stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומי שניידר
המשברים בחייה

בניגוד לתדמיתה הזוהרת בסרטים, היו חייה האישיים של רומי שניידר רצופים במשברים ובטרגדיות. היא אף התבטאה בנושא ואמרה: "אינני יכולה לעשות דבר בחיים - אבל בקולנוע אני יכולה לעשות הכל". לאחר שנזנחה על ידי אלן דלון ב-1963, היא נישאה ב-1965 לשחקן הגרמני ממוצא יהודי הרי מיין ואף התגיירה למענו, אך נפרדה ממנו ב-1972. מותו של מיין בהתאבדות ב-1979 השפיע קשות על שניידר. לשניים נולד בן, דייוויד-כריסטופר, ב-1966. ב-1975 נישאה למזכירה האישי, התסריטאי דניאל ביאסיני, בעת נישואיהם הייתה שניידר בהריון, אולם בעקבות תאונה, היא הפילה את הוולד, מה שגרם לה לדיכאון ממושך. ב-1977 נולדה לשניים בת, השחקנית הצרפתייה, שרה-מגדלנה ביאסיני. השניים נפרדו ב-1981. בדומה לאלן דלון, גם לאחר הפרידה נשאר ביאסיני בקשר טוב עמה ותמך בה בתקופות קשות.
שניידר עישנה כל חייה, ובשנותיה האחרונות גם סבלה מאלכוהוליזם, במיוחד לאחר מותו הטרגי של בנה בן ה-14, שמת מאיבוד דם לאחר פציעתו כתוצאה מניסיון טיפוס על גדר מחודדת בביתו של סבו החורג.
כאשר נמצאה שניידר מתה בדירתה שבפריז ב-29 במאי 1982, פשטה שמועה כי איבדה את עצמה לדעת בקוקטייל של אלכוהול וגלולות שינה. אף על פי שלא נערכה נתיחה שלאחר המוות, נקבע על ידי המשטרה כי מותה היה טבעי והיה תוצאה של דום לב. אמה, מגדה, אמרה על כך: "מה, בשם שמיים, כל כך טבעי במותה של אישה צעירה, בגיל 43?"
למרות השנים הרבות שחלפו מאז מותה, נותרה אחת הדמויות הנשיות הבולטות בתרבות הגרמנית. ב-2005 דורגה על ידי הצהובון הגרמני "בילד" כראשונה ברשימת 50 הנשים הגרמניות היפות בכל הזמנים. ב-2006 דורגה על ידי רשת הטלוויזיה הגרמנית ZDF במקום השלישי בסקר לבחירת השחקן הגרמני המועדף בכל הזמנים.
אזכורי דמותה בתרבות

רומי שניידר היא אחת מגיבורות סיפורו הקצר של יצחק בן נר, "מותשים, 1969" . בסיפור מתוארת דמותה בסרטים כפי שהיא מצטיירת בעיני הסופר:
אבל רומי שניידר, קצת כבדה, קצת מוכה בחזותה ובתווי פניה הרכים והרופסים משהו ועם הרבה יופי נשי שקט וסבלני, ללא קו הפה הקשה, הרע, המאפיין לעיתים נשים גרמאניות, רומי שניידר הייתה אישה עם תוגה עמוקה ואמיתית, מעבר לדיכאון חולני או אופנתי, והתוגה נגהה מעיניה ומפניה. בסרטיה הטובים ביותר, כבחייה, הייתה אישה הכובשת את כאבה בשתיקה: גרושה, פרודה, מתקיימת בין גברים השולטים בחייה. גם כשהייתה זונה בקולנוע היו הכאב היגוני וההשלמה השותקת שקרנו ממנה בקרניים שחורות של אור, קורעי לב.
בנובמבר 2009 יצא לאור בגרמניה סרט הטלוויזיה "רומי" שעוסק בחייה של השחקנית. את הסרט ביים תורסטן סי. פישר ובתפקיד הראשי שיחקה ג'סיקה שוורץ.
החל מ-1984 מוענק על שמה פרס רומי שניידר (Prix Romy Schneider), פרס לשחקנית המבטיחה בקולנוע הצרפתי (כולל שחקניות שאינן צרפתיות).
הערות שוליים

↑  Romy Schneider, הגרדיאן, 29 בספטמבר 2008
↑  בוקאצ'ו 70 באתר "האוזן השלישית"
↑  מה חדש חתלתולה באתר "האוזן השלישית"
↑  הבריכה באתר "הבמה"
↑  כאלה הם החיים באתר "האוזן השלישית"
↑  רצח טרוצקי באתר "הבמה"
↑  סזאר ורוזאלי באתר "האוזן השלישית"
↑  מותשים, 1969, באתר "הפתיליה", 8 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451837505171  PLWABN: 9810564099405606  BIBSYS: 90239004  BNE: XX946018  BnF: cb121447470 (data)  CANTIC: a10154735  CiNii: DA05746634  GND: 118609653  ISNI: 0000 0001 2275 7328  LCCN: n81007093  LNB: 000230974  MusicBrainz: 66eb5e00-7d55-4765-a020-307dc08049b5  NDL: 00474623  NKC: jn20000604937  NLG: 278835  NLK: KAC2020L0273  NSK: 000203508  NTA: 069736359  RERO: 02-A003803499  SNAC: w6tm86km  SUDOC: 029925355  ULAN: 500342503  VIAF: 2508376   WorldCat (עם VIAF): 2508376
מבצע אנטבה

המפגש בין ניצולי מבצע יונתן לבני משפחותיהם עם הגיעם ללוד.
מבצע אנטבה או מבצע יונתן (שם המבצע שנקבע בצה"ל היה "כדור הרעם") הייתה פעולת פשיטה צבאית שביצע צה"ל באוגנדה במוצאי שבת, אור ליום ראשון, 4 ביולי 1976 (ו' בתמוז ה'תשל"ו), במטרה להציל 105 נוסעים יהודים, ישראלים ואנשי צוות מטוס אייר פראנס, שנחטפו על ידי טרוריסטים גרמנים ופלסטינים, במהלך טיסתם מישראל לצרפת. למרות התבצרותם של החוטפים במדינה עוינת, כמעט כל החטופים חולצו בשלום. במהלך המבצע נהרגו שלושה בני ערובה וכן מפקד סיירת מטכ"ל, סגן אלוף יוני נתניהו, ובעקבות זאת נקרא המבצע על שמו.
חטיפת המטוס

ביום ראשון, 27 ביוני 1976 (כ"ט בסיוון ה'תשל"ו) נחטף מטוס איירבוס A300 של חברת התעופה הצרפתית אייר פראנס, בטיסה 139 מנתב"ג לפריז. המטוס נחטף לאחר שערך חניית ביניים בנמל התעופה של אתונה. במטוס שהו באותה עת 248 נוסעים ו-12 אנשי צוות.
החוטפים היו שני מחבלים גרמנים, חברי "תאי המהפכה", ושני מחבלים פלסטינים, חברי החזית העממית לשחרור פלסטין-מבצעים חיצוניים:
וילפריד בזה – גרמני, מפקד חוליית חוטפי המטוס. בעל עבר עשיר בפעילות בארגוני השמאל הקיצוני בגרמניה המערבית וברשת הטרוריסט קרלוס באירופה. הצטרף לארגון של ודיע חדאד והתנדב לביצוע הפעולה.
בריגיטה קוהלמן – גרמנייה, ידידה של בזה. מתנדבת וחברה בארגונו של חדאד. בעלת עבר עשיר כאנרכיסטית וחברה פעילה בחוליית חוטפי המטוס.
ג'איל אל-ערג'ה – ממוצא ערבי, מפקד הפעילות הפוליטית של החזית באמריקה הלטינית. שולב מדי פעם במבצעים ובפיגועים של ארגונו של חדאד.
עבד א-לטיף עבד א-ראזק א-סמראי – ממוצא עיראקי. בעל עבר עשיר בפעילות מבצעית חבלנית, במיוחד באירופה, מטעם ארגונו של ודיע חדאד.
החוטפים אילצו את הטייסים להנחית את המטוס בבנגאזי שבלוב, שם המטוס חנה במשך שבע שעות, תודלק ושם הצטרפו אל החוטפים עוד שלושה מחבלים פלסטינים. נוסעת בשם פטרישיה היימן, אחות במקצועה, שהייתה בדרכה ללוויית אמה בלונדון, התחזתה לאישה הרה העוברת הפלה כדי להשתחרר מהמטוס החטוף. פטרישיה, בעלת אזרחות ישראלית ואזרחות בריטית, עשתה שימוש בדרכון הבריטי שלה וכך יצאה מהמטוס החטוף בעצירת התדלוק. המחבלים הורו לטייס לטוס לאנטבה שבאוגנדה, מרחק של כ-3,800 קילומטרים מישראל.
ביום השלישי לחטיפה, 29 ביוני, ריכזו החוטפים את הישראלים והיהודים שבין הנוסעים באולם הנוסעים של הטרמינל הישן בשדה התעופה של אנטבה ושחררו את יתר הנוסעים. חטופים יהודים רבים סיפרו שהפרדתם משאר הנוסעים לקולן של פקודות בגרמנית הזכירו להם למרבה האימה את הסלקציות שהיו נהוגות במחנות ההשמדה הנאצים.
קברניט המטוס הצרפתי, מישל בקוס, התעקש להישאר עם נוסעיו החטופים, מתוך אחריותו לשלומם. יחד איתו נשאר כל צוות המטוס. בעקבות מעשה זה, קיבל הקברניט אות הוקרה מראש הממשלה, יצחק רבין.
את המגעים בשם ממשלת ישראל מול ממשלת צרפת ניהלו שגריר ישראל בצרפת בזמן הפעולה, מרדכי גזית, והיועץ הביטחוני סמי דוגן.
דרישות החוטפים

מדינת ישראל ניהלה מגעים עם שליט אוגנדה אידי אמין, ששיתף פעולה עם החוטפים.
החוטפים דרשו את שחרורם של 53 טרוריסטים, ביניהם 40 מחבלים הכלואים בישראל, חמישה מחבלים הכלואים בקניה, שישה אנרכיסטים הכלואים בגרמניה, אנרכיסטית הכלואה בשווייץ ואנרכיסטית הכלואה בצרפת. בנוסף לכך הם דרשו כופר כספי תמורת בני הערובה.
הם הציבו אולטימטום, שאם לא יענו דרישותיהם עד יום חמישי, 1 ביולי, יוצאו להורג שני חטופים בכל שעה, עד שדרישותיהם יענו, או עד שכל בני הערובה ימותו. תוך כדי משא ומתן הסכימו המחבלים להאריך את מועד האולטימטום ל-4 ביולי.
מבצע ההצלה > בעלי תפקידים במבצע

דרג מדיני
| מס"ד | שם ושם משפחה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1 | יצחק רבין | ראש הממשלה |
| 2 | שמעון פרס | שר הביטחון |
| 3 | יגאל אלון | שר החוץ |
דרג מבצע
| מס"ד | דרגה | שם ושם משפחה | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | רא"ל | מרדכי (מוטה) גור | ראש המטה הכללי |
| 2 | אלוף | יקותיאל אדם | סגן ראש המטה הכללי |
| 3 | אלוף | בני פלד | מפקד חיל האוויר |
| 4 | תא"ל | דן שומרון | קצין חי"ר וצנחנים ראשי |
| 5 | תא"ל | רפי הר-לב | ראש להק מודיעין |
| 6 | אל"ם | מתן וילנאי | מפקד חטיבת הצנחנים |
| 7 | אלוף (במיל') | יצחק חופי | ראש המוסד |
מבצע ההצלה > הכוחות המשתתפים וסדרי הכוחות

כוח יוני
מפקד הכוח: סא"ל יוני נתניהו, מפקד סיירת מטכ"ל.
משימות:
השתלטות על הטרמינל הישן
הריגת המחבלים
שחרור בני הערובה
אבטחה היקפית באמצעות ארבעה נגמ"שי בי.טי.אר (BTR) בפיקודו של רס"ן שאול מופז
הכוח כלל 66 לוחמים.
| מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות> מס"ד | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות> שם הכוח | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות> מפקדים/בעלי תפקידים | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות> משימה | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות> סד"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | חוליית הפיקוד | יוני נתניהו, מפקד הכוח של סיירת מטכ"ל | תנועה עם הכוח הפורץ שתכלול גם את אליק רון |  |
| 2 | הכוח הפורץ | רס"ן מוקי בצר, מפקד כוחות המילואים של סיירת מטכ"ל | הכוח כלל מכונית מרצדס ושני רכבי לנדרובר. |  |
| 3 | כוח אבטחה נייד | רס"ן שאול מופז, סגן מפקד סיירת מטכ"ל | הכוח כלל נגמ"שי BTR-40 |  |
כוח מתן
מפקד הכוח: אל"ם מתן וילנאי, מפקד חטיבת הצנחנים.
משימות:
סימון מסלול הנחיתה
השתלטות על הטרמינל החדש ומגדל הפיקוח
תדלוק המטוסים ולהיות כוח עתודה לכוח הפורץ
הכוח כלל 79 לוחמים ואנשי חיל האוויר.
| מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות> מס"ד | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות> שם הכוח | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות> מפקדים/בעלי תפקידים | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות> משימה | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות> סד"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | חפ"ק | מתן וילנאי, קמב"ץ, קצין קשר, קצין מודיעין, רופא, שני קשרים ונציג חיל האוויר לטיפול בנושא התדלוק |  |  |
| 2 | כוח נחמיה | סא"ל נחמיה תמרי, מפקד גדוד 890 | השתלטות על הטרמינל החדש | כלל 15 לוחמים |
| 3 | כוח שמוליק | סא"ל שמואל ארד, מפקד גדוד 202 | השתלטות על חלקה הצפוני של רחבת החנייה והתדלוק למטוסים | כלל 14 לוחמים |
| 4 | כוח דורון | רס"ן דורון אלמוג, מפקד סיירת צנחנים | השתלטות על מגדל הפיקוח | כלל 6 לוחמים |
| 5 | כוח נלי | סרן נלי פקר, מפקד פלנ"ט צנחנים | השתלטות על חלקה הדרומי של רחבת החנייה והתדלוק למטוסים | כלל 16 לוחמים |
| 6 | כוח טלי | סגן טלי ורדי מפלס"ר צנחנים | סימון מסלולים ולאחר מכן סיוע בהשתלטות על מגדל הפיקוח | כלל 4 לוחמים |
| 7 | כוח נחשון | סגן נחשון שזר מפלס"ר צנחנים | לשמש עתודה ולסייע בתדלוק | כלל 6 לוחמים |
| 8 | כוח רן | סא"ל רן בג, ראש ענף לוחמה בטרור | מציאת פתחי התדלוק ואבטחת צוות חה"א בעת תדלוק המטוסים | כלל 4 לוחמים וכן מתדלקים מחיל האוויר |
כוח אורי
מפקד הכוח: אל"ם אורי שגיא, מפקד חטיבת גולני
משימות:
לשמש עתודה לשאר הכוחות
העלאת בני הערובה למטוסים
| מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות:> מס"ד | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות:> שם הכוח | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות:> מפקדים/בעלי תפקידים | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות:> משימה | מרכיבי הכוח וסדרי הכוחות:> סד"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | חפ"ק | כלל את אורי שגיא, קצין מודיעין, קצין קשר, רופא ושני קשרים |  |  |
| 2 | כוח פינוי | רון שכנר, מפקד פלוגה בגדוד 12 | לקלוט את החטופים והנפגעים ולהעלותם למטוס מס' 4 | מנה 6 לוחמים |
| 3 | צוות לוחמים | רס"ן גבי אופיר, סגן מפקד גדוד 13 |  | מנה 12 לוחמים |
| 4 | צוות לוחמים | סרן אפי איתם, מפקד סיירת גולני |  | מנה 12 לוחמים |
| 5 | צוות לוחמים | סגן רמי אמיר, מפקד פלוגה בגדוד 12 |  | מנה 12 לוחמים |
מבצע ההצלה > הכוחות המשתתפים וסדרי הכוחות > מפקדי המבצע

מפקד המבצע בשטח היה קצין חי"ר וצנחנים ראשי, תא"ל דן שומרון. מפקד הכוח האווירי היה מפקד בח"א 27 הנווט אל"ם עמי איילון.
קברניטי מטוסי ההרקולס היו:
מפקד טייסת 131 ("הציפור הצהובה") סא"ל יהושע (שיקי) שני, אריה עוז, נתן דביר, ואמנון הליבני ששהה תקופת מה באוגנדה והכיר את השדה הישן בו שהו החטופים. מיכאל בן-יוסף – טייס הרקולס מספר 2.
חפ"ק המבצע
על ניהול המבצע מחדר פיקוד במטוס בואינג 707 הופקד אלוף בני פלד.
| דרגה | שם ומשפחה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| אלוף | יקותיאל (קותי) אדם | ראש אג"ם |
| אלוף | בני פלד | מפקד חיל האוויר הישראלי |
| רס"ן | אהרן זאבי-פרקש | נציג מודיעין אוויר (נח"א) |
| סרן | עמי אלעזרי | מפקד צוות 8200 וקב"ר |
חפ"ק רפואה
על ניהול המבצע בהיבט הרפואי במטוס בואינג 707 הופקד סא"ל ד"ר ערן דולב.
| דרגה | שם ומשפחה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| סא"ל | ד"ר ערן דולב | ראש הצוות הרפואי |
| סא"ל | ד"ר יוסף פקטור | רופא חיל האוויר וצוות רופאיו |
| רס"ן | ד"ר אפרים סנה | ראש הצוות הרפואי של החפ"ק הקדמי |
| תא"ל | גיורא מרטונוביץ' |  |
משתתפים נוספים:
חטיבת גולני: גבי אשכנזי, רס"ן שלום בן-משה.
חטיבת הצנחנים: גיורא איילנד אריה נייגר, מתי הררי וישי בר.
סיירת מטכ"ל: אודי שלוי, פנחס בוכריס, עמוס בן אברהם, דני ארדיטי, רז גור אריה, עמר בר-לב, תמיר פרדו ויפתח רייכר-עתיר.
צוות האזנה מיחידה 8200: ב-1 ביולי 1976 קיבלה יחידה 8200 את הפקודה להשתתף במבצע. היחידה התקינה שש עמדות עבודה במטוס הפיקוד (בואינג) שחג מעל אנטבה בזמן הפעולה. העמדות, שנקראו “מארזים”, כללו מקלטי רדיו בהתאם לתחומי התדרים המבוקשים, מכשירי טייפ להקלטה וציוד שמע. בכל עמדה ניתן היה להאזין בו-זמנית לארבעה מקורות שונים. המשימה הייתה לתת כיסוי בהאזנה לאורך הטיסה לאנטבה, במהלך הפעולה עצמה ובדרך חזרה. האיומים שארבו לכוחות כללו סכנת התגלות, הזנקת מטוסי קרב נגד מטוסי חיל האוויר והתבטאויות בתקשורת הבין-לאומית המעידות על חשיפה. צוות האלחוטנים, הטכנאים והקב"ר נבחרו בקפידה וחולקו לקבוצות לפי השפה הנדרשת: ערבית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית ושפות הנהוגות באפריקה, כמו סווהילית. זאת למרות שהטייסים מתורגלים בדרך כלל לדבר אנגלית, אבל ייתכן כי בשעת לחץ יעברו לדבר בשפת אימם.
יחידה 533: יחידה 533 הייתה אחראית על הקמת ותפעול מערכי הקשר של המבצע. קצינים ומפעילים של היחידה פעלו בחפ”ק המוטס שהותקן במטוס בואינג ובמרכז השליטה של אל-על.
מבצע ההצלה > מבצע החילוץ

למרות תנאי הטיסה הקשים המטוסים הגיעו בזמן המתוכנן והנחיתו את המטוסים בצורה נוחה. המטוס הראשון תוכנן לנחות על מסלול חשוך אך נחת על מסלול מואר. לוחמי סיירת צנחנים, תחת פיקודו של דורון אברוצקי (אלמוג), היו הכוח הראשון שפעל באנטבה, ולאחר שקפצו מהמטוס הראשון בעודו נוחת על המסלול, אבטחו את נחיתת שלושת המטוסים האחרים, הניחו פנסים על מסלול הנחיתה כדי להאירו עבור המטוסים הבאים והשתלטו על מגדל הפיקוח החדש. ואמנם פקח הטיסה במגדל הפיקוח כיבה את המסלול מייד עם נחיתת המטוס השני. החפ"ק של דן שומרון, מפקד המבצע, וכן לוחמי סיירת מטכ"ל פרקו במהרה מן המטוס הראשון בעוד שלושת המטוסים הנוספים נוחתים. מהמטוסים התקדמו הכוחות אל הטרמינל במספר ג'יפים ובראשם רכב מרצדס מהדגם שהיה עשוי להראות כמו רכב השרד של אידי אמין. הרכב הנ"ל היה מונית ישראלית מסוג מרצדס 220 דיזל שנצבע בשחור עבור מבצע החילוץ.
על פי התכנון, היה על הכוח לנסוע עד למקום החטופים ולא להשתהות כלל, גם אם הם בסכנה, כדי שלא לאבד את גורם ההפתעה, אולם בכניסה לטרמינל נתקל הכוח בשני חיילים אוגנדים, ויוני נתניהו הורה לירות בהם. נתניהו ומפקד נוסף ירו בחיילים באקדחי ברטה המצוידים במשתיקי קול, ככל הנראה עקב חששו של נתניהו כי הללו יסכנו את הגעת הכוח ליעדו. אחד החיילים האוגנדים התאושש מעט ואז נורה בקלצ'ניקוב ומא"ג. קולות הירי משכו את תשומת לבם של כוחות הביטחון האוגנדיים לפעולה.
שיירת הרכבים של הכוח, ובה המרצדס ושני הג'יפים מסוג לנדרובר, בלמה במקום. הלוחמים יצאו מן הרכבים במרחק 25 מטרים לערך מבית הנתיבות הישן. מוקי בצר המשיך עם חייליו רגלית למקום החטופים, ויוני נתניהו התקדם לעבר נקודת הפיקוד שנקבעה מראש. בצר השיב אש לעבר מספר חיילים אוגנדים תוך כדי ריצה, וכתוצאה מכך נאלץ להאט מקצב ריצתו ולהחליף מחסנית (על פי גרסה אחרת – השתהה מעט בניסיון לשחרר מעצור בנשקו). נתניהו שחשש כי הכוח לא יגיע מהר דיו ליעד, שינה את תנועתו ותוך שהוא מאיץ בלוחמיו להתקדם נטל את הובלת ההסתערות. לאחר מספר מטרים בראש הכוח הוא נפגע מירי חייל אוגנדי ממגדל הפיקוח על פי הגרסה הרווחת, או מהטרמינל עצמו, על פי גרסה אחרת, ונפצע קשה. סא"ל יונתן נתניהו מת מפצעיו עוד בטרם החל שלב החילוץ של החטופים.
כוח סיירת מטכ"ל הגיע לבניין הטרמינל ופרץ פנימה. אמיר עופר היה הלוחם הראשון שעבר בפתח והרג את המחבל הראשון. אחריו פרצו מפקד הצוות שלו, אמנון פלד, שהרג עוד מחבל ומחבלת, ומוקי בצר ועמוס גורן שהרגו את המחבל הרביעי והאחרון באולם. החטופה אידה בורוכוביץ נהרגה מאש המחבלים; גם פסקו כהן נפגע מחילופי אש, כאשר החיילים ירו לעבר מחבל שישב בקרבתו; כאשר נכנסו כוחות צה"ל, התרומם ממקומו צעיר בן 19 בשם ז'אן ז'אק מימוני וחיילי צה"ל ירו בו בטעות. בצר נטל את הפיקוד על כוח ההשתלטות וביחד עם מפקד המבצע, תא"ל דן שומרון, תיאם את תנועת בני הערובה למטוסי הפינוי.
כוח הצנחנים, בפיקוד מתן וילנאי, נע לעבר הטרמינל החדש והשתלט עליו כמעט ללא התנגדות ונפגעים, זולת סמ"ר סורין הרשקו, מהפלוגה המסייעת של גדוד 890, שנפצע קשה מקליע אקדח שנורה על ידי אדם בלבוש אזרחי, ונותר משותק מהצוואר ומטה. ד"ר יואל סייפן שהשתתף במבצע כקצין הרפואה של חטיבת הצנחנים, הוא זה שטיפל והציל את חייו של סורין הרשקו, כוח הנגמ"שים בפיקוד רס"ן שאול מופז שכלל 4 נגמ"שי BTR 40, שמשימתו כאמור הייתה לרתק באש את מגדל הפיקוח, הצליח לבסוף לנטרל את מקורות הירי. כמו כן השמידו לוחמי הסיירת, בפיקוד עמר בר-לב, שמונה מטוסי מיג שחנו בשדה התעופה, על מנת למנוע מרדף אפשרי אחרי מטוסי חיל האוויר.
מבצע ההצלה > לאחר פעולת החילוץ

הנוסעים, תחת אבטחה של לוחמי חטיבת גולני בפיקוד אורי שגיא, הועברו למטוסי ההרקולס שטסו לקניה, לצורך תדלוק וטיפול בפצועים, גם כאן נטל חלק איש המוסד מייק הררי שהסדיר את עניין התדלוק בקניה. בקניה הוקם בית חולים שדה צה"לי שנפרס בשדה התעופה בניירובי. בית החולים נוהל על ידי אל"ם אהוד ברק, שהיה ממתכנני מבצע החילוץ. בשדה התעופה גילה ברק על מותו של חברו הקרוב יוני נתניהו. ברק העביר על כך עדכון לרמטכ"ל מרדכי גור וסיכם את השיחה במילים "אבדה נוראה. הישג אדיר". הרופאים ניצלו את הפסקת התדלוק הקצרה כדי לטפל בפצועים ובחלק מבני הערובה. המטוסים תידלקו והמשיכו לישראל.
אחת החטופות, דורה בלוך בת ה-74 (אמו של העיתונאי דניאל בלוך), שאושפזה בבית חולים מקומי בקמפלה לפני המבצע, נרצחה בהוראתו של אידי אמין כנקמה על הצלחת המבצע. רק לאחר שלוש שנים, לאחר קץ שלטונו של אמין, הוחזרה גופתה לישראל.
מבצע ההצלה > שם המבצע

השם שניתן למבצע בעת ההכנות אליו היה "מבצע כדור הרעם". לאחר המבצע נקרא המבצע באופן רשמי בשם "מבצע יונתן", על-שמו של יוני נתניהו, ונודע בישראל ובעולם גם כ"מבצע אנטבה".
אבדות ונפגעים

במהלך המבצע נהרג יוני נתניהו, מפקד סיירת מטכ"ל, וסמ"ר סורין הרשקו נפצע קשה בעמוד השדרה ונותר משותק בארבע גפיו. שלושה בני ערובה נהרגו במהלך מבצע החילוץ: אידה בורוכוביץ', פסקו כהן וז'אן ז'אק מימוני. בת ערובה נוספת, דורה בלוך, נרצחה לאחריו בבית החולים בקמפלה. שישה בני ערובה נוספים נפצעו.
נהרגו כל שבעת המחבלים החוטפים וכמה עשרות חיילים אוגנדים. חמישה מטוסי מיג 21 ושלושה מטוסי מיג-17 הושמדו על הקרקע.
תגובות למבצע

בעולם המערבי זכתה ישראל להערצה בעקבות הפעולה הנועזת. צרפת הביעה סיפוק על חילוץ בני הערובה; גרמניה כינתה את המבצע "פעולת חירום והגנה עצמית"; שווייץ בירכה את ישראל; בעיקר התפעלו מהמבצע בבריטניה ובארצות הברית, שקראו למבצע זה "משימה בלתי אפשרית"; בארצות הברית ראו סמליות מסוימת בתאריך שחרור החטופים – ארבעה ביולי – יום העצמאות המאתיים שלהם.
הגוש הקומוניסטי והעולם הערבי גינו את הפעולה. מצרים, סוריה, עיראק ותימן, גינו את פעולת צה"ל כהפקרת חיי אדם ופגיעה בלוחמי חירות. ברית המועצות האשימה את ישראל בחדירה למדינה חופשית שוחרת שלום ופגיעה בריבונותה.
ב-4 ביולי 2016 במסגרת ביקור במספר מדינות באפריקה, נערך בשדה התעופה של אנטבה, ליד בנין הטרמינל הישן, אירוע לציון 40 שנה למבצע הצבאי בנוכחות בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל ואחיו של יונתן נתניהו, נשיא אוגנדה יוורוי מוסווני והניצולים מהחטיפה.
המבצע נחשב עד היום לאחד ממבצעי הלוחמה בטרור ושחרור בני ערובה הנועזים ביותר. בתקציר לספר "Israel’s Lightning Strike:
The Raid on Entebbe 1976" מאת סיימון דנסטן נכתב:
The Israeli Special Forces' operation at Entebbe goes down in history as one of the most audacious counter-terrorist assaults ever conducted. On 27 June 1976, four terrorists - two of the Popular Front for the Liberation of Palestine and two of the German Baader-Meinhof terrorist group - highjacked a passenger jet and forced a landing in Entebbe, Uganda. Here they were met by reinforcements, and - although releasing a few hostages - transferred all the Jewish and Israeli prisoners to the terminal building. As Idi Amin's assistance to the terrorists became increasingly clear, the Israeli government began preparations for a military assault. The element of surprise was crucial; never before had such a large-scale raid at such a long distance been successfully undertaken. This is the incredible story of how the Israeli Special Forces defied radar for over 2,000 miles, masqueraded as a tyrant in a Mercedes and captured uniforms, and defeated an army in brutal combat, in a triumph of sheer audacity and nerve.
בסוף מרץ 2019 נערכה הלווייתו של מישל בקוס, קברניט המטוס, שביקש להשמיע את התקווה בהלווייתו.
תגובות למבצע > בתרבות > סרטי קולנוע עלילתיים המתארים את מבצע יונתן

Victory At Entebbe "ניצחון באנטבה" (1976) – עם אנתוני הופקינס, ברט לנקסטר, אליזבת טיילור וריצ'רד דרייפוס, בבימויו של מרווין חומסקי (Marvin Chomsky).
Raid On Entebbe "הפשיטה על אנטבה" (1977) – עם צ'ארלס ברונסון, מרטין בלזם ויפת קוטו, בבימויו של ארווין קרשנר.
"מבצע יונתן" (1977) – עם יהורם גאון בתפקיד יוני נתניהו, בבימויו של מנחם גולן.
"שבעה ימים באנטבה" (2018) – עם רוזמונד פייק ודניאל בריהל, בבימויו של ז'וזה פאדיליה.
תגובות למבצע > בתרבות > שיר

"ארץ צבי" שיר הנושא של הסרט "מבצע יונתן". נכתב על ידי תלמה אליגון-רוז והולחן על ידי דובי זלצר
תגובות למבצע > בתרבות > סרטים נוספים הקשורים למבצע

"מיס אנטבה" (2003) – עלילת הסרט עוקבת במשך ארבעה ימים אחר חבורת ילדים בירושלים של קיץ 1976. את החבורה מנהיגה נועה בת ה-12. חטיפת המטוס לאנטבה באותו קיץ, אשר בתוכו נמצאת אמו של דני, אחד מהחבורה, נותנת להם עניין חדש להתעסק בו. כתגמול לחטיפת המטוס, הם 'חוטפים' נער ערבי שתקן, בנו של מנקה הבניין, ומנסים להחזיק בו, בדרכם הילדותית והאנושית כקלף מיקוח עד שחרורה של האם החטופה.
"המלך האחרון של סקוטלנד" – עלילות משטרו של אידי אמין. לקראת סוף הסרט מופיע סיפור חטיפת המטוס ונחיתתו באנטבה. לפי כתובית בסוף הסרט, רק חטופה אחת לא ניצלה (הכוונה לדורה בלוך).
תגובות למבצע > בתרבות > סרטי תעודה

"לחיות או למות באנטבה" – סרט דוקומנטרי אישי של הבמאי אייל בורס העוסק בטרגדיה האישית של משפחות החטופים שנהרגו ושסיפורם לא פורסם עד אותה עת.
אמנות
"אנטבה (טריפטיך), 1977" – מרדכי ארדון.
תגובות למבצע > בתרבות > ספרים עלילתיים

המבצע תואר על ידי גלילה רון פדר-עמית בספר השמיני בסדרת הספרים מנהרת הזמן, בו שני ילדים חוזרים בזמן ונחטפים יחד עם שאר האנשים במטוס, וניצלים במבצע יונתן.
הספר הצגה מסוכנת באוגנדה מאת אברהם אוחיון.
ב-2011 יצא לאור "כדור הרעם", ספר קומיקס מאת ג'קי ירחי המתאר את המבצע.
ב-2017 יצא לאור ספרה של אורה מורג, "55 דקות באנטבה", הספר ה־17 בסדרת ספרי המתח ההיסטוריים לנוער פרי עטה.
תגובות למבצע > בתרבות > תערוכה

ב-2001, במלאת 25 שנה למבצע, הוצגה תערוכת קריקטורות, קומיקס ואיורים מ-17 מדינות. רובן צוירו מספר ימים לפני ומיד אחרי החילוץ, בעיתונות הישראלית והעולמית – בסוף יוני ותחילת יולי 1976. הפרויקט הוצג בבית העם בירושלים ובעיריית מודיעין.
באוגוסט 2015 הוצגה במרכז יצחק רבין תערוכה המתארת את המבצע לרגל 40 שנה למבצע, בין המוצגים: יומן של אחד מן החטופים, האפוד של יוני נתניהו, סרטון הנפשה המתאר את פרטי המבצע, וכן חילופי מכתבים בין ראש הממשלה יצחק רבין לחברי הקבינט הביטחוני.
גלריה

מטוס הרקולס ממול למסוף הישן, נושא עמו אספקה למחנה פליטים מרואנדה בשנת 1994. ניכר הנזק שנגרם למבנה כתוצאה מהירי במבצע.
נמל התעופה הישן באנטבה צילום משנת 2009
חזית המבנה בשנת 2009
תקריב – מגדל הפיקוח
לוח הנצחה המוצג בחזית המבנה
המסוף הישן כפי שצולם ב-2008
המסוף הישן באנטבה – מן האוויר
צד קדמי – סמל צה"ל עם עלה זית
משולב בצללית של מטוס חיל האוויר
צד אחורי – הפסוק "ישלח ממרום יקחני"
(תהלים י"ח י"ז)
מסמכים

מברק (טלפרינטר) מהמוסד, הודעה ראשונה על חטיפת מטוס צרפתי, 27 ביוני 1976
הודעה על החטיפה, מזכר אל ראש הממשלה רבין מאת המזכיר הצבאי פורן, 27 ביוני 1976
מזכר עמדה, אל ראש הממשלה רבין מאת הרמטכ"ל מוטה גור, 30 ביוני 1976
החלטת הממשלה לאשר את ביצוע פעולת החילוץ באוגנדה, 3 ביולי 1976
ראו גם

ברוס מקנזי
לקריאה נוספת

יפתח רייכר-עתיר, שלומי ריזמן, אבירם הלוי (עורכים), מבצע יונתן בגוף ראשון - לוחמי סיירת מטכ"ל מספרים על הקרב באנטבה, המרכז למורשת המודיעין, המכון לחקר מודיעין ומדיניות, 2016
אורי דן, מבצע אוגנדה – הסיפור מאחורי הקלעים, ירושלים, 1976
איתן הבר, ישעיהו בן-פורת, זאב שיף, מבצע אנטבה, טיסה 139, תל אביב, 1991
שמעון פרס, יומן אנטבה, תל אביב, ידיעות אחרונות, 1991
אביגדור שחן, מבצע כדור הרעם הוא מבצע אנטבה, הוצאת "מסדה", 1993
עדו נתניהו, הקרב האחרון של יוני, הוצאת ידיעות אחרונות, 1991
עדו נתניהו (עורך), סיירת מטכ"ל באנטבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2006
שרה דודזון, אנטבה 1976 – יומן אישי, רמת גן: מסדה, 1977
יצחק דוד, חזרתי גם מאנטבה, הוצאת זוהר, 1978
משה זונדר, סיירת מטכ"ל, כתר ספרים, 2000
אהרון קליין, איש המבצעים, סיפורו של מייק הררי, מפקד היחידה המבצעית של המוסד, כתר ספרים, 2014
מוקי בצר, לוחם חשאי - סיפורו של איש היחידות המיוחדות בצה"ל, כתר הוצאה לאור, 2015, הפרק "כדור הרעם: מבצע אנטבה", עמ' 282–344
אורי מילשטיין, "תוכנית אוגנדה", (40 שנה לאנטבה, הגיבורים האלמונים, - תחקיר מיוחד), מעריב - המוסף, 1 ביולי 2016, עמודים 6–13
שרה ליבוביץ-דר, "פצעים פתוחים", (40 שנה לאנטבה, ההרוגים הנשכחים), מעריב המוסף, 1 ביולי 2016, עמודים 20–26
זאב דרורי, מנהיגות שקטה - דן שומרון, הוצאת ידיעות אחרונות, 2016
איתי בלומנטל, ההקלטות נחשפות: כשפרס ורבין הודו לגיבורי אנטבה - "עזבתם מדינה מודאגת וחזרתם למדינה גאה", באתר ynet, 14 בספטמבר 2017
ד"ר ענת שטרן, "מבצע יונתן" בראי מהמשפט הבין-לאומי, מתוך "מערכות" 467-466, ספטמבר 2016
שאול מופז, המסע הישראלי שלי, ידיעות ספרים, 2022, עמודים 70–80
משה אלעד, סָעַרְתְּ עָלַי, ארצי: אירועים שהסעירו את ישראל, הוצאת צמרת, תל אביב, תשפ"א 2021, עמודים 89–138
לקריאה נוספת > ספרי ילדים

אורה מורג, 55 דקות באנטבה, הוצאת שוקן, 2017
טיר דבא

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  דרום לבנון
 נפה:  צור
 שטח:  5.78 קמ"ר
 גובה:  200 מטרים
 קואורדינטות:  33°16′30″N 35°16′48″E﻿ / ﻿33.275°N 35.28°E﻿ / 33.275; 35.28 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןטיר דבא(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןטיר דבא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טַיְר דִ֫בַּא (בערבית: طير دبّا, נכתב גם במילה אחת: طيردبا)  הוא כפר שיעי בלבנון, ששייך לנפת צור במחוז הדרום בלבנון. הכפר שוכן כשבעה ק"מ ממזרח לעיר צור. בצידו המזרחי הוא נושק לעיירה מערכּה, ומצפון לו נמצאת העיירה עבאסיה.
אטימולוגיה

אדוארד הנרי פאלמר כותב שהפירוש המילולי של השם הוא "מבצר הדובים", אך מציין שראה הערה בספר בערבית, שהמילה "טיר" מתייחסת לשביל או חיץ בין גנים. הוא עצמו מייחס את המילה טיר למילה הארמית "טורא" שמשמעותה מצודה. בפי התושבים ישנן פרשנויות שונות לגבי המילה "דבא", כמו: ארץ עם הרבה חול, כלי קיבול לשמן, ויש הטוענים שמקור השם הוא יווני – "דיר דבא", כלומר מנזר על שמו של הנזיר דבא.