stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאוניד קיזים

| --- | --- |

 לידה:  5 באוגוסט 1941 מחוז דונצק, ברית המועצות
 פטירה:  14 ביוני 2010 (בגיל 68) מוסקבה
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  ברית המועצות סובייטי/רוסיה רוסיה
 השכלה:  Chernihiv Higher Military Aviation School of Pilots (1963)  אקדמיית חיל האוויר ע"ש גגארין (1975)  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה 
 עיסוק בעבר:  טייס קרב
 תקופת השירות:  1965–1987 (כ־22 שנים)
 דרגה:  גנרל פולקובניק
 זמן שהייה בחלל:  374 ימים, 17 שעות, 57 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  8
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  31 שעות, 29 דקות
 משימות
 סויוז T-3, סויוז T-10, סויוז T-15
 עיטורים
  (פעמיים)   (3 פעמים)    
 
לאוניד דניסוביץ' קיזים (ברוסית: Леонид Денисович Кизим; 5 באוגוסט 1941 –  14 ביוני 2010) הוא קוסמונאוט סובייטי ממוצא רוסי שטס ב-3 משימות חלל כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6.
ביוגרפיה

לאוניד קיזים נולד בעיירה קרסני לימן במחוז דונצק (אז בברית המועצות). הוא סיים בית הספר בשנת 1958 ולאחר סיום בית הספר לטייס החל בשרות בחיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1965 לאוניד קיזים נכלל ביחידת הקוסמונאוטים. במהלך המחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה חבר של צוותי משנה של מספר משימות חלל.
בשנת 1980 קיזים ביצע טיסה בחללית סויוז T-3 כמפקד צוות לצד אולג מקארוב וגנאדי סטרקאלוב. במהלך טיסה זו שנמשכה 12 ימים הצוות ביצע פעולות תחזוקה ותיקונים בתחנת החלל סאליוט 6.
בשנת 1984 קיזים ביצע את הטיסה השנייה שלו בחללית סויוז T-10 כמפקד צוות ולדימיר סולוביוב ואולג אטקוב. החללית התחברה לתחנת החלל סאליוט 7. במהלך טיסה זו הוא עשה 6 פעמים פעילות חוץ-רכבית לצורך תיקונים. הוא חזר מהחלל בחללית סויוז T-11 לאחר 232 ימים.
בשנת 1986 קיזים ביצע את הטיסה השלישית בחללית סויוז T-15. הוא היה מפקד צוות וחללית התחברה לתחנת החלל מיר. הצוות עבר לתחנת החלל החדשה ובכך החלה לפעול משלחת מס' 1 לתחנת החלל מיר. לאחר סיום פעילות של שלב הראשון הם עברו לתחנת החלל סאליוט 7 לביצוע מספר ניסויים שככלו גם ביצוע פעילות חוץ-רכבית. בסוף יוני הם חזרו לתחנת החלל "מיר" והמשיכו בפעילות המשלחת. הצוות חזר לכדור הארץ לאחר השלמת התוכנית.
בשנת 1987 לאוניד קיזים עזב את יחידת הקוסמונאוטים והחל לימודים באקדמיה הצבאית של המטה הכללי הרוסי. לאחר סיום הלימודים הוא כיהן במספר תפקידים ניהוליים בחיל האוויר הסובייטי ובמשרד ההגנה של רוסיה. בשנים 1993-2001 לאוניד קיזים היה מנהל אקדמיה צבאית שהכינה קצינים לחייל החלל הרוסי.
בשנת 2001 לאוניד קיזים סיים את השרות הצבאי. לאחר סיום השרות הוא לימד מספר שנים במכון למהנדסי חשמל בסנקט פטרבורג.
לינו ספיטרי

| --- | --- |

 לידה:  23 בספטמבר 1938 קורמי, מלטה 
 פטירה:  14 בנובמבר 2014 (בגיל 76) 
 מדינה:  מלטה 
 השכלה:  סנט פיטרס קולג', אוקספורד 
 תפקיד:  Finance Minister of Malta (29 באוקטובר 1996–26 במרץ 1997)  Finance Minister of Malta (20 בדצמבר 1981–3 בספטמבר 1983) 
 מפלגה:  מפלגת העבודה 
 מספר צאצאים:  4 
 
לינו ספיטרי (מלטית: Lino Spiteri;‏ 23 בספטמבר 1938 – 14 בנובמבר 2014) היה סופר, משורר, פוליטיקאי ועיתונאי מלטזי.
חייו

ספירטי נולד בכפר קורמי (Qormi) שבמלטה. עם סיום לימודיו באוניברסיטת אוקספורד שב למולדתו ונבחר לפרלמנט המלטזי. ספיטרי פרסם את קובצי הסיפורים "בשר ודם" "נעורים מבוזבזים", "אנטומיה", "שני החברים", "הגנב" ו"באודם התלתן", את הרומן "מהפכה בדו מינור" ואת ספרי השירה "התוודות" ו"אני הולך לבדי". הוא שימש כשר האוצר המלטזי בין השנים 1981–1983 ופעם נוספת ב-1996–1997 כאשר החליף את ג'ון דלי. הוא היה ממנהיגי מפלגת העבודה של מלטה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb145895165 (data)  ISNI: 0000 0000 4222 2630  LCCN: no99066580  NTA: 138381615  VIAF: 74099764   WorldCat (עם VIAF): 74099764 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאסלו גארה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 ביולי 1904 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 התאבד:  9 במאי 1966 (בגיל 61) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Goldmann László 
 מדינה:  הונגריה 
 שם עט:  László Imre 
 מקום לימודים:  סורבון 
 שפות היצירה:  הונגרית, צרפתית 
 תקופת הפעילות:  מ-1923 
 
לאסלו גארה (במקור גולדמן, בהונגרית: Gara László; בודפשט, 18 ביולי 1904 – פריז, 9 במאי 1966) היה סופר יהודי-הונגרי, עיתונאי, מתרגם ספרות, היסטוריון ספרות, עורך. יצירותיו בצרפתית פורסמו בשם לדיסלאס גארה, שמו הספרותי כמתרגם היה אימרה לאסלו.
קורות חיים > ילדות, לימודים, תחילת קריירה

לאסלו גולדמן נולד במשפחה יהודית במשפחת סוחרים אמידה. אביו היה אברהם אהרון גולדמן, סיטונאי פרחים, ואמו הייתה צציל סידוניה קוהן (כהן). בין 1914 לבין 1922 למד בגימנסיה ברחוב לונאי בבודפשט. משנת 1918, הסופר לימים לאסלו צ'. סאבו, היה כיתה מתחתיו ושניהם השתתפו בפעילויות של המדור הספרותי של חוג החינוך העצמי של יאנוש אראן. הוא סיים את לימודיו ביוני 1922. בערך בזמן הזה, שינה את שם משפחתו לגארה. הוא עבר את מבחן הכניסה לאוניברסיטה, אך לא היה יכול להתחיל את לימודיו בשל יהדותו, כלומר בגלל חוק הנומרוס קלאוזוס.
מכאן ואילך יצר גארה בתחומים אמנותיים שונים, כתב שירים וסיפורים קצרים ולאחר סיום לימודיו למד בימוי בתיאטרון מרכז העיר אצל הבמאי והדרמטורג ארתור בארדוש. השירים שפרסם ב-1923 יחד עם שלושה מחבריו - אנה פזקאש, אדן פורגאץ' וג'רג' גרה - כאנתולוגיה משותפת (ניצחון האביב), הידועה כיום בשם גארה, נתנו טעימה מניסיונותיו הספרותיים.
קורות חיים > תקופת פריז הראשונה (1924–1940)

עם הזמן, התעניינותו הופנתה לעיתונאות. בשנת 1924, בהיותו בן עשרים, שלח אותו עיתון הונגרי לפריז ככתב ספורט למשחקים האולימפיים, דבר שהתאפשר בזכות ידיעותיו בשפה הצרפתית שנרכשו בתיכון. הוא נרשם לסורבון וסיים את הקורס במכון להכשרת מורים לצרפתית. אז פגש, בין היתר, את טיבור דרי וג'ולה אייש. הוא הפך לחבר באגודת הסטודנטים ההונגרית, שם, הוא וכמה חברים - אימרה צ'רפלבי, איגנץ מורגנשטרן, גזה שרש ואחרים - התחייבו לתת שיעורי שפה חינם פעמיים בשבוע לעובדים הונגרים שעבדו בפריז. הוא הפך למזכיר המנהל של האגודה.
בסורבון פגש את טאובה נחמה (נטלי) רבינוביץ' (ורשה, 1905 – פריז, 1984) שהפכה לאשתו, בשם נטלי גארה. לאחר שסיימו את לימודי השפה והפילולוגיה הצרפתית, עבדו שניהם כעיתונאים ותרגמו יצירות ספרותיות. מהמחצית השנייה של שנות ה-20, הפך גארה לכתב בפריז של עיתוני בודפשט השונים: האשט, "אשטי קוריר" ו"הונגריה" (Magyarország). הוא גם תרגם שירה ופרוזה הונגרית בנות זמנו לצרפתית. אחרי שתי אנתולוגיות הגיעו תרגומיו החדשים, למשל:
ז'יגמונד מוריץ: מאחורי גבו של אלוהים (Az Isten háta mögött)
פרידייש קארינתי: נסיעה לקפילריה (Utázás Capillariába)
שאנדור מאראי: המורדים (Zendülők)
קורות חיים > במהלך מלחמת העולם (1940–1945)

במאי 1940 עזב גארה את פריז עם אשתו ובתם קלייר וחיפש מקלט באזור החופשי כביכול, בפרובנס. הם הסתתרו מ-1942 בעיירה למסטר במחוז ארדש, דרומית-מערבית לליון. במהלך מלחמת העולם השנייה, גארה היה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית (la Résistance) כפרטיזן (חבר בקבוצות מאקיס). מפברואר 1943 הוא ארגן את התעמולה של ההתנגדות בארדש, השתתף במערכה בעמק הרון, בקרבות סנט אטיין, פריבס ואחרים וכן בשחרור ליון בדרגת סמל. לאחר מכן שירת עם הגדוד הראשון שלו בארדש בחזית האלפינית. משנת 1943 פרסם עיתון שבועי בשם "סקירה הונגרית" (Magyar Szemle) (בהוצאת תנועת העצמאות ההונגרית) יחד עם עיתונאים הונגריים שמאלנים שהתגוררו בפריז - אימרה דיומאי, לזר אנדרה באיומי, פרנץ פייטה.
קורות חיים > לאחר המלחמה (1945–1952)

לאחר שחרור צרפת חזרה המשפחה לפריז. לפני ועידת השלום שהתקיימה בפריז ב-29 ביולי 1946, הוא פרסם פרסום הסברתי בן 60 עמודים בצרפתית בשם La Hongrie nouvelle (הונגריה החדשה) במטרה להשכין שלום. גארה התקבל לעבודה ב-1947 בלשכת העיתונות של שגרירות הונגריה בפריז. משנת 1948 היה הכתב בפריז של סוכנות הידיעות ההונגרית. במהלך תקופה זו, שלח מאמרים לעיתונים וכתבי עת "עם חופשי" (Szabad Nép) ו"אור" (Vílagosság).
קורות חיים > ביניים הונגריים (1952–1955)

ב-1952 הוא נקרא מפריז לבודפשט. גארה חזר בשמחה הביתה לחופשה שתוכננה לכמה שבועות, כדי לחזור למשפחתו בפריז לאחר מכן. עם זאת, דרכונו הוחרם בהונגריה והוא אולץ לעבוד במערכת שידורי החדשות לחו"ל במשך שלוש שנים. משימתו הייתה לתרגם לצרפתית דו"חות וחומרי תעמולה שהיו מיועדים למדינות זרות.
קורות חיים > שוב בפריז (1955–1966)

באביב 1955 חזר גארה לתפקידו ככתבו של סוכנות הידיעות ההונגרית בפריז ובשנת 1956 נשאר סופית בצרפת, כלומר היגר סופית. בנוסף לעבודתו, החל לעבוד על תרגומים לצרפתית של משוררים הונגרים וכתב רומן. משנת 1957 פעל לסייע למהגרים שהגיעו מהונגריה. הוא הפך לחבר פעיל במדור הצרפתי של מועדון ה-PEN, מילא תפקיד מרכזי במסעות דרישות השחרור וההקלות של גזרי דין מוות על סופרים ועיתונאים שנכלאו ונשפטו בהונגריה (יוז'ף גאלי, דיולה אוברשובסקי), ובסתיו 1957 ב-Comité Déry שהוקמה.
מותו

הדיכאון של גארה, שהעמיק עם השנים, היו לו כמה מרכיבים: מצבו כמהגר, בעיות בחייו האישיים, התמודדות עם הגופים הרשמיים של חקר הספרות ההונגרית, עם טיבור דרי, וכן גם הסכסוכים הקבועים שלו עם המשוררים הצרפתים שעבדו עבורו תרמו לכך. הוא שם קץ לחייו בנטילת תרופות בפריז. אשתו, נטלי, נפטרה ב-1984.
יצירותיו הגדולות > סן-בוניפס ויהודיה (רומן)

לאחר המלחמה כתב רומן בצרפתית יחד עם אשתו "בארבע ידיים" על זוועות המלחמה: Saint-Boniface et ses juifs, כלומר סן-בוניפס ויהודיה (ספרם הוקדש לאנדראש הבשי, שמת מוות הירואי למען צרפת) הכרך יצא לאור בשנת 1946 על ידי Édition du Bateau Ivre, בראשותו של אנדור אדוריאן, וזכה מיד להצלחה רבה הן בקרב המבקרים והן בקרב הציבור הרחב. הוא פורסם שלוש פעמים בצרפתית, ב-1949 יצא לאור תרגום לדנית (Invasion i villagen), וב-2006 וב-2013 שני תרגומים שונים לאנגלית. גארה עצמו תרגם את הרומן שלו להונגרית, שעם זאת פורסם בהונגריה רק ב-2018 בשם הלא מדויק (כנראה בכוונה) "סן-בוניפאס ותושביה".
תיאור קצר של הרומן: במאי 1942 מגיע קהל של פליטים לכפר הקטן סן-בוניפאס. הם באים למצוא מחסה בשטח שטרם נכבש על ידי הצבא הגרמני. שני עולמות נפגשים: המקומיים ותושבי העיר הפליטים, אינטלקטואלים ואמנים. המלחמה מערבבת את שני העולמות: מופיעות סצנות טרגיות, הרפתקאות קומיות, חוסר תום לב, שקרים וקנאות. גבורה מהולה בפחדנות, אומץ ורעות. כולם נלחמים: בזהירות, בערמומיות, בתושייה ובתאוות בצע. בלב הרומן עומד הקונפליקט בין היהודים הפליטים לבין החקלאים האדישים והנכבדים המקומיים. התיאור הסאטירי והאכזרי לרוב אינו חוסך את שבטו מאיש. הרומן הוא גם מסמך היסטורי וסוציולוגי חשוב: אחת היצירות הראשונות שהציגו ועיבדו את הזוועות של מלחמת העולם השנייה.
יצירותיו הגדולות > אנתולוגיות שירה הונגרית בצרפתית

עבודתו הגדולה ביותר שלו היא הכרך המייצג בן 500 העמודים והמציג את התפתחות השירה ההונגרית לאורך תקופה בת שמונה מאות שנים: Anthologie de la poésie hongroise du XIIe siècle à nos jours (1962). האוסף מכיל 402 שירים מאת 132 משוררים. חיבור המבוא נכתב על ידי לאסלו צ'. סאבו. תרמו לספר 48 משוררים צרפתים, שעבדו על בסיס תרגומים גולמיים מילוליים שהוכנו על ידי מתרגמים הונגרים.
לזכותו עומדים יותר מחמישים אנתולוגיות ותרגומי רומנים. בין היתר, של ז'יגמונד מוריץ, אטילה יוז'ף, אנדרה אדי, ג'ולה אייש לאיוש קשאק, מור יוקאי, פרידייש קארינתי, דז'ה קוסטולאני, שאנדור מאראי, טיבור דרי גזה אוטליק, מגדה סאבו, ארון טמאשי וטיבור מיראי ואחרים. הוא פירש יצירות אלה ושל אחרים עבור הציבור הצרפתי. גארה לא היה רק "מתווך שפה", אלא היוזם של רוב התרגומים.
יצירותיו הנוספות

Tavaszi triumfus. Antológia Gara László, Fazekas Anna, Gerő György, Forgács Ödön verseiből; bev. Káldor László, ill. Kondor László; Uj Hellas, Bp., 1923 (Garának nyolc verse olvasható az antológiában: Tavasz, Vihar előtt, A villamos, Láz, A szabadulás éje, Együtt, Temetés, Áhitat)
Anthologie des conteurs hongrois d’aujourd’hui (szerkesztette, fordította M. Largeaud-val, 1927)
La Hongrie nouvelle (tanulmány, 1946)
Gara Nathalie et Ladislas: Saint-Boniface et ses juifs, Paris, Édition du Bateau Ivre, 1946; 2. kiadás: Saint-Boniface et ses juifs: un été 42 en Ardèche, Ardéche, La Fontaine de Siloe, 1999; 3. kiadás: Un été 42 en Ardèche, Éditions Dolmazon, La Fontaine de Siloë, 2016. Angol kiadások: St. Boniface and Its Jews, Melrose Books, 2006; Welcome to the Free Zone, Hesperus Press, 2013. Magyar kiadás: Saint-Boniface és lakói, Budapest, MTA BTK ITI, 2018.
La Gazette Littéraire. Organe des écrivains hongrois. 2. novembre 1956. Trad. complèt. Numéro unique paru pendant l'insurrection hongroise / Irodalmi Újság; utószó Ladislas Gara; Horay, Paris, 1956
Anthologie de la poésie hongroise du XIIe siècle à nos jours (szerkesztette, 1962)
Hommage à Gyula Illyés (szerkesztette, 1963; angolul: 1968)
Hommage à Lajos Kassák (szerkesztette, 1963)
Une minorité méconnue: les Hongrois de Transylvanie (tanulmány, 1964)
Az ismeretlen Illyés; Occidental Press, Washington, 1965
Gyula Illyés. Choix de textes, bibliography, portraits, documents; előszó André Frenaud; Seghers, Paris, 1966 (Poètes d'aujourd'hui)
"Hadúr megfizet érte, reméljük!". Illyés Gyula és Gara László levelezése, 1939-1966; sajtó alá rend. Kulin Borbála, szerk. Józan Ildikó; Balassi, Bp., 2007 (Pont fordítva)
Saint-Boniface és lakói; sajtó alá rend., utószó Tüskés Anna; MTA BTK ITI, Bp., 2018
ראו גם

לקסיקון ביוגרפי הונגרי
סופרים הונגרים בני זמננו
לקריאה נוספת

מי זה מי בספרות ההונגרית? הוצאת Könyvkuckó, בודפשט, 1999 ISBN 9-638157-91-7
אנה טישקש: "אתה האנתולוג המבורך, שהתהילה והגורל של האומה שלי בחו"ל תלויים בו!" . חייו ויצירתו של לאסלו גארה ; בתוך: ידע ספרותי, 2018/ מס' 2, 44-81.
כריסטוף דופן : Ladislas Gara (מקוון)
הערות שוליים

↑  A/14. fond, Budapesti Református Gimnázium (a Lónyay) iratai, osztálykönyvek: 866, 881, 934.
↑  Institut Français de Budapest, Gara Nathalie és László Saint-Boniface és lakói c. könyvének bemutatója, franciaintezet.hu, ‏2022-07-19 (בהונגרית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308942105171  PLWABN: 9810535140705606  BIBSYS: 90695995  BnF: cb11904065d (data)  CANTIC: a12081632  GND: 1125735724  ISNI: 0000 0001 1068 9882  LCCN: nr99023503  NTA: 067929400  RERO: 02-A003278535  SUDOC: 026880938  VIAF: 68929410   WorldCat (עם VIAF): 68929410
לווחה

מאובן מסוג Spirograptus spiralis בלווחה מן הסילור
לְוָחָה היא סלע מותמר קשה ואפינטי – בעל גבישים מיקרוסקופיים – הנוצר בהתמרה אזורית בדרגה נמוכה מסלעי משקע חרסיתיים (כגון פצלים ואבן בוץ) ומטוף. לרוב התרחשה התמרה בראשית הפלאוזואיקון (מן הקמבריון עד הסילור) בסלעים מן הפרקמבריון, שבמשך מיליוני שנים שהו בתנאי לחץ וטמפרטורה נמוכים. בזכות תנאים אלה ניתן למצוא מאובנים בלווחה, לרוב של בעלי חיים קטנים ואורגניזמים מיקרוסקופיים. בתנאי טמפרטורה ולחץ גבוהים הופכת הלווחה לפיליט או לצפחה.
תכונות > הרכב כימי

לווחה מורכבת בעיקר מקוורץ וממוסקוביט או איליט, לרוב בצירוף ביוטיט, מינרלים מקבוצת הכלוריט, המטיט ופיריט ולעיתים רחוקות גם אפטיט, גרפיט, קאולין, מגנטיט, טורמלין או זירקון כמו גם פצלת השדה.
תכונות > מראה

בעוד צבעה האופייני של הלווחה הוא אפור-כחלחל, סוגים שונים שלה מתאפיינים בצבעים הנעים בין אפור כהה לשחור. חומרים אורגניים החודרים לסלע המוצא עשויים ליצור גוונים נוספים: תחמוצות ברזל יוצרות גוונים סגולים-אדמדמים ומינרלים מקבוצת הכלוריט הופכים את הלווחה לירוקה. גם מרקם וברק הסלע עשויים להיות מגוונים: לכמה מן הצפחות ברק עמום בעוד אחרות עשויות לבהוק כמו נציץ. ההבדלים בצבעים ובברק נובעים מאזור ההיווצרות. למשל, בלווחות הסגולות האופייניות לצפון ויילס נוצרים כדורוני ברזל המותירים מרקם גרעיני ירוק. הלחץ הרב מעוות את הכדורונים, ובמישור הפצילות ניתן לראות את השפעתו בחתכים אליפטיים שלהם.
תכונות > לווחיות

לווחיות (foliation) היא תכונת המרקם של סלע מותמר הנובעת מהיערכות של מינרלים לווחיים במקביל בסלע. עם המינרלים הלווחיים נמנית קבוצות הנציצים והכלוריט. היערכות זו נובעת מתגובה ללחץ כיווני שפעל עליהם בעת ההתמרה. מרקם לווחי מאפיין סלעים כגון לווחה, פיליט, וגם צפחה – אז הוא מוגדר כצפחתיות. בהתפצלות הסלע מתקבלים מישורי פצילות לווחית.
תכונות > פצילות לווחית

פצילות היא הנטייה של מינרלים וסלעים להישבר לאורך מישורי חולשה, הנובעים מן הסידור הפנימי של האטומים במבנה הגבישי. פצילותה של הלווחה – וכן של כל הסלעים העשירים בנציץ ובעלי גבישים זעירים הנובעים מאבן בוץ ופצלים הנוצרים בהתמרה בדרגה נמוכה – היא לווחית, כלומר: הם מתפצלים ללוחות המקבילים זה לזה. פצילות לווחית אופיינית לתנאי טמפרטורה נמוכה (פחות מ-300°C–540°C) ולחץ נמוך, והיא מקנה לסלע את הנטייה להתפצל לאורך מישורי החולשה. הפצילות נוצרת בשל נטיית המינרלים המרכיבים את הסלע להיערך בניצב לכיוון הלחץ. דחיסה זו יוצרת לוחות דקיקים ועמידים העשויים להיערך בשונה מהיערכות השכבות בסלע המקורי. מישורי הפצילות של הלווחה חלקים מאוד מאחר שהיא בנויה מגבישים זעירים.
שימושים

תכונת הפצילות הלווחית מאפשרת להפריד את הסלע ללוחות בעוביים שונים, המנוצלים לצורכי בנייה, למשל כרעפים, מרצפות או חיפוי לקירות. בעבר שימשה לווחה כלוחות כתיבה, שבשל טעות בזיהוי הסלע נקראים לוחות צפחה. תכונות נוספות של הלווחה – עובדת היותה חסינת אש ומבודדת חשמלית – נוצלו בתחילת המאה ה-20 להרכבת לוחות חשמל וממסרים למנועים חשמליים גדולים. גבישיה הזעירים של הלווחה וקשיותה הפכו אותה לאבן משחזת טובה. יציבותה התרמית והכימית הן תכונות נוספות של הלווחה, ובעטיין שימשה לבניית משטחי עבודה במעבדות ובשולחנות ביליארד. שימושים נוספים ללווחה: מצבות, לוחות הנצחה, ופסלים. בנוסף, לווחה שאינה מכילה פצלת השדה אינה משנה את הרכבם של מים שהיא שרויה בהם, ולכן משמשת לקישוט אקווריומים. במזרח משתמשים בה להכנת האבנים השחורות במשחק הגו.
תפוצה

רצועות לווחה הן מאפיין בולט ומוכר במרבית האורוגנזות, לדוגמה: בהרי האפלצ'ים – שהחלו להתרומם לפני כ-480 מיליון שנה במהלך הקימוט הקלדוני – מצויות רצועות לווחה שרוחבן כ-50 ק"מ ואורכן מאות קילומטרים. בארצות הברית קיימים אתרים נוספים בהן מצויה לווחה: הרי הרוקי, אזור ימת סופיריור, במדינות מיין וג'ורג'יה, אם כי המקורות העיקריים נמצאים במדינות פנסילבניה וורמונט.
לווחה נפוצה מאוד בברזיל – הספקית השנייה בגודלה בעולם – בעיקר במינאס ז'ראיס, ובסין – שם קיימות שכבות לווחה נרחבות בצבעים רבים. מקומות נוספים:
ויילס – שם החלה כרייה של לווחה עוד בהיות בריטניה פרובינקיה רומית
כמה אזורים בצרפת – מן ולואר, ארדן, ברטאן וסבואה
בלגיה – בתחום ארדנים
איטליה – באזור ליגוריה
פורטוגל – במחוז ולונג (Valongo)
גרמניה – לאורך הנהר מוזל ובצפון בוואריה
נורווגיה – בצפון המדינה, סמוך לעיר אלטה הידועה בהפקת הלווחה
ספרד – בצפון-מערב המדינה, באזור גליסיה
הרי הפירנאים בשטח צרפת, ספרד ואנדורה.
האזור הארקטי – בשל מחסור במתכות שימשה לווחה את האינואיטים להכנת "אולו", סכין רב-תכליתי ששימש באופן מסורתי את הנשים
ראו גם

סלע מותמר
התמרה
לקריאה נוספת

שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 965-06-0872-9
הערות שוליים

↑  Myron G. Best, Igneous and Metamorphic Petrology, 2nd Edition, November 2002, Wiley-Blackwell, ISBN 1-40510-588-7
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548632605171  BnF: cb119316382 (data)  LCCN: sh85123296  NKC: ph524160 
לווחה
לוחות לווחה
גג עשוי מלוחות לווחה
חורי עיגון/קשירה בלוחות לווחה
"אולו" אינואיטי
מאונה לואה

מאונה לואה (Mauna Loa, שפירושו בשפה המקומית "ההר הארוך") הוא הר הגעש הפעיל הגדול ביותר על פני כדור הארץ. הוא נמצא באיי הוואי שבאוקיינוס השקט. גובה ההר 4,169 מטר מעל פני הים, והוא חלק מהפארק הלאומי הרי הגעש של הוואי המוכרז כאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה

מאונה-לואה, כיתר ארבעת הרי הגעש המהווים יחדיו את הוואי, הוא חלק מתופעה הנקראת נקודה חמה. נקודה חמה היא נקודה הנמצאת מתחת לקרום החיצוני של כדור הארץ ופולטת חום אדיר שעולה אל פני כדור הארץ. החום נובע בעצמה בכמה צורות: גייזרים, מעיינות חמים והרי געש.
החוקרים מעריכים שההר החל להתפרץ לפני כ-700,000 שנה, ועלה מעל פני הים לפני כ-400,000 שנה. הלבה הזורמת מההר נוזלית במיוחד, ולכן מדרונותיו של ההר מתונים במיוחד, מה שהביא לנפחו הגדול, כ-75,000 קמ"ק.
מאז 1832 התפרץ ההר 40 פעמים, ההתפרצות האחרונה של מאונה לואה החלה ב-27 בנובמבר 2022, והסתיימה ב-13 בדצמבר 2022. ההתפרצויות בדרך כלל אינן דרמטיות ואינן גובות קורבנות. ההתפרצות הגדולה האחרונה הייתה ב-11 במרץ 1867 ולוותה ברעידת אדמה בעוצמה 8 לפי סולם ריכטר.
מאונה לואה נמוך בכמה עשרות מטרים מההר הסמוך, מאונה קיאה (Mauna Kea), שהוא הר געש כבוי.
על מדרון ההר נמצא מצפה מאונה לואה, תחנה לניטור אטמוספירי, ולפי ה-NOAA, מצפה מאונה לואה הוא תחנת הניטור הרציפה ביותר של פחמן דו-חמצני, והאתר העיקרי בעולם למדידת הגז.
הערות שוליים

↑  אתר Global Volcanism Program
↑  "Carbon Dioxide at NOAA's Mauna Loa Observatory reaches new milestone: Tops 400 ppm". National Oceanic and Atmospheric Administration. 2013-05-10. נבדק ב-2014-06-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558287605171  GND: 4100675-6  LCCN: sh85082289  NARA: 10038432  VIAF: 235054920   WorldCat (עם VIAF): 235054920 
ההר מהאוויר
האי הוואי והפארק הלאומי הרי הגעש של הוואי
לוקמיה פרומיאלוציטית חריפה

| --- | --- |

 תחום:  אונקולוגיה 
 טיפול:  חומצה כל-טראנס-רטינואית  מתוטרקסט  ארסניק תלת-חמצני  ארסן  idarubicin 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  197802 
 MeSH:  D015473
 סיווגים
 ICD-11:  XH1A50 
 
נויטרופיל פרומיאלוציט, התא השולט בלוקמיה פרומיאלוציטית חריפה
לוקמיה פרומיאלוציטית חריפה (באנגלית: Acute promyelocytic leukemia, או בראשי תיבות: APML) היא תת-סוג של לוקמיה מיאלואידית חריפה (AML).
ב-APML, תאים לבנים לא בשלים (פרומיאלוציטים) מצטברים במח העצם וגורמים לירידה במספרי התאים הלבנים הנורמליים וירידה ביצירת סוגים אחרים של תאים כגון תאים אדומים וטסיות דם.
APML קשורה בדרך כלל בחילוף מקטעים בין הכרומוזומים 15 ו-17 בו חלקים משני הכרומוזומים מתאחדים ליצירת גן חדש משותף המכונה PML/RARA. במקרים נדירים החילוף נגרם בין חלקים של כרומוזומים אחרים הגורם בכך לסוג שונה של APML
התאים הממאירים מחליפים את התאים הנורמלים בלשד העצם, כמו גם בדם ההיקפי. מרבית התסמינים של APML נגרמים בשל ירידה בספירת התאים האדומים, ירידה בספירת תאים לבנים, ירידה בספירת טסיות וגורמי קרישה לא תקינים. הסימפטומים כוללים: אנמיה (ספירה אדומה נמוכה), זיהומים, ודימומים.
לחולים ב-APML ישנו סיכון מוגבר לפתח DIC) Disseminated Intravascular Coagulation-קרישה תוך-כלית מפושטת). זהו מצב חמור ומסכן חיים בו נוצרים קרישים קטנים בתוך כלי הדם, וכתוצאה יש ירידה בגורמי קרישה וטסיות הדם, הגורמים לעליה בסיכון לדימומים. במצב יש לנטר את רמות הטסיות וגורמי הקרישה, ולפי הצורך לתת עירויים של מוצרי דם כגון תאים אדומים, טסיות וגורמי קרישה, כמו גם הפרין למניעת הקרישה. לחולים עם APML יש סיכוי גבוה יותר של הופעת דימום מסכן חיים מאשר לחולים אחרים עם AML (לויקמיה מיאלואידית חריפה) ומכאן החשיבות של תחילת טיפול כבר עם החשד לקיום המחלה.
איבחון

הרמז הראשון לאבחנה של APML הוא בדרך כלל שטפי דם לא מוסברים הנובעים מקרישיות נמוכה ומתגלים לעיתים תוך כדי צחצוח שיניים או ממכה אקראית, החולה יגלה שטפי דם תת-עוריים על פני חלקים נרחבים בגוף.
בבדיקת דם ניתן להבחין בטסיות בלתי שלימות בדם.
שכיחות

APML מופיעה באופן זהה בגברים ובנשים כאחד. גיל אינו מהווה גורם. ישנם פחות מ-30 מקרים של APML בישראל בכל שנה.
הטיפול במחלה > ATRA

הטיפול ב-APML מתחיל בהקדם בעת החשד למחלה והוא באמצעות מתן ATRA (All Trans Retinoic Acid) כלומר חומצה רטינואית שהיא נגזרת של ויטמין A. התאים שבבסיס מחלת ה-APML, הפרומיאלוציטים, אינם מסוגלים לספוג חומצה רטינואית ולהפוך לתא לבן בשל ונורמלי. ATRA אינה תרופה כימותרפית, אלא תרופה המעלה את הרמה בגוף של החומצה הרטינואית ובכך גורמת לפרומיאלוציטים לספוג חומר זה, להבשיל, להתפתח ולמות כמו כל תא אחר מבלי להצטבר בצורה הלא בשלה.
לפני גילוי ה-ATRA הייתה המחלה בדרך כלל קטלנית כי עד שהטיפול הכימי היה משפיע, הייתה הקרישיות של הדם פוחתת לרמה קטלנית והחולה היה נפגע משטפי דם במוח. עם גילוי ה-ATRA הפכה המחלה ליחסית הפחות קטלנית מבין סוגי הלוקמיה, ועיקר הסיכון הוא מהסתגלות החולה ל-ATRA.
כ10 אחוז מהחולים מפתחים תנגודת ל-ATRA עד כדי בצקות נרחבות באזורים שונים בגוף העלולים להיות קטלניים, אחרי תקופת ההסתגלות לתרופה נעלמת הסכנה והמחלה מתפתחת כמו כל לוקמיה אחרת.
ה-ATRA אינו מרפא את המחלה אלא מונע את תופעות הלואי שלה, בשביל לרפא את המחלה נזקקים לטיפול כימותרפי.
הטיפול במחלה > כימותרפיה

הטיפול מבוסס על תרופות כימותרפיות. ומטרת הטיפול ההתחלתי המכונה אינדוקציה היא להביא קודם כל למצב של הפוגה (אחרי הגעה למצב של הפוגה ניתן טיפול שהורג את יתרת התאים הממאירים הנסתרים, המכונה consolidation therapy (אנגלית: טיפול המבסס/מייצב את הריפוי).
בדרך כלל בלוקמיה מסוג APML אין צורך בהשתלת מח עצם והטיפול מחסל את הסרטן לגמרי.
חזרת המחלה

מחלת הלוקמיה עשויה לחזור ולתקוף את החולה, גם אחרי החלמה. חזרה כזו של מחלה מכונה בלשון המקצועית relapse. במקרה של הישנות המחלה יבחר הרופא ההמטואונקולוג את הטיפול לפי הפרוטוקול המקובל.
אזכורים בתרבות

בספר שומרת אחותי חולה קייט בלוקמיה מסוג APL ומטופלת ב-ATRA