stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק אחדותי
קורות חייו

נולד בשם יצחק שִׁפְרֶה'ס ('בן שפרה') בן היישוב הישן בירושלים, ובצעירותו כינה עצמו "בן-שפרה" בעברית, כדי להימנע מצליל היידיש של השם "שפרה'ס". בשנת 1910, כאשר נוסד בירושלים ביטאון מפלגת פועלי ציון, "האחדות", הצטרף לצוות העיתון ועבד שם כפועל דפוס. בשנת 1911, בעקבות התנגשות דמים שארעה בחוות מרחביה בין איש "השומר" מרדכי יגאל לערבים מכפרי הסביבה שתקפו אותו, החליט לעזוב את עבודתו במערכת העיתון ולהצטרף לפועלים בחווה, ולרגל הפרידה מהעיתון שינה את שם משפחתו ל"אחדותי". תוך זמן קצר נבחר כחבר בקואופרציה. בי"ד באייר תרע"ב (1 במאי 1912), בעת קציר השעורים, התעקש, למרות חוסר ניסיונו, לנהוג בעגלה הרתומה לפרדות. הוא נפל מהעגלה, נקבר תחתיה ומת. הוא היה ראשון הנקברים בבית העלמין במרחביה .הידיעה על מותו העיבה על חגיגות אחד במאי ביפו, והחגיגות בחיפה בוטלו בשל האבל.
למרות חייו הקצרים, השאיר אחדותי רושם רב על רבים מאנשי התקופה, אשר רבים מהם הפכו למנהיגים חשובים בתנועה הציונית. בין היתר הוא מוזכר בכתביהם של רחל ינאית, יצחק בן-צבי, יעקב זרובבל וזלמן שזר. הספדים לזכרו התפרסמו בעיתונים "האחדות" ו"הפועל הצעיר". מותו בעת הקציר הראשון במרחביה הפך סמל לקשר הדם של המתיישבים לאדמת העמק.
הערות שוליים

1 2  על סמך בדיקות שערכו מיכה ובתיה כרמון, ראו מיכה ובתיה כרמון, הקבר הראשון במרחביה :על יצחק אחדותי, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 22 באוגוסט 2010
↑  אליהו אגרס, גלגולו של חג, דבר, 29 באפריל 1960
↑  ראשית האחד במאי בארץ, דבר, 30 באפריל 1944
↑  רחל ינאית, "אנו עולים", 'עם עובד', תל אביב 1959, עמ' 206.
↑  במערכות עבודה ועובדים, דבר, 25 ביוני 1937
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011525576905171  VIAF: 27166234241996042528   WorldCat (עם VIAF): 27166234241996042528
HXMT

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  אקדמיה למדעים של סין
 תאריך שיגור:  15 ביוני 2017 
 משגר:  צ'אנגג'נג 4B
 אתר שיגור:  מרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן
 אתר רשמי
 משימה
 סוג משימה:  טלסקופ חלל
 לוויין של:  כדור הארץ
 משך המשימה הכולל:  15 ביוני 2017 – הווה (7 שנים) 
 מידע טכני
 משקל:  2,800 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  42758
 מאגר המידע הלאומי:  2017-034A
 
HXMT (Hard X-ray Modulation Telescope‏, טלסקופ קרני רנטגן קשים) הוא טלסקופ ששוגר על ידי סין ופועל משנת 2017. מטרת הטלסקופ היא לבצע תצפיות של חורים שחורים, כוכבי נייטרונים וגרעין גלקטי פעיל.
משימה

פיתוח הטלסקופ החל בשנת 2000. הוא בוצע בשיתוף של אקדמיה סינית למדעים, משרד המדע והטכנולוגיה ואוניברסיטת צ'ינגחווה.
הלוויין שוגר לחלל ב-17 בדצמבר 2015 והוצב במסלול מסונכרן-שמש בגובה 500 ק"מ.
על החללית הותקנו 3 מכשירים:
טלסקופ בתחום KeV ‏ 20-250
טלסקופ בתחום KeV ‏ 5-30
טלסקופ בתחום KeV ‏ 1-15
השיגור בוצע ב-14 ביוני 2017 ממרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן. משקל החללית הוא כ-2,800 ק"ג. הוא פועל במסלול לווייני נמוך. לאחר תקופת ניסוי וכיול עבודה סדירה החלה בסוף 2017.
תוצאות התצפיות פתוחות לציבור לאחר כשנה. ניתן להציע יעדים לתצפיות ספציפיות. במקרה והצעה מתקבלת, המזמין מקבל את התוצאות לאחר כ-3 חודשים.
בשנת 2022 דווח על גידולי מקור שדה מגנטי החזק ביותר שידוע עד עכשיו.
במרץ 2023 דווח על רישום התפרצות גמא חזקה במיוחד.
הערות שוליים

↑  גילוי שדה מגנטי חזק
↑  רישום התפרצות גמא
פיקוד דרום של ארצות הברית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:  מחלקת ההגנה של ארצות הברית
 סוג:  פיקוד קרבי מאוחד
 בסיס האם:  פלורידה דוראל, פלורידה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1963–הווה (כ־61 שנים)
 פיקוד
 דרגת המפקד:  אדמירל
 מפקד נוכחי:  אלווין הולסי
 עיטורים
 פרס סדן הכסף (1989) 
 
מפת גבולות האחריות של  פיקוד דרום
פיקוד דרום של ארצות הברית (באנגלית: United States Southern Command ובקיצור USSOUTHCOM) הוא אחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של מחלקת ההגנה האמריקנית והכוחות המזוינים של ארצות הברית. מפקד הפיקוד הוא גנרל או אדמירל 4 כוכבים. מנובמבר 2024 מכהן בתפקיד אדמירל אלווין הולסי.
מפקדת הפיקוד ממוקמת בדוראל שבדרום פלורידה.
גבולות אחריות מרחביים

הפיקוד אחראי על אזור מדינות דרום אמריקה ומרכז אמריקה מדרום למקסיקו כולל חלק מהאיים הקריבים ובפרט קובה.
הפיקוד הוקם כפיקוד משולב עצמאי ב-1963 על בסיס פיקוד האיים הקריביים שפעל קודם לכן.
יחידות הפיקוד

| סמל | שם היחידה | שיוך חיילי | מפקדה | ייעוד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית |  חיל האוויר של ארצות הברית | בסיס חיל האוויר דייוויס-מונטן, אריזונה | פיקוד מרכזי בחיל האוויר של ארצות הברית המהווה את זרוע האווירית של פיקוד הדרום. |
|  | הארמייה השישית |  צבא ארצות הברית | מחנה פורט סם יוסטון, טקסס | פיקוד בצבא ארצות הברית המהווה את הזרוע היבשתית של פיקוד הדרום. |
|  | הצי הרביעי של ארצות הברית |  צי  ארצות הברית | בסיס מייפורט, ג'קסונוויל, פלורידה | מפקדה מרכזית בצי ארצות הברית המספקת פיקוד, בקרה מבצעית ותיאום של כוחות הצי האמריקני בתחום האחריות של פיקוד הדרום. |
|  | כוחות הנחתים של פיקוד הדרום |  חיל הנחתים של ארצות הברית | ניו אורלינס, לואיזינה | פיקוד בחיל הנחתים של ארצות הברית המהווה את הזרוע האמפיבית של פיקוד הדרום. |
יחידות נוספות
|  | מפקדת המבצעים המיוחדים של פיקוד הדרום |  פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית | דורל, פלורידה | אחראי על תיאום וביצוע פעולות של כוחות מיוחדים באזור תחומי האחריות של הפיקוד הדרומי. |
|  | הכוח המשימתי המשולב גואנטנמו |  | מפקדתו במפרץ גואנטנמו | יחידה צבאית האחראית על מתקן המעצר במפרץ גואנטנמו, קובה. |
|  | הכוח המשימתי המשולב בראבו |  | מפקדתו בבסיס סווטו שבונדורה, הונדורס | יחידה צבאית שתפקידה לספק סיוע הומניטרי באסונות טבע, לבצע פעולות הנדסיות, ולספק אימונים צבאיים לשותפים מקומיים במרכז אמריקה. |
|  | הכוח המשימתי המשולב של סוכנויות ארצות הברית |  | מפקדתו באי קי וסט בפלורידה | כוח משימה הפועל באזור האוקיינוס השקט והקריביים שמטרתו לשבש רשתות סחר בסמים ולהקטין את זרימת הסמים הבלתי חוקיים לארצות הברית. |
|  | מכון חצי הכדור המערבי לשיתוף פעולה ביטחוני |  | פורט בנינג שבקולומבוס, ג'ורג'יה | מתקן אימונים של צבא ארצות הברית. המתקן מתפקד בשפה הספרדית במיוחד לשם אימונם של אנשי צבא ממדינות אמריקה הלטינית. |
יצחק טאוב

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  16 בינואר 1927 ברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  17 בינואר 2014 (בגיל 87) בית זית, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  על המשמר, קול ישראל, דבר, רבעון לכלכלה 
 צאצאים:  גדי טאוב 
 
יצחק טַאוּבּ (17 בינואר 1927 – 17 בינואר 2014) היה עיתונאי, כלכלן ומנהל ישראלי. שימש פרשן כלכלי וכתב בנושאי כלכלה במספר כלי תקשורת בהם קול ישראל, "על המשמר" ו"דבר". היה דוברו ומזכירו הכללי של בנק ישראל, יו"ר רשות ניירות ערך ומנהל מוסד ביאליק.
קורות חיים

יצחק טאוב נולד בשנת 1927 בעיר ברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה (כיום בירת סלובקיה). ב-1939 עלה לארץ ישראל. בשנת 1944, כשהיה בן 17, התגייס לפלמ"ח ושירת במסגרת פלוגות ו' וי"א בהכשרת החושלים (גבע, 1945). בוגר החוג כלכלה ומוסמך במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
טאוב היה כתב ופרשן לענייני כלכלה בעיתונים "על המשמר" ו"דבר". במשך שנים רבות הגיש ביחד עם העיתונאים יצחק טישלר, צבי קסלר ואחרים את תוכנית הרדיו היומית לענייני כלכלה ומשק "על מספרים ואנשים" בקול ישראל.
בראשית שנות ה-60, בתקופת כהונתו של דוד הורוביץ כנגיד בנק ישראל, החל טאוב לשמש בתפקיד דובר הבנק ולאחר מכן עוזר לנגיד. החל באמצע אותו עשור כיהן כמזכירו הכללי של הבנק עד 1972, לאחר שזנבר החליף את הורוביץ כנגיד הבנק.
ב-1972 מונה לעמוד בראש הוועדה לריסון ולייעול ההוצאות בתחום ההסברה והפרסומים (ועדת טאוב) שהסדירה את תחום ההסברה לציבור הישראלי, קבעה כללים לפרסום חומרים בידי משרדי הממשלה, קבעה את תפקידם של מרכז ההסברה ושירות הסרטים הישראלי בהקשר זה, והמליצה על סיום הופעתו של שנתון הממשלה. על אף שלא כל מסקנות הוודעה מומשו בפועל נודע לה חשיבות רבה בעיצוב תחום ההסברה בעשורים הבאים.
בין השנים 1974–1979 כיהן בתפקיד יו"ר רשות ניירות ערך.
בשנת 1974 מונה לעורך "רבעון לכלכלה", כתב עת מדעי ישראלי לנושאי כלכלה, וערך אותו במשך שנים רבות.
החל מתחילת שנות ה-80 כיהן טאוב במשך שנים רבות בתפקיד מנכ"ל "מוסד ביאליק", וגם לאחר פרישתו מתפקיד זה המשיך לשמש חבר בדירקטוריון המוסד. בנוסף, היה חבר בהנהלותיהם של ארגוני תרבות וחינוך, בהן מליאת מועצת העיתונות, אגודת העיתונאים בירושלים, יו"ר הנהלת תיאטרון החאן, הנהלת התאחדות הוצאות הספרים בישראל, חבר בחבר הנאמנים ובוועד המנהל של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, חבר הנהלת המכון לתרגום ספרות עברית וחבר מועצת המנהלים של הוצאת עם עובד.
טאוב התגורר במושב בית זית ונמנה עם ותיקיו. נפטר בבוקר יום הולדתו ה-87, בינואר 2014. נקבר בבית העלמין של מושבו. הותיר אשה, מרית, ושלושה ילדים: גדי טאוב (עיתונאי וסופר), הגר (עובדת סוציאלית) ונועה (מפיקה).
הערות שוליים

1 2 3  'Taub, Yitzhak Julius,' in: Itzhak Ben, Who's Who in Israel and in the Work for Israel Abroad, 1972, p. 345.
↑  תמר אבידר, מסך ומסכה | החאן הירושלמי ער – הירושלמים ישנים, מעריב, טור 1, 4 במרץ 1969.
↑  יצחק טאוב, באתר "אבלים".
שבא

ערך זה עוסק בממלכה עתיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 ממלכת שבא
 ממשל
 שפה נפוצה:  שבאית 
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך הקמה:  1978 לפנה"ס
 פירוק:   
 תאריך פירוק:  975 לפנה"ס
 ישות קודמת:  ארץ פונט
 ישות יורשת:  דעמת
 
שְׁבָא (באמהרית: ሳባ, בתיגרינית: ሳባ, בערבית: سبأ) הייתה ממלכה קדומה אשר בין היתר מוזכרת בתנ"ך. ניתנו לה זיהויים שונים, בהם דרום חצי האי ערב וקרן אפריקה.
שבא בתנ"ך

השם שבא מופיע פעמיים בפרק על מקור העמים בספר בראשית. בפעם הראשונה מוזכרים "שבא" ואחיו דדן כבניו של רעמה בנו של כוש בן חם, ובפעם השנייה מוזכר "שבא" כבנו של יקטן צאצא של שם בן נח. במופע שלישי של שבא בספר בראשית, שבא ואחיו דדן מוזכרים כבניו של יקשן, מבניהם של אברהם וקטורה. שלושת המופעים הללו חוזרים ברשימות בספר דברי הימים.
האזכור הראשון לממלכת שבא בתנ"ך הוא בביקור מלכת שבא אצל המלך שלמה.
באזכורים נוספים של שבא הם מופיעים כמקור או סוחרים של זהב, אבנים יקרות, בשמים ולבונה.
הסברים לכפילות של שבא

היו שזיהו את שבא כסבא ולכן שני ה"שבא" הם למעשה שם של אומה אחת שנוצרה מעירוב של בני שם עם בני חם ולכן נזכרת בתנ"ך כעם שהוא מבניו של שם וחם, דבר המתיישב עם השליטה של ממלכת סבא באתיופיה שבה יישבו עמים דוברי שפות כושיות אבותיהם של האגאווים והעפרים שהגיעו מאזור ממלכת כוש בנוסף להגירות של עמים דוברי שפות שמיות מתימן שעברו את מיצר באב אל מנדב ייצרו תרבות ואוכלוסייה שמית-חמית מעורבת.
מיקום

על פי התנ"ך ממלכת שבא מזוהה באזור דרומית לארץ ישראל, ממלכת ישראל קיימה קשרי מסחר עם ממלכת שבא הנמצאת ככל הנראה באזור הים האדום.
מרבית החוקרים כיום מזהים את ממלכת שבא באזור תימן (דרום ערב), שהייתה ממלכה בעלת כוח משמעותי מאוד עם כלכלה מפותחת המתבססת על סחר בצמחי בשמים באמצעות שיירות גמלים וכן באמצעות נתיבי שיט. היו קיימות מספר ממלכות המזוהות עם חלק מצאצאיו של יקטן שאחד מהם היה שבא. חצרמות מזוהה עם ממלכת חצרמוות הממוקמת במזרחה של תימן, חוילה על פי יוסף בן מתתיהו ואלדד הדני מזוהות באתיופיה של היום, ייתכן עם אזור "אגא" או לחלופין עם אזור כיאנאום המזוהה עם אזורי קווארה, בנישנגול-גומאז, וואלגה שבאתיופיה יחד עם מדינת סנאר שבסודאן. אופיר המזוהה על פי רוב באזור מזרח אפריקה, ארץ פונט במאה ה-25 לפנה"ס המזוהה עם אופונה במאה ה-1 המוזכר ב"פֶריפְּלוּס הים האריתראי" (אנ') (פריפלוס - קובץ הוראות שיוט) ונקרא חאפון, מחוז בצפון סומליה וישנם היסטוריונים שמזהים את עפר כאופיר בגלל הדמיון בשם. ובן נוסף של יקטן היה שבא, ואם רבים מבני יקטן התיישבו בתימן ובמזרח אפריקה הרי ששבא צריכה להיות אף היא באזור זה ולכן היסטוריונים מודרניים מסכימים ששבא היא ממלכת סבא, ממלכה אשר שלטה על תימן, אריתריאה, צפונה של אתיופיה, צפון סומליה, ג'יבוטי, מזרחה של סודאן ומערבה של ערב הסעודית.
על פי היסטוריונים רבים כמו יוסף בן מתתיהו מלכת שבא הייתה מלכת אתיופיה ומצרים, אך אין עדויות לגבי זה.
בני הממלכה הקימו את ממלכת דעמת שבצפון אתיופיה שלא ברור אם הייתה ממלכה עצמאית, גרורה סבאית או ממלכה אוטונומית בסבא. לפי היסטוריונים אחרים כגון דונלד לוין שבא היא שוואה.
בחפירות ארכאולוגיות אין אזכור למלכה אשר שלטה בסבא, אך חריטות מימי ממלכת דעמת מזכירות מלכה בעלת סטטוס שווה למלכים בנוסף לאזכורים לאזור הנקרא סבא לצד הים האדום שהארכאולוגים מכנים בשם סבא האתיופית. ישנן עדויות רבות להגמוניה של סבא בשני חופי ים סוף. כך למשל שפת הגעז ושאר השפות האתיו-שמיות (ביניהן אמהרית וטיגראינית) מסווגות כשפות שמיות דרומיות, בשל קרבתן לשפות דרום ערב העתיקות, ולשבאית ביניהן. דובריה היו שבט האגזי, אשר היגרו לאתיופיה מתימן בתקופה הקדם-אקסומית.
המסורת האתיופית

המסורת האתיופית מספרת שלממלכת שבא היה שם נוסף "ממלכת יקטן" על פי זה המסורת מציינת שהממלכה הוקמה ב-1978 לפנה"ס ושושלת המלכים שלה נקראה השושלת האגעזית, שושלת מלכים שמקורה בשבט האגעזי ("אגעזי" - "דוברי געז" − אגעזיאן) שושלת זו שלטה עד לשנת 975 לפנה"ס שנת המלכתו של מנליק הראשון והקמת קיסרות אקסום. השם הנוסף לממלכה לפי המסורת האתיופית הוא "סבא", שם זה היה למעשה השם של המלך הראשון של ממלכת יקטן מהשושלת האגעזית, מלך זה על פי המסורת האתיופית מזוהה עם "עבד שמס" לפי המסורת הערבית שהיה בנו של ירח ונכדו של יקטן, השושלת האגעזית מנתה כ-52 שליטים והאחרונה שבהם הייתה מלכת שבא ("מקדה"). מסורת זו עולה בקנה אחד עם המחקר, הטוען כי העמים החבשים הם ערבוב של אוכלוסיות שהגרו מאזור תימן, עם אוכלוסיות אפריקאיות מקומיות.
המסורת התימנית

מסורת יחידאית קושרת את ראשית היישוב היהודי באזור תימן עוד לימי נדודי בני ישראל במדבר, אז "נשמטו מהם לגליל תימן ונתיישבו בנפת ארץ שבא בירת הממשלה". על פי המסורת הזו, יהודים הם שהודיעו למלכת שבא – המזוהה עם ממלכת סבא, ששכנה בשטח תימן של ימינו – על גדולתו של שלמה המלך, וסוחרים יהודים היו מפליגים לאורך ים סוף מעציון גבר אל שבא. מסורת זו נסמכת על קשרי הכלכלה בין ישראל וערב בתקופה קדומה זו, לאורך דרך הבשמים.
ראו גם

צנעא
דעמת
קיסרות אקסום
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק י', פסוק ז'
↑  ספר בראשית, פרק י', פסוק כ"ח
↑  ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק ג'
↑  ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ח'
↑  ספר מלכים א', פרק י', פסוק א'
1 2  ספר ישעיהו, פרק ס', פסוק ו'
↑  ספר תהילים, פרק ע"ב, פסוק ט"ו
↑  ספר יחזקאל, פרק כ"ז, פסוק כ"ב
↑  ספר ירמיהו, פרק ו', פסוק כ'
↑  ראו בערך חבשים
↑  De Maigret, A., A Sabaean Stratigraphy from Baraqish, Arabia 4, 2007-2010, עמ' 67-95
↑  Vainstub, D., Incense from Sheba for the Jerusalem temple, Jerusalem Journal of Archaeology 4, 2023, עמ' 42-68
↑  ארנסט מרנו, המסע לנהרות גיבס והנילוס הכחול, עמוד 105
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, פרק 6
↑  Levine, Donald Nathan. Wax & Gold: Tradition and Innovation in Ethiopian Culture. University of Chicago Press, 1965
↑  על פי רשימת קיסרי אתיופיה שהתפרסמה ב-1914 על ידי יורש העצר ראס טפרי לעולם הגדול.
↑  אזור תימן וחבש סמוכים זה לזה משני צידי המיצר הצר באב אל מנדב בים סוף
↑  הרב עמרם קרח, סערת תימן (קורות היהודים בתימן), בעריכת שמעון גרידי, ירושלים: הוצאת בן המחבר, ה'תשי"ד 1954, עמ' ג'
| היסטוריה של אתיופיה |
| --- | --- | --- |
| התקופה הקדומה | פרהיסטוריה • שבא • סבא • ממלכת דעמת • קיסרות אקסום | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| ימי הביניים | תקופת החושך • תקופת תור הזהב • תקופת השפל • תקופת התחייה • תקופת השופטים | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| אתיופיה המודרנית | תקופת הגיבוש • תקופת הכיבוש • תקופת השחרור | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| סוציאליזם | מלחמת האזרחים • החונטה הצבאית • הרפובליקה העממית | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| כיום | ממשלת המעבר • הפדרציה האתיופית | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ארץ פונט | היסטוריה של אתיופיה  1978 לפנה"ס - 975 לפנה"ס | הבא: דעמת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge272765  VIAF: 316602639   WorldCat (עם VIAF): 316602639
יחסי כורדיסטן הסורית – צרפת

| יחסי כורדיסטן הסורית – צרפת |
| --- | --- |
כורדיסטן הסורית: צרפת


כורדיסטן הסורית: צרפת
משטר
דמוקרטיה ישירה למחצה סוציאליסטית ליברלית פדרציונלית: דמוקרטיה חצי-נשיאותית

יחסי כורדיסטן הסורית–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים בין כורדיסטן הסורית (נקראת גם רוז'אבה) ובין הרפובליקה הצרפתית החמישית. מאז מאי 2016, לרוז'אבה יש משרד נציגותי בפריז. לשתי האומות יחסים ידידותיים, כאשר צרפת שלחה ושולחת סיוע צבאי ואזרחי לכורדיסטן הסורית.
היסטוריה

בפברואר 2015, נשיא צרפת פרנסואה הולנד נפגש עם סגן-יו"ר המפלגה הדמוקרטית המאוחדת בסוריה (PYDׂׂ) ועם מפקדת יחידות ההגנה של הנשים בארמון האליזה בפריז. במהלך הפגישה, נציגים כורדים ביקשו מצרפת לציוד ולכלי נשק, כדי להביס את המדינה האסלאמית במלחמתם נגדם. פרנסואה הביע תמיכה בכורדים וברוז'אבה. ביוני 2016, בזמן מבצע מנבג', פקיד מפיקוד המבצעים המיוחדים של צרפת הודיע כי:
"המבצע במנבג' מגובה על ידי מספר מדינות, כולל צרפת... 

...אנחנו מספקים תמיכה בכורדים באמצעות אספקת נשק ונוכחות אווירית"
באוגוסט של אותה שנה, משלחת צרפתית חתמה על הסכם עם הממשלה הכורדית על פתיחת מרכז תרבותי בצרפתית ובכורדית, כדי להביא את הקהילות והתרבויות של שתי המדינות ביחד. במאי 2017, הולנד קיבל את יו"ר ה-PYD, סאלח מוסלם מוחמד, ושוחח איתו על המצב בסוריה. ב-29 במרץ 2018, עמנואל מקרון הורה על שליחת חיילים צרפתים למנבג' בסוריה, כדי לסייע למיליציות הכורדיות של היחידות להגנת העם, שניסו למנוע את פלישת טורקיה לעיר, מה שהשפיע לרעה על יחסי טורקיה–צרפת.
ראו גם

יחסי החוץ של צרפת
יחסי סוריה–צרפת
תומאס נביקוניס

תומאס נביקוניס (בליטאית: Tomas Navikonis; נולד ב-12 באפריל 2003) הוא שחיין ליטאי, אלוף אירופה (בלגרד 2024) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

נביקוניס נולד וגדל בפוניבז' שבליטא.
ביוגרפיה > 2021

באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה בקאזאן שברוסיה בנובמבר סיימה במקום 25 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.82 דקות, במקום 29 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.62 שניות, ובמקום 31 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.21 שניות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ביוני-יולי סיים במקום 39 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.93 שניות, ובמקום 49 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.92 שניות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה באוגוסט סיים במקום 32 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.02 דקות, במקום 48 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.42 שניות, ובמקום 59 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.38 שניות. בנוסף, סיים במקום עשירי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא ליטא חדש של 7:21.04 דקות, ובמקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 7:21.04 דקות.
ביוגרפיה > 2023 > סגן אלוף האוניברסיאדה

באוניברסיאדת צ'נגדו שנערכה באוגוסט זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.73 דקות.
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:11.57 דקות יחד עם דאנאס רפשיס, תומאס לוקמינאס ורוקאס יאזדאוסקאס. בשלב המוקדמות של המשחה קבעו הארבעה שיא ליטא חדש של 7:09.97 דקות. בנוסף, סיים במקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:17.41 דקות.
ביוגרפיה > 2024 > אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבלגרד שבסרביה ביוני זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא ליטא חדש של 7:08.04 דקות יחד עם דאנאס רפשיס, תומאס לוקמינאס וקריסטופאס טרפוצ'קה, לפני הונגריה (7:09.59 דקות) ויוון (7:09.73 דקות). בשלב המוקדמות של המשחה קבע יחד עם רוקאס יאזדאוסקאס, תומאס לוקמינאס וקריסטופאס טרפוצ'קה שיא ליטא חדש של 7:09.75 דקות. במשחה ל-200 מטר חופשי סיים במקום תשיעי בתוצאה של 1:47.62 דקות, ובמשחה ל-100 מטר חופשי סיים במקום עשירי בתוצאה של 48.62 שניות.
באולימיפאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום 15 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:16.61 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 22.92 שניות (2022)
100 מטר חופשי: 48.62 שניות (2024)
200 מטר חופשי: 1:47.08 דקות (2024)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 22.14 שניות (2022)
100 מטר חופשי: 46.09 שניות (2024)
200 מטר חופשי: 	1:42.97 דקות (2022)
לוקא הנבו

לוקא הנבו (בצרפתית: Lucas Henveaux; נולד ב-25 בספטמבר 2000) הוא שחיין בלגי, זוכה מדליית ארד באליפות אירופה בבריכת 25 מטר (אוטופן 2023) במשחה ל-400 מטר חופשי.
ביוגרפיה

הנבו נולד וגדל בלייז' שבבלגיה.
ביוגרפיה > 2022

באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה באוגוסט סיים במקום 15 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.96 דקות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה שביפן ביולי סיים במקום 13 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.88 דקות, ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.77 דקות. בנוסף, סיים במקום 20 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:54.06 דקות.
ביוגרפיה > 2023 > מדליית ארד באליפות אירופה בבריכת 25 מטר

באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה באוטופן שברומניה בדצמבר זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא בלגיה חדש של 3:37.91 דקות, אחרי דניאל וויפן מאירלנד (3:35.47 דקות) ודאנאס רפשיס מליטא (3:37.80 דקות). בנוסף, סיים במקום 11 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:40.73 דקות.
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא בלגיה חדש של 3:44.61 דקות, לאחר שבשלב המוקדמות קבע שיא בלגיה חדש של 3:46.15 דקות. בנוסף, סיים במקום 11 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.75 דקות, ובמקום 19 במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא בלגיה חדש של 7:52.10 דקות.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום 11 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.20 דקות, לאחר שבשלב המוקדמות קבע שיא בלגיה חדש של 1:46.04 דקות. בנוסף, סיים במקום 12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:46.76 דקות, ובמקום 19 במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא בלגיה חדש של 7:51.51 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

200 מטר חופשי: 1:46.04 דקות (2024), שיא בלגיה
400 מטר חופשי: 3:44.61 דקות (2024), שיא בלגיה
800 מטר חופשי: 7:51.51 דקות (2024), שיא בלגיה
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

200 מטר חופשי: 1:42.14 דקות (2024), שיא בלגיה
400 מטר חופשי: 3:37.23 דקות (2024), שיא בלגיה
800 מטר חופשי: 7:37.01 דקות (2023), שיא בלגיה
העצב התועה

| --- | --- |

 שיוך:  עצבי הגולגולת, ישות אנטומית מסוימת 
 עצבוב:  levator veli palatini, salpingopharyngeus muscle, palatoglossus muscle, palatopharyngeus muscle, שריר סוגר הלוע העליון, middle pharyngeal constrictor muscle, inferior pharyngeal constrictor muscle, כבד, לבלב
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (910) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  nervus vagus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.2.01.153 
 TA2 (2019):  6332 
 מזהה נרוניימס:  702 
 FMA:  5731 
 קוד MeSH:  A08.800.050.050.925 
 מזהה MeSH:  D014630 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0042276 
 
תרשים המדגים את מהלכם של עצבי גולגולת 9-11:
9 - עצב הלשון והלוע
10 - העצב התועה
11 - עצב הלוואי
העצב התועה או ואגוּס (בלטינית: Nervus vagus; באנגלית: Vagus nerve; נהוג לסמנו: CN X) הוא זוג עצבי הגולגולת העשירי. עיקר תפקידו הוא לעצבב איברים פנימיים בגוף במסגרת מערכת העצבים הפאראסימפתטית. כ-90%-80% מהסיבים בעצב התועה משמשים להעביר תחושה מאותם איברים פנימיים בגוף.
כל יתר 11 עצבי הגולגולת מעצבבים רק את הראש, הצוואר והכתפיים. העצב התועה שונה מיתר עצבי הגולגולת, כי הוא ממשיך אל בית החזה ואל הבטן, ולכן שמו vagus, מלשון נדידה ותעייה מהדרך.
העצב יוצא מהמוח המוארך, עובר את הגולגולת דרך נקב הצוואר (jugular foramen) יחד עם עצבי הגולגולת התשיעי והאחד עשר. סעיף פנימי של עצב הלוואי (העצב ה-11) מתאחד לתוך העצב התועה, שממשיך במסלול לכיוון מטה בין העורק התרדמני הפנימי לבין וריד הצוואר הפנימי, ומשם לכיוון בית החזה והבטן. עובר מבית החזה אל הבטן דרך פתח הוושט שבסרעפת.
עצבוב איברים ומערכות

העצב התועה מספק הולכה של מערכת העצבים הפאראסימפתטית כמעט לכל האיברים הפנימיים בצוואר, בבית החזה ובבטן, למעט בלוטת יותרת הכליה.
עצבוב פאראסימפתטי של הלב מאט את קצב הלב. סעיף של העצב התועה הימני מגיע אל קשר הגת והפרוזדור (Nodus sinuatrialis) והפעלתו מורידה את קצב הלב. סעיף של העצב התועה השמאלי מגיע אף הוא אל הלב, ועלול לגרום לחסימה בהולכה החשמלית של הלב.
עצבוב פאראסימפתטי של הלב ושל כלי הדם, גורם להורדת תפוקת הלב ולהרחבת כלי דם, ומשפיע על הורדת לחץ הדם.
עצבוב פאראסימפתטי של הריאות גורם לכיווץ דרכי הנשימה.
עצבוב תנועת שרירי בית הקול וקנה הנשימה, ובכלל זה שפתות הקול.
עצבוב איברי מערכת העיכול, שגורם להגברת התנועות הפריסטלטיות.
עצבוב בלוטות זיעה, שגורם להגברת הזיעה.
עצבוב מערכת המין הנקבית מחולל את תחושת האורגזמה אצל נשים.
תגובה ואזו-ואגאלית

תגובה ואזו-ואגאלית (Vasovagal response) היא מנגנון הגורם לתופעה שכיחה של הרגשת חולשה ושל התעלפות עקב פעילות מוגברת של העצב התועה. סיבות שונות לתופעה - עמידה ממושכת, התייבשות, מצבי מתח נפשיים, תרופות מסוימות, ריקון "רגיל" של המעיים, לחץ על אזור הרקטום ועוד. כלי הדם מתרחבים, תפוקת הלב יורדת, עד להרגשת חולשה ועד להתעלפות.
התפתחות אבולוציונית

בקרב יונקים עצב הגרון החוזר שהוא אחד הסעיפים של העצב התועה עושה עיקוף שנראה בלתי הגיוני (לו בוצע על ידי מתכנן תבוני) בכך שהוא יורד לבית החזה, מבצע עיקוף סביב עורקי הלב ומשם חוזר לצוואר. בעוד שעיצוב זה מאריך את העצב שלא לצורך בכמה סנטימטרים ביצורים כמו אדם, הוא הופך עצב של כמה ס"מ לעצב באורך כמה מטרים אצל יצורים בעלי צוואר ארוך - לדוגמה אצל הג'ירף שם אורך העצב הוא כמה מטרים. עיצוב זה של העצב ניתן כדוגמה לשריד אבולוציוני או להתפתחות אבולוציונית של איברים או מערכות בגוף שלא לפי "עיצוב תבוני" אלא להפך "עיצוב לא תבוני".
הסיבה למבנה המוזר לכאורה של העצב נעוצה בהיסטוריה של האבולוציה שלו. בדגים קדומים העצב התועה יוצא מאזור קדמת היצור אל אזור הזימים וכמה שלוחות שלו מסתעפות אל הזימים האחוריים. היונקים התפתחו מדגים שהיו אבות קדמונים משותפים לדגים המודרניים. במהלך האבולוציה ההתפתחות העוברית השתנתה בקרב היונקים והזימים התפתחו לאיברים שונים ביניהם בית הקול, וזה נדד לכיוון הראש, במקביל היונקים גם פיתחו צוואר. כל צעד קטן של הארכת העצב הוא בעל מחיר קטן יחסית לשלם ולכן היה אפשרי וכך התארך העצב עוד ועוד. מעצב תבוני היה מוותר על העיקוף הגדול, אבל דבר זה אינו אפשרי בבעלי חיים שכן הדבר יצריך שינוי גנטי משמעותי, ודבר זה אינו סביר שכן יהיה מדובר ב"קפיצה" הנובעת ממוטציה גנטית גדולה מידי.
ראו גם

רפלקס אוקולו-קרדיאלי
הערות שוליים

↑  ריצ'רד דוקינס, ההצגה הגדולה בתבל, עמ' 342–350
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531856105171  BNE: XX532098  BnF: cb12258874h (data)  GND: 4187315-4  LCCN: sh85141766  LNB: 000290723  NKC: ph1228027  SUDOC: 031358020  TA98: A14.2.01.153 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.