stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברייקינג באולימפיאדת פריז (2024)
טורניר הנשים > שלב הבתים > בית ד'

| רקדנית | נקודות | דו קרבים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוקראינה קייט | 4 | 3 | 1 | 2 | 0 | 35 |
| יפן איומי | 4 | 3 | 1 | 2 | 0 | 31 |
| אוקראינה סטפני | 4 | 3 | 1 | 2 | 0 | 30 |
| צרפת סנוריטה קרלוטה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 12 |
טורניר הנשים > נוקאאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | סבב מדליית זהב | סבב מדליית זהב |
:  
|  | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  יפן אמי |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  יפן אמי |  3 |   |   | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |   |   |  |  |
|  |  צרפת סיסי |  0 |   |   | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |   |   |  |  |
|  |  צרפת סיסי |  0 |   |   |  יפן אמי |  2 |   |   |  |  |
|  | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |   |   |  יפן אמי |  2 |   |   |  |  |
|  | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |   |   |  הולנד אינדיה |  1 |   |   |  |  |
|  |  הולנד אינדיה |  2 |   |   |  הולנד אינדיה |  1 |   |   |  |  |
|  |  הולנד אינדיה |  2 |   |   |  |  |   |   | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |
|  |  יפן איומי |  1 |   |   |  |  |   |   | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |
|  |  יפן איומי |  1 |   |   |  |  |   |   |  יפן אמי |  3 |
|  | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |   |   |  |  |   |   |  יפן אמי |  3 |
|  | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |   |   |  |  |   |   |  ליטא ניקה |  0 |
|  |  הרפובליקה העממית של סין ליו צ'ינגיי |  3 |   |   |  |  |   |   |  ליטא ניקה |  0 |
|  |  הרפובליקה העממית של סין ליו צ'ינגיי |  3 |   |   | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |   |   |  |  |
|  |  אוקראינה קייט |  0 |   |   | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |   |   | סבב מדליית ארד | סבב מדליית ארד |
|  |  אוקראינה קייט |  0 |   |   |  הרפובליקה העממית של סין ליו צ'ינגיי |  1 |   |   | סבב מדליית ארד | סבב מדליית ארד |
|  | 9 באוגוסט - פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט - פלאס דה לה קונקורד |   |   |  הרפובליקה העממית של סין ליו צ'ינגיי |  1 |   |   |  9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |  9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |
|  | 9 באוגוסט - פלאס דה לה קונקורד | 9 באוגוסט - פלאס דה לה קונקורד |   |   |  ליטא ניקה |  2 |   |   |  9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |  9 באוגוסט – פלאס דה לה קונקורד |
|  |  הרפובליקה העממית של סין יינג דזה |  0 |   |   |  ליטא ניקה |  2 |   |   |  הולנד אינדיה |  1 |
|  |  הרפובליקה העממית של סין יינג דזה |  0 |   |   |  |  |   |   |  הולנד אינדיה |  1 |
|  |  ליטא ניקה |  3 |   |   |  |  |   |   |  הרפובליקה העממית של סין ליו צ'ינגיי |  2 |
|  |  ליטא ניקה |  3 |   |   |  |  |   |   |  הרפובליקה העממית של סין ליו צ'ינגיי |  2 |
ראו גם

ברייקינג במשחקים האולימפיים
הערות שוליים

↑  לנשים יש קדם מוקדמות מה שאומר שיש 17 מתמודדות
↑  הרקדנים מוצגים בכינויים שלהם ולא בשמותהם האמיתיים
1 2  תשתתף בקדם מוקדמות
↑  טבלת המדליות בברייקינג, מתוך אתר אולימפיאדת פריז 2024
מדינות גרמניה

גרמניה היא פדרציה, כלומר מדינה ריבונית המורכבת ממדינות משנה. בגרמניה של ימינו 16 מדינות משנה – Bundesländer (בּוּנדֶסלֶנדֶר; ביחיד: Bundesland, בּוּנדֶסלַנד) – שכל אחת מהן ריבונית באופן חלקי. לכל אחת מהמדינות עיר בירה, ממשלה ומוסדות משלה. לברלין ולהמבורג אין ערי בירה, שכן הן ערי-מדינה. בתחומי מדינת ברמן, הנחשבת גם היא לעיר-מדינה, כלולות שתי ערים, והעיר ברמן היא עיר הבירה של מדינת ברמן. פיזור האוכלוסין במדינות השונות איננו אחיד: כמחצית מאוכלוסיית גרמניה חיה בשלוש המדינות המאוכלסות ביותר – נורדריין-וסטפאליה, בוואריה, ובאדן-וירטמברג; המחצית השנייה פזורה על פני 13 המדינות האחרות.
כמעט מאז ומתמיד המסורת הפדרליסטית שלטה בגרמניה. מותו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית שטאופן ששלטה באימפריה הביאה את גרמניה למצב של התפוררות ופיצול של המשטר, והמערכת הפיאודלית נשברה למכלול של נסיכויות עצמאיות בעלות זיקה רופפת ביניהן. המדינות שמרכיבות את הרפובליקה כיום מבוססות על שרידיהן של מדינות ונסיכויות היסטוריות שהרכיבו את האימפריה הרומית הקדושה, הקונפדרציה הגרמנית, הקונפדרציה הצפון-גרמנית, הקיסרות הגרמנית ורפובליקת ויימאר.
כל אחת מהמדינות מספקת את חלקה בהיסטוריה התרבותית של גרמניה, וכל אחת מהן מאופיינת במנהגים שונים, תרבות שונה, ניבים מקומיים וסגנון אדריכלי שונה.
היסטוריה

לפדרליזם מסורת ארוכת שנים בגרמניה; האימפריה הרומית הקדושה הייתה מורכבת ממספר רב של מדינות קטנות ("Kleinstaaterei"; קליינשטאטריי). מספר השטחים הוקטן במידה ניכרת במהלך המלחמות הנפוליאוניות. לאחר קונגרס וינה הוקמה הקונפדרציה הגרמנית שהורכבה מ-39 מדינות. הקונפדרציה פורקה לאחר מלחמת שבעת השבועות ובמקומה קמה הקונפדרציה הצפון-גרמנית תחת הנהגתה של ממלכת פרוסיה; מלחמה זו הביאה את פרוסיה למעמד דומיננטי בגרמניה, והלאומיות הגרמנית הכריחה את המדינות העצמאיות הנותרות לכרות ברית עם פרוסיה במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה (1870 – 1871), ולאחר מכן להיעתר להמלכת וילהלם הראשון כקיסר גרמניה. הקיסרות הגרמנית החדשה כללה 25 מדינות (שלוש מהן ערי הנזה) והישות הטריטוריאלית אלזס-לורן. הקיסרות נשלטה בידי פרוסיה, ששלטה ב-65% משטחה ו-62% מאוכלוסייתה. לאחר האבדות הטריטוריאליות שפקדו את גרמניה במסגרת חוזה ורסאי, המדינות הנותרות המשיכו כרפובליקות. מדינות אלו בוטלו בהדרגה, דה פקטו, תחת המשטר הנאצי במהלך תהליך הגלייכשלטונג (האחדה).
בתקופת הכיבוש של בעלות הברית על גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה גבולות המדינות נוסחו מחדש על ידי הממשלות הצבאיות של בעלות הברית; אף מדינה לא היוותה יותר מ-30% מהאוכלוסייה או הטריטוריה; הדבר נעשה על מנת למנוע מצב שבו מדינה כלשהי תחזיק בהשפעה דומיננטית כפי שאירע בעבר עם פרוסיה. תחילה, רק חלק מהמדינות שלפי המלחמה נותרו כפי שהיו: חלק מבאדן, בוואריה, ברמן, המבורג, סקסוניה ותורינגיה; המדינות המוקפות, ריינלנד-פפאלץ, נורדריין-וסטפאליה וסקסוניה-אנהלט חבו את קיומם של כוחות הכיבוש ונוצרו מתוך מחוזות פרוסים ומדינות קטנות יותר.
עם ייסודה, גרמניה המערבית הורכבה מ-11 מדינות. אלה צומצמו ל-9 מדינות ב-1952 כאשר 3 מתוכן (דרום באדן, וירטמברג-הוהנצולרן ווירטמברג-באדן) התמזגו למדינה חדשה בשם באדן-וירטמברג. ב-1957, כאשר הוחזר חבל הסאר מכיבוש צרפתי, כללה המדינה כ-10 מדינות משנה, אלו מכונות היום "המדינות הישנות". ברלין המערבית הייתה תחת הריבונות המערבית של בעלות הברית והיא הייתה בפועל מובלעת של גרמניה המערבית אולם דה יורה הייתה שטח כבוש.
גרמניה המזרחית הורכבה מ-5 מדינות (ברנדנבורג, מקלנבורג-מערב פומרניה, סקסוניה, סקסוניה-אנהלט ותורינגיה). ב-1952 בוטלה החלוקה למדינות ובמקומם המדינה חולקה ל-14 מחוזות מנהליים. השליטה הסובייטית בברלין המזרחית (אף על פי שרשמית הייתה בעלת מעמד זהה לזו של ברלין המערבית) הכריזה עליה כבירתה של גרמניה המזרחית וכמחוז ה-15 שלה.
לקראת איחוד גרמניה המחודש ב-3 באוקטובר 1990 נוצרו מחדש חמש המדינות בגרמניה המזרחית שהרכיבו אותה בעבר. מחוז ברלין המזרחית לשעבר מוזג עם ברלין המערבית ליצירת מדינה חדשה. מעתה כוללת גרמניה 16 מדינות משנה: 10 המדינות "הישנות" של גרמניה המערבית ו-5 המדינות "החדשות" של גרמניה המזרחית בנוסף למדינת ברלין החדשה. בחוקת גרמניה שתוקנה לאחר האיחוד נקבע כי באפשרות המדינות לנהל הסכמים עם מדינות חוץ בתחום מיומנותן ובהסכמת הממשלה הפדרלית.
מבנה הממשלה

חוק היסוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, החוקה הפדרלית, קובע כי המבנה של הממשלה בכל מדינה חייב "להתאים לעקרונות של הממשל הרפובליקני, הדמוקרטי והחברתי בהתבסס על שלטון החוק". רוב המדינות כפופות לממשלה בראשות ראש ממשלה (המכונה בגרמנית Ministerpräsident, שפירושו "שר-נשיא") לצד גוף מחוקק חד-ביתי הנקרא "לנדטאג".
המדינות הן רפובליקות פרלמנטריות, והיחסים בין הרשות המחוקקת לרשות המבצעת שלהן משקפים זאת: המחוקקים נבחרים בידי התושבים לתקופת כהונה של כ-4 או 5 שנים (תלוי במדינה), וראש הממשלה נבחר ברוב קולות על ידי חברי הלנדטאג.
ממשלותיהן של ערי המדינה (ברלין, ברמן והמבורג) הן סנאטים. בשלוש המדינות החופשיות (בוואריה, תורינגיה וסקסוניה) הממשלה מכונה "ממשלת המדינה" (Staatsregierung), ובעשר המדינות האחרות – "ממשלת הארץ" (Landesregierung). קודם ל-1 בינואר 2000 הורכב הפרלמנט של בוואריה משני בתים (בית תחתון ובית עליון, שנקרא סנאט) והסנאט מנציגי הקבוצות החברתיות והכלכליות הדומיננטיות של המדינה. הסנאט בוטל בעקבות משאל עם שנערך שנתיים קודם לכן.
ראו גם

רשימת ערי גרמניה שנכתב עליהן ערך בוויקיפדיה העברית
הערות שוליים

↑  אוכלוסיית תורינגיה נכון לספטמבר 2019
| מדינות הרפובליקה הפדרלית של גרמניהגרמניה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | באדן-וירטמברג באדן-וירטמברג • בוואריה בוואריה • ברנדנבורג ברנדנבורג • הסן הסן • מקלנבורג-מערב פומרניה מקלנבורג-מערב פומרניה • סקסוניה התחתונה סקסוניה התחתונה • נורדריין-וסטפאליה נורדריין-וסטפאליה • ריינלנד-פפאלץ ריינלנד-פפאלץ • חבל הסאר חבל הסאר • סקסוניה סקסוניה • סקסוניה-אנהלט סקסוניה-אנהלט • שלזוויג-הולשטיין שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה תורינגיה |  |
| ערי מדינה | ברלין ברלין •  ברמן • המבורג המבורג |  |
| מדינות לשעבר | דרום באדן דרום באדן • וירטמברג-באדן וירטמברג-באדן • וירטמברג-הוהנצולרן וירטמברג-הוהנצולרן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554299605171  GND: 4034013-2  LCCN: sh2007002590  NKC: ph125935 
מפה של מדינות גרמניה הנוכחיות הנמצאות לגמרי או בעיקר בגבולותיה הישנים של הקיסרות הגרמנית שתחת הנהגת ממלכת פרוסיה.
סכר כרח'ה

| --- | --- |

 מיקום:  ח'וזסתאן 
 סוג:  סכר סוללה, תחנת כוח הידרואלקטרית 
 סוכר את:  נהר כרח'ה 
 אורך:  3,030 מטר
 ייצור חשמל:  400 מגה-ואט
 תקופת הבנייה:  2001–2002
 קואורדינטות:  32°29′21″N 48°07′36″E﻿ / ﻿32.48916667°N 48.12666667°E﻿ / 32.48916667; 48.12666667
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןסכר כרח'ה (למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןסכר כרח'ה 
 
סכר כָּרְחָ'ה (בפרסית: سد کرخه) הוא סכר סוללה (אנ') רב-תכליתי גדול שנבנה באיראן על נהר כרח'ה במחוז, חוזסטן, בשנת 2001 על ידי זרוע ההנדסה והבנייה של משמרות המהפכה האסלאמית (IRGC): Khatam-al Anbiya Construction Headquarters. הסכר נבנה כדי לאגור ולהסדיר את משטר המים באזור, לייצר חשמל ולמנוע שיטפונות.
סכר כרח'ה, הוא הסכר הגדול הראשון שתוכנן ונבנה על ידי איראן, לאחר המהפכה האסלאמית, אך התכנון אינו חף מבעיות (ראו להלן).
סכר כרח'ה (מבט מהאוויר)
מיקום וגאוגרפיה

הסכר נמצא בחלק הצפון-מערבי של ח'וזסטאן, כ-30 קילומטרים מערבית לעיר אנדימשק (אנ'), כ-40 קילומטרים צפונית מערבית לעיר דזפול.
נהר כרח'ה הוא הנהר השלישי בגודלו באיראן אחרי הנהרות קארון ודז, ואגן הניקוז שלו ששטחו כ-43,000 קמ"ר נמצא במחוזות: המדאן, כרמאנשאה, כורדיסטן, אילאם, לורסתאן וחוזסטן.
הסכר יצר את האגם המלאכותי הגדול באיראן, שטחו: 160 קילומטרים רבועים.
מטרות הסכר

הסכר נועד לשלוש מטרות:
הבטחת וניהול אספקת מים לצורכי השקיה של 320,000 דונם,
ייצור אנרגיה הידרואלקטרית בהיקף של 934 ג'יגה-וואט שעה בשנה.
שליטה בהצפות הרסניות ומניעת נזקים הנגרמים מהן.
נתונים

סוג הסכר: מילוי אדמה עם ליבת חרסית.
גובה הסכר מעל היסוד: 127 מטר,
אורך פסגת הסכר: 3,030 מטר,
רוחב פסגת הסכר: 12 מטר,
קיבולת מאגר: 5.9 מיליארד מטרים מעוקבים.
מספר טורבינות: 3 טורבינת פרנסיס (אנ') בעלות ציר אנכי.
כוח: 400 מגה-וואט,
בניית הסכר

בשנת 1956 החלו מחקרים ראשונים לקראת הקמת סכר כרח'ה, על ידי חברת Development and Resources Corporation האמריקאית. בשנת 1990, הושלם התכנון, בפיקוח חטיבת ההנדסה של משמרות המהפכה האסלאמית.
ב-1992 החלה הבניה והיא הושלמה בשנת 2001. בבנייה הועסק 120 חברות שונות וכשמונה חברות ייעוץ. סך הכל השתתפו בבניה כ-5,000 פועלים. במהלך בניית הסכר, 40 עובדים נהרגו.
בעיות שנוצרו בעקבות בניית הסכר

על פי מחקרים שבוצעו בניית סכר כרח'ה היא גורם תורם משמעותי להתרחשות סופות אבק במחוז ח'וזסטן, איראן.
הערות שוליים

1 2  General Informations, web.archive.org, ‏2005-04-19
1 2 3 4  همت ایرانیان و ساخت بزرگترین سد تاریخ ایران بر روی رودخانه کرخه, خبرگزاری مهر | اخبار ایران و جهان | Mehr News Agency, ‏2007-01-26 (בפרסית)
↑  : سد کرخه, daneshnameh.roshd.ir
↑  Mahabghodss / مهاب قدس, www.mahabghodss.com
↑  United Nations High Commissioner for Refugees. "Refworld - Iran: Information on the construction of the Karkheh dam; when it began and ended; role played by the Revolutionary Guards Corps (Sepah, Pasdaran) in construction; companies and agencies involved in its management; size of the workforce; recruitment of workforce; reports of individuals denouncing flaws in the dam". Refworld. נבדק ב-18 נובמבר 2024.
↑  Arash Adib, Effects of the Karkheh Dam construction on haze generation due to geomorphological changes in the Khuzestan Province, Southwest Iran, Water Supply (2022) 22 (2): 2338–2350.
סכר כרח'ה
כ"ד בחשוון

כ"ד בחשוון הוא היום העשרים וארבעה בחודש השני 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים וארבעה בחודש השמיני 
למניין החודשים מניסן. כ"ד בחשוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי וחמישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגה".
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ד חשוון היא פרשת תולדות, אם בר המצוה חל בשנה המתחילה ביום חמישי, או פרשת חיי שרה אם בר המצוה חל בשנה המתחילה בימים שני, שלישי או שבת.
אירועים היסטוריים

ה'תרע"ט – האימפריה העות'מאנית חותמת על הסכם שביתת נשק עם בעלות הברית ובכך מסיימת את מלחמת העולם הראשונה במזרח התיכון
ה'תש"א – אסון הפאטריה - אוניית המעפילים "פאטריה" מוטבעת על ידי ההגנה
ה'תשי"ז – מתחיל מבצע קדש
ה'תשי"ז – מתבצעת הצניחה המבצעית הראשונה והיחידה בתולדות צה"ל, במסגרת מבצע קדש
ה'תשי"ז – טבח כפר קאסם – חיילים ממשמר הגבול הורגים 49 ערבים-ישראלים השבים לביתם כשאינם יודעים שהוטל עוצר
נולדו

תפ"ג – רבי רפאל הכהן מהמבורג. נפטר בה'תקס"ד.
תרל"ט – יעקב נחום אפשטיין, פילולוג וחוקר ספרות התנאים והאמוראים. נפטר בה'תשי"ב.
ה'תרצ"ב – הרב אליהו שטרנבוך, שימש אב"ד של קהילת "מחזיקי הדת" באנטוורפן שבבלגיה. נפטר בה'תשע"ז.
ה'תש"ד – הרב חנניה יוסף אייזנבך, ראש כולל "אהל יוסף משה" בבואנוס איירס, ארגנטינה
ה'תש"ח – ספי ריבלין, שחקן ובדרן ישראלי (נפטר בה'תשע"ד).
ה'תשכ"ג – אברי גלעד, עיתונאי ואיש בידור ישראלי
ה'תשכ"ט – חיים ולדר, סופר ילדים, נוער ומבוגרים חרדי־ישראלי, פובליציסט ומרצה (נפטר ב-ה'תשפ"א)
ה'תשל"ב – רוברט אילטוב, ח"כ ויו"ר סיעת ישראל ביתנו בכנסת
נפטרו

ה'ת"ד – רבי אברהם אזולאי רב ומקובל במרוקו ומחבר הספר "חסד לאברהם" (נולד ב-ה'ש"ל)
ה'תרס"ג – רבי דוד טברסקי, האדמו"ר ממקארוב
ה'תרס"ח – הרב הלל משה מעשל גלבשטיין, מחבר הספר "משכנות לאביר יעקב" (נולד ב-ה'תקצ"ד)
ה'תרע"ד – יוסף זלצמן, מחלוצי העלייה השנייה וההרוג הראשון בקבוצת כנרת
ה'תרצ"ה – הברון רוטשילד, תומך עיקרי ביישוב היהודי בארץ ישראל בתקופת העלייה הראשונה (נולד ב-ה'תר"ה)
ה'תש"י – רבי גדליה משה גולדמן, האדמו"ר החמישי בשושלת זוועהיל (נולד ב-ה'תרמ"ז)
ה'תשמ"ח – הרב רפאל דוד אוירבך, מנהל ישיבת המקובלים שער השמים
ה'תשנ"ה – הרב שלמה גורן, מייסד הרבנות הצבאית והרב הראשי לישראל (נולד ב-ה'תרע"ח)
ה'תש"ע – הרב דוד קוויאט, ר"ם בישיבת מיר בברוקלין, יו"ר ועד הרבנים של אגודת ישראל בארצות הברית ומחבר פירוש "סוכת דוד" על הש"ס (נולד ב-ה'תרע"ט)
כ"ג בחשוון – כ"ה בחשוון
חשוון
הערות שוליים

↑  כ-31.9% מכלל השנים.
↑  כ-68.1% מכלל השנים.
הרמטכ"ל משה דיין סוקר מסדר של חטיבה 9 בשארם א-שייך עם סיום מבצע קדש
ירמיהו יובל

| --- | --- |

ירמיהו יובל, 2015
 לידה:  20 באוקטובר 1935 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  10 ביוני 2018 (בגיל 82) 
 מקום קבורה:  נתניה 
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה, האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת פרינסטון 
 מנחה לדוקטורט:  נתן רוטנשטרייך
 מונחה לדוקטורט:  יעקב גולומב, פיני איפרגן
 תחומי עניין:  מטאפיזיקה, פילוסופיה של הנפש, אתיקה,פילוסופיה של המוסר, פילוסופיה פוליטית, היסטוריה של הרעיונות, היסטוריה
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, מתרגם 
 הושפע מ:  שפינוזה, קאנט, הגל, ניטשה,  ריקר,  קאופמן,  רורטי,  המפל,  ברלין, ברגמן,  רוטנשטרייך, קלצקין, פליישמן
 השפיע על:  יעקב גולומב, עדי אופיר
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2000) 
 צאצאים:  רוני יובל, יונתן יובל 
 
ירמיהו יוֹבֵל (כונה יֶֶרִי, 20 באוקטובר 1935 – ‏10 ביוני 2018) היה פילוסוף ישראלי והיסטוריון של הפילוסופיה, פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים ובניו סקול ניו יורק. עסק בעיקר בחקר הפילוסופיה של העת החדשה. חתן פרס ישראל לשנת תש"ס. היה איש קול ישראל, עורך תוכניות בקול ישראל ובטלוויזיה הישראלית וחבר מליאת רשות השידור.
ביוגרפיה

נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי שבחיפה. ב-1964 סיים תואר שני בפילוסופיה בהצטיינות יתרה באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא המשיך את לימודיו בסורבון אצל פול ריקר ואחר כך באוניברסיטת פרינסטון אצל סטיוארט המפשיר, וולטר קאופמן, ריצ'רד רורטי, גרגורי ולסטוס, קרל המפל וישעיה ברלין. את עבודת הדוקטורט כתב בהנחייתו של וולטר קאופמן וסיימה בהצטיינות ב-1968 בנושא "המטאפיזיקה של קאנט, המתודות שלה ושלוחותיה", בהדרכתו של פרופ' נתן רוטנשטרייך. לאחר סיום הדוקטורט החל להרצות באוניברסיטה העברית.
בשנת 1971 הועלה לדרגת מרצה בכיר באוניברסיטה העברית. ב-1972 מונה לראש החוג לפילוסופיה באוניברסיטה העברית, ושנתיים מאוחר יותר, ב-1974, מונה לראש המכון לפילוסופיה. במשך השנים שימש גם כמנהל מרכז שמואל הוגו ברגמן לעיון פילוסופי. בשנות ה-80 לימד כפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת פריז 4 (סורבון-פנתאון), וכן באוניברסיטאות המבורג, מילאנו, וקולומביה (ניו יורק). משנת 1993 לימד סמסטר בשנה בפקולטה ללימודים מתקדמים ב-New School for Social Research בניו יורק ובשנת 1996 היה לפרופסור הראשון בקתדרה לפילוסופיה על שם הנס יונאס. תלמידיו משמשים כיום כחברי סגל באוניברסיטאות רבות בעולם.
ב-1991 הקים את מרכז שפינוזה בירושלים (היום חלק ממכון ון ליר) ועמד בראשו עד סמוך לפטירתו.
יובל היה ממייסדי "חוג 77" במפלגת העבודה (פרש ב-1978).
ביוגרפיה > פעילות עיתונאית

בתחילת שנות ה-60 שימש כעורך יומן החדשות ב"קול ישראל" וביחד עם יורם רונן יסד את "יומן השבוע". במלחמת ששת הימים שימש ככתב צבאי לרדיו בחזית סיני. לאחר המלחמה החל לפרסם מאמרים פובליציסטיים ולהופיע בתקשורת בדרישה לשלום ולהכרה הדדית בין ישראל לפלסטינים. יובל פרסם לעיתים מאמרים פובליציסטיים ב"הארץ" וב"ידיעות אחרונות" בנושאים חברתיים ופוליטיים.
היה פעיל בהקמת רשות השידור העצמאית ב-1967, וכיהן שתי תקופות במליאתה. ב-1968 ערך את תוכניות הדוקומנטריה הפוליטית הראשונות בטלוויזיה הישראלית. במלחמת יום הכיפורים גויס למילואים ושימש כתב צבאי לרדיו בחזית המצרית. בשנות ה-70 היה העורך והמנחה של תוכנית הטלוויזיה העיונית "השעה השלישית", שעסקה בנושאים חברתיים. במהלך השנים פרסם במאה מאמרי דעה ב"הארץ" ו"ידיעות אחרונות" כמו גם ב-Le Monde.
חיים אישיים

היה נשוי לשושנה יובל (לשעבר שטיין), סופרת, פעילה חברתית ומדריכה של עובדים קהילתיים. בנם, פרופ' יונתן יובל, הוא מרצה למשפטים ולפילוסופיה באוניברסיטת חיפה, סופר ומשורר. בתם, רוני יובל, היא מוזיקאית ופסיכולוגית, לשעבר מנחת תוכניות טלוויזיה ורדיו.
יובל היה ספורטאי פעיל (ריצה, אופניים, שחיה, סקי, כדורסל) וטייל, שייחס חשיבות לפעילות גופנית, להנאות אסתטיות, מוזיקליות ואומנותיות, ולחיבור אל הטבע. היה מיודד עם אומנים, מוזיקאים, סופרים ומדענים מתרבויות ושפות שונות. המלחין לוצ'אנו בריו הקדיש לו ולשושנה יצירות קאמריות שכתב.
ירמיהו יובל נפטר ב-10 ביוני 2018 ונקבר בבית העלמין האזרחי מנוחת עולם בנתניה. בין כתביו שהותיר תרגומי שירה מגרמנית (רילקה, ניטשה, הלדרלין) ומלטינית, שלא פרסם מעולם.
ספרים

קאנט וחידוש המטאפיזיקה, הוצאת מאגנס, דצמבר 1987
בין עיון למעשה, מאגנס
קאנט והפילוסופיה של ההיסטוריה (אנגלית, עברית וצרפתית)
שפינוזה וכופרים אחרים, תל אביב: ספרית פועלים, 1988 (עברית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, פורטוגזית ויפנית)
חידה אפלה: הגל, ניטשה והיהודים, הוצאת שוקן, 1996 (עברית ואנגלית, עתיד לצאת בצרפתית)
תרגום וביאור ל"הקדמה לפנומנולוגיה של הרוח" מאת הגל, מאגנס, יוני 1996, (עברית, גרסה אנגלית בהכנה)
תרגום חדש בעברית של "אתיקה" לשפינוזה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003
תרגום חדש בעברית של "ביקורת התבונה הטהורה" לקאנט, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013
האנוסים: זהות כפולה ועליית המודרניות, תרגם מאנגלית: יוסי מילוא, כתר הוצאה לאור, 2014
ספרים > בהכנה

ראציונאליזם יהודי - פרויקט במאבק
תולדות הרצון ועליית המודרניות
ספרים > לכבודו

הפילוסוף במרחב הציבורי: מסות לכבוד ירמיהו יובל, פיני איפרגן (עורך), מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד, התשע"א
ממאמריו

ירמיהו יובל, התנאים לחידוש האמון, דבר, 28 בנובמבר 1973
ירמיהו יובל, מי מפחד מחילון התרבות?, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2007
ירמיהו יובל, מודרניזציה וחילון בתרבות היהודית, בתוך זמן יהודי חדש: תרבות יהודית בעידן חילוני - מבט אנציקלופדי, כתר, 2007
ירמיהו יובל, ירמיהו יובל | מלחמה צודקת ונפשעת, באתר הארץ, 23 בינואר 2009
הערות שוליים

↑  הרצאת זאב שטרנהל לזכרו, "הנאורות, מגיניה ומבקריה", יולי 2019, במכון ון ליר
↑  ירמיהו יובל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  מקבלי תואר דוקטור באוניברסיטה העברית, למרחב, 10 ביולי 1969
↑  מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, דבר, 29 באוגוסט 1971
↑  מ. שמריהו, 'חוג 77' בעבודה תבע לבטל ההצעה לבחור ועדה מסדרת, מעריב, 29 ביוני 1977
↑  הוענקו  3 פרסים ל"שידור הטוב ביותר משדה הקרב, על המשמר, 7 בנובמבר 1967
↑  נעמי גל, מיעוט ועצמאות, מעריב, 24 במאי 1976
↑   אירי ריקין, מה הקשר בין עמנואל קאנט לביטוי "אתה חי בסרט", באתר הארץ, 6 באוגוסט 2013
↑   משה סלוחובסקי, האם האנוסים היו הסבים והסבתות של האדם המודרני, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270148705171  PLWABN: 9810581718805606  BIBSYS: 90389033  BNE: XX926477  BnF: cb12069505z (data)  CiNii: DA00806885  GND: 124600220  ICCU: CFIV054873  ISNI: 0000 0001 1587 2045  LCCN: n85222669  NDL: 00688681  NKC: zmp2013765006  NLA: 35838823  NTA: 071598359  RERO: 02-A003992887  SUDOC: 028969782  VIAF: 3601067   WorldCat (עם VIAF): 3601067
סכר אמיר כביר

| --- | --- |

 מיקום:  Adaran Rural District 
 סוג:  סכר קשת, סכר בטון, תחנת כוח הידרואלקטרית 
 אורך:  390 מטר, 30 מטר
 גובה:  180 מטר
 ייצור חשמל:  90 מגה-ואט
 תקופת הבנייה:  ?–1957
 קואורדינטות:  35°57′25″N 51°05′27″E﻿ / ﻿35.95704°N 51.09076°E﻿ / 35.95704; 51.09076
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןסכר אמיר כביר(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןסכר אמיר כביר
 
סכר אָמִיר כַּבִּיר (בפרסית: سد امیرکبیر, תעתיק: סד אמיר כביר), הידוע גם בשם: סכר כָּרָג' (سد کرج), הוא סכר על נהר כרג' (אנ') בהרי אלבורז, בצפון איראן שיצר אגם עם קיבולת 202 מיליון מטרים מעוקבים. הסכר משמש לייצור אנרגיה הידרואלקטרית.
הסכר נקרא על שמו של אמיר כביר, מדינאי ויועץ בתקופת השושלת הקאג'ארית שפעל להובלת רפורמות במנהל המדינה ובמערכת הכלכלית והחברתית של ממלכת פרס.
מיקום וגאוגרפיה

הסכר נבנה על נהר כרג', בגובה 1,660 מטרים מעל פני הים, כ-20 קילומטרים בקוו אווירי, צפונית מזרחית מהעיר כרג', כ-40 קילומטרים, בקוו אווירי, צפונית מזרחית מהעיר טהרן.
מטרות הסכר

סכר אמיר כביר נבנה כסכר רב תכליתי:
אספקת מי שתייה לטהראן
פיתוח חקלאי בכל אזור כרג'
ייצור ואספקת חשמל
האגם הוא בית גידול טבעי לדגי פורל
תיירות ונופש
בניה

המחקר לקראת בניית הסכר החל כבר במחצית שנות ה-30 והוא נבנה בין השנים 1957–1961 על ידי חברת Morrison-Knudsen Co.
הסכר ממוקם באזור מועד לרעידות אדמה ולכן שולבו בתכנון אלמנטים מיוחדים, למניעת נזקים בעת רעידת אדמה.
הבניה חייבה את העתקת כמה כפרים לשטחים גבוהים יותר, כמו:
כפר וריאן (אנ') שבצד המזרחי של האגם. כיום הגישה היחידה לכפר היא רק באמצעות כלי שיט.
כפר זראקאן (Zarakan)
כפר קושק (Kushk)
מאפיינים ונתונים

הסכר נבנה על ידי חברה צרפתית.
הסכר הוא מבנה בטון קשתי.
גובה: 180 מטרים
אורך בבסיס: 30 מטרים
אורך ברום הסכר: 390 מטרים
גובה הסכר: 180 מטרים מהיסוד ו-163 מטרים מנהר כרג'
אגן ההיקוות: 764 קילומטרים
גובה תחתית המאגר: 1,545 מטרים מעל פני הים
גובה פני המים הרגילים: 1,610 מטרים מעל פני הים
זרימת מים שנתית ממוצעת: 472 מיליון מטרים מעוקבים
קיבולת כוללת של המאגר: 202 מיליון מטרים מעוקבים
ייצור חשמל: 90 מגה-וואט
מתחנת הכוח ההידרו-אלקטרית יוצא קו הולכת חשמל באורך כ-60 ק"מ עד טהראן.
גלריה

מבנה הסכר
מבנה הסכר
נהר כרג'
נהר קראג'
כפר וריאן מאחורי אגם הסכר
סכר אמיר כביר על גב שטר 10 ריאל איראני משנת 1961
סכר אמיר כביר בצד האחורי של שטר 20 איראני משנת 1974
הערות שוליים

↑  "History of Morrison Knudsen Corporation – FundingUniverse".
1 2  Visit Iran | Official Travel Guide of Iran, www.visitiran.ir
1 2  سد کرج (امیرکبیر), kojaro.com/