stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרז' קלרספלד
אקטיביזם

בשנת 2012 גילה הארכיון של השטאזי כי התקפתה של ביאטה קלרספלד על הקנצלר הגרמני קורט גאורג קיזינגר (סטרה לו בפומבי) ב-7 בנובמבר 1968 בוצעה בהסכמה ותמיכת ממשלת מזרח גרמניה, שניהלה קמפיין נגד פוליטיקאים מערב גרמנים. הקנס, 2,000 מארק שולם על ידי השטאזי. בני הזוג ניהלו מגעים עם השטאזי. לדברי נציב המדינה לארכיון השטאזי בסקסוניה, הם שיתפו פעולה עם השטאזי בשנות ה-60 בסחיטת פוליטיקאים מערב גרמניים בגין פעילותם בזמן מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1974 הורשעו סרז' וביאטה קלרספלד במערב גרמניה באשמת עבירה של ניסיון חטיפה של קורט לישקה, לשעבר ראש הגסטפו. לאחר הרשעתם, נידונו כל אחד לחודש מאסר. בית המשפט הגרמני גזר על לישקה עונש של עשר שנות מאסר, בקובעו שלישקה ידע היטב מה יהיה גורל היהודים שגירש. בהמשך קוצר עונשו. לישקה השתחרר מהכלא ב-1985, וכעבור ארבע שנים נפטר.
אקטיביזם > התקפה על הזוג קלרספלד

הפעילות והשיטות של בני הזוג קלרספלד עוררו מחלוקת. ב-9 ביולי 1979 היו בני הזוג יעד לטרור. מכונית ליד ביתם בצרפת התפוצצה. איש לא היה במכונית כשהפצצה התפוצצה, ואף אחד לא נפצע בסביבת הפיצוץ. אנשים המתיימרים לייצג את ארגון ODESSA קיבלו אחריות לפיגוע.
אקטיביזם > אקטיביזם מאוחר

בני הזוג היו מעורבים בציד נאצים גרמנים ופקידים במשטר וישי האחראים לפגיעות הקשות ביותר בשואה, על מנת להעמידם לדין בגין פשעי מלחמה. נגד כמה פקידים הוגשו כתבי אישום בין השאר עקב עבודתם של בני הזוג קלרספלד. בין היתר הביא לתפיסתם ולהרשעתם של:
קלאוס ברבי (1987)
רנה בוסקה (1993)
ז'אן לגוואי (1989)
מוריס פאפון (1998)
פול טובייה (1994)
בשנות השבעים שקלו בני הזוג לחטוף את קלאוס ברבי באופן דומה למוסד שחטף את אייכמן, אך התוכנית לא יצאה לפועל. במקום זאת הם החליטו להפעיל לחץ בינלאומי על בוליביה כדי להסגירו לצרפת.
עד 1995 הוגשו כתבי אישום רק נגד ארבעה בכירים בצרפת של ווישי בגין פשעי מלחמה, פול טובייה ובאותה שנה רק פול טובייה עמד למשפט. בדומה לטובייה, מוריס פאפון הורשע בפשעי מלחמה בשנת 1998.
בני הזוג קלרספלד המשיכו לפרסם את פעילותם בזמן המלחמה של פוליטיקאים בולטים בגרמניה ובאוסטריה. בשנת 1986 פעלו נגד מזכ"ל האו"ם לשעבר קורט ולדהיים, שנבחר לנשיא אוסטריה על רקע האשמות כי הוא הסתיר את פעילותו בזמן המלחמה כקצין ורמאכט.
בשנת 1996, במהלך הלחימה ביוגוסלביה לשעבר, הצטרפו בני הזוג לדרישה להעמיד לדין את רדובאן קאראג'יץ' ורטקו מלאדיץ' בגין פשעי מלחמה ורצח עם.
אקטיביזם > אקטיביזם בצרפת

בצרפת בשנת 1979 בני הזוג הקימו את "l'Association des fils et filles des déportés juifs de France" (אגודת הבנים והבנות של יהודים שגורשו מצרפת) או FFDJF. הארגון הגן על עניינם של צאצאי המגורשים, ודרש להכיר באירועי השואה ולהעמיד לדין את האחראים. בשנת 1981 הזמינה העמותה מצבת זיכרון בישראל ליהודי צרפת המגורשים. המצבה נושאת את שמם, תאריך ומקום לידתם של 80,000 הקורבנות, יהודי צרפת. נטעו כ-80,000 עצים ועוצב יער זיכרון. סרז' קלרספלד הוא גם סגן נשיא הקרן לזכר השואה.
בשנת 1989 FFDJF הייתה אחד הארגונים שהגישו תביעה נגד רנה בוסקה, ראש המשטרה הצרפתית בממשלת וישי, בגין פשעים נגד האנושות. הוא הועמד לדין על ידי ממשלת צרפת בשנת 1991, אך נהרג ב-1993 זמן קצר לפני תחילת משפטו.
עבודתם של בני הזוג למען צאצאי המגורשים היהודים הוכרה רשמית על ידי הנשיא ז'אק שיראק בנאום בשנת 1995. הוא הודה באחריותה של האומה הצרפתית לגורל היהודים בשטחה במהלך מלחמת העולם השנייה. הממשלה העבירה חוק ב-13 ביולי 2000 לקביעת פיצויים ליתומים שהוריהם היו קורבנות רדיפות אנטישמיות.
ב-7 ביולי 2010 הוענק לסרז' קלרספלד תואר לגיון הכבוד ידי ראש הממשלה פרנסואה פיון בהוטל מתיניון, בית המגורים הרשמי של ראש ממשלת צרפת.
בינואר 2012 חתמו בני הזוג קלרספלד, יחד עם הזמר הצרפתי-ארמני שארל אזנבור, הבמאי רוברט גוידיג'יאן והפילוסופים ברנאר-אנרי לוי ליב ומיכל אונפריי, על פנייה לפרלמנט הצרפתי לחוקק הצעת חוק לקביעת עונשים לאנשים המכחישים את רצח העם הארמני.
ביולי 2018 בריאיון ל-CNN, ציינו בני הזוג כי הם מפסיקים את פעילותם, ציד נאצים ויעסקו יותר בצדק חברתי. כיום הם עוסקים בזכויות אדם וחברה.
ספרים

בשנת 1978 פרסם סרז' קלרספלד את "Mémorial de la Déportation des Juifs de France", ספר המפרט את שמותיהם של למעלה מ-80,000 יהודים שגורשו מצרפת למחנות ריכוז או נהרגו בצרפת. עותקים של הרשימות המקוריות שהוקלדו לכל רכבת גירוש, שנמצאו על ידי בני הזוג קלרספלד בארכיון הקהילה היהודית בפריז, היו הבסיס לשם, מקום, תאריך הלידה והלאום של כל המגורשים שהיו רשומים על פי לכל רכבת גירוש. הספר מתעד למעלה מ-75,700 יהודים שגורשו למחנות הריכוז מצרפת וקובע כי רק 2,564 מהמגורשים שרדו את המלחמה. מרבית המגורשים נשלחו ממחנה הריכוז דראנסי. בשנת 2012 פרסם קלרספלד גרסה מעודכנת של ספר הזיכרון, שהוסיפה שמות של נשים. רשימה זו ממוינת בסדר אלפביתי. החל משנת 2018, ספר הזיכרון זמין גם באינטרנט.
סרז' קלרספלד ואשתו ביאטה כתבו יחד אוטוביוגרפיה "ציד האמת: זיכרונותיהם של ביאטה וסרז' קלרספלד", שיצא לאור בשנת 2018.
שיתוף פעולה עם השטאזי

בשנת 2012 הצהיר לוץ רתנוב, נציב המדינה הממונה על ארכיון השטאזי בסקסוניה, כי בני הזוג שיתפו פעולה עם השטאזי בשנות ה-60. הם מסרו להם חומר המכיל מידע מפליל על פעילות המלחמה של פוליטיקאים מערב גרמנים. שיתוף הפעולה של ביאטה וגם של סרז' קלרספלד עם השטאזי והמגעים שניהלו עמם, תועד גם בספר חדש של קציני השטאזי לשעבר, גונטר בוהנסק והרברט ברמר.
שנים מאוחרות יותר בגרמניה

במאי 2015 קיבלו ביאטה קלרספלד ובעלה סרז' את הצלב הפדרלי הגרמני, כהוקרה על מאמציהם להביא את פושעי המלחמה הנאצים לדין.
פעילויותיהם של בני הזוג קשורות במציאת פושעי מלחמה נאציים היו הנושא לסרט "צייד הנאצים: סיפורה של ביאטה קלרספלד" (1986), סרט אמריקאי שנעשה לטלוויזיה.
הסרט התיעודי משנת 2007 "La traque des nazis" עסק בפעילותם של שמעון ויזנטל ושל בני הזוג.
הדרמה "La traque" משנת 2008, סרט צרפתי שנעשה לטלוויזיה, שנכתב על ידי אלכסנדרה דמן ולורן ג'אוי וביים לורן ג'אוי, על בסיס סיפורם של בני הזוג.
הסרט התיעודי משנת 2001 "מרלן דיטריך: השיר שלה", מזכיר את תמיכתה בפעילות האנטי-נאצית של קלרספלד.
ראו גם

מישל תומאס
אפרים זורוף
וסנה פיסארוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באפריל 1978 (בת 46) ברצ'קו, בוסניה והרצגובינה 
 מוקד פעילות:  קרואטיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מקום לימודים:  הפקולטה למדעי הרוח ולמדעי החברה, אוניברסיטת זאגרב 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  קרואטית 
 כלי נגינה:  חליל צד 
 חברת תקליטים:  קרואטיה רקורדס 
 בן או בת זוג:  Ozren Pupovac (2009–?) 
 www.vesnapisarovic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
וסנה פיסארוביץ' (בקרואטית: Vesna Pisarović; נולדה ב-9 באפריל 1978) היא זמרת, פזמונאית ומלחינה קרואטית.
ביוגרפיה

פיסארוביץ נולדה בברצ'קו וגדלה בפוז'גה. מגיל צעיר למדה בבית ספר למוזיקה, ניגנה בחליל, שרה במקהלה והשתתפה בתחרויות מוזיקה. באמצע שנות התשעים עברה לזגרב ולמדה באוניברסיטת זאגרב. באותה תקופה גם החלה לשיר במועדונים ולכתוב שירים.
ב-1997 הופיעה בפסטיבל המוזיקה זאדאר פסט, הנערך בעיר זאדאר. ב-2000 יצא אלבומה הראשון, שנקרא "Da znaš".
ב-2002 זכתה בתחרות "דורה", הבוחרת את נציג קרואטיה לאירוויזיון, עם השיר "כל דבר שאני רוצה". בתחרות עצמה, בטאלין, הגיעה למקום ה-11. היא כתבה את השיר "בדיסקו", שייצג את בוסניה והרצגובינה באירוויזיון 2004.
Cuff It

Cuff It הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, Renaissance. השיר נכתב והופק על ידי ביונסה, נובה ואב, מורטן ריסטורפ, רפאל סאדיק ודה-דרים, עם כתיבה נוספת של נייל רוג'רס. השיר נשלח לרדיו הצרפתי ב-28 בספטמבר 2022, כסינגל השני מתוך האלבום. הוא נשלח גם לרדיו הקצבי והאורבני העכשווי בארצות הברית ב-4 באוקטובר 2022.
רקע

ביונסה סיפרה למגזין בריטיש ווג כי סגר מגפת הקורונה שינה אותה כאדם, באומרה כי היא בילתה "הרבה זמן בהתמקדות בבניית המורשת שלי ובייצוג התרבות שלי בצורה הטובה ביותר שאני יודעת. עכשיו, החלטתי לתת לעצמי רשות להתמקד בשמחה שלי". היא הוציאה את אלבום האולפן השביעי שלה, Renaissance ביולי 2022 לשבחים ממבקרי המוזיקה. "Cuff It" מופיע כרצועה הרביעית באלבום, ונכתב והופק על ידי ביונסה, נובה ואב, מורטן ריסטורפ, רפאל סאדיק ודה-דרים, עם כתיבה נוספת של נייל רוג'רס.
קבלה ביקורתית

השיר קיבל שבחים ממבקרי המוזיקה. ורנון אייקו מ-Exclaim!‎ הכריז על הרצועה כ"בולטת ביותר באלבום" ותיאר אותה כ"המנון גרובי להרגשה טובה". אנדי קלמן מ-AllMusic סבר שהשיר היה "שיר דיסקו-פאנק מבער עם גיטרת הקצב הבלתי ניתנת לחיקוי של נייל רוג'רס" וכי לשיר "כל המרץ של קלאסיקות האפ-טמפו של ליידי טי". מליסה רוג'יירי מ-USA Today תיארה את השיר כ"בופ מלא נשמה" ושיבחה את צליל הגיטרה-פאנק המיוחד של נייל רוג'רס. מיקאל ווד מלוס אנג'לס טיימס סיווג את השיר כ"פנטזיית דיסקו שופעת" ושיבח את ההגשה הווקאלית החושנית של ביונסה.
קבלה ביקורתית > רשימות ודירוגים

| ארגון | רשימה | דירוג | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| רולינג סטון | 100 השירים הטובים ביותר לשנת 2023 | 39 |  |
הצלחה מסחרית

בארצות הברית, השיר נכנס והגיע בשיאו למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100 בשבוע שנגמר ב-13 באוגוסט 2022. בקנדה, השיר נכנס במצעד הקנדה הוט 100 למקום ה-37. לאחר שיצא כסינגל השני מתוך Renaissance, השיר הגיע לשיא חדש במקום ה-22 בשבוע שנגמר ב-22 באוקטובר 2022.
בממלכה המאוחדת, השיר נכנס למקום ה-14 במצעד הסינגלים הבריטי ב-5 באוגוסט 2022. השיר הגיע לשיא חדש במקום החמישי ב-14 באוקטובר 2022. באירלנד, השיר נכנס למקום ה-17 ב-23 בספטמבר. ב-14 באוקטובר, השיר הגיע לשיא חדש במקום השישי.
בניו זילנד, השיר נכנס למקום ה-39 במצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד. השיר קפץ 31 מקומות ובשיאו הגיע למקום השמיני ב-19 בספטמבר 2022. ב-14 באוקטובר, השיר הגיע לשיא חדש במקום השלישי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 12 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 48 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 8 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 17 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 96 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 6 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 13 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ | 6 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 23 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הקצביים | 10 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ אירפליי | 9 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 29 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 25 |  |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 5 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 20 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 11 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 5 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 11 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 18 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 18 |  |
|  לוקסמבורג | בילבורד | 13 |  |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 12 |  |
|  ליטא | AGATA | 11 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 24 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 92 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 18 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 20 |  |
|  פנמה | מוניטור לטינו | 14 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 42 |  |
|  צרפת | SNEP | 14 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 22 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 35 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 18 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 44 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 75 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 29 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 14 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 10 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 23 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | 2× פלטינה | 140,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | 3× פלטינה | 3,000,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 200,000 |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | זהב | 15,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 3,355,000 |
אדנקו סבחת-חיימוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  1976 (בת 48 בערך) מוורי, אתיופיה 
 מדינה:  ישראל, אתיופיה 
 תאריך עלייה:  1984
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן
 השתייכות:  מערכת בתי המשפט הישראלית
 תקופת כהונה:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים)
 תפקידים בולטים:  שופטת בבתי משפט שלום של מחוז המרכז
 
אדנקו סבחת-חיימוביץ' (נולדה ב-1976) היא שופטת בבתי משפט שלום של מחוז המרכז.
סבחת-חיימוביץ' היא אחת משתי השופטות הראשונות מיוצאי אתיופיה בישראל (יחד עם אסתר טפטה-גרדי).
ביוגרפיה

סבחת-חיימוביץ' נולדה בכפר מוורי, הסמוך לעיר גונדר שבמדינת אמהרה שבצפון אתיופיה. פירוש שמה אדנקו באמהרית הוא "לשבח" או "להלל". היא בתם הרביעית מתוך ששת ילדיהם של שרה וטגה סבחת. יש לה עוד אחים מנישואיו האחרים של אביה. כשהייתה בת שמונה עלתה במסגרת עליית ביתא ישראל עם בני משפחתה לישראל ברגל דרך סודאן. לישראל הגיעה משפחתה בטיסה חשאית כחלק ממבצע משה. עם הגיעם לישראל, השתקעה משפחתה בשכונת רמות אלון בירושלים. אביה של סבחת עבד בבית דפוס, ואמה כמנקה.
כבת למשפחה מסורתית למדה סבחת בבית ספר ממלכתי־דתי. בתיכון עברה לפנימיית כפר בתיה אך לאחר שנתיים חזרה הביתה והשלימה את לימודיה בתיכון רנה קסין וסיימה בשנת 1995. סבחת-חיימוביץ' נרשמה לעתודה, ובמסגרתה החלה ללמוד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2000 סיימה את לימודי התואר הראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב והתגייסה לצה"ל. בין השנים 2000–2001 התמחתה בפרקליטות הצבאית והוסמכה כעורכת דין ב-2002. היא המשיכה לעבוד שם עד שנת 2006. במהלך שירותה בצה"ל היא עבדה כיועצת משפטית, תובעת וסנגורית בפרקליטות הצבאית. כאשר השתחררה מהשירות הצבאי כקצינה מצטיינת בדרגת סרן, היא המשיכה בעקבות לעבוד עם קולגה מהצבא, עו"ד אילן כץ (שהיה סגן הפרקליט הצבאי הראשי) באגף הייעוץ המשפטי של הביטוח הלאומי, ומשם חברה אליו לשותפות במשרד עורכי דין פרטי שהקים. בשנת 2008 הוסמכה במשפטים באוניברסיטת תל אביב ובשיתוף עם אוניברסיטת נורת'ווסטרן.
בשנת 2013, נישאה למוזיקאי יותם חיימוביץ'.
בחודש דצמבר 2016 נבחרה על ידי הוועדה לבחירת שופטים לשופטת בבתי משפט שלום של מחוז המרכז. קבוצת פעילים חברתיים מקרב יוצאי אתיופיה התנגדה למינוי, כי שסבחת-יחימוביץ' הביעה תמיכה במפכ"ל המשטרה לשעבר, יוחנן דנינו. הרקע לדברים הוא סירובו של דנינו להודות בכך שבמהלך הפגנות יוצאי אתיופיה נפתחו תיקים לשווא, וזאת על אף שמבין התיקים שנפתחו, 50 נסגרו בשנה החולפת. תמיכתה של סבחת-חיימוביץ' בדנינו, בדמות אות הוקרה שהעניקה לו באותו מושב, התפרשה אצל רבים מהמשתתפים כפגיעה באינטרס הציבורי שלהם.
ביוגרפיה > פעילות התנדבותית

סבחת-חיימוביץ' התנדבה כעורכת דין בעמותת טבקה, וסייעה בליווי משפטי ליוצאי אתיופיה. במהלך השנים התקדמה בעמותה להיות חברת הוועד המנהל של העמותה ועמדה בראש הצוות הסיוע המשפטי.
במהלך הפגנות יוצאי אתיופיה במאי 2015 הייתה מבין נציגי יוצאי אתיופיה שהשתתפו בפגישה עם מפכ"ל המשטרה, יוחנן דנינו, שעסקה באלימות המשטרה בהפגנות. בזמן ההפגנות, כעורכת דין מטעם הסנגוריה, ייצגה את העצורים ופעלה לשחרורם.
הערות שוליים

1 2 3 4  אמיר שואן, הצדק איתה, באתר ynet, 19 באוקטובר 2016
↑  אדנקו סבחת-חיימוביץ-G40 - ארבעים הצעירים המבטיחים 2016, באתר גלובס
1 2  אדנקו סבחת-חיימוביץ', באתר הרשות השופטת
1 2  חן מענית, ‏היסטוריה בישראל: בקרוב ימונו שתי שופטות מהעדה האתיופית, באתר גלובס, 22 באוגוסט 2016
↑   אפרת נוימן, בראשונה: שופטות מהעדה האתיופית, באתר TheMarker‏, 29 בספטמבר 2016
↑  "בקרוב ימונו שופטות יוצאות אתיופיה". טבקה – צדק ושוויון ליוצאי אתיופיה. 2016-08-23. אורכב מ-המקור ב-2017-01-06. נבדק ב-2017-05-31.
↑  פזית רבינא, "אין לאן ללכת": הצעירים האתיופים נשארים בכלא, באתר nrg‏, 8 במאי 2015
אירופאים בסין בימי הביניים

בהתבסס על ראיות טקסטואליות וארכאולוגיות, מקובל לחשוב שאלפי אירופאים חיו בסין הקיסרית בתקופת השלטון המונגולי. אלה היו אנשים ממדינות אירופאיות נוצריות, בתקופת ימי הביניים המאוחרים, שביקרו, סחרו או ביצעו פעילות מיסיונרית בסין. התהליך התרחש בעיקר במחצית השנייה של המאה ה-13 ובמחצית הראשונה של המאה ה-14, במקביל לשלטון האימפריה המונגולית בחלק גדול מאירואסיה, ובזכות הסובלנות הדתית של המונגולים.
המונגולים קשרו את אירופה עם שליטתם בסין בתקופת שושלת יואן (1271–1368). לאימפריה הביזנטית שמרכזה באנטוליה, היו קשרים נדירים של התכתבות עם שושלות טאנג, סונג ומינג בסין. גם מדינת האפיפיור שלחה כמה מיסיונרים ומשלחות אל המונגולים ואל חאנבאליק, בירת שושלת יואן המונגולית. למגעים אלה עם המערב קדמו קשרים נדירים בין הסינים בתקופת האן לבין היוונים או הרומאים.
מיסיונרים וסוחרים אירופיים סיירו ברחבי האזור המונגולי במהלך תקופה המכונה על ידי היסטוריונים "השלום המונגולי". הנוסע האירופי המפורסם ביותר בסין בתקופה זו היה מרקו פולו, וקדמו לו אביו ודודו ניקולו ומפאו פולו. ייתכן שהתוצאה הפוליטית החשובה ביותר של מגעים אלה ושל הסחר המוגבר הייתה הברית הפרנקו-מונגולית, אם כי האחרונה מעולם לא התממשה באופן מלא, לפחות לא באופן עקבי.
חידוש שושלת מינג ב-1368 על ידי סינים ממוצא האן הוביל להפסקת תנועת הסוחרים האירופים והמיסיונרים שחיו בסין. קשר ישיר עם האירופים לא חודש עד הגילויים הפורטוגזים ופעולות המיסיונרים הישועים שהגיעו לחופים הדרומיים של סין ב-1510, במהלך עידן התגליות.
מרקו פולו כתב תיאור של מסעותיו, וכך גם עשה אודוריקו מפורדנונה והסוחר פרנצ'סקו בלדוצ'י פגולוטי. בחאנבאליק הוקמה הכנסייה הרומית על ידי ג'ובאני ממונטקורבינו, שלימים הוחלף על ידי ג'ובאני דה מריניולי. אחרים כמו ג'ובאני מפיין קרפיני, ויליאם מרוברוק נסעו למונגוליה. רבן בר צומה היה דיפלומט הראשון מסין שהגיע לחצרות המלכותיות של הנצרות במערב.
העת העתיקה

לפני המאה ה-13 לספירה, היו מקרים נדירים של אירופאים שהגיעו לסין או של סינים שהגיעו לאירופה. ישנם עדויות ארכאולוגיות לקשרים בין יוון העתיקה לאגן טארים באסיה עוד מהתקופה ההלניסטית. בבית העלמין בסמפול (במחוז לופ, שינג'יאנג), נבדקו קברים מהשנים 217 לפני הספירה עד 283 לספירה. דנ"א מיטוכונדריאלי וניתוח של שרידי האדם גילה קרבה גנטית בין השרידים שם לעמים מהקווקז, ואזור הים התיכון. מתוך דיווחים היסטוריים ידוע שאלכסנדר הגדול, עודד את חייליו ואת מפקדי צבאו להינשא לנשים ממקומיות. כתוצאה מכך למלכים המאוחרים של האימפריה היוונית היה רקע מעורב אתני - פרסי - יווני.
ההשפעה היוונית הגיע עד לאגן טארים באותה העת. הדבר אושר על ידי גילוי שטיח הסמפול, בצמוד לציורו של חייל כחול עיניים, אולי יווני. כמו כן ידוע כי עמים הודו-אירופיים התיישבו באגן טארים לפני שנכבש על ידי אנשי האן הסיניים בתקופת שלטונו של וו, קיסר סין משושלת האן (141–87 לפני הספירה). הדיפלומט של הקיסר וו, ג'אנג קיאן, הביא דיווחים על מורשת יוונית הלניסטית באזור זה.
עוד הוצע כי חיילי הטרקוטה (פסלים המתארים את צבאותיו של צ'ין שי הואנג, הקיסר הראשון של סין; מתוארך ל ~ 210 לפני הספירה), באזור שיאן במחוז שאנשי, נוצרו בהשראת אמנות פיסולית הלניסטית, ההשערה גרמה למחלוקת מסוימת.
החל בעידן אוגוסטוס (27 לפני הספירה - 14 לספירה), הרומאים, כולל סופרים כמו פליניוס הזקן, הזכירו קשרים עם הסרים, שאותם הם זיהו כמפיקי משי במזרח אסיה הרחוקה. אלה יכולים היו להיות סינים או אולי מספר עמים מתווכים בעלי רקע אתני שונה לאורך דרך המשי ממרכז אסיה וצפון מערב סין.
לאחר מכן, הייתה שורה של משלחות רומאיות בסין, שנמשכו מהמאות השנייה עד השלישית לספירה, כפי שתועדו במקורות סיניים. בשנת 166 לספירה נכתב כי הרומאים הגיעו לסין מהים הדרומי והגישו מתנות לחצר של הקיסר הואן מהאן (146–168 לספירה), בטענה כי הם מייצגים את הקיסר הרומי מרקוס אורליוס אנטונינוס (161-180 לספירה.) קיימת השערה שאלה היו סוחרים רומאיים ולא דיפלומטים רשמיים.
מדליוני זהב רומיים מימי אנטונינוס פיוס ובנו המאומץ של מרקוס אורליוס נמצאו סמוך לעיר הו צ'י מין. ישנו רמז על פעילות קודמת יותר - קערת זכוכית רומית שנחשפה בקבר מגואנגזו (לחופי ים סין הדרומית) המתוארכת למאה ה-1 לפנה"ס. בנוסף נמצאו ממצאים מהים התיכון בתאילנד, אינדונזיה, ומלזיה. הגאוגרף היווני-הרומי תלמי כתב על עיר נמל בחצי האי של מלאיה, שהתגלתה על ידי מלח יווני בשם אלכסנדר. מטבעות רומיים נמצאו בסין.
האימפריה הביזנטית

ההיסטוריון היווני הביזנטי פרוקופיוס כתב כי שני נזירים נוצריים נסטוריים חשפו בסופו של דבר כיצד נוצר משי. בעקבות הגילוי הזה, נשלחו מרגלים על ידי הקיסר יוסטיניאנוס הראשון (527-565) בדרך המשי מקונסטנטינופול לסין ובחזרה, לגנוב את ביצי תולעי המשי. הדבר הביא לייצור משי בים התיכון, במיוחד בתראקיה, בצפון יוון, והעניק לאימפריה הביזנטית מונופול על ייצור המשי באירופה של ימי הביניים. ההיסטוריון הביזנטי תיאופילקט סימוחאטה, שכתב בתקופת שלטונו של הרקליוס (610–641), העביר מידע על הגאוגרפיה של סין וכתב כי סין חולקה בעבר פוליטית לאורך נהר היאנגצה לשתי מדינות נפרדות.
הסינים מזכירים מספר משלחות של פו לין (כלומר האימפריה הביזנטית), החל משנת 643. המלך בודולי (הוא הקיסר קונסטנס השני) שלח אל הקיסר טאיזונג של טאנג, מתנות כגון זכוכית אדומה. הרשימות ההיסטוריות האלה, סיפקו גם תיאורים של קונסטנטינופול, חומותיה וכיצד היא נוסדה, ערביי חליפות אומיה, ואיך מושל סוריה הפך לח׳ליף. מתוך רשומות סיניות ידוע כי מיכאל השביעי דוקס של לין פו שיגר משלחת דיפלומטית אל שושלת סונג בסין, שהגיעה בשנת 1081, בתקופת שלטונו של הקיסר סאן זונג.
סוחרים

על פי ספר הדרכים והממלכות מהמאה ה-9 מאת אבן ח׳ורדאדבה, סין הייתה יעד ליהודים רדהנים שקנו נערים, עבדים וסריסים עבור אירופה. בתקופת סונג שלאחר מכן הייתה גם קהילה של יהודים בקאיפנג בסין. הספרדי, בנימין מטודלה היה נוסע יהודי מהמאה ה-12, שבספרו מסעות בנימין ישנם תיאורים מלאי חיים של אירופה, אסיה ואפריקה, שקדמו במאה שנה לתאורים של מרקו פולו.
פולו, סוחר מהמאה ה-13 מרפובליקה של ונציה, מתאר את מסעותיו לסין אל שושלת יואן ולחצרו של השליט המונגולי קובלאי חאן, יחד עם המסעות הקודמים שביצעו ניקולו ומפאו פולו, אביו ודודו. במסעו חזרה לפרס מסין, בשנת 1291, אמר מרקו פולו כי ליווה את הנסיכה המונגולית קוקוצ'ין לקראת נישואיה המיועדים לארגון, שליט האילחנת המונגולי, אך במקום זאת התחתנה עם בנו רזאן בעקבות מותו הפתאומי של הראשון. [63] הסיפור שלו אושר על ידי ההיסטוריון הפרסי בן המאה ה-14 רשיד א-דין המדאני.
מרקו פולו תיאר במדויק מאפיינים גאוגרפיים של סין כמו התעלה הגדולה. תיאוריו המפורטים והמדויקים של ייצור המלח מאשרים שהוא היה בסין. מרקו תיאר מחצבות מלח בגבעות ככל הנראה ביונאן, ודיווח כי בהרים "האלה ... אין אף אחד מכספי הנייר של החאן הגדול, אלא משתמשים במקום כסף במלח ... יש להם מלח שאותו הם מרתיחים ומכניסים לתבנית ...".
בעת ביקור בזאנגזאנג, סין, מרקו פולו ציין כי נבנו שם כנסיות נוצריות. תיאורו מאושר על ידי טקסט סיני מהמאה ה-14 שמסביר כיצד אדם בשם מר-סרגיס מסמרקנד הקים שש כנסיות נוצריות נסטוריות במקום, בנוסף לאחת שהייתה בהנגז'ו במהלך המחצית השנייה של המאה ה-13. הנצרות הנסטוריאנית היה קיימת כבר בסין מוקדם יותר בזמן שושלת טאנג (618-907 לספירה).
בערך בשנת 1340 פרנצ'סקו באלדוצ'י, סוחר מפירנצה, ערך מדריך לסחר בסין, מדינה שכינה קתאי, בציינו את הגודל של חבאנאליק (בייג׳ין) וכיצד סוחרים יכולים להחליף שם כסף עבור כסף נייר סיני שיכול לשמש אותם לקניית פריטי יוקרה כמו משי. ג'ון מנדוויל, סופר מאמצע המאה ה-14 ואנגלי מסנט אלבנס, טען כי התגורר בסין ואף שירת בחצר החאן המונגולית. עם זאת, חוקרים מודרניים, מחשיבים חלקים מסוימים בתיאוריו כמפוקפקים, משום שהוא העתיק את חלקם מדיווחים על סין שנכתבו על ידי מחברים אחרים כמו אודוריקו מפורדנונה.
פולו ציינו את הנוכחות הגדולה של האיטלקים מגנואה בטבריז (באיראן). הוא חזר מסין דרך מיצרי הורמוז ב-1293–1294. הנזיר הפרציסקני ג'ובאני ממונטקורבינו עבר את הדרך הזאת בכיוון ההפוך: בשנת 1291 יצא מטבריז להורמוז, ומשם לסין בעודו מלווה את הסוחר האיטלקי פייטרו דה לוקלונגו. בזמן שמונטקורבינו הפך לבישוף בחאנאבליק (בייג'ינג), לוקלונגו המשיך לשמש סוחר בסין ואף תרם סכום גדול של כסף לשמירה על הכנסייה הקתולית המקומית.
בקואנז'ו, הנמל הראשון של סין, הייתה מושבה קטנה של אנשי גנואה, מידע המוזכר ב־1326 על ידי אנדרה דה פרוז. התושב האיטלקי המפורסם ביותר בעיר היה אנדולו דה סביניון, שנשלח למערב על ידי החאן בשנת 1336 להשיג "100 סוסים ואוצרות אחרים". בעקבות ביקורו של סביניון, שוגר שליח לסין עם סוס מעולה אחד, שהיה מאוחר יותר מושא לשירים וציורים סיניים.
ונציאנים אחרים חיו בסין, כולל אחד שהביא למערב מכתב מג'ובאני ממונטקורבינו בשנת 1305. בשנת 1339 נרשם ונציאני בשם ג'ובאני לורדנו שחזר לוונציה מסין. מצבה התגלתה גם ביאנגז'ו, עם שם קתרין דה וילוני, בתו של דומיניצ'י, שמתה בשנת 1342.