stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדרא זוטא
רקע

כינויו של האידרא (גורן=אספה) זוטא (קטנה) ניתן לו כדי להבדילו מן האידרא רבא (האספה הגדולה), הגדול יותר בתוכנו ובמספר התלמידים שהשתתפו בו. המשתתפים באידרא זוטא (מלבד רשב"י עצמו) הם: רבי אלעזר בנו, רבי אבא, רבי יהודה, רבי יוסי, רבי חייא ורבי יצחק - סך הכל שבעה במספר. שלושה תלמידים נוספים, מצאו את מותם לקראת סוף האידרא רבא, ולכן מקומם נפקד מן המעמד האחרון.
בנוסף, מוזכרים במאמר רבי פנחס בן יאיר, ורב המנונא סבא, המתוארים כמי שירדו מעולם הנשמות, על מנת להאזין לדבריו האחרונים של רבי שמעון.
בתחילת המאמר, מדגיש רבי שמעון, את ההבדלים בין מעמד זה לבין מעמד האידרא רבא שקדם לו. בתחילה הוא רוצה לצמצם את כמות המשתתפים לשלושה בלבד (הוא, ר' אלעזר ור' אבא) אך לבסוף הוא מסכים לשתף את כל מי שנכח באידרא רבא. לאחר מכן הוא מחלק בין תלמידיו את התפקידים השונים:
וכך אסדרנא לכו רבי אבא יכתוב ורבי אלעזר ברי ילעי ושאר חברייא ירחשון בלבייהו
תרגום: "וכך אסדר אתכם- רבי אבא יכתוב, רבי אלעזר ילמד\יגיד והשאר ירחשו בליבם".
הוא מסביר להם כי ברצונו להיכנס לעולם הבא בלא בושה, ועל כן הוא עומד לגלות להם את "הדברים הקדושים" שעד עתה היו גנוזים בליבו. לבסוף, הוא מסביר כי בניגוד לאידרא רבא, בו כל אחד מן התלמידיו נשא דרשה בעצמו, הפעם הוא יהיה היחיד שידבר.
תוכן > פתיחה

דרשת הפתיחה עוסקת בפסוק הלקוח משיר השירים: ” אֲנִי לְדוֹדִי וְעָלַי תְּשׁוּקָתוֹ.”, אותו רואה רשב"י כפסוק שמסכם את כל חייו:
כל יומין דאתקטרנא בהאי עלמא בחד קטירא אתקטרנא ביה בקב"ה ובג"כ השתא ועלי תשוקתו.
תרגום: "כל הימים שהייתי מקושר לעולם הזה, בקשר אחד נקשרתי בו- בקדוש ברוך הוא, ולכן עכשיו- ועלי תשוקתו".
תוכן > התיקונים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המשך המאמר עוסק בתיקוני "הפרצוף העליון" מראש הגולגולת ועד תיקוני הזקן- נושאים המפורטים באריכות רבה יותר באידרא רבא.
תוכן > סיום

בסיום המאמר, מעיד רבי אבא על פטירתו של רבי שמעון בר יוחאי, תוך אמירת הפסוק ”כִּי שָׁם צִוָּה ה' אֶת הַבְּרָכָה חַיִּים עַד הָעוֹלָם.”:
כי שם צוה יי' את הברכה חיים עד העולם. א"ר אבא לא סיים בוצינא קדישא למימר חיים עד דאשתככו מלוי ואנא כתבנא... ולא הוה יכילנא לאסתכלא... כל ההוא יומא לא אפסיק אשא מן ביתא... כל ההוא יומא נפילנא על ארעא וגעינא. בתר דאזיל אשא חמינא לבוצינא קדישא קדש הקדשים דאסתלק מן עלמא אתעטף שכיב על ימיניה ואנפוי חייכין. קם רבי אלעזר בריה ונטיל ידוי ונשיק לון ואנא לחיכנא עפרא דתחות רגלוי
תרגום: "אמר ר' אבא לא סיים הנר הקדוש לומר "חיים" עד שהשתתקו דבריו ואני כתבתי... ולא הייתי יכול להסתכל... כל אותו היום לא פסקה האש מן הבית... כל אותו היום נפלנו על הארץ ובכינו. לאחר שהלכה האש, ראינו את הנר הקדוש, קודש הקדשים, שהסתלק מן העולם, מעוטף, שוכב על ימינו ופניו מחייכים. קם רבי אלעזר בנו, לקח את ידיו ונשק להם ואני לחכתי את העפר שתחת רגליו".
מנהגים

ישנם מספר מנהגים שנפוצו בקהילות ישראל בעקבות דברי האדרא זוטא, רובם סביב ל"ג בעומר שהתקבל במסורת כיום ההילולא של רשב"י. בין השאר, נוהגים לקרוא את האדרא זוטא בליל או ביום ל"ג בעומר. יש הקושרים את מנהג הדלקת המדורות בל"ג בעומר לתיאור פטירתו של רשב"י כפי המופיע באדרא. כאמור לעיל, פטירתו לוותה באש שירדה מן השמיים ומלאה את הבית בכל אותו היום.
בליל הושענא רבה נוהגים ללמוד את האדרא זוטא כפי שמופיע בתיקון הושענא רבה של עדות המזרח.
יש נוהגים על פי הקבלה ללמוד את האדרא זוטא ביום השנה של קרוביהם.[דרוש מקור]
ישיבת האידרא נקראת כך על שם קטע זה בזוהר.
הערות שוליים

↑  רבי יוסי בר יעקב, רבי יחזקיה בר רב ורבי ייסא.
↑  על פי הזוהר- חמיו של רשב"י ועל פי התלמוד- חתנו.
↑  מגילת שיר השירים, פרק ז', פסוק י"א.
↑  ספר תהילים, פרק קל"ג, פסוק ג'.
↑  תאריך פטירתו של רשב"י לא מופיע באדרא (ולא בזוהר בכלל).
↑  וכרמז על שם מייסדה, בעברו הרב הראשי לישראל, שלמה גורן
| ספר הזוהר |
| --- | --- | --- |
| חלקי הספר | רעיא מהימנא • תיקוני הזוהר • זוהר חדש • אדרא • אדרא רבא • אדרא זוטא • ספרא דצניעותא |  |
| דמויות | רבי שמעון בר יוחאי • רבי אלעזר ברבי שמעון • רב המנונא סבא • רבי חזקיה • הינוקא מכפר סכנין |  |
| חיבור ספר הזוהר | רבי משה די לאון‎ • מטפחת ספרים • רבי יצחק דמן עכו |  |
| פירושים | כתם פז • הסולם • מתוק מדבש |  |
| שונות | כגוונא • בריך שמיה • פתיחת אליהו הנביא • פרישי מדברא • עולימתא שפירתא |  |
אבי סאייג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוקטובר 1979 (בן 44) כ"ח בתשרי ה'תש"ם
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  רחובות, ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן   אוניברסיטת בן-גוריון בנגב   מכון ויצמן למדע
 מקצוע:  כימאי וחוקר מוח
 
אברהם (אבי) סאייג (נולד ב-כ"ח בתשרי ה'תש"ם, 19 באוקטובר 1979) הוא נוירוביולוג וכימאי ממכון דוידסון, הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע.
ביוגרפיה

סאייג נולד ב-19 באוקטובר 1979 בישראל. הוא השלים את תוארו הראשון בכימיה תרופתית באוניברסיטת בר-אילן ובדצמבר 2000 החל את שירותו הצבאי, במסגרת העתודה האקדמית בקריה למחקר גרעיני – נגב. במהלך שירותו הצבאי השלים תואר שני בכימיה פיזיקלית באוניברסיטת בן-גוריון. הוא סיים את שירותו הצבאי במאי 2005. לאחר סיום התואר השני הוא עבר למחלקה לנוירוביולוגיה במכון ויצמן למדע, שם השלים את לימודי הדוקטורט שלו בנושא חקר ההתמרה החושית ופיתוח אמצעי עזר לעיוורים, בהנחיית פרופ' אהוד אחישר וד"ר עמוס אריאלי.
ביולי 2009, לקראת סוף הדוקטורט שלו, החל לכתוב בתור סטודנט במדור "שאל את המומחה" במכון דוידסון, שם השיב לשאלות הציבור בענייני כימיה, פיזיקה ומדע וידע כללי. הוא פרש מתפקיד זה בדצמבר 2010. לאחר סיום הדוקטורט שלו הוא הצטרף כעובד מן המניין ליחידה לטכנולוגיה בחינוך שבמכון דוידסון, שם הוא ניהל וארגן מחדש את מדור "שאל את המומחה", את דף הפייסבוק של מכון דוידסון (עד 2015) ואת המדור "מדע בבית" (עד היום). הוא היה גם עורכו הראשי של האתר של מכון דוידסון במשך שנה.
בנובמבר 2012 הוא מונה למרצה בחוג למדעים בבית הספר לחינוך במכללת אחוה.
סאייג הוא ראש תחום מחקר ופיתוח במחלקה לטכנולוגיה בחינוך. מתמחה בפופולריזציה של המדע באמצעות כתבות וסרטונים באינטרנט.
סאייג גר ברחובות.
השכלה

1997–2000 – תואר ראשון בכימיה בהצטיינות יתרה באוניברסיטת בר-אילן, במסלול כימיה תרופתית.
2001–2004 – תואר שני בכימיה באוניברסיטת בן-גוריון.
2002–2005 – דוקטורט בפקולטה למדעי החיים, המחלקה לנוירוביולוגיה, מכון ויצמן למדע.
בתקשורת ובטלוויזיה

לסאייג הייתה פינת רדיו דו-שבועית בנושאי מדע ברדיו קול הים האדום. התוכנית נסגרה ב-2016.
הוא הופיע בכמה עשרות פרקים בסדרה החפרנים ששודרה בעבר בטלוויזיה החינוכית ובמספר פרקים בסדרה מתחת לעור.
כמו כן, הוא השתתף בתוכנית שלושה שיודעים בכאן תרבות.
ראו גם

מכון דוידסון לחינוך מדעי
הערות שוליים

1 2  ד"ר אבי סאייג, באתר "מכון דוידסון לחינוך מדעי"
↑  אברהם סאייג | ADAMS Academy Fellowship, באתר adams.academy.ac.il
1 2 3 4 5  קורות חיים ורשימת פרסומים
אדם הגון (סרט תיעודי)

| --- | --- |

 בימוי:  ונסה לאפא
 הופק בידי:  ריאלוורקס
 תסריט:  ונסה לאפא
 עריכה:  נועם עמית, שרון ברוק
 שחקנים ראשיים:  טוביאס מורטי סופי רויס לוטי לדל 
 מוזיקה:  גיל פלדמן, דניאל סלומון 
 צילום:  Hermann Poelking-Eiken
 מדינה:  ישראל, גרמניה, אוסטריה
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 פברואר 2014 בפסטיבל ברלין
 משך הקרנה:  96 דקות
 שפת הסרט:  גרמנית
 סוגה:  תיעודי
 תקציב:  1.2 מיליון יורו
 הכנסות באתר מוג'ו:   decentone
 פרסים:  הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר, פסטיבל ירושלים 2014, מועמד לפרס אופיר (אחד מתוך 5), 2015.
 דף הסרט ב־IMDb
 
אדם הגון (בגרמנית: Der Anständige ובאנגלית The Decent One) הוא סרט תיעודי ישראלי-גרמני-אוסטרי משנת 2014 שביימה ונסה לאפה על היינריך הימלר. הסרט התבסס על מטמון של מכתבים ויומנים שנרכשו על ידי אביה של לאפה. הוא הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, וזכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, והיה מועמד אחד מתוך חמישה לפרס אופיר של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.
תקציר העלילה

הסרט בוחן את חייו של היינריך הימלר באמצעות קריאת יומניו, מכתבים ומסמכים אחרים. בתחילת חייו, הימלר רושם ביומנו כי הוא רוצה להילחם במלחמת העולם הראשונה ומצר על כך שהוא צעיר מכדי להיות שותף בפעילות המלחמתית. מאוחר יותר, כשהוא לומד במכללה, הוא מביע דעות אנטישמיות ומתלונן שאף אחד לא אוהב אותו. בשנות העשרים לחייו הוא מצטרף ל-אס אס. בסופו של דבר הוא מתאהב במרגרט הימלר (אנ'), והחלפת המכתבים ביניהם ממוספרים ברצף. כמו כן מוצגים חילופי דברים עם בתו גודרון, וכן רשומות מיומנה.
כאשר מתחילה מלחמת העולם השנייה, הימלר כותב לאשתו ומתייחס במעורפל לחובותיו, והשניים מתלוננים על כך שאין להם כמעט זמן להיפגש. מכתבים מאוחרים יותר דנים ברומן של הימלר עם הדוויג פוטת'סט (אנ'), מזכירתו. מסמכים פנימיים של הנאצים חושפים חלקים מהפילוסופיה של הימלר, כולל כותרת הסרט התיעודי עצמו - התייחסות לאמונתו של הימלר כי האס -אס מורכב מ"גברים הגונים". הימלר קובע כי ההתלבטויות המוסריות שחשים קציני האס אס בנוגע לחובותיהם, מוכיחים שהם מוסריים יותר מהיהודים, והם ייזכרו בשל הגינותם.
ההפקה

חיילי צבא ארצות הברית תפסו את המסמכים, ששימשו את הסרט, בבית הימלר ב-6 מאי, 1945. בניגוד להוראות אז, הם לא מסרו את החומר לממונים עליהם וחילקו אותו לשתי קבוצות: חיים מוקדמים ומסמכים עכשוויים. מסמכי החיים המוקדמים נמכרו בסופו של דבר למכון הובר שבקליפורניה (אנ'), אך למסמכים האחרים אין עקבות רשומים עד שחיים רוזנטל, אספן אומנות ודיפלומט ישראלי, רכש אותם. בשנת 2006 אביה של התסריטאית והבמאית ונסה לאפא רכש את המסמכים הללו מבנו של רוזנטל. היא עבדה במשך 7 שנים על היומנים והמסמכים האלה, ותרה בארכיונים בכל רחבי העולם אחרי סרטונים אותנטיים שבהם הימלר מופיע, תוך הפעלת טכניקות וטכנולוגיות שנועדו לנקות את הלכלוך שדבק בסרטי הצילום, ולשחזר את פס הקול המקורי שלהם כדי ליצור את הסרט. הממשלה הפדרלית הגרמנית אישרה, לאחר בחינה מדוקדקת, שכל החומר המדובר הוא אותנטי, והוא הוצג במשך 8 ימים באחד מעיתוניה החשובים של גרמניה. כמעט כל השחקנים שמגלמים את הדמויות בסרט הם אוסטרים.
הקרנת הבכורה

הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. להקרנת הבכורה הופיעה קטרין הימלר, סופרת גרמנייה שהיא נכדתו של אחיו הצעיר של היינריך הימלר, וסיפרה עליו. עם צאת הסרט, פרסם העיתון הגרמני די וולט במשך מספר ימים כמה מהמסמכים שנחשפו. בעקבות החשיפה, כתבה קתרין הימלר, באותה שנה, ספר בשם "הימלר - פרטי". קינו לורבר (אנ') הפיקו והפיצו בארצות הברית סרט על בסיס הספר הזה ב-1 באוקטובר 2014.
ביקורות

Rotten Tomatoes, אתר האינטרנט האמריקאי שמתרכז באיסוף וסטטיסטיקה על ביקורות סרטים ועוד (אנ'), דיווח כי 67% מתוך 18 המבקרים שנבדקו העניקו לסרט ביקורת חיובית; הדירוג הממוצע היה 6.8. Metacritic, אתר אמריקאי דומה, דירג את הסרט 55/100 בהתבסס על 11 ביקורות. בכתבה בכתב העת וריאטי, ג'ו ליידון, כינה את הסרט "דיוקן מרתק" המבדיל את עצמו בזכות ערך החידוש שלו. ליידון הוסיף כי הבחירה להוסיף אפקטים קוליים לצילומי הארכיון הופכת את השימוש בהם לכבד. ג'ורדן מינצר, סופר ומפיק סרטים מ"הוליווד ריפורטר "כתב כי הסרט יעניין היסטוריונים וחובבי התקופה, אם כי "האנקדוטות הביתיות עלולות להיות מעייפות", וכינה את השימוש באפקטים קוליים "הגזמה קולנועית". ניקולאס רפולד, מבקר הקולנוע של ה-"ניו יורק טיימס" כתב גם הוא ביקורת שלילית על האפקטים הקוליים שצורפו לסרט. רוברט אַבֶּל מה"לוס אנג'לס טיימס" מתח גם הוא ביקורת על השימוש באפקטים קוליים לצילומי הארכיון, אך כתב שהסרט חושף דיוקן פסיכולוגי של אדם המסור ביותר למשפחתו אך עדיין מופעל על ידי נשמה שחורה, ומהווה גורם הרסני להחריד. אנדרו אוה'יר, שכתב ב-Salon.com, כינה אותו כ-סרט התיעודי הרודף ביותר שראה. ליסה ברנרד (אנ') מ"הכוכב טורונטו" (אנ') דירגה את הסרט כ-2.5/4 כוכבים וכתבה שלאפה משאירה לנו לקבוע כיצד אדם יכול להיות כל כך לא מודע לכישלונות המוסריים שלו, אבל נקודת מבט מסוימת של יוצרת הסרט הייתה מועילה. בראד וילר מ"גלובוס ומייל" (אנ') גם דירג אותו כ-2.5/4 כוכבים, וכתב שהבמאית מייפה לפעמים את קריאות המכתבים שכתבו הימלר, אשתו, פילגשו ובתו במוזיקה ואפקטים קוליים, אבל הסרט עובד הכי טוב כשהוא הכי מצומצם. חנה בראון מה"ג'רוזלם פוסט כתבה שמדובר בהישג וירטואוזי של יצירת סרטים דוקומנטריים, אך מטריד ותובעני כאחד. אורי קליין ב"הארץ" מוצא גם בעייתיות באפקטים הקוליים של הסרט, אך מציין שבעייתיות זו לא הפחיתה את התעניינותו בסרט ושהיומיומיות הסנטימנטלית המשפחתית המתוארת בסרט "מייצגת טוב יותר את מפלצתיותו של הימלר מכל דיוקן תיעודי שעוסק אך ורק בפועלו". ביקורות נוספות בעברית בעיקר משבחות את הסרט ואת עבודת הבמאית, כמו למשל נחום מוכיח ב"הבמה" ועוד.
ראו גם

היינריך הימלר
הפתרון הסופי
הערות שוליים

↑  דוקו בכפר - אדם הגון, באתר מרכז וייל, 10 דצמבר, 2014
↑  מכתבי אהבה של מפקד האס.אס נמצאו בת"א, באתר ynet, 25 בינואר 2014
↑  Renee Ghert-Zand, ‘Decent’ Himmler documentary in running for Oscar, The Times of Israel, November 11, 2014
↑  על העבודה הסיזיפית והמדוקדקת הזו הופקד תומר אליאב - ראו להלן.
↑  יאיר רוה, הכירו את השחקנים והקולות מאחורי הסרט התיעודי ״אדם הגון״, באתר סינמסקופ - בלוג הקולנוע של יאיר רוה, 13 ספטמבר, 2014.
1 2  Oltermann Philip, Himmler hord of letters and diaries discoverd in Israel, The Guardian, January 26, 2014
↑  PANORAMA, Der Anständige - The Decent One, International Film Festispiele, 2014
↑  Leo Barraclouge, Berlinale Lines Up 10 World Premieres for Panorama Dokumente Section, Variety, January 22, 2014
↑  Esme Nicholson, A Heinrich Himmler Documentary, In His Own Words, NPR, February 17, 2014
↑  Himmler Privat Hardcover, AMAZON.com, 2014
↑  The Decent One, Rotten Tomatoes' 2014
↑  The Decent One 2014, Metacritic, 2015
↑  Joe Leydon, Film Review: ‘The Decent One, Variety October 12, 2014
↑  Jotdan Mintzer, The Decent One (Der Anstandige): Berlin Review - Director Vanessa Lapa uses archive footage and original documents to explore the personal side of SS leader Heinrich Himmler, The Holywood Reporter, February 17, 2014
↑  Nicolas Rapold, Doting Father, Loving Husband, Nazi Leader, The New York Times, September 30, 2014
↑  Robert Abele, Review: ‘The Decent One’ traces grim history of Nazi Himmler, Los Angeles Times, October 9, 2014
↑  Andrew O'hehir, Heinrich Himmler, family man: Why "The Decent One" is the most haunting documentary I've ever seen, SALON, October 2, 2014
↑  Linda Barnard, Life in the military, a mysterious death and a mass murderer’s story, Toronto Star, December 11, 2014
↑  Brad Wheeler, The Decent One: A self-portrait of evil in the face of Heinrich Himmler, The Globe and Mail, December 12, 2014
↑  Hannah Brown, This ‘Decent One’ will shock you, The Jerusalem Post, September 4, 2014
↑   אורי קליין, "אדם הגון": הצד האחר של הימלר, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2014
↑  נחום מוכיח, אדם הגון - The Decent One, באתר הבמה - נותנים במה לתרבות.
The Boy Who Knew Too Much

The Boy Who Knew Too Much הוא אלבום האולפן השני של זמר הפופ מיקה. האלבום הופק על ידי המפיק גרג וולס שעבד איתו על האלבום הראשון, ויצא לאור ב־21 בספטמבר 2009.
רקע

מיקה עבד עם המפיק ג'ורג' וולס, מי שהפיק גם את אלבום הבכורה שלו, The Boy Who Knew Too Much. האלבום נכתב באולפנים האולימפיים שבלונדון. בספטמבר 2008 מיקה עבר לאולפני הרוקט קרוסל שבלוס אנג'לס, שבהם הוקלט האלבום האולפן. מיקה תיאר את נושאי האלבום כ"סוג של חלק שני" לאלבום הראשון, והאלבום מתמקד בילדותו. האלבום היה אמור להיקרא We Are Golden (שם הסינגל הראשון) אך מיקה רצה שם "יותר מגוחך". עטיפת האלבום עוצבה על ידי אחותו, שעיצבה גם את עטיפת אלבומו הראשון.
סינגלים

We Are Golden - הסינגל הראשון מתוך האלבום, יצא בספטמבר 2009.
אגם קנוזרו

| --- | --- |

קשת מעל האגם
 מידע כללי
 סוג:  אגם 
 מידות
 שטח:  68.6 קמ"ר
 גובה:  85 מטר מעל לפני הים
 עומק מרבי:  90 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  פורז'נקה, פורמה
 מקור לנהר:  קנה
 ‏אגן ניקוז:  5,450 קמ"ר
 מדינות באגן הניקוז:  רוסיה 
 קואורדינטות:  62°03′47″N 38°14′17″E﻿ / ﻿62.063°N 38.238°E﻿ / 62.063; 38.238
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאגם קנוזרו(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאגם קנוזרו(למפת מחוז ארכנגלסק רגילה) ארכנגלסק סברודווינסק קוטלאס קוריאז'מה מירני ולסק אונגה הניינץ קומי קירוב וולוגדה קרליה מורמנסק הים הלבןאגם קנוזרו(למפת מחוז ארכנגלסק מוגדלת) ארכנגלסק סברודווינסק קוטלאס קוריאז'מה מירני ולסק אונגה הניינץ קומי קירוב וולוגדה קרליה מורמנסק הים הלבןאגם קנוזרו
 
אגם קנוזרו (רוסית Кенозеро) הוא אגם מים מתוקים השוכן בתחומו של הפארק הלאומי קנוזרו בדרום מערבו של מחוז (אובלסט) ארכנגלסק בצפון-מערב רוסיה. האגם משתרע על-פני שטח של 68.6 קמ"ר (99.4 קמ"ר יחד עם האיים בתחומי האגם) ואגן הניקוז שלו מכסה שטח של 5,450 קמ"ר באגן ההיקוות של הים הלבן. האגם שוכן בגובה של 85 מטרים מעל פני-הים ועומקו המרבי הוא 90 מטרים.
לאגם צורה מורכבת ולמעשה הוא עשוי משלושה גופי מים המחוברים זה לזה במצרים - אגם קנוזרו עצמו שאורכו 24 ק"מ ורוחבו עד 5.5 ק"מ, אגם סווינויה ואגם דולגויה. הסיבה לצורה זו היא שהאגם שוכן בבקע בקרום כדור הארץ, בניגוד ליתר האגמים בסביבה שהם אגמים קרחוניים. אורך קו החוף של האגם מגיע ל-350 ק"מ, ושוכנים בו יותר מ-70 איים.
סרט הדרמה לילותיו הלבנים של הדוור מאת הבמאי הרוסי אנדריי קונצ'לובסקי צולם באגם.
הערות שוליים

↑  Поиск по данным государственного водного реестра
↑  Реки и озера
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315164871   WorldCat (עם VIAF): 315164871
אהבה ממבט שני (סרט, 1998)

| --- | --- |

 בימוי:  מיכל בת-אדם 
 הופק בידי:  מיכל בת-אדם 
 תסריט:  מיכל בת-אדם 
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  המרכז הלאומי לקולנוע יהודי 
 הקרנת בכורה:  1998 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אהבה ממבט שני הוא סרט ישראלי משנת 1998 בבימויה של מיכל בת-אדם עם מיכל זוארץ ואלון אבוטבול בתפקידים הראשיים.
הסרט הופק על ידי רשות השידור, קרן הקולנוע הישראלי וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, הוא היה מועמד ל-5 פרסי אופיר.
עלילה

נינה היא צלמת צעירה הגרה עם סבה. יום אחד היא מצלמת תמונה במהלך אירוע רחוב המושך את תשומת ליבה. היא מגלה עניין באיש המופיע בתמונה שלא הבחינה בקיומו בעת שצילמה את התמונה. אז, היא מתחילה לחפש אותו באופן אובססיבי, אף על פי שאינה מכירה אותו ואינה יודעת עליו דבר, והיא יודעת כי הוא האחד שאליו היא כמהה.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
מיכל זוארץ: נינה
יוסי ידין: אולק
אלון אבוטבול: דן

עוד משחקים בסרט: נתן כוגן, יגאל שדה, דבורה ברטונוב, סמי הורי, רות גלר, דוידה קרול, חיים בנאי וגיא לואל.
ביקורת

מבקר הקולנוע אורי קליין תיאר את הסרט כך "למרות שהסרט מתרחש במציאות מקומות עכשווית יש בו משהו ישן מישראל אחרת, מוקדמת הרבה יותר, שבה נשים צעירות התגוררו אצל קשישים ונענו לפנטזיות הרומנטיות האלמנטריות ביותר".
הערות שוליים

↑  http://idea.cinema.co.il/ideawebinter/multimedia_11/0157/01570957.pdf
אדמירל שר (סיירת, 1933)

| --- | --- |
אדמירל שר, 1936
אדמירל שר, 1936
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת כבדה 
 צי:  קריגסמרינה
 דגל הצי:  
 סדרה:  דויצ'לנד 
 סדרה עוקבת:  אין
 אוניות בסדרה:  אדמירל גרף שפה, ליצו
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Kriegsmarinewerft Wilhelmshaven 
 הושקה:  1 באפריל 1933
 תקופת הפעילות:  12 בנובמבר 1934 – 9 באפריל 1945 (10 שנים)
 אחריתה:  הוטבעה בהפצצה אווירית ב-9 באפריל 1945
 מיקום:  54°19′15″N 10°09′48″E﻿ / ﻿54.3209°N 10.1634°E﻿ / 54.3209; 10.1634 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה (המערכה באוקיינוס האטלנטי) 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 13,660 טון, מקסימלי: 15,180 טון
 אורך:  186 מטר לאחר שדרוג: 187.9 מטר בקו המים: 181.7 מטר  
 רוחב:  21.34 מטר
 שוקע:  7.25 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  28.5 קשרים
 גודל הצוות:  1,150 מלחים וקצינים (מקסימום)
 טווח שיוט:  16,500 ק"מ במהירות 20 קשר
 הנעה:  8 מנועי דיזל בהספק 52,050 כוח סוס
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 כמות הדלק:  2,410 מ³
 אמצעי לחימה
 שריון:  חזית צריחי התותחים: 160 מ"מ   חגורת שריון: 80 מ"מ   סיפון: 40 מ"מ   גשר: 150 מ"מ  
 חימוש:  6 תותחים 11 אינץ' (280 מ"מ), בשני צריחים (2 * 3)  8 תותחים 6 אינץ' (150 מ"מ)  6 תותחים 3.4 אינץ' (88 מ"מ)  הוחלפו מאוחר יותר ל-6 תותחים 4.1 אינץ' (105 מ"מ)  8 תותחים 37 מ"מ   10 תותחים 20 מ"מ   8 צינורות טורפדו 533 מ"מ  
 מטוסים:  שני מטוסים אמפיביים אראדו Ar 196, עם מעוט
 
אדמירל שר הייתה אוניית מערכה זוטא או אוניית מערכה של כיס (בגרמנית: Panzerschiff; באנגלית: Pocket battleship) מסדרת דויטשלנד, ששירתה בקריגסמרינה, הצי הגרמני, במלחמת העולם השנייה. ההגדרה "אוניית מערכה זוטא" הייתה של הצי הבריטי; הצי הגרמני הגדיר את האונייה כסיירת כבדה. האונייה נקראה על שמו של אדמירל ריינהרד שר, מפקד הצי הקיסרי הגרמני במלחמת העולם הראשונה, בעת קרב יוטלנד. האונייה הייתה אחת מהאוניות הבודדות שמלחיה התייחסו אליה בלשון זכר, בניגוד להתייחסות המקובלת לאונייה בלשון נקבה.
אוניות מערכה זוטא

אוניות מערכה זוטא היו סוג של אוניות מלחמה שנבנו על ידי הרייכסמרינה הגרמני בהתאם למגבלות שהוטלו בחוזה ורסאי. בהסכם זה הוגבלו הגרמנים לבניית "ספינות משוריינות", בעלות הדחק שלא יהיה גדול מ-10,000 טונות. המטרה הייתה למנוע מגרמניה בניית אוניות מערכה ויצירת צי שעלול היה להוות איום על ציי בריטניה, ארצות הברית וצרפת. יחד עם זאת, לא הייתה הגבלה על קוטר התותחים. אוניות המערכה זוטא היו תכנון גאוני, שמחד עמד בדרישות ההסכמים ומאידך יצר סוג של אוניית מלחמה חזקה בהרבה ממה שסברו המעצמות. בוני האוניות הגרמניים השתמשו במספר חידושים טכניים כדי לבנות ספינת מלחמה חזקה בתוך משקל מוגבל זה; בין החידושים היה שימוש נרחב בריתוך לצורך חיבור רכיבי גוף האונייה יחדיו, שחסך כ-15% ממשקל האונייה (בניגוד לשימוש במסמרות שהיה מקובל באותה העת), התקנת שלושה תותחים בצריחי החימוש העיקרי ושימוש במנועי דיזל להנעה. למרות שההדחק המוצהר היה 10,000 טון, בפועל חרגו אוניות אלו מגבול זה ביותר מ-10%.
המאפיין הבולט בתכנון אוניות המערכה זוטא היה תותחים בעלי קוטר גדול (11 אינץ', 280 מ"מ), שיוכלו לגבור על כל אוניית אויב שמהירותה מספיקה כדי להשיג אותן, ומאידך מהירות מספיקה כדי לברוח מכל אוניית אויב חזקה יותר, שיכולה להטביען. זה היה אותו עיקרון שעל פיו נבנו בידי הבריטים, לפני מלחמת העולם הראשונה, סיירות המערכה.
הצי הגרמני היה עסוק בהתעצמות (תוכנית Z), שנועדה להביא אותו לסדר כוחות כזה שיוכל להיות בן תחרות לצי המלכותי הבריטי. ואולם תוכנית זו הייתה אמורה להסתיים רק ב-1944, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה מצא הצי הגרמני את עצמו נחות בהרבה לצי הבריטי. בשל כך, נועדו אוניות המערכה זוטא לתפקיד של פשיטות על נתיבי המסחר הבריטיים; אסור היה להן להיכנס לעימות עם אוניות מלחמה בריטיות מקבילות או גדולות מהן, כדי לשמר את כוחן.
משימות ראשונות

האונייה נבנתה בוילהלמסהאפן, לחוף הים הצפוני, והושקה ב-1 באפריל 1933. בטקס השקת האונייה כובדה מריאנה בסרר (Marianne Besserer), בתו של רינהרד שר, במתן שמה של האונייה. משימתה הראשונה של האונייה הייתה חילוץ אזרחים גרמניים מספרד, במהלך מלחמת האזרחים. אדמירל שר, יחד עם האונייה האחות, דויטשלנד, יצאה למשימה זו ב-24 ביולי 1936. בסוף יולי ובתחילת אוגוסט סיירה האונייה לאורך חופי הים התיכון של ספרד, ובסוף אוגוסט שבה לבסיסה בקיל, בגרמניה. במהלך החודשים הבאים (אוקטובר - נובמבר 1936, מרץ - אפריל 1937, מאי - יוני 1937, אוגוסט - ספטמבר 1937, פברואר - מרץ 1938, מאי - יוני 1938) ביצעה האונייה סיורים ליד חופי ספרד. במהלך סיורים אלה חילצה האונייה, כאמור, אזרחים גרמניים, אך גם עקבה אחרי משלוחי נשק מברית המועצות לכוחות הרפובליקניים וליוותה אוניות גרמניות שהובילו נשק ואספקה לכוחות הלאומניים. ב-29 במאי 1937 הופצצה דויטשלנד, שעגנה באותו יום באיביזה בידי מפציצי כוחות הרפובליקניים. אדמירל שר, שהייתה באותה עת בנמל קרטחנה, יצאה לסייע לאחותה. יומיים לאחר מכן, ב-31 במאי, הפגיזה אדמירל שר כפעולת תגמול את הנמל באלמריה, שהיה אז בידי הרפובליקניים. היה זה ביום הזיכרון הגרמני לקרב יוטלנד.
לקראת סיום הסיור בחופי ספרד, נשלחה האונייה לנמל גָאֶטָה (Gaeta), באיטליה. מטרת ההפלגה לגאטה הייתה לאפשר לכמרים גרמניים ואוסטריים, שלמדו בכנסיית סנטה מריה דל אנימה, ברומא, להצביע במשאל העם על האנשלוס, סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית במרץ 1938. למרות הרוב העצום שבו התקבל הסיפוח במשאל העם (99.73%), הרי שבהצבעתם של הכמרים הייתה התוצאה הפוכה: 95% הצביעו נגד הסיפוח. ההצבעה נקראה בגרמניה "הביזיון של גאטה" (Vergogna di Gaeta, Schande von Gaeta).
הערות שוליים

↑  על פי הנתונים כאן. בערך באנגלית וכאן הנתונים שונים מעט.
↑  על פי הנתונים כאן וכאן. הנתונים בערך באנגלית שונים מעט.
↑  על פי הערך באנגלית. באתרים הנ"ל ישנם נתונים שונים מעט.
↑  למרות זאת, בערך זה ההתייחסות אל האונייה תהיה בלשון נקבה, כמקובל בשפה העברית.
↑  ראו בערך באנגלית.
↑  תאריכי הסיורים על פי באתר deutschland-class.dk.
↑  שם.
↑  לפירוט רב יותר על השיפוץ ראו כאן.
| אוניות המלחמה של הקריגסמרינה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| אוניות מערכה | ביסמרק • טירפיץ |  |
| סיירות מערכה | שרנהורסט • גנייזנאו |  |
| אוניות מערכה זוטא | אדמירל גרף שפה • דויטשלנד/ליצו • אדמירל שר |  |
| סיירות כבדות | אדמירל היפר • פרינץ אויגן  • בליכר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17996200j (data)
אהרן הלוי איזגור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1874 ברזינו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1943 (בגיל 68 בערך) דושנבה, ברה"מ 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אהרון הלוי אִיזְגוּר (ברוסית: А. С. Изгуръ; ט' באב תרל"ד, 23 ביולי 1874 – 1943) היה סופר, עיתונאי ומורה יהודי-רוסי.