stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברדלי וולש
דיסקוגרפיה > אלבומים

| שם | שנה | מצעד (2016) | מיקום שיא |
| --- | --- | --- | --- |
| Chasing Dreams | 2016 | Scottish Albums ‏(OCC) | 13 |
| Chasing Dreams | 2016 | UK Albums ‏(OCC) | 10 |
| When You're Smiling | 2017 | Scottish Albums ‏(OCC) | 13 |
| When You're Smiling | 2017 | UK Albums ‏(OCC) | 11 |
הערות שוליים

↑  "findmypast.co.uk".
↑  "Bradley John Walsh". Company Check. נבדק ב-2 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Anisiobi, John James (21 באוקטובר 2016). "The Chase presenter Bradley Walsh announces debut album Chasing Dreams with exclusive clip on Good Morning Britain". Daily Mirror. נבדק ב-4 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Students". Franciscombe.herts.sch.uk. אורכב מ-המקור ב-6 ביוני 2008. נבדק ב-22 באוגוסט 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bradley Walsh: 8 things you never knew about the Doctor Who and Chase star". 23 באוקטובר 2017. נבדק ב-2 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Soccer Aid Teams". Unicef UK. אורכב מ-המקור ב-2017-08-19. נבדק ב-18 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 5-Minute Interview: Bradley Walsh, Comedian and actor". The Independent. 2 בדצמבר 2006. נבדק ב-25 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Roz Lewis, ‏Bradley Walsh: 'Credit card? Never had one, never will', The Telegraph, 10 June 2012
↑  "Bradley Walsh: 'I can't rule out Coronation Street return'". Digital Spy. נבדק ב-2 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ITV to rest Law & Order: UK as Bradley Walsh quits". Digital Spy. נבדק ב-2 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Woody – brand new BBC One comedy starring Bradley Walsh and Kayvan Novak goes into production – Media Centre". BBC. נבדק ב-2 ביוני 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Bradley Walsh – The Sun Trap". bradleywalsh.co.uk. נבדק ב-2 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Read-Dominguez, Jennifer (4 בינואר 2017). "You'll never guess which unlikely TV star had 2016's best-selling debut album". Digital Spy. נבדק ב-4 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Worlds Biggest Panto | Barclaycard Arena Birmingham | Peter Pan". Barclaycard Arena Birmingham. אורכב מ-המקור ב-2017-05-17. נבדק ב-16 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Grady, Constance (19 ביולי 2018). "Watch: the first footage of Doctor Who's first woman Doctor is here". Vox. נבדק ב-20 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0200 1170  LCCN: no2013026524  MusicBrainz: b78b9162-eba8-474f-9e55-30e51daeb35c  SUDOC: 235922978  VIAF: 297217073   WorldCat (עם VIAF): 297217073
בת-חמה

| --- | --- |

 לידה:  1898 פלך ווהלין, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 במרץ 1979 (בגיל 81 בערך) צ'רנוביץ, ברה"מ 
 שם לידה:  מלכה שכטמן 
 מדינה:  ברית המועצות 
 שפות היצירה:  עברית 
 
בת-חמה הוא שמה הספרותי של מלכה שכטמן (בת יוסף) (ברוסית: Малка Иосифовна Шехтман;‏ 1898 – 25 במרץ 1979, כ"ו באדר תשל"ט) הייתה משוררת עברייה ידועה ועסקנית תיאטרון בברית המועצות. כתבה בעיקר בעברית. ילידת הכפר ליפניקי במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, חייתה בערים קייב ובצ'רנוביץ.

אחותו של הצייר מנואיל שכטמן.
ביוגרפיה

מלכה שכטמן נולדה בשנת 1898 בכפר ליפניקי במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה. לאורך ילדותה נהגה לדבר עברית עם אביה ויידיש עם אמה.
בהשפעתו של אחיינה פסח גינזבורג (1894–1947), שהפך בהמשך למשורר עברי, מחזאי, מתרגם ומו"ל, החלה עוד בצעירותה לחבר שירים.
בשנת 1927 התיישבה בקייב והתקבלה לסטודיו למשחק "אמנות" עם הוראה בעברית, ולאחר שנסגר עברה לסטודיו למשחק עם הוראה ביידיש. עסקה במתן שיעורי עברית פרטיים עד לעליית מדרגה ברדיפת הציונים.
בקייב חברה  שכטמן לקבוצה מחתרתית של אומנים שכתבו בעברית והדפיסו באמצעות הקטוגראף את יצירותיהם אשר בהמשך הוברחו לארץ ישראל ויצאו לאור בעיתונות ובכתבי עת. שירה של בת-חמה "חווה" פורסם בכתב העת "השילוח" (1918), אחר כך פורסמו שיריה בכתב העת "הדים" (מס' 3, 1924), במוסף ספרותי לעיתון "דבר" (1925) ועוד. בת-חמה הייתה חברה בחבורת הסופרים מלנינגרד "אוקטובראים עבריים" ולקחה חלק בילקוטה הפיוטי "בראשית" (1926) – אחת משתי הוצאות לאור האחרונות בעברית בברית המועצות. כמעט כל יצירותיה של בת-חמה מהתקופה ההיא פורסמו בספר "גחלים לוחשות", (תל אביב, 1954) בעריכת יהושע א. גלבוע – קובץ שירים וסיפורים שנכתבו בברית המועצות בעברית ויידיש.
הגיבורה הלירית של בת-חמה היא אישה מרדנית, פעם תובענית, פעם קרתנית, שכר חירותה נפרע על חשבון בדידותה (השיר "בת-הפקר", 1924). בשיריה, הכתובים בעברית ספרדית של ארץ-ישראל שוכנים זה ליד זה ניב הרחוב, שפה רהוטה ודמויות סלוניים. בשיר "מחאה" (1926) מטילה בת-חמה חמת-זעם על משתתפי הפוגרומים האנטישמיים.
את השכלתה רכשה במכללה למשחק, לאחר מכן במכון תיאטרוני בקייב בפקולטה היהודית במחלקה לבמאות אצל דוד הופשטיין. זמן-מה היא הייתה מזכירתו, אחר-כך עבדה בוועדת-רדיו בקייב בתור קריינית שידורים ביידיש.
הבמאי הראשי של התיאטרון הממלכתי היהודי על שם שלום עליכם ("גוסט") בקייב, בוריס וורושילוב (1957-1893), הזמין את מלכה שכטמן לעבוד אצלו בתור משנה לבמאי ובהמשך מינה אותה גם למנהלת מקהלת התיאטרון.
בעת מלחמת העולם השנייה פונתה שכטמן יחד עם התיאטרון למרכז אסיה, ומשם אחרי המלחמה עברה להקת השחקנים לצ'רנוביץ. בשנת 1950 נסגר התיאטרון.
בשנת 1937, אחרי שהחלה רדיפת היהודים והציונים בברית המועצות, שרפה שכטמן מחברת עבה עם שיריה שלא פורסמו, ובשנת 1948, אחרי מעצרו של דוד הופשטיין שעימו התכתבה במשך שנים רבות ואשתו הייתה חברתה, השמידה את כל הניירת והספרים הקשורים בתרבות היהודית וניתקה מגעים אישיים איתו. רק באמצע 1970 איתרה פייגה הופשטיין שהתגוררה אז בתל אביב את המשוררת וחידשה הקשר איתה. בת-חמה העבירה את שיריה המאוחרים לישראל, ובדרך זאת הם הגיעו לארכיון של חוקר הספרות יהושע א. גלבוע ומחבר "לקסיקון הספרות העברית" גצל קרסל.
בשיריה המאוחרים (אחרי 1970) גוברים מוטיבים אוטוביוגרפיים, עם זאת, ישנם גם שירים על אהבת עם ישראל וארץ ישראל, על באבי יאר והשואה.
שכטמן נפטרה בשנת 1979 בצ'רנוביץ שבאוקראינה. "נדם הקול האחרון של השירה בעברית בברית המועצות", כתב על כך גצל קרסל ב"ידיעות אחרונות" (י"ג בסיוון תשל"ט).
פרסום והלחנת שיריה לאחר פטירתה

בשנת 2020, בישראל, נכדותיו של הצייר מרק שכטמן אימצו את מחברת השירים בכתב ידה של בת חמה ופרסמו בדף הפייסבוק תחת השם: המשוררת בת חמה מלכה שכטמן.
החל משנת 2021, הלחינה נכדתו של מרק שכטמן  - דנה שכטמן שני, המכונה "רדיו דנה" את שיריה:
"לרסיסים דרוס ליבי" - לשמיעת השיר בערוץ היוטיוב של רדיו דנה - יולי 2021
"לא ולא" - לשמיעת השיר בערוץ היוטיוב של רדיו דנה - דצמבר 2021
"קנקן ריקן הלב" - לשמיעת השיר בערוץ היוטיוב של רדיו דנה - ינואר 2022
לעמוד הפייסבוק של המשוררת בת חמה מלכה שכטמן ולצפיה בשירים הכתובים בכתה ידה
לקריאה נוספת

יהושע א' גלבוע, לשון עומדת על נפשה: תרבות עברית בברית המועצות, תל אביב: ספרית פועלים ('ספרי דעת זמננו'), תשל"ז 1977.
הערות שוליים

↑  ג. קרסל, לפרסם שירי בת-חמה, דבר, 30 בנובמבר 1980.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502404105171  VIAF: 308266334   WorldCat (עם VIAF): 308266334
גאווה (להט"ב)

דגל הגאווה הדגל המזוהה עם תנועת הגאווה של הלהט"ב
גאווה או גאווה להט"בית היא תנועה עולמית ופילוסופיה הטוענת כי לסביות, הומוסקסואלים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) צריכים להיות גאים בנטייתם המינית ובזהותם המגדרית. תומכי גאווה להט"בית פועלים למען זכויות והטבות שוות עבור להט"בים. לתנועה שלוש הנחות מרכזיות: שאנשים צריכים להיות גאים בנטייתם המינית ובזהותם המגדרית, כי המגוון המיני הוא מתנה, וכי הנטייה המינית והזהות המגדרית הם דברים מובנים ואינם ניתנים לשינוי מכוון.
עמדה זו בדרך כלל באה לידי ביטוי בפעילות או תמיכה במאבקים נגד אפליה ואלימות כלפי להט"ב, ותמיכה בכך שאנשים אלה יוכלו לחיות בגלוי עם זהותם המגדרית ואו נטייתם המינית ולקדם מטרות כמו אישור-עצמי, כבוד, קבלה חברתית, זכויות שוות, נראות כקבוצה חברתית, לבנות קהילה ולחגוג את המגוון המיני ואת המגוון המגדרי. גאווה להט"בית היא ההפך מבושה, וסטיגמה חברתית שלילית שהייתה מנת חלקם של להט"בים בחלקים גדולים של העולם במשך תקופות ארוכות בהיסטוריה, וקולות שנשמעים גם כיום, לפיהם מחשבות או התנהגות הקשורה ללהט"ב הם בגדר חטא, מחלה, סטייה, עבריינות ועוד. תפיסת הגאווה יוצאת מנקודת הנחה לפיה אין בושה בנטייה מינית או מגדרית שונה, וכי ניסיונות להסתיר, להצניע או לתקן נטיות אלה מובילות למתן לגיטימציה להמשך בורות, שנאה, אפליה ואלימות נגד להט"בים או תומכים בזכויות להט"ב - כמו הומופוביה או טרנספוביה. גאווה היא התפיסה הנפוצה ביותר בקרב רוב תנועות למען זכויות להט"ב ברחבי העולם. המונח "גאווה" הוא חלק מביטויים רבים בתרבות הלהט"ב כמו דגלים, סמלים, מצעד הגאווה, וכן ארגונים, ספרים, יצירות ומוסדות שעוסקים בנושא. סמלים נפוצים של גאווה להט"בית הם דגל הגאווה, האות היוונית למדא, וסמלי להט"ב נוספים כמו סמל הטרנסג'נדריוּת.
אירועי גאווה כמו מצעד הגאווה יכולים להיות אירועים חמורי-סבר או בעלי אופי קליל וקרנבלי. הם בדרך כלל נערכים במהלך חודש הגאווה שחל בדרך כלל ביוני. יוני נבחר כחודש הגאווה כדי לציין את מהומות סטונוול ביוני 1969. אירועים רבים נערכים בחודש זה כדי לציין את ההשפעה של להט"בים על העולם וכן מאבקים למען זכויות להט"ב והכרה בהם. יש גם אירועים שחלים בתאריכים אחרים בין היתר על מנת שכל קהילת להט"ב תציין אירוע היסטורי מקומי הקשור בגאוות הלהט"ב, למשל במוסקבה חודש הגאווה הוא בחודש מאי לזכר ביטול החוק האוסר על יחסי מין הומוסקסואליים במאי 1993.
התפיסה של גאווה, בניגוד לגישות ישנות יותר של ניסיונות הסתרה, "התכופפות", הרכנת הראש, סובלנות, ועוד מקובלת כיום גם בקרב קבוצות מיעוט אחרות הסובלות מאפליה או פשעי שנאה בהקשרים אחרים, כמו תנועת גאווה שחורה שמעודד אנשים שחורים להיות גאים במוצא ובתרבות שלהם, התנועה למען זכויות ילידים בניו זילנד, ובמקומות אחרים בעולם.
היסטוריה > רדיפת להט"בים והסתתרותם

בעולם המערבי בעבר נמנעו לרוב אנשים בעלי נטייה מינית שאינה הטרוסקסואלית מלהודות בכך בפומבי, עקב מאות שנים של רדיפות ועונשים כבדים.
חוקי חמורבי, שנכתבו במאה ה-18 לפני הספירה, מאות שנים לפני התורה, אינם מזכירים יחסי מין חד-מיניים. לעומת זאת סעיף 20 בחוק האשורי מהמאה ה-12 לפנה"ס, קבע כי גבר שמקיים יחסי מין עם שכנו והורשע בכך, נחשב מטמא והופך לסריס. בעת העתיקה באירופה, ביוון, רומא ובחברות פגניות נוספות, יחסי מין חד מיניים לא היו בגדר טאבו ואף היו יחסית נפוצים.
היחס השלילי ללהט"ב בולט ביהדות ודתות אברהמיות שצמחו ממנה - כמו הנצרות והאסלם. בספר ויקרא שבתורה כתוב כי: "וְאֶת זָכָר לֹא תִשְׁכַּב מִשְׁכְּבֵי אִשָּׁה תּוֹעֵבָה הִוא" (ויקרא, י"ח, כ"ב). ועונשו המקראי מפורש בהמשך "וְאִישׁ אֲשֶׁר יִשְׁכַּב אֶת זָכָר מִשְׁכְּבֵי אִשָּׁה תּוֹעֵבָה עָשׂוּ שְׁנֵיהֶם מוֹת יוּמָתוּ דְּמֵיהֶם בָּם" (ויקרא, כ', י"ג). בנוסף קיימת כן מצוות לא ילבש, האוסרת על גברים ללבוש בגדי נשים או להפך. גם ההלכה אוסרת על יחסי מין בין שני גברים, (לרבות הרהור עבירה), אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וכן אוסרת על יחסי מין בין שתי נשים, אם כי ברמה פחותה. משכב זכר זוכה לגינוי מוחלט בדברי הרבנים הרואים בו חטא חמור במיוחד. למשל, המהר"ל מפראג כתב ב-1598: "ואין לך חטא והעדר מצד השלמת האדם יותר מזה" ו"כי אין לך דבר מתועב ומגונה כמו משכב זכר". יחס דומה התקיים גם באסלאם בנצרות.
לאחר שהנצרות הפכה לדת הרשמית של האימפריה הרומית נחקקו חוקים נוקשים נגד הומוסקסואליות. צו שהוציא קיסר רומא תאודוסיוס הראשון בשנת 390 קבע כי על כל ההומוסקסואלים ה"פסיביים" חל עונש מוות של שרפה בפרהסיה. בשנת 529 נעשתה "הרפורמה בקוד החוקים הביזנטי" על ידי יוסטיניאנוס הראשון, שקבעה עונשי מוות ועונשי סירוס לכל מי שעסק ביחסים חד-מיניים, ללא הבחנה כלשהי. חוקיו של יוסטיניאנוס הראשון שימשו הבסיס לכל החקיקה בנושא באירופה במשך 1,400 השנים שלאחר מכן. יחסי מין הומוסקסואליים שכללו "מעשה סדום", היוו עילה לעונש מוות במשך מאות רבות. בנסיבות אלה הומוסקסואלים נדחקו לשולי החברה, הסתירו והכחישו את נטיותיהם.
בימי הביניים היו הומוסקסואלים נתונים לרדיפות ואף היו עלולים להישרף על המוקד בעוון קיום פעילות הומוסקסואלית. בעת החדשה כבר לא שרפו הומוסקסואלים על המוקד, אך היחס אליהם היה קשה, והם נכלאו לעיתים קרובות. יחסי מין הומוסקסואליים הוצאו מחוץ לחוק בחלק ניכר ממדינות אירופה.
על רקע הסתרה ורדיפה זו התקיימו במשך מאות שנים מסגרות מחתרתיות בהם נהגו להתאסף הומוסקסואלים וטרנסג'נדרים ובכך ליצור מאין קהילה חשאית, אחת הידועות ביניהן הייתה בתי מולי שהיו בתי מרזח אנגליים או חדרים אינטימיים שאפשרו לבעלי נטיות אלו להיפגש בדיסקרטיות, בעיקר לצורך קיום יחסי מין. הסיבה העיקרית לכך שבעלי נטיות להט"ביות נמנעו מלהזדהות ככאלו הוא היחס השלילי והעוין שנטיות אלו ספגו מהחברה, מדתות ומהשלטון, שהתבטא בין היתר בחוקים דתיים ופליליים כנגד קיום יחסי מין בין בני אדם בעלי אותו מין, קיום זוגיות בין בני אותו מין או אימוץ ילדים על ידי זוגות חד מיניים.
היסטוריה > היחס ללהט"בים במדינות מערביות לאחר מלחמת העולם השנייה

מצב הלהט"בים במדינות מערביות היה טוב יותר אבל רחוק מלהיות סובלני. אחת התקופות העוינות ביותר להומוסקסואלים לאחר מלחמת העולם השנייה היא בהלת הלבנדר בארצות הברית, שהחלה ב-1950 ובה נרדפו הומוסקסואלים (או אנשים שנחשדו ככאלו) כחלק מהמקארתיזם. הקהילה הפסיכיאטרית אז סיווגה את ההומוסקסואליות כחולי נפש ובשל כך השלטונות האמינו כי לברית המועצות יהיה קל לגיסם כגיס חמישי. גם לאחר נפילת המקארתיזם, הומוסקסואלים לא התקבלו כשווים בחברה ובמרבית מדינות ארצות הברית יחסי מין אנאליים בין גברים היו אסורים על פי חוק ("מעשה סדום").
דוגמה ליחס להומואים מאותה תקופה ניתן לראות בסיפורו של אלן טיורינג. טיורינג היה אחד השותפים העיקריים לפיצוח ה"אניגמה" – מכונת הצפנה של הצבא הגרמני – מאמץ שתרם תרומה מכרעת לניצחונן של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. עם זאת בשנת 1952 הוא הורשע בהומוסקסואליות, שהייתה באותן שנים בגדר עבירה בבריטניה. הוא שם קץ לחייו בשנת 1954, שבועיים לפני יום הולדתו ה-42, ככל הנראה בעקבות תופעות הלוואי של טיפול הורמונלי שלו הסכים כתחליף למאסר, בעקבות הרשעתו.
הרעיון של התאמה מגדרית וקיומם של טרנסג'נדרים לא היה מוכר לרוב הציבור עד שהחדשות על כריסטין יורגנסן הגיעו לכותרות ב-1952. היא הייתה האשה הראשונה שהתפרסמה בעקבות ניתוח להתאמה מגדרית שעברה בדנמרק. היא השתמשה במעמדה כסלבריטאית לקדם נראוּת וזכויות לאנשים טרנסג'נדרים. בחייה המקצועיים, היא הופיעה כשחקנית וזמרת, ואף הקליטה מספר שירים. בערך באותו זמן, החלו להתארגן ארגונים ומועדנים למען טרנסג'נדרים בארצות הברית, אך אלו פעלו בצללים, כמו גם בתת-תרבות ההומואים של אותה תקופה. הומופוביה וטרנספוביה ברחבי ארצות הברית בשנות ה-50 וה-60 הייתה הן במערכת החוק, שאיפשרה ענישה על התנהגות שנחשבה כ"סוטה".
הישגים

השיח הציבורי כלפי הלהט"ב השתנה והפך לאוהד ומקבל, וביחס כלפיהם חלו שינויים חקיקתיים וחברתיים.
שינויים בולטים:
פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית ב-26 ביוני 2015, המחייבת את כל מדינות ארצות הברית להכיר בנישואים חד מיניים.
הנחיית ממשל אובמה במאי 2016 לכל בתי הספר בארצות הברית, לאפשר לתלמידים להשתמש בשירותים ובחדרי הלבשה בהתאם למגדר שעמו הם מזדהים.
במאה ה-21 יותר ויותר מדינות מוציאות טיפול המרה אל מחוץ לחוק מתוך תפיסה כי נטייה מינית או מגדרית שונות מהמקובל אינן בעיה נפשית או בריאותית, וכי ה"טיפולים" המוצעים אינם מועילים בדרך כלל וגורמים נזק משמעותי במקרים רבים.
פסיקת בית המשפט העליון בישראל המחייב הכרה בנישואים חד-מיניים שנעשו מחוץ לישראל.
הכרה של משרד הפנים בישראל בהורות אימוץ או פונדקאות שזוגות חד-מיניים ביצעו מחוץ לישראל.
נכונות משרד הבריאות בישראל לסייע במימון טיפולים וניתוחים ל"התאמה מגדרית".
ביקורת

מרבית הביקורות כלפי גישת ה"גאווה" באה משמרנים המתנגדים לפגיעה במבנה המשפחה המסורתית, ומתפיסות דתיות הרואים בכך חטא. נוסף על כך קיימות ביקורות שלהן שותפים גם להט"ב מוצהרים, בין היתר כלפי הגרנדיוזיות והמסחור של אירועי הגאווה או כנגד התקרבנות של חברי הקהילה אשר מתפתחת במקביל לתנועת הגאווה ויכולה להביאם לעיתים לפעולות אשר פוגעות בלהט"ב כמו ביצוע אאוטינג (חשיפת זהות מינית, זהות מגדרית או נטייה מינית של אחר ללא הסכמתו).
בנוסף קיימת ביקורת אינטלקטואלית על הנחות יסוד המקובלות ב"גאווה", לפיהן מערכת יחסים חד-מינית שקולה לגמרי להטרוסקסואליים כמערכות יחסים זוגיות וכי לא ניתן לשנות זהות מינית להטבי"ת.
אלימות כנגד חברי קהילת הגאווה

ברחבי העולם מתרחשים ביומיום פעולות אלימות כנגד חברי קהילת הגאווה.
בארצות הברית התרחש בשנת 2016 פיגוע ירי במועדון ה"פולס" באורלנדו שבפלורידה, בו נרצחו 49 איש.
בישראל, במצעד הגאווה בירושלים בשנת 2005, ישי שליסל דקר כמה מהצועדים בסכין, ניסה לרצוח את נושא דגל התערוכה, ואמר לשוטר שהוא "בא לרצוח בשליחות השם", והרצח בברנוער שהיה פיגוע ירי שהתרחש במוצאי שבת, 1 באוגוסט 2009, ממניע לא ידוע.
סמלי תנועת הגאווה

הקהילה הגאה ותנועות גאווה רבות נוהגות להשתמש בסמלים ואייקונים על מנת להצהיר על נטיתם המינית ולעודד מחאה כנגד הפליתם.
הידוע שביניהם הוא דגל הגאווה אשר עוצב בשנת 1978 על ידי גילברט בייקר לרגל חגיגות ה-Gay Freedom בסן פרנסיסקו. הדגל מורכב מפסים בצבעי הקשת, מאדום ועד סגול, ומתאר את השונות והמגוון בקהילת הלהט"ב. הדגל המקורי הכיל 8 צבעים אך עם הזמן הוא עבר מספר שינויים וכיום הוא מכיל שישה פסים.
סמלים מוכרים נוספים הם סמל הטרנסג'נדריוּת אשר מהווה וירציה לסמלים הביולוגים של זכר ונקבה והלבריס (גרזן קרב דו-ראשי) שעל פי המיתולוגיה היונית שימש את האמזונות ועל כן מהווה סמל לסבי ופמיניסטי נפוץ.
דגלי גאווה מתנוססים בוונקובר ברחוב דייווי, לב הרובע הגאה בעיר
סמל הטרנסג'נדריוּת המייצג את השילוב בין המגדרים
לבריס, סמל פמיניסטי לסבי שמייצג כוח ועצמאות
גאווה בישראל

ב-1968 ייסד אמיר שרון את המועדון הראשון להומואים ולסביות, בדירה פרטית בתל אביב. בסוף שנות ה-60 הוקמו הברים המיועדים להומואים בלבד ביפו ואחר כך בלונדון מיניסטור, תחילה בסודיות ולמוזמנים בלבד.
בשנת 1974 התקיים "מצעד המסכות" ביוזמת סיוון מלכיאור, שהתראיין בפנים חשופות. 20 גברים ואישה אחת הסתובבו בכיכר מלכי ישראל עם מסכות ודרשו זכויות ללהט"ב.
ב־1975 הוקמה "האגודה" ("האגודה לשמירת זכויות הפרט") ארגון הלהט"ב הראשון בישראל. בראש הוועד המייסד עמד יעקב פזי. ב-1977 התקיים אירוע הגאווה הראשון בישראל: "העליזיאדה", ביום השנה השני להקמת האגודה. בשנת 1988 ביטלה הכנסת האחת עשרה את החוק האוסר משכב זכר.
ב־1993 הוקמה תת-ועדה בכנסת לקידום זכויות הומואים ולסביות בראשות ח"כ יעל דיין. באותה שנה התקיים האירוע הראשון לציון יום הגאווה בגינת שינקין בתל אביב. במקום הוצב ארון עץ ממנו יצאו הנוכחים באופן טקסי. בשנת 1998 התקיים מצעד הגאווה הראשון בתל אביב, במתכונת הידועה כיום. באותה שנה זכתה דנה אינטרנשיונל באירוויזיון, וכיכר רבין התמלאה באלפי חוגגים מקהילת הלהט"ב. כמו כן התקיימו אירועי ויגסטוק, התפרעויות כנגד כוחות המשטרה שניסו לפזר את העצרת תוך כדי לבישת כפפות גומי.
החל משנת 2002 החל מצעד הגאווה והסובלנות בירושלים. לראשונה נפגש בלשכתו ראש הממשלה מכהן, אריאל שרון, עם נציגי הקהילה. כמו כן הוקם "נוער גאה" במסגרת "האגודה" והחל לפעול בתל אביב "בית דרור", בית מחסה לנוער להט"ב. בשנת 2012 התקיימו לראשונה מצעדי גאווה גם בערים נוספות אחרות: חדרה, פתח תקווה, רעננה והרצליה. בשנת 2017 נערך מצעד הגאווה הראשון בבאר שבע בהשתתפותם של כ-4000 צועדים.
ראו גם

הקהילה הגאה
הטרונורמטיביות
יציאה מהארון
הערות שוליים

↑  Gay and Lesbian History Month" "(PDF). www.bates.ctc.edu. Archived from the original (PDF) on August 8, 2007
↑  חוקי חמורבי בויקי-טקסט
↑  מהר"ל מפראג, באר הגולה - כרך שני, חלק שישי, מהדורה בעריכת יהושע דוד הרטמן, מכון ירושלים, תשס"ג, באתר היברובוקס
↑  מהר"ל מפראג, חדושי אגדות - כרך רביעי, מסכת חולין, ירושלים, תשכ"ד, באתר היברובוקס
↑  Farah Naz Khan, A History of Transgender Health Care, Scientific American Blog Network (באנגלית)
↑  Robles, R, Fresán, A, Vega‐Ramírez, H et al. Removing transgender identity from the classification of mental disorders: a Mexican field study for ICD‐11., Lancet Psychiatry 2016; 3: 850‐ 9.
↑  Milk Memorial March Brings Out Hundreds
↑  McKinley, Jesse (1 בנובמבר 2008). "Back to the Ramparts in California". NYT. נבדק ב-2008-12-07. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jag känner mig lite homosexuell idag, quistbergh.se (בשוודית)
1 2 3 4  ניר מנוסי, ‏"לאהוב את השונה", השילוח, גיליון 1, אוקטובר 2016
↑  הכרעת הדין; פסק הדין בערעור;
| לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב)  |
| --- | --- | --- |
| זהות ונטייה מינית | ביסקסואליות (הקהילה הביסקסואלית) • הומוסקסואליות • הטרוסקסואליות • לסביוּת • פאנסקסואליות • קוויר •  פוליסקסואליות • אומניסקסואליות • מונוסקסואליות • בי-קיוריוס • א-מיניות • הטרופלקסיביליות • דמוגרפיה • סאפיוסקסואליות • א-מיניות אפורה |  |
| זהות מגדרית | מגדר • מגדריזם • התפתחות הזהות המגדרית • ביטוי מגדרי • כינוי גוף מגדרי • התאמה מגדרית • ניתוח להתאמה מגדרית • חרטה על הליך התאמה מגדרית • טרנסג'נדר (אישה טרנסית, גבר טרנס) • סיסג'נדר • טרנסקסואליות • קרוס-דרסינג • ג'נדרקוויר • ביג'נדר • אינטרסקס • אג'נדר • פאנג'נדר • טריג'נדר |  |
| מושגי יסוד | הקהילה הגאה • גיבוש זהות • יציאה מהארון • אאוטינג • מהומות סטונוול • חודש הגאווה • מצעד הגאווה • טיפול המרה • הומופוביה • הומופוביה מופנמת • ביפוביה • טרנספוביה • טרנסמיזוגניה • הטרוסקסיזם • הומונורמטיביות • הטרונורמטיביות • גאווה • פינקוושינג • סטרייטוושינג |  |
| סמלי להט"ב | משולש ורוד • משולש שחור • דגל הגאווה • דגל גאווה • הדגל הלסבי • דגל הגאווה הפאנסקסואלי • דגל הגאווה הביסקסואלי • דגל האינטרסקס • דגלי גאווה נוספים |  |
| שונות | גברים המקיימים יחסי מין עם גברים • נשים המקיימות יחסי מין עם נשים • יחסי מין הומוסקסואליים • יחסי מין לסביים • G0y • דייקס און בייקס • הומופיל • אלימות נגד להט"ב • התאבדויות בני נוער • לסביות פוליטית • פמיניזם לסבי • שבוע המודעות הטרנסג'נדרי • מבטא הומוסקסואלי • סטריאוטיפים על להט"בים • בריונות והטרדות נגד להט"ב • הזדקנות בקהילה הגאה • לימודי להט"ב |  |
לקטגוריה • לפורטל
עצרת גאווה בחיפה
מגנוס הירשפלד, אחד החלוצים בקידום זכויות להט"ב וחקר המיניות
אתר "סטונוול אין" בגריניץ' וילג', מנהטן. ביוני 1969 התרחשו כאן מהומות סטונוול שנחשבות אירוע מכונן בתנועה למען זכויות הלהט"ב בארצות הברית ובעולם
הארווי מילק, אחד היוזמים של רעיון היציאה מהארון - חשיפה עצמית של הזהות המינית או המגדרית בפני אנשים אחרים, במיוחד מול משפחה וחברים קרובים
גלימפיריד

| --- | --- |

 שם IUPAC
 3-ethyl-4-methyl-N-(4-[N-((1r,4r)-4-methylcyclohexylcarbamoyl)sulfamoyl]phenethyl)-2-oxo-2,5-dihydro-1H-pyrrole-1-carboxamide
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C24H34N4O5S 
 מסה מולרית:  490.617 גרם/מול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  100%
 מטבוליזם:  עוברת פירוק בכבד על ידי האנזים CYP2C9 ליצירת מטבוליט עם פעילות פרמקולוגית נמוכה יותר מזאת של גלימפיריד. מטבוליט זה עובר חמצון נוסף ונוצר מטבוליט לא פעיל
 זמן מחצית חיים:  5-9 שעות. למרות זמן מחצית חיים קצר, לתרופה יש משך פעילות ארוך של עד 24 שעות
 הפרשה:  כ-60% בשתן והיתר בצואה
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופה המחייבת מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C 
 סיכון לתלות:  נמוך
 דרכי מתן:  פומי
 מזהים
 קוד ATC:  A10BB12 
 מספר CAS:  93479-97-1
 PubChem:  3476
 ChemSpider:  3357
 
גלימפריד (שם בלועזית: Glimepiride שמות מסחריים בישראל: Amaryl, Glimepiride-Teva) היא תרופה לטיפול בסוכרת, ממשפחת הסולפוניל-אוראה. בדומה לכל התרופות ממשפחה הסולפוניל-אוראה, גלימפריד מורידה את רמות הסוכר בדם על ידי גירוי הפרשת אינסולין מהלבלב.
גלימפיריד יצאה לשוק בשנת 1995 ומאז היא מהווה אופציה טיפולית בסוכרת מסוג 2. יתרונה הוא בכך שהיא ניתנת פעם ביום, מה שעוזר לשפר הענות לטיפול התרופתי.
התרופה משווקת בישראל במינונים של 1,2,3 ו-4 מ"ג.
מנגנון הפעולה

התרופה פועלת על תאי ביתא בלבלב, שם היא גורמת לחסימת תעלות אשלגן שגורמות לכניסת סידן לתאים ובעקבותיהם עלייה בשחרור אינסולין מהלבלב. גלימפיריד המעלה רמות אינסולין בדם גם תורמת להפחתת ייצר גלוקוז בכבד.
מאפיין נוסף של גלימפיריד הוא טווח פעילות ארוך של 24 שעות, וזה ללא קשר לזמן מחצית החיים של התרופה שהוא קצר יותר. טווח פעילות ארוך זה הוא בין היתר תוצאה של תוצר פירוק מטבולי פעיל פרמקולוגית.
יעילות טיפולית

גלימפיריד יכול להינתן כטיפול יחידני (מונותרפיה) או בשילוב עם תרופות אחרות לטיפול בסוכרת כגון מטפורמין, אינסולין, מעכבי האנזים Dipeptidyl Peptidase IV ו-מעכבי SGLT2.
טווחי המינונים של גלימפיריד הם 1–8 מ"ג ליום, אך עם זאת מתן מינון של 8 מ"ג איננו שונה ממתן של 4 מ"ג מבחינת איזון הסוכרת ולכן המינון המקסימלי המרבי המומלץ הוא בדרך כלל 4 מ"ג ליום.
על פי קווי המנחה של איגוד הסוכרת האמריקאי (American Diabetic Association, ADA) גלימפיריד מהווה קו שני לטיפול בסוכרת מסוג 2 בנוסף לטיפול במטפורמין.
היתרון של גלימפיריד בהשוואה לתרופות אחרות ממשפחת הסולפוניל-אוראה הוא מידה פחותה יותר של היפוגליקמיה. אך עם זאת המתן שלו גם כרוך בעלייה במשקל בדומה לתרופות אחרות ממשפחה זאת.
היעילות של התרופה היא בהורדת רמות גלוקוז בדם בצום, רמות גולוקז בדם לאחר הארוחה והמוגלובין מסוכרר. גלימפיריד גם בטוח בחולים עם מחלות לב וכלי הדם ואין לו השפעה מזיקה על מחלות איסכמיות.
יתרונות נוספים של גלימפיריד הם ספיגה מלאה ומהירה ממערכת העיכול ועלות כספית נמוכה למטופל (תרופה זולה).
התוויות נגד ואזהרות

אין לתת גלימפיריד למטופלים שיש להם רגישות יתר לתרופה או למרכיבים אחרים בתכשיר המכיל את התרופה.
אין לתת את התרופה למטופלים שסובלים מחמצת קטוטית סכרתית.
יש להיזהר במתן של גלימפיריד לחולים קשישים (שרגישים יותר לתופעות הלוואי וכנראה ידרשו גם מינונים נמוכים יותר) ובחולים עם בעיות בתפקוד הכלייתי והכבדי.
מאחר שתרופות ממשפחת הסולפוניל-אוראה עלולות לגרום להיפוגליקמיה, גם בטיפול עם גלימפיריד יש להיזהר ולעקוב אחרי סימנים של היפוגליקמיה. ההיפוגליקמיה עלולה להיות מהותית יותר אצל קשישים, מטופלים עם הפרעה בתפקוד הכלייתי או הכבדי.
תופעות לוואי

היפוגליקמיה
סחרחורות וכאבי ראש
בחילות
עלייה מתונה באנזימי כבד ALT
באופן נדיר התרופה עלולה לגרום להפרעות המטולוגיות כגון לויקופניה (ירידה בספירת תאי הדם הלבנים), אגרנולוציטוזיס, תרומבוציטופניה ואנמיה המוליטית. אנמיה המוליטית עלולה להתרחש בתדירות גבוהה יותר במטופלים עם חוסר G6PD אבל היא איננה מהווה התווית נגד בחולים אלו וניתן לתת אותה להם עם מעקב אחרי בדיקות דם.
התרופה עלולה לגרום גם להיפונתרמיה בתדירות נמוכה. יש לעקוב אחרי האלקטרוליטים, במיוחד שנותנים את התרופה עם תרופות אחרות שעלולות לגרום להיפונתרמיה כגון SSRI ותרופות ממשפחת התיאזידים
ראו גם

גליבנקלאמיד
סולפוניל-אוראה
טיפול תרופתי בסוכרת