stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עיר החטאים (קומיקס)
סיפורי עיר החטאים

הכרכים והמהדורות השונות שנאספו לרוב מכונים "סיפורים" בשל היותם מאגדים בנפרד את סיפוריהם האישיים של גיבורי סדרת הקומיקס.
סיפורי עיר החטאים > מהדורות שנאספו

הסיפורים נאספו למספר כריכות מסחריות ומהדורות בכריכה קשה. יש גם אוסף של אמנות, אמנות עיר החטאים.
בשנת 2016, הוציאה "דארק הורס קומיקס" מהדורה שאפתנית וגדולה לסיפור הראשון, בשם "Frank Miller's Sin City The Hard Goodbye Curator's Collection". ספר זה נמכר בגודל 15x21 אינץ' והכיל את הסיפור הראשון בפורמט סרוק ומשוחזר לפרטי פרטים מהאמנות המקורית, שהייתה בגודל 1:1. כאשר דיבר על תהליך הוצאת הספר לאור בריאיון עם מייקל דולי למגזין "פרינט", סיפר העורך והמעצב ג'ון לינד כאנקדוטה: ”כאשר פרנק ואני סקרנו לראשונה מספר מהעמודים הסרוקים של "עיר החטאים", הוא משך עמוד אחד הצידה ואמר, "אתה יכול לראות פרטי-פרטים בחלק מהסריקות שבהם אתה יכול לדעת מה הייתה הלחות כשכתבתי כי אתה יכול לראות את הכתמים מהיד שלי." סוג תגובה זה מייצג את רמת הפירוט שאני עובד קשה להשיגה בתהליך ההוצאה.”
סיפורי עיר החטאים > מהדורות שנאספו > כריכה רכה

| # | שם האוגדן | החוברות שנאגדו בו | מסת"ב |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | The Hard Goodbye | Episodes #1–13 of 13 from Dark Horse 5th Anniversary Special and Dark Horse Presents issues #51–62 | ‏ISBN 1-59307-293-7 |
| 2 | A Dame to Kill For | Issues #1–6 | ‏ISBN 1-59307-294-5 |
| 3 | The Big Fat Kill | Issues #1–5 | ‏ISBN 1-59307-295-3 |
| 4 | That Yellow Bastard | Issues #1–6 | ‏ISBN 1-59307-296-1 |
| 5 | Family Values | רומן גרפי בן 128 עמודים | ‏ISBN 1-59307-297-X |
| 6 | Booze, Broads, & Bullets | מקבץ של חוברות ואן-שוט מעולמה של "עיר החטאים" | ‏ISBN 1-59307-298-8 |
| 7 | Hell and Back | Issues #1–9 | ‏ISBN 1-59307-299-6 |
סיפורי עיר החטאים > מהדורות שנאספו > כריכה קשה

| # | שם האוגדן | החוברות שנאגדו בו | תאריך הפצה | מסת"ב |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Frank Miller's Sin City Library Set Vol. 1 | The Hard Goodbye, A Dame to Kill For, The Big Fat Kill, and That Yellow Bastard | ‏דצמבר 2005 | ISBN 978-1-59307-421-0 |
| 2 | Frank Miller's Sin City Library Set Vol. 2 | Family Values, Booze, Broads and Bullets, Hell and Back, and The Art of Sin City | ‏יוני 2006 | ISBN 978-1-59307-422-7 |
| 3 | Big Damn Sin City | The Hard Goodbye, A Dame to Kill For, The Big Fat Kill, That Yellow Bastard, Family Values, Booze, Broads and Bullets, Hell and Back, and The Art of Sin City | ‏יוני 2014 | ISBN 978-1-61655-237-4 |
| 4 | Frank Miller's Sin City Vol.1: The Hard Goodbye Curator's Edition | הקדמה מאת רוברט רודריגז ותודות מאת מייק ריצ'רדסון, ריאיון עם פרנק מילר, עלילת "The Hard Goodbye" סרוקה במצבו המקורי ובגודל מלא | ‏אוגוסט 2016 | ISBN 978-1-50670-070-0 |
| 5 | Frank Miller's Sin City Vol.1: The Hard Goodbye Deluxe Edition | Episodes #1–13 of 13 from Dark Horse 5th Anniversary Special and Dark Horse Presents issues #51–62 | ‏נובמבר 2021 | ISBN 978-1-50672-837-7 |
| 6 | Frank Miller's Sin City Vol.2: A Dame to Kill For Deluxe Edition | Issues #1–6 | ‏דצמבר 2021 | ISBN 978-1-50672-838-4 |
| 7 | Frank Miller's Sin City Vol.3: The Big Fat Kill Deluxe Edition | Issues #1–5 | ‏פברואר 2022 | ISBN 978-1-50672-839-1 |
| 8 | Frank Miller's Sin City Vol.4: That Yellow Bastard Deluxe Edition | Issues #1–6 | ‏מאי 2022 | ISBN 978-1-50672-840-7 |
| 9 | Frank Miller's Sin City Vol.5: Family Values Deluxe Edition | רומן גרפי בן 128 עמודים | ‏יוני 2022 | ISBN 978-1-50672-841-4 |
| 10 | Frank Miller's Sin City Vol.6: Booze, Broads, & Bullets Deluxe Edition | מקבץ של חוברות ואן-שוט מעולמה של "עיר החטאים" | ‏אוגוסט 2022 | ISBN 978-1-50672-842-1 |
| 11 | Frank Miller's Sin City Vol.7: Hell and Back Deluxe Edition | Issues #1–9 | ‏נובמבר 2022 | ISBN 978-1-50672-843-8 |
עיבודים למדיות נוספות > סרטים

עיבוד קולנועי לסדרת הקומיקס, בבימויהם המשותף של רוברט רודריגז ופרנק מילר, עלה לאקרנים ב-1 באפריל 2005. בעקבות הצלחתו של הסרט, הופק לו סרט המשך, "עיר החטאים: עלמה להרוג", שעלה לאקרנים ב-22 באוגוסט 2014.
עיבודים למדיות נוספות > טלוויזיה

נמסר כי "Dimension Films" שוקדת על פיתוח אתחול רך של סדרת הקומיקס כעיבוד טלוויזיוני; על פיתוח הסדרה הופקד סטיבן ל'הורו, מפיק הסרט השני, לצד פרנק מילר. עוד נמסר כי סדרת הטלוויזיה העתידית תציג דמויות וקווי זמן חדשים, ותהיה דומה יותר לסדרת הקומיקס מאשר לסרטים. ב-15 בנובמבר 2019, נמסר כי זכויות הפקת העיבוד הטלוויזיוני נרכשו על ידי "Legendary Pictures".
פרסים > 1993

"The Hard Goodbye" – פרס אייזנר בקטגוריית "האלבום הגרפי הטוב ביותר – הדפסה מחודשת (חומר מודרני)".
פרנק מילר – פרס אייזנר בקטגוריית "הפנסילר / אינקר הטוב ביותר בשחור ולבן", על עבודתו ב-"The Hard Goodbye".
פרנק מילר – פרס אייזנר בקטגוריית "הסופר / אמן הטוב ביותר", על עבודתו ב-"The Hard Goodbye".
"עיר החטאים" – פרס הקומיקס הבריטי בקטגוריית "אסופת הרומנים הגרפיים הטובה ביותר".
פרסים > 1994

פרנק מילר – פרס הקומיקס הבריטי בקטגוריית "הסופר / האמן הטוב ביותר" על עבודתו בכתיבת "עיר החטאים".
פרסים > 1995

"Dame to Kill For" – פרס אייזנר בקטגוריית "המיני-סדרה הטובה ביותר".
"The Babe Wore Red" – פרס אייזנר בקטגוריית "הסיפור הקצר הטוב ביותר".
פרסים > 1996

"The Big Fat Kill" – פרס אייזנר בקטגוריית "המיני-סדרה הטובה ביותר".
"The Big Fat Kill" – פרס אוהדי המעריצים בקטגוריית "מיני-סדרת קומיקס אהובה".
"עיר החטאים" – פרס הארווי בקטגוריית "הסדרה המתמשכת או המוגבלת הטובה ביותר".
פרסים > 1998

"That Yellow Bastard" – פרס אייזנר בקטגוריית "האלבום הגרפי הטוב ביותר – ההדפסה המחודשת".
"Family Values" – פרס הארווי בקטגוריית "האלבום הגרפי הטוב ביותר של יצירה מקורית".
פרסים > 2000

"Hell and Back (A Sin City Love Story)" – פרס איגל בקטגוריית "הקומיקס האהוב ביותר בשחור ולבן".
שלמה פילבר

שלמה (מומו) פילבר (נולד ב־21 במאי 1963) הוא עורך דין ישראלי, היה מנכ"ל מועצת יש"ע (1999–2001) ומנכ"ל משרד התקשורת (2015–2018). במסגרת חקירת "תיק 4000" הושעה מתפקידו באוגוסט 2017 והפך לעד מדינה. החל ממרץ 2019 הוא הבעלים של חברת האסטרטגיה והמחקרים "דיירקט פולס".
ביוגרפיה

פילבר, נולד בירושלים לרב יעקב הלוי פילבר וצביה (לבית וסרצוג), הוא בוגר ישיבות שבות ישראל באפרת ומרכז הרב. שירת בחטיבת הצנחנים והשתתף בקרבות כיבוש מערב ביירות במלחמת שלום הגליל ביולי 1982. בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן (1997) ותואר שני במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו (2006). הוא נשוי בשנית ומתגורר בפתח תקווה.
בשנות ה-80 התגורר בהתנחלות פסגות ושימש כמזכיר היישוב. אחר כך עבד במועצה אזורית מטה בנימין, שימש כסגן גזבר, מנהל חטיבת הבינוי והפיתוח ומנכ"ל חברת בתי מטה בנימין.
בדצמבר 1995, פרסם בביטאון "נקודה", תאוריית קשר על רצח רבין, תחת הכותרת "כדורי סרק". על פי תאוריה זו, הדיח השב"כ באמצעות אבישי רביב את יגאל עמיר לבצע את הרצח, והיה אמור לציידו בלא ידיעתו בכדורי סרק. לטענת פילבר, את המאמר כתב אורי אליצור, שביקש מפילבר לחתום על המאמר במקומו.
בשנים 1996–1998 היה סגן יושב ראש מועצת יש"ע. בשנים 1999–2001 היה מנכ"ל מועצת יש"ע. כמנכ"ל, הוביל מאבק ציבורי ליצירת סימפתיה כלפי ציבור המתנחלים. בעצרות שאורגנו באותה תקופה הופיעו נשים וילדים מן השורה שהציגו את פניה של ההתנחלות. במקביל, הוא תמך במדיניות של חסימת כבישים בפני תושבים פלסטינים בעקבות פיגועי טרור שביצעו הפלסטינים.
בשנים 2001–2003 שימש ראש המטה של בנימין נתניהו, בעת שאריאל שרון היה ראש ממשלת ישראל. פילבר ליווה את נתניהו בהרצאותיו בעולם, כמו גם בהכנת הקאמבק הפוליטי שלו.
בשנים 2003–2009 היה מזכיר דירקטוריון ומנהל הנכסים והפיתוח העסקי של רכבת ישראל. במהלך כהונתו קידם תוכניות ליצירת אפיקי הכנסה נוספים מלבד הסעת נוסעים, כולל פרויקט "התכנון המשותף" שכלל קידום 27 תוכניות מתאר להפיכת תחנות הרכבת למרכזי מסחר, תעסוקה ועסקים בהיקף של 2,000,000 מ"ר על פני 25 שנים.
בין השנים 2009–2014 ניהל קרן השקעות פרטית (Family Office) בהיקף כספי של מעל חצי מיליארד ש"ח. במקביל שימש יועץ אסטרטגי ועסקי, בין השאר למתמודדים בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 לראשות עיריות רמת גן ופתח תקווה, למועצת עיריית תל אביב-יפו ולראשות מועצה אזורית גלבוע. פילבר שימש כדירקטור בתעשייה הצבאית וב"תרבות לישראל", חברת בת של ההסתדרות הציונית.
בבחירות לכנסת ה-20 (2015) ניהל פילבר את קמפיין מפלגת הליכוד, בראשות נתניהו. היה הראשון בישראל שהפעיל מערכת Big Data למיפוי בוחרים באמצעים דיגיטליים, מערכת הודעות בסמס ושיחות קוליות מפולחות לקהלים.
בתגובה לעתירה שהוגשה לוועדת הבחירות המרכזית, כדי שזו תורה להפסיק את הפצתו של העיתון "ישראל היום", בשל היותו "תעמולת בחירות" של הליכוד וראש הממשלה בנימין נתניהו, חתם פילבר על תצהיר שצורף למכתב התשובה של הליכוד, בו נטען כי לנתניהו אין כל קשר של שליטה או קשר ארגוני כלשהו עם "ישראל היום". פילבר מסר עדות גם בתיק 2000.
ביוגרפיה > מנכ"ל משרד התקשורת

לאחר הקמת הממשלה ה-34 מינה אותו נתניהו, שכיהן גם כשר התקשורת, למנכ"ל משרד התקשורת. קודמו, אבי ברגר, הנהיג קו תקיף נגד "בזק" וסירובה ליישם את הרפורמה בשוק הטלפוניה הקווית, שבו היא מונופול. על אף ששתי עתירות בעניין של "בזק" לבג"ץ נכשלו (אחת בעניין מחירי השימוש בתשתיות שלה, והשנייה בעניין הקנס שהוטל עליה עקב פגיעה בתחרות ב"שוק הסיטונאי") פילבר הוביל קו הפוך שדגל בהידברות עם החברות ובמסגרתו גם הגיע עם בזק לפשרה שלפיה החברות המתחרות ישלמו ל"בזק" עבור השימוש בקווים מחיר גבוה מכפי שהן היו אמורות לפי הרפורמה המקורית ובתמורה[דרוש מקור] דרש פילבר מבזק כי תתחייב להיכנס לתוכנית פריסת סיבים אופטיים על מרבית המדינה (76%) עד סוף שנת 2019.
פילבר התנגד לתחרות עזה מדי בין חברות הסלולר, מאחר שלטענתו היא מאלצת את חברות הסלולר למחירים שאינם כלכליים, שפוגעים ביכולת של החברות לחדשנות. לדבריו ניתן להסתפק בארבע חברות כמו במרבית אירופה. בריאיון ל"בלומברג" צוטט: "חברות הסלולר מוכרות קו סלולר ב־35 שקל לחודש. המחיר הזה אינו כלכלי. מחירי ה־OECD הם סביב ה־86 שקל ואנחנו צריכים לכוון לשם". ב־2015 היה בעד מיזוג "גולן טלקום" לאחת החברות הסלולריות האחרות כדי לאפשר "מחירים רציונליים" לדבריו.
פילבר הציג ב-2016 בוועדות הכנסת, עמדה שלפיה ישראל אינה מוכנה למהפכת הדור החמישי שאמורה להתרחש ב-2020 ונדרשת מעורבות הממשלה בתמריצים לחברות התקשורת, לעודד השקעות בתשתית. הוא יזם מתווה ברוח זו עם חברות התשתית הגדולות "בזק" ו"הוט". לעמדתו התנגדו אנשי האוצר וחלק מהדרג המקצועי במשרדו, שטענו כי התחרות תסדיר את ההשקעות בשוק. המתווה נעצר בעקבות התערבות של מבקר המדינה שהתבסס על עמדת האוצר[דרוש מקור].
ביוגרפיה > מנכ"ל משרד התקשורת > הוועדה המייעצת לעניין הסדרת הרגולציה על שוק השידורים – "ועדת פילבר"

בספטמבר 2015 מונה פילבר על ידי ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לעמוד בראשות ועדה בינמשרדית, שמטרתה לגבש המלצות לרגולציה חדשה ואחידה על שוק השידורים והתוכן, לאור השינויים הטכנולוגיים שהתרחשו בעשור שלפני, והיכולת לשדר תוכן גם באינטרנט (IPTV), מטרת הוועדה הייתה לעודד "כניסה של שחקנים חדשים, ועידוד התחרות בתחום התוכן והחדשות".
בתום כשנה הוגש דו"ח מפורט, שכלל המלצות למהפכה בשוק השידורים, הכוללת הקלת הרגולציה ופתיחת השוק לתחרות. במרץ 2017 אימץ ממלא מקום שר התקשורת, צחי הנגבי, את המלצות הוועדה והנחה להכין תיקוני חקיקה ליישומן.[דרושה הבהרה]
ביוגרפיה > חשדות לפלילים

ביולי 2017 נחקר במשרדי רשות ניירות ערך במסגרת פרשת בזק-אלוביץ' בחשד שפעל לקידום האינטרסים של חברת "בזק" במשרד התקשורת ונשלח למעצר בית, שלאחריו הורחק ממשרד התקשורת. לטענת רשות ניירות ערך, פילבר "פעל בצורה שיטתית, מכוונת ומתמשכת ותוך הסתרת העבודה מהגורמים המקצועיים והמשפטיים של משרדו כדי להעביר לידי בזק מסמכים מסווגים וכן ניירות עמדה פנימיים, תכתובת ומסמכים מדיונים בין-משרדיים, לרבות כאלה אשר טרם נדונו בפורומים המוסמכים הן במשרד התקשורת והן בפורומים הבין-משרדיים".
ב-6 באוגוסט 2017 נחקר לראשונה באזהרה ולאחר מכן הושעה מעבודתו במשרד התקשורת. באוקטובר השעתה אותו נציבות שירות המדינה לתקופה נוספת ובפברואר 2018 הושעה לחודשיים נוספים. ב-18 בפברואר 2018 נעצר על ידי המשטרה ונשלח לחמישה ימי מעצר במסגרת חקירת הפרשה. הפרקליטות טענה שההקלות שנתנו לאלוביץ' ויורוקום כתוצאה מפעולותיו של פילבר היו בשווי של כ-1.8 מיליארד שקלים.
יומיים לאחר מכן, ב-20 בפברואר, חתם על הסכם עד מדינה לפיו יועמד רק לדין משמעתי, בתמורה למסירת מידע שעשוי לקדם את החקירות נגד חשודים אחרים ובהם בנימין נתניהו. פילבר טען, גם לאחר שחתם על הסכם עד מדינה, כי לא ביצע כל עבירה.
במסגרת ההסכם התחייב פילבר להימנע לצמיתות מכל תפקיד בשירות הציבורי, ולהתלות לחמש שנים את רישיון עריכת הדין שלו.
באפריל 2018 פוטר מתפקידו כמנכ"ל משרד התקשורת.
בזמן מערכת הבחירות ב-2019, רכב מצויד ברמקולים חנה מתחת לביתו של פילבר והרעיש עם קריאות נאצה. בעקבות האירוע נפתחה חקירה נגד יועציו של ראש הממשלה, עופר גולן ויהונתן אוריך, שלכאורה עמדו מאחורי המיזם. הם נחשדו בהטרדת עד.
ב-23 במרץ 2022 החל את עדותו במשפט נתניהו. במהלך העדות, הפרקליטות ביקשה להכריז על פילבר כעד עוין אך נדחתה על ידי בית המשפט. במקום זאת, הותר לתביעה לבצע חקירה נגדית. עדותו הסתיימה כעבור כשלושה חודשים, ב-29 ביוני 2022.
ב-8 באפריל 2024 הודיעה הפרקליטות לפילבר כי בכוונתה לבטל את הסכם עד המדינה עימו, לאחר שהונחה תשתית ראייתית להפרת ההסכם מצידו.
ביולי 2024 הגיש תביעה לפיצויים נגד המדינה והמשטרה, בטענה של פגיעה בפרטיותו במהלך חקירתו.
בפברואר 2025 הגיש תביעה לפיצויים נגד המדינה ובכירי מערכת האכיפה, בטענה שעבר התעללות כדי להופכו לעד מדינה.
ביוגרפיה > חברת "דיירקט פּוֹלס"

בראשית 2018 הקים פילבר חברה העוסקת בסקרים מבוססי הודעות סמס. החל ממרץ 2019 פילבר הוא בעלים משותף, יחד עם צוריאל שרון, בחברת האסטרטגיה והמחקרים "דיירקט פולס", ומשמש כאסטרטג הראשי של לקוחות החברה. החברה ערכה כ-1,100 סקרים ומחקרים במהלך השנתיים הראשונות להקמתה, עבור רשויות מקומיות, מכוני מחקר, חברות מסחריות, גופים פוליטיים ועוד.
בין היתר, החברה הקימה את מדגמי הפריימריס לראשות מפלגות העבודה והליכוד במהלך בחירות 2019. היא יעצה למפלגת הימין החדש בשנת 2019 ולפני כן לראש ערים. נוסף על כך, אנשי הליכוד הזמינו סקרים מהחברה, בעת משפט נתניהו. לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש החברה ביצעה למען ערוץ 14 סקרי מנדטים ואף מדגם ביום הבחירות עצמו. בנוסף החברה ביצעה מדגם תוצאות לבחירות לרשויות המקומיות 2024. במאי 2024, אחרי ביטול הסכם עד המדינה, זכתה דיירקט פולס במכרז של משרד רה"מ.
כנגד החברה הועלו טענות על איכות ואמינות הסקרים שלה: במדגם עבור ערוץ 14 לבחירות המקומיות ב-2024 התגלו טעויות חיזוי בנות עשרות אחוזים. תוצאות הסקר שביצעו עבור אפי נווה במהלך הקמפיין שלו לתפקיד ראש יושב לשכת עורכי הדין היה רחוקות מתוצאות האמת.
חיים אישיים

פילבר נשוי בשנית לאילנית ומתגורר בפתח תקווה. אב לחמישה ילדים מנישואיו הראשונים ולשני ילדים מנישואיו השניים.
בן דודו הוא יאיר מעיין ראש העיר ערד.
אלכסנדר ורטינסקי

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1889 (יוליאני) קייב, אוקראינה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  21 במאי 1957 (בגיל 68) לנינגרד (סנקט פטרבורג), רוסיה, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, הרפובליקה הרוסית, ברית המועצות, יוון 
 תקופת הפעילות:  מ-1916 
 סוגה:  שנסון רוסי, רומנס אורבני רוסי, קברט אפל 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 בן או בת זוג:  לידיה ורטינסקאיה - צירגוואבה (26 במאי 1942–21 במאי 1957) 
 צאצאים:  מריאנה ורטינסקאיה, אנסטסיה ורטינסקאיה 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין, דרגה 2 (1951)  Medal "For Diligence" (1801) (1916)  פרס סטלין 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר ניקולאייביץ' ורטינסקי (ברוסית: Александр Николаевич Вертинский,‏ 20 במרץ 1889 או 8 במרץ - לפי לוח השנה היוליאני, קייב - 21 במאי 1957 סנט פטרבורג, אז לנינגרד)
היה זמר-יוצר, זמר קברט, סופר ושחקן רוסי, יליד אוקראינה. היגר מרוסיה בשנת 1919 וחזר לברית המועצות ב-1943 בעיצומה של מלחמת העולם השנייה.
רקע משפחתי ושנות ילדותו

אלכסנדר ורטינסקי נולד בשנת 1889 בקייב כילד מקשר זוגי ללא נישואים. אביו היה ניקולאי פטרוביץ' ורטינסקי (1894-1845), בן לפקיד רוסי של מסילות הברזל, עסק בעריכת דין ופרסם פיליטונים בעיתון תחת שם העט "הרוזן ניבר".. אמו, יבגניה סטפאנובנה סקולאצקאיה הייתה בת למשפחת אצילים רוסים.. מפני שאשתו החוקית של האב סירבה להתגרש, הוא נאלץ אחרי מותה של יבגניה "לאמץ" את ילדיו, את הבת הבכורה נדז'דה ואת הבן אלכסנדר.
בגיל שלוש התייתם ורטינסקי מאמו ונמסר לטיפול דודה בשם מריה סטפאנובנה, אחות של אמו. בגיל 5 איבד גם את אביו, שהתייסר מאוד אחרי מות בת זוגו ונפטר משחפת דוהרת. אז גם אחותו, נדיה, שאלכסנדר הקטן נקשר אליה, נמסרה לטיפולה של דודה אחרת. כדי שהילדים לא יפריעו להפרדתם, הודיעו לאלכסנדר שאחותו נפטרה. הגורל הפגיש אותם מאוחר יותר.. בהמשך גדל אלכסנדר בקייב אצל דודתו, מריה סטפאנובנה..
אלכסנדר התקשה בלימודים. בגיל 9 התקבל אחרי מבחן לכיתת מכינה של הגימנסיה האימפריאלית אלכסנדריסקי מס.1 בקייב, שבה למדו בני עשירים. אבל, כעבור שנתיים, סולק ממנה בנימוק של אי עמידה בדרישות ושל "התנהגות רעה". הועבר לגימסניה הקלאסית מס. 4, אך לא סיים אותה מפני שסולק גם ממנה, בערך בשנת 1904, בגיל 15.
בשנותיו בגימנסיה התוודע כמו תלמידים אחרים להצגות להקות התיאטרון הרבות שהתארחו בעיר הולדתו. אלכסנדר הרגיש משיכה עזה והתלהבות כלפי אמנות הבמה, השתתף בהצגות חובבים ואף שיחק כניצב על במת התיאטרון "סולובצוב"
שנות צעירותו בקייב

עם סילוקו מבית הספר, מצב יחסיו עם דודתו הורע והוא עזב את ביתה. כחסר בית, הצטרך לא פעם למצוא קורת גג בפתחי בתים ולישון על מדרגות. עבד לפרנסתו במכירת גלויות, בסבלות בנמל שעל הנהר דנייפר, כמנהל חשבונות של מלון או כמגיה בבית דפוס.
. הופעתו על במת מועדון יהודי בשכונת פודול הסתיימה בכישלון..
הוא הזדמן לבקר בביתה של סופיה זלינסקיה, מורה בגימנסיה לבנות באותו בית ספר אלקסנדרינקי שבו למד, אשה משכילה ומוערכת, בעבר אשת אחיו של אנטולי לונצ'ארסקי. בביתה התארחו רבים מבני האליטה האינטלקטואלית של קייב, כמו הפילוסוף ניקולאי ברדיאייב, המשוררים והסופרים מיכאיל קוזמין, ולדימיר אלסנר, בנדיקט ליבשיץ, הציירים אלכסנדר אוסמיורקין, מארק שגאל, קזימיר מלביץ' ונתן אלטמן. חבורה זאת עוררה אצל הצעיר עניין רב בסוגיות ספרותיות ותרבותיות וגרתה אותו להתחיל להתנסות בכתיבה.
התחיל לכתוב סיפורים קצרים בעיתונים המקומיים. סיפורים כמו "דיוקן", "סיגריות", "אביב","ארוסתי" הופיעו ב"קייבסקיה נדליה", ו"פרפרים אדומים" בשבועון "לוקומוריה". בהדרגה רכש ידע וניסיון בתחום הספרות ואמנויות אחרות והתחיל גם לכתוב מאמרי רוויו על הופעות של זמרי אופרה, אופרטות ורומנסות שביקרו בקייב, ביניהם פיודור שאליאפין, אנסטסיה ויאלצבה, מיכאיל ואוויץ', ג'וזפה אנסלמי, מריה קארינסקיה, טיטה רופו ואחרים.
במוסקבה

בשנת 1912 עבר עם אחותו למוסקבה שם ניסה להתקבל לתיאטרון האומנותי אך לא עבר את ה"אודישן" אצל קונסטנטין סטניסלבסקי שלא אהב את הדיקציה המאולצת שלו.
בסביבות שנת 1916 התחיל ורטינסקי להופיע כ"פיירו" (Pierrot) ולשיר כשפניו מאופרים בפודר "שירים ריאליסטיים" הידועים כ "ארייטות" בעלי תוכן טראגי. שירים אלה היו מורכבים מ"פרולוג", אקספוזיציה, שיא וסוף טראגי. האמן הצעיר כונה "פיירו הרוסי" והיה לאובייקט הערצה וחיקוי בקרב רבים, אך הושמץ והושם ללעג על ידי מדורי הבקורת בעיתונים.
במקביל לקריירה שלו כזמר-יוצר ושחקן "סטאנד אפ" התחיל ורטינסקי לשחק כניצב ובתפקידים שוליים בראינוע. בשנת 1912 הופעת הבכורה שלו בסרט הייתה בתפקיד של מלאך שנפל בערמת שלג בסרט שהופק לפי ספורו של לב טולסטוי בבימוי בנו של הסופר, איליה טולסטוי. כאיש צוות ושחקן במשרה חלקית באולפן של אלכסנדר חנז'ונקוב הופיע בכתריסר מסרטיו של הבמאי הזה -"מלך ללא כתר", "מעבדות לחופש" (1916) ואחרים. כמו כן שיחק בתיאטרון לדרמה "אליטור". באותם ימים קישר ידידות ארוכת שנים עם כוכב הראינוע איוואן מוסז'וחין, עשה היכרות קרובה עם המשורר ולדימיר מאיאקובסקי ופקד את מועדון הפוטוריסטים. באותה תקופה התחיל לצרוך קוקאין. מבחינה אמנותית ואידאולוגית לא הושפע מהפוטוריסטים אלא מה"קונצרטים הפואטיים" של איגור סבריאנין. מאוחר יותר התאהב בכוכבת הראינוע ורה חולודנאיה לה הקדיש רבים משיריו, ביניהם שירו המפורסם "Ваши пальцы пахнут ладаном" (לאצבעותיך ניחוח של קטורת)שהתפרסם אחרי מותה בשנת 1919.
בינתיים, אחרי פריצת מלחמת העולם בשנת 1914, התנדב כחובש ושרת בבית חולים של רשות מסילות הברזל - "הרכבת הסניטרית" מספר 68 בפיקודו של הרוזן ניקיטה טולסטוי. ביומן העבודה נמצא שבתוקף תפקידו ביצע לא פחות מ-35,000 תחבושות. נפצע קל בינואר 1915 וחזר למוסקבה. אז התמכר זמנית לקוקאין אולם נגמל וחזר לפעילותו האמנותית במוסקבה. שם נודע לו על מות אחותו ממנת יתר של קוקאין. ..
זמן קצר לפני מהפכת אוקטובר המציא ורטיסנקי דמות תיאטרלית של "פיירו השחור" ויצא לסיורי הופעות ברחבי רוסיה ואוקראינה, שבהם ביצע אלגיות "דקדנטיות" עם שיק קוסמופוליטי כמו "קוקאינטקה" (צורכת הקוקאין) והטנגו "מגנוליה" ("בסינגפור צהובת הבננות...")
שיריו שפעו בדימויים של דקלים, צפורים טרופיות, ערי נמל זרות, לובי של בתי מלון מכוסי פילוסין, ונטילטורים ושקיעות חמה מעל ים צבוע בוורוד, שהיו חביבים על הקהל בימי המלחמה.
הקריירה בגלות

אחרי עליית הבולשביקים לשלטון, בימי מלחמת האזרחים שפרצה ברוסיה, בנובמבר 1920 יצא ורטינסקי לגלות יחד עם רבים ממעריציו מהמעמד הבינוני וגבוה.
הופיע עם רומנסות צועניות ושירים רוסים מסוגננים בעיקר מול קהלים זרים ושל גולים רוסים בקברטים "צ'ורנאיה רוזה" ("הוורד השחור") ברחוב פרה
 ו"סטלה" ברחוב שישלי באיסטנבול .
רכש דרכון יווני שפתח לפניו את האפשרות לנוע חופשי ברחבי העולם וחסך ממנו את המרוץ התמידי אחרי היתר שהייה.
ברומניה התקבל בחום והתאפשר לו לשיר בפני קהל רוסי . עם זאת לבסוף גורש על ישי השלטונות הרומניים כ" סוכן סובייטי" המעורר רגשות אנטי-רומנים בקרב האוכלוסייה הדוברת רוסית בשטח בסרביה שזה עתה הפכה חלק מממלכת רומניה.
בשנת 1923 שר בערי פולין וגרמניה, ולאחר מכן עבר לגור בפריז שהייתה מרכז חשוב של המהגרים הרוסים במערב אירופה. הופיע שם במשך כ-9 שנים בקברטים ברובע מונמארטר.
בשנת 1926 הקליט ורטינסקי אחת מההקלטות המוקדמות של השיר "הדרך הארוכה" (דורוגוי דלינויו -
"Дорогой длинною"), על לחן של בוריס פומין (1948-1900) ומלים של קונסטנטין פודרבסקי, שהפך ללהיט גדול בכל העולם בתרגום לאנגלית ולשפות אחרות.
אחרי כמה סיורי הופעות מוצלחים במזרח התיכון, כולל ארץ ישראל, בעקבות גולים רוסים אחרים, היגר ורטינסקי לארצות הברית, שם הופיע לראשונה בפני קהל שכלל ידועי-שם כמו סרגיי רחמנינוב, פיודור שאליאפין ומרלן דיטריך. אולם השפל הגדול אילץ אותו לנדוד הלאה אל קהילת הגולים הרוסים בסין, בעיר שאנגחאי. שם פגש את אשתו, אז בת 20, לידיה צירגוואבה, ושם נולדה בתם הבכורה, מריאנה.
השיבה למולדת

בשנת 1943, בעיצומה של המלחמה להגנת המולדת, הרשו השלטונות הסובייטים לוורטינסקי לחזור לרוסיה. קיבל דירה במוסקבה, ברחוב טברסקאיה 12. ללא כיסוי תקשורתי כלשהו ערך כ-2000 הופעות ברחבי ברית המועצות, מן האי סחלין במזרח ועד קלינינגרד במערב. כדי להתפרנס הופיע בסרטים סובייטיים, לעיתים קרובות בתפקידים של אריסטוקרטים מלפני המהפכה, כמו למשל, בגרסה הקולנועית של סיפורו של צ'כוב "Анна на шее" ‏ (1955). משחקו בתפקיד של קרדינל אנטיקומוניסט בסרט העלילתי התעמולתי "קנוניית המורשעים" של מיכאל קאלאטוזוב זיכתה אותו בפרס סטלין בשנת 1951.
אלכסנדר וירטינסקי נפטר ב-21 במאי 1957 במלון אסטוריה בלנינגרד. הובא לקבורה בבית הקברות נובודוויצ'י במוסקבה.
שתי בנותיו, מריאנה ואנה ורטינסקאיה, התפרסמו כשחקניות בקולנוע הסובייטי.
למריאנה ורטינסקאיה הייתה פרשת אהבה מפורסמת עם הבמאי אנדריי קונצ'לובסקי ואנסטסיה ורטינסקאיה נישאה לאחיו של קונצ'לובסקי, במאי הקולנוע ניקיטה מיכלקוב.
אלכסנדר וירטינסקי השאיר חותם ארוך-שנים על התרבות המוזיקלית הרוסית. זמרים ידועים כמו ולדימיר ויסוצקי ובוריס גרבנשיקוב ביצעו את שיריו.
אף קיימת גרסה של מוזיקה אלקטרונית של שיריו, בביצוע הלהקה "קוסמוס סאונד קלאב" (Cosmos Sound Club).
דמותו ויצירתו של ורטינסקי במדיה האמנותית אחרת

2021 - סדרת הטלוויזיה "ורטינסקי" בבימוי אבדוטיה סמירנובה - ב-8 פרקים, עם אלכסיי פילימונוב בתפקיד הראשי
הנצחה

1982 - האסטרונומית הרוסיה ליודמילה קאראצ'קינה גילתה בחלל כוכב לכת קטן שקיבל את השם "ורטינסקי 3669", לזכר האמן.
2017 - נחנכה לוחית זיכרון על הבית ברחוב טברסקאיה 12 שבו התגורר ורטינסקי בשנים 1945–1957.
2021 - רשת Kion וערוץ 1 הרוסי הפיקו סדרת טלוויזיה ביוגרפית על חייו של ורטינסקי ("ורטינסקי"), בבימויה של אבדוטיה סמירובה ובכיכובו של אלכסיי פילימונוב.
ספרים

Dorogoy dlinnoyu… İzdatel’stvo “Pravda”, 1991. (אוטוביוגרפיה- "בדרך הארוכה")
"רבע ממאה שנה ללא מולדת"
מאחרוי הקלעים
דיסקוגרפיה

תקליטורים:
1969 Александр Вертинский אלכסנדר ורטינסקי - (מלודיה) Мелодия, Д 026773-4 (ברית המועצות)
1989 Александр Вертинский אלכסנדר ורטינסקי - מלודיה, М60 48689 001; М60 48691 001 (ברית המועצות)
1994 То, что я должен сказать (מלודיה, MEL CD 60 00621 ) ("מה שעלי להגיד") (רוסיה)
1995 Песни любви (RDM, CDRDM 506089; Boheme Music, CDBMR 908089 | ("שירי אהבה") (רוסיה)
1996 Vertinski - Le Chant du Monde, LDX 274939-40 | (צרפת)
1999 Легенда века (Boheme Music, CDBMR 908090 אגדת המאה (רוסיה)
2000 Vertinski (Boheme Music, CDBMR 007143 ורטינסקי (רוסיה)
גלריה

אנדרטה לאלכסנדר ורטינסקי בתור פיירו בקייב
קברו של ורטינסקי בבית העלמין נובודוויצ'יה שבמוסקבה
לקריאה נוספת

, Aleksandr Vertinsky. Dorogoy dlinnoyu… İzdatel’stvo “Pravda, 1991
הערות שוליים

↑  האתר "clubs.ya.ru"
↑  ד.ק. סאמין ע' 254
1 2 3  א.ר. סקאצ'בה
1 2 3 4  ג. סקורוחודוב
↑  km.ru
1 2  Steve Shelokhonov
↑  שם
↑  ד.ק. סאמין ע' 255
↑  שם
1 2  ל.מ.שצ'מליובה ע' 148
↑  Steve Shelokhonov שם
↑  ל.מ.שצ'מליובה שם
↑  Steve Shelokhonov שם
↑  ציטוט מזכרונות ורטינסקי1991, עמ' 133 באתר מטרומוד
↑  ראו למשל: הארץ, 9 ביולי 1930 עמ' 4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502439405171  PLWABN: 9810693953405606  BIBSYS: 90582570  BNE: XX1044149  BnF: cb139758407 (data)  CiNii: DA02541395  GND: 118903306  ISNI: 0000 0001 0875 4219  LCCN: n84209756  LNB: 000063177  MusicBrainz: 44ee3261-dd02-4769-9bb7-18ee5b6f6d18  NKC: js2012682302  NLA: 50475373  NSK: 000097385  NTA: 072642769  RERO: 02-A021731774  SUDOC: 083992081  VIAF: 17415948   WorldCat (עם VIAF): 17415948 
איוואן מוסז'וחין
ורה חולודנאיה
הוראת המתמטיקה

מורה לחשבון מלמדת בכיתה
הוראת המתמטיקה היא תחום העוסק בהוראה ובלימוד של מתמטיקה.
חוקרים בחינוך המתמטי מפתחים כלים, שיטות וגישות המאפשרים תרגול ולימוד בפועל. כתוצאה מכך התפתח תחום רחב של מחקר, הכולל מושגים, תאוריות, שיטות, ארגונים לאומיים ובינלאומיים, כנסים וספרות.