stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טירולאן איירווייז
תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1978 בשם טירולאן איירווייז, אשר החלה בהפעלת טיסות סדירות באפריל 1980 משדה התעופה קורשבל. בשנת 1998 נרכשה החברה על ידי אוסטריאן איירליינס. בשנת 2003 מותגה החברה מחדש בשם "אוסטריאן ארוז" וכל מטוסיה נצבעו בצבעי אוסטריאן איירליינס. אף על פי שהחברה מוזגה למעשה עם אוסטריאן איירליינס, היא המשיכה להפעיל מספר טיסות מבסיסה באינסברוק תחת השם "טירולאן איירווייז".
ב-31 במרץ 2015 פורקה החברה ומוזגה לחברת האם, אוסטריאן איירליינס.
צי המטוסים (ספטמבר 2009)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | הערות |
| קנדאיר CRJ-200 | 13 |  |  |
| DASH-8-300 | 9 |  |  |
| DASH-8-400 | 10 |  |  |
| פוקר 100 | 15 |  |  |
| פוקר 70 | 9 |  |  |
ראו גם

אוסטריאן איירליינס
הערות שוליים

↑  Tyrolean to merge with Austrian Airlines next spring | News Details | News from Star Alliance | News | Star Alliance Employees Portal, ‏2015-02-06
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 235682566   WorldCat (עם VIAF): 235682566 
פוקר 100 של החברה
חטיבה מרחבית

מוצב של חטמ"ר גולן
חטיבה מרחבית (חטמ"ר) היא הגדרה לסוג חטיבה במבנה צה"ל. על פי ההיררכיה היחידתית בצה"ל, לצד החטיבות הלוחמות קיימות גם החטיבות המרחביות, שתפקידן הוא לספק תשתית לוגיסטית לאזור או למרחב שבו מתבצעות פעולות בט"ש, לחימה או שמירה. החטיבות המרחביות כפופות לאוגדות (לעיתים אוגדות מרחביות כגון אוגדת איו"ש) או ישירות לפיקוד מרחבי.
תפקיד החטיבה המרחבית

בזמן שחטיבה לוחמת תכלול בין שניים לחמישה גדודים, שמחולקים לפלוגות לוחמות ומשמשים כמוצבים ביחס לבסיסיים, חטיבה מרחבית תכלול מספר רב יחסית פלוגות "מקצועיות", כגון פלוגת קשר, פלוגת חימוש ופלוגת רפואה והאחריות של החטיבה המרחבית תהיה לכל הצרכים הלוגיסטיים של הגזרה לה היא שייכת.
לדוגמה: פלוגת הקשר, תספק מענה לחוסרי ציוד קשר וטיפול במכשירי הקשר לאורך מוצבי הגזרה, וכלי הרכב המשרתים בה.
לעיתים, תיווצר חפיפה בין התמיכה הלוגיסטית של החטיבה הלוחמת המבצעת קו בט"ש בגזרה, לבין החטיבה המרחבית אשר אחראית לאותה גזרה.
בשעת מלחמה, תהיה החטיבה המרחבית אחראית גם על התשתיות האזרחיות ועבודה מול היחידות הלוחמות שמנהלות לחימה בגזרה שלה.
מיקום החטיבה המרחבית בצה"ל

מדינת ישראל מחולקת לארבעה פיקודים, צפון, מרכז, דרום ופיקוד העורף. פיקוד העורף כשלעצמו משמש יחידה מרחבית, אשר מטפלת בעורף האזרחי. שלושת הפיקודים האחרים מחלקים את האזורים היותר פריפריים של המדינה ביניהם, כל פיקוד מפקד על אוגדות לוחמות, אך גם אחראי על נתח מהמדינה, שטח זה מחולק לחטיבות המרחביות.
עוצבת ברעם - הגזרה המערבית של גבול ישראל-לבנון
עוצבת חירם - הגזרה המזרחית של גבול ישראל-לבנון
עוצבת הגולן - גזרת רמת הגולן
חטיבת ההרים - גזרת הר החרמון והר דב
חטיבת הבקעה - גזרת בקעת הירדן והעמקים
חטיבת מנשה - אזור ג'נין וטול כרם
חטיבת אפרים - אזור קלקיליה
חטיבת שומרון - אזור שכם
חטיבת בנימין - אזור רמאללה
חטיבת עציון - אזור בית לחם
חטיבת יהודה - אזור חברון
חטיבת יואב - אזור אילת ואזור הערבה
חטיבת פארן - גזרת הנגב המערבי, גבול ישראל-מצרים
חטיבת קטיף - הגזרה הדרומית של רצועת עזה
חטיבת הגפן - הגזרה הצפונית של רצועת עזה
חלום ליל קיץ (סרט, 1999)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה חלום ליל קיץ מאת ויליאם שייקספיר
 בימוי:  מייקל הופמן 
 הופק בידי:  מייקל הופמן לזלי אורדנג
 תסריט:  מייקל הופמן
 עריכה:  גארת' קרייבן
 שחקנים ראשיים:  רופרט אוורט קליסטה פלוקהארט קווין קליין מישל פייפר סטנלי טוצ'י כריסטיאן בייל סופי מרסו דייוויד סטראתיירן
 מוזיקה:  סיימון בוזוול 
 צילום:  אוליבר סטייפלטון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת  ארצות הברית ארצות הברית  איטליה איטליה
 חברת הפקה:  Regency Enterprises
 חברה מפיצה:  Fox Searchlight Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 14 במאי 1999  הממלכה המאוחדת 24 בספטמבר 1999  איטליה 8 באוקטובר 1999
 משך הקרנה:  116 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית  איטלקית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה, סרט פנטזיה 
 תקציב:  11 מיליון דולר
 הכנסות:  16.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   midsummernightsdream
 דף הסרט ב־IMDb
 
חלום ליל קיץ (באנגלית: A Midsummer Night's Dream) הוא סרט קומדיה רומנטית ופנטזיה המבוסס על המחזה "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר. את הסרט ביים מייקל הופמן. אנסמבל השחקנים כולל את קווין קליין בתפקיד בוטום, מישל פייפר ורופרט אוורט בתפקידי טיטניה ואוברון, סטנלי טוצ'י בדמות פאק, וקליסטה פלוקהארט, אנה פריל, כריסטיאן בייל ודומיניק וסט בתפקידי ארבעת הנאהבים.
תקציר עלילה

העלילה מתרחשת במאה ה-19 במונטה אתנה שבממלכת איטליה. הנאהבים הצעירים ליסנדר והרמיה אינם יכולים להינשא בשל איסור של אביה, אגאוס, שהבטיח לדמטריוס את ידה של בתו. ליסנדר והרמיה מתכננים לברוח דרך היער כדי לברוח מהנישואים הכפויים. דמטריוס עוקב אחריהם, אחרי שנודע לו על הבריחה מפי הלנה, צעירה המאוהבת בו נואשות. ביער נודדים הארבעה לתוך עולם הפיות, הנשלט בידי אוברון וטיטניה, מלך ומלכת הפיות. אוברון ומשרתו פאק גורמים למהומה בקרב האוהבים, כששיקוי קסמים גורם שגם ליסנדר וגם דמטריוס יתאהבו בהלנה, מה שגורם לשסע בין הארבעה שמסתיים בסצנה של היאבקות בבוץ. באותו שיקוי אוברון מכשף גם את טיטניה.
בינתיים קבוצה של שחקנים חובבים מתכננת הצגה לכבוד נישואיו של הדוכס. מנהיג החבורה ושאר השחקנים, כולל את האורג בוטום ופרנסיס פלוט יוצאים ליער לערוך חזרות להצגה. פאק השובב הופך את בוטום לאדם עם ראש של חמור, שמתגלה בפני טיטניה המכושפת. טיטניה מחזרת אחר בוטום ויחד ובלוויה הפיות היא לוקחת אותו לסוכתה. אוברון אחרי שהתיגע ממעשיו מחזיר הכל לקדמותו, ומזווג את ליסנדר עם הרמיה ואת דמטרוס עם הלנה. הוא מתפייס עם מלכתו טיטניה.
בחלק האחרון בוטום וחבורתו מציגים את המחזה שלהם המבוסס על הטרגדיה "פירמוס ותיסבי", בפני הדוכס תסאוס, כלתו היפוליטה ואנשי החצר. ללא כוונה הם יוצרים קומדיה שהופכת לבסוף לטרגדיה.
צוות השחקנים

קווין קליין – ניק בוטום
רוג'ר ריס – פיטר קווינס
סם רוקוול – פרנסיס פלוט
מקס רייט – רובין סטרבלינג
ביל אירווין – טום סנאוט
גרגורי ג'בארה – סנאג
סטנלי טוצ'י – רובין גודפלו / פוק
רופרט אוורט – אוברון
מישל פייפר – טיטניה
אנה פריל – הרמיה
דומיניק וסט – ליסנדר
קליסטה פלוקהארט – הלנה
כריסטיאן בייל – דמטריוס
דייוויד סטראתיירן – תסאוס
סופי מרסו – היפוליטה
ברנרד היל – אגאוס
ג'ון סשנס – פילוסטראטוס
הפקה

"חלום ליל קיץ" צולם באתרים בלאציו ובטוסקנה, ובאולפני צ'ינצ'יטה שברומא. מקום ההתרחשות הועבר מהעיר אתונה שביוון למונטה אתנה במחוז טוסקנה שבאיטליה, אבל הושארו כל האזכורים לעיר אתונה שמופיעים בטקסט.
בסרט נעשה שימוש במוזיקה של פליקס מנדלסון-ברתולדי להפקה הבימתית משנת 1843 (כולל "מארש החתונה" המפורסם). עוד כולל הפסקול יצירות מאת ג'וזפה ורדי, גאטנו דוניצטי, וינצ'נצו בליני, ג'ואקינו רוסיני ופייטרו מסקאני.
קבלה וביקורת

הסרט קיבל ביקורות מעורבות עד חיוביות. באתר Rotten Tomatoes הוא קיבל ציון של 67%, ובאתר Metacritic ציון של 61, ולרוב ביקורות חיוביות. המבקרים ציינו לשבח את הופעתם של קווין קליין וסטנלי טוצ'י.
לקריאה נוספת

Rothwell, Kenneth S. (2000). "Shakespeare Goes Digital". Cinéaste. 25 (3): 50–2. ISSN 0009-7004. JSTOR 41689270 – via JSTOR.
הערות שוליים

1 2 3  "Box Office Mojo". ארכיון מ-16 בדצמבר 2009. נבדק ב-2009-12-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Midsummer Night's Dream Movie Reviews, Pictures". uk.rottentomatoes.com. אורכב מ-המקור ב-2010-03-18. נבדק ב-2009-12-25.
↑  "Midsummer Night's Dream, A". Metacritic.com. נבדק ב-2009-12-25.
↑  Ebert, Roger (14 במאי 1999). "William Shakespeare's A Midsummer Night's Dream :: rogerebert.com :: Reviews". rogerebert.suntimes.com. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4732992-0  LCCN: no99038779  VIAF: 316753764   WorldCat (עם VIAF): 316753764
חוברה צפון-אפריקאית

| חוברה צפון-אפריקאית |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: Otidiformes
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חובתיים
סוג:: חוברה
מין:: חוברה צפון-אפריקאית
שם מדעי
 Chlamydotis undulata ‏ז'אקה, 1784
תחום תפוצה


חוברה צפון-אפריקאית
Chlamydotis undulata
חוברה צפון-אפריקאית (שם מדעי: Chlamydotis undulata) היא מין של עוף גדול ממשפחת החובתיים החי בצפון אפריקה והיא קרובתה של המין חוברה מדברית המצויה בישראל.
מאפיינים

אורך גופה של החוברה הוא 60 ס"מ, ומוטת כנפיה היא 140 ס"מ. גבה של החוברה חום בהיר, בטנה לבנה ולצידי צווארה נמתח פס שחור. במעוף, ניתן להבחין באזורים שחורים וחומים על נוצות הכנף. הזכר והנקבה דומים אך הנקבה קטנה במעט וגבה אפור. לזכר ציצת ראש מפוארת, הזוכה לבלטה בתקופת החיזור. לחוברה אין קול (היא אילמת). לכל זכר טריטוריה מוגדרת, המתפרשת על פני קילומטרים רחבים.
מנהגי החיזור של החוברה מפותחים ובאביב יוצאים הזכרים בריקוד כלולות מיוחד, שבו הם רצים מרחקים ארוכים תוך שהם מתופפים ברגליהם, מניפים ראשם לאחור ומנפחים את נוצות החזה. אורחותיה של החוברה אינם ידועים לחלוטין.
החוברות אינן בררניות במזונן והוא כולל זרעים, חרקים וגם חולייתנים קטנים.
תפוצה

החוברה המדברית מקננת בצפון אפריקה ובאיים הקנריים. החוברה מעדיפה סביבה מדברית או חולית צחיחה בה היא מוסווית היטב בסביבתה.
הערות שוליים

↑  חוברה צפון-אפריקאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חובתיים |
| --- | --- | --- |
| חובה קטנה (סוג ומין יחיד) | חובה קטנה |   |
| חובה גדולה | חובה גדולה |   |
| חובה זהובת-עורף | חובת לודוויג • חובת דנהם • חובה נובית • חובת הוגלין |   |
| חוברה גדולה | חוברה אפריקנית • חוברת ערב • חוברה אוסטרלית • חוברה הודית גדולה |   |
| חוברה | חוברה צפון-אפריקאית • חוברת מקווין |   |
| חובה לבנת-עורף | חובה לבנת בטן • חובה כחולה • חובת קארו • חובת ריפל • חובה חומה קטנה |   |
| חוברה שחורה | חוברה שחורה צפונית • חוברה שחורה דרומית |   |
| חובה בנגלית | חובה בנגלית |   |
| חובה מנוקדת | חובת הארטלוב • חובה שחורת בטן |   |
| חובה מצוייצת | חובת סביל • חובה צהובת ציצה • חובה אדומת ציצית |   |
| חובה זוטרת | חובה זוטרת |  |
חיים יעקובי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1965 (בן 59 בערך) 
 ענף מדעי:  תכנון ערים ואזורים, גאוגרפיה, אורבניזם
 מקום לימודים:  בצלאל יוניברסיטי קולג' לונדון אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 מנחה לדוקטורט:  אורן יפתחאל
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב מכון ון ליר בירושלים יוניברסיטי קולג' לונדון
 
חיים יעקובי (נולד ב-1965) הוא פרופסור לתכנון ערים ואזורים ביוניברסיטי קולג' (UCL), אוניברסיטת לונדון.
ביוגרפיה

יעקובי למד אדריכלות בבצלאל בין השנים 1987 ל-1993. ב-1997 קיבל תואר שני בתכנון ערים ביוניברסיטי קולג' לונדון. את עבודת הדוקטורט בתכנון ערים סיים בהצטיינות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנת 2003, בהדרכת אורן יפתחאל. הדוקטורט עסק בחקר ההתפתחות העירונית של העיר לוד. שימש כמרצה במחלקה לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן-גוריון ועמית מחקר במכון ון ליר. בשנים 2013 עד 2014 עמד בראש התוכנית לתואר שני בעיצוב אורבני בבצלאל. בשנת 2017 עזב את ישראל לבריטניה וקיבל משרת פרופסור ביוניברסיטי קולג'.
במהלך השנים האחרונות זכה יעקובי בכמה מלגות וביניהן מלגת פולברייט לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת ברקלי, ומלגת מארי-קארי באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1999 הגה את הקמת עמותת "במקום – מתכננים למען זכויות תכנון" והיה ממקימיה.
מחקריו

מחקריו של יעקובי מתמקדים בארכיטקטורה קולוניאלית ופוסט קולוניאלית, תכנון ופיתוח בישראל ובשטחים, במזרח התיכון ובאפריקה. צדק מרחבי ובריאות עירונית, אורבניזם והגירה בין לאומית. מחקרין על בריאות עירונית מבוססים על ההבנה כיצד היסטוריה, כוח ואי-שוויון מבני (מעמד, מין, גזע, גיל) מתקשרים כדי לייצר פערים בריאותיים עירוניים. ושמחקר הבריאות העירונית והפיתוח העירוני צריך לבחון את ההשפעות של העיור על הבריאות הפיזית והנפשית ולשקול את תפקידה של המדיניות העירוניות כגורמים בסיסיים לאי-שוויון גזעי ואתני בבריאות.
מפרסומיו > ספרים

כאן לא אפריקה: גבולות, טריטוריה, זהות, הוצאת מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד, 2015
הפרדה הפוליטיקה של המרחב בישראל, עורכים: חיים יעקובי ושלי כהן. הוצאת חרגול ועם עובד, 2007
עיר ישראלית או עיר בישראל? : שאלות של זהות, משמעות ויחסי כוחות, עורכים: טובי פנסטר וחיים יעקובי, מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד, 2006
Yacobi H (2009). The Jewish-Arab City: Spatio-Politics in a Mixed Community. Routledge, London
Tzfadia E, and Yacobi H, (2011). Rethinking Israeli Space: Periphery and Identity. Routledge, London
Yacobi H (2015). Israel and Africa: A genealogy of moral geography. Routledge, London
מפרסומיו > מאמרים

ארז צפדיה וחיים יעקובי, (2007) "רב–תרבותיות, לאומיות והפוליטיקה של העיר: המקרה של אשדוד", סוציולוגיה ישראלית ט'(1), עמ' 127–148.
חיים יעקובי, (2007), "המקום השלישי: ארכיטקטורה, לאומיות והמבט הפוסטקולוניאלי", תיאוריה וביקורת 30 :63-88.
חיים יעקובי, (2008), "מכונת המגורים המזרחית", בתוך צורות מגורים אדריכלות וחברה בישראל, עורכות שלי כהן, טולה עמיר, תל אביב: חרגול עם עובד.
חיים יעקובי, (2011), "ארכיטקטורה של זיכרון דיאספורי במרחב ריבוני", בתוך: זיכרון, השכחה ו[ה]בניית המרחב, עורכים: טובי פנסטר וחיים יעקובי, מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד
חיים יעקובי וּוונדי פולאן, (2016), "תוספת ערבי": על פרדוקס ההתנחלויות העירוניות בירושלים, תיאוריה וביקורת 47 :131-111.
חיים יעקובי, (2017), "הר, בית, מקדש, ומשפט., בתוך: ההר, הכיפה והמבט; הר הבית בתרבות החזותית הישראלית. עורכת: נועה חזן. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב - מרכז מינרבה למדעי הרוח; [חיפה]: פרדס הוצאה לאור.
מריק שטרן וחיים יעקובי (2020), "זהות מעמדית במרחב אתנו-לאומי : חילונים, חרדים ופלסטינים בגבעה הצרפתית בירושלים", תל אביב : מרכז תמי שטינמץ למחקרי שלום - אוניברסיטת תל אביב
Oren Yiftachel and Haim Yacobi. "Urban Ethnocracy: Ethnicization and the Production of Space in an Israeli ‘Mixed City’, December 2003, Environment and Planning, D: Society and Space 21(6):673-693
הערות שוליים

↑  חיים יעקובי, אתנוגרפיה עירונית: בנייתה של עיר והבניית זהויות - המקרה של לוד, אוניברסיטת בן-גוריון, 2003
↑  קשת רוזנבלום, חיים יעקובי יהיה ראש התוכנית לתואר שני בעיצוב אורבני בבצלאל, באתר הארץ, 1 במאי 2013
↑   הם הובילו כאן תנועות שמאל, אך התייאשו ונדחקו להגר. סיפורם של הגולים החדשים, באתר הארץ, 21 במאי 2020
↑  אסתר זנדברג, כנס על תכנון מרחבי וזכויות אדם, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2001
↑   נירית בן-ארי, כך נוצרה זהות ישראלית לבנה כניגוד של אפריקה, באתר הארץ, 14 בינואר 2016
↑  עמרי הרצוג, להתבודד, להיפרד ולנעול שערים, באתר הארץ, 4 ביולי 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269914905171  PLWABN: 9810535225605606  GND: 132779722  ISNI: 0000 0003 6763 0747  LCCN: n2003064587  ORCID: 0000-0002-0758-8594  SUDOC: 078242673  VIAF: 95146331782818690597   WorldCat (עם VIAF): 95146331782818690597
חיים יעקב קרישבסקי

חיים יעקב קרישבסקי (לעיתים בכתיב קריטשעווסקי, קרי קריצ'בסקי; כ' בכסלו תקצ"ט, 1839 - י"א בכסלו תר"ע, 1909) היה איש העלייה הראשונה, חסיד חב"ד שומר מצוות, שחבר לבילויים בראשון לציון וניהל כרמים ושדות, וכמו כן היה מגואלי אדמות סג'רה ומראשוניה. היה אבי משפחת קרישבסקי, שכמה מצאצאיה תפסו משרות ציבוריות חשובות ביישוב היהודי בארץ ישראל ובמדינת ישראל.
קורותיו > מוצא משפחתו

חיים יעקב קרישבסקי נולד בכפר קוטובקה שבפלך יקטרינוסלב, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה), למרדכי ולאיטה (לבית אמציסלבסקי). משפחתו הייתה מחסידות חב"ד. דודנו ד"ר יצחק ד'ארבלה (אמציסלבסקי) חקר את שורשי משפחתו ולדבריו גילה כי ראש משפחת אמציסלבסקי וראש משפחת קרישבסקי היו דודנים ומוצאם המשותף הוא ממשפחה ספרדית בשם דה-לטס[דרוש מקור].
קורותיו > בחו"ל

בצעירותו קיבל חינוך תורני ולמד בחדר ובישיבה. בבחרותו נישא לרחל לאה בת גרשון וחנה חסיה טפלינסקי. בשנת תרמ"ד (1884) התאלמן מאשתו, והוא נישא בשנית. משתי נשותיו נולדו לו שבעה ילדים. כעבור זמן גמלה בלבו החלטה לעלות לארץ ישראל, אולם אשתו השנייה התנגדה לרעיון ובעקבות זאת גרש אותה. הוא חיסל את עסקיו ברוסיה ובשנת תרמ"ח (1888) עלה לבדו לארץ ישראל. ששת ילדיו נשארו ברוסיה, וכעבור זמן הצטרפו אליו.
קורותיו > בארץ ישראל

עם בואו התיישב קרישבסקי בראשון לציון. הוא התגורר בבית דודנו יהודה לייב אמציסלבסקי, ששב לרוסיה, וניהל את השדות והכרמים שלו ושל אחיו הרופא ד"ר יצחק ד'ארבלה, שבשל עיסוקו שהה בירושלים. למרות היותו חסיד אדוק, מצא קרישבסקי שפה משותפת עם צעירי המייסדים במושבה ועם הבילויים בני גדרה, ואלה היו באים אליו במוצאי שבת לשמוע את זמירותיו.
בשנת תרמ"ט (1889) השתתף עם דודניו ד"ר ד'ארבלה ואלכסנדר אפטקמן (היה נשוי לרוזה אמציסלבסקי) ברכישת אדמת סג'רה, והתיישב במקום. במשך תקופה התגורר באוהל והיה מעבד את הקרקע במו ידיו, ובכל סוף שבוע היה הולך רגלי לטבריה לטבול במקווה לכבוד שבת. כעבור זמן נטשו האחרים את המקום בשל תנאיו הקשים, וקרישבסקי נותר לבדו. הערבים תושבי המקום החשיבוהו לאיש קדוש ולא זו בלבד שלא נגעו בו לרעה אלא אף שמרו עליו מפני גנבים ושודדים. כשנחלש וחלה התעקש להמשיך בעבודתו, ובניגוד לרצונו הובל על אלונקה לראשון לציון. כשהחלים שב לנהל את הקרקעות והכרמים של קרוביו. הללו נתנו לו חלקת קרקע שגבלה בבית הכנסת והוא נטע בה כרם ענבים, זיתים ושקדים.
בהיותו בראשון לציון כתב מכתבים לבנו הבכור מרדכי בהם תיאר בהתלהבות את חייו בחברת בני המקום, וקרא לו להחיש את עלייתו ארצה. עם זאת, הוא לא התעלתם מן הקונפליקט של חיים דתיים בחברת מתיישבים שלא כולם הקפידו על שמירת מצוות. באחד ממכתביו הוא מספר על מורה בגדרה שהביא עמו ספרי לימוד חדשים ברוח התקופה, וכשנכנס אחד המתיישבים, איש שומר מצוות, וראה את הספרים, קרא: "רצוננו ללמד את בנינו תורה כפי שניתנה לנו על ידי משה רבנו, והספרים הללו לא ייזכרו ולא ייפקדו".
נשא אישה שלישית בשם טיליה, בת יוסף דב וטובה ורשבסקי, ממשפחה חסידית מצפת. מנישואין אלו נולדה בתו יהודית איטה.
נפטר בירושלים בי"א בכסלו תר"ע ונקבר בבית הקברות הר הזיתים, ליד קברו של הרב שניאור זלמן, "הגאון מלובלין".
קורותיו > ילדיו

המחנך מרדכי אזרחי-קרישבסקי
הרופא ד"ר גרשון יצחק קרישבסקי
הרופא ד"ר משה קרישבסקי
ציפורה צילה (ססיל) עמיאל, אף היא למדה רפואה ושימשה כמיילדת בירושלים. נישאה לאברהם (אלברט) עמיאל (1875 - 1938), יליד קזבלנקה שבמרוקו, בן לאחת המשפחות היהודיות העשירות במרוקו. בשנת תרל"ה (1875), בהיותו בן חצי שנה, עזבה משפחתו המסועפת את מרוקו באונייתה הפרטית והתיישבה בירושלים. הוא התייתם מאביו בגיל צעיר, ולאחר שגם סבו נפטר נתמנה אהרן שלוש, אבי משפחת שלוש, לאפוטרופוס שלו. את נכסי המשפחה בעיר העתיקה תרם הסב לכולל המרוקני, ולעמיאל לא נותר הרבה מעושרה של משפחתו. נישואיו לבתו של קרישבסקי נתקלו בקשיים, מאחר שבאותם ימים לא היו נהוגים נישואים בין בני העדה האשכנזית לבין בני העדה הספרדית. אחת הסיבות שהסירה את ההתנגדות הייתה נדיבותו של בן-דודו שלמה עמיאל אשר בשנת תרנ"ד (1894) נתן ערבות של מאה לירות טורקיות זהב כדי לשחרר מהכלא עד לערעור את אליעזר בן-יהודה שנאסר בעקבות הלשנה של חוגים בעדה החרדית בירושלים. כעבור שנים ניהל עמיאל את מחסן כלי הנגינה בירושלים של קרוב משפחתו משה הופנקו. בתם של ציפורה צילה ואלברט עמיאל, שמחה (סימי), נישאה לשופט יצחק אולשן. בתם השנייה, יהודית, נישאה לראול קרישבסקי (עמי), בן דודה ד"ר משה קרישבסקי. ראול היה סוחר מצליח במצרים ואחר כך בירושלים, ונודע בספרייתו העשירה שהייתה עמוסה בספרי ארכאולוגיה והיסטוריה. בנם מימון עמיאל היה מראשוני שחקני הכדורגל בארץ ישראל, שיחק במכבי חשמונאים ירושלים ואף השתתף בשני משחקי גמר הגביע הראשונים.
אסתר ברליאנד
ברכה הירשפלד (1881 - 1961), עלתה ארצה בשנת 1896 עם ד"ר הלל יפה ששהה אז בפעילות ציונית באודסה. בירושלים גרה בבית אחיה מרדכי, ובאמצעותו הייתה מבאי משפחת אליעזר בן-יהודה. הייתה גננת בבית הספר לבנות של "אגודת אחים" (המכונה "בית הספר של מיס לאנדוי"). בשנת תרס"א (1901) נישאה לצבי הירשפלד מראשון לציון, שניהל את משק רוחמה בנגב בשנותיו הראשונות. דודתו של צבי, בתיה הירשפלד, הייתה נשואה לאחיה של ברכה, ד"ר גרשון יצחק קרישבסקי. לאחר מותו הפתאומי של בעלה, בשנת תרע"ח (1918), החליפה אותו בניהול המשק. בראשון לציון הייתה פעילת ציבור, ובשנים תרפ"ב-תרצ"ו הייתה חברה במועצה המקומית. צאצאיה: רחל לאה, אשת יעקב ברכמן מראשון לציון; עליזה גרונה, אשת אריה תגר, ראש עיריית אשקלון לשעבר; מאיר אליהו הירשפלד מראשון לציון; ויעקב חיים הירשפלד.
דוד קרישבסקי, בנו של חיים יעקב קרישבסקי מאשתו השנייה. עלה ארצה עם אחותו ברכה הירשפלד.
יהודית איטה, אשת מתתיהו בן ארי
מצאצאיו

עזר ויצמן
ירון אזרחי
גרשון גרא
טסה ויולט

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1990 (בת 34) שיקגו, ארצות הברית 
 שם לידה:  טסה ויולט ויליאמס
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 מקום לימודים:  תיכון אשלנד 
 סוגה:  אינדי פופ (אנ')
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קול, גיטרה, פסנתר, יוקולילי
 חברת תקליטים:  T∆G MUSIC
 שיתופי פעולה בולטים:  דודי קלארק (אנ'), ברי (אנ'), אורלה גארטלנד, לאוריין אקווילנה (אנ'), ליידילי (אנ')
 tessa-violet.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טסה ויולט ויליאמס (באנגלית: Tessa Violet Williams; נולדה ב-20 במרץ 1990), המוכרת בשם הבמה טסה ויולט (באנגלית: Tessa Violet) היא זמרת-יוצרת, יוטיוברית וולוגרית אמריקאית. שם הבמה הקודם שלה היה מיקאקיטי (באנגלית: Meekakitty).
ביוגרפיה

ויולט נולדה ב-20 במרץ 1990 בשיקגו שבמדינת אילינוי שבארצות הברית.
ויולט גדלה באשלנד (אנ') שבמדינת אורגון שבארצות הברית.
ב-2007–2009, כשעבדה בהונג קונג ותאילנד בשביל פרויקט בית ספרי, היא עבדה בתור דוגמנית וולוגרית תחת שם הבמה מיקאקיטי.
אחרי שעברה לניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית, היא זכתה במאה אלף דולר לאחר שקיבלה את מספר התגובות הרב ביותר סרטון יוטיוב אחד.
ב-18 במרץ 2014, היא הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, Maybe Trapped Mostly Troubled.
ב-16 בספטמבר 2016, היא הוציאה את מיני-אלבום הראשון שלה, Halloway.
ב-2016, שיחקה בסרט The Matchbreaker (אנ') בתפקיד טריסיה.
ב-22 באפריל 2018, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Halloway B-sides.
ב-26 ביולי 2019, היא הוציאה את המיני-אלבום השלישי שלה, Bad Ideas (Act One).
ב-25 באוקטובר 2019, היא הוציאה את אלבום המוזיקה השני שלה, Bad Ideas.
הערות שוליים

1 2  Cohen, Stefanie (25 ביולי 2010). "Cashin' in on video". New York Post. אורכב מ-המקור ב-2013-06-11. נבדק ב-2 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "19-Year-Old YouTube Vlogger Receives Over One Million Views and Wins $100,000 in Lashes to Riches Giveaway". PR Newswire / Beauty Biosciences. ארכיון מ-2019-12-29. נבדק ב-2 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maybe Trapped Mostly Troubled by Tessa Violet, Genius (באנגלית)
↑  Tessa Violet - Maybe Trapped Mostly Troubled, Discogs (באנגלית)
↑  Halloway by Tessa Violet, Genius (באנגלית)
↑  Tessa Violet - Halloway, Discogs (באנגלית)
↑  Halloway B-sides by Tessa Violet, Genius (באנגלית)
↑  Bad Ideas (Act One) by Tessa Violet, Genius (באנגלית)
↑  Bad Ideas by Tessa Violet, Genius (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: b4246b6b-b1fd-4401-b438-d12f98e5e2a4
חאיאת אל-פהד

| --- | --- |

חאיאת אל-פהד
 לידה:  18 באפריל 1948  (בת 76) שרק, כווית
 מדינה:  כווית כווית
 תקופת הפעילות:  מ-1962
 עיסוק:  סופרת, קולנוע, טלוויזיה, רדיו
חאיאת אל-פהד (בערבית: حياة الفهد, באנגלית: Hayat Al-Fahad ; נולדה ב-18 באפריל 1948) היא שחקנית, שדרנית, סופרת ומפיקה כוויתית. ידועה בעיקר בזכות מחזותיה הכוויתיים מים, רק הים (ער') (1972) ותוכנית הטלוויזיה הפופולרית דודתי קומאשה, (1983).
נעורים

אל-פהד נולדה בעיר שרק שבכווית ובגיל חמש עברה עם משפחתה לעיר אל-מירקאב והתגוררה בסמוך למסגד עבדאללה אלמוברק. היא התייתמה מאביה. היא לא סיימה את לימודיה בבית הספר היסודי, אמנם לאחר מכן למדה לקרוא ולכתוב והיא הצליחה לשלוט בקריאה וכתיבה בערבית ובאנגלית קלאסית. חאיאת גילתה את אהבתה לאמנות בתחילת שנות החמישים של המאה העשרים כבר בילדותה. במיוחד לעולם הקולנוע. היא צפתה שעות רבות בסרטים עם כוכב הקולנוע הערבי פריד אל-אטרש. עד מהרה הצפייה בסרטים ובכלל עולם הקולנוע הפך לתחביב ובהמשך לקריירה. אחותה הגדולה שאריפה גידלה אותה עם מות אמה בשנת 1987 יחד עם אחותה הצעירה גאנימה ואחיה היחיד.
משפחה

אל-פהד התחתנה בפעם הראשונה בשנת 1965 בגיל שבע עשרה עם כירורג עיראקי מהעיר בצרה בשם קוסאי סלבי ועבדה כמזכירה וכממונה על משרד ההסברה הכוויתי. היא ליוותה את בעלה לקהיר בזמן שהוא למד רפואה. דבר שגרם לה לעזב את המשחק למשך שלוש שנים על פי בקשתו של בעלה. באותה תקופה עבדה ברדיו כשדרנית, למרות ההסכם לפני הנישואין שהיא לא תעזוב את האמנות. מאוחר יותר זה היה הגורם להפרדותם. לפני שנפרדו נולדה בתה היחידה, סוזן. בשנת 1967 התחתנה בפעם השנייה עם זמר לבנוני בשם מחמוד חמדי. חאיאת נפרדה גם ממנו. בהמשך היא אמצה ילדה יתומה בשם "רוזאן" וגידלה אותה כבתה.
קריירה

בשנת 1962 במהלך עבודתה של חאיאת בבית החולים "אל-סבח" היא פגשה את האמן הטלוויזיה הכוויתי אבו ג'אסום. הוא שאל אותה האם היא רוצה להיות שדרנית או שחקנית טלוויזיה. חאיאת השיבה שהיא רוצה להיות שחקנית. אבו ג'אסום שאל אותה האם משפחתה תסכים לכך, והודיע לה שהוא יחזור לאחר זמן מה לבית החולים כדי לקבל את התשובה. אמה של חאיאת סירבה נמרצות להצעה. מאידך חאיאת נעשתה עקשנית יותר. לאחר חודשיים של עימותים קשים בבית, היא החליטה לפתוח בשביתת רעב. במקביל אבו ג'אסום נפגש עם אחיה וניסה לשכנע אותו להסכים. האח גילה גמישות וגם שכנע את אמו על כך, בתנאי שהאח ילווה את חאיאת בזמן עבודתה בטלוויזיה. חאיאת החלה את הקריירה האמנותית שלה בהצגה "הקורבן" בשנת 1963 עם האמן מנצור אל מנסור. בשנת 1964 התחילה לעבוד בטלוויזיה בסדרה אילה אבו ג'סום. התשלום הראשון שקיבלה למשחק היה 30 דינרים. היא הציגה בקומדיות ובטרגדיות רבות ובסדרות, הצגות ומסיבות טלוויזיה במהלך הקריירה האמנותית שלה. היא התרחבה בתחום האמנותי והתקשורת, וכונתה "גבירת מסך המפרץ". היא עבדה גם כשדרנית ברדיו כווית בין השנים 1965 - 1968, במהלכה הציגה מספר תוכניות רדיו עם עמל עבדאללה וג'אסם כמאל. חאיאת אל-פהד עומדת בשורה אחת עם נשים מפיקות טלוויזיה ידועות במדינות המפרץ כגון עם זיינב אל-עסכרי.
בפתיחת פסטיבל הסרטים הערבי הבינלאומי אורן 2010 שהתקיים באלג'יריה, היא הוזמנה כאחת משלושת האמנים הערביים הגדולים, יחד עם האמנית האלג'יראית חפיה בודרה (צר') והשחקן האלג'יראי לרבי זקאל; היא לא יכלה להגיע באופן אישי מטעמי בריאות, אך שלחה הודעה לעיר אוראן לקראת הפסטיבל.
מחלוקת קורונה 2020

ב-25 באפריל 2020 התפרסם מאמר שפורסם בשבועון הבריטי האקונומיסט תחת הכותרת "מגפת הקורונה במחנות" והתמודדות עם מגפת הקורונה במזרח התיכון. במאמר נכתב שחיאת אל-פאהד קראה בפומבי לגירוש מהגרי עבודה של כווית לאדמות המדבר.
"חייט אל-פחד, שחקנית כווייתית, אמרה בראיון לטלוויזיה כי למדינה נמאס מהעובדים הזרים שמהווים שני שלישים מהאוכלוסייה והציעה לשלוח אותם למדבר".