stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרטיר (קומיקס)
ביוגרפיה בדיונית > מרטיר

כעת תחת הזהות "מרטיר", פילא-וול היא אגרסיבית יותר. כאשר שומרי הגלקסיה מנסים לשאת ולתת את סיומה של מלחמת המלכים, היא הפריעה להליכים וחטפה את מלכת הבלתי אנושיים. הדבר הוביל למלחמה הולכת וגואה בין הבלתי-אנושיים לבין שומרי הגלקסיה. בסופו של דבר, הבלתי אנושיים ניסו להפסיק את המלחמה על ידי פיצוצו של נשק שניפץ את החלל עצמו ויצר שבר בין-יקומי.
כאשר אדם וורלוק עצר את התפשטותו של השבר באמצעות קו הזמן שבו התקיים כאישיות חילופית ורעה בשם מאגוס, פילא-וול גילתה כי העסקה אותה ערכה הייתה להרוג את אווטאר החיים, וכי היא יודעת מה לעשות כשיגיע הזמן הנכון. היא מנסה למנוע את הפיכתו של וורלוק למאגוס. זאת ועוד, חלק מחברי השומרים נשלחים אחורה בזמן כדי למנוע את יצירתו של מאגוס מלכתחילה, ובכך נמנע מפילא-וול לבצע את מהלכה. בזמן זה, כאשר מאגוס שינה את צורתו, פילא-וול התעמתה איתו בקרב, אך הוא גזל את חרבה ושיסף אותה עימה. אולם, מרטיר התבררה כחיה וכי היא כלואה יחד עם שאר חברי השומרים כאסירתו של מאגוס. היא משתחררת מכבליה ומחלצת את חבריה לקבוצה, אך לאחר קרב ממושך מהתלים בה לשחרר את תאנוס. כששתי קבוצות השומרים מתאחדות, מתגלה כי פילא-וול הייתה אחת מקורבנותיו של תאנוס במהלך מסע ההרס שלו.
כוחות ויכולות

לפילא-וול יש כוחות על-אנושיים, והיא מסוגלת לירות פרצי אנרגיה ולעוף. באפשרותה גם לספוג אנרגיה המכוונת כלפיה ואז לשחרר אותה כפרצי אנרגיה. ברשותה גם מודעות קוסמית, שהייתה גם נחלתם של מאר-וול וג'ניס-וול לפניה.
היא קיבלה לרשותה את צמידי הקוונטים מוונדל ווהן, גיבור העל שידוע בשם קוואזר. הצמידים מאפשרים מניפולציה רחבה על אנרגיות, כגון ספיגתן ושינוי צורתן, יצירת מבני אנרגיה ושדות כוח, וכן מאפשרות לה לנהל מסעות ברחבי החלל ומגנים עליה מפני התקפות טלפתיות. אולם, השגת הצמידים עלתה לה במחיר המודעות הקוסמית.
בזמן שחיפשה אחר הת'ר דגלאס, גיבורת-על הידועה בשם מונדרגון ובתו של דראקס המשמיד, פילא-וול איבדה את צמידי הקוונטים לנבל מאלסטרום. היא קיבלה כוחות חדשים כאשר הסכימה לשמש כאווטאר של אובליביון. וונדל ווהן מציין שחרב הקוונטים שלה תמשיך לשאוב כוח מצמידי הקוונטים, וכי הם תמיד יישארו חלק ממנה.
הערות שוליים

↑  Captain Marvel Vol.4 #18, February 2004
↑  Captain Marvel Vol.4 #17-18, January-February 2004
↑  Annihilation #1-6, October 2007-March 2007
↑  Captain Marvel Vol.5 #25, September 2004
↑  Annihilation: Conquest - Quasar #1-4, September-December 2007
↑  Annihilation: Conquest #1-6, August 2007-April 2008
↑  Guardians of the Galaxy Vol.2 #1, July 2008
↑  Guardians of the Galaxy Vol.2 #17, December 2009
↑  Guardians of the Galaxy Vol.2 #22, January 2010
↑  Guardians of the Galaxy Vol.2 #12, May 2009
מרדכי עטייא

ערך זה עוסק ברבי מרדכי עטייא, מחבר הספר "מר דרור" על התלמוד, בן המאה ה-18. אם התכוונתם למקובל ירושלמי בן המאה ה-20, ראו .
| --- | --- |
שער הספר מר דרור
שער הספר מר דרור
 לידה:  1690 ה'ת"ן  דמנאת, מרוקו
 פטירה:  1746  (בגיל 56 בערך) ה'תק"ו האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:   מרוקו האימפריה העות'מאנית (1453–1844) טורקיה
 מקום מגורים:  דמנאת, מרקש, איזמיר
 מקום פעילות:  מרקש, איזמיר
 תקופת הפעילות:  תחילת המאה ה-18 – 1746
 השתייכות:  אחרונים
 תחומי עיסוק:  ריש מתיבתא
 תפקידים נוספים:  ר"מ 
 רבותיו:  רבי יצחק דילויה, רבי שלמה עמאר ורבי אברהם אזולאי
 בני דורו:  רבי חיים אבולעפיה (השני), רבי יצחק הכהן רפפורט, רבי דוד חזן (מחבר: חוזה דוד)
 חיבוריו:  מר דרור
 אב:  רבי יצחק
 
רבי מרדכי עטייא (ה'ת"נ - 1690 - ה'תק"ו - 1746), מחבר הספר "מר דרור", היה ר"מ בעיר מרקש שבמרוקו ובעיר איזמיר שבטורקיה, בראש המאה ה-18.
ביוגרפיה

מרדכי עטייא נולד לכל המאוחר בשנת ה'ת"נ (1690) בעיר דמנאת שבמרוקו ושם הוא קיבל את ראשית חינוכו. בגיל בר מצווה שלח אותו אביו רבי יצחק לעיר מרקש, בה הוא למד בישיבה שבראשה עמדו שלושה מחכמי העיר: רבי יצחק דילויה, רבי שלמה עמאר ורבי אברהם אזולאי. על לימודו מחכמים אלה, עד ששימש כר"מ במרקש, הוא כותב: ”ואני כל ימי בניהם נתגדלתי, ולדבריהם הקשבתי, ואזני הטיתי וממצותיהם לא נטיתי, ובד' אמות של הלכה מנעורי עד היום הזה נתעסקתי, ומן השמים נתרוממתי במה שלא חשבתי, להגדיל ישבתי, ולהרביץ תורה זכיתי, בין גדולי מדינתי...”.
ביוגרפיה > נדודיו וטלטוליו

בתקופתו הכביד אסמאעיל מלך מרוקו את עול המיסים מעת לעת. היטלי המס פגעו קשות בשכבות החלשות מבחינה כלכלית שבתוכן בלטו תלמידי החכמים. את עיקר הביקורות מפנה הרב עטייא על גובי המס היהודים: ”ויהי אשר בוגדים בגדו, אשר ממש שחו לעפר נפשנו ותם לריק כוחינו בגלות המר הזה, וכיס כיס קריא [=מבקשים את הממון המצוי ב"כיס"]. ובפרט מניה וביה אבא ליזיל נרגא [=מן היער מייצרים את הגרזן שבו כורתים את היער], שחוצפא גברא [=שהחוצפה גוברת] ואמת נעדרת ועורבא שריא [=והעורב הותר] ורבו פריצים אשר ודאי לא מבני ישראל המה...”
בגלל המצב הוא נאלץ להגר ממרוקו, כאשר פניו מועדות לארץ ישראל, אל העיר חברון. בהקדמתו הוא מספר שההגירה פתחה תקופה של סבל בחייו, בה נאלץ לנדוד "מעיר לעיר וממדינה למדינה". ואף קרה שבמהלך הנדודים נתקל בשודדים שגזלו את ממונו והותירו אותו חסר כל.
ביוגרפיה > באיזמיר

לאחר תקופת הנדודים הוא השתקע בעיר איזמיר שבטורקיה ונבחר לכהן שם ר"מ: ”וה' ברחמיו הוליכני והושבני במשכנות הרועים שושנים ובשערים המצויינים בעיר גדולה של חכמים ונבונים ועזרנו להרביץ תורה כימים קדמונים”. בתפקיד ההוראה החדש הוא נתקל בקושי שמקורו בהבדלי השפה שהיו בינו לבין תלמידיו. את הקושי הזה הוא פתר בדרך מקורית, כאשר הוא כתב להם את עיוניו על התלמוד ומפרשיו בעברית רבנית במקביל להרצאת החומר על פה: ”ולפי שהתלמידים היו לועזים ובלשוני לא היו מכירים, וגם בלשון הקודש על פה לא היו כל כך רגילים, ודברי תורה צריכים להיות כחצים שנונים, הייתי כותב אליהם על הלוחות כל מה שצריכים מהדברים הנחמדים על הש"ס ופרש"י ורבותינו הצרפתים מדי יום ביומו...”
בספרו הזכיר דברי תורה ששמע משניים מהחכמים באיזמיר: רבי דוד חזן, מחבר הספר "חוזה דוד" ושותף בבית הדפוס באיזמיר, ו"החכם השלם הגביר" רבי יהודה מורסייא.
ביוגרפיה > באיזמיר > ספרו: מר דרור

עם שנות ההוראה נאספו תחת ידיו כתבים המבארים מסכתות רבות מן והוא החליט להדפיסם. בסיוע גיסו האמיד שלמה הכהן, תושב העיירה יזיל היסאר הסמוכה לאיזמיר, הוא הדפיס את ספרו על התלמוד, תחת השם "מר דרור" הרומז לשמו "מרדכי". הספר יצא בשנת ה'ת"ץ (1730) בבית הדפוס באיזמיר, בצירוף הסכמותיהם של חכמי העיר: רבי חיים אבולעפיה ורבי יצחק הכהן רפפורט, שהביעו את הערכתם על צניעותו ועל פעילותו החינוכית. בהקדמה הוא מספר כי נותרו בידיו כתבים למסכתות נוספות ומספר דרשות, הוא מביע את תקוותו להדפיסם אך לא זכה שהיא תתממש.
ספרו המבאר כ-12 מסכתות זכה לתפוצה רחבה ביהדות ארצות האסלאם, עליה יעידו האזכורים הרבים שלהם הוא זכה. כמו כן הוא זכה לחיבה יתירה בין חלק מן החכמים, אשר חלקו לו שבחים מופלגים. על ראש ישיבת פורת יוסף, רבי עזרא עטייה העידו שחיבב מאוד את חידושיו, ואף טען כי ייתכן שיש ביניהם קשר משפחתי.
ביוגרפיה > באיזמיר > פטירתו

עת פטירתו בלתי ידועה, אך מאזכורים המצרפים לשמו את ברכות החיים או המתים ניתן לשער כי הוא נפטר בשנת ה'תק"ו (1746).
ראו גם

קהילת יהודי מרקש
יהדות איזמיר
לקריאה נוספת

"מבוא" ל-מר דרור, מהדורה חדשה ומוערת, אור המערב, ה'תשע"ח
הערות שוליים

↑  על תקופת מולאי איסמעיל ועל הכבדתו במיסים, ראו עוד: דברי הימים של פאס עמ' 104 והלאה (ת"א תשנ"ג); שו"ת משפט וצדקה ביעקב א סימנים עח צב; כרם חמר ב ס' קמז - קסה; שו"ת רבי יהודה בן עטר קלד - קמח; נר המערב בפרקים יא יב יג; הירשברג תולדות היהודים באפריקה הצפונית ב 260 - 277.
↑  על פי תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף פ"ה, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ל"ט, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק', עמוד א'.
↑  תופעה זו, של נדודים בשל לחצי המיסים, חזרה על עצמה אצל רבי שלום בוזגלו, מחכמי מרקש, וכפי שהוא מדווח בהקדמה לספרו כסא מלך (אמסטרדם תקכ"ט).
↑  הרמז במילים "מר דרור", שתרגמם אונקלוס "מירא דכייא", אל השם מרדכי נאמר בתלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קל"ט, עמוד ב'.
↑  הרב עזרא בצרי "מבוא" ל-מר דרור מהדורת צילום, "מכון הכתב", ה'תשנ"ו. לסקירה מפורטת על האזכורים של הספר מר דרור, השפעתו וההערכה כלפיו, ניתן לקרוא ב"מבוא" לספר מר דרור, פרק ט, מהדורה חדשה ומוערת, אור המערב, ה'תשע"ח.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298904805171  ISNI: 0000 0003 8229 5588  LCCN: nr91009576  NTA: 297453904  VIAF: 263928947   WorldCat (עם VIAF): 263928947
מרטן גר

דף השער של "Arrest Memorable", דו"ח המשפט שנכתב ב-1560 ופורסם ב-1565
מַרְטֶן גֶר (בצרפתית: Martin Guerre) היה איכר צרפתי בן המאה ה-16 שעמד במרכזו של משפט התחזות מפורסם. שנים אחדות לאחר שעזב גר את משפחתו, הופיע אדם זר שטען כי הוא מרטן גר הנעדר. בזכות דמיונו הפיזי לגר ובקיאותו בפרטי חייו, עלה בידו לשכנע את הסביבה בזהותו. הוא תפס את אחוזתו של גר ואף חי עם אשתו ובנו במשך שלוש שנים. עם שובו של מרטן גר האמיתי, הועמד המתחזה למשפט בו נחשפה זהותו האמיתית והוא הוצא להורג. המקרה ממשיך להיחקר ולשמש השראה לסופרים, מחזאים ותסריטאים עד ימינו.
מרטן גר לפני נטישתו

מרטן גר נולד בשם מרטן אַגֶר  בשנת 1524 לערך בעיר הבסקית אַנְדֶה(אנ'). ב-1527 עברה משפחתו לכפר ארטיגה(אנ') בדרום הפירנאים, שם שינו את שמם לגר. בהיותו כבן ארבע עשרה נישא מרטן לברטראנד דה רול, בת למשפחה אמידה, ולאחר שמונה שנים הביאו לעולם בן בשם סנקסי, כשם אביו של מרטן. ב-1548, לאחר שהואשם בגנבת חיטה מאביו, נעלם מרטן בפתאומיות והותיר את אשתו ברטראנד עגונה כיוון שלפי חוקי המשפט הקאנוני, אשר דרשו הוכחת מוצקה לפטירתו של גר.
הופעתו של גר המתחזה

בקיץ 1556, שמונה שנים לאחר היעלמו, הופיע בארטיגה אדם שטען כי הוא מרטן גר. בשל הדמיון החזותי והבקיאות שגילה בפרטי חייו של מרטן גר, עלה בידו לשכנע את רוב שוכני הכפר בזהותו. חרף הספקות שהתעוררו, השתכנעו דודו פייר, ארבע אחיותיו וכן ברטראנד אשתו כי הוא אכן מרטן גר. "גר החדש" חי במשך שלוש שנים עם ברטראנד ובנה. הם העמידו יחדיו שני צאצאים, מהם שרדה בת אחת.
עם מות אביו של גר, דרש "מרטן" את ירושתו ואף תבע את דודו של גר, פייר, על חלקו בירושה. מהלך זה עורר מחדש את חשדנותו של פייר, אשר בעת היעדרו של גר נשא לאישה את אמה האלמנה של ברטראנד. הוא ואשתו ניסו לשכנע את ברטראנד כי מרטן אינו אלא מתחזה, אך לשווא: כאשר ב-1559 הואשם מרטן החדש בהצתה בזדון וכן בהתחזות למרטן גר, עמדה ברטראנד לצדו והוא זוכה מן האשמה ב-1560.
המשפט בריאֶה

פייר גר המשיך בחקירתו עד שהאמין כי עלה על זהותו האמיתית של המתחזה: ארנו דוּ טיל, אדם בעל מוניטין מפוקפק מהכפר הסמוך סאז'ה(אנ'). פייר פתח אז במשפט חדש כנגד המתחזה, תוך שהוא טוען במרמה כי הוא פועל בשמה של ברטראנד. הוא ואשתו, אמה של ברטראנד, לחצו על ברטראנד לתמוך בהאשמה עד שלבסוף נעתרה.
המשפט נערך בשנת 1560 בעיר ריאֶה(אנ'). ברטראנד העידה כי תחילה האמינה באמת ובתמים שהאיש אכן בעלה, אולם מאז נוכחה לדעת כי אין הוא אלא מתחזה. הן ברטראנד והן הנאשם מסרו גרסה זהה לגבי יחסיהם האינטימיים לפני 1548, ומרטן המתחזה אף קרא עליה תיגר: אם תישבע כי הוא אינו בעלה, יסכים בשמחה להיות מוצא להורג, אך ברטראנד לא נעתרה לקריאתו. לאחר שנשמעה עדותם של יותר ממאה וחמישים איש, מתוכם רבים שאישרו את זהותו כמרטן גר (בכללם ארבע אחיותיו של גר), רבים שטענו כי הוא ארנו דו טיל, ורבים שסירבו לתמוך בצד זה או אחר, נגזר דינו של הנאשם למוות.
בקשת החנינה ושובו של גר האמיתי

מרטן המתחזה עתר מיד לחנינה בפני הפרלמנט בטולוז. ברטראנד ופייר נעצרו בעוון האשמות שווא, ובמקרה של פייר, גם בשידול לעדות שקר. "מרטן" שטח את טיעוניו ברהיטות, והשופטים בטולוז נעתרו והשתכנעו לגרסתו שלו על פיה אולצה ברטראנד להעיד עדות שקר על ידי פייר תאב הבצע. הנאשם עבר חקירה נוקבת אודות עברו, הצהרותיו נבדקו ולא נמצאו בהן כל סתירות.
בשלב זה חל מפנה דרמטי, עם הופעתו הבלתי צפויה של מרטן גר האמיתי, כשהוא צולע על רגל עץ. אמנם כשנשאלו אודות עברם עלה בידי מרטן המתחזה לענות טוב יותר ממרטן האמיתי, אשר נשכחו ממנו פרטים אחדים, אולם ברגע שהוצגו שניהם בפני משפחת גר נחתם המשפט: פייר, ברטראנד, וארבע אחיותיו זיהו פה אחד את מרטן האמיתי. במשפט החוזר, בו יוצג על ידי מישל דה מונטן ובו טען לחפותו, יצא המתחזה אשם בניאוף והונאה ונידון למוות. עם תום המשפט וטרם הוצאתו להורג, התוודה ארנו דו טיל כי רעיון ההתחזות עלה במוחו לאחר ששני אנשים זיהו אותו בטעות כגר. אז גמלה בליבו ההחלטה לתפוש את מקומו, כששני קושרים מסייעים לו באיסוף מידע. הוא התנצל על כל מעשיו, במיוחד בפני ברטראנד על כי הונה אותה. ההוצאה הפומבית להורג בתלייה בוצעה ארבעה ימים מאוחר יותר, ב-12 בספטמבר 1560, ליד ביתו של מרטן גר בארטיגה.
פייר, גר וברטראנד זוכו מכל אשמה. השופטים האמינו כי ברטראנד באמת ובתמים הולכה שולל בידי ארנו דו טיל.
סיפורו של מרטן גר האמיתי

מרטן גר האמיתי סיפר כי במהלך היעדרותו הארוכה היגר לספרד, שם עבד בשירותו של הקרדינל פרנסיסקו דה מנדוזה ומאוחר יותר בצבאו של פדרו דה מנדוזה. כחייל בצבא הספרדי נשלח לפלנדריה ולקח חלק בהתקפה הספרדית על סנט קוונטין ב-10 באוגוסט 1557. במבצע צבאי זה הוא נפצע ונאלצו לקטוע את רגלו.
הוא חי תקופה מסוימת במנזר בטרם חזר לכפרו. סיבת חזרתו, בדיוק בעת שהתרחש המשפט, לא הובהרה. בתחילה סירב גר לקבל את התנצלויותיה של אשתו, בטענה כי היה עליה להכירו טוב מכדי לטעות בזהותו.
סקירה ופרשנויות

שני דו"חות נכתבו על המשפט בתקופת התרחשותו, האחד על ידי גיוּם לה סוּאְר ב-1561 והשני, הידוע יותר – על ידי אחד מהשופטים במשפט בטולוז, ז'אן דה קורה, ב-1596.
ניתוח מפורט של המקרה נכתב ב-1983 על ידי נטלי זימון דייוויס, פרופסור להיסטוריה מאוניברסיטת פרינסטון. בספרה מעלה דייוויס סברה כי ברטראנד ידעה כי ארנו הוא מתחזה, אך העלימה עין ושיתפה פעולה במעין הסכמה שבשתיקה, שכן הייתה זקוקה לבעל לצדה וזכתה מארנו ליחס נאה. דייוויס נשענה בטענתה על הסבירות הנמוכה שאישה תטעה כך בזיהוי בעלה למרות השנים שחלפו, על עצם תמיכתה בו עד המשפט (ובמובן מסוים אף במהלכו), וכן על הסיפור האינטימי שחלקו יחדיו אשר נראה כי תואם מראש. ההיסטוריון רוברט פינליי מתח ביקורת על מסקנתה של דייוויס במאמרו משנת 1988. לטענתו, ברטראנד באמת ובתמים הולכה שולל (כפי שנטו להאמין אחרים בני זמנה, ובכללם השופטים) וכי דייוויס ניסתה להתאים מודל סוציולוגי מודרני לתיאור ההיסטורי. הוא הצביע על סבירות נמוכה לשיתוף פעולה מצד ברטראנד, שכן בכך הייתה מסתכנת בהאשמות כבדות משקל של שותפות לדבר עבירה וניאוף. דייוויס יצאה כנגד טיעוניו של פינליי במאמר תגובה משנת 1988.
ספרות וקולנוע

במרוצת הדורות משך הסיפור את תשומת לבם של יוצרים, ביניהם אלכסנדר דיומא האב, אשר כלל גרסה בעלת אופי בדיוני של הסיפור בספרו "שתי הדיאנות" ובסדרת הספרים "פשעים מפורסמים" (1841). הרומן ההיסטורי "אשתו של מרטן גר" שנכתב בידי ג'נט לואיס, פורסם לראשונה ב-1941 וסיפק השערות בדבר מניעיה האמיתיים של ברטראנד.
נטלי דייוויס שימשה כיועצת לסרט "שובו של מרטין גר" אשר יצא ב-1982 (בכיכובם של ז'ראר דפארדיה ונטלי ביי). הסרט נותר נאמן ברובו לתיאור ההיסטורי, פרט להסבר הבדוי בדבר מניעיה של ברטראנד המובאים בסופו. ב-1993 יצאה גרסה מחודשת של הסרט תחת השם סומרסבי(אנ'), הפעם בהוליווד בכיכובם של ג'ודי פוסטר וריצ'רד גיר, בו הועבר אתר ההתרחשות לארצות הברית שלאחר מלחמת האזרחים. מחזמר בשם "מרטן גר" שנכתב על ידי קלוד-מישל שנברג ואלן בובליל, הוצג בהצגת בכורה בתיאטרון אדוארד שבלונדון בשנת 1996, וגם סופו אינו נאמן למקור ההיסטורי.
לקריאה נוספת

שובו של מרטן גר, נטלי זימון דייוויס. תרגמה מאנגלית: מירי אליאב-פלדון, בתוספת מאמרים מאת המחברת והמתרגמת. תל אביב: הוצאת חרגול, תשס"א 2001.
Robert Finlay, "The Refashioning of Martin Guerre", The American Historical Review, Vol. 93, No. 3. (June 1988), pp. 553–571. ביקורת על המסקנות המובעות בספרה של דייוויס.
Natalie Zemon Davis, "On The Lame", The American Historical Review, Vol. 93, No. 3. (June 1988), pp. 572–603. נטלי זימון דייוויס מגנה על המסקנות המובאות בספרה.
מירי אליאב-פלדון, "אשליה מסוכנת, אשליה מועילה: אדם לכל עת ושובו של מרטן גר". זמנים, אוניברסיטת תל אביב וזמורה ביתן מודן, חוברות 39–40, 1991.
מירי אליאב-פלדון. "בן מלך או עני? מתחזים ופתאים בראשית העת החדשה". זמנים. אוניברסיטת תל אביב וזמורה ביתן מודן, חוברת 83, קיץ 2003.
מריאנה מאוסטריה

מריאנה מאוסטריה (בגרמנית: Marianna von Österreich;‏ 24 בדצמבר 1634 – 16 במאי 1696), הייתה בתו של פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו של פליפה הרביעי, מלך ספרד.
ביוגרפיה

מריה אנה נולדה ב-24 בדצמבר 1634 בווינר נוישטאדט, לפרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמריה אנה מספרד, בתם של פליפה השלישי, מלך ספרד ומרגרטה מאוסטריה, מלכת ספרד.
בשנת 1646 התארסה מריאנה עם בלתסר קרלוס, נסיך אסטוריאס, בנו של פליפה הרביעי, מלך ספרד, אולם כעבור 3 חודשים מת בלתסר קרלוס. ב-7 באוקטובר 1649 התחתנה מריאנה עם פליפה הרביעי, מלך ספרד, שהיה אלמן מאשתו אליזבת, נסיכת צרפת, והזוג בילה את ליל הכלולות באל אסקוריאל. נישואי הזוג לא היו מוצלחים, הן בשל הפרש הגיל הגדול ביניהם, והן בשל בגידותיו הרבות של פליפה, ומשום כך בחרה מריאנה להתמקד בעיקר בלימודי דת. למריאנה נולדו 5 ילדים, אולם רק שניים מתוכם הגיעו לבגרותם.
בשנת 1665 מת בעלה פליפה הרביעי, מלך ספרד, ובנה קרלוס השני, מלך ספרד עלה במקומו לשלטון. מכיוון שקרלוס היה קטין, שלטה מריאנה כעוצרת במקומו, אולם גם בבגרותו המשיכה למשול, בשל מחלתו וחוסר תפקודו של קרלוס. בשנת 1677 נערכה הפיכה נגד מריאנה, שהובלה על ידי חואן מאוסטריה הצעיר - בנו הלא חוקי של פליפה הרביעי, מלך ספרד, ומסרה את השלטון לקרלוס.
בשנת 1679 התחתן קרלוס עם מארי לואיז ד'אורליאן, אולם לא היו להם ילדים. בשנת 1689 מתה מארי לואיז, וקרלוס התחתן שוב עם מריה אנה מנויבורג, אולם גם ממנה לא היו לו ילדים.
ב-16 במאי 1696 מתה מריאנה, כתוצאה מסרטן השד, והיא בת 61 שנים. בשנת 1700 מת בנה קרלוס השני, מלך ספרד, ובעקבות מותו פרצה מלחמת הירושה הספרדית.
משפחתה

ב-7 באוקטובר 1649 התחתנה מריאנה עם פליפה הרביעי, מלך ספרד, ממנו היו לה 5 ילדים:
מרגריטה תרסה מספרד (1651–1673), התחתנה עם לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
מריה אמברוסיה מספרד (1655)
פליפה פרוספרו, נסיך אסטוריאס (1657–1661)
פרננדו תומאס (1658–1659)
קרלוס השני, מלך ספרד (1661–1700)
מר אירופה

| --- | --- |
 מדינה:  אירופה 
 הגוף המעניק:  סופרבסקט 
 תקופת הפרס:  1976–2010 (כ־34 שנים) 
 
מר אירופה של השנה (באנגלית:  Mister Europa Player of the Year) היה פרס כדורסל חד שנתי שנוצר בשנת 1976 והופסק ב-2010. הוא הוענק על ידי חברי העיתון האיטלקי "סופרבאסקט".
מטרת חלוקת הפרס היא לשבח את שחקני הכדורסל האירופים הטובים ביותר. הפרס ניתן הן על בסיס ההופעות במועדון והן בנבחרת הלאומית. זהו אחד משלושת הפרסים היוקרתיים ביותר המחולקים לכדורסלנים אירופיים, יחד עם שחקן השנה של פיב"א אירופה ופרס יורוסקאר.
זוכי הפרס לפי שנה

דימיטריס דיאמנטידיס, זוכה הפרס בשנת 2007
דירק נוביצקי, זוכה הפרס בשנת 2005
מרחב פשוט-קשר מקומית-למחצה

בטופולוגיה אלגברית, מרחב פשוט-קשר מקומית-למחצה הוא מרחב טופולוגי, שבו לכל נקודה יש סביבה פשוטת קשר. תכונה זו חלשה יותר מהיות המרחב פשוט-קשר מקומית (שפירושה שקיים בסיס של קבוצות פשוטות קשר), ועם זאת היא מספיקה בכמה משפטים יסודיים בטופולוגיה אלגברית, בהם: קיום מרחב כיסוי אוניברסלי ומשפט הסיווג למרחבי כיסוי.
בקבוק קליין הוא פשוט-קשר מקומית-למחצה
הגדרה

מרחב  X הוא פשוט-קשר מקומית-למחצה אם לכל נקודה  x במרחב קיימת סביבה  U כך שכל לולאה ב- U היא נול הומוטופית ב- X (כלומר ניתנת לכיווץ באופן רציף ללולאה הקבועה על הנקודה  x).
זהו תנאי חלש יותר מפשוט קשר מקומית שכן על הלולאה להיות נול הומוטופית ב- X ולא ב- U.
דוגמאות

מרחבי CW הם פשוטי קשר מקומית למחצה, ולכן גם צורות גאומטריות פשוטות כגון:  S^{n} הספירה ה- n ממדית, טורוס ובקבוק קליין.
עגיל הוואי (Hawaiian Earring) אינו פשוט קשר מקומית למחצה.
המשלים של  \mathbb {Q} \times \mathbb {Q}  ב- \mathbb {R} ^{2}, כאשר  \mathbb {Q}  מציין את קבוצת המספרים הרציונלים ו- \mathbb {R}  את קבוצת המספרים הממשיים, אינו פשוט קשר מקומית-למחצה.
| נושאים בטופולוגיה אלגברית |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מרחב CW • סימפלקס • הומיאומורפיזם • הומוטופיה |  |
| חבורה יסודית | מרחב כיסוי • מרחב פשוט קשר • מרחב פשוט-קשר מקומית-למחצה |  |
| הומולוגיה | סדרה מדויקת |  |
מריאנה מרטינס

| --- | --- |

 לידה:  4 במאי 1744 וינה, ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  13 בדצמבר 1812 (בגיל 68) וינה, האימפריה האוסטרית 
 מוקד פעילות:  האימפריה האוסטרית 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  צרפתית, איטלקית, גרמנית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
מריאנה מרטינס (בגרמנית: Marianna Martines ‏ 4 במאי 1744 - 13 בדצמבר 1812) הייתה זמרת, פסנתרנית ומלחינה אוסטרית בתקופה הקלאסית.
רקע

סבה של מריאנה מרטינס מצד אביה היה חייל ספרדי, שהתיישב בנאפולי. אביה, ניקולו מרטינס, גדל שם ותקופה מסוימת שירת כחייל. לאחר מכן החליף קריירה ושירת בווינה כאב הבית בשגרירות של האפיפיור בקיסרות האוסטרית. כאות הוקרה על שירות לקיסרות, זכו אחיה של מריאנה בשנת 1774 בכתב הרשאה לשאת בתואר אצולה, ומכאן התוספת "פון" בשם המשפחה.
בנעוריו באיטליה, התיידד ניקולו עם המשורר פייטרו טאפאסי, שנודע בשם העט מטסטאזיו. המשורר עלה לגדולה במידה כזאת, שב-1730 נקרא לווינה לשרת כמשורר כבוד של הקיסרות. מטסטאזיו התגורר עם משפחת מרטינס במשך כל חייו מנקודה זו ואילך (מסביבות 1734 עד 1782). נוכחותו תתגלה כמכרעת בקריירה של מריאנה.
משפחת מרטינס התגוררה בדירה בבניין גדול במיכאלפלאץ, "בניין אומר כבוד, שעודנו ניצב בקוהלמרקט." כפי שהיה מקובל בימים שקדמו למעליות, הותאמו קומות הבניין למעמד החברתי של הדיירים. בקומה הראשונה היו חדריה של הנסיכה האלמנה לבית אסטרהאזי עתיר הנכסים. משפחת מרטינס התגוררה בקומה השלישית. עוד דייר בקומות הביניים היה ניקולא פורפורה, מלחין איטלקי ומורה נודע לזמרה. בקומה העליונה, בחדר עליה קר ודולף, חי מלחין צעיר וקשה-יום בשם יוזף היידן, שניסה לפלס לו דרך כמוזיקאי עצמאי. חייהם של כל האנשים הללו נקשרו בסופו של דבר אלה באלה, בחלקו באמצעות מריאנה מרטינס. בלי קשר למריאנה, היה היידן ברבות השנים לקאפלמייסטר בחצרה של משפחת אסטרהאזי, שכללה את בני הנסיכה האלמנה פאול אנטון וניקולאוס.
לבית זה נולדה מריאנה מרטינס בשנת 1744. אף כי הוטבלה בשם אנה קתרינה, בחרה להיקרא בשם מריאנה.
מטסטאזיו, ידיד המשפחה, עשה לו לנוהג לעזור בגידולם של ילדי מרטינס ובפיתוח הקריירות שלהם.; לדוגמה, במקרה אחד עזר לג'וזפה להשיג משרה חשובה כשומר הספרייה הקיסרית. במקרה של מריאנה, הוא הבחין בכשרונותיה המבכירים בגיל מוקדם, ומינה עצמו לפקח על חינוכה, הן במוזיקה והן בשאר התחומים.
תחילה ארגן לה שיעורי פסנתר אצל היידן, שאליו התוודע כשכן באותו בית מגורים. אחר, בגיל עשר, החלה מריאנה לקבל שיעורי זמרה אצל פורפורה, שפגש גם הוא את היידן והעסיק אותו כעוזרו; היידן ניגן בצ'מבלו כשפורפורה לימד את מריאנה.
זמן קצר לאחר שמריאנה החלה את שיעורי המוזיקה, ניכר בה כישרון להלחנה, ולפי כך החלה לקבל שיעורים נוספים אצל יוהאן אדולף האסה ומלחין החצר ג'וזפה בונו.
מטסטאזיו אף דאג להשכלתה הכללית המקיפה של מריאנה, הרבה מעבר למה שנחשב למקובל לנשים במעמדה החברתי בשנים ההן. היא דיברה כשפת-אם הן איטלקית והן גרמנית, ובמכתב אוטוביוגרפי לאב מרטיני ציינה, שיש לה שליטה טובה בצרפתית. המוזיקולוג צ'ארלס ברני מצא, בביקור בווינה, שהיא דוברת גם אנגלית.
קריירה כמבצעת ומלחינה

כבר כילדה הצטיינה מרטינס במידה שהביאה להזמנתה להופיע לפני החצר הקיסרית, שם, לפי הלן וסלי, "עוררה תשומת לב בקולה היפה ובנגינתה במקלדת." בבגרותה הוזמנה מריאנה לעיתים קרובות להופיע לפני הקיסרית מריה תרזה.
רבות מיצירותיה של מרטינס כתובות לקול סולו, והביוגרפים שלה (גודט, וסלי) מניחים, שהמבצעת הראשונה של יצירות אלה הייתה המלחינה. אם כך הדבר, הן מציגות עוד ראיה לכשרונה, שכן מן המוזיקה מצטיירת "חיבה לקטעי קולורטורה, קפיצות מעל מרווחים גדולים וסלסולים, המרמזים להיותה בעצמה זמרת מעולה." (וסלי)
מרטינס חיברה כמה קנטטות חילוניות ושתי אורטוריות לטקסטים איטלקיים. טקסטים אלה נכתבו, כפי שאפשר לצפות, על ידי החונך שלה, פייטרו מטסטאזיו.
חיבוריה ששרדו כוללים ארבע מיסות, שישה מוטטים ושלושה מזמורי תפילה למקהלה. היא כתבה בסגנון איטלקי, שהיה טיפוסי לתקופה הקלאסית המוקדמת בווינה. את סגנון נגינתה בצ'מבלו השוו לזה של קרל פיליפ עמנואל באך. יצירותיה של מרטינס זכו להערכה גבוהה בתקופת חייה, וחוקרים מסוימים העלו סברה, שמוצרט עיצב את המיסה שלו, ק. 139 משנת 1786, על פי ה"כריסטה" מן המיסה מס' 1 ברה מז'ור של מרטינס. המיסה השלישית שלו בוצעה בכנסיית מיכאל הקדוש, בשכנות לבית מרטינס, בשנת 1761. המיסה הרביעית הושלמה בשנת 1765.
המשך חייה

שמה של מרטינס והמוזיקה שלה נודעו ברחבי אירופה, והיא התקבלה לאקדמיה פילארמוניקה של בולוניה בשנת 1773.
האורטוריה האיטלקית שלה Isacco figura del redentore בוצעה בהצגת בכורה בקונצרטים (17 ו-19 במרץ 1782)
של Tonkünstler-Societät, סדרה רבת-שנים, שביצעה גם יצירות רחבות-יריעה של היידן, מוצרט, בטהובן והנדל. הסולנים הווקאליים היו קטרינה קאבליירי ולודוויג פישר.
מרטינס ואחותה, שלא נישאו מעולם, טיפלו בידיד המשפחה מטסטאזיו עד מותו ב-1782. במותו, ציווה מטסטאזיו את נכסיו למשפחת מרטינס; מריאנה קיבלה 20,000 פלורין, את הצ'מבלו של מטסטאזיו ואת ספריית המוזיקה שלו. מריאנה ואחותה אירחו ערביות מוזיקליות בביתן. אירועי המוזיקה השבועיים האלה משכו הרבה אורחים נשואי-פנים וידועי-שם, בהם היידן וזמר הטנור האירי מייקל קלי. מוצרט היה גם הוא אורח תדיר בערביות המוזיקה והלחין סונאטות לפסנתר בארבע ידיים לנגינה עם מריאנה.
על אף היותה פסנתרנית ומלחינה פעילה ומבריקה בכשרונותיה, לא ניסתה מעולם לקבל משרת מוזיקאית; היה זה דבר שלא ייעשה לאישה במעמדה החברתי לבקש תעסוקה כזאת.
הופעתה הפומבית האחרונה הידועה הייתה ב-27 במרץ 1808, כשבאה לשמוע ביצוע של האורטוריה של היידן, בריאת העולם, בניצוח סליירי, כמחווה למלחין, שהיה כבר בא בימים. מריאנה מרטינס הלכה לעולמה ב-13 בדצמבר 1812 ונקברה בבית הקברות סנט מארק.
רשימת יצירות

אורטוריות
4 מיסות
6 מוטטים
קנטטות תהילים
3 סונאטות למקלדת
קונצ'רטו אחד למקלדת
סימפוניה אחת
כמה מיצירותיה יצאו לאור בשנים האחרונות. את שלוש הסונאטות למקלדת (במי מז'ור, סול מז'ור ולה מז'ור) אפשר להשיג באמצעות הוצאת הילדגארד. יצירות רבות אפשר להשיג אצל הוצאת פרוורה, מו"ל גרמני שמתמחה ביצירות של מלחינות. ההוצאה מציעה הרבה פרסומים ראשונים, בהם: הקונצ'רטו למקלדת בלה מז'ור; "דיקסיט דומינוס" לסולנים, מקהלה ותזמורת; "בצאת ישראל ממצרים" (In Exitu Israel de Agypto), מזמור תהילים לסולנים, מקהלה ותזמורת;
Laudate Pueri Dominum, מזמור תהילים קי"ג, למקהלה מעורבת ותזמורת; המיסה הרביעית.
הערות שוליים

↑  הלן וסלי, "מריאנה פון מרטינס" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405813105171  PLWABN: 9810682928705606  BIBSYS: 98013503  BNE: XX1531340  BnF: cb13968361b (data)  GND: 118937359  ICCU: DDSV298947  ISNI: 0000 0001 1064 0966  LCCN: n80066568  MusicBrainz: 9eef0e9f-6ef3-44c5-bc60-a98f7beae94b  NKC: jx20111212034  NLA: 36041315  NTA: 244371814  SELIBR: 346831  SNAC: w64x9mc5  SUDOC: 15990420X  Trove: 1198081  VIAF: 55145067184566630853   WorldCat (עם VIAF): 55145067184566630853