stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לבאו
הערות שוליים

↑  "Löbaus Partnerstädte". loebau.de (בגרמנית). אורכב מ-המקור ב-2019-05-27. נבדק ב-2019-09-22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469842605171  BnF: cb14462056r (data)  GND: 4036125-1  LCCN: n2004006245  MusicBrainz: becdae20-10e5-4bd2-8879-22fb2fbdb00b  NKC: xx0168809  VIAF: 146783234   WorldCat (עם VIAF): 146783234 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דינמו מוסקבה (כדורסל נשים)

מועדון כדורסל הנשים דינמו מוסקבה (ברוסית: ЖБК Динамо Москва) הוא מועדון כדורסל הנשים ששייך לאגודת הספורט דינמו מוסקבה. הוא מהמוערכים ביותר בתולדות ברית המועצות וברוסיה כיום. הקבוצה אף זכתה בגביע היורוקאפ ב-2007 ומתמודדת בליגת העל הרוסית בכדורסל נשים.
היסטוריה

הוקמה ב-18 באפריל 1923 בדומה למקבילתה - קבוצת הכדורסל לגברים של דינמו מוסקבה. המועדון היה הקבוצה החזקה בברית המועצות עד לסוף שנות ה-50.
בעונת 2010/2011 הקבוצה הפסידה בשלב שמינית גמר היורוקאפ לקבוצת אליצור רמלה. בשנים 2013, 2014 זכתה שוב ביורוקאפ לנשים.
בעונת 2016/2017 סיימה במקום הרביעי באליפות רוסיה.
תארים

אלופת ברית המועצות (11): 1937-1945, 1948, 1950, 1953, 1957-1958
אלופת רוסיה (4): 1998, 1999, 2000, 2001
אליפות היורוקאפ (3): 2007, 2013, 2014
מדליית הכבוד (ארצות הברית)

| --- | --- |

מימין לשמאל - העיטור בצי ובנחתים, העיטור בצבא, העיטור בחיל האוויר
 
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוג:  עיטור צבאי
 המעניק:  נשיא ארצות הברית
 בשם:  הקונגרס של ארצות הברית
 למען:  מעשה גבורה ואומץ יוצא דופן תוך חירוף נפש, מעל ומעבר לדרישות התפקיד
 זכאות:  חברי הכוחות המזוינים של ארצות הברית
 סטטוס:  עיטור פעיל
 נוסד:  חיל הים - 21 בדצמבר 1861   צבא - 12 ביולי 1862   חיל האוויר - 14 באפריל 1965
 הענקות
 הוענק לראשונה:  25 במרץ 1863 - בעת מלחמת האזרחים האמריקנית, לחייל בצבא
 הוענק לאחרונה:  3 במרץ 2023 לוותיק מלחמת וייטנאם (נכון ל-5 בספטמבר 2023)
 סה"כ הוענקו:  3,536
 הוענקו לאחר המוות:  618
 הענקות מובדלות:  3,517
 היררכיה
 עיטור נמוך יותר:  צבא - צלב השירות המצוין   חיל הים והנחתים - צלב הצי   חיל האוויר - צלב חיל האוויר   משמר החופים - צלב משמר החופים
מדליית הכבוד (באנגלית: Medal of Honor; בראשי תיבות: MOH) היא העיטור הצבאי הגבוה ביותר בכוחות המזוינים של ארצות הברית, המוענק בעבור "מעשה גבורה ואומץ יוצא דופן תוך חירוף נפש, מעל ומעבר לדרישות התפקיד". העיטור מוענק בידי נשיא ארצות הברית בשמו של הקונגרס. למדליה קיימים שלושה עיצובים שונים, עבור שלוש הזרועות של הכוחות המזוינים - הצבא, הצי וחיל האוויר. חיילים מחיל הנחתים וממשמר החופים מעוטרים בגרסת הצי.
המדליה נוצרה בדצמבר 1861 והוענקה לראשונה במרץ 1863, בעת מלחמת האזרחים האמריקנית. בתקופת המלחמה היא הייתה העיטור הצבאי היחיד, ולכן כמחצית מהמדליות שהוענקו עד היום הוענקו במלחמה זו. עד ספטמבר 2023 הוענקו 3,536 מדליות ל-3,517 לוחמים, מתוכן 618 לאחר מות הלוחם. 19 לוחמים קיבלו את המדליה פעמיים. בשנת 1990 הקונגרס קבע את ה-25 במרץ כיום שנה לאומי לכבוד מקבלי המדליה.
זכויות הניתנות למקבל המדליה

חייל העטור במדליה זו מקבל משכורת גבוהה יותר מהצבא, לילדיו ניתנת עדיפות בקבלה למכללות הצבאיות של ארצות הברית, וכן ללא קשר לדרגתו של אותו חייל - מצדיעים לו. כך למשל אם טוראי מקבל מדליה זו, מפקד הכוחות המזוינים (נשיא ארצות הברית) מצדיע לו ולא להפך.
מדליית הכבוד הצבאית ניתנה לראשונה לאחר החלטת הקונגרס מה-12 ביולי 1862. החלטה זו מופיעה בחוקי ארצות הברית, כרך 10, תת-כרך B, חלק II, פרק 357, סעיף 3741:
"נשיא ארצות הברית רשאי להעניק בשם הקונגרס מדליית כבוד בעלת צורה הולמת, עם סרטים ותוספות, לכל אדם, אשר בהיותו בשירות הצבא, הצטיין בצורה יוצאת דופן בהתנהגותו האמיצה וללא סייג, תוך סיכון חייו מעל ומעבר לחובתו."
החלטות מאוחרות יותר של הקונגרס אישרו הענקת המדליות לשאר ענפי הצבא.
לעיתים ניתנו המדליות בעתות שלום עבור מעשי אומץ של חיילים. כך, לדוגמה, שבע מדליות ניתנו למלחים על סיפון אוניית צי ארצות הברית "איווה" בזכות התנהגותם לאחר פיצוץ דוד בספינה, ב-25 בינואר 1904. בשנת 1901 ניתנה המדליה לג'ון הנרי הלמס לאחר שהציל מטביעה את טבח הספינה בה שירת - אוניית צי ארצות הברית "שיקגו".
לאחר מלחמת העולם הראשונה ניתנה המדליה לריצ'רד בירד ולפלויד בנט על חקירת הקוטב הצפוני, ותומס ג'ון ריין קיבל את המדליה על הצלת אישה בעת שרפה במלון ביוקוהמה, יפן לאחר רעידת אדמה בשנת 1923.
לאחר שנת 1919 שונה המנהג של הצי וניתנו מדליות שונות לתקופת שלום ולתקופת מלחמה.
המדליה לתקופת שלום נודעה בשם "צלב טיפאני", על שם החברה שייצרה את המדליה. מדליות אלה היו לא פופולריות והפסיקו להעניקן בשנת 1942.
מאז מלחמת העולם השנייה ניתנה המדליה רק לאומץ מיוחד מעל ומעבר לנדרש.
מראה המדליה

צורתה של מדליית הכבוד השתנתה במהלך השנים.
כיום המדליה הצבאית היא בצורת כוכב זהב וסביבו זר, ומעליו עיט המחזיק את המילה "valor", בעברית - "אומץ".
צורתה של מדליית חיל האוויר נשארה זהה מאז יצירתה לראשונה בשנת 1965.
מדליית משמר החופים לא ניתנה מעולם, ולכן לא עוצבה.
מדליית הכבוד של הצי
מדליית הכבוד של הצבא
מדליית הכבוד של כוחות האוויר והחלל
איסור מכירה

מדליית הכבוד היא העיטור היחיד אשר אסור למכרו או לסחור בו.
בשנת 1903 הוגנו המדליות על ידי פטנט (פטנט רשום בארצות הברית #D37,236) על מנת למנוע את ייצור המדליה. לאחר תפוגתו של הפטנט נחקק חוק האוסר לענוד את המדליה, לייצר אותה או להפיץ אותה. רק למקבל המדליה הותר ללבוש אותה.
סטטיסטיקות

14 אנשים קיבלו שתי מדליות על שני מעשי גבורה שונים. חמישה קיבלו הן את מדליית הצי והן את מדליית הצבא בגין אותו מעשה גבורה.
האישה היחידה שקיבלה את המדליה הייתה מרי אדוארדס ווקר, מנתחת במלחמת האזרחים האמריקנית אולם מדליה זו בוטלה בשנת 1917 כאשר הוחלט שאנשים שאינם לוחמים לא יקבלו את המדליה. בשנת 1977 נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר החזיר את תוקפה של מדליה זו.
היהודי הראשון שקיבל את המדליה היה טוראי בנימין לוי, מתופף בן 16 בצבא הצפון במלחמת האזרחים האמריקאית, בשל אומץ הלב שהפגין בקרב גלנדייל, וירג'יניה, 30 ביוני 1862. הוא קיבל את המדליה בפועל ב-1865. עוד שישה יהודים זכו במדליה במלחמה זו ובסך הכל לפחות 29 יהודים זכו במדליית הכבוד מאז 1862 ועד היום (2013).
אפליה גזעית

בעבר מתן המדליות היה נגוע באפליה גזעית. יהודים למשל, נטו לעיתים קרובות להסתיר את יהדותם, בדיוק מסיבה זו ולכן מניחים שבין מקבלי מדליית הכבוד נמצאים עוד כמה יהודים חבויים.
לפרדי סטוורס הוענקה המדליה על גבורה במלחמת העולם הראשונה מעל ל-70 שנים לאחר מותו.
בדיקה שנערכה בשנת 1993 חשפה אפליה בחלוקת המדליות במלחמת העולם השנייה, ואף שחור שנלחם במלחמה לא קיבל מדליה זו. לאחר בדיקה מחודשת של מעשיהם של לוחמים שחורים שעוטרו בצלב השירות המצוין, הומלץ כי 10 מהם יקבלו את מדליית הכבוד. ב-13 בינואר 1997 העניק הנשיא ביל קלינטון את המדליה לשבעה שחורים שנלחמו במלחמת העולם השנייה.
בדיקה שנערכה בשנת 1998 חשפה אפליה גם נגד לוחמים ממוצא אסייתי, ובשנת 2000 העניק הנשיא קלינטון 22 מדליות חדשות ללוחמים ממוצא אסייתי (אחד מהם היה הסנאטור דניאל אינווי).
בדיקה נוספת שנערכה בעקבות הנחיה הקונגרס, בחנה את התקופה שבין דצמבר 1941 לספטמבר 2001, תוצאותיה פורסמו ב-2014 ובהן נמצא כי הייתה אפליה נגד אפרו-אמריקאים, היספנים ויהודים, והומלץ על מתן המדליה ל-19 לוחמים שקופחו.
חלוקת המדליות > חלוקה לפי מלחמות

| מלחמה | תאריך | מספר המדליות |
| --- | --- | --- |
| מלחמת האזרחים האמריקנית | 1861–1865 | 1,523 |
| מלחמות האינדיאנים | 1622–1924 | 426 |
| המסע לקוריאה | 1871 | 15 |
| מלחמת ארצות הברית–ספרד | 1898 | 110 |
| מלחמת האזרחים הסמואית | 1886–1894 | 4 |
| מלחמת ארצות הברית–הפיליפינים | 1899–1902 | 86 |
| מרד הבוקסרים | 1899–1901 | 59 |
| כיבוש וראקרוס | 1914 | 56 |
| כיבוש האיטי | 1915–1934 | 8 |
| כיבוש הרפובליקה הדומיניקנית | 1916–1924 | 3 |
| מלחמת העולם הראשונה | 1914–1918 | 126 |
| כיבוש ניקרגואה | 1912–1933 | 2 |
| מלחמת העולם השנייה | 1939–1945 | 472 |
| מלחמת קוריאה | 1950–1953 | 146 |
| מלחמת וייטנאם | 1955–1975 | 268 |
| תקרית ליברטי | 1967 | 1 |
| קרב מוגדישו | 1993 | 2 |
| מלחמת עיראק | 2003–2011 | 7 |
| מלחמת אפגניסטן | 2001–2021 | 20 |
| מבצע נחישות טבועה | 2014–הווה | 1 |
| עיתות שלום | 1865–1939 | 193 |
| חיילים אלמונים | 1914–1973 | 9 |
חלוקת המדליות > חלוקה לפי זרועות

| זרוע | מספר המדליות |
| --- | --- |
 צבא: 2,458
 צי: 749
 חיל הנחתים: 300
 חיל האוויר: 19
 משמר החופים: 1
חלוקת המדליות > חיילים שקיבלו את המדליה פעמיים

19 חיילים קיבלו את המדליה פעמיים.
| שם | זרוע | דרגה | מלחמה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרנק בולדווין | צבא | סגן, סרן | מלחמת האזרחים האמריקנית, מלחמות האינדיאנים |  |
| סמדלי באטלר | חיל הנחתים | רב-סרן | כיבוש וראקרוס, כיבוש האיטי |  |
| ג'ון קופר | צי | - | מלחמת האזרחים האמריקנית |  |
| לואיס קוקלה | חיל הנחתים | סמל | מלחמת העולם הראשונה | עוטר במדליות מטעם הצבא ומטעם הצי על אותה הפעולה |
| תומאס קסטר | צבא | סגן משנה | מלחמת האזרחים האמריקנית |  |
| דניאל דיילי | חיל הנחתים | טוראי, סמל | מרד הבוקסרים, כיבוש האיטי |  |
| הנרי הוגאן | צבא | סמל ראשון | מלחמות האינדיאנים |  |
| ארנסט ג'נסון | חיל הנחתים | סמל | מלחמת העולם הראשונה | עוטר בשתי מדליות על אותה הפעולה |
| ג'ון קלי | חיל הנחתים | טוראי | מלחמת העולם הראשונה | עוטר בשתי מדליות על אותה הפעולה |
| ג'ון קינג | צי | - | עת שלום | בשנים 1901 ו-1909 |
| מאטג' קוצ'אק | חיל הנחתים | סמל | מלחמת העולם הראשונה | עוטר בשתי מדליות על אותה הפעולה |
| ג'ון לפרטי | צי | כבאי | מלחמת האזרחים האמריקנית, עת שלום |  |
| ג'ון מקלוי | צי | - | מרד הבוקסרים, כיבוש וראקרוס |  |
| פטריק מאלן | צי | - | מלחמת האזרחים האמריקנית |  |
| ג'ון פרואיט | חיל הנחתים | רב-טוראי | מלחמת העולם הראשונה | עוטר בשתי מדליות על אותה הפעולה |
| רוברט סוויני | צי | מלח | עת שלום | בשנים 1881 ו-1883 |
| אלברט וייסבוגל | צי | מש"ק | עת שלום | בשנים 1874 ו-1876 |
| לואי ויליאמס | צי | מש"ק | עת שלום | בשנים 1883 ו-1884 |
| ויליאם וילסון | צבא | סמל | מלחמות האינדיאנים |  |
גלריה

המדליה בצי בשנים 1862–1912
המדליה בצי בשנים 1913–1942
צלב טיפאני של הצי בשנים 1919–1942
המדליה בצי לאחר 1942
המדליה בצבא בשנים 1862–1895
המדליה בצבא בשנים 1896–1903
המדליה בצבא בשנים 1904–1944
המדליה בצבא לאחר 1944
סיכת המדליה
דגל המדליה
המדליה בחיל האוויר
הנשיא קולידג' מעניק את המדליה להנרי ברולט, מרץ 1924
הנשיא רוזוולט מעניק את המדליה לג'ון בלקלי, יולי 1942
הנשיא אובמה מעניק את המדליה לטיי קרטר, אוגוסט 2013
הערות שוליים

↑  "American Jewish Legitimacy", באתר Jewish Magazine
↑  Obama to award Medal of Honor to two dozen veterans, including 19 who were overlooked because of their racial or ethnic backgrounds, וושינגטון פוסט, 21 בפברואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560504405171  LCCN: sh85082800  NARA: 10646616 
פסל בלואיוויל, קנטקי לכבודם של מקבלי מדליית הכבוד
בנימין לוי, היהודי הראשון שזכה במדליית הכבוד
מייקל קונלי

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1956 (בן 68) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פלורידה 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  רומן פשע 
 יצירות בולטות:  ההד השחור, עבודת דם, המשורר 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 פרסים והוקרה:  Edgar Allan Poe Award for Best First Novel (1993)  Barry Awards/Best Novel (1998)  פרס אנתוני (2009)  פרס ספרות הפשע הגרמני (2000)  פרס שאמוס (2006)  Harper Lee Prize for Legal Fiction (2012)  פרס אנתוני (2003)  פרס חרב היהלום (2018)  פרס אנתוני (1999)  פרס בנקרלה (2000)  הפרס הגדול לספרות בלשית (1990)  Barry Awards/Best Novel (2003) 
 www.michaelconnelly.com
 
מייקל קונלי (באנגלית: Michael Connelly; ‏נולד ב־21 ביולי 1956) הוא סופר מותחנים אמריקאי, שהדמות המפורסמת ביותר שיצר היא דמותו של הארי בוש (הקרוי כך על שמו של הצייר הירונימוס בוש). דמות נוספת שיצר, עורך הדין מיקי הולר, זכתה לעיבוד טלוויזיוני על ידי נטפליקס, בשם סנגור במבחן ולה שתי עונות נכון ל-2023 וכן לסרט בכיכובו של מתיו מקונוהיי ב-2011.
חייו

קונלי נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה. ב-1980 סיים תואר ראשון בעיתונאות ובכתיבה יוצרת מאוניברסיטת פלורידה.
בספריו התעמק מייקל קונלי בדקויות החקירה המשטרתית. הארי בוש הוא בלש במשטרת לוס אנג'לס ובספריו ישנו מעקב אחר כל הפרטים המלווים חקירת רצח משטרתית. הבלש הארי בוש מהווה דמות מקורית שקל להזדהות ולהבין את התסכול בעבודה הסיזיפית ולעיתים הלא מתגמלת של הבלש העירוני המודרני. דמותו המיוסרת של הבלש התפתחה בספריו ועברה תהפוכות רבות. לעוקבים אחר הסדרה מומלץ לקרוא אותה לפי הסדר אף על פי שניתן לקרוא כל ספר בפני עצמו. הארי בוש, המטפל ב"חשיכה הכהה מליל" נשאב עם הזמן אליה ולעיתים קווי המוסר נחצים לאור תסכוליו ורצונו להביא לצדק מיידי.
דמות ראשית נוספת בכמה מספריו היא דמותו של עורך-הדין מיקי הולר, אחיו-למחצה של הארי בוש. הולר, מנהל את משרד עורכי הדין שלו מתוך מכונית לינקולן. בוש מופיע גם בספרים העוסקים במיקי הולר. אמנם שם כדמות משנית, אך בכל זאת משמעותית.
מעבר לדמותו של הארי בוש כתב קונלי גם ספרים שבהם הדמויות הראשיות הן אחרות. כך לדוגמה, הספר "עבודת דם", שהוסרט בשנת 2002 בכיכובו של קלינט איסטווד, על חוקר משטרה שעובר ניתוח השתלת לב.
סדרת הטלוויזיה "בוש"

בשנת 2014, קונלי בשיתוף Amazon Prime, הפיק את העונה הראשונה של סידרה טלוויזיונית בת עשרה פרקים המבוססת על דמותו של הבלש הארי בוש. עלילת הסדרה התבססה על הספרים "בלונדינית המלט", "עיר העצמות" ו"אקו פארק". הסדרה בכיכובו של טיטוס ואליבר, זכתה להצלחה ובעקבות זאת, הופקו עוד 6 עונות (סה"כ 7 עונות), בנות 10 פרקים כל אחת. בנוסף, הופקה סדרת המשך בשם: "בוש – מורשת", ולה 3 עונות. באוקטובר 2024 התחילה לעלות העונה השלישית.
ספריו שתורגמו לעברית > מסדרת הארי בוש

מעוף המלאכים (תרגום: טלי נתיב-עירוני), מודן, 2000.
עיר העצמות (תרגום: אריה חשביה), מודן, 2004.
אור סמוי (תרגום: דרורה בלישה), מודן, 2006.
המפענחים (תרגום: רוני בק), מודן, 2009.
אקו פארק (תרגום: אריאלה רביב), מודן, 2009.
הנפילה (תרגום: כנרת היגינס-דוידי), מודן, 2014.
ההפך מפרידה (תרגום: נורית לוינסון), מודן, 2016.
הצטלבות (תרגום: נורית לוינסון), מודן, 2018.
השעות האפלות, (תרגום: אינגה מיכאלי), מודן, 2023
ספריו שתורגמו לעברית > ספרים שבהם הדמות המרכזית היא עורך-הדין מיקי הולר, והארי בוש מופיע בהם רק כדמות משנית

סניגור במבחן (תרגום: שרון מור יוסף), מודן, 2007.
משפט שדה (תרגום: נורית לוינסון), מודן, 2013.
ספריו שתורגמו לעברית > ספרים נוספים שתורגמו לעברית

ירח שחור (תרגום: ארנה פרייזר), מודן, 2002.
המשורר (תרגום: בועז וייס), מודן, 2010.
הדחליל (תרגום: דורון דנסקי), מודן, 2011.
ספריו שטרם תורגמו לעברית

ההד השחור (1992)
הקרח השחור (1993)
בלונדינית המלט (1994)
הקויוטי האחרון (1995)
מוזיקת המזוודה (1997)
עבודת דם (1998)
אפילה כהה מלילה (2001)
המעבר הצר (2004)
העלמת העין (2007)
רשימה של כלל ספרי מייקל קונלי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שם  הספר באנגלית | שנת הוצאה | הדמות  הראשית | הדמות  המשנית | שם הספר  בעברית | שנת תרגום |
| The Black Echo (1992) | 1992 | הארי  בוש |  |  |  |
| The Black  Ice (1993) | 1993 | הארי  בוש |  |  |  |
| The  Concrete Blonde (1994) | 1994 | הארי  בוש |  |  |  |
| The Last  Coyote (1995) | 1995 | הארי  בוש |  |  |  |
| The Poet (1996) | 1996 | ג'ק  מקאווי | רייצ'ל  וולינג | המשורר | 2010 |
| Trunk  Music (1997) | 1997 | הארי  בוש |  |  |  |
| Blood  Work (1998) | 1998 | Terry  McCaleb |  |  |  |
| Angels  Flight (1999) | 1999 | הארי  בוש |  | מעוף  המלאכים | 2000 |
| Void  Moon (2000) | 2000 | Cassie  Black |  | ירח  שחור | 2002 |
| A  Darkness More Than Night (2001) | 2001 | הארי  בוש | Terry  McCaleb |  |  |
| Chasing The  Dime (2002) | 2002 | Henry  Pierce |  |  |  |
| City Of  Bones (2002) | 2002 | הארי  בוש |  | עיר  העצמות | 2004 |
| Lost  Light (2003) | 2003 | הארי  בוש |  | אור  סמוי | 2006 |
| The  Narrows (2004) | 2004 | הארי  בוש | רייצ'ל  וולינג |  |  |
| The  Closers (2005) | 2005 | הארי  בוש |  | המפענחים | 2009 |
| The Lincoln Lawyer (2005) | 2005 | מיקי  הולר |  | סניגור  במבחן | 2007 |
| Echo Park (2006) | 2006 | הארי  בוש | רייצ'ל  וולינג | אקו  פארק | 2009 |
| The Overlook   (2007) | 2007 | הארי  בוש | רייצ'ל  וולינג |  |  |
| The  Brass Verdict (2008) | 2008 | מיקי  הולר | הארי  בוש | משפט  שדה | 2013 |
| Nine  Dragons (2009) | 2009 | הארי  בוש |  |  |  |
| The  Scarecrow (2009) | 2009 | ג'ק  מקאווי | רייצ'ל  וולינג | הדחליל | 2011 |
| The  Reversal (2010) | 2010 | מיקי  הולר | הארי  בוש |  |  |
| The Drop (2011) | 2011 | הארי  בוש |  | הנפילה | 2014 |
| The  Fifth Witness (2011) | 2011 | מיקי  הולר |  |  |  |
| The Black  Box (2012) | 2012 | הארי  בוש |  |  |  |
| The Gods of Guilt (2013) | 2013 | מיקי  הולר |  | למען האמת | 2025 |
| The  Burning Room (2014) | 2014 | הארי  בוש |  |  |  |
| The  Crossing (2015) | 2015 | הארי  בוש | מיקי  הולר | הצטלבות | 2018 |
| The Wrong Side Of Goodbye (2016) | 2016 | הארי  בוש | מיקי  הולר | ההפך  מפרידה | 2016 |
| The Late  Show (2017) | 2017 | רנה  בולדר |  |  |  |
| Two Kinds Of Truth (2017) | 2017 | הארי  בוש | מיקי  הולר |  |  |
| Dark Sacred Night (2018) | 2018 | הארי  בוש | רנה  בולדר |  |  |
| The Night  Fire (2019) | 2019 | רנה  בולדר | הארי  בוש |  |  |
| Fair Warning (2020) | 2020 | ג'ק  מקאווי | רייצ'ל  וולינג |  |  |
| The Law Of Innocence (2020) | 2020 | מיקי  הולר | הארי  בוש |  |  |
| The Dark Hours (2021) | 2021 | רנה  בולדר | הארי  בוש | השעות  האפלות | 2023 |
| Desert  Star (2022) | 2022 | רנה  בולדר | הארי  בוש |  |  |
| Resurrection  Walk (2023) | 2023 | מיקי  הולר | הארי  בוש |  |  |
| The Waiting (October 15, 2024) | 2024 | הארי  בוש | רנה  בולדר |  |  |
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
אתר האינטרנט הרשמי של מייקל קונלי (באנגלית)
מייקל קונלי, ברשת החברתית פייסבוק
מייקל קונלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
מייקל קונלי, ברשת החברתית אינסטגרם
מייקל קונלי, ברשת החברתית Goodreads
מיקל קונלי (1956-), דף שער בספרייה הלאומית
רן יגיל, שירה מודרנית: על "המשורר" מאת מייקל קונלי, nrg‏
מייקל קונלי איך הפכתי להיות סופר של ספרי מתח?, סרטון  באתר יוטיוב
הערות שוליים

↑  Denise Petski, First Look At Maggie Q As Renée Ballard In ‘Bosch: Legacy’ Crossover Episode; Jet Wilkinson To Direct Ballard Spinoff Pilot, Deadline, ‏2024-05-09
↑   איריס לעאל, ספר אפקטיבי ומותח, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298783505171  PLWABN: 9810646233605606  BIBSYS: 90847108  BNE: XX837862  BnF: cb12312358s (data)  CANTIC: a10985074  CiNii: DA03915912  GND: 123668352  ICCU: MILV196327  ISNI: 0000 0001 2319 9794  LCCN: n91020332  LNB: 000028630  MusicBrainz: 80694dd6-bb82-4b50-a194-6eb1eaff8de5  NDL: 00464832  NKC: jo2004213785  NLA: 35907389  NLG: 84404  NLK: KAC200809305  NSK: 000155382  NTA: 124556205  SELIBR: 241390  SNAC: w60s2qhx  SUDOC: 032013000  Trove: 1140708  VIAF: 19745715   WorldCat (עם VIAF): 19745715 
המפענחים מאת מייקל קונלי בהוצאת מודן
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ספיר ברמן

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1994  (בת 30) קריית ביאליק, ישראל
 שם מלא:  ספיר גאיה ברמן
 ליגות מקומיות
 2011-2020 2020-הווה:  ליגה לאומית ליגת העל
 
ספיר גאיה ברמן (נולדה ב-21 ביוני 1994) היא שופטת כדורגל ישראלית, שהתפרסמה בזכות היותה השופטת הטרנסג'נדרית הראשונה בישראל.
ביוגרפיה

ברמן נולדה בקריית ביאליק בשם שגיא ברמן. החלה לשחק כדורגל כבר מגיל 6. בילדותה שיחקה בקבוצת הכח אפק ובנעוריה בהפועל חיפה. בשנת 2011 כשהייתה בת 17 הצטרפה לאיגוד השופטים הישראלי.
בעונת 2020/2021 בליגת העל החלה ברמן, ששימשה עד אז כשופטת בליגה הלאומית, לשמש כשופטת ראשית בליגת העל. בשלבים המתקדמים של העונה, לאחר שכבר החלה בהליך להתאמה מגדרית, עברה לשמש כשופטת רביעית במשחקי ליגת העל.
באפריל 2021 חשפה כי החלה בהליך להתאמה מגדרית, והודיעה כי שינתה את שמה לספיר וכי יש לפנות אליה בלשון נקבה.
ב-3 במאי 2021 שימשה לראשונה כשופטת ראשית במשחק ליגת העל כאישה, במשחק של הפועל חיפה נגד בית"ר ירושלים במסגרת המחזור ה-31 בליגה. כמה ימים לאחר מכן פנו נטפליקס ו-MGM לברמן במטרה לתעד את סיפורה. לאחר שהטיפול ההורמונלי הקשה עליה לחזור לכושר משחק, שבה לשפוט בליגה הלאומית. לאחר מכן, חזרה לשפוט בליגת העל.
ביולי 2021 עלתה לשידור פרסומת לשידורי הטלוויזיה של Yes בהשתתפותה של ברמן לצד הזמרת נועה קירל.
לקראת סוף 2022 השיקה ברמן הרצאה בנושא שינויים בחיים והתמודדות עם שינויים בחיים בשילוב סיפורה האישי.
בשנת 2022 ברמן התארסה לבר יצחק אווסקר, לשעבר מנכ"לית פרויקט גילה להעצמה טרנסית, ילידת הארץ ובת לקהילת בני ישראל מהודו. הן נישאו ביוני 2023.
בשנת 2024 יצא הסרט התיעודי "ספיר" על ברמן המתאר את דרכה ומאבקה. הסרט הושק בפסטיבל הסרטים דוקאביב.
בדצמבר 2024 נבחרה ברמן לשמש כשופטת בינלאומית כחלק מרשימת השופטים הבינלאומיים שהגיש איגוד השופטים הישראלי. בתחילת מרץ 2025 פורסם כי ברמן צפויה לשפוט במפגש בין צפון אירלנד למונטנגרו במסגרת מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 17 לנערות, ובהמשך תשפוט גם במשחק בין קזחסטן למונטנגרו. בכך תהפוך ברמן לטרנסג'נדרית הראשונה אי פעם שתשפוט משחק כדורגל בינלאומי.
פרסים

2022 – אות האבירוֹת לנשים פורצות דרך מטעם מרכז פרס לשלום ולחדשנות.
הערות שוליים

↑  שופטת הכדורגל ספיר ברמן קיבלה את דרכון חדש ותעודת זהות עם המגדר - נקבה!, באתר ONE‏, 3 באוגוסט 2021
1 2  יאיר קטן, עשו שינוי: מהפכת הטרנסג'נדרים בספורט העולמי, באתר ynet, 27 באפריל 2021
↑   דנה ויס, ‏"כל יום אני יוצאת לדייט עם עצמי, רוצה להיות אימא ספיר": שופטת-חלוצה מעוררת השראה, באתר ‏מאקו‏, 1 ביולי 2021
↑  רז שכניק, "אחרי 7 שנות זוגיות אמרתי לה, 'אני רוצה להיות אישה'. למחרת היא עזבה את הבית", באתר ynet, 1 ביולי 2024
↑  מוטי פשכצקי, ‏אמיצה. השופט שגיא ברמן יודיע: מהיום קראו לי ספיר, באתר ערוץ הספורט, 25 באפריל 2021
↑  בן גולדפריינד, ‏נטפליקס פנו לשופטת הטרנסג'נדרית ספיר ברמן במטרה לתעד את סיפורה, באתר ‏מאקו‏, 5 במאי 2021
↑  ספיר ברמן חושפת: מדוע ירדתי מליגת העל ללאומית, באתר כלבו – חיפה והצפון, 31 במאי 2023
↑  יניב טוכמן, ‏‏שנים אחרי שטעה: גל לייבוביץ' שוב ינהל את הדרבי התל אביבי/ israeli-soccer/ligat-haal/article/1177507/, באתר ספורט1, 19 בספטמבר 2023
↑   שירה יום טוב, פרסומת השבוע: yes מגשימה לספיר ברמן חלום, באתר אייס, 9 ביולי 2021
↑  קוקי פוקס, מה עשתה שופטת הכדורגל ספיר ברמן בפתח תקוה?, באתר mynet‏ פתח תקוה, 7 בדצמבר 2022
↑  בר זגה, מזל טוב: ספיר ברמן מאורסת, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 30 באוגוסט 2022
↑  רותם רוזנסקי, בלי פילטר: שופטת הכדורגל הטרנסג'נדרית ספיר ברמן בתמונות אינטימיות עם בת הזוג, באתר ישראל היום, 18 במרץ 2023
↑  מאור בן הרוש‏, שופטת הכדורגל ספיר ברמן ובת הזוג התחתנו, באתר וואלה, 16 ביוני 2023
↑  דורית אסרף מזרחי, מאבי נשר עד ספיר ברמן: נחשפה תוכנית פסטיבל דוקאביב 2024, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 17 באפריל 2024
↑  ספיר ברמן נבחרה לשמש כשופטת בינלאומית, באתר ynet, 12 בדצמבר 2024
↑  נדב צנציפר, בלעדי | ההיסטוריה העולמית של ספיר ברמן: השופטת הטרנסג'נדרית הראשונה שתנהל משחק כדורגל בינלאומי, באתר ynet, 13 במרץ 2025
↑  ספיר ברמן תקבל אות אבירות לנשים פורצות דרך, באתר ynet, 2 במרץ 2022
ג'ון גוטי

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1940 הברונקס, ארצות הברית 
 פטירה:  10 ביוני 2002 (בגיל 61) ספרינגפילד, ארצות הברית 
 שם לידה:  John Joseph Gotti, Jr. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנט. ג'ון 
 השכלה:  תיכון פרנקלין ק. ליין 
 תפקיד:  capo dei capi  godfather 
 
ג'ון ג'וזף גוטי ג'וניור (באנגלית: .John Joseph Gotti Jr‏; 27 באוקטובר  1940 – 10 ביוני 2002) היה חבר במאפיה האמריקאית והבוס של משפחת הפשע גמבינו בעיר ניו יורק.
גוטי קיבל את הכינוי "דון הטפלון", כי במשך תקופה ארוכה הצליח להתחמק מעונש (ההאשמות "לא נדבקו" אליו). הוא עלה ל"כס המלכות" לאחר רצח הבוס הקודם של המשפחה, פול קסטלנו (אנ'), ב-16 בדצמבר 1985, שהוא עצמו הזמין.
בשיאו, גוטי היה אחד מהמאפיונרים החזקים והמסוכנים ביותר בארצות הברית.
ב-1991 גוטי הועמד לדין על חמישה מעשה רצח ועבירות מס ונידון למאסר עולם ללא אפשרות חנינה. הוא ישב בכלא עשר שנים, בשנים 2002-1992, וב-10 ביוני 2002 מת בכלא מסיבוכים של מחלת סרטן הגרון.
בשנת 2023 הוציאה נטפליקס סדרה בשם "לגבור על גוטי" בת 3 פרקים אודות מאמצי ה-FBI להפיל וללכוד את ג'ו גוטי.
הערות שוליים

↑  Eudie Pak, 10 of the Most Powerful Mob Bosses of All Time, Biography (באנגלית אמריקאית)
↑  עתי"ם, ארה"ב: מת המאפיונר ג'ון גוטי, באתר ynet, 12 ביוני 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729123905171  PLWABN: 9810670247205606  BnF: cb13179879v (data)  GND: 11917037X  ISNI: 0000 0000 1350 6060  LCCN: n88117456  SUDOC: 035295589  VIAF: 25151776774018011156   WorldCat (עם VIAF): 25151776774018011156
מאיה גז

| --- | --- |

מאיה גז. צילום: ינאי יחיאל
 לידה:  5 בספטמבר 1978 (בת 46) ד' באלול תשל"ח תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה", אוניברסיטת תל אביב, סורבון 
 שפות היצירה:  עברית 
 תחום כתיבה:  כתיבה למבוגרים, כתיבה לילדים
 נושאי כתיבה:  פרוזה, עיון, ילדים
 פרסים והוקרה:  פרס רוטשילד, פרס קק"ל, פרס הרשות הלאומית לתרבות היידיש
 www.mayagez.com
 
מאיה גז (נולדה ב-5 בספטמבר 1978, ד' באלול תשל"ח) היא סופרת, עיתונאית ומרצה ישראלית-צרפתייה.
ביוגרפיה

גז נולדה וגדלה בתל אביב-יפו. היא למדה בבית הספר הגימנסיה העברית "הרצליה" שם בחרה במגמת צרפתית. בשנות נעוריה למדה עיתונאות אצל יאיר לפיד ומאוחר יותר הייתה כתבת נוער במעריב לנוער ובעיתונים מעריב, לאשה והעיר.