stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרם מהר"ל
במאה ה-21

נכון לשנת 2010, מתגוררות במושב כ-200 משפחות המונות כ-650 נפש. בין המשפחות רב מספרם של בני דור שלישי ורביעי לחברים ותיקים. ביניהם גם קבוצה של משפחות דתיות המקיימות דו-קיום עם הרוב החילוני.
קומץ קטן של חברי המושב עדיין מתפרנס מחקלאות, בעיקר ממטעים וגידולי שדה. מרבית החברים עובדים לפרנסתם במקצועות שונים שאינם חקלאיים, אם כי ביניהם רבים אשר מעבדים את חלקות קרקע שלהם בנוסף לעיסוקם המקצועי מחוץ למושב.
עם חברי המושב נמנים עמי אילון, יצחק איתן, רם שמואלי, איתמר לוי, רם רוטברג ועמיעד לפידות.
גאוגרפיה

המושב, השוכן בגובה 120 מטר מעל פני הים, משתרע לאורך השלוחה המפרידה בין עמק מהר"ל במזרח לבקעת שיר במערב. נוף המושב מאפיין את "הכרמל הנמוך" (שאינו עולה על גובה של 200 מטר) כאשר האזור מורכב מבקעות רחבות שנוצרו על ידי בליית שכבות הגיר שכיסו מרבצי טוף, שנוצרו בעקבות פעילות געשית תת-ימית וסחיפתן לים דרך נחל מערות ונחל מהר"ל.
בצידו המערבי של המושב מצויה שמורת טוף כרם מהר"ל הכוללת מחשופים מרשימים של שכבות טוף, שזורות עורקי קלציט ומינרלים שונים.
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום התגלו שרידי יישוב עתיק (חקלאי ברובו) ששמר על רצף התיישבות החל מהמאה ה-4 לפנה"ס ועד ימינו [דרושה הבהרה]. במושב גם עוברת דרך עתיקה שחיברה את יישובי החוף עם יישובי הכרמל הגבוה -דלית אל-כרמל ועוספיה.
לקריאה נוספת

"שישים שנות מושב – סיפורו של כרם מהר"ל" מאת: שלומי רוזנפלד בהוצאת כרם מהר"ל.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  כרם מהר"ל - דף הבית, באתר www.kerem-maharal.co.il
↑  משה ליכטמן, ‏המינהל אישר ברגע האחרון ל-18 יישובים חקלאיים תוכניות הפשרת קרקע, באתר גלובס, 15 בנובמבר 2001
↑  אורלי פלג-מזרחי, ‏כרם מהר"ל: אושרו 38 יחידות דיור, באתר גלובס, 17 ביוני 2001
↑  דליה טל, ‏כרם מהר"ל: הותרה בנייה ל-16 מגרשים על תל ארכיאולוגי, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2003
↑  בג"ץ 8497/04 חברת אלאקסא לפיתוח נכסי ההקדש המוסלמי בע"מ ואנשים נוספים נ' כרם מהר"ל - מושב עובדים להתיישבות שיתופית בע"מ ונוספים, סעיף 4
| רכס הכרמל |
| --- | --- | --- |
| הרים, עמקים ונקודות ציון גאוגרפיות | בקעת אלון • הר אלון • הר אורן • הר חורשן • הר ערקן • הר שוקף • הר סומק • הר טללים • חניון האגם •  מצוק מגדים • עין ורדיה • עין עמיקם • עמק מהר"ל •  סטלה מאריס • רום כרמל • חוטם הכרמל |  |
| נחלים | נחל אבן  • נחל אורן • נחל אזוב  • נחל אחוזה  • נחל אלון • נחל אלרואי • נחל בוסתן • נחל גחר • נחל גיבורים • נחל גלים • נחל דורים • נחל הוד • נחל ורדיה • נחל חוסיפה • נחל חיק • נחל חרובים • נחל יגור • נחל כלח • נחל לוטם • נחל מגדים • נחל מהר"ל • נחל מערות • נחל נדר • נחל מעפילים • נחל נץ • נחל נשר • נחל סבך • נחל סעדיה • נחל ספונים • נחל עובדיה • נחל עמיק • נחל עמירם • נחל קטיע • נחל רקית • נחל רקפת • נחל שיח • נחל תן |  |
| אתרים ארכאולוגים | חורבת דובה • חורבת כרך • חורבת סומקה • חורבת קסטרא • חורבת רקית • מבצר ראש מיה • מחצבות קדומים • מערת אורן • מערות אורנית • מערת גמל • מערת הגדי • מערת הנחל • מערת תנור • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת ספונים • מערת רקפת • נווה דוד |  |
| נקודות ציון | בית אוליפנט • גבעת ההגנה • חוות משמר הכרמל • חורשת הארבעים • בית סוהר דמון • מלון יערות הכרמל • מקאם הנביא אבו אברהים • מצפה עופר • משמר הכרמל • קרן הכרמל • פארק הכרמל • פארק נשר • בית הקברות הצבאי בעספיא |  |
| יישובים | חיפה • נשר • טירת כרמל • דלית אל-כרמל • עספיא • יגור • בית אורן • גבעת וולפסון • ניר עציון • עין הוד • ימין אורד • עין חוד • כרם מהר"ל • עופר • מאיר שפיה • פוריידיס • זכרון יעקב • מעיין צבי |  |
| שונות | גאולוגיה של הכרמל • השרפה בכרמל בשנת 1989 • השרפה בכרמל בשנת 2010 • כביש 672 • כביש 705 • כביש 721 • כביש 7212 • דרך נוף כרמל • מטמון עספיא • חזירי הבר בחיפה • מלון יערות הכרמל • ההר הירוק תמיד  • גל השריפות בישראל בשנת 2016  • יקבי כרמל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545135705171  LCCN: n97907837  VIAF: 157282177   WorldCat (עם VIAF): 157282177 
כיכר במרכז המושב
פורט פוינט

| --- | --- |


פורט פוינט עם גשר הזהב ברקע
 מידע כללי
 סוג:  מבצר
 שימוש:  מבצר צבאי אתר תיירות
 מיקום:  סן פרנסיסקו, קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בעלים:  צבא ארצות הברית עיריית סן פרנסיסקו
 מייסדים:  צבא ארצות הברית
 מפעיל:  שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית 
 מבקרים בשנה:  1,682,041 (נכון ל־2005)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1853–1861 (כ־8 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1861
 חומרי בנייה:  במבצר הספרדי: טיט במבצר האמריקאי: לבנים ואבני גרניט
 יוצר:  צבא ארצות הברית
 מידות
 אורך:  80 מטר
 רוחב:  50 מטר
 גובה:  20 מטר
 שטח:  120 דונם
 גובה מעל פני הים:  0 מטר
 קומות:  3
 
 קואורדינטות:  37°48′38″N 122°28′38″W﻿ / ﻿37.810556°N 122.477222°W﻿ / 37.810556; -122.477222
 www.nps.gov/fopo/index.htm
  (למפת סן פרנסיסקו מוגדלת) פורט פוינט(למפת סן פרנסיסקו רגילה) פורט פוינט
 
פורט פוינט (באנגלית: Fort Point; בספרדית: Castillo de San Joaquín) הוא מבצר ימי שנבנה לחופי שער הזהב בכניסה למפרץ סן פרנסיסקו. תחילתו עוד בתקופת שלטון האימפריה הספרדית במזרח היבשת. בתקופה שלפני פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית נבנה המבצר מחדש. עם הקמת גשר הזהב שימשה חצר המבצר להקמת העמוד הדרומי של הגשר. בעת החדשה משמש המבצר כאתר מורשת וחלק מפארק ופתוח לתיירים.
ההיסטוריה של המבצר > תקופת השלטון הספרדי

ב-1775 החלה ההתיישבות של האימפריה הספרדית במפרץ סן פרנסיסקו עם הקמתם של מיסיון (אנ') ומחנה צבאי וב-1776 הציבו הספרדים צלב בראש "נקודת הצוק הלבן" (Punta del Cantil Blanco) בכניסה למפרץ סן פרנסיסקו. כדי להגן על ההתיישבות השלימו הספרדים, ב-1794, הקמה של מבצר על הצוק הלבן וקראו לה "טירת סן חואקין" (Castillo de San Joaquín). המבצר נבנה מטיט ותוכנן לאכלס בין 9 ל-13 תותחים.
ההיסטוריה של המבצר > תקופת השלטון המקסיקני

ב-1821, עם סיום מלחמת העצמאות של מקסיקו, זכתה מקסיקו בעצמאותה והשיגה שליטה על סן פרנסיסקו והמבצר. ב-1846, לאחר פרוץ מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, נטשו חיילי מקסיקו את המבצר ונעו מערבה לפנים קליפורניה. כוח של צבא ארצות הברית, בפיקודם של ג'ון פרימונט וקיט קרסון, ניצל זאת והשתלט על המבצר.
ההיסטוריה של המבצר > תקופת שלטון ארצות הברית > טרום מלחמת האזרחים

ב-1848, לאחר סיום מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, סיפחה ארצות הברית את קליפורניה וב-1850 היא הפכה למדינה. בעקבות הגידול המהיר של האוכלוסין באזור זה החליט צבא ארצות הברית לחזק את הביצורים באזור המפרץ ובחר לבנות את מבצר אלקטרז, פורט מייסון (אנ') ופורט פוינט.
עבודות הבנייה בפורט פוינט בוצעו על ידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית מ-1853 ועד 1861 (זמן קצר לפני פרוץ מלחמת האזרחים). מאחר שעל פי התוכנית היו אמורים התותחים לירות כמעט בקו המים נאלצו הבונים לפוצץ חלק מהמצוק (שנקרא על ידי הספרדים Punta del Cantil Blanco) כדי לרדת מגובה קרקע של 27 מטר לכ-5 מטר. לצורך הבנייה הובאו למקום כ-200 כורים שעסקו בפילוס הקרקע והקמת המבנה.
עם סיום הבנייה הוצב קולונל אלברט סידני ג'ונסטון כמפקד המבצר והזירה והוא הציב במקום כ-500 חיילים וכ-103 תותחים.
ההיסטוריה של המבצר > תקופת שלטון ארצות הברית > מלחמת האזרחים

עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, ב-1862, הצטרף מפקד המבצר, ג'ונסטון, לצבא הקונפדרציה, יצא להילחם בחוף המזרחי שם נהרג בקרב שילה. המצודה נשארה תחת פיקוד צבא הצפון במשך כל המערכה והחיילים בה נערכו לפלישת הספינות של הקונפדרציה. עד ניצחון האיחוד ב-1865 לא איימו אוניות האויב על סן פרנסיסקו והמבצר לא נפגע.
במהלך המלחמה נפגעו מספר מבצרים ימיים באופן קשה (כמו למשל פורט פולאסקי בג'ורג'יה ופורט סאמטר בקרוליינה הדרומית) כך שעל אף שפורט פוינט שרד את המלחמה ללא פגע חלחלה ההבנה בצבא ארצות הברית שמודל המצודות הזה אינו יעיל יותר נגד הארטילריה המודרנית. בעקבות זאת צומצם היקף הכוחות הצבאיים שהחזיק במצודה.
ההיסטוריה של המבצר > לאחר המלחמה

ב-1869 חוזק דופן המבצר הפונה לים בעזרת אבני גרניט וב-1870 פוזרו חלק מתותחי המבצר בעמדות לאורך המצוק.
ב-1885 מינה נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד את ועדת ההגנה הימית בראשותו של מזכיר המלחמה של ארצות הברית ויליאם אנדיקוט לבחון את מצב הביצורים הימיים לאורך חופי המדינה. ההמלצות של הוועדה כללו השקעה של כ-130 מיליון דולר לחיזוק המבנה של כ-30 מבצרים ולרכישת תותחים מודרניים. ב-1892, בעקבות המלצות הוועדה החל תהליך שיקום וחיזוק פורט פוינט וקירות המבצר חוזקו בבטון וברזל וכל 103 התותחים שהיו בו נמכרו להתכה והוחלפו בתותחים מתקדמים. התהליך הסתיים ב-1900.
ההיסטוריה של המבצר > המאה ה-20

ב-1906 ניזוק המבצר קלות במהלך רעידת האדמה הגדולה בסן פרנסיסקו ושימש למגורי פליטים שברחו מהעיר בה נגרם נזק גדול. בהמשך הפך המבנה למגורי חיילים, מחנה אימונים ולמחסנים. ב-1913 נעשה ניסיון להפוך את המבצר לכלא צבאי אך בהמשך הוחלט על הפיכת המבצר באלקטרז לכלא צבאי כשבהמשך הפך לכלא אזרחי פדרלי.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוצבה במבצר יחידת ארטילריה (ימית ונ"מ) שהיוותה חלק מקווי ההגנה שהגנו על מפרץ סן פרנסיסקו. לאחר המלחמה נבנה מחנה צבאי מדרום למבצר.
ההיסטוריה של המבצר > שימור המבנה

ב-1926 בחנו האדריכלים של "המכון האמריקאי לארכיטקטורה" (אנ') את מבנה המבצר והמליצו על שימורו אך ההצעה לא מומשה עקב חוסר במימון. נושא שימור המבצר שב ועלה ב-1930 במהלך תכנון גשר הזהב. לפי תוכניות הבנייה המקוריות היה המבצר אמור להיהרס כדי לפנות מקום למגדל הדרומי של הגשר אך מהנדס הקונסטרוקציה הראשי של הגשר, ג'וזף שטראוס (אנ'), החליט לשנות את תוכניות הגשר כדי להציל את המבצר וטען שמן הראוי שהמבצר יהפוך לאתר היסטורי לאומי.
ב-1933 הוכרז כאתר היסטורי על ידי מדינת קליפורניה.
לאחר מלחמת העולם השנייה החל תהליך הדרגתי של יציאת הצבא מהמבצר. ב-1959 הקימה קבוצה של קציני צבא פנסיונרים ומהנדסים אזרחיים את "אגודת מוזיאון פורט פוינט" והפעילה לחץ לממש את חזונו של המהנדס שטראוס וליצור מהמבצר אתר היסטורי לאומי. לאחר שנמצא מימון החל תהליך שיפוץ המבנה וב-1970 חתם נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון על צו המכריז על המבצר כאתר היסטורי לאומי (National Historic Site).
ההיסטוריה של המבצר > המגדלור

ב-1853 הוקם על המצוק מגדלור (אנ') שנבנה כמגדל בודד. בשנה זו החלה גם בניית המבצר האמריקאי ולכן שלושה חודשים לאחר סיום בניית המגדלור, ועוד לפני שהגיעו נורות התאורה שהוזמנו מפריז, פורק המגדל כדי לפנות מקום למבצר.
ב-1855 נחנך מגדלור חלופי מעץ בגובה 11 מטר שנבנה בין המבצר לקו המים. במגדלור זה הותקנה עדשת פרנל והוא פעל עד 1863 כשהתברר שגלי הים גרמו לסחיפה של תשתית המגדלור והיה צורך להרוס אותו כדי לחזק ולעבות את קיר המגן.
ב-1864 נחנך המגדלור השלישי שנבנה מברזל על ראש המבצר וגובהו היה 8 מטר. ב-1934 עם סיום בניית גשר הזהב התברר שמבנה הגשר חוסם חלק גדול מתאורת המגדלור לכן הותקנו אורות אזהרה על העמוד הדרומי של הגשר והמגדלור הושבת.
מבנה המבצר

עקב פגעי מזג האוויר והרס הצוק, במהלך בניית המבצר הנוכחי, לא נותרו שרידים למבצר הטיט שבנו הספרדים. במבצר שנבנה בתקופה האמריקאית נעשה שימוש באבני גרניט ובכשמונה מיליון לבנים והוא כלל 3 קומות מקורות מחוזקות בקשתות בהם הוצבו התותחים. הקירות שפנו למיצר נבנו בעובי של כ-3 מטר בעוד שעובי הקירות שפנו ליבשה היה כמטר וחצי.
בקומות המקורות הוכנה תשתית לתותחים שאיפשרה לגלגל את התותחים לאורך מסילה כך שיגיעו עד לפתחי הירי בקירות. על גג המבצר נבנתה תשתית לשורת תותחים רביעית במספר שאיפשרה לתותחים לנוע בזווית מסוימת.
בנוסף לתשתית לארטילריה הוכנה במבצר תשתית למגורי חיילים, מבני שירות, אחסון פגזים וחומרי נפץ, מחסנים ועוד.
שם המבצר

בתקופת השלטון הספרדי והמקסיקני כונה המקום "פונטה דל קסטילו" (Punta del Castillo) ובתרגום לאנגלית "קסטל פוינט" (Castle Point) ובהמשך שונה השם ל"פורט פוינט" (Fort Point).
ב-1882 שונה שם המבצר ל"מבצר וינפילד סקוט" על שם גיבור המלחמה עם מקסיקו לוטננט גנרל וינפילד סקוט אך בהמשך הוחזר השם המקורי ושמו של סקוט הונצח במחנה צבאי מדרום למבצר.
גלריה

החצר הפנימית של המבצר
אחד התותחים המוצבים במבצר
החללים הפנימיים של המבצר
המבצר בצילום מגשר הזהב
חצר המבצר כשברקע הקשת הדרומית של גשר הזהב
מגדלור הברזל על המבצר
למרגלות הגשר
המבצר בתרבות ובאומנות

בגלל קרבתו לאולפני הקולנוע והטלוויזיה מהווה המבצר אתר פופולרי לצילומים. בין השאר צולמו במקום סצנות של סרטים כמו "המעבר האפל" (אנ') (עם המפרי בוגרט), ורטיגו של היצ'קוק, "פטוליה" (אנ') של ריצ'רד לסטר, "חרדה גדולה" (אנ') של מל ברוקס, איש המאתיים עם רובין ויליאמס, כוכב הקופים: השחר של מאט ריבס ו"השחור האחרון בסן פרנסיסקו" (אנ').
המודל של המבצר משמש גם יצרנים של משחקי מחשב כמו Grand Theft Auto: San Andreas, Watch Dogs 2, דיוק ניוקם 3D ועוד.
המבצר שימש גם כתפאורה במספר סצנות של תוכניות טלוויזיה ותוכניות ריאליטי כמו הבית הלבן, "רחובות סן פרנסיסקו" (אנ'), "מצב חירום!" (אנ'), רצח במשיכת קולמוס ועוד.
לקריאה נוספת

ויליאם הית' דייוויס, Sixty years in California, הוצאת A.J. Leary, ‏1899
הערות שוליים

1 2  CASTILLO DE SAN JOAQUÍN, באתר ohp.parks.ca.gov
↑  עיקר הגידול באוכלוסייה נבע מהבהלה לזהב
↑  במיוחד עם המעבר לקדח קנה חרוץ שהגביר את טווח התותחים, עוצמתם ודיוקם
↑  קוי ההגנה כללו גם מוקשים ימיים ורשתות נגד צוללות אויב שנמתחו לרוחב המיצר
1 2  הצלת פורט פוינט, באתר Reading Eagle, ‏19 באוקטובר 1972
↑  Sixty years in California, באתר sixtyyearsincali00davirich
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10043202  VIAF: 315530029   WorldCat (עם VIAF): 315530029
מגה אור החזקות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  מגאר
 מייסדים:  צחי נחמיאס
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־19 שנים)
 מיקום המטה:  בית מגה אור, מושב שילת
 שליטה בחברה:  צחי נחמיאס
 ענפי תעשייה:  נדל"ן
 שווי שוק:  4.13 מיליארד ש"ח (16 במרץ 2025)
 הכנסות:  243 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  568 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  277 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  2.76 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  7.79 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  עמית ברגר
 מנכ"ל:  צחי נחמיאס
  
 www.megaor.co.il
 
מגה אור החזקות בע"מ היא חברה ציבורית, שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ועוסקת בייזום והשכרה של מרכזים מסחריים ולוגיסטיים, ומחזיקה בחברת "אפי נכסים". החברה כלולה במדד תל אביב 125.
היסטוריה

החברה הוקמה ביולי 2002 כחברה פרטית, בשם "צחי נחמיאס החזקות בע"מ" ובמאי 2006 שונה שמה לשמה הנוכחי. ביוני 2007 הפכה החברה לחברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
החברה הוקמה על בסיס נדל"ן שהחזיק צחי נחמיאס, יחד עם אביו פיני נחמיאס, באזור התעשייה של מושב שילת. פיני נחמיאס הפעיל בית מלאכה ומחרטה במקום, בשנת 1997 חיפשה רשת הום סנטר אתר לפתיחת חנות באזור מודיעין ופנתה אליו, השכירות שהיא הציעה סיפקה הכנסה גבוהה יותר מההכנסות בית המלאכה, לכן החליט לסגור אותו ולהשכיר להם את המבנה. משפחת נחמיאס ביצעה בהמשך עסקות עם חברי מושב אחרים, רכשו מהם את הקרקע או בנו עבורם על הקרקע בנייני מסחר ומשרדים, השכירו את השטח וקיבלו אחוזים מההכנסות. בשנת 2006 היו לחברה הכנסות משכירות של כ-2 מיליון שקל בשנה, הוחלט להנפיק אותה בבורסה ולגייס כספים לרכישות נוספות. באותה עת היו שותפים עם נחמיאס בחברה האחים גיל ורון נוי. את הנפקת החברה הובילה חברת ההשקעות "ברגר שוקי הון", שבבעלות איש העסקים עמית ברגר. החברה הצליחה לגייס 70 מיליון שקל בהנפקת מניות ואיגרות חוב, אף על פי שהנכסים שהחזיקה במושב שילת, היו בנויים על קרקע חקלאית, ללא היתר לשימוש מסחרי ואף ללא היתר לשימוש חורג.
לאחר ההנפקה החברה החלה לרכוש ולפתח שטחי נדל”ן מניב, בתחום המרכזים המסחריים והלוגיסטיים בכל רחבי הארץ, חלקם בשותפות עם חברת ביג מרכזי קניות של האחים נפתלי, וחלקם בשותפות עם איש העסקים רמי לוי.
בדצמבר 2013, מכרו האחים גיל ורון נוי את החזקותיהם בחברה.
במהלך שנת 2019 רכשה "מגה אור החזקות" את השליטה בחברת הנדל"ן אפי נכסים (לשעבר "אפריקה ישראל נכסים") בשיתוף עם חברת "ביג מרכזי קניות".
ב-21 בנובמבר 2020, אישר בית המשפט המחוזי בתל אביב, את מכירת השליטה בחברת השקעות דיסקונט (דסק"ש) לקבוצת משקיעים בראשות חברת מגה אור. זאת, לאחר שמחזיקי איגרות החוב של חברת האם אי די בי חברה לפיתוח העדיפו את ההצעה שלהם על פני זו של אדוארדו אלשטיין, בעל השליטה בדסק"ש, שאיבד בספטמבר 2020 את השליטה באי.די.בי פיתוח.
בעלי עניין

צחי נחמיאס מחזיק ב-38% מהמניות (נכון לנובמבר 2020). שאר מניות החברה מוחזקת על ידי משקיעים מוסדיים. ביניהם קופות גמל ותעודות סל בניהולם של: הראל השקעות, כלל ביטוח, מיטב דש והציבור בכ-26%.
תחומי פעילות

עוסקת בייזום והשכרה של מרכזים מסחריים ולוגיסטיים
מחזיקה בחברת "אפי נכסים"
נכסי החברה

בין הנכסים שבבעלות (חלקית או מלאה) של החברה:
אזור התעשייה במושב שילת
שרונה מרקט בתל אביב
8 מרכזיות קניות בשותפות עם חברת ביג מרכזי קניות
5 סניפים של רמי לוי שיווק השקמה
סניף איקאה באר שבע
סניף איקאה אשתאול
קניון מגה אור רמי לוי אריאל
הערות שוליים

↑   ערן אזרן, 500 העשירים בישראל: המושבניק ששווה חצי מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 19 ביוני 2017
1 2 3 4 5  מגה אור החזקות בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑   שוקי שדה, ניצל את ההחמצה של מודיעין: כך נהפך צחי נחמיאס לטייקון, באתר TheMarker‏, 1 במרץ 2019
↑  רועי מלצר, ‏איך תרם ברגר להנפקת חברת הנדל"ן של השותפים באנטר, באתר גלובס, 21 ביוני 2007
↑  הדס מגן, ‏מגה אלמוני, באתר גלובס, 21 בינואר 2016
↑  עומרי כהן, ‏מרכזי מסחר, שוק אוכל ונדל"ן באירופה: ההשקעות המשותפות של מגה אור וביג הזניקו אותן לשווי שיא, באתר גלובס, 27 בינואר 2020
↑   עידו אפרתי, התוכנית הסודית של רמי לוי: 6 קניונים בשנתיים, באתר TheMarker‏, 2 ביוני 2013
↑  אביב לוי, ‏האחים נוי מכרו מרבית החזקותיהם במגה אור ב-30 מ' ש', באתר גלובס, 24 בדצמבר 2013
↑  עומרי כהן, ‏ביג מגדילה את ההימור על אפי נכסים: רכשה מניות נוספות של חברת הנדל"ן המניב ביותר מ-400 מיליון שקל, באתר גלובס, 8 בדצמבר 2019
↑  עומרי כהן, ‏המאבק על דסק"ש הוכרע: מגה אור רוכשת 82% מהמניות, באתר גלובס, 20 בנובמבר 2020
↑   מיכאל רוכוורגר, מדנקנר, דרך הרב פינטו ועד להפסד העצום: אדוארדו אלשטיין סיים את דרכו בישראל, באתר TheMarker‏, 21 בנובמבר 2020
↑   ערן אזרן, גינדי החזקות מכרה את שרונה מרקט לביג ומגה אור תמורת 160 מיליון שקל בלבד, באתר TheMarker‏, 9 באוקטובר 2019
↑   אריק מירובסקי, רמי לוי ומגה אור יקימו מרכז מסחרי באריאל בהשקעה של 100 מיליון ש', באתר TheMarker‏, 28 במאי 2013
מס ערך מוסף

ערך זה עוסק במס ערך מוסף כלל עולמי. אם התכוונתם למס ערך מוסף בישראל, ראו .
מס ערך מוסף (בראשי תיבות: מע"ם; הכתיב הרווח: מע"מ), הוא מס המוטל על עסקאות ומהווה חלק מובנה ממערכות מיסוי במדינות רבות בעולם. בישראל עומד שיעור המע"מ על 18 אחוזים מאז 2025.
מס ערך מוסף הונהג לראשונה בצרפת ביוזמת מוריס לורה. באמצע שנות ה-60 התקיימו דיונים בשוק האירופי המשותף על הנהגת המס ולקראת סוף שנות ה-60 הוא הוחל בבלגיה, הולנד, דנמרק, שוודיה ונורווגיה.
פירוש השם

המס נקרא כך מכיוון שהוא ממסה את הערך המוסף בכל שלב בשרשרת הייצור והשיווק, החל מהיצרן, דרך הסיטונאי ועד לקמעונאי. הערך המוסף הוא ההפרש בין מחיר המוצר או השירות המסופקים, לסך מחיר התשומות ששימשו לייצור המוצר או מתן השירות.
המע"מ הוא מס עקיף. המע"מ נכלל במחירם של מוצרים ושירותים כאחוז ממחירם והוא יכול להיות בעל שיעור אחיד או ברמות אחדות בהתאם לסוג המוצר או השרות.
מאפייני המס > גביה

את המע"מ ניתן לגבות בשלוש דרכים:
מיסוי ערך מוסף (VAT - value added tax) - מיסוי ההכנסות בהפחתת מחיר חומרי הגלם והתשומות ששימשו בייצור. העסק מדווח ומשלם מס על הערך המוסף בלבד.
החזר מס תשומות (Credit Method) - מיסוי ההכנסות במלואן, כאשר ניתן זיכוי בגין מע"מ על תשומות ששולמו על ידי עסקים אחרים בשלבי הייצור הקודמים. העסק מחויב במס על מלוא הכנסותיו ורשאי לנכות מסכום זה מע"מ ששולם בשלבי ייצור קודמים.
מע"מ פיננסי - מיסוי על השכר ששולם על ידי העסק ועל תזרים יציאת ההון נטו שלו. תזרים יציאת הון נטו מוגדר כהכנסות הוניות בניכוי תשלומים הוניים כדיבידנד וריבית.
תשלומי השכר ותזרים יציאת הון נטו, שקולים להכנסות העסק ממכירות בניכוי תשומות ששימשו לייצור, כך שתקבולי המס זהים בכל אחת מדרכי הגבייה.
הדרך המקובלת ביותר לגביית המע"מ היא בהטלת המס על כלל המכירות בכל שלב בייצור, ומתן אפשרות לנכות מע"מ על תשומות בתהליך הייצור (החזר מס תשומות). למטרת הדרישה של הזיכוי, העסק נדרש להוכיח כי אכן שולם המע"מ על ידי ספק התשומה ומקובל לעשות זאת באמצעות חשבוניות מס. טכניקה זו מקילה על אכיפת המס מאחר שלעסקים קיים תמריץ להבטיח כי מס הערך המוסף אשר הספק טוען ששולם, אכן שולם. מצד שני, טכניקה זו פוגעת בספקים שכן עם הוצאת החשבונית ללקוח, הספק מחויב במע"מ כלפי המדינה, ואילו הלקוח מזוכה במע"מ כלפי המדינה. כל זאת עוד לפני שבוצע תשלום כלשהו בפועל. דבר זה מהווה למעשה הלוואה של הספק ללקוח בסכום השווה לערך המע"מ בחשבונית.
על מנת למנוע בעיה זו, ישנם מקומות בעולם בהם כאשר ספק מוציא חשבונית ללקוח שגם הוא נחשב עוסק מורשה לעניין מע"מ, הוא יכול לוותר על החיוב במע"מ. טכניקה זו מותרת במדינות החברות באיחוד האירופי כל עוד מדובר בלקוח היושב במדינה אחרת מזו של הספק. בישראל הדבר אסור, דבר המהווה פגיעה בספקים, בעיקר בענפים בעלי מוסר תשלומים המבוסס על אשראי.
מע"מ יכול להיות מוחל על בסיס "יעד" (destination) או מקור (origin). מע"מ על בסיס יעד, ימסה צריכה על פי המקום בו היא נצרכת, יצוא לא יכנס לבסיס המס בעוד שעל יבוא יוטל מע"מ. מס זה, למרות המשתמע-לכאורה משמו, הוא מס על הצריכה ולא על הערך המוסף. מע"מ על בסיס מקור יחיל מע"מ על יצוא ויפטור ממע"מ יבוא. מס זה הוא אכן מס על הערך המוסף.
מאפייני המס > גביה > דוגמה לגבייה בשרשרת אספקה בת 3 חלקים

דוגמה לגביית מע"מ בסך 18% בשרשרת אספקה של מוצר בעל 3 חלקים – למשל, נעליים:
יצרן א' מייצר גומי גולמי, ומוכר אותו ליצרן סוליות הנעליים במחיר של 100 שקלים ליחידת גומי המספיקה לזוג נעליים בודד. מאחר שעל יצרן הגומי לגבות מע"מ, הוא גובה מיצרן ב' 118 שקלים (ומעביר 18 שקלים לרשות המיסים). הפדיון של יצרן א' היא 100 שקלים.
יצרן ב' (יצרן סוליות נעליים) קונה גומי גולמי מיצרן א' ב-118 שקלים ליחידה, ומוכר את הסוליות ליצרן הנעליים במחיר של 200 שקלים. מאחר שגם הוא צריך לגבות מע"מ, הוא מוכר את הסוליות ב-236 שקלים (36 שקלים נוספים כמע"מ). לאחר מכן, יצרן הסוליות מזוכה על 18 שקלים מהמע"מ שנגבו ממנו על ידי יצרן הגומי, ומעביר את השאר לרשות המיסים (18 שקלים גם כן). הפדיון של יצרן ב' היא 100 שקלים.
יצרן ג' מייצר נעליים ומוכר אותן לצרכנים. הוא משלם 236 שקלים ליצרן הסוליות, ומייצר מהן נעליים אותן הוא מוכר לצרכנים ב-300 שקלים לפני מע"מ, או 354 שקלים לאחר מע"מ. הוא מזוכה על 36 השקלים ששילם כמע"מ ליצרן ב', ומעביר את השאר לרשות המיסים (18 שקלים). הפדיון של יצרן ג' הוא 100 שקלים.
לכן בסוף התהליך, שילם הצרכן הסופי (אשר אינו מזוכה על מע"מ כלל) 354 שקלים על הנעליים, כך ש-100 שקלים הגיעו לכל אחד משלושת היצרנים א' ב' ו-ג', ו-54 שקלים הגיעו לרשות המיסים. (בדיוק 18% מהסכום ללא מע"מ, 300 שקלים, אותו היה אמור לשלם ללא המס).
מאפייני המס > רגרסיביות

מע"מ המוחל בשיעור אחיד על הצריכה הוא מס בעל מאפיינים רגרסיביים: מכיוון שככל שרמת ההכנסה עולה הולך ופוחת שיעור הצריכה מההכנסה, הרי שביחס להכנסה שעור המע"מ המשולם גבוה יותר ככל שהכנסתו של משק בית נמוכה יותר.
כדי להקטין רגרסיביות זו, ישנן מערכות מיסוי שבהן שיעור המע"מ אינו אחיד. המע"מ על מוצרי צריכה בסיסיים ומוצרים שבהגדרתם נצרכים על ידי אוכלוסיות חלשות, נמוך יותר ולעיתים אף ניתן פטור ממע"מ. מנגד, שיעורי מס לא אחידים מביאים לעלייה בעלויות המינהל של מערכת המס ולעיוותים בסיווגי המוצרים. בישראל למשל לא מוטל מע"מ על פירות וירקות, משני טעמים עיקריים: כדי להגדיל את הצריכה שלהם, בהיותם לטענת משרד הבריאות בריאים יותר ממזונות אחרים. ובגלל טענות של הרוכלים בשווקים הפתוחים שמע"מ יקשה עליהם מאוד לשנות את מחירי הפירות והירקות באופן שוטף במהלך המסחר. מנגד, המרכזיות של השווקים הפתוחים בישראל כזירה מרכזית לשיווק קמעונאי של פירות וירקות הולכת ופוחתת.
בפדרציות, כגון קנדה, תיתכן הטלת מע"מ כפולה. גם של השלטון הפדרלי, וגם של הפרובינציה עצמה. במדינות מסוג זה מקובל באזור הגבולות בין הפרובינציות, לבצע קניות בפרובינציה השכנה, ובכך לחסוך חלק מתשלומי המע"מ.
מאפייני המס > מחיר בפועל של מוצרים

בישראל, בדומה למדינות אירופה, החוק מחייב שכל מחיר אשר מוצג לצרכן בנקודת המכירה או בכל פרסום כלשהו, יכלול את כל התשלומים והמיסים, ובכללם גם את המע"מ, כך שיוצג לצרכן המחיר סופי. בקנדה וגם בארצות הברית המחירים המוצגים לצרכן אינם כוללים מס המוסף בקופה בעת התשלום. הסיבה לכך היא חישוב המס השונה ממקום למקום באותה מדינה. באופן מעשי, הדבר מפריע מאוד ומבלבל את הצרכנים, אשר צריכים לבצע חישובים שונים בעת הקניה על מנת להגיע למחיר הסופי.
כאשר מתבצעת מכירה לעסקים, מותר להציע הצעות מחיר שאינן כוללות מע"מ. ההיגיון שבכך הוא שעסקים ממילא מזדכים על המע"מ ולכן המחיר האמיתי שהם משלמים הוא המחיר ללא מע"מ.
השפעות מאקרו-כלכלית וחברתיות

על פי התפיסה הכלכלית המודרנית, המע"מ מהווה כלי פיסקלי, שכן הוא משפיע על הצריכה. העלאת המע"מ על ידי הממשלה מרסנת את הצריכה ומעודדת חיסכון והשקעות, ואילו הורדת המע"מ על ידי הממשלה מקלה את יוקר המחיה במעט.
תכונה נוספת של המע"מ היא שמדובר במס שהשפעתו רבה במיוחד על אוכלוסיות חלשות, שכן אחוז גבוה במיוחד מההכנסה הפנויה של אוכלוסיות אלו מופנה לצריכה (ולא לחיסכון). אף שלעיקרון זה יש מתנגדים רבים אשר מזכירים שעשירים מוציאים יותר, ולכן בסופו של דבר משלמים יותר מיסי צריכה, יעילות של המס היא בכך שהוא מכניס את כלל האוכלוסייה תחת נטל הממשלה.
שיעורי מס מיוחדים

במקרים אחדים ניתן פטור ממס ערך מוסף או מוטל מס בשיעור אפס. "עסקאות פטורות" הוא הכינוי לעסקאות לגביהן לא חל מע"מ. עם זאת, אין אותו עסק זכאי להחזר מע"מ על תשומות אשר כן חייבות במע"מ. למעשה מוצא מבסיס המס השלב הפטור בלבד.
ההבדל בין "פטור ממע"מ" ל"מע"מ בשיעור אפס", הוא בכך שפטור ממע"מ מוציא מבסיס המס רק את שלב הייצור הפטור ואינו מאפשר לקבל החזר התשומות ששולמו. מע"מ בשיעור אפס מאפשר להזדכות על המע"מ ששולם בשלבי הייצור הקודמים ובעת המכירה המוצר חייב במס בשיעור של אפס אחוזים.
שיעורי מס מיוחדים > מס ערך מוסף דיפרנציאלי

"מס ערך מוסף דיפרנציאלי" הוא מס ערך מוסף בשיעורים שונים על מוצרים שונים. ברוב המקרים מטרתו היא להקטין את אי–השוויון במשק על ידי הוזלת המס על מוצרים נחותים. כאלו שמהווים חלק גדול יותר בסל של משקי הבית בעשירונים הנמוכים. שימוש נוסף הוא עידוד פעילות מסוימת כמו מע"מ אפס באילת או על פירות וירקות. במדינות מסוימות (דנמרק, צרפת) יש מע"מ אפס על ספרות או עיתונות בשפה המקומית לעידודה. אף על פי שמע"מ דיפרנציאלי יכול להוריד את אי השוויון הכלכלי, הוא נחשב לכלי נחות לעומת כלים אחרים כמו מס הכנסה פרוגרסיבי או קצבאות.