stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורנליוס ג'ונסון
ביוגרפיה > 1934

באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי, ויסקונסין ב-30 ביוני 1934 הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב ביחד עם ולטר מארטי בשיא אליפות חדש של 2.048 מטר. תוצאה זו דירגה אותו בסוף השנה במקום שני בעולם.
ביוגרפיה > 1935

בתחרות שנערכה בסנטה ברברה ב-27 באפריל 1935 הוא קבע בקפיצה לגובה תוצאה של 2.032 מטר. תוצאה זו דירגה אותו בסוף השנה במקום ראשון בעולם.
באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן, נברסקה בתחילת יולי אותה שנה הוא זכה בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר.
ביוגרפיה > 1936

באליפות ארצות הברית שנערכה בפרינסטון, ניו ג'רזי בתחילת יולי 1936 זכה ג'ונסון בפעם החמישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.03 מטר.
ביוגרפיה > 1936 > שיאן עולם

שבוע לאחר מכן, במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברלין (1936) שנערכו בניו יורק באמצע יולי הוא זכה במדליית זהב ביחד עם דייב אלבריטון בשיא עולם חדש של 2.076 מטר. תוצאה זו דירגה אותו בסוף השנה במקום ראשון בעולם.
ביוגרפיה > 1936 > אלוף אולימפי

חודש לאחר מכן, במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 2.03 מטר, לפני דייב אלבריטון (2.00 מטר) ודלוס ת'רבר (2.00 מטר), שניהם מארצות הברית. עד לאותו טקס חלוקת המדליות שנערך ב-2 באוגוסט, ברך היטלר את כל הזוכות והזוכים. אך לטקס חלוקת המדליות בקפיצה לגובה שבו זכו שלושה אמריקאים ובראשם שני קופצים אפרו אמריקאים, הוא לא הגיע.
ביוגרפיה > 1937

באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי בתחילת יולי 1937 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, אחרי דייב אלבריטון.
בתחרות שנערכה בפריז ב-7 בספטמבר אותה שנה הוא קבע תוצאה של 2.01 מטר, שדירגה אותו במקום רביעי בעולם בסוף השנה.
ביוגרפיה > 1938

בתחרות באולם שנערכה בברוקלין, ב-8 בינואר 1938 הוא ניצח בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.03 מטר.
חיים אישיים

לאחר שפרש מספורט תחרותי עבד ג'ונסון בשירות הדואר של ארצות הברית בלוס אנג'לס. בשנת 1945 הצטרף לצי הסוחר האמריקאי.
חיים אישיים > מותו

בשנת 1946, בזמן שעבד כאופה בספינה "סנטה קרוז", חלה ג'ונסון בדלקת ריאות. בדרך מהאוניה לבית החולים בקליפורניה הוא נפטר בהיותו בן 32 בלבד.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 2.07 מטר (1936), שיא עולם בעבר
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לגובה: 2.055 מטר (1936)
תארים והישגים

בשנת 1994 זכה ג'ונסון להיכלל בהיכל התהילה של האתלטיקה בארצות הברית.
ראו גם

התפתחות שיא העולם בקפיצה לגובה (ויקיפדיה באנגלית)
הערות שוליים

↑  Raymond T Stefani, Ph. D., Johnson, Albritton, and Thurber’s Patriotic and Defiant Bellamy Salute in Response to Hitler’s Snub at Berlin in 1936, The Sport Journal (באנגלית)
הרולד אלכסנדר, רוזן אלכסנדר הראשון מתוניס

| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 בן או בת זוג:  Margaret Alexander, Countess Alexander of Tunis (14 באוקטובר 1931–?) 
 צאצאים:  שיין אלכסנדר, רוזן אלכסנדר השני מתוניס, Brian Alexander, Lady Rose Alexander, Lady Susan Alexander 
 השתייכות:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1911–1946 (כ־35 שנים)
 דרגה:   פילדמרשל
 תפקידים בשירות
 המפקד העליון של זירת הים התיכון מפקד קבוצת הארמיות ה-15 מפקד קבוצת הארמיות ה-18
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אות השירות המצוין (1916)  הצלב הצבאי (1917)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול (1947)  צלב גדול של לגיון הכבוד  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוטווה  מדליית השירות המצוין  כוכב בורמה  מדליית הכתרת המלכה אליזבת השנייה  חבר מסדר כוכב הודו  כוכב 1914-1915  מדליית המלחמה הבריטית  מסדר גאורגיוס הראשון  מדליית הניצחון  לגיון ההצטיינות  מדליית הכסף ליובל לג'ורג' החמישי  צלב השירות המצוין  מדליית כוכב אפריקה  כוכב 1939–1945  מדליית הכתרת המלך ג'ורג' השישי  מפקד ראשי בלגיון ההצטיינות  אביר הצלב הגדול במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  אביר הצלב הגדול במסדר הוויקטוריאני המלכותי  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט  צלב הכסף של וירטוטי מיליטארי  מסדר סובורוב, דרגה 1  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  מסדר ג'ון הקדוש  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  מסדר ההצטיינות  מסדר הבירית  אביר בלגיון הכבוד 
 
הרולד רופרט ליופריק ג'ורג' אלכסנדר, רוזן אלכסנדר הראשון מתוניס (באנגלית: Harold Alexander, 1st Earl Alexander of Tunis;‏ 10 בדצמבר 1891 - 16 ביוני 1969) היה פילדמרשל בצבא הבריטי אשר לחם בין היתר בשתי מלחמות העולם ונודע במיוחד עבור פיקודו במערכה בצפון אפריקה והמערכה בזירת הים התיכון במלחמת העולם השנייה.
לאחר שירותו הצבאי, שימש אלכסנדר בין היתר בתור המושל הכללי של קנדה, ה-17 מאז איחוד קנדה ומזכיר ההגנה ה-6, זאת בשנים שלאחר המלחמה.
ביוגרפיה

הרולד אלכסנדר נולד בלונדון, הבן השלישי לרוזן ורוזנת קלדון (Caledon), כאשר אימו הייתה אף היא בת לרוזן מאירלנד. משפחת אלכסנדר הייתה נצר למשפחות האצולה פרוטסטנטיות באזור אולסטר באירלנד. אלכסנדר התחנך בבית ספר פרטי ולאחר מכן החל את לימודיו במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט בתור צוער. בספטמבר 1911, משסיים בהצלחה את לימודיו בסנדהרסט, קיבל אלכסנדר דרגת לוטננט משנה והחל את שירותו במשמר האירי, בהמשך קודם לדרגת לוטננט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם תחילת מלחמת העולם הראשונה ביולי 1914, נשלח אלכסנדר כמפקד פלוגה יחד עם הגדוד הראשון של רגימנט המשמר האירי, מהיחידות הראשונות שנשלחו כחלק מחיל המשלוח הבריטי חזית המערבית עם תחילת האש. הוא לחם במהלך קרב הנסיגה ממונס ולאחר מכן נפצע בקרב איפר הראשון (אוקטובר-נובמבר 1914) ונשלח להחלמה קצרה בבריטניה. ב-7 בפברואר 1915 הוא הועלה לדרגת קפטן וקיבל תפקיד פיקודי בגדוד השני של המשמר שהוקם בתקופה זו כדי לסייע למאמץ המלחמתי.
באוגוסט 1915 חזר אלכסנדר לחזית המערבית והשתתף בקרב לוס, שם הוא אף שימש למשך עשרה ימים מפקד של הגדוד הראשון כמחליף למפקד שנהרג, לאחר מכן חזר לגדוד השני. על גבורתו במהלך הקרב ופיקודו עוטר אלכסנדר בצלב הצבאי בינואר 1916. לאחר מכן אלכסנדר לקח חלק במערכה על הסום (יולי-נובמבר 1916), על גבורתו בקרב באזור פלרס-קורסלט ב-15 בספטמבר הוענק לו באוקטובר אות השירות המצוין, בכתב העיטור נכתב:
"עבור התנהגות למופת בקרב. הוא היה הרוח החיה של ההתקפה, ובמהלך כל היום הוביל לא רק את חייליו אלא את חיילי כל הרגימנטים. הוא החזיק את החפירות שנכבשו למרות אש מקלעים כבדה [כנגדם]."
על פיקודו במהלך מערכת הסום הוא גם זכה בתואר אביר במסדר לגיון הכבוד של צרפת. בדצמבר הוא קודם לסגן מפקד הגדוד הראשון, בדרגה הזמנית של מייג'ור, דרגה אשר קיבל באופן מלא רק ב-1 באוגוסט 1917. באוקטובר 1917, שוב פיקד בפועל על הגדוד השני כשהוא מכהן בתפקיד של לוטננט-קולונל, הוא פיקד על הגדוד בקרב איפר השלישי בו נפצע קלות, ובהמשך בקרב קמברה, שם איבד הגדוד שלו 320 חיילים מתוך 400 במהלך הלחימה סביב חורשת בורלון. במרץ 1918 פיקד אלכסנדר באופן זמני על הגדוד הרביעי ובאפריל שב לפקד על הגדוד השני בלחימה סביב הייזברוק, שם ספג הגדוד אבדות כל כך קשות שהוא לא שב להילחם עד סוף המלחמה. בעודו בעל מינוי כלוטננט-קולונל באופן לא רשמי, נשלח אלכסנדר לפקד על מחנה אימון של חיל הרגלים באוקטובר 1918. לימים חיבר הסופר רודיארד קיפלינג ספר אודות קורות רגימנט המשמר האירי (שם שירת בנו ונפל בקרבות) במלחמת העולם. קיפלינג תיאר בספרו את אלכסנדר כך:
"...לא ניתן לערער על כך שלקולונל אלכסנדר היה ללא ספק את הכישרון לשליטה על חייליו באופן בו הם תמיד היו קשובים לו... פקודיו אהבו אותו, גם כאשר גער בהם באופן קשה על טעויותיהם; וחייליו היו כולם שלו."
ביוגרפיה > בין המלחמות

בשנת 1919 נשלח אלכסנדר לסייע לכוחות הלטבים במהלך מלחמת העצמאות של לטביה, שם פיקד על יחידות לטביות בלחימה כנגד הבולשביקים במזרח המדינה. במהלך תקופתו שם נפצע ב-9 באוקטובר על ידי אחד מחייליו שירה בו בשוגג. במאי 1920 חזר אלכסנדר לבריטניה, עדיין בדרגת מייג'ור וקיבל את תפקיד סגן מפקד הגדוד הראשון של המשמר האירי, במאי 1922 הוא הועלה לדרגת לוטננט-קולונל וקיבל את הפיקוד על הגדוד. בתקופה זו נשלח עם גדודו להצבה בטורקיה, שם הגדוד הוצב כחלק מהשמירה הסכם סוור והיה במקום במהלך משבר צ'נקלה. באוקטובר 1922 נשלח הגדוד בפיקודו של אלכסנדר לגיברלטר ומשם חזרה ללונדון באפריל 1923.
בינואר 1926 הוחלף אלכסנדר בפיקוד הגדוד הראשון והוא התפנה לתקופת לימודים במכללה למטה בקמברלי (מחוז סארי). משסיים בהצלחה את לימודיו, הועלה לדרגת קולונל בפברואר 1928 וקיבל את הפיקוד על המחוז הרגימנטלי של המשמר האירי וחטיבת המילואים ה-140 (הרביעית של לונדון) של הצבא הטריטוריאלי. בינואר 1930 חזר אלכסנדר לתקופת לימודים נוספת הפעם במכללת ההגנה הקיסרית, שם למד במשך כשנה ובין המחנכים שם היו אלן ברוק וברנרד לו מונטגומרי, שני קצינים מוערכים שעתידים היו לפקד לצידו במהלך מלחמת העולם השנייה וככל הנראה לא התרשמו במיוחד מיכולותיו במהלך לימודיו במכללה.
לאחר שסיים את לימודיו במכללה למטה, נישא אלכסנדר באוקטובר 1930 למרגרט בינגהאם, להם נולדו במהלך השנים שני בנים ובת בנוסף לאימוץ בת נוספת בתקופת שהותם בקנדה. החל מינואר 1931 מילא אלכסנדר תפקידי מטה שונים, בהם; בדירקטוריון ההדרכה הצבאי במשרד המלחמה ולאחר מכן בין 1932-1934 במטה הפיקוד הצפוני ביורק.
באוקטובר 1934 קיבל אלכסנדר את הדרגה בריגדיר באופן זמני ונשלח לגבול הצפון-מערבי של הודו הבריטית כשהוא מפקד על 'חטיבת נאושרה' במהלך הלחימה בשבטים אפגנים באזור. עבור חלקו בלחימה ובמיוחד במהלך המערכה המוחמנדית השנייה, צוין אלכסנדר לשבח מספר פעמים והוא זכה בתואר עמית במסדר כוכב הודו. במאי 1937 חזר אלכסנדר לבריטניה ומונה לשרת בסיוע המלך ג'ורג' השישי (Aids-de-Camp) ובתפקיד זה לקח חלק בארגון אירועי ההכתרה. לאחר ההכתרה, שב אלכסנדר להודו ובאוקטובר 1937 הועלה לדרגת מייג'ור-גנרל, מה שהפך אותו בגיל 45 לגנרל הצעיר ביותר בצבא הבריטי. בפברואר 1938 שב לבריטניה ומונה למפקד הדיוויזיה הראשונה ומספר חודשים לאחר מכן הוא קיבל את התואר עמית במסדר האמבט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

לאחר תחילת המלחמה בספטמבר 1939, במאי 1940 עם פלישת גרמניה הנאצית לצרפת ועל ארצות השפלה, נשלחו כוחות בריטים לסייע לצבא הצרפתי. אלכסנדר פיקד על הדיוויזיה הראשונה שנשלחה בניסיון לעצור את ההתקדמות הגרמנית, מאמץ שנכשל והוביל לנסיגה לכיוון דנקרק. הכוחות הבריטים הצליחו להחזיק במובלעת סביב אזור דנקרק ולארגן נסיגה ימית לחופי בריטניה מעברה השני של תעלת למאנש, בשלב זה מונה מונטגומרי למפקד הקורפוס השני ואילו אלכסנדר מונה למפקד הקורפוס הראשון. השניים ניהלו את לחימת הכוחות הבריטים במובלעת ובעיקר את נסיגת הכוחות, כאשר אלכסנדר עצמו עלה על הספינה האחרונה שעזבה ב-3 ביוני כשהוא מוודא שאחרוני החיילים פונו.
לאחר הנסיגה מאדמת אירופה, אלכסנדר והקורפוס הראשון תחת פיקודו הוצבו בצפון-מזרח אנגליה, במשימת הגנה על האי הבריטי במקרה ותתרחש פלישה גרמנית. ביולי 1940 הוא הועלה לדרגת לוטננט-גנרל זמנית ומונה למפקד העליון של הפיקוד הדרומי האחראי על הגנת החופים הדרומיים של האי, בדצמבר הוא קיבל באופן רשמי את הדרגה. בפברואר 1942, לאחר הפלישה היפנית לבורמה, נשלח אלכסנדר לפקד על הכוחות הבריטים בבורמה והועלה כך לדרגת גנרל. במרץ אותה שנה הוא קיבל את הפיקוד על כלל כוחות בעלות הברית בבורמה, ביולי הושלמה הנסיגה הבריטית לגבולות הודו ואלכסנדר שב חזרה לבריטניה כשהוא זוכה לשבחים על פיקודו שם.
באוגוסט 1942 הוחלט שאלכסנדר יחליף את קלוד אוקינלק בתפקיד מפקד פיקוד המזרח התיכון, האחראי בין היתר על המערכה בצפון אפריקה. באותה העת נבחר מונטגומרי לקחת את הפיקוד על הארמייה השמינית של הצבא הבריטי שניהלה את עיקר הקרבות מול הכוחות הגרמניים בצפון אפריקה, אלכסנדר פיקד על המערכה המוצלחת של מונטגומרי באל-עלמיין והמאמץ מערבה לכיוון טריפולי. כאשר כוחות ארצות הברית ובריטניה נפגשו בתוניסיה בפברואר 1943 (חבירת הכוחות הבריטים שנעו מערבה ממצרים ואלו שנחתו בצפון אפריקה כחלק ממבצע לפיד), כלל כוחות בעלות הברית בצפון אפריקה אוחדו תחת קבוצת הארמיות ה-18 שהוקמה לשם כך, ואלכסנדר נבחר לפקד עליה כשהוא תחת פיקוד דווייט אייזנהאואר, מפקד פיקוד המזרח התיכון.
המערכה בתוניסיה הסתיימה עם כניעת הכוחות הגרמנים במאי 1943 ועתה עמד אלכסנדר בפיקוד קבוצת הארמיות ה-15 שהייתה אמונה על הפלישה לסיציליה המתוכננת, כאשר תחת פיקודו הארמייה השמינית של מונטגומרי והארמייה האמריקנית השביעית של ג'ורג' פטון. כאשר נבחר איזנהאור למפקד בעלות הברית העליון, שמו של אלכסנדר הועלה לתפקיד מפקד כוחות היבשה של בעלות הברית, זאת לקראת הפלישה לנורמנדי. לבסוף הושאר אלכסנדר באיטליה בפיקוד קבוצת הארמיות ה-15 וניהול המערכה לשחרור איטליה. בדצמבר 1944 העביר אלכסנדר את הפיקוד על הכוחות באיטליה למארק קלארק והוא עצמו התמנה למפקד פיקוד המזרח התיכון האחראי על כלל הזירה. הוא הועלה לדרגת פילדמרשל אשר ניתנה לו רטרואקטיבית ל-4 ביוני 1944 (תאריך שחרור רומא).
ב-29 באפריל 1945, קיבל אלכסנדר את כניעת כוחות מדינות הציר באיטליה, כאשר מספר ימים לאחר מכן כלל הכוחות הגרמנים נכנעו והמלחמה באירופה הסתיימה. עבור שירותו ופיקודו זכה אלכסנדר למספר עיטורים ותארים לאורך שנות המלחמה, ב-1 במרץ 1946 לצד קצינים בולטים נוספים במלחמה, זכה אלכסנדר בתואר 'ויקונט אלכסנדר מתוניס ואריגל' על ידי המלך ג'ורג' השישי.
ביוגרפיה > מושל כללי של קנדה

אלכסנדר הוצע למלא את תפקיד ראש המטה הכללי הקיסרי עם סיום המלחמה, אך הוא בחר במקום להשתחרר מהצבא ולמלא את תפקיד המושל הכללי של קנדה שהוצע לו. ב-12 באפריל 1946 אלכסנדר הושבע לתפקיד, לאחר שהוא הומלץ על ידי ראש ממשלת קנדה ויליאם ליון מקנזי קינג וקיבל באופן רשמי את המשרה מידי המלך ג'ורג' השישי.
אלכסנדר נחשב למושל כללי פעיל שלקח את תפקידו מאוד ברצינות. הוא הרבה לבקר באירועים שונים ברחבי המדינה ולצאת לשליחויות דיפלומטיות במדינות אחרות, הוא גם כיהן בתפקיד במהלך מלחמת קוריאה שהחלה בשנת 1950, אליה נשלחו גם חיילים קנדים. בתחילת שנת 1952 סיים אלכסנדר את תפקידו כמושל וחזר לבריטניה, כאשר וינסנט מסאיי החליף אותו.
ביוגרפיה > מזכיר ההגנה

בתחילת שנת 1952 סיים אלכסנדר את תפקידו בקנדה וחזר לבריטניה כדי לקבל את תפקיד מזכיר ההגנה, זאת לבקשתו של צ'רצ'יל (שכיהן עד אז כראש ממשלה ומזכיר ההגנה). הוא הגיע בפברואר לבריטניה, בסמוך למותו של ג'ורג' השישי וחודש לאחר תחילת כהונתו קיבל מהמלכה הטריה אליזבת השנייה את תואר הרוזנות "רוזן אלכסנדר מתוניס" (זאת כהעלאה בדרגת האצולה לאחר שקיבל את התואר "ויקונט" בשנת 1946).
בשנת 1954 פרש אלכסנדר מתפקיד מזכיר ההגנה ומהחיים הציבוריים. הוא נפטר ב-16 ביוני 1969.
תארים ועיטורים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   עמית במסדר כוכב הודו (1936)   אדון גדול במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (1960)  חבר המועצה המלכותית של בריטניה (1952)   עמית במסדר ההצטיינות (1959)   אביר בלגיון הכבוד (צרפת)   עיטור סובורוב מדרגה ראשונה (ברית המועצות) |   אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט (1942)   אביר מסדר הבירית (1946)  משנה למלך של העיר לונדון (1952)   הצלב הצבאי (1916)   מפקד ראשי בלגיון ההצטיינות (ארצות הברית)   עמית הצלב הגדול במסדר ג'ורג' הראשון (יוון) |   אביר של צדק במסדר ג'ון הקדוש (1946)  חבר המועצה המלכותית של קנדה (1952)  נציב מצודת לונדון (1960)   אות השירות המצוין (1916)   עיטור אנה הקדושה מדרגה שנייה (האימפריה הרוסית)   מדליית השירות המצוין של הצבא (ארצות הברית) |  |
מדליות:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   כוכב 1914-1915 (1919)   מדליית השירות הכללי בהודו (1936) (1936) |   מדליית המלחמה הבריטית (1919)   כוכב 1939-1945 (1945)   כוכב אפריקה (עם סימון ארמייה 1 ו-8) (1945) |   מדליית הניצחון (עם צל"ש) (1919)   כוכב בורמה (1945)   מדליית המלחמה 1939–1945 (1945) |   מדליית שירות ארוך והתנהגות טובה (1926)   כוכב איטליה (1945) |  |
לקריאה נוספת

Kemp, Anthony, and McBride, Angus. 1982. Allied commanders of World War II. London: Osprey Publishing.
הערות שוליים

↑  Kemp & McBridge, 1982, עמ' 3
↑  מתוך הגזאט הלונדוני, גליון 29793, עמ' 10169, 20 באוקטובר 1916. נדלה במרץ 2014.
↑  מתוך Kipling, Rudyard. The Irish Guards in the Great War, Vol. 2. נדלה במרץ 2014.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אלכסנדר קיימברידג' | המושל הכללי של קנדה  1946–1952 | הבא: וינסנט מאסי |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: וינסטון צ'רצ'יל | שר הביטחון  1952–1954 | הבא: הרולד מקמילן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272984105171  PLWABN: 9810679776905606  BIBSYS: 90953250  BnF: cb130126378 (data)  GND: 12257365X  ISNI: 0000 0001 0912 5967  LCCN: n50038656  NARA: 10581453  NKC: pna2006370689  NLA: 35942374  NLG: 166657  NTA: 073958042  SELIBR: 174773  SNAC: w69332ff  SUDOC: 070313687  Trove: 1156628  VcBA: 495/245221  VIAF: 69064291   WorldCat (עם VIAF): 69064291 
הגנרל אלכסנדר (משמאל) לצד ראש הממשלה צ'רצ'יל (במרכז) ולוטננט-גנרל מונטגומרי (מימין), במהלך המערכה בצפון-אפריקה, אוגוסט 1942.
אלכסנדר בתור המפקד העליון של כוחות בעלות הברית בים התיכון.
ציור של אלכסנדר בידי הצייר ויליאם ליטל, 1943.
יחזקאל קרתי

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  29 בדצמבר 1923 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  23 בינואר 2004 (בגיל 80)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1948–1985 (כ־37 שנים)
 דרגה:  ניצב (משטרה)
 
יחזקאל קרתי (29 בדצמבר 1923 – 23 בינואר 2004) היה ניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה

קרתי נולד בירושלים ליעקב ושרה קרצ'בסקי. בילדותו עברה המשפחה למצרים בעקבות עבודת אביו ושם למד בבית ספר יסודי. בשובם לירושלים למד בבית הספר "תחכמוני" ובתיכון "אליאנס", השלים בגרות במסגרת אוניברסיטת לונדון ולמד לימודי מסחר.
כשנה עבד במשרד האפוטרופוס הכללי של ממשלת המנדט וב-1941 עבר לתל אביב והחל ללמוד משפטים ולעבוד במשרד עורכי דין. בשנת 1948 הוסמך לעריכת דין. בשנים אלו היה חבר ארגון "ההגנה" ובשנת 1947 הוצב כשומר בגבול יפו.
עם הקמת מדינת ישראל התנדב לשרת במשטרה ושירת כמפקד תחנת בית ליד בדרגת מפקח משנה. כעבור מספר חודשים התמנה למפקד נפת השרון ולאחר כשנה עבר לשרת במטה הארצי. היה יועץ משפטי למטה הארצי, שירת בתחום חקירות ותביעות ועסק בתיאום בין המשטרה לבין המערכת המשפטית האזרחית. בשנת 1960 מונה לממלא מקום ראש המחלקה הפלילית. שימש מפקד מחלקת המודיעין ועוזר ראש מחלקת חקירות במטה הארצי, היה ראש נציגות האינטרפול בישראל וראש המחלקה לתפקידים מיוחדים. בעקבות ארגון מחדש של המטה הארצי ב-1966, מונה לעוזר ראש מחלקת חקירות, שאיחדה לתוכה את המחלקה לחקירות כלכליות, המחלקה לחקירות פליליות, חקירות הקשורות לאינטרפול ופיקוח על חקירות במחוזות השונים.
שימש נשיא בית הדין המשמעתי של המשטרה, ב-1978 הועלה לדרגת ניצב. בתפקידו האחרון היה ראש אגף החקירות והתמנה לממלא מקום המפקח הכללי.
בתום 37 שנות שירות במשטרה פרש בסוף שנת 1985 לגמלאות, והחל לעסוק בעריכת דין בתל אביב ובירושלים. כעורך דין הגיש תביעה בסך 100 מיליון שקל כנגד ארבעת הבנקים הגדולים בשם שישה אנשים וגופים, שהפקידו את כספם בפיקדון ריבית יומי בשנת 1983. כאשר ארבעת הבנקים תיאמו את גובה שיעורי הריבית, בניגוד לחוק ההגבלים העסקיים.
מונה כחבר בוועדות ציבוריות שונות: ועדת ראש הממשלה לנוער במצוקה וועדות בנושאי זנות ושעבוד נשים.
נפטר בשנת 2004 ונקבר בחלקת המשטרה בהר הרצל.
הערות שוליים

↑  אתר "נשמה"
↑  שינויים במטה הארצי של המשטרה, דבר, 21 באוגוסט 1966
↑  יחזקאל קרתי - ניצב , בנימין דגל - תת־ניצב, דבר, 9 במרץ 1978
↑  ניצב יחזקאל קרתי ראש אגף החקירות במשטרה, דבר, 27 באפריל 1980
↑  בטקס חגיגי שנערך בלשכת שר המשטרה חיים בר־לב, הועלה יגאל מרקוס לדרגת ניצב ומונה לתפקיד ראש אגף החקירות, במקום ניצב יחזקאל קרתי, חדשות, 1 בינואר 1986
↑  רינו צרור, בג״ץ נגד 4 הבנקים הגדולים: תביעה במאה מיליון שקל, חדשות, 23 באוקטובר 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009447688905171  VIAF: 6911161152509035190008   WorldCat (עם VIAF): 6911161152509035190008
פרנץ זונדהיימר

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  17 במאי 1926 שטוטגרט, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  11 בפברואר 1981 (בגיל 54)
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  גרמניה, אנגליה, ישראל וארצות הברית
 מקום לימודים:  בית ספר הייגייט 
 מוסדות:  יוניברסיטי קולג' לונדון  אימפריאל קולג' 
 תלמידי דוקטורט:  תומאס ו. בל, אנדרו ברוס הולמס 
 פרסים והוקרה:  פרס החברה האמריקנית לכימיה למחקר בכימיה אורגנית סינתטית (1976)  עמית החברה המלכותית (16 במאי 1967)  מדליית הזהב ע״ש אדולף פון באייר (1965)  פרס טילדן (1964)  פרס קורדיי-מורגן (1961)  פרס ישראל (1960) 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 מחקריו בתחום הפיכתם של פחמימנים לבנזן.
 
פרנץ זונדהיימר (בגרמנית: Franz Sondheimer;‏ 17 במאי 1926 – 11 בפברואר 1981) היה כימאי ישראלי-בריטי שזכה בפרס ישראל למדעים מדויקים לשנת 1960.
קורות חיים

זונדהיימר נולד בשטוטגרט שבגרמניה והיגר עם משפחתו לבריטניה בשנת 1937. בסיום לימודיו התיכוניים הוא החל בלימודי כימיה והשלים את לימודי הדוקטורט בשנת 1948 בקולג' המלכותי למדעים של לונדון. לאחר מכן הוא עבד כחוקר באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית (1949–1952) והתקבל לעבודה בחברת הפרמצבטיקה "Syntex" במקסיקו (1952–1956).
בשנת 1956 מונה זונדהיימר לפרופסור וראש המחלקה לכימיה אורגנית במכון ויצמן למדע. הוא חי בישראל כשמונה שנים, במהלכן זכה בפרס ישראל על מחקריו בתחום הפיכתם של פחמימנים לבנזן. בשנת 1963 הוא שב לחיות באנגליה והחזיק בתפקידים באוניברסיטת קיימברידג' (1963–1967) ובקולג' של אוניברסיטת לונדון (1967–1981). במקביל לשהותו בישראל, בין השנים 1961–1963, היה זונדהיימר גם סגן נשיא חברת "Syntex". משנת 1967 היה חבר החברה המלכותית.
בשנת 1981 נפטר זונדהיימר במהלך שהותו באוניברסיטת סטנפורד - ככל הנראה שם קץ לחייו.
אחיו, ארנסט זונדהיימר, הוא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת לונדון.
הערות שוליים

↑  פרנץ זונדהיימר, באתר Answers.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007378558205171  GND: 1012560449  ISNI: 0000 0001 2093 3762  LCCN: no2017071439  VIAF: 172057467   WorldCat (עם VIAF): 172057467
אליפות ישראל בשחמט 2021

| --- | --- |
 ענף:  שחמט 
 תקופת התחרות:  2021 
 
אליפות ישראל בשחמט 2021 הייתה אליפות ישראל ה-35 בשחמט, שהחלה ב-7 במרץ והסתיימה ב-15 במרץ 2021 בחיפה. בגלל אירועי מגפת הקורונה האליפות נדחתה משנת 2020.
התחרות אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט בשיתוף ובתמיכת מפעל הפיס, והועברה בשידור ישיר באתר האיגוד.
באליפות הנשים זכתה יוליה שוויגר (שדורגה ראשונה גם בתחילת התחרות), בעלת דרגת אמן בינלאומי, שצברה 7 נקודות מ-9 אפשריות. זה היה הניצחון השני ברציפות של שוויגר.
האליפות הפתוחה הסתיימה בניצחונו של רב-אמן ויקטור מיכלבסקי (שדורג חמישי בתחילת התחרות לפי מד כושר) שצבר 8 נקודות מ-9 אפשריות. זה היה הניצחון השני של מיכלבסקי באליפויות ישראל.
כללי

באליפויות הפתוחה התקיימו 9 סיבובים לפי השיטה השווייצרית.
קצב המשחקים היה: 40 מסעים ראשונים ל-90 דקות ועוד 30 דקות לסיום המשחק, עם תוספת של 30 שניות לכל מסע, החל מהמסע הראשון.
התרת שוויון הנקודות התבצעה לפי שיטת בוכהולץ.
אליפות הנשים > משתתפות

בתחרות השתתפו 14 שחמטאיות.
אליפות הנשים > תוצאות התחרות

טבלת התוצאות בצמרת התחרות :
| מס' | שם | דרגה | מד כושר | רמת ביצועים | מספר נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | יוליה שוויגר | אמן בינלאומי | 2319 | 2305 | 8 |
| 2 | נדז'דה רפרון |  | 2070 | 2138 | 6 |
| 3 | מישל קטקוב | אמן בינלאומי לנשים | 2174 | 2099 | 5.5 |
| 4 | עדי פדרובסקי |  | 2045 | 2103 | 5.5 |
| 5 | נגה אורין |  | 186 | 2045 | 5 |
התחרות הפתוחה > משתתפים

עם 32 המשתתפים בתחרות הפתוחה נמנו 10 רבי אמנים. בתחרות הפתוחה השתתפו מספר נשים: מרסל אפרוימסקי (סיימה במקום ה-23 ) ומיכל להב (סיימה במקום ה-25 )
התחרות הפתוחה > תוצאות התחרות

טבלת הנקודות בצמרת התחרות (מד הכושר נכון לתחילת התחרות):
| מס' | שם | דרגה | מד כושר | דירוג בתחילת התחרות | רמת ביצועים | מספר נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ויקטור מיכלבסקי | רב-אמן | 2538 | 2689 | 7 |  |
| 2 | עידו גורשטיין | אמן | 2411 | 2629 | 6.5 |  |
| 3 | תמיר נבאתי | רב-אמן | 2630 | 2635 | 6.5 |  |
| 4 | אביטל בורוחובסקי | רב-אמן | 2564 | 2602 | 6 |  |
| 5 | אורי קובו | רב-אמן | 2496 | 2567 | 6 |  |
| 6 | דוד גורודצקי | אמן בינלאומי | 2525 | 2555 | 5.5 |  |
| 7 | נתן בירנבוים | אמן בינלאומי | 2412 | 2548 | 5.5 |  |
| 8 | יאיר פרחוב | אמן בינלאומי | 2443 | 2531 | 5.5 |  |
| 9 | איליה סמירין | רב-אמן | 2643 | 2480 | 5.5 |  |
| 10 | יבגני פוסטני | רב-אמן | 2612 | 2464 | 5.0 |  |
הרצליה מדיקל סנטר

תבנית:בית חולים
חזית בית החולים ורחבת הכניסה
הרצליה מדיקל סנטר הוא בית חולים פרטי בהרצליה פיתוח שנחנך בשנת 1982. בית חולים בשותפות חלקית של שירותי בריאות כללית.
היסטוריה

הקמת בית החולים החלה בשנת 1979 ביוזמת אנשי עסקים יהודים מדרום אפריקה, במטרה לאפשר לתושבי מדינת ישראל ולתיירי מרפא מארצות אחרות, שידם משגת, לקבל שרותי רפואה פרטית ברמה גבוהה. הקמת בית החולים הושלמה בדצמבר 1982. המנכ"ל הראשון של בית החולים היה ד"ר אוברי יופה.
בספטמבר 2006, רכש את בית החולים איש העסקים יגאל אהובי תמורת כ-40 מיליון דולר.
בפברואר 2009 מכר אהובי את בית החולים לשירותי בריאות כללית, שרכשה נתח של 40%, וביולי מכר למשפחתו של אלי לנדאו, ראש עיריית הרצליה לשעבר, שהחזיקה עד אז חלק קטן מהמניות, את שאר המניות שהחזיק. בהמשך רכשה חברת כלל ביטוח 10% מהמניות. לאחר הרכישה עבר בית החולים שיפוץ מקיף בהשקעה של 40 מיליון שקל.
באוגוסט 2016, מונה דני אנגל, שהיה קודם סמנכ"ל אסותא, לתפקיד מנכ"ל הרצליה מדיקל סנטר.
בסוף 2019 ניהלה חברת הביטוח מגדל משא ומתן לרכישת נתח ממניות בית החולים, לפי שווי של כ-800 מיליון שקל. ביולי 2021, פורסם כי שירותי בריאות כללית תרכוש 11% מהמניות, לפי שווי של 780 מיליון שקל, כך שתגיע להחזקה של 51% ממניות בית החולים.
באוגוסט 2021 אירעה דליפת מידע של כ-50 אלף מטופלים, ממערכת חדשה לזימון תורים, שהקימה עבור בית החולים חברת וואן טכנולוגיות. באותו מועד הוערך ששווי בית החולים הוא 1.5 מיליארד ש"ח.