stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רפאל שכטר
חייו

שכטר נולד ב-1905 בבראילה שברומניה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, בהיותו נער, עבר לברנו שבצ'כוסלובקיה. שם למד פסנתר אצל וילם קורץ (Vilém Kurz). בהמשך עבר עם קורץ לפראג והמשיך את לימודי הנגינה אצל קארל הופמייסטר. במקביל למד הלחנה וניצוח בקונסרבטוריון של פראג. עם סיום לימודיו, בשנת 1934, התקבל לעבודה בתיאטרון האוונגארד דקו (Déčko). בשנת 1937 ייסד אנסמבל משלו – "קומורני אופרה", שביצע מוזיקה קאמרית בלתי מוכרת וכן מוזיקה מתקופת הבארוק.
ב-30 בנובמבר 1941 נשלח למחנה הריכוז טרזין, כאסיר מס' 128, במשלוח H. בטרזין הציב במרתף מגורי הגברים פסנתר, שהוברח למחנה. הודות לרפיון מסוים בהשגחה מצד החיילים הנאצים במחנה, עלה בידו לארגן מקהלת גברים, שסייעה לשמירת המורל בקרב האסירים. הוא הצליח גם לחמוק מבעד לשערים הנעולים של אגף הגברים אל קסרקטין הנשים, והקים גם שם מקהלה. בהמשך התמזגו שתי המקהלות, ושכטר קיבל היתר ממנהל המחנה להופיע עם המקהלה המאוחדת. בשיאה מנתה המקהלה כ-200 חברים, ושכטר הצליח להפיק, לא פעם מפרטיטורה יחידה, קונצרטים של אופרות מפורסמות ויצירות קלאסיות אחרות.
האופרה הראשונה שבוצעה בטרזין הייתה "הכלה המכורה" של סמֶטָנָה. החזרות על האופרה נעשו עם פסנתר בלבד ובתפקידי מקהלה וסולנים מאולתרים, אך ההצלחה הייתה רבה. ההופעה הראשונה התקיימה ב-25 בנובמבר 1942, ללא היתר ממנהלת פעילויות הפנאי (Freizeitgestaltung ), אבל הביצוע הקונצרטנטי של האופרה עלה יפה כל כך, שמנהלת פעילויות הפנאי אישרה אותו להופעת בכורה רשמית ב-29 בנובמבר 1942 ולעוד הופעות רבות בהמשך.
שכטר נתפס לרעיון של ביצוע הרקוויאם של ורדי כמיסה, שכן דינם של הנאצים, כך האמין, ייגזר לחובה ביום הדין האחרון. בספטמבר 1943 הורו שלטונות המחנה לשכטר להכין את הרקוויאם של ורדי לביצוע. בעזרת פרטיטורה יחידה שינן עם הזמרים את הטקסט הלטיני, לימד אותם את תרגום המילים ולימד אותם את תפקידיהם. בתקופת ההכנה חידשו הנאצים את משלוחי האסירים לאושוויץ ושכטר, ששורות המקהלה שלו הצטמצמו והלכו עם כל משלוח, נאלץ לגייס זמרים חדשים. לאחר ביצוע הבכורה המוצלח. בוצע הרקוויאם בחודשים הבאים עוד 15 פעמים, על אף הצטמקותה המתמדת של המקהלה. לבסוף, כשרק 60 זמרים נותרו במקהלה, הפסיק שכטר את ביצוע היצירה. באוקטובר 1944 הצטווה שכטר לבצע שוב את הרקוויאם לפני נציגים של הצלב האדום הבינלאומי וחברי האס.אס. שכטר, שלא יכול היה לעמוד בפני ההזדמנות לבצע את היצירה המסוימת הזאת לפני הנאצים, קיבץ שוב את שרידי מקהלתו לביצוע אחד אחרון.
שבועות ספורים לאחר הביצוע האחרון של רקוויאם ההתרסה, ב-16 באוקטובר 1944, הועלה שכטר, אסיר מס' [41]943, אל קרון בקר במשלוח Er, יחד עם עוד כ-1,000 אסירים אחרים, ונלקח, במסע בן שלושה ימים, אל מחנה הריכוז אושוויץ שבפולין. גורלו הסופי אינו ידוע בבירור. לא ידוע אם נשלח לתאי הגזים ולמשרפות או שמצא את מותו בצעדת המוות של אסירי אושוויץ בעת פינוי המחנה, זמן קצר לפני שחרורו בידי הצבא האדום ב-27 בינואר 1945.
בשנת 2005 יזם מאריי סידלין הפקה בשם "רקוויאם ההתרסה: ורדי בטרזין" לזכר פועלו של רפאל שכטר. בקונצרט נכחו ניצולי טרזיינשטט אדגר קראסה, מריאנקה זדינקוב-מאי ואוה רוצק, ששרה במקהלה של שכטר.
הערות שוליים

↑  רפאל שכטר באתר בית טרזין.
1 2 3  רפאל שכטר באתר "מוזיקה והשואה" (באנגלית).
↑  חגי חיטרון, לפעמים נדרש נגן חדש, באתר הארץ, 19 במרץ 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1082331511  ISNI: 0000 0000 9971 9576  LCCN: no2003073224  NKC: jn20000701598  VIAF: 148092267   WorldCat (עם VIAF): 148092267
ריצ'רד בר

ריצ'רד בר (באנגלית: Richard Burr; נולד ב-30 בנובמבר 1955) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. בשנים 2023-2005 שירת כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קרוליינה הצפונית.
ביוגרפיה

בר נולד בשרלוטסוויל שבוירג'יניה. אביו היה כומר ובגיל צעיר עברה משפחתו לווינסטון סיילם שבקרוליינה הצפונית. ב-1974 סיים לימודי תיכון בווינסטון-סיילם. ב-1978 סיים תואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת וייק פורסט. לאחר הלימודים עבד כמנהל מכירות בחברת הפצה של מכסחות דשא ומוצרים נוספים עד היבחרו לקונגרס.
ב-1992 התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית אך לא נבחר. ב-1994 התמודד שוב ונבחר לנציג המחוז החמישי של קרוליינה הצפונית בבית הנבחרים. הוא נבחר מאז עוד ארבע פעמים לתפקיד וכיהן עד ינואר 2005. החליפה אותו וירג'יניה פוקס.
ב-2004 החליט להתמודד לסנאט, על מנת לרשת את מושבו של הסנאטור הפורש ג'ון אדוארדס, שהשיק את מסע הבחירות שלו לנשיאות. בבחירות הכלליות התמודד מול הדמוקרטי ארסקין בוולס, וזכה ברוב של 52%. הוא נבחר פעם נוספת לתפקיד בנובמבר 2010 ברוב של 55% ולכהונה שלישית ב-2016. בשנים 2015–2020 כיהן כיו"ר ועדת המודיעין. הוא חבר בוועדת הבריאות, חינוך, עבודה ופנסיה וכחבר בוועדת הכספים.
הוא מכהן במועצת הביקורת של ווסט פוינט ובמועצת המנהלים של בית החולים לילדים ברנר. בשנת 2016 הכריז בר כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה רביעית בבחירות 2022.
בר נשוי ואב לשני בנים.
ביוגרפיה > חשד לסחר במידע פנים

בראשית פברואר 2020 מכר בר בין מניות בשווי שנאמד בין 628 אלף ל-1.72 מיליון דולר אמריקני ב-33 עסקאות. זאת במהלך תקופה בה עבר תדריכים יומיים ביחס לאיומי בריאות פוטנציאלים בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית, במסגרת תפקידו כיו"ר ועדת המודיעין. המניות שנמכרו כללו מספר עסקים שנחשבו לפגיעים בעקבות התפרצות הנגיף, למשל רשתות בתי מלון. בר נמנה בין שלושה סנאטורים שהתנגדו ל"חוק STOCK" (ראשי תיבות של "Stop Trading on Congressional Knowledge" — "הפסיקו לסחור במידע הקונגרס") משנת 2012, האוסר על חברי הקונגרס ואנשי הסגל שלהם להשתמש במידע שאינו ציבורי ככלי במסחר בניירות ערך.
שבועיים לאחר מכן, הזהיר בר ארגון פרטי בקרוליינה הצפונית מפני הסכנות הכרוכות בהתפרצות הנגיף, וככל הנראה פירט את שלבי הבלימה בכלכלת ארצות הברית והשפעותיהם הכלכליות הקיצוניות על מניות ועסקים. פעולה זו סתרה את דבריו של בר בריאיון עיתונאי משותף עם הסנאטור למאר אלכסנדר לפוקס ניוז ב-7 בפברואר, והוא בחר לשתוק כאשר העיתונות ונבחרי ציבור כמו ביל דה בלאזיו וננסי פלוסי זלזלו ביכולת מחלת הקורונה להוביל לשיבוש חברתי בארצות הברית. הארגון אותו הזהיר בר היה "טאר היל סירקל" (Tar Heel Circle), מועדון בלתי-מפלגתי של עסקים וארגונים בקרוליינה הצפונית, אשר הצטרפות אליו נאמדת ב-500 עד 10,000 דולר ומבטיח לחבריו "ליהנות מאינטראקציה עם מנהיגים וקבוצות מהקונגרס, הממשל והמגזר הפרטי".
כשהתבקש בחודש מרץ להגיב על מכירת המניות של בר, הדובר של הסנאטור השיב לראשונה "חחח" ואז אמר כי "ככל שהמצב מתפתח מדי יום, בר מודאג עמוקות מהמחיר המוגזם והפתאומי שמגפה זו מסיבה לכלכלתנו". התנהלותו של בר ספגה ביקורת מצד מועצת העורכים של העיתון "The News & Observer", הגדול ביותר בקרוליינה הצפונית, והיו מי שקראו לבר להתפטר מתפקידו, בהם טאקר קרלסון, פרשן בפוקס ניוז.
מחלקת המשפטים של ארצות הברית, בתיאום עם הוועדה לניירות ערך ולבורוסות, פתחה בבדיקה רשמית בעניין מכירת מניות שביצעו מספר חברי קונגרס, בהם בר, בימיה הראשונים של התפרצות הנגיף. בר נתבע גם על ידי בעל מניות בגין הפרות לכאורה של חוק STOCK. ב-13 במאי, לשכת החקירות הפדרלית הנפיקה צו חיפוש בבית מגוריו של בר בוושינגטון הבירה, והחרימה את הטלפון הנייד שלו. למחרת הגיש את התפטרותו מראשות ועדת המודיעין, התפטרות שנכנסה לתוקף ב-15 במאי.
הערות שוליים

↑  קולין קמפבל, US Sen. Richard Burr says 2016 will be his last run for elected office, באתר The Charlotte Observer‏, 20 ביולי 2016 (באנגלית)
↑  טים מאק, Weeks Before Virus Panic, Intelligence Chairman Privately Raised Alarm, Sold Stocks, באתר NPR‏, 19 במרץ 2020 (באנגלית)
↑  סטיבן פרוקטור, Tucker Carlson calls for Sen. Richard Burr to resign over insider trading ahead of coronavirus, באתר Yahoo!‏, 20 במרץ 2020 (באנגלית)
↑  ג'רמי הרב, אלי זסלב ומאנו ראג'ו, Richard Burr to step down as Intelligence Committee chairman, באתר CNN‏, 14 במאי 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 171725182  LCCN: no2013065175  SNAC: w6jx961f  US Congress: B001135  VIAF: 303947760   WorldCat (עם VIAF): 303947760
רפאל רומו

רפאל אנריקה רומו פרס (בספרדית: Rafael Enrique Romo Pérez; נולד ב-25 בפברואר 1990) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת השוער באוניברסידד קאתוליקה דל אקוודור.
קריירת מועדונים

רומו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אתלטיקו דה טורן, ממנה עבר ליאנרוס מליגת העל הוונצואלית.
ב-15 ביולי 2009 רומו חתם באודינזה מהסרייה א'. ב-15 במאי 2010 רומו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 3-1 ללאציו.
לאחר שבאודינזה מיעט לשחק, ב-18 בינואר 2011 הושאל לאסטודיאנטס מרידה עד לסיום העונה.
בעונת 2011/2012 רומו לא שיחק ולו דקה אחת במדי אודינזה, ובקיץ 2012 חזר בשנית לוונצואלה, הפעם למינרוס בה שיחק שלוש עונות.
באוגוסט 2015 הושאל לשתי משחקים בלבד לווטפורד מהפרמייר ליג, אחרי עונש ההרחקה של גיידריוס ארלאוסקיס.
בקיץ 2016 רומו חתם בא.א.ל. לימסול מליגת העל הקפריסאית.
בקיץ 2017 רומו חתם באפואל ניקוסיה. בינואר 2018 הושאל לבירסחוט וילרייק מליגת העל הבלגית. בקיץ 2018 חזר לאפואל, בה רשם באותה עונה 12 הופעות.
ב-1 בספטמבר 2019 חתם לשנה בסילקבור מליגת העל הדנית.
בקיץ 2020, רומו חתם בלוון מליגת העל הבלגית.
ב-27 באפריל 2022 הצטרף לדי. סי. יונייטד מה-MLS.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, רומו שיחק בנבחרת הנוער של ונצואלה. ב-20 באוגוסט 2008 רומו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה בניצחון 1-4 נגד סוריה.
רומו נכלל בסגל הנבחרת בקופה אמריקה 2019.
ריצ'רד בראת'רס

ריצ'רד בראת'רס (באנגלית: Richard Brothers‏; 25 בדצמבר 1757 – 25 בינואר 1824) היה מאמין מוקדם ומורה בתנועה הדתית "בני ישראל הבריטים", הקשורה לתיאוריה הנוגעת לעשרת השבטים האבודים של ישראל.
חיים

בראת'רס נולד בפורט קירואן, ניופאונדלנד. הוא התחנך בואליץ' באנגליה, ונכנס לצי המלכותי ושירת בפיקודו של קפל ורודני. בשנת 1783 הוא הפך לסגן, ושוחרר בכבוד ב־28 ביולי 1783, וקיבל פנסיה שהסתכמה בחצי שכר (54 לירות לשנה). לאחר מכן הוא נסע ביבשת אירופה ומאוחר יותר התחתן עם אליזבת האסל בשנת 1786. נישואיו דווחו כ"אומללים" ולכן שב לשירות בצי המלכותי.
מכיוון שהאמין ששירות צבאי אינו תואם את אמונתו החדשה בנצרות, עזב שוב בשנת 1789 את חיל הים. על פי העיקרון הדתי שהחזיק בו - ההתגלות האינדיבידואלית, הוא האמין שהוא לא יכול לשרת את המלך כראש כנסיית אנגליה.
בשנת 1791, הוא החל להטיל ספק בשבועה שנתן, כשנדרש לקבל חצי השכר הצבאי שלו, והוא מצא את עצמו עם הכנסה מועטה בעקבות פעולותיו שלאחר מכן.
בראת'רס חילק את זמנו בין שהות בטבע והבית, שם פיתח את הרעיון על עדה אלוהית מיוחדת. בראת'רס טען כי הוא שמע את קולו של המלאך שהכריז בפניו על חורבן בבל הגדולה, שהייתה למעשה לונדון. לפי תפיסתו, ככל הנראה בעקבות בקשת הרחמים שלו גרמו לאלוהים לרחם על לונדון לזמן מה, וההרס של העיר הופסק. בערך בתקופה זו, בראת'רס ציפה גם למתת שמימי שתרעיף עליו כסף, אהבה ואושר.
בפברואר 1792 הכריז בראת'רס על עצמו כמרפא וטענו שהוא יכול להחזיר את הראיה לעיוורים. הוא משך קהל רב, אך לא בשל יכולת הריפוי שלו, אלא עבור מתנות הכסף הקטנות לאלה שהתפלל עבורם.
עבודה

בשנת 1793 בראת'רס הכריז על עצמו שהוא שליח של דת חדשה. הוא החל לראות את עצמו כבעל תפקיד מיוחד בהתכנסות היהודים בארץ ישראל, בפרט "היהודים" שהוסתרו בקרב אוכלוסיית בריטניה. בדומה לבני ישראל בריטים, טען בראת'רס כי ל"בני ישראל הנסתרים" אין מושג על שושלתם הביולוגית וכי חלק מתפקידו יהיה ללמד אותם את זהותם האמיתית ולהוביל אותם לארץ כנען. בראת'רס הכריז שהוא נסיך העברים, צאצא של בית דוד המקראי שישלוט על עם ישראל עד שובו של ישו המשיח. הוא הצהיר כי הוא ישיג את כל זה באמצעות מטה שעיצב משושנת ורדים פראית, שיעשה איתו ניסים, כפי שעשה משה במדבר.
בראת'רס החל למשוך אליו הרבה אנשים, אך בשל חוסר יכולתו הארגונית ואופיו התמהוני, הוא לא פיתח שום תנועה חברתית. כתוצאה מנבואתו בדבר מותו של המלך וסוף המלוכה, הוא נעצר בגין בגידה בשנת 1795 ונכלא בטענה שהוא לא שפוי. אולם עניינו הובא בפני הפרלמנט על ידי תלמידו הנלהב, נתנאל בראסי הלהד, אוריינטליסט, וחבר בית הנבחרים. כתוצאה מכך הוא הועבר לבית מעצר פרטי באיזלינגטון.
בזמן שהיה בבית המעצר הפרטי, בראת'רס כתב מגוון חוברות נבואיות שהביאו לו פרסום ומאמינים רבים. בין תומכיו היה האמן ויליאם שארפ. נראה שחלק מהתחזיות הפוליטיות שלו (כמו מותו האלים של לואי ה-16) היו הוכחה לכך שהוא קיבל השראה אלוהית. אך כאשר בראת'רס חזה כי ב-19 בנובמבר 1795 הוא יתגלה כנסיך העברים ושליט העולם, והתאריך חלף ללא כל ביטוי לכך, שארפ נטש אותו והפך לחסיד דתי של ג'ואנה סאות'קוט. גם שאר חסידיו נטו להתרחק ממנו, מאוכזבים או נבוכים.
מוות

בראת'רס בילה את 30 השנים האחרונות בחייו בעיצוב הדגלים, המדים והארמונות של ירושלים החדשה (אנ'). ג'ון פינלייסון הבטיח לבסוף את שחרורו מהמעצר הפרטי בשנת 1806, והוא עבר להתגורר בביתו בלונדון, שם נפטר כדמות בודדה ב־25 בינואר 1824.
פינלייסון פתח במערכה משפטית נגד הממשלה, וביקש תשלום ותביעה כספית פיצוי בגין אחזקתו של ריצ'רד בראת'רס עד מותו.
הערות שוליים

↑  S. Vyse, Kooks: A Guide to the Outer Limits of Human Belief, Science 310, 2005-11-25, עמ' 1280–1281 doi: 10.1126/science.1121309
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Brothers, Richard" . Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
↑  A Revealed Knowledge of the Prophesies and Times
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259122305171  BnF: cb16259175q (data)  GND: 120343959  ISNI: 0000 0000 6684 2826  LCCN: n84024196  NTA: 339698608  SNAC: w6wx0r9b  SUDOC: 190138289  VIAF: 74681403   WorldCat (עם VIAF): 74681403 
ריצ'רד בראת'רס
כריכת ספרו החשוב של בראת'רס שמתאר את תפיסת העולם והאירועים הצפויים., 1795
רפאל סברדלוב

משמאל לימין: רפאל סברדלוב (בן 67), נכדו עו"ד עמירם סבר (בן שלוש) ובנו ד"ר עליז סבר (בן 40), בשנת 1952
רפאל זאב סְבֶרְדְלוֹב (לעיתים סְוֶירדלוב, סְוֶרדלוב; רוסית: Свердлов) (ו' בסיוון תרמ"ה - 20 במאי 1885, פלך ויטבסק, רוסיה – ט"ו באדר ב' תשכ"ה, 20 במרץ 1965, תל אביב) היה פעיל ציוני, ממייסדי "הפועל הצעיר" ומזכירה הראשון, איש העלייה השנייה, מורה עברי, מראשוני המורים בגימנסיה הרצליה, בה הורה גאולוגיה וגאוגרפיה, ומחבר ספרי לימוד במקצועות אלה.
ביוגרפיה

רפאל זאב סברדלוב נולד בכפר מירונובה שליד פולוצק, בפלך ויטבסק של האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי) בשנת 1885, בנם הבכור של רבקה הניה לבית לייבוב והלל סברדלוב, קבלן בניין,
למד בחדר ובישיבה, ובמהלך לימודיו למד בסתר לימודים כלליים ונבחן בבחינת בגרות בבית הספר הריאלי בדוינסק.
היה ממייסדי תנועת "צעירי ציון" בחבל הבלטי. לאחר חג סוכות בשנת 1904, כאשר היה בן 19, עלה לארץ ישראל. בארץ עבד כפועל במושבות יהודה והגליל. היה מהגרעין המייסד של "הפועל הצעיר" ונבחר למזכיר המפלגה, תפקיד שבו כיהן בשנים 1905–1908.
היה מראשוני העיר תל אביב, חבר הוועד המקים של רמת גן (יחד עם יהודה מטמון-כהן) וממייסדי הגימנסיה הרצליה. בשנת 1909 ייסד עם ד"ר חיים חיסין ומאיר דיזנגוף את 'המועצה הארץ-ישראלית' המדינית הראשונה.
היה ציר בשלושה קונגרסים ציוניים (הקונגרסים ה-10, ה-11 וה-12). היה ממייסדי אגודת הסטודנטים הציונים "החבר" וערך את עיתון האגודה בעברית יחד עם יצחק (אייזיק) ברודני-בראלי.
בשנת 1908 היה למורה בבית הספר לבנות בנווה צדק. בשנת 1909 נסע להשתלם באוניברסיטת ברן ובציריך, וקיבל תואר מורה מוסמך בגאוגרפיה וגאולוגיה. בשנת 1913 שב לארץ והחל להורות במקצועות אלה בגימנסיה הרצליה, וכן בסמינר לוינסקי למורות. כיהן כמורה הגימנסיה הרצליה לגאוגרפיה ומחנך כיתה עד פרישתו לגמלאות. כן חיבר ספרי לימוד במקצועות שלימד. במשך שנים ארוכות היה אחראי לטיולים השנתיים של התיכון, בהם טיול שנתי שמסלולו היה הקפת ים המלח. היה במשך שנים יו"ר סניף המורים בתל אביב. וכן יושב ראש "אגודת השכנים" ואגודת תושבי כרם התימנים בתל אביב.
נפטר בשנת 1965, בהגיעו לגבורות. נטמן בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
משנת 1911 היה נשוי לרבקה לבית שוחט, והיה אב לשני ילדים (ד"ר עליז סברדלוב-סבר, רופא בצבא הבריטי ולאחר מכן בירושלים, והלה סברדלוב, מזכירה בגימנסיה הרצליה).
שניים מאחיו, אהרן סברדלוב ודוד סברדלוב, היו אף הם פעילים ציוניים בולטים, ממארגני ההגנה העצמית היהודית ברוסיה ובארץ ישראל ומאנשי "ההגנה".
ספריו

הלבנון: ציורי מסע, עם מפה ותשע תמונות, תל אביב: קֻפת הספר, תר"ץ 1930.
יסודות הגיאולוגיה (תולדות האדמה והחיים) על יסוד הגיאולוגיה של ארץ ישראל, תל אביב: בית דפוס הוצאת ארץ ישראל, 1936. (מהדורה נוספת: הוצאת דביר, תש"ז 1947.)
ים המלח, תל אביב: אמנות, תרפ"ח 1928 ("לנוער": ספרית ארץ ישראל של קרן קיימת לישראל).
בממלכת המינרלים: יסודות המינרולוגיה עם אטלס מגון, בהדגשה מיוחדת על מינרלי הארץ , תל אביב: דפוס הפועל הצעיר, תרפ"ח 1928. (חוברת 1: אחלמה; חוברת 2: שבו.)
יסודות המינרלוגיה והפטרוגרפיה: על יסוד ידיעת המולדת, (מהד' ב מורחבת ומתוקנת), תל אביב: הוצאת דביר, תש"ח 1948.
הערות שוליים

↑  רפאל סברדלוב באתר חברה קדישא ת"א–יפו
↑  דוד תדהר (עורך), "הלל סברדלוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 331.
↑  דוד תדהר (עורך), "אהרן סברדלוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2198.
↑  דוד תדהר (עורך), "דוד סברדלוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1980.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307276605171  ISNI: 0000 0000 6987 5383  VIAF: 97501204   WorldCat (עם VIAF): 97501204
ריצ'רד בצ'י

ריצ'רד בצ'י (באנגלית: Richard Bache;‏ 12 בספטמבר 1737 – 17 באפריל 1811) היה איש עסקים, חתם ביטוח ימי, ובהמשך המנהל הכללי של דואר ארצות הברית. הוא היה חתנו של קודמו בתפקיד זה, בנג'מין פרנקלין.
ראשית חייו

ריצ'רד בצ'י נולד' בסטל, שבצפון יורקשייר, אנגליה, כילדם הצעיר של ויליאם בצ'י, גובה מס, ושל מרי (לבית בליצ'ינדן) בצ'י, שנישאו בשנת 1720 לערך. אחיו הבכור, תיאפולט, שהיה בוגר ממנו בשנתיים, היגר לניו יורק ב-1751, שם הוא היה לבן חסותו של פול ריצ'רד, סוחר מצליח וראש עיריית ניו יורק לשעבר, שרעייתו הייתה קרובת משפחה של בצ'י.
ריצ'רד בצ'י היגר לניו יורק ב-1760, שם הוא הצטרף לאחיו בעסקי המסחר והביטוח הימי. לאחר כמה שנים הוא עבר לפילדלפיה, שם הוא נחל הצלחה בעסקיו. הוא היה בין שלושים האנשים הצעירים שנפגשו בבית הקפה של לונדון (London Coffee House) באוקטובר 1766 כדי לייסד את מועדון ציד השועלים של גלוסטר, הראשון באמריקה, מתוך רצון להיות "אנגלים אמיתיים".
ב-1767 התמודד בצ'י עם בעיות פיננסיות כאשר שותפו בלונדון, אדוארד גרין התכחש לחובות שבצ'י היה חתום עליהם.
פעילות פוליטית

במהלך המהפכה האמריקאית היה בצ'י חבר במועצת המלחמה (Board of War), שהייתה ועדה קבועה מיוחדת שפיקחה על ניהול הצבא הקונטיננטלי והגישה המלצות בנוגע לצבא לקונגרס הקונטיננטלי השני. רעייתו של בצ'י, סאלי, בתו של בנג'מין פרנקלין, נודעה בפטריוטיות שלה ובפעולות הצדקה בהן עסקה.
בהמשך דאג בנג'מין פרנקלין שבצ'י ימונה במקומו כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית. לאחר מותו של פרנקלין ב-1790, חיו בצ'י ורעייתו סאלי מירושת אביה ועברו ב-1794 עם משפחתם לבית ונדגריפט, שעל גדת נהר דלאוור, מצפון לפילדלפיה.
חיים אישיים

ב-1767 הציע בצ'י נישואים לשרה פרנקלין, שנודעה בשם סאלי, בתם היחידה של בנג'מין פרנקלין ודבורה ריד. הוריה של סאלי התנגדו לנישואים, בשל מצבו הפיננסי הרופף של בצ'י ובשל השמועות שהוא ניסה להינשא לה בשל הונה המשפחתי. אף על פי שהם מעולם לא אישרו זאת באופן רשמי, הם הסכימו בסופו של דבר לנישואי הזוג. לריצ'רד וסאלי בצ'י נולדו שמונה ילדים, ביניהם, בנג'מין פרנקלין בצ'י, עיתונאי ומוציא לאור, שהיה דוברם של תומכי תומאס ג'פרסון ומתנגד של המפלגה הפדרליסטית בראשותם של ג'ורג' וושינגטון וג'ון אדמס; לואיס פרנקלין בצ'י, לוטננט קולונל במיליציה של פנסילבניה במלחמת 1812; דבורה פרנקלין בצ'י, רעייתו של ויליאם ג'ון דואן, מזכיר האוצר ה-11 של ארצות הברית; ריצ'רד פרנקלין בצ'י, ששירת בצי של רפובליקת טקסס והיה חבר בבית המחוקקים השני של טקסס, נישא לסופיה דארל דאלס, בתו של אלכסנדר ג'יימס דאלאס, מזכיר האוצר השישי של ארצות הברית; שרה פרנקלין בצ'י, נישאה לתומאס סרג'נט, שופט בבית המשפט העליון של פנסילבניה והמנהל הכללי של דואר פנסילבניה.
סאלי נפטרה ממחלת הסרטן ב-1808. ריצ'רד בצ'י נפטר במחוז באקס שבפנסילבניה ב-17 באפריל 1811. הוא נטמן לצדה של רעייתו בבית הקברות כרייסט צ'רץ' שבפילדלפיה.
הערות שוליים

↑  "Bache, Theophylact (1735-1807), merchant". www.anb.org. American National Biography.
↑  Doreen Skala, "Fox Hunting and Anglicization in Eighteenth-Century Philadelphia", in Locating the English Diaspora, 1500–2010, edited by Tanja Bueltmann, Liverpool University Press, 2012, pp. 61–62.
↑  "Eddington, Bensalem Township, Bucks County PA". www.livingplaces.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011288470305171  GND: 1013310594  ISNI: 0000 0001 2129 5678  LCCN: nr92007294  SNAC: w6cz3c4c  VIAF: 41701691   WorldCat (עם VIAF): 41701691
רוק הדסון

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1925 וינטקה, ארצות הברית 
 פטירה:  2 באוקטובר 1985 (בגיל 59) מרינה דל ריי, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פורסט לוון 
 שם במה:  Rock Hudson 
 שם לידה:  Roy Harold Scherer Jr. 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1948–1985 (כ־37 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון ניו טרייר (1943) 
 בן או בת זוג:  פיליס גייטס (1955–1958) 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוק הדסון, מהסרט "ענק" (1956)
רוק הדסון (באנגלית: Rock Hudson;‏ 17 בנובמבר 1925 – 2 באוקטובר 1985) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, נודע בזכות תפקידי "הגבר הרומנטי" המוביל בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20.
הדסון זכה בתארים רבים, כגון כוכב השנה וגבר השנה על ידי כתבי-עת שעוסקים בקולנוע, והיה אחד השחקנים הפופולריים הידועים בזמנו לאורך כארבעה עשורים. הוא היה אחד מהידוענים הראשונים בהוליווד שנפטרו מאיידס.
ביוגרפיה > תקופת ילדותו ונעוריו

הדסון נולד בשם רוי הרולד שירר הבן (.Roy Harold Scherer Jr) בווינטקה, אילינוי. בנם של קטרין ווד, מרכזנית טלפון, ורוי הרולד שירר האב, מכונאי רכב, שנטש את משפחתו בתקופת השפל הגדול. אימו נישאה בשנית, ואביו החורג וולאס "וואלי" פיצג'רלד אימץ אותו, ושם משפחתו שונה לפיצג'רלד. הדסון למד בתיכון ניו טרייר ושנים אלו לא היו "מזהירות". הוא שר במועדון השירה של בית הספר והיה ידוע כנער ביישן שעסק בשליחויות, חלוקת עיתונים ונשיאת מטות גולף. בסיום לימודי התיכון הוא שירת בפיליפינים כמכונאי מטוסים בצי של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. בשנת 1946 עבר ללוס אנג'לס על מנת לפתח קריירת משחק. הוא למד דרמה באוניברסיטת דרום קליפורניה, אך נזרק בגלל ציונים נמוכים. הוא עבד כנהג משאית בציפייה לפריצת דרך בקריירה הקולנועית שלו. פגישה עם מאתר כישרונות (סקאוטר) מהוליווד בשם הנרי וילסון ב-1948 הניעה את תחילת הקריירה הקולנועית שלו.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

הופעתו הראשונה של הדסון הייתה ב-1948 בתפקיד קטן בסרטם של האחים וורנר "Fighter Squadron". הדסון נזקק ללא פחות מ-38 טייקים כדי להגיש את השורה היחידה שלו בסרט.
הוא התאמן במשחק, שירה, ריקוד, סיוף ורכיבה והחל להתפרסם בכתבי עת שעסקו בקולנוע. בשנת 1954 שיחק, לצדה של הכוכבת ג'יין ויימן, בתפקיד הנער הרע בסרטו של דאגלס סירק "השיגעון הנפלא" (Magnificent Obsession). הסרט זכה לתשומת לב תקשורתית רבה והפך את הדסון לשחקן מפורסם. באחת הכתבות אף תואר הדסון כשחקן הפופולרי של השנה. ב-1955 הופיע שוב לצידה של ג'יין ויימן בסרט "כל שהשמים מרשים", גם הוא בבימויו של סירק.
הפופולריות של הדסון הלכה וגברה עם צאתו בשנת 1956 של "ענק", סרטו של ג'ורג' סטיבנס על פי ספרה של עדנה פרבר. בסרט שיחק הדסון לצידם של הכוכבים אליזבת טיילור וג'יימס דין. הופעתם המרשימה של הדסון ודין בסרט זיכתה את שניהם במועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
בעקבות הופעתו בסרט "דבר של ערך" של ריצ'רד ברוק שיצא בשנת 1957 וההופעה בסרט "הקץ לנשק" של צ'ארלס וידור על פי ספרו של ארנסט המינגוויי, נודע הדסון בשנות השישים כשחקן של קומדיות רומנטיות. הוא כיכב בתפקיד קומי לצידה של דוריס דיי בסרט "דו-שיח בחדר המיטות" (Pillow Talk), הראשון מתוך שלושה סרטים דומים מאוד ורווחיים מאוד לצידה של הכוכבת האחרים הם "אהובי חזור אלי" ואל תשלח לי פרחים". בין סרטיו הבולטים בשנים הבאות היו "בבוא ספטמבר", "אל תשלח לי פרחים", "הספורט האהוב על הגבר", "שליחות בבורניאו" (The Spiral Road, נכתב בידי ז'אן דה הרטוג) ו"גירושין נוסח אמריקה" (Strange Bedfellows). הוא עבד על המותחן הבדיוני "חיים בשנית" 1966. הסרט נכשל בקופות, אך מאוחר יותר הפך לסרט פולחן. הופעתו בסרט נחשבת כאחת הטובות שלו.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת

הפופולריות שלו בקולנוע דעכה בסוף שנות השישים, אך במקביל הוא החל להופיע בטלוויזיה בהצלחה יחסית. הצלחתו הגדולה ביותר הייתה בסדרת הטלוויזיה "מקמילאן ואשתו" לצידה של סוזאן סיינט ג'יימס בשנים 1971–1977. הוא שיחק בסדרה קצין משטרה בכיר בשם סטיוארט "מק" מקמילאן, בעוד סיינט ג'יימס משחקת את סאלי אשתו.
בעקבות עישון כבד ושתיית אלכוהול מרובה במשך שנים רבות, מצבו הבריאותי הידרדר ובנובמבר 1981 הוא עבר ניתוח חירום של חמישה מעקפים בלב. תוכניתו החדשה בטלוויזיה The Devlin Connection התעכבה ולבסוף בוטלה לאחר שעלתה לשידור בדצמבר 1982.
הדסון החלים מהניתוח, אך המשיך לעשן. הוא נראה חולה בסרט "השגריר" בשנת 1984 לצידו של רוברט מיצ'ם. בין שני הכוכבים שררה איבה, ומיצ'ם עצמו סבל מבעיית שתייה חמורה. זה היה סרטו האחרון, שנה מאוחר יותר בריאותו של הדסון הידרדרה והוא מת מאיידס.
מ-1984 ועד 1985 הוא השתתף בסדרה המצליחה של חברת (ABC) "שושלת" בתפקיד דניאל ריס. הוא שיחק כמאהבה של קריסטל קרינגטון, תפקיד שגולם על ידי לינדה אוונס, ובתור אביה הביולוגי של סמי ג'ו קרינגטון, תפקיד שגילמה הת'ר לוקליר. במהלך הצילומים לסדרה הוא סבל מבעיית זיכרון וכן מקושי בדיבור. מצבו הבריאותי ותפקודו הכללי הלכו והתדרדרו.