stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאוריית החלונות השבורים
המאמר > פסקת פתיחה

בשנות השבעים הכריזה מדינת ניו ג'רזי על "תוכנית שכונות נקיות ובטוחות", שמטרתה הייתה שיפור איכות חיי הקהילה, ובמסגרתה הוצאו שוטרים מהניידות לסיורים רגליים, אף על פי שמפקדי המשטרה ראו בסיור רגלי פגיעה בניידות המשטרה, במהירות התגובה, וביכולת השליטה בסיירים הרגליים. השוטרים ראו בסיור הרגלי עבודה קשה, בעיקר בלילות קרים וגשומים, ולעיתים הקצאת שוטרים לסיור רגלי שימשה כאמצעי ענישה. גם מומחי אקדמיה הטילו ספק ביכולתו של סיור רגלי להשפיע על ערכי הפשיעה. חמש שנים לאחר תחילת התוכנית פרסם מכון המשטרה (Police Foundation) בוושינגטון, הערכה של הפרויקט והסיק שהסיור הרגלי לא הקטין את שעורי הפשיעה, אולם הגביר את תחושת הביטחון של התושבים ושיפר את אהדתם למשטרה. הסתבר גם שלשוטרים הרגליים היה מוראל גבוה יותר, סיפוק, וגישה טובה יותר לתושבים, מאשר לשוטרי הניידות. תחושת הביטחון מושפעת מפחד פשיעה, שאמנם לא השתנתה, אך גם מהפחד להיות מוטרדים על ידי קבצנים, שיכורים, מסוממים, פרחחים, זונות, משוטטים, ותמהונים, והסיירים העלו את רמת הסדר הציבורי. שיכורים ומכורים יכלו לשבת ברחוב, אבל לא לשכב. אנשים יכלו לשתות לשוכרה ברחובות צדדיים, אולם לא ברחוב הראשי. בקבוקים היו צריכים להיות בתוך שקיות נייר. נאסר באיסור חמור לפנות לאנשים, או לבקש מהם נדבות. אנשים שהפרו את הכללים, נעצרו בעוון שוטטות, וצעירים רעשניים נדרשו לשמור על שקט. הסתבר שתושבי ניוארק נתנו ערך גבוה לסדר ציבורי, וחשו הקלה ורגיעה, כשהמשטרה עזרה להם לשמר את הסדר.
המאמר > פסקה שלישית

האם על פעילות השיטור ברחוב להיות מעוצבת על ידי כללי השכונה במקום על ידי חוקי המדינה? העתקת תפקיד המשטרה משמירת סדר לאכיפת חוק, הביאו אותה לפעול יותר ויותר תחת השפעת ההגבלות החוקיות ותלונות אמצעי תקשורת פרובוקטיביים, כשהיא נכפית על ידי החלטות בתי המשפט ועל ידי נוהלים פנימיים. לפיכך, פונקציית שמירת הסדר של המשטרה נשלטת כעת על ידי חוקים שפותחו כדי להסדיר את יחסי המשטרה עם חשודים בעבירות. משך מאות בשנים, תפקיד המשטרה כשומר, לא נשפטה בראש ובראשונה במונחי ציות לנהלים נאותים, אלא, בעיקר, במונחים של השגת היעד הרצוי. היעד היה סדר. מושג מעורפל במהותו, אך מצב שאנשי קהילה נתונה ידעו לזהות, כאשר ראו אותו.
שום שופט, או חבר מושבעים, לא ראו מעולם אדם שנתפס בגין הפרת הסדר הסביר בשכונה, משום שרוב מקרים טופלו באופן לא רשמי ברחוב, וכי שום תקנות כלליות לא אפשרו להסדיר טיעונים לגבי אי סדר, וכך, לא יכול שופט להועיל יותר משוטר. עד ממש לאחרונה, ואפילו כיום במספר מקומות, ביצעה המשטרה מעצרים בעילות כגון "אדם חשוד", "שוטטות", או "שכרות בציבור", אישומים אלה התקיימו לא מפני שהחברה רוצה ששופט יטיל עונש על משוטטים או שיכורים, אלא מפני שהיא רוצה שלשוטר יהיו כלים חוקיים לסלק אנשים בלתי רצויים מהשכונה.
מעצר שיכור, או משוטט יחיד שלא הזיקו לאיש נראה כאי צדק, אולם מחדל בטיפול בחבורת שיכורים, או משוטטים, יכול להרוס קהילה שלמה. כלל ייחודי שנראה סביר במקרה פרטי, איננו סביר כשהוא הופך אוניברסלי ומוחל על כלל המקרים, מפני שלא נלקח בחשבון הקשר בין חלון שבור אחד לבין אלפי חלונות שבורים.
הבעיה נשארת בעינה: איך יכולה המשטרה לחזק את מנגנוני השליטה החברתית הלא פורמליים של קהילות, במטרה למזער פחד במקומות ציבוריים? אכיפת חוק, כשלעצמה, איננה תשובה - כנופיה יכולה להרוס קהילה בנוכחות מאיימת, מבלי להפר את החוק.
המאמר > פסקה רביעית

ייתכן שהרגישות היתרה, של תושבי קהילות קטנות, לנושאים קהילתיים מול צורכי הפרט, עוזרת להסביר מדוע הם מרוצים יותר מהמשטרה שלהם, מאשר תושבי שכונות דומות בערים גדולות. ייתכן שהן התושבים בעיירות הקטנות והן המשטרה שם, ראו עצמם כעוסקים, בשיתוף פעולה, במאמץ לקיים תקן מסוים של חיים קהילתיים, בעוד התושבים והמשטרה בעיר הגדולה, חשו עצמם, פשוט, כצרכנים וכספקים של שירותים.
אם זה נכון, על מפקד משטרה חכם לנסות וריאציות מתקדמות על בסיס הניסוי של ניוארק ולבדוק בדייקנות יתר, מה פועל באילו סוגי שכונות. הבטים רבים של שמירת סדר בשכונות יכולים, כנראה, להיות מטופלים טוב יותר בדרכים שמערבות את המשטרה באופן מינימלי, אם בכלל. מרכז קניות הומה ופרבר שקט ומטופח אינם זקוקים כמעט לנוכחות משטרתית בולטת. בשני המקרים, היחס בין שומרי החוק והסדר לבין פורעי חוק וסדר, גבוה דיו, בדרך כלל, כדי לעשות את הבקרה החברתית הבלתי פורמלית ליעילה.
גם באזורים הנמצאים בסכנת גורמי אי-סדר, סיורי אזרחים יכולים לתת מענה הולם, כגון זו של "שומרי הקהילה": עד למאה התשע עשרה שומרים מתנדבים, לא שוטרים, סיירו בקהילותיהם לשמירת הסדר מבלי ליטול את החוק לידיהם, מבלי להעניש אנשים, או להשתמש בכוח. נוכחותם הרתיעה גורמי אי סדר. יש כיום מאות קבוצות כאלה בקהילות כגון המלאכים השומרים, אין מידע רב על השפעת קבוצות אלה על הפשיעה אולם תושבים מוצאים את נוכחותם מרגיעה, ובכך הם תורמים לתחושת סדר ואדיבות.
המאמר > פסקת סיום וסיכום

תושבים יכולים לתרום רבות, אך המשטרה היא המפתח לשמירת הסדר. פסיכולוגים הסיקו שאנשים אינם נוטים לצאת לעזרת בני אדם שהותקפו או מבקשים עזרה לא בשל אדישות או אנוכיות, אלא בשל העדר ביסוס סביר לתחושת מחויבות ליטול אחריות אישית. שוטר חייב לקבל אחריות כשזו מתבקשת.
יחידת משטרה חייבת להקצות את השוטרים הקיימים כשהמפתח הוא שכונות בנקודת הקיצון: כשהסדר הציבורי מתדרדר אך אינו בלתי הפיך, היכן שחלון צפוי להתנפץ וחייב להיות מתוקן במהירות, לפני שינופצו כל החלונות. כדי למקם את הסיור באופן מושכל, על יחידת המשטרה להחליט היכן שוטר נוסף יביא לשינוי הגדול ביותר בהבטחת תחושת ביטחון, ייתכן שכדאי לעודד שוטרי סיור להגיע אל תחנות המשטרה ומהן בתחבורה ציבורית וכשהם באוטובוס או בקרון הרכבת התחתית, יאכפו איסור עישון, שתייה, התנהגות פרועה וכדומה על ידי עצם הפסקת העבירה וללא טיפול מעבר לכך.
הדרישה החשובה ביותר היא לתת את הדעת לכך ששמירת סדר היא תפקיד חיוני. אנחנו מחויבים לחזור לנקודת המבט שנטשנו, שהמשטרה חייבת להגן על הקהילה בכלל ועל האנשים המרכיבים אותה בפרט. כשם שהרופאים מכירים ביתרון טיפוח הבריאות על פני חשיבות הטיפול בתחלואה, כך המשטרה וכולנו חייבים להכיר בחשיבות שימור הקהילה השלמה, בלי חלונות שבורים.
יישום התאוריה במשטרת ניו יורק

ראש עיריית ניו יורק, רודולף ג'וליאני, הסתמך על תאוריה זו במלחמתו בפשיעה, ועם תחילת כהונתו גייס שוטרים רבים שתפקידם היה לסכל את ביצוע העבירות הקלות שמבצעת האוכלוסייה ושבדרך כלל לא היו מטרידות את מנוחת המשטרה. בספרו "מנהיגות" מסביר ג'וליאני כיצד אימוץ תורת "החלונות השבורים" וטיפול ב"אפס סובלנות" בכל הפרטים הקטנים, שהחל בניקוי כתובות גרפיטי מתחנות הרכבת התחתית, מהקרונות וממשאיות האשפה של העירייה, ועבר לטיפול במקבצי נדבות למיניהם ובמנגבי שמשות שאיש לא ביקש את שירותיהם, שהסתובבו בין כלי רכב בצמתים - הובילו לירידה בפשיעה בכלל, ובפשיעה האלימה ובעבירות הרצח בפרט.
לטענת חוקרים מסוימים פועלו זה נחל הצלחה וניו יורק הפכה לעיר בטוחה יותר לתושביה ולמבקרים בה, אולם אחרים חולקים על כך ומצביעים על נתונים המראים שבאותה תקופה חלה ירידה ניכרת בפשיעה בכל ארצות הברית, גם בערים בהן לא יישמו את השיטה.
ראו גם

אפס סובלנות
אפקט הפרפר
לקריאה נוספת

רודולף ג'וליאני עם קן קרסון, מנהיגות, תרגום מאנגלית: ברוך קורות, הוצאת מטר ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, הדפסה 2010
מלקולם גלדוול, נקודת המפנה, הוצאת ידיעות אחרונות 2001 (תרגום: עפרה אביגד), פרק 4
אברהם נ. טננבוים, על שוטרים וגנבים: סוגיות בקרימינולוגיה, (תשס"ג - 2003) ספריית "אוניברסיטה משודרת" משרד הביטחון – ההוצאה לאור
יאיר צפורי, שטר משטר משטרה, יהוד: אופיר ביכורים, 2014
הערות שוליים

↑  George L. Kelling ו- James Q. Wilson,‏ Broken Windows - The police and neighborhood safety באתר כתב העת the Atlantic, מרץ 1982
↑  NCJRS Abstract - National Criminal Justice Reference Service, www.ncjrs.gov (באנגלית)
↑  Home, National Police Foundation (באנגלית)
↑  http://www.policefoundation.org/publication/the-newark-foot-patrol-experiment וכן: http://www.policefoundation.org/publication/reducing-fear-of-crime-in-houston-and-newark-summary-report
↑  http://www.zimbardo.com/downloads/Publications.pdf עמוד 3
↑  רודולף ג'וליאני עם קן קרסון, "מנהיגות", תרגום מאנגלית: ברוך קורות, הוצאת מטר ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, הדפסה 2010
↑  Michael Massing, The Blue Revolution, New York Review of Books, Nov.19,1998, עמודים 32-34
↑  עפרי אילני, בישראל רוצים לאמץ את שיטה ג'וליאני למלחמה בפשע, בארצות הברית מפקפקים בהצלחתה, באתר הארץ, 17 באפריל 2009
בית הכנסת העתיק בפקיעין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  פקיעין 
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  32°58′39″N 35°20′08″E﻿ / ﻿32.977499°N 35.335564°E﻿ / 32.977499; 35.335564
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית הכנסת העתיק בפקיעין(למפת הגליל המערבי רגילה) בית הכנסת העתיק בפקיעין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת העתיק בפקיעין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת העתיק בפקיעין
 
בית הכנסת העתיק של פקיעין הוא בית כנסת קדום בכפר פקיעין שבגליל המערבי. על פי מסורת, בית הכנסת הוקם במקום בית מדרשו של רבי יהושע בן חנניה. מועד הקמת בית הכנסת אינו ידוע אך הוא שופץ בתחילת שנת ה'תרל"ג (1873). את המימון לשיפוץ בית הכנסת נתן יהודי מביירות בשם רפאל הלוי. כתובת המנציחה את תרומתו מצויה במשקוף בית הכנסת.
שרידים קדומים

בשנים 1926 ו-1930 התגלו בבית הכנסת שני לוחות אבן עתיקים אשר הוצבו בבית הכנסת בשימוש משני בעת הקמתו. ככל הנראה לוחות אבן אלו גולפו סמוך לימי בית שני והם חלק משרידי בית הכנסת הקדום.
על לוחות האבן ישנם תבליטים. באחד תבליט של מנורת המקדש, למרגלותיה של המנורה שופר ומחתה מצדה האחד ולולב מצדה השני. על לוח האבן השני ישנו תבליט של שער מפואר, לצד השער שני עמודים ומעליהם מעין קונכייה. מקובל להניח שהתבליט מתאר ארון קודש. שני הלוחות שולבו בתוך קיר בית הכנסת.
בבית הכנסת נמצאו גם שרידי ספר תורה עתיק שיש סוברים שהגיעו בידי פליטים שנסו מירושלים לאחר חורבן בית שני.
בעבר הלא רחוק היה בארון הקודש ספר תורה עתיק בן מאות שנים הכתוב על עור צבי.
בית הכנסת בתקופה החדשה

יצחק בן-צבי חקר בין היתר בספרו שאר ישוב את בית הכנסת העתיק, אדריכל מאיר בן אורי יזם את שיפוץ בית הכנסת ועיצב תוכניות לחזית הדרומית עם המנורה ושלט הזיכרון, הדלת והחלונות בכניסה המופיעים על שטר 100 ש"ח, וחצר בית הכנסת בכללותה, הצעתו משנת 1954 בוצעה בפיקוחו בשנים 56–1955. בן אורי יזם ייחוס השיפוץ לבן צבי מתוך הערכה לפועלו ולהשפעת החוברת משנת 1922 על יוזמתו של בן אורי. הקשר בינו לבית הכנסת בא לידי ביטוי בנוסח לוח ההקדשה בחזית הדרומית, ובכך שחזית הכניסה לבית הכנסת מופיעה על צדו האחורי של שטר 100 ש"ח, בו הופיע דיוקן הנשיא עד שהוחלפו השטרות באוגוסט 2018.
במסגרת מאמציו של האדריכל שמחה יום-טוב לשכן מחדש את יהודי פקיעין בכפר קיימו בבית הכנסת כינוס של כ-70 תושבי הכפר. הכינוס התקיים ב-9 באפריל 1963 בחול המועד פסח. בין האורחים היה סלאמן פדול ראש המועצה נהריה גרשון טץ ונכבדים נוספים. האירוע כונה סדר שני של בני קהילת פקיעין. את הסדר ניהל חכם יוסף תומא זקן בני הקהילה בן ה-104.
כיום בית הכנסת מתוחזק על ידי מרגלית זינאתי, ממשפחת זינאתי שחיה בפקיעין מזה זמן רב, המתגוררת בסמוך לו (בבית זינאתי). בית הכנסת נפתח לביקורים ותפילות בתיאום מראש. המבנה זקוק לשיפוץ ושימור נרחב, בעיקר מפגעי רטיבות.
בימי שישי, הרב יהושע ויצמן, ראש ישיבת ההסדר מעלות, מעביר שיעור בבית הכנסת העתיק על פרשת השבוע בספר הזוהר.
בית הכנסת בתקופה החדשה > עץ התות העתיק

בחצר בית הכנסת גדל עץ תות עתיק. העץ הובא מלבנון, ומניב פרי משובח בתחילת הקיץ.
גלריית תמונות

הכניסה לחצר בית הכנסת
תפילת מנחה בבית הכנסת (דצמבר 2009)
מרגלית זינאתי ליד פתח בית הכנסת
תבליט המנורה
תבליט השער
ארון הקודש
בית הכנסת בצידו האחורי של השטר
לוח בכניסה לבית הכנסת המשוקם
חזית בית הכנסת
עץ התות העתיק בבית הכנסת העתיק בפקיעין
ארון הקודש בבית הכנסת העתיק בפקיעין
פנים בית הכנסת העתיק בפקיעין
לקריאה נוספת

צבי אילן, בתי כנסת קדומים בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, עמ' 54–55.
סיור באתרים היהודים של פקיעין - טיולים קצרים בהוצאת מפה - מיפוי והוצאה לאור.
יאיר בן אורי, איש חכם לב בפקיעין, עת־מול גיליון 245, ניסן תשע"ו - הוצאת יד יצחק בן-צבי
הערות שוליים

↑  אמנון גופר, הגליל: טיול בעקבות נשיא ושטר של מאה שקל, באתר ynet, 21 בדצמבר 2009
↑  אלעד בן-דרור, "האדריכל שמחה יום־טוב, יועץ משרד הפנים לתכנון כפרי המיעוטים והתכנית להנצחת כפרי המוסתערבים בגליל", המזרח החדש נג (תשע"ד), עמ' 214–215
↑  משרד החינוך
↑  אתר כפר פקיעין
קרב שג'אעייה (2014)

ערך זה עוסק בקרב במבצע צוק איתן. אם התכוונתם לקרב במלחמת חרבות ברזל, ראו .
נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין מקבל את פני נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בבית הנשיא. מציג את תמונותיהם של החיילים הנעדרים ממבצע צוק איתן: הדר גולדין מימין ואורון שאול משמאל
קרב שג'אעייה (מוכר גם בשם: אסון הנגמ"ש) היה קרב בין צה"ל לגדודי עז א-דין אל-קסאם מהחמאס בשכונת שג'אעייה בעיר עזה שברצועת עזה, שהחל ב-19 ביולי 2014 בעיצומו של מבצע צוק איתן, ונמשך עד 23 ביולי, מועד השלמת השתלטותו של צה"ל על השכונה. גם לאחר מכן נמשכו הפצצות וחילופי אש בשכונה.
משימתו העיקרית של צה"ל במהלך הקרב הייתה לאתר ולהרוס מנהרות לחימה שמובילות לישראל, ולפגוע בתשתיות הטרור של ארגון חמאס. הקרב זכה לכיסוי תקשורתי נרחב בשל הפגיעה בנגמ"ש M-113 של צה"ל, שהביאה למותם של 7 חיילים מחטיבת גולני ובהם אורון שאול, שהוכר כחלל צה"ל שמקום קבורתו לא נודע, וגופתו הוחזקה בידי החמאס עד למבצע חילוץ משותף לצה"ל ולשב"כ בזמן מלחמת חרבות ברזל, בתאריך 19 בינואר 2025. בנוסף זכה הקרב לסיקור בינלאומי בעקבות טענות הפלסטינים, שנבדקו בידי ועדת החקירה של האו"ם בנושא עימות ישראל-עזה 2014, כי כוחות צה"ל ערכו טבח בתושבי השכונה.
רקע

ב-17 ביולי, תשעה ימים לאחר תחילתו של מבצע "צוק איתן", ולאחר סירובו המתמשך של ארגון חמאס להסכים להפסקת אש, החלה ישראל במבצע צבאי קרקעי ברצועת עזה. יום לפני כן קראו כוחות צה"ל לתושבי השכונות המזרחיות של העיר עזה, שג'אעייה וזייתון, להתפנות מבתיהם. שכונת שג'אעייה הייתה בעלת חשיבות למתכנני המבצע שכן נחשבה למעוזו של ארגון חמאס והכילה תשתיות טרור לרבות מנהרות ומשגרי רקטות, בתוך בתי מגורים. הקרב בשג'אעייה החל ב-19 ביולי עם כניסתם של כוחות צה"ל לשכונה.
מהלך הקרב

כניסת חטיבת גולני לשכונה לוותה בחיפוי ארטילרי והפצצות של חיל האוויר הישראלי. מהריכוך הארטילרי נהרגו לפחות 15 מחבלים. זמן קצר לאחר תחילת הקרב, נפגע נגמ"ש מדגם M-113 מירי טיל נ"ט. הפגיעה בנגמ"ש הביאה למותם של שישה חיילי צה"ל ולהגדרתו של אחד החיילים, אורון שאול, כנעדר. במהלך הניסיונות לחילוץ הנפגעים מהנגמ"ש, ניהלו כוחות צה"ל קרבות מול פעילי טרור והרגו עשרות מחבלים. שישה לוחמים נוספים מחטיבת גולני נהרגו בתקריות אחרות במהלך הקרב.
מספר שעות לאחר כניסת צה"ל לשכונה, דיווחו הפלסטינים על 40 הרוגים ו-400 פצועים. עובדה זו הובילה את ארגון חמאס לבקש מישראל הפסקת אש הומניטרית לפינוי הנפגעים.
צה"ל הסכים להפסקת אש בת שעתיים, אולם זו הופרה על ידי ארגון חמאס לאחר כ-40 דקות. למרות זאת, לבקשת הצלב האדום, האריך צה"ל את הפסקת האש עד השעה 17:30. בנוסף הקים צה"ל בית חולים שדה ליד מעבר ארז במטרה לקלוט פצועים פלסטיניים.
בכל מהלך הקרב הטמינו מחבלים מארבים בשכונה, כאשר הם מתחבאים במנהרות טרור ובחלק מהמקרים אף הציבו פתיונות כדי למשוך פנימה חיילים. בעקבות מותם של 2 חיילים ממארב כזה, הוחלט לשלוח כוחות הנדסה קרבית שיטפלו באיום בפחות סיכון, כאשר באחד המקרים דחפור D9 משוריין הרג מספר מחבלים כאשר מוטט עליהם את המנהרה בה ארבו לחיילים.
ב-23 ביולי סיים צה"ל את השתלטותו על השכונה. במהלך הקרב, פגעו כוחות צה"ל ב-120 מטרות, כאשר על כל אחת מהן הוטלה פצצה במשקל של טונה אחת. גם לאחר מכן נמשכו הפצצות וחילופי אש בשכונה.
ב-26 ביולי בלילה, איתר כוח של חטיבת גולני את המנהרה שממנה יצאו מחבלים שירו על הנגמ"ש ובסיוע כוח הנדסה קרבית השמיד אותה. במהלך הקרב נהרסו וניזוקו מבנים רבים בשכונה, ובמהלך הפוגה בקרבות חולצו גופות של פלסטינים רבים מבין ההריסות.
מהלך הקרב > אסון הנגמ"ש

בתחילת הקרב נכנסו חיילי חטיבת גולני לשכונת שג'אעייה בשיירה של כלי רכב משוריינים. במהלך הכניסה הושבתו חמישה טנקים כך שכאשר נכנסו אל תוך השכונה השיירה כללה שני טנקים ואחריהם שני נגמ"שים מדגם M-113.
הנגמ"ש הקדמי, שהוביל תשעה חיילים ממחלקת הסיור של גדוד 13, נתקע באחד הרחובות בשכונה כתוצאה מתקלה מכנית. הטנקים שהובילו את השיירה המשיכו בדרכם והשאירו את הנגמ"שים מאחור מסיבה שאינה ידועה במדויק.
תחילה ניתנה הוראה לכוח לגרור את הנגמ"ש עד לנקודת היעד באמצעות הנגמ"ש השני. לאחר שיח מול מפקד המחלקה ועל מנת לקצר את זמן ההגעה ליעד, שונתה ההוראה ונדרש מהכוח לפרוק מהנגמ"ש ולהתקדם רגלית. זמן קצר לאחר מתן ההוראה הותקף הנגמ"ש התקוע בטילי נ"ט שפגעו בו פגיעה ישירה, הנגמ"ש התלקח ובער במשך כמה שעות. הטיל נורה מבניין סמוך ומחבלים פתחו באש עליהם ואף התקרבו לנגמ"ש, ככל הנראה בניסיון לחטוף גופות לצורכי מיקוח. בשל האש הכבדה שהומטרה על כוחות צה"ל, הנגמ"ש השני התרחק מהזירה על מנת לא להיפגע מנ"ט בעצמו. בהמשך התקבלה הוראה להיכנס עם נגמ"שי מרכבה ממוגנים ולחלץ את החיילים, במקביל גדודי תותחנים החלו לפתוח באש רבה (כ-600 פגזים) אל האזור הסמוך בו התנהל הקרב, יחד עם הפצצות מהאוויר של מטוסי קרב.
בתום הקרב התברר כי שישה מהחיילים שנמצאו בנגמ"ש נהרגו. חייל נוסף, אורון שאול, הוכרז כנעדר. הקשר ומפקד המחלקה, שנפצע קשה, נותרו חיים. ארגון חמאס טען כי החייל הנעדר נמצא בידיו אולם לא הציג לכך הוכחות חד-משמעיות. ב-25 ביולי קבע צה"ל שאורון שאול הוא חלל שמקום קבורתו לא נודע. מאוחר יותר שונה מצבו המוגדר של שאול ל"חלל צה"ל במעמד שבוי ונעדר".
לאחר שפרטי התקרית הובאו לידיעת הציבור, התעורר דיון ציבורי בשאלה מדוע צה"ל עשה שימוש בנגמ"ש מסוג M-113, שהוא מיושן ובעל רמת מיגון נמוכה. במערכת הביטחון הגיבו כי לא היו מספיק נגמ"שים ממוגנים בגלל קיצוצים בתקציב. עם זאת, נודע כי טרם הקרב, רסאן עליאן, מפקד חטיבת גולני, החליט להקצות את נגמ"שי המרכבה (נמ"ר) לגדוד הסיור של החטיבה וליחידת אגוז, במטרה שיהיו מוגנים מפני פגזים ויוכלו לנוע תחת עשן ומיסוך. גדוד 13, שהחל בלחימה בשכונת שג'עיה מבלי שהוחזרו לו נגמ"שי המרכבה, נאלץ להילחם באמצעות נגמ"שי ה M-113 המיושנים והפגיעים יותר.
בעקבות הקרב > תגובות הפלסטינים

לאחר תחילת הקרב טענו הפלסטינים כי צה"ל מבצע טבח בתושבי השכונה. נשיא הרשות הפלסטינית אבו מאזן הכריז על שלושה ימי אבל על מותם של תושבי שכונת שג'אעייה בעזה, וקרא לקהילה הבינלאומית להתערב באופן מידי.
עם פרסום ההודעה של דובר חמאס כי החייל אורון שאול בידיהם, פרצו הפגנות שמחה ספונטניות בעזה ובערים פלסטיניות ביהודה ושומרון.
בעקבות הקרב > תגובת דובר צה"ל

בצה"ל דחו את הטענות כי ביצע מעשה טבח. רב-סרן אביחי אדרעי, המשמש דובר צה"ל בשפה הערבית, פרסם בכלי התקשורת הערבית כי 10 אחוזים משיגורי הרקטות לעבר ישראל נעשים מתוך בתי השכונה, הממולכדים בחומרי נפץ. גגות רבי-הקומות משמשים לירי רקטות, ובתוך הבתים מוסתרות רקטות. הבתים מחוברים זה לזה במנהרות תת-קרקעיות שבחלקן מוסתרות הרקטות ובחלקן מסתתרים לוחמים שתפקידם להפתיע את חיילי צה"ל במהלך הלחימה, וגם במסגדים מוסתרות רקטות.
דו"ח ועדת החקירה של האו"ם

בדו"ח ועדת החקירה של האו"ם בנושא עימות ישראל-עזה 2014 נמתחה ביקורת חריפה על התנהלות צה"ל בקרב ועל כך שפלסטינים רבים נהרגו בקרב, ביניהם אזרחים רבים. בדו"ח נכתב כי "כאשר שלומו של חייל ישראלי היה בסכנה, (צה"ל) התעלם מכל החוקים".
עיטורים

סמל יהודה וישליצקי עוטר בצל"ש הרמטכ"ל על חלקו בקרב, סמ"ר א.ת (גדוד 13, גולני) עוטר בצל"ש הרמטכ"ל.
מלחמת חרבות ברזל

ב-2 בדצמבר 2023, בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל, צה"ל חיסל את ויסאם פרחאת שהוציא לפועל את אסון הנגמ"ש וגם את הפיגוע במכינה בעצמונה והמתקפה על אוטובוס התלמידים בשער הנגב. ב-18 בדצמבר יחידת גולני השמידה את הכיכר שמכריז ניצחון על אסון הנגמ"ש בו מוצב נגמ"ש שממנו יוצא אגרוף ועליו נתלה הדיסקית של אורון שאול. ב-19 בינואר 2025 צה"ל ושב"כ הודיעו כי גופתו של אורון שאול חולצה מרצועת עזה במבצע חילוץ מיוחד, והועברה לשטח ישראל.
ראו גם

הקרב על חרבת אחזעה
קרב רפיח (2014)
דוד בן עמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בדצמבר 1939 תל אביב, ישראל
 פטירה:  12 בנובמבר 2022 (בגיל 82)
 
דוד (דוֹדִי/דוֹדִיק) בן עמי (12 בדצמבר 1939 – 12 בנובמבר 2022) היה ארכאולוג חובב שהתמחה בסיתות צור באמצעות הקשה, מראשוני מתיישבי רמת הגולן הישראלית, איש שמירת טבע ומשורר.
הערות שוליים

↑  דוד פלישצ'ין: דף עד שמולא על ידי דודי בן־עמי, 25 בנובמבר, 2021, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה באתר יד ושם
↑  מ. ציבא, מ. פלישתי – צייר האריגים, למרחב, 3 בספטמבר 1969
↑  פוסט, בעמוד הפייסבוק של דודי בן עמי, 29 באוגוסט 2019
↑  יונתן אופק, "איש האבנים", טקסטורה, 10.01.2022; מכתבו של דודי בן עמי, 12 בינואר 2012 באתר לואיזאדא
↑  המערכת, מהנעשה בתחום הפריהיסטוריה בארץ ישראל בשנים 65 - 1963, מתקופת האבן ו'–ז', תשכ"ד-תשכ"ה, עמ' 36‏, JSTOR 23385564
↑  אוריה בן־ישראל, הטיול הקצר בסביבת מקום המגורים, מכון הנרייטה סאלד, תשכ"ח, עמ' 29
↑  פוסט, בעמוד הפייסבוק של דוד בן עמי
↑  50 שנה לשבת הגדולה מכולן – 2, בעמוד הפייסבוק של דוד בן עמי, 10 ביוני 2017
↑  ראו גם: צבי מעוז, סקר בתי כנסת בגולן, חדשות ארכיאולוגיות עג, טבת תש"ם, עמ' 6‏, JSTOR 23471678
↑  תקומה פרק 9  15:44
↑  אורי הייטנר, ‏ביד הלשון, "חדשות בן עזר" 1802, 24.11.2022
↑  ד' בן עמי, קרב אפק – מלחמת מנע ישראלית בתחום ממלכת ארם, ארץ הגולן 58, תשמ"ב, עמ' 18–21
↑  אלמוני, אתר פרהיסטורי ליד בריכת רם, חדשות ארכיאולוגיות עג, טבת תש"ם, עמ' 10–11
↑  יעקב ארז, דרכים ברמה, מעריב, 14 באוקטובר 1970
↑  בלדה על נעמן מהאגם המר, באתר ויקיטקסט; שֵׁם עֶצֶם, בבלוג של דודי בן עמי.
↑  צבי אילן, נוף ואתרים בתכנון עיר הגולן, דבר, 9 בפברואר 1975
↑  כגון: Dag, Doron; Goren-Inbar, Naama (2001). "An Actualistic Study of Dorsally Plain Flakes: A Technological Note". Lithic Technology. Maney Publishing. 26 (2): 105–117. ISSN 0197-7261. JSTOR 23273500.; Herzlinger, Gadi; Goren-Inbar, Naama; Grosman, Leore (2017). "A new method for 3D geometric morphometric shape analysis: The case study of handaxe knapping skill". Journal of Archaeological Science: Reports. 14: 163–173. doi:10.1016/j.jasrep.2017.05.013.
↑  Rosen, Steven A.; Clark, John E. (1996). "WHAT MEAN THESE STONES?: THOUGHTS ON TEACHING LITHIC ANALYSIS IN THE CORE CURRICULUM". Lithic Technology. Maney Publishing. 21 (1): 44. ISSN 0197-7261. JSTOR 23273126.
↑  סריקת מחברת הסקר באתר prehistoricgalilee
↑  אהרון דולב, „קו ההתחלה” הסורי נמצא באפס־מרחק, מעריב, 8 ביוני 1979
↑  עודד פלד, "ראיתי איך שקיעה עושים בחלוקים", עיתון 77 גל' 351 (כסלו-טבת תשע"א, דצמבר 2010-ינואר 2011), עמ' 8. (עותק מקוון באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312197105171  ISNI: 0000 0000 9435 7262  LCCN: no2010162228  VIAF: 138806652   WorldCat (עם VIAF): 138806652 
בן עמי מסתת אבן יד באמצעות מקבת קרן
ערכת מקבות האבן של בן עמי
העתק של להב צור מהסוג שהתגלו בבוקר תחתית, מעשה ידיו של בן עמי
סידני סוויני

| --- | --- |

סוויני, 2019
 לידה:  12 בספטמבר 1997 (בת 27) ספוקיין, וושינגטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 מקום לימודים:  בית הספר סנט ג'ורג' 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
סידני ברניס סוויני (באנגלית: Sydney Bernice Sweeney; נולדה ב-12 בספטמבר 1997) היא שחקנית אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסדרת הדרמה "אופוריה" של HBO (2019–הווה) ובעונה הראשונה של סדרת האנתולוגיה "הלוטוס הלבן" (2021), שעליהן קיבלה שתי מועמדויות לפרס אמי ב-2022.
סוויני זכתה לראשונה לתשומת לב על הופעותיה בסדרות הטלוויזיה "הכל על הפנים!", "סיפורה של שפחה", ובמיני-סדרה "חפצים חדים". בשנת 2019, היא שיחקה בסרטו של קוונטין טרנטינו "היו זמנים בהוליווד", ובשנת 2023, גילמה את ריאליטי וינר (אנ') בסרט הדרמה הביוגרפי "ריאליטי".
ראשית חייה

סוויני נולדה וגדלה בספוקיין, וושינגטון. יש לה אח צעיר בשם טרנט. אמה היא עורכת דין ואביה עובד בתחום הרפואה. היא התעניינה במשחק לאחר שרצתה להיבחן לתפקיד בסרט עצמאי שצולם בעיר שלה. על מנת לשכנע את הוריה, היא הציגה בפניהם תוכנית עסקית לחמש שנים. הם הסכימו וזמן קצר לאחר מכן עברה המשפחה ללוס אנג'לס.
קריירה

בתחילת הקריירה שלה, סוויני התארחה בסדרות טלוויזיה כמו 90210, מחשבות פליליות, האנטומיה של גריי ושקרניות קטנות.
בשנת 2018 סוויני כיכבה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "הכל על הפנים!", ומאוחר יותר באותה השנה גילמה את אליס במיני סדרה "חפצים חדים" של רשת HBO בכיכובה של איימי אדמס. במקור דמותה הייתה אמורה לקבל תפקיד קטן יותר, אך הבמאי כתב עבורה סצנות נוספות. לצורך התפקיד, סוויני חקרה על נערות שסבלו ממחלות נפשיות ופגיעה עצמית, והיא אף ביקרה בבתי חולים לנפגעי נפש. בנוסף, סוויני גילמה תפקיד בסרט המותחן "Under the Silver Lake". היא שיחקה בסדרה "סיפורה של שפחה" בתפקיד עדן ספנסר, ילדה אדוקה וצייתנית. היא גם כיכבה כגיבורה בסרט האימה Along Cme the Devil".
בשנת 2019, היא הופיעה בסרט הדרמה "קלמנטיין", ובסרטו של קוונטין טרנטינו "היו זמנים בהוליווד". סוויני החלה לככב בסדרת דרמת הנעורים "אופוריה" בתפקיד קאסי הווארד, "נערה עם מוניטין מופקר", באותה שנה.
בשנת 2021 כיכבה במיני-סדרה זוכת השבחים "הלוטוס הלבן".
בשנת 2023 כיכבה סוויני בסרט הדרמה הביוגרפי "ריאליטי", סרט הביכורים של הקולנוענית טינה סאטר. בסרט היא מגלמת את החיילת האמריקאית ריאליטי וינר (אנ') אשר חוללה סערה ציבורית באמצעות הדלפת מסמך מסווג לעיתונות ונחקקה כחושפת השחיתויות הראשונה של עידן טראמפ. באותה שנה השתתפה בווידאו קליפ של הרולינג סטונז.
בינואר 2023, פורסם סוויני וגלן פאוול לוהקו לתפקיד ראשי בסרט רק לא אתה. הסרט עלה לאקרנים בינואר 2024. באותה שנה היא גם גילמה את הנזירה ססיליה בסרט האימה "טהורה".
באוקטובר 2024, פורסם כי סוויני ואמנדה סייפריד יככבו בעיבוד של Lionsgate לספר המותחן "The Housemaid" מאת פרידה מקפאדן. סוויני תגלם את דמותה של מילי, אישה עם קשיים כלכליים המקבלת עבודה כמשרתת של נינה (סייפריד) ואנדרו, זוג עשיר ומצליח ומגלה שהסודות של המשפחה מסוכנים יותר משלה.
חיים אישיים

ב-2018 החלה לצאת עם המסעדן ג'ונת'ן דווינו, המבוגר ממנה בשלוש עשרה שנים. בפברואר 2022, השניים התארסו. סוויני לומדת יזמות. היא מתחרה באמנויות לחימה משולבות, והתחרתה בגראפלינג בתיכון.
בשנת 2022 הופיעה ברשימת טיים 100 נקסט של מגזין טיים. בשנת 2023, בהיותה בת 25, הופיעה ברשימת פורבס 30Under30. לסוויני יש חברת הפקות בשם "סרטי פיפטי-פיפטי".