stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורי פוטיינקו
פסקולים שהולחנו על ידו

1989 — הצלחה אצל גברים
1990 — קו הגורל
1991 — אגדה סקסית
1991 — פולטגרייסט-90
1991 — שוער במאה העשרים
1992 — ריבוע שחור
1998 — ערומים
2001 — כלוב
2003 — נוסע ללא מטען
2003 — טעם הרצח
2003 — למה לך אליבי?
2004 — עור הסלמנדרה
2004 — אשליה
2004 — משמר הלילה
2004 — ירח מלא
2005 — פופ
2005 — האיש שלך
2005 — פרימדונה
2006 — משמר היום
2006 — בונקר
2006 — גאורג
2006 — התליין
2006 — המכרה
2006 — המכרה-2
2006 — איש רוח
2007 — ליל הקרנבל 2
2007 — ואנצ'קה
2007 — צחוק הגורל 2
2007 — ההתקפה על לנינגרד
2007 — משחק רוסי
2007 — הסרט הטוב ביותר
2008 — מי שמכבה את האור
2008 — שלג שחור
2008 — האי המיושב
2009 — ספר האמנים
2009 — ברק שחור
2009 — איש בחלון
2010 — גבר יחיד
2011 — משחק נגדי
2011 — מפתח הסלמנדרה
2012 — הטיגר הלבן
2012 — המרגל
2012 — ג'נטלמנים, בהצלחה!
2012 — מטרו
2012 — פודובני
2012 — הגווארדיה הלבנה
2013 — סוד מעבר דייטלוב
2013 — אפר
2013 — שלום, אני אביך!
2014 — הצופים
2014 — אינקוויזיטור
2014 — עצי אשוח 1914
2014 — פורט רוס
2014 — עקבות הנמר
2015 — הגדוד
2015 — משכן שמיימי
2015 — המגפה
2016 — עצי אשוח 5
2017 — מורקה
2017 — מעבר לכוכבים
2017 — אנה קארנינה
2017 — טנגו קר
2017 — רוק
2017 — בנתיב הייסורים
2018 — פקודת חיסול
2018 — גבול
2018 — אבי גיבור
2019 — להציל את לנינגרד
2020 — שוער הגלקסיה
2020 — דוקטור ליזה
2020 — צוערי פודולסק
2020 — פענוח
2020 — הנהר הקודר
2021 — ולדיווסטוק
הערות שוליים

↑  סרט עלילתי אודות תקרית מעבר דייטלוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5091581  BnF: cb14608429h (data)  GND: 1035618575  ISNI: 0000 0001 2024 3438  LCCN: no2019110150  LNB: 000181897  MusicBrainz: 5419d511-4b01-4e40-8c9c-3ab8d745d20f  SUDOC: 161463371  VIAF: 282740510   WorldCat (עם VIAF): 282740510 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מסע אלונקות (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  ג'אד נאמן
 הופק בידי:  ג'אד נאמן
 תסריט:  דני הורוביץ קובי ניב רחל נאמן רנן שור
 עריכה:  דוד טור
 שחקנים ראשיים:  מוני מושונוב  גידי גוב  דליק ווליניץ  שלמה בראבא
 מוזיקה:  שם טוב לוי
 צילום:  חנניה בר
 מדינה:  ישראל
 חברת הפקה:  הקלטה ובימוי פוסט-סינק - יענקלה שם-טוב, אולפני זינקו
 הקרנת בכורה:  1977
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מסע אלונקות הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1977 בבימויו של ג'אד נאמן עם מוני מושונוב, גידי גוב, שלמה בראבא ודליק ווליניץ בתפקידים הראשיים.
הסרט פרץ דרך חדשה בגישתו הביקורתית של הקולנוע הישראלי כלפי האתוס הצבאי.
את התסריט כתבו דניאל הורוביץ, קובי ניב, רחל נאמן ורנן שור, והצילום נעשה על ידי חנניה בר. הבמאי, ג'אד נאמן, שירת בנח"ל המוצנח ובחטיבת הצנחנים כקצין לוחם ומאוחר יותר כרופא גדודי. הפסקול הוקלט על ידי להקת ששת, ויצא לאור כתקליט.
סרט זה היה מהסרטים הראשונים בנושא של התאבדויות בצה"ל.
בשנת 2014 יצא הסרט לראשונה בפורמט DVD, ובשנת 2016 ערך נאמן רסטורציה לסרט.
תקציר העלילה

חלקו הראשון של הסרט עוקב אחר צביקה וייסמן (מוני מושונוב), בחור ישראלי עירוני שרצה להיות לוחם, ולשם כך העלה פרופיל כדי להתקבל לטירונות בחטיבת הצנחנים. וייסמן רוצה להיות צנחן בשל ערכי החברה הסובבת אותו, וזאת אף על פי שהוא לא מצליח להשתלב בה.
בתחילת הסרט, כשרופא המחלקה מבקש להדגים עצירת שטף דם על אחד החניכים, תוך שהוא מבקש אחד "שיהיה רזה, שיראו עצמות", הפלוגה של וייסמן מנדבת אותו. הוא מתבקש להתפשט לקול החיילים הלועגים לגופו. באותו ערב, מפקדי הפלוגות השונים דנים על וייסמן, ויאיר, המ"פ של וייסמן (גידי גוב), מסרב בתוקף להעבירו למחלקה אחרת, זאת לאחר שההצעה עולה על ידי דוביק המ"מ (דליק ווליניץ). למחרת, המחלקה יוצאת למסע אלונקות. חרף מאמצו של וייסמן להחזיק מעמד, הוא נשבר בשלב מוקדם ומבקש מיאיר לעצור בדחיפות בטענה שהוא צריך לשלשל. המחלקה עוצרת בשביל שוייסמן יוכל להתפנות, והוא לעומת זאת משתין ונח על אבן. אחד מהמפקדים רואה אותו נח, בועט בו ואומר לו לחזור למחלקה. בהמשך מסע האלונקות הוא קורס ומפיל את האלונקה ואת חברו למחלקה שנמצא עליה, ועקב כך מעלים את וייסמן לאלונקה בכוח, וחבריו לפלוגה מאיימים עליו ומתעללים בו. יאיר אשר מאוכזב מוייסמן, מזהיר אותו מההתנהגות שלו, ובתגובה מחליט וייסמן לרדת מהאלונקה ולנסות לברוח מהמחלקה שלו. המפקדים שלו תופסים אותו ודורשים מחבריו למחלקה לקשור אותו לאלונקה ולהמשיך במסע. בתום המסע ניגש וייסמן למב"ס (יאיר רובין) ומסביר לו שירדו עליו במסע ועקב כך הוא נשבר. כתוצאה מכך, יאיר מקבל נזיפה ממנו ומזהיר אותו מהתנהגותו כלפי וייסמן.
בהמשך, וייסמן נכנס להתקלח עם חבריו למחלקה, ואלו נוגעים בו, צוחקים על גופו ומנסים להפשיט אותו בכוח בניגוד לרצונו. חברו היחיד של וייסמן, משה (שמעון כהן) מנסה לבלום את ההתעללות בוייסמן, אך לבסוף מגיע למקלחות אחד המפקדים ופוקד עליהם לצאת מהמקלחת.
בלילה שטרית (יואל ליבה), אחד מחבריו של וייסמן למחלקה קם לשמירה, ומבחין בטרנזיסטור פועל שנמצא באוהל של וייסמן. בתגובה הוא מנסה לכבות אותו ומפיל את האוהל של וייסמן. וייסמן הכועס מחליט לזרוק את הטרנזיסטור פועל לבור, וכתוצאה מכך המפקדים מעירים את הפלוגה בלילה ויאיר מבקש מוייסמן להוציא את הטרנזיסטור. וייסמן לא מצליח להוציא את הטרנזיסטור, ובסופו של דבר, אחד המפקדים יורה בטרנזיסטור. יאיר מצווה על וייסמן להיכנס למעצר ועל הפלוגה להישאר שבת.
בבוקר למחרת וייסמן מבריז ממסדר וטוען בפני יאיר שהוא במעצר. הוא מסביר לו שמתעללים בו והוא רוצה ללכת לראות קב"ן, אך יאיר לא מאשר זאת, ומבקש שיספר לו מה מפריע לו. וייסמן טוען שהיחס של המ"כ דאבל (עמי טראוב) אליו הוא לא הגיוני, ובתגובה יאיר עונה לו כי "אין היגיון בצבא" ומבהיר לו שאם הוא רוצה להיות צנחן, הוא צריך להתאמץ. לאחר המסדר, שטרית וחבר נוסף מגיעים אל וייסמן ודוחפים לו ביצים קשות לפה בכוח. בסוף היום, כשהמחלקה משתחררת הביתה לשבת וייסמן מסרב לחזור עם ההורים שלו ומבקש מהם ללכת.
בסופו של דבר, וייסמן נהרג בעיצומו של תרגיל אש ספק בהתאבדות וספק משום שהתבלבל.
חלקו השני של הסרט עוקב אחר דמותו של יאיר. בשבעה של וייסמן, כאשר הוריו שואלים אותו על אירוע המוות, הוא "מעדן" ו"מסלף" פרטים אודות שיחה שארעה בינו לבין וייסמן, רגע לפני מותו. בעקבות המקרה, משעה המב"ס את יאיר "עד להודעה חדשה". בהמשך, חוקר מצ"ח בשם שיינפלד (שלמה בראבא) מגיע למחלקה לחקור את מותו של וייסמן. כשהוא מתשאל את יאיר, יאיר מסלף פרטים אודות מותו של וייסמן שוב כמו שכבר עשה בשיחה עם הוריו של וייסמן. בסופו של דבר, יאיר חוזר לפלוגה, ופוקד על משה לעזור לרס"פ בעבודות המטבח, וזאת לאחר שהוא האשים אותו במותו של וייסמן.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם דמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| מוני מושונוב | צביקה וייסמן |  |
| גידי גוב | יאיר | המ"פ |
| דובל'ה גליקמן | אלי | הסמ"פ |
| שלמה בראבא | שיינפלד | חוקר מצ"ח |
| דליק ווליניץ | דוביק | המ"מ |
| יאיר (קויה) רובין |  | המב"ס |
| עזרא כפרי |  | המח"ט |
| מיקי ורשביאק | ד"ר לוי |  |
| שמעון כהן | משה |  |
| יואל ליבה | שטרית |  |
| עמי טראוב | דאבל | המ"כ |
| יוסף כרמון | וייסמן | אביו של צביקה |
| ג'יטה מונטה | מאיה |  |
הפקה

כדי ליצור רמת אמינות גבוהה אצל הצופים, התייצבו שחקני הסרט במאהל של פלוגת מאי 1976 בפיקודו של סגן יום טוב סמיה מגדוד 202, שהייתה אז באימון מתקדם במסלול בגבעות קולה-בית נחמיה. השחקנים וצוות ההפקה של הסרט שהו במאהל מספר ימים והשתתפו בישיבות הסגל של הפלוגה, יצאו עם הפלוגה לאימונים ומסעות ומאהל הפלוגה שימש רקע ותפאורה לצילומי הסרט. אף שהבמאי הגיע מראש עם תסריט ומסרים משלו, שרובם אינם קשורים לפלוגת מאי 1976 של סמיה, דפוסי הדיבור, העמידה של המפקדים והחיילים והאווירה בפלוגה סייעו לשחקנים להיכנס לתפקיד. המאהל והתפאורה סייעו לצוות ההפקה של הסרט. כמחווה לפלוגה, החליט הבמאי לבצע הקרנת טרום בכורה בפני חיילי הפלוגה.
צנזורה

עם סיום העבודה על הסרט סירבה המועצה לביקורת סרטים ומחזות לאשר את הקרנת הסרט לציבור. הסירוב נעשה בשל שתי סצנות שנחשבו באותה עת כבעייתיות וכפוגעות בצה"ל. הראשונה הייתה סצנה בה נוטש וייסמן את יחידתו בזמן אימונים בסדרת שדה. השנייה הייתה התקלה בה נהרג (ואולי מתאבד) וייסמן. אנשי הוועדה ביקשו מהרמטכ"ל באותה עת, מרדכי גור, לפסוק בנושא וזה צפה בו בהקרנה אישית ואישר את הקרנתו לציבור הרחב.
לימים שימש הסרט ככלי הדרכה בקורס קצינים כדי ללמד צוערים כיצד למנוע התאבדות טירונים.
לקריאה נוספת

יעל מונק, נורית גרץ, "במבט לאחור, קריאה חוזרת בקולנוע הישראלי 1948-1990", עמ' 116–125, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2015
הערות שוליים

↑  מונק וגרץ, עמ' 116
↑  מאיר שניצר, "קרקס אירופה", מוסף "תרבות" של מעריב, 6 באוגוסט 2010
↑  רן בוקר, הבמאי ג'אד נאמן ("מסע אלונקות") הלך לעולמו, באתר ynet, 26 בספטמבר 2021
| גידי גוב |
| --- | --- | --- |
| אלבומי סולו | תקליט ראשון (1978) • 40:06 (1983) • תנו לגדול בשקט (1985) • דרך ארץ (1987) • אין עוד יום (1991) • ריקוד ירח (2003) • בקצה ההר (2005) • אם היינו (2015) |  |
| הופעות ואוספים | דרך ארץ - ההופעה (1988) • גידי גוב מגיש: לאה גולדברג (1988) • שירים שהתפזרו (1993) • שירים מלילה גוב (1995) • שירים מלילה גוב 2 (1997) • שלל שיריו (2009) |  |
| אלבומים בהשתתפותו | משירי תנועות הנוער (1974) • משירי ארץ ישראל הישנה (1975) • מסע האלונקות (פסקול) (1977) • הלהקה (פסקול) (1978) • העיקר זה הרומנטיקה (1991) |  |
| הרכבים | להקת הנח"ל • כוורת • הכבש השישה עשר • גזוז • דודה • פרנסה טובה |  |
| שירים | יעלה ויבוא (1973) • זמר לספינה (1975) • שלל שרב (1987) • יורם (1987) • עניין של זמן (1992) • איזה אחלה עולם (עם מאור כהן) (1995) • חייך וחיי (עם ריטה) (1997) |  |
| סרטי קולנוע | מסע אלונקות (1977) • חרבת חיזעה (1978) • הלהקה (1978) • דיזנגוף 99 (1979)  • אל תשאלי אם אני אוהב (1979) • מגש הכסף (1983) • אירית עירית (1985) • דרך הנשר (1990) • אשה זרה (1993) |  |
| תוכניות טלוויזיה | דלת הקסמים • זהו זה! • כן מה?! • לילה גוב • הסודות של כנרת • גידי גוב הולך לאכול • יום חדש • פעם בחיים • הנרגנים • גם להם מגיע • המסע המופלא של אהרוני וגידי • השנים הכי יפות • כוכב נולד |  |
| הצגות | התשה (1981) • הג'יגולו מקונגו (1989) |  |
| שיתופי פעולה | שיתופי פעולה |  |
| מוזיקה | דני סנדרסון • יוני רכטר • עלי מוהר • יהודה פוליקר • מאיר אריאל • עמיר בניון • יהודית רביץ • רונה קינן |  |
| טלוויזיה | מוני מושונוב • שלמה בראבא • ענת גוב • אתי אנטה-שגב • ישראל אהרוני |  |
ילדה קטנה מתבוננת באוהבים ברכבת

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 צייר:  נורמן רוקוול
 תאריך יצירה:  1944 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף פרטי
 
ילדה קטנה מתבוננת באוהבים ברכבת, הידועה גם בשמות חווית הנסיעה (Travel Experience חווית הנסיעה) או (מציצנות Voyeur), הוא ציור של מעשה ידי המאייר האמריקאי נורמן רוקוול. הוא נוצר במקור עבור השער של הסאטרדיי איבנינג פוסט ב-12 באוגוסט 1944.
רקע

רוקוול הגה את הרעיון לציור כאשר נסע ברכבת עם אנשי שירות ומשפחותיהם. את הדוגמנים צייר רוקוול בקרון רכבת לא בשימוש על ציפוי של רכבת רוטלנד הנוסעת מורמונט לניו יורק. רוקוול לא היה מרוצה מהאזור סביב ראשיהם של בני הזוג המאוהבים בסקיצה הראשונית שלו, שהובילה לציור הסופי וכיסה את האזור בדף נייר נוסף כדי להתאים את הפוזה של הזוג.
תיאור הציור

הציור "ילדה קטנה מתבוננת באוהבים ברכבת" מתאר קרון רכבת צפוף. ניתן לראות זוג צעיר חסר פנים מתכרבל באחד המושבים; ראשיהם ביחד והרגליים שלובות זו בזו על גבי כמה מזוודות במושב הפונה ישירות מולם. מעיל חילות האוויר של צבא ארצות הברית של האיש תלוי מעל בני הזוג. נקודת המיקוד של הציור היא ילדה בת שש במושב מול בני הזוג שליד אמה. מבלי שהזוג הבחין בה, היא כורעת על מושבה ומתבוננת בהם. נראה שהיא לא מעוניינת ברגע האינטימי. ברקע ניתן לראות את זרועו של הפקח, עם כרטיס ביד. כובע "דיקסי גביע" של מלח בצי ארצות הברית ושיער של בת זוגו ניתן לראות במושב מאחורי הזוג.
היסטוריון האמנות הפופולרית כריסטופר פינץ' מצא שהציור הוא דוגמה טובה לסגנון הבשל של רוקוול והשווה את הציור לתמונה של אנרי קרטייה ברסון. סקיצת העיפרון לציור זה נמצאת באוסף האמנות האישי של ג'ורג' לוקאס ונכללה בתערוכת אוסף האמנות של סטיבן ספילברג במוזיאון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית שהוצגה בשנת 2010.
הערות שוליים

1 2  Mecklenburg, Virginia (26 ביולי 2010). Telling Stories: Norman Rockwell from the Collections of George Lucas and Steven Spielberg. Smithsonian American Art Museum.  Event occurs at 18:23. נבדק ב-19 באפריל 2020. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  Ciabattari, Mark (2008). Social History of the United States: The 1940s. Social History of the United States. Vol. 5. ABC-CLIO. p. 249. ISBN 978-1-59884-128-2.
↑  Halpern, Richard (2006). Norman Rockwell: The Underside of Innocence. University of Chicago Press. p. 33. ISBN 978-0-226-31440-2.
↑  King, Claire Sisco (2016). "American Queerer: Norman Rockwell and the Art of Queer Feminist Critique". Women's Studies in Communication. 39 (2): 157–176. doi:10.1080/07491409.2016.1165778.
↑  Finch, Christopher (2013). Norman Rockwell's : 332 Magazine Covers (Kindle ed.). New York: Abbeville Press. p. Location 2473. ISBN 978-0789204097.
↑  Duin, Steve (10 בינואר 2020). "Norman Rockwell: George Lucas and Steven Spielberg open their vaults". The Oregonian. אורכב מ-המקור ב-23 במאי 2020. נבדק ב-19 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
יוסטון, יוסטון, האם שומעת? עבור...

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ג'יימס טיפטרי ג'וניור 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  נובלה 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  מאי 1976 
 פרסים
 פרס נבולה לנובלה הטובה ביותר (1977, 1976)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1977) 
 
יוסטון, יוסטון, האם שומעת? עבור... (באנגלית: Houston, Houston, Do You Read?) היא נובלה מאת ג'יימס טיפטרי ג'וניור (שם העט של אליס שלדון). היא זכתה בפרס נבולה לשנת 1976, ופרס הוגו לשנת 1977.
הסיפור הופיע לראשונה באנתולוגיה Aurora: Beyond Equality, בעריכת וונדה מקינטייר וסוזן ג'. אנדרסון, ב-1976. הוא פורסם לאחר מכן במגוון אוספים, וכן בתור ספר ביחד עם הסיפור של ג'ואנה ראס "Souls". זהו הסיפור המפורסם והמודפס ביותר של שלדון.
תקציר עלילה

בסיפור, שלושה אסטרונאוטים גברים יוצאים למסע חלל בעתיד הלא-רחוק, בחללית Sunbird. התפרצות סולרית פוגעת בחללית, והשלושה נותרים אבודים ומרחפים בחלל. הם מנסים ליצור קשר עם מרכז הבקרה ביוסטון, אך ללא הצלחה. לאחר זמן מה, הם מתחילים לקלוט שידורים מוזרים בקשר.
הם מבולבלים מכך שרוב הקולות נשיים, בדרך כלל עם מבטא אוסטרלי. הם שומעים שיחות על דברים אישיים, והדיבורים מלאים בסלנג לא מוכר. הם מנסים להעלות תאוריות למה שהם שומעים: אולי אלו הזיות? אולי מתיחה? איזשהו כוח עוין שמנסה להתל בהם? הם מקליטים את השיחות, ושומעים אותן שוב ושוב, בניסיון לפענח את התעלומה. לאחר זמן מה, הם מבינים שהדוברות מודעות לקיומם, ומציעות עזרה.
בתחילה, מסרב מפקד החללית לתקשורת, כי הוא חושד במניעים של הקולות. אך אלה ממשיכים לבקש שיקבלו את עזרתם. האסטרונאוטים מצטמררים כשהם קולטים שהדיבור עליהם והצלתם הוא במונחים היסטוריים, והם מבינים שנעו לא רק ברחבי החלל אלא גם בזמן, ושנעלמו עקבות טיסתם מאות שנים קודם לכן. הקולות מספרים להם רק פרטים מועטים על המצב העכשווי בכדור הארץ - רק שאסון לא ברור הכחיד את רוב האנושות. בסופו של דבר, מסכימים האסטרונאוטים לפגוש את החללית Gloria, דבר שיאפשר להם לצאת בבטחה מה-Sunbird.
הגלוריה מהווה להם חידה. חוץ מזה שכמעט כל הצוות הוא נשים, החללית עצמה מבולגנת ומלאה בצמחים וחיות. הטכנולוגיה שלה אינה מתקדמת במיוחד, ולפעמים הכוח הנדרש לפעולות החללית מסופק דרך אופניים נייחים. הלם התרבות של האסטרונאוטים מוגברת כאשר הם לא מצליחים לקבל תשובות אפילו לשאלות פשוטות לגבי כדור הארץ.
לאט לאט, השניים צוברים רמזים מהתבוננות ומפליטות פה של הצוות. חברות הצוות מדברות על "אחיותיהן" אך אין דיבור על בעלים, חברים או משפחה. בצוות זוג תאומות, ששתיהן נקראות ג'ודי, אך אחת נראית מבוגרת מהשנייה. הזכר היחיד בחללית, אנדי, נראה לאסטרונאוטים מאוד נשי.
ואז הם לומדים את האמת. מגפה הכחידה את רוב האנושות, כולל את כל הזכרים. רק כ-11 אלף נותרו, בעיקר באזור אוסטרלאסיה. הן מתרבות דרך שיבוט, וכל בנות האנוש החיות הן שיבוטים של 11 אלף הניצולות המקוריות. את התינוקות מגדלות בבתי ילדים שיתופיים, וכל מי שמשויכת לגנוטיפ משותף כותבת את סיפורה בספר שעובר מאחת לאחת, כדי לתת השראה ל"אחריות" עתידיות. בנות גנוטיפים מסוימים עוברות טיפולים אנדרוגנים כדי להבנות את גודל גופן וכוחן כדי לעשות עבודת כפיים, והתוצאה היא פסבדו-זכרים, כמו אנדי חברת הצוות שפגשו האסטרונאוטים. החברה האנושית השיתופית חיה בשלום נטול קונפליקט - לכאורה מאושרת, אך חסרת קידמה משמעותית.
כל אחד מהאסטרונאוטים מגיב אחרת לידיעות אלה. המפקד חווה את זה כטרגדיה גדולה, ומאמין שהוא נבחר על ידי האל להוביל את הנקבות האבודות חזרה למוטב, לחברה בה גברים הם ראשי המשפחה והמנהיגים. שני מרייר מהמחשבה של מיליוני נשים שלא ידעו מגע גבר מהו, ורואה את עצמו כאובייקט תשוקתן כשיחזור לכדור הארץ.
האסטרונאוט השלישי מגלה שנתנו לשניים האחרים סם שגורם להם לגלות את "האני האמיתי" שלהם. ולאור מה שגילו, הוא בטוח שאין הם בדרך חזרה לכדור הארץ, ושאין לצוות ה"גלוריה" כוונה שישרדו. הן מאושרות בחייהן ללא גברים, ורצו רק ללמוד מהאסטרונאוטים ולהעביר את הידע הלאה, ובמקרה של האסטרונאוט החרמן, גם לקחת דגימות זרע, במטרה להעשיר את החומר הגנטי וליצור גנוטיפים חדשים.
עיבודים

עובד כדרמה לרדיו ב-1990, בשני פרקים.
הערות שוליים

↑  Clute and Nicholls 1995, p. 1230.
↑  Von Ruf, Al. "Publication Listing "Aurora: Beyond Equality"". Internet Speculative Fiction Data Base.
ים המוות (סדרת טלוויזיה)

ים המוות היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוג דרמה בלשית, שהתחילה לשדר בחורף 2024 בערוץ קשת 12.
את התסריט לסדרה כתבה רז יובן והבמאי הוא תומר שני. מפיק הסדרה הוא יואב גרוס.
עלילה

במרכז דרמת המתח הבלשית עומדת פרשת מוות מסתורית במלון קורונה בים המלח. רווי שם טוב היא חוקרת משטרה צעירה ולא מנוסה. לאחר שהיא נדבקה בקורונה היא מגיעה למלון קורונה בים המלח. בלילה הראשון שלה שם מתרחש מוות מסתורי ומפתיע והיא מחליטה לצאת למסע לחקר האמת.
צוות השחקנים והדמויות

רווי שם טוב (ניב סולטן) - השוטרת הצעירה שחוקרת את המוות המסתורי
הנרי דוד
אופק פסח
שפיטה
אנה זק - זמרת מצליחה, שמגיעה למלון הקורונה בים המלח
אביהו פנחסוב - זמר מצליח שמגיע למלון הקורונה בים המלח
אודיה - זמרת מצליחה, שמגיעה למלון הקורונה בים המלח
הערות שוליים

↑  אנה זק קוטפת תפקיד חדש: זוהי הסדרה החדשה בה היא תככב, באתר אייס, 29 במרץ 2024
↑  מאת: אור בוקר, אחרי טהרן, ים המוות: זה הליהוק החדש של ניב סולטן, באתר ירושלים-online | חדשות ירושלים אונליין, ‏2024-02-29
↑  גיל משעלי, ‏במהלך צילומים לסדרה חדשה: אביהו פנחסוב חש ברע והתפנה במסוק פרטי, באתר ‏מאקו‏, 19 ביוני 2024
יורם הוניג

| --- | --- |

 לידה:  1964 (בן 61 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית רחביה  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 פרסים והוקרה:  שלום כיתה א' : פרס ראשון, פסטיבל טייוואן; פרס ראשון, פסטיבל אסטוניה; פרס הבימוי, פסטיבל סירקיוז, ניו יורק; צל"ש, פסטיבל דוקאביב
 פרופיל ב-IMDb
 
יורם הוניג (נולד ב-1964) הוא במאי קולנוע ומנהל המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים מאז הקמתו ב-2008.
ביוגרפיה > תחילת הדרך

יליד 1964, ירושלים. למד בגימנסיה העברית רחביה. בוגר בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, המחזור הראשון, 1992. במהלך לימודיו ביים את סרט הגמר "צירי לידה" עם משה איבגי, מהסרטים הבולטים של המחזור.
ביוגרפיה > קריירה

הוניג ביים והפיק שני סרטים תיעודיים, ובהם "שלום כיתה א'", שזכה בפרסים בינלאומיים ובציון לשבח בדוקאביב, 2005.
שימש כמנהל ההפקות של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בין השנים 2000–2005, וליווה כמאה וחמישים סרטים קצרים, משלב הרעיון לשלב ההפקה וההפצה.
ב-2008, עם הקמת המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים, נבחר הוניג להיות המנהל הראשון של המיזם. עד שנת 2011 גייס המיזם 32 מיליון שקלים לעידוד הקולנוע בעיר. אחר כך קיבל תקציב ממשלתי נוסף של כ-50 מיליון שקלים (בשנים 2013–2014), והצליח להגדיל את מספר הפקות הקולנוע המצולמות בירושלים מתוך כלל הפקות הקולנוע הישראלי, משיעור של כ-5 אחוזים בשנת 2008 לכ-25% ב-2016. עם זאת יוצרים שזכו במענקים מהמיזם התלוננו שלא קיבלו את הכסף שהובטח להם.
ב-2013 יזם תוכנית להקמת תעשיית אנימציה בירושלים, באמצעות המיזם לקולנוע וטלוויזיה בירושלים גויס תקציב למימון הפקות אנימציה, בין השאר לאולפני דיסני.
ב-2019 השיק המיזם לקולנוע וטלוויזיה בירושלים את "הסצנה", חממות לפיתוח סרטי קולנוע ואנימציה ליוצרים מהעיר.
פילמוגרפיה

"עופות החול" (סרט תיעודי; במאי, 2008)
"שלום כיתה א"' (סרט תיעודי; במאי ומפיק, 2005)
"צירי לידה" (סרט גמר סם שפיגל, תסריטאי ובמאי, 1992)
הערות שוליים

↑  נירית אנדרמן, יורם הוניג מונה למנהל קרן הקולנוע, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2008
↑  רותה קופפר, "סובנירים" זכה בפסטיבל דוקאביב, באתר הארץ, 5 באפריל 2006
↑  עוז רוזנברג, קולנוע | עיריית י-ם מציעה תמיכה לסרטים זרים שיצולמו בשטחה, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2011
↑  נירית אנדרמן, הממשלה אישרה תקציב נוסף לקידום תעשיית הקולנוע בירושלים, באתר הארץ, 29 במאי 2014
↑  נירית אנדרמן, יוצרים שזכו במענקים מהמיזם הירושלמי לקולנוע מתלוננים: לא קיבלנו את הכסף, באתר הארץ, 8 באפריל 2017
↑  נירית אנדרמן, המיזם לקולנוע וטלוויזיה ירושלים יוזם תוכנית להקמת תעשיית אנימציה ישראלית, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2013
↑   נירית אנדרמן, אולפני דיסני יפיקו סדרת אנימציה בירושלים, באתר הארץ, 16 ביוני 2015
↑  דפנה יעקובוס רנצר, המיזם לקולנוע: חממה מקומית לפיתוח סרטי אנימציה, באתר כל העיר, 28 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011525756705171  VIAF: 16164536425032022119   WorldCat (עם VIAF): 16164536425032022119
יצחק רשקובסקי

רשקובסקי, אוגוסט 2015
יצחק רשקובסקי (נולד ב-1955) הוא כנר ומחנך רוסי-ישראלי, המשמש כמנהל המוזיקלי של מיזם "קשת אילון".
ביוגרפיה

רשקובסקי בעל תואר שני מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, בה למד אצל יאיר קלס.
ב-1991 היה רשקובסקי בין מייסדי העמותה "כתות אמן קשת אילון" שהקימה את הכפר המוזיקלי "קשת אילון". מאז, הוא משמש כמנהל המוזיקלי של "קשת איילון" ומלמד בעצמו נגינת כינור בכיתות אמן במסגרת זאת.
בשנת 1998 התקבל על ידי הנסיך צ'ארלס כחבר בקולג' המלכותי למוזיקה, בעקבות תרומתו ארוכת השנים למוזיקה.
בעשור השני של המאה ה-21 מנגן רשקובסקי בכינור "Giovanni Francesco Pressenda" שנוצר בשנת 1831, אותו קיבל בהשאלה מ-Elderberry Foundation.
נשוי ואב לשניים. רשקובסקי יחד עם רעייתו, אני שנארך, וילדיהם, בן כנר ובת ויולנית, ביצע קונצרט שכותרתו "A Family Affair".
הערות שוליים

↑  Itzhak Rashkovsky, באתר הקולג' המלכותי למוזיקה (באנגלית)
↑  A Family Affair: Recital by the Rashkovski Family
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: cb068874-bf37-482e-a7dc-db74ab2f812a 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ינון מגל ובן כספית

| --- | --- |
 סוגה:  אקטואליה 
 מנחים:  ינון מגל ובן כספית
 ארץ מקור:  ישראל 
 שידור
 רשת שידור:  103FM 
 רשת שידור בישראל:  103fm
 תקופת שידור מקורית:  2019–הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
ינון מגל ובן כספית היא תוכנית אקטואליה פובליציסטית יומית בהגשתם של ינון מגל ובן כספית המשודרת ברדיו 103fm בימים שני-רביעי בין השעות 9:00 עד 11:00. התוכנית עוסקת בענייני אקטואליה, פוליטיקה, כלכלה, ביטחון, חברה וספורט.
התוכנית מופרדת לשני חלקים שמשך כל אחד מהם הוא שעה. כל שעה מבין השתיים נפתחת בדיון שנוטה להתגלגל עד מהרה לוויכוח לוהט בין צמד המגישים, ומגיע לפעמים לכדי התערבות של עורך התוכנית, ולאחר מכן נערכים ראיונות טלפוניים קצרים עם אישים ודמויות הנוגעים לענייני היום.
היסטוריה

התוכנית עלתה ב-2 בספטמבר 2019, לאחר שהמגיש הקודם לצידו של ינון מגל, רון קופמן, הושעה והחליט שלא להמשיך בהגשת התוכנית. קודם לכן, הוגשה התוכנית על ידי ינון מגל וענת דוידוב.
במשך השנים התגלעו במהלך התוכנית ויכוחים חריגים רבים שהפכו לוויכוחים אישיים בטונים גבוהים, והסתיימו בעזיבת אחד מהמגישים את האולפן, ולעיתים בהפסקת ההגשה הזוגית למשך מספר ימים או יותר מכך. בספטמבר 2019 כספית אף השליך את האוזניות שלו על השולחן בזעם. בימים כאלו, חיים לוינסון, יריב אופנהיימר, דוד ורטהיים או רויטל סויד מחליפים לרוב את כספית.
ביוני 2023 נטש כספית את השידור למשך שבוע לאחר שמגל נכנס לדבריו שוב ושוב. אחרי שחזר, שוב התגלעו ויכוחים ביניהם בעניין זה, וכספית עזב למשך תקופה ארוכה יותר והציב תנאים לחזרתו. גם בחודשיים בהם החליף חיים לוינסון את כספית התגלעו ביניו לבין מגל ויכוחים קשים שהידרדרו לפסים אישיים. בסוף אוגוסט 2023 כספית שב לתוכנית לאחר שהושג הסכם בינו לבין מגל בנוגע לזמן השידור של כל אחד מהם. מאז כספית מגיש רק בימי שני עד רביעי. בראשון וחמישי הוא מוחלף על ידי ברק סרי. בחלק מימי ראשון וחמישי ינון מגל מוחלף על ידי יהודה שלזינגר.
בתחילת מבצע חרבות ברזל לא שידרו השניים יחדיו. במהלך תוכנית ששודרה ב-9 באוקטובר 2023, יומיים בלבד לאחר טבח שבעה באוקטובר, התגלע ויכוח אמוציונלי בין מגל לחיים לוינסון שהגיש איתו את התוכנית. בשיאו, קם מגל מכיסאו והעיף ללוינסון את האוזניות. לוינסון יצא, ולאחר שמנכ"ל התחנה הודיע לו כי למחרת לא ישדר עם מגל פרסם כי הוא מתפטר מהתחנה. בהמשך החל מגל לשדר בימים ראשון, שלישי וחמישי לצד מגישים שונים (בהם אמיר אביבי, יוסי יהושוע ויצחק בריק) וכספית בימים שני ורביעי, לצד מגישים אחרים (בהם אבי יששכרוף, יזהר שי ואיילת שקד). לאחר כחודשיים, בן וינון שבו להגיש יחד בימים שני עד רביעי.
ביקורות ורייטינג

התוכנית נחשבת לפופולרית במיוחד ואף זכתה בתואר התוכנית הנשמעת ביותר בקרב כלל תחנת הרדיו 103fm. ביולי 2021 פורסם כי רק ברבעון השני של שנת 2021 זכתה התוכנית ל-5 מיליון האזנות באמצעי הדיגיטל. בדצמבר 2022 פורסם כי בחציון השני של 2022 נתוני ההאזנה בדיגיטל זינקו ליותר מ-61 מיליון.
בעקבות הצלחת התוכנית והשפעתה, זכו בן וינון למספר מערכונים המדמים את הדינמיקה ביניהם בתוכנית הסאטירה הפופולרית ארץ נהדרת, בהם גולמו על ידי השחקנים ערן זרחוביץ ושרון טייכר.