stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האנקו
גאוגרפיה

חצי האי האנקו, אשר העיר תופסת חלק ניכר משטחו, הוא מן האזורים הדרומיים ביותר בפינלנד. פני השטח והקרקע בעיר וסביבתה חולים ומעוצבים כמוֹרֶנָה (סוג תצורת נוף הנוצר כתוצאה מסחיפת אדמה), והצמחייה באזור מורכבת, כבאזורים סמוכים, בעיקר מעצי אורן ושיחים נמוכים.
העיר מוכרת גם בארכיפלג (קבוצת איים) הרבים, הזעירים והיפים שבאזורה. לעיר רצועת חוף ארוכה, כ-130 קילומטרים, מהם כ-30 קילומטר של חופים חוליים. קו הרקיע של האנקו נשלט על ידי הכנסייה ומגדל המים אשר בעיר; הם שופצו ולמעשה נבנו מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה, שמהלכה כוחות הצבא האדום החריבו אותם.
כבשאר ארצות סקנדינביה ובשאר חלקי פינלנד, האקלים בעיר קריר; קר מאוד בחורף וקריר עד חמים בעת חודשי הקיץ.
מספר מעבורות פועלות בין האנקו לבין העיר רוסטוק (Rostock) שבגרמניה.
היסטוריה

יישוב באזור שבו ממוקמת האנקו כיום היו ידוע למלחים וליורדי הים כבר מן המאה ה-15.
האזור בו ממוקמת העיר הוא מבודד ומרוחק, ועל כן גם האוכלוסייה לא הייתה משכילה מאוד ולא ניהלה מסחר עם חלקי פינלנד האחרים. למרות זאת, פטרוגליפים וכתבים מן הזמנים ההם המעידים על מקום יישוב נמצאו באחד מהאיים הקרובים לעיר - האואנסואולי (Hauensuoli, בשוודית Gäddtarmen).
במהלך ההיסטוריה אירעו בעיר ובסביבתה מלחמות וקרבות רבים. הקרב על גנוט, קרב ימי שבו לחמו זה כנגד זה ציי שוודיה ורוסיה, התרחש בשנת 1714 מעט צפונית למיקום העיר כיום.
מפעל הביצור והחומה על חצי האי האנקו ועל העיר שבו החל כבר בסוף המאה ה-18, אז כוחות שוודים בנו שלוש מערכות ביצורים נפרדות על ארכיפלגים בקרבת העיר. מאוחר יותר, הופצצו הביצורים ונהרסו על ידי הצי המלכותי הבריטי במהלך מלחמת קרים.
העיר המודרנית עצמה קמה בשנת 1874, מעט לאחר שמסילת הרכבת אשר עוברת באזור נחנכה - בשנת 1872. יוזם בניית העיר היה צאר רוסיה אלכסנדר השני. העיר, בזכות הנמל שלה, היוותה נקודת מוצא טובה למהגרים שעזבו את פינלנד לשם פתיחת "חיים חדשים" בצפון אמריקה במשך סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בעיר פסל המנציח את הגירה זו.
בשנים האחרונות של המאה ה-19, כאשר פינלנד הייתה עדיין דוכסות בשליטתה של רוסיה, האנקו הייתה מקום נופש, מעיינות מרפא ומרגוע בשביל האצולה הרוסית. כמה מתוך מבני התענוגות של אותה התקופה נשארו על תילם גם כיום; לדוגמה הקזינו של האנקו, שבתחילה היה אתר ספא ומעיינות מרפא ולאחר מכן קזינו, וכיום פועלת בשטחו מסעדה.
בעקבות שביתת הנשק במלחמת החורף, שנחתמה ב-6 במרץ 1940, חצי האי האנקו והעיר הושכרו למשך שלושים שנים לברית המועצות אשר בנתה בה בסיס צבאי. לבסוף, בהסכם שנחתם בין פינלנד לברית המועצות ב-19 בספטמבר 1944, הוחזר אזור הבסיס והעיר האנקו רשמית חזרה לפינלנד, וכיום יש בה מוזיאון העוסק, בין השאר, במלחמה.
תיירות ואתרים

בעיר פסטיבל תיאטרון שנערך אחת לשנה בקיץ, כמו גם שבוע מסורתי מדי שנה המוקדש לטניס וגם אירוע הפלגה בחופי העיר, שהוא מן האירועים המשמעותיים בהאנקו ומהווה, מלבד ההפלגה העצמה, אירוע חברתי שבו נפגשים רבים.
המצביא קארל גוסטף אמיל מנרהיים הקים בעיר בית קפה שכונה "בית ארבעת הרוחות", והוא עודנו פופולרי באזור, בקרב תיירים ומקומיים כאחד.
בדרום העיר מגדלור, הידוע בכינויו "המגדלור של האנקו", שהוא המגדלור הגבוה ביותר בכל ארצות סקנדינביה - גובהו 52 מטרים. המגדלור נבנה בשנת 1906 וכיום הוא משמש כמוזיאון.
חופים חולים רבים הנוחים לרחצה, כמו גם היותה עיר נמל, מושכים אל האנקו תיירים רבים, בעיקר במשך חודשי הקיץ החמימים יחסית.
צילום פנורמי של העיר; מימין - הכנסייה.
המבורגר צמחוני

| --- | --- |
המבורגר טבעוני בתוספת גבינה וסלט, וצ'יפס מוקרם בצד
המבורגר טבעוני בתוספת גבינה וסלט, וצ'יפס מוקרם בצד
 
 מאכלים
 סוג:  תחליף בשר צמחי, תחליף חלב, burger 
 מרכיבים עיקריים:  טופו, סויה, חלומי, עדשה תרבותית, רוטב לתיבול 
 
המבורגר צמחוני (באנגלית: Veggie burger) הוא כריך המבורגר שקציצתו אינה מכילה בשר. קציצות אלה עשויות שעועית, פולי סויה, טופו, אגוזים, דגנים, פטריות או חומרי מזון צמחיים אחרים. על פי רוב, חומרים אלה מתובלים באופן הדומה לתיבול בשר, כך שטעמם יידמה לטעמו.
במקור המבורגרים אלו קרויים "צמחוניים" (Veggie - Vegetarian), מכיוון שקציצותיהם מכילות ביצים; אך קיימים גם המבורגרים טבעוניים.
קציצות צמחוניות התקיימו במטבחים שונים במשך אלפי שנים, כולל בצורה של קציצות צלויות או מטוגנות בצורת דיסק או ככופתאות, פריט הנפוץ במטבח ההודי. אלה עשויים להכיל בשרים או להיות עשויים מרכיבים צמחוניים לחלוטין כמו קטניות או חלבונים אחרים מהצומח. אומנם לא ניתן לזהות את ממציאי ההמבורגר הצמחוני, אך היו מספר תביעות בנושא זה[דרוש מקור].
היסטוריה

פול ונר פיתח קציצת המבורגר מהצומח בשם Gardenburger, בסביבות 1980 או 1981 במסעדה הצמחונית שלו, "The Gardenhouse", בעיר גרשם שבאורגון.
את ההמבורגר הצמחוני שנקרא כך פיתח ככל הנראה גרגורי סאמס בלונדון בשנת 1982, וכינה אותו "VegeBurger". גרגורי ואחיו קרייג ניהלו מסעדת אוכל טבעית בפדינגטון מאז שנות השישים; סופרמרקט היפר קרפור בסאות'המפטון מכר 2,000 מנות בשלושה שבועות לאחר השקתו. אפשר לשמוע התייחסות קודמת בפרק של ה־7 ביוני 1948 של "תנו לג'ורג' לעשות את זה" המכונה "מקרה המיסטר מירץ'" שם דמות מתייחסת ל"טורבורגרים", המבורגרים העשויים מאגוזים וקטניות.
ברחבי העולם

מתחילת המאה ה-21, חברות מזון מהיר רבות מציעות המבורגרים צמחוניים ואפילו טבעוניים, זאת כדי להתאים את עצמם לקהל ההולך ומתרחב של צמחונים וטבעונים בחברה.
ברחבי העולם > הודו

בהודו שבה נפוצה תופעת הצמחונות, מקדונלד'ס, ברגר קינג, ונדי'ס ו־KFC מגישים המבורגרים טבעוניים. בשנת 2012, מקדונלד'ס פתחה את המסעדה הראשונה הצמחונית בלבד שלה בהודו.
ברחבי העולם > ארצות הברית

בארצות הברית החל מאפריל 2005, המבורגרים צמחוניים הפכו לזמינים במסעדות ברגר קינג ושל הזכיינית שלה, Hungry Jack's(אנ'). נכון כי באותו זמן, הם היו זמינים גם בסאבוויי והארווי'ז, כמו כן גם ברשתות מסעדות רבות, כגון רד רובין, צ'ילי'ז, דני'ז, פרינדלי'ז, Culvers, ג'וני רוקטס, ובהארד־רוק קפה. לעיתים אפשרות ההמבורגר הטבעוני תופיע בתחתית התפריט כתחליף אפשרי לבורגרי בקר או הודו, ולא כפריט תפריט בודד.
בנוסף לכך פועלות מסעדות שמתמחות בהמבורגר צימחוני דוגמת "Superiority Burger" (בניהול של ברוקס הדלי בניו יורק) ו-VeganBurg בסן פרנסיסקו.
ברחבי העולם > ישראל

בשנת 2019 החל שיווק בישראל של מותג ההמבורגרים הצמחוניים ביונד מיט, וקיימות מסעדות רבות שמגישות המבורגרים צמחוניים או טבעוניים או אפילו מתמחות בהם.
ברחבי העולם > מקדונלד'ס

סוגים שונים של המבורגרים צמחיים מוגשים גם הם דרך קבע במסעדות מקדונלד'ס ב:
הודו (מקוויגי, המורכבת מקציצת חלב מטוגנת וירקות טחונים, עם חסה וקטשופ, בלחמנייה מלאה, שומשום או פוקאצ'ה)
בחריין
צ'אונג צ'או, הונג קונג (מקגגי, בפסטיבל באן של צ'אונג צ'או)
מצרים (מקפלאפל, המורכבת מקציצת פלאפל עם עגבנייה, חסה ורוטב טחינה)
פינלנד (מקווגן)
גרמניה מאז פברואר 2010, מקדונלד'ס גרמניה, השוק העולמי הרביעי בגודלה, מגישה המבורגרים צמחוניים בכל המסעדות שלה.
יוון (מקוויגי, המורכבת מקציצת ירקות לחומה ומטוגנת עם עגבנייה, חסה אייסברג וקטשופ, בלחמניית שומשום)
מלזיה
הולנד (Groentenburger = בורגר ירקות)
פורטוגל (מקווי, מאז נובמבר 2016)
שוודיה (McVegan)
שווייץ (Vegi Mac)
איחוד האמירויות הערביות
בריטניה (דלוקס ירקות)
ישראל (מאז 2019; בחלק מסניפי מקדונלד'ס)
תהליך ייצור

תהליך הייצור לעיתים קרובות נוקט בצעדים מסוימים.
תהליך ייצור > ניקיון

הדגנים והירקות המשמשים את הקציצות נשטפים תחילה ומנקים אותם היטב כדי להבטיח הסרת לכלוך, חיידקים, שאריות כימיות וחומרים אחרים העשויים להיות על מוצרי הגלם. תהליך זה יכול להיעשות ביד או באמצעות מכונות כגון מרססים בלחץ גבוה. בעזרת מסוע, המזון מועבר לאורך מרסס בלחץ גבוה כדי להסיר את הפסולת המפורטת לעיל. שיטה נוספת שעשויה להיות בשימוש על ידי חברות היא השימוש בתוף חלול המפיץ את המזון תוך כדי ריסוס עליו מים כדי להסיר את הפסולת.
תהליך ייצור > בישול הדגנים

בשלב הבא משמש מערבל מחומם לאדים לבישול התבואה ולהסרת כל פסולת נוספת ומים עודפים. במיקסר בדרך כלל יש בתוכו שמנים (כמו שמן חריע). כאשר השמן מבעבע, הגרגרים מוסיפים בהדרגה ולהבים משמשים לערבוב הגרגרים סביב. האדים הנוצרים במיקסר מאפשרים לדגנים להתבשל וכתוצאה מכך נוצרת מחית.
תהליך ייצור > חיתוך הירקות

בשלב הבא חותכים את הירקות לחתיכות קטנות יותר כדי לאפשר שטח פנים רב יותר למטרות בישול. ניתן לעשות זאת ביד או באמצעות מכונות במפעלים.
תהליך ייצור > שילוב הדגנים והירקות

לאחר מכן מוסיפים את הירקות לתערובת הדגן בתערובת המחוממת באדים. היחס המדויק של דגנים לירקות הוא ייחודי לכל חברה, וכתוצאה מכך מיוצרים מרקמים וטעמים שונים.
תהליך ייצור > מירפואה

בזמן בישול הירקות במיקסר, הסוכרים הטבעיים שלהם משתחררים, והתוצאה היא קרמליזציה. הטעמים המתוקים שנוצרו אפוא מהקרמליזציה הזו, מעורבבים באופן אחיד במיקסר. הטכניקה המשמשת ליצירת תערובת קרמליזציה זו נקראת מירפואה. טכניקה זו חשובה מאוד לייצור המבורגרים צמחיים, מכיוון שהיא מוסיפה גם מרקם וגם טעם לקציצות.
תהליך ייצור > תוספת של חומרים יבשים

לאחר מכן מכניסים את תערובת המירפואה לאמבט ערבוב אחר, אליו מוסיפים רכיבים יבשים כמו שיבולת שועל, אגוזי מלך, פתיתי תפוחי אדמה ועוד. לאחר מכן מקפלים את התערובת זו לזו ליצירת תערובת אחידה. הלחות מהירקות גורמת לתערובת להיות דביקה, וכך מתכווצת זה לזה כמו בצק עוגיות. זה חשוב, מכיוון שזה מאפשר להמבורגר הירקות להיצמד זה לזה ליצירת הקציצה.
תהליך ייצור > יצירת הקציצות

את התערובת מכניסים כעת למכונה אוטומטית להכנת קציצות או לחיצות. הלחיצות מכניסות את הקציצות לצורת דיסק על גבי מסוע שנמצא מתחת. תרסיס מים קבוע עשוי לשמש גם כדי למנוע מכל תערובת להיצמד לחלקי מכונות. ברגע שהן מגיעות על מגש המסוע, הקציצות עוברות ומובאות על תבניות אפייה.
תהליך ייצור > אפיית הקציצות

הקציצות נבדקות תחילה כדי לוודא שהן בעלות צורה, גודל ומרקם נכונים כדי להבטיח מוצר איכותי. לאחר מכן מכניסים את המגשים לתנור הסעה מחומם בטמפרטורה ובזמן שנקבעו.
תהליך ייצור > הקפאה מהירה

כשיוצאים מהתנור, הקציצות קפואות במהירות בטכניקות כמו הקפאה מהירה פרטנית והקפאה קריוגנית. שיטות הקפאה מהירה אלו מקפיאות את הקציצות תוך 30 דקות כדי להינעל בחומרים מזינים ולשמור על מרקם על ידי היווצרותם של מספר גבישי קרח קטנים.
תהליך ייצור > אריזת ואקום

הקציצות הקפואות שוב מונחות על מסוע שלוקח אותן למכונת אריזת ואקום. המכונה אוטמת את הקציצות לשרוולי פלסטיק מדודים ומוציאה עודף אוויר. לאחר מכן, החבילות מועמסות לארגזי קרטון בעזרת מכונה אחרת או באופן ידני. לאחר מכן הארגזים נאטמים והמוצר נשמר באחסון בטמפרטורה מבוקרת לפני, במהלך ואחרי המסירה לחנויות מכולת.
מטרת המרכיבים > דגנים

דגנים משמשים בעיקר לייצור המבורגרים צמחיים כדי לשמש כתחליף בשר. הדגנים, כמו אורז וחיטה, מספקים פחמימות ומרכיבי חלבון ומספקים בתפזורת לקציצות. הם גם מספקים מרקם להמבורגר, שיכול להשתנות בהתאם לסוג התבואה המשמשת. המרקם והמראה הזה חשובים שכן הם אמורים להפוך את הקציצות למראה כמו קציצת בקר.
מטרת המרכיבים > ירקות

ירקות כמו תירס, גזר ופטריות, מספקים לקציצה מרקם וטעם. בנוסף, הם מספקים לחות בעת החימום. זה מאפשר לצורת הדיסק לא להתפרק בקלות. הירקות מספקים גם חומרים מזינים בתוספת כמה ויטמינים ומינרלים.
מטרת המרכיבים > מרכיבים יבשים

הוספת חומרים יבשים, כמו שיבולת שועל, קמחים, אגוזים או פירורי לחם, יכולה לספוג עודף לחות ונוזלים, מה שגורם לקציצות להידבק היטב. זה יכול להפוך את הקציצות הטבעוניות הלחות לדביקות באופן צפוף, מה שעוזר גם לקציצות לקבל צורה בקלות. רכיבים יבשים מספקים חלבונים וסיבים תזונתיים, המוסיפים ערך תזונתי לקציצת הירקות. רכיבים יבשים, כמו אגוזי מלך ושקדים, עשירים גם באנרגיה, ויטמינים ומינרלים.
מטרת המרכיבים > מייצבים

עמילן טפיוקה ומסטיק צמחי הם שני מרכיבים נפוצים המשמשים כמייצבים בהמבורגר ירקות. עמילן טפיוקה משמש לעיתים קרובות כחומר מסמיך למזון מיוצר בגלל מחירו הזול יותר. הוא הופך דביק ברגע שהוא רטוב, מה שעוזר להחזיק את הקציצות של ההמבורגר בחוזקה. זה מונע את התפרקות הקציצה. מסטיק צמחי מספק חומרים תזונתיים זניחים, אך הוא גם עוזר בהחזקת הקציצה.
מטרת המרכיבים > שמנים

שמנים, כמו חריע, קוקוס ושמן זית, יכולים לשמן את תערובת הדגנים ולאפשר עיבוד בישול נוסף עם הוספת החיטה. זה מקל על תגובת המייאר והופך את הטעם הקציצה הטבעוני לטוב יותר על ידי הוצאת הטעמים. שמנים יכולים גם למנוע את היצמדות המרכיבים למכונת הערבוב, ובכך לאפשר לערבב אותם היטב ולחמם אותם יחד.
מטרת המרכיבים > חומרים משמרים

מלח משמש בדרך כלל לטעם, אך עשוי לשמש כחומר משמר בהמבורגרים צמחוניים או טבעוניים. עם השימוש במלח, פעילות המים של המזון מצטמצמת. זה עוזר במניעת צמיחת מיקרו-אורגניזמים ומאריך את חיי המדף של המזון.
תמונות

המבורגרים צמחוניים וטבעוניים
ארוחה צמחונית משולבת של ברגר קינג הכוללת המבורגר צמחוני, מגרמניה
המבורגר טבעוני וצ'יפס
המבורגר טבעוני
הזמנה במעדנייה צמחונית: המבורגר צמחוני עם צ'יפס וסלט
הערות שוליים

↑  נורית קדוש, הבשר הצמחוני המדמם מגיע לסופרים בישראל, באתר כלכליסט, 17 בינואר 2019
↑  מסעדות טבעוניות שכדאי להכיר, באתר ynet, 1 בנובמבר 2017
↑  אור קיש, מהפכה: המבורגר טבעוני במקדונלד'ס ישראל, באתר ישראל היום
גרגרי אורז לפני הבישול
ניתן להוסיף לתהליך הייצור חומרים יבשים, כמו שיבולת שועל.
תירס טרי מוכן להפקה
פטריות לפני הבישול
טונטין

טונטין היא קצבה לכל החיים (פנסיה) המשולמת מתוך קרן משותפת לאנשים שהפקידו אל הקרן מראש לפי השווי היחסי של ההפקדות שלהם. בניגוד לסוגי קצבה אחרים ההפקדות של אנשים שנפטרו נשארות בקרן ומשמשות להגדלת קצבאות החברים האחרים בקרן.
חניך תנועת נוער בישראל מפגין נגד קיצוץ בפנסיה במהלך הפגנת 1 במאי
היסטוריה

תוכניות כאלה נוצרו כתוכניות של ממשלות לגייס הון במאה ה-17 והפכו נפוצות יחסית במאות ה-18 וה-19.
פרקטיקות מפוקפקות של מבטחי חיים בארצות הברית ב-1906 הובילו לחקירת ארמסטרונג בארצות הברית להגביל צורות מסוימות של טונטינים. עם זאת, במרץ 2017, ה"ניו יורק טיימס" דיווח כי הטונטינים קיבלו שיקול חדש כדרך לאנשים לקבל הכנסה קבועה מפנסיה.
מנגנון

הטונטינים מאפשרים למנויים לחלוק את הסיכון של חיים ארוכים על ידי שילוב של תכונות של קצבה קבוצתית עם סוג של הגרלת תמותה. כל מנוי משלם סכום לנאמנות ולאחר מכן מקבל תשלום תקופתי. כאשר חברים מתים, זכאויות התשלום שלהם עוברות לשאר המשתתפים, וכך הערך של כל תשלום מתמשך עולה. עם מותו של החבר הסופי, תוכנית הנאמנות נפסקת בדרך כלל.
כיום

קרנות טונטין עדיין נפוצות בצרפת . דירקטיבה 2002/83/EC של הפרלמנט האירופי מאפשרת לחברות ביטוח באיחוד האירופי הקים קרנות טונטין. תקנת הפנסיה הפאן-אירופית שעברה על ידי הנציבות האירופית ב-2019 מכילה גם הוראות המתירות ספציפית למוצרי פנסיה מהדור הבא העומדים ב"עקרון הטונטין" להיות מוצעים במדינות האיחוד האירופי.
הערות שוליים

↑  "When Others Die, Tontine Investors Win". The New York Times. 2017-03-24. נבדק ב-2017-03-27."When Others Die, Tontine Investors Win". The New York Times. 2017-03-24. Retrieved 2017-03-27.
↑  Weir 1989, pp. 96, 102–03, 105.
↑    Miranda Ingram, ‏Property in France: Keep it in la famille now and for ever, The Telegraph, 30 August 2008Ingram, Miranda (2008-08-29). "Property in France: Keep it in la famille now and for ever". Daily Telegraph. ISSN 0307-1235. Retrieved 2017-10-16.
↑  "EUR-Lex – 32002L0083 – EN". eur-lex.europa.eu (באנגלית). נבדק ב-2017-10-17."EUR-Lex – 32002L0083 – EN". eur-lex.europa.eu. Retrieved 2017-10-17.
↑  Meerten, Hans van; Hooghiemstra, Sebastiaan Niels (ביולי 2017). "PEPP – Towards a Harmonized European Legislative Framework for Personal Pensions". SSRN. {{cite journal}}:  (עזרה)Meerten, Hans van; Hooghiemstra, Sebastiaan Niels (July 2017). "PEPP – Towards a Harmonized European Legislative Framework for Personal Pensions". SSRN.
הסכם אי-תוקפנות סובייטי-פיני

| --- | --- |

החתימה על ההסכם בהלסינקי ב-21 בינואר 1932. מצד שמאל שר החוץ הפיני, ארנו איריו–קוסקינן ומצד ימין השגריר הסובייטי איוואן מאיסקי
 חותמים:  ברית המועצות, פינלנד 
 תאריך יצירה:  21 בינואר 1932 
 
הסכם אי-תוקפנות סובייטי–פיני הוא הסכם אי-תוקפנות בין ברית המועצות לפינלנד שנחתם ב-22 בינואר 1932. ברית המועצות פרשה מהסכם זה ב-1939, אחרי שהפגיזה את הכפר הסובייטי מיינילה באירוע דגל כוזב, על מנת לספק עילה למלחמה כנגד פינלנד. הפגזה זו אפשרה לה לבטל את ההסכם, ולצאת כעבור מספר ימים למלחמה נגד פינלנד.
מגעים להסכם

אחרי הפלישה היפנית למנצ'וריה ב-1931, פתחה ברית המועצות במגעים לחתימה על הסכמי אי-תוקפנות עם שכנותיה, כדי לבצר את ביטחונה. השיחות עם פינלנד היו האחרונות להתחיל, אך הראשונות להסתיים, בינואר 1932. עם זאת, ההסכם אושרר בפרלמנט הפיני רק אחרי שהמדינות הבלטיות – אסטוניה, לטביה וליטא חתמו וחידשו את הסכמיהן עם ברית המועצות.
בהסכם, התחייבו שני הצדדים לכבד את גבולותיהם, ושכל צד יישאר נייטרלי במקרה של סכסוך בו אחד מהצדדים יהיה מעורב. בנוסף, נקבע שהמחלוקות ייפתרו בדרכים דיפלומטיות.
באביב 1934 הציעה ברית המועצות לקבוע שתוקף ההסכמים שלה עם המדינות הבלטיות ופינלנד יוארכו לתקופה של עשר שנים. כל המדינות אישרו, כשפינלנד הייתה האחרונה. כך, ההסכם עם ברית המועצות הוארך עד סוף 1945 בטקס שנערך במוסקבה ב-7 באפריל 1934, בחתימת שר החוץ הסובייטי, מקסים ליטבינוב ושר החוץ הפיני, ארנו איריו–קוסקינן.
ביטול ההסכם

ההסכם בוטל על ידי ברית המועצות ב-28 בנובמבר 1939, יומיים לפני שפלשה לפינלנד. זאת אחרי שטענה שהפינים הפגיזו כפר סובייטי באמצעות 7 פגזי ארטילריה שנורו לעבר עמדת שמירה בסמוך לכפר, השוכן בצד הגבול הסובייטי בין המדינות. על פי הודעת הצבא האדום, 4 חיילים נהרגו ועוד 9 חיילים נוספים נפצעו. ההפגזה נצפתה על ידי 3 עמדות גבול פיניות. הטענה שהפינים ביצעו את ההפגזה התגלתה לימים כטענה שקרית שכן ברית המועצות ביצעה זאת כדי לספק לעמה עילה למלחמה. על פי ההסכם, על שני הצדדים היה להקים ועדה משותפת לחקירת נסיבות התקרית, אולם ברית המועצות סירבה לבקשתה של פינלנד לכונן ועדה מעין זו.
הערות שוליים

↑  Turtola, Martti (1999). "Kansainvälinen kehitys Euroopassa ja Suomessa 1930-luvulla".  In Leskinen, Jari; Juutilainen, Antti (eds.). Talvisodan pikkujättiläinen (בפינית) (1st ed.). Werner Söderström Osakeyhtiö. pp. 13–46. ISBN 951-0-23536-9.
↑  Treaty of Non-Aggression and Pacific Settlement of Disputes between the Soviet Union and Finland, concluded on January 21, 1932
↑  Trotter (2000), עמוד 21
הרי אורל

.
| --- | --- |
נוף אופייני לרכס הרי אורל
נוף אופייני לרכס הרי אורל
 מידע כללי
 גובה:  1,895 מטר (הר נרודנאיה)
 מדינה:  רוסיה רוסיה קזחסטן קזחסטן
 מיקום:  בין אירופה לאסיה
 רכס הרים:  הרי אורל
 אורך הרכס:  2,500 קילומטר
 קואורדינטות:  60°00′N 60°00′E﻿ / ﻿60.000°N 60.000°E﻿ / 60.000; 60.000
 מפת הרי אורל
הרי אוּרַל (ברוסית: Уральские горы) הם רכס הרים שכיוונו הכללי צפון-דרום, המחלק את רוסיה למזרח ומערב ומראה את הקו המפריד בין אירופה לאסיה.
גאוגרפיה

הרי אורל הם מהעתיקים בעולם, בני 250–300 מיליון שנה, אך עדיין גבוהים יחסית לגילם. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא ההר נַרוֹדַּה (פּוֹזְנוּר, 1,894 מ').
רכס הרי אורל נמשך לאורך כ-2,500 ק"מ מן הערבות שבגבולה הצפוני של קזחסטן ועד לחופי האוקיינוס הארקטי. האי נוֹבַאיַה זֶמְלִיַה מהווה המשך נוסף של הרכס.
גאוגרפים מחלקים את הרי אורל לחמישה חלקים: הרי אורל הדרומיים, המרכזיים, הצפוניים, הסוב-ארקטיים והארקטיים.
גאולוגיה

הרי אורל נוצרו בעידן הקרבון המאוחר, כשהחלק המערבי של סיביר התנגש עם יבשת העל שהכילה את מרבית היבשה בעולם דאז: השילוב של לאוראסיה (אירופה וצפון אמריקה) וגונדוואנה. אירופה וסיביר נותרו מחוברות כתוצאה מהתנגשות זו.
גאולוגית, הרי אורל מסמנים את החלק הצפוני של הגבול בין יבשות אסיה ואירופה.
גאולוגיה > מרבצי מינרלים

סחף טבעי חשף עושר של מרבצי מינרלים בהרי אורל, ובהם גם אבני חן כטופז וברקת.
היסטוריה

ההרים עמדו במרכזה של התוכנית הנאצית להרי אורל.
האזור הוא אחד מיצרני המתכות והתעשייה הכבדה הגדולים במדינה.
אתר מורשת עולמית

היערות הבתוליים בקומי בצפון הרי אורל הוכרו כאתר מורשת עולמית.
השטח האירופי של רוסיה שגבולו עם אסיה הוא הרי אורל
הערות שוליים

↑  הרי אורל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  Russian Regional Economic and Business Atlas. International Business Publications. August 2013. p. 42. ISBN 9781577510291
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529653205171  BnF: cb12009460k (data)  GND: 4062082-7  LCCN: sh85141266  LNB: 000057825  NKC: ge230081  VIAF: 2147370524141440282   WorldCat (עם VIAF): 2147370524141440282 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יניצ'רים

יניצ'ר (A) וסיפאהי (B) בציור מספרו של סלומון שווייגר, 1608
פטרול של יניצ'רים, ציור של אלכסנדר-גבריאל דקאן משנת 1828
היֶנִיצֵ'רִים (מטורקית עות'מאנית: يڭيچرى - חיילים חדשים) היו אחד מסוגי חיל הרגלים של האימפריה העות'מאנית, ששירתו במתכונת של צבא קבע. הם היו בין יחידות העילית בצבא האימפריה העות'מאנית. מקור החיל במאה ה-14. הם שירתו את האימפריה העות'מאנית עד לפירוקם בשנת 1826 על ידי הסולטאן מהמוט השני בשל מעורבותם במרידות נגד המשטר.
מקור היניצ'רים

החיל נוסד בהוראתו של מוראט הראשון בסביבות שנת 1365. תחילה, על פי תקדים הממלוכים, רק נערים לא-מוסלמים גויסו לחיל, כשהדגש היה על נערים נוצרים. כל המועמדים לגיוס אוסלמו, רבים מהם לא בכפייה, לפני שהורשו להתגייס לצבא. היניצ'רים הראשונים היו צבא הקבע הראשון של האימפריה. גיוס מקרב האוכלוסייה הלא-מוסלמית, שחסרה את האמצעים או סיבות פוליטיות למרידה במלכות, הבטיח את נאמנות החיל, בניגוד לכוחות מקומיים ושבטיים, שהיו חבים נאמנות גם לשליט מקומי או שהיו בעלי אינטרסים סותרים עם הסולטאן. סיבה נוספת לנאמנותם הייתה רצונם להוכיח שלמרות מוצאם הנוצרי הם מוסלמים טובים (אף יותר ממוסלמים מקורים).
טורקים רבים לא רצו לשרת בחיל הרגלים, כי החיל נחשב תחילה נחות יחסית לחיל הפרשים.
אימון וחיי היום יום

יחידות היניצ'רים הראשונות הורכבו מצאצאיהם של שבויי מלחמה ועבדים. בין השנים 1380 עד 1648 הם גויסו בעזרת מנגנון גביית מס ילדים שנקרא "דוושירמה". המס הוחל בעיקר על האוכלוסייה הנוצרית של האימפריה. בהתחלה הגיוס היה אקראי, אך עם עליית הדרישות של הצבא, התחילה ברירה של המתגייסים, וביכרו נערים חסונים על פני החלושים. גיל הגיוס עמד על שמונה עד חמש עשרה. אף שהחיל היה יוקרתי, האוכלוסייה הנוצרית לא ראתה את הגיוס בעין יפה, ורבים מהם הלינו על האכזריות שבקריעת הילדים מחיק משפחתם, אסלומם והפיכתם למכונות הרג רצחניות.
הנערים היו נתונים למשמעת קפדנית וחיו בתנאים קשים על מנת לחשל את גופם. כחלק ממסגרת ההכשרה והאימונים הנערים הועברו לאסלאם; השלטונות ציפו מהם להתנזר מקיום יחסי מין. כמו כן, נאסר עליהם לגדל זקן. היניצ'רים חונכו לראות בחיל את ביתם החדש, בחבריהם לנשק את משפחתם החדשה, ובסולטאן את אביהם. רק החסונים והשקדנים מביניהם זכו להיכנס לחיל בגיל 24 או 25. החיל ירש את רכוש היניצ'רים המתים.
בתמורה לנאמנותם, זכו היניצ'רים לטובות הנאה רבות. בראשית דרכם הם קיבלו שכר רק בעתות מלחמה, אך החל מאמצע המאה ה-18 הם היו יכולים להשכיר את שירותיהם בשיטור או מסחר. מגוריהם סופקו על ידי השלטונות. הם נהנו מפטור מלא ממסים, ורמת חייהם הייתה גבוהה יחסית לאוכלוסייה נוצרית באימפריה. עם השחרור מהצבא, רבים מהם הפכו למושלים ומורים. בנוסף לכך, עם פרישתם מהשירות מפאת גיל או פציעה זכו בפנסיה מסודרת.
יחידות היניצ'רים

גודל החיל השתנה במהלך הדורות, אך רוב הזמן נע בין 10,000 ליותר מ-200,000 בני אדם. החיל אורגן ביחידות שנקראות "אורטה" (סדר גודל של חטיבה). בתקופתו של סוליימן הראשון החיל כלל 165 אורטות, אך עם הזמן המספר גדל לכ-200. המפקד העליון של החיל היה הסולטאן עצמו. האורטה לא הייתה בעלת מספר קבוע של חיילים והייתה יכולה לכלול בין 100 ל-3,000 בני אדם. הפיקוד על אורטה נמסר לקצין שנשא בתואר "אגה" או "אע'א".
החיל חולק לשלוש זרועות משנה:
ז'מט (יחידות ספר) - כ-44% מהחיל
בייליקס (שומרי הראש של הסולטאן) כ-26% מהחיל
סקבן ואג'מי (מתלמדים) כ-26% מהחיל.
יחידות רזרביות מעבדים נוצריים נקראו עג'מי אולן.
בשלהי ימי הביניים כלי הנשק העיקרי של היניצ'רים הייתה הקשת. בתחילת העת החדשה היו בין הרגלים הראשונים שאימצו את כלי הירי כנשקם העיקרי. כלי הירי הראשונים נכנסו לשימוש אחרי המלחמה נגד ההונגרים (1440 - 1443) ואחרי התבוסה נגד הממלוכים השימוש בכלי הירי התרחב עוד יותר. בסוף המאה ה-16 המוסקטים החליפו לחלוטין את הקשתות. המוסקט הטורקי היה ארוך יותר וירה כדורים כבדים יותר לעומת המוסקט האירופאי. לקרב פנים אל פנים נשאו אלות, חרבות כבדות וגרזנים. הם לא לבשו בדרך כלל שריון גוף. האימפריה העות'מאנית השתמשה ביניצ'רים בכל מלחמותיה החשובות והם היו בין הגורמים העיקריים לניצחונם. עם הזמן, המוניטין של החיל גדל ומעמד החיל נהיה יוקרתי עד כדי כך שב-1683 מהמט הרביעי ביטל את המס והנערים התגייסו מרצון. אפילו משפחות מוסלמיות שאפו להתקבל אל החיל.
מרידות היניצ'רים

עם הזמן, היניצ'רים זכו בכוח רב באימפריה. מרידתם הראשונה הייתה ב-1446 בדרישה לשכר גבוה יותר, שנענתה על ידי השלטונות. בשנת 1565 קיבלו אישור להתחתן. במאה ה-18 יוקרת החיל וכוחו הפוליטי היו גדולים עד כדי כך שהם שלטו אפילו על הממשלה. בנוסף לכך, בעזרת כוחם הרב היה ביכולתם להשפיע על בחירת הסולטאן ואפילו להחליפו, אם דרכיו לא מצאו חן בעיניהם. עוצמה זו הייתה בעוכרי האימפריה כי היניצ'רים התנגדו לחידושים ומודרניזציה בצבא בניסיון לשמר את כוחם. זה גרם בסופו של דבר לפיגור שהלך והחריף בטכנולוגיה ובטקטיקה צבאית.
ככל שהחיילים שקעו בחיי תענוגות והפנו את מרצם למסחר, רווח כספי ופוליטיקה כך ירדה יעילותם ככוח לוחם. החל מהתבוסה מול וינה ב-1683 גבולות האימפריה החלו להצטמק. מרידות חוזרות ונשנות מצד היניצ'רים החריפו את המשבר שהמדינה הייתה נתונה בו. במאה ה-19 איבדו היניצ'רים כל רסן והפילו את סלים השלישי, שניסה להעביר רפורמות במבנה הצבא. בסופו של דבר מהמוט השני החליט לפזר את החיל. בשנת 1826 החל הסולטאן לגייס כוחות חדשים, והיניצ'רים התמרדו שוב. היסטוריונים אחדים טוענים שהסולטאן התגרה ביניצ'רים בכוונה על מנת לשבור את כוחם. היניצ'רים התקוממו באיסטנבול, אך האוכלוסייה הפנתה עורף ליניצ'רים, והסולטאן שלח בהם כוחות פרשים שטבחו בהם עד אשר היניצ'רים נסוגו לקסרקטינים. גם בשלב זה לא עצרו הכוחות הנאמנים לסולטאן והחלו לירות מתותחים אל תוך מגוריהם. המעטים ששרדו את הטבח גורשו, וכעבור שנתיים הסולטאן הלאים את נכסיהם.
ראו גם

סיפאהים
הערות שוליים

↑  אגה שכזה מוזכר בסאטירה "קנדיד" מאת וולטר, בתיאור קרב נגד הרוסים, סמוך לאזוב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529243705171  BNE: XX556476  BnF: cb13339903d (data)  GND: 4162701-5  LCCN: sh85069346  NKC: ph121284  TDVİA: yeniceri 
יניצ'ר, באיור מ-1703