stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבנר קופל
כדורסל > יושב ראש איגוד הכדורסל

בסוף שנת 2011 איבד יושב ראש איגוד הכדורסל שי שני את תמיכת חברי סיעתו, הפועל, באיגוד הכדורסל. שני הודיע על פרישתו מהתפקיד וחברי סיעת הפועל העבירו את תמיכתם לקופל שהצליח לגייס תמיכה גם משאר הסיעות המיוצגות באיגוד. בינואר 2012 מונה קופל ליושב הראש הזמני של איגוד הכדורסל.לקראת הבחירות לקביעת יושב ראש קבוע לאיגוד התארגנה סיעה חדשה בשם "עוז" בראשותו של המאמן צביקה שרף. קופל הקים רשימה שאיחדה את חמשת המרכזים: הפועל, מכבי, אליצור, בית"ר ואס"א. ברשימתו של קופל היו חברים גם שמעון מזרחי, דני קליין ומיקי זוהר. רשימתו של צביקה שרף כללה גם את אורנה אוסטפלד, שאול אייזנברג ואבשלום וילן. מערכת הבחירות הייתה סוערת ולוותה בהשמצות הדדיות בין המחנות. שרף טען כי קופל מעוניין בעיקר לקדם את עצמו ולא את הענף. קופל פנה לרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ומועצת הכבלים והלוויין בדרישה כי שרף לא ידבר על הנושא בתוכניות הטלוויזיה והרדיו בהן הוא מתארח.
רשימתו של קופל קיבלה כ-76% מהקולות. באוגוסט 2012 בהצבעה בהנהלת איגוד הכדורסל הצביעו 26 חברי הנהלה לקופל לעומת 8 שהצביעו עבור צביקה שרף.
הקדנציה של קופל כיושב ראש האיגוד לוותה בהאשמות על התנהלות לא תקינה. מבקר המדינה ערך בדיקה באיגוד הכדורסל בה התגלו ליקויים אשר חלקם התקיימו עוד מלפני בחירתו של קופל ליושב ראש האיגוד. דו"ח המבקר פורסם לאחר שקופל עזב את התפקיד ובו נקבע כי בעלי תפקידים וועדות באיגוד כשלו בשמירתם על המינהל התקין.במקביל לבדיקה של מבקר המדינה פתח רשם העמותות בבדיקה משלו.בנוסף לכך פרסם מבקר הפנים של הארגון דו"ח חמור משלו, שם התייחס גם לתקופה שקדמה לכהונתו של קופל, בו מתח ביקורת על אי עריכת מכרזים לתפקיד היועץ המשפטי ולנותני ספקים.
בכתבה בגלובס נמתחה ביקורת על החלטה של האיגוד כי יושב ראש האיגוד וסגניו יטוסו במחלקת ביזנס כאשר הם מייצגים את האיגוד ועל טיסות מיותרות, למשל טיסה לחו"ל לבחון את פעילות נבחרת הכדורסל 3*3.בכתבה שפורסמה ב-ynet נכתב כי האיגוד שילם החזרי הוצאות אירוח לחברות בבעלותו של קופל ושל בנו. בנוסף נטען כי הקבלן שביצע שיפוצים במשרדי האיגוד הוא בעל היכרות מוקדמת עם קופל. קופל טען בתגובה כי כל הכספים שולמו באופן תקין.
בסוף אפריל 2013 הודיע קופל על התפטרותו מהתפקיד. הוא טען כי לא איפשרו לו חופש פעולה וכי בכירים באיגוד, כמו שמעון מזרחי, חתרו תחתיו. גורמים באיגוד טענו כי קופל פעל לבדו ולא שיתף את בכירי האיגוד בהחלטותיו. בנוסף טענו כי הבדיקות שביצעו מבקר המדינה ומבקר הפנים יחד גרמו לקופל להתפטר.
שמעון מזרחי מונה ליושב הראש הזמני של האיגוד במקומו של קופל.
כדורגל

קופל היה חבר הנהלת ההתאחדות לכדורגל מטעם מרכז בית"ר והוא נאלץ להתפטר לאחר שהורשע בפלילים. קופל היה מנהל השיווק של מועדון בית"ר ירושלים. הוא עזב את התפקיד במרץ 2015 אחרי כשנה וחצי. קופל פעיל במשך שנים רבות במועדון הכדורגל בית"ר תל אביב בת ים. החל מ-2022 הוא חבר בוועד בן שלושה חברים המנהל את המועדון.
אישום בפלילים ומאסר

חברת הביטוח רב אור בניהולו של קופל צברה לאורך השנים חוב ניכויי מס במקור לרשות המיסים והחל מ-2005 עיקלה רשות המיסים כספים שהגיעו לחברה מחברת הפניקס וכן בוטל הפטור מניכוי מס במקור שהגיע לחברה. קופל הואשם בכך שבכדי לעקוף את עיקול הכספים פעל תוך כדי מרמה וזיופי מסמכים בכדי לגרום לחברת הפניקס לשחרר כספים אשר היו תפוסים אצלה שאיפשרו לו להתחמק מניכוי מס במקור בגובה של מיליוני שקלים. בנוסף לכך טענה רשות המיסים כי הועברו כספים מחברת רב אור לכיסו האישי של קופל ובכך רוקנה החברה מאמצעים לשלם את חובות המס שלה. קופל טען כי מדובר בהלוואות שנרשמו כדין ולא בהעברת כספים לכיסו האישי. ב-2010 נעצר קופל לחקירה על-ידי רשות המיסים ונשלח למעצר בית. בית המשפט המחוזי בבאר שבע קיבל בנובמבר 2013 את טענת רשות המיסים וקבע כי סוכנות הביטוח אור תשלם לה שבעה מיליון ש"ח.
בינואר 2017 הודה קופל בעבירות של קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, זיוף בנסיבות מחמירות, שימוש במרמה ערמה ותחבולה בכוונה להתחמק ממס ועבירות נוספות. באפריל 2017 גזרה עליו השופטת לימור מרגולין-יחידי, מבית משפט השלום בתל אביב, שלוש שנות מאסר וקנס של 275 אלף ש"ח. על שותפו של קופל, ראובן עופרי, נגזרו 16 חודשי מאסר וקנס של 200 אלף ש"ח. במסגרת הפרשה הורשעו גם בעלי תפקידים בחברת הפניקס ששיתפו פעולה עם קופל ועל החברה הוטל קנס של 14 מילון ש"ח. קופל הגיש ערעור לבית המשפט המחוזי. שופטי המחוזי הבחינו בין עבירה של העלמת הכנסות כחמורה יותר לעומת עבירה של אי תשלום מס במקור, וקבעו כי מרמה שקשורה בתשלום חמורה יותר ממרמה שקשורה בדיווח אי תשלום מס במקור. עונשו של קופל קוצר ל-20 חודשים. המדינה ערערה לבית המשפט העליון שביטל את פסיקתו של בית המשפט המחוזי אך השאיר על כנו את העונש של 20 חודשי מאסר.קופל ריצה לבסוף 12 חודשי מאסר בפועל.
במסגרת תפקידו כיו"ר באיגוד הכדורסל, קופל נחשד במעורבות בפרשת ישראל ביתנו אך נוקה מאשמה.ב-2018 העיד קופל במשפטה של פאינה קירשנבאום.
תביעות נגד אמצעי תקשורת

ביוני 2009 הגיש קופל תביעה בגין לשון הרע נגד אתר One ואופירה אסייג על שהאתר פרסם ידיעה לפיה בת זוגו של קופל מצפה לילד.
קופל הגיש תביעה נגד יוטיוב ודרש מהאתר להסיר סרטונים בהם אוהדים משמיעים קריאות גנאי נגדו. קופל טען כי בעקבות הסרטונים הגיעו במאי 2012 אוהדי מכבי תל אביב לביתו ותלו כרזות בגנות הפיינל פור על דלתו. ביוני 2016 דחה בית המשפט המחוזי בתל אביב את התביעה וחייב את קופל לשלם לאתר עשרת אלפים ש"ח הוצאות משפט.
מספר חודשים לאחר שנבחר ליושב ראש איגוד הכדורסל הגיש קופל תביעת דיבה נגד אריה מליניאק. קופל טען כי מליניאק ו"ידיעות אחרונות" הוציאו את דיבתו רעה כאשר כתבו כי קופל עשה "דיל" שבאמצעותו נבחר לתפקיד יושב ראש האיגוד. בנובמבר 2014 החליטה שופטת בית משפט השלום בתל אביב, רונית פינצ'וק אלט, למחוק את התביעה היות שקופל לא הגיש בזמן תצהירים לבית המשפט.
נגד רגיש לאור

נגד רגיש לאור
נגד רגיש לאור (LDR‏) הוא רכיב חשמלי העושה שימוש באפקט הפוטואלקטרי על מנת לבקר את הזרם החשמלי העובר ברכיב.
ליבו של הנגד הרגיש לאור הוא חומר מוליך למחצה, שכתוצאה מפגיעת פוטונים בו משנה את מוליכותו החשמלית ומאפשר מעבר זרם דרך התא.
נגדים רגישים לאור נבדלים ביניהם בעיקר בסוג המוליך למחצה ממנו מורכבת הליבה. הבדל זה קובע את סוג האור אליו מגיב התא ועוצמתו. המוליך למחצה הנפוץ ביותר (והזול ביותר) בו נעשה שימוש הוא מסוג קדמיום-גופרית (CdS).
שימושים עיקריים

נגדים רגישים לאור משמשים במגוון רחב של תחומים. תאים מסוג קדמיום-גופרית ניתן למצוא בגלאי אור על גבי מצלמות, גלאי אזעקה, פיקוד לדלתות חשמליות, פיקוד לתאורת רחובות ועוד. במוליכים למחצה יקרים יותר, כגון גרמניום-נחושת נעשה שימוש לגילוי אור תת-אדום לצורך מתקני ראיית לילה וטלסקופים אסטרונומיים.
ראו גם

טרנזיסטור
אלקטרואופטיקה
ביאורים

↑  ראשי תיבות של "Light-dependent resistor" באנגלית; מילולית: נגד תלוי־אור, כלומר רכיב חשמלי המגיב לאור. הוא נקרא גם פוטורזיסטור או פוטו-צל (פוטוצל).
1968 בישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1967   1966  1965 |  דגל ישראל | 1968  בישראל |  »»»  1969   1970   1971 |
כל ערכי השנים בישראל • אירועים בולטים בעולם ב-1968 כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל פורטל ישראל • לוח שנה של שנת 1968
1968 בישראל (ה'תשכ"ח – ה'תשכ"ט) הייתה השנה בה מדינת ישראל ציינה 20 שנה שנים להקמתה.
הנהגה

נשיא המדינה – זלמן שזר
ראש ממשלת ישראל  השלוש עשרה  – לוי אשכול
יושב ראש הכנסת השישית – קדיש לוז
נשיא בית המשפט העליון – שמעון אגרנט
ראש המטה הכללי – חיים בר-לב
מפכ"ל המשטרה – פנחס קופל
פוליטיקה

תוצאות מלחמת ששת הימים ממשיכות להשפיע על הפוליטיקה ועל ענייני הביטחון ב-1968. בין היתר, עולה ביתר שאת השאלה בדבר גורלם של השטחים שנכבשו במהלך המלחמה: האם להשיב את הריבונות למדינות מהם נכבשו (מצרים, ירדן וסוריה)? האם לספחם? ועוד. עולים גם קולות הקוראים להתיר התיישבות יהודים מעבר לקו הירוק. בפסח התיישבה במלון "פארק" בחברון קבוצה בהנהגת הרב משה לוינגר. למחרת ליל הסדר, שלחה הקבוצה מברק ברכה קצר לשר הביטחון, משה דיין: "חג שמח – ממתנחלי חברון" (זוהי הפעם הראשונה בה נעשה שימוש במונח "מתנחלים" לציון המתיישבים מעבר לקו הירוק). ב-9 במאי הציע יצחק רבין להקים יישובים יהודים ברצועת עזה וב-16 בדצמבר הציע מנחם בגין ליישב יהודים בכל האזורים שנכבשו, ובכלל זאת גם בתוככי הערים.
21 בינואר – מפא"י, אחדות העבודה - פועלי ציון ורפ"י מתאחדות ומקימות את מפלגת העבודה הישראלית
20 בפברואר – יצחק רבין מתמנה לשגריר ישראל בארצות הברית
26 במרץ – זלמן שזר נבחר לכהונה שנייה כנשיא מדינת ישראל
13 באוגוסט – הכנסת מעבירה את חוק יסוד: הממשלה; עוד נחקק חוק ועדות חקירה.
ביולי הוקמה "התנועה לשלום וביטחון" בראשות פרופ' יהושע אריאלי.
פוליטיקה > צבא וביטחון

נמשכת המתיחות הביטחונית לאחר כיבוש השטחים במלחמת ששת הימים, הן מצד צבאות ערב והן מצידם של ארגוני טרור. בעקבות הפגזות ותקיפות מצריות בנתה ישראל לאורך תעלת סואץ את קו המעוזים ("קו בר-לב"), שבו כ-30 מוצבים מבוצרים, עמידים בפני התקפות ארטילריה. בקו שני, "ציר החת"ם" ממזרח לקו התעלה, נבנו עוד כ-10 מוצבים. תקיפות מצריות אלו נחשבות למבשרות מלחמת ההתשה (ובמצרים נחשבות למעשה לתחילתה של המלחמה).
ארגוני הטרור החריפו פעולתם נגד ישראל במהלך השנה אירעו פיגועים רבים בתחומי ישראל ובחוץ לארץ כנגד מטוסי נוסעים לישראל וממנה.
צה"ל קיים מספר פשיטות ופעולות תגמול נגד מוקדי המחבלים, הבולטת בין פעולות אלה ב-1968 הייתה פעולת כראמה בירדן ומבצע תשורה בלבנון.
אירועים נוספים:
1 בינואר – חיים בר-לב מונה לרמטכ"ל במקומו של יצחק רבין
9 בינואר – הצוללת אח"י דקר יוצאת מנמל פורטסמות' שבאנגליה לנמל חיפה, הפלגה שבמהלכה אבדה הצוללת
25 בינואר – הקשר האחרון עם הצוללת אח"י דקר.
18 במרץ – אוטובוס תלמידים עלה על מוקש שהטמינו מחבלים שחדרו מירדן באזור באר אורה. בפיגוע נהרגו שניים ונפצעו 26 תלמידים.
21 במרץ – בתגובה לפיגוע באוטובוס התלמידים מבצע צה"ל את פעולת כראמה כנגד מטרות מחבלים בירדן.
7 במאי – מחבלים שהגיעו מירדן הפגיזו את שכונת ממילא בירושלים, קיבוץ מנרה, כפר רופין ואשדות יעקב. כל תושבי שכונת ממילא פונו מבתיהם. באירועים אלה לא היו נפגעים ישראלים.
23 ביולי – חברי ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין חטפו מטוס אל על בדרכו מלונדון לתל אביב, בעצירת ביניים ברומא. המטוס הועבר לאלג'יר והוחזק שם במשך 40 יום. זוהי החטיפה היחידה של מטוס אל על.
4 בספטמבר – התרחש פיגוע בתחנה המרכזית בתל אביב, על ידי מחבלים שהניחו חומר נפץ. בפיגוע נהרג אדם אחד וחמישים נפצעו.
8 בספטמבר – המצרים פתחו בהפגזה ארטילרית לאורך תעלת סואץ, ובה נהרגו 10 חיילי צה"ל.
9 באוקטובר הושלך רימון יד לעבר מערת המכפלה ו-47 יהודים נפצעו.
26 באוקטובר – המצרים פתחו בהפגזה נוספת שלוותה בפשיטות קומנדו, והסבו לצה"ל 15 הרוגים.
31 באוקטובר – בתגובה להפגזות המצרים ערך צה"ל את "מבצע הלם", שבו פשטו כוחות צנחנים, מוטסים במסוקי "סופר פרלון", על שלושה יעדים בעומק מצרים. פשיטה זו הביאה לרגיעה בחזית התעלה.
22 בנובמבר – התרחש פיגוע בשוק מחנה יהודה בירושלים, בו נהרגו 12 איש.
1 בדצמבר – בוצע בהצלחה מבצע אירון לפיצוץ שני גשרים בירדן לשם יצירת לחץ על חוסיין מלך ירדן לפעול כנגד ארגוני המחבלים שהתבססו בשטח מדינתו.
27 בדצמבר – הודעה של ארצות הברית שהיא מסכימה לספק לישראל 50 מטוסי "פנטום" חדישים.
28 בדצמבר – בתגובה לחטיפת מטוס אל על ולפגיעה בתנועה האווירית לישראל, כוח צה"ל תקף את שדה התעופה של ביירות והשמיד 14 מטוסים של חברות תעופה ערביות.
מאיר עמית פורש מראשות המוסד, במקומו ממונה צבי זמיר
פוליטיקה > יחסי חוץ

26 במאי – 5 ביוני – ביקור ממלכתי של נשיא מאלאווי, הייסטינגס באנדה. הביקור הממלכתי הראשון של נשיא זר בישראל לאחר מלחמת ששת הימים.
כלכלה

מוסדרת פעילותה של הבורסה בחוק ניירות ערך, ומוקמת רשות ניירות ערך
שאול אייזנברג מקים את החברה לישראל, ולמענו נחקק חוק מיוחד הפוטר את החברה מתשלומי מיסים במשך 30 שנה
מוקמת חברת כימיקלים לישראל
חברת טמפו מתחילה לשווק את בירה מכבי
כלכלה > מדע וטכנולוגיה

איש העסקים והיזם אפי ארזי מקים את סאיטקס
21 בפברואר – הושלם המעבר למרכזיות אוטומטיות לשיחות פנים-ארציות
5 בדצמבר – השתלת לב ראשונה בישראל
חברה ותרבות

אחד האירועים החשובים מבחינה חברתית-תרבותית ב-1968 היה תחילת שידורי הטלוויזיה הישראלית. השידור הראשון של הטלוויזיה היא של מצעד צה"ל ביום העצמאות במאי; באוגוסט החלו שידורי ניסיון, תחילה שלושה ערבים בשבוע, שבהמשך הורחבו לארבעה. בתקופה זו שודרו בכל יום שעה בערבית ושעתיים בעברית וב-20 באוגוסט שודרה מהדורת מבט לחדשות הראשונה. ב-23 בדצמבר החלה הטלוויזיה הישראלית את שידוריה. מצעד צה"ל שצילמה הטלוויזיה היה המצעד הסדיר האחרון שהתקיים בישראל; מצעד נוסף התקיים ב-1973 לרגל יום העצמאות ה-25 למדינה, ולאחריו לא נתקיימו עוד מצעדי צה"ל. עוד בתחום התקשורת – יעקב אגמון מתחיל לשדר את תוכניתו "שאלות אישיות".
מוזיקה ישראלית: השיר "מלכות החרמון" של להקת פיקוד צפון עם הסולן מוצי אביב זכה בתואר "שיר השנה". הלהקה הגיעה גם למקום השלישי עם השיר "עמק דותן", שניהם מתוך תוכניתה "על הרמה", בתואר להקת השנה זכו צמד דרום. בתואר זמר השנה זכה אבי טולדנו, ובתואר זמרת השנה זכתה גאולה גיל. חוה אלברשטיין מוציאה את התקליטים "מות הפרפר" ו"חוה אלברשטיין בשירי רחל"; אריק איינשטיין מוציא את "מזל גדי" עם לחנים של שלום חנוך; יגאל בשן מוציא תקליטון בכורה; מתפרקת להקת "החלונות הגבוהים"; להקת "האריות" היא הלהקה הישראלית הראשונה המצליחה להכניס שיר למצעד הלהיטים הבריטי, "Our love's a growing thing"; להקת חיל הים יוצאת עם תוכניתה המצליחה "וביום השלישי..." הכוללת את השירים "אין כבר דרך חזרה", "רק בישראל" ו"המלח שלי" ומה אברך.
בתחום הספרות העברית מפרסם עמוס עוז את הרומן "מיכאל שלי"; יצחק אוורבוך אורפז מפרסם את ספרו "נמלים", "באלוהים, אמא, אני שונא את המלחמה" (של יגאל לב)
ספרות ילדים ונוער: לאה גולדברג מפרסמת את "המפוזר מכפר אז"ר"; דבורה עומר מפרסמת את הספר "מסע לארץ הגשם".
סביבה: מוקם החי בר ביוטבתה
קולנוע ישראלי: יוצאים לאקרנים "תעלת בלאומילך", "המטרה טיראן", "לאט יותר" (אברהם הפנר), "כל ממזר מלך", "הגמל והילד", "השכונה שלנו", "הבן האובד", "מצור" (שהיה מועמד לפרס דקל הזהב).
תיאטרון ובידור: מוקם תיאטרון החאן הירושלמי; עולה המחזה "את ואני והמלחמה הבאה" של חנוך לוין; עוד עולים מחזות הזמר "איש חסיד היה" של דן אלמגור, ו"איי לייק מייק" בתיאטרון גיורא גודיק, שניהם הופכים ללהיטים; מופע הבידור "דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ" מעורר מחאה של אם שכולה ומורד במהירות
פרס ישראל: דוד בן-גוריון מסרב לקבל את הפרס, בנימוק ש"לא מגיע לי פרס בעד מילוי חובתי לארצי"; בין חתני וכלות הפרס: נתן אלתרמן, יצחק דנציגר (פיסול), חיים שיבא, בנימין אידלסון (אדריכלות), דוד הורוביץ (מדעי החברה), דב סדן (חוכמת ישראל), שושנה פרסיץ (חינוך), בנימין מזר (מדעי היהדות), הכימאי ארנסט דוד ברגמן, יוסף מילוא; שלמה פינס (מדעי הרוח), עמנואל גולדברג, יעקב ברמן,
בתחום החינוך, מקימים הרב יהודה עמיטל, יואל בן נון וחנן פורת את ישיבת הר עציון באלון שבות. הקמת הישיבה (מעבר לקו הירוק) מסמנת, בין היתר, את תחילת "מהפכת התנ"ך" בישיבות הציבור הדתי לאומי.
במסגרת התוכניות לפיתוח ירושלים לאחר כיבוש מזרח העיר במלחמת ששת הימים, מוחלט לפתח את שכונת ימין משה, עד אז שכונת ספר, בה התגוררו תושבים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך (רובם ממוצא מזרחי) והתושבים מקבלים צווי הפקעה, דבר היוצר מרמור רב ותורם להתפתחות מחאה חברתית. בתל אביב, עוברת עיריית תל אביב למשכנה ליד כיכר מלכי ישראל (כיום: כיכר רבין). בתחום הפיתוח הסביבתי, מוקמת בשנה זו גם התנועה החברתית "המועצה לישראל יפה".
חברה ותרבות > משפט ופלילים

פסיקת בג"ץ שליט מהווה אבן דרך חשובה במחלוקת מיהו יהודי ובקביעת המעמד האזרחי בישראל: בעתירה ביקש רס"ן בנימין שליט, שהיה נשוי ללא-יהודייה, לרשום את ילדיהם כבני הלאום היהודי. בג"ץ קיבל את עתירתו; אך שנתיים לאחר מכן העבירה הכנסת תיקון לחוק השבות הקובע כי כיהודי יחשב רק מי שאימו יהודייה או שגויר כהלכה.
רצח שולמית ועקנין – רצח שלא פוענח, של נערה בת 16 וחצי בפתח תקווה.
חברה ותרבות > ספורט

נבחרת ישראל בכדורגל העפילה והשתתפה, לראשונה בתולדותיה, בטורניר הכדורגל האולימפי, במסגרת אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) והצליחה להגיע לרבע הגמר לאחר ניצחונות על אל סלוודור ועל גאנה על הישגיהם של ישראלים אחרים באולימפיאדה ראה ישראל באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
בשל אי מוכנותה של ממשלת מקסיקו לארח גם את המשחקים הפאראלימפיים, היא התקיימה בתל אביב.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
(קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968)
8 בפברואר – אמיר חצרוני, פובליציסט וחוקר תקשורת ישראלי
10 באפריל – ישראל קטורזה, שחקן ישראלי
24 באפריל – מיקיאגי, זמר ומאפר ישראלי
10 במאי – דני קושמרו, עיתונאי, עורך ושדרן טלוויזיה ורדיו ישראלי
12 במאי – ליהיא לפיד, עיתונאית וסופרת ישראלית, רעיית ראש הממשלה לשעבר יאיר לפיד
27 ביוני – ניר לוי, שחקן ישראלי
25 באוגוסט – שי גולדשטיין, שחקן ובדרן ישראלי
3 בספטמבר – גולן אזולאי, שחקן וזמר ישראלי
9 בספטמבר – איציק כהן, שחקן וקומיקאי ישראלי
9 באוקטובר – סמי הורי, שחקן ישראלי
11 באוקטובר – דודי לוי, זמר ישראלי
8 בנובמבר – זהבה בן, זמרת ישראלית
14 בנובמבר – יואב צפיר, מפיק טלוויזיה, במאי, עורך, תסריטאי, שחקן ומדבב טלוויזיה ישראלי
28 בדצמבר – ליאור אשכנזי, שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, במאי, מדבב, קריין ומנחה טלוויזיה ישראלי
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968)
11 בינואר – משה צבי סגל, חוקר מקרא וספרות עברית (נולד ב-1876)
12 בינואר – אריה להולה, במאי קולנוע (נולד ב-1918)
29 בינואר – פולה בן-גוריון, רעייתו של ראש ממשלת ישראל הראשון, דוד בן-גוריון
11 בפברואר – יעקב שטיינהרדט, צייר ישראלי ואמן חיתוכי העץ (נולד ב-1887)
26 בפברואר – משה שלוש, פעיל ציבור, "ראש עיריית תל אביב ליום אחד" (נולד ב-1892)
23 במרץ – מאיר כוכב זסלבסקי, איש עסקים ישראלי, נדבן ידוע ובונה בתי כנסת בפתח תקווה ובירושלים בשנות החמישים והשישים
1 במאי – יחיאל קריזה, צייר ישראלי (נולד ב-1909)
21 במאי – צבי לוריא, חבר ההנהלה הציונית (נולד ב-1906)
16 ביוני – שמעון בן צבי, ממייסדי גבעתיים וראש העיר הראשון שלה (נולד ב-1899)
10 ביולי – נחום ניר-רפאלקס, פוליטיקאי ישראלי ויושב ראש הכנסת השני (נולד ב-1884)
31 ביולי – ברכה חבס, סופרת ועיתונאית עברית (נולדה ב-1900)
1 באוגוסט – מרדכי זעירא, פזמונאי
4 באוגוסט – בני וירצברג, יערן ישראלי, מן הראשונים שדנו באימי השואה בישראל (נולד ב-1928)
11 באוגוסט – שמואל דיין, חבר הכנסת (נולד ב־1891)
28 באוגוסט – פאלק שלזינגר, רופא, מנהל המרכז הרפואי שערי צדק (נולד ב-1895)
9 באוקטובר – יוסף (גוסטב) אשרמן, גניקולוג, על שמו קרויה תסמונת אשרמן (נולד ב-1889)
10 באוקטובר – אהרן זאב, משורר עברי, סופר, עורך, מחנך, קצין חינוך ראשי של צה"ל ונשיא הוועד למען החייל (נולד ב-1900)
30 באוקטובר – מאיר מוהר, מתרגם, סופר ומשורר עברי (נולד ב-1888)
14 בדצמבר – יוסף ברץ, חלוץ ואיש ציבור ישראלי, ממקימי האגודה למען החייל, חבר הכנסת הראשונה. (נולד ב-1890)
חיה הינדה לוי-ליסנר, משוררת יידיש, סופרת לילדים ולנוער (נולדה ב-1912)
אח"י דקר בעת יציאתה מנמל פורטסמות' לחיפה, 9 בינואר 1968
ארצות הברית הסכימה למכור 50 מטוסי F-4 פנטום לישראל. מטוס שהרחיב משמעותית את מעטפת היכולות של חיל האוויר
תחילת שידורי הטלוויזיה הישראלית – צפייה בטלוויזיה בקיבוץ ניר עם
פולה בן-גוריון
טירת דראקנסטיין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שאטו 
 כתובת:  Lage Vuursche 
 מיקום:  בארן 
 מדינה:  הולנד 
 
 קואורדינטות:  52°10′47″N 5°13′38″E﻿ / ﻿52.17972222°N 5.22722222°E﻿ / 52.17972222; 5.22722222
 he
 
טירת דראקנסטיין (בהולנדית: Drakensteyn, לעיתים נכתב גם Drakesteijn או Drakestein) היא טירה קטנה השוכנת בכתובת 8 Slotlaan, בכפר לאגה וורשה (אנ') שבמחוז בארן (אנ'), הולנד. הטירה משמשת כמעון הפרטי של ביאטריקס, מלכת הולנד לשעבר.
מלבד הקשר המלכותי שלה, מאפיינה הייחודי ביותר של הטירה הוא צורתה המתומנת. הטירה מוקפת בחפיר, שאותו ניתן לחצות באמצעות גשר. סגנונה האדריכלי מוגדר כקלאסיציסטי.
היסטוריה

במקום שבו שוכנת כיום הטירה היה מבנה בשם "דראקסטיין", שהוזכר לראשונה בשנת 1360. עם זאת, המבנה הנוכחי נבנה בין השנים 1640–1643 עבור ג'רארד ואן רדה לאם. בשנת 1634 עברה הטירה לידי ארנסט ואן רדה. במהלך המאות ה-17 וה-18 עברה הטירה בעלים מספר פעמים. בשנת 1807 רכשה אותה משפחתו של פאולוס וילהלמוס בוש, שהיה ראש העיר אוטרכט, והיא נותרה בבעלות המשפחה למשך 150 שנים, עד אשר פרדריק לודווייק בוש ואן דראקסטיין מכר אותה למלכה ביאטריקס. סמוך לטירה, בכתובת 4 Kloosterlaan, ממוקם מבנה נוסף בשם "קליין דראקסטיין" (Klein Drakesteijn, כלומר "דראקסטיין הקטן"), שנבנה בשנת 1780.
מעון מלכותי

הנסיכה ביאטריקס רכשה את הטירה בשנת 1959, כאשר הייתה יורשת העצר של הולנד, ועברה להתגורר בה בשנת 1963 לאחר תהליך שיפוצים. לאחר נישואיה לנסיך קלאוס פון אמסברג בשנת 1966, המשיכה להתגורר בטירה יחד עם בעלה ושלושת בניה.
לאחר שהפכה למלכת הולנד בשנת 1980, עם התפטרותה של אמה, המלכה יוליאנה, עברה המשפחה להתגורר בהאג בשנת 1981.
ב-28 בינואר 2013 נמסר כי המלכה ביאטריקס תחזור להתגורר בטירה לאחר שתוותר על כס המלכות. בנה, וילם-אלכסנדר, הוכתר כמלך הולנד ב-30 באפריל 2013. ב-2 בפברואר 2014 עברה ביאטריקס באופן רשמי להתגורר בטירה.
הערות שוליים

↑  "Drakensteyn Castle, Lage Vuursche, Netherlands - SpottingHistory".
1 2  "Drakensteyn Castle - Royal House of the Netherlands". www.royal-house.nl (באנגלית בריטית). 2015-10-16. נבדק ב-2022-09-02.
↑  "Princess Beatrix moves into new home". 4 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1965 בישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1964   1963  1962 |  דגל ישראל | 1965  בישראל |  »»»  1966   1967   1968 |
כל ערכי השנים בישראל • אירועים בולטים בעולם ב-1965 כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל פורטל ישראל • לוח שנה של שנת 1965
1965 בישראל (ה'תשכ"ה – ה'תשכ"ו) הייתה השנה בה מדינת ישראל ציינה 17 שנים להקמתה.
הנהגה

נשיא המדינה – זלמן שזר
ראש ממשלת ישראל  השתים עשרה  – לוי אשכול
יושב ראש הכנסת החמישית – קדיש לוז
נשיא בית המשפט העליון – יצחק אולשן עד 18 במרץ, מאז שמעון אגרנט
ראש המטה הכללי – יצחק רבין
מפכ"ל המשטרה – פנחס קופל
פוליטיקה

המאבקים בין דוד בן-גוריון ולוי אשכול, בין היתר על רקע החלטתו של זה האחרון (ב-1964) שלא להקים ועדת חקירה נוספת לחקר "העסק הביש", מגיעים לשיא בשנה זו. בוועידת מפא"י בפברואר נערך עימות חריף בין השניים שבו נשאו אישים בכירים במפלגה (ביניהם משה שרת, שהיה על ערש דווי) דברים חריפים נגד בן-גוריון. מרבית הצירים הצביעו בעד עמדתו של אשכול. ב-3 ביוני הגיעו הדברים לקרע סופי: לאחר שמרכז מפא"י בחר את אשכול ברוב גדול למועמד המפלגה לראשות הממשלה, פורש בן-גוריון עם רפ"י מן המפלגה (ב-1 בספטמבר) הודחו בן-גוריון, יוסף אלמוגי, שמעון פרס וחנה למדן ממפא"י על רקע זה).
תוצאות הבחירות לכנסת השישית אכזבו את בן-גוריון: למרות שרפ"י זכתה בעשרה מושבים, היא לא הצליחה לנגוס באופן משמעותי בכוחה של מפא"י, והמערך (האיחוד בין מפא"י ואחדות העבודה - פועלי ציון, עליו הוחלט ב-19 במאי בשנה זו) זכה ב-45 מנדטים בבחירות (לעומת 42 מנדטים בבחירות 1961). גם תקוותו של מנחם בגין להגביר את כוחו באמצעות הקמת (26 באפריל) גח"ל ("גוש חרות-ליברלים") נכזבה והגוש זכה ב-26 מנדטים בלבד (לעומת 34 לשתי המפלגות ביחד ב-1961). קודם לבחירות, באוגוסט, מתפצלת סופית מק"י, והפורשים האנטי ציוניים מקימים את רק"ח. אורי אבנרי מקים את רשימת "העולם הזה-כוח חדש" ונבחר לכנסת כסיעת יחיד.
בתחום יחסי החוץ, מעוררת ההחלטה (14 במרץ) לקיים יחסים דיפלומטיים בין ישראל לגרמניה המערבית מחלוקת חריפה. ביום הגשת כתב ההאמנה של השגריר הראשון של גרמניה המערבית בישראל (19 באוגוסט) מתקיימות הפגנות המוניות. ישראל וסינגפור מקיימות ביניהן קשרי סיוע, ובכלל זאת סיוע צבאי של ישראל למדינה הצעירה.
בתחום הכלכלי-חברתי, בעקבות מסקנות ועדת אלמוגי מועבר חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום, ה'תשכ"ה-1965. על פי החוק, הוקמה "הרשות לבינוי ופינוי אזורי שיקום" שתפקידה היה לטפל במצוקת הדיור ברחבי ישראל, וניתנו לה סמכויות לפנות שכונות עוני בכפייה, ללא הסכמת תושביהן. הרשות נכשלה במשימתה ופורקה בשנת 1975.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-1965 (30 בנובמבר) נבחר טדי קולק לראשות עיריית ירושלים (כיהן בתפקיד זה 28 שנה).
פוליטיקה > צבא וביטחון

1 בינואר – פיגוע ראשון של הפת"ח.
24 בינואר – סוריה מודיעה כי לכדה את אלי כהן.
23 בפברואר – המוסד מחסל את הרברטס צוקורס (פושע מלחמה לטבי) באורוגווי
7 במרץ – המרגל הישראלי וולפגנג לוץ נתפס במצרים.
המוסד מעורב בחיסולו של מנהיג האופוזיציה המרוקאי בן ברקה, דבר החיסול מעורר מחלוקת רבה בישראל.
פוליטיקה > יחסי חוץ

1 - 10 באוקטובר - נשיא צ'אד, פרנסואה טומבלבי, עורך ביקור ממלכתי בישראל
חברה ותרבות

מוזיקה קלה: יאיר רוזנבלום בשיתוף פעולה עם יורם טהרלב: "ארבע אחר הצהריים" של להקת הנח"ל. ב"פסטיבל הזמר והפזמון הישראלי זוכה אריק איינשטיין במקום הראשון עם "איילת החן". במקום השני זוכה שלישיית גשר הירקון (שאיינשטיין אחד מחבריה) עם השיר "הגביע" ובמקום השלישי זכתה נחמה הנדל עם השיר "ליל קרב". שלישיית גשר הירקון גם מוציאה את אלבומה "אהבה ראשונה". "פרח הלילך", השיר הראשון שהלחינה נורית הירש, מתפרסם. מוקם הצמד "חדוה ודוד". בוטל ביקור מתוכנן של להקת הביטלס בישראל.
ספרות: עמוס עוז מפרסם קובץ סיפורים ראשון: "ארצות התן"
קולנוע ישראלי: אורי זהר מביים את "חור בלבנה", הנחשב לחלוץ סרטי "הרגישות החדשה"; סרט הנעורים "הילד מעבר לרחוב" יוצא לאקרנים, מתאר מציאות קשה בשכונות העוני וזוכה בפרסים בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים; "רק לא בשבת" בכיכובם של דליה פרידלנד ושמוליק סגל מועמד לפרס גלובוס הזהב
תיאטרון ובידור: תיאטרון הקאמרי מעלה את תרגומו ועיבודו של אברהם שלונסקי לאגדת הילדים "עוץ לי גוץ לי", בבימויו של יוסי יזרעאלי עם לחנים מאת דובי זלצר.
פרס ישראל: עמוס דה שליט ויגאל תלמי (מדעים מדויקים); שלמה דיקמן (ספרות יפה); שמואל סטולר (חקלאות); מרדכי סתר (מוזיקה); קרל פרנקנשטיין וצבא הגנה לישראל (חינוך); יהודית שובל (מדעי החברה); דורה גד (אדריכלות); פרס כינור דוד לשבתאי טבת, עבור מחזהו "אל תגעו בנוימן"; עמנואל פרת הוא חתן פרס ביטחון ישראל
במצעד צה"ל שנערך בתל אביב, מוצגים טילי הוק
תקשורת: העיתון חרות מפסיק לצאת לאור בדצמבר; מתחיל לצאת לאור כתב העת הפרובוקטיבי (והפורנוגרפי באופן חלקי), "בול"; ראובן הכט מייסד את הוצאת שקמונה.
הגיורת רות בן דוד נישאת למנהיגה הקשיש של העדה החרדית, עמרם בלוי
21 בינואר – נחנך מגדל שלום מאיר. באותו זמן היה הבניין הגבוה ביותר בישראל ובמזרח התיכון כולו.
31 בינואר – הסרט "סאלח שבתי" זוכה בפרס גלובוס הזהב
11 במאי – נחנך מוזיאון ישראל בירושלים.
8 ביוני – הוקמה רשות השידור.
חברה ותרבות > משפט ופלילים

13 בינואר – הוכרזה פתיחת בית המשפט המחוזי, מחוז דרום, בבאר שבע והשופט שלמה אלקיים מונה כנשיאו הראשון
18 במרץ – שמעון אגרנט ממונה לנשיא בית המשפט העליון במקומו של יצחק אולשן
11 בינואר – משה דיין נחקר במשטרה על רקע שוד עתיקות בו היה מעורב, ומגיע להסדר עם רשות העתיקות, כך שלא יועמד לדין