stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאגיד הרשת הממשלתי של סין
היסטוריה

סין פתחה ברפורמה בת שלושה שלבים בסקטור האנרגיה בשנת 1986.‏ כאשר בשלב השלישי והאחרון, "הפרדת רשת המפעלים" שאירעה בתחילת שנת 2002, הנכסים של תאגיד חברת החשמל הממשלתית (בפין יין: 国家电力公司) חולקו לחמש "קבוצות ייצור חשמל" שמונו על תפעול תחנות הכוח וחמש חברות בת של SGCC, בבייג'ינג. לתאגיד אסטרטגיית התרחבות אגרסיבית גם מחוץ לסין ולו החזקות רבות, בעיקר בחברות אנרגיה באוסטרליה, פורטוגל, הפיליפינים, ברזיל, יוון ואיטליה. בשלב זה של הרפורמה הופרדו הפונקציות לייצור ושינוע/אספקה של אנרגיה כדי לעודד תחרות.
SGCC, או בקיצור "הרשת הממשלתית", נוצר בדצמבר 2002, לאחר החלוקה לחמש חברות ייצור וארבע חברות שירות. שתי החברות הגדולות שנוצרו כדי להוות חברת על לכל אחד מהתחומים הן "הרשת הממשלתית" (ייצור) ו"חברת הרשת הדרומית של סין". בעת הקמתה היו לחברה יכולות ייצור של 6.47 גיגה-וואט.
בשנות ה-2000, עקב גירעון בייצור החשמל, הפעיל הממשל ניתוקים המוניים יזומים של חשמל. בשנים 2002–2005 דיווחה החברה על הפסדים של כטריליון יואן.
מחלוקת

היו מספר דיווחים על שחיתות בקרב בכירים במשרד הכוללים טענות בדבר מעילה. מספר גורמים בהנהלה התפטרו לאחר הפרסומים.
חברות בנות

State Grid Yingda Group
Yingda International Trust ‏(89.76%)
הערות שוליים

↑  JamesPaton14, James Paton. "China Builds an Empire of Electricity With Australia as Target". Bloomberg.com. נבדק ב-2016-08-11.
↑  Gee, Robert; Songbin Zhu; Xiaolin Li, China's power sector: Global economic and environmental implications
1 2 3  The Xinfeng Power Plant Incident and Challenges for China's Electric Power Industry (PDF), IEEJ, בפברואר 2007, נבדק ב-10 באוקטובר 2012 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Chen Wenying (2006). China's Energy Outlook. Guida Editori. ISBN 978-981-256-748-2. נבדק ב-10 באוקטובר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  China’s power sector revolution stalled, 14 באוקטובר 2010, נבדק ב-10 באוקטובר 2012 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "State Grid Shanghai chief Feng Jun detained in corruption sweep".
שקית חימום

זוג שקיות חימום מבוססות תגובת אוויר
שקית חימום (או כרית חימום; באנגלית "Hand warmer") היא מארז המסוגל לייצר חום באופן עצמאי למשך פרק זמן של כמה שעות.
שקית חימום היא על פי רוב מארז אישי וחד פעמי המשמש ספורטאים, מטיילים, ואנשי צבא לצורך חימום של איברים במהלך פעילויות חוץ שונות המתבצעות במזג אוויר קר.
שקית חימום אישית עשויה לספק חום בטמפרטורה של 40-70°C למשך פרק זמן של 6–24 שעות.
שקיות החימום מיוצרות בגדלים של 10 על 13 ס"מ, ובמשקל של כ-50 גרם בממוצע.
סוגי שקיות חימום ואופן פעולתן

שלושת הסוגים הנפוצים ביותר של שקיות חימום הם:
סוגי שקיות חימום ואופן פעולתן > שקיות מבוססות תגובה עם אוויר (Air activated)

מבוססות על תגובה כימית אקסותרמית של מתכת (בדרך כלל אבקת ברזל) עם חמצן (מהאוויר). בתהליך זה המתכת מתחמצנת ונפלט חום רב לסביבה.
ההרכב הנפוץ של שקיות מהסוג הזה כוללים: אבקת ברזל, חרסית, מסוג ורמיקוליט, שסופחה במי מלח ואבקת פחם פעיל. בעת הסרת מעטפת הפלסטיק שאוטמת את הכרית לאוויר, מתחילה התגובה הכימית שבה חמצן מגיב עם הברזל ומי המלח ליצירה של חלודה. הפחם הפעיל מספק פני שטח גדולים לאגירה של החמצן ולהתרחשות התגובה.
4Fe(s)+3O_{2}(g)+6H_{2}O(g)\longrightarrow 4Fe(OH)_{3}(s)\qquad \Delta H=-853.68KJ/molo\ Fe
סוגי שקיות חימום ואופן פעולתן > שקיות המסה

מבוססות על עיקרון של המסת מוצק כגון סידן כלורי (CaCl2) או מגנזיום גופרתי (MgSO4) במים. שקיות מהסוג הזה מופעלות על ידי קריעה של שקית המים הפנימית, שבהמשך ממיסה לתוכה את קפסולת המלח. תגובות ההמסה הללו משחררות חום רב לסביבה.
סוגי שקיות חימום ואופן פעולתן > שקיות ברווית-יתר (Supersaturated solution)

מבוססות על תגובת גיבוש אקסותרמית של מלח הנמצא ברווית יתר בתמיסה. בעת הפעלה של לחץ פתאומי על השקית, נוצר בתוכה מרכז נוקליאציה (מרכז התגרענות) שמביא ליצירה מידית של גביש מהמלח שמומס. בדרך כלל, נעשה שימוש בתמיסה מימית של סודיום אצטט (CH3COONa), ודיסקית מתכת שמאפשרת יצירה של אתר התגרענות.
שקיות חימום מסוג זה הן רב פעמיות, וניתן להשמיש אותן על ידי טבילתן באמבט מים רותחים.
ראו גם

בקבוק חם
שקית קירור
רווית יתר
מארז חימום המבוסס על תמיסת סודיום אצטט ברווית יתר
רדיו בעולם הערבי

צעירים בדואים, בבאר שבע, בשנת 1960, מקשיבים למקלט רדיו
הרדיו בעולם הערבי הוא תת-סוג אזורי של הרדיו, המהווה חלק מעולם התקשורת הערבית. הוא מסקר תחת אמתחתו תחומים רבים בחיי תושבי אזור המזרח התיכון על המדינות שבו. לרדיו יש ערך בלתי מבוטל וחשיבות שאין להמעיט בערכה, כאשר בעשורים הראשונים של התפתחותו, עם הקמת מדינות הלאום הערביות וטרם התפתחות הטלוויזיה ואמצעי התקשורת האלקטרונית, היה בעל המעמד החשוב ביותר.
המצאת הרדיו והיסטוריה קצרה אודותיו

הרדיו הוא מכשיר המאפשר העברת אותות בין שתי נקודות מרוחקות על ידי איפנון גלים אלקטרומגנטיים, וזאת בתדירות הנמוכה מתדירות האור הנראה. מכשיר זה מכיל אביזר, הקולט את האותות שנישאים על פני גבי גלי הרדיו, ומתרגם אותם לצלילים.
מכשיר זה ככלי של תקשורת המונים הומצא לראשונה על ידי גוליילמו מרקוני (Guglielmo Marconi), כאשר קשר ראשוני באמצעותו שודר בין צרפת לאנגליה ב-1899, ומאוחר יותר, בשנת 1901, בוצע ניסיון מוצלח נוסף, שחצה את האוקיינוס האטלנטי. הרדיו זכה לשגשוג בשנות העשרים של המאה ה-20, כאשר דוגמה לכוחו הייתה התסכית "מלחמת העולמות" ששודר בארצות הברית בשנת 1938, ואשר במסגרתו נודע, לכאורה, במסגרת של שידור חדשות, על פלישת חייזרים ממאדים. אירוע זה הונצח, למשל, בסרטו של וודי אלן, "ימי הרדיו". כעשור לאחר התסכית המדובר הומצא הטרנזיסטור, התפתחות שהקלה על ניידות הרדיו ועל מחירו. סוגים עיקריים של רדיו הם רדיו אנלוגי ורדיו דיגיטלי.
התפתחות הרדיו בעולם הערבי

שידורי רדיו החלו במדינות ערביות אחדות בשנות ה-20 של המאה ה-20. גידול בהיקף השידורים התרחש לאחר מלחמת העולם השנייה. החל משנת 1970, עם הקמת תחנת רדיו בעומאן, נפוצו השידורים והקיפו את כל מדינות ערב, כאשר לכל מדינה הייתה לפחות תחנת שידור אחת.
מדינה חלוצה בתחום הרדיו הייתה מצרים, שבה הוקמה בשנות ה-20 תחנת רדיו מסחרית ראשונה, אשר עליה קיבלה חברת מרקוני זיכיון שידור בשנת 1934. בשנת 1947 הולאם הרדיו המצרי והפך למונופול בידי השלטון. תחת שלטון "הקצינים החופשיים" בהנהגת גמאל עבד אל נאצר, הפך הרדיו כלי להפצת תעמולת הנאצריזם, כאשר שידורי הופעותיה של אום כולתום היו אהובות במיוחד וזכו לאחוזי האזנה גבוהים בקרב המצרים. בשנות ה-70 של המאה ה-20, הפכה מצרים למדורגת שלישית בעולם מבחינת אחוזי המאזינים לרדיו, כאשר שידרו בה 14 תחנות רדיו שונות לקהלי-יעד שונים ובשפות שונות.
לעומת מצרים, התפתחות הרדיו בחצי האי ערב הייתה איטית יותר. בסעודיה למשל החלו שידורי רדיו באזור שבין ג'דה למכה בשנת 1948, והם התפשטו למחוזות המרכז והדרום במדינה בשנות ה-60. בבחרין קמה תחנת רדיו בשנת 1955, ואילו אצל שכנותיה, איחוד האמירויות הערביות קטר, בושש הרדיו לבוא עד לשנות ה-70 וה-80.
שידורי הרדיו נפוצו במהירות בעולם הערבי (כמו-גם בעולם כולו) במהלך עשורים בודדים בלבד. כיום מוערך כי יותר מ-300 מיליון ערבים מאזינים לרדיו (לשם השוואה, יותר מ-100 מיליון ערבים צופים בתחנות הטלוויזיה השונות). אף על פי שברוב תחנות הרדיו בעולם הערבי נשלטות במידת מה על ידי השלטונות, הרי שקיימות באזור גם קרוב ל-100 תחנות רדיו פרטיות ברחבי המזרח התיכון וצפון אפריקה.
הרדיו ככלי במדינות ערב

לפי וו. א. רו (William A. Rugh)[דרושה הבהרה], בין שנות ה-50 לשנות ה-80 של המאה ה-20, בלטה בעולם הערבי חלוקתו לשני גושים עיקריים ביחס לרדיו:
"מדינות צנזורה", כלומר מדינות בהן הייתה (ועודנה) קיימת ובולטת צנזורה נוקשה מצד השלטון על שידורי הרדיו. גוש זה כולל את אלג'יריה, מצרים, עיראק, סוריה, לוב, דרום תימן וסודאן.
שאר מדינות ערב, מלבד לבנון: מרוקו, תוניסיה, ירדן, כווית, בחריין, ערב הסעודית, עומאן וצפון תימן.
בקבוצה הראשונה, השלטון המהפכני ראה בשידורי הרדיו כלי לגיוס ההמונים ולהפצת תעמולה ממשלתית, לכן השקיע אמצעים בפיתוח ולהרחבת השידורים. מצרים, למשל, פיתחה את שידורי הרדיו באופן משמעותי במיוחד לאחר "מהפכת הקצינים החופשיים" בשנת 1952. שידורי הרדיו התאפיינו תחילה בקו תעמולתי ובהעברת מידע מעשי.
מלבד לבנון, הרדיו בקבוצה השנייה התפתח בקצב איטי יותר וסגנון התוכניות היה בעל אופי פוליטי מתון יותר. הסיבה לכך הייתה שהממשלות היו מעוניינות פחות, בהשוואה לקבוצת המדינות הראשונה, בהבניית דעת הקהל לשינויים חברתיים, לכן הן השקיעו בפרויקטים אחרים.
מדינות המפרץ לא ראו ברדיו כלי תעמולתי פנימי בשירות הממשלה אלא אמצעי להעביר לעולם את תדמית הריבונות והזהות הלאומית שהיו חיוניים למדינות הקטנות האלו. עם זאת, מרכיב הלאומיות היה גם מנת חלקן של מדינות ערב אחרות, אשר היו בתחילת דרכן ורצו ליצור קהילה לאומית מגובשת ככל שניתן.
שלטון "מדינות הצנזורה" השקיעו מאמץ כדי להפוך את הרדיו לכלי להעברת מסרים פוליטיים להמונים. במצרים, לדוגמה, נעזר הנשיא גמאל עבד אל נאצר ברדיו כדי לעורר התלהבות המונית בנושאים חברתיים, כלכליים ופוליטיים שאותם רצה לקדם מצד אחד, וללבות תחושת בוז נגד אויבים מבית ומחוץ מהצד האחר. המאזינים אכן הטמיעו מסרים אלה, וידעו להבחין, למשל, בין אויבים וידידים.
סגנון שידורי הרדיו ב"מדינות הצנזורה"

התוכן והסגנון של שידורי הרדיו בקבוצת "מדינות הצנזורה" היו פחות פוליטיים ויותר בעלי גוון בידורי ותרבותי-עממי, בין היתר בשל העובדה שלא הייתה אופוזיציה פוליטית פעילה במדינות אלו. שרי ההסברה של המדינות הנחו את עורכי התוכניות להתעלם מנושאים רגישים, אולם פרט לכך נהנו האחרונים מחופש יחסי לערוך את התוכניות כרצונם. התוכניות הופקדו בידי אנשי מקצוע שנחשבו מהימנים בעיני השליטים.
ערב הסעודית חנכה את תחנת הרדיו הראשונה שלה בשנת 1948. מאחר שראתה בעצמה מגנת המקומות הקדושים לאסלאם (השליט כונה ח'אדם אל-חרמַיְן אל-שריפַיְן, מגן שני המקומות הקדושים, היינו מכה ואל-מדינה), היא התמקדה בשידורים שכוונו למוסלמים באינדונזיה, פקיסטן ועוד, ולא עודדה צמיחת רדיו מקומי.
בתוניסיה הממשלה השתלטה על הרדיו לאחר קבלת העצמאות בשנת 1956, אולם רק בשנת 1964 תחת שלטון הנשיא בורגיבה הממשלה החלה לפקח באופן הדוק על שידורי הרדיו.
מלבד שידורי חדשות, מוזיקה ותכנים נוספים, היו כאלה שניצלו את הרדיו גם כבמה להטפה דתית (דעוה). מטיפי האסלאם (דעאה; دعاة) הם דוגמה טובה לכך. הם ניצלו את פלטפורמת הרדיו כתחליף למִנְבַּר (במת הדרשן במסגד), מתוך מוּדעוּת לכוחה ההולך וגדל של התקשורת על אמצעיה השונים. כך הצליחו אותם מטיפים להעביר את מסריהם לתפוצה רחבה יותר של אנשים, בעוד הרדיו (ולאחר מכן - הטלוויזיה, המרשתת ואמצעים נוספים) הפכו לאמצעים מודרניים ביד הדרשן (ח'טיב) והמטיף (דאעיה).
הרדיו בלבנון בין המנדט הצרפתי למלחמת לבנון הראשונה

לבנון היא ייחודית בנושא שידורי הרדיו במדינות ערב. רדיו לבנון הוקם ב-1939 על ידי המנדט הצרפתי בלבנון ובפיקוחו המלא, ולמעשה נוצר באופן זה תקדים של רדיו ממשלתי. כאשר הצרפתים יצאו מלבנון ב-1946 הממשלה של לבנון העצמאית השתלטה על הרדיו באופן בלעדי ושימרה את המצב. משרד ההסברה קיבל את תפקיד הפיקוח על שידורי הרדיו, והשר ומנכ'ל משרדו פיקחו באופן ישיר על העריכה והבטיחו בכך שהתוכניות הפוליטיות תואמות את עמדות הממשלה.
מלחמת האזרחים בלבנון החלה ב-1975 והשפיעה על המבנה והתוכן של הרדיו בלבנון. באותה תקופה החלו הפלגים השונים להתעניין במדיה והשתמשו בה כדי להעביר את עמדותיהם. תחנות רדיו חדשות הוקמו במקומות סודיים ושידרו תכנים שונים. כך הפלג הימני של הפלנגות הנוצריות (בערבית אל-כתאא'ב) שידר מ"קול לבנון", והפלג השמאלי הפרו-פלסטיני שידר מ"קול לבנון הערבית" שתקף את "הפלנגות הפשיסטים".
אפשר לומר שהרדיו בלבנון הושפע מהמצב הפוליטי במדינה. בשנת 1984 בזמן המלחמה על השליטה במערב ביירות בין הצבא הלבנוני לתנועת אמל השיעית ותומכיה הפלסטינים שהסתיימה בהשתלטות המיליציות השיעיות על האזור, הכוחות המנצחים הובילו לשינויים פרסונליים במשרד ההסברה ובמתקני הרדיו באזור. מאז שידורי הרדיו שידרו בשם תנועת אמל ותומכיה.
ראו גם

רדיו רמאללה
קול הרע"ם מקהיר
השידור העברי מרדיו קול דמשק
אחמד סעיד
לקריאה נוספת

Rugh, W. A. “Arab Radio and Television”, in: Rugh, W. A. The Arab Press: news, Media and Political Process in the Arab World. New .York 1987
Kai, Hamed. Mass Media, Politics and Society in the Middle East. New Jersey 2001.
שוש בן-ארי, "מטיפי האסלאם החדשים (אל-דעאה אל-ג'דד): הטפה בעידן הגלובליזציה", המזרח החדש נ"א (תשע"ב), עמ' 158–176.
הערות שוליים

↑  להרחבה ראה: http://www.answers.com/topic/radio-and-television-arab-countries
↑  לרשימת תחנות הרדיו הפרטיות בעולם הערבי, ראו: http://www.newarabia.net/arabic_radio_stations.php
↑  להרחבה על חלוקה זו, ראו: Syracuse Unicersity Press, 1987), p. 115 William A. Rugh, The Arab Press: News, Media and Political Process in the Arab World (New York
↑  להרחבה על מטיפי האסלאם החדשים, ראה: שוש בן-ארי, "מטיפי האסלאם החדשים (אל-דעאה אל-ג'דד): הטפה בעידן הגלובליזציה", המזרח החדש נ"א (תשע"ב), עמ' 176-158.
תהליך קוואזי סטטי

תהליך קוואזי סטטי בתרמודינמיקה הוא תהליך תרמודינמי, שקורה לאט מספיק כך שהמערכת תישאר בשיווי משקל תרמודינמי במהלכו. המילה "קוואזי" מקורה בלטינית, (quasi) פירושה כאילו. זהו תהליך כמעט סטטי. כאשר המערכת עוברת ממצב אחד למצב אחר, בכל צעד של המעבר היא כמעט בשיווי משקל. דוגמה לכך היא התרחבות קוואזי סטטית, בה נפח המערכת משתנה באטיות כה רבה, כך שהלחץ נשאר אחיד בכל המערכת בכל צעד במהלך התהליך. תהליך אידיאלי כזה הוא רצף של מצבי שיווי משקל, המאופיינים באיטיות אינסופית של המעבר ביניהם.
רק בתהליך קוואזי סטטי ניתן להגדיר במדויק גדלים אינטנסיביים (כגון לחץ, טמפרטורה, נפח, אנטרופיה) של המערכת בכל צעד במהלך התהליך. כלומר להגדיר את המצב המאקרוסקופי של המערכת; אחרת, לחלקים שונים של המערכת יהיו ערכים שונים של גדלים אלה כיוון שהמערכת אינה בשיווי משקל במהלך התהליך.
התנהגות המערכת בפועל היא רציפה, אך המודל הקוואזי סטטי מאפשר להגדיר בכל צעד בתהליך את ערכי הנפח והלחץ של המערכת ועל כן ניתן לצייר מסלול בין המצבים השונים ביניהם עוברת המערכת, בדיאגרמת PV.
תהליך הפיך

המונח התאורטי 'תהליך הפיך' הוא שימושי, אף על פי החוק השני של התרמודינמיקה אין תהליך הפיך מושלם ומדובר במצב אידיאלי. לדוגמה, דחיסה איטית של מערכת על ידי בוכנה הנתונה לחיכוך היא תהליך שאינו הפיך; אף על פי שהמערכת נמצאת תמיד בשיווי משקל תרמי, החיכוך גורם להיווצרותה של אנטרופיה, בניגוד להגדרת הפיכות. תהליך העברת חום איטית בין שני גופים בעלי שתי טמפרטורות שונות לחלוטין, כאשר קצב העברת החום נשלט על ידי מחיצה מוליכה גרועה ביניהם, הוא תהליך איטי שלא ניתן אפילו בתיאור אידיאלי לטעון כי הוא הפיך. במקרה זה, לא משנה עד כמה התהליך איטי, סדרת המצבים של המערכת המורכבת המכילה את שני הגופים, רחוקה משיווי משקל, שכן שיווי משקל תרמי למערכת מורכבת זו מחייב ששני הגופים יהיו באותה טמפרטורה.
תהליך הפיך הוא תהליך קוואזי סטטי, ואילו תהליך קוואזי סטטי אינו תמיד הפיך.
עבודת לחץ-נפח בתהליכים קוואזי סטטיים שונים

לחץ קבוע: תהליכים איזובריים,
 W_{1-2}=\int PdV=P(V_{2}-V_{1})
נפח קבוע: תהליכים איזוכוריים,
 W_{1-2}=\int PdV=0
טמפרטורה קבועה: תהליכים איזותרמיים,
 W_{1-2}=\int PdV, כאשר P משתנה עם V דרך  \quad PV=P_{1}V_{1}=C, כך ש:
 W_{1-2}=P_{1}V_{1}\ln {\frac {V_{1}}{V_{2}}}
תהליכים פוליטרופיים,
 W_{1-2}={\frac {P_{1}V_{1}-P_{2}V_{2}}{n-1}}
ראו גם

תהליך איזוברי
תהליך איזוכורי
תהליך איזותרמי
תהליך פוליטרופי
תהליך הפיך
הערות שוליים

↑  Lewis, C.T., Short, C. (1879). A Latin Dictionary, Clarendon Press, Oxford, page 1507.
↑  Schroeder, Daniel (2000). An Introduction to Thermal Physics. United States: Addison Wesley Longman. pp. 20–21. ISBN 0-201-38027-7.
↑  Rajput, R.K. (2010). A Textbook of Engineering Thermodynamics, 4th edition, Laxmi Publications (P) Ltd, New Delhi, pages 21, 45, 58.
צ'ופ

צ'ופ (בהונגרית: Csap; באוקראינית: Чоп; ביידיש: טשאָפּ) היא עיר בזקרפטיה שבאוקראינה. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית.
צ'ופ מיושבת מאז המאה ה-13, והיא הוזכרה לראשונה בשנת 1281. העיר הקרובה היא זאהון וביניהן מפריד נהר.
העיירה הייתה חלק מהונגריה עד שנת 1920 אז נחתם חוזה טריאנון והעיירה הועברה לשליטת אוקראינה. מכיוון שבצ'ופ היה צומת רכבות אסטרטגי, במלחמת העולם השנייה בשלהי 1944, התרחש בצ'ופ קרב בן חודש ימים בין כוחות גרמנים לסובייטיים וב-23 בנובמבר 1944, כבש הצבא האדום את הכפר, אך זה היה מאוחר מידי בשביל יהודי העיר שכבר גורשו משם.
יהודי צ'ופ

היהודים הראשונים התיישבו כנראה בצ'ופ במחצית הראשונה של המאה ה-19. בשנת 1880 מנתה האוכלוסייה היהודית 133 מתוך 1,178 (11% מכלל האוכלוסייה). המשפחות היהודיות של צ'ופ היו חקלאים וחלקם היו שותפים בארגוני הנוער הציוניים. בכפר הייתה חברה קדישא.
בשנת 1941 רבים מיהודי צ'ופ גויסו לגדודי העבודה ההונגריים לעבודות כפייה או שירות בחזית המזרחית, שם רובם מתו.
באפריל 1944 הועברו יהודי צ'ופ בכוח לגטו באוז'הורוד ולאחר מכן גורשו לאושוויץ באמצע מאי 1944.
בדף הקהילה של יהודי העיר שנכתב במפקד הקהילות הונגריה בשנת 1944 נכתב כי הקהילה היא אורתודוקסית, 332 חברים ורב הקהילה הוא הרמן לייבוביץ'.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 36 |  |
| 1880 | 193 | 1,187 |
| 1910 | 338 |  |
| 1941 | 359 | 3,498 |
לקריאה נוספת

צ'אפ (טשאפ), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 346-347. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  תיעוד יהודי צ'ופ שנרצחו בשואה
↑  דף הקהילה של צ'ופ במפקד קהילות הונגריה.
שמו העברי הוא יצחק צבי לייבוביץ, חיבר את ספר "שלחן העזר" על שולחן ערוך חלק אבן העזר.
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge878280 
עגלת חברה קדישא בעיירה צ'ופ. בעגלה זו נשאו יהודי הקהילה את מתיהם לקבורה
ננו-מנוע

ננו-מנוע הוא רכיב בסדר גודל של ננומטרים ספורים המפיק תנועה קווית או סיבובית.
קיימים מספר ננו-מנועים מסוג זה בטבע אולם אפשרויות השימוש בהם במערכות מלאכותיות מוגבלות בשל רגישותם לתנאי הסביבה (רמת חומציות, מקורות אנרגיה וכדומה). לעומת זאת, ננו-מנועים מלאכותיים הדומים לאלו הטבעיים ניתנים לייצור במעבדה באופן עמיד בהרבה לתנאי הסביבה. ננו-מנועים אלו מסוגלים לפעול בטווח רחב של טמפרטורות ומגוון רחב של סביבות כימיות.
ההבדלים בין הכוחות הדומיננטיים בתחום הננו לאלו הפועלים בעולם המקרו מאפשרים יצירת ננו-מנועים בעלי מאפיינים ייחודיים.
המאפיינים הייחודיים של ננו-צינוריות פחמן הופכים אותם לאטרקטיביים במיוחד ליצירת ננו-מנועים שכאלו כחלק מהתקני NEMS, מערכת ננו-אלקטרומכנית (Nano Electro Mechanical System).
היסטוריה

הננו-מנוע הראשון בעולם נבנה על ידי קבוצה בראשות ד"ר אלכס זלטל באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 2003, כ-15 שנים לאחר ייצור המיקרו-מנוע הראשון בעולם. מספר גישות הוצעו מאז לבניית ננו-מנוע. בשנת 2008 הוצגו שתי גישות, האחת ננו-מנוע המופעל באמצעות גרדיאנט תרמי והשנייה "טחנת רוח" המופעלת באמצעות אלקטרונים.
כוחות בסביבת הננו > כוחות אלקטרו-סטטיים

על פי חוק קולון, הכוח האלקטרו סטטי בין שני עצמים הוא ביחס הפוך לריבוע המרחק ביניהם.
על כן, כאשר עוסקים במרחקים קטנים של פחות ממיקרומטר אחד עשויים להיווצר כוחות גדולים משינויים קטנים בשני הגופים.
עם זאת, מטען חשמלי הכולל של הגוף משתנה ביחס ישר לגודלו ולכן גם הכוח החשמלי קטן בהתאם.
למרות היות הכוח האלקטרו-סטטי תלוי באופן ריבועי הופכי במרחק, כאשר אנו עוסקים במערכות ננו-אלקטרומכניות (NEMS), הוא מהווה אחד הכוחות העיקריים המשמשים לחישה ולהנעה. לדומיננטיות זו של הכוח האלקטרו-סטטי יתרונות וחסרונות ויש לתכנן את המערכת בהתאם לכך.
אחת הדרכים להתמודדות עם הקושי ביצירת מטען חשמלי גדול במערכות ננו הוא הגדלת מספר היחידות המייצרות את הכוח האלקטרו-סטטי.
כוחות בסביבת הננו > חיכוך

בדומה לכוח האלקטרו-סטטי, כוח החיכוך גם הוא תלוי ביחס ריבועי לגודל (המתבטא בשטח), אם כי במקרה זה הוא תלוי ביחס ישר ולא הפוך.
F\propto A
כאשר:
F הוא כוח החיכוך.
A הוא השטח.
כוח החיכוך הוא בעיה ידועה במערכות מכניות ללא תלות בגודלן, אך כאשר אנו עוסקים במערכות NEMS הוא יכול לגרום לבעיות רציניות ביותר אם לא מתחשבים בו כראוי בשלב התכנון, וזאת מכיוון שלחלק מהרכיבים במערכות אלו עובי של אטומים ספורים בלבד.
סיבה נוספת להיותו של כוח החיכוך כה דומיננטי במערכות NEMS הוא המבנה הטיפוסי של מערכות אלו. מערכות אלו בנויות לעיתים קרובות על משטחים חלקים במיוחד (ברמה האטומית) בשל שיטת הייצור הפלנארית ומכיוון שכוח החיכוך יחסי למספר האטומים היוצרים מגע אחד עם השני, שני משטחים שטוחים מאוד יוצרים כוח חיכוך הדומה למשטחים רגילים הגדולים בהרבה.
עם זאת, מחקרים בדינמיקה מולקולרית מראים כי החיכוך בננו-מנועים כמעט זניח עד שהמערכת מגיעה למהירויות מסוימות.
סימולציות שנערכו, מדגימות את החיכוך הנובע מפעולת ננו-מנועים ומעניקות לו הסבר.
בניגוד למוכר לנו ממערכות מקרו-סקופיות, המהירות בה הצינור הפנימי נע בתוך הצינור החיצוני איננה תלויה ביחס ישר בכוח המופעל עליה. מה שמתרחש בפועל הוא שהמהירות נישארת קבועה, ללא קשר לעליה בכוח המופעל, עד שהכוח מגיע לרמה מסוימת ואז המהירות עולה לערך גבוהה יותר ונשארת שם עד לעלייה מספקת נוספת בכוח המופעל על המערכת.
הסיבה לצורה מעניינת זו של התלות של המהירות בכוח היא תנאי תהודה הנוצרים בין מהירות הסיבוב של הצינוריות והפונונים במערכת הכללית.
הננו-מנוע הראשון

הננו-מנוע הראשון דומה במידת מה לגרסה מוקטנת של מיקרו-מנוע. המנוע הורכב מפלטת זהב הסבה סביב הציר של MWNT (ננו-צינורית מרובת דפנות – multi-walled nanotube).
הקצוות של ה-MWNT מחוברות לשיכבת SiO2 אשר ממלאת את מקום שתי האלקטרודות בנקודות המגע.
שלושה מתגים מחוברים למנוע. ארבעה ספקי מתח מחוברים למערכת (אחד למנוע ואחד לכל אחד מהמתגים).
נמדדו באופן אמפירי סיבובי מנוע במהירות של 17 הרץ.
הננו-מנוע הראשון > תהליך הייצור > מערך ננו-מנועים

בשל ההספק הנמוך המתקבל מכל מנוע בודד ישנו צורך ברור ביצירת מערך של מנועים שכאלו.
שיטות ייצור קיימות, כדוגמת ריבוץ אדים כימי (chemical vapor deposition - CVD) מאפשרות מיקום מדויק של הננו-צינוריות על ידי גידול שלהם ישירות על גבי המצע.
עם זאת, שיטות אלו אינן מוצלחות במיוחד ביצירת MWNT באיכות גבוהה. כמו כן, CVD הוא תהליך המתבצע בטמפרטורות גבוהות ובכך מגביל את השימור בחומרים מסוימים במערכת.
תהליך הייצור מבוסס על ליתוגרפית קרן אלקטרונים, ליתוגרפיית E-Beam.
הננו-מנוע הראשון > תהליך הייצור > טכניקת קשת פריקה

טכניקה זו היא וריאציה של טכניקת קשת פריקה (arc-discharge technique) הסטנדרטית המשמשת לסינתזה של פולרן באטמוספירת גז אינרטי. כפי שנראה באיור, הניסוי מתבצע בכלי המכיל גז אינרטי כגון הליום, ארגון, וכו' הזורם בלחץ קבוע. פוטנציאל של כ-18 וולט מופעל על שתי אלקטרודות העשויות גרפיט (הקוטר של האנודה והקתודה הוא 6 מ"מ ו-9 מ"מ בהתאמה) המופרדות במרחק של 1–4 מ"מ בדרך כלל בתוך התא. הזרם, בדרך כלל 50–100 אמפר, מועבר דרך האלקטרודות. היווצרות הננו-צינוריות תלויה בממדים של האלקטרודות, מרחק ההפרדה ביניהן והגז אינרטי בשימוש.
כתוצאה מכך, אטומי הפחמן נפלטים מהאנודה ומונחים על הקתודה וכך מקטינים את המסה של האנודה ומגדילים את המסה של הקתודה. המשקע הפחמני השחור (תערובת של ננו-חלקיקים וננו-צינוריות ביחס של 1:2) גדל בחלק הפנימי של הקתודה ואילו קליפה אפורה מתכתית קשיחה נוצרת בצד החיצוני. הכמות הכוללת של הננו-צינוריות הנוצרת באופן יחסי מחומר הגלם מגיעה לשיאה בלחץ של 500 טור ובלחץ זה 75% ממוט הגרפיט הגולמי מומר לננו-צינוריות.
הננו-צינוריות נוצרות בטווח קוטר של 2–20 ננומטר ואורך של כמה מיקרומטרים אחדים. ישנם מספר יתרונות של בחירה בשיטה זו על פני שיטות האחרות, כגון אבלציה לייזר וריבוץ אדים כימי כגון פחות פגמים מבניים (עקב טמפרטורת צמיחה גבוהה), תכונות חשמליות, מכניות ותרמיות טובות יותר, קצב ייצור גבוה (כמה מאה מ"ג בעשר דקות) ועוד.
הננו-מנוע הראשון > תהליך הייצור > טכניקת פריקה חשמלית

סינתזה של צינורות פחמן בקנה מידה גדול מביאה בדרך כלל לשיעור משתנה באופן אקראי של סוגים שונים של ננו-צינוריות פחמן. חלקם עשוי להיות מוליכים למחצה בעוד שאחרים עשויים להיות מתכתיים בתכונות החשמליות שלהם. רוב היישומים דורשים שימוש בסוגים מסוימים של צינורות כאלה. טכניקת פריצה חשמלית (Electrical-breakdown) זו מספקת כלים להפרדה ובחירת סוג רצוי של ננו-צינוריות.
צינורות פחמן ידועים בעמידותם לצפיפויות זרם גדולות מאוד של עד  10^{9}A/cm^{2} בין היתר בשל קשרי סיגמא החזקים בין אטומי הפחמן. עם זאת, בזרמים גבוהים מספיק צינוריות נהרסות בעיקר עקב חמצון מהיר של השכבה החיצונית. התוצאה היא ירידת מוליכות חלקית הניתנת לזיהוי תוך מספר שניות. הגברת הזרם גורמת לנפילות בדידות ומדרגות מרובות במוליכות (ראה איור) כתוצאה מכשל סדרתי של השכבות החיצוניות.
הזרם ב־MWNT מתקדם בדרך כלל בשכבה החיצונית ביותר בשל מגע הישיר בין השכבה הזו והאלקטרודות. הרס מבוקר של שכבות חיצוניות, מבלי להשפיע על השכבות הפנימיות של ה־MWNT מאפשר שליטה על מבנה הננו-צינוריות.
הננו-מנוע הראשון > עקרון הפעולה

הרוטור נבנה כך שיסתובב באמצעות עירור אלקטרו-סטטי. מתח סינוסואידי בהזזת פאזה מוחל על המתגים S1, S2, ואות מתח בתדירות כפולה מוזן ל־S3. כמו כן, מתח DC מוכל ברוטור R כדלקמן:
על ידי העברת המתח הרציף דלעיל (פחות מ-5 וולט) צלחת הרוטור יכולה להימשך לסטטורים (stators) אחד אחרי השני וכך לבצע סיבובים שלמים. הקרבה בין הסטטורים וצלחת הרוטור היא אחת סיבות מדוע אין צורך בכוח גדול לעירור אלקטרוסטטי. היפוך המתח גורם לרוטור להסתובב בכיוון ההפוך.
הננו-מנוע הראשון > יישומים

לוחית המתכת המסתובבת יכולה לשמש כמראה למכשירים אופטיים סופר-מהירים. מערך של ננו-מנועים שכאלה אשר כל אחד מהם משמש כמסנן מכני בתדירות גבוהה, יכול לשמש לעיבוד אותות מקבילי בתחום התקשורת.
הלוחית יכולה לשמש כמשוט להזרמת או לגילוי זרם של נוזלים ביישומים מיקרו-פלואידיים. רכיב זה יכול לשמש כמרכיב ביו מכני במערכות ביולוגיות, זרז מגודר בתגובות כימיות נוזליות או כאלמנט חיישן כללי.
לוחית מתכת טעונה יכולה לשמש כמשדר של קרינה אלקטרומגנטית.
ננו-מנועים על בסיס גרדיאנט תרמי

ננו-מנוע זה, כפי המוצג באיור, כולל שתי אלקטרודות מחוברות דרך MWNT ארוך. פלטת זהב משמשת בתור מטען ומחוברת לננו-צינורית קונצנטרית קצרה יותר ורחבה יותר. המטען נע לעבר האלקטרודה הקרה יותר בשל ההפרש התרמי בננו-צינורית הארוכה יותר הנגרם על ידי הזרם הגבוה שעובר דרכה. המהירות המרבית שהושגה הייתה בערך מיקרומטר אחד לשנייה, מהירות דומה למהירויות שהושגו באמצעות "kinesin biomotors".