stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחיתות שלטונית בישראל
אנשי ציבור ישראלים שהורשעו בעבירות שחיתות ציבורית > שרי ממשלה

אהרון אבוחצירה – היה שר הדתות, שר העלייה והקליטה ושר העבודה והרווחה בשנים 1977–1982. הורשע ב-1982 בשני מקרי גנבה, מרמה והפרת אמונים בידי עובד ציבור. נדון למאסר בפועל של שלושה חודשים, וכן מספר מאסרים על תנאי.
שלמה בניזרי – היה סגן שר הבריאות, שר הבריאות ושר העבודה והרווחה בשנים 1999–2003. הורשע ב-2008 בקבלת שוחד, בהפרת אמונים ובשיבוש מהלכי משפט, ונגזרו עליו ארבע שנות מאסר בפועל.
אריה דרעי – שר הפנים משנת 1988 עד 1993. הורשע ב-1999 בלקיחת שוחד בסך כולל של 150,000 דולר, מרמה והפרת אמונים, נידון לשלוש שנות מאסר (מתוכן ריצה שנתיים בפועל) והוטל עליו קלון. לאחר שחרורו מהכלא הורשע פעם נוספת בהפרת אמונים ונדון לשלושה חודשי מאסר על תנאי ולקנס של 10,000 ש"ח. בינואר 2022 הורשע בעבירות מס.
אברהם הירשזון – היה שר האוצר בשנים 2006–2007. הורשע ב-2009 בגניבת כשני מיליון שקלים מהסתדרות העובדים הלאומית. נדון לחמש שנים וחמישה חודשים של מאסר בפועל וקנס בסך 450,000 ש"ח.
סאלח טריף – היה חבר כנסת דרוזי, והשר הלא-יהודי הראשון שכיהן בממשלות ישראל, כשר בלי תיק בשנים 2001–2002. הורשע ב-2003 במתן שוחד, מרמה והפרת אמונים, ונגזרו עליו שישה חודשי עבודות שירות וקנס בסך 25,000 ש"ח.
יעקב ליצמן – היה שר הבינוי והשיכון ושר הבריאות בשנים 2015–2020. הורשע ב-2022 במרמה והפרת אמונים בפרשת מלכה לייפר, ונדון לקנס של 3,000 ש"ח ומאסר על תנאי של שמונה חודשים.
סטס מיסז'ניקוב – היה שר התיירות בשנים 2009–2013. הורשע ב-2017 בפרשת השחיתות בישראל ביתנו בגין מרמה והפרת אמונים ונידון למאסר בפועל של שנה ושלושה חודשים.
יצחק מרדכי – היה שר הביטחון ושר התחבורה בשנים 1996–2000. הורשע ב-2001 בביצוע מעשים מגונים בנסיבות מחמירות ובעבירה של מעשים מגונים, ונגזר עליו מאסר על תנאי של 18 חודשים.
רפאל פנחסי – כיהן כשר התקשורת בשנים 1990–1992. הורשע ב-1997 בגין העברת כספים שלא כדין, ונגזרו עליו 12 חודשי מאסר על תנאי וקנס.
פאינה קירשנבאום - חברת מפלגת ישראל ביתנו וסגנית שר הפנים בשנים 2013–2015. הורשעה ב-2021 בפרשת השחיתות בישראל ביתנו בלקיחת שוחד, הלבנת הון, עבירות מס ומרמה והפרת אמונים. נגזר עליה עונש של עשר שנות מאסר וקנס של 900,000 ש"ח.
אנשי ציבור ישראלים שהורשעו בעבירות שחיתות ציבורית > חברי כנסת

יוסף בא-גד – חבר כנסת ממפלגת מולדת בין השנים 1992–1996. הורשע ב-2007 בזיוף ומרמה, לאחר שזייף חתימות של אזרחים לקראת הבחירות. נגזרו עליו שישה חודשי עבודות שירות וקנס בסך 25 אלף שקל.
נעמי בלומנטל – חברת כנסת מהליכוד בשנים 1992–2006. הורשעה ב-2006 בשוחד בחירות, הדחת עדים ושיבוש מהלכי משפט, ונדונה לשמונה חודשי מאסר וקנס של 75 אלף ש"ח. כמו כן נקבע כי יש קלון בעבירות.
מיכאל גורלובסקי – חבר כנסת מהליכוד בשנים 2003–2006. היה מעורב בפרשת ההצבעות הכפולות יחד עם ח"כ יחיאל חזן. הורשע ב-2006 בהפרת אמונים ונדון לחודשיים עבודות שירות וחודשיים מאסר על תנאי. בפברואר 2021 הוגש כתב אישום נגד גורלובסקי על מתן שוחד והלבנת הון בגין מעורבותו בפרשת שחיתות בנתיבי ישראל.
שלמה דיין – חבר כנסת ממפלגת ש"ס בשנים 1988–1992. הורשע ב-1993 בקבלת דבר במרמה ובזיוף, ונידון לארבעה חודשי עבודות שירות.
מיכאל דקל – חבר כנסת מהליכוד בשנים 1977–1988. הורשע ב-1993 בשוחד, מרמה והפרת אמונים, ונקנס ב-50,000 ש"ח.
יוסף ונונו – חבר כנסת ממפלגת העבודה בשנים 1992–1996. הורשע ב-1997 בשוחד, מרמה והפרת אמונים. נידון לעונש מאסר של 12 חודשים וקנס בסך 40,000 ש"ח.
חנין זועבי – חברת כנסת מפלגת בל"ד בשנים 2009–2019. בשנת 2021 הורשעה בניסיון לקבל דבר במרמה וזיוף מסמכים. נגזר עליה עונש מאסר על תנאי וקנס.
עופר חוגי – חבר כנסת ממפלגת ש"ס בשנים 1999–2006. הורשע ב-2006 במרמה בנסיבות מחמירות, בשימוש במסמך מזויף, ברישום כוזב במסמכי תאגיד ובניסיון לקבל דבר במרמה. נדון לשלוש שנים מאסר בפועל וכן קנס של 200 אלף שקלים.
יחיאל חזן – חבר כנסת מהליכוד בשנים 2003–2006. הורשע ב-2006 בעבירות של זיוף בכוונה לקבל דבר בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בעקבות פרשת ההצבעות הכפולות. נדון לארבעה חודשי עבודות שירות ושישה חודשי מאסר על תנאי.
יאיר לוי – חבר כנסת ממפלגת ש"ס בשנים 1988–1992. הורשע ב-1994 בעבירות של גנבה, זיוף מסמך בנסיבות מחמירות, רישום כוזב במסמכי תאגיד ומרמה והפרת אמונים בתאגיד, ונידון לארבע שנות מאסר בפועל וקנס בסך 275,000 ש"ח.
שמואל פלאטו-שרון – חבר כנסת ממפלגת פיתוח ושלום בין השנים 1977–1981. הורשע פעמיים: ב-1979 הורשע בשוחד בחירות ובמרמה. נגזרו עליו 11 חודשי מאסר בפועל, אותם ריצה בבית סוהר חרמון, ובשנת 2000 הורשע במרמה ונדרש לשלם 1.2 מיליון דולר פיצויים לחברה צרפתית.
דני קורן – חבר כנסת ממפלגת העבודה בשנת 2006. הורשע ב-2011 בניגוד עניינים, מרמה והפרת אמונים. נדון למאסר של שישה חודשים בעבודות שירות וקנס של 150,000 ש"ח.
שמואל רכטמן – חבר כנסת מהליכוד בשנים 1977–1979. בשנת 1979 הורשע בלקיחת שוחד ונדון לתשעה חודשי מאסר. רכטמן היה חבר הכנסת הראשון שהורשע בפלילים, וחבר הכנסת הראשון שנכנס אי-פעם לכלא.
עמרי שרון – חבר כנסת מהליכוד וקדימה בשנים 2003–2006. הורשע ב-2006 ברישום כוזב במסמכי תאגיד, עדות שקר והפרת חוק מימון מפלגות, ונידון לשבעה חודשי מאסר וקנס בסך של 300 אלף ש"ח.
חיים כץ - בשנת 2021, בעת כהונתו כחבר כנסת במפלגת הליכוד הודה והורשע בקשירת קשר להשגת מטרה כשרה באמצעים פסולים.
יעקב ליצמן- כיהן כחבר כנסת ,שר בריאות, ושר בינוי והשיכון מטעם סיעת יהדות התורה. בשנת 2022 הורשע בהפרת אמונים. פרשת בית ישראל נמחקה מכתב האישום במסגרת הסדר טיעון. לא הוטל עליו קלון מאחר שהודיע על פרישה מהחיים הפוליטיים.
דוד ביטן- בתיק 1803 הואשם בלקיחת שוחד, בקשות שוחד מרמה והפרת אמונים, הלבנת הן ועבירות מס.
אנשי ציבור ישראלים שהורשעו בעבירות שחיתות ציבורית > רבנים ראשיים

יונה מצגר – היה הרב הראשי האשכנזי בשנים 2003–2013. הורשע ב-2017 בלקיחת שוחד ובעבירות נוספות, ונדון לשלוש וחצי שנות מאסר בפועל וקנסות בסך חמישה מיליון ש"ח. ב-1 במאי 2017 החל לרצות את עונשו בכלא מעשיהו.
אנשי ציבור ישראלים שהורשעו בעבירות שחיתות ציבורית > אנשי ציבור נוספים

רמי דותן – היה ראש להק הציוד בחיל האוויר הישראלי בשנים 1989–1990, בדרגת תת-אלוף. הורשע ב-1991 במספר סעיפי אישום ובהם קבלת שוחד ונידון ל-13 שנות מאסר, גירוש מהצבא ושלילת דרגתו.
אלכס ויז'ניצר – היה יושב ראש דירקטוריון החברה הממשלתית נת"ע, מנכ"ל החברה הלאומית לדרכים בישראל ויושב ראש דירקטוריון מקורות בשנים 2001–2015. הורשע ב-2021 בבקשת שוחד ונגזרו עליו שנתיים מאסר בפועל וקנס בסך 850 אלף ש"ח.
אשר ידלין – היה עסקן פוליטי, מבכירי תנועת העבודה. הומלץ למנותו ב-1976 לנגיד בנק ישראל, אך בתוך זמן קצר נעצר והורשע בקבלת שוחד, ונידון לחמש שנות מאסר בפועל.
רמי כהן – היה מנכ"ל משרד החקלאות ופיתוח הכפר בין השנים 2013–2015. הורשע ב-2021 בפרשת השחיתות בישראל ביתנו בלקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים, הלבנת הון, זיוף תעודות, רישום כוזב במסמכי תאגיד ואיום על קצין משטרה. נגזרו עליו 30 חודשי מאסר וקנס של 180,000 ש"ח.
שמעון שבס – היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה בין השנים 1992–1995. הורשע בשנת 2004 בעבירות מרמה והפרת אמונים ושוחד, בפרשה העוסקת בקשריו עם מדינות זרות, ונגזרו עליו שנתיים מאסר בפועל וקנס של 50 אלף ש"ח. לאחר שני ערעורים בוטל עונש המאסר.
יהודה שפיגל – היה סמנכ"ל משרד הבריאות ומעורב בפרשת תל גיבורים בשנת 1963. הורשע ב-1964 על קבלת שוחד מאדריכלים ומהנדסים על מנת לקדם הקמת בית חולים בחולון. שפיגל נדון לשנתיים מאסר, וגם עורך דינו הורשע ונגזרו עליו מאסר וקנס.
הערות שוליים

↑  דורון נבות, שחיתות פוליטית בישראל, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, ‏מהדורה שנייה, 2015, עמ' 43.
↑  נבות, עמ' 13-14.
↑  הורשעו בפלילים: כרוניקה של פשיעה בכנסת ובממשלה, באתר "נתון בראש", ‏9 בינואר 2018.
↑  נבות, עמ' 503
↑  דורון ברויטמן, קוקטייל השחיתות מאיים להרעיל את השלטון בישראל, באתר כלכליסט, ‏1 במרץ 2020
↑  צ. ק., פרופסור גוי ופרופסור עברי (מכתב מסקנדינביה), הצופה, 9 באוגוסט 1948.
↑  משה בראוור, צללים במדינה, הצופה, 19 בספטמבר 1948.
↑  נבות, עמ' 58.
↑  נבות, עמ' 57
↑  נבות, עמ' 59.
↑  מקל וכלב, "העולם הזה", גיליון 1016 מ-3 באפריל 1957, עמוד 3
↑  נבות, עמ' 68.
↑  יובל יועז, ממפא"י ועד ש"ס, מידלין ועד שרון ואולמרט: תולדות השחיתות הפוליטית בישראל, באתר מגזין ליברל, ‏18 בינואר 2015
↑  נבות, עמ' 72.
↑  נבות, עמ' 87.
↑  נבות, עמ' 95.
↑  נבות, עמ' 107
↑  נבות, עמ' 151.
1 2  מאגר פרשיות שחיתות שלטונית לשנים 2010–2023, באתר www.idi.org.il, ‏2023-10
↑  נבות, עמ' 218.
↑  המכון הישראלי לדמוקרטיה, מבטים על שחיתות שלטונית, 2022, עמ' 141
↑  Our Work In Israel, Transparency International
↑  שחר אילן, על רקע ההפיכה המשטרית - ישראל התדרדרה במדד השחיתות העולמי, באתר כלכליסט, 30 בינואר 2024
1 2  אומרים שהיה פה מושחת, באתר עושים פוליטיקה מבית עושים היסטוריה, דקות 25–28
↑  דפנה ליאל, מארחת את דוקטור דורון נבות, אומרים שהיה פה מושחת, באתר עושים פוליטיקה מבית עושים היסטוריה, דקות 36:05-28:30
1 2  ליבי עוז, בריאיון עם ד"ר אסף מצקין, פעם היה פה טוב יותר?, באתר התנועה לאיכות השלטון
↑  מדד השחיתות: ישראל השתפרה מעט - מקום 32, באתר ynet, 17 בנובמבר 2009.
↑  גיא קצוביץ', ‏מדד השחיתות: ישראל קיבלה את הציון הנמוך ביותר אי-פעם, באתר גלובס, 1 בדצמבר 2011.
↑  Corruption Perception Index, ארגון השקיפות הבינלאומי, ‏28 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  When the mighty fall, באתר Transparency International, ‏15 בינואר 2021 (באנגלית).
↑  Transparency International calls for accountability for shooting of Palestinian Journalists in Jenin, באתר Transparency International, ‏11 במאי 2022 (באנגלית).
↑  שחיתות פוליטית בישראל, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה.
↑  Israel Corruption Report, באתר "GAN Integrity", ‏אוגוסט 2020 (באנגלית).
↑  ישראל נמצאת בסיכון גבוה לשחיתות במערכת הביטחון, באתר ‏מאקו‏, 29 בינואר 2013.
↑  צבי זרחיה, יישללו הטבות מאישי ציבור מורשעים: "הכנסת לא תהיה סלחנית כלפי מי שסרח", באתר הארץ, 4 ביולי 2007.
↑  תומר זרחין ועפרה אידלמן, שר האוצר לשעבר, אברהם הירשזון, הורשע בעבירות של גניבה, באתר הארץ, 4 ביוני 2008.
↑  נעמה סיקולר, בניזרי והירשזון לא ייהנו מעיתון וטלפון על חשבון המדינה, באתר כלכליסט, 11 באוגוסט 2009.
↑  הצעת חוק-יסוד: המאבק בשחיתות הציבורית - הרחקת נבחרי ציבור שהורשעו בדין ממשרות ציבוריות (תיקוני חקיקה), באתר הכנסת, ‏2016.
↑  יובל יועז, ‏הצעת חוק: תקופת הקלון לנבחרי ציבור תוכפל מ-7 ל-14 שנים, באתר גלובס, 17 בדצמבר 2013.
↑  הצעת חוק-יסוד: הארכת תקופת הפסילה בעבירות שיש עמן קלון לנבחרי ציבור (תיקוני חקיקה), באתר הכנסת, ‏2017.
↑  יקי אדמקר‏, סער תומך: קלון על נבחרי ציבור - יישאר לכל החיים, באתר וואלה, 3 בפברואר 2022.
↑  ע"פ 2021/17 יונה יחיאל מצגר נ' מדינת ישראל, ניתן ב־30 באפריל 2017
↑  גיא פלג, משה נוסבאום, חדשות 2, ‏הבוקר: הרב יונה מצגר נכנס לכלא, באתר ‏מאקו‏, 1 במאי 2017
ח'ירבת ג'מעין

| --- | --- |

פתח ואגן בחורבת ג'מעין
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברזל התקופה ההלניסטית
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  שמעון דר 
 מצב:  חורבה
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  יהודה ושומרון 
 מיקום:  שומרון
 
בח'ירבת ג'מעין (Khirbet Jamma'in) נתגלו שרידיו של יישוב יהודי מתקופת הממלכה הישראלית - תקופת הברזל 2, הידועה בהיסטוריה היהודית כתקופת בית ראשון. יישוב זה מעיד על התפשטות ממלכת ישראל במערב השומרון בתקופה ההיא. כיום, החורבה ממוקמת בלב היישוב מעלה שומרון.
הרקע

האתר של חורבת ג'מעין שנמצא בגובה 315 מטר מעל גובה פני הים, נתגלה בשנת 1976 במסגרת "סקר מערב השומרון". בשנת 1979 עם תחילת עבודות ההכנה להקמת היישוב מעלה שומרון, הוחלט לבצע חפירות הצלה במקום שנוהלו על ידי שמעון דר מאוניברסיטת בר-אילן.
הממצאים

בחפירות הארכאולוגיות נתגלו שרידים של יישוב המתוארך לתקופת הברזל 2, תקופת ממלכת ישראל ושרידי מועטים מהתקופה ההלניסטית. היישוב שהשתרע על פני שטח של כעשרים דונמים, היה מוקף חומת הגנה. ביישוב נמצאו בערך 20 בתים שרובם השתמרו במצב מצוין ומיוחסים ככל הנראה לקבוצת משפחות מבית שבט מנשה. רוב הבתים נבנו בסגנון בית ארבעת המרחבים. כמו כן, נתגלו באתר בית בד פרטי, בית בד ציבורי, כבשן סיד, כתריסר בורות מים חצובים, בור פחם, מחצבה, גיתות ויקב. היקב מזכיר את סגנון היקבים שנתגלו בגבעון הישראלית. בנוסף, נתגלו גם כ-12 מגדלי יין שתפקידם היה לאגור את התוצרת החקלאית של הכרמים.
מסביב ליישוב נתגלו טרסות חקלאיות עתיקות שמיוחסות לאותה תקופה, כאשר בין הממצאים נתגלו גם חרסים המשויכים לתקופה ההלניסטית. מה שמעיד על תיקונים שככל הנראה בוצעו בטרסות בתקופה זו. היישוב בחורבת ג'מעין, מהווה דוגמה לכפר מתקופת המקרא שלא נחרב, אלא ננטש כאשר תושביו לקחו עימם בצורה מסודרת את חפצי הערך והכלים.
הערות שוליים

1 2 3 4  שמעון דר, ח'ירבת ג'מעין - כפר מתקופת המלוכה, קדמוניות 3-4, 1980, עמ' 97-100
1 2 3 4  חרבת ג'מעין - כפר מימי הבית הראשון במערב שומרון, באתר kotar.cet.ac.il
ארם אנדוניאן

| --- | --- |

אנדוניאן, שנות ה-20
 לידה:  1875 האימפריה העות'מאנית ביוגלו, קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  23 בדצמבר 1951  (בגיל 76 בערך) צרפת הרובע החמישה-עשר של פריז, צרפת
 מקום קבורה:  Sépulture des intellectuels arméniens 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 מעסיק:  Dzaghig, בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
ארם אנדוניאן (בארמנית: Արամ Անտոնեան;‏ 1875 – 23 בדצמבר 1951) היה עיתונאי, היסטוריון וסופר ארמני.
ביוגרפיה

אנדוניאן נולד בקונסטנטינופול, שם ערך את העיתונים "Luys" (אור), "Dzaghik" (פרח) ו-"Surhandak" (מבשר). לאחר מכן שירת במחלקת הצנזורה הצבאית של האימפריה העות'מאנית. הוא נעצר בהוראת שר הפנים טלעת פאשה בערבו של ה-24 באפריל 1915 ובכך הצטרף למספר הרב של האינטלקטואלים הארמנים שגורשו מהבירה קונסטנטינופול. אנדוניאן גורש לצ'נקירי (אנ'), אולם במחצית הדרך הוחזר לאנקרה וגורש שוב למחנות בראס אל-עין ומסקנה (Meskene). אך אנדוניאן שרד במחתרת בעיר חלב שבסוריה. כאשר כוחות בריטיים כבשו את העיר, בכיר טורקי נמוך-דרג, נעים ביי, שיתף פעולה עם ארם אנדוניאן בפרסום זיכרונותיו – תיאור גירושם של הארמנים. "זיכרונות נעים ביי" פורסמו בשנת 1920, ולפעמים מכונים "מברקי אנדוניאן" או "מברקי טלעת פאשה". המברקים מתיימרים להוות הוכחה ישירה שרצח העם הארמני בשנים 1915–1917 היה מדיניות של הממשלה העות'מאנית. הם הוצגו כהוכחה במשפט של סוגומון טהליריאן.
על פי הפרופסור רוברט מלסון (אנ'), המתמחה ברצח עם, דיווחו של אנדוניאן על הגירושים ורציחות הארמנים שלאחר 1915 הוא מכריע לגבי המחקר של תקופה זו.
בין השנים 1928–1951 ניהל אנדוניאן את ספריית נובאר (Nubarian Library) בפריז, והצליח להחביא ולהציל את רוב האוסף במהלך הכיבוש הגרמני של פריז.
אנדוניאן נפטר בפריז ב-23 בדצמבר 1951.
חיבוריו

ביוגרפיה של אלכסנדר שירוואנזאדה (אנ') (Շիրվանզադէ), קונסטנטינופול, 1911.
"ההיסטוריה המאוירת השלמה של המלחמה הבלקנית" (5 כרכים, 1912–1913), יצאה לאור במקור בארמנית (Պատկերազարդ ընդարձակ պատմութիւն Պալքանեան պատերազմին), לאחרונה יצאה לאור מהדורה בטורקית.
"באותם ימים חשוכים" (Այն սեւ օրերուն), בוסטון, 1919.
"הפשע הגדול" (Մեծ Ոճիրը), בוסטון, 1921.
"זיכרונות נעים ביי", לונדון, 1920.
לקריאה נוספת

Soulahian-Kuyumjian, Rita. The Survivor: Biography of Aram Andonian. London: Gomidas Institute, June 9, 2010
אלה-קרי הילדה מלפלנד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אלי ינס, אנה ריבקין-בריק
 איורים:  חנה ריבקין-בריק 
 שפת המקור:  שוודית
 סוגה:  ספרות ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  ספריית פועלים
 הוצאה בשפת המקור:  Rabén & Sjögren (אנ')
 תאריך הוצאה:  1951
 מספר עמודים:  100
 הוצאה בעברית
 תאריך:  1954
 תרגום:  לאה גולדברג
 סדרה
 סדרת ספרים:  ילדי העולם
 הספר הבא:  נורִיקֹו־סַאן הילדה מיפן
 
אלה־קרי הילדה מלפלנד הוא ספר ילדים מאת העיתונאית השוודית אלי ינס (אנ'). תמונות הספר צולמו על ידי חנה ריבקין-בריק. הספר נכתב במקור בשוודית ותורגם לעברית על ידי לאה גולדברג. הספר פורסם לראשונה בעברית ב־1954 בהוצאת פועלים.
תקציר העלילה

הספר מתאר את חיי היום יום של אלה-קרי, ילדה סאמית החיה בצפון שוודיה. בסיפור מפורטים עיסוקיה, כמו: אריגה, שטיפת כלים, החלקה במגלשיים ועוד. בעונת האביב, האיילים נודדים למרעה בהרים, ואנשי הכפר יוצאים למסע להתלוות אליהם. אלה-קרי רוצה לצאת יחד איתם למסע, אך אינה מקבלת את רשות אביה.
מסרי הספר

לפי המחברת, מטרת הספר היא ליצור קרבה וחיבור בין ילדים מתרבויות ומארצות שונות, וכך להראות שהעולם למעשה קטן, שוויוני ויש יותר דמיון משוני בין התרבויות, למרות המגוון התרבותי הגדול.
על הצלמת ועל תהליך הכתיבה

אנה ריבקין בריק (1970-1908) הייתה יהודייה ציונית שנולדה ברוסיה, וחיה מגיל שש בשוודיה. היא נהגה לצלם ילדים שונים בעולם במהלך חיי היומיום שלהם. אנה ריבקין-בריק נסעה עם העיתונאית השוודית, אלי ינס ללפלנד, שם הן צילמו את הסאמים. לאחר מכן, השתיים הפכו את התצלומים לספר שמציג את חיי היום־יום של אלה קרי, ילדה שגרה בלפלנד.
ביקורת על הספר

המבקרים מתארים את הספר כספר שובה לב, כיוון שהוא גורם לתחושת הזדהות עם תושבי לפלנד. עוד הם מוסיפים כי לאחר קריאת הספר קיימת תחושה כי לא יהיה קשה להגיע ללפלנד ליום אחד, ולחיות את חיי התושבים שבה.
סדרת "ילדי העולם"

הספר "אלה קרי הילדה מלפלנד" הוא חלק מסדרת הספרים "ילדי העולם" (אנ'). סדרה זו כוללת שבעה עשר ספרים שפורסמו בשוודיה והופצו בשמונה עשרה מדינות נוספות ברחבי העולם. בכל סדרת הספרים נכללו התצלומים של אנה ריבקין בריק, ותשעה מהם נכתבו על ידי הסופרת אסטריד לינדרגרן.
ספרי הסדרה כוללים ספרים רבים כגון: "נורִיקֹו־סַאן הילדה מיפן"; "אלה-קרי הילדה מלפלנד"; "סִיאָה הילדה מאפריקה"; "סילבס ילדת הקרקס"; "גנט הילדה מאתיופיה"; "דִירְק הילד מהולנד"; "נואִי הילדה מתאילנד"; "סלימה הילדה מקשמיר", ועוד.
הסרט הדוקומנטרי

בשנת 2014 יצא הסרט "איפה אלה קרי ומה קרה לנוריקו סאן?" (אנ'). זהו סרט דוקומנטרי המתבסס על סדרת הספרים "ילדי העולם". את הסרט ביימה העיתונאית והבלוגרית דבורית שרגל, ובו היא מתארת את המסע שלה לחיפוש גיבורי הספר, באמצעות תחקיר מעמיק שנמשך כארבע שנים.
אלה-קרי פאבל, שהייתה גיבורת הספר בהיותה ילדה, נפטרה בשנת 2023 בגיל 78.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  על סדרת ילדי העולם, באתר www.kibutz-poalim.co.il
1 2 3  אלה-קרי הילדה מלפלנד, באתר www.kibutz-poalim.co.il
1 2 3  ד״ר אלי אשד, אלה קארי − האלמנה מלפלנד, דירק − הבורגני מהולנד, נוריקו סאן − אשת העסקים מיפן, והמעניינת מכולם − דבורית שרגל, ההרפתקנית מישראל, באתר יְקוּם תַּרְבּוּת, ‏2015-03-11
↑  ⁨אלה קרי. הילדה מלפל_^נד ⁩ - ⁨⁨על המשמר⁩ 13 אוגוסט 1954⁩ - הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים, באתר www.nli.org.il
↑  דבורית שרגל, ‏הסרט שאיתר את כוכבי הילדים האבודים, באתר ‏מאקו‏, 27 בנובמבר 2014
↑  אלה-קרי פאבל ("אלה-קרי הילדה מלפלנד") הלכה לעולמה בגיל 78, באתר ynet, 25 בנובמבר 2023
↑   גילי איזיקוביץ, אלה־קרי פאבל ("אלה־קרי הילדה מלפלנד") מתה בגיל 78, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2023
אלאן בוסאק

| --- | --- |

 לידה:  23 בפברואר 1946 (בן 78) Kakamas, דרום אפריקה 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 השכלה:  אוניברסיטת הכף המערבי 
 מפלגה:  הקונגרס הלאומי האפריקני 
 השקפה דתית:  נצרות פרוטסטנטית 
 פרסים והוקרה:  פרס זכויות האדם ע"ש רוברט קנדי (1985)  פרס תומאס מרטון (1986) 
 
אלאן בוסאק (באנגלית: Allan Boesak; נולד ב-23 בפברואר 1946) הוא כומר דרום אפריקאי בכנסייה ההולנדית, פוליטיקאי ופעיל נגד האפרטהייד בארגונים רבים, הבולטים שבהם הם ה-UDF וה-ANC, בין השנים 1982 - 1991, כיהן כנשיא האיחוד העולמי של הכנסיות הרפורמיות. (אנ') בעקבות פועלו בארגונים הללו זכה בשנת 1985 בפרס רוברט פ. קנדי לזכויות אדם.(אנ')
שנותיו הראשונות והשכלתו

בוסאק נולד בקקמאס (אנ'), מחוז צפון קייפ (אנ'), להורים נוצרים. אביו נפטר כשבוסאק היה בן שש, ועד גיל 14 הוא נאלץ לעבוד כדי לעזור לפרנס את משפחתו, ובערך בגיל 15 החל לעסוק בתאולוגיה ודת. בגיל 17 התקבל לאוניברסיטת ווסטרן קייפ (אנ') בקייפטאון בה החל את לימודיו בתאולוגיה, אך בשל היחס הגזעני שקיבל שם, נאלץ לחזור לכנסייה הרפורמית ההולנדית. בשנת 1968, הוסמך לכמורה וכיהן בכנסייה הרפורמית ההולנדית בקייפ, דרום אפריקה בין השנים 1970–1975, למד בוסאק בסמינר לתאיולוגיה שבאוניברסיטת פרינסטון(אנ'), ארצות הברית, שם סיים דוקטורט באתיקה.
אקטיביזם ומאבק באפרטהייד

בשנת 1976 חזר בוסאק לדרום אפריקה על מנת להקים אופוזיציה לממשלת דרום אפריקה, במקביל להצטרפותו לקונגרס הלאומי האפריקאי(ANC)(אנ'). בשל מעמדו בכנסייה, הייתה לבוסאק השפעה רבה על 2.8 מיליון האזרחים השחורים שסבלו מאפליה גזעית. בנוסף, בערך בתקופה זו יצא לאור ספרו הראשון, "להתראות, תמימות: מחקר סוציו-אתי על תאולוגיה שחורה וכוח שחור"(1976; באנגלית: "Farewell to Innocence: A Socio-Ethical Study on Black Theology and Black Power") בו הציג את עמדותיו על מתן זכויות הוגנות למיעוטים, בדגש על אנשים שחורים. לאורך הקריירה שלו כתב ספרים רבים נוספים בהם הציג את פועלו וכך זכה לתהילה עולמית במאבק באפרטהייד.
בשנת 1982 שכנע את חברי האיחוד העולמי של הכנסיות הרפורמיות להכריז על האפרטהייד בדרום אפריקה ככפירה. באותה השנה מונה לראש הארגון, והחזיר בתפקיד זה עד שנת 1991. בשנת 1983 עזר לייסד את החזית הדמוקרטית המאוחדת(UDF)(אנ'), ארגון רב גזעי של מתנגדי האפרטהייד, שבשנת 1984 הצליח להחרים את הבחירות הלאומיות כחלק ממאבקם בשלטון הגזעני.
ב-15 בנובמבר 1988 בארנד סטרידום, אשר היה ממתנגדיו של בוסאק, ביצע פיגוע ירי בכיכר סטריג'דום שבמרכז פרוטריה, דרום אפריקה, שבמהלכו נהרגו 8 אנשים ונפצעו 16 נוספים. רוב הקורבנות היו שחורים, מה שמחזק את החשדות למניעים של סטרידום: מחאה של אנשים לבנים בדרום אפריקה כנגד עליית המאבק באפרטהייד, בהנהגת אלאן בוסאק. אמנם אין עדויות ישירות, אך חושדים כי בוסאק היה המטרה הראשונית של פיגוע הירי, אשר כשל כאשר עובר אורח תקף את סטרידום ולקח ממנו את אקדחו.
האשמות וקשיים משפטיים

לאחר נפילת האפרטהייד בדרום אפריקה בתחילת שנות ה-90', בוסאק נשאר פעיל ב־ANC, שהיה הארגון המרכזי בדרום אפריקה. בשנת 1994 בוסאק הואשם בכמה פשעים, בין היתר גניבה, מרמה ואף הורשע בהפקעת הכספים שנתרמו לקרן השלום והצדק. בעקבות ההאשמות הללו נאלץ לוותר על תפקידו כשגריר דרום אפריקה באו"ם ובהמשך נעצר, אמנם בשנת 2001 קיבל חנינה נשיאותית.
מאבק למען זכויות להט"ב

לאחר שחרורו, בוסאק המשיך להיות פעיל פוליטי ב־UDF וה-ANC, ובשנת 2008 הצטרף לקונגרס הלאומי העממי. במהלך מאבקו נגד האפרטהייד, החל גם להביע את תמיכתו במיעוטים נוספים בדרום אפריקה, והבולט שבהם הוא קהילת הלהט"ב. במשך כשלוש שנים הכנסייה ההולנדית הרפורמית לא תמכה בעמדתו בעד זכויות ללהט"ב, אך בשנת 2010, כאשר הכנסייה הכנסייה הרפורמית באמריקה אימצה את וידוי בלהר(אנ'), הכנסייה הרפורמית ההולנדית בקייפטאון אימצה את עמדתו של בוסאק גם כן.
ספרים ויצירות

גם לאחר עיקר פועלו בדרום אפריקה ובעולם, עבודתו של בוסאק המשיכה בספריו, אשר זכו לפרסום ברחבי כל העולם.
בין ספריו נכללים גם:
"להתראות, תמימות: מחקר סוציו-אתי על תאולוגיה שחורה וכוח שחור" (1976; באנגלית: "Farewell to Innocence: A Socio-Ethical Study on Black Theology and Black Power")
"יוצאים מהמדבר: פרשנות השוואתית לאתיקה של מרטין לותר קינג, ומלקולם אקס" (1976; באנגלית: "Coming Out of the Wilderness: A Comparative Interpretation of the Ethics of Martin Luther King, Jr. and Malcolm X. Kampen")
"אצבעו של אלוהים: דרשות על אמונה ואחריות חברתית-פוליטית" (1982; באנגלית: "The Finger of God: Sermons on Faith and Socio-Political Responsibility"
"שחור ורפורמי: אפרטהייד, שחרור והמסורת הקלוויניסטית" (1984; באנגלית: "Black and Reformed: Apartheid, Liberation, and the Calvinist Tradition")
"הליכה על קוצים: הקריאה לציות נוצרי" (1984; באנגלית: "Walking on Thorns: The Call to Christian Obedience")
"כאשר תפילה עושה חדשות" (1986; באנגלית: "When Prayer Makes News")
"נחמה ומחאה: על האפוקליפסה של יוחנן מפאטמוס" (1987; באנגלית: "Comfort and Protest: Reflections on the Apocalypse of John of Patmos")
"אם זו בגידה, אני אשם" (1987; באנגלית: "If This Is Treason, I Am Guilty")
"האש שבפנים: דרשות מקצה הגלות" (2007; באנגלית: "The Fire Within: Sermons from the Edge of Exile")
"עדינות המצפון: הרנסאנס האפריקני ורוחניות הפוליטיקה" (2008; באנגלית: "The Tenderness of Conscience: African Renaissance and the Spirituality of Politics"
"רצים עם הסוסים: הרהורים של פוליטיקאי מקרי" (2009; באנגלית: "Running with Horses: Reflections of an Accidental Politician")
"פיוס רדיקלי: מעבר לפיאטיזם ושקט נוצרי" (2012; באנגלית: "Radical Reconciliation: Beyond Political Pietism and Christian Quietism")
"מעיזים לדבר על תקווה: חיפוש אחר שפת החיים באמונה ופוליטיקה" (2014; באנגלית: "Dare We Speak of Hope: Searching for a Language of Life in Faith and Politics")
"קאירוס, משבר ואפרטהייד גלובלי: האתגר לעדות נבואית" (2015; באנגלית: "Kairos, Crisis, and Global Apartheid: The Challenge to Prophetic Witness")
"פרעונים משני צידי המים האדומים כדם: ביקורת נבואית על האימפריה: צדק וכוח של סיזו המקווה - שיחה טרנס-אטלנטית" (2017; באנגלית: "Pharaohs on Both Sides of the Blood-Red Waters: Prophetic Critique on Empire: Resistance, Justice and the Power of the Hopeful Sizwe - A Transatlantic Conversation")
"מהפכנים חסרי אנוכיות" (2021; באנגלית: "Selfless Revolutionaries")
הערות שוליים

↑  Kai Mora, Allan Boesak (1946-) •, ‏2022-02-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Reverend Allan Aubrey Boesak | South African History Online, www.sahistory.org.za
↑  South Africa: The Strijdom Square massacre, The African Crime & Conflict Journal, ‏2022-02-04 (באנגלית)
↑  Tinyiko Maluleke, The making of Allan Aubrey Boesak: Theologian and political activist, Missionalia 45, 00/2017, עמ' 61–76 doi: 10.7834/45-1-224
↑  Allan Boesak | Biography & Facts | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118852345  ISNI: 0000 0000 8406 1847  LCCN: n79089625  NKC: skuk0001750  NLK: KAC2018F4745  NTA: 068353111  SNAC: w63x8nqc  SUDOC: 181755173  Trove: 1050222  VIAF: 108772848   WorldCat (עם VIAF): 108772848 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלאן בוסאק".