stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טבגו
מיקום

אין תיעוד מדויק של מיקומו של טבגו, אך על פי מפה משנת 1860, טבגו הייתה ממוקמת על הגבול עם ארגנטינה, קרוב לגבול עם בוליביה, כ-112 ק"מ (כ-70 מייל) דרום מערבית לסן איגנסיו (אנ').
מקורות ספרותיים

טבגו מוזכרת לעיתים קרובות על ידי דמותו של דה פרנסיה ברומן "I, the Supreme" (אנ') של אוגוסטו רואה באסטוס (אנ'). טבגו מוזכרת גם ברומן El Supremo: A Romance of the Great Dictator of Paraguay של אדוארד לוקאס ווייט.
הערות שוליים

↑  Pequeña Enciclopedia de Historias Minúsculas del Paraguay (ארכיון)
↑  Carlyle, T. (2004). Critical and Miscellaneous Essays: The Works of Thomas Carlyle Part Three. Kessinger Publishing. p. 416. ISBN 9780766187580. ארכיון מ-2022-12-25. נבדק ב-2015-02-22.
↑  Robertson, J.P.; Robertson, W.P. (1839). Letters on Paraguay: Comprising an Account of a Four Years' Residence in that Republic, Under the Government of the Dictator Francia. Vol. 3. J. Murray. p. 306. ארכיון מ-2022-12-25. נבדק ב-2015-02-22.
↑  "Mapa de Brasil, Bolivia, Paraguay y Uruguay; Mapa de Chile — Visor — Biblioteca Digital Mundial". wdl.org. ארכיון מ-2010-02-01. נבדק ב-2015-02-22.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טבגו".
חוה מונד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1984 (בת 40 בערך) צפָת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
חוה מוֹנד (נולדה ב-1984) היא דוגמנית ומגישת טלוויזיה ישראלית. היא הדוגמנית המפורסמת הראשונה המגדירה את עצמה דתייה. נולדה בצפת ומחזיקה באזרחות ישראלית ובריטית.
ראשית חייה

חוה מונד נולדה ב-1984, שנייה מבין ארבעה אחים, למשפחה דתית בצפת, ולמדה בתיכון דתי לבנות בעיר (אולפנית צפת). כשהייתה בת 16 טיילה עם דודתה בלונדון ושם ניגשה אליה נציגה מטעם סוכנות הדוגמניות "select" והציעה לה לדגמן. היא סירבה ואמרה שהיא דתייה וכן שהיא לא סיימה תיכון. בסוכנות חיכו שתסיים את לימודיה וכן שנה נוספת בה שירתה בשירות לאומי, ואז החתימו אותה על חוזה דוגמנות.
קריירת הדוגמנות

מונד עבדה עבור בתי אופנה ידועים כגון קלווין קליין, ראלף לורן, שאנל ואיב סאן לורן.
היא הייתה הדוגמנית הראשית בקמפיין ארמני ג'ינס לשנת 2004/2005,  בקמפיין מוצרי השיער של פנטיין, וכן בקמפיין למשקה בייליס. בישראל שימשה במשך ארבע שנים (2008-2011) הפרזנטורית הראשית של רשת האופנה הישראלית דיסקרט, וכן של רשת האופנה ZIP וטבע נאות.
היא הופיעה בשער המגזין טיימס ובכתבות בקוסמופוליטן ובמגזינים רבים אחרים.
קריירת טלוויזיה

בשנת 2011 החלה מונד להנחות תוכנית פאנל בערוץ 10 בשם אשת חיל - תוכנית דת ומסורת נשית המארחת פאנל נשים שדנות בנושאים שונים.
דתיותה

מונד נולדה וגדלה בבית דתי והתחנכה במוסדות חינוך דתיים. בנערותה הדריכה תקופה בתנועת הנוער בני עקיבא.
מעידה על עצמה ששומרת שבת ואוכלת כשר, וכן שמתפללת מדי יום למרות סדר יומה העמוס. עקב היותה דתייה מעמידה בחוזיה תנאים שנחשבים לעיתים חריגים בענף הדוגמנות: היא לא מדגמנת בגדי ים ולבני נשים מטעמי צניעות, ולא מצטלמת בשבת.
משפחה

מונד נשואה לאיש העסקים ארני גוזלן והם מתגוררים עם ילדיהם בלונדון.
הערות שוליים

↑  קדמו לה דוגמניות דתיות ואף חרדיות, אך היא הראשונה שזוכה בפרסום בינלאומי.
↑  מוריה זלצר-וולשטיין, הדוגמנית חוה מונד: אני לא פחות דתייה, באתר ynet, 25 באפריל 2007.
חוסה מנואל מרטינס טורל

חוסה מנואל מרטינס טורל (בספרדית: José Manuel Martínez Toral, נולד ב-29 באוקטובר 1960 בקרווקה דה לה קרוס שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי שנודע בכינוי מנולו (בספרדית: Manolo). מנולו, ששיחק כמגן שמאלי וכבלם, גדל במחלקת הנוער של ברצלונה, והוא שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20. לאחר מכן שיחק גם בריאל מורסיה ובגרנדה.
קריירה > קריירת נבחרות

בצעירותו שיחק מנולו בחלק מהנבחרות הצעירות של ספרד. ב-1979 השתתף עם נבחרת ספרד עד גיל 20 באליפות העולם לנוער שנערכה ביפן. במהלך הטורניר פתח בכל 4 משחקי הנבחרת, שסיימה את שלב הבתים במקום הראשון, אך הודחה ברבע הגמר בדו-קרב בעיטות עונשין על ידי פולין. בהמשך ערך הופעה אחת ובודדת בנבחרת עד גיל 20, במשחק ידידות נגד הולנד.
במדי נבחרת ספרד עד גיל 21 הופיע 10 פעמים. תחילה, במוקדמות אליפות אירופה לנוער 1980 ערך הופעה אחת, במשחק נגד קפריסין ב-1979. בהמשך עזר לנבחרת להעפיל לאליפות אירופה לנוער 1982, כשהוא משתתף בכל 4 משחקי המוקדמות ואף מבקיע שער בניצחון על לוקסמבורג. בטורניר עצמו הודחה ספרד על ידי גרמניה בשלב רבע הגמר, כשמנולו משתתף במשחק הראשון בו ניצחה ספרד 1 - 0, אך בגומלין, בו הפסידה ספרד 2 - 0, לא שיחק.
מנולו גם ערך הופעה אחת במדי נבחרת ספרד האולימפית, במוקדמות אולימפיאדת מוסקבה ב-1980, אך הוא לא נכלל בסגל הנבחרת ששיחקה במוסקבה.
תארים > ברצלונה

אליפות ספרד (1): 1984/1985
הגביע הספרדי (3): 1980/1981, 1982/1983, 1987/1988
גביע הליגה (2): 1982/1983, 1985/1986
הסופר קאפ הספרדי (1): 1983
גביע המחזיקות (2): 1978/1979, 1981/1982
חורף 1991–1992 בישראל

שלג בקיבוץ נאות מרדכי, פברואר 1992
חורף 1991‏-1992 בישראל היה החורף הגשום ביותר בארץ ישראל  ב-90 שנות מדידה בארץ ישראל. וגם אחד הקרים באזור זה ממועד תחילת המדידות בנוגע לאקלים ארץ ישראל.
התפרצות הר הגעש פינטובו יוני 1991
במהלך חודשי החורף הקשים ביותר, התחוללו ברחבי מדינת ישראל סערות שלוו בקור ובשלגים בעוצמה נדירה.
השערות להיווצרות תנאי החורף הקיצוני

אחד הגורמים המשוערים לאירועי חורף 91/92 היו מספר התפרצויות של הרי געש ברחבי העולם, חלקן חזקות מעבר לרגיל. ההתפרצויות הבולטות שבהן היו בהר הגעש הדסון שבצ'ילה ובהר הגעש פינטבו שבפיליפינים. ההתפרצויות היו חזקות עד כדי כך שהאפר הוולקני שהתפזר בעקבותיהן הגיע דרך זרם הסילון לרוב שמי כדור הארץ הצפוני. חלקיקי האפר שהתפזרו נשארו באטמוספירה של כדור הארץ הצפוני, חסמו חלק ניכר מקרינת השמש, וגרמו לירידה של 0.5°C בממוצע בכדור הארץ הצפוני, דבר שהורגש אף באגן הים התיכון ובישראל.[דרוש מקור]
גורם משוער נוסף לאירועים הוא היותה של שנת 1992 שנת אל ניניו, דבר אשר גורם לאקלים ברחבי כל כדור הארץ להשתנות באופן זמני באותה שנה. בישראל האקלים הופך לממוזג יותר, דבר המתבטא בריבוי משקעים.
מצב משק המים לפני חורף 1992

עקב רצף של שלוש שנים שחונות לפני חורף 91/92, מצב משק המים בישראל בקיץ 1991 הגיע לשפל חסר תקדים. מפלס הכנרת ירד מגובה הקו האדום העליון באביב 1988, אל סמוך לקו התחתון בקיצים 1990 ו-1991. בעקבות זאת, איכות המים בכנרת הלכה והידרדרה, והמליחות במי האגם עלתה. באותם ימים נרשם שיא היסטורי של שפל במפלס הכנרת (עד שנשבר שוב ב-2001), והוא הגיע לגובה של 212.790- מטרים מתחת לפני הים.
מצב האקוויפרים ברחבי הארץ היה חמור אף הוא, כשרבים מהאקוויפרים התקרבו לקו התחתון, שממנו לא ניתן יותר לשאוב מים מהאקוויפר.
סקירה > אוקטובר 1991

היה חודש חם מהרגיל, ב-14‏-16 בחודש נרשם אירוע של אפיק ים סוף פעיל וגשם ירד באופן מקומי וחזק ברחבי הארץ ובעיקר בדרום הארץ ובנגב. כתוצאה מכך הוצף נחל צין.
סקירה > נובמבר 1991

חודש זה התאפיין בהפרשי מזג אוויר חריגים.
מערכת הגשמים הראשונה בחודש הייתה בין ה-2 ל-4 ‏בחודש, וב-3 בחודש נרשמה כמות משקעים יומית חריגה ביחס לתקופה (בצפון בין 50‏-85 מ"מ ואף מקומית יותר). בחלק מהאזורים בארץ אף הגיעו כמויות המשקעים במערכת זו אל הממוצע לחודש כולו. בנוסף, במערכת זו שררו טמפרטורות נמוכות מאוד ביחס לעונה.
מה-5 עד ל-27 בחודש היה מזג האוויר חם מהרגיל לעונה, ולא ירדו גשמים כלל. ב-9‏-10 בנובמבר וב-24‏-26 בנובמבר אף שרר שרב ברוב אזורי הארץ.
ב-28 לחודש התחיל פרק גשם סוער במיוחד מלווה בטמפרטורות נמוכות, אשר זלג לתוך חודש דצמבר, במקומות רבים ברחבי הארץ נמדדו מעל 200 מ"מ גשם, ובאזור רחובות נמדדו אף כ-400 מ"מ. ב-29 בנובמבר ירד בחרמון שלג משמעותי ראשון לעונה.
סקירה > דצמבר 1991

חודש דצמבר 1991 היה חודש דצמבר הגשום ביותר ברחבי הארץ מאז תחילת המדידות. במקומות רבים ברחבי הארץ הגיעו בחודש זה כמויות המשקעים מתחילת החורף (במצטבר מאוקטובר) לכמות השווה לממוצע הרב שנתי. ברוב תחנות המדידה נמדדו מעל 300 מ"מ גשם, ובלטה בחריגותה תחנת המדידה חבצלת שליד רחובות, אשר בחודש זה בלבד ירדו בה 692 מ"מ גשם (יותר מהממוצע הרב שנתי כולו לתחנה זו). בנוסף הטמפרטורות במהלך החודש היו נמוכות באופן משמעותי מהממוצע.
בסערה שנמשכה מסוף נובמבר עד ל-3 בדצמבר התרחשו הצפות במקומות רבים, בין השאר בנחל אילון ובבקעת בית נטופה. מעל 400 מ"מ נמדדו במישור החוף המרכזי והדרומי.
סקירה > ינואר 1992

ב-1 בינואר התחילה סערה נוספת, ושלגים ירדו במקומות נמוכים: החל מ-200‏-300 מטר בצפון ובמרכז. שלגים ירדו במקומות הבאים: הר הגלבוע, נצרת, כרמיאל, דימונה, ערד ועוד. בירושלים נערמו כ-30 ס"מ, בפסגות הגליל 75 ס"מ ובהר הנגב בין 10‏-20 ס"מ. פתיתי שלג שלא נערמו נצפו גם בחיפה, מישור החוף הצפוני ועמקי הצפון. בדרום הארץ הרוחות הצפוניות מערביות נשאו את השלג עד הרי אילת. במישור החוף והשפלה ירד "ברד רך". לאחר מכן פקדה רמה סיבירית קפואה את ישראל והגשם חדל עד אמצע החודש, אז החלה מערכת ממושכת נוספת. ב-13 בינואר הוכרו 11 אזורים בארץ כמוכי אסון טבע, בעקבות הצפות שאירעו בהם. ב-26 בחודש התחילה תקופת גשם ארוכה במיוחד של כשבועיים.
חודש ינואר הסתיים כגשום מהרגיל באופן בולט וקר מאוד. מזג האוויר פגע ברשתות החשמל בערים רבות. באזור צומת ביל"ו נמדדו בין 28 בנובמבר ל-2 בינואר כ-900 מילימטר גשם.
סקירה > פברואר 1992

גם חודש זה היה חודש קיצוני מאוד מבחינת מזג האוויר והיה קר במידה ניכרת וגשום מאוד. במהלך החודש היה ריבוי של ימי גשם – מעל ל-20 ימי גשם בצפון ובמרכז.
בעקבות כמויות המשקעים הרבים נפתח סכר דגניה ב-9 בפברואר ו-250 מיליון קוב מים זרמו לנהר הירדן.
במהלך החודש היו אף 3 אירועי שלג, ביניהם 2 חריגים מאוד. השלג הראשון היה ב-5‏-6 בפברואר ונערם לכ-5 סנטימטרים.
ב-9–10 בחודש היה אירוע שלג קיצוני מאוד בצפון ישראל. שלג זה היה חריג מאוד ביחס לאקלים הארץ-ישראלי וירד במקומות חריגים ביותר כגון:
מישור החוף הצפוני (נמל חיפה, עכו, נהריה), עמק יזרעאל, עמק החולה, הגליל המערבי, ועוד. גם במרכז הארץ היו אירועים חריגים, כאשר אף ירד שלג ברעננה ובהרצליה, ואף היו תנאים לשלג בתל אביב אך הם הוחמצו עקב העדר משקעים במרכז, אך העיר התכסתה במעטה ברד לבן. כן ירד שלג בערד, דימונה ומצפה רמון. בבאר שבע ירד שלג קל לכ-15 דקות, ואף בקדש ברנע זכו לשלג. גם לערבה ולהרי אילת השלג הגיע, ואף הצטבר לגובה של חצי מטר בחלק מהמקומות.
בהשוואה לעבר בצפון בלבד רק האירוע בפברואר 1950 היה קיצוני יותר.
בעקבות השלג הכבד מקומות רבים ברחבי ישראל הושבתו ועמודים ועצים רבים קרסו.
גם לקראת סוף החודש, הגיע גל חורפי במיוחד, שהביא שלג רב ברחבי הארץ. שלג כבד ירד בהרי הגליל ובירושלים. החזאים צפו שירד שלג בכל המקומות בארץ בגובה של כ-300 מטרים ומעלה מעל פני הים. כמו כן, סכר דגניה נפתח שוב, כדי להקדים תרופה למכה. בקריות אזורים שלמים הוצפו עקב גשמים עזים, ותושבים נזקקו לפינוי. החודש הסתיים באסון, כשקיר בבית קפה בירושלים קרס, והביא למותם של 22 אנשים ופציעתם של עשרות.
סקירה > אביב וקיץ 1992

לאחר שמרץ ואפריל היו שחונים, מאי היה גשום מהממוצע אך לא היה חריג בגשמיו שרובם התרכזו בצפון.
חודש יוני היה חריג מאוד. פרט לכך שהחודש היה קר, ובחלק מהימים היה קר במידה ניכרת, באמצע החודש ירדו גשמים חריגים מאוד בצפון ובמרכז. בחלק מהאזורים בהרי הצפון הגשמים הגיעו ל-30 מ"מ. אירוע גשם דומה ביוני היה ביוני 1957 וביוני 2018.
גם במהלך חודש יולי ירדו גשמים.
סיכום החורף

חורף 1992 היה הגשום ביותר בישראל מתחילת המדידות המטאורולוגיות שנמדדו בארץ ישראל בשנת 1870. בנוסף חורף זה התאפיין בפרקי גשם ממושכים ורוויי משקעים, בשלג רב, ובקור עז.
מבחינת השלגים חורף 1992 היה יוצא דופן, כשתדירותם ועוצמתם של השלגים היו חסרי תקדים:
בפסגת החרמון נערמו שישה מטרים של שלג, ותנאי הגלישה החזיקו מעמד עד תחילת מאי.
שלג נערם בירושלים 5 פעמים באותו החורף, מתוכם שני אירועים קיצוניים - בינואר (30–35 ס"מ), ובפברואר (40–45 ס"מ), כשהממוצע הוא שלג בינוני-כבד פעם בארבע שנים.
מבחינת כמות המשקעים, בחורף זה נשברו שיאים רבים:
בירושלים נרשם שיא המשקעים מאז 1870 וירדו בה 1134 מ"מ.
באותה שנה הוצפו נחלים רבים ברחבי ישראל, ביניהם נחל גדרה, נחל איילון (3 פעמים), נחל ירקון, נחל שורק ועוד.
בשפלה ובמישור החוף נרשמו הפערים המשמעותיים ביותר בין ממוצע המשקעים הרב-שנתי לכמות המשקעים לעונה זו, כאשר הפער הגדול ביותר נרשם בתחנת המדידה בית עובד ליד רחובות, שם נמדדו 1590 מ"מ של גשם באותו חורף, לעומת ממוצע רב-שנתי של 534 מ"מ.
חודשים דצמבר 1991 ופברואר 1992 היו שניים מהחודשים הגשומים ביותר שנמדדו בישראל. (חודשים גשומים מאוד אחרים: דצמבר 2016 (דצמבר הגשום ביותר מאז 1992) פברואר 2003, דצמבר 1951, ינואר 1974 וינואר 1969)
מצב משק המים של ישראל השתפר לאין ערוך מהמצב בקיץ 1991:
מפלס הכנרת עלה ביותר מ-4 מטרים, ועבר את הקו האדום העליון. בעקבות זאת נוצר חשש להצפת היישובים שעל חופי הכנרת והוחלט לפתוח את סכר דגניה ב-9 בפברואר 1992.
האקוויפרים של מי התהום התמלאו, ורוב מאגרי המים העיליים עלו על גדותיהם.
מפלס ים המלח עלה ב־2 מטרים.
ראו גם

שלג בישראל
אקלים ארץ ישראל
1992 בישראל
שלג 1950 בישראל
הסופה במזרח התיכון (2013)
הערות שוליים

↑  השירות המטאורולוגי, שינויים אקלימיים בישראל
↑  אלכס דורון ויעל פטר, תיאוריית הכאוס: איך תחזיות החורף פספסו?, באתר nrg‏, 5 במרץ 2012
1 2  Super User, מאטי - מרכז לחקר אסונות טבע בישראל - שטפונות, באתר geo.haifa.ac.il
↑  פגיעה ברשתות החשמל באתר חברת החשמל(הקישור אינו פעיל, 29.10.2019)
↑  ד"ר נועם חלפון, 30  שנה לעונת 1991/1992 מערכת השלג הגדולה הראשונה, באתר השירות המטארולוגי הישראלי
↑  מאגר נתוני השירות המטאורולוגי, שאילתה עבור הפרמטרים מספר ימי גשם בחודש, בין התאריכים 01/02/1992 ל-29/02/1992, כל התחנות. תחנות לדוגמה: זכרון יעקב מאוישת (22), צפת הר כנען מאוישת (23), תל אביב - קריית שאול (22), ירושלים מרכז מאוישת (21).
↑  גשום וסוער-חורף 1991/2, באתר www.israelweather.co.il
1 2 3  כשהכנרת עלתה על גדותיה. הסערה הגדולה, באתר ynet, 22 בפברואר 2014
↑  מאגר נתוני השירות המטאורולוגי, שאילתה עבור הפרמטרים מספר ימי גשם בחודש, בין התאריכים 01/02/1992 ל-30/06/1992. תחנות לדוגמה: רגבים (16.6 - 45.5), הר מירון בי"ס שדה (15.6 - 15.0; 16.6 - 34.6), פסוטה (15.6 - 16.0; 16.6 - 30).
מגדל דוד שבירושלים מכוסה בשלג, 1 בינואר 1992
שיטפון בגשר מושב חמרה בבקעת הירדן, חורף 1992
חוטים (סרט, 1984)

| --- | --- |

 בימוי:  מיק ג'קסון (במאי)
 הופק בידי:  מיק ג'קסון 
 תסריט:  ברי היינס
 תחקיר:  קארל סייגן
 שחקנים ראשיים:  קרן מייגר, ריס דינסדייל, ויקטוריה או'קיף
 צילום:  אנדרו דאן 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, אוסטרליה
 חברת הפקה:  BBC, ערוץ 9 (אוסטרליה)
 חברה מפיצה:  BBC, ערוץ 9 (אוסטרליה)
 שיטת הפצה:  טלוויזיה
 הקרנת בכורה:  23 בספטמבר 1984
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני, פוסט־אפוקליפסה, דרמה, סרט מלחמה
 תקציב:  400,000 ליש"ט
 דף הסרט ב־IMDb
 
חוטים (באנגלית: Threads) הוא סרט טלוויזיה פוסט־אפוקליפטי בריטי־אוסטרלי מ-1984. הסרט עוקב אחר שתי משפחות בשפילד לפני, במהלך, ואחרי מלחמה גרעינית, ואת קריסת הציוויליזציה בעקבות המלחמה. סגנון הסרט מדמה במידה רבה סרט תיעודי, עם קריינות וכתוביות הסבר תוך כדי הסרט עצמו.
עלילה

באביב 1983, ניסיון הפיכה באיראן בגיבוי אמריקאי מצית מלחמת אזרחים המעוררת את ברית המועצות להתערב ולפלוש לצפון המדינה. על רקע זאת, הזוג הצעיר רות וג'ימי משפילד נאלצים להתחתן בשל הריון לא צפוי.
בעקבות הפלישה, ארצות הברית שולחת כוחות צבאיים לדרום איראן ולמפרץ הפרסי, ובתגובה ברית המועצות מציבה נשק גרעיני בבסיסה במשהד הכבושה. מרוץ החימוש המקומי בין המדינות מביא למלחמה ישירה בין המעצמות, ובמקביל כוחות ברית ורשה מתרכזים בגרמניה המזרחית, מה שמביא לשליחת כוחות נאט"ו לגרמניה המערבית. התחממות המלחמה – וכן שליחת כוחות הצבא הבריטיים לאירופה – מעוררים פאניקה בשפילד ולמחסורים בחנויות. הממלכה המאוחדת נכנסת למצב חירום ומתחילה להגביל את חופש התנועה, חופש הביטוי וחופש ההפגנה תוך מעצר פעילים פוליטיים, ומוקמת מועצת חירום סודית בעיריית שפילד. במקביל, רות וג'ימי נערכים לחתונתם והקמת בית ביחד ומכירים בין משפחותיהם.
הקרבות הקרקעיים, האוויריים והימיים באיראן בין ברית המועצות לארצות הברית מחריפים והאמריקאים משתמשים בנשק גרעיני טקטי נגד בסיס הסובייטים במשהד. לבסוף, שלושה שבועות לאחר הפלישה, ברית המועצות משגרת טילים גרעיניים על מדינות נאט"ו, ביניהם 210 מגהטון על בריטניה, ופורצת מלחמה גרעינית בעוצמה כוללת של 3,000 מגהטון. שפילד נפגעת גם היא מטילים גרעיניים בשל אזורי התעשייה בה וקרבתה לבסיס חיל האוויר המלכותי. כ-40 מיליון איש בבריטניה מתים מהפצצות באופן ישיר ומיידי.
רות ומשפחתה שורדים במרתף ביתם, בעוד שג'ימי נהרג בהפצצה. ככל שהימים עוברים, התשתיות השונות קורסות: מועצת החירום של שפילד לא מצליחה לנהל את המצב הקטסטרופלי בעיר וחבריה מתים מחנק במקלטם, בית החולים קורס מהעומס, אין מספיק מזון לכולם, ואזרחים רבים, ביניהם הוריו של ג'ימי, מתים מתסמונת קרינה חריפה. בעקבות המצב, הפשע גואה, הוריה של רות נרצחים בידי בוזזים, מחלות שונות מופצות, ההמונים נודדים בין ערים במטרה לשרוד, והממשל הצבאי מוציא להורג פושעים בהליכים מזורזים. כסף איבד ממשמעותו והמטבע היחיד הוא מזון, אותו מקבלים רק מי שמסוגלים לעבוד. בגלל החורף הגרעיני שנוצר, וכן בשל היעדר דלקים ודשנים, שורדי המלחמה לא מצליחים להפיק יבול מספק. רות יולדת את ביתה ג'יין בחג המולד.
שנה לאחר המלחמה, הידללות שכבת האוזון בעקבות הטילים הגרעיניים גורמת לעלייה בתחלואה בסרטן וקטרקט. הציוויליזציה בבריטניה קרסה, ורות נאלצת למכור את גופה בעבור עכברושים למאכל. שלוש שנים לאחר תום המלחמה, גודל האוכלוסייה בבריטניה יורד לרמה שהייתה בימי הביניים (כ-4 מיליון). עשר שנים לאחר המלחמה, רות – הנראית מבוגרת בהרבה מגילה – מתה כשביתה ג'יין לצידה. 13 שנים לאחר המלחמה הגרעינית, בריטניה מתחילה להתאושש במעט: כורים פחם, ישנה תשתית חשמל ונעשה שימוש ברכבי מנוע קיטור. עם זאת, הציוויליזציה עדיין גוועת, ולא קיימת מערכת חינוך: ג'יין בת ה-13 ובני גילה מתקשרים באנגלית קלוקלת, בעודם שורדים בקושי בבריטניה ההרוסה וחיים מבזיזות. ג'יין נאנסת, נכנסת להריון, ויולדת עובר מת ומעוות.
ביקורת

בהקרנת הבכורה ב-BBC 1, צפו בסרט כ-6.9 מיליון צופים. הסרט זכה לביקורות טובות, והיה מועמד לשבעה פרסי באפט"א, מתוכם זכה בארבעה.
ראו גם

מלחמה גרעינית
אפוקליפסה ופוסט-אפוקליפסה
ביאורים

↑  למרות שהשנה לא מצוינת בסרט, התאריכים והימים המוזכרים בסרט תואמים לשנת 1983.
מפת הפלישה של ברית המועצות לאיראן כפי שנראתה בעיתון בסרט (באדום: ברית המועצות ואפגניסטן הכבושה בידי הסובייטים)
התרמית הגדולה של ההתחממות העולמית

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  Martin Durkin 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2007 
 משך הקרנה:  75 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט תיעודי, פולמוס 
 דף הסרט ב־IMDb
 
התרמית הגדולה של ההתחממות העולמית (באנגלית: The Great Global Warming Swindle) הוא סרט תיעודי שנוי במחלוקת שיוצא נגד הקונצנזוס המדעי שהוצג בדו"חות של הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC), ולפיו הפעילות האנושית היא הסיבה המרכזית להתחממות העולמית. הסרט, שהוכן על ידי מפיק הטלוויזיה הבריטי מרטין דארקין (Martin Durkin), מציג אוסף ראיונות עם מדענים, כלכלנים, פוליטיקאים ואחרים שמעלים ספקות לגבי ההסבר המקובל בדבר הקשר בין תרומת בני האדם להתחזקות אפקט החממה, ולגבי הקשר בין מנגנון זה להתחממות העולמית.
ערוץ 4 הבריטי שידר לראשונה את הסרט ב-8 במרץ 2007. הסרט ספג ביקורת מצד ארגונים מדעיים ומצד מדענים, כולל שני מדענים שרואיינו לסרט.
השקפות שהסרט מציג

נקודת המוצא של הסרט היא שהקונצנזוס המדעי הקיים באשר לאחריות האנושית להתחממות העולמית מכיל מספר רב של שגיאות מדעיות, ושהסכומים הכספיים שהושקעו בנושא בממסד המדעי ובתקשורת מעודדים את הציבור ואת הקהילה המדעית שלא להודות בכך או אף לדון בנושא.
הסרט קובע כי הקונצנזוס המדעי שפורסם הוא תוצר של "תעשיית פעילות התחממות עולמית" המונעת על ידי תאווה לכספי מחקר. אשמים אחרים במצב, לפי הסרט, הם סביבתנים מערביים המקדמים שימוש באנרגיה סולארית ואנרגיית רוח ופתרונות אחרים של אנרגיה מתחדשת שמחירם יקר יותר מאשר דלקים מחצביים. עניין זה מקבל ממד חמור אף יותר באפריקה, שכן הוא מונע מארצות היבשת מלהתקדם ולהפוך למתועשות.
מספר אנשי אקדמיה סביבתנים, יועצים של צוותי חשיבה וסופרים רואיינו בסרט והם הביעו בו רעיונות אלה. מרואיינים אלו כוללים את הסביבתן הקנדי פטריק מור (Patrick Moore), שהיה מהאבות המייסדים של הארגון הסביבתני "גרינפיס", אך הפך להיות מבקר של הארגון; ריצ'רד לינדזן (Richard Lindzen), פרופסור למטאורולוגיה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT); פטריק מיצ'לס (Patrick Michaels), פרופסור למדעי הסביבה באוניברסיטת וירג'יניה; נייג'ל קלדר (Nigel Calder), העורך של העיתון המדעי "New Scientist‏" (אנ') בין השנים 1962 - 1966; ג'ון קריסטי (John Christy), פרופסור ומנהלו של המרכז לחקר כדור הארץ באוניברסיטת אלבמה; פול ריטר (Paul Reiter) ממכון פסטר; נייג'ל לאוסון (Nigel Lawson), שר האוצר הבריטי לשעבר; ופירס קורבין (Piers Corbyn), חזאי בריטי.

קרל וונץ' (Carl Wunsch), פרופסור לאוקיינוגרפיה מ-MIT, רואיין אף הוא לסרט, אבל טען מאז כי הוא מתנגד למסקנות הסרט, ולדרך בה השתמשו בחומרים שנאספו בראיונות עמו.
טענות שהסרט מעלה

הסרט מסתכל על ההשקפה המקובלת כיום במדע בנוגע לשינויי האקלים מנקודת מבט ספקנית ביותר. הוא טוען כי הקונצנזוס באשר לשינויי האקלים הוא תוצר של "תעשיית מולטי-מיליארדים עולמית, שנוצרה על ידי סביבתנים אנטי-תעשייתיים פנאטים, נתמכה על ידי מדענים הסוחרים בסיפורים כדי להשיג מימון, ונתמכת על ידי פוליטיקאים ואנשי תקשורת ששותפים לדבר עבירה".
באמצעות שימוש בסדרת ראיונות וגרפיקה, הסרט תוקף את הקונצנזוס המדעי תוך התמקדות בנושאים כמו חוסר-התאמה הקיים לכאורה בעדויות, ובתפקיד-לכאורה שממלאים גורמים אידאולוגיים ופוליטיים בנושא זה.
נושא העדויות

הסרט מתחיל במה שיוצריו תופסים כמספר סתירות ואי-התאמות בעדויות שתומכות בתאוריה של התחממות עולמית מעשה ידי אדם.
נושא העדויות > רמות הפחמן הדו-חמצני ושינויי טמפרטורה מאז שנות ה-40

הסרט טוען כי רשומות של פחמן דו-חמצני אטמוספירי מצביעות על עלייה מתמשכת מאז שנות ה-40, אבל מתקופה זו ועד 1975 נרשמה ירידה בטמפרטורה העולמית, ורק משנת 1975 החלה עלייה.
השידור הראשון של הסרט תמך בטענה זו באמצעות גרף שיוצרי הסרט ייחסו לנתונים מנאס"א שנאספו על ידי לוויין (שאחר כך נטען שהיו בו שגיאות עקב אי חישוב התדרדרות מסלול הלוויין) שפורסם 20 שנה קודם לכן. מאוחר יותר שינו המפיקים את הייחוס למאמר משנת 1998 בירחון "Medical Sentinel". יוצרי הגרף השתייכו ל-Oregon Institute of Science and Medicine (מוסד ללא כוונת רווח שאינו ארגון אקדמי), שפרסם בשנת 1998 את "Oregon petition" שמתנגדת לפרוטוקול קיוטו לפיקוח על גזי חממה. מפיק הסרט, מרטין דורקין, הודה בכך שלציר הזמן של הגרף היו כתוביות לא נכונות, והראה שהמידע משנת 1988 היה נכון גם בשנת 2000. הגרף תוקן בהקרנות הבאות על ידי קטיעת הנתונים בשנת 1988.
מתנגדי הסרט אומרים כי הטענה העובדתית נכונה וכי ריכוזי הפחמן הדו-חמצני לא נמצאים בקורלציה עם הטמפרטורה בין שנות ה-40 לשנות ה-80. עם זאת, הם סבורים כי טענה זו אינה כשל מרכזי של התאוריה של ההתחממות העולמית מעשה ידי אדם, אלא פשוט הטעיה לגבי התאוריה הזו מצד יוצרי הסרט. לטענתם ההתקררות בשנים אלה מוסברת על ידי המודלים הקיימים של מזג האוויר ונוצרה כנראה בעיקר עקב ארוסולים של גופרית, וכי עניין זה מוסבר במקומות רבים כמו גם בדו"חות הפנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים.
נושא העדויות > נתונים שונים בנוגע למידת ההתחממות

לפי מודלי האקלים המקובלים, גזי החממה הם אלה שגורמים להתחממות האקלים. לפי המודלים האלה, ההתחממות צריכה להיות גדולה יותר בטרופוספירה (כ-10 ק"מ מעל פני השטח) ותורגש בצורה הפחותה ביותר בחלקים הנמוכים יותר של האטמוספירה ליד פני השטח של כדור הארץ. בגובה של 10-50 ק"מ, אפקט החממה המוגבר אמור להוביל להתקררות האטמוספירה.
הסרט קובע כי מידע עדכני מלוויינים ומבלוני מזג אוויר לא תומך במודל זה, ותחת זאת מצביע על כך שפני השטח מתחממים מהר יותר או בקצב שווה לקצב ההתחממות של החלק הנמוך של הטרופוספירה.
לדבריהם של מתנגדי הסרט, הוא מעלה טענה שהייתה תחת ויכוח בשנות ה-90 ונבעה משורה של טעויות מדידה. הם גורסים כי טענה זו נפתרה מאז, ולכן הסרט פשוט טועה ומטעה בנקודה זו. לפי המדידות, הטרופוספירה אינה מתחממת לאט יותר מאשר פני השטח - בהתאם לתחזית של מודלי האקלים של התחממות עקב הגדלת אפקט החממה.  מלבד זאת, בהתאם למודל, החלק הגבוה יותר של האטמוספירה (10-50 ק"מ) אכן מתקרר.
נושא העדויות > הקשר והתזמון בין עלייה בפחמן הדו-חמצני ובין טמפרטורות

לפי המחקר האקלימי, עליות בריכוזי הפחמן הדו-חמצני האטמוספירי התרחשו לאחר עליות טמפרטורה בזמן סיום עידן הקרח. הסרט טוען כי רמות הפחמן הדו-חמצני עולות או יורדות כתוצרה מעליות או ירידות בטמפרטורה, ולא להפך. הסיבה לכך לפי הסרט היא שכאשר האקלים העולמי מתקרר האוקיינוסים קולטים פחמן דו-חמצני, וכאשר האקלים מתחמם הם פולטים פחמן דו-חמצני.
מבקרי הסרט מסכימים על כך שהמתאם הגבוה בין טמפרטורות לבין ריכוז הפחמן הדו-חמצני באטמוספירה בזמן סיום עידן הקרח אכן מעיד שעליות בטמפרטורה הן שגררו עלייה בריכוז הפחמן הדו-חמצני ולא להפך. עם זאת, הם טוענים כי הסרט מטעה את הצופים בכך שהוא מצהיר כי קורלציה זו הוצגה על ידי ה-IPCC ומדענים אחרים כראיה העיקרית לקיום התחממות עולמית אנושית.
נושא העדויות > השפעת המסה הימית על שינויי טמפרטורה

הסרט טוען כי בגלל המסה העצומה של האוקיינוסים, יידרשו מאות שנים עד ששינויים בטמפרטורה העולמית יורגשו במסה הימית. מסיבה זו האנליזה של תחנת המחקר ווסטוק ושל ליבות קרח אחרות מראה כי שינויים ברמות של הפחמן הדו-חמצני מתרחשים אחרי עליות בטמפרטורה העולמית במרווח של 800 שנה.
מבקרי הסרט טוענים כי הנושא של התחממות עולמית שגוררת עלייה בריכוז הפחמן הדו-חמצני הוא לולאת משוב מחזקת ידועה. לטענתם, כאשר יש התחממות היא נמשכת על פני פרק זמן של 5,000 שנה, ואף שפחמן דו-חמצני אינו הגורם הראשוני להתחממויות האלה, הוא גורם להגברה שלהן במשך 4,200 השנים שלאחר מכן. על כל פנים, דבר זה לא מצביע על כך שפחמן דו-חמצני אינו גורר התחממות עולמית. יותר מכך, הם מדגישים כי הוצאת הפחמן הדו-חמצני מהאוקיינוסים וכניסתו לאטמוספירה עקב התחממות תפעל כלולאת משוב מחזקת שתגביר עוד יותר את ההתחממות.