ערפילי אבלון
דמויות

מורגיין: המספרת, והדמות הראשית. בעלת "חוש שישי" ויכולת כישוף - מתת האלה האם. דמות טרגית בסיפור, מורגיין נקרעת בין נאמנותה לאבלון, הממלכה הקסומה של המסורת הפגנית, ואהבתה לגברים שונים בקמלוט, המחוז הגברי והנוצרי. היא עדה לדעיכתה של הדרך הישנה, אך לקראת סוף הסיפור, מגיעה למין פשרה מחשבתית לגבי הנצרות, לפיה הנצרות לא חיסלה את תרבות האלה, אלא שזו תמשיך לחיות באופנים שונים בבריטניה, ושדמותה של מרים הקדושה היא גם בעצם אחת מהתגלמותיה; ושהבעיה אינה טמונה בנצרות עצמה, אלא באופן שכמריה ומנהיגיה מחילים אותה.
אותר פנדרגון: שר מלחמה המתאהב באיגריין, שנהיה לאחר מלחמה קשה מלך בריטניה. אביו של ארתור.
איגריין: אשתו של גורלואה, ומאוחר יותר מלכתו של אותר; אחותה הצעירה של ויוויאן, הכוהנת הפגנית, ואמם של מורגיין וארתור. כשעזבה את אבלון לטובת נישואים עם גורלואה, שר מלחמה נוצרי, איבדה איגריין את החוש השישי שלה המשותף לכוהנות האלה, ואשר מאפשר להן תקשורת אל-חושית באשר הן. היא שודכה לו ספציפית כדי לקדם את הנבואות הקשורות לארתור, דרך המניפולציות של ויוויאן. בהתחלה היא מתנגדת, אך לאחר הולדת בתה הבכורה, מקבלת עליה את גורלה, ומאוחר יותר אף מתאהבת באותר, ועוזרת לו לקדם את שלטונו. למרות שאהבה את מורגיין כשהייתה ילדה, כשהחלה את הפרק השני בחייה עם אותר וארתור, היא התרחקה ממורגיין ונתנה לה לגדול הרחק ממנה.
גורלואה: בעלה הראשון של איגריין, ואביה של מורגיין. הוא מנסה להראות לאיגריין אהבה למרות שהיא אומללה בנישואיה, שהתרחשו שהיא הייתה רק בת 15. אך כשהוא מגלה שהיא שכבה עם אותר (תחת כישוף שגרם לה לחשוב שזהו גורלואה), הוא מתהפך, מתעמר בה, ונשבע לנקום את כבודו נגד אותר. אותר הורג אותו בקרב בשל בגידתו בשבועת האמונים שנשבע לו.
המלך ארתור: בנם של איגריין ואותר, מלך בריטניה. דמותו מצטיירת כמלך חזק, אשר נישא לגוונוויפר בשידוך. הוא אוהב אותה ומרגיש כלפיה חמלה - אפילו כשמצוקתה היא בשל אהבתה ללנסלט, ואי-יכולתה להביא לו יורש. בסוף הסיפור מסתבר שהוא יודע על הרומן שהתפתח בין חברו הטוב ביותר ואשתו, אך בחר להתעלם בשל אהבתו העזה לשניהם. ארתור הוא דמות שנועדה בנבואה להציל את בריטניה מפני הדת הנוצרית הפולשת, ובעצם, בגלל השפעתה של גוונוויפר, הופך למוביל בהטמעת הנצרות הפטריארכלית על פני הדרכים הפגניות, הקסומות, המטריארכליות הישנות.
גוונוויפר: אשתו היפה והאומללה של ארתור. מתוך דיכאונה - תוצר של ילדות מנוכרת מאביה, אי-הצלחתה להרות, ואהבתה האסורה ללנסלט - היא הופכת יותר ויותר פנטית בדתה הנוצרית. דמותה בספר מהווה את דמות המראה, ההיפוך, של מורגיין.
לנסלט: האביר הראשי בחצרו של ארתור, וחברו הטוב ביותר. בנה של ויוויאן, ובן דודם של ארתור ומורגיין. הוא גם אהבתה הראשונה של מורגיין, ואהבה נכזבת זו מלווה אותה לאורך הסיפור. הוא מאוהב בגוונוויפר, ובמשך שנים רבות מדחיק את אהבתו מתוך נאמנות ואהבה לארתור. תמה שנרקמת בסיפור הוא אהבתו של לנסלט לארתור, המתוארת באופנים לא אפלטוניים; במקרה אחד, כתוצאה מכישוף, שלושתם מוצאים את עצמם יחד במיטה. בנוסף, אהבתו של לנסלט לגוונוויפר פעמים רבות מתוארת כמוגברת בשל קרבתה לארתור. הוא נאבק עם הביסקסואליות שלו ועם משיכותיו השונות לארתור וגוונוויפר.
מורדרד: ידוע גם כגווידאון, הוא בנם הממזר של מורגיין וארתור. הוא תככן, חסר מצפון, וערמומי, אך בניגוד לדימויים שלו בספרות המיינסטרים, בסיפור הזה מניעיו מובנים. הוא רואה את אביו כמושחת, ומשוכנע שעליו להדיח אותו כדי להציל את קמלוט. הרמיזות בספר הן שהוא חווה ילדות קשה עם מורגאוס המנוכרת והערמומית, וזה השפיע על אופן חשיבתו. מאפיין אחד יש לו במשותף עם אמו מורגיין: הוא מאמין שהוא כלי ביד הגורל, ושאין לו בחירה אמיתית בדרכו בחיים. אך מכיוון שהיא מגיעה לגורלה כמשרתת של האם האלה, ניתן להבין שהוא, לעומת זאת, אימץ את גישתו מהסקסונים הפטליסטים.
מורגאוס: דודתה של מורגיין, אחותן הצעירה של ויוויאן ואיגריין. אמה מתה בלידתה, והיא גודלה על ידי ויוויאן. דמותה מצוירת כיהירה וערמומית, ובניגוד לאחיותיה, פועלת רק למען טובתה היא. היא מנצלת את מורגיין ואת מורדרד ככלים במירוצה אחר הכוח.
פטריציוס: במודרניזציה - פטריק הקדוש; הכומר הנוצרי הראשי בקמלוט, אשר מסלק את "הנחשים" (הדרואידים) מאירלנד. הוא מצויר כדמות שלילית עד מאוד - חסר רחמים, מיזוגן ופונדמנטליסט.
איליין: בת דודתה של גוונוויפר, ואשתו של לנסלט. היא דומה במראה לגוונוויפר, אהובתו של לנסלט. השניים נישאו בתרמית שבה היה לאיליין חלק, דרך כישוף שמורגיין הטילה, בתנאי שאת בתם הבכורה תוכל לגדל באבלון. לאיליין ולנסלט שלושה ילדים: נימואה, גלהאד, וגוונוויפר (על שם המלכה).
ויוויאן: הכוהנת הגדולה של האלה האם באבלון, וגבירת האגם. דמותה מצטיירת כמנהיגה פוליטית ודתית חזקה, כאשר חסרונה העיקרי הוא מוכנותה לנצל אחרים כדי לקדם את מטרתה - הצלת אבלון מפני הפולשים הנוצרים - מבלי להתחשב ברגשותיהם או ההשלכות שיישאו. היא נרצחת בידי באלין, האח החורג של בנה באלאן.
טליאסין: "המרלין" של בריטניה (בסיפור מרלין הוא לא שמו הפרטי אלא שם תפקידו, כארכי-דרואיד). הוא נערץ על ידי הנוצרים והפגנים כאחד, והוא אביהן של ויוויאן, איגריין ומורגאוס. בריאותו הנפשית מתדרדרת לאורך הסיפור.
קווין: המרלין הבא של בריטניה, אחרי טליאסין. הוא נכה, גיבן, ומצולק משריפה בילדותו, ובעל קול שירה ערב. הוא בתחילה מאהבה של מורגיין, ומאוחר יותר אויבה, כשהוא מוצא את עצמו בעמדה מנוגדת אליה - כאשר היא מוכנה למות עבור הצלת אבלון מפני הנצרות, ואילו הוא, עם הזמן, מקבל את עליית הנצרות כגזירת גורל, ומשכנע את עצמו שאין זה משנה בעצם מה קוראים לדת או מה קוראים לאל או אם מייחסים אלוהות לדמות אחת או לרבות, ובכך עזר לקדם את הנצרות בממלכות בריטניה. בניסיון נואש לאחד בין המסורת הפגנית לנצרות, הוא מביא תשמישים קדושים מאבלון לקמלוט, ביניהם הגביע הקדוש. מורגיין שולחת את נימואה להחזיר אותו לאבלון להיענש על בגידתו, ולאחר מכן מוציאה אותו להורג.
רייבן: כוהנת באבלון, אשר נדרה שתיקה. היא מקריבה את עצמה כדי לאפשר למורגיין להציל את הגביע הקדוש מידיו של פטריציוס.
אקולון: אביר הנאמן לאבלון, בנו השני של המלך יוריאנס, ומאהבה של מורגיין. היא רוצה שהוא יהרוג את ארתור כדי להשיב לאבלון את כוחה, אך ארתור הורג את אקולון בקרב, ועל מורגיין נופל קלון כשתפקידה בסיפור מתגלה.
אבלוך: בנו הבכור של יוריאנס, אשר מתכוון למלוך בתורו כמלך נוצרי. כשהוא מגלה את דבר יחסיהם של אקולון ומורגיין, הוא מנסה לסחוט ממנה סקס באיומים. מורגיין, כדי להגן על עצמה וכן לפנות את הדרך למלוכה לאקולון הפגני - מסדרת את מותו של אבלוך בעת מסע ציד.
נימואה: בתם היפהפייה של איליין ולנסלוט, המיועדת להיות גבירת האגם עם מותה של ויוויאן. היא גדלה בבידוד באבלון, ומורגיין רואה בה את כלי הנשק האולטימטיבי נגד קמלוט. נימואה מפתה את קווין כדי להחזירו לאבלון להיענש על בגידתו, אך במהלך דברים אלו מתאהבת בו, ומתאבדת כשהוא מוצא להורג בשל בגידתה בו.
ניניאן: בתו של טליאסין, ואחותן למחצה של ויוויאן, איגריין ומורגאוס. היא הופכת בניגוד לרצונה לגבירת האגם עם מותה של ויוויאן. היא מודעת לכך שהיא פחות טובה בפוליטיקה ממורגיין וויוויאן. היא נהיית למאהבתו של מורדרד, אך יוצאת נגדו כשהיא מגלה את מזימותיו נגד ארתור, והוא הורג אותה בפרץ זעם.
גאוויין: בנם של לוט ומורגאוס, ואחד מאבירי השולחן העגול של קמלוט. ידוע בשל טוב ליבו ונאמנותו הגדולה לארתור. אחד מהמתנגדים המובילים ליחסים בין לנסלט וגוונוויפר.
גלהאד: בנם של איליין ולנסלוט, ויורש העצר של ארתור. הוא נהרג במהלך החיפוש אחר הגביע הקדוש.