stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע נחשון
הערות שוליים

↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף ל"ו, עמוד ב'
↑  דוד אסף‏, מבצע נחשון על שום מה?, בבלוג "עונג שבת", 27 בדצמבר 2017
↑  יואב גלבר, גרעין לצבא עברי סדיר, עמ' 108
↑  דוד טל, מלחמת תש"ח - מלחמתו של בן גוריון, עיונים בתקומת ישראל 13
↑  יומן בן-גוריון, 30 ו-31 במרץ 1948
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך ב', פרק ב', עמ' 698, מתוך ריאיון ל"דבר השבוע", 17 במרץ 1972
↑  יומן בן-גוריון, 18 באפריל 1948
↑  יואב גלבר, גרעין לצבא עברי סדיר, עמ' 126–128
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475811105171 
לוחית זיכרון לאונייה "נורה" בנמל תל אביב
מברק היציאה למבצע נחשון
שמעון אבידן (משמאל) מפקד המבצע במלחמת העצמאות. מימינו: סגנו ב'גבעתי', מאיר דוידזון.
דוד שאלתיאל

| --- | --- |

דוד שאלתיאל במדי צה"ל
 לידה:  16 בינואר 1903 המבורג, הקיסרות הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  23 בפברואר 1969 (בגיל 66) ה' באדר ה'תשכ"ט ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  הר הרצל 
 תאריך עלייה:  1923
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה   לגיון הזרים הצרפתי   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1925–1927 (ההגנה)  1927–1932 (לגיון הזרים הצרפתי)  1932–1948 (ההגנה)  1948 – 1952 (צה"ל)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 לוחם בלגיון הזרים הצרפתי  שליח ההגנה באירופה  מפקד הר"ן  מפקד המודיעין הצבאי בש"י  מפקד מחוז חיפה  חבר מטכ"ל ההגנה  מפקד חטיבת עציוני  מפקד חיל הספר  נספח צה"ל בפריז
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות
 תפקידים אזרחיים
 שגריר ישראל בברזיל, מקסיקו והולנד
 
דוד שאלתיאל פוגש את מפקד כוחות הלגיון הירדני בירושלים, עבדאללה א-תל, בעת ההפוגה בקרבות, יוני 1948
דוד שאלתיאל (16 בינואר 1903 – 23 בפברואר 1969) היה ממפקדי הש"י - שירות המודיעין של ארגון "ההגנה", מפקד חטיבת עציוני שלחמה בירושלים ובסביבתה במלחמת העצמאות, אלוף בצה"ל ושגריר ישראלי בארצות שונות.
לקריאה נוספת

דוד שאלתיאל, ירושלים תש"ח. משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1981.
אלי צור, שומר לישראל: פרקי חייו של דוד שאלתיאל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2001.
דב יוסף, קריה נאמנה, מצור ירושלים 1948. הוצאת שוקן, 1960.
הערות שוליים

1 2  דומיניק לאפייר, לארי קולינס, ירושלים, ירושלים, עמ' 145.
↑  דברי בן-גוריון בראיון טלוויזיוני עם שאול מאירוב, במלאת שלושה עשורים לישראל, ינואר 1970, כפי שמצטט אברהם אמיר באחד מדפי המשתמש שלו.
↑  יוסף שפירא (עורך), דוד שאלתיאל: ירושלים תש"ח (משרד הביטחון: ההוצאה לאור, 1981), ע' 28-27
↑  נציגי גרמניה בארצות שונות, באתר ארכיון המדינה, עמ' 51
↑  אלוף שלתיאל - ציר בונזואלה, שערים, 13 בנובמבר 1952
| מפקדי חטיבת עציוני |
| --- | --- | --- |
|  חטיבת עציוני   (1947 - 1949) | ישראל עמיר • דוד שאלתיאל • משה דיין • יצחק פונדק |  |
|  חטיבה 408   (1978 - 2010) | חיים אורן • עזרא סלע • חזי צפריר • ברוך שפיגל • מוני חורב • נמרוד רן • דני שחר • רון שכנר • ארז וינר • רפי מילוא • גיא הלוי |  |
|  חטיבת עציוני   (2010 - הווה) | גיא הלוי • אילן דיקשטיין • קובי ולר • אורן שמחה • יאיר צוקרמן • איתן גלעד • שראל סבג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296702005171  GND: 123976979  ISNI: 0000 0000 6683 5490  LCCN: no99078200  VIAF: 62469184   WorldCat (עם VIAF): 62469184
ליביו אנטל

ליביו יון אנטל (ברומנית: Liviu Ion Antal; נולד ב-2 ביוני 1989 בשימלאו סילבאניי שברומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ בקבוצת ז'לגיריס וילנה.
קריירה

אנטל החל את דרכו המקצועית בקונקורדיה קיאז'נה הרומנית בה שיחק במשך עונה אחת, ערך 21 הופעות וכבש שני שערי ליגה. בעונת 2008/2009 שיחק בטרגו מורש ובמדיה כבש שישה שערים ב-26 הופעות.
בתחילת עונת 2009/2010 חתם אנטל באוצלול גאלאץ ועד מהרה הפך לחלק חשוב בקבוצה שזכתה באליפות הראשונה שלה בעונת 2010/2011. בעונה שלאחר מכן שיחק עם הקבוצה בשלב הבתים של ליגת האלופות. בסך הכל שיחק שלוש שנים בקבוצה, במדיה ערך 83 הופעות וכבש 16 שערי ליגה.
ב-14 ביוני 2012 חתם אנטל לארבע שנים בקבוצת וסלוי. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה כבש אנטל ב-1 באוגוסט 2012, בתיקו 1-1 מול פנרבחצ'ה בסיבוב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות. בעונתו השנייה בקבוצה סיים אנטל כמלך השערים של ליגת העל הרומנית עם 15 כיבושים. ביולי 2014 הכריזה וסלוי על פשיטת רגל ואנטאל שוחרר מהמועדון והפך לשחקן חופשי.
אנטל עזב את רומניה לראשונה בקריירה שלו כשחתם בגנצ'לרבירליגי מהליגה הטורקית. את שערו הראשון בקבוצה כבש ב-25 באוקטובר 2014, במשחק מול פנרבחצ'ה. בסך הכל שיחק חצי עונה בקבוצה, ערך תשע הופעות ליגה בהן כבש שער אחד, וכבש שלושה שערים במסגרת הגביע הטורקי.
ב-1 בפברואר 2015 הגיע אנטל לישראל וחתם בבית"ר ירושלים עד לתום העונה עם אופציה לעונה נוספת. ב-9 בפברואר 2015 ערך אנטל את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 3:4 על הפועל חיפה במסגרת המחזור ה-21 בליגת העל. באותו משחק כבש אנטל בפנדל את שער הבכורה שלו בקבוצה. ב-22 במרץ 2015 כבש אנטל צמד שערים בניצחון 1:2 על עירוני קריית שמונה במסגרת המחזור ה-27 בפלייאוף העליון. בסך הכל ערך בעונה זו 14 הופעות במדי בית"ר ירושלים, בהן כבש שלושה שערים, ובסופה סיים את דרכו במועדון.
ב-1 באוגוסט 2015 חתם אנטל לארבע שנים בהפועל תל אביב. ב-16 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, במשחק מול מכבי פתח תקווה שנערך באצטדיון בלומפילד במסגרת גביע הטוטו. ב-13 בספטמבר 2015 כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, במשחק מול מכבי נתניה במסגרת המחזור השלישי של ליגת העל. בסך הכל כבש אנטל שני שערים ב-16 הופעות ליגה במדי הפועל תל אביב, ובינואר 2016 חזר לרומניה והושאל לפאנדורי טרגו ז'יו. בתום העונה, הושאל אנטל לפאנדורי לעונה נוספת. ב-10 בפברואר 2017 חתם בקלוז'. ב-20 ביוני 2017 חתם בז'לגיריס וילנה הליטאית. ב-4 בינואר 2021 חזר לרומניה וחתם בUTA אראד. בפברואר 2022 עבר לזלאגרסגי ט.א. ההונגרית.
קריירה > קריירה בינלאומית

לזכותו של אנטל שתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה של רומניה. בשנת 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה הבוגרת, במשחק ידידות נגד פרגוואי.
תארים

אליפות רומניה: 2010/2011
הסופר קאפ הרומני: 2011
מלך השערים של ליגת העל הרומנית: 2013/2014
הערות שוליים

↑  עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב: ליביו אנטל חתם רשמית לארבע שנים, באתר וואלה, 1 באוגוסט 2015
מבנה הצבא הבריטי

| --- | --- |

 
 זרועות
  חיל האוויר המלכותי
  הצבא הבריטי
  הצי המלכותי
  חיל הנחתים המלכותי
 עיטורים ומבנה פיקודי
 מבנה הצבא, חיל האוויר המלכותי והצי המלכותי
 מדי הכוחות המזוינים של בריטניה
 דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים
 מדליות ועיטורים בכוחות המזוינים הבריטיים
 היסטוריה צבאית
 היסטוריה צבאית של בריטניה
 היסטוריה של בריטניה
בראש הצבא הבריטי נמצאת מפקדת הצבא ובראשה ראש המטה הכללי, אלו נמצאים תחת ראש מטה ההגנה כחלק ממשרד ההגנה האמון לצד הצבא הבריטי גם על שאר זרועות הכוחות המזוינים של בריטניה.
שני המרכיבים העיקריים של הצבא הם צבא היבשה הכולל את כוחות היבשה הלוחמים של הצבא, ופיקוד העורף הכולל את היחידות האזוריות ויחידות ההכשרה והסיוע ברחבי בריטניה. צבא היבשה מורכב משלוש דיוויזיות, מהן שתי דיווזיות מתמרנות ואחת מוגדרת דיוויזיית זירה המשמשת מסגרת לפיקוד וסיוע במערכה.
מפקדת הצבא > צבא היבשה

הדיוויזיה הראשונה
צוות קרב חטיבת התקיפה האווירית ה-16
צוות קרב החטיבה הקלה הרביעית
צוות קרב החטיבה הממוכנת הקלה השביעית
חטיבת כוח הסיוע הביטחוני ה-11
החטיבה ה-19 (מילואים)
חטיבת המודיעין הראשונה
חטיבת המודיעין החמישית
חטיבת ההנדסה השמינית
חטיבת הקשר השנייה
חטיבת הקשר ה-37
חטיבת הלוגיסטיקה ה-102
הדיוויזיה השלישית
צוות קרב חטיבת התקיפה וסיור העומק הראשונה
צוות קרב חטיבת השריון ה-12
צוות קרב חטיבת השריון ה-20
חטיבת הלוגיסטיקה ה-101
חטיבת הארטילריה הראשונה
חטיבת הקשר ה-11
חטיבת המשטרה הצבאית הראשונה
הדיוויזיה השישית
חטיבת הקשר הראשונה
חטיבת הסיור והמודיעין הראשונה
החטיבה ה-77
חטיבת המבצעים המיוחדים של הצבא
מפקדת הצבא > פיקוד המסוקים המשותף

החטיבה האווירית הראשונה
מפקדת הצבא > פיקוד העורף

הפיקוד האזורי
החטיבה (האירית) ה-38
חטיבת הרגלים ה-51 ומפקדת סקוטלנד
החטיבה (הוולשית) ה-160
אזור לונדון
פיקוד הגיוס וההכשרה הראשונית
יחידת ההכשרה צפון
יחידת ההכשרה צפון אירלנד
יחידת ההכשרה סקוטלנד
יחידת ההכשרה מערב
מרכז משאבי האנוש של הצבא
המפקד הכללי של סקוטלנד
המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
מפקדת הצבא > יחידת הסיוע וההכשרה בליז

מסגרת ניהולית ומפקדה השוכנת במחנה פרייס, צפונית לבליז סיטי. המפקדה לא כוללת יחידות בת משלה, אך מנהלת סבבי הכשרה ואימון לוחמה ליחידות הצבא הבריטי וחיל הנחתים המלכותי.
מפקדת הצבא > הצבא הבריטי גרמניה

מסגרת ניהולית שאמונה על הכוחות הבריטים בגרמניה, בהם יחידות סיוע, הנדסה ואימון. המפקדה הוקמה ב-2020 לאחר הצמצום המשמעותי בכוחות הבריטים שהוצבו בגרמניה.
היררכיית יחידות

|  | יחידה | דרגת מפקד | מספר חיילים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| •• | צוות (Section)‏ | רב-טוראי או סמל | 8-10 חיילים |  |
| ••• | מחלקה (Platoon) או פלגה (Troop) | לוטננט או לוטננט שני | 25-30 חיילים |  |
| I | פלוגה (Company) או אסקדרון (Squadron) או סוללה (Battery) | מייג'ור או קפטן | 100-150 חיילים | לרוב נקראים באותיות אנגליות (פלוגה A וכדומה) במקרים בודדים מקבלים שם (לדוגמה "פלוגת ניימיכן" של משמר הגרנדירים) |
| II | גדוד (Battalion) או  רגימנט (Regiment) | לוטננט קולונל | 500-1,000 חיילים | גדודים משתייכים לרגימנט אך פועלים תחת פיקוד חטיבתי. הם נקראים במספר ביחד עם השיוך הרגימנטאלי שלהם (לדוגמה "הגדוד הראשון, רגימנט הרובאים" או Rifles‏ 1) |
| III‏ | רגימנט (Regiment) | מייג'ור גנרל או לוטננט גנרל | 700-5,000 חיילים | ביחידות רגלים ומשמר, הרגימנטים הם מסגרות ניהוליות בעלות שיוך גאוגרפי היסטורי, הגדודים המרכיבים אותם מפוזרים בין חטיבות המשמשות מסגרות אופרטיביות. ביחידות אחרות (בהן שריון, תותחנים ויחידות סיוע שונות) הרגימנטים שווי ערך לגדוד (ראו לעיל). בעבר שם הרגימנט כלל מספר וייעוד (לדוגמה "רגימנט הפוסילירים ה-2"), אך כיום הם עשויים לכלול שיוך גאוגרפי (לדוגמה "רגימנט יורקשייר המלכותי"), ייעוד היסטורי (לדוגמה "רגימנט הפוסיליירים המלכותי") או שילובים שונים עם או בלי שם של מי שהרגימנט היה שייך לו היסטורית (לדוגמה "משמר הדרגונים הראשון של המלכה") |
| X‏ | חטיבה (Brigade) | מייג'ור גנרל או בריגדיר | 1,000-5,000 חיילים | באופן כללי חטיבה מורכבת 3–12 גדודים (חי"ר) ו/או רגימנטים (שריון). בהתאם לתוכנית "חייל העתיד" של 2020, חטיבות הצבא הבריטי עוברות למודל צוות קרב חטיבתי (צק"ח) בו החטיבה כוללת מגוון כוחות סיוע שהופכים אותו ליחידה יותר עצמאית, רובם משלבים יחידות מספר גדודי חי"ר לצד רגימנט או שניים משוריינים. |
| XX‏ | דיוויזיה (Division) | מייג'ור גנרל | 6,000-10,000 חיילים | בצבא הבריטי כיום שלוש דיוויזיות המורכבות מבין ארבעה לעשרה חטיבות |
הערות שוליים

↑  מקביל למחלקה ביחידות מסוימות בהן שריון, ארטילירה ויחידות מיוחדות.
↑  מקביל לפלוגה ביחידות מסוימות בהן שריון, יחידות מיוחדות, הנדסה ורפואה.
↑  מקביל לפלוגה ביחידות ארטילריה.
↑  גדודים קיימים בעיקר ביחידות חיל רגלים. ביחידות אחרות המקבילה היא רגימנט.
↑  מקבילה לגדוד ביחידות ארטילריה, סיוע, הנדסה, יחידות מיוחדות ושריון.
מבנה הדיוויזיה הראשונה
מבנה הדיוויזיה השלישית
טירת יורק

| --- | --- |

"מגדל קליפורד" (מצודת הטירה)
 מידע כללי
 סוג:  טירה
 שימוש:  אתר תיירות (מגדל קליפורד) בית משפט של העיר יורק מוזיאון טירת יורק
 כתובת:  יורק 
 מיקום:  יורק
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מייסדים:  ויליאם הראשון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1068
 תאריך פתיחה רשמי:  1068 
 תאריך פירוק:  1684 
 אדריכל:  Henry de Reynes 
 
 קואורדינטות:  53°57′21″N 1°04′47″W﻿ / ﻿53.955851952944236°N 1.0796436668533715°W﻿ / 53.955851952944236; -1.0796436668533715
  (למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי יורק(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי יורק
 
טירת יורק (באנגלית: York Castle) הוא מתחם מבוצר שכלל במהלך השנים טירה של השליט המקומי, בית סוהר, בתי משפט ומבני שלטון נוספים. מתחם הטירה ממוקם מדרום למרכז העיר יורק, בין נהר האוז ונהר הפוס באזור ההתפצלות שלהם.
הטירה התפרסמה בהיסטוריה היהודית כאשר המון מוסת התנפל על יהודי העיר בשנת 1190 תוך כוונה לבצע בהם שפטים. היהודים נמלטו והתבצרו בטירה. כשהגיעו הפורעים למקום העמידו בפניהם את הברירה של התנצרות או מוות, והלכודים העדיפו לא ליפול לידי המרצחים והרגו אלה את אלה (ראו הטבח ביהודי יורק).
היסטוריה

הטירה הוקמה לראשונה בשנת 1068 ולאחר שנהרסה על ידי מורדים וכוחות ויקינגים, הטירה הוקמה מחדש באופן מבוצר יותר עם חפירי מים. מאז הקמתה, הייתה הטירה מוקד כוח חשוב למלכי אנגליה והאצולה בצפון המדינה. במהלך המאה ה-13 שודרגו ביצורי הטירה על ידי הנרי השלישי ונבנתה המצודה כפי שהיא נראית כיום. במהלך המאה ה-14 שימשה הטירה בסיס צבאי ושלטוני חשוב של אנגליה במהלך המלחמות כנגד המרד הסקוטי. במאות ה-15 וה-16 הטירה החלה לאבד את חשיבותה הצבאית, אשר חודשה לפרק זמן קצר במהלך מלחמת האזרחים האנגלית כאשר היא שימשה את מגיני העיר המלוכניים.
בתקופה המודרנית, במהלך המאה ה-18 וה-19, שוקמו חלקים מהטירה בסגנון נאו-קלאסי עם הוספת מבנים אשר שימשו את האדמיניסטרציה של מחוז יורקשייר, בהמשך שימשו המבנים בטירה בתי כלא אזרחיים וצבאיים. במהלך המאה ה-20 הפכה המצודה "מגדל קליפורד" לאתר תיירות מוכר בעיר יורק, שני המבנים הנוספים אשר שרדו במתחם הטירה משמשים כיום בית משפט ומוזיאון טירת יורק.
מבצע פלשת

הפילבוקס על גדות נחל לכיש ממנו נורתה אש שגרמה לאבדות כבדות לחיילי חטיבת 'גבעתי' במבצע 'פלשת'
מבצע פלשת היה מבצע צבאי במלחמת העצמאות של חטיבת גבעתי וחטיבת הנגב בין הימים 3-1 ביוני 1948, שמטרתו הייתה בלימת חיל המשלוח המצרי במישור החוף הדרומי.
רקע

ב-29 במאי 1948, שבועיים לאחר פלישת צבאות ערב, החל טור ממונע של הצבא המצרי לנוע ממג'דל צפונה. הטור נצפה לראשונה על ידי תצפיתני קיבוץ ניצנים; יותר מ-500 כלי רכב - מכוניות משא, זחלים, טנקים בינוניים ותותחים מכל הסוגים עברו על הכביש הראשי ממזרח לניצנים ופניהם לכיוון איסדוד.
הטור הגיע לעיירה איסדוד. חלקו נכנס לעיירה וחלק אחר המשיך צפונה כשלושה ק"מ ונעצר ליד ג'סר איסדוד (היום נקרא גשר עד הלום) מעל ואדי סוכריר. גשר זה פוצץ על ידי חבלני 'גבעתי' ב-12 במאי 1948 במסגרת מבצע ברק. ביום בו נעצר לפני הגשר, הטור המצרי הותקף על ידי רביעיית מטוסי טייסת 101 בגיחתה הראשונה אי פעם. תוצאות הגיחה היו דלות, אך מאז אותה תקיפה, הטור המצרי לא ניסה להתקדם צפונה (אם כי אין לדעת אם אותה תקיפה אווירית גרמה לכך). לא היה ברור לישראל אם בכוונת המצרים להמשיך ולהתקדם צפונה, ומטרת מבצע 'פלשת' הייתה להשמיד את חוד הכוח המצרי.
התוכנית

לצורך המבצע, אשר ביצועו הוטל על חטיבת גבעתי, סופחו לחטיבה שלוש פלוגות מחטיבת הנגב. התוכנית הייתה לתקוף את המצרים בשלוש גזרות:
הגזרה הצפונית (באזור הגשר ועמדת הפילבוקס) - תתקוף חטיבת 'גבעתי' בסדר גודל של ארבע פלוגות בפיקודו של צבי צור. כוח זה נועד לתקוף את החוד המצרי מעורפו, ולשם כך תוכנן לאגוף את המצרים מצפון ומצפון מערב.
הגזרה המרכזית (באזור תחנת הרכבת איסדוד) - גדוד 57 של 'גבעתי' (גדוד חיילי אצ"ל), יפעל במגמת ריתוק והסחה.
הגזרה הדרומית (בעיירה איסדוד עצמה) - שלוש פלוגות מחטיבת הנגב.
מהלך הלחימה

בלילה שבין 1 ל-2 ביוני 1948 נעו הכוחות והגיעו לשטחי ההיערכות לפני ההתקפה. זמן קצר לפני 'שעת האפס' נתקבלה פקודה על ביטול הפעולה והוראה על נסיגה. סיבת הביטול הייתה ידיעה מוטעית אודות החלטה של מועצת הביטחון על הפסקת אש שעמדה להיכנס לתוקף באותו לילה. ממשלת ישראל הורתה על הפסקת הפעילות הצבאית.
כיוון שנתבררה הטעות, הוחלט לבצע את ההתקפה באותה התוכנית בלילה שבין 2 ל-3 ביוני 1948.
בגזרה הצפונית המצרים פתחו באש עוד בעת מסע ההתקרבות על כוחות 'גבעתי', אשר סבלו אבדות. עם שחר, כיוון שלא הצליחו לפרוץ אל המערך המצרי, החלה נסיגה קשה לאור יום שעלתה באבדות נוספות.
פצועים והרוגים רבים נשארו בשטח. רק לאחר נסיגת המצרים מהאזור במבצע יואב, נתגלו גופותיהם בקבר אחים והם הובאו לקבורה בבית הקברות של חטיבת גבעתי בכפר ורבורג.
בגזרה המרכזית נתגלה גדוד 57 מיד עם תחילת ההתקפה ובעקבות הגילוי הוא נסוג.
בגזרה הדרומית - באיסדוד נשברה התקפת חטיבת הנגב מיד בהתחלה. אמנם הם הצליחו לחסל עמדת תותח מצרית אך לא הצליחו להתבסס במערך המצרי. הם נסוגו, באבדות כבדות, דרך החולות לניצנים, כשמשורייני המצרים מזנבים בהם, ורק החולות מנעו את המשך המרדף.
אחרית דבר

מבצע פלשת היה כישלון צבאי כבד - 50 הרוגים וכמספר הזה פצועים - כ-10% מהכוח התוקף. שמונה מההרוגים נשארו בשטח ועצמותיהם נמצאו לאחר נסיגת המצרים והם הובאו לקבורה בקבר אחים בבית הקברות נחלת יצחק בגבעתיים (ביניהם היה גם צבי קליר שעל שמו הוקם אחר כך בית הספר לאומנויות הבמה בית צבי ברמת גן). עוד ארבעה נעדרים עד עצם היום הזה (2017).
מספר סיבות לכישלון זה היו:
איבוד יתרון ההפתעה.
תוכנית ההתקפה עצמה; בגזרות ההתקפה היה היחס 1 ל-3 לטובת המצרים. כדי שיהיה סיכוי להתקפה, היה צורך צריך בריכוז כל המאמץ לאחת הגזרות - הדרומית או הצפונית. במבט לאחור, נראה כי אם ריכוז המאמץ היה מתבצע בגזרה הדרומית באזור איסדוד, היה ניתן לנתק ולכתר את שאר הכוח המצרי באזור. בספר חטיבת גבעתי מייחסים זאת למטה החטיבה שהיה עדיין "ירוק" ובלתי מתורגל דיו בכל הנוגע לתכנון התקפה חטיבתית וניהולה.
עד היום (2017) לא ברור אם מבצע 'פלשת' תרם לבלימת הטור המצרי. במסמכים מצריים שנתפסו לא נמצאה כל תוכנית להתקדמות צפונה מג'סר איסדוד, אלא להיערך להגנה בשטח מצפון לאיסדוד. מפקד הכוח המצרי, המייג'ור גנרל מוחמד נגיב כתב בזיכרונותיו כי הכוחות שהיו מצוים באזור איסדוד, כ-2,300 לוחמים, לא היו יכולים להשיג הכרעה בהתקדמות צפונה.
לקריאה נוספת

אברהם איילון, חטיבת גבעתי מול הפולש המצרי, הוצאת מערכות, תשכ"ג.
משה גבעתי בדרך המדבר והאש - תולדות גדוד 9. תל אביב: הוצאת 'מערכות' וההוצאה לאור של משרד הביטחון, תשנ"ד-1994, עמ' 97–114.
צה"ל, ענף היסטוריה, תולדות מלחמת הקוממיות, הוצאת 'מערכות', 1959 (ומהדורות נוספות).
מהלך הקרבות של מבצע פלשת
לוחית זיכרון בבית צבי, לצבי קליר שנפל ב"מבצע פלשת"
מבצע קדם

מקום פיצוץ הקונוס, מאה מטר ממערב לשער ציון
"מבצע קדם" היה הניסיון האחרון במלחמת העצמאות לכבוש את העיר העתיקה בירושלים. המבצע יצא לפועל בליל הט'-י' בתמוז ה'תש"ח (16-17 ביולי 1948), כחלק מקרבות עשרת הימים והסתיים בכישלון.
תכנון המבצע

בירושלים הייתה ההפוגה השנייה אמורה להתחיל ב-17 ביולי 1948 בשעה 05:45, יומיים לפני ההפוגה הכללית. דוד שאלתיאל, שהיה מפקד מחוז ירושלים ומכוח תפקידו גם מח"ט עציוני, החליט להוציא לפועל את מבצע כיבוש העיר העתיקה בלילה האחרון לפני ההפוגה, מבצע שתוכנן עוד קודם לכן. תוכנית המבצע הייתה פריצה והתקפה בשתי זרועות, מכיוון השער החדש מצפון-מערב, ומכיוון שער ציון מדרום.
במבצע שותפו גם כוחות מאצ"ל ולח"י. בירושלים עדיין לא התפרקו ארגונים אלה, בניגוד למצב בשאר הארץ, בנימוק שמרחב ירושלים הוחזק עדיין כשטח צבאי ולא כשטח מדינת ישראל. נקבע ששלוש פלוגות מגדוד 62 (בית חורון) מחטיבת עציוני, בפיקוד מאיר זורע יפרצו מדרום סמוך לשער ציון, ואילו כוחות אצ"ל ולח"י יפרצו מצפון באזור השער החדש, האצ"ל דרך השער החדש עצמו, בפיקודו של יוסף אבני, והלח"י באזור המכונה כיום כיכר צה"ל.
דוד שאלתיאל שם את מבטחו בהמצאה חדשה של חיל המדע (חמ"ד). אחד הפיזיקאים הבולטים, פרופסור יואל רקח, בנה בעזרת מדעני חיל המדע מתקן של מטען חלול שכונה ה"קונוס". משקלו היה כ-150 ק"ג והוא ניצב על חצובת מתכת. הם היו בטוחים שה"קונוס" יפרוץ את חומת העיר העתיקה. דוד שאלתיאל היה משוכנע בהצלחת המבצע וכבר תכנן את השלטון הצבאי בעיר העתיקה. הוא מינה מושל צבאי, שטרי כסף זמניים הודפסו בחופזה והוכנה סדרה של כרזות בעברית, ערבית ואנגלית. נבחר צוות של גדנ"עים להדביק את הכרזות בעיר העתיקה.
ביצוע

המבצע לווה בקשיים ובתקלות מתחילתו. הירדנים פתחו בהפגזה עם רדת הלילה ובעקבותיה נפגעו כלי רכב של הלח"י. העלאת הקונוס, במסע רגלי ממשכנות שאננים להר ציון התבצעה תחת האש הירדנית וארכה זמן רב יותר מן הצפוי. הפעולה החלה בהפגזה מסיבית של העיר העתיקה. תוך מספר שעות הונחתו כ-1,200 פגזים - 600 פגזי תותחים ו-600 פגזי מרגמות דוידקה, וכן עשרות אלפי כדורי מקלעים בינוניים, אך גורם ההפתעה אבד. קושי רב היה בהובלת ה"קונוס" למקומו. היה צורך להשחיל שני מטילי ברזל תחת בסיס חצובתו וארבעה אנשים נשאו אותו במעלה הר ציון כמו נושאי אלונקות.
כיוון ששער ציון היה מוגן ומבוצר, הוחלט לבצע את הפריצה במרחק מה מערבה ממנו. אך בעקבות הקשיים בהעלאתו של הקונוס הוא הופעל רק סמוך לשעה 05:00. אור חזק האיר את השמיים ורעם אדיר החריד את כל העיר. דוד שאלתיאל ראה זאת ממפקדתו בימין משה והיה משוכנע שהחומה נפרצה, אך מיד נודע לו כי ה"קונוס" אכזב ואפילו סדק זעיר לא נוצר בחומה, אלא רק קצת פיח.
הפריצה מדרום בוטלה. גם כוח לח"י פוצץ מתקן "קונוס" בין שער יפו לשער החדש, אך באותה התוצאה. כוח האצ"ל הצליח להיאחז בשער החדש, אבל לאחר כישלון הפריצה מדרום וכניסת ההפוגה לתוקפה, ניתנה פקודת נסיגה. לאחר מבצע קדם התבצעו החילופים המתוכננים במחוז, ודוד שאלתיאל הוחלף במשה דיין.
ראו גם

העיר העתיקה (ירושלים)
הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים
יוסף אבני
מאיר זורע
לקריאה נוספת

יצחק לוי (לויצה), תשעה קבין: ירושלים בקרבות מלחמת העצמאות, הוצאת מערכות, 1986
דומיניק לאפייר ולארי קולינס, ירושלים, ירושלים, הוצאת ויידנפלד וניקולסון, 1972
תולדות מלחמת הקוממיות, "הוצאת "מערכות"
אריה יצחקי, על מבצע קדם בתש"ח, כתב העת אריאל, 185, עמ' 121–123, 2008
דורון אורן, מבצע 'קדם' - התוכנית להבקעת החומה וכיבוש העיר העתיקה, ארץ נולדת: 60 למדינת ישראל, הוצאת אריאל, 2008
אלון נוימן

ערך זה עוסק בשחקן קולנוע ותאטרון ישראלי. אם התכוונתם לבמאי ישראלי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באפריל 1967 (בן 57) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 מקום לימודים:  אקדמיית מאונטוויו לאמנויות התיאטרון  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש 
 בן או בת זוג:  עלמה זק (2004–2023) 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
אלון נוימן (נולד ב-11 באפריל 1967) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, מדבב וסטנדאפיסט ישראלי.
ביוגרפיה

נוימן נולד בחיפה וגדל ברמת השרון. לאחר סיום שירותו הצבאי בתיאטרון צה"ל, למד משחק בבתי-הספר למשחק "NYU" שבניו יורק, ארצות הברית, וב"Mountview Academy of Theatre Arts" שבלונדון, אנגליה.
קריירה > קריירה בתיאטרון

נוימן החל את הקריירה שלו בתיאטרון בתחילת שנות ה-90 בצוות "צעירי תיאטרון הקאמרי". בין הצגות התיאטרון שבהן השתתף לאורך השנים, הצגות תיאטרון הקאמרי "אשכבה", "קברט לוין", "עולמה של איימי", "סיטיזן נחום", "אנטיגונה", "רצח", "מעופפי רשפון", והצגות תיאטרון חיפה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", "יאיר" ו"גשר".
בשנת 1997 היה נוימן בין יוצרי המופע "מיומנה", ממנו פרש לאחר 7 שנים.
בשנת 2006 הופיע עם הצגת היחיד "תום - כמה סיבות לחיות" בצוותא, שזכתה לציון לשבח בפסטיבל תיאטרונטו. הצגה הייתה גרסה עברית למחזה Thom Pain (based on nothing) מאת וויל אינו(אנ') וזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו ב-2004.
בסוף 2008 שיחק במחזה "אלוהי הקטל" מאת יסמינה רזה בתיאטרון בית ליסין, בבימויו של הלל מיטלפונקט. המחזה היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית הקומדיה של השנה, וזכה לשבחי הביקורת.
בשנת 2014 העלה את מופעי הסטנד-אפ "ללא חומרים משמרים".
בשנת 2017 שיחק במחזה "איש הכריות" בתיאטרון חיפה.
קריירה > קריירה בקולנוע ובטלוויזיה

בשנת 1987 השתתף נוימן לראשונה בסרט הקולנוע "לא שם זין" של שמואל אימברמן, באותה שנה השתתף בתפקיד קטן בסרטו של נדב לויתן, "ילדי סטלין". בהמשך הופיע בסרטים "אחד משלנו" (1989) של אורי ברבש, "מקס ומוריס" (1994) של יעקב גולדווסר, "אושר ללא גבול" (1996) של יגאל בורשטיין, סרט הטלוויזיה של "רשת" "היה נהדר" (2002), "מתנה משמיים" (2003) של דובר קוסאשווילי, "מלח הארץ" (2006) של אורי ברבש, ו"מתוק ומר" (2008).
בשנת 1991 הופיע נוימן לראשונה בתוכנית "בסוד העניינים" בטלוויזיה החינוכית בסיפור "סודה של חנה", בתור אחד הבריונים שגרו במגרש הגרוטאות. בשנת 1995 הופיע נוימן בתוכנית "שישי וחצי" בערוץ 2 בהגשת עינת ארליך, ובאותה תקופה השתתף במספר פרקים של סדרת הנוער "עניין של זמן" בטלוויזיה החינוכית, בתפקיד סוחר סמים. בשנת 1997 זכה נוימן לחשיפה הטלוויזיונית הראשונה שלו, בתוכנית ההומור "שערורייה" של הטלוויזיה החינוכית, ובסדרה "מרחב ירקון" בערוץ השני. באותה שנה השתתף ברט הטלוויזיה "אהבה מדרגה ראשונה" לצדו של אלון אבוטבול.
בשנת 2001 הופיע בתוכנית המערכונים "של מי השורה הזאת?" של "טלעד" בערוץ השני. בשנת 2004 שיחק בסדרה "מה שלמה?" בערוץ לוגי, שם גם הכיר את עלמה זק, שהפכה לבת זוגו.
בשנים 2005–2006 כיכב נוימן בשתי עונות הסדרה "מילואים" של אורי ברבש, בשידורי "רשת" של הערוץ השני. בשנת 2006 הנחה את התוכנית "המדריך למתחילים" יחד עם נתי קלוגר בערוץ "ביפ". בשנת 2007 השתתף בתוכנית ההומור "חדשות מפתיעות" של "קשת" של הערוץ השני, ובתוכנית הסאטירה "עד כאן" של "yes". בשנת 2008 החל נוימן לככב בטלנובלה "חשופים" של "הוט".
בשנת 2009 הצטרף נוימן לעונה החמישית של סדרת הנוער ראש גדול ובשנת 2010 שיחק נוימן בעונה השנייה בתפקיד פרופסור ורנר בסדרת דרמה מותחת לילדים ונוער "דאוס". שתי הסדרות שודרו ב-yes. ב-2010 שיחק נוימן ב"עספור" ובאותה שנה באפריל, השתתף בקמפיין של רכבת ישראל נגד חצייה מסוכנת של פסי רכבת.
בשנת 2012 שיחק נוימן בתפקיד אורח בסדרה "המיוחדת", ושיחק בתפקיד דודי בסרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק". בנוסף הגיש בערוץ הראשון את התוכנית היומית "בסביבה טובה" יחד עם שרון קנטור.
בשנת 2014 שיחק בעונה הרביעית של "גאליס", בתפקיד רפאל דרור - האבא המזויף של יונתן מיטרני. באותה שנה החל לשחק בסדרה ״70 מיליון סיבות לעושר״ בתפקיד צוף ספיצרמן, איש עסקים עשיר שמתחבר לאלי (שמוליק לוי). בסוף שנת 2014 החל לשחק בסדרה "כוכב הצפון" של ערוץ דיסני למנויי yes, שם גילם את אבא של מאיה (אריאל מורטמן), לצד אפרת בוימולד.
ב-2017 שיחק בתפקיד אורח בעונה הרביעית של אלישע. ב-2018 השתתף בסדרת האינסטגרם "אינסטה בייב" בתפקיד החוקר, בסדרה "אולי פיל" בטלוויזיה החינוכית" לצד אלמה דישי, ובסדרה שנות ה-80 בתפקיד שמואל כדורסל. ב-2019 השתתף בסרט הקולנוע "היום שאחרי לכתי" בתפקיד אריה חורש. ב-2020 שיחק בסרט "שאיפה לחיים" ובסדרה "קפה עמליה" בכאן חינוכית במגוון דמויות, לצד זוגתו עלמה זק. ב-2021 שיחק בסדרה פגע וברח, שהפיקה נטפליקס, עם ליאור רז. באותה שנה שיחק גם בסרט הקצר "גירוד" בבימויה של מעיין ריף. ב-2022 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "צומת מילר".
בשנת 2023 שיחק את מפקח המשטרה מקמרפי בסרט "העיר הזאת", באותה השנה החל לשחק בסדרת הילדים "מולי וצומי", המשודרת בערוץ הופ, כאביו של מולי.
קריירה > דיבוב

נוימן דיבב את יאקו וורנר בסדרה "אנימניאקס", כדורת (גראונדר) בסדרה "סוניק הקיפוד", מייקל ג'ורדן בסרט "ספייס ג'אם", את באז שנות-אור בסרטי "צעצוע של סיפור" ובסרט הספין-אוף, את מלמן הג'ירף בסדרת סרטי "מדגסקר" ואת בוב פאר ב"משפחת סופר-על 2". בשנת 2019 דיבב את דמותו של העיט האדיר בסרט "אנגרי בירדס - הסרט 2".
קריירה > מוזיקה

נוימן משתתף (כמתופף) בהרכב העכבישים מפלוטו, מופע מחווה לזמר דייוויד בואי.
חיים אישיים

מ-2004 נוימן היה בן זוגה של השחקנית עלמה זק ולהם שתי בנות. ביולי 2023 הודיעו השניים על פרידה.