stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1979

| --- | --- |
 תאריך:  1979 
 →1978 1980←
 
טקס פרסי איגוד תיאטראות וסט אנד לשנת 1979 נערך בלונדון במלון "קפה רויאל" על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. השם הוחלף ל"פרס לורנס אולבייה" בטקס של 1984.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות

הפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
6: "פעם בחיים"
4: "מותו של סוכן"
3: "שיקגו", "אילוף הסוררת" ו"ארץ לא נודעת"
2: And a Nightingale Sang, "אנטוניוס וקלאופטרה", "בגידה", For Services Rendered, "גבירתי הנאווה", Outside Edge,‏ Songbook ו-Strife
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
2: "מותו של סוכן" ו-Songbook
טים הווארד

טימותי מת'יו "טים" הווארד (באנגלית: Timothy Matthew "Tim" Howard; נולד ב-6 במרץ 1979) הוא שוער עבר אמריקאי, אשר בילה את רוב קריירת המשחק שלו בקבוצה האנגלית אברטון.
קריירה

טים הווארד נולד בעיירה נורת' ברונסוויק שבניו ג'רזי, לאביו מת'או הווארד, ממוצא אמריקאי-אפריקאי, ולאמו אסתר הווארד, ילידת הונגריה.
כאשר שיחק בקבוצת הכדורגל של בית הספר התיכון המקומי, החל הווארד לשחק דווקא כקשר, אך מאוחר יותר עבר לתפקיד השוער.
בכיתה ו' הובחן הווארד כסובל מתסמונת טורט אך הוא מבהיר שתסמונת זו רק עוזרת לו להיות מרוכז ומפוקס יותר בשער.
הווארד שיחק בצעירותו בנבחרות הנערים השונות של ארצות הברית, ובשנת 1997, בגיל 18, הוחתם בקבוצת הכדורגל המקצוענית המקומית נורת' ג'רזי אימפריילס, ששיחקה במסגרת מערכת ה-USL.
לאחר שישה משחקים בלבד במדי נורת' ג'רזי, הובא הווארד לקבוצת ניו יורק/ניו ג'רזי מטרו סטארס מה-MLS, הליגה הבכירה בארצות הברית, על ידי טים מולקווין שהיה מאמן השוערים של הקבוצה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1998 במשחק מול קולורדו ראפידס, ורשם חמש הצלות כדור. היה זה משחקו היחיד באותה עונה. מעמדו במטרו סטארס השתפר בעונות הבאות, כשהוא החל לקבל יותר ויותר דקות משחק.
בשנת 2001 הפך הווארד לצעיר ביותר שזוכה בתואר שוער השנה ב-MLS, וכן נבחר לשחק במשחק האולסטאר של הליגה. בעונה זו הוא פתח בהרכב בכל משחקי המטרו סטארס. גם בעונות 2002 ו-2003 המשיך הווארד להיות השוער הבכיר של קבוצתו.
בקיץ 2003, באמצעה של העונה בארצות הברית, עבר הווארד לקבוצת מנצ'סטר יונייטד מהפרמייר ליג תמורת סכום של 4 מיליון דולר, והחליף את פביאן בארטז כשוער הבכיר של הקבוצה. בעונתו הראשונה בפרמייר ליג, 2003/2004, הפגין הווארד מספר תצוגות מרשימות בשער, ונכלל בנבחרת המצטיינים של העונה בפרמייר ליג. לקראת סיום העונה ביצע הווארד טעות שגרמה להדחתה של מנצ'סטר יונייטד מליגת האלופות ואיבד את מקומו כשוער הראשון לרוי קארול, אך הוחזר לשער בגמר הגביע האנגלי, שבו ניצחה קבוצתו וזכתה בגביע. בכך היה הווארד לאמריקאי הראשון שזוכה בטורניר זה.
בפתיחת עונת 2004/2005 הציג הווארד יכולת חלשה, וכתוצאה מכך איבד שוב את מקומו לרוי קארול, ומיעט מאוד לשחק באותה עונה. בקיץ 2005 שחררה מנצ'סטר יונייטד את שני מתחריו העיקריים של הווארד על תפקיד השוער הראשון, רוי קארול וריקרדו לופס פליפה, אך צרפה את השוער ההולנדי אדווין ואן דר סאר. ואן דר סאר נבחר על ידי אלכס פרגוסון להיות השוער הראשון, והווארד שיחק פעם אחת בלבד במהלך עונת 2005/2006.
לאחר אותה עונה חתם הווארד על חוזה חדש במנצ'סטר יונייטד, אך לבסוף הושאל לאברטון, קבוצה אחרת מהפרמייר ליג, לעונת 2006/2007. באברטון נועד הווארד להחליף את ניגל מרטין, שפרש זה עתה ממשחק. הווארד הציג יכולת טובה בעונה זו וביסס את מעמדו כשוער הראשון של הקבוצה, עם 36 הופעות משחק. במהלך שנת 2007 חתם הווארד על חוזה קבע באברטון, עד לסיום עונת 2013.
הווארד המשיך להיות השוער הבכיר גם בעונה הבאה, כששוב רשם 36 הופעות. הוא זכה בתואר כדורגלן השנה בארצות הברית לשנת 2008. בעונת 2008/2009 שיחק הווארד בכל 38 המשחקים של אברטון בפרמייר ליג, ושבר את שיא המועדון של מירב משחקי הליגה ללא ספיגה בעונה אחת. בעונה זו הווארד זכה עם אברטון במקום השני בגביע האנגלי, לאחר ניצחון בחצי הגמר על קבוצתו לשעבר, מנצ'סטר יונייטד, והפסד לצ'לסי בגמר.
ב-4 בינואר 2011 כבש הווארד שער ממרחק של כ-90 מטר במשחק הליגה של קבוצתו מול בולטון וונדררס, אשר הסתיים בתוצאה 1–2 לטובת בולטון.
ב-20 במרץ 2016 הוכרז כי הווארד עובד לקולורדו ראפידס האמריקאית, לאחר תשע שנים באברטון.
נבחרת לאומית

בקיץ 1999 השתתף הווארד עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 20 באליפות העולם לנוער שנערכה בניגריה, והיה השוער הפותח של נבחרתו. במשחקים הפאן-אמריקאיים בוויניפג שבקנדה באותה שנה, הוא זכה עם ארצות הברית במדליית הארד. הווארד זומן לסגל נבחרת ארצות הברית לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סידני 2000, והיה שוער המשנה לבראד פרידל.
בשנת 2002 ערך הווארד את הופעתו הראשונה בנבחרת הבוגרת של ארצות הברית. הוא זומן כאחד משלושה שוערים לסגל נבחרת ארצות הברית לגביע העולם בגרמניה ב-2006, אך לא שותף באף משחק בטורניר זה, מאחר שהשוער הבכיר של הנבחרת היה קייסי קלר. הווארד היה השוער הראשון של ארצות הברית בגביע הזהב של CONCACAF ב-2007, וזכה עם נבחרתו בטורניר לאחר ניצחון בגמר על נבחרת מקסיקו. הוא היה השוער הראשון גם בטורניר גביע הקונפדרציות 2009, והיה חלק חשוב בהעפלתה המפתיעה של נבחרתו עד לגמר, שבו היא הפסידה לנבחרת ברזיל. הווארד עצמו זכה בפרס "כפפת הזהב" של השוער המצטיין בטורניר.
הווארד המשיך בשער נבחרת ארצות הברית במונדיאל 2010 ובגביע הזהב 2011. הוא היה השוער הראשון גם במונדיאל 2014 במהלכו הגיע ל-100 הופעות בנבחרת. ארצות הברית הגיעה לשמינית גמר הגביע בו שיחקה נגד בלגיה, והווארד ביכולת שיא רשם 16 עצירות, מספר העצירות הגבוה ביותר בתולדות גביע העולם מאז 1966, שמנעו מהבלגים להבקיע במשך 90 דקות והמשחק נשלח להארכה. בהארכה הצליחו הבלגים לכבוש והמשחק נגמר בתוצאה 1:2 לבלגיה וארצות הברית סיימה את חלקה בטורניר.
חיים אישיים

הווארד הוא אב לשניים. הוא פעיל במסגרות שונות של תרומה לקהילה, ב-2001 זכה בפרס מטעם ה-MLS לכדורגלן ההומניטרי על פעילותו למען ילדים הסובלים מתסמונת טורט. ב-2014 הצטלם לקמפיין נגד שימוש בפרוות של בעלי חיים.
בחודש ספטמבר 2018 הפך לבעלים של מועדון הכדורגל האנגלי דאגנהאם אנד רדברידג'.
הווארד הוא נוצרי מאמין והיה מעורב במספר יוזמות וקמפיינים של ארגונים נוצריים בארצו.
תארים

הגביע האנגלי 2003/2004
גביע הליגה: 2005/2006
מגן הקהילה: 2002/2003
גביע הזהב של CONCACAF:‏ 2007
מקום שני בגביע הקונפדרציות: 2009
שוער השנה ב-MLS:‏ 2001
כדורגלן השנה בארצות הברית: 2008, 2014
השוער המצטיין בגביע הקונפדרציות: 2009
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1982

| --- | --- |
 תאריך:  1982 
 →1981 1983←
 
טקס פרסי איגוד תיאטראות וסט אנד לשנת 1982 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. השם הוחלף ל"פרס לורנס אולבייה" בטקס של 1984.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות

הפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
6: "ברנשים וחתיכות"
4: "דרך צ'רינג קרוס 84", "ארץ אחרת", Insignificance ו"פופי"
3: "בית בובות", "אופרת הקבצנים" ו"חשיבותה של רצינות"
2: "חלום ליל קיץ", Andy Capp,‏ Le songe d'une nuit d'été,‏ Noises Off,‏ Song and Dance, "שודדי הים מפנזאנס", "הדוד וניה", Underneath the Arches ו-Windy City
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
5: "ברנשים וחתיכות"
2: "בית בובות", "ארץ אחרת" ו"פופי"
טיסה 214 של אסיאנה איירליינס

| --- | --- |
הריסות המטוס
הריסות המטוס
 תאריך:  6 ביולי 2013
 מיקום:  נמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו
 גורם:  לא ידוע, ככל הנראה טעות אנוש
 קואורדינטות:  37°36′48″N 122°21′52″W﻿ / ﻿37.61333°N 122.36444°W﻿ / 37.61333; -122.36444
 הרוגים:  3
 פצועים:  182
 ניצולים:  305
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  בואינג 777-200ER
 מספר זנב:  HL7742
 מוצא:  שאנגחאי, סין
 יעד:  נמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו
 חניות ביניים:  נמל התעופה הבינלאומי של אינצ'ון שבסיאול
 מפעיל:  אסיאנה איירליינס
 נוסעים:  291
 אנשי צוות:  16
  (למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמיקום ההתרסקות(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמיקום ההתרסקות
המטוס שהתרסק, 2011
מפת מושבי המטוס
טיסה 214 של אסיאנה איירליינס הייתה טיסה מסחרית של חברת אסיאנה איירליינס משאנגחאי, סין, לנמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו, הנמצא דרומית לעיר סן פרנסיסקו שבקליפורניה בארצות הברית, עם עצירה בנמל התעופה הבינלאומי של אינצ'ון שבסיאול, קוריאה הדרומית. ב-6 ביולי 2013, במהלך גישה לנחיתה בשדה התעופה של סן פרנסיסקו, התרסק מטוס ה-בואינג 777-200ER שטס בקו זה באותו יום. על הטיסה היו 291 נוסעים ו-16 אנשי צוות, בהם 141 סינים, 77 קוריאנים ו-61 אזרחים אמריקאים. מתוך 307 נוסעי המטוס נהרגו שלושה, וכ-182 נפצעו. מקרה זה היה האירוע הראשון שבו נהרגו נוסעים במטוס ה-777 של חברת בואינג.
המטוס

מטוס הבואינג 777 מספר HL7742, נמסר לאסיאנה איירליינס במרץ 2006. המטוס, בעל שני מנועי PW4000 של פראט אנד ויטני, צבר יותר מ-36,000 שעות טיסה ב-5000 טיסות. למטוסי הבואינג 777 רקורד בטיחות מהטובים בתחום.
ההתרסקות

טיסה 214 המריאה משדה התעופה אינצ'און הנמצא מחוץ לסיאול בשעה 5:04 אחה"צ שעון קוריאה, באיחור של 34 דקות, והייתה מיועדת לנחיתה בנמל התעופה של סן פרנסיסקו ב-11:04 בבוקר (זמן מקומי).
ב-6 ביולי 2013, בשעה 11:26 שעון מקומי, בואינג 777-200ER, מספר רישום HL7742, התרסק בנמל התעופה של סן פרנסיסקו (SFO) בעת הנחיתה, בקרבת סף מסלול 28L. מנוע אחד ואזור הזנב ניתקו לחלוטין מכלי הטיס. מייצבי הזנב האנכיים והאופקיים (עלרוד וסבסוב) הגיעו לעצירה מלאה על סף המסלול, עת שאר גוף המטוס נעצר רק כ-610 מטרים משם. עדי ראייה תיארו כדור אש גדול שיצרה ההתרסקות עת נחת המטוס, ופיצוץ משני גדול, דקות לאחר הפגיעה, עם כדור עשן שחור וגדול שעלה מגוף המטוס. מגלשות הפינוי נפתחו בצד אחד של המטוס, ושימשו לפינוי הנוסעים מהמטוס.
מערכת נחיתת המכשירים של מסלול 28L לא פעלה בעת ההתרסקות, והגישות התבצעו על ידי גישות ראייה סטנדרטיות, תוך שמזג האוויר הבהיר אפשר זאת.
זהו אירוע ההתרסקות השלישי ב-25 שנותיה של חברת אסיאנה שבו היו הרוגים מקרב נוסעי המטוס.
אחרית דבר

סיבת ההתרסקות אינה ידועה, וטרור נשלל כגורם לאירוע.
במסיבת עיתונאים שהתקיימה בשדה התעופה סן פרנסיסקו, אישר מפקד מכבי האש של סן פרנסיסקו שישנם שני הרוגים - שניהם סינים, וששתי הגופות נמצאו מחוץ לכלי הטיס. דובר בית החולים הקרוב אמר כי חמישה נמצאים במצב קריטי. בסך הכל, תשעה בתי חולים קיבלו כ-182 פצועים. במסיבת עיתונאים נוספת, דובר שדה התעופה דאג יאקל מסר שאדם אחד עדיין נעדר. מאוחר יותר נמסר שכל הנעדרים נמצאו.
שדה התעופה נסגר לכחמש שעות אחרי ההתרסקות, וטיסות נכנסות לשדה הופנו לנמלי תעופה גדולים אחרים באזור מפרץ סן פרנסיסקו, או לסקרמנטו, או ללוס אנג'לס. מאוחר יותר, נפתחו כל המסלולים מלבד המסלול המעורב בהתרסקות והאחד שמקביל אליו.
לאחר ניתוח הקופסאות השחורות וצילומי וידאו של עדים ניתן לראות כי המטוס הגיע לנחיתה נמוך ולאט מדי, ב-7 השניות האחרונות שלפני ההתרסקות הטייס ניסה להאיץ אך ללא הצלחה. לטייס לא היה כל ניסיון בהנחתת מטוס מסוג זה, כך מסרה חברת התעופה אסיאנה. עם זאת, צבר הטייס 43 שעות טיסה במטוס מדגם בואינג 777.
חקירה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה החלה בחקירה ושלחה צוות לזירת האירוע.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1978

| --- | --- |
 תאריך:  1978 
 →1977 1979←
 
טקס פרסי איגוד תיאטראות וסט אנד לשנת 1978 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. השם הוחלף ל"פרס לורנס אולבייה" בטקס של 1984.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות

הפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
4: "אוויטה"
3: "אנני", "פילומנה" ו-The Double Dealer
2: "ברנד", "קוריולנוס", Half-Life, "הנרי השישי", "לארק רייז", Plenty,‏ Shut Your Eyes and Think of England, "הביתה", The Woman, "הלילה השנים עשר", Waters of the Moon ו-Whose Life Is It Anyway
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
2: "אוויטה", "פילומנה" ו-Whose Life Is It Anyway
טרינו קיווילאן

| --- | --- |

 לידה:  13 בינואר 1989 (בת 35) ויליאנדי, אסטוניה 
 מוקד פעילות:  אסטוניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 כלי נגינה:  גיטרה בס 
 www.triinu-kivilaan.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טרינו קיווילאן (באסטונית: Triinu Kivilaan; נולדה ב-13 בינואר 1989) היא זמרת אסטונית ודוגמנית לשעבר שהייתה חברה בלהקת הבנות ונילה נינג'ה.
קריירה

קיווילאן, ילידת ויליאנדי, הצטרפה בשנת 2004 ללהקת "ונילה נינג'ה". היא החליפה את מאריה קיווי שהייתה בהריון. נטען כי טרינו נבחרה משום שהיא דומה לה במראה. טרינו הייתה החברה הצעירה בלהקה, ובאותו זמן היא המשיכה את לימודיה במקביל לקריירה המוזיקלית.
הלהקה יצגה את שווייץ בתחרות האירוויזיון בשנת 2005. באותה עת, טרם מלאו לטרינו 16 שנים, כמתחייב מתקנון התחרות. אולם, מכיוון שמועד האירוע חל לאחר יום הולדתה ה-16, הלהקה הורשתה להשתתף בתחרות.
טרינו עזבה את "ונילה נינג'ה" בדצמבר 2005, כאשר שלוש חברות הלהקה הנותרות (לנה קורמה, קטרין סיסקה ופירט יארוויס) החליטו להמשיך כשלישייה. קיים חוסר ודאות לגבי הסיבה המדויקת לפרישתה מהלהקה.
ב"ונילה נינג'ה", טרינו סיפקה בעיקר קולות רקע ומוזיקה באסית במהלך הופעות חיות.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1976

| --- | --- |
 תאריך:  דצמבר 1976 
 מיקום:  Hotel Café Royal 
 →1975 1977←
 
טקס פרסי איגוד תיאטראות וסט אנד לשנת 1976 נערך בדצמבר 1976 בלונדון. זה היה הטקס הראשון שנערך על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. השם הוחלף ל"פרס לורנס אולבייה" בטקס של 1984.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות

הפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
6: "הנרי הרביעי"
5: "הנרי החמישי"
4: Donkeys' Years,‏ Funny Peculiar ו-Old World
3: Confusions ו"המלט"
2: For King and Country,‏ Tamburlaine the Great,‏ The Bed Before Yesterday ו-The Family Dance
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
2: Donkeys' Years, "הנרי הרביעי" ו"הנרי החמישי"
טימי בן-יוסף

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1951 בואנוס איירס, ארגנטינה 
 פטירה:  4 בספטמבר 2010 (בגיל 59) 
 שם לידה:  מריו טימיאנקר 
 ענף מדעי:  חינוך 
 מקום קבורה:  שריגים 
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית בית ברל 
 מוסדות:  בית ספר שדה הר מירון  משרד החינוך הישראלי 
 מספר צאצאים:  2 
 
מאיר (טימי) בן יוסף (27 באפריל 1951 - 4 בספטמבר 2010) היה דוקטור לחינוך, מייסד שיטת מכלול נופאדם, ראש אגף תכנים באגף השל"ח של משרד החינוך.
ביוגרפיה

בן יוסף נולד ב-27 באפריל 1951 לשרה ויוסף טימיאנקר בבואנוס איירס, ארגנטינה. כשנולד קראו לו הוריו מריו. משפחתו עלתה לישראל בינואר 1963, והשתקעה בבאר שבע, לאחר העלייה שינו הוריו את שמו למאיר. בתיכון אימץ את קיצור שם משפחתו כשמו הפרטי ומאז הכל הכירוהו בשם טימי.
מחמת קשיי הקליטה, נשלחו מאיר (טימי) ונח (אחיו) לכפר הנוער ניצנים שם ינק את חיבתו העזה לארץ ישראל ואהבתו לטיולים. בהמשך שבו שני הבנים לבית ההורים בבאר שבע. בן יוסף שיחק כדורגל כשוער בבית"ר באר שבע והיה חבר בתנועת השומר הצעיר, בסוף כתה י"א עזב את לימודי התיכון, עבר בגפו לעבוד ולהתגורר בקיבוץ להב. בן יוסף הצטרף לגרעין נח"ל שהיה מיועד לקיבוץ געש, התגייס לגדוד 50 משם יצא לקורס מ"כים וקורס קצינים. במלחמת יום הכיפורים שימש בתפקיד קצין המבצעים של חטיבת אילת.
לאחר השירות הצבאי בין השנים 1974–1976 עבד כמורה דרך בסיני במסגרת חברת "נאות הכיכר" בהמשך היה פקח ההר הגבוה בסיני שלרשות הטבע והגנים. הוא התגורר בצריף של הרשות בסנטה קתרינה. כאן יחד עם צוות בית ספר שדה צוקי דוד בהובלת אבי פרובולוצקי (כיום פרופ') התוודע טימי לראשונה לתפיסה המערכתית של הנוף שהובילה אותו לפיתוח מודל מכלול הנופאדם. לקראת פינוי סיני במסגרת הסכמי השלום עם מצרים שנחתמו ב-1979 ערך בן יוסף סקר נוף של ההר הגבוה בסיני, בן יוסף הכיר את ההר הגבוה בסיני בצורה טובה.
לאחר שסיים בהצלחה את הסקר בהר הגבוהה, נתבקש לערוך סקר של הר הנגב לקראת מעבר כוחות צה"ל מסיני לנגב. טימי דחה את הבקשה מאחר שחש כי עליו להרחיב את ידיעותיו, וכך הצטרף בשנת 1979 למחזור ח' בחוג ללימודי ארץ ישראל בבית ברל שבראשו עמד אורי דביר. בתום הלימודים קיבל את ניהולו של בית ספר שדה הר מירון. כאן החל לפתח את "המכלול הנופי" שהתפתח בהמשך למודל מכלול הנופאדם בארץ ישראל" בתום תפקידו כמנהל בית ספר שדה ניסה טימי להפיץ את בשורת המכלול הנופי בבתי הספר היסודיים, באמצעות תוכנית לימודים של החברה להגנת הטבע תחת הכותרת 'לימודי ארץ ישראל'. בשנות ה-90 חבר טימי לנח שליו מי שהיה אז מנהל תחום של"ח במשרד החינוך. בתמיכתו של נח ובמאמץ לו היו שותפים חבריו של טימי בתחום, פיתח בן יוסף את התוכנית החינוכית "דרך ארץ בדרכי הארץ" שבמרכזה חינוך ערכי להכרת הארץ ואהבת המולדת. כלי העבודה העיקרי של התוכנית הוא מודל מכלול הנופאדם שפיתח.
תפיסת "מכלול הנופאדם" גורסת כי הטבע והאדם משולבים במכלול אחד בל-ינותק, מצד אחד האדם מושפע מהטבע, מהחברה ומרצף הדורות ומצד שני משפיע עליהם ומתוך כך מוטלת עליו אחריות על ההווה בו אנו חיים ועל העתיד הצפוי לדורות הבאים. התוכנית החינוכית שפיתח טימי הייתה לעמוד התווך של לימודי השל"ח ועליה מתחנכים רבבות תלמידים במערכת החינוך.
טימי רכש תואר שני בתכנון לימודים ותואר שלישי בחינוך. עבודת הדוקטורט שלו נכתבה, על תולדות החינוך לידיעת הארץ, תחת הכותרת ארבעה תחומי פעילות וחמישה דורות של מדריכים בידיעת הארץ.
במסגרת עבודתו כמנהל גף תכנים באגף של"ח וידיעת הארץ במשרד החינוך הופקד בן יוסף כאמור על פיתוח התוכנית החינוכית של האגף: 'דרך ארץ בדרכי הארץ', הוביל את כתיבת תו התקן למדריכי טיולים במערכת החינוך, את התוכנית החינוכית של מסע ישראלי ואת תוכנית הליבה להכרת הארץ ואהבת המולדת: תוכנית טיולים מחייבת לכל מערכת החינוך מכיתה א' ועד י"ב.
ביוגרפיה > מחלתו ומותו

בקיץ 2009 נתגלה בראשו של בן יוסף גידול ממאיר, למרות מחלתו המשיך בכתיבה ועריכה של ספרו "ארץ ישראל כמכלול נופאדם" שיצא לאור בפברואר 2010 בהוצאת המחבר.
למרות מחלת הסרטן חש בן יוסף בצורך לתור בשביל ישראל. הוא ואחיו גמאו כ-20 ק"מ ויותר ביום והצליחו בכמה גיחות אל השביל לצעוד מדן ועד חדרה. בשלב זה חלה החמרה נוספת במצבו, ובן יוסף איבד את היכולת ללכת. חבריו הוותיקים מחברת 'נאות הכיכר' נשאו אותו על כפיהם ממש, לטיול אחרון במרחבי סיני שאהב האחרון.
בן יוסף נפטר ב-4 בספטמבר 2010 והובא למנוחות בבית העלמין בשריגים.
מכלול נופאדם

מכלול נופאדם הוא תפיסה הוליסטית של בן יוסף המחברת את הקשר של האדם לנוף ולטבע לצורכי התפתחותו האינדיבידואלית והקהילתית. את תחילת הרעיונות של מכלול נופאדם פיתח טימי יחד עם הצוות של בית ספר שדה צוקי דוד ובראשם פרופסור אבי פרבולוצקי כאשר היה הפקח של ההר הגבוה בסיני. בתקופה שהיה מנהל בית ספר שדה הר מירון פיתח מודל שזכה לשם "המכלול הנופי", ולמדריכי בית הספר נתן כינוי מקצועי "נופן".
בתום תפקידו כמנהל בית ספר שדה ניסה טימי להפיץ את בשורת המכלול הנופי באמצעות תוכנית לימודים
של החברה להגנת הטבע תחת הכותרת לימודי ארץ ישראל. בתחילת שנות ה-90 התחבר טימי למנהל תחום של"ח במשרד החינוך נח שלו. נח רצה לחדש את פני המקצוע והרעיונות של טימי קסמו לו והתאימו
לצורכי התחום. כך החל הניסוי הגדול שבסופו באה לעולם התוכנית החינוכית "דרך ארץ בדרכי הארץ"
שבמרכזה חינוך ערכי להכרת הארץ ואהבת מולדת וכלי העבודה העיקרי שלה הוא מודל מכלול הנופאדם
שטימי פיתח.
חיים אישיים

בינואר 1987 נישא טימי לנועם ברעם ילידת חיפה ולהם שני ילדים עלמה ורועי.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1981

| --- | --- |
 תאריך:  1981 
 →1980 1982←
 
טקס פרסי איגוד תיאטראות וסט אנד לשנת 1981 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. השם הוחלף ל"פרס לורנס אולבייה" בטקס של 1984.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות

הפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
6: "קאטס"
3: "ברנום", "ילדים חורגים לאלוהים", "המלט", One Mo' Time ו"בית הזונות הקטן הטוב ביותר בטקסס"
2: Anyone for Denis,‏ Dances of Albion, "סיפורי הופמן", Man and Superman,‏ On the Razzle,‏ Passion Play,‏ Present Laughter,‏ Quartermaine's Terms,‏ Steaming,‏ The Mitford Girls,‏ The Provoked Wife ו-Translations
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
3: "ילדים חורגים לאלוהים"
2: "קאטס"
טרנספורמציית בוקס-מילר

טרנספורמציית בוקס–מילר או שיטת בוקס–מילר נוצרה בשנת 1958 על ידי ג'ורג' בוקס ומרווין מילר. שיטה זו היא שיטה ליצירת זוגות מספרים אקראיים בהתפלגות נורמלית ממספרים המתפלגים בהתפלגות אחידה רציפה.
שיטת בוקס-מילר

אם X,Y מתפלגים בצורה אחידה בקטע [0,1] אזי אם נגדיר  R={\sqrt {-2*\ln(x)}} ו- \theta =2\pi y, המשתנים U,V יתפלגו נורמלית עם תוחלת 0 ושונות 1.
כאשר:  U=R*cos\theta  ו- V=R*sin\theta .
שיטת בוקס-מילר > הוכחה

הצפיפות המשותפת של X, Y היא:  f(x,y)=1 מפני שהם מתפלגים בהתפלגות אחידה.
נמצא את היעקוביאן בהמרה מ-X,Y ל-R ו-θ:
נמצא את היעקוביאן בהמרה בין R,θ ו-u,v:
עכשיו נמצא את הצפיפות המשותפת של V ו-U:
 f_{uv}=f_{xy}/(J(u,v)*J(R,\theta )=1/(2\pi /(R*e^{-R^{2}/2})*R)=e^{-(V^{2}+U^{2})/2}/{2\pi } וזו בדיוק הצפיפות של משתנים המתפלגים נורמלית.
שיטת בוקס-מילר > בעייתיות

שיטה זו דורשת שימוש בפונקציות טריגונומטריות וכן בשורש שאלו פעולות שלמחשב לוקח זמן רב לחשב ולכן שיטה זו איטית. בעקבות זאת, יצרו שיטות חדשות יעילות מעט יותר כמו שיטת מרסגליה וכן שיטות אשר האלגוריתם מסובך יותר אך הוא משתמש בפעולות בסיסיות בלבד שלא דורשות זמן חישוב רב כמו שיטת זיגורט.
יהוא עדני

יהוא עדני (1962 – 28 באפריל 2019) היה ספורטאי פאראלימפי בעל שיתוק מוחין.
במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) זכה במדליות כסף בתחרויות הטלת כידון וזריקת דיסקוס. במרוץ 80 מטר סיים במקום השני בתחרות המוקדמות ובמקום החמישי בגמר (0:14.15 שניות). בתחרות הדיפת כדור ברזל דורג במקום השביעי.
במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) התחרה במרוצים למרחק 100 ו-200 מטר ולא העפיל לגמר. בתחרות זריקת דיסקוס דורג במקום ה-13, בתחרות הטלת כידון דורג במקום ה-14 ובתחרות הדיפת כדור ברזל דורג במקום ה-16.
זימניצ'ה

| --- | --- |
סמל זימניצ'הסמל זימניצ'ה
מזרקה במרכז זימניצ'ה
מזרקה במרכז זימניצ'ה
 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  מחוז טלאורמן
 חבל ארץ:  ולאכיה (מונטניה)
 ראש העיר:  פטרה פרבו (PSD-USL)(Petre Pârvu) (מ־2004)
 בירת העיר:  זימניצ'ה 
 תאריך ייסוד:  1385
 שטח:  131 קמ"ר
 גובה:  48.000000 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  12,589 (1 בדצמבר 2021)
  ‑ צפיפות:  125 נפש לקמ"ר (2002)
 קואורדינטות:  48°39′12″N 25°21′51″E﻿ / ﻿48.65333°N 25.36417°E﻿ / 48.65333; 25.36417
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.orasulzimnicea.ro
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור זימניצ'ה(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור זימניצ'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
זימניצ'ה (ברומנית: Zimnicea) היא עיר (מוניצ'יפיו) במחוז טלאורמן, הנמצאת בנקודה הדרומית ביותר של רומניה. היא נודעה כעיר נמל על הדנובה עוד מהתקופה הביזנטית המאוחרת, והיא מוזכרת בכרוניקות תחת השם דמניציקוס, או, מאוחר יותר, דזימניקוס.
אוכלוסיית העיר מונה 15,672 נפשות (2002), לפי הערכה בשנת 2008 - 17,000 נפשות, המתגוררים ב-2,600 דירות.
עמדה גאוגרפית

זימניצ'ה שוכנת בדרום המישור בויאן, כ-2 ק"מ מצפון לדנובה, מול העיר הבולגרית סבישטוב.
היא נמצאת 104 ק"מ דרומית-מערבית לבוקרשט, 35 ק"מ דרומית לאלכסנדריה (טלאורמן), בירת מחוז טלאורמן ו-144 ק"מ דרומית-מזרחית לקראיובה. העיר נחצית על ידי הנחל פאסריה.
פני שטח מתאפיינים בביצות וכרי דשא ומישור. לעיר צורה מלבנית עם שיפוע ממערב למזרח. היא מחולקת לשני חלקים שווים על ידי  שדרת ארואילור ("הגיבורים" - Bulevardul Eroilor) (בעבר רחוב הרכבת Strada Gării)
האקלים

האקלים הוא בדרך כלל ממוזג קונטיננטלי, עם עונות קיץ חמות (°C‏42+ ביולי) וחורפים עם כפור
(°C‏17- בסוף דצמבר 2001).
צמחייה  ופאונה

הצמחייה אופיינית לאזורי הערבה והערבה עם יערות. יש מעט יערות, והעצים הנפוצים הם בעלי עץ רך כמו עצי ערבה באחו וצפצפה לבנה.
היסטוריה

מערבית לזימניצ'ה נמצא המבצר הגטי-דאקי העתיק הידוע בשטחי ולאכיה (מאה 6-5 לפנה"ס), אתר חפירות  ארכאולוגיות חשוב. יש חושבים כי הוא זהה למבצר שעליו כתב אריאנוס כי נחרב על ידי הגנרל של אלכסנדר הגדול, ליסימכוס בעת מסעו נגד בשבטים התארקים בסביבות 335 לפנה"ס.  
בימי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) בזימניצ'ה חצה הצבא הרוסי את הדנובה על מנת לגרש אחרי קרבות קשים את הצבא העות'מאני.
יש שמשערים כי בימי הדאקים נקראה העיר "זימנידאווה", שהפכה ב-1385 ל"דזימניקוס". העיר נחשבת ליישוב הקדום בכל דרום רומניה, לצידה של רושיורי דה וודה.
בתקופה הביזנטית נקראה העיר דמניציקוס, מאוחר יותר - דזימנס, דזימניקוס או דזימינקוס. העיר פרחה בימי הביניים כעיירת-סחר ששכנה סמוך לדרכי המסחר שקישרו את הבלקן עם מרכז אירופה.
במאה ה-14 מקורות היסטוריים מאשרים קיומו של כפר רומני על אתר היושב הגטי-דאקי הקדום.
שמה של העיר תועדה לראשונה בשנת 1385 ביומני מסע של עולי הרגל הנוצרים, פטר ספראנו ואולריך טנשטאט שחצו את הדנובה מסבישטוב אל זימניצ'ה בשובם מביקור בירושלים.
בשנת 1457 שליט ולאכיה, ולאד המשפד נאבק באימפריה העות'מאנית לאורך הדנובה, ועבר גם דרך בשנת 1595 שליט נוסף, מיכאל האמיץ ניהל כאן קרבות עם הטורקים.
בשנת 1791 מציינים בזימניצ'ה 116 בתים.
בשנת  1835 היו כבר 531 משקים והעיירה, הידועה גם כתחנת מכס וכמרכז מסחרי, נחשבה ה-12 לפי סדר הגודל בוולאכיה. מספר תושביה היה אז 2,650 והוא עלה בשלהי המאה ה-19 עד 4,500.
לפרק זמן קצר הייתה העיר בירת המחוז טלאורמן בין השנים 1838-1837 עד שנאלצה לוותר על המעמד לטובת העיר טורנו מגורלה. בשנת 1860 מצוינת שוב זימניצ'ה כתחנת מכס.
שוב הייתה העיירה בירת המחוז בתקופה קצרה בשנים 1878-1877. אז היא שיחקה תפקיד חשוב במלחמה העות'מאנית-, הקרויה גם מלחמת העצמאות של רומניה. היא ארחה את מפקדת הצבא הרוסי שלחם בטורקים בשטח בולגריה. על ארגון בניית הגשרים מעל הנהר היה אחראי הדוכס הגדול אלקסיי אלקסנדרוביץ', מפקד הכוחות הימיים הרוסים על הדנובה.
בשנת 1916, במלחמת העולם הראשונה, להפך, דרך זימניצ'ה חדרו משטח בולגריה חלק מהכוחות הגרמנים שתקפו את רומניה.
היסטוריה > רעידת האדמה

ב-4 במרץ 1977 לפי הצהרות השלטונות, 80% מן העיר נהרסה על ידי רעידת אדמה שמוקדה המרכזי היה בהרי וראנצ'ה. מאז עברה העיר תהליך של בניה מחדש. לאחר רעידת האדמה גם הרשויות המקומיות יזמו הריסות של בתים רבים מתוך כוונה לשנות את פני העיר. גרמניה ואוסטריה התגייסו לסייע במימון הבניה מחדש של העיר. אולם איכות הבנייה החדשה לא עמדה תמיד ברמה הנדרשת, וחלק ממנה נשארה בלתי גמורה עד היום. כתוצאה מכך יש אזורים רבים בעיר שאינם מאוכלסים.