stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן (2021)
הנסיגה

ארצות הברית השלימה את צמצום הכוחות לכ-2,500 חיילים כבר בינואר 2021. זה היה המספר הנמוך ביותר של חיילים אמריקאים באפגניסטן מאז תחילת מלחמת אפגניסטן ב-2001.
נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן תמך בנסיגה המלאה כבר ב-2014, כשכיהן כסגן נשיא ארצות הברית בעת כהונת ברק אובמה. לאחר השבעתו לנשיאות של ביידן הצהיר היועץ לביטחון לאומי בממשל החדש, ג'ייק סאליבן כי "כבר בינואר 2021 ארצות הברית תבדוק את הסכם השלום להוצאת 2,500 החיילים הנותרים מאפגניסטן עד מאי 2021". חרף המאמצים של ממשל ביידן והממשל של הנשיא הקודם, דונלד טראמפ ואף של הנשיא שלפניו, אובמה הנסיגה ספגה ביקורת קשה וגורמים רבים טענו כי "אפגניסטן תקרוס לתוך עצמה" אם הנסיגה תושלם.
במרץ 2021 פורסם כי הנשיא ביידן שוקל להשאיר את הכוחות האמריקאים באפגניסטן עד נובמבר 2021, ביידן טען כי לארצות הברית יהיה קשה לבצע את הנסיגה בחלון הזמן שנשאר עד היעד המקורי.
ב-8 ביולי הודיע הנשיא ביידן על הקדמת הנסיגה ל-31 באוגוסט.
בתגובה להתקדמות המהירה של הטליבאן, שכבש אזורים רבים באפגניסטן, הודיעה ארצות הברית כי תשלח חיילים אמריקנים, על מנת לסייע לפינוי מהיר של צוות השגרירות האמריקאית שנמצא בקאבול. לפי דיווחים, באותה העת 95% מהנסיגה הושלמו.
ב-15 באוגוסט, הצבא האמריקני החל לפנות את שגרירות ארצות הברית בקאבול. במקביל, עזבו דיפלומטים ממדינות אחרות.
נמל התעופה בקאבול נשאר בשליטה אמריקאית ושימש לפינוי אזרחים. השגריר האמריקאי נשאר. היה חשש ממתקפות של דאעש.
ב-26 באוגוסט התרחש הפיגוע בנמל התעופה חאמיד כרזאי שבקאבול, נהרגו 183 אנשים, בהם 13 חיילים אמריקאיים. כמו כן נפצעו מאות בני אדם. בעקבות האירוע והחששות מהתקפות נוספות מצד דאעש, ארצות הברית החלה לחלוק מודיעין עם כוחות הטליבאן. מבצעי הפיגוע היו מארגון הטרור דאעש.
למחרת, הופצצו 2 מטרות של דאעש באפגניסטן. כחלק מההפצצות נהרגו 10 חפים מפשע בשל זיהוי שגוי.
ב-30 באוגוסט הושלמה הנסיגה, עם עזיבת הכוחות האחרונים את קאבול.
היפוגליקמיה

| --- | --- |

ריכוז סוכר תקין בדם (ימין) והיפוגליקמיה (שמאל)
 תחום:  אנדוקרינולוגיה 
 תסמינים:  רעד 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/122122 
 DiseasesDB:  6431
 MeSH:  D007003
 MedlinePlus:  000386
 סיווגים
 ICD-10:  E16.2 
 ICD-11:  5A41 
 
היפוגליקמיה (מלועזית: Hypoglycemia; "היפו" - מתחת, נמוך, גליק מ"גלוקוז", המיה מה"המוס" - דם ביוונית) או תת סוכר בדם הוא מצב בו רמת הסוכר בדם יורדת באופן קיצוני מהרמה הנורמטיבית (כלומר פחות מאשר 60 מיליגרם לדציליטר דם). במצב כזה, תפקודן של מערכות גוף רבות עלול להיפגע. המוח, שגלוקוז הוא מקור האנרגיה הראשי שלו, עלול במיוחד להיפגע ממצב זה. היפוגליקמיה מלווה בתסמינים כגון הזעה, תחושה של דפיקות הלב (palpitations), רעב, בלבול, חרדה, חוסר שקט, שינוי במצב ההכרה ואף פרכוסים.
המצב ההופכי, רמה גבוהה של גלוקוז בדם, קרוי היפרגליקמיה.
תיאור

במצב של היפוגליקמיה, המוח מגרה את יותרות הכליה לשחרר את ההורמון אדרנלין, במטרה שיגרה את הכבד לשחרר סוכר לזרם הדם. הימצאות של אדרנלין בדם, גורמת במקביל לתסמינים הדומים להתקף חרדה: עצבנות, הזעה (זיעה קרה), רעד ופעמת. ולכן חולה בהיפוגליקמיה יהיה מצוי באי שקט, ועלול להיות אגרסיבי ואף אלים. סימנים נוספים במצב שבו ההיפוגליקמיה מחריפה הם חיוורון, חולשה פתאומית, בלבול, בחילה, ורעידות בצורת פרכוסים או עוויתות, במקרים קיצוניים עד כדי אובדן הכרה ואפילו מוות. בדרך כלל, התסמינים יתחילו להופיע לאחר שרמת הסוכר צונחת אל מתחת ל-50 מיליגרם לדציליטר דם.
אירועי היפוגליקמיה עשויים להופיע בעקבות צום ממושך, דיאטה דלת פחמימות, גידול לבלבי פעיל המפריש ומייצר אינסולין בכמויות בלתי מבוקרות או צריכת אלכוהול אצל שתיינים כבדים שנמנעים מאכילה לפרקי זמן ממושכים.
אירועי היפוגליקמיה הם תופעה נפוצה ומוכרת אצל חולי סוכרת המטופלים באינסולין, בשל היעדר או כשל של המנגנון המווסת אוטומטית את הפרשת האינסולין מהלבלב לזרם הדם, כתגובה לרמת הסוכר בו. מינון-יתר של אינסולין שהזריק לעצמו המטופל, דילוג על ארוחה, או פעילות גופנית מוגברת יגרמו לתופעה זו. במקרה כזה, הטיפול המיידי הוא צריכה מהירה של גלוקוז במשקה, ובמקרים קיצוניים - הזרקת גלוקגון.
האבחנה נעשית באמצעות בדיקת רמות הסוכר והאינסולין בדם (באמצעות גלוקומטר), במקרה שהאדם מפתח תסמינים של חרדה, תפקוד מוחי לקוי, והתנהגות הדומה לשכרות. חולי סוכרת יכולים לערוך בדיקה עצמית ולנטר באופן תדיר את רמת הסוכר בדמם באמצעות מכשיר מיוחד.
הטיפול ברמות נמוכות של סוכר נעשה באמצעות אכילת מאכל המכיל סוכר, כמו ממתק, שתיית משקה ממותק או המסה במים ושתייה של טבליות גלוקוז. כמו אצל חולי סוכרת, אלו שמועדים להתקפי היפוגליקמיה צריכים לשאת עליהם או עימם סימן זיהוי כגון צמיד רפואי או מסמך רפואי, כדי להקל ולהעניק להם את הטיפול הנכון על ידי אנשי צוות חירום רפואי.
אבחנה

היפוגליקמיה מתועדת על ידי קיומם של שלושה מאפיינים (שלושת מאפיינים אלו קרויים "הטריאדה על שם וויפל" - Whipple's triad):
תסמינים הקשורים בהיפוגליקמיה, כגון: רעב, הזעה, רעד, וכדומה.
עדות לכך שרמות הגלוקוז בדם נמוכות במיוחד (מתחת לרמות הנורמטיביות של מעל 55 מיליגרם לדציליטר).
שיפור בתסמינים, לאחר שרמת הגלוקוז בדם עולה.
גורמים

תרופות ואלכוהול. שימוש בתרופות, כגון אינסולין, או תרופות המעודדות הפרשת אינסולין והמאושרות לשימוש אצל חולי סוכרת מסוג 2, כמו גם חשיפה לתרופות אחרות ולאלכוהול, מהווה את הסיבה העיקרית להיפוגליקמיה. שתיית אלכוהול מביאה לחסימת תהליך ייצור הגלוקוז בגוף, אולם לא לחסימת תהליך פירוק הגליקוגן - על כן, סימנים של היפוגליקמיה יתרחשו מספר ימים לאחר שתיית אלכוהול בכמות גדולה מאוד ואכילה מועטה לאחר מכן, לאור ירידה ברמות הגליקוגן בגוף. תרופות, מלבד תרופות לטיפול בסוכרת אשר עלולות להביא להיפוגליקמיה, כוללות: מעכבי ACE ו- ARB, חוסמי בטא, תרופות ממשפחת הקינולונים (קבוצות אנטיביוטיקה) ועוד.
מחלות, כגון: אי-ספיקת לב, אי-ספיקת כליות, אי-ספיקת כבד, תשישות גופנית קשה, אלח דם (ספסיס).
מחסור הורמונלי. למשל, מחסור בקורטיזול, מחסור בגלוקגון או מחסור באדרנלין.
גידול המפריש אינסולין - אינסולינומה.
גידולים אחרים, שאינם מפרישים אינסולין. למשל: גידולים בכבד, קרצינומות בבלוטות האדרנל, או קרצינואיד. אלו גידולים אשר מביאים להפרשת יתר של "Insulin-like growth factor II" (בתרגום מילולי: "גורם גדילה דמוי אינסולין מסוג 2"). הורמון זה נגיש יחסית לרקמות הגוף ומביא לתופעות של היפוגליקמיה, לרוב. מצב הנקרא "Fasting hypoglycemia" (בתרגום מילולי: "היפוגליקמיית צום").
הפרעות בלבלב (הקרויות Nesidioblastosis) - פעילות חריגה ומוגברת של הלבלב בכל הקשור להפרשת אינסולין. הפרעות אלו קיימות, למשל, לאחר ניתוחים בריאטריים (ניתוחי "קיצור קיבה" מסוג "מעקף קיבה").
היווצרות נוגדנים לאינסולין או לקולטנים של אינסולין, המביאים למצב של "היפר-אינסולין".
מחלות אגירת גליקוגן או מחלות הפרעה במטבוליזם של סוכר. במחלות אלו, יש חסר באנזים באחד מהשלבים של יצירת או פירוק הגלוקוז, שמביא לחוסר יכולת לשמור על רמת סוכר תקינה בדם.
רבים האנשים הנוטים לחשוב שהיפוגליקמיה נוצר בעקבות חרדה או סטרס (לחץ), היפוגליקמיה אינה נוצרת בעקבות חרדה או סטרס (לחץ), אשר אינם אלא חלק מהתסמינים של היפוגליקמיה, ולא הגורמים לה.
תסמינים קליניים

תסמינים קליניים של היפוגליקמיה כוללים את הבאים:
| --- | --- |
 כאב ראש  הזעה  רעידות  רעד בידיים  חולשה וסחרחורת חרדה  תת-לחץ דם  רעב:  דפיקות לב מואצות  תחושת נמלול  שינויי התנהגות  בלבול ואדישות לסביבה  עייפות  פרכוסים  תחושת עילפון או עילפון  אובדן הכרה, תרדמת ואף מוות.
מנגנוני הגנה בגוף בתגובה להיפוגליקמיה

ירידה בערכי הסוכר בדם מביאה, ראשית, לירידה בהפרשה של אינסולין. זהו מנגנון הגנה הראשון מפני היפוגליקמיה והוא מתרחש כאשר רמות הסוכר מגיעות לרמה של 80–85 מיליגרם לדציליטר דם.
לאחר מכן, ברמות סוכר סביב 65–70, מתחילה הפרשה של הורמונים הקרויים: "Counterregulatory" או "הורמונים המעלים רמות גלוקוז בדם". 
כך למשל, מתחילה עלייה בהפרשה של גלוקגון, המהווה מנגנון הגנה שני מפני היפוגליקמיה, ואחד העיקריים שבהם.
הפרשה של אדרנלין, המהווה את קו ההגנה השלישי, עולה גם היא במידה ורמות הגלוקוז בדם יהיו סביב 65–70. מנגנון זה קריטי כאשר יש מחסור בגלוקגון. אדרנלין גורם לפירוק של גליקוגן בכבד וייצור של גלוקוז (גלוקונאוגנזה).
מנגנוני הגנה נוספים כוללים הפרשה של קורטיזול ושל הורמון גדילה, המביאים אף הם לייצור של גלוקוז, במטרה להעלות את ריכוז הסוכר בדם. עם זאת, מנגנוני הגנה אלו קיימים יותר במצבים של היפוגליקמיה כרונית והם פחות משמעותיים.
מתחת לרמות של 50–55 ישנם תסמינים ברורים של היפוגליקמיה, וביניהם, רעב. זהו מנגנון הגנה "התנהגותי", שמטרתו להביא לאכילה, ועל ידי כך, להעלות את רמות הגלוקוז בדם.
פתופיזיולוגיה

הפתופיזיולוגיה של היפוגליקמיה יכולה להיות מחולקת ל-3 קבוצות עיקריות: עלייה בניצול הסוכר, הפרעה באספקת חומרים אלטרנטיביים לסוכר ופגיעה בתוצרי הכבד הקשורים לגלוקוז.
פתופיזיולוגיה > עליה בניצול סוכר

עליה בניצול הסוכר (גלוקוז) יכולה לנבוע כתוצאה מעודף של אינסולין או כתוצאה מצריכה מוגברת של הגוף של גלוקוז; למשל, במצבים של אלח דם (ספסיס), כוויות נרחבות או מחלה סופנית.
עודף אינסולין: עודף אינסולין יכול לנבוע כתוצאה מפגם גנטי - PHHI (מחלה שבה יש שחרור אינסולין מתאי בטא בלבלב, ללא קשר לתהליך כניסת הגלוקוז). עודף אינסולין עלול לנבוע גם כתוצאה מאינסולינומה - גידול המפריש אינסולין; לרוב גידול שפיר. מצבים נוספים הם הזרקת יתר של אינסולין, גידולים המפרישים Big IGF2 (גורם גדילה שיודע להיקשר לקולטן לאינסולין ולהתנהג כמו אינסולין), ועוד.
פתופיזיולוגיה > הפרעה באספקת חומרים אלטרנטיביים לסוכר

הכוונה להפרעה של חמצון חומצות שומן, או פגיעה בקטו-גנזיס: תהליכים המביאים למחסור באנרגיה חלופית לגלוקוז, בעיקר במצבי צום בהם נעשה שימוש בחומרים אלו.
כאשר יש מחסור בחומצות שומן או באחד האנזימים האחראיים על חמצון חומצות השומן לצורך הפקת אנרגיה לגוף, תיווצר היפוגליקמיה במצבי צום; לדוגמה, פגם בקרניטין: חלבון דרכו עוברת חומצת השומן למיטוכונדריה.
במצבים אלו, מדובר בהיפוגליקמיה שאינה קטוגנית, בדומה למצבים בהם יש עודף של אינסולין. אולם, בניגוד למצבים של עודף באינסולין, כמתואר לעיל, תהיה גם אצידוזיס, מאחר שחומצות השומן שאינן מתפרקות עוברות תהליך של אומגה אוקסידציה - פירוק אלטרנטיבי, שהוא המקור לחומצות דה-קרבוקסיליות.
פתופיזיולוגיה > הפרעה בתוצרי הכבד

הכבד הוא האיבר אשר אחראי לתהליכים של גלוקוניאוגנזיס (יצירת גלוקוז מחומרים כגון פירובט, אלנין, ועוד) וגליקוגנוליזיס (פירוק גליקוגן לצורך שחרור גלוקוז זמין, במקרים של חסר, כגון צום).
מצבים בהם יש חסר הורמונלי, כגון חסר בקורטיזול (אשר אחראי, בין היתר, על העלאת רמת הסוכר בדם) או חסר של הורמון הגדילה GH, יביאו להיפוגליקמיה, על ידי ירידה ברמות האנזימים אשר אחראים על גלוקוניאוגנזיס וגלוקגנוליזיס.
מחלות אגירת גליקוגן יביאו אף הן להיפוגליקמיה. קיימות 10 מחלות שונות כתוצאה מבעיות ב-10 אנזימים שונים, אשר יביאו לכבד מוגדל בשל אגירה של הגליקוגן בכבד (לדוגמה, מחלת אגירת גליקוגן מסוג 1 - מחלת פון גירקה, שבה יש פגם בגלוקוז 6-פוספטאז).
הפרעות נוספות (ונדירות יותר) קיימות בתהליך הגלוקונאוגנזה; למשל, גלקטוזמיה - מחלה שבה יש מוטציה באנזימים המפרקים גלקטוז, או אי-סבילות לפרוקטוז - הצטברות חומרים רעילים בגוף, כתוצאה מהפרעה בפעילות האנזים המפרק פרוקטוז.
ראו גם

היפרגליקמיה
היפוגליקמיה ראקטיבית
לקריאה נוספת

ד"ר רוברט ברקוב (עורך ראשי), מֶ‏רְק - המדריך הרפואי השלם, בהוצאת כנרת זמורה ביתן דביר והד ארצי, 2002, עמ' 724-726
הערות שוליים

↑  דבר דומה לכך ניתן למצוא גם בתלמוד בבלי, מסכת יומא, דף פ"ג, עמוד ב': "מי שאחזו בולמוס מאכילין אותו דבש וכל מיני מתיקה".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535996105171  BnF: cb120020765 (data)  LCCN: sh85063783  LNB: 000159122  NKC: ph121005 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מכשיר למדידה עצמית של רמת הסוכר בדם לחולי סוכרת
משולם בן משה מבדרש

| --- | --- |
 לידה:  1160 לוניל, צרפת 
 פטירה:  1238 (בגיל 78 בערך) בדרש 
 כינוי:  בעל ההשלמה
 מדינה:  פרובאנס
 תקופת הפעילות:  ?–1238 
 השתייכות:  חכמי לוניל
 תלמידיו:  רבי יצחק בן ידעיה, רבי מאיר בן שמעון המעילי
 חיבוריו:  ספר ההשלמה
 
רבי משולם מבדרש (~דתתק"כ, 1160 – דתתקצ"ח, 1238) היה מגדולי רבני פרובאנס בתחילת המאה ה-13, ומחבר 'ספר ההשלמה'.
ביוגרפיה

רבי משולם נולד בלוניל בין השנים 1160- 1170. אביו רבי משה בן רבי יהודה היה מחכמי לוניל ומחביריו של הרז"ה, והיה חתן רבי משולם בן יעקב מלוניל. אביו היה רבו.
רוב ימיו גר בבדרש בה הקים ישיבה שמשכה תלמידים ממרחק. תיאור מפורט של הנעשה בישיבה נרשם בידי תלמידו רבי יצחק בן ידעיה.
חיבורו, ספר ההשלמה, נועד להשלים את דברי הרי"ף ולדון בדבריו, ועל שמו נקרא בעל ההשלמה. חיבר גם השגות על המשנה תורה לרמב"ם. היה מעורב בפולמוסים על חיבורי הרמב"ם ועל נשיא ברצלונה רבי אברהם אבן חסדאי, והגן עליהם מפני תוקפיהם. גם יצא נגד הקבלה שהתחדשה בימיו וכתב עליה שהיא מינות וכפירה, ושרף ספרי קבלה.
הוא נפטר בשנת 1238.
חיבורו על הרי"ף למסכת יבמות נדפסו לצד הגמרא בש"ס וילנה תחת השם 'תוספות חד מקמאי', כיוון שהמדפיסים לא ידעו שזהו ספר ההשלמה, ושהוא מוסב על הרי"ף ולא על הגמרא.
משפחתו

רבי יעקב בן אליהו די לאטיש היה חתנו ותלמידו, והוא אביו של רבי יצחק די לאטיש.
היה דודו ורבו של רבי מאיר בן שמעון המעילי, שמרבה להביא דבריו.
היה דודו ורבו של רבי שלמה בן משה מבדרש, ודרכו הוא מאבותיו של רבי מנחם המאירי.
לקריאה נוספת

ישראל מ. תא-שמע, רבי זרחיה הלוי - בעל המאור ובני חוגו, עמ' 168 - 172
יהושע הורביץ, "ההשלמה" על הרי"ף למסכת ראש־השנה, הצופה, 26 בדצמבר 1965
שלם יהלום, ‏'יסוד המעלה', החכם הגדול ר' משלם: לשאלת הזיקה בין חידושי הרמב"ן וספר ההשלמה',  מדעי היהדות,  45 (תשס"ח), עמ' 95-69, באתר Academia.edu
הערות שוליים

↑  אוצר הפירושים על מסכת הוריות עמ' יד
↑  מכתבו נמצא במלחמת מצווה לרבי מאיר בן שמעון המעילי.
↑  הרב יהודה לובעצקי, בדקי בתים, פריס תרנו, עמ' II; הרב אברהם חפוטא, ספר ההשלמה עם ביאור ראשית ההשלמה, יבמות, עמ' 3-6.
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יעקב אלאמשאטי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265350805171  GND: 102540098  ISNI: 0000 0000 6665 8420  LCCN: no92021177  NTA: 153582618  SELIBR: 265136  VIAF: 19658310   WorldCat (עם VIAF): 19658310
דדליפט

איור המתאר את ביצוע תרגיל הדדליפט
דדליפט (מאנגלית-Deadlift) הוא תרגיל באימון משקולות בו מרימים מוט אולימפי מן הרצפה במצב בו הרגליים כפופות והגב ישר. הוא אחד משלושת התרגילים בהרמת כוח. שם התרגיל הוא קיצור מ"dead weight lift" (הנפת עומס משקל).
סקירה

דדליפט הוא תרגיל מורכב המשפר את כוח האחיזה בידיים, ועובד בעיקר על שרירי זוקפי הגב, שריר העכוז הגדול, השריר המתוויך הגדול, שרירי מיתר הברך, השריר הארבע ראשי ושריר הסוליה. השרירים הנותרים מתפקדים כמייצבים בתרגיל. מאז ומתמיד נחשב התרגיל כתרגיל הבודק בצורה הטובה ביותר את כוחו של המתאמן וזאת מכיוון שהוא מאחד התרגילים הבודדים בהם המשקל מורם מן הקרקע.
שיאי ושיאני עולם

שיא עולם בדדליפט לגברים (בעזרת שימוש בחליפה המותאמת לביצוע התרגיל) - 501 ק"ג, על ידי הפתור ביורנסון.
שיא עולם בדדליפט לגברים (ללא שימוש בחליפה המותאמת לביצוע התרגיל) - 460 ק"ג, על ידי בנדיקט מגנוסון.
15 במאי 1988, שיא עולם לנשים משקל גוף מתחת ל-90 ק"ג, - 274 ק"ג על ידי דייה רשל-שרון, משקל עצמי 86 ק"ג.
7 ביולי 1999, שיא עולם לנשים משקל גוף מעל 90 ק"ג, - 300 ק"ג על ידי בקה סוונסון, משקל עצמי 112.5 ק"ג.
אלופת אירופה משקל גוף מעל 90 ק"ג- נטליה קוזנצובה, משקל עצמי כ-100 ק"ג.
שיא עולם לנשים משקל גוף מעל 90 ק"ג, דחיקת חזה (170 ק"ג) והרמה חופשית (240 ק"ג) - נטליה קוזנצובה, משקל עצמי כ-100 ק"ג.
טכניקה של דדליפט קלאסי

מיקום המוט על הרצפה אמור לחצות באופן אנכי את אמצע כף הרגל, כאשר המרחק בין עקבי הרגליים הוא בערך 30–45 ס"מ וכפות הרגליים מופנות קצת החוצה. בתחרות או בניסיונות לשיאים אישיים נהוג לאחוז את המוט באחיזה משולבת, כאשר לאדם ממוצע מרחק האחיזה בין הידיים הוא בערך 50–60 ס"מ. על הידיים לאחוז במוט כשהן מצידן החיצוני של הרגליים. לאחר שאוחזים את המוט יש להוריד את הירכיים, להוציא את החזה החוצה ולהטות את החזה וחגורת הכתפיים מעט קדימה מעבר למוט, על מנת להבטיח שהגב יהיה ישר כל משך ביצוע ההרמה. בטן משוכה פנימה ושכמות משוכות אחורה בניגוד להרמת משקולות כהנפה או דחיקה מעל הראש. על המתאמן לוודא שצל חגורת הכתפיים מוטל 5–12 ס"מ מקדמת המוט, על מנת ליצור יחס מנופים נוח להרמה ייחודית לדדליפט (זוהי עובדה פחות ידועה בפרטי טכניקת הרמה אופטימלית לדדליפט). כך המרחק בין האגן והמוט מתקצר. כפועל יוצא, עמוד השדרה המותני מוגן, ההסט קדימה של חגורת הכתפיים מקל על שמירת גב ישר בכל שלבי ההרמה. יש למשוך את המוט דרך שרירי הירך-עכוז, זוקפי הגב וחגורת כתפיים ודרך כפות הרגליים עד למצב עמידה מלא. חשוב לשמור כתפיים משוכות אחורנית, וחזה מתוח החוצה. בנעילה יש להסתכל קדימה. אין להטות את הראש בנפרד מיתר הגו בזמן ביצוע ההרמה. בשלב ההכנה לפני ההרמה, חשוב לשמור על צוואר ישר ולא מוקשת לאורך כל התנועה, הזרועות אמורות להיות רפויות וישרות לאורך כל התנועה ולבצע עם המוט תנועה אנכית המתחילה מהרצפה ומסתיימת כאשר המתאמן במצב עמידה מלא. בסוף התנועה יש להוריד את המוט חזרה לרצפה תחת שליטה ובאיטיות באותה צורה בה הורם המוט.
גישות באימונים וסכנות

מתאמנים רבים מבצעים את תרגיל הדדליפט בטכניקה פגומה עקב מורכבותו, עם גב מעוגל ולא ישר, מה שעלול לגרום לפגיעה בדיסקים בין-חולייתים בעמוד השדרה המותני ובעמוד השדרה הצווארי (צוואר, גב "תחתון"). בנוסף, ניתן להגיע בקלות לאימון יתר. לכן, הדרך הטובה ביותר להתאמן בו, היא על ידי אימון של השרירים התומכים בגב, ואימוני טכניקה תוך מאמצים ועצימות קלה-בינונית. מומלץ לבצע את התרגיל עצמו, פעם ב-15 שבועות, למשך 4–6 שבועות, על ידי שיטת אימון של עצימות-סינוסואידית (גלי התקדמות רב שבועיים). בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, היה נהוג לאמן את הדדליפט פעם ב-10–12 ימים, אך בשיטה זו לא נרכש כושר ייחודי ובניית סף ההתאוששות והטכניקה, היו לקויות בחסר.
יש הממליצים לאמן דדליפט פעם בשבוע, באותו יום אימון של מכרעים (סקווט). בגישה זו מהווה הסקווט את החימום היעיל ביותר לדדליפט, כי בשני התרגילים מאמנים קבוצות שרירים חופפות, ואימון הסקווט והדדליפט ביחד, מכשיר את המתאמן לתחרות בקרב-3 בפאווארליפטינג: סקווט, לחיצת-חזה ודדליפט.
ראו גם

סקוואט (תרגיל)
הערות שוליים

↑  "Hafthor Bjornsson: Game of Thrones actor breaks 501kg deadlift record". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-05-02. נבדק ב-2021-05-08.
↑  Diana, היא אחת הספורטאיות הכבדות בעולם - והיא באמת עצומה, באתר The Travel Breeze, ‏2021-04-20 (באנגלית בריטית)
↑  הר אישה: השרירנית ששוברת את כל השיאים, באתר ‏מאקו‏, 9 בנובמבר 2017
התקה (פסיכולוגיה)

התקה (באנגלית: Displacement) היא מנגנון פסיכולוגי שבאמצעותו מועבר מטען רגשי בצורת דחף או רגש מסוים, מהאובייקט האמיתי שלו לעבר גורם אחר. המנגנון נמצא בין התסמינים הנוירוטים.
מטרת המנגנון היא הפחתת לחץ, וניתן להבחין בו אצל בני-אדם במהלך היום-יום (לדוגמה: אב אשר ננזף במקום עבודתו חוזר לביתו ונטפל לילדיו). פעולות ההתקה קיימות גם אצל בעלי חיים ותוארו בפירוט על ידי אתולוגים (לדוגמה: דרור שניצב מול ראי נואש מכך שאינו מסוגל להגיע אל יריבו ומתחיל להכות במקורו בעץ). התקה מתרחשת כאשר אדם מדחיק תחושות חיבה, פחד או דחפים כלפי אדם אחר. ההבנה שהבעת רגשות מסוימים אינה רציונלית או בלתי מקובלת מבחינה חברתית, גורמת לנפש למנוע מאותם רגשות להפוך למעשים. אולם, הרגשות הללו מועברים כלפי אדם או חיה שמקובל להביע כלפיהם רגשות כאלו. למשל, תלמיד שחש כעס כלפי המורה שלו שנתן לו ציון נמוך עלול לחשוש מקבלת עונש אם הוא יבטא את העוינות שהוא חש כלפיו. על כן, אותו תלמיד עשוי באופן בלתי מודע 'להעביר' את התחושות השליליות כלפי חברו הטוב ביותר תוך מתן תירוצים ליחס הרע והבלתי מוצדק שהוא מפגין.
זיגמונד פרויד השתמש במונח בתאוריה הפסיכואנליטית שלו ובטכניקת הטיפול בפירוש חלומות. ההתקה כמנגנון חלימה באה לידי ביטוי בחלימה על אלמנט נייטרלי במקום על אלמנט משמעותי ומאיים. כך, למשל, נער עשוי לחלום שהוא מנשק את אחותו התאומה של נער אליו הוא מתקשה להודות שהוא נמשך.
עמנואל לה רואה לדורי

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1929 Les Moutiers-en-Cinglais, קלבדוס, צרפת 
 פטירה:  22 בנובמבר 2023 (בגיל 94) הרובע הארבעה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Emmanuel Bernard Marie Le Roy Ladurie 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Cemetery Sceaux 
 מקום לימודים:  הפקולטה לאמנויות של פריז, אקול נורמל סופרייר, בית הספר התיכון לקנאל, תיכון הנרי הרביעי 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 זרם ספרותי:  אסכולת האנאל 
 יצירות בולטות:  Montaillou 
 בן או בת זוג:  Madeleine Le Roy Ladurie 
 צאצאים:  François Le Roy Ladurie, Anne Chattaway 
 פרסים והוקרה:  קצין גבוה בלגיון הכבוד (2 באפריל 2010)  הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הלאומי (19 במאי 2018)  מדליית כסף של CNRS (1967)  membru nerezident al Academiei din Nîmes  פרס פייר לפו (1979)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוקספורד (1993)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מונטריאול (1993)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ז'נבה (1978)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת דרהאם (1987)  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת חיפה (1993)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קיו  מפקד מסדר האמנויות והספרות  דוקטור לשם כבוד מבית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פנסילבניה  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סאסקס  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
עמנואל לֵה רוּאָה לאדוּרי (בצרפתית: Emmanuel Le Roy Ladurie;‏ 19 ביולי 1929 – 22 בנובמבר 2023) היה היסטוריון צרפתי שעבודתו התמקדה בעיקר בחבל לנגדוק והמשטר הישן בצרפת, ועסקה בהיסטוריה של האיכרים.
ביוגרפיה

עמנואל לה רואה לדורי נולד ב-Les Moutiers-en-Cinglais, קלבדוס, בנו של ז'אק לה רואה לדורי, שר החקלאות בממשלתו של אנרי פיליפ פטן. הוא התחנך בקן, בקולג' סנט ז'וזף, בפריז ב-Lycée Henri-IV וב-Sceaux ב-Lycée Lakanal. עמנואל לה רואה קיבל תואר בהיסטוריה מאקול נורמל סופרייר ודוקטורט מאוניברסיטת פריז. לה רואה לדורי לימד ב-Lycée de Montpellier, באוניברסיטת מונפלייה, באקול פראטיק דה אוטז אטוד בפריז, באוניברסיטת פריז ובקולז' דה פראנס – הוא הופקד על הקתדרה להיסטוריה של התרבויות המודרניות בשנים 1999–1973 והיה פרופסור בקולז' דה פראנס.
בשנת 1993, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
ספריו

Les Paysans de Languedoc – 1966
Montaillou, village occitan, 1975, ISBN 0-394-72964-1(English), ISBN 2-07-032328-5(French)
Le Territoire de l'historien Vol. 1 – 1973
Le Territoire de l'historien Vol. 2 – 1978
Le Carnaval de Romans, 1579–1580 – 1980
Histoire du climat depuis l'An Mil, 1983
L'État royal – 1987
L'Ancien Régime – 1991
Le Siècle des Platter (1499–1628), Le mendiant et le professeur – 1995
Saint-Simon, le système de la Cour – 1997
Histoire de la France des Régions – 2001
Histoire des paysans français, de la peste noire à la Révolution – 2002
Histoire humaine et comparée du climat – 2004
Abrégé d'Histoire du climat – 2007