stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ילדה שלא מן העולם הזה
הערות שוליים

↑  אפלפלד אהרון, ילדה שלא מן העולם הזה, כנרת זמורה- ביתן, 2013
↑  אפלפלד אהרון, סיפור חיים, כתר, 1999
↑  נשמית שרה, מאבקו של הגטו, בית לוחמי הגטאות הקיבוץ המאוחד, 1972
↑  ישראל נימרק
↑  ילדה שלא מן העולם הזה- אהרון אפלפלד
יחסי איי שלמה – הודו

| יחסי איי שלמה – הודו |
| --- | --- |
איי שלמה: הודו


איי שלמה: הודו
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 3,287,263
אוכלוסייה
824,057: 1,454,183,987
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 3,549,919
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 2,441
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה סוציאליסטית פדרלית

ראש ממשלת איי שלמה מנסה סוגברה (מימין) נפגש עם השר הזוטר ההודי פיוש גויאל בעת ביקורו באיי שלמה, 2016
יחסי איי שלמה–הודו הם היחסים הבינלאומיים בין הודו לאיי שלמה. לאף אחת מהמדינות אין שגריר תושב. הנציבות העליונה של הודו בפורט מורסבי, פפואה גינאה החדשה מוסמכת במקביל לאיי שלמה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין הודו לאיי שלמה כוננו במאי 1987. איי שלמה היא חברה בפורום איי הפסיפיק, שהודו היא שותפה רשמית לדיאלוג. היחסים הבילטרליים קיבלו דחיפה בעקבות יוזמת הפורום לשיתוף פעולה בין הודו–איי האוקיינוס השקט (FIPIC) על ידי ממשלת נרנדרה מודי ב-2014. הודו הודיעה כי תעניק מענק סיוע בסך 100,000 דולר בשנה לכל אחת מ-14 מדינות האוקיינוס השקט, כולל איי שלמה, בפגישת השותפים של Post Forum Dialogue בשנת 2006. הסכום הוגדל ל-125,000 דולר בשנה משנת 2009. בפסגת ה-FIPIC הראשונה ב-19 בנובמבר 2014, ראש הממשלה מודי הכריז על צעדים רבים שהודו תנקוט כדי לשפר את היחסים עם מדינות האי האוקיינוס השקט, כולל איי שלמה, כגון הקלת מדיניות הוויזות, הגדלת מענק הסיוע למדינות האי השקט. 200,000 דולר כל אחד בשנה, וכמה צעדים להגברת הסחר הדו-צדדי והסיוע בפיתוח מדינות האי השקט.
ביקורים רמי דרג

שרת החוץ של איי שלמה, לורי ה. צ'אן, ביקר בניו דלהי בין התאריכים 17–20 בינואר 2005 וניהל שיחות דו-צדדיות עם שר החוץ, השר לפיתוח משאבי אנוש, שר המדינה לטכנולוגיית מידע ושר המדינה למסחר ותעשייה. שר החוץ וסחר החוץ פיטר שאנל אגווקה ביקר בניו דלהי בפברואר 2011 כדי להשתתף בפגישת השרים בנושא "רתימת התרומה החיובית של שיתוף פעולה דרום-דרום לפיתוח המדינות הפחות מפותחות (LDCs)". סגן ראש הממשלה דאגלס אסטה הוביל משלחת של איי שלמה להשתתף בפסגת ה-FIPIC השנייה שהתקיימה בג'איפור ב-21 באוגוסט 2015. ראש ממשלת איי שלמה, מנסה סוגברה, השתתף באירוע לציון יום הרפובליקה של הודו ב-26 בינואר 2017. בנאומו לכינוס שיבח סוגברה את מערכת היחסים הדו-צדדית שנמשכה 30 שנה בין שתי המדינות.
יחסי סחר

הסחר הדו-צדדי בין הודו לאיי שלמה הסתכם ב-7.36 מיליון דולר בשנים 2013–2014. הודו ייצאה סחורות בשווי 2.06 מיליון דולר לאי שלמה, וייבאה בשווי 5.30 מיליון דולר. בפסגת ה-FIPIC השנייה, ראש הממשלה מודי הודיע כי ייפתח משרד סחר של FIPIC בשטחי ה-FICCI בניו דלהי. משרד הסחר, שנקרא FIPIC Business Accelerator, נפתח רשמית ב-7 בספטמבר 2015. הקונפדרציה של התעשייה ההודית (CII) הקימה גם מחלקה ייעודית במטה שלה בניו דלהי המתמקדת בהגברת הסחר עם מדינות האוקיינוס השקט. החברות ההודיות Asian Paints ו-Berger Paints מפעילות מפעלי ייצור באיי שלמה באמצעות חברת הבת שלהן, Asian Paints (SI) Ltd.
סיוע חוץ

באפריל 2007, הודו תרמה 100,000 דולר לסיוע באסון ושיקום קורבנות הצונאמי באיי שלמה באפריל 2007. הודו גם תרמה 50,000 דולר לסיוע באסון לאחר שיטפונות באיי שלמה במרץ 2014. אזרחי איי שלמה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי.
הודים באיי שלמה

נכון ליולי 2015, כ-20 אזרחים הודים מתגוררים באיי שלמה. הקהילה עוסקת במגזר האירוח, במיסיונריות, בארגוני האומות המאוחדות ובמסחר. איגוד אנשי המוצא ההודי הוא ארגון שבסיסו בהוניארה מייצג את תושבי איי שלמה ממוצא הודי.
לו (ספר)

| --- | --- |

תמונת כריכת הספר ״לו״
 מידע כללי
 מאת:  אורי רדלר
 איורים:  מושיק גולסט
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  היסטוריה חלופית
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2018
 מספר עמודים:  395
 עורך:  רותם סלע
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת "סלע מאיר"
לוּ הוא רומן שכתב אורי רדלר ויצא לאור בפברואר 2018 בהוצאת סלע מאיר. הרומן עוסק בהיסטוריה חלופית של מדינת ישראל, לו הייתה המפלגה הליברלית (הציונים הכלליים) זוכה בבחירות לכנסת השנייה בשנת 1951, ומקימה ממשלה שאינה כוללת את מפא"י בהנהגת דוד בן-גוריון.
הנחת היסוד של הספר היא כי שלטונם המתמשך של בן-גוריון ומפא"י עיצב את דמותה של ישראל מבחינה חברתית, תרבותית וכלכלית ברוח התפישות הסמכותניות והסוציאליסטיות של מפא"י, כשלתפישות שהושרשו בישראל היו ויש השלכות על המציאות עד היום. הרומן מניח כי אילו היו פני הדברים שונים, ומדינת ישראל הייתה צומחת ומתעצבת על בסיס תפישות ליברליות היו פניה שונים במובנים רבים.
ברומן נפרשת יריעה רחבה של אירועים ואנשים, חלקם בדיוניים (כמו ראשי הממשלה אריה שיינהויז או נעמה סינוואני), ואחרים לקוחים מן המציאות (אריאל שרון, שמעון פרס, יוני נתניהו, אפרים קישון), המספרים באמצעות תעודות, איורים, עדויות, תקצירי סרטים, מחקרים ובדרכים אחרות על התפתחותה של ישראל הליברלית לאורך השנים.
הספר מתאר, בין השאר, את האופן בו התגבשה החוקה הישראלית בשנות החמישים, את ההימנעות מהקמת עיירות הפיתוח, את האירועים שהובילו למערכת יוני בשנת 1968 (המקבילה למלחמת ששת הימים) ובעקבותיה להקמת מדינה פלסטינית ולסיפוח חלקים מסיני למדינה זו, את הפיכתם של החרדים לכוח מוביל בכלכלה הישראלית, את פריחת ערביי ישראל, את השלום עם מצרים וכינון ממשל משותף פלסטיני-מצרי-ישראלי בשטחי סיני, והפיכתה של ישראל לכוח כלכלי אזורי חשוב ולמדינה העשירה בעולם.
רעיונות היסוד של הספר

לו מתווה את התפתחותה של מדינת ישראל לו משלו בה רעיונות הליברליזם הקלאסי, בלי חריגה מהם. כך, לדוגמה, הממשל הצבאי על ערביי ישראל מתבטל כבר בתחילת שנות החמישים ואילו עיירות הפיתוח אינן מוקמות כלל, משום שלפי עקרונות הליברליזם לא צריכים להיות למדינה עניין או סמכות להכתיב את התנהגותם, מקום מושבם ועיסוקם של אזרחיה. במטבע דומה, ההתנגדות של הליברליזם לקולוניאליזם דוחפת להקמת מדינה פלסטינית כבר בשנות השישים של המאה הקודמת ומביאה להפיכת זנות, הימורים וסמים קלים לחוקיים.
לצד אלו, מעלה הספר כמה רעיונות מקוריים לאופן בו יכולה הייתה מדינת ישראל הליברלית להתמודד עם כמה מהבעיות הטורדות אזרחי כל מדינה, ובהן הנטייה לאנטרופיה, תפיחה תקציבית ושחיתות, התגברות גישות סמכותניות והגברת מעורבות המדינה בחיי אזרחיה. כך, לדוגמה, מעלה הספר רעיון ליצירת לולאת היזון-חוזר שתביא להליכי ייעול מתמשכים בשירות הציבורי, באמצעות הפיכת משרתי הציבור לשותפי רווח הנהנים מהייעול; או מענק שנתי לכל תושב, על בסיס עודף תקציבי, ההופך את תושבי המדינה שותפים פעילים לדחיפה לייעול המנגנון הממשלתי בכללו.
ביקורת

יצחק פלדמן בביטאון החרדי ״בקהילה״ הגדיר את הספר ״לא פחות מיצירת מופת״ של ״דמיון פורה, מעט פרוע, כמו מחזה, שבו דמויות, אירועים ותקופות שכולם נחצבו מתוך כור ההיתוך הישראלי. אבל אף פעם לא באמת היו שם, לפחות רובם״. ישי פלג במדור ספרות של המוסף מוצ״ש של העיתון מקור ראשון מציב את ״לו״ בין יצירות היסטוריה חלופית אחרות, ובהן "האיש במצודה הרמה״ של פיליפ ק. דיק ו״הקנוניה נגד אמריקה״ של פיליפ רות וגורס כי ״רדלר, לעומתם, פנה לדרך שלישית: הוא החליט לחלום על מדינת ישראל אחרת לחלוטין.... ובשום שלב גם לא משיב את הרכבת למסלולה״. פלג מחמיא לכותב וטוען כי ״דרושה כתיבה מיומנת כדי להחיות את דמותה המופשטת של ״מדינה״ ברומן מוזר כזה, ורדלר פיצח את הסוד.״ בסיום דבריו מציין הכותב כי ״רדלר מכיר [בכך שהוא כותב אגדה]... אך כמו שמדינת היהודים יודעת, לאגדות יש כוח לפרוץ אל המציאות, אם רוצים״. גם איתמר מרילוס בביקורת הספר ב״שביעי״ מעלה את ״הקנוניה נגד אמריקה״ בהקשר זה, וקובל על כך שהספר אינו מתאר את ההיסטוריה המדומינת ״מנקודת מבט חווייתית״ כמו ספרו של רות, אך קובע כי על אף זאת הספר ״מאתגר את המחשבה האינטלקטואלית לא פעם, ומהבחינה הזאת שווה לקרוא אותו.״
דוד טל באתר ״מידה״ גורס כי מדובר ב״ספר ייחודי, מהנה ומעורר מחשבה״ וסבור כי יש בו ״רוחב יריעה מרשים שמעיד על מחקר חכם ומעמיק, אך הספר עדיין נקרא בצורה קולחת יחסית״. עם זאת, גורס טל, למרות כוונותיו הטובות בבירור של רדלר... הוא גולש לעיתים לכתיבה אוטופיסטית וגם בנסיבות המקלות והאופטימיות ביותר, חלק מתיאוריו לא נשמעים סבירים... לעיתים תיאור המציאות הוורוד יגרום גם לליברלים מושבעים להרים גבה״. ביקורת בכיוון שונה במקצת השמיע בני ציפר בפינתו בתוכניתה של רבקה מיכאלי ב-103fm. לפי ציפר, ״מה שמעניין בספר הוא לא התוצאה הסופית (החזון של הכותב)… אלא הדמיון שלו… ספר מענג… מה שזה מזכיר לי הכי הכי זה [את הספר ״כניעה״] של הסופר הצרפתי מישל וולבק… רק שפה החזון חיובי״.
גישה נוספת, ושונה במקצת, מבטא ערן בר-טל ב״ישראל היום״. לפי בר-טל ספרו של רדלר עונה על צורך של ליברלים ״כי אין להם תנ״ך, קוראן או מניפסט שמשרטט מציאות שממש מתאימה להם״ ועומד על כך שחלק מהתיאורים בספר, ובייחוד גישתם של חרדים וערבים הם ביטוי לתסכול של ליברלים מ״עמדת החרדים והערבים, שאמורים לסלוד מממשלה ריכוזית וחזקה… אבל אלה גם אלה בוחרים בכוח המרכזי ובשלילת החירות״. בר-טל מבקר את הספר על כך שעם התפתחות עלילתו ״הליברליות קורסת לתוך עצמה ומתגלה במלוא ערוותה… הספר של רדלר ידבר לליבם של ליברלים מהדת השכלתנית… אלה שלא באמת מאמינים בבחירה רגשית, בלתי רציונלית, ואיכשהו בכל זאת מסוגלים להתאהב ולחשוב שהילד שלהם הכי יפה והכי חכם בעולם, למרות שברור שהוא לא.״ בר-טל מסכם ואומר כי ״הביקורת הזו היא חלק מההנאה בקריאה. הספר של רדלר נועד לכל מי שמכיר את ההיסטוריה ויידע להבחין בין החלופה המוצעת לבין המציאות... מסע מחשבתי מהנה... הייתי שמח לו נכתבו ספרים דומים על ידי סופרים בעלי דעות שונות. בהחלט נכון להשתמש ברטוריקה משוחררת יותר, שמתחילה היכן שרוצים וכוללת הרבה ״לו״.״
הערות שוליים

↑  יצחק פלדמן, מדינת שיינהויז, כ״א אדר תשע״ח, עמ׳ 67–73.
↑  ישי פלג, מקור ראשון, מוסף מוצ״ש, כ״ח בניסן תשע״ח, 13 באפריל 2018
↑  איתמר מרילוס, מדור ״סיפור מההפטרה״, שביעי גיליון 302, ה׳ באייר תשע״ח, 20 באפריל 2018
↑  דוד טל, ביקורת ספר: איך הייתה נראית ישראל אם השמאל לא היה מעולם בשלטון, באתר מידה, 21 במרץ 2018
↑  הקלטת התוכנית מיום 23.3.2018: רבקה מיכאלי - 103fm
↑  ערן בר-טל, דמיינו עולם ללא גבולות, באתר ישראל היום, 12 באפריל 2018
לו גלרטר

| --- | --- |

לו גלרטר בפתח בית המדרש במכון שלום הרטמן בתכנונו, 2013
 לידה:  4 באוקטובר 1946 (בן 77) בוקרשט שברומניה
 תקופת הפעילות:  מ-1976
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  מכון שלום הרטמן
לוציאן "לו" גלרטר (ברומנית: Lucian "Lou" Gelehrter; נולד ב-4 באוקטובר 1946) הוא אדריכל ישראלי, הפעיל בעיקר בירושלים.
גלרטר, בעל הקשר המשפחתי ללאון גלרטר ולמוני גלרטר, נולד בעיר בוקרשט שברומניה בשנת 1946 ואת הכשרתו האקדמית כאדריכל רכש בבוקרשט. בשנת 1972 היגר לישראל. בשנת 1976 הצטרף לצוות התכנון המשותף למשרד השיכון ולחברת שיכון ופיתוח ובמסגרת זו תכנן התמחה בתכנון מגורים, תוך התמקדות בשכונת רמות בירושלים. ב-1978 פרש מהצוות והקים משרד עצמאי הממשיך להתמחות במגורים וכן במוסדות חינוך. בשנת 1988 זכה בתחרות אדריכלים לתכנון הקמפוס הירושלמי של מכון שלום הרטמן. הפרויקט כלל בתכנון חמישה מבנים, מהם נבנו עד כה ארבעה מבנים שהאחרון בהם הושלם ב-1996.
על פרויקט חידוש שכונת שמואל הנביא, פרויקט אותו תכנן גלרטר בשיתוף האדריכלית עדינה גלרטר בשנות ה-80, כתב האדריכל דוד קרוינקר: "(התכנון כלל) הרחבת דיור ל-22 בניינים המאוכלסים ב-6,000 נפשות, במתכונת ארכיטקטונית שמטרתה לשנות גם את האופי המונוטוני המקורי וליצור איכות ארכיטקטונית-צורנית מגוונת ופלסטית יותר".
פרויקטים נבחרים

מתחם מצפה מנחם, רחוב סולד, קריית מנחם (1978)
שיקום בתי שכונת שמואל הנביא, ירושלים
מתחם נווה שמואל, שכונת רמות
בית גלרטר, הדס 33, ירושלים
בית שלוי-רז, דרך החורש 54, ירושלים
בית סיון, רחוב משעול היערה 33, ירושלים
מרכז ספורט ונופש, שכונת רמות, ירושלים
בית הספר בעיסאוויה, מזרח ירושלים
בית הספר התיכון בצור באהר, ירושלים
מרכז מלי"ץ, ירושלים
גלריית תמונות

פנים אולם בית המדרש במכון שלום הרטמן
חזית בית המדרש במכון שלום הרטמן
לקריאה נוספת

דוד קרוינקר: אדריכלות בירושלים, הבניה המודרנית מחוץ לחומות 1990-1948, הוצאת כתר, 1991
יחסי מיקרונזיה–מלזיה

| יחסי מיקרונזיה–מלזיה |
| --- | --- |
מיקרונזיה: מלזיה


מיקרונזיה: מלזיה
שטח (בקילומטר רבוע)
702: 329,847
אוכלוסייה
113,292: 35,663,114
תמ"ג (במיליוני דולרים)
460: 399,649
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,060: 11,206
משטר
רפובליקה פדרלית נשיאותית דמוקרטית: מונרכיה חוקתית פדרלית

יחסי מיקונזיה–מלזיה הם יחסי החוץ בין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה ופדרציית מלזיה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-7 ביוני 1992. שתי המדינות חברות באו"ם ובארגונים בינלאומיים נוספים, אולם היחסים הבילטרליים בין המדינות הם מועטים.
נציגויות דיפלומטיות

מיקרונזיה אינה מיוצגת במלזיה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
מלזיה אינה מיוצגת במיקרונזיה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי מיקרונזיה–סין

| יחסי מיקרונזיה – הרפובליקה העממית של סין |
| --- | --- |
מיקרונזיה: הרפובליקה העממית של סין


מיקרונזיה: הרפובליקה העממית של סין
שטח (בקילומטר רבוע)
702: 9,596,967.75
אוכלוסייה
113,292: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
460: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,060: 12,545
משטר
רפובליקה פדרלית: דמוקרטיה עממית

יחסי מיקרונזיה–סין הם היחסים הדיפלומטיים שבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה לבין הרפובליקה העממית של סין.
היסטוריה

מיקרונזיה מכירה ברפובליקה העממית של סין והיא אחת ממדינות מעטות, שאינן המעצמות של אזור האוקיינוס השקט (אוסטרליה, ניו זילנד) שעשו כן. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב־11 בספטמבר 1989. נשיא המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה השני, ג'ון האגלגאם, ביקר ברפובליקה העממית של סין, בבירה בייג'ינג, לראשונה בשנת 1990.
בשנת 1990 פתחה הרפובליקה העממית של סין שגרירות בפליקיר, בירת מיקרונזיה. בשנת 1991 נשלח השגריר הסיני הראשון לשגרירות. בשנת 2007 פתחה מיקרונזיה שגרירות בבייג'ינג בירת הרפובליקה העממית של סין. צעד שנחשב חריג, שכן, מיקרונזיה מחזיקה ארבע שגרירויות בלבד ברחבי העולם.
נציגויות דיפלומטיות

מיקרונזיה מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת המדינה.
הרפובליקה העממית של סין מיוצגת במיקרונזיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפליקיר, בירת המדינה.
יחסי מיקרונזיה–ספרד

| יחסי מיקרונזיה–ספרד |
| --- | --- |
מיקרונזיה: ספרד


מיקרונזיה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
702: 505,370
אוכלוסייה
113,292: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
460: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,060: 32,996
משטר
רפובליקה פדרלית נשיאותית דמוקרטית: מונרכיה חוקתית

יחסי מיקרונזיה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין המדינות הפדרליות של מיקרונזיה וממלכת ספרד. מיקרונזיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם ספרד ב-11 במאי 1992. ספרד מיוצגת באמצעות שגרירותה במנילה, הפיליפינים.
יחסים היסטוריים

השם של מיקרונזיה פירושו "איים קטנים" ביוונית. ספרד כינתה את הארכיפלג בשם איי קרוליין - לכבוד המלך הספרדי קרלוס השני - עד שהגרמנים הגיעו בשנת 1885 וניסו לכפות פרוטקטורט. ממשלת ספרד מחתה ופנתה לכס הקדוש. חוזה פריז, בדצמבר 1898, סיים את המלחמה בין ספרד לארצות הברית, בה איבדה ספרד את גואם, קובה, פוארטו ריקו והפיליפינים. תמורת 25 מיליון פסטות מכרה מדריד את ארכיפלג קרוליין לגרמניה לאחר שחתמה על האמנה הגרמנית-ספרדית (1899).
יחסים כלכליים

סחר ישיר של ספרד עם מיקרונזיה הוא דל מאוד.
הייצוא הוא בעיקר מכונות וסירות. ספרד מייבאת בעיקר דגים וסרטנים. צי הדיג הספרדי פועל במימי מיקרונזיה ובמימי צפון האוקיינוס השקט, בהתחשב במשאבי הדיג העצומים (במיוחד הטונה) באזור הכלכלי הבלעדי שלו הגובלים במים הבינלאומיים של מיקרונזיה.
שיתוף פעולה

ההתערבות הדו-צדדית האחרונה בתחום שיתוף הפעולה מתחילה בשנת 2002, כאשר AECID העניקה מענק מיוחד של 50,000 אירו למיסיונרים המרסדיאניים של ברריס. עזרה ייחודית זו שימשה להקמת בניין חדש של מכללת גבירת הרחמים במיקרונזיה. כמו כן, בשנת 2008 תרמה ספרד 3.4 מיליון אירו לפרויקט לשיפור רשתות מחשבים וליצירת קונסורציום של אוניברסיטאות המעדיף את חילופי הידע באזור קבוצת המדינות המתפתחות באי קטנים - המדינות המתפתחות באי (SIDS), שמיקרונזיה היא חלק מהן.
בשנת 2011, ספרד העניקה מימון של 30,000 אירו למשרד החינוך בפלאו לצורך ארגון הפגישה בנובמבר אותה שנה בקורור של מנהלי החינוך של המדינות החברות בפורום איי האוקיינוס השקט לפיתוח חינוך אזורי מסגרת, בהשתתפות גם נציגי מיקרונזיה.
לו'שונקואו

| --- | --- |

מבט על הנמל והעיירה של לו'שון מביצור יפני ישן
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  ליאונינג
 תת-מחוז עירוני:  דאליין
 שטח:  544.4 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  355,427 (2020)
  ‑ צפיפות:  652.9 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  38°48′45″N 121°14′30″E﻿ / ﻿38.8125°N 121.241667°E﻿ / 38.8125; 121.241667
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.dllsk.gov.cn
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןלו'שונקואו(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןלו'שונקואו(למפת ליאונינג רגילה) שניאנג דאליין אנשאן ג'ינג'ואו צ'אויאנג טיילינג חולודאו יינגקואו דאנדונג פושון קוריאה הצפונית  ג'ילין מונגוליה הפנימית חביי מפרץ קוריאה  ים בוהאי לו'שונקואו(למפת ליאונינג מוגדלת) שניאנג דאליין אנשאן ג'ינג'ואו צ'אויאנג טיילינג חולודאו יינגקואו דאנדונג פושון קוריאה הצפונית  ג'ילין מונגוליה הפנימית חביי מפרץ קוריאה  ים בוהאי לו'שונקואו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לוּ'שׁוּנְקוֹאוּ (בסינית מפושטת: 旅顺口; בסינית מסורתית: 旅順口; בפין-יין: Lǚshùnkǒu; או בשמה האירופי פורט ארתור) הוא רובע בתת-המחוז העירוני דאליין במחוז ליאונינג שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין, השוכן בקצה הדרומי של תת-המחוז על שפת הים הצהוב ובו נמל. בעיר היה מבצר בעל חשיבות אסטרטגית בין קוריאה לסין. פורט ארתור שימשה כעיר נמל והבסיס הימי הרוסי הגדול ביותר במזרח אסיה בין השנים 1898–1905, אתר בו התקיים מצור וקרב עיקרי במלחמת רוסיה–יפן.
לקריאה נוספת

Historical Dictionary of the Russo Japanese War. Rotem Kowner. Scarecrow Press Inc 2006
הערות שוליים

↑  China: Liáoníng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007478055005171  BnF: cb122398730 (data)  GND: 4274034-4  LCCN: nr2002040028  NDL: 00647877  NSK: 000629599  SUDOC: 200503596  VIAF: 137670443   WorldCat (עם VIAF): 137670443
כוכבים תועים (רומן)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  שלום עליכם 
 שפת המקור:  יידיש 
 סוגה:  רומן פיקרסקי 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1909 
 
כוכבים תועים (ביידיש: בלאָנזשענדע שטערן) הוא רומן מאת הסופר שלום עליכם, שתורגם למספר שפות. הרומן עוסק בקורותיהם של שני ילדים, רייזל ולייבל, הנמלטים מביתם כדי להצטרף לתיאטרון היידי.
עלילה

בעיירה הקטנה הולנשט שבבסרביה, מתגוררים הילדים רייזל, בתו של הש"ץ העני המרוד ספיבאק, ולייבל, בנו של הגביר רפאלוביץ'. אהבתם המשותפת לתיאטרון היידי מחברת ביניהם. לילה אחד, השניים בורחים מבתיהם כדי להצטרף ללהקת שחקנים נודדת העוברת בעיירה. המנהלים החמדנים והמסוכסכים מפרידים ביניהם, ושניהם מפתחים את הקריירה האמנותית שלהם בנפרד, בתוך העולם הקשה והנכלולי של התרבות היידית, במסע ממושך בין שיכוני המהגרים היהודים בכרכי אירופה, ואף בקרב הקהל הגוי. רייזל הופכת לרוזליה ספיבאק, זמרת אופרה; לייבל נעשה ללאו רפאלסקו, שחקן תיאטרון. על אף הזמן שעבר, שניהם זוכרים זו את זה. לבסוף, לאו ורוזה עוקרים שניהם לניו יורק, ומזהים אישה את רעה, ומשוחחים ארוכות. העלילה מסתיימת, ומכתב מרוזה לאמה באפילוג מגלה כי הזמן עשה את שלו, ולאחר פגישתם הם נפרדו.
עיבודים

תיאטרון הקאמרי העלה את ההצגה "כוכבים תועים" בשנת 1950. המחזה עובד על ידי רוזה טורקוב בהתבסס על תרגום של אברהם שלונסקי למקור. זיגמונט טורקוב ביים. המחזה לא נחל הצלחה בקרב הקהל. ב-1991 יצא עיבוד קולנועי בן שעתיים וחצי בברית המועצות, בבימוי וסבולוד שילובסקי. תיאטרון יידישפיל העלה עיבוד נוסף, ביידיש, בשנת 2016. את ההצגה כתבו איה קפלן ויהושע סובול, וקפלן גם ביימה אותה. גרסה זו זכתה לביקורות טובות ממבקרי תיאטרון. השחקנים שהשתתפו מנו את דורון תבורי, ענת עצמון, יעקב בודו, יהונתן רוזן ועוד. מבקר "הארץ", מיכאל הנדזלץ שיבח את ההפקה וציין כחלק מדברו: "אינני דובר יידיש, ובכל זאת נשאבתי לסיפור הזה."
הערות שוליים

↑  דורית ירושלמי, בין אריגה לפרימה: שמואל בונים מביים את איציק מאנגר. איגוד: מבחר מאמרים במדעי היהדות יד, 2005, עמ' 333–352.
↑   מיכאל הנדלזלץ, "כוכבים תועים": די מוצלח, באתר הארץ, 8 בפברואר 2016
יחסי מיקרונזיה–צרפת

| יחסי מיקרונזיה–צרפת |
| --- | --- |
מיקרונזיה: צרפת


מיקרונזיה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
702: 643,801
אוכלוסייה
113,292: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
460: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,060: 45,527
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי מיקרונזיה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים שבין המדינות הפדרליות של מיקרונזיה לבין הרפובליקה הצרפתית.
ייצוג

צרפת מיוצגת במיקרונזיה באמצעות שגרירותה במנילה, הפיליפינים. היא מחזיקה גם קונסוליה בפליקיר בירת מיקרונזיה.
מיקרונזיה לא מיוצגת בצרפת בשום דרג שהוא.
ביקורים מדרג גבוה

נשיא מיקרונזיה עמנואל מורי נכח בפסגת צרפת-אוקיאניה השלישית ב-31 ביולי 2009 בנומאה, קלדוניה החדשה. הנשיא השתתף גם בפתיחת משחקי האוקיינוס השקט באותה העיר באוגוסט 2011 בנוכחות ניקולא סרקוזי נשיא הרפובליקה הצרפתית. הנשיא פיטר כריסטיאן השתתף בפסגת צרפת-אוקיאניה הרביעית בפריז ובוועידת האקלים כמה ימים מאוחר יותר.
יחסים כלכליים

מיקרונזיה ייצאה לצרפת בשנת 2015 סחורה בשווי 20.1 אלף דולר אמריקאי שכללה בעיקר מחשבים. צרפת ייצאה למיקרונזיה באותה השנה סחורה בשווי 495 אלף דולר אמריקאי שכללה בעיקר ציוד להגנה במקרה של מתח נמוך, טלפונים ופלסטיק ממוחזר.
יעקב בר

ערך זה עוסק בקצין צה"ל. אם התכוונתם לגינקולוג, ראו .
| --- | --- |
ישקה בר, 1970
ישקה בר, 1970
 לידה:  10 ביוני 1928 פולין ביאלובז'גי, פולין
 פטירה:  28 באפריל 2008 (בגיל 79) ישראל אשקלון, ישראל
 תאריך עלייה:  1947
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  ישקה
 השתייכות:  תנועת הבריחה  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1948–1980 (כ־32 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מקים ומפקדו הראשון של באלי"ש  סגן מפקד חטיבה 7  מפקד מחנה מטכ"ל (הקריה)
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור לוחמי המדינה 
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל האגודה למען החייל, מנכ"ל עמותת יד לשריון, יו"ר דירקטוריון אפרידר
 
יעקב "יַשקָה" בר (בירנבוים) (10 ביוני 1928, ביאלובז'גי, פולין – 28 באפריל 2008, אשקלון) היה אלוף-משנה בצה"ל, מקים מתקן אימונים 500 (לימים באלי"ש) ומפקדו השלישי של מחנה מטכ"ל[דרושה הבהרה].
ביוגרפיה

בר נולד ב-10 ביוני 1928 כיעקב דוד (ישקה) בירנבוים בביאלובז'גי שבפולין, עיירה שמנתה כ-15,000 תושבים, כמחציתם יהודים. בנם הבכור של ר' שלמה מאיר וחוה אסתר.
ביוגרפיה > בתקופת מלחמת העולם השנייה

בשנת 1939, בזמן פלישת גרמניה לפולין, גרשו הנאצים את משפחתו מביתה, אשר הפך למפקדת הז'נדרמריה בעיר. בשנת 1941 אביו נעצר ומאז נעלמו עקבותיו; כעבור שנים התברר כי נרצח בירייה על ידי הנאצים במרתפי הגסטאפו. בשנת 1942, בזמן גירוש הקהילה היהודית בעיירתו, הופרד בר מאמו ואחיותיו, שנלקחו למחנה טרבלינקה ונרצחו מאוחר יותר באותו היום בעוד הוא, ועמו כמה עשרות מבני הקהילה היהודית בעיר, נלקח למחנות עבודה שונים. במהלך העבודה במחנות חלה בר בטיפוס הבהרות ואף נפצע קשות ברגלו, אך בזכות תושייתו שרד את המחלה וריפא את רגלו. 
בשנת 1944 חיבל בר בשלוש משחזות במחנה העבודה בו שהה על ידי ביצוע קצר חשמלי. בחקירה שניהלו הגרמנים התגלה כי האשם בחבלה הוא בר. לאחר שנתפס והוכה עמדו הגרמנים להוציאו להורג בתלייה אך הוראה שהגיעה ככל הנראה מהאחראים על עבודתו במחנה הורתה להסגירו לידי משמר המחנות, בזמן שנעצר על ידי משמר המחנות הוכה שוב ונחבל בגבו.
לאחר מכן נשלח בר לעיר לייפציג, ובינואר 1945 הגיע ברכבת למחנה ההשמדה בוכנוואלד, שם סומן כעציר פוליטי (באמצעות משולש אדום על בגדיו). בפברואר 1945 הועלה על רכבת והועבר למחנה טרזיינשטט, ששימש "גטו ראווה"; המסע ברכבת ארך כשלושה שבועות ובסופו שרדה רק כעשירית מהנוסעים. כאשר שוחרר המחנה במאי 1945 ניגש אל בר טנקיסט רוסי והציע לו אוכל ומים, תמונה אשר תיחרט בזיכרונו מאוחר יותר כאשר יתגייס לחיל השריון. לאחר מכן הגיע בר למשרדי הצלב האדום בפראג כפליט וביקש סיוע על מנת לחזור לביתו. כאשר חזר לביתו גילה כי ככל הנראה הוא השורד היחיד ממשפחתו וכי כעת העיירה נשלטת על ידי לאומנים פולניים המתנכלים ליורשי הרכוש היהודי, בנו של ראש העיר אף האיץ בו לעזוב את המקום מחשש לחייו. בעזרת שארית רכושו קנה בר תעודות מזויפות וחזר לקהילה היהודית בפראג.