stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בעיות אכילה והאכלה אצל תינוקות ופעוטות
שלבי התפתחות האכילה

התפתחות מיומנות אכילה היא תהליך מורכב המושפע מגורמים אנטומיים, נוירופיזיולוגיים, סביבתיים, חברתיים ותרבותיים. התפתחות האכילה נעשית במקביל להתפתחות המוטורית של התינוק. הבשלת המערכות המוטוריות והתחושתיות היא תנאי הכרחי להתפתחות יכולת אכילה תקינה. אף על פי שהאכילה היא צורך פיזיולוגי ונוירולוגי, מיומנויות אכילה נרכשות בתהליך למידה שמושפע מהתנסויות וקשור גם במזג אישי וביחסים בין אישיים, סביבתיים ותרבותיים.
לפי הנחיית ארגון הבריאות העולמי והמלצת משרד הבריאות בישראל התינוק יקבל את תזונתו מחלב אם או תחליף חלב אם בלבד בששת חודשי החיים הראשונים. לאחר גיל זה החלב אינו מהווה מזון המספק את כל צרכיו התזונתיים של התינוק. בנוסף, רפלקס הוצאת הלשון (Extrusion Reflex) של גיל הינקות נעלם, ומתפתחת היכולת להביע רצון למזון על ידי פתיחת הפה והיכולת לבליעת מזון שאינו נוזלי. אם בגיל שישה חודשים לא מציעים מזון לא נוזלי, עלולים להתעורר קשיים בהאכלה בהמשך. תקופת המעבר נמשכת מספר חודשים, והמעבר ל"מזון מבוגרים", על כל ההתאמות הכרוכות בו, נעשה בגיל 10–12 חודשים, אם כי הוא מושפע מהעדפותיו האישיות של הילד. הרגלי האכילה של הילד נקבעים בשנים הראשונות לחייו וחשיפה לסוגי אוכל רבים ומגוונים חשובה בגיל זה.
0–4 חודשים תינוק נולד עם רפלקס מציצה ומסוגל לינוק מיד לאחר הלידה. התינוק ניזון באופן בלעדי מחלב אם או תמ"ל (תרכובת מזון לתינוק).
4–6 חודשים - התינוק מסוגל לפתוח את פיו ולגרוף מזון מכפית. חלל הפה גדל ותנועות הלשון מתרחבות. פחות תנועות של הלשון קדימה, התינוק מסוגל להעביר מזון אחורה ולבלוע אותו. בשלב זה תהיה התנסות ראשונה עם כפית וטעימות של מזון מוצק טחון. תזונתו של התינוק עדיין מתבססת על חלב אם או תמ"ל (תרכובת מזון לתינוק).
6–8 חודשים - מתחילות תנועות לעיסה עם מעורבות רבה של הלשון. בגיל זה מתחילים לשלב ארוחות מוצקות בתזונתו של התינוק. מרקם המזון עדיין רך מאוד. התינוק מתחיל לרכוש מיומנויות של שתייה מכוס ואכילה עצמאית על ידי תיאום יד-פה.
8–10 חודשים - תנועות לעיסה עם רוטציה של הלסת ותנועות מגוונות של הלשון, בהתאם למרקם המזון. התינוק מסוגל להחזיק חתיכות מזון בידיו ולהביאן אל פיו- "אוכל אצבעות". שתייה מכוס נעשית יעילה יותר. באופן ספונטני התינוק מתחיל לצרוך יותר אוכל מוצק ביחס לכמות חלב האם או התמ"ל.
10–12 חודשים - מתחילה אכילה עצמאית באמצעות כפית ושתייה עצמאית מכוס. מרקם המזון מגוון יותר, כולל מרקם גושי.
12–24 חודשים - עד גיל שנתיים הפעוט מסוגל לאכול בכוחות עצמו עם כלי אוכל. מסוגל לשתות מכוס ומקש. אוכל את כל סוגי המרקמים, מעבד סוגי מרקמים שונים ביחד. הפעוט עשוי לזרוק מזון על הרצפה ולהתלכלך, אכילה תוך משחק והנאה.
סימפטומים שעשויים להעיד על קיומן של בעיות אכילה והאכלה

לא כל סימפטום שמופיע מעיד בהכרח על קיומה של בעיית אכילה ופעמים רבות מדובר בתופעה נורמטיבית. על מנת שהתופעה תאובחן כבעיית אכילה עליה לעמוד במספר קריטריונים ולהיות מאובחנת על ידי איש מקצוע. בכל מקרה של חשש או התלבטות לגבי הרגלי האכילה והתפתחות מיומנויות האכילה של הילד, או במצב בו מתעורר קושי במהלך ההאכלה, מומלץ להתייעץ עם איש מקצוע העוסק בתחום (קלינאי תקשורת, רופאי ילדים ותזונאים), על מנת למנוע התפתחותה של בעיית אכילה בעתיד.
קיימים סימנים שונים העשויים להעיד על בעיות אכילה והאכלה. לא כל הסימפטומים יופיעו אצל כל הילדים:
זמן אכילה ממושך
טקסים והרגלי אכילה ייחודיים
התנהגויות אכילה לא רגילות כגון ישנוניות, בכי, פליטות מרובות, השתנקויות, אגירת מזון, הסטת הראש ועוד
סירוב לאכול באופן חלקי
קושי במעבר למזון מוצק
אכילת מגוון מצומצם של מזון (הימנעות ממרקמים ספציפיים או באוכל בטמפרטורה מסוימת, סירוב לערבב יחד מרקמים שונים)
קשיים בהנקה או לחלופין קושי בגמילה מהנקה ומעבר למוצקים
ירידה במשקל או חיתוך עקומות משקל
מאבקי כוח בין ההורה לילד סביב נושא ההאכלה
FTT) Failure To Thrive)- כשל בשגשוג. עלייה בלתי מספקת במשקל או באורך בתינוקות וילדים עד גיל 3. המושג העדר שגשוג הוא תיאורי ולא אבחנתי, ולכן מתייחסים למושג כסימפטום ולא כאבחנה.
סירוב לאכול באופן מלא
השמנה קיצונית
הגורמים לבעיות האכילה

בעיות בהאכלה, גדילה וקבלת מזון, יכולות לנבוע מאחד או מכל שלושת המקורות הבאים: מצב רפואי או פיזי של התינוק, בחירת מזון לא נכונה או דינמיקה לא הולמת סביב האכלה.
הגורמים לבעיות האכילה נעים על טווח ממקור אורגני בלבד, כמו שניתן לראות אצל פגים שעברו הנשמה ממושכת וכדומה, לבין בעיה תפקודית ממקור סביבתי. חלק מהבעיות מקורן הוא בשילוב של מקור אורגני וסביבתי.
אלו הם חלק מן הגורמים לבעיות האכילה וההאכלה בקרב תינוקות ופעוטות:
הגורמים לבעיות האכילה > גורמים אורגניים

בעיות בוויסות החושי
רפלוקס
פגות
אוטיזם
האכלה באמצעות זונדה
חך שסוע
בעיות במערכת העצבים כגון מנינגיטיס ושיתוק מוחין
הגורמים האורגניים הראשוניים עלולים להביא גם להתפתחותן של בעיות רגשיות סביב ההאכלה. לעיתים התינוק אינו נחשף למגוון מזונות או מתקשה לפתח מיומנויות אכילה שונות בשל מגבלות פיזיות (למשל עיכוב באכילה עצמאית או לעיסת מרקמים קשים בשל קושי מוטורי). התינוק עשוי לפתח סלידה ממזונות מסוימים אף על פי שהמערכות הפיזיולוגיות כבר בשלות להתמודד עם המזון. למשל, ילד שסבל מרפלוקס עבר חוויה של כאב סביב נושא האכילה ולכן עשוי להימנע ממזון בעל מרקם קשה, גם לאחר שהבריא. מעבר לכך, גם ההורים עשויים לחוש חרדה או תסכול במצבים אלה ועלולה להתפתח דינמיקה לא הולמת סביב האוכל. חשוב מאוד שילדים עם קשיים אורגניים יהיו תחת מעקב של אנשי מקצוע בתחום האכילה והוריהם יקבלו ייעוץ והדרכה התואמים לשלבי ההתפתחות של ילדם.
הגורמים לבעיות האכילה > גורמים סביבתיים-רגשיים

בעיות באינטראקציית הורה-ילד במהלך הארוחה
האכלה בכוח
קושי בגמילה מהנקה מאוחרת
האכלה תוך כדי הסחות דעת
היעדר חשיפה למגוון מזונות
קושי בזיהוי איתותי רעב, שובע והעדפות אישיות של התינוק
הגורמים הסביבתיים עשויים להתפתח בשל חוסר מודעות של ההורים, ציפיות שאינן תואמות את התפתחותו, צרכיו ורצונותיו של התינוק, חרדה של ההורים ומאבקי כוח ביחסי הורה-ילד. כמו כן, אצל ילדים עם קשיים אורגניים יש סיכוי רב יותר שיתפתחו גם בעיות סביבתיות.
סוגי בעיות האכילה וההאכלה

איירין שאטור (Irene Chatoor), פסיכיאטרית ילדים, סיווגה את בעיות האכילה בגיל הרך על פי הגורמים השונים:
סוגי בעיות האכילה וההאכלה > מלידה ועד גיל חודשיים

בעיות הקשורות בוויסות מערכות הקשורות ברעב ושובע, ערנות ושינה. התופעה קשורה בעיקר במזג של התינוק. התינוק צריך להיות במצב של ערנות שלווה על מנת שיוכל לאותת כראוי על תחושת רעב או שובע. המטפל צריך לקרוא את איתותיו של התינוק ולהגיב בהתאם. אצל תינוקות עם קשיי האכלה הקשורים בוויסות נראה את הקשיים כבר בתקופה שלאחר הלידה, התינוקות יהיו רדומים או לחוצים מדי על מנת לאכול ולא יעלו במשקל באופן מספק.
סוגי בעיות האכילה וההאכלה > גיל חודשיים עד חצי שנה

הבעיות המופיעות בגיל זה עשויות לנבוע מקשיים בהדדיות, כלומר בקשר הורה-ילד. בגיל זה מתאפיין הקשר שבין ההורה והתינוק בקשר עין, הפקות קוליות ומגע הדדי וקיימת אינטראקציה משמעותית סביב ההאכלה. במידה ויש הפרעה בהתקשרות של הילד עם ההורה תהיה לכך השפעה על ההאכלה והגדילה של התינוק. התינוקות יראו עיכוב בתגובות חברתיות (קשר עין, חיוך ומלמול) בזמן ההאכלה על ידי המטפל העיקרי. בעיות ההאכלה במקרה של הפרעה בהתקשרות אינן קשורות בבעיות פיזיולוגיות או הפרעות התפתחותיות. ההפרעה מתקשרת בספרות לחסך אימהי (היעדר אם) ולקטגוריה הרחבה של הזנחה. מזהים הפרעת האכלה זו בעיקר כאשר התינוק נזקק לטיפול חירום. לרוב, האימהות אינן מודעות כלל לקיומה של בעיית אכילה או גדילה.
סוגי בעיות האכילה וההאכלה > גיל חצי שנה עד תשעה חודשים

בעיות המתחילות בתקופת המעבר לאכילה עם כפית או לאכילה עצמאית. בתקופת המעבר לכפית היבטים של תלות ועצמאות עולים מדי יום בסיטואציית ההאכלה. הילד לומד להבחין בין תחושות של רעב ושובע. בעיית אכילה עשויה להתפתח כאשר ההורה אינו קורא נכון את איתותיו של התינוק ומגיב לצרכים רגשיים במתן אוכל. הילד מתקשה להבחין בין רעב לצורך רגשי ולומד לאכול או לסרב לאכול בתגובה לתחושות של שעמום, תסכול, כעס או בדידות. כלומר, האוכל מווסת דרך מצבו הרגשי של הילד והוא עלול לפתח הפרעת האכלה. הילד עשוי לסגור את פיו ולסרב לאכול. התופעה נקראת "אנורקסיה של הינקות" (Infantile anorexia) והיא יכולה לבטא קושי בהיפרדות. סירוב של ילד לאכול לא בהכרח מעיד על קיומה של הפרעת האכלה ופעמים רבות מדובר בתופעה נורמטיבית שבה ילד מביע את רצונו לא לאכול מזון מסוים או שהוא שבע. על מנת שהתופעה תאובחן כ"אנורקסיה של הילדות" עליה לעמוד במספר קריטריונים:
הילד מסרב לאכול כמות מספקת של מזון למשך חודש לפחות
הסירוב לאכול מתרחש סביב המעבר לאכילה מכפית
הילד אינו מראה סימני רעב ואין לו עניין באוכל, אך יש לו סקרנות ועניין בקשר עם המטפל
יש ירידה משמעותית בגדילה של הילד
הסירוב לאכול לא הופיע בעקבות אירוע טראומתי
הסירוב לאכול לא קשור במחלה
סוגי בעיות האכילה וההאכלה > גיל תשעה חודשים עד שנתיים

סלידה חושית מאוכל. תופעה זו נקראת בספרות גם "בררנות באוכל". התופעה השכיחה בשלב בו הילד נחשף למגוון רב של מזונות. הילד מסרב לאכול אוכל עם מרקם, טעם, מראה או ריח מסוים. פעמים רבות לילדים אלה יהיו רגישויות תחושתיות בתחומים אחרים כגון: מגע של דשא, חול, בדים מסוימים, גריבת גרביים, רעשים וריחות.
הורים מדווחים שהילדים מסרבים לטעום אוכל חדש, ולעיתים לא מוכנים לאכול אוכל שנגע באוכל אחר. הימנעות מקבוצת מאכלים מסוימת עלולה לגרום לחסכים תזונתיים, לירידה בתפקוד המוטורי ולהפרעות בדיבור בשל העדר מיומנויות לעיסה.
הילד מסרב לאכול אוכל עם מרקם, טעם, ריח או מראה מסוים
הסירוב לאכול מתרחש כשמציגים לילד אוכל חדש
הילד אוכל טוב יותר כשמציעים לו אוכל שהוא מכיר
הילד סובל מרמה מסוימת של תת-תזונה או מהפרעות מוטוריות, הפרעות בדיבור, או משניהם.
סוגי בעיות האכילה וההאכלה > בעיית אכילה הקשורה במצב רפואי

עשויה להופיע בכל גיל. ידועות הפרעות האכלה שקשורות בבעיות רפואיות, למשל: רפלוקס, לשון קשורה, חך שסוע, פגים, שיתוק מוחין ועוד.
הילד מתחיל לאכול, אך במהלך ההאכלה הוא אינו רגוע ומסרב להמשיך לאכול.
לילד יש אבחנה רפואית ידועה שקשורה להפרעה
טיפול רפואי משפר את מצב האכלה אך לא פותר את הבעיה
הילד לא עולה במשקל ולעיתים אפילו יורד במשקל
סוגי בעיות האכילה וההאכלה > הפרעת אכילה פוסט-טראומטית

עשויה להופיע בכל גיל. קשורה לאירוע טראומטי שחווה הילד באזור הפה או במערכת העיכול (ניתוחים, הנשמה, האכלה בכוח, אירוע קיצוני של השתנקות, האכלה באמצעות זונדה). ההורים מתארים את הופעת ההפרעה לאחר אירוע של כמעט חנק, או הקאות קשות בעקבות שתייה מבקבוק. הילדים מסרבים לאכול בבכי, בעיטות או סגירת הפה. כשהאוכל מונח בפה שלהם הם לא בולעים אותו, יורקים או מקיאים אותו. הפרעה כזו היא מסוכנת וילדים רבים הלוקים בה נאלצים להיות מוזנים בזונדה כדי לשרוד. אבל שיטת האכלה זו, שעוזרת להם לשרוד, מונעת מהם את החוויה של רעב, ומגבירה את מורכבות הפרעת האכילה.
סוגי בעיות האכילה וההאכלה > הפרעת אכילה פוסט-טראומטית > קריטריונים לאבחנה של הפרעת האכלה פוסט-טראומטית

סירוב לאכול בא לאחר אירוע טראומטי שעורר את התופעה והסירוב לאוכל בא לידי ביטוי באחת הדרכים הבאות:
הילד מסרב לאכול מבקבוק אבל מוכן לאכול מכפית
הילד מסרב לאכול אוכל מוצק אבל מוכן לאכול מבקבוק
הילד מסרב לכל האכלה דרך הפה
תזכורות לאירוע הטראומתי גורמות ללחץ ויכולות לבוא לידי ביטוי באחת הדרכים הבאות :
הילד מראה סימני לחץ כשמעבירים אותו לתנוחת האכלה
הילד מראה התנגדות רבה כאשר ניגשים אליו עם בקבוק או אוכל
הילד מביע התנגדות רבה לבלוע את האוכל ששמו לו בפה
הסירוב לאכול מהווה איום רציני לפתח תת-תזונה אצל הילד
השלכות של בעיות אכילה

התזונה ורכישת מיומנויות אכילה בשנתיים הראשונות לחייו של הילד הן קריטיות להמשך התפתחותו. מחקרים שונים הראו כי אצל תינוקות ופעוטות עם בעיות אכילה נצפו עיכוב התפתחותי, בעיות גדילה, חסרים תזונתיים בוויטמינים, חלבונים ומינרלים שונים, ירידה בתפקוד האינטלקטואלי והפרעה לקשר בין האם לילד. כמו כן נמצא כי אצל חלק מהילדים שבעיות האכילה שלהם לא טופלו בינקות התפתחה בהמשך הפרעת אכילה. הפרעת האכילה התבטאה בתחושות שובע לא מאוזנות, חוסר הנאה מאוכל, עצבנות סביב תהליך האכילה, אכילה איטית ומועטה ובררנות. סירוב לאכול בינקות נקשר לבעיות התנהגות ובעיות רגשיות בילדות כגון חרדה, בעיות חברתיות, תנודות במצבי הרוח ותלונות על מיחושים גופניים.
במחקרים שעקבו אחר ילדים שגילו בררנות באכילה לאורך זמן נמצא כי הבררנות נמשכה גם בגילאי בית הספר ובעקבותיה היו מאבקים סביב האוכל והכנת מאכלים מיוחדים לילד. חלק מהילדים שגילו בררנות באוכל היו בעלי משקל נמוך. עם זאת, בעיות האכילה לא תמיד מתבטאות במשקל נמוך, אך יש להן השפעות שליליות שלא תמיד ניתן להבחין בהן בגילאים הצעירים ולכן חשוב לאבחן ולטפל כבר בשלב מוקדם.
השלכות של בעיות אכילה > הקשר בין אכילה ודיבור

שרירי הלסת, הלשון, הגרון והחך פעילים הן בזמן האכילה והן בזמן הדיבור. שרירים אלה מתחזקים על ידי פעולות האכילה השונות: מציצה, נגיסה, לעיסה ועוד. כלומר, להתפתחות מיומנויות האכילה יש השפעה ישירה על התפתחות הדיבור. התינוק מתנסה במאכלים בעלי מרקמים שונים ובכך מפעיל שרירים ותחושות שונות באיברי ההיגוי, כפי שבהמשך יתנסה בהגיית הברות שונות. חוויה חושית ומוטורית באזור הפה היא הכרחית להתפתחות תקינה של דיבור[דרוש מקור].
אבחון בעיות אכילה

מחקרים רביםמצביעים על כך שאבחון וטיפול מוקדם עשויים למנוע השלכות עתידיות של בעיות אכילה. ברוב הילדים עם בעיות אכילה קלות ההורים והמטפלים, בייעוץ עם רופא הילדים, אמורים להתמודד בהצלחה עם הבעיות. במקרים המורכבים יותר ניתן להיעזר באנשי מקצוע נוספים: קלינאית תקשורת, תזונאית וגסטרואנטרולוג ילדים. או לפנות למרפאות אכילה שבהן צוות רב מקצועי הכולל: קלינאית תקשורת, מרפאה בעיסוק, רופא ילדים, פיזיותרפיסט, פסיכולוג ותזונאית.
לאבחון מספר שלבים:
איסוף מידע- ההיסטוריה הרפואית וההתפתחותית של הילד, היסטוריית האכילה שלו ומדדי גדילה. כמו כן נאסף מידע לגבי הרגלי האכילה של הילד והמשפחה והסימפטומים של בעיית האכילה.
בדיקה של יכולות אורומוטוריות - יכולות אורומוטוריות הן יכולות המוטוריקה של הפה. יכולות אלה קשורות בתנועה, תחושה, טונוס וחוזק של שרירי הפה ומשפיעות על תהליך האכילה והבליעה. הצוות המאבחן בודק האם קשיי האכילה נובעים מבעיה רפואית או מהיעדר מיומנויות. למשל, לתינוקות עם רפלוקס עשוי להיות קושי בפיתוח מיומנויות אכילה בשל הכאב שנקשר לחוויית האכילה שלהם. הם עשויים להימנע מסוגי מרקמים מסוימים או לסרב לאכול כלל ולכן יהיו פחות מנוסים במיומנויות האכילה הדרושות על מנת לאכול כראוי ולגדול באופן מיטבי. תצפית על האכילה של הילד- במהלכה מעריכים את תפקודי הפה של הילד בעת אכילה ושתייה, התנוחה בה יושב הילד, התנהגותו, משך האכילה והאינטראקציה בין הילד להוריו. במהלך התצפית ניתן להתרשם מיכולת ההתמודדות של ההורה עם הלחץ של התינוק והאם הוא מרגיע או מעלה את הלחץ. המטפל ישתמש בתצפית כדי לאפשר להורה לפתח אסטרטגיות הרגעה מתאימות יותר.
במידת הצורך מבצעים בדיקת בליעה שמטרתה לברר האם קיימות הפרעות במנגנון הבליעה, הגורמות לקושי באכילה.
הטיפול בבעיות האכילה

הטיפול משתנה בהתאם לגורם ולסימפטומים ומותאם לכל ילד באופן אישי על סמך ממצאי האבחון. לרוב יהיה שילוב בין אפשרויות הטיפול השונות:
טיפול תרופתי בגורם הרפואי, תוספים תזונתיים במקרה של חסר
דיאטה - שינויים תזונתיים והעשרה קלורית
שיפור מיומנויות אכילה- ילדים המתמודדים עם קשיים רפואיים או תחושתיים מתקשים לפתח מיומנויות אכילה תקינות כגון: נגיסה, לעיסה ופיתוח שרירי פה חזקים. בשל הקשיים בפיתוח המיומנויות, הם נעדרים את היכולת להתמודד עם המזון המוצע להם. בעיות האכילה עקב כך הן למעשה הסתגלותיות ולא התנהגותיות. גישה מוטורית סנסורית לטיפול בבעיות אכילה מטרתה לפתח את המיומנויות האלה. על פי גישה זו יש לשלב טיפול בתחושה ובוויסות חושי של אזור הפה וטיפול בחיזוק היכולות המוטוריות של שרירי הפה.
טיפול התנהגותי - יצירת אווירה חיובית במהלך הארוחה. הן על ידי זיהוי נכון של סימני הרעב והשובע של הילד והן על ידי שינוי הרגלי האכילה המשפחתיים. שינוי זה כולל בין היתר: שינוי זמני הארוחה, משך הארוחה, קצב ההאכלה, שינוי תנוחת הישיבה, שימוש בכלי אכילה שונים וחשיפה הדרגתית למרקמי מזון מגוונים. ככל שהילד עולה בגיל, כך הוא יזדקק למספר חשיפות רב יותר למזון החדש, על-מנת שיסכים לאכול אותו. כמו כן צריך לעזור לילד בזמן הארוחה ולגרום לו להיות מודע לאיתותי הרעב של עצמו. במהלך הארוחה ההורה שם גבולות לגבי מה, איפה ומתי אוכלים והילד שולט בכמה הוא אוכל. כך לומד הילד לווסת את האוכל על פי תחושת הרעב/שובע הפנימי שלו.
הערות שוליים

1 2  Lifschitz, C., & Aires, B., Feeding Disorders in Infants and Children, Annals of nutrition & metabolism
1 2 3 4 5 6 7  Morris, S. E. & Klein, M. D., Pre-Feeding Skills, Communication Skill Builders
1 2  שוחט, מ. ואשכנזי, ש., רפואת ילדים, הוצאת דיונון מבית פרובוק בע"מ
1 2 3 4 5 6  Children's Therapy
1 2 3 4 5 6  babycenter
↑  ד"ר הדס אבני, הפרעות אכילה בילדים, באתר beWell
1 2 3 4  AMERICAN SPEECH-LANGUAGE-HEARING ASSOCIATION
↑  Satter, E., Childhood eating disorders, Journal of American diatetic association
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Chatoor, I., Feeding disorders in infants and toddlers: Diagnosis and treatment, (Health (San Francisco
↑  Satter E., The feeding relationship: Problems and interventions., Journal of Pediatrics
↑  .Ammaniti, M. et al., Feeding disorders of infancy: A longitudinal study to middle childhood, International Journal of Eating Disorder
↑  Ekstein, S., Laniado, D., & Glick,, Does picky eating affect weight for lenth measurements in young children?, Clinical Pediatrics
↑  Mascola, A. J., Bryson, S. W., & Agras, W. S., Picky eating during childhood: A longitudinal study to age 11years., Eating behaviors
1 2  reflux.org
↑  פרדקין, ע. ובוינובר, י., בעיות אכילה בגיל הרך: תפקידו של רופא הילדים., כתב העת הישראלי לרפואת ילדים
↑  Overland, L., A sensory-motor approach to feeding, SIG 13 Perspectives on Swallowing and Swallowing Disorders (Dysphagia)
↑  Encyclopedia of Mental Disorder
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תינוק בן שנה אוכל
לחם הקודש

לחם הקודש (בלטינית: hostia) הוא סקרמנטל נוצרי, הידוע גם בשמות: "פולחן הלחם" או "לחם האיחוד". לחם הקודש משמש בטקסים נוצריים שונים, והוא נדבך משמעותי בסקרמנט האויכריסטה (Eucharist) או סעודת האדון, הידוע בנצרות הקתולית כמיסה ובנצרות האורתודקסית כליטורגיה הקדושה. בתאולוגיה הנוצרית, לחם הקודש הוא התגלמות המהות של ישו בלחם, תופעה זאת נקראת בכנסייה הקתולית כ"טרנסובסטנציאציה" דהיינו המרת המהות. אמונה זאת נדחית על הסף בקרב הכנסיות הפרוטסטנטיות והייתה אחד התמריצים המרכזיים של הרפורמציה הפרוטסטנטית כנגד פולחן הלחם בנצרות הקתולית.
לחם הקודש באמונה הנוצרית

באמונה הנוצרית לחם הקודש הוא סקרמנטל המשמש את מערך הכנסייה לצורכי טקסים שונים ובעיקר לסעודת האדון המתקיימת בימי ראשון וחג, אך גם במועדים ואירועים שונים (ראו להלן). העדות הראשונה לחשיבות הלחם בתאולוגיה הנוצרית מגיעה מהברית החדשה עצמה. הלחם מופיע כאשר ישו מספר בזמן הסעודה האחרונה כי הלחם אשר ברך הוא גופו והיין הוא דמו:
וַיְהִי בְאָכְלָם וַיִּקַּח יֵשׁוּעַ לֶחֶם וַיְבָרֵךְ וַיִּבְצַע וַיִּתֵּן לָהֶם וַיֹּאמַר קְחוּ אִכְלוּ זֶה הוּא גּוּפִי. וַיִּקַּח אֶת־הַכּוֹס וַיְבָרֵךְ וַיִּתֵּן לָהֶם וַיִּשְׁתּוּ מִמֶּנָּה כֻּלָּם. וַיֹּאמֶר לָהֶם זֶה דָמִי דַּם־הַבְּרִית הַחֲדָשָׁה הַנִּשְׁפָּךְ בְּעַד רַבִּים.
בנצרות הקדומה ללחם הייתה חשיבות רבה במהלך טקס שיחזור הסעודה האחרונה, והוא שימש ביחד עם הטבילה והסמכה את שלושת הטקסים המשותפים לקהילה הנוצרית בראשית דרכה. עם השנים, ככל שגדלה הנצרות מכת קטנה ונרדפת לדת רשמית, משמעותו של לחם הקודש בפולחן הנוצרי התרחבה לאין שיעור. בעוד שבנצרות הקדומה ללחם לא הייתה משמעות תאולוגית יתרה, פרט על השימוש הטקסי שלו, הרי שבנצרות לאורך ימי הביניים נוספה ללחם הקודש גם משמעות תאולוגית אשר מסמלת את התגשמותו של ישו על רקיק הלחם הניתן למאמינים אשר מתייחדים עם מושיעם בזמן הסקרמנט, ובקרב נוצרים אדוקים אף סימלה את ישו עצמו.
לחם הקודש בפולחן הנוצרי

השימוש בלחם הקודש בנצרות משתנה בין זרם אחד למשנהו. אומנם כל הזרמים משתמשים בלחם במהלך סקרמנט סעודת האדון, אשר מתקיים לעיתים תכופות ולפעמים יותר מפעם אחת ביום. הסקרמנט משמש לאחדות האל עם המאמינים ולרוב המאמינים נוטלים אותו בימי ראשון וחג, אך גם בימי זיכרון, לפני תחילת תענית ובשבירתה. בנוסף רקיק לחם הקודש ניתן לנוצרים בטקסים שלפני המוות.
לחם הקודש בכנסיות השונות > בנצרות הקתולית

בנצרות הקתולית השימוש בלחם הקודש הוא תדיר ביותר, לא רק בזמן עברת סקרמנט סעודת האדון אלא גם בטקסי אשכבה, קונפירמציה וטקסי מעבר שונים. פולחן הלחם בנצרות הקתולית התפתח מאוד במהלך ימי הביניים וקיבל מעמד מיסטי חשוב ביותר. נקבעו תקנות שונות כיצד לאפות את הלחם, היו בישופויות שהכינו לחם דגים, אחרות השתמשו בלחם ללא חמץ (בדומה למצה). עם הזמן התקבלה שיטה אחידה לאפיית לחם הקודש באמצעות הטבעה, דהיינו רמיסת הלחם והטבעת צלב או כל דמות אחרת ללחם בהקשר הליטורגי שלו תשמש אפיית הלחם. עד ועידת הוותיקן השנייה היה נהוג להסתיר את מהלך בציעת הלחם מפני קהל המאמינים, ולהעניק להם רק מרקיק הלחם ללא יין הקודש. אולם לאחר ועידת הוותיקן השנייה המאמינים חוזים בכנסייה בבציעת הלחם ומקבלים רקיק מהול ביין. בנוסף, החל מהמאה ה-13 נחוג חג הלחם והיין הקדושים המרומם את פולחן הלחם הקדוש ומדגיש את חשיבותו בדת הנוצרית.
לחם הקודש בכנסיות השונות > בנצרות האורתודקסית ובכנסיות האורינטליות

בנצרות האורתודקסית, לחם הקודש משמש בעיקר לטקס הליטורגיה הקדושה. אולם לרוב בפולחן הביזנטי אין נהוג שהמאמינים יכולים ליטול את לחם הקודש במהלך השתתפותם בטקס ואף לא לחזות בזמן בציעת הלחם.
לחם הקודש בכנסיות השונות > בכנסייה הפרוטסטנטית

עוד לפני הרפורמציה הפרוטסטנטית של מרטין לותר, נשמעו קולות חוזרים ונשנים בכנסייה הקתולית על פולחן הלחם. יאן הוס למשל ומסדר הלולרדים כולם בכללותם התנגדו לעקרון הטרנסובסטנציאציה בהמרת לחם הקודש לדמותו של ישו הנוצרי. במאה ה-16, עם הקמתן של התנועות הפרוטסנטניות הן הלותרניות והן הקלווניסטיות אחד מעקרונותיהם המרכזיים של הפרוטסנטים היה מלבד דחיית כס האפיפיורות גם ביטול פולחן הלחם בנצרות. הפרוטסטנטים על הזרמים השונים התנגדו לעקרון הטרנסובסטנציאציה דהיינו המרת הלחם לגופו של ישו. לפיכך הלחם נתפס כפשטו. ואילו קיום הטקס כשלעצמו (סעודת האדון), היא המצווה החשובה. ולפיכך בזרמים שונים בנצרות נהגו לדחות את קבלת לחם הקודש לאירועים מיוחדים או לימי ראשון וחג בלבד.
עלילות חילול לחם הקודש

באירופה של ימי הביניים, נפוצו בנוסף על עלילות הדם כלפי יהודים גם עלילות חילול לחם הקודש. על-פי העלילה, ביקשו היהודים לחלל את לחם הקודש שבכנסיות. לחם הקודש נחשב על ידי הנוצרים לסמל לגופו של ישו (טרנסובסטנציאציה), והאדוקים שבהם מאמינים, כי בשעה שדוקרים את החלות הללו זב מהן דם. ועידת לטראנו הרביעית (1215) אימצה את האמונה בטרנסובסטנציאציה וקבעה עונש שריפה למבזי הלחם והיין, כמי שמזלזלים בגופו של ישו עצמו.
בשנת 1290 העלילו בפריז על זוג יהודי, כי חדר בחשאי לכנסייה אחת ודקר שם את לחם הקודש עד זוב דם. הזוג נידון על ידי בית דין האינקוויזיציה לשריפה. עלילה דומה לזו אירעה בעיר סוכצ'ב שבפולין בשנת 1556, ובגללה נידונו למיתה שלושה יהודים.
החמורה בעלילות לחם הקודש ארעה בעיר רויטיגן שבבוואריה בקיץ 1298. בכי תינוק שנשמע מבית יהודי ויוחס ליבבת לחם הביאה להתאספותם של כנופיות פורעים מוסתות בהנהגת האציל רינדפלייש. כנופיות אלו רצחו 56 מיהודי העיר ומשם יצאו למסע פרעות ורצח (פרעות רינדפלייש) ברחבי בוואריה, פרנקוניה ושוואביה. עד שוך הפרעות הושמדו 146 קהילות ונרצחו על פי הערכה קרוב ל-20,000 יהודים.
הערות שוליים

↑  שלמה איידלברג, חילול לחם הקרבן, בתוך: הנ"ל, בנתיבי אשכנז: מחקרים בקורות יהודי אירופה בימי הביניים, ניו יורק: חרמון, 2001. עמ' 51
↑  Loewenberg, P., Peter Loewenberg Professor of History University of California, L. A. (1995). Fantasy and Reality in History. United States: Oxford University Press, p. 179
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4328843-1 
ישו אוחז בלחם הקדוש (ציור של חואן דה חואנס (אנ') מהמאה ה-16)
הצגת לחם הקודש לפני קהל המאמינים בכנסייה קתולית
יהודים מחללים את לחם הקודש ציור משנת 1472.
כריש מפרץ ג'קסון

| כריש מפרץ ג'קסון |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דמויי כריש
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: הטרודונטאים
משפחה:: הטרודונטיים
סוג:: כריש ראש שור
מין:: כריש מפרץ ג'קסון
שם מדעי
 Heterodontus portusjacksoni ‏מייר, 1793
תחום תפוצה

כריש מפרץ ג'קסון (שם מדעי: Heterodontus portusjacksoni) הוא מין של דגי סחוס מקבוצת דמויי כריש ומסדרת ההטרודונטאים. הוא אחד מ-8–9 מינים בסוג הטרודונט. דמויי כריש אלה נפוצים לרוב בחופי דרום אוסטרליה, בין השאר במפרץ ג'קסון (שלחופו שוכנת העיר סידני).
כריש מפרץ ג'קסון הוא מין נודד, המטייל לדרום בקיץ וחוזר לצפון לצורך התרבות בחודשי החורף. הוא ניזון מרכיכות, סרטנאים, קיפודי ים ודגים. כרישי מפרץ ג'קסון פעילים בלילות וישנים בימים. הם מטילי ביצים. אורכם עד 1.67 מטרים. ראשם גדול וקהה, עם רכסי מצח בולטים, וסימנים דמויי-רתמה חומים כהים החוצים את אזורי העיניים והגב, על גופם האפור-חום.
תפוצה ובית גידול

כריש מפרץ ג'קסון הוא אנדמי לאזור דרום אוסטרליה ומצוי באזור שמדרום קווינסלנד, מדרום לטזמניה, ומערבה לחוף המרכזי של מערב אוסטרליה. ישנם דיווחים על תפיסה של כרישים ממין זה באזור יורק סאונד שבמערב אוסטרליה, ובמקרה אחד הוא נמצא ליד חופי ניו זילנד. מחקרים גנטיים מצביעים על כך שיש שתי קבוצות אוסטרליות, שאחת מצויה מצפון-מזרח לוויקטוריה ועד למערב אוסטרליה והשנייה מדרום קווינסלנד ועד ניו סאות' ויילס.
כריש מפרץ ג'קסון חי בסמוך לשונית, ששם נמצא מזונו. סביבה סלעית היא בית הגידול הנפוץ ביותר שלו, אף שגם אזורים חוליים או כאלו שעשירים בעשבי ים משמשים אותו לעיתים. במהלך היום הוא לרוב אינו פעיל, הוא נמצא באזורים שטוחים או בקרבת צמחייה סלעית שם הוא מוצא מקלט מזרמים.
מראה

כרישי מפרץ ג'קסון דומים למינים אחרים השייכים לאותו הסוג (הטרודונט). הם ניחנים בראש שטוח, רחב וקהה ולהם סנפיר שת. למין זה מאפיינים ייחודיים המאפשרים לזהותו בקלות, כדוגמת שיניו וסימנים בולטים הנמצאים על רוב גופו. סימנים אלו נמתחים מעיניהם ועד לסנפיר הגב הקדמי הראשון ואז חוצים את מרבית גופו. שני סנפירי הגב שלו דומים בגודלם, ובקצותיהם יש עוקץ. מאפיינים נוספים המאפשרים לזהותם אותם הם הפה הקטן שלהם והנחיריים המחוברים לפה.
להם גוף חום-אפור המכוסה פסים שחורים, המשתרעים על פני חלק גדול מצדי גופם וגבם. אחד מפסים אלו מגיע לאזור הפנים ועד לעיניו של הכריש. פס נוסף נמצא על הגב, וממשיך עד לסנפיר החזה ולצדי הגוף. פסים כהים נמצאים גם על גבו, ומגיעים מנספיר הזנה ועד לסנפיר הגב.