stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חקיקה אנטי-יהודית בגרמניה הנאצית לפני המלחמה
סיכום חקיקה ופעילות אנטי-יהודיות בגרמניה לפני המלחמה

בתקופת גרמניה הנאצית שלפני המלחמה (1933–1939) היו יותר מ-400 חוקים, גזירות ותקנות שמטרתן הייתה להגביל את היהודים. היו חוקים לאומיים שהשפיעו על כל היהודים, והיו חוקי מדינה, אזור ועיר שהשפיעו רק על היהודים באותן קהילות. תקנות אלו הגבילו את היהודים בכל תחומי החיים, הן הציבוריים והן הפרטיים. כמעט כל האזרחים היו מעורבים בתמיכה בחקיקה אנטי-יהודית בדרך כלשהי, בין אם ביה הסכמה פסיבית או מעורבות ישירה. תנועות אלו היו חלק מכוונתו ותוכניתו של היטלר לפטור את העולם מהאוכלוסייה היהודית. תוכניתו התחילה בביטול כל זכויותיהם הבסיסיות של היהודים, לפני שעבר לרצח המוני של העם היהודי.
יחסי אל סלוודור – רוסיה

| יחסי אל סלוודור – רוסיה |
| --- | --- |
אל סלוודור: רוסיה


אל סלוודור: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
21,041: 17,098,242
אוכלוסייה
6,345,066: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
34,016: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,361: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

שגרירת אל סלוודור ברוסיה לוחצת את ידו של נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, 2011
יחסי אל סלוודור–רוסיה הם יחסי החוץ בין אל סלוודור ורוסיה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-3 ביוני 1992. בשנת 1993, שגריר רוסיה בניקרגואה, הוסמך גם עבור אל סלוודור. בשנת 1995, נפתחה קונסוליה רוסית בסן סלוודור. בשנת 2009 בוטלה דרישת הוויזה בין המדינות.
ב-21–22 באוגוסט 2011 ערך שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב ביקור רשמי באל סלוודור, שם ניהל שיחות עם שר החוץ הוגו מרטינס. הסכם נחתם על בסיס היחסים בין המדינות.
ב-27 במרץ 2015, שרי החוץ של רוסיה ואל סלוודור סרגיי לברוב והוגו מרטינס חתמו על הסכם בין-ממשלתי לביטול הדרישה הפורמלית בוויזה בין המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

אל סלוודור מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
רוסיה מחזיקה באל סלוודור משרד נציגות בסן סלוודור.
יחסי ישראל–סלובניה

| יחסי ישראל–סלובניה |
| --- | --- |
ישראל: סלובניה


ישראל: סלובניה
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 20,273
אוכלוסייה
9,961,867: 2,118,287
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 68,217
תמ"ג לנפש (בדולרים)
51,185: 32,204
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

נשיא ישראל ראובן ריבלין (מימין) עם מקבילו הסלובני בורוט פאחור בעת ביקור האחרון בישראל לרגל פורום השואה העולמי החמישי, ינואר 2020
יחסי ישראל–סלובניה הם היחסים הדיפלומטיים בין סלובניה לבין ישראל. לסלובניה יש שגרירות רשמית בתל אביב-יפו, אולם לישראל אין שגרירות קבועה בסלובניה, והנציגות הדיפלומטית הישראלית האמונה על סלובניה היא שגרירות ישראל בווינה, והשגריר הוא שגריר נייד היושב בירושלים.
השגריר הישראלי בסלובניה הוא שגריר שאינו תושב. נכון לשנת 2022, השגריר הוא זאב בוקר והוא נמצא בירושלים. קונסול הכבוד של סלובניה בישראל הוא עדי רוזנפלד. ב-2024, הצטרפה לתביעה נגד ישראל בהאג שנפתחה ב-2022 בעוון "הכיבוש, ההתנחלות והסיפוח של שטחים פלסטיניים מאז 1967; מאמצי ישראל לשנות את הדמוגרפיה, האופי והסטטוס של ירושלים וכן אימוץ חקיקה וצעדים המפלים נגד פלסטינים"
ביוני 2024, הודיע ראש ממשלת סלובניה רוברט גולוב על החלטה להכיר במדינה פלסטינית.
כינון היחסים

היחסים בין ישראל לסלובניה כוננו בשנת 1992 לאחר התפרקות יוגוסלביה. מדינת ישראל הכירה בסלובניה כמדינה עצמאית ותמכה במועמדותה לחברה באומות המאוחדות.
יחסים כלכליים

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
היקף הסחר בין שתי המדינות עמד בשנת 2005 על 100 מיליון דולרים ובשנת 2006 הסחר עמד על 85.6 מיליון דולרים בשנה. ב-31 בדצמבר 2007 חתמה מדינת ישראל עם סלובניה הסכם למניעת כפל מס. לישראל ולסלובניה יש קורסים ופרויקטים משותפים בנושא חקלאות.
בשנת 1996 רכשה סלובניה ספינת סיור אחת לצי שלה מסוג דבורה סימן 2 מהתעשייה האווירית לישראל, שהיה הכלי שיט הקרבי הראשון של הצי שלה.
ביולי 2006 חתם המדען הראשי במשרד התמ"ת עם סלובניה הסכם תמיכה במחקר ופיתוח התעשייתי המשותף לשתי המדינות.
בינואר 2016 הודיעה רשת המרכולים הגדולה בסלובניה, מרקטור, כי תסיר ממדפיה מוצרים ישראלים בעקבות לחצי ה-BDS. הרשת חזרה בה כעבור יומיים.
ראו גם

סלובניה
יחסי החוץ של ישראל
לקריאה נוספת

יוסף גוברין, רישומים משליחותי כשגריר ישראל באוסטריה, סלובניה וסלובקיה, הוצאת מאגנס, 2016
יחסי ארמניה–סינגפור

| יחסי ארמניה–סינגפור |
| --- | --- |
ארמניה: סינגפור


ארמניה: סינגפור
שטח (בקילומטר רבוע)
29,743: 719.20
אוכלוסייה
2,968,413: 5,842,033
תמ"ג (במיליוני דולרים)
24,212: 501,428
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,157: 85,831
משטר
רפובליקה

יחסי ארמניה–סינגפור הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה לסינגפור. לארמניה ולסינגפור אין שגריר תושב. שגרירות ארמניה בבייג'ינג, סין מוסמכת לסינגפור. לסינגפור אין נציגות בארמניה.
בפברואר 2012 התכנסו ראשי ממשלות שתי המדינות בסינגפור ודיברו על הגדלת בריתות כלכליות ותרבותיות בין שתי המדינות, וכן דנו בהתפתחויות המתרחשות במדינותיהן.
יחסי אל סלוודור – שווייץ

| יחסי אל סלוודור – שווייץ |
| --- | --- |
אל סלוודור: שווייץ


אל סלוודור: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
21,041: 41,277
אוכלוסייה
6,345,066: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
34,016: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,361: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

נשיא אל סלוודור סלוודור סאנצ'ס סרן (משמאל) מקבל כתב האמנה משגריר שווייץ מירקו ג'ולייטי, 2017
יחסי אל סלוודור–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אל סלוודור לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין הרפובליקה של אל סלוודור הם יחסים דיפלומטיים מלאים. ב-1913 פתחה שווייץ לראשונה קונסוליה בסן סלבדור, בירת אל סלוודור, ששודרגה לדרג הקונסוליה הכללית ב-1959 ולדרג השגרירות ב-1968. ב-1979 סגרה שווייץ את השגרירות לאחר רצח הממונה על היחסים. סוכנות קונסולרית נפתחה במקום במדינה ב-1982. ב-1997 הסוכנות שודרגה לדרג קונסוליית כבוד כללית. בנוסף לקונסוליה בסן סלבדור, האמינה שווייץ את שגרירותה שבסן חוסה, בירת קוסטה ריקה, על אל סלוודור.
אל סלוודור ושווייץ חתמו על מגוון הסכמים דיפלומטיים בהם הסכם הגנה וקידום השקעות הדדיות.
על פי מפקד האוכלוסין של סוף שנת 2018, 433 שווייצרים חיו באל סלוודור. הסחר שבין המדינות הוא סחר יחסית גדול ביחס לגודל המדינה. הסחר הכולל בשנת 2018 בין שתי המדינות הוערך בשווי של 16.4 מיליון פרנקים שווייצרים. מהם 14 מיליון ייצוא שווייצרי לאל סלוודור ו-2.4 מיליון ייבוא שווייצרי מאל סלוודור.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת באל סלוודור בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת באל סלוודור בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בסן סלבדור, בירת המדינה. שווייץ האמינה את שגרירותה בסן חוסה, בירת קוסטה ריקה, על אל סלוודור.
אל סלוודור אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. אל סלוודור מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
יחסי איסלנד–אירלנד

| יחסי איסלנד–אירלנד |
| --- | --- |
איסלנד: אירלנד


איסלנד: אירלנד
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 70,273
אוכלוסייה
394,617: 5,268,332
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 545,629
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 103,568
משטר
רפובליקה

יחסי איסלנד–אירלנד הם עתיקי ימים והחלו בשחר ההתיישבות האנושית באיסלנד.  בין הרפובליקה של איסלנד לבין הרפובליקה של אירלנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
היסטוריה

על פי הסאגות האיסלנדיות, כשהגיעו הנורדים לראשונה לאיסלנד במאה התשיעית הם מצאו שם נזירים אירים ("פאפר") ששאפו להתבודד. כתבי הנזיר האירי דיקוויל (Dicuil) מהמאה שמינית או התשיעית מתארים מסעות של נזירים באיים בצפון האוקיינוס האטלנטי שיכולים להיות איסלנד. על פי מחקרים גנטיים מודרניים האוכלוסייה המייסדת של איסלנד הייתה ממוצא סקנדינבי, סקוטי ואירי.
ביוני 1944 הכריזה איסלנד על עצמאותה מדנמרק שניהלה את יחסי החוץ שלה עד אז. ב-11 במרץ 1948 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים. אמנה למניעת כפל מס נחתמה בין המדינות ב-2003. שתי המדינות הן חברות מלאות באזור הכלכלי האירופי, ב-OECD ובאומות המאוחדות. איסלנד ניסתה להתקבל לאיחוד האירופי בו אירלנד חברה אך משכה את הצעתה. איסלנד חברה בנאט"ו ואירלנד איננה חברה בו.
ביקורים מדרג גבוה > מאירלנד לאיסלנד

1991 - מארי רובינסון, נשיאת אירלנד.
1996 - מארי רובינסון, נשיאת אירלנד.
2001 - ברטי אהרן, טישך אירלנד.
ביקורים מדרג גבוה > מאיסלנד לאירלנד

1991 - ויגדיס פינבוגדוטיר, נשיאת איסלנד.
2007 - גייר הארדה, ראש ממשלת איסלנד.
סחר

שתי המדינות הן חברות בשוק האירופי, באזור הכלכלי האירופי וב-OECD. אירלנד היא חברה מלאה באיחוד האירופי. ב-2015 הסחר הכולל בין שתי המדינות עמד על 5.7 מיליארד אירו.
תחבורה

שלוש חברות תעופה מפעילות טיסות בין איסלנד לאירלנד, אייר לינגוס אייסלנדאייר ו-וואו אייר.
נציגויות דיפלומטיות

איסלנד  מיוצגת באירלנד על ידי שגריר לא תושב, השגרירות המואמנת היא זאת הנמצאת בלונדון, הממלכה המאוחדת.
אירלנד מיוצגת באיסלנד על ידי שגריר לא תושב, השגרירות המואמנת היא זאת הנמצאת בקופנהגן, דנמרק.
יחסי אלבניה – ארצות הברית

| יחסי אלבניה – ארצות הברית |
| --- | --- |
אלבניה: ארצות הברית


אלבניה: ארצות הברית
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 9,833,517
אוכלוסייה
2,786,645: 345,891,750
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 27,360,935
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,246: 79,103
משטר
רפובליקה פרלמנטרית: רפובליקה נשיאותית פדרלית

נשיא אלבניה בויאר נישני מקבל את פניו של מזכיר המדינה של ארצות הברית ג'ון קרי בנמל התעופה האם תרזה, 14 בפברואר 2016
יחסי אלבניה–ארצות הברית מתייחסים ליחסים הבילטרליים בין רפובליקת אלבניה לארצות הברית של אמריקה, שנכונו לראשונה באופן לא רשמי בשנת 1912, בעקבות עצמאותה של אלבניה מידי מהאימפריה העות'מאנית. היחסים נותקו ב-1939 בשל הכיבוש הגרמני והאיטלקי של אלבניה במלחמת העולם השנייה וחודשו ב-1991 לאחר נפילת הקומוניזם באירופה והתפרקות ברית המועצות.
היסטוריה

בשנת 1922 כוננה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם אלבניה לאחר שהאלבנים זכו בעצמאות מהאימפריה העות'מאנית ב-1912. ב -1939 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות לאור כיבוש אלבניה בידי איטליה הפשיסטית (1939-1943), ולאחר מכן בידי גרמניה הנאצית (1943-44), זאת במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, הונהגה אלבניה במשך 40 שנה על ידי המנהיג הקומוניסטי אנוור הוג'ה, אשר בתחום מדיניות החוץ דגל בעקרון הבידוד.
בשנת 1991 ביקש הקבינט של אלבניה לקשור קשרים הדוקים יותר עם העולם המערבי כדי לשפר את כלכלתה והחלה לבצע רפורמות דמוקרטיות גדולות, תוך זניחת הקומוניזם. באותה שנה חודשו היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לאלבניה. לאחר ביצוע רפורמות דמוקרטיות, הפכה אלבניה למדינה ידידותית כלפי ארצות הברית, וזו חתמה ואשררה מספר הסכמים בילטרליים עמה. ב-1999 תמכה אלבניה במבצע כוח מאוחד של נאט"ו ביוגוסלביה, וכן במדיניותה החיובית של ארצות הברית בסוגיית קוסובו. ב-1 באפריל 2009 הצטרפה אלבניה לנאט"ו והיחסים בין שתי המדינות התחממו.
ב-22 באפריל 2016 נועד ראש ממשלת אלבניה אדי רמה עם נשיא ארצות הברית דאז ברק אובמה וסגנו, ג'ו ביידן, בבית הלבן.
יחסים כלכליים

הסחר עם ארצות הברית מהווה חלק קטן בהיקף המסחר של אלבניה, והוא מתמקד בטווח צר של סחורות ושירותים. עיקרי היבוא מארצות הברית כולל מזון (בעיקר בשר), כלי רכב, מכונות וציוד אלקטרוני, ואילו היצוא העיקרי לארצות הברית כולל מינרלים, דלקים ושמנים, מוצרי חקלאות, הנעלה וטקסטיל.
נציגויות דיפלומטיות

אלבניה מחזיקה בשגרירות בוושינגטון הבירה, בעוד ארצות הברית מתפעלת שגרירות בטירנה, בירת אלבניה. ברשות אלבניה ישנה גם קונסוליה בניו יורק לאור התפוצה האלבנית הרחבה בארצות הברית.
יושב ראש בית הנבחרים הבריטי

יושב ראש של הבית התחתון של פרלמנט הממלכה המאוחדת (באנגלית: Speaker of the House of Commons), יושב ראש נחשב, מבחינה היסטורית, כראשון בחשיבותו מבין "פשוטי העם" של הממלכה (באנגלית: First Commoner of the Land - הראשון מבין תושבי הממלכה שאינם מקרב האצולה). מקורה של משרה זו במאה ה-14, ומאז קובע היושב ראש את סדר הדוברים בפרלמנט, ואחראי על שמירת הסדר בדיונים.
על פי המסורת, היושב ראש אינו שייך לאחת המפלגות, ועם היבחרו, מנתק את קשריו עם המפלגה בה היה חבר. היושב ראש אינו משתתף בוויכוחים הפוליטיים, ואינו מצביע בהצבעות, אלא אם מדובר בהצבעה בה לתומכים ולמתנגדים קולות שקולים - במקרה זה ליושב ראש קול מכריע בהצבעה.
יושב ראש בית הנבחרים מאז 4 בנובמבר 2019 הוא חבר הפרלמנט לינדזי הויל.
היסטוריה

תפקיד יושב ראש הפרלמנט קיים כמעט מאז הקמת הפרלמנט. היושב ראש הראשון המתועד הוא פיטר דה מונפור שכיהן כיושב ראש של הפרלמנט שהתכנס באוקספורד בשנת 1258.
התואר של היושב ראש בשנים הראשונות לקיום הפרלמנט היה parlour או prolocutor. השימוש הראשון בתואר האנגלי "Speaker" היה בעת כהונתו של סר תומאס הנגרפורד בשנת 1376. מונחים אלה נגזרו מהמילה "דובר" שכן היושב ראש היה הדובר מטעם בית הנבחרים בפני המלך.
עד המאה ה-17, נחשב יושב ראש הנבחרים כשלוח של הכתר. עם עלית כוחו של הבית התחתון, הפך היושב ראש לנושא משרה החייב חובות ציות לבית הנבחרים ולא לבית המלוכה. שינוי זה בחובותיו של היושב ראש החל בשנת 1642 עת נכנס המלך צ'ארלס הראשון לבית הנבחרים במטרה לאסור חמישה מחברי הפרלמנט. כאשר המלך שאל את היושב ראש בדבר מקומם של חברי הפרלמנט, השיב היושב ראש ויליאם לנתול:
"ברשותו של הוד מלכותו, אין לי עיניים לראות או לשון לדבר בה במקום זה, אלא באשר ינחה אותי בית זה, אשר משרתו אנוכי."
התפתחותו של מוסד הקבינט בתקופת מלכותו של ויליאם השלישי הביאה לשינוי נוסף בתפקיד היושב ראש. בעוד שבעבר היושב ראש כיהן כאחד משרי הממשלה, ואף עמד בראש משרד או משרדים ממשלתיים (לדוגמה, רוברט הארלי כיהן הן כיו"ר בית הנבחרים והן כמזכיר המדינה (Secretary of State - שר הפנים) בין השנים 1704–1705) הופחתו החל מתקופתו של היושב ראש ארתור אונסלו אשר כיהן בשנים 1728–1761 הקשרים בין מוסד היושב ראש לבין הממשלה. עם זאת התפקיד נותר פוליטי, והפך לתפקיד א-פוליטי וא-מפלגתי רק במהלך המאה ה-19.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 כיהנה לראשונה אישה בתפקיד סגנית היושב ראש, ובפניה אליה היא כונתה, בדומה לגברים נושאי תפקיד זה בתואר "Mr Deputy Speaker" ("אדוני סגן היושב ראש"). רק לאחר שנבחרה בטי בות'רוייד בשנת 1992, האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד היושב ראש, פנו אליה כ-"Madam Speaker" ("גבירתי היושב ראש").
לאורך ההיסטוריה כיהנו כ-150 יושבי ראש לבית הנבחרים. שמותיהם חקוקים על גבי עלי זהב על קירות ספריית בית הנבחרים הבריטי.
יושב ראש בית הנבחרים מייקל מרטין היה הנוצרי הקתולי הראשון הנושא משרה זו מאז הרפורמציה באנגליה והקמת הכנסייה האנגליקנית במאה ה-16 (למעט תקופה קצרה במהלך שלטונה של המלכה מרי הראשונה).
על-מפלגתיות

מאחר שיושב ראש מכהן מוותר על קשריו עם מפלגתו, בבחירות הכלליות שלאחר תום כהונתו הראשונה, הוא אינו יכול לרוץ במחוז בחירתו מטעם המפלגה אותה עזב (כל אדם הרוצה להיבחר לפרלמנט מגיש מועמדותו במחוז בחירה מסוים - לרוב המועמדויות מוגשות מטעם המפלגות, שלהן התקציב והמנגנון המאפשר להריץ מועמד).
יושב ראש המבקש להיבחר בשנית לפרלמנט רץ בתור "יושב ראש המבקש להיבחר מחדש" (Speaker seeking re-election). בדרך כלל נהוג שהמפלגות הגדולות לא מריצות מועמד נגדו במקרים אלה.
יושב ראש, בפורשו מבית הנבחרים, נותר א-פוליטי, ומכהן בבית הלורדים (אם קיבל תואר לורד) כקרוס בנצ'ר.
נוהלי עבודה

כאשר יושב ראש בית הנבחרים משמש בתפקידו כיו"ר (בהיותו "על הכס" - "in the Chair"), הוא לובש גלימה שחורה. בטקסים מיוחדים לובש היושב ראש גלימה שחורה עם תחרה ועיטורי זהב. בעבר לבש היושב ראש פאה, אולם בשנת 1992 יושבת הראש הראשונה של בית הנבחרים, בטי בות'רויד ביטלה מנהג זה. יורשה בתפקיד, מייקל מרטין, ביטל את הנוהג של היושבי ראש לנעול נעליים שחורות בעלות אבזם וגרבי משי לבנים.
יושב ראש יושב על כס מיוחד. מימינו יושבים חברי מפלגת הממשלה, ומשמאלו חברי מפלגות האופוזיציה.
יושב ראש קובע את סדר הדוברים בדיוני בית הנבחרים. נאסר על חבר פרלמנט לשאת דברים מבלי שקיבל את רשות הדיבור מיושב ראש. על פי הנוהג, היושב ראש נותן זכות דיבור לסירוגין לחברי מפלגת הממשלה, ולחברי מפלגות האופוזיציה, וחברי הבית אינם פונים בדבריהם אל יתר החברים, אלא מפנים את דבריהם ליושב ראש.
יושב ראש עצמו אינו נואם בבית הנבחרים, על מנת לשמור על הא-מפלגתיות והא-פוליטיות שלו.
יושב ראש אחראי על שמירת הסדר בבית הנבחרים. לא ניתן לערער על החלטותיו בענייני נוהל וסדר. היושב ראש יכול לקרוא חברי בית נבחרים לסדר (calls members to order) בקוראו "סדר! סדר!" ("Order! Order!"). חבר פרלמנט שאינו מציית לקריאה זו יוצא בהוראת היושב ראש מאולם בית הנבחרים. במקרה של הפרת סדר חמורה, בסמכות היושב ראש להפסיק את הדיון של בית הנבחרים.
תפקיד היושב ראש לדאוג לקיום דיון יעיל וענייני. היושב ראש רשאי להפסיק חבר פרלמנט הנואם שלא לעניין, חוזר על עצמו שלא לצורך, או מנסה להשהות את הדיון על מנת לעכב הצבעה. מייקל מרטין ניצל סמכות זו פעמים רבות ובמאי 2004 גער בראש ממשלת בריטניה טוני בלייר על דבריו (שתקפו באופן אישי חברי אופוזיציה) - אירוע שלא היה כדוגמתו קודם לכן[דרוש מקור].
בסמכות היושב ראש לקבוע בתחילת הדיון משך זמן (שלא יפחת מ-8 דקות) לכל אחד מהדוברים לשאת את דבריו. כמו כן בסמכות היושב ראש למנוע הצבעה על סיום הישיבה, במקרה שהוא סבור שהצבעה זו נועדה למנוע ממפלגת מיעוט להשמיע את דבריה.
יושב ראש מכריז על תחילת הצבעה, ומכריז על תוצאותיה של כל הצבעה קולית (חברי הבית צועקים את עמדתם - בעד או נגד, ויושב ראש מחליט אם ההצבעה עברה או לא), אולם חברי הבית יכולים לבקש הצבעה באמצעות חלוקה אם הם סבורים שיושב ראש שגה בשמיעת הקולות. היושב ראש יכול לסרב להצבעה על חלוקה אם הוא סבור שהבקשה נועדה אך לעכב את הדיון ואין בה ממש - אולם סירוב מסוג זה הוא נדיר ביותר.
יושב ראש אינו מצביע, אולם במקרה של שוויון בין הקולות ליושב ראש קול מכריע בהצבעה. אף שלכאורה הוא יכול להצביע כרצונו, על פי מוסכמה חוקתית, נהוג שיושב ראש מרשה, במקרה של שוויון, לקיים דיון נוסף בנושא. על פי מוסכמות חוקתיות, היושב ראש אינו מצביע בעד שינוי חוק קיים, ובמקרה של שוויון, יצביע תמיד נגד השינוי.
מאחר שבבית הנבחרים מספר רב של חברים, אירועים של שוויון הם נדירים. מאז 1801 אירעו רק 49 מקרים של שוויון (האחרון שבהם היה בשנת 1980 - בהצבעה בעניין צילום דיוני בית הנבחרים. 201 חברי פרלמנט תמכו בהצעה ו-201 התנגדו. קולו של היושב ראש אשר תמך בהצעה הכריע את הכף).
סמכויות אחרות ותפקידים אחרים

התפקיד המסורתי של יושב ראש בית הנבחרים היה לייצג את בית הנבחרים בפנותו לבית המלוכה ולבית הלורדים (ומכאן המילה Speaker המשמשת באנגלית גם כ"דובר מטעם"). גם כיום, באירועים רשמיים, משמש היושב ראש כנציגו של בית הנבחרים. כך היה בעת יובל הזהב של המלכה אליזבת השנייה בשנת 2002 ובעת יובל היהלום שלה (בשנת 2012), עת ברך היושב ראש את המלכה בשם בית הנבחרים.
בין סמכויות היושב ראש ניתן למנות את סמכותו לכנס את בית הנבחרים לישיבה שלא מן המניין בשעת חירום או לבקשת הממשלה. כמו כן, בסמכות היושב ראש לקבוע אם חוק מסוים הוא חוק הנוגע למיסוי או לתקציב המדינה (במקרה זה בית הלורדים אינו יכול לבטל או לשנות חוק זה, או לעכבו ליותר מחודש ימים). החלטת מסוג זה של היושב ראש אינה ניתנת לערעור.
יושב ראש בית הנבחרים אחראי על ניהול בית הנבחרים ועל חלקי ארמון וסטמינסטר בהם ממוקם בית הנבחרים. היושב ראש יושב בראש ועדת בית הנבחרים (House of Commons Commission) האחראית על מינוי עובדי הבית ועל משכורותיהם.
יושב ראש בית הנבחרים הוא יושב ראש ועדת הגבולות (Boundary Commission) הקובעת את גבולות אזורי הבחירה השונים, אולם על פי הנוהג, יושב ראש בית הנבחרים אינו נוכח בדיוני הוועדה, וסגנו (שהוא לרוב שופט בדימוס) מכהן בפועל כיושב ראש הוועדה.
יושב ראש, מאחר שנבחר על ידי אזור בחירה מסוים, ועל אף היותו א-מפלגתי וא-פוליטי, ממשיך לדאוג לענייני תושבי מחוז הבחירה בו נבחר.
סגנים

ליושב ראש בית הנבחרים שלושה סגנים המסיעים לו בעבודתו. סגנים אלה נבחרים על ידי בית הנבחרים לתפקידם. הבכיר מבין הסגנים נקרא בשם יושב ראש הנהלים והפרוצדורה (Chairman of Ways and Means) על שם ועדת הנהלים והפרוצדורה אשר אינה קיימת בימינו. ועדה זו דנה בעבר בחקיקה בנושאי מיסוי. הסגנים האחרים נקראים "סגן היושב ראש הראשון של הנהלים והפרוצדורה" (First Deputy Chairmen of Ways and Means), ו"סגן היושב ראש השני של הנהלים והפרוצדורה" (Second Deputy Chairmen of Ways and Means).
לרוב יושב ראש בית הנבחרים אינו משמש בתפקידו לכל אורך ימי הדיונים, אלא כשלוש שעות בלבד בכל יום דיונים, כאשר סגניו ממלאים את מקומו ביתר הזמן.
בעת שהם משמשים כממלאי מקום יושב ראש בית הנבחרים, נתונים לסגני היושב ראש כל סמכויותיו של היושב ראש.
מעמד ושכר

יושב ראש נחשב לאחד מבעלי התפקידים הבכירים ביותר בממלכה המאוחדת, ומעליו מצויים רק בני בית המלוכה, שני הארכיבישופים של כנסיית אנגליה, ראש הממשלה, הלורד צ'נסלור והלורד נשיא המועצה.
משכורתו של היושב ראש עומדת על 75,766 ליש"ט (נכון לשנת 2015), וזה בנוסף למשכורת שמקבל היושב ראש בהיותו חבר פרלמנט. כמו כן מקבל היושב ראש דירה בארמון וסטמינסטר, ובכל יום, בטרם מתחילים דיוני בית הנבחרים, צועדים היושבי ראש ונושאי תפקידים נוספים (ובהם הדורקיפר, הסרג'נט אט ארמס, כהן הדת של בית הנבחרים (the Chaplain) ועוד) בצעדה מסורתית מהדירה אל אולם הדיונים.
ראו גם

הלורד יושב הראש
יו"ר הפרלמנט הסקוטי
יו"ר האספה הלאומית של ויילס
לקריאה נוספת

בות'רויד, דייוויד, "הצבעות שקולות בבית הנבחרים" (אורכב 05.01.2008 בארכיון Wayback Machine)
סמכויות בית הנבחרים להעניש את חבריו
"יושב ראש בית הנבחרים", באתר הפרלמנט הבריטי
הערות שוליים

↑  "May it please your Majesty, I have neither eyes to see nor tongue to speak in this place but as the House is pleased to direct me, whose servant I am here."
↑  "In the name and on behalf of the Commons of the United Kingdom, to lay claim, by humble petition to Her Majesty, to all their ancient and undoubted rights and privileges, especially to freedom of speech in debate, to freedom from arrest, and to free access to Her Majesty whenever occasion shall require."
↑  The UK's highest paid politicians: Who gets what?, BBC Newsbeat, ‏2015-03-19 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  UKPARL: LfB2y7qm 
ציור המציג את כניסת יושב הראש הנרי ברנד עטוי בגלימה והפאה המסורתית, 1884.
יחסי ישראל–סלובקיה

| יחסי ישראל–סלובקיה |
| --- | --- |
ישראל: סלובקיה


ישראל: סלובקיה
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 49,035
אוכלוסייה
9,961,867: 5,498,707
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 132,794
תמ"ג לנפש (בדולרים)
51,185: 24,150
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

נשיא המדינה יצחק הרצוג מתקבל בארמון הנשיאותי בברטיסלאבה בטקס קבלת פנים ממלכתי עם משמר כבוד בארמון הנשיאותי, גרסאלקוביץ, שבבירת סלובקיה ברטיסלאבה, על ידי נשיאת סלובקיה, זוזנה צ'פוטובה. ספטמבר 2023
יחסי ישראל–סלובקיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמים שבין מדינת ישראל לבין סלובקיה. לישראל יש שגרירות בבירת סלובקיה, ברטיסלאבה, ולסלובקיה יש שגרירות בתל אביב-יפו.
החל מאוגוסט 2021, שגריר ישראל בסלובקיה הוא איתן לבאון.
כינון היחסים

ישראל הכירה בסלובקיה לאחר שהיא הכריזה על עצמאותה ב-1991.
שגריר ישראל בפראג כיהן בתחילה גם כשגריר ישראל בסלובקיה. לאחר מכן הועבר הטיפול ביחסי ישראל-סלובקיה לידי שגרירות ישראל בווינה. מאז החלטתה של ישראל למנות שגריר תושב רשמי בברטיסלאבה, נמצא שגריר ישראלי רשמי בסלובקיה, ושגריר סלובקי רשמי בישראל.
יחסים ביטחוניים

באוקטובר 2000 ביקר סגן שר הביטחון אפרים סנה בסלובקיה. במסגרת הביקור נבדקו אפשרויות לשיתוף פעולה בתחום התעשיות הביטחוניות בין שתי המדינות.
ביקורים רשמיים מטעם המדינות

הביקור הרשמי הראשון בין שתי המדינות היה של שר החוץ הסלובקי בינואר 1994. באותה שנה הגיע לישראל שר ההגנה הסלובקי. באפריל 2000 ביקר ראש עיריית ברטיסלאבה בירושלים במסגרת כנס ראשי ערים.
בפברואר 2000 ביקר בישראל נשיא סלובקיה, רודולף שוסטר עם שר החוץ שלמה בן עמי.
בין השנים 1994–1996 ביקרו מספר שרים ישראליים בסלובקיה. במהלך הביקורים נחתמו הסכמי תעופה ותחבורה, הסכמי בריאות והסכמי סחר חופשי.
ב-30 בספטמבר 2016 השתתף ראש ממשלת סלובקיה רוברט פיצו בהלוויית שמעון פרס.
ביקור נשיאותי נוסף נערך במרץ 2017 עת ביקר נשיא סלובקיה אנדריי קיסקה בישראל, נפגש עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו וביקר בטכניון.
בינואר 2020 ביקרה בישראל נשיאת סלובקיה זוזנה צ'פוטובה במסגרת אירועי פורום השואה העולמי החמישי שהתקיים בירושלים.
באפריל 2022 ביקרו בישראל שר החוץ הסלובקי איוואן קורצ'וק, שר העבודה, הרווחה והמשפחה מילאן קראיניאק וסגן נשיא המועצה הלאומית של הרפובליקה הסלובקית גאבור גרנדל ובמהלך ביקורם נחנך "המכון הסלובקי בירושלים".
לקריאה נוספת

יוסף גוברין, רישומים משליחותי כשגריר ישראל באוסטריה, סלובניה וסלובקיה, הוצאת מאגנס, 2016
יהדות אסוואטיני

מיקומה של אסוואטיני באפריקה
יהדות אסוואטיני היא הקהילה היהודית באסוואטיני, לשעבר סווזילנד. לפי הערכות הקהילה מונה כ-50 יהודים.
זמנים מודרניים

בשנת 2002, ראש ממשלת סווזילנד, ברנבאס דלמיני, אמר כי המדינה מעריכה את תרומתה של הקהילה היהודית שלה: ”הקהילה היהודית קטנה, מונה עשרות ולא מאות, אך לאורך השנים הייתה לה השפעה רבה על התפתחות ארצנו, השמות קירש וגולדבלט ייזכרו הרבה אחרי זמנם” הכוונה לשני יזמים סוואזים יהודים ידועים. קלמן גולדבלט שלימים שינה את שמו לקאל גרנט הגיע מליטא ובנה את עושרו באמצעות מספר חנויות מסחר על ידי פיתוח העיירות הראשונות במדינה. נתן קירש הוא איש עסקים ומיליארדר העומד בראש קבוצת קירש, ונבחר על ידי פורבס כאדם העשיר ביותר באסווטיני.
בשנת 2019 מתועדת קהילה יהודית לפי הערכות של 14 משפחות ובערך כ-50 יהודים. יהודים אסוואטינים מילאו תפקיד חשוב במגזר העסקי והמשפטי של הכלכלה. הקהילה מורכבת מישראלים, יהודי דרום אפריקה וצאצאי פליטי מלחמת העולם השנייה. מספר ניצולי שואה התיישבו בסווזילנד. יהודים כמעט לא חוו אנטישמיות. יהודי בולט היה סטנלי ספיר, השופט הראשי של בית המשפט לערעורים של סווזי.
אחת הדמויות הבולטות ביהודי אסוואטיני הוא הרב נתן גאמדזה, רב ומרצה חרדי שנולד לשושלת המלכותית של שבט גמדזה של ממלכת סווזילנד, הוא התגייר, קיבל הסמכה לרבנות, ומרצה בפני קהל יהודי בכל רחבי העולם עם סיפורו האישי כיצד הפך נסיך אפריקאי לרב יהודי חרדי שחור.
ראו גם

יחסי אסוואטיני–ישראל
הערות שוליים

1 2 3  "אסוואטיני". WJC.
↑  "ברחבי העולם היהודי יהודי סווזילנד, אם כי מעטים, התהדרו בדמויות אקסצנטריות". JTA.
↑  "סיור בהיסטוריה יהודית וירטואלית של סווזילנד". הספרייה היהודית הווירטואלית.
↑  רוטמן, ישראל. "היהודי המלכותי מסווזילנד". aish.com.
| יהדות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| צפון אפריקה | אלג'יריה • הרי האטלס • לוב • מצרים • מרוקו • סודאן • תוניסיה (יהדות ג'רבה • יהדות קרתגו) |  |
| אחרות | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה •גאנה • ג'יבוטי • גינאה ביסאו • דרום אפריקה • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • כף ורדה • לסוטו •  מאוריציוס • מאלי • מוזמביק • ניגריה • נמיביה • קניה |  |
| ראו גם | אבאיודאיה • האיגבו • למבה |  |