stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'נטו לינוקס
Portage > קובצי Ebuild

ג'נטו אינה משתמשת בחבילות בינאריות כמו מערכות ניהול חבילות (RPM למשל), ובמקום זאת, היא משתמשת בפורמט ידוע בשם ebuild. ההבדל העיקרי בין קובצי RPM וקובצי ebuild, הוא ש-RPM-ים הם בינאריים מהודרים-מראש, בעוד שקובצי ebuild הם קובצי טקסט אשר מכילים תיאור של התוכנה, והוראות כיצד להשיג, לבנות תצורה, להדר ולהתקין אותה. ישנם כ-100,000 קובצי ebuild זמינים, ורובם מופצים על ידי אתרי המראה של ג'נטו. קובצי ebuild מעודכנים וחדשים ניתן להשיג על ידי סנכרון מאגר ה-ebuild המקורי מאתרי המראה. זאת עושים באמצעות הפקודה emerge --sync.
Portage > מיסוך חבילות

מיסוך היא הדרך שבה ג'נטו קובעת אילו חבילות מותאמות למערכת. קובצי Ebuild המיועדים לארכיטקטורות שונות, או תוכנה נסיונית, מסומנים בדרך כלל כך שהם לא יאפשרו למערכת "יציבה" להתקין אותם בלי התערבות מתאימה של המשתמש, כמו, הוספת שם החבילה לקובץ /etc/portage/package.keywords. חבילות נסיוניות ממוסכות באופן "קשיח" (hard masked). התקנת חבילות הממוסכות באופן קשיח נחשבת לדבר מסוכן, ואינו מומלץ, משום שיש בהן בעיות ידועות.
חבילות שממוסכות על ידי מילת מפתח (לדוגמה, הן זמינות עבור מערכות שמעוניינות להשתמש בניסוי, שהוסיפו את מילת המפתח ~, כגון ~x86, ~amd64, ~ppc) בדרך כלל רק צריכות מעט בדיקה, אך בדרך כלל יעבדו בסדר גמור.
הדרך הרגילה לבטל מיסוך של חבילה שמוסכה באופן קשיח, הוא להעתיק את שם המלא מ /usr/portage/profiles/package.mask אל /etc/portage/package.unmask.
האתר של ג'נטו לינוקס

קרן ג'נטו ערכה תחרות לעיצוב מחדש של האתר של ג'נטו ביולי 2004. העיצוב של Aaron Shi's זכה בתחרות אחרי הצבעה שנערכה בקהילת ג'נטו.
עדכון - 1 במאי 2005
M Curtis Napier (המכונה curtis119) התחיל בתהליך של המרת העיצוב הזוכה לפורמט ה XSL/GuideXML של ג'נטו. כחלק מהתליך, כל תשתית ה-XSL/XML עוברת בדיקה ותיעוד.
ביקורת על הפצת ג'נטו לינוקס

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
לעיתים יש ביקורת על ג'נטו על תהליך QA לא טוב (אף על פי שייתכן וזוהי תוצאה בלתי נמנעת כאשר מתמקדים ב"להיות יותר מעודכנים" בגרסאות של תוכנות), ענפים לא יציבים שהוכרזו יציבים ("stable"), ועל כך שיש "אליטה" סגורה המנהלת את ג'נטו.
רוב הקשיים שנחוו בשנים האחרונות בענף ה"יציב" נעלמו, כתוצאה מהוספת ענף "לא יציב", וכנראה ימשיכו להשתפר עם הזמן והמאמץ. למרות זאת, כיוון שלג'נטו יש מאגר bleeding edge של תוכנה, שלרוב נשען על תהליך ה QA של ה-"upstream"' (כלומר, יוצרי התוכנה המקוריים). דבר זה פועל היטב עבור תוכנות שנמצאות בשימוש רב (כגון שרת ה-HTTP אפאצ'י), אך פחות עבור תוכנות שאין להן הרבה משתמשים.
כמו כן, יש על ג'נטו ביקורת בגלל תהליך ההתקנה הארוך, אשר בדרך כלל לוקח מספר ימים על חומרה ישנה. אחד מהוויכוחים המעניינים האחרים אשר בדרך כלל מגיעים אליו, הוא "חבילות בינארי או קוד מקור". ג'נטו משתמשת באחרון כברירת מחדל. יוצרי חבילות קוד מקור טוענים שבינאריים איטיים יותר ופחות אפשריים לכוונון, בעוד שיוצרי חבילות בינאריות טוענים שלוקח מספר ימים להדר חלק מהחבילות, ולכן צורה זו אינה מתאימה למשתמשים רבים אשר דורשים התקנת תוכנות מהירה. יתרה מכך, מספר אפשרויות הידור שהמשתמש יכול לבחור, עשויות להפוך בסופו של דבר את התוכנה לפחות יציבה. לשתי השיטות יש יתרונות וחסרונות.
בתגובה לביקורת זו, ג'נטו החלה להציע בינאריים מהודרים מראש עבור מספר ארכיטקטורות, של תוכנות פופולריות, כגון KDE, GNOME, OpenOffice.org, Mozilla, Mozilla Firefox ואחרות, ואת כל החבילות הנדרשות כדי להריץ אותן. סטים אלה של חבילות מכונים "ה- Gentoo Reference Platform" (או בקיצור: GRP) והם מעודכנים בכל יציאת גרסה של ג'נטו.
לבסוף, הטיעון על "האליטה שמנהלת את ההפצה" נעלם מאז שדניאל רובינס ייסד את הארגון ללא מטרות רווח הנקרא "קרן ג'נטו".
טענות אלו נשמעות בדרך כלל על ידי מיעוט "צעקני" של הפצות לינוקס מבוססות-קהילה.
ראו גם

לינוקס
הערות שוליים

↑  עיתון ג'נטו לינוקס, 1 במרץ 2004
↑  הודעת עדכון לגבי גרסאות היציאה של ג'נטו לינוקס
↑  ג'נטו לינוקס - 10 שנות הידור 1999-2009: הודעת יציאת גרסה 10.0
↑  ההכרזה הרשמית על תחרות עיצוב מחדש לאתר gentoo.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7583886-2 
הלוגו של ג'נטו לינוקס.
דבורה ביטון

דבורה (דבי) ביטון (נולדה ב-25 ביוני 1965, כ"ה בסיוון ה'תשכ"ה) היא חברת כנסת מטעם מפלגת יש עתיד. לפני כניסתה לפוליטיקה הייתה עורכת דין שייצגה נוער וקטינים בסיכון ושימשה אפוטרופוס לכשרות משפטית מטעם הסיוע המשפטי במחוז דרום.
ביוגרפיה

ביטון היא בתם הבכורה של שרה ומסעוד אסולין, יוצאי מרוקו שעלו לישראל בשנת 1965 ובנו את ביתם בשדרות. היא למדה בבית הספר היסודי "שקמים" ובתיכון הממלכתי ע"ש גוטוירט, במגמת סיעוד מסמ"ת. עם תום לימודיה שירתה כאחות חיילת במחלקה פנימית ב׳ בבית חולים ברזילי באשקלון.
לאחר שחרורה מצה"ל בתחילת שנות ה-90, עבדה כאשת מכירות ביורוקום-נוקיה. בהמשך, עבדה כאשת מכירות במי עדן. לאחר מכן, הקימה חברת כוח אדם, העסיקה כ-500 עובדים, ושימשה בה מנכ"לית. לאחר מספר שנים, מכרה את החברה.
בשנת 2008 הוסמכה כעורכת דין. היא בעלת תואר שני במשפטים מהקריה האקדמית אונו. משנת 2008 עד בחירתה לכנסת ה-25 פעלה ביטון כעורכת דין מטעם הסיוע המשפטי במחוז דרום. היא ייצגה נוער בסיכון, שימשה אפוטרופוס לדין בכשרות משפטית, ייצגה הורים שילדיהם הוצאו מהבית לחלופין למשפחות אומנה וכמו כן, ייצגה בגירושין ופעלה כמגשרת מוסמכת.
ביוגרפיה > פעילותה הפוליטית

ביטון התמודדה לראשות העיר שדרות בשנת 2013, אך לא נבחרה. היא הובילה מעל עשור את מטה "יש עתיד" בשדרות, והוצבה במקומות סמליים (34–37) ברשימת המפלגה לכנסת מאז הקמתה. לפני חיבור מפלגות "יש עתיד" ו"חוסן לישראל", הוצבה ביטון במקום ה-21 ברשימת "יש עתיד" בבחירות לכנסת העשרים ואחת. עם חיבור הרשימות, הוצבה ביטון במקום ה-47 ובהמשך, במקום ה-49 כשרצה במסגרת רשימת "כחול לבן". לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצבה במקום ה-21 ברשימה, וב-15 בנובמבר 2022 הושבעה כחברת כנסת.
ביטון קיבלה את הובלת "קהילת המיוחדים", קהילה שהוקמה על ידי הורים פעילי המפלגה, במטרה לקדם זכויות לקהילה[דרושה הבהרה]. היא חברה קבועה בוועדת העבודה והרווחה, הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, והוועדה המיוחדת לצמצום פערים חברתיים בפריפריה. בנוסף, פועלת ביטון כיושבת ראש השדולות הבאות: שדולת קידום רווחת קטינים במצבי סיכון, שדולת זכויות אנשים עם מוגבלויות, שדולת זכויות נפגעי עבירה, שדולת פיתוח וחיזוק הנגב והגליל, שדולת עוטף עזה, והשדולה לחיזוק תושבי קווי העימות.
במסגרת כהונתה כחברת כנסת קידמה וחוקקה את החוקים הבאים:
תיקון לחוק הירושה, המונע מקרים בהם מי שהואשם ברצח בן או בת זוגו גם נהנה מחלקו היחסי בנכסים המשותפים.
תיקון לחוק סדרי הדין (חקירת עדים), המסייע לילדים שנפגעו מעבירות מין או התעללות ונדרשים להעיד בבית משפט אזרחי לזכות בפיצויים בגין הנזק שנגרם להם.
חוק מניעת פיטורי בן משפחה של חלל צה"ל או נרצח בפעולת איבה, הקובע הגנות מפני פגיעה בתעסוקת עובד שהוא בן משפחה של חלל צה״ל או נרצח בפעולות איבה.
ביטון נשואה ואם לשלושה. היא מתגוררת בשדרות.
ברנדון ט. ג'קסון

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1984 (בן 40) דטרויט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  תיכון וסט בלומפילד 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 
ברנדון טימותי ג'קסון (באנגלית: Brandon T. Jackson; נולד ב-7 במרץ 1984) הוא שחקן וסטנדאפיסט אמריקאי. הוא ידוע בתפקידיו בסרטים: Roll bounce ‏(2005), רעם טרופי (2008), פרסי ג'קסון וגנב הברק (2010), Lottery Ticket ‏(2010), ביג מאמא 3: הבן כמו האבא (2011), פרסי ג'קסון וים המפלצות (2013) ודמותו של רופי ג'קסון בסדרה Deadbeat ‏(2014–2016).
ביוגרפיה

ג'קסון נולד בדטרויט, מישיגן. אמו, בוורלי איבון, היא כומרה. אביו, הבישוף ויין טימותי ג'קסון, הוא הכומר הראשי של Great Faith Ministries International, ומחבר הספר Miracles Do Happen: The Power and Place of Miracles as a Sign to the World ("ניסים אכן קורים: הכוח ומקומם של הניסים כסימן לעולם"). סבו מצד אמו, רויאל טיטוס בוזמן, היה ילד דרשן (אנ') פנטקוסטלי שכונה "ילד פלא" בעיתוני אינדיאנה.
קריירה

ג'קסון למד בתיכון וסט בלומפילד. לאחר סיום הלימודים, הוא עבר ללוס אנג'לס לעסוק בסטנדאפ והחל לעבוד במועדון ה-Laugh Factory, ואף ביצע מופעי חימום עבור ויין בריידי וכריס טאקר. תפקידו כג'וניור בסרט Roll Bounce זיכה אותו בפרס Black Reel לשנת 2006 לביצועים פורצי דרך. הוא הנחה פרק אחד של התוכנית "ברנדון טי ג'קסון שואו" בערוץ N. בשנת 2006, ג'קסון אירח את סיבוב ההופעות Up Close and Personal ("מקרוב ואישי"), בהשתתפות כריס בראון, ני-יו, ליל ויין, ג'ולז סנטנה ודם פרנצ'ייז בויז.
הוא היה חבר בצוות בתוכנית Wild 'n Out עם ניק קאנון, ולאחר מכן כיכב כסלבריטי קפטן אורח של קבוצה בעונה השישית של התוכנית. ג'קסון כיכב בסרטים רעם טרופי בתור אלפא צ'ינו, פרסי ג'קסון וגנב הברק בתור גרובר אנדרווד ו-Lottery Ticket בתור בני. הוא גילם את טרנט פירס בן ה-17 בסרט ביג מאמא 3: הבן כמו האבא (סרט ההמשך של ביג מאמא 2). היה הופיע בסרטון 'Here I Go Again' בעונה 2 של 'פרויקט גלי' וניתן לראות אותו כאשר מקספילד נותן לו פלייר. בשנת 2013, הוא גילם את בנו של אקסל פולי בפיילוט שלא שודר לסדרת הטלוויזיה השוטר מבוורלי הילס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקִיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Nikita Blues | טיירון |  |
| 2001 | עלי | בליין מועדון |  |
| 2002 | 8 מייל | בליין במועדון 'צ'ין טיקי' |  |
| 2005 | Envy |  |  |
| 2005 | Roll Bounce | ג'וניור |  |
| 2005 | House of Grimm |  |  |
| 2007 | Super Sweet 16: The Movie | בריאן | סרט טלוויזיה |
| 2007 | This Christmas | אל ריי MC |  |
| 2007 | Big Stan | דשון |  |
| 2008 | רעם טרופי | אלפא צ'ינו |  |
| 2008 | Days of Wrath | ליל 1 |  |
| 2008 | כשהעולם עמד מלכת | טרגט טק |  |
| 2008 | Cuttin' da Mustard | רולו |  |
| 2009 | מהיר ועצבני 4 | אלכס (נהג BMW) |  |
| 2010 | פיית השיניים | דיוק |  |
| 2010 | פרסי ג'קסון וגנב הברק | גרובר אנדרווד |  |
| 2010 | Dark Moon |  | סרט קצר |
| 2010 | Operation: Endgame | טאוור |  |
| 2010 | Lottery Ticket | בני |  |
| 2011 | Big Tweet | ציוץ גדול | סרט קצר |
| 2011 | ביג מאמא 3: הבן כמו האבא | טרנט פירס, שרמיין דייזי פירס |  |
| 2011 | Hail Mary | קייזי | סרט טלוויזיה |
| 2012 | חילוף גורלי | אלן |  |
| 2013 | פרסי ג'קסון וים המפלצות | גרובר אנדרווד |  |
| 2013 | Approaching Midnight | רב"ט ארטי איי ג'יי קלפפר |  |
| 2016 | Get a Job | לוק |  |
| 2016 | Eloise | דל ריצ'רדס |  |
| 2017 | Love by the 10th Date | דנטה | סרט טלוויזיה |
| 2017 | The Year of Spectacular Men | לוגן |  |
| 2017 | Izzy Gets the F*ck Across Town | דיק |  |
| 2018 | A Talent for Trouble | ניילס וולינגטון |  |
| 2019 | All the Way with You | מאליק |  |
| TBA | I'm Beginning to See the Light | סאם |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | The Norm Show | באסטר | פרק: "ארטי בא לעיר" |
| 2001-02 | The Zeta Project | בלייר, ג'ייסון פולי | דיבוב, 2 פרקים |
| 2011 | לגדל את הופ | ג'סטין | פרק: "רומיאו ורומיאו" |
| 2013 | השוטר מבוורלי הילס | אהרון פולי | פיילוט טלוויזיה, לא שודר |
| 2014 | קליפורניקיישן | האשטג | תפקיד חוזר: עונה 7 |
| 2014 | היסטוריה של שיכורים | רוברט סמולס | פרק: "צ'ארלסטון" |
| 2014–15 | Deadbeat | רופוס "רופי" ג'ונס | שחקן ראשי: עונות 1–2 |
| 2015 | Mr. Robinson | בן רובינסון | שחקנים עיקריים |
| 2015-20 | בוג'ק הורסמן | קורדרוי ג'קסון-ג'קסון | דיבוב, תפקיד חוזר |
| 2017 | Face Value | קפטן הקבוצה | סדרת טלוויזיה |
| 2019 | Historical Roasts | ברק אובמה | פרק: "מרטין לותר קינג ג'וניור" |
| 2025 | The Family Business: New Orleans | מרקוס דאנקן | סדרה עתידית של BET+ |
פרסים ומועמדויות

| שָׁנָה | פרס | קטגוריה | כותרת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | פרס Black Reel | פרס Black Reel להופעה פורצת הדרך הטובה ביותר | Roll Bounce | זכייה |
| 2009 | פרס Black Reel | פרס Black Reel לשחקן המשנה הטוב ביותר | רעם טרופי | מועמדות |
| 2011 | פרס Black Reel | פרס Black Reel לשחקן המשנה הטוב ביותר | פרסי ג'קסון וגנב הברק | מועמדות |
| 2012 | פרס פטל הזהב | שחקנית המשנה הגרועה ביותר (בתפקיד שרמיין) | ביג מאמא 3: הבן כמו האבא | מועמדות |
סינגלים

Imma Do It Big (בהשתתפות טי-פיין ו-One Chance)
הערות שוליים

↑  Williams, Kam (2008). "Brandon on Breakout Role in Tropic Thunder". AALBC.com. נבדק ב-2010-11-25.
↑  "Howard-E-Griffin-Greensboro - User Trees - Genealogy.com". familytreemaker.genealogy.com.
↑  Cooper, Desiree (2006-11-26). "Queen of the Castle: Living Large in Detroit". Detroit Free Press. אורכב מ-המקור ב-2013-04-15. נבדק ב-2010-11-25.
↑  "Elder Royal T. Bozeman Bio". Great Faith on Demand. 2010. אורכב מ-המקור ב-2011-10-08. נבדק ב-2010-11-25.
↑  Moran, K. Michelle (2008-07-30). "Positive fMorecast". C & G Newspapers. אורכב מ-המקור ב-2011-07-19. נבדק ב-2009-05-15.
↑  Roll Bounce: An Interview with Brandon T. Jackson blackfilm.com, September 2005 (accessed 25 September 2007)
↑  Anderton, Ethan (15 בנובמבר 2012). "Brandon T. Jackson to Star in 'Beverly Hills Cop' TV Show as Axel Foley's Son". Screen Rant. נבדק ב-19 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415257405171  BNE: XX5158306  BnF: cb15120797k (data)  ISNI: 0000 0001 1459 3300  LCCN: no2008172110  MusicBrainz: 8319feb0-a905-4776-84e8-6c9d680dd98e  SUDOC: 147783208  VIAF: 166802684   WorldCat (עם VIAF): 166802684 
ג'קסון ב-15 בינואר 2009
נארין אלכסאניאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 במאי 1967 (בת 57) גיומרי, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  Yerevan State Institute of Fine Arts and Theater (1992) 
 בן או בת זוג:  Varuzhan Manukyan 
 פרסים והוקרה:  Artavazd Awards (2012)  אמן כבוד של ארמניה 
 פרופיל ב-IMDb
 
נארין אלכסאניאן (בארמנית: Նարինե Ալեքսանյան; נולדה ב-24 במאי 1967) היא שחקנית ומנחת טלוויזיה ארמנית. היא ידועה בשל תפקידה החוזר בתור ג'אנה בסדרת הטלוויזיה הארמנית "דומינו". בשנים 1992–1995 היא התחילה את דרכה כשחקנית בתיאטרון "מטרו", בירוואן. היא זכתה בפרס "ארטוואזד" לשחקנית הטובה ביותר של השנה, ואירחה יותר מעשר תוכניות טלוויזיה.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | החתונה הארמנית הגדולה שלי |  |  |
| 2001 | סימפוניה של שקט |  |  |
| שנה | תוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015-2017 | דומינו (סדרה) | ג'אנה | תפקיד חוזר |
| שנה | תוכנית | הערות |
| --- | --- | --- |
| 2017 | 3/OFF | מתחרה |
הערות שוליים

↑  AV Production - Նարինե Ալեքսանյան
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נארין אלכסאניאן".
מוראליזם

מוראליזם מקסיקני הוא שם שניתן לפרויקט שמומן על ידי ממשלת מקסיקו ומטרתו הייתה לאחד מחדש את העם בתקופה שאחרי המהפכה המקסיקנית, בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. הפרויקט איפשר לאמנים לקדם רעיונות פוליטיים של המהפכה שזה עתה הסתיימה כדי להראות לאנשים עד כמה המהפכה מכרעת בהיסטוריה של מקסיקו. הדבר נעשה באמצעות מוראלים.
מוראל (Mural) הוא ציור המכסה שטח גדול: קיר, תקרה או כל משטח גדול אחר. התחום המוכר ביותר של המוראל הוא הפרסקו (Fresco) . בסגנון זה, נמרח הצבע על גבי טיח טרי. המוראלים הם המדיה העתיקה ביותר המהווה אמנות חברתית-פוליטית. דוגמאות לכך ניתן למצוא בציורי מערות נושאי מסרים, ציורי דת שנמצאו בהודו ובסין, או למשל ציורי הדת הנוצריים של דה וינצ'י, ציורי מחאה באירלנד וציורי גרפיטי הנפוצים כיום ברחבי העולם.
Mural del palacio.jpg
Mural "Municipio Libre"
היסטוריה

המוראל קיבל את פרסומו במקסיקו עם תחילתה של התנועה המוראליסטית שם. הוקם במקסיקו בית ספר לציור קיר מונומנטלי במימון ממשלתי.
לתנועה היו שלושה אמנים מרכזיים שהיו נציגיו הבולטים. "שלושת הגדולים" ("Los Tres Grandes") דייגו ריוורה, חוסה קלמנטה אורוסקו ודוד אלפארו סיקיירוס היו חלק מקבוצה זו. הם נודעו בהיסטוריה כציירי הקיר הגדולים ביותר בסצנת האמנות המקסיקנית.
אף על פי שמסורת זו החלה סביב 1920, היא נשארה פופולרית מאוד עד שנות השבעים. כיום, השימוש בציורי הקיר הללו במקסיקו עדיין נפוץ והשפעת התנועה של המאה ה-20 היא הגורם העיקרי לתופעה זו. אזורים אחרים התאימו גם את הסגנון האמנותי הזה, כולל חלק מהאזור הדרומי.
היסטוריה > במקסיקו העצמאית

אף על פי שהתנועה האחרונה של המוראליזם נוצרה לאחר נפילת נשיא מקסיקו פורפיריו דיאס (Porfirio Díaz) לאחר המהפכה המקסיקנית, שורשיה של תנועה זו מקושרים לתרבויות עתיקות אשר כבשו את שטחה של המדינה לפני הגעתם של הספרדים.
ליתר דיוק, האולמקים השתמשו בציורי קיר כשיטה לביטוי תרבותי במספר רב של מבנים. בנוסף, לאחר הגעתם של הכובשים, נעשה שימוש בציורי קיר כדי לבטא את האמונות הדתיות השונות שהביאו את הספרדים מאירופה.
היסטוריה > תנועה מוראליסטית לפני פורפיריו

לפני המהפכה המקסיקנית, כמה אמנים משכילים כבר החלו לחשוב על הרעיון של ציור ציורי קיר במקסיקו. בין האמנים הללו היו אלפונסו רייס (Alfonso Reyes Ochoa) וחוסה וסקונסלוס.
התנועה המוראליסטית של פורפיריאטו הונהגה גם על ידי האמן ג'ררדו מורילו (Gerardo Murillo Cornado), שהיה ידוע בשם ד"ר אטל ("Dr. Atl"). הוא היה הצייר שצייר את ציור הקיר המודרני הראשון במקסיקו.
היסטוריה > המהפכה המקסיקנית

המהפכה הזאת הייתה מלחמת אזרחים בקנה מידה גדול, שבראשה עמדו דמויות פוליטיות שונות עם מטרות המיוחדות למקסיקו. בין דמויות אלה שמות סמליים של ההיסטוריה הפוליטית של המדינה, כגון: חוסה ונוסטיאנו קאראנסה גרסה, פאנצ'ו וילה ואמיליאנו זפאטה. הקונפליקט הזה, שבוצע בידי אנשים בעלי אידאולוגיות שונות, יצר קרע גדול של רעיונות פוליטיים וחברתיים באומה. מסיבה זו, הממשלה, שהוקמה לאחר סוף הסכסוך, הציבה לעצמה מטרה לאחד את כל התושבים תחת אידאולוגיה מקסיקנית אחת.
משימה מאחדת כזו צריכה כלים תמציתיים ויעילים כדי לפעול ביעילות; מספר רב של מקסיקנים לא היו מסוגלים לקרוא ולכתוב, כך שהודעות כתובות לא היו יעילות כדי להשיג את הגשמתה של מטרה זו.
המסרים באו כדי לתת "זהות היסטורית" למקסיקנים והם היו צריכים להרגיש מזוהים עם זהות זו. כתוצאה מכך, נולד ציור הקיר-המוראליזם המקסיקני, למטרות פוליטיות וחברתיות; בדרך זו ניתן היה להגיע לתודעה של המעמדות העניים ביותר במדינה באמצעות דימויים וסמלים מקסיקניים.
חוסה וסקונלוס, מי שהקים את משרד החינוך במקסיקו מצא לנכון, ליצור לצד האגף שטיפל בבתי הספר ובהוראה שני אגפים נוספים - לספריות ולאמנויות יפות. גישה זו הנחתה אותו בגיבוי שנתן לציירי התנועה המוראליסטית. הוא השיב למקסיקו מאירופה את דייגו ריברה ודוויד אלפארו סיקיירוס, והפקיד בידיהם, ובידי חוסה קלמנטה אורוזקו וציירים אחרים, את קירות האולמות הגדולים של בניין משרד החינוך ומבנים נוספים. וסקונסלוס התכוון לקדם בכך אמנות משוחררת מכללי החניטה האקדמיים ומהזיקה החברתית הסלונית, אמנות שתהא קרובה ומובנת למקסיקני הממוצע. הוא סבר כנראה, שראוי למקסיקו באותו פרק זמן להחיות את הפרסקו האיטלקי של תקופת הרנסאנס, משום היותו יצירה אמנותית בעלת מימד ציבורי. ואכן, ציורי הקיר הראשונים של ריברה היו מעין המחשה של תפיסה זו.
אולם הציורים הציתו פולמוס נוקב: האם האמנות חייבת להיות מגויסת למען ההמונים? האם רשאים הציירים לנצל את הבמה שהמשטר העמיד לרשותם כדי לנהל תעמולה בעבור מה שנראה למבקרים כמטרות פוליטיות חד צדדיות? למרות זאת הוא המשיך לעמוד לצד הציירים ולא התערב בעבודתם כל זמן שכיהן בתפקידו.
מאפיינים > הודעות חזותיות

התכונה העיקרית שהגדירה את התנועה המוראליסטית המקסיקנית הייתה שידור של מסרים חזותיים דרך כל יצירת אמנות. לאחר נפילת ממשלת פורפיריו דיאז וסופה של המהפכה המקסיקנית, החברה החלה להבנות מחדש וערכים חדשים החלו להיווצר. מוראליזם היה הכלי העיקרי, ששימש את הממשלה להשגת מטרה זו. הממשלה החדשה הונהג על ידי PRI (מפלגת המהפכה התעשייתית),שנוסדה בשנת 1929. בעיקרון, זו הייתה ממשלה של העם שהוקמה לאחר נפילת הרודן.
מכיוון שרוב המסרים החזותיים שהוצגו על ידי ציורי הקיר הוזמנו על ידי הממשלה הסוציאליסטית, רוב ההודעות הראשונות היו מאוד שנויות במחלוקת. ברוב המקרים, היה זה בגלל השימוש במרקסיזם להעברת המסרים כדי להגיע לאנשים האנאלפביתים. עם זאת, המסרים הפכו לחלק מהזהות התעשייתית, שביקשה לעצב את מקסיקו וחשיבותה מוכרת כחלק חשוב מההיסטוריה של המדינה.
מאפיינים > תור הזהב

המוראליזם המקסיקני היה בתוקף כפי שהוא, עד שנות ה-70 המוקדמות במקסיקו. עם זאת, הוא חווה תקופת התפתחות משמעותית מראשיתה (בשנות ה-20) עד 1950. בזמן הזה הציירים המקסיקנים של אותה תקופה פיתחו את הציורים החשובים ביותר של התנועה.
בתקופה זו של ההיסטוריה, הביטוי של המוראליזם המקסיקני הגיע ליעדו המקסימלי. תנועה חברתית שכזאת מעולם לא יוצגה על ידי האמנות. הרמה האסתטית שלה בתקופה זו הייתה גם הטובה ביותר שהייתה למוראליזם בהיסטוריה.
מאפיינים > מטרת התצוגה

ציורי הקיר צוירו בכנסיות ובבניינים אחרים שעמדו מאז ימי התקופה הקולוניאלית. דבר זה ייצג את הזהות המקסיקנית ודבק בשורשי עצמאותה של המדינה. יצירות האמנות כללו אינדיאנים ומסטיסים שנלחמו בדיכוי. ציורי הקיר צוירו גם בבתי ספר יוקרתיים ובבניינים לאומיים, המייצגים את הופעתם של המקסיקנים. כל מה שצויר היה קשור למסורות של מזו -אמריקה ואמריקה הלטינית בכללותה.
המהפכה המקסיקנית הייתה נושא נפוץ מאוד, שהיה נהוג לצייר אותו בציורי קיר. האירוע הסתיים זמן קצר לפני הופעת המוראליזם; לאחר מכן הציורים ביקשו לעורר את הזיכרון הטרי של האנשים המקסיקנים "ולאחד" אותם עם הזהות הפטריוטית שלהם.
נושאים

אמני ציורי הקיר היו חופשיים לבחור כל נושא שייצג ביצירותיהם של האמנות שלהם. עם זאת, האמונה של כל האמנים הללו הייתה די דומה: אמנות היא הדרך הטהורה ביותר לבטא בני אדם. יתר על כן, לכל העבודות של אותו זמן הייתה משמעות פוליטית, ולכן לציורי הקיר היו קשר הדוק למה שמכונה "הריאליזם החברתי". בסופו של דבר, ציורי הקיר היו למעשה ייצוג של החברה.
בין היצירות החשובות ביותר של המוראליזם מוצגים האירועים החשובים ביותר בתולדות המדינה. מאבקם של האצטקים האבוריג'ים נגד הדיכוי הספרדי היו מיוצגים באופן נרחב, כמו גם הסכסוך החברתי שהתרחש במהלך מלחמת האזרחים בזמן המהפכה.
מרכיבי צבע

לציור של ציורי הקיר במקסיקו, בנוסף לנושאים הספציפיים, היו גם מספר מאפיינים לגבי התפתחות של כל ציור. לדוגמה, אמנים השתמשו בפרסקו כדי לבטא את יצירותיהם בציורי קיר מקסיקני, כפי שהיה מקובל לבצע עבודה עם צבע שעווה חם. עם זאת, אמנות מוראליסטית לא הייתה מוגבלת ליצירת עבודות באמצעות ציור. ציורי קיר מקסיקני נעשו גם עם פיסות קרמיקה, זכוכית ומתכת; כך שסצנות מקסיקניות מסורתיות נוצרו באמצעות הרכב של פסיפסים.
תפקיד

המוראליזם המקסיקני הייתה אחת התנועות האמנותיות החשובות ביותר של המאה ה-20. היא הגשימה את המטרה של חזרה לפופולריות של האמנות בציורי קיר שאבדה עם הזמן. ההשפעות של אמנות זו הגיעו לא רק למקסיקו, אלא גם הדהדו במספר מדינות אמריקאיות, בעיקר בארצות הברית. בנוסף, תנועה זו הפכה את אחד הביטויים האמנותיים החברתיים והפוליטיים החשובים ביותר על פני כדור הארץ. שלושת הנציגים המרכזיים של האמנות הזאת, "שלושת הגדולים", היו אחראים להפצת תנועת האמנות בדרום ארצות הברית.
מבחינה חברתית, התכונה החשובה ביותר של התנועה הייתה המורשת שנותרה לאמנים מקסיקנים ברחבי העולם. במיוחד הייתה זו ההשראה לתחילת תנועת הצ'יקאנו בארצות הברית. תנועה זו הונהגה על ידי אמנים מקסיקנים המתגוררים בארצות הברית. אשר, באמצעות ציורי הקיר, הביעו רעיונות משלהם ובעיות חברתיות באמצע שנות השישים.
השפעה על האמנות העירונית

האמנות מוראליסטית סללה את הדרך לסגנון אמנותי חדש שהחל בארצות הברית, אבל התפשט במהירות ברחבי אמריקה הלטינית: סגנון הגרפיטי. האמנות המוראליסטית גרמה למאות אנשים לראות, שהקירות הם כלי חשוב להבעת האמנות שלהם, מה שהוביל להופעת אמנות עירונית בחלקים שונים של היבשת האמריקנית. זהו סגנון של אמנות, לחלוטין ללא הגבלות (מעבר לחוקיותה), המאפשרת לכל אדם להרגיש "אמן " ולהשתתף בפיתוח גרפיטי בערים בו הוא מתגורר.
המוראליסטים המקסיקנים הגדולים ויצירותיהם > חוסה קלמנטה אורוסקו José Clemente Orozco

חוסה אורוסקו היה אחד מחברי הקבוצה האמנותית הידועה בשם "שלושת הגדולים". הוא היה טיפוס מופנם ופסימי יחסית, וזה הפך אותו לפחות אהוד מבין שלושת הציירים המפורסמים ביותר של תנועת המוראליסט המקסיקנית. באופן מוזר, אורוסקו ביקר בחריפות את המהפכה המקסיקנית ואת הממשלה שהוקמה לאחר הפלת פרופיריו דיאז. עם זאת, האמנות שלו צברה פופולריות בתחום האמנותי של ארצו. הוא שילב את טכניקות הרנסאנס בנגיעות של המודרניזם המופשט, שנתן לציוריו אופי ייחודי ואפל.
עבודותיו של אורוסקו מתמקדות בעיקר בהצגת התרבות המקומית המקסיקנית לפני הגעתם של הספרדים. עבודותיו יכלו להסביר בקלות את מה שהצייר רצה להציג בציור; הם התייחסו בדרך כלל לסוגיות פוליטיות, המוצגות בציור גדול, כדי להסביר אותם במונחים קונקרטיים. יצירותיו הבולטות ביותר הן: "לידה" (ציור קיר עם נגיעות של הרנסאנס שצויר בין 1923 ו-1924), "התעלה" (עבודה המתארת חיילים הנלחמים במהפכה המקסיקנית שנוצרה ב-1926) ו פרומתאוס (עבודה שצוירה בשנת 1930).
המוראליסטים המקסיקנים הגדולים ויצירותיהם > דייגו ריברה

ריברה היא אחת הדמויות האמנותיות המוכרות ביותר במאה ה-20. שמו הפך לפופולרי עוד יותר תודות ליחסיו עם פרידה קאלו, שעמה התחתן בשנות השלושים לחייו. היה לו סגנון אומנותי עם דמיון אימפרסיוניסטי, כאשר השתמש במחזה של אור וצל באמצעות שילוב של צבעים.
עבודותיו החשובות ביותר היו: "הבריאה'" (יצירה דתית שצוירה בין 1922 ל-1923), ציור הקיר של "ניצול מקסיקו על ידי הכובשים הספרדים'", וציור הקיר של העיר האצטקית טנוכטיטלאן והמאבק למען העצמאות.
המוראליסטים המקסיקנים הגדולים ויצירותיהם > דייוויד אלפארו סיקורוס David Alfaro Siqueiros

היה מוראליסט וצייר מקסיקני, שעבודותיו סבבו סביב נושאים מרקסיסטים. האידאולוגיה הפוליטית שלו תמיד הייתה קשורה לקומוניזם. הוא צייר כמה ציורי קיר על קירות המכינה במקסיקו וארגן קבוצות עובדים כדי ליצור איגודים מקצועיים. במהלך הקריירה שלו כצייר, הוא הפיק מספר גדול של ציורי קיר, שדרכם הוא ייצג שינויים פוליטיים, חברתיים ותעשייתיים במקסיקו. לכל יצירותיו הייתה נטייה שמאלנית, עם נטיות קומוניסטיות ברורות. הוא שיתף פעולה עם עמיתו דייגו ריברה לפתוח עיתון מקומי במקסיקו, שהפך למקור העיקרי של המידע הקומוניסטי בארץ. בין "שלושת הגדולים", הוא היה האמן שחווה את ההתפתחות הגדולה ביותר בפוליטיקה; למעשה, הוא האמין שהוא היה חלק מהמזימה שסיימה את חייו של טרוצקי במקסיקו. יצירותיו הבולטות ביותר היו: "האלמנטים" (מיצג פנטסטי שנוצר בין 1922 ל-1924), "אמריקה הטרופית" (ביקורת על האימפריאליזם האמריקאי) ו'"מוות לפולש"' (ייצוג מאבק הילידים נגד הפלישה האירופאית).
ראו גם

פרסקו
גרפיטי
ציור חזיתות