stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' מורל

ג'ורג' מורל (באנגלית: George Morrell) היה מאמן כדורגל סקוטי.
מורל החל לעבוד כמאמן לוולוויץ' ארסנל ביוני 1908, לאחר שקודם לכן עבד בגרינוק מורטון מסקוטלנד. למרות שבעונתו המלאה (1908/1909) הראשונה המועדון סיים במקום השישי בליגה, המצב הכלכלי החל להתדרדר כתוצאה ממיעוט צופים והמועדון נאלץ ב-1908 לשחרר מספר שחקנים מובילים כגון טים קולמן, ברט פרימן, ג'ימי שארפ, ג'ימי אשקרופט וויליאם גארבט. בעונה שלאחר מכן המועדון הצליח לסיים רק במקום ה-18 בליגה.
הנרי נוריס רכש את ארסנל ב-1910, והחליט להשאיר את מורל בתפקיד המאמן. המועדון הצליח לסיים במקום העשירי בליגה בעונת 1910/1911 ובעונת 1911/1912. מורל ניסה לקבל את משרת המאמן של לידס סיטי ב-1912, אך לבסוף החליט לא להתמודד על המשרה לאחר ששוכנע על ידי הנהלת ארסנל להישאר במועדון; הרברט צ'פמן התמנה לתפקיד המאמן בלידס, ובבוא היום הוא עתיד היה לאמן את ארסנל. בעונת 1912/1913 חלה ירידה חדה ברמת המשחק של ארסנל. המועדון סיים במקום האחרון בליגה, ומורל "זכה" להיות המאמן היחיד בהיסטוריה של ארסנל שמאמן את המועדון בזמן ירידת ליגה.
מורל נותר בארסנל למרות הירידה, והיה מעורב בהעברת המועדון לאצטדיון הייבורי. בעונת 1913/1914 המועדון סיים במקום השלישי בליגה השנייה והחמיץ את המקום השני (שממנו עולים) בגלל ממוצע שערים. בעונה שלאחר מכן המועדון סיים במקום החמישי. מיקום זה היה מספיק על מנת שהמועדון יצורף לליגה הראשונה שהורחבה ב-1919 לאחר חידוש המשחקים שהופסקו בגלל מלחמת העולם הראשונה; עם זאת, המועדונים וולבס ובארנסלי שסיימו מעל ארסנל לא צורפו לליגה הראשונה, ונטען כי הדבר היה בגלל שחיתות של הנרי נוריס.
מורל כבר לא היה המאמן של ארסנל בתקופה זו, כיוון שהתפטר מתפקידו ב-1915 בעקבות שמועות על כך שהנהלת המועדון מתכוונת לפטרו בגלל השעיית המשחקים. לאחר חידוש המשחקים הוא לא היה בתוכניות של הנהלת ארסנל, ולא ידוע מה עלה בגורלו לאחר המלחמה.
לקריאה נוספת

מרטין טיילר ופיל סואר, The Official Illustrated History of Arsenal (עמוד 32, 39 - 40), המלין, 2005 (ISBN 0-600613-44-5)
גן הזיכרון שדות פלנדריה

| --- | --- |
מראה הגן. ברקע נראה בית התפילה של אוגדת משק הבית
מראה הגן. ברקע נראה בית התפילה של אוגדת משק הבית
 מידע כללי
 סוג:  גן זיכרון 
 על שם:  משתתפי ונופלי מלחמת העולם הראשונה
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2014
 תאריך פתיחה רשמי:  2014 
 קואורדינטות:  51°30′02″N 0°08′09″W﻿ / ﻿51.5005°N 0.135792°W﻿ / 51.5005; -0.135792
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסגן הזיכרון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסגן הזיכרון
 
גן הזיכרון שדות פלנדריה (באנגלית: Flanders Fields Memorial Garden) הוא אנדרטה למשתתפי מלחמת העולם הראשונה ולנופליה בלונדון, בירת בריטניה. הגן ממוקם בסמוך לקפלת הגארדס, המשמשת כבית התפילה של אוגדת משק הבית (Household Division), היא אוגדת משמר המלכה. הקפלה והגן שוכנים בתחומי קסרקטיני ולינגטון, בצמוד לפארק סנט ג'יימס ובקרבת ארמון בקינגהאם.
מבנה

הגן צמוד לכותלה של אכסדרה בקפלה המוקדשת לזכר חיילי האוגדה שנפלו במלחמת העולם השנייה. במרכז הגן מצויה ערוגה עגולה המוקפת בטבעת אבן. צורתה רומזת לפתח העגול הממוקם בתקרת אנדרטת איפר בבלגיה. הערוגה מולאה בעפר שהובא מפלנדריה שבבלגיה, שם נפלו במהלך המלחמה מאות אלפי חיילים של האימפריה הבריטית, וביניהם גם חיילים מאוגדת משק הבית. בגן ניטעו מיני עצים האופייניים לפלנדריה. על גבי טבעת האבן של הערוגה נחרתו מילות השיר בשדות פלנדריה, שיר הזיכרון הידוע ביותר של המלחמה, שנכתב על ידי הרופא הצבאי הקנדי ג'ון מק'קרי. במקום הוצב גם ספסל שנבנה מאבן שנחצבה בפלאנדריה. על גבי גדר אבן מול הגן נקבעו סמלי שבעת הרגימנטים המרכיבים את אוגדת משק הבית.
העפר הממלא את הערוגה נאסף על ידי תלמידי בתי ספר בריטים ובלגים מאדמת 70 בתי קברות צבאיים של האימפריה הבריטית בפלאנדריה. שקים ובהם העפר הובאו לאנדרטת איפר ביום שביתת הנשק, 11 בנובמבר 2013, בטקס במעמד הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו ולורן, נסיך בלגיה. משם הועברו השקים בדרך הים לבריטניה והובאו ללונדון. הבאת העפר סימלה את שיבת הנופלים לארצם.
הגן תוכנן על ידי האדריכל הבלגי פיט בלנקרט (Piet Blanckaert) כמתנה מבלגיה לבריטניה.
הוא נחנך בטקס ב-6 בנובמבר 2014, לקראת יום הזיכרון של בריטניה באותה שנה, שנת המאה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. הגן נחנך על ידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ופיליפ, מלך הבלגים.
בשנת 2017 נחנכה אנדרטה בעלת אותו שם באנדרטת המלחמה של אוסטרליה בעיר קנברה.
גוסטב לאנגה

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1830 ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  20 ביולי 1889 (בגיל 58) ורניגרודה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  ממלכת פרוסיה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרופיל ב-IMDb
 
גוסטב לאנגה (בגרמנית: Gustav Lange;‏ 13 באוגוסט 1830 – 20 ביולי 1889) היה מלחין גרמני אשר הלחין יצירות קלאסיות.
ביוגרפיה

לאנגה נולד בשוורשטדט, סמוך לארפורט, בסקסוניה הפרוסית, בשנת 1830. בהיותו בברלין הוא למד אצל אדוארד גרל.
הוא כתב מספר פנומנלי של יצירות, רובן קלילות ופופולריות. יצירות הסולו לפסנתר שלו, "אדלווייס", אופוס 31 ו"בלומנליד", אופוס 39. בנוסף, הוא כתב קונצ'רטו מאוד מפורסם לטרומבון והרבה נגנים צעירים ומבוגרים אוהבים לנגן אותו כיוון שהוא ארוך, יש בו קטעים מהירים, איטיים, תרועה, שירה חזק וחלש. שלוש היצירות הן הידועות ביותר ביצירותיו כיום ואהובות על חובבי מוזיקה.
גוסטב לאנגה נפטר בוורניגרודה בשנת 1889.
גוסטב יונסון

| --- | --- |

גוסטב יונסון (ימין) לצידו של יאן טוניסון
 לידה:  7 בינואר 1880 האימפריה הרוסית (1858–1883) ויליאנדי, האימפריה הרוסית
 פטירה:  15 בנובמבר 1942  (בגיל 62) ברית המועצות צ'ליאבינסק, ברית המועצות
 מדינה:  אסטוניה 
 השכלה:  המכון הפוליטכני של ריגה 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית  צבא אסטוניה הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1901–1942 (כ־41 שנים)
 דרגה:   גנרל מאיור (אסטוניה)  גנרל לייטננט (הצבא האדום)
 תפקידים בשירות
 מפקד צבא אסטוניה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העצמאות האסטונית  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  חרב הזהב של גבורה 
 
גוסטב יונסון (באסטונית: Gustav Jonson;‏ 7 בינואר 1880 – 15 בנובמבר 1942) היה איש צבא אסטוני, אשר מונה בידי ברית המועצות למפקד הצבא האסטוני למשך שנה בין יוני 1940 ליוני 1941. לאחר כיבוש אסטוניה בידי הגרמנים במבצע ברברוסה, הוציאו אותו הסובייטים להורג.
ביוגרפיה

יונסון נולד בוויליאנדי. ב-1901 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-1917 נשלח לאסטוניה במטרה להקים גדוד פרשים אסטוני שיילחם בשורות הצבא הקיסרי. הוא המשיך לפקד על הגדוד שלו גם לאחר שאסטוניה הכריזה על עצמאותה מהאימפריה, ופיקד עליו במהלך מלחמת העצמאות האסטונית כנגד ברית המועצות. הוא המשיך לפקד על הגדוד עד 1924. ב-1927 הוא מונה למפקד האקדמיה הצבאית האסטונית. בין 1934–1939 הוא שימש כעוזרו הצבאי של נשיא אסטוניה קונסטנטין פטס.
ב-1939 פרש יונסון מהצבא בדרגת גנרל מאיור. ב-16 ביוני 1940 פלשו הסובייטים לאסטוניה, וכבשו אותה תוך יום. הסובייטים אילצו את מפקד הצבא האסטוני יוהאן ליידונר להתפטר מתפקידו, ומינו את יונסון למפקד במקומו. ב-3 בספטמבר של אותה שנה, סיפחו הסובייטים את כל הצבא האסטוני לתוך הצבא האדום במסגרת "קורפוס הרובאים הטריטוריאלי האסטוני ה-22". יונסון מונה למפקד הקורפוס בדרגת גנרל לייטננט.
במהלך מבצע ברברוסה ביוני 1941, כבשו הגרמנים את אסטוניה. בעקבות כך, איבדו הסובייטים את האמון באסטונים, ופיטרו את כל הקצינים האסטונים מהצבא האדום. יונסון נשלח למוסקבה בתואנה של השלמת הכשרתו באקדמיית המטה הכללי. ב-19 ביולי הוא נעצר בידי הנ.ק.ו.ד. ב-15 במאי 1942 הוא נידון למוות. גזר הדין בוצע בצ'ליאבינסק ב-15 בנובמבר 1942.
ג'רמיה תיאוס

| --- | --- |
 לידה:  5 באפריל 1716 כור, שווייץ 
 פטירה:  17 במאי 1774 (בגיל 58) צ'ארלסטון, ארצות הברית 
 זרם באמנות:  רוקוקו 
 
ג'רמיה תיאוס (באנגלית: Jeremiah Theus‏; 5 באפריל 1716 – 17 במאי 1774) היה צייר יליד שווייץ. הוא פעל ללא מתחרים בעיקר סביב צ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית במשך עיקר הקריירה שלו.
ביוגרפיה > ראשית חייו

תיאוס נולד בעיר צ'ור, בקנטון שווייצרי גרובינדן, והיה ילדם הבכור של סימאון ואנה וולזר תיאוס. הוא היה בן תשע עשרה כאשר היגר עם משפחתו לקרוליינה הדרומית, כשקבלו מענקי קרקע והוצאות תחבורה כדי לעודד את הגירת הפרוטסטנטים האירופיים להתיישב במושבה. סימאון תיאוס קיבל שטח של 1.0 קמ"ר לאורך נהר אדיסטו בעיירה אורנגבורג.
בשנת 1740, תיאוס הצעיר התמקם בצ'ארלסטון, פתח סטודיו ופרסם את עצמו כצייר. הוא הקים את הסטודיו שלו במיקום מרכזי. לא ידוע מה מידת ההכשרה שקיבל. ההזדמנויות ללמוד אמנות היו מוגבלות בצ'ארלסטון באותה תקופה, עם זאת, סביר להניח שהוא קיבל הכשרה מסוימת עוד בהיותו בשווייץ. תיאוס היה בן עשרים ושמונה בשנת 1744, אולם הוא כבר הרגיש בטוח מספיק ביכולותיו לפתוח בית ספר לציור בביתו.
תיאוס לקח על עצמו מגוון עבודות במהלך הקריירה המוקדמת שלו, כולל ציור הצריח של הכנסייה האפיסקופלית בשנת 1756, עבודה עבורה שילמו לו 77 פאונד ו-10 שילינג. הוא תרם 50 פאונד לקרן הבנייה למבנה חדש, מאוחר יותר הציבו לזכרו פסל בכנסייה.
ביוגרפיה > שנותיו המאוחרות

תיאוס הצליח לבנות לעצמו שם מוצלח בשלושת העשורים שבילה בצ'ארלסטון. הדבר נבע בעיקר מכך שבמשך חלק ניכר מאותו זמן הוא היה הצייר היחיד בעיר עם מוניטין כלשהו. אולי התחרות הגדולה ביותר שלו הגיעה מג'ון וולסטון יליד אנגליה שביקר בעיר בשנת 1765 ונשאר כשנתיים לפני שחזר לאנגליה. נראה כי הצייר האחרון השפיע על תיאוס במידה מסוימת באלמנטים שהוכנסו לתוך הציורים, כמו שולחן שיש שמניחים שהיו בעבודותו של וולטסון כשהיה בצ'ארלסטון.
בסוף הקריירה שלו עלתה גם הפופולריות של הנרי בנברידג' יליד פילדלפיה, שקיבל הכשרה באיטליה והיגר לדרום קרוליינה זמן לא רב לאחר שובו הביתה. הוא החליף את תיאוס כצייר הפופולרי ביותר בעיר.
תאוס נפטר בצ'ארלסטון בשנת 1774. הוא היה אדם עשיר במותו, על פי צוואתו, היה לו הון גדול בבנק ואחוזה גדולה ובית בצ'ארלסטון, עם שבעה עבדים. לפני מותו, נתן 2,100 לירות לילדיו מנישואיו הראשונים.
חייו האישיים

תיאוס התחתן פעמיים. אשתו הראשונה, שאותה נשא ב-13 בינואר 1741, הייתה קתרינה אליזבת שאומלופל, מעיירת אורנגבורג. היא הייתה רק בת 17 בזמן החתונה. הזוג גידל חמישה ילדים. קתרינה נפטרה בשנת 1754 בעת שילדה את הילד השישי. בשנה שלאחר מכן התחתן תיאוס שוב, הפעם עם אלמנה בשם אווה רוזאנה הילט. החתונה התקיימה ככל הנראה בסביבות חודש ספטמבר, מכיוון שבאותו חודש רכש האמן בית לבנים. לתיאוס ולאשתו השנייה היו ארבעה ילדים.
עבודתו

תיאוס בדרך כלל הסתפק בקומפוזיציות פשוטות, ודיוקנאותיו הם יצירות לא גדולות באורך חזה. כמו ציירים רבים של אותה תקופה, הוא גם הפיק מיניאטורות. שלוש עבודות שלו בקנה מידה גדול יותר קיימות. הראשונה, דיוקנה של אליזבת, אשתו של פיטר מניגולט, מתוארכת לשנת 1757, רק פעם נוספת בקריירה שלו עבד תיאוס בקנה מידה כזה, והפיק זוג דיוקנאות, של ברנרד אליוט, ג'וניור ואשתו, בסביבות 1766.
אלמנטים בדיוקנה של גברת אליוט – כולל פרטי התלבושת שלה, תכשיטים, והתנוחה – נלקחו ממספר ציירים אנגליים של אתה העת. תיאוס השאיל לעיתים קרובות אלמנטים מהדפסים גם ליצירותיו הקטנות יותר.
בפורטרטים של תיאוס יש בדרך כלל קומץ תנוחות למצומצם, כולל מחווה היד הפופולרי באותה העת. לפעמים האמן היה כולל גם כובע, תחוב מתחת לזרוע של המצויר, כדי לתת גוון. בפורטרטים אחרים העדיף תיאוס את סוג הדיוקן הקצר באורך החזה. הפורמט הקצר שנבחר איפשר לו להימנע מהצורך לצבוע את ידיו של המצויר.
דיוקנאות של ילדים אפשרו לתיאוס מגוון רב יותר בבחירת תנוחות המצוירים בחלקם בחר להשתמש בנוף כרקע, ולא ברקע הפשוט שהיה שמור למצויריו הבוגרים. לאחרים היו מוקצים מגוון אביזרים, כולל חכת דייג, בלוטים וחיות מחמד, או חתיכת פרי. כעשרים דיוקנאות של ילדים קיימים מאת תיאוס.
אף על פי שתיאוס עשה ניסיון כלשהו לדייק בפניהם של יושביו, הציורים שלהם חולקים מאפיינים רבים כל כך עד שאי אפשר להבחין בהם כמעט. סימני ההיכר של סגנונו כוללים עיניים סגורות, אף ארוך, שפתיים מלאות וגומות בסנטרים. תלבושות נותרו המוקד הדומיננטי ברוב הדיוקנאות שלו; הוא הקפיד לתאר את הפרטים הצבעוניים וגיזרת הבגדים יותר מאשר הצגת פניהם של יושביו.
ניתן למצוא ציורים מאת תיאוס במספר אוספי מוזיאונים אמריקאיים, כולל אלה של מוזיאון ברוקלין לאמנות, מוזיאון האמנות ווסטר, מוזיאון גיבס לאמנות, האקדמיה לאמנויות ומדעים טלפייר, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, והמוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון.
גלריה

אליזבת לינץ'
סוזנה מור
קפטן ג'ון ריינולדס
אנה דארט
מרי קוטברט
הערות שוליים

↑  Early American Paintings, www.worcesterart.org
↑  Brooklyn Museum collection search (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6703 4652  LCCN: n92000156  RKD: 77024  SIKART: 4022955  SNAC: w6r53jkr  ULAN: 500031293  VIAF: 6582368   WorldCat (עם VIAF): 6582368 
ג'רמיה תיאוס, אליזבת תיאוס בדמות אשת החופש.1765
ג'רמיה תיאוס, לו. קולונל ברנרד אליוט
גז'גוז' ונדזינסקי

גז'גוז' ונדזינסקי (בפולנית: Grzegorz Wędzyński; נולד ב-4 ביוני 1970) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל.
קריירת משחק

ונדזינסקי ערך בסך הכל 297 הופעות ליגה בפולין (בליגת העל הפולנית, הליגה הפולנית הראשונה, השנייה והשלישית), וכבש 24 שערים. הוא שותף כמחליף בשני משחקים בנבחרת פולין, בסך הכל 8 דקות משחק.
הקבוצה עימה מזוהה ונדזינסקי בישראל היא מכבי תל אביב, אליה הגיע בקיץ 1999 מפולוניה ורשה, ובמדיה שיחק 101 משחקי ליגה. הוא אף שיחק עם הקבוצה במסגרת הליגה האירופית בעונות 1999-2000 ו-2001-2002, וזכה עימה פעמיים בגביע המדינה בכדורגל, בשנים 2001 ו-2002. לאחר שלוש עונות קבוצה, עבר השחקן לקבוצת עירוני ראשון לציון, וירד עימה לליגה השנייה, לאחר שהקבוצה סיימה במקום ה-12 והאחרון בליגה הלאומית (כיום ליגת העל). בסיום אותה עונה, עבר השחקן לקבוצת עירוני קריית שמונה. זו הייתה עונתה הראשונה של הקבוצה בליגה השנייה, ולמרות זאת, הקבוצה התמודדה על העלייה אך כשלה במחזור האחרון. לאחר עונה אחת בקבוצה, חזר השחקן לליגה הפולנית, לקבוצת גורניק לצ'נה, קבוצתו האחרונה בליגת העל הפולנית.
הוא פרש ממשחק פעיל בסיום עונת 2011-2012, בה שימש כמאמן-שחקן בקבוצת פוגון סידלצה.
קריירת אימון

במקביל לשנותיו האחרונות כשחקן פעיל, שימש ונדזינסקי גם כמאמן.
הוא אימן ושיחק בקבוצת נריו אוסטרולוקה מהליגה הרביעית בפולין, ורשם במדיה 16 הופעות בין השנים 2008-2010.
משם עבר לקבוצת פוגון סידלצה, מהליגה הרביעית בפולין, ובעונתו השנייה במועדון הדריך את הקבוצה בהעפלתה לליגה השלישית.
ב-24 באוקטובר 2011 סיים את תפקידו כמאמן הקבוצה ובסיום העונה אף פרש ממשחק פעיל.
ב-30 במרץ 2012 מונה כמאמן בקבוצת אלאנה טורון מהליגה השלישית אך פוטר כעבור כחצי שנה, ב-18 בספטמבר 2012, והוחלף על ידי המאמן רוברט קושצ'לאק.
תארים כשחקן

הגביע הפולני: 1994, 1995
הסופר קאפ הפולני: 1995
גביע המדינה: 2000/2001, 2001/2002
הערות שוליים

↑  Awans Pogoni Siedlce do II ligi, מתוך האתר http://www.90minut.pl
↑  Grzegorz Wędzyński odsunięty od prowadzenia Pogoni Siedlce, מתוך האתר http://www.90minut.pl
↑  Grzegorz Wędzyński nowym trenerem Elany, מתוך האתר http://www.90minut.pl
↑  Robert Kościelak tymczasowym trenerem Elany, מתוך האתר http://www.90minut.pl
גוסטב יאנסון

גוסטב יאנסון (בשוודית: Gustaf Jansson;‏ 5 בינואר 1922 - 19 באפריל 2012) היה אתלט שוודי שזכה במדליית הארד בריצת מרתון במשחקי אולימפיאדת הלסינקי (1952).
קריירה

יאנסון התחרה במשלחת השוודית למשחקים האולימפיים פעם אחת בלבד, במשחקים שנערכו בהלסינקי, פינלנד בשנת 1952. הוא התחרה בריצת המרתון וזכה במדליית הארד כשהגיע למקום השלישי עם זמן של 2:26:07.0 שעות, אחרי רנלדו גורנו הארגנטינאי, ואמיל זטופק מצ'כוסלובקיה שזכה במדליית הזהב עם 2:23:03.2 שעות.
שיאו האישי, 2:21:40 שעות, הושג בתחרות בשנת 1955. הוא נפטר באפריל 2012.
ג'ורג' מייל

צ'ארלס ג'ורג' מייל (באנגלית: Charles George Male;‏ 8 במאי 1910 - 19 בפברואר 1998) היה כדורגלן אנגלי.
ביוגרפיה

מייל נולד ברובע ניוהאם שבלונדון הפנימית, ונבחן במדי וסטהאם יונייטד לפני שהצטרף למועדון הכדורגל קלפטון שבאותה תקופה לא שיחק בליגה כלשהי. הוא הצטרף לארסנל כשחקן חובב בנובמבר 1929, הפך למקצוען במאי 1930 וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 7 - 1 על בלקפול ב-27 בדצמבר 1930. בתחילת דרכו הוא שיחק כקיצוני/קשר שמאלי, בדרך כלל כמחליפו של בוב ג'ון. מייל מיעט לשחק, שלושה בעונת 1930/1931 (בה זכה המועדון באליפות הראשונה בהיסטוריה שלו) ותשעה בעונת 1931/1932, ולפיכך הבחירה בו כמחליפו של אלכס ג'יימס בגמר גביע ה-FA של 1932 הייתה מפתיעה. המשחק הסתיים בניצחון מעורר מחלוקת של ניוקאסל יונייטד.
הרברט צ'פמן, מאמן ארסנל, החליט להעביר את מייל לעמדת המגן הימני בעקבות גילו המתקדם של טום פארקר ומחליפו לזלי קומפטון שלא שיחק בביטחון רב; מאוחר יותר מייל סיפר כיצד חשש מסיום דרכו במועדון לפני שנכנס למשרדו של צ'פמן, וכיצד צ'פמן אמר לו כי לא רק שהוא יכול לשחק בעמדה זו, אלא גם שהוא יהיה המגן הימני הטוב ביותר באנגליה.
מייל היה מעודד מהשיחה עם צ'פמן ונכנס לתפקידו החדש בקלות, כאשר הוא הופך לשחקן הרכב קבוע בשבע העונות הבאות, שבכל אחת מהן השתתף בלמעלה מ-35 משחקים. המועדון הצליח לזכות בתקופה זו בארבע אליפויות נוספות ובגביע FA אחד.
לאור יכולתו הגבוהה הוא זומן לנבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד נבחרת סקוטלנד ב-14 בנובמבר 1934. מייל שיחק ב-19 משחקים במדי הנבחרת, ובשישה מתוכם הוא היה הקפטן.
בשלהי שנות ה-30 התמנה מייל לתפקיד הקפטן של ארסנל, אך מיעט לשחק בעונת 1938/1939 בגלל פציעות. מלחמת העולם השנייה שפרצה כאשר מייל היה בן 29 גרמה לעצירת הקריירה שלו; הוא השתתף בכ-200 משחקים לא רשמיים של ארסנל בזמן המלחמה, ושירת בחיל האוויר המלכותי בארץ ישראל. מייל היה בן 36 כאשר משחקי הליגה חודשו, אך הספיק לשחק ב-15 משחקים בעונת האליפות 1947/1948, והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה של הליגה שמשחק בשש עונות אליפות. משחקו האחרון בארסנל היה בניצחון 8 - 0 על גרימסבי טאון במאי 1948. בסך הכל הוא השתתף ב-318 משחקים במדי ארסנל, אך לא הצליח לכבוש בהם שער.
לאחר פרישתו הוא עבד בארסנל כמאמן קבוצות הנוער והמילואים, ומאוחר יותר עסק בסקאוטינג בארסנל (אחד מהשחקנים שהוא איתר היה צ'ארלי ג'ורג'). הוא עבד במועדון בעונת הדאבל 1970/1971, לפני שפרש כליל מכדורגל ב-1975; לאחר מכן הוא היגר לקנדה על מנת לחיות עם בנו. מייל היה השחקן האחרון מתקופת צ'פמן שמת.
לקריאה נוספת

Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4
ג'ורג' מוסטוב

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1923 בוסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  4 באפריל 2017 (בגיל 93) האמדן, ארצות הברית 
 שם לידה:  George Daniel Mostow 
 ענף מדעי:  גאומטריה, חבורת לי 
 מקום קבורה:  B'nai Jacob Memorial Park 
 מקום לימודים:  בית הספר הלטיני של בוסטון (1940)  אוניברסיטת הרווארד (1948) 
 מנחה לדוקטורט:  גארט בירקהוף 
 מוסדות:  אוניברסיטת ייל (1961–1998)  המכון למחקר מתקדם (1947–1949)  אוניברסיטת סירקיוז (1949–1952)  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (1952–1961) 
 תלמידי דוקטורט:  לאונרד פרדריק ריצ'ארדסון, הארווי היימן, A. W. Currier, Xiaoxi Xue, Robert Torop, John Stuelpnagel, פטר אנדרה, ג'ון קורט סאוטר ג'וניור, איאן דאגלס בראון, Dante Giarrusso 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1957)  פרס וולף למתמטיקה (2013)  פרס סטיל (1993) 
 צאצאים:  David Jack Mostow, ג'ונתן מוסטו, Mark Alan Mostow, Carol Mostow 
 
ג'ורג' דניאל מוסטוב (באנגלית: George Mostow‏; 4 ביולי 1923 – 4 באפריל 2017) היה מתמטיקאי יהודי-אמריקאי. נודע בזכות תרומתו לתורה של חבורות לי, ובמיוחד גילוי תופעת הקשיחות של סריגים בחבורות לי. זוכה פרס וולף במתמטיקה לשנת 2013.
קורות חיים

נולד בבוסטון להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית מאוקראינה בתחילת המאה ה-20. ב-1948 סיים דוקטורט באוניברסיטת הרווארד. מ-1961 עבד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ובאוניברסיטת ייל, עד שנת 1999 בה פרש לגמלאות. בשנת 1974 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית, ובשנים 1987–1988 היה נשיא האגודה האמריקאית למתמטיקה.
בתקופת המלחמה הקרה הוא היה חריג בכך ששמר על קשר עם עמיתים מברית המועצות. הוא ניצל קשרים שהיו לו כדי להבריח מתמטיקאים רוסים למערב. כך למשל בתחילת שנות ה-80 החליט על דחיית הקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים בוורשה, כמחאה על כליאת מתמטיקאים רוסים, ובעקבות כך הם שוחררו.
זכה בפרס סטיל עבור ספרו "Strong rigidity of locally symmetric spaces" מ-1973.
בשנת 2013 פורסם כי מוסטוב זכה בפרס וולף. בנימוקי השופטים נכתב אודותיו: "תרם תרומה מהותית וחלוצית לגאומטריה ולתאוריית חבורת לי. הישגו המפורסם ביותר בתחום זה הוא הגילוי של תופעת הנוקשות החדשה לחלוטין בגאומטריה: משפטי הצפידות החזקה. משפטים אלה הם חלק מההישגים הגדולים ביותר במתמטיקה במחצית השנייה של המאה ה-20... עבודתו של מוסטוב כוללת מגוון מסחרר של תחומים מתמטיים. מתמטיקאים מעטים יכולים להתחרות עם רוחב היריעה, העומק והמקוריות של עבודותיו."
הערות שוליים

↑  Helgason, Sigurdur (1975)."Review: Strong ridigidity of locally symmetric spaces, by G. D. Mostow". Bull. Amer. Math. Soc. 81 (3, Part 1): 509–514..
↑  פרופסור ג'ורג' ד. מוסטוב George d.Mostow, אתר קרן וולף.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462933505171  BnF: cb123401780 (data)  GND: 1081049502  ISNI: 0000 0001 1081 0582  LCCN: n50006649  MGP: 28467  NTA: 073670588  SELIBR: 397584  SNAC: w6p92734  SUDOC: 032356390  VIAF: 108480497   WorldCat (עם VIAF): 108480497
גדליהו בובליק

| --- | --- |

גדליהו בובליק
 לידה:  10 באוקטובר 1875 גרודנו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1948 (בגיל 72 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  בלארוס 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
גדליהו בּוּבּלִיק (באנגלית: Gedaliah Bublick; תרל"ה, 10 באוקטובר 1875, גרודנו, האימפריה הרוסית - ז' באדר תש"ח, 17 בפברואר 1948) היה עיתונאי יידי ומנהיג ציוני דתי אמריקאי.
ראשית דרכו

גדליהו בובליק נולד בשנת תרל"ה (1875) בגרודנה שברוסיה, בן לאהרן ולדבורה.
גדל בביאליסטוק שבפולין ולמד בישיבת לומז'ה. לאחר מכאן עבר לליטא, שם למד בישיבת מיר.
בשנת 1899 נישא לאלה קוסובסקי.
בשנת 1900 הגיע בובליק לפריז, שם סייע לקבוצת משפחות מביאליסטוק להשיג אשרות כניסה לארגנטינה באמצעות ארגון יק"א של הברון הירש. בובליק הצטרף לקבוצה בארגנטינה לשלוש שנים ולימד את ילדי הקבוצה עברית.
בשנת 1904 היגר בובליק לניו יורק שבארצות הברית, שם כתב בעיתון "יידישע נייעס". ב-1915 מונה כעורך הראשי של העיתון. בובליק היה מגדולי המתנגדים לתנועות היהדות המתקדמת והיהדות הקונסרבטיבית.
מקומו בציונות

בשנת 1920 ביקר בובליק לראשונה בארץ ישראל. הוא היה פעיל מאוד בקהילתו ונמנה עם מייסדי הקונגרס היהודי האמריקאי. במאי 1920 נבחר להיות סגן יו"ר הקונגרס היהודי האמריקאי.
בין השנים 1919–1926 היה חבר בהנהלת ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית וכיהן כחבר ההנהלה הציונית. בובליק היה מפעילי הציונות הדתית וממקימי תנועת המזרחי. בשנים 1928–1932 כיהן כנשיא תנועת המזרחי.
בובליק נסע מספר פעמים נוספות לארץ ישראל ונכח בטקס הפתיחה של האוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1925, כנציג קרן היסוד.
השקפתו הדתית

כאדם צעיר נמשך בובליק לתנועת ההשכלה. לאחר שלא מצא בה תשובות הולמות, הפך בובליק לתומך נלהב של היהדות האורתודוקסית. רבים מכתביו עוסקים בקשיים בפניהם ניצבת היהדות האורתודוקסית. בספרו "מן המיצר" הוא חזה התבוללות ונישואי תערובת בקרב יהדות התפוצות (ובעיקר בארצות הברית) וצפה סכנה מיהדות המסורתית.
בובליק נפטר בניו יורק בז' באדר תש"ח, 17 בפברואר 1948.
יצירותיו

מיין רייזה אינ אראטצ ישרואל (ניו יורק, 1921)
מן המיצר (ניו יורק, 1923)
סך הכל (ניו יורק, 1927)
כתביו שתורגמו לעברית:
כתבים נבחרים / בעריכת א"ל גלמן ואהרן פצ’ניק; תרגם מיידיש: י"א זיידמן, ירושלים : הוועד לכתבי גדליה בובליק (בסיוע קרן א"י של המזרחי בירושלים ומועצת "ישראל הצעיר" בארצות הברית), תשכ"ב. (כרך אחד: "מן המיצר: עיונים בבעיות היהדות".)
הנצחה

רחובות במספר ערים בישראל נקראים על שמו של בובליק, בהם רחוב בשכונת רמות בירושלים, בתל אביב ועוד.
לקריאה נוספת

'בובליק, גדליהו', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 68–69. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ראה באתר עיריית ירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313498405171  GND: 117224328X  ISNI: 0000 0000 4843 4028  LCCN: no2007014182  VIAF: 21912417   WorldCat (עם VIAF): 21912417
גוסטב לאזאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1876
 פטירה:  1949  (בגיל 73 בערך)
 הישג בולט:  מקום שלישי באליפות פריז, 1930
 מקצוע נוסף:  פרובלמאי 
 מדינה:  צרפת
 פרסים והוקרה:  היה נשיא מועדון השחמט על שם  פרנסואה אנדרה פילידור
 הערות:  יהודי
 
גוסטב לָאזָאר (בצרפתית: Gustave Lazard‏; 1876–1949) היה שחמטאי ומחבר בעיות שחמט יהודי-צרפתי. אחיו הבכור של פרדריק לאזאר.
חייו

לאזאר חי בפריז שם שיחק בתחרויות רבות. הוא חלק מקום 5–6 בתחרות 1907 (ניצח: פרנק מרשל), הגיע למקום השמיני בתחרות 1908 (ניצח: גרומר), הגיע למקום התשיעי בתחרות 1909 (ניצח: ארנולד אורבך), הגיע שביעי בתחרות 1909 (ניצח: ויינשטיין), הגיע שביעי בתחרות 1910 (ניצח: פרדריק לאזאר) והגיע תשיעי בתחרות 1912 (ניצחו: פרדריק לאזאר וגרומר).
לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק לאזאר את המקום השביעי בתחרות פריז בשנת 1920 (ניצח: פרדריק לאזאר), הגיע שמיני בתחרות 1922 (ניצח: אנדרה מופאנג), הגיע למקום ה-12 בתחרות פריז בשנת 1926 (ניצח: לאון שוורצמן), חלק מקום 10–12 בתחרות פריז בשנת 1927 (ניצח: אברהם באראץ), הגיע למקום ה-12 באליפות פריז בשנת 1928 (ניצח: אברהם באראץ), וחלק מקום 3–5 באליפות פריז בשנת 1930 (ניצח: יוסף צוקרמן).
לאזאר היה נשיא מועדון השחמט על שם פרנסואה אנדרה פילידור.
הערות שוליים

↑  Championnat de Paris 1926, באתר Heritage des Echecs Francais
↑  Championnat de Paris 1927, באתר Heritage des Echecs Francais
↑  Championnat de Paris 1928, באתר Heritage des Echecs Francais
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11020976f (data)  VIAF: 305884114   WorldCat (עם VIAF): 305884114
ג'ורג' מושיץ

| --- | --- |
פרופ' ג'ורג' מושיץ
פרופ' ג'ורג' מושיץ
 לידה:  18 באפריל 1934 (בן 90) פרייבורג, הרייך הגרמני 
 ענף מדעי:  הנדסה
 מקום מגורים:  שווייץ, ארצות הברית וישראל
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של ציריך 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של ציריך 
 תלמידי דוקטורט:  Markus Erne, Felix Lustenberger 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחומי תורת הרשתות, GSM, מסנני קבלים, תכנון רשתות ותורת הרגישות.
 
ג'ורג' מושיץ (באנגלית: George S. Moschytz; נולד ב-18 באפריל 1934) הוא מהנדס חשמל שווייצרי-ישראל, פרופסור אמריטוס שכיהן כדקאן הפקולטה להנדסה באוניברסיטת בר-אילן.