קרל קולר (גנרל)
ביוגרפיה > גרמניה הנאצית

עם עליית הנאצים לשלטון החל חיל האוויר הגרמני החדש, הלופטוואפה, למשוך את תשומת לבו של קולר, וב-1935 גמר אומר בדעתו להצטרף לשורותיו. אף על פי שחינוכו הרשמי היה יסודי בלבד הצליח להתקבל לבית ספר לתעופה צבאית בברלין, וב-1936 הפך למפקד פלוגה של קורס טייסי קרב באולדנבורג וביוטרבורג (אנ'). באוגוסט אותה שנה קודם לדרגת מייג'ור. הוא המשיך לשמש כמדריך טיסה לאורך השנתיים הבאות, עד שב-1938 סופח לפיקוד האווירי של מינכן כארסטר גנרלשטבסאופיציר (גר'), קרי קצין המטה הכללי הראשון, תחת פיקודו של גינטר קורטן.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה החל קולר לשמש בתור מפקד המטה של הצי האווירי השלישי, תחת פיקודו של הוגו שפרלה. במהלך מבצע ארי-הים אשר מעולם לא יצא לפועל ובו תכננה גרמניה הנאצית לפלוש לבריטניה, היה אמור קולר לשמש בתור קצין המבצעים של הצי האווירי, תוך כדי שיתוף פעולה מלא עם הארמייה התשיעית של הוורמאכט. באוקטובר 1943 מונה ללופטוואפנפיהרנשטבס, כלומר מפקד המטה המבצעי של הלופטוואפה, קידום אשר הפך אותו, הלכה למעשה, לפקוד ישיר של הפיקוד העליון של הוורמאכט.
מאוכזב מהתנהלותו של הרמן גרינג כמפקד הלופטוואפה, ביקש אדולף היטלר להחליפו ברוברט ריטר פון גריים, אולם לאחר שנכשל לשכנע את גריים לקבל על עצמו את התפקיד, ציווה על גרינג לפטר את מפקד המטה הכללי של חיל האוויר, ורנר קרייפה, ובהמלצתו של קרל דניץ, למנות במקומו את קולר, על אף שהלה מילא את תפקידו בפועל כבר זמן-מה לפני כן, מאז מותו של מפקדו, קורטן, בפיצוץ שהתרחש במאורת הזאב בעקבות קשר העשרים ביולי.
לאחר מינויו הרשמי ב-12 בנובמבר 1944, פתח קולר בניסיון להנהגת רפורמה חדשה עבור שינוי פני הלופטוואפה, זאת במטרה לתקן את הכשלים הפיקודיים שיצר גרינג, אשר הובילו לאובדן העליונות האווירית של גרמניה בשמי אירופה. ימים יגידו כי מפעלו של קולר נכשל, אשמה אשר הייתה טמונה, לדבריו, במפקדיו: ”הצהרתי בכנות כי בכירי הצמרת הצבאית הזניחו את חובותיהם בהקשר הזה”.
על אף שתמך בעמדתו כנגד סכסוכיו עם כוחות היבשה של הוורמאכט והקריגסמרינה, ביקר קולר את גרינג בחריפות ואף כתב כי ”קיבלתי את התחושה שלא היה לגרינג שום עניין ביצירת אטמוספירה של שיתוף פעולה חלק, והוא כמעט האמין שאווירה שכזו תוביל ליצירת כוח פלנקס שיקום נגדו”.
קולר נכח בפיהררבונקר ביום הולדתו של היטלר, ה-20 באפריל 1945, ימים ספורים לפני מותו. על אף שבכירים נאצים רבים עזבו את ברלין לאור התקדמותם המהירה של הסובייטים לתוך העיר, נותר קולר בורדר (אנ') על מנת לייצג את הלופטוואפה, ובא-כוחו בבונקר היה גנרל אקהרד כריסטיאן (אנ'). גרינג לא התייחס להצדעתו כאשר עזב את העיר באותו יום.
לאורך ימי המלחמה האחרונים נאלץ קולר לעבוד תחת פיקודו הישיר של היטלר, לעיתים תחת איומי מוות. כאשר פיצוצי הארטילריה הסובייטית החלו להרעיד את הבונקר התקשר אליו הפיהרר בזעם ודרש שיפעל בהקדם על מנת להשתיקם. כאשר שאל אותו היכן נמצאו כל מטוסי הסילון שהיו ברשותם, ונענה בתגובה כי כולם היו מקורקעים בשל מחסור בדלק ותקיפות האויב בשדות התעופה, החל היטלר לצעוק ”אז אנחנו כבר לא צריכים אותם. חיל האוויר הפך למיותר. צריך לתלות את כל צמרת ההנהגה של הלופטוואפה מיד!”.
בהמשך היום הורה היטלר לקולר לכנס את כל אנשיו הנותרים לכדי מבנים צבאיים, על מנת להכין את הקרקע לקראת מתקפת נגד אפשרית. לאורך הלילה הצליח קולר לאסוף בין שנים עשר לחמישה עשר אלף חיילים, עמם הצליח להרכיב מעין דיוויזציה, אף על פי שרובם חסרו את החימוש או האימונים הדרושים לצורך לחימה קרבית.
פקודותיו הסופיות של היטלר לקולר הגיעו בימים הבאים, כאשר ציווה עליו לשלוח את כל מטוסיו, יחד עם אנשיו הנותרים, לעזרתו של פליקס שטיינר, על מנת לסייע בקרב על ברלין. לדבריו של היטלר, ”כל מפקד אשר יורה לחייליו לסגת יאבד את חייו בתוך חמש שעות. אתה בעצמך תערוב על כך בראשך, כי כולם, עד האחרון, יושלכו לשדה הקרב”.
לאחר ששמע מפיו של אלפרד יודל כי היטלר גמר אומר בדעתו להתאבד, טס קולר ב-23 באפריל, בשעה 03:30 בלילה, לאוברזלצברג (אנ'), על מנת ליידע את גרינג על כך באופן אישי. כאשר הלה התייעץ עמו בנוגע ללקיחת השלטון, הציע לו קולר ראשית לשלוח הודעה לפיהררבונקר, אשר לימים נודעה בתור המברק של גרינג.
במאבק הכוחות שהתעורר לאחר התאבדותו של היטלר בדבר תפיסת השלטון, שלח מרטין בורמן את חיילי השוצשטאפל שהיו ברשותו על מנת לעצור את גרינג, הנס לאמרס, וקולר. השלושה הושמו במעצר בית, אולם גרינג הצליח לשכנע את החיילים לשחררו, ונסע יחד עם קולר לטירת פישהורן בצל אם זה (אנ'), שם הסגירו את עצמם לידי הכוחות האמריקאים ב-7 במאי.