stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט סמולס
הימלטותו מעבדות

אחרי פרישתה של דרום קרולינה בסתיו 1861 שובץ להיות נתב על האוניה פלנטר(אנ'). ספינה של כוחות הקונפדרציה ששימשה להעברת כוחות צבאיים ואספקה, סקירת נתיבי מים והנחת מוקשים. ההפלגות היו על נהרות באזור ולחופי דרום קרוליינה, חופי ג'ורג'יה ופלורידה. ספינות המצור של מדינות האיחוד עגנו כ-7 מייל מנמל צ'ארלסטון.
ב-12 במאי 1862 הפליגה הפלנטר לנהר סטונו(אנ'), אל עבר עמדה של כוחות הקונפדרציה שהייתה בתהליך פירוק ושם העלו על הסיפון 4 תותחים. בנמל צ'ארלסטון הועלו על הספינה תחמושת ועצי הסקה. בערב עגנה הספינה ליד המזח בנמל, הקברניט והקצינים ירדו לחוף לבילוי והשאירו את סמולס וצוות העבדים על הספינה.
סמולס, שידע על התוכנית, מימש תוכנית בריחה יחד עם שבעה מתוך שמונת העבדים ששירתו כצוות האוניה במטרה להפליג אל עבר ספינות האיחוד. הם דאגו שמשפחותיהם תגיענה לנמל, לרציף אחר מזה שהספינה שלהם עגנה בו, ושיסתתרו על ספינה אחרת. בערך ב-3 לפנות בוקר סמולס פרץ לתאו של קברניט הספינה, לבש את מדיו וחבש את כובע הקש של הקברניט. הוא ניווט את הספינה לרציף בו הסתתרו בני המשפחות והעלה אותם לסיפון. סמולס ניווט את הספינה מעבר לעמדות השמירה של הקונפדרציה בלי תקלות כי ידע מהם הסימנים המוסכמים למעבר. את נקודת המשמר האחרונה עבר ב-04:30 לערך לפנות בוקר, ובחסות החשיכה ראו השומרים דמות הנראית ולבושה כמו הקברניט ולא יכלו לשים לב לצבע עורו. משם הפליג לכיוון אוניות האיחוד והניף סדין כדגל לבן. בזכות דגל זה לא ירו כוחות האיחוד על הספינה. נשלח כוח לעלות על הספינה וסמולס מסר לקברניט האיחוד שעלה על הסיפון את הספינה ואת מטענה. בכך הושלמה תוכנית ההימלטות שלו. חוץ מהתותחים והתחמושת היה בתא הקברניט גם ספר צופנים של הקונפדרציה ומפת מיקוש ימי. בתחקיר בעל פה מסר סמולס מידע מפורט על ההגנות של צ'ארלסטון, את סדרי הגודל של הכוח הצבאי ואיזה מהמבצרים ננטש כאשר חיילים נשלחו לשדות קרב אחרים. מידע יקר ערך זה איפשר לכוחות האיחוד להשתלט ב-20 במאי, ללא קרב, על האי קולס שבנהר הסטונו ולהשתמש במבצר הנטוש שעליו כבסיס פעולה במהלך מלחמת האזרחים.
סמולס ואנשיו זכו בפרס כספי גבוה עבור הבאת הספינה והוא הוזמן לפגישה עם הנשיא לינקולן.
אחרי ההימלטות

מעשהו של סמולס, כמו מעשים של עבדים אחרים, גרמו למהפך בדעת ההנהגה ופתחו פתח לגיוס אפרו-אמריקאים לצבא האיחוד. ב-1862 נסעו סמולס והגנרל דוד האנטר(אנ') לוושינגטון על מנת לשכנע את הנשיא לינקולן ואת מזכיר המלחמה, אדווין סטנטון לאפשר לשחורים להתגייס לצבא. משימתם הוכתרה בהצלחה וסטנטון חתם על צו המאפשר לגייס 5,000 אפרו-אמריקאים לצבא האיחוד. אפרו-אמריקאים אלו איישו את רגימנט המתנדבים הראשון של דרום קרוליינה(אנ').
סמולס עבד כאזרח עבור צי האיחוד עד מחצית 1863 ואז גויס לצבא האיחוד, היה הקברניט השחור הראשון בשורות צבא האיחוד, השתתף במספר קרבות חשובים והשתחרר במחצית 1865.
אחרי מלחמת האזרחים

סמולס חזר לביתו, הקדיש 9 חודשים ללימוד קרוא וכתוב ורכש מבנה על מנת שישמש כבית ספר לילדים אמריקאים-אפריקאים. ב-1868 העביר אנדרו ג'ונסון את התיקון ה-14, שקבע הרחבת אזרחות והצבעה לכל האמריקנים ללא הבדל גזע. סמולס הצטרף למפלגה הרפובליקנית. ב-1865 נבחר לבית הנבחרים של דרום קרולינה, שם שירת עד 1870 ואז נבחר לסנאט מדינת דרום קרוליינה. בנוסף, קיבל דרגת מייג'ור גנרל במיליציה. ב-1874, סמולס נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, שם כיהן בשנים 1875 עד 1879 וחזר לפעילות פוליטית בדרום קרוליינה.
במקביל, השקיע בעסקים שונים.
ב-1863 נולדה בתו השנייה. אשתו, חנה, נפטרה ב-1883. ב-1890 נישא בשנית ונולד לו בן אחד.
לאחר פטירתו הונצח סמולס בדרכים רבות.
נהרות סביב צ'ארלסטון
חיים ברים

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1922 תרפ"ב 
 פטירה:  9 במרץ 2002 (בגיל 80 בערך) כ"ו באדר תשס"ב 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 השכלה:  ישיבת עץ חיים 
 תקופת הפעילות:  ? – 9 במרץ 2002 
 רבותיו:  איסר זלמן מלצר, אברהם ישעיהו קרליץ 
 
קברו בהר הזיתים
רבי אברהם חיים ברים (תרפ"ב, 1922 - ליל כ"ו באדר תשס"ב, 9 במרץ 2002) היה רב וראש ישיבה חרדי-ירושלמי, מתלמידי החזון איש.
ביוגרפיה

נולד בעיר העתיקה בירושלים לרב מרדכי דוד ברים, חסיד בויאן, צאצא למשפחה גליציאנית מחסידות צאנז, שנקראה על שם אבי המשפחה הרב יצחק מאיר קלגסברון (ברי"מ - בני רבי יצחק מאיר). בילדותו למד בתלמוד תורה "עץ חיים" ובנערותו בישיבת עץ חיים. הוא התפרסם כבר בגיל צעיר כלמדן וכעילוי, והתקרב לרבו, ראש הישיבה, רבי איסר זלמן מלצר. בהיותו בחור למד בחברותא בשבתות עם הרב שלמה זלמן אוירבך.
אביו נפטר בצעירותו. בשנת 1941 נשא את רוחמה הינדל בתו של הרב ישראל טויסיג. חברו הרב אברהם יעקב ויינר קישר בינו לבין רבו, הרב אברהם ישעיהו קרליץ, ומאז היה הרב ברים לתלמידו. הוא שלט בעל פה בכל כתבי החזון איש, וביסס את לימודו על חידושיו של רבו זה. לאחר התקרבותו לחזון איש גנז את כל כתבי תורתו שנכתבו בדרך הלימוד הישיבתית. הוא שימש במספר הזדמנויות כשליחו של החזון איש לרב מבריסק, רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק.
התמנה למשיב בישיבת סלבודקה בבני ברק, שם היה קשור לרב יחזקאל אברמסקי. בהמשך מונה לר"מ בישיבת רוז'ין בבני ברק, לאחר מכן שימש ראש ישיבה בישיבת אוהל יעקב בבני ברק, בישיבת לפלגות ראובן ובישיבת פורת יוסף. בהמשך נקרא לעמוד בראשות ישיבת סקווירא בארצות הברית, בשנת תשל"ח ויתר על משרתו לטובת הרב דב מאיר קרויזר וירש את משרתו כראש ישיבת פרשבורג. בהמשך עמד בראשות ישיבת משכן יוסף.
נפטר במוצאי שבת, ליל כ"ו באדר תשס"ב, 9 במרץ 2002, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים
משפחתו

אחיו: הרב יהושע השיל ברים, ראש ישיבת בויאן, הרב משה ברים, אביו של הרב יהושע השיל ברים ראש ישיבת בוהוש. חתנו הרב מרדכי שלמה שטיינמץ רב חסידות ויז'ניץ בהר נוף. בתו אסתר נישאה לרב משה אלישיב, בנו של הרב יוסף שלום אלישיב.
לקריאה נוספת

ישראל ברים, שנות חיים - תולדות חייו של הגה"צ רבי אברהם חיים ברים, ירושלים, תשס"ח (שני חלקים).
הערות שוליים

↑  עלה לארץ ישראל עם משפחתו, ונאלץ לשוב לחו"ל בשל קשיי פרנסה. אביו, הרב דוד קלגסברון קבור בבית הקברות בהר הזיתים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011549425305171  VIAF: 15166476122807402556   WorldCat (עם VIAF): 15166476122807402556
ישיבת שערי שמועות

.
| --- | --- |


היכל בית המדרש של ישיבת שערי שמועות
 ישיבה
 השתייכות:  הציבור הליטאי
 תקופת הפעילות:  א' באלול ה'תש"ע – הווה
 מייסדים:  הרב נפתלי צבי יהודה שפירא, הרב אריה שפירא
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב אריה שפירא
 תלמידים
 :  כ-500
 שונות
 ספרים:  בית שערים א-ג, שערי מיטב, שערי גירות
 מיקום
 מיקום:  מושב בית חלקיה
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′35″N 34°48′36″E﻿ / ﻿31.793083°N 34.809917°E﻿ / 31.793083; 34.809917
  (למפת השפלה מוגדלת) ישיבת שערי שמועות(למפת השפלה רגילה) ישיבת שערי שמועות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת שערי שמועות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת שערי שמועות
ישיבת שערי שמועות היא ישיבה חרדית-ליטאית קלאסית שהוקמה בשנת 2010 ושוכנת במושב החרדי בית חלקיה.
בישיבה כחמש מאות וחמישים בחורים ואברכים נכון לתחילת שנת הלימודים תשפ"ה. היא קרויה על שם סדרת הספרים שערי שמועות של הרב משה שמואל שפירא, ראש ישיבת באר יעקב לשעבר, ודרך הלימוד בה מבוססת על שיטתו. את הישיבה ייסדו הרב נפתלי צבי יהודה שפירא (בנו של הרב משה שמואל) שאף שימש כראש הישיבה עד לפטירתו באפריל 2024, הרב אריה שפירא (נכדו של הרב משה שמואל שפירא) המשמש כראש הישיבה.
ראש הישיבה רבי אריה שפירא במסירת השיעור היומי בהיכל הישיבה
ארון הקודש בישיבת שערי שמועות
בניין בית המדרש בישיבת שערי שמועות
היסטוריה

הישיבה הוקמה בזמן קיץ ה'תש"ע במודיעין עילית. בגרעין התלמידים הראשון היו כעשרים בחורים, רובם מישיבת באר יעקב.
עם תחילת זמן חורף ה'תשע"א עברה הישיבה לבית חלקיה. בית המדרש וחדרי האוכל והשיעורים שכנו במרכז המושב, בשנת ה'תשע"ד הוקצה לישיבה מגרש בכניסה למושב. בעבר שכנו חלק מהפנימיות במבנים זמניים בשטח זה. לאחר מכן החלה במקום בנייה של קריית הישיבה. בשנת הלימודים תשפ"א נכנסה הישיבה לבית המדרש הקבוע הנמצא בקצה המושב.
דרך הלימוד בישיבה מבוססת על דרכו הלימודית של הרב משה שמואל שפירא. מלבד התלמידים הצעירים ששומעים שיעור יומי מהר"מים, אף הבחורים המבוגרים, כולל בני הקיבוץ והאברכים, שומעים שיעור יומי מראש הישיבה הרב אריה שפירא.
צוות

בראשות הישיבה עמד הרב נפתלי צבי יהודה שפירא, עד לפטירתו ב־2024. יחד עם אחיינו, הרב אריה שפירא, הנחשב לדמות הדומיננטית בישיבה. המשגיחים הם הרבנים אברהם רוזנבוים ויעקב שמעון שטרנשוס.
הר"מים בשיעור א' הם הרב ישראל יעקב פינקוס, בנו של הרב שמשון פינקוס, והרב משה אלעזר מרק חתן רב העיר מודיעין עילית הרב מאיר קסלר. הר"מים של שיעור ב' הם הרב יוסף פישהוף – לשעבר ראש ישיבת סלאנים בבני ברק והרב חיים וניט.
לאחר פטירתו של ראש הישיבה הרב נפתלי צבי יהודה שפירא בשנת תשפ"ד, מונה בנו הרב בן ציון שפירא לממלא מקומו בראשות הישיבה.
בקיץ ה'תשפ"א נפתחה ישיבת בית רפאל בביתר עילית כאשר גרעין התלמידים הראשוני הורכב ברובו מתלמידי ישיבת שערי שמועות.
בשנת ה'תשפ"ג נפתחה ישיבה חדשה בשם "ישיבת רבינו משה שמואל" בשכונת רמות בירושלים, על שמו של הרב משה שמואל שפירא ראש ישיבת "באר יעקב", ובראשות בנו הרב אהרן שפירא, גם שם גרעין התלמידים הראשון הורכב ברובו מתלמידי ישיבת שערי שמועות.
בשנים האחרונות הוקם "כולל" בשכונת רמות בירושלים, בו לומדים רבים מבוגרי הישיבה, ראש הכולל הוא הרב אהרן פלמן מבוגרי הישיבה, הכולל משמר את דרך הלימוד הייחודית לישיבת שערי שמועות.
מכון מבקשי שמועה

הישיבה מחזיקה מכון להוצאת ספרים, שאותו מנהלים בחורים. המכון מוציא לאור שיעורים הנמסרים בישיבה ועוד. חלק מהפרסומים יוצאים לאור לקראת אירוע המתרחש בישיבה או כתשורה לתורמי הישיבה לקראת החגים.
במסגרת המכון יצאו לאור:
סדרת בית שערים – סדרה בת שלושה כרכים המכילים בעיקר את שיעורי ראש הישיבה הרב נפתלי צבי יהודה שפירא.
סדרת שמועות וביאורים – סדרת חוברות המחולקת לתורמי ולידידי הישיבה, ובה שמועות והנהגות מבית וולאז'ין ובריסק, על נושא מסוים. עד כה יצאו חוברות על ברכת המזון, סדר ההושענות, על מגילות קהלת, רות, אסתר, ושיר השירים, ועל סדר ההלל.
שיעורי ראש הישיבה רבי אריה שפירא. עד כה יצאו 2 כרכים: שערי גירות – על סוגיות במסכת כתובות, ושערי מיטב – על סוגיות במסכת בבא קמא.
הערות שוליים

↑  חנני ברייטקופף, ‏מבית חלקיה לבני ברק | תיעוד מהלווית הגרנצ"י שפירא זצ"ל, באתר כיכר השבת, 7 באפריל 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423616705171
דלגן

.
| דלגן |
| --- | --- |
 דלגן בוגר בנמיביה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צבאיים
סוג:: דלגן
מין:: דלגן
שם מדעי
 Antidorcas marsupialis ‏צימרמן, 1780
תחום תפוצה


דלגן (שם מדעי: Antidorcas marsupialis; ידוע גם כספרינגבוק), הוא מין אנטילופה אפריקנית בינונית בתת-משפחת הצבאיים, המהווה מין יחיד בסוגו. מקור השם ספרינגבוק (Springbok) הוא באפריקאנס ופירושו איילה (Bok) קופצת (Spring).
תיאור

באופן כללי, מזכיר הדלגן במראהו את צבי תומסון. לשניהם זוג פסים שחורים בין הצוואר לבטן - אחד בכל צד - המפרידים בין החלק העליון והחום לבין הגחון הלבן. גם העורף והחלק הקדמי של הרגליים חומים, ואילו הבטן, החלק האחורי של הרגליים ופלג הגוף האחורי לבנים - והראש הצר לבן-אפור. בין העיניים לתחילת הפה זוג פסים חומים ודקים. גובהו של דלגן בוגר כ-75 סנטימטרים, ומשקלו מגיע ל-50 קילוגרמים ואף ליותר מכך (אצל הזכרים) ו-37 קילוגרמים (אצל הנקבות). הן לזכר והן לנקבה קרניים מעוקלות פנימה שיכולות להגיע לאורך 40 סנטימטרים, אולם קרני הזכר עבות יותר. שמו המדעי של הדלגן, marsupialis, מגיע מקפל-עור המזכיר מעט את הכיס של יונקי הכיס אשר נמצא בגבו של הדלגן ונראה רק כאשר הוא רץ.
תפוצה ובית גידול

בית הגידול הטבעי של הדלגן הן ערבות הסוואנה הצחיחות של דרום ומזרח אפריקה, והוא מצוי בייחוד בנמיביה, בבוטסואנה, באנגולה וברפובליקת דרום אפריקה. הוא מסוגל לחיות גם באזורים צחיחים וחמים מאוד שאין בהם מקורות מים רבים. הדלגן איננו שרוי בסכנת הכחדה, אך הוא סובל מציד ומאובדן שטחי מחיה לטובת חוות חקלאיות. כיום, דלגנים רבים חיים בשטחים פרטיים או בשמורות טבע ופארקים לאומיים, שם הם מוגנים על-פי חוק.
התנהגות

כאשר חש מאוים ומפוחד, או כאשר בורח מטורף, נע הדלגן בדילוגים ארוכים שיכולים להגיע לגובה של 3.5 מטרים - וזהו מקור שמו. כאשר הוא מדלג בצורה זו, מתקשחות הרגליים, הגב מסומר כלפי חוץ, ושערות לבנות ארוכות מגיחות מתוך קפל עור בגב וניבטות למרחוק. התנהגות זו עשויה לשמש לשם הזהרת בני-המין כאשר מבחינים בחיות הטרף. הסבר אחר גורס שהתנהגות זו נועדה להזהיר דווקא את הטורפים: היא מבהירה להם שהדלגנים שמו לב לנוכחותם, ושאין טעם לנסות להתקיף.
הדלגן לא מדלג אך ורק בעת מנוסה: פרטים צעירים מדלגים גם תוך כדי משחק וכאמצעי לאימון שריריהם. כאשר הוא רץ, הדלגן מסוגל להגיע למהירות של 90 קילומטרים בשעה, ויחד עם האנטילוקפרה האמריקנית והאנטילופה ההודית הוא מתחרה על תואר היונק השני במהירותו, לאחר הברדלס. בתקופת היובש הדלגנים חיים בקבוצות קטנות. הנקבות והעופרים הצעירים מתקבצים בלהקות של עד 100 פרטים, והזכרים מתקבצים בלהקות של עד 50 פרטים לערך. בעונה הגשומה להקות קטנות אלה מתלכדות לעדרי-ענק, שנודדים על-מנת להגיע לאזורים שמשופעים בעשב טרי ובמיני צמחים שונים. בעבר, עדרים כאלה יכלו למנות אפילו מיליון פרטים, אולם כיום הם מכילים 1,500 פרטים לכל היותר .
הזכרים טריטוריאליים. כל זכר מגדיר לעצמו טריטוריה של בין 1 ל-4 קילומטרים רבועים, ומתיר לנקבות לחיות בטריטוריה שלו. הזכר מסמן את הטריטוריה שלו על ידי הזזת צמחייה ועשב בעזרת הקרניים. הזכרים נלחמים ביניהם כדי להגן על הטריטוריה או כדי לזכות בנקבה. הקרבות שמנהלים הדלגנים סוערים יותר מאלה של רוב מיני האנטילופות, והם כוללים התנגשות, "נעילת" הקרניים זו בזו והתגוששות שמטרתה לגרום ליריב לאבד את שיווי משקלו וליפול ארצה. תזונתו של הדלגן משתנה בהתאם לעונת השנה ולאזור שבו הוא חי, ומבוססת על צמחים ממינים שונים. בדרך כלל הוא מעדיף עלווה רכה וצעירה, ולפעמים הוא אף חופר באדמה על-מנת למצוא פקעות ושורשים עשירים במים. הדלגן מסוגל לאכול אף מספר מיני צמחים שרעילים לבעלי חיים אחרים. על מנת להשיג מינרלים חיוניים הוא נוהג לפעמים לאכול מעט אדמה. הרבייה מתרחשת בתחילת העונה היבשה, והעופרים נולדים 24 שבועות לאחר מכן, בעונה הגשומה.
הדלגן בתרבות

הדלגן היה אחד הסמלים הלאומיים של דרום אפריקה בתקופת שלטון המיעוט הלבן במדינה - גם לפני משטר האפרטהייד. הוא אומץ בתור קמע על ידי מספר קבוצות ספורט דרום אפריקניות, שהידועה שבהן היא נבחרת הרוגבי של דרום אפריקה. כמו כן, הדלגן הופיע בסמל של חיל האוויר הדרום-אפריקאי, בלוגו של חברת התעופה סאות' אפריקן איירווייז, על-גבי מטבע זהב שהונפק בדרום אפריקה ועל סמל דרום אפריקה. ראש ממשלת דרום אפריקה לשעבר ואדריכל האפרטהייד הנדריק פרוורד התכוון לשנות את דגל דרום אפריקה, להסיר את שלושת הדגלים הקטנים שהיו במרכזו ולהחליפם בדלגן שמנתר מעל זר פרחים. על כל פנים, הצעה זו עוררה מחלוקת ולבסוף לא יושמה. כיום, הדלגן הוא החיה הלאומית של דרום אפריקה.[דרושה הבהרה]
לאחר סיום האפרטהייד, ממשלת הקונגרס הלאומי האפריקני החליטה שהדלגן לא ישמש עוד כסמל של קבוצות הספורט, בגלל השימוש שנעשה בו בתקופת האפרטהייד.[דרושה הבהרה] למרות זאת, ובמחווה של רצון טוב לקהל שחקני ואוהדי הרוגבי שרובו היה מהמיעוט הלבן, כינויה של קבוצת הרוגבי הדרום אפריקנית נשאר Springboks (שמו של הדלגן). כיום, הדלגן עדיין נמצא בשימוש בסמלים של ארגונים, קבוצות וחברות שונות בדרום אפריקה, אולם אין שימוש בדלגן בסמלים לאומיים או ממשלתיים. מכל מקום, המחלוקת סביב השימוש בדלגן כסמל עדיין עולה מדי פעם בשיח הציבורי בדרום אפריקה.
גלריה

איור של דלגנים, 1927
דלגן באטושה
דלגן צעיר מבצע דלגנות באטושה
דלגן זכר באטושה
עדר דלגנים באטושה
הערות שוליים

↑  דלגן באתר הרשימה האדומה של IUCN
| צבאיים |
| --- | --- | --- |
| אנטילופות ערבה | אנטילופות ערבה |  |
| צבי | צבי הנגב • צבי מצוי • צבי הודי • צבי קווייר • צבי רים • צבי ספיקי • צבי הזפק • צבי החול • צבי ארלנג'ר • צבי ערבי |    |
| צבי אמיתי | צבי תומסון • צבי מונגאלה • צבי אדום חזית • צבי הוגלין • צבי אדום |    |
| צבי דק-צוואר | צבי יחמורי • צבי גראנט • צבי סומרינג |    |
| צבי קלארק | צבי קלארק |    |
| צבי ג'ירפי | צבי ג'ירפי |    |
| אנטילופה הודית | אנטילופה הודית |    |
| דלגן | דלגן |    |
| צבי יעלי | צבי יעלי פרז'וואלסקי • צבי יעלי מונגולי • צבי יעלי טיבטי |    |
| סאיגות | סאיגות |    |
| סאיגה | סאיגה |    |
| אנטילופות סבך | אנטילופות סבך |    |
| אוריבי | אוריבי |    |
| צבי הסלעים | צבי הסלעים |    |
| אנטילופה ננסית | דלקרן המושק • אנטילופה מלכותית • אנטילופת בייטס |  |
| דיקדיק | דיקדיק גינתר • דיקדיק קירקי • דיקדיק כסוף • דיקדיק סולט |  |
| דוקרן | דוקרן הסטינבוק • דוקרן הכף • דוקרן שארפי |  |
| אנטילופת ביירה | אנטילופת ביירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566258905171 
דלגן בעל מלניזם הגורמים לעורו להיות בצבע בשחור
T-Mobile ארנה

| --- | --- |

T-Mobile ארנה ב-2020
 על שם:  T-Mobile 
 מיקום:  פרדייז, נבאדה, ארצות הברית
 קואורדינטות:  36°06′11″N 115°10′42″W﻿ / ﻿36.102916666667°N 115.17836111111°W﻿ / 36.102916666667; -115.17836111111
 אבן יסוד:  1 במאי 2014
 תקופת הפעילות:  6 באפריל 2016 – הווה (8 שנים)
 עלות הבנייה:  $375 מיליון
 בעלים:  קבוצת הבידור אנשוץ 
 מפעיל:  MGM Resorts International 
 אדריכל:  פופולוס 
 מושבים:  כדורסל: 18,000 איגרוף: 20,000 הוקי קרח: 17,500
 www.t-mobilearena.com
 he
 
T-Mobile ארנה (באנגלית: T-Mobile Arena) הוא אולם רב-תכליתי בפרדייז, נבדה, ארצות הברית. פרדייז היא חלק ממטרופולין לאס וגאס ובה שוכן חלק הארי של הסטריפ של לאס וגאס, בו שוכן גם האולם.
האולם נפתח ב-6 באפריל 2016, ומאז משמש כאולם הביתי של קבוצת ההוקי קרח וגאס גולדן נייטס מליגת ה-NHL.
T-Mobile ארנה אירח אירועי ספורט ובידור שונים, כשהאחרונים כוללים קונצרטים, תערוכות פרסים ותחרויות יופי. האולם אירח גם אירועי ספורט קרבי שונים, כולל אמנויות לחימה מעורבות (MMA), אגרוף, והיאבקות מקצועית. הUFC חתם על הסכם שכירות לטווח ארוך עם האולם ב-2017, במסגרתו היא הסכימה לארח ארבעה אירועים בשנה בשבע השנים הבאות.
הִיסטוֹרִיָה

בשנת 2007, נודע כי צפוי להיבנות אולם של 20,000 מושבים מאחורי מלונות הקזינו באלי'ס ופריז. התוכניות המקוריות היו להתחיל את הבניה ביוני 2008 ולסיים את האולם ב-2010, אך הפרויקט נתקע ועד 2009 לא נערכו בדיקת תנועה למרות שמיקומו הוא ליד צומת סואן.  בשנת 2010, התוכניות שונו לבניה באזור מאחורי מלון סיזר'ס פאלאס. עם זאת, לאור המימון שדרש מיסוי מיוחד, ההתנגדות של מחוז קלארק בנוגע לשימוש בכספי ציבור לפרויקט זה עיכבה אותו עוד יותר.
לבסוף הפרויקט התחיל ב-1 במאי 2014, בהתחלה עם הריסתם של מבנים קיימים וחפירה של שטח עגלגל לאולם. קורת הפלדה הסופית של המבנה הוצבה ב-27 במאי 2015.
בינואר 2016 הודיעה T-Mobile US כי רכשה את זכויות השיום לאולם החדש בחוזה רב שנתי.   הפתיחה החגיגית של האולם נערכה ב-6 באפריל 2016, עם קונצרט של ילידי לאס וגאס הקילרס, שמיר וויין ניוטון.
מבט מפנים האולם,  ב-31 במרץ 2016
מבט מפנים במהלך משחק הוקי קרח
ה-T-Mobile ארנה בלילה
הופעה של U2 ב-T-Mobile Arena
מבט מבחוץ על ה- T-Mobile ארנה
אירועים בולטים

בנוסף למשחקי הגולדן נייטס ואירועי UFC, מספר אירועי ספורט מרכזיים נערכו בזירה, כולל קרבות אגרוף כמו קנלו אלוורז נגד גנאדי גולובקין ופלויד מייוות'ר נגד קונור מקגרגור.  בזכות זכיית הגולדן נייטס בגמר המערב 2017-18, היא גם אירחה שלושה משחקים בגמר גביע סטנלי 2018, בין הגולדן נייטס לוושינגטון קפיטלס, כולל את המשחק החמישי בסדרה שהעניק לקבוצה מהבירה את גביע סטנלי הראשון בתולדות המועדון. ובנוסף אירח גם שלושה משחקים בגמר גביע סטנלי 2023 בין הגולדן נייטס לפלורידה פנתרס, סדרה שבסיומה זכו הגולדן נייטס בגביע סטנלי בפעם הראשונה.
כמו כן בשנת 2023 התקיימו בזירה משחקי הפיינל פור של טורניר אמצע העונה הראשון בהיסטורית ה-NBA.
הערות שוליים

↑  "Vegas, baby? Arena envisioned to draw pro team to city". ESPN. 23 באוגוסט 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Insiders Tight Lipped on Las Vegas Arena". 8NewsNow.com. 20 בינואר 2009. אורכב מ-המקור ב-14 באפריל 2015. נבדק ב-7 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Las Vegas foundation drops arena effort
↑  Snel, Alan (1 במאי 2014). "Shovels in the Ground, Confetti in the Air as MGM/AEG Arena Construction Begins". Las Vegas Review-Journal. נבדק ב-8 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Snel, Alan (27 במאי 2015). "Construction workers install final beam at MGM arena". Las Vegas Review-Journal. נבדק ב-8 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Introducing T-Mobile Arena in Las Vegas". T-Mobile US. 7 בינואר 2016. נבדק ב-25 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Snel, Alan (7 בינואר 2016). "T-Mobile buys naming rights to new Las Vegas arena". Las Vegas Review-Journal. נבדק ב-24 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Casper, Ashley (1 באפריל 2016). "What others are saying about T-Mobile Arena". Las Vegas Review-Journal. News + Media Capital Group LLC. נבדק ב-2 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 824405ec-252e-48e6-99fc-510dab114b2c
ביטחון שוטף

ביטחון שוטף (בראשי תיבות: בט"ש) הוא כלל הפעולות הכרוכות בשמירה על שגרת ביטחון בכל מקום בו עלולה להתרחש פעילות צבאית עוינת: בעיקר באזורים בהם קיימות מחתרות אלימות, אזורי מורדים ולאורך גבולות בין מדינות עוינות.
היקף

היקף פעילות הבט"ש כולל:
שמירה על ביטחון תנועה בדרכים.
שמירה על מתקנים חיוניים.
איסוף מודיעין.
מניעת פעילות מחתרתית:
איסוף או ייצור כלי נשק.
איסוף מודיעין נגדי.
ארגון פעולות אלימות.
מניעת פגיעות בביטחון התושבים וברכושם.
שיטת פעולה

בפעילות בט"ש מבצעות היחידות תצפיות, סיורים, מארבים, מחסומים ושמירה.
אמצעי עזר לתצפיות הם בלוני תצפית וכלי טיס שונים.
סיורים מתבצעים באופן רגלי, על אופניים, סוסים, כלי רכב, ספינות, וסירות מנוע.
כוחות

יחידות ביטחון שוטף הן יחידות צבאיות, יחידות משטרה סמי-צבאיות (ז'נדרמריה) ואף מיליציות מקומיות.
כוחות > בישראל

בישראל אחראים על פעילות ביטחון שוטף משטרת ישראל (משמר הגבול בעיקר) וצה"ל. ביטחון שוטף מהווה חלק מתעסוקה מבצעית של יחידות קרביות בסדיר ובמילואים. ב-2020 הקים צה"ל את חיל הגנת הגבולות האחראי על שמירת גבולות השלום של ישראל (מצרים וירדן).
בחיל הים הישראלי משמשים עשרות כלי שיט למשימות של ביטחון שוטף בגבולות לבנון, עזה, מצרים וירדן: דבורה, צרעה ושלדג.
ראו גם

הילה (מערכת תצפית)
בט"שית
הגנה מרחבית
הערות שוליים

↑  דוד טל, תפיסת הביטחון השוטף של ישראל, הוצאת מוסד ביאליק, 1998
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מונה (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים בנדה 
 קואורדינטות:  5°00′S 122°30′E﻿ / ﻿5°S 122.5°E﻿ / -5; 122.5
 שטח:  2,889±0 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אינדונזיה 
 אזור זמן:  UTC+8
 he
 
מוּנָה (באנגלית: Muna Island; באינדונזית: Pulau Muna) הוא אי במחוז דרום מזרח סולאווסי, באינדונזיה.
מיקום וגאוגרפיה

האי נמצא דרומית מזרחית לאי סולאווסי וממערב לאיים: האי קבאנה (אנ') והאי בוטון.
שטחו של האי: 3,219 קילומטרים רבועים. רוב השטח גבעי (עד לגובה 445 מטר מעל פני הים).
האי מחולק לשלושה מחוזות מינהליים (באינדונזית: Kabupaten, באנגלית: Regency):
מונה ריג'נסי (אי')
מערב מונה ריג'נסי (אי')
מרכז בוטון ריג'נסי (אי')
דמוגרפיה

במפקד 2010 נמנו באי 316,293 תושבים ובמפקד 2020 עלה מספרם ב-16.5% והם מנו 368,654 תושבים. כל התושבים מוסלמים.
| מחוז | שטח ק"מ 2 | אוכלוסייה 2010 | אוכלוסייה 2020 |
| --- | --- | --- | --- |
| מונה ריג'נסי | 1,627.9 | 172,435 | 187,917 |
| מערב מונה ריג'נסי | 844.2 | 66,769 | 78,906 |
| מרכז בוטון ריג'נסי | 747.7 | 77,089 | 101,831 |
| סך הכל: | 3,219.8 | 316,293 | 368,654 |
מוצא, שפה ותרבות

שפתם של תושבי מונה חברה בתת-קבוצת השפות הסֶלֶבִּיוֹת (אנ') המדוברת רק באינדונזיה ובמלזיה. עם זאת, מהמראה הפיזי (הגוף, הגולגולת, צבע עור חום כהה והשיער המתולתל), נראה שאנשי המונה קרובים יותר לקבוצות האתניות של פולינזים ומלנזיים באוסטרליה האוקיינוס השקט והאבוריג'ינים, מאשר לקבוצות המלאיות. הדבר ניכר גם בקווי הדמיון של תושבי מונה ותרבותם לאלה שבמזרח.
וכן במוטיבים של לבוש הסארונג הדומים, קווים אופקיים בצבעים: צהוב, ירוק, אדום ושחור והדמיון בכיסוי הראש שלהם.
הדייגים מהאי מונה מרבים לדוג מלפפוני-ים ולשם כך הם מרחיקים עד למימי דרווין באוסטרליה, דבר העשוי להעיד על קיומו של קשר מסורתי בין בני מונה לאבוריג'ינים האוסטרלים.
מוצא, שפה ותרבות > מסורת קסמבו

טקס קסאמבו (Kasambu) הוא טקס רב שלבי, המתקיים במהלך החודש השביעי להריון. המשפחה מבצעת רחצה מסורתית הנקראת "אמבט שבעה חודשים" (Mandi Tujuh Bulan) כעין ברכה לרך הנולד, לקראת הלידה: הבעל והאישה רוחצים יחד (לבושים) בין קרובי המשפחה. את ראשה של האם ההרה מכסים בעלי קוקוס, משתמשים בחלב קוקוס כתחליף לשמפו ומבקשים הגנה מפני סכנות. בהמשך, מפלחים לשניים קנה חזרן ואגוז קוקוס, כאיחולים ללידה קלה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

1 2  Muna Island | Volcanic, Wildlife, Mangroves | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Biro Pusat Statistik, Jakarta, 2011. - חיפוש ב-Google, באתר www.google.com
↑  Badan Pusat Statistik, Jakarta, 2021. - חיפוש ב-Google, באתר www.google.com
↑  L.M RUSPAN TAKASI, ARIS, M.Hum., PENGEMBANGAN MATERI AJAR BAHASA INDONESIA SD, KELAS TINGGI BERBASIS BUDAYA SEBAGAI ANTISIPASI KONFLIK ETNIK DI KOTA KENDARI, repository.ut.ac, ‏2012
↑  Nia Kurniati, Cyndi Mareta Shandy, [https://jurnal.umt.ac.id/index.php/globish/article/download/10594/pdf_1 THE KASAMBU TRADITION OF MUNA ETHNIC GROUP IN
SOUTHEAST SULAWESI], Globish (An English-Indonesian journal for English, Education and Culture) Vol. 13, No.2,, יולי 2024
↑  baban fadhlan (2013-06-22), ADAT 'KASAMBU ' (mandi 7 bulanan) SUKU MUNA, נבדק ב-2024-11-03
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549585105171  GND: 7522800-2  LCCN: no2001020413  VIAF: 315529476   WorldCat (עם VIAF): 315529476 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מונה (אי)".
משפחה מתושבי האי מונה