stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביצנית ירוקת-רגל
תפוצה

חורפת באסיה, אוסטרליה, דרום אירופה, המזרח התיכון ואזורים טרופיים נוספים.
בישראל היא חולפת וחורפת מצויה אם כי לא בקבוצות גדולות.
הערות שוליים

↑  ביצנית ירוקת-רגל באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  עזי פז, מדריך לציפורים בישראל לפי מקומות חיות, 1991
↑  ציפורים, פורטל צפרות - אתר הצפרות הישראלי
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בן פטורי

בן פטורי (מופיע גם בצורות הכתיב בן פטורא ובן פתורא) היה תנא בדור השלישי.
מאמריו

לבן פטורי דרשה מפורסמת-"שניים הולכים במדבר וביד אחד מהם קיתון של מים, אם שותהו אחד מגיע ליישוב, ואם שותים אותו שניים- שניהם מתים; דרש בן פטורי: מוטב שישתו שניהם וימותו, ואל יראה אחד במיתתו של חבירו." (ספרא בהר פרשה ה).(בבא מציעא סב.).
ועוד- "ר' יהודה אומר משום בן פטורי:הרי הוא אומר-'חי אל הסיר משפטי' (איוב, כ"ז, א') ללמדך שאין אדם נודר בחיי מלך אלא אם כן אוהב את המלך". (תוספתא סוטה ו, א).
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים בעריכת ד"ר מרדכי מרגליות. תל אביב: הוצאת יבנה, תשנ"א 1991, כרך ראשון עמוד 187.
| תנאים |
| --- | --- | --- |
| תקופת הזוגות | שמעון הצדיק • אנטיגנוס איש סוכו • יוחנן כהן גדול • יוסי בן יועזר ויוסי בן יוחנן • יהושע בן פרחיה ונתאי הארבלי • יהודה בן טבאי ושמעון בן שטח • חוני המעגל • שמעיה ואבטליון • אבא • רבי מיאשא • בני בתירה • הלל הזקן ושמאי הזקן • מנחם |  |
| דור ראשון | אדמון • רבי אליעזר בן יעקב • אבא שאול בן בטנית • אבא חלקיה  • רבי אלעזר בן פרטא • רבי אלעזר בן חנניה • בבא בן בוטא •  רבן גמליאל הזקן • רבי דוסא בן הרכינס • רבי זכריה בן הקצב • רבי חנינא בן דוסא • רבי חנינא סגן הכהנים • חנן בן אבישלום • חנניה בן חזקיה • רבי יוחנן בן החורני • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול • רבן יוחנן בן זכאי • יונתן בן עוזיאל • רבי יונתן בן הרכינס • יועזר איש הבירה • רבי יהודה בן בתירא • נחום הלבלר • רבי פפייס • עקביא בן מהללאל • רבן שמעון בן גמליאל הזקן • שמעון בן הלל |  |
| דור שני | רבי אליעזר בן הורקנוס • אבא יוסי חליקופרי איש טבעון • רבי אלעזר בן ערך • רבן גמליאל דיבנה • רבי זכריה בן אבקולס •  רבי יהושע בן חנניה • רבי יוחנן בן גודגדא • רבי יוסי הכהן • רבי יקים איש חדיד • רבי נחוניה בן הקנה • נחום המדי •  נחמיה העמסוני • נחום איש גמזו • רבי צדוק • רבי שמעון בן נתנאל • רבי שמעון בן הסגן • שמעון הפקולי |  |
| דור שלישי | אבטולמוס • רבי אלעזר חסמא • אלישע בן אבויה • רבי אלעזר ברבי צדוק •  רבי אלעאי • רבי אלעזר המודעי • אונקלוס • רבי אלעזר בן עזריה • רבי אלעזר בן יהודה איש ברתותא • בן זומא • בן עזאי • בן פטורי • רבי חנינא בן תרדיון • רבי חנינא בן אנטיגנוס • רבי חנינא בן חכינאי • רבי חוצפית המתורגמן • רבי חנינא בן גמליאל • חנן המצרי • רבי חלפתא • רבי חנינא איש אונו •  חנניה בן אחי רבי יהושע • רבי טרפון • רבי יוחנן בן ברוקה • רבי יהודה בן בתירא השני •  רבי יהודה בן בבא •  רבי יהודה הנחתום • רבי יוסי בן דורמסקית • רבי ישמעאל • רבי יוחנן בן תורתא • רבי יוסי הגלילי • רבי יוחנן בן נורי •  רבי יוסי בן קיסמא • רבי ישבב הסופר • רבי לויטס איש יבנה • רבי מתיא בן חרש • נחמיה איש שיחין •  רבי עקיבא • עקילס הגר •  שמעון בן ננס • שמעון התימני |  |
| דור רביעי | רבי אחא • רבי אליעזר בן יעקב (השני) • אבא גוריון איש צידן • אבא שאול • רבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי • רבי אלעזר בן שמוע • רבי חנינא בן רבי יוסי הגלילי • רבי חנניא בן עקביא • רבי חנניה בן עקשיא • רבי שמעון בן עקשיא • רבי יהודה • רבי יוסי בן החוטף אפרתי • רבי יהושע הגרסי • רבי יוסי • רבי יהושע בן קרחה • רבי יוחנן הסנדלר • רבי יונתן • רבי יאשיה • רבי יצחק • רבי ינאי • רבי מאיר (ואשתו ברוריה) • רבי נהוראי • רבי נחמיה • רבי נתן • רבי פינחס בן יאיר • רבן שמעון בן גמליאל • רבי שמעון בר יוחאי • רבי שמעון שזורי |  |
| דור חמישי | רבי אלעזר ברבי שמעון • רבי אלעזר הקפר • אבא כהן ברדלא • אבא יוסי בן חנן • איסי בן יהודה • רבי אחי ברבי יאשיה • בר קפרא • רבי בנאה • רבי דוסתאי ברבי ינאי  • רב הונא קמא בבבל • רבי זוטרא • רבי חייא • רבי יהודה הנשיא • רבי ירמיה • יהודה בן גרים • רבי יוסי ברבי יהודה • רבי ישמעאל ברבי יוסי • רבי ישמעאל בנו של רבי יוחנן בן ברוקה • רבי יוסי בן זמרה • רבי יוסי בן כיפר • ידוע הבבלי • לוי בר סיסי • רבי מנחם ברבי יוסי • סומכוס •  רבי שמעון בן מנסיא • רבי שמעון בן אלעזר • רבי שמעון בן יהודה •  רבי שמעון בן חלפתא • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שמעון בן יוסי בן לקוניא |  |
| זמנם לא ידוע | שמואל הקטן • יהודה בן תימא |  |
ג'אסט בלייז

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1978 (בן 46) פטרסון, ארצות הברית 
 שם במה:  Just Blaze 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 סוגה:  היפ הופ של החוף המזרחי, תרבות ההיפ הופ, chipmunk soul 
 כלי נגינה:  תוף, פונוגרף 
 חברת תקליטים:  רוק-א-פלה רקורדס 
 
ג'סטין סמית' (באנגלית: Justin Smith; נולד ב-8 בינואר 1978), ידוע גם בשם הבמה ג'אסט בלייז (Just Blaze), הוא מפיק היפ הופ אמריקאי מפטרסון, ניו ג'רזי. ג'סטין הוא המנכ"ל של חברת התקליטים Fort Knocks Entertainment. הוא ידוע בעיקר בשירים שהפיק לג'יי זי ולאמינם. הוא הופיע בקליפ של הסינגל "No Love" (מהאלבום "Recovery"), שאותו הוא גם הפיק.
בנטלי ברוקלנדס קופה

| --- | --- |

Bentley Brooklands Coupé
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  בנטלי 
 שנות ייצור:  2008–2011
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  בנטלי קונטיננטל R
 מודל אחריו:  בנטלי קונטיננטל
 סיווג:  מכונית-על
 מרכב:  2 דלתות
 אורך:  5,411 מ"מ
 רוחב:  1,900 מ"מ
 גובה:  1,473 מ"מ
 משקל:  2,650 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,116 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים,  6,750 סמ"ק,  המפיק 530 כ"ס, מגדש טורבו
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות
 מהירות מרבית:  296 קמ"ש
 
בנטלי ברוקלנדס קופה (באנגלית: Bentley Brooklands Coupé) היא מכונית ספורט יוקרתית (מכונית-על), אשר יוצרה על ידי חברת בנטלי הבריטית בין השנים 2008–2011.
סך הכל יוצרו כ-550 יחידות.
דגם ה"בנטלי ברוקלנדס קופה" מאיץ בין 0–97 קמ"ש ב-5.0 שניות.
תמונות

בנטלי ברוקלנדס קופה, שנת 2008
בנטלי ברוקלנדס קופה, שנת 2008
בנטלי ברוקלנדס קופה, שנת 2011
בנטלי ברוקלנדס קופה
ראו גם

בנטלי
בנטלי סטייט לימוזינה
בובאל הכף

| בובאל הכף |
| --- | --- |
 נקבה ועגל
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: בובאלים
סוג:: בובאל
מין:: בובאל הכף
שם מדעי
 Alcelaphus caama ‏סנט-אילר, 1803
תחום תפוצה


בובאל הכף (שם מדעי: Alcelaphus caama; קרוי גם בובאל אדום) הוא מין של אנטילופה גדולה בסוג בובאל הנפוץ באזור אפריקה הדרומית ותואר לראשונה בשנת 1803. באופן רשמי הוא נחשב כמין נפרד בהתבסס על סימוכים גנטיים, אולם ברוב הטקסונומיות וארגוני השימור מתייחסים אליו עדיין כתת-מין של הסוג בובאל (כנ"ל באשר למינים בובאל איילי ובובאל ליכטנשטיין); מבחינה חיצונית הוא דומה מאוד לדאמאליסק הסהר ולבובאל ג'קסון, כשהראשון חופף איתו באזור הצפוני של דרום אפריקה. בגובה הכתפיים הוא השני בגודלו מהסוג בובאל לאחר בובאל מערבי. בובאל הכף הוא הבובאל הנפוץ ביותר.
טקסונומיה

הדעות חלוקות לגבי הסיווג של בובאל הכף. ישנם המסווגים אותו כתת-מין של בובאל אשר נחשב לשיטתם סוג ומין יחיד. אחרים סיווגו את בובאל הכף כמין נפרד בסוג בובאל.
מחקר גנטי מצא שבובאל ליכטנשטיין ובובאל הכף שייכים לענף משותף של העץ הפילוגנטי. בעקבות זאת נקבע שמיון הכולל את בובאל הכף ביחד עם שאר תת-המינים של הבובאל אך משאיר את בובאל ליכטנשטיין כמין נפרד, יגרום לכך שהמין בובאל תהיה קבוצה פרפילטית. במילים אחרות, או שבובאל הכף ובובאל ליכטנשטיין הם שניהם תת-מינים של מין וסוג הבובאל, או ששניהם מינים בסוג בובאל.
תיאור

לבובאל הכף יש זוג קרניים גדולות וכבדות ויש להם מבנה דומה לבובאל ג'קסון: הקרניים צומחות באלכסון לכיוון מעלה ואחורה, מתעגלות כלפי קדימה, וחוזרות בעיקול חד לאחור בדומה ל-"S"; בפרטים מבוגרים הן גם מתעקמות בסוף לצדדים ויש להם ביחד צורה מלאה של נבל. הקרניים עבות ורחבות לכל אורכם, ורק בשליש האחרון של הקרן הן הופכות בהדרגה לדקות וחדות ביותר. הקרניים צומחות במרכז "עוקץ הקרן" (בליטה גדולה על המצח), ובמרחק גדול מהעיניים והאוזניים. בבסיס הן צמודות למדי אחת לשנייה (לעיתים במרחק של סנטימטרים בודדים), ובקצוות הן עלולות להיות במרחק פי-10 מהבסיס. הקרניים מחורצות בטבעות, חצאי טבעות וחריצים במרווח גדול בין אחת לשנייה, וכרבע מהקרן חלק לגמרי. כאשר הקרן מתחילה לצמוח לעגלים, היא דומה לאלו של הראמים – שפיץ חד וחלק הצומח בצורה ישרה. צבע הקרניים משתנה בין שחרחר ושחור כחלחל, לחלודה כהה, אפור כהה או בהיר; צבע השפיצים זהה לשאר הקרן, ולעיתים כהה או בהיר מן הרגיל. הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים, ושל הזכרים גדולים וכבדים יותר.
הפרווה של בובאל הכף מורכבת משערות קצרות ודלילות. צבע הפרווה מתחלק לארבעה: מהכתפיים והגב ועד עוקץ הזנב חום-אדמדם כהה, העכוז בצבע צהבהב או לבן קרמי, צדדי הבטן, הגחון, המותניים והצוואר חום בהיר או חולי, והצדדים החיצוניים של הרגליים בצבע שחור. לעיתים יש פס שחור לאורך הגב, או כפלי עור גדולים בצוואר. הזנב שעיר מאוד כזנב הסוס בצבע שחור.

צבע הפנים של בובאל הכף הוא חום צהבהב בהיר או כהה – בהתאם לצבע הגוף, כאשר ממרכז המצח ועד סוף החרטום ישנה "מסכה" שחורה בולטת המסייעת לזהות אותו בקלות; המסכה דומה מאוד לזו של דאמאליסק הסהר, אך היא אינה מתפשטת לצדדי החרטום ותחת זה מקיפה לעיתים את כל הלוע וממשיכה מבין הקרניים לאחור עד האוזניים. מסביב לעיניים יש בדרך כלל עיגולים שחורים, אך למרות זאת הן מופרדות מה"מסכה" על ידי פס חום בהיר במרכז המצח. צבע האוזניים מתחלק בין אדמדם בצד החיצוני ללבן-צהבהב בצד הקדמי.
לבובאל הכף מבנה גוף ארוך ורחב, וצווארו הקצר יחסית שרחב בתחילתו וצר בסופו תומך בראש גדול ומאורך. גם לו גבנון קטן בכתפיים, הגורם שפלג גופו הקדמי גבוה יותר מהאחורי. חרטומו הצר והמשולש הוא מבין הארוכים שבמיני הבובאל, ויש לו "עוקץ קרן" גדול, צר, ובולט מאוד. זנבו ארוך ודק, ויש לו לוע ושפתיים עגלגלים עם זיפים אפרפרים. הרגליים ארוכות וחזקות, והן מסתיימות בפרסות גדולות וחדות. האוזניים דקות וארוכות, והן עגלגלות באמצען ומשולשות בקצוות. העיניים בינוניות בצבע כתמתם או זהבהב, ומתחתם ישנם בלוטות ריח שכמעט ואינן נראות. האף של הבובאל מחורץ ועגלגל בצורת "U". הזכרים גדולים וכבדים מהנקבות, אך אין הבדלים בולטים ביניהם.

מידות הגוף של בובאל הכף:

גובה הכתפיים: כ-135 ס"מ.

אורך ראש וגוף: 175–245 ס"מ.

אורך הקרניים: 60 ס"מ. ס"מ.

אורך הזנב: 45–70 ס"מ.

משקל הזכר: כ-150 ק"ג.

משקל הנקבה: כ-120 ק"ג.
תפוצה ובית גידול

בובאל הכף נפוץ באופן טבעי בדרום ודרום מרכז אפריקה. הוא מצוי בצפון, מרכז, ומערב נמיביה, מרבית חלקי בוצוואנה, דרום, צפון, ומרכז דרום אפריקה (פרובינציות: הכף הצפוני, הכף המערבי, הכף המזרחי, הפרובינציה הצפון-מערבית, המדינה החופשית, חאוטנג וקוואזולו-נטאל), ובמידה מועטת גם בדרום אנגולה; נכחד מלסוטו והובאה לזימבבואה וסווזילנד.
בית הגידול של בובאלי הכף הוא בעיקר בתי גידול צחיחים כדוגמת סוואנת שיחים דוקרנית, ערבה מדברית, מדבר קלהארי ושולי מדבר נמיב בבוצוואנה ונמיביה, וכן כרי דשא וחורשים דלילים באקלים ים תיכוני של הכף המערבי, מישורי "היוואלד" ו"הקארו הגדול" באקלים סובטרופי של מרכז דרום אפריקה. הוא מצוי גם באגני ניקוז ובושלי נהרות לימפופו, אורנג' וואל. הטמפרטורות בתחומי מחייתו נעים בין 10 ל-30 מעלות לאורך השנה, וכמות המשקעים הממוצעת נעה בין 25 מ"מ בלבד במערב קלהארי לעד 1,000 מ"מ לשנה בדרום קוואזולו-נטאל ובכף התקווה הטובה.
אקולוגיה

בובאלי הכף פעילים בעיקר בשעות הבוקר והערב, ונחים ומעלים גרה בשעות הצהריים. הם חיים ביחידות או בקבוצות של 5–20 פרטים. באופן כללי הם בעלי חיים נוודים בשל הידלדלות של מקורות מזון באקלים הצחיח. תזונתם מורכבת בעיקר מסוגים שונים של עשבים, והחרטום הארוך שלהם מעניק להם יתרון של גישה נוחה יותר לעשבים מועדפים ויכולת לעיסה משופרת. בהתאם לבית גידולם היבש בדרך כלל, התזונה שלהם משתנה לפי העונות: דשא טרי וירוק באיכות גבוהה העונת הגשמים, ועשבים יבשים באיכות נמוכה יותר בעונת היובש. בובאל כף אינו תלוי במים כל כך כשאר תת-משפחת הבובאלים, ויזדדק למקור מים רק כאשר מלונים ופקעות אינם בנמצא.
לבובאלי הכף יש חוש שמיעה וריח מצוין, אך חוש הראייה שלהם די גרוע. כאשר הבובאל נבהל, הוא פותח בסדרת התחמקויות מהירות כדי לבלבל את התוקף לפני הריצה העיקרית המגיעה למהירות של 55 קמ"ש עם מקסימום של 80 קמ"ש. טקטיקת ההתחמקות היא בדרך כלל ריצה בזגזגים שמקשה מאוד על הטורפים לתופסם.
בין הטורפים העיקריים של בובאל כף נכללים האריות, הצבועים הנמרים, הברדלסים והזאבים הטלואים. עם זאת, למרות היותו אחד מהמינים הנפוצים בבתי הגידול הצחיחים בקלהארי הוא אינו נחשב כמקור מזון עיקרי לאחד מהטורפים האלה: הוא מהווה כ-7% מהתזונה של האריה, 6.25% משל הנמר, 3.5% משל הצבוע, ו-1.75% משל הברדלס. בדרך כלל אריות מתמקדים בזכרים בוגרים, ואילו צבועים ונמרים בעגלים צעירים.
ההריון נמשך כשמונה חודשים, לאחריהם נולד עגל יחיד. בדרך כלל הנקבות ממליטות סמוך לעונה הגשומה. לאחר הלידה, העגלים חבויים בצמחייה הצפופה לפני שהם מצטרפים לעדר, כדי להגדיל את סיכויי ההישרדות שלהם מפני טורפים, כיוון שהם חלשים ובעלי יכולת סיבולת נמוכה. הנקבות יכולות להתרבות בסביבות שנתיים, ונכנסות להריון שוב 9 או 10 חודשים לאחר ההמלטה הקודמת.

תוחלת החיים היא בסביבות 19 שנים.
שימור

מצב השימור של בובאל הכף מוגדר על ידי IUCN כללא חשש (LC) בשל מספרים גדולים ותפוצה רחבה באזורים בלתי מיושבים, ובאופן כללי הוא הבובאל היחיד שלא צפויה לו סכנה בעתיד הקרוב. האיום העיקרי על בובאל זה הוא ציד שמתרחש בעיקר בכפרים נידחים בהם אין אכיפה של חוקי הציד. באזורים אלה יש מנהג עתיק לצוד את הבובאל בעיקר בשעות החמות ביותר של היום שאז הוא אינו פעיל כל כך. במהלך ה-20 שנה האחרונות המקום היחיד בו מתחולל עדיין ציד ברמה מסחרית הוא במרכז קלהארי. בובאל כף הוא מין הבובאל הנפוץ ביותר עם אוכלוסייה שנאמדת בסביבות 130,000 פרטים, ובמגמת עלייה מתמדת בשל ההכנסה שלו לחוות ציד רבות בדרום אפריקה ונמיביה.
הערות שוליים

↑  בובאל הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Flagstad, Ø.; Syversten, P. O.; Stenseth, N. C.; Jakobsen, K. S. (2001). "Environmental change and rates of evolution: the phylogeographic pattern within the hartebeest complex as related to climatic variation". Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences. 268 (1468): 667–77, page 668
↑  Peter Arctander et al.,Phylogeography of Three Closely Related African Bovids (Tribe Alcelaphini), Molecular Biology and Evolution, Volume 16, Issue 12, 1 December 1999, Page 1736
↑  Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference, Volume 1, JHU Press, 2005, pages 674–675
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565869305171 
בובאל הכף ב"פארק הלאומי קארו" (הכף הצפוני).
בובאלי כף בשמורת הקרנפים והאריות.
זכר בפארק הלאומי אטושה, נמיביה.
בובאל כף באיור משנת 1894.
בית הקברות לחיילים הגרמנים בנצרת

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות צבאי
 תאריך הקמה:  30 ביוני 1935 
 שטח:  1,200 מטר רבוע
 מספר קבורים:  261 
 קואורדינטות:  32°42′25″N 35°19′08″E﻿ / ﻿32.706973°N 35.318905°E﻿ / 32.706973; 35.318905
 he
 
שורות הקברים
מראה באתר
בית הקברות לחיילים הגרמנים (בגרמנית: Deutscher Soldatenfriedhof) הוא בית קברות צבאי השוכן בנצרת, שבו קבורים 261 חיילים ומפקדים גרמנים ממלחמת העולם הראשונה, אשר נלחמו בארץ ישראל לצד האימפריה העות'מאנית במסגרת מעצמות המרכז. בית הקברות שוכן בתחומו של בית החולים המשפחה הקדושה בנצרת.
תולדות האתר

במהלך מלחמת העולם הראשונה השתכן ליד בית החולים בית חולים שדה גרמני, וכחמישים חיילים גרמנים שנפטרו בו נקברו בקרבת בית החולים האזרחי. חללים גרמנים רבים אחרים נקברו באתרים פזורים שונים בארץ ישראל.
ב-1928, בהתאם לתנאי חוזה ורסאי הגיעה ממשלת המנדט להסכם עם הקונסול הגרמני בארץ ישראל על הקמת בית קברות מרכזי שבו ייקברו כל החללים הגרמנים שנפלו בארץ ישראל (למעט אלו שנקברו בתחומי בתי קברות צבאיים בריטים).
ב-1934 רכשה ממשלת המנדט את השטח עבור בית הקברות והוא הוחכר לגרמניה ל-999 שנים. הוועדה הגרמנית לקברי מלחמה נטלה על עצמה את מימון בניית בית הקברות, שתוכנן על ידי האדריכל רוברט טישלר. בית הקברות נחנך ב-30 ביוני 1935. שרידי החיילים הגרמנים נאספו מרחבי הארץ והובאו לקבורה מסודרת במקום. חלקת הקבורה של החיילים הגרמנים שליד בית החולים הושארה על כנה.
בית הקברות סבל עם השנים מנזקים עקב הקרקע הלא יציבה שתחתיו, מרעידות אדמה שהתרחשו באזור וכן ממעשי גנבה וונדליזם.
ב-1967, לאחר כינון יחסים דיפלומטיים בין ישראל לגרמניה, שופץ בית הקברות, והוא שופץ שוב ב-1982.
בית הקברות

בית הקברות שוכן במעלה גבעה בתחומו של בית החולים האיטלקי, בשטח של 1,200 מטרים מרובעים. עובדי בית החולים מתחזקים את המקום. הכניסה לבית העלמין אפשרית רק דרך בית החולים, והוא נמצא בתוך בית העלמין של מנזר בית החולים "המשפחה הקדושה".
מגדל ובו פעמון שהובא מגרמניה הוקם במקום, ועל קירותיו הפנימיים נתלו צלבים העשויים ממדחפי אווירונים.
מאז 1984 מארגנת שגרירות גרמניה בישראל טקס אזכרה שנתי בבית הקברות.
ראו גם

בית הקברות הצבאי הגרמני קאנוק צ'ייס
בנטן

בנטן (באינדונזית: Banten) הוא אחד ממחוזות אינדונזיה הממוקם במערב האי ג'אווה. המחוז מכיל כ-4 ערים בכ-4 נפות שונות.  המחוז הוקם באוקטובר 2000 לאחר שהופרד מהמחוז מערב ג'אווה. העיר הגדולה ביותר במחוז היא טאנגראנג, אך הבירה היא העיר סראנג.
דמוגרפיה

החלוקה הדתית של המחוז:
94.6% - מוסלמים.
3.94% - נוצרים (2.65 פרוטסטנטים ו-1.29% קתולים)
1.3% בודהיסטים
0.1% הינדואים
הערות שוליים

↑  https://www.citypopulation.de/en/indonesia/admin/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496659605171  GND: 4086354-2  MusicBrainz: 59d1b4b5-190d-4025-afae-7198732723ea  NKC: ge998395 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אינדונזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברודריק קרופורד

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1911 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  26 באפריל 1986 (בגיל 74) רנצ'ו מיראז', ארצות הברית 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1937 
 מקום לימודים:  הרווארד קולג' 
 בן או בת זוג:  ג'ואן טאבור (1962–1967)  Mary Alice Moore 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (1950)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (1950)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
קרופורד מחופש לאישה, עם ג'ורג' ברנז במופע קומי בלוס אנג'לס.
ויליאם ברודריק קרופורד (באנגלית: William Broderick Crawford ‏; 9 בדצמבר 1911 - 26 באפריל 1986) היה שחקן אמריקני זוכה פרס האוסקר.
ביוגרפיה

נולד בפילדלפיה, פנסילבניה, ללסטר קרופורד והלן ברודריק. הוריו היו אנשי וודביל (הופיעו במופעי בידור) ולאמו, הלן, הייתה גם קריירה משנית בקומדיות הוליוודיות, בו לא זכתה להצלחה רבה.
דבק בו בקולנוע הדמות של בחור קשוח ומחוספס, לעיתים קרובות האיש הרע. את פריצתו עשה קרופורד ב-1937 כשכיכב בברודוויי במחזה "על עכברים ואנשים", על פי ספרו של ג'ון סטיינבק. לאחר מכן עבר להוליווד, אך לא קיבל את התפקיד בגרסה הקולנועית לספר. באותה שנה החל לככב כשחקן משנה בסרטי קולנוע, שהיו בעיקר קומדיות וסרטי פשע, כשהבולטים שבהם היו "בו ג'סט" (1939), סרט הרפתקאות עם גרי קופר והסרט האפל "מלאך שחור" (1946) ו"זמן חייך" (1948), לצד ג'יימס קאגני, על פי המחזה של ויליאם סארויאן.
ב-1949 קרופורד גילם את ווילי סטארק (דמות המבוססת על הפוליטיקאי מלואיזיאנה, יואי לונג) ב"כל אנשי המלך" (1949), עליו זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. שנה אחר כך כיכב בעוד להיט גדול, "רק אתמול נולדה" של הבמאי ג'ורג' קיוקור. למרות הצלחת שני הסרטים הללו, קרופורד סבל מחד גוניות בדמויות בו גילם, כשלוהק שוב ושוב לאותם תפקידים. בשל כך עבר לטלוויזיה וכיכב בשלל סדרות משנת 1956, כמו כן כיכב בסרטי טלוויזיה ובסרטי קולנוע אירופאים, אך לא ממש זכה להצלחה, אף על פי שהצעות עבודה לא הפסיקו להגיע. סך הכול כיכב ב-140 סרטים וסדרות במשך שישה עשורים.
הוא נפטר ב-1986 בקליפורניה משבץ מוחי, והמשיך לעבוד כמעט עד יומו האחרון. אשתו הראשונה (נישאו ב-1940), השחקנית קי גריפית', נפטרה ב-2003.
לברודריק ישנם שני כוכבים בשדרת הכוכבים של הוליווד: אחד על סרטי הקולנוע והשני על הופעותיו בטלוויזיה, ולכן הוא מהשחקנים היחידים שזכו להישג זה.
בל תשחית

ערך זה עוסק בהשחתת חפץ או דבר מאכל. אם התכוונתם להשחתת פאת הזקן, ראו .
| --- | --- |
 מקרא:  דברים, כ', י"ט
 משנה תורה:  ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ו', הלכה ח'
 ספרי מניין המצוות:  ספר החינוך, מצווה תקכ"ט
 
בל תשחית הוא איסור בתורה על השחתת דבר שבני אדם יכולים ליהנות ממנו.
האיסור

בספר דברים כתוב:
התורה אמנם מתארת מקרה של איסור כריתת עצים, אך חז"ל פירשו שמדובר בהשחתת כל דבר שיש בו תועלת, ואף שלא בזמן מצור. לתוך ההגדרה של "השחתה", נכנסת כל פעולה המונעת מבני אדם להפיק הנאה מהחפץ, כגון הריגת בהמות, הכנסת חפצים מרובים לקבר המת (חפצים אלו נאסרים בהנאה) ואפילו בעירה בלתי יעילה של נר. הראשונים נחלקו האם השחתת חפצים מלבד עצים היא מדאורייתא או מדרבנן.
על מי שמשחית חפצים מתוך כעסו אמרו חז"ל שהוא "כעובד עבודה זרה".
חומרת האיסור

במדרש רבה מובא שהקדוש ברוך הוא בעצמו ציווה את משה לבנות את המקדש רק מעצי נוי ולא מעצי פרי, כדי שהפירות העתידים לצאת מן העץ לא יושחתו.
טעם המצווה

השחתה היא קלקול העולם והפיכתו למקום פחות טוב. כך כותב ספר החינוך:
שהוא כדי ללמד נפשנו לאהוב הטוב והתועלת ולהידבק בו, ומתוך כך תדבק בנו הטובה ונרחיק מכל דבר רע ומכל דבר השחתה, וזהו דרך החסידים ואנשי מעשה אוהבים שלום ושמחים בטוב הבריות ומקרבים אותן לתורה, ולא יאבדו אפילו גרגר של חרדל בעולם, ויצר עליהם בכל אבדון והשחתה שיראו, ואם יוכלו להציל יצילו כל דבר מהשחית בכל כוחם
לפי לשון הפסוקים אפשר להבין שסיבת האיסור הוא השחתת הסביבה ונזק לעולם, אבל לא מחייבים אותו מטעם שאין מענישים על כך שאדם פוגע בעצמו.
השחתה המותרת

מדברי הגמרא נראה שהותרה עקירת עצים שאינם מניבים פרי כראוי, ראה שם את תנובת הפרי המתרת את קציצת העץ. היתר נוסף לעקירת עצים מבואר בגמרא שם, שכאשר שוויו של העץ לבניין הוא יותר משווי הפירות, מותר לקצוץ את העץ. מדברי המשנה במסכת ערלה מדייק הרב שי עילם שאם בשעת נטיעת העץ הייתה הכוונה לנטוע אותו לשם שימוש עתידי בעציו לצורכי בנייה וכדומה מותר לקצצו. כמו כן מותר לקצוץ עצים לצורך ציבורי כמו סלילת כביש, אם הדבר מוסכם שאכן יש בזה צורך ציבורי. אילנות סרק שאינם מוציאים פירות, אינם נכללים באיסור, שכן כתוב בתורה בפירוש: ”רַק עֵץ אֲשֶׁר תֵּדַע כִּי לֹא עֵץ מַאֲכָל הוּא אֹתוֹ תַשְׁחִית וְכָרָתָּ”. אילן סרק מותר להשחית אף אם אין תועלת בכך.
איסור בל תשחית נאמר רק בדרך של קלקול והשחתה, אבל לא בדרך של תיקון. כך למשל, מותר לקצוץ עץ כדי למנוע נזק לאילנות אחרים שטובים ממנו, כדי שלא יכנס לשדה אחר, לצורך שימוש טוב יותר בחומר הגלם של העץ, או לצורך שימוש במקומו של העץ. כמו כן, מותר לקלקל גם לצורך הנאת הגוף, למשל כששורף כלים כדי להתחמם בהם, אם אין לו חומר בערה אחר.
הרמב"ם כתב: אין קוצצין אילני מאכל שחוץ למדינה ואין מונעין מהם אמת המים. באחד מהרבעונים התורניים נתעורר דיון האם סגירת ברז של השקיה נחשב במניעת אמת המים.
איסור בל תשחית בקציצת ענפים

שו"ת הר צבי פוסק שאין איסור בל תשחית אם הוא קוצץ ענפים מן האילן מכיוון שאינו פוגע ביכולת העץ לגדול.
כריתת עצי פרי לצורך

חז"ל אומרים שהאיסור לכרות עץ פרי הוא לא איסור מוחלט, ומותר לכרות אותו במצבים מסוימים. מבואר שאסור להשתמש בעץ פרי לצורך עשיית מצור במקום שאפשר להשתמש בעצי סרק, אבל במקום שאין עצי סרק, מותר להשתמש בעץ פרי בשביל המצור.
הרמב"ן מסביר את טעם האיסור:
והטעם, כי הנלחמים משחיתים בעיר וסביב הארץ… ואתם לא תעשו כן להשחיתה, כי תבטחו בשם שייתן אותה בידכם… אתה תחיה ממנו אחרי שתכבוש העיר, וגם בהיותך במחנה לבא מפניך במצור תעשה כן.
לאחר מכן ממשיך הרמב"ן לבאר שמותר לכרות עצי פרי לצורך צבאי כלשהו, ולא רק בשביל בניית המצור:
וטעם 'אותו תשחית וכרת' – כי מותר אתה לכרות אותו לבנות המצור וגם להשחיתו עד רדתה, כי לפעמים תהיה ההשחתה צורך הכבוש, כגון: שיהו אנשי העיר יוצאים ומלקטין עצים ממנו, או נחבאים שם ביער להלחם בכם, או שהם לעיר למחסה ולמסתור מאבן נגף.
בפירוש ה'חזקוני' על המילים "כי לא עץ מאכל" אנו מוצאים דוגמה נוספת לכך שמותר לכרות גם עצי מאכל, אם הדבר נחוץ לצורך צבאי: "לא תכרות כל עץ מאכל שבשדה, אלא אותו עץ שהאדם שבמצור יכול לברוח מפניך ולהיכנס בו ולהיות נגדך, ולמנוע אותך לבוא עד החומה". מותר לכרות יער הסמוך לעיר המצור, אפילו אם מדובר בעצי מאכל, כדי למנוע מן האויב אפשרות להילחם תוך בריחה לתוך היער. על דרך זו מבאר הרשב"ם שמותר לכרות עצי מאכל הקרובים לעיר, המעכבים את חיילי הצבא מלהתקרב לחומה.
הרב עובדיה יוסף התיר לקצוץ ענפים שמוציאים פירות אם הוא צריך את הענפים כדי לסכך את סוכתו.
ראו גם

אובדן מזון
לקריאה נוספת

פרופ' נחום רקובר, איכות הסביבה - היבטים רעיוניים ומשפטיים במקורות היהודיים, "בל תשחית", עמ' 29-42. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, 1993