שנות ה-90 של המאה ה-20
סכסוכים פנימיים ותמורות פוליטיות > המזרח הרחוק

1990–1996: דמוקרטיזציה במונגוליה – לאחר נפילת הגוש הקומוניסטי, לראשונה מאז הקמתה של מונגוליה מוקמת בה בשנת 1990 מפלגת אופוזיציה, הקואליציה הדמוקרטית של מונגוליה, ובהמשך אותה שנה מכוננת חוקה ומתקיימות לראשונה בתולדות המדינה בחירות רב מפלגתיות. בשנת 1992 תיקון לחוקה קובע כי הבחירות יקבעו גם את זהותו של נשיא מונגוליה, ולא רק את הרכב הפרלמנט, ובשנת 1996 מפלגת הקואליציה הדמוקרטית של מונגוליה הופכת למפלגה הלא־קומוניסטית הראשונה ששולטת במונגוליה.
1990: לי קואן יו פורש בסינגפור – לי קואן יו, ראש ממשלתה הראשון של סינגפור מ־1959, עוד לפני שקיבלה עצמאות מלאה, פורש ב־1990. נחשב לאחראי העיקרי להצלחתה הכלכלית המטאורית ולדיקטטור נאור. לי מכונה בסינגפור "אבי האומה".
1990: ביטול הבחירות במיאנמר – בניגוד להבטחתם לכונן משטר דמוקרטי, קציני הצבא הבורמזי ששולטים עד אז בבורמה מבטלים את תוצאות בחירות 1990. מנהיגת הרוב שזוכה בבחירות, אונג סן סו צ'י מושמת במעצר בית. ב־1991, עדיין תחת מעצר בית, בהצהרה פוליטית מערבית, ניתן לה פרס נובל לשלום.
1991: רפורמות וליברליזציה בהודו – בשנות ה־90 עוברת הודו מהלך של ליברליזציה ורפורמה כלכלית, שמתחיל עם היבחרותה של מפלגת הקונגרס לשלטון. המפלגה פותחת את הכלכלה ההודית לסחר והשקעות בינלאומיות. הפוליטיקה הפנימית של הודו מעוצבת גם היא מחדש, כשנאמנויות ישנות על פי קאסטה, אמונה ואתניות מפנות את מקומן למפלגות אזוריות קטנות רבות. אף על פי שהוכרזו רפורמות כלכליות רבות בעשור זה, רק חלק מהן הוגשמו בפועל.
1992: מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן – טג'יקיסטן מקבלת את עצמאותה לאחר נפילת הגוש הקומוניסטי. זמן קצר לאחר קבלת העצמאות מתחילה מלחמת אזרחים קשה שנמשכת עד שנת 1997 שבמהלכה נהרגים בין 50 אלף ל־100 אלף איש.
1994: מותו של קים איל־סונג – בשנות התשעים קים מנהיג את צפון קוריאה – קים איל־סונג – המבודדת מאומות העולם, שכלכלתה פושטת רגל והחקלאות בה מתקשה להזין את האזרחים התלויים בה לגמרי, בהיעדרו של סחר חוץ. ב־1994 מת קים מהתקף לב פתאומי, ומותיר את ראשות המפלגה והמדינה לבנו.
1995: משבר מצרי טאיוואן השלישי – משבר מדיני בין הרפובליקה העממית של סין לטאיוואן, בו עורכת ממשלת הרפובליקה העממית סדרת ניסויי טילים במים המקיפים את טאיוואן, במטרה להרתיע אותה מפני ניסיון להכריז על עצמאות.
1996: המרד המאואיטי בנפאל – מאבק מזוין במדינה בין כוחות ממשלת נפאל לבין המורדים המאואיסטים בצפון מערב המדינה. מלחמת אזרחים זו גובה יותר מ־12,000 הרוגים.
1997: שלטון דמוקרטי בתאילנד – לאחר שישה עשורים של שלטון צבאי, סדרת מחאות מובילות את תאילנד לסדרה של בחירות לכאורה־דמוקרטיות לאורך שנות ה־90, ולאחר מאבק מתמשך, ועם השפעות של המשבר הכלכלי של אסיה מאותה השנה, בשנת 1997 נחתמת חוקה דמוקרטית באופייה.
1998: מרוץ החימוש הגרעיני ההודי–פקיסטני – בשנת 1998, הודו מבצעת מספר ניסויים בנשק גרעיני תת־קרקעיים, דבר שגורר אחריו סנקציות כלכליות יפניות ואמריקאיות, על פי החוק נגד התפשטות גרעינית. בתגובה לכך, פקיסטן מבצעת ניסוי פיצוץ גרעיני מוצהר ראשון, בשעה ששתי המדינות אינן חברות באמנה הבינלאומית למניעת הפצת נשק גרעיני (NPT), והדבר גורר אף הוא סנקציות כלכליות, מה שמחליש את כלכלת פקיסטן על רקע המשבר הכלכלי באסיה.
1998: רפורמות בבהוטן – סיינגי, מלך בהוטן, פותח ברפורמות פוליטיות גדולות לקראת שינוי המשטר למונרכיה חוקתית. הוא מעביר את רוב סמכויותיו לראש הממשלה ותומך בחוק המאפשר הדחת המלך על ידי רוב של שני שלישים מהאספה הכללית.
1999: הפאלון גונג וממשלת סין – עם התגברות כוחה של תנועת הפאלון גונג בסין, החלה ממשלת סין, לראות בפאלון גונג איום, ולפתוח במסע תעמולה כנגד התנועה. פעולות הממשלה גררו הפגנות של חברי התנועה, שמנתה על פי ההערכות למעלה מ־70 מיליון איש. ב־1999 הכריז הממשל הסיני על הארגון וסניפיו כבלתי חוקיים, בטענה שמדובר בארגון פוליטי שמתנגד למפלגה הקומוניסטית של סין ומאיים על תושבי סין. מתרגלי השיטה החלו להירדף ולהיעצר על ידי המשטרה.
1999: סיומו של רצח העם במזרח טימור – רצח העם, שהתרחש החל מ־1975, מסתיים בהתערבות סיוע בינלאומי. לאורך תקופת רצח העם, כרבע מאוכלוסיית מזרח טימור (בין 60 אלף ל־180 אלף חיילים ואזרחים) נרצחת על ידי הצבא האינדונזי לאחר פלישה וכיבוש המדינה על ידי אינדונזיה. בנוסף לרצח אזרחים מבוצע גם עיקור מסיבי של נשים טימוריות, על ידי הזרקת חומרים מעקרים לגופן, במסווה של חיסון נגד מלריה.
התחזקות הדמוקרטיה באסיה – לאורך שנות ה־90 מתקיימות לראשונה בחירות דמוקרטיות בקמבודיה, בטאיוואן ובמונגוליה.
הערה – תוכלו לקורא על הרציחות הפוליטיות הבולטות ביותר במזרח הרחוק בעשור זה בחלק זה.