stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי דנמרק – קוריאה הדרומית
היסטוריה > כיום

כיום, היחסים בין המדינות טובים, וב-13 באוקטובר 2018 נפגשו שרי החוץ של שתי המדינות. בפגישתם, הדגישו את הידידות בין המדינות והסכימו על שיתוף פעולה בנושאים פוליטיים וכלכליים. השרים שוחחו גם בעניין חגיגות ה-60 לכינון היחסים בין המדינות. נושא חשוב שנדון בפגישה היה המשא ומתן על הסכם סחר בין האיחוד האירופי וקוריאה הדרומית. כמו כן, הם גינו את "פיתוח הנשק הגרעיני והרקטי של צפון קוריאה, וביקשו מכל האומות להסכים ולבצע את החלטות מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, ואישרו את הצורך בפתרון בלתי הפיך ובר אימות לתוכנית הגרעין של פיונגיאנג בדרכי שלום."
חינוך

לגו הוצג לראשונה בקוריאה ב-1984, ומערכות חינוך המשתמשות בלגו קיימות במדינה מאז 1995 ב-2001, הציג תאגיד ALKO להקים את מרכז לגו לחינוך. נכון ל-2020 ישנם כ-140 מרכזים כאלו בדרום קוריאה. מרכז לגו לחינוך הוא מקום בו ילדים יכולים ללמוד באמצעות מערכת החינוך של חברת לגו ומעודדים להשתמש ביצירתיות, ריכוז ורובוטים באמצעות מוצרי החברה.
בשנת 2009, עם ציון 50 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין דנמרק לדרום קוריאה, לגו יצרה מגדלי צעצועים כדי להראות את טיב היחסים ותרמה אותם לארגוני ילדים באמצעות מרכזי החינוך שלה.
סחר

בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין המדינות בכ-1.79 מיליארד דולר. עיקר המוצרים שייצאה דרום קוריאה לדנמרק בהיקף כולל של 715 מיליון דולר, כללו מכונות, ציוד אופטי וציוד חשמלי, ואילו עיקר הסחורות שייצאה דנמרק לדרום קוריאה בשווי כולל של כ-1.09 מיליארד דולר כללו ספינות, כלי רכב ומכונות.
האולימפיאדה

היחסים בין המדינות נמשכים גם בספורט. בגמר הכדוריד באולימפיאדת אתונה התמודדו נבחרות שתי המדינות. במשחק זה ניצחה דנמרק. דנמרק ניצחה את דרום קוריאה גם באולימפיאדת אטלנטה.
יהדות פראגה

בית הכנסת פראגה (פו'), בשנות ה-70 של המאה ה-19
יהדות פראגה הייתה קהילה יהודית עתיקה בעיר פראגה (לימים סופחה פראגה והייתה לרובע בוורשה) שבפולין, לפחות מהמאה ה-17. במהלך ההיסטוריה של הקהילה היהודית היא הייתה חלק גדול מאוכלוסיית פראגה. במהלך השואה הושמדה הקהילה ברובה במחנה ההשמדה טרבלינקה. לאחר השואה התבססו בפראגה ניצולים יהודיים, וחידשו בה את הקהילה היהודית של פראגה ושל ורשה. הרכוש והמבנים של הקהילה היהודית שרדו ברובם את המלחמה, אך הוזנחו במשך השנים. כיום קהילת יהודי פראגה מסונפת לקהילה הוורשאית.
היסטוריה

בפראגה הייתה קהילה יהודית עתיקה, שהתקיימה בה לפחות מעת הוכרה כעיר. בשנת 1755 הסיים הפולני נתן את רשותו ליהודים להתיישב בפראגה ולייסד בה קהילה יהודית. קהילה זו הייתה ראשיתה של יהדות ורשה, לפני שהתפשטה הקהילה היהודית בוורשה מעבר לתחומי פראגה. יהודי פראגה יסדו בית קברות סמוך לפראגה, במערב רובע טרגובק (שהייתה באותה התקופה חלק מפראגה): בית הקברות היהודי ברודנו (מוכר גם בשם "בית הקברות היהודי של פראגה"). מועד תחילת הקבורה בבית הקברות בפראגה אינו ברור, ועדויות מהמהנדס ע. הרשטיין שביקר במקום לפני מלחמת העולם השנייה ומצא שם קברים כבר מ-1765 (ה'תקכ"ה), מעלות כי הייתה בו קבורה בלתי-חוקית לפני שהושג כתב הזכות לקבורה בו. בשנת ה'תק"ם (1780) השיג שמואל זביטקובר כתב-זכות מהמלך האחרון של האיחוד הפולני-ליטאי סטניסלאב פוניאטובסקי המאשר חכירה לצמיתות של שטח בגודל כ-6 דונם לשם הקמת בית קברות מגודר עם ביתן שמירה, בעלות של 400 זהובים לשנה; בכתב הזכות הופיע זביטקובר כמנהל בית הקברות. בהמשך, לאור סכסוכים בין זביטקובר לבין הקהילה היהודית בפראגה ובוורשה, הוקם בית הקברות היהודי בוורשה.
במרד קושצ'ושקו התייצב ברק יוסלביץ' לקריאת קושצ'ושקו לצאת נגד השלטון הרוסי, ויחד עם יוסף ארונוביץ הם הקימו יחידת פרשים יהודית. 500 מתושבי פראגה הצטרפו לגדוד שבפיקודו של יוסלביץ'. רבני פראגה נתנו את ברכתם, וכן פסקו כי הלחימה מותרת גם בשבת. אספקת המזון הכשר ניתנה על ידי הקהילה היהודית הפראגאית. לאחר מותו, הונצח יוסלביץ' באחד מרחובות פראגה.
בימי טבח פראגה (אנ'), עם כיבוש פראגה בידי הרוסים (במהלך מרד ורשה, כחלק ממרד קושצ'ושקו), בשנת 1794 (ה'תקנ"ה), ב-4 בנובמבר (י"א בחשוון) נטבחו רבים מיהודי פראגה, לצד שאר תושבי המקום. הודות לפעילותו של שמואל זביטקובר, שתגמל את הקוזאקים עבור הצלת יהודי המקום, ניצלו מאות יהודים ממוות.
בר ברגסון, בנו ויורשו של שמואל זביטקובר ותומך בולט של תנועת החסידות, ייסד בפראגה בית כנסת.
היסטוריה > בשואה

במהלך מלחמת העולם השנייה, אחר שנכבשה ורשה על ידי גרמניה הנאצית, ולאחר שהשלימו הגרמנים את תיחום גטו ורשה בשנת 1940, הצטוו יהודי פראגה לעבור לגטו ורשה. משם נשלחו בהמשך אל מותם במחנה ההשמדה בטרבלינקה.
היהודים שהסתתרו במהלך השואה בתוך האוכלוסייה הפולנית, חזרו לפראגה עם שחרורה (בשנת 1944), ובהמשך הצטרפו אליהם מסתתרים ופליטים נוספים מאזורים משוחררים בפולין. הקהילה היהודית בוושה קמה מחדש בשטח פראגה, שכן זה נותר ברובו בלא שנהרס במהלך המלחמה (בשונה ממרכז ורשה, שנחרב כולו). בפראגה, הוקם הוועד היהודי לעזרת ניצולי השואה. ועד זה שוכן בבניין בית החינוך היהודי, ברחוב יאגלונסקה 28. בית הכנסת היהודי שבאותו הרחוב שרד את המלחמה, וב-21 ביולי 1945 נערכה בו התפילה הראשונה לאחר המלחמה. בית הקברות היהודי ברודנו הוזנח במהלך המלחמה ולאחריה, ומצבותיו נבזזו למטרות בנייה שונות. רק החל משנות ה-80 של המאה ה-20 החל בית הקברות לעבור תחזוקה קלה ושימור.
היסטוריה > לאחר השואה

הרכוש היהודי והנכסים שהיו בידי הקהילה היהודית עד פרוץ מלחמת העולם השנייה, ובהם בתי החרושת, בתי הכנסת, מקוואות, בית הסטודנטים (בו שהה גם מנחם בגין בזמן לימודיו באוניברסיטת ורשה), בית החינוך היהודי על שם ברגסון, כל אלו שרדו את השואה כמעט בלא נזק. אמנם מבנים אלו לא תוחזקו ונשמרו, וכך חלק מהמבנים נהרס ופורק, או ששינוי את ייעודם.
בין מבני הקהילה היהודית בפראגה:
בית הכנסת פראגה (פו') - מבנה מעוגל שנבנה בשנת 1835, במימונו של גבריאל ברגסון (פו'), בנו של בר ברגסון. נבנה על ידי האדריכל יוזף גז'גוז' לסל (פו'). בית הכנסת שרד את מלחמת העולם השנייה, אך נהרס בשנות ה-50 של המאה ה-20. כיום נמצא בשטחו גן שעשועים, עם שלט המנציח את המבנה.
בניין המקווה בפראגה (פו') - מבנה דו-קומתי שנבנה במהלך מלחמת העולם הראשונה על פי תוכניתו של נחום הורנשטיין. המבנה שופץ בעזרת עיריית ורשה והקהילה היהודית של ורשה. נכון למאה ה-21 הוא עדיין משמש כמקווה.
בית החינוך היהודי על שם מיכאל ברגסון (פו') - מבנה משנת 1914, שנבנה ביוזמת מיכאל ברגסון (פו'), נשיא הקהילה היהודית באותן השנים. נבנה על ידי האדריכל הפולני-יהודי הנריק שטיפלמן (פו') ועמיתו סטניסלב וייס (פו'). הבניין ממוקם ברחוב יאגילונסקה 28. לאחר מלחמת העולם השנייה הותאם המבנה לשימוש התיאטרון היהודי בוורשה. כיום המבנה בשימוש תיאטרון וגן ילדים.
מעונות הסטודנטים היהודים בוורשה (פו') - בניין שנבנה במהלך השנים 1924–1926, במימון האגודה למען הסטודנטים היהודים. המבנה שימש מעון עבור הסטודנטים היהודים שלמדו במוסדות להשכלה גבוהה בוורשה, והוא אובזר בסטנדרטים גבוהים במיוחד. טרום מלחמת העולם השנייה התגוררו בבניין כ-300 סטודנטים. מהמפורסמים שבהם הוא מנחם בגין, לימים ראש ממשלת ישראל, שהיה באותם הימים סטודנט למשפטים באוניברסיטת ורשה. המבנה ממוקם ברחוב יוזף שירקובסקי 7, וכיום הוא משמש כמלון למשטרת ורשה.
בשנת 2014 נחנך מוזיאון למורשת פראגה (פול'), על ידי עיריית ורשה בשיתוף עם ארגון הקהילה היהודית בוורשה, ובעזרת כספים מהקרן של האיחוד האירופי. המוזיאון כולל גם היסטוריה של יהודי המקום. המוזיאון נמצא במתחם הבניינים ברחוב טארגובה 50/52, בפראגה.
דמוגרפיה יהודית

בשנת ה'תק"ך (1760) מנתה הקהילה היהודית בפראגה אלפי יהודים.
בראשית המאה ה-19 התגוררו בפראגה כ-5,000 יהודים, ובאמצע אותה המאה הם היו כשליש מאוכלוסיית המקום. האוכלוסייה היהודית גדלה עוד, ובמחצית המאה ה-20 היהודים היו כבר 40 אחוז מכלל האוכלוסייה.
מסחר וכלכלה

יהודי פראגה היו מאופיינים בלבושם היהודי המסורתי. עיסוקם העיקרי של יהודי פראגה היה בעיקר במסחר, אך היו בהם גם בעלי מלאכה כמו בנאים, נגרים, חייטים, שוחטים, וכן בעלי מקצועות כמו רופאים, עורכי דין, בעלי הוצאות ספרים, אומנים ועוד. יהודיה האמידים של פראגה בנו בתים רחבים ומפוארים מאבן, וכן החזיקו מפעלי בנייה במסגרתם נבנו בפראגה בתי כנסת ומקוואות, ובכך תרמו לפיתוח העיר. הסוחר והרוקח ג'וליאן יוזף רוז'יצקי (פו') הקים בפראגה שוק סחורות ששימש את כל אותו האזור. השוק שנפתח ב-1881 קיים עד היום, ומוכר בשם "באזאר רוז'יצקי (פו')".
חיים תורניים

בפראגה יצא לאור כתב העת יגדיל תורה, שנערך על ידי אברהם בנימין גלוביצ'ובר, תושב פראגה.
בפראגה התגורר רבי מנחם זמבה, שבביתו היו חבורות לימוד אליהן הצטרפו עילויים מכל הסביבה ומחוצה לה.
אישים בולטים

בין יהודי פראגה (העיר או הפרוור) נמנים:
שמואל זביטקובר - סוחר בעל הון יהודי-פולני במאה ה-18, ספק צבאי ותעשיין, שתדלן ומקורב לשלטונות. התגורר בפראגה החל משנת 1756 (ה'תקט"ז) או 1757 (ה'תקי"ז), ובה היו כמה ממחסניו ובתי החרושת שלו. על שמו נקראה שכונה בפראגה: "שמולוביזנה" (פול') (כיום חלק ממחוז בפראגה, בסמיכות למחוז טרגובק), שתחומה הוא בשטח בו הייתה אחוזתו. שימש בפועל במשרת פרנס קהילת פראגה, וכן ייסד בית כנסת בפראגה שהוכר על שמו.
רבי שלמה זלמן ליפשיץ (ה"חמדת שלמה") - רבה של פראגה משנת ה'תקע"ט (1819) ואילך. שנתיים לאחר מכן היה רב של כל ורשה.
רבי ישעיה מושקט - רבה של פראגה במאה ה-19.
רבי יהושע השיל לוין - רבה של פראגה החל משנת תרל"א. בשל סכסוכים עם תושביה החסידיים עזב את משרתו זו כעבור זמן מועט.
רבי משה פנחס טרונק - רבה של פראגה בשלהי המאה ה-19.
רבי רבי יצחק גרודזינסקי - התגורר בצעירותו, עם הוריו, בפראגה.
רבי מנחם זמבה - יליד פראגה, מגאוני יהדות פולין וממנהיגיה טרום השואה.
שלמה אשכנזי - חוקר יהדות ופולקלור יהודי, פעיל סניף המזרחי בפראגה.
שמחה פטרושקא - סופר, אנציקלופדיסט, עיתונאי, פובליציסט ומתרגם, יליד פראגה. כונה "העילוי מפראגה".
משה פראגר - סופר ופובליציסט חרדי, מקים גנזך קידוש השם. יליד העיר, שאף קרא את שם משפחתו, אותו אימץ בעת פעילותו החשאית, על שם עיר הולדתו.
הערות שוליים

↑  עמנואל רינגלבלום, "שמואל זביטקובר", ציון, ניסן תרצ"ח, עמ' 253, הע' 30, באתר JSTOR.
↑  עמנואל רינגלבלום, "שמואל זביטקובר", ציון, ניסן תרצ"ח, עמ' 253, באתר JSTOR.
↑  Jewish Encyclopedia, ערך ורשה: שמואל זביטקובר.
↑  שלט המציין את מיקומו של בית הכנסת לעבר ברובע פראגה בוורשה, פולין, 2018, באתר בית התפוצות.
↑  מקווה, פרגה (ורשה), פולין, 2018, באתר בית התפוצות.
↑  בניין זה שימש את המתחם לחינוך יהודי ע"ש מיכאל ברגסון של הקהילה היהודית בוורשה, פראגה (ורשה), פולין, 2018, באתר בית התפוצות.
↑  בניין של בית הסטודנטים היהודים בוורשה, פראגה (ורשה), פולין, 2018, באתר בית התפוצות.
↑  מתחם בניינים ברחוב טארגובה 50–52 בפראגה (ורשה), פולין, 2018, באתר בית התפוצות.
↑  משה פראגר, בית יעקב, גיליון 158–159, תל אביב תשל"ג, עמ' 22.
↑  על הציור, ועל הצייר, קראו עוד כאן.
יהודי מוכר לחמים בפראגה, 1880. חיתוך עץ מאת אנדז'יי ז'קובסקי (פול'), הספרייה הדיגיטלית במזוביה (פול')
מרצדס-בנץ EQS SUV

| --- | --- |

דגם הקונספט
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  2022 - הווה
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סיווג:  רכב שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  מרצדס-בנץ EVA
 אורך:  5,125 מ"מ
 רוחב:  1,959 מ"מ
 גובה:  1,718 מ"מ
 משקל:  בין 2,480 ל-2,735 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,210 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  EQS SUV 450: מנוע חשמלי אחורי המספק 355 כ"ס ומומנט של 57.9 קג"מ.  EQS SUV 450 4Matic: שני מנועים חשמליים היוצרים הנעה כפולה בהספק כולל של 355 כ"ס ומומנט מרבי של 81.5 קג"מ.  EQS SUV 580 4MATIC: שני מנועים חשמליים היוצרים הנעה כפולה בהספק כולל של 536 כ"ס ומומנט מרבי של 87.5 קג"מ.
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 107.8 קוט"ש
 טווח נסיעה:  בין 536 ל-660 ק"מ (בדגם EQS SUV 450) בין 507 ל-613 ק"מ (EQS SUV 450 4Matic) בין 507 ל-613 ק"מ (EQS SUV 580 4MATIC)
מרצדס-בנץ EQS SUV (באנגלית: Mercedes-Benz EQS SUV) היא מכונית חשמלית פרימיום במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה או שבעה מקומות, שמיוצרת על ידי מרצדס-בנץ משנת 2022. היא נחשפה ב-19 באפריל 2022. היא מהווה כגרסת הקרוסאובר של מרצדס-בנץ EQS.
עיצוב

העיצוב החיצוני של ה-EQS SUV עושה שימוש בשפת העיצוב של שאר דגמי EQ של החברה וכמו בכל שאר דגמי EQ על בסיס פלטפורמת EVA הדגש הוא בעיקר על יעילות אווירודינמית ומקדם גרר נמוך כך שהמראה המתקבל הוא יותר סטיישן מוגבהת ופחות SUV כמו דגמי הבנזין של החברה. את הפנסים הראשיים, LED אדפטיבי כסטנדרט, ניתן לשדרג לתאורה דיגיטלית מתקדמת וכמו כל דגמי EQ את החלק האחורי מעטר פס תאורה הנמתח לכל הרוחב. עיצוב הפנים נותר ללא שינוי מה-EQS הרגילה.
מפרט טכני

בשלב ההשקה הראשון משווקת מרצדס את ה-EQS SUV עם שלושה מערכות הנעה חשמליות.
EQS SUV 450: מנוע חשמלי אחורי המספק 355 כ"ס ומומנט של 57.9 קג"מ, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 107.8 קוט"ש המאפשרת בדגם זה טווח נסיעה של בין 536 ל-660 ק"מ בתקן WLTP. נתוני הביצועים לא נחשפו.
EQS SUV 450 4Matic: שני מנועים חשמליים היוצרים הנעה כפולה בהספק כולל של 355 כ"ס ומומנט מרבי של 81.5 קג"מ. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 107.8 קוט"ש המאפשרת בדגם זה טווח נסיעה של בין 507 ל-613 ק"מ בתקן WLTP. נתוני הביצועים לא נחשפו.
EQS SUV 580 4MATIC: שני מנועים חשמליים היוצרים הנעה כפולה בהספק כולל של 536 כ"ס ומומנט מרבי של 87.5 קג"מ. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 107.8 קוט"ש המאפשרת בדגם זה טווח נסיעה של בין 507 ל-613 ק"מ בתקן WLTP.
רוכשי הדגם יוכלו לבחור בין מטען פנימי 11 קילוואט או 22 קילוואט תלת פאזי המאפשר טעינה מלאה בזמן של 10 שעות או 5 שעות בהתאמה. טעינה מהירה DC אפשרית עד להספק של 200 קילוואט כך שטעינה של בין 10 ל-80 אחוז דורשת 32 דקות וטעינה של 15 דקות תאפשר הוספה של עד 250 ק"מ לטווח.
הערות שוליים

↑  2023 Mercedes-Benz EQS SUV First Look: Three-Row EV Luxury, Motor1.com (באנגלית)
↑  מרצדס משיקה את ה-EQS SUV, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏2022-04-19
↑  cartube, מרצדס EQS SUV החשמלי 2022 נחשף, באתר cartube
יחסי הוותיקן–יוון

| יחסי יוון – קריית הוותיקן |
| --- | --- |
יוון: קריית הוותיקן


יוון: קריית הוותיקן
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 0.49
אוכלוסייה
10,020,238: 498
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 
משטר
רפובליקה: מונרכיה אבסולוטית תאוקרטית

יחסי הוותיקן–יוון כוננו בשנת 1980. קריית הוותיקן הקים מיד את הנונציאטור האפוסטולי שלו ליוון באתונה. שגריר יוון בכס הקדוש התגורר תחילה בפריז, שם הוסמך במקביל לצרפת; אך בשנת 1988 הוקמה שגרירות יוונית נפרדת לכס הקדוש שנמצאת ברומא.
במאי 2001 ערך האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקור עלייה לרגל ביוון.
היסטוריה

הפילוג המזרחי-מערבי חילק את העולם הנוצרי של ימי הביניים לנוצרי אורתודוקסי ומערבי-קתולי. היחסים בין מזרח למערב נעכרו במהלך הזמן על ידי הבדלים פוליטיים וכנסייתיים וסכסוכים תאולוגיים.
היסטוריה > יחסים אקומניים

היחסים עם יוון קשורים ברובם ליחסים אקומניים עם הכנסייה היוונית האורתודוקסית והפטריארך האקומני של קונסטנטינופול. בשנת 2007 נתן ברתולומאיוס מקונסטנטינופול את אישורו להצהרת רוונה, מסמך קתולי-אורתודוקסי הנוגע לפרוטוסים, אם כי יתקיימו דיונים עתידיים על התרגיל האקלקיולוגי הקונקרטי של ראשוניות האפיפיור.
היסטוריה > משבר הגירה

בשנת 2016 ערך האפיפיור פרנציסקוס ביקור מתוקשר באי היווני לסבוס כדי לפגוש מהגרים ופליטים. לסבוס היה ביתם של מהגרים ופליטים רבים שברחו ממלחמה ואלימות במזרח התיכון ובצפון אפריקה.
מרצדס-בנץ EQT קונספט

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  2021
 יחידות שיוצרו:  1
 סיווג:  מכונית קונספט
 מרכב:  מיניוואן
 אורך:  4,950 מ"מ
 רוחב:  1,860 מ"מ
 גובה:  1,830 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי המספק כ-101 כ"ס
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 45 קוט"ש
 טווח נסיעה:  265 ק"מ
מרצדס-בנץ EQT קונספט (באנגלית: Mercedes-Benz EQT Concept) היא מכונית קונספט חשמלית במרכב מיניוואן, בעלת שבעה מקומות, שנחשפה על ידי מרצדס-בנץ במאי 2021.
עיצוב

העיצוב החיצוני מציג שפת עיצוב חדשה של מרצדס-בנץ, הפגוש שייך למשפחת EQ, פנסיים אחורים וקדמיים חדשים מלד. העיצוב הפנימי כמעט ולא שונה משאר דגמי מרצדס-בנץ החשמליים, אך הוא מציג מרווח גדול מאוד, ואפשרות לקפל את המושבים האחוריים.
מפרט טכני

מרצדס לא מספקת פרטים רבים על מערכת ההנעה. מנוע חשמלי המספק כ-101 כ"ס עם סוללת ליתיום-יון בקיבולת 45 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 265 ק"מ.
הערות שוליים

↑  מרצדס EQT – מסחרי חשמלי עם 7 מושבים, באתר פורטל הרכב גיר, ‏11 במאי 2021
↑  טנדרון חשמלי ויוקרתי? מרצדס EQT קונספט נחשף, באתר קארטיוב, ‏10 במאי 2021
↑  מרצדס בנץ חושפת מיניוואן חשמלי EQT עם עיצוב מעניין, באתר אלקטריק, ‏10 במאי 2021
↑  This new Mercedes T-Class concept looks tremendous, באתר טופ גיר, ‏10 במאי 2021
↑  Mercedes Concept EQT Debuts As Stylish Electric T-Class Van, באתר מוטור 1, ‏10 במאי 2021
יחסי אינדונזיה–בלארוס

| יחסי אינדונזיה–בלארוס |
| --- | --- |
אינדונזיה: בלארוס


אינדונזיה: בלארוס
שטח (בקילומטר רבוע)
1,904,569: 207,600
אוכלוסייה
284,049,195: 9,041,765
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,371,171: 71,857
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,827: 7,947
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: משטר נשיאותי

יחסי אינדונזיה–בלארוס הם היחסים הבילטרליים בין אינדונזיה לבלארוס.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-18 ביוני 1993.
במאי 2000 ביקרה משלחת מבלארוס באינדונזיה בראשות סגן ראש ממשלת בלארוס.
באוגוסט 2011 החלה פעילותה של שגרירות בלארוס באינדונזיה.
מאז ספטמבר 2017 שגריר בלארוס באינדונזיה הוא ולרי קולסניק, ושגריר אינדונזיה בבלארוס הוא חוסה אנטוניו מוראטו טבארס.
מרצדס-בנץ EQA

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  2021-הווה
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 סיווג:  מכוניות שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  מרצדס-בנץ MFA2
 אורך:  4,463 מ"מ
 רוחב:  1,834 מ"מ
 גובה:  1,620 מ"מ
 משקל:  2,040 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,729 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי המספק כ-190 כ"ס
 מהירות מרבית:  160 קמ"ש
 תאוצה:  8.9 שניות
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת של 66.5 קוט"ש
 טווח נסיעה:  426 ק"מ
 קשר:  מרצדס-בנץ GLA-קלאס
 צריכת אנרגיה:  17.7 קוט"ש ל-100 ק"מ
מרצדס-בנץ EQA (באנגלית: Mercedes-Benz EQA) היא מכונית חשמלית קומפקטית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי מרצדס-בנץ משנת 2021. היא הוצגה בינואר 2021 והגיעה לישראל באפריל 2021.
ה-EQA היא השלישית במשפחת מרצדס-בנץ EQ.
עיצוב

העיצוב החיצוני מעוצב בהשראת המרצדס-בנץ GLA-קלאס למעט הפגושים שעוצבו בעיצוב שונה, גם עיצוב הפנים לא שונה מה-GLA-קלאס אך נותן אווירה חשמלית וגם לוח מחוונים ומסך מגע המציג את המולטימדיה שונים מה-GLA-קלאס.
מפרט טכני

כרגע (2021) מרצדס משיקה רק מערכת הנעה אחת, ובהמשך (2022) היא תציג מערכות הנעה חזקות יותר.
EQA 250: גרסת הנעה אחורית הכוללת מנוע חשמלי המספק כ-190 כ"ס. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 8.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 160 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון בקיבולת של 66.5 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 426 ק"מ. צריכת האנרגיה נמוכה יחסית של 17.7 קוט"ש ל-100 ק"מ.
מפרט טכני > טעינה

ניתן לטעון את הסוללה במטען ביתי בקיבולת 11 קילוואט המטעין את הסוללה מ-10 ל-80 אחוז בתוך 5 שעות ו-45 דקות או במטען ציבורי מהיר בקיבולת 100 קילוואט המטעין את הסוללה מ-10 ל-80 אחוז בתוך 30 דקות.
הערות שוליים

↑  עוד דגם חשמלי למרצדס: 2021 מרצדס EQA נחשף, באתר קארטיוב, ‏20 בינואר 2021
↑  חזי גורן, נחשף מרצדס EQA - רכב פנאי חשמלי חדש, באתר פורטל הרכב גיר, ‏20 בינואר 2021
↑  2021 מרצדס EQA 250 החשמלי בישראל - מחיר החל מ-299,900 שקל, באתר קארטיוב, ‏12 באפריל 2021
↑  אביעד רייס, מרצדס משיקה את ה-EQA 250, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏20 בינואר 2021
משפט (מתמטיקה)

.
במתמטיקה, משפט (בלועזית: תאורמה; באנגלית: Theorem) הוא פסוק שניתן להוכיח אותו במסגרת מערכת אקסיומות מסוימת. הוכחת משפטים היא מהפעילויות המרכזיות במתמטיקה.
למשפט ישנם שני חלקים: התנאים הדרושים להתקיימותו, והמסקנות שהמשפט מסיק על סמך אותם תנאים.
דוגמה למשפט: "אם המשולש שאורכי צלעותיו הם  a,b,c הוא משולש ישר-זווית, ו- c הוא אורך היתר שלו, אז  a^{2}+b^{2}=c^{2}". זהו משפט פיתגורס המפורסם. התנאי כאן הוא שהמשולש הנתון הוא ישר-זווית, והמסקנה היא המשוואה הקושרת את אורכי הצלעות.
דוגמה נוספת למשפט: "המספר  {\sqrt {2}} הוא אי רציונלי". כאן לכאורה אין תנאים מוקדמים, אך בפועל ישנה הנחה של הסכמה על כמה מושגים בסיסיים, דוגמת ההסכמה על הגדרת המושג "מספר", והאקסיומות העוסקות במספרים.
נשים לב כי הוכחת המשפט אינה נחשבת חלק ממנו, אך קיומה של הוכחה אחת לפחות הכרחי על מנת לקרוא לטענה "משפט". לאותו משפט יכולות להיות הוכחות רבות – למשפט פיתגורס ידועות מאות הוכחות שונות. טענה שמנוסחת כמשפט אך לא ידועה לה הוכחה נקראת השערה.
לא כל הטענות המתמטיות המנוסחות כמשפט אכן נקראות "משפט". נהוג לקרוא "משפט" רק לטענות מעניינות או בעלות ערך. זוהי הגדרה מעורפלת ומאוד לא מתמטית, ואין כלל מדויק הקובע מתי נקראת טענה כלשהי "משפט".
לעיתים משתמשים במילה "לֶמה" (lemma) כדי לציין משפט שחשיבותו העיקרית היא כטענת עזר למשפטים אחרים. רוב הלמות הן טכניות ואין להן חשיבות עצמאית. מאידך יש למות, כדוגמת הלמה של צורן, הלמה של בורל-קנטלי ורבות אחרות, שיש להן גם ערך משל עצמן.
כמו כן נהוג לכנות בשם "מסקנה" תוצאה שנובעת ישירות ממשפט כלשהו, ובשם "טענה" כדי לכנות טענות כלליות שאינן מעניינות מספיק כדי להיקרא "משפט". ההבדל, כאמור, הוא טרמינולוגי בלבד ואין לו השלכות של ממש.
משפט הפוך (למשפט נתון) הוא משפט שבו מוחלפים חלק מן ההנחות והמסקנה בתפקידיהם. דוגמה:
משפט: אם מספר טבעי מתחלק ב-2 וב-3, הוא מתחלק גם ב-6.
משפט הפוך: אם מספר טבעי מתחלק ב-6, הוא מתחלק גם ב-2 וב-3.
לא תמיד המשפט ההפוך מתקיים. לדוגמה נכון המשפט "כל מספר המתחלק ב-4 הוא זוגי", אך לא נכון המשפט ההפוך "כל מספר זוגי מתחלק ב-4". כאשר משפט והמשפט ההפוך מתקיימים נהוג לאחדם למשפט יחיד בעזרת הקשר אם ורק אם. למשל "מספר טבעי מתחלק ב-2 וב-3 אם ורק אם הוא מתחלק ב-6".
יהדות צפון תימן

מחוז סעדה בצפון-מערב תימן
יהדות צפון תימן היא קהילה יהודית אשר התקיימה במחוז סעדה ובסביבתו. קהילה זו מהווה חטיבה נפרדת בתוך יהדות תימן.
הקהילה

המונח יהדות צפון תימן מתייחס ליהודי הקהילות שחיו במחוז סעדה, בערים הצפוניות של תימן: סעדה, ברט וחידאן, ובלמעלה ממאה יישובים קטנים. זהו המחוז הצפוני ביותר של תימן כיום, וגם המחוז הצפוני ביותר בו גרו יהודים לאורך הדורות.
בערים הגדולות היו ריכוז גדול של יהודים, בסעְדַּהּ (מעל 1,000 נפש), בחַיְדַאן (מעל 1,000 נפש) בבַּרַט (מעל 1,000 נפש). באַלְעַ'יל (מתחת ל-1,000 נפש), במַאדַּאן (כ-100 נפש) ברֲגּוּזַהּ (כ-150 נפש) ובאַלְהֲגַ'ר (מעל 150 נפש).
בשאר היישובים היו פזורים היהודים ביישובים רבים, כעשרים נפשות בכל יישוב בממוצע, ולפעמים רק משפחה אחת ביישוב. הפזורה – יחסית למספר היהודים – הייתה רבה מאוד, ולעובדה זו היו השלכות לגבי קיום חיים יהודיים ומצב החינוך, כולל האפשרות להקמת בתי ספר ביישובים אלו.
ייחודיות הקהילה משאר קהילות תימן

ככל שמתרחקים מצנעא לצפון הרחוק ולאזורים הכפריים, נעשה לבוש היהודים דומה ללבוש הערבים, אולם את "סימן הסימנים" – פיאות, סימן ההיכר שבין יהודי לגוי – שמרו באדיקות.
ייחודיות הקהילה משאר קהילות תימן > היחס עם השכנים

ככלל, המוסלמים בצפון תימן כיבדו את היהודי, מלבד אנשים מעטים מאוד, שהשתייכו בדרך כלל למעמד ה"סַאדַּהּ", שהם בני משפחות המתייחסות לשושלת עלי בן אבי טאלב, שהוא חתנו של מְחַמַּדּ נביא האסלאם ודרכם לישמעאל בן אברהם שנולד לו מאשתו הגר. בשל מעמדם המיוחד של אלה היו מרשים לעצמם להשתמש בביטויי גנאי כלפי היהודי. היהודי בעיניהם הוא מַלְעוּן (=ארור, מקולל), נַגִ'ס (=טמא), חִ'נְזִיר (=חזיר), חְמַאר (=חמור), כַּלְבּ (=כלב), יֲהוּדִי (יהודי משמע נחות), ד'ימי (=בן חסות). מנגד היו ביניהם גם "חסידי אומות העולם", שמחו בתוקף נגד העלבה או הטרדת יהודים חפים מפשע, במיוחד כאשר היה מדובר ברב, או באדם זקן.
ייחודיות הקהילה משאר קהילות תימן > מנהגים ואמונות

ליהודי צפון תימן מנגינות ייחודיות לתפילה, שבדרך כלל הייתה "בלדי". לצד מנהגי היהדות ומצוות הדת, רווחה בקרב יהודי צפון תימן בדומה לשאר יהודי תימן האמונה בסגולות ובקמיעות שונים, בשדים וברוחות.
ייחודיות הקהילה משאר קהילות תימן > שפה

הערבית שבפיהם הייתה אחידה יחסית בין כל קהילות תימן אולם התקיימו בה הבדלי הגייה בתוך הקהילות היהודיות בצפון תימן, אשר ברובם הקבילו להבדלים הקיימים בהגיית ערבית מדוברת בין הערים הגדולות לעיירות הקטנות ולכפרים אצל הערבים. הנקודות המרכזיות הן החלפת הפתח בהברה האחרונה של מילה בצליל מעין צירי כמו למשל: המילה "חִלְבַּהּ" (מטבל תימני נפוץ), נהגית בצנעא ובשאר הערים הגדולות, כ-"חִלְבֵּהּ" (בצירי), ואילו בכפרי צפון תימן ובעיירה סעדה היא נהגית "חִלְבַּהּ" (בפתח). יש לציין שבערבית ספרותית המילה נהגית חֻלְבַּה (حُلْبَة). דוגמה נוספת "חִנַא" (צמח לצביעת הזקן והידיים) נהגית בצנעא ובשאר הערים הגדולות כ-"חִנֵא", ואילו בכפרי צפון תימן ובסעדה הו נהגה כ-"חִנַא".
ייחודיות הקהילה משאר קהילות תימן > מאכלים

מלבד המאכלים המצויים אצל יהודי תימן צלוף, מִתַ'נַא וקלוב, לחוח מדורה זלאביה כובאנה בסַמֲנַה היה נפוץ  הגַ'מְרי – לחם עבה מבצק הנאפה ישירות על גחלים בתוך כלי מיוחד העשוי מאבני בזלת (ייחודי ליהודי אזור סעדה).
מקור המאכלים ג'חנון והמלאווח מאכלים מבצק דמוי בצק עלים בסַמְנַה  על סאג' הטאבון, מקורם ביהודי צפון תימן, ולא היו מוכרים ברוב מחוזות תימן.
ראו גם

יהדות תימן
צפון תימן
מבצע על כנפי נשרים
הגייה תימנית
ערבית יהודית
יהדות ארצות האסלאם
לקריאה נוספת

אהרן בן דוד, בית האבן, הוצאת אהבת תימן, ישראל התשס"ח (2008).
אהרן בן דוד, החינוך היהודי בצפון תימן ושורשיו ביהדות, הוצאת לקט, ישראל (אין ציון השנה).
הרב עובדיה יעבץ, "יהודי צעדה וסביבותיה" הוצאת אהבת תימן, ישראל התשע"ב (2012).
הערות שוליים

1 2  האטלס ההיסטורי תולדות עם ישראל, עורך ראשי: אלי בר-נביא עמ' 257.
↑  ראו יוסף קאפח, הליכות תימן עמ' 206-216.
↑  ראו פרופ' אבשלום מזרחי, המטבח התימני חוויג', אהבה ופולקלור עמ' 79.
| יהדות חצי האי ערב |
| --- | --- | --- |
| שבטים יהודים בחצי האי ערב | שבט בני קוריט'ה • שבט בני קינוקאע • שבט בני נצ'יר | יהודי תימני בארץ ישראל, תחילת המאה ה-20 |
| שבטים ערבים שהתגיירו בקדם-אסלאם | שבט בני אל-חארת' • חמיר • בני עוף • בני שוטייבה | יהודי תימני בארץ ישראל, תחילת המאה ה-20 |
| קהילות יהודיות בחצי האי ערב | איחוד האמירויות • בחריין • כווית • עדן • עומאן •  ערב הסעודית • תימן | יהודי תימני בארץ ישראל, תחילת המאה ה-20 |