stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיר המושלים
הנסיבות שהביאו לכתיבת השיר על פי הפרשנות המודרנית > הצעתו של מרטין נות

מרטין נות הציע שהשיר הוא שיר ניצחון ישראלי, שחוגג את הניצחון במלחמה נגד האמורים. המילים "בֹּאוּ חֶשְׁבּוֹן תִּבָּנֶה וְתִכּוֹנֵן עִיר סִיחוֹן" בפסוק 27 מזמינות את המעוניינים בכך בקרב שבטי ישראל לבנות מחדש את חשבון שנהרסה. פסוקים 29-28 מתארים את אופייה של חשבון עיר סיחון לפני הכיבוש הישראלי – עיר האחראית לפעולות אלימות שזרעו הרס רב סביב מואב וגרמו להחרבתה, ואילו פסוק 30 חוזר לתאר את מסע הכיבוש הישראלי של ערי האזור , שבעקבותיו קורא פסוק 27 לבנות מחדש את חשבון.
נות' שם לב לכך שפסוק 30 מכיל פועל בגוף ראשון ("וַנַּשִּׁים"), והוא עומד בניגוד לפסוקים הקודמים של השיר המדברים על סיחון ועל האמורים בגוף שלישי. נראה לפי זה שהדוברים בפסוק זה הם הישראלים שחוגגים את הניצחון. באופן טבעי יש להניח כי גם תחילת השיר (פסוק 27) מתארת את ניצחונם של ישראל, שכן אין זה סביר שהנושא ישתנה באופן דרסטי באמצע השיר.
הנסיבות שהביאו לכתיבת השיר על פי הפרשנות המודרנית > הצעותיהם של בוד, לוין וברטלט

חוקרים אחרים, כמו פיליפ בוד (.Budd, Philip J), ברוך א. לוין וג'ון ר. ברטלט (Bartlett, John R) סברו ששיר המושלים הוא שיר לעג ישראלי למפלתה של מואב. השיר נכתב בתקופה אחרת מהתקופה המתוארת בספר במדבר, ונתחב לתוכו באופן תנייני. 
שלושה נימוקים עיקריים הוצעו לקביעה זו:
כיוונו של מסע הכיבוש המתואר בפסוק 30 הוא מצפון לדרום, וזהו כיוון מנוגד לכיוון שבו הלכו בני ישראל בדרכם לארץ, כפי שמתואר בבמדבר כ"א, ולכן קשה לקבל את דברי נות' שהציע שהשיר חוגג את הניצחון הישראלי על סיחון.
על פי הממצא הארכאולוגי, בתקופת הברונזה שבמהלכה התרחש כפי הנראה מסעם של ישראל לכנען, לא הייתה התיישבות באזור הרלוונטי. ואולם, טענה זו שנויה במחלוקת ויש הסוברים שאמנם ניתן לזהות עדויות ארכאולוגיות להתיישבות מואבית באזור שמצפון לארנון בתקופת היציאה ממצרים .
בספר ירמיהו, פרק מ"ח נמצאת מקבילה דומה מאוד לחלק משיר המושלים. מקבילה זו משובצת בספר ירמיהו בתוך קינת לעג על מואב שעומדת להיחרב :
(45) בְּצֵל חֶשְׁבּוֹן עָמְדוּ מִכֹּחַ נָסִים
כִּי אֵשׁ יָצָא מֵחֶשְׁבּוֹן וְלֶהָבָה מִבֵּין סִיחוֹן וַתֹּאכַל פְּאַת מוֹאָב וְקָדְקֹד בְּנֵי שָׁאוֹן:
(46) אוֹי לְךָ מוֹאָב אָבַד עַם כְּמוֹשׁ כִּי לֻקְּחוּ בָנֶיךָ בַּשֶּׁבִי וּבְנֹתֶיךָ בַּשִּׁבְיָה:
(47) וְשַׁבְתִּי שְׁבוּת מוֹאָב בְּאַחֲרִית הַיָּמִים נְאֻם ה' עַד הֵנָּה מִשְׁפַּט מוֹאָב:
החוקרים פירשו את השיר בספר במדבר לאור הפרק בספר ירמיהו, וטענו שכשם שזה האחרון הוא שיר לעג מובהק על מואב, כך גם צריך לפרש את השיר בספר במדבר.
על פי הנימוקים הללו, שיר המושלים הוא שיר לעג למפלת מואב, והוא קורא לה באירוניה לבנות מחדש את העיר חשבון. בהמשך השיר מתואר הניצחון על מואב, נפילת בניה ובנותיה בשבי וחורבן עריה. הפרשנים שאוחזים בשיטה זו סבורים, כי המילים "לְמֶלֶךְ אֱמֹרִי סִיחוֹן" שנוספו בפסוק 29 הן שרבוב (כלומר, תוספת מאוחרת) שמטרתו לקשר בין השיר ובין תיאור כיבוש ארץ האמורי שנזכרים באותו הפרק.
השערות שונות הוצעו במחקר לגבי תיארוכו של הניצחון שהביא לכתיבת שיר הלעג. קונפליקטים שונים עם מואב מתוארים לאורך המקרא. בספר שופטים מסופר על אהוד בן גרא שניצח את עגלון מלך מואב: "וַיִּלְכְּדוּ אֶת מַעְבְּרוֹת הַיַּרְדֵּן לְמוֹאָב וְלֹא נָתְנוּ אִישׁ לַעֲבֹר" . בספר שמואל ב מתואר דוד המלך שהכה את מואב: "וַיַּךְ אֶת מוֹאָב וַיְמַדְּדֵם בַּחֶבֶל הַשְׁכֵּב אוֹתָם אַרְצָה וַיְמַדֵּד שְׁנֵי חֲבָלִים לְהָמִית וּמְלֹא הַחֶבֶל לְהַחֲיוֹת וַתְּהִי מוֹאָב לְדָוִד לַעֲבָדִים נֹשְׂאֵי מִנְחָה".
בתקופת המלך עמרי נאמר: "וּמֵישַׁע מֶלֶךְ מוֹאָב הָיָה נֹקֵד וְהֵשִׁיב לְמֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל מֵאָה אֶלֶף כָּרִים וּמֵאָה אֶלֶף אֵילִים צָמֶר: וַיְהִי כְּמוֹת אַחְאָב וַיִּפְשַׁע מֶלֶךְ מוֹאָב בְּמֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל" . מן המסופר בספר מלכים לא ברור מה היה היקף ה'פשיעה' של מלך מואב בישראל לאחר מות אחאב, אך מצבת מישע שופכת אור על שאלה זו ומתארת כיצד "עמרי מלך ישראל ויענו את מואב ימים רבים..." כפי הנראה, עמרי הטיל את מרותו על מואב, עד שמישע מלך מואב מרד בו בימי אחאב בנו.
לדעת לוין, שיר הלעג על מואב נכתב בימי עמרי, אז כבשו ישראל שטחים נרחבים בצפון מואב, ואילו בַּרטלֶט מעדיף את האפשרות הקדומה יותר, לפיה השיר נכתב בימי דוד המלך, ימים שהתאפיינו בפריחה תרבותית שתואמת את אופיו של שיר המושלים .
הנסיבות שהביאו לכתיבת השיר על פי הפרשנות המודרנית > הצעתו של פול הנסון

פול הנסון (Hanson, Paul D) הציע שהשיר הוא שיר ניצחון אמורי על מואב. לטענתו, ההצעה שהשיר חובר בעקבות ניצחון ישראלי על מואב נתקלת בקושי לאור העובדה שהוא לא נזכר כלל בקטעים המקראיים המתארים ניצחון זה, אלא הוכנס לתנ"ך בהקשר אחר לגמרי. או כלשונו של הנסון (בתרגום חופשי):
הנסון מציע לחזור לגישה הקלאסית, לפיה השיר הוא שיר ניצחון אמורי על מואב, שנכנס אל תוך הסיפור המקראי כדי להוכיח את העובדה ההיסטורית שסיחון הוא זה שכבש את השטח מידי מואב לפני הכיבוש הישראלי, כפי שנאמר במפורש בפסוק 26. השיר אומץ על ידי ישראל במסורת שעברה על פה וקיבל משמעות מחודשת כאשר נוצרו סכסוכים על שטחים בעבר הירדן, למשל בתקופת יפתח – ספר שופטים פרק יא. במקרים אלה השיר שימש כראיה לכך שהישראלים לא לקחו מידי המואבים את השטחים שמצפון לארנון.
פירוש מילולי לשיר

בשיר המושלים מספר מילים וביטויים קשים להבנה. להלן כמה ביאורים לביטויים קשים בשיר:
"אָכְלָה עָר מוֹאָב בַּעֲלֵי בָּמוֹת אַרְנֹן" (פסוק 28) הפסוק מדבר על האש שיצאה מחשבון. בתרגום השבעים נכתב "אכלה ערי מואב בלעה במות ארנון". במות ארנון הם המקומות הגבוהים הנמצאים בקרבת נחל ארנון, או השטח המישורי שמצפון לארנון. לוין הציע שמדובר על "במות בעל" שנזכרת בפרק הבא (וַיְהִי בַבֹּקֶר וַיִּקַּח בָּלָק אֶת בִּלְעָם וַיַּעֲלֵהוּ בָּמוֹת בָּעַל וַיַּרְא מִשָּׁם קְצֵה הָעָם).
"וַנִּירָם אָבַד חֶשְׁבּוֹן עַד דִּיבוֹן וַנַּשִּׁים עַד נֹפַח אֲשֶׁר עַד מֵידְבָא" (פסוק 30).
המילה "וַנִּירָם" קשה וסתומה וניתנו לה פירושים רבים. המפרשים התלבטו אם הכוונה לשם עצם או לפועל. רש"י בעקבות תרגום אונקלוס פרש: "מלכות ועול שהיה למואב בחשבון אבד משם". על פי זה המילה "ונירם" היא שם עצם שפירושו – המלכות שלהם. פירוש זה מתבסס על המילה "ניר", החוזרת פעמים רבות במקרא במשמעות של עול לדוגמה:
מלכים א', י"א, ל"ו: "וְלִבְנוֹ אֶתֵּן שֵׁבֶט אֶחָד לְמַעַן הֱיוֹת נִיר לְדָוִיד עַבְדִּי כָּל הַיָּמִים לְפָנַי בִּירוּשָׁלִַם הָעִיר אֲשֶׁר בָּחַרְתִּי לִי לָשׂוּם שְׁמִי שָׁם". מלכים ב', ח', י"ט: "וְלֹא אָבָה ה' לְהַשְׁחִית אֶת יְהוּדָה לְמַעַן דָּוִד עַבְדּוֹ כַּאֲשֶׁר אָמַר לוֹ לָתֵת לוֹ נִיר לְבָנָיו כָּל הַיָּמִים".
פירוש נוסף שהוצע למילה "וַנִּירָם" קושר אותה למונח "ניר" הבא בקשר לחרישת השדה. לפי פירוש זה, המילה מציינת פועל שמשמעותו 'חרשנו' מחשבון עד דיבון, בהקבלה להמשך הפסוק – 'וַנַּשִּׁים' – הפכנו לשממה מנופח עד מידבא .
בתרגום השבעים גרסו במקום "וַנִּירָם"– "ונינם" כלומר "וזרעם" של מואב אבד.
"וַנַּשִּׁים" – לדעת רוב המפרשים הכוונה היא לפועל בגוף ראשון: "הפכנו שממה" .
לשונו הקשה של שיר המושלים, תורמת תרומה נכבדה למגוון הרחב של הדעות שנאמרו כדי לפרשו, ולסימני השאלה הרבים הקיימים באשר לזמנו, מיקומו ומהותו של שיר זה.
הערות שוליים

↑  להרחבה על המושג משל: Levine, B., Numbers, The Anchor Bible, Doubleday, 2000 עמודים 102-103.
↑  וכך פירשו גם רש"י, חזקוני, אב"ע. ועוד.
↑  א' כהנא, תורה נביאים וכתובים עם פירוש מדעי, ירושלים תשכ"ט, עמ' 68.
↑  חיים גלעד, "שיר המֹשלים", בית מקרא כג' א (תשל"ח), עמ' 12.
↑  M. Noth, Numbers (OTL), London, 1968, עמ' 164-165.
↑  אחת הבעיות עם הצעה זו היא שהקרב בין ישראל לאמורי התרחש ביהץ, אך העיר הזו כלל לא נזכרת ברשימת הערים הנכבשות בפסוק 30.
↑  Bartlett, John R, "The historical reference of Numbers 21:27-30", Palestine Exploration Quarterly 101, 1969 עמ' 100-94, (Budd, Philip J, Numbers (WBC, עמ' 245-244, לוין, לעיל הערה 1, עמ' 109-99.
↑  Hanson, Paul D, "The Song of Heshbon and David's 'Nîr'", Harvard Theological Review 61, 3 1968 עמ' 29
↑  גם בישעיה, ט"ו-ישעיה, ט"ז נמצאת קינה דומה בתכנה, אך לא זהה.
↑  ספר שופטים, פרק ג', פסוק כ"ח.
↑  ספר שמואל ב', פרק ח', פסוק ב'.
↑  ספר מלכים ב', פרק ג', פסוקים ד'–ה'.
↑  הנסון, לעיל הערה 11, עמ' 297-298.
↑  ספר במדבר, פרק כ"ב, פסוק מ"א.
↑  להרחבה בעניין זה ראה הנסון, לעיל הערה 8, עמ' 310-320
↑  ניסן נצר, "ונירם אבד חשבון עד דיבון ונשים עד נפח אשר עד מידבא", בית מקרא יט (תשל"ד), עמ' 101-102, לוין, לעיל הערה 12, עמ' 108
↑  למשל כהנא, לעיל הערה 3. כהנא הלך בעקבות ראב"ע ורשב"ם בפירוש המילה "ונירם" – פועל שמשמעותו ירינו, השלכנו, אך היו שהציעו גם לראות במילה שם עצם. בתרגום השבעים גרסו ש 'נינם' כלומר זרעם של מואב אבד, ובהקבלה ה"נשים" זרעו הרס במואב כדי להגדיל את חורבנה
חיה זיידנברג

חיה זיידנברג
הודעת לח"י בשבועונו "המעש" על הוצאתה להורג של חיה זיידנברג ו"הודאתה" של זיידנברג באשמה.
חיה זיידנברג (1926 – 1 בפברואר 1948) הייתה צעירה שהוצאה להורג על ידי אנשי הלח"י בראשית מלחמת העצמאות באשמת בגידה.
ביוגרפיה

זיידנברג נולדה לראובן לוי ופנינה לבית זיידנברג במשפחה בת חמישה ילדים בתל אביב. זיידנברג החלה לעבוד בדואר במקום אחיה פסח לאחר שזה התגייס לצבא הבריטי. בדואר למדה זיידנברג אנגלית וערבית וגם הכירה את דאוד יסמיני, צעיר ערבי-נוצרי, בן למשפחה אמידה מיפו, שאמו הייתה ממוצא איטלקי.
עם הזמן נוצר בין השניים קשר רומנטי. כאשר הקשר נודע להוריה ניסתה אמה להפריד בין השניים, עברה עם בתה לשדרות דב הוז בחולון ופתחה חנות ירקות ביישוב. חיה עבדה כזבנית בחנות. על פי עדותה של גיסתה, טובה זיידנברג, ניהלה חיה זיידנברג רומן במשך ארבע שנים עם יסמיני. איש הלח"י נחמיה בן תור טען כי הקשר בין השניים נמשך שש שנים, וכך עולה מהודאתה שלה טרם הוצאתה להורג. בתחילת 1948 התקבלה חיה לעבודה כאחות במרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל בבת ים.
דאוד (או "דייוויד" בפי זיידנברג) יסמיני, היה ממפקדי ארגון הנג'אדה הערבי, שהיה כוח ערבי לוחם במלחמת העצמאות. הוא נחשד ככל הנראה על ידי שירות הידיעות של "ההגנה" (הש"י) בכך שהוא מנסה לסייע לארגונים הערביים במלחמתם נגד היישוב היהודי. הש"י האזין לשיחות טלפון שבהן ניסה יסמיני להשפיע עליה שתעשה "משהו" לטובת הערבים, אולם מעקב של "ההגנה" אחרי זיידנברג במשך שבועיים לא העלה דבר, פרט לאותן שיחות (שמקורן היה ביפו). אז ככל הנראה, הודלף הדבר לאנשי הלח"י.
על פי המסופר בספרו של יעקב בנאי, "חיילים אלמונים", מאזיני הלח"י קלטו שיחה שהתנהלה בין חיה לבין דאוד, ובה דאוד ניסה לשכנע אותה שתפעל בשבילו כדי להעביר פצצה לתל אביב:
...

דייוויד: אמרתי לך כבר, אתראה איתך בתנאי שתעשי מה שאמרתי.

חיה: מה אתה רוצה?

דייוויד: אני רוצה שתעבירי פצצה לתל אביב. אני אסדר את הכול. עליך רק להניח אותה במקום שאגיד לך.

חיה: אני אחשוב על זה. אני רוצה לראותך.

דייוויד: לא תראי אותי אם לא תסכימי.

חיה: טוב. אמור לי עכשיו, מתי אראה אותך?

דייוויד: אם תעני לי קודם על התנאי שלי, אומר לך.

חיה (לאחר השהייה קצרה): טוב, אעשה מה שאמרת.

דייוויד: המסכימה את?

חיה: כן.

...
ב-1 בפברואר 1948 הגיעו אחדים מאנשי הלח"י לדירתה של זיידנברג בחולון ולקחו אותה לפרדס בהדר רמתיים (היום: הוד השרון), שם המתין לה בית דין שדה ששפט אותה. יעקב בנאי סיפר: "תחילה ניסתה להכחיש הכול, אך כשהוקראה לה השיחה הטלפונית הודתה שיסמיני הוא אהובה. אמנם הבטיחה לו להחדיר את הפצצה, אך לא התכוונה לעשות זאת באמת. ביום ראשון הייתה מודיעה לו על 'חרטתה'".
בנאי מספר כי לאחר שהודתה פרצה בבכי:
היא הודתה שהייתה מוכנה לעשות הכול עבור מאהבה, דאוד, לא עמד בה הכוח להתנגד לו. היא הודתה ששיקרה ושפעמים מספר בילתה אתו ביפו. דאוד שבר אותה, הכניע אותה. היא יודעת שעמדה לעשות מעשה פשע נגד היהודים. אינה ראויה לחיים. לשאלת החוקר למה שיקרה ענתה חיה: שיקרתי כי פחדתי לגלות את האמת. אני פושעת, מסרתי לדאוד ידיעות על עמדות ההגנה בחולון ובת ים ואף ציירתי לו במו ידי את העמדות. הוא דרש ממני ואני נכנעתי לו בכל.
אנשי הלח"י הורו לזיידנברג לכתוב הודאה בכתב ידה:
אני, חיה זיידנברג, הגרה בחולון, שד' דב הוז שכ' עם, מודה בזאת שעמדתי בקשרים עם ערבי בשם דוד יסמינה. הבטחתי לו באחד הימים להכניס פצצה לתל אביב. ערבי זה הוא אהובי במשך 6 שנים רצופות. הייתי מבקרת אצלו לעתים תכופות ביפו, על פי רוב בתל-אביב. לאחרונה קבעתי אתו פגישה ביום א' (1.2.48). 1.2.48, כ"ב בשבט תש"ח, חיה זיידנברג.
באותו ערב פרסם הלח"י כרזה בה נכתב:
בית הדין של לוחמי חירות ישראל דן ביום כ"א בשבט למיתה בירייה את הבוגדת חיה זיידנברג, בת 22, מחולון. היא נאשמת בבגידה במולדת ובעם העברי ובשיתוף פעולה עם הכנופיות הערביות. אשמתה הוכחה. פסק הדין הוצא אל הפועל בו ביום.
לאחר מותה

בני משפחתה של זיידנברג למדו על הוצאתה להורג דרך כרוזי הלח"י. הם חיפשו את גופתה ללא הצלחה במשך שלושה שבועות.
ההוצאה להורג עוררה הדים ביישוב העברי. כמעט כל אמצעי התקשורת גינו את המעשה, ומעשים נוספים שביצע הלח"י באותו שבוע, כמו שוד אריגים מחנות בתל אביב, שוד של שתי מכונות כתיבה ואיומים על מפקד משטרת תל אביב שלמה רוזנשטיין שיצא כנגד "המהרסים מבפנים" בהרצאה במועדון העיתונות.
בתגובה פרסם הלח"י ב-4 בפברואר כרוז נוסף, בו נטען כי "באותו יום א' שנידונה והוצאה להורג הפושעת, היא עמדה להכניס בעשר בבוקר לתל אביב פצצת מוקש ולשימה במקום שיורו לה שולחיה מיפו". עוד נטען בכרוז כי "ה'הגנה' קיבלה ידיעה זו. שרות ה'הגנה' התרוצץ יומיים כדי למצוא את הבוגדת. אולם מחלקת הידיעות שלה עסוקה כנראה עד היום הזה יותר ב'פורשים' מאשר באויבי העם ובבוגדים. ה'הגנה' לא הצליחה למצוא אותה. אנחנו הצלחנו". לכרוז צורפה ההודאה של זיידנברג בכתב ידה בהאשמות שיוחסו לה.
לפי גרסתה של טובה זיידנברג, גיסתה של חיה, אלמוני הניח פתק בפתח דירת הוריה ובו נרמז מיקום הגופה ואחיה פסח מצא את גופתה בפרדס ב-12 בפברואר.
זיידנברג נקברה בבית העלמין נחלת יצחק ב-15 בפברואר, תחת השם "חיה איידל בת ראובן לוי", ליד הגדר הצפונית.
סיפורה של זיידנברג ירד עד מהרה מהכותרות בסערת מלחמת העצמאות. דאוד יסמיני עזב את הארץ לאחר הפרשה.
בשנת 1989 הופק תיעוד קולנועי של הפרשה, בשינויים קלים, בסרט "אש צולבת", שבו גילם השחקן דן תורג'מן את "ג'ורג' חורי" (בן דמותו של דאוד יסמיני) והשחקנית שרון הכהן את דמותה של "מרים זיידמן" (בת דמותה של חיה זיידנברג).
בשנת 2023 הופיעה הפרשה בסדרה "מלכת היופי של ירושלים", תחת השם דליה זיסמן, על ידי השחקנית שי לוי.
ראו גם

ורה דוכס
ליקוויד טנשן אקספרימנט

| --- | --- |

 מקום הקמה:  ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1997–1999, 2008, 2020
 סוגה:  רוק אינסטרומנטלי פרוגרסיב מטאל פיוז'ן רוק מתקדם
 חברת תקליטים:  Magna Carta
 חברים
 ג'ון פטרוצ'י מייק פורטנוי טוני לוין ג'ורדן רודס
 
ליקוויד טנשן אקספרימנט (מאנגלית: Liquid Tension Experiment) הוא מיזם פרוגרסיב מטאל/פרוגרסיב רוק/פיוז'ן אינסטרומנטלי שהוקם ביוזמת מתופף להקת דרים ת'יאטר מייק פורטנוי. ארבעת חברי הלהקה ידועים בעיקר בזכות פעילותם בלהקות שונות ובקריירות הסולו. הבסיסט טוני לוין פעל בלהקת קינג קרימזון (וגם היה נגן אולפן לאמנים כמו ג'ון לנון, פיטר גבריאל, פינק פלויד ורבים אחרים), חברי הלהקה האחרים ג'ון פטרוצ'י, מייק פורטנוי וג'ורדן רודס ידועים כחברי להקת דרים ת'יאטר וכן בזכות פרויקטים אחרים בהם היו מעורבים לחוד.
היסטוריה

המיזם החל כאשר חברת התקליטים Magna Carta פנתה אל מייק פורטנוי להקים סופרגרופ פרוגרסיב. פורטוני רצה משהו שונה לגמרי מדרים תיאטר וגם נגנים אחרים. הוא הזמין את הקלידן ג'ורדן רודס (בתקופה הזו, הוא לא היה בדרים תיאטר) והבסיסט טוני לוין להצטרף אליו למיזם. בתפקיד הגיטריסט, הבחירה המקורית הייתה דיימבאג דארל, אך הוא לא יכול להצטרף בשל התנגשויות בין לוחות הזמנים. פורטוני לא מצא שום גיטריסט מתאים ואז אשתו הציעה את הגיטריסט שהוא כבר רגיל לעבוד איתו – ג'ון פטרוצ'י, גיטריסט דרים ת'יאטר. בהמשך, הצטרף אף ג'ורדן רודס ללהקה דרים ת'יאטר.
ליקוויד טנשן אקספרימנט הוציאה שני אלבומים, Liquid Tension Experiment ו-Liquid Tension Experiment 2 בחברת התקליטים Magna Carta. במהלך השנים הפכו שני אלבומים אלה לאהובים על מעריצי פרוגרסיב ברחבי העולם. בנוסף ניגנה הלהקה במספר הופעות חיות בניו יורק, פילדלפיה ולוס אנג'לס.
חלק מיצירות המיזם, או ריפים מסוימים, משולבים עד היום בהופעות חיות של Dream Theater, כמו "Acid Rain" מההופעה Live Scenes from New York או "Instrumedley", מה-DVD‏ – Live at Budokan.
מייק פורטנוי הצהיר במספר ראיונות בעבר, שלא יהיה אלבום שלישי לפרויקט, מכיוון שרוב מחברי המיזם נמצאו בהרכבה של דרים ת'יאטר והחומרים עשויים היו להיות דומים. למרות זאת, תמיד יכולות להיות הופעות חיות עם אותו הרכב. אולם, בנובמבר 2020 פרסמו חברי ההרכב כי הם בתהליכי עבודה על אלבום שלישי שיצא במשך 2021. ב-22 בינואר פורסם וידאו יצירה A Passage of Time שתיכלל באלבומה החדש של ההרכב, אשר יצא לאור ב-16 באפריל ונקרא Liquid Tension Experiment 3.
חברי הלהקה

טוני לוין – גיטרה בס, סטיק
ג'ון פטרוצ'י – גיטרה
מייק פורטנוי – תופים
ג'ורדן רודס – קלידים
דיסקוגרפיה

Liquid Tension Experiment ‏ (1998)
Liquid Tension Experiment 2 ‏ (1999)
Liquid Tension Experiment 3 ‏ (2021)
הערות שוליים

↑  Mike Portnoy Recalls Jordan Rudess Declining to Join Dream Theater & Why He Didn't Want John Petrucci for Liquid Tension at First, Shares Opinion on Mastodon, www.ultimate-guitar.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9627 1243  LCCN: no00039139  MusicBrainz: bc641be9-ca36-4c61-9394-5230433f6646  VIAF: 142165573   WorldCat (עם VIAF): 142165573
יהושע קניאל (רב)

| --- | --- |

הרב קניאל נושא ספר תורה
 לידה:  יוני 1896 כ"א בסיון ה'תרנ"ו 
 פטירה:  יולי 1970 (בגיל 74) י"א בתמוז ה'תש"ל 
 מקום קבורה:  מתחם בתי הקברות בחיפה 
 מקום פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – יולי 1970 
 
 תפקידים נוספים:  הרב הראשי לחיפה
 
הרב קניאל
קברו של הרב קניאל בבית הקברות היהודי חוף הכרמל בחיפה
הרב יהושע קניאל (כ"א בסיון ה'תרנ"ו, 2 ביוני 1896 – י"א בתמוז ה'תש"ל, 14 ביולי 1970) היה הרב הראשי לחיפה.
ביוגרפיה

נולד בשנת תרנ"ו (1896), בעיירה קוזניצה בחבל גרודנה שברוסיה הלבנה. בהיותו בן עשר, עלה ארצה עם אביו, ישראל זליג, ועם אמו אידל.
למד בישיבת עץ חיים בירושלים, היה מתלמידיו המובהקים של הרב קוק ונמנה עם ראשוני תלמידיו בישיבת אוצר חיים ביפו. בזמן מלחמת העולם הראשונה עת נעדר הרב קוק מהארץ, למד הרב קניאל בישיבות שונות בירושלים.
נישא לדינה שפירא (צאצאית של הגאון מווילנה).
עם שובו של הרב קוק לארץ, נהנה מקרבה מיוחדת לרב קוק, ואף למד איתו ביחידות. בהלווייתו של הרב קוק נשא הספד מרגש על אהבת ישראל של רבו.
בשנת תר"פ (1920) הגיע לחיפה בשליחותו האישית של הרב קוק שבקשו לסייע בידי הרב המכהן, הרב ברוך מרכוס. בשנת תרפ"ב (1922) התמנה לחבר הרבנות בחיפה וייסד את בית הדין הרבני בחיפה, שם כיהן כדיין, לצידו של הרב הראשי מרכוס. בנוסף למשרתו הרבנית היה הרב קניאל מרצה ללימודי יהדות בטכניון על פי אישורו של הרב קוק.
הרב קניאל שהתגורר בסמוך לבית הכנסת הדרת קודש נמנה עם מתפלליו ואף שימש כרבו.
בזמן המנדט הבריטי הרב היה שותף בכל אירוע לאומי, ועמד בראש ההפגנות נגד המשטר הבריטי. לחם למען צביונה היהודי של העיר, ובמיוחד ניסה לבטל את הפעלת התחבורה הציבורית בשבתות בעיר.
מתוקף תפקידו כנשיא כבוד לאגודת "לאסירינו" בחיפה, ביקר את אסירי ההגנה בכלא עכו לשם עזרה ועידוד לקראת החגים ובעתות צרה. באחד המקרים (1938) הסכים מרדכי שוורץ, יהודי שנדון למוות באשמת רצח ערבי, להתוודות על האמת רק בפני הרב קניאל טרם הוצא להורג בתליה. הרב קניאל, בניסיון להציל את חייו של שוורץ, נסע מיד לירושלים למסור את הווידוי לרב הראשי לארץ-ישראל, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, כדי שישתדל אצל השלטונות, אך ללא הועיל.
כחניכו של הרב קוק ידע ליצג את כבוד התורה בהופעה מכובדת ובעברית יפה אצל כל חוגי היישוב, ועם גידול היישוב העברי בעיר והתווספות אנשי תורה בתוכה התרחב חוג השפעתו.
שימש והשפיע בארגוני חינוך, צדקה וחסד כגון: נשיא הכבוד ומהמייסדים של חברת גמילות חסדים חיפה, ממייסדי בית הספר לבנות "מזרחי", ציר בוועידותיה של תנועת "המזרחי" ונשיא הכבוד שלה בחיפה, עזר לפעילות "בני עקיבא" בעיר.
הרב קניאל נבחר פעמים לקונגרס הציוני אך מטעמי בריאות לא נסע, בתש"ד (1 אוגוסט 1944) נבחר מטעם רשימת "המזרחי" לאספת הנבחרים הרביעית שהייתה גם אספת הנבחרים האחרונה עד הקמת המדינה וכינון הכנסת הראשונה (13 פברואר 1949).
בשנת תשכ"ו (1966), לאחר פטירתו של הרב ברוך מרכוס מונה לרבה הראשי של חיפה, ולחבר מועצת הרבנות הראשית. הרב קניאל שימש בתפקידים אלה לפטירתו ביום י"א בתמוז ה'תש"ל (1970).
על שמו קרוי "פרס הרב קניאל לספרות תורנית" של עיריית חיפה ורחוב בשכונת רמת ויז'ניץ בחיפה.
מנכדיו: הרב רונן לוביץ, רב המושב ניר עציון; הרב פרופ' אליאב שוחטמן, משפטן ודיקן מכללת שערי משפט; וד"ר סמדר שרלו (אשתו של הרב יובל שרלו).
ספרים וחיבורים

פרסם מאמרים ותשובות בספרים וירחונים ובעיתונות. הכין בכתב-יד ספרים בחידושי-תורה בהלכה ובאגדה.
הספדו על הרב קוק נכלל בקובץ "הספדים על מרן הראי"ה קוק זצ"ל", בהוצאת 'אור האורות'.
בנוסף יצא לקט כתביו בדברי יהושע : הלכה ודרוש, חידושי תורה ושיחות, מאמרים ונאומים בשאלות הזמן, בעריכה מכתב ידו על ידי נכדו אליאב שוחטמן, ירושלים : הוצאת מוסד הרב קוק, ה'תשפ"א 2021 (4 כרכים).
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה לציונות דתית, בהוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים, 1983. כרך ה', בערכו.
מכותבי ראיה, בהוצאת מכון הלכה ברורה, העורך הרב פרופ' נריה גוטל. בערכו.
יעקב ויליאן, "הרבנות הראשית ברבנויות הערים: התפתחויות ראשונות", בתוך: אבי שגיא ודב שוורץ (עורכים) מאה שנות ציונות דתית, כרך ב', עמ' 71–82. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  אידל קניאל ע"ה, הצופה, 4 בינואר 1950, עמ' 4
↑  מהספדו של הרב קניאל באתר ישיבה.
↑  ראו אודותיו מרדכי שוורץ בבלוג "מצבות מדברות"
↑  אתר רחובות העיר חיפה
↑  ראו ראיון עימה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313604005171  ISNI: 0000 0003 6977 9473  LCCN: n2022045622  VIAF: 240150258   WorldCat (עם VIAF): 240150258
יואב הר אבן

| --- | --- |

הר אבן, 2022
 לידה:  21 בפברואר 1966 (בן 58) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 55  מפקד קורס קציני תותחנים  ראש לשכת הרמטכ"ל  מפקד אגד ארטילרי 973  מפקד אגד ארטילרי 215  עוזר הרמטכ"ל  מפקד עוצבת המפץ  מפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים  ראש מטה זרוע היבשה  ראש אגף המבצעים
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה     המערכה ברצועת הביטחון   האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל רפאל - מערכות לחימה מתקדמות
 
יואב הר אבן (שני משמאל, יושב מאחור) במהלך דיון במבצע עמוד ענן
יואב הר אבן (נולד ב-21 בפברואר 1966) היה מנכ"ל רפאל - מערכות לחימה מתקדמות בין השנים 2015 ועד 2024. שירת כקצין בצה"ל בדרגת אלוף ובתפקידו האחרון שימש כראש אגף המבצעים. החל מינואר 2024 מכהן כמנכ"ל חברת האנרגיה PowerGen.
ביוגרפיה

יואב הר אבן נולד ב-21 בפברואר 1966, בן לאבי הר-אבן, קצין בחיל האוויר ולימים מנהל סוכנות החלל הישראלית.
הר אבן שירת בחיל התותחנים. בשנים 1993 עד 1995 שימש כמפקד גדוד 55 בעוצבת עמוד האש, ובתפקידו הבא פיקד על קורס קציני תותחנים בבית הספר לתותחנות שדה. ב-1998 מונה לראש לשכת הרמטכ"ל ושירת תחת שאול מופז. בשנת 2000 קודם לדרגת אל"ם ומונה למפקד אגד ארטילרי 973, אגד מילואים. ב-2002 מונה למפקד אגד ארטילרי 215. ב-2004 מונה לעוזר הרמטכ"ל משה יעלון. ב-2005 קודם לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת המפץ, אוגדת שריון במילואים. שירת בתפקיד זה בתקופת מלחמת לבנון השנייה, במקביל פיקד על קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים.
בספטמבר 2008 מונה לראש חטיבת התכנון וראש מטה זרוע היבשה שירת בתפקיד זה עד אוגוסט 2011. לאחר מכן שירת כפרויקטור באגף התכנון של המטכ"ל. באוגוסט 2012 קודם לדרגת אלוף ובספטמבר 2012 החל לכהן כראש אגף המבצעים, ועמד בראשו בין היתר במבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן. במאי 2015 סיים את תקופת כהונתו ופרש משירות הקבע.
בנובמבר 2015 נבחר על ידי דירקטוריון רפאל - מערכות לחימה מתקדמות לכהן כמנכ"ל הבא של החברה. בינואר 2016 החל לכהן בתפקיד. בשנת 2019 רכשה רפאל 50% מיצרנית הכטמ"מים אירונאוטיקס, וב-2023 רכשה את 50% הנותרים. בהמשך 2019 רכשה רפאל 50% מחברת "כנפית" ממגדל העמק, המייצרת חלקי מבנה לכטמ"מים. בספטמבר 2022 רכשה רפאל את חברת פירסון אנג'ינירינג הבריטית, המייצרת ציוד גישור והנדסה קרבית.
בינואר 2024 החליט הרמטכ"ל, הרצי הלוי, על הקמת צוות לתחקור אירועי טבח שבעה באוקטובר, שבראשו יעמוד הרמטכ"ל לשעבר שאול מופז, ובנוסף יכלול הצוות את הר אבן ואת ראש אמ"ן לשעבר אהרן זאבי-פרקש ומפקד פיקוד הדרום לשעבר סמי תורג'מן. באותו החודש מונה לתפקיד מנכ"ל PowerGen, חברת האנרגיה שבבעלות קרן ג'נריישן.
חיים פרטיים

הר אבן בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדעי המדינה, ובעל תואר שני במנהל עסקים בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב.
הר אבן נשוי ואב לשלושה ילדים ומתגורר במודיעין מכבים-רעות.
אביו, אבי הר-אבן, נרצח במהומות בעכו בהצתת מלון האפנדי.
הערות שוליים

1 2  אלוף (במיל') יואב הר אבן ימונה למנכ"ל PowerGen - חברת האנרגיה שבבעלות קרן ג'נריישן, באתר וואלה, 31 בינואר 2024
↑  אודי עציון, המדען הבכיר נלכד באש שהציתו הפורעים בעכו - ונאבק על חייו, באתר ynet, 14 במאי 2021
↑  אמיר בוחבוט‏, קצין איסוף: הכירו את דור המפקדים החדש של צה"ל, באתר וואלה, 27 ביולי 2012.
↑  יוסי יהושוע, 4 פורשים: שפר לא יהיה מפקד חיל האוויר, באתר ynet, 21 במאי 2015
↑  ניר דבורי, ‏יואב הר-אבן ימונה למנכ"ל רפאל, באתר ‏מאקו‏, 10 בנובמבר 2015
↑  גולן חזני, רפאל רוכשת 50% מיצרנית רכיבי המל"טים ממגדל העמק, באתר כלכליסט, 10 בספטמבר 2019
↑  אודי עציון, רפאל רכשה את מפעל הטנקים שבריטניה סירבה בעבר למכור לישראל, באתר ynet, 30 בספטמבר 2022
↑  יואב זיתון, רונן ברגמן, הרמטכ"ל החליט לחקור תוך כדי מלחמה: זה הצוות שיתחקר את מחדל 7/10, באתר ynet, 5 בינואר 2024
| ראשי אגף המטה הכללי (אג"ם) ואגף המבצעים (אמ"ץ) |
| --- | --- | --- |
| ראשי אג"ם | יגאל ידין • מרדכי מקלף • משה דיין • יוסף אבידר • מאיר עמית • חיים לסקוב • צבי צור • מאיר זורע • יצחק רבין • חיים בר-לב • עזר ויצמן • דוד אלעזר • ישראל טל • רחבעם זאבי • יצחק חופי • הרצל שפיר • יקותיאל אדם • רפאל איתן • משה לוי • דוד עברי • דן שומרון • אמיר דרורי • אהוד ברק • אמנון ליפקין-שחק • מתן וילנאי • שאול מופז • עוזי דיין |  |
| ראשי אמ"ץ | דני חלוץ • גיורא איילנד • דן הראל • ישראל זיו • גדי איזנקוט • טל רוסו • יעקב אייש • יואב הר אבן • ניצן אלון • אהרון חליוה • עודד בסיוק |  |
חיים יסקי

ד"ר חיים יסקי ישוב לשולחנו
חיים יַסְקי (יאסקי) (28 בנובמבר 1896 – 13 באפריל 1948) היה רופא עיניים ביישוב ומנהלו הראשון של בית החולים הדסה. נרצח בשיירת הדסה.