stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק רמת הגולן
משמעות החוק והשלכותיו

בקרב מומחי משפט בישראל קיימת מחלוקת לגבי משמעותו המשפטית של חוק רמת הגולן. יש הטוענים כי החוק סיפח למעשה את רמת הגולן למדינת ישראל והחיל עליה את ריבונות המדינה באופן מלא. אחרים טוענים כי החוק קבע את החלת המשפט הישראלי אך לא את סיפוח רמת הגולן, ומביאים ראייה לדבריהם מהיעדר המילה "סיפוח" מלשון החוק או מהחלטת הממשלה העוסקת בו. גם ראש הממשלה בגין אמר במהלך הדיון על החוק בכנסת לאמנון רובינשטיין: "אתה משתמש במילה 'סיפוח'. אני לא משתמש בה".
למרות קבלת החוק ניהלה ישראל משא ומתן מדיני, גלוי או סמוי, עם סוריה, שהגיע אף לשלבים מתקדמים, וכלל ויתור על רמת הגולן, כולה או מקצתה.
הדרוזים תושבי רמת הגולן סירבו ברובם הגדול לקבל את האזרחות הישראלית, ופרצו בשביתות פוליטיות וצעדי מחאה הפגנתיים כנגד החוק. רוב גדול של הדרוזים ברמת הגולן אינם אזרחים ישראלים כי אם תושבי קבע, והם מקיימים יחסים שוטפים וקשרי משפחה עם קרוביהם בסוריה. יוצאים מכלל זה תושבי הכפר ע'ג'ר שמעמדו הבינלאומי מסובך – לא ברור אם לפני שנכבש על ידי ישראל היה בשטחה של סוריה או בשטחה של לבנון. רוב תושבי ע'ג'ר אימצו לעצמם אזרחות ישראלית. מאידך, חמישה ראשי יישובים דרוזים בגולן הצטרפו כבר ב-11 בינואר 1978 לקריאתם של ראשי היישובים היהודים בגולן – לספח את הגולן לישראל באופן מלא.
"חוק שריון רמת הגולן" ו"חוק משאל העם"

ב-1999 אושר בכנסת חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל), התשנ"ט-1999, שזכה לכינוי "חוק שריון רמת הגולן", אשר לפיו החלטת ממשלה לוותר על שטח של המדינה תדרוש אישור של רוב חברי הכנסת (61 או יותר) וכמו כן אישור הוויתור על ידי רוב המצביעים במשאל עם, אך נקבע שסעיף זה יחול רק כאשר יחוקק חוק יסוד המסדיר משאל העם בישראל.
ב-22 בנובמבר 2010 אישרה הכנסת תיקון לחוק, שכונה "חוק משאל העם" ומסדיר את אופן עריכתו של משאל העם. ב-12 במרץ 2014 אישרה הכנסת את חוק יסוד: משאל עם.
לקריאה נוספת

חוברת חוק רמת הגולן, מרכז ההסברה הממשלתי.
אליאב שוחטמן, הגולן – הסכר מול המפולת: מעמדה המשפטי של ישראל ברמת-הגולן, נתיב 31, מרץ 1993
ליאון שלף, בשולי החקיקה (באיחור מה) ובטרם הפסיקה (אולי): חוק רמת הגולן - החלת משפט ולא סיפוח, הפרקליט מא, תשנ"ג 1993.
אשר מעוז, רמת הגולן - חלק ממדינת ישראל?, הפרקליט מא, תשנ"ג 1993.
הערות שוליים

↑  במהלך 1948 פרסם שר הביטחון דוד בן-גוריון שני מנשרים, האחד ביחס לירושלים המערבית, "שלטון צבא-הגנה לישראל בירושלים" והשני, על "שלטון צבא-הגנה לישראל בארץ-ישראל", ועניינו, שטחים שנכבשו במלחמת העצמאות
↑  ישנם מבין המומחים הגורסים כי ההסכם הדו צדדי הפרנקו-אנגלי של 1923 סותר את המנדט שניתן לבריטניה על ידי חבר הלאומים בוועידת סן רמו (1920) וכלל את שטחה של רמת הגולן בתחום הבית הלאומי היהודי, שההסכם הושג מבלי שהיהודים, שלמען ביתם הלאומי העתידי קם המנדט היו צד לדיון ושהסכם זה לא זכה לאשרור חבר הלאומים או גוף בינלאומי אחר. גיא בכור, לשבור את קיר הזכוכית אתר Gplanet
1 2  בדיון בכנסת על החוק אמר בגין בתשובה לדבריו של ח"כ אמנון רובינשטיין "אתה משתמש במילה 'סיפוח'. אני לא משתמש בה. כך כתוב בחוק. כך כתבנו ב־1967, כשאתה לא היית בכנסת, שהממשלה רשאית בצו להחיל את המשפט, השיפוט, והמינהל של המדינה על כל שטח של ארץ ישראל, כפי שייקבע בצו. ידידי, אבל על רמת הגולן החוק ההוא לא חל, כי מבחינה משפטית, ארץ ישראל זה כמובן השטח המנדטורי. ולכן הבאנו הצעת חוק מיוחדת". פרוטוקול הישיבה בדברי הכנסת, עמ' 782
↑  אורי הייטנר, זכות ראשונים - בעקבות היישובים הראשונים בגולן, אתר ועד יישובי הגולן
משה מעוז (עורך), הגולן: בין מלחמה לשלום, 1999, עמ' 100.(הקישור אינו פעיל, 27.6.2019)
↑  ליטל לוין, היום לפני 28 שנה: הכנסת מאשרת את חוק סיפוח רמת הגולן, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2009
↑  Security Council Resolution 497, 17 December 1981
↑  יהודה אבנר When Washington bridled and Begin fumed 10/06/2008
↑  אורלי אזולאי, טראמפ חתם על ההכרה ההיסטורית בריבונות ישראל בגולן, באתר ynet, 25 במרץ 2019
↑  מאבק הדרוזים-הסורים נגד סיפוח הגולן, באתר מק"י(הקישור אינו פעיל, 27.6.2019)
↑  עידן אבני Nobody’s citizens ‏16 באוקטובר 2006
↑  חיים יבין, יובל לישראל, בתאריך הנקוב
↑   שלבי החקיקה של חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל), התשנ"ט-1999, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל) (תיקון), התשע"א-2010, ס"ח 2263 מ-28 בנובמבר 2010
↑  ההצבעה בקריאה שלישית באתר הכנסת
↑  גיל קלנר, ‏בנוכחות הקואליציה בלבד: הכנסת אישרה את חוק יסוד משאל עם, באתר "סרוגים", 12 במרץ 2014
סטיקר העם עם הגולן
שבט צופים

שבט צופי גיברלטר, חלק מארגון הצופים של הממלכה המאוחדת במסגרת תנועת הצופים הבריטים בחו"ל.
שבט צופים הוא ארגון מקומי-לוקאלי של תנועת הצופים וצורה זו קיימת ברוב המדינות בהן התנועה פעילה. שבט צופים משלב יחד את חלקיו השונים לתוך גוף אחד, הוא יכול להכיל כל מספר של קבוצות צופים, גדודי צופים או צוותים. הקבוצות יכולות להיות בגילאים שונים ועם חלוקות כאלו ואחרות. בעולם קיימים שבטי צופים המיועדים לבנים או לבנות בנפרד ושבטי צופים מעורבים, בהתאם להחלטת הנהגת השבט או הארגון הארצי.
ארגון תנועת הצופים העולמי הגדיר שבט צופים כך: "שבט הצופים המקומי צריך למעשה להיחשב כמרכז חינוכי קהילתי, אשר מסוגל ליישם את כל התוכנית הצופית, מילדות עד סוף גיל ההתבגרות. הקבוצות בגילאים השונים צריכות להיות חלק מהשבט המקומי ולא מבודדות."
במדינות מסוימות, הגדודים או הקבוצות אינם תלויים אחד בשני, למרות שהם עשויים להיות ממומנים או נתמכים על ידי אותו ארגון, כגון כנסייה.
בישראל

בתנועת הצופים העבריים בישראל ישנם מעל ל-200 שבטי צופים, מקריית שמונה בצפון ועד אילת בדרום, כל מספר שבטים מאוחדים יחד תחת "הנהגה" (מחוז) אשר אחראית על השבטים מבחינה חינוכית, מנהלתית ובטיחותית. בכל שבט ישנם לפחות שני בעלי תפקידים בוגרים: ראש שבט, מתנדב, שהוא שליח הדרג הציבורי ומרכז השבט, שכיר, שהוא שליח הדרג המקצועי.
בישראל > היסטוריה

שבט הצופים הראשון בישראל הוקם בשנת 1925 בחיפה ונקרא שבט משוטטי בכרמל. ראש השבט היה אריה כרוך, מורה צעיר מבית הספר הריאלי, אשר העניק חסות לשבט. היה זה השבט היחיד בארץ שעמד תחת חסותו המלאה של בית-ספר, ובשנותיו הראשונות כמעט לא היה לו שום קשר עם ההנהגה הראשית של תנועת הצופים בירושלים, או אפילו עם יחידות צופים אחרות בחיפה. רבים ממורי בית-הספר פעלו בהתנדבות כמדריכים בשבט.
בישראל > הצוות הבוגר

הצוות הבוגר בתנועת הצופים מורכב משני נדבכים המשתפים פעולה זה עם זה: דרג מתנדב ודרג שכיר. הצוות הבוגר אחראי על ניהול כל המחלקות, ההנהגות והשבטים.
בכל שבט ישנם בדרך כלל 2–3 תפקידים קבועים המאוישים על ידי צוות בוגר:
מרכז השבט (דרג שכיר)
גזבר השבט (דרג מתנדב)
ראש השבט (דרג מתנדב)
לעיתים ישנם תפקידים נוספים שמאוישים על ידי הדרג השכיר כמו מדריכי שכבות, מפקדי קורס וכו', ותפקידים נוספים שמאוישים על ידי הדרג המתנדב כמו סגן ראש השבט, חבר ועד הורים וכו'.
בנוסף, לכל הנהגה יש "צוות הנהגה" (מרכז ההנהגה, מרכזי הדרכה הנהגתיים וכו'), שמורכב מהדרג השכיר, ותפקידים אחרים המאוישים על ידי הדרג המתנדב (ראש ההנהגה וכו').
בישראל > חברי השכבה הבוגרת

או כמו שנקראים בשפת היום יום של חברי התנועה - שכב"ג, הם בני השכבות י-יב (בחלק מהשבטים גם חנכי כיתות ט הם חלק מהשכבה הבוגרת) והם האחראיים על הפעילות הביצועית, ההדרכתית, והארגונית בתוך השבט, ואם הם בוחרים זאת גם בפרויקטים גדולים יותר.
חברי השכבה הבוגרת מתחלקים בתפקידם לשלושה סוגים עיקריים:
צוותי הדרכה - האחראים על הדרכת חניכים. כל צוות אחראי על גדוד מסוים (כיתות ד'-ט', צמי"ד), והוא מונה מספר מדריכים ורשג"ד (ראש גדוד), העומד בראש הצוות.
צוותי פעילים - כל צוות אחראי על תחום שונה בשבט, דוגמת תרומה לקהילה וצופיות. בכל צוות חברים מספר פעילים, ובראשה עומד ראש צוות (לרוב מכונה ראש"צ או יו"ר).
מחסן- האחראים על הציוד בשבט, על חלוקתו לצוותי ההדרכה לפעולותיהם ועל הכנת הציוד לטיולים. בראש הצוות עומד ראש המחסן.
אחר - תפקידים אחרים, כגון מרכזי הדרכה צעירים, מרכזי מפעלים ועוד.
בכל שבט ישנו צוות מרכזים צעירים המורכב מחברי שכבת י"ב, האחראי על התפקוד הביצועי של השבט.
בכל שבט ישנם צוותי הדרכה שונים, ועדות שונות ותפקידים שונים הייחודיים לו.
הממלכה המאוחדת

בתנועת הצופים של בריטניה, הרעיון של שבט צופים הוצג לראשונה בינואר 1928; בעבר, גדוד צופים או קבוצת צופים היו רשומים ופעלו בנפרד. שבטי הצופים הפכו לחלק ממחוז הצופים, ויכלו לעבוד יחד על פעילויות ואירועים. בדרך כלל, ישנם כ-10 שבטי צופים פעילים במחוז. שבטי צופים יכולים לקבל אליהם כל מספר של חניכי צופים, בכל שכבות הגיל, בהתאם למספר בני הנוער והמדריכים הקיים. שבט צופים יכול אף לגייס מתנדבים וליצור קבוצות "תמיכה" של הורים או מבוגרים, הנמצאים בשבט הצופים כדי לעזור לקבוצות השונות, למרות שבבריטניה, השליטה על קבוצות הצופים בגילאים הבוגרים היא של המחוז יותר מאשר של השבט. שבטי הצופים בממלכה המאוחדת ממוספרים על פי מועד ההקמה שלהם, אם כי לא כל הקבוצות עוקבות אחר כלל זה, למשל במחוז Billingham יש שבט צופים בשם Synthonia על-שם הגוף המממן של אותו השבט. לפעמים, שבטי צופים מאמצים שמות חדשים (לדוגמה, שבט צופי וויטלי מס' 1, הפך לשבט צופי רידינג ה-43) כאשר גבולות המחוז עוברות שינויים. כאשר שבט חדש מוקם, תעודת רישום נשלחת למטה תנועת הצופים, אשר מאשרת את שם השבט. שבטי צופים יכולים גם להירשם בתור צופי ים או צופי אוויר.
שבט צופים מובל על ידי ראש שבט (Group Scout Leader) שתפקידו הוא להבטיח כי המדריכים של הקבוצות או הגדודים השונים עובדים יחד ועוזרים אחד למשנהו על ידי בני-הנוער בשבט. ראש השבט גם אחראי להבטיח כי מדריכים אחרים בשבט לוקחים חלק בהכשרות והדרכות. שבטי צופים מנוהלים על ידי הוועד המנהל, עם היו"ר, המזכיר והגזבר. הם קובעים את מדי השבט, ותומכים בפעילויות ובאירועים המאורגנים על ידי המדריכים בשבט. הוועד המנהל נבחר מדי שנה על ידי מועצת השבט, מפגש של הורים, מדריכים בוגרים ונציגים של הצעירים בשבט.
שבטי צופים יכולים ליצור מערכות יחסים עם ארגונים מקומיים, כגון כנסיות מקומיות, בתי ספר או ימק"א. בדרך כלל, זה כולל הסכמי תמיכה באירועים מסוימים בתמורה לשימוש בבניין או תמיכה כספית. שבטי צופים הפועלים בחסות חייבים לארגן הסכם חסות עם ארגון החסות ביחד עם מנהל המחוז. שבטים ללא סוג זה של השתייכות נקראים שבטי צופי פתוחים. שבטי צופים וצופות נתמכים על ידי ארגון הצופים הבריטי וארגון הצופות הבריטי; בשבטים אלה, הצופים והצופות חולקים את אותו מקום מפגש, ציוד, מימון וועד מנהל. שבטי הצופים נפגשים בבית הספר או אולם הכנסייה, או עשויים להיות הבעלים של בניין משלהם.
המצב דומה גם באגודת צופי באדן-פאוול, בה שבט הצופים מובל על ידי מדריך השבט (Group Scout Master). בתוך ארגון צופים זה, השבט אחראי על התוכנית החינוכית, דרך כל טווח הגילאים.
אוסטרליה

המצב בתנועת הצופים של אוסטרליה הוא דומה למצב בבריטניה, אבל האחראי על השבט נקרא Group Leader,, או, אם אין ראש שבט, יהיה Leader-in-Charge, מדריך מנוסה אשר מועמד לדאוג לקשר בין השבט לבין הבירוקרטיה הצופית.
שבטי צופים באוסטרליה בדרך כלל כוללים קבוצה אחת בכל קבוצת גיל, החל מגיל 6 ועד גיל 25, למרות שאין מגבלה למספר הקבוצות בכל שכבת גיל או בכל שבט, כל עוד יש מספיק מדריכים להוביל אותן.
איטליה

תנועת הצופים והצופות באיטליה מאוד מבוזרת. ישנם שני ארגונים באיטליה המשתייכים לארגון העולמי של תנועת הצופים ולאגודת המדריכות והצופות העולמית, אשר יוצרים יחד את התאחדות הצופים והצופות של איטליה (Federazione Italiana dello Scautismo).
איטליה > AGESCI

בארגון הצופים הקתולים של איטליה (AGESCI), מבנה השבט חשוב מאוד. שבט צופים טיפוסי מורכב מ"חבילה" (Pack), גדוד צופים וצוות בוגר. לפעמים, יחידות אלו עשויות להיות משוכפלות.
לכל שבט צופים יש "Comunità capi" (קהילת מנהיגים) אליה שייכים כלל המדריכים הבוגרים בשבט. קהילה זו נפגשת לעיתים קרובות למדי (לפעמים מדי שבוע) כדי לתכנן את כל הפעילויות החינוכיות בשבט. עבודת השבט היא על-פי תוכנית תלת-שנתית. תוכנית זו (Progetto Educativo di Gruppo) יוצרת מכנה חינוכי משותף לכל היחידות, המבטיחה מוקד משותף על פני כל טווחי הגילאים.
איטליה > CNGEI

בארגון הצופים האיטלקי השני (CNGEI) כל שבט צופים יכול לכלול רק יחידת Pack אחת הכוללת גדוד צופים וצוות בוגר. כל שבטי הצופים באותה העיר יוצרים יחד "Section" (בדומה למחוז). מבוגרים רשומים ברמת המחוז ולא ברמת השבט.
הערות שוליים

↑  "The Green Island" (PDF). World Organization of the Scout Movement. 2007. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2007-09-30. נבדק ב-2007-07-24.
↑  Israeli Scouts, מפת שבטי התנועה בתנועת הצופים
↑  Israeli Scouts, תנועת הצופים - תעודת זהות - אודות בתנועת הצופים
↑  תנועת הצופים, תפיסת התפקיד של ראש השבט
↑  חמדה אלון, תנועת הצופים מראשיתה ועד 1960, באתר מט"ח - הספרייה הווירטואלית
↑  מויניהאן, פול (עורך) 2006, רשמי ההיסטוריה של סיורים, המלין, מסת"ב 978-0-600-61398-5 (עמ'. 173)
↑  "Policy, Organisation and Rules - March 2016 - Chapter 3, The Scout Group" (PDF). scouts.org.uk. The Scout Association. נבדק ב-21 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  ארגון צופי בריטניה, THE SCOUT GROUP, POR, מרץ 2016
↑  "Group Scout Leader virtual induction". scouts.org.uk. The Scout Association. נבדק ב-21 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  National Website, www.scouts.com.au
מבנה שבט צופים בפינצ'לי, לונדון רבתי.
מנהל אמנותי

מנהל אמנותי הוא תפקיד הכולל את האחריות על הזהות האמנותית והתרבותית של מוסדות תרבות וארגונים העוסקים באמנויות, כגון להקות תיאטרון, מחול, פסטיבלים ותערוכות אמנות. תפקיד המנהל האמנותי כולל בדרך כלל יסודות של הפקה או בימוי. המנהל האמנותי של להקת תיאטרון הוא בעל הסמכות האמנותית בבחירת צוות ההפקה של התיאטרון, בבחירת הבמאים ובעל החזון האמנותי הכולל של התיאטרון. בתיאטראות קטנים, עשוי המנהל האמנותי להיות מייסד התיאטרון והמנהל הראשי של מחזותיו. בתיאטראות גדולים עשוי המנהל האמנותי להתמנות על ידי מועצת המנהלים של הארגון.
תכולת התפקיד

תפקיד המנהל האמנותי של להקת מחול או מופע דומה לתפקיד המנהל המוזיקלי של תזמורת. הוא האחראי העיקרי על תכנון העונה של הלהקה. תחומי האחריות של המנהל האמנותי יכולים לכלול פעולות כגון בחירת המחזות שיעלו בעונה, שכירת אנשי יצירה/הפקה (כגון במאים) ומשימות אחרות של ניהול התיאטרון. המנהלים האמנותיים עשויים גם לביים הפקות עבור הארגון. מנהלים אמנותיים עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם המנהל הכללי של התיאטרון. הם תורמים להערכה אמנותית של הפרויקטים וההפקות שייכללו במוצרי קידום המכירות, המימון והעיתונות. המנהל האמנותי משמש גם כיועץ ותומך, במידת הצורך, לבמאים שפועלים להעלות הפקות התיאטרון תוך תשומת לב לצד אמנותי. המנהל האמנותי בדרך כלל מוכן לקחת על עצמו את ההפקה אם הבמאי לא יוכל למלא את התחייבויותיו. מנהלים אמנותיים נחשבים לעיתים קרובות כנציגים האמנותיים של להקות תיאטרון ולעיתים קרובות הם הדוברים של התיאטרון שלהם לעיתונות. בארצות הברית, למנהלים אמנותיים יש בדרך כלל גם אחריות לגיוס הכספים וההתרמות.
מנהלים אמנותיים נכללים בתפקידי: מנצחים, כוריאוגרפים, במובן הרחב יותר גם במאים, דרמטורגים או אוצרים; האחריות משתנה בהתאם לתחום המגזר:
בתחום הניו מדיה מדובר בעיקר בבמאים, ארט דירקטורים ומפתחי משחקים.
בתחום הגרפיקה הפרסומית ותקשורת חזותית, הם נושאים בתפקידי ניהולי חלקי.
בתחום ההוצאה לאור, במיוחד בהוצאת מגזינים, הם נושאים תפקידים ניהוליים בתחום עיצוב העריכה (בדומה לעורך הראשי לתוכן).
בתחום הפקת הסרטים, הם נושאים תפקידים ניהוליים בכל הקשור לציוד האמנותי (במיוחד עיצוב תפאורה) או עיצוב אביזרים בסט, מנהלי תוכן והתקשרויות עם אמנים.
בתחום השידור הם ממלאים תפקידים כמנהלי תוכן ראשיים האחראיים על בחירת התוכניות.
בחלק מחברות האנסמבל המנהל האמנותי אחראי על גיוס האמנים, שישמשו כמאגר כישרונות להפקות של הארגון. האנסמבל עשוי לכלול שחקנים ואמנים מדיסציפלינות שונות. על המנהל האמנותי לתפקד כמנהיג של האנסמבל.
בלהקות בלט המנהל האמנותי הוא ראש להקת הבלט. למנהלים האמנותיים יש את האחריות הכוללת להכשרת הרקדנים, כמו גם בבחירת והעלאת הפקות. הם כמעט תמיד רקדנים בדימוס. לעיתים קרובות הם גם הכוריאוגרפיים של חלק מהפקות של הארגון.
בחלק מהארגונים, המנהל האמנותי עשוי גם להיות מנהל התפעול השוטף של הארגון, אך בחברות רבות (במיוחד הגדולות יותר), המנהל האמנותי פטור פעמים רבות מתפקידי ניהול שגרתיים, על מנת לאפשר לו להתרכז בפן האמנותי. באותם מקרים, עוברת האחריות הניהולית בנושאי אדמיניסטרציה, נושאים עסקיים, כספים, גיוס כספים, קשרי דירקטוריון, קשרי תורמים, פרסום ושיווק למנהל הכללי, סמנכ"ל התפעול, סמנכ"ל כספים וכדומה.
ראו גם

הרכב מוזיקלי
מנהל מוזיקלי
אוצר (מקצוע)
הערות שוליים

↑  Stanislavski, Constantin (1936). An Actor Prepares. Theatre Arts Inc. New York.
↑  Rudnitsky, Konstantin, Transl. G. Petrov (1981). Meyerhold the Director. Ardis, Ann Arbor, MI.
↑  Brook, Peter (1972). The Empty Space. Harmondsworth, UK: Pelican.
↑  Arts Alive | The stage is yours., nac-cna.ca (ב־Canadian English)
↑  Lanipekun, Jennifer (2011). Communication in Theatre Directing and Performance from rehearsal to production. Cambria Press, New York. pp. Appendix I: Interview with Director 1, Artistic Director of Opera Company 1.
↑  Michael Rizzo, The Art Direction Handbook for Film, op. cit., 2005 p. 3–5.
↑  Directeur artistique, www.orientation-education.com (בצרפתית)
↑  Directeur Artistique aux Editions Musicales, EMIC Paris (ב־)
חוק הסדרת מקומות רחצה

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  29 ביולי 1964
 תאריך חקיקה עברי:  כ' באב תשכ"ד
 גוף מחוקק:  הכנסת החמישית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 434 מ-7 באוגוסט 1964, עמ' 172
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד הפנים
 מספר תיקונים:  5
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
 
חוק הסדרת מקומות רחצה, תשכ"ד–1964 מסדיר את פעילותם של מקומות רחצה ציבוריים בישראל.
היסטוריה חקיקתית

החוק בא להחליף חקיקה קודמת שהתיישנה, כפי שמציינים דברי ההסבר להצעת החוק:
החוק אושר בכנסת החמישית ב-29 ביולי 1964. מאז אישורו תוקן החוק חמש פעמים. במסגרת החוק בוטלה פקודת מקומות רחצה ציבוריים.
בתיקון מס' 2 לחוק, משנת 1996, נוסף לו סעיף 5א, המכיל הוראות לעניין מקום מרפא מוכרז (כהגדרתו בחוק).
בתיקון מס' 5 לחוק, משנת 2008, נקבע שבמקום רחצה שבו נגבים דמי כניסה, לא ייגבו דמי כניסה בעד ילד שטרם מלאו לו 13 שנים, והוגבל גובה דמי הכניסה שניתן לגבות בעד ילד שמלאו לו 13 שנים אך טרם מלאו לו 17 שנים.
הוראות החוק

שר הפנים רשאי לאסור בצו את הרחצה בחלק של חוף ים, נהר או אגם, אם הרחצה באותו חלק עלולה, לדעתו, לסכן חייהם של בני אדם, וכן רשאי הוא לאסור, לאחר התייעצות עם שר הבריאות, רחצה כאמור אם היא עלולה לפגוע בבריאותם של בני אדם. שר הפנים רשאי לקבוע בצו שמקום פלוני יהיה מקום רחצה מוכרז; היה המקום סמוך לנמל, יהיה צו כאמור טעון הסכמתו של שר התחבורה. בהתאם לסמכותו זו פרסם שר הפנים צווים אחדים, שהוחלפו בצו הסדרת מקומות רחצה (מקומות רחצה אסורים ומוכרזים בים התיכון, בים כנרת, בנהר הירדן, בים המלח ובים סוף), התשס״ד–2004.
שר הפנים יקבע בצו הוראות בדבר –
בהתאם להוראה זו פרסם שר הפנים את צו הסדרת מקומות רחצה (סדרים ואיסורים במקומות רחצה מוכרזים), התשע״ו–2016. רשות מקומית שבתחומה נמצא מקום רחצה מוכרז חייבת לקיים בו את הוראות שר הפנים שניתנו בצו זה. בנוסף פרסם שר הפנים את תקנות הסדרת מקומות רחצה (בטיחות בבריכות שחיה), התשס״ד–2004.
במקום שהרחצה נאסרה בו תציב הרשות המקומית שבתחומה הוא נמצא שלטים לציון דבר האיסור; במקום הנמצא מחוץ לתחומה של רשות מקומית, תציב המדינה שלטים כאמור.
רשות מקומית רשאית, באישור שר הפנים, לקבוע בחוק עזר הוראות להסדרת הרחצה בים, בנהר, באגם או בבריכת שחיה, הכל במידה שלא נקבעו להם הוראות בחוק זה או בצו על פיו. רשויות מקומיות רבות פרסמו חוקי עזר להסדרת הרחצה בהן. במקום הנמצא מחוץ לתחומה של רשות מקומית, יהא הממונה על המחוז רשאי להתקין, באישור שר הפנים, חוק עזר כאמור.
לא ייגבו דמי כניסה למקום רחצה בים, בנהר או באגם אלא אם נקבע חלק סביר של אותו מקום, שהגישה אליו נוחה, לכניסה בלי תשלום ובכפוף לקבלת אישור שר הפנים, ובכל מקרה לא ייגבו דמי כניסה למקום רחצה כאמור –
בבריכות שחיה, מרחצאות או מעיינות מרפא הנתמכים בידי המדינה או רשות מקומית, ששר הפנים קבע שהם מקום מרפא, יש לקבוע מועדים לרחצה נפרדת לגברים ולנשים; מועדים כאמור ייקבעו בשעות היום ולמשך זמן שלא יפחת מחמש שעות שבועיות לגברים וחמש שעות שבועיות לנשים. במקום מרפא יש להתקין את כל הנחוץ כדי לאפשר לאנשים עם מוגבלות גישה למקום המרפא ושימוש בו.
על אדם המפר הוראות המפורטות בחוק, למשל מתרחץ במקום שהרחצה בו אסורה, מוטל קנס.
הערות שוליים

↑  חוק הסדרת מקומות רחצה, תשכ"ד-1964­, ה"ח 616 מ-2 ביולי 1964
↑  חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 2), התשנ"ו-1996, ס"ח 1576 מ-17 במרץ 1996
↑  חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 5), התשס"ח-2008, ס"ח 2157 מ-16 ביוני 2008
↑  צו הסדרת מקומות רחצה (מקומות רחצה מוכרזים ואסורים בחופי הים התיכון), התשמ״ב–1982, צו הסדרת מקומות רחצה (מקומות רחצה מוכרזים ואסורים בחופי ים כנרת ונהר הירדן), תשל״ח–1978 וצו הסדרת מקומות רחצה (מקומות רחצה מוכרזים ואסורים בים סוף), התשמ״א–1981.
↑  חוקי עזר, באתר המצילים
תחילתו בפשיעה וסופו באונס

במשפט העברי, תחילתו בפשיעה וסופו באונס היא שמה של סוגיה בדיני שומרים העוסקת בנזק שנגרם לפיקדון או לחפץ שהיה באחריות השומר באונס, אך האונס אירע כהמשך למעשה פשיעה של השומר. סוגיה זו נתונה במחלוקת אמוראים, אך להלכה נפסק בגמרא כי תחילתו בפשיעה וסופו באונס - חייב. בדומה למשפט העברי, גם הדין הישראלי (בחוק השומרים, תשכ"ז-1967) קובע כי כל רשלנות בשמירה מחייבת את השומר, גם אם סופה באונס.
הסבר הדין

כל השומרים שפשעו בשמירתם ונגרם נזק מחמת פשיעתם חייבים לשלם את הנזק שנגרם, וכל השומרים (למעט שואל) שנאנסו ולמרות שמירתם נגרם נזק לחפץ השמור פטורים מלשלם. הדיון הוא מה הדין כאשר הנזק נגרם עקב אונס שהוא המשך של מעשה פשיעה של השומר.
הדוגמה בגמרא למקרה כעין זה הוא שומר שהטמין את הפיקדון בצריף שנעשה מערבות. שמירה זו היא שמירה מעולה מגנבים שאינם מעלים בדעתם לחפש במקום כזה, אך שמירה גרועה מפני אש שיכולה לשרוף את הצריף יחד עם הפקדון. בסופו של דבר הכסף לא נשרף כי אם נגנב, כך שנזק נגרם, אך באונס של השומר, שהרי אין השומר אמור להעלות על דעתו שגנבים יגנבו ממקום כזה. רב יוסף נדרש למעשה. אך יש שתי לשונות בגמרא מה פסק לפי הלישנא קמא, רב יוסף פסק כי "תחילתו בפשיעה וסופו באונס - חייב". ולמרות שלעניין גנבים הוי שמירה, היות שתחילתו בפשיעה חייב. לפי הלישנא בתרא רב יוסף פסק הפוך בדיוק שאפילו שתחילתו בפשיעה היות שסופו באונס פטור. היות שלעניין גנבי הוי שמירה, הרי הוא פטור. כבר הגמרא בעצמה פוסקת כלישנא קמא דרב יוסף שתחילתו בפשיעה וסופו באונס חייב.
פרטי הדין > במקרה שהפשיעה לא קשורה כלל לאונס

במקרה ששומר פשע בבהמה והבהמה יצאה לאגם, מה שמהוה פשיעה לגבי גנבים, אך בסופו של דבר לא נגנבה אלא מתה כדרכה. כך שאמנם סופו באונס אך האונס אינו קשור כלל לפשיעה שהרי לגבי המיתה כדרכה אין הבדל היכן נמצאת הבהמה. ישנה מחלוקת בדעת רבה, אביי בשם רבה אומר שחייב לשלם, ואילו רבא בשם רבה אומר שפטור. להלכה קיימא לן שפטור מלשלם.
פרטי הדין > תחילתו בגניבה ואבידה, וסופו באונס

במקרה שבהתחלה לא הייתה פשיעה אלא הייתה רק רשלנות ברמת גניבה ואבידה, רמה המחייבת בתשלום רק בשומר שכר ולא בשומר חינם, וסופו היה באונס. דעת התוספות והרמב"ן שהשומר שכר פטור אף שבדרך כלל כן מתחייב בגניבה ואבידה. לעומת זאת בעל חידושי תלמיד הרשב"א מדייק מדברי הרמב"ם שגם תחילתו בגניבה ואבידה וסופו באונס חייב. בחידושי רבי עקיבא איגר כתב שהדבר תלוי במחלוקת אביי ורבא במקרה של אונס שאינו קשור כלל לפשיעה, והיות וקיי"ל שם שפטור הוא הדין כאן.
להלכה הובאו רק דברי התוספות על ידי הסמ"ע. ואילו דברי תלמיד הרשב"א לחייב, לא הובאו בפוסקים.
פרטי הדין > זמן החיוב

הנתיבות המשפט כותב שהשומר  חייב לשלם כפי שהבהמה שווה בשעת האונס שנאבדה מהעולם ולא כפי ששווה בשעת הפשיעה למרות שהגורם לחיוב הוא שעת הפשיעה.
פרטי הדין > בעבדים וקרקעות

בעבדים וקרקעות, שלפי שיטת הרמב"ם חייבים בפשיעה. כתב הנתיבות המשפט שגם בתחילתו בפשיעה וסופו באונס יהיו חייבים לשלם.
הערות שוליים

↑  ברוך כהנא (פרופ' נחום רקובר עורך), שומרים, עמ' 167, בתוך סדרת חוק לישראל. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"ט-1999.
↑  לפי פרשנות חכמי התוספות בבא מציעא עח א
↑  בבא מציעא מב א
↑  גמרא בבא מציעא לו ב
↑  חידושי רעק"א על בבא מציעא דף לו עמוד ב
↑  סמ"ע סימן שז ס"ק י"ג
↑  נתיבות המשפט ביאורים סימן רצא ס"ק י"ג
↑  נתיבות המשפט סימן שא
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
הר הקפיצה

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  397 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הגליל התחתון
 רכס הרים:  הרי נצרת
 קואורדינטות:  32°40′59″N 35°18′04″E﻿ / ﻿32.683055555556°N 35.301111111111°E﻿ / 32.683055555556; 35.301111111111
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) הר הקפיצה(למפת עמק בית שאן רגילה) הר הקפיצה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר הקפיצה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר הקפיצה he
 
הר הקפיצה מהכנסייה הסלזיאנית בנצרת
הר הקפיצה (בערבית: جبل القفزة), הנקרא גם הר קדומים, הוא הר בהרי נצרת המתנשא לגובה של 397 מטר מעל פני הים. הר הקפיצה שוכן בדרומה של העיר נצרת, והוא משקיף דרומה אל עמק יזרעאל ומזרחה אל הר תבור, הכנרת ורמת הגולן. מקור הכינוי להר במסורת המייחסת לישו קפיצה מההר אל העמק עת נמלט ממבקשי נפשו. מקורו של השם הר קדומים, הוא ככל הנראה בשמו של נחל קישון הזורם למרגלותיו בעמק יזרעאל, והמוזכר בדברי דבורה הנביאה: "נחל קישון גרפם נחל קדומים נחל קישון" (ספר שופטים, פרק ה', פסוק כ"א).
ממצאים פרהיסטוריים

ב"מערת קדומים", "מערת קפזה" (Qafzeh Cave) או "מערת הקפיצה" שלמרגלות ההר, נמצאו שרידים חשובים של האדם הקדמון. זו אחת הדוגמאות הקדומות בעולם לבני אדם בעלי אנטומיה מודרנית. החפירות במקום נערכו בשנת 1933, ובהפסקות בין 1965 ל-1979. במקום התגלו כירות אש, כלי אבן מהתרבות המוסטרית, עצמות אדם ועצמות בעלי חיים, שמעידים כי המערה שימשה הן כמקום מגורים והן כאתר קבורה.
הממצאים כללו 13 שלדים שלמים, שישה מהם שייכים למבוגרים והשאר לילדים. חמישה מבני האדם נקברו באופן מסודר בקרקע המערה, ושניים מהם נקברו מסיבה כלשהי עם קרני אייל. השרידים מתוארכים ל-85,000 עד 100,000 שנים לפני זמננו.
ממצא חשוב נוסף היה שרידי אוכרה שנמצאו הן על עצמות והן ב-71 ריכוזים לפני שימוש, ומשמעות הדבר היא כי פולחן קבורה טקסי בעל משמעות סמלית רווח כבר לפני כ-100,000 שנים.