stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול דוראן-רואל
אודות

נולד כפול-מארי-יוסף דוראן-רואל (Paul-Marie-Joseph Durand-Ruel) בפריז. אביו היה סוחר אמנות, ובשנת 1865 החל פול הצעיר לנהל את העסק המשפחתי, אשר ייצג באותה עת אמנים מאסכולת ברביזון, ביניהם ז'אן-בטיסט קאמי קורו. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19 היה דוראן-רואל אחד מהסוחרים המרכזיים של אסכולת ברביזון.
במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, בשנים 1870-71, ברח מפריז ללונדון. שם הוא נפגש עם אמנים אימפרסיוניסטים, בהם קלוד מונה, קאמי פיסארו ושארל-פרנסואה דוביני. בדצמבר 1870 ערך תערוכה ראשונה בלונדון.
בתחילת שנות ה-70, החל להתקרב לזרם האימפרסיוניזם, ולראות את הפוטנציאל שבו. בשנת 1872 קיים לראשונה תערוכה אימפרסיוניסטית.
במהלך שלושת העשורים הבאים, היה דוראן-רואל לסוחר האמנות הידוע ביותר ולאחד מהתומכים הכלכליים העיקריים של האמנות האימפרסיונית בצרפת. בין האמנים המפורסמים איתם עבד היו אלפרד סיסלי, פייר-אוגוסט רנואר, ברת מוריזו, אדואר מאנה, אדגר דגה, קלוד מונה וקאמי פיסארו.
לקריאה נוספת

Pierre Assouline, Discovering Impressionism: The Life of Paul Durand-Ruel, 2004
Flavie Durand-Ruel, Paul-Louis Durand-Ruel, Paul Durand-Ruel: Memoir of an Impressionist Art Dealer (1831-1922), 2014
פארקור

הדמיה של פארקור
פארקוּר (Parkour) הוא ספורט אתגרי שפיתחו סבסטיאן פוקן (Sébastien Foucan) ודוד בל (David Belle) בצרפת בשנות ה-90 על יסוד תרגולי מכשולים של הקומנדו הצרפתי.
מקור השם "פארקור" הוא במילה Parcours בצרפתית שמשמעותה "דרך" או "מסלול". עיקר הפארקור הוא ההגעה מנקודה אחת לשנייה בצורה האפקטיבית והמהירה ביותר האפשרית, תוך התגברות על מכשולים בדרך. לעיתים כולל הפארקור ניתור מעל גדרות, מעבר קירות, סיבובים, קפיצה מגג לגג ועוד, ואינו דורש ציוד כלל מעבר לנעלי ריצה.
בניגוד לריצה חופשית (Free Run), המתמקדת באסתטיקה של התנועה ובשלמותה, הפארקור מתמקד במהירות, במעבר יעיל, בחשיבה מהירה ובתנועה זורמת. בפועל יש קוי דמיון בין התחומים עד כי לרוב לא ניתן להבדיל בין פרקור לריצה חופשית.
ענף הפארקור התפתח רבות בישראל בשנים האחרונות ובינואר 2016 הוקמה עמותה רשמית בשם "פארקור ישראל", השמה לעצמה כמטרה את קידום ענף הפארקור בישראל.
ב-28 בינואר 2018 נכנס הפארקור כענף פעיל תחת התאחדות ההתעמלות הבינלאומית (FIG) ונחשב לענף התעמלות. אליפות העולם הראשונה בפארקור מתוכננת לשנת 2020.
בעקבות שידור תוכנית המציאות "נינג'ה ישראל" הפארקור החל לקבל אהדה והכרה מהציבור הישראלי.
סיכונים

ניתן להתאמן בפרקור במתקנים ציבוריים המיועדים לספורט אתגרי, כגון סקייטפארקים. אך אלו אינם זמינים במקומות רבים, וחלק מהמתאמנים אף רואים באימונים במקומות מוסדרים דבר הנוגד את הפילוסופיה ה"חופשית" שבבסיס הפארקור. לכן, צעירים רבים מתאמנים בשכונותיהם במקומות שאינם מיועדים לכך ואינם בטיחותיים, כגון פארקים, גני שעשועים, מגרשים, מבני משרדים ומבנים נטושים. הועלו דאגות בתקשורת לגבי בטיחותם של אימונים אלו, כמו גם לגבי הפגיעה וההרס שנותרים במקומות ציבוריים שאינם מיועדים לאימונים אלו (כגון הרס קירות ומצבות במהלך אימון בני נוער בבית קברות). פגיעות אלו מתרחשות למרות שפגיעה וחוסר כבוד כלפי הסביבה, האנושית והפיזית, מנוגדת לפילוסופיה של פארקור, סנטימנט שהונצח בסיסמה "Leave No Trace" (לא להשאיר עקבות).
כוחות הביטחון וההצלה מביעים דאגה מהסיכונים שבקפיצה ממקומות גבוהים במהלך האימונים, ומזהירים שלא להתאמן על גגות אלא להתאמן במקומות נמוכים. חלק משוחרי פארקור מסכימים שאכן אין לעודד אימונים במקומות גבוהים. יש הטוענים שפארקור פחות מסוכן מענפי ספורט אתגרי בהם נעשה שימוש בעזרים כגון סנואובורד וסקי, משום שבניגוד לענפים אלו, בפארקור המתאמנים מסתמכים על גופם בלבד, עליו יש להם שליטה רבה; אך אחרים טוענים שמיעוט הפגיעות המדווחות באופן רשמי מטעה, משום שמרבית הפגיעות לא מדווחות כלל או אינן מדווחות כפגיעות בעקבות פארקור.
יאמאקאסי > אומנות התנועה

מפתחי הספורט החלו את דרכם בקבוצת היאמאקאסי הצרפתית, אך לאחר פנייה מהמפיק הצרפתי לוק בסון להפקת סרט בכיכוב הקבוצה (שיצא לבסוף בשם "יאמאקאסי"), פוקן ובל עזבו את הקבוצה ופיתחו את הפארקור, בעוד שאר חברי היאמאקאסי פיתחו את הפרי ראנינג (Free Running) אשר דומה במהותו לפארקור אך משלב יותר אלמנטים חופשיים ואלתורים, בדגש על אסתטיקה וחופשיות גמורה של המתאמן בתנועותיו, לכן היאמאקאסי מבצעים יותר היפוכים ותרגילים.
יאמאקאסי > מקור השם

מקור השם יאמאקאסי בשפת הלינגלה, אשר מדוברת ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו וברפובליקה של קונגו, משמעות הביטוי "גוף חזק, נפש חזקה או אדם חזק", אך פירושה בקרב דוברי השפה בצרפת קרוב יותר ל"אנרגיה גבוהה".
ריצה חופשית

ריצה חופשית (מאנגלית: freerunning) היא ענף ספורט נפרד שהתפתח מהפרקור, אם כי הדמיון בין הענפים כה רב עד כי לרוב הביטויים משמשים לחלופין. השוני העיקרי בין הענפים הוא הגדרת המטרות- בעוד בפרקור המטרה היא חציה מהירה ויעילה ככל הניתן מסלול מסוים, בריצה חופשית המטרה היא אינטראקציה אסתטית ומהנה עם המרחב ומתקניו. דבר זה מתבטא גם בתחום הספורטיבי בכך שתחרויות ריצה חופשית מנוקדות לפי אסתטיקה ואתגר, בדומה להתעמלות על ענפיה, ולכן כוללים תרגילים אסתטיים כמו סלטות, בעוד תחרויות פרקור מנוקדות לפי מהירות, בדומה לתחרויות ריצה.
מושגי יסוד בפארקור

קט-פס וולט (Catpass vault) - ריצה לעבר מעקה, הנחת ידיים, מעבר הרגליים בין הידיים, נחיתה והמשך ריצה; השם תורגם ישירות מצרפתית, שמו בצרפתית Saut de Chat, "קפיצת חתול", לעיתים נקרא "מאנקי וולט" (Monkey Vault).
וולט (vault) - לקפוץ מעל או לעבור מכשול במיוחד עם שימוש של הידיים (לא בהכרח).
טְרָייסֶר (traceur) - אדם אשר עוסק בפארקור ומתאמן בספורט (תרגום מצרפתית: "קליע" או "חץ").
פֶרסיז'ן (Precision) - קפיצה מאובייקט לאובייקט עם נחיתה והישארות על האובייקט.
קאט ליפ (Cat Leap) - צבירת תנופה לעבר קיר, קפיצה, קיפול הרגליים ותפיסת הקצה על ידי הידיים, ומצב של תלייה.
וולראן (WallRun) - צבירת תנופה לעבר קיר, וטיפוס מהיר בעזרת בעיטה בקיר והיתלות על החומה בעזרת הידיים.
רול (Roll) - גלגול על הקרקע שבא לאחר נחיתה, כדי להקל על הברכיים.
בלאנס (Balance) - הליכה על מעקה דק תוך שמירה על שיווי משקל.
אנדרבָר (UnderBar) - השחלת הגוף דרך מרווח במעקה.
דיסמאונט (Dismount) - ממצב תלייה על מעקה (Cat Leap) קפיצה 180 מעלות אחורה.
פופ וולט (Pop Vault) - צבירת תנופה לעבר קיר, טיפוס מהיר בעזרת הרגל, מעבר עם היידים, נחיתה בצד השני והמשך ריצה.
רוורס וולט (Reverse Vault) - ריצה לעבר מעקה אחיזה במעקה עם הידיים קפיצה לעבור את המעקה לעזוב את הידיים וסיבוב של 360 מעלות.
קונג וולט (kong vault) - ריצה לעבר מכשול ארוך (שולחן למשל), צלילה על המכשול, הנחת הידיים, דחיפת הגוף קדימה ומעבר.
טיק טאק (Tic Tac) - האצה זוויתית לעבר קיר, קפיצה, צעד על הקיר עם הרגל הרחוקה ובעיטה עם הקרובה (טיק: אותו הדבר רק בלי הצעד).
דרופ (Drop)- קפיצה ממקום גבוה למקום נמוך.
טֶרן וולט (Turn Vault) - מעבר מכשול, סיבוב של 180 מעלות והיתפסות יציבה.
לייזי וולט (Lazy vault) - קפיצה מעל מכשול מהצד כאשר יד אחת מונחת עליו ויד שנייה עוזרת לדחוף לקראת הנחיתה.
וולספין (WallSpin) - ריצה לעבר אובייקט ישר או אלכסוני וקפיצה וסיבוב 360 מעלות מסביבו.
180 וולט (180 Vault) - כאשר הגוף נמצא בכל צורה, ואחיזה באובייקט מסוים וקפיצה 180 מעלות המקיף חצי מהאובייקט.
360 וולט (360 Vault) - כאשר הגוף נמצא בכל צורה, ואחיזה באובייקט מסוים וקפיצה 360 מעלות, המקיף את כל האובייקט.
ספייד וול (Speed Wall) - ריצה ותפיסה עם יד על אובייקט מסוים וסיבוב של 180 מעלות מעל האובייקט כשאתה רץ על הקיר.
קריין (Crain) - כאשר מזנקים מאזור נמוך לגבוה, והנחיתה מתבצעת כאשר רגל אחת מונחת לפני העלייה הסופית, ואחת בעלייה הסופית.
קאש (Kash) - קפיצה לעבר אובייקט, אחיזה באובייקט ומעבירים את הרגליים בין הידיים ועזיבה, וכאשר עוזבים, מניחים את הידיים שוב על האובייקט כאשר הידיים מאחורי גבכם, והרגליים מופנות למעלה.
ספיד (Speed) - ריצה לעבר אובייקט, מניחים יד אחת על האובייקט, קופצים מעל האובייקט צדדית/ישר (תלוי על כיוון הריצה), ודוחפים עם היד קדימה.
דאש (Dash) - ריצה לעבר אובייקט, קפיצה מעל האובייקט, והנחת שתי הידיים מאחורי גבכם ודחיפה עם שתי הידיים.
לייץ' (Lache) - אחיזה באובייקט עם הידיים והרגליים כלפי מטה, וקפיצה מאובייקט לאובייקט רק בעזרת הידיים.
ג'אמפ אפ (Jump Up) - ריצה לעבר המעקה וקפיצה עליו עם שתי הרגליים ביחד במדויק.
קריין (Crane) - ריצה לעבר הקיר וקפיצה עליו רגל אחרי רגל.
טרוולינג קונג (traveling kong) - ריצה לעבר שולחן רחב וארוך, קפיצת קונג או מאנקי רגילה עם מעיין "צעד" או שניים עם הידיים.
פרנסול - קאט ליפ עם סיבוב של 360 מעלות.
הערות שוליים

↑  עמותת "פארקור ישראל"
↑  Fédération Internationale de Gymnastique, www.gymnastics.sport
↑    Caroline Gammell, ‏Gravestone vaulting teenagers condemned over YouTube stunt, The Telegraph, 5 June 2008
↑  Rooftop-jumping youths arrested
↑  Leave No Trace, באתר Parkour Visions
↑  Student Stuntmen, טיים מגזין
1 2  Youths on roofs, הגרדיאן
↑  Parkour FAQ for Parents, Pacific Northwest Parkour Association
↑  Jump First, Ask Questions Later, וושינגטון פוסט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542435505171  BnF: cb16026318r (data)  LCCN: sh2008001459  NKC: ph957325
עמנואל בר-קדמא

| --- | --- |
צילום משנת 1972 מאוסף  דן הדני.
צילום משנת 1972 מאוסף  דן הדני.
 לידה:  1932 בוקרשט, ממלכת רומניה
 פטירה:  21 באפריל 2018 (בגיל 86 בערך) תל אביב
 שם לידה:  Emanuel Mizrah 
 מדינה:  ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין בקיבוץ גליל ים
 מקום מגורים:  תל אביב
 כינויים נוספים:  שם לידה: Emanuel Mizrahi
 עיסוק:   עיתונאי, מבקר תיאטרון, צייר, עורך, סופר
 
עמנואל בר-קדמא (נולד עמנואל מזרחי; 1932 – 21 באפריל 2018) היה עיתונאי, עורך, צייר וסופר ישראלי.
נודע כחבר מערכת של העיתון ידיעות אחרונות, בין השאר כמבקר בתחום התיאטרון ואמנויות אחרות, וכעורך מוספים. כמו כן נודע כצייר בעיקר של רישומים.
קורות חיים

עמנואל מזרחי נולד בבוקרשט, בירת רומניה, כבן הבכור בין ארבעה ילדים של לאון מזרחי (1899–1967), עורך דין ופעיל ציוני, ולאשתו, פאולינה לבית הורטיג.
המשפחה עלתה לארץ ישראל בשנת 1941 בימי הרודנות הצבאית הפרו-נאצית ברומניה והתיישבה תחילה בחיפה. יחד איתם עלה לארץ גם בן דודו של עמנואל, לימים הפסנתרן היהודי-רומני דן מזרחי.
בחיפה האב נאלץ בגלל קשיי שפה, לוותר על קריירה משפטית ולפתוח עסק לעיבוד יהלומים. כעבור זמן הם עברו לגור בתל אביב.
עמנואל, שנודע לימים בשם העט בר-קדמא ובכינוי "יאנוש", חי את רוב שנות חייו בתל אביב. יוצאים מן הכלל היו שנות שירותו בנח"ל ושלוש שנותיו בקיבוץ נתיב הל"ה ומאוחר יותר מספר שנים שבילה כאמן בפריז.
בר-קדמא עבד שנים רבות כחבר מערכת העיתון "ידיעות אחרונות", שבו פעל בתפקידים רבים. בין השאר כתב ביקורות תיאטרון, קולנוע ואמנות, נמנה עם מייסדי המוסף "7 לילות" והיה עורכו הראשי, כמו כן היה עורך של המוסף "7 ימים".
הציג יצירות בתערוכות יחיד ובעיקר בתערוכות קבוצתיות בישראל ובעולם, בעיקר בפריז.
בית היתר הציג בגלריית עמליה ארבל, גלריית ארטא בירושלים, במוזיאון חיפה לאמנות, בגלריה 101 וב"פירמידה" בחיפה.
בשנת 2011 אורגנה תערוכה רטרוספקטיבית עם יצירות שלו בגלריית עמליה הארבל.
נפטר בשנת 2018 בתל אביב. הוא היה רווק. למשך תקופה חברתו לחיים הייתה בעלת הגלריה עמליה ארבל.
הובא לקבורה בקיבוץ גליל ים.
ספריו

סודה של לי – 11 סיפורים, הוצאת מסדה
העין השלישית היא העין האישית, הוצאת מסדה
תסריט

1968 – לסרט "הבן האובד" בבימוי יוסף שלחין
פול דו בואה ריימון

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1831 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  7 באפריל 1889 (בגיל 57) פרייבורג, הרייך הגרמני 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום קבורה:  חצר הכנסייה הישנה סנט מתאוס 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת היידלברג 
 מנחה לדוקטורט:  ארנסט קומר, יוהאנס פטר מילר, אוטו הסה 
 מוסדות:  האוניברסיטה הטכנית ברלין  אוניברסיטת טיבינגן  אוניברסיטת היידלברג 
 תלמידי דוקטורט:  אוטו הלדר, Otto Dziobek, Carl Julius Cranz, Rudolf Mehmke, August Haas, Carl Reuschle 
 תרומות עיקריות
 הלמה היסודית של חשבון וריאציות
 
פול דו בואה ריימון (בגרמנית: Paul David Gustav du Bois-Reymond;‏ 2 בדצמבר 1831 - 7 באפריל 1889) היה מתמטיקאי גרמני. נודע בעיקר בזכות הלמה היסודית של חשבון וריאציות.
ביוגרפיה

פול דו בואה ריימון נולד ב-2 בדצמבר 1831 בברלין, פרוסיה. הוא התחיל לימודי רפואה בציריך אך עזב ועבר ללימודי מתמטיקה. בשנת 1859 הוא סיים אוניברסיטת הומבולדט של ברלין. בשנת 1865 פול דו בואה ריימון החל לעבוד באוניברסיטת היידלברג ובשנת 1868 התמנה לפרופסור. בשנת 1869 הוא התחיל לעבוד באוניברסיטת פרייבורג.
בשנת 1883 הוא התקבל לאקדמיה לאופולדינה.
ביוגרפיה > תרומות עיקריות

פול דו בואה ריימון התמחה ועסק במחקרים בתחום משוואה דיפרנציאלית ובטור פורייה. הוא החל במחקר על כך שהמספרים הממשיים אינם בני מנייה, דבר שהוביל להוכחת האלכסון של קנטור, וניסח את הלמה היסודית של חשבון וריאציות.
עמית לובן

עמית לובן (נולד ב-22 באוקטובר 1946) הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל במשחה ל-100 מטר חופשי (1963) ושיאן ישראל בשחייה במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי. בעל מדליית כסף מהמכביה השביעית (1965).
ביוגרפיה

לובן גדל בקיבוץ שער העמקים והתאמן בקבוצת הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי.
ביוגרפיה > 1962

בתחרות שנערכה ביוני 1962 קבע לובן במשחה ל-100 מטר חופשי שיא אישי חדש של 59.9 שניות ובכך היה לשחיין הישראלי השני ששחה משחה זה מתחת לדקה. בתחרות שנערכה בכפר המכבי בספטמבר אותה שנה הוא קבע במשחה ל-50 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 26.6 שניות, שיפור לשיא של עוזי בק ממכבי חיפה (26.9 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 59.2 שניות.
באליפות ישראל שנערכה באותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.8 שניות, אחרי רפאל לדנר מהפועל תל אביב שקבע שיא ישראלי חדש של 59.5 שניות.
ביוגרפיה > 1963

בתחרות שנערכה בכפר המכבי ביוני 1963, קבע לובן במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 59.0 שניות, שיפור לשיאו בן השבוע (59.1 שניות). בתחרות שנערכה בכפר המכבי באוגוסט אותה שנה קבע לובן במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 58.1 שניות. שיא זה נשבר באוקטובר 1964 על ידי חברו לקבוצה משה גרטל (57.8 שניות).
באליפות ישראל שנערכה באותה שנה הוא זכה בשתי מדליות אישיות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.6 שניות, לפני רפאל לדנר (59.7 שניות) וחברו לאגודה דניאל פרוכטר (1:00.7 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר חחופשי בתוצאה של 4:56.6 דקות, אחרי משה גרטל (4:44.9 דקות) וגרשון שפע מהפועל גבעת חיים (4:51.9 דקות).
ביוגרפיה > 1964

באליפות ישראל שנערכה בקריית טבעון בסוף ספטמבר 1964 זכה לובן ב-3 מדליות אישיות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.7 דקות, אחרי משה גרטל (59.5 שניות) ולפני אורי רדליך (1:01.9 דקות), חבריו לאגודה ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:59.1 דקות, אחרי משה גרטל (4:39.3 דקות) ואורי רדליך (5:00.4 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:45.7 דקות, אחרי יורם שניידר מהפועל קריית טבעון (2:31.6 דקות) וחברו לאגודה יהושע בר ניב (2:40.9 דקות).
ביוגרפיה > 1965

בתחרויות השחייה של המכביה השביעית שנערכו בבריכת גלית ביד אליהו בתל אביב באוגוסט 1965 זכה לובן במדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם אורי רדליך, גרשון שפע ומשה גרטל בשיא ישראלי חדש של 3:58.7 דקות, אחרי ארצות הברית (3:48.3 דקות) ולפני אוסטרליה (4:00.3 דקות).
הערות שוליים

↑  לובן ירד מהדקה במאה מטרים חתירה, חרות, 24 ביוני 1962
↑  לובן 100 מ': 59.2, מעריב, 2 בספטמבר 1962
↑  לובן חתר 100 מטר ב-59.0 ש', דבר, 2 ביוני 1963
↑  לובן: 100 חתירה - 58.1, מעריב, 11 באוגוסט 1963
↑  י. גורן, גרטל שחה 100 מ' ב-57.8 שנ'!, מעריב, 18 באוקטובר 1964
↑  יהודה גורן, השחייניות "ניצחו" השחיינים בשבירת שיאים, מעריב, 6 באוקטובר 1963
↑  גרטל וזלץ - גיבורי אליפות השחייה, על המשמר, 29 בספטמבר 1964
↑  ספיץ חתר 1500 מטר ב-17:50.3 ד', ישראל הציבה שיא ב- 3:58.7 ד', דבר, 29 באוגוסט 1965
פול דז'רדן

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1929 קאלה, צרפת 
 פטירה:  31 בדצמבר 2007  (בגיל 78) מיו, צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-1956 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול דז'רדן (בצרפתית: Paule Desjardins;‏ 29 באפריל 1929 – 31 בדצמבר 2007) הייתה זמרת צרפתייה.
קריירה

בשנת 1957, דז'רדן זכתה בגמר של הקדם הצרפתי לאירוויזיון 1957, "Sept villes, une chanson" (שבע ערים, שיר אחד), ונבחרה לייצג את צרפת באירוויזיון 1957. ב-3 במרץ 1957, דז'רדן הופיעה על בימת האירוויזיון עם השיר "La belle amour". דז'רדן הופיעה שמינית בסדר ההופעות, לפני דנמרק ואחרי גרמניה. דז'רדן זכתה במקום השני עם 17 נקודות.
לאחר התחרות, היא פרשה מקריירת המוזיקה שלה והתחתנה עם איש העסקים הצרפתי, צ'ארלס קאנט. דז'רדן מצאה עבודה חדשה כמעצבת הלבשה תחתונה במילאו, צרפת.
הערות שוליים

↑  The 1957 Eurovision Song Contest
↑  Eurovision 1957 Results: Voting & Points
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810640931205606  BNE: XX1748182  BnF: cb138232041 (data)  GND: 1231743077  ISNI: 0000 0000 7977 0091  MusicBrainz: d2fd505d-9d2b-4a2d-864d-8a579047af1e  VIAF: 66650340   WorldCat (עם VIAF): 66650340
עמנואל ברודו

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  מרץ 1857 י"ד באדר ה'תרי"ז סלוניקי, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית החל מ-1844
 פטירה:  דצמבר 1925 (בגיל 68) ה' בטבת ה'תרפ"ו סלוניקי, יוון יוון 1828
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי העתיק בסלוניקי
 מקום פעילות:  סלוניקי
 תחומי עיסוק:  הלכה, דיינות, דרשנות, חזנות.
 תפקידים נוספים:  חזן בית הכהנסת "קהל אראגון"; מגיד מישרים
 בני דורו:  הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל; הרב משה שמעון פסח
 צאצאים:  הרב יצחק עמנואל ברודו; הרב מרדכי ברודו
הרב עמנואל יצחק ברוּדוֹ (י"ד באדר ה'תרי"ז, מרץ 1857 - ה' בטבת ה'תרפ"ו, דצמבר 1925) היה מחכמי יהדות סלוניקי בתחילת המאה ה-20; דרשן, אב בית דין וממלא מקום רבה הראשי של העיר.
תולדות חייו

נולד בפורים, י"ד באדר ה'תרי"ז (מרץ 1857) בסלוניקי למשפחה ממוצא רומניוטי. למד בישיבות המקומיות, והוסמך לרבנות. שימש דרשן, דיין, ואב בית דין בעיר, והיה חזן בבית הכנסת "קהל אראגון". דרשותיו משכו קהל מאזינים רב. בשנת ה'תרפ"ג, לאחר שהרב בן ציון מאיר חי עוזיאל שב לארץ ישראל לכהן כרבה של יפו, התמנה לממלא מקום הרב הראשי, עד לפטירתו בה' בטבת ה'תרפ"ו (דצמבר 1925). נקבר בבית העלמין היהודי העתיק בסלוניקי. מחליפו היה הרב חיים חביב. על מצבתו נכתב:
עת נלקח ארון הקדש כליל תפארת
 מורשי לבב נתקו כל העם מקצה קראו עצרת
 נר ה' נשמת אדם האיר עינינו כלהב בוערת 
 וי לנו כי הועם זהב אוי ואבוי נפלה עטרת 
 אנה הלך אנה פנה חמדת ישראל גולת כותרת 
 לב טהור נשמה נקיה רוח זך נפש נהדרת 
 הרב הגדול דן ידין עמו צדק משפט ומישרים 
 דרשן מומחה מזכה את הרבים בנועם מוסרים 
 מורנו ורבנו עמנואל יצחק ברודו ז"ל
 נקרא אל השמים מעל לישב בסתר עליון 
 ביום ה' לחדש טבת ה'ת'ר'פ'ו' ת'נ'צ'ב'ה' 
 נולד הרב יד' אדר ה'ת'ר'י'ז'
משפחתו

בנו הבכור ר' יצחק עמנואל ברודו היה מזכיר בית הדין בסלוניקי, לימד בישיבה המקומית מראשי תנועת המזרחי ביוון וחוקר תולדות קהילת סלוניקי. נספה בשואת יהודי יוון.
בנו רבי מרדכי ברודו היה חזן ולימד בישיבה המקומית. נספה בשואת יהודי יוון.
הערות שוליים

↑  הנהגת הקהילה רצתה למנות רב מודרני, ולכן מינויו היה לממלא מקום בלבד.
↑  מיכאל מולכו, בית העלמין של יהודי שאלוניקי עמ' 623
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עלי סיסתאני

| --- | --- |

 לידה:  4 באוגוסט 1930 (בן 94) משהד, מחוז ח'וראסאן, איראן 
 מדינה:  עיראק עיראק
 www.sistani.org
 חתימה:   
 
האייתוללה עלי אל-חוסייני א-סיסתאני (בערבית: علي الحسيني السيستاني, בתעתיק מדויק: עלי אלחסיני אלסיסתאני; נולד ב-4 באוגוסט 1930) הוא איש דת שיעי החי בעיראק הנחשב כיום לסמכות הדתית הבכירה בקרב השיעים בעולם.
תחילת דרכו

האייתולה א-סיסתאני נולד בשנת 1930 בעיר משהד שבאיראן. משפחתו הייתה ידועה בשורשיה הדתיים וטענה כי שורשים אלו מגיעים עד לחוסיין בן עלי, נכדו של הנביא מוחמד. סיסתאני רכש את השכלתו הדתית כבר מילדותו, תחילה במשהד ואחר כך בעיר קום. הוא למד מדעים תאולוגיים ומדעים מדויקים ממלומדי דת בולטים כמו האייתוללה סייד חוסיין בורוג'רדי. בשנות העשרים המוקדמות לחייו עזב סיסתאני את איראן כדי להמשיך בלימודיו בעיראק, בחווזה של נג'ף (מרכז הלימוד החשוב בשיעה), אצל האייתוללה אבו אל-קאסם אל-ח'ואי ועד מהרה הפך לחביב שבתלמידיו. בגיל 31 הגיע סיסתאני לדרגת מוג'תהד, דרגה דתית גבוהה שבה חכם הדת יכול לפסוק בענייני הלכה ולחדש הלכות על פי לימודיו או סמכותו.
עלייתו

בשנת 1992, כשהאייתוללה אל-ח'ואי נפטר, ירש את מקומו עבד אל-אעלא א-סבזווארי לזמן קצר עד שנפטר ב-1993. לאחר מותו של א-סבזווארי הפך סיסתאני למרג'ע היחיד (הסמכות הדתית העליונה) ולאייתוללה הגדול. סיסתאני ירש את תומכיו של האייתוללה אל-ח'ואי ואף הצליח להוסיף רשת תומכים בזכות למדנותו הרבה וידיעותיו הרחבות. אצל מאמינים שיעים רבים נחשב סיסתאני לבעל הדרגה הגבוהה ביותר בקרב המוג'תהידים וחכמי הדת ברחבי העולם האסלאמי ובמיוחד בחצרות נג'ף וקום. חוקרים שונים טוענים כי לפחות 80% מהשיעים בעיראק תומכים בסיסתאני ויותר מ-15 מיליון שיעים עיראקים רואים בו דמות שיש לחקות את מעשיה ורעיונותיה (מרג'ע תקליד).
במהלך שלטונו של סדאם חוסיין ומפלגת הבעת' העיראקית, סיסתאני לא נפגע מהדיכוי והרדיפות האלימות שנעשו נגד אנשי דת רבים. עם זאת, מסגדו של סיסתאני נסגר בכוח בשנת 1994 ולא נפתח מחדש עד לפלישה האמריקנית ב-2003.
כאשר משטרו של סדאם הופל על ידי הקואליציה הבין-לאומית שבהנהגת ארצות הברית, לא הייתה קבוצה או דמות פוליטית אמינה דיה בעיראק שתוכל לאגד ולהנהיג את המדינה. סיסתאני הצליח למשוך תשומת לב בין-לאומית כמי שיכול למלא את החלל הזה. עובדת היותו סמכות דתית שיעית אפשרה לו למלא את תפקיד נציג הקהילה השיעית ולהיות נקודת ההסכמה עבור הענפים הפוליטיים השונים בקהילה זו. יתר על כן, קשריו הטובים עם אנשי הדת שבאיראן, שהרבה מהם היגרו לאיראן מעיראק בעת משטרו של סדאם, העניקו לסיסתאני את היכולת לטפל ולשלוט בצורה מיטבית ביחסים שבין עיראק ואיראן. הפלת משטרו של סדאם תרמה אף היא ליכולת של סיסתאני לתקשר ולהיות נגיש לכלל העם העיראקי ובכך בהדרגה להיות דמות מוערכת גם בקרב הקהילה הסונית והכורדית שבעיראק.
סיסתאני מילא תפקיד מפתח בהליכים הפוליטיים שבאו בעקבות הפלישה האמריקנית לעיראק בשנת 2003. ואף כי העדיף ליצור רושם שהוא לא מערב דת ופוליטיקה, הוא היווה מרכיב חשוב בהקמתה של הממשלה הדמוקרטית הראשונה בעיראק והוביל את הקריאה ב-2004 לערוך בחירות. סיסתאני הוציא פתווה (פסק הלכה) שבו קבע כי על מחוקקי החוקה בעיראק להיבחר ולא להתמנות על ידי הממשלה העיראקית שארצות הברית קבעה באותו זמן. הוא אף הגדיל לעשות ופרסם פתווה המורה לנשים שיעיות להצביע באותן בחירות גם אם בעליהן אסרו עליהן זאת. אין ספק כי מהלך זה ומהלכים נוספים שהגה סיסתאני תרמו לניצחון השיעים בבחירות של שנת 2005.
השקפותיו

סיסתאני רואה עצמו כמי שנמצא מעל הפוליטיקה וכמי שתפקידו לאחד את עיראק לאחר הפלישה האמריקנית ב-2003. מצד אחד הוא מאמין שאנשי הדת אינם צריכים למלא תפקיד בזרועות הביצועיות או המנהליות של המדינה, ומצד שני ניתן לראות כי הוא ביצע מספר התערבויות משמעותיות בעת משברים – באוגוסט 2004, אחרי ששב מניתוח באנגליה הצליח סיסתאני להביא לסיום העימות שהתפתח בין הצבא האמריקני לבין מוקתדא א-סדר שייצג את המחנה ה"ניצי" של השיעים בעיראק ודגל בהתנגדות אקטיבית לכיבוש האמריקני באמצעות מליציה שנקראה צבא המהדי.
דוגמה נוספת לניסיון פיוס ואיחוד ניתן לראות בפברואר 2006 וביוני 2007 כאשר טרוריסטים סונים הפציצו בעיר סמארה את המסגד השיעי אל-עסכרי. קריאתו של סיסתאני לאיחוד כלל עדתי ולשלום בעיראק מנעה גל של אלימות ומלחמה עדתית בעיראק. על פעולות מעין אלו צבר סיסתאני הערכה בין-לאומית ואף עלו קריאות במהלך השנים להעניק לו פרס נובל לשלום. סיסתאני מוביל שיעיות מתונה ומודרנית יחסית הדוגלת בדמוקרטיה ובחירות חופשיות. ד"ר באבאק רחימי (Babak Rahimi) טען כי סיסתאני נחשב כוח ממתן שמוביל את תהליך הדמוקרטיזציה והשלום בעיראק ובנוסף נחשב גם ככוח מתון בתוך המזרח התיכון.
סיסתאני תומך במדינה איסלאמית, אך לא בתאוקרטיה כמו באיראן השכנה. סיסתאני אמר כי שום חוק בעיראק לא צריך להתנגש עם עקרונות האסלאם והוא רוצה שהאסלאם יוכר בחוק כדת של רוב העיראקים. בד בבד, סיסתאני טוען שאסור לדת להתערב בענייני המדינה וצריכה להיות הפרדה בין הרשות הדתית לרשות המדינית. סיסתאני מסייג זאת מעט באומרו כי תפקידה של הרשות הדתית לשמש כיועצת בענייני מוסר כיוון שמוטלת עליו האחריות הדתית להורות את דרך הישר ולמנוע מהם מלעשות רע. ולכן, מסיבה זו, לגיטימי לשיטתו להפעיל כל סוג של לחץ על הממשלה.
חשוב להדגיש את ההבדל בין גישתו הפוליטית של סיסתאני לבין גישת השלטון השיעי באיראן. השלטון השיעי באיראן תומך בגישה הפוליטית הנקראת "שלטון חכם ההלכה" (וילאית אל-פקיה). גישה זו צברה תאוצה לאחר מהפכתו של האייתוללה ח'ומייני באיראן בשנת 1979 ונמשכת עד היום. גישה זו תומכת ברעיון כי המדינה והממשלה צריכות להיות מנוהלות על ידי אנשי הדת ובהתאם לחוק האסלאמי.
מנגד, סיסתאני משתייך לאסכולה השיעית השתקנית והמתונה אשר לפיה איש הדת מדיר עצמו מן הפוליטיקה. עם זאת, סיסתאני פיתח מודל שתקני מיוחד משלו – הוא אינו ממלא שום תפקיד פוליטי או ציבורי אך למרות זאת, הוא הפך לאחת הדמויות המשפיעות בפוליטיקה העיראקית. בנוסף לכך, סיסתאני, בניגוד לאייתוללה ח'ומייני אינו מעוניין לעמוד בראש השלטון במדינה. לדידו, על אנשי דת להימנע מכניסה לממשלה ולפוליטיקה ובמקום זאת ליישם השפעה שקטה. מחלוקת זו הנמצאת בקרב הקהילה השיעית, לגבי היחס הראוי בין דת לפוליטיקה, מתבטאת ביחסים האמביוולנטיים שיש לסיסתאני עם הממשל באיראן. מצד אחד ניתן לראות כי סיסתאני משדר קרבה לאיראנים ותומך בהסכמים מדיניים איתם וזאת למרות הסנקציות האמריקניות על איראן. מצד שני, סיסתאני נזהר מאוד ומתייחס בחשדנות כלפי הממשל האיראני כפי שניתן לראות זאת בסירובו בעבר להיפגש עם קאסם סולימאני, מפקד כוח קודס של משמרות המהפכה, ובאופן דומה בדחייתו פגישה עם מחמוד אחמדינז'אד, נשיא איראן לשעבר.
גם יחסיו של סיסתאני עם ארצות הברית התאפיינו באמביוולנטיות, אף על פי שסיסתאני לא העדיף עימות אלים עם ארצות הברית, הוא התריס נגד רשויות ארצות הברית כאשר תוכניותיהן היו מנוגדות לדעותיו, למשל ב-2004, כשקרא להקדמת הבחירות בניגוד לתוכניותיהם של האמריקנים.
המשך דרכו

גם בעשור השני של המאה ה-21 התרחשו מספר משברים שהחזירו את סיסתאני לתפקיד של "פוסק פוליטי". אחד מהמשברים המשמעותיים ביותר שהתרחשו היה בשנת 2014 עם עליית ארגון המדינה האסלאמית (דאעש). לנוכח האיום מצד ארגון מיליטנטי זה, פרסם סיסתאני פתווה הקוראת לאזרחי עיראק "להגן על המדינה, על תושביה, על כבוד אזרחיה ומקומותיה הקדושים". במקביל, דחף סיסתאני להחליף את הממשלה העיראקית ואת העומד בראשה – נורי אל-מאלכי, שלא הצליחו להתמודד כראוי מול דאעש. בתגובה למהלך זה של סיסטאני אלפים הצטרפו לכוחות המזוינים במאבק מול דאעש ובד בבד נורי אל-מאלכי התפטר מתפקידו.
בנובמבר 2019, לאחר שהממשלה העיראקית הגיבה באלימות נגד הפגנות נרחבות, שמחו על שחיתויות ושירותים לקויים במערכות המדינה, קרא סיסתאני לממשלה להתפטר, לקיים רפורמה בבחירות ולהקדימן. בהמשך לכך וכבר באותו החודש, ראש הממשלה עאדל עבד אל-מהדי התפטר מתפקידו, והפרלמנט עבר שינוי גדול בבחירות בדצמבר.
סיסתאני בן ה-94 נמנע מלהופיע בציבור ומפרסם את הצהרותיו על ידי דוברים ומתווכים.