בריסטול בופורט
היסטוריה מבצעית > תקיפת ספינות שטח

פעולותיו הנודעות ביותר של הבופורט היו תקיפות כנגד ספינות הקריגסמרינה:
ב-21 ביוני 1940 תקפו תשעה מטוסי בופורט מטייסת מס' 42 את השרנהורסט ליד חוף נורווגיה. לא היו טורפדו זמינים והמטוסים תקפו כמפציצי צלילה תוך שימוש בפצצות של 230 ק"ג. מטוסי הבופורט נתקלו במטוסי מסרשמיט Bf 109 שהגנו על הסיירת ורק ארבעה מהם חזרו. זמן קצר לאחר מכן קורקעו כל מטוסי הטייסת כדי לבצע שינויים במנועי הטאורוס שלהם.
בתחילת אפריל 1941 הותקפה ברסט על ידי פיקוד המפציצים. לאחר ההפצצה הראו צילומי אוויר שהגנייזנאו הועברה, בשל קרבה לפצצה שלא התפוצצה, מהמבדוק היבש בו שהתה לאזור הנמל. הנמל היה מוגן על ידי כ-1,000 תותחי נ"מ מכל הגדלים וכדי להוסיף לקושי, העובדה כי הגנייזנאו עגנה רק 460 מטר משובר הגלים חייבה הטלות טורפדו מדויקות ביותר. לבסוף, לאחר ההתקפה המטוס יהיה חייב לנטות הצידה בחדות כדי להימנע מהתנגשות בפני הקרקע הגבוהים המקיפים את הנמל. למרות הסכנה החלה טייסת מס' 22 בהכנות להתקפה בבוקר ה-6 באפריל 1941. התוכנית הייתה לתקוף תחילה את הרשתות נגד טורפדו המגינים על הספינה באמצעות שלושה מטוסים נושאי פצצות, ומיד לאחר מכן יתקפו שלושה מטוסים נושאי טורפדו את הספינה עצמה. בעקבות גשמים כבדים שהציפו את מסלולי ההמראה קורקעו המטוסים נושאי הפצצות בעוד המטוסים נושאי הטורפדו שהמריאו התפזרו בדרכם ליעד בשל ערפל כבד ותקפו כל אחד באופן עצמאי. בופורט אחד, שהוטס בידי קצין האוויר (flying Officer, מקביל לסגן) קנט קמבל (Kenneth Campbell), הצליח לחדור את הגנות הנמל, לשגר את הטורפדו ולפגוע בספינה אך הופל מיד לאחר מכן. קמבל זכה לעיטור צלב ויקטוריה לאחר מותו.
בלילה שבין ה-12 ל-13 ביולי 1941 יצאו שלושה-עשר מטוסי בופורט מטייסת מס' 42 וחמישה מטייסת מס' 22 לחיפוש אחר הסיירת הכבדה ליצו וארבע משחתות הליווי שלה שנצפו ליד נורווגיה. בחצות הגיע אות ממטוס בלנהיים שאישר את נוכחות הספינות באזור, אך טעה בהערכת מהירותן. מרבית מטוסי הבופורט נכשלו באיתור המטרה אך בופורט אחד מטייסת מס' 42 שהופרד מהכוח העיקרי, זיהה ותקף בהפתעה מוחלטת (הגרמנים זיהו אותו בטעות כיונקרס Ju 88 שהיה ידוע שמסייר באזור) ובלא שנורתה ירייה אחת למגננה, פגע הטורפדו בצד ימין של הליצו. כתוצאה מכך הוכנסה הספינה לתיקונים למשך ששת החודשים הבאים.
בזמן מבצע קרברוס, בריחת ספינות הקריגסמרינה שרנהורסט, גנייזנאו ופרינץ אויגן מברסט לכיוון גרמניה ב-12 בפברואר 1942, היו שלוש יחידות זמינות של מטוסי בופורט. טייסת מס' 22 הייתה בהתארגנות למעבר לסינגפור, טייסת מס' 42 עוכבה בשל שלג, ורק טייסות מס' 86 ו-217 היו בעמדה מתאימה לתקוף. מסיבות שונות השתתפו בהתקפה רק 11 מטוסים ששיגרו טורפדו. הספינות לא נפגעו ושלושה מטוסי בופורט הופלו.
אחת ממסקנות ועדת החקירה שהוקמה לאחר המבצע הייתה שיש צורך במטוס מהיר יותר ובעל טווח גדול יותר מהבופורט. לחברת בריסטול כבר היה תכנון מוכן של הסבת מטוס הבופייטר לתפקיד של מפציץ טורפדו, בעצמו פיתוח של הגרסה הבסיסית של הבופורט. בהמשך ייצרה בריסטול את הבריגנד.
המבצע הגדול האחרון של מטוסי הבופורט לפני העברתם לפעילות בזירות אחרות, היה התקפה על הסיירת הכבדה פרינץ אויגן. ב-16 במאי 1942, הגיע דיווח לפיקוד החופים על כך שהפרינץ אויגן נעה לכיוון דרום-מערב במהירות גבוהה ליד טרונדהיים, עם ליווי של שתי משחתות. אורגן כוח תקיפה שהורכב מתריסר מטוסי בופורט מטייסת מס' 42, ואליהם הצטרפו שישה מטוסי בלנהיים וארבעה מטוסי בופייטר לדיכוי נ"מ. כאשר אותרה הפרינץ אויגן התברר שליוו אותה ארבע משחתות. מטוסי הבופייטר תקפו ראשונים וצלפו על הספינות באש תותחים בעוד מטוסי הבלנהיים ביצעו תקיפות הטעיה של טורפדו כדי למשוך את אש הנ"מ. מספר מטוסי מסרשמיט Bf 109 הופיעו והבלנהיים ניסו למשוך אותם בזמן שהבופורט החלו בהתקפתם. שלושה מטוסי בופורט הופלו מאש נ"מ לפני שהספיקו לשגר את הטורפדו שלהם, ומתשעת הטורפדו ששוגרו לא נגרם כל נזק. בופורט אחד שכבר נפגע מאש נ"מ, הותקף בשנית על ידי מסרשמיט ועל אף שנגרם לו נזק כבד, הצליח לנחות נחיתת-ריסוק בחזרה בבסיסו. באותו הזמן, נשלח כוח נוסף של 15 מטוסי בופורט מטייסת מס' 86 צפונית מהמטרה בשל דיווח שגוי. גם הם הותקפו על ידי מטוסי מסרשמיט וארבעה מטוסי בופורט הופלו (צוותי המטוסים טענו להפלת חמישה מטוסי מסרשמיט), ושבעה מתוך ה-11 הנותרים נאלצו להשליך את הטורפדו שלהם למים.
למרות הכישלון, המבצע קבע דפוס פעולה חדש עבור פיקוד החופים: לראשונה הופעלו מטוסי בופייטר לדיכוי נ"מ ולליווי מפציצים, ונעשה שימוש בטקטיקה של הטעיה כדי להפחית את תשומת הלב ממפציצי הטורפדו הפגיעים. מבצע זה סימן גם את סיום פעילותו של הבופורט בבריטניה.
טייסות הבופורט הנותרות (לאחר מעבר טייסת מס' 22 לסינגפור) החלו לעבור מזרחה:
טייסת מס' 42 עזבה את סקוטלנד ביוני 1942 לכיוון ציילון אך פעלה בצפון אפריקה עד דצמבר.
טייסת מס' 86 הועברה לזירת הים התיכון ביולי ושם צומצם הסגל שלה: באוקטובר היא צוידה מחדש במטוסי B-24 ליברייטור. גף (Flight) אחד של מטוסי בופורט צורף לאחר מטייסת מס' 217, וביחד עם יחידה נוספת שנותרה מטייסת מס' 39 הקימו מחדש את טייסת מס' 39 במלטה.
צוותי הקרקע של טייסת מס' 217 הועברו לציילון במאי 1942 בעוד מטוסי הבופורט שלה עצרו בדרכם במלטה. באוגוסט, פחות הגף שנותר במלטה, הגיעה הטייסת לציילון ושם צוידה מחדש במטוסי לוקהיד הדסון (Lockheed Hudson).
לאחר סינגפור, פעלה גם טייסת מס' 22 מציילון.