stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אז'ן גוסנס האב
חייו

גוסנס נולד בברוז'. בילדותו למד מוזיקה בכנסיית נוטר דאם בברוז' ואחר בקונסרבטואר בעיר זו. בגיל ארבע-עשרה התקבל לקונסרבטואר של בריסל, שם למד הלחנה.
גוסנס ניצח על להקות אופרה ברחבי אירופה ובשנת 1873 עבר לאנגליה, שם ניצח על הלהקה של סלינה דולארו בניהולו של ריצ'רד ד'אוילי קארט ב-1876. במאי 1878 ניצח, בשביל קארט, על "הקוסם" מאת גילברט וסאליבן וכן, בחודשי יולי ואוגוסט של אותה שנה, על "פינאפור", כאשר אלפרד סלייר סייע לארתור סאליבן בקונצרטי הפרומס בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. גוסנס ניצח גם על "מופע אופראי מיוחד" של "פינאפור" בקריסטל פאלאס ב-6 ביולי 1878.
גחוסנס התפרסם כמנהל מוזיקלי של להקת האופרה "קארל רוזה", שם ניצח על ההצגה האנגלית הראשונה של טנהויזר מאת ריכרד וגנר בשנת 1882 בליברפול. הוא היה למנצח הראשי של "קארל רוזה" ב-1889 וב-1892 ניצח על "בת הגדוד" בהצגה מלכותית לפני המלכה ויקטוריה בארמון בלמורל.
אז'ן גוסנס היה אביו של המנצח והכנר אז'ן גוסנס הבן וסבם של המנצח והמלחין סר יוג'ין גוסנס, הנבלנית סידוני גוסנס והכנר לאון גוסנס.
בראשית שנות ה-90' של המאה ה-19 עבר גוסנס לליברפול, שם ייסד את "מקהלת הגברים של גוסנס", כיהן כנגן עוגב ומנצח מקהלה בכנסיית סנט אן הקתולית ולימד שירה. הוא מת בליברפול בשנת 1906, בן 61.
טרנדלג

טרנדלג (בנורווגית: Trøndelag) הוא אחד ממחוזות נורווגיה. למחוז גבול משותף עם המחוזות מרה ורומסדל, אופלנד, הדמרק ונורדלנד, וגובל בחלקו המזרחי בשוודיה. טרנדלג הוא המחוז ה-2 הגדול ביותר מבחינת שטח וה-5 הגדול ביותר מבחינת אוכלוסייה. העיר הגדולה ביותר במחוז היא טרונדהיים.
בשנת 1804 פוצל המחוז לצפון טרנדלג (Nord-Trøndelag) ודרום טרנדלג (Sør-Trøndelag), אך בשנת 2018 אוחדו המחוזות מחדש למחוז אחד.
העיר הגדולה ביותר בטרנדלג היא העיר טרונדהיים. המרכז הניהולי הוא שטיינקר, ואילו טרונדהיים מתפקדת כמשרדו של ראש עיריית המחוז. שתי הערים מכהנות בתפקיד מושל המחוז; עם זאת, שטיינקר מכילה את הפונקציות העיקריות.
טרנדלג הוא אחד האזורים הפוריים ביותר של נורווגיה, עם תפוקה חקלאית גדולה. רוב הייצור מסתיים במערכת השיתופית הנורווגית לבשר וחלב, אך תוצרת חקלאית היא עסק שצומח בהתמדה. בשטח המחוז נמצא אגם סאלסוואטנה, האגם השני בעומקו בנורווגיה.
היסטוריה

אנשים גרים באזור זה אלפי שנים. בראשית תקופת הברזל טרנדלג חולקה למספר ממלכות קטנוניות שנקראו פילקי. לפילקי השונה היה חוק מקובל, ופרלמנט מוקדם או דבר. על ידי חלקם זה נחשב לדמוקרטיה האמיתית הראשונה.
טרנדלג (יחד עם חלקים ממורא אנד רומסדל) נמסרה לזמן קצר בשנת 1658 לשוודיה בחוזה של רוסקילדה ונשלטה על ידי המלך צ'ארלס העד עד שהוחזר לדנמרק-נורווגיה לאחר אמנת קופנהגן בשנת 1660. במהלך תקופה זו, השוודים גייסו 2,000 גברים בטרנדלג, ואילצו נערים צעירים עד גיל 15 להצטרף לצבאות השוודים שנלחמו נגד פולין וברנדנבורג. צ'ארלס X חשש שהטרונדרס יתקוממו כנגד הכובשים השוודים שלהם, וחשב שנבון להרחיק חלק גדול מהגברים. רק כשליש מהגברים אי פעם חזרו לבתיהם; חלקם נאלצו להתיישב בדוכסות אסטוניה השוודית דאז, מכיוון שהשוודים חשבו שיהיה קל יותר לשלוט שם בטרונדרים תוך שימוש במקסימום העתיק של חלוקה ושלטון.
בסתיו 1718, במהלך המלחמה הצפונית הגדולה, הצטווה הגנרל קרל גוסטף ארמפלדט על ידי המלך צ'ארלס העשירי השוודי להוביל צבא שוודי של 10,000 איש לטרנדלג ולקחת את טרונדהיים. בגלל קווי האספקה הגרועים שלו לשוודיה, צבא ארמפלדט נאלץ לחיות מהאדמה, מה שגרם לסבל רב לתושבי האזור. הקמפיין של ארמפלדט נכשל: מגיני טרונדהיים הצליחו להדוף את המצור שלו. לאחר שנהרג צ'ארלס ה -13 במצור על פרדריקסטן בדרום מזרח נורווגיה, הורה ארמפלד לשוב בשוודיה. במהלך הנסיגה שלאחר מכן נתפסו 6,000 הקרוליאנים הסחוטים והמורעבים ששרדו בסופת שלגים עזה. אלפי קרוליאנים קפאו למוות בהרי נורווגיה, ומאות נוספים נכו לכל החיים.
תרבות

התיאטרון הרשמי של האזור הוא תיאטרון טרנדלג בטרונדהיים. בסטיקלסטאד בוורדל, המחזה ההיסטורי בשם דרמת סנט אולב הושמע מדי שנה מאז 1954. הוא מתאר את ימיו האחרונים של אולף השני, מלך נורווגיה.
ג'אז ברמה גבוהה מאוד נשמע לעיתים קרובות בטרונדהיים, בגלל ההשכלה הגבוהה בג'אז בטרונדהיים. טרונדהיים היא גם המרכז הלאומי של מוזיקת רוק; מוזיאון המוזיקה הפופולרי Rockheim נפתח שם בשנת 2010. Trøndelag ידועה גם במגוון המקומי של מוזיקת הרוק שלה, שמבוצעת לעיתים קרובות בניב מקומי, המכונה "trønderrock".
האזור ידוע ברבים בזכות מבשלת בית הירח שלו, הנקראת קרסק. אף על פי שהיא אסורה רשמית, אומנות הייצור של משקאות ביתיים טהורים ככל האפשר עדיין מחזיקה חשיבות בחלקים בטרנדלג. המסעדות מוגשות באופן מסורתי מעורבב עם קפה. באזורים הדרומיים אנשים נוטים להשתמש בקפה פילטר רגיל, ואילו בצפון הם בוחרים להגיש קרסק עם קפה חלש ככל האפשר.
"המנה הרשמית" של האזור היא סודה המורכבת מבשר כבשים או בקר וכדורי בשר בציר מבושל. הכבשה האפור הנורווגית טרונדר היא זן של כבשים מבויתות שנמצאות בסכנת הכחדה, שמקורן בטרנדלג בסוף המאה ה -19. כרגע נותרו כ־50 בעלי חיים בודדים ונמצאים מאמצים להחיות את הגזע.
ראו גם

דרום טרנדלג
צפון טרנדלג
הערות שוליים

↑  Sigrun Hofstad, Fylkespolitikerne sier ja til Trøndelag fylke, NRK, ‏2016-04-27 (ב־)
↑  English, www.trondelagfylke.no (ב־)
↑  Morten Olsen Haugen, Trøndelag, Store norske leksikon, 2020-11-01
| מחוזות וטריטוריות בלתי נפרדות של נורווגיה |
| --- | --- | --- |
| רשימת מחוזות מאז 2020 | אגדר • אוסלו • ויקן • וסטלן • וסטפול וטלמרק • טרומס ופינמרק • טרנדלג • ינלנה • מרה ורומסדל • נורדלנד • רוגלנד |  |
| מחוזות לשעבר | אופלנד • אסטפול • אקרסהוס • בוסקרוד • הדמרק • הורדלנד • וסטפול • טלמרק • טרומס • מזרח אגדר • מערב אגדר • סון או פיורנה • פינמרק |  |
| טריטוריות בלתי נפרדות | יאן מאיין • סבאלברד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4119716-1  KulturNav: 126c716f-f597-415f-b905-1921384b9d94
נגיף הפפילומה האנושי

| --- | --- |

 תחום:  מחלות זיהומיות 
 גורם:  נגיף הפפילומה האנושי 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/219110 
 DiseasesDB:  6032
 MeSH:  D030361
 סיווגים
 ICD-10:  B97.7
 
נְגִיף הַפַּפִּילוֹמָה הָאֱנוֹשִׁי (באנגלית: Human papillomavirus או HPV) הוא קבוצה של למעלה מ-200 מיני נגיפים המשתייכים למשפחה Papillomaviridae, המדביקים את רקמות העור והריריות בבני אדם ומועברים ביחסי מין. חלק מזני הפפילומה עלולים להיות מסרטנים: הנגיף נחשב לגורם העיקרי לסרטן צוואר הרחם וגורם משני בסוגי סרטן אחרים. עם זאת, למרות אחוזי ההדבקות הגבוהים של זני הנגיף באוכלוסייה (כ־80%), סרטן צוואר הרחם נדיר יחסית (4 מקרים ל־100,000 נשים). קיים חיסון נגד הנגיף.
נזקי הנגיף

ברוב מקרי ההדבקה (כ-90%), נשא הנגיף כלל אינו יודע שנדבק, כיוון שהמערכת החיסונית גוברת על הנגיף ומעלימה אותו בתוך כחצי שנה עד שנתיים ממועד ההדבקה, לרוב ללא שהתפתחו תסמינים גלויים כלשהם. במקרה שהנשא מפתח תסמינים, אלו כוללים לרוב צמיחה של נגעים באיברי המין או בפי הטבעת ואף בגרון. הנגעים יכולים להיות חיצוניים נראים לעין ודמויי כרובית, והם יכולים להיות גם שטוחים, פנימיים ולא נראים לעין ללא בדיקה מיוחדת. נגעים אלה נקראים קונדילומה Condyloma acuminata.
באחוז קטן מההדבקות בנגיף עלולה להיות התפתחות סרטנית בעקבות ההדבקה: הנגיף נחשב לגורם העיקרי לסרטן צוואר הרחם וגורם משני בסוגי סרטן אחרים כמו סרטן פי הטבעת, סרטן הפין וסרטן הפה. הנגיף מעורר שינויים בתאים של צוואר הרחם, שעלולים להתפתח עם הזמן לסרטן. קיימים יותר מ-250 זנים של HPV, ומקורות מצביעים על יותר מ-200 תת-זנים. מתוך אלה 15 מסווגים כ"בעלי סיכון גבוה", 3 מסווגים כ"כנראה סיכון גבוה", ו-12 מסווגים כ"סיכון נמוך". מתוך 15 הזנים המסווגים כבעלי סיכון גבוה, שניים מתוכם מוכרים כגורמים לכ-70% ממקרי סרטן צוואר הרחם, וזן נוסף נחשב לגורם סיכון משמעותי.
פרק הזמן בין זיהום ה-HPV הראשוני וההתפתחות של סרטן צוואר הרחם הוא בדרך כלל עשרות שנים.
העברת הנגיף

ההידבקות בנגיף מתבצעת על ידי חיכוך של העור בעת קיום יחסי מין, כיוון שקונדום אינו מכסה את כל אזור איברי המין, ולרוב מולבש לאחר שהמגע המיני כבר החל, שימוש בו אינו מהווה ערובה נגד הדבקות ב-HPV..
זיהוי הנגיף אצל נשים מתבצע על ידי בדיקת משטח צוואר הרחם (PAP). הסרת הגידולים מתבצעת באמצעות הקפאה בחנקן נוזלי, מחט חשמלית, לייזר או משחה. בחלק מהמקרים, גידולים עלולים לשוב ולהופיע גם לאחר ההסרה.
הפפילומה היא מחלת המין הנפוצה ביותר בעולם המערבי, ומחקרים שנערכו בארצות הברית הראו שכ-26.8% מבני האדם בגילאים 14–59 הם נשאים של הנגיף בכל זמן נתון וכי עד גיל 50 יידבקו 80% מהאמריקאים בלפחות סוג אחד של הנגיף.. עם זאת, שכיחות הנגיף נמוכה בהרבה בקרב אנשים המקיימים חיי מין מונוגמיים. מחקרים מסוימים הראו ששכיחות הנגיף, כולל הזנים בעלי סיכון גבוה, נמוך בכ-30% אצל גברים שעברו מילה, ומחקרים אחרים מצאו שהשונות בשיעור ההדבקות בין נימולים לאלה שאינם נימולים הוא תלוי זן. במספר זנים ראו הדבקות נמוכה באופן מובהק בקרב נימולים, ובמספר זנים שיעור ההדבקות בקרב נימולים היה גבוה יותר.
חיסון

נגד הנגיף פותח חיסון לנגיף הפפילומה האנושי שיעיל נגד חלק מזני הפפילומה (זנים 6, 11, 16, 18, 31, 33, 45, 52 ו-58). זנים אלו הם הגורמים לכ-90% מהיבלות בדרכי המין ולכ-90% ממקרי סרטן צוואר הרחם. שם החיסון המקובל כיום הוא GARDASIL 9 אשר מחסן נגד 9 זנים של הנגיף.
מנהל המזון והתרופות אמריקניות (FDA) אישר שני חיסונים למניעת זיהום HPV: גרדסיל ® ו-Cervarix ®. החיסון נשאר יעיל למשך 15 שנה לפחות, שזה משך הזמן מאז החל השימוש בו..
ארגוני הבריאות מדגישים כי חשוב שנשים שחוסנו ימשיכו לעבור בדיקות סקר לסרטן צוואר הרחם. בדיקות פאפ ימשיכו להיות חיוניות לגילוי סרטן צוואר הרחם ושינויים טרום סרטניים..
דיון ער על יעילות ובטיחות החיסון נוצר כאשר הועלו מספר מקרים שבהם נערות חלו, לאחר קבלת החיסון. עם זאת, חקירה של המקרים ומבחנים סטטיסטיים לא הצליחו למצוא קשר בין השניים.
חיסון > בישראל

בדצמבר 2012 הוכנס החיסון לסל התרופות בישראל. ביוני 2013 הודיע משרד הבריאות כי נערות בוגרות כיתה ח' יוכלו לקבל את החיסון בחינם במסגרת תוכנית ההתחסנות בבתי הספר. בינואר 2014, הורחבה הזכאות לחיסון גם עבור גברים עד גיל 26, המצויים בסיכון גבוה להידבק בנגיף ה-HPV.
ב-2015 משרד הבריאות הודיע כי החל משנת הלימודים תשע"ו יינתן החיסון גם לנערים.
במקביל לכך, נמצא כי שתי מנות של חיסון גרדסיל מספיקות לקבלת חסינות טובה מתחת לגיל 14. לכן בישראל, כמו במדינות אחרות, יינתנו לבני ובנות כיתה ח' שתי מנות בלבד. בני ובנות כיתה ט' ומעלה ימשיכו לקבל שלוש מנות.
בספטמבר 2024 המליצה הוועדה המייעצת לחיסונים ומחלות זיהומיות למשרד הבריאות להקדים את מתן המנה הראשונה של החיסון נגד נגיף הפפילומה לגיל 9–10 שנים.
במקביל למתן החיסון התפתח במערכת החינוך הדתית בישראל ויכוח סביב ההיבט המוסרי-דתי של החיסון. מתנגדי החיסון נימקו זאת בכך ש"אין בו צורך עבור נשים הנמנעות מיחסי מין עם כמה גברים".
ראו גם

חיסון לנגיף הפפילומה האנושי
סרטן צוואר הרחם
הערות שוליים

↑  זנים 16, 18, 31, 33, 35, 39, 45, 51, 52, 56, 58, 59, 68, 73 ו-82
↑  זנים 26, 53 ו-66
↑  זנים 6, 11, 40, 42, 43, 44, 54, 61, 70, 72, 81 ו-CP6108
↑  זנים 16 ו-18
↑  זן 31
↑  Quadrivalent Human Papillomavirus Vaccine, CDC - Morbidity and Mortality Weekly Report, March 23, 2007
↑  פמי בריאות, וירוס הפפילומה - שאלות ותשובות, באתר פבי בריאות - שירותי בריאות לתלמיד
↑  המרכז הישראלי לקונדילומה ולנגיף הפפילומה
↑  B. Y. Hernandez, Circumcision and Human Papillomavirus Infection in Men: A Site-Specific Comparison, J Infect Dis. 2008 Mar 15; 197(6): 787–794
↑  Larke N. et al., Male circumcision and human papillomavirus infection in men: a systematic review and meta-analysis, J Infect Dis. 2011 Nov;204(9):1375-90
↑  Circumcision's Public Health Benefits, ABC news, January 7, 2011
↑  Male circumcision and the incidence and clearance of genital human papillomavirus (HPV) infection in men: the HPV Infection in men (HIM) cohort study, BMC Infectious Diseases201414:75
↑  למה לי להתחסן נגד פפילומה? באתר קופת חולים מכבי
1 2  חיסון נגד נגיף הפפילומה HPV
↑  משרד הבריאות, חיסון נגד נגיף הפפילומה
↑  פמי בריאות, וירוס הפפילומה - שאלות ותשובות, באתר פמי בריאות, שירותי בריאות לתלמיש
↑  Human Papillomavirus (HPV) Vaccines, National Cancer Institute
↑  World Health Organization, GACVS Safety update on HPV Vaccines, Geneva, 13 June 2013
↑  ד"ר קרן לנדסמן, מין, סרטן והילדים של כולנו
↑  הרחבת סל שירותי הבריאות 2014 (חוזר מנכ"ל 02/2014)
↑  משרד הבריאות החליט: חיסון הפפילומה יינתן גם לנערים, באתר nana10‏, 9 במרץ 2015
↑  משרד הבריאות, חיסון נגד נגיף הפפילומה - HPV
↑   במשרד הבריאות שוקלים להקדים את מתן חיסון HPV, באתר DoctorsOnly‏, 17 בספטמבר 2024
↑   רוני לינדר-גנץ, עידו אפרתי, בשל התנגדות רבנים והורים, חיסון הפפילומה לא יינתן בחלק מבתיה"ס הדתיים, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2013
רוני לינדר-גנץ, עידו אפרתי, תנועת נאמני תורה ועבודה: התנגדות לחיסון הפפילומה - בורות וחוסר אחריות, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563274305171  BNE: XX529073  BnF: cb120821523 (data)  GND: 4219886-0  LCCN: sh85097679  NKC: ph378927  SUDOC: 02913188X 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דגל הדם

היטלר סוקר אנשי אס אה בשנת 1935. מימינו על המכונית דגל הדם ולצידה עומד שומר הדגל, איש האס אס יעקב גרימינגר.
דגל הדם (בגרמנית: Blutfahne) היה דגל המפלגה הנאצית שנישא בעת ניסיון ההפיכה בפוטש במרתף הבירה במינכן, 9 בנובמבר 1923, כשהוא נספג בדמו של אחד מאנשי האס אה שנהרגו על ידי המשטרה. כתוצאה מכך, הפך הדגל לאחד הפריטים המקודשים ביותר במפלגה הנאצית. בעת טקסים חשובים של המפלגה הוצא ממקומו הקבוע בבית החום במינכן על מנת 'לטהר' דגלים חדשים על ידי נגיעה בהם.
סמל נאצי

הדגל ניתן במתנה להיטלר על ידי אחד ממשתפי הפוטש לאחר שהשתחרר מכלא לנדסברג בשנת 1924. היטלר קישט את הדגל במוט וראש חדש, כשעל המוט שרוול גמר שעליו הוטבעו שמות 16 ההרוגים הנאצים בפוטש. בשנת 1926, היטלר נתן בטקס את הדגל לראש האס אס ג'וזף ברכטולד (אנ') ומאז הפך לאחד הפריטים המקודשים והנשמרים ביותר של הארגון. אחד השימושים היותר מוכרים שלו היה בעת עצרת נירנברג 'בחניכת' דגלים חדשים של המפלגה על ידי מגע עם דגל הדם. כאשר הדגל לא היה בשימוש, הוא נשמר בעמדה מיוחדת בבית החום במינכן, כשהוא מוקף במשמר כבוד של חיילי אס אס.
היעלמות

הדגל נראה לאחרונה בציבור בעת טקס חניכה של חיילי פולקסשטורם ב-18 באוקטובר 1944. מאז הדגל נעלם, ומרבית ההיסטוריונים סבורים כי הוא נהרס בעת הפצצות מינכן על ידי בעלות הברית. ישנה סברה אחרת שהוא נבזז כמזכרת על ידי אחד האזרחים או חיילים אמריקאים שכבשו את מינכן.
הערות שוליים

↑  Jean-Denis G.G. Lepage, An Illustrated Dictionary of the Third Reich, McFarland, 24 Dec 2013, p. 22
↑  Felton, Mark (23 March 2019). "Hitler's Blutfahne - The Mystery of the Blood Flag". YouTube. Archived from the original on 2021-12-12. Retrieved 15 April 2021.
כיבוש יריחו

נפילת חומות יריחו, ציור של גוסטב דורה
כיבוש יריחו הוא סיפור מקראי המופיע בספר יהושע, פרק ו'. העיר יריחו נכבשה על ידי עם ישראל בהנהגת יהושע בן נון, בקרב הפתיחה לכיבוש עבר הירדן המערבי, כחלק מהתנחלות השבטים בארץ ישראל.
במקרא > רקע היסטורי וגאופוליטי

בדיוק באותה שנה של כיבוש יריחו, עם ישראל כבש את בשן שהייתה בשליטת עוג ואת אמורי שהיה בשליטת סיחון שהם היו החזקים. הכיבוש הצליח בצורה בלתי רגילה, למרות כל חוזק הממלכות שהיו שם.
כיבוש עבר הירדן גרם לאנשי עבר הירדן המערבי לחשוש מפני עם ישראל, שהרי בעבר הירדן המערבי היו רק ממלכות קטנות ומסוכסכות, ולא מעצמות כפי שהיה בעבר הירדן המזרחי, ולכן הסיכוי של אנשי עבר הירדן המערבי לשרוד את הכיבוש הישראלי נמוך בהרבה. הכנענים גם פחדו מאלוהי עם ישראל שהרי שמעו על קריעת ים סוף וראו בעיניהם את מעבר הירדן. אימת הכנענים הייתה אחד הגורמים המרכזיים שהקלו על עם ישראל לכבוש את עבר הירדן המערבי בכלל ואת יריחו בפרט.
במקרא > ההכנות לקרב

עם ישראל שלחו שני מרגלים לתוך העיר יריחו עוד לפני שעברו את הירדן כדי לבחון את הלך הרוחות בכנען ואת דרך הכיבוש של העיר. רחב, אישה מיריחו, נתנה להם סיוע ומידע, והמרגלים גמלו לה בשבועה שכל מי שיהיה בביתה לא יהרג. הם התנו את השבועה בכך שבית רחב יהיה מסומן בחוט שני.
אנשי יריחו היו מודעים לכוונות עם ישראל ונקטו בצעדים מתאימים. לאחר מעבר הירדן, מלך יריחו הורה לסגור את שערי החומות ולא לפתוח אותם אפילו לצורך יציאה מהעיר.
במקרא > סיבוב חומת יריחו

ה' ציווה על יהושע להקיף את חומות יריחו במשך שישה ימים, בכל יום פעם אחת, ושבע פעמים ביום השביעי. ה' ציווה שהעיר תוקף כששבעה כהנים תוקעים בשופרות, ארון הברית מאחוריהם ומאחורי ארון הברית כל העם. בששת הימים הראשונים הקיף ביחד עם כל ישראל את חומת יריחו בכל יום פעם אחת, וביום האחרון הקיפו עם ישראל שבע פעמים את העיר, ולאחר שנשמע קול השופר תוקע תקיעה גדולה עם ישראל הריע וחומות העיר נפלו תחתיהן.
במקרא > כיבוש העיר והחרם על השלל

הכיבוש אירע לאחר נפילת חומות העיר. עם ישראל הרג את כל האנשים והבהמות שהיו בעיר, חוץ מאלה שהיו בבית רחב.
יהושע עשה בעיר מעין דין עיר הנידחת: העיר נשרפה עם שללה (אולם, בניגוד לעיר הנידחת, כלי הזהב, הכסף הנחושת והברזל נתרמו למשכן ולא נשרפו), ונאסר לבנות את העיר שוב. האנשים שהתחבאו בבית רחב הוצאו מהעיר לפני שנשרפה. לאחר שריפת העיר, יהושע בן נון קילל את מי שיבנה את העיר שנית ואמר שכל בניו ימותו בשעת הקמת העיר מחדש.
במקרא > תוצאות החרם

עכן בן כרמי, אדם מעם ישראל לקח משלל העיר, ובשל כך הניסיון הראשון לכיבוש העי לא צלח. לאחר שמעשה המעילה התגלה, הוצא עכן להורג.
במקרא > קללת יהושע

יהושע הטיל קללה על מי שיבנה את יריחו מחדש שימותו ילדיו בזה אחר זה: ”אָרוּר הָאִישׁ לִפְנֵי ה' אֲשֶׁר יָקוּם וּבָנָה אֶת הָעִיר הַזֹּאת אֶת יְרִיחוֹ בִּבְכֹרוֹ יְיַסְּדֶנָּה וּבִצְעִירוֹ יַצִּיב דְּלָתֶיהָ” (יהושע, ו', כ"ו).
בספר מלכים א', פרק ט"ז, פסוק ל"ד מסופר על חִיאֵל בֵּית הָאֱלִי, שבתקופת אחאב בנה את יריחו מחדש והתקיימה בו קללת יהושע.
בהמשך (מלכים ב', ב', ה') מצוין שיריחו הייתה משכנם של בני הנביאים. מכאן ניתן להסיק שמשנבנתה יריחו מחדש - לא היה איסור להתיישב בה.
בפרשנות הרבנית

לפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית, הצבא העם־ישראלי הגיע לחומות העיר וחנה בקרבת מקום בט"ז בניסן ב'תפ"ח, היום הראשון של חול המועד פסח, וסיבוב החומות התקיים מייד בתום חג הפסח, בתאריכים כ"ב בניסן - כ"ח בניסן ב'תפ"ח. לפי מדרש שיר השירים רבה "עם המלחמה" שהשתתף בקרב, כלל 60,000 לוחמים ישראלים.
על פי חז"ל, עובי החומה היה שווה לאורכה, ולכן החומה נפלה תחתיה ולא על צדה. רבי יוסי סובר שכיבוש יריחו היה בשבת, ולכן הוחרם שלל העיר. רשב"י סובר שגם המשפחות שעמן התחתנו ילדיה של רחב ניצלו בזכותה. על פי ילקוט שמעוני, הכהנים תקעו בשופרות כי חצוצרות הכסף מימי משה נגנזו.
על פי הרמב"ם מטרתה של קללת יהושע הייתה שיריחו תישאר בחורבנה, שכל העובר שם יראה כי חומותיה שקעו באופן נסי שלא כדרך הטבע. הרד"ק סובר שמכיוון שהיא העיר הראשונה שנכבשה יש להשאירה כתרומה, ואילו הרלב"ג משער שהסיבה הייתה אמונתם ומעשיהם של אנשי יריחו שהיו מגונים משל תושבי כנען, או הטלת אימה ומורך על עמי כנען האחרים. המפרשים דנו בשאלה מדוע המקרא מציין שחיאל בית האלי בנה את יריחו מחדש בתקופת אחאב מלך ישראל, אף שהעיר הייתה בתחומי ממלכת יהודה. אפשר להסביר את ההקשר, כפי המלבי"ם, בכך שבתקופת אחאב התרופפה האמונה באלוהים, ולכן חיאל החליט לבנות את יריחו, ואולי אף אפשר לומר שעשה זאת באישור אחאב, שביקש לקרוא תיגר על סמכות אלוהי ישראל.
במחקר המודרני

מקובל לזהות את יריחו העתיקה עם תל יריחו הסמוך ליריחו המודרנית ובמאה ה-20 נערכו בתל מספר חפירות ארכאולוגיות.
לפי התיארוך המדעי של הכרונולוגיה המקראית, יש להפחית מהתיארוך המסורתי של כיבוש יריחו את השנים החסרות, כך שהוא אמור היה להתרחש בסביבות 1500 לפני הספירה.
Watzinger ‏ (1926) העריך שיריחו נחרבה לכל המאוחר בשנת 1600 לפני הספירה.
ג'ון גרסטנג שחפר בתל בשנות ה-30 של המאה ה-20 מצא שרידי חומה כפולה שנהרסה ברעידת אדמה ובשריפה, וייחס את מועד חורבה לתקופת הברונזה המאוחרת, שמתחילה בערך ב-1550 לפני הספירה. בחפירותיו הוא מצא קברים שהכילו חפצים מתקופה הברונזה המאוחרת לצד חפצים מתקופת הברונזה התיכונה, שמסתיימת בערך ב-1550 לפני הספירה והסיק שהיישוב בתל היה רציף. על סמך חישובים היסטוריים ומקראיים, הציע שיש קשר בין חורבן העיר ובין מלחמות יהושע בן-נון.
קתלין קניון חפרה ביריחו בשנים 1952–1958. את החומות שגרסטנג תארך לתקופת הברונזה המאוחרת, תארכה מחדש לתקופת הברונזה הקדומה, ולרוב עמדתה היא שהתקבלה במחקר הארכאולוגי. בנוסף כתבה שהידע שהצטבר על כלי החרס מהתקופות השונות, מראה שבקברים שחפר גרסטנג חסרים כלי חרס מתקופה בת למעלה ממאה שנה, והחרפושיות שכן נמצאו מתקופה זו עשויות לעבור בירושה. השימוש בקברים אלו הסתיים באמצע המאה ה-כב'. גם תיארוך פחמן-14 שהתבצע בהמשך על דגימות חומר אורגני קצר-חיים שנמצאו בחורבות העיר, העלה שבהסתברות גבוהה ההרס אירע בתקופה שבין 1600 לפני הספירה ל-1550 לפני הספירה. קברים אחרים שנחשפו, יחד עם כלי חרס מועטים ובניין יחידי, מעידים על יישוב בעיר גם במאה ה-14 לפנה"ס. ממבנים אחרים שתוארכו לאותה תקופה שרדו רק הנדבכים התחתונים או היסודות. לצד הממצאים הארכאולוגיים, קניון התייחסה גם לעדות המקראית על חורבן העיר בידי בני ישראל. עליו כתבה שברור שהוא היה מאורע חשוב בהשתלטות הישראלית, ושמריבוי פרטי הסיפור ניכר שנמסר מדור לדור באופן אמין עד להעלאתו על הכתב. מאידך, קניון פקפקה באמינות התארוך המקראי של האירועים, ושאפה להכריע לגביו באמצעות ממצאים ארכאולוגיים; אך בשל השימוש המרובה בלבני בוץ לבניין, חלקים נרחבים של האתר, ובייחוד השכבות העליונות, לא עמדו בפגעי הזמן ומזג האוויר, ונסתחפו לשכבה עבה של עפר צבעוני. קניון סיכמה:
בתי יריחו מתקופת הברונזה המאוחרת נעלמו כמעט כליל. [...] במרבית שטחה של פסגת התל נעלמו אפילו בתיה של העיר מתקופה הברונזה התיכונה, שוודאי היתה רבת אוכלוסים, ושרדו רק רבדים מתקופת הברונזה הקדומה. כמו כן עמדנו על תהליך החישוף שסחף את בתי תקופת הברונזה התיכונה במדרון המזרחי [...] עובדה מעציבה היא כי מחומות העיר מתקופת הברונזה המאוחרת - שבתוכה חלה התקפת בני ישראל לפי כל חשבון שהוא - לא נותר שריד. [...] אשר לזמן חורבנה של יריחו בידי הישראלים אי-אפשר לומר אלא שהישוב האחרון מתקופת הברונזה יש לקבוע זמנו, לדעתי ברבע האחרון של המאה הארבע-עשרה לפני הספירה. תאריך זה אינו מתיישב לא עם אסכולת המלומדים האומרים לקבוע את תאריך כניסת הישראלים לארץ ישראל בשנת 1400 לפני הספירה בקירוב, ולא עם האסכולה שנראה לה יותר התאריך 1260 לפני הספירה בקירוב. ראוי להודות כי לא מן הנמנע הוא שעיר מאוחרת עוד יותר מתקופת הברונזה המאוחרת אפשר נסתחפה סיחוף גמור עוד יותר מן העיר שנתקיימו ממנה שרידים כה מועטים.
יצחק מייטליס טוען שעל פי הכרונולוגיה המעודכנת שהוא מציע, בין השאר בהסתמך על הכרונולוגיה הבבלית החדשה וההבדלים בין ההר למישור, מועד כניסת בני ישראל לארץ מתאים למועד חורבן העיר בסוף תקופת הברונזה התיכונה.
הערות שוליים

1 2  סדר עולם רבה יא
↑  מדרש סדר עולם פסקה יא
↑  שיר השירים רבה ד ד
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף נ"ד, עמוד ב'
↑  מדרש תנחומא נשא כח
1 2  ירושלמי ועוד, מובא בילקוט שמעוני יהושע רמז טו
↑  ד"ר יהושע רייס, הקבלה בין סיפור חציית הירדן לבין סיפור המלחמה ביריחו, באתר המדרש הווירטואלי (V.B.M) ע"ש ישראל קושיצקי שליד ישיבת הר עציון ספר יהושע מאת הר
ב ד"ר יהושע רייס, ‏ללא
↑  ח.ברטפלד, עיון ספרותי בקורתי, המתאר את כיבוש יריחו, בית מקרא,כתב עת מוסד ביאליק כרך נג 27-58, ניסן תשמ"ח מארס 1988
1 2 3  קניון, עמ' 198
↑  קניון, עמ' 199
↑  Bruins, HJ and van der Plicht, J (1995). Tell es-Sultan (Jericho): Radiocarbon results of short-lived cereal and multiyear charcoal samples from the end of the Middle Bronze Age, Radiocarbon Vol. 37, pp. 213–220, לאחר כיול נתוני החוקרים לפי INTCAL04
↑  קניון, עמ' 197
↑  קניון, עמ' 84, 197
↑  קניון, עמ' 199–200
↑  בספרו "לחפור את התנ"ך - על מקרא וארכאולוגיה", הוצאת ראובן מס, 2006
| ספר יהושע |
| --- | --- | --- |
| הכניסה לארץ | שליחת המרגלים ליריחו • מעבר הירדן • ברית המילה בגלגל • מפגש יהושע עם המלאך |  |
| כיבוש הארץ | מלחמת יריחו • מעשה עכן ולכידתו • כיבוש העי • מעמד הר גריזים והר עיבל • ברית הגבעונים • מלחמת מלכי הדרום • שמש בגבעון דום • מלחמת מלכי הצפון |  |
| חלוקת הארץ לשבטים | נחלת שבט ראובן • נחלת שבט שמעון • נחלת שבט יהודה  (רשימת ערי יהודה) • נחלת שבט יששכר • נחלת שבט זבולון • נחלת שבט דן • נחלת שבט נפתלי •  נחלת שבט גד • נחלת שבט אשר • נחלת שבט אפרים • נחלת שבט מנשה •  נחלת שבט בנימין • ערי הלויים • ערי המקלט |  |
| סיום ספר יהושע | מזבח שניים וחצי השבטים • נאום יהושע • הברית בשכם |  |
| דמויות בספר יהושע | יהושע בן נון • רחב • עכן בן כרמי • אדני צדק • הוהם מלך חברון • דביר מלך עגלון • יפיע מלך לכיש • פראם מלך ירמות • הורם מלך גזר • יבין מלך חצור • כלב בן יפונה • אלעזר הכהן • עתניאל בן קנז • עכסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568038005171  LCCN: sh95002114
מפצח האגוזים ומלך העכברים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  א.ת.א. הופמן 
 שפת המקור:  גרמנית 
 סוגה:  מעשייה, Christmas fiction 
 תקופת התרחשות:  תקופת חג המולד 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1816 
 
מַפְצֵחַ האגוזים וּמלך העכברים (בגרמנית: Der Nußknacker und der Mausekönig) הוא סיפורו הידוע ביותר של א.ת.א. הופמן. הסיפור, שיצא לאור ב-1816, התפרסם בעיקר בזכות הסוויטה "מפצח האגוזים" שהלחין ב-1892 המלחין פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, שהיא אחת הסוויטות המפורסמות והפופולריות ביותר לבלט. הסוויטה מבוססת באופן חלקי על הסיפור.
גיבורי הסיפור הם ילדה בת שבע בשם מארי שטאלבאום ומַפְצֵחַ אגוזים קטן, מתנה שקיבלה מארי לחג המולד. בלילה קסום קם מַפצח האגוזים לתחייה, ויחד עם צעצועיה של מארי, נלחם נגד מלך העכברים, יצור דמוני בעל שבעה ראשים, ונגד המוני העכברים המלווים אותו.
עלילה > "מפצח האגוזים" של שמיאקין

ב-12 בפברואר 2001, עלתה בתיאטרון מרינסקי שבסנקט פטרסבורג הפקה חדשה של הבלט "מפצח האגוזים", עם עיצובי תלבושות ותפאורות מאת המאייר מיקהאיל שמיאקין וכוריאוגרפיה מאת קיריל סימונוב. הליברית, שעוצבה גם כן בידי שמיאקין, התבססה ברובה על גרסתו המקורית של הופמן.
ב-14 בפברואר 2005, עלה בתיאטרון מרינסקי בלט נוסף בשם "אגוז הקסמים" (The Magic Nut), שהתבסס על "המעשה באגוז הקשה", הסיפור שדרוסלמאייר מספר למארי אודות הנסיכה פירליפאט והאגוז קרקאטוק (בגרסה המקורית של הליברית לבלט "מפצח האגוזים", הושמט חלק זה). הליברית, התפאורה והתלבושות עוצבו שוב בידי שמיאקין, והכוריאוגרפיה הייתה מאת דונוונה פנדורסקי למוזיקה של סרגיי סלונימסקי.
מפצחי אגוזים