stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איזה יום שמח
רקע

פסטיבל שירי הילדים מס' 2, התקיים בחג חנוכה בשנת 1971. בפסטיבל השתתפו 11 שירים. למקום הראשון הגיע השיר "אן דן דינו" בביצוע יפה ירקוני, למקום השני הגיע השיר "גלי" בביצוע רבקה זהר ולמקום השלישי הגיע השיר "דודה סמנתה" בביצוע ציפי שביט.
למרות שהשיר "איזה יום שמח" לא הגיע לאחד משלושת המקומות הראשונים, הוא אחד מן השירים הזכורים והאהובים ביותר מפסטיבלי שירי הילדים.
ביצועים

השיר זכה לביצועים של כוכבי ילדים נוספים, ביניהם: עירית ענבי, חני נחמיאס, מיקי קם, ורינת גבאי.
לקריאה נוספת

תלמה אליגון-רוז, איזה יום שמח - ספר השירים והסיפורים של תלמה אליגון-רוז, הוצאת כנרת-זמורה-דביר, אפריל 2014
שולה איתן (עורכת), איזה יום שמח; איור: יונת קציר-גולן, תל אביב: עם עובד, תש"ס 2000. (שירים לילדים)
הערות שוליים

↑  איזה יום שמח, באתר הספרייה הלאומית
מעיין הכבשים

לופה דה וגה
מעיין הכבשים (בספרדית: Fuenteovejuna) הוא מחזה ספרדי פרי עטו של המחזאי לופה דה וגה. הוא ראה אור לראשונה במדריד בשנת 1619 כחלק מ־Docena Parte de las Comedias de Lope de Vega Carpio (כרך 12 של אסופת מחזותיו של לופה דה וגה קרפיו).

"מעיין הכבשים" נכתב ככל הנראה בין השנים 1612 ל-1614.

המחזה מבוסס על מאורע היסטורי שהתרחש בכפר "מעיין הכבשים" (נקרא אז Fuenteovejuna וכיום קרוי Fuente Obejuna) בקסטיליה בשנת 1476.

כשהיה בשליטת מסדר קלטראבה. מפקד המסדר, פרנן גומס דה גוסמן, התעלל בתושבי הכפר, שהתאגדו ביחד והרגו אותו. לפי המסופר, כשהחוקר ששלח פרננדו חקר את המאורע, הכפריים ענו לו אפילו תחת עינויים ש"מעיין הכבשים" עשה את זה.
הרקע

ספרד השתנתה מאוד במהלך התקופה של כמעט מאה וחמישים השנים שחלפו מאז שהאירועים המקוריים קרו במעיין הכבשים, ב-1476 ועד לפרסום מחזהו של לופה בשנת 1614. באותה עת ספרד אוחדה תחת בית הבסבורג ונהפכה למעצמת-על עם גילויו של העולם החדש. בזמן כתיבתו של לופה, ספרד הייתה עדיין בעיצומו של תור הזהב שלה. רנסאנס של האמנויות והמדעים.
ב-1469, שבע שנים לאחר האירועים שהתרחשו במעיין הכבשים, הנסיכה הנסיכה איזבלה התחתנה עם הנסיך הנסיך פרננדו מאראגון, שתי הממלכות העיקריות של ספרד: קסטיליה ואראגון התאחדו. בהמשך הנישואים הבטיחו את השלמתה המוצלחת של הרקונקיסטה הנוצרית מידי המורים המוסלמים. מאז שאיזבלה הוכתרה למלכה ועד למותו של אחיה החורג, אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה, ב-1474, אפונסו החמישי, מלך פורטוגל פלש לספרד במטרה להבטיח את הכתרתה של חואנה נסיכת קסטיליה, בתו של אנריקה. בקרב טורו, שהתקיים כעבור שנתיים, כוחותיהם של איזבלה ופרננדו הביסו את כוחותיו של אפונסו.
באותה שנה סיודאד ריאל הותקפה בידי אבירים ממסדר קלטראבה, תחת הנהגתו של ראש המסדר, רודריגו טליס חירון, שתמך בתביעתם לכתר של אפונסו וחואנה. העיר הייתה בעלת חשיבות אסטרטגית בשל קרבתה לגבול קסטיליה. במהלך פלישה זו מפקד המסדר גוסמן נהרגה בידי תושבי הכפר מעיין הכבשים אחרי שהוא התעלל בהם. אחרי שלא נמצא שום אשם, פרננדו העניק חנינה לתושבי הכפר מעיין הכבשים.
תקציר העלילה

המערכה הראשונה נפתחת בארמונו של ראש מסדר קלטראבה, רודריגו טליס חירון. מפקד המסדר, פרנן גומס דה גוסמן (שהוא גם מושל הכפר "מעיין הכבשים"), האיץ בממונה עליו לכבוש את העיר סיודאד ריאל בשמם של אפונסו וחואנה מפורטוגל. חירון מחליט לכבוש את העיר.
בכיכר הכפר "מעיין הכבשים" נפגשים הכפריים ומשוחחים על אהבה. המושל גוסמן נכנס ומנסה לתפוש שתיים מהנשים, לאורנסיה ופסקואלה, ולהביאן לבית האחוזה שלו, אולם הן מתנגדות ונמלטות. בארמון המלכים במדינה דל קמפו, המלך פרננדו והמלכה איזבלה דנים בכיבושה של סיודאד ריאל ונחושים בדעתם לכבוש אותה מחדש. מאוחר יותר, זוג הנאהבים, לאורנסיה ופרונדוסו נפגשים ביער. כשהמושל מתקרב, פרונדוסו מתחבא וצופה במושל מנסה לאנוס את לאורנסיה. כשהמושל מניח את הקשת שלו, פרונדוסו יוצא ממחבואו ולוקח את הקשת. פרונדוסו מאיים על המושל שאם הוא לא יעזוב את לאורנסיה, הוא יירה בו. פרונדוסו ולאורנסיה נמלטים, המושל מקלל אותו ונשבע לנקום בו.
המערכה השנייה נפתחת כשהאיכרים משוחחים ביניהם, דיון שנקטע עם כניסתו של המושל. הוא דורש שאסטבן, אביה של לאורנסיה, ימסור לו את בתו, אבל אסטבן מסרב והמושל מפרש זאת כעלבון. חייל נכנס ומפציר במושל לכבוש בחזרה את סיודאד ריאל, שכרגע צרים עליה כוחותיהם של פרננדו ואיזבלה. אחרי שהמושל יוצא, לאורנסיה ופסקואלה בורחות לשדה ביחד עם מנגו, אחד האיכרים. שם פוגשת אותם חסינטה איכרה אחרת, שמשרתיו של המושל רודפים אחריה. כשמנגו מגן עליה, משרתיו של המושל תופשים את מנגו וחסינטה. הם מצליפים במנגו בשוט באכזריות, בעוד המושל אונס את חסינטה ואחר-כך נותן אותה לאנשיו. מעט אחרי-כן אסטבן נותן את הסכמתו לנישואיהם של פרונדוסו ולאורנסיה. נערכת חתונה ובמהלכה נכנס המושל ואוסר את פרונדוסו, משום שאיים עליו בקשת. הוא אוסר את לאורנסיה ואנשיו מכים את אסטבן.
המערכה השלישית נפתחת כשתושבי הכפר מתכנסים ומדיינים כיצד לטפל במצב. לאורנסיה החבולה שנמלטה ממעניה נכנסת. בתחילה הם אינם מזהים אותה. היא גוערת באנשים, כולל באביה, משום שהם לא ניסו להציל אותה ומעוררת בהם השראה להרוג את המושל. בטירת המושל אנשיו מתכוונים לתלות את פרונדוסו. לפתע נשמע רעש גדול, המון הכפריים נכנס והורגים את המושל ואחד ממשרתיו. פלורס, המשרת ששרד, נמלט, נחפז לפרננדו ואיזבלה ומספר להם שתושבי מעיין הכבשים הבוגדים רצחו באכזריות את המושל המיטיב שלהם, על לא עוול בכפו. השליטים ההמומים שולחים חוקר לכפר לחקור את העניין.
תושבי הכפר חוגגים, כורתים את ראשו של המושל ונושאים אותו על כידון לכיכר הכפר. נאמר להם שחוקר מטעם המלך בדרכו לכפר. כדי להציל עצמם הם מחליטים שאפילו אם ייענו אותם למוות הם יענו על כל שאלה בשתי מילים בלבד "מעיין הכבשים". החוקר ממשיך לענות את הכפריים, בכלל זה גם נשים וילדים, אולם לבסוף הוא מוותר אחרי שלא קיבל תשובה מספקת. פרננדו ואיזבלה מחליטים לחון את ראש מסדר קלטראבה, רודריגו טליס חירון. אנשי הכפר מגיעים לארמון. לאורנסיה, פרונדוסו ואסטבן ומספרים למלכי קסטיליה את האמת והמלכים חנים אותם.
עיבוד לסרטים

המחזה עובד לסרטים מספר פעמים בשפה הספרדית ובשפות אירופאיות אחרות, אולם מעולם לא באנגלית. גרסת מחזמר בשם "מעיין הכבשים" ("Feunte Ovehuna") הופקה ב-1972.
ביבליוגרפיה

Blue, William R. "The Politics of Lope’s Fuenteovejuna." Hispanic Review 59:3 (1991): 295-315.
Cañadas, Ivan. "Class, Gender and Community in Thomas Dekker’s The Shoemaker’s Holiday and Lope de Vega’s Fuente Ovejuna." Parergon 19.2 (July 2002): 118-50.
Cañadas, Ivan. The Public Theaters of Golden Age Spain and Tudor-Stuart England: Class, Gender and Festive Community. Aldershot, England, and Burlington, VT, USA: Ashgate, 2005 (Chapter 5). ISBN 0-7546-5187-8; ISBN 978-0-7546-5187-1.
Carter, Robin. "Fuente Ovejuna and Tyranny: Some Problems of Linking Drama with Political Theory", Forum for Modern Language Studies 13 (1977): 313-35.
Darst, David H. "Las analogías funcionales en Fuenteovejuna", Neophilologus 79 (1995): 245-52.
Edwards, Gwynne, Ed & Trans. Lope de Vega, Three Major Plays (with The Knight of Olmedo and Punishment without Revenge). Oxford, Oxford University Press. 1999, ISBN 0-19-283337-5.
Fischer, Susan L. "Fuente Ovejuna on the Rack: Interrogation of a Carnivalesque Theatre of Terror", Hispanic Review 65:1 (1997): 61-92.
Gerli, E. Michael. "The Hunt of Love: The Literalization of a Metaphor in Fuenteovejuna." Neophilologus 63 (1979): 54-58.
Herrero, Javier. "The New Monarchy: A Structural Reinterpretation of Fuenteovejuna", RHM 36:4 (1970-1): 173-85.
Morley, S. Griswold and C. Bruerton. Cronologia de las Comedias de Lope de Vega. Madrid, 1968.
תרגומים לעברית

מעין הכבשים, (פואנטה אובחונה), מאת לופה דה וגה, מספרדית רפאל אליעז, אחרית דבר והערות - מנחם דורמן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956.
מעין הכבשים, מאת לופה דה וגה, מתרגמים יהונדב פרלמן ויגאל עזרתי, 1990.
מעיין הכבשים, מאת לופה דה וגה, תרגמה מספרדית והקדימה מבוא רנה ליטוין, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1994.
המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי

1. תיאטרון הבימה – הצגת בכורה: 22 בינואר 1951
יוצרים: מתרגם – רפאל אליעז, במאי - משה הלוי, מעצב תפאורה ותלבושות - פאול לוי, מלחין מוזיקה - אלכסנדר אוריה בוסקוביץ', מעצבת תנועה – מיה ארבטובה.
שחקנים: דון רודריגו טלס הירון - ליאו פילר, פרנאנדו גומס דה גוסמאן - נחום בוכמן, אורטניו - מרדכי בר, פלורס - מישא אשרוב, אסטבאן - חיים אמיתי, לאורנסיה - רחל לופוביץ' (תימור)/ פנינה פרח, מנגו – שמואל רודנסקי, בארילדו – רפאל קלצ'קין, חואן רוחו - מנחם בנימיני, אלונסו - אברהם ברץ, פרונדוסו – ישראל בקר, פסקואלה - עדה טל, חאסינטה - אידה מגד, השופט - ארי ורשבר, סימבראנוס - יעקב בן-משה, הכוהן - יהודה רובינשטיין.
2. תיאטרון חיפה – הצגת בכורה: 10 באוגוסט 1965
יוצרים: מתרגם – רפאל אליעז, במאי - אלברטו קוולקאנטי, מעצב תפאורה ותלבושות – יגאל תומרקין.
שחקנים: גיורא שמאי, מרגלית סטנדר, יוסף באשי, נתן מייזלר, יוסי גרבר, עזריאל אשרוב, אילן דר.
3. קופרודוקציה של התיאטרון הקאמרי ותיאטרון חיפה – הצגת בכורה: 11 במאי 2002
יוצרים: מתרגם – מאיר ויזלטיר, במאי – אילן רונן, מלחין מוזיקה – יוסי בן נון, מעצבת תפאורה ותלבושות –- רות דר, מעצבת תאורה - פליס רוס, מעצבי תנועה: אורית ודניאל בנימין.
שחקנים: פרנאנדו גומס דה גוסמאן – יגאל נאור, אורטוניו – גל הויברגר, פלורס – אלון דהן, לאורנסיה – אולה שור-סלקטר, פרונדוסו – עודד לאופולד, אסטבן - מכרם ח'ורי, ברילדו - אסף פריינטא, חואן - יוסף כרמון, פסקוואלה - קרן ראובן, אשרף ברהום, עדי צ'זרה, עמית גור, רודיה קוזלובסקי, מיקי הייר, נורמן עיסא, אלי ממן, אריק יפה, איילה אינגדשט, שירה סולם.
הערות שוליים

1 2  Edwards xii
1 2  Edwards xii-xiii
↑  A Guide to Critical Reviews: Part II: The Musical, 1909-1989, page 181; third edition; by James M. Salem; published 1991 by The Scarecrow Press; ISBN 0-8108-2387-X
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603394005171  BNE: XX3383566  BnF: cb11944803w (data)  GND: 4417926-1  LCCN: n84066580  NLA: 35578935  SELIBR: 394829  SUDOC: 027396827  VIAF: 181860454   WorldCat (עם VIAF): 181860454 
ציור חתונתם של פרננדו ואיזבלה
ידידיה בארי

ידידיה בארי (30 בינואר 1931 - 1 ביולי 2004) היה חבר הכנסת ופעיל ציבורי ישראלי.
ביוגרפיה

בארי נולד בבויטן שבגרמניה בשם ידידיה טיפנברון. הוא עלה לישראל ב-1938, למד בגימנסיה בלפור ואחר כך בתיכון עירוני כללי א' בתל אביב. למד משפטים באוניברסיטת תל אביב. היה פעיל באצ"ל, ונפצע במלחמת העצמאות. היה חבר הנהלת התנועה למען ארץ ישראל השלמה, ויו"ר תנועת "ישראל הצעירה" בשנים 1967–1969.
בשנים 1974–1977 כיהן כחבר הכנסת השמינית.
היה יושב ראש עמותת מלר"ז. בשנת 1987 השתתף ביוזמה של יוסף תמיר להקים מפלגה ירוקה אולם היוזמה לא יצאה אל הפועל בעקבות הערכתו של תמיר שסיכויי המפלגה קטנים.
בארי ניסה להיבחר לכנסת ה-14, התמודד בפריימריז של הליכוד ברשימה הארצית, אך נותר מחוץ לכנסת לאחר שדורג במקום ה-55 עם 4,407 קולות.
בארי נהג לפנות למשטרה וליועץ המשפטי לממשלה בדרישה להעמיד אנשים מהשמאל לדין על עבירות שונות הנוגעות למישור הפוליטי ובמספר מקרים אף עתר לבג"ץ בעניין. כך למשל, בשנת 1989 הוא פנה לבג"ץ בדרישה שחבר הכנסת מתי פלד יועמד לדין על הערות פוגעות כלפי שופטים. בשנת 1996 דרש להעמיד לדין מפרסם מודעה שנשאה את הכותרת "הרצחת וגם ירשת?" ביום השבעת ממשלתו של בנימין נתניהו, בטענה שמדובר בהמרדה. בשנת 2001 דרש שתפתח חקירה לגבי זיופים בבחירות המקדימות במפלגת העבודה. 
בשנותיו האחרונות, ניהל וריכז את פעילות "המדרשה הליברלית", גוף המארגן הרצאות בנושאים אקטואליים לציבור הרחב בערים שונות, ובהן תל אביב ונתניה.
הוא נפטר ב-1 ביולי 2004 והותיר אחריו את אלמנתו עטרה (נפטרה ב-29 באוקטובר 2009), שתי בנות ושלושה נכדים.
בשנת 1992 פרסם את הספר: חשיבותו של שם, או, למי שייכת המדינה?, בהוצאת ירון גולן.
הערות שוליים

↑  תושבי צפון ת"א: מחבלים ברכב שלנו, מעריב, 3 באוגוסט 1978
↑  יוסף גולדשטיין, הבגידה בארץ הבחירה: האיום הסביבתי־חברתי, 2002, עמודים 38-39
↑  מנחם הופנונג, ישראל - ביטחון המדינה מול שלטון החוק 1948 - 1991, עמודים 126–127, בג"ץ 506/89
↑  בג"ץ 6271/96
↑  משה נגבי, כסדום היינו, 2004, עמוד 244, הערה 48
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281712605171  ISNI: 0000 0000 4395 7065  LCCN: no92025875  VIAF: 46329085   WorldCat (עם VIAF): 46329085 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיות במה יוצרות

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית אירוח 
 כותבים:  אסף בקר דור כאהן
 בימוי:  אלון אלוש
 מנחים:  תם אהרון 
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1 
 תוכנית מקור:  חיות במה
 הפקה
 מפיק:  ליהי גולד, הדר לוי, דור אבמן
 חברת הפקה:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית 
 עורכים:  אסף בקר ושירן דינור
 צלמים:  צביקה רוזן, איציק אסף, יזהר טרמו, נוויל האריס
 אורך פרק:  13–15 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן חינוכית
 תקופת שידור מקורית:  10 בספטמבר 2017 – הווה
 
חיות במה יוצרות היא תוכנית אירוח ישראלית לילדים ונוער. בסדרה מתארחים יוצרים ממגוון תחומים שונים. את התוכנית מנחה תם אהרון.
התוכנית שודרה בטלוויזיה החינוכית מ-10 בספטמבר 2017 עד 14 באוגוסט 2018, ומשודרת בכאן חינוכית מ-15 באוגוסט 2018.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | — | — | 10 בספטמבר 2017 | — |
מתארחים > עונה 1

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  רועי חסן, משורר  אסתר רדא, שחקנית וזמרת  גילי בר-הלל, מתרגמת  לוסי איוב, משוררת |  כהן@מושון, צמד ראפרים  דורון מדלי, פזמונאי  יוסי ואסה, שחקן וקומיקאי  מייסלון חמוד, במאית ותסריטאית |  אורי פינק, אמן קומיקס  אתגר קרת, סופר  גלית חוגי ונועה ארנברג, יוצרות ותסריטאיות  יהודה אטלס, משורר |  אורלי קסטל-בלום, סופרת  רועי כפרי וטל טירנגל, יוצרי רשת  סמי ברדוגו, סופר |  |  |  |  |
אולפן הבית

אין תמונה חופשית
אולפן הבית היא רצועת שידורים בחינוכית 23 שהוגשה על ידי בן פרי ודניאלה וירצר. אחת התוכניות האחרונות ששודרו בטלוויזיה החינוכית טרם סגירתה.
רקע

התוכנית משודרת בין התוכניות בערוץ, מחמש בבוקר ועד חמש בערב בכל יום, הרצועה כוללת: שעשועונים, תשובות לשאלות, סדנאות שף, פינות לימודיות ועוד.
כותב התוכנית: אבי רוזנבלום. עורכת: דנה פרדו
מבנה התוכנית

להלן הפינות, המערכונים וכל מה שמשודר בתוכנית:
פינת המדען - בפינה המדען (בן פרי) מקבל כל פעם שאלה בנושא כלשהו והוא עונה עליה.
פינת המדע - בן ונציגה מטעם "מוזיאון המדע בירושלים" מראים ניסויים בנושא מסוים .
דגלי המדינות - בפינה זו הקהל לומד מהי משמעות של דגל מדינה אחר בכל פעם.
שעשועון - בכל שעשועון משתתפים שני ילדים באולפן בהם הם עונים על שאלות ומקבלים פרסים
סופר בריין - כל פעם דניאלה המנחה הופכת לסופר בריין שעונה על שאלות לא פתורות
מטבח הבית - בן יחד עם אביו השף דני פרי מלמדים להכין בכל פעם מאכל אחר.
נוסטלגיה- פינה ששודרה ביום שבת ובהמשך ברצועת הנוסטלגיה, שבו סבתו של בן, בלה (בן פרי ) ודניאלה מראים גלגולים של המצאה במשך השנים שלה בארץ.
מילים - דניאלה מחפשת מילה שמתארת במדויק את הצרכים שלה לפי הסיטואציה שבה היא נתקלת, מתוך ארגז המילים המשותף לה ולבן
מאוחר יותר נוצרה פינת המשך שבה בן ודניאלה מחפשים את המילה ביישום שנימצא במחשב הלוח שלהם .
שירים - דניאלה מספרת על שיר מסוים ושרה אותו, בהתאם לנושא השירים של להקת הבנדBAND .
היפ הופ- בן ודניאלה שרים שירי היפ הופ המבוססים על שירים מוכרים .
איתור חרוז - בן כותב שירים שונים (בעלי מנגינה דומה ) ותמיד הוא מחפש חרוז לשורה האחרונה, למרות שהתשובה נמצאת מתחת לאפו .
מי-צו-יאן - חכם סיני (בן פרי) מציג סיפורים ומשלים סיניים בעלי מוסר השכל .
שירי חגים ומועדים- דניאלה שרה שיר שקשור לחג או למועד שמצוין באותו יום.
פרופ' איזי- פרופסור שמתמחה בהרגעת אנשים (בן פרי ) ,נלחץ תמיד כשהמנחה (דניאלה וירצר ) מספרת מהם הלחצים שאותו אדם עובר באותו נושא עליו הפרופסור מתראיין.
חתיכת היסטוריה- בן ודניאלה מספרים על אירועים היסטוריים באמצעות פריטים, שקשורים לנושא, מתוך ארגז קרטון שנושא את השם "חתיכת היסטוריה ".
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טעמים (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |

סמליל התכנית
 סוגה:  תוכנית בישול 
 מנחים:  צחי בוקששתר 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית 
 תקופת שידור מקורית:  1997–2009 
 
סמליל התכנית בשנות ה-90'
טעמים הייתה תוכנית בישול שהגיש השף צחי בוקששתר, אשר שודרה בערוץ חינוכית 2 ובהמשך בערוץ 2. התוכנית הייתה אחת מתוכניות הבישול הראשונות בטלוויזיה ששודרה בימי שישי אחר הצהריים במשך 11 שנים עד לשנת 2009.
היסטוריה

בשנתה הראשונה הגישה את התכנית הקולינרית הילה אלפרט.
החל מהעונה השנייה, הנחה את התכנית בוקששתר, שף מסעדת "התרווד הורוד" שאירח שפים ישראליים ומחוצה לה, עימם בישל עימם מתכונים שונים.
בנוסף, הוצגו בתוכנית קטעי קישור בהם נראו יעדי תיירות קולינריים, ושפים בינלאומיים שהציגו מתכונים שונים שבוקששתר קריין את פועלם. מפיקי התכנית היו גבריאלה וינגרטן ואשר גת והיא צולמה באולפני ג.ג. ומימד.
בשנת 2002 יצא לאור ספר הבישול "טעמים: אוכל, יין וחו"ל", אותו כתב בוקששתר יחד עם עורך התוכנית יוג'ין וולף. את הספר ערכה אלינוער רבין.
התכנית שודרה בהמשך בשידורים חוזרים בערוץ 2.
לאחר ירידתה מהמסך הוא הנחה תוכנית דומה בשם "מישהו לבשל איתו" בשידורי רשת ב-2011.
פתיח התוכנית היה הנעימה "Arrival" (אנ') של הזמר סטינג.
מתכוני התוכנית הופיעו במדור הבישול בגיליון לאישה בשבוע העוקב.
ראו גם

שום, פלפל ושמן זית
הערות שוליים

↑  גילי איזיקוביץ, בשר טרי, מיושן היטב: צחי בוקששתר חוזר לטלוויזיה, באתר הארץ, 25 במרץ 2011
↑  טעמים באתר "שפים ישראליים"
↑  טעמים - אוכל, יין וחו"ל, באתר עברית
↑  טעמים - אוכל, יין וחו"ל באתר הספרייה הלאומית
↑  שרית סרדס-טרוטינו, סוף עידן תוכניות הבישול בטלוויזיה?, באתר ynet, 19 בפברואר 2009
↑  גילי איזיקוביץ, בשר טרי, מיושן היטב: צחי בוקששתר חוזר לטלוויזיה, באתר הארץ, 25 במרץ 2011
Spitting Image

| --- | --- |

בובתה של ראש הממשלה מרגרט תאצ'ר, הדמות הבולטת (והשלילית) ביותר בסדרה
 סוגה:  סדרת טלוויזיה סטירית מבוססת בובות
 יוצרים:  ג'ון לויד ג'ון בלייר ולואיז גולד
 משתתפים:  כריס בארי הארי אנפילד ג'ון גלובר לואיז גולד סטיב נלון ורבים אחרים
 פרסים:  BAFTA (עריכה; 1989)
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  18
 מספר פרקים:  131
 הפקה
 חברת הפקה:  ITV Central 
 הפצה:  אולפני ITV 
 אורך פרק:  30 - 60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ITV
 תקופת שידור מקורית:  26 בפברואר 1984 – 17 בפברואר 1996 (חודשה ב-3 באוקטובר 2020)
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דמויותיהם של בני בית המלוכה הבריטי: מימין לשמאל: עומדים: הנסיכה אן, הנסיך אנדרו, הנסיך פיליפ, הנסיך אדוארד, הנסיכה דיאנה, הנסיך צ'ארלס, יושבות: המלכה אליזבת, אליזבת, המלכה האם
Spitting Image (כפל משמעות של דמות לירוק עליה ודומה כשתי טיפות רוק) היא סדרת טלוויזיה סאטירית בריטית ששודרה במקור בשנים 1984–1996 בהפקת חברת ITV. הדמויות בסדרה היו כולן בובות עשויות לטקס מוקצף, בדמויות קריקטוריות של פוליטיקאים בריטים ובינלאומיים, עם דיבוב וחיקויים של שחקנים. הטקסטים היו שנונים וחריפים במיוחד ותקפו את הפוליטיקאים באופן חסר תקדים, תוך העמדתם בסיטואציות גרוטסקיות. התוכניות הישראליות "החרצופים" ו"בובה של לילה" והתוכניות "Le Bébête Show" הצרפתית ומאחורי הפרגוד (Waraa el Setara) בשפה הערבית הופקו כגרסאות לתוכנית הבריטית המקורית. הבובות מהתוכנית השתתפו בקליפ שירה של להקת ג'נסיס "Land of Confusion". בשנים 1985–1992 הייתה התוכנית מועמדת לעשרה פרסי BAFTA וזכתה באחד (על עריכה) ב-1989. ב-3 באוקטובר 2020 חודשה התוכנית ועלתה לשידור בשירות הצפייה הישירה BritBox.
השפעה והערכה

התוכנית נחשבת לאחת התוכניות המשפיעות ביותר בטלוויזיה הבריטית, באמצעות השימוש החלוצי בבובות הצליחה התוכנית להגחיך את הפוליטיקאים ולהעמיד אותם במצבים שלא ייתכנו בכל דרך אחרת, ולהלך על הקו הדק שבין סאטירה נשכנית לבין העלבת עובדי ציבור.
בכל התקופה בה שודרה התוכנית נשלטה הממלכה המאוחדת על ידי המפלגה השמרנית, לרוב תחת ממשלה הנוקשה של מרגרט תאצ'ר. עלייתו של ג'ון מייג'ור האפור (שאף הוצג בתוכנית כדמות אפורה, פשוטו כמשמעו) סימנה את תחילת דעיכת הסאטירה ועליית הלייבור בראשות טוני בלייר, שסימל תקווה חדשה, הביא את התוכנית הסאטירית לסיומה. עם זאת, גם אופוזיציית הלייבור ספגה ביקורת נשכנית בתוכנית, כמו גם פוליטיקאים זרים. החצים המחודדים ביותר הופנו כלפי דיקטטורות וכלפי משטר האפרטהייד של דרום אפריקה, ששינה פניו במהלך שנות השידור (אחד השירים המפורסמים מן התוכנית הוא "I've Never Met a Nice South African" מהעונה השנייה). מועמדת נוספת לחיצי ביקורת הייתה מדיניות ארצות הברית בשלהי המלחמה הקרה, שכללה את תוכנית "מלחמת הכוכבים" של רונלד רייגן, שהוצגה כמיליטריזם מטורף. ככלל, הוצגו נשיאי ארצות הברית בתוכנית כחסרי מוח.
בנוסף לסאטירה מבוססת ופוליטית, הכילה התוכנית גם מידה גדושה של נונסנס ובדיחות פנימיות חסרות פשר, כגון חיבתו של קן ליווינגסטון לנחשים, מבטאו הטקסני של האפיפיור או כבשים שהופיעו במערכונים מדי פעם. לדמויות מסוימות הדביקו יוצרי התוכנית מאפיינים מומצאים, שהצליחו ליצור תדמית ציבורית, ללא כל בסיס מציאותי פרט לתוכנית.
אחד ממאפייני התוכנית היה השירים הסאטיריים שבוצעו במסגרתה. אחד מהם "The Chicken Song" (שיר התרנגולת) שהה שלושה שבועות בראש מצעד הסינגלים הבריטי בשנת 1986.
דמויות עיקריות > בית המלוכה

מלבד הפוליטיקאים הייתה משפחת המלוכה הבריטית שק החבטות העיקרי של התוכנית, שתקפה אותה באופן חסר תקדים. המלכה אליזבת צוירה כטרחנית כפייתית הנוטה לשיר את ההמנון בגוף ראשון, בעלה הנסיך פיליפ עוצב כקצר-רוח וחם מזג הנאלץ לסבול את שגעונותיה של המלכה (כולל שירת ההמנון בכל ערב בהצדעה). הנסיך צ'ארלס עוצב כשוטה נרפה, ואשתו הנסיכה דיאנה כתאוות פרסום המוציאה הון על פרטי לבוש, הבזה לבעלה ומתעללת בו. הנסיך ויליאם הצעיר תואר כעולל מרושע ומתוחכם, הזומם לרצוח את אחיו התינוק הנסיך הארי וחכם בהרבה מהוריו. המלכה האם עוצבה כזקנה סנילית האוחזת בידה תמיד בקבוק ג'ין, הנסיך אנדרו עוצב כרודף שמלות, והתוכנית מיצבה אותו כ"אנדי המיוחם", דימוי שדבק בו.
דמויות עיקריות > פוליטיקאים בריטים ואמריקאים

מרגרט תאצ'ר, ראש ממשלת בריטניה, תוארה כאשת מדנים אגרסיבית וסמכותית.
נורמן טביט, שר מן המפלגה השמרנית, הוצג כגלוח ראש.
ג'פרי האו, "האיש השפוי" של המפלגה השמרנית, הוצג כמשעמם ונוטה לדבר עם כבשה. הצגה זו הייתה חלק ביצירת דמותו של דן מרידור ב"חרצופים", אך שם הוא בעליה של חתולה בשם מיצי.
מייקל הזלטיין, "האיש המטורף" של המפלגה, הפך יותר ויותר מטורף מעונה לעונה.
אדווינה קרי, שרת הבריאות שהייתה אחראית על התפרצות סלמונלה בביצים, תוארה כערפדית.
שר התעסוקה, טום קינג, הוצג כ"איש הבלתי-נראה" בקטע מוזיקלי, תיאור שהשפיע על תיאור דמותו המתפוגגת של דן מרידור בתוכנית "החרצופים".
ניל קינוק, יו"ר מפלגת הלייבור פטפטן ולשי בעל מבטא חזק
קן ליווינגסטון, נציג השמאל הקיצוני, אוהד נחשים
רוי התרסליי, חבר הפרלמנט מן הלייבור, שסבל מפגם-דיבור, עוצב כדמות היורקת עם כל מילה והיה אחת מהדמויות האהובות ביותר בתוכנית.
טוני בלייר, הופיע לראשונה ב-1994 ודמותו עוצבה כתלמיד בית ספר ציבורי הלובש מכנסיים קצרים, אפודה וכובע. לאחר שנבחר, הלך החיוך שעל פניו וגדל.
רונלד רייגן, נשיא ארצות הברית, חסר מוח (מאחר שמוחו נמלט מראשו) חובב נשק גרעיני שהוחלף בג'ורג' בוש
ננסי רייגן, רעיית הנשיא כיכבה במערכונים ובדיחות-חוזרות על ניתוחים פלסטיים.
קספר ויינברגר, מזכיר ההגנה של ארצות הברית, אימפריאליסט חסר מעצורים
סילבסטר סטאלון וטד קנדי כמועמדים לנשיאות ארצות הברית
דמויות עיקריות > דמויות נוספות

"כוכבים" נוספים היו רוברט מוגאבה, פיטר וילם בותה, מיכאיל גורבצ'וב (עם כתם לידה על מצחו מעוצב כפטיש ומגל), מועמר קדאפי, בנזיר בוטו, האייתוללה ח'ומייני, פרנסואה מיטראן (חובש ברט ובעל ריח-פה מסריח משום), אדולף היטלר (שחי בעילום שם בבית ברחוב דאונינג 9), אימלדה מרקוס בעלת אלפי הנעליים וסדאם חוסיין.
רוסים, ככלל, נראו כולם כמו ליאוניד ברז'נייב, אמרו "דה" ודיברו על תפוחי אדמה. שידורי "הטלוויזיה הרוסית" הצטיינו בפעלולים מגושמים במיוחד.
דמותו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני עוצבה כרוקר וישו כהיפי. כן הופיעו מספר פעמים הדמות ספוק מ"מסע בין כוכבים", אילי העיתונות רופרט מרדוק ורוברט מקסוול והזמר סטינג ששר את השיר "Every Bomb You Make" (כל פצצה שאתה מייצר) לפי לחן "Every Breath You Take". כן הופיעו דמויותיהם של מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס, רינגו סטאר ופול מקרטני, פיל קולינס, מדונה, מייקל ג'קסון (שגוון עורו הלך והבהיר), לוצ'יאנו פאבארוטי, שעוצב כענק האוכל כל דבר, ג'ון גילגוד ולורנס אוליבייה. הישראלי היחיד שזכה להופיע בתוכנית הוא יצחק שמיר, ראש ממשלת ישראל.
בסדרה המחודשת, מופיעים ראש הממשלה בוריס ג'ונסון, דונלד טראמפ, ולדימיר פוטין ודמויות מוכרות אחרות. פריטי פאטל מופיעה כערפדה סאדו-מזוכיסטית, מייקל גוב כטורי טיפוסי וחלקלק שלחייו הם שק אשכים, דומיניק ראב הוא שוטה אוויל, דומיניק קמינגס הוא חייזר טורף-תינוקות המתחזה לאנושי, וקיר סטארמר הוא גיבור-על כושל בשם "איש השועל" הרגיש ל"קורבינייט".
הערות שוליים

↑  tv troops
↑  מאמר ניתוח על השיר
אנטרובקטריופאג T4

| אנטרובקטריופאג T4 |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: Heunggongvirae
מערכה:: Uroviricota
מחלקה:: Caudoviricetes
סדרה:: Caudovirales
משפחה:: Myoviridae
סוג:: T4likevirus
מין:: אנטרובקטריופאג T4
שם מדעי
 Enterobacteria phage T4

מבנה הבקטריופאג
אנטרובקטריופאג T4 הוא סוג של בקטריופאג המדביק חיידקי אי קולי (E. coli‎). אורך המידע הגנטי של אנטרובקטריופאג T4 הוא 169-170 אלף צמדי בסיסים ומאוחסן בראש איקוסהדרלי. T4 הוא פאג' גדול יחסית – אורכו 200 ננומטרים לערך ורוחבו 90 ננומטרים (אורכם של רוב הפאג'ים, לצורך השוואה, נע בין 25 ו־200 ננומטרים). סיבי הזנב שלו מאפשרים הצמדות לתא הנשא וזנבו חלול כדי לאפשר החדרת החומר הגנטי אל הנשא בזמן הספיחה. T4 אינו מסוגל להיכנס למסלול ליזוגני ולכן הוא עובר רק מסלול ליטי.
תהליך ההדבקה

תחילת ההדבקה של תא חיידקי מסוג E. coli על ידי פאג' T4 היא בזיהוי קולטנים על פני-שטח התא באמצעות סיבי הזנב הארוכים של הפאג' (LTF – Long Tail Fibers), סיבים אלו נצמדים לרצפטורי LPS. מסר הכרה מועבר דרך ה־LTF אל לוחית הבסיס מה שמביא לחשיפת סיבי הזנב הקצרים (STF – Short Tail Fibers) הנקשרים בצורה בלתי הפיכה אל פני השטח של תא ה־E. coli. לוחית הבסיס משנה את צורתה ובכך גורמת לנדן הזנב להתכווץ ומביאה לקריעת הממברנה החיצונית על ידי חלבוני GP5 הנמצאים בקצה הזנב. דומיין הליזוזים של ה־GP5 משופעל ומעכל את דופן הפפטידוגליקן הפריפלסמטית. הממברנה הפנימית מעוכלת אף היא ו־DNA מראש הפאג' יכול לנדוד דרך צינור הזנב ולהיכנס את הציטוזול של תא ה־E. coil.