stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוק (סרט)
הערות שוליים

↑  גידי אביבי, בקרוב אצלכם  -  איזו דלות נחמדה, חדשות, 20 בדצמבר 1991
| סטיבן ספילברג |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | שוגרלנד אקספרס (1974) • מלתעות (1975) • מפגשים מהסוג השלישי (1977) ‏• 1941 (1979) • שודדי התיבה האבודה (1981) • אי.טי. (1982) • אזור הדמדומים: הסרט (1983) • אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור (1984) • הצבע ארגמן (1985) • אימפריית השמש (1987) • אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון (1989) • תמיד (1989) • הוק (1991) • פארק היורה (1993) • רשימת שינדלר (1993) • פארק היורה: העולם האבוד (1997) • אמיסטד (1997) • להציל את טוראי ריאן (1998) • אינטליגנציה מלאכותית (2001) • דו"ח מיוחד (2002) • תפוס אותי אם תוכל (2002) • טרמינל (2004) • מלחמת העולמות (2005) • מינכן (2005) • אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח (2008) • הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) סוס מלחמה (2011) • לינקולן (2012) • גשר המרגלים (2015) • העי"ג (2016) •‏ העיתון (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • סיפור הפרברים (2021) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סרטים שהפיק | פולטרגייסט (1982) • גרמלינס (1984) • בחזרה לעתיד (1985) • הגוניס (1985) • סיפור אמריקאי (1986) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יום במלכודת (1987) • המסע לעמק החלומות (1988) • מי הפליל את רוג'ר רביט (1988) בחזרה לעתיד 2 (1989) • ארכנופוביה (1990) • בחזרה לעתיד 3 (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • פסגת הפחד (1991) • פייבל במערב הפרוע (1991) • קספר (1996) • טוויסטר (1996) • גברים בשחור (1997) • פגיעה קטלנית (1998) • המסכה של זורו (1998) פארק היורה 3 (2001) • גברים בשחור 2 (2002) • האגדה של זורו (2005) • זכרונותיה של גיישה (2005) • גיבורי הדגל (2006) • מכתבים מאיוו ג'ימה (2006) • רובוטריקים (2007) • לכודים ברשת (2008) • רובוטריקים 2 (2009) • רובוטריקים 3: אפלת הירח (2011) • גברים בשחור 3 (2012) • מסע של מאה צעדים (2014) • עולם היורה (2015)  • העי"ג (2016) •‏ העיתון‏ (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • עולם היורה: נפילת הממלכה (2018) • עולם היורה: עולם חדש (2022) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סדרות שהפיק | עלילות טייני טון (1990-92) • אנימניאקס (1993-98) • פינקי והמוח (1995-98) • אחים לנשק (2001) • The Pacific (2010) • השמיים נופלים (2011-15) • עולם היורה: מחנה הקרטיקון (2020-22) • עולם היורה: תאוריית הכאוס (2024-) |  |
| פיטר פן |
| --- | --- | --- |
| ספרים | פיטר וּוֶנְדִי (1911) |  |
| סרטים | פיטר פן (1953) • פיטר פן (1988) • הוק (1991) • פיטר פן 2 (2002) • פיטר פן (2003) • למצוא את ארץ לעולם לא (2004) • פן (2015) • פיטר פן וונדי (2023) |  |
| דמויות | פיטר פן • וֶנְדִי דרלינג • טינקר בל • קפטן הוק |  |
| סדרות ומחזות | פיטר פן (אנימה) • הרפתקאות פיטר פן • פיטר פן (סדרת אנימציה) • פיטר פן - המחזמר הישראלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX3828989  BnF: cb14292223m (data)  LCCN: no98015615  VIAF: 2374149416750289730000   WorldCat (עם VIAF): 2374149416750289730000
הגביע הדני

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1954
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הדנית
 מספר מתמודדים:  104
 מדינות משתתפות:  דנמרק דנמרק
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  סילקבור  (2 זכיות)
 הכי הרבה זכיות:  פ.צ. קופנהגן אורהוס  (9)
 מפעל מקביל:  ליגת העל הדנית
 https://www.pokalturnering.dk
הגביע הדני (בדנית: Landspokalturneringen; המכונה לעיתים גם Pokalen או DBU Pokalen (גביע התאחדות הכדורגל הדנית - DBU) ) הוא טורניר בשיטת "נוקאאוט" המתקיים מדי שנה מאז 1954 והוא נחשב לתחרות השנייה בחשיבותה בכדורגל הדני, אחרי ליגת העל הדנית. בתחרות משתתפות 104 קבוצות והיא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הדנית.
הגמר מתרחש באופן מסורתי ב-Kristi Himmelfarts Dag (חג העלייה) והוא משוחק מדי שנה באצטדיון פארקן האצטדיון הלאומי של דנמרק, בקופנהגן. עם זאת, בעונות 1991 ו-1992 הגמר הועבר לאצטדיון אודנסה, באודנסה ולאצטדיון אורהוס באורהוס בהתאמה עקב שיפוץ שעבר אצטדיון פארקן. כמו כן, בשנת 2011, מכיוון שנקבע משחק בין לאומי ב-2 ביוני ביום בו חל חג העלייה, גמר הגביע הדני נערך שבועיים קודם לכן ב-22 במאי.
נכון לשנת 2024 הקבוצות עם מספר הזכיות הרב ביותר הן פ.צ. קופנהגן ואורהוס עם 9 זכיות לכל אחת.
פורמט

לכל מועדון יכולה להיות רק קבוצה אחת שתשתתף בטורניר (הקבוצה הראשונה שלו). שלושת הסיבובים הראשונים מוכרעים במשחק אחד, במשחק בו לא מושגת הכרעה בתום 90 דקות, נוספת הארכה של שתי מחציות בנות 15 דקות כל אחת, אם גם בהן לא מושגת הכרעה, המשחק מוכרע באמצעות בעיטות עונשין. החל משלב רבע הגמר הטורניר משוחק בשיטת בית-חוץ. כשהמנצחת בסיכום הכולל של שני המשחקים עולה לשלב הבא.
פורמט > המשתתפות

הקבוצות לא מדורגות, אבל הקבוצה שסיימה במקום הנמוך יותר בעונה הקודמת זוכה ליתרון הביתיות.
פורמט > המשתתפות > עד 2005/06

סיבוב ראשון , 64 קבוצות
48 קבוצות שמעפילות באמצעות משחקי קדם שנערכים על ידי האגודות האזוריות.
16 קבוצות מליגה הדנית השלישית (כל הקבוצות)
סיבוב שני , 32+8 קבוצות
32 המנצחות מהסיבוב הראשון
8 קבוצות מהליגה הדנית השנייה (מקומות 9-16 בעונה הקודמת)
סיבוב שלישי , 20+8 קבוצות
20 המנצחות מהסיבוב השני
6 קבוצות מהליגה הדנית השנייה (מקומות 3-8 בעונה הקודמת)
2 קבוצות מליגת העל הדנית (הקבוצות שירדו מליגת העל הדנית לליגה השנייה בעונה הקודמת)
סיבוב רביעי , 14+6 קבוצות
14 המנצחות מהסיבוב השלישי
4 קבוצות מליגת העל הדנית (מקומות 7-10 בעונה הקודמת)
2 קבוצות מהליגה הדנית השנייה (1-2, הקבוצות שלו מהליגה הדנית השנייה לליגת העל הדנית בסיום העונה הקודמת)
סיבוב חמישי , 10+6 קבוצות
10 המנצחות מהסיבוב הרביעי
6 קבוצות מליגת העל הדנית (מקומות 1-6 בעונה הקודמת)
רבע הגמר , 8 קבוצות
8 הקבוצות המנצחות מהסיבוב החמישי
– וכך הלאה עד הגמר.
פורמט > המשתתפות > משנת 2006/07

סיבוב ראשון , 88 קבוצות
48 קבוצות שמעפילות באמצעות משחקי קדם שנערכים על ידי האגודות האזוריות.
28 קבוצות מהליגה השלישית (כל הקבוצות)
12 קבוצות מהליגה השנייה (מקומות 5-16 בעונה הקודמת)
סיבוב שני , 44+12 קבוצות
44 המנצחות מהסיבוב הראשון
4 קבוצות מהליגה השנייה (מקומות 1-4 בעונה הקודמת)
8 קבוצות מליגת העל הדנית (מקומות 5-12 בעונה הקודמת).
סיבוב שלישי , 28+4 קבוצות
28 המנצחות מהסיבוב השני
4 קבוצות מליגת העל הדנית (מקומות 1-4)
סיבוב רביעי , 16 קבוצות
16 המנצחות מהסיבוב השלישי
רבע הגמר , 8 קבוצות
8 הקבוצות המנצחות בסיבוב הרביעי
– וכך הלאה עד הגמר.
פורמט > המשתתפות > מ-2021/22

סיבוב ראשון , 92 קבוצות
52 קבוצות שמעפילות באמצעות משחקי קדם שנערכים על ידי האגודות האזוריות.
8 קבוצות מהליגה הדנית החמישית (הקבוצות שהעפילו לליגה הרביעית בסיום העונה הקודמת)
8 קבוצות מהליגה הדנית הרביעית
12 קבוצות מליגה הדנית השלישית (כל הקבוצות)
12 קבוצות מליגה הדנית השנייה (כל הקבוצות)
סיבוב שני , 46+6 קבוצות
46 המנצחות מהסיבוב הראשון
6 קבוצות מליגת העל הדנית (מקומות 7-12 בעונה הקודמת).
סיבוב שלישי , 26+6 קבוצות
26 המנצחות מהסיבוב השני
6 קבוצות מליגת העל הדנית (מקומות 1-6 בעונה הקודמת).
סיבוב רביעי , 16 קבוצות
16 המנצחות מהסיבוב השלישי
רבע הגמר , 8 קבוצות
8 הקבוצות המנצחות בסיבוב הרביעי
– וכך הלאה עד הגמר.
גמרים > תוצאות לפי קבוצה

נכון לשנת 2024, 24 קבוצות זכו בגביע לפחות פעם אחת, ו-35 קבוצות הגיעו לגמר לפחות פעם אחת.
|  | קבוצה | מספר זכיות | מספר סגנויות | עונות זכייה | עונות סגנות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פ.צ. קופנהגן (FCK) | 9 | 4 | 1995, 1997, 2004, 2009, 2012, 2015, 2016, 2017, 2023 | 1998, 2002, 2007, 2014 |
| 2 | אורהוס גימנסטיקפוינין (AGF) | 9 | 4 | 1955, 1957, 1960, 1961, 1965, 1987, 1988, 1992, 1996 | 1959, 1990, 2016, 2024 |
| 3 | ברונדבי (Brøndby IF) | 7 | 4 | 1989, 1994, 1998, 2003, 2005, 2008, 2018 | 1988, 1996, 2017, 2019 |
| 4 | ויילה (VB) | 6 | 1 | 1958, 1959, 1972, 1975, 1977, 1981 | 1968 |
| 5 | אודנסה בולקלוב (OB) | 5 | 2 | 1983, 1991, 1993, 2002, 2007 | 1974, 2022 |
| 6 | אולבורג בולדספילקלוב (AaB) | 3 | 10 | 1966, 1970, 2014 | 1967, 1987, 1991, 1993, 1999, 2000, 2004, 2009, 2020, 2023 |
| 7 | אסביירג (EfB) | 3 | 6 | 1964, 1976, 2013 | 1957, 1962, 1978, 1985, 2006, 2008 |
| 8 | לינגבי | 3 | 2 | 1984, 1985, 1990 | 1970, 1980 |
| 9 | ראנס / ראנס פרייה | 3 | 0 | 1967, 1968, 1973 |  |
| 10 | מיטיולן | 2 | 4 | 2019, 2022 | 2003, 2005, 2010, 2011 |
| 11 | פרם (BK Frem) | 2 | 3 | 1956, 1978 | 1969, 1971, 1981 |
| 12 | בולקלובן 1903 (B 1903)‏ | 2 | 2 | 1979, 1986 | 1982, 1992 |
| 13 | בולקלובן 1909 (B 1909)‏ | 2 | 1 | 1962, 1971 | 1977 |
| 14 | ראנס | 2 | 1 | 2006, 2021 | 2013 |
| 15 | סילקבור | 2 | 1 | 2001, 2024 | 2018 |
| 16 | נורשלן | 2 | 0 | 2010, 2011 |  |
| 17 | קופנהגן בולקלוב (KB) | 1 | 5 | 1969 | 1958, 1961, 1965, 1966, 1984 |
| 18 | אקדמיסק בולקלוב | 1 | 3 | 1999 | 1956, 1995, 2001 |
| 19 | סונאוסקה פובולד | 1 | 1 | 2020 | 2021 |
| 20 | ויבורג | 1 | 0 | 2000 |  |
| 21 | בולקלובן 93 | 1 | 0 | 1982 |  |
| 22 | ווידוברה (HIF) | 1 | 0 | 1980 |  |
| 23 | ואנלוסה איי אף | 1 | 0 | 1974 |  |
| 24 | בולקלובן 1913 | 1 | 0 | 1963 |  |
| 25 | איקאסט פ.ס. | 0 | 3 |  | 1986, 1989, 1997 |
| 26 | בולקלובן 1901 | 0 | 2 |  | 1973, 1983 |
| 27 | קוגה בולקלוב | 0 | 2 |  | 1963, 1979 |
| 28 | האלפק בי אנד איי | 0 | 2 |  | 1975, 1976 |
| 29 | וסטסיאלנד | 0 | 1 |  | 2015 |
| 30 | הורסנס | 0 | 1 |  | 2012 |
| 31 | נסטבד בולקלוב | 0 | 1 |  | 1994 |
| 32 | פרמאד אמגר | 0 | 1 |  | 1972 |
| 33 | אודנסה KFUM | 0 | 1 |  | 1964 |
| 34 | פרם סקסקופינג | 0 | 1 |  | 1960 |
| 35 | אלבורג צ'אנג | 0 | 1 |  | 1955 |
הערות שוליים

↑  Pokalvindere, web.archive.org, ‏2018-10-09
↑  המשחק שוחק במגבלות קהל חמורות עקב מגפת הקורונה
↑  המשחק שוחק במגבלות קהל עקב מגפת הקורונה
| כדורגל בדנמרק דנמרק |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל הדנית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | הסופרליגה • ליגת המשנה |  |
| תחרויות גביע | הגביע הדני • גביע הליגה דנית • הסופר קאפ הדני • רויאל ליג |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה |  |
| טורנירי גביע לאומיים בכדורגל (אירופה) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • ליכטנשטיין • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | ברית המועצות • הגביע היוגוסלבי  • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
גמר 2004 בין פ.צ. קופנהגן לאולבורג באצטדיון פארקן.
הנס יוטנר

| --- | --- |

 לידה:  2 במרץ 1894 שמיגל, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  24 במאי 1965 (בגיל 71) באד טלץ, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  אס אס, אס אס 
 דרגה:   אובר-גרופנפיהרר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 צלב הברזל (1939)  צלב הברזל (1914)  צלב ההצטיינות במלחמה  טבעת הכבוד של האס אס  הצלב הגרמני בכסף 
 
הנס יוטנר (בגרמנית: Hans Jüttner;‏ 2 במרץ 1894 – 24 במאי 1965) היה גנרל באס אס ופושע מלחמה נאצי. שירת כראש המשרד הראשי להנהגת האס אס וכגנרל בוואפן אס אס.
ביוגרפיה

יוטנר נולד בעיר שמיגל (אז בפרוסיה, כיום בפולין). עם סיום לימודיו בגימנסיה התנדב לשירות צבאי והשתתף במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 קודם לדרגת סגן משנה, ובשנת 1920 שוחרר מהצבא בדרגת סגן. לאחר השחרור עבד כסוכן מכירות, ומשנת 1928 עבד כסוכן מכירות עצמאי.
בשנת 1933 החל לעבוד כמורה לספורט באוניברסיטת ורוצלב. באותה שנה הצטרף לאס אה, ובשנת 1934 מונה לראש יחידת האימון של הארגון במינכן. במאי 1935 עבר לשרת ביחידה הקרבית של האס אס (SS-VT), שהתפתחה בהמשך לוואפן אס אס. ב-1 בספטמבר 1936 קודם לדרגת שטורמבאנפיהרר (רב-סרן) והוצב במחלקת הביקורת של היחידה בברלין. בשנת 1939 מונה למבקר כוחות המילואים של היחידה, ובתחילת 1940 מונה לראש משרד הפיקוד של היחידה.
ביוגרפיה > במלחמת העולם השנייה

בקיץ 1940 מונה לראש המטה של המשרד הראשי להנהגת האס אס, שהיה אחראי על הוואפן אס אס. בתפקיד זה הצליח להעביר את השליטה ביחידות הצבאיות של יחידות גולגולת המת מפיקוד מחנות הריכוז לוואפן אס אס. ביוני 1942 קודם לדרגת אובר-גרופנפיהרר (גנרל) באס אס וגנרל בוואפן אס אס. ב-30 בינואר 1943 מונה בידי מפקד האס אס היינריך הימלר לראש המשרד הראשי להנהגת האס אס, מפקד כוחות המילואים של הארגון ואחראי על החימוש. למעשה שימש סגנו של הימלר בנושאים אלה. בין השאר, היה אחראי לבניית מחנות שבויים ומחנות ריכוז.
ביוגרפיה > לאחר מלחמת העולם השנייה

ב-17 במאי 1945 נשבה בידי כוח בריטי, ובשנת 1948 נשפט בנירנברג. ב-30 באפריל 1948 העיד לטובתו ישראל קסטנר, לאחר שהגיע מיוזמתו עם קורט בכר (היה ראש המחלקה הכלכלית של האס אס בהונגריה) למטרה זו. קסטנר העיד כי יוטנר ששהה בבודפשט התנגד בתקיפות לצעדת המוות שנכפתה על יהודי הונגריה בסתיו 1944, והביא להפסקתה. עדות זו סייעה להקלה בגזר דינו של יוטנר, והוא נידון לעשר שנות מאסר בלבד (במשפט קסטנר הוכח כי הצעדה הופסקה מסיבה אחרת - הכבישים עליהם צעדו המגורשים נחסמו בידי הכוחות הגרמנים הנסוגים). בהליכי ערעור בשנת 1949 קוצר עונש המאסר לארבע שנים.
לאחר השחרור גר בבאד טולץ שבבוואריה, שם היה בבעלותו בית הבראה. בשנת 1961 כתב תצהיר בנוגע לצעדת המוות במסגרת משפט אייכמן, לבקשתו של אב בית הדין משה לנדוי.
הערות שוליים

↑  ראו: שמואל תמיר, בן הארץ הזאת, הוצאת זמורה ביתן, כרך שני, עמ' 1109–1110. וכן אזכורים נוספים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122146190  ISNI: 0000 0000 5203 7666  LCCN: nr99025762  SUDOC: 151264996  VIAF: 887467   WorldCat (עם VIAF): 887467
הוצאת ש. פרידמן

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  שמואל פרידמן
 תקופת הפעילות:  1949–הווה (כ־75 שנים)
 משרד ראשי:  רחוב גרוזנברג, תל אביב
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
 מוצרים עיקריים:  ספר 
 אנשי מפתח:  מנהלים: מלכה פרידמן-שפיר ודב פרידמן
 
הוצאת ש. פרידמן בע"מ היא הוצאת ספרים ישראלית אשר הוקמה בשנת 1949 על ידי שמואל פרידמן (1916-1991).
שמואל פרידמן נולד ב-1916 בליטא ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1920. אביו, משה, היה רוויזיוניסט, הוא דחה את החברות בהסתדרות העובדים הכללית וכתב מאמרים נגד הממסד. במלחמת השפות כתב משה מאמר ביידיש 'אמת על ארץ ישראל', ושמואל וחמשת אחיו היו חברים באצ"ל.
שמואל החל לפרסם חוברות וספרים פוליטיים אולם לאחר תקופה קצרה הבין שישתלם לו יותר להדפיס ז'אנרים פופולרים. מרבית הספרים היו תרגומים מאנגלית ומקצתם מצרפתית. ההוצאה פרסמה מספר גדול של רבי מכר אמריקאים: ענבי זעם, קדמת עדן, ספריה של איין ראנד, ויקי באום, ודיימון ראניון. מתחרתה העיקרית של ההוצאה הייתה מ. מזרחי.
שמואל איתר נישות נוספות להוצאה לאור. הוא ייסד את מגזין עולם הקולנוע, אשר זכה למכירות נאות, וגם פרסם את הטורים הראשונים של עוזי ושות'. הוא היה מיודד עם הכנענים בנימין תמוז ויונתן רטוש וכך פרסם את ספריהם והם תרגמו עבורו. שמואל השתמש בשם העט 'הדב', כשם בנו דב, על מנת לפרסם ספרים שלא רצה להיות מזוהה עימם. ההוצאה לא הצליחה לקבל סובסידיה להוצאת ספרי לימוד, בשנות החמישים והשישים, בשל השתייכותה הפוליטית ועל כן נאלצה לוותר על כך.
לאחר מותו של שמואל בשנת 1991 ירשו ילדיו, מלכה פרידמן-שפיר ודב פרידמן, את ההוצאה. מאוחר יותר נרכשה ההוצאה על ידי הוצאת אופוס.
בין מפעלי ההוצאה:
תרגום כל משלי לה פונטן על ידי יונתן רטוש.
עולם הקולנוע - שבועון שעסק בבידור, והופיע בין שנות ה-50 לשנות ה-70.
טרקלין - ירחון לענייני חברה, כלכלה ותרבות בו הופיעו הטורים הראשונים של עוזי ושות'.
אנציקלופדיית אופקים חדשים
עלילות גלגמש, תרגום: שמואל פרידמן.
הערות שוליים

1 2 3  ניצה בן-ארי, "Popular mass production in the periphery: Socio-political tendencies in subversive translation", אוניברסיטת תל אביב, Beyond Descriptive Translation Studies: Investigations in Homage to Gideon Toury Beyond Descriptive Translation Studies: Investigations in Homage to Gideon Toury, ed. Anthony Pym, Miriam Shlesinger, Daniel Simeoni, John Benjamins Publishing Company, 2008
↑  ליאור קודנר, איך קרה שספרה של איין ראנד, "מרד הנפילים", מאיים על אובמה ותוכנית השיקום הכלכלית שלו, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2009
הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן

| --- | --- |

 לידה:  יוני 1622? גלנהאוזן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  17 באוגוסט 1676 (בגיל 54) רנכן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  האימפריה הרומית הקדושה 
 מקום קבורה:  רנכן 
 שם עט:  Israël Fromschmidt von Hugenfels, German Schleifheim von Sulsfort, Erich Stainfels von Frufensholm, Simon Lengfrisch von Hartemfels, Samuel Greifenson von Hirschfeld, Melchior Sternfels von Fuchsheim 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 יצירות בולטות:  Simplicius Simplicissimus 
 www.grimmelshausen.org
 
הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן (בגרמנית: Hans Jakob Christoffel von Grimmelshausen; ‏1621 או 1622 – 17 באוגוסט 1676) היה סופר גרמני. הוא ידוע בעיקר בזכות הרומן הפיקרסקי שלו "ההרפתקן סימפליציסימוס התם" ובשל סדרת "Simplizianische Schriften".
ביוגרפיה

גרימלהאוזן נולד בגלנהאוזן למשפחת אצולה מרוששת מהכפר גרימלסהאוזן (אנ') שבתורינגיה, על גדות נהר הוורה, שעברה לגלנהאוזן במאה ה-16. גלנהאוזן הייתה אז עיר קיסרית חופשית פרוטסטנטית בשטחהּ של מדינת הסן בת ימינו. סבו של גרימלסהאוזן, אופה ובעל פונדק, ויתר על תואר האצולה שלו ב-1592. אביו, יוהאן כריסטוף, מת כשהיה גרימלסהאוזן בן ארבע או חמש. אמו האלמנה נישאה שנית זמן לא רב לאחר מכן ועברה לביתו של בעלה החדש בפרנקפורט על המיין, אך גרימלסהאוזן נשאר בגלנהאוזן, גדל אצל סבו ולמד בבית הספר הלטיני בעיר.
בספטמבר 1634 הגיעה לעיר מלחמת שלושים השנים (1618–1648). העיר נכבשה ונהרסה בידי הכוחות הקיסריים, תומכי הכנסייה הקתולית, וכך קרה שנית בינואר 1635. חלק גדול מהאוכלוסייה, כולל כנראה גרימלסהאוזן, עבר למבצר הנאו הסמוך שבשליטת ג'יימס רמזי (אנ') והצבא השוודי-לותרני. ישנם מספר מקורות שמרמזים לכך ששימש נער תמיכה במצור על מגדבורג (אנ') והיה חלק מגדוד דרגון קיסרי בווסטפאליה, אך לא שימש חייל מן המניין בשל גילו הצעיר. ב-1639, והוא בן 17 או 18, היה ללוחם פעיל ברגימנט שבפיקוד הנס ריינהרד פון שאואנבורג (Hans Reinhard von Schauenburg). בהמשך החל לשמש לבלר בפיקוד הרגימנט, וב-1648 היה מזכיר הרגימנט של יוהאן בורקארד פון אלטר (Johann Burkard von Elter) בווסרבורג שעל האין (אנ'). ב-1649 סיים את שירותו הצבאי.
סביב תקופה זו היה לקתולי, וב-30 באוגוסט 1649 נישא באופנבורג על פי המסורת הקתולית. הכלה, קתרינה הנינגר (Catharina Henninger), הייתה בתו של קצין. בתעודת הנישואין מופיע שמו בתוספת תואר האצולה "פון", שעליו ויתר סבו. הם התיישבו בגייסבאך (Gaisbach), כיום בבאדן-וירטמברג, שם עבד גרימלסהאוזן בשנים 1649–1661 כמנהל אחוזה ושטחים חקלאיים עבור רוזן שאואנבורג. בין 1656 ל-1658 עבד גם כמנהל פונדק בגייסבאך. מ-1662 ועד 1665 היה מנהל אחוזה באולנבורג (Ullenburg) הסמוכה. לאחר ניסיון נוסף כמנהל פונדק, בשנת 1667 התמנה לשופט (Schultheiß) בעיר רנכן (אנ') שבבאדן, בשירותו של פרנץ אגון פון פירסטנברג (אנ'), בישוף שטרסבורג. עם קבלת המינוי הזה, הוא התמסר לעיסוקים ספרותיים. המינוי כלל שמירה על הסדר הציבורי, על השיפוט ועל איסוף המיסים באזור.
ב-1673 פתח המלך הצרפתי לואי הארבעה עשר, בתמיכת מעסיקו של גרימלסהאוזן, בישוף שטרסבורג, מערכה נוספת במלחמת הולנד–צרפת כנגד חיילי האימפריה הרומית הקדושה בריין העליון. גם רנכן וסביבותיה נפגעו מהמלחמה, וגרימלסהאוזן שב ככל הנראה לשירות צבאי. הוא נפטר ברנכן בשנת 1676, שם הוקמה אנדרטה לזכרו בשנת 1879. על מותו נכתב בספר הכנסייה (אנ') המקומית ברנכן: "יוהנס כריסטופורוס פון גרימלסהאוזן הנכבד, איש בעל רוח ובן-תרבות, שופט (Schultheiß) מקום זה, מת, בשם האדון, ואף על פי ששירת בצבא בשל מוראות המלחמה, וילדיו נפוצו בכל פני תבל, כולנו הגענו לכאן בשל סיבה מסוימת, וכך נפטר האב, אדיקותו מחוזקת בסקרמנטים ואוכריסטיה, ונקבר. יהי רצון שתנוח נשמתו הקדושה בשלום על משכבה". אשתו קתרינה נפטרה ב-23 במרץ 1683. נולדו להם עשרה ילדים.
עבודותיו

יצירתו של גרימלהאוזן מושפעת מאוד מקודמיו בסוגות הספרות האוטופית וספרות המסעות, וסדרת "Simplicissimus" זכתה לקהל קוראים גדול יותר מכל רומן אחר מהמאה השבע-עשרה. הספר ההרפתקן סימפליציסימוס התם יצא לאור בעברית בתרגומו של עדו אברבאיה (הוצאת מאגנס, 2022).
בעבר יוחסה לו היצירה "Der fliegende Wandersmann nach dem Mond", תרגום של "L'Homme dans la Lune" מאת ז'אן בודואה (אנ'), כשלעצמו תרגום של הספר "The Man in the Moone" מאת פרנסיס גודווין (אנ'), אך לדעת חוקרים עכשוויים לא הוא חיבר את הספר. הוא כתב, עם זאת, נספח למהדורה משנת 1667 של אותו תרגום. "Der fliegende Wandersman" נכלל בקובצי יצירותיו, ללא הנספח.
בשנת 1668 פרסם גרימלהאוזן את "Der abenteuerliche Simplicissimus", שכונה "אחד הרומנים הגרמניים הגדולים ביותר של המאה ה-17". הוא עיצב את הסיפור ברומן זה על פי הרומנים הפיקרסקים של ספרד, שכבר היו ידועים בגרמניה. הספר התפרש כאוטוביוגרפיה של המחבר; הוא מתחיל בילדותו של גיבורו, ומתאר את הרפתקאותיו במהלך אירועי מלחמת שלושים השנים. הפירוט המחוספס שבו מוצגות תמונות אלו הפכו את הספר למסמך חשוב בתקופתו. עם זאת, החלקים המאוחרים של הספר רוויים מדי באלגוריות, ולבסוף הופכים לסיפור בסגנון רובינזון קרוזו.
ההיסטוריון רוברט ארגאנג (Ergang) טוען כי "האירועים הקשורים ברומן "Simplicissimus" יכולים בקושי רב להיות אוטוביוגרפיים, שכן [גרימלסהאוזן] חי קיום שליו בעיירות ובכפרים שקטים בשולי היער השחור, והחומר ששילב בעבודתו לא נלקח מניסיון ממשי, אלא הושאל מהעבר, נאסף משמועות או נוצר בידי דמיון חי". "Der abenteuerliche Simplicissimus" השאיל את שמו לשבועון הגרמני הסאטירי "זימפליציסימוס", שפורסם בין השנים 1894–1944 ו-1954–1967.
בין העבודות האחרות של גרימלהאוזן ניתן למצוא את מה שמכונה "Simplizianische Schriften":
Die Ertzbetrügerin and Landstörtzerin Courasche (1670). הספר שימש השראה למחזה של ברטולט ברכט, "אמא קוראז' וילדיה".
Der seltsame Springinsfeld (1670)
Das wunderbarliche Vogelnest ‏(1672)
הערות שוליים

↑ ידוע בשמות עט רבים, שהם אנגרמות של שמו:
מלכיאור שטרנפלס פון פוקסהיים (Melchior Sternfels von Fuchshaim)
סימון לויגפריש פון הרטנפלס (Simon Leugfrisch von Hartenfels)
מיכאל רכולין פון זמסדורף (Michael Rechulin von Sehmsdorff)
סמואל גרייפנסון פון הירשפלד (Samuel Greifnson von Hirschfeld)
גרמן שלייפהיים פון זולספורט (German Schleifheim von Sulsfort)
איזראל פרומשמידט פון הוגנפלס (Israel Fromschmidt von Hugenfelß)
אריך שטיינפלס פון גרופנסהולם (Erich Stainfels von Grufensholm)
פילרכוס גרוסוס פון טרומנהיים (Philarchus Grossus von Trommenheim)
1 2 3 4  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Grimmelshausen, Hans Jakob Christoffel von". Encyclopædia Britannica. 12 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 603.
↑   נתן רון, היה שלום, עולם, כי בך אין לבטוח, ואף לא לצפות ממך למאום, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2022
↑  Hennig, John (1945). "Simplicius Simplicissimus's British Relations". Modern Language Review. 40 (1): 37–45. doi:10.2307/3717748. JSTOR 3717748.
↑  Bürger, Thomas; Schmidt-Glintzer, Helwig (1993). Der Fliegende Wandersmann nach dem Mond: Faksimiledruck der deutschen Übersetzung (בגרמנית). Wolfenbüttel: Herzog August Bibliothek (פורסם ב-1995). ISBN 978-3-88373-074-5.
↑  Grimmelshausen, H. J. Chr. (1669). Der abentheurliche Simplicissimus (בגרמנית). Nürnberg: J. Fillion. OCLC 22567416.
↑  Moore, Steven (2013). Novel: An Alternative History, 1600–1800. New York: Bloomsbury. p. 61. ISBN 144118869X.
↑  Ergang, Robert H. (1956). The Myth of the All-Destructive Fury of the Thirty Years' War. Pocono Pines, PA: The Craftsmen. OCLC 905630683.
↑  Grimmelshausen, H. J. Chr. (1670). Trutz Simplex: Die Ertzbetrügerin und Landstörtzerin Courasche (בגרמנית). Nürnberg: W. E. Felssecker. OCLC 248092792.
↑  Harold Bloom (2009). Bertolt Brecht: Comprehensive Research and Study Guide. Infobase Publishing. p. 28. ISBN 978-1-4381-1639-6.
↑  G. Ronald Murphy (2010). Gemstone of Paradise: The Holy Grail in Wolfram's Parzival. Oxford University Press. p. 203. ISBN 978-0-19-974759-7.
↑  Grimmelshausen, H. J. Chr. (1670). Der seltzame Springinsfeld (בגרמנית). Nürnberg: W. E. Felssecker. OCLC 79549164.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262051605171  PLWABN: 9810558551305606  BIBSYS: 90545476  BNC: 000056908  BNE: XX1165000  BnF: cb120271495 (data)  CANTIC: a10429827  CiNii: DA01428160  GND: 118542273  ISNI: 0000 0001 1469 3002  LCCN: n81050721  LNB: 000160515  MusicBrainz: ffef2ca3-17bd-4068-b48d-a9ac78a62632  NDL: 00467594  NKC: jn19990002902  NLA: 35383524  NLK: KAC199610891  NSK: 000016136  NTA: 068407149  RERO: 02-A000074515  SELIBR: 188701  SNAC: w6tf2z20  SUDOC: 028435656  Trove: 933235  VcBA: 495/129543  VIAF: 100192118   WorldCat (עם VIAF): 100192118 
אנדרטה לזכר גרימלהאוזן ברנכן
Abenteuerlicher Simplicissimus, עמוד השער של מהדורה מוקדמת
הנס יואכים מרסיי

| --- | --- |

הנס יואכים מרסיי
 לידה:  13 בדצמבר 1919 ברלין, רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר
 נהרג:  30 בספטמבר 1942 (בגיל 22) סידי עבד אל רחמן, ממלכת מצרים מצרים 1922
 מקום קבורה:  Tobruk German cemetery 
 מדינה:  גרמניה הנאצית 
 כינוי:  כוכב אפריקה
 השתייכות:  גרמניה הנאצית הורמאכט
 תקופת הפעילות:  1938–1942 (כ־4 שנים)
 דרגה:   האופטמן (לופטוואפה)
 תפקידים בשירות
 טייס קרב, מפקד טייסת 3 בכנף קרב 27
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון חרבות ויהלומים   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
הנס יואכים מרסיי (בגרמנית: Hans-Joachim Marseille;‏ 13 בדצמבר 1919 – 30 בספטמבר 1942) היה טייס קרב בלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה ואלוף הפלות שנודע בכינוי "כוכב אפריקה" עם 158 הפלות (רובם הגדול כנגד מטוסי חיל האוויר המלכותי בצפון אפריקה).
לאורך שירותו, השיג מרסיי את התואר "אלוף ביום אחד" (הפלה של חמישה או יותר מטוסי אויב ביום אחד) שמונה פעמים סך הכל. הוא נחשב לטייס שהפיל את המספר הרב ביותר של מטוסי אויב ביום אחד לאחר שהפיל 17 מטוסים ב-1 בספטמבר 1942, ובנוסף הוא נחשב לאלוף ההפלות המוצלח ביותר כנגד צבאות בעלות הברית (רוב אלופי ההפלות הגרמנים השיגו את מירב הפלותיהם כנגד חיל האוויר הסובייטי). הוא היה מבין רק 27 חיילים וקצינים שעוטרו בצלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.
נטען כי על אף שירותו בצבא הנאצי לא אימץ את האידאולוגיה הנאצית ואף בז לה.