stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירי גולן
הערות שוליים

↑  ynet, המלצת המשטרה: להעמיד לדין את נתניהו, באתר ynet, 25 בספטמבר 2000
↑  אפרת וייס ואבי כהן, רובינשטיין אישר; ראש הממשלה ייחקר ביום רביעי, באתר ynet, 26 באוקטובר 2003
↑  המשטרה העבירה לפרקליטות את המלצותיה בפרשת ויצמן, באתר וואלה, 6 באפריל 2000
↑  ברוך קרא‏, פרשת העמותות: המשטרה תמליץ לסגור התיק נגד ברק, באתר וואלה, 7 במאי 2002
↑  פרשת ההצבעות הכפולות: המשטרה נכנסת לתמונה, באתר nana10‏, 26 ביוני 2003
↑  אסף זוהר, ‏תת-ניצב מירי גולן: "החקירה הדירה שינה מעיני", באתר גלובס, 29 בינואר 2002
↑  שרון רופא-אופיר ואבי כהן, 15 בכירי התנועה האיסלאמית נעצרו; מחאות במגזר הערבי, באתר ynet, 13 במאי 2003
1 2  תומר זרחין, תנ"צ בדימוס מירי גולן על פרשת רמון: אני מרגישה רדופה, באתר הארץ, 12 ביוני 2009
↑  ניר חסון, רמון התפרץ על גולן: יש גבול למה שאני יכול לספוג, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2006
↑  הכרעת הדין בתיק פ' 5461/06, 31 בינואר 2007, סעיף 86
↑  גל נסים, ‏קבילה במשטרה: ראש יאח"ה, תת-ניצב מירי גולן, מעכבת קידום קצינות, באתר גלובס, 5 במאי 2004
↑  גל ניסים, ‏תלונה נוספת נגד ראש יאח"ה, תת-ניצב מירי גולן, בטענה לקיפוח נשים במינוי לתפקידים בכירים, באתר גלובס, 9 ביוני 2004
↑  עמיקם הרפז, מרים גולן, משפט ושיטור: זכויות אדם וסמכויות משטרה, באתר של המכון הישראלי לדמוקרטיה
| היחידה הארצית לחקירות הונאה |
| --- | --- | --- |
| ראשי היחידה | בנימין זיגל (עד 1985) • יורם גונן (1985–1988) • זכריה בנאי (1988–1991) • יוסי לוי (1991–1993) • זאב אבן-חן • ירחמיאל הלפרין • מירי גולן (1998–2006) • שלומי איילון (2006–2010) • זיוה אגמי-כהן (2010–2013) • אפרים ברכה (2013–2015) • כורש ברנור (2016–2018) • יואב תלם (2018–2021) • אלי מקמל (2021-) |  |
| מפלגים ביחידה | מפלג חקירות כלכליות • מפלג חקירות א' • מפלג חקירות ב' • מפלג המודיעין |  |
מקראה

מִקראה (בלועזית: כְרֶסְטוֹמַתיָה, מיוונית), בדומה לאנתולוגיה, היא חיבור של יצירות ספרותיות שונות למכלול אחד, אולם מטרתה הייחודית היא איסוף של טקסטים או מאמרים חינוכיים במטרה ללמד שפה או נושא מסוים.
מהות המקראה

בבלשנות או בחקר הספרות משתמשים במקראה כדי להדגים את התפתחותם של שפה או סגנון ספרותי. בתכנות מחשבים מקראה היא אוסף של תוכנות דומות שנכתבו בשפות תכנות שונות לצורך הדגמת ההבדלים בתחביר, בסמנטיקה ובניב של כל שפה.
קיימות מקראות המשמשות ספרי לימוד עבור מיומנויות הקריאה לילדים בבתי ספר. ברובן משולבים סיפורים קצרים, קטעים מסיפורים ארוכים יותר ויצירות עבר מקוריות. ספרים אלה מגיעים בגרסה אחת עבור התלמידים, ובמהדורה מיוחדת למורה, ולרוב יחד עם חוברות עבודה וערכות להפעלה. הסיפורים נבחרים במטרה להמחיש ולפתח מיומנויות ספציפיות הנלמדות ברצף שנקבע מראש. כאשר מהדורת המורה מאורגנת היטב ומכילה הצעות לפעילויות טרום קריאה, והערכות לאחר הקריאה תוך התמקדות בנושאים שהועלו בטקסט. מידע רב יותר מאשר מפתח התשובות לשאלות, המופיע במקראת התלמידים, בדרך כלל, בסוף כל קטע קריאה.
ילדים צעירים לומדים להכיר את האלפבית של שפתם באמצעות אלפון (ספר אלפבית). לאחר מכן, הם מתרגלים את הקריאה במקראות ראשית קריאה (אנ'). מקראת ראשית קריאה עשויה להכיל שירים, סיפורים, משלים, חידות וקטעי מידע שונים יחד עם מטלות המפתחות את ההבנה והקריאה. לכל אלה מתווספת מערכת שאלות במטרה לפתח את יכולת הבנת המושגים; לערוך השוואות בין טקסטים שונים; לאתר רעיון מתוך הטקסט וליצור הכללות והשוואות, תוך שימוש במשחקי מילים. המטלות במקראות צריכות להיות מדורגות, תחילה ברמת מיומנות חשיבה פשוטה ובסיסית, החל מאיתור המילים, ובהמשך להתקדם למציאת תופעות בטקסט והקשר ביניהן, כדוגמת סיבה ומסובב, עיקר וטפל ויכולת לנתח משמעויות שונות.
מקראות בשפה העברית

המקראה הראשונה בשפה העברית, "אבטליון", מקראה ברוח השכלת ברלין בעריכת אהרן האלה-וולפסון, הופיעה בדפוס חינוך נערים בברלין בשנת תק"ן (1790). בתוך 25 שנה התפרסם הספר בשתי מהדורות נוספות, שתיהן בדפוס אנטון שמיד בווינה.
בתוך כך פרסם בשנת תקס"ו (1806) המשכיל יהודה ליב בן-זאב, אף הוא בן דור "המאספים", מקראה עברית ושמה "בית הספר", גם היא בדפוס שמיד בווינה. מהדורות נוספות של הספר ראו אור עוד בחייו של המחבר, והוסיפו להופיע גם לאחר מותו ב-1811 (ב-1849 התפרסמה המהדורה התשיעית).
לאחר המקראות שחיברו משכילי גרמניה החלו להופיע מקראות גם במזרח אירופה. המקראה העברית הראשונה שראתה אור במזרח הייתה "אלף בית: ספר חינוך נערים ללמד בני ישראל ספר ולשון עבר", שפרסם בווילנה בשנים תר"ט–תר"י (1849-50) אברהם אריה יהודה ליב (לאון) מנדלשטם, עובד משרד החינוך הרוסי.
המקראה העברית הראשונה שהופיעה בתקופת חיבת ציון היא "נטעי נעמנים", שפרסם אברהם מרדכי פְּיוּרקוֹ בוורשה בשנת תרמ"ג (1883).
לקריאה נוספת

על מקראות יהודיות, עבריות וישראליות:
אוריאל אופק, ספרות הילדים העברית – ההתחלה, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב – מפעלים אוניברסיטאיים, תשל"ט 1979
מאתיים שנות המקראה העברית: (1789–1988): תערוכה וקטלוג מאוספו ובעריכתו של אליהו הכהן, תל אביב: המכללה לחינוך ע"ש לוינסקי – מרכז לוין קיפניס לספרות ילדים, תשמ"ח
יהושבע בנטוב, "שישים שנות מקראה לתלמידי בית הספר היסודי (1939–1999) – 'לעורר עניין בלב הקוראים לכל הפרובלמות החשובות, המנסרות בחיינו המתחדשים'", החינוך וסביבו, כא (תשנ"ט), עמ' 79–90
מאמרים בנושאים ספציפיים:
דניאל בר-טל, "השתקפות דמות הערבי ויחסי יהודים-ערבים במקראות", מגמות, לב,3 (תשמ"ט), עמ' 301–317
דן סואן, "על כשל מתמשך במערכת החינוך: השוויון בין המינים והחמצתו במקראות הלימוד בישראל כדוגמה לחולשה בתהליך השיחבור לערכים", החינוך וסביבו, יז (תשנ"ה), עמ' 117–129
מתי דוידסון, "השתקפות של רכיבי הזהות הישראלית במקראות לספרות בשנות החמישים והשישים", זמנים, 72 (2000), עמ' 32–43 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
טלי תדמור-שמעוני, "ספרי הלימוד כטקסט אידאולוגי: עיצוב הזהות הלאומית במקראות הממלכתיות והממלכתיות-דתיות", בתוך: אליעזר דון-יחיא (עורך), בין מסורת לחידוש: מחקרים ביהדות, ציונות ומדינת ישראל: ספר זיכרון ליהושע קניאל, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ה, עמ' 467–493
שרה זמיר, "דמותו של הערבי במקראות לספרות הנלמדות בחטיבות הביניים בישראל", מעוף ומעשה, 10 (תשס"ה), עמ' 53–64
אריאל פלדשטיין, "הרצל מבעד לדפים: בניית דמותו של הרצל במקראות לספרות של שנות החמישים ובספרי ילדים בימינו", בתוך: אבי שגיא וידידיה צ' שטרן (עורכים), הרצל אז והיום, [ב:] "'מדינת היהודים' במדינת היהודים", ירושלים: מכון שלום הרטמן; אוניברסיטת בר-אילן – הפקולטה למשפטים, 2008, עמ' 251–270
אילנה אלקד-להמן, "'מנהג חדש בא למדינה': נוכחות יצירתו של חיים נחמן ביאליק במקראות ובקבצים להוראת עברית או ספרות בשנות המדינה", עולם קטן, 4 (תש"ע), עמ' 51–79
שרה זמיר, "ממדיניות כור ההיתוך למדיניות רב-תרבותית?: נרטיב המזרחי במקראות לספרות 'אלומות', 1958–1966 ומקראות 'פשוט ספרות', 2000–2001", דור לדור, מו (תשע"ג), עמ' 239–252
זיוה שמיר, "שיער שחור מקשט את מצחך": על מקראה לחינוך העל-יסודי, בהוצאת מ.בית ברל ש"מתרגמת" את מיטב השירה העברית לעברית "קלה", מעריב, 23 בדצמבר 2005
הערות שוליים

↑  מִקְרָאָה במילון ספרנות (תשס"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מקור המונח ביוונית (כרסטוס - שימושי, ומתיאן - לדעת)
↑  אהרן בן-וואלף [האללי], אבטליון: מבוא הלמוד לנערי בני ישראל, ברלין: דפוס חנוך נערים, תק"ן (הספר באתר הספרייה הלאומית).
↑  מהדורה ב' – אבטליון: והוא מבוא הלמוד לנערי בני ישראל ולכל החפצים בלשון עבר, תק"ס; מהדורה ג' –אבטליון: והוא מבוא התלמוד לנערי בני ישראל ולכל החפצים בלשון עבר, [תקע"ד] 1814.
↑  יהודא ליב בן זאב, בית הספר, וינה: א' שמיד, תקס"ו (הספר באתר הספרייה הלאומית).
↑  אברהם מרדכי פיורקא, נטעי נעמנים: ... מאה ספורים ... לקוחים ממיטב חכמי החנוך ... בשפות העמים ונעתקים ללשון הקודש, ורשה: אלעקסאנדער גינז, תרמ"ג. מהדורה נוספת: ורשה: מ"י האלטער, תר"ן.
↑  נטע שדמי, מי היה חושם?, מעריב, 21 ביוני 1988. אוספים, מרכז לוין קיפניס לספרות ילדים, מכללת לוינסקי לחינוך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph161932
ה'תרמ"ג

ה'תרמ"ג (5,643) ובקיצור תרמ"ג – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-14 בספטמבר 1882, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 1 באוקטובר 1883.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 3 שעות ו-290 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג החא. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 19 במחזור העיבור ה-298. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 15 (סימנה טויזא) במחזור השמש ה-202.
שנה זו היא שנת 1,814 לחורבן הבית, ושנת 2,194 לשטרות.
אירועים

ד' בחשוון - יצא לאור בברלין שבגרמניה ספרו של יהודה לייב פינסקר "אוטואמנציפציה!".
כ"ה בכסלו - נוסדה המושבה זכרון יעקב.
ב' בטבת - נוסדה המושבה ראש פינה.
ט' בשבט- נוסדה המושבה נחלת ראובן, שבהמשך שונה שמה לנס ציונה.
נולדו

כ"ז באייר - לאופולד גוטליב, צייר יהודי-פולני (נפטר ב-ה'תרצ"ד)
י"ח בתמוז - אלברט וורנר, מפיק וממקימי אולפני האחים וורנר (נפטר ב-ה'תשכ"ח)
כ׳ בכסלו – אברהם צפרוני, פילולוג וחוקר יהדות וספרות עתיקה (נפטר ב-ה'תרצ"ג)
נפטרו

י"ג בתשרי - רבי שמואל שניאורסון האדמו"ר הרביעי של חסידות חב"ד (נולד ב' באייר ה'תקצ"ד)
כ"ה בשבט - רבי ישראל מסלנט, מייסד תנועת המוסר
י"ז באדר ב' – רבי שמעון סופר, בנו של החתם סופר, מרא דאתרא ואב"ד של מטרסדורף וקרקוב, וחבר הפרלמנט האוסטרי. (נולד בי"ג בטבת ה'תקפ"א)
ו' באלול – רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים, רבה של סיגט והאדמו"ר הראשון מסיגט (נולד ב-ה'תקס"ח)
י"א באלול – רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה (הראשון) (נולד ב-ה'תק"ף)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג החא, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר ב' חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ב' ועד יום ראשון ט"ז באדר ב' - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
רחוב תרמ"ג בנס ציונה קרוי על שם שנת ייסודה של העיר
היסטוריה של עם ישראל
מצב רוח

מצב רוח הוא מצב רגשי שנמשך פרק זמן מסוים, המשפיע על הדרך שבה האדם חווה את עולמו הפנימי והחיצוני.
לרוב מצבי רוח הם חיוביים או שליליים. בהתאם לכך, בשפת הדיבור אנשים נוטים להגיד שיש להם מצב רוח "טוב" או "רע".
הפסיכולוג רוברט ת'אייר טוען כי ניתן לסווג מצבי רוח על פי שני ממדים: אנרגטיות ומתח נפשי. אדם יכול להיות מלא אנרגיות או חסר כוחות ועייף, וכן יכול להיות מתוח או רגוע. על פי ת'אייר, מצב הרוח הטוב ביותר נוצר כשהאדם אנרגטי וגם רגוע, ומצב רוח רע נוצר כשהאדם עייף ומתוח.
יחס לרגש ואופי

ההבדל בין מצב רוח לרגש הוא שמצב רוח הוא פחות ספציפי מרגש, פחות עוצמתי, ולרוב לא נגרם באופן ישיר על ידי גירוי או אירוע מסוים אחד. מצב רוח עשוי להימשך מספר שעות או ימים, בעוד רגש ספציפי וברור כגון פחד או הפתעה נמשך לרוב מספר שניות או דקות.
מצב רוח נבדל גם ממזג או תכונות אישיות ואופי של האדם, שנמשכים זמן רב ואף קבועים יחסית לאורך זמן. עם זאת, תכונות כגון אופטימיות או פסימיות יכולות לגרום לנטייה של האדם למצב רוח מסוים, אשר ילך ויתעצם עקב יצירת נטאי מחשבתי.
השפעה על התפקוד

מצב הרוח יכול להשפיע על התנהגות והתפקוד של האדם.
במחקרים נמצא קשר בין מצב רוח חיובי לבין יכולת למידה, זיכרון, יצירתיות, שיפוט חברתי ועוד.
מצב הרוח יכול להשפיע על התגובה של האדם לכל גירוי חדש.
הבעת פנים

הבעות פנים נוצרות על ידי תנועת ותנוחת שרירי הפנים ומפורשות על ידי המוח, הן משמשות כערוץ תקשורת בלתי מילולי.
לעיתים קרובות ניתן ללמוד על רגשותיו ומצב רוחו של האדם דרך הבעת פניו. הרגשות הבולטים בסוג תקשורת זה הם עצב-שמחה, ציפייה-הפתעה, קבלה-דחייה, כעס-פחד. יש המוסיפים לכך בוז.
משום שמספר רגשות יכולים להתקיים במקביל ובעוצמות שונות, הם יכולים לעורר מגוון עצום של הבעות פנים.
שיפור מצב הרוח

רבים מנסים לווסת את מצב רוחם ולשפר אותו. לאורך השנים נערכו מחקרים לגבי דרכים שונות באמצעותן מנסים אנשים לשפר את מצב רוחם, כגון פעילות גופנית, קיום יחסי מין, אכילה, שימוש בחומרים כגון סמים או אלכוהול, ועוד.
יש הטוענים גם כי חשיפה לבעל חיים ידידותי מעודדת את השחרור של אנדורפינים המעוררים הרגשה טובה ומשפרים את מצב הרוח של האדם.
מצבי רוח שהם בעלי דפוס בעייתי לאורך זמן רב, כגון דיכאון או מאניה, נחשבים הפרעות מצב רוח. הפרעות אלו ניתנות לטיפול תרופתי או פסיכולוגי או בשילוב שניהם, בהתאם לאבחנה.
ראו גם

הפרעה דו-קוטבית
אפקט לבילי
דיסתימיה
היפומאניה
טבעת מצב רוח
הערות שוליים

↑  מוניץ, ח' (עורך). (2016). פרקים נבחרים בפסיכיאטריה מהדורה שישית. תל אביב: דיונון.
↑  Thayer, R. E. (1989). The Biopsychology of Mood and Arousal, New York: Oxford University Press.
1 2 3 4  Baron, R. A., and Byrne, D. (2000). Social psychology. Boston: Allyn and Bacon.
↑  Mood, memory, and social judgments in children
↑  Baas, M., De Dreu, C., & Nijstad, B. (2008). A meta-analysis of 25 years of mood-creativity research: Hedonic tone, activation, or regulatory focus? Psychological Bulletin, 134, 779-806
↑  יואב בן-דב, אילנה שמיר וזהבה כנען (2004). אביב חדש: האנציקלופדיה הישראלית לנוער. הוצאת אנציקלופדיה אביב בע"מ.
↑  Mood effects on person-perception judgments
↑  Healthy ways to get more energy: a mood scientist reveals some of the best ways to recharge - no-calorie!
↑  Braun, C., Stangler, T., Narveson, J., & Pettingell, S. (2009). Animal-assisted therapy as a pain relief intervention for children. Complementary therapies in clinical practice, 15(2), 105-109.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012438275205171  BnF: cb12227483h (data)  GND: 4140941-3  LCCN: sh85087104  NKC: ph273334 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבעות הפנים יכולות לשקף את רגשותיו ומצב רוחו של האדם
מרדכי שני

| --- | --- |

 לידה:  1938 (בן 87 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקידים:  רופא 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2009)  יקיר רמת גן (2017) 
 
מרדכי שני (נולד ב-1938 בתל אביב), הוא לשעבר מנכ"ל משרד הבריאות בשתי תקופות כהונה, ומנהל המרכז הרפואי שיבא. ממייסדי המכון הלאומי לחקר מדיניות הבריאות הפועל בתל השומר, ומנהלו הראשון. אחת הדמויות שלהן הייתה השפעה מכרעת על עיצוב מערכת הבריאות בישראל מאז אמצע שנות ה-70. חתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת 2009.
ביוגרפיה

בשנת 1965 קיבל תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1971 קיבל תואר מומחה ברפואה פנימית לאחר התמחות בבית החולים תל השומר.
כיהן כמנהל המחלקה הפנימית במרכז הרפואי שיבא (שנקרא אז בית החולים תל השומר). במקביל, בתקופה שלאחר מלחמת ששת הימים ועד 1971, שימש כמנהל שירותי הרפואה ברצועת עזה ובחצי האי סיני. לאחר פטירתו של המנהל הראשון של בית החולים, חיים שיבא, בשנת 1971, נתמנה שני למנהל בית החולים וכיהן בתפקיד זה למעלה מ-30 שנה, עד לשנת 2004. היה חבר בוועדת נתניהו לחקר מערכת הבריאות בישראל, שמסרה המלצותיה בשנת 1990. כיהן בוועדה הממשלתית שמונתה בשנת 2000 להציע רפורמה בשירותי בריאות הנפש.
שני מלא תפקיד מרכזי בחקיקתו של חוק שיקום נכי נפש בקהילה. למרות שבאותה עת לא היה בתפקיד רשמי במשרד הבריאות, שני מונה על ידי מנכ"לי המשרד באותה עת כאחראי על קידום החוק. במסגרת תפקידו זה, פעל רבות כדי לקדם את תהליך החקיקה. עמד בראש תוכנית הפיילוט שקדמה לחוק, והיה היו"ר הראשון של המועצה הארצית לשיקום נכי נפש בקהילה, שהוקמה בעקבות חקיקת החוק.
ב-2005 ייסד את בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת תל אביב ובמשך מספר שנים עמד בראשו.
במשך מספר שנים שימש כיו"ר ועדת סל הבריאות, היא הוועדה הקובעת את הרכבו של סל השירותים והתרופות לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
ב-2007 הקים את מיזם "מוטק'ה" לאוכלוסייה המבוגרת בישראל, הכולל אתר אינטרנט וקורסי הדרכת אינטרנט לגמלאים במחיר מסובסד.
ב-2010 הקים את מיזם "כמוני" רשת חברתית, ראשונה מסוגה בארץ, המיועדת לחולים כרוניים, במסגרתה יכולים חולים במחלות כרוניות שונות להתייעץ ולחלוק מידע עם אנשים כמוהם ועם מומחים מקצועיים.
כיהן כדקאן בית הספר למקצועות הבריאות במרכז ללימודים אקדמיים באור יהודה, וכיושב ראש ועדה רפואית של המכון הרפואי לבטיחות בדרכים, הבודקת את כשירותם של אזרחים לנהיגה.
ב-1970 קיבל את פרס אלברט שווייצר על פעילות הומניטרית ברצועת עזה ובסיני.
ב-2009 הוענק לו פרס ישראל על מפעל חיים ותרומה למערכת הבריאות. תנועת אומ"ץ פנתה לשר החינוך גדעון סער בבקשה שתישקל מחדש הענקת פרס ישראל לפרופ' שני. אומ"ץ נימקה את בקשתה בכך כי לאורך פעילותו הרפואית ציבורית הוא היה מעורב בתופעות חריגות רבות של שחיתות וקשרי הון שלטון שעוררו ביקורת משפטית וציבורית.
בשנת 2017 הוענק לו תואר יקיר העיר רמת גן.
ביקורת על פעילותו

העיתונאי אריה אבנרי טען כי כאשר שימש בתפקידו תחת שר הבריאות אהוד אולמרט, הוציא לפועל עסקה סיבובית שבמסגרתה רכשו בתי החולים ציוד יקר שלא נזקקו לו מחברת מיקרושב שהייתה בבעלותו של יגאל כהן אורגד, בעבר שר האוצר ומקורבו של אולמרט. בהחלטת בג"ץ שהגיש נגדו אריה אבנרי בעניין פרשיות ניהול עסקים פרטיים בהונגריה ושלשול מאות אלפי דולרים לכיסו הפרטי, נאסר עליו לכהן בשורה של תפקידים ציבוריים, למשל מנכ"ל ביה"ח תל השומר. במצוות אותה החלטת בג"ץ הוא פוטר מתפקידו כמנכ"ל משרד הבריאות.[דרוש מקור]
חבר הכנסת רן כהן פנה ליועץ המשפטי לממשלה מני מזוז בבקשה לבדוק ניגוד עניינים שעולה מהתנהלותו ברפורמה לבריאות הנפש. לטענתו של כהן, באותו הזמן ששני שימש כיזם של הרפורמה וכיו"ר הוועדה המייעצת למשרד הבריאות הוא גם ניהל בפועל את המרכז הרפואי הפרטי "מעיני הישועה", בית חולים שאמור היה לספק שירותי אשפוז פסיכיאטרי בתשלום עם כניסת הרפורמה.
נוסף על כך, הופנתה כלפי שני ביקורת על החלטות שקיבל כאחראי על חלוקת כספי ניצולי השואה והפנייתם לגופים מקורבים שניהל בעבר ולא לצורכי ניצולי שואה, ייעודם המקורי. במיוחד מעוררים מחלוקת מאות אלפי השקלים שהעביר שני ביושבו כיו"ר הוועדה המייעצת של "החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה" ל"חוג הידידים של המרכז הרפואי שיבא בתל השומר" אותו ניהל בעבר.
נטען כי בנו, אור שני, מונה לסגן מנהל התפעול של בית החולים תל השומר בזמן שהוא משמש כיו"ר התאגיד הרפואי של בית החולים, וזאת בניגוד לתקנות שירות המדינה (תקשי"ר).
כמו כן נטען נגדו כי מכון לואיס המנוהל על ידו קיבל העברות תקציביות ממשרד הבריאות ללא מכרז. בעתירת בג"ץ שהגישו נגדו 12 עמותות נכים, מכוני אורתופדיה ונכים פרטיים, הוגשו מסמכים שהראו שבניגוד לחוק החברות, מכון לואיס לא הגיש דוחות לרשם החברות במשך שנים. עוד נטען באותה עתירה ששני התעמר בנכים כשסירב לספק להם נעליים מיוחדות בהתאם לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, ובכך העמידם בסכנת החמרה עד כדי כריתת גפיים במקרים של נכים סוכרתיים, כל זאת כדי לשמר בתקציב מכון לואיס את מיליוני השקלים המועברים אליו מכספי משלם המיסים.
הערות שוליים

1 2  סוניה ריטה דייץ, ה"שגעון" של ד"ר שני, מעריב, 29 במאי 1970, המשך
↑  פרץ וייסוידובסקי, נדב ואבירם, אורי, חוק שיקום נכי נפש בקהילה: יזמות, מנהיגות וניצול הזדמנויות בעיצוב מדיניות, ביטחון סוציאלי 101, 2017, עמ' 141-167
↑  משה נעים, עתירה של ארגון אומ"ץ כנגד הענקת פרס ישראל לפרופ' שני בשל הדחתו על ידי בג"ץ מכהונתו כמנכ"ל
↑  פרסום שמות יקירי העיר רמת גן לשנת 2017 באתר עיריית רמת גן
↑  אריה אבנרי - פרקי אולמרט
↑  יובל אזולאי, פנייה למזוז: לבדוק ניגוד עניינים של יו"ר הוועדה לרפורמה בבריאות הנפש, באתר הארץ, 18 ביוני 2007
↑  תומר זרחין, מי נהנה מכספי נספי השואה?, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2008
↑  שי ניב, ‏חגיגת הנפוטיזם בבתי החולים הממשלתיים, באתר גלובס, 9 במרץ 2014
↑  אבי גולדרייך, מכון לואיס - מטרטרים נכים בשביל כסף?, באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 בנובמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513520705171  GND: 171377346  ISNI: 0000 0000 6694 315X  LCCN: no2006010815  VIAF: 31742101   WorldCat (עם VIAF): 31742101
מרדכי בן ש"ך

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בן 74 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 דרגה:   אלוף-משנה
 
מרדכי (מודי) בן-ש"ך (נולד ב-28 במרץ 1951) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. שימש בתפקידי ניהול שונים בקבוצת פז חברת הנפט.
קורות חיים

נולד בגבעתיים לנחמה ולאבנר בן ש"ך, צאצא למשפחת שכביץ, שנמנתה עם מייסדי המושבה גדרה, ומייסד חברת האנרגיה פטרולגז. הוא בוגר הפנימיה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה. בשנת 1969 התגייס לצה"ל, ובחר לשרת בחטיבת גולני, זאת בעקבות סיורי היכרות ואימונים משותפים עם לוחמי החטיבה שנערכו בתקופת לימודיו בפנימיה. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. בהמשך שימש בן ש"ך כמפקד פלוגה ב' בגדוד 17. במלחמת יום הכיפורים הוביל את פלוגתו בקרב הראשון על החרמון. במהלך הקרב הקשה בלט בן ש"ך בקור רוחו ובאומץ הלב שהפגין, וזאת אף שנפצע ברגלו. מפקד חטיבת גולני, אמיר דרורי, שיבח את פועלו של בן ש"ך במלחמה, ואף הכה לימים על חטא כי לא העניק לו צל"ש על הצטיינותו במהלכה. בהמשך המלחמה השתתף בן ש"ך בקרבות הבלימה והתקפת הנגד וכן בקרב ההבקעה לרמה הסורית.
בשנת 1974 מונה למפקד סיירת גולני, והוביל אותה במלחמת ההתשה במובלעת הסורית. בעת הפיגוע במעלות הייתה סיירת גולני בפיקודו ליחידה הראשונה שחייליה הגיעו לזירת האירוע, אולם נאסר עליהם לפרוץ למתחם. לאחר מכן פיקד בן ש"ך על הסיירת בפשיטה מוסקת בכפר מג'דל זון בלבנון, שבמהלכה נחטף לישראל האדם שמביתו יצאו המחבלים שביצעו את הפיגוע במעלות. בפיגוע בנהריה פיקד בן ש"ך על כוח הסיירת שעליו הוטל לבצע את פעולת ההשתלטות על הבית וטיהורו. הכוח העיקרי עלה דרך גרם המדרגות באגפו המערבי של הבית גילה שהמחבלים אינם באגף המערבי ולכן הכוח עלה עד לדלת שהוליכה אל הגג. לאחר שנסרק הגג התקדמו הלוחמים לעבר דלת חדר המדרגות המזרחי. בשעה 02:25 בניסיון פתיחת הדלת, נורה מתוך חדר המדרגות צרור ונזרקו שלושה רימונים. מהאש ומרסיסי הרימונים נהרג אחד החיילים ונפצעו חמישה ובהם בן ש"ך. המחבל, פצוע קשה אף הוא, ניסה לצאת אל הגג בזחילה, אולם זוהה על ידי בן ש"ך שהסתער לעברו והרגו. באירוע נהרגו שלושת המחבלים, שלושה אזרחים וחייל אחד - דני סנש, ונפצעו שבעה חיילים ואזרח אחד. לאחר מכן השתחרר בן ש"ך מצה"ל בדרגת רס"ן. בשירות המילואים שירת בן ש"ך כמפקד פלוגת הסיור של חטיבת הצנחנים המובחרת 409, והוביל אותה במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה, הועלה לדרגת אל"ם ושימש כסגן מפקד עוצבת האש.
בשנת 1979 נפטר אביו, והשליטה בחברת פטרולגז עברה לידיהם של בן ש"ך ואחיו הצעיר, אהוד. תחת שליטתם מוזגה, בשנת 1993, חברת פטרולגז עם חברת פזגז, שבבעלותו של צדיק בינו. המיזוג בין החברות הפך את פזגז לחברה המובילה בתחום הגז הביתי בישראל. פזגז הייתה שותפה עם שלוש חברות הגז הגדולות האחרות לקרטל בלתי-חוקי, במסגרתו תיאמו ביניהן החברות מחירים וחילקו את אזורי החלוקה של הגז. כתב אישום בפרשה הוגש ב-2004. בגין מעורבותו בפרשת קרטל הגז גזר בשנת 2007 בית המשפט על בן ש"ך, במסגרת הסדר טיעון עונש 14 יום מאסר שהומרו בעבודות שירות, וכן מאסר על תנאי של 12 חודשים כמו גם קנס בסך של 1.25 מיליון שקל. חברת פזגז נקנסה ב-4.04 מיליון שקלים.
בשנת 2007 מכרו בן ש"ך ואחיו את מניותיהם בחברת פזגז לצדיק בינו. בן ש"ך גם עזב את החברה באותה שנה בגין חילוק דעות עם בינו.
לקריאה נוספת

אלישיב שמשי, ולא אשוב עד כלותם, הוצאת משרד הביטחון, 2005, פרק רביעי: משימה בלתי אפשרית, סגן מודי בן ש"ך מ"פ חי"ר בקרב התקפה, עמודים 45–53.
משה גבעתי, הישרדות בספטמבר - לקחים מבצעיים ממלחמות ישראל, חולון: הוצאת 'רעות', תשע"ג-2013, עמ' 170, 181-180, 260, 217, 446.
משה גבעתי, המערכה בחרמון - הקרבות ברכסי החרמון במלחמת יום הכיפורים ולאחריה, תל אביב: הוצאת מערכות והוצאת מודן, תשע"ה-2015.
אילן כפיר, "הקרב על החרמון", הוצאת דביר, 2013.
הערות שוליים

↑  בן-ש"ך מרדכי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 בדצמבר 2000
↑  מודי בן ש"ך, באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  אילן כפיר, "הקרב על החרמון", הוצאת דביר, 2013, עמוד 167.
↑  אביחי בקר, כיבוש התבור, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2002.
↑  אביחי בקר, הרוח של פלוגה ב', באתר הארץ, 19 בספטמבר 2001.
↑  יורם גביזון, קמעונאי מגיל שש, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2007.
↑  משה זונדר, על העיוורון, באתר nrg‏, 13 בספטמבר 2002.
↑  אילן כפיר, "הקרב על החרמון", הוצאת דביר, 2013, עמוד 202.
↑  אורי דרומי, פיקד על הכיבוש מחדש של החרמון, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2007.
↑  אביחי בקר, אין יותר גיבורים, באתר הארץ, 10 באפריל 2002
↑  מודי בן שך (1974), באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני.
↑  גל פרל פינקל, ‏פלוגה מעולה, אבל לא יחידת עילית, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 באוקטובר 2018.
1 2  אביחי בקר, "בן ש"ך נתן גאז", הארץ, ‏ 25.06.1998.
↑  בן-ש"ך מרדכי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 בדצמבר 2000.
↑  עמירם ברקת, ‏בן-ש"ך על מחירי הדלק: "מול כוחניות פועלים רק בכוחניות", באתר גלובס, 30 בינואר 2011.
↑  ליאת רון, ‏פורטפוליו / אהוד בן-ש"ך, באתר גלובס, 28 באפריל 2011.
↑  חברת פז גז- הווסדות החברה
↑  אמיר הלמר, קרטל חברות הגז: כתב אישום נגד בן ש"ך, שמואל דנקנר וצבי מור, באתר הארץ, 14 באפריל 2004
↑  אבירם זינו, עבודות שירות למורשעי קרטל הגז מחברת פזגז, באתר ynet, 15 במאי 2007.
↑  גיא גרימלנד, מודי בן ש"ך, מנכ"ל פז לשעבר, רכש את השליטה בסטארטאפ GasNgo לפי שווי 40 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 30 בדצמבר 2009.
Ctrl (אלבום)

Ctrl הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית סיזה. האלבום יצא לאור ב-9 ביוני 2017, על ידי חברות התקליטים Top Dawg ותקליטי RCA. במקור, היה אמור האלבום לצאת בסוף 2015.
מגזין התרבות רולינג סטון דירג את אלבום הבכורה זה ברשימתם "100 אלבומי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים" במקום ה-28. האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2017, וסיכום האלבומים של העשור השני של המאה ה-21. כתב העת The A.V. Club דירג את האלבום במקום ה-28 ברשימתם "50 האלבומים האהובים ביותר של שנות ה-2010". בילבורד דירג את האלבום במקום ה-22 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010".
מגזין פיצ'פורק דירג את האלבום ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010" במקום ה-24. בשנת 2019, מגזין רולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010" ודירג את האלבום במקום ה-40.
מגזין הרולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-472 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שני גרסאות שנוצרו בעבר.
רקע והפקה

מרבית רצועות האלבום נכתבו על ידי סיזה. האלבום זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה. הוא הופיע לראשונה במקום השלישי בבילבורד 200, ומכר 60,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. האלבום כולל את הסינגלים "Drew Barrymore", "Love Galore", "The Weekend" ו-"Broken Clocks". במרץ 2018, זכה האלבום במעמד פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי על כך שמכר למעלה מ-1,000,000 עותקים. האלבום ושיריו היו מועמדים לארבעה פרסי גראמי, ואילו סיזה הייתה מועמדת בקטגוריית פריצת השנה באותה השנה.