stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המוכרומטוזיס
תסמיני המחלה

הסימפטומים של המוכרומטוזיס אינם ייחודיים למחלה זאת, כך שהם מיוחסים גם למחלות אחרות. בשלבים הראשונים התסמינים הם עייפות ממושכת וכאבי מפרקים. תסמינים כלליים בשלבים מאוחרים יותר הם: חולשה כללית, עייפות ותשישות כרונית, אפתיה והרזיה; כמו כן יש את תסמינים הקשורים לאיברים מסוימים: סוכרת, גוון ברונזה על העור, אי-ספיקת כבד, אי-ספיקת לב, דיכאון, דלקת מפרקים, סרטן הכבד, כניסה מוקדמת לגיל המעבר אצל גברים או גיל המעבר אצל נשים, הפסקת הווסת (אצל נשים), אימפוטנציה (אצל גברים), ירידה בחשק המיני, הפרעות בקצב הלב ועוד.
התסמינים העיקריים:
תסמינים ראשוניים: עייפות, כאבי מפרקים, שינויים בצבע העור, אובדן ליבידו, סימנים לסוכרת.
כבד הוא האיבר הראשון שנפגע מהמחלה והוא הופך להיות מוגדל אצל מרבית החולים. אצל 30% מן החולים עם שחמת הכבד מתפתח סרטן הכבד (קרצינומה) המהווה את סיבת המוות העיקרית אצל חולים אלו.
העור מקבל צבע מטאלי או צבע ברונזה, כתוצאה מהצטברות של מלנין וברזל בשכבת הדרמיס. לרוב מדובר בפיגמנטציה מפושטת אולם היא יותר דומיננטית בפנים, בצוואר וכן באזורים ספציפיים, כגון הרגליים התחתונות, על גבי צלקות וכדומה.
אצל שני שלישים מהחולים מתפתחת סוכרת כאשר לרוב היא מתפתחת אצל חולים עם היסטוריה משפחתית של סוכרת ללא קשר להמוכרומטוזיס.
כאבי מפרקים ודלקות מפרקים מתפתחים אצל 25% עד 50% מן החולים בגילאים שונים. המפרקים העיקריים הנפגעים ראשונים הם מפרקי כפות הידיים, בעיקר ה-MCP השני והשלישי בכף היד. ההפרעה נוטה להתקדם למפרקים נוספים למרות טיפול באמצעות הקזה של ברזל (פלבוטומיה). לעיתים עלולה להיות התקדמות מהירה של מספר מפרקים (פוליארתריטיס) או לחלופין התקפים של סינוביטיס עם הצטברות של גבישי נתרן פירופוספט
אצל כ-15% מן החולים קיימות הפרעות בלב, המתבטאות לרוב כאי ספיקת לב (congestive heart failure). הלב עצמו מוגדל, וכן ייתכנו הפרעות קצב מסוגים שונים.
כתוצאה מירידה בייצור של גונדוטרופינים בבלוטת ההיפופיזה, לאור הצטברות של ברזל בבלוטה זו נוצר היפוגונדיזם, מצב המאופיין באובדן ליבידו, אימפוטנטיות, אשכים אטרופיים, גינקומסטיה ושיער מועט בגוף (נשים וגברים).
הפרעות נדירות נוספות במערכות אנדוקריניות שונות כוללות אי ספיקת אדרנל, תת-פעילות של בלוטת התריס וכן תת-פעילות של בלוטת יותרת התריס.
מבחינת בדיקה פיזית של החולה, ניתן להבחין במחלה מתקדמת בהגדלה של הכבד, פיגמנטציה עורית מוגברת, אובדן שיעור גופני, אטרופיה של האשכים, צהבת, הפרעות קצב לבביות ומיימת.
איתור המחלה

התסמינים של המחלה מקשים על איתורה, מאחר שהם מיוחסים לעיתים למחלות אחרות, המאופיינות באותם תסמינים. אצל נשים יש קושי נוסף באיתור המחלה עקב איבוד הדם הטבעי על ידי המחזור החודשי.
גילוי המוכרומטוזיס מתבצע באמצעות בדיקות דם, בדיקות גנטיות ולעיתים באמצעות דגימה מרקמת הכבד (מתבצעת כאשר בדיקת הדם מצביעה שרמת הפריטין בדם עלתה על 1000 ננו-גרם במיליליטר דם). בדיקות הדם כוללות: בדיקת ברזל בצום, בדיקת כושר קשירת ברזל (TIBC), קולטני טרנספרין (UIBC), פריטין, המוגלובין ובדיקת המטוקריט. חולה המוכרומטוזיס מאופיין ברמות גבוהות של ברזל בצום ושל פריטין, ורמות נמוכות של כושר קשירת ברזל וקולטני טרנספרין. רמות הפריטין התקינות הן עד 300 אצל גברים, ועד 200 אצל נשים.
טיפול

הטיפול במחלה כולל הקזות דם (פלבוטומיה) לצורך סילוק עודפי הברזל מן הדם. פלבוטומיה נעשית עם פסקי זמן משתנים, בהתאם לחומרת המחלה, ובמהלכה מוקזים 500 מ"ל של דם. בתוך מספר שבועות יש התייצבות של נפח כדוריות הדם, ואילו רמות הפריטין יורדות באופן הדרגתי כתוצאה מכך. רמות הפריטין צריכות להישמר ברמות שבין 50–100 מיליגרם לליטר, כאשר אצל חולים עם מחלה מתקדמת יש לבצע פלבוטומיה פעם עד פעמיים בשבוע, ואילו לאחר שהושגו רמות נמוכות של פריטין, יש לבצע פלבוטומיה פעם בשלושה חודשים בלבד.
קיימים מצבים בהם לא ניתן לבצע פלבוטומיה, כגון אנמיה או היפו-פרוטאינמיה (מחסור בחלבונים בדם). במקרים אלו מתבצע שימוש בחומרים מסוג deferoxamine (כלטור- Chelating agents) אשר באופן כללי אפקטיבי פחות מאשר פלבוטומיה. טיפולים אלו מביאים לחזרה לנורמה של תפקודי הרקמות השונים, נוסף על השפעה פחותה על מפרקים ועל מצבים הקשורים להיפוגונדיזם (המטופלים על ידי מתן טסטוסטרון או גונדוטרופינים).
בנוסף על החולים לא לשתות אלכוהול כיוון ששתיית אלכוהול עלולה להביא להתפתחות של שחמת הכבד אצל חולים אלו עד פי 10 ביחס לאנשים בריאים. מחלת כבד סופנית יכולה להיות סיבה להשתלת כבד.
הצבעה טלפונית

הצבעה טלפונית או טלווטינג (מאנגלית: Televoting) היא שיטת קבלת החלטות וסיקור דעת קהל שמתבצעת באמצעות הטלפון. ההצבעה הטלפונית יכולה גם להרחיב את ההצבעה באמצעות הצבעה על ידי מסרון דרך טלפון סלולרי. חלק מהשימושים המוכרים בשיטת ההצבעה הטלפונית הם בשידור תחרויות, ובמיוחד בתחרות האירוויזיון, ובדיונים דמוקרטיים.
הצבעה טלפונית בשידור תחרויות

בהצבעה טלפונית מעורבים שדרנים המספקים לקהל מספרי טלפון שונים הקשורים למשתתפים; התוצאה נקבעת על ידי מספר השיחות לכל שורה. בדרך כלל משתמשים בטלוויזיות לקביעת תוצאות שבועיות בתחרויות ריאליטי בחו"ל, כמו האח הגדול, רוקדים עם כוכבים, The Voice, Idol, ו־The X Factor.
בשנת 1997 החלה תחרות אירוויזיון לשלב הצבעה טלפונית ציבורית כדי לקבוע את הזוכה, עם הפעלה המונית שהתחילה בשנת 1998. בתחילה, ההצבעה הטלפונית החליפה לחלוטין את המערכת הקודמת, שבה המשתתפים דורגו על ידי חבר השופטים האזוריים. שינויים אלה הביאו לגדילה של "הצבעת גוש" – שבה דפוס ההצבעה של המדינה יועדף לרוב על מדינות שכנות, לדוגמה, המדינות הסקנדינביות, הבלטיות, הבלקן ומדינות חבר המדינות העצמאיות, ומדינות עם תרבויות דומות, למשל הממלכה המאוחדת ואירלנד. בין השנים 2009–2015, מרבית המדינות השתמשו בפיצול 50-50 בין תוצאות חבר השופטים לתוצאות ההצבעה הטלפונית. מאז 2016, רוב המדינות עדיין משתמשות בתהליך ההצבעה הטלפונית וחבר מושבעים כדי לקבוע את התוצאות, וההצבעות כבר לא משולבות לכל המדינות ובמקום זאת מטופלות בנפרד.
הצבעה טלפונית בדמוקרטיה דיונית

הצבעה טלפונית יזומה על ידי דגימה אקראית של אוכלוסייה באמצעות חיוג ספרתי אקראי.[דרוש מקור] מי שפנו אליהם מתבקש להתנדב לקבל חומרי תדריך בכתב על רקע בנושא מסוים, שהוכנו על ידי צוות נציגים של קבוצות בעלי עניין שונים שהושפעו מאותה סוגיה ושילבו דעות או נקודות מבט שונות.[דרוש מקור] המתנדבים מתבקשים לדון בנושא בין משפחותיהם וחבריהם עד שהם קיבלו החלטה.[דרוש מקור] בתום זמן זה הם משתתפים בסקר שוב בטלפון כדי לקבוע את עמדותיהם.[דרוש מקור]
הצבעה טלפונית בדמוקרטיה דיונית > יתרונות ההצבעה הטלפונית

הצבעה טלפונית היא שיטה חסכונית יותר לדיון דמוקרטי ציבורי מאשר אלטרנטיבות רבות כמו סקרי דעת קהל, מכיוון שהיא אינה מחייבת את המשתתפים להיפגש באופן אישי.[דרוש מקור] המשותף לטכניקות קבלות החלטה דמוקרטיות אחרות הוא שהן גם נוטות לקבל החלטות מנומקות יותר מאשר סקרי דעת "גולמיים", מכיוון שהמשתתפים נחשפים לפרספקטיבות שונות שאינן שלהם בחומרי התדריך שהם מקבלים.[דרוש מקור]
הצבעה טלפונית בדמוקרטיה דיונית > חסרונות ההצבעה הטלפונית

הצבעה טלפונית עשויה להיות פחות אפקטיבית משיטות אחרות של דיונים דמוקרטיים ציבוריים, שבהן מפקח או מסייע מיומן זמין באופן אישי כדי להבטיח שהקבוצות דנות ברצינות בנושא העומד בפניהן.[דרוש מקור]
ראו גם

דמוקרטיה דיונית
לקריאה נוספת

Carson, L: "Innovative consultation processes and the changing role of activism", Third Sector Review, 7(1):7, 2001.
Slaton, C D. (1992), Televote: Expanding Citizen Participation in the Quantum Age, Oxford: Praeger.
הנרי וילסון

ערך זה עוסק בסגן נשיא ארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הנרי וילסון (באנגלית: Henry Wilson; ‏16 בפברואר 1812 - 22 בנובמבר 1875) היה סנאטור של מדינת מסצ'וסטס וסגן נשיא ארצות הברית ה-18. במשך 18 שנות חברותו בסנאט האמריקאי נודע בפעילותו הרבה נגד סחר העבדים.
נולד בשם ג'רמייה ג'ונס קולבאת' (Jeremiah Jones Colbath) בעיירה קטנה בדרום-מזרח ניו המפשייר. בילדותו עבד בחקלאות. בגיל 21 שינה את שמו להנרי וילסון ועבר להתגורר בנאטיק שבמסצ'וסטס, שם עבד כסנדלר. בהמשך למד במספר מוסדות אקדמיים ועבד כמורה. במשך 11 שנים שימש כחבר הפרלמנט של מסצ'וסטס והיה הבעלים והעורך הראשי של העיתון "Boston Republican", בשנים 1848–1851.
ב-1852 נכשל בניסיונו להיבחר לקונגרס האמריקני. שנה אחר כך שימש כנציג בוועידה מיוחדת שהוקמה במטרה לדון בתיקונים בחוקת מדינת מסצ'וסטס (Massachusetts Constitutional Convention of 1853). עוד באותה שנה כשל בניסיונו להיבחר לתפקיד המושל. ב-31 בינואר 1855 נבחר לסנאט האמריקני מטעם המפלגה הרפובליקנית, לאחר שהחליף את הסנאטור אדוארד אברט, שפרש. וילסון נבחר שלוש פעמים נוספות לסנאט, בשנים 1859, 1865 ו-1871. סך הכול שימש כסנאטור מטעם מדינת מסצ'וסטס במשך 18 שנים, עד ל-3 במרץ 1873, אז החל את כהונתו כסגן נשיא ארצות הברית, לאחר שיוליסס גרנט נבחר לכהונה שנייה כנשיא ארצות הברית. כסגן הנשיא כיהן עד למותו, ב-22 בנובמבר 1875, בבניין הקפיטול שבוושינגטון הבירה.
בנוסף לקריירה הפוליטית היה וילסון חוקר בתחום ההיסטוריוגרפיה. עיקר מחקריו עסקו בעבדות בארצות הברית, כשהבולט בספריו בנושא זה היה "History of the Rise and Fall of the Slave Power in America", אשר יצא לאור לראשונה ב-1872.
הנרי וייז ויטפילד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1814 
 פטירה:  30 במרץ 1877 (בגיל 63 בערך) דובר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
הנרי וייז ויטפילד (באנגלית: Henry Wase Whitfield; בסינית: 威非路; ‏1814 - 30 במרץ 1877) היה המשנה למושל הונג קונג, מפקד הכוחות הצבאיים הבריטיים בהונג קונג, ובאפריל 1872 כיהן כמושל בפועל של הונג קונג.
ויטפילד הצטרף כקצין לגדוד השני של מערב הודו בשנת 1828, בגיל 14. בשנת 1843 מונה למפקד הגדוד שלו, ופיקד על הגדוד במשך 15 שנים.
בשנת 1868 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובשנת 1869 מונה למפקד הכוחות הבריטיים בהונג קונג. באפריל 1872, בהיותו בתפקיד המשנה למושל הונג קונג כיהן בפועל בתפקיד המושל.
על שמו נקרא קסרקטין ויטפילד שבהונג קונג.
ויטפילד נפטר ביום שישי הטוב בשנת 1877, בעיר דובר שבאנגליה, בגיל 63.
הערות שוליים

↑  הלונדון גאזט, 26 בפברואר 1828, חוברת 18466, עמוד 387
↑  The Colonist, 3 May 1877
↑  הלונדון גאזט, 15 בספטמבר 1868, חוברת 23442, עמוד 387
השריר האגסי

| --- | --- |

 שיוך:  deep gluteal muscles, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 עצבוב:  Anterior ramus of first sacral nerve, Anterior ramus of second sacral nerve
 פעולת שריר:  laterally rotation of the hip joint 
 תחל שריר:  סקרום 
 אחז שריר:  תל הירך הגדול 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (476) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. piriformis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.7.02.011 
 TA2 (2019):  2604 
 FMA:  19082 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0224429 
 
שרירי מפרק הירך העמוקים
השריר האגסי (TA: Musculus piriformis, בלטינית: בעל צורת אגס) ממוקם בחלקו העמוק של העכוז. כיווצו של השריר מביא לייצוב של ראש הירך במרחשת ולהנעת הירך לכיוון סיבוב חיצוני ופשיטה וגם להרחקת הירך כאשר היא כפופה.
דרך השריר או בסמוך לו עובר עצב השת. כאשר השריר מגורה, יפגע גם העצב ויופיעו תסמינים הקשורים לפגיעה בעצב השת.
תיאור

לשריר האגסי מבנה צר שטוח והוא ממוקם לרוחב העכוז. מיקומו ומבנהו של השריר הופכים אותו לנקודת ציון חשובה באזור: מיקומם של כלי דם ועצבים היוצאים מהאגן לעומת השריר קובע את שמם, כמו למשל עורק העכוז התחתון (הזנבי) העובר מתחת לשריר ועורק העכוז העליון (הגולגולתי) העובר מעליו.
תחילתו של השריר האגסי בפן הקדמי של עצם העצה וברצועת העצה והגבשוש. הוא יוצא מהאגן דרך נקב השת הגדול יחד עם כלי דם ועצבים שונים שהעיקרי בהם הוא עצב השת.
חלקו המרוחק של השריר נאחז בחלקו העליון של תל הירך הגדול שבעצם הירך.
עצבוב

השריר האגסי מעוצבב על ידי ענפים משורשי העצב הראשון והשני של העצה (S1, S2).
תמונות נוספות

שרירי העכוז והירך במבט אחורי
חלק עליון של עצם ירך ימין במבט אחורי
מקור

Moore KL, Clinically Oriented Anatomy, 3rd Ed., Baltimore, Williams & Wilkins, pp. 412-417, 1992 ISBN 068306133X
השריר הישר המדיאלי

השריר הישר המדיאלי (באנגלית: Medial rectus muscle) הוא אחד משבעת השרירים החוץ-עיניים (אנ'), הממוקם במסלול העין ואחראי על הסיבוב המדיאלי של העין (אדדוקציה).
אנטומיה

השריר מחבר בין הקירות הגרמיים של מסלול העין לגלגל העין ומשמש להזזת העיניים באופן מתואם. השריר הישר המדיאלי מקושר גם לשרירים הבאים: השריר העליון, השריר הישר התחתון, השריר הישר הצידי, השריר האלכסוני העליון והשריר האלכסוני התחתון.
בדומה לשאר השרירים הישרים, השריר הישר המדיאלי מתחיל מטבעת רקמת חיבור הממוקמת בקודקוד המסלול העיני, הנקראת הטבעת הגידית המשותפת (אנ'). השריר צמוד לצד המדיאלי של החצי הקדמי של גלגל העין.
גלריית תמונות

תנועת עיניים של השריר הישר המדיאלי, מבט ממעל.
חתך אופקי של גלגל העין.
דיסקציה המראה את שרירי העין הימנית, ועצבים הנכנסים דרך הפתח האורביטלי העליון.
השריר הישר המדיאלי
ביאורים

↑  אדדוקציה - תנועה של מפרק פנימה לכיוון מרכז הגוף.
↑  דיסקציה עינית היא קרע בקיר של אחד מהעורקים הפוגע בחלק משכבות העין, באופן שמוביל לדליפת דם בין השכבות ולהיפרדותן.
הערות שוליים

↑  Caleb L. Shumway, Mahsaw Motlagh, Marjorie V. Launico, Matthew Wade, Anatomy, Head and Neck: Eye Medial Rectus Muscles, Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, 2024
↑  Caleb L. Shumway, Anatomy, Head and Neck: Eye Medial Rectus Muscles, Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, 2024
| מערכת הראייה האנושית |
| --- | --- | --- |
| העין | רשתית • עדשה • קרנית • קשתית • אישון •  תנועות עיניים |  |
| מסלולים עצביים | עצב הראייה • תצלובת הראייה • גרעין הברך הצדי • קליפת הראייה • התליל העליון (Superior colliculus) • PPRF • FFA • MLF • FEF |  |
| תאים ברשתית | תא קולט אור (קנים, מדוכים) • תא רשתית דו-קוטבי • תא גנגליון • תא אופקי • תא אמקרין |  |
| תפיסה חזותית | ראייה • תפיסת עומק • תפיסת צבע • ראיית לילה • שדה ראייה • אשליה אופטית • הכתם העיוור |  |
| אביזרים | משקפיים • תרשים לבדיקת ראייה‎ • אוטורפרקטומטר • רטינוסקופ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A15.2.07.012 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הצבעה והקלקה

הצבעה והקלקה (או הצבעה ולחיצה; מאנגלית: Point and click) הן פעולות שיכול לבצע משתמש במחשב לשם שליטה עליו: הוא יכול להזיז סמן למיקום מסוים על המסך ("הצבעה") ולאחר מכן ללחוץ על כפתור בעכבר, או באמצעי הצבעה אחר ("הקלקה" או "קליק"). דוגמה להצבעה ולחיצה היא בהיפרמדיה, שבה משתמשים לוחצים על היפר-קישורים כדי לנווט ממסמך למסמך.
ניתן להשתמש בהצבעה ולחיצה עם התקני קלט רבים, החל מעכברים, משטחי מגע, נקודת מעקב, ג'ויסטיקים, כפתורי גלילה וכדורי עקיבה .
ממשקי משתמש, בעיקר ממשקי משתמש גרפיים, מתוארים לפעמים כ"ממשקי הצבעה והקלקה", לרוב כדי לרמוז שהם קלים מאוד לשימוש, ודרושים מהמשתמש רק להצביע כדי להביע את רצונו. ממשקים אלו מכונים לעיתים בהתנשאות (למשל, על ידי משתמשי יוניקס ) כממשקי "לחיצה וריור" או "הצבעה וריור".
השימוש בביטוי זה לתיאור תוכנה מרמז שניתן לשלוט בממשק אך ורק באמצעות העכבר (או אמצעי אחר כגון עט מגע דיגיטלי), או עם קלט מועט מן המקלדת, כמו בממשקי משתמש גרפיים רבים.
רמז צץ בדפדפן אינטרנט, המוצג כאשר הסמן מצביע על היפר-קישור .
במערכות מסוימות, כגון דפדפנים, הזזת המצביע מעל קישור (או פקד GUI אחר) והמתנה לשבריר שנייה (בין 4 ל-700 אלפיות השנייה) תגרום להופעת רמז צץ.
לחיצה בודדת

לחיצה בודדת או "קליק" היא פעולה של לחיצה על כפתור עכבר מחשב פעם אחת מבלי להזיז את העכבר. לחיצה בודדת היא בדרך כלל הפעולה הראשית של העכבר. במערכות הפעלה רבות, ברירת המחדל היא שלחיצה בודדת בוחרת (או מדגישה) אובייקט, ולחיצה כפולה מפעילה אותו. ללחיצה הבודדת יתרונות רבים על פני לחיצה כפולה בשל הזמן הקצר יותר שנדרש לשם השלמת הפעולה.
לחיצה בודדת > על צלמיות (אייקונים)

במערכות הפעלה רבות, ברירת המחדל היא שכדי לבחור פונקציית תוכנה מסוימת, יש ללחוץ על הכפתור השמאלי. דוגמה לכך יכולה להיות לחיצה על צלמית. באופן דומה, לחיצה על הכפתור הימני תציג למשתמש תפריט טקסט לבחירת פעולות נוספות. פעולות אלו יכולות להיות, למשל, פתיחת קובץ, שליחה, הצגת מאפיינים וכו'.
בתוכנות מסוימות, ממשקי הצבע ולחיצה הם שיטות קלט נפוצות, הכוללים בדרך כלל ממשק 'תפריט' או 'סרגל אייקונים'. שני הממשקים הללו מאפשרים למשתמש אפשרויות מורחבות בתוכנה.
בחלק ממשחקי המחשב, דמות השחקן חוקרת אזורים שונים בעולם המשחק, וכדי לעבור לאזור אחר, על השחקן להזיז את הסמן לנקודה מסוימת על המסך, שם הסמן עשוי לשנות את צורתו (למשל: חץ או אצבע), ולחיצה תעביר את השחקן לאזור זה.
לחיצה בודדת > על טקסט

בתוכנות עיבוד טקסט רבות, כגון דפדפני אינטרנט או מעבדי תמלילים, לחיצה על טקסט תעביר את הסמן למיקום זה. לחיצה ממושכת על הכפתור השמאלי תאפשר למשתמשים להדגיש את הטקסט שנבחר ובכך תתן למשתמש אפשרויות נוספות לערוך או להשתמש בטקסט.
לחיצה כפולה

לחיצה כפולה משמשת לרוב עם עכבר מחשב, כאשר המצביע ממוקם מעל סמל או אובייקט והלחצן נלחץ פעמיים במהירות. פעולה זו, כאשר היא מבוצעת ללא הזזת מיקום העכבר, תתקבל במחשב כלחיצה כפולה.
חוק פיטס

ניתן להשתמש בחוק פיץ (Fitts's Law) כדי לכמת את הזמן הנדרש לביצוע פעולת הצבעה והקלקה.
כאשר:
T – הזמן הממוצע שלוקח להשלמת התנועה.
a – זמן ההתחלה/עצירה של המכשיר ו- b הוא המהירות של המכשיר עצמו. את הקבועים הללו ניתן למדוד בניסוי על ידי התאמת קו ישר לנתונים הנמדדים.
D – המרחק מנקודת ההתחלה למרכז המטרה.
W – רוחב המטרה הנמדד לאורך ציר התנועה. ניתן לחשוב על  W גם בתור גודל השגיאה המותרת (error tolerance) במיקום הסופי, מכיוון שהנקודה הסופית של התנועה חייבת להיות במרחק  {\frac {W}{2}} ממרכז המטרה.
ראו גם

גרור ושחרר
ממשק משתמש גרפי
משחק הרפתקה ממוחשב
הערות שוליים

↑  "point-and-drool interface". The Jargon File.
↑  Josh Marinacci. "Point, Click, and Drool!". weblogs.java.net. אורכב מ-המקור ב-2012-03-19. נבדק ב-2011-05-11.
הנערה הנעדרת

| --- | --- |

 מבוסס על:  קורנליה 
 בימוי:  אלחנדרו מונטיאל 
 שחקנים ראשיים:  לואיסנה לופילטו ניקולאס פורטדו אוריאנה סבטיני Rafael Spregelburd Amaia Salamanca María Onetto 
 מדינה:  ספרד ספרד  ארגנטינה ארגנטינה
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  2018 
 שפת הסרט:  ספרדית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנערה הנעדרת (בספרדית: Perdida) הוא סרט דרמה ארגנטינאי-ספרדי משנת 2018 בבימויו של אלחנדרו מונטיאל. הסרט מבוסס על רומן שכתב העיתונאי הארגנטינאי פלורנס אטצ'בס, "קורנליה". בשנת 2020 יצא המשכון בשם "תחושת בטן".
עלילה

קצינת משטרה חוזרת לחפש אחר חברת ילדותה שנעלמה לפני שנים.
שחקנים ודמויות

אמיה סלמנקה בתפקיד קורנליה ויסאלבה / סירנה
לואיסנה לופילטו בתפקיד מנואלה פלארי / פיפה, חוקרת במשטרה הפדרלית
מארה אלברטו בתפקיד קלרה ויסאלבה
קרלוס אלקנטרה בתפקיד אדלברטו
חואן איגנסיו קיין בתפקיד אריאל
פדרו קזבלנק בתפקיד אגיפיו
קרלוס דל ריו בתפקיד סקריסטן
ניקולאס פרטדו כסרטי
מרינה גארה כמיקלה
מרתה הלר בתפקיד ויסינה פיפה
מיקלה קסטן בתפקיד ליאונורה הצעירה
לורה לפרידה בתפקיד ליאונורה
מיגל אנג'ל מקיאל בתפקיד אנפרמרו ראול
מורה מגנארלי בתפקיד קורנליה הצעירה
ארנצ'ה מארטי בתפקיד לוקרציה
מריאנה מסטרצ'יו בתפקיד מוקאמה לאונורה
הערות שוליים

↑  "PERDIDA (2018) – Review - Netflix Mystery Thriller". Heaven of Horror (באנגלית). 16 באוגוסט 2018. נבדק ב-29 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.forbes.com/sites/travisdeshong/2018/08/10/netflixs-perdida-full-of-mystery-and-thrills-cant-keep-its-focus/#1ed4254c89b8
↑  https://www.flickeringmyth.com/2018/09/movie-review-perdida-2018/
הנס ברגר (פסיכיאטר)

| --- | --- |

ממציא האלקטרואנצפלוגרם (EEG)
 לידה:  21 במאי 1873 הקיסרות הגרמנית קובורג (אנ'), סקסוניה-קובורג-גותה 
 התאבד:  1 ביוני 1941 (בגיל 68) גרמניה הנאצית ינה, תורינגיה 
 ענף מדעי:  פיזיולוגיה 
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  ינה, גרמניה
 עיסוק:  אלקטרואנצפלוגרם
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרידריך שילר  Gymnasium Casimirianum Coburg 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרידריך שילר 
 
הנס ברגר (בגרמנית: Hans Berger;‏ 21 במאי 1873 - 1 ביוני 1941) היה פסיכיאטר ונוירולוג גרמני, שנחשב לממציא בדיקת רשמת מוח חשמלית (EEG).
חייו

הנס ברגר היה בנו של הרופא פול פרידריך ברגר, מנהל בית חולים המחוזי של קובורג (Coburg). סבו, פרידריך רוקרט היה משורר ואוריינטליסט. הוא למד בגימנזיום בעיר קובורג וסיים את לימודיו בשנת 1892 בציון "טוב מאוד". לאחר מכן למד מתמטיקה ואסטרונומיה בברלין. במהלך לימודיו החליט ברגר לשנות מקצוע והמשיך ללימודי רפואה באוניברסיטת ינה. הוא זכה לתואר דוקטור ב-1897.
לאחר השלמת לימודי הדוקטורט, החל ברגר לעבוד כעוזר מחקר בבית החולים הפסיכיאטרי בעיר, תחת הנחייתם של אוטו בינסווגנר (Otto Binswanger) והרופא-הראשי תאודור ציהן (Theodor Ziehen). ב-1901 סיים השתלמות פוסט-דוקטורט בנושא "תורת זרימת הדם בחלל הגולגולת האנושית" שעסקה בזרימת תרופות פסיכיאטריות במערכת הדם. בזכות עבודתו, זכה ברגר במשרת חבר סגל באוניברסיטה והחל במחקריו בתחום זרימת הדם במוח.
במהלך שירותו כחוקר באוניברסיטה נישא ברגר לברונית אורסולה פון בולוב, ששימשה כטכנאית במעבדה שלו. ואף שימש כפסיכיאטר צבאי במלחמת העולם הראשונה.
12 שנים לאחר מינויו כחבר סגל, מונה ברגר ב-1912 לתפקיד רופא-ראשי (Oberarzt) וב-1919 ירש את המנחה שלו בינסווגנר בתפקיד מנהל בית החולים הפסיכיאטרי. בעקבות הקידום זכה גם לתואר "פרופסור". ברגר שימש כרקטור האוניברסיטה בשנים 1927/28. הוא פרש מניהול בית החולים וקיבל תואר פרופסור אמריטוס ב-1938.
תרומתו המדעית - המצאה ה-EEG

ברגר חקר רבות את הקשר שבין זרימת הדם במוח, פסיכופיזיולוגיה וטמפרטורת המוח. תרומתו הגדולה ביותר הייתה בלימוד הפעילות החשמלית במוח, שהובילה אותו לפיתוח מכשיר רשמת המוח החשמלית (אלקטרואנצפלוגרם - EEG). מכשיר זה משמש לרישום הפעילות החשמלית במוח באמצעות אלקטרודות המוצמדות לקרקפת הנבדק. הדפוסים המתקבלים מכונים גלי מוח, והם משקפים מאפיינים של פעילות רשתות עצביות במוח.
לאחר אירוע טראומטי, הנס ברגר החל להאמין ביכולות הטלפתיות של בני אדם, והקדיש את חייו לחקר הפעילות החשמלית של המוח. ברגר האמין שהיכולת הטלפתית של האדם מתבטאת בשחרור של אנרגיה מטבולית בצורה של חום ממוקד וגלים אלקטרומגנטיים ורצה להוכיח זאת.
בשנת 1929, ברגר פרסם מאמר ראשון בנושא ה־EEG, בו תיאר את גלי האלפא והבטא שמאפיינים בדיקות EEG כיום. כמו כן, הוא גילה את היעדרות גלי האלפא בזמן פקיחת העיניים לאחר מצמוץ ושוני בפעילות החשמלית המוחית בעת שינה ובעת מחלה. המחקר של ברגר התבסס על תכנון מדויק והכיל קבוצות ביקורת רבות. בעבודותיו הניח ברגר את תשתית למחקרים עתידיים רבים בנושא ה־EEG ושימושיו.
ברגר היה מועמד לקבלת פרס נובל ב-1940 אך לא זכה. יש הטוענים כי לו היה שורד את מלחמת העולם השנייה היה זוכה בפרס .
קשריו למפלגה הנאצית

ברגר היה חבר סגל בכיר באוניברסיטת ינה בזמן עליית הנאצים לשלטון. הוא היה חבר-תומך בארגון ה-SS הנאצי, ושימש כנציג הרפואי בוועדות של "בית המשפט לענייני בריאות ותורשה" ("Erbgesundheitsgericht" או EGOG), שקבעו האם לעקר באופן כימי בני אדם שתורשתם אינה רצוייה ובמיוחד חולים פסיכיאטריים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נקרא ברגר על ידי נציגי המפלגה לחזור ולנהל את בית החולים הפסיכיאטרי ב-1939.
ב-1941 נקרא שוב מספר פעמים לקחת חלק ב-EGOG ואף הסכים, כאשר הוא עונה במכתב לד"ר קרל אסטל "אני מוכן ואשמח לשוב ולשמש כרופא בוועדות ה-EGOG, ותודה רבה על ההצעה". אך בעקבות מצבו הרפואי המדרדר מעולם לא חזר לוועדה.
קשריו של ברגר עם המפלגה הנאצית היו מורכבים. מקורות מסוימים מצביעים על כך שברגר התנגד לעליית הנאצים לשלטון, ושמעורבותו בפעילות המפלגה נכפתה עליו על ידי נציגי המפלגה ששלטו באוניברסיטה באותם ימים. עם זאת, מקורות אחרים מצביעים על כך שתמך במפלגה ובעקרונותיה. יש הטוענים שפרישתו ב-1938 הייתה בעקבות מחלוקות עם נציגי ה-SS שביקשו מברגר נאמנות משמעותית יותר למפלגה. בתקופתו, מרבית מחברי הסגל של האוניברסיטה הצטרפו למפלגה הנאצית, ונרשמו כחברי SS מלאים. ברגר בחר להיות חבר-תומך בלבד ומעולם לא התפקד כחבר המפלגה הנאצית.
התאבדותו של ברגר

בין 1939–1941 ברגר סבל מדיכאון עמוק והתמוטטות עצבים. במכתביו כתב "אני כותב כעת רק ממיטתי. אני מדוכא מאוד, אך עליי להתגבר ולהיות סבלני". אשתו של ברגר טענה שמצבו העגום של בעלה נבע מההתרחשויות בעולם ובמיוחד מגורלם של שותפיו היהודים, אך בהמשך הבהירה כי "אי אפשר לתלות את סבלו של הנס בעניין זה. מדובר במחלת נפש".
לפנות בוקר של 1 ביוני 1941, התאבד ברגר בתלייה בכנף הדרומית של בית החולים בינה. הוא נקבר בעיר זמן מה לאחר מכן.
הערות שוליים

↑  What is EEG (Electroencephalography) and How Does it Work?, imotions (באנגלית)
↑  James L. Stone, John R. Hughes, Early History of Electroencephalography and Establishment of the American Clinical Neurophysiology Society, Journal of Clinical Neurophysiology 30, 2013-02, עמ' 28–44 doi: 10.1097/WNP.0b013e31827edb2d
↑  U.-J. Gerhard, A. Schönberg, B. Blanz, ["If Berger had survived the second world war - he certainly would have been a candidate for the Nobel Prize". Hans Berger and the legend of the Nobel Prize], Fortschritte Der Neurologie-Psychiatrie 73, 2005-03, עמ' 156–160 doi: 10.1055/s-2004-830086
1 2  Lawrence A. Zeidman, James Stone, Daniel Kondziella, New Revelations About Hans Berger, Father of the Electroencephalogram (EEG), and His Ties to the Third Reich:, Journal of Child Neurology, 2013-06-10 doi: 10.1177/0883073813486558
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344864505171  BIBSYS: 90712308  BnF: cb16534169p (data)  CiNii: DA1411690X  GND: 118850709  ICCU: UFIV146989  ISNI: 0000 0001 0963 506X  LCCN: n2004121601  LNB: 000312902  NKC: nlk20000079552  NTA: 07195211X  RERO: 02-A012357884  SUDOC: 131056689  VIAF: 32793939   WorldCat (עם VIAF): 32793939 
ה־EEG הראשון של מוח אנושי שפורסם על ידי ברגר
הקרן לבריאות רפואית לתעשיית המבוגרים

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1998–2011 (כ־13 שנים) 
 
הקרן לבריאות רפואית לתעשיית המבוגרים  (באנגלית: Adult Industry Medical Health Care Foundation, בראשי תיבות: AIM) הוא מוסד ללא כוונת רווח שעורך בדיקות לגילוי HIV ומחלות מין בשחקני פורנוגרפיה (Adult Industry הוא כינוי באנגלית למונח "תעשיית הפורנוגרפיה").
רוב הבדיקות נערכות במטות הקרן בעמק סן פרננדו (שבלוס אנג'לס, קליפורניה) הממוקמים בשרמן אוקס ובגרנדה הילס. בכל חודש כ-4,000 שחקנים נבדקים בבדיקות HIV. הבדיקה אפקטיבית 10 ימים או יותר לאחר הידבקות פוטנציאלית (כלומר אם אדם נדבק 10 ימים או יותר לפני ביצוע הבדיקה, הבדיקה תזהה את הנגיף) (HIV-1 DNA, by PCR) לעומת בדיקות אחרות (HIV ELISA) שאפקטיביות 6 חודשים או יותר לאחר הידבקות פוטנציאלית. בדיקות אחרות כוללת מחלות מין כגון כלמידיה, זיבה ועגבת.
בנוסף לשירותים הרפואיים, מספק ה-AIM גם שירותים אחרים לשחקנים כדוגמת סרטי הסברה וייעוץ, הכוונה פיננסית, ייעוץ לשחקניות פורנוגרפיה שהן אמהות וכיוצא בזה.