stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועדת הכותל המערבי

חברי ועדת הכותל המערבי 1930
ועדת הכותל המערבי, 1930 (נקראת גם ועדת הכותל) הייתה ועדה שמונתה בקיץ 1930 על ידי חבר הלאומים בהמלצת ועדת שאו שזומנה בתגובה לפרעות תרפ"ט. 'ועדת הכותל' נועדה "לקבוע את זכויותיהם ותביעותיהם של מוסלמים ויהודים בקשר לכותל המערבי", לבדוק את הגורמים לאלימות, ולמנוע הישנות מקרים דומים בעתיד. חבר הלאומים התנה שהחברים בוועדה לא יהיו בריטים.
חברי הוועדה היו אליאל לופגרן (אנ'), צארלס בארד, קארל ג'וזף ואן קמפן וסטיג שאלין שהיה מזכיר הוועדה.
בקשות יהודיות לנציבות

היהודים ביקשו מהנציבות לנקוט בפעולות הבאות:
להכיר בטענה הקדומה לפיה הכותל המערבי הוא מקום קדוש ליהודים, לא רק עבור היהודים בארץ ישראל, אלא עבור יהודי העולם כולו.
לקבוע שליהודים תהיה זכות גישה לכותל לתפילות, בהתאם לטקסים שלהם ללא הפרעה.
לקבוע כי יהיה מותר להמשיך בטקסי היהודים בתנאי הגינות המאפינים. הנוהג שמתקיים כבר מאות שנים ללא פגיעה בזכויות הדתיות של אחרים.
לקבוע כי עריכת כל תקנות העשויות להיות נחוצות באשר למסורות ותפילות כאלה, תופקד בידי רבנות המנדט, שתקבל על עצמה מחדש את האחריות המלאה בעניין זה, במילוי תפקידה תוכל להתייעץ עם רבנות העולם.
להציע, בהינתן והתוכנית תאושר על ידי הנציבים, שבריטניה שתעשה את ההסדרים הנדרשים לפיהם הנכסים שנכבשו על ידי הווקף המוגרבי יתפנו, רשויות הווקף יקבלו במקמומם בניינים חדשים שיוקמו באתר אחר בירושלים, כדי שתכלית הצדקה, שלשמה הוענק הוואקף הזה, תתממש.
דוד ילין, ראש סמינר למורים לעברית, חבר הפרלמנט העות'מאני, ואחד הדמויות הציבוריות הראשונות שהצטרפו בגלוי לתנועה הציונית, העיד בפני הנציבות:
"במשפט לפניך היום עומד עם שנמנע ממנו כל היקר והקדוש לו מהופעתו בארצו - קברי אבותיו, קברי מלכיהם הגדולים, קברי נביאיו הקדושים ומעל לכל, אתר המקדש המפואר שבו. הכל נלקח ממנו ומכל העדים לקדושתו, נותר רק שריד אחד - צד אחד של חלק זעיר של חומה, שמצד אחד גובל במקום בית המקדש הקודם שלו. מול חומת האבן החשופה הזו, אותה אומה עומדת מתחת לשמיים הפתוחים, בחום הקיץ ובגשמי החורף, ושופכת את ליבה לאלוהיה שבשמיים."
מסקנות

הוועדה הגיעה לשתי מסקנות עיקריות:
א. למוסלמים שייכת הבעלות הבלעדית על הכותל המערבי, כיוון שהוא מהווה חלק בלתי נפרד מאזור חארם-א-שריף, שהוא נכס ווקף.

ב. ליהודים תהיה גישה חופשית לכותל המערבי לצורך תפילה בכל עת בכפוף לתנאים המפורשים להלן.
בהמשך הדו"ח קבע בפירוט אילו פעולות של המוסלמים והיהודים צריכות ואין להרשות.
הנציבות ציינה כי "היהודים אינם תובעים כל בעלות על הקיר או על המדרכה שלפניו (נאום סיום של היועץ היהודי, פרוטוקול, עמוד 908)."
הוועדה הגיעה למסקנה כי החומה והמדרכה הסמוכה והרובע המרוקאי, היו בבעלות "הווקף" בלבד. עם זאת, ליהודים הייתה הזכות ל"גישה חופשית לכותל לצורך תפילות בכל עת", בכפוף לתנאים מסוימים שהגבילו את החפצים שניתן היה להביאם לכותל ואסרו על תקיעת השופר, שהפכה בלתי חוקית. על המוסלמים נאסר להפריע למסורת היהודית באמצעות נהיגה בבעלי חיים או באמצעים אחרים.
המלצות הוועדה הוכנסו לחוק על ידי צו המנדט, 1931, הצו נכנס לתוקף ב־8 ביוני 1931. מפירי החוק נקנסו ב50 לירות או מאסר עד 6 חודשים, או שניהם.
מסקנות > תקיעה בשופר

במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, בסיום יום הכיפורים, צעירים יהודים עברו בהתמדה על איסור השופר בכל שנה תקעו בשופר וכתוצאה מכך נעצרו והעומדו לדין, הם נקנסו בדרך כלל או נאסרו לתקופה שנעה בין שלושה לעד שישה חודשים. ב-1930 הרב משה צבי סגל תקע והיה התוקע הראשון. בין התוקעים בהמשך: 1938 - יעקב סיקא אהרוני, אפרים שטיינברג.
הערות שוליים

↑  נדב שרגאי, כך כמעט אבד הכותל, ישראל היום, 28.7.2023, עמ' 17-16 החלטת חבר הלאומים 14.1.1930, בתוך 'משפט הכותל' דין וחשבון הוועדה, עמ' 6
1 2  Yitzhak Reiter (7 באפריל 2017). Contested Holy Places in Israel–Palestine: Sharing and Conflict Resolution. Taylor & Francis. pp. 10–. ISBN 978-1-351-99885-7. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Profile of David Yellin". The Jewish Virtual Library. Fort Washington, MD. נבדק ב-30 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ben Dov, Meir; Naor, Mordechai; Aner, Ze'ev (1983). "VI: The Struggle for the Wall". The Western Wall. Ministry of Defence Publishing House. pp. g.123–137. ISBN 965-05-0055-3.
1 2 3  Löfgren, Eliel; Barde, Charles; Van Kempen, J. (December 1930). Report of the Commission appointed by His Majesty's Government in the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, with the approval of the Council of the League of Nations, to determine the rights and claims of Moslems and Jews in connection with the Western or Wailing Wall at Jerusalem (UNISPAL doc A/7057-S/8427, February 23, 1968)
↑  Palestine (Western or Wailing Wall) Order in Council, 1931, Official Gazette of the Government of Palestine, Gazette Extraordinary (Suppl. No. 8/1931), June 8, 1931, pp. 464–468; also printed in The Palestine Yearbook of International Law, Vol. 9, Iss. 1, p.411ff.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263160405171
ארצ'י אנדרוז

| --- | --- |

ארצ'י אנדרוז
 הוצאה לאור:  ארצ'י קומיקס
 הופעה ראשונה:  Pep Comics #22 (דצמבר 1941)
 יוצרים:  ג'ון ל. גולדווטר בוב מונטנה ויק בלום
 גילום הדמות:  כריסטופר ריץ' (1990) קיי. ג'יי. אפא (2017-)
 דיבוב:  צ'ארלס מאלן (1945-1943) ג'ק גריימס (1944) ברט בויאר (1945) בוב הייסטינגס (1945-1953) דאלאס מק'קנון (1968-1976) ג'יי. מייקל רונצטי (1987) אנדרו ראנלס (1999-2002)
 מידע
 מין:  זכר
 מקצוע:  תיכוניסט
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  Riverdale 
 דמויות קשורות
 משפחה:  פרד אנדרוז (אבא) מרי אנדרוז (אמא) ארטי אנדרוז (סבא) אליסטר אנדרוז (בן דוד)
 חברים:  בטי קופר ג'אגהד ג'ונס ורוניקה לודג' קווין קלר ג'ייסון ושריל בלוסום רג'י מנטל סברינה ספלמן ג'וזי מקוי
 אויבים:  Reggie Mantle 
 
ארצ'יבלד "ארצ'י" אנדרוז (באנגלית: Archibald "Archie" Andrews) הוא דמות בדיונית שנוצרה בשנת 1941 על ידי המוציא לאור והיוצר ג'ון ל. גולדווטר והאמן בוב מונטנה, בשיתוף עם הסופר ויק בלום, ומהווה את דמותה הראשית של זיכיון "ארצ'י קומיקס". בסדרת הלייב-אקשן "ריברדייל", דמותו מגולמת על ידי השחקן קיי. ג'יי. אפא.
ביוגרפיה בדיונית

דמותו של ארצ'יבלד "ארצ'י" אנדרוז הופיעה לראשונה בחוברת "Pep Comics #22" (שפורסמה בדצמבר 1941). בקומיקס, ארצ'י הוא בנם היחיד של פרד ומרי אנדרוז. אביו עובד כמנהל עסקים בינוני. עוד על ראשית חייו של ארצ'י נחשפים בסיפורי "The Little Archie", שם בין היתר מתגלה שהיה לו כלב בשם ספוטי. לאורך הופעיותיו בקומיקס ובמדיות השונות, דמותו של ארצ'י מתגוררת בריברדייל ולומד בתיכון ריברדייל יחד עם חבריו.
דמותו של ארצ'י מתוארת כנער טיפוסי בעיר קטנה המחבב הן את ורוניקה לודג', והן את בטי קופר, קונפליקט היוצר את משולש האהבה האייקוני ארצ'י-בטי-ורוניקה המניע רבים מקווי העלילה של הקומיקס. לאורך עלילות הקומיקס, אף על פי שמעשיו וכוונותיו של ארצ'י הן טובות ותמימות מיסודן, לעיתים קרובות הוא מסתבך עם אביה העשיר של ורוניקה, היירם לודג', או עם מנהל תיכון ריברדייל, וולדו ות'רבי. במקביל, בתור הסולן הראשי של "The Archies", ארצ'י מופיע יחד עם בטי וורוניקה, רג'י מנטל, שנלחם בו על לבה של ורוניקה, וחברו הטוב ביותר, ג'אגהד ג'ונס.
במהלך הקומיקס נחשף שפרד ומרי אנדרוז הם ממוצא סקוטי, ושסבו של אביו של ארצ'י, אנדי אנדרוז, היגר לארצות הברית מסקוטלנד והתיידד עם אחד מאבותיו הרוסיים של מייס מייסון, שהיגר באותו זמן.
סדרת The Little Archie, שפורסמה בין שנת 1956 ועד לאמצע שנות ה-90, מתארת את הרפתקאותיהם של ארצ'י וחבריו לפני גיל הנעורים בבית הספר היסודי.
ריצת הקומיקס Life with Archie מתעדת שני קווי עלילה מקבילים, שבהן ארצ'י מתחתן עם ורוניקה ובטי.
מערכות יחסים > חיי אהבה

מאז תחילת הופעתו של הדמות, ארצ'י ובטי קופר היו החברים הטובים ביותר שנמשכו רומנטית אחד לשנייה מילדותם, והיא מוצגת כחברתו הקרובה ביותר ואשת סודו. עם זאת, כאשר ורוניקה לודג' עברה לגור בריברדייל, ארצ'י החל להפנות את תשומת לבו אליה, מה שגרם לבטי לכעוס ולקנא ולהתחיל להתחרות בוורוניקה על אהבתו.
לעיתים, ארצ'י מתחרה על תשומת לבן של בטי וורוניקה עם חברו-יריבו, רג'י מנטל, ולעיתים גם מול נערים אחרים. במשולש האהבה האייקוני של ארצ'י-בטי-ורוניקה, ורוניקה משאירה את ארצ'י בסיטואציות בהן הוא אינו יודע וכיצד לנהוג כלפיה, והיא לא מאפשרת לו לקחת אותה כמובנת מאליה. לעומת זאת, בטי מוודאת היטב שארצ'י מודע לכך שהיא מעריצה אותו. עם זאת ארצ'י, נוטה להתעניין יותר בוורוניקה ובוחר להמשיך להילחם על אהבתה.
בחלק מחוברות הקומיקס, ארצ'י יצא עם בחורה עשירה וג'ינג'ית בשם שריל בלוסום, שבתחילה נחשבה מינית מדי ואף קצת מופקרת, ובעקבות כך היא הוצאה מהקומיקס, אך הושבה בעקבות הפופולריות לה זכתה, היא הובאה שוב ב-"Love Showdown", סדרה בת ארבעה חלקים בהם ארצ'י מנסה לקבל החלטה בין שריל, בטי וורוניקה.
ב-15 במאי 2009 הודיעה "ארצ'י קומיקס" שארצ'י יבחר סוף סוף באחת הבנות ויינשא לה בקשת העלילתית שתתקיים בין החוברות Archie # 600-606 (אוגוסט 2009 - פברואר 2010). עם זאת, "ארצ'י קומיקס" חשפה בפומבי שמדובר בסיקוונס חלומות שמראה שני עתידיים אפשריים: עתיד אחד שבו ארצ'י מתחתן עם ורוניקה (600-602#), ועתיד שני שבו הוא מתחתן עם בטי (603-605#). בשניהם, יש לו תאומים: תינוק בשם ארצ'י ג'וניור שנראה כמוהו, ותינוקת ששמה ומראה זהה בהתאם לנערה לה הוא נישא. גיליון 606 היה אפילוג לריצת הקומיקס Archie Marries Veronica/Archie Marries Betty, ששיחזר את הפורמט הישן של הקומיקס.
ב-Archie #608 (מאי 2010), ארצ'י מתחיל מערכת יחסים עם ואלרי בראון, בזמן ש-"The Archies" ו"ג'וזי והפוסיקאטס" עשו סיבוב הופעות יחד, לאחר שכתבו יחד את השיר "More Than Words" שתיאר את רגשותיהם. חוברת מס' 609 חשפה כי הקשר הרומנטי ביניהם נודע לחברי שתי הלהקות עד סוף הסיבוב, וארצ'י וואלרי אולצו להיפרד כש"פוסיקאטס" נסעו לאירופה, אך קיוו לשמור על הקשר ביניהם. בחוברת הקומיקס Archie Marries Valerie, ואלרי וארצ'י מצפים לתינוק.
מערכות יחסים > חברים

על פי הקומיקס, ג'אגהד ג'ונס הוא חברו הטוב ביותר של ארצ'י מאז ילדותם. כשג'אגהד הגיע לראשונה לריברדייל, הוא היה במצב רוח רע ושנא את ארצ'י. עם זאת, ארצ'י הצליח לעודד את ג'אגהד והשניים הפכו לבלתי נפרדים מאז. לעיתים קרובות, ג'אגהד נאלץ לעזור לארצ'י להיחלץ ממצבים מסובכים. בנוסף, לרוב ג'אגהד יודע מתי רעיונותיו של ארצ'י לא יעבדו, אך אינו מצליח להימנע מלהיות מעורב בהן.
חברו הטוב השני של ארצ'י הוא רג'י מנטל, שלרוב משמש על תקן יריבו הרומנטי והאתלטי של ארצ'י. לרוב, רג'י מנצל כל הזדמנות הנקרית בדרכו על מנת להפוך את ארצ'י לבדיחה מהלכת ולעקוץ אותו ועם זאת, רג'י מוצג לעיתים קרובות כבן לווייתו הקרוב של ארצ'י למרות יהירותו ואופיו התחרותי, והם נראים לעיתים קרובות יחד מתרגלים תרגילים אתלטיים או מחפשים דייטים.
חבריו האחרים של ארצ'י כוללים את דילטון דוילי, הגאון המקומי שמכניס את ארצ'י לצרותיו ומוציא אותו מהן באמצעות הניסויים וההמצאות שלו; מוס מייסון, ספורטאי הביישן והחביב של תיכון ריברדייל; צ'אק קלייטון; מידג' קלאמפ וננסי וודס, בנות זוגם של מוס וצ'אק; ואת'ל מאגס, נערה המאוהבת בג'אגהד.
מותו של ארצ'י

72 שנים לאחר הופעתו הראשונה של הדמות, באפריל 2014, הודיעה "ארצ'י קומיקס" שדמותו של ארצ'י הבוגר תיהרג בחוברת 36# של Life with Archie שתפורסם ביולי 2014, בעוד שמקביל דמותו של ארצ'י הנער תמשיך להופיע בריצה אחרת של "ארצ'י קומיקס". ארצ'י מת כאשר הוא נורה בבטן בזמן שהציל את חברו, הסנטור קווין קלר. הסיפור נכתב כדי לסיים את שני קווי העלילה, מבלי לפרט לאיזו בחורה ארצ'י התחייב לבסוף, והוא מכיל מספר פלאשבקים לימי The Little Archie. החוברת האחרונה (#37) מתרחשת כשנה אחרי מותו של ארצ'י, כשכל חבריו מנציחים אותו ושמו של תיכון ריברדייל נקרא באופן רשמי על שמו של ארצ'י, לזכרו. הסיפור מסתיים כשג'אגהד, כעת הבעלים של "פופ'ס שוקליט", מגיש מילקשייק לשלושה ילדים הדומים לארצ'י, בטי וורוניקה.
במדיות אחרות > ברדיו

דמויותיו של המאייר מונטנה הושמעו ברדיו בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20. דמותו של ארצ'י אנדרוז הושמעה לראשונה ב-"NBC Blue Network" ב-31 במאי 1943, ולאחר מכן עברה ל-"Mutual" בשנת 1944, ולאחר מכן חזרה לרדיו של "NBC" משנת 1945 עד ל-5 בספטמבר 1953. הקריין המקורי של התוכנית היה קנת באנגארט, שלאחר מכן הוחלף בבוב שפרד בשנים 48–1947 ובדיק דאדלי. ארצ'י דובב על ידי צ'ארלס מולן (1944-1943), ג'ק גריימס (1944) וברט בויאר (1945), ובוב הייסטינגס (1945–1953) כדמות הראשית של תוכנית הרדיו במהלך שנותיה של התוכנית ב-"NBC".
במדיות אחרות > בטלוויזיה

אנימציה
דמותו של ארצ'י אנדרוז הופיעה בתפקיד ראשי ב"המופע של ארצ'י", סדרת קריקטורות משנת 1968 שהופקה על ידי חברת ההפקות "Filmation". בנוסף, ארצ'י גם הופיע בסדרות ספין-אוף שונות שהופקו באותו פורמט בין השנים 1969–1977 שכללו בין היתר את הסדרות "Archie's TV Funnies" ו-"The U.S. of Archie", ואחרים. בכל אלו, דמותו דובבה על ידי דאלאס מק'קנון.
ארצ'י אנדרוז הופיע בסדרה "החברים של ארצ'י", עיבוד מחודש של ארצ'י והחבורה. בסדרה זו, ארצ'י תואר כטיפוס צעיר בחטיבת הביניים, ודובב על ידי ג'יי. מייקל רונצטי.
דמותו של ארצ' דובבה על ידי המדבב אנדרו ראנלס בסדרה "התעלומות המוזרות של ארצ'י", ובסרט המבוסס עליה "ארצ'י והאדם הקדמון". בסדרה זו, ארצ'י היה עיתונאי בעיתון המקומי של תיכון ריברדייל.
לייב-אקשן
ב-6 במאי 1990, רשת "NBC" שידרה את הסרט "ארצ'י: לריברדייל ושוב בחזרה", סרט טלוויזיה (ולאחר מכן עיבוד קומיקסי) המתרחש 15 שנה לאחר שארצ'י וחבריו סיימו את לימודיהם בתיכון ריברדייל. בסרט זה דמותו של ארצ'י גולמה על ידי כריסטופר ריץ'.
בדרמת הנעורים "ריברדייל", המשודרת ברשת The CW, דמותו של ארצ'י אנדרוז מגולמת על ידי השחקן קיי. ג'יי. אפא.
הערות שוליים

↑  Windolf, Jim (December 2006). "American Idol". Vanity Fair. Archived from the original on July 13, 2016. Retrieved January 12, 2017. "Since the [court] settlement, every Archie product has listed John Goldwater as 'creator.' The name Bob Montana falls under a separate credit line that defines him as the 'creator' of 'the original characters’ likenesses.'"
↑  Pep Comics #22 at the Grand Comics Database. Retrieved January 9, 2017.
↑  Offenberger, Rik (March 1, 2003). "Publisher Profile: Archie Comics". Borderline (19). Archived from the original on October 28, 2016. Retrieved January 9,2017 – via MightyCrusaders.net.
↑  "'Archie' TV pilot 'Riverdale' moves to CW". ew.com.
↑  Siegel, Lucas (November 5, 2015). "Riverdale Casting Breakdown Reveals Major Changes for Archie Andrews and Friends". ComicBook.com.
↑  Andreeva, Nellie (February 24, 2016). "'Riverdale' Finds Its Archie & Josie: KJ Apa To Topline CW Pilot". Deadline.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011051860105171  LCCN: nb2017015662  NKC: jo20221156095   WorldCat (עם LCCN): nb2017-015662 
דמותו של ארצ'י אנדרוז שאוירה על ידי האמנית פיונה סטאפלס והותאמה לנוער של המאה ה-21.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
העטיפה של חוברת "Pep Comics #67", בה מוצגים ארצ'י וחבריו.
דמותו של ארצ'י אנדרוז בגילומו של קיי. ג'יי. אפא.
לואי ג'ייקובס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  17 ביולי 1920 מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  1 ביולי 2006 (בגיל 85) ה' בתמוז ה'תשמ"ו לונדון, הממלכה המאוחדת 
 כינוי:  יהודה לייב בן צבי (שמו העברי)
 מקום קבורה:  בית העלמין וסטרן בצ'שנט
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  ישיבת מנצ'סטר ישיבת גייטסהד יוניברסיטי קולג' לונדון
 מקום פעילות:  בית כנסת ניו אסט אנד בלונדון המכללה היהודית של לונדון בית הכנסת החדש בלונדון מכללת לאו בק בלונדון
 תקופת הפעילות:  1944–2006 (כ־62 שנים)
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית   החל מ-1961 - יהדות קונסרבטיבית של בריטניה
 תחומי עיסוק:  רב, תאולוג, מרצה, מסאי
 רבותיו:  אליהו דסלר
 תלמידיו:  ג'ונתן ויטנברג
 בני דורו:  אברהם יהושע השל ישראל ברודי עמנואל יעקבוביץ'
 חיבוריו:  The Book of Jewish Belief We Have Reason To Believe Theology in the Responsa A tree of life : diversity, flexibility, and creativity in Jewish law
 בת זוג:  סופי (שולמית) לבית ליסגורסקי
 צאצאים:  אייבור, דייוויד, נעמי
 
 פרסים והוקרה:  מסדר האימפריה הבריטית בדרגת מפקד
 
לואי ג'ייקובס (באנגלית: Louis Jacobs,‏ 17 ביולי 1920 מנצ'סטר - 1 ביולי 2006 לונדון) היה רב, תאולוג ומסאי יהודי-אנגלי. ג'ייקובס ניסה לפשר בין ביקורת המקרא לשמירה על ההלכה, ובמחצית הראשונה של שנות ה-60 הוא סולק מק"ק כנסת ישראל, הארגון האורתודוקסי המרכזי בארצו, והוקע על ידו בגלל דבריו שפורשו ככפירה. הוא הקים ארגון משלו שנקרא היהדות המסורתית (קונסרבטיבית) של בריטניה. מבחינת השקפתו התאולוגית השתייך לאגף הרדיקלי ביותר בתנועה הקונסרבטיבית, שאינו מקבל כלל את האמונה ברצון אלוהי מוכתב בתורה.
רקע משפחתי ושנות הלימודים

סבו מצד האב היגר לאנגליה בשנות ה-60 של המאה ה-19 מהעיירה טלז בליטא. הוא התיישב בהתחלה בעיר קנטרברי. ג'ייקובס נולד בשנת 1920 וגדל במשפחה יהודית לא דתית במיוחד, בשכונה ענייה של העיר מנצ'סטר. אחרי לימודים בבית ספר תיכון ובישיבת מנצ'סטר, שבה הצטיין כ"עילוי", נשלח להשתלם בכולל בגייטסהד. אחד ממוריו שם היה הרב אליהו דסלר. ג'ייקובס קיבל את סמיכתו כרב אורתודוקסי מישיבת מנצ'סטר. בהתחלה פעל בשנים 1944–1947 לצידו של הרב ד"ר אליהו מונק בקהילת בית המדרש גולדרס גרין בלונדון, הידוע גם כבית הכנסת "מונק'ס" (Golders Green Beth Hamidrash, Munk's Synagogue). מאוחר יותר למד בחוג ללימודי יהדות של הקולג' האוניברסיטאי של לונדון, בו סיים עבודת דוקטורט PhD בנושא "חיי העסקים של יהודי בבל בשנים 200–500 לפני הספירה". הלימודים האקדמיים והחשפותו לשיטות המחקר המדעיות ולביקורת המקרא השפיעו עמוקות על השקפתו האינטלקטואלית, בלי לערער את הזדהותו העמוקה עם הדת היהודית.
הקריירה כרב וכמורה

בשנת 1948 התמנה ד"ר ג'ייקובס לרב של בית הכנסת המרכזי של מנצ'סטר ברחוב הייווד. בשנת 1954 עבר להיות הרב של בית הכנסת ניו וסט אנד בלונדון.
בשנת 1959 הוצעה לו משרה אקדמית בכירה בבית המדרש לרבנים של אמריקה JTS, המזוהה עם התנועה הקונסרבטיבית בניו יורק, אך הוא העדיף לבסוף להצטרף לסגל של המכללה היהודית ללימודים רבניים (Jews' College) של לונדון. הוא לימד בה תלמוד ודרשנות וכיהן כמורה רוחני של המוסד, שבראשו עמד אז עדיין הרב ד"ר יחזקאל (איזידור) אפשטיין.
בהתחלה, כפי שהתבטא ויליאם פרנקל, העורך לשעבר של העיתון ג'ואיש כרוניקל, ג'ייקובס נחשב לבן הטיפוחים של האורתודוקסיה היהודית באנגליה בזכות בקיאותו בתורה, רוחב הידע בתחומים רבים, יכולת הזיכרון וכושר הביטוי. רבים סברו שעתיד להיות הרב הראשי של אנגליה. בהמשך סטה ג'ייקובס מהגישה הקפדנית המקובלת במסורת של התאולוגיה היהודית שבה חונך בנעוריו. הוא השתדל למצוא סינתזה שתתאים את התאולוגיה האורתודוקסית היהודית לביקורת ההיסטורית המודרנית של המקרא, ובמיוחד לפשר בין האמונה היהודית האורתודוקסית ובין השערת התעודות של ולהאוזן ואחרים.
את רעיונותיו בנושא פרסם בשנת 1957 בספר "We Have Reason to Believe" (יש יסוד להאמין") המרכז את דיוניו בהרצאות השבועיות שהעביר בבית הכנסת ניו וסט אנד. עד אז השקפותיו עוררו רק בקורת מתונה ולא נדרשו לצנזורה.
We Have Reason to Believe

רוב ספרו של ד"ר ג'ייקובס דן בנושאים כמו טיעונים לקיום אלוהים, הסבל, הנסים, החיים שלאחר המוות ורעיון העם הנבחר מבלי לעורר בכך מחלוקת. לעומת זאת מחלוקות הופיעו סביב הפרקים 6, 7, ו-8: "התורה והביקורת המודרנית, סינתזה של השקפות מסורתיות וביקורתיות" ו"קשיים בנוגע לתנ"ך". בפרקים הנ"ל דן ג'יקובס ב"ביקורת המודרנית של המקרא, ובמיוחד בניתוח של התורה הידוע כ"השערת התעודות", לפיה הטקסטים שבה נגזרים ממקורות מרובים, והיא לא ניתנה למשה בשלמותה על ידי אלהים, כפי שמאמינה המסורת הרבנית האורתודוקסית, בין מעמד הר סיני ובין מותו של משה.
כפי שג'ייקובס העיר, אף שסוגיית האמונה בהתגלות האלהית היא יסוד הדת היהודית, לא קיים פירוש "רשמי" לדרך שבה אלהים דיבר אל האדם. הוא ציין שלפי רבנים מסוימים התורה ניתנה למשה לפרקים במשך הישיבה במדבר. בנוסף, הוא ציין כי שום עבודה של אפולוגטים יהודים, מוגבלת ככל שתהיה בהיקפה, אינה יכולה להתחמק מהבעיות שמציבה ביקורת נוסח המקרא לעמדה האורתודוקסית. ג'ייקובס טען כי אין שום סיבה העשויה למנוע מיהודי מאמין מלהסכים עם עקרון הביקורת הטקסטואלית של המקרא. הוא היה ער לעובדה שלדבר על פשרה בין השקפתו של הרמב"ם ובין השערת התעודות הוא מעשה לא רציני, משום שלא ניתן לפשר בין שתי תאוריות מנוגדות. אבל אין זה מונע את האפשרות למצוא "סינתזה" בין הידע הישן ובין הידע החדש.
ג'ייקובס הביא דוגמאות רבות מן התלמוד ומכתבי חכמים המצביעים על הסכמה לרעיון התערבות האל בענייני בני אדם, כאשר הוא מגלה את רצונו לא רק "בפני" בני האדם, אלא גם "דרכם". לדבריו, "אפילו הייתה השערת התעודות נכונה חלקית או אף בשלמותה, אין בשיתוף הפעולה של אלהים עם בריאותיו ביצירת ספר הספרים משום פיחות בכוחו: "אנחנו שומעים את קולו האותנטי של אלהים מדבר אלינו מתוך דפי המקרא והמסר שלו אינו ניזוק מכך שאנחנו שומעים את הקול באמצעות מדיום אנושי".
"פרשת ג'ייקובס"

כשאפשטיין פרש לגמלאות מתפקיד מנהל המכללה היהודית של לונדון, עמד ג'ייקובס לתפוס את מקומו. בשנת 1961 פנה אליו ועד הנאמנים של המכללה, אך הרב הראשי של בריטניה, ישראל ברודי, הטיל וטו על המינוי, בהשפעת חברי בית הדין הרבני של לונדון, ובעיקר הרב משה סוויפט, "בגלל ההשקפות הפומביות של ג'ייקובס" כפי שבאו לידי ביטוי בספר "יש יסוד להאמין". העיתון "ג'ואיש כרוניקל" פרסם את הפרשה שהגיעה גם לדפי העיתונות הלאומית, כולל ה"טיימס".
בעקבות הפרשה, התפטר ג'ייקובס, וכשביקש לשוב לתפקידו הרבני בבית הכנסת ניו וסט אנד (אנ'), נתקל שוב בהתנגדותו של הרב ברודי. כמה מחברי הקהילה עזבו את בית הכנסת ניו וסט אנד, כדי להקים את בית הכנסת "ניו לונדון".
בית הכנסת ניו לונדון

בשנת 1962 רכשה קהילת הפורשים את הבניין הישן של בית הכנסת ב-Abbey Road בסנט ג'ון'ס ווד (St. John's Wood) ובחרה בג'ייקובס לרב שלה. הוא החזיק בתפקיד עד שנת 2000 ושב אליו ב-2005. קהילה זאת היוותה במהלך השנים הבסיס לתנועה הקונסרבטיבית או ה"מסורתית" הקטנה בקרב יהדות בריטניה, הכוללת בימינו כמה קהילות. בעת שכיהן כרב של בית כנסת ניו לונדון, לימד ג'ייקובס תלמוד וזוהר במכללת לאו בק, מוסד חינוכי המכין את תלמידיו להסמכה כרבנים מסורתיים, רפורמים, וליברלים בבריטניה ואירופה. ג'ייקובס שימש יושב ראש הוועד האקדמי שלו במשך שנים אחדות.
מאז הקמת בית הכנסת ניו לונדון, ג'ייקובס והתנועה ליהדות "מסורתית" הבריטית קיבלו יחס עוין מצד המוסדות היהודים-אורתודוקסים במדינה. כאשר בשנת 2003 נישאה נכדתו בבית הכנסת בורנמות' המשתייך לק"ק כנסת ישראל האורתודוקסי, לא נקרא ג'ייקובס לעלות לתורה, כפי שהיה מקובל בנסיבות כאלה. הדבר גרר ביקורת, וכתגובה, השיבו הרב הראשי סר יונתן זקס ואב בית הדין הרבני של לונדון, הדיין חנוך ארנטרוי, שנוכח השקפותיו הכופרות של ג'ייקובס, הם האמינו כי לו היה מברך "ברוך אתה ה' אלוהינו... שנתן לנו תורת אמת" - ברכתו הייתה שקרית.
המשך פעילותו האקדמית

בעשורים שעברו אחרי הרחקתו מארגון המיינסטרים של היהדות האורתודוקסית האנגלית "יונייטד סינאגוג", הייתה לג'ייקובס עדנה בתחום כתיבת ספרי עיון וספרים פופולריים בנושאי יהדות. כתיבתו כוללת נגיעות בתחומי ידע רחבים כמו פילוסופיה של ימי הביניים, תאולוגיה, חקר התלמוד, השו"ת, הקבלה, המיסטיקה היהודית, והחסידות.
בשנת 1985 נקרא ג'ייקובס על ידי חסידי חב"ד כעד מומחה בתורות החסידות במשפט הספרים, בסוגיה אם מתנות שמקבל אדמו"ר הן רכושו הפרטי או שייכות לכל החסידות. (ג'ייקובס אכן התמחה בתורת חב"ד, ופרסם בשנת 1966 ספר על חייו ותורתו של ר' אהרן מסטרשלה, תלמידו הגדול של בעל התניא).
לימד כמרצה אורח באוניברסיטת לסטר ובבית הספר ללימודי דת של אוניברסיטת הרווארד.
בדצמבר 2005, בסקר של העיתון "ג'ואיש כרוניקל" בקרב מנוייו, שבו השתתפו אלפיים קוראים, נבחר גיי'קובס כ"יהודי הבריטי הגדול ביותר" ב-350 שנות ההיסטוריה של יהדות אנגליה. תגובתו של ג'ייקובס הייתה כי "זהו כבוד גדול בשבילו, אבל הוא מרגיש די מטופש".
זמן קצר לפני מותו בשנת 2006 תרם את אוסף הספרים שלו לספריית לאופולד מולר שבמרכז אוקספורד ללימודים עבריים ויהודים.
נפטר בלונדון שבועיים לפני שמלאו לו 86 שנה.
מבחר מספריו

Jewish Prayer
We Have Reason to Believe (1957, מהדורות מעודכנות - 1961, 1965)
Principles of the Jewish faith : an analytical study 1964 בחיבור זה, שנים ספורות לאחר שערוריית סילוקו מהנהגת ה־Jews College ומהתמודדות על משרת הרב הראשי של בריטניה, ביקש ג'ייקובס להסביר, בין השאר, מדוע כבר לא יוכל לראות עצמו כאורתודוקס, בשל אי הסכמתו עם כמה מניסוחיו הדוגמטיים של הרמב"ם ב-י"ג עיקרי אמונה.
Jewish Values
Jewish Thought Today (Chain of Tradition Series, Vol. 3)
Studies in Talmudic Logic (and Methodology) (1961)
A Jewish Theology
Jewish Ethics, Philosophy and Mysticism
The Book of Jewish Belief
God Torah Israel
Beyond Reasonable Doubt
Ask the Rabbi
What does Judaism say about ...? (The New York Times Library of Jewish knowledge)
The Jewish Religion: A Companion, (1995), Oxford University Press, ISBN 0-19-826463-1
Helping with Inquiries - ספר אוטוביוגרפי
תודעה לאומית יהודית בחברה האנגלית-יהודית: ניתוח, ירושלים תשמ"ג.
לקריאה נוספת

לוי יצחק רבינוביץ, ג'יקובז, לואי, בתוך האנציקלופדיה העברית, כרך מילואים - ב, עמ' 351 - 352, תשמ"ג
קטע מספרו Beyond Reasonable Doubt (אנגלית), בעניין מחויבותו לתורה שאינה מן השמים
הערות שוליים

↑  Elliot N. Dorff, Conservative Judaism: Our Ancestors to Our Descendants, United Synagogue of Conservative Judaism, 1979. עמ' 104-105
↑
1 2 3  Jonathan Sarna 2006
↑  The JC Profile: Dayan Chanoch Ehrentreu באתר ג'ואיש כרוניקל (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263362305171  PLWABN: 9810705682605606  BIBSYS: 90413959  BnF: cb11908397t (data)  CiNii: DA06651690  GND: 118906968  ICCU: TO0V054042  ISNI: 0000 0001 1084 028X  LCCN: n50027978  NKC: zmp2016925663  NLA: 35240282  NTA: 069421870  RERO: 02-A003416197  SNAC: w6pp6qwj  SUDOC: 026932830  VIAF: 112619508   WorldCat (עם VIAF): 112619508 
קברו של הרב לואי ג'ייקובס
פרושיים

| פְּרוּשִׁיִּים |
| --- | --- |
 6 מינים של פרושיים
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
אינפרא־סדרה:: דרוראים
משפחה:: פרושיים
שם מדעי
 fringillidae ‏ויגורס, 1825

פרוש קסיני (Haemorhous cassinii)
אופוניה צהובת-מצח (Euphonia hirundinacea)
Leucosticte arctoa
פרוש הבית (Haemorhous mexicanus)
פְּרוּשִׁיִּים (שם מדעי: Fringillidae), משפחה מרובת מינים בסדרת ציפורי השיר, שתזונתה מורכבת בעיקר מזרעים ותפוצתה העיקרית בחצי הכדור הצפוני.
ישנן 4 תת-משפחות במשפחה:
חוחיות (Carduelinae)
שבט קרדינליים (Cardinalini)
שבט טנגריים (Thraupini)
פרושי הוואי (Drepanidinae)
פרושים (Fringillinae) - בה יש סוג יחיד פרוש
אאופוניים (Euphoniinae)