המלאכים הטובים של טבענו
הערות שוליים

↑  נועה לימונה, החוקר העולמי חושב שהעולם שלנו הופך רגוע מרגע לרגע, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2011 (ריאיון עם פינקר על הספר).
↑  הביטוי בהקשרו מופיע במילים האחרונות במשפט האחרון בנאום:
The mystic chords of memory, stretching from every battlefield and patriot grave to every living heart and hearthstone all over this broad land, will yet swell the chorus of the Union, when again touched, as surely they will be, by the better angels of our nature (הנאום המלא באנגלית).
↑  בסונטה מס' 144 של ויליאם שייקספיר "Two loves I have"(אנ') מ-1599 הוא מציג את נפשו כעימות בין שתי אהבות: "מלאכי הטוב", המפותה על ידי אישה בדמות מלאך מרושע. ראו תרגומה לעברית של זיוה שמיר.
↑  Mummendey, H. D. (1978). Modeling instrumental agression in adults in a laboratory setting. Psychological research, 40(2), 189-193.. Psychological Research, 40(2), 189-193.
↑  Gottschall, J. A. (2000). The rape of Troy: A neo-Darwinian perspective on conflict in the “Iliad”. State University of New York at Binghamton
↑  ויקרא כד, י"ט, דברים כה, י"ב.
↑  Davies, P., Lee, L., Fox, A., & Fox, E. 2004. Could nursery rhymes cause violent behavior? A comparison with television viewing. Archives of Diseases of Childhood, 89, 1103–5.
↑  המונח "פראים" או באנגלית savages נפוץ בתרבות המערבית הפופולרית לתיאור בני חברות שבטיות ילידיות בלי קשר להתנהגותם, ורק לאחרונה ממעטים להשתמש בו בשל תקינות פוליטית.
↑  בחברה עם קא"ש של יותר מ-1000 הסיכויים של אדם למות מוות אלים במהלך חייו גבוהים מ-50%.
↑  נתונים שריכז פינקר בעיקר מתוך ספריהם של לורנס קילי ועזר גת:
Gat, A. 2006. War in human civilization. New York: Oxford University Press.
Keeley, L. H. 1996. War before civilization: The myth of the peaceful savage. New York: Oxford University Press.
↑  ייצוג גרפי של הנתונים מוצג באתר Our World in Data של מקס רוזר.
↑  Eisner, M. (2003). Long-term historical trends in violent crime. Crime and Justice, 30, 83-142.
↑  בדוגמה טיפוסית מתוך מסמכי משפט רצח בלונדון משנת 1278 מופיע התיאור הבא:
"סימונט ספינלי, אשתו אגנס וג'פרי ברמן היו יחד בביתו של ג'פרי כשפרץ ריב ביניהם; סימונט עזב את הבית וחזר מאוחר יותר באותו יום עם משרתו ריצ'רד ראסל לביתו של גודפרי לה גורגר, שם מצא את ג'פרי; ריב פרץ ובו ריצ'רד וסימונט הרגו את ג'פרי"
מצוטט מתוך מאמר סקירה מקיף:
Manuel Eisner 2003, Long-term historical trends in violent crime. Crime and Justice, 30, 83-142.
↑  גרפים ומקורות, חלקם מתוך הספר, מוצגים בדף ההיסטוריה של שיעורי הרצח באתר של מקס רוזר Our World in Data
↑  Black, D. (1983). Crime as social control. American sociological review, 34-45.
↑  פינקר ער למסר הפציפיסטי של שנות ה-60 ומדגים את האמביוולנטיות שלו בציטוט בראש הסעיף מתוך השיר Revolution משנת 1968 של הביטלס. במילות השיר הרשמיות מופיע המשפט:
"When you talk about destruction, don’t you know that you can count me out"
אך בביצוע נפוץ של השיר נשמע ג'ון לנון כשהוא מוסיף מייד לאחר מכן "in". לעדות לנון עצמו בראיון מאוחר יותר, היו לו שתי גרסאות הפוכות של משפט זה, שהוא לא הצליח להחליט ביניהן. http://www.beatlesebooks.com/revolution-1
↑  בהערכות מספריות אלו מסתמך פינקר בעיקר על ההיסטוריון האמריקאי רודולף ראמל, שהקדיש את הקריירה שלו לחקר סוגים שונים של רצח עם.
↑  בתעוד זה מסתמך פינקר על ההיסטוריון נורמן דייוויס.
↑  בפרטים אלו ורבים אחרים מסתמך פינקר על ספרו של מדען המדינה האמריקאי ג'יימס פיין:
Payne, James L. A history of force: Exploring the worldwide movement against habits of coercion, bloodshed, and mayhem. Lytton Publishing Co, 2003.
↑  עד יציאת הספר לאור בשנת 2011. באוקטובר 2018 הייתה וושינגטון למדינה ה-20 בארצות הברית שמבטלת את עונש המוות.
Terry Moran, Washington State Supreme Court declares death penalty unconstitutional: Analysis, ABC News, Oct 11, 2018
↑  גם במספרים אלו מסתמך פינקר על רודולף ראמל בספרו משנת 1994:
Rummel, Rudolph J. "Death by government: genocide and mass murder since 1900. New Brunswick, NJ, and London." (1994)..
↑  האמרה הלטינית Veni, vidi, vici מתורגמת בדרך-כלל מילולית "באתי, ראיתי, ניצחתי" אך פינקר מתרגם "כבשתי", בהתאמה להקשר ההיסטורי של מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר.
↑  קאנט השתמש במונח "רפובליקני" משום שאת המונח "דמוקרטיה" פירש באופן שלילי כ"שלטון האספסוף".
↑  מינוח מתורת המשחקים, העשירה בדוגמאות שבהן הפתרון הטוב ביותר לכלל הסוכנים הרציונלים מושג על ידי תקשורת הדדית במשחק שאיננו "סכום אפס".
↑  ברשימה זו מתבסס פינקר על ספרו של הספרן האמריקאי מתיו וייט, המתאר את עצמו כ"זוועתולוג":

White, Matthew. The great big book of horrible things: The definitive chronicle of history's 100 worst atrocities. New York: WW Norton, 2012. 

האומדנים ניתנים גם באתר האינטרנט של וייט,
והומחשו באופן גרפי באתר הניו יורק טיימס.

כמה ממבקריו של פינקר חלקו על אומדני חללים אלו, ובעיקר על האומדן של חללי מרד אן לושאן בסין של המאה השמינית. בספר מציג פינקר אומדן המבוסס על מפקדי האוכלוסין הסינים לפני המרד ואחריו, שמהם ניתן להסיק 36 מיליון חללים, כשני שלישים מאוכלוסיית סין, אשר בהתחשב בגודל אוכלוסיית העולם במאה השמינית שקולים נגד 429 מיליונים במחצית הראשונה של המאה ה-20, פי כמה וכמה מ-55 מיליוני החללים של מלחמת העולם השנייה. פינקר עצמו מציין בספר שאומדן זה שנוי במחלוקת, ובאתר האינטרנט שלו משתמש וייט באומדן זהיר בהרבה של 13 מיליונים, שיחסית לאוכלוסיית העולם במאה השמינית עדיין גדולים מקורבנות מלחמת העולם השנייה.
↑  למעשה, סך כל ההרוגים במלחמות ובמעשי רצח באנליזה של ריצ'רדסון הסתכמו ב-1.6% בלבד ממקרי המוות באוכלוסיית העולם, הרבה פחות מן המתים ממחלות באותה תקופה. יחס זה נכון גם כיום, למשל על פי דו"ח ארגון הבריאות העולמי רק 0.3% ממקרי המוות בעולם בשנת 2004 היו ממלחמות, 1% ממעשי רצח, ולעומת זאת 6% מדלקות וזיהומים של הריאה, 12% מגידולים ממאירים, 19% ממחלות זיהומיות, ו-29% ממחלות של מערכת הדם. אחוזים אלו מעניקים פרספקטיבה לחשיבות המאבקים נגד אלימות ונגד מחלות.
↑  ראו גרף באתר Our World in Data. במקור מתוך:
Levy, Jack S., and William R. Thompson. The arc of war: origins, escalation, and transformation. University of Chicago Press, 2011.
↑  המספר של מלחמות כאלו גדול משמעותית ממלחמות בין מעצמות משני הצדדים, ולכן מאפשר ניתוח סטטיסטי מפורט יותר.
↑  במקור מתוך ספרו של דה טוקוויל "הדמוקרטיה באמריקה". דוגמה זו ושאר דוגמאות לתמיכה של אנשי רוח במלחמה מביא פינקר על פי ציטוטים מספרו של ג'ון מולר:
Mueller, John. War and Ideas: Selected Essays. Routledge, 2013.
1 2  ציטוט על פי ספרו של ג'ון מולר War and Ideas
↑  ציטוט על פי ספרו של ג'ון מולר War and Ideas. ציטוט זה יוחס להגל על ידי הפילוסוף וההיסטוריון הגרמני קונו פישר בספרו משנת 1901.
↑  מתוך מאמר "מחשבות על המלחמה" שכתב מאן שלושה חודשים לאחר כניסת גרמניה למלחמת העולם הראשונה, ומציג אותה כהכרח מוסרי.
↑  מצוטט על פי ספרו של דייוויד בל:
 The First Total War: Napoleon's Europe and the Birth of Warfare as We Know it
ואלרי היה בן 20 כשכתב זאת, ובל מציין שהוא ביטא רגש נפוץ בין אינטלקטואלים צרפתים בני-זמנו.
↑  מילים אלו שם דויל בפי גיבורו שרלוק הולמס בסיפור "הקידה האחרונה". בסיפור מדבר הולמס בשנת 1914, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה. הסיפור עצמו פורסם על ידי דויל בשנת 1917 כתמיכה במאמץ המלחמה הבריטי.
↑  הגדרת פינקר למדינות מפותחות בסעיף זה: בין 44 המדינות עם התל"ג לנפש הגבוה ביותר.
↑  ב-1949 כבשה סין את טיבט, אך טיבט לא הייתה חברה באו"ם ומעמדה הריבוני לא זכה להכרה בינלאומית. ב-1990 כבשה עיראק את כווית, אך קואליציית מדינות בראשות ארצות הברית שחררה את כווית במלחמת המפרץ.
↑  מתוך ספרו של ג'ון קיגן "תולדות הלחימה", עמ' 66 בתרגום העברי.
↑  מתוך ספרו של גת:
Gat, Azar. War in human civilization. Oxford University Press, 2006.
↑  על-פי ניתוח של מדען המדינה מארק זאכר ב-2001. שינוי גבולות אלים נוסף שאירע מאז הוא סיפוח חצי האי קרים על ידי רוסיה, אם כי ניתן לטעון שהוא התבצע בעיקר על ידי אזרחים אוקראינים פרו-רוסיים ולא בפלישה מבחוץ
↑  פינקר מדגים זאת בברית המועצות שחיזקה את שליטתה במזרח אירופה עוד לפני 1949, בתקופה שארצות הברית הייתה היחידה שהחזיקה בפצצות גרעיניות; בסוריה ובמצרים שתקפו את ישראל במלחמת יום הכיפורים; ובארגנטינה שתקפה את איי פוקלנד ללא חשש מהפעלת נשק גרעיני בריטי.
↑  גם בכנסת דנו בסוגיה זו:
 "האם דמוקרטיות נלחמות זו בזו?", הכנסת — מרכז מחקר ומידע, 31 במרס 2005.
↑  פינקר מעיר שאם מביאים בחשבון אך ורק דמוקרטיות מובהקות לאחר מלחמת העולם השנייה, הסבר פשוט וציני יותר הוא שארצות הברית ובעלות בריתה במלחמה הקרה לא נלחמו זו בזו.
1 2 3  Russett, B., & Oneal, J. 2001. Triangulating peace: Democracy, interdependence, and international organizations. New York: Norton.
↑  במחקר זה נבדקו לא רק מלחמות אלא גם איומים וסנקציות, על מנת להגדיל את גודל המדגם והעוצמה הסטטיסטית של הניתוח.
↑  טענה זו הוצגה ספק ברצינות במאמר משנת 1996 בניו-יורק טיימס. פינקר מזכיר יוצא-מן-הכלל אחד – הפצצות נאט"ו ביוגוסלביה ב-1999.
↑  למשל הבריטים במלחמות האופיום נגד סין, ובאופן כללי רבות מן המדינות הקולוניאליות במאות ה-16 עד ה-19.
↑  ראו גרף לקא"ש כתוצאה ממלחמות מסוגים שונים בשנים 1946 עד 2020, באתר Our World in Data.
↑  לדוגמה, מוערך שבמלחמת קוריאה בשנות ה-50, כ-4.5% מן האוכלוסייה מתו כל שנה ברעב ובמחלות, בעוד שבמלחמת האזרחים בסודאן בראשית המאה ה-21 מתו 1% לשנה אפילו לפי ההערכות הפסימיות ביותר. Human Security Report Project, 2009, p. 27.
↑  ראו גרף השוואה בין שיעור האבדות מטרור ומסיבות מוות אחרות בראשית המאה ה-21, באתר Our World in Data.
↑  בטענה זו מסתמך פינקר על מחקריהם של מקס אברהמס ואודרי קרונין, למשל:
 Max Abrahams (2006), Why Terrorism Does Not Work. International Security, Vol. 30, No. 2, pp.42-78.

Cronin, Audrey Kurth. How terrorism ends: Understanding the decline and demise of terrorist campaigns. Princeton University Press, 2009.
↑  הספר יצא לפני עלייתה של המדינה האסלאמית, אך גם היא נכשלה לבסוף בהשתלטות על עיראק וסוריה.
↑  בנתונים אלו מסתמך פינקר על ה-Global Terrorism Database באוניברסיטת מרילנד מחולקים לאוכלוסיית העולם בשנים אלו. הוא מציין שאמינות הנתונים בעייתית ואין נתונים אמינים לפני 1970.
↑  הספר יצא לאור בשנת 2011 בתקופת התבטאויותיו הלוחמניות של נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד והדיון בישראל ובארצות הברית על הפעולה הנדרשת למנוע יכולת גרעינית מאיראן. על רקע זה ציטט פינקר בספר מאמר מערכת בוושינגטון טיימס משנת 2009 אשר קבע שמלחמה גרעינית עם איראן היא בלתי-נמנעת והתרחשותה היא רק שאלה של זמן. תשע שנים לאחר מכן מלחמה כזו עדיין לא התממשה.
↑  בנתונים אלו מסתמך פינקר על
Twenge, J. M. (1997). Attitudes toward women, 1970–1995. Psychology of Women Quarterly, 21(1), 35-51.
↑  שיעור מעשי האונס קשה בהרבה לאומדן משיעור מעשי הרצח, משום שאנשים שונים מגדירים אונס באופן שונה, ומשום שחלק ניכר מן המעשים אינם מדווחים. פינקר משתמש במה שלדעותו הוא האומדן האמין ביותר, על פי נתונים של
 The U.S. Bureau of Justice Statistics’ National Crime Victimization Survey. 
השיעור בשנת 1973 היה כ-250 מקרים בשנה לכל 100,000 נפש, ובשנת 2008 כ-50 מקרים בשנה לכל 100,000 נפש. מספרים מוחלטים אלו תלויים מאוד בהגדרת "אונס", אבל שיעור הירידה אמין כל עוד משתמשים באותה הגדרה בכל השנים.
↑  פינקר מסתמך בעיקר על ספרו של מילנר:
Milner, Larry Stephen. Hardness of heart/hardness of life: The stain of human infanticide. University Press of America, 2000.
↑  זוהי צורת התנהגות טיפוסית למעשי לינץ', פוגרומים והתעללות קבוצתית. פינקר מביא דוגמה מפורסמת מן השוטרים שהכו את רודני קינג, אירוע שהצית את מהומות לוס אנג'לס (1992).
↑  בדוגמאות שמזכיר פינקר, מלחמות העולם הן תוצאת האמונה של גרמנים רבים במחצית הראשונה של המאה ה-20 שגרמניה נושלה ברמייה ממעמד המעצמה החזקה בעולם:
Chirot, D. 1994. Modern tyrants. Princeton, N.J.: Princeton University Press, Chapter 12.
וכן תחושות ההשפלה של מוסלמים קיצוניים עקב הפער שבין המציאות לבין האידאולוגיה של השלטת דת האסלאם על העולם:
Fattah, K., & Fierke, K. M. 2009. A clash of emotions: The politics of humiliation and political violence in the Middle East. European Journal of International Relations, 15, 67–93.
↑  Dodds, G. G. 2003. Political apologies: Chronological list.
↑  Lloyd Demause, 2202 מצטט עדות מהשואה שמובאת אצל Theweleit, 1978: "מפקד המחנה, איש SS, עמד בסמוך לעמוד ההלקאה לאורך ההצלפה... פניו הסמיקו בהתרגשות, ידיו היו טמונות עמוק בכיסיו, והיה גלוי וברור שהוא מאונן ... למעלה מ-30 פעמים אני עצמי ראיתי מפקדי SS מאוננים בעת הצלפות.". מחקרים נוספים בנושא עונג מיני סאדיסטי הם Martyrologies: Gallonio 1903/2004. Puppi, 1990. Schechter: Women in peril in macabre entertainment, 2005
↑  יובל נוח הררי, קיצור תולדות האנושות
↑  שמות המודלים וחלוקתם שונים במקצת אצל חוקרים שונים, ופינקר מספק "מילון" בסיסי לתרגום בין הטקסונומיות.
↑  פינקר מסתמך על נתונים של ג'יימס פלין עצמו, לפיהם מנת המשכל הממוצעת בארצות הברית השתפרה בלמעלה מ-15 נקודות (סטיית תקן אחת) מאז שנות ה-40. מבין מרכיבי שיפור זה, ידע כללי, אוצר מילים ויכולת אריתמטית השתפרו בפחות מ-5 נקודות, אך מבחנים שונים לחשיבה מופשטת דוגמת Raven's Progressive Matrices השתפרו בכ-25 נקודות.
Flynn, J. R. 2007. What is intelligence? Cambridge, U.K.: Cambridge University Press
ראו גם גרפים של אפקט פלין במדינות שונות ובמבחנים שונים באתר Our World in Data של מקס רוזר.
↑  בביטוי "מסחר עדין" (צרפתית: doux commerce, אנגלית: gentle commerce) השתמשו כמה מהוגי עידן הנאורות, ביניהם מונטסקייה, קאנט, וולטר ודידרו, לייצוג הרעיון שסחר בינלאומי יכול להפחית מלחמות בין מדינות.
↑  ראו גם מאמר של פינקר שלא פורסם:
Pinker, Steven (2017) "Has the Decline of Violence Reversed since The Better Angels of Our Nature was Written?." Unpublished Paper.
↑  יוצאת-מן-הכלל היא מלחמת נגורנו קרבאך השנייה בין ארמניה לאזרבייג'ן, בה נהרגו כ-7,000 משני הצדדים, והכוח שהכריע את המערכה הורכב מכלי-טיס בלתי-מאוישים.
↑  במרץ 2022 דן פינקר בשאלה אם מלחמת רוסיה-אוקראינה היא סופו של השלום הארוך:
Is Russia's war with Ukraine the end of the Long Peace? Globe Opinion, March 2
↑  Håvard Strand & Gudrun Østby, Fewer Lives Being Lost in Conflicts, PRIO Blog June 25, 2018
↑  Pettersson, T., & Eck, K. (2018). Organized violence, 1989–2017. Journal of Peace Research, 0022343318784101.
↑  Pettersson, T., Högbladh, S., & Öberg, M. (2019). Organized violence, 1989–2018 and peace agreements. Journal of Peace Research, 0022343319856046.
↑  Pettersson, T., & Öberg, M. (2020). Organized violence, 1989–2019. Journal of peace research, 57(4), 597-613.
↑  Pettersson, T., et al. (2021). Organized violence 1989–2020, with a special emphasis on Syria. Journal of Peace Research, 00223433211026126.
↑  על-פי דו"ח משנת 2017באתר המכון לחקר השלום באוסלו, ראו בייחוד איור 3 לקא"ש מאז סיום מלחמת העולם השנייה ומעודכן עד שנת 2016.
↑  לחלוקת הרוגים מהתקפות טרור על-פי מדינות ראו גרף אינטראקטיבי באתר Our World in Data. הנתונים בגרף על פי Global Terrorism Database מעודכנים עד 2016. שימו לב שניתן להוסיף או להוריד מדינות מן הגרף. הגרף אינו מתחשב באוכלוסיית העולם שהוכפלה לערך בתקופה זו.
↑  נתונים לפי Global Health Data Exchange, מוצגים בגרף באתר Our World in Data.
↑  מקבץ מדינות לדוגמה. כל המספרים משנת 2011 ועד 2019, השנה העדכנית ביותר לה מוצגים נתונים ב-lobal Health Data Exchange. הנתונים מוצגים בגרף באתר Our World in Data, וכן ניתן לבחור מדינות שונות להצגה בגרף, ולהוריד קובץ גיליון אלקטרוני עם הנתונים.
↑  "100 Notable Books of 2011". New York Times. November 21, 2011. Retrieved March 19, 2015.
↑  Gates, Bill (June 18, 2012). "The Better Angels of Our Nature: Why Violence Has Declined". The Gates Notes. Archived from the original on January 22, 2014. Retrieved March 18, 2015.
↑  Singer, Peter (October 6, 2011). "Is Violence History?". New York Times. Retrieved March 18, 2015.
↑  John Gray: Steven Pinker is wrong about violence and war. The Guardian, 13 March 2015.
↑  Kolbert, Elizabeth (October 3, 2011). Peace In Our Time: Steven Pinker's History of Violence in Decline. The New Yorker. Retrieved March 19, 2015.
↑  Taleb, N. N. (2016). The “long peace” is a statistical illusion. Интернетресурс: http://www. fooledbyrandomness.com/pinker.
↑  Cirillo, P., & Taleb, N. N. (2015). What are the chances of a third world war.
↑  Pinker, S. (2012). Fooled by Belligerence: Comments on Nassim Taleb’s “The Long Peace is a Statistical Illusion”.
↑  Falk, D., & Hildebolt, C. (2017). Annual war deaths in small-scale versus state societies scale with population size rather than violence. Current Anthropology, 58(6), 805-813.
↑  Oka, R. C., Kissel, M., Golitko, M., Sheridan, S. G., Kim, N. C., & Fuentes, A. (2017). Population is the main driver of war group size and conflict casualties. Proceedings of the National Academy of Sciences, 114(52), E11101-E11110.
↑  ראו איור S2 בנספח המקוון של המאמר:
Oka, R. C., Kissel, M., Golitko, M., Sheridan, S. G., Kim, N. C., & Fuentes, A. (2017). Population is the main driver of war group size and conflict casualties. Proceedings of the National Academy of Sciences, Supporting Information.
↑  Dwyer, Philip, and Mark Micale, eds. The Darker Angels of Our Nature: Refuting the Pinker Theory of History & Violence. Bloomsbury Publishing, 2021.
↑  למשל, בנאומו בגרמניה ב-25 באפריל 2016:
 Obama: We’re living in ‘most peaceful’ era in human history, By Jessica Chasmar - The Washington Times - April 26, 2016
↑  העיתונאי האמריקאי דילן מתיוס(אנ') ציטט את אובמה כי האנושות צועדת לקראת "פחות אלימות, יותר סובלנות..", והמשיך בהסבר כיצד אופטימיות זו מוצדקת על ידי ספרו של פינקר ומסבירה את מדיניות החוץ של ממשל אובמה:
Dylan Matthews, How Obama's optimism about the world explains his foreign policy, Vox, Feb 10, 2015.
לעומתו מתח ההיסטוריון ניל פרגוסון ביקורת על מדיניות החוץ של אובמה בכתב העת The Atlantic, אך אף הוא הסביר ש"הוא [אובמה] מאמין (על-פי הקולגה שלי מהרוורד סטיב פינקר) שהאנושות הופכת פחות אלימה, יותר סובלנית...":
Niall Ferguson, Barack Obama’s Revolution in Foreign Policy, The Atlantic, Mar13, 2016.
↑  יובל נח הררי, לאן נעלמו המלחמות?, באתר הארץ, 13 ביולי 2012
↑  יובל נח הררי, ההיסטוריה של המחר, עמ' 21.
כמו כן, בריאיון להגרדיאן נשאל הררי ישירות על כך וענה "אני נוטה להסכים עם פינקר. אנו חיים בתקופה השלווה ביותר בהיסטוריה...":
Andrew Anthony, Yuval Noah Harari: ‘Homo sapiens as we know them will disappear in a century or so’. The Guardian, 19 Mar, 2017.
↑  John Lewis Gaddis, The Long Peace: Inquiries into the History of the Cold War. New York, NY: Oxford University Press. 1987. ISBN 978-0195043365
↑  Goldstein, J. S. (2011). Winning the war on war: The surprising decline in armed conflict worldwide. New York: Dutton.
1 2  Human Security Report Project. (2013). Human security report 2013: the decline in global violence: evidence, explanation, and contestation. Human Security Report Project, Simon Fraser University.
↑  Mueller, John. Retreat from doomsday: The Obsolescence of Major War. Basic Books, 1990.
↑  חיפוש גוגל סקולר על 2011 the better angels of our nature
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
פינקר משתמש בתמונות כגון זו (מקורה בספר פופולרי מסוף המאה ה-15) על מנת להמחיש את שפע האלימות בימי הביניים. למטה, איכר מבקע בטן של סוס, בעוד חזיר מרחרח את אחוריו החשופים. משמאל, איש ואשה נתונים בסד. למעלה, אדם מובל לגרדום, ממנו כבר תלויה גופת אדם. למעלה משמאל, גופת אדם שנשבר על גלגל עינויים נאכלת על ידי עורבים.
"אצי איש הקרח", מומיה טבעית שהשתמרה כחמשת אלפי שנים בקרח של הרי האלפים. אצי נהרג מראש חץ שנמצא בגבו, וכן התגלו על כלי-נשקו וגופו כתמי דם מארבעה אנשים נוספים.
רישום מראשית המאה ה-19 מראה אנשים ברחוב צופים במופע תיאטרון בובות עממי מסוגת פאנץ' וג'ודי. בהצגה טיפוסית "רוצח" פאנץ' מספר דמויות אחרות, ובכלל זה את אשתו ג'ודי ואת תינוקם המשותף.
"דו-קרב של כבוד" כאיור לרומן "יבגני אונייגין" מן המאה ה-19. מחבר הרומן אלכסנדר פושקין נהרג לאחר מכן במציאות בדו-קרב כזה.
סמל מדינת מסצ'וסטס מובא על ידי פינקר כדוגמה לעיצוב מיליטריסטי שלא היה מתקבל במאה ה-21. הסמל מראה יד קטועה מניפה חרב ואינדיאני חמוש בקשת וחץ, עם מוטו המכריז בלטינית "עם החרב אנו מבקשים שלום, אך תחת חופש".
כריכת הספר לווייתן מתארת את הריבון כענק המורכב מהמון גופי אנשים שהסכימו לכונן ביניהם ברית. הריבון מחזיק את החרב, המסמלת את האלימות, ואת השרביט, המסמל את הכנסייה.
צייד חמוש בקשת ובחצים משבט היאנוממי ביער האמזונאס. מלחמות ורצח נפוצים בין היאנוממי, ומחקרים אנתרופולוגים מצאו ש-20% עד 40% מן הגברים נהרגים כתוצאה מאלימות.
גרף מספרו של לורנס קילי "מלחמה לפני הציוויליזציה" מראה את אחוזי הגברים הנהרגים במלחמה בשמונה חברות שבטיות בהשוואה לאירופה וארצות הברית במאה ה-20 (עמודה תחתונה).
מספר הנרצחים ל-100,000 נפש באוכלוסייה בשנה (קא"ש) בעיר סטוקהולם, מראשית המאה ה-15 ועד סוף המאה ה-20, מראה ירידה ביותר מסדר גודל אשר טיפוסית לערים באירופה במאות השנים האחרונות.
איור מתוך ספר מסוף המאה ה-15 מתאר בזיזת עיירה ורצח תושביה. פרט מתוך איור זה מוצג בספרו של פינקר.
סצנה מתוך האופרה רומיאו ויוליה מתארת קרב רחוב בין בתי אצולה. בסצנה מקבילה בגרסה מודרנית למחזה, סיפור הפרברים, הצדדים היריבים הם כנופיות נוער מן המעמד הנמוך.
פרשנים וחוקרי מקרא מחשיבים את סיפור עקדת יצחק כאמירה נגד קורבן אדם. ציור העקדה המפורסם מאת רמברנדט נבחר לעטר את כריכת המהדורה האנגלית של הספר.
סוגי עינויים, הוצאות להורג ועונשי הטלת מומים, חיתוך עץ מתוך ספר חוק שיצא באאוגסבורג בשנת 1510.
חיתוך עץ על כריכת הספר "על פשעים ועל עונשים" משנת 1766, מציג את דמות הצדק דוחה בגועל ראשי פושעים כרותים.
תצלום גבו המצולק מהצלפות שוט של עבד נמלט, שהופץ על ידי התנועה לביטול העבדות בארצות-הברית החל משנת 1863, היה אחד השימושים הראשונים במדיום הצילום לעורר דעת קהל.
מספר הספרים שיצאו לאור בשפה האנגלית, בכל עשור מסוף המאה ה-15 ועד סוף המאה ה-18.
ציור מתאר את האנרכיסט גברילו פרינציפ מתנקש ביורש העצר האוסטרו-הונגרי וברעייתו ב-28 ביוני 1914. פינקר מייחס חשיבות רבה יותר לאקראיות מאשר היסטוריונים רבים: לתפיסתו, אילו היה פרינציפ מחטיא את המטרה ייתכן שמלחמת העולם הראשונה לא הייתה פורצת, חוזה ורסאי לא היה נחתם ואולי הייתה נמנעת אף מלחמת העולם השנייה.
אחוז הזמן שבו מעצמות נלחמו זו נגד זו, במהלך 500 השנים האחרונות. גרף מתוך אתר The World in Data.
מסוק נצ"ל אמריקאי מרחף מעל צוללת פוקסטרוט סובייטית בעת משבר הטילים בקובה. פינקר מנתח את המשבר כדוגמה לסכסוך שבו המנהיגים משני הצדדים, ג'ון קנדי וניקיטה חרושצ'וב, שיתפו פעולה ומחלו על כבודם כדי למנוע מלחמה.
חיילים אמריקאים מצעידים אזרחים גרמנים בחבל הסודטים על פני גופות נשים יהודיות שנרצחו על ידי האס אס בצעדת מוות, מאי 1945.
אמצעים נגד טרור עלולים לגרום ליותר אבדות מאלו שהם מונעים. פינקר מצטט חישוב לפיו במהלך השנה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר נהרגו כ-1,500 אמריקנים בתאונות דרכים משום שבחרו לנסוע במכונית ליעדים מרוחקים במקום לטוס אליהם, היינו פי שישה לערך ממספר הנוסעים ההרוגים בטיסות שנחטפו בפיגוע עצמו. הסיכון המחושב למוות בטיסה מבוסטון ללוס אנג'לס שווה בערך לסיכון למוות בנסיעה של 20 ק"מ במכונית.
בתחילת המאה ה-20 עדיין היו מעשי לינץ' באפרו-אמריקנים נפוצים בארצות הברית. הרוצחים הצטלמו עם קורבנותיהם והפיצו תמונה זו כגלויה.
מחצית שמאלית של מוח אדם, עם האונה המצחית מסומנת באדום, וגליל אפור מציין את המקום שבו חלף מוט ברזל דרך מוחו של פיניאס גייג', כשהוא פוגע בקליפת המוח הארובתית-מצחית וכתוצאה מכך ביכולת לבלום דחפים אלימים.
ניסוי מילגרם: החוקר (ח) משכנע את הנבדק (נ) לתת שוקים חשמליים לנבדק אחר (ש), שהוא למעשה שחקן המעמיד פנים. נבדקים רבים המשיכו "לחשמל" את השחקן למרות זעקותיו ותחינותיו.
פועל המספנה הגרמני אוגוסט לנדמסר (מסומן בעיגול) מסרב להצדיע במועל יד בתמונה מגרמניה הנאצית משנת 1936.
ילד קטן מחבק את אחותו לאחר שנפגעה בברכה. לתפיסת פינקר אין זה מובן מאליו שהילד אכן מדמיין כיצד הילדה מרגישה, וייתכן שהוא רק חש מצוקה רגשית בתגובה להפגנת הכאב שלה.
שועל ממיזם ביות השועלים בסיביר. ברירה מלאכותית הקטינה את תוקפנותם ופחדם של שועלים אלו תוך כמה עשרות שנים, ואיפשרה לגדלם כחיות מחמד.
קא"ש (קצב אבדות ל-100,000 נפש לשנה) בסוגים שונים של מלחמות בעולם, משנת 1946 ועד 2016, על פי אתר The World in Data.
קא"ש כתוצאה מרצח בעולם, משנת 1990 ועד 2017, לפי גיל הנרצח ולכל הגילאים, על פי אתר The World in Data.