stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ין ברטיק
קריירה

ב-1945, צבא ארצות הברית גייס מתמטיקאים מאוניברסיטאות לסיוע במאמצי מלחמת העולם 2. ברטיק הועסקה בגיל 20 על ידי אוניברסיטת פנסילבניה לעבוד עבור מחלקת האמל"ח (אנ') של צבא ארצות הברית בחישוב ידני של מסלולים בליסטיים. בתקופת ההעסקה שלה הכירה את בעלה, ויליאם ברטיק, שעבד במקום כמהנדס של מחלקת ההגנה של ארצות הברית.
כאשר המחשב אניאק פותח לצורך חישוב מסלולים בליסטיים, ברטיק הצטרפה לפרויקט כאחת המתכנתתות הראשונות שלו. המתכנתות המקוריות של המחשב אניאק היו צוות של שש נשים הכוללות את: ג'ין ברטיק, אדל גולדשטיין (אנ'), קיי מקנאלטי (אנ'), בטי הולברטון, מרלין ווסקוף (אנ'), ופראן בילאס (אנ'). בנוסף, תרמו לאניאק מספר רב של נשים שלא זכו להכרה, שנרתמו בתקופה של מחסור בכוח העבודה עקב מלחמת העולם 2. הנשים שעבדו על אניאק היו בעלות רקע במתמטיקה אך לא עברו הכשרה לעבודה עם המחשב אניאק, שהיה המחשב הראשון מסוגו. ברטיק ובטי הולברטון הובילו את צוות המתכנתות המקורי בפיתוח התוכנה והשימוש באניאק - ללא חוברות הדרכה, ולפני שהצוות קיבל את הסיווג ביטחוני המתאים כדי לראות את המחשב, חברות הצוות הכירו את אניאק דרך ניתוח תרשימים סכמטיים של המחשב, דרכם הן למדו לתכנת את המחשב.
בתקופת העבודה של הצוות הן פיתחו עקרונות של תכנות כמו שגרות, וקינון פונקציות(אנ'), ולדעת חלק המציאו את תחום התכנות של מחשבים דיגיטליים. מעבר לחישוב המסלולים הבליסטיים שהצוות עשה במקור, תחום האחריות של הצוות ושל אניאק הורחב לחישובים של משוואות גרעין עבור המעבדה הלאומית לוס אלמוס. ברטיק ובטי הולברטון כתבו את תוכנת החישובים הבליסטיים ששימשה להדגמה שאניאק עומד בדרישות כדי להשלים את חוזה הפיתוח שלו. ההדגמה התרחשה בהצלחה ב-15 בפברואר 1946. אניאק הוכח כמהיר יותר ממחשב הרווארד סימן 1 ששימש את צבא ארצות הברית למטרות דומות, והראה שניתן לחשב בכ-20 שניות נוסחאות שלוקחות כ-40 שעות של חישוב ידני. ברטיק נתבקשה להקים ולהוביל צוות של מתכנתים שיבצעו המרה של מחשב אניאק לתוכנה השמורה בקובץ, שניתן להריץ ממחשבים לשימוש כללי. המלאכה הסתיימה במרץ 1948.
אחרי מלחמת העולם 2, ברטיק לקחה חלק בפיתוח המחשבים בינאק(אנ') ואוניבאק(אנ') תחת החברה של מתכנני המערכת של אניאק ג'ון פרספר אקרט וג'ון מאוצ'לי (EMCC). מעבר לתפקידיה התכנותיים, ברטיק הייתה אחראית על פיתוח השערים הלוגיים של אוניבאק. בנוסף, ברטיק פיתחה יחד עם בטי הולברטון את מערכת התכנות היצרנית הראשונה (SORT/MERGE).[דרוש מקור]
בתחילת שנות ה-50 חברת ECC נמכרה ל-Remington Rand (אנ'). תחת החברה החדשה, ברטיק עברה להכשיר את הגופים שרכשו מחשבי אוניבאק. לאחר מכן, בעלה, ויליאם ברטיק, החל לעבוד ב-Remington Rand. ג'ין ברטיק נאלצה לעזוב את Remington Rand בגלל נהלים של החברה שאסרו על בעל ואישה לעבוד ביחד. בין 1951 ו-1954, לפני הולדת ילדה הראשון, ברטיק עשתה עבודות תכנות קבלניות עבור ג'ון מאוצ'לי. לאחר שנולד בנה הראשון, ברטיק עזבה את הקריירה שלה במחשוב והביאה לעולם עוד שני ילדים. בתקופה הזאת בשנות ה-50 ברטיק החלה להעדיף להיקרא בשם "ג'ין" על-פני שם הולדתה "בטי", השם שבו הייתה מוכרת בזמן הקריירה שלה.
למרות תרומתה המשמעותית לאניאק, עבודתה לא זכתה להכרה עד שבעל הטור טום פצינגר פרסם מספר מאמרים על ברטיק והולברטון בשנות ה-90 עבור עיתון וול סטריט ג'ורנל. לאחר מכן, הסרט הדוקומנטרי Top Secret Rosies: The Female "Computers" of WWII (אנ'), והפרויקט האינטרנטי של קתי קליימן ENIAC Programmers Project עזרו לחשוף עוד פרטים על העבודה החלוצית של ברטיק.[דרוש מקור]
המשך חייה

לאחר שקיבלה את התואר השני שלה מאוניברסיטת פנסילבניה בשנת 1967 וקיבלה את ההחלטה להתגרש מבעלה, הצטרפה ברטיק לתאגיד אוורבך שם כתבה וערכה דוחות טכניים על מיני-מחשבים. ברטיק נשארה עם אוורבך למשך שמונה שנים ולאחר מכן עברה למשרות עם מספר חברות אחרות למשך שארית הקריירה שלה כמנהלת, סופרת ומהנדסת. בשנת 1968 התגרשו ויליאם ברטיק וג'ין ברטיק. ברטיק פרשה לחלוטין מתעשיית המחשוב בשנת 1986, כאשר המעסיק האחרון שלה, "דטא דסיז'ונס" (חברת פרסום של זיף דייוויס), נמכר; ברטיק בילתה את 25 השנים הבאות כסוכנת נדל"ן.
החל מ-1996, לאחר שחשיבותם בפיתוח המחשוב התגלתה מחדש - ברטיק יחד עם בטי הולברטון וחברתה השנייה של ברטיק במשך יותר מ-60 שנה, קטלין אנטונלי (מתכנתת אניאק ואשתו של הממציא השותף של האניאק, ג'ון מאוצ'לי), החלו לבסוף לקבל את ההכרה והכבוד על עבודתן החלוצית בתחום המחשוב המוקדם. ברטיק ואנטונלי הוזמנו כדוברות, בארצן ובחו"ל, כדי לחלוק את חוויותיהן בעבודה עם מחשבי האניאק, בינאק ואוניבאק. ברטיק, במיוחד, קיבלה פרסים רבים על תפקידה החלוצי בתכנות של "אניאק", "בינאק" ו"אוניבאק", כאשר האחרון מביניהם עזר להשיק את תעשיית המחשבים המסחרית, ועל הפיכתו של האניאק למחשב בעל התוכנה המאוחסנת הראשון בעולם. מוזיאון המחשוב ג'ין ג'נינגס ברטיק נפתח בשנת 2002 בקמפוס של אוניברסיטת צפון-מערב מיזורי, האוניברסיטה בה למדה בארטיק, לכבודה. בשנת 2008 נכנסה ברטיק להיכל הנכבדים של מוזיאון היסטוריית המחשב יחד עם לינוס טורבאלדס, היוצר והמפתח הראשי של ליבת לינוקס, בנוסף לרוברט מטקאלף, ממציא האתרנט. ברטיק כתבה את האוטוביוגרפיה שלה "מתכנתת חלוצה: ג'ין ג'נינגס ברטיק והמחשב ששינה את העולם" לפני מותה בשנת 2011, בעזרתם של עמיתיה הוותיקים, ד"ר ג'ון טי. ריקמן וקים ד. טוד. האוטוביוגרפיה יצאה לאור בשנת 2013 על ידי "טרומן סטייט פרס" וקיבלה ביקורות חיוביות. ברטיק מתה מאי-ספיקת לב בבית אבות בעיר פוקיפסי שבניו יורק ב-23 במרץ 2011.
ברטיק כתבה כי אחת העצות הטובות ביותר שקיבלה הייתה: "אף פעם אל תיתני למישהו לומר לך שאת לא מסוגלת לעשות משהו, רק כי הם חושבים שאת לא מסוגלת. את יכולה לעשות כל דבר, להשיג כל דבר, אם את מאמינה שאת יכולה, ואת מלמדת את עצמך להצליח." כאשר היא מעודדת בנות ונשים ללכת אחרי החלומות שלהן, היא אמרה: "אם החיים שלי הוכיחו משהו, זה שנשים (ובנות) לא צריכות לפחד לקחת סיכונים ולנסות דברים חדשים."[דרוש מקור]
פרסים ומורשת

היכל התהילה של הארגון הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה. (1997)
עמיתה במוזיאון היסטוריית המחשב. (2008)
זוכת פרס "חלוצי המחשב"(אנ') של IEEE Computer Society. (2008)
זוכת פרס קורנמן של המרכז הרב-לאומי לקידום נשים בטכנולוגיה. (2009)
מוזיאון המחשוב על שם ג'ין ג'נינגס ברטיק באוניברסיטת צפון-מערב מיזורי מוקדש להיסטורית המחשוב ולקריירה של ברטיק.
ערכת נושא ברירת המחדל של מערכת ניהול תוכן החופשית דרופל נקראת "ברטיק" על שמה.
ראו גם

בטי הולברטון
רות טייטלבאום
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Barkley Fritz, W. (1996). "The Women of ENIAC". IEEE Annals of the History of Computing. 18 (3): 13–28. doi:10.1109/85.511940.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  "Bartik biography". www-history.mcs.st-and.ac.uk. נבדק ב-2020-04-18.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Bartik, Jean Jennings (2013).  Rickman, Jon T.; Todd, Kim D. (eds.). Pioneer programmer: Jean Jennings Bartik and the computer that changed the world. Kirksville, Missouri: Truman State University Press. ISBN 9781612480862. OCLC 854828754.
1 2 3 4 5 6 7  Lohr, Steve (2011-04-07). "Jean Bartik, Software Pioneer, Dies at 86". The New York Times. נבדק ב-2020-04-18.
1 2 3  "Jean Bartik". Computer History Museum. אורכב מ-המקור ב-11 במרץ 2016. נבדק ב-2020-04-18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Janet., Abbate (2012). Recoding gender : women's changing participation in computing. Cambridge, Mass.: MIT Press. ISBN 9780262018067. OCLC 813929041.
↑  "ENIAC Programmers". WITI Hall of Fame. Women in Technology International (WITI). נבדק ב-2020-05-10.
1 2  "Betty Jean Jennings Bartik". IEEE Computer Society Awards. IEEE Computer Society. נבדק ב-2020-04-18.
↑  University, Northwest Missouri State. "Jean Jennings Bartik Computing Museum | Special Collections & Archives | Northwest". www.nwmissouri.edu. נבדק ב-2020-04-18.
↑  "Bartik | Drupal.org". www.drupal.org. נבדק ב-2020-04-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007336520105171  GND: 1072016710  ISNI: 0000 0000 4612 4704  LCCN: no98103124  SNAC: w6k36md7  VIAF: 31618034   WorldCat (עם VIAF): 31618034
גל טרוכואידי

פני השטח של גל טרוכואידי (בכחול עמוק) המתקדם לצד ימין. המסלולים של האלמנטים בסמוך לפני המים הם מעגלים סגורים (בציאן), ווקטורי מהירות הזורם מוראים באדום (בעבור הנקודות השחורות). גובה הגל - ההבדל בין גובה השיא לגובה השפל, מסומן ב-H, אורך הגל ב- \lambda  ומהירות המופע ב-c.
במכניקת הזורמים, גל טרוכואידי או גל גרסטנר הוא פתרון מדויק של משוואות אוילר בעבור גלי כבידה מחזוריים בזורם. התאוריה של גלים טרוכואידים מתארת גל מתקדם בעל צורה קבועה על פני השטח של שכבת זורם בלתי דחיס בעלת עומק אינסופי. פני השטח של המים בפתרון הגלי הזה הם בצורת טרוכואיד מהופך - עם שיאים חדים יותר ושפלים שטוחים יותר. הפתרון הזה נתגלה לראשונה על ידי גרסטנר ב-1802, ונתגלה מחדש באופן בלתי תלוי על ידי ויליאם ג'ון מקורן רנקין ב-1863.
שדה הזרימה המקושר לגל הטרוכואידי אינו אי-רוטציוני - יש לו ערבוליות. הערבוליות היא בחוזק ופילוג אנכי כזה שהמסלולים של אלמנטי הזורם הם מעגלים מושלמים. זה עומד בניגוד לתצפית האמפירית השגרתית של סחיפת סטוקס המקושרת לתנועה הגלית. למעשה, ניתן להבין את פילוג הערבוליות כ"פיצוי" על היעדר סחיפת סטוקס. בנוסף, מהירות המופע של הגל אינה תלויה באמפליטודה של הגל הטרוכואידי, בשונה מתאוריות גלים לא ליניאריות אחרות (כמו אלו של גלי סטוקס וסוליטונים) ותצפיות שלהן. מסיבות אלו - כמו גם בשל העובדה שפתרון בעבור עומק סופי חסר - גלים טרוכואידים הם בעלי חשיבות מעשית מוגבלת לצרכים הנדסיים, וחשיבותם נחה בהיותם הדגמה חשובה לעקרונות התאוריה של גלי מים.
גזירת פרופיל הגל מעקרונות ראשוניים

נצא מההנחה שמסלולי אלמנטי הזורם הם מעגלים מושלמים ונסיק ממנה את צורת הגל. נתחיל מהתנאי הקינמטי על מהירות הזורם בפני המים (ראו גם תאוריית הגלים של איירי#גזירת פונקציית הפוטנציאל), כאשר הפעם לא נזניח את תלילות הגל:
u_{z}={\frac {\partial \eta }{\partial t}}\ +u_{x}{\frac {\partial \eta }{\partial x}}
כיוון שמסלול האלמנט הוא מעגל מושלם, נכון להניח ש-:
 u_{z}=Vsin(kx-\omega t),u_{x}=Vcos(kx-\omega t).
כלומר מתקיים:
Vsin(kx-\omega t)={\frac {\partial \eta }{\partial t}}+Vcos(kx-\omega t){\frac {\partial \eta }{\partial x}}
אם נעזר בהנחה שהגל נע אופקית במהירות התקדמות קבועה, אז ניתן להראות ש-:
{\frac {\partial \eta }{\partial t}}=-c{\frac {\partial \eta }{\partial x}}
כאשר c היא מהירות התקדמות הגל, וכך נקבל:
{\frac {\partial \eta }{\partial x}}={\frac {Vsin(kx-\omega t)}{-c+Vcos(kx-\omega t)}}
ניזכר כעת בהצגה הפרמטרית של עקום טרוכואידי:
x=a\theta -b\sin(\theta )\,
y=a-b\cos(\theta )\,
ונקבל: 
 dx=(a-b\cos(\theta ))d\theta \,
dy=b\sin(\theta )d\theta \,
כלומר:
{\frac {dy}{dx}}={\frac {b\sin(\theta )}{a-b\cos(\theta )}}
וזוהי בדיוק הצורה האלגברית של הפתרון שהתקבל לשיפוע פרופיל הגל! כלומר פני הגל הם בהכרח טרוכואידים. הפרמטר a של הטרוכואיד (רדיוס המעגל המתגלגל) הוא:
a={\frac {\lambda }{2\pi }}
בעוד הפרמטר b הוא מחצית גובה הגל  b={\frac {H}{2}}.
שים לב גם שהפתרון הטרוכואידי מתכנס לפתרון הטריגונומטרי (היינו פונקציית סינוס) בגבול שבו היחס b/a שואף לאפס; כלומר גלים טרוכואידים מתכנסים לגלי איירי כאשר היחס בין אמפליטודת הגל לאורך הגל קטן מאוד.
השוואה עם תאוריות גלים אחרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

תאוריית הגלים של איירי
גיסטרו

גיסטרו (בגרמנית: Güstrow) היא בירת מחוז רוסטוק (העיר רוסטוק עצמה היא עיר שלא כפופה למחוז), שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שבגרמניה. זוהי העיר השביעית בגודלה במדינה.
העיר ידועה בשל הארמון מתקופת הרנסאנס שבה ובקתדרלה שלה שבנויה מלבנים בסגנון בנייה גותי ומעוטרת בפסליו של ארנסט ברלך, שחי בעיר החל משנת 1910 ועד למותו בשנת 1938.
גאוגרפיה

העיר גיסטרו ממוקמת במרחק של 45 ק"מ מדרום לרוסטוק על גדות הנהר נבל (Nebel), יובל של נהר הווארנו (Warnow). תעלת ביצו-גיסטרו (Bützow-Güstrow-Kanal) היא נתיב מים המקושר לנהר הווארנו והיא משמשת לשייט תיירותי. העיר מוקפת בחמישה אגמים ובכמה יערות.
היסטוריה

מקור השם גיסטרו הוא מהשם "Guščerov" בשפתם של השבטים הפולאבים ומשמעותו הוא "מקומן של הלטאות".
ב-1219 נבנתה מצודה על ידי הוונדים במקום בו ניצב כיום הארמון מתקופת הרנסאנס. גיסטרו נוסדה כנראה על ידי היינריך בורווין השני, נכדו של היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה בין השנים 1219–1226. העיר מוזכרת לראשונה ב-1228 במגילת הזכויות של העיר שוורין, שאושרה על ידי בניו של היינריך בורווין השני, שמימנו את בניית הקתדרלה ב-1226. גיסטרו הייתה מקום מושבם של האדונים של הפייף של ורלה (Werle) בין השנים 1229–1436. ב-1441 נוסדה אגודת הצייד החוקית הראשונה של גיסטרו.
בעקבות משפט הנוגע לחילול לחם הקודש שהתקיים ב-1330, הועלו למוקד 23 יהודים ובית הכנסת המקומי נהרס. באתר בו עמד בית הכנסת נבנתה "הקפלה של הדם הקדוש" (Kapelle des heiligen Bluts). ב-1503, ב-1508 וב-1512 אירעו שריפות רחבות היקף בעיר וב-1556 עלה באש הארמון.
לאחר חלוקתה של מקלנבורג ב-1621 הפכה גיסטרו להיות בירתה של הדוכסות הקטנה של מקלנבורג-גיסטרו והמצביא הגדול של מלחמת שלושים השנים, אלברכט פון ולנשטיין היה הדוכס של מקלנבורג-גיסטרו.
ב-1695 מת גוסטב אדולף, הדוכס האחרון, והדוכסות חדלה מלהתקיים. לאחר מכן נעשתה גיסטרו לחלק מהדוכסות של מקלנבורג-שוורין.
אתרים חשובים

ארמון גיסטרו (Schloss Güstrow) נבנה ב-1589 בסגנון הרנסאנס, כמקום מגוריהם של הדוכסים של מקלנבורג. זהו אחד המבנים החשובים באזור הים הבלטי מהתקופה הזו. בין השנים 1963–1981 בוצעה עבודת שיחזור רבת היקף וגן בסגנון הרנסאנס התווסף על פי תיאורים המופיעים בתחריטים עתיקים.
הקתדרלה, הבנויה מלבנים בסגנון גותי, נבנתה בין השנים 1226–1335. ראוים לציון הם המזבח מהתקופה הגותית המאוחרת (שנת 1500 לערך), קברו של הדוכס אולריך השלישי ושתי נשותיו (המאה ה-16) ופסל "המלאך המרחף" (Schwebende Engel) שהוא יצירתו המפורסמת ביותר של הפסל ארנסט ברלך, שנוצר בשנת 1926 לזכרם של קורבנות מלחמת העולם הראשונה.
כנסיית מריה הקדושה, הבנויה לבנים גותיות. עוצבה מחדש במאה ה-19.
הסטודיו של ברלך, בו מוצגות רבות מעבודותיו.
בניין העירייה, נבנה במקור במאה ה-13 ונבנה מחדש בראשית המאה ה-19 בכיכר השוק המרכזית של העיר.
ערים תאומות

דנמרק ריבה, דנמרק
פינלנד ולקאלה (אנ'), פינלנד
גרמניה קורנסהאגן (אנ'), גרמניה
פולין גרפיצה (אנ'), פולין
גרמניה נויוויד, גרמניה
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557336805171  BnF: cb135107744 (data)  GND: 4022477-6  LCCN: n80113711  MusicBrainz: f62210bf-e935-4e6d-a1ca-439ae5980be2  NKC: ge893541  VIAF: 312798969   WorldCat (עם VIAF): 312798969
גל זיזים

גל זיזים מפעיל שסתומים
גל זיזים (Camshaft) הוא רכיב מכני הנמצא במנועי בעירה פנימית בוכנאיים ותפקידו לתזמן את פתיחת שסתומי היניקה והפליטה של המנוע. גל הזיזים מורכב ממוט (גל) ועליו בליטות אקסצנטריות (כעין אליפסה), כך שבסיבוב הגל בליטות אלו עולות ויורדות וכך מתזמנות את פתיחת וסגירת השסתומים. ישנם גלי זיזים הלוחצים ישירות על השסתומים ובכך גורמים לפתיחתם, ויש גלי זיזים הלוחצים על השסתומים באמצעות מוטות דחיפים ונדנדים.
מנוע בעירה פנימית נפוץ הוא בעל ארבע פעימות: יניקה, דחיסה, עבודה, פליטה. תאורטית, בפעולת היניקה שסתום היניקה נפתח ושסתום הפליטה נסגר. בפעולת הדחיסה והעבודה שני השסתומים סגורים, ובפעולת הפליטה, שסתום הפליטה נפתח.
סוגי גלי זיזים

גלי הזיזים הנפוצים בעבר התבססו על מוטות דחיף (Pushrods). בתכנון זה גל הזיזים ממוקם בבלוק המנוע, נמוך מן הצילינדר והשסתומים ובאמצעות מערכת מוטות מתזמן את הפתיחה והסגירה של השסתומים הממוקמים בראש המנוע. חסרונה העיקרי שיטה זו הוא משקל המוטות המגביל את מהירות המנוע המקסימלית, כיוון שכל מסת המוטות נעה הלוך וחזור עם כל מחזור של סגירה ופתיחה. ניסיון להניע את מסת המוטות במהירות גבוהה עשוי להסתיים במצב של "ציפת שסתומים", שבו השסתומים מאחרים להיפתח או להיסגר בהתאם לצורך. מנועים מבוססי מוטות דחיף עדיין נמצאים בשימוש (בעיקר במנועים גדולי נפח של מכוניות אמריקניות ואופנועים), אך שיטה אחרת של גלי זיזים עיליים הממוקמים בראש המנוע הפכה לשיטה הנפוצה ביותר. מנועי גלי זיזים עיליים מתחלקים לשתי קבוצות: בעלי גל זיזים יחיד ובעלי גל זיזים כפול.
במנועי גל זיזים עילי יחיד (SOHC,‏ Single overhead cam, גלז"י) מוצב גל זיזים עליון אחד בראש המנוע. תכנון זה מאפשר לתזמן את תנועת השסתומים באמצעות מגע ישיר בין הזיז לשסתום. סיבוב גל הזיזים מתוזמן על ידי רצועה או שרשרת המחוברת לגל הארכובה. שיטה זו מתאימה למנועים בעלי שני שסתומים לצילינדר, ואף נעשה בה שימוש במנועי ארבעה שסתומים לצילינדר, אך מספר רב של שסתומים מקשה על יישום השיטה. הגדלת מספר שסתומי היניקה והפליטה לכל צילינדר נועדה כדי להשיג הספקים גבוהים יותר במהירות מנוע גבוהה יותר. כדי להתמודד עם ריבוי השסתומים תוכננו מנועים עם גל זיזים עילי כפול בראש המנוע (DOHC,‏ Double overhead cam, גלז"כ). בתכנון הנפוץ של גל זיזים כפול, גל זיזים אחד מתזמן את שסתומי הפליטה והשני את שסתומי היניקה.
השימוש ברצועת תזמון במנועי גלי זיזים עיליים מסבכת את אחזקת המנוע עקב בלאי מהיר יחסית וצורך במנגנוני מתיחה לרצועה. למוטות דחיף קיים בהקשר זה יתרון כיוון שניתן להניע אותם באמצעות גלגלי שיניים בלבד בגלל הקרבה היחסית לגל הארכובה. אמינותם של גלגלי שיניים גבוהה יותר מרצועות.
מנועים בתצורת V או בתצורת בוקסר ייחודיים בכך שהם בעלי שני ראשי מנוע. לכן מנוע V המתוכנן עם גל זיזים כפול לצילינדר ישתמש בארבעה גלי זיזים. בדומה, מנוע V עם גל זיזים עילי יחיד ישתמש בשני גלי זיזים. במקרה זה יש לשיטת מוטות דחיף יתרון כיוון שניתן למקם גל זיזים בבלוק המנוע ולתזמן באמצעותו שסתומים בשני ראשי המנוע. עם זאת, במנועי V של מספר דגמי אופנועי הרלי-דייווידסון נעשה שימוש במוטות דחיף המונעים באמצעות ארבעה גלי זיזים הממוקמים בבלוק המנוע, אחד לכל שסתום.
בעיות הנגרמות מתזמון לקוי

תזמון לקוי של גל הזיזים עלול להיגרם עקב כיוון לקוי שלו או משחיקת רצועת התזמון (רצועת הטיימינג). תזמון לקוי גורם לפגיעה ביעילות המנוע, מכיוון שהתערובת אינה נכנסת ויוצאת בזמן הרצוי. במקרים בהם נקרעת רצועת התזמון אף קיימת סכנה לשלמות חלקי המנוע. בעוד שסתומי היניקה והפליטה מפסיקים לנוע, בוכנות המנוע ממשיכות לנוע מכוח האינרציה ואז ייתכן שאחד השסתומים נשאר במצב פתוח, מתנגש בבוכנה וגורם לנזק בבוכנה ובשסתומים.
גלי זיזים ייעודיים ומשתנים

למעשה, שסתומי הפליטה והיניקה לא נפתחים בדיוק בתחילת הפעימה אלא קצת לפני כן וזאת בגלל שלוקח לתערובת זמן רב יותר להיכנס או לצאת – דבר זה בא לידי ביטוי במהירויות מנוע גבוהות. לתחומי מהירות שונים במנוע ניתן לתכנן גלי זיזים אופטימליים שונים.
למשל, בסל"ד גבוה, שסתום היניקה יישאר פתוח גם כשתתחיל פעולת הדחיסה, וזאת כדי לאפשר לתערובת להספיק להיכנס (פעולות המנוע מהירות מאוד, ואם השסתום ייפתח בתחילת הפעימה, התערובת לא תספיק להיכנס). כמו כן, הזיז ילחץ מעט יותר על השסתום וייווצר פתח רחב יותר. בנוסף יש זמן בו שני השסתומים פתוחים יחד – תערובת שרופה יוצאת החוצה ותערובת חדשה נכנסת.
ניתן להחליף למנוע גל זיזים המיועד לסל"ד נמוך, בגל זיזים המיועד לסל"ד גבוה. לגלי זיזים אלו יש מעלות פתיחה שונות של השסתומים (כלומר, השסתום נפתח בתזמון שונה, שכן הזווית של הזיז על הגל שונה). במנועים בהם מותקנים גלי זיזים ייעודיים, פעולת המנוע נפגמת בסל"ד נמוך. בגלל הקשר האסוציאטיבי בין מעלות (- הזווית בין הזיז לגל) לחום, נקראים גלי זיזים אלו בעגה, גלי זיזים חמים.
כדי להתגבר על בעיית תחום טווח הפעולה של המנוע (לכל גל זיזים תחום פעולה אופטימלי אחר), יש מכוניות המצוידות בגלי זיזים בעלי מספר פרופילים המשתלבים במהירויות שונות של המנוע. חברת הונדה הייתה הראשונה להציג מערכת כזו, תחת השם VTEC שמשמעו Variable valve Timing and lift Electronic Control. גרסה מתקדמת יותר של מערכת זו במנוע גל זיזים כפול אף משתקת בסל"ד נמוך שסתום יניקה אחד, כך שמנוע בעל 16 שסתומים לדוגמה, מתנהג כמנוע בעל 12 שסתומים. לחברת פרארי יש מנוע עם גל זיזים בעל שלושה זיזים לכל שסתום. במהירויות שונות גל הזיזים זז כך שכל פעם זיז אחר משולב, בהתאם למהירות המנוע.
גיינסוויל

| --- | --- |
חותם גיינסווילחותם גיינסוויל

מרכז גיינסוויל
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  פלורידה פלורידה
 מחוז:  אלצ'ואה
 ראש העיר:  Harvey Ward
 תאריך ייסוד:  1853 
 על שם:  Edmund P. Gaines 
 שטח:  161.6 קמ"ר
 גובה:  54 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  141,085 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  264,275 (2010)
 קואורדינטות:  29°39′7.19″N 82°19′29.97″W﻿ / ﻿29.6519972°N 82.3249917°W﻿ / 29.6519972; -82.3249917
 אזור זמן:  UTC -5
 www.cityofgainesville.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה גיינסוויל(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה גיינסוויל(למפת פלורידה רגילה) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי גיינסוויל(למפת פלורידה מוגדלת) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי גיינסוויל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גיינסוויל (באנגלית: Gainesville) היא בירת מחוז אלצ'ואה במדינת פלורידה בארצות הברית. בעיר מתגוררים 124,354 תושבים (נכון ל-2010), והיא העיר הגדולה ביותר באזור צפון מרכז פלורידה. במטרופולין של העיר מתגוררים 264,275 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה

האזור בו נמצאת העיר כיום היה מיושב על ידי אינדיאנים במשך מאות רבות לפני בואם של האירופאים. עם בואם של הספרדים במאה ה-16 החלה להצטמצם האוכלוסייה המקומית, בעיקר בגלל המחלות שהספרדים הביאו אתם. הנותרים התנצרו בעקבות פעולת המיסיונים שהוקמו באזור בתחילת המאה ה-17.
במאה ה-19 שטחי פלורידה הועברו לארצות הברית. פלורידה נהפכה למדינה והיא חולקה למחוזות, שאחד מהם היה אלצ'ואה. ב-1853 הוחלט להקים בירה חדשה למחוז במקום ניוננסוויל (Newnansville) במטרה לקרב את בירת המחוז למסילת הרכבת הקרובה. הוחלט לקרוא לעיר החדשה גיינסוויל, ככל הנראה על שמו של הגנרל אדמונד גיינס שלחם בשבטי האינדיאנים המקומיים. האתר של העיר נבחר ב-1854 וכעבור שנתיים החלו העבודות על הקמת הבירה החדשה. באותה שנה הבירה הועברה באופן רשמי.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית גיינסוויל הייתה מוצב צבאי משני יחסית של כוחות קונפדרציית המדינות של אמריקה באזור. גיינסוויל נכבשה פעמיים, ב-15 בפברואר 1864 וב-17 באוגוסט באותה שנה, על ידי כוחות קטנים של צבא האיחוד, אך בשתי הפעמים הכוחות הושגו כעבור זמן לא רב.
ב-1866, לאחר ניצחון האיחוד במלחמה, גיינסוויל קיבלה מעמד רשמי של עיר. ב-1867 פלורידה עברה למשטר צבאי כחלק מתקופת השיקום, אשר אילץ את כל הערים בפלורידה לעבור הכרזה מחדש כערים, כפי שקרה לגיינסוויל ב-1869. באותן שנים העיר החלה לשגשג כמרכז להובלת כותנה שגודלה בשדות באזור. בשנים שלאחר מכן החקלאות התרחבה והכלכלה החלה להסתמך גם על כריית זרחה.
ב-1906 נפתחה בעיר אוניברסיטת פלורידה שתרמה להתפתחות הכלכלה המקומית. בעקבות מזיקים שפשטו ביבולי הכותנה בין 1916 ו-1918, גידול הכותנה באזור הופסק לחלוטין וכלכלת העיר עברה להסתמכות על יבולים אחרים. כלכלת העיר נפגעה גם עקב מלחמת העולם הראשונה שסגרה בפני מכרות הזרחה שווקים במרכז אירופה, ובמיוחד בגרמניה.
לאחר המלחמה העיר, כמו יתר ארצות הברית, החלה לשגשג, במיוחד בשוק הנדל"ן. למרות זאת הכלכלה המקומית עדיין התבססה בעיקר על חקלאות. כלכלת גיינסוויל נשארה יציבה למדי גם במהלך השפל הגדול בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, ומצב העיר היה טוב יחסית למרבית ארצות הברית.
מלחמת העולם השנייה תרמה לשגשוג העיר, ובמהלכה מפעים רבים בעיר קיבלו הזמנות מהצבא. לאחר המלחמה אלפי חיילים משוחררים התיישבו בעיר כשלמדו באוניברסיטת פלורידה, והאוניברסיטה נהפכה לחלק חיוני בכלכלה המקומית.
חינוך

בעיר נמצאות אוניברסיטת פלורידה ומכללת סנטה פה. כמו כן נמצא בעיר קמפוס של מכללת סיטי שבסיסה בפורט לודרדייל.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה האזורי גיינסוויל, הנמצא במרחק של כ-5 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר.
גיינסוויל נמצאת על מסלולו של כביש בין-מדינתי 75, המתחיל במיאמי בדרום פלורידה ומסתיים בגבול עם קנדה במדינת מישיגן.
ערים תאומות

רוסיה נובורוסיסק, רוסיה
עיראק דהוכ, עיראק
הערות שוליים

1 2  אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
1 2  אוכלוסייה במטרופולינים לפי מפקד 2010 והערכות אוכלוסייה ב-2011, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
| דגל פלורידה פלורידה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | טאלאהאסי |  |
| אזורים גאוגרפיים | אזור מפרץ טמפה • ביג בנד • דרום פלורידה • דרום מערב פלורידה • החוף הנשכח • החוף הראשון • הידית של פלורידה • הקיז • חוף האוצר • חוף האיזמרגד • חוף הזהב • חוף החלל • חוף הטבע • חוף השמש • מרכז פלורידה  • צפון מרכז פלורידה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | ג'קסונוויל • מיאמי • טמפה • סנט פיטרסבורג • אורלנדו • הייליה • טאלאהאסי • פורט לודרדייל • פורט סנט לוסי • פמברוק פיינס • קייפ קורל • הוליווד • גיינסוויל • מיראמר • קורל ספרינגס • קלירווטר • מיאמי גארדנס • פאלם ביי • וסט פאלם ביץ' • פומפנו ביץ' |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות פלורידה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557249205171  BNE: XX6281278  BnF: cb135411494 (data)  GND: 4141123-7  LCCN: n79151165  MusicBrainz: dbe53871-db21-47ea-a0c3-3ab58317a3ab  NARA: 10046115  NKC: xx0042483  SUDOC: 195803795  VIAF: 134323558   WorldCat (עם VIAF): 134323558 
בית ספר בגיינסוויל, 2008
גרגורי לרנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1951 (בן 72) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הפקולטה לעיתונות של אוניברסיטת מוסקבה 
 
גרגורי לרנר (ברוסית: Григорий Львович Лернер; נולד ב-20 באוקטובר 1951) הוא איש עסקים רוסי-ישראלי, שהורשע בפרשיות שונות של הונאה והלבנת כספים בישראל, ברוסיה ובצרפת. לרנר נידון ל-6 שנות מאסר בעוון הונאה, ובהמשך נידון ל-10 שנות מאסר נוספות בעבירות דומות.