מיילי סיירוס
מורשת

ההצלחה המוקדמת של סיירוס ככוכבת זכיינית מיליארד הדולר של ערוץ וולט דיסני, האנה מונטנה, מילאה תפקיד חשוב כמעצבת תרבות הפופ בעשור של שנות האלפיים וזכתה בכינוי "מלכת הנוער". אתר ביקפורד הצהיר כי "האנה מונטנה אימצה מודל עסקי של שילוב מעשי סלבריטאים עם קולנוע, טלוויזיה ומוזיקה פופולרית עבור קהל טרום גיל ההתבגרות. הוא כינה את הסדרה "הגדרת ז'אנר" והשווה את המודל שלה לאומני פופ נוער משנות התשעים כמו בריטני ספירס ואן סינק, שפנו לקהל ילדים. מורגן ז'נבייב בלו מהאתר הפמיניסטי, "Feminist Media Studies" הצהירה כי "הדמויות הנשיות העיקריות של הסדרה, מיילי והאלטר אגו שלה האנה, ממוצבות כנושאים פוסט-פמיניסטיים באופן שייצוגן מוגבל למושגים של נשיות וצרכנות". קרייג מקלין מעיתון הטיימס כינה את סיירוס בשנת 2021 כ"כוכבת הנוער הגדולה בעולם".
במהלך השנים, שירה של סיירוס "Party in the U.S.A." צבר פופולריות רבה בתרבות האמריקאית בחגים ובאירועים היסטוריים. השיר נכנס מחדש למצעדים בכל יום העצמאות של ארצות הברית מאז צאתו לאקרנים. לאחר מותו של הטרוריסט אוסמה בן לאדן ב-2 במאי 2011, התרחשה התחדשות בפופולריות של הקליפ. הסרטון הרשמי באתר יוטיוב הוצף בתגובות משבחות הנוגעות למותו של בן לאדן והוא נחשב מיד כהמנון חגיגי לאירוע בשל התייחסותו המדינית. בשנת 2013, עצומה מקוונת באתר העתירות "אנחנו העם" של הבית הלבן דחקה בנשיא דאז, ברק אובמה, לשנות את ההמנון הלאומי של ארצות הברית מ-"The Star-Spangled Banner" ל-"Party in the U.S.A". לאחר הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית ב-2020, כאשר מהדורות החדשות הגדולות הכריזו על המועמד הדמוקרטי ג'ו ביידן כעל הזוכה במירוץ לנשיאות, ב-7 בנובמבר 2020, תומכיו בעיר ניו יורק החלו לבצע את "Party in the U.S.A." בכיכר טיימס.
אלבומה של סיירוס Bangerz (2013), יחד עם אירועי הקידום שלו, נחשב לאחד הרגעים השנויים במחלוקת בעשור שנות האלפיים בתרבות הפופ וביציאתו ביסס את סיירוס בין הדמויות השנויות במחלוקת של העשור. כותב המגזין "Glamour" מיקי וודס השווה את "עידן הקידום" של האלבום לאלה של אלבומי האולפן השלישי והרביעי של בריטני ספירס (2001) Britney ושל כריסטינה אגילרה Stripped (2002) בהתאמה, והוסיף כי אלבומה של סיירוס, "ככל הנראה ייחשב בדיעבד. איקוני, אולי אפילו קלאסי". מגזין בילבורד ציין את Bangerz כאחד האלבומים הטובים והמשפיעים ביותר בשנות המאה העשרים וציין כי "עם יציאת האלבום המרכזי הזה, סיירוס השתלטה על האישיות הציבורית שלה, והפתיעה פחות בתעלוליה הפרובוקטיביים ויותר באבולוציה האמנותית המתמדת שלה". הכתבת לינדזי היוונס הצהירה כי, "האלבום נחשב למפתח מגמות בזירת השפעות אורבניות וז'נר הפופ, מה שהכי נערץ כיום הוא מה שהוא ייצג בעבר". פטריק ריאן מהעיתון "USA Today" התייחס לשיתופי הפעולה של סיירוס עם המפיק מייק ויל מייד איט באלבום שתרמו לפריצת הדרך שלו, וקבעו כי ייסדו את מעמדו כמפיק בכיר שסייעו לו, "לקפוץ לקדמת הבמה כמעניין. דמות בעידן שבו הרבה מפיקים נפלו שוב אל מאחורי הקלעים". ערוץ "MTV" כינה את סיירוס כאמן הטוב ביותר שלהם בשנת 2013, וג'יימס מונטגומרי מ"חדשות MTV" פירט על החלטת מתן התואר לסיירוס בטענה כי "הכריזה על עצמאותה ושלטה בנוף תרבות הפופ", והוסיף כי "היא לימדה והדהימה את כולנו בשנת 2013, ועשתה זאת בתנאים שלה". צוות פרסום הבילבורד כינו את סיירוס כ"כוכב הפופ המדובר ביותר של שנת 2013" וגם הכירו בהתפתחות השנויה במחלוקת בקריירה שלה "כרגע המוזיקה המרכזי" של השנה, והוסיפו כי היא "הייתה מי שהרחיבה וראתה כמעט כל היבט של תרבות הפופ בשנת 2013". צוות הפרסום רשם גם את שירה, "We Can't Stop" כשיר הטוב ביותר לשנת 2013 בהיותו "אחת הבחירות המוזיקליות הנועזות בזיכרון האחרון, שהסיכון שלו, השתלם מאוד". וכאחד השירים שהגדירו את העשור בטענה כי "יצר מחזה חדש בספר ההשמעה של מוזיקת פופ".