stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חובנשצ'ינה
תולדות האופרה

מוסורגסקי עבד על חובנשצ'ינה כמעט עשר שנים, אבל בסופו של דבר לא הצליח לסיים. הוא כתב את כל החומר המוזיקלי של האופרה, אבל תזמר רק שתי מערכות. לפיכך, רק תמצית הפסנתר של היצירה מגיעה כולה ממוסורגסקי. רימסקי-קורסקוב היה הראשון שהחליט לסיים את עבודתו של חברו לשעבר. גם במקרה זה פעל רימסקי-קורסקוב כפי שעשה בעריכה מחדש של אופרות קודמות של מוסורגסקי: הוא התאים את המחזה לטעמו. הוא שלף חלק משמעותי מהמוזיקה שלא מצא אותה מספיק טובה, הלחין אותה מחדש, והפך את עצמו למעשה למחבר שותף. העבודה הושלמה ב-1886. הבכורה הזרה הראשונה של האופרה התקיימה בפריז ב-1925. לאחר מכן התבקשו מוריס ראוול ואיגור סטרווינסקי לעבד את האופרה מחדש. אבל הגרסה שלהם אבדה, הפרט היחיד ששרד הוא הגרסה המאופקת יותר של פזמון הסיום שנכתב בידי סטרווינסקי.
הלברית והמוזיקה

הליברית נכתבה על ידי מוסורגסקי על סמך רעיונותיו של ולדימיר סטסוב (1824–1906). אבל לפני תחילת העבודה למד את ההיסטוריה הרוסית של המאה ה-17 בפירוט כי רצה ליצור דרמה המתארת את המיקרוקוסמוס של רוסיה בת זמננו. חובנשצ'ינה הייתה גם אלגוריה של האימפריה הרוסית השמרנית, שאצולתה התנגדה לרפורמות של הצאר אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, במיוחד לשחרור הצמיתים. עם זאת, האופרה איננה נאמנה במדויק להיסטוריה הרוסית.
בישראל

האופרה הוצגה לראשונה בישראל בנובמבר 1952 בבית הבימה בהפקה גדולה - 14 סולנים, 19 רקדני בלט, מקהלה של 40 זמרים ותזמורת מורחבת. אדיס דה פיליפ, מייסדת האופרה, שיחקה בתפקיד מרפה ואת התפאורה עיצבה ג'ניה ברגר. האופרה אף הוקלטה בידי קול ישראל.
לקריאה נוספת

^ Fay, Laurel (2000). Shostakovich: A Life. Oxford: Oxford University Press. pp. 210–211. ISBN 0195134389.
^ Source: Metropolitan Opera archives
^ Met History: Khovanshchina
^ Professor Irina Ilyovna Vinogradev, CD insert booklet, Khovanshchina, live performance from Moskva 1984, Okudzhava Records, Leningrad.
^
^ This is a dramatic device. The historical Fyodor Shaklovity could read and write, having trained as a scribe himself. Mussorgsky's explanation to Stasov was that Shaklovity was afraid that Khovansky would recognise his handwriting.
^ Also propagandist, as it suggests that the 'true' dawn over Russia was not to come until the October Revolution (see liner notes for the Sony recording conducted by Tchakarov, 1986).
^ Opera Discography: a comprehensive list of all recordings may be found at operadis-opera-discography.org.uk
^ Specially for this recording Aleksey Krivchenya returned to creative activity after almost ten years of retirement (Victor Korshikov, Хотите, я научу вас любить оперу. О музыке и не только (If you want, I'll teach you to love opera. Not only the music). Moscow: Yat' Publishing House, 2007
סצנה במערכה השלישית, האופרה הישראלית, 1952. עיצוב התפאורה של ג'ניה ברגר
מאדאם באטרפליי

| --- | --- |

כרזת האופרה
 מידע כללי
 מלחין:  ג'אקומו פוצ'יני
 לבריתן:  לואיג'י איליקה 
 תאריך יצירה:  27 בדצמבר 1903 
 מבוסס על:  Madame Butterfly 
 סוגה:  אופרה טראגית
 שפה:  איטלקית
 מספר מערכות:  2 או 3 (כשהמערכה השנייה נחלקת לשתיים)
 זמן התרחשות העלילה:  שנת 1904
 מקום התרחשות העלילה:  נגסאקי, יפן
 תפקידים
 צ'ו-צ'ו סאן היא "מאדאם באטרפליי" - סופרן  סוזוקי המשרתת של צ'ו-צ'ו סאן - מצו סופרן  בנג'מין פרנקלין פינקרטון - מלח בצי האמריקני, נישא לבאטרפליי בתחילת האופרה - טנור  קייט פינקרטון - אשתו של פינקרטון, אותה נושא מאוחר יותר באמריקה - מצו סופרן  שארפלס - קונסול ארצות הברית בנגסאקי - בריטון  גורו - שדכן - טנור  הנסיך יאמאדורי - טנור (בחלק מהפרטיטורות - בריטון)  הדוד הנזיר (Lo zio Bonzo) - באס   הדוד יאקוסידה - באס (בחלק מהפרטיטורות - בריטון)  רַשָּׁם הנישואין - באס (בחלק מהפרטיטורות - בריטון)  הנציב הקיסרי - באס  אִמהּ של צ'ו-צ'ו סאן - מצו סופרן  דודתה של צ'ו-צ'ו סאן - סופרן  דודניתה של צ'ו-צ'ו סאן - סופרן  בנה של צ'ו-צ'ו סאן, מכונה גם "כאב" - אינו שר.
 
מאדאם באטרפליי (באיטלקית: Madama Butterfly) היא אופרה בשלוש מערכות (במקור בשתי מערכות) מאת ג'אקומו פוצ'יני, שנכתבה ללברית מאת לואיג'י איליקה וג'וזפה ג'אקוזה. העלילה עוסקת במלח אמריקני המוצב ביפן, הנושא לאישה גיישה צעירה ונולד להם ילד משותף.
"מאדאם באטרפליי" נחשבת לאחד מנכסי צאן הברזל של האופרה והיא מועלית דרך קבע על כל בימות האופרה בעולם.
כתיבת האופרה > עלילה

עלילת האופרה מתרחשת בעיר נגסאקי. על פי החוקר האמריקני ארתור גרוס היא מבוססת על אירועים שאכן התרחשו בעיר בשנות התשעים המוקדמות של המאה ה-19.
האופרה מבוססת בחלקה על סיפור קצר מאת ג'ון לות'ר לונג, אשר עובד למחזה על ידי דייוויד בלאסקו. כמו כן, נתבססה האופרה אף על הרומן "Madame Chrysanthème" מאת פייר לוטי (1887).
כתיבת האופרה > גרסאות

גרסתה הראשונה של האופרה עלתה על הבמה לראשונה ב-17 בפברואר 1904 בבית האופרה לה סקאלה שבמילאנו. האופרה הייתה מחולקת לשתי מערכות ולא נתקבלה באהדה רבה על ידי הקהל. ב-28 במאי של אותה השנה הוציא פוצ'יני לאור גרסה חדשה ומשופצת. בגרסה זו המערכה השנייה, שבמקור הייתה ארוכה מאוד באופן חסר פרופורציות, חולקה לשני חלקים וכן נערכו בה שינויים נוספים. הבכורה התקיימה בברשה בצפון איטליה.
בצורתה החדשה, בכיכוב סולומיה קרושלניצקה, קצרה "מאדאם באטרפליי" הצלחה גדולה, ואף יצאה את גבולות אירופה והוצגה במטרופוליטן אופרה בניו יורק בשנת 1907. פוצ'יני המשיך וערך שינויים בפרטיטורה במהלך השנים שלאחר הבכורה וכך נוצרו גרסאות שונות. כיום מקובלת "הגרסה הסטנדרטית" בשלוש מערכות והיא הגרסה המוכרת שאותה נהוג לבצע.
ביצועים

האופרה הוקלטה פעמים רבות. ראויות לציון במיוחד הקלטות המופת של מאריה קאלאס בתפקיד באטרפליי (עם ניקולאי גדה בתפקיד פינקרטון ותחת שרביטו של הרברט פון קאראיין) ושל רנאטה סקוטו בתפקיד הראשי (עם קרלו ברגונצי בתפקיד פינקרטון ורולנדו פנראי בתפקיד שארפלס, תחת שרביטו של סר ג'ון ברבירולי).
זמרת האופרה היפנית הנודעת מיורה טאמאקי זכתה בתהילה עולמית בעבור ביצועיה כצ'ו-צ'ו-סאן, גיבורת האופרה, ואף ניתן למצוא פסל בדמותה, לצד פסל של פוצ'יני, בגן גלובר שבנגסאקי.
עלילת האופרה

בנג'מין פרנקלין פינקרטון, מלח בצי האמריקני, נושא לאישה בטקס יפני מסורתי, מתוך יצר הרפתקנות ורהבתנות, גיישה בת חמש עשרה בשם צ'ו-צ'ו סאן (ביפנית: "גברת פרפר"), אותה הוא מכנה באנגלית "מאדאם באטרפליי". משנקרא הוא לשוב לארצות הברית, מבטיח לה כי "ישוב בעונת הקינון של אדום-החזה" אך למעשה אינו מתכוון כלל לשוב. צ'ו-צ'ו סאן, המאמינה אמונה עיוורת באהבתו, מחכה לו יחד עם בנה שנולד בינתיים מנישואים אלו, ואינה מקשיבה לדברי הקרובים לה המנסים לשכנעה כי האמריקני נטש אותה.
לאחר שלוש שנים חוזר פינקרטון לנגסאקי, אך בלוויית אשתו החדשה שלה נישא בארצות הברית. פינקרטון בא על מנת לקחת את ילדו, שעל קיומו שמע מהקונסול שארפלס. חלומה של באטרפליי נשבר באחת לנוכח המציאות, והיא מבקשת מפינקרטון ומקייט, אשתו, להיפרד מבנה ביחידות בטרם יקחוהו ממנה. היא מבקשת לפגוש אותם כעבור חצי שעה על הגבעה.
באטרפליי משלחת החוצה את משרתתה ונפרדת בסצנה קורעת לב מבנה. לאחר מכן שמה בידיו בובה ואת דגל ארצות הברית וקושרת מטפחת סביב עיניו. באטרפליי קוראת אז את הכיתוב החרוט על הפגיון של אביה: "ימות בכבוד מי שאינו מסוגל לחיות בכבוד" ולאחר מכן מתאבדת בביצוע מעשה ספוקו ("חרקירי"). פינקרטון, שבינתיים נמלא חרטה, נכנס בסערה לביתה של באטרפליי על מנת לבקש את סליחתה, אך מאחר את המועד.
קטעים נודעים

Ovunque al mondo - רומנסה ששר פינקרטון במערכה הראשונה.
!Quanto cielo! Quanto mar - קטע המושר על ידי באטרפליי ומקהלת נשים.
Viene la sera - דואט של באטרפליי ופינקרטון.
Un bel dì vedremo - האריה המפורסמת של באטרפליי.
"Coro a bocca chiusa" - קטע מקהלה המושר בפה סגור בסוף המערכה השנייה.
Io so che alle sue pene - טריו מהמערכה השלישית המושר על ידי פינקרטון, שארפלס וסוזוקי.
Addio, fiorito asil - דואט החרטה של פינקרטון. מושר על ידי פינקרטון ושארפלס.
!Tu! tu - מונולוג הפרידה של מאדאם באטרפליי מבנה.
עיבודים

1915 - עיבוד האופרה לסרט על ידי סידני אולקוט. בסרט שיחקה מארי פיקפורד.
1922 - סרט נוסף בשם "קריאת הים" שבו שיחקה אנה מיי וונג. בעיבוד זה העלילה מתרחשת בסין.
1984 - אמרגן הפופ הבריטי מלקולם מקלארן חיבר וביצע להיט בשם "מאדאם באטרפליי" (על פי האריה הנודעת Un bel dì vedremo).
1987 - מונולוג הפרידה של באטרפליי "Con onor muore" מושמע באחת הסצנות של המותחן הארוטי "חיזור גורלי". בסצנה זו דאן גאלאגר (מייקל דאגלס) מספר לאלכס פורסט (גלן קלוז) על זיכרון הילדות שלו שבו אביו לוקח אותו לצפות באופרה. מאוחר יותר בסרט, אלכס מנסה להתאבד כשדאן עוזב ובכך משחקת כביכול בעצמה את תפקידה של מאדאם באטרפליי.
1988 - בסרטו "מ. באטרפליי" מוקיע דייוויד הנרי הוואנג את הסטריאוטיפים של החברה המערבית על האישה האסייתית "הביישנית והכנועה".
1989 - המחזמר מיס סייגון בוסס בחלקו על האופרה מאדאם באטרפליי. בגרסה זו העלילה מתרחשת בווייטנאם ובתאילנד על רקע מלחמת וייטנאם ונפילתה של סייגון.
1995 - פרדריק מיטראן ביים גרסת סרט לאופרה בתוניסיה.
1996 - האלבום "פינקרטון" של להקת הרוק "ויזר" התבסס באופן רופף על האופרה.
2001 - הסרטון המצויר "אריה" מאת פיוטר ספגין, אשר שאב השראה מהאופרה, זכה בתואר "הסרטון המצויר הטוב ביותר" על ידי "Tickleboots best online videos 2006" ועל ידי Best short film Norway 2002, וכן זכה ב"גראן פרי" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של אודנסה ב-2002 ובפרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים בארהוס בשנת 2002 גם כן.
2004 - לכבוד יום ההולדת המאה לאופרה, חיבר המלחין היפני שיגֶאקי סאאֶגוסה את האופרה "Jr. Butterfly" ללברית מאת מאסאהיקו שימאדה.
2015 - בדצמבר של אותה השנה העלתה האופרה הירושלמית גרסה מחודשת ומקורית של הבמאי גבריאלה ריביס. בגרסה זו, האופרה מתרחשת בשנות ה-50 של המאה ה-20, לאחר הטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי, מקום העלילה.
מישהו איתי כאן (שיר)

"מישהו איתי כאן" הוא סינגל של הזמר-יוצר בניה ברבי, שיצא לאור ב-12 במרץ 2018, כסינגל הראשון מתוך אלבומו השני, "מישהו איתי כאן".
רקע וכתיבה

את השיר כתב והלחין ברבי יחד עם הזמרים-יוצרים אליעד נחום ודודי בר דוד, והוא בסגנון המוזיקה האתנית, בדומה לשירים נוספים של ברבי. את השיר הפיק פטריק סבג, בדומה ללהיטו של ברבי, "תפסת לי מקום", ושירים נוספים מתוך האלבום "מישהו איתי כאן".
הצלחה

השיר הגיע לראשונה למקום ה-7 במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של מדיה פורסט, בשיאו הגיע למקום ה-2, וצעד במצעד כ-5 שבועות. במצעד הרשמי של גלגלצ הגיע השיר בשיאו למקום הראשון. גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום ה-10 במצעד של מדיה פורסט, ה-14 במצעד של גלגלצ, ה-13 במצעד של כאן גימל וה-6 במצעד של אקו"ם און אייר.
נכון ליולי 2021, השיר עומד על כ-27 מיליון צפיות באתר יוטיוב, ולמעלה מ-6 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
ביקורת

אתר פרוגי העניק לשיר ביקורת חיובית: "כבר בתחילת השיר אפשר לראות בו משהו אחר, מיוחד ולא רגיל. משהו בשילוב הלחן, המילים וקולו המיוחד של ברבי מצליחים להביא משהו מיוחד ומצוין. הוא מתפתח לאט לאט ונהיה טוב יותר מרגע לרגע. הוא נעים לאוזן, אמיתי, בלתי רגיל ובעיק עושה חשק שהשיר לא יגמר (או שיתחיל מחדששוב ושוב). סך הכל השיר טוב, טוב מדי אפילו".
גם דודי פטימר העניק לשיר ב-nana10 ביקורת חיובית: "מלבד הטקסט והלחן הקליטים, האיכותיים והבוגרים, קשה לי להגדיר את הסגנון של ברבי בשיר, שכן הוא כמו קורטוב מתמהיל המוזיקה הישראלית כיום: גם פופ, גם מסלסל, גם אתני וגם לטיני, כשעל כל אלה מנצח גוון קולו המיוחד של ברבי שלאט לאט ובבטחה נכונה שועט לעבר זרקורי ההצלחה".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 10 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 14 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 13 |  |
|  ישראל | אקו"ם און אייר | 6 |  |
הערות שוליים

↑  חוזר ליצור מהנשמה: בניה ברבי בסינגל חדש•צפו, באתר "סרוגים", 12 במרץ 2018
1 2  מור שקל, סיכומוזיקלי: אליעד בביצוע מיוחד והחדש של בניה ברבי, באתר פרוגי
↑  איריס קול, בניה ברבי משתף פעולה עם אליעד נחום ודודי בר דוד: "הרגשתי שבא לי שיר אופטימי", באתר 103fm
↑  המצעד השבועי, שבוע 11, 2018, באתר מדיה פורסט ישראל
↑  המצעד השבועי, שבוע 12, 2018, באתר מדיה פורסט ישראל
↑  המצעד השבועי, שבוע 15, 2018, באתר מדיה פורסט ישראל
↑  תרבות ובידור 13, וואו: הישג מדהים לעומר אדם, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 2 בספטמבר 2018
↑  תשע"ח (גלגלצ), באתר "פזמונט"
↑  תשע"ח, באתר "פזמונט"
↑  שגיא בן נון‏, הדרה מוחלטת: מתוך 20 השירים הישראלים הכי מושמעים השנה - רק שתי נשים, באתר וואלה, 26 בדצמבר 2018
↑   בניה ברבי - מישהו איתי כאן | קליפ, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:40)
↑  מישהו איתי כאן, נבדק ב-2020-09-13
↑  דודי פטימר, הכירו את המתחרה החדשה של נועה קירל ואגם בוחבוט, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 15 במרץ 2018
| בניה ברבי |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | חלקים מהניגון • מישהו איתי כאן • קרן שמש |  |
| ערכים קשורים | The Voice ישראל • NMC |  |
| בניה ברבי - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| חלקים מהניגון | "אמונה (תחזיקי חזק)" • "מהכפר אל העיר" • "מיתרי הלב" |  |
| מישהו איתי כאן | "מישהו איתי כאן" • "תפסת לי מקום" • "עכשיו הלב פתוח" • "ממה את מפחדת" |  |
| קרן שמש | "במקום הכי רחוק" • "קחי את הפחדים" • "מנגינה קטנה" • "כמה רקדנו" • "עכשיו" • "מי לא יבוא" • "עד שזה נגמר" • "גומות" • "מה שבא בא" • "קרן שמש" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אל תשאלי" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 22acbf08-ca4e-45e7-a02a-abcbb1e40a22  MusicBrainz work: 1771adc3-fda2-4e93-9c64-859e3c13fa76
מאושרים

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
מאושרים הוא סינגל של צמד הפזמונאים והמפיקים הישראלי דולי ופן. השיר יצא לאור ב-6 באוקטובר 2019, בשיתוף הזמרים לירן דנינו ונועה קירל, על ידי חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות, השיר משלב את סגנונות הקאנטרי והפופ. עם יציאתו נכנס השיר אל המקומות הראשונים במצעד השבועי של מדיה פורסט ובמצעד הרשמי של גלגלצ. בעקבות הצלחתו של השיר, הוא גם זכה לגרסה אקוסטית שגם אותה ביצעו קירל ודנינו.
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת ונתן לשיר כשלושה וחצי כוכבי זהב.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על ידי לירן סגל, והועלה לערוץ היוטיוב של דולי ופן ב-6 באוקטובר 2019, בסמוך לצאתו כסינגל. בקליפ ניתן לראות את דנינו וקירל ביחד עם רם וחזות נוסעים במכונית באמצע המדבר.
הופעות חיות

קירל הופיעה עם השיר בטקס הדלקת המשואות ה'תש"ף, ללא דולי ופן ודנינו.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 9 |  |
|  ישראל | אקו"ם | 8 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 20 |  |
|  ישראל | מאקו ורדיו תל אביב | 29 |  |
הערות שוליים

1 2  מאושרים, באתר יוסמיוסיק, ‏2019-10-12
↑  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, 2019, שבוע 44, באתר mediaforest-group
↑  המצעד השבועי 21.11.2019, באתר גלגלצ
↑  דולי ופן - מאושרים עם לירן דנינו ונועה קירל, נבדק ב-2019-11-07
↑  הווירוס של טקס הדלקת המשואות, באתר ישראל היום
↑  ערב טוב עם גיא פינס, ‏חנן בן ארי: "אני לא ישן בלילה מזה שעברתי את נועה ומרגי", באתר ‏מאקו‏, 17 בדצמבר 2020
↑  רן בוקר, השיר המושמע ביותר בשנת תש"פ: "מסע" של אליעד, באתר ynet, 9 בספטמבר 2020
| דולי ופן |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | חלק א' • צעירים לנצח |  |
| סינגלים | "אח שלי מתחתן" • "מאושרים" • "תרוצי אליו" • "ואז את תראי" • "את יודעת אמא" • "שמור עליי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "השמיים נעולים" • "בוקר טוב עולם" • "להאמין" • "אלבי" • "בשבילך" • "מנגלים" • "צעירים לנצח" • "מספיק טוב" • "עזוב אותי מטכנו" • "שחרר אותי" • "לאהוב אותך כל יום" |  |
| נועה קירל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| פסקולים | כפולה |  |
| סינגלים | "מדברים" • "קילר" • "יש בי אהבה" • "רק אתה" • "חצי משוגע" • "תן לי סימן" • "מקום לשינוי" • "אצל הדודה והדוד" • "טיקיטאס" • "מגיבור לאויב" • "בא לי אותך" • "Drum" • "חצוף" • "פאוץ'" • "SLT" • "אם אתה גבר" • "מיליון דולר" • "אמבולנס" • "יהלומים – Bling Bling" • "טרילילי טרללה" • "Please Don't Suck" • ‏"Bad Little Thing" • "רעשים" • "Thought About That" • "פעמון" • "Dale Promo" • "שלושה בנות" • "שחרר אותי" • "פנתרה" • "מאמי" • "Gone" • ‏"Unicorn" • "פרובוקטיבית" • "Deja Vu" • "בנות כמוני לא בוכות" • "משקפיים" • "Doctor" • "אני" • "שיהיה לך טוב" • "Ba Da Bing" • "אתה אני אולי" |  |
| השתתפות בסינגלים | "סינדרלה" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "מאושרים" • "Lucky" • "גושפנקא" |  |
| שירים נוספים | "מחול מטורף" |  |
| פילמוגרפיה | "כמעט מפורסמת" • "ליפסטאר" • "כפולה" • "גוט טאלנט ישראל" • "שלטון הצללים" • "בית ספר למוסיקה" • "פלמ"ח" • "אוהב אותך צ'ארלי" |  |
| חברות תקליטים | NMC • אטלנטיק |  |
| ערכים קשורים | ישראל באירוויזיון 2023 • אירוויזיון 2023 |  |
| לירן דנינו |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | "לירן דנינו" |  |
| מיני-אלבומים | "מי שאנחנו" |  |
| סינגלים | "עדיין ריק" • "ללכת" • "כל המילים" • "אין לי כוח" • "חוזר אלייך" • "שמלה כחולה" • "עם הזמן" • "הרבה ממך נשאר" • "יש לך הכל" • "סיפור ישן" (עם עומר אדם) • "יש ימים" • "משאירים לאחרים" • "אחת כמוני" • "צמאה לאהבה" • "לילות באמסטרדם" • "אם מחר אני מת" • "באך" |  |
| השתתפות בסינגלים | "מאושרים" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 86896db4-67eb-4f24-8979-46d62984bb8e  MusicBrainz work: 6e52a642-edd8-4a2d-bf08-e8525724ad67
הדיאלוגים של הכרמליטיות

| --- | --- |

אלין רומבו (אנ') כאחות בלאנש (2011, הפקת האופרה המלכותית של סטוקהולם)
 מידע כללי
 מלחין:  פרנסיס פולנק
 לבריתן:  ז'ורז' ברנאנוס 
 מבוסס על:  יצירה באותו השם מאת ז'ורז' ברנאנוס
 סוגה:  אופרה 
 שפה:  צרפתית, בכורה עולמית באיטלקית, בכורה אמריקנית באנגלית
 מספר מערכות:  3
 זמן התרחשות העלילה:  1789–1794
 מקום התרחשות העלילה:  פריז, קומפיין בצרפת
 תפקידים
 M. Javelinot  Jailer  First commissioner  Chaplain of the monastery  Marquis de la Force  Second commissioner  Officer  Sister Mathilde  Madame de Croissy  Madame Lidoine/Mother Marie of St. Augustine  Sister Constance of St. Denis  Thierry  Mother Jeanne of the Holy Child Jesus  Blanche de la Force/Sister Blanche of the Agony of Christ  Mother Marie of the Incarnation  Chevalier de la Force  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
הדיאלוגים של הכרמליטיות (בצרפתית: Dialogues des Carmélites) היא אופרה בשלוש מערכות, מחולקת ל-12 סצנות עם קטעי קישור תזמורתיים, מוזיקה ולברית מאת פרנסיס פולנק. היא הושלמה ב-1956. פולנק כתב את הלברית לאופרה השנייה שלו לפי יצירה בבאותו השם מאת ז'ורז' ברנאנוס. זוהי גרסה בדיונית לסיפורן של "הקדושות המעונות מקומפיין", נזירות של המסדר הכרמליתי שהוצאו להורג בגיליוטינה בשנת 1794, בשלהי שלטון הטרור של המהפכה הצרפתית בפריז, עקב סירובן לוותר על ייעודן.
הבכורה העולמית של האופרה (באיטלקית) הייתה ב-26 בינואר 1957 בלה סקאלה במילאנו. הבכורה בגרסה הצרפתית התקיימה בפריז ב-21 ביוני 1957. הבכורה באנגלית הועלתה בארצות הברית בסן פרנסיסקו בספטמבר 1957.
התפתחות כתיבת היצירה

ברנאנוס נשכר ב-1947 על ידי ריימונד ליאופולד ברוקברגר (אנ') והתסריטאי פיליפ אגוסטיני (אנ') לכתוב את הדיאלוג לתסריט קולנועי, המבוסס על הנובלה האחרונה על הגרדום (גר') מאת גרטרוד פון לה פורט (אנ'). הנובלה מבוססת על סיפורם של הקדושות המעונות מקומפיין (אנ') במנזר הנזירות הכרמלתיות בקומפיין שבצפון צרפת במהפכה הצרפתית ובפרט ב-1794, בעת שהמדינה השתלטה על נכסי המנזר. הסיפור מתווה נתיב בדיוני משנת 1789 ועד להוצאה להורג של נזירות בגיליוטינה.
התסריט לא נחשב מספק דיו לסרט. אחרי מותו של ברנאנוס ב-5 ביולי 1948 מצא המוציא לפועל הספרותי שלו, אלברט בגווין (צר'), את כתב היד. כדי לסייע למשפחתו של ברנאנוס, ביקש בגווין לפרסם את היצירה וביקש לשם כך אישור ממחברת הנובלה פון לה פורט. בינואר 1949 היא נתנה את הסכמתה ואף תרמה את חלקה בתמלוגים כיוצרת הסיפור המקורי לאלמנתו וילדיו של ברנאנוס, אך ביקשה שכותרת היצירה שלו תהיה שונה מזו של מהנובלה שלה. בגווין בחר בשם Dialogues des carmélites (הדיאלוגים של הכרמליטיות) ככותרת לעבודת ברנאנוס והיא פורסמה ב-1949. התרגום לגרמנית של היצירה תחת הכותרת Die begnadete Angst (הפחד המבורך), יצא לאור ב-1951 ובציריך ובמינכן הוצגו הפקות תיאטרון בשם זה באותה שנה. בכורת המחזה על הבמה הצרפתית הועלתה על ידי ז'אק הברטו (אנ') במאי 1952 בתיאטרון הברטו (אנ').
ראשית יצירתה של האופרה הייתה ב-1953. מרגריטה וולמן לקחה את בעלה (נשיא ההוצאה לאור ריקורדי, שהייתה חברת ההוצאה לאור של פולנק) לראות את המחזה של ברנאנוס בווינה. היא ביקשה מפולנק לכתוב עבורה אורטוריה; באמצעות הזמנה מריקורדי, הוא פיתח את היצירה כאופרה. וולמן הייתה בסופו של דבר מפיקת הבכורה של האופרה בלה סקאלה, ולאחר מכן היא פיקחה על התחדשותה ב-1983 בקובנט גארדן, לונדון. בערך באותו זמן, מ' ולקרנגי פנה לפולנק עם הזמנה לבלט ללה סקאלה במילאנו.
פולנק כבר ראה בנפרד את המחזה של ברנאנוס, אבל ההצעה של ריקורדי (אנ') נתנה את הדחף הסופי לעיבוד הנושא כאופרה. פולנק החל לעבד את הטקסט של ברנאנוס באביב ובקיץ 1953, ולהלחין את המוזיקה באוגוסט 1953. באוקטובר 1953 נודע לפולנק על סכסוך זכויות ספרותיות בין בגווין לבין הסופר האמריקני אמט לאברי (אנ'), שבעבר השיג את כל הזכויות לעיבודים תיאטרליים לרומן של פון לה פורט באפריל-מאי 1949.
כל עוד היה המצב המשפטי לא ברור, צמצם פולנק את עבודתו על האופרה שלו החל ממרץ 1954 וזאת לאור הבנתו את מחלוקת בגווין-לאברי. בעקבות הסכם פורמלי שהושג ב-30 במרץ 1955 חידש פולנק את העבודה על האופרה, והשלים אותה באוקטובר 1955.
בשלב זה של חייו, התחייב פולנק מחדש לרוחניות ולדת הקתוליות הרומית, אף כי היה הומוסקסואל בגלוי והכנסייה התנגדה רשמית להומוסקסואליות. מבקר האופרה אלן ריץ' (אנ') סבור, שהדאגה של פולנק למצוקותיה של צרפת שלאחר מלחמת העולם השנייה, בנסיונותיה ליישב סוגיות הקשורות לשואה, לכיבוש הגרמני ולהתנגדות, היוותה סאבטקסט באופרה. וולמן עבדה בצמוד לפולנק במהלך תהליך ההלחנה ובפיתוח המבנה, כמו גם מאוחר יותר כאשר העלתה מחדש את ההפקה בתיאטראות אחרים. הליברית עמוקה בצורה יוצאת דופן בתובנה הפסיכולוגית של הדמויות המנוגדות של האם מארי דה ל'אינקרנסיון (מארי של ההתגלמות) ובלאנש דה לה פורס.
רודניי מילנס (אנ') מתאר את הטקסט של ברנאנוס כ"תמציתי וברור" וטען שכמו "כל הליבריות הטובות הוא רומז הרבה יותר ממה שהוא אומר".
ניתוח היצירה

פולנק כתב את הליברית שלו בעיקר ברצ'יטטיבים. אמונתו הדתית בולטת במיוחד בעיצוב של ה-Qui Lazarum resuscitasti (אנ') במערכה השנייה תמונה ראשונה, ה-Ave Maria במערכה השנייה, תמונה השנייה, ו-Ave verum corpus (אנ') במערכה השנייה, תמונה רביעית. במהלך התמונה האחרונה של האופרה, המתרחשת ב-כיכר האומה (פריז) (אנ'), נשמע שוב ושוב צלילו המובהק של להב הגיליוטינה הבולט מעל התזמורת ושירת הנזירות, השרות Salve Regina (אנ') שנלקחות בזו אחר זו עד שנשארות רק האחות קונסטנס ובלאנש דה לה פורס.
פולנק הכיר בחובו ללמוסורגסקי, מונטוורדי, ורדי וודביסי בהקדשתו לאופרה, בהערה אגבית:
"אתם חייבים לסלוח לכרמליתיות שלי. נראה שהן יכולות לשיר רק מוזיקה טונאלית."
מבקר המוזיקה אנתוני טומסיני (אנ') העיר על האופרה:
השפה הטונאלית העדינה והמורכבת של פולנק היא לסרוגין המנונית ומטרידה. אף על פי שהפרטיטורה נכתבה לתזמורת גדולה, הכלים משמשים לעיתים קרובות בקבוצות קטנות יותר, במטרה להשיג אפקטים וגוונים ייחודיים. עם זאת, המרכיב המובהק ביותר של הפרטיטורה הוא הכתיבה הווקאלית הטבעית להפליא, הלוכדת את המקצבים והזרימה הלירית של הליברית במוזיקה רהוטה, שכמעט ואינה מושכת תשומת לב לעצמה ובכל זאת משתהה עם המאזין.
התנועה הדרמטית הבלתי נמנעת של היצירה מרשימה, ובסצינת הסיום, כאשר הנזירות צועדות בתהלוכה אל הגיליוטינה כשהן מזמרות את ה-Salve regina, מרגשת ביותר. פולנק גם מצא סגנון נוח ומתאים להניע קדימה, ללא מונוטוניות, את התמונות מחיי המנזר
פיליפ הנשר התייחס למקומה הייחודי של אופרה זו בתיאור חיי המנזר:
...בניגוד לכל אופרה אחרת על נזירות, כאן יש מקום לדיון רציני על דת ועל פעולת החסד האלוהי, דיון שלעולם אינו סכריני או רק מנחם: כמה קשה להיות טוב, כמה לא בטוחה התמורה למעלת המידה הטובה.
היסטוריית ביצועים

פולנק הביע משאלה כללית שהאופרה תבוצע בשפת הקהל המקומית. כך האופרה הוצגה לראשונה בתרגום לאיטלקית בלה סקאלה ב-26 בינואר 1957, עם הסופרן הרומנית וירג'יניה זאני (אנ') בתפקיד בלאנש. הגרסה הצרפתית המקורית הועלתה בבכורה ב-21 ביוני באותה שנה על ידי התיאטרון הלאומי דה ל'אופרה דה פריז (האופרה הלאומית הנוכחית של פריז), שם בחר פולנק את צוות השחקנים של פריז, שכלל את דניז דובאל (אנ') (בלאנש דה לה פורס), רג'ין קרספין (אנ') (מאדאם לידואן), ריטה גור (אנ') (האם מארי), ליליאן ברטון (אנ') (האחות קונסטנס).
הבכורה בארצות הברית התקיימה שלושה חודשים לאחר מכן, ב-20 בספטמבר, באנגלית, באופרה של סן פרנסיסקו, שהציגה את הבכורה המקצועית על בימת האופרה של לאונטין פרייס (בתפקיד מאדאם לידואן). האופרה הוצגה לראשונה בניו יורק ב-3 במרץ 1966, באופרה של ניו יורק. המטרופוליטן אופרה העלתה את האופרה לראשונה ב-1977, בהפקה של ג'ון דקסטר (אנ') בתרגום לאנגלית של ג'וזף מקליס. חידוש הפקה זו ב-1980 הייתה בטקסט הצרפתי המקורי. ההופעות הבאות, עד 2013, היו בדרך כלל באנגלית. משנת 2013 התחדשות של הפקה זו השתמשה בטקסט הצרפתי המקורי, כאשר הסדרה מ-2019 הייתה חלק מסדרת הקולנוע Live in HD של אותה עונה.
הבכורה הישראלית התקיימה ב-28 במאי 2024 באופרה הישראלית עם יעל לויטה/שקד סטרול (בלאנש), יונוץ פאסקו (רו') (המרקיז דה לה פורס), פייר-אנטואן שומייא (אביר דה לה פורס), שי בלוך (מאדאם דה קרואסי אם המנזר), רונה שרירא (האם ז'אן), ירדן קיפרמן (הנזירה מתילד), ענת צ'רני (האם מארי), אלה וסילביצקי (מאדאם לידואן, אם המנזר החדשה), שירה פטשורניק (הנזירה קונסטנס), אשר פיש (מנצח), אוליבייה פי (אנ') (במאי), פייר-אנדרה וייץ (מעצב תפאורה ותלבושות), ברטרן קילי (גר') (מעצב תאורה).
האופרה נמנית עם מספר קטן יחסית של יצירות בעידן שאחרי פוצ'יני, ששומרות על מקום של קבע ברפרטואר הבין-לאומי.