stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טימי הטלה

| --- | --- |

 מבוסס על:  שון כבשון
 שיר הנושא:  "It's Timmy" (זה טימי)
 סוגה:  סדרת סטופ מושן, סדרה לילדים
 יוצרים:  ניק פארק, ג'קי קוקל
 מדבבים:  קייט הרבור, ג'סטין פלטשר, לואיס ג'ונס, אנדי ניימן
 מדבבים בעברית:  גילן שחף, הדר שחף-מעיין
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן: עברית)
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  82
 תוכנית מקור:  שון כבשון
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני ארדמן
 הפצה:  היט אנטרטיינמנט
 אורך פרק:  10 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBeebies פלייהאוס דיסני
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ!, ערוץ לולי, ערוץ פלא, ערוץ דיסני, ערוץ דיסני ג'וניור
 פורמט (תמונה):  PAL ‏ (1080i)
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  6 באפריל 2009 – 13 ביולי 2012
 תקופת שידור בישראל:  2009 – 2010
 קישורים חיצוניים
 www.timmytime.tv
 דף התוכנית ב-IMDb
טימי הטלה (באנגלית: Timmy Time; בתרגום חופשי לעברית: זמן טימי) היא סדרת סטופ מושן בריטית לילדים המשמשת כספין אוף לסדרה "שון כבשון". הסדרה מספרת על טימי הטלה, בן דודו של שון, אשר הולך בכל יום לגן, שם הוא לומד עם חבריו להתחשב ברצונות וברגשות של אחרים. הסדרה הופקה על ידי "אולפני ארדמן" ונוצרה על ידי ניק פארק וג'קי קוקל.
הסדרה שודרה לראשונה בערוץ "CBeebies" ב-6 באפריל 2009. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בערוץ הופ! ובערוץ לולי בשנת 2009 ובשנת 2023 בערוץ פלא. לסדרה יש 3 עונות ו-82 פרקים באורך 10 דקות. שפת המקור של הסדרה היא אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן: עברית).
שיר הפתיחה של הסדרה בעברית נוהל על ידי עמיחי בר טוב, ובוצע על ידי גילן שחף והדר שחף-מעיין.
קריין: איתמר אולייר
לסדרה הופק ספין אוף בשם "לומדים עם טימי הטלה".
עלילת הסדרה

הסדרה מספר על טימי הטלה וחבריו, אשר לומדים בגן מיוחד של גורי חיות שונים להתמודד עם הטעויות שלהם, וכיצד להתחשב ברצונות וברגשות של אחרים. בפרקים אין הרבה דיאלוגים מלבד הקולות של החיות עצמן, כמו בסדרת המקור "שון כבשון".
דמויות

טימי (Timmy) - טלה יצירתי, סקרן, והרפתקן. הדמות הראשית בסדרה. במשך הסדרה לומד להתחבר ולהסתדר עם שאר גורי החיות בגן. במקור הגיע מסדרת המקור של בן דודו שון כבשון.
יאבה (Yabba) - ברווזונית. חברתו הטובה של טימי. ידועה בתור חובבת מים.
ראפי/הב-הב (Ruffy) - כלבלב הרפתקן הידוע בתור גשש מצוין.
מיטנס/כפות (Mittens) - חתלתולה רגישה ועדינה. נוטה לעיתים לריב עם טימי.
סטרייפי/פסים (Stripey) - גור גיריות עצלן וישנוני שאוהב לישון הרבה.
אפריקוט/משמש (Apricot) - גורת קיפודים ביישנית ומפוחדת. נוטה להתגלגל לכדור קוצים ענקי בכל פעם שהיא נלחצת, מתרגשת או נבהלת.
פינלי (Finlay) - שועלון נועז וזריז. חובב ספורט גדול.
פקסטון (Paxton) - חזרזירון אדיב וחברותי עם סוודר כחול שמכסה את פניו.
קיד/גדי (Kid) - גדי גרגרן שנוהג לאכול כמעט כל דבר.
אוטוס (Ottus) - ינשופון חכם וסקרן. בנו של אוסבורן.
באמפי (Bumpy) - זחל שובב. על אף שאינו נחשב חלק מהגן, לעיתים הוא מופיע משחק עם שאר גורי הגן, ובייחוד עם טימי.
הארייט (Harriet) - אנפה. הגננת של הגן.
אוסבורן (Osborne) - ינשוף. הסייע והמחנך של הגן. אביו של אוטוס.
אמא של טימי (Timmy's Mother) - כבשה. אימו של טימי. מופיעה רק בפתיח הסדרה כאשר נפרדת מבנה כשהוא הולך לגן ובכותרות הסיום כאשר היא באה לאסוף אותו מהגן. מופיעה בתפקיד אורח בספיישל חג המולד של הסדרה. עיקר הדמות האימהית שלה מופיע בסדרת המקור של אחיינה שון כבשון.
הספין אוף לומדים עם טימי הטלה

הסדרה הזו היא סדרת הספין אוף של טימי הטלה והספין אוף השלישי של שון הכבשון, הכולל כמה הבדלים פשוטים:
ישנה קריינית (נקבה)
ברגע שאומרים מילה ישנו קסם הכולל כוכבים צהובים.
אומרים את הזמן ברגע ששעון הקוקייה מצלצל.
בסדרה טימי מלמד את הצופים כל מיני דברים, כל פרק עוסק במבנה: קודם כל ניתן לראות את טימי כשהוא הולך לגן ואז הפרק מתחיל. אחרי תחילת הפרק יש משחק שקוראים לו "מה בקופסה", במשחק זה טימי שולף 2\3 אובייקטיים מקופסה. לאחר מכן יש את שעת המשחק בה טימי וחבריו חווים הרתפקה. לאחר מכן יש עוד שעת משחק בה אחת הדמויות תשחק בו. אחר כך חוזרים על מילים. לבסוף רוקדים ריקוד. שמה של הסדרה באנגלית הוא "Learning Time with Timmy" בתרגום חופשי: "זמן למידה עם טימי", הדיבוב האנגלי זמין גם במדינות אחרות אליהם דובבה הסדרה כדי ללמד אנגלית מביניהם: הונגריה, ישראל, צ'כיה, צרפת וגרמניה. בישראל הסדרה שודרה בערוץ לולי.
שידור הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 26 | 26 | 6 באפריל 2009 | 30 בספטמבר 2009 |
|  | 2 | 26 | 26 | 17 במאי 2010 | 21 ביוני 2010 |
|  | 3 | 30 | 30 | 14 במרץ 2011 | 13 ביולי 2012 |
ראו גם

שון כבשון
הסופר קאפ הספרדי

| --- | --- |


 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1982
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הספרדית
 מספר תחרות:  30+ 
 מספר מתמודדים:  4
 מדינות משתתפות:  ספרד ספרד
 זוכה:  ברצלונה
 הכי הרבה זכיות:  ברצלונה (15 זכיות)
 
 → Copa Eva Duarte 
 
הסופר קאפ הספרדי (בספרדית: Supercopa de España) הוא גביע כדורגל ספרדי, שנוסד בשנת 1982 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הספרדית. הגביע היה משוחק בעבר בכל קיץ בפתיחת העונה והיה בן סיבוב אחד בלבד ושתי קבוצות משתתפות בלבד. הטורניר הפגיש את הקבוצה שזכתה בעונה הקודמת בליגה הספרדית ואת הקבוצה שזכתה בעונה הקודמת בגביע המלך הספרדי. בעונת 2019/2020 השתנה הפורמט וארבע קבוצות שיחקו בשביל לזכות בתואר בשיטת חצאי הגמר והגמר, ללא משחק על המקום השלישי.
עד למהדורת 1995, אם קבוצה זכתה בדאבל, היא הייתה זוכה אוטומטית בסופר קאפ; מאז 1996, קבוצה שזוכה בדאבל מתמודדת מול סגנית מחזיקת הגביע על תואר זה.
ברצלונה מובילה את דירוג הזכיות בטורניר עם 15 זכיות, אחריה ריאל מדריד עם 13 זכיות ובמקום השלישי ניצבת דפורטיבו לה קורוניה עם 3 זכיות.
את שמו הנוכחי הסופר קאפ הספרדי קיבל בשנת 1982. במהדורה הראשונה של הטורניר תחת השם החדש זכתה ריאל סוסיאדד שניצחה את ריאל מדריד.
החל משנת 2020 השתנה הפורמט וכיום מתמודדות בטוריניר 4 קבוצות (אלופת הליגה וסגניתה ומחזיקת גביע המלך וסגניתה).
במהדורה החדשה שהחלה בעונת 2019/20, הקבוצה הראשונה שזכתה היא ריאל מדריד בניצחון בפנדלים 1–4 אחרי 0-0 בהארכה על אתלטיקו מדריד.
שיטה

שיטת הסופר קאפ שונתה לראשונה בעונת 2019/2020, והיא נערכת בשיטת פיינל פור שבו האלופה, סגנית האלופה, מחזיקת הגביע ופינליסטית הגביע (במידה וישנה אותה קבוצה הכרטיס עוברת לבאה אחריה בליגה) מתמודדות ביניהן בשני משחקים בשלב חצי הגמר, כשהמנצחות מעפילות למשחק הגמר.
בטורניר הראשון תחת הפורמט החדש השתתפו ברצלונה (אלופת לה ליגה וסגנית גביע המלך לעונת 2018/2019), אתלטיקו מדריד (סגנית אלופת לה ליגה), ולנסיה (זוכת גביע המלך) וריאל מדריד (שסיימה במקום השלישי בלה ליגה).
טורנירים קודמים > גביע האלופים הספרדי

| שנה | אלופה | זוכת | תוצאה | סגנית | זוכת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1940 | אתלטיקו מדריד | לה ליגה 1939/1940 | 3–3 | אספניול | גביע הגנרליסימו 1940 |
| 1940 | אתלטיקו מדריד | לה ליגה 1939/1940 | 7–1 | אספניול | גביע הגנרליסימו 1940 |
טורנירים קודמים > גביע נשיא ההתאחדות

| שנה | אלופה | זוכת | תוצאה | סגנית | זוכת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1941 | אתלטיקו מדריד | לה ליגה 1940/1941 | 4–0 | ולנסיה | גביע הגנרליסימו 1941 |
טורנירים קודמים > גביע הזהב הארגנטינאי

| שנה | אלופה | זוכת | תוצאה | סגנית | זוכת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1945 | ברצלונה | לה ליגה 1944/1945 | 5–4 | אתלטיק בילבאו | גביע הגנרליסימו 1944/1945 |
טורנירים קודמים > גביע אווה דוארטה

| שנה | אלופה | זוכת | תוצאה | סגנית | זוכת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1947 | ריאל מדריד | גביע הגנרליסימו 1947 | 3–1 | ולנסיה | לה ליגה 1946/1947 |
| 1948 | ברצלונה | לה ליגה 1947/1948 | 1–0 | סביליה | גביע הגנרליסימו 1947/48 |
| 1949 | ולנסיה | גביע הגנרליסימו 1948/49 | 7–4 | ברצלונה | לה ליגה 1948/1949 |
| 1950 | אתלטיק בילבאו | גביע הגנרליסימו 1949/50 | 5–5 | אתלטיקו מדריד | לה ליגה 1949/1950 |
| 1950 | אתלטיק בילבאו | גביע הגנרליסימו 1949/50 | 2–0 | אתלטיקו מדריד | לה ליגה 1949/1950 |
| 1951 | אתלטיקו מדריד | לה ליגה 1950/1951 | 2–0 | ברצלונה | גביע הגנרליסימו 1951 |
| 1952 | ברצלונה | לה ליגה 1951/1952, גביע הגנרליסימו 1952 | זכתה אוטומטית עקב זכייה בדאבל | זכתה אוטומטית עקב זכייה בדאבל | זכתה אוטומטית עקב זכייה בדאבל |
| 1953 | ברצלונה | לה ליגה 1952/1953, גביע הגנרליסימו 19533 | זכתה אוטומטית עקב זכייה בדאבל | זכתה אוטומטית עקב זכייה בדאבל | זכתה אוטומטית עקב זכייה בדאבל |
זכיות לפי קבוצות

| קבוצה | זכיות | סגנויות | שנות זכייה | שנות סגנות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ברצלונה | 15 | 12 | 1983, 1991, 1992, 1994, 1996 ,2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2013, 2016, 2018, 2022/2023, 2025 | 1985, 1988, 1990, 1993, 2020 1997, 1998, 1999, 2012, 2015, 2017, 2021, 2024 |
| ריאל מדריד | 13 | 7 | 1988, 1989, 1990, 1993, 1997, 2001, 2003, 2008, 2012, 2017, 2019/2020, 2021/2022, 2023/2024 | 1982, 1995, 2007, 2011, 2014, 2022/2023, 2025 |
| דפורטיבו לה קורוניה | 3 | – | 1995, 2000, 2002 | – |
| אתלטיקו מדריד | 2 | 5 | 1985, 2014 | 1991, 1992, 1996, 2013 |
| אתלטיק בילבאו | 3 | 3 | 1984, 2015, 2020/2021 | 1983, 2009, 2021/2022 |
| ולנסיה | 1 | 3 | 1999 | 2002, 2004, 2008 |
| סביליה | 1 | 3 | 2007 | 2010, 2016, 2018 |
| ריאל סרגוסה | 1 | 2 | 2004 | 1994, 2001 |
| מיורקה | 1 | 1 | 1998 | 2003 |
| ריאל סוסיאדד | 1 | – | 1982 | – |
| אספניול | – | 2 | – | 2000, 2006 |
| ריאל בטיס | – | 1 | – | 2005 |
מלך השערים של כל הזמנים

מודגש מציין שחקנים שעדיין משחקים בספרד.
| שחקן | קבוצה | שערים | הופעות |
| --- | --- | --- | --- |
| ארגנטינה ליונל מסי | ברצלונה | 14 | 20 |
| ספרד ראול גונזלס | ריאל מדריד | 7 | 12 |
| בולגריה חריסטו סטויצ'קוב | ברצלונה | 6 | 10 |
| ספרד צ'יקי בגיריסטיין | ריאל סוסיאדד, ברצלונה, דפורטיבו לה קורוניה | 6 | 12 |
| מאלי פרדי קאנוטה | סביליה | 5 | 2 |
| פולין רוברט לבנדובסקי | ברצלונה | 5 | 6 |
| ספרד אריץ אדוריס | אתלטיק בילבאו | 4 | 2 |
| פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | ריאל מדריד | 4 | 7 |
| ספרד חוסה מריה באקרו | ריאל סוסיאדד, ברצלונה | 4 | 11 |

ליונל מסי, מלך השערים של המפעל עם 14 שערים
דוכן הנשיקות

| --- | --- |

 מבוסס על:  "דוכן הנשיקות", מאת בת' ריקלס
 בימוי:  וינס מרשלו 
 תסריט:  וינס מרשלו 
 עריכה:  פול מילספאו 
 שחקנים ראשיים:  ג'ואי קינג ג'ואל קורטני ג'ייקוב אלורדי מולי רינגוולד
 מוזיקה:  פטריק קירסט 
 צילום:  אנסטס מיצ'וס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Komixx Entertainment
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  11 במאי 2018 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 סרט הבא:  "דוכן הנשיקות 2" (2020)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
דוכן הנשיקות (באנגלית: The Kissing Booth) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי בבימוי של וינס מרצ'לו, המבוסס על רומן באותו השם מאת בת' ריקלס. בסרט מככבים מולי רינגוולד, ג'ואי קינג, ג'ייקוב אלורדי וג'ואל קורטני. הסרט עלה ב-11 במאי 2018 לנטפליקס.
שחקנים

ג'ואי קינג – שלי ״אל״ אוונס
ג'ואל קורטני – לי פלין
ג'ייקוב אלורדי – נואה פלין
מולי רינגוולד – גברת פלין
בירון לנגלי – ווארן
ששת

ערך זה עוסק בהרכב רוק ישראלי. אם התכוונתם לאמורא, ראו .
| --- | --- |

חברי הלהקה כפי שמופיעים בגב התקליט. מימין לשמאל: עדי רנרט, שם טוב לוי, יהודית רביץ, שמוליק בודגוב, איקי לוי ושמוליק ארוך.  צלם: ז'ראר אלון
 תקופת הפעילות:  1977
 סוגה:  רוק מתקדם, ג'אז, סמבה
 חברת תקליטים:  NMC 
 חברים
 עדי רנרט שמוליק בודגוב יהודית רביץ שם טוב לוי שמוליק ארוך 
 
"ששת" היה הרכב רוק מתקדם ישראלי, אשר פעל במשך תקופה קצרה ב-1977. עם חבריו נמנו, בין השאר, שם-טוב לוי ויהודית רביץ, אז בתחילת דרכה.
"ששת" היה גם שם אלבומו היחיד של ההרכב, אשר למרות כישלונו המסחרי עם צאתו, זכה עם השנים להכרה ולהערכה על איכותו ומקוריותו. משירי האלבום היותר ידועים, נמנים: "ענבלים" ו"בלילות הסתיו".
ההרכב

הרכב "ששת" הוקם בתל אביב, בסוף 1976, על ידי שם-טוב לוי. לוי כבר היה אז מוזיקאי בעל שם, אך פרט לשמוליק ארוך, נגן בס מנוסה אף הוא, היו שאר חברי ההרכב צעירים בני 20–21, משוחררים טריים מלהקות צבאיות. ההרכב במלואו כלל את יהודית רביץ (שירה, גיטרות וקונגוס), שם-טוב לוי (שירה, חליל צד וחליליות), עדי רנרט (קלידים), שמוליק בודגוב (גיטרה), שמוליק ארוך (בס), ואיקי לוי (תופים).
מיד עם הקמתו השתתף ההרכב בהקלטת הפסקול לסרטו של ג'אד נאמן, "מסע אלונקות" (באותו שם: מסע אלונקות), אשר הולחן ועובד כולו על ידי שם-טוב לוי והיווה למעשה את הקלטת הבכורה שלהם. באלבום הפסקול שולבו גם קטעים בעיבוד יתר חברי ההרכב, אליהם הצטרפו בין השאר מתי כספי בכלי הקשה וגידי גוב כסולן שיר הנושא.
לאחר שישה חודשי עבודה גיבשו חברי "ששת" תוכנית מופע, אך נתקלו בקושי שיווקי עקב טענת האמרגנים כי החומר המוזיקלי אינו מסחרי, בהכירם את קהל המאזינים באותה תקופה אשר לא היה פתוח לחידושים. היחיד שעמד לרשותם ונתן בהם אמון היה שאול גרוסברג, מפיק ההופעות במועדון הרוק האלטרנטיבי בבית ליסין, אשר איפשר להם להופיע במקום.
הרכב "ששת" הופיע פעמים ספורות בלבד לפני שהתפרק עוד באותה שנה וחבריו פנו איש לדרכו המוזיקלית העצמאית.
ב-2007 אלבום ההרכב יצא בהוצאה מחודשת, בסדרת "סימני דרך", של חברת NMC.
דיסקוגרפיה

ששת (1977)
חברי ההרכב

יהודית רביץ (גיטרה אקוסטית, כלי הקשה, קולות ושירה)
שם טוב לוי (חליל, חליליות, קולות ושירה)
שמוליק בודגוב (גיטרה חשמלית ואקוסטית, קולות)
עדי רנרט (פסנתר, פנדר רודס, האמונד, סינתיסייזר, קולות)
שמוליק ארוך (בס, כלי הקשה, קולות)
איקי לוי (תופים וכלי הקשה)
הערות שוליים

1 2  יוסי חרסונסקי, להקה ושמה ששת, מעריב, 31 בינואר 1977
↑  תמר סוקניק, הוצאה מחודשת לאלבומים של דני ליטני, מתי כספי ו"ששת", באתר הארץ, 6 בפברואר 2007
| יהודית רביץ |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | יהודית רביץ (1979) • גלוי ונעלם (1980) • בוא לריו (1983) • דרך המשי (1984) • באה מאהבה (1987) • שֵׁם (1990) • ומאוד לא פשוט לחכות (1993) • עד לאן שהלב לוקח (1994) • איזו מין ילדה (1997) • געגוע (2000) • עיר קטנה (2007) • סופות של חול (2012) ‏•‏‏ אני משם (2024) |  |
| אלבומי אוסף | מילה טובה ואוסף שירים (1982) • מיטב השירים (1994) • מיטב השירים 2 (2002) • אוסף להיטים (2004) • מיטב השירים 1 + 2 (2007) |  |
| שיתופי פעולה | ששת (1977) • ארץ טרופית יפה (1977) • הכבש השישה עשר (1978) • באופן קבוע וחד פעמי (1979) • שירי מולדת ג' (1987) • העיקר זה הרומנטיקה (1991) • חברים שרים קורין (1998) • לו באת - נשים שרות שם טוב לוי (2006) • בללי, רביץ, רביקוביץ (2009)  • יהודית ויעקב, שירים מהבית (2010) |  |
| הופעות וסרטי DVD | יהודית רביץ והפילהרמונית (2001) • ילדות (2004) • גם אני רוצה חיבוק (2006) • באה מאהבה - קיסריה 2008 (2008) • גם אני רוצה חיבוק (2008) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299403705171  MusicBrainz: 5683b0f6-7943-43bf-b52d-b8dd801fcbd9
ועדת האתיקה של הסנאט של ארצות הברית

| --- | --- |
 גוף פרלמנטרי:  הסנאט של ארצות הברית
 ייסוד הוועדה:  1965
 יו"ר:  ג'יימס לנקפורד (המפלגה הרפובליקנית) כהונה מ-3 בינואר 2025
 חבר בכיר:  כריס קונס (המפלגה הדמוקרטית)
 תחומי שיפוט:  כללי האתיקה של חברי הסנאט
 חברים
 דמוקרטים: ג'ין שאהין, בריאן שץ רפובליקנים: ג'ים ריש, דב פישר
 
הוועדה המיוחדת לאתיקה של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Select Committee on Ethics) היא ועדה מיוחדת של הסנאט של ארצות הברית המופקדת על עניינים הקשורים לאתיקה הסנטורית. כללי הסנאט מחייבים את חלוקת ועדת האתיקה באופן שווה בין הסנטורים הדמוקרטים לאלו הרפובליקנים, אם כי יושב ראש הוועדה מגיע תמיד ממפלגת הרוב. חבר הוועדה המוביל ממפלגת המיעוט מכונה סגן יושב הראש, ולא "החבר הבכיר".
היסטוריה

הוועדה המיוחדת לתקנים והתנהלות של הסנאט התכנסה לראשונה בשנת 1965, ובשנת 1977 קיבלה את שמה הנוכחי.
חברות בוועדה

בהתאם לתקנה 25 של הסנאט, הוועדה מוגבלת לשישה חברים, והיא מחולקת באופן שווה בין דמוקרטים לרפובליקנים. משמעות הדבר היא כי כל אחד מהצדדים יכול להטיל וטו על כל פעולה שתנקוט בוועדה.
הערות שוליים

↑  "U.S. Senate: Select Committee on Ethics". www.senate.gov. נבדק ב-2017-01-08.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12001700m (data)  LCCN: n77019502  NLA: 35831515  SUDOC: 114335338  VIAF: 123131720   WorldCat (עם VIAF): 123131720
מסנן (אלקטרוניקה)

מסנן (פילטר) הוא מרכיב במערכות אלקטרוניות שונות שמסנן אותות לא רצויים לטובת המשך עיבוד האות. מסננים קיימים כיום בכל התקן אלקטרוני והם אבני בניין במקלטים, משדרים, מערכות שמע ווידאו, מערכות תקשורת נתונים, מחשבים ועוד.
קיימים מסננים אנלוגיים הממומשים בעזרת רכיבים פאסיביים כגון קבלים וסלילים, ואקטיביים עם מגברי שרת; ומסננים דיגיטליים הממומשים בדרך כלל בקושחת מעבדי DSP. בתחום עיבוד אותות אופטיים קיימים גם מסננים אופטיים.
מסנן חוסם תדר אידיאלי במרחב התדר
היסטוריה

המסננים הראשונים הם מסננים פאסיביים אנלוגיים ליניאריים הבנויים מנגדים קבלים וסלילים וידועים כמעגלי RC,‏ RL ו־RLC בעלי קוטב פשוט יחיד. מאוחר יותר פותחו מסננים מעורבים עם מגברי שפופרות.
סוגי מסננים פשוטים > BPF

מסנן מעביר פס (band-pass filter) – תפקידו להעביר רק רוחב סרט מסוים, ומסנן את כל שאר התחומים. בדרך כלל ממומש במקלטים או מגברים.
סוגי מסננים פשוטים > LPF

מסנן מעביר תדרים נמוכים (low-pass filter) – מעביר רק אותות עד תדר מסוים. כל תדר גבוה יותר מסונן. משמש לסינון רעשים מאותות שמע.
סוגי מסננים פשוטים > HPF

מסנן מעביר תדרים גבוהים (high-pass filter) – תפקידו להעביר אותות שהתדר שלהם גבוה מתדר מסוים. כל תדר נמוך יותר מסונן.
סוגי מסננים פשוטים > BSF

מסנן חוסם פס (band-stop filter) - תפקידו לחסום תחום-תדר מסוים ואת השאר להעביר (נקרא גם Notch). בדרך כלל משמש במקומות שבהם תדר מסוים מפריע לקליטה.
סוגי מסננים פשוטים > סוגים נוספים

קיימים מספר סוגי מימוש של מסננים, בין היתר מסנן מוטות ומסנן גל אקוסטי משטחי (SAW filter - Surface Acoustic Wave).
באלקטרוניקה קיים רכיב הנקרא DC block שהוא בעצם קבל (HPF) ותפקידו למנוע כניסת זרם DC למעגל.
במקביל אליו קיים רכיב הנקרא RF choke שהוא בעצם סליל (LPF) ותפקידו למנוע כניסת זרם AC למעגל.
תכונות של מסננים

תחום התדר ותדר תהודה
מקדם איכות (Q) ורוחב הסרט של המסנן
הפסד שילוב (Insertion Loss) – ניחות המעבר של האותות דרכו
תדר הברך – התדר שבו הסינון או ההעברה יורדים במחצית ההספק (3dB-).
שיטות מימוש למסננים

מסנן L
מסנן T
מסנן π
מסננים לפי תגובה להלם

מסנן FIR – מסננים בעלי תגובה להלם סופית בזמן
מסנן IIR – מסננים ספרתיים בעלי תגובה להלם אינסופית בזמן
מסננים ספרתיים

עיבוד אותות ספרתי מאפשר יישום זול של מבחר רחב של מסננים. האותות נדגמים על ידי ממיר אנלוגי לדיגיטלי לזרם של מספרים. תוכנית מחשב הרצה במעבד או DSP מממשת את המסנן והתוצאה מומרצת חזרה על ידי ממיר דיגיטלי לאנלוגי.
ראו גם

תדר
מעגל אלקטרוני, מעגל אלקטרוני אנלוגי, מעגל אלקטרוני דיגיטלי
מעגל RC, מעגל RLC, מעגל תהודה
מסנני צ'בישב
מסנן Raised cosine
מסנן ספרתי
מסנן מעביר נמוכים פשוט עם קבל ונגד
אופיין של מסנן BPF טיפוסי
ספר הישר (אגדה)

שער ספר הישר במהדורה הראשונה, ונציה, שפ"ה (1625)
סֵפֶר הַיָּשָׁר הוא חיבור מימי הביניים שלא נודע מי חיברו. הספר סוקר את ההיסטוריה של עם ישראל מתקופת האבות ועד תקופת השופטים. רוב הפרקים בספר מקבילים לפרשיות ספר בראשית, ופרקים נוספים עוסקים בתקופות המקבילות לספרים שמות, במדבר, דברים, יהושע ושופטים.
הספר כתוב בלשון מקראית ובסגנון עממי. מבחינת הסוגה משתייך הספר לסוגה המכונה מקרא משוכתב, שכן הוא משכתב מחדש את סיפורי המקרא בהרחבות, בקיצורים. מקורות לספר זה שימשו אגדות התלמוד, המדרשים מספר יוסיפון וסיפורי עם ערביים. חשיבותו של חיבור זה בחומר שצוטט בו ולא נשתמר במקום אחר.
מגרסאות "ספר הישר"

בהקדמת הספר הוא מוצג כאילו הוא יוצא לאור לראשונה בנאפולי, אולם מהדורה זו אינה מוכרת. ככל הידוע נדפס לראשונה בוונציה בשנת שפ"ה (1625) על ידי ר' יוסף הקטן. ר' יוסף כותב שהוא מדפיס את הספר לראשונה על פי כתב יד שנשלח אליו מידי משה חסן שקבלו מאביו רבי שמואל הקטן מהעיר פאס, מהעתקת רבי יעקב בן עטייה, אולם באותה המהדורה מובאת הקדמת המדפיסים מנאפולי המספרים שהדפיסו את הספר ע"פ כמה כתבי יד, ועל כן שאלת הדפסתו של הספר העסיקה את החוקרים. מאז הודפס הספר בעשרות מהדורות על בסיס מהדורת ונציה, ואף תורגם ללאדינו ולאנגלית.
ספר הישר הוונציאני הוסיף להיות מודפס בבתי הדפוס של פולין לכל אורך המאה ה־19 וראשית המאה ה־20 הספר זוהה עם היהדות הרבנית ולא עם הזרם הלאומי החילוני.
ב-1923 הוציא אליעזר גולדשמיט מהדורה מוגהת של הספר. בשנת תשמ"ו ההדיר יוסף דן את הספר מחדש וצירף לו מבוא.
עיבוד נוסף של הספר, נערך בשנת 1923 על ידי אהרן ליבושיצקי, ויועד לבני הנעורים (שם הספר המלא: "ספר הישר והוא ילקוט סיפורי התורה ואגדותיה מעובד לבני הנעורים ולעם", הוצאת ברקאי, ורשה, 1923).
אמינות והתייחסות לספר

מובא בספר שם הגדולים שאחרי החורבן מצאו זקן אחד מתחבא ואצלו ספרים וזה הוא אחד מהם, ויש שפקפקו על כך, אבל ראיה לדבריו מהעובדה שספר הילקוט הביא אותו וכן רבינו בחיי הביא אותו בפירושו על פרשת וישלח. אמנם הרמב"ן הסתפק באשר לאמינות הספר וכתב בהתייחסות לספר "ואם נאמין בספר מלחמות בני יעקב". ראשונים אלו התכוונו למדרש ויסעו ודברי הימים של משה רבנו, ולא לספר הישר שלא היה קיים בתקופתם. וכן הרב משה הלל בספרו מגילות קוצין קבע בנחרצות שהטופס היחיד בעולם מדפוס ונציה הנ"ל, ומעתיקו הראשון ר' יעקב בן עטיה- הוא גם יוצרו.
בפתח הספר נדפסה הקדמה, שבה מתוארת קדמוניותו של הספר וכיצד התגלגל לידי המדפיסים בנאפולי. הקדמה זו ספגה ביקורת קשה מצדו של רבי יהודה אריה ממודינה המעיד כי על אף שהסיר "הזיות וכתובים" מתוך הספר המזהים את הספר עם ספר הישר המקראי, עדיין היו בזמנו אנשים שסברו כי הספר נמצא אחר החורבן, וכל זה משום שאין השגחה על המדפיסים הכותבים ככל העולה על רוחם.
יוסף דן, סבר שחיבור זה נכתב באיטליה בתקופת הרנסאנס.
עמנואל בן גריון מגדיר את "ספר הישר" כחיבור המאחד את הסגנון המקראי עם הסגנון המדרשי.
שם הספר

בתנ"ך מוזכר מספר פעמים ספר בשם "ספר הישר" (למשל: וַיִּדֹּם הַשֶּׁמֶשׁ וְיָרֵחַ עָמָד, עַד יִקֹּם גּוֹי אֹיְבָיו – הֲלֹא הִיא כְתוּבָה עַל סֵפֶר הַיָּשָׁר" – יהושע, י', י"ג), ומסתבר לומר שהספר נקרא על שם הספר המוזכר במקרא.
בספר משוקעים המדרשים "מלחמות בני יעקב" דברי הימים של משה רבנו ועוד.
הערות שוליים

↑  ראו: אברהם רוזנטל, סיני כרך עט, "חידת הדפסתו של ספר הישר", מוסד הרב קוק, ה'תשל"ו.
↑  מהדורת תקס"א (1801) נדפסה בלבוב בדפוס יהודית ראזאניש על פי מהדורות הדפוס של ונציה, ובעקבותיה עוד כ־30 מהדורות דפוס לאורך כל המאה ה־ 19
↑  מהדורת תר"ע (1910) נדפסה בדפוס נחמה הערשנהארן, שלמה שמעון שטרייזבערגער ומנחם מענדיל שניידמעססער בלובלין ומהדורות נוספות עד 1930
↑  טוהר 2018, עמוד 229
↑  טוהר 2018, עמודים 210–231
↑  הרב משה הלל בן יעקב, מגילות קוצ'ין, ירושלים: אהבת שלום, תשע"ז, עמ' 32 הערה 15
↑  ארי נוהם, עמודים עג–עד, ירושלים, תרפ"ט.
↑  יוסף דן, ספר הישר מהדורת יוסף דן, מוסד ביאליק, 2005, עמ' 32
↑  עמנואל בן גריון, ממקור ישראל, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ו
↑  טוהר 2018, עמוד 213
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289003805171  LCCN: n82150312  VIAF: 300345068   WorldCat (עם VIAF): 300345068
ג'ון ווד (מושל אילינוי)

ג'ון ווד (באנגלית: John Wood;‏ 20 בדצמבר 1798 –  4 ביוני 1880) היה פוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אילינוי ה-12 ממרץ 1860 ועד ינואר 1861. לפני כן, החל מינואר 1857, הוא כיהן כסגן מושל המדינה ה-13. ווד היה המייסד והמתיישב הראשון של העיר קווינסי שבאילינוי.
ראשית חייו

ג'ון ווד נולד בעיירה סמפרוניוס שבמדינת ניו יורק, בשטח שכיום שוכנת עליו העיירה מורביה. הוא היה ילדם השני של דר' דניאל וקתרין קראוס ווד. אמו של ווד נטשה את המשפחה כאשר הוא היה בן חמש ועברה לפאלטין, ניו יורק. ווד נשלח לחיות עם דודנו הגדול, גיימס, ועם רעייתו מרי ארמסטרונג ווד, בפלורידה, ניו יורק.
ב-1818 עזב ווד את ביתו שבמדינת ניו יורק. בתחילה הוא תכנן לעסוק בחוואות בצפון אלבמה. בסופו של דבר, במהלך חורף 1818–1819, כאשר היה בסינסינטי, הוא השיג שני ספרים שפורסמו באותה שנה בעיר על ידי אדמונד דאנה. כתושב ומודד באזור הצבאי של אילינוי, שטח שהוקצה בנפרד על ידי הקונגרס לצורכי מענקים לוותיקי מלחמת 1812, יצר דאנה את הפיתוי לווד לשנות את יעדו. ספריו של דאנה שיבחו את היתרונות המשמעותיים של שטח הצוק הצופה על נהר המיסיסיפי בנקודה המערבית ביותר של אילינוי. ווד עבר מערבה לשטח שליד העיירה אטלס, שבמחוז פייק, אילינוי. הוא תפס קרקע שלא הייתה בבעלותו והיה לחוואי. כאן הכיר ווד את סוחר הקרקעות פיטר פלין, שממנו הוא רכש קרקעות בשטח של 160 אקרים (650 דונם) ברחבי האזור הצבאי ששטחו היה 14,000 קמ"ר. ווד עבר לקרקע שאותה רכש, וב-1822, יחד עם ג'רמיה רוז, הוא בנה בקתה קטנה על הגדה המזרחית של המיסיסיפי, במקום בו שוכנת כיום העיר קווינסי. רוז, רעייתו, וילדתם בת החמש חיו עם ווד בבקתה עד 1826, כאשר ווד נשא לאישה את אן מ. סריטר מסיילם, ניו יורק, בתו של השופט ג'ושוע סטריטר.