stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגושטיניו נטו

ד"ר אנטוניו אגושטיניו נטו (בפורטוגזית: António Agostinho Neto;‏ 17 בספטמבר 1922 – 10 בספטמבר 1979) היה משורר, רופא והנשיא הראשון של אנגולה (בשנים 1975–1979), לאחר שהוביל את התנועה העממית לשחרור אנגולה (MPLA) במלחמת העצמאות של אנגולה (בשנים 1961–1974). עד מותו, הוא הוביל את MPLA במלחמת האזרחים (שנמשכה גם לאחר מותו ונגמרה רק ב-2002). הוא ידוע, בין היתר, בפעילותו הספרותית ונחשב לגדול המשוררים של אנגולה. יום הולדתו ידוע כיום הגיבורים הלאומי, חג ציבורי באנגולה.
חייו המוקדמים

נטו נולד בשנת 1922 בעיר איקולו אה בנגו (Ícolo e Bengo) שבמחוז בנגו (Bengo Province) באנגולה ולמד בבית הספר התיכון בעיר הבירה, לואנדה. אביו, שכונה אף הוא אגושטיניו נטו, היה כומר בכנסייה מתודיסטית גדולה ואימו הייתה מורה בגן ילדים. לאחר שסיים את בית הספר התיכון, עבד נטו בשירותי הבריאות של הממשלה בשנים 1944–1948. לאחר מכן, קיבל נטו מלגה מהכנסייה המתודיסטית, עבר לפורטוגל ולמד רפואה באוניברסיטאות של קוימברה וליסבון עם התמחות בגינקולוגיה. הוא שילב את חייו האקדמיים עם פעילות פוליטית חשאית ומהפכנית. מעצרו הראשון מני רבים התרחש בשנת 1948 בליסבון, בה למד רפואה. PIDE, כוח משטרת הביטחון בראשותו של ראש ממשלת פורטוגל אנטוניו דה אוליביירה סלזאר, עצרו אותו בשנת 1951 למשך שלושה חודשים על פעילותו הבדלנית. הוא נעצר שוב בשנת 1952 על הצטרפותו לתנועה הפורטוגזית למען אחדות הנוער הדמוקרטית, אשר התנגדה למשטרו של סלאזר. בשנת 1955 נעצר בשלישית והוחזק עד 1957. בשנת 1956, בעודו בכלא, כתב נטו את השיר "אנחנו מוכרחים לחזור" (“Havemos de voltar”). בשנת 1958 הוא סיים את לימודיו ובשנת 1959 חזר לאנגולה עם אשתו הפורטוגזית מריה אאוחניה. נטו נעצר שוב ביוני 1960 בנוכחותם של מטופליו, ונמלט כדי להנהיג את המאבק כנגד השלטון הקולוניאלי. כאשר אנגולה קיבלה עצמאות בשנת 1975, הוא הפך לנשיא וכיהן בתפקיד עד מותו בשנת 1979.
קריירה פוליטית

בדצמבר 1956 התמזגה המפלגה הקומוניסטית של אנגולה (PCA) עם מפלגת המאבק המאוחד על אפריקנים באנגולה (PLUA) והוקמה התנועה העממית לשחרור אנגולה (MPLA). המזכיר שלה היה נשיא ה-PCA, ויריאטו דה קרוז, ונשיאה היה נטו. נטו נעצר ב-6 ביוני 1960 עקב הקמפיין שניהל כנגד הממשל הקולוניאלי הפורטוגלי באנגולה. מטופליו ותומכיו צעדו לשחרורו מהעיר בנגו עד העיר קאטטה, אך נעצרו כאשר חיילים פורטוגלים ירו בהם, הרגו 30 ופצעו 200, במה שנודע בשם "טבח איקולו ובנגו". בהתחלה, הגלתה ממשלת פורטוגל את נטו לרפובליקת כף ורדה ואז, שוב, הוא נשלח לכלא בליסבון, כאשר בסך הכול ריצה תקופת מאסר של שנתיים. לאחר פניות מחאה לממשלת סלזאר שקראו לשחרורו, הושם נטו במעצר בית, ממנו ברח ב-1962 עם אשתו ושני ילדיהם, תחילה למרוקו ולאחר מכן לקונגו. בסוף 1962 הוא נבחר לנשיא הפופולרי ביותר של MPLA. ב-1962 ביקר נטו בוושינגטון וביקש מממשלתו של ג'ון קנדי סיוע במלחמתו כנגד פורטוגל, אך ממשלת ארצות הברית דחתה אותו כיוון שהיה לה עניין בנפט של אנגולה, ובחרה במקום זאת לתמוך במפלגתו האנטי-קומוניסטית של הולדן רוברטו (Holden Roberto), "החזית הלאומית לשחרור אנגולה" (FNLA). נטו נפגש עם צ'ה גווארה ב-1965 והחל לקבל תמיכה מקובה. בנוסף, קיבל נטו סיוע מגרמניה המזרחית וברית המועצות וב-1970 אף קיבל עזרה ראשונה מהסינים. בעקבות מהפכת הציפורנים בפורטוגל באפריל 1974, בה עברה פורטוגל ממדינה בעלת שיטת ממשל פשיסטית דיקטטורית לשיטת ממשל דמוקרטית, התחרו שלוש סיעות פוליטיות על השליטה באנגולה. אחת מהשלוש הייתה ה-MPLA, אליה השתייך נטו. ב-11 בנובמבר 1975 זכתה אנגולה לעצמאות מלאה מהפורטוגלים וחולקה בין שלוש תנועות העצמאות שלה, ונטו הפך לנשיא לאחר שה-MPLA, בסיוע קובני, תפסו את השליטה על החלק המרכזי של המדינה. הוא הקים מדינה של מפלגה אחת, וממשלתו פיתחה קשרים הדוקים עם ברית המועצות ועם מדינות אחרות בגוש המזרחי ובמדינות קומוניסטיות אחרות, ובמיוחד בקובה, אשר סייעה ל-MPLA במידה ניכרת במלחמתה מול ה-FNLA שקיבלו סיוע מארצות הברית ומול האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA) שקיבלו סיוע מדרום אפריקה. עד אמצע 1975, ה-MPLA מנה 20,000 חיילים וציוד ניכר שקיבלו מהסובייטים.
נטו נפטר בבית חולים במוסקבה, בעודו עובר ניתוח עקב הסרטן שבגופו, זמן קצר לפני יום הולדתו ה-57. ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש החליף אותו כנשיא. אנגולה הייתה בעיצומה של מלחמת אזרחים כאשר עלה דוש סנטוש לשלטון, והוא הקדיש את שלטונו ליצירת יציבות אזורית על ידי ניסיון להשיג פתרון מוסכם על כל הצדדים – MPLA,‏ FNLA ו-UNITA.
קריירה ספרותית

נטו נודע לראשונה בשנת 1948, כאשר פרסם ספר שירים בעיר לואנדה והצטרף לתנועה תרבותית לאומית שנועדה "לגלות מחדש" את התרבות האנגולית המקומית. את ספרו השני פרסם בעת ששהה במעצר בכף ורדה. יצירותיו הספרותיות של נטו נכתבו בעיקר בפורטוגל, והוא זכה להכרה רחבה כמשורר מחונן. שיריו משקפים את התנאים הקשים של החיים האפריקאיים תחת הממשל הפורטוגלי ואת כמיהתו של העם לחופש ולצדק. הוא פרסם שלושה ספרי שירה בחייו, כאשר כמה משיריו הפכו לנכנסי צאן ברזל במוזיקה של אנגולה.
מותו ומורשתו

אגושטיניו נטו נפטר ב-10 בספטמבר 1979 במוסקבה בגיל 56, לאחר ניתוח סרטן והפטיטיס (Hepatitis). הוא ניהל מאבק ארוך בסרטן הלבלב ובהפטיטיס כרונית, שבסופו של דבר לקחו את חייו. הוא טופל פעמים רבות בברית המועצות עקב רמתם הגבוהה של אנשי הרפואה שם. מעטים ידעו על מצב בריאותו של הלאומן האפריקאי, משום שחבריו ועמיתיו חשבו שמוטב להסתיר מידע זה, כדי לא להציג את חולשותיו.
נטו זכה בפרס לנין לשלום בין השנים 1975–1976. האוניברסיטה הציבורית של לואנדה, אוניברסיטת אגושטיניו נטו, קרויה על שמו. שיר שנכתב על ידי הסופר והמשורר צ'ינואה אצ'בה ונקרא "אגושטיניו נטו", נכתב לכבודו. שדה התעופה בעיר סנטו אנטאו (Santo Anato) שבכף ורדה נקרא על שמו וזאת בשל העבודה שביצע שם כרופא. מאותה הסיבה בית החולים הראשי של כף ורדה בעיר הבירה פראיה נקרא "בית החולים אגושטיניו נטו". ישנו אפילו רחוב בבלגרד בירת סרביה שקרוי על שמו. בשנת 1980 צוין לראשונה יום הזיכרון להולדת אגושטיניו נטו, אשר ב-11 בנובמבר 1975 הכריז על עצמאותה הלאומית של אנגולה לאחר שנים רבות של שליטה פורטוגזית במדינה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  ”Agostinho Neto”. Encyclopedia Britanica, July 20, 1998
1 2  ”Angola”, Encyclopedia Britanica. John Kelly Thornton and William Gervase Clarence-Smith, Febuary 13, 2018
1 2 3 4 5  Biography Of António Agostinho Neto First President Of Angola. The Embassy of The Republic of Angola in Zimbabwe
1 2 3 4 5 6 7 8  António Agostinho Neto Facts. YourDictionary
1 2 3 4 5 6 7  “Agostinho Neto: doctor, poet, president, and father of Angolan independence”. African Heritage. Dr. Y. August 4, 2011
↑  Abbott, Peter; Manuel Ribeiro Rodrigues (1988). Modern African Wars: Angola and Mocambique, 1961-74. p. 10
1 2  Thomas Johnson, Agostinho Neto, 56, Angola's Leader, Diesin’ Moscow After Surgery. The New York Times, September 12,1979
↑  Achebe, Chinua. "Agostinho Neto". Retrieved 14 May 2008.
↑  "Google Maps". Google Maps. Retrieved 2017-07-11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007408993205171  PLWABN: 9810670473305606  BIBSYS: 90234370  BNE: XX1047501  BnF: cb11917562p (data)  CiNii: DA13353364  GND: 118904558  ICCU: SBLV049869  ISNI: 0000 0001 1440 3079  LCCN: n80097344  LNB: 000084736  NKC: mzk2005269741  NLK: KAC202114002  NSK: 000080472  NTA: 072806656  RERO: 02-A003635585  SELIBR: 218655  SNAC: w6c123pj  SUDOC: 02704646X  VIAF: 27069480   WorldCat (עם VIAF): 27069480 
מוזיאון ואתר ההנצחה של אגושטיניו נטו בלואנדה
אוסטין A90 אטלנטיק

| --- | --- |

אוסטין A90 אטלנטיק, קבריולה, שנת 1951
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Austin Motor Company
 שנות ייצור:  1949–1952
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 אורך:  4,496 מ"מ
 רוחב:  1,778 מ"מ
 גובה:  1,524 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,438 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2,660 סמ"ק המפיק 88 BHP ב-4,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  92 מייל (148 ק"מ)
אוסטין A90 אטלנטיק (באנגלית: Austin A90 Atlantic) היא מכונית ספורטיבית בתצורות קבריולה וקופה אשר יוצרה על ידי יצרנית המכוניות "Austin Motor Company" ה-בריטית בין השנים 1949–1952.
אוסטין A90 אטלנטיק

יוצרו 7,981 יחידות. 3,597 יחידות יוצאו, מתוכן 350 ל-ארצות הברית.
מחירו של דגם הקבריולה בהשקה, עמד על 952 לירות שטרלינג, תוספת של רדיו עמדה על 32 לירות שטרלינג.
תאוצת דגם "אוסטין A90 אטלנטיק" בין 0-60 מייל (96.54 ק"מ) היא 18.4 שניות.
תצורות "אוסטין A90 אטלנטיק"

2 דלתות - קופה (4 מושבים)
2 דלתות - קבריולה (4 מושבים)
תמונות

אוסטין A90 אטלנטיק, קבריולט
אוסטין A90 אטלנטיק
אוסטין A90 אטלנטיק
אוסטין A90 אטלנטיק
אוסטין A90 אטלנטיק
אוסטין A90 אטלנטיק, שנת 1951
אוסטין A90 אטלנטיק
אוסטין A90 אטלנטיק, קבריולט, שנת 1951 - מבט לתא הנהג ו-לוח מחוונים
אוסטין A90 אטלנטיק, שנת 1952
אוסטין A90 אטלנטיק, קבריולט
לוגו דגם אוסטין A90 אטלנטיק
ראו גם

אוסטין A30
אוסטין 3 ליטר
אוסטין 1100
אוסטין דה לוקס
אוסטין מקסי
הערות שוליים

↑  אוסטין A90 אטלנטיקaustinmemories
↑  אוסטין A90 אטלנטיק classics.honestjohn.co.uk/reviews/austin/a90-atlantic
↑  אוסטין A90 אטלנטיק motorbase.com/vehicle/profile/austin-a90
אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1798 פאלרסלבן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  19 בינואר 1874 (בגיל 75) מנזר קורווי, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  August Heinrich Hoffmann 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  נורדריין-וסטפאליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן, אוניברסיטת בון, אוניברסיטת הלמשטדט 
 שפות היצירה:  גרמנית, רוסית 
 בן או בת זוג:  Ida vom Berge 
 צאצאים:  Franz Hoffmann-Fallersleben 
 פרסים והוקרה:  Gold medal of the Royal proof of gratitude (8 באוגוסט 1836) 
 www.von-fallersleben.de
 
אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרְסְלבן (בגרמנית: ‏August Heinrich Hoffmann von Fallerslebenקובץ:De-Hoffmann von Fallersleben.oga‏Ⓘ‏) היה משורר גרמני בן המאה ה-19, הידוע בעיקר בשל יצירתו המפורסמת ביותר, "שירם של הגרמנים" (המנון גרמניה).
חייו

הופמן נולד בעיר פאלרסלבן (כיום חלק מהעיר וולפסבורג), שנכללה בזמנו בתחומי האימפריה הרומית הקדושה. אביו היה ראש העיר ועסק גם במסחר. בצעירותו זכה לחינוך קלאסי, והמשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטאות של גטינגן ובון. הופמן הקדיש את לימודיו בעיקר לתחום הספרות, ובשנת 1823 מונה לאחראי על הספרייה של אוניברסיטת ברסלאו, והחזיק במשרתו זו במשך 15 שנה. בשנת 1830 מונה גם לפרופסור ללשון גרמנית ולספרות באוניברסיטה. בשנת 1842 הודח מתפקידו בהוראת השלטונות בשל פרסום הקובץ "השירים הלא-פוליטיים" (Die unpolitischen Lieder), שנתפס כביקורת על השלטון הפרוסי.
לאחר הדחתו יצא הופמן לגלות, וטייל ברחבי איטליה, שווייץ וגרמניה עד שנת 1848, אז הורשה לשוב לפרוסיה למשרתו, ואף זכה לפיצוי בגין כל המשכורות שלא שולמו לו בתקופת פיטוריו.
פון פאלרסלבן פרסם תשעה קבצים של שירה גרמנית, ונחשב גם לאחד מחוקרי ומשמרי הספרות הגרמאנית העתיקה, אשר שימשה כאחד ממקורותיה של הגרמנית המודרנית.
יצירתו

פון פאלרסלבן נחשב למשורר הפופולרי ביותר של גרמניה המודרנית. הוא הביע הזדהות עם רוחות השינוי הפוליטי של זמנו. יצירתו מתאפיינת בסגנון פשוט, רגוע, מלא רצון ורוח טובה ופייסנית. סגנון זה היטיב לבטא את שאיפות היום-יום של חיי האנשים הפשוטים.
יצירתו החשובה ביותר, "שירם של הגרמנים" (המנון גרמניה), נכתבה בשנת 1841 באי הלגולנד ללחן קיים של יוזף היידן משנת 1797. מילות השיר מאפיינות את רחשי הלב הפאן-גרמניים של המהפכנים שוחרי הרפובליקה, והיוו מסר של איום על קיומן העתידי של הנסיכויות השונות שהרכיבו את גרמניה בתקופה זו.
בהתאם להשקפתו הלאומית המאחדת של הופמן, מילות השיר "גרמניה מעל הכול" המופיעות בפזמון אינן מבטאות שאיפות מיליטריסטיות לכיבוש והשתלטות, כפי שנעשה בהן שימוש בשנים מאוחרות יותר, אלא מביעות את החשיבות שראה המשורר באיחוד גרמניה ויצירת נאמנות לאומית כוללת, על פני נאמנות אזורית בהתאם לחלוקת הנסיכויות השונות בעולם הדובר-גרמנית.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262724405171  PLWABN: 9810630983905606  BIBSYS: 90079747  BNE: XX5629536  BnF: cb11886556s (data)  BPN: 26720616  CiNii: DA03867784  GND: 118552589  ISNI: 0000 0001 2280 3646  LCCN: n82037151  LNB: 000077149  MusicBrainz: 011ec36a-3e10-4070-8bc6-8c4582a6806d  NKC: jo2005259924  NLA: 35200696  NSK: 000061610  NTA: 068802080  RERO: 02-A003377155  SELIBR: 189759  SNAC: w6sq99kz  SUDOC: 026658984  Trove: 862169  VcBA: 495/43035  VIAF: 56604274   WorldCat (עם VIAF): 56604274 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פון פאלרסלבן ב-1819 – ציור של קרל גיאורג כריסטיאן שומאכר
מפת גבולות גרמניה: 
סימונים שחורים – בהתאם למילות הבית הראשון בהמנון שנכתב על ידי פון פאלרסלבן. 
בירוק בהיר – המרחב הדובר גרמנית כיום.
בירוק כהה – גבולות נוכחיים.
אוצר דינים ומנהגים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  יהודה דוד איזנשטיין
 
אוצר דינים ומנהגים היא אנציקלופדיה לנושאי הלכה שנכתבה על ידי יהודה דוד איזנשטיין ופורסמה בניו יורק בשנת 1917 (תרע"ז). הספר ערוך על-פי סדר האלף בית, וכל ערך מכיל פירוט של ההלכות והמנהגים הקשורים באותו ערך. הספר מכיל רק ערכים של הלכות ומנהגים הנוהגים בזמן הזה.
החיבור מבוסס על למעלה משמונים ספרי הלכה ומנהגים מתקופות שונות. רוב הספרים עליהם התבסס איזנשטיין הנם מתקופת הראשונים אך גם ספרי אחרונים בולטים כמו ה"משנה ברורה" לרבי ישראל מאיר הכהן מראדין (החפץ חיים) וספר "נהר מצרים" לרבי רפאל אהרן בן שמעון, רבה של אלכסנדריה בסוף המאה ה-19.
השימוש בספר

החיבור, כפי שכתב איזנשטיין בהקדמה, פנה לקבוצות שונות של קהל קוראים. מחד פונה הספר אל הראשונה יהודים בעלי השכלה תורנית אך אינם תלמידי חכמים מובהקים
כי תכלית ספרי להועיל לבעלי בתים תורנים ורבנים צעירים הרוצים לדעת איזה דין או מנהג על רגל אחת מבלי חיפוש וטורח רק בדרך היותר קצרה על פי ערכין באלפ"א בית"א
מאידך כותב איזנשטיין שבספרו יכולים להיעזר גם
רבנים אחרים הרוצים לחפש אחרי מקורות הלכתיים בש"ס ובפוסקים, כי פה ימצאו פה רשימת הספרים וציוני המקומות
הקבוצה השלישית לה מיועד הספר היא שמשי בתי הכנסת שכן
השמשים רובם אינם בקיאים בחלק אורח חיים עם מגיני ארץ ואין להם ספרי המנהגים כמו דוד אבודרהם ומנהגי ר"י טירנא וכדומה ... וכדי לתקן את המעוות הכנסתי בסוף ספרי מפתח למנהגי בית הכנסת כסדר החדשים...
עם זאת בספר אוצר דינים ומנהגים אייזנשטיין לא התיימר להכריע במקום בו מצויה מחלוקת בין הפוסקים בדבר הלכה מסוימת
רק נמנעתי מלהכריע היכא שיש מחלוקת והבאתי שתי הדעות וטעמיהן לדורשי תורה ולא להלכה למעשה...
(מתוך ספרו אוצר זיכרונותיי, עמ' 377)
בעבר היה הספר נפוץ מאוד בעולם היהודי והיה אחד הספרים היותר נפוצים של איזנשטיין. בשנים האחרונות הוצא הספר מחדש. ערכים רבים באתר האינטרנט 'דעת' העוסקים בנושאי הלכה נכתבו על בסיס אוצר דינים ומנהגים.
ההקדמה לספר ומאורעות התקופה

הספר נכתב במהלך מלחמת העולם הראשונה אשר כונתה באותה העת 'המלחמה העולמית'. מאורעות התקופה ומוראותיה לא נעלמו גם מספר זה. בשנה בה יצא הספר נפל המשטר הצארי ברוסיה. המשטר הצארי ברוסיה היה שנוא במיוחד על היהודים בארצות הברית שכן המדיניות האנטישמית של משטר זה היא זאת שגרמה למרבית היהדות באמריקה להגר מרוסיה לארצות הברית. קריסתו של המשטר הצארי נתפסה על ידי איזנשטיין כמהלך אלוהי שהביא לסיומו את המשטר האנטישמי השנוא. השמחה על נפילתו של המשטר המדכא והציפייה לכיננו של משטר שיהיה סובלני יותר כלפי היהודים באה לידי ביטוי גם בעמוד הראשון לספר זה. הספר נפתח בהקדשה של הספר
לרוסיא החדשה שנוסדה י"ג לחודש מארץ אלף תתקי"ז למספר הנהוג ותקרא דרור לכל יושביה בעלי דתות שונות ובתוכם עם ישראל ישכון לבטח
בסוף ההקדמה לספר כותב איזנשטיין כי
המלחמה האיומה אשר התחוללה בארופה זה שלוש שנים הגיעה עתה לחופי  אמריקא והעם בשואף לשלום תקותו נשארה מעל , אולם ההשגחה העליונה לא עזבה אותנו והאירה אלינו פניה מפאתי צפון, כי הצר הצורר את עמו ואשר רדף באף וחמה את אחב"י איננו כי הודף והוסר מכיסא מלכותו ותחתיו עמדה ממשלה חדשה ונאורה אשר תתן שווי זכויות לכל בעלי הדתות ובתוכם עם ישראל
בסוף דבריו אלו מביע איזנשטיין את תקוותו שהמלחמה תסתיים בקרוב
ויש תקוה כי הממשלה הצעירה הזאת תכריח את הממשלות הלוחמות לשים קץ לשפיכות הדמים הרבים, ולקרוא שלום ודרור לכל יושבי הארץ
השפעתו על אנציקלופדיה 'מאיר נתיב'

השפעתו של אוצר דינים ומנהגים בולטת מאוד בחיבור דומה שכתב שלמה זלמן אריאל בשם אנציקלופדיה מאיר נתיב ויצא לאור בשנת 1960. מאז זכתה אנציקלופדיה מאיר נתיב לפופולריות גדולה ונדפסה פעמים רבות.
אנציקלופדיה מאיר נתיב בנויה במתכונת של אוצר דינים ומנהגים, חיבור לפי סדר האלף-בית בתחומי יהדות. לעיתים, בערכים מסוימים, העתיק שלמה זלמן אריאל ערכים מסוימים מתוך אוצר דינים ומנהגים אך שינה מעט על מנת להתאים את העברית של יהודה דוד אייזנשטיין לקורא בן ימיו (כך ראו למשל את הערכים: 'מה יפית', 'אם ירצה ה' ' ועוד).
ההבדל הבולט בין אנציקלופדיה מאיר נתיב לבין אוצר דינים ומנהגים הוא שמאיר נתיב עוסקת בהרחבה גם בעיקרי האמונה היהודית וזאת בניגוד לאוצר דינים ומנהגים התמקד בנושאי הלכה שונים. הבדל נוסף הוא שאוצר דינים ומנהגים מרחיב יותר בתחומים ההלכתיים ומביא לצד המנהגים השונים גם את מקורם ההלכתי ודעות של חכמים שונים לאורך הדורות הקשורים לערך הנדון. לעומת זאת אנציקלופדיה מאיר נתיב תכליתית ונמנעת מלהביא את שמות הראשונים והאחרונים שהתבטאו בנושא הנדון, אלא מסתפקת בסיכום כללי של הדברים בלא הבאת מקורות.
הערות שוליים

↑  זהו כינוי מקובל לדפוסים של חלק אורח חיים בשולחן ערוך בהם מופיעים הפירושים "מגן אברהם" ו"טורי זהב" שנקרא במקור "מגן דוד".
↑  ראשי תיבות: אחינו בית ישראל.
אוסטין FX4

| --- | --- |

אוסטין FX4, שנת 1962
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  British Motor Corporation (בשנים 1958 - 1968) British Leyland Motor Corporation Ltd (BLMC)‎ (בשנים 1968 - 1982)  Carbodies Limited  (בשנים 1982 - 1997)
 שנות ייצור:  1958–1997
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  אוסטין FX3
 מודל אחריו:  TX1
 סיווג:  מונית
 אורך:  4,570 מ"מ
 רוחב:  1,470 מ"מ
 גובה:  1,770 מ"מ
 משקל:  1,600 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,810 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, מנוע דיזל, 2,178 סמ"ק 4 צילינדרים, מנוע דיזל, 2,199 סמ"ק, המפיק 56 כ"ס, 69 כ"ס (שנת 1966) 4 צילינדרים, מנוע דיזל, 2,520 סמ"ק (משנת 1971) 4 צילינדרים, מנוע דיזל, 2,286 סמ"ק (משנת 1982, מנוע "Land Rover") 4 צילינדרים, מנוע דיזל, 2,977 סמ"ק   (מנוע "Perkins Engines") 4 צילינדרים, מנוע דיזל, 2,520 סמ"ק 4 צילינדרים, מנוע דיזל, 2,495 סמ"ק (משנת 1984, מנוע "Land Rover")  4 צילינדרים, מנוע דיזל, 2,664 סמ"ק (מנוע מסוג "27 Nissan TD engine")
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית מסוג "BorgWarner"  תמסורת ידנית - 4 מהירויות, מדגם אוסטין ג'יפסי (אופציה) תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מסוג "BorgWarner DG150"‏ (1958 - 1971) תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מסוג "BorgWarner BW35"‏ (1971 - 1978) תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מסוג "BorgWarner BW65"‏ (1978 - 1985) תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות מסוג "BorgWarner BW40"‏ (1985 - 1988) תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות מסוג "Nissan/Jatco E4N71B"‏ (1989 - 1992, 1992 - 1997)  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות מסוג "Nissan/Jatco RL4R01A"‏ (1997)
 מהירות מרבית:  95 קמ"ש (מנוע 2,199 סמ"ק, שנת 1966)
אוסטין FX4 (באנגלית: Austin FX4) היא מכונית בתצורת מונית, אשר יוצרה על ידי חברת המכוניות British Motor Corporation  (בשנים 1958 - 1968), קונצרן הרכב British Leyland Motor Corporation Ltd (BLMC)‎ (בשנים 1968 - 1982), וחברת המכוניות Carbodies Limited (בשנים 1982 - 1997) בממלכה המאוחדת.
דגם אוסטין FX4 יוצר בשנים 1958–1997.
סך הכול יוצרו כ-75,000 יחידות.
אוסטין FX4

דגמי אוסטין FX4 שירתו בעיר לונדון ובעוד ערים מרכזיות בממלכה המאוחדת.
4 דלתות
תאוצת אוסטין FX4 בין 0 - 100 קמ"ש היא 23.7 שניות (מנוע 2,199 סמ"ק, תמסורת ידנית - 3 מהירויות, שנת 1966)
תאוצת אוסטין FX4 בין 0 - 100 קמ"ש היא 26.4 שניות (מנוע 2,199 סמ"ק, תמסורת ידנית - 4 מהירויות, שנת 1966)
תאוצת אוסטין FX4 בין 0 - 100 קמ"ש היא 28.3 שניות (מנוע 2,199 סמ"ק, תמסורת אוטומטית, שנת 1966)
אוסטין FX4 > דגמי אוסטין FX4

FX4R
FX4Q
FX4S
FX4S-Plus
FX4W
Fairway
TX1
TXII
TX4
FL2
תמונות

אוסטין FX4, שנת 1965
אוסטין FX4, שנת 1986
אוסטין FX4, שנת 1986
אוסטין FX4
אוסטין FX4 - מבט לתא הנהג
אוסטין FX4
אוסטין FX4
אוסטין FX4, שנת 1985
ראו גם

מונית
אוסטין FX3
TX1
LTI TXII
TX4
הערות שוליים

↑  אוסטין FX4 - מפרט טכני automobile-catalog
↑  אוסטין FX4 - התפתחות Adams, Keith. "Austin FL2/FX4". www.aronline.co.uk. Retrieved 19 April 2016.
↑  אוסטין FX4 taxianglais.fr
↑  ההיסטוריה של המוניות בלונדון - אוסטין FX4 Taxi History – London Vintage Taxi Association
אוגוסט הירט

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  29 באפריל 1898 מנהיים, הקיסרות הגרמנית 
 התאבד:  2 ביוני 1945 (בגיל 47) שלוכזי, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה, רפובליקת ויימאר, הקיסרות הגרמנית, שווייץ, גרמניה הנאצית 
 השכלה:  אוניברסיטת היידלברג 
 מעסיק:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט, אוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת גרייפסוואלד 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
אוגוסט הירט (בגרמנית: August Hirt; ‏28 באפריל 1898, מנהיים – 2 ביוני 1945, היער השחור) היה האופט-שטורמפיהרר באס אס. שימש כיושב-ראש אוניברסיטת הרייך בשטרסבורג שבצרפת בזמן הכיבוש הגרמני בתקופת מלחמת העולם השנייה. ידוע שערך ניסויים בבני-אדם והיה פושע מלחמה ופושע נגד האנושות.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1898 במנהיים לאיש עסקים שווייצרי. שירת במלחמת העולם הראשונה ובשנת 1916 נפצע בלסת. בזכות הפציעה קיבל את אות צלב הברזל וחזר למנהיים. אחרי המלחמה החל ללמוד רפואה באוניברסיטת היידלברג. בשנת 1921 קיבל באופן רשמי את אזרחותו הגרמנית. בשנה שלאחר מכן קיבל את הדוקטורט שלו ברפואה ועבד באוניברסיטה. בשנת 1930 קיבל את תואר הפרופסור. הצטרף לאס אס ב-1 באפריל 1933. בשנת 1937 מונה לדרגת האופט-שטורמפיהרר, אף על פי שהצטרף למפלגה הנאצית רק כחודשיים לפני כן. בשנת 1938 החל לעבוד גם באוניברסיטת גתה בפרנקפורט.
אוסף הגולגולות היהודי

הירט פעל בחברת אננארבה יחד עם וולפרם סיברס וברונו בגר. בתקופה זו, השתמש בגופות ובעצמות בני-אדם יהודים ממחנה הריכוז דכאו שנשרפו או הורעלו בגז כדי לערוך בהן ניסויים. בין השאר, ניסויו כללו שימוש במסקלין כרעל.
אוסף הגולגולות והשלדים היה ניסיון של הנאצים ליצור תצוגה אנתרופולוגית של גולגולות ושלדים במטרה לבסס "מדעית" את תורת הגזע, להציג את הנחיתות הגזעית של "הגזע היהודי" ולהדגיש את מעמדם של היהודים כאונטרמנשן ("תת-אדם"), בניגוד לגזע הגרמני, העל-אוברמנשן הארי ("על-אדם"). האוסף היה אמור להיות מאוכסן במכון האנטומי באוניברסיטת הרייך בשטרסבורג באזור אלזס.
האוסף אושר על ידי רייכספיהרר האס אס היינריך הימלר, ועוצב על ידי אוגוסט הירט, רודולף ברנדט ווולפרם סיברס, המנהל הכללי של האננארבה.
לקראת סיום המלחמה והידיעה הברורה על הפסד גרמניה, הפרויקט הופסק בספטמבר 1944 והירט נמלט. אמנם הירט ציווה על השמדת כל הראיות לקיום הפרויקט, אך ההשמדה מעולם לא בוצעה במלואה. מרבית מהגופות נקברו בשנים שלאחר המלחמה בשטרסבורג. ב-2 ביוני 1945, כחודש לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, אוגוסט הירט התאבד בסביבת היער השחור.
ראו גם

ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים
אוסטין K5

| --- | --- |

Austin K5
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Austin Motor Company
 שנות ייצור:  1941–1945
 יחידות שיוצרו:  12,280 
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 אורך:  5.99 מטר
 רוחב:  2.21 מטר
 גובה:  3.02 מטר
 משקל:  6,762 ק"ג (3 טון - מטען)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים,  3,995 סמ"ק המפיק 85 כ"ס (מנוע אוסטין מסוג "Petrol engine")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 
אוסטין K5 (באנגלית: Austin K5) - היא משאית צבאית בתצורת רכב שטח, מאופיינת על ידי הנעה 4X4, מתוצרת יצרנית הרכב ה-בריטית "Austin Motor Company" אשר יוצרה בין השנים  1941–1945.
אוסטין K5

הנעה כפולה 4x4
משאית ה-"אוסטין K5" שירתה את הצבא הבריטי, ותרמה למאמץ המלחמתי ב-מלחמת העולם השנייה.
בתא הנהג תוכננו 2 מושבים (נהג + נוסע).
סך הכול יוצרו 12,280 יחידות.
דגמי "אוסטין K5" > מארז פתוח

דגמי תא מטען פתוח, הובילו תותחים נגד טנקים מסוג "(Ordnance QF 6-pounder QF6)" בגזרת אפריקה הדרומית, בתקופת מלחמת העולם השנייה.
דגמי "אוסטין K5" > מארז סגור

דגמי תא מטען סגור, שירתו את הכוחות הלוחמים במשימות צבאיות שהיו קרויות "(General Service GS)".
תמונות

אוסטין K5 (משמאל)
אוסטין K5 (צולם ב- 6 ביוני 1944)
אוסטין K5 (כוחות בעלות הברית, 6 ביוני 1944)
אוסטין K5 (הצבא הבריטי בצפון מערב אירופה)
ראו גם

אוסטין צ'אמפ
אוסטין ג'יפסי
אוסטין K2/Y
מוריס C8
הערות שוליים

↑  דגם אוסטין K5 - מידות ומפרט armyvehicles.dk/austink5
↑  אוסטין K5 Austin K5 info wanted - British Vehicles - HMVF - Historic
אוליבייה רולנז'ה

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1955 (בן 69) קנקאל, צרפת 
 מסעדות:  לה קוקיאז', מזון דה בריקור
 פרסים והוקרה:  מפקד מסדר האמנויות והספרות  אביר בלגיון הכבוד 
 www.maisons-de-bricourt.com
 
אוליבייה רולנז'ה, 2010
אוליבייה רולנז'ה (בצרפתית: Olivier Roellinger; נולד ב-14 בספטמבר 1955) הוא שף צרפתי.