stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גודסמאק
הערות שוליים

↑  "Interview with Sully Erna (Godsmack)". 93x.com. 28 בספטמבר 2022. נבדק ב-29 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| גודסמאק |
| --- | --- | --- |
| סולי ארנה • רובי מריל • טוני ראמבולה • שאנון לארקין חברים לשעבר: טומי סטיוארט | סולי ארנה • רובי מריל • טוני ראמבולה • שאנון לארקין חברים לשעבר: טומי סטיוארט |  |
| אלבומי אולפן | All Wound Up... • Godsmack • Awake • Faceless • IV • The Oracle • 1000hp • When Legends Rise • Lighting Up the Sky |  |
| מיני אלבומים (EP) | The Other Side |  |
| אלבומי הופעה | Live & Inspired |  |
| אלבומי אוסף | Good Times, Bad Times... Ten Years of Godsmack |  |
| סרטים והופעות | Live • Smack This! • Changes |  |
| סינגלים | "Whatever" • "Keep Away" • "Voodoo" • "Bad Religion" • "Awake" • "Bad Magick" • "Greed" • "I Stand Alone" • "Straight Out of Line" • "Serenity" • "Re-Align" • "Running Blind" • "Touché" • "Speak" • "Shine Down" • "The Enemy" • "Good Times Bad Times" • "Whiskey Hangover" • "Cryin' Like a Bitch" • "Love-Hate-Sex-Pain" • "Saints and Sinners" • "1000hp" • "Something Different" • "What's Next?" • "Inside Yourself" • "Come Together" • "Bulletproof" • "When Legends Rise" • "Under Your Scars" • "Unforgettable" • " Surrender" • "You And I" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14251576z (data)  GND: 10327338-4  ISNI: 0000 0001 0943 8373  LCCN: no00022523  MusicBrainz: ac2d1c91-3667-46aa-9fe7-170ca7fce9e2  NKC: osa2014843825  SUDOC: 078062357  VIAF: 142153211   WorldCat (עם VIAF): 142153211
גבעות האוורד (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בגבעות בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי סקוט 
 קואורדינטות:  67°06′S 51°09′E﻿ / ﻿67.1°S 51.15°E﻿ / -67.1; 51.15
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות האוורד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות האוורד
 
גבעות האוורד (באנגלית: Howard Hills) הן גבעות נמוכות בהרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.
בין הגבעות מצויים אגמי מי קרחונים שנמסו.
הגבעות מצוייות מדרום לקרחון ביבר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הגבעות

הגבעות מופו בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.
היסטוריה > מקור השם

שמן של הגבעות ניתן להן על יד ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הגבעות נקראות על שמו של וו. אי. האוורד (W.E. Howard), שהיה איש צוות באוניית המחקר "דיסקברי", אשר הביאה את משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1929–1931).
לקריאה נוספת

• Tomoharu Miyamoto, Yasutaka Yoshimura, Daniel J. Dunkley, Yoichi Motoyoshi, Christopher J. Carson (2006), , Polar Geosciences, (19), 152-172.
• Tomoharu Miyamoto, Yasutaka Yoshimura, Kei Sato, Yoichi Motoyoshi, Daniel J. Dunkley. and Christopher J. Carson, , Polar Geosciences, (17), 88-111.
• Kei SATO, Tomoharu MIYAMOTO, Toshisuke KAWASAKI, , Journal of Mineralogical and Petrological Sciences, 2004 Volume 99 Issue 4 Pages 191-201, https://doi.org/10.2465/jmps.99.191
• James G. Bockheim, , P 46
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
| הרי סקוט |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | מקנוטון |  |
| הרים | אלכסייב • ברוקלסבי • ג'ורג' • גידינגס • דבנהאם • מקלנן • סימפסון |  |
| נונאטאקים | נונאטאקי פרוב • נונאטאק אובלאצ'נאיה |  |
| גבעות ומשטחי סלע | גבעות האוורד • סלע וורד |  |
ג'ף לין

| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1947 (בן 76) שארד אנד, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 סוגה:  רוק 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  יונייטד ארטיסטס רקורדס 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.jefflynneselo.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'פרי לין (באנגלית: Jeffrey Lynne; נולד ב-30 בדצמבר 1947) הוא זמר, פזמונאי, גיטריסט ומפיק מוזיקלי שזכה לפרסום כמנהיג להקת Electric Light Orchestra (בקיצור ELO), וכאחד ממייסדיה של להקת ה-Traveling Wilburys.
לין הפיק תקליטים לאמנים כגון הביטלס וטום פטי. הוא חיבר שירים יחד עם פטי, כמו גם עם ג'ורג' האריסון, שאלבומו Cloud Nine מ-1987 הופק במשותף על ידי לין והאריסון. יצירותיו כוללות את השירים Evil Woman, Telephone Line, Livin' Thing, Mr Blue Sky, Don't Bring Me Down ו-Sweet Talkin' Woman.
תחילת הקריירה

לין, יליד שארד אנד, בירמינגהאם, הקים ב-1963, יחד עם רוברט רידר ודייוויד וולש להקה בשם The Andicaps. הם התאמנו במרכז הקהילתי של שארד אנד, והופיעו מדי שבוע. ב-1964 עזבו רידר ווולש את הלהקה, ולין הביא במקומם מחליפים. בסוף 1964 לין החליט לעזוב על מנת להחליף את מיק אדקינס בלהקה המקומית The Chads.
ב-1966 לין הצטרף כגיטריסט ללהקה בשם The Nightriders. הלהקה שינתה במהרה את שמה ל-The Idle Race. אף על פי שהקליטו שני אלבומים שזכו להערכת המבקרים, ההצלחה חמקה מהם. ב-1970, נענה לין להצעתו של חבר בשם רוי ווד להצטרף להרכב מצליח יותר בשם The Move.
Electric Light Orchestra ‏(1970 - 1986)

לין תרם שירים לשני האלבומים האחרונים של The Move, בזמן שהוא, רוי ווד ובב ביוון תכננו ביניהם להקה שתחבר רוק ומוזיקה אירופאית קלאסית, פרויקט שלימים יהפוך ללהקה המצליחה מאוד Electric Light Orchestra (ELO). סכסוכים פנימיים הובילו לכך שב-1972, לאחר אלבומם הראשון והמצליח כ-ELO, עזב ווד את הלהקה. עזיבתו הותירה את לין ככוח היצירתי המוביל של ELO. לאחר מכן חל רצף של שינויים בהרכב, אך האלבומים הבאים שהוציאה הלהקה: ELO II, On The Third Day, Eldorado ו-Face the Music הלכו וצברו פופולריות.
עם התקליט A New World Record, לין כבר זנח לחלוטין את שורשיה של הלהקה לטובת סגנון פופ-רוק ייחודי. שליטתו הכמעט מוחלטת של לין כמפיק, כותב שירים, סולן מוביל וגיטריסט יכלה לגרום ל-ELO להראות כמעט כפרויקט סולו. עם זאת, אין ספק כי הצליל של ELO וההתמקדות בכתיבתו של לין עוצבו גם על ידי שותפותו של לואיס קלארק בארגון, תיפופו של בב ביוון, והשילוב של טכנולוגיית הקלידים, שהייתה חדשה בזמנו, לו אחראי ריצ'רד טנדי.
ב-1977 יצא האלבום הכפול Out of the Blue, שרבים סבורים כי הוא מהווה את שיא ההצלחה והפופולריות של ELO. אחריו יצא האלבום Discovery, שמזוהה בעיקר עם שני להיטי הדיסקו שבו (Last Train to London ו-Shine A Little Love). בראיון שנערך עמו באפריל 2008, נזכר לין בחיבה בהסתערותו על מוזיקת הדיסקו:
ב-1980 תרם לין חמישה שירים לפסקול הסרט זנאדו. הפסקול זכה להצלחה רבה, ושיר הנושא מתוכו העפיל לראש מצעד הפזמונים בממלכה המאוחדת. עם זאת, הסרט זכה לכישלון, ולין התנער מתרומתו המצומצמת לפרויקט.
ב-1981 לקח לין את הלהקה לכיוון שונה, עם האלבום Time, שנושאו היה מדע בדיוני. ב-1983 הוציאה הלהקה את האלבום Secret Messages, וב-1986 את Balance of Power.
בעוד שבלהקה נותר הכוח להחדיר להיטים הישר אל ראש המצעד, נראה כי לין התעייף מההגבלות האמנותיות שכפה הקונספט של ELO. הוא החל להקדיש את מלוא המרץ בהפקה.
במהלך תקופתו ב-ELO, הצליח ג'ף לין להוציא מספר הקלטות תחת שמו שלו. ב-1976 הוא כיסה את להיטיהם של הביטלס With A Little Help From My Friends ו-Nowhere Man עבור הסרט התיעודי All This and World War II. ב-1977 הוא הוציא סינגל סולו ראשון בשםDoin' That Crazy Thing/Goin' Down To Rio. חרף הפופולריות הגבוהה של ELO באותה תקופה, זכה הסינגל להשמעות מועטות בלבד, ונכשל במצעד הפזמונים. ב-1984 תרמו לין וריצ'רד טנדי, הקלידן של ELO, שני שירים לפסקול הסרט Electric Dreams, הלא הם Video! ו-Let It Run. לין כתב גם את השיר The Story of Me, שהוקלט על ידי האחים אברלי.
שנות השמונים

עוד לפני סופה הרשמי של ELO, החל לין להתרכז בעיקר בהפקה מוזיקלית. לין הפיק וכתב את הלהיט Slipping Away של דייב אדמונדס, ויחד עם ריצ'רד טנדי, הוא ניגן עבור אלבומו של אדמונדס, Information. כמו כן, הפיק לין שישה שירים עבור אלבומו הבא של אדמונדס מ-1984, Riff Raff.
השפעתם של הביטלס על ג'ף לין ניכרה בעבודתו בתקופת ELO, והקשר לביטלס התחזק כאשר לין הפיק את אלבומו של ג'ורג' האריסון Cloud Nine. האלבום, שיצא בשנת 1987, היווה אלבום קאמבק מצליח עבור החיפושית-לשעבר, וכלל סינגלים מצליחים כגון Got My Mind Set on You, When We Was Fab (שבקליפ שלו ניתן לראות את לין מנגן בכינור) ו-This Is Love. לין השתתף בכתיבת שני האחרונים, כמו גם בכתיבת השיר That's What It Takes.
ב-1988 הוביל החיבור להאריסון להקמת ה-Traveling Wilburys, סופרגרופ שכללה, מלבד לין עצמו, את ג'ורג' האריסון, טום פטי, בוב דילן ורוי אורביסון. הלהקה הוציאה שני אלבומים, ולין השתתף בהפקת שניהם. ב-1988 לין עבד גם על האלבום Mystery Girl של רוי אורביסון. הוא הפיק והשתתף בכתיבה של להיטו הגדול האחרון של אורביסון, You Got It, בנוסף לשני שירים נוספים באלבום. לין השתתף בכתיבת השיר Walk Away מאלבומו האחרון של דל שאנון, Rock On, ולאחר מותו של שאנון, לין עזר לסיים כמה מהשירים הנותרים.
ב-1989 לין השתתף בהפקת האלבום Full Moon Fever של טום פטי, שכלל את הלהיטים Free Fallin', I Won't Back Down ו-Runnin' Down a Dream, שכולם נכתבו בשיתוף עם לין. אלבום זה, כמו גם Traveling Wilburys Vol. 1 היו מועמדים לפרס גראמי בקטגוריית האלבום הטוב ביותר בשנת 1989. שירו של לין One Way Love יצא כסינגל של אנייטה פלטסקוג, והופיע באלבומה השני אחרי אבבא, Eyes of a Woman. לין השתתף בכתיבה והפיק את השיר Let It Shine עבור אלבום הסולו הראשון של מייסד הביץ' בויז, בריאן ווילסון, ב-1988. כמו כן, לין תרם שירים לאלבומים של דוויין אדי ורנדי ניומן.
שנות התשעים

ב-1990, השתתף לין באלבום השני של ה-Traveling Wilburys, שנקרא Traveling Wilburys Vol. 3. זמן קצר לאחר מכן הוא הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, Armchair Theatre. באלבום, שכלל את הסינגלים Every Little Thing ו-Lift Me Up, השתתפו חבריו הוותיקים, ג'ורג' האריסון וריצ'רד טנדי. האלבום זכה אמנם באהדת המבקרים, אך לא בהצלחה מסחרית. נוסף על כך, לין תרם את השיר Wild Times לפסקול הסרט רובין הוד: נסיך הגנבים מ-1991.
ב-1991 חזר לין לאולפן, ויחד עם טום פטי הוא כתב והפיק את האלבום Into the Great Wide Open עבור טום פטי ושוברי הלבבות. האלבום כלל את הסינגלים Learning to Fly ו-Into the Great Wide Open. בשנה שלאחר מכן לין הפיק את אלבומו של רוי אורביסון, King of Hearts, שכלל את הסינגל I Drove All Night.
ב-1994 הגשים לין חלום ילדות כשעבד עם שלושת חברי הביטלס הנותרים על סדרת האלבומים The Beatles Anthology. לין הובא, לבקשתו של ג'ורג' האריסון, על מנת לסייע להעריך מחדש את עבודתו המקורית של ג'ון לנון. לין הפיק גם תקליטים עבור רינגו סטאר, ועבד על האלבום Flaming Pie של פול מקרטני. באותה תקופה הוא השתתף בהקלטת שיר "Stuck Inside a Cloud" של האריסון ששוחרר רק בשנת 2002.
עבודתו של לין בשנות התשעים כללה גם הפקה ותרומות לכתיבת שירים באלבומים של רוג'ר מקווין, ג'וליאנה ריי, ג'ו קוקר, אירוסמית', טום ג'ונס, בוני טיילר, האנק מרווין, Et Moi והסרט Still Crazy.
ב-1996 זכה לין להכרה רשמית מעמיתיו, כשהוענק לו פרס האיבור נובלו עבור "תרומות יוצאות דופן למוזיקה הבריטית" בפעם השנייה.
שנות האלפיים

בשנת 2001 הוציא לין אלבום נוסף, Zoom, בשם ELO. אף על פי שהאלבום כלל הופעות אורח של ג'ורג' האריסון, רינגו סטאר והקלידן המקורי של ELO, ריצ'רד טנדי, היה זה למעשה אלבום סולו נוסף של לין. האלבום קיבל ביקורות חיוביות, אך לא הצמיח אף להיט. על אף דמיון קל לצליל של ELO בשנות השבעים המאוחרות, התקליט שווק כ"חזרה לצליל הקלאסי של ELO", בניסיון למשוך קהל מעריצים נאמן ולהתניע תוכנית של סיבוב הופעות (עם לין וטנדי בתור שני חברי הלהקה המקוריים היחידים). בעוד שהופעה חיה צולמה (ואף יצאה על גבי אלבום DVD), סיבוב ההופעות בוטל.
מוקדם יותר ב-2001, לין החל לעבוד עם ג'ורג' האריסון על מה שבסופו של דבר יהיה אלבומו האחרון של האריסון, Brainwashed. ב-2002, לאחר מותו הפתאומי של האריסון ב-2001, לין חזר לאולפן כדי לסיים את האלבום.
ב-2006, לין שב והתאחד עם טום פטי לשם הפקת אלבום הסולו השלישי של פטי, Highway Companion.
בארבעה ביולי, 2008, בחר בו ה-Washington Times לאחד מארבעת מפיקי המוזיקה הגדולים בהיסטוריה.
באפריל 2009 הוענק ללין פרס ה-Golden Note על ידי האגודה האמריקנית למלחינים, כותבים ומוציאים לאור (ASCAP). פרס זה מוענק למשוררים, מלחינים ויוצרים אשר הגיעו להישגים יוצאי דופן במהלך הקריירה שלהם, פרס שהוענק בעבר לאמנים כגון טום פטי, סטיבי וונדר ושון "דידי" קומבס.
כמו כן, הוא הפיק ארבע רצועות באלבומה החמישי של רג'ינה ספקטור, Far, שיצא ביוני 2009.
באוקטובר 2012 הוציא ג'ף לין שני אלבומים, אשר בתוך יממה בלבד נכנסו לרשימת עשרת האלבומים הנבחרים באמזון, בריטניה:
האלבום הראשון - Long Wave שמו - כולל גרסאות כיסוי לשירים אשר ג'ף לין אוהב, ואשר בחר לתת להם נגיעות משלו.
האלבום השני- Mr. Blue Sky: The Very Best Of Electric Light Orchestra - הנקרא על שמו של שירה המוביל של ELO, הוא הפקה מחודשת לשירים אלה, ויש האומרים כי בכך רצה לין לקבע ולקשר את המוזיקה שאותה כתב ללהקה, לעצמו.
ב-14 בספטמבר 2014, ג'ף לין ערך את הופעתו הפומבית הראשונה מזה 25 שנים, בהופעה שארגנה תחנת BBC בשם Festival In A Day בהייד-פארק שבלונדון. כל 50,000 הכרטיסים שהוצאו למכירה אזלו תוך 50 דקות, והמופע הוכתר כהצלחה היסטרית. המופע היווה זרז להפקת אלבום חדש בשם "Alone In The Universe" שמתוכו בלט הלהיט: "When I Was A Boy", שמספר את סיפור חייו של ג'ף לין. האלבום נחל הצלחה מסחרית ושכנע את ג'ף לין להמשיך להופיע תחת המותג שייצר.
בעקבות ההצלחה המחודשת, ערך לין בשנת 2016 סיבוב הופעות באנגליה ובארצות הברית בשם Jeff Lynne's ELO. שם סיבוב ההופעות כשם האלבום האחרון - "Alone In The Universe".
בחודש פברואר 2017 זכה ג'ף לין לכבוד שלדעת רבים וטובים הגיע מאוד מאוחר כשנכנס עם להקת ELO להיכל התהילה של הרוקנרול.
גם בשנת 2017 יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות, שכלל 12 הופעות Sold Out ששיאן בהופעה בלתי נשכחת באצטדיון ומבלי בלונדון ב-24/6/17. המופע שנערך לעיני מעל 60,000 צופים אף צולם ל-DVD. אלבום נושא המתעד את ההופעה יצא למכירה בחודש נובמבר בשם Wembley Or Bust.
בעקבות העדנה המחודשת לה זוכה ג'ף לין ולהקת ELO יוצאת הלהקה שוב לסיבוב הופעות עולמי ענק בשנת 2018 עם 31 הופעות באצטדיונים באירופה ובצפון אמריקה. חלק מההופעות נמכרו כבר בימים הראשונים, והלהקה הוסיפה תאריכים נוספים.
גוסטאו ביוסקה

גוסטאו ביוסקה אי פאז'ס (בקטלאנית: Gustau Biosca i Pagès, לעיתים נקרא בשם הספרדי "גוסטאבו" (Gustavo);‏ 29 בפברואר 1928 - 1 בנובמבר 2014) היה כדורגלן ומאמן קטלאני-ספרדי. כשחקן, שיחק ביוסקה במשך כל הקריירה שלו במדי ברצלונה במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 בעמדת הבלם. בנוסף, ערך ביוסקה 11 הופעות במדי נבחרת ספרד. לאחר פרישתו ממשחק, החל ביוסקה לעבוד כמאמן. בין היתר אימן את ריאל ואיאדוליד ואת נבחרת ספרד הצעירה.
קריירה כשחקן

ביוסקה, שנולד בל'הוספיטלט, פרוור של ברצלונה, הצטרף לקבוצה החובבנית של ברצלונה ב-1947. כעבור שנתיים החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, אספנייה אינדוסטריאל. ב-1950, בגיל 22, הפך לחבר סגל בקבוצה הבוגרת של המועדון. את הופעת הבכורה בליגת העל הספרדית ערך ביוסקה ב-8 באוקטובר 1950, במשחק הבית מול ולנסיה בו ניצחה ברצלונה 2-1. עד סוף העונה פתח בכל יתר 24 משחקיה של ברצלונה בליגה למעט אחד, והוא עזר לקבוצתו לסיים במקום ה-4. ביוסקה זכה עם ברצלונה בגביע הספרדי בתום העונה הודות לניצחון 3-0 על ריאל סוסיאדד במשחק הגמר, בו פתח בהרכב. בעונה הבאה, עונת 1951/1952, היה איתן בהרכב הקבוצה, עת זכתה בחמישה תארים: אליפות ספרד, הגביע הספרדי, הגביע הלטיני, הסופר קאפ הספרדי וגביע מרטיני רוסי.
בעונת 1952/1953 היה ביוסקה שותף לזכייתה של ברצלונה בדאבל - זכייה באליפות הליגה ובגביע, תוך כדי שהוא פותח ב-24 משחקי ליגה. ב-2 בנובמבר 1952 הבקיע את שערו הראשון בליגה במדי ברצלונה, בניצחון 3-0 על ריאל סוסיאדד. ב-21 ביוני 1953 פתח בגמר הגביע ועזר לברצלונה לזכות בתואר בפעם השלישית ברציפות, עם ניצחון 2-1 על אתלטיק בילבאו. בעונה שלאחר מכן המשיך ביוסקה להופיע דרך קבע בהרכב הקבוצה. הוא פתח ב-26 מחזורים מתוך 30, וברצלונה סיימה במקום השני, מאחורי ריאל מדריד. במחזור האחרון לעונה, במשחק נגד אתלטיקו מדריד ב-25 באפריל 1954, הבקיע שער עצמי לרשת שערו, שער שבגללו הפסידה ברצלונה 1-0. שבוע לאחר מכן, בשמינית גמר הגביע הספרדי נגד דפורטיבו לה קורוניה, הורחק ביוסקה בכרטיס אדום. ביוסקה חזר להרכב ברבע הגמר, ובגומלין חצי הגמר נגד ריאל מדריד, במשחק הקלאסיקו, הבקיע ביוסקה את השער השלישי של קבוצתו, שניצחה 3-1. השער קבע שברצלונה תעפיל לגמר, שכן לאחר הפסד 1-0 בחצי הגמר הראשון, התוצאה המצטברת הייתה 3-2 לזכותה. בגמר זה הפסידה ברצלונה את התואר לוולנסיה בשל הפסד 3-0.
ביוסקה נפצע באופן חמור בהמשך השנה ולכן השתתף במשחק אחד בלבד במהלך עונת 1954/1955. מי שתפס את מקומו בהיעדרו היה ז'ואקים ברוגה, שלעיתים שיחק לצדו של ביוסקה בתקופה זו. בעונה הבאה התאושש ביוסקה מפציעתו ושב להרכב ברצלונה. הוא פתח ב-24 משחקי ליגה בהם הבקיע פעמיים, בניצחונות על ריאל סוסיאדד והרקולס אליקנטה, ועזר לברצלונה להגיע למקום ה-2 בליגה. אולם, פציעה חמורה בעונת 1956/1957 גרמה לכך שלא שיחק ברוב משחקי הקבוצה בעונה זו. ביוסקה פתח ב-3 משחקי ליגה וב-4 משחקים בגביע המלך, אך הוא לא השתתף בגמר הגביע, בו ניצחה ברצלונה את אספניול 1-0 וזכתה בתואר. הפציעה הטרידה את ביוסקה גם בעונה הבאה, והוא שותף ב-6 משחקים בלבד. בניסיון לעזור לו לחזור לכושר משחק, הוא צורף לקבוצת המילואים של ברצלונה, קונדל, אך צעד זה לא הועיל והוא פרש ממשחק ב-1959, בגיל 30.
ביוסקה ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד במשחק ידידות נגד שוודיה ב-17 ביוני 1951. בהמשך פתח ב-7 משחקי ידידות נוספים. לאחר מכן השתתף עם נבחרתו במוקדמות מונדיאל 1954, בו התמודדה ספרד עם טורקיה. במשחק הראשון ניצחה ספרד, מבלי שביוסקה ישתתף במשחק. בשני, בו פתח ביוסקה, ניצחה טורקיה, לכן נערך משחק שלישי ומכריע בין הנבחרות. המשחק, שגם בו פתח בהרכב, הסתיים בתיקו 2-2, וטורקיה העפילה למונדיאל בעזרת הגרלה. בסך הכול השתתף ביוסקה ב-11 משחקים של נבחרת ספרד במשך 3 שנים.
קריירה כמאמן

לאחר שפרש ממשחק, החל ביוסקה לעבוד כמאמן כדורגל. בנובמבר 1970 התמנה לתפקיד המאמן של פונטוודרה מהליגה השנייה בספרד, אותה הדריך עד סוף העונה, אז סיימה במקום ה-10. לאחר מכן אימן לתקופה קצרה במקסיקו, והוא שב לספרד ב-1972, כדי לאמן את סנט אנדראו שגם היא הייתה בליגה השנייה, למשך עונה. בעונת 1973/1974 אימן את ריאל ואיאדוליד, שהייתה אז בליגה השנייה, אך הוא פוטר כעבור 28 מחזורים, כשהקבוצה במקום ה-12. בעונה הבאה אימן את סבדל, אך במשרה זו נכשל נחרצות והוא פוטר באמצע העונה, כשהקבוצה במקום ה-19. בסוף העונה ירדה סבדל לליגה השלישית.
לאחר מכן אימן לתקופה קצרה את ראסינג דה פרול, קבוצה קטנה מגליסיה. ב-1976 התמנה ביוסקה לתפקיד המאמן הראשי של נבחרת ספרד הצעירה. תחתיו כשלה הנבחרת להעפיל לאליפות אירופה לנבחרות צעירות והוא סיים את תפקידו ב-1978. במרץ 1979 מונה להיות מאמנה של טראסה מהליגה השנייה בספרד, אך הוא לא הצליח לעזור לקבוצה להישאר בליגה, ולאחר שירדה בסוף העונה לליגה השלישית, סיים את תפקידו.
בין 1993 ל-2000 מילא תפקיד ניהולי בברצלונה, תחת הנשיא ז'וזפ ליואיס נונייז.
חיים אישיים

ביוסקה נודע לא רק בזכות יכולותיו ככדורגלן, אלא גם בזכות מעמדו כידוען וחברותו עם ידוענים אחרים. קשר רומנטי שניהל עם הזמרת לולה פלורס העסיק רבות את גופי התקשורת בספרד.
ביוסקה נפטר ב-1 בנובמבר 2014, בגיל 86, בברצלונה.
תארים > כשחקן > ברצלונה

אליפות ספרד (2): 1951/1952, 1952/1953
הגביע הספרדי (4): 1950/1951, 1951/1952, 1952/1953, 1956/1956
הגביע הלטיני (1): 1951/1952
גביע ערי הירידים (1): 1955/1958
גביע אווה דוארטה (2): 1952, 1953
ג'ון סטארקס

| --- | --- |
סטארקס, 2013
סטארקס, 2013
 לידה:  10 באוגוסט 1965 (בן 59) טלסה שבאוקלהומה
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.91 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה
 דראפט:  לא נבחר, 1988
 קבוצות כשחקן
 1988–1989   1989–1990   1990   1990–1998   1998–2000   2000   2000–2002:  גולדן סטייט ווריורס   סיידר רפידס סילבר בולטס   ממפיס רוקרס   ניו יורק ניקס   גולדן סטייט ווריורס   שיקגו בולס   יוטה ג'אז
 הישגים כשחקן
 השתתפות במשחק האולסטאר (1994)   חמישיית ההגנה השנייה (1993)   השחקן השישי של העונה (1997)
ג'ון לוול סטארקס (באנגלית: John Levell Starks; נולד ב-10 באוגוסט 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 13 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הקלע. ממוצעיו לאורך קריירת ה-NBA הם 12.5 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים למשחק. זכור בעיקר מתקופתו בניו יורק ניקס, בה קלע שיא מועדון של 982 שלשות בסך הכול.
נעורים ומכללות

סטארקס נולד וגדל בעיר טלסה שבאוקלהומה, והחל את לימודיו האקדמיים ב"רוג'רס סטייט קולג'" בשנת 1984. לאחר שגנב ציוד סטריאו מסטודנט אחר גורש סטארקס מהמכללה, נשפט לחמישה ימי מאסר ועבר ללמוד ב"מכללת אוקלהומה הצפונית". גם ממכללה זו גורש סטארקס לאחר שנתפס מעשן קנאביס במעונות המכללה. בשנת 1986 עבר ל"מכללה הקהילתית טלסה", ובזכות יכולתו הטובה בקבוצת הכדורסל שלה, קיבל מלגת לימודים מאוניברסיטת המדינה של אוקלהומה בה למד ושיחק בשנת המכללות האחרונה שלו.
קריירה מקצועית

לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA לשנת 1988, החתימה אותו קבוצת גולדן סטייט ווריורס על חוזה לעונה אחת. לאורך עונת הרוקי שלו מיעט סטארקס לקבל דקות משחק, קלע 4.1 נקודות למשחק ושוחרר בסיום העונה.
בעונה הבאה עזב את ה-NBA כששיחק בקבוצות "סיידר רפידס סילבר בולטס" ו"ממפיס רוקרס", שתיהן מליגות אמריקאיות נמוכות. לקראת עונת 1990/1991 חתם על חוזה בניו יורק ניקס, ונכנס במהרה לרוטציית הקבוצה כמחליפו מהספסל של הקלע ג'רלד וילקינס. ב-8 העונות הבאות הפך סטארקס לחלק משלד הקבוצה הקשוחה וההגנתית בניו יורק, לצד פטריק יואינג, צ'ארלס אוקלי, אנתוני מייסון ומארק ג'קסון. בכל עונותיו בניקס העפילה הקבוצה לפלייאוף, וב-7 מתוכן עברה לפחות סיבוב אחד.
בעונת 1993/1994, בה רשם סטארקס שיאי קריירה של 19.0 נקודות ו-5.9 אסיסטים בממוצע למשחק, העפילו הניקס לגמר ה-NBA לראשונה מאז עונת 1972/1973. במשחק השביעי והמכריע של סדרת הגמר, מול יוסטון רוקטס של האקים אולאג'ואן, קלע סטארקס שתי זריקות בלבד מתוך ה-18 שלקח במשחק (11%), כולל 0 מ-10 ברבע האחרון, והניקס הפסידו בתוצאה 90-84.. מאז אותו משחק הודבקה לסטארקס תווית של "מפסידן" ברחבי הליגה, על אף שהיה אחד השחקנים האהודים ביותר בניו יורק. בעונה הבאה קבע שיא NBA לשלשות בעונה, עם 217 (דניס סקוט שבר שיא זה בעונה הבאה). בעונת 1996/1997 הצטרף לניקס הקלע אלן יוסטון, ותפס את מקומו של סטארקס בחמישייה הפותחת. באותה עונה קלע 13.8 נקודות למשחק וזכה בפרס השחקן השישי של העונה.
לקראת עונת 1998/1999 נשלח סטארקס בטרייד לגולדן סטייט, יחד עם טרי קאמינגס וכריס מילס, בתמורה ללטרל ספריוול. בעונה וחצי הבאות המשיך להציג יכולת גבוהה כשקלע 14.2 נקודות למשחק עבור הווריורס, ובמהלך עונת 1999/2000 הועבר בטרייד לשיקגו בולס. בשתי העונות הבאות, שהיו עונותיו האחרונות בקריירה, שיחק עבור יוטה ג'אז.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של סטארקס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  המובילים הסטטיסטיים של ניו יורק ניקס, באתר basketball-reference.com
↑  NBA Where are they now?, באתר chicagonow.com,‏ 26 במאי 2012
↑  סיכום משחק 7 בסדרת גמר ה-NBA‏ 1994, באתר basketball-reference.com
↑  על תצוגת השפל של סטארקס בגמר 1994, באתר hoopshabit.com
↑  סטארקס נשלח בטרייד לגולדן סטייט, באתר cbsnews.com,‏ 8 בינואר 1999
↑  סטארקס נשלח בטרייד לשיקגו, באתר latimes.com,‏ 17 בפברואר 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2005000085  VIAF: 2422748   WorldCat (עם VIAF): 2422748
גאורגיוס אזואידיס

גאורגיוס אזואידיס (ביוונית: Γιώργος Αζωίδης; נולד ב-6 במאי 1993) הוא ג'ודוקא יווני המתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג, זוכה מדליית ארד מאליפות אירופה 2019.
בגילאי הנוער אזואידיס זכה שלוש פעמים בתואר אלוף אירופה בשנים 2010, 2012 ו-2013. באפריל 2019 הוא זכה במדליה המשמעותית הראשונה שלו בגילאי בוגרים כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי אנטליה. באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכה אזואידיס במדליית הארד לאחר שניצח בקרב על המדליה את טוהר בוטבול הישראלי.
פרסים

מקור:
אליפות אירופה:
תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי):
הערות שוליים

1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ובנושא יוונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גובר (מותג)

| --- | --- |
 
 מאכלים
 סוג:  ממרח 
 מוצא:  ארצות הברית 
 יצרן:  ג'י אם סמאקר 
 מרכיבים עיקריים:  חמאת בוטנים, ריבה 
 
גובּר (באנגלית: Goober) הוא ממרח המכיל שכבות של חמאת בוטנים ושל ריבה.
ממרח זה נפוץ בארצות הברית. מקור השם של הממרח בכינוי המקובל לבוטן בסלנג אמריקאי.
הממרח הומצא בשנת 1968 על ידי חברת ג'י אם סמאקר (The J.M. Smucker Co.) במטרה להקל על הכנת הכריך הפופולרי והנפוץ בארצות הברית - כריך חמאת בוטנים וריבה. הממרח כולל שכבות אנכיות של חמאת בוטנים ושל ריבה (לרוב ריבת ענבים או תותים, אך ישנה גם גרסה המכילה ממרח שוקולד).
גוסט ריידר (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  גוסט ריידר (קומיקס)
 בימוי:  מרק סטיבן ג'ונסון 
 הופק בידי:  אבי ארד סטן לי דייוויד ס. גוייר
 תסריט:  מרק סטיבן ג'ונסון 
 עריכה:  ריצ'רד פרנסיס-ברוס 
 שחקנים ראשיים:  ניקולס קייג' אווה מנדז וס בנטלי סם אליוט פיטר פונדה
 מוזיקה:  כריסטופר יאנג 
 צילום:  ראסל בויד 
 מדינה:  אוסטרליה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה, רלטיביטי מדיה, Crystal Sky Pictures, Michael De Luca Productions 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 16 בפברואר 2007 ישראל 22 במרץ 2007
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט גיבורי-על, סרט פנטזיה, סרט אימה 
 תקציב:  $110,000,000
 הכנסות:  $228,738,393
 הכנסות באתר מוג'ו:   ghostrider
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
גוסט ריידר (באנגלית: Ghost Rider) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2007 המבוסס על קומיקס באותו שם מבית סוני ומארוול קומיקס. את הסרט ביים מארק סטיבן ג'ונסון ומככבים בו ניקולס קייג', אווה מנדז, וס בנטלי, סם אליוט ופיטר פונדה.
שחקנים

ניקולס קייג' – ג'וני בלייז/גוסט ריידר
מאט לונג - ג'וני בלייז הצעיר
אווה מנדז – רוקסן סימפסון
ראקל אלסי - רוקסן סימפסון הצעירה
ווס בנטלי – בלקהארט/לגיון, הנבל הראשי של הסרט.
סם אליוט – המשרת/קרטר סלייד
פיטר פונדה – מפיסטופלס
ברט קאלן – ברטון בלייז
דונאל לאוג – מאק
ביקורות והכנסות

רוב הביקורות על הסרט היו שליליות. אתר הביקורות Rotten Tomatoes העניק לסרט רייטינג של 27% בהתבסס על 122 ביקורות. למרות זאת הוא הגיע למקום הראשון בהכנסות בארצות הברית בשני סופי השבוע הראשונים להקרנתו, ואף הצליח לעקוף את תקציבו גם בארצות הברית וגם ברחבי העולם. סכום הכנסותיו עומדים על סכום כולל של 228,738,393 מיליון דולר, כ-115,802,596 מיליון דולר בארצות הברית וכ-112,935,797 מיליון דולר ברחבי העולם.