stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויניפג ג'טס
היסטוריה > 2006 - 2007: מתחרים על הפלייאוף

לאחר עונת 2005 שבוטלה בשל סכסוך עבודה בין ה-NHL לשחקניה, החלו הת'ראשרס את עונת 2006 בהרכב חדש. דני היטלי שלא התאושש מאירועי תאונת הדרכים בקיץ 2003 ביקש לעזוב את הקבוצה והועבר לאוטווה סנטורס. במקומו הגיע החלוץ הסלובקי המנוסה מריאן הוסה. הת'ראשרס הוסיפו עוד בגרות לקבוצה עם שורה של שחקנים מנוסים נוספים - השוער מייק דנהם והחלוצים פטר בונדרה, סקוט מלנבי ובובי הוליק. השוער הראשון של הקבוצה, הפיני קרי להטונן, סבל מפציעות חוזרות ונשנות. קובלצ'וק, הוסה ומרק סבארד שהגיע עונה קודם לכן הובילו שיפור ניכר בהתקפת הקבוצה כאשר כל אחד מהם התקרב לצבירת 100 נקודות, כאשר קובלצ'וק קבע שיא מועדון עם 52 שערים. בפעם הראשונה נאבקו הת'ראשרס על מקום בפלייאוף, וסיימו את העונה עם מאזן חיובי של 41 ניצחונות מול 33 הפסדים ו-8 הפסדים בהארכה/מכות עונשין. המאזן הסתכם ב-90 נקודות בטבלה, והת'ראשרס נחלו אכזבה כאשר חסרו להם שתי נקודות כדי לעלות לפלייאוף ראשון.
עונת 2007 המשיכה את השיפור של העונה הקודמת. מרק סבארד עזב, אך במקומו הגיע חלוץ מנוסה נוסף, סטיב רוצ'ין. להטונן התגבר על פציעותיו וייצב את עמדת השוער. מריאן הוסה כבש 43 שערים ומסר 57 אסיסטים, ובסך הכל 100 נקודות - השחקן הראשון בתולדות הקבוצה שהגיע ל-100 נקודות. קוזלוב וקובלצ'וק תמכו בו עם מאזנים יפים משל עצמם. הת'ראשרס זכו בפעם הראשונה באליפות הבית הדרום-מזרחי ועלו לפלייאוף הראשון שלהם כמדורגים במקום השלישי בחטיבה המזרחית, כשלפניהם סדרה עם יתרון ביתיות מול ניו יורק ריינג'רס.
אולם הסדרה הסתיימה באכזבה קשה. הריינג'רס סימנו את העומד להתרחש כאשר עלו במהירות ליתרון 2:0 במשחק הראשון, בדרך לניצחון 4:3, ולאחר מכן ניצחו גם במשחק השני והסדרה עברה לניו יורק כשלריינג'רס יתרון מכריע. היתרון מומש כאשר הריינג'רס הביסו את הת'ראשרס 7:0 במשחק השלישי במדיסון סקוור גארדן, ואחריו ניצחו גם במשחק הרביעי והדיחו את הת'ראשרס.
זו הייתה סדרת הפלייאוף היחידה של הת'ראשרס, כך שהת'ראשרס לא ניצחו ולו משחק פלייאוף אחד בכל ימיהם באטלנטה.
היסטוריה > 2008 - 2011: שקיעה מחודשת

בעונות 2008 ו-2009 שקעה הקבוצה מחדש בבינוניות, עם מאזן זהה של 76 נקודות בשתי העונות, רחוק מהפלייאוף. במהלך שתי העונות האלה איבדו הת'ראשרס את מריאן הוסה ואיליה קובלצ'וק, שסירבו להאריך את חוזיהם בקבוצה, והועברו בעיסקאות תמורת שחקנים אחרים בטרם יהפכו לשחקנים חופשיים.
לעונת 2010 התייצבה הקבוצה עם סגל שעבר תהפוכות רבות. הקבוצה הראתה התאוששות מסוימת כשסיימה עם 34 ניצחונות ו-83 נקודות, חמש נקודות מהכרטיס לפלייאוף. התוצאות בעונת 2011 היו כמעט זהות, והת'ראשרס שוב החמיצו את הפלייאוף.
בנוסף לבעיות המקצועיות, הגיע לבית המשפט סכסוך בין אחד השותפים ב"אטלנטה ספיריט", השותפות המחזיקה בקבוצה, לבין שבעת השותפים האחרים, סכסוך שהחל עוד ב-2005 כאשר כל צד טוען להפרה לכאורה של חוזה השותפות על ידי הצד האחר, הפרה המאפשרת לו לרכוש את חלקו של הצד האחר במחיר עלות. התביעה ההדדית עדיין מתבררת, כאשר לפי מסמכים שהוגשו לבית המשפט בינואר 2011 התברר של"אטלנטה ספיריט" נגרם הפסד של 130 מיליון דולר.
היסטוריה > 2011 - 2014: המעבר לוויניפג

לאחר שנים של ניסיונות כושלים לבנות סביב הקבוצה בסיס אוהדים רחב ויציב, ומשההפסדים הכספיים הלכו ותפחו והיה ברור שיתפחו עוד, מכרה "אטלנטה ספיריט" את הקבוצה לקבוצת המשקיעים "טרו נורת'" מוויניפג. העסקה הוכרזה רשמית ב-31 במאי 2011, והקבוצה עברה לוויניפג לקראת עונת 2012. בכך חזרה ה-NHL לוויניפג לאחר שקבוצת ה-NHL הקודמת של העיר, ויניפג ג'טס, עזבה אותה לפיניקס ב-1996 והפכה לפיניקס קויוטיס.
ההכרזה על המעבר לוויניפג התקבלה בשמחה גדולה בעיר הקנדית. תושבי העיר חגגו ביום ההכרזה כשרבים מהם לובשים את מדי הג'טס בגלגולם הקודם, אם כי באותה עת הבעלים החדשים של הת'ראשרס טרם החליטו כיצד תיקרא לאחר שתעבור. תושבי ויניפג הראו את התלהבותם גם בקנייה של כ-6000 מנויים עונתיים בתוך 4 דקות באינטרנט, וביחד עם מכירה מוקדמת ללקוחות עסקיים נמכרו בתוך זמן קצר למעלה מ-13000 מנויים עונתיים. בכך עמדו קוני הקבוצה בתנאי המסחרי העיקרי להעברת הקבוצה לעיר. ב-21 ביוני 2011 אישרו בעלי הקבוצות האחרות והנהלת ה-NHL באופן רשמי את המכירה ואת המעבר לוויניפג.
במהלך טקס הדראפט של 2011 הכריזה הקבוצה על שמה - ויניפג ג'טס, כשמה של הקבוצה הקודמת של העיר.
העונה הראשונה בבית החדש התקבלה בהתלהבות גדולה מצד האוהדים שגדשו את ה-"MTS סנטר" (כיום קנדה לייף סנטר) וקיבלו את קבוצתם החדשה בתשואות גדולות, למרות שהובסה במשחקה הביתי הראשון על ידי מונטריאול קנדיאנס. במהלך העונה אירחו הג'טס פעמיים את פיניקס קויוטיס, הקבוצה הקודמת של העיר שנשאה את אותו שם.
הג'טס נראו לפרקים כבעלי אפשרות להשתחל לפלייאוף כבר בעונה הראשונה בביתם החדש, אולם לבסוף לא עלה הדבר בידם. כך היה גם בעונות 2012/13 ו-2013/14, כאשר הג'טס, על אף שהיו מעורבים במאבקי הפלייאוף, החמיצו אותו במעט.
היסטוריה > 2014 - 2017: פלייאוף ראשון בוויניפג

בעונת 2014/15, אחרי שני כישלונות בהם הייתה קרובה למקום בפלייאוף, עלה בידי הקבוצה לסיים במקום השמיני במערב ולהשיג בכך מקום הפלייאוף, לראשונה בביתה החדש. בכך שב פלייאוף ה-NHL לוויניפג לראשונה מזה 19 שנה.
סדרת הפלייאוף מול אנהיים דאקס החזקה, המדורגת ראשונה במערב, הסתיימה בתבוסה ב-4 משחקים בלבד וללא ניצחון - כך שעד אז הקבוצה עדיין לא ניצחה משחק פלייאוף, עוד מאז היווסדה באטלנטה.
בעונות 2015/16 ו-2016/17 שוב החמיצה הקבוצה את הפלייאוף.
היסטוריה > ריצת הפלייאוף של 2018

את העונה הרגילה של 2017/18 סיימו הג'טס כעונה שוברת שיאי מועדון, עם 52 ניצחונות ו-114 נקודות שהביאו אותה למקום השני בבית המרכזי, ולעלייה רביעית בתולדות הקבוצה, כולל ימיה באטלנטה, לפלייאוף.
היכולת הטובה נמשכה גם בפלייאוף. עם ניצחון 3:2 על מינסוטה ויילד במשחק הראשון, השיגה הקבוצה ניצחון היסטורי ראשון בפלייאוף מאז היווסדה. הג'טס המשיכו וניצחו בסדרה 4:1 בצורה משכנעת, כששאר ניצחונותיהם היו בתוצאות גבוהות.
הסיבוב השני הפגיש את הג'טס עם נאשוויל פרדטורס, הקבוצה עם המאזן הטוב בליגה בעונה הרגילה. למרות חסרון הביתיות הפתיעו הג'טס בניצחון 4:3 בסדרה, וריצת הפלייאוף ההיסטורית שהחלה בניצחון ראשון אי פעם במשחק בפלייאוף הביאה כעת את הקבוצה עד לגמר החטיבה המערבית.
בגמר החטיבה המערבית הודחו הג'טס בידי הקבוצה החדשה בליגה, וגאס גולדן נייטס.
היסטוריה > 2018 - ההווה

לאחר העונה המוצלחת הקודמת, המשיכו הג'טס להצליח גם בעונת 2018/19 כאשר נאבקו במשך כל העונה על המקום הראשון בבית המרכזי. לבסוף סיימו הג'טס שוב במקום השני בבית, ובפעם הראשונה בתולדות המועדון חיברו שתי עליות רצופות לפלייאוף.
הפלייאוף שהחל בציפייה גדולה הסתיים באכזבה, כאשר הג'טס שמטו את יתרון הביתיות והודחו על ידי סנט לואיס בלוז בשישה משחקים.
העונה שלאחריה, 2019/20, הופסקה לקראת סיומה בשל מגפת הקורונה כשהג'טס במקום התשיעי בחטיבה המערבית. בפורמט הפלייאוף המיוחד עליו הוחלט בעקבות הפסקת העונה, שיחקו הג'טס בסיבוב מוקדם לפלייאוף מול קלגרי פליימס, בו נוצחו והודחו. הג'טס סבלו באותה עונה מסגל הגנתי מדולל בעקבות עזיבות ופציעות, והסתמכו על יכולת משופרת של שוערם קונור הליבאק, שנבחר בסיום העונה לשוער העונה ב-NHL וזכה בגביע וזינה.
בעונת 2020/21, שקוצרה בשל מגפת הקורונה, עלו הג'טס לפלייאוף מהמקום השלישי בבית הצפוני, שהוקם במיוחד באותה עונה והורכב מהקבוצות הקנדיות של הליגה. אחרי סיבוב ראשון מצוין בו עברו ללא הפסד את אדמונטון אוילרס, הודחו הג'טס בסיבוב השני על ידי מונטריאול קנדיאנס בלא שניצחו ולו משחק אחד.
הליגה שבה למבנה הבתים הרגיל ולעונה באורך מלא ב-2021/22, והג'טס סיימו בתחתית הבית המרכזי ולא עלו לפלייאוף. שיפור מסוים בעונה שלאחריה הביא את הג'טס לעלייה קשה לפלייאוף עם ניצחון במשחק האחרון של העונה, אך בפלייאוף נכנעו בסיבוב הראשון מול וגאס גולדן נייטס העדיפה.
העונה הרגילה של 2023/24 הייתה עדיפה בהרבה. הג'טס התחרו עם ראשות הבית המרכזי וסיימו עם מאזן מצוין של 52 ניצחונות ו-110 נקודות, אך רק במקום השני בו. הסמן העיקרי של הקבוצה היה משחק ההגנה המשובח שלה, והצטיינותם של השוערים קונור האליבק ולורן ברוסואה. האליבק זכה בסיום העונה פעם נוספת בגבוע וזינה כשוער העונה בליגה.
למרות זאת, בסיבוב הראשון בפלייאוף התמוטט משחק ההגנה של הקבוצה, והיא הודחה על ידי קולורדו אוולאנש בחמישה משחקים בלבד, כאשר בכל אחד מחמשת המשחקים ספגה לפחות חמישה שערים, ובסך הכל 28.
לוגו ומדים

ב-22 ביולי 2011 הכריזה הקבוצה על הלוגו החדש שלה, צללית של מטוס CF-18 (הגרסה הקנדית של ה-F/A-18 הורנט האמריקאי) בצבע אפור, על רקע עיבוד מודרני לסמל חיל האוויר המלכותי הקנדי בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20. ההכרזה הקדימה בשלושה ימים את המועד המתוכנן, כיוון שבעקבות פריצה למחסן חולצות שנשאו את הלוגו ותוכננו להימכר לאחר הכרזתו דלף הלוגו לאינטרנט.
מדי הקבוצה הוכרזו ב-6 בספטמבר, לקראת משחקי טרום-העונה של 2011/12.
מיקומה הגאוגרפי של הקבוצה ומבנה הבתים ב-NHL

המעבר של הקבוצה מאטלנטה לוויניפג יצר צורך בארגון מחדש של הקבוצות ב-NHL, כיוון שהת'ראשרס - עקב מיקומם באטלנטה - היו חברים בבית הדרום-מזרחי, בעוד ויניפג נמצאת בחלק המערבי של קנדה ומיקומה הטבעי הוא החטיבה המערבית של הליגה. כדי לא לזעזע את מבנה הליגה בזמן קצר, הוחלט להשאיר את הג'טס בבית הדרום-מזרחי - דבר שיצר בעיה לוגיסטית קשה עבורם ועבור הקבוצות האחרות בבית הדרום-מזרחי, כיוון שהמפגשים התכופים בין קבוצות באותו בית גרמו במקרה הזה לנסיעות רבות וארוכות.
כדי לפתור את הבעיה ובעיות נוספות של מרחקי נסיעה, שונה מבנה הבתים בליגה לקראת עונת 2013/14, והג'טס עברו אחרי שתי עונות של עיכוב למיקומם הטבעי בחטיבה המערבית.
סגל שחקנים

נכון ל-1 בנובמבר 2024
הלוגו של אטלנטה ת'ראשרס
פיליפס ארנה, האולם הביתי של הת'ראשרס באטלנטה
איליה קובלצ'וק בחימום לפני משחק בעונת 2006
אוהדים במרכז ויניפג ב-13 במאי 2011, יום ההכרזה הרשמית על רכישת אטלנטה ת'ראשרס ומעברה לעיר. רבים מהם לבושים במדי ויניפג ג'טס, קבוצת ה-NHL הקודמת של העיר
אדם לאורי, קפטן הג'טס
כלבו (מקומון)

| --- | --- |
סמליל העיתוןסמליל העיתון
 סוג:  מקומון
 תדירות:  שבועון
 מו"ל:  רשת העיר ע.ג.ר בע״מ
 מייסד:  שלמה תל, טדי אינס ודייוויד רוז
 תאריכי הופעה:  10 באוקטובר 1974 – הווה (50 שנה)
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל
 www.colbonews.co.il
 
כלבו (או בשמו המלא "כלבו – חיפה והצפון") הוא מקומון חיפאי, מקומון זה הוא השני הכי ותיק בישראל (אחרי "ערב ערב באילת"), ויוצא לאור מאז שנת 1974.
היסטוריה

כלבו נוסד על ידי טדי אינס בעת שהיה תקציבאי בסניף חיפה של סוכנת הפרסום "בינג ליניאל" (בבעלות יונה בינג ושמעון ליניאל), והעלה את הרעיון להוציא עלון פרסום בן מספר עמודים. הוא פנה לאיש העסקים דייוויד רוז שיצטרף כמשקיע. השניים פנו לשלמה תל, שגם עבד כתקציבאי ב"בינג ליניאל" והיה אחראי על מחלקת המודעות בחיפה ובעל קשרים נרחבים בעיר. בתחילה סירב שלמה תל להצטרף למיזם, לבסוף הסכים להצטרף בתנאי שהעלון יכלול גם כתבות וחדשות מקומיות. כלבו יצא לאור לראשונה ב-10 באוקטובר 1974.
זמן קצר לאחר יציאת הגיליון הראשון פרש דייוויד רוז מהמיזם והעיתונאי מרדכי לבנון הצטרף והיה לעורך הראשון שלו. אחת החשיפות הראשונות שפרסם העיתון היה שראש עיריית חיפה, ירוחם צייזל, שיקר לגבי גילו כדי שיוכל להמשיך לעבוד בעירייה ולא לצאת לפנסיה.
העיתון חולק תחילה בחינם ובשנת 1980, לאחר שהתבסס נמכר בתשלום. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, במשך מספר חודשים יצא כעיתון יומי, אך עם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה חזר להיות שבועון. במשך שנים רבות היו ממוקמים משרדי העיתון ברחוב החלוץ 48 בחיפה, מאז 1998 הם ממוקמים בדרך יפו 145.
בשנת 1981, רכש עמוס שוקן 25% מהבעלות בעיתון, שהיה אז חלק ממהלך בו הקים את רשת המקומונים שוקן (ב-1979 הקים את כל העיר בירושלים ואת העיר בתל אביב ב-1980). ב-1982 הציע לרכוש את מלוא הבעלות, מרדכי לבנון וטדי אינס הסכימו למכור את חלקם אך שלמה תל סירב והמשיך להחזיק ב-25% מהבעלות.
בין השנים 1981–1985 התפרסם בכלבו המדור "ראש קטן", בעריכת יורם מארק-רייך, שהתפרש על פני 4 עמודים, והיה מעין עיתון בתוך עיתון. המדור עסק במוזיקת רוק ומטאל, הומור וסאטירה, קומיקס, מדע בדיוני ועוד. בני הנוער והצעירים תושבי חיפה העריצו את מארק-רייך וחבורתו, עליה נמנו צעירים שהפכו מאוחר יותר לעיתונאים וסופרים מצליחים, ביניהם אריק מירובסקי, לימור נחמיאס, ליאור פרי, אבי בליזובסקי ועוד. באוגוסט 1985 פרש מארק-רייך מהעיתון, עקב נסיעתו ללונדון לייצג שם את קול ישראל במשך חמש שנים, ועבר לכתוב מלונדון לעיתון המתחרה - "קול חיפה".
בשנת 1998, מוזג כלבו עם הוצאת המקומונים "הד הקריות", שמוציאה לאור מקומונים באזור הקריות, הגליל המערבי, נתניה וחדרה. "הד הקריות" הייתה בבעלות האחים שלמה ודורון לונדון והאחים עובד ניר ורוני נגרי, והחזיקה חמישה מקומונים: "צפון 1", "הד הקריות", "ידיעות הגליל", "חדשות נתניה" ו"חדשות חדרה". ב-2005 החל מהלך של איחוד מערכות "כלבו" ו"הד הקריות" למערכת אחת. במסגרתה הם עדיין יופצו כשני עיתונים נפרדים, אולם הם יצאו מאותה מערכת. אולם שנה אחר כך, פורקה הקבוצה עקב חילוקי דעות בין השותפים השונים, וקבוצת "הד הקריות" חזרה להיות עצמאית.
בשנת 2002 נפטר מייסד העיתון שלמה תל באופן מפתיע כשהוא בן 62. תל היה שותפו של עמוס שוקן, בקבוצת מקומוני רשת שוקן עד יום מותו. בנו של שלמה שון תל ייסד את אתר לוח המודעות החינמי יד2, שפגע בהכנסות רשת שוקן ממודעות בתשלום.
עם הכתבים בעיתון במהלך השנים נמנו יורם מארק-רייך, רונן ברגמן, רמי רוזן, אלי לוי, יוסי בר־מוחא, רויטל חובל, רועי שווץ, אבי בליזובסקי, דרור גלוברמן, אמנון בירמן וצדוק אשל.
תחקירים וחשיפות

במשך השנים פרסם "כלבו" מספר רב של תחקירים וחשיפות, בין המקרים הבולטים היו:
פינוי הבוצה מבתי הזיקוק - בסוף שנות ה-80, חשף העיתונאי והפובליציסט רונן ברגמן, שבבתי הזיקוק בחיפה הצטברה לאורך שנים כמות עצומה של בוצה מזוהמת שמכילה כמויות גדולות של דלקים, הפולטת לאוויר כמויות גדולות מאוד של אדים רעילים ומסרטנים. למרות הבטחות לפנות את הבוצה, החברה המשיכה לאחסן אותה במקום.
פרויקט חזית הים העירונית - ביולי 2017 חשף העיתון כי למרות שתוכנית "חזית הים העירונית של חיפה" אושרה במועצה הארצית לתכנון ולבנייה כבר ביולי 2012. תוכנית שבמסגרתה יהפוך חלקו המערבי של נמל חיפה לנמל נוסעים בלבד ולצדו יפותח אזור שיכלול בתי קפה, מסעדות, מסחר ומגורים, היא טרם אושרה על ידי הממשלה. מינהל התכנון, שנמצא באחריותו של שר האוצר משה כחלון המתגורר בחיפה, לא דאג לאישורה של התוכנית, ובכך עיכב את מועדי מימושה מכיוון שבהוראותיה נקבע כי שלושה מתחמים במערב הנמל יפונו תוך חמש שנים מיום אישור התוכנית.
התוכנית להקמת מסוף דלקים וחומרים מסוכנים בנמל המפרץ החדש - בדצמבר 2017 חשף העיתון שהתוכנית המפורטת של נמל המפרץ כוללת נמל דלקים, בניגוד להצהרות חברת נמלי ישראל ולהבטחות עיריית חיפה.
עורכי העיתון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עורכיו במשך השנים:
מרדכי לבנון 1974-1982
דוני ענבר (עיתונאי) שנות ה-80
יניר אלפיה שנות ה-90
איתן מרקוביץ' 2001-2003
אבי סולומון 2003-2005
רולי קירשטיין 2006–2009
עמית לוי 2009–2013
רולי קירשטיין מ-2013
יוסף (יוסי) בן טל ערך את "כלבו" מאז מכירת המקומון לרשת שוקן, בערך בסוף 1982 או תחילת 1983. הוא קיבל לידיו מקומון שבו הגרפיקאי היה גוזר את הכתבות באופן שרירותי ומותיר בחוץ את מה שחרג מהעמוד, והפך אותו לאימפריה. יוסף מונדי, אוריאלה ווייט, רמי רוזן וסמי מיכאל כתבו ב"כלבו" את כתבות המגזין. לעודד פלד היה טור שבועי; נאוה סמל ז"ל כתבה על אמנות; רות אשל על מחול; ארז אשרוב על ספרים ומוזיקה, במדור התרבות שערך אריה יאס. כשביקשו להרוס את הקזינו בבת גלים הופיע בעמוד השער שירו של נתן זך עליו. כשנאסר על משורר ערבי לפרסם את שיריו, בן טל פרש אותם על פני שני עמודים. "כלבו" של אותה תקופה ערך סימפוזיונים בהנחייתו, למשל סימפוזיון עם נעם סמל ועמרי ניצן על התיאטרון בכלל ותיאטרון חיפה בפרט. העברית של יוסי בן טל הייתה משובחת במיוחד והכותרות שלו שנונות. הוא לא היה חיפאי, אבל נשם את המתרחש בעיר וידע על מה לשים את האצבע. בערב הפרידה ממנו, כעבור כארבע או ארבע שנים וחצי, הוגש לו גיליון מיוחד של "כלבו" שהוכן בסתר, ארבעה עמודים מודפסים ובהם מכתבים שכתבו לו אנשי העיתון. העורך אחריו היה דני דור. יניר אלפיה היה סגנו של דני דור ולאחר מכן העורך. יוסי בן טל נפטר ב-22 בספטמבר 2022
ראו גם

רשת העיר
כל העיר
העיר
הערות שוליים

↑  מקומון חיפאי קנה ממושקוביץ בכ-1.6 מיליון דולר, באתר גלובס, 2 במרץ 1998
↑  חן שליטא, ‏שון תל: "ההחלטה להקים אתר לוחות חינם נתפסה כאילו שרפתי את הכסף של המשפחה", באתר גלובס, 23 ביולי 2010
↑  תדמור אישר את רכישת המקומון "הד הקריות" בידי "כלבו", באתר גלובס, 10 בפברואר 1998
↑  גם ברשת שוקן מקצצים: מערכות המקומונים "כלבו" ו"הד הקריות" יאוחדו; צפויים פיטורים, באתר גלובס, 7 במרץ 2005
↑  רשת שוקן תאלץ להיפרד מניהול 5 מקומונים מתוך 14, באתר גלובס, 28 בדצמבר 2006
↑  איילה צורף,אמיר טייג, ההחמצה: כך פיספסו העיתונים הגדולים את האפשרות לרכוש את יד2 בזול, באתר הארץ, 18 ביולי 2010
↑  שושן מנולה, “חייבים לשמור על הקול של העיתונות המקומית”, באתר כלבו – חיפה והצפון, 12 בדצמבר 2017
↑  מיכל מרגלית, ‏אושרה תוכנית חזית ים בחיפה בהשקעה של מיליארדי ש', באתר גלובס, 3 ביולי 2012
↑  יגאל חי, כולנו לא איתנו, באתר כלבו – חיפה והצפון, 20 ביולי 2017
↑  יגאל חי, תסריט האימים מתממש בתוכנית נמל המפרץ, באתר כלבו – חיפה והצפון, 24 בדצמבר 2017
↑  ענת באלינט, פרס לעיתונאי יניר אלפיה, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2004
↑  תומר גנון, יניב פוהורילס ועדי רובינשטיין, ‏מקום לדאגה, באתר גלובס, 19 באוקטובר 2009
↑  אבי סולומון ימונה לעורך הראשי של מקומוני רשת שוקן, באתר גלובס, 27 באוקטובר 2005
↑  אלכסנדר כץ, ביי ביי שחם: רולי קירשטיין עוזב את 'ידיעות חיפה' - וחוזר לערוך את 'כלבו', באתר אייס, 4 בדצמבר 2013
| דגל ישראל שבועונים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | מעריב סופהשבוע • זו הדרך • בראשית |  |
| בידור ופנאי | לאשה |  |
| המגזר החרדי | משפחה • בקהילה • שעה טובה • יום ליום • הדרך • העדה • כפר חב"ד • בית משיח • המחנה החרדי • החומה |  |
| התנועה הקיבוצית | הזמן הירוק • ידיעות הקיבוץ |  |
| המגזר הדתי-לאומי | בשבע • מקור ראשון (מוצש) • שביעי |  |
| ילדים ונוער | מעריב לנוער • מעריב לילדים • אותיות וילדים • זרקור |  |
| רשתות מקומונים | רשת שוקן • ידיעות תקשורת • קו עיתונות (דתי-חרדי) • השקמה |  |
| מקומונים | העיר • כל העיר (ירושלים ומודיעין) • Time Out תל אביב • כלבו – חיפה והצפון • ערב ערב באילת • השבוע באשדוד • צומת השרון • מלאבס – פתח תקווה |  |
| בערבית | כל אל-ערב • א-סנארה • אלמיתאק • אח'באר א-נקב • פנורמה • חדית' א-נאס |  |
| בשפות אחרות | נובוסטי נדלי (רוסית) • אוי קלט (הונגרית) |  |
| שבועונים מהעבר | הארץ שלנו • דבר השבוע • דבר לילדים • העולם הזה • הפועל הצעיר • להיטון • כולנו • משמר לילדים • עיתון מיוחד • פנים אל פנים • קונטרס • רימון  • שישי  • עולמו של דיסני • רייטינג • ראש אחד • במחנה • פנאי פלוס • צוהר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313475205171
קרוסלת הקסמים

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  סדרת הטלוויזיה "קרוסלת הקסמים"
 בימוי:  דייב ברות'וויק ג'ין דובאל פרנק פאסינגהאם
 הופק בידי:  קלוד גרוסקי אנדי לייטון פסקל רודון
 תסריט:  פול בי דייוויס מרטין דאנוט
 שחקנים ראשיים:  טום בייקר רובי ויליאמס קיילי מינוג ג'ים ברודבנט ג'ואנה לאמלי איאן מקלן ביל ניי ריי וינסטון
 מדבבים:  לי אוונס ג'ים ברודבנט רובי ויליאמס ביל ניי קיילי מינוג טום בייקר ריי וינסטון ג'ואנה לאמלי אנרי סלבדור איאן מק'קלן 
 מדבבים בעברית:  אלון אופיר דב רייזר שרית וינו אלעד שמעון כהן איציק סיידוף גיל נתנזון יסמין עיון ליאנה עיון מיקי ילון עפרון אטקין אלי גורנשטיין
 מוזיקה:  מארק תומאס
 מדינה:  צרפת צרפת הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  Action Synthese 
 חברה מפיצה:  פאתה, נטפליקס, פרמאונט 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  צרפת 2 בפברואר 2005  הממלכה המאוחדת 11 בפברואר 2005
 משך הקרנה:  83 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט ילדים 
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  26.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   doogal
 magicroundabout.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
קרוסלת הקסמים (באנגלית: The Magic Roundabout או Doogal; בצרפתית: Pollux - Le manège enchanté) הוא סרט אנימציה צרפתי-בריטי משנת 2005, המבוסס על סדרת ילדים בעלת אותו שם משנות ה-60 וה-70.
עלילה

לאחר שדוגל הכלב שמר על עגלת הממתקים בתקווה לקבל ממתק, הוא גורם לתאונה שלא בכוונה, ומשחרר את הקוסם המרושע זיבאד, אשר מקפיא את הקרוסלה וכולא את שומר הקרוסלה, את חברתו הילדה פלורנס ועוד שני ילדים. הוא קרא לעזרתו של זבאדי, הקוסם האדום טוב הלב, והוא אומר לו ולחבריו למצוא שלושה יהלומים קסומים אשר נמצאים מעבר לכפר וכך הקרוסלה תפשיר, זיבאד ייכלא ופלורנס תחזור. דוגל יוצא עם חבריו: גרטרוד הפרה, בריאן החילזון ודילן הארנב, יחד עם רכבת קסומה על מנת למצוא את היהלומים ולהציל את הכפר. זיבאד מגייס את החייל סם מהקרוסלה כיד ימינו ומנסה לחבל במסע של דוגל וחבריו.
לאחר שמצאו את שלושת היהלומים, זיבאד נכלא שוב בתוך הקרוסלה ופלורנס וחבריה הופשרו וניצלו. סם החייל עבר לצד הטובים בעזרתו של דוגל, אשר שם לו יהלום בתוך לבו שבזכותו קם לתחייה. כולם בילו ורכבו בקרוסלה ודוגל למד את החשיבות האמיתית של חברות אמת ואומץ.
מדבבים

גרסת הדיבוב העברי לסרט זה בוימה והופקה על ידי שפרירה זכאי, אשר ביימה בשנות השבעים גם את הדיבוב העברי של סדרת הטלוויזיה שנקראה אז בארץ ״סחרחרת הקסמים״
| דמות | דיבוב צרפתי | דיבוב בריטי | דיבוב אמריקאי | דיבוב עברי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| דוגאל | הנרי סלבדור | רובי ויליאמס | דניאל טאי | אלון אופיר |
| פלורנס | ונסה פאראדי | קיילי מינוג | קיילי מינוג | יסמין עיון |
| זיבאד | מישל גאלאברו | טום בייקר | ג'ון סטיוארט | אלי גורנשטיין |
| בריאן | דני בון | ג'ים ברודבנט | ויליאם ה. מייסי | איציק סיידוף |
| רכבת |  | לי אוונס | צ'בי צ'ייס | גיל נתנזון |
| גרטרוד | ולרי למרסייר | ג'ואנה לאמלי | וופי גולדברג | שרית וינו אלעד |
| דילן | אדי מיטשל | ביל ניי | ג'ימי פאלון | שמעון כהן |
| סם החייל | ג'רארד ג'אגנוט | ריי וינסטון | ביל היידר | עפרון אטקין |
| זבאדי | אלי סמון | איאן מקלן | איאן מקלן | דב רייזר |
| בזיל |  | אדיז מאמוט | אריק רובינסון | מיקי ילון |
| קוראל |  | דניאלה לופטוס | היידי ברוק מאיירס | ליאנה עיון |
אקספט

| --- | --- |

 מקום הקמה:  זולינגן 
 מוקד פעילות:  זולינגן, גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-1968
 סוגה:  הבי מטאל
 חברת תקליטים:  סנטרי מדיה רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  U.D.O
 http://www.acceptworldwide.com/
 חברים
 מארק טורנילו וולף הופמן פיטר באלטס איו לוליס כריסטופר ויליאמס
 חברים לשעבר
 אודו דירקשניידר ג'רהרד ואהל פרנק פרידריך דיאטר רובך מייקל ואגנר סטפן קאופמן ז'אן קואמט הרמן פרנק ג'ורג' פישר רוב ארמיטג' דייוויד ריס ג'ים סטייסי קן מארי מייקל קרטלונה סטפן שוורצמן
 
אקספט (מאנגלית: Accept) היא להקת הבי מטאל מזולינגן שבגרמניה, אשר מילאה תפקיד חשוב בהתפתחות הת'ראש מטאל והספיד מטאל, במיוחד בסצנת המטאל הגרמנית. אקספט נחשבת לאחת מהאבות המייסדים של מוזיקת המטאל ומוכרת עד היום כאחת מלהקות המטאל הגרמניות המשפיעות ביותר אי פעם.
היסטוריה > השנים המוקדמות (1968-1982)

אקספט התחילה את דרכה בשנת 1968, כאשר אודו דירקשניידר ומייקל ואגנר הקימו את הלהקה תחת השם Band X (באנגלית: להקה X), אך השם השתנה לשמה הנוכחי של הלהקה זמן קצר לאחר מכן. במהלך שנותיה המוקדמות ההרכב עבר שינויים רבים, ולכן ההקלטות נשארו חובבניות. הקריירה המקצועית של אקספט התחילה בשנת 1976, כאשר הלהקה הוזמנה להופיע בפסטיבל רוק אם רהין הגרמני, שלאחריו הוצע לה חוזה הקלטות, שבעזרתו הקליטה הלהקה את אלבום הבכורה שלה - Accept, שלא זכה להצלחה מסחרית.
ההרכב היציב הראשון של הלהקה הורכב מהסולן אודו דירקשניידר, הגיטריסטים וולף הופמן וג'רהרד ואהל, הבסיסיט פיטר באלטס והמתופף פרידריך, אך לאחר הכישלון של אלבום הבכורה פרידריך וואהל עזבו את הלהקה והוחלפו בסטפן קאופמן וג'ורג' פישר. ההרכב החדש הקליט את האלבום I'm a Rebel, האלבום השני של הלהקה, שזיכה אותה בתשומת לב תקשורתית.
בשנת 1981 הלהקה הוציאה את האלבום השלישי שלה, Breaker, והצטרפה לסיבוב הופעות בינלאומי גדול יחד עם ענקיות המטאל ג'ודס פריסט ואיירון מיידן.
Restless and Wild, האלבום הרביעי של אקספט, יצא לאור בשנת 1982, אך ללא הגיטריסט ג'ורג' פישר שהוחלף בז'אן קואמט, שעזב גם הוא את הלהקה לפני תום ההקלטות. האלבום הראה שינוי בסגנון של הלהקה, שהחל לנטות לכיוון מה שיקרא מאוחר יותר ספיד מטאל.
היסטוריה > הצלחה מסחרית (1983-1987)

בשנת 1983 יצא האלבום הבא של אקספט, Balls to the Wall, שזכה להצלחה מסחררת ונחשב עד היום לאחד מאלבומי המטאל הטובים בכל הזמנים. האלבום הכיל שירי מחאה רבים בנושאי פוליטיקה, חברה ומיניות, ביניהם שיר הנושא של האלבום שיוצא כנגד העבדות. זמן קצר לאחר יציאת האלבום הגיטריסט ג'ורג' פישר חזר ללהקה.
בשנת 1985 יצא האלבום Metal Heart, שזכה גם הוא לביקורות חיוביות ביותר.
האלבום הבא של אקספט, Russian Roulette, יצא לאור בשנת 1986. ב-1987 הסולן אודו דירקשניידר החליט לעזוב את הלהקה ולפתוח בקריירת סולו. שאר חברי הלהקה תמכו בהחלטה ואף עזרו לכתוב את האלבום הראשון של דירקשניידר ולהלחין אותו.
היסטוריה > הפירוק הראשון (1988-1991)

לאחר שדירקשניידר עזב את הלהקה החלו החברים הנותרים לחפש סולן חדש. מועמדים רבים נבדקו, אך לבסוף הוחלט להעניק את התפקיד לדייוויד ריס, שאיתו הקליטה הלהקה את האלבום Eat the Heat בשנת 1989.
במהלך סיבוב הופעות בסוף שנת 1989 המתופף סטפן קאופמן נפצע פציעת גב חמורה, והוחלף זמנית במתופף קן מארי עד תום ההופעות. לאחר סיום סיבוב ההופעות, ולאור השינויים המשמעותיים בהרכב, הלהקה התפרקה.
היסטוריה > האיחוד עם דירקשניידר (1992-1996)

כמה שנים לאחר מכן נפגשו חברי הלהקה עם דירקשניידר והחליטו לחזור לפעילות בהרכב המקורי של אקספט - דדירקשניידר, הופמן, קאופמן ובאלטס, והוציאו את האלבום Objection Overruled בשנת 1993. האלבום זכה להצלחה והוביל לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית. שנה לאחר מכן הלהקה הוציאה את האלבום Death Row, אך זמן קצר לאחר מכן המתופף קאופמן איבד את היכולת לנגן בעקבות פציעת הגב הישנה שלו והוחלף זמנית בסטפן שוורצמן.
האלבום הבא של אקספט, Predator, יצא לאור ב-1996 ולאחריו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בינלאומי.
היסטוריה > הפירוק השני והאיחוד הקצר (1997-2005)

בין השנים 1997–2005 חברי הלהקה התמקדו בפרויקטים אישיים. אומנם הלהקה לא התפרקה רשמית, אך לא הוקלטו חומרים חדשים. בשנת 2005 הלהקה קיבלה מספר הזמנות להופיע באירועי מטאל שונים ברחבי אירופה בהרכב הקלאסי של אקספט (דירקשניידר, הופמן, באלטס, פרנק ושוורצמן). ההופעות הצליחו מאוד ועברו את סף הציפיות של הלהקה.
כאשר נשאל במאי 2007 אם מתוכנן אלבום חדש של הלהקה בעתיד הקרוב, הסולן אודו דירקשניידר השיב:
זו תהיה בעיה. אתה מבין, זה קל לנגן את השירים הישנים, כי הם כבר קיימים. בשבילי זה אפילו קל יותר, כי אני שר אותם עם U.D.O, אבל לחלק מהחברים זה היה קשה יותר. בכל זאת כולם עשו את הטוב ביותר בהופעות. אני מבין שאנשים רוצים אלבום אקספט חדש, אבל להמשיך להלחין שירים ביחד יהיה אסון. זה יהרוס יותר משזה ייצר. יש לנו מערכת יחסים טובה ועדיף שכך היא תישאר.
ב-14 במאי של שנת 2009 דירקשניידר הודיע באופן רשמי שהוא לא ישתתף באיחוד המתקרב של אקספט.