stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קראנאכאן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מוצא:  סקוטלנד
 אופן הגשה:  אחרונה
 מרכיבים עיקריים:  ויסקי, שיבולת שועל, קצפת ופירות.
קראנאכאן או קראנאחאן (בסקוטית: Cranachan) הוא קינוח מסורתי מהמטבח הסקוטי.
קינוח זה מורכב מקצפת המעורבבת עם ויסקי, דבש, פטל אדום, שעליהם מפזרים שיבולת-שועל קלויה. בעבר נעשה שימוש בגבינת קרוודי בהכנת המאכל, במקום בקצפת.
מקובל להגיש את המאכל כאשר כל אחד ממרכיביו מובא לשולחן וכל אחד מהסועדים מרכיב את הקינוח. כיום נהוג להגיש את הקינוח בכוסות גבוהות.
קינוח זה נאכל לרוב בשלהי הקיץ ובסתיו, אולם כיום מקובל לאכלו בכל השנה, וכן מקובל להגישו בחתונות בסקוטלנד.
ראו גם

פבלובה
איטון מס
פרנסס פוקס פיבן

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1932 (בת 91) קלגרי, אלברטה, קנדה 
 ענף מדעי:  מדע המדינה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו  תיכון ניוטון 
 מוסדות:  אוניברסיטת העיר ניו יורק 
 תלמידי דוקטורט:  דניאל מ. קוק, Jane McAlevey 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1973)  פרס ברוניסלב מלינובסקי (2015) 
 בן או בת זוג:  ריצ'רד קלווארד 
 
פרנסס פוקס פיבן (באנגלית: Frances Fox Piven; נולדה ב-10 באוקטובר 1932) היא פרופסור למדעי המדינה וסוציולוגיה, אקטיביסטית וסופרת אמריקאית-יהודייה, הידועה בזכות עבודתה למען צמצום העוני והגברת אחוזי המצביעים בארצות הברית.
קורות חיים > ראשית חייה

פרנסס פוקס פיבן נולדה ב-10 באוקטובר 1932 בקלגרי שבקנדה, להורים יהודים שהיגרו משטעטל ליד מינסק. כשהייתה בת שנה עברה איתם לקווינס, ניו יורק, שם גדלה ולמדה. כשהייתה בת 15, אחיה שכנע את הוריהם לשלוח עבורה בקשת קבלה לאוניברסיטת שיקגו, בקשה שנענתה בחיוב ופיבן אף קיבלה מלגה. בזמן לימודיה באוניברסיטה, פיבן עבדה כמלצרית על מנת לפרנס את עצמה.
קורות חיים > לימודים וקריירה

בשנת 1953 סיימה פיבן תואר ראשון בתכנון ערים, ובשנת 1962, לאחר שסיימה תואר שני ודוקטורט, עברה לניו יורק. שם, עבדה פיבן לתקופה קצרה כמתכננת ערים, ובשנת 1963 החלה לעבוד כעמיתת מחקר באחת מהסוכנויות הראשונות למען צמצום העוני בארצות הברית (סוכנות Mobilization for Youth.) בזמן עבודתה בסוכנות פיבן פגשה את בן זוגה השני, ריצ'רד קלווארד (אנ'), ובשנת 1966 כתבה איתו מהדורה של המגזין "The Nation" בשם "משקל העוני: אסטרטגיה לסיום העוני" ("The Weight of the poor: a Strategy to End Poverty" ). מספר שנים לאחר מכן, ב-1971, השניים כתבו ספר בשם "ויסות העוני: תפקודה של מערכת הרווחה" ("Regulating the Poor: The Functions of Public Welfare"). בספר זה, קראו השניים למיטוט מערכת הרווחה הקיימת והחלפתה באחת הכוללת הכנסה מינימלית מובטחת. עבודתם המוקדמת של פיבן וקלווארד היוותה בסיס לארגונים רבים, ביניהם "ארגון זכויות הרווחה הארצי", אותו פיבן גם עזרה להקים. בנוסף לכך, השניים פרסמו מספר ספרים ומאמרים נוספים.
בין השנים 1966–1972, הרצתה פיבן באוניברסיטת קולומביה. לאחר מכן, הרצתה באוניברסיטת בוסטון בה לימדה עד שנת 1982. בשנה זו, לאחר סכסוך שפרץ עקב שביתה שבה לקחה חלק פעיל, עברה להרצות באוניברסיטת העיר ניו יורק, שם היא מרצה עד היום.
בין השנים 2006–2007 כיהנה פיבן בתפקיד נשיאת איגוד הסוציולוגיה האמריקאי (אנ').
קורות חיים > חיים אישיים

פרנסס פוקס פיבן הייתה נשואה להרמן פיבן, ולהם בת. לאחר מכן נישאה לריצ'רד קלווארד עד מותו בשנת 2001.
פעילות מקצועית

המחאה הראשונה בה השתתפה פיבן הייתה "מחאת המיסים של הסופרים והעורכים בזמן מלחמת וייטנאם", במסגרתה חתמה על נכונותה שלא לשלם מיסים כל עוד המלחמה מתחוללת.
במהלך הקריירה שלה, פיבן עזרה להקים ארגונים חברתיים רבים, דוגמת "ארגון זכויות הרווחה הארצי" ו-"HumanSERVE", ארגונים שנלחמים למען זכויות הרווחה והגדלת אחוזי המצביעים, בהתאמה. בנוסף, פיבן הייתה חברה בארגונים נוספים, כגון "האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות", ו"הסוציאליסטים הדמוקרטיים של אמריקה", והייתה בעמדות מפתח בעוד מספר רב של איגודים מקצועיים, כמו "האיגוד האמריקאי למדעי המדינה" (אנ') ו"האגודה למען חקירת בעיות חברתיות" (אנ').
המטרות המרכזיות של פיבן במחקרה ובפעילותיה הן שיפור מערכת הרווחה, עזרה ממשלתית לתושבים מתחת לקו העוני, ועידוד ההצבעה בקרב הציבור האמריקאי.
עבודתה המפורסמת ביותר, "מסמכי פרנסס פוקס פיבן" ("Frances Fox Piven Papers"), היא אסופה באורך 72 עמודים, שעיקרה מסמכים רשמיים בנושא מערכת הרווחה, ונחשבת לאחת מהעבודות החשובות ביותר בנושא.
כתביה

*
The War at Home: The Domestic Costs of Bush's Militarism (New Press, 2004, ISBN 978-1-59558-092-4))
The Frances Fox Piven Papers – (אסופה של מסמכים וכתבים מהשנים 1950–2012, שייך ל"אוסף ההיסטוריה הנשית על שם סופיה סמית'" של אוניברסיטת סמית')
Who’s Afraid of Frances Fox Piven? The Essential Writings of the Professor Glenn Beck Loves to Hate 2011 The New Press ISBN 978-1-59558-719-0
Challenging Authority: How Ordinary People Change America (Rowman and Littlefield, 2006, ISBN 978-0-7425-6316-2)
כתביה > עם ריצ'רד קלווארד

*
Poor People's Movements: Why they Succeed, How they Fail (Pantheon, 1977, ISBN 978-0-394-72697-7)
New Class War: Reagan's Attack on the Welfare State and Its Consequences (Pantheon, 1982, ISBN 978-0-394-70647-4)
Why Americans Don't Vote (Pantheon, 1988, ISBN 978-0-394-55396-2)
Why Americans Still Don't Vote: And Why Politicians Want it That Way (Beacon, 2000, ISBN 978-0-8070-0449-4)
The Breaking of the American Social Compact (New Press, 1997, ISBN 978-1-56584-476-6)
כתביה > עם לוריין מינייט ומרגרט גרוארק

*
ראו גם

סוציאליזם דמוקרטי
מדע המדינה
הערות שוליים

1 2 3  Frances Fox Piven, www.nndb.com
1 2 3 4  Sophia Smith Collection: Agents of Social Change Online Exhibit - Frances Fox Piven, www.smith.edu
1 2 3 4 5  Collection: Frances Fox Piven papers | Smith College Finding Aids, findingaids.smith.edu
↑  Abby Margulies, Frances Fox Piven: The Weight of the Poor, Guernica, ‏2011-09-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Sophia Smith Collection: Agents of Social Change Online Exhibit - Frances Fox Piven, web.archive.org, ‏2016-05-22
↑  Michael Reisch, Daniel Thursz Distinguished Professor of Social Justice Michael Reisch PH.D, Janice Andrews, The Road Not Taken: A History of Radical Social Work in the United States, Psychology Press, 2001, עמ' 145, ISBN 978-1-58391-025-2. (באנגלית)
↑  Howard ZinnTopics: Political Economy, Monthly Review | Remembering Murray Levin, Monthly Review, ‏2000-02-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  רשימת כותבים ועורכים שחתמו נגד שילום מיסים עד סוף מלחמת ויאטנם, ‏30.1.1968
↑  Frances Fox Piven, www.amazon.com (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463622305171  PLWABN: 9810605073805606  BIBSYS: 90053562  BnF: cb121763590 (data)  CiNii: DA01168944  GND: 108777936  ISNI: 0000 0001 1471 925X  LCCN: n50011264  NKC: jo2014808157  NLA: 35424836  NTA: 074657372  RERO: 02-A000131167  SELIBR: 296276  SUDOC: 030324874  Trove: 947985  VIAF: 46803263   WorldCat (עם VIAF): 46803263
קונכיתנים

| קונכיתנים |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
תת־מערכה:: קונכיתנים
שם מדעי
 Conchifera ‏גגנבאואר, 1878

קוֹנְכִיתָנִים (שם מדעי: Conchifera) היא תת-מערכה במערכה הרכיכות, היא כוללת את כל מחלקות הרכיכות בעלי שלד חיצוני, כגון חלזונות, צדפות, שיני-ים, אמוניטים, קונכיתנים קדמונים ועוד. הקבוצה המשלימה של חסרי שלד נקראת Aculifera.
מונח טקסונומי זה משמש בעיקר בפלאונטולוגיה, מדענים החוקרים בעלי חיים חיים לרוב משתמשים במונח רכיכות.
מחלקות

הקונכיתנים כוללים את המחלקות הבאות:
חלזונות
שיני-ים Scaphopoda
סילוניות
צדפות
קונכיתנים קדמונים Monoplacophora
Rostroconchia†
Helcionelloida†
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: רכיכות (תשס"ד), 2003, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000161510
פריצי בורגר

פרדריקה "פריצי" בורגר-נישיקאוואה (בגרמנית: Friederike "Fritzi" Burger-Nishikawa ;6 ביוני 1910 –  16 בפברואר 1999) הייתה מחליקה אמנותית על קרח יהודייה-אוסטרית שהתחרתה בקטגוריית נשים יחידות. הייתה פעמיים ברציפותה סגנית אלופה אולימפית (סנט מוריץ 1928 ולייק פלאסיד 1932), פעמיים סגנית אלופת עולם (בודפשט 1929 ומונטריאול 1932), אלופת אירופה (וינה 1930) ו-4 פעמים ברציפות אלופת אוסטריה (1928-1931).
ביוגרפיה

בורגר נולדה בווינה למשפחה יהודית.
ביוגרפיה > 1927

באליפות אוסטריה שנערכה בשנת 1927 זכתה בורגר במדליית ארד בהחלקה אמנותית על קרח, אחרי הרמה סאבו ומליטה ברונר.
ביוגרפיה > 1928 > אלופת אוסטריה

באליפות אוסטריה שנערכה בשנת 1928 זכתה בורגר במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח, לפני מליטה ברונר וגרטה קוביצ'ק, הראשונה בקריירה שלה ובכך הייתה ליורשת של האלופה האולימפית הראשונה ואלופת אוסטריה (6 פעמים ברציפות), הרמה סאבו.
ביוגרפיה > 1928 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת סנט מוריץ (1928) זכתה בורגר במדליית כסף בהחלקה אמנותית על קרח לנשים אחרי סוניה הני מנורווגיה ולפני ביאטריקס לורן מארצות הברית. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בלונדון, בריטניה במרץ אותה שנה היא זכתה במדליית ארד אחרי הני ומריבל וינסון מארצות הברית.
ביוגרפיה > 1929 > סגנית אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1929 זכתה בורגר במדליית כסף בהחלקה אמנותית על קרח אחרי הני ולפני בת ארצה מליטה ברונר.
ביוגרפיה > 1930 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בווינה בשנת 1930 שבה הייתה לראשונה הפרדה בין נשים לגברים זכתה בורגר במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים, לפני בת ארצה אילזה הורנונג וויוי-אן הולטן משוודיה. יריבתה הגדולה סוניה הני, לא השתתפה באליפות. בורגר מעולם לא ניצחה בתחרות בינלאומית את הני.
ביוגרפיה > 1931

באליפות אירופה שנערכה בסנט מוריץ, בשנת 1931 זכתה בורגר במדליית כסף בהחלקה אמנותית על קרח אחרי הני ולפני בת ארצה הילדה הולובסקי בת ה-13. חודש לאחר כן באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה היא זכתה במדליית ארד, אחרי הני והולובסקי.
ביוגרפיה > 1932

באליפות אירופה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1932 זכתה בורגר במדליית כסף בהחלקה אמנותית על קרח, אחרי הני ולפני ויוי-אן הולטן. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932) זכתה בורגר שוב במדליית כסף, אחרי הני ולפני מריבל וינסון. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה היא זכתה במדליית כסף, אחרי הני ולפני קונסטנס סמואל מקנדה.
ביוגרפיה > 1933

באליפות אירופה שנערכה בלונדון בשנת 1933 זכתה בורגר במדליית ארד בהחלקה אמנותית על קרח אחרי הני וססיליה קולג' מבריטניה.
חייה האישיים

בשנת 1935 נסעה ללונדון ושם נישאה בורגר לשינקיצ'י נישיקאוואה, נכדו של קוקיצ'י מיקימוטו, טייקון תעשיית הפנינים וממציא הפנינה המתורבתת. היא חזרה לווינה עם בעלה וילדה את בנה הבכור בקיץ 1937, חודשים ספורים לפני האנשלוס, סיפוחה של אוסטריה לרייך השלישי. במהלך מלחמת העולם השנייה מרבית קרוביה נרצחו בשואה. בשנות ה-90 היא התגוררה בארצות הברית.
הישגים בולטים

| תחרויות בינלאומיות> אירוע | תחרויות בינלאומיות> 1927 | תחרויות בינלאומיות> 1928 | תחרויות בינלאומיות> 1929 | תחרויות בינלאומיות> 1930 | תחרויות בינלאומיות> 1931 | תחרויות בינלאומיות> 1932 | תחרויות בינלאומיות> 1933 | תחרויות בינלאומיות> 1934 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת החורף |  | מקום 2 |  |  |  | מקום 2 |  |  |
| אליפות העולם |  | מקום 3 | מקום 2 |  | מקום 3 | מקום 2 |  |  |
| אליפות אירופה |  |  |  | מקום 1 | מקום 2 | מקום 2 | מקום 3 |  |
תחרויות לאומיות
| אליפות אוסטריה | מקום 3 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 2 |  | מקום 3 |
קראנץ

ערך זה עוסק בעוגת שמרים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
עוגת קראנץ במילוי פרג.
מריחת המלית על הבצק.
קראנץ (מוכר גם כבצק שמרים-עלים, בצק פלונדר ובצק כרוך) הוא עוגה עשויה מבצק שמרים בסיסי אותו מקפלים פעמים רבות (כמו בצק עלים או קרואסון) על מנת ליצור מרקם אוורירי. את הקראנץ ממלאים במליות שונות שהפופולריות הן שוקולד, פרג וגבינה ומעצבים אותו בצורה ייחודית.
מקור השם בגרמנית קראנץ - (kranz), מילה שמשמעותה זֶר, בגלל צורת העיצוב המסורתית של העוגה בתבנית קוגלהוף. אולם, כיום מקובל יותר לעצב קראנצים בתבנית מלבנית מוארכת.
לאחר גלגול הבצק המרוח במלית לרולדה חותכים אותה באמצעה לשני חלקים נפרדים ומפתלים אותם בצורת בורג.
הקרנץ מזכיר את עוגת הבבקה של יהדות מזרח אירופה. השוני ביניהן הוא בכך שהבבקה אינה עוברת תהליך של כריכה בחמאה, אלא מורכבת מבצק שמרים רגיל בתוספת מילוי, שלרוב מעוצב ל"כתר" כמו הקראנץ.
ראו גם

באבקה
קראנטור

| --- | --- |
 לידה:  344 לפנה״ס? סולי, קיליקיה 
 פטירה:  275 לפנה״ס? (בגיל 69 בערך) 
 זרם:  פלאטוניזם 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף 
 
קְרַאנְטוֹר (ביוונית: Κράντωρ; מת ב-275 או 276 לפנה"ס) היה פילוסוף יווני.
ביוגרפיה

קראנטור נולד בעיר סולי שבקיליקיה (כיום חלק של העיר מרסין שבדרום טורקיה), הגיע לאתונה כדי ללמוד פילוסופיה והיה תלמידו של קסנוקרטס, ראש האקדמיה האפלטונית, וידידו של פולמון מאתונה, שגם הוא היה תלמידו של קסנוקרטס.
על פי דיוגנס לארטיוס קראנטור חלה, פרש למקדש אסקולאפיוס, והתקבצו סביבו שחשבו כי הוא עומד להקים בית ספר לפילוסופיה, ובהם ארקסילאוס שביקש ממנו להמליץ עליו בפני פולמון. אחרי שהבריא קראנטור הפך לתלמידו של פולמון וציווה את כל רכושו (12 כיכרות כסף וזהב) לארקסילאוס.
קראנטור השאיר אחריו כ-30,000 שורות של רשימות, הערות ופירושים (שחלק מהם יוחסו לארקסילאוס) שמהם שרדו קטעים בלבד. הוא היה הראשון מבין חסידיו של אפלטון שכתב פירושים לכתביו של פילוסוף זה. הוא עסק בעיקר בענייני מוסר ודירג את ה"טוב" באופן הבא: מידות טובות, בריאות, הנאה ורכוש. הורטיוס ראה בו פילוסוף של המוסר יחד עם כריסיפוס, וכתב כי ברומא נהגו לקרוא את כתביו של קראנטור.
יצירתו המפורסמת ביותר, שאותה הקדיש לידידו היפוקלס שהתאבל על מות בנו, היא "על הצער". המשורר תאתטוס כינה את קראנטור "ידידן של המוזות". קיקרו עשה שימוש ביצירה זו בספרו "תנחומים" שאותו כתב אחרי מות בתו טוליה. הפילוסוף פאנאטיוס כינה את יצירתו זו של קראנטור "יצירת הזהב" והמליץ ללמוד אותה בעל פה. קטעים מספר ממנה השתמרו במסה של פלוטרכוס "תנחומים".
על פי דיוגנס לארטיוס, קראנטור ניסה את כוחו גם בשירה, המציא מילים וביטויים חדשים, אמר כי הדבר הקשה ביותר הוא לכתוב טרגדיה והעריץ בעיקר את הומרוס ואת אוריפידס. לפי אותו מקור, קראנטור שהוערץ בעיר מולדתו סולי, השאיר את לקט שיריו במקדשה של האלה אתנה בעיר סולי לפני שמת כתוצאה ממחלת הבצקת.
קונסטנץ פון היינקיוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בספטמבר 1859 ברלין, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1803-1892)
 פטירה:  3 ביולי 1936 (בגיל 76) איברלינגן, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מדינה:  ממלכת פרוסיה, גרמניה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1878–1919 (כ־41 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל התותחנים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-36   מפקד הקורפוס ה-53   מפקד קורפוס המילואים ה-25   מפקד הקורפוס ה-6
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 
קונסטנץ פון היינקיוס (בגרמנית: Konstanz von Heineccius;‏ 26 בספטמבר 1859 – 3 ביולי 1936) היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

פון היינקיוס נולד ב-26 בספטמבר 1859 לבנו פון היינקיוס שהיה גנרל מיור בצבא הפרוסי. דודו היה הגנרל גאורג פון היינקיוס ובן דודו היה הגנרל הגרמני ריכרד פון היינקיוס.
ב-1878 הוא התגייס לצבא הפרוסי, ובשנת 1913 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-36.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון היינקיוס מפקד הדיוויזיה ה-36, אשר הייתה חלק מהקורפוס ה-17 בפיקוד אוגוסט פון מקנזן, אשר היה חלק מהארמייה השמינית. הדיוויזיה לחמה נגד הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, והשתתפה בקרב גומבינן, ולאחר מכן השתתפה בקרב טננברג. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן הועברה תחת פיקוד הארמייה התשיעית, עמה לחמה בקרב לודז'. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בחזית המזרחית, ובאוקטובר 1915 הועברה לחזית המערבית והוצבה באזור הסום, שם לחמה בשנת 1916 במהלך הקרב על הסום.
ב-31 באוגוסט 1916 מונה פון היינקיוס למפקד הקורפוס ה-53, וב-8 במרץ 1917 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-25. ב-23 בנובמבר 1917 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6, עליו פיקד עד סוף המלחמה. ב-19 בפברואר 1918 הוא נשלח עם כוחותיו, שכללו את הדיוויזיות ה-205 וה-219 להתקדם בליבוניה, כדי לאלץ את רוסיה הסובייטית לחתום על הסכם שלום. במסגרת תפקידו זה קודם פון היינקיוס ב-22 במרץ 1918 לדרגת גנרל חיל התותחנים. לאחר המלחמה פרש פון היינקיוס מהצבא וחי באיברלינגן, עד מותו ב-3 ביולי 1936.
ראו גם

הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 126604678X  VIAF: 2384166172268490800005   WorldCat (עם VIAF): 2384166172268490800005
קורומסו

טבלת קורומסו לא פתורה
קוּרוֹמסוּ (ביפנית: 黒マスはどこだ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. נכון ל-2005, ניקולי הוציאה לאור חוברת שלמה אחת שמכילה כולה חידות קורומסו.
חוקים

המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, אשר בחלק מתאיה יש מספרים. כל תא בטבלה יכול להיות או שחור או לבן. המטרה היא לקבוע איזה תא יהיה שחור ואיזה לבן.
החוקים הבאים קובעים איזה תא יהיה שחור ואיזה לבן:
כל מספר בלוח מייצג את מספר התאים הלבנים ה"נראים" מהתא שלו כולל התא שלו. תא יכול "להראות" מתא אחר, אם שני התאים נמצאים באותה שורה או עמודה ואין ביניהם תא שחור.
תאים ממוספרים לא יכולים להיות שחורים.
שני תאים שחורים לא יכולים להיות בסמיכות (במאונך או במאוזן).
כל התאים הלבנים חייבים להיות מחוברים במאונך או במאוזן (במילים אחרות, אסור שיהיה נתק בין תאים לבנים. ובקצרה: על התאים הלבנים ליצור פוליאומינו).
שיטות פתרון

כל תא עם מספר בתוכו חייב להיות לבן; עובדה זו חשובה מאוד. לדוגמה, במקרה שיש תא עם המספר 2 ולצדו תא ממוספר אחר. ברור מאליו ששני התאים הללו נראים מהתא של ה-2. תאים אחרים לא יכולים להראות מהתא של המספר 2, אחרת, התא יחרוג מהמגבלה של מספר התאים הנראים ממנו (במקרה זה, 2). לכן, כל שאר התאים הסמוכים לתא עם המספר 2 חייבים להיות שחורים. כמו כן, גם התא שמעבר לתא הממוספר הסמוך חייב להיות שחור. זוהי דרך טובה להתחיל בפתרון של חידות מעין אלו.
במקרה שתא עם המספר 2 ועוד תא ממוספר או תא לבן נמצאים באותו טור או באותה שורה כאשר רק תא אחד מפריד ביניהם, התא שביניהם חייב להיות שחור; אם התא היה לבן התא עם המספר 2 היה יכול לראות שלושה תאים. גם שיטה זו טובה לפתרון חידות אלו.
אם המספר בתוך אחד התאים שווה למספר התאים המרבי הנראה מתאו, כל התאים הנראים ממנו חייבים להיות לבנים על מנת להגיע למספר התאים המרבי המצוין בתא. לדוגמה, בטבלה של 7X7, המספר המרבי שניתן לראות מתא כלשהו הוא 13 (התא עצמו ועוד 6 מהשורה ועוד 6 מהטור). אם המספר 13 מופיע בתא בטבלה של 7X7, כל התאים בשורה ובטור שלו חייבים להיות לבנים. על מנת לסמן תאים החייבים להיות לבנים אפשר לצייר עיגול סביבם, או לסמן נקודות בתוכם לחלופין.
היסטוריה

קורומסו היא חידה מקורית של ניקולי; החידה הופיעה לראשונה בכתב העת Puzzle Communication Nikoli גיליון מספר 34 (יוני 1991). האתר באנגלית של ניקולי משתמש באינגריש כדי לתרגם את השם כ"איפה יש תאים שחורים" ("Where is Black Cells").
ראו גם

רשימת החידות של ניקולי
טבלת קורומסו פתורה
קורינאוס

קורינאוס (באנגלית: Corineus) היה מלכה הראשון של קורנוול על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי לקיומו והוא אחד מהמלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מספר בספרו כי קורינאוס היה אחד מפליטי מלחמת טרויה אשר התיישבו על חופי הים הטירני. לאחר שברוטוס, נכדו של איניאס הוגלה מאיטליה, הוא פגש את קורינאוס וקורינאוס ואנשיו הצטרפו אליו במסעותיו דרך גאליה. בגאליה לחם קורינאוס עם גופאריוס פיקוס, מלך אקיטן אשר רגז על כך שקורינאוס צד ביערותיו מבלי אישורו, וקורינאוס הרג 1,000 מחיילי גופאריוס בגרזנו.
בהגיעם לבריטניה כבשו קורינאוס וברוטוס את האי מידי הענקים. קורינאוס נלחם בעצמו במלך הענקים גוגמגוג (Gogmagog), בקרב שנערך בפלימות'. קורינאוס נצח בקרב בזורקו את גוגמגוג מראש מצוק. לאחר הניצחון התיישב בקורנוול והפך למלכה הראשון ולראשון מבין הדוכסים האגדיים של קורנוול.
ברוטוס וקורינאוס אירסו את ילדיהם - לוקרינוס בנו הבכור של ברוטוס וגוונדלון בתו של קורינאוס. השנים נישאו אולם לוקרינוס לא אהב את גוונדולן, והעדיף את אסטרילדיס -נסיכה גרמניה ששחרר מהאמבר מלך ההונים. רק לאחר מותו של קורינאוס העז לוקרינוס לגרש את גוונדולן, אולם זו שבה בראש צבא מקורנוול, הביסה את לוקרינוס והרגה את אסטרילדיס וביתה האברן על ידי הטבעתן בנהר הסוורן.
קונסטנס טיפר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בפברואר 1894 New Barnet, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  14 בדצמבר 1995  (בגיל 101) Penrith, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Constance Fligg Elam 
 ענף מדעי:  מטלורגיה 
 מקום לימודים:  Saint Felix School  קולג' ניונהאם, אוניברסיטת קיימברידג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  Beilby Medal and Prize (1933) 
 
קונסטנס טיפר (באנגלית: Constance Tipper, 16 בפברואר 1894 - 14 בדצמבר 1995) נולדה כקונסטנס פליג אלם (Constance Fligg Elam) הייתה מטלורגית (חוקרת מתכות) וקריסטלוגרפית אנגלייה. חקרה את כוח השבר של מתכות, ששימשו לבניית ספינות מלחמה, והייתה האישה הראשונה שמונתה כחברה מלאה במחלקת ההנדסה של אוניברסיטת קיימברידג'.
ביוגרפיה

קונסטנס טיפר נולדה בניו ברנט (אנ'), הרטפורדשייר למנתח ויליאם הנרי אלם ולידיה קומבס. חונכה בבית הספר סנט פליקס (אנ') ולאחר מכן למדה הנדסה בניוהאם קולג' קיימברידג'(אנ') ב-1912. טיפר השיגה מקום שלישי בחלק הראשון של הקורס טריפוס למדעי הטבע (אנ') והייתה אחת הנשים הראשונות שהשתתפו בקורס זה.
ב-1915 הצטרפה טיפר למחלקת מטלורגיה של המעבדה הלאומית לפיזיקה בטדינגטון (אנ'), שמטרתה לחקור תכונות מתכות שונות, אך לא להרבה זמן, ב-1916 היא עברה לבית הספר המלכותי למכרות בקנסינגטון (אנ'), שם, ב-1917 מונתה כעוזרת המחקר של סר הרולד קרפנטר ולאחר כמה שנים נבחרה למלגת המחקר Frecheville. בהמשך, טיפר מצאה עבודה במעבדות Cavendish (אנ') שבקיימברידג'.
ב-1921 מונתה על ידי Worshipful Company of Armourers and Braziers (אנ') שבלונדון לעמיתה חוקרת במטלורגיה, טיפר היא האישה הראשונה שהגיעה למעמד זה.
בשנת 1928 קונסטנס נישאה לג'ורג' טיפר, בוגר מכללת קלייר בקיימברידג' ומפקח הסקר הגאולוגי בהודו. טיפר סיימה את לימודי הדוקטורט במדעים מדויקים בבית הספר המלכותי למכרות ב-1929, והתמקמה בקיימברידג' שם המשיכה את עבודתה במשך יותר משלושים שנים. טיפר מונתה כמרצה במחלקה להנדסה בשנת 1939 והייתה לאחת הנשים הראשונות שהרצו באוניברסיטה בזמן שמרצים גברים רבים עבדו בעקבות המלחמה.
בשנת 1949 קיבלה קונסטנס טיפר את התואר "Reader" (אנ') מאוניברסיטת קיימברידג'. תואר זה מוענק לאקדמאיים בחירים בעלי מוניטין בין לאומי מכובד במחקר או במלגה, ובכך הפכה לאישה הראשונה הנחשבת חברה מלאה בפקולטה להנדסה. טיפר נשארה בקיימברידג' עד פרישתה לגמלאות בשנת 1960 בגיל 66. לאחר פרישתה המשיכה לעבוד כיועצת בצפון מערב אנגליה וייעצה על מטלורגיה בהרכבת צוללות. יום הולדתה ה-100 בשנת 1994 נחגג על ידי מכללת ניונהאם עם נטיעת עץ הטיפר, ערמון מתוק.
קונסטנס טיפר נפטרה ב-14 בדצמבר 1995 בגיל 101.
פעילות המחקרית

קונסטנס טיפר התמחתה בחקירת חוזק של מתכות והשפעותיו על בעיות הנדסיות. בזמן מלחמת העולם השנייה היא חקרה את הגורמים לשבר מתכות באוניות ליברטי, אוניות שנבנו על ידי ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה בין השנים 1941 ו-1945. טיפר קבעה כי השברים לא נגרמו כתוצאה מריתוך, אלא הם נבעו מתכונות הפלדה עצמה. היא טענה כי יש טמפרטורה קריטית שמתחתיה המתכת מאבדת את גמישותה ועוברת ממצב בו היא מתכופפת למצב בו היא שבירה ובלתי ניתנת לשימוש. משום שהספינות בצפון האוקיינוס האטלנטי היו נתונות לטמפרטורות נמוכות הן היו רגישות יותר לסכנה שבהפיכת הפלדה למצב שביר. קונסטנס טיפר פיתחה את מה שידוע כיום כ"מבחן טיפר" שמטרתו לוודא את העמידות של המתכות ללחץ ולטמפרטורות נמוכות ובכך להקטין את הסיכוי לשבר במתכות שבהן משתמשים לבניית ספינות.
קונסטנס טיפר הייתה האדם הראשון שהשתמש במיקרוסקופ אלקטרונים סורק (SEM) כדי לבחון שברים מתכתיים. ד"ר טיפר זכתה בפרס תומאס לואי גריי ביחד עם פרופסור ג'ון בייקר, על עבודתם "הערך של מבחן המתיחה הנוקשה" אשר נקרא לפני מוסד המהנדסים המכניים בשנת 1955. The International Congress on Fracture (אנ') העניק לקונסטנס טיפר מדליית כסף למדענים ומהנדסים אשר תרמו רבות למחקר בתחום השבר.
עבודתה של טיפר השפיעה רבות גם על חיינו כיום, בזכות עבודתה אנחנו יכולים לטוס בין מדינות מבלי לפחד שכנפי המטוס יתפרקו בדרך, אנחנו יכולים לפתוח את דלת המכונית מבלי שהיא תתנתק ממקומה ולגור בבניין מבלי לחשוש שהוא יקרוס.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Barrett Anne, Women At Imperial College; Past, Present And Future
1 2  Obituary: Constance Tipper
↑  No dinner, but a nice box of chocs
↑  ICF AWARDS
↑  Constance Tipper (Public Radio Commentary), EngineerGuy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9813217726205606  BIBSYS: 4099906  CiNii: DA04727576  GND: 1055138056  ISNI: 0000 0000 8260 0835  LCCN: n84800515  NDL: 00549937  RERO: 02-A009110672  SUDOC: 140527613  VIAF: 70346367   WorldCat (עם VIAF): 70346367 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קונסטנס טיפר".
קורול

| קורול |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: כחלאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קורוליים
סוג:: Leptosomus
מין:: קורול
שם מדעי
 Leptosomus discolor ‏ארמן, 1783

קורול או כחל הקוקייה (שם מדעי: Leptosomus discolor) הוא מין של עוף טרופי החי במדגסקר ובארכיפלג קומורו והוא המין החי היחידי בסוגו ובמשפחתו.
מאפיינים

הקורול מגיע לאורך 40-50 ס"מ ובעל דו צורתיות זוויגית. הזכרים בעלי חזה אפור גדול והצוואר והראש כחולים מעט עם עיניים גדולות בעלות פס שחור ומאורי הראש "כתר" קטן. הבטן לבנה, הרגליים צהובות, הזנב אפור והכנפיים בעלות גוון ירוק ססגוני ומעט סגלגל. הנקבות לעומת הזכרים בעלות ראש, צוואר, כנפיים ופלג גוף עליון בצבע חום-סגול עם חזה בצבע חימר ומנוקד בסגול, הבטן בהירה יותר והרגליים ורודות. העיניים אצל שני המינים קבועות באמצע הראש וקטנות והמקור חום, גדול וחזק. בדומה לנקרים, בכף הרגל שתי אצבעות מופנות קדימה ושתי אצבעות מופנות אחורה, והן קטנות יחסית לשאר הכחלאים.
הקורוליים חיים במדגסקר ובארכיפלג קומורו. נפוצים ביערות גשם, יערות נשירים, יערות קוצניים ומטעים.  כמו כן חיים בהרים עד גובה 2,000 מטר. הם ניזונים מיצורים קטנים כמו זיקיות ומחרקים שונים, בייחוד מחגבים ומזחלי חרקים וכן מזחלים שעירים, צרצרים, מקלונים ושממיות. הם נוהגים לשחר לטרף מעמדת תצפית על ענף, לעוט על הטרף ולהמיתו בחבטות כנגד הענף.
עוף זה לא נחקר הרבה ויש מעט מידע על הרגליו, אך הוא תואר כמין מונוגמי המקנן בענפים גבוהים ומטיל עד ארבע ביצים שבוקעות לאחר עשרים יום. המין נפוץ באזורי מגוריו ומסתגל במהירות  לשינויי הסביבה. בעיני המקומיים הוא נחשב לעוף מבורך, המביא אתו מזל טוב.