stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האגודה הפדרליסטית

| --- | --- |
סמליל האגודה היא צלליתו של אחד מהאבות המייסדים של ארצות הברית ונשיא ארצות הברית הרביעי ג'יימס מדיסוןסמליל האגודה היא צלליתו של אחד מהאבות המייסדים של ארצות הברית ונשיא ארצות הברית הרביעי ג'יימס מדיסון

 התאגדות:  מוסד ללא כוונת רווח
 תחום:  משפטים
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  ארצות הברית
 משרד ראשי:  רחוב איי צפון מערב מספר 1776, וושינגטון די. סי. 20066, ארצות הברית
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי. 
 חברים:  70,000
 נשיא:  יוג'ין בי. מאייר
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־42 שנים)
 fedsoc.org
 קואורדינטות:  38°54′11″N 77°02′29″W﻿ / ﻿38.9031°N 77.0414°W﻿ / 38.9031; -77.0414
 he
 
האגודה הפדרליסטית (באנגלית: The Federalist Society for Law and Public Policy Studies או The Federalist Society) הוא ארגון של שמרנים וליברטריאנים, המקדמים פרשנות טקסטואלית ומְקוֹרׇנִית של חוקת ארצות הברית. הארגון נוסד בשנת 1982, והוא אחד מהארגונים המשפטיים המשפיעים ביותר בארצות הברית.
רעיונותיו של הארגון כוללים: "בקרה על הכוח הפדרלי, הגנה על חירות הפרט ופרשנות חוקת ארצות הברית במובנה המקורי", ותפקידו המרכזי הוא יצירת קשרים חברתיים והדרכת עורכי דין צעירים. על פי אמנדה הוליס-ברוסקי ('Amanda Hollis-Brusky'), מחברת הספר Ideas with Consequences: The Federalist Society and the Conservative Counterrevolution ומרצה למדעי המדינה במכללת פומונה, האגודה הפדרליסטית "נהייתה שומרת השער דה-פקטו עבור עורכי דין ימין-מרכז השואפים לעבוד עבור הממשלה תחת נשיאים רפובליקנים". על פי פרופסור ניל דווינס מ-William & Mary Law School ופרופסור לורנס באום מאוניברסיטת אוהיו, הממשלים של רונלד רייגן וג'ורג' ו. בוש שאפו למנות שופטים שמרנים וחברים באגודה הפדרליסטית מתוך היצמדות לאידאולוגיה שמרנית. האגודה הפדרליסטית מילאה תפקיד מרכזי בהצגת מועמדים לכס השיפוט עבור הנשיא דונלד טראמפ; האגודה בדקה את רשימת המועמדים עבור בית המשפט העליון של ארצות הברית, ו-43 מתוך 51 המועמדים לבתי המשפט לערעורים הם חברים באגודה.
באגודה יש מחלקות של סטודנטים, של עורכי דין ושל חברי סגל בפקולטות למשפטים. לאגודה יש סניפים ביותר מ-200 בתי ספר למשפטים בארצות הברית. מחלקת עורכי הדין מונה יותר מ-70,000 עורכי דין פעילים ביותר מ-90 ערים. המטה של האגודה שוכן בוושינגטון די. סי.. בנוסף להרצאות ולפעילויות אחרות, האגודה מספקת פורום למומחים משפטיים בעלי דעות מנוגדות ליצירת קשרים עם עורכי דין, חברי הרשות השופטת ואנשי אקדמיה.
בינואר 2019 נכתב בוושינגטון פוסט, שחברי האגודה הפדרליסטית הגיעו ל"פסגת כוח והשפעה חסרת תקדים". מתוך תשעת חברי בית המשפט העליון של ארצות הברית, שישה מהם (ברט קוואנו, ניל גורסץ', קלרנס תומאס, ג'ון רוברטס, סמואל אליטו ואיימי קוני בארט) הם חברי האגודה בעבר ובהווה.
במגזין פוליטיקו נכתב שהאגודה הפדרליסטית "הפכה לאחד מארגוני המשפט המשפיעים ביותר בהיסטוריה – לא רק מעצבים את מחשבתם של סטודנטים למשפטים, אלא משנים את החברה האמריקנית עצמה, באופן מכוון, בשקדנות, משנים את מערכת המשפט של הארץ ימינה".
בשנת 2019 הוקם בישראל ארגון "הפורום הישראלי למשפט וחירות" שפועל בהשראת האגודה הפדרליסטית.
הקמת הארגון

הארגון נוסד בשנת 1982 בידי סטודנטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ובית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו. האגודה הפדרליסטית החלה כארגון של סטודנטים שקראו תיגר על מה שנתפס בעיניהם כאידאולוגיה אורתודוקסית ליברלית המושרשת ברוב בתי הספר למשפטים. הפעילות הראשונה של הקבוצה הייתה סימפוזיון בן שלושה ימים תחת הכותרת: "סימפוזיון על פדרליזם: השלכות חוקיות ופוליטיות", שנערך באוניברסיטת ייל באפריל 1982. הסימפוזיון אורגן על ידי סטיבן קלאברסי, לי ליברמן אוטיס ודייוויד מקינטוש, והשתתפו בו כ-200 אנשים. בין הדוברים ניתן היה למצוא את אנטונין סקאליה, רוברט בורק ותיאודור אולסן.
ב-2018 נכתב במגזין פוליטיקו "אין זו הגזמה לרמוז שהייתה זו ועידת הסטודנטים האפקטיבית ביותר אי פעם – דגם, בדיעבד, כיצד יש לחבר התלהבות צעירה עם עוצמה אינטלקטואלית כדי להשיג תוצאות מרחיקות לכת". האגודה מצהירה כי "היא נוסדה על העקרונות שתכלית השלטון היא שימור חירות אזרחיו; כי הפרדה בין הרשויות היא חיונית לתפקודה של כל דמוקרטיה; וכי תפקידה וחובתה של מערכת המשפט לומר מהו הדין המצוי ולא מה צריך להיות הדין הרצוי."
רקע

האגודה מדגישה את המעלות של הריסון השיפוטי לתפיסתם כפי שנכתב בקובץ מספר 78 בכתבי הפדרליסט שנכתבו על ידי אלכסנדר המילטון: "אין כל משקל לאימרה שבתי המשפט יורשו, בעילה של סתירה, להעמיד את רצונם שלהם על מקום כוונותיה החוקתיות של הרשות המחוקקת. ... בתי המשפט צריכים להכריז על מובנו של החוק, באם הם נוטים להפעיל את הרצון ולא את כוח השיפוט, שוב תהיה התוצאה שהם יבטלו את רצונו של הגוף המחוקק מפני רצונם."
סמליל האגודה הוא צלליתו של ג'יימס מדיסון, שהיה אחד מהאבות המייסדים של ארצות הברית ונשיא ארצות הברית הרביעי, וממחברי החוקה שהשתתף בחיבור כתבי הפדרליסט. פול ס. אטקינס, הממונה על הוועדה לניירות ערך ולבורסות החשיב את חברי האגודה "היורשים של מורשת ג'יימס מדיסון" בנאום שנשא בינואר 2008 לעורכי דין בסניף בדאלאס, טקסס.
הכנס הראשוני ב-1982 עלה כ-25,000 דולר ומומן על ידי המכון לענייני חינוך. מאוחר יותר, מימון של כ-5.5 מיליון דולרים הגיעו מקרן ג'ון מ. אולין (אנ'). תורמים מוקדמים נוספים הם קרן סקאיף (אנ') וקרן האחים קוק (אנ'). תורמים נוספים הם חברות גוגל, שברון, דייוויד קוק (אנ'), צ'ארלס קוק (אנ') ומשפחת מרסר (אנ'). ב-2017 ההכנסה השנתית של האגודה הפדרליסטית הסתכמה ב-20 מיליון דולר.
האגודה מפיקה כנסים לאומיים של עורכי דין בכל שנה בוושינגטון די. סי.. זהו אחד הכנסים המשפטיים-שמרניים החשובים ביותר בכל שנה. בין הדוברים בכנסים ניתן למצוא את נדין סטרוסן (אנ'), לשעבר ראש האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות, אשת העסקים ומתמודדת לנשיאות מטעם המפלגה הרפובליקנית קרלי פיורינה, יושב-ראש בנק BB&T (אנ') לשעבר ג'ון אליסון (אנ'), שר המשפטים לשעבר מייקל מוקייסי, הסנאטור מייק לי והיועץ המשפטי של הבית הלבן תחת ברק אובמה ניל אגלטון. האגודה הפדרליסטית מזמינה לכנסים "דוברים פרוגרסיבים מוצלחים כדי לנסות ולהפריך תפיסות שמרניות".
כתב העת Harvard Journal of Law and Public Policy הוא כתב העת הרשמי של האגודה הפדרליסטית, וכל חברי האגודה מנויים לכתב עת זה.
שיטה והשפעה

לאגודה הפדרליסטית יש כ-200 סניפים בבתי ספר למשפטים באוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית שבהם חברים סטודנטים למשפטים, וכ-90 סניפים בערים שונות, שבהם חברים עורכי דין. האגודה הפדרליסטית מספקת ל-70,000 חבריה "התדיינות אינטלקטואלית וטיפוח מקצועי". דייוויד מונטגמרי (David Montgomery), כתב הוושינגטון פוסט אמר כי כל חבר באגודה הוא "תא סינפסה פעיל במוח כוורת פרוש ללא מנהיג". מונטגמרי קרא לאגודה הפדרליסטית "דוגמה מאלפת להצלחה, שמומחי מדעי המדינה קוראים לה 'קהילה פוליטית אפיסטימית'", כשהוא מהדהד את דבריה של אמנדה הוליס-ברוסקי, שתיארה את האגודה הפדרליסטית כ"רשת מוחבאת של מומחים עם ידע מבוסס מדיניות שחולקים אמונות מסוימות ועובדים כדי לתרגם באופן פעיל את האמונות הללו למדיניות". סגן הנשיא לשעבר של האגודה הפדרליסטית, לאונרד ליאו, אמר ש"הוא תומך בתאוריית הרשת של האגודה", ואמר ש"זה פחות אודות מי מקבל איזו עבודה ויותר אודות בניית קהילה שיכולה לשמר, להחזיק ולהניע את עצמה".
סטיבן טלס (Steven Teles), פרופסור באוניברסיטת ג'ונס הופקינס והסופר של The Rise of the Conservative Legal Movement: The Battle for Control of the Law כתב כי השפעת האגודה הפדרליסטית על תהליך הבחירה של המשפטנים אינה בהכרח ההישג הכי חשוב של האגודה. תחת זו, יחסי ההיצע וביקוש בין האגודה והשופטים הם החשובים ביותר, כאשר "השופטים זקוקים למלומדים וטיעונים פדרליסטיים שיתרחבו לשטחים חדשים. כאשר התיאוריות המשפטיות מתרחקות מן הסטטוס קוו, הם זקוקים שיבדקו אותן וכדי להעניק להן לגיטימציה בדיון הציבורי. הם זקוקים למקרים המעלים שאלות שמספקות פתח כדי לשנות את החוק. ללא רשת של פרופסורים ועורכי דין הממלאים את הדרישה, לא ניתן למקסם את מה שיש לך דרך תהליך הבחירה".
בוושינגטון פוסט נכתב כי האגודה הפדרליסטית "מספקת אקלים מתמשך שבתוכו סופות מימין באות והולכות" וגם כי "רוב ההשפעה של האגודה הפדרליסטית אינה מגיעה מהניצחונות הפומביים שלה בוושינגטון, אלא מהיותה תנועה שורשית שפועלת מאחורי הקלעים ומזיזה את החוק ברמת הרעיון, ואפילו ברמה התרבותית". האגודה הפדרליסטית אינה מקדמת מדיניות מסוימת, היא אינה ידידת בית המשפט ואינה מייצגת לקוחות בתיקים.
אמנדה הוליס-ברוסקי וקלווין טרביק, דוקטורנט למדעי המדינה באוניברסיטת שיקגו, חולקים על כך שהאגודה הפדרליסטית אינה קשורה למפלגות, ומצביעים על מסמכים שנכתבו על ידי האגודה הפדרליסטית בשנת 1984 שבהם הארגון מצהיר שמטרתו היא לקדם עמדות שמרניות. מנגד, פרקליט המדינה של ארצות הברית בדימוס, טד אולסן כתב במגזין 'פוליטיקו', שב-37 שנות קיומה, "האגודה הפדרליסטית מעולם לא הגישה תביעה, ומעולם, באותה התקופה לא העבירה החלטה בעד או נגד עניין משפטי".
ב-2018 נכתב במגזין 'פוליטיקו' ש"הארגון שינה את אופייה של הרשות השופטת בצורה בולטת ובלתי ניתנת להכחשה". האגודה הפדרליסטית תוארה כמשפיעה בזמן הנשיאות של ג'ורג' הרברט ווקר בוש, ג'ורג' ווקר בוש ודונלד טראמפ.
אגודת החוקה האמריקנית שנוסדה בשנת 2001 הוקמה כדי לתת משקל נגד לאגודה הפדרליסטית.
בינואר 2020 הפיצה ועדת כללי האתיקה של מערכת המשפט של ארצות הברית מסמך דעה שמציע לאסור על אנשי מערכת המשפט להיות חברים באגודה הפדרליסטית או באגודת החוקה האמריקנית. לפי ההצעה, החברוּת לא תיאסר על חברי איגוד עורכי הדין. ההצעה הוגבלה לחברוּת בלבד; שופטים עדיין יוכלו להשתתף באירועים שיאורגנו על ידי הארגונים. לאחר דיון, ההצעה נדחתה.
פילוסופיה שיפוטית

לפי הוושינגטון פוסט "פדרליסטים רבים הם לוחמים פוליטיים אידאולוגיים, אף על פי שלעולם לא יעשו כן בשמה של האגודה הפדרליסטית. תחת זאת, אירועי האגודה מספקים להם הזדמנות להשחיז את הטיעונים שלהם, לתפוס הזדמנות לככב ולהגיע לתשומת הלב של המנטורים הנמצאים גבוה בהיררכיה הפוליטית-משפטית. במובן זה, האגודה הפדרליסטית היא סוכנות להשמה ויצירת קשרים".
במחקר משנת 2008 נמצא כי לחברי האגודה הפדרליסטית שמונו על ידי הממשל הרפובליקני לבתי המשפט לערעורים בארצות הברית היו יותר הצבעות שמרניות מאשר אלו שאינם חברי האגודה הפדרליסטית. מבקרי הארגון טוענים כי הוא מעדיף אקטיביזם שיפוטי, בייחוד בנושאים חברתיים. רבים מחברי האגודה הפדרליסטית מעדיפים לבטל את פסק דין רו נגד וייד (Roe v. Wade), שבו התיר בית המשפט העליון של ארצות הברית לבצע הפלות. הארגון נוטה להעדיף שופטים בעלי עמדות שמרניות בנושאי זכויות העובר ונושאים חברתיים אחרים. חברי האגודה הפדרליסטית טענו בכל התיקים שהגיעו לבית המשפט העליון של ארצות הברית בנושאי הפלות מאז 1992.
על פי מחברי הספר Building Coalitions, Making Policy: The Politics of the Clinton, Bush, and Obama Presidencies (2012) "חברי האגודה הפדרליסטית דוחים את הטענה שהם מאוחדים סביב פילוסופיה מסוימת", אף על פי שחברים רבים מזוהים עם פרשנות טקסטואלית ומְקוֹרׇנִית של חוקת ארצות הברית. הגבלות שיפוטיות מתאימות לראייה שמרנית בנושאי הפלות וזכויות להט"ב, בעוד ש"מבקרים מצביעים על כך ששמרנים באופן כללי אינם מחפשים את 'המשמעות המקורית' בתחומים כגון אפליה מתקנת, סמכויות הרשות מבצעת, חופש הביטוי ופדרליזם". פרוגרסיבים מציינים את "הנוחות המחשידה שבה תורת המשפט הנתמכת על ידי חברי האגודה מניבה תוצאות שמרניות". לאונרד ליאו, סגן הנשיא לשעבר של האגודה הפדרליסטית, "חולק על הרעיון שהחוקה מכילה ערכים שמרניים או פרוגרסיבים, והוא מכחיש כי פרשנות מקורנית של החוקה מבטיחה תוצאות שמרניות וליברטריאניות." לאונרד אמר למגזין הוושינגטון פוסט כי "אתה תומך בפרשנות מקורנית של החוקה בצורה נכונה כאשר אתה עושה זאת מבלי להציץ מעבר לפרגוד ולנסות לקבוע מראש תוצאות" וש"ישנם פרוגרסיבים שעובדים קשה מאוד כדי לפתח פרשנות מקורנית נייטרלית... העובדה שאנשים לפעמים מגיעים לתוצאות שונות – זה בסדר. חצי מהקרב הוא רק להסכים שזה חיוני". לפי המגזין, "מספר מלומדים פרוגרסיבים לקחו על עצמם את המשימה להראות כיצד גישת פרשנות מקורנית יכולה דווקא להפיק תוצאות פרוגרסיביות. מכיוון שקו המחשבה הזה התפשט מעבר לכותלי האקדמיה, היגיון הפרשנות המקורנית מופיע יותר ויותר בכתבי טענות משפטיים ואפילו בדעות מיעוט בבית המשפט העליון".
חברים בולטים

נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית – ג'ון רוברטס
שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית בדימוס – אנטונין סקאליה
שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית – סמואל אליטו
שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית – קלרנס תומאס
שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית – ניל גורסץ'
שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית – ברט קוואנו
שופטת בית המשפט העליון של ארצות הברית – איימי קוני בארט
שופט בית המשפט לערעורים – תומאס גריפית
השופט הראשי בבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית בדימוס – אלכס קוזינסקי
שופטת בית המשפט לערעורים – אידית' בראון קלמנט
שופט בית המשפט לערעורים בדימוס – רוברט בורק
פרופסור מבית הספר למשפטים באוניברסיטת סטנפורד ושופט בית המשפט לערעורים בדימוס – מייקל מקונל
שר המשפטים בדימוס – אדווין מיז
שר המפשטים בדימוס – ג'ון אשקרופט
שר המשפטים בדימוס ומייסד שותף של האגודה הפדרליסטית – פיטר קיסלר
פרקליט המדינה של ארצות הברית בדימוס – תיאודור אולסן
פרקליט המדינה של ארצות הברית – פול קלמנט
הנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית – אורין האץ'
הסנאטור הרפובליקני מטקסס – טד קרוז
הסנאטור הרפובליקני ממיזורי – ג'וש האולי
הסנאטור הרפובליקני מאינדיאנה – טוד יאנג
הסנאטור הרפובליקני ומזכיר האנרגיה של ארצות הברית בדימוס – ספנסר אברהם
שגריר ארצות הברית לאיחוד האירופי בדימוס – קליילנד בויידן גריי
מזכירת הפנים של ארצות הברית בדימוס – גייל נורטון
מזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית בדימוס – מייקל צ'רטוף
היועץ הכללי של משרד הניהול והתקציב ומזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית בדימוס – פיליפ פרי
נציג בית הנבחרים של טקסס בדימוס ועורך דין מדאלאס – ביל קפר
שופט בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה, פרקליט המדינה של ארצות הברית, נשיא אוניברסיטת ביילור בדימוס – קנת' סטאר
דיקאן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה בדימוס – דייוויד שיזר
פרופסור מבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק – ריצארד אפשטיין
פרופסור מבית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון – רנדי בארנט
מנהל הלימודים החוקתיים במכון קאטו – רוג'ר פילון
מזכיר העבודה של ארצות הברית – יוג'ין סקאליה
ראו גם

הפורום הישראלי למשפט וחירות
ביאורים

↑  פרשנות חוקת ארצות הברית במובנו המפורש של הכתוב.
1 2  פרשנות של חוקת ארצות הברית במובנה המקורי של אותה התקופה. באנגלית: Originalism.
הגלימה הפנימית

| --- | --- |

 שיוך:  כלי דם 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (498) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  tunica intima 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.0.00.018 
 TA2 (2019):  3922 
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H3.09.02.0.01003 
 FMA:  55589 
 קוד MeSH:  A07.015.700 
 מזהה MeSH:  D017539 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0162864 
 
מבנה כלי הדם
הגלימה הפנימית (TA: Tunica intima) היא השכבה הדקה והפנימית ביותר בכלי הדם.
הגלימה הפנימית קיימת בכל סוגי כלי הדם. ומכילה לרוב תאי אנדותל, אלו צמודים זה לזה באמצעות פוליסכרידים וחומר בין תאי. נימים מורכבים מגלימה פנימית בלבד, המורכבת בצורתה הבסיסית ביותר - שכבת אנדותל בלבד. מבנה הגלימה הפנימית שקוף ואלסטי.
מבנה הגלימה הפנימית

את הגלימה הפנימית ניתן להפריד למרכיביה באמצעות מסמוס בתוך מדית Tunica.
מרכיבי הגלימה הפנימית (במרבית המקרים):
שכבת אנדותל (שכבה פנימית) - שכבה חד-תאית צפופה ביותר של תאי אנדותל שטוחים, לרוב שכבת האנדותל משמשת לריפוד חללים פנימיים בגופם של בעלי חיים שונים וריפוד פנימי של כלי הדם. שכבת האנדותל מתאפיינת מחד בצפיפות גבוהה ומכאן בפני שטח חלקים למדי, ובכך מאפשרת זרימה חופשית חלקה ורציפה של הדם. מאידך, מתאפיינת שכבה זו באלסטיות גבוה, ובכך מאפשרת גמישות וחוזק לכלי הדם.
שכבת subendothelial (שכבה אמצעית) - מורכבת מרקמת חיבור עדין בעלת תאים קנה מוארכים לאורך כלי הדם, בעורקים צרים (קוטר קטן מ-2 מ"מ). בקוטר שכבת subendothelial מורכבת משכבה אחת בלבד של תאי stellate, רקמת החיבור מתפתחת לעובי משמעותי בעיקר בכלי דם בעלי קוטר ניכר.
שכבה אלסטית fenestrated (שכבה חיצונית) - שכבה המורכבת מקרום המכיל ברובו סיבים אלסטיים, שכיוונם לאורך כלי הדם, בקרום זה קיימים פתחים מוארכים ונקבים, אשר בכך מקנים לו מבנה גמיש הדומה לרשת המשמשת לצורכי כלי הדם. קרום זה מהווה את החלק העיקרי שלו עובי הגלימה הפנימית, והוא ניתן להפרדה אל מספר שכבות, כאשר חלקן בעלות מבנה רשתי, וחלקן בעלות מבנה סיבי אורכי.
ראו גם

הגלימה האמצעית
הגלימה החיצונית
לקריאה נוספת

אינה סנדמן, ר. לבין, ין בסטונצ׳ינו, דליה טסלר, און תומפסון, מחזור הדם, הוצאת יבנה, 1997.
האל גריר

| --- | --- |

גריר בשנת 1969
 לידה:  26 ביוני 1936 הנטינגטון שבמערב וירג'יניה
 פטירה:  16 באפריל 2018  (בגיל 81) אריזונה, ארצות הברית 
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.88 מטר
 מספר:  15
 מכללה:  אוניברסיטת מרשל
 דראפט:  בחירה מספר 13, 1958 סירקיוז נשיונלס
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 1982
 קבוצות כשחקן
 1958 – 1973:  סירקיוז נשיונלס/פילדלפיה 76'
 הישגים כשחקן
 אליפות ה-NBA‏ (1967)   7 בחירות לחמישיית העונה השנייה (1963–1969)   10 הופעות במשחק האולסטאר (1961–1970)   MVP של משחק האולסטאר (1968)   אחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA
 
הרולד אוורט גריר (באנגלית: Harold Everett Greer;‏ 26 ביוני 1936 בהנטינגטון, וירג'יניה המערבית - 16 באפריל 2018), היה כדורסלן אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1958–1973.
קריירה

למד בחטיבת ביניים ובבית הספר התיכון דאגלס שבהנטינגטון. למד באוניברסיטת מרשל שבהנטינגטון, ורשם ממוצעים של 19.4 נקודות ו-10.8 ריבאונדים למשחק כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה.
בדראפט ה-NBA‏ לשנת 1958 נבחר בבחירה ה-13 על ידי סירקיוז נשיונלס. גריר שיחק עבור סירקיוז במשך חמש עונות והעלה את ממוצע הנקודות שלו עד ל-19.6 נקודות למשחק בעונת 1960/1961, במהלכה נבחר לראשונה להשתתף במשחק האולסטאר. ב-1963 עברו הנשיונלס לפילדלפיה והפכו לפילדלפיה 76', שם התפרסם גריר כחברו לקבוצה של וילט צ'מברלין וכיכב בקבוצה החזקה של עונת 1966/1967 שזכתה באליפות, ובכך סיימה את רצף שמונה האליפויות הרצופות של בוסטון סלטיקס. ב-15 המשחקים של פילדלפיה בפלייאוף של אותה השנה הוביל גריר את קבוצתו עם 27.7 נקודות למשחק.
לגריר הייתה טכניקה ייחודית לקלוע מהעונשין: הוא היה זורק מהקו בג'אמפ שוט, טכניקה שהתגלתה כיעילה להפליא. בתקופתו ב-NBA נחשב לאחד הגארדים הבולטים בליגה, לצד אוסקר רוברטסון וג'רי וסט.
גריר שיחק 10 פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA ונבחר ל-MVP של האולסטאר ב-1968 כשקלע 8 מ-8 מהשדה בדרך ל-21 נקודות, כש-19 מהן נקלעו באותו הרבע, שיא חדש לזמנו. כמו כן נבחר גריר לחמישייה השנייה של העונה שבע פעמים ברציפות (1963–1969) וקלע למעלה מ-20,000 נקודות לאורך הקריירה. נכון לשנת 2017 מוביל גריר את שחקני פילדלפיה בכל הזמנים במספר משחקים (1,122), דקות משחק (39,788) ונקודות (21,586).
עיר הולדתו כיבדה אותו כשקראה לכביש ראשי בווירג'יניה המערבית שדרות האל גריר. גריר הוא הספורטאי היחיד מווירג'יניה המערבית שזכה להיכלל בהיכל התהילה של ענף ספורט מרכזי.
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA

| --- | --- |
: = זכה באליפות ה-NBA בעונה זו
מודגש: = שיא קריירה
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958/1959 | סירקיוז | 68 | 23.9 | 0.454 | 0.778 | 2.9 | 1.5 | 11.1 |
| 1959/1960 | סירקיוז | 70 | 28.3 | 0.476 | 0.783 | 4.3 | 2.7 | 13.2 |
| 1960/1961 | סירקיוז | 79 | 35.0 | 0.451 | 0.774 | 5.8 | 3.8 | 19.6 |
| 1961/1962 | סירקיוז | 71 | 38.1 | 0.447 | 0.819 | 7.4 | 4.4 | 22.8 |
| 1962/1963 | סירקיוז | 80 | 32.9 | 0.464 | 0.834 | 5.7 | 3.4 | 19.5 |
| 1963/1964 | פילדלפיה | 80 | 39.5 | 0.444 | 0.829 | 6.1 | 4.7 | 23.3 |
| 1964/1965 | פילדלפיה | 70 | 37.1 | 0.433 | 0.811 | 5.1 | 4.5 | 20.2 |
| 1965/1966 | פילדלפיה | 80 | 41.6 | 0.445 | 0.804 | 5.9 | 4.8 | 22.7 |
| 1966/1967 | פילדלפיה | 80 | 38.6 | 0.459 | 0.788 | 5.3 | 3.8 | 22.1 |
| 1967/1968 | פילדלפיה | 82 | 39.8 | 0.478 | 0.769 | 5.4 | 4.5 | 24.1 |
| 1968/1969 | פילדלפיה | 82 | 40.4 | 0.459 | 0.796 | 5.3 | 5.0 | 23.1 |
| 1969/1970 | פילדלפיה | 80 | 37.8 | 0.455 | 0.815 | 4.7 | 5.1 | 22.0 |
| 1970/1971 | פילדלפיה | 81 | 37.8 | 0.431 | 0.805 | 4.5 | 4.6 | 18.6 |
| 1971/1972 | פילדלפיה | 81 | 29.8 | 0.449 | 0.774 | 3.3 | 3.9 | 11.8 |
| 1972/1973 | פילדלפיה | 38 | 22.3 | 0.392 | 0.821 | 2.8 | 2.9 | 5.6 |
| קריירה |  | 1,122 | 35.5 | 0.452 | 0.801 | 5.0 | 4.0 | 19.2 |
| אולסטאר |  | 10 | 20.7 | 0.461 | 0.703 | 4.5 | 2.8 | 12.0 |
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958/1959 | סירקיוז | 9 | 30.8 | 0.419 | 0.813 | 5.2 | 2.2 | 11.6 |
| 1959/1960 | סירקיוז | 3 | 28.0 | 0.512 | 0.750 | 4.7 | 3.3 | 15.7 |
| 1960/1961 | סירקיוז | 8 | 29.0 | 0.387 | 0.825 | 4.1 | 2.4 | 14.4 |
| 1961/1962 | סירקיוז | 1 | 5.0 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| 1962/1963 | סירקיוז | 5 | 42.8 | 0.506 | 0.829 | 5.4 | 4.2 | 23.4 |
| 1963/1964 | פילדלפיה | 5 | 42.2 | 0.389 | 0.846 | 5.6 | 6.0 | 21.4 |
| 1964/1965 | פילדלפיה | 11 | 45.9 | 0.455 | 0.793 | 7.4 | 5.0 | 24.6 |
| 1965/1966 | פילדלפיה | 5 | 45.2 | 0.352 | 0.783 | 7.2 | 4.2 | 16.4 |
| 1966/1967 | פילדלפיה | 15 | 45.9 | 0.429 | 0.797 | 5.9 | 5.3 | 27.7 |
| 1967/1968 | פילדלפיה | 13 | 42.5 | 0.432 | 0.856 | 6.1 | 4.2 | 25.8 |
| 1968/1969 | פילדלפיה | 5 | 40.8 | 0.321 | 0.778 | 6.0 | 4.6 | 16.0 |
| 1969/1970 | פילדלפיה | 5 | 35.6 | 0.446 | 0.846 | 3.4 | 5.4 | 15.4 |
| 1970/1971 | פילדלפיה | 7 | 37.9 | 0.438 | 0.750 | 3.6 | 4.7 | 17.9 |
| קריירה |  | 92 | 39.6 | 0.425 | 0.812 | 5.5 | 4.3 | 20.4 |
הגלימה האמצעית

| --- | --- |
 שיוך:  כלי דם 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (498) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  tunica media 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.0.00.019 
 TA2 (2019):  3921 
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H3.09.02.0.01007 
 FMA:  55590 
 קוד MeSH:  A07.015.733 
 מזהה MeSH:  D017540 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0162867 
 
מבנה דופן העורק
הַגְּלִימָה הָאֶמְצָעִית (TA: tunica media) היא השכבה האמצעית בדופן של כלי דם. שכבה זו נמצאת בין הגלימה הפנימית לבין הגלימה החיצונית.
עורקים

הגלימה האמצעית בעורק עשויה מתאי שריר חלק ומרקמה אלסטית. היא נבדלת מהגלימה הפנימית בצבעה וסידור הסיבים הרוחבי שבה. שכבה זו היא המעניקה לעורק את עובי דופנו.
בעורקים הגדולים ביותר, כגון אבי העורקים או גזע הזרוע והראש, כמות הרקמה האלסטית ניכרת מאוד. בכלי דם אלה נמצאו בגלימה האמצעית גם מעט אגודות עם רקמת חיבור לבנה. תאי סיבי השריר מסודרים ב-5–7 שכבות של שריר חלק מעגלי ואורכי. אורכם 50 מיקרון, והם כוללים גרעינים מובחנים בעלי צורה מוארכת ומעט מעוקלת.
בעורקים הגדולים, כמו עורק הכסל המשותף, עורק הירך והעורק התרדמני, מתאחדים הסיבים האלסטיים על מנת ליצור רדידים לסירוגין בין שכבות סיבי השריר. רדידים אלה מאוחדים אחד אל השני באמצעות סיבים אלסטיים העוברים בין אגודות השרירים ומחוברים אל הקרום המנוקב (fenestrated) של הגלימה הפנימית.
בעורקים הקטנים הגלימה הפנימית כוללת בעיקר סיבי שריר פשוטים באגודות דקות המסודרות כרדידים ונפרשות בצורה מעגלית סביב כלי הדם. מספר הרדידים אלה משתנה כתלות בגודל העורק, כך שבעורקים הקטנים ביותר יש רדיד אחד בלבד.
ורידים

הגלימה האמצעית בווריד מורכבת משכבה עבה של רקמת חיבור עם סיבים אלסטיים, המעורבים, בוורידים מסוימים, עם שכבה רוחבית של רקמת שריר. היסוד הסיבי הלבן נמצא בעודף ניכר, ושיעורם של הסיבים האלסטיים קטן במידה רבה לעומת שיעורם בעורקים.
ראו גם

ניוון ציסטי של הגלימה האמצעית
שכבות הווריד
הדיוויזיה ה-45 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914 1939 – 1919 1945 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
הדיוויזיה ה-45 של הצבא הבריטי (וסקס ה-2) היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה כחלק מהצבא הטריטוריאלי, דיוויזיה משלימה לדיוויזיה ה-43 (וסקס). היחידות שגויסו נשלחו להודו בדצמבר 1914, והם הוגדרו כדיוויזיה ה-45 (וסקס ה-2). הדיוויזיה נותרה שם במהלך המלחמה, וסיפקה בעיקר תגבורות ליחידות אחרות ולא השתתפה בלחימה כגוף אחד. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

הדיוויזיה הוקמה מחדש ממש לפני תחילת מלחמת העולם השנייה. במרץ 1939, לאחר הופעתה מחדש של גרמניה כמעצמה צבאית משמעותית וכיבושה של צ'כוסלובקיה, הגדיל הצבא הבריטי את מספר הדיוויזיות בצבא הטריטוריאלי (TA) על ידי שכפול יחידות קיימות. הדיוויזיה ה-45 החלה להיווצר באוגוסט 1939 והפכה לפעילה בחודש שלאחר מכן, כשכפול קו שני של דיוויזיית הרגלים ה-43 (וסקס). גדודי הדיוויזיה צמחו כולם במערב המדינה.
הכוונה הייתה שהדיוויזיה תישאר בממלכה המאוחדת כדי להשלים אימונים והכנה, לפני שתתפרס לצרפת תוך שנים עשר חודשים מפרוץ המלחמה. במקום זאת, הדיוויזיה פוזרה במידה רבה על מנת להגן על נקודות חשובות מבחינה אסטרטגית. כתוצאה מהניצחון הגרמני המהיר על יבשת אירופה במהלך הקרב על צרפת ב-1940, הדיוויזיה לא נפרסה מעבר לים ובמקום זאת נשלחה לסאסקס כדי להגן על החוף מפני פלישה גרמנית אפשרית. משימה זו הורחבה לכיסוי קטעים מקו החוף של קנט, ואחריה פעלו להגן על אסקס ולשמש ככוח עבור מתקפת נגד. בדצמבר 1941 יועדה הדיוויזיה להישאר בתוך בריטניה ולא להיפרס מעבר לים כמבנה קרבי. לאחר מכן, תקופות נוספות של הגנת חוף ואימונים בצפון אירלנד. ב-1944, כוח האדם של הדיוויזיה הועבר לאיטו לחיזוק מערכי קרב בתוך קבוצת הארמיות ה-21, והדיוויזיה פורקה באוגוסט 1944.
הדיוויזיה הוקמה מחדש בספטמבר כדיוויזיה ה-45, המורכבת מאנשי הדיוויזיה ה-77 שפורקה. בתפקיד זה הייתה הדיוויזיה אחראית להכשרת חיילים בחופשה רפואית או שבילו זמן רב מעבר לים או כשבויי מלחמה ושיבוץ חיילים ליחידות חדשות. בדצמבר 1945 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיה ה-45. זמן קצר לאחר מכן צורפו לה שלוש חטיבות חדשות, כולן בתפקידן לסייע בזרימת החיילים החוזרים מהיערכות מעבר לים. כחלק מפירוק הכוחות המזוינים הבריטיים לאחר מלחמת העולם השנייה, החטיבה הפסיקה להתקיים עד סוף 1945 ולא הוקמה מחדש.
הדיוויזיה ה-14 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914–1919 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
הדיוויזיה ה-14 של הצבא הבריטי (הקלה) הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה כונתה "קלה" מאחר שהיא כללה בעיקר יחידות מרגימנט הרובאים ויחידות חיל רגלים קל.