stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגדל סטרטון
היסטוריה

היישוב נוסד על־ידי עבדעשתרת הראשון או עבדעשתרת השני, מלכי צידון במאה ה־4 לפנה"ס ושימש, ככל הנראה, כתחנה ימית לאצירת תוצרת חקלאית. כיום נוטים להניח שנוסד בידי עבדעשתרת השני שמלך בשלהי התקופה הפרסית ולא בימי עבד עשתרת הראשון שמלך כעשרים שנה לפניו, משום שבחפירות באתר התגלו רק ממצאים מראשית התקופה ההלניסטית ואילך, וכלל לא מהתקופה הפרסית בה מלך עבדעשתרת הראשון, שהיה ואסאל של מלך פרס ואף ניסה למרוד בו.
לראשונה נזכר שם המקום בתעודה מהארכיון של זנון, בשנת 259 לפנה"ס, ובאותה עת היה בו נמל קטן שספינתו של זנון עגנה בו. בשלהי המאה ה-2 לפנה"ס השתלט עליו זואילוס, הטיראנוס של דור. זמן לא רב אחר כך עבר היישוב לידי אלכסנדר ינאי בשנת 90 לפנה"ס, והיה בידי ממלכת החשמונאים כימי דור אחד לערך. נראה שאירוע הכיבוש מוזכר כיום טוב במגילת תענית, שם נכתב שבי"ד בסיון גברה יד חשמונאי על ׳קיסרי בת אדום׳ שהייתה ׳יתד תקועה לישראל׳. ייתכן שבתקופה זו החל היישוב היהודי בעיר, שכן לאחר הקמת קיסריה היה כאן הרובע היהודי בעיר, ובית הכנסת שלה ניצב בתחומי מגדל סטרטון. יצוין כי תחומם של עולי בבל הגיע עד לחומות מגדל סטרטון.
הגאוגרף סטרבון מוסר כי: "אחרי עכו נמצא מגדל סטרטון כשבתווך הר כרמלוס לצד שׂקמניון (Συκαμίνων - תל שקמונה), אחריה ממוקמת 'עיר-רועים', ובהמשך צומח יער עבות".
בשנת 63 לפנה"ס החזיר פומפיוס את העיר לידי תושביה הלא-יהודים וצירף אותה לנציבות סוריה, כפי שעשה גם לשאר ערי החוף. נראה שבאותו זמן בנה גביניוס את העיר מחדש. לאחר ניצחונו של אוקטביאנוס בקרב אקטיום והפיכתו לקיסר הרומאי אוגוסטוס, נתן זה את העיר כמתנה למלך יהודה הורדוס (בשנת 30 לפנה"ס), וזה האחרון הקים אותה מחדש כ"קיסריה".
ארכאולוגיה

במסגרת הסקרים והחפירות הרבות שנערכו בקיסריה במשך כ-150 שנה, נחקר ונחפר גם אתרה של מגדל סטרטון, הוא הרובע היהודי של העיר הרומית קיסריה.
בית הכנסת של קיסריה הרומית נתגלה מצפון לעיר בשנות ה-20, ונחפר לראשונה בשנת 1947 בידי יעקב עורי. בחפירות בית הכנסת בשנים 1956 ו-1962, בידי מיכאל אבי-יונה בעזרת אברהם נגב. בחפירה נתגלו חמש שכבות כאשר הקדומה שבהן נתגלתה על גבי הקרקע הבתולה, במפלס 2.80 מטר מעל פני הים. בשכבה זו חשפו החופרים שרידי מבנים מהתקופה ההלניסטית, אשר הניחו שהם קשורים עם מקום המעגן של מגדל סטרטון. בשכבה נתגלו כלים הלניסטיים אופיינים, כגון קערות מֶגָריות וכלי חרס מטיפוס "המדרון המערבי". בחוף סמוך לבית הכנסת נראים במים שרידי קירות עבים מאד, שהם אולי שרידי מזח הנמל של מגדל סטרטון.
בחפירות בשנת 1962 נבדק ונחפר גם השטח שמצפון לעיר הצלבנית וממזרח לבית הכנסת, והתברר כי כולו תל שטוח, ובו בעיקר מבנים מהתקופה ההלניסטית; מתברר איפוא שזהו אתרה של מגדל סטרטון הקדומה. בתעלת הבדיקה שנחפרה (רוחבה 5 ואורכה 50 מטרים) נתגלו שני נדבכים פינתו של בית גדול, בנוי אבני כורכר מקומיות שהונחו בצורת ראש ופתין. בפינת הבית נמצאה ערימה גדולה של שברי כלי חרס הלניסטיים מובהקים מן המאה ה-3 והמאה ה-2 לפנה"ס. גם כאן נתגלו כלים מֶגָריים וכן ידיו חתומות של אמפורות יין מרודוס ומאיים אגאיים אחרים, נרות שמן ועוד. כלי החרס המאוחרים ביותר שנתגלו היו כלי טֶרָה סיגִילַטָה מזרחית א אולם מהטיפוסים המוקדמים בלבד, המתוארכים למחצית השנייה של המאה ה-2 לפסה"נ. לא נמצאו כלל כלים מובהקים מן המאה ה-1 לפנה"ס.
כיוון שהעיר קרויה על שם עבדעשתרת נראה שהיא נוסדה סמוך לראשית התקופה ההלניסטית בארץ, בשלהי המאה ה-4 לפנה"ס, אבל התארוך הקראמי מקשה על ייחוסה לעבעשתרת הראשון, שמלך לפני אמצע מאה זו; על כן נראה שהיא נוסדה בידי עבדעשתרת השני. אשר לתום תקופת קיומה, הממצא מורה לכאורה כי חדלה להתקיים סמוך לימי אלכסנדר ינאי בראשית המאה ה-1 לפנה"ס, דבר המקשה על ההנחה ההיסטורית שהובאה לעיל לפיה התקיים בה רצף יישוב יהודי מאז ימיו ועד הקמת הרובע היהודי של קיסריה באתרה של מגדל סטרטון; עם זאת, מתוארים כלים מהתקופה הרומית המוקדמת במילוא של העיר ההרודיאנית, וייתכן שהם מכסים חלק מפער כרונולוגי זה.
בשנים 1959 עד 1963 חפרה המשלחת האיטלקית לארכאולוגיה מטעם המכון הלומברדי במילנו, בעיקר בתיאטרון הרומאי מדרום אך גם באמת המים והחומות מצפון לעיר. המשלחת חשפה מצפון לאזור בית הכנסת קטע חומה קדום, ובו שני מגדלים עגולים. החופרים ייחסו חומה זו לימי הורדוס, אולם עקב דמיונם המובהק לחומה ולמגדלים ההלניסטיים ששנתגלו בעיר שומרון (סבסטיה). יתר על כן, על פני חומה זו עוברת, ומבטלת אותה, אמת המים הגבוהה של קיסריה ההרודיאנית, ומכאן שהחומה קדומה לתקופה זו. גם מערכת הביוב ההרודיאנית נמשכת מצפון לקו חומה זה, כלומר העיר ההרודיאנית השתרעה ברציפות מעבר לחומה הנדונה, ומסתבר שהיא מהתקופה ההלניסטית.
מורשת העיר

בתקופה ההלניסטית נקראה העיר "מגדל סְטְרַטוֹן" (Στράτωνος πύργος) לפי הגרסה היוונית של שמו של מייסד העיר עבדעשתרת. במקורות חז"ל נקרא היישוב "מגדל שרשון", כשם גנאי לאלה עשתרת.
בתל אביב־יפו נמצא רחוב מגדל שרשן הקרוי על שם העיר ההיסטורית.
לקריאה נוספת

האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות, 1992, כרך 4 עמ' 1369–1379, בערך "קיסריה".
Ernest Will, La tour de Straton : mythes et réalités, Syria. Archéologie, Art et histoire 64, 1987, עמ' 245–251 doi: 10.3406/syria.1987.7006
Stieglitz, Robert. “Straton’s Tower: The Name, the History, and the Archaeological Data.” In Biblical Archaeology Today, 1990: Proceedings of the Second International Congress on Biblical Archaeology, Jerusalem, 1990, edited by Avraham Biran and Joseph Aviram, 546–51. Jerusalem: Israel Exploration Society, 1993
Lee Levine, A propos de la foundation de la Tour de Straton, Revue Biblique 80, 1973, עמ' 75–81
Avner Raban, The City Walls of Straton's Tower: Some New Archaeological Data, Bulletin of the American Schools of Oriental Research, 1987, עמ' 71–88 doi: 10.2307/1356995
הערות שוליים

1 2 3  אריה ל. בן-אלי, יוסף רינגל ויעקב משורר, אניות וחלקי אניות על מטבעות עתיקים א, קרן המוזיאון הימי הלאומי, 1975, עמ' 62
↑  האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות, 1992, כרך 4, בערך "קיסריה", עמ' 1369.
↑  Duane W. Roller; Robert L. Hohlfelder, The Problem of the Location of Straton's Tower, Bulletin of the American Schools of Oriental Research 252, 1983, עמ' 61-68
1 2 3  האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות, 1992, כרך 4 עמ' 1369–1379, בערך "קיסריה".
↑  גן לאומי קיסריה באתר מט"ח
↑  לפי גרסת דפוס וילנא בי"ז בסיון.
↑  סטרבון, גאוגרפיקה - (ספר: XVI;כרך 2,פסקה 273) בתרגום לאנגלית משנת 1924
1 2  יחיעם פדן, תל-אביב-יפו מדריך הרחובות, תל-אביב: דפוס חדקל בע"מ, 2003, עמ' 251
↑  האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות, 1992, כרך 4, בערך "קיסריה", עמ' 1377–1378.
1 2 3 4  האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות, 1992, כרך 4, בערך "קיסריה", עמ' 1370.
↑  סיכומים ומחקרים בנושא קיסריה וסביבתה - כרך ב' - 181 - "מקדשי קיסריה ההרודיאנית", יוסף פטריך, המכון לארכאולוגיה, האוניברסיטה העברית
עלאא א-דין חסן

עלאא א-דין חסן (בערבית: علاء الدين حسن; נולד ב-31 בינואר 2000) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי בעל דרכון פלסטיני המשחק בעמדת הקיצוני באל-ערבי.
קריירה

חסן התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי חיפה ובגיל 14 הצטרף לזו של בית"ר כפר כנא. שנה לאחר מכן עזב לגרמניה ושיחק בקבוצת הנערים של אלמניה אאכן ממנה עבר לפמליקאו הפורטוגלית.
בקיץ 2020 נבחן במכבי חיפה. בנובמבר של אותה שנה סיכם במכבי פתח תקווה, אך המעבר לא יצא לפועל. במרץ 2021 חתם בהפועל כאוכב מליגה א'. 3 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-3 נגד הפועל בני זלפה. ב-9 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-3 נגד הפועל באקה אל-גרבייה.
ב-26 באוקטובר 2021 הצטרף למ.ס. כפר קאסם מהליגה הלאומית. באותו יום ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד מכבי יבנה. שנה לאחר מכן חתם בהפועל אום אל-פחם. ב-29 באוגוסט 2022 הבקיע את צמד בהופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 3-3 נגד הפועל עפולה.
ב-15 ביוני 2023 חתם בבני סכנין מליגת העל.
בבספטמבר 2023 זומן לסגל נבחרת פלסטין. ב-6 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לעומאן. ב-2 בינואר 2024 שוחרר מהמועדון.
בפברואר 2024 חתם באל-ערבי מליגת העל הקטרית.
נכלל בסגל נבחרת פלסטין לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  מערכת ONE, ‏צפו בביצועיו של המועמד המפתיע למכבי חיפה, באתר ONE‏, 6 באוגוסט 2020
↑  יגאל גולדשטיין, ‏לחץ על בירם כיאל בסכנין, שנפגשה עם מקסים פלקושצ'נקו, באתר ערוץ הספורט, 15 ביוני 2023
↑  יגאל גולדשטיין, ‏שחקן בני סכנין עשוי לשחק עבור פלסטין, באתר ערוץ הספורט, 6 בספטמבר 2023
↑  יגאל גולדשטיין, ‏השחקן שזומן לנבחרת פלסטין ישוחרר מבני סכנין, באתר ערוץ הספורט, 2 בינואר 2024
↑  الإعلان عن قائمة منتخبنا الوطني المشاركة في كأس آسيا 2023 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הפלסטינית, 1 בינואר 2024 (בערבית)
| נבחרת פלסטין – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 קדורה •  2 ח'ליל •  3 באסם •  4 חאמד •  5 סאלח •  6 ע. ח'רוב •  7 אל-בטאט •  8 חסן •  9 סיאם •  10 אבו ורדה •   11 א-דבאח •  12 סלדניה • 13 ש. אל-קונבר •  14 א-זביידי • 15 טרמניני • 16 אבו בכר • 17 פיראווי • 18 מחאג'נה • 19 ואדי • 20 ז. אל-קונבר • 21 אל-בטראן • 22 חמאדה • 23 ג'אבר • 24 עיסא • 25 ג'ונדי • 26 ב. ח'רוב • מאמן: דבוב |  1 קדורה •  2 ח'ליל •  3 באסם •  4 חאמד •  5 סאלח •  6 ע. ח'רוב •  7 אל-בטאט •  8 חסן •  9 סיאם •  10 אבו ורדה •   11 א-דבאח •  12 סלדניה • 13 ש. אל-קונבר •  14 א-זביידי • 15 טרמניני • 16 אבו בכר • 17 פיראווי • 18 מחאג'נה • 19 ואדי • 20 ז. אל-קונבר • 21 אל-בטראן • 22 חמאדה • 23 ג'אבר • 24 עיסא • 25 ג'ונדי • 26 ב. ח'רוב • מאמן: דבוב | הרשות הפלסטינית |
מוזיאון האדם בהר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 כתובת:  כפר עציון
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 1990 - ה'תש"ן
 תאריך פתיחה רשמי:  1990 
 
מוזיאון האדם בהר הוא מוזיאון לתולדות החקלאות הקדומה בהר חברון. המוזיאון הממוקם בתוך בית ספר שדה כפר עציון אשר בקיבוץ כפר עציון, כולל אוסף של כלי בית וכלי עבודה, בהם השתמשו באזור החל מתקופת התנ"ך. מרבית הכלים נרכשו מכפריים תושבי הר חברון.
המוזיאון הוקם בשנת ה'תש"ן, להנצחת זכרו של סגן אוריה בר שלום, קצין שריון שנפל במלחמת שלום הגליל. להקמת המוזיאון סייעו אגף הנוער במשרד החינוך ומוזיאון ארץ ישראל.
האולם המרכזי מוקד לנושא הדגן. באולם מוצג מחזור הפעולות החקלאיות, מהחריש ועד האפיה דרך הזריעה והטחינה.
מלאכי בית-אריה

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1937 שכונת בורוכוב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  17 באוקטובר 2023 (בגיל 86) 
 ענף מדעי:  קודיקולוגיה ופלאוגרפיה עברית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  גרשם שלום 
 תלמידי דוקטורט:  מיכאל ריגלר, Edna Engel 
 
מלאכי בית-אריה (20 במאי 1937 – 17 באוקטובר 2023) היה משורר עברי, חוקר קדמוניות הספר, מומחה לקודיקולוגיה ופלאוגרפיה עברית, וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. היה מנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי.
פעילותו בתחום השירה

מלאכי נולד למאיר ואסתר בית־אריה בשכונת בורוכוב ב-1937, מספר שנים לאחר אחיו חגי ויצחק. שירת בצה"ל בנח"ל. ב-1957 החל לפרסם שירים וסיפורי ילדים במוספי הספרות של העיתונות העברית ובכתבי העת הספרותיים. ספר שיריו הראשון, "הרחובות האלה, ההרים ההם", נדפס בשנת 1963, בלווית ציורים של רפי לביא. בשנת 1967 יצא ספר שיריו "הרי ירושלים וכל הייסורים". וכן פרסם ספר סיפורים לילדים, "לאן נעלמת השמש".
פעילותו כחוקר

התחיל ללמוד בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים, אך עבר לחוג לספרות עברית, ובשנת 1961 השלים תואר ראשון בלשון ובספרות עברית באוניברסיטה העברית, שם למד גם ספרנות והשלים תואר שני בבלשנות עברית (1963). את הדוקטורט שלו, בהנחיית פרופ' גרשום שלום, שכותרתו "פרק שירה : מבואות ומהדורה ביקורתית", השלים ב-1967. משנת 1975 היה מרצה לפלאוגרפיה וקודיקולוגיה באוניברסיטה העברית, ושימש כמרצה אורח באוניברסיטאות ברחבי העולם.
ב-1965 ייסד את מפעל הפלאוגרפיה העברית ומאז פרסם ספרי מחקר בתחום הפלאוגרפיה העברית, ספרי ביקורת ומהדורות של ספרים עתיקים. בין 1979 ל-1990 כיהן כמנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בירושלים, וכמנהל מפעל הפלאוגרפיה העברית, וקנה לו שם עולמי כמומחה לכתבי יד עבריים עתיקים.
בשנת 2003 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. ב-2013 זכה בפרס לנדאו למדעים ולמחקר.
גולת הכותרת של פעילותו היא בניית הקודיקולוגיה העברית על יסוד התיעוד המפורט של כל כתבי-היד המתוארכים בספריות העולם. בשנת תשפ"א פרסם בית-אריה ספר מקיף הנושא את השם "קודיקולוגיה עברית".
נפטר ב-17 באוקטובר 2023, והובא למנוחות בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה בכפר סבא.
מספריו

בתחום הספר העברי והפלאוגרפיה כתב בית-אריה חיבור מקיף הנקרא 'קודיקולוגיה עברית'. בנוסף, הוא השתתף בעריכה ובההדרה של ספרים רבים, ביניהם:
קולט סיראט, מלאכי בית-אריה ומרדכי גלצר (עורכים), אוצר כתבי יד עבריים מימי הביניים: בציוני תאריך עד שנת ה’ש, ירושלים, מפעל הפלאוגרפיה העברית, תשל"ב-תשמ"ו
מפעל הפליאוגראפיה העברית, אסופות כתבים עבריים מימי-הביניים, ירושלים, 1987–2002
בתחום השירה:
הרי ירושלים וכל וייסורים: שירים, ירושלים, ספרי תרשיש, תשכ"ז.
הרחובות האלה, ההרים ההם, תל אביב, אל"ף, תשכ"ג.
ספר ילדים:
לאן נעלמת השמש? תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תש"ך
הערות שוליים

↑  שירות הידען, ‏חמישה חוקרים בכירים ושבעה אמנים יזכו בפרס מפעל הפיס לאמנות ומדעים, באתר "הידען", 3 בדצמבר 2013
↑  הרי ירושלים וכל היסורים, ה'תשכ"ז, ירושלים, מתוך מאגר הספרים הסרוקים של הספריה הלאומית – ישראל
↑  הרחובות האלה, ההרים ההם, תל-אביב, ה'תשכ"ג, באתר הספריה הלאומית
| גרשם שלום |
| --- | --- | --- |
| הגותו של גרשם שלום | ביבליוגרפיה של גרשם שלום • זרמים ראשיים במיסטיקה היהודית • משנתו של גרשם שלום |  |
| שונות | בית גרשם שלום • פרס גרשם שלום • ספריית גרשם שלום • הנצחתו של גרשם שלום |  |
| מתלמידיו | רבקה ש"ץ אופנהיימר • ישעיה תשבי  • מתי מגד • יהודה ליבס • יוסף דן • אפרים גוטליב • יוסף בן שלמה • מאיר בניהו • מלאכי בית-אריה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258301305171  PLWABN: 9810580732005606  BIBSYS: 90183936  BnF: cb11890977m (data)  CANTIC: a19795014  CiNii: DA09162657  GND: 104345179  ISNI: 0000 0001 1025 7545  LCCN: n82087685  NKC: jn19981000227  NLA: 36525968  NTA: 069090319  RERO: 02-A002985822  SUDOC: 026714884  VcBA: 495/16785  VIAF: 44295189   WorldCat (עם VIAF): 44295189
לכבוד החנוכה

| --- | --- |
 שיר
 יצא לאור:  1916
 סוגה:  שירי חגים
 שפה:  עברית
 כתיבה:  חיים נחמן ביאליק
 לחן:  יצחק אדל
 
לכבוד החנוכה הוא שיר ילדים עברי לחג החנוכה מאת המשורר חיים נחמן ביאליק. השיר פורסם לראשונה בשנת 1916 באודסה.
מילות השיר זכו למספר עיבודים, בין השאר של הסופר ש. בן-ציון, והולחנו בלחן עממי על ידי המלחין יצחק אדל.
הדובר בשיר הוא ילד, הפונה אל רבים, ושואל שאלות דידקטיות, אשר התשובות עליהן מלמדות על מנהגי חג החנוכה: מצווה מדרבנן - הדלקת נרות חנוכה בחנוכייה, ומנהגי ישראל: משחק ב„כִּרְכָּר” - שם שהמציא המשורר לסביבון, הכנת לביבות או סופגניות, והענקת "דמי חנוכה" לילדים. המנהגים מתוארים כפעולותיהם המשמחות והמהנות, בהווה החג, של דמויות קרובות ומוכרות: ההורים, האב והאם, הדוד והמורה.
צמד המילים "עוֹפֶרֶת יְצוּקָה" נלקחו מהשיר אל שמו של "מבצע עופרת יצוקה" של צה"ל, שהתחיל בתקופת חנוכה, בדצמבר 2008 - ינואר 2009.
מילות השיר

| --- | --- |
אָבִי הִדְלִיק נֵרוֹת לִי  וְשַׁמָּש לוֹ אֲבוּקָה –  יוֹדְעִים אַתֶּם לִכְבוֹד מִי?  לִכְבוֹד הַחֲנֻכָּה!    מוֹרִי הֵבִיא כִּרְכָּר לִי  בֶּן-עוֹפֶרֶת יְצוּקָה –  יוֹדְעִים אַתֶּם לִכְבוֹד מִי?  לִכְבוֹד הַחֲנֻכָּה! : אִמִּי נָתְנָה לְבִיבָה לִי,  לְבִיבָה חַמָּה, מְתוּקָה –  יוֹדְעִים אַתֶּם לִכְבוֹד מִי?  לִכְבוֹד הַחֲנֻכָּה!    דּוֹדִי נָתַן תְּשׁוּרָה לִי:  פְּרוּטָה אַחַת שְׁחוּקָה –  יוֹדְעִים אַתֶּם לִכְבוֹד מִי?  לִכְבוֹד הַחֲנֻכָּה!
יורוסאטורי

| --- | --- |

 פרטים
 מקום תצוגה:  צרפת 
 קואורדינטות:  48°58′16″N 2°31′03″E﻿ / ﻿48.971111111111°N 2.5175°E﻿ / 48.971111111111; 2.5175
 https://www.eurosatory.com/en/
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי יורוסאטורי(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי יורוסאטורי
 
תצוגה של הטנק לאופרד 2 בתערוכת 2010
תערוכת 2012
יורוסאטורי (Eurosatory) היא התערוכה הבינלאומית הגדולה בעולם של תעשיית הנשק למערכות יבשה ואוויר-יבשה. היא מתקיימת מדי שנתיים במרכז הירידים פארי-נור וילפאנט (Paris-Nord Villpinte), ליד פריז, צרפת. בשנת 2022 השתתפו בה למעלה מ-1,700 חברות וכ-62,000 מבקרים מ-150 מדינות. הנוכחות וההשתתפות בתערוכה שמורות לאנשי מקצוע בלבד.
תיאור

בתערוכה מוצגים מוצרים ממגוון רחב, החל מחומרי גלם ועד תת-מכלולים ומערכות שלמות, כולל: טנקים, כלי רכב משוריינים, משאיות, טילים ונשק קל. משתתפים בה גם יצרנים של מערכות תקשורת, מדים, שירותים לוגיסטיים, סימולציה, רפואה מבצעית ומענה לאסונות. אבטחה הייתה נושא מרכזי במהלך השנים האחרונות, עם פתרונות ניטור, התרעה ותגובות חירום, כמו גם אבטחה אזרחית עם נוכחות של כבאים, בין מוסדות אחרים.
התערוכה היא הגדולה מסוגה בעולם. היא סגורה לקהל הרחב והכניסה היא רק לאנשי מקצוע: מציגים, מוסדות, פקידי ממשל, אנשי תעשייה, אנשי כוחות הביטחון ויחידות משטרה וחירום. ישנם שני חלקים של התערוכה: פנים וחוץ הכולל אזור הדגמה חי, שהוקם כדי להדגים את השימוש במוצרים כגון: כלי רכב, רחפנים ואמצים טכניים. הדגמות אלו נערכות פעמיים ביום ומושכות אליהן כ-1,000 מבקרים.
היסטוריה

האירוע הראשון אורגן ב-1967, על ידי סוכנות הרכש הצבאית הצרפתית, במחנה סאטורי (צר') עם 30 מציגים. בשנים הראשונות התערוכה נערכה במקביל לסלון האווירי בפריז. ב-1990 עברה התערוכה להתקיים מדי שנתיים, בשנים זוגיים ולא במקביל לסלון האווירי.
שנת 1992 סימנה נקודת מפנה, כשהתערוכה הפכה כלל-אירופית, והועברה למרכז הירידים בלה בורז'ה.
ב-1994 הציגה ארצות הברית לראשונה, ורוב המשתתפים היו ממדינות נאט"ו. היא הפכה בינלאומית לחלוטין בשנת 1996 כאשר יצרנים מהפדרציה הרוסית הצטרפו לתערוכה.
בשנת 2000 שונה שמה של התערוכה ל"יורוסאטורי - תערוכת ההגנה היבשתית והאווירית הבינלאומית".
משנת 2002 ואילך התערוכה נערכה במרכז הירידים פארי-נור וילפאנט (צר').
בתערוכת 2006 השתתפו 1,083 מציגים ו-48,000 משתתפים, 50% מהם היו בינלאומיים, לפי האתר הרשמי. על פי אותו מקור, הגיעו לאירוע 110 משלחות רשמיות מ-71 מדינות, בהן 450 אח"מים ו-24 שרים.
תערוכת 2008 הייתה אחת המוצלחות בתולדות התערוכה, עם 117 משלחות, 52,500 מבקרים ו-1,210 מציגים וחלל תצוגה של 125,000 מ"ר.
בשנת 2010 הושם דגש על רפואה מבצעית, UASs ורובוטים קרקעיים. השתתפו בה 1,327 מציגים מ-54 מדינות ו-53,566 אנשי מקצוע.
תערוכת 2012 הוקדשה ל"הגנה וביטחון יבשתי". היא שמה דגש על הגנת סייבר. היו בה 1,432 מציגים ו-53,480 מבקרים.
בשנת 2014 ריכזה התערוכה 1,507 מציגים מ-59 מדינות, יותר מ-55,700 מבקרים ו-172 משלחות רשמיות.
בשנת 2016 אירחה התערוכה 1,571 מציגים מ-57 מדינות, 65.5% מהן בינלאומיות. היו 57,024 מבקרים מקצועיים מ-140 מדינות, 212 משלחות רשמיות עם 821 צירים ו-723 עיתונאים מכל רחבי העולם.
בשנת 2018 כללה התערוכה מספר חידושים: פתיחת אולם תצוגה שלישי, Eurosatory LAB המציג 65 סטארט-אפים צרפתיים וזרים, נוכחות של מוסדות בהפגנות החיות (GIGN, צבא צרפת, Prefecture de Police inter-services ועוד), ויום קריירה. באירוע היו 1,802 מציגים (65% בינלאומיים), 57,056 מבקרים כולל 227 משלחות רשמיות.
לאחר הפסקה של ארבע שנים עקב מגפת הקורונה, התקיימה התערוכה בשנת 2022 בתאריכים 13–17 ביוני 2022. היא הייתה חשובה, בהקשר מלחמת אוקראינה–רוסיה, בשערי אירופה. באירוע השתתפו והשתתפו 1,743 חברות וכ-62,000 אנשי מקצוע, 250 משלחות מ-96 מדינות, מנהלים, מקבלי החלטות ציבוריים ופרטיים. לראשונה, נשיא צרפת, עמנואל מקרון, פתח את התערוכה.
תצוגה ישראלית

מאז 1998 משתתפות חברות ביטחוניות ישראליות בקביעות ביורוסאטורי. בשנה זו הציגה התעשייה הצבאית (תע"ש) גרסת השבחה של טנקי M60 פטון המיועדת לייצוא, שאחר כך קיבלה את השם "סברה", בתוכנית השבחה עבור חיל השריון הטורקי.
בתערוכת 2000 השתתפו בתערוכה מנכ"ל התעשייה האווירית, משה קרת ונשיא חברת אלביט מערכות, יוסף אקרמן. אלביט הציגה מערכות בקרת אש, ראיית לילה, לייזר ומיזוג אוויר, שהיא מייצרת עבור טנק המרכבה. אלביט הציגה גם את המטוס ללא טייס "הרמס 450", שנמכר לבריטניה באותה עת תחת השם "ווטשקיפר". בנוסף החליט משרד הביטחון להעביר לצרפת טנק מרכבה אמיתי, שהוצג בתערוכה לצורכי תדמית אף שלא הוצע למכירה למדינות זרות.
בתערוכת 2002 הביתן הישראלי השתרע על פני 864 מ"ר, בנוסף לביתן שהקים משרד הביטחון בשטח של 620 מ"ר. את ישראל ייצגה משלחת של 30 איש ממשרד הביטחון. באותה שנה שוב הוצג טנק מרכבה שהועבר לצרפת לצורך התערוכה. חברות מישראל הציגו בתערוכה כמה מוצרים חדשים, בהם: מערכת "ריצוף" מתוצרת רפאל מערכות לחימה מתקדמות, המיועדת לפינוי שדות מוקשים וכוללת משגר ורקטות המכילים מטען דלק אוויר; מערכת להגנת גבולות המוצבת בגבול ישראל-לבנון; המערכת "להט" מתוצרת תעש, המשוגרת מתותחי 105 ו-122 מ"מ; המערכת "פי-10", לטעינה אוטומטית לפגזים של טנקים ומכלי תחמושת המונעים את פיצוץ התחמושת בעת פגיעה בטנק, מתוצרת חברת אורלייט.
בתערוכת 2006 הציגו 26 חברות ביטחוניות מישראל. חברת רפאל הציגה לראשונה את מערכת ההגנה האווירית SPYDER; חברת אלביט מערכות חשפה בתערוכה את ה"סקיילרק 2", כטב"ם טקטי לטווח של עד 50 קילומטר; התעשייה האווירית חתמה על הסכם לשיתוף פעולה עם חברת CS הצרפתית (אנ') והחברות הציעו בתערוכה ללקוחות פוטנציאליים מטוסים ללא טייס ומיקרו-מל"טים, רובוטיקה קרקעית ומערכות הגנה על מתחמים אסטרטגיים.
בתערוכת 2008 חברת רפאל מערכות לחימה מתקדמות חשפה לראשונה לקהל הבינלאומי את מערכת "כיפת הברזל"; התעשייה האווירית ואלביט מערכות הציגו לראשונה את ה"גארדיום", רכב ללא נהג שפותח על ידן; וחברת התכוף הציגה שני כלי רכב משוריינים חדשים: "הנוויגטור" - נושא גייסות ממוגן ל-15 לוחמים, במשקל כולל של עד 16 טון, ו"האקסטרים", נושא גייסות קטן, עם שתי גרסות - לייט, עם מקום ל-8 לוחמים ויכולת עבירות משופרת בשטח - וגרסה כבדה המספקת הגנה מפני מטעני צד, מוקשים ורקטות RPG.
בתערוכת 2012 הציגו 26 חברות ביטחוניות מישראל.
בתערוכת 2018 הציגו 52 חברות ביטחוניות מישראל. חברת "סטדיקופטר" ישראלית הציגה מסוק בלתי מאויש קטן ממדים שמסוגל לטוס כשלוש שעות ולאסוף מודיעין טקטי באמצעות מצלמות אלקטרו-אופטיות; רפאל הציגה את המערכת "להבה חדה" שמאפשרת הפיכת רקטות פשוטות ולא מונחות, לכאלה שמסוגלות לפגוע ברמת דיוק של שלושה מטר מהמטרה, ואת מערכת "הדק חכם" לניהול תקיפת מטרות בשדה הקרב היבשתי בהתבסס על חיבור של חיישנים ואמצעי תקיפה; התעשייה האווירית חשפה בתערוכה את מערכת הטילים ברק-MX.
בתערוכת 2022 הציגו 56 חברות ביטחוניות מישראל, כולל 15 חברות טכנולוגיה קטנות שהציגו במשותף בביתן של אגף סיב"ט במשרד הביטחון.
תצוגה ישראלית > ביטול השתתפותן של חברות ישראליות

ב-31 במאי 2024 הודיעה ממשלת צרפת כי ביטלה את השתתפותן של חברות ישראליות בתערוכה, עקב פעולת צה"ל ברפיח במלחמת חרבות ברזל. בתערוכה היו אמורות להשתתף 74 חברות ביטחוניות מישראל. חברות ישראליות גדולות ניסו בכל זאת להציג בתערוכה, דרך חברות בנות אירופיות ואסייתיות שלהן; אך ארגונים פרו-פלסטיניים וכאלו המתנגדים להפצת נשק עתרו לבית המשפט בפריז, בטענה שאין די בביטול הביתן הישראלי כדי ליישם את ההחלטה הממשלתית על איסור השתתפותן של חברות ישראליות בתערוכה. בית המשפט קיבל את העתירה ב-14 ביוני 2024, שלושה ימים לפני פתיחת התערוכה, והורה למנוע כניסה "מכל מי שעשוי לשמש כמתווכים של חברות מישראל".
לאחר ערעור, ב-18 ביוני 2024 ביטל בית המשפט בצרפת את האיסור על ההשתתפות של ישראלים בתערוכה, בטענה כי היא מהווה "אפליה אסורה".
הערות שוליים

↑  דובי בן גדליהו, ‏תערוכת הנשק הגדולה בעולם: חיישנים עם חוש ריח, מדי קומנדו נושמים, באתר גלובס, 28 ביוני 2012
↑  טכנולוגיות ישראליות חדשות בתערוכת יורוסאטורי - Techtime - חדשות אלקטרוניקה והייטק, באתר Techtime - חדשות אלקטרוניקה והייטק, ‏13 ביוני 2022
↑  תמר גולן, הופעת בכורה של סין בסלון האווירי בפאריס, מעריב, 25 ביוני 1985
↑  תמר גולן, אודרת נכאים בתערוכת הנשק, מעריב, 26 ביוני 1990
↑  תערוכת יורוסאטורי 2020 בוטלה, באתר "IsraelDefense‏"
1 2  טכנולוגיות ישראליות חדשות בתערוכת יורוסאטורי, באתר TechTime‏, 13 ביוני 2022
↑  דרור מרום, ‏תעש זכתה במיכרז להשבחת טנקים בתורכיה בהיקף של מיליארד דולר, באתר גלובס, 4 ביוני 2000
↑  דרור מרום, ‏על רקע המשבר עם ארה"ב: התעשיות הבטחוניות מהדקות היחסים עם אירופה, באתר גלובס, 21 ביוני 2000
↑  טנק המרכבה - גולת הכותרת בביתן הישראלי ב"יורוסאטורי", באתר ynet, 18 ביוני 2000
1 2  דרור מרום, ‏קיצוצים נוסח הנהלת משרד הביטחון: עשרות בכירים יוצאים לתערוכה בפאריס, באתר גלובס, 14 ביוני 2002
↑  אמנון ברזילי, 17 חברות מישראל - בתערוכת נשק בצרפת, באתר TheMarker‏, 19 ביוני 2002
↑  אמנון ברזילי, ‏לוחמה זעירה. כסף גדול, באתר גלובס, 14 ביוני 2006
↑  התעשייה האווירית תשתף פעולה בתחום ההגנה עםCS הצרפתית, באתר TheMarker‏, 19 במאי 2006
↑  אורה קורן, רפא"ל משווקת את מערכת "כיפת הברזל" להגנה על עוטף עזה, באתר TheMarker‏, 15 ביוני 2008
↑  יובל אזולאי, הרכב ללא נהג שיסייר לאורך גדר המערכת, באתר הארץ, 17 ביוני 2008
↑  דניאל שמיל, החברה הישראלית התכוף מציגה שני כלים צבאיים חדשים, באתר TheMarker‏, 17 ביוני 2008
↑  עמי אטינגר, 26 תעשיות ביטחוניות ישראליות השתתפו השבוע בתערוכת יורוסאטורי בפריז, באתר מגפון ניוז Megafon News, ‏15 ביוני 2012
↑  יובל אזולאי, ‏עלייה של 40% במספר החברות הישראליות בתערוכת יורוסאטורי, באתר גלובס, 11 ביוני 2018
↑  נמרוד הלפרן, רויטרס, בגלל הפעולה ברפיח: צרפת ביטלה השתתפות חברות ישראליות בתערוכת נשק חשובה, באתר TheMarker‏, 31 במאי 2024
דין שמואל אלמס, ‏בעקבות הפעולה ברפיח: צרפת הרחיקה את ישראל מתערוכת נשק יוקרתית, באתר גלובס, 31 במאי 2024
↑  דין שמואל אלמס, ‏כך הצליחו החברות הביטחוניות הגדולות לעקוף את החרם הצרפתי, באתר גלובס, 6 ביוני 2024
↑  אוריאל לוי, ‏בית המשפט בצרפת החמיר את ההגבלות על חברות ישראליות בתערוכת הנשק יורוסאטורי, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 15 ביוני 2024
אסף רוזנצוייג, ‏המשבר עם צרפת מחריף: ישראלים לא יורשו להיכנס לתערוכת הנשק הגדולה, באתר ‏מאקו‏, 15 ביוני 2024
דין שמואל אלמס, ‏בית המשפט בצרפת מחמיר את ההגבלות בתערוכת הנשק הגדולה, באתר גלובס, 15 ביוני 2024
↑  שגיא כהן, ישראלים החלו להגיע לתערוכת הנשק בצרפת – אחרים נערכים לתבוע פיצויים, באתר TheMarker‏, 19 ביוני 2024
אסף אוני, ‏אחרי ערעור: בית משפט צרפתי ביטל את החרם על ישראל בתערוכת הנשק, באתר גלובס, 19 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297749105171  BnF: cb16559915k (data)  VIAF: 156487988   WorldCat (עם VIAF): 156487988 
שלט מחאה של מפגינים פציפיסטים נגד התערוכה, בשנת 2010
תצוגה של הכטב"ם "ווטשקיפר", תוצרת חברת אלביט מערכות וקבוצת תאלס הצרפתית, בתערוכת 2012
תצוגה של רובה הסער תבור בתערוכת 2016