stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עקרון ההחלפה של ליסקוב
דוגמה

הדוגמה הקלאסית בה משתמשים בשביל להדגים את העיקרון, היא מחלקה של מלבן, ותת-מחלקה של ריבוע שיורשת ממנה.
class Rectangle
{
 virtual void setWidth(int width) { this->width = width; }
 virtual void setHeight(int height) { this->height = height; }

public:
 int getWidth() { return this->width; }
 int getHeight() { return this->height; }

protected:
 int width, height;
};
עבור מחלקת המלבן, המתודות setWidth ו-setHeight טריוויאליות. לעומת זאת, עבור מחלקת ריבוע, לא נוכל לאפשר רוחב ואורך שונים.
class Square : public Rectangle
{
 void setWidth(int width) override { this->width = this->height = width; }
 void setHeight(int height) override { this->setWidth(height); }
};
כעת, משתמש נעזר במחלקות אלו, ואין הוא מודע כלל לכך שאם הוא יעביר אובייקט מטיפוס ריבוע לפונקציה שלו, מאחורי הקלעים מחלקת ריבוע תשנה לו את האורך או הרוחב וההנחה שהוא מניח לגבי שטח הצורה כלל איננה נכונה!
int area(Rectangle& rectangle)
{
 return (rectangle.getWidth() * rectangle.getHeight());
}

void f(Rectangle& rectangle)
{
 rectangle.setWidth(2);
 rectangle.setHeight(4);
 //area(rectangle) == 8
}
הבעייתיות במקרה זה נגרמת מכיוון שלא נשמר עקרון ההחלפה של ליסקוב, במחלקה היורשת שינינו את התנהגות הפונקציה כך שכבר לא ניתן להשתמש בה בפונקציות המוגדרות עבור מחלקת האב. לפי עיקרון זה, מחלקת ריבוע לא צריכה לרשת ממחלקת מלבן כיוון שההתנהגות של ריבוע שונה מהתנהגות של מלבן ולא ניתן לקיים אותם כמחלקה ותת-מחלקה.
תנועת נוער

הנהגת "השומר הצעיר" בשנות ה-40 של המאה ה-20, הוואנה, קובה
תנועת נוער  היא ארגון של בני נוער העוסק בחינוך בלתי פורמלי. בתנועת הנוער שמים דגש על מעורבות בני הנוער בקבלת החלטות התנועה ובכיוונה. פעילות תנועת נוער נעשית לאור ערכים של החינוך הבלתי-פורמלי כגון אוטונומיה, עקרון "נוער מדריך נוער" ותרומה לקהילה.
תנועות נוער הן ארגונים רחבים, השואפים להקיף כמה שיותר את עולם החניכים החברים בהן. תנועות הנוער אף מסוגלות להוות חברות נוער שלמות, הכוללות מערכת עצמאית של תרבות, אידאולוגיה, סמלים, השתייכות פוליטית ועוד. תנועות אלו מהוות מעגל השתייכות משמעותי ביותר עבור הנער, המגבש את זהותו מתוך התנועה. בשל כך נחשבת תנועת הנוער לגורם מרכזי בחינוכם של בני הנוער.
היסטוריה

לפני המהפכה התעשייתית לא היה קיים מושג הנעורים והוא התפתח רק כאשר נוצר פער ריק בין תקופת הילדות, חסרת האחריות והדאגות, לבין הבגרות, המתאפיינת בלקיחת אחריות, הקמת משפחה ורכישת מקצוע. את תנועות הנוער הקימו אנשים שבער בהם היצר שכיום ניתן להתייחס אליו כאל מרדנות, ולכן תנועות הנוער קיבלו את אופיין כמות שהוא – שואף לפשטות של הדברים, כמיהה למקורות (לעיתים הפיזיים אך בעיקר הרוחניים), דוגל בגילוי הלב, ושואף לשבירת הניכור שבין אנשים. מתוך אלו נבעו קודי ההתנהגות האופייניים לתנועות הנוער: טיולים בטבע, הדגשת השיחות בין אנשים, וכן תוכן אוטונומי ושונה של כל תנועה.
תנועות הנוער הן ארגוני נוער מיוחדים שקמו במאה ה-19, על רקע המשברים החברתיים-תרבותיים שפקדו את אירופה, כביטוי לתרבות נוער ייחודית, שעסקו בחינוך בלתי פורמלי. רבות מהתנועות הדגישו את תרומת הנוער לפתרון המשברים, אך הן נבדלו זו מזו באופי הפתרון ובזיקתן לעולם המבוגרים.
תנועות הנוער הראשונות צמחו בגרמניה, הואנדרפוגל והבינדה, אך לא היוו תנועה מחאתית שעיצבה את דפוסי החברה בגרמניה, גם מבחינת אופיין וגם מבחינת כמות בני הנוער בהן, שיחד לא עלתה על 60,000 איש. הן נתפסו יותר כהרפתקאת נעורים חולפת. מרבית בוגרי התנועות המשיכו בחייהם ונעשו לחלק מאותה תרבות הכלל הבורגנית, אך על מקצתם החוויה בתנועת הנוער, ואחריה בשירות בצבא במלחמת העולם הראשונה, השאירה תחושת אחריות חברתית עמוקה, אותה יישמו מאוחר יותר בחייהם.
תנועות טוטליטריות השתמשו במודל תנועת הנוער, תוך הדגשת "החובה האזרחית", הסמלים והטקסים הלאומיים, דוגמת המפלגה הנאצית – הנוער ההיטלראי, טאיסיי יוקוסאנקאי – מפלגת הנוער הגדולה של יפן, המפלגה הפשיסטית – הבאלילה, או הקומסומול תחת המשטר הסובייטי. מאידך, בחזית האנטי-טוטליטרית בלטו גם כן תנועות נוער, שבוגריהם ראו עצמם מחויבים לרעיונות החירות.
תנועות נוער צופיות התפתחו בעיקר בתקופת השלטון הקולוניאליסטי בקולוניות, ושימשו לחיזוק הקשר בין המושבות לממלכות.
רכז

הרכז (נקרא גם קומונר או מרכז סניף) בתנועת הנוער הוא מדריך בוגר שתפקידו הוא ניהול הסניף. תפקיד זה קיים ברוב תנועות הנוער (בין היתר בתנועות הצופים, הנוער העובד והלומד, בני עקיבא, עזרא, אריאל, השומר הצעיר, כנפיים של קרמבו, עוז, הנוער הלאומי בית"ר והמכבי הצעיר). תפקיד הרכז לנהל את הפעילות השוטפת של הסניף: הפעלת החניכים, ליווי והנחית המדריכים והמתנדבים בשנת השירות (הש"שנים) והניהול הלוגיסטי של הסניף. מידת המעורבות של הרכז בפעילות משתנה בהתאם לאופי התנועה, צורכי הסניף וצרכי התנועה אליה הרכז משתייך. תפקידו יכול לכלול הנחיה בלבד של המדריכים או הדרכה בפועל של קבוצות חניכים, ארגון פעילות או פיקוח בלבד על בני הנוער שמארגנים פעילות.
לרוב יהיה הרכז גם נציג הסניף והדמות הבוגרת האחראית על קשר עם הורים, עם הקהילה, עם גופי התנועה ועם הרשויות.
ראו גם

תנועות הנוער היהודיות הציוניות
תנועות נוער בישראל
תנועת בוגרים
לקריאה נוספת

מתתיהו רוטנברג ומרדכי נאור, תנועות נוער בישראל ובעולם, הוצאת עמיחי, 1962.
הלל ברזל,  תנועת הנוער: קורותיה בעמים ובישראל, המחלקה לענייני הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית, תשכ"ג.
ראובן כהנא, בהשתתפות תמר רפופורט, נעורים והקוד הבלתי-פורמלי: תנועות נוער במאה העשרים ומקורות הנעורים הפוסט-מודרניים, הוצאת מוסד ביאליק והמכון לחקר הטיפוח בחינוך, האוניברסיטה העברית, 2007.
יוסף פונד, הקבצו צעירי יהודה: תנועות הנוער והצעירים של אגודת ישראל, ירושלים: כרמל, תשפ"ג.
חניכי בית"ר טורקיה כורעים בעמדת הכן ליציאה לריצה – יום ספורט 1952
פסל תנועות הנוער בנס ציונה, בעיצובו של ישראל פרימו
רכזים בתנועת הנוער העובד והלומד יחד עם חניכים בתנועה.
עלון

ערך זה עוסק באמצעי פרסום. אם התכוונתם לסופר ומשורר ישראלי, ראו .
עלונים מפוזרים ברחובות סאות' ביץ', מיאמי. מראה נפוץ באזורי בילוי ליליים.
עלון או עלון פרסום (מכונה גם בסלנג: פְלַיֶיר, מאנגלית: Flyer, או לעיתים נדירות בְּרוֹשׁוּר, מצרפתית: Brochure. באנגלית גם: Leaflet, שמשמעותו המדויקת היא עלון או עלעל) הוא אמצעי פרסום המיועד לפרסם אירועים, שירותים או עסקים. בדרך כלל, זהו עמוד אחד או יותר של תוכן שיווקי וגרפי המיועד לצורכי קידום מכירות. עלונים הם למעשה צורה של שיווק המוני או בקנה מידה קטן יותר, צורה של קשרי קהילה.
מאפייני העלון

עלונים, יחד עם גלויות, חוברות וכרזות, הם צורת פרסום ושיווק לאישים או עסקים המעוניינים לתקשר עם הקהל בתקציב נמוך, בהשוואה לפרסום בכלי התקשורת או באינטרנט. עם התפתחות השיווק הישיר, בשנות ה-90 של המאה ה-20, הפכו העלונים לצורת שיווק ופרסום מקובלת ונפוצה,[דרוש מקור] וכיום ניתן למצוא ולהפיק עלונים במגוון רחב של תצורות.
פרסום באמצעות עלונים נחשב לפרסום זול ואפקטיבי המאפשר לבעלי עסקים לשווק את מרכולתם בצורה קלה ונוחה.
עיצוב העלונים

בעבר הפקת העלונים הייתה מעט מסובכת ודרשה עיצוב גרפי על ידי איש מקצוע והדפסה בבית דפוס, דבר שייקר את עלויות ההפקה וגרם לעלונים להיות נפוצים פחות. עם התפתחות המדפסת הביתית ושורה של תוכנות מחשב ידידותיות למשתמש הביתי, הפכה הפקת העלונים לפעולה פשוטה וזולה וכיום היא נפוצה מאוד.
בשנים האחרונות התפתח שוק חדש של הדפסת עלונים באמצעות אתרי אינטרנט של בתי דפוס. המשתמש מעצב עלונים לפי תבניות קבועות מראש באתר האינטרנט של בית הדפוס, בוחר את הטקסט ואת הצבעים ושולח הזמנה להדפסה.
תחליפים לעלונים במאה ה-21

פרסום באמצעות עלונים מצריך שירותי הדפסה, לרוב הדפסה צבעונית שעלותה גבוהה, וכן שירותי הפצה באמצעות חברות הפצה או דואר מקומי. על מנת לחסוך בעלויות החלו במאה ה-21 להשתמש במקומות ציבוריים ב"מסכי פרסום" דיגיטליים.
כך, נתלים מסכים המחליפים את עלוני הפרסום בבנייני מגורים המציגים מידע אינטראקטיבי שמותאם ספציפית לאופי דיירי הבניין ומשולב בפרסומות המותאמות לדיירים. מסכים אלו, מאפשרים גם להפחית את זיהום הסביבה שנעשה על ידי חלוקת עלוני הפרסום שרובם נזרקים לפח, וכן מאפשרת לוועדי הבית להנגיש תוכן רלוונטי לדיירי הבניין
ראו גם

דואר זבל
הערות שוליים

↑  טליה לוין, ‏ועד הבית השתגע: לוח דיגיטלי במקום פליירים, באתר מעריב אונליין, 6 במרץ 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4071280-1  HDS: 010465  LNB: 000317348  NDL: 01030106  NKC: ph122276 
עלוני פרסום המחולקים בתיבות דואר
הרכבת התחתית של ברצלונה

| --- | --- |
 

 מידע כללי
 מדינה:  קטלוניה, ספרד
 עיר:  ברצלונה
 מפעיל:  TMB (Lines 1-5, 9-11), FGC (Lines 6-8, 12)
 מידע על ההקמה
 פתיחת המערכת:  1924
 מידע על המערכת
 אורך המערכת:  170
 רוחב המסילה:  1,000 מ"מ בקו L8 1,672 מ"מ בקו L1 1,435 מ"מ בשאר הקווים
 מתח חשמלי:  1200 V DC railway electrification 
 מספר נוסעים בשנה:  355,560,000
 מספר הקווים:  12
 מספר התחנות:  189
 תרשים המערכת
 
 
הרכבת התחתית של ברצלונה (בקטלאנית ובספרדית: Metro de Barcelona) היא רשת נרחבת של קווי רכבת תחתית מחושמלים, העוברים בעיקר מתחת לאדמה ממרכז ברצלונה אל פרברי העיר. הרכבת התחתית מהווה חלק ממערכת התחבורה הציבורית הרחבה יותר של ברצלונה, בירת קטלוניה, ספרד, עם תעריפים מאוחדים המוכתבים מתוכנית רשות התחבורה המטרופולינית (ATM). החל משנת 2014, הרשת מופעלת על ידי שתי חברות נפרדות: "טרנספורטס מטרופוליטנס דה ברצלונה" (TMB) ו"מסילות הברזל של הז'נרליטט דה קטלוניה" (FGC). המערכת מורכבת מ-12 קווים, המשלבים את הקווים שבבעלות שתי החברות. שני קווים, L9 ו-L10, נבנים כיום, וקטעים שונים נפתחו בהם בין 2009 ל-2018. בנייתם אמורה להסתיים במלואה ב-2026. שלושה קווים ברשת נפתחו כמערכות רכבות אוטונומיות (ללא נהג) מאז 2009: קו 11, קו 9 וקו 10, בסדר כרונולוגי.
נכון ל-2022, אורך הרשת הוא 170 קילומטרים, עם 189 תחנות.
היסטוריה

שירות הרכבת התחתית הראשון בברצלונה נוסד בשנת 1863 על ידי החברה הפרטית "רכבת מסאריה לברצלונה" (Ferrocarril de Sarrià a Barcelona, לאחר 1916 הצטרפה סאריה לעיריית ברצלונה). מאוחר יותר קו זה התפתח לקו המטרו הנוכחי L6. מערכת רכבות זו, כיום חלק מחברת "מסילות הברזל של הז'נרליטט דה קטלוניה" (FGC), נוצרה מאוחר יותר בהשראת סגנון השמות של הרכבת התחתית של לונדון עם שמות ארוכים לקווים ("קו סארייה", "קו באלמס"...).
בשנות ה-20 של המאה-20, נוסדו קווי רכבת תחתית מהירה שני ושלישי עם בניית הגראן מטרו בין לספס לכיכר קטלוניה (חלק מה-L3 המודרני) ושנתיים לאחר מכן, קו המטרו טרנסוורסל (כיום חלק מ-L1). השלישי נבנה בין כיכר קטלוניה ל-la Bordeta כדי לקשר את מרכז העיר עם פלאסה ד'אספניה ומונז'ואיק, האתר של התערוכה העולמית של ברצלונה ב-1929. שתי חברות התחבורה המהירה המאוחרות הללו עמדו כנגד החברה הראשונה ובהשראת ה-מטרופוליטן דה פריז (Métropolitain de Paris ממנו באה המילה "מטרו").
נכון לשנת 2022, הרשת מורכבת מ-12 קווים המנוהלים על ידי 2 מפעילים שונים: "טרנספורטס מטרופוליטנס דה ברצלונה" (TMB) ו"מסילות הברזל של הז'נרליטט דה קטלוניה" (FGC). התעריפים והמינוח נשלטים על ידי רשות התחבורה המטרופולינית (Autoritat del Transport Metropolità), מערכת עירונית הכוללת גם אוטובוסים מקומיים ואזוריים, חשמליות ומספר שירותי רכבות פרווריות ואזוריות.
רשת

מאז תחילת 2020, אורכה הכולל של הרשת הוא 170 קילומטרים ו-189 תחנות, כולל הפוניקולר שב הר מונז'ואיק.
הרשת המרכזית, המופעלת על ידי TMB, מורכבת משמונה קווים, ממוספרים L1 עד L5 ו-L9 עד L11 (המובחנים במפות הרשת בצבעים שונים), המשתרעים על 102.6 קילומטרים ו-141 תחנות.
קווי FGC ממוספרים L6, L7, L8 ו-L12. קווים אלה, למעט כל L12 וחלק מ-L7, חולקים מסילות עם קווי רכבות נוסעים.
לקווי המטרו של ברצלונה אין שמות משלהם, אך בדרך כלל מתייחסים אליהם לפי צבעם או לפי המספר ושמות הקצה שלהם.
רשת > קווים

הקווים פועלים באופן הבא:
| מספר קו | מסוף | מפעיל | אורך נוכחי | אורך מאושר | תחנות נוכחיות | תחנות מאושרות | שנת פתיחה | רוחב מסילה | חשמול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Hospital de Bellvitge-Fondo | TMB | 20.700 קילומטרים | 29.758 קילומטרים | 30 | 38 | 1926 | 1,672 מ"מ | קו עילי |
|  | Paral·lel–Badalona Pompeu Fabra | TMB | 13.700 קילומטרים | 18.466 קילומטרים | 18 | 34 | 1995 | 1,435 מ"מ | קו עילי |
|  | Zona Universitària-Trinitat Nova | TMB | 18.400 קילומטרים | 20.024 קילומטרים | 26 | 36 | 1924 |  | קו עילי |
|  | Trinitat Nova-La Pau | TMB | 17.300 קילומטרים | 18.916 קילומטרים | 22 | 26 | 1973 (1926) |  | קו עילי |
|  | Cornellà Centre-Vall d'Hebron | TMB | 19.168 קילומטרים | 19.168 קילומטרים | 27 | 27 | 1959 |  | קו עילי |
|  | Pl. Catalunya-Sarrià | FGC | 4.884 קילומטרים | 4.884 קילומטרים | 8 (2 משותפות עם L7) | 8 (2 משותפות עם L7) | 1929 (1863) | קו עילי, 1,500 וולט (זרם ישר) |  |
|  | Pl. Catalunya-Av. Tibidabo | FGC | 4.634 קילומטרים | 4.634 קילומטרים | 7 (2 משותפות עם L6) | 7 (2 משותפות עם L6) | 1953 (1863) | קו עילי, 1,500 וולט (זרם ישר) |  |
|  | Pl. Espanya-Molí Nou-Ciutat Cooperativa | FGC | 11.266 קילומטרים |  | 11 | 21 | 2000 (1912) | קו עילי, 1,500 וולט (זרם ישר) | 1,000 מ"מ |
|  | Aeroport T1-Zona Universitària | TMB | 19.600 קילומטרים | 47.800 קילומטרים | 15 | 39 | 2009 | 1435 מ"מ | קו עילי |
|  | La Sagrera-Can Zam | TMB | 7.867 קילומטרים | 47.800 קילומטרים | 9 (3 משותפות עם L10) | 39 | 2009 | 1435 מ"מ | קו עילי |
|  | La Sagrera–Gorg | TMB | 5.570 קילומטרים | 47.800 קילומטרים | 6 (3 משותפות עם L9) | 33 | 2010 | 1435 מ"מ | קו עילי |
|  | Collblanc-ZAL-Riu Vell | TMB | 7.500 קילומטרים | 47.800 קילומטרים | 11 (3 משותפות עם L9) | 33 | 2018 | 1435 מ"מ | קו עילי |
|  | Trinitat Nova–Can Cuiàs | TMB | 2.109 קילומטרים | 2.109 קילומטרים | 5 | 5 | 2003 | 1435 מ"מ | קו עילי |
|  | Sarrià–Reina Elisenda | FGC | 0.600 קילומטרים | 3.200 קילומטרים | 2 | 5 | 2016 (1976) | 1435 מ"מ | קו עילי, 1,500 וולט (זרם ישר) |
בנוסף לאלו, רכבות Renfe ו-FGC ומסלולי החשמליות והתחנות החשובות יותר מוצגות במפות העדכניות ביותר, כולל מפות המידע בתחנות הרכבת בתחתית, והכל בגוון אחיד של ירוק כהה.
רשת > L9 ו-L10

עבודות בנייה של קווי L9 ו-L10 בעיצומן, והן יפעלו במתכונתם המלאה מבדאלונה וסנטה קולומה דה גרמנט אל רובע זונה פרנקה ונמל התעופה אל פראט. הקטע מרכזי בין בון פסטור ו-קאן טרייס-גורנל, שעוברים בו מספר קווים במערכת, יהיה קטע הרכבת התחתית האוטונומי הארוך ביותר באירופה, באורך 47.8 קילומטרים, ויכלול 52 תחנות. הפרויקט אושר בשנת 2000 אך נתקל בקשיים טכניים מסוימים וחלק מהקטעים שלו ממתינים לניתוח גאולוגי נוסף. הקטע הראשון של קו 9 שעובר בין לה סגררה לקאן זאם נפתח ב-2009, ועד יוני 2010 נפתחו אחת עשרה תחנות חדשות בקווים L9 ו-L10 החדשים. החל מפברואר 2016, נפתח הקטע הדרומי של קו L9, בן 15 תחנות, 19.6 קילומטרים בין זונה אוניברסיטריה לנמל התעופה (תחנת Aeroport T1).
כרטיסים ומחירים

בנוסף לכרטיס כיוון-אחד ישנם עוד מספר כרטיסים וכרטיסיות. כל כרטיסי התחבורה של רשות התחבורה המטרופולינית (ATM) תקפים וניתן להשתמש בהם ברכבת התחתית של ברצלונה. אלו הם:
כרטיס שדה תעופה, הוא כרטיס כיוון-אחד לתחנות שדה התעופה, נדרש רק אם נוסעים עם כרטיס מיוחד לשדה התעופה.
T מזדמן הכולל עשר נסיעות במחיר מוזל.
T חודשי נסיעות רגילות ללא הגבלה שנעשות במהלך 30 ימים רצופים מהשימוש הראשון.
כל תחנות המטרו נמצאות באזור תעריף 1.
תחנות

נכון לסוף שנת 2022 פועלות ברכבת התחתית של ברצלונה 189 תחנות, המשרתות את 12 הקווים הנמצאים בשימוש הנוכחי. המרחק הממוצע בין 2 תחנות הוא 807.50 מטרים.
לרובן המכריע של התחנות ברשת חסרים מבנים או מבנים קשורים מעל פני הקרקע, והם מורכבים בעיקר מגישה עם מדרגות, מדרגות נעות או מעליות. מחוון הרכבת התחתית הרשמי של TMB, מעוין אדום עם M בפנים, נותר ללא שימוש בקווי FGC, המשתמשים בלוגו החברה שלהם ובלוגו שונה בצורת מעוין (למעשה די דומה לזה המשמש בתוך הרכבת התחתית של מדריד) בתוך תחנות. מתחת לאדמה העיטור שלהם מפוכח להפליא, למעט כל התחנות החדשות.
תחנות > תחנות שלא בשימוש

מספר תחנות ברשת נסגרו, מעולם לא נחנכו או הועברו למקום סמוך.
תחבורה באזור המטרופולין של ברצלונה

הרכבת התחתית של ברצלונה היא חלק מרשת תחבורה גדולה יותר, המוסדרת ומשולבת על ידי רשות התחבורה המטרופולינית (Autoritat del Transport Metropolità).
בין השירותים הללו, ישנן שתי מערכות גדולות הפועלות הן בתוך והן מחוץ לגבולות העיר ברצלונה: קווי הרכבות הפרווריות המופעלים על ידי Renfe, אוחדו ב-Rodalies Barcelona, או בקווי FGC המתחילים בקווי המטרו. החברה פועלת (L6, L7 ו-L8) והופכות למערכת רכבת מלאה המשרתת את רוב המטרופולין. FGC מפתחת קווי רכבת תחתית עבור סבאדל וטראסה בקו ברצלונה-ואלייס.
ראו גם

הפתרון הספרדי
הרכבת התחתית של מדריד
ביאורים

↑  הגייה מקומית:
* קטלאנית: [ˈmɛtɾu ðə βəɾsəˈlonə]
* ספרדית: [ˈmetɾo ðe βaɾθeˈlona]
.
הערות שוליים

↑  "Metropolitan Transport Authority – ATM" (PDF). ATM.cat. Retrieved 25 March 2020.
↑  "El tramo central de la línea 9 de metro prepara su reactivación". La Vanguardia. Retrieved 19 November 2018.
↑  "Transport in figures – Basic transport data". TMB. 31 December 2013. Retrieved 9 May 2014. – length of TMB lines.
↑  "News article" (PDF). people.reed.edu.
↑  "Driverless metro reaches Barcelona airport". Railway Gazette International. 12 February 2016. Retrieved 15 February 2016.
ענן נקודות

ענן נקודות תמונה של טורוס
מיפוי גאוגרפי באמצעות ענן נקודות של "רד רוקס", קולורדו (על ידי DroneMapper)
ענן נקודות (באנגלית, Point Cloud) הוא מערך של נקודות במערכת קואורדינטות מסוימת. במערכת קואורדינטות תלת־ממדית, נקודות אלה מסומנות בדרך כלל ב־X ,Y ו־ Z, ולעיתים קרובות הן נועדו לייצג משטחים חיצוניים של אובייקט. הסריקות יכולות להיות של אלמנטים קטנים ועד תאי שטח של כמה קילומטרים.
ענן נקודות יכול להיווצר כתוצר של סורקי 3D. מכשירים אלה מודדים מספר גדול של נקודות על שטח הפנים של האובייקט, ולעיתים קרובות מפיקים קובץ נתונים המכיל את ענן הנקודות.
ענני נקודות, המהווים פלט של סריקות תלת מימד, משמשים למטרות רבות, כולל יצירת מודלים של CAD (תכנון בעזרת מחשב) לצורך ייצור חלקים, מטרולוגיה / בקרת איכות, ומגוון יישומים של ויזואליזציה, אנימציה, רינדור והתאמה אישית המונית.
המרת ענני נקודות

בעוד אפשרי לבצע רינדור גרפיקת תלת מימד ובדיקה ישירות בענן הנקודות, בדרך כלל לא אפשרי להשתמש בענן הנקודות באופן ישיר ברוב אפליקציות התלת מימד, ולכן יש להמיר אותם לפני כן למודלים של מפת פוליגונים (polygon mesh) או למפת משולשים (triangle mesh), או למודלים של משטחי NURBS או CAD, באמצעות תהליך המכונה באופן כללי כ"בנייה מחדש" של משטחים.
ישנן שיטות רבות להמרת ענן נקודות למשטח ב־3D . גישות מסוימות, כגון דלאוני טריאנגולציה, צורות אלפא (alpha shapes), ו־ball pivoting, מייצרות רשת של משולשים על הקודקודים הקיימים של ענן הנקודות. גישות אחרות ממירות את ענן הנקודות לשדה מרחקים וולומטרי (volumetric distance field) ובונה מחדש את המשטח באמצעות אלגוריתם marching cubes.
יישום אחד של ענני נקודות הוא מטרולוגיה תעשייתית או בדיקה באמצעות טומוגרפיה תעשייתית ממוחשבת. ניתן להשוות את ענן הנקודות של חלק מיוצר למודל ה־CAD שלו, או אפילו לענן נקודות אחר, כדי לזהות הבדלים. את ההבדלים הללו ניתן להציג כמפת צבעים המעניקה חיווי חזותי של ההבדל בין החלק המיוצר לבין מודל ה־CAD. ניתן לחלץ מענן הנקודות גם ממדים גאומטריים ועמידות.
ענני נקודות יכולים לשמש גם כדי לייצג נתוני נפח, המשמשים לדוגמה עבור הדמיה רפואית, כגון MRI ו־CT בהם משתמשים באלגוריתם Marching Cube. באמצעות ענן הנקודות ניתן לבצע ריבוי דגימות ודחיסת נתונים.
במערכות מידע גאוגרפי, ענני נקודות הם משאב ליצירת מודל גבהים ספרתי (DEM) של אזור גאוגרפי. הם משמשים גם ליצירת מודלים בתלת מימד של סביבות עירוניות.
הצגת ענני נקודות גדולים באפליקציות וברשת

כאשר נסרקים מרחבים או אובייקטים גדולים נוצר ענן נקודות עצום שיכול להגיע למיליארדי נקודות, שאותו לא ניתן לאחסן או לעבד באמצעות הזיכרון וכוח המחשוב של מכשיר טלפון חכם ולעיתים אף מחשב רגיל. לכן נדרשת שיטה עיבוד חסכונית בזיכרון שתאפשר שליפה והצגה של ענני הנקודות. Potree היא ספרייה שפותחה במיוחד כדי להציג ענני נקודות גדולים בסביבות Web ללא צורך בעוצמת מחשוב גבוהה. Potree מאפשרת להציג למשתמש, בכל רגע נתון, רק את המידע הרלוונטי עבורו, ובכך היא מצמצמת את כמות הנקודות שיש לעבד. הספרייה מבוססת קוד פתוח ו־WebGL והיא נתמכת בעיקר על ידי חברת Rapidlasso. באמצעות הספרייה ניתן גם לשלב בין ענני נקודות או להוסיף שכבות מידע על גבי מודל התלת מימד.
ראו גם

Euclideon, מנוע 3D העושה שימוש באלגוריתם של ענן נקודות כדי לבצע רינדור של תמונות
MeshLab, כלי קוד פתוח לניהול ענני נקודות ולהמרה שלהם ל-triangular mesh ב-3D.
CloudCompare, כלי קוד פתוח לצפייה, עריכה ועיבוד ענני נקודות בדחיסות גבוהה
PCL (ספריית ענן נקודות), ספריית קוד פתוח ל-n-D Point Cloud ועיבוד גאומטרי ב-3D
PDAL, ספריית קוד פתוח לתרגום של נתוני ענן נקודות לפורמט abstraction
הערות שוליים

↑  Levoy, M. and Whitted, T., "The use of points as a display primitive".. Technical Report 85-022, Computer Science Department, University of North Carolina at Chapel Hill, January, 1985
↑  Rusinkiewicz, S. and Levoy, M. 2000. QSplat: a multiresolution point rendering system for large meshes. In Siggraph 2000. ACM, New York, NY, 343–352. DOI=http://doi.acm.org/10.1145/344779.344940
↑  Berger, M., Tagliasacchi, A., Seversky, L. M., Alliez, P., Guennebaud, G., Levine, J. A., Sharf, A. and Silva, C. T. (2016), A Survey of Surface Reconstruction from Point Clouds. Computer Graphics Forum.
↑  Meshing Point Clouds A short tutorial on how to build surfaces from point clouds
↑  Sitek et al. "Tomographic Reconstruction Using an Adaptive Tetrahedral Mesh Defined by a Point Cloud" IEEE Trans. Med. Imag. 25 1172 (2006)
↑  From Point Cloud to Grid DEM: A Scalable Approach
↑  K. Hammoudi, F. Dornaika, B. Soheilian, N. Paparoditis. Extracting Wire-frame Models of Street Facades from 3D Point Clouds and the Corresponding Cadastral Map. International Archives of Photogrammetry, Remote Sensing and Spatial Information Sciences (IAPRS), vol. 38, part 3A, pp. 91–96, Saint-Mandé, France, 1–3 September 2010.
↑  ספריית Potree: הדרך להכניס ענן נקודות ל-Web להצגת תלת מימד, באתר onecode.co.il, ‏15/2/2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb166804672 (data)  GND: 4530310-1  LNB: 000348305  SUDOC: 167953206
ספריית התבניות התקנית

ספריית התבניות התקנית (באנגלית: Standard Template Library או בקיצור: STL) היא חלק מהספרייה התקנית של C++‎. ספרייה זו אינה חלק מובנה בשפה, והיא מכילה כלי עזר שניתן לכתוב בשפת C++‎ עצמה; הספרייה חוסכת מהמתכנת את הטרחה שבכתיבתם. כל שירותי STL הם תבניות שתואמות את עקרונות התכנות הגנרי, ומכאן שם הספרייה.
היסטוריה

את יצירת ה-STL אפשר לזקוף בעיקר לאלכסנדר סטפנוב שב-1979 החל לעבוד על הרעיון של אלגוריתמים גנריים. ב-1987 כתבו סטפנוב ושותפו דוד מוסר קודים גנריים לשפת עדה. הם שמו לב שעדה יוצאת לאט לאט מהשוק והחליטו לכתוב ספריות גנריות עבור ++C.
סטפנוב החל לעבוד במעבדות AT&T ולאחר מכן במעבדות HP על אלגוריתמים גנריים ל-++C. לאחר זמן מה הציג סטפנוב את מחקרו בפני איגוד התקינה של שפת ++C. האיגוד התלהב מהמחקר וביקש מסטפנוב שימשיך לעבוד ויראה להם את התקדמותו. לאחר עבודה רבה על הקוד הם הציגו גרסה סופית שאושרה ביולי 1994. עוד החלטה שתרמה להתפשטות של ה-STL היא ההחלטה של HP לא לקחת תמלוגים על הקוד ולהפיץ אותו בחינם.
שירותי הספרייה

כל שירותי STL מובאים בצורת תבניות של מחלקות או פונקציות הנמצאות תחת מרחב שם של הספרייה התקנית: std. הספרייה מגדירה מחלקות עבור מבני נתונים נפוצים (כגון ווקטור, עץ חיפוש בינארי, רשימה מקושרת, תור, מחסנית), טיפוסי איטרטורים עבור מחלקות אלה (מצביעים מופשטים) ואלגוריתמים נפוצים (אלגוריתמי חיפוש, מיון, פעולות על קבוצות וכדומה).