stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייבנהו
עלילה

הסיפור מתרחש ב-1194, ונסוב אודות אחד מבתי האצולה הסקסוניים הבודדים שנותרו על אדמותיהם באנגליה, ולא נדחקו מפני מעמד האצולה הנורמני הכובש, הרומס את פשוטי העם הסקסונים. סיר וילפרד מאייבנהו, נושל מירושתו על ידי אביו, סדריק (Cedric), לאחר שהצטרף לכוחותיו של ריצ'רד לב הארי במסע הצלב השלישי, בניסיון לכבוש את ירושלים מחדש ולהחזיר את ממלכת ירושלים הצלבנית לגבולותיה מלפני 1187. מלבד זאת, כעס האב על אייבנהו עקב התאהבותו בליידי רוונה (Rowena), שהייתה בת טיפוחיו של סדריק ונצר למשפחת המלוכה הסקסונית העתיקה. סדריק הועיד את רוונה להינשא ללורד, שגם הוא היה בתור לירושת הכתר.
הספר פותח בקבוצה של אורחים בלתי קרואים שנזדמנה בליל סערה לטירה הממוקמת אי שם בין שפילד ודונקסטר (Doncaster), של האציל סדריק הסקסוני, והוא נאלץ לתת להם מקלט ללילה. הקבוצה כוללת אבירים, בראשותו של האביר הידוע מקרב מסדר הטמפלרים, בריאן די בוא גילברט, כומר, עולה רגל מסתורי והיהודי יצחק. עולה הרגל מספר ליצחק שהאביר בוא גילברט נתן בחשאי הוראה לעבדיו לרצוח את היהודי, והוא מסייע בידו להימלט מהטירה. יצחק, שהיה מלווה בריבית מהעיר יורק, גומל לעולה הרגל במתנה משמעותית - סוס ושריון.
ימים מספר לאחר מכן, נערך באשבי, לנקסטר, בקרב עם רב, טורניר אבירים על ידי הנסיך ג'ון, שהיה אחיו של ריצ'רד לב הארי. במהלכו של הטורניר מנצח אביר לבוש שחורים ומסכה את כל מתחריו, כולל את בריאן די בוא גילברט. כנהוג למנצח, הוא מכתיר את ליידי רוונה כמלכת הטורניר, אך מסרב לחשוף את זהותו. ביום השני של התחרות מופיע אביר נוסף עטוי במסכה, המכונה: "האביר ללא נחלה", וגם הוא מוכיח את גבורתו. בסופו של יום מתגלה זהותו כווילפרד מאייבנהו - בנו האציל של סדריק שנושל מנחלתו. הדבר גורם לחרדות אצל הנסיך ג'ון, שהשתלט על הממלכה בעת היעדרות אחיו המלך, מכיוון שהוא חושש לחזרתו ממסע הצלב של המלך, ריצ'רד לב הארי, שהיה פופולרי בקרב הנורמנים והסקסונים כאחד.
אייבנהו נפצע קשות בקרבות, ונלקח על ידי רבקה, בתו של יצחק, שעסקה בריפוי, בדרכם אל ביתם ביורק, כדי שתיטיב לטפל בו ללא הפרעה. גם סדריק ואנשי חצרו, ביחד עם הליידי רוונה, נוסעים חזרה דרך יער שרווד לעבר ביתם. שיירת הנוסעים נופלת בידי האבירים העוינים, אבל רובין הוד (המכונה בספר בשם רוברט לוקסלי) מיידע את האביר לבוש השחורים, המתגלה באמת כריצ'רד לב הארי, והם נלחמים ומסייעים לשבויים להשתחרר.
במהלך השבי מתאהב אחד האבירים בליידי רוונה, ואילו בריאן די בוא גילברט מצליח לחטוף את רבקה היהודיה ומתאהב בה נואשות, ובכך הוא מפר את שבועת הטמפלרים. אלו מאשימים את רבקה במעשי כשפים והיא נידונה לשריפה. בוא גילברט מציע לה בחשאי שתבקש אביר שילחם עבורה. אייבנהו, שהחלים מפצעיו נעתר לבקשתה והוא מגיע ומנצח את האביר הטמפלרי. אמנם אין הוא הורג אותו, אך בריאן די בוא גילברט מת בכל זאת ממה שראש המסדר הטמפלרי מכנה: משפטו של האל והוכחה לחפותה של רבקה.
סדריק סולח בסופו של דבר לאייבנהו ומתיר לו להינשא לרוונה, בעוד שרבקה ואביה יצחק מחליטים לעזוב את אנגליה לכיוון ספרד. טרם צאתה את הארץ באה רבקה להיפרד מרוונה ומבקשת ממנה להביע את תודתה וברכתה לארוסה, אייבנהו. לשאלתה של רוונה מדוע לא יישארו באנגליה, עונה רבקה: ”העם האנגלי הוא גזע פראי, השרוי תמיד בריב עם שכניו או בינו לבין עצמו, ונכון בכל עת להניף את חרבו. אין זה מקום בטוח לבני עמי. עם ישראל אינו יכול לקוות למנוחה בדרך נדודיו באנגליה. ארץ של קרבות ושל דם, מוקפת שכנים עוינים ומפולגת בתוך עצמה”.
ביקורת

הספר זכה להצלחה מרובה מיד עם צאתו לאור. ולא רק באנגליה, אלא ברחבי אירופה. תיאוריו הריאליסטיים של סקוט את אנגליה במאה ה-12, המשולבים בהומור (ומבה, ליצן החצר של סדריק מספק הרבה מההומור בעלילה) כבשו את לב הקוראים. חלק מהמבקרים התייחסו לרומן כספר שנועד בראש ובראשונה לעניין נערים. מסעות אבירים, קרבות, עלילות מפותלות, הרפתקאות אהבה, עוולות ושחיתויות, שמגיעים בסופו של דבר לפתרונם הטוב.
מבקרים אחרים טענו שסקוט יצר רומן ריאליסטי תוסס שמבוסס על העבר, בלי להעניק עדיפות לצד זה או אחר. לטענתם, וולטר סקוט מציג את שני הצדדים, הסקסונים והנורמנים על יתרונותיהם וחסרונותיהם, בעיצומו של מהלך שיביא בסופו של דבר להתמזגות. אייבנהו הסקסוני וריצ'רד לב הארי הנורמני מסמלים את התקווה שבהרמוניה הנכספת בין הצדדים, וגם אם הספר לא מדייק בפרטים ההיסטוריים של התקופה, הרי אין זה ספר היסטוריה.
ביקורת > דמות היהודי בספר

בספר, שגיבוריו הם אבירים, אצילים, מלכים ורוזנים אנגליים, כותב במאמר ב"הארץ" איתן בן יוסף, קשה שלא להתרשם מדמותה האמיצה, טובת הלב, הדעתנית של רבקה היהודייה הנאווה. היא נרתמת להציל את אייבנהו, עומדת על דעתה מול זהירותו וקמצנותו של אביה, עומדת בפני חיזוריו המפתים של האביר הטמפלרי ולא בוגדת בדתה. בניגוד ליסכה, בתו של שיילוק השקספירי, שממירה את דתה ומתכחשת לאביה ולעמה, רבקה אינה בוגדת באמונתה ואינה נוטשת את אביה. אין פלא, אפוא, שהיא זוכה להגנתו של גיבור הספר, האביר הסקסוני הנבחר, וילפרד לבית אייבנהו, אשר איננו אדיש כלפיה כלל ועיקר.
אשר ליצחק היהודי, אביה של רבקה, ניתן לראות בו ניסיון של סקוט לתת גרסה משופרת יותר של שיילוק היהודי, שנוצרה על ידי שייקספיר, כמאתיים שנה קודם לכן. עדות לכך ניתן למצוא בפתיחה של פרק 5 ב"אייבנהו", בה מצטט סקוט את נאומו המפורסם של שיילוק: "יהודי אנוכי! האין ליהודי עיניים? האין ליהודי ידיים? ... האם לא כמוהו כנוצרי אותו לחם יאכל?... אם תדגדגו אותנו – הלא נצחק? אם תרעילונו – הלא נמות?..."
אן ון דר מרל טוענת שהציטוט דלעיל של סקוט בא להעביר את המסר, שעל אף שהיהודים בספרו הם עדיין נחותים, זוכים ליחס לא שוויוני ונאלצים לגלות מארצם – לא צריך להיות הבדל בינם ובין הנוצרים, סקסונים או נורמנים, והם זכאים לאותן הזכויות של כל נתיני המדינה. זו הסיבה שסקוט יצר שתי דמויות יהודיות מרכזיות בספרו, כאשר אחת מהן היא חיובית לחלוטין (רבקה) ואילו אביה, הוא יהודי "משופר" מהגרסה השיילוקית. וגם היהודים האלו, ששניהם משפיעים בצורה משמעותית על עלילות הספר "אייבנהו", נאלצים, בסופו של דבר, לגלות מארצם ולעבור לספרד.
דמויות

ווליפרד (מ)אייבנהו - גיבור הסיפור, אביר אמיץ שחוזר ממסע הצלב השלישי.
ליידי רוֹוֶנָה - בת חסותו של סדריק ואהובתו של אייבנהו.
גרת' - מגדל החזירים של סדריק.
ואמבה - ליצן החצר של סדריק.
סדריק הסקסוני - בעל הטירה ברותרווד. אביו של אייבנהו והאפוטרופוס של רוונה.
ראש המנזר אַיְמֶר - ראש מנזר ז'ורוו.
בריאן דה בוּאָה-גילבר - אביר במסדר אבירי ההיכל (טמפלרים) ובן לווייתו של ראש המנזר. חושק ברבקה.
יצחק מיורק - סוחר יהודי העוזר לאייבנהו.
רבקה - בתו של יצחק, בעלת ידע ברפואה. מטפלת באייבנהו הפצוע.
רוברט לוקסלי - שמו של רובין הוד. מנהיג פורעי החוק "האיכרים העצמאיים", ידוע גם בשם "דיקון המושך בקשת".
האביר השחור - השם שבו השתמש ריצ'רד לב הארי כשחזר משוביו. ידוע גם בכינוי "העצלן השחור".
רג'ינלד פרון-דה-בף - ברון שקיבל מהמלך ג'ון את נחלתו של אייבנהו.
מוריס דה-בראסי - ברון צרפתי המקורב לנסיך ג'ון, והחושק ברוונה.
הנסיך ג'ון - אחיו של המלך ריצ'רד.
תרגומי אייבנהו לעברית

וולטר סקוט, איבנהו, תרגם מאנגלית משה בן-אליעזר, תרגמן, תר״פ
וולטר סקוט, אייבנהו, תרגם אורי רפפורט, ערך ש' שיחור, עמיחי, 1955
וולטר סקוט, אייבנהו, בתרגום יצחק לבנון, הוצאת אריה, תשכ"ה
וולטר סקוט, אייבנהו, מאנגלית: אליעזר כרמי, רביבים, תש"ם
וולטר סקוט, אייבנהו, תרגמה חנה לבנת, סדרת מרגנית, זמורה-ביתן, 2004
סרטים, סדרות והצגות

"אייבנהו" הוסרט בקולנוע ובטלוויזיה מספר פעמים:
בשנת 1911 - "Ivanhoe" בבימויו של סטיוארט בלקטון
בשנת 1913 - "Ivanhoe" בבימויו של הרברט ברנון
בשנת 1952 - "אייבנהו" בבימויו של ריצ'רד תורפ, ובכיכובם של אליזבת טיילור, רוברט טיילור וג'ואן פונטיין. היה מועמד ל-3 פרסי אוסקר.
בשנת 1983 בברית המועצות - Баллада о доблестном рыцаре Айвенго ("הבלדה של האביר האמיץ אייבנהו"), ביום: סרגיי טרסוב, בכיכובו של פטריס גודינס, עם שירים של ולדימיר ויסוצקי.
כמו כן נעשו סדרות וסרטים רבים בטלוויזיה על הספר.
הערות שוליים

↑  Alice Chandler, "Sir Walter Scott and the Medieval Revival," Nineteenth-Century Fiction 19.4 (March 1965): 315–332
↑  וולטר סקוט, אייבנהו, מאנגלית: חנה לבנת, כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2004, עמ' 532
1 2  Anne van der Marel, The Jewish Question in Ivanhoe Isaac and Rebecca of York in pre-World War Two Britain, עבודת תזה באוניברסיטת אמסטרדם, 2011
↑  איתן בן יוסף, לידתה של האנגליות המודרנית מהמפגש בין כובשים לנכבשים, באתר הארץ, 26 ביולי 2004
↑  ויליאם שקספיר, הסוחר מונציה בתרגומו של שמעון הלקין, ספריית פועלים, 1962, עמ' 69
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007357679405171  BnF: cb159973521 (data)  GND: 4298989-9  MusicBrainz work: 6d48fbe1-050e-427e-a814-3702fa54982a  VIAF: 186237261   WorldCat (עם VIAF): 186237261 
מעטפת הספר "אייבנהו" בתרגום עברי, המבוססת על הסרט בכיכובה של אליזבט טיילור כרבקה. הוצאת "עמיחי", שנות החמישים
בורסלינו

ערך זה עוסק במפעל לייצור כובעים. אם התכוונתם לשופט שלום איטלקי שנלחם במאפיה, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  ג'וזפה בורסלינו 
 תקופת הפעילות:  4 באפריל 1857 – הווה (167 שנים) 
 מיקום המטה:  Spinetta Marengo 
 בעלות:  Haeres Equita
 ענפי תעשייה:  hat industry 
 מוצרים עיקריים:  פדורה 
  
 www.borsalino.com
 
כובע פדורה מתוצרת החברה
ג'וזפה בורסלינו, מקים חברת בורסלינו
בורסלינו (Borsalino) היא חברה לייצור כובעים, הידועה בעיקר במגבעות הפדורה (Fedora) מתוצרתה, הידוע ומכונה גם הוא, לעיתים, בשם בורסלינו במקום פדורה.
היסטוריה

מפעל החברה נפתח בשנת 1857 באלסנדריה ונקרא על שם מקימה, ג'וזפה בורסלינו (1834–1900). במפעל ייצרו לבד מפרוות לאפין בלגי[דרושה הבהרה]. ג'וזפה בורסלינו ביקר באיטליה ובצרפת על מנת ללמוד על מסחר הכובעים, והקים סדנת אומנות ראשונה לייצור לבד כובעים. עם פטירתו, המשיך בנו של ג'וזפה, טרסיו בורסלינו, את העסק המשפחתי. הצלחתו נמשכה עד שנות ה-40, אז, יצאו כובעים אלה מהאופנה.
ב-1970 היוו כובעי החברה השראה לסרט "בורסלינו", בכיכובם של אלן דלון וז'אן-פול בלמונדו. הסרט זכה להצלחה והקנה פרסום מחודש לחברה ולכובעיה. ב-1986 עבר מפעלה של החברה למיקומו העכשווי בפרברי אלסנדריה. בנוסף, הוקם במתחם מוזיאון המוקדש להיסטוריית הכובעים. המפעל עוסק מאז שנות השמונים גם בייצור כפפות, עניבות וקסדות.
בשנת 1987 הנשיא ויטוריו ואקרינו, הצאצא האחרון של משפחת בורסלינו, מכר את החברה לקבוצת יזמים ממילאנו.
בשנות התשעים החליפה החברה בעלות מספר פעמים ולבסוף נרכשה על ידי היזם מרקו מרנקו.
בשנת 2015 נעצר מרקו מרנקו בז'נבה, בגין הונאה והעלמת מס. וב-18 בדצמבר 2017 הכריז בית המשפט של אלסנדריה על פשיטת הרגל של בורסלינו.
ב-12 ביולי 2018, חברת ההשקעות Haeres Equita בראשות איש הכספים השווייצרי-איטלקי פיליפ קמפריו, רכשה את הבעלות המלאה על בורסלינו תמורת 6.4 מיליון יורו (7.4 מיליון דולר) במכירה פומבית של בית המשפט.
בחברה החרדית

כובעי החברה פופולריים כיום, בין השאר, בציבורים החרדי-ליטאי, הספרדי וחסידי חב"ד.
בשנת 2015 פרצה 'מחאת הבורסלינו' בקרב בחורי ישיבות בעיקר מהמגזר הליטאי, בעקבות עלייה של מאות שקלים תוך מספר שנים במחיר הכובע. כחלק מהמחאה הוחתמו אלפי בחורים ברחבי הארץ ובטפסי ההחתמה נכתב: "מחאה על עלייה דרסטית במחיר לכובע תוך שנים ספורות, ונכונות מצידנו שלא לרכוש את המוצר עד לירידה למחיר סביר. המכתב ישלח בין לחברת בורסלינו העולמית ובין לזכיינית בישראל. הבחורים מתבקשים לחתום בכתב ברור ולהעביר לכל מי שאינו רואה מודעה זאת".
בשנת 2024 השיקה החברה את "בורסלינו חסידיש" עם מגוון כובעים חסידיים.
לחברה חנויות בירושלים ובבני ברק, וכן בשכונות פלטבוש וקראון הייטס בניו יורק ובלייקווד שבניו ג'רזי.
הערות שוליים

↑  קובי אריאלי, ‏יחידי סגולה, באתר גלובס, 13 ביולי 2009
↑  אורי קליין, הסרט "בורסלינו": דלון ובלמונדו תחת מגבעת אחת, באתר הארץ, 24 באפריל 2009
↑  יאיר אטינגר, ברנדולינו ובורסלינו נלחמים ראש בראש על הראש החרדי, באתר הארץ, 24 באפריל 2009
↑  משה ויסברג, מחאת עולם הישיבות: לא נקנה בורסלינו, באתר בחדרי חרדים, ‏6 בינואר 2015
↑  משה ויסברג, מחאת בורסלינו מתרחבת: אלפים כבר חתמו, באתר בחדרי חרדים, ‏11 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 140339348   WorldCat (עם VIAF): 140339348
בייבי M

בייבי M (באנגלית: Baby M; נולדה ב-27 במרץ 1986) היה כינוי שניתן לפעוטה ששאלת ההורות החוקית שלה התבררה בבית המשפט האמריקאי, בעקבות מקרה של פונדקאות. מקרה זה מציין את הפסיקה הראשונה של בית המשפט האמריקאי לגבי תוקפו של הסכם פונדקאות.
פרטי המקרה

ויליאם שטרן חתם על הסכם פונדקאות עם מרי בת' וייטהד. על פי ההסכם, וייטהד הופרתה מזרעו של שטרן וויתרה על זכויות ההורות שלה לטובת ויליאם ואשתו אליזבת. אולם, זמן קצר לאחר הלידה וייטהד החליטה להשאיר את הילדה בידיה. בתגובה, הזוג שטרן תבע בבית המשפט את זכותם להיות ההורים החוקיים של הילדה.
בית המשפט בניו ג'רזי קבע כי חוזה הפונדקאות היה בלתי תקף, והכיר במרי בת' וייטהד כאמה החוקית של התינוקת. במקביל, בית המשפט העביר את המקרה לבית הדין לענייני משפחה, כדי לקבוע אם וייטהד כאם, או שטרן כאבא, יקבלו חזקה חוקית על התינוקת. בעקבות המשפט, שטרן זכה למשמורת, ואילו וייטהד זכתה בזכויות ביקור.
חשיבות משפטית

חשיבותו של המקרה הייתה בכך שהדגים את המשמעויות המורכבות הקשורות להריון ולידה במסגרת פונדקאות. החלטת בית המשפט בניו ג'רזי קבעה שאי אפשר לשנות את מעמדה המשפטי של אישה הנושאת ילד כאם הוולד אותו ילדה. זאת, גם במקרים בהם נחתם חוזה פונדקאות. אולם, כאשר התפתחה הטכנולוגיה ואישה יכולה ללדת תינוק שאין לה קשר גנטי אליו, השאלות המוסריות והמשפטיות הקשורות לתהליך שבו ועלו.
עדיין, לפחות בניו ג'רזי, המקרה של בייבי M, משמש כתקדים. בשנת 2009, בית המשפט העליון בניו ג'רזי קבע כי לפונדקאית שאין לה קשר גנטי לתינוקת אותה הרתה לזוג הומוסקסואלים יש זכות הורות. עם זאת, מאוחר יותר פסק דין מ-2011 העניק משמורת מלאה לאב הביולוגי.
אחרית דבר

בשנת 1989, מרי בת' וייטהד פרסמה ספר בשם סיפורה של אם: האמת על המקרה של בייבי M'. בספר, היא מתארת את שהתרחש מנקודת מבטה.
ואילו בייבי M, ששמה התברר כמליסה שטרן, בחרה להפסיק את זכויות האם של מרי בת' וייטהד ולהשלים את הליך האימוץ עם אליזבת, לאחר שהגיעה לגיל בגרות במרץ 2004. בריאיון לעיתונות סיפרה ששמחה לגדול עם הזוג שטרן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436901905171  LCCN: n87940724  SNAC: w6vd92m1  VIAF: 6468396   WorldCat (עם VIAF): 6468396
אורביטל מולקולרי

אורביטל מולקולרי היא תאוריה מדעית ופונקציה מתמטית בכימיה המתארת את המיקום וההתנהגות הגלית של האלקטרון במולקולה. פונקציה זו מאפשרת לחשב תכונות כימיות ופיזיקליות כדוגמת ההסתברות למצוא את האלקטרון בכל נקודה מוגדרת.
אורביטלים מולקולריים נוצרים משילוב של האורביטלים האטומיים היוצרים אותם. בניגוד לאורביטל אטומי הממוקם סביב הגרעין של אטום מסוים, אורביטל מולקולרי ממוקם סביב שני גרעינים של אטומים (או יותר) במולקולה.
לכל מולקולה מערך אורביטלים מולקולריים משלה כמו שלכל אטום בודד מערך אורביטלים אטומיים משלו.  בעת היווצרות המולקולה, יוצרים האורביטלים האטומיים של האטומים המתקרבים זה לזה, מערך של אורביטלים חדשים- אורביטלים מולקולריים.
כאשר אנרגיית האורביטלים המולקולריים המתקבלים נמוכה מאנרגיית האורביטלים האטומים המרכיבים אותם, יקרא המצב אורביטל קושר, והוא מבוסס על התאבכות בונה. כאשר האנרגיה המתקבלת גבוהה מאנרגיית האורביטלים האטומיים, יקרא המצב אורביטל אנטי קושר, והוא מבוסס על התאבכות הורסת. במצב בו האנרגיות שוות, יקרא המצב אורביטל לא קושר.
מבוא

אורביטל מולקולרי (MO) יכול לשמש בכדי לייצג אזורים במולקולה בהם האלקטרון שמאכלס את האורביטל יכול להימצא בהם. האורביטלים המולקולריים הם פתרונות מקורבים למשוואת שרדינגר עבור אלקטרונים. חישוב האורביטלים באופן ישיר הוא מורכב, ועל כן נעשה שימוש בקומבינציה של אורביטלים אטומיים, שמאפשרים להעריך את המיקום של האלקטרונים באטום. רוב השיטות בכימיה חישובית כיום מתחילות בחישוב האורביטלים המולקולריים של המערכת. אורביטל מולקולרי מתאר את ההתנהגות של אלקטרון אחד בשדה המגנטי שנוצר על ידי הגרעין והתפלגות ממוצעת של האלקטרונים האחרים. במקרה בו שני אלקטרונים מאכלסים את אותו האורביטל, כללי האכלוס של פאולי דורשים כי לשני האלקטרונים יהיה ספין הפוך.
היווצרות אורביטלים מולקולריים

אורביטלים מולקולריים מבוססים על אינטראקציות מותרות בין אורביטלים אטומיים, שמתאפשרים אם הסימטריות של האורביטלים האטומיים מתאימים אחד לשני. מספר האורביטלים המולקולריים שנוצרים חייב להיות שווה למספר האורביטלים האטומיים באטומים שמתחברים ליצירת המולקולה.
סוגי האינטראקציות בין האורביטלים

כאשר שני אורביטלים אטומיים יוצרים אינטראקציה, התוצאה היא אחת משלושת סוגי האורביטלים המולקולריים: קושר, אנטי-קושר ולא-קושר.
אורביטל קושר: האינטראקציות בין האורביטלים האטומים יוצרים התאבכות בונה. האורביטל המולקולרי המתקבל הוא באנרגיה נמוכה יותר מאשר האורביטלים האטומיים היוצרים אותו.
אורביטל אנטי-קושר: האינטראקציות בין האורביטלים האטומיים יוצרים התאבכות הורסת. לאורביטל המולקולרי המתקבל אנרגיה גבוהה מזו של האורביטלים האטומיים המרכיבים אותו. זהו אורביטל בו צפיפות המטען באזור בין הגרעינים נמוכה (ההסתברות למצוא אלקטרונים אפסית, כתוצאה מחיסור גלים).
אורביטל לא-קושר: האורביטלים הלא-קושרים הם תוצאה של חוסר אינטראקציה בין האורביטלים האטומיים, אשר נובעת מאי התאמה של הסימטריות. האנרגיה שלהם תהיה שווה לזו של האורביטלים האטומיים של אחד האטומים במולקולה.
סוגי אורביטלים מולקולריים

קיימים מספר סוגי אורביטלים מולקולריים, העיקריים שבהם הם אורביטל פי ואורביטל סיגמא.
אורביטל סיגמא (σ): אורביטל סימטרי ביחס לקו המחבר את שני הגרעינים. הוא נוצר מחפיפה של שני אורביטלי s אטומיים במישור הקשר (לאורך הקו המחבר בין שני הגרעינים). באורביטלים אלו צפיפות האלקטרונים המרבית היא בין גרעיני האטומים, על הציר המקשר ביניהם.
אורביטל פאי (π): אורביטל שנוצר מחפיפה בין שני אורביטלים אטומיים בניצב למישור הקשר. באורביטלים אלו צפיפות האלקטרונים המרבית היא בין גרעיני האטומים, מעל ומתחת לציר המקשר ביניהם.
כללים לאכלוס אורביטלים מולקולריים

•אורביטלים מולקולריים נוצרים מחיבור וחיסור של אורביטלים אטומיים הדומים ברמת האנרגיה ובצורה המרחבית.
•מחיבור וחיסור של שני אורביטלים אטומיים נוצרים שני אורביטלים מולקולריים.
•שני האורביטלים המולקולריים שנוצרים הם אורביטל קושר - בעל אנרגיה נמוכה מזו של שני האורביטלים האטומיים, ואורביטל אנטי קושר - בעל אנרגיה גבוהה מזו של האורביטלים האטומיים
•מאכלסים את האורביטלים המולקולריים באלקטרונים החל מהאורביטל בעל האנרגיה הנמוכה ביותר.
•בכל אורביטל אפשר לאכלס עד שני אלקטרונים בעלי ספין הפוך (על פי עקרון פאולי).
•באורביטלים מנוונים (בעלי אנרגיה זהה) מאכלסים אלקטרון אחד בכל אורביטל לפני שמוסיפים את האלקטרון השני (על פי כלל הונד).
סדר הקשר

סדר הקשר הוא מדד מספרי המאפשר לצפות את יציבותן היחסית של מולקולות דו אטומיות. 
סדר הקשר מחושב על פי ההפרש בין מספרים האלקטרונים באורביטלים הקושרים למספר האלקטרונים באורביטלים האנטי קושרים, לחלק ב-2.
ככל שסדר הקשר גדול יותר, הקשר יציב יותר וכשסדר הקשר הוא אפס הקשר אינו יציב.
אורביטלי HOMO ו-LUMO

אורביטלי HOMO ו-LUMO נקראים גם אורביטלי החזית. הפרש האנרגיה ביניהם מאפשר להבין מנגנונים של תגובות בכימיה ולהסביר את צבעיהם של חומרים מולקולריים.
האורביטל המולקולרי הגבוה ביותר באנרגיה שמאוכלס באלקטרונים נקרא HOMO (Highest Occupied Molecular Orbital).
האורביטל המולקולרי בדיאגרמת אורביטלים מולקולריים שמעליו, שהוא האורביטל הנמוך ביותר באנרגיה שאינו מאוכלס באלקטרונים, נקרא
LUMO (Lowest Unoccupied Molecular Orbital).
דיאגרמת רמות אנרגיה > שימושים

אורביטל מולקולרי יעיל להבנה של קישור בין ליגנדים למתכות (אורבילות d).
רמות האנרגיה של אורביטלים אטומיים של מימן (H, בצדדים) מתמזגים לאורביטל מולקולרי, המורכב רמות אנרגיה שונות (מולקולת מימן, H2, במרכז).
בטלות יחסית

בטלות יחסית (באנגלית: relative nullity) היא דוקטרינה משפטית, על פיה קיים לבית המשפט שיקול דעת נרחב בשאלה אם ליתן או לשלול סעד – ואם להעניקו, מה תהא התרופה המתאימה לנוכח פגם שלפי הגישה המסורתית דינו היה בטלות. תוצאותיו של פגם בהחלטה מינהלית תהא יחסית לנסיבות ועל כן תשתנה ממקרה למקרה בהתאם לנסיבות שבית המשפט יראה לנכון לשקול ובהתאם למשקל שיעניק להן. מטעם זה, אין כל ודאות שפגם חמור יביא לביטולה של החלטה מנהלית: ייתכן, שבמקרה אחד יביא הפגם לביטול ההחלטה המנהלית הפגומה ואילו במקרה אחר יביא לביטול נדחה של אותה החלטה, לביטולה החלקי, לשינויה ואף לשלילת כל סעד בגינה
יתרונה של דוקטרינת הבטלות היחסית הוא הקניית כלים לבית המשפט, לרכך את הסעדים שהיה הוא מחויב להעניק לעותר בלעדי אותה גישה, ומתן אפשרות לבית המשפט להתאים את הסעדים לנסיבותיו המיוחדות של המקרה הקונקרטי שבפניו. ד"ר שבת, אחד המבקרים של דוקטרינת הבטלות היחסית, טוען, כי אחד החסרונות המרכזיים של דוקטרינה זו הוא השארה על כנן של החלטות מינהליות מפרות, דבר המכרסם בעקרון שלטון החוק. לשון אחר, במקרים שבהם מיישם בית המשפט את גישת הבטלות היחסית ומשאיר החלטה מינהלית פגומה על כנה, במיוחד (אך לא רק) במקרים שבהם אי החוקיות היא בוטה, פוטר למעשה בית המשפט את הרשות הציבורית מחובת כיבוד החוק.
הדוקטרינה מהווה חלופה לשני המודלים המסורתיים בהם משתמש בית המשפט בבואו להפעיל ביקורת שיפוטית על חוקיות פעולות שלטוניות:
דוקטרינת הבטלות המוחלטת, לפיה חוקיות הפעולה נבחנת ללא כל קשר לתוצאותיה, ואם בוצעה פעולה בניגוד לחוק, הרי שהיא בטלה ומבוטלת מרגע שבוצעה. למשל, בדוגמה שהובאה קודם, להחלטה שהתקבלה ללא שימוע לא היה כל תוקף. דוקטרינה זו רווחת בארצות הברית.
מודל הנפסדות, לפיו הפעולה השלטונית תקפה כל עוד לא בוטלה על ידי בית משפט (כלומר, הפעולה אינה בטלה אוטומטית, אלא ניתנת לביטול). למשל, בדוגמה שהובאה קודם, ההחלטה לא הייתה בטלה, אך היא ניתנת לביטול בהחלטה של בית המשפט. מודל זה מעוגן בחוקותיהן של אוסטריה וספרד. אהרן ברק סבור כי ההבדל בין דוקטרינת הבטלות היחסית לבין מודל הנפסדות הוא במישור התאורטי בלבד, וכי בפועל אין ביניהם הבדל של ממש.
דוקטרינת הבטלות היחסית מהווה, למעשה, מודל ביניים בין הבטלות המוחלטת לבין הנפסדות. כאשר מיישם בית המשפט את הדוקטרינה, הוא בוחן לא רק את תוצאות הפעולה, אלא גם נסיבות נוספות, כגון עוצמת הפגם שנפל בפעולה, סוג התביעה, מידת הנזק שנגרם כתוצאה מהפעולה והנזק שעלול להיגרם אם תבוטל, ועוד. על כן, תיתכן סיטואציה שבה בית המשפט יידון בשני מקרים שנראים על פניהם דומים, אך באחד מהם יכשיר את הפעולה, באמצעות שימוש בדוקטרינת הבטלות היחסית ובשני יקבע כי הפעולה השלטונית בטלה.
יתרונה העיקרי של דוקטרינת הבטלות היחסית על פני המודלים האחרים מתבטא בגמישות בהפעלת שיקול הדעת, שמאפשרת הימנעות מפגיעה בציפיות סבירות ובהסתמכות על פעולות שכבר בוצעו. יתרון זה הוא גם חסרונה העיקרי של הדוקטרינה, שכן הוא יוצר אי ודאות באשר לתוצאה המשפטית.
לקריאה נוספת

אהרן ברק, פרשנות במשפט: פרשנות חוקתית, עמ' 720–730.
ד"ר אורן שבת, העתירה המנהלית והסעדים במכרזים ציבוריים (פרלשטיין-גינוסר, 2017).
יצחק זמיר, הסמכות המינהלית (1996), עמ' 830–832.
יואב דותן, "במקום בטלות יחסית", משפטים כ"ב 587 (תשנ"ד).
דפנה ברק-ארז, "בטלות יחסית ושיקול דעת שיפוטי", משפטים כ"ד 519 (תשנ"ה).
דפנה ברק-ארז, "הבטלות היחסית במשפט המינהלי: על מחירן של זכויות", ספר יצחק זמיר: על משפט וממשל בחברה (עורכים אריאל בנדור ויואב דותן), 2005.
הערות שוליים

↑  ד"ר אורן שבת, העתירה המנהלית והסעדים במכרזים ציבוריים, פרלשטיין-גינוסר, 2017, עמ' 530.
↑  ד"ר אורן שבת, העתירה המנהלית והסעדים במכרזים ציבוריים (בהוצ' פרלשטיין-גינוסר, 2017) [קובץ להורדה] (עמ' 534-531)
↑  אהרן ברק, פרשנות במשפט: פרשנות חוקתית, עמ' 724.
↑  ע"א 183/69 עיריית פתח תקווה והמועצה הדתית פתח תקווה נ' אברהם טחן ממעברת "עמישב", פ"ד כ"ג(2) 398, 406.
↑  בג"ץ 598/77 אליהו דרעי נ' ועדת השחרורים, פ"ד לב(3), 161.
↑  בג"ץ 118/80 מנחם גרינשטיין נ' הפרקליט הצבאי הראשי, פ"ד לה(1) 139.
↑  ע"פ 768/80 ש' שפירא ושות' חברה, קבלנית בנתניה בע"מ ואח' נ' מדינת ישראל ואח', פ"ד לו(1) 337; ד"נ 12/81 ש' שפירא ושות' חברה, קבלנית בנתניה בע"מ ואח' נ' מדינת ישראל, פ"ד לו(3) 645.
↑  רע"א 483/88 מפעלים פטרוכימיים בע"מ נ' מדינת ישראל - אגף המכס והבלו, פ"ד מד(3) 812, 817.
↑  שם, עמ' 818.
↑  בג"ץ 1821/94 יוסף סוקר ואח' נ' הוועדה לבנייה למגורים ולתעשייה, מחוז ירושלים ואח', פ"ד מח(4) 237, 263.
↑  בג"ץ 2911/94 סאמי עבדול באקי נ' עמרם קלעג'י - מנכ"ל משרד הפנים ואח', פ"ד מח(5) 291, 305.
↑  בג"ץ 6652/96 האגודה לזכויות האזרח נ' שר הפנים, פ"ד נב(3) 117.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
יקותיאל פדרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בנובמבר 1914 קמניץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  18 בינואר 2002 (בגיל 87) 
 מדינה:  ישראל 
 
יקותיאל פדרמן (14 בנובמבר 1914 - 18 בינואר 2002) היה איש עסקים בין לאומי, תעשיין ומלונאי. מייסד רשת מלונות דן.
ביוגרפיה

יקותיאל פדרמן נולד בשם קסיל פדרמן בקמניץ במדינת סקסוניה שבגרמניה לדוד אהרון וציפורה פדרמן, הוא ומשפחתו היו חסידי תנועת ההשכלה, אח לשמואל פדרמן (יליד 1916). אביו היה בעל מאפיה בעיר והנחיל ציונות לילדיו כך שבאופן טבעי החל פדרמן להיות פעיל בתנועות הציוניות החלוץ ודרור. למד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת ברלין. ב-1933 עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון והתחזקות ההתנכלות ליהודים החליטה המשפחה לעזוב את גרמניה וב-1936 היגרו לבלגיה כשהאחים יקותיאל ושמואל נשארו מאחור על מנת להמשיך את פעילותם בארגונים הציוניים. לאחר ליל הבדולח ב-1938 החליטו גם האחים לעזוב את גרמניה ובסופו של דבר עזב יקותיאל רק באוגוסט 1939 ועבר לאנגליה.
ב-1940 עלה פדרמן לישראל ועבד תקופה קצרה בקיבוץ. למד וקיבל רישיון טיס ואף ניסה להתקבל לצבא הבריטי אך נדחה בגלל מוצאו. עבר לחיפה והחל לעבוד כמלצר במסעדת "ירדניה". בשל היותה פופולרית בקרב החיילים האנגלים שהוצבו בארץ התבקש פדרמן, על ידי ארגון ההגנה, להאזין לשיחות האנגלים ולהעביר ידיעות חשובות למפעיליו. במקביל היה פעיל ברכש ואספקת ציוד למחנות הצבא הבריטי ועם סיום המנדט רכש סחורה רבה שמכרו הבריטים ממחנותיהם. ב-1946 היה אחד היזמים שהקימו את חוף גליה בקריית ים כ"מפעל מרחצאות עברי של חיילים משוחררים".
ב-1945 רכש פדרמן, יחד עם אחיו שמואל, את פנסיון קטה דן שברחוב הירקון בתל אביב מידי בעליו קטה דניאלוביץ. ב-1953 הקימו במקום את מלון דן וב-1964 הרסו את המבנה והקימו מלון מפואר יותר הקיים עדיין. מלון זה היווה את תחילת הקמתה של רשת מלונות דן שמונה כ-16 מלונות ברחבי הארץ.
במקביל לפעילות בתחום המלונאות עסק פדרמן גם בתחומי התעשייה, הנדל"ן, הבנייה, הטכנולוגיה, האלקטרו-אופטיקה וקידוחי הנפט. את פעילותו העסקית הרחיב פדרמן לארצות נוספות באירופה (אנגליה, שווייץ), אפריקה (ניגריה, חוף השנהב, דהומיי, קונגו, גאבון), צפון אמריקה (ניו יורק), המזרח הרחוק (בורמה) ועוד.
בשנת 1959 רכש ב-49% ממניות בנק פויכטוונגר ובהמשך רכש את בנק המשכנתאות "אוניקו".
פדרמן עתיר הנכסים נהג לתרום מכספו למטרות שונות, בעיקר בתחום החינוך, ולשם כך הקים קרנות והיה שותף בחבר הנאמנים של מוסדות חינוך רבים (כמו האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, מכון ויצמן, אוניברסיטת חיפה, הטכניון, והאוניברסיטה הפתוחה). פדרמן ייסד קרן נאמנות לסיוע לחיילי צה"ל בתחומי השיקום, החינוך, התרבות והבריאות.
ב-1989 פרשו האחים פדרמן מניהול רשת המלונות והעבירו את הניהול למיקי פדרמן (בנו של יקותיאל) ולעמי פדרמן (בנו של שמואל).