stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוקיות כפירה באסלאם לפי מדינה
מלזיה > חוקי

המדינות המלזיות נגרי סמבילן, פרליס וסלנגור מאפשרות למוסלמים לעזוב את האסלאם לאחר תהליך של "ייעוץ" במקומות שונים שבו הם מתבקשים באמצעים שונים שוב ושוב לחזור לאמונה באסלאם בהצהרה פומבית, בעוד שאם הם יסרבו, בית דין שרעי רשאי להכריז על האדם שאיננו עוד מוסלמי.
נגרי סמבילן: סעיף 119 של "חקיקת מינהל דת האסלאם (נגרי סמבילן) 2003" במסגרת הפרק "ויתור על דת האסלאם" מאפשר לכופר באסלאם לשנות את אמונתו על רקע "סיבה סבירה". הכופר צריך לפנות תחילה לבית דין שרעי בבקשה להכריז שהוא איננו מוסלמי עוד. לאחר מכן, הוא מקבל ייעוץ במשך כשנה על ידי מופתי, כאשר אם לאחר התקופה הזו הוא עדיין מעוניין לדבוק בכפירה שלו באסלאם, שופט בית הדין השרעי רשאי להתיר את הבקשה שלו.
פרליס: סעיף 10 של "חוק הגנת האמונה האסלאמית של פרליס 2000" מאפשר לכופר באסלאם להגיש בקשה לכפירה. בעקבות הבקשה המרכז האסלאמי "מרכז השיקום עקידה" מתעסק בייעוץ לאותו כופר לחזור לאמונה באסלאם. לאחר תהליך הייעוץ, שופט בית דין שרעי מייעץ פעם נוספת לפונה לחזור לאמונה באסלאם, אך אם הוא יסרב והשופט "קובע שאין לאדם אחריות או חובה על פי חוק המשפחה האסלאמי" הוא רשאי להכריז שהכופר איננו מוסלמי עוד ולהורות על שחרורו מתהליך הייעוץ.
סלנגור: לאחר הגשת בקשה לעזוב את האסלאם כופר צריך לעבור תהליך ייעוץ על ידי ועדה ממונה לפני קבלת החלטה על ידי שופט מבית דין שרעי להכריז על הפונה כמי שאיננו מוסלמי עוד.
מלזיה > פלילי

במדינות קלנטן וטרנגנו, כפירה באמונה באסלאם מוגדרת כפשע שדינו מוות והחרמת הרכוש של הכופר. עם זאת, החוק הפדרלי של מלזיה אוסר על ביצוע עונש מוות בפריסה ארצית. לפיכך, עונש המוות מוגדר דה פקטו כמושהה ומוחלף בעונש מאסר והחרמת רכוש. במדינות מלאקה, פהנג, פרק וסבה, כפירה, ניסיון כפירה או "שותפות לכפירה" של אדם אחר (המרה לאמונה שאיננה האסלאם) מוגדרות כפשעים שדינם החל מקנס של עד 5,000 רינגיט מלזי, מאסר עד 3 שנים או מעצר במרכז שיקום אסלאמי עד 3 שנים. בפהנג, כופרים עלולים לעמוד גם בפני ענישה גופנית של הצלפת מלקות.
קלנטן: כפירה היא עבירה פלילית שדינה מוות והחרמת הרכוש של הכופר. עם זאת, עונש המוות מושהה בעקבות תוכן החוק הפדרלי בנושא. ניסיון לבצע כפירה הוא עבירה פלילית שהעונש המרבי שלה הוא 36 חודשי מעצר ב-"מרכז שיקום אסלאמי".
מלאקה: כפירה היא עבירה פלילית שהעונש המרבי שלה הוא 6 חודשי מעצר במרכז שיקום אסלאמי. "שותפות לכפירה" היא עבירה פלילית שנושאת בעונש מרבי של 3 שנות מאסר, קנס של 5,000 רינגיט מלזי או שניהם.
פהנג: ניסיון לבצע כפירה הוא עבירה פלילית שנושאת בעונש מרבי של 3 שנות מאסר, הצלפת 6 מלקות, קנס של 5,000 רינגיט מלזי או שניהם.
פרק: כפירה היא עבירה פלילית שנושאת בעונש מרבי של שנתיים מאסר, קנס של 3,000 רינגיט מלזי או שניהם.
סבה: ניסיון לבצע כפירה הוא עבירה פלילית שנושאת בעונש מרבי של 36 חודשי מעצר במרכז שיקום אסלאמי.
טרנגנו: כפירה היא עבירה פלילית שנענשת בעונש מוות והחרמת הרכוש של הכופר. עם זאת, עונש המוות לא ניתן לאכיפה בעקבות איסור בחוק הפדרלי בנושא ומוחלף במקום זאת בעונש מאסר והחרמת רכוש. לנאשם בכפירה קיימת אפשרות להינצל באמצעות חזרה לאמונה באסלאם בהצהרה פומבית תוך 3 ימים.
מלזיה > מעורפל

קדה: "מינהל חקיקת החוק המוסלמי (1962)" אינו מזכיר התייחסות להכרה או הפללה של כפירה באסלאם. בכך, המעמד המשפטי של כפירה מוגדר כמעורפל במדינה ואיננו מוכר או מופלל דה יורה.
סראוואק: לא קיים הליך משפטי במדינה שבאמצעותו ניתן לשנות את המעמד המשפטי של מוסלמי לאמונה אחרת שאיננה האסלאם.
ג'והור: לא קיים הליך משפטי במדינה שבאמצעותו ניתן לשנות את המעמד המשפטי של מוסלמי לאמונה אחרת שאיננה האסלאם.
פננג: לא קיים הליך משפטי במדינה שבאמצעותו ניתן לשנות את המעמד המשפטי של מוסלמי לאמונה אחרת שאיננה האסלאם.
לוב

חוקת לוב מצהירה בסעיף 1 בפסקת הוראות כלליות כי המדינה "תבטיח ללא-מוסלמים את חופש הפולחן". לדברי דיווח מאת ארגון האיגוד ההומניסטי והאתי הבין-לאומי מאוגוסט 2020 לא קיים בלוב "חוק שקובע את זכותו של אדם לבחור או לשנות את אמונתו או ללמוד, לדון או לפרסם את אמונותיו הדתיות". עם זאת, לא קיים גם "חוק האוסר על כפירה או המרת אמונה". בפועל, הארגון מצהיר כי הממשלה "מפלילה המרת אמונה למוסלמים".
מצרים

סעיף 64 של חוקת מצרים מעגן את "חופש האמונה" שלפיו הוא "מוחלט" וקובע את "החופש לתרגל טקסים דתיים ולהקמת מקומות פולחן לחסידי הדתות הנגלות הוא זכות מאורגנת בחוק". לא קיים איסור מפורש על כפירה באסלאם במדינה, עם זאת, סעיף 98(ו) לאיסור "חילול קודש האסלאם" (אנ') בקודקס האזרחי המצרי, כפי שתוקן בשנת 2006, שימש להעמדה לדין ולכליאת כופרים באסלאם שהתנצרו לאורך השנים. פסיקה מצרית בת זמננו אוסרת על כפירה באסלאם, בעוד שסעיף 2 לחוקת מצרים מעגן את השריעה כ-"מקור לחקיקה במדינה". בית המשפט המנהלי העליון של מצרים קבע לאורך השנים כי "זה מקובל לחלוטין שלא מוסלמים יאמצו את האסלאם, אבל כקונצנזוס למוסלמים אסור לאמץ דת אחרת או להיות חסרי דת בכלל במצרים". בפועל, במשך השנים הרשויות במצרים העמידו לדין כפירות באסלאם על רקע סעיף איסור "חילול קודש האסלאם" תוך שימוש בדוקטרינה האסלאמית "חיסבה" (אנ') (החובה האינדיבידואלית או הקולקטיבית בהתאם לאסכולת המשפט האסלאמית להתערב ולאכוף את הדין האסלאמי). תלונות חיסבה מוגשות על ידי הציבור נגד מעשים פומביים כגון כתיבת מאמרי כתב עת, הוצאת ספרים או הצגת מופעים שלדעת המתלוננים "פגעו באינטרס המשותף של החברה, במוסר הציבורי או בהגינות". לאורך השנים דווח כי "מאות תלונות חיסבה נרשמו נגד סופרים ופעילים, לעיתים קרובות תוך שימוש בסעיפי איסור חילול הקודש או כפירה כעילה". לאחר פרסום תלונת חיסבה על רקע כפירה באסלאם לעיתים פעילי קבוצות טרור אסלאמיות שונות לקחו את החוק לידיים והוציאו להורג את מי שהואשמו בכפירה. מעשי הרציחות קודמו על ידי חוקר האסלאם המצרי אדב אל-קאדיר עוודה שהטיף כי הריגת כופרים הפכה ל-"חובה של מוסלמים בודדים" בעוד שמי שמבצעים את הרציחות "יכולים לטעון לפטור מעונש לפי החוק המצרי" שכן סעיף 60 בחוק העונשין המצרי קובע כי "מעשים שנעשו בתום לב על בסיס זכות הקבועה בשריעה לא ייענשו" וסעיף 9 קובע כי חוק העונשין המצרי "אינו מפר כל זכות המוכרת על ידי השריעה". סקר מטעם מרכז המחקר פיו משנת 2010 מצא כי 84% מהמוסלמים המצריים מאמינים שיש להעניש את מי שכופרים באסלאם במוות.
מרוקו

במרוקו, חוקת המדינה מכריזה על "חופש המחשבה, הביטוי וההתכנסות" בסעיף 23. כפירה באסלאם לא מוגדרת כפשע (דה יורה) על פי החוק האזרחי או הפלילי. עם זאת, הבעת ביקורת ביחס לאסלאם ברשתות חברתיות מוגדרת כעבירה פלילית שנענשת בקנס של 200,000 דירהם מרוקאי ועד שנתיים מאסר, והממשלה מגבילה את ההפצה של חומרים דתיים שאינם אסלאמיים. על פי חוק לא-מוסלמים נדרשים להתאסלם כדי שהם יהפכו להיות זכאים להפוך לאפוטרופוסים של ילדים נטושים או יתומים, וסעיף 220 בחוק העונשין אוסר על מי שאינם מוסלמים "להפיץ את אמונתם" כאשר המרה של מוסלמי לאמונה שאיננה האסלאם נענשת ב-6 חודשים עד 3 שנות מאסר וקנס של 200 עד 500 דירהם מרוקאי עבור מורשעים.
בהיותו בן 14, עימאד אידין חביב ממרוקו, הצהיר על היותו כופר באמונה באסלאם למשפחתו שגירשה אותו מהבית כתוצאה. בעקבות האירוע חביב גר בבתים של החברים שלו, החליט ללמוד תואר בלימודי האסלאם והקים לבסוף את "מועצת המוסלמים לשעבר של מרוקו" בשנת 2013. השירותים החשאיים של מרוקו החלו לרדוף אותו לאחר נאום פומבי שנשא ובו מתח ביקורת על האסלאם, שהוביל להימלטות שלו לאנגליה. לאחר מכן חביב נידון ל-7 שנות מאסר במרוקו על רקע כפירה באסלאם על אף שלא נכח במדינה בזמן מתן גזר הדין. מרוקאים כופרים באסלאם ידועים נוספים כוללים את הסופרים חפיד בואצה (אנ') וחסן בהארה (אנ') והפעיל החברתי כאסים אל-גזאלי (אנ').
סודאן

בסודאן, כפירה באסלאם נענשה בעונש מוות עד יולי 2020 עם התיקון לחוק העונשין בסעיף 126.2 משנת 1991. ביולי 2020 הודיע שר המשפטים של סודאן כי עונש המוות על כפירה במדינה בוטל כמה ימים קודם לכן, מאחר שההכרזה שמישהו הוא "כופר" היא "איום על הביטחון והבטיחות של החברה". עם זאת, גם בשנת 2022, אזרחים עדיין היו כלואים בגלל היותם כופרים באסלאם לדברי מחלקת המדינה של ארצות הברית.
מספר מקרים בולטים של כפירה באסלאם במדינה כללו לאורך השנים את מרים יחיא איברהים אישג (אנ'), אישה סודנית נוצרייה בת 27 שנידונה לעונש מוות בגין כפירה באסלאם במאי 2014, אבל קיבלה רשות לבסוף לעזוב את המדינה בחודש יולי באותה שנה בעקבות ביקורות שליליות רבות מחוץ למדינה. נחלה מחמוד, פעילה סודאנית מוסלמית לשעבר, הצהירה כי במהלך השנים 2010, 2011 ו-2012, היו בין 120 ל-170 אזרחים סודאנים שהורשעו בעבירה של כפירה באסלאם, שרובם הצהירו על חזרה שלהם לאמונה באסלאם כדי להימנע מגזר דין מוות.
סומליה

כפירה באסלאם היא עבירה פלילית בסומליה. סעיפים 3(1) ו-4(1) בחוקת סומליה מכריזים כי "דין השריעה הוא החוק העליון של האומה" - שמטיל עונש מוות על כפירה.
לאורך השנים היו דיווחים רבים על הוצאות להורג של סומלים בשל כפירה באסלאם, בדגש על מקרים של מוסלמים לשעבר שהתנצרו. ההוצאות להורג שדווחו בוצעו על ידי קבוצות טרור אסלאמיות והמון מקומי שתמך ברציחות. א-שבאב, ארגון טרור אסלאמי סוני שמזוהה עם אל-קאעידה בסומליה, דווח כמי שהפעילים שלו רצח לאורך השנים אלפי חשודים סומלים בעזיבה של האסלאם בנוסף להרג של מתנגדי הארגון מקבוצות שונות. לדברי ה-"BBC" שנת 2019 הייתה אחת מהשנים העקובות ביותר מדם עם מעל 1,200 הרוגים על ידי פעילי הארגון עד חודש אוקטובר 2019.
סומליה > סומלילנד

חוקת סומלילנד, ישות מדינית שהתנתקה מסומליה, קובעת בסעיף 5 לחוקה כי האסלאם היא דת המדינה, אוסרת על הפצה של כל אמונה שאיננה האסלאם ומחייבת את כל החוקים לציית לעקרונות הכלליים של דין השריעה. סעיף 33 של החוקה קובע כי "לכל אדם קיימת זכות לחופש אמונה ולא יידרש לאמץ אמונה אחרת" ובו זמנית אוסר על כפירה של מוסלמים באמונה בתוכן האסלאם על רקע תוכן השריעה ביחס לנושא. כמו כן חוקת המדינה מאפשרת רק למוסלמים להיות נשיאים, סגני נשיא וחברים בבית הנבחרים של המדינה. ביולי 2017 השלטונות בסומלילנד סגרו את הכנסייה הקתולית היחידה שהייתה קיימת במדינה בעיר הבירה הרגייסה.
בשנת 2022 המשטרה בסומלילנד עצרה מוסלמית לשעבר באשמת "כפירה באסלאם, העלבת מוחמד והפצת הנצרות" ברשתות החברתיות שלה שנידונה ל-5 שנות מאסר.
סומליה > פונטלנד

חוקת פונטלנד, ישות מדינית נוספת שהתנתקה מסומליה, מכריזה בסעיף 9 של החוקה על האסלאם כדת המדינה, אוסרת על הפצה של כל אמונה שאיננה האסלאם ומחייבת את כל החוקים לציית לעקרונות הכלליים של דין השריעה. בסעיף 13 החוקה מפלילה כפירה של מוסלמים באמונה באסלאם.
סוריה

חוקת סוריה מאז שנת 2012 מעניקה בסעיף 42 את זכות "חופש האמונה" ומצהירה בסעיף 54 כי "כל פגיעה בחופש הפרט תיחשב לפשע בר ענישה על פי חוק". כפירה באסלאם לא אסורה באופן ישיר בחוקים של המדינה.
עם זאת, בפועל, לדברי דיווח מאת ארגון האיגוד ההומניסטי והאתי הבין-לאומי מספטמבר 2020, השלטונות "מפלילים אימוץ אמונה שאיננה האסלאם בקרב מוסלמים", בעוד שסורים כופרים באסלאם דווחו לאורך השנים כמי שנאלצו "לברוח מהמדינה עקב רדיפה חברתית" בעקבות הידיעה של הסביבה הקרובה שלהם על ההצטרפות שלהם לנצרות.
סרי לנקה

"חופש הדת" בסרי לנקה מוגדר כזכות מוגנת בסעיפים 9, 10 ו-14 של חוקת המדינה.
בגלל הטאבו החברתי הרחב על כפירה באמונה באסלאם בקרב מוסלמים במדינה "מועצת המוסלמים לשעבר של סרי לנקה" נוסדה בחשאי בשנת 2016, שבאמצעותה, חברי הארגון מקיימים פגישות חשאיות. ביוני 2019 רישווין איסמאת', פעיל סרי לנקי מוסלמי לשעבר וחבר הארגון, התייצב בפומבי כדובר המועצה על מנת לגנות ספרי לימוד שאושרו והופצו על ידי הממשלה הסרי לנקית לסטודנטים מוסלמים שקבעו כי "יש לרצוח את מי שכופרים באסלאם". בעקבות החשיפה של הזהות שלו איסמאת' קיבל לאחר מכן שורת איומי מוות מצד מוסלמים מקומיים.
עומאן

חוק היסוד של עומאן קובע כי "האסלאם זו דת המדינה" ו-"דין השריעה הוא המקור לחקיקה במדינה". סעיף 17 בפסקה ג' לחוק אוסר על "אפליה על רקע דת", בעוד שכפירה באסלאם אינה מוגדרת במפורש כעבירה פלילית בחוקים של עומאן.
עם זאת, אזרחים עומאנים שכופרים באמונה באסלאם ומאמצים דת שונה, מתמודדים עם השלכות משפטיות של אובדן משמרות על הילדים שלהם על רקע תוכן קוד המשפחה והמעמד האישי של עומאן, שאוסר על אב שעוזב את האסלאם להמשיך לשמור על המשמורת שלו על הילדים שלו.
עיראק

חוקת עיראק מעניקה בסעיף 2 ב' בפסקת "עקרונות היסוד" של החוקה את "מלוא זכויות הדת לחופש האמונה", בסעיף 37 ב' בפסקת "חירויות" את "ההגנה מפני כפייה דתית וחירותו של האדם" ובסעיפי 41–43 את "הזכות לחופש הדת, המצפון והפולחן". עם זאת, החוק העיראקי לא מאפשר הצטרפות לאמונה אחרת בעקבות כפירה באסלאם עבור מוסלמים לשעבר.
מאז העשור השני של המאה ה-21 נראה מספר הולך וגדל של עיראקים, בדגש על צעירים בעיר הבירה בגדאד וכורדיסטן העיראקית, שעוזבים את האמונה באסלאם מסיבות שונות כאשר העלייה של ארגון הטרור האסלאמי המדינה האסלאמית והיישום בפועל של דין השריעה בהתבססות על כתבי קודש שונים מהקוראן בחיי היום יום באזורים תחת שליטת פעילי הארגון, היו לגורמים העיקריים שהובילו צעירים רבים להתנתק מאמונה באסלאם. בתקופה שבין 2014 ל-2019 נראתה עלייה במספר המוסלמים הכורדים בעיראק שהמירו את אמונתם לזורואסטריות, האמונה המקורית של אבותיהם האתניים שהייתה קיימת באזור לפני הכיבוש המוסלמי של פרס על ידי פולשים ערבים מח'ליפות ראשידון בין שנת 632 לספירה עד 651 לספירה, שהוביל לנפילת האימפריה הסאסאנית ולדעיכת הדת הזורואסטרית. הזינוק תואר בעיקר כמי שנוצר לאחר "עדות לשנות האלימות והברבריות" שבוצעו על ידי הפעילים המוסלמים של הארגון באזורים עם נוכחות כורדית.
באוקטובר 2013 אחמד שרוואן בן ה-15 מארביל הצהיר על היותו "גאה להיות כופר באסלאם" לאביו, מה שהוביל למעצר שלו על ידי המשטרה המקומית. הוא נכלא ל-13 ימים ועונה מספר פעמים לפני ששוחרר בערבות כשקודם לכן עמד בפני מאסר עולם על כפירה באסלאם. שרוואן ניסה ליצור קשר עם ערוצי תקשורת עיראקים במשך 7 חודשים אבל כולם סירבו לפרסם את הסיפור שלו עד שהעיתון הפרטי "Awene" ראיין אותו במאי 2014. המקרה של שרוואן הפך לוויראלי והוביל להיחלצות של פעילים עיראקים רבים לעזרתו. עיראקים כופרים באסלאם ידועים נוספים כוללים את העיתונאי וליד אל-קובאיסי (אנ') והפעילה החברתית וורוד זוהיר (אנ').
קומורו

ההקדמה של חוקת קומורו מצהירה על האסלאם כ-"דת המדינה" ו-"ההשראה הקבועה לעקרונות וכללים השולטים במדינה". בהמשך היא מצהירה על "שוויון בכל הנוגע לזכויות וחובות ללא הבדלים על בסיס מין, מוצא, גזע, דת או אמונה". עם זאת, כפירה באסלאם ואימוץ אמונה שאיננה האסלאם מוגדרת כעבירה פלילית על פי חוק העונשין הקומורי. העונש על העבירה מוגדר כמעורפל. "חשיפה, הפצה או לימוד" מוסלמים אמונות אחרות מלבד האסלאם היא עבירה פלילית שנענשת במאסר של 3 חודשים וקנס של 50,000 עד 500,000 פרנק קומורואי. כמו כן אותם עונשים חלים על "מכירה, הצעה למכירה או הפצה חינם" למוסלמים של ספרים, חוברות, מגזינים, תקליטים וקלטות שחושפות אמונה אחרת שאיננה האסלאם.
קטר

כפירה באסלאם מוגדרת כעבירה פלילית שעונשה מוות על פי סעיף 1 בחוקת קטר שמצהיר שהאסלאם היא "דת המדינה" ודין השריעה הוא "המקור לחקיקה במדינה" - שקובע עונש מוות על כפירה באסלאם. חוקת המדינה קובעת בהמשך בסעיפים 34–36 בפסקה ג' תחת הכותרת "זכויות וחובות הציבור" כי "האזרחים שווים בזכויות ובחובות הציבור", "לא תהיה אפליה על רקע דת" ו-"החופש האישי הוא בלתי ניתן להפרה" ובסעיפים 47 ו-50 כי "חופש הדעה מובטח בהתאם לתנאים ולנסיבות" ו-"חופש הפולחן מובטח לכולם על פי החוק והדרישות להגנה על הסדר הציבורי והמוסר הציבורי". מוסלמים ולא-מוסלמים כאחד נשפטים במדינה במסגרת מערכת בתי המשפט המאוחדת שמשלבת בתוכה את דין השריעה, כאשר מוסלמים מורשעים עשויים לזכות בהפחתת עונש של כמה חודשים על ידי שינון הקוראן בניגוד ללא-מוסלמים. הצגה של אמונה שאיננה האסלאם למוסלמים מוגדרת כעבירה פלילית שנושאת בעונש מאסר של 10 שנים.
תוניסיה

בעקבות המהפכה בתוניסיה בשנים 2010 ו-2011 חוקה חדשה נכתבה עבור המדינה במשך שנתיים וחצי שאושרה בינואר 2014 והכילה הוראה בסעיף 6 שלה שמעניק את זכות חופש המצפון. כמו כן נקבע בחוקה כי "האשמות בכפירה והסתה לאלימות אסורות". בכך, הפכה תוניסיה למדינה הערבית הראשונה שהעניקה (דה יורה) הגנה עבור האזרחים שלה מפני העמדה לדין בגין כפירה באסלאם.
לפני כניסת החוקה החדשה לתוקף, אירוע ידוע של העמדה לדין על כפירה באסלאם במדינה נודע במשפט של התוניסאים המוסלמים לשעבר גאזי בג'י וג'באר מג'רי (אנ'), שנידונו ל-7.5 שנות מאסר ב-28 במרץ 2012. הם הועמדו לדין בגין הבעת הביקורות שלהם על האסלאם, הקוראן ומייסד האסלאם מוחמד בעמודים שלהם ברשת פייסבוק, בלוגים ובספרים מקוונים שכתבו שלכאורה "הפרו את הסדר הציבורי והמוסר" וכללו בין היתר את החיבור של מג'רי בשפה האנגלית על "התנהגותו האלימה והבלתי מוסרית" של מוחמד. כשמג'רי נעצר על ידי המשטרה הוא הודה בהמשך בעקבות עינויים שעבר בתא המעצר שחברו, גאזי בג'י, חיבר ספר אנטי-אסלאמי בשם "אשליית האסלאם" בערבית. לאחר שנודע לו כי גם הוא מבוקש על ידי המשטרה בעקבות הביקורת שלו על האסלאם, בג'י ברח מהמדינה ליוון והשיג מקלט מדיני בצרפת ב-12 ביוני 2013. לאחר כמעט שנתיים, מג'רי קיבל חנינה מהנשיא מונצף מרזוקי ושוחרר מבית הסוהר ב-4 במרץ 2014 בעקבות ביקורות שליליות רבות ואקטיביזם של ארגונים שונים שפעלו לשחרורו עם הסיסמה "שחררו את מג'רי" ברשתות החברתיות. כאשר מג'רי רצה להיענות להזמנה של ממשלת שוודיה להגר למדינה כמבקש מקלט מחשש לרדיפה על היותו כופר באסלאם, הוא נכלא שוב למספר חודשים, אולם, בעקבות האשמה כוזבת במעילה בכספים בעבודה הקודמת שלו מצד העמיתים שלו לשעבר שהחלו לרדוף אותו ברגע שנודע להם שהוא כופר באסלאם.
תימן

חוקת תימן קובעת בסעיפים 1–3 בפסקה א' תחת הכותרת "יסודות פוליטיים" כי "רפובליקה תימן היא אסלאמית, האסלאם זו דת המדינה ודין השריעה הוא המקור לכל חקיקה". בפסקת "הזכויות והחובות הבסיסיות של האזרחים" החוקה קובעת בסעיף 42 כי "המדינה תבטיח את חופש המחשבה והבעת הדעה בדיבור, כתיבה וצילום". עם זאת, הצגה של דת שאיננה האסלאם למוסלמים מוגדרת כעבירה פלילית כמו גם כפירה באסלאם בסעיפים 12 ו-259 של חוק העונשין שמתייחסים לכפירה, כאשר הראשון מחייב שימוש בגזר הדין השרעי לכפירה והאחרון מציין עונש מוות לכפירה. לכופר ניתנת הזדמנות להינצל מגזר הדין בעקבות 3 חקירות שונות באמצעות הצהרה על אמונה חוזרת באסלאם באופן פומבי במהלך תקופה של 30 ימים. בנוסף, חוק המעמד האישי מספר 20 משנת 1992 אוסר על גברים תימנים להתחתן עם כופרים.
בשנת 2012 האזרח התימני עלי קאסם אל-סעידי נעצר והואשם בכפירה על ידי סוכנות אכיפת החוק בתימן לאחר שפרסם את דעותיו שמטילות ספק באמונה בתוכן האסלאם באתר בלוגים תימני ובדף הפייסבוק שלו.
ראו גם

מוסלמים לשעבר
כתיב מדעי

כתיב מדעי הוא שיטה לכתיבה של מספרים שהם גדולים מדי או קטנים מדי להצגה רגילה כמספר עשרוני, משום שזו תצריך מספר רב מאוד של ספרות.
| כתיב עשרוני | כתיב מדעי |
| --- | --- |
7000200000000000000♠2: 7000200000000000000♠2×100
7002300000000000000♠300: 7002300000000000000♠3×102
7003432176800000000♠4321.768: 7003432176800000000♠4.321768×103
2995470000000000000♠−53000: 2995470000000000000♠−5.3×104
7009672000000000000♠6720000000: 7009672000000000000♠6.72×109
6999200000000000000♠0.2: 6999200000000000000♠2×10−1
7002987000000000000♠987: 7002986999999999999♠9.87×102
6991751000000000000♠0.00000000751: 6991751000000000000♠7.51×10−9
כדי להגדיל את הבהירות והקריאות, נמנעים בכתיבה מדעית משימוש בשמות של מספרים. מספר השווה לאחד עם אפסים מימינו נכתב כחזקת-10, בצורה  \ 10^{m}. כך למשל מיליון הוא  \ 10^{6}, ומיליארדית (אחד חלקי מיליארד) היא  \ 10^{-9}. מספרים כלליים יותר נכתבים בצורה m × 10n, כאשר n הוא מספר שלם ו-m הוא מספר ממשי, בדרך כלל בטווח 1–10 בערך מוחלט. כך, מרחקו של כדור הארץ מן השמש, מאה וחמישים מיליון קילומטרים, נכתב  \ 1.5\times 10^{8} קילומטרים. בעבר, כאשר מכונת כתיבה הייתה אמצעי הכתיבה הנפוץ, היה מקובל סימון  \ 1.5E8 לאותו מספר (כדי לחסוך את העלייה לשורה אחרת של תווי הדפוס). צורה זו עודנה נפוצה במחשבונים ובגיליונות אלקטרוניים (דוגמת אקסל).
במחשבים נפוצה שיטת הנקודה הצפה לייצוג מספרים לא שלמים. שיטת הנקודה הצפה דומה לכתיב מדעי, אלא שמחשבים משתמשים בדרך כלל במערכת בינארית ולכן בסיס החזקה הוא 2 במקום 10.
כתיב מדעי מנורמל

כל מספר ממשי ניתן לכתוב בצורה m × 10n בדרכים רבות: לדוגמה, 350 יכול להיכתב כ-7002350000000000000♠3.5×102 או 7002350000000000000♠35×101 או 7002350000000000000♠350×100.
בכתיב מדעי מנורמל, המעריך n נבחר כך שהערך המוחלט של m יהיה לפחות 1 אך קטן מ-10 (1 ≤ |m| < 10). כך 350 נכתב כ-7002350000000000000♠3.5×102. צורה זו מאפשרת השוואה קלה של מספרים: מספרים עם מעריכים גדולים יותר (בשל הנורמליזציה) גדולים מאלה עם מעריכים קטנים יותר, וחיסור של מעריכים נותן אומדן של מספר סדרי הגודל המפרידים בין המספרים. זוהי גם הצורה הנדרשת בעת שימוש בלוחות לוגריתמים. בכתיב מנורמל, המעריך n שלילי עבור מספר עם ערך מוחלט בין 0 ל-1 (לדוגמה, 0.5 נכתב כ-6999500000000000000♠5×10−1). לעיתים קרובות ה-10 והמעריך מושמטים כאשר המעריך הוא 0.
כתיב מדעי מנורמל הוא צורת הביטוי האופיינית של מספרים גדולים בתחומים רבים, אלא אם כן רצוי כתיב לא מנורמל או מנורמל אחרת, כגון כתיב הנדסי. כתיב מדעי מנורמל נקרא לעיתים קרובות כתיב אקספוננציאלי - אם כי המונח האחרון הוא כללי יותר ותקף גם כאשר m אינו מוגבל לטווח 1 עד 10 (למשל בכתיב הנדסי) ולבסיסים שאינם 10 (לדוגמה, 3.15 × 220).
כתיב הנדסי

כתיב הנדסי (המכונה לעיתים קרובות "ENG" במחשבונים מדעיים) שונה מהכתיב המדעי המנורמל בכך שהמעריך n מוגבל לכפולות של 3. כתוצאה מכך, הערך המוחלט של m נמצא בטווח (1 ≤ |m| < 1000). כתיב הנדסי מאפשר למספרים להתאים לתחיליות במערכת היחידות הבין-לאומית, מה שמקל על קריאה ותקשורת בעל פה. לדוגמה, ניתן לקרוא את 6992125000000000000♠12.5×10−9 מטר כ"שנים עשר נקודה חמש ננומטר" ולכתוב כ-12.5 ננומטר, בעוד שהכתיב 6992125000000000000♠1.25×10−8 מטר המקביל בכתיב מדעי ייקרא כ"אחד נקודה עשרים וחמש כפול עשר בחזקת מינוס שמונה מטרים".
ספרות משמעותיות

ספרה משמעותית היא ספרה במספר שמוסיפה לדיוק שלו. זה כולל את כל המספרים השונים מאפס, אפסים בין ספרות משמעותיות ואפסים המצוינים כמשמעותיים. אפסים מובילים ואפסים מסיימים אינם ספרות משמעותיות, משום שהם קיימים רק כדי להראות את קנה המידה של המספר. זה מוביל לאי בהירות. המספר 1230400 נקרא בדרך כלל כך שיש לו חמש ספרות משמעותיות: 1, 2, 3, 0 ו-4, שני האפסים האחרונים משמשים רק כמצייני מקום ואינם מוסיפים דיוק. עם זאת, אותו מספר ישמש אם גם שתי הספרות האחרונות נמדדות במדויק ונמצאות שוות ל-0 - שבע ספרות משמעותיות.
כאשר מספר מומר לכתיב מדעי מנורמל, הוא מצטמצם למספר שבין 1 ל-10. כל הספרות המשמעותיות נשארות, אך אין צורך באפסי המיקום. כך 1230400 יהפוך ל-7006123040000000000♠1.2304×106 אם היו לו חמש ספרות משמעותיות. אם המספר היה ידוע לשש או שבע ספרות משמעותיות, הוא יוצג כ-7006123040000000000♠1.23040×106 או 7006123040000000000♠1.230400×106, בהתאמה. לפיכך, יתרון נוסף של סימון מדעי הוא שמספר הספרות המשמעותיות הוא חד-משמעי.
ספרות משמעותיות > ספרות סופיות משוערות

במדידה מדעית נהוג לרשום את כל הספרות הידועות בוודאות מהמדידה ולהעריך לפחות ספרה אחת נוספת, אם יש בכלל מידע זמין על ערכה. המספר המתקבל מכיל מידע רב יותר ממה שהיה מכיל ללא הספרה הנוספת, שעשויה להיחשב ספרה משמעותית משום שהיא מעבירה מידע מסוים המוביל לדיוק רב יותר במדידות ובצבירה של מדידות (חיבורן או הכפלתן יחד).
ניתן להעביר מידע נוסף על דיוק באמצעות סימון נוסף. לעיתים קרובות כדאי לדעת עד כמה מדויקות הספרה או הספרות הסופיות. לדוגמה, הערך המקובל של מסת הפרוטון יכול להיות מבוטא כ-6973167262192369000♠1.67262192369(51)×10−27 ק"ג, שהוא קיצור של 6973167262192369000♠(1.67262192369±0.00000000051)×10−27 ק"ג. עם זאת עדיין לא ברור האם השגיאה (6963510000000000000♠5.1×10−37 במקרה זה) היא השגיאה המרבית האפשרית, שגיאת תקן או רווח בר-סמך אחר.
כתיב E

| כתיב עשרוני | כתיב E |
| --- | --- |
7000200000000000000♠2: 2E0
7002300000000000000♠300: 3E2
7003432176800000000♠4321.768: 4.321768E3
2995470000000000000♠−53000: -5.3E4
7009672000000000000♠6720000000: 6.72E9
6999200000000000000♠0.2: 2E-1
7002987000000000000♠987: 9.87E2
6991751000000000000♠0.00000000751: 7.51E-9
מחשבונים ותוכנות מחשב מציגים בדרך כלל מספרים גדולים מאוד או קטנים מאוד באמצעות כתיב מדעי, וחלקם יכולים להיות מוגדרים כך שיציגו בצורה אחידה את כל המספרים. כיוון שמעריכים בכתב עילי כמו 107 עלולים להיות לא נוחים להצגה או להקלדה, האות "E" או "e" (המייצגת exponent - מעריך) משמשת לעיתים קרובות כדי לייצג "כפול עשר בחזקת", כך שהסימון m E n עבור ספרות משמעותיות m ומספר שלם n פירושו זהה ל-m × 10n. לדוגמה 7023602200000000000♠6.022×1023 נכתב כ-6.022E23 או 6.022e23, ו-6965160000000000000♠1.6×10−35 נכתב כ-1.6E-35 או 1.6e-35. אף שהוא נפוץ בפלט מחשב, גרסה מקוצרת זו של כתיב מדעי נשללת במדריכי כתיבה אחדים.
רוב שפות התכנות הפופולריות - כולל Fortran, C/C++, פייתון ו-JavaScript - משתמשות בסימן "E" זה, שמגיע מ-Fortran והיה קיים בגרסה הראשונה שפורסמה למחשב IBM 704 ב-1956. סימן E כבר היה בשימוש מפתחי מערכת ההפעלה SHARE‏ (SOS) למחשב IBM 709 בשנת 1958. גרסאות מאוחרות יותר של Fortran (לפחות מאז FORTRAN IV החל משנת 1961) משתמשות גם ב-"D" כדי לסמן מספרי דיוק כפול בכתיב מדעי, ומהדרים חדשים יותר של Fortran משתמשים ב-"Q" כדי לסמן דיוק מרובע. שפת התכנות MATLAB תומכת בשימוש ב-"E" או "D".
שפת התכנות ALGOL 60 (מ-1960) משתמשת בכתב תחתי "10" במקום באות "E", לדוגמה: 6.0221023. זה יצר בעיה במערכות מחשב שלא סיפקו תו כזה, ולכן ALGOL W (מ-1966) החליפה את הסמל בגרש, למשל 6.022'+23, וכמה גרסאות אלגול סובייטיות אפשרו את השימוש באות הקירילית "ю", למשל 6.022ю+23. לאחר מכן, שפת התכנות ALGOL 68 סיפקה מבחר של תווים: E, e, \, ⊥, או 10. התו "10" נוסף ל-יוניקוד 5.2 (מ-2009) בתור U+23E8 ⏨ DECIMAL EXPONENT SYMBOL.
שפות תכנות מסוימות משתמשות בסמלים אחרים. לדוגמה, Simula משתמשת ב-& (או && לדיוק כפול), כמו ב-6.022&23. Mathematica תומכת בסימון הקצר 6.022*^23 (האות E נשמרת לקבוע המתמטי e).
המחשבונים הראשונים התומכים בכתיב מדעי (למשל TI SR-10) הופיעו ב-1972. כדי להזין מספרים בכתיב מדעי, נכלל במחשבונים כפתור שכותרתו "EXP" או "×10x" וכדומה. התצוגות של מחשבוני שנות ה-70 לא הציגו סמל מפורש בין הספרות המשמעותיות למעריך; במקום זאת, ספרה אחת או יותר נותרו ריקות (למשל 6.022 23, כפי שניתן לראות במחשבון HP-25), או זוג ספרות קטנות ומוגבהות מעט נשמרו עבור המעריך (למשל 6.022 23, כפי שניתן לראות ב-Commodore PR100). בשנת 1976 ג'ים דיווידסון, משתמש במחשבון של HP, טבע את המונח decapower עבור מעריך בכתיב מדעי כדי להבדיל אותו ממעריכים "רגילים", והציע את האות "D" כמפריד בין הספרות המשמעותיות למעריך במספרים מודפסים (לדוגמה, 6.022D23); אלה זכו לתיכה מסוימת בקהילת משתמשי המחשבונים הניתנים לתכנות. האותיות "E" או "D" שימשו כמפריד בכתיב מדעי במחשבונים של שארפ שיוצרו בין 1987 ל-1995, "E" שימש למספרים בני 10 ספרות ו-"D" שימש למספרים בני 20 ספרות בעלי דיוק כפול. בסדרות המחשבונים של טקסס אינסטרומנטס TI-83 ו-TI-84 משמשת האות E קטנה כמפריד.