stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טומאת כהנים
הערות שוליים

↑  שבעת הקרובים הם: אבא, אמא, אח, אחות, בן, בת, אשה\בעל
↑  מדין 'חרב הרי הוא כחלל', תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ג', עמוד א' ועוד
↑  למעשה הפוסקים אסרו זאת אף לישראל, משום איסור הנאה ממת, אך יש חילוקים בין הדינים, כגון מת נכרי. ראו פסקא מיוחדת
↑  משנה אוהלות יח:ט
↑  "אמור ואמרת, להזהיר גדולים על הקטנים" (תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף קי"ד, עמוד א')
| ספר ויקרא |
| --- | --- | --- |
| פרשת ויקרא | קורבן עולה • קורבן מנחה • קורבן שלמים • קורבן חטאת • קורבן עולה ויורד • קורבן אשם |  |
| פרשת צו | תרומת הדשן • מנחת חינוך • איסור אכילת חלב • שבעת ימי המילואים |  |
| פרשת שמיני | חנוכת המשכן • נדב ואביהוא • קטורת • איסור עבודה במקדש פרוע ראש • מאכלות אסורות • טומאה וטהרה |  |
| פרשת תזריע | טומאת יולדת • קורבן יולדת • נגע הצרעת • נגעי אדם • צרעת הבגד |  |
| פרשת מצורע | צרעת • היטהרות מטומאה • קרבן מצורע • צרעת הבתים • נידה • זב • זבה • טומאת קרי |  |
| פרשת אחרי מות  | יום הכיפורים בבית המקדש • שחוטי חוץ • כיסוי הדם • איסור עריות |  |
| פרשת קדושים | מצוות שבין אדם למקום: עבודת אלילים • שבת •שבועת שקר • כלאיים שעטנז   מצוות שבין אדם לחברו: ואהבת לרעך כמוך • כיבוד אב ואם • גנבה • שקר • רכילות • לא תשנא את אחיך בלבבך • תוכחה • לא תקום ולא תטור • והדרת פני זקן • איסור קללה איסור קללת אב ואם   צדק חברתי: הלנת שכר • לפני עיוור לא תיתן מכשול • לקיחת שוחד • אהבת הגר • איסור אונאה במשקולות • מורא מקדש • פיגול  מצוות התלויות בארץ: עורלה • נטע רבעי • מתנות עניים • לקט שכחה ופאה  חוקות הגויים: לא תאכלו על הדם • לא תנחשו ולא תעוננו • הקפת הראש • השחתת הזקן • כתובת קעקע • העלאה באוב • ידעוני • עבודת המולך   מיתת בית דין • כרת • איסור עריות |  |
| פרשת אמור | כהן • איסורי נישואים לכהן • איסור טומאה למת • דיני כהן גדול • כהן בעל מום • איסור עבודה לכהן טמא או לישראל • בעל מום • אותו ואת בנו • המועדים • הדלקת הנרות במקדש • לחם הפנים • פרשת המקלל • חובל |  |
| פרשת בהר | שמיטה • שנת יובל • גאולת קרקע • איסור ריבית • עבד עברי • איסור עשיית פסל • אבן משכית |  |
| פרשת בחוקותי | פרשת התוכחה • ערכין (יהדות) • תמורה (קורבנות) • פדיון (הלכה) |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
טרזה טנג

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 1953 Baozhong, טאיוואן 
 פטירה:  8 במאי 1995 (בגיל 42) צ'יאנג מאי, תאילנד 
 שם לידה:  鄧麗筠 
 שם במה:  テレサ・テン 
 מקום קבורה:  Yunyuan 
 מוקד פעילות:  טאיוואן 
 תקופת הפעילות:  1967–1995 (כ־28 שנים) 
 סוגה:  מנדופופ 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית, סינית קנטונזית, טאיוואנית, מנדרינית טיינואנית תקנית, יפנית 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 בן או בת זוג:  Paul Quilery (1989–1995) 
 פרסים והוקרה:  Japan Cable Awards (1984, 1985, 1986)  28th Japan Record Awards (1986)  16th Japan Record Awards (1974)  Golden Bell Awards (1980) 
 www.teresa-teng.org
 פרופיל ב-IMDb
 
טרזה טנג (לפעמים מכונה טרזה טאנג או טרזה דנג; בסינית מסורתית 鄧麗君; בסינית פשוטה 邓丽君; בפין-יין Dèng Lìjūn; באותיות רומניות Teng Li-chün;‏ 29 בינואר 1953 - 8 במאי 1995) הייתה זמרת מטאיפיי שבטאיוואן, ברפובליקה הסינית. היא זכתה לפופולריות עצומה בקרב דוברי הלשון הסינית וביתר מזרח אסיה, במיוחד ביפן, במשך שלושים שנה. טנג נודעה בשל שירי העם והבלדות הרומנטיות שלה.
היא הקליטה מספר שירים מפורסמים, בכללם "מתי נשוב?" (何日君再来 בפין-יין Hé Rì Jūn Zài Lái). בנוסף לרפרטואר שלה במנדרינית, היא גם הקליטה שירים בניב טייוואני, קנטונזי, יפני, אינדונזי, ואנגלי.
ביוגרפיה

טנג נולדה בטייניאנג, כפר במחוז יונלין שבטייואן למשפחה סינית שמוצאה ממחוז חביי. היא למדה בבית ספר תיכון גינלינג לנערות.
היא התפרסמה ב-1968 לאחר שהופיעה בתוכנית מוזיקה פופולרית בטייואן, ובמהלך השנתיים שלאחר מכן הוציאה לאור שמונה אלבומים. ב-1973 ניסתה לחדור לשוק היפני: היא השתתפה ב'קוהאקו אוטה גאסן', תחרות שירה בת שנה של האומנים המצליחים ביותר, וזכתה בפרס עבור היותה "הכוכבת החדשה הטובה ביותר".
ב-1974 התפרסמה ביפן עם שירה "שדה תעופה" (空港), שם היא נותרה הזמרת המובילה למרות גלות קצרה ב-1979 מכיוון שהיא גורשה לאחר שנכנסה עם דרכון אינדונזי מזויף, אותה רכשה עבור 20,000$, תרמית שביצעה בשל ניתוק ביחסים בין טיוואן ויפן בשל כניסת סין למועצת הביטחון של האו"ם. בזמן זה היא שרה בקנטונזית, יפנית ואנגלית כמו גם בלשון אימה המנדרינית.
ב-1983 הוציאה לאור את אלבומה הידוע ביותר Light Exuisite Feeling (淡淡幽情). האלבום כולל תריסר שירים משושלת טאנג ומשושלת סונג, שעיבדו מלחינים שונים. הוא כולל את השירים המפורסמים "הלואי שנחיה לנצח" (Shuǐ diào gē tóu, 水调歌头) ו"דאגות רבות" (Yu Mei Ren, 几多愁/虞美人).
טנג זכתה לתהילה רבה והמוזיקה ששרה זכתה לפופולריות עצומה ברפובליקה העממית של סין, על אף העובדה שהשלטונות תייגו את רוב המוזיקה המערבית ובכללה המוזיקה שלה, כ"דקדנטית", והיא מעולם לא הופיעה שם. במהלך המחאות בכיכר טיין-אן-מן ב-1989 הופיעה בפריז עבור הסטודנטים והכריזה על תמיכתה בהם ובדמוקרטיה. ב-27 במאי 1989 נאספו למעלה מ-300,000 איש ב-Hé Rì Jūn Zài Lái שבהונג קונג להופעה שכונתה "שירי דמוקרטיה המוקדשים לסין" (民主歌聲獻中華). היא ביצעה את שירה הנקרא "ביתי הוא בצד האחר של ההר". היא שרה שירים יפניים רבים, בכללם שירים מקוריים שלה כמו "שדה תעופה" (空港) ו"אכפת לי רק ממך" (時の流れに身をまかせ או 我只在乎你), כמו גם כמה שהקדישה לאומנים מקוריים כמו Southern All Stars, רבים מהם נכתבו מחדש עם מילים סיניות.
מותה וזכרה

טנג שהייתה אסתמטית חלק ניכר מחייה, נפטרה מהתקף אסתמה חמור בעת היותה בחופשה בצ'יאנג מאי שבתאילנד בגיל 42 (43 לפי התיארוך הסיני) ב-8 במאי 1995. היא זכתה להלוויה ממלכתית בביתה בטיוואן, כאשר דגל הרפובליקה הסינית כיסה את ארונה, ההלוויה נערכה בנוכחות נשיא המדינה לי טנג הוי.
היא נטמנה בקבר שלמרגלות ההר בבית הקברות צין פאו סאן (金寶山 Jinbaoshan, שתרגומו המילולי הוא הר האוצר המוזהב), בית קברות ליד ג'ינשאן, במחוז טייפיי שברפובליקה הסינית. מצבת זיכרון נבנתה על גבי הקבר עם פסל של טנג ובגדי הבמה שלה מוצגים, בעוד המוזיקה שלה מתנגנת ברקע. מותקנת שם גם מקלדת פסנתר אלקטרוני גדולה שהמבקרים יכולה לנגן בה על ידי צעידתם על הקלידים. הקבר זוכה לביקורים רבים.
השפעתה על התרבות הפופולרית

שיריה היו כה פופולריים בברי הקריוקי היפניים שהם עקפו את הצנזורה הטייואנית על כלי התקשורת, ונאמר ש"ביום, דנג שיאופינג שולט בסין, אולם בלילה, שולטת דנג ליג'ון."
זמרים אחרים שרו את שיריה של טנג, הידועה שבהן היא פיי וונג שהקליטה אלבום המוקדש לטנג (Decadent Sounds of Faye), האלבום הורכב בשלמותו משירי קאבר אותם שרה במקור טרזה טנג.
בסרט ההונג קונגי משנת 1996 Comrades: Almost a Love Story (甜蜜蜜), אותו ביים פיליפ צ'אן, מוצגים חייה ומותה של טרזה טנג כעלילת משנה המוצגת בצד העלילה העיקרית.
בסרט שעת שיא 2, מנוגן אחד משיריה על גבי הספינה.
רשת הטלוויזיה היפנית אסאשי הפיקה סרט טלוויזיה (単発) טנפטסו Teresa Teng Monogatari http://www.tv-asahi.co.jp/teresa/] (テレサ・テン物語 Teresa Ten Monogatari] במלאת 13 שנים למותה. השחקנית יושינו קימורה מגלמת את דמותה של טנג.
יואל חסיד

רבי יואל חסיד מאמצ'יסלוב (נודע בכינויו מהרי"ח; נפטר ה'תקס"א או ה'תקס"ב, 1801 או 1802) היה רב מפורסם, מתלמידי הגר"א, ומחבר חדושי מהרי"ח על שישה סדרי משנה.
פרישותו וסיגופיו

על פרישותו וסיגופיו כותב בנו, רבי שמריהו, בהקדמתו לחדושי מהרי"ח:
קרוב לכ"ט שנה הניח חיי שעה, ועסק בחיי עולם, ופרק מעליו עול דרך ארץ, וקבל עליו עול מלכות שמים, לעסוק בג' עמודי עולם, תורה ועבודה וגמ"ח, ובאלו יגע וטרח ונדד שינתו מעיניו ותנומה מעפעפיו, וגם ישב בתענית וסיגף עצמו שישה שנים בתחילת ישיבתו והתבודדו מהבלי העולם הזה, עד אשר הגיע העת אל הילקח ארון האלוהים, ואראלים ומצוקים אחזו בארון הקודש, נצחו אראלים את המצוקים ונשבה ארון הקודש...
חיבורו

חיבורו, "חדושי מהרי"ח" על שישה סדרי משנה, עוסק בעיקר ליישב את השגותיו של בעל תוספת יום טוב על הרב עובדיה מברטנורה.
בחלק מדפוסי המשניות נדפס חדושי מהרי"ח על סדר זרעים וסדר טהרות בלבד, אבל בדפוס דוברובנה ובדפוס וילנה נדפס על כל שישה סדרי משנה.
הערות שוליים

↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ק"ד, עמוד א'.
↑  בנו רבי שמריהו בהקדמתו לחדושי מהרי"ח.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309224105171  LCCN: nr98032929  VIAF: 73770897   WorldCat (עם VIAF): 73770897
יום אחד בחיי איוואן דניסוביץ'

| --- | --- |

כריכת הספר בהוצאת זמורה ביתן, 1993
 מידע כללי
 מאת:  אלכסנדר סולז'ניצין
 שפת המקור:  רוסית
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  New American Library 
 מקום הוצאה:  ברית המועצות 
 תאריך הוצאה:  1962
 הוצאה בעברית
 תרגום:  1962 - אליהו פורת וחיים פלג, ספריית פועלים 1993 - צבי ארד, הוצאת זמורה ביתן
 
יום אחד בחיי איוואן דניסוביץ' (ברוסית: Оди́н день Ива́на Дени́совича) הוא נובלה מאת אלכסנדר סולז'ניצין המגוללת בפירוט רב יום אחד בחייו של אסיר בגולאג בסיביר בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20. הסיפור מתאר בלשון ישירה ופשוטה את הרעב, ההתעללות, מערכות היחסים בין האסירים לבין עצמם ובינם לבין המשגיחים עליהם וכן זכרונות ומחשבות של האסיר וקטעי שיחות. הטקסט פורסם לראשונה ב-1962 בירחון נובי מיר (באישורו האישי של ניקיטה חרושצ'וב, שביקש לחשוף את פשעיו של קודמו, יוזף סטלין). השם המקורי של הסיפור היה "Щ-854, יום אחד בחיי אסיר" ‏(Щ-854 .(Один день одного зэка. Щ-854 הוא מספרו האישי של גיבור הסיפור, איוואן דניסוביץ' שוחוב, התפור על בגדיו ומשמש את הסוהרים על מנת לקרוא לו.
התקבלות

מיד עם פרסומו, עורר הסיפור דיון ער ברחבי ברית המועצות על תקופת הגולאגים ומיקד את תשומת הלב בסולז'ניצין. באופן יוצא דופן הוא צורף לאיגוד הסופרים הרוסים על סמך יצירתו זאת, הראשונה. הסיפור היה בין התיאורים הספרותיים הראשונים של מוסדות אלו, שפרץ אל מעבר למסך הברזל ותורגם לשפות רבות.
ב-1970 הוענק לסולז'ניצין פרס נובל לספרות, כאשר "יום אחד בחיי איוואן דניסוביץ'" זכה לאזכור מיוחד בדברי חבר השופטים.
הערות שוליים

↑  פיליפ בן, ייבטושנקו נתמנה לעורך בבטאון הסופרים הצעירים, מעריב, 26 בנובמבר 1962
↑  פיליפ בן, ניקיטה פסק: להדפיס ולהציג!, מעריב, 29 בנובמבר 1962
↑  שיחה עם סולז'ניצין, על המשמר, 21 בדצמבר 1962
↑  א. סולז'ניצין - חבר באיגוד הסופרים, למרחב, 31 בדצמבר 1962
↑  נאום הענקת פרס נובל לספרות, 1970
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437998705171  BnF: cb120059097 (data)  LCCN: n79040324   WorldCat (עם LCCN): n79-040324
יבלוצ'קובה (מכתש פגיעה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מכתש פגיעה
 על שם:  אלכסנדרה יבלוצ'קובה 
 נתונים ומידות
 קוטר:  64.3 ק"מ 
 מיקום
 מיקום:  Guinevere Planitia quadrangle, Ganiki Planitia quadrangle 
 גוף שמיימי:  נוגה
 קואורדינטות:  48°18′N 195°18′E﻿ / ﻿48.3°N 195.3°E﻿ / 48.3; 195.3
  (למפת נוגה מוגדלת) יבלוצ'קובה(למפת נוגה רגילה) יבלוצ'קובה
 
מכתש יבלוצ'קובה הוא מכתש פגיעה הנמצא על נוגה אשר קרוי על שמה של שחקנית התיאטרון הרוסית ששיחקה בתיאטרון מאלי, אלכסנדרה יבלוצ'קובה. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-1985.
לקריאה נוספת

Olin, Norma (1970). Index to women of the world from ancient to modern times;: Biographies and portraits (Useful reference series). Westwood, Mass: F. W. Faxon. ISBN 978-0873050975.
הערות שוליים

↑  Planetary Names: Crater, craters: Yablochkina on Venus, planetarynames.wr.usgs.gov
↑  Working Group for Planetary System Nomenclature, Gazetteer of Planetary Nomenclature 1994, Washington, International Astronomical Union, United States Government Printing Office, 1995, 295 p
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טרורו (אוסטרליה)

| --- | --- |

הרחוב הראשי בטרורו
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 שפה רשמית:  אנגלית
 גובה:  348 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  523 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  34°24′00″S 139°07′01″E﻿ / ﻿34.4°S 139.117°E﻿ / -34.4; 139.117 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןטרורו(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןטרורו(למפת אוסטרליה הדרומית רגילה) אדלייד מאונט גמבייר מארי ברידג'  פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי טרורו(למפת אוסטרליה הדרומית מוגדלת) אדלייד מאונט גמבייר מארי ברידג'  פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי טרורו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טרורו (באנגלית: Truro) היא עיירה באוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה, הממוקמת 80 קילומטרים דרומית לאדלייד. במפקד האוכלוסין ב-2016 נספרו בטרורו 548 תושבים. טרורו נמצאת תחת השלטון המקומי של מועצת מיד מוריי.
היסטוריה

העיירה הוקמה בסמוך לנחל טרורו ב-1848 על ידי ג'ון האוורד אנגאס, אחרי שאביו ג'ורג' פייף אנגאס רכש את האדמה ב-1842. העיירה נקראת על שמה של העיר טרורו שנמצאת במחוז קורנוול שבממלכה המאוחדת. לא ברור אם השם ניתן לה על ידי אנגאס או על ידי המתיישבים הראשונים בעיירה, אם כי ידוע כי במכרה וויל ברטון הסמוך היו רבים מהמתיישבים מקורנוול, כך שניתן להעריך שהשם ניתן בהשפעתם.
בעבר הייתה בסמוך לעיירה גם העיירה ברטון, אך עד מהרה הסתפחה לטרורו. בין השנים 1876 עד 1991 הייתה לעיירה מועצה עצמאית, אך כיום היא חלק ממועצת מיד מוריי.
תעשייה

ענף התעשייה הראשון שייסדו המתיישבים האירופאים בטרורו היה פסטורליזם בראשית שנות ה-40 של המאה ה-19, וכלל בעיקר מרעה של עדרי צאן.
בשנת 1846 התגלתה נחושת במכרה ברטון שנמצא 2 ק"מ מזרחית לטרורו. מכרות הנחושת הם שהביאו לחקר האזור והקמת העיירה. מכרה הוקם בשנת 1849, ועד אוגוסט 1850 הוקמה בעיירה החדשה כנסייה.
מפתיחת קו הרכבת טרורו ב-1917 ועד סגירתו בשנות ה-70 היה בעיירה מסוף שנסגר לצמיתות במהלך שנות ה-80.
הרציחות בטרורו

במהלך שנות ה-70 הושמצה העיירה באופן בלתי מוסבר בשל שרידי אדם שנמצאו מפוזרים בשיחים שבמישורי מוריי. שרידים אלו פורסמו כמקרי רצח בטרורו, אחד המקרים הבולטים ביותר של רציחות סדרתיות באוסטרליה. במציאות, שרידים אלו נמצאו עשרות קילומטרים מהעיירה, אך על אף שלא היו קשורים לעיירה ישירות, התקשורת מצאה אותה כתווית נוחה בשל העובדה שהיא הייתה העיירה המוכרת הקרובה ביותר.
הערות שוליים

↑  TOWNSHIP OF BARTON., Trove, 24 באוגוסט 1850
↑  THE TRURO RAILWAY., Trove, 26 בספטמבר 1917
טרז דביר

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1945 (בת 79) מרקש, הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
טרז זריהן-דביר (נולדה ב-4 במרץ 1945) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה במרקש במרוקו למשפחת זריהן. סבה, רבי משה זריהן כיהן כרב הראשי של קהילת מרקש.
סיימה לימודי יסודי ותיכון במרקש והשלימה תעודת בגרות כבר בגיל 15. בהמשך למדה באופן פרטי ספרות צרפתית וציור. במקביל ללימודים אלו החלה לעבור במשרד המושל של מרקש (1962), שם התקדמה עד לתפקיד מזכירתו האישית.
בשנת 1966 יצאה לביקור בישראל שנמשך כחודשיים. לצורך הביקור, ניצלה את קשריה הטובים עם המושל והוציאה דרכון שהתיר לה לצאת ולחזור למרוקו (מרוקו לא אפשרה באותה התקופה ליהודים הוצאת דרכונים). במהלך ביקורה בישראל שמעה עדויות רבות מפי עולים חדשים ממרוקו בדבר הקשיים בהם נתקלו בישראל, כגון קשיי פרנסה וקיפוח. על אף עדויות אלו, קיבלה החלטה לעלות לישראל.
המסע לישראל החל בספטמבר 1967. טרז, מלווה באמה ושלושת אחיה, עברה את המסלול היחיד בו ניתן היה להעלות יהודים ממרוקו באותה התקופה: תוך העלמת עין של השלטונות (שייתכן שנבעה גם משוחד) רוכזו יהודים בהיחבא, כשכל רכושם נשאר מאחור, הועלו על מטוסים שהמריאו משדות קזבלנקה באישון לילה, שנחתו באירופה. באירופה קיבלו היהודים דרכון קבוצתי של הסוכנות היהודית שאפשר את המשך תנועתם לישראל. טרז נחתה בישראל בנובמבר 1967.
לאחר הגעתה לישראל, השתנו חיי המשפחה מהקצה אל הקצה, ולמרות מצב כלכלי עדין וקשיי קליטה, ראתה טרז את מדינת ישראל כבית האמיתי שלה. היא נקלטה והשתלבה היטב במשק הישראלי – תחילה כעובדת בבנק ועד לתפקידי ניהול בחברות שונות.
בשנות השבעים, גילתה את הצייר איתן דביר חקשוריאן, Eitan Dvir Khashoorian  איתן דביר חקשוריאן - https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/1/ART2/255/618.html)) אותו פגשה בשנת 1972 ועמו התחתנה כשנה לאחר מכן. בתחילה הציגה את יצירותיו בגלריות בישראל, והחל משנת 1981 עברו להתגורר בקנדה, שם עסקה בארגון וקידום תערוכות הציורים של בעלה. בשנת 1984 כתבה לבקשת מינהל החינוך הקתולי בקנדה ביוגרפיה של בעלה, בשפות אנגלית וצרפתית, שנתפרסמה תחת הכותרת The Challenge. בשנת 1985 חזרה לישראל, אך המשיכה לנהל את עסקי הציור של בעלה.
בשנת 1999 החליטה להתמסר לכתיבה.
בשנת 2019 התקבלה דביר לאגודת הסופרים העברים במדינת ישראל.
יצירתה

ספריה של טרז דביר מתעדים ברובם את חיי הקהילה היהודית של מרקש בפרט, ושל מרוקו בכלל, את תרבותה מתחילת קיומה, התפתחותה, שנות פריחתה ותקופת דעיכתה, ואת השפעתה של הקהילה המוסלמית על קיום הקהילה היהודית בערי מרוקו. פירוט מיוחד מוקדש לאישים חשובים שבלטו במרקש, בפרט במערכת החינוך.
יצירתה > ספריה

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
The Challenge - ביוגרפיה של הצייר איתן דביר. american congress library
The Hand of Divine Justice, עוקב אחר הצדק האלוהי ומתעד סיפור אהבה בין נערה ענייה יהודייה מרובע המלאח של מרקש ובין יהודי עשיר המתכחש לאהבתה ולהריונה. העלם נשפט בצורה יוצאת דופן בבית הכנסת, מול קהל רב המגיע לתפילות יום שבת. Stanford University
A Quest for Life - ביוגרפיה של גבר אוסטרלי, צאצא למתיישבים אנגלים שחיו בקרב האבוריג'ינים, על קשיי ההתמודדות עם אפליה חברתית מחד, והפרעה דו-קוטבית מאידך. קיים בספרייה הלאומית של אוסטרליה.
The Stairway to Heaven - על הפיגוע הכפול של בית ליד ב-1995, הסכם אוסלו ורצח רבין - הוצאת גפן הוצאה לאור ירושלים-ניו יורק ב-2010
Il était une fois...Marrakech la juive ("היו הייתה פעם...מרקש היהודייה") - ספר בעל גוון אוטוביוגרפי, בדגש על יהודי מרוקו ועל חיי הקהילות היהודיות; פורסם על ידי L'Harmattan, פריז, צרפת, 2011 (קיימות גרסה אנגלית ועברית). הגרסה העברית מומלצת על ידי משרד החינוך הממלכתי.
La chasse à l'arc en ciel  נער יהודי מהמלאח של מרקש מספר על חטיפת אחיו על ידי ערבי והשתשלשלות האירועים כתוצאה מכך; פורסם על ידי L'Harmattan, פריז, צרפת, 2014
Derrière les remparts du Mellah de Marrakech סיפורים ואגדות של המלאח של מרקש; פורסם על ידי L'Harmattan, פריז, צרפת, 2014 (קיימת גרסה עברית תחת הכותרת ספרי לי אמא... על המלאח של מרקש)
Les confessions de Michka ניצול שואה בפולין שחיו ניצלו על ידי זאבים; פורסם על ידי Tatamis, פריז, צרפת, 2014
Comment Jésus fut créé מחקר איך ישו הומצא; פורסם על ידי Tatamis, פריז, צרפת, 2015
Hans et le petit chaperon rouge ילד ניצול שואה; פורסם על ידי L'Harmattan, פריז, צרפת, 2016
Life under the shadow of Giants - לחיות בצל הענקים -  2017- ביוגרפיה פלוס אוסף יצירותיו החשובות של איתן דביר - אנגלית עברית,
libre2delire - France 2020 - Des Cendrillons à la pelle -
Balbutiements et... Justice Divine -   צרפת 2021 ENCRE ROUGE
Les replis de l'âme ou le paradis perdu - צרפת 2021 le Lys Bleu Editions
Il était une fois...Marrakech la juive Tome II Crépuscule glorieux sur une Marrakech Juive - צרפת 2021 le Lys Bleu Edition
Lacoursière Editions Canada 2021 - Le canular de l'invention du peuple juif
Lacoursière Editions Canada 2021 - Once Upon a time...Marrakech la Juive
Lacoursière Editions Canada 2022 - Hymne à l'amour -
Lacoursière Editions Canada  2022 - Passion et Compassion
Lacoursière editions Canada 2022 - Marrakech Mellah Tales
Lacoursière editions Canada 2022 - Michka's Confessions
Lacoursière Editions Canada 2022- Hans and the Little Red Riding Hood
מקורו של העם היהודי החוץ מקראי- מחקר תולדות העם היהודי - קיים גם בגרסה צרפתית
פרפורי חיים וצדק אלוקי - מרקש קהילה יהודית - חייה של נערה שעברה אונס ברובע של המלח. קיים גם בצרפתית.
היו הייתה פעם מרקש היהודייה
ספרי לי אמא על המלאח של מרקש
את, ילדתי, הגבר שלי 2023
הערות שוליים

↑  אריק בנדר, הציור שנעלם מהכנסת נמצא בבית אבות, באתר nrg‏, 1 ביולי 2011
https://www.tapuz.co.il/threads/%D7%94%D7%A6%D7%99%D7%95%D7%A8-%D7%A9%D7%A0%D7%A2%D7%9C%D7%9D-%D7%9E%D7%94%D7%9B%D7%A0%D7%A1%D7%AA-%D7%A1%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%A8-%D7%9E%D7%A8%D7%AA%D7%A7-%D7%91%D7%A4%D7%A0%D7%99-%D7%A2%D7%A6%D7%9E%D7%95.12305103/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007516807005171  GND: 1242443614  LCCN: n2007010982  SUDOC: 199692866  VIAF: 260082951   WorldCat (עם VIAF): 260082951
יואל טל-מור

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1923 איוואנו-פרנקיבסק, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  מאי 1997 (בגיל 74 בערך) ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  סוריאליזם
 
יואל טל-מור (שוסטר) (1923 – מאי 1997) היה צייר ישראלי יליד פולין. טל מור ידוע ביצירות פיגורטיביות והסוריאליסטיות.
ביוגרפיה

יואל טל-מור נולד בסטניסלבוב, פולין (כיום איוונו- פרנקיבסק) למשפחת רבנים חסידית. בתקופת מלחמת העולם השנייה גויס      לצבא האדום ונפצע. לאחר המלחמה, בין השנים 1947–1954, למד אמנות במספר מקומות בברית המועצות. בשנת 1960 עלה לישראל עם משפחתו.
רבות מיצירותיו התבססו על זכרונותיו מימיו בשטעטל בפולין, אחרות מבוססות על ערים בארץ ישראל ורבות נוספות הן סוריאליסטיות לחלוטין.
נפטר במאי 1997.
תערוכות יחיד

| --- | --- |
 1948-1959 מוסקבה, לנינגראד, ירוואן וקייב  1965-1966 תערוכה נודדת באיים הקריביים (בסאן-חואן (פוארטו ריקו), סאן-תומאס, גרנדה וג'מייקה)  1967 גלריה לאמנות כ"ץ, תל אביב  1968 גלריה בארנס, תל אביב  1969 גלריה צ'ימירינסקי, תל אביב  1970 מוזיאון לאומנות מודרנית, יפו העתיקה  1971 Colin Fine Art, New York  1973 גלריה "דיפלומט", ירושלים  1973 גלריה "המערה", יפו העתיקה  1974 גלריה רנה דארום, תל אביב:  1974 גלריה ריבנפלד, יפו העתיקה  1975 גלריה צ'ימירינסקי, תל אביב  1976 - La Bottego Di "Bruno Cescon" D'ARTE, Rome  1977 גלריה "דיפלומט", ירושלים  1978 מוזיאון לאומנות מודרנית, יפו העתיקה  1979 גלריה ריבנפלד, יפו העתיקה  1981 גלריה צ'ולסי (Chlosse), לונדון  1984 גלריה כהן עתיקות (Kohan Antiques), לונדון  1988 גלריה ארנולד לאמנויות (Arnold Fine Arts), בולטימור  1991 גלריה "עתיק ומודרני", אמסטרדם
הערות שוליים

↑  אתר "נשמה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279345  NLI: 987007519173005171  ULAN: 500476761  VIAF: 308268331   WorldCat (עם VIAF): 308268331
טרזה שטולץ

| --- | --- |

 לידה:  2 ביוני 1834 קוסטלץ נאד לאבם, צ'כיה 
 פטירה:  22 באוגוסט 1902 (בגיל 68) מילאנו, ממלכת איטליה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הגדול במילאנו 
 מוקד פעילות:  ממלכת איטליה 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  צ'כית 
 
טרזה שטולץ (בגרמנית: Teresa Stolz‏; 2 ביוני 1834 - 23 באוגוסט 1902) הייתה זמרת סופרן בוהמית. שטולץ נולדה בקוסטלץ נאד לאבם (בצ'כית: Kostelec nad Labem) בבוהמיה, שהייתה אותו זמן חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום היא בצ'כיה. טרזה שטולץ עשתה חלק ניכר מחייה באיטליה ושמה נקשר עם בכורות חשובות של האופרות של ג'וזפה ורדי. היא תוארה כ"הסופרן הדרמטי פאר אקסלנס, רבת-עוצמה, מבטאת רגשות עזים, אך אומרת כבוד בהליכותיה ובוטחת בצליל ובשליטה".
חייה

טרזה שטולץ למדה אצל יוזף נרודה ואחר בקונסרבטוריון של פראג אצל ג'ובאני באטיסטה גארדייאני. היא סולקה מן הקונסרבטוריון באוקטובר 1851 אך המשיכה ללמוד אצל ווֹיְטֶץ' קאבּוּן. היא עברה לטריאסטה להתגורר עם אחיה, שם למדה אצל לואיג'י ריצ'י מלחין ומנצח, שניצח ב-1840 על הצגת הבכורה של "איל קורסארו" מאת ורדי. ובהמשך היה לגיסה. הופעתה הראשונה הייתה בטביליסי בשנת 1857, ולאחריה הופיעה גם באודסה, קונסטנטינופול, ניס, גרנדה ועוד. בשנת 1864 נסעה לאיטליה, שם הייתה תלמידתו של פרנצ'סקו למפרטי במילאנו. הופעת הבכורה שלה באירופה הייתה בטורינו ב-1864. היא שרה בקביעות בלה סקאלה, מילאנו, בשנים 1865 עד 1877.
טרזה שטולץ הייתה הראשונה לשיר בתפקיד לאונורה בגרסה המתוקנת של כוחו של גורל מאת ורדי, במילאנו ב-27 בפברואר 1869. היא שרה בהצגת הבכורה של הגרסה המתוקנת של דון קרלוס מאת ורדי.
טרזה שטולץ הייתה הראשונה לשיר את התפקיד הראשי באאידה באיטליה (לה סקאלה, 8 בפברואר 1872; היה זה גם ביצוע בכורה האירופאי של האופרה). ורדי לא בא לביצוע הבכורה העולמי בקהיר בדצמבר 1871, וראה בהפקה במילאנו, שבה היה מעורב במידה רבה בכל שלב, את ביצוע הבכורה האמיתי של האופרה.
שטולץ גם הייתה סולנית הסופרן בביצוע הבכורה של הרקוויאם של ורדי ב-22 במאי 1874. היא הופיעה גם בביצוע ה"רקוויאם" בניצוח ורדי ברויאל אלברט הול בלונדון ב-1875. היא חזרה על התפקיד הראשי באאידה בניצוח ורדי בווינה ב-1875 ובפריז ב-1876.
יתר תפקידיה כללו את התפקידים הראשיים ב"לוקרציה בורג'ה" של דוניצטי, "נורמה" של בליני, ו"ג'ובאנה ד'ארקו" של ורדי; מתילדה ב"וילהלם טל" של רוסיני, אליס ב"רוברט השד" של מאיירבר, אמליה בנשף מסיכות, ג'ילדה בריגולטו ודסדמונה באותלו.
במהלך הקריירה שלה הופיעה שטולץ במוסקבה, בסנקט פטרבורג ובקהיר, בבתי האופרה הראשיים באיטליה וכן בווינה, פריז ולונדון.
חייה האישיים

טרזה שטולץ הייתה פילגשו ואחר ארוסתו של המנצח והמלחין אנג'לו מריאני. הקשר הזה הסתיים בסביבות 1871, אבל הניתוק היה כרוך באי-אילו סיבוכים שהובילו אליו. מריאני היה קודם לכן ידיד קרוב של ורדי, אבל הקשר ביניהם ניתק בשנת 1871 עקב פסיחתו של מריאני על שתי הסעיפים בשאלת הניצוח של הבכורה של אאידה בקהיר. שטולץ הואשמה בקיום פרשיית אהבים עם ורדי, אבל הדבר לא אומת בוודאות, אף כי עובדה היא, שוורדי הקדיש זמן מעל ומעבר למקובל לעבודה עמה בהכנתה לקראת הבכורה של "אאידה" במילאנו ב-1872 והדבר גרם צער לאשתו, ג'וזפינה. מריאני מת מסרטן ב-1873.
טרזה שטולץ מתה במילאנו ב-1902, בשנה שלאחר מות ורדי, ושם גם נקברה. אולם קונצרטים בעיר הולדתה קרוי על שמה.
לקריאה נוספת

Conati, Marcello; Mario Medici (eds.) (Trans. William Weaver) (1994), The Verdi-Boito Correspondence, Chicago: University of Chicago Press ISBN 0-226-85304-7
Harwood, Gregory W. (1998), Giuseppe Verdi: A Guide to Research. Routledge, 1998
Porter, Andrew, (1998), "Teresa Stolz" in Stanley Sadie, (Ed.), The New Grove Dictionary of Opera, Vol. Four, pp. 549-550. London: MacMillan Publishers, Inc. 1998 ISBN 0-333-73432-7 ISBN 1-56159-228-5
Walker, Frank, "Verdi, Giuseppina and Teresa Stolz" in The Man Verdi (1982), New York: Knopf, 1962, Chicago: University of Chicago Press. ISBN 0-226-87132-0