stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פריץ שיף

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1891 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  23 באוקטובר 1964 (בגיל 73) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 השכלה:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 מעסיק:  מוזיאון חיפה לאמנות, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 פרסים והוקרה:  צלב הברזל 
 
פריץ שיף (בגרמנית: Fritz Schiff;‏ 21 ביוני 1891 – 23 באוקטובר 1964) היה מייסד המוזיאון לאמנות חדשה בחיפה ומנהלו ואוצר מוזיאון "בצלאל" בירושלים.
ביוגרפיה

שיף נולד בברלין בשנת 1891 לבנם של סוחר הפנינים ברתולד שיף, ואנה לבית בשווייץ, למשפחה בת שני ילדים. אחותו היא אליס המרשטיין לבית שיף.
למד בגימנסיה הומניסטית ונאלץ להפסיק לימודיו בשנת 1908 ולעבור הכשרה מקצועית בתעשייה. בין השנים 1912 עד 1914 עבד כמתלמד בחנות לספרים עתיקים (אנטיקווריאט) ברומא. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הגרמני, עבר מסלול קצונה והוצב בפולין. על שירותו זכה בעיטור צלב הברזל.
בתום המלחמה התחיל לעבוד בכתב העת הציוני "יידישה רונדשאו".
לאחר שזכה במלגת לימודים החל בלימודי תולדות האמנות, ארכאולוגיה ופילוסופיה בברלין, במינכן ובאוניברסיטת האלה. שם הכיר את הילדה וולפסון (1898–1984). הם נישאו ב-1923. לשניים נולדה בת יחידה, מריאנה.
שיף סיים לימודיו בהאלה אצל פאול פראנקל (יהודי מומר) בשנת 1922 בדוקטורט על הצייר פייטרו קווליני. הוא עבד במקביל כמורה וכמרצה לתולדות האמנות בבית הספר ריימן, באקדמיה בהומבולדט, במרכז היהודי לחינוך מבוגרים, בפולקסבינה ובבית הספר המרקסיסטי לעובדים (MASCH). כמו כן, כתב ביקורות אמנות כעצמאי עבור כתבי עת שונים.
בעקבות עליית הנאצים לשלטון, הוגבלה עבודתו. כיוון שהיה ידוע בעמדותיו השמאליות הלשין אחד ממתחריו עליו שהוא פעיל קומוניסטי. בזכות מישהו שדאג להזהירו מבעוד מועד, הצליח להימלט עם משפחתו ב-1933 לצרפת.
ליד פריז התגוררו בני דודים אמידים שלו, שתמכו בהם כלכלית. המשפחה התגוררה בעיירה סמוכה ושיף עבד כמדריך תיירים.
בזכות ד"ר נחום גולדמן, איש הסוכנות היהודית, זכה שיף בסרטיפיקט (רישיון עלייה) עבור המשפחה ואף זכה למשרת אוצר במוזיאון "בצלאל" בירושלים, לאחר שעלה לארץ עם משפחתו ב-1937. במקביל שימש כמרצה לתולדות האמנות בבצלאל החדש.
מרדכי נרקיס שימש כמנהל, שיף היה סגנו ולצוות הצטרף גם הרברט קרמר, סוחר אמנות שעלה מגרמניה.
שיף הכשיר בבניין אולמות לתערוכות, ערך תערוכות ניידות ביישובים מרוחקים, קיים סיורים מודרכים במוזיאון וערך גם קונצרטים קאמריים שם.
בשנת 1953 פנה לשיף ראש עיריית חיפה אבא חושי, בעקבות המלצת ראובן הכט, בהצעה לנהל את ה"מוזיאון לאומנות חדישה" שעמד להקים לצד המוזיאון לאמנות עתיקה בעיר. לאחר שהסכים, עבר להתגורר בדירה שכורה בשכונת רוממה בעיר. שיף גייס תרומות להקמת אוספים ורכישת יצירות, ערך קונצרטים במקום והקים את "אגודת ידידי המוזיאון". בנוסף, היה הראשון להקים בגן האם את תערוכת "פסל בגן". שיף ניהל את המוזיאון עד פטירתו.
במקביל אף כתב ערכים לאנציקלופדיה העברית.
עבודת המחקר האחרונה שלו הוקדשה לפסל אתנה פרתנוס. הוא לא הצליח לסיים את העבודה לפני מותו.
רעייתו עסקה במשך ארבע שנים בפענוח ועריכת העבודה, שהתפרסמה לבסוף בירחון שווייצרי לאמנות ותורגמה מאוחר יותר לעברית.
פריץ שיף נפטר ב-1964 בחיפה. הותיר את רעייתו, הילדה, ובתו מריאנה.
לקריאה נוספת

הילדה שיף, מבוא לאתנה פרתנוס, הוצאת אוניברסיטת חיפה, 1979
מריאנה ברטון, קורות משפחת שיף, במוזיאון ליהדות דוברת גרמנית בתפן
צעירי חיפה

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  שי אבוחצירה
 אפיון:  רשימה מקומית התומכת בזכויות צעירים
 אותיות:  צ
 שיא כוחה:  3 מנדטים במועצת העיר חיפה (2013)
 נוצרה מתוך:  עמותת קצ"ב
 התמזגה לתוך:  יש עתיד, ואחר כך לרשימה של יונה יהב.
 אתר צעירי חיפה
 
צעירי חיפה היא תנועה חיפאית שהוקמה בשנת 2006. כיום היא מכהנת כסיעה במועצת העיר חיפה.
התנועה הוקמה בשנת 2006, כחלק מפעילות עמותת קצ"ב (קידום צעירים בצפון - ר"ת) שביקשה לקדם מטרות ויעדים הנוגעים לאוכלוסייה הצעירה בחלקה הצפוני של מדינת ישראל.
באוגוסט 2008 הכריז יו"ר התנועה, שי אבוחצירה, על התמודדותה בבחירות לרשויות המקומיות. בבחירות אלו, שהתקיימו ב-11 בנובמבר 2008, זכתה התנועה בשני מנדטים. בהמשך נכנסה התנועה לקואליציה תוך קבלת התחייבות למתן תקציבים עירוניים לטובת האוכלוסייה הצעירה, ולקבלת תפקיד סגן ראש עיר בשכר במחצית השנייה של הכהונה.
במהלך שנת 2012 חברה התנועה למפלגת יש עתיד בראשות יאיר לפיד. בבחירות המקומיות של 2013 זכתה הרשימה המשותפת "יש עתיד צעירי חיפה" ב-3 מנדטים. לקראת הבחירות בשנת 2018, צעירי חיפה התנתקה מיש עתיד שניסתה להציג רשימה בכוחות עצמה, אך ללא הצלחה.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018, חברה הסיעה לסיעתו של יונה יהב והתמודדה ביחד איתו ברשימת "יונה יהב וצעירי חיפה". הרשימה המשותפת זכתה ל-4 מנדטים ונשארה מחוץ לקואליציה של ראש העיר, עינת קליש-רותם.
פלאפה (רוטב תיבול)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מוצא:  הפיליפינים 
 
פלאפה (בפיליפינית: Palapa) הוא רוטב תיבול פיליפיני מתוק ומתובל.
מאפיינים

הפלאפה מורכב מבצל ירוק קצוץ דק (Sakurab), זנגביל כתוש (luya pagirison), כורכום (kalawag), פלפל צ'ילי (luya tiduk), וקוקוס קלוי מגורר (niog). מקורו באנשי המרנאו (אנ') של לנאו דל סור (אנ'). המרכיבים מעורבבים יחד ומבשלים קצרות או מבושלים עד שהם מעט יבשים. הוא מאוחסן מיד בצנצנות אטומות (garapon) לאחר הבישול.
שימוש

ניתן להשתמש בו כמרכיב במנות מסוימות (בעיקר ב-Piaparan - מנת עוף פיליפינית) או להשתמש בו כרוטב תיבול לאחר הקפצה קצרה של המזון (בדרך כלל עם כף חלב מרוכז). פלאפה אפשר לאכול טרי גם כרוטב לסלט. פלאפה הוא סמל תרבותי חשוב של אנשי המרנאו ומהווה מלווה בכל מקום בכל ארוחה.
לקריאה נוספת

רטבי תיבול פיליפינים
באגונג
רשימת רטבי תיבול
סמבל
Taba ng talangka - משחת תיבול ממאכלי ים
הערות שוליים

↑  Polistico, Edgie. "Palapa". Philippine Food Illustrated. נבדק ב-5 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Santos, Kara (27 בספטמבר 2018). "Home > Life Maranao condiment 'palapa' offers recipe for hope". ABS-CBN News. נבדק ב-5 במרץ 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Morocco, Chris. "This Condiment Is Sweet, Spicy, Garlicky and Just Ridiculously Good". Healthyish. Bon Appétit. נבדק ב-5 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
צדוק הלוי קרויז

| --- | --- |
 לידה:  1784 תקמ"ד או תקמ"ה מוהילב, בלארוס
 פטירה:  16 במרץ 1861 (בגיל 77 בערך) ה' בניסן תרכ"א ירושלים, א"י
 תאריך עלייה:  1822
 מקום מגורים:  העיר העתיקה בירושלים
 ידוע בשל:  גביר ירושלמי, שד"ר, מראשי כולל הו"ד
 בת זוג:  חיה קרויז
 
רבי צדוק הלוי קרויז (1784 – 16 במרץ 1861, ה' בניסן התרכ"א) היה גביר ירושלמי, שד"ר, מראשי כולל הו"ד, מבוני ירושלים וממייסדי תלמוד תורה וישיבת עץ חיים. חצרו בעיר העתיקה בירושלים, ידועה עד היום בשם "חוש דרבי צדוק". נקרא בפי בני העיר בשם "הרוטשילד הירושלמי".
תולדות חייו

רבי צדוק הלוי קרויז נולד במוהילב שבבלארוס בשנת 1784 לאביו יחיאל הלוי קרויז ואשתו, ונישא לחיה בת רבי אלקנה הלוי. בשנת 1822 עלה לירושלים.
בשנת 1829 יצא כשד"ר למסע בן 9 שנים בשליחות קהילת הפרושים בירושלים לקהילות היהודיות שבאלג'יר, תוניס וטריפולי שבצפון אפריקה, המסע הסתיים בשנת 1837.
בשנת 1848 פרצו אירועי אביב העמים, בהם התרחשו פרעות אנטישמיות ביהודים במקומות רבים באירופה. הפרעות שיבשו את הקשר בין יהודי ארץ ישראל ליהודי אירופה והחמירו את מצוקת היישוב היהודי, שרוב התמיכה הכלכלית בו הגיעה מאירופה. בעקבות החמרת מצוקת היישוב היהודי יצאה משלחת מטעם כולל הו"ד לאמריקה על מנת לגייס עזרה מיהודיה. המשלחת כללה את רבי צדוק קרויז ואת יהוסף שוורץ.
תולדות חייו > חוש דרבי צדוק

רבי צדוק היה בעל שלושה בתים בירושלים ובעל חזקה על חצר ברחוב חב"ד שבעיר העתיקה, שנודעה בשם "חוש דרבי צדוק" (החצר של רבי צדוק). החוש הוא מתחם מגורים גדול הכולל סבך סמטאות צפופות המובילות לחצרות קטנות שאותן קנה רבי צדוק.
בספרו שלשה עולמות, נותן חיים המבורגר, שגר בחוש בילדותו, אינפורמציה אודותיו:
"החש הזה עומד בקרן זווית. מארבעה רחובות יכולים לבוא אל תוכו: מרחוב היהודים - דרך רחוב חב"ד, מרחוב הצבעים, מרחוב הארמנים ומרחוב ביקור חולים... מכל רחוב צריכים לעבור סמטאות חשכות עד שמגיעים לסמטת החש. אצל סמטת החוש, חצר בתים שערביים גרו שם. הכניסה לחש הייתה דרך סמטה ארוכה חשכה ואפלה שבסוף הסמטא עומד כותל גבוה מאד – מבוי שאינו מפולש – בשני צידי הסמטא היו אבנים זבל ועפר שהשכנים הערבים היו משליכים לתוכה… כשעברו את סמטת הכניסה המקורה והחשכה, נכנסו לסמטא ארוכה וצרה בלתי מקורה, שהייתה משמשת כעין פרוזדור לחצרי החש, וממנה התפצלו סמטאות רבות קטנות שמהם הגיעו לחצרות הבתים."
על פי ספרו של המבורגר, חילק רבי צדוק את החוש לכמה גופים שונים:
"בשנת תקצ"א (1831) בא לירושלים עשיר גדול מהעיר שקלוב שברוסיה בשם ר' צדוק הלוי הוא ואשתו וביתם היחידה, קנה מן הערביים רובע זה הנקרא "חש", אחר כך נסע לאמריקה בתור שליח... בו בזמן שהיה בשליחותו עלו לארץ מגרמניה ר' יוחנן צבי שלאנק ואחיו ר' גמליאל שלנק (מתלמידי החת"ם סופר) ור' משה זקס (ראשון אנשי כולל הו"ד בירושלים), וכשחזר ר' צדוק משליחותו מכר שליש מהחצרות והבתים שבחש לר' יוחנן צבי הנזכר, ושליש אחד מכר לכולל הורדנה לדירות בעד עניי הכולל ושליש אחד בעדו ובעד ביתו. את ביתו היחידה השיא לר' משה זקס הנזכר לעיל."
המבורגר מספר כי בחוש הייתה חצר מפוארת, בית טבילה, בית הוועד של כולל הורדנא, ובתי כנסת.
משפחתו

ביתו היחידה של רבי צדוק, רחל, נישאה למשה זקס, שד"ר, מראשוני תלמידי החתם סופר שעלו לארץ. בנה הוא הרב אברהם אלקנה זקס (נכדיו הם הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא (בניו הם הרב יעקב והרב שמואל כהנא שפירא), הרב אליעזר שפירא, הרב מנחם בן ציון זקס, הרב יהושע פישל זקס (בניו הם משה חיים זקס ויצחק זקס), נין נוסף הוא הרב עמרם יצחק זקס), בת נוספת היא אסתר קרויז, שנינה הוא שמוליק קראוס.
הערות שוליים

↑  שטר מכר בחתימת רבי אריה ליב נאמן – ירושלים, תרי"ז, באתר קדם kedem, בית מכירות פומביות בע"מ
1 2  דוד תדהר, Volume 3, Page 1109 (משה זקס), באתר אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו
↑  מוטי פרידמן, 1835-1839 - המסע הראשון לצפון אפריקה ולאירופה, משה זאקס, תל אביב: שפירא, 2016, עמ' 91
↑  אברהם יערי, שלוחי ארץ ישראל (כרך ב'), ירושלים: מוסד הרב קוק, ה'תשנ"ז, עמ' עמ' 773
↑  שמואל אטינגר, תולדות עם ישראל בעת החדשה, תל אביב: דביר, 1969, עמ' 95
↑  מוטי פרידמן, זאקס בשנות ה-40 וה-50, 1848 - אביב העמים, משה זאקס, תל אביב: שפירא, 2016, עמ' 101
↑  משה חיים זקס, שורשים בין אבני ירושלים, שורשיי מצד אבי: משפחות זקס וכהנא-שפירא, עוד ינובון בשיבה, מזכרת בתיה: הסיפור שנשאר, תיעוד והפקה, 2018, עמ' 13
1 2 3  רפי כפיר, חוש דר' צדוק, באתר אהבת ירושלים
פראן סונייר בלגר

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1912 פיגרס, ספרד 
 פטירה:  27 בדצמבר 1967 (בגיל 55) ברצלונה, ספרד 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  קטלוניה, ספרד
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברצלונה 
 מנחה לדוקטורט:  Josep Maria Orts Aracil 
 פרסים והוקרה:  Prat de la Riba Award (1948) 
 
פראן סונייר אי בלגר (בקטלאנית: Ferran Sunyer i Balaguer‏; 1912 - 27 בדצמבר 1967) היה מתמטיקאי קטלאני.
חייו

בלגר נולד בפיגרס, ז'ירונה, קטלוניה עם שיתוק גופני מלא ונעזר בכל ימי חייו בכיסא גלגלים ובמטפלים צמודים. אביו של בלגר נפטר כשהיה בן שנתיים והוא חי עם אמו, אנג'לה שטיפלה בו בעזרת סבתו ודודניו שעברו להתגורר עימם. מאוחר יותר, המשפחה המורחבת עברה להתגורר בברצלונה.
בעצת רופאיו, הרחיקוהו מכל מקור לחצים נפשיים אפשרי ובעיקר מלימודים. בלגר היה נחוש ללמוד בעצמו והחל לגלות עניין באסטרונומיה ופיזיקה ובעיקר במתמטיקה.
בשנת 1938 שלח בלגר את מחקריו אל ז'אק אדמר באוניברסיטת סורבון שפרסם את מאמרו בComptes Rendus. בלגר התכתב תדירות עם מתמטיקאים צרפתים, בעיקר עם שולם מנדלברוט ותלמידיו כגון: ז'אן פייר כהנא, ואצלב שרפינסקי ועוד.
בשל נכותו, בלגר לא היה מסוגל לכתוב בעצמו והיה תלוי באמו עד למותה בשנת 1955, אז דודניו החליפו אותה במלאכת הכתיבה. משנת 1948 עד ל 1966 זכה בלגר בפרסים רבים למתמטיקה בספרד.
בלגר סיים את התואר בשני שלו בשנת 1960 וקיבל את הדוקטורט שלו על התזה "Sobre la distribución de los valores de una función representada por una serie de Dirichelt lagunar" (התפלגות הערכים של פונקציה המוצגת על ידי טור דיריכלה) בשנת 1962 באוניברסיטת ברצלונה.
בלגר הלך לעולמו בשנת 1967 בברצלונה.
פרס בלגר

קרן בלגר הוקמה בשנת 1983 ביוזמתה של מריה דודניתו של בלגר לזכרו והיא מעניקה פרסים למחקרי בתחום המתמטיקה.
הקרן מנוהלת על ידי מועצה בראשות נשיא המכון למחקרים ועוד כמה חברים של האוניברסיטאות הקטלניות.
בשנת 1992, הוכרז על פרס בינלאומי בסך של 15,000 דולר. חתן הפרס הראשון, בשנת 1993 היה מתמטיקאי ישראלי, פרופ' אלכס לובוצקי שאף זכה בפרס בשנית בשנת 2002.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290866105171  PLWABN: 9810538392505606  BIBSYS: 2045739  BNE: XX1066630  CANTIC: a10724175  GND: 1024393186  ISNI: 0000 0000 9318 2472  LCCN: n96025959  MGP: 93725  NTA: 344454916  SUDOC: 162301588  VIAF: 136807336   WorldCat (עם VIAF): 136807336 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פראנס-אוליביה ז'יסבר

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1949 (בן 75) וילמינגטון, דלאוור, ארצות הברית 
 מדינה:  צרפת, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  המרכז להכנת עיתונאים של פריז 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 בן או בת זוג:  Valérie Toranian  Nathalie Freund   Nahed Ojjeh 
 פרסים והוקרה:  הפרס לרומן של האקדמיה הצרפתית (1992)  Grand prix de la biographie politique (2016)  Prix Récamier (2015)  Prix Richelieu (1999)  Prix Interallié (1995)  Grand prix littéraire de Provence (2007) 
 
פראנס-אוליביה ז'יסבֶּר (צרפתית: Franz-Olivier Giesbert; נולד ב-18 בינואר 1949 בוילמינגטון, דלאוור) הוא עיתונאי וסופר צרפתי. הוא עבד ב"לה פיגארו" בשנים 1988–2000, והחל לעבוד בשבועון "לה פואן" (אנ') בשנת 2000. בשנת 2013, הוא כתב תסריט לסרט תיעודי על היחסים שלו עם נשיא צרפת לשעבר, ניקולא סרקוזי, "secrets d’une présidence" ("סודות של נשיאות").
רומנים שכתב

הטבחית של הימלר, יצא לאור בישראל בשנת 2015 בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר. תורגם על ידי אביגיל בורשטיין
Dieu, ma mère et moi, 2012, éditions Gallimard
(Un très grand amour, 2010, éditions Gallimard (Prix Alain Duménil
Le lessiveur, 2009
Le Huitième Prophète, 2008, éditions Gallimard
L'Immortel, 2007
L’Américain, 2004
L’Abatteur, 2003
Mort d’un Berger, 2002
Le Sieur Dieu, 1998
(La Souille, 1995 (Prix Interallié
(L'Affreux, 1992 (Grand Prix Du Roman De l'Académie française
Monsieur Adrien, 1982
פרסים

1992: זוכה פרס הרומן מהאקדמיה הצרפתית
1995: Prix Interallié (אנ')
הערות שוליים

↑  "Franz-Olivier Giesbert L'enfant devenu roi". Le nouvel Economiste. אורכב מ-המקור ב-2011-08-28. נבדק ב-10 באפריל 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Giesbert décrypte Sarkozy pour France 3". Le Figaro.
↑  "FOG à Sarkozy : "Vous êtes un homme charismatique, débatteur formidable..."". Libération.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452182005171  PLWABN: 9810615269105606  BIBSYS: 90203122  BNE: XX1284198  BnF: cb11904860w (data)  CANTIC: a12155214  CiNii: DA02029295  GND: 118161989  ICCU: TO0V150777  ISNI: 0000 0001 1032 4605  LCCN: n88616765  NDL: 00467136  NKC: xx0186531  NLA: 35764394  NTA: 070931607  SUDOC: 026890739  Trove: 1076818  VIAF: 109422496   WorldCat (עם VIAF): 109422496
פיי מרסיי

| --- | --- |

פיי מרסיי בכנס קומיק-קון, סן דייגו, 2016
 לידה:  30 בדצמבר 1986 (בת 37) מידלסברו, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק בריסטול אולד ויק 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיי איליין מרסיי (באנגלית: Faye Elaine Marsay; נולדה ב-30 בדצמבר 1986) היא שחקנית אנגלייה. תפקידיה הידועים ביותר הם אן נוויל במיני-סדרה "מלכה לבנה", איימי ב-"Need for Speed", קנדיס בסדרה "בשר טרי", סטף בסרט "גאווה", בלו קולסון בפרק "Hated in the Nation" בסדרה "מראה שחורה", והאסופית בעונות החמישית והשישית של סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס".
ביוגרפיה

מרסיי נולדה בעיר מידלסברו. היא למדה בבית הספר לורנס ג'קסון בגיזבורו קליבלנד ובקולג' פריור פורסגלוב. אחר כך למדה משחק בבית הספר של תיאטרון בריסטול אולד ויק. שם גילמה את סיסי ג'ופ במחזה על פי הרומן "זמנים קשים" מאת דיקנס, אחת מאחיות הגורל ואת פליאנס במחזה "מקבת'", רונט ב-"Disco Pigs", ושן טה במחזה "הנפש הטובה מסצ'ואן". ב-2012 כשהייתה עדיין בבית הספר זכתה בפרס ספוטלייט. מיד אחרי שסיימה את הלימודים לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה "מלכה לבנה".
קריירה

ב-2008 שיחקה מרסיי בתפקיד סו בדרמה הקומית "Is That It?". היא זכתה להכרה ב-2013 כשגילמה את דמותה של אן נוויל בסדרת הטלוויזיה "מלכה לבנה". אחר כך הופיעה בתפקיד קנדיס פלינג בסדרה "בשר טרי".
ב-2014 גילמה מרסיי את ליזי לנקסטר בעונה השנייה של הסדרה "The Bletchley Circle". בספטמבר אותה שנה השתתפה בשני פרויקטים, האחד בסרט "גאווה" שהיה מועמד לפרס באפט"א בתפקיד סטף. השני במיני-סדרה הטלוויזיונית "מתחת לפני השטח" בדמות ג'אנין ריילי. ב-2014 הופיעה מרסיי בספיישל חג המולד של סדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו" בפרק "Last Christmas" בתפקיד שׂוֹנָה מקאלוג.
בתחילת 2015 הופיעה מרסיי בעונה החמישית של הסדרה "משחקי הכס" בתפקיד האסופית. ביוני אותה שנה לוהקה לתפקיד קייטי ספרינגר בעונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה "יומן השומן". בתחילת נובמבר נבחרה מרסיי לאחת מכוכבי המחר של שנת 2015.
באוקטובר 2015 השתתפה מרסיי לראשונה בדרמה רדיופונית בשם "The Price of Oil" ברדיו 4 של ה-BBC. בפרק "No Two Days" כיכבה מרסיי בתפקיד איזי. בנובמבר שיחקה בתפקיד איימי במשחק הווידאו "Need for Speed". אחר כך הופיעה בסרט הקצר "NippleJesus" המבוסס על סיפור קצר מאת ניק הורנבי שיצא בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים באוסטין ובלונדון.
ב-2016 הופיעה מרסיי בתפקיד כריסטין בעונה השישית של הסדרה "ורה" של רשת ITV. עוד באותה שנה המשיכה לגלם את האסופית בסדרה "משחקי הכס". במאי ויוני 2016 שיחקה מרסיי בתפקיד הראשי בדמות נינה סטיב בדרמה "Love, Nina" של ה-BBC. בהמשך הופיעה בפרק "Hated in the Nation" בסדרת האנתולוגיה "מראה שחורה" בתפקיד בלו קולסון לצדה של קלי מקדונלד.
ב-2017 הופיעה מרסיי בסדרה "מקמאפיה" של BBC / AMC בכיכובו של ג'יימס נורטון. היא כיכבה בסרט הבכורה של דייזי אייטקנס "You, Me and Him" לצדם של לוסי פאנץ' ודייוויד טננט. עוד שיחקה בסרט "שעה אפלה" בכיכובו של גארי אולדמן. בתיאטרון הופיעה מרסיי בהפקה מחודשת של המחזה "Road" מאת ג'ים קרטרייט בתיאטרון רויאל קורט.
בדצמבר 2017 כיכבה מרסיי בדרמה "בנקרופט" לצדה של שרה פאריש. עוד ב-2017 הופיעה בדרמה "Shamed" של ערוץ 4.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | גאווה | סטף צ'יימברס |  |
| 2017 | את אני והוא | אלכס |  |
| 2017 | שעה אפלה | סיביל |  |
| 2018 | מלחמה פרטית | קייט ריצ'רדסון |  |
| 2022 | מאהבה של ליידי צ'טרלי | הילדה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 |  | Is That It? | סו |  |
| 2013 | מלכה לבנה | The White Queen | אן נוויל | סדרת טלוויזיה |
| 2013 |  | Fresh Meat | קנדיס פלינג | סדרת טלוויזיה (8 פרקים) |
| 2014 |  | The Bletchley Circle | ליזי לנקסטר | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2014 | מתחת לפני השטח | Glue | ג'נין ריילי | מיני-סדרה |
| 2014 | דוקטור הו | Doctor Who | שׂוֹנָה מקאלוג | בפרק "Last Christmas" |
| 2015 | יומן השומן | My Mad Fat Diary | קייטי ספרינגר | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2015–2016 | משחקי הכס | Game of Thrones | האסופית | סדרת טלוויזיה (11 פרקים) |
| 2016 | ורה | Vera | כריסטין | בפרק "Dark Road" |
| 2016 | באהבה נינה | Love, Nina | נינה | מיני-סדרה |
| 2016 | מראה שחורה | Black Mirror | בלו קולסון | בפרק "Hated in the Nation" |
| 2017 | בנקרופט | Bancroft | קתרין סטיבנס | מיני-סדרה |
| 2017 |  | Shamed | שרה אייבי | סרט טלוויזיה |
| 2018 | מקמאפיה | McMafia | קטיה גודמן | מיני-סדרה |
| 2022 | אנדור | Andor | ואל | סדרת טלוויזיה |
| 2023–הווה |  | Ten Pound Poms | אנני רוברטס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
תפקידים בתיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | הנזל וגרטל | Hansel and Gretel | וודפולק | תיאטרון Northern Stage |
| 2009 | פיטר פן | Peter Pan | טינקרבל / טייגר לילי | תיאטרון Northern Stage |
| 2009 |  | Five Kinds of Silence | סוזן | Live Across Newcastle |
| 2010 |  | The Journey | אוון | להקת תיאטרון טפרוט |
| 2011 | גן הדובדבנים | The Cherry Orchard | דונישה | BOVTS |
| 2011 |  | Canopy of Stars | שריל |  |
| 2011 | סוף טוב הכול טוב | All's Well That Ends Well | דיאנה |  |
| 2011 | זמנים קשים | Hard Times | סיסי ג'ופ |  |
| 2012 | מקבת' | Macbeth | אחות הגורל / פליאנס |  |
| 2012 |  | Disco Pigs | רונט |  |
| 2012 | הנפש הטובה מסצ'ואן | The Good Soul of Szechuan | שן טה |  |
| 2017 |  | Road | לואיז / קלייר | תיאטרון רויאל קורט |
רדיו

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | The Price of Oil | איזי | בפרק "No Two Days" |
משחקי וידאו

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Need for Speed | איימי | דיבוב |
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | פרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | ספוטלייט | פרס ספוטלייט | זכייה |
| 2015 | Screen International | כוכב המחר | הישג |
| 2016 | פרס גילדת שחקני המסך | אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה (על משחקי הכס | מועמדות |
הערות שוליים

1 2  "Curtis Brown". נבדק ב-25 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "In Profile: Faye Marsay - Wonderland Magazine". wonderlandmagazine.com. 30 ביולי 2013. נבדק ב-28 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fresh Meat season 3: Faye Marsay introduces new fresher Candice". radiotimes.com. נבדק ב-28 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Faye Marsay interview: Glue, Pride and Doctor Who". denofgeek.com. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Game of Thrones': Faye Marsay Faces the Waif's Fate". hollywoodreporter.com. נבדק ב-28 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Faye Marsay, Stars of Tomorrow".
↑  "BBC Radio 4 – Drama, The Price of Oil, No Two Days".
↑  "Why actress Faye Marsay is stealthily rising to the top". independent.co.uk. 19 במאי 2016. נבדק ב-28 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Interview: Game of Thrones' Faye Marsay on her new BBC drama, Love, Nina". www.scotsman.com. נבדק ב-28 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Joe Wright To Direct 'Black Mirror' Episode For Netflix; Bryce Dallas Howard & Alice Eve To Star". Deadline. 10 בפברואר 2016. נבדק ב-1 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jame's Norton's joined by Game of Thrones' star".
↑  "Royal Court Theatre announces cast for Jim Cartwright's play Road". British Theatre. 25 ביוני 2017. נבדק ב-24 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Shamed (2017)". IMDb. נבדק ב-6 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Further casting announced for epic new BBC One drama McMafia". BBC. 15 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007364528005171  GND: 1135988420  LCCN: no2014036144  VIAF: 308181206   WorldCat (עם VIAF): 308181206
ציון ספיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 46  מפקד יחידת דוכיפת  מפקד חטיבת שריון במילואים  מפקד עוצבת בני חיל  מפקד חטיבת מנשה  ראש חטיבת ניהול והדרכה במפקדת חילות השדה  נציג צה"ל בסינגפור
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל האגודה למען החייל, מנכ"ל חברת RFE
 
ציון ספיר (נולד ב-9 בספטמבר 1956) הוא יושב ראש דירקטוריון קבוצת אירודרום, קודם לכן כיהן כמנכ"ל חברת RFE מקבוצת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות וכמנכ"ל האגודה למען החייל. שירת כקצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, פיקד על חטיבת מנשה ועל עוצבת בני חיל והיה מפקדה הראשון של יחידת דוכיפת.
ביוגרפיה

ספיר גדל ולמד בהוד השרון. בצה"ל שירת בגדוד 195 בחטיבה 401 בשנת 75 כטען קשר בפלוגה ל'. שירת כלוחם וכקצין בחיל השריון. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין אג"ם בחטיבה משוריינת, ב-1983 מונה למפקד גדוד 46 בחטיבה 401 וב-1984 מונה למפקדה הראשון של יחידת דוכיפת, שהוקמה כיחידה המתמחה בלוחמה נגד טנקים. ב-1986 מונה למפקדו של מתקן האימונים החד-יומי של חיל השריון, ובהמשך שימש בתפקיד סגן מפקד חטיבה 401.
כאלוף-משנה פיקד על חטיבת שריון במילואים ועל בית הספר לשריון (עוצבת בני חיל). פיקד על המרכז לאימון מפקדות בבאלי"ש ועל חטיבת מנשה. קודם לדרגת תת-אלוף וכיהן כראש חטיבת ניהול והדרכה במפקדת חילות השדה. ב-1999 מונה לנציג צה"ל בסינגפור. בתפקידו האחרון בשירות הקבע פיקד על קורס מפקדי גדודים. בשירות המילואים שירת במטה פיקוד הדרום.
לאחר שחרורו ב-2004, עסק בייעוץ לתעשיות ביטחוניות בפעילות בסינגפור. ב-2006 מונה ליו"ר מרחב תיכון וחבר הוועד המנהל של האגודה למען החייל, באוקטובר 2007 מונה למנכ"ל הארגון, תפקיד בו כיהן עד דצמבר 2009. ב-2010 מונה למנכ"ל חברת RFE ‏(Rafael Far East), חברת בת של רפאל - מערכות לחימה מתקדמות בסינגפור, וכיהן בתפקיד עד 2018. ביוני 2020 מונה ליו"ר דירקטוריון קבוצת אירודרום, המעניקה שירותי תפעול והדרכה לכלי טיס בלתי מאוישים.
ספיר בעל תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת בר-אילן.
הערות שוליים

↑  רוני אפרת, חצי יובל למנומרים מגדוד "דוכיפת", אתר צה"ל, 14 בדצמבר 2009
↑  אילנית חיות, ‏המודל החדש של האגודה למען החייל: השירותרום יבוטל, בקרוב תחל ההסתערות על אריסון ודנקנר, באתר ‏מאקו‏, 1 באוגוסט 2009
↑  עידו סולומון, תא"ל במיל. ציון ספיר, מנכ"ל האגודה למען החייל, התפטר; ינהל חברה בסינגפור מטעם רפא"ל, באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 2009
פרדוקס שיקום השירות

פרדוקס השירות או פרדוקס שיקום השירות הוא תאוריה מתחום השיווק ושירות לקוחות, ולפיה כאשר התעורר מצב של כשל שירות אצל נותן שירות, ונותן השירות פעל באופן מיידי ומשביע רצון על מנת לשקם את אותו הכשל, סביר שייווצר מצב שהלקוח יהיה מרוצה אף יותר מלקוח אחר שקיבל שירות טוב מלכתחילה. משמע, שלקוחות הכועסים על כשל שירותי כלשהו, בעזרת שיקום נכון ומשביע רצון של השירות יכולים להפוך ללקוחות נאמנים מאוד של הארגון שבו אירע הכשל.
מנגד, ישנם מחקרים המראים כי "פרדוקס שיקום השירות" לא תמיד מתקיים. יש הטוענים שעל מנת שהפרדוקס יתקיים, הכשל צריך להיות מושפע מגורמים חיצוניים שאינם בשליטת נותן השירות או שהכשל אינו מתקיים באופן שיטתי. בכל מקרה, שיקום כשל שכזה חיוני לשם השגת שביעות רצון של הלקוח.