stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוסטון רד סוקס

הבוסטון רד סוקס (באנגלית: Boston Red Sox; בתרגום חופשי: הגרביים האדומים של בוסטון) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בבוסטון, מסצ'וסטס. קבוצת הבוסטון רד סוקס נוסדה ב-1901 והיא אחת משמונה הקבוצות המקוריות של האמריקן ליג. עד 1909 היא נקראה בוסטון אמריקנס. היא ניצחה את הוורלד סיריס הראשון ב-1903 מול אלופי הנשיונל ליג, הפיטסבורג פיירטס. מאז שנת 1969, משחקת הקבוצה בבית המזרחי של האמריקן ליג.
קבוצת הניו יורק יאנקיז היא היריבה המיתולוגית של בוסטון רד סוקס, ויחד הן יוצרות את אחת התחרויות המתוחות ביותר שיש בספורט האמריקאי.
שם הקבוצה מכיל שגיאת כתיב מכוונת. המילה "גרביים" באנגלית נכתבת "Socks" ולא "Sox", כפי שהיא מופיעה בשם הקבוצה.
היסטוריה

עד שנת 1918 זכתה הקבוצה בשליש מאליפויות הוורלד סיריס והייתה הקבוצה המעוטרת ביותר בתולדות הליגה הצעירה. לאחר מכן סבלה הקבוצה מאכזבות רבות שיוחסו למכה שכונה כ"קללת הבמבינו", שמנעה ממנה כביכול לזכות בוורלד סיריס במשך 86 שנים. על פי המיתוס מקור הקללה היה במכירת השחקן ג'ורג' הרמן "בייב" רות' ששיחק בבוסטון רד סוקס בין השנים 1914 ל-1919 בתור זורק (pitcher). הבעלים של הקבוצה באותה התקופה, הנרי פראזי, החליט למכור את רות' לניו יורק יאנקיז שעד אז לא הצליחה לנצח אליפות אחת. אצל היאנקיז שיחק רות' כחובט, שם נתגלה כישרונו האמיתי והוא נחשב עד היום לאחד משחקני הבייסבול הטובים ביותר בכל הזמנים. מאז השתנה מזלה של הבוסטון רד סוקס, ועל אף שהם הרבו לנצח במשחקים המוקדמים, הם נכשלו באופן עקבי במשחקי הגמר. תחילה סברו האוהדים שכשלונות הקבוצה נובעים מניהול לקוי של ההנהלה, אך ככל שהזמן חלף וההנהלות התחלפו החלו להאשים את רות' בכך שהטיל קללה, אמונה שהתחזקה לאחר מותו של השחקן.
ה"קללה" הוסרה בשנת 2004, לאחר שהבוסטון רד סוקס ניצחו לראשונה בוורלד סיריס מזה 86 שנה. ניצחון הרד סוקס היה מפתיע לאחר שכמעט הודחו בגמר האמריקן ליג על ידי היאנקיז שכבר הובילו 3:0 (דרושים 4 ניצחונות כדי לעבור שלב), אך הבוסטון רד סוקס חזרו וניצחו 3:4. במהומות שהתרחשו בבוסטון בעקבות הניצחון הפעילה המשטרה אמצעים אלימים שאף הביאו להרוגה אחת. בגמר עצמו ניצחה הקבוצה את הסנט לואיס קרדינלס בסוויפ (ניצחון 0:4). במצעד הניצחון השתתפו יותר משלושה מיליון אוהדים שיצאו לרחובות בוסטון כדי לחגוג. בשנת 2007 זכו הרד סוקס שוב בוורלד סיריס, לאחר שגברו על הקולורדו רוקיס בסוויפ נוסף. ב-2013 זכתה באליפות בפעם השמינית בתולדותיה וב-2018 זכתה באליפות התשיעית לאחר שיא מועדון של 108 ניצחונות בעונה הסדירה.
חברי היכל התהילה של הבייסבול

להלן חברי היכל התהילה שקבוצתם העיקרית הייתה בוסטון רד סוקס, בסוגריים שנת הבחירה.
ג'ימי קולינס (1945)
ג'ו קרונין (1956)
טד ויליאמס (1966)
הארי הופר (1971)
טום יוקי (1980, מנג'ר)
ריק פארל (1984)
בובי דוהר (1986)
קארל יסטרזמסקי (1989)
ווייד בוגס (2005)
ג'ים רייס (2009)
פדרו מרטינז (2015)
דייוויד אורטיז (2022)
חברי היכל התהילה של הבייסבול > שחקנים שמספר חולצתם הוצא לגמלאות

| מספר | שחקן | תפקיד | שנים בקבוצה | שנת הפרשה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בובי דוהר | בסיס שני | 1937–1944, 1946–1951 | 1988 |
| 4 | ג'ו קרונין | עוצר ביניים / מנהל | 1935–1947 | 1984 |
| 6 | ג'וני פסקי | עוצר ביניים / בסיס שלישי / מאמן / מנהל | 1942, 1946–1952, 1963–1964, 1980 | 2008 |
| 8 | קארל יסטרזמסקי | שמאל השדה / בסיס ראשון | 1961–1983 | 1989 |
| 9 | טד ויליאמס | שמאל השדה | 1939–1942, 1946–1960 | 1984 |
| 14 | ג'ים רייס | שמאל השדה / חובט נבחר | 1974–1989 | 2009 |
| 26 | ווייד בוגס | בסיס שלישי | 1982–1992 | 2016 |
| 27 | קרלטון פיסק | תופס | 1969, 1971–1980 | 2000 |
| 34 | דייוויד אורטיז | בסיס ראשון / חובט נבחר | 2003–2016 | 2017 |
| 42 | ג'קי רובינסון | בסיס שני |  | 1997 |
| 45 | פדרו מרטינז | מגיש | 1998–2004 | 2015 |
↑  ה-MLB החליטה להוציא את מספרו של רובינסון משימוש, בשל כבוד והישגיו של השחקן. כלומר, אף קבוצה בליגה לא יכולה לתת לשחקן מסוים את המספר.
בן ציון ברוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1904 ה'תרס"ד רוגצ'וב, בלארוס
 פטירה:  29 בספטמבר 1985 (בגיל 81 בערך) י"ד בתשרי ה'תשמ"ו ירושלים, ישראל
 שם מלא:  חיים אליעזר בן ציון ברוק
 תאריך עלייה:  ה'תרצ"ד
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 29 בספטמבר 1985 
 השתייכות:  תנועת המוסר
 רבותיו:  הסבא מנובהרדוק
 מייסד וראש ישיבת בית יוסף נובהרדוק בירושלים
 
הרב חיים אליעזר בן ציון ברוק (ה'תרס"ד, 1904 – י"ד בתשרי ה'תשמ"ו, 29 בספטמבר 1985) היה מייסד וראש ישיבת בית יוסף נובהרדוק בירושלים, תלמידו של הסבא מנובהרדוק.
ביוגרפיה

ברוק נולד בשנת ה'תרס"ד בעיר רוגצ'וב שבבלארוס, להוריו בנימין ורחל קריינא. הוא החל ללמוד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ' ונדד איתה לקרמנצ'וג בעת מלחמת העולם הראשונה, שם בחר לעבור ללמוד בישיבת נובהרדוק.
בעת לימודיו בישיבה סייע בפתיחת סניפים נוספים שלה ברחבי ליטא. בתום לימודיו נישא ללאה, בתו של הרב יצחק גולדברג. לאחר נישואיו התגורר בביאליסטוק, ובשנת 1934 עלה לישראל והתמקם בתל אביב, שם הקים סניף של ישיבת נובהרדוק. בשנת 1938 עבר לירושלים, הקים גם בה סניף של ישיבת נובהרדוק ועמד בראש הישיבה, בה הנהיג את שיטת המוסר על פי דרכו של הסבא מנובהרדוק.
במהלך מלחמת העצמאות נפצע מאש הלגיון הירדני, והחלים לאחר כארבעה חודשים.
לרב ברוק ורעייתו נולדו שלושה בנים ושלוש בנות.
ברוק נפטר בערב חג הסוכות, י"ד בתשרי ה'תשמ"ו. לאחר פטירתו נקראו על שמו רחובות בבית שמש ובביתר עילית.
הערות שוליים

1 2 3 4  רבי בן ציון ברוק, באתר אישי ישראל, ‏2018-01-28
↑  בית שמש: הראשונה בארץ שמנציחה את זקן רבני מרוקו, באתר JDN, ‏27 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305648905171  ISNI: 0000 0004 0206 9861  LCCN: nr93009894  VIAF: 297383579   WorldCat (עם VIAF): 297383579
ארגון הקולג'ים הבין-לאומיים

| --- | --- |


מפה המציגה את בתי הספר
 מטה הארגון:  לונדון 
 מייסדים:  קורט האן 
 יושב ראש:  נור, מלכת ירדן 
 תקופת הפעילות:  1960–הווה (כ־64 שנים) 
 www.uwc.org
 
ארגון הקולג'ים הבין-לאומיים (באנגלית: United World Colleges; בראשי תיבות: UWC) הוא ארגון חינוך בין-לאומי הכולל 18 בתי ספר ברחבי העולם המוקדשים לפיתוח הבנה בינלאומית וסובלנות דרך דו קיום וחינוך. במסגרת התוכנית, תלמידים בגילאי 16–19 (כיתות י"א-י"ב) המגיעים מלמעלה ממאה מדינות חיים ולומדים יחד במשך שנתיים, בסביבה שמטפחת מעורבות חברתית, מנהיגות, סובלנות, שיתוף פעולה, מצוינות והתפתחות אישית.
עיקרון חשוב בקולג'ים הוא קבלת התלמידים הנבחרים לתוכנית על בסיס מלגה (מלאה או חלקית), הכוללת לימודים ומחייה, ולא על בסיס יכולתם הכלכלית או מעמדם. כל תלמיד בקולג' מגיע בזכות יכולותיו, אישיותו, מעורבותו החברתית בארץ המוצא שלו ויכולתו ורצונו לעסוק בישום ערכי שוויון וסובלנות.
מבנה והיסטוריית הארגון

הארגון הוקם בתחילת שנות השישים על בסיס חזונם של שניים: סר לורנס דרוול וד"ר קורט האן. החזון היה ליצור סביבת חיים בה נוער מכל רחבי תבל יוכל להתחנך במסגרת שיתופית המורכבת ממגוון רחב של עמים, תרבויות, דתות ואמונות. באמצעות החיים יחד ודרך פעילויות יום-יומיות משותפות אשר יצרו מפגש תרבויות יוצא דופן, רצו השניים לפתח את מנהיגות העתיד שתאופיין בסובלנות ובהבנה בינלאומית.
בשנים 1967 עד 1978 עמד בראש הארגון הלורד לואי מאונטבאטן. בשנים 1978 עד 1995 עמד בראש הארגון הנסיך צ'ארלס. החל משנת 1995 עומדת בראש ארגון ה-UWC המלכה נור מירדן (כאשר נלסון מנדלה עמד בראש הארגון יחד איתה החל משנת 1995 ועד מותו בשנת 2013).
מנהלתו הבינלאומית של הארגון נמצאת בלונדון. הארגון הוא ארגון עצמאי, ואינו משויך לאף מדינה או לאף מוסד בין לאומי. הארגון מתקיים מתרומות של מדינות, חברות ואנשים פרטיים, בהם גם בוגרים רבים של אותם הקולג'ים.
הקולג'ים

לארגון הקולג'ים הבינלאומיים ישנם 18 בתי-ספר ברחבי העולם. בכל אחד מבתי-הספר חיים ולומדים בין 200 ל-300 תלמידים מעשרות מדינות במשך השנתיים האחרונות של הלימודים התיכוניים.
היום פועלים ברחבי העולם 18 קולג'ים:
ווילס (בריטניה): אטלנטיק קולג'
סינגפור: קולג' דרום מזרח אסיה
קנדה: פירסון קולג'
ארצות הברית (מדינת ניו מקסיקו): ארמנד המר קולג'
הונג קונג: לי-פו-צ'אן קולג'
סווזילנד (דרום אפריקה): קמבלה קולג'
איטליה: אדריאטיק קולג'
נורווגיה: קולג' הצלב האדום
הודו: מהנידרה קולג'
קוסטה ריקה
בוסניה והרצגובינה: מוסטאר קולג'
הולנד: מסטריכט קולג'
גרמניה: רוברט בוש קולג' (אורכב 20.11.2013 בארכיון Wayback Machine)
ארמניה: UWC דיליג'ן קולג'
סין: צ'נגשו קולג'
תאילנד: UWC תאילנד
יפן: קולג' בינלאומי לאסיה
טנזניה: UWC מזרח אפריקה
ונצואלה: סימון בוליבר קולג' - נסגר ב-2012
החיים בקולג'

במרבית הקולג'ים חיים 300-200 תלמידים (ישנם קולג'ים המחוברים לחטיבת ביניים ובית ספר יסודי ובעקבות זאת יש יותר תלמידים בקמפוס, כמו הקולג' בסינגפור בו ישנם 4,000 תלמידים). התוכנית משתרעת למשך תקופת שהות בקולג' של שנתיים. שירות לקהילה ולסביבה הוא עיקרון מרכזי בחיי הקולג' וכולל בתוכו מגוון פעילויות בקהילה בתחומים שונים.
התלמידים חיים במעונות, 2-5 תלמידים חיים בחדר (חדרים נפרדים לבנים ולבנות), ואוכלים בחדר האוכל של הקולג'. שנת הלימודים כוללת חופשת חורף בת כחודש. חופשת הקיץ אורכת כשלושה חודשים ובה שבים בדרך כלל התלמידים לביתם.
חיי התלמידים מלאים, בנוסף לחובות הלימודיות, בעיסוקים רבים ומגוונים, כגון פעילויות מאורגנות (צלילה, קיאקים, מחנאות והישרדות, תיאטרון, צילום ועוד מגוון רחב של עיסוקים) וערבים חברתיים בהם מציגים התלמידים את תרבויותיהם. התלמידים עצמם אחראים גם על שעות הפנאי, בהם הם יוזמים אירועים, מסיבות וטיולים. נוסף על כך, כל תלמיד בקולג' לוקח חלק בפעילות התנדבותית בקהילה במהלך השהות בקולג'.
תעודת הבגרות

תוכנית הבגרות הנלמדת בקולג'ים היא תעודת הבגרות הבינלאומית (International Baccalaureate), הידועה בקיצור IB. דיפלומת ה-IB מוכרת ומקובלת על ידי כל האוניברסיטאות בישראל ובעולם. שפת הלימוד העיקרית בכל הקולג'ים היא אנגלית.
תוכנית הלימודים כוללת מקצועות מ-6 קטגוריות שונות (שפה ברמת שפת אם, שפה שנייה, מתמטיקה, מקצועות הומניים, מקצועות ריאליים ומקצועות בחירה), כאשר על כל תלמיד ללמוד 3 מקצועות נבחרים ברמה מוגברת, ו-3 מקצועות ברמה רגילה. באופן זה משיגה התוכנית פשרה בין ההתמקדות במקצועות מסוימים שמאפיינת מספר תוכניות לימוד והפיזור הרב שבאחרות.
המקצועות המוצעים בתוכנית הלימודים (ההיצע המדויק משתנה בין בתי-הספר):
שפה ראשונה: כל תלמיד לומד ספרות מקור בשפתו או בשפה אותה הוא דובר ברמה גבוהה.
שפה שנייה: אנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית, איטלקית, סינית ועוד.
מדעי החברה והרוח: היסטוריה, כלכלה, פילוסופיה, אנתרופולוגיה, דתות העולם ועוד.
מדעים מדויקים: פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, מדעי הסביבה ועוד.
מתמטיקה: ברמה בסיסית, רגילה או מתקדמת.
מקצוע בחירה: תיאטרון, אומנות, מוזיקה, או לחלופין מקצוע נוסף מקטגוריה קודמת.
הוועדה הלאומית

בכל מדינה השולחת תלמידים לקולג'ים השונים יש ועדה לאומית אשר לרוב מורכבת מבוגרי הארגון ומתנדבים. ישנן כ-130 ועדות לאומיות במדינות שונות.
בישראל, הוועדה הלאומית היא עמותה רשומה (העמותה הישראלית של הקולג'ים הבינלאומיים, ע"ר) המורכבת ממגוון רחב של בוגרי UWC ומתנדבים אשר מקדמים את ערכי ה-UWC בישראל. כחלק מפעילויותיה המרכזיות העמותה מקיימת את תהליך המיון וחלוקת המלגות, (הוועדה הישראלית שולחת בכל שנה בין 10-18 תלמידים לקולג'ים השונים ברחבי העולם) מכינה את התלמידים לחוויה, מלווה את התלמידים הישראלים בקולג'ים במהלך השנתיים ותומכת בגוף הבוגרים של הארגון.
בוגרים

עם בוגרי ה-UWC נמנים וילם-אלכסנדר (מלך הולנד), פבלוס (נסיך הכתר של יוון), אליזבת (נסיכת בלגיה), ז'ולי פאייט, אקיהקו הושידה, דאגלס אלכסנדר, סוצ'יל טורס סמול.
בין הבוגרים הישראליים: אייל עופר, ליעד אגמון, גלעד צוקרמן.
תהליך המיון

תהליך המיון של הוועדה הישראלית מורכב משלושה שלבים:
השלב הראשון הוא הגשת מועמדות על ידי מילוי טופסי המועמדות הכוללים כתיבת חיבורים, שאלות פתוחות, המלצות ואישורים. את טופסי המועמדות בוחנים בוגרי הארגון.
השלב השני הוא מחנה בן יומיים אליו מגיעים בין 70–80 מועמדים. במהלך היומיים המועמדים מתחלקים לקבוצות ועוברים פעילויות הכוללות דינמיקה חברתית, ראיונות והרצאות.
השלב השלישי הוא ראיון מול מספר בוגרי הארגון. אל שלב זה מגיעים בין 20–30 מועמדים.
בתום השלב השלישי נבחרים בין 10 ל-25 תלמידים שיצטרפו לארגון וילמדו בקולג'ים ברחבי העולם. המספר משתנה בהתאם למלגות שמוקצות לישראל מכל בתי הספר באותה השנה. לאחר בחירת התלמידים נערכת חלוקת מלגות מלאות או חלקיות בהתאם לקריטריונים כלכליים.
מיון המועמדים מתרחש בכיתה י' ולא בכיתה י"א בשל ההתנגשות עם הגיוס לצה"ל, אך במקרים מיוחדים, בהם ידוע כי מתמודד בכיתה י"א יהיה פטור מגיוס, תישקל מועמדותו.
תוכניות UWC נוספות

הארגון מקיים תוכניות נוספות לקידום ערכי הארגון בעולם. לדוגמה, מקיים הארגון "קורסים קצרים". אלה הן תוכניות קצרות (של בין שבועיים לשלושה) אשר מתקיימות במדינות שונות, לרוב בקיץ, ובהן בני נוער ממדינות שונות נפגשים ומיישמים את ערכי ה-UWC. בישראל התקיימו קורסים קצרים ב-1992, ב-2010, 2011 ו-2012.
לקריאה נוספת

מורן אריה, מדעי החבר'ה: רשת ביה"ס הבינלאומית "UWC", באתר ynet, 2 בינואר 2006
פורום UWC "ללמוד עם ילדי העולם", באתר BUZZ
דרושים: תלמידים ישראלים לקולג'ים בינלאומיים, באתר ynet, 17 בדצמבר 2007
מירב לוי, ארגון הקולג'ים הבינ"ל מחלק 10-12 מלגות לסטודנטים ישראלים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 21 בנובמבר 2004
בר אומנסקי, "חייב לטוס לשיעור", באתר וואלה
בניין מירנטה דו ולה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 כתובת:  סאו פאולו 
 מיקום:  מרכז סאו פאולו 
 מדינה:  ברזיל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1960
 תאריך פתיחה רשמי:  1966 
 אדריכל:  Waldomiro Zarzur, Aron Kogan 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבין-לאומי 
 מידות
 גובה:  170 מ' 
 שטח:  75,000 מ"ר 
 קומות:  51 
 קואורדינטות:  23°32′32″S 46°38′08″W﻿ / ﻿23.5422°S 46.635422°W﻿ / -23.5422; -46.635422
 he
 
מצפור עמק (2010)
בניין מירנטה דו ולה (בפורטוגזית: Mirante do Vale, בתרגום מילולי: "מצפור העמק") הוא גורד השחקים הגבוה ביותר בעיר סאו פאולו שבברזיל. גובהו של הבניין הוא כ-170 מטרים, ויש בו 51 קומות. הוא מאוכלס במשרדים ודירות.
ראו גם

בניין איטליה
בניין אלטינו ארנטס
בן ציון וזל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  י"ז בתמוז תרכ"ד טרנסילבניה
 פטירה:  כ"ד באדר א' תרצ"ח (בגיל 73)
 תחומי עיסוק:  רבה הראשי של טורדה
 
הרב בן ציון וזל (בכתיב יידי: וועזעל; י"ז בתמוז תרכ"ד, יולי 1864 - כ"ד באדר א' תרצ"ח, פברואר 1938) היה רבה של טורדא בטרנסילבניה במשך שלושים ושש שנים. כיהן כנשיא לשכת הקהילות האורתודוקסיות בטרנסילבניה.
תולדותיו

נולד בטורדה, בנו של הרב כלב פייבל וועזעל, רבה של טורדה. למד תורה אצל אביו והוסמך להוראה על ידי הרב חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים, בעל "קדושת יום טוב", והרב מרדכי יהודה לעוו אב"ד אינטרדאם, בעל "גדולת מרדכי".
בשנת תרמ"ו (1886) נישא לשיינדל, בת הגביר אלימלך רוזנפלד מקיקילוספלאק. לאחר פטירת אביו, בשנת תרנ"ח (1898), סירב  למלא את מקומו ולקבל את משרת הרבנות בטורדה. רק כעבור ארבע שנים, בשנת תרס"ב (1902), בעקבות בקשת בעל קדושת יום טוב, נעתר לבקשה והתמנה לרבה של טורדה.
בתקופת רבנותו פיתח את הקהילה ועמד בראש ישיבה מקומית. בין תלמידיו: הרב שמחה נתן גרינברג, אב"ד קזמארק, והרב שמואל ויינמן, אב"ד מראשאיליה. בשנת תרס"ה (1905) הוציא את ספרו של אביו "קריית ספר" על התורה.
בשנת תרפ"ו (1926) ארגן מחדש את "חברת מחזיקי הדת" של עשרה מחוזות בטרנסילבניה וכיהן כנשיא הארגון. בשנת תר"צ (1930) נבחר לנשיא "כנסת הרבנים". באותה שנה נלווה לרב חיים אלעזר שפירא ממונקץ' בביקורו בארץ ישראל.
בשנת תרצ"ב (1932) נבחר פה אחד לנשיא הלשכה המרכזית האורתודוקסית בטרנסילבניה, שאיגדה את הקהילות האורתודוקסיות בחבל-ארץ זה. הבחירה הייתה לקדנציה בת שש שנים, ובשנת תרצ"ז (1937) נבחר מחדש לכל ימי חייו. הרב וועזעל היה פעיל מרכזי בהנהגה האורתודוקסית בטרנסילבניה ונפגש פעמים רבות עם ראשי השלטון הרומני.
הרב וועזעל לקה בקוצר נשימה חריף, ובמשך תקופה נדד בבתי חולים שונים בבודפשט, קלויזנבורג, מרינבאד ועוד. נפטר בשנת תרצ"ח, בעת שהותו בבית חולים בקלויזנבורג, והובא לקבורה בטורדה. בהספדו אמר עליו הרב שלמה זלמן ערנרייך, אב"ד שימלוי: "אבידת הרב מטורדה בזמן הזה גדולה יותר מאבידת הנודע ביהודה בזמנו, כי אז עוד נשארו גאונים וצדיקים אבל בדור יתום כזה מי יהיה המנהיג שלנו אחריו". לאחר פטירתו מונה במקומו חתנו הרב יוסף אדלר כרבה של טורדה וכנשיא לשכת הקהילות האורתודוקסיות בטרנסילבניה.
היה אב לארבע בנות. חתניו הם: הרב זאב צבי הכהן קליין - אב"ד קראנשדט ואייזנשטדט, ולאחר מכן רב בברלין ובבואנוס איירס; הרב יוסף אדלר - רבה של טורדה, ולימים בירושלים; הרב דב פרידלנדר - אב"ד בראשא וסטאנביץ (נספה בשואה); והרב צבי יעקב אבראהאם - רב בטורדה ומנהל לשכת הקהילות האורתודוקסיות בטרנסילבניה.
לקריאה נוספת

הרב צבי יעקב אבראהאם, הקדמת הספר "בית אולפנא" חלק א, ברוקלין, תש"י
אהרן אדם ברקוביץ, "רבי בן ציון וועזעל אב"ד טורדא", עלי זיכרון 33, מכון "זיכרון" להנצחת יהדות הונגריה, בני ברק, תשע"ז, עמ' לה-מו. עלי זיכרון 44, עוללות.
בן עויזרמן

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  24 באוגוסט 1912 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  6 ביוני 1967 (בגיל 54) עזה, מדינה פלסטינית 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
בן עויזרמן (24 באוגוסט 1912 - 6 ביוני 1967) היה צלם, במאי ותסריטאי קולנוע ועיתונות ישראלי, נהרג במלחמת ששת הימים.
קורות חיים

בן עויזרמן נולד בלונדון ועלה לארץ כילד עם משפחתו ב-1920. בגיל צעיר חזר ללונדון שם למד קולנוע והמשיך את לימודיו בבית הספר לאמנויות יפות בפריז. הוא חזר לישראל כנציג של חברת פאראמוט ניוז ב-1937. צילם את רוב יומני החדשות שיצאו מארץ ישראל.
עויזרמן הקים את חברת ההפקה Palestine Films שהפיקה סרטי תעודה. ב-1949 התמנה כנציג NBC ניוז עד 1960. הוא הפיק תוכניות תיעודיות בארץ ובאפריקה וצילם סרט על התנ"ך ("יצחק ורבקה") שזיכה אותו בפרס בארצות הברית.
בין הקטעים התיעודיים שצילם: הורדת הדגל הבריטי בנמל חיפה עם סיום המנדט הבריטי, פיצוץ מלון המלך דוד, קרב אלטלנה וכניעת העיר עזה במבצע קדש ב-1956.
השתתף בכתיבת התסריט של הסרט בית אבי (1947) ובבימוי הסרט "אף מילה למורגנשטיין" (1963).
סרטו התיעודי הבולט ביותר הוא "בית במדבר" ("The house in the desert") על קיבוץ בית הערבה. סרט באורך של 25 דקות המהווה מסמך היסטורי ייחודי על היאחזותם של צעירים באדמה המלוחה של אזור ים המלח.
ב-6 ביוני 1967, היום השני של מלחמת ששת הימים, יצא לעזה ככתב צבאי למטרת תיעוד. הוא הצטרף לכוח צבאי ונהרג ממטען ממולכד במבואות העיר. נקבר בבית העלמין הדרום (בת ים).
ביאטריס שילינג

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1909 Waterlooville, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  18 בנובמבר 1990  (בגיל 81) פארנבורו, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  הנדסת אווירונאוטיקה
 מקום מגורים:  בריטניה בריטניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מנצ'סטר 
 מוסדות:  מוסד התעופה המלכותי 
 פרסים והוקרה:  קצינה במסדר האימפריה הבריטית 
 
ביאטריס (טילי) שילינג (באנגלית:  Beatrice (Tilly) Shilling;‏ 8 במרץ 1909, ווטלווויל (אנ') המפשייר אנגליה - 18 בנובמבר 1990, ווטלווויל (אנ') המפשייר אנגליה). הייתה מהנדסת אוירונאוטיקה ונהגת מרוצים חובבת, שהתפרסמה במהלך מלחמת העולם השנייה כשפתרה בעיה חמורה במנועי מטוסי הספיטפייר וההוקר הוריקן שגרמה לאובדן השליטה במטוס במצבים קריטיים.
קורות חייה

שילינג נולדה ב-8 במרץ 1909, בווטלווויל שבהמפשייר. בת שלישית לאני והנרי. מגיל צעיר גילתה נטיות טכניות והחליטה להיות מהנדסת. בגיל 14 קנתה אופנוע ונהגה לפרק ולהרכיב אותו ולהכניס בו שיפורים. לאחר סיום בית הספר התיכון עבדה 3 שנים במפעל בו עסקה בהתקנת חיווט וגנרטורים.
ב-1932 השלימה לימודי תואר ראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת מנצ'סטר. שנה לאחר מכן סיימה שם תואר שני בהנדסת מכונות.
לאחר סיום לימודיה עבדה כעוזרת מחקר באוניברסיטת בירמינגהם. ב-1936 החלה לעבוד ב-Royal Aircraft Establishment (אנ')- מוסד המחקר האווירונוטי של חיל האוויר המלכותי, מקום בו עבדה 33 שנים עד פרישתה לגמלאות ב-1969. בתחילה עבדה במחלקת הפרסומים הטכניים, בהמשך עברה למחלקת מנועי המטוסים, וב-1939 קודמה לאחראית על ניהול המחקר והפיתוח של מאיידי מנועי המטוסים.
בספטמבר 1938 נישאה שילינג לג'ורג' ניילור (George Naylor). שלא כמקובל באותה תקופה, היא המשיכה לשאת את שם נעוריה.
ניילור היה עמית לעבודה ב-Royal Aircraft Establishment והיה גם שותף לתחביב האופנועים שלה. במהלך המלחמה שרת כטייס במפציצי אוורו לנקסטר.
הדיסקית של טילי

מטוסי הקרב הבריטיים ספיטפייר והוריקן צוידו במנועי רולס-רויס מרלין (אנ'). במנוע הזה הותקן מאייד בו זרימת הדלק נשלטת על ידי מצוף. כאשר המטוס נכנס לצלילה חדה (כחלק מתמרוני קרבות האוויר) נוצר כח כבידה שלילי שגרם להפסקת זרימת הדלק וכיבוי רגעי של המנוע. הדבר הביא לנחיתוּת של המטוסים הבריטיים לעומת מטוסי המסרשמיט הגרמניים. הבריטים החלו במאמץ למציאת פתרון לבעיה. חברת רולס-רויס פיתחה מאייד משופר, אולם הוא נכשל בניסויים. שילינג הציעה פתרון פשוט וקל ליישום: דיסקית נחושת שהותקנה במאייד ואיפשרה המשך זרימת הדלק גם במהלך צלילת המטוס. פשטות הפתרון איפשרה להתקינו על המטוסים בתהליך קצר. בחודשים הראשונים של 1941 עברו שילינג והצוות שלה מבסיס לבסיס וביצעו בעצמם את ההתקנה.
הדיסקית נקראה באופן רשמי ה"צמצם של ה-"R.A.E"‏(R.A.E. restrictor), אבל כונתה "הדיסקית של מיס טילי" (Miss Shilling's orifice)(אנ') או בפשטות "דיסקית טילי" (Tilly orifice).
ספורט מוטורי > אופנועים

העניין שלה באופנועים החל בגיל 14. אז רכשה אופנוע אנפילד 2 פעימות, ועסקה בפרוקו והרכבתו מחדש תוך הכנסת שיפורים. בהמשך השתדרגה לאופנוע נורטון 500 סמ"ק. בתקופת לימודיה באוניברסיטה הצטרפה למועדון מרוצי האופנועים הבריטי (אנ'). בשנת 1934 החלה להשתתף במרוצים והייתה האישה הראשונה שהשלימה את מסלול המרוצים של ברוקלנדס (אנ') במהירות של 100 מייל לשעה וזכתה במדליית "כוכב הזהב". כעבור שנה שברה את השיא של עצמה במהירות של 106 מייל לשעה.
ספורט מוטורי > מרוצי מכוניות

בשנות ה-50 שילינג ובעלה החלו לעסוק במרוצי מכוניות. הם השתתפו במרוצים במכוניות מרוץ שטייבו וכווננו בבית המלאכה שהקימו בביתם. ב-1962 נפצעה שילינג קשה בתאונה בתחרות ונאלצה לפרוש מהתחרויות.
אותות הוקרה

דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת סארי - 1962.
על שמה נקרא בניין הפקולטה להנדסת חשמל של אוניברסיטת לונדון.
OBE קצינת מסדר האימפריה הבריטית.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1331846897  ISNI: 0000 0000 4340 4794  LCCN: nb2003113541  VIAF: 31510548   WorldCat (עם VIAF): 31510548
ביואיק צנטוריון

| --- | --- |

ביואיק צנטוריון, קבריולה שנת 1973
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ביואיק
 שנות ייצור:  1971–1973
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  Buick Wildcat
 מודל אחריו:  ביואיק לה סייבר 
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 אורך:  5,609-5,799 מ"מ
 רוחב:  2,025 מ"מ
 גובה:  1,380 מ"מ
 משקל:  1,900-2,150 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,150-3,226 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  8V צילינדרים, 7,465 סמ"ק המפיק 315 כ"ס ב-4,400 סל"ד (יוצר משנת 1971) V8 צילינדרים, 7,465 סמ"ק המפיק 225 כ"ס, ב-4,000 סל"ד, 250 כ"ס (יוצר משנת 1972)  8V צילינדרים, 5,724 סמ"ק, המפיק 175 כ"ס  (מנוע  ביואיק סוג 350 "Buick V8 engine")
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 
ביואיק צנטוריון (באנגלית:  Buick Centurion) היא מכונית ספורטיבית, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות ביואיק בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בין השנים 1971–1973.
סך הכול יוצרו 110,539 יחידות, מתוכן 10,296 יחידות לדגם הקבריולה. בשנת הדגם 1973 יוצרו 5,739 יחידות לדגם הקבריולה.
בשנת הדגם 1971 יוצרו 29,398 יחידות.
בשנת הדגם 1972 יוצרו 36,165 יחידות.
דגמי "ביואיק צנטוריון"

2 דלתות - הרדטופ
2 דלתות - קופה
2 דלתות - קבריולה
תמונות

ביואיק צנטוריון 1971–1973
ביואיק צנטוריון
ביואיק צנטוריון, שנת 1972
ביואיק צנטוריון
ביואיק צנטוריון קבריולה
ביואיק צנטוריון, שנת 1971
ביואיק צנטוריון
ביואיק צנטוריון
מכונית קונספט "ביואיק צנטוריון" שנת 1956

בשנת 1956 בנתה חברת ביואיק "אב טיפוס" לדגם מכונית קונספט אשר הייתה קרויה "ביואיק צנטוריון". הדגם היה עשוי מ-פיברגלס.
ייצור הדגם לא המשיך לפסי הייצור.
מכונית קונספט "ביואיק צנטוריון" שנת 1956 > תמונות

ביואיק צנטוריון קונספט שנת 1956
ביואיק צנטוריון קונספט, שנת 1956
ביואיק צנטוריון קונספט, שנת 1956
ביואיק צנטוריון קונספט, שנת 1956
ביואיק צנטוריון קונספט, שנת 1956 (חזית הדגם)
ביואיק צנטוריון קונספט, שנת 1956 (החלק האחורי של הדגם)
ראו גם

ביואיק אפולו
ביואיק וילדקאט
הערות שוליים

↑  ביואיק סנטוריון Buick-Centurion-Register
↑  ביואיק צנטוריון Buick Centurion Registry
↑  Flory, J. "Kelly", Jr. American Cars 1960-1972 (Jefferson, NC: McFarland & Coy, 2004), p.796
↑  ביואיק צנטוריון קבריולהauto.howstuffworks.com/1973-buick-centurion
↑  ביואיק צנטוריון קונספט, 1956 cardesignnews
בלה בראט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בספטמבר 1888 טימישוארה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  20 בינואר 1945 (בגיל 56) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1910) 
 
בלה בראט ((במקור פרוינד, בהונגרית: Barát Béla; טימישוארה, 27 בספטמבר 1888 – בודפשט, 20 בינואר 1945) היה אדריכל יהודי-הונגרי, סופר והיסטוריון בנושאי אמנות.
קורות חיים

ב-1910 קיבל בלה בראט תואר באדריכלות באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה וארבע שנים לאחר מכן קיבל דוקטורט בתולדות האמנות באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). בין השנים 1912 לבין 1945, היה שותף במשרד עם האדריכל אדה נובאק, ויחד תכננו שכונות, בתי ספר (בקישפשט, בצ'ונגרד, במוהאץ') ובתי דירות. היצירה העיקרית שלהם היא בית המגורים גיאורגיה (בית דירות בבודפשט, רובע 7. בפינת Károly körút ו-Rákóczi út, כלומר ליד מלון אסטוריה. הפרויקט הוקם משילוב של שני מבנים בכתובת זו) הארכיטקטורה המודרנית של הפרויקט עוצבה על ידי אדריכל שלישי בשם דז'ה הילטי. בראט כתב עבודות משמעותיות גם כהיסטוריון אמנות. הוא היה עורך שותף של "הלקסיקון הטכני" ושל "תולדות האמנות", בהוצאת שלישית העורכים בראט – אבּר – טקאץ'. הוא היה שותף גם ללקסיקון האמנות בעריכת לאסלו אבר.
משפחתו

בראט נולד במשפחה יהודית כבנם של ארמין בראט (1860–1937) עיתונאי, מתרגם ושל יוליאנה רוט (1856–1939) סבו וסבתו מצד אביו היו מור פרוינד ופאולה טדסקו, וסבו וסבתו מצד אמו היו אלברט רוט וארז'בט (אליז) ויפלר. אחותו הייתה אירן בראט (1890–1972) רופאת ריאות עטורת פרס המדינה.
עבודותיו > בנייניו

שיכון OTP אלברטפלבה (1929–1930)
וילה ברחוב רזדה (1931)
בניין דירות גיאורגיה. בודפשט רובע 7 (1935)
עבודותיו > כתביו

מבנה וצורה באדריכלות הרומנית בדרום צרפת. עבודת דוקטורט אוניברסיטאית. (בודפשט, 1914)
אמנות העתיקות (בודפשט, 1926)
ההיסטוריה של האמנות . עם לאסלו אבר וזולטן טאקאץ' פלווינצ'י. (בודפשט, 1926; מהדורה שנייה מורחבת ומשופרת: 1934; מהדורה שלישית מורחבת ומשופרת: 1940; מהדורה דומה: 1993. לאחר מילה: Csaba Sík)
ספר האומנויות היפות. עורך עם אחרים (בודפשט, 1940; מהדורה דומה: 1999)