stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוזה סובר-דרגויה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1922  (בת 102 בערך) 
 מדינה:  בוסניה והרצגובינה, יוגוסלביה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (28 במאי 2000) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  רוזה סובר-דרגויה
 
רוזה סובר-דראגויה (בבוסנית: Roza Sober-Dragoje);‏ היא חסידת אומות העולם, נוצרייה בוסנית. את התואר קיבלה סובר יחד עם זקירה בסרביץ' (Zekira Besrević), ידידתה המוסלמית, על שהצילו שני יהודים בעיר סרייבו בזמן השואה.
הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

ערב פלישת הגרמנים ליוגוסלביה באפריל 1941 עבדו סובר בת ה-19 ובסרביץ' בת ה-20 במכון היופי בבעלות היהודי מורדו אלבחרי (Mordo Elbachri) בסרייבו. תחת משטר האוסטאשה הקרואטי, נרדפו יהודים, סרבים וצוענים. כשנעצרה משפחת אלבחרי, הצליח רק מורדו להסתתר, עם אחייניתו גרציה. בסרביץ' וסובר הגיעו לביתו של אלבחרי בעת האקציה, מצאו את אלבחרי וגרציה במחבוא ולקחו אותם לביתן. המשטר קרא לתושבים מקומיים להשתלט על רכושם של יהודים, וזקירה בסרביץ' פנתה לשלטונות וביקשה לקבל לניהולה את מכון היופי של אלבחרי. היא נענתה בחיוב, וניהלה את המכון יחד עם חברתה רוזה סובר. תחת ניהולן, הוסתרו במבנה המכון אלבחרי ואחייניתו גרציה. במהלך היום שניהם הסתתרו מפני כל באי המקום אך בלילות השניים הסתובבו במכון באופן חופשי כשזקריה ורוזה דואגות להם למזון. כעבור מספר חודשים, הצליח מורדו אלבחרי להשיג מסמכים מזויפים של בעלי זהות נוצרית, וכך התאפשר לו ולגרציה לעבור לעיר מוסטר (Mostar) שהייתה תחת שלטון איטליה. הם הצליחו להשיג מסמכים מזויפים גם לאמה של גרציה ולאחיה בן העשר, וכך יכלו השניים לעבור לאי ראב, שהיה גם הוא תחת שליטה איטלקית. בספטמבר 1943 חתמה איטליה על הסכם שביתת נשק עם בעלות הברית ובתגובה, גרמניה פלשה לאיטליה. בני המשפחה הצטרפו לשורות הפרטיזנים בהנהגת טיטו. כמחיצתם שרדו את השואה.
הכרה והנצחה

בשנת 2000 הכיר יד ושם ברוזה סובר-דרגויה ובזקירה בסרביץ' כחסידות אומות העולם.
הערות שוליים

↑  תיק חסיד אומות העולם של סובר-דרגויה ביד ושם
רון ירון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 (בן 58 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 עיסוק:  עיתונאי, עורך אולפן שישי
 מעסיק:  חדשות 12
 
רון אהרון ירון (נולד ב-1966) הוא עיתונאי ישראלי, עורך התוכנית אולפן שישי בקשת 12.
ביוגרפיה

ירון הוא בנו של האלוף עמוס ירון. עם גיוסו לצה"ל התנדב ירון לצנחנים, עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. לאחר שחרורו החל לעבוד ב"ידיעות אחרונות" בשנת 1992, תחילה כעורך בדסק החדשות ואחר כך כראש הדסק. במשך חמש שנים שימש כראש מערכת החדשות תחת העורך משה ורדי. אחר כך שימש כעורך "המוסף לשבת", בתקופתו של רפי גינת כעורך ראשי. בשנת 2007 מונה למשנה לעורך, יחד עם מינויו של שילה דה-בר כעורך ראשי, במקום יואל אסתרון.
בשלהי שנת 1999 ערך את המוסף המיוחד של ידיעות אחרונות "תמונות המאה 1900-2000" (בשיתוף מפעל-הפיס), שפורסם ב-31 בדצמבר 1999. השותפים לכתיבה היו: נחום ברנע, איתן הבר, ירון לונדון, וסבר פלוצקר.
ירון כיהן כעורך ראשי של העיתון ידיעות אחרונות החל מפברואר 2011 ועד אוגוסט 2018.
באפריל 2019 מונה לעורך התוכנית אולפן שישי בקשת 12 במקומו של רותם דנון.
לירון תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר ראשון במשפטים מהמסלול האקדמי המכללה למינהל. הוא נשוי, אב לשלוש בנות ומתגורר בהוד השרון.
הערות שוליים

↑  מערכת ynet, עורך "ידיעות אחרונות" רון ירון פורש מתפקידו, באתר ynet, 19 באוגוסט 2018
↑  מיכל ישראלי, ‏רון ירון יערוך את "אולפן שישי" בחדשות 12, באתר ‏מאקו‏, 17 באפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011045620605171  VIAF: 21164907746917851942   WorldCat (עם VIAF): 21164907746917851942 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רביעיית אריאל

| --- | --- |
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 חברים
 אלכסנדרה קזובסקי, גרשון גרצ'יקוב, יאן גרונינג, עמית אבן-טוב
 
רביעיית אריאל היא רביעיית מיתרים שהוקם בירושלים ב-1998. חברים בהרכב המוזיקאים אלכסנדרה קזובסקי, גרשון גרצ'יקוב, יאן גרונינג ועמית אבן-טוב.
בתחילת דרכם הודרכו על ידי הכנר אבי אברמוביץ' בקונסרבטוריון למוזיקה ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, בחסות המרכז למוזיקה ירושלים.
חברי ההרכב

אלכסנדרה (סשה) קזובסקי: החלה את לימודיה בגיל 6 אצל ויקטור לגושין המנוח. כעבור שנתיים עלתה משפחתה לישראל ושם למדה אצל לודמילה פלדמן בקונסרבטוריון ובאקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים. בהמשך למדה אלכסנדרה אצל מרים פריד במסגרת לימודיה בקונסרבטוריון למוזיקה ניו אינגלנד בבוסטון שם סיימה תואר שני. במהלך לימודיה זוכה אלכסנדרה במלגות ופרסים מיוחדים מקרן ורון מאז 1993 ומקרן התרבות אמריקה ישראל החל מ-1997. היא הופיעה כסולנית עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים ותזמורת הבמה הישראלית. אלכסנדרה זכתה בפרס שני בתחרות האמן הצעיר של קול המוסיקה בשנת 2002.
גרשון גרצ'יקוב: נולד בישראל. החל ללמוד כינור אצל דניאל פרדקין, ובהמשך למד זמן קצר אצל פרופ. גרשוביץ' המנוח ואצל לודמילה פלדמן בקונסרבטוריון ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. מאז שנת 1997 זוכה במלגות ופרסים מיוחדים מקרן ורון ומקרן התרבות אמריקה ישראל, זכה בפרס בתחרות לכנרים מלחינים בסנט פטרסבורג, רוסיה בשנת 2001 וניגן עם מספר תזמורות בישראל. את לימודיו השלים עד לתואר שני בקונסרבטוריון ניו-אינגלנד בבוסטון עם לוסי צ'פמן תחילה, בהמשך עם הכנרת מרים פריד, ואחר כך גם עם דונלד ויילרשטיין.
יאן גרונינג: נולד במינכן 1984. בשנים 2003-2008 אחר לימודים פרטיים אצל נגני הויולה הראשיים תזמורת רדיו בוואריה ותזמורת בית האופרה של בוואריה הוא למד בבית הספר הגבוהה למוזיקה לובק אצל ברברה וסטפל ובהמשך למד בקונסרבטוריון ניו-אינגלנד בבוסטון אצל קים קשקשיאן. גרונינג השתתף והופיע בפסטיבלים ובכיתות אמן באירופה ובצפון אמריקה ונגן עם אמנים בינלאומיים חשובים. שיתוף הפעולה עם פרנק ראדוס השאיר את חותמו על התפתחותו המוזיקלית. יאן גרונינג זכה כמה פעמים בפרס הראשון בתחרות האמנים הצעירים Jugend Musiziert בקטגוריות כינור סולו, ויולה ורביעיית מיתרים. בשנת 2005 זכה בפרס קרן מרי-לואיז אימבוש. לימודיו בבוסטון התאפשרו על ידי מלגת חילופי סטודנטים יוקרתית (DAAD). גרונינג שיתף פעולה עם מוזיקאים כמו קלאודיו בוהורקז, אדריאן ברנדל, איזבל כריזיוס (רביעיית אלבן ברג), נרכוס גרו ודיישין קשימוטו (נגן ראשי בתזמורת הפילהרמונית של ברלין). יאן גרונינג הצטרף לרביעיית אריאל בשנת 2011.
עמית אבן-טוב: החלה את לימודי הצ'לו בגיל 6 אצל סבינה פרנקנברג. עם מוריה בעבר נמנים עוזי ויזל, הלל צרי, מיכאל חומיצר המנוח וצבי פלסר. בהמשך למדה בקונסרבטוריון ניו-אינגלנד בבוסטון והודרכה על ידי פול כץ ולורנס לסר עד לסיום התואר השני. עמית זכתה בפרסים ומענקים רבים, בכללם פרס ראשון בתחרות פאול בן-חיים לשנת 2001, פרס שלישי בתחרות קול המוסיקה האמן הצעיר 2002 ופרס ראשון בתחרות האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים לשנת 2003 שזיכה אותה בהופעת סולו עם תזמורת האקדמיה בניצוח אילן שול. בנוסף, הופיעה עמית כסולנית עם התזמורת הסימפונית ירושלים. עמית נהנתה במשך שנים מתמיכת קרן התרבות אמריקה ישראל (מ-1997) ומתמיכת קרן ורון (מ-1993).
כל חברי ההרכב בוגרי התוכנית לנגנים מצטיינים של המרכז למוזיקה ירושלים.
פרסים

בשנת 2003 זכתה הרביעייה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית "פרנץ שוברט והמוזיקה המודרנית" בגראץ, אוסטריה, ובפרס "חביב הקהל" בתחרות האביב בתל אביב. בשנת 2006 זכתה הרביעייה בפרס הראשון בתחרות פישוף למוזיקה קאמרית.
הרביעייה השתתפה בכיתות אמן ובפסטיבלים רבים, בהם, תוכנית סטין למוזיקאים צעירים במסגרת פסטיבל רוויניה, תוכנית פרלמן, פסטיבל גרייט-לייקס, קורס הקיץ אמדאוס ותוכנית פרו-קוורטט.
מאז שנת 2004 לומדים חברי הרביעייה בקונסרבטוריון ניו-אינגלנד בתמיכת קרן התרבות אמריקה-ישראל וקרן Legacy-Heritage. במסגרת זאת עבדו בהנחיית קים קשקשיאן, פול כץ ומרתה סטרונגין-כץ. במשך השנים הופיעה הרביעייה באולמות רבים ברחבי העולם, בכללם, מוזיאון הלובר בפריז, קייזרסאל בפרנקפורט, אולם האגודה לאמנויות הבמה בוושינגטון, הנאו-גאלרי בניו יורק ואולם ג'ורדן בבוסטון.
נוסף על הרפרטואר המסורתי משתפת רביעיית אריאל פעולה באופן שגרתי עם נגנים ומלחינים רבים, בהם הקלרינטנית מורן כץ, הפסנתרן רומן רבינוביץ', הרביעייה הירושלמית, הפסנתרן אלכסנדר גבריליוק, המלחין מתי קובלר, הוויולן רוג'ר טאפינג והאנסמבל הקאמרי של פנחס צוקרמן.
הערות שוליים

↑  באתר במה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303713005171  LCCN: n81031371  MusicBrainz: 890ba571-bc87-4480-a2ac-515ac7bcaa18  VIAF: 155320933   WorldCat (עם VIAF): 155320933
רון לוינטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באוגוסט 1970 (בן 54) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 
רון לוינטל (נולד ב-8 באוגוסט 1970) הוא פוליטיקאי ועורך דין ישראלי. יושב-ראש התנועה החוץ-פרלמנטרית "שינוי". בעבר מנחה טלוויזיה, עיתונאי, עורך עיתונים, שדרן ועורך תוכניות רדיו.
ביוגרפיה

לוינטל נולד, גדל והתחנך בתל אביב. הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה כנער ב"תשדירי שירות" לחפצים חשודים באמצע שנות ה-80, בבימוי יגאל שילון. בצה"ל שירת כקריין בגלי צה"ל, שם גם הגיש בין היתר את התוכנית "שפריץ". לאחר שירותו הצבאי הנחה תוכניות טלוויזיה בערוץ 1, בערוץ 2 ובטלוויזיה החינוכית, ביניהן את התוכניות "זומביט", "רואים 6/6", "להיט בראש" ותוכנית הלייט נייט "חכם בלילה". בשנת 1996 הנחה את תחרות הקדם אירוויזיון, לצדה של טל מן. היה כתב בשבועון "פנאי פלוס", ממקימי תחנת הרדיו האזורית רדיו השרון ("רדיו 99") ועורך עיתון הסטודנטים של המרכז הבינתחומי ("מועד ב'") במהלך לימודיו. למד משפטים במרכז הבינתחומי הרצליה, ובשנת 1999 הצטרף למפלגת שינוי. במקביל לפעילותו הפוליטית המשיך לעסוק בעיתונות בתפקידי עריכה ברשת המקומונים "ידיעות תקשורת", שימש כסגן עורך המקומון "על השרון" ואף שידר בגלי צה"ל את התוכנית השבועית "ציפורי לילה משדכות". כמו כן, השתתף באופן קבוע בתוכנית הטלוויזיה "המקצוענים" (לצדם של אורלי נוי ודוד אופק) בהנחייתה של שירה פליקס בערוץ 10.
בבחירות שהתקיימו בשנת 2003 למועצת העיר ת"א נבחר למקום הראשון מטעם מפלגת "שינוי", אך הועבר למקום השני לטובת פרופסור זהר שביט. עומד בראש עמותת הדרך אל החופש, הפועלת בתחום הקבורה החילונית ומארגנת מופעי תרבות העוסקים בטקסטים תנ"כיים בפירוש מודרני. לוינטל היה ממייסדי הוועד המנהל של מכון הטקסים החילוני וגם עמד בראשו. הוועד הוא עמותה העוסקת בעריכת טקסי-חיים לציבור הישראלי-חילוני (בעיקר טקסי נישואין אלטרנטיביים), וכיום משמש בה כאחד ממחתני הזוגות. בבחירות שנערכו למועצת העיר ת"א ב-2008 התמודד לוינטל ברשימה חדשה למועצת העיר - "התל אביבים", הפתק של המפלגה בבחירות כלל את המשפט ""חולדאי קונטרול - התל אביבים" ועורר בעקבות כך סערה, שהגיעה עד כדי ערעור של רון חולדאי לוועדת הבחירות, אך רשימה זו לא עברה את אחוז החסימה ולכן לא נבחר להמשיך את כהונתו במועצת העיר.
בבחירות המקדימות של מפלגת "שינוי" לקראת הבחירות לכנסת ה-17, שנערכו בתחילת 2006, הביס לוינטל את חבר הכנסת הוותיק אברהם פורז ונבחר למקום השני ברשימה, אחרי יוסף לפיד, תוצאה שהובילה לפרישתו של לפיד. בסיעת "שינוי" בכנסת נותרו שני חברים, ח"כ אהוד רצאבי וח"כ אילן ליבוביץ'. רשימת "שינוי" לא עברה את אחוז החסימה, וכיום פועלת כתנועה חוץ-פרלמנטרית. בשנת 2015 הוציא לאור את ספרו "ארץ דיבת חלב ודבש".
ב-2021 הופיע בתפקיד אורח כיו"ר הכנסת בתוכנית הטלוויזיה מותק בול באמצע.
הערות שוליים

↑  אלי סניור, במי תבחרו? חולדאי או "קונטרול חולדאי", באתר ynet, 22 באוקטובר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445856205171  VIAF: 136144782717973870758   WorldCat (עם VIAF): 136144782717973870758
קמן אחזקות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  רוני אלרואי
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־20 שנה)
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  תל אביב, ישראל
 מוצרים עיקריים:  תעשייה, קמעונות, פיננסים ונדל"ן
 
קמן אחזקות היא חברה ישראלית, אשר עסקה בתחומי התעשייה, הקמעונות, הפיננסים והנדל"ן. לחברה מונה כונס נכסים בשנת 2012 לאחר שנקלעה לקשיים כלכליים.
החברה הייתה בשליטתו של איש העסקים רוני אלרואי, חתנו של יצחק תשובה. החברה החזיקה למעלה מ-30 חברות שפעלו בתחומים רבים.
היסטוריה

בשנת 2004 רכש אלרואי תמורת כ-100 מיליון ש"ח את מניות השליטה בחברת המסחר הוותיקה מנדלסון, שעסקה עד אז בשיווק אביזרי צנרת, ועל בסיסה הקים חברת השקעות משלו ושינה את שמה לקמן אחזקות.
פעילותה של קמן אחזקות כללה עיסוק בנדל"ן במזרח אירופה, מכירת פוליסות ביטוח חיים בארצות הברית, ייצור ערכות עזרה ראשונה בגרמניה, שיווק דלקים בארצות הברית, והחזקה של הרשת הקמעונאית ניו פארם, של יצרנית המצברים שנפ, של חברת ההשקעות ישאל, ושל תאת תעשיות ותאת טכנולוגיות.
בנובמבר 2005 קמן רכשה 37% ממניות חברת קו מנחה תמורת 24 מיליון שקל. תקופת השיא של קמן הייתה במהלך שנת 2007, כאשר החברה נסחרת לפי שווי של יותר מ-400 מיליון שקל. בין השנים 2005 ל-2010 גיורא ענבר כיהן כמנכ"ל החברה.
בשנים 2008–2013 נקלעה החברה לקשיים רבים בתחומים שונים בהם פעלה. בעקבות הפסדים אלה ירד שווי השוק של החברה ל-2 מיליון ש"ח לקראת סוף שנת 2012.
בספטמבר 2012 אישר השופט איתן אורנשטיין הסדר חוב לחברה ומינוי כונסי נכסים. הכינוס ניתן לאחר משא ומתן ממושך בנוגע לחובות של כ-725 מיליון שקל שחבה החברה לבנקים ולמחזיקי האג"ח.
הערות שוליים

↑  נתן שבע, רוני אלרואי ממשיך בדרך של חתנו יצחק תשובה: ישאל רוכשת 9 תחנות דלק בארה"ב בתמורה לכ-11.2 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 31 באוקטובר 2006
↑  שלומי גולובינסקי, רוני אלרואי מימן את ההשקעה בניו-פארם בשיעבוד מניות ECI, באתר TheMarker‏, 27 בנובמבר 2005
↑  אבי שאולי, ‏רוני אלרואי רוצה למחוק את ישאל מהבורסה - ישלם לציבור כ-54 מיליון שקל, באתר גלובס, 15 בינואר 2008
↑  שירי חביב ואורי שוסטר, ‏רוני אלרואי מוסיף עוד פריט לסל, באתר גלובס, 15 בנובמבר 2007
↑  רועי ברגמן, ‏קמן אחזקות של אלרואי רכשה 37% ממניות קו מנחה תמורת 24 מיליון שקל, באתר גלובס, 13 בנובמבר 2005
↑  ליאור זנו, מסע הקניות של אלרואי הסתיים בהסדר חובות, באתר TheMarker‏, 9 ביוני 2011
אורן פרוינד, ג׳וניור-טייקון נופל: רוני אלרואי, הגיס של יצחק תשובה, בדרך לפירוק?, באתר TheMarker‏, 25 ביוני 2012
↑  אורן פרוינד, אלרואי לא מתייאש: מציע הסדר חוב חדש עם תספורת של 85%, באתר TheMarker‏, 29 באוקטובר 2012
קרסט ומערות אוופוריטיים באפנינים הצפוניים

קרסט ומערות אוופוריטיים באפנינים הצפוניים (באיטלקית: Carsismo nelle Evaporiti e Grotte dell’Appennino Settentrionale) הוא אתר מורשת עולמית טבעי במחוז אמיליה-רומאניה בצפון איטליה. האתר מורכב משבעה אזורים נפרדים של שטחי קרסט נרחבים של סלעים אוופוריטיים של גבס ואנהידריט. באזורים אלו יש ריכוז גבוה מאוד של מערות, בשטחים יחסית קטנים יש מעל ל-900 מערות שאורכם הכללי מעל ל-100 קילומטרים, חלקן עמוקות מאוד ומגיעות עד לעומק של 265 מטרים מתחת לפני השטח. אזורים אלו מהווים את הדוגמאות השלמות, הבולטות והנגישות ביותר לתופעות הקרסטיות בגבס ובאנהידריט בתנאי אקלים סובטרופי גשום. תופעה זו נחקרה בצורה מדעית החל מהמאה ה-16.
גאוגרפיה

האפנינים הצפוניים הם החלק הצפוני של הרי האפנינים. הם משתרעים מכיוון דרום-מזרח לצפון-מערב, ומחלקים את החלק הצפוני של חצי האי האפניני לשני אזורים: מצפון עמק הפו ומדרום החוף הליגורי / גבעות טוסקנה. בצפון הם נפגשים עם הרי האלפים וגבולם הדרומי הוא הנהר מארקיה (אנ'). האזורים שבהם נחשפים הסלעים האוופוריטיים באפנינים הצפוניים הם קטנים יחסית וניתן לראותם בעיקר במדרון הצפוני של הרכס הצופה אל עמק הפו והים האדריאטי. על אף שטחם המצומצם יש באזורים אלו עושר של תופעות גאולוגיות, כולל משטחי קרסט ויותר מ-900 מערות באורך כולל של למעלה מ-100 קילומטרים.
אתר המורשת מתפרש על שבעה אתרי משנה נפרדים הכוללים את כמעט כל האזורים בהם נחשפים המשקעים של הגבס והאנהידריט באפנינים הצפוניים, ושבהם התפתחו תופעות הקרסט, כולל מתחת לפני השטח. ביחד הם מלמדים על התפתחות מערכות הקרסט באקלים חמים וגשום, כולל המורפולוגיות שאקלים כזה מייצר, התפקיד של המים מעל ומתחת לקרקע, והתפתחות המינרלים הנלווים לגבס, לאנהידריט ולהליט.
את שבעת אתרי המשנה ניתן לחלק לשלוש קבוצות:
אזור הרכס – כולל אתר אחד: "אלטה ואלה סקיה", ומשתרע בחלק המרכזי של הרי האפנינים. מחשופים של סלעים אוופוריטיים קיימים בגובה 700–800 מטרים מעל גובה פני הים. הנוף הוא של אזור טבע בראשיתי אופייני להרי האפנינים, כאשר שכבות הגבס נחשפות בשל סחיפה בקירות הקניון של הנהר סקיה (אנ') משני צדדיו.
אזור הגבעות הנמוכות – כולל ארבעה אתרים: "באסה קולינה רג'אנה", "ג'סי די צולה פרדוזה", "ג'סי בולונזי" ו"ונה דל ג'סו רומניולה", ומשתרע על חגורה צרה של רכס שכיוונו מדרום-מזרח לצפון-מערב, מקביל לכיוון הכללי של רכס הרי האפנינים וצופה על עמק הפו. נוכחות הסלעים האוופוריטיים מורגשת באזור זה בשל הסחיפה של השכבות החלשות יותר מעל ומתחת לשכבת הגבס. הגובה הוא בין 200 ל-500 מטרים. המחשוף של "ונה דל ג'סו" (עורק הגבס) נחשב כמסמן פיזית את הגבול בין מרגלות האפנינים לרכס הבינוני-גבוה.
האזור המזרחי – כולל שני אתרים: "הסלעים האוופוריטיים של סן לאו", ו"ג'סי די אונפרנו", הבולטים פחות בהשפעתם על הנוף ומוגבלים להתפתחות קניונים ובתרונות. לעומת זאת מתחת לפני השטח יש מערכת קרסט הכוללת בולענים, מערות ומעיינות. הגובה, בדומה לאזור הגבעות הנמוכות, הוא סביב 300 מטרים.
באזורים אלו יש נוכחות אנושית דלילה והתושבים המעטים מבוגרים. חלק גדול מהבתים הכפריים נטושים או הרוסים והאוכלוסייה הולכת ומצטמצמת, מגמה שהחלה אחרי מלחמת העולם השנייה. כבישים ומסילות ברזל נדירים, ויערות גדלים במקומות שבעבר היו שדות חקלאים וגם אין שדות מרעה משום שעצים גדלו במקום שבעבר צמח עשב. לעומת זאת, דולינות ועמקים סגורים, השטחים המעובדים האחרונים שננטשו, אינם מכוסים בדרך כלל ביערות, ונראים כמו "שקעים ריקים" מוקפים בצמחייה. בפרט, באזורי הגבס ששקע באירוע המסיני, חורשות מכסות את המדרון הצפוני של המחשופים, בעוד שבצד הדרומי יש קיר סלע אנכי, שבו נראות שכבות הגבס. יערות כיסו גם את רוב אתרי הכרייה שמלפני המהפכה התעשייתית, אם כי אזורי הכרייה התעשייתיים (משלהי המאה-19 והמחצית הראשונה של המאה ה-20) גדולים הרבה יותר ורישומם עדיין ניכר בנוף.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים באזור בגובה שבין 417 ל-894 מטרים (בממוצע 600 מטרים) הוא אקלים ימי ממוזג (סיווג Cfb על פי שיטת קפן). החודש החם ביותר הוא יולי עם טמפרטורה ממוצעת של C ‏19.9°, והקר ביותר הוא ינואר עם טמפרטורה ממוצעת של C ‏1°. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 900 מילימטרים. עם זאת קיימים באתרים השונים מיקרו-אקלימים. כך למשל בעמק הנהר סקיה שכיוונו מזרח-מערב, הצד הדרומי החשוף לשמש ובו מיקרו-אקלים חמים וצחיח ובצד הצפוני מיקרו-אקלים מוצל וקריר. גם לתופעות הקרסט יש השפעה על האקלים. החלק העליון של הבולענים הוא שמשי וצחיח וחלקם התחתון לח ומוריק, כשהפרש בין הטמפרטורה בין החלק העליון לתחתית הבולען יכול להיות C ‏10° על פני מרחק של 100 מטרים בלבד. שינויים אלו במיקרו-אקלים הם גורם חשוב במגוון הביולוגי הגדול של האזור.
בחלק המזרחי של אתר המורשת האקלים הוא אקלים סובטרופי גשום (סיווג Cfa על פי שיטת קפן). החודש החם ביותר הוא יולי עם טמפרטורה ממוצעת של C ‏23.1°, והקר ביותר הוא ינואר עם טמפרטורה ממוצעת של C ‏2.9°. כמות המשקעים השנתית הממוצעת (נמדדה בגובה 115 מטרים) היא 739 מילימטרים. גם כאן יש מיקרו-אקלימים כתלות בכיוון מדרונות העמקים, חם וצחיח במדרון הדרומי, לח ומוריק במדרון הצפוני, ועקב כך השפעה על המגוון הביולוגי.
גאולוגיה

אתר המורשת שוכן ברכס אפנינים הצפוניים, חגורת קימוט-דחיקה (אנ') שנוצרה בקנוזואיקון והרביעון כתוצאה מפעילות גומלין טקטונית בין הלוח האירואסייתי והלוח האפריקאי. באאוקן התיכון. ליבת האפנינים הצפוניים בנויה מסלעי משקע ממקור יבשתי (שכבות מתחלפות של אבני חול, חוואר, חרסית) כשבבסיסם סלעי אבן גיר ורדיולריט (אנ'). הסלעים העתיקים ביותר הם קונגלומרטים, אבני חול, גבס ודולומיטים מטריאס עליון (לפני 200–220 מיליון שנים), שהושקעו בשלבים הראשונים של היווצרות ים תטיס.
"אזור הרכס" של אתר המורשת כולל את הסלעים האוופוריטיים העתיקים ביותר, כחלק מ"תצורת ג'סי די סאסאלבו" (Gessi di Sassalbo Fm). תצורה זו היא מהתקופה של התפצלות יבשת-העל פנגיאה לפני כ-200 מיליון שנים והיווצרות ים תטיס שבשוליו שקעו שכבות הגבס והאנהידריט. ליבת ההרים היא אנהידריט היוצר שכבה אטומה למים ולכן נוצרו מערות רק בהיקף שבו שולט הגבס.
מאאוקן עליון עד המיוקן הצטברו משקעים ימיים, בייחוד בין לפני 5.97 ל-5.33 מיליון שנים, תקופה גאולוגית המכונה מסיניאן (מיוקן עליון), שבה התרחש האירוע המסיני, אירוע גאולוגי שבמהלכו נסגר מצר גיברלטר לזרימת מים, וכתוצאה מכך התייבש הים התיכון כמעט לחלוטין. בעקבות ההתייבשות נותרו מהים התיכון מספר אגמי מלח רדודים שבהם יכלו לחיות רק חיידקים מסוימים בלבד, ושהושקעו בהם מינרלים אופייניים, דוגמת גבס והליט. הגבס, הסלע העיקרי בתצורת ג'סוזו-סולפיפרה (אי') שבאפנינים הצפוניים, שקע בצורת גבישי סלניט. חלק מהגבס עבר המרה לאנהידריט ולאלבסטר. תצורה זו היא בבסיס "אזור הגבעות הנמוכות" ו"האזור המזרחי".
גאולוגיה > מינרלוגיה

ממערות הסולפטים (גבס ואנהידריט) בעולם ידועים רק 11 מינרלים ו-10 מתוכם מופיעים ב"תצורת ג'סי די סאסאלבו" (Gessi di Sassalbo Fm) שבעמק העליון של הנהר סקיה, 8 מתוכם מוגבלים לסביבה זו (ברושנטיט (אנ'), דווילין (אנ'), קרח, מגנזיט, אופאל ותחמוצות ברזל ומנגן), שניים מהם (קלינוכלור ודווילין) התגלו בעולם אך ורק במערה אחת בעמק סקיה. במערות הגבס בעולם ידועים 32 מינרלים שונים, 17 מתוכם מצויים בתצורת ג'סוזו-סולפיפרה ובהם מינרלים שלא קיימים באף מערות גבס אחרות בעולם כולל: כלורומגנזיט, אפסומיט, מיראבליט (אנ'), המטיט, אופאל, קוורץ וגופרית. במערות הגבס של אתר המורשת יש מגוון גדול של גבישי גבס, שהוא גבוה בהרבה מזה שנצפה בכל אזור קרסט גבס אחר בעולם. המחקרים המינרלוגיים הראשונים בעולם בתוך מערת גבס בוצעו באזור הקרסט של בולוניה (Laghi 1802), שם נמצא אפסומיט. עד שהאזור הפך למוגן כרו אופאל ותחמוצות ברזל-מנגן, קוורץ וגבישי גופרית מהמערות.
פלאונטולוגיה

אין בסלעים האוופוריטיים העתיקים יותר (טריאס עליון) כלל מאובנים, אבל סלעי הגבס הצעירים הרבה יותר (מיוקן עליון) לכדו בזמן היווצרותם על קרקעית הים עדויות לכחוליות ולחיידקים מחמצני סולפידים. זו עדות ישירה לשואה האקולוגית שנחתה על הים התיכון לפני 6 מיליון שנים, כאשר במהלך האירוע המסיני הים הלך והתייבש והמליחות הגדלה והולכת חסלה את כל בעלי החיים בים, למעט החיידקים שעברו הסתגלות.
באתרים רבים בוונה דל ג'סו מכילים שכבות הפצלים שבין שכבות הסלניט מאובנים של דגים, חרקים ועלים מגיל המסיניאן (אנ') שכבות הפצלים מעידות על הצפות מחזוריות של אגן ההתאדות על ידי מים מתוקים מהיבשת. מיני הדגים הם של דגים החיים בשפכי נהרות ונוכחות המינים נסיכת הנילוס ו-Oreochromis lorenzoi שמקורם אפריקאי מעידה על מזג אוויר חמים ועל חילופין של בעלי חיים בין אירואסיה ואפריקה במיוקן. גם מאובני הצמחים, שכללו יותר מ-70 מינים של צמחים וסקולריים (10 מחטניים ו-63 בעלי פרחים) מעידים על סביבה של ביצות, גדות נהרות ו"יער סובטרופי גשום". ניתוח של המינים בסביבה האחרונה מעיד על מעברים של הצמחייה בין "יער ירוק-עד רחב עלים" לבין "יער מעורב מזופיטי" תחת תנאי אקלים טרופי.
במחצבת מונטיצ'ינו (cava del Monticino) (כיום גאופארק) ליד העיירה בריזיגלה, שבה כרו גבס מוונה דל ג'סו, התגלה עושר של מאובנים בין שכבות הגבס מהמיוקן לשכבת החרסית מהפליוקן. תגלית זו היא עדות לכך ששכבות הגבס משלהי המיוקן נחשפו לאוויר בטרם כוסו שוב במי ים בתחילת הפליוקן. מי גשמים גרמו לתופעות של קרסט בשכבות הגבס ובסדקים נלכדו בעלי חוליות גדולים, בהם 34 מינים של דו-חיים וזוחלים, 4 מינים של עופות ו-40 מינים של יונקים, כולל קופים, שנבובים, סוסיים, קרנפיים ועוד. חמישה מינים של יונקים שהתגלו במחצבה לשעבר לא היו מוכרים קודם למדע. הפאונה הקדומה של מונטצ'ינו מעידה על תנאי אקלים סובטרופיים עד טרופיים.
פאונה משלהי הפליסטוקן (בין לפני 44,000 ללפני 20,000 שנים) התגלתה במקומות שונים במחצבות ובמערות בשכבות הגבס. היא כללה בעלי חיים של אקלים קר דוגמת העופות חוגלה יוונית ושכווי שחור ומעלי גירה כדוגמת ביזון הסטפה יחד עם בעלי חיים מאקלים ממוזג כדוגמת חזיר בר, ובעלי חיים שוכני מערות כדוגמת דוב המערות ומסוג הקרנף הקדום סטפנורינוס.
אקולוגיה

חבורות היערות הנפוצות באפנינים הצפוניים נשלטים על ידי אלון לביד (אנ') (על המדרונות שטופי השמש), אוסטריה אירופית (אנ') (על המדרונות הצפוניים) ומילה לבנת-פרחים (אנ') למינים אלו נלווים עצים נוספים דוגמת אלון שסוע.
באתרי המשנה של אתר המורשת יש מורפולוגיה ייחודית שהובילה ליצירת שלושה בתי גידול ייחודים:
בית הגידול של המערות התת-קרקעיות – בבית גידול זה חיים טרוגלוביטים: חסרי חוליות ממערכת הרכיכות וממחלקות העכבישנים והחרקים.
בית הגידול של קרקעית הבולענים – בהם קיים מיקרו-אקלים של מזג אוויר קריר, לעיתים קרובות בהפרש ניכר משולי הבולענים, והצמחייה ובעלי החיים בהם היא של אקלימים קרים.
בית הגידול של הצוקים הסלעיים – הצוקים החשופים הפונים לדרום הם חמים וצחיחים ולכן הצמחייה ובעלי החיים האופייניים לאקלים ים-תיכוני.
אקולוגיה > צמחייה

באתרי המשנה של אתר המורשת נמנו יותר מ-1,200 מיני צמחים.
בבית הגידול של קרקעית הבולענים גדלים מינים שונים של טחבי עלים, בהם Tortula revolvens שגדל רק על סלעי הגבס, וחזזיות, יחד עם שרכים, בהם Asplenium ceterach ו-Polypodium vulgare, והמין הנדיר Polystichum lonchitis, והשיח הנדיר Staphylea pinnata. בבולענים ונקיקים עמוקים גדלים הצמחים Galanthus nivalis‏, Scilla bifolia ושושנת העמקים.
בבית הגידול של הצוקים הפונים לדרום גדלים צמחים ים-תיכוניים וצמחים המעדיפים מצעי גבס כדוגמת הטחב Tortula revolvens ומין היקינתון Bellevalia webbiana. בית הגידול מתחלק לשניים:
צמחייה על הצוקים – תנאי האקלים החם והצחיח העוינים הם בית גידול לשרך הנדיר Allosorus persicus ומינים של צוריות, וכן מיני הצמחים: Alyssum alyssoides‏, Helichrysum italicum‏, Onosma echioides‏, Fumana procumbens‏, Ruta graveolens‏, Thymus striatus ומין הגדל רק בעמק הנהר סקיה Artemisia pedemontana.
בתה – במקום שבו נוצרה שכבת קרקע דקה גדלים Brachypodium rupestre וכמה סחלבים כמו Anacamptis morio, וצמחים ים-תיכוניים כדוגמת אלון הגלעין (אנ'), אלת טרבינת, אשחר רחב-עלים, מורן החורש וערער ארזי.