stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיסקוגרפיה של סלינה גומז & הסצנה
סינגלים

| שם | שנה | מיקומי שיא "—" מסמל שיר שלא דורג> ארצות הברית | מיקומי שיא "—" מסמל שיר שלא דורג> אוסטרליה | מיקומי שיא "—" מסמל שיר שלא דורג> אירלנד | מיקומי שיא "—" מסמל שיר שלא דורג> בלגריה (פלנדריה) | מיקומי שיא "—" מסמל שיר שלא דורג> בריטניה | מיקומי שיא "—" מסמל שיר שלא דורג> גרמניה | מיקומי שיא "—" מסמל שיר שלא דורג> נורווגיה | מיקומי שיא "—" מסמל שיר שלא דורג> ניו זילנד | מיקומי שיא "—" מסמל שיר שלא דורג> קנדה | מיקומי שיא "—" מסמל שיר שלא דורג> שוודיה | תארים | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Falling Down" | 2009 | 82 | — | — | — | — | — | — | — | 69 | — |  ארצות הברית: זהב | Kiss & Tell |
| "Naturally" | 2009 | 29 | 46 | 7 | 7 | 7 | 14 | — | 20 | 18 | 56 |  ארצות הברית: פלטינה 4×  קנדה: פלטינה  בריטניה: כסף | Kiss & Tell |
| "Round & Round" | 2010 | 24 | 80 | 44 | — | 47 | 52 | — | — | 51 | — |  ארצות הברית: פלטינה  קנדה: זהב | A Year Without Rain |
| "A Year Without Rain" | 2010 | 35 | 78 | — | — | 78 | 56 | — | — | 30 | — |  ארצות הברית: פלטינה 2×  אוסטרליה: זהב | A Year Without Rain |
| "Who Says" | 2011 | 21 | 57 | 36 | — | 51 | 44 | — | 15 | 17 | — |  ארצות הברית: פלטינה 3×  אוסטרליה: פלטינה  ניו זילנד: זהב  נורווגיה: זהב  בריטניה: כסף | When the Sun Goes Down |
| "Love You like a Love Song" | 2011 | 22 | 48 | 49 | 15 | 58 | — | 14 | 21 | 10 | 41 |  ארצות הברית: פלטינה 6×  נורווגיה: פלטינה  אוסטרליה: זהב  שוודיה: זהב  דנמרק: זהב  בריטניה: כסף | When the Sun Goes Down |
| "Hit the Lights" | 2012 | — | — | — | — | — | — | — | — | 55 | — |  ארצות הברית: פלטינה | When the Sun Goes Down |
↑  "Round & Round" לא נכנס למצעד הסינגלים של פלנדריה, אבל נכנס למקום ה-19 במצעד השירים שמתחת למצעד.
↑  "A Year Without Rain" לא נכנס למצעד הסינגלים של פלנדריה, אבל נכנס למקום השלישי במצעד השירים שמתחת למצעד.
↑  "Who Says" לא נכנס למצעד הסינגלים של פלנדריה, אבל נכנס למקום השמיני במצעד השירים שמתחת למצעד.
↑  "Hit the Lights" לא נכנס למצעד ה"בילבורד הוט 100", אבל נכנס למקום השלישי במצעד השירים מתחת להוט 100.
↑  "Hit the Lights" לא נכנס למצעד הסינגלים של פלנדריה, אבל נכנס למקום ה-11 במצעד השירים שמתחת למצעד.
סינגלים > סינגלים שיווקיים

| שם | שנה | אלבום |
| --- | --- | --- |
| "Live Like There's No Tomorrow" | 2010 | רמונה וביזוס: הפסקול A Year Without Rain |
| "Bang Bang Bang" | 2010 | When the Sun Goes Down |
הופעות אחרות

| שם | שנה | אלבום |
| --- | --- | --- |
| "Winter Wonderland" | 2009 | All Wrapped Up Vol. 2 |
וידאו קליפים

| שם | שנה | מס' צפיות (נכון לינואר 2023; במיליונים) | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| "Falling Down" | 2009 | 56 |  |
| "Naturally" | 2009 | 359 |  |
| "Round & Round" | 2010 | 136 |  |
| "A Year Without Rain" | 2010 | 265 |  |
| "Un Año Sin Lluvia" | 2010 | 129 |  |
| "Who Says" | 2011 | 363 |  |
| "Love You like a Love Song" | 2011 | 685 |  |
| "Hit the Lights" (גרסה 1) | 2011 | 175 |  |
| "Hit the Lights" (גרסה 2) | 2012 | 20 |  |
ראו גם

דיסקוגרפיה של סלינה גומז
הייקליף

| --- | --- |

הייקליף (במרכז) לצד מגדל הפסגה (בשמאל)
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים, מגדל עיפרון, מגורים
 מיקום:  הונג קונג
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2000–2003 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2003 
 אדריכל:  Magnusson Klemencic Associates 
 מידות
 גובה:  252.4 מטר
 גובה פנימי:  241.8 מטר
 קומות:  73
 קואורדינטות:  22°15′54″N 114°11′03″E﻿ / ﻿22.265°N 114.18416666667°E﻿ / 22.265; 114.18416666667
 highcliff.hk
  (למפת הונג קונג מוגדלת) גואנגדונג ים סין הדרומיהייקליף(למפת הונג קונג רגילה) גואנגדונג ים סין הדרומיהייקליף
 
הייקליף (בסינית מסורתית: 曉盧; באנגלית: Highcliff) הוא גורד שחקים הממוקם באי הונג קונג השייך להונג קונג.
בניית המגדל החלה בשנת 2000 והסתיימה ב־2003. רוב המגדל (70 מתוך 73 הקומות) משמש למגורים. יחס הדקיקות של המגדל גבוה במיוחד: 1:20, דבר שהופך אותו למגדל עיפרון, כמו מגדל הפסגה (אנ') שלצידו וגורדי שחקים נוספים בהונג קונג. גובה המגדל הוא 252.4 מטרים.
הערות שוליים

↑  Slender Tower, old.skyscraper, ‏יולי 2008 (באנגלית)
האלופוס

| האלופוס |
| --- | --- |
 איור משוער של האלופוס
תקופה
יורה עליון 155.7–145.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
תת־סדרה:: Sphenosuchia
סוג:: האלופוס
מין:: Hallopus victor
שם מדעי
 Hallopus victor

האלופוס (שם מדעי: Hallopus) הוא סוג של זוחל נכחד דמוי-תנין שחי בסוף היורה לפני 155.7 עד 145.5 מיליון שנה מזמננו, במשך היורה העליון. המאובנים שלו התגלו בתצורת מוריסון שבקולורדו ותוארו בידי החוקר הידוע עותניאל צ'ארלס מארש ב-1881.
במקור סברו שהיצור הוא דינוזאור בהתאם למבנה השלד והגפיים הארוכות שלו, אך לאחר השוואה עם סוגים דומים כמו Sphenosuchus או Junggarsuchus משייכים אותו לקבוצת הארכוזאורים פסאודוסוכיה, בה מצויים גם התנינים בתוך משפחת ההאלופודיים (Hallopodidae). זוחל זה היה קטן מאוד, באורך של מטר בקירוב, והיה זריז ומהיר. גפיו הארוכות עזרו לו לרוץ במהירות או לקפץ בדומה לארנבת אחרי טרף של חרקים ושל זוחלים אחרים. עם זאת עקב גודלו כנראה היה טרף לזוחלים גדולים יותר כמו לדינוזאורים טורפים.
כמה חוקרים מעריכים שהסוג הקרוב מצלוגנתוס (Macelognathus) משויך לסוג זה כשמבנה גופם דומה והם גם נמצאו באותה תצורה.
הייקויכטיס

| הייקויכטיס |
| --- | --- |
 
תקופה
קמבריון 535–520 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: חסרי לסתות
סדרה:: Myllokunmingiidae
משפחה:: Myllokunmingiidae
סוג:: הייקויכטיס
מין:: Haikouichthys ercaicunensis
שם מדעי
 Haikouichthys

הייקויכטיס (שם מדעי: Haikouichthys) הוא סוג של יצור קדום שהיה מראשוני החולייתנים בעולם. הוא קשור לקבוצה הפרפליטית חסרי לסתות בה הצמדאים המודרניים. הוא חי בתקופה הקדומה קמבריון לפני 520–535 מיליון שנה. מאובני היצור התגלו באתר המאובנים בצ'נגג'יאנג, ליד העיר קונמינג שביונאן.
יצור זה הגיע לאורך 2.5 ס"מ בלבד והיה בעל מפרש גבי שהקיף את זנבו והסתיים בקצה הבטן האחורית. הוא היה בעל גוף צר וראש קטן והיו לו לסתות קטנות וחסרות שיניים. היו לו 6–9 פתחי זימים ולא היו לו סנפירי גפיים.
בתרבות

ההייקויכטיס מופיע בפרק הראשון של הסדרה "ללכת עם מפלצות", כאשר להקה שלו נצמדת לאנומלוקאריס גדול שהפסיד בתחרות ומוצצים את דמו. בהמשך הוא מתפתח לצפלספיס.
הייקי מקטש

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1971 (בת 53) דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דיסלדורף 
 בן או בת זוג:  דניאל קרייג (1994–2001)  Max Schröder (2005–העשור של 2010) 
 צאצאים:  Mieke Ellen Schröder, Pippa Schröder 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס גרימה (2004)  רומי (2020)  פרס הטלוויזיה הבווארית (2006)  דב ברלין (1997) 
 פרופיל ב-IMDb
 
הייקי מקטש (בגרמנית: Heike Makatsch; נולדה ב-13 באוגוסט 1971) היא שחקנית גרמנייה.
ביוגרפיה

מקטש נולדה בדיסלדורף. ב-1988 נסעה למספר חודשים לניו מקסיקו על מנת לרכוש אנגלית בצורה טובה יותר.
היא למדה במשך ארבעה סמסטרים סוציולוגיה ומדעי המדינה באוניברסיטת דיסלדורף.
ב-1993 הופיעה לראשונה בטלוויזיה כשהנחתה מספר תוכניות בערוץ המוזיקה "VIVA".
ב-1996 הופיעה לראשונה בקולנוע בקומדיה "Männerpension" לצד טיל שווייגר.
ב-1997 שיחקה בסרט "Obsession" שהוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, בסרט זה הכירה את בן זוגה דניאל קרייג איתו הייתה במערכת יחסים עד 2004.
ב-2002 שיחקה בסרט האימה "האויב שבפנים".
ב-2005 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "A Sound of Thunder" המבוסס על סיפור קצר של ריי ברדבורי, באותה שנה גם הופיעה בסרט "דלתות נפתחות" עם אנדי מקדואל.
ב-2009 שיחקה בסרט "הדלת" לצד מאדס מיקלסן. שיחקה גם בסרט הדרמה הביוגרפי "Hilde", בו גילמה את הזמרת והשחקנית הילדגרד קנף.
ב-2011 גילמה את דודה פולי בהפקה גרמנית של הסרט "טום סוייר".
הוצאת אוניברסיטת וסליאן

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  מידלטאון, קונטיקט 
 תקופת הפעילות:  1957–הווה (כ־67 שנים) 
 wesleyan.edu/wespress
 
הוצאת אוניברסיטת וסליאן (באנגלית: Wesleyan University Press) היא מוציא לאור אקדמי המהווה חלק מאוניברסיטת וסליאן במידלטאון, קונטיקט. מנהלת ההוצאה הנוכחית היא סוזנה טאמינן, משוררת ומסאית.
היסטוריה ופעילות ההוצאה

ההוצאה נוסדה בשנת 1957. היא מוציאה לאור ספרי שירה וספרים על מוזיקה, מחול, תיאטרון, לימודים אמריקאים וקולנוע.   ב־1965 מכרה ההוצאה את המחלקה שפרסמה את המקראה לתלמידי בית ספר My Weekly Reader, והמשיכה להחזיק בחטיבת הפרסומים האקדמיים. כל מלאכת העריכה מתרחשת בבניין משרדי המערכת בקמפוס אוניברסיטת וסליאן. את ההדפסה בפועל מבצע קונסורציום של הוצאות אקדמיות של אוניברסיטאות ומכללות בניו אינגלנד.
ההוצאה בולטת בין ההוצאות האקדמיות בארצות הברית בסדרת שירה ותיקה, שמפרסמת משוררים ותיקים וחדשים כאחד. בסדרה יצאו יותר מ־250 כותרים, ובהם חמישה ספרים שזכו בפרס פוליצר, ספר שזכה בפרס בולינג'ן, שלושה ספרים שזכו בפרס הספר הלאומי, שניים שזכו בפרס חוג מבקרי הספרות הלאומי של ארצות הברית, וספר שזכה בפרס הספר האמריקאי.   לפי הניו יורק טיימס, הישגים אלו עולים על הוצאות אקדמיות גדולות ועשירות יותר. גם בסדרות אחרות זכו ספרים שראו אור בהוצאה בפרסי פוליצר, פרסי הספר האמריקאי, ופרסים אחרים.
הפילוסוף נורמן א' בראון והמוזיקאי ג'ון קייג' היו שניים מהבולטים במחברים שהוציאו ספרים בהוצאה בשנותיה הראשונות. את סדרת השירה טיפח בראשיתה המשורר ריצ'רד וילבור, שכיהן באותה עת כפרופסור לספרות אנגלית באוניברסיטת וסליאן.  באמצע שנות ה־50 של המאה ה־20, כיהן הסופר וההיסטוריון ויליאם מנצ'סטר כעורך ההוצאה. המשורר דונלד הול, לימים משורר הקונגרס של ארצות הברית, שימש חבר מערכת בוועדה לשירה בהוצאה בין השנים 1958 ו־1964. בשנות ה־60 שימש ת"ס אליוט הן "עורך נודד" של סדרת השירה והן יועץ מיוחד לעורך ההוצאה. כ"עורך נודד", היה תפקידו של אליוט למצוא עבור ההוצאה משוררים אנגלים ואירופים מבטיחים.
לדבריה, אוניברסיטת וסליאן היא המוסד האקדמי הקטן ביותר בארצות הברית שמפעיל הוצאה אקדמית משלו, וסדרת השירה של ההוצאה היא השנייה הכי ותיקה בארצות הברית. בהוצאה רואים אור מדי שנה כ־25 ספרים. את הכותרים מפיץ הקונסורציום University Press of New England.
הערות שוליים

↑  "Contact Us". Wesleyan University Press. נבדק ב-18 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Moss, Hilary (1 בפברואר 2005). "Tamminen named press director". The Wesleyan Argus. נבדק ב-18 באוקטובר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "About Us". Wesleyan University Press. נבדק ב-18 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McDowell, Edwin (9 באוגוסט 1989). "Book Notes". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Siddall, Gillian; Waterman, Ellen (eds.). "Call for Papers - Sounding the Body: Improvisation, Representation and Subjectivity". Improvisation, Community, and Social Practice. נבדק ב-18 באוקטובר 2012. Sounding the Body: Improvisation, Representation and Subjectivity is one in a series of books on musical improvisation as a cultural practice to be published by Wesleyan University Press in 2012 as part of the Improvisation, Community and Social Practice research project. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Wes through the Years". Wesleyan University. p. 1957: Start the Press!. נבדק ב-6 באפריל 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Gordon, Jane (16 באוקטובר 2005). "The University of Verse". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Richard Wilbur: Biography and General Commentary". Modern American Poetry. Department of English, University of Illinois and Urbana-Champaign. נבדק ב-18 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Wesleyan University Press Home". Wesleyan University Press. נבדק ב-18 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Faculty poet honored for new collection" (הודעה לעיתונות). University of California. 12 במרץ 2010. נבדק ב-18 באוקטובר 2012. {{cite press release}}:  (עזרה)
1 2  "Award Winning Wesleyan Books". Wesleyan University Press. 1 באפריל 2010. נבדק ב-18 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gordon, Jane (16 באוקטובר 2005). "The University of Verse". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Collier, Michael, ed. (1993). The Wesleyan Tradition: Four Decades of American Poetry. Wesleyan University Press. ISBN 9780819512291.
↑  Pottle, Justin (29 בינואר 2010). "University To Unveil William Manchester Writings Amid Return of JFK Manuscript". Wesleyan University Press. נבדק ב-18 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A note on Donald Hall". Seven American Poets in Conversation. Waywiser Press. נבדק ב-18 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gordon, Jane (16 באוקטובר 2005). "The University of Verse". The New York Times. נבדק ב-20 בפברואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Wes through the Years". Wesleyan University. p. 2004: Awards for WesPress. נבדק ב-6 באפריל 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461733805171  ISNI: 0000 0000 9018 179X  LCCN: no93020388  VIAF: 131639570   WorldCat (עם VIAF): 131639570
הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס

| --- | --- |

סמל ההוצאה לאור
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1878–הווה (כ־146 שנים) 
 חברת אם:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 מיקום המטה:  בולטימור, מרילנד, ארצות הברית
 מוצרים עיקריים:  ספרים, כתבי עת
  
 www.press.jhu.edu
 
הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (באנגלית: Johns Hopkins University Press; ההוצאה קרויה גם בשמות JHU Press וכן JHUP) היא חברת ההוצאה לאור של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור, מרילנד. היא נוסדה ב-1878, וזו ההוצאה לאור האוניברסיטאית (אנ') הוותיקה ביותר מבין כל אלו הפועלות בארצות הברית. ההוצאה לאור מפרסמת ספרים וכתבי עת, ומטעמה פועלות מחלקות נוספות המפעילות מאגרי מידע אלקטרוניים. משרדי ההוצאה לאור נמצאים בצ'ארלס וילג' (אנ').
רקע

דניאל קוייט גילמן (אנ'), נשיאהּ הראשון של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, חנך את ההוצאה לאור ב-1878. ההוצאה לאור החלה בשם "סוכנות הפרסום האוניברסיטאית", ובשנתיים הראשונות לקיומה פורסמו מטעמה שני כתבי עת. הספר הראשון של ההוצאה לאור פורסם ב-1881, שלוש שנים לאחר הקמתה. הוא יצא לאור לכבודו של סידני לאנייר (אנ'), שהיה אחד הכותבים הראשונים באוניברסיטה. ב-1891, סוכנות הפרסום שינתה את שמה ל"הוצאת ג'ונס הופקינס", וב-1972 ל"הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס". ב-1993, לאחר שעברה מספר פעמים מקמפוס אחד למשנהו, ההוצאה עברה לבניין ששימש בעבר בתור כנסייה בשכונת צ'ארלס וילג' שבבולטימור. המבנה הוקם ב-1897 ככנסייה קתולית על שם "הקדושים פיליפ וג'יימס", אך מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 מאכלס המבנה את ההוצאה. ב-2017, לאחר פרישתה של מנהלת ההוצאה לאור קת'לין קין, מינתה ההוצאה לאור את ברברה פופ למנהלתה החדשה.
פרסומים וחטיבות מחקר

JHU Press מפרסמת 90 כתבי עת מדעיים ולמעלה מ-200 ספרים חדשים בכל שנה. מאז 1993, מנהלת הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס את Project MUSE, ספר מקוון הכולל למעלה מ-550 כתבי עת מדעיים ויותר מ-20,000 ספרים אלקטרוניים. הוצאת הספרים פועלת בשלושה תחומים מרכזיים:
הוצאת ספרים: רכישות, עריכת כתבי יד, עיצובם, הפקתם ושיווקם
פרסום כתבי עת והוצאה אלקטרונית, הכוללת את Project MUSE
Hopkins Fulfillment Services (HFS): עיבוד הזמנות, מערכות מידע ומרכז ההפצה
הערות שוליים

↑  Jeff Camhi, A Dam in the River: Releasing the Flow of University Ideas, p .149
↑  JHU Press names publishing industry veteran Barbara Kline Pope as new director, באתר "Johns Hopkins University" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574520905171  PLWABN: 9810637928405606  GND: 16025888-1  ISNI: 0000 0001 0747 2869  LCCN: no96037631  NKC: ko2002149252  SNAC: w60s6qg0  SUDOC: 273457128  VIAF: 157408888   WorldCat (עם VIAF): 157408888
האי גריניארד

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מינץ' 
 קואורדינטות:  57°53′N 5°28′W﻿ / ﻿57.89°N 5.47°W﻿ / 57.89; -5.47
 שטח:  1.96 קילומטר רבוע
 אורך:  2 קילומטר
 רוחב:  1 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC+0
  (למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני גריניארד(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני גריניארד
 
האי גריניארד (באנגלית: Gruinard Island; בגאלית סקוטית: Eilean Ghruinneard; הגייה באלפבית הפונטי הבינלאומי: ‎[ɡrɪnjərd]‏) הוא אי קטן, בלתי מיושב, השייך לסקוטלנד. צורתו אליפטית בקירוב, אורכו כ-2 ק"מ ורוחבו כ-1 ק"מ. בנקודה הקרובה ביותר ליבשת, האי מרוחק רק 1.1 ק"מ מחוף האי הבריטי. במשך כחצי מאה האי היה מזוהם בגחלת (אנתרקס) כתוצאה מניסוי בנשק ביולוגי.
אתר ניסויים בנשק ביולוגי

במהלך מלחמת העולם השנייה, שימש האי גריניארד כאתר ניסויים בנשק ביולוגי. בשנים אלו, הממשלה הבריטית ביקשה לבדוק את ההיתכנות של מתקפה ביולוגית בעזרת גחלת. הממשלה ביקשה לבדוק את מידת הפגיעות של בריטניה בפני מתקפה גרמנית, ואת היכולת לתקוף את גרמניה בנשק זה.
לצורך ניסויים בגחלת, היה צריך למצוא שדה ניסוי שעלול להיות מזוהם למשך שנים ארוכות. האי גריניארד נמצא מתאים והממשלה הבריטית רכשה אותו בכפייה מבעליו.
זן הגחלת שנבחר לניסוי באי גריניארד היה זן אלים במיוחד בשם "Vollum 14578", אשר נקרא על שם R. L. Vollum, פרופסור לבקטרילוגיה באוניברסיטת אוקספורד, שסיפק את החידק לניסויים. שמונים כבשים נלקחו לאי, והאי הופצץ בפצצות מלאות בנבגי גחלת, קרוב למקום בו שהו הכבשים. הכבשים חלו בגחלת והחלו למות ימים אחדים לאחר החשיפה. חלק מהניסויים תועדו בסרטי 16 מ"מ צבעוניים, אשר נשארו מסווגים עד 1996. סרטון אחד מראה פיצוץ של פצצת גחלת תלויה על תורן גבוה. כשהפצצה מתפוצצת, ענן בגוון חום נראה נישא לעבר הכבשים. סרטון מאוחר יותר מתעד את שריפת גופותיהן של כבשים נגועות בגחלת, לאחר סיום הניסוי.
מדענים בריטיים הסיקו לאחר השלמת הניסויים, שהפצת כמות גדולה של נבגי גחלת תגרום לזיהום יסודי של ערים גרמניות, ותותיר אותן בלתי ניתנות ליישוב למשך עשורים. מסקנות אלו אוששו על ידי הניסיונות המוקדמים לטהר את האי, ניסיונות אשר נכשלו עקב העמידות הגבוהה של נבגי הגחלת. במשך שנים ארוכות, טיהורו של האי עד למצב שיאפשר גישה לציבור הכללי נחשב יקר מדי ומסוכן מדי לביצוע. האי גריניארד הושם בהסגר לזמן בלתי מוגבל. ביקורים באי נאסרו כליל, למעט בדיקות תקופתיות למדידת רמת הזיהום.
מבצע "קציר אפל"

בשנת 1981 עיתונים בריטים החלו לקבל מכתבים תחת הכותרת Operation Dark Harvest ("מבצע קציר אפל"), ובהם דרישה מהממשלה לטהר את האי. המכתבים טענו כי "צוות של מיקרוביולוגים משתי אוניברסיטאות" עלה לאי ואסף כ-130 ק"ג של אדמה. הקבוצה איימה להשאיר דוגמיות מהאדמה המזוהמת "במקומות מתאימים אשר יבטיחו את היעלמותה המהירה של אדישות הממשלה ואת החינוך המהיר באותה המידה של הציבור הכללי". באותו היום, חבילה אטומה של אדמה הוצבה מחוץ למכון מחקר צבאי; בדיקות הראו שהאדמה הכילה חיידקי גחלת.
ימים אחדים לאחר מכן, חבילה אטומה נוספת של אדמה הושארה בעיר בלאקפול (Blackpool), בה התקיימה באותה העת הוועידה השנתית של מפלגת השלטון השמרנית. אדמה זו לא הכילה גחלת, אך דווח שהיא דומה לסוג האדמה שנמצאת באי.
טיהור

החל משנת 1986, ממשלת בריטניה עשתה מאמץ נחוש לטהר את האי. 280 טון של תמיסת פורמאלדהיד מדולל ב-2000 טון מי ים רוססו מעל כל רחבי האי. באזורים המזוהמים ביותר, השכבה העליונה של האדמה הנגועה הועברה מהאי בתיבות אטומות. בשלב זה העלו לאי עדר של כבשים והן נותרו בריאות. ב-24 באפריל 1990, לאחר 48 שנים של סגר, ו-4 שנים לאחר הטיהור,
מייקל ניוברט, שר זוטר במשרד ההגנה, ביקר באי והכריז על בטיחותו, על ידי הסרת שלטי האזהרה האדומים מהמקום. נכון לאוקטובר 2007, לא נצפו מקרים נוספים של מחלת הגחלת בכבשים שעל האי.
בתאריך 1 במאי 1990, האי נרכש על ידי יורשיו של הבעלים המקוריים, תמורת סכום המכירה המקורי - 500 ליש"ט.
ראו גם

פירוק נשק ביולוגי
הערות שוליים

↑  G.M. Miller, BBC Pronouncing Dictionary of British Names (London: Oxford UP, 1971), p. 65.
↑  United States National Research Council (2005). Reopening Public Facilities After a Biological Attack: A Decision-Making Framework. Washington, D.C.: National Academies Press. p. 196. ISBN 978-0-309-09661-4.
1 2 3 4  Britain's 'Anthrax Island', BBC
↑  Living with anthrax island, BBC, 'In 1942 it became the focus of the UK's secret effort to find a weapon capable of defeating the Nazis.', '"I understand Winston Churchill was very keen on using anthrax," says local historian Donald McIntyre. "He didn't see why the devil should have all the best weapons."'
↑  Pearson, Dr. Graham S. (October 1990) "Gruinard Island Returns to Civil Use " The ASA Newsletter. Applied Science and Analysis. Inc. Retrieved 12 January 2008.
↑  United States exports of biological materials to Iraq: Compromising the credibility of international law, Geoffrey Holland, University of Sussex, 'Anthrax was the weapon of choice and between 1942 and 1943 [Dr Paul Fildes'] team from Porton Down took over the remote Scottish island of Gruinard, where they exploded a series of anthrax-laden bombs, testing their killing efficiency using sheep', 'Dr Fildes obtained this anthrax from Prof R L Vollum – Professor of Bacteriology at Oxford University',
↑  Anthrax Island - Sonicbomb.com
↑  "Dark Harvest". Time Magazine. 9 בנובמבר 1981. נבדק ב-1 בפברואר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pearson, Dr. Graham S. (October 1990) "Gruinard Island Returns to Civil Use " The ASA Newsletter. Applied Science and Analysis. Inc. Retrieved 12 January 2008.
הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר

| --- | --- |
 סינגל בביצוע הדודאים
 יצא לאור:  7 בפברואר 1972
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  יהודה עמיחי
 לחן:  מוני אמריליו
 הפקה:  מישה סגל
 עיבוד:  מישה סגל 
 
"הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר" הוא שיר שחיבר יהודה עמיחי ופורסם ב-1962. השיר ידוע בביצועם של צמד הדודאים משנת 1972, בלחנו של מוני אמריליו ובעיבודו של מישה סגל.
השיר התפרסם לראשונה על ידי עמיחי בספר השירים שלו "שירים 1948–1962".
ישראל גוריון, שהרכיב את צמד הדודאים יחד עם בני אמדורסקי, אמר בריאיון בשנת 2010 כי הוא ואמדורסקי קיבלו את השיר לידיהם לקראת ערב שירי משוררים שהפיקה תחנת גלי צה"ל, ואמר כי "בזכות זה אני מכיר את השיר. אני מודה שלפני כן לא הכרתי כל כך את יהודה עמיחי".
ניתוח

השיר מדבר על גבר ואישה, כנראה זוג אוהבים, שביניהם מובלט הניגוד דרך שיערם, שערה הארוך ושערו הקָצֵר. השיר מתחיל בשורות "שערו גולח כשבא למחנה, שערה נשאר ארוך ובלי מענה", מה שמרמז על חייל שחוזר לאהובתו מהמלחמה (בהמשך השיר אומר הגבר לאישה "חזרתי אלייך, אבל הייתי אחר"). בצבא גילח את שערו, ובינתיים האריך שערה של אהובתו. כשחוזר החייל מהקרב, נעשים היחסים בינו לבין הנערה קרים יותר, מנוכרים - "אחר כך שתקו, כצעדים מתרחקים".
הבית השני מדבר על הפרחים ש"כל הקיץ התאמנו לפרוח", אך בבית השלישי "הרוח שיברה את העץ, העץ את הרוח". אלו שני דימויים מעולם הצומח, שמדברים על האהבה שחיכתה לפרוח, ועל התממשותה בפועל. אורית פראג כותבת, כי "החורף שיכול היה להפריח את זרעי האהבה שנרמזה בתחילת הקיץ מביא את שברוני ענניו וקדרותו ועצבּוֹניו".
הבית האחרון מציין: "השמים נפתחו, נסגרו ספרי החוקים". ישראל גוריון התייחס לשורה זו, ואמר כי "מבינים שהולך לקרות משהו יותר מסתם דיבורים... ספרי החוקים נסגרו ונותר רק חוק אחד, האהבה".
כל בית בשיר מסתיים בשורה "שערך הארוך, נערה, שערך הקצר". המילה קָצֵר מהווה שימוש בלתי סטנדרטי במשקל פָעֵל בעברית העכשווית. מאיר אריאל שאל מיהודה עמיחי שימוש זה, בשירו "טרמינל לומינלט", בשורה "קשתית, שני רימונים, עגיל גדול, שיער קָצֵר".
גרסאות כיסוי

גרסאות כיסוי לשיר בוצעו בין היתר על ידי עודד בן חור ושלומית אהרון, הפרברים, נורית גלרון, אסף אמדורסקי (בנו של בני אמדורסקי) לצד ישראל גוריון, אלון אופיר, דנה ברגר ומיכה שטרית, ישראל גוריון בביצוע סולו, חוה אלברשטיין, החברים של בני ועינת שרוף, מיטל טרבלסי (במספר גרסאות: ביצוע סולו ודואטים עם עמוס בן דוד, עם בועז פייפר, עם נתן דטנר ועם יוריק בן דוד), דואט של ישראל גוריון וקרן פלס, חנן יובל לצד סלעית להב וענבר עינן, דודו טסה וקרן פלס, ששי קשת, מיקה קרני ורמי הראל, וכן אלון עדר ושלומי שבן.
מצעדים

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | הגל הקל | 9 |  |
לקריאה נוספת

יהודה עמיחי, ר. מעוז, לקט משירי יהודה עמיחי, המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית, 1983, עמ' 100
הערות שוליים

↑  בועז כהן, ‏זה שיר אהבה פשוט, פשוט שיר אהבה, באתר גלובס, 30 ביולי 2007
1 2 3  אילת יגיל, "לא הכרתי את עמיחי לפני כן", באתר ynet, 25 באוקטובר 2010
1 2 3  אורית פראג, בלדה על השיער הארוך והשיער הקצר – יהודה עמיחי, בבלוג אלף נודדת, 29 במרץ 2013
↑  גיל דיקמן, ספרדי עם נרגילה, 1 בספטמבר 2009
↑  הבלדה לשיער הארוך והשיער הקצר, באתר אקו"ם
↑  בלדה לשיער הארוך והשיער הקצר, באתר פזמונט
הייקירט

הייקירט (בהונגרית: Hejőkürt) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-326 תושבים בשנת 1990 עד ל-261 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-16%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 4 |  |
| 1880 | 10 | 407 |
| 1910 | 6 |  |