חיל התותחנים במלחמת יום הכיפורים
חזית הצפון > בלחימה במובלעת הסורית

לקראת פריצת צה"ל מזרחה לתוך סוריה ב-11 באוקטובר נערכו גדודי הארטילריה בקרבת הקו הסגול על מנת לסייע להבקעה. 13 גדודים הוקצו למשימה תחת פיקוד האגדים 212 ו-282. אגד 213 נשאר בחלקה הדרומי של רמת הגולן.
אוגדה 36 תכננה הכנה ארטילרית להבקעה באורך של שעתיים, ולאחר מכן "ארגז אש" נע לפני חזיתם ובאגפיהם של הטנקים הפורצים, שנועד בעיקר כדי לפגוע בחוליות של מפעילי טילים נגד טנקים. גדודים הוקצו לסיוע ישיר לחטיבה 7 שתקפה באגף הצפוני של חזית ההבקעה. במהלך ההבקעה נורו אלפי פגזים. אש רציפה נורתה גם על מוצב החרמון הכבוש על ידי הסורים והוא מוסך בפגזי עשן כדי לסכל תצפית ממנו.
בשעות הצהריים רוכזה האש הארטילרית לסיוע בהבקעת אוגדה 210 מדרום לגזרת אוגדה 36, לאחר שהתקפתה הסתבכה. בתוך שעתיים וחצי נורו כ-4,800 פגזים על ידי שלושה גדודי תותחים וסוללה נוספת. באותו יום המריא לראשונה מטוס קל למטרת טיווח התותחים מהאוויר, אך הוא הופל על ידי טיל נגד מטוסים וארבעת יושביו נהרגו.
ב-12 באוקטובר ולמחרת קודמו אל תוך המובלעת שכבש צה"ל חמישה גדודי ארטילריה תחת פיקודו של אגד 282. האש הארטילרית המרוכזת שירו בימים אלו 7–8 גדודים סייעה בהדיפת התקפת הנגד שערכו כוחות עיראקיים נגד כוחות צה"ל במובלעת. במהלך חילוצו של יוסי בן-חנן מתל א-שמס נורתה ארטילריה כבדה על התל ועל דרכי הגישה אליו כדי למנוע מהסורים להגיע אל הפצועים. ב-13 באוקטובר סייע הירי הארטילרי, לרבות ירי קטיושות על ידי גדוד 270, בכיבושו של תל א-שמס.
ב-12 באוקטובר נעשה ניסיון ראשון לירות על דמשק, כאשר ארבעה תותחים מתנייעים (M-107) ארוכי טווח מגדוד 412 נעו מזרחה אל מעבר לקווי צה"ל והתמקמו בעמדות באזור חרפא. מטרת הפעולה הייתה קיצור הטווח אל העיר דמשק בירת סוריה והנחתת אש ארטילרית לעברה. הם ירו במשך כ-20 דקות 40 פגזים לעבר שדה התעופה אל מאזה בפאתי דמשק, אך שדה התעופה היה מחוץ לטווח התותחים. בליל 13-14 באוקטובר בוצע ניסיון נוסף. שני תותחים מהגדוד קודמו לאזור מזרעת בית ג'אן, מלווים בכוחות מסיירת מטכ"ל ומסיירת גולני לאבטחת התותחים. כל קנה ירה 10 פגזים (סך הכל 20 פגזים) אל שדה התעופה אל מאזה. במקביל ירו גם יתר גדודי הארטילריה בגזרה לעבר הסורים על מנת להקשות עליהם לאתר את מקור האש לעבר דמשק. הפעם נרשמו פגיעות מדויקות.
בימים הבאים סייעו יחידות אגד 212 ואגד 282 לקרב ההגנה של כוחות צה"ל במובלעת נגד התקפות נגד סוריות ועיראקיות. שני גדודי תותחי ה-130 מילימטר של צה"ל ברמה כילו לפני כן את כל מלאי התחמושת שלהם שנמצא בידי צה"ל, אך בשטח המובלעת תפס צה"ל אלפי פגזי 130 מילימטר והם הועברו לגדודים ונורו לעבר הסורים. ב-14 וב-15 באוקטובר ירו יחידות אגד 282 כ-3,600 פגזים. אש סיוע נורתה גם ב-16 באוקטובר לשם בלימת התקפת הנגד המשולבת של הסורים, העיראקים והירדנים. הגדודים הוטרדו בעמדותיהם על ידי אש נ"ס שכוונה על ידי קציני תצפית סורים ממורדות החרמון ומתילים שלא נכבשו, ונאלצו להחליף עמדות מדי פעם. ב-19 באוקטובר סייעה הארטילריה, לרבות גדודים שפעלו מדרום הרמה תחת פיקוד אגד 213, בבלימת התקפת נגד נוספת.
ב-14 באוקטובר הועברו מרמת הגולן לחזית סיני שני גדודי תותחים מתנייעים וגדוד הקטיושות. חיילי גדוד בית הספר לתותחנות שבו לבסיסם בצריפין לשם השלמת הכשרתם והעבירו את התותחים המתנייעים שלהם לגדוד 826. ב-19 באוקטובר ירדה לסיני גם מפקדת אגד 213 ועמה גדוד מרגמות כבדות (352). במקום האגד התמקם בדרום הרמה מעין אגד מאולתר תחת פיקודו של גדוד 334, שכלל בנוסף את גדוד 826, גדוד התותחים המתנייעים 829, גדוד המרגמות המתנייעות 325 ושני קנים מגדוד 55, שיתר תותחיו הועברו לסיני.
הפעולה האחרונה של כוחות הארטילריה ברמת הגולן לפני הפסקת האש הייתה סיוע למבצע קינוח - התקפת חטיבת גולני וחטיבה 317 לכיבוש מוצב החרמון מידי הסורים. שישה גדודים של תותחים ומרגמות הוקצו למבצע. מפקד הסיוע הקצה ליחידות המשנה התוקפות סוללות בסיוע ישיר. לפיקוד הצפון חסרה תחמושת ארטילרית, והמטה הכללי העביר לו לצורך המבצע 15,000 פגזים ופצצות מרגמה, שמהם נורו במהלכו 13,000. כ-2,700 מהם נורו בסיוע לחטיבה 317 בחלקו הגבוה של החרמון. יתר האש נורתה בסיוע לחטיבת גולני, כאשר במשך שעתיים עם שחר נורו כ-5,000 פגזים ופצצות. בין החללים הרבים בקרב היה גם קצין המבצעים של גדוד 405, שנלווה לחיילי גדוד 51 של גולני כקצין קישור ארטילרי. מפקד הסיוע החטיבתי (בן עמי כהן) המשיך להפעיל את הארטילריה במקומו.
לאחר הפסקת האש ובמהלך מלחמת ההתשה במובלעת עד לאביב 1974 נותרו גדודי ארטילריה ברמה בסיוע לכוחות צה"ל. הגדודים שנמצאו במובלעת עמדו בתקופה זו תחת פיקודו של אגד 282.