stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב טסלר
הערות שוליים

↑  שמואל בן צבי, ‏מרכז אגודת ישראל החליט: אייכלר במקום הרביעי; טסלר יחליף את מוזס, באתר JDN‏, 31 בינואר 2019
 לוי אשכנזי, ח"כ מוזס לא ימשיך לקדנציה נוספת - מחליפו: יעקב טסלר, באתר לדעת, כ"ד בטבת התשע"ט
↑  יהדות התורה וש"ס יממשו את החוק הנורבגי, באתר בחדרי חרדים, 5 באפריל 2021
↑  לראשונה: יעקב טסלר הושבע לסגן שר התרבות, באתר בחדרי חרדים (ארכיון)
↑   יהושע (ג'וש) בריינר וחיים לוינסון, הרב קרא לו למשרדו ותקף אותו מינית — שוב ושוב. סגן השר יעקב טסלר סייע לארגן את הסכם ההשתקה, באתר הארץ, 16 בפברואר 2023;
 יהושע בריינר, הפרקליטות מונעת חקירה באזהרה של סגן השר טסלר, שאביו חשוד באונס תלמידים, באתר הארץ, 7 במרץ 2024
↑  תוכנית מנדי ביתאן ברדיו כאן מורשת בנושא
↑  משפחות שכולות מתכוונות לחסום את בתי העלמין בפני נציגי הממשלה, באתר "כאן" תאגיד השידור הישראלי, ‏21 באפריל 2023 (ארכיון)
| חברי הכנסת המכהנים בכנסת העשרים וחמש |
| --- | --- | --- |
(חברי הכנסת ששמותיהם מודגשים מכהנים גם כשרים או כסגני שרים בממשלת ישראל השלושים ושבע)
| סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  | סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  |  |
| הליכוד (32) | נתניהו • לוין • אוחנה • ברקת • דיכטר • ישראל כ"ץ • קרעי • ביטן • אדלשטיין • רביבו • דיסטל-אטבריאן • ואטורי • דנינו • גוטליב • מילביצקי • ביסמוט • סעדה • דלל • גמליאל • אופיר כץ • גולן • אילוז • קלנר • עטייה • הלוי • מלקו • שקלים • שטרית • פסל • גואטה • בוארון • עבד |  |
| ש"ס (11) | דרעי • מלכיאלי • ארבל • אזולאי • אבוטבול • בוסו • טייב • בצלאל • מישרקי • מלול • מושיאשוילי |  |
| הציונות הדתית (7) | סופר • סטרוק • רוטמן • וולדיגר • טל • סולומון • סוכות |  |
| יהדות התורה (7) | גפני • טסלר • אשר • אייכלר • פינדרוס • רוט • ברוכי |  |
| עוצמה יהודית (6) | בן גביר • וסרלאוף • אלמוג כהן • פוגל • סון הר-מלך • קרויזר |  |
| הימין הממלכתי (4) | סער • אלקין • השכל • בוסקילה |  |
| נעם (1) | מעוז |  |
| סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) | סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) |  |
| יש עתיד (24) | לפיד • מאיר כהן • אלהרר • מירב כהן • שטרן • מיקי לוי • בן ארי • בן ברק • סגלוביץ • טופורובסקי • שיר • רול • להב-הרצנו • בליאק • רון כץ • צרפתי הרכבי • מזרסקי • סאקס פרידמן • דבורה ביטון • טור-פז • דוידסון • שירי • מירון • ירון לוי |  |
| המחנה הממלכתי (8) | גנץ • איזנקוט • תמנו • טרופר • מיכאל ביטון • כהנא • פרקש-הכהן • שוסטר |  |
| ישראל ביתנו (6) | ליברמן • פורר • סובה • ניר • מלינובסקי • עמאר |  |
| רע"מ (5) | עבאס • טאהא • אל-הואשלה • ח'טיב-יאסין • חוג'יראת |  |
| חד"ש-תע"ל (5) | עודה • טיבי • תומא סלימאן • כסיף • עטאונה |  |
| העבודה (4) | מיכאלי • לזימי • קריב • רייטן |  |
המיליציה הצרפתית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  צרפת צרפת
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  30 בינואר 1943 – 9 באוגוסט 1944 (שנה) 
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 
סמל המיליציה (גמא)
כרזת גיוס למיליציה, אשר מדגישה את תפקידה בהתנגדות לקומוניזם
המיליציה הצרפתית (בצרפתית: Milice Française) הייתה המשטרה החשאית של צרפת של וישי.
המיליציה הצרפתית הוקמה ב-10 בינואר 1943, כשהגרמנים דרשו משלטונות וישי להקים גוף לוחם תוקפני נגד תנועת ההתנגדות הצרפתית. למיליציה קדם ארגון צבאי של הימין הקיצוני בצרפת, "לגיון שירות הסדר" (Service d'ordre légionnaire;‏ S.O.L), שהוקם ביולי 1941 על ידי ז'וזף דארנן.
בראש המיליציה עמד רשמית פייר לאוואל, אך דארנן היה מפקדהּ בפועל, והוענקה לו דרגת שטורמבאנפיהרר (רב-סרן) בוואפן אס אס.
המיליציה פעלה באכזריות תוך שימוש בעינויים, התנקשויות והוצאות להורג. כן נטלה המיליציה חלק בתפיסה וריכוז יהודי צרפת בדרך לשילוחם להשמדה. בין יתר פשעיה אחראית המיליציה לרצח שר הפנים לשעבר של צרפת, היהודי ז'ורז' מנדל, ב-7 ביולי 1944.
ב-1944 מנתה המיליציה יותר מ-35,000 חברים. לאחר הפלישה לנורמנדי, ועם התקדמות כוחות בנות הברית ללב צרפת, נמלט ז'וזף דארנן ועימו שרידי המיליציה לגרמניה; שם מוזגו שרידי המיליציה עם דיוויזיית שרלמאן ובהמשך נטלו חלק, תחת פיקוד ה"וואפן אס. אס." בהגנת ברלין והבונקר של היטלר, בימיו האחרונים של הרייך השלישי. חלקם נשלחו לאיטליה להילחם בפרטיזנים, לצד חיילי הוורמכט.
זמן קצר לאחר סיום המלחמה נלכד מפקד המיליציה ז'וזף דארנן על ידי כוחות בעלות הברית, נשפט בצרפת, נידון למוות והוצא להורג ב-10 באוקטובר 1945.
רן בוקר

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1989 (בן 35) באר שבע, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  הקריה האקדמית אונו 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מעסיק:  ynet
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  ranboker
 טוויטר:  ranboker
 טלגרם:  ranboker
 
רן בוקר (נולד ב-16 באוגוסט 1989) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש כתב לענייני תרבות ובידור באתר החדשות ynet.
ביוגרפיה

בוקר נולד וגדל בבאר שבע. למד בבית הספר התיכון מקיף ו'. את דרכו העיתונאית החל בגיל 15 במקומון "זמן הנגב" מבית מעריב.
את שירות הצבאי עשה בדוברות מפקד מחוז של המשטרה בפיקודו של מפקד המחוז, אורי בר לב. מאוחר יותר עבר לשרת בבסיס "שדה תימן".
בשנים 2005–2010 עבד במדור הספורט של העיתון "זמן הנגב". מאוחר יותר הצטרף לרדיו דרום ועבד במחלקות הספורט והאקטואליה. בשנת 2010 עבר לשמש כתב הרכילות באתר "nrg". שנה אחר כך החל לשמש ראש הדסק הישראלי בתוכנית "חדשות הבידור" ששודרה ב־HOT.
ב-2011 הצטרף לאתר ynet מבית ידיעות אחרונות, שם שימש כתב הרכילות באתר. שלוש שנים מאוחר יותר עבר לתפקיד כתב התרבות וסיקר את עולם הטלוויזיה והמוזיקה הישראלי.
בוקר חשף את מיזוג רשת וערוץ עשר ב-2019 והיה בין חושפי סיפור האבחנה השגויה של אמיר פרישר גוטמן כחולה בסרטן. בוקר חשף את פרשת איילת זורר שפוטרה מחברת האופנה גולברי בטענה שהמראה שלה השתנה לרעה, דבר שיצר הד תקשורתי בנוגע לאי-העסקת נשים מגיל מסוים בעולם האופנה. עוד חשף בוקר כי איוב קרא עבר אודישנים ל"הישרדות VIP" בעודו מכהן כשר התקשורת. בין חשיפותיו האחרות של בוקר היה הריאיון הגנוז של חבר הכנסת עפר שלח, שהתפרץ על המראיינים בערוץ הכנסת ובנוסף, הגעתה של מדונה להופעה באירוויזיון שנערך בישראל אחרי זכייתה של נטע ברזילי.
בספטמבר 2020 פרסם לראשונה את ההצעה הכספית של ישראל אוגלבו לבני ברוכים תמורת הצבעה עבורו בגמר הישרדות VIP מה שהביא לפסילת קולו של ברוכים - ולזכייתו של אסי בוזגלו.
בדצמבר 2023 חשף בוקר לראשונה את הפרידה המקצועית של אופירה אסייג ואייל ברקוביץ', מה שהוביל לסיום התוכנית המשותפת שלהם בטלוויזיה "אופירה וברקוביץ'" בתום שש שנים, ולהפסקת ההגשה המשותפת בתוכנית הספורט ברדיו תל אביב.
בינואר 2024 הצטרף לערוץ הספורט, שם במקביל לתפקידו ב-ynet משמש חבר פאנל בתוכנית "יציע העיתונות".
בצל ״מלחמת חרבות ברזל״, בוקר היה הראשון לפרסם על כוונת האירוויזיון לפסול את השיר הישראלי "OCTOBER RAIN", בשל החשש שיש בו התבטאויות פוליטיות. הפרסום ב-ynet עורר סערה גדולה בישראל ובעולם.
בנוסף, מעביר הרצאות על מאחורי הקלעים של תעשיית הטלוויזיה והתרבות בישראל והוא מרצה במגמת התקשורת במכללת ספיר.
לבוקר תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו.
חיים אישיים

בוקר נשוי למפיקת הטלוויזיה נטלי עטון, הם הורים לשתי בנות ומתגוררים בבאר שבע.
בן דודו הוא העיתונאי אלמוג בוקר.
הערות שוליים

↑  ynet, אלמוג בוקר: "בסוף המבצע התפרקתי באוטו ובכיתי", באתר ynet, 27 במאי 2023
משה מזרחי (חבר הכנסת)

משה מזרחי (20 בספטמבר 1950 – 10 בדצמבר 2022) היה פוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה וניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה

משה מזרחי נולד בבית החולים הסקוטי בטבריה ב-20 בספטמבר 1950, השביעי מבין שמונת ילדיהם של יעקב ובלהה. למד בבית ספר יסודי אליאנס ובבית הספר התיכון "הגליל" בטבריה. עם גיוסו לצה"ל, בנובמבר 1968, שובץ מזרחי בחטיבת גולני והוא התנדב לסיירת אגוז. לאחר קורס מ"כים חי"ר נפצע בתאונת אימונים, איבד את הראייה בעינו הימנית ובעקבות זאת שוחרר מצה"ל.
ביוגרפיה > לימודים ושירות במשטרה

לאחר שחרורו השלים את לימודיו לתעודת בגרות. למזרחי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב, הוסמך כעורך דין ולאחר מכן הצטרף לשורות המשטרה במרץ 1976 כתובע משטרתי. בהמשך מונה לראש מחלקת חקירות פשעים בתחנת יפו, קצין אגף חקירות במרחב ירקון (1986–1989), שימש כמפקד תחנת יפו (1991–1992) וסגן מפקד מרחב איילון. ב-1993 מונה למפקד מרחב יהודה. האירוע הבולט במרחב בתקופתו כמפקד היה כשתושב קריית ארבע, ברוך גולדשטיין, ביצע את טבח מערת המכפלה. בספטמבר 1995 מונה למפקד המכללה לקציני משטרה בכירים.
באפריל 1997 מונה לראש היאחב"ל (יחידה ארצית לחקירות פשעים חמורים בינלאומיים). החקירות הבולטות עליהן פיקד היו בפרשת נמרודי ב' בה מוקדו מאמצים גם נגד השר לביטחון פנים אביגדור קהלני, פרשת נמרודי ג' - השיבוש על ידי יעקב נמרודי והסופר אריה קרישק, והחקירה נגד מנכ"ל משרד ראש הממשלה אביגדור ליברמן, איש העסקים דוד אפל ומיכאל גורלובסקי. בחקירות אלו נערך שימוש נרחב בהאזנת סתר. על פי עדויות אנשי היחידה, הפגין מזרחי מעורבות רבה בחקירות אלו ואחרות שהצריכו האזנות ומעקבים, הרבה מעבר למעורבות "רגילה" של מפקד יחידה.
בדצמבר 2000 מונה על ידי השר לביטחון פנים שלמה בן עמי לראש אגף החקירות והמודיעין בדרגת ניצב, זאת חרף התנגדותו של המפכ"ל שלמה אהרונישקי. בעקבות חשיפות עיתונאיות בגלובס ושל יואב יצחק נפתחה באותה תקופה חקירת מח"ש נגד מזרחי, אשר נועדה לבדוק האם היה שימוש פסול בהאזנות סתר בחקירות אותן ניהל כראש היאחב"ל. חקירת מח"ש הובילה להמלצה להעמידו לדין משמעתי, ובאוקטובר 2003 פרסם היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין את מסקנותיו בהן קבע כי התנהלותו של מזרחי בפרשיות שנחקרו הייתה בעייתית, הוא הפעיל שיקול דעת לקוי ולא כיבד צווי בתי משפט. רובינשטיין מצא שיש להסיק כלפי מזרחי מסקנות פיקודיות-מינהליות במישור האישי עד כדי סיום תפקידו, בכפוף לשימוע. ביולי 2004 החליט המפכ"ל אהרונישקי לנזוף בו ולא להדיחו.
חבר הכנסת גלעד ארדן עתר לבג"ץ כנגד רובינשטיין בבקשה להורות לו להעמיד לדין פלילי, וכן להורות (או להמליץ) להעמיד לדין משמעתי את ניצב מזרחי. עתירה זו נדחתה בתחילת נובמבר 2004. בית המשפט קבע ש"לא נמצא יסוד לחלוק על צדקת הביקורת שמתח היועץ המשפטי על דרך התנהלותו של מזרחי", אך מקובלת עליו קביעת רובינשטיין ש"אין ראיות מספיקות להוכחת היסוד הנפשי הנדרש להרשעתו של מזרחי בעבירה פלילית".
בנובמבר 2004 הודח מזרחי מתפקידו על ידי השר לביטחון פנים, גדעון עזרא אך לא נתבקש לפרוש מהמשטרה. ב-2005 מונה למפקד אגף קהילה ומשמר אזרחי וביולי 2006 סיים את שירותו במשטרה.
ביוגרפיה > פעילותו הציבורית

ב-2008 התמודד מזרחי על ראשות מועצת שוהם, בראש רשימת "עתיד לשוהם". בבחירות האישיות זכה בכ-13% מקולות המצביעים. עם זאת, סיעתו זכתה בשני מנדטים וכך, נכנס למועצת העיר ושימש כחבר בה.
בינואר 2012 הכריז על התמודדותו בבחירות המקדימות לרשימת מפלגת העבודה הישראלית לבחירות לכנסת. מזרחי הוצב במקום ה-15 ברשימה ונבחר לכנסת התשע עשרה. סיעתו הייתה באופוזיציה והוא שימש כחבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט, בוועדה המיוחדת לזכויות הילד וכן בוועדה המיוחדת לבעיית העובדים הזרים. כיהן גם כיושב ראש השדולה למאבק בשחיתות במינהל הציבורי (לצד מיקי רוזנטל) במסגרת תפקידו קידם הצעת חוק לפיה נבחר ציבור שהואשם בעבירה שיש עמה קלון לא יוכל לשוב ולהיבחר לתפקיד ציבורי בעתיד (והמגבלה לא תוסר לאחר שבע שנים, כפי שנקבע בחוק קודם לכן). בכנסת זו הוביל מספר חוקים נוספים, ביניהם, החלת חוק חופש המידע על הקרן הקיימת לישראל, חובת רישום פרוטוקול בדיוני ועדת השרים לענייני חקיקה וכן פרסום אופן הצבעתם של חברי הוועדה.
בנוסף, בכנסת זו קידם תיקון לחוק שיווי זכויות האישה המחיל על חברות קבורה (כדוגמת חברה קדישא) את עקרון הייצוג ההולם ומחייב אותן לשריין נשים במוסדות המנהלים אותן. ההצעה מחילה עליהן גם את חוק חופש המידע. הצעת חוק זו נוסחה בסיוע הקליניקות המשפטיות במכללת "שערי משפט". הצעה זו לא הצליחה לעבור בשל התנגדות הסיעות החרדיות בקואליציה.
בינואר 2015 הוצב מזרחי במקום ה-29 של רשימת המחנה הציוני לקראת הבחירות לכנסת העשרים ולא נכנס לכנסת עם כינונה. בעקבות התפטרותו של חבר הכנסת זוהיר בהלול, חזר מזרחי לכנסת ב־18 באוקטובר 2018. בתקופת כהונה חלקית זו, שימש כחבר בוועדה לביקורת המדינה.
בבחירות לכנסת ה-21 שובץ במקום ה-26 ברשימת העבודה ולא נכנס לכנסת.
ביוגרפיה > חיים אישיים

במקביל לפעילותו הציבורית, עסק מזרחי באמנות פלסטית ובפרט בציור בצבעי שמן על בד ויצירותיו גם הוצגו במספר תערוכות שנפתחו לקהל הרחב, ביניהן בכנסת.
מזרחי היה תושב שוהם, נשוי ואב לחמישה. את אשתו הכיר מזרחי במהלך שירותו במשטרה, כאשר שימשה, באופן זמני, פָּקוּדה שלו.
ב-10 בדצמבר 2022 נפטר מדום לב בביתו, והובא למנוחות בבית העלמין במושב חדיד.
לקריאה נוספת

דינה זילבר, בשם החוק: היועץ המשפטי לממשלה והפרשות שטלטלו את המדינה, פרק 15, הוצאת דביר, 2012
הערות שוליים

↑  שרה ליבוביץ-דר, להיטות יתר, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2003
↑  אליקים רובינשטיין, סיכום והחלטה - תיק מח"ש 2403/02 פרשת האזנות הסתר ביאחב"ל - ניצב משה מזרחי, סעיף 84
↑  יהונתן ליס, תנ"צ משה מזרחי מונה לראש אגף החקירות, באתר ynet, 17 בדצמבר 2000
↑  אליקים רובינשטיין, סיכום והחלטה - תיק מח"ש 2403/02 פרשת האזנות הסתר ביאחב"ל - ניצב משה מזרחי, סעיף 159
↑  אפרת וייס, פרשת ההאזנות: ניצב מזרחי יקבל הערה ולא יודח, באתר ynet, 27 ביולי 2004
↑  בג"ץ 10243/03 גלעד ארדן נ' היועץ המשפטי לממשלה וניצב משה מזרחי ראש אח"ק, ניתן ב־1.11.04
↑  אופיר בר-זהר, הלוחם בשחיתות נכנס לפוליטיקה ניצב בדימוס משה מזרחי יתמודד בעבודה, באתר הארץ, 11 בינואר 2012
↑  יובל יועז, ‏הצעה: ח"כ או שר שהורשע בעבירת קלון לא יוכל להיבחר לעולם, באתר גלובס, 27 בדצמבר 2013
↑  הצעת חוק של ח"כ משה מזרחי והתנועה: להחיל את חוק חופש המידע על קק"ל, באתר התנועה לחופש המידע, ‏10 במאי 2014
↑  הצעת חוק: לקבוע חובת רישום פרוטוקול בדיוני ועדת השרים לענייני חקיקה ולפרסם את אופן הצבעת חברי הועדה, באתר מכון על משמר הכנסת, ‏12 במאי 2014
↑  הצעת חוק: ייצוג הולם של נשים בחברות קבורה, באתר "על משמר הכנסת", ‏18 במרץ 2014
↑  מורן אזולאי, העבודה בחרה: יחימוביץ', שפיר ושמולי במקומות הראשונים, באתר ynet, 14 בינואר 2015
↑  טל שניידר, ‏ח"כ זוהיר בהלול הגיש את התפטרותו מהכנסת, באתר גלובס, 16 בינואר 2019
↑  משה מזרחי מציג תערוכת ציורים -"ממראות החצר הקדמית" במרכז הורדוס, באתר עיריית טבריה (ארכיון)
↑  הח"כ האומן: משה מזרחי יציג מציוריו בכנסת, באתר רדיו קול חי, ‏13 בינואר 2014
↑  גיא עזרא, ‏ברוך דיין האמת: ח"כ לשעבר משה מזרחי נפטר מדום לב, באתר "סרוגים", 11 בדצמבר 2022
| היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית (יאחב"ל) |
| --- | --- | --- |
| ראשי היחידה | ראובן מינקובסקי (1977–1980) • מנשה גולן (ממלא מקום 1980–1981) • ארמונד לוי (1981–1985) • שמעון סביר (1985–1988) • סנדו מזור (1988- ) • אבי כהן (1993- ) • יורם רודמן • משה מזרחי (אפריל 1997–2001) • משה לוין (2001–2002) • יוחנן דנינו (2002–2004) • עמיחי שי (2004–2007) • רוני ריטמן (2007–2010) • חיים איפרגן (2010–2012) • דוד ביטון (2012–2013) • גדי סיסו (2013 -2016) • יגאל בן-שלום (2016–2018) • חיים ניסים (2018–2023) • מני בנימין (2023-2024) |  |
מזרחי בעת ששירת כניצב במשטרת ישראל.
גלריית דגלי ניו זילנד

דגלי ניו זילנד:
דגלים לאומיים

| דגל | תאריך | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1834–1840 | דגל השבטים המאוחדים של ניו זילנד | דגל המבוסס על הנס הלבן הבריטי. שני צלבי ג'ורג' הקדוש, וכן ארבעה כוכבים שלכל אחד חמישה קצוות מופיעים על הנס, על רקע כחול מופיעים בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב). |
|  | 1840–1902 | דגל יוניון ג'ק בריטי | הדגל אומץ בעקבות החתימה על הסכם ואיטנגי בשנת 1840. |
|  | 1867–1869 | הדגל הראשון של ניו זילנד - מבוסס על הנס הכחול. |  |
|  | 1902 (שימוש רשמי החל מ־1869) - ימינו | דגל ניו זילנד | נס כחול שעליו ארבעה כוכבים אדומים, עם גולות לבנים המייצגים את הצלב הדרומי. |
מלכותיים ודגלי המשנה למלך

| דגל | תאריך | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1962 | הדגל האישי של המלכה אליזבת השנייה כמלכת ניו זילנד | סמל ניו זילנד, שבמרכזו עיגול כחול ובו האות 'E' בצבע זהב, שעליה כתר. |
|  | 1869–1874 | דגל מושל ניו זילנד | יוניון ג'ק שעליו ארבעה כוכבים בעלי חמישה קצוות (הצלב הדרומי). עיצוב דגל זה נוצר למעשה בשל אי הבנה של ההוראות לעיצוב הדגל. |
|  | 1936–2008 | דגל המושל הכללי של ניו זילנד | אריה ניצב מעל כתר, מעל הכיתוב "ניו זילנד" באנגלית ("New Zealand"). |
|  | 2008 - | דגל המושל הכללי של ניו זילנד | דגל כחול, כתר אדוארד הקדוש, מתחתיו מגן מחולק לרבעים: 1. כחול, ארבעה כוכבים אדומים (צלב הדרום) ; 2. אדום, גיזת זהב; 3. כחול, שני פטישי זהב; 4. אדום, אלומת חיטה זהובה. במרכז: רצועה לבנה, שלוש ספינות שחורות |
נסים

| דגל | תאריך | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1901 - | נס ניו זילנד האדום | נס אדום שעליו ארבעה כוכבים לבנים המייצגים את הצלב הדרומי. |
|  | 1968 - | נס הצי המלכותי של ניו זילנד | נס לבן שעליו ארבעה כוכבים אדומים (הצלב הדרומי). |
|  |  | נס חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד | נס כחול ועליו הרונדל של חיל האוויר המלכותי והאותיות "NZ". |
|  | 1983 - | נס התעופה האזרחית של ניו זילנד | צלב כחול על רקע תכלת. היוניון ג'ק מופיע בקנטון הדגל, ובמרכז הדגל הצלב הדרומי. |
|  |  | נס משטרת ניו זילנד | דגל כחול, בקנטון דגל ניו זילנד ובמרכז הדגל סמל משטרת ניו זילנד. |
|  |  | נס שירותי הכבאות של ניו זילנד | דגל כחול, בקנטון דגל ניו זילנד ובמרכז הדגל סמל שירותי הכבאות ניו זילנד. |
|  | 1968–1998 | נס משרד התחבורה של ניו זילנד | דגל בצבע תכלת. בקנטון הדגל נס לבן ועליו הצלב הדרומי. במרכז הדגל סמל משרד התחבורה של ניו זילנד. |
מדינות נילוות

| דגל | תאריך | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | דגל איי קוק | נס כחול ועליו 15 כוכבים במעגל |
|  | 1975 - | דגל ניואה | נס צהוב, בקנטון הדגל מופיע היוניון ג'ק שבמרכזו כוכב, וארבעה כוכבים נוספים יוצרים צורת מעוין סביבו. |
דגלים מאוריים

| דגל | תאריך | Use | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1990 - | דגל טינו ראנגאטיראטנגה - דגל מאורי לא רשמי | קו לבן מתעקל על רקע אדום ושחור |
|  |  | דוגמה לדגל מאורי | חלק מהשבטים המאורים משתמשים בנס אדום שעליו שם השבט. |
דגלי ספורט

| דגל | תאריך | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1994 - | דגל הוועדה האולימפית של ניו זילנד | דגל לבן שעליו שרך כסוף וחמש הטבעות של הוועד האולימפי הבין-לאומי |
דגלים ניו זילנדים אחרים

| דגל | תאריך | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1993 - | דגל איי צ'את'אם (דגל לא רשמי, אך נעשה בו שימוש באיים). | דגל כחול ועליו האי על רקע שמש זורחת. |
|  | 1989 - | דגל טוקלאו (דגל לא רשמי, אך נעשה בו שימוש באיים). | שלושה מעגלים זהובים אחד בתוך השני שעליהם שלושה כוכבים לבנים בעלי חמישה קצוות, בימין המעגלים עץ דקל ירוק. |
|  | 2004 - | דגל אוטאגו | דגל כחול ומוזהב, מחולק בקו זיגזג, שעליו שני כוכבים בעלי שמונה קצוות - כוכב זהוב על חלק הדגל הכחול, וכוכב כחול על החלק הזהוב. |
|  | 1987 - | דגל רשות הדואר של ניו זילנד | דגל כתום לבן כחול. מרבית הדגל כתום ועליו לוגו רשות הדואר של ניו זילנד. |
|  | 1973 - | דגל חברת התעופה אייר ניו זילנד | דגל כחול שעליו שם חברת התעופה והלוגו שלה. |
|  |  | דגל מועצת חיל הים של ניו זילנד | עוגן על רקע אדום כחול |
נס זמיר

נס ניסים זמיר (נולד ב-31 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במכבי עמישב פתח תקווה.
קריירת מועדונים

זמיר שיחק במחלקות הנוער של גדנ"ע יהודה (תל אביב), הפועל צפרירים חולון ובית"ר טוברוק (נתניה), ובגיל 17 הצטרף לקבוצת המילואים של חטאפה הספרדית, ומשם עבר לזו של אלבסטה הספרדית. לאחר שהיה קרוב לחתום באתלטיקו מדריד הספרדית, צה"ל הערים קשיים כיוון שלא זכה למעמד של "ספורטאי עילוי". לאחר שהוציא דרכון ספרדי, ב-28 ביולי 2011 חתם בריאל סרגוסה הספרדית, אך גם שם שיחק רק במדי קבוצת המילואים של המועדון הספרדי.
ב-30 בינואר 2012 חזר לישראל על מנת להשלים את שירותו בצה"ל, לאחר שלא הצליח לקבל מעמד של ספורטאי מצטיין, והושאל למכבי פתח תקווה. ב-4 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על מכבי תל אביב. בסך הכל ערך זמיר 12 הופעות עד סיום העונה, והקבוצה ירדה לליגה הלאומית.
בקיץ 2012 חתם בבני יהודה תל אביב. ב-3 בפברואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 נגד מכבי חיפה. בסיום עונת 2013/2014 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2014/2015 כבש ארבעה שערים וסייע לקבוצה להעפיל בחזרה לליגת העל.
ב-15 ביוני 2015 חתם לשלוש שנים בבית"ר ירושלים. ב-4 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 למכבי נתניה בגביע הטוטו. בסך הכל ערך 14 הופעות בכל המסגרות בעונת 2015/2016, בהן כבש שער אחד, ובסופה שוחרר מהמועדון.
ב-18 באוגוסט 2016 חתם בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, במדיה כבש תשעה שערים בעונת 2016/2017. ב-16 ביולי 2017 חתם בהפועל פתח תקווה, ובמדיה כבש שישה שערים בליגה הלאומית בעונת 2017/2018.
ב-10 ביולי 2018 חזר לליגת העל וחתם בקבוצת הפועל חיפה. ב-28 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון על הפועל באר שבע במשחק אלוף האלופים. במחזור הפתיחה של עונת 2018/2019 כבש צמד והוסיף שני בישולים בניצחון 5–0 על מכבי נתניה, ואת העונה הוא סיים עם שישה שערים ושישה בישולים.
ב-13 ביולי 2022 חתם בסקציה נס ציונה.
ב-1 בפברואר 2023 חתם בהפועל חדרה. ב-30 באוגוסט חזר להפועל ראשון לציון.
נבחרת ישראל

בשנים 2010–2011 ערך זמיר 12 הופעות במדי נבחרת הצעירה עד גיל 21 של ישראל. את שערו היחיד במדי הנבחרת הצעירה כבש בניצחון 2–0 על גאורגיה עד גיל 21.
הערות שוליים

↑  רענן ברנובסקי‏, נס זמיר חתם בסקציה נס ציונה: "מודה על האמון בי", באתר וואלה, 13 ביולי 2022
↑  ליאב נחמני, הפועל חדרה מתחזקת: נס זמיר והקשר אלברט איופי חתמו, באתר ישראל היום, 1 בפברואר 2023
↑  חוזר לקדנציה שנייה: נס זמיר חתם בהפועל ראשון לציון, באתר וואלה, 30 באוגוסט 2023
↑  נס ניסים זמיר - נתוני השחקן בנבחרת, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
אבשלום וילן

אבשלום (אבו) וילן (נולד ב-11 בפברואר 1951) מזכ"ל לשעבר התאחדות חקלאי ישראל חבר הכנסת לשעבר מטעם מרצ.
חיים אישיים

וילן נשוי לנעמי ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  אבשלום וילן, יום הכיפורים: הנקודה שבה הפכתי פוליטיקאי, באתר ynet, 11 בספטמבר 2013
↑  ארי שביט, בדרך לאלטלנה 2, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2004
↑  הצעת חוק זכות יוצרים (מדיה דיגיטלית), התשס"ו-2006, באתר הכנסת
↑  ליאור הנר, מרצ הקפיאה הצעת החוק נגד שיתוף קבצים, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2006
↑  נחמן גלבוע, מעקב: אבשלום וילן נבחר למזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל 2009-2023, ב"אתר הקיבוצים", 27 באפריל 2009
↑  אור שקדי‏, הבחירות לאיגוד הכדורסל: ניצחון לאבנר קופל, באתר וואלה, 15 באוגוסט 2012
↑  ניצן צבי כהן, ‏קו לעובד: ההתחמקות מחוק הפיקדון בחקלאות - פגיעה בעשרות אלפי עובדים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 בינואר 2019
הנרי גריידי

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1882 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  14 בספטמבר 1957 (בגיל 75) האוקיינוס השקט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Holy Cross Cemetery 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה 
 תפקיד:  שגריר ארצות הברית בהודו 
 
הנרי פרנסיס גריידי (באנגלית: Henry Francis Grady; ‏ 12 בפברואר 1882 – 14 בספטמבר 1957) היה דיפלומט אמריקאי, הידוע בתולדות הציונות בשל חלקו בתוכנית מוריסון גריידי.
הערות שוליים

↑  לגיונות של משקיפים אנגלוסאכסים לבחירות יוון, הצופה, 27 בדצמבר 1945
↑  טרומן מינה וועדת קאבינט לרגל דחיפות עניין העליה, משמר, 12 ביוני 1946
↑  דובר מיניסטריון החוץ על סדר עבודת ועדת המומחים בועדת הקבינט, הַבֹּקֶר, 19 ביוני 1946
↑  ועדת הקבינט תגשים המלצות ועדת החקירה, המשקיף, 21 ביוני 1946
↑  טרומן מסר הוראות לועדה האמריקנית, המשקיף, 10 ביולי 1946
↑  מיניסטריון החוץ פועל נגד רצון טרומן, המשקיף, 19 ביולי 1946
↑  מציעים מיטת סדום לבית הלאומי, דבר, 1 באוגוסט 1946
↑  הועדה המדינית האמריקאנית מציעה הצעת פשרה על יסוד תכנית הפדראציה, הצופה, 11 באוגוסט 1946
↑  טרומן לא התייאש מ-100 האלף, דבר, 6 בספטמבר 1946
↑  הנוסח המלא של אגרת טרומן לאטלי, הַבֹּקֶר, 8 באוקטובר 1946
↑  גריידי מקוה שתכנית מוריסון לא תסולק, המשקיף, 1 בדצמבר 1946
↑  ועדת גריידי קיימת, הַבֹּקֶר, 16 בדצמבר 1946
↑  ד"ר גריידי — ציר ראשון של אמריקה בהודו, הצופה, 6 באפריל 1947
↑  גריידי נתמנה ציר ארה"ב ביוון, על המשמר, 23 במאי 1948
↑  גריידי ליוון, המשקיף, 20 ביולי 1948
↑  השגריר האמריקני דורש בחירות כלליות ביון, הצופה, 21 בנובמבר 1949
↑  ארה"ב רוצה בהרחבת הממשלה ביוון, על המשמר, 28 במרץ 1950
↑  מאתונה לטהראן, על המשמר, 30 במאי 1950
↑  גריידי מודה כי יעץ לעכב את ההלאמה בפרס, על המשמר, 15 במאי 1951
↑  גריידי מנסה לשכנע את מוסאדק, חרות, 30 במאי 1951
↑  תכנית פשרה של גריידי נדחתה, חרות, 3 ביולי 1951
↑  גריידי שוחרר מתפקידו בפרס?, הצופה, 12 ביולי 1951
↑  שליחותו של הרימן נתקלת בהתנגדות בריטית, מעריב, 13 ביולי 1951
↑  גריידי נוטש תפקידו, הַבֹּקֶר, 13 בספטמבר 1951
↑  גריידי על טעות גדולה של אנגליה, הצופה, 16 באוקטובר 1951
↑  טימטום הבריטים גרפ לחיסולה של חברת הנפט האנגלו־איראנית, הצופה, 8 באוקטובר 1951
↑  גריידי קורא לפשרה בסכסוך הנפט, דבר, 14 בדצמבר 1951
↑  גריידי מאשים את מדיניות ארה"ב ובריטניה בפרס, חרות, 3 בינואר 1952
↑  מת המדינאי הנרי גריידי, למרחב, 22 בספטמבר 1957
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293010605171  BnF: cb110106276 (data)  GND: 13944856X  ISNI: 0000 0000 7148 7478  LCCN: n99056557  NARA: 10575497  NTA: 212923889  SNAC: w64t95fn  SUDOC: 088622320  VIAF: 68262927   WorldCat (עם VIAF): 68262927
נחל חבר

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  17 קילומטרים
 אגן ניקוז:  180 קמ"ר 
 יובלים:  נחל חלד 
 שפך:  ים המלח 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הר חברון מוגדלת) נחל חבר(למפת הר חברון רגילה) נחל חבר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל חבר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל חבר
 
תצפית אל נחל חבר
נַחַל חֶבֶר הוא נחל אכזב ארוך ותלול בדרום מדבר יהודה. ראשיתו של הנחל בתל זיף ובחורבת אריסטובוליה שבדרום מזרח הר חברון, וסופו בחיבור לים המלח, מדרום לנחל ערוגות ומצפון לנחל משמר. אורכו של הנחל כ-17 ק"מ, ושטח אגן ההיקוות שלו כ-180 קמ"ר.