stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפקס טווין
דיסקוגרפיה > אלבומים

1992 - Selected Ambient Works 85–92
1994 - Selected Ambient Works Volume II
1995 - ...I Care Because You Do
1996 - Richard D. James Album
2001 - Drukqs
2006 - Chosen Lords
2014 - Syro
דיסקוגרפיה > סינגלים ו-EP

1992 - Digeridoo
1992 - Xylem Tube EP
1993 - On/On Remixes
1995 - Ventolin/Ventolin Remixes EP
1995 - Donkey Rhubarb
1996 - Girl/Boy EP
1997 - Come to Daddy
1999 - Windowlicker
2004 - Analord 10 in the Analord Series
2016 - Cheetah
דיסקוגרפיה > פרומואים ואוספים

1994 - Words & Music - ראיון + מוזיקה מ-Selected Ambient Works Volume II
1995 - Classics - אוסף של סינגלים מוקדמים + רצועות חיות ונדירות
1996 - 51/13 Singles Collection - יצא ביפן ואוסטרליה בלבד.
1994 - Cock 10/54 Cymru beats
2003 - 26 Mixes for Cash
2003 - 2 Mixes on a 12" for Cash
2005 - Falling Free, Curve Remix
דיסקוגרפיה תחת כינויים אחרים > AFX

1991 - Analogue Bubblebath
1992 - Analogue Bubblebath 2
1993 - Analogue Bubblebath 3
1994 - Analogue Bubblebath 4
1995 - Analogue Bubblebath 5
1997 - Analogue Bubblebath 3.1
1995 - Hangable Auto Bulb EP
2005 - Hangable Auto Bulb CD
1991 - Hangable Auto Bulb 2 EP
2005 - Hangable Auto Bulb 2 CD
2001 - 2 Remixes By AFX
2003 - Smojphace
2003 - "Mangle 11 (Circuit Bent V.I.P. Mix)"
2005 - Analord
2005 - AFX/LFO
דיסקוגרפיה תחת כינויים אחרים > Bradley Strider

1991 / 1995 - Bradley's Beat
1993 - Bradley's Robot
דיסקוגרפיה תחת כינויים אחרים > Caustic Window

1992 - Joyrex J4
1992 - Joyrex J5
1993 - Joyrex J9
CAT 023 - האלבום לא הופץ ונצרב ב-4 עותקים בלבד
1998 - Compilation
דיסקוגרפיה תחת כינויים אחרים > Gak

1994 - GAK
דיסקוגרפיה תחת כינויים אחרים > סדרת Universal Indicator עם מייק דרד

1992 - Universal Indicator: Red
1993 - Universal Indicator: Green
Universal Indicator: Blue 1992 - ו-Yellow נכתבו על ידי מייק דרד.
דיסקוגרפיה תחת כינויים אחרים > Polygon Window

1993 - (Surfing On Sine Waves) הופץ בשנית ב-2001.
1993 - (Quoth)
דיסקוגרפיה תחת כינויים אחרים > Power Pill

1992 - Pac-Man
דיסקוגרפיה תחת כינויים אחרים > Q-Chastic

1992 - Q-Chastic EP - לא הופץ .
דיסקוגרפיה תחת כינויים אחרים > אחר או לא ידוע

מסופר כי ב-1995 חילק אפקס טווין לחבריו מוקלט על גבי קלטות C-90 את Melodies From Mars - אלבום שלא הופץ שאמור להכיל מעל 200 מנגינות שג'יימס הציע לחברות משחקי מחשב לשילוב בפסקול של משחקים.
כתב עם Squarepusher את Freeman Hardy & Willis Acid לאלבום האוסף WAP100 של מותג ההפקה Warp.
האלבום Mike and Rich בשיתוף עם מייק פרדינס מההרכב מיוזיק (µ-ziq).
afx237 v7 וGwarek2 מהאלבום drukqs שימשו לפסקול הקליפ/סרט קצר "Rubber Johnny" אשר נעשה על ידי במאי הוידאו-קליפים המפורסם כריס קנינגהם.
הלוגו של AFX הופיע במשחקי המחשב Worms Armageddon ו-Worms World Party.
ב-2005 ביצע ההרכב "Alarm Will Sound" את Acoustica באלבום שנקרא "Acoustica: Alarm Will Sound Performs Aphex Twin".
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | הקלטת הדאנס/אלקטרונית הטובה ביותר | "Blackbox Life Recorder 21F" | מועמדות |  |
ראו גם

מייק פרדינס
הערות שוליים

↑  Paul Lester, Tank Boy, The Guardian, ‏5 Oct 2001
↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007315244905171  PLWABN: 9810553982405606  BIBSYS: 8013417  BNE: XX5715940  BnF: cb13974941m (data)  GND: 134882512  ICCU: LO1V347788  ISNI: 0000 0001 1449 4679  LCCN: no99043303  MusicBrainz: f22942a1-6f70-4f48-866e-238cb2308fbd  NDL: 001318440  NKC: xx0000355  NTA: 408549947  RERO: 02-A005493732  SUDOC: 131545728  ULAN: 500474578  VIAF: 79834028   WorldCat (עם VIAF): 79834028 
הלוגו של אפקס טווין
פיליפ פטי

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1949 (בן 75) נמור, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'יימס פארקס מורטון לבין-דתיות (2007) 
 
פיליפ פטי (צרפתית: Philippe Petit; נולד ב-13 באוגוסט 1949) הוא לוליין ולהטוטן, אמן הליכה על חבל וסופר צרפתי. התפרסם כאשר הילך בין מגדלי מרכז הסחר העולמי ("התאומים") בשנת 1974.
חיים וקריירה

פטי נולד בעיר נמור במרכז צרפת ולא הסתגל למסגרות חינוכיות. מגיל צעיר אימן את עצמו במעשי לוליינות. לפרנסתו עסק במעשי לוליינות בחוצות ערים שונות, בהן ניו יורק, בראשית שנות השבעים, שם חזה בהקמת מרכז הסחר העולמי שהלהיב את דמיונו. "שש וחצי שנים חשבתי רק על הכבל ואיך למתוח אותו", אמר בראיון, "לרגע לא חשבתי על ההליכה עצמה". בראיון מאוחר שלו אמר, "אני לא מפחד מכלום, למדתי ללכת בבטחה ואני יודע את הגבולות שלי. לא אעלה על חבל אם יהיו רוחות חזקות או אם החבל לא קשור טוב. לקחתי בחיי כמה סיכונים, אבל בשורה התחתונה מה שאני עושה בטוח מאוד".
בשנת 1973 הילך בין שני מגדלי הקתדרלה נוטרדאם דה פארי ובין מגדלי גשר נמל סידני באוסטרליה. בבוקר ה-7 באוגוסט 1974 מתח בחשאי כבל בין הקומות ה-104 במגדלי התאומים (בגובה 417 מטרים מעל הקרקע ובאורך 43 מטרים) וצעד עליו במשך 45 דקות (במהלכן אף החל לרדת גשם), ללא כל אמצעי ביטחון, כאשר הוא אוחז במוט לשיווי משקל בלבד. משסיים את המבצע נעצר על ידי המשטרה ונלקח לחקירה. לדבריו, בספר שכתב שמתאר את האירוע, אמר לשוטרים "אני לא מתגרה במוות, אני כותב בשמים." עוד אמר: "כשאני רואה שלושה תפוזים - אני מלהטט בהם, כשאני רואה שני מגדלים - אני הולך." ההד הציבורי האדיר שהיה למבצע והתלהבות הקהל והתקשורת גרמו לכך שלא הוגשו כנגד פטי כל תביעות משפטיות והוא שוחרר.
בשנים שחלפו ביצע מעשי לוליינות רבים למטרות שונות, בהן קידום השלום ופעילויות צדקה שונות. ב-1986 צעד מעל מפלי ניאגרה. ב-1987 השתתף בפסטיבל ישראל וצעד מעל גיא בן הנום מסינמטק ירושלים להר ציון על כבל שנמתח במקביל לרכבל הר ציון בססמת "גשר בין מזרח למערב". ב-1989, לרגל יובל ה-200 למהפכה הצרפתית, צעד בהזמנת הנשיא פרנסואה מיטרן על כבל שנמתח מכיכר הטרוקדרו לקומה השנייה במגדל אייפל.
תיעוד וסיקור

פטי כתב ארבעה ספרים אודות חייו. ביניהם שניים אודות ההליכה בין מגדלי התאומים, ספר אחד שהתפרסם ב-1975, מיד לאחר המעשה והשני שהתפרסם ב-2002 ומתייחס לאסון התאומים. על ספר זה כתב מבקר הספרים מיכאל הנדלזלץ:
תיעוד ההליכה על הכבל, אותו מעשה אמנותי שאין לו לכאורה כל משמעות, אך אין בו גם שום מרווח של טעות, ובו האמן מהמר על כל ישותו, מקים בחזרה את המגדלים מתהום הנשייה אל התודעה, כשהוא מטייל ביניהם, וגבוה מעליו טס מטוס נוסעים.
בשנת 2008 ביים במאי הקולנוע ג'יימס מארש (אנ') את הסרט Man On Wire (אנ'), המלווה את פטי, מתעד ומשחזר את ההליכה בין מגדלי התאומים. הסרט זכה בפרס ראשון בפסטיבל סאנדנס, 2008 ובפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2008.
על חבל דק

סרט קולנוע מז'אנר דרמה ביוגרפית הנקרא "על חבל דק" (באנגלית: The Walk) יצא לאקרנים בספטמבר 2015 ב-3D ו-IMAX, בבימויו של רוברט זמקיס ובכיכובו של ג'וזף גורדון-לוויט המגלם את פטי.
לקריאה נוספת

מיכאל הנדלזלץ, מהיד אל הכיס, הארץ ספרים, 17 מרץ 1999, עמוד 3
Philippe Petit, Two towers, I walk, (New York: Reader's Digest, 1975)  (באנגלית)
Philippe Petit, On The High Wire, עם הקדמה מאת מרסל מרסו, (New York: Random House, 1985), ISBN 039471573X (באנגלית)
Philippe Petit, Traité du funambulisme, עם הקדמה מאת פול אוסטר, (Paris: Albin Michel, 1997), ISBN 2226041230 (בצרפתית)
Philippe Petit, To Reach The Clouds: My High Wire Walk Between The Twin Towers, (New York, North Point Press, 2002), ISBN 0865476519 (באנגלית)
הערות שוליים

↑  מצורף ל-DVD של הסרט "Man On Wire"
↑    דותן מלאך, ‏אני רואה את החבל כבמה, בעיתון מקור ראשון, 7 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439216105171  PLWABN: 9810601859005606  BIBSYS: 9025269  BNE: XX4962208  BnF: cb13092282n (data)  CiNii: DA17009473  GND: 120783037  ICCU: TO0V260320  ISNI: 0000 0001 0786 853X  LCCN: n82247843  NCL: 001682245  NDL: 01167149  NLA: 35752846  NLK: KAC200806136  NTA: 317297767  RERO: 02-A025841782  RKD: 420397  SNAC: w6bp2s8p  SUDOC: 030761328  Trove: 1071658  VIAF: 100429990   WorldCat (עם VIAF): 100429990
Maxar Technologies

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2017–הווה (כ־7 שנים)
 חברות בנות:  DigitalGlobe  MDA Space Missions  מערכות חלל / לורל  Radiant Solutions 
 מיקום המטה:  וסטמינסטר 
 משרד ראשי:  וסטמינסטר, קולורדו
 בעלות:  Advent International
 ענפי תעשייה:  תעשיית החלל
 מוצרים עיקריים:  מוצרי  חלל
 עובדים:  4,600 עובדים
  
 www.maxar.com
 
Maxar Technologies היא חברה בתחום תעשיית החלל. מטה החברה ממוקם בפאלו אלטו והיא נמצאת בבעלות מלאה של Advent International ממאי 2023
היסטוריה > MDA

חברת MDA הוקמה בשנת 1969 והחלה לפעול בתחום החלל. החברה פעלה מברמפטון, קנדה. בשנת 1995 היא הפכה להיות חברת בת של Orbital Sciences Corporation. החל משנת 2000 היה לה קושי לזכות במכרזים ממשלתיים בארצות הברית בגלל בעלות זרה. ניסיון מכירה ל-Alliant Techsystems נבלם על ידי ממשלת קנדה.
בשנת 2012 היא רכשה את SSL.
בשנת 2017 החברה התאחדה עם DigitalGlobe תוך הקמת Maxar Technologies.
בשנת 2020 חברת ההשקעות הקנדית Northern Private, רכשה את MDA מ-Maxar Technologies תמורת 765 מיליון דולר.
בשנת 2021 MDA הונפקה בבורסה לניירות ערך בטורונטו.
היסטוריה > DigitalGlobe

החברה הוקמה בשנת 1992 במטרה להיכנס לתחום לווייני חישה מרחוק. הלוויין הראשון שוגר בשנת 1999.
בשנת 2009 החלה מכירת מניות החברה בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
בשנת 2013 נרכשה חברה GeoEye.
בשנת 2017 הוסכם על מכירת החברה ל-MDA הקנדית, וב-5 באוקטובר 2017 הוכרז על הקמת Maxar Technologies.
היסטוריה > Maxar Technologies

בעקבות הקמת החברה היא נרשמה בארצות הברית ומניות שלה נרכשו בניו יורק ובטורונטו.
בשנת 2020 נרכשה חברת Vricon המתמחה בעיבוד מידע בתלת-ממד, שמתקבל מלוויינים.
בשנת 2022 החברה נרכשה על ידי Advent International תמורת 6.4 מיליארד דולר ומניותיה נמחקו מבורסה לניירות ערך. הרכישה הושלמה במאי 2023.
מבנה החברה

DigitalGlobe - מתמחה בלווייני חישה מרחוק
SSL - מתמחה בבניית לוויינים וחלליות
VRICON - מתמחה בעיבוד מידע שמתקבל מלוויינים
Radiant Solutions - מתמחה בעיבוד מידע שמתקבל מלוויינים
הערות שוליים

↑  רכישת מאקסאר הושלמה
↑  רכישת MDA
↑  רכישת DigitalGlobe
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7649 0130
גיא מר

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1974 (בן 50) ישראל ירושלים, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  מוזיקאי, זמר-יוצר, ראפר, תקליטן, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  היפ הופ • פאנק • רגאיי
 חברת תקליטים:  התו השמיני
 שיתופי פעולה בולטים:  הדג נחש, קרולינה, פלד ואורטגה, תאמר נפאר, מועדון הקצב של אביהו פנחסוב
גיא מרגלית (נולד ב-29 באפריל 1974), ידוע בשם הבמה גיא מר, הוא מוזיקאי, זמר-יוצר, ראפר, תקליטן ומפיק מוזיקלי ישראלי, ידוע בעיקר כסולן להקת ההיפ הופ הדג נחש.
חיים אישיים

גיא מרגלית נולד וגדל בירושלים.
קריירה

ב-1998 הצטרף מרגלית ללהקת הדג נחש. ב-2000 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "המכונה של הגרוב". האלבום זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה. לאחר מכן, הוציאו הלהקה מספר להיטים שזכו להצלחה רבה במצעדי הפזמונים העבריים, בהם "שירת הסטיקר" ו-"הנה אני בא" ואף אלבומים נוספים שזכו להצלחה רבה, ביניהם "בעזרת הג'אם" שזכה במעמד "אלבום זהב".
ב-2009, במקביל לפעילותו בלהקת הדג נחש, יצא מרגלית לקריירת סולו תוך שהוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "אין לי מה להתלונן". האלבום כולל הופעות אורח של מירה עווד, קרולינה, תומר יוסף, פלד ואורטגה ותאמר נפאר. שיר הנושא מתוך האלבום, "אין לי מה להתלונן", הצליח להגיע למקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט. כמו כן, זכה האלבום לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה.
ב-2013 זכה גיא מר יחד עם שאר חברי להקת הדג נחש בפרס אקו"ם על שם יוסי בנאי למחברי השנה, על אלבומם "זמן להתעורר".
במרץ 2017 הוציא את אלבום הסולו השני שלו, "הכל כלול". האלבום זכה אף הוא לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה. ביולי של אותה שנה, התארח בשירה של להקת מועדון הקצב של אביהו פנחסוב, "טיפה קטנה של אמונה".
ביוני 2021 הוציא את אלבום הסולו השלישי שלו, "אומנות ופרנסה".
דיסקוגרפיה > סולו

2009: אין לי מה להתלונן
2017: הכל כלול
2021: אומנות ופרנסה
דיסקוגרפיה > הדג נחש

2000: המכונה של הגרוב
2003: לזוז
2004: חומר מקומי
2006: בעזרת הג'אם
2008: הדג נחש LIVE
2010: 6
2013: זמן להתעורר
2015: הדג נחש ותזמורת המהפכה - בהופעה חיה
2016: שותפים בעם
2018: וולקאם טו איזראל
2023: דג לייף
הערות שוליים

↑  אור ברנע, הירושלמיות של גיא מר, באתר ynet, 22 במאי 2009
↑  נמרוד נוה, ‏44 יצירות מופת בתרבות שכל ישראלי צריך להכיר, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2019
↑  מערכת ישראל היום, שף באולפן: 20 דברים שלא ידעתם על הדג נחש, באתר ישראל היום, 4 באוקטובר 2018
↑  מצעד | מדיה פורסט, באתר Charts, ‏2009-05-23
1 2  מאיה כהן, גיא מר סולו, באתר ישראל היום, 16 בינואר 2017
↑  פרסי אקו"ם, באתר אקו"ם
↑  חן פרורדין, ‏מועדון הקצב של אביהו פנחסוב - טיפה קטנה של אמונה, באתר ‏מאקו‏, 11 ביולי 2017
| הדג נחש |
| --- | --- | --- |
שאנן סטריט • גיא מר • דודוש קלמס • משה אסרף • יאיא כהן אהרונוב • שלומי אלון
| אלבומי אולפן | המכונה של הגרוב • לזוז • חומר מקומי • בעזרת הג'אם • 6 • זמן להתעורר • שותפים בעם • וולקאם טו איזראל • דג לייף |  |
| אלבומי הופעה | הדג נחש LIVE • הדג נחש ותזמורת המהפכה - בהופעה חיה |  |
| סינגלים | "מספרים" • "שירת הסטיקר" • "הנה אני בא" • "עוד אח אחד" • "קובלנה על מפלגות ישראל" • "זמן להתעורר" • "יום שישי" • "תן לי מנגינה" • "בומבה" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309639405171  VIAF: 298053989   WorldCat (עם VIAF): 298053989
Surfer Rosa

Surfer Rosa (בעברית: רוזה הגולשת) הוא אלבום האולפן הראשון של להקת הרוק האלטרנטיבית האמריקאית פיקסיז, שיצא לאור במרץ 1988 בחברת התקליטים הבריטית 4AD (אנ'). האלבום הופק על ידי סטיב אלביני. מכיוון ש-4AD הייתה לייבל עצמאי, הפצת האלבום בארצות הברית נעשתה על ידי חברת התקליטים ראף טרייד, אך האלבום לא הגיע למצעדים באף מדינה. רק סינגל אחד יצא לאור – גרסה מוקלטת מחדש של השיר "Gigantic" – והגיע למקום 93 במצעד הסינגלים הבריטי. בשנת 1992 Surfer Rosa הוצא שוב לאור בארצות הברית, הפעם בלייבל 'אלקטרה רקורדס', ובשנת 2005 הוכתר כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
האלבום נכלל לעיתים קרובות ברשימות המבקרים של אלבומי הרוק הטובים ביותר. אמני רוק אלטרנטיביים, כולל בילי קורגן ופי ג'יי הארווי, ציינו את האלבום כמקור השראה. האלבום צוין גם כבעל השפעה על אלבומה של להקת נירוונה, Nevermind, ובשנת 1991 והלהקה שכרה את אלביני להקליט את אלבומם In Utero, ב-1993.
רקע

לפני ההוצאה לאור של המיני-אלבום Come On Pilgrim, באוקטובר 1987, הציע לללהקה ראש חברת התקליטים 4AD לחזור לאולפן ולהקליט אלבום באורך מלא. התוכנית המקורית הייתה להקליט חומר חדש באותם אולפנים בהם נעשו ההקלטות הקודמות של הלהקה, אך בעצתו של עמית ב-4AD פנה ראש החברה לסטיב אלביני. לאחר שנשלחה לאלביני קלטת עם החומר של Come On Pilgrim, מנהל הפיקסיז הזמין אותו לארוחת ערב בבוסטון, בבית המתופף דייוויד לאברינג, שבועות ספורים לאחר יציאתו לאור של Come On Pilgrim. אלביני פגש את הלהקה באותו ערב, והם דנו איך צריך להישמע התקליט הבא וכיצד יש להקליט אותו. אלביני אמר כי "[הלהקה ואני] היינו באולפן למחרת".
הקלטות והפקה

פיקסיז נכנסו לאולפני Q בדצמבר 1987, כשהזמינו עשרה ימי עבודה של זמן אולפן. 4AD הקצתה ללהקה תקציב של 10,000 דולר לאלבום. שכרו של אלביני היה 1,500 דולר, והוא סירב לקבל תמלוגים על האלבום. לתהליך ההקלטה נדרשו עשרת ימי העבודה, ומיקס של תוספות קוליות נעשה לאחר מכן באולפן. אלביני אמר בדיעבד שניתן היה לסיים את הקלטת התקליט תוך שבוע, אלמלא "ניסינו דברים ניסיוניים יותר בעצם כדי להרוג את הזמן ולראות אם משהו טוב יצא מזה". למשל, במהלך השירה של קים דיל בשירים "Where is my mind?" ו-"Gigantic", אלביני העביר את ציוד ההקלטה לחדר אמבטיה באולפן כדי להשיג הד יותר טוב. דוגמה נוספת היא בשיר "Something Against You", שם אלביני סינן את קולו של פרנק בלאק דרך מגבר גיטרה.
באלבום מופיעות גם הקלטות משיחות באולפן, כמו השיחה שנערכה בין פרנק בלאק לאלביני בסוף השיר "!Oh My Golly". במקרה אחר כשדיל עזבה את האולפן לעשן סיגריה היא אמרה "אם מישהו ייגע בדברים שלי, אני אהרוג אותך." בלאק השיב "אני אהרוג אותך, אתה תמות, אם מישהו ייגע בדברים שלי". ההקלטה באלבום מתחילה בנקודה זו, כאשר בלאק מסביר את השיחה בפני אלביני, שקולו אינו נשמע. גם השיר "I'm Amazed" מתחיל עם דיל המספרת סיפור על אחד המורים לשעבר שלה שה"התעניין מאוד בשחקני הוקי שדה", ופוטר בדיסקרטיות. בלאק מסיים את המשפטים של דיל, ומתבדח שתגובתה כששמעה על לפעילות המורה הייתה לנסות להצטרף לקבוצת ההוקי.
סגנון

בדומה לאלבום הראשון Come On Pilgrim, גם Surfer Rosa מציג שילוב של סגנונות מוזיקליים: שירים רועשים כמו "Broken Face", "Break My Body" ו"Brick Is Red" לצד רצועות איטיות ומלודיות יותר כמו "Where Is My Mind?". האלבום כולל חומר כבד יותר, ומציג באופן בולט את הסימן המסחרי של הלהקה כדינמיקה שקטה-רועשת. כל השירים באלבום נכתבו על ידי זמר הלהקה פרנק בלאק, פרט לשיר "Gigantic", שנכתב יחד עם קים דיל. "Gigantic" הוא אחד משני השירים היחידים באלבומי הפיקסיז שבהם דיל שרה את התפקיד העיקרי.
התכנים המילוליים של האלבום כוללים הטלת מום וגילוי עריות ב-"Break My Body" ו-"Broken Face", אזכורים לגיבורי-על ב"Tony's Theme", מציצנות בשיר "Gigantic", ומילים סוריאליסטיות ב-"Bone Machine" ו-"Where Is My Mind?". אזכורים של פוארטו ריקו ומילים ספרדיות מופיעים ברצועות "!Oh My Golly" ו-"Vamos" – שהוקלט בעבר והופיע באלבום Come On Pilgrim, ומופיע באלבום כגרסה מוקלטת מחדש של השיר המקורי. בניגוד לאלבומים המאוחרים של הלהקה, השירים באלבום זה אינם עסוקים בנושא אחד מרכזי.
עטיפת האלבום

על עטיפת האלבום מופיעה תמונה של "חברה של חבר" של הלהקה, בדמות רקדנית פלמנקו חשופת חזה על רקע קיר עליו צלב וכרזה קרועה. סיימון לרבאלסטייה, שתרם תמונות לכל האלבומים של פיקסיז, החליט לבנות את הסט מכיוון ש"לא מצאנו את האווירה שרצינו באופן טבעי". חוברת העטיפה מרחיבה את התמה ומציגה תמונות של רקדנית הפלמנקו בכמה תנוחות אחרות. בהערות האלבום מופיעים רק הקרדיטים לאלבום, ואין בחוברת העטיפה מילות שירים או תוכן כתוב, שמו של אלביני כלל אינו מופיע בכיתוב התקליט המקורי. לפי מלודי מייקר, האלבום נקרא במקור "Gigantic" על שם השיר של דיל, אך הלהקה חששה מפרשנות שגויה של העטיפה ושינתה אותו ל"Surfer Rosa". מקור ה"שם" של הדמות על העטיפה ושם האלבום הוא השורה "Besando chichando con surfer rosa" בשיר "!Oh my Golly", ‏שפירושה (בקירוב) "להתנשק, לעשות סקס עם רוזה הגולשת".
ביקורות ודירוגים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא: ויקיזציה.
ביקורות העיתונות על האלבום בבריטניה היו חיוביות מאוד. איאן קראנה ממגזין Q, כתב כי "מה שמבדיל את הפיקסיז משאר הלהקות הן ההתפרצויות הפתאומיות שלהם של ניגון רוק בלתי נשכח", וציין ש"יש להם עתיד מזהיר לפניהם". מארק סיננקר ממגזין NME, שבחן את האלבום במרץ 1988, אמר כי "הם מכריחים את העבר להישמע כמוהם", בעוד דייב הנדרסון ממגזין "אנדרגראד" מצא את השירים "מערכונים מעוצבים, מועברים היטב, המחבקים אידיאלים מסחריים כמו גם ביזאריים". מגזין המוזיקה האמריקני "ספין" כינה את האלבום כ"ברוטלי להפליא", והציב את 'פיקסיז' כמוזיקאי השנה שלהם. בסקירה עכשווית פחות נלהבת של The Village Voice, רוברט כריסטגאו מצא את הריפים של הגיטרה של הלהקה מוכרים ואת המקצבים החזקים שלהם ייחודיים, אך הרגיש שהמבקרים העריכו אותם טובים ממה שהם באמת. בסקירה שנערכה בשנת 2003 על המהדורה החדשה של האלבום מ־2002, כתב כריסטגאו, אף על פי מצאו בתחילה את מילות השיר והמוגבלות הפילוסופית של תומפסון מעצבנות במקצת, האלבום נראה כעת "מצחיק בהטפה נבואית ומוזיקלית". בסוף 1988, האלבום נבחר לאחד האלבומים הטובים בשנה ברשימות סוף השנה של המבקרים האנגלים. מגזיני המוזיקה העצמאיים "מלודי מייקר" ו"Sounds" שמו את Surfer Rosa לאלבום השנה שלהם; מגזיני NME ו-Record Mirror הציבו את האלבום במקום ה-10 וה -14 בהתאמה. עם זאת, האלבום לא הצליח להופיע ב"פאז' וג'ופ" של The Village Voice, משאל שנתי של מבקרי המוזיקה באמריקה. האלבום גם לא הופיע בשום רשימת סוף שנה בארצות הברית. מספר מגזיני מוזיקה הציבו מאז את האלבום כאחד מאלבומי הרוק האלטרנטיביים המשמעותיים של שנות השמונים. האלבום הופיע במספר רשימות האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים, ומוצב בעקביות כאחד האלבומים הטובים של שנות השמונים בכל ז'אנר. נכון לשנת 2015 המכירות בארצות הברית חרגו מ־705,000 עותקים, כך לפי נתוני Nielsen SoundScan. בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-390 מתוך 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים.
| ביקורות> האתר/המגזין | ביקורות> תוצאה |
| --- | --- |
AllMusic: 5/5
Blender: 5/5
Encyclopedia of Popular Music: 5/5
The Great Rock Discography: 10/10
NME: 9.5/10
Pitchfork: 10/10
The Rolling Stone Album Guide: 5/5
Sounds: 4/5
Spin Alternative Record Guide: 10/10
The Village Voice: 4/5
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Bone Machine  | 3:03 |
| 2. | Break My Body  | 2:06 |
| 3. | Something Against You  | 1:48 |
| 4. | Broken Face  | 1:30 |
| 5. | Gigantic  | 3:55 |
| 6. | River Euphrates  | 2:32 |
| 7. | Where Is My Mind?  | 3:54 |
| 8. | Cactus  | 2:16 |
| 9. | Tony's Theme  | 1:52 |
| 10. | Oh My Golly!  | 2:33 |
| 11. | Vamos  | 4:22 |
| 12. | I'm Amazed  | 1:43 |
| 13. | Brick Is Red  | 2:02 |
| משך כולל: | משך כולל: | 33:43 |
איור של מרטין ואן מאל המתאר גילוי עריות. באלבום כמה שירים העוסקים במום וגילוי עריות, וזהו הנושא העיקרי באלבום (אם כי לא הנושא הכללי).
שדה יואב

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: יואב
גובה ממוצע: ‎98 מטר
תאריך ייסוד: 1956
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 639 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) שדה יואב(למפת השפלה רגילה) שדה יואב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שדה יואב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שדה יואב31°38′42″N 34°40′38″E﻿ / ﻿31.6451086823025°N 34.6772279171296°E﻿ / 31.6451086823025; 34.6772279171296  heמפת היישובים של מועצה אזורית יואב (in English: Yoav Regional Council) באדום - שדה יואב בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

שְׂדֵה יוֹאָב הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר באזור הדרום, בין הערים אשקלון, קריית גת וקריית מלאכי, השייך למועצה אזורית יואב.
כיום יש בו בריכה, אתר נופש ואירוח כפרי.
היסטוריה

היישוב עלה על הקרקע ב-1 ביוני 1966 בידי בני גרעין נח"ל "אתגר" מרמתיים, פתח תקווה, נתניה ונווה שאנן.
היישוב נקרא על שם לוחם הפלמ"ח סגן-אלוף יצחק דובנו – ש"יואב" היה שם הצופן שלו – אשר נהרג בעת הגנת קיבוץ נגבה הסמוך, בהפצצות מ"מצודת יואב" של ימינו (מצודת יואב הייתה מצודת משטרה בריטית שעברה לידיים מצריות עם צאתם של הבריטים מהארץ).
ליד שדה יואב היה יישוב ערבי בשם עיראק סואידן, אשר ננטש בשנת 1948 עם כיבוש הנגב.
כיום נמצא שדה יואב בתהליכי הפרטה והרחבה קהילתית מתוך מטרה להצעיר את אוכלוסיית הקיבוץ.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  שדה יואב עלה על הקרקע, למרחב, 2 ביוני 1966
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588147105171  VIAF: 317132687   WorldCat (עם VIAF): 317132687
אוריגמי

אוריגמי מסורתי בדמות עגור ודפי אוריגמי טיפוסיים
אוריגמי של עוף החול – מוצג בתערוכת אוריגמי בשדה התעופה הבינלאומי של טורונטו
אוריגמי (ביפנית: 折り紙) היא אמנות קיפולי נייר. מקור השם "אוריגמי" בצירוף המילים ביפנית 折り ("אוֹרִי", קיפול) ו-紙 ("גאמִי", פיסת נייר). השם "אוריגמי" נטבע ב-1880, בתקופה שבה התגבשה האמנות בצורתה המודרנית, אך האמנות עצמה החלה להתפתח זמן רב לפני כן. לאמנות האוריגמי משמעות תרבותית עמוקה בתרבות היפנית והסינית ששם החלה והיא משמשת בטקסים שונים בדת השינטו, הנפוצה ביפן. לאחר פתיחת גבולותיה של יפן למערב בסוף המאה ה-19 התפשטה אמנות האוריגמי לעולם כולו והפכה לחלק מתרבות הפנאי.
עם חדירתו של האוריגמי למערב חלה עלייה חדה במספר העוסקים בו.[דרוש מקור][מפני ש...] כתוצאה מכך עברו שיטות הקיפול שינויים רבים, השתכללו והתפתחו באופן משמעותי. כיום משמש האוריגמי גם במוסדות חינוכיים וטיפוליים רבים ככלי עזר מרכזי להוראה ולריפוי בעיסוק – זאת בזכות השילוב הייחודי של יצירתיות, דיוק ואתגר טכני. כמו כן, בסוף המאה ה-20 התעורר גם העניין המתמטי, המדעי והטכנולוגי באוריגמי.
ישנם סגנונות רבים של אוריגמי ודגמים חדשים של קיפולים מתפרסמים באופן תדיר. ספרי האוריגמי מציגים את תהליך הקיפול בעזרת שיטת תרשימים סטנדרטית שפותחה במקביל ביפן ובמערב. מסיבות של נוחות, אסתטיקה ומוסכמה, בדרך-כלל נעשים הקיפולים ללא חתכים או הדבקות, על נייר ריבועי, צבעוני מצדו האחד ולבן מצדו האחר.