stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשרה (ויזה)
סוגי אשרות > אשרות תייר > אישור נסיעה אלקטרוני

אישור נסיעה אלקטרוני או באנגלית Electronic Travel Authorization או בקיצור ETA הוא אישור אלקטרוני הניתן עבור אזרחים בעלי פטור מאשרה.
עם השנים יותר ויותר מדינות דורשות אישור נסיעה אלקטרוני, לרוב מדינות מערביות כאמצעי לפקח על הכניסות למדינה וניצול לרעה של הפטור מאשרה.
החל מ-1996 אוסטרליה היא המדינה הראשונה לקיים מערכת מסוג זה.
בעקבות מתקפת הטרור ב-11 בספטמבר ב-2001, נערכה ועדה בארה"ב בשנת 2007 אשר המליצה על יישום מערכת אישור נסיעה אלקטרונית. המלצות הוועדה הובילו להקמת מערכת ה-ESTA שנכנסה לשימוש ב-2008.
החל מ-2015 קנדה החלה מערכת דומה.
החל מ-2019 ניו זילנד החלה במערכת NZeTA, אישור נסיעה אלקטרוני.
בשנת 2021 הרפובליקה הקוריאנית (דרום קוריאה) החלה תוכנית להחלת מערכת אישור נסיעה אלקטרונית בשם K-ETA שתחל את פעילות החל מתחילת 2025.
בשנת 2016 מדינות השנגן והאיחוד האירופי החליטו על הקמת מערכת אישור נסיעה אלקטרונית בשם ETIAS שתוכננה להיכנס לפעילות עוד ב-2021 אבל נדחתה מספר פעמים כאשר המועד הנוכחי הוא מאי 2025.
בשנת 2023 הממלכה המאוחדת החליטה ליישם מערכת אישור נסיעה אלקטרוני אשר התחיל עם מספר מדינות מחצי האי ערב , ובהשמך הוחלט על יישום עבור כל המדינות בעלות פטור מאשרה החל משנת 2025.
בפברואר 2024 הודיעה רשות האוכלוסין וההגירה של ישראל על תוכנית להחלת מערכת אישור נסיעה אלקטרונית בשם ETA-IL עבור המדינות הפתורות מאשרה. כדומה למדינות אחרות, רשות האוכלוסין וההגירה ציינה את הגורמים שהובילו להחלת המערכת "ביטחוניות, הגירתיות ושירותיות, והוא ימנע עוגמת נפש לנוסעים אשר ינחתו בגבול וכניסתם תסורב." עלות העמלה תהיה 25 ש"ח. המערכת תוכננה להתחיל ביוני 2024 כתקופת מבחן עבור אזרחי ארצות הברית וגרמניה, וביולי להרחיב לכלל המדינות כאשר תקופת המבחן נמשכת עד הראשון לאוגוסט 2024 כאשר תקופת המבחן תהיה ללא עלות. במהלך תקופת המבחן רשות האוכלוסין וההגירה החליטה להאריך את תקופת המבחן עד סוף שנת 2024, כאשר החל מ-1 בינואר 2025 המערכת תהיה חובה ובתשלום של 25 ש"ח.
יפן מתכננת מערכת אישור נסיעה אלקטרוני שתחל בשנת 2030.
| מדינות | שם המערכת | מחיר | מחיר ב-$ (בערך) | מחיר ב-€ (בערך) | תוקף לשימוש חוזר | ניתן לבעלי דרכון ישראלי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסטרליה אוסטרליה | Electronic Travel Authority (ETA) | 20 AU$ | 13 $ | 12 € | שנה | לא |
| ארצות הברית ארצות הברית | Electronic System for Travel Authorization (ESTA) | 21 $ | 20 € | 21 $ | שנתיים | כן |
| האיחוד האירופי מדינות אמנת השגנן והאיחוד האירופי | European Travel Information and Authorisation System (ETIAS) | 7 € | 7 $ | 7 € | שלוש שנים | כן |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | Electronic Travel Authorisation (ETA) | 10 £ | 13 $ | 12 € | שנתיים | כן |
| ישראל ישראל | Electronic Travel Authorisation Israel (ETA-IL) | 25 ₪ | 7 $ | 7 € | שנתיים | אין צורך |
| ניו זילנד ניו זילנד | New Zealand Electronic Travel Authority (NZeTA) | 17 NZ$ | 10 $ | 10 $ | שנתיים | כן |
| קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | Korea Electronic Travel Authorization (K-ETA) | 10,000 KRW | 7 $ | 7 € | שלוש שנים | כן |
| קנדה קנדה | Electronic Travel Authorization (eTA) | 7 CA$ | 5 $ | 5 € | חמש שנים | כן |
סוגי אשרות > אשרות שהייה ארוכות > אשרת עבודה וחופשה

אשרת עבודה וחופשה היא אשרה שלרוב נחתמת בהסכמים בליטרליים המאפשרות עבודה ותיירות לתקופה שהיא לרוב שנה אחת עבור בני ובנות 18 עד 30 או לפעמים 35.
לדוגמה ישראל חתמה ואשררה הסכם על אשרת עבודה וחופשה עם אוסטריה, אוסטרליה, גרמניה, ניו זילנד, וצ'כיה. אזרחי ישראל בתנאים הנדרשים יכולים לעבוד ולטייל לתקופה של שנה במדינות הללו ובעוד שאזרחי המדינות שצוינו יכולים לפי התנאים הנדרשים לעבוד ולטייל בישראל למשך שנה.
ישראל חתמה על הסכמים דומים עם יפן ועם הרפובליקה הסינית (טאיוואן).
סוגי אשרות > אשרות שהייה ארוכות > אשרת עבודה

אשרת עבודה היא אשרה אשר ניתנת לתקופה מוגדרת למטרת עבודה. בעלי אשרת עבודה לרוב נחשבים תושב ארעי. בחוק הכניסה לישראל מצוין שעל פי החוק ניתן לשר הפנים לתת "אשרה ורישיון לישיבת ארעי עד לשלוש שנים". וכן, ניתן לשר הפנים להאריך "רישיון לישיבת ארעי, ובלבד שתקופת כל הארכה לא תעלה על שנתיים."
סוגי אשרות > אשרות שהייה ארוכות > אשרת סטודנט או אשרת לימודים

אשרת סטודנט או אשרת לימודים ניתנת לרוב עבור סטודנטים זרים הבאים ללמוד במוסדות אקדמאיים. ישנם מדינות הנותנות אשרה עבור לימוד שפה. בישראל האשרה ניתנת עבור סטודנטים הבאים ללמוד במוסדות אקדמאיים מוכרים או בישיבה.
סוגי אשרות > אשרות שונות > אשרת מעבר

אשרת מעבר היא אשרה הניתנת לתקופה קצרה של ימים בודדים אשר מעניקה אישור מעבר בשדה התעופה בכדי החלפת טיסות, "קונקשין".
לרוב אשרות המעבר לא מאפשרות יציאה משדה התעופה ומחייבות השארות בתחום הבינלאומי של שדה התעופה, כגון אזור הדיוטי פריי, ואזורי השערים.
ישנם מדינות המאפשרות יציאה משדה התעופה למספר שעות ולפעמים לימים בודדים.
לרוב יש להוציא את האשרה מראש לפני הטיסה. לדוגמה מדינות השנגן דורשות ממספר מדינות הוצאת אשרת מעבר.
בחוק הכניסה לישראל מצוין שעל פי החוק ניתן לשר הפנים לתת "אשרה ורישיון לישיבת מעבר עד לחמישה ימים" אך בפועל לא קיים בישראל סוג של אשרת מעבר.
ראו גם

דרישות אשרה לאזרחי ישראל
ויזה לארצות הברית
אשרת כניסה לישראל
גרין קארד
לסה פאסה
הערות שוליים

↑  תקף למשך הזמן הנתון או עד תום תוקף הדרכון
↑  כולל את:

אוסטריה, איטליה, איסלנד, אסטוניה, בולגריה, בלגיה, גרמניה, דנמרק, הולנד, יוון, לוקסמבורג, לטביה, ליטא, ליכטנשטיין, מלטה, נורווגיה, סלובניה, סלובקיה, ספרד, פולין, פורטוגל, פינלנד, צ'כיה, צרפת, קפריסין, קרואטיה, רומניה, שוודיה, שווייץ

לא כולל את:

אירלנד, איי פארו, גרינלנד, איי הולנד וצרפת מחוץ לאירופה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536629405171  GND: 4188433-4  LCCN: sh87000436  NDL: 00959024  NKC: ph323764
אספו

| --- | --- |
סמל אספוסמל אספו

 מדינה:  פינלנד פינלנד
 מחוז:  דרום פינלנד
 ראש העיר:  ג'וקה מקלה
 רשות מחוקקת:  מועצת העיר אספו 
 שפה רשמית:  פינית, שוודית 
 תאריך ייסוד:  1458 
 שטח:  528 קמ"ר
 גובה:  27 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  Mustakorvenkallio (114.5 מטר) 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  314,821 (29 בפברואר 2024)
  ‑ צפיפות:  866 נפש לקמ"ר (2016)
 קואורדינטות:  60°12′20″N 24°39′20″E﻿ / ﻿60.20556°N 24.65556°E﻿ / 60.20556; 24.65556
 אזור זמן:  UTC +2
 www.espoo.fi
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פינלנד מוגדלת) הלסינקי רובניימי אואולו קאיאני יואנסו קואופיו מיקלי סייניוקי קוקולה ואסה טמפרה ייבסקילה פורי טורקו לאפנראנטה לאהטי המנלינה קוטקה מרייהאמן רוסיה שוודיה נורווגיה המפרץ הבוטני  המפרץ הפיני  הים הבלטי אספו(למפת פינלנד רגילה) הלסינקי רובניימי אואולו קאיאני יואנסו קואופיו מיקלי סייניוקי קוקולה ואסה טמפרה ייבסקילה פורי טורקו לאפנראנטה לאהטי המנלינה קוטקה מרייהאמן רוסיה שוודיה נורווגיה המפרץ הבוטני  המפרץ הפיני  הים הבלטי אספו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אֶסְפּוֹ (בפינית: Espoo; בשוודית: Esbo) היא העיר השנייה בגודלה בפינלנד, עם אוכלוסייה של כ-270,000 איש, והיא מהווה חלק ממטרופולין הלסינקי. שטחה הוא 528 קמ"ר, מתוכם 312 קמ"ר הם קרקע והשאר מים. מקור השם "אספו" בשמו השוודי של הנהר אספו, והוא הוזכר לראשונה ב-1431.
היסטוריה

שרידים ארכאולוגיים מעידים שהיה שם יישוב כבר באמצע האלף ה-4 לפנה"ס.
התושבים הראשונים הגיעו לאזור לפני כ-9,000 שנים, אך יישוב קבוע הוקם רק במהלך המאות ה-12 וה-13. מקורה של דרך-המלך, העוברת באספו בדרכה מסטוקהולם לויבורג שברוסיה, הוא במאה ה-13. הבניין העתיק ביותר בעיר הוא קתדרלת אספו שהוקמה בסביבות 1480. האזור המנהלי של העיר התהווה סביב הקתדרלה ותחנת הרכבת.
גוסטב ואסה, מלך שוודיה הורה על הקמת מגורים מלכותיים עבורו בעיר בשנת 1556. הקמת מצודת סואומלינה משכה אף היא תושבים למקום.
ב-1920 אספו הייתה רק עיירה קטנה של כ-9,000 תושבים, מרביתם דוברי שוודית, ופרנסתם העיקרית הייתה חקלאות. בשנות ה-40 וה-50 החלה אספו לגדול במהרה ונהפכה לעיר תעשייתית, וב-1972 הוכרזה רשמית כעיר. מ-1945 מרבית תושבי העיר היו דוברים פינית.
אטימולוגיה

שם העיר נגזר מעצי הצפצפה (בשוודית: äspe) המצויים לאורך גדות הנהר. יישובים קדומים ששרידיהם מצויים במקום הם Espaby או Espoby.
סמל

סמל העיר עוצב בידי האמן קאי קאיאנדר ואושר בידי משרד הפנים הפיני ב-10 בנובמבר 1955. הסמל מכיל פרסת סוס ומעליה כתר, שניהם בצבע זהב על רקע כחול.
רבעים

בעיר יש חמישה רבעים מרכזיים, שהנודע מכולם הוא טפיולה (Tapiola), ניסיון ראשון מסוגו בתכנון עיר פינית. הרעיון היה לבנות עיר בתוך סביבה טבעית, שהנוף הטבעי והבניינים יהיו משולבים בה זה בזה. שתיים מעבודותיו של האדריכל אלבר אלטו נמצאות בעיר: אוניברסיטת הלסינקי לטכנולוגיה ומרכז התרבות. את אולם הכינוסים Dipoli של האוניברסיטה תכנן ריימה פייטילה. בנוסף, יש בעיר מספר גדול של חברות היי-טק, ביניהן, המטה הראשי של נוקיה. גם יוצרי "אנגרי בירדס" של חברת "רוביו" יושבים בעיר.
אתרים באספו

מרכז התערוכות WeeGee - תוכנן בידי האדריכל הפיני אארנו רוסוורי. המרכז הוא בית לארבעה מוזיאונים: המוזיאון לאמנות מודרנית, מוזיאון העיר אספו, מוזיאון הצעצועים והמוזיאון להורולוגיה.
מוזיאון Gallen-Kallela - מוזיאון המשלב תערוכות אמנות ותצוגות המציגות את החיים בפינלנד בעבר.
מוזיאון הרכב של אספו - תערוכה הכוללת כלי רכב עתיקים שונים.
Espoon vanha kirkko  - קתדרלה שנבנתה בשנת 1485.
הערות שוליים

1 2  History of Espoo, https://web.archive.org/web/20210120045555/https://www.espoo.fi/en-US/City_of_Espoo/Information_about_Espoo/History
↑  Images and logos of espoo, https://www.espoo.fi/
↑  מרכז תערוכות של WEEGEE (בפינית)
↑  מרכז התערוכות באספו, באתר tripadvisor.com
↑  אתר המוזיאון
↑  מוזיאון הרכב של אספו
↑  הקתדרלה העתיקה באספו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559522305171  BnF: cb13752361b (data)  GND: 4070966-8  ISNI: 0000 0004 9294 9378  LCCN: n79041606  MusicBrainz: 638a021d-f628-4266-8a91-7956f91f1e08  NKC: ge307673  SUDOC: 142583235  VIAF: 153591826   WorldCat (עם VIAF): 153591826 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פינלנד ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מהירות על-קולית

מטוס של צי ארצות הברית מסוג F/A-18 סופר הורנט בטיסה טרנסונית.
מהירות על-קולית הוא מצב שבו עצם נע במהירות שעוברת את מהירות הקול (1 מאך). עבור עצמים הנעים באוויר יבש בטמפרטורה של 20 מעלות צלזיוס בגובה הים, מהירות זו היא בערך 343.2 מטרים לשנייה (או 1,235 קמ"ש). מהירות שגדולה פי חמישה ממהירות הקול (5 מאך) ומעלה בדרך כלל מכונה מהירות שגא קולית.
קול הוא תנודות הנעות בצורת גלים דחוסים בתוך תווך אלסטי. בגז, קול נע למרחק במהירויות שונות, בעיקר בתלות במסה המולקולרית והטמפרטורה של הגז, כאשר ללחץ יש השפעה מעטה. מאחר שטמפרטורת והרכב האוויר משתנים משמעותית בתלות בגובה, מספרי מאך למטוסים עשויים להשתנות למרות מהירות טיסה קבועה. במים אשר בטמפרטורת החדר, מהירות על-קולית מושגת במהירות של 1,440 מטרים לשנייה.
ראו גם

מהירות תת-קולית
בום על-קולי
התעבות סביב כלי טיס
אילופרוסט

| --- | --- |

תרשים מבנה דו־ממדי של אילופרוסט
 שם IUPAC
 5-{(E)-(1S,5S,6R,7R)-7-hydroxy-6[(E)-(3S,4RS)-3-hydroxy-4-methyl-1-octen-6-inyl]-bicyclo[3.3.0]octan-3-ylidene}pentanoic acid
 שמות מסחריים בישראל
 אילומדין, ונטויס
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C22H32O4 
 מסה מולרית:  360.48 גרם למול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 מטבוליזם:  אילופרוסט עובר מטבוליזם דרך בטא- אוקסידציה של קבוצת קרבוקרסיל. המטבוליט העיקרי הוא טרטמור- אילופרוסט, המופרש בשתן בצורה חופשית ומצומדת. במחקרים בקרב בעלי חיים נמצא כי המטבוליט אינו פעיל פרמקולוגית
 זמן מחצית חיים:  20-30 דקות
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם
 מזהים
 קוד ATC:  B01AC11 
 מספר CAS:  78919-13-8
 PubChem:  5311181
 ChemSpider:  4940161
 
אילופרוסט הוא אנלוג סינתטי לפרוסטציקלין(אנ'), והוא תרופה לטיפול ביתר לחץ דם ריאתי ובפצעים קשיי ריפוי: תופעת רנו, מחלת עורקים היקפיים ומחלת בירגר.
גורמים רבים יכולים להוביל למצב של יתר לחץ דם ריאתי עורקי (שנקרא גם פרה-קפילרי) ויש דמיון רב בשינויים המבניים הכרוכים במחלה: כלי דם אלו נוטים להתכווצות יתר (ואזו-קונסטריקציה) וליצירת קרישים מקומיים. כתוצאה מכך חלה עליה בתנגודת כלי הדם הריאתיים המובילה לעומס יתר כרוני על הלב הימני ולבסוף לאי ספיקת לב. ישנן ארבע קבוצות טיפול ביתר לחץ דם ריאתי, חלקם מעוררים פעילות רצויה וחלקם מעכבים פעילות בלתי רצויה: בקבוצת מעוררי הפעילות נמצאים אנלוגים לפרוסטציקלין ומעוררי גואנילט ציקלאז, בקבוצת מעכבי הפעילות נמצאים אנטגוניסטים לרצפטור אנדותלין ומעכבי פוספו די אסטראז. ניתן לשלב תרופות מקבוצות פעילות שונות.
בהיותו אנלוג לפרוסטציקלין, אילופרוסט כטיפול באינהלציה מאפשר טיפול שאינו חודרני ולכן אינו נושא בחובו סיכון לזיהומים או לכאבים. כתוצאה מהאינהלציה לחץ הדם בכלי הדם הריאתיים יורד, תפוקת הלב עולה וכך גם מידת הסטורציה של החמצן בדם. האינהלציות מיועדות לשעות הערות, אין צורך לבצע אינהלציה בלילה.
פרמקולוגיה

אילופרוסט הוא אנלוג לחומר המיוצר בגוף פרוסטציקלין, PGI2. אילופרוסט מרחיב כלי דם היקפיים, מעכב הצמדת טסיות דם ומפחית שיחלוף של אנדותל. אחוז ניכר מהמטופלים מגיב לטיפול[דרוש מקור]: בעקבות שיפור זרימת הדם לגפיים מתחיל תהליך ריפוי של פצעים קשיי ריפוי, חלה הפחתה בכאבים איסכמיים ומשתפרת יכולת ההליכה.
הטיפול המומלץ לחולים הסובלים ממחלת עורקים היקפיים או ממחלת בירגר הסובלים מסימפטומים של החמרה במחלתם כגון הופעת פצעים קשיי ריפוי, כאבים איסכמיים, כיבים ונמקים, הוא "רה- וסקולריזציה", ניתוח להחלפת כלי הדם החסום. עבור חולים שאינם יכולים לעבור פרוצדורה זו או שהפרוצדורה לא הניבה את התוצאות הרצויות, ניתן לטפל באילופרוסט. עבור חולי סקלרודרמה, אחד הטיפולים האפשריים בזמן התקף הוא אילופרוסט.
דרכי מתן ומינון > באינהלציה

אילופרוסט הניתן באינהלציה (בשם מסחרי ונטויס) לטיפול ביתר לחץ דם ריאתי עורקי ראשוני או שניוני למחלות של רקמות חיבור (כגון לופוס, סקלרודרמה) וכן לטיפול ביתר לחץ דם ריאתי עורקי על רקע של טרומבו אמבולי כרוני.
לאחר הפניית רופא, המטופל יקבל הדרכה ומכשירי אינהלציה ייעודיים מאחות מדריכה. מכשיר האינהלציה מאפשר מתן מינון 2.5 מיקרוגרם וכן 5 מיקרוגרם, עד 9 פעמים ביום בהתאם להוראת הרופא. בשני המקרים, אמפולה אחת מיודעת לאינהלציה אחת, שאריות תרופה שנותרו במכשיר האינהלציה יש להשליך.
דרכי מתן ומינון > באינפוזיה

הטיפול באילופרוסט ניתן באינפוזיה (בשם מסחרי אילומדין) למשך כשש שעות בפיקוח רופא. הטיפול ניתן במסגרת אשפוז יום בבית חולים או במרפאה בקהילה וכן באשפוז בבתי חולים. משך הטיפול משתנה לפי סוג וחומרת המחלה. באופן כללי חולי רנו מטופלים במשך מספר ימים בעת התקף ובנוסף טיפול מניעתי במהלך השנה. חולי בירגר ומחלת עורקים היקפיים יטופלו במשך מספר שבועות. הטיפול ניתן בדרך כלל בימי השבוע עם הפסקה בסוף השבוע.
אופן הפעולה

אילופרוסט משפיע על כל המאפיינים הקשורים ביתר לחץ דם ריאתי:
מרחיב כלי דם חזק
פעילות אנטי-תרומבוטית (עיכוב פעולה והצמדת טסיות דם)
פעילות אנטי-פרוליפרטיבית (מעכב שגשוג יתר של תאי אנדותל)
פעילות אנטי דלקתית ואנטי פיברינוליטית (מעכב פעילות רעלנים, מעכב פעילות לויקוציטים והצמדותם).
תופעות לוואי

במקביל לתופעות הרצויות של הטיפול, הרחבת כלי הדם עלולה לגרום לכאב ראש, לתחושה של סומק בפנים וכן לבחילה. ניתן לשלוט בתופעות הללו בעזרת הפחתה קלה של מינון האילופרוסט. התופעות אלו נעלמות במהירות לאחר הפסקת הטיפול.
טיפול סלקטיבי לריאות ובמיוחד לאזורים המאווררים בריאות

האנטומיה של הריאות מאפשרת מתן תרופות ישירות על ידי אינהלציה. נאדיות הריאה מוקפות בכלי דם, כאשר המטופל שואף ונטויס, התרופה עוברת ישירות מהנאדיות לכלי הדם המכווצים ומרפה אותם, בעקבות הרפיית כלי הדם, מתאפשרת זרימת דם מוגברת ורווית חמצן טובה יותר.
בקרב חולי יתר לחץ דם ריאתי (וכן בקרב אנשים בריאים בזמן מנוחה) לא כל אזורי הריאות מאווררים, רק בחלק מהריאות מועבר חמצן ופחמן דו-חמצני. חשוב שבאזורים המאווררים כלי הדם יהיו מורחבים כדי שיוכלו לקבל חמצן ולשחרר פחמן דו-חמצני. באזורים שאינם מאווררים, כלי הדם בדרך כלל מכווצים ומעט דם עובר בהם.
תרופות סיסטמיות לטיפול ביתר לחץ דם ריאתי אינן ממוקדות בפעולתן לאתר המטרה לכן הן משפיעות גם במקומות בהן הרחבת כלי הדם אינה רצויה. ואינה תורמת להעלאת הסטורציה (הרוויה) של החמצן בדם.
הטיפול באינהלציה ליתר לחץ דם ריאתי הוא הטיפול היחיד שאינו סיסטמי אלא סלקטיבי בעיקר לריאות ובמיוחד לאזורים המאווררים בריאות, לכן, מתן טיפול באינהלציה מאפשר הרחבה של כלי הדם במקום בו דרושה זרימת דם- באזורים בהם יש מעבר של חמצן ופחמן דו-חמצני. כתוצאה מכך, בעקבות אינהלציית ונטויס, אחוז הסטורציה של חמצן בדם עולה משמעותית יחסית למצב ההתחלתי.
כיוון שוונטויס ניתן באינהלציה, רוב התרופה מגיע לאיבר המטרה, לריאות ולכן הסיכוי להפחתת לחץ דם מערכתי הוא נמוך, המטופל מרגיש פחות תופעות לוואי לעומת טיפול הניתן בכדור, בעירוי לווריד או בזריקה תת-עורית.
תוצאות הטיפול באילומדין

במחקרים שנערכו, נמצא שחלק מהחולים מגיב לטיפול וחלק אינו מגיב. כאשר החולה מגיב לטיפול, חלק מהסימפטומים משתפרים או אף נעלמים:
תוצאות הטיפול באילומדין > תופעת רינו

מחלת רינו מאופיינת בזרימת דם מוגבלת באצבעות הגפיים כתוצאה מכיווץ יתר של כלי הדם באיברים אלו. בעקבות כך ניכר שינוי צבע בקצות אצבעות הגפיים. קור או מתח נפשי יכולים להחמיר את התופעה. במקרים החמורים יופיעו גם כאבים, פצעים קשיי ריפוי וכיבים איסכמיים
כאשר הגורם לתופעת רינו אינו ידוע, התופעה נקראת מחלת רינו. סינדרום רינו מתאר מצב שניוני למחלה אחרת כגון מחלת רקמת חיבור. סינדרום רינו מופיע בקרב כ-95% מחולי סקלרודרמה במהלך מחלתם.
סקלרודרמה היא מחלה אוטו- אימונית מערכתית ומשפיעה בעיקר על העור ועל כלי הדם. סקלרודרמה מופיעה באחת משתי הצורות: מוגבלת או מפושטת. סקלרודרמה מוגבלת משפיעה בעיקר על כפות הידיים, הזרועות והפנים. סקלרודרמה מפושטת מתקדמת במהירות, משפיעה על אזורים גדולים של העור וכן על איברים פנימיים- כליות, לב או ריאות. הטיפול מתמקד בסיבוכים הקשורים לאברי המטרה.
הרוב המכריע של המטופלים מגיב לטיפול באילומדין: הפחתת תדירות ההתקפים וחומרתם וכן ריפוי הפצעים קשיי הריפוי באצבעות.
תוצאות הטיפול באילומדין > מחלת עורקים היקפיים חסימתית

גם במחלת עורקים היקפיים חסימתית קיימת הגבלה בזרימת הדם לגפיים. הסימפטומים האופייניים הם כאבים, בהתחלה רק בהליכה ולאחר מכן גם במנוחה, פצעים קשיי ריפוי, כיבים ונמקים. אחד הסימפטומים המאפיינים מחלת עורקים היקפיים הוא צליעה לסירוגין, במהלך ההליכה המטופל מרגיש כאבים, עוצר עד שהכאב חולף ושוב מתחיל ללכת, לאחר זמן מה הכאב מתגבר והוא עוצר לנוח וכך חוזר חלילה. הסיבה לכאב נעוצה בכך שזרימת הדם ברגליים מוגבלת והשרירים ברגלים אינם מקבלים את החמצן הדרוש לפעילותם. בעת המנוחה יורדת הדרישה לחמצן והכאב חולף. במצבים מתקדמים יותר זרימת הדם לרגליים כה מוגבלת שאפילו בעת מנוחה הכאב ממשיך, לכן הכאב האופייני למחלה נקרא כאב במנוחה.
בקרב המגיבים לטיפול באילומדין תחול הקלה על כאבים במנוחה, זירוז ריפוי של פצעים קשיי ריפוי איסכמיים ואף הפחתה בשיעורי הקטיעות.
תוצאות הטיפול באילומדין > מחלת בירגר

זוהי מחלה בה מתרחשות דלקות וחסימות (טרומבוזיס) חוזרות ומתגברות בכלי הדם הקטנים והבינוניים בגפיים. מחלה זו קשורה משמעותית עם עישון. הסימפטומים של מחלת בירגר דומים מאוד למחלת עורקים היקפיים- צליעה לסירוגין, פצעים קשיי ריפוי, כיבים ונמק. הפסקת עישון מביאה להקלה משמעותית בסימפטומים.
תגובה לטיפול בקרב חולי בירגר מתבטאת בהקלה על כאבים במנוחה ובזירוז משמעותי של ריפוי פצעים קשיי ריפוי.
אוריון (חללית)

אוריון MPCV (באנגלית: Orion Multi-Purpose Crew Vehicle - רכב צוותי רב תכליתי) היא חללית המפותחת על ידי לוקהיד מרטין עבור נאס"א - סוכנות החלל האמריקאית. החללית מבוססת על תכנונים ובדיקות שהושלמו עבור החללית אוריון CEV‏ (Crew Exploration Vehicle) כחלק מתוכנית קונסטליישן שבוטלה, ואשר החלו ב-2005. פיתוח ה-MPCV הוכרז על ידי נאס"א ב-24 במאי 2011. טיסתה הראשונה והבלתי מאוישת של החללית, שקיבלה את הזיהוי EFT-1 ‏(Exploration Flight Test 1), שוגרה על גבי משגר דלתא 4 כבד ב-2014. החללית יועדה להיכנס לשירות פעיל לא יאוחר מ-31 בדצמבר 2016 אך בגלל הצורך בפיתוח משגר, ציפייה זו לא נענתה.
החללית אוריון מיועדת לשאת צוות של עד 6 אסטרונאוטים למסלול סביב הירח כחלק מתוכנית ארטמיס, לאסטרואידים, ובסופו של דבר גם למאדים. החללית תשמש גם כחללית גיבוי לנשיאת צוותים ואספקה לתחנת החלל הבינלאומית. החללית יועדה לשיגור בתחילה על גבי משגר ארס 1, אך עם ביטול תוכנית קונסטליישן, ועימה תוכנית פיתוח משגרי הארס, ב-11 באוקטובר 2010, החלו בנאס"א לתכנן משגר חדש, ה-SLS, שיתבסס ברובו על פיתוחים קיימים מתוכנית מעבורות החלל, ואשר הוצג רשמית ב-14 בספטמבר 2011.
ב-5 בדצמבר 2014 עשתה נאס"א טיסת מבחן ראשונה לא מאוישת לחללית אוריון אשר עברה בהצלחה.
ב-20 ביולי 2019 הוכרזה התוכנית כשלימה.
היסטוריה > CEV ותוכנית קונסטליישן

ב-14 בינואר 2004, בעקבות הפקת הלקחים מאסון מעבורת החלל קולומביה, הציג נשיא ארצות הברית דאז, ג'ורג' וו. בוש, את החזון לחקר החלל. החזון כלל את פיתוח תוכנית קונסטליישן, שתחזיר את ארצות הברית אל הירח ובעתיד הרחוק יותר אל אסטרואידים ואל מאדים. בתוכנית נכלל פיתוחה ובנייתה של חללית מאוישת חדשה, שתסייע להשלים מטרות אלו. החללית יועדה גם להחליף את מעבורות החלל שהיו עתידות לפרוש עד 2010 (בפועל המעבורת האחרונה פרשה רק ביולי 2011). החללית יועדה לפעול יחד עם החללית הנוספת שפיתוחה החל - אלטאיר - שהייתה מנחיתה את צוותי החללית על הירח במשימות הירחיות.
ב-9 בדצמבר 2004 פרסמה נאס"א טיוטה ראשונית של דוח עבודה על ה-CEV, וכחודש וחצי לאחר מכן, ב-21 בינואר 2005 פרסמה את טיוטת המכרז לפיתוח החללית. המכרז הרשמי פורסם ב-1 במרץ 2005, ועל המתמודדים היה לענות עד ל-2 במאי 2005.
נאס"א תכננה כי שתי המתמודדות על פיתוח החללית יבצעו הדגמה בפועל של חלליתם במסלול או בטיסה תת-מסלולית עד 1 בספטמבר 2008, אך בגלל הרצון להכניס את ה-CEV לפעולה מוקדם ככל הניתן, ציין מנהל נאס"א מייקל גריפין כי נאס"א תבחר את ההצעה המנצחת כבר ב-2006. בצורה זו תוכל נאס"א גם לחסוך כמיליארד דולר שישמשו להאצת פיתוח ה-CEV הנבחר, וגם לצמצם את הפער שבין טיסתה האחרונה של מעבורת החלל (שתוכננה ל-2010) לבין טיסתה הראשונה של ה-CEV (שתוכננה ל-2014).
ב-13 ביוני 2005 הודיעה נאס"א כי בחרה בשתי מתמודדות שימשיכו לשלב המתקדם - לוקהיד מרטין מול נורת'רופ גראמן ובואינג. כל קבוצה קיבלה 28 מיליון דולר להמשך פיתוח החללית ומשגרה עד לאוגוסט 2006, אז תבחר נאס"א באחת מהם שתמשיך בפיתוח.
ב-31 באוגוסט 2006 הודיעה נאס"א כי בחרה בלוקהיד מרטין כקבלן הראשי לפיתוח החללית, שקיבלה את השם אוריון, על שם קבוצת הכוכבים אוריון. שם זה שימש גם את רכב הנחיתה של משימת אפולו 16 שנחתה על הירח באפריל 1972. בואינג נבחרה לפתח את מגן החום של החללית ב-15 בספטמבר 2006. נאס"א תכננה לפתח קפסולות אוריון שונות בהתאם למשימות אליהן הן ישוגרו. בלוק I של החללית היה מיועד לשיגור למסלול LEO - אל תחנת החלל הבינלאומית, ובלוקים II ו-III יועדו למשימות עתידיות לחלל העמוק. לשיגור החללית פותח משגר חדש - הארס 1 - שיועד לשאת אותה למסלול LEO. דגם ניסויי של הארס 1 - ארס 1-X שוגר למשימת הניסוי הראשונה והיחידה שלו ב-28 באוקטובר 2009.
ב-1 בפברואר 2010 העלה נשיא ארצות הברית ברק אובמה הצעה לביטול תוכנית קונסטליישן, כולל החללית אוריון, החל מתקציב נאס"א לשנת 2011, אך מאוחר יותר באותה שנה, בנאום שנשא במרכז החלל קנדי, הודיע על מספר שינויים בהצעה, כך שהתוכנית תבוטל אך יעדיה (מלבד הקמת מושבת ירח) עדיין יהוו מטרה מרכזית בעתידה של נאס"א. ב-11 באוקטובר 2010 חתם הנשיא אובמה על חוק ההרשאה של נאס"א לשנת 2010 שהביאה את תוכנית קונסטליישן לסופה, אך השאירה את החוזים עליהם חתמה נאס"א קיימים, זאת עד שהקונגרס יחליט לבטלם.
היסטוריה > MPCV

חוק ההרשאה של נאס"א לשנת 2010 אומנם ביטל את תוכנית קונסטליישן ואת ה-CEV, אך הנחה את נאס"א לפתח חללית רב תכליתית שתשמש את תוכנית החלל המאוישת של ארצות הברית. החוק הציב מספר דרישות לחללית:
על החללית לשמש כחללית המרכזית למשימות מעבר למסלול LEO.
לחללית צריכות להיות יכולות חלל בסיסיות כגון עגינה וביצוע פעילות חוץ רכבית כחלק ממשימות אל מעבר למסלול LEO.
על החללית להתאים גם לפעילויות אספקה והחלפת צוותים לתחנת החלל הבינלאומית אם יש בכך צורך.
על החללית להבנות כך שניתן יהיה לשדרגה בקלות עם ההתפחות הטכנולוגית.
החוק הציב גם את הדרישה כי החללית תהיה פעילה לחלוטין לא יאוחר מ-31 בדצמבר 2016.
ב-24 במאי 2011 הודיעה נאס"א כי החלה בפיתוח ה-MPCV, שתתבסס על התכנונים והבדיקות שכבר בוצעו עבור החללית אוריון. לוקהיד מרטין נבחרה להמשיך בפיתוח החללית. ב-14 בספטמבר 2011 הודיעה נאס"א כי בחרה בעיצוב למשגר החדש - ה-SLS - שישא את החללית לחלל.
ייעוד ומשימות

כשהחל פיתוח ה-CEV, מטרתה הייתה להחליף את מעבורות החלל במשימות אספקה והחלפת צוותים לתחנת החלל הבינלאומית, ובעתיד, במסגרת תוכנית קונסטליישן, לבצע טיסות מאוישות אל הירח ואל ומאדים. בוועדת הסקירה של טיסות החלל המאוישות של ארצות הברית (Review of United States Human Space Flight Plans Committee) שהתקיימה ב-2009, ואשר מסקנותיה הובילו את ממשל אובמה לביטול תוכנית קונסטליישן, נבחרו מטרות חדשות לתוכנית החלל המאוישת של ארצות הברית - כלומר מטרות ויעדים חדשים לחללית אוריון. שלוש דרכים לפיתוח תוכנית החלל המאוישת מעבר למסלול LEO הוצעו:
שיגור משימות מאוישות למאדים, כאשר בירח יבוצעו נחיתות רק על מנת לבחון טכנולוגיות נחיתה ולא למטרות מחקר.
שיגור משימות מאוישות אל הירח למטרות מחקר, ופיתוח טכנולוגיות שיאפשרו לנחות ולחקור את מאדים.
שיגור משימות מאוישות בהדרגתיות - קודם אל הירח, אחר כך אל נקודות לגראנז' וגופים קרובי ארץ, ולבסוף אל ירחיו של מאדים ואל מאדים עצמו.
לפי הצעות אלו, הייתה החללית אוריון משמשת גם כחללית גיבוי לחלליות האספקה של תחנת החלל הבינלאומית.
בנאום שנשא אובמה ב-15 באפריל 2010 בו הציג את מדיניות ממשלו כלפי תוכנית החלל המאוישת של ארצות הברית, לא נבחרה במדויק אף אחת מההצעות, אך הוברר כי החללית אוריון לא תיועד למשימות למסלול LEO. במקום זאת, חלליות שפיתוחם כבר החל במסגרת תוכנית פיתוח החלליות המאוישות המסחרית (Commercial Crew Development) ישמשו את נאס"א לשיגור צוותים ואספקה אל תחנת החלל הבינלאומית. בין החלליות המסחריות הנמצאות בפיתוח ניתן למנות את הדרגון של SpaceX, הסטארליינר של בואינג והדרים צ'ייסר של SNC.
הטיסה הראשונה התרחשה בשנת 2022 בפרויקט ארטמיס 1.
מבנה החללית

החללית אוריון כוללת 4 חלקים: צמד תאי הצוות והשירות (Crew / Service Module) של החללית (הנקראים בקיצור CSM) הכולל תא צוות חרוטי (CM) ותא שירות גלילי (SM), וכן מערכת המילוט של החללית ומתאם החללית. צמד ה-CSM דומה מאוד לצמד תאי הפיקוד והשירות של החללית אפולו, אך מערכותיו ויכולתיו מתקדמות הרבה יותר. החללית מתוכננת כך שתוכל לשהות בחלל העמוק לזמנים ממושכים של עד 6 חודשים. מערכות החללית מתוכננות כך שיהיו ניתנות לשדרוג בקלות עם התקדמות הטכנולוגיה.