stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מהדי
האירועים עם ביאת המהדי

על פי המסורת, לפני הגחתו הפתאומית של המהדי באל-מדינה, תופיע דמות שכינוייה "אל-מסיח א-דג'אל" (المسيح الدجّال; מילולית: "משיח השקר", פירוש המילה "דג'אל" הוא שקרן או זייפן), או בקיצור דג'אל (אנ') – משיח השקר המרושע, אשר יוליך את האנשים שולל שהוא אלוהים. דג'אל יגרום לבני האדם להאמין כי מעשים רעים הם טובים ולהפך, וכי הגיהנום הוא גן עדן, וכך ישחית את מידותיהם הטובות של האנשים.
ישנן מסורות רבות שעוסקות בתיאור הדג'אל, בהן: הוא יתחזה למאמין אדוק, אולם למעשה יהיה האדם המרושע ביותר על פני האדמה; תהיה לו עין אחת בלבד, שתימצא במרכז מצחו ותזהר כמו כוכב; הוא יהיה בעל קול גדול ונורא; בעל יכולת להחיות מתים ולספק מזון ושתייה ללא הגבלה; ירכב על חמור לבן שילך בצעדי ענק. דג'אל יזכה לשליטה באזור הלבנט, אך לא יוכל להיכנס למכה או מדינה. כשתתגלה רשעותו, תופיע על מצחו המילה "כופר".
בגרסה השיעית יהרוג דג'אל שיעים רבים. כאשר דג'אל ילמד על ביאת המהדי (מאחר שכל העולם, ברגע הופעתו ידע זאת מייד ובלי ספק, כמו זריחת החמה), הוא ישלח צבא גדול נגדו, אולם צבאו לא יצליח להגיע לאל-מדינה, מאחר שייבלע באדמה בין מכה למדינה. המהדי, יחד עם עיסא (ישו, הנחשב לנביא באסלאם) שירד מהשמים ויתפלל מאחורי המהדי (כסימן בכורה למהדי) יילחם במשיח השקר וינצח אותו. המהדי יניף את חרב הג'יהאד ויגייס צבא שמלאכים יהיו בעזרתו, מקרב מעט המאמינים, שהמשיכו להאמין בביאתו, חלקם יהיו ממשפחתו של מוחמד, כדי להסיר את השחיתות מהעולם. לכל אחד מהלוחמים יהיה כוח של 40 גברים חסונים, לבבותיהם יהיו חזקים מברזל. השליטים המרושעים יקראו לכוחות להגנתם, חיילי המהדי יתקפו את צבאות השליטים בבת אחת, יהרגו רבים מהם, ויזרעו בהלה בלבבות אלו שיישארו, כך שהם ייכנעו לשלטון הצדק של המהדי, וימירו את דתם לאסלאם, אף אחד מן המאמינים לא ייפגע בקרבות. מהפכת המהדי תתבצע תוך יום אחד, ברחבי כל העולם, המהדי יעניק לאנשים ביטחון מהפחד והאימה שאפפו אותם לפני בואו.
כמו כן, ישנן מספר מסורות הטוענות כי דג'אל יהיה יהודי, ויהודים יאמינו כי הוא המשיח, ו-70,000 מהם יהפכו לחייליו הנאמנים. הקרב בין המהדי ועיסא ובין דג'אל יהיה למעשה הקרב בין האסלאם לכופרים, בהנהגת היהודים. בחדית' ידוע, המיוחס למוחמד, הוא טען כי במהלך מלחמת היהודים ודג'אל נגד המוסלמים (המהדי לא מוזכר), היהודים ייבהלו ויחלו להתחבא, אז העצים, האבנים והחפצים השונים יאמרו למוסלמים "מוסלמי, יש פה יהודי מאחוריי, בוא והרוג אותו", פרט לעץ הר'רקד שנחשב כ"עץ היהודים". מסורות אלו לעיתים אינן מזכירות כלל את המהדי, ומרביתן סוניות. ציטוט מחדית' זה נמצא גם בפרקה השביעי של אמנת החמאס.
אצל השיעים התריסריים מתווספת דמות נוספת, סופיאני, שהופעתה תסמן אף היא את ביאת המהדי.
האירועים עם ביאת המהדי > גורלם של היהודים והנוצרים ביום הדין

בעוד שברור לחלוטין מה יהיה עם המאמינים באלילים (קבלת האסלאם או מוות), המסורות השונות נחלקות לשתי גישות בשאלה מה יהיה עם מאמיני הדתות המונותאיסטיות (הלגיטימיות במידה מסוימת, בראיית האסלאם). הגישה הראשונה טוענת כי יהודים ונוצרים רבים ימירו את דתם מרצונם, אולם אלו שלא יהיו מעוניינים בכך, יכירו במעמדם הנחות וישלמו את מס הג'זיה (מס הגולגולת, המוטל על הלא מוסלמים שחיים במדינה מוסלמית (ד'ימי) על פי חוקי השריעה, ראו סורה 9, פס' 29 בקוראן). הדוגלים בגישה זו מראים מובאות מהקוראן, שלפיהן יש לגלות סובלנות כלפי דתות אחרות (ראו למשל סורה 2, פס' 256, "אין אונס בדת"). האימאם ג'עפר א-צאדק, אף מרחיק לכת וטוען כי המהדי ישפוט את היהודים על פי חוקי התנ"ך, ואת הנוצרים על פי חוקי הברית החדשה.
הגישה האחרת טוענת כי האסלאם יוצע לכל הלא-מוסלמים, אלו שלא יקבלו אותו – ייהרגו. החדית'ים שגורסים כי דג'אל יהיה מנהיגם של היהודים, תומכים בגישה זו.
האירועים עם ביאת המהדי > עם תום המהפכה

כשיסיים צבאו של המהדי את משימתו, הדת היחידה שתתקיים ברחבי העולם תהיה האסלאם, הנורמות המוסריות וההלכתיות כולן ינבעו מהקוראן, ולפיכך תהיינה מושלמות. המהדי יטהר את האסלאם מכל מיני מסורות שגויות שדבקו בו, כך שלעיתים ייראה כאילו מדובר במסורות חדשות; אמונת האנשים תהיה אמיתית, ולא רק מצג שווא. המהדי יניח את ידיו על ראשי האנשים כך שמצפונם ושכלם יהיו מוכנים לקבל את תורתו, רוע, צביעות, חוסר אמונה ושנאה ייעלמו מלבבות האנשים, העושר העולמי יחולק באופן שוויוני. המהדי ימחק את הגבולות בין המדינות, את המפלגות הפוליטיות, את נביאי השקר, לא תהיה אפליה על בסיס גזע, עדה, שפה או תרבות. העולם יחיה בהרמוניה, שלום, ביטחון ושוויון תחת שלטון האל. האדמה תהפוך לירוקה ופורייה, מצבם הכלכלי של האנשים ישתפר באופן ניכר. המהדי ימנה אנשים מוסמכים כמושליהם של האזורים השונים בעולם, שישלטו באופן הוגן תחת הנחיותיו של המהדי. המהדי יוריד לעולם את כל הידע שלא נמצא ברשותו (בידי האנושות נמצאים רק שניים מתוך 27 החלקים של הידע). על פי המסורת הסונית, המהדי ימות שבע שנים לאחר המהפכה.
המהדי במדע הבדיוני

מספר סופרים מסוגת המדע הבדיוני שאבו השראה מדמות המהדי בעלילות ספריהם. אחד מהם הוא פרנק הרברט, אשר התרכז בסדרת ספרי "חולית" שלו בדמותו של פול אטראידס, מנהיגם של הדררים, הנחשב בעיניהם למהדי של אראקיס.
ראו גם

משיח בדתות נוספות
לקריאה נוספת

עמנואל סיון, קנאי האסלאם (עם עובד, ספריית אופקים 1986)
עמנואל סיון, גבריאל א' אלמונד, ר' סקוט אפלבי, קנאות דתית מודרנית (ידיעות אחרונות 2004)
ברנרד לואיס, משבר האסלאם (כנרת, זמורה-ביתן, דביר 2006)
ביאורים

↑  המרידות הסוניות שעשו שימוש בשמו של המהדי לאחר מכן, היו בעלות אופי אנטי-קולוניאלי במהותן (ראו בהמשך).
↑  גם השיעים שותפים לאמונה כי שמו הפרטי של המהדי יהיה מוחמד. נראה כי מקור המסורות על השם בתקופת מרידתו של אל-מוח'תאר בשמו של מוחמד אבן אל-חנפיה (ראו להלן). המסורות נוצרו כדי לחזק את הטענה כי אבן חנפיה הוא אכן המהדי.
↑  לקריאה על טיעונים דומים ועל הבעייתיות שבהם, ראו כשל לוגי הסבר מעגלי, הטיעון האונטולוגי, כשל לוגי מסוג השערה מנוגדת לעובדות ומעגל קסמים.
יוחנן הרביעי לסקריס, קיסר האימפריה הביזנטית

יוחנן הרביעי לסקריסוס (ביוונית: Ἰωάννης Δ΄ Δούκας Λάσκαρις) היה קיסר ניקאי (אחת ממדינות האימפריה הביזנטית המחולקת) הוא מלך משנת 1258 עד לשנת 1261.
ביוגרפיה

יוחנן הרביעי היה בנם הראשון של הקיסר תאודורוס השני שמלך לפניו ושל אשתו, הנסיכה הלנה מבולגריה. עוד בהיותו בן שמונה הוכתר, עקב מות אביו. ג'ורג' מוזלון מונה לעוצר בשל היותו ידיד המקורב ביותר אל המלך, עד להתבגרותו של יוחנן, אבל עד מהרה זה נרצח מאחר שהיה שנוא על האצולה. יוחנן היה האחרון מהשושלת הלסקרנית ועשה רבות לשיקום האימפריה הביזנטית הדועכת, לאחר כיבוש קונסטנטינופול בידי הצלבנים במסע הצלב הרביעי.
בשנת 1261 כבש מיכאל פלאולוגוס את קונסטנטינופול והכריז על עצמו כקיסר קונסטנטינופול וניקאה; הוא עיוור את יוחנן כדי ליצור בו מום שימנע ממנו את הרשות להמשיך להחזיק בתואר הקיסר ולאחר מכן כלא אותו בטירה ליד ים מרמרה.
לימים הכיר יוחנן באנדרוניקוס השני, בנו של מיכאל פלאולוגוס, כקיסר.
אחמד סנג'ר

מועיז אד-דין אחמד סנג'ר בן מלכשאה בן אלפ ארסלאן (ערבית: معز الدين أحمد سنجر بن ملكشاه بن ألب أرسلان), (1084/1086 - 8 במאי 1157) היה סולטאן סלג'וקי, שמשל בין השנים 1118 ל-1153. משוררו המלכותי היה אדיב סאביר.
סנג'ר היה בנו של מלכשאה הראשון ואחרי מות אביו ב-1092 נלחם על הירושה נגד שלושת אחיו מחמוד הראשון, 
ברכיארוק ומוהמט הראשון ונגד אחיינו מחמוד השני.
מ-1097, שלט סנג'ר במרבית שטחי איראן, ומיקם את בירתו בח'וראסאן. ב-1131 השתלט סנג'ר על בגדאד ולזמן קצר הצליח להחזיק תחת שלטונו אימפריה גדולה כמעט כמו זו של אביו. מרידות של בני משפחתו, ושל מושלים אזוריים שפרקו עול, שמטו שטחים מתחום שליטתו של סנג'ר.
הסולטאן סנג'ר נתפס בידי נומידים טורקמנים ב-1153 והוחזק בשבי עד 1156. הוא נפטר ב-8 במאי 1157. אחרי מות סנג'ר שבה הסולטנות הסלג'וקית והתפצלה בין בני המשפחה הסלג'וקית ולא שבה עוד לגדולתה.
ראו גם

סלג'וקים
איראן
ח'וארזמשאה
אתאבכ
דגש חזק

ערך זה עוסק בסימן ניקוד עברי. אם התכוונתם לעדשת עזר לשינוי אורך מוקד, ראו .
.
דגש חזק, המכונה גם "מִכְפָּל" או "כַּפְלָן", הוא סימן ניקוד בעברית, המורה להכפיל את האות שבה הוא נמצא. דגש חזק יכול לבוא ברוב האותיות, למעט האותיות א, ה, ח, ע, ר.
סימון הדגש החזק

צורתו הגרפית של הדגש החזק היא נקודה בתוך האות והוא זהה לסימונו של הדגש הקל.
בתעתיק פונטי יש שתי דרכים לסמן מכפל – באמצעות כתיבת העיצור פעמיים, או באמצעות נקודתיים הנכתבות אחרי העיצור הכפול. שתי השיטות משמשות גם לציון תנועה ארוכה. לדוגמה: כָּרַתִּי /kårátti/ או: /kårát:i/. התעתיק המובא כאן אינו משקף את ההגייה המקובלת היום בעברית ישראלית, אלא את זו המתבטאת בניקוד הטברני שפותח בטבריה במאה ה-8 לספירה.
הגייה

המימוש הפונטי של הדגש החזק, מתבטא בהגיית העיצור למשך זמן ארוך מהרגיל, ובאותיות בג"ד כפ"ת גם גורם לביטוין בצורת הדגש הקל, ומבוטא כעיצור סותם. כיוון שמטרתו של הדגש החזק היא להכפיל את ההיגוי ולמושכו להברה שאחריו, דגש הבא בסוף מילה באות שוואית, אף שאיננו אחרי שווא, יהיה דגש חזק; למשל הדגש החזק המכפיל במילה הערבית dubb, לא קיים בעברית בה אין ההכפלה בסוף מילה. בעקבות כך רפה העיצור ב ונוצרה המילה דֹּב (על קיום ההכפלה המקורית מעידה צורת הרבים דֻּבִּים = dubbim).
הגורמים להופעת דגש חזק > באמצע מילה

דגש תבניתי הוא דגש חזק שמקורו בדגש מקורי המופיע בצורת הבניין של הפועל או במשקל. במערכת הפועל מצוי הדגש התבניתי ב-ע' הפועל (האות האמצעית של השורש) של הבניינים הכבדים פיעל, פועל והתפעל. במערכת השם הוא מצוי באות השורש האמצעית של כמה משקלים, הידועים שבהם הם- קִטּוּל (חִבּוּר), קַטֶּלֶת (דַלֶּקֶת), קִטָּלוֹן (צִמָּאוֹן), קַטָּל (צַיָּד) ועוד.
דגש משלים הוא דגש חזק שמקורו בהבלעת אות מסוימת כתוצאה מתופעות לשוניות שונות. יכול להופיע בכל אחת מאותיות המילה. הדגש המשלים יכול להיווצר כתוצאה מהידמות מלאה או כאשר תצורת המילה גורמת לרצף של שני עיצורים זהים, שאיננו נובע מהכפלה תבניתית. לקבוצה זו שייך גם הדגש של השורשים הכפולים - דגש שמופיע במילים הבנויות משורשים שבהם העיצור השני והשלישי זהים. למשל: דַּלֹּתִי (שורש דלל), סִבָּה (שורש סבב).
הכפלה תניינית (משנית - סקונדרית) - דגש חזק המופיע בהטיה של מילה ותפקידו כנראה לשמור על התנועה שלפניו כדי שלא תתקצר. למשל הריבוי של גָמָל הוא גְמַלִּים ולא גְמָלִים, כנראה כדי שבהטיה תישאר תנועת a אחרי העיצור מ: גְמַלֵּיהֶם ולא גַמְלֵיהֶם.
לתפארת הקריאה - דגש נדיר שמטרתו להטעים את מבטא המילים בהן הוא מופיע. למשל המילה: "אָנָּא".
דגש חזק קיים גם בערבית, ושם הוא מסומן בסימן הנקרא "שַּדָּה" (شدّة "חיזוק"). כיום נראה הסימן כעין w קטנה מעל האות, והוא נגזר מצורת האות הערבית ش שהיא האות הראשונה במילה "שַדה". התופעה של הכפלת עיצור קיימת בשפות רבות נוספות. ברוב שיטות הכתב היא מסומנת באמצעות הכפלה של האות המסמנת את העיצור המוכפל, למשל, במילה האיטלקית benedetto הכפלת האות t מסמנת שיש לקרוא את העיצור באופן מודגש וממושך יותר.
הגורמים להופעת דגש חזק > בתחילת מילה

על פי רוב, בתחילת מילה יבוא דגש קל ובאותיות בג"ד כפ"ת בלבד. אולם קיימים מקרים מסוימים שיבוא דגש חזק בתחילת מילה (בכל האותיות הסובלות אותו). המאפיין המובהק של מקרים אלו הוא שסמוכה לה מילה המסתיימת בהברה פתוחה, (לרוב פתח, סגול או קמץ). למקרים אלו יש כללים מיוחדים, ושמם הכולל הוא דחיק.
ראו גם

דגש קל
דחיק
הערות שוליים

↑  תקופות קדומות יותר של העברית (בעברית המקראית וכנראה גם בלשון חז"ל) ציין הדגש החזק רצף של שני עיצורים זהים, שהתאחדו לכדי עיצור אחד מודגש- ומכאן שמו המציין את העצור הכפול "כפלן".
↑  סימן דמוי-דגש הבא באות ה' בסוף מילה נקרא מפיק הא, ומורה על ניקוד שווא נח באות.
↑  אם כי יש מספר מופעים בתנ"ך של דגשים באותיות א' ו-ר'
↑  כיום, יש ספרי קודש (חומשים, סידורים), בהם מסמנים את הדגש החזק בגופן שונה מאשר הדגש הקל, ואף פותחו גופנים שונים המבדילים בין הדגשים בצורה אוטומטית. למשל, בהוצאות מסוימות, מסומן הדגש החזק על ידי נקודה יותר גדולה.
↑  משום שהמכפל חוסם את תהליך הריפוי של העיצור.
דגש חזק תבניתי ב-ע' הפועל (במקרה הזה האות ש') בבניין התפעל.
גיל ארי כהן

| --- | --- |

 לידה:  22 באוגוסט 1990 (בן 34) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
גיל ארי כהן (נולד ב-22 באוגוסט 1990) הוא שחקן ומחזאי ישראלי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גיל ארי כהן נולד בתל אביב וגדל בבת ים. בוגר בית צבי במחזור נ"ג (2015).
בשנת 2015 שיחק בהצגה "חתונה מושלמת" בתיאטרון הספרייה, ובהצגה "איבנוב" בתיאטרון הקאמרי. בשנת 2016 שיחק בהצגה "אויב הציבור" בתיאטרון הקאמרי. בשנת 2017 שיחק בהצגה "שייקספיר מאוהב" בתיאטרון הלאומי הבימה. בשנת 2018 שיחק במחזמר "סוליקא" בתיאטרון באר-שבע. בשנת 2019 שיחק בהצגה "הפקר" בתיאטרון באר-שבע.
בשנת 2020 שיחק בהצגה "זורבה היווני" בתיאטרון הלאומי הבימה. בשנת 2021 כתב ושיחק במחזמר "עמירם" במסגרת חג המחזמר המקורי בתיאטרון הבימה. בשנת 2022 שיחק במחזמר "הלהקה" בתיאטרון הארצי לנוער. בשנת 2022 כתב את המונודרמה "פנתר", שזכתה בפסטיבל סוליקו להצגות יחיד בתיאטרון השעה הישראלי. בשנת 2023 שיחק במחזמר "לעבור את הקיר" בתיאטרון בית-ליסין. בשנת 2023 כתב את ההצגה "הבן של מושיקו הגדול" של תיאטרון הקאמרי. בשנת 2023 כתב את ההצגה "נגזר לחיים" של תיאטרון השעה הישראלי.
משנת 2024 משחק במחזמר "סוף העולם שמאלה" בתיאטרון הארצי. משנת 2024 משחק בהצגה "חתונה מושלמת" בתיאטרון הארצי.
פילמוגרפיה ומחזות > קולנוע

| שנה | שם | דמות | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | In Our Hands: The Battle for Jerusalem | יוסי פרדקין | ארין צימרמן |
| 2019 | אחד בלב | מאבטח רוה"מ | טליה לביא |
| 2021 | שף פקטור (סרט טלוויזיה) | אלעד | יובל סול בוקר |
פילמוגרפיה ומחזות > טלוויזיה

| שנה | שם | דמות | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | הלסביון העליון | סער | רוני צידון |
| 2019 | זאת וזאתי | מאבטח בכותל | דן מסר |
| 2022 | גוף שלישי | אילן | שי קפון |
פילמוגרפיה ומחזות > תיאטרון

| שנה | שם | תפקיד | תיאטרון |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | חתונה מושלמת | שחקן | תיאטרון הספרייה |
| 2015 | איבנוב | שחקן | התיאטרון הקאמרי |
| 2016 | אויב הציבור | שחקן | התיאטרון הקאמרי |
| 2017 | שייקספיר מאוהב | שחקן | הבימה |
| 2018 | סוליקא | שחקן | תיאטרון באר שבע |
| 2019 | הפקר | שחקן | תיאטרון באר שבע |
| 2020 | זורבה היווני | שחקן | הבימה |
| 2021 | עמירם (חג המחזמר המקורי) | מחזאי, שחקן | הבימה |
| 2022 | הלהקה | שחקן | התיאטרון הארצי |
| 2022 | פנתר | מחזאי | תיאטרון השעה הישראלי |
| 2023 | לעבור את הקיר | שחקן | תיאטרון בית ליסין |
| 2023 | הבן של מושיקו הגדול | מחזאי | התיאטרון הקאמרי |
| 2023 | נגזר לחיים | מחזאי | תיאטרון השעה הישראלי |
| 2024 | סוף העולם שמאלה | שחקן | התיאטרון הארצי |
| 2024 | חתונה מושלמת | שחקן | התיאטרון הארצי |
הערות שוליים

↑  תיאטרון השעה הישראלי - פנתר באתר הבימה
↑  דודי פטימר, ‏"סוג של לחזור בזמן": מתי סרי סוגר מעגל וחוזר לקאמרי, באתר מעריב אונליין, 8 בפברואר 2023
גולף

ערך זה עוסק בסוג ספורט. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שחקן גולף לאחר חבטה בכדור
שחקנית גולף
גולף הוא ענף ספורט שבו על השחקן להעיף כדור קטן (כדור גולף) לאורך מסלול שעיקרו דשא טבעי באמצעות מחבטים ולבסוף לקלוע את הכדור לתוך גומה בקרקע שבקצה המסלול - וכל זאת במספר מינימלי של חבטות בכדור.
משחק הגולף מחייב ריכוז, הפעלה מבוקרת של הגוף וקואורדינציה יותר מאשר כוח פיזי ומהירות, ולכן הוא פופולרי מאוד בכל הגילים, כולל פנסיונרים וקשישים. משחק מלא אורך 3–4 שעות בקצב מתון. גורם משיכה נוסף של המשחק הוא קיומו באוויר הפתוח בסביבה שופעת דשא ועצים. סיבות אלה הפכו את משחק הגולף גם לפעילות חברתית, לא פחות מהיותו ענף ספורט.
מקורו של משחק הגולף באנגליה ובסקוטלנד במאה ה-18. מקובל לייחס את המשחק לשעשוע של סקוטים, שחבטו באבנים וניסו לקלוע אותן אל תוך מאורות ארנבים. השעשוע הזה התמסד, את מקום האבנים תפס כדור עשוי עור וממולא נוצות דחוסות, מחבטים מעץ וברזל תוכננו כך שאפשר יהיה לחבוט בכדור במדויק, וחוקים נקבעו למשחק החדש. באמצע המאה ה-19 נקבע מספר הגומות במגרש גולף על 18. מסקוטלנד ואנגליה פשט המשחק לארצות אחרות דוברות אנגלית, ובראשן דרום אפריקה וארצות הברית, ומשם למדינות רבות אחרות ברחבי תבל.
במשך שנים רבות נחשב המשחק כאריסטוקרטי ויכלו להשתתף בו רק בני המעמד העליון, כשבני המעמד התחתון יכלו לעלות על מגרש הגולף רק כנערי כדור (Caddy), הנושאים את התיק עם מוטות המשחק. אולם בשנות ה-40 של המאה ה-20, החלה מגמה זו להשתנות.
היסטוריה > מקורות המשחק

המקורות המדויקים של ספורט הגולף אינם ברורים. התאוריה המקובלת ביותר היא שמקורו של ספורט זה בסקוטלנד בשלהי ימי הביניים.
קיים רישום על משחק דמוי גולף שהתקיים ב-26 בפברואר 1297, בהולנד בעיירה בשם לונן אן דה פכט (Loenen aan de Vecht). במשחק המתואר שיחקו ההולנדים עם מקלות וכדור מעור. הזוכה היה מי שהכה בכדור עם המוט מספר הפעמים הנמוך ביותר על מנת להביא אותו למטרה שהייתה במרחק כמה מאות מטרים. עם זאת, מקובל להניח שצורת המשחק המודרנית של הגולף כפי שאנו מכירים כיום היא המצאה סקוטית, שכן המשחק מוזכר בשני חוקים שחוקק הפרלמנט הסקוטי במאה ה-15, האוסרים על משחק ה-גואף (gowf). חוקרים אחדים סוברים עם זאת שמדובר במשחק אחר דמוי שינטי (shinty - משחק קבוצתי עם מקלות וכדורים המקובל בסקוטלנד) או הרלינג (hurling - משחק קבוצתי עם מקלות וכדורים המקובל באירלנד), או להוקי שדה מודרני ולא גולף. חוקרים אלו טוענים כי במאה ה-17, קודם להופעת המשחק המודרני בסקוטלנד, שיחקו בהולנד משחק שמטרתו להכניס כדור קטן לתוך גומה בקרקע תוך שימוש ב"מקלות גולף". יש גם טענות על דיווחים מוקדמים יותר של משחק דמוי גולף מאירופה היבשתית.
עם זאת, אם נדייק בעובדות יש להתייחס למשחקים קדומים אלו רק כאבותיו הקדומים של המשחק המודרני אותו אנו מכירים כגולף. העובדה היא שמשחק הגולף המודרני התחיל והתפתח בסקוטלנד: מסלול הגולף הקבוע הראשון נבנה בסקוטלנד, כמו גם מועדוני הגולף הראשונים. חוקי המשחק הכתובים מקורם משם, כמו ההחלטה כי המסלול יכלול 18 גומות. כללי התחרות הרשמיים פותחו שם ותחרויות נערכו בין ערים שונות בסקוטלנד. תוך זמן קצר התפשט המשחק מסקוטלנד לאנגליה ומשם לשאר העולם. מסלול הגולף העתיק ביותר שעדיין משחקים בו הוא "אולד לינקס" (Old Links) במסלולי המרוצים של מסלבורו (Musselburgh). קיימת הוכחה לקיום משחקי גולף במקום ב-1672, אם כי יש טענה כי מרי, מלכת הסקוטים שיחקה שם כבר ב-1567.
באפריל 2005 חיזקה הוכחה חדשה את הוויכוח בנוגע למקורות משחק הגולף. ממצאים שנתגלו לאחרונה על ידי הפרופ' לינג הונגלינג מאוניברסיטת לָאנְג'וֹאוּ מעידים כי בסין שיחקו משחק דומה לגולף המודרני מאז תקופת שושלת טאנג הדרומית, 500 שנים לפני שהמשחק הוזכר לראשונה בסקוטלנד.
ב"רשומות דונְגשׂוֵ'אן" (בסינית: 東軒錄 בפין-יין Dōngxuān) מתקופת שושלת סונג (1279-960) מתואר משחק הקרוי צְ'ווֵיוָאן (捶丸, בפין-יין chuíwán) ואף נכללים בהן שרטוטים של המשחק. במשחק בסין נעשה שימוש ב-10 סוגי מחבטים הכוללים את "צְווָאנְבָּאנְג", "פּוּבָּאנְג" ו"שָׁאוָּאנְג", שהם שווי ערך למחבטים הקרויים באנגלית driver‏, two-wood‏ ו-three-wood. במוטות נהגו לשבץ ירקן וזהב מה שמעיד שהספורט היה לעשירים מאוד. ארכיון סיני כולל התייחסות לפקיד ממשל מתקופת שושלת טאנג הדרומית שביקש מבתו לחפור גומות כמטרה. לינג מעלה השערה כי משחק הגולף יוצא לאירופה ואז לסקוטלנד על ידי נוסעים מונגולים בסוף ימי הביניים.
דובר מטעם "מועדון הגולף העתיק המלכותי של סנט אנדרוז", אחד מארגוני הגולף העתיקים ביותר בסקוטלנד, הגיב באומרו "משחקי מוט וכדור קיימים זה מאות בשנים, אבל גולף כפי שאנו מכירים אותו כיום, אותו משחקים על פני 18 גומות, החל בוודאות בסקוטלנד."
היסטוריה > התפתחות מסלול הגולף

לא תמיד היו 18 גומות במסלולי גולף. מסלולי "סנט. אנדרוז לינקס" שוכנים על פיסת קרקע צרה על אדמת מרי מלכת הסקוטים לאורך הים. כבר במאה ה-15 קבעו גולפאים בסנט אדרוז חפירה לאורך השטח הגלי, כשהם משחקים אל מקומות כפי שהטופוגרפיה הכתיבה. המסלול שהתפתח הכיל אחת עשרה גומות, והשתרע בין בית המועדון לקצה המרוחק של האחוזה. השחקן עבר את כל הגומות עד הקצה, הסתובב ושיחק שוב את כל הגומות, סך הכול 22 גומות. בשנת 1764 הוחלט שהמרחק בין כמה גומות קצר מדי, והוחלט לבטל שתיים מהן. מספר הגומות צומצם מ-11 לתשע, כך שסך המסלול הכיל 18 גומות. בשל מעמדה של סנט אנדרוז כבירת הגולף, הותאמו שאר המסלולים לשיטה זו, והמסלול בן 18 הגומות נשאר כתקן מאז.
היסטוריה > התפתחות הציוד

ניתן להסביר את התפתחות הגולף על ידי התפתחות הציוד בו נעשה שימוש במשחק. חלק מההתקדמות המשמעותית במשחק הגולף נובע מהתפתחות כדור הגולף. לכדור הגולף היו צורות רבות לפני 1930 עד שאיגוד הגולף של ארצות הברית (United States Golf Association או בראשי תיבות USGA) קבע תקנים למשקל ולגודל. מאוחר יותר נוספו לתקנים אלו כללים של ה-USGA שקבעו כי אסור שמהירותו הראשונית של כדור גולף תעבור 250 רגל (76.20 מטרים) בשנייה. מאז המשיך כדור הגולף להתפתח, ולהשפיע על הדרך בה משחקים את המשחק.
גורם משמעותי נוסף בהתפתחות הגולף הייתה התפתחות מחבטי הגולף. מחבטי הגולף הראשונים היו עשויים עץ שהיה חומר זמין. במהלך השנים התקבע שאת גוף המחבט עושים מ"עץ אגוז קריה" (Hickory) ואת ראש המחבט עושים מ"אפרסמון אמריקני", בשל קשיותו וחוזקו. ככל שכדור הגולף התפתח כאשר הוכנס לשימוש הכדור הגומי עם הגומות (המכונה באנגלית gutty) סביב 1850, ראש המחבט התפתח גם הוא והחל להופיע הסוג שבו ראש המחבט עשוי ברזל. הכנסה לשימוש של גוף מחבט מפלדה החל בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19, אך אישור על השימוש בהם על ידי הגופים המפקחים על הגולף היה אטי. בתחילת שנות ה-70, נעשה שינוי נוסף בגוף המחבט, כשהחל השימוש בסיבי פחמן בשל משקלם הקל יחסי וחוזקם. בשנות ה-80 המוקדמות החלו להופיע ראשי מחבטים ממתכת קלה (פלדה, טיטניום וחומרים מרוכבים) המכונים "עץ מתכתי", ובסופו של דבר החליפה מתכת את העץ לחלוטין בשל חוזקה ורב גוניותה. הטכנולוגיה העכשווית ביותר עושה שימוש במחבטים בהם גוף המחבט עשוי סיבי פחמן וראש המחבט עשוי טיטניום קל משקל, המאפשר לייצר ראשי מחבטים גדולים יותר מכפי שאפשרי היה בעבר. החוזק של חומרים מודרניים אלו מאפשר לראש המחבט להיות דק יותר, עובדה המגדילה את אפקט הקפיץ של ראש המחבט על הכדור, ולפיכך מגדילה את המרחק אותו עובר הכדור כתוצאה מהחבטה. ה-USGA הגביל לאחרונה את אפקט-הקפיץ, הידוע גם כמקדם ההחזרה (COR ראשי תיבות של Coefficient of Restitution) ל-0.83, ואת הנפח המקסימלי של ראש המחבט ל-460 סמ"ק בניסיון לשמר את האתגר שבמשחק.
הכדור המשמש במשחק הגולף שוקל לא יותר מ-45.93 גרם ובעל קוטר של לא פחות מ-42.67 מ"מ. כדור הגולף כפוף לבדיקה ואישור על ידי מועדון הגולף המלכותי של סנט אנדרוס ואגודת הגולף של ארצות הברית, כדורי גולף שלא עומדים בתקנות אינם יכולים לשמש בתחרויות.
אטימולוגיה של השם "גולף"

המילה "גולף" מוזכרת לראשונה בכתב כאחד המשחקים האסורים בחוק של הפרלמנט הסקוטי, שכנראה מקורו מהמילה הסקוטית "goulf" (שקיימים לה כמה איותים) שפירושה "להכות או לסטור". ייתכן כי המילה "גולף" (golf) הוא שיבוש סקוטי של המילה ההולנדית "קולף" (kolf) שפירושה "מקל", "אלה" או "מחבט", והספורט ההולנדי באותו שם. קיימת התייחסות מוקדמת יותר למשחק הגולף שסוברים כי היא משנת 1452, כאשר ג'יימס השני, מלך סקוטלנד אסר על קיום המשחק משום שהוא מנע מנתיניו להתאמן בירי בחץ וקשת.
קיימת אגדה אורבנית עקשנית הטוענת כי המונח מקורו בראשי תיבות של המשפט "Gentlemen Only, Ladies Forbidden" (כלומר, גברים בלבד, נשים אסורות), טענה זו היא קרוב לוודאי אטימולוגיה עממית כי השימוש בראשי תיבות כמלים היא תופעה מודרנית למדי, מה שהופך את הביטוי לראשי תיבות בדיעבד.
עקרונות המשחק

משחק גולף תקני מתנהל במגרש המחולק ל-18 "גומות" (holes). במגרשים הכוללים רק 9 גומות ניתן לשחק שני סבבים באותם מסלולים כדי להשלים משחק תקני. אורך כל גומה מעמדת הפתיחה (Tee Box) עד לגומה בקרקע שבקצה המסלול נע בין 90 מטר ל-600 מטר ויותר. בקצה כל מסלול נמצאת הגומה עצמה ומסביבה שטח של דשא קצוץ דק מאוד, המכונה Green. לאורך המסלול יש מכשולים כמו מכשולי מים (בריכות, ערוצי נחל) ומכשולי חול ("בונקרים") שנועדו להקשות על התקדמות השחקנים. כמו כן, לשחקנים אסור לחרוג מגבולות המסלול וחבטה של כדור אל מחוץ לגבולות המסומנים גוררת "קנס" של חבטה נוספת.
לכל גומה במגרש הגולף יש "תקן" (PAR), שהוא מספר החבטות האופטימלי שבו ניתן להשלים את המסלול מנקודת הפתיחה (Tee Box) ועד לגומה שבקצה המסלול. התקן של רוב הגומות הוא 3, 4 או 5 חבטות. נדירות יותר הן גומות עם תקן 6. למשל, בגומה עם תקן 4, שחקן מיומן בתנאים אופטימליים יכול להעיף את הכדור מעמדת הפתיחה לשטח הפתוח (Fairway) בחבטה הראשונה, אל ה"גרין" בחבטה שנייה, ובשתי מכות קצרות (Putting) אל תוך הגומה.
סך כל מספרי התקן של הגומות במגרש מהווה התקן של המגרש כולו. בדרך כלל, מספר התקן (PAR) של מסלול גולף תקני הוא בין 70 עד 73. רוב שחקני הגולף משלימים את המשחק במספר חבטות גבוה ממספר התקן של המגרש, משום שרוב השחקנים, באופן טבעי, אינם שחקנים אופטימליים. ההפרש בין מספר החבטות הממוצע שנדרש לשחקן כדי להשלים משחק מלא, לבין מספר התקן של המגרש משמש לחישוב ה"הֶנְדִיקַפּ" (Handicap) של השחקן. כך למשל, שחקן שההנדיקפ שלו הוא 3 הוא שחקן טוב יותר משחקן שהדירוג שלו הוא 13, משום שבתנאים שווים סביר להניח שהשחקן הראשון ישלים את המשחק ב-3 חבטות מעבר לתקן בעוד שהשחקן השני ישלים את המשחק ב-13 חבטות מעבר לתקן. שיטת ההנדיקפ מעניקה לשחקנים פחות טובים חבטות בונוס בחישוב תוצאת המשחק, וכך מאפשרת לשחקנים טובים יותר וטובים פחות לשחק יחד, מבלי שתוצאת המשחק תהיה ידועה מראש.
"הגומה התשע עשרה"

"הגומה התשע עשרה" (באנגלית: Nineteenth hole) הוא כינוי סלנג המקובל בשפה האנגלית לבילוי לאחר משחק הגולף, והיא אף מוזכרת בסיפורי הגולף של הסופר פ. ג. וודהאוס.
בדרך כלל מדובר בבילוי חברתי במועדון הגולף הסמוך למגרש, או יציאה לפאב, למסעדה או למועדון עישון, הנמצאים בקרבת המגרש. מקור הביטוי מהמסלול התקני של שמונה עשרה גומות, מה שהופך את ה"גומה התשע עשרה" לתחנה הבאה במסלול, לאחר סיומו של המשחק הרשמי. המושג דומה מאוד למושג "אפרה סקי" המקובל בספורט החורף. במיני גולף אכן קיימת גומה תשע עשרה, שהיא על פי רוב תחנת בונוס שבה ניתן לזכות במשחק נוסף חינם.
גולף בישראל

מגרש הגולף ומועדון הגולף הראשון בישראל הוא מועדון הגולף קיסריה, אשר הוקם בקיסריה ב-1961 ובו 18 גומות. ב-1999 נפתח חצי מגרש בקיבוץ געש, הכולל 9 גומות בו משחקים פעמיים על מנת לסיים משחק באופן תקני. תוכניות עתידיות לפיתוח מגרשי גולף נוספים הם בין השאר באילת, אשקלון, עומר, נווה תמרים (רמת הנגב), לצד ניסיונות עבר לקידום הקמת מגרשים נוספים. השטחים הנרחבים הנדרשים להקמת מגרשי גולף ועלויות טיפוח המדשאות מקשים על קידום הקמת פארקי גולף בארץ ואף כאלו שנמצאים בהליכי תכנון כגון מגרש הגולף באילת נחשבים שנויים במחלוקת.
ישראל זכתה להצלחה בזירה הבינלאומית בגולף לעיוורים בזכות הישגיו של זהר שרון.
ב-2014 העפילה שחקנית הגולף לטיסיה בק לסבב הגולף העולמי לנשים, ובכך הייתה לישראלית הראשונה שעושה זאת. היא אף ייצגה את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ב-2016, וסיימה במקום ה-31 מתוך 60.