stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רות ביידר גינסבורג
פעילות בסוגיות חברתיות

גינסבורג פעלה למען קידום שוויון וזכויות נשים באמצעות החוק ועל ידי שינוי החוק. היא טענה ש"זכויות נשים הן חלק חיוני בסדר היום של זכויות אדם, המכוונים למען שוויון, מתן כבוד ומתן הזדמנות לחיות בחירות שכל אדם זכאי ליהנות ממנה".
גינסבורג פעלה למען זכויות נשים גם באופן אישי וגם בתפקידיה הציבוריים: בתחילת דרכה, בשנות ה-60, הייתה אחת מתשע נשים מבין 500 תלמידי משפטים בהרווארד. בד בבד עם היותה סטודנטית ואם טרייה, ערכה כתב עת למשפטים. אף על פי שסיימה ראשונה בכיתתה (והייתה כאמור עורכת כתב עת משפטי - מעמד נחשב בפני עצמו בשדה מקצועי זה), התקשתה ביידר גינסבורג מאוד להשיג עבודה לאחר סיום לימודיה, ונדחתה פעמים רבות על ידי משרדי עורכי דין ושופטים שסירבו להעסיקה אך ורק בשל היותה אישה. למרות זאת היא התמודדה ונבחרה לתפקיד העוזרת המשפטית של השופט אדמונד ל' פאלמיירי בבית המשפט בניו יורק. אחרי תפקיד זה קיבלה הצעות עבודה מכמה חברות נחשבות, אולם העדיפה ללמד בבית הספר למשפטים באוניברסיטאות קולומביה וראטגרס. לאחר שגילתה שהיא משתכרת פחות מעמיתיה הגברים, הצטרפה לקמפיין למען זכויות שכר שוות לנשים וגברים באוניברסיטה, שתוצאותיו הובילו להעלאת המשכורות של כל המתלוננות. גינסבורג החלה להיות יותר ויותר מעורבת בתלונות נגד אפליית נשים. היא הצטרפה לסניף האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות בניו ג'רזי. בשנת 1970 הייתה ממייסדי כתב העת הראשון למשפט לזכויות נשים בארצות הברית, Women's Rights Law Reporter. היא טענה ש"נשים וגברים ייצרו מסורת חדשה באמצעות פעולותיהם, אם מחסומים של דעה קדומה יוסרו, ושדרות של הזדמנות יפתחו בפניהם". הרעיון של פרויקט הנשים בתוך ארגון ACLU החל בשנת 1972 תחת ניהולה של גינסבורג, במטרה להסיר את אותם מחסומים ולפתוח את אותן הזדמנויות. גינסבורג פעלה לפי עקרונותיה גם בחיי החברה: היא סירבה למשל, ללכת למיסה האדומה בקתדרלת סיינט מת'יו כמו שאר הקולגות מעולם המשפט, היות שסברה שנישאים שם נאומים נגד הפלות.
בספטמבר 2013 ערכה טקס נישואים חד-מיניים בין שני גברים. הייתה זו הפעם הראשונה ששופט בית המשפט העליון בארצות הברית ערך טקס מעין זה.
גינסבורג כתבה כמה ספרי חוק העוסקים בשוויון זכויות אזרחי ומגדרי: "סדר דין אזרחי בשוודיה" (Civil Procedure in Sweden,‏ 1965) עם אַנדֶרס ברוזליוס (Anders Bruzelius); "טקסט, משפטים, וחומרים על אפליה על רקע מיני" (Text, Cases, and Materials on Sex-Based Discrimination,‏ 1974), עם הרמה היל קיי (Herma Hill Kay) וקנת' מ' דוידסון (Kenneth M. Davidson).
חיים אישיים

לה ולבעלה, עורך הדין האמריקאי-יהודי מרטין ד. גינסבורג (אנ'), נולדו שני ילדים: ג'יין קרול גינסבורג (1955), פרופסורית לדיני קניין רוחני בבית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה, וג'יימס סטיבן גינסבורג (1965), מייסד ונשיא חברת הקלטות למוזיקה קלאסית בשיקגו.
לאחר הולדת בתם הראשונה, אובחן בעלה כחולה בסרטן. ביידר גינסבורג טיפלה בו ובבתה התינוקת תוך שהיא מנהלת כתב עת משפטי ולומדת משפטים, עד החלמתו. בשנת 1999 אובחנה ביידר גינסבורג עצמה כחולה בסרטן המעי הגס וטופלה בכימותרפיה. למרות התהליך הקשה, לא נעדרה אפילו יום אחד מכס המשפט. עשר שנים לאחר מכן אובחנה כחולה בסרטן הלבלב וב-2009 עברה ניתוח שני, שבו הוסר הגידול. שמונה ימים לאחר הניתוח נשאה נאום פומבי.
ביידר גינסבורג תיארה את חיי הנישואים והמשפחה שלהם כמנוהלים בהערכה הדדית ומתוך תפישה שוויונית מוחלטת. הם אף נתנו לכך פומבי בהתבטאויות רשמיות (תפישה ומצב דברים יוצאי דופן לתקופתם). הם אפשרו לבן ובת הזוג, כל אחד בתורו ולפי צרכיו, לפתח ולקדם את הקריירה המקצועית שלהם, ולכך הייתה השפעה מכרעת על התפתחות הקריירה של ביידר גינסבורג (כפי שהיא הייתה הראשונה להודות). לימים, תשחיז ותנסח ביידר גינסבורג את ניסיון החיים הזה לכדי המסקנה הבאה: "when fathers are equal parents to their children, only then will women truly be free". [רק כאשר אבות יתפקדו כהורים שוויוניים לילדיהם - תהיינה הנשים חופשיות באמת]
מרטין גינסבורג נפטר ב-27 ביוני 2010, ארבעה ימים לאחר יום נישואיהם ה-56. את הנאום האחרון שהספיק להכין ולכתוב, עמדה ביידר גינסבורג וקראה, כשהוא מתובל בהערות משלה, בפני קהל של שופטים ועורכי דין בכנס משפטי בקולורדו, כשהיא שָבה ומראה בכך (כפי שנכתב בהמשך על האירוע): "How feminism is done".
רות ביידר גינסבורג הלכה לעולמה ב-18 בספטמבר 2020, בגיל 87, לאחר מאבק בסרטן הלבלב.
מעמד תרבותי

בשנת 2013 הופקה בארצות הברית אופרה קומית, בת מערכה אחת, על החברות האמיצה שנרקמה בין ביידר גינסבורג לבין השופט סקאליה, ועל ההערכה המקצועית ההדדית ששררה ביניהם (חרף המחלוקת האידאולוגית העמוקה שלאורך השנים גרמה להם, לא אחת, להימצא בשני צידי המתרס בפסיקות של בית המשפט העליון האמריקאי). האופרה "Scalia/Ginsburg", שהמוטו שלה הוא: " We are different. We are one" (וששני השופטים - חובבי אופרה ידועים, נתנו לה את ברכתם, וכתבו הקדמה לליברטו שלה), הוצגה לקהל הרחב לראשונה בשנת 2015, וזכתה לביקורות משבחות ואף לתשומת לב בקרב חוגי הממשל האמריקאי.
משנת 2016 השתתפה דמות בדמותה של ביידר גינסבורג, מעת לעת, בתוכנית המערכונים הפופולרית "סאטרדיי נייט לייב" בערוץ NBC, בגילומה של הקומיקאית קייט מקינון.
בשנת 2016 יצא לאור בהוצאת סיימון ושוסטר (אנ'), ספר ילדים מצויר בשם: "I Dissent: Ruth Bader Ginsburg Makes Her Mark", המיועד לילדים בגילאים צעירים. הספר מספר בשפה פשוטה ונגישה את סיפור חייה של ביידר גינסבורג ואת התפישות שלאורן התנהלו חייה, וזכה לביקורות אוהדות ופרסים.
בשנת 2018 הופק "RBG - רות ביידר גינסבורג", סרט דוקומנטרי על מהלך חייה ואישיותה של ביידר גינסבורג. בסרט הוצג, בין היתר, המעמד האייקוני שרכשה ביידר גינסבורג בשנים האחרונות בקרב הפרוגרסיבים בני הדור הצעיר בארצות הברית. הסרט זכה בפרס בפסטיבל הסרטים סאנדנס לשנת 2018 והוקרן גם בפסטיבל דוקאביב 2018 הסרט קיבל ביקורות משבחות ואף הפך במפתיע להצלחה קופתית.
"המין החזק", סרט קולנוע עלילתי על ביידר גינסבורג, יצא לאקרנים בסוף שנת 2018. הסרט מתמקד בשלבים המוקדמים של הקריירה של ביידר גינסבורג, ובתיק המשותף היחיד שבו טיפלו בני הזוג ביידר גינסבורג יחדיו (שלימים הוכיח את עצמו כבעל חשיבות גם לאסטרטגיה שהובילה ביידר גינסבורג במסגרת פרויקט זכויות נשים ב-ACLU).
תוארי כבוד והוקרה

1999 – פרס איגוד המרשלים של אמריקה, על תרומתה לשוויון מגדרי וזכויות אזרח.
2009 – נכללה ברשימת 100 הנשים המשפיעות בעולם של העיתון "פורבס".
2009 – דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת וילמט.
2010 – דוקטור לשם כבוד למשפטים מטעם אוניברסיטת פרינסטון.
2011 – דוקטור לשם כבוד למשפטים מטעם אוניברסיטת הרווארד.
2016 - חוקרים במוזיאון קליבלנד לטבע קראו לסוג חדש של גמל שלמה על שמה (Ilomantis ginsburgae). החוקרים פיתחו שיטה חדשה להבחין בין סוגי גמל שלמה, וכתוצאה מכך, הבחינו בסוג חדש. הסוג נקרא על שם השופטת כדי להוקיר את מאבקה לשוויון זכויות בין המינים, והשיטה החדשה מבוססת על הבחנה של אברי נקבת הגמל שלמה. כמו כן, לגמל שלמה יש מעין טבעת סביב הצוואר המזכירה את קפלי המלמלה שהשופטת לובשת סביב הצוואר.
בנובמבר 2017 נבחרה לכלת פרס בראשית למפעל חיים, שאותו קיבלה ביולי 2018.
ראו גם

RBG - רות ביידר גינסבורג, סרט ביוגרפי תיעודי משנת 2018 המתמקד בחייה ובקריירה של גינסבורג
המין החזק, סרט ביוגרפי עלילתי משנת 2018 המתמקד בחייה ובקריירה של גינסבורג
רוברט וילסון (פוליטיקאי)

רוברט וילסון (באנגלית: Robert Wilson; נובמבר 1803 – 10 במאי 1870) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיזורי.
ביוגרפיה

וילסון נולד בנובמבר 1803 ליד סטאונטון שבווירג'יניה, ובשנת 1820 עבר למחוז הווארד, מיזורי ולימד בבית ספר. בשנת 1825 הוא מונה לשופט צוואות של מחוז הווארד ולאחר מכן כיהן כפקיד בתי המשפט המחוזיים מ-1829 עד 1840. בשנת 1837 הוא מונה לבריגדיר גנרל של כוחות המדינה ושירת במהלך מה שנקרא מלחמת המורמונים. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע ב-1840. וילסון עבר להאנטסוויל, מיזורי והיה חבר בבית הנבחרים של מיזורי ב-1844; ב-1852 עבר למחוז אנדרו, מיזורי וב-1854 כיהן כחבר בסנאט של מיזורי.
ב-1861, וילסון היה נציג האיחוד לוועידת החוקה של מיזורי (1861–1863) שנקראה לקבוע את היחס לגבי הפרישה ב-1861 ונבחר לסגן נשיא הוועידה, ולאחר מכן פעל כנשיא הוועידה. הוא מונה כיוניוניסט בסנאט האמריקני כדי למלא את המושב שהתפנה עקב הדחתו של וולדו פ. ג'ונסון וכיהן מ-17 בינואר 1862 עד 13 בנובמבר 1863, אז נבחר מחליף. הוא עסק בחקלאות וב-10 במאי 1870 מת במרשל, מיזורי ונקבר בבית הקברות הר מורה בסנט ג'וזף שבמיזורי.
החלטה 1874 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

מיקום הניסוי הגרעיני שביצעה קוריאה ב-25 למאי 2009
 תאריך:  12 ביוני 2009
 ישיבה מספר:  6,141
 קוד:  S/2009/301 (מסמך)
 נושא:  אי הפצת נשק גרעיני - הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה (צפון קוריאה)
 סיכום הצבעה:  15 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  אימוץ ההחלטה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין צרפת צרפת רוסיה רוסיה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית
 חברות לא קבועות:  אוסטריה אוסטריה בורקינה פאסו בורקינה פאסו קוסטה ריקה קוסטה ריקה קרואטיה קרואטיה יפן יפן לוב (1977–2011) לוב מקסיקו מקסיקו טורקיה טורקיה אוגנדה אוגנדה וייטנאם וייטנאם
החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 1874 היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה פה אחד על ידי מועצת הביטחון של האו"ם ב-12 ביוני 2009. ההחלטה, שהתקבלה במסגרת פרק VII, סעיף 41, של אמנת האו"ם, מטילה סנקציות כלכליות ומסחריות נוספות על הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה (קוריאה הצפונית) ומעודדת את המדינות החברות באו"ם לבצע חיפוש במטען צפון קוריאני, לאחר ניסוי גרעיני תת-קרקעי שנערך ב-25 במאי 2009.
הוראות

הוראות ההחלטה כוללות:
סמכות למדינות החברות לבדוק מטען צפון קוריאני ביבשה, בים ובאוויר, ולהשמיד כל סחורה החשודה כקשורה לתוכנית הגרעין של צפון קוריאה."בהתאם להוראות הרשויות והחקיקה של אותן מדינות, ובהתאם לחוק הבינלאומי "
דרישה מממשלת צפון קוריאה לחזור לאלתר לשיחות ולוותר על הודעתה על פרישה מהאמנה לאי הפצת נשק גרעיני.
מניעת שירותים פיננסיים שיכולים לתרום לתוכניות הקשורות לטילים גרעיניים או בליסטיים.
הנחיה למדינות החברות שלא להעניק סיוע כספי לתוכנית הגרעין של צפון קוריאה, או להתקשר בהלוואות עם המדינה, למעט מסיבות הומניטריות או כאלו המסייעות לפיתוח אזרחי.
הרחבת אמברגו הנשק על צפון קוריאה על ידי איסור על כל ייצוא נשק מהמדינה ומרבית היבוא, למעט נשק קל, וחומרים נלווים כגון תחמושת.(אם כי על המדינות החברות להודיע למועצת הביטחון חמישה ימים לפני מכירת הנשק).
דרישה מצפון קוריאה לעצור את תוכנית הנשק הגרעיני שלה ולא לבצע ניסויים גרעיניים או בליסטיים נוספים.
ההחלטה מבקשת מהמדינות החברות להודיע למועצה על הצעדים שהן נוקטות ליישום הסנקציות תוך 45 יום.
ההחלטה מאשרת את מחויבותה של מועצת הביטחון לחתירה לטובת פתרון בדרכים דיפלומטיות ובדרכי שלום.
אימוץ ההחלטה

המועצה אימצה את ההחלטה פה אחד, גינתה את הניסוי הגרעיני שהיה ב"הפרה והתעלמות בוטה" מהחלטות המועצה הקודמות 1695 ו-1718. לאחר אימוץ ההחלטה היא הפכה למחייבת על פי דיני המשפט הבינלאומי.
אימוץ ההחלטה > תגובת החברות הקבועות במועצת הביטחון

הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין : הנציג הסיני הצביע בעד ההחלטה וטען שהיא תוצאה מההתעלמות המכוונת של צפון קוריאה מהקהילה הבינלאומית. למרות זאת, הוא הדגיש כי יש לפעול בדרכים דיפלומטיות מאשר להשתמש בסנקציות, ושההחלטה אינה צריכה לפגוע במאמצי הפיתוח האזרחי במדינה או בצרכים ההומניטריים. בנוסף המליץ להימנע בשימוש בכוח בעת בדיקת מטען המגיע מצפון קוריאה.
צרפת צרפת: השגריר הצרפתי ציין כי צפון קוריאה יזמה תוכנית גרעין סודית אשר מעצימה את האיום. הוא אמר כי צפון קוריאה הגבירה את המתח באזור על ידי ירי טילים, ומועצת הביטחון הגיבה בתקיפות כנגד המשטר. עם זאת, הוא דואג לאוכלוסייתה של צפון קוריאה.
רוסיה רוסיה: הנציג הרוסי ויטאלי שורקין אמר כי הצעדים אשר אומצו על ידי מועצת הביטחון הם כורח המציאות וקשורים באופן ברור להפסקת תוכניותה של צפון קוריאה ליצירת טילים גרעיניים. הנציג התעקש כי הסנקציות אינן מכוונות כנגד העם החי בצפון קוריאה - דבר אשר המשלחת הרוסית התעקשה לגביו. כמו כן אמר כי הסנקציות יוסרו ברגע שהמשטר הצפון קוריאני ישתף פעולה.
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת סגן השגריר פיליפ פריהם אמר כי ההחלטה מראה כי הקהילה הבינלאומית מאוחדת בגינוי מעשיה של צפון קוריאה.
ארצות הברית ארצות הברית: Envoy שליחת ארצות הברית לאומות המאוחדות, רוזמרי דיקרלו, אמרה כי ההחלטה יצרה סנקציות חזקות יותר נגד פיונגיאנג במטרה לשכנע אותה לנטוש את תוכנית הגרעין. שגרירת ארצות הברית לאו"ם סוזן רייס אמרה כי ההחלטה היא תקדימית ובעלת "שיניים". כמו כן הוסיפה כי ההחלטה היא תגובה בינלאומית חזקה ומאוחדת" לניסויי הגרעין הצפון קוריאנים.
אימוץ ההחלטה > תגובת החברות הלא קבועות במועצת הביטחון של האו"ם

אוסטריה אוסטריה: השגריר האוסטרי אמר כי ההחלטה היא תגובה ברורה, נאותה אשר לא משאירה ספק לנוכח פעולותיה של צפון קוריאה. בנוסף קרא למדינה להצטרף לאמנה נגד ניסויים גרעיניים (CTBT)
בורקינה פאסו בורקינה פאסו: סגן נציג המדינה במועצת הביטחון של האו"ם תמך בהחלטה ואמר שהיא מדגישה את שאיפתה של מדינתו לעולם נקי מנשק גרעיני ולשימוש נכון בגרעין לצורכי שלום ולאנרגיה. הוא קרא לצפון קוריאה לשתף פעולה עם הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית ונציגי שיחות ששת הצדדים ומוסדות אחרים, והדגיש כי המדינה צריכה לבחור בדיאלוג ולא בלחימה.
קרואטיה קרואטיה: שגריר קרואטיה לאו"ם ציין כי הסנקציות לא מכוונת כנגד האוכלוסייה בצפון קוריאה, וקרא לצפון קוריאה להצטרף לאמנה נגד ניסויים גרעיניים ולשיחות שש המדינות.
קוסטה ריקה קוסטה ריקה: נציגה הקבוע של המדינה באו"ם, גורג' אורבינה, תמך בדעות שאר חברות המועצה וקרא לצפון קוריאה לחזור למסלול השיחות הבינלאומיות.
יפן יפן: הנציג הקבוע של המדינה באו"ם בירך את ההחלטה ותיאר את מעשיה של צפון קוריאה כ"מעשה לא אחראי" המעמידים את המדינה בסיכון. הוא הוסיף שהוא מקווה שההחלטה תשנה את צעדיה של צפון קוריאה. ראש ממשלת יפן טארו אסו קרא לצפון קוריאה להתייחס להחלטה ברצינות.
לוב לוב: הנציג הקבוע של לוב באו"ם אמר כי העולם לא יהנה מביטחון כל עוד כל הנשק הגרעיני יושמד. בנוסף אמר כי הקהילה הבינלאומית נכשלה בתגמול לוב כשהפסיקה את תוכנית הגרעין שלה, ומקווה כי סנקציות נוספות כגון אלו שהוטלו על צפון קוריאה יוטלו גם על ישראל. בנוסף הוא אמר כי מדינתו בדרך כלל לא תומכת בסנקציות אשר עלולות לפגוע באוכלוסייה, אך זו הדרך הטובה ביותר לפעול ולהביא את מצב לפתרון.
מקסיקו מקסיקו: השגריר קלוד הלר אמר שההחלטה היא מסר ברור שפעולותיה של צפון קוריאה הן בלתי מקובלות על הקהילה הבינלאומית. הוא ציין כי פעולותיה האחרונות של צפון קוריאה מהוות הפרה של החלטות מועצת הביטחון וחותרות תחת השאיפה לעולם נקי מגרעין. בנוסף קרא לצפון קוריאה להפסיק את הניסויים הגרעינים באופן מלא ולתמיד.
טורקיה טורקיה: נשיא מועצת הביטחון, באקי אילקין הטורקי, דיבר בשם ארצו ואמר שארצו מגנה בחריפות את פעולותיה האחרונות של צפון קוריאה, אשר חותרות תחת היציבות, האמון ההדדי והביטחון באזור. הוא קרא לצפון קוריאה להצטרף מחדש לשיחות שש המדינות, שכן זוהי הדרך הטובה ביותר להפוך את אזור קוריאה לנקי מגרעין.
אוגנדה אוגנדה: נציג המדינה הקבוע אמר את דבריו ברוח מועצת הביטחון של האו"ם והוסיף כי חשוב למנוע את הפצת הנשק הגרעיני במחוז הקוריאני.
וייטנאם וייטנאם: נציג וייטנאם במועצת הביטחון תמך בהחלטה והדגיש את מחויבות ארצו לאי הפצת נשק גרעיני באזור. עם זאת, גם הוא הדגיש כי הסנקציות לא צריכות לפגוע באוכלוסייה האזרחית ובעם הצפון קוריאני.
אימוץ ההחלטה > חברות אחרות באו"ם

דרום קוריאה דרום קוריאה: דרום קוריאה הוזמנה להשתתף בדיון שהתקיים בישיבת מועצת הביטחון. נציגה של דרום קוריאה אמר כי הניסוי הגרעיני הפר את החלטות מועצת הביטחון הקודמות וההחלטה הנוכחית משמשת כאזהרה לצפון קוריאה מהקהילה הבינלאומית, ומאיימת על השלום והיציבות באזור. בנוסף אמר כי הממשלה הדרום קוריאנית מפצירה בצפון קוריאה להצטרף מחדש לשיחות שש המדינות במטרה לנטוש את תוכנית הגרעין והטילים שלה.
תגובת צפון קוריאה

בעיתון רשמי היוצא במדינה נכתב כי על המדינה לשקול כל סנקציה חדשה כ"הכרזת מלחמה". סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית פרסמה את תגובתו הרשמית של משרד החוץ הצפון הקוריאני, אשר בה נאמר כי המדינה "תחמש את כל הפלוטוניום " ועליה להשקיע יותר מ - "שליש מהוצאות המדינה על דלק גרעיני." בנוסף הודיעה צפון קוריאה שהיא תתחיל להעשיר אורניום. ההודעה של משרד החוץ מחשיבה כל ניסיון לסגר כ"מעשה מלחמתי אשר יענה בתגובה צבאית החלטית", ותנקום את הטלת הסנקציות באמצעות באמצעות עימות.
בנוסף, צפון קוריאה האשימה את האו"ם ואמרה כי ההחלטה היא פרי יצירתה של ארצות הברית והתוקפנות שלה אשר מופנית כנגד המדינה. ההצהרה ממשיכה בהאשמת ארצות הברית ביצירת תוכניות זדוניות כנגד צפון קוריאה, והשחרת שמה של קוריאה קוריאה הצפונית באמצעות האשמות מפוברקות כגון זיוף כספים וסחר בסמים.
אכיפה > סנקציות כלכליות ומסחריות

מכון המחקר הכלכלי של יונדאי השוכן בדרום קוריאה, העריך כי אם הסנקציות יאכפו על ידי כל המדינות החברות באו"ם, צפון קוריאה עלולה להפסיד בין 1-3.7 מיליארד דולר, בעוד שהערכות אחרות מצביעות על הפסד של 4 מיליארד דולר. דו"ח שהוכן על ידי שירות המחקר של הקונגרס האמריקאי, העריך כי גרימת הנזק הכלכלי אפשרית רק אם הסנקציות יופעלו בכוח. כדי לאכוף את הסנקציות, ארצות הברית שמה לה ליעד את חברות הסחר של צפון קוריאה, המשמשות כנתיב גישה של המדינה אל הבנקים הזרים. ב-16 ביולי 2009, הופעלו סנקציות כנגד שלוש חברות סחר צפון קוריאניות, חברה שבסיסה באיראן והסוכנות הצפון קוריאנית לאנרגיה אטומית.
עם זאת ולמרות הסנקציות, מוצרי צריכה יוקרתיים כגון אלכוהול, אופנועים, יאכטות ומוצרי מזון שמקורם באירופה וסין המשיכו לזרום לצפון קוריאה לשימושה של האליטה במדינה, דבר המצביע על דרישה גבוהה מאוד מצד בכירים צפון קוריאנים. סין לבדה ייצאה לצפון קוריאה מוצרי יוקרה בסך של 100–160 מיליון דולר אמריקאי, דבר אשר עורר דאגה בארצות הברית בנוגע לאופן שבו שומרת סין על החלטת מועצת האו"ם.
אכיפה > מטען ימי

על פי החלטה 1874 מספר ספינות צפון קוריאניות נתפסו ונערך בהן חיפוש:
ביוני 2009 עוקבה ספינת מטען צפון קוריאנית הנושאת את השם קאנג נאם 1. הספינה יצאה מצפון קוריאה ושייטה לאורך קו החוף הסיני. על פי דיווח של המודיעין הדרום קוריאני, הספינה נשאה נשק אשר נועד לשימוש מיאנמר. בשל החשד לנשק על סיפונה, הורה לה צי ארצות הברית לעגון בסינגפור לצורך חיפוש. צפון קוריאה הגיבה כי כל ניסיון חיפוש יחשב עליה כהתנהגות תוקפנית ועילה למלחמה (act of war), ואילו סינגפור טענה כי היא נוהגת בהתאם להחלטה 1874 המאפשרת לה לבדוק, לעכב, לחפש ולהחרים נשק אשר מקורו מצפון קוריאה ואליה. במינאמר טענו כי הספינה מספקת אורז למדינה והדבר עומד בתקנות ההחלטה, אשר מונעת משלוחי נשק אך מאפשרת משלוחים הומניטריים. ככל הנראה כדי להימנע מהבדיקה, לבסוף חזרה הספינה על עקבותיה הישר לצפון קוריאה ללא הסבר. על פי מקור ממשלתי דרום-קוריאני, מיאנמר הייתה אמורה לשלם על משלוח המשק באמצעות בנק עלום שם במלזיה, אך ככל הנראה ביקורו של שליח אמריקאי במלזיה ב-6 - ביולי, שהגיע כדי לדון במצב, ככל הנראה מנע את העברת התשלום.
בתחילת אוגוסט 2009 עצרה הודו ספינה צפון קוריאנית "חשודה" מול איי אנדמן וניקובר. הספינה נחשדה כנושאת מטען גרעיני ונכנסה למים הטריטוריאליים של הודו ללא קבלת רשות. לאחר מרדף של שש שעות אשר כלל יריות, נעצרה הספינה וחיפוש שנעשה בה העלה כי היא נשאה סוכר. אף על פי שהספינה לא נעצרה בשל החלטה 1874, היא נעצרה בכל זאת שכן נכנסה ללא רשות ועברה על החוק הימי ההודי.
בסוף אוגוסט 2009, אישרו דיפלומטים של האו"ם כי איחוד האמירויות הערביות עיכבו ספינה צפון קוריאנית בשם ANL - אוסטרליה שהניפה דגל בהאמה והפליגה לכיוון איראן. על הספינה נמצא מספר שבועות קודם לכן. על הספינה נמצאו מרעומי נשק ורכיבים נוספים, אשר ככל הנראה יועדו למשמרות המהפכה האיראניים, חזבאללה וארגוני טרור נוספים. בהתאם לממצאים הספינה נעצרה, מטענה הוחרם שכן היא נשאה נשק בניגוד להחלטה.
ב-22 בספטמבר 2009 ערכו הרשויות בדרום קוריאה חיפוש בספינה אשר יצאה מצפון קוריאה ונשאה את דגל פנמה. למרות החשד שעלה מהספינה, בכיר דרום קוריאני אמר כי הפריטים אשר היו על הספינה היו שייכים לקבוצת אוסטרליה, התאגדות מדינות באזור אוקיאניה אשר נועדו לנטר הפצת נשק גרעיני וביולוגי.
באוקטובר 2009 תפסה הודו ספינה צפון קוריאנית שנייה אשר הייתה אמורה להגיע לפקיסטן מקולומבו, סרי לנקה. הספינה עוכבה ונעצרה בהתאם לחוק הימי ההודי, לאחר שעגנה במים הטריטוריאליים של הודו ללא רשות. הספינה שוחררה מאוחר יותר לאחר שלא נמצא בה דבר חשוד.
בפברואר 2010 דרום קוריאה יירטה נשק צפון קוריאני שנישא על ספינה דרך סין אל עבר מרכז אפריקה.
באמצע יולי 2013, שלטונות פנמה תפסו ספינה עם דגל צפון קוריאה שהובילה ציוד צבאי מקובה לצפון קוריאה דרך תעלת פנמה.
אכיפה > מטען אווירי

לעומת הוראות המטען הימי, ההחלטה לגבי הטלת הסנקציות על מטען המועבר לצפון קוריאה באמצעות מטוים הייתה מעורפלת לגבי סמכויות ויכולת האכיפה שלהם. על פי הערכות, צפון קוריאה משתמשת יותר בנתיבי אוויר מאשר ים לצורך העברת או החלפת נשק וטכנולוגיות לחימה.
דוח של הקונגרס האמריקאי הצביע על הנתיב האווירי בין פיונגיאנג לטהרן כגורם משמעותי ומטריד, שכן צפון קוריאה מרוויחה כ-1.5 מיליארד דולר בשנה ממכירת נשק לאיראן. בנוסף לכך, הדוח הצביע כי הנתיב האווירי בין צפון קוריאה לאיראן מסייע לשתי המדינות להחליף ביניהן נשק ורכיבי נשק להשמדה המונית, ומאפשר תנועה רבה של מדענים, סחורות ושירותים התומכים בתוכנית הנשק להשמדה המונית של שתי המדינות. מכיוון שרוב הנתיב עובר מעל סין, יש קושי באכיפת הסנקציות של ההחלטה. גורמים אמריקאים ניסו להגיע עם מקביליהם הסיניים לסמכות בנוגע לאכיפת הסנקציות במקרה של תדלוק מטוס בנמל תעופה סיני, אך תוצאות השיחות לא דווחו.
עם זאת, במקרה אחד היה ניסיון לאכוף את ההחלטה גם באוויר, כאשר בדצמבר 2009 תפסה המשטרה בתאילנד מטוס עם חמישה אנשי צוות מצפון קוריאה הנושאים נשק למקום לא ידוע. על פי הדיווחים, המשלוח כלל "חלקים" של ציוד לחימה. הסיטואציה כללה גם את התערבות האינטרפול על פי בקשתו של ראש ממשלת תאילנד, ושגרירויות זרות התבקשו לתת מידע נוסף. מאוחר יותר הגברים נעצרו והתגלה כי הנשק אשר היה ברשותם היה מיועד לאיראן.
In the Army Now

"You're in the Army Now" הוא שיר שיצרו והפיקו צמד האחים ההולנדי, ילידי דרום אפריקה "Bolland & Bolland" (אנ'), שיצא לאור בשנת 1981. השיר שהה שישה שבועות רצופים בראש מצעד הסינגלים הנורווגי. גרסת הכיסוי של להקת הרוק הבריטית סטטוס קוו, הידועה בשם "In the Army Now", זכתה להצלחה בינלאומית בשנת 1986.
גרסת סטטוס קוו

בשנת 1986, להקת הרוק הבריטית סטטוס קוו ביצעה גרסת כיסוי לשיר באלבומם "In the Army Now" משנת 1986. השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי. השיר הגיע לראש המצעדים בגרמניה ובאירלנד, ולמקומות גבוהים בנורווגיה, ספרד ושוודיה.
נתוני מכירות

| מדינה | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| צרפת (SNEP) | זהב | 500,000 |
| בריטניה (BPI) | כסף | 250,000 |
הערות שוליים

↑  Bolland - You're in the Army Now, norwegiancharts.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 42758126-eac1-37b4-84b3-2699fcde6731
המלחמה האנגלו-בורמזית השנייה

המלחמה האנגלו-בורמזית השניה פרצה ב-5 באפריל 1852 והסתיימה ב-20 בינואר 1853. המלחמה התחוללה בדרום בורמה ובסיומה סיפחו הבריטים שטחים נרחבים באזור זה.
רקע

במהלך המאה ה-19 חיזקה בריטניה את שליטתה באזורים שונים ברחבי הגלובוס כשאחד האזורים החשובים ביותר היה הודו שם שימשה חברת הודו המזרחית הבריטית כזרוע השלטונית של בריטניה. במהלך הרחבת גבולות האימפריה החל סכסוך על שליטה על שטחים בין בריטניה לבורמה.
ב-5 במרץ 1824 פרצה המלחמה האנגלו-בורמזית הראשונה שעילתה היה מאבק על שטחים בצפון מזרח הודו. היתרון המהותי של בריטניה בים איפשר לה לנצח במערכה זו שהסתיימה ב-24 בפברואר 1826 בחתימת "אמנת יאנדבו" (אנ').
ב-1852 נשלח קצין צי בריטי בשם ג'ורג' למברט (אנ') לבורמה, בהזמנתו של המושל הכללי של הודו הלורד דלהאוזי (אנ'). מטרתה של השליחות הייתה לבחון צדדים מסוימים ב"אמנת יאנדבו".
מהלך זה של הבריטים גרם להתנגדות בורמזית ולסילוקו של המושל הבריטי מבורמה דבר שהיווה עילה להכרזת מלחמה מצד הבריטים.
מהלך המלחמה

בהמשך להכרזת המלחמה יצא למברט בראש צי בריטי לכוון חופי בורמה וב-5 באפריל 1852 תקף וכבש את נמל מארטאבאן (אנ') (כ-200 ק"מ ממזרח ליאנגון). משם המשיך הצי במעלה נהר יאנגון וב-12 באפריל כבש את יאנגון כשיומיים אחר כך נכבשה פגודת השמש (אנ'). במהלך הימים הבאים המשיכו הבריטים להרחיב את שליטתם בחלקה התחתון של בורמה כשהם כובשים ערים מרכזיות כמו באסאין (אנ') (שממערב ליאנגון) ובאגו (אנ') (שמצפון מזרח ליאנגון).
עם תחילת עונת הגשמים נעצרה ההתקדמות הצבאית. בדיונים שנערכו הן על ידי הדירקטוריון של חברת הודו המזרחית הבריטית והן על ידי ממשלת בריטניה הוחלט לספח את האזורים שנכבשו ונדונו החלופות להמשך המערכה.
ביולי-אוגוסט 1852 ביקר במקום המושל הכללי של הודו הלורד דלהאוזי (אנ') שהגיע למסקנה שהחלופה של כיבוש בירת בורמה אווה (אנ') משמעותו סיפוח כולל של בורמה דבר שאינו מעשי מבחינה צבאית וכלכלית. דלהאוזי אימץ, למעשה, את החלטת ממשלת בריטניה והורה למפקד חיל המשלוח הבריטי בבורמה, מייג'ור גנרל הנרי גודווין (אנ'), להשלים את כיבוש דרום בורמה. תהליך זה הושלם בינואר 1853.
תוצאות המלחמה

ב-20 בינואר 1853 פורסמה הצהרת הסיפוח של דרום בורמה שנחתמה גם על ידי הבורמזים.
בעקבות כניעה זו החל בבורמה מרד כנגד המלך בעיר אמרפורה (אנ') שבקרבת מנדליי. בעקבות מרד זה הוחלף המלך פאגאן מין (אנ') באחיו החורג מינדון מין (אנ'). מלך זה שלח שליחים דרומה כדי לדון עם הבריטים על הסכם שלום אך אלו גילו שהבריטים התקדמו צפונה עד למרחק כ-80 ק"מ מהבירה, השתלטו על אזורים עשירים בעצי טיק ו"קבעו עובדות בשטח".
השתלטות זו מעולם לא נחתמה בהסכם ועל אף חידוש המסחר בין בריטניה ובורמה הבורמזים לא קיבלו את המצב.
הביקורת על המלחמה

פתיחת המלחמה לוותה בביקורת מצד חבר הפרלמנט הבריטי ריצ'רד קובדן. קובדן תקף את המושל דלהאוזי ואת העילות לפרוץ המלחמה וכינה את שליחותו של למברט כ"דיפלומטיית ספינת תותחים" (אנ') דהיינו שמינוי קצין הצי כשליח דיפלומטי היה רק מסווה לתוכנית לתקוף מדינה החלשה בהרבה מבריטניה.
את רעיונותיו וביקורתו קיבץ קובדן בספר בשם "איך המלחמות החלו בהודו:ראשיתה של המלחמה הבורמזית" (How Wars are got up in India: The Origins of the Burmese War)
ראו גם

יחסי הממלכה המאוחדת–מיאנמר