stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרן הון סיכון

קרן הון סיכון (באנגלית: Venture Capital fund, בראשי תיבות: VC) היא קרן השקעות פרטיות, המשקיעה כספים במיזמים ובחברות הזנק ("סטארט אפ") אשר הערכת הסיכונים בהם היא גבוהה, מתוך ציפייה לתשואות גבוהות במקרה של הצלחתם. קרנות הון סיכון הן דרך השקעה מקובלת ונפוצה לגיוס הון לצורך השקעה בחברות הזנק מתחום ההיי-טק.
מבנה הקרן ותהליך ההשקעה

הקרן מגייסת בעצמה כספים בבנקים, שוק ההון, משקיעים מוסדיים או פרטיים (בעלי אחריות מוגבלת – LP), והיא נתונה לניהול של נאמן הקרן או מועצת המנהלים שלה. קרנות הון סיכון נוהגות להשקיע הון בחברות הזנק, לפעמים תוך הכפפת הפעילות בחברת ההזנק לסדרה של תנאים. תמורת ההשקעה בתנאי אי-הוודאות של חברת ההזנק, נוהגות קרנות הון סיכון לקחת לעצמן אחוזים ניכרים מהון המניות של בעלי החברה (לרוב היזמים), כפיצוי על הסיכון הרב שבהשקעה. לרוב, הקרנות מעדיפות שלא להשקיע בחברות הזנק הנמצאות בשלב "העוברי" ("Pre-Seed" (הון ראשוני) ואז, בדרך כלל, אמצעי המימון העיקריים הם חממות טכנולוגיות ואנג'לים – אלא כשהרעיון, המוצר, הכיוון העסקי או הטכנולוגיה של החברה כבר מגובשת (שלב ה-"Early Stage" והלאה).
מנהלי הקרן (השותפים הכלליים – GP) הם לרוב בעלי ניסיון טכנולוגי ועסקי ותומכים בחברה, לא רק מבחינה כספית אלא גם מבחינה ניהולית, אסטרטגית ושיווקית. עבור עבודתם הם מקבלים דמי ניהול שנתיים, ובנוסף אחוז מהרווחים נטו של הקרן (Carried Interest).
כספי הקרן מושקעים בחברות העשויות להשיג לפי הערכות כלכליות רווחים, או בעלות סיכוי לתשואה גבוהה, תוך מודעות לכך שאחוז ניכר מהחברות לא יגיעו ליעדן וייסגרו במהלך תהליך הפיתוח. לפיכך, אסטרטגיית ההשקעה של קרנות הון הסיכון, המשקיעות רק באחוזים בודדים מהמיזמים המוצגים בפניהן, מבוססת על בחינת הסבירות של אקזיט תוך מספר שנים מיום ההשקעה, לצד הערך העתידי וההחזר על ההשקעה (ROI) הצפוי של אקזיט זה. במקרים מסוימים, אקזיט בודד עשוי להחזיר את ההשקעה של קרן שלמה. כדי להחליט האם לבצע השקעה צוות הקרן עורך בדיקת נאותות (באנגלית: Due Diligence) אודות החברה. לאחר קבלת ההשקעה מחויבת החברה בשקיפות ובדיווחים סדירים של התקדמותה ומידת עמידתה ביעדים למנהלי הקרן, והתייעצות עימם בתהליך קבלת ההחלטות.
אורך חייה של קרן הון סיכון לרוב בין שבע עד עשר שנים, כאשר תקופה זו ניתנת להארכה, אם המשקיעים נותנים לכך את הסכמתם. בתקופה זו נדרשת הקרן להשקיע את כספה, ובסופה לממש את השקעותיה על ידי מכירת מניות חברת ההזנק לחברה אחרת (בתהליך שנקרא אקזיט (Exit)), לחברה המושקעת בחזרה (במקרה ולחברה המושקעת יש רווחים ריאליים ממכירות המוצר החדש) או להנפיקן בבורסה (IPO). כאשר חברת ההזנק מנצלת את רוב הכסף שגויס בסיבוב הראשון של ההשקעה, היא יכולה לפנות למשקיעים אשר השקיעו בה בעבר, שביניהם נמצאת בדרך כלל קרן הון הסיכון, בבקשה לבצע סבב גיוס נוסף. בסבב זה בדרך כלל תהיה הוספה של קרנות סיכון נוספים או משקיעים אחרים – תוך כדי דילול המשקיעים הקיימים. ייתכנו גם סיבובי גיוס נוספים, לרוב בחברות שמתחילות למכור מוצרים ומתקרבות או מגיעות לרווחיות.
סוגי קרנות הון סיכון

בנוסף לקרנות ה"קלאסיות" שפועלות על פי המודל שהוצג לעיל, ישנן גם קרנות מסוגים אחרים כגון קרנות הון סיכון תאגידיות (Corporate VC), שמבצעות לרוב השקעות אסטרטגיות בחברות שעשויות לשרת בראייתם את התאגיד שבשמו הן משקיעות בעתיד; "קרן של קרנות" (Fund of Funds), שמשקיעה בקרנות הון סיכון קיימות; קרנות הון סיכון ממשלתיות (Government VC); "מיקרו קרנות" (Micro VCs) המשקיעות בסכומים קטנים יותר מקרנות קלאסיות ועוד. לצד קרנות הון הסיכון מצויות קרנות ההשקעה הפרטיות (Private Equity), שמשקיעות בחברות בוגרות יותר, כולל אלו שבגרו מתעשיית ההון סיכון.
היסטוריה

קרנות הון הסיכון החלו להופיע בארצות הברית לאחר תום מלחמת העולם השנייה. שתי קרנות הון הסיכון הראשונות נוסדו בשנת 1946, במטרה לעודד השקעה של המגזר הפרטי ביזמות עסקית של חיילים משוחררים: ARDC) American Research and Development Company) ו-J.H. Whitney & Company (על ידי ג'ון היי ויטני ובֵנו שמידט). הקרנות היו מוצלחות מאוד מבחינת התשואה שהניבו למשקיעים, ועובדה זו עודדה הקמה של קרנות נוספות שבאו בעקבותיהן.
החל מסוף שנות ה-70 החלו הקרנות לפרוח כאמצעי מימון מקובלים לפיתוח מיזמים חדשים בתחום הטכנולוגיה והמחשבים. רבות מחברות ההזנק והקרנות קבעו את מקומן בעמק הסיליקון, קליפורניה ובמסצ'וסטס בחוף המזרחי, ושתיהן הפכו למרכזים הטכנולוגיים הבולטים של ארצות הברית. שנת 1978 הייתה השנה הראשונה של גיוס הון משמעותי על ידי תעשיית הון הסיכון – באותה שנה גויסו 750 מיליון דולר. עם העברת חוק הפנסיה בארצות הברית בשנת 1974 (ERISA), נאסר על קרנות פנסיה להחזיק השקעות מסוימות שנחשבו מסוכנות כגון השקעות בחברות פרטיות. בשנת 1978 הוגמשו חלק מתקנות ERISA ולקרנות הפנסיה הותר להזרים כספים לקרנות הון הסיכון.
ההצלחה הציבורית של תעשיית קרנות ההון בשנות ה-70 המאוחרות ושנות ה-80 המוקדמות של המאה ה-20 עודדה הקמת קרנות רבות. מכמה עשרות בודדות בתחילת העשור, מספר פירמות קרנות הון הסיכון הגיע לכ-650 בסופו. למרות הגידול במספר קרנות הון הסיכון, ההון המנוהל על ידי קרנות אלו גדל רק ב-11% במהלך העשור – מ-28 ל-31 מיליון דולר. הגידול בהיקף התעשייה הואט במעט לקראת סוף שנות השמונים של המאה ה-20 עקב הגידול בתחרותיות בין הפירמות השונות, העובדה שהחלו להיווצר הפסדים מהשקעות מסוימות וכן קריסת שוק ההון בשנת 1987.
הפופולריות והביצועים של הקרנות הגיעו לשיאן בשנות בועת הדוט-קום (1995–2000), אך הן גם היו הראשונות להיפגע מהשפעתו ההרסנית לאחר התפוצצות הבועה, כאשר חברות רבות נסגרו ומרבית הקרנות הסבו הפסדים למשקיעיהם. החל משנת 2004 החלו הקרנות להתאושש, אך ההשקעות המשיכו לסבול מתנודתיות ולא התקרבו עוד לשיאים שנקבעו בתקופת הבועה.
בשנת 2008 השקיעו הקרנות האמריקניות 28.8 מיליארד דולרים ב-2,550 חברות. 13.4 מיליארד דולרים הושקעו באותה שנה ב-1,416 עסקאות על ידי קרנות מחוץ לארצות הברית, בעיקר בקנדה, אירופה, בסין ובישראל. ב-2007 הוקמה ברוסיה החברה הרוסית להון סיכון, כחברה ממשלתית להשקעות ובין השקעותיה הראשונות היו בתי השקעות ישראליים שונים.
תחומי ההשקעה של קרנות הון הסיכון הם לרוב בתחומים טכנולוגיים כגון: תוכנה, חומרה, תשתיות תוכנה, אינטרנט, מדיה, אנרגיה, ביוטכנולוגיה, מיכשור רפואי ופרמצבטיקה. קיימות גם קרנות המתמחות באפיקים ספציפיים כגון: אנרגיה חלופית וטכנולוגיות מיחזור (קלינטק), חקלאות ועוד.
תעשיית ההון סיכון בישראל

קרן הון הסיכון הראשונה בישראל, "קרן אתנה", הוקמה בשנת 1985 על ידי גדעון טולקובסקי ביחד עם אביו, מפקד חיל אוויר לשעבר, דן טולקובסקי ופרד אדלר, משקיע הון סיכון מניו יורק. אתנה השקיעה בחברות EFI של אפי ארזי ובמרקיורי אינטראקטיב בראשית דרכן.
בשנת 1990, הוקמה תוכנית "ענבל", יוזמה לעידוד פעילות קרנות הון סיכון המגובה בכספי הממשלה, באמצעות חברת הביטוח הממשלתית ענבל שהייתה ערבה ל-80% מההשקעות בקרן. במסגרת התוכנית הוקמו 4 קרנות הון סיכון: "מרתון", "תעוזה", "שדות מו"פ" ו"מופת" שנסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
תעשיית הון סיכון ענפה בישראל התפתחה, בין השנים 1992 ל-1994, לאחר שהממשלה הקימה את "תוכנית יוזמה" בשיתוף המדען הראשי של משרד התמ"ת, אשר מימנה הקמה של עשר קרנות הון סיכון וחממות טכנולוגיות רבות שסייעו משמעותית לזינוק תעשיית ההייטק בישראל והפיכת תעשיית ההון סיכון בישראל לאחת הגדולות בעולם.
בין הקרנות הבולטות והגדולות בישראל כיום ניתן למנות את NVP, פיטנגו, JVP, וינטג׳, קומרה, גרוב ונצ'רס, גלילות קפיטל פרטנרס, ויולה, TLV Partners, Aleph. לצידן פועלות עשרות רבות של קרנות קטנות יותר שמשקיעות לרוב בשלבים מוקדמים. בישראל פועלות קרנות זרות רבות, ברובן אמריקאיות, המשקיעות באופן קבוע בישראל, כגון קרן בסמר, אינסייט פרטנרס ועוד. בשנים האחרונות יש מעורבות רבה יותר של אנג'לים (משקיעים פרטיים) בהשקעות, וכן פלטפורמות של מימון המונים המאפשרות גיוס הון ישירות ממשקיעים רבים במקום מקרנות.
ראו גם

חממה טכנולוגית
אנג'ל
רשימה של משקיעי הון סיכון בולטים
סיליקון ואדי
LGD
דיפ-טק
לקריאה נוספת

גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "הדלק של אומת הסטארט-אפ", עמ' 266–271
הצוללות מסדרת גל

| --- | --- |

אח"י גל מיד לאחר העברתה למוזיאון ההעפלה וחיל הים
 
 תרשים צוללת מסדרת גל
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  צוללת
 צי:   חיל הים הישראלי
 דגל הצי:  
 סדרה:  הצוללות מסדרת גל
 סדרה קודמת:  הצוללות מסדרת T
 סדרה עוקבת:  הצוללות מסדרת דולפין
 אוניות בסדרה:  אח"י גל, אח"י תנין ואח"י רהב
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ויקרס, בריטניה בריטניה
 תקופת הפעילות:  דצמבר 1976 – 2007 (כ־30 שנה)
 אחריתה:  אח"י רהב – נגרטה  אח"י גל – בתצוגה במוזיאון ההעפלה וחיל הים  אח"י תנין – נראתה בפעם האחרונה ב-6 בדצמבר 2013 במספנת HDW, בקיל שבגרמניה וגורלה אינו ידוע
 מידות
 הֶדְחֶק:  420 טון על פני המים, 600 טון בצלילה
 אורך:  45 מטר
 רוחב:  4.70 מטר
 שוקע:  3.70 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  17 קשר בצלילה, 11 קשר על פני הים
 גודל הצוות:  23 לוחמים
 הנעה:  2 x מנועי דיזל, מנוע חשמל אחד
 צורת הנעה:  מדחף אחד
 אמצעי לחימה
 חימוש:  טילי ים-ים הרפון בעל ראש נפץ במשקל 227 ק"ג.  8 צינורות טורפדו 533 מ"מ, בעל התבייתות פאסיבית/אקטיבית וראש נפץ במשקל 150 ק"ג.
 אמצעי גילוי ול"א:  מכ"ם חיפוש וסונאר Atlas Elektronik
גל הוא השם שניתן בחיל הים הישראלי לסדרת צוללות מדגם 540 של חברת ויקרס (Vickers) הבריטית. שלוש צוללות מדגם זה, אח"י (ראשי תיבות של אוניית חיל הים) גל, אח"י תנין ואח"י רהב, שירתו בחיל הים הישראלי משנות השבעים, עד לסוף התשעים. לאח"י "תנין" ואח"י "רהב" מדגם גל קדמו צוללות באותו שם, אשר היו מסדרה S והיו הצוללות הראשונות בחיל הים, לפני שהוצאו מן השרות בשנות השישים המאוחרות.
שמות הצוללות

מקור שמות שתי הצוללות האחרונות בשמות שתי מפלצות המתוארות בספר ישעיהו – "רהב" ו"תנין": ”עורי עורי לבשי-עוז, זרוע ה'--עורי כימי קדם, דורות עולמים; הלוא את-היא המחצבת רַהַב, מחוללת תַּנִּין.” (ישעיהו נ"א, ט).
היסטוריה

הצוללות הקודמות של חיל הים מסדרת T סיימו את שירותן בשנת 1974, ורק כעבור כשנתיים חודשה פעילות הצוללות, עם כניסתן לשירות של הצוללות מסדרת גל.
הצוללות מסדרת גל נבנו עבור חיל הים במספנות ויקרס בבריטניה על פי תכנון גרמני שהיה מבוסס במידה רבה על דגם 206 הגרמני. הפעיל אותן צוות מצומצם, שליש מגודלו של הצוות שהפעיל את צוללות ה-T. טווחי הסיור הוקטנו והותאמו למלחמה באויבים השוכנים בימים ובחופים קרובים. למרות גודלן הקטן צוידו צוללות "גל" במיטב כלי הנשק, התצפית, ההאזנה והאלקטרוניקה של אותה תקופה, ובהם מגלה שידורי מכ"ם מתוצרת "אלביט".
הצוללת הראשונה, אח"י גל בפיקודו של רס"ן ישראל לשם, הגיעה לארץ ב-21 בדצמבר 1976. הצוללת השנייה שהושקה, אח"י תנין בפיקודו של רס"ן דורון עמיר הגיעה לנמל חיפה ביולי 1977. אח"י רהב בפיקודו של רס"ן עמירם עינת הגיעה לחיפה בדצמבר 1977.
בסוף 1979 החלה התקנתה של מערכת לשיגור טילי "הרפון" בכל אחת מצוללות גל, והמערכת הפכה למבצעית ב-1983.
הצוללות מסדרת גל השתתפו בלחימה מול חופי לבנון במהלך מבצע שלום הגליל.
אח"י רהב הוצאה משרות ב-1997 ונגרטה. אח"י תנין הייתה האחרונה לצאת מהשרות. בטקס שנערך בחיפה ב-2002 הורד נס שירות פעיל מהצוללת ובכך הסתיימה הפעלת הדגם בחיל הים.
אח"י תנין וגל הובלו לאחר תקופת אחסנה בנמל חיפה למספנה בגרמניה שם הן המתינו לאיתור קונה. בשנת 2007, לאחר שלא נמצאו קונים לצוללות המיושנות, שופצה אח"י גל על ידי המספנה הגרמנית והפכה לצוללת מוזיאון. בעזרת מימון גרמני הועברה הצוללת אל מוזיאון ההעפלה וחיל הים שבחיפה. הצוללת שבה לישראל ב-7 באוקטובר 2007 והועברה על גבי משאית למוזיאון.
ראו גם

הצוללות מסדרת דולפין
שייטת הצוללות
לקריאה נוספת

יורם בר-ים, כלי שיט ישראליים בממד הרביעי, עמותת דולפין
זאב אלמוג, מפקד שייטת 13 - הפלגות חיי, כנרת, זמורה ביתן, 2014, עמ' 1044-1034
מיכאל אלדר, דקר וסיפורה של שייטת הצוללות", הוצאת אריה ניר, מודן. 1997
הערות שוליים

↑  הצוללת "אח״י תנין" (תמונה 2R3W004) במספנת HDW בקיל שבגרמניה, באתר Alamy.com,‏ 6 בדצמבר 2013
↑  אחיה ראב"ד, חיפה: המסע הושלם - הצוללת עגנה במוזיאון, באתר ynet, 12 באוקטובר 2007
| צוללות של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
| הצוללות מסדרת S | אח"י תנין • אח"י רהב |  |
| הצוללות מסדרת T | אח"י לויתן • אח"י דקר • אח"י דולפין |  |
| הצוללות מסדרת גל | אח"י גל • אח"י רהב • אח"י תנין |  |
| הצוללות מסדרת דולפין | אח"י דולפין • אח"י לויתן • אח"י תקומה |  |
| הצוללות מסדרת דולפין AIP | אח"י תנין • אח"י רהב • אח"י דרקון |  |
הצוללות מסדרת דקר:
נבחרת הולנד בכדורגל

ערך זה עוסק בנבחרת הגברים של הולנד בכדורגל. אם התכוונתם לנבחרת הנשים, ראו .
סמל ההתאחדות, ששימש כסמלה הקודם של הנבחרת
נבחרת הולנד בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של הולנד. נחשבת לאחת מנבחרות הכדורגל הטובות בעולם. הדירוג הנוכחי של נבחרת הולנד ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-8 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 1,748.24 – ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 1 נמדד לראשונה באוגוסט 2011, והדירוג הנמוך ביותר 36 נמדד לראשונה באוגוסט 2017. לזכותה זכייה בטורניר יורו 1988, וכן שלוש הופעות בגמר גביע העולם בכדורגל, ב-1974, ב-1978 וב-2010, שבכולן הפסידה.
כל גביעי העולם

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
אורוגוואי 1930: לא נרשמה
| הממלכה האיטלקית 1934 | שלב הבתים | 1 | 0 | 0 | 1 | 2 | 3 |
| צרפת 1938 | שלב הבתים | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 3 |
ברזיל 1950: לא נרשמה
שווייץ 1954: לא נרשמה
שוודיה 1958: לא העפילה
צ'ילה 1962: לא העפילה
אנגליה 1966: לא העפילה
מקסיקו 1970: לא העפילה
| גרמניה 1974 | מקום שני | 7 | 5 | 1 | 1 | 15 | 3 |
| ארגנטינה 1978 | מקום שני | 7 | 3 | 2 | 2 | 15 | 10 |
ספרד 1982: לא העפילה
מקסיקו 1986: לא העפילה
| איטליה 1990 | שמינית גמר | 4 | 0 | 3 | 1 | 3 | 4 |
| ארצות הברית 1994 | רבע גמר | 5 | 3 | 0 | 2 | 8 | 6 |
| צרפת 1998 | מקום רביעי | 7 | 3 | 3 | 1 | 13 | 7 |
קוריאה הדרומית יפן 2002: לא העפילה
| גרמניה 2006 | שמינית גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 3 | 2 |
| דרום אפריקה 2010 | מקום שני | 7 | 6 | 0 | 1 | 12 | 6 |
| ברזיל 2014 | מקום שלישי | 7 | 5 | 2 | 0 | 15 | 4 |
רוסיה 2018: לא העפילה
| קטר (מדינה) 2022 | רבע גמר | 5 | 3 | 2 | 0 | 10 | 4 |
ארצות הברית מקסיקו קנדה 2026: 
| סה"כ | 11/22 | 55 | 30 | 14 | 11 | 96 | 52 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
כל אליפויות אירופה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
צרפת 1960: לא נרשמה
ספרד 1964: לא העפילה
איטליה 1968: לא העפילה
בלגיה 1972: לא העפילה
| יוגוסלביה 1976 | מקום שלישי | 2 | 1 | 0 | 1 | 4 | 5 |
| איטליה 1980 | שלב הבתים | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 |
צרפת 1984: לא העפילה
| גרמניה 1988 | מקום ראשון | 5 | 4 | 0 | 1 | 8 | 3 |
| שוודיה 1992 | חצי גמר | 4 | 2 | 2 | 0 | 6 | 3 |
| אנגליה 1996 | רבע גמר | 4 | 1 | 2 | 1 | 3 | 4 |
| בלגיה הולנד 2000 | חצי גמר | 5 | 4 | 1 | 0 | 13 | 3 |
| פורטוגל 2004 | חצי גמר | 5 | 1 | 2 | 2 | 7 | 6 |
| אוסטריה שווייץ 2008 | רבע גמר | 4 | 3 | 0 | 1 | 10 | 4 |
| פולין אוקראינה 2012 | שלב הבתים | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 5 |
צרפת 2016: לא העפילה
| האיחוד האירופי 2020 | שמינית גמר | 4 | 3 | 0 | 1 | 8 | 4 |
| גרמניה 2024 | חצי גמר | 6 | 3 | 1 | 2 | 10 | 7 |
בריטניה אירלנד 2028: 
| סה"כ | 11/17 | 45 | 23 | 9 | 13 | 75 | 48 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
ליגת האומות של אופ"א

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורטוגל 2018-2019 | א | מקום שני | 6 | 3 | 1 | 2 | 11 | 6 |
| איטליה 2020-2021 | א | שלב הבתים | 6 | 3 | 2 | 1 | 7 | 4 |
| הולנד 2022-2023 | א | מקום רביעי | 8 | 5 | 1 | 2 | 18 | 13 |
| 2024-2025 | א |  |  |  |  |  |  |  |
| 2026-2027 | א |  |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 20 | 11 | 4 | 5 | 36 | 23 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
סגל הנבחרת

להלן סגל נבחרת הולנד לקראת משחקי יורו 2024
הנתונים מעודכנים ל-27 במרץ 2024
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוער | בארט פרברוחן | 18 באוגוסט 2002 | 5 | 0 | אנגליה ברייטון |
| 13 | שוער | יוסטין ביילו | 22 בינואר 1998 | 8 | 0 | הולנד פיינורד |
| 23 | שוער | מארק פלקן | 13 ביוני 1993 | 7 | 0 | אנגליה ברנטפורד |

| 2 | הגנה | לוטשארל חירטרואידה | 18 ביולי 2000 | 7 | 0 | הולנד פיינורד |
| 3 | הגנה | מתייס דה ליכט | 12 באוגוסט 1999 | 44 | 2 | גרמניה באיירן מינכן |
| 4 | הגנה | וירג'יל ואן דייק (קפטן) | 8 ביולי 1991 | 66 | 7 | אנגליה ליברפול |
| 5 | הגנה | ניית'ן אקה | 18 בפברואר 1995 | 44 | 5 | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 6 | הגנה | סטפן דה פריי | 5 בפברואר 1992 | 62 | 3 | איטליה אינטר מילאנו |
| 12 | הגנה | ירמי פרימפונג | 10 בדצמבר 2000 | 2 | 0 | גרמניה באייר לברקוזן |
| 15 | הגנה | מיקי ואן דה ון | 19 באפריל 2001 | 2 | 0 | אנגליה טוטנהאם |
| 17 | הגנה | דיילי בלינד | 9 במרץ 1990 | 106 | 3 | ספרד ז'ירונה |
| 20 | הגנה | איאן מאטסן | 10 במרץ 2002 | 0 | 0 | גרמניה בורוסיה דורטמונד |
| 22 | הגנה | דנזל דומפריס | 18 באפריל 1996 | 52 | 6 | איטליה אינטר מילאנו |

| 7 | קשר | צ'אבי סימונס | 21 באפריל 2003 | 13 | 1 | גרמניה ר.ב. לייפציג |
| 8 | קשר | ג'ורג'יניו ויינאלדם | 11 בנובמבר 1990 | 91 | 28 | ערב הסעודית אל-איתיפאק |
| 14 | קשר | טייאני ריינדרס | 29 ביולי 1998 | 8 | 1 | איטליה מילאן |
| 16 | קשר | ג'ואי וירמן | 19 בנובמבר 1998 | 8 | 1 | הולנד פ.ס.וו איינדהובן |
| 24 | קשר | ירדי סחאוטן | 12 בינואר 1997 | 3 | 0 | הולנד פ.ס.וו. איינדהובן |
| 26 | קשר | ראיין חראפנברך | 16 במאי 2002 | 11 | 1 | אנגליה ליברפול |

| 9 | חלוץ | ואוט וחהורסט | 7 באוגוסט 1992 | 31 | 9 | גרמניה הופנהיים |
| 10 | חלוץ | ממפיס דפאי | 13 בפברואר 1994 | 90 | 44 | ספרד אתלטיקו מדריד |
| 11 | חלוץ | קודי חאקפו | 7 במאי 1999 | 23 | 9 | אנגליה ליברפול |
| 18 | חלוץ | דונייל מאלן | 19 בינואר 1999 | 30 | 6 | גרמניה בורוסיה דורטמונד |
| 19 | חלוץ | בריאן ברובי | 1 בפברואר 2002 | 1 | 0 | הולנד אייאקס |
| 21 | חלוץ | ג'ושוע זירקזי | 22 במאי 2001 | 0 | 0 | איטליה בולוניה |
| 25 | חלוץ | סטיבן ברחוויין | 8 באוקטובר 1997 | 32 | 8 | הולנד אייאקס |
שחקנים בולטים בעבר ובהווה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ארי האן  מארק אוברמארס  דירק קאוט  דניס ברגקאמפ  אדגר דווידס  מרקו ואן באסטן  רוד ואן ניסטלרוי  רובין ואן פרסי  רפאל ואן דר וארט  רוד חוליט  רוי מקאיי  וסלי סניידר  אבה לנסטרה  פאס וילקס  מתיאס דה ליכט |  |  יאפ סטאם  קלרנס סידורף  רונאלד קומאן  פיליפ קוקו  פטריק קלויברט  יוהאן קרויף  רודי קרול  אריין רובן  פרנק רייקארד  רובי רנסנברינק  ח'אלד בולחרוז  פייר ואן הוידונק  אדווין ואן דר סאר  וירג'יל ואן דייק  וילם ואן הנחם  פרנק דה בור  ממפיס דפאי  דיילי בלינד  דני בלינד  פרנקי דה יונג   |
שיאי שחקנים

נכון ל-19 בנובמבר 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | וסלי סניידר | 2003–2018 | 134 | 31 |
| 2 | אדווין ואן דר סאר | 1995–2008 | 130 | 0 |
| 3 | פרנק דה בור | 1990–2004 | 112 | 13 |
| 4 | רפאל ואן דר וארט | 2001–2013 | 109 | 25 |
| 5 | דיילי בלינד | 2013-הווה | 108 | 3 |
| 6 | ג'ובאני ואן ברונקהורסט | 1996–2010 | 106 | 6 |
| 7 | דירק קאוט | 2003–2014 | 104 | 24 |
| 8 | רובין ואן פרסי | 2005–2017 | 102 | 50 |
| 9 | פיליפ קוקו | 1996–2006 | 101 | 10 |
| 10 | ממפיס דפאי | 2013–הווה | 98 | 46 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | משחקים | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | רובין ואן פרסי | 2005–2017 | 50 | 102 | 0.49 |
| 2 | ממפיס דפאי | 2013–הווה | 46 | 98 | 0.47 |
| 3 | קלאס יאן הונטלאר | 2006–2015 | 42 | 76 | 0.55 |
| 4 | פטריק קלויברט | 1994–2004 | 40 | 79 | 0.51 |
| 5 | דניס ברגקאמפ | 1990–2000 | 37 | 79 | 0.47 |
| 5 | אריין רובן | 2003–2017 | 37 | 96 | 0.39 |
| 7 | פאס וילקס | 1946–1961 | 35 | 38 | 0.92 |
| 7 | רוד ואן ניסטלרוי | 1998–2011 | 35 | 70 | 0.5 |
| 9 | אבה לנסטרה | 1940–1959 | 33 | 47 | 0.7 |
| 9 | יוהאן קרויף | 1966–1977 | 33 | 48 | 0.69 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
|  כדורגל בהולנד הולנד |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל ההולנדית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| ליגות | ליגת העל • הליגה הראשונה • הליגה השנייה • הליגה השלישית • הליגה הרביעית • ליגה א' • ליגה ב' • ליגה ג' • ליגה ד' • ליגה ה' |  |
| גביעים | הגביע ההולנדי • מגן יוהאן קרויף |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנשים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1335023658  LCCN: n2023033467  MusicBrainz: 09188da2-8a8f-4197-bd24-dbd5caecd6b6  VIAF: 57168651772007692184   WorldCat (עם VIAF): 57168651772007692184 
וסלי סניידר שיאן ההופעות (134) בנבחרת הולנד בכל הזמנים.
רובין ואן פרסי מלך שערי (50) נבחרת הולנד בכל הזמנים.
ספר זיכרונות

ערך זה עוסק בסוגה ספרותית המציגה זיכרונות של הכותב. אם התכוונתם לפנקס שבו נכתבים דפי מזכרת על ידי ידידיו של בעל הפנקס, ראו .
צילום שער הספר "זיכרונותיו של בנימין פרנקלין" בשפה הצרפתית, מהמאה ה-18
ספר זיכרונות או מֶמוּאָר (מצרפתית: mémoires, זיכרונות) הוא סוגה ספרותית המהווה תת-קבוצה של הסוגה אוטוביוגרפיה.
מאפייני הסוגה

ספרי זיכרונות נראים פחות מובְנים ומסודרים מאשר יצירות אוטוביוגרפיה רגילות, היות שהם לרוב על קטע מהחיים ולא על רצף כרונולוגי מהילדות ועד לבגרות או לזקנה. באופן מסורתי, ממוארים עוסקים בדרך כלל בעניינים ציבוריים יותר מאשר בעניינים אישיים, ולעיתים כוללים מעט מאוד מידע אישי על הכותב עצמו, ועוסקים יותר באחרים. ממוארים נכתבו על ידי פוליטיקאים או אנשי חצר המלוכה, ובהמשך על ידי אנשי צבא ועסקים, ועסקו בקריירה של הכותב יותר מאשר בחייו הפרטיים. ציפיות מודרניות שינו זאת, אפילו לראשי ממשלה. כמו רוב האוטוביוגרפיות, ממוארים נכתבים, לרוב, בגוף ראשון.
גור וידאל, בספר זיכרונותיו "פלימפססט", נתן את הגדרתו האישית לז'אנר: "ממואר הוא כיצד אדם אחד זוכר את חייו שלו, ואילו אוטוביוגרפיה היא היסטוריה, הדורשת מחקר, תיארוך, עובדות ואימות".
יש להבחין בין "ספר זיכרונות" לבין "ספר זיכרון". "ספר זיכרונות" נכתב על ידי נשוא הספר, עוד בחייו, ומספר מאירועי חייו. לעומת זאת, "ספר זיכרון" נכתב אחרי מותו של נשוא הספר, על ידי מוקירי זכרו. יש וספר הזיכרון יספר על חיי הנפטר, אך רוב הספר יכיל מאמרים, לרוב בתחומים המזוהים עם הנפטר.
ספר הזכרונות הראשון הידוע הוא "מלחמת גאליה", שנכתב על ידי יוליוס קיסר. החל ממחצית המאה ה-18, ספרי זכרונות זכו לפופולריות רבה כאשר הם נכתבו על ידי פוליטיקאים, אנשי חצר המלוכה, אנשי צבא ומדענים. במאה ה-21, ספרי זכרונות נכתבים גם על ידי אנשים שעברו אירוע טרגי במהלך החיים. דוגמאות לכך הם הספרים "איך סטארבקס הצילה את חיי" ו"הבטחות שצריך לקיים".
ראו גם

ספר יובל
ג'ון קאוזי

ג'ון ויליאם קאוזי (באנגלית: John William Causey‏; 19 בספטמבר 1841 – 1 באוקטובר 1908) היה פוליטיקאי, עורך דין ואיכר אמריקאי ממדינת דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית ששימש כסנאטור המדינה וכחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה

קאוזי נולד ב-19 בספטמבר 1841 במילפורד, דלאוור, למד בבית ספר פרטי, האקדמיה של אולבני באולבני, ניו יורק וסיים את לימודיו במכללה החקלאית של פנסילבניה.
קאוזי, דמוקרט, נבחר לסנאט של מדינת דלאוור בשנים 1875–1877 והיה ציר בוועידה הלאומית הדמוקרטית ב-1884. הנשיא גרובר קליבלנד מינה אותו כגבאי הכנסות פנימי עבור דלאוור ב-1885, והוא כיהן בתפקיד זה עד 1887. הוא כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-4 במרץ 1891 עד 3 במרץ 1895, אך לא הועמד למינוי מחדש ב-1894.
קאוזי מת ב-1 באוקטובר 1908 במילפורד, דלאוור ונקבר שם בבית הקברות אוד-פלוז.
קטאן: יורדי הים

| --- | --- |

אמצע המשחק בתרחיש מספר 1 בהרחבה
 כללי
 סוגה:  הרחבה של משחק קופסה 
 מספר שחקנים:  4-3 (קיימת הרחבה ל-5–6 משתתפים)
 פיתוח:  קלאוס טויבר
 הוצאה לאור:  גרמניה Kosmos   בריטניה ארצות הבריתMayfair Games   יפןCapcom  הולנד בלגיה Games 999 ספרד פורטוגל ברזיל Devir קנדה Strategy Games רוסיה Smart איטליה Tilsit,Giochi Uniti צרפת Firosofia הונגריה Piatnik ישראל הקוביה יפן Jipi 
 גילאים:  10 ומעלה
 זמן המשחק:  60-120 דקות
 מיומנות:  אסטרטגיה, מסחר טוב, טקטיקה ומזל
 www.catan.com/seafarers
 
קטאן: יורדי הים (באנגלית: CATAN – Seafarers Expansion) היא הרחבה למשחק המתיישבים של קטאן שתוכנן על ידי קלאוס טויבר. ההרחבה יצאה לראשונה בגרמניה ב-1997 והייתה להרחבה הראשונה של המשחק. ההרחבה מורכבת משמונה תרחישים שלכל אחד מהם חוקים שונים. כדי לשחק בהרחבה יש צורך במשחק הבסיס, המתיישבים של קטאן.
חוקי המשחק

חוקי המשחק הבסיסי נשארים, ואליהם מתווספים מספר חוקים:
בניית ספינה עולה צמר אחד ועץ אחד.
ניתן להניח ספינות רק על נתיב ימי או על חוף.
הספינות, בדומה לדרכים, מחברות בין יישובים, ערים, וספינות אחרות.
כאשר ספינה נמצאת בקו ספנות פתוח (שבסופו אין יישוב) ניתן להזיז אותה, אם היא הספינה האחרונה בקו הספנות.
ספינות נחשבות כדרכים במניין הדרך הארוכה ביותר.
בחלק מהתרחישים משתמשים באסימוני קטאן, למטרות סימון של נקודות ניצחון או לצורך חישוב.
אל המשחק מצטרף שודד הים. בחלק מהתרחישים השודד הרגיל לא חלק מהמשחק.
בהטלה של 7, ניתן להזיז את שודד הים (או את השודד, אם הוא חלק מהתרחיש) לחבל ים אחר.
שודד הים יגנוב משאב אחד מכל שחקן שספינה שלו גובלת בחבל הים שעליו נמצא השודד וימנע הקמת ספינות על חבל הים, עד אשר יגורש משם.
בהרחבה מתווסף חבל ארץ חדש - מכרה זהב. שחקן שמרוויח זהב יכול לבחור לקחת לעצמו כל משאב שירצה.
הערות שוליים

↑  Seafarers, CATAN (באנגלית)
| קטאן (סדרת משחקים) |
| --- | --- | --- |
| משחק הבסיס | המתיישבים של קטאן |  |
| הרחבות המשחק | קטאן: ערים ואבירים • קטאן: סוחרים וברברים • קטאן: יורדי הים • קטאן: מגלי ארצות ופיראטים • (הרחבות קטאן נוספות) |  |
| גרסאות עצמאיות | קטאן: עליית שבט האינקה • קטאן ג'וניור • קטאן: גיבורי החלל • קטאן: משמר הלילה |  |
| יוצרים ומפתחים | קלאוס טויבר • בנג'מין טויבר |  |
Heaven (שיר של טרוי סיון)

Heaven (בעברית: גן עדן) הוא שיר של הזמר וכותב השירים האוסטרלי טרוי סיון בהשתתפות הזמרת-יוצרת האוסטרלית-אמריקאית בטי וו. השיר יצא כסינגל החמישי מתוך אלבום הבכורה שלו, Blue Neighbourhood, ונכתב על ידי סיון, אלכס הופ, ג'ק אנטונוף וקלייר בוצ'ר.
קליפ רשמי של מילות השיר יצא ב-17 באוקטובר 2016. הקליפ המלא של השיר הופץ ב-19 בינואר 2017.