stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיפורת בזק
היסטוריה

סיפורת הבזק החלה את דרכה עוד במשלי איזופוס. המפורסמים שבכותביה הם אנטון צ'כוב, קפקא, ה.פ. לאבקרפט, ארנסט המינגוויי, ארתור סי. קלארק, קורט וונגוט ועוד. סיפורת הבזק החלה לתפוס תאוצה רק בעידן הפוסט מודרני בעיקר בגלל האינטרנט ודרישתו לטקסטים קצרים ותמציתיים. מגזינים וירטואליים היו הראשונים ש"הדפיסו" את הסיפורים החדשים. סיפורת בזק פורסמה גם במגזינים מודפסים. פרס המיקרו שנוצר לראשונה בשנת 2007, הוא הפרס הראשון המוקדש אך ורק לסיפורת בזק.
בישראל מעטים הסופרים שהוציאו לאור ספרים המורכבים מסיפורת בזק, ביניהם נמנים אתגר קרת ואלכס אפשטיין.
סיפרות בזק וסיפורים קצרים

ההבדל בין סיפורת בזק לסיפור קצר או מספר, הוא שאף על פי שסיפורת בזק כוללת בתוכה אלמנטים קלאסיים של סיפור – דמות ראשית, קונפליקט, מכשולים, סיבוכים וסיום - מספר המילים המוגבל בה מאלץ את הכותב לעיתים קרובות להשאיר חלק מהאלמנטים הללו בלתי כתובים - מוחבאים או מובנים בתוך הסיפור עצמו. ניתן לראות עיקרון זה בשיאו בסיפור בן שש מילים: “למכירה, נעלי תינוק, מעולם לא ננעלו." הסיפור הזה הגיע למקום השני בתחרות הסיפור עד 140 תווים (נוסח טוויטר).
סיפור הבזק "הדינוזאור" של אאוגוסטו מונטרוסו: "כשהתעורר, הדינוזאור עוד היה שם". סיפור בזק של פרדריק בראון: "האיש האחרון בעולם ישב לבדו בחדר. לפתע נשמעה דפיקה בדלת.".
ראו גם

רשימת ז'אנרים ספרותיים
סיפור קצר
הערות שוליים

↑  English Ph. D., English B. A., What Is Flash Fiction, Anyway?, ThoughtCo (באנגלית)
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407565305171  LCCN: sh2014100267  LNB: 000332847
באטלר (פנסילבניה)

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  פנסילבניה פנסילבניה
 מחוז:  מחוז באטלר
 ראש העיר:  Robert A. Dandoy
 תאריך ייסוד:  1802 
 על שם:  Richard Butler 
 שטח:  7.041295 קמ"ר
 גובה:  318 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  13,502 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  40°51′40″N 79°53′43″W﻿ / ﻿40.861111111111°N 79.895277777778°W﻿ / 40.861111111111; -79.895277777778 
 אזור זמן:  UTC -5
 http://cityofbutler.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה באטלר(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה באטלר(למפת פנסילבניה רגילה) האריסברג פילדלפיה פיטסבורג אלנטאון אירי סקרנטון וילאמספורט ניו יורק ניו ג'רזי  מרילנד דל. ויר. מע. א ו ה י ו  ימת איריבאטלר(למפת פנסילבניה מוגדלת) האריסברג פילדלפיה פיטסבורג אלנטאון אירי סקרנטון וילאמספורט ניו יורק ניו ג'רזי  מרילנד דל. ויר. מע. א ו ה י ו  ימת איריבאטלר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
באטלר (באנגלית: Butler) היא עיר במדינת פנסילבניה שבארצות הברית ועיר המחוז של מחוז באטלר. העיר, אשר ממוקמת 56 קילומטרים צפונית לעיר פיטסבורג, נחשבת לחלק מאזור המטרופולין של פיטסבורג. נכון למפקד האוכלוסין של 2020, מנתה העיר 13,502 תושבים.
היסטוריה

העיר נקראת על שמו של המייג'ור גנרל ריצ'רד באטלר (אנ'), אשר נהרג בשנת 1791 בקרב ואבאש (אנ') שהתקיים במסגרת מלחמות האינדיאנים. היישוב הוקם במקור בשנת 1803 על ידי ג'ון וסמואל קאנינגהם. היישוב הפך לעיר בשנת 1918. בתחילה כלל היישוב בעיקר מהגרים אירים וסקוטים. בתחילת המאה ה-19 עברו להתגורר ביישוב מהגרים רבים מגרמניה.
בתחילת המאה ה-20 הפך באטלר למרכז תעשייה אזורי בולט. בשנת 1902 הוקמה בעיר החברה Standard Steel Car Company שייצרה כמה מקרונות הברזל הראשונים, אשר בהמשך הפכה לחברת Pullman-Standard. חברת הרכב האמריקאית באנטאם, שמרכזה היה בבאטלר בשנות קיומה, פיתחה את אב הטיפוס הראשון של הג'יפ, שהפך לרכב חיוני עבור צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה.
ב-13 ביולי 2024 בוצע ניסיון התנקשות בחיי הנשיא לשעבר דונלד טראמפ בעצרת שהתקיימה בפאתי העיר.
דמוגרפיה

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
תושבים בולטים > ספורטאים

אריק ניימסניק (1970–2006), שחיין אולימפי פעמיים ברציפות סגן אלוף אולימפי (ברצלונה 1992 ואטלנטה 1996), סגן אלוף עולם (פרת' 1991), בעל מדליית ארד מאליפות עולם (רומא 1994), אלוף הפאן פסיפיק (אדמונטון 1991) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
דייוויד פיכלר (נולד ב-1968), קופץ למים אמריקאי בעבר. אלוף ארצות הברית ורביעי באולימפיאדת סידני (2000).
תושבים בולטים > שחקנים

מארק בלוקאס (נולד ב-1972), שחקן אשר נודע בעיקר בזכות הדמות ריילי פין אותה גילם בסרט באפי קוטלת הערפדים
ג'ואן צ'נדלר (1923–1979), שחקנית אשר ידועה בעיקר בזכות התפקיד אותו גילמה בסרט "החבל" של אלפרד היצ'קוק ו"הומורסקה".
גרייס גילי (נולדה ב-1984), שחקנית אשר גילמה את דמותה של אניקה בסדרת הטלוויזיה פוקס
תושבים בולטים > פוליטיקאים ואנשי צבא

מייק קלי (נולד ב-1948), מכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-16 של קהיליית פנסילבניה מאז 2011.
ויליאם פרי (נולד ב-1927), כיהן כמזכיר ההגנה של ארצות הברית בין השנים 1994 עד 1997 בממשלו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון.
ריק סנטורום (נולד ב-1958), סנאטור מטעם מדינת פנסילבניה בין השנים 1995 עד 2007.
טים שאפר (1945–2022), סנאטור מטעם מדינת פנסילבניה בין השנים 1981 עד 1996.
תושבים בולטים > אחרים

דניאל ד'אנילו (נולד ב-1946), איש עסקים מיליארדר.
הרולד דודס (1889–1980), נשיא אוניברסיטת פרינסטון בשנים 1933 עד 1957.
מישל מקדונלד (1952–2020), מיס ארצות הברית בשנת 1971.
ריי סלואן ברדין (1880–1933), צייר אמריקאי.
הערות שוליים

↑  "Census Population API". United States Census Bureau. ארכיון מ-9 בנובמבר 2022. נבדק ב-12 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| דגל פנסילבניה מדינת פנסילבניה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | האריסברג |  |
| אזורים גאוגרפיים | עמק ליהיי • הארץ ההולנדית של פנסילבניה • רמות לורל • הפונקוס • עמק סאסקהאנה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | פילדלפיה • פיטסבורג • אלנטאון • אירי • רדינג • סקרנטון • בית לחם • נורת'המפטון • לנקסטר • האריסברג • אלטונה • יורק • וילקס-בארה • צ'סטר • ויליאמספורט • איסטון • לבנון • הייזלטון • ניו קאסל • ג'ונסטאון • מק'קיספורט |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות פנסילבניה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531813805171  BNE: XX5569786  GND: 7742528-5  LCCN: n81081131  MusicBrainz: fb97a1ce-b82c-467d-a306-77cd6bba813d  SUDOC: 196912180  VIAF: 127852475   WorldCat (עם VIAF): 127852475
זריקת רעל

זריקת רעל או "זריקה קטלנית", היא שיטת הוצאה להורג הנמצאת בשימוש מאז 1982, הנחשבת לעונש מוות "הומניטרי". שיטה זו באה לכאורה להחליף שיטות המתה הגורמות סבל רב, כאב ופחד למוצא להורג. ההוצאה להורג נעשית באמצעות הזרקת עירוי המכיל תרכובות שבה שילוב משולש של חומרים במינון גבוה: חומר הרדמה, חומר לשיתוק השרירים ורעל. התרכובת זורמת בכלי הדם של המוצא להורג ובאופן זה מביאה למותו.
עלותה המשוערת של זריקת רעל המשמשת להוצאה להורג אחת יקרה משיטות אחרות.
השיטה משמשת בעיקר ברוב מדינות ארצות הברית. המוצא להורג הראשון שהומת בדרך זו היה צ'ארלס ברוקס ג'וניור. גזר דינו בוצע ב-7 בדצמבר 1982.
הצגת דפוס השימוש של מדינות בארצות הברית בזריקת רעל   מדינות שמשתמשות בשיטה זו בלבד.
  מדינות שמשתמשות בשיטה זו כשיטה עיקרית אך גם בשיטה נוספת כשיטה משנית
  מדינות שהשתמשו בשיטה זו בעבר, אך אינן משתמשות בשיטה זו עוד
  מדינות שלא השתמשו בשיטה זו מעולם
חדר הוצאה להורג
השיטה

הנידון למוות נאזק לאלונקה בשכיבה ומחובר אליו מכשיר א.ק.ג. על מנת לפקח על כך שהמוות התבצע. כהכנה לעירוי, לאחר חיטוי מקומי, מוחדרת לוריד באמת ידו מחט עבה בציפוי פלסטיק ("ונפלון"). לעיתים גם לזרוע השנייה מוחדר צינור המשמש כגיבוי במקרה של תקלה בצינור העירוי העיקרי. עם קבלת הודעה המאשרת להתחיל בביצוע ההמתה, מפעיל הסגל הממונה על התהליך את המתג המזרים את העירוי אל מחזור דמו של הנידון למוות. מתקן העירוי בנוי כמעין שלוש מבחנות, בכל אחת מהן תמיסה שונה. 
אופן ביצוע ההמתה נעשה בשלושה שלבים:
זריקת הרדמה
זריקת שיתוק
זריקת מוות
התרכובות הכימיות

בזה אחר זה ניתנים שלושת הסמים בזריקה לתוך הווריד באופן איטי:
תיופנטל סודיום (נתרן) (נקרא גם סודיום פנטוטל) - משמש להרגעה. סמי הרגעה גורמים לירידה בערנות וההכרה של האדם עד כדי הרדמות.
מחקרים הראו כי לעיתים הכמות המוזרקת ממרכיב כימי זה קטנה, ובמצב זה אינה גורמת לאיבוד הכרה, אלא למצב של "עירפול" בלבד בו הנידון למוות מודע לסביבתו ויכול להרגיש לחלוטין בקורה לו לרבות כאב חזק הנובע מצריבת כלי הדם בזמן ההזרקה.[דרוש מקור] למרות ערעורים רבים בנושא זה החליט בית המשפט העליון בארצות הברית על כך שההליך חוקי.
פנקורוניום ברומידי - המשתק את מערכת השרירים ומערכת הנשימה. כשישנו מצב של רפיון השרירים, הנידון למוות אף אינו יכול לצעוק בקול רם.
פוטסיום כלוריד (אשלגן כלורי)  - המפסיק את פעולת הלב, וכך גורם למוות.
בדרך כלל גורמת זריקת רעל לשינוי גוון העיניים והעור לצהבהב ולעיתים אף להקאה.
זמן ההוצאה להורג בזריקת הרעל נמשך בדרך כלל כשבע דקות, אך לעיתים יכול התהליך להמשך אף עד לשעתיים.
לאחר ההכרזה על שעת מותו של הנידון למוות נשלחת גופתו לנתיחה שלאחר המוות.
גישת הרפואה לזריקות רעל

לכאורה, החדרת העירוי וקביעת המוות הם עיסוק רפואי, אך הממסד הרפואי מתנגד בתוקף להשתתפותם של רופאים בתהליכי הוצאה להורג. זאת עקב ה"קו המנחה" בשבועת היפוקרטס, כי על פי כללי האתיקה הרפואית, תפקיד הרופא הוא לעזור לשפר את בריאותו של האדם ולא לעסוק בהמתתו.
ביקורת ודיון על זריקת הרעל

ההוצאה להורג בזריקת רעל מעלה עניין רב ותהיות בקרב מגזרים שונים. ארגונים לזכויות האדם מתנגדים ומפגינים בנחרצות כנגד הוצאה להורג בדרך זו בפרט וכנגד הוצאות להורג בכלל.
בשנת 2006 בלבד, הוצאו להורג בזריקת הרעל 53 נידונים למוות בארצות הברית, ואילו בשנת 2007 בוצע גזר דינם של 42 אסירים שנידונו לעונש מוות בשיטה זו. בראשית העשור השני של המאה ה-21, ממתינים לביצוע הריגתם מעל לשלושת אלפים אסירים רק בארצות הברית.
בשנת 2010 התעורר דיון בארצות הברית כי ייתכן ששתי הזריקות הראשונות הניתנות לנידונים למוות ומטרתן להרדים לשתק ולמנוע כאב אינן יעילות. נוירולוגים ורופאים אחרים העוסקים בנושא סברו כי ייתכן והאסירים המקבלים את הזריקות מרגישים כאב וסבל מסוים עם קבלת הזריקה השנייה והשלישית, וכי הזריקה השנייה שמטרתה לשתק את מערכת השרירים אינה גורמת לאובדן תחושת כאב אלא רק גורמת לחוסר יכולת להגיב לכאב. עם התעוררות הדיון מספר ארגוני זכויות האדם טענו כי מקורה של הזריקה הוא בגרמניה הנאצית והשימוש בה כדרך הוצאה להורג מעביר את האסיר סבל וכאב רב והיא איננה הומנית. כתוצאה מהתעוררות הדיון, מספר רב של אסירים בארצות הברית ערערו על גזר דינם וביקשו שהוא יבוצע בדרך אחרת, ברוב המקרים דחו בתי המשפט בארצות הברית את הערעור בטענה שמטרתו לדחות את מועד ההוצאה להורג.
בפסיקת בתי המשפט

בפסק דין שניתן בבית המשפט הפדרלי בקליפורניה על ידי השופט ג'רמי פוגל נקבע, כי "היישום של זריקת רעל הוא פגום, אך ניתן לתיקון" והרעל גורם לכאב שניתן לכנותו "עונש אכזרי ויוצא דופן". ב-2006 ניתן פסק דין דומה בבית משפט פדרלי במיזורי, שקבע כי עונש מוות בזריקת רעל נוגד את החוקה. בית המשפט העליון של ארצות הברית לא פסל הוצאה להורג באמצעות זריקת רעל (כמו גם באמצעים אחרים, כגון הכיסא החשמלי, ירייה, תלייה או תא הגזים) אך לא דן בסוגיית הכאב הכרוך בהוצאה להורג בדרך זו.
קולנוע

השימוש בזריקת הרעל מופיע בסרטי קולנוע עלילתיים רבים. דוגמאות לכך:
"פשע אמיתי", בו מגלם קלינט איסטווד עיתונאי המגלה שאסיר הנידון למוות באשמת רצח הוא חף מפשע ומנסה להוכיח את חפותו.
"החיים של דייוויד גייל", בו מגלם קווין ספייסי פרופסור לפילוסופיה הפועל נחרצות לביטול עונש המוות, אך נידון לעונש מוות בזריקת רעל בעצמו.
"אזרח שומר חוק" בכיכובם של ג'יימי פוקס וג'רארד באטלר, בו מתבצעת חבלה במינון הזריקות - דבר הגורם עינוי לנידון למוות.
"גבר מת מהלך" בו מגלם שון פן אסיר אשר נידון למוות ונזירה אשר מגלמת סוזן סרנדון מנסה לגרום לו להתחרט על מעשיו.
כמו כן ישנם סרטים תיעודיים רבים העוסקים בנושא.
הערות שוליים

↑  Groner JI, Lethal injection: a stain on the face of medicine, BMJ, volume 325, issue 7371, pages 1026–8, 2002, PMID 12411367
↑  אי-פי, הוצא להורג ומת לאחר חצי שעה, באתר nrg‏, 16 בדצמבר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291596905171  LCCN: sh00003149
יוסף שמן

הרב יוסף שמן
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב יוסף שֶמֶן (נקרא "שַמַן"; תימן, ה'תרנ"ח - ישראל, י"ב בניסן ה'תשכ"א) היה רב, דיין וסופר סת"ם. הרב הראשון של המושב תעוז (בית סוסין) ורבה הראשי הספרדי הראשון של העיר הרצליה.
ילדותו

נולד בעיר צנעא בירת תימן לרבי שלום שמן. בהיותו בן 7 נתייתם מאביו ועוד קודם לכן נפטר אחיו הגדול, בלא שהותיר אחריו בנים. על פי ההלכה לא יכלה אשת אחיו להינשא, עד שאחיו ייבם אותה, לפיכך המתינה לו היבמה תוך כדי שהיא מסייעת לאמו בגידולו.
למד אצל רבה הראשי של יהדות תימן וראב"ד העיר צנעא, מארי יחיא יצחק הלוי שהיה בעצמו תלמיד של אביו הרב שלום שכיהן בראשות הישיבה הכללית בבית הכנסת בית צאלח. עם השנים הפך לתלמידו המובהק.
לאחר כעשרים שנות נישואין נפטרה רעייתו הראשונה, לולווה לבית צאלח אלג'יילי מבלי להותיר אחריה צאצאים. בשנת ה'תש"ד נשא את אשתו השנייה שמעה (שושנה) לבית אלנדאף, שילדה שלושה בנים ובת.
פעילותו התורנית

כאשר נעדר הרב יחיא יצחק הלוי היה הרב שמן ממלא את מקומו. משרתו הרשמית הראשונה הייתה רבנות "כניס בית אַל'דְמַארִי" בצנעא.
לאחר חלוקת בתי הכנסת, מונה לרב קהילת "כניס בית אַל'רֵיעַאנִי". לימד שיעורי תורה לפנות בוקר ובשעות הערב. כאשר צר המקום בבית הכנסת הוא הורחב.
הרב יחיא יצחק הלוי צירפו לדון עמו בבית הדין. נודע גם כסופר סת"ם. רבה הראשי האחרון של תימן הרב עמרם קורח לא ערך גט, בטרם אישרו הרב שמן[דרוש מקור]. עסק למחייתו כשען, עבודה שלה הקדיש כשעה אחת ביום[דרוש מקור]. עקב מקרה הכרוך במקצועו זה נאסר בבית הסוהר חמישה עשר יום ונגזר עליו גזר דין מוות. התקיימו עצרות תפילה למען הצלתו והוא ניצל לבסוף לאחר השתדלויות אצל האימאם.
שלח מכתבים אל מחוץ לתימן, ובהם ידיעות מהנעשה בה ובקשת תמיכה בעניי צנעא ותימן. חלקם התפרסם בעיתונות התקופה. מכתבים אלו ופעילות זו הביאה לתמיכה כספית משמעותית[דרוש מקור]. היה גורם חשוב בעליית יהודי תימן לישראל[דרוש מקור]. פעל להברחת יתומים אל מחוץ לתימן, על מנת להצילם מחרב האסלאם, על אף שהדבר היה כרוך בסכנת נפשות[דרוש מקור].
עלייתו ארצה תפקידיו ופטירתו

בי"ח באלול ה'תש"ט (1949), עלה לישראל. התגורר כשנה במעברת תלפיות, שבה שימש כרב. בחודש אב ה'תש"י נתמנה לרב המושב תעוז. בה'תשי"ז מונה לרבה של הרצליה, עד לפטירתו.
נפטר בי"ב בניסן ה'תשכ"א והוא בן 63, ונטמן על פי צוואתו בבית העלמין הר המנוחות בירושלים.
צאצאיו

בנו הרב אברהם שמן היה דיין בבית הדין הרבני ברחובות וכיום אב"ד באשדוד. בנו הרב ציון הוא רב בית כנסת באשדוד. בן נוסף, הרב שלום, הוא רב קהילת מבקשי תורה באשדוד.
מסדר השירות הקיסרי

| --- | --- |

עיטור המסדר והמדליה (חלקו הקדמי מימין והאחורי משמאל)
 
 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 סוג:  מסדר אבירות
 מפקד המסדר:  צ'ארלס השלישי, מלך  הממלכה המאוחדת
 למען:  שירות ציבורי ארוך למען השלטון הבריטי
 נוסד:  1902
מסדר השירות הקיסרי (באנגלית: Imperial Service Order או בראשי תיבות: ISO) הוא מסדר של חבר העמים הבריטי.
המסדר נוסד באוגוסט 1902 והוא נועד לציין שירות ארוך באימפריה הבריטית, 25 שנים בבריטניה, 20 שנים בהודו הבריטית ו-16 שנים בקולוניות אחרות. למסדר זה הייתה דרגה אחת "עמית" והוא לא כלל תואר אבירות, בנוסף ניתן היה להעניק את מדליית השירות הקיסרי (Imperial Service Medal או בראשי תיבות: ISM).
מאז שנת 1993 לא מוענקים יותר חברויות במסדר, אך עם זאת המדליה עדיין מוענקת ובאופן רשמי המסדר עדיין קיים ופעיל.
תיאור העיטור

עיטור המסדר: העיטור מורכב בצורת כוכב בעל 8 קודקודים שבראשו הכתר המלכותי הבריטי. במרכז הכוכב מאויר סמל המלך (ראשי התיבות המלכותיים) ובטבעת סביב סמל זה נכתב "עבור שירות נאמן" (For Faithful Service).
המדליה: המדליה כללה תליון מעוגל אשר בצידו הקדמי הופיעה דמותו (בפרופיל) של המלך וסביבו נכתב תוארו. בגלגולה העכשווי של המדליה, מופיעה דמותה של המלכה אליזבת השנייה וסביבה נכתב "אליזבת השנייה, בחסד האלוהים, מלכה, המגנה על האמונה" (.ELIZABETH II DEI GRATIA REGINA F.D). מצדה השני של המדליה מופיעה דמותו של אדם יושב עם שמש שוקעת ברקע (כמי שסיים שירות ציבורי וכעת ראוי למנוחתו), מתחת לדמות נכתב "עבור שירות נאמן".
יהודה שטרית

| --- | --- |
הרב יהודה שטרית
הרב יהודה שטרית
 לידה:  יולי 1913 כ"ט בסיוון ה'תרע"ג תולאל, מרוקו מרוקו הצרפתית
 פטירה:  17 בנובמבר 1994 (בגיל 81) ד' בכסלו ה'תשנ"ה ירושלים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  אגאדיר, אספי ועפולה
 תקופת הפעילות:  ? – 17 בנובמבר 1993 
 רבותיו:  הרב ישראל אבוחצירא
 חיבוריו:  מנחת יהודה, קול יהודה
 
הרב יהודה שטרית (כ"ט בסיוון ה'תרע"ג, יולי 1913, תולאל – ד' בכסלו ה'תשנ"ה, 17 בנובמבר 1994, ירושלים) היה רב הערים אגאדיר ואספי שבמרוקו ורבה של עפולה.
תולדות חייו

נולד בתולאל שבמחוז תאפילאלת שבמרוקו לרבי מכלוף שטרית. למד בישיבת אביר יעקב בבודניב אצל הבאבא סאלי, והוסמך לרבנות על ידו. בשנת ה'תר"ץ נשא לאשה את בת דודו יאקות, ולהם נולדו תשעה ילדים. התמנה על ידי הבבא סאלי, שישב באותה העת בארפוד לאחראי על הגטין במחוז. שימש בצעירותו כרב בעיירה גוראמה (אנ'). החל משנת ה'תש"ה התגורר באגאדיר, שם שימש באופן לא רשמי כמנהיג הרוחני של הקהילה. בשנת ה'תשי"ד הוסמך בבית הדין הגבוה ברבאט, ושב לכהן באופן רשמי כרבה של אגאדיר משנת ה'תשט"ו ועד לחורבנה ברעידת האדמה הקשה שפקדה את העיר ב-1960. במקביל, ישב לפרקים כדיין ממלא מקום בבתי הדין במרקש ובאסואירה. לאחר רעידת האדמה עבר לכהן כרבה של העיר אספי, עד שנת ה'תשכ"ג (1962). באותה שנה עלה לישראל, ולאחר כעשרה חודשים החל לשמש כרב בעפולה, בהמלצת הרב הראשי לישראל, יצחק נסים. כעבור שלוש שנים התמנה לרבה הספרדי של העיר, לצד הרב האשכנזי הוותיק אשר קרשטיין. בשנת ה'תשל"ח (1978) הוכר כדיין גם בידי הרבנות הראשית.
בהגיעו לגיל הפרישה, עבר לשכונת נווה יעקב בירושלים. נפטר בירושלים בד' בכסלו ה'תשנ"ה (17 בנובמבר 1994).
על שמו רחוב בעפולה ומספר בתי כנסת וכוללים בישראל.
ספריו

מנחת יהודה – שו"ת.
קול יהודה
שיר למרפ"א – על שיר השירים.
לקריאה נוספת

הרב דוד שניאור, איש צדיק היה, יבנה ה'תשנ"ו.
הרב יהודה שטרית, הקדמה לספר "קול יהודה".
הערות שוליים

↑  הסמכה לדיינות, באתר ארכיון המדינה, עמ' 3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306948105171  ISNI: 0000 0000 7018 351X  VIAF: 97731821   WorldCat (עם VIAF): 97731821 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המסדר הוויקטוריאני המלכותי

| --- | --- |

עיטור אביר הצלב הגדול של המסדר
 
 מוטו: ויקטוריה   VICTORIA
 פרטים
 מדינה:  אנגליה אנגליה
 סוג:  מסדר אבירות
 מפקד המסדר:  צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
 למען:  שירות ותרומה למונרך או המשפחה המלכותית, לפי ראות עיניו של המונרך.
 סטטוס:  מסדר פעיל
 דרגות וסוגים:  אביר/ליידי הצלב הגדול   אביר/ליידי מפקד   מפקד   לוטננט   חבר   מדליה
 יום:  20 ביוני
 נוסד:  21 באפריל 1896
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  מסדר האימפריה ההודית
 עיטור נמוך יותר:  מסדר האימפריה הבריטית
המסדר הוויקטוריאני המלכותי (באנגלית: Royal Victorian Order) הוא מסדר אבירות בריטי אשר נוסד על ידי המלכה ויקטוריה ב-21 באפריל 1896 וניתן מאז בדרגותיו השונות, על ידי המונרך הבריטי לפי ראות עיניו, עבור תרומה או שירות משמעותי למונרך הבריטי או למשפחת המלוכה.
חברות במסדר ניתנת כאמור לפי ראות המונרך ללא צורך בהתייעצות או הצדקה מיוחדת. הזכאים לחברות על דרגותיה השונות הם כל נתיני המלכה וחברי ממלכות חבר העמים הבריטי, החל משנת 1936 גם נשים זכאיות לחברות במסדר. הכנסייה הרשמית של המסדר היא החל משנת 1938, קפלת סבוי, אך משום שמספר החברים במסדר גדול מכדי להתכנס בקפלת סבוי, נעשה שימוש גם בקפלת ג'ורג' הקדוש שבטירת וינדזור.
דרגות המסדר

המסדר מתחלק לחמש דרגות כאשר המונרך הבריטי משמש המונרך וראשו של המסדר, מפקדו העליון (Grand Master) היא החל משנת 2002, הנסיכה אן. מעבר לשני ראשי המסדר האלה, ישנם חמישה תפקידים נוספים במסדר; הנגיד (Chancellor), המזכיר (Secretary), הרשם (Registrar), הכומר (Chaplain) והגנאלוג.
אביר / גבירת הצלב הגדול (Knight/Dame Grand Cross או בראשי תיבות: GCVO): מקנה תואר אבירות (קידומת 'סיר'/'דיים' לשם המלא).
אביר מפקד / גבירה מפקדת (Knight/Dame Commander או בראשי תיבות: KCVO/DCVO): מקנה תואר אבירות.
מפקד (Commander או בראשי תיבות: CVO).
לוטננט (Lieutenant או בראשי תיבות LVO): עד לשנת 1984 דרגה זו נקראה 'חבר מדרגה רביעית'.
חבר (Member או בראשי תיבות MVO): עד ל-1984 נקרא 'חבר מדרגה חמישית'.
הדרגה הנמוכה ביותר היא מדליה של המסדר (בראשי תיבות RVM).
אביר/ליידי הצלב הגדול
אביר/ליידי מפקד
מפקד ולוטננט
חבר
הערות שוליים

1 2  נכון רק לשלוש הדרגות הגבוהות ורק בממלכה המאוחדת, למעט סקוטלנד שם זה נכון לשתי הדרגות הגבוהות בלבד. במדינות חבר העמים הבריטי האחרות, מונהגות שיטות תארים ומסדרים שונות.
| מסדרים ועיטורים בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
| מסדרי אבירות | מסדרי אבירות |  |
| נוכחיים | הבירית • הדרדר • האמבט • מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש • השירות המצוין • הוויקטוריאני המלכותי • ההצטיינות • השירות הקיסרי • האימפריה הבריטית • הכתר ההודי • עמיתי הכבוד • המלך ג'ורג' החמישי • המלך ג'ורג' השישי • המלכה אליזבת השנייה • המלך צ'ארלס השלישי • ג'ון הקדוש |  |
| היסטוריים | פטריק הקדוש • הגואלף המלכותי • כוכב הודו • האימפריה ההודית • הודו הבריטית • ההצטיינות ההודי  •  בורמה  • ויקטוריה ואלברט • מסדר המלך ג'ורג' הרביעי • מסדר המלך אדוארד השביעי |  |
| עיטורים צבאיים | עיטורים צבאיים |  |
| נוכחיים | צלב ויקטוריה • צלב הגבורה הניכרת • הצלב האדום המלכותי  צלב השירות המצוין (הצי המלכותי) • הצלב הצבאי (הצבא הבריטי) • צלב התעופה המצוינת • צלב חיל האוויר (חיל האוויר המלכותי) • מדליית מתנדבי המילואים של המלכה  ציון לשבח (אזכור בשדרים) • ציון המלכה לגבורה • ציון המלכה לגבורה באוויר • ציון המלכה על שירות משמעותי |  |
| היסטוריים | מדליית ההתנהגות המצוינת • מדליית הגבורה הניכרת  מדליית השירות המצוין (הצי המלכותי) • המדליה הצבאית (הצבא הבריטי) • מדליית התעופה המצוינת • מדליית חיל האוויר (חיל האוויר המלכותי)   מדליית ההתנהגות המצוינת של הכוח המערב אפריקאי המלכותי • מדליית ההתנהגות המצוינת של המלך לרובעי המלך האפריקאים • מדליית השירות המצוין ההודי |  |
| עיטורים אזרחיים | עיטורים אזרחיים |  |
| נוכחיים | צלב ג'ורג' • מדליית ג'ורג' • צלב אליזבת • מדליית המשטרה של המלכה • מדליית שירות כיבוי האש של המלכה • מדליית הגבורה של המלכה • מדליית הגבורה הימית  המדליה הוויקטוריאנית המלכותית • מדליית האימפריה הבריטית • מדליית הקוטב |  |
| היסטוריים | קאיזר אי הינד • מדליית אלברט • מדליית אדוארד  • מדליית הגבורה של האימפריה • מדליית הגבורה של המלך לאיחוד דרום אפריקה • מדליית המשטרה של הודו • מדליית המשטרה של ציילון • מדליית המשטרה של סיירה לאון • מדליית שירות כיבוי האש של סיירה לאון • מדליית המשטרה הקולוניאלית • מדליית קנדה |  |
חיים דוד כהנא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1922 ה'תרפ"ב רומניה
 התאבד:  15 בנובמבר 1950 (בגיל 28 בערך) ו' בכסלו ה'תשי"א מגדל גד, ישראל
 מקום קבורה:  רחובות
 השכלה:  ישיבת מרכז הרב
 מקום פעילות:  קניה, מגדל גד
 תקופת הפעילות:  1947–1950 (כ־3 שנים)
 השתייכות:  ציונות דתית
 רבותיו:  הרב יעקב משה חרל"פ
 בת זוג:  הניה לבית אפשטיין
 אב:  הרב מנחם כהנא
 אם:  אסתר חיה
 רב מחנה המעצר גילגיל, קניה
 רבה של מגדל גד
הרב חיים דוד כהנא (ה'תרפ"ב, 1922 – ו' בכסלו ה'תשי"א, 15 בנובמבר 1950) היה רב מחנה המעצר גילגיל של גולי אצ"ל ולח"י בקניה, ולאחר הקמת המדינה כיהן למשך כשנה כרבה הראשון של מגדל גד (אשקלון).
תולדות חייו

נולד ברומניה בסביבות 1922 לאסתר חיה והרב מנחם כהנא. אביו כיהן כרב בטרגו ניאמץ ולימים כרב בחיפה. בגיל 18 בערך נסמך להוראה. עלה ארצה בגפו, למד בישיבת מרכז הרב, והיה פעיל בתנועת המזרחי. ביולי 1947 נשלח מטעם הרבנות הראשית לשמש כרבם של גולי אצ"ל ולח"י במחנה המעצר גילגיל בקניה. הוא דאג לצורכי הדת של הגולים, שימש כשוחט וכן דאג להעברת מכתבים וידיעות מהם לבני משפחותיהם בארץ ולהפך. הוא ניהל חליפות מכתבים עם דמויות בכירות ביישוב ובהנהגתו כמו משה שרתוק, הרב אריה לוין, זרח ורהפטיג ומספר ראשי ערים בעניינים שונים הנוגעים לצורכי הגולים ולהעלאתם ארצה. לאחר כשנה וחצי בקניה, שב עם הגולים למדינת ישראל שזה עתה הוקמה. הוא קיבל הצעה מהרב לואיס יצחק רבינוביץ לכהן כרב בדרום אפריקה, אך סירב. בשובו ארצה החל לכהן כרב באחד מבתי הסוהר.
בנובמבר 1949 התמנה על ידי הרבנות הראשית לישראל לכהן כרב בעיירת העולים החדשה מגדל גד (לימים, העיר אשקלון).
ב-13 בדצמבר נשא לאשה את הניה אפשטיין מירושלים (אחותה של מנוחה חרל"פ. גיסיו היו הרבנים יצחק מאיר חרל"פ ומרדכי זמל).
במהלך כהונתו כרב, התגלעה מחלוקת חריפה בינו לבין השוחטים בני העדה התימנית, לאחר שפסל את שחיטתם משום שמצא פגם בסכיני השחיטה שלהם. השוחטים מצדם טענו כי לפי מנהגי יהדות תימן פגמים אלו אינם פוסלים את הסכין. הרב הראשי לישראל בן ציון מאיר חי עוזיאל והרבנים כתריאל פישל טכורש ויצחק ליברזון (מנהל מחלקת הבשר ברבנות הראשית) בדקו אף הם את הסכינים וגיבו את עמדתו של הרב כהנא. הוויכוח קיבל גוון פוליטי, כאשר הרב כהנא והחזית הדתית המאוחדת הואשמו מעל דפי עיתון "דבר" ברדיפה פוליטית של שוחטים חברי ההסתדרות
ואילו עיתון "הצופה" האשים את מפא"י בהכשלת הציבור.
הוא העיד בפני ועדת החקירה לענייני חינוך במחנות העולים, על כך שהמבנה שהוקצה לבית ספר דתי במגדל גד אינו מתאים לצורכי המקום, ולטענתו הדבר נעשה כדי לעודד את העולים לשלוח את ילדיהם לבית הספר של זרם העובדים.