stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרזה
הערות שוליים

↑  חיפוש חופשי: banner, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Myna Trustram, Banners of the British Labour Movement, BBC, ‏17/2/2011 (באנגלית)
↑  Duncan Clarke, Exploring the West African textile collections of the Musee du Quai Branly: Part Three – Fon banners from the Kingdom of Dahomey, Adire African Textiles, ‏29.5.2013 (באנגלית)
↑  Juliet Bawden, Victoria Davenport (ע), Folk Art Traditions, The Art and Craft of Applique, 1991, New York: Grove Weidenfeld, 1991, עמ' 20, ISBN 978-0802114556=5. (באנגלית)
↑  Kenya j. Shujaa, Mwalimu J. Shujaa, The SAGE Encyclopedia of African cultural Heritage in North America, ספרים (באנגלית)
↑  Judy Brenenman, America's Quilting History, Womenfolk.com, ‏July 2002 (באנגלית)
↑  Gilian Elinor, Su Richardson, Sue Scott, Anghard Thomas, Kate walker, (ע), Peace Banner Conversations, WOMEN AND CRAFT, 1987, London: VIRAGO, 1987, עמ' 49-52, ISBN 0-86068-540-3. (באנגלית)
↑  Posts Tagged ‘Banners’, The PEACE MUSEUM (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  Barnara Webster, Beautiful Banners, 1996, New York: Sterling, 1996, ISBN 0-8069-4862-0. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529548605171  BNE: XX5162666  BnF: cb119409485 (data)  GND: 4046198-1  HDS: 010467  LCCN: sh85105523  LNB: 000263209  NDL: 00569172  NKC: ph124084
יחסי קניה–רוסיה

| יחסי קניה–רוסיה |
| --- | --- |
קניה: רוסיה


קניה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
580,367: 17,098,242
אוכלוסייה
56,708,094: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
107,441: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,895: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי קניה–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת קניה לפדרציה הרוסית. רוסיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם קניה ב-14 בדצמבר 1963, ומאז שמרה על יחסים טובים עם מדינת האגמים הגדולים של אפריקה.
סקירה כללית

במהלך המלחמה הקרה קניה הייתה חלק מהמדינות הבלתי-מזדהות וכך שמרה על יחסים טובים עם ברית המועצות. ברית המועצות אף הציעה מלגות לסטודנטים מקניה ללמוד במדינה.
ביקורים רשמיים

באוקטובר 2019 ערך הנשיא אוהורו קניאטה ביקור ברוסיה והשתתף בפסגת רוסיה אפריקה בסוצ'י. קניה ורוסיה הסכימו להקים מועצה עסקית שתפקח על תוכניות סחר והשקעות משותפות.
בנובמבר 2010 ביקר בניירובי שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב. הוא ניהל שיחה עם נשיא קניה מוואי קיבאקי ושיחות עם ממלא מקום שר החוץ ג'ורג' סאיטוטי. לברוב היה שר החוץ הרוסי הראשון שביקר בקניה.
יחסי סחר

המסחר הבילטרלי הגיע לסכום של 35.22 מיליארד שילינג קנייתי (340 מיליון דולר).
קנדה ייצאה סחורות בשווי של 12.85 מיליארד שילינג קנייתי (124 מיליון דולר) ורוסיה ייצאה סחורות בשווי 22.37 מיליארד שילינג קנייתי (216 מיליון דולר) לקניה בשנת 2018, לפי נתוני מרכז הייצוא הרוסי.
הסחורה העיקרית שמייצאת רוסיה לקניה היא דגנים, ברזל ופלדה, דשנים ונייר. קניה מייצאת לרוסיה בעיקר פרחים חתוכים, קפה, תה, פירות וירקות.
שיתוף פעולה בפיתוח

בקניה מבקרים מדי שנה כ-10,000 תיירים רוסים. כדי לחזק את הסכם שיתוף הפעולה הרוסי-קנייתי בתחום התיירות. נג'יב בלאלה, שר התיירות הקנייתי, ביקר במוסקבה במרץ 2011 כדי להשתתף בתערוכת התיירות הבינלאומית.
שיתוף פעולה בפיתוח > תחבורה

בנובמבר 2009 השתתפה משלחת מקניה בראשות שר התחבורה צ'יראו עלי מוואקוואר בוועידת השרים העולמית הראשונה לבטיחות בדרכים במוסקבה.
בשנת 2010 נחתם הסכם בין איירופלוט לקניה איירווייז על הפעלה משותפת של התוואי מוסקבה - דובאי - ניירובי, ואירופלוט אמורה הייתה לבצע הובלת נוסעים ומטען על התוואי מוסקבה - ניירובי - מוסקבה.
שיתוף פעולה בפיתוח > חינוך

החל משנת 2008 הכשירו ממשלת רוסיה והחברות הפרטיות כ-200 איש. בנוסף, רוסיה מעניקה מדי שנה לקניה 30 מלגות מהתקציב הפדרלי. המספר צנח ל-26 בשנת 2010, בגלל קשיים ארגוניים עם הצד הקנייתי.
נציגויות דיפלומטיות

רוסיה מחזיקה בשגרירות בבירת קניה, ניירובי.
קניה מחזיקה בשגרירות בבירת רוסיה, מוסקבה.
לאו מונג

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־11 
 פטירה:  1120 אוחריד האימפריה הביזנטית האימפריה הביזנטית
 מדינה:  האימפריה הביזנטית
 כינויים נוספים:  ליאון הפילוסוף, מורה נבוכים
 ידוע בשל:  יהודי מומר, שהיה תלמיד מובהק של טוביה בן אליעזר
 תקופת הפעילות:  1078–1120 (כ־42 שנים)
 תפקיד:  הארכיבישוף של אוחריד(אנ')
 תקופת כהונה:  1108–1120
 השקפה דתית:  נוצרית אורתודוקסית
 
לאו מונג (ביוונית: Λέων Μοῡγκος‏; המאה ה-11 – 1120, אוחריד, האימפריה הביזנטית) היה איש הפטריארכייה של קונסטנטינופול, יהודי מומר אשר כיהן כארכיבישוף של אוחריד.(אנ')
קורות חייו

לאו מונג נולד כיהודי רומניוטי. הוא נודע כתלמיד חכם והיה מתלמידיו המובהקים והבולטים של טוביה בן אליעזר. הוא המיר את דתו לנצרות האורתודוקסית וכיהן בתפקידי כמורה באוחריד. שמעו יצא למרחוק, והפטריארך האקומני של קונסטנטינופול שלח אותו להטיף לנצרות האורתודוקסית באזור דרום אוקראינה המודרנית. עם שובו, ב-1108, מונה לארכיבישוף של אוחריד. הוא כיהן בתפקידו עד 1120, מועד בו מניחים שהלך לעולמו.
הערות שוליים

↑  ג'ני לבל, גאות ושבר -  פרקים בתולדות יהודי מקדוניה הווארדארית, הוצאת ועד עדות הספרדים ועדות המזרח בירושלים, ירושלים, 1986, עמוד 17.
לאו מונוסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בדצמבר 1897 מוסקבה
 פטירה:  22 באפריל 1967  (בגיל 69) מונטיגו ביי, ג'מייקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות וסטצ'סטר הילס 
 מדינה:  גרמניה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאו מונוסון (ברוסית : Лев Исаакович Моносзон, ליט. לב איזקוביץ' מונוסון (נכתב גם: מונסזון, מונשזון) (7 בדצמבר 1897 - 22 באפריל 1967) היה זמר, שחקן ואיש עסקים אמריקאי ממוצא רוסי.
ביוגרפיה

מונסון נולד במוסקבה למשפחת יהלומנים יהודית. בצעירותו כתב שירה והיה חבר בתנועת האימז'יניזם האוונגרדית שצמחה בברית המועצות לאחר מהפכת 1917. ב-1923 היגר לגרמניה והחל לשיר ולשחק, בין השאר תחת הכינויים לאו מול, לאו פריי, לאו מון, לאו פרנק, לאו מינור, לאו אם ופרד מוסנר. לעיקר תהילתו כזמר פופולרי זכה בשנים 1928–1933, בשלהי ברפובליקת ויימאר. אחד מלהיטיו הידועים הוא השיר "Liebling, mein Herz lässt dich grüßen" (יקירתי, ליבי שולח לך ד"ש) שביצע עם תזמורתו של בן ברלין. כשחקן, הוא הופיע בסרטים "אני ביום ואת בלילה" ("Ich bei Tag und du bei Nacht", 1932) בבימויו של לודוויג ברגר; במחזמר "השלושה מתחנת הדלק" (1930) וב"אהבת הוד מלכותה" (1931).
כיהודי רוסי, הוא נאלץ לעזוב את גרמניה ב-1933, ועבר תחילה לצרפת ולאחר מכן, דרך ספרד, לארצות הברית. בניו יורק החל קריירה חדשה כסוחר בולים. מונוסון נפטר ב-1967 במהלך נסיעה לג׳מייקה.
מונוסון שלט באחת עשרה שפות והפיק למעלה מ-1400 תקליטים.
הערות שוליים

↑   Liebling, mein Herz läßt dich grüßen - Leo Monosson Ben Berlin, סרטון בערוץ "jonjamg", באתר יוטיוב (אורך: 02:49)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810544171005606  BIBSYS: 8022822  BnF: cb14208026p (data)  GND: 134465385  ISNI: 0000 0000 5816 7947  LCCN: no2012128023  MusicBrainz: aa44dd33-08fd-4989-81ac-b671fc91206a  VIAF: 79633937   WorldCat (עם VIAF): 79633937
יחסי קוסובו–קרואטיה

| יחסי קוסובו–קרואטיה |
| --- | --- |
קוסובו: קרואטיה


קוסובו: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
10,887: 56,594
אוכלוסייה
1,682,095: 3,868,460
תמ"ג (במיליוני דולרים)
10,438: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,206: 21,375
משטר
רפובליקה

יחסי קוסובו–קרואטיה מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של רפובליקת קרואטיה והרפובליקה של קוסובו. יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-30 ביוני 2008 בעקבות הכרזת העצמאות של קוסובו. לקרואטיה יש שגרירות בפרישטינה, ולקוסובו יש שגרירות בזאגרב. שתי המדינות, קרואטיה וקוסובו היו חלק מיוגוסלביה משנת 1918 עד 1991. שתי המדינות נהנות מיחסים טובים וידידותיים מאוד.
היחסים בין המדינות

קרואטיה הפכה למדינה ה-31 שהכירה בקוסובו ב-19 במרץ 2008, וכוננה יחסים דיפלומטיים ב-30 ביוני 2008. קרואטיה שדרגה את משלחתה בפרישטינה לשגרירות. שגריר קרואטיה הנוכחי בקוסובו הוא זלטקו קרמריק. על מנת לחזק את שיתוף הפעולה הדו-צדדי, קוסובו פתחה שגרירות בזאגרב, בירת קרואטיה. שגריר קוסובו הנוכחי בקרואטיה הוא ולטט סאדיקו.
שיתוף פעולה צבאי

לקרואטיה יש כיום 20 חיילים המשרתים בקוסובו כשומרי שלום בצבא נאט"ו שהוביל את כוח קוסובו.
שיתוף פעולה משפטי

קרואטיה תומכת בקוסובו בבית הדין הבינלאומי לצדק בדיון בשאלת חוקיות עצמאות קוסובו.
ים לאפטב

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  דמיטרי לאפטב, חריטון לאפטב 
 מיקום:  אוקיינוס הקרח הצפוני 
 סוג:  ים שולי 
 מידות
 שטח:  700,000 קילומטר רבוע
 עומק מרבי:  3,385 מטר
 ‏עומק ממוצע:  578 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Anabar, Muksunuokha, Omoloy, Sanga-Jurjach, Sellyakh, Khara-Ulakh, Chondon, Dzhagaryn, לנה, Bludnaya, Uele 
 מדינות באגן הניקוז:  רוסיה 
 קואורדינטות:  76°N 125°E﻿ / ﻿76°N 125°E﻿ / 76; 125
  (למפת אוקיינוס הקרח הצפוני מוגדלת) ים לאפטב(למפת אוקיינוס הקרח הצפוני רגילה) ים לאפטבגבולות ים לאפטב
 
מיקומו של ים לאפטב
ים לאפּטב (ברוסית: Мо́ре Ла́птевых; שמו בעבר: ים נורדנשלד) הוא ים שולי של אוקיינוס הקרח הצפוני.
גאוגרפיה

שטחו הוא 700,000 קילומטר רבוע. עומקו הממוצע 578 מטרים ועומקו המקסימלי 3,385 מטרים.
הוא גובל במערב בחצי האי טיימיר ובסברניה זמליה, בדרום בחוף הצפוני של סיביר, רפובליקת סאחה-יקוטיה ומחוז קרסנויארסק, ובמזרח גובל באיי סיביר החדשים.
ממערב לים לאפטב שוכן ים קארה, וממזרח לו ים סיביר המזרחי.
הים קרוי על שמם של מגלי ארצות רוסיים דמיטרי וחריטון לאפטב.
הנמל הראשי על חופי הים הוא בעיר טיקסי.
לאו סטאטס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בנובמבר 1877 הרובע השביעי של פריז, צרפת 
 פטירה:  15 בפברואר 1952 (בגיל 74) הרובע השבעה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Léonard Armand Staats 
 הושפע על ידי:  לואי מראנט, Joseph Hansen 
 
לאו סטאטס (בצרפתית: Léo Staats ‏ 1952–1877) היה רקדן, כוריאוגרף ומנהל בלט צרפתי.
ביוגרפיה

לאו סטאטס למד בלט אצל פרנסיס מראנט, רקדן באופרה של פריז, וככל הידוע, הופיע לראשונה ב-1887. ב-1908 התמנה למנהל בלט באופרה של פריז. בשנים 1926–1928 היה הכוריאוגרף הראשון להצגות בהיכל הראינוע רוקסי בניו יורק. סגנון הכוריאוגרפיה שלו תואר כנאו-קלאסי.
יצירות

מבחר מיצירותיו:
"ליל ולפורגיס" (פאוסט) (1908, גונו)
"נאמונה" (1908, לאלו)
"ז'אבוט" (1909, סן-סאנס)
"אספניה" (1911, שברייה)
"Les folies françaises ou Les Dominos" ‏ (1911, קופרן)
"הדבורים" (1917, סטרווינסקי)
"Taglioni chez Musette" ‏ (1920, אובר, בואלדייה, מאיירבר, וקרלין)
"איסתר" (1924, ד'אנדי
"ערב חג" (1925, דליב
הערות שוליים

↑  סיריל ויליאם בומון, ספר הבלט השלם: מדריך לבלטים הראשיים של המאות ה-19 וה-20‏ 1941
↑  אנה קיסלהוף, ניו יורק טיימס, ביקורת מחול: אמריקאי מודרני איננו בבית בגרמניה 22 באוקטובר 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb133346172 (data)  GND: 1167894502  ISNI: 0000 0000 3346 8436  LCCN: n97873655  SNAC: w6qk01b3  VIAF: 41987520   WorldCat (עם VIAF): 41987520
לוטו ארנה

| --- | --- |


 מיקום:  אנטוורפן, בלגיהבלגיה
 קואורדינטות:  51°13′49″N 4°26′31″E﻿ / ﻿51.230278°N 4.441944°E﻿ / 51.230278; 4.441944
 תקופת הפעילות:  10 במרץ 2007 – הווה (17 שנים)
 בעלים:  Sportpaleis Group 
 קבוצות:  אנטוורפ ג'יינטס
 מושבים:  5,218 (ספורט)   8,050 (הופעות)
 אתר רשמי
 he
 
לוטו ארנה הוא מתחם מופעים ואירועים באנטוורפן, בלגיה. האולם יכול להכיל עד 8,050 צופים בהופעות ו-5,128 צופים באירועי ספורט. האולם נחנך ב-10 במרץ 2007 לאחר תהליך בנייה שארך תעשה חודשים.
האולם משמש כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל אנטוורפ ג'יינטס והוא מארח את האליפות האירופאית הפתוחה בטניס כחלק מסבב ATP 250.
כריסטוף נדווארוגירה

כריסטוף נדווארוגירה (בצרפתית: Christophe Nduwarugira; נולד ב-22 ביוני 1994) הוא כדורגלן בורונדי המשחק בעמדת הקשר בבורנאו.
קריירה

נדווארוגירה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל המקומית אקדמיקה בוגומ'בורה ובגיל 20 הצטרף לצ'יבוטו ממוזמביק. בינואר 2017 הושאל לאוניאו דה מדיירה מהליגה הפורטוגזית השנייה במדיה שיחק שנה וחצי.
בקיץ 2018 הצטרף לאמורה מהליגה השלישית בפורטוגל. כעבור שנה חזר לליגה השנייה במדינה כאשר הצטרף לווארזים.
בקיץ 2021 חתם בליישואש.
בקיץ 2024 עזב את פורטוגל לראשונה בקריירה וחתם בבורנאו מליגת העל האינדונזית.
ב-25 בנובמבר 2012 נדווארוגירה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורונדי בניצחון 1-5 נגד סומליה, בו כבש צמד. השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019.
תארים

ליגת העל הבורונדית: 2011/2012, 2013/2014
הגביע הבורונדי: 2013/2014
יחסי קניה–רואנדה

| יחסי קניה–רואנדה |
| --- | --- |
קניה: רואנדה


קניה: רואנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
580,367: 26,338
אוכלוסייה
56,708,094: 14,334,764
תמ"ג (במיליוני דולרים)
107,441: 14,098
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,895: 983
משטר
רפובליקה

יחסי קניה–רואנדה הם היחסים הדו-צדדיים בין קניה לרואנדה. קניה היא שותפה של רואנדה בתחומים רבים, במיוחד מסחר, ביטחון (צבאי), חינוך, חקלאות ואנרגיה.
סקירה כללית

ההערכה היא כי ישנם כ-100,000 מהגרים רואנדים בקניה.
שתי המדינות חתמו במספר הזדמנויות הבנה שונות. הסכמים אלו כוללים סיוע ופיתוח טכני שיתופי בין שתי המדינות.
לקניה יש קהילת מהגרים משמעותית ברואנדה.
ביקורים רמי דרג

נשיאי רואנדה וקניה ערכו פעמים רבות ביקורים במדינה השכנה.
יחסי סחר

בשנת 2009, קניה הייתה היצואנית המובילה לרואנדה. בשנת 2013, קניה הייתה שותפת הסחר הגדולה ביותר של רואנדה.
בשנים 2009 ו-2013, טיפלה רשות נמל קניה בכ-3.5 מיליון טון (DWT) הן של היבוא והן של היצוא לרואנדה, בורונדי וארצות הברית. שלושה רבעים מהמטען הזה עברו ברואנדה.
השקעות

מועצת הפיתוח של רואנדה (RDB) מצביעה על כך שקניה היא המשקיעה והשותפה הבכירה של רואנדה. החל מ-8 בספטמבר 2014 נרשמו ברואנדה 1,302 חברות קניה בסך הכל, כאשר העסקתן הישירה מחברות אלה עומדת על כרבע מיליון רואנדים.
מאז שנת 2000, רשומות ה-RDB מציינות כי 55 משקיעים קנייתים גייסו לרואנדה כ-400 מיליון דולר. משקיעים אחרים בקניה סייעו בנקודות שונות לממשלת רואנדה לגייס קרוב למיליארד דולר ממקורות חיצוניים במהלך 15 השנים האחרונות.
חברות קנייתיות ברואנדה עוסקות בעיקר במימון ובקמעונאות. חלק מהחברות הללו הן קבוצת KCB, קבוצת בנק ההון, קבוצת בנק I&M ונאקומאט.
תשתיות

שתי המדינות, יחד עם אוגנדה, עובדות על בניית מסילת רכבת שתעבור במומבסה-ניירובי-קמפלה-קיגאלי. עבודות החלו בקטע הקניה של קו הרכבת בדצמבר 2014. היו הצעות להרחיב את הקו לכביש מהיר עד הסוף.
קניה עבדה עם רואנדה כדי לחקור את פוטנציאל האנרגיה הגאותרמית של רואנדה.
חברות ב-EAC

ב-1 ביולי 2007 הפכה רואנדה לחברה מלאה ב-EAC. רואנדה הצטרפה לאיחוד המכס של EAC ב-6 ביולי 2009 ומאז היא שותפה קרובה מבחינת מכס ושילוב סחר.
ה-COW, הכולל גם את דרום סודאן ואוגנדה, תוארה כישות עם מספר הסכמי הגנה והסכמי הגירה. אף על פי שאינה ישות רשמית מדינות אלה מתוארות כמדינות המתקדמות מהר יותר לקראת האינטגרציה. בשנת 2014 קניה, אוגנדה ורואנדה אפשרו לתיירים לבקר עם ויזת תייר אחת שתאפשר בכל שלוש המדינות באמצעות ויזה אחת בלבד. בשנת 2015 ביטלו שלוש המדינות גם אישורי עבודה לאזרחי שלוש המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

קניה מחזיקה ברואנדה נציבות עליונה בקיגאלי.
רואנדה מחזיקה בקניה נציבות עליונה בניירובי.
כריסטוף פריק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1946 (בן 78 בערך) המבורג, אזורי הכיבוש בגרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 
כריסטוף פריק (בגרמנית: Christof Prick;‏ נולד ב-1946) הוא מנצח גרמני.
ביוגרפיה

פריק ניצח על תזמורות בגרמניה לאורך תקופות זמן ממושכות מאז 1974, ומאז 1992 הוא עובד במקומות שונים בעולם. בין השאר היה מנצחה של התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס.
עבודתו במוזיקה עכשווית כוללת ניצוח על ביצוע הבכורה של האופרה "אדיפוס" מאת וולפגנג ריהם באוקטובר 1987.
בשנת 2001 התמנה למנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של שרלוט וכיהן בתפקיד זה עד 2010.
מאז 2006, פריק מכהן כמנהל מוזיקלי של התיאטרון הממלכתי הבווארי בנירנברג, במקביל לתפקידו כמנצח ראשי של הפילהרמונית של נירנברג. נוסף למשרות הניצוח שלו, מטז 1999 הוא מכהן גם כפרופסור לניצוח בבית הספר הגבוה למוזיקה בהמבורג.
פריק ואשתו אולריקה, שחקנית במקצועה, מתגוררים דרך קבע בגרמניה.
הערות שוליים

↑  Robinson, Bradford, "Reports: Berlin" (January 1988). The Musical Times, 129 (1739): pp. 38-43.
↑  "Charlotte Symphony Announces Music Director Designate Christopher Warren-Green to become orchestra's eleventh Music Director".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347118205171  BnF: cb14215036g (data)  GND: 134701747  ISNI: 0000 0001 2280 5051  LCCN: n89630196  MusicBrainz: da5a6a02-e737-4aed-aaa0-19df89dd1373  NTA: 157212351  SNAC: w6tr8cdt  VIAF: 58223713   WorldCat (עם VIAF): 58223713
לוטו ספורט איטליה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  משפחת קברלוטו
 תקופת הפעילות:  1973–הווה (כ־51 שנים)
 מיקום המטה:  Trevignano 
 משרד ראשי:  איטליה טרוויזו, איטליה
 ענפי תעשייה:  ביגוד ואבזרי ספורט
 מוצרים עיקריים:  נעלי ספורט, בגדי ספורט, ציוד ספורט
  
 https://www.lotto.it/
 
לוטו ספורט איטליה (איטלקית: Lotto Sport Italia) היא יצרנית איטלקית של נעליים, ציוד ובגדי ספורט עבור ענפי ספורט שונים: כדורגל, כדור עף, טניס הוקי אוויר. ועבור ספורטאים שונים. משרדי החברה הראשיים נמצאים בעיר טרוויזו שבאיטליה שם גם נוסדה החברה וכיום היא פעולת ביותר מ-60 מדינות ברחבי העולם.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1973 על ידי משפחת קברלוטו שהייתה הבעלים של קבוצת הכדורגל המקומית של טרוויזו. החלה לראשונה לייצר נעלי טניס ולאחר מכן אביזרים לכדורסל כדוריד אתלטיקה וכדורגל.
הסכמי החסויות הראשונים של לוטו נחתמו עם שחקני הכדורגל דינו זוף ורוד חוליט ועם קבוצות הכדורגל מילאן, נבחרת הולנד, נאפולי, יובנטוס וקייבו ורונה וריאל סרגוסה מספרד.
לוטו משמשת כספונסרית של ספורטאים ושחקני כדורגל רבים ברחבי העולם כשאחד הבולטים בהם הוא החלוץ האיטלקי לוקה טוני.
באירופה משמשת החברה כחברת ההלבשה הרשמית של קבוצות הכדורגל: גנואה, צ'זנה, דיז'ון, סושו, מיינץ 05 והופנהיים.
בישראל, משמשת החברה נכון ל-2016 כמלבישה הרשמית של: מכבי נתניה בני סכנין, עירוני ניר רמת השרון, מכבי פתח תקווה והפועל פתח תקווה.
כריסטוף פלדר

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1965 (בן 59) בנפלד, ריין תחתון
 סגנון בישול:  מגדנאות
 פרסים והוקרה:  אביר מסדר האמנויות והספרות 
 
כריסטוף פלדר (Christophe Felder‏, נולד ב-10 באוגוסט 1965) הוא שף ואומן פאטיסייה צרפתי.
קורות חיים ופעילותו

פלדר נולד כבן לזוג אופים - קונדיטורים מהיישוב שירמק בחבל אלזס, מהם למד מגיל צעיר הרבה מסודות אומנותם. בגיל 15 התחיל חניכות אצל הפאטיסייה ליצלר-פוגל בשטרסבורג ומאוחר יותר הוכיח את כישוריו בעת עבודתו בחברת "פושון" ואצל גי סבואה.
בגיל של 23 בלבד התקבל כשף ומנהל הפאטיסרי במלון קריון. פלדר היה הצעיר מבין אלו שמילאו אי פעם תפקיד זה, ועבד בו במשך 15 שנה. בהמשך פתח שלוש קונדיטוריות - פאטיסרי בבתי מלון בשטרסבורג, בהם במלון קלבר השוכן בככר קלבר בשטרסבורג.
פלדר יצר קשרי עסקים עם יפן לשם הוא מייצא רבים מאוספי המאפים שמייצר - "מאפי אנרי שרפנטייה".
כמו כן הוא עובד כיועץ לחברות מזון. בנוסף עוסק בהוראה, למשל מלמד בבית הספר ל"גראן שוקולא"
"אקול דו גראן שוקולא" וולרונה (Valrhona).
מעבדתו העיקרית נמצאת בשדרות סן ז'רמן.
בסרט תיעודי צרפתי La Revanche des pâtissiers משנת 2010 הוצגה עבודתו לצד עבודות של מישל גראר ופייר ארמה.
פרסים ואותות כבוד

1995 התואר "הפטיסייה הטוב ביותר"
2000 יחד עם אביו זכה ב"מריאנות של זהב" Les Mariannes d'or, פרס אקדמיית הגלידות בצרפת.
2004 תואר אביר מסדר האמנויות והספרות של משרד התרבות הצרפתי
ספרים

"העוגות הקלאסיות" - (Les gâteaux classiques), בו הוא מציג מתכונים של עוגות כמו "לה פרמבואזייה" "Le framboisier" (עם פטל), "לה סוקסה פרלינה" ("ההצלחה הפרלינית") "Le succes praliné" ואחרות.
המתוקים (Les Douceurs) שוקולד, גלידות, עוגות, הוצאה "מינרווה" - עם 120 מתכונים
ה"גרַטֶנים של כריסטוף (Les grattins de Christophe)
המקרונים של כריסטוף (Les macarons de Christophe)
המיניארדיזות של כריסטוף (Les mignardises de Christophe)
לוטונג

| לוטונג |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: קופים בעלי זנב
תת־משפחה:: קולובים
סוג:: לוטונג
שם מדעי
 Trachypithecus ‏רייכנבאך, 1862

לוטונג (שם מדעי: Trachypithecus) הוא סוג של פרימטים הנפוצים בהודו, סרי לנקה ודרום-מזרח אסיה ביערות גשם טרופיים.
קופים אלה הם קרובי משפחתם של הלנגור ושל הלנגור האפור ומצויים על עצים ביערות. הם בעלי פרוות שחורות או כהות, למעט מספר מינים אדמוניים. הפנים בצבע לבן עם סימנים לבני מסביב לעיניים וגם על השפה העליונה. הם בעלי שערות ציצה ופיאות רחבים. הם בעלי זנבות ארוכים וכפות חזקות והם טובים בקפיצות.
תזונתם העיקרית של קופי הלוטונג היא על עלים, ניצנים ופירות.
מינים

לוטונג ג'אווה (Trachypithecus auratus)
לוטונג כסוף (Trachypithecus cristatus)
Trachypithecus germaini
Trachypithecus barbei
לוטונג ממושקף (Trachypithecus obscurus)
לוטונג פייר (Trachypithecus phayrei)
לנגור הכיפה (Trachypithecus pileatus)
Trachypithecus shortridgei
לנגור זהוב (Trachypithecus geei)
Trachypithecus francoisi
Trachypithecus hatinhensis
לוטונג פוליוצפלוס (Trachypithecus poliocephalus)
Trachypithecus laotum
Trachypithecus delacouri
Trachypithecus ebenus
לנגור פופאיי (Popa langur monkey) (אנ')
כנסיית סן קטאלדו

כנסיית סן קטאלדו (באיטלקית: Chiesa di San Cataldo) היא כנסייה קתולית השוכנת בצד הדרומי של פיאצה בליני בפלרמו בירת האי סיציליה באיטליה. הכנסייה, שהוקמה בשנת 1154, היא דוגמה בולטת לסגנון הערבי-נורמני (אנ') ששגשג בסיציליה תחת השלטון הנורמני על האי. הכנסייה מוקדשת לנזיר האירי קטאלדוס (אנ'), קדוש נוצרי שפעל במאה השביעית בדרום איטליה, וצמודה לכנסיית סנטה מריה דל'אמיראליו. מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 שייכת הכנסייה למסדר האחים של הקבר הקדוש (אנ').
מ-3 ביולי 2015 הכנסייה היא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, חלק מהאתרים הערביים-נורמניים בפלרמו והקתדרלות של צ'פלו ומונריאלה.
החזית הצפונית הפונה לפיאצה בליני
היסטוריה

נבנתה בשנים 1154–1160 ככנסייתו הפרטית של מאיונה מבארי (אנ'), "אמיר האמירים" (לטינית: Ammiratus Ammiratorum, תואר שהתגלגל למילה אדמירל), תוארו של השר הראשי תחת המלך גוליילמו הראשון, כאחת הכנסיות האחרונות בסיציליה בסגנון הערבי-נורמני. לאחר מכן הופקד הבניין בידי הבנדיקטינים ממונריאלה, ששמרו עליו עד 1787.
בשנת 1882, לאחר תהפוכות שונות שראו את הכנסייה משולבת במבנה נאו-קלאסי על ידי האדריכל אלסנדרו אמנואלה מרווליה (Alessandro Emmanuele Marvuglia), ואף הפכה לסניף דואר, היא שוחזרה כולה על ידי האדריכל ג'וזפה פטריקולו (אנ') וחזרה למבנה האדריכלי המקורי מימי הביניים.
תיאור

לכנסייה יש תוכנית מלבנית עם קשתות עיוורות (קשתות שנועדו לקישוט בלבד), שבחלקן יש חלונות. בגג יש שלוש כיפות תפוחות אדומות אופייניות ושינות בסגנון ערבי. הכנסייה מהווה דוגמה אופיינית לארכיטקטורה הערבית-נורמנית, הייחודית לסיציליה. תוכנית הכנסייה מראה את נטייתם של הנורמנים לצורות פשוטות וחמורות, הנגזרות מצורתם הצבאית. יתרה מזאת, הבניין מראה עד כמה השפה הבינלאומית של האדריכלות הנורמנית הייתה בינלאומית, שכן ניתן למצוא את אוצר המלים המסמן חלקים מהכנסייה, כמו מגדל הפעמונים, למבנים בני אותו תקופה כמו הקתדרלה של לאן ובמנזר השילוש הקדוש בקאן (אנ'), שניהם בצפון צרפת, או בקתדרלת דרהאם באנגליה. במקביל יש לכנסייה תכונות המשותפות לאדריכלות האסלאמית והביזנטית, כמו העדפה לצורות קובייתיות, הקשתות העיוורות המקשטות את הקירות החיצוניים של הכנסייה ואת הכיפות האדומות הכדוריות על הגג.
בחלק הפנימי יש ספינה מרכזית עם שתי ספינות צדדיות, המופרדים על ידי ארקדות בסגנון ביזנטי המונחים על עמודים של שימוש משני עם כותרות קורינתיות. הקירות בנויים מאבנים חשופות. הריצוף הוא מקורי וכולל קישוט פסיפס מפואר. גם המזבח הראשי הוא מקורי. אלמנטים האופייניים לסגנון הערבי-נורמני כוללים העמודים המוטבעים בפינות הקיר והמעברים אל מגדלי הכיפה בצורת מוקרנס פשוטים עם קשתות מחודדות מדורגות.
על הדלת ובחלון האפסיס המרכזי ניצב סמל מסדר האחים של הקבר הקדוש, אליו שייכת הכנסייה כיום.
ניתן לראות את חומת העיר העתיקה מתמשכת מתחת לכנסייה.
כנסיית סן קטאלדו היא כנסייה פופולרית לעריכת טקסי נישואים.
גלריה

פנים הכנסייה
תוכנית הכנסייה
הצד החיצוני של האפסיס הפנימי
מבט על הכיפות בגג
הפסיפס ברצפה
הערות שוליים

↑  Arab-Norman Palermo and the Cathedral Churches of Cefalú and Monreale
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7651569-2
יעקב ישראל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1819 מונסטיר, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  2 באוקטובר 1889 (בגיל 70 בערך) ז' בתשרי תר"ן מונסטיר, האימפריה העות'מאנית
 כינוי:  ה"יגל יעקב"
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בביטולה
 מקום פעילות:  ביטולה
 תקופת הפעילות:  1849–1889 (כ־40 שנה)
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 רבותיו:  ניסים שמואל יהודה ארוואץ
 חיבוריו:  ישמח ישראל (בלגרד, 1896), יגל יעקב (בלגרד, 1900)
 אב:  יעקב יוסף ישראל (1846-1775)
 צאצאים:  יוסף ישראל (1909-1840), רפאל ישראל (1910-1845)
 
הרב יעקב בן יוסף ישראל (1819 מונסטיר, האימפריה העות'מאנית – 2 באוקטובר 1889, מונסטיר, האימפריה העות'מאנית) היה הרב הראשי ליהודי מונסטיר מ-1854 ועד למותו. נודע בפעילותו מול משה מונטיפיורי לסיוע לקהילתו, לאחר שרפת הענק שכילתה את הרובע היהודי ב-1863.