אלי פטל
ביוגרפיה

פטל סיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 2000 במחלקה לאמנות בבצלאל בה החל ללמד משנת 2002 (ב-2010 הפך לחבר סגל אקדמאי). בשנת 2008 החל ללמד בבית הספר לאמנות המדרשה. פטל מונה לראשות המחלקה לאמנות בשנת 2008, בה כיהן שתי קדנציות עד שנת 2019. תקופת ניהולו את המחלקה ניחנה בבניית תוכנית לימודים המשלבת טכנולוגיות מתקדמות במקצועות המחשב, ההקרנה והקול, טיפוח ושימור כלים מסורתיים ליצירה ופיתוח פורמטים הוראתיים מעודדי יצירה חברתית, לימודי עריכה (מגזין), אצירה, ותכנים עיוניים לתלמידי אמנות. תקופת כהונתו התאפיינה בטיפוח תפיסות ושיוכים חברתיים מגוונים בכללם החברה והשפה הערבית, מרכז ופרפריה, דתיות ולאומיות. כחלק מתפיסה זו, העניק פטל לתלמידיו חופש יצירה שאף הוביל לפרשה תקשורתית ופוליטית אשר הובילה את פטל לחקירה משטרתית. המקרה סוקר בנרחבות בכלי התקשורת בישראל ובעולם, בו סטודנטית הציגה תרגיל בעריכה גרפית בו הוצג ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בפרפרזה לפוסטר בחירות של ברק אובמה אשר מתחתיו הכיתוב ״Rope" במקום ״Hope" (במקור). כוונתה של הסטודנטית היה לעורר מחאה ביחס לתקווה לשלום ישראלי-פלסטיני אך פורשה בשוגג כקריאה לרצח פוליטי.
פטל עמד על זכותה של הסטודנטית להציג את עבודתה בקונטקסט אקדמי אוטונומי, ולשמר את זכויותיהם של תלמידי אמנות להביע את דעתם בכל נושא ומכל מגוון העמדות הפוליטיות.
פטל ממייסדי השלוחה החרדית של בצלאל אשר החלה את דרכה כמחלקה לאמנות ומונה כיום גם את מקצועות העיצוב והארכיטקטורה. תוכנית זו קיבלה את אישור המל"ג בשנת 2016 למתן תואר ראשון (BFA) לבוגרותיה.
עם סיום לימודיו הציג פטל שתי תערוכות יחיד.
"חורשת האקליפטוס" באצירת יהושע בורקובסקי בבית האמנים בירושלים במסגרת הפלטפורמה נדבך, בה הציג סדרת ציורים על גבי נייר אשר בחנו, באמצעות דהייה את הקשר בין מילטריזם וגינון.
בתערוכתו, "אלי פטל-מיצב", שהוצגה בחלל סדנאות האמנים בתל אביב הציג ציור אחד, שהפך לאיקוני ברבות השנים, בו נראים דודו טופז, אבי טולדנו ואלברט אילוז סועדים. לצידו, הוצגה מכוניתו הפרטית של האמן, חיקוי עשוי קרטון לאחד ממזגני הגלריה, ספסל מצויר ועבודת קול. רותי דירקטור על התערוכה ״אני שוברת את טון הדיבור הדיווחי ומרגישה צורך לצייר שמדובר בהברקה, באובייקט כה מופרך, כה סתמי ומיותר ויחד עם זאת כה מפואר עד שאין לעמוד בפניו.״ תערוכה זו פתחה רצף של תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2002 השתתף בתערוכה "שפת אם" באצירת טל בן צבי שלוותה בספר בעריכת יגאל שלום נזרי, והציג את הצילום "דיוקן שלילי" לפי מבקר האמנות אסף קוגלר ״בזכות הכישרון של האמן שיוצר עבודות שמצליחות לעמוד בפני עצמן גם ללא ההקשר הפנים אמנותי שמעניק להם משנה כוח״. דיוקן שלילי הצטרף לאוסף מוזיאון ישראל ומוזיאון אשדוד, והופיע על שערים של מגוון ספרים ופרסומים אקדמיים הדנים בשאלה המזרחית בישראל מהאספקטים החברתיים והאתנולוגיים.
בשנת 2003 הוצגה התערוכה ״נשמה חדשה״ בגלריה דביר בתל אביב, תערוכה שחיברה לראשונה בשדה האמנות הישראלית בין ריאליזם בציור לשאלות של מעמדות ואתניות בחברה הישראלית.
בשנת 2005 הציג בגלריה קו 16 בתל אביב את התערוכה "סגולה" הדנה לראשונה בגוף עבודתו, ברלגיוזיות וקדושה ואלו באמצעות מוטיבים של אבלות.
מהלך זה יוביל ליצירתו "היהיה" (2005), שתוצג על במות בישראל ובעולם ובכללן במוזיאון פומפידו בפריז.
בשנת 2005 הציג ביריד האמנות העולמי ״FIAC״ בפריז.
בין השנים 2006 - 2007 הציג פטל שתי תערוכות יחיד במוזיאון תל אביב במרווח של מספר חודשים.
2006 "הטבע המקורי" (קטלוג) בביתן הלנה רובינשטיין, יחד עם חברו ושותפו לדרך האמן אדם רבינוביץ, באצירת אורי דסאו, בה הציג מגוון רחב של ציורים על גבי מבנים ארעיים שתיארו מחד אורחות חיים של קהילה יהודית מזרחית בגולה ומאידך יריד אמנות נודד המתאר אספקטים קפיטליסטים במדע, חברה, מילטריזם ותקשורת ישראלית בת זמננו.
"סוף היום" 2007, אוצרת שבא סלהוב, הוצגה במוזיאון תל אביב במסגרת פרס רפופורט לאמן צעיר (הראשון לזכות בפרס זה) והציגה מגוון חומרים: כלים, מזכרות רפרנטים, פרסומים ורפרודוקציות שליוו את יצירתו של פטל עד לנקודת הזמן ההיא, כסחורה המוצעת למכירה בשוק רוכלים על גבי סדינים וארגזים. תערוכה זו לוותה בקטלוג ״סוף היום״ בהוצאת מוזיאון תל אביב ובעריכתה של סלהוב ,בו מופיע אחד הטקסטים המרכזיים על יצירתו " ממעמקים גנוזים: מזרח" פרי עטה.
בשנת 2008 הציג פטל בתערוכה ״רסיסים של קדושה״, במרכז פומפידו בפריז, באצירת ז׳אן דה לוואזי, אוצר ראשי.
בשנת 2009 הציג בגלריה דביר בתל אביב את התערוכה "תשע באפילה", אשר דנה באמצעות מגוון פסלי מתכת ונייר ביחסים מיסטיים אפשריים בקריאה קבלית ובקריאה של אמנות. בועז לוין על התערוכה מתוך ״לחשושים וזעזועים״: ״פטל מכונן את סמכות יצירתו מתוך התחביר הקלוקל שהוא מייצר, מתוך שברי המילים הוא יוצר שיר. כדאי לצופה לאמץ את שפתו של פטל, לקבל את שברי האותיות שלו ולהתמסר אליהם, ולאחר מכן, כמו בתהליך הטיפול, לשכב על הספה ולחשוב.״
מתערוכה זו גזר פטל הפסקה בת 9 שנים של הצגת תערוכות יחיד במהלכן הציג במגוון רחב של תערוכות קבוצתית בישראל ומחוצה לה ועמד בראש המחלקה לאמנות בצלאל.
2018 ״בארות שבורים״, באצירת לאה אביר בגלריית האוניברסיטה היהודית בלוס אנג'לס בחנה, תוך פעולות של התגנבות והברחה היוותרותם של יחסים תרבותיים בין שתי קהילות יהודיות בירושלים ובלוס אנג'לס. בעקבות התערוכה פרסם בן רותסקופ :
With striking interplays of painting, sculpture, and text, Fatal implicated unsuspecting viewers at the American Jewish University in a game of questions, in which efforts to control, order, and master were plagued by unrelenting flows and movements. The concrete fails, the ink drips, the plane is torn, and the Jewish-Arab voice spills out. בLa book review .
2019 ״אבדות ומציאות״, גלריה מינוס 1, אוצרת אפרת ליבני. תערוכה שהציגה מגוון עבודות של פטל, רובן עוסקות באספקטיים פוליטיים ובמעמדו של הצילום אשר נרכשו ברבות השנים עבור אוסף שוקן .את התערוכה ליווה קטלוג ובו טקסט על עבודותו של פטל מאת אלבר סוויסה. שאול סתר על התערוכה ״האמן אלי פטל ניצב כמה דרגות מעל ממשיכיו. תערוכת היחיד של אלי פטל מציעה מבט חוזר על יצירתו, וממחישה עד כמה היא מורכבת ומעניינת יותר מזו של אמנים משיקים בתכניהם שבאו אחריו.״
2019 ניהול אומנותי במופע תיאטרון ״No apocalyps not now" בבימוי אריאל אפרים אשבל לתיאטרון Hou Berlin.
2020, "מאז החלו המדידות", באצירת הילה כהן שניידרמן תערוכה מותאמת ומוקדשת לחלל מוזיאון בת ים היא תערוכתו הראשונה של פטל שנוצרה בשיתוף מגוון רחב של אנשי מקצוע ואמנים ובמדיום הצילומי. בתערוכה מוצגת סדרה בת שלושים צילומים והקרנות הדנים במונח מיהות תוך העמדת ספק ביחסים שבין מכל לתכולה. התערוכה לא נפתחה לקהל הרחב בשל תקנות המשטר לסגר בתקופת מגפת הקורונה.