מסומנת על ידי שינוי צורה של מילה אחת או יותר הכלולות בצירוף.
מקובל למנות כמה קטגוריות שמתייחסות למעמד התחבירי של מילה במשפט: נושא, נשוא, מושא ישיר, מושא עקיף, תיאור ועוד.
יש יחסות שאינן מסמנות מעמד תחבירי גרידא, אלא גם תפקיד סמנטי משמעי, למשל: שייכות (הספר של הילד, סִפְרוֹ), פנייה (חייל! שפר הופעתך - במקרה זה הסימון הוא בהגברת הקול והפסקה אחריה), שימוש בכלי (כתבתי בעיפרון), מקום (נסעתי לצפון) ועוד. יחסות אלו קיימות גם בעברית, כפי שהודגם.
שפות נבדלות זו מזו במספר חלקי הדיבר שבהם היחסות מסומנות ובמספר היחסות המסומנות. לדוגמה, באנגלית היחסות מסומנות רק בכינויי גוף, ומספר היחסות המסומנות הוא 3 - נושא/נשוא (על ידי שימוש בכינויי הגוף I, he, she וכו'), מושא (על ידי שימוש בכינוי עקיף me, him, her וכו' המקביל לאותי, אותה, אותו) ושייכות (על ידי שימוש בכינויי השייכות my, his, her וכו' המקביל בעברית לכינויים לי, לו, לה). ברבדים היסטוריים מוקדמים יותר של השפה האנגלית היו 5 יחסות, והן הופיעו גם על שמות עצם או תוויות יידוע, אולם סימון היחסות הצטמצם במידה ניכרת עם השינויים בשפה במשך הזמן.
בגרמנית יש 4 יחסות. סימון היחסה מופיע על רכיבים שמניים שונים כגון תוויות ידוע, כינויים ותארים, אולם לרוב לא על שם העצם עצמו. בדוגמאות שלהלן נראה השינוי בתווית הידוע בלבד, להוציא הגֶנִיטִיב, היא יחסת התולדה והשייכות, שבה במקרה זה גם השם עצמו מקבל סיומת - es/s.
האיש = der Mann (יחסת נומינטיב, נושא/נשוא)
את האיש = den Mann (יחסת אקוזטיב, מושא ישיר)
אל האיש = dem Mann/Manne (יחסת דאטיב, מושא עקיף)
של האיש = des Manns/Mannes (יחסת גניטיב, שייכות)
בפינית יש 15 יחסות. ביניהן:
הבית = talo (יחסת נומינטיב, נושא)
בתוך הבית = talossa (יחסת אינֶסיב, מושא עקיף + מילת היחס "בתוך")
על הבית = talolla (יחסת אדֶסיב, מושא עקיף + מילת היחס "על")
אל הבית = talolle (יחסת אלַאטיב, מושא עקיף + מילת היחס "אל")
בטורקית יש 6 יחסות. קיימת גם החלפת אותיות בין עיצורים קוליים לעיצורים לא קוליים, והתאמתם להרמוניית התנועות.
הרחוב = sokak (יחסת נומינטיב, נושא)
ברחוב = sokakta (יחסת לוקאטיב מושא עקיף,+ מילת היחס "ב-")
של הרחוב = sokağın (יחסת גניטיב מושא עקיף, מילת היחס "של")
לרחוב = sokağa יחסת דאטיב, מושא עקיף, מילת היחס "אל")
מהרחוב = sokaktan (יחסת אבלאטיב מושא עקיף, מילת היחס "מ-")
את הרחוב = sokağı (יחסת אקוזטיב, מושא ישיר, מילת היחס "את")