stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהושע הלורקי
קורות חייו

הלורקי נולד בעיר לורקה שבדרום מזרח ספרד וחי באלקניז שבמחוז אראגון בספרד. בתקופת היותו יהודי כתב ספר על צמחי ועשבי מרפא. הוא היה תלמידו של שלמה הלוי מבורגוס בטרם האחרון המיר את דתו. למרות המרת הדת של רבו הוא נשאר יהודי באותה העת. הוא אף כתב איגרת לרבו שהתנצר ובה התווכח עמו על נכונותה של הדת הנוצרית.
המיר את דתו רק מספר שנים לאחר מכן. הוא הוטבל ככל הנראה בשנת 1412 בהשפעתו של וינסנט פרר. הוא קיבל את השם הירונימוס דה סנטה פידה. לאחר התנצרותו הפך לרופאו של האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, והיה שותף לתעמולות למען המרת יהודים.
במסגרת פעילותו זאת יזם את ויכוח טורטוסה. בוויכוח זה שימש כדובר הראשי מטעמה של הכנסייה. על פעילותו זאת כנגד אחיו לשעבר הוא כונה מגד"ף, ראשי תיבות של המילים מאיסטרי ג'רונימו די (סנטה) פי.
ויכוחו עם חכמי ישראל פורסם כבר בימי הביניים בספר 'שבט יהודה' של רבי שלמה אבן וירגה, הפותח כך:
"טופס הכתב ששלח החכם הגדול אבונשטרוק לקהל קדוש גירונא שנת קע"ג לפרט, כי עמדו בצרה וצוקה בפני האפיפיור גדולי ישראל לבקשת יהושע הלורקי, אשר אחר שנשתמד נקרא שמו בין הגויים מאישטרי גירונימו די שאנטה פי, וסימנו מגדף, כי שאל מאת האפיפיור שיבואו חכמי ישראל לפניו, והוא יוכיח להם שהמשיח כבר בא, והוא ישו, ויוכיח מן התלמוד שלהם".
טריומף סופר 9

| --- | --- |

Triumph Super 9
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  טריומף
 שנות ייצור:  1931–1933
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  טריומף סופר 7
 אורך:  3,429 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,210 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1018 סמ"ק המפיק 8.9 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  60 מייל (96.56 קמ"ש)
טריומף סופר 9 (באנגלית: Triumph Super 9) היא מכונית משפחתית מהודרת, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף, אשר יוצרה בין השנים 1931–1933.
סך הכול יוצרו 9,000 יחידות.
"טריומף סופר 9"

מחירו של דגם "טריומף סופר 9" בשנת 1931, עמד על 185 לירות שטרלינג.
מחירו של דגם "טריומף סופר 9" קבריולה, בשנת 1933, עמד על 198 לירות שטרלינג.
מערכת חשמל - 12 וולט
מעצורים: הידראולים סוג "Drum brake"
תצורות "טריומף סופר 9"

4 דלתות - סדאן
4 דלתות - קבריולה (סגנון "Torpedo")
2 דלתות - קבריולה (סגנון "Torpedo")
תמונות

"טריומף סופר 9"
"טריומף סופר 9", שנת 1932 (משמאל)
"טריומף סופר 9"  - קבריולט, 4 דלתות
"טריומף סופר 9"  - קבריולט, 2 דלתות
ראו גם

טריומף
טריומף 10/20
הערות שוליים

↑  "טריומף סופר 9" historics.co.uk/buying/auctions/2016-08-20/cars/ref-12-1932-triumph-super-nine-saloon
↑  "טריומף סופר 9" The Complete Catalog of British Cars 1895-1975
↑  "טריומף סופר 9" classiccarcatalogue.com/TRIUMPH
↑  "טריומף סופר 9" - דגמים pre-1940triumphmotorclub.org/register-2/super-9-10
טריטמנודון

| טריטמנודון |
| --- | --- |
 שחזור אומנותי של טריטמנודון אגיליס, אחד המינים בסוג
תקופה
תחילת אאוקן, 50.3–46.2 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: האינודונטה
קבוצה:: האינודונטה
סוג:: טריטמנודון
שם מדעי
 Tritemnodon ‏מתיו, 1906

טריטמנודון (שם מדעי: Tritemnodon) הוא סוג נכחד של יונק מהקבוצה האינודונטה, שחי באמריקה הצפונית בתקופת האאוקן לפני 46–50 מיליון שנה. הוא הוגדר על ידי החוקר ויליאם דילר מתיו בשנת 1906 ומשמעות שמו היא 3 שיניים חותכות.
מאפיינים

המינים של הסוג היו שונים בגודלם ונעו בין גודל של דלק הסלעים לגודל של שועל. הרגליים היו קצרות ודקות יחסית לסוגים אחרים של קראודונטים. הגוף היה מוארך בדומה לגחן. הראש היה דק והיה מצויד בשיניים חדות. מאובנים מהסוג Tritemnodon agilis התגלו בעיקר בתצורת וויליווד (אנ') במדינות יוטה וויומינג. כמו הגחן הוא היה טורף זריז שטרף יונקים קטנים יותר, עופות, זוחלים, דו-חיים, חרקים וחסרי חוליות אחרים.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טרופיזם

פטריה העוברת תהליך טרופיזם
טְרוֹפִּיזֶם (מיוונית: τρόπος, תחדיש עברי: כמיהות, תחדיש האקדמיה: נְהִיָּה), הוא נטייתו של אורגניזם, ובפרט צמח, לגדול לכיוון גירוי סביבתי חיצוני מסוים (טרופיזם חיובי) או בכיוון הנגדי לו (טרופיזם שלילי).
סוגי טרופים > פוטוטרופיזם

פוטוטרופיזם (בעברית: נהיית אור) הוא נטיית הצמח או חלק בצמח לגדול לכיוון השמש. נטיית הצמיחה בכיוון ההפוך נקראת "פוטוטרופיזם שלילי". מקור המונח במילה היוונית "פוטו" שפירושה "אור".
לפוטוטרופיזם חשיבות רבה משום שבזכותו העלים מכוונים לכיוון שבו יש קליטה מיטבית של אור, הנחוץ לקיום תהליך הפוטוסינתזה. בכל צמח הגבעולים מכופפים לכיוון מקור האור, כלומר נטייתם היא "פוטוטרופיזם חיובי". לעומת זאת השורשים הם בכיוון ההפוך למקור האור ולכן נטייתם היא "פוטוטרופיזם שלילי".
ההורמון שנמצא בתופעת הטרופיזם הוא האוקסין (מיוונית. בתרגום לעברית: "לגדול") אשר גורם לחלקים מסוימים בצמח להתארך. כאשר חקרו את תופעת הטרופיזם בצמחים הדגניים גילו כי מקצה חותלת הצמח (העלה הראשון שיוצא מן האדמה ומשמש כצינור שעליו בנויים כל העלים) מופרש ההורמון אוקסין ונע כלפי מטה. הם הסיקו כי ההורמון מתחלק על גבי החותלת בצורה לא שווה בצד הפחות מוצל יש פחות הורמוני אוקסין בעוד שבצד היותר מוצל האוקסינים רבים וכך צד זה מתארך יותר ונוצר כיפוף החותלת לכיוון האור.
גילוי האוקסין היה כאשר דרווין ערך ניסויים בנבטים ובאחד מניסוייו גילה כי כאשר מאירים על נבט הוא גדל לכיוון האור. הוא גילה שכאשר מסירים את החותלת או כאשר מכסים אותה בחומר שלא חדיר לאור תופעת הגדילה לכיוון האור לא מתרחשת. מכך הסיק שיש חומר בחותלת שמשפיע על כך.
סוגי טרופים > הליוטרופיזם

הליוטרופיזם הוא שינוי מיקום הפרחים לכיוון מיקום השמש.
סוגי טרופים > גיאוטרופיזם

נטיית הצמח או חלק בצמח לגדול לכיוון הקרקע אל כוח המשיכה. נטיית הצמיחה בכיוון ההפוך נקראת "גיאוטרופיזם שלילי". לפי האקדמיה ללשון, השם העברי הוא נהיית כבידה.
בכל צמח רגיל השורשים צומחים עם כיוון כוח המשיכה כלומר "גיאוטרופיזם חיובי" והגבעולים בצמח צומחים נגד כיוון המשיכה כלומר "גיאוטרופיזם שלילי".
תופעה זאת נובעת בעקבות שקיעת סטטוליתים (צברי עמילן) . בגבעול במקום ההצטברות של הסטטוליתים מצטבר גם האוקסין (שמעודד שכפול תאים) ובזאת מעודד צמיחה של הגבעול כנגד כוח המשיכה.
בשורשים לעומת זאת, התופעה הפוכה. איפה  שיש סטטוליתים יש דיכוי ￼צמיחה, והאוקסין משפיע על האזור בו אין סטטוליתים ולכן הצמיחה היא כלפי מטה.
סוגי טרופים > טיגמוטרופיזם

טיגמוטרופיזם (ביוונית- "לגעת"; בעברית: נהיית מגע) היא תנועה או גדילה של הצמח בצורה מסוימת כתגובה למגע או קשר עם גירויים חיצוניים כגון אור, טמפרטורה, סוג הקרקע, ומים. בתופעה הצמח גדל סביב עמוד או סורג או לאורך קיר או משטח אחר (צמחים מטפסים).
טיגמוטרופיזם גם קיים במצבי העקה של רוחות חזקות וקבועות, כאשר הצמח גדל עם כיוון תנועת הרוח.
ראו גם

כימוטקסיס
פוטוסינתזה
הערות שוליים

↑  נְהִיָּה במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  נהיית אור במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  נהיית כבידה במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  נהיית מגע במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
| אקולוגיה |
| --- | --- | --- |
| תת-תחומים | אקולוגיה התנהגותית |  |
| רמות ארגון | אורגניזם • אוכלוסייה • חברה • מערכת אקולוגית • ביומה • ביוספירה • פרט |  |
| יחסי גומלין | טריפה • תחרות • קניבליזם • הדדיות • טפילות • פרזיטואידיות |  |
| תהליכים | אבולוציה • סוקצסיה • הכחדה • גמישות פנוטיפית • פירוק |  |
| מושגי יסוד | כושר נשיאה • גומחה אקולוגית • בית גידול • גורם מגביל • מגוון ביולוגי • מארג מזון • מין פולש • גילדה • מין מהנדס סביבה • אקולוגיה - מונחים |  |
פורטל ביולוגיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553671305171  BnF: cb123474206 (data)  GND: 4186320-3  LCCN: sh85138077 
דוגמה לגיאוטרופיזם הפוך בשרידי מרתף של וילה רומית בפארק הארכאולוגי בבאייה, (איטליה).
תהליך גיאוטרופיזם
טיגמוטרופיזם- קנוקנת נכרכת סביב גבעול
יוסף מוגלניצקי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  18 באפריל 1941 
 פטירה:  5 באוקטובר 2001 (בגיל 60) 
 מדינה:  ישראל 
 
יוסף מוגלניצקי (18 באפריל 1941 – 5 באוקטובר 2001) היה נכה צה"ל וספורטאי ישראלי. השתתף פעמיים במשחקים הפאראלימפיים.
ביוגרפיה

נולד בפולין לחנה ואברהם מוגלניצקי. במלחמת העולם השנייה ברח עם משפחתו לרוסיה וב-1945 שבו לפולין. ב-1957 עלה לישראל.
ב-1959 התגייס לשירות צבאי בחטיבת גולני וב-1960 נפצע במבצע חרגול כשהרכב בו נסע עלה על מוקש. בעקבות פגיעה בעמוד השדרה איבד את יכולת ההליכה. לאחר שנת שיקום בבית החולים תל-השומר הצטרף למעון נכי צה"ל והתגורר בו עד 1969. הוא עבד בתעשייה האווירית וב-1971 נישא ללילי והם התגוררו ברמת חן.
מוגלניצקי התאמן בבית הלוחם, בעיקר בטניס שולחן. ב-1968 התחרה בטניס שולחן יחידים במשחקים הפאראלימפיים בתל אביב והגיע לשמינית גמר. ב-1976 יצא למשחקים הפאראלימפיים בטורונטו והשתתף בתחרויות טניס שולחן ליחידים ולזוגות. במסגרת תחרויות אחרות הגיע גם להישגים וזכה במדליות.
לאחר שהחמיר מצבו הבריאותי ב-1998 עברו למושב רם און שבחבל התענך שבדרום עמק יזרעאל, ושם נפטר ב-2001. לאחר פטירתו הוא הוכר כחלל צה"ל שנפטר כתוצאה מפציעתו בשירות פעיל.
יחסי בולגריה – קוריאה הדרומית

| יחסי בולגריה – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
בולגריה: קוריאה הדרומית


בולגריה: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
110,879: 99,720
אוכלוסייה
6,746,791: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
101,584: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
15,057: 33,126
משטר
רפובליקה

יחסי בולגריה–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הבולגרית לבין הרפובליקה של קוריאה.

שתי המדינות כוננו מחדש את היחסים בשנת 1990. בתקופת המלחמה הקרה היו לבולגריה יחסים דיפלומטיים רק עם דרום קוריאה.
נציגויות דיפלומטיות

לבולגריה יש שגרירות בסיאול.
לקוריאה הדרומית יש שגרירות בסופיה.
טריי גאודי

טריי גאודי (באנגלית: Trey Gowdy; נולד ב-22 באוגוסט 1964) הוא עורך דין ופוליטיקאי. גאודי הוא חבר המפלגה הרפובליקנית וכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז הרביעי של קרוליינה הדרומית.
ביוגרפיה

גאודי נולד בגרינוויל וגדל בספרטנבורג שבקרוליינה הדרומית. ב-1986 סיים תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת ביילור וב-1989 סיים תואר במשפטים באוניברסיטת קרוליינה הדרומית.
שימש עוזר שופט בבית המשפט לערעורים של קרוליינה הדרומית, לאחר מכן עבד כעורך דין פרטי וב-1994 נבחר לתובע פדרלי. בשנת 2000 נבחר לפרקליט מדינה בבית המשפט עבור הסבב השביעי בקרוליינה הדרומית וכיהן בתפקיד במשך שש קדנציות.
ב-2010 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למושב המחוז הרביעי של קרוליינה הדרומית בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא זכה לתמיכת תנועת מסיבת התה וניצח את חבר הקונגרס המכהן בוב אינגליס, ברוב של 70% בסיבוב השני. לאחר מכן ניצח גם בבחירות הכלליות ברוב של 63% ובינואר 2011 הושבע לחבר הקונגרס. הוא נבחר לכהונות נוספות ב-2012, ב-2014 וב-2016. במאי 2014 נבחר ליושב ראש ועדת בית הנבחרים לחקירת אירועי מתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי. בינואר 2018 הודיע שאין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה נוספת.
בבחירות לנשיאות ב-2016 הביע גאודי תמיכה במרקו רוביו.
לאחר פרישתו מבית הנבחרים, הצטרף משרד עורכי דין וכן החל להשתתף בתוכניות ברשת פוקס, בה הוא מגיש את התוכנית "Sunday Night in America with Trey Gowdy."
גאודי נשוי ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  Trey Gowdy endorses Marco Rubio,‏ פוליטיקו, 29 בדצמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015136016  US Congress: G000566  VIAF: 335144783027859086607   WorldCat (עם VIAF): 335144783027859086607
יוסף מוהליבר

| --- | --- |
יוסף מוהליבר ב-1932
יוסף מוהליבר ב-1932
 לידה:  13 בנובמבר 1872 ראדום, רפובליקת פולין 
 פטירה:  10 בפברואר 1943 (בגיל 70) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תאריך עלייה:  1920
 
הרב ד"ר יוסף מוהליבר (מוהילבר; י"ב בחשוון ה'תרל"ג, 13 בנובמבר 1872, ראדום, האימפריה הרוסית – ו' באדר א' ה'תש"ג, 10 בפברואר 1943, ירושלים, פלשׂתינה-א"י) היה איש חינוך עברי, מנהל הגימנסיה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

מוהליבר נולד לשלמה בעיר ראדום שבאזור פולין (אז תחת שלטון האימפריה הרוסית), נכדו וחניכו של רבי שמואל מוהליבר. אמו שרה הייתה בתו של הרב הלל מיליקובסקי.
נסמך לרבנות, למד שפות ונשלח על ידו סבו ללימודים בבית הספר הגבוה לחקלאות במונפלייה שבצרפת. במהלך לימודיו היה מייסדי אגודת "עתידות ישראל", במשותף עם חיים מרגלית קלווריסקי ויהושע בוכמיל. בשנת 1894 הוסמך כאגרונום ועבר לקניגסברג שבגרמניה, שם סיים בשנת 1900 לימודי דוקטורט בפילוסופיה ופדגוגיה. במהלך תקופה זו ייצג את סבו כציר בקונגרס הציוני הראשון (1897). הוא הביא לקונגרס מכתב מאת סבו שבו הוא פירט את עיקרי משנתו הציונית, והוא הוקרא במלואו במהלך פתיחת הקונגרס.
באותה תקופה נישא לדבורה, בת אייזיק קבק. בשובו לפולין היה פעיל בחוגים הציוניים בביאליסטוק, שבה שימש רב מטעם בין השנים 1902–1915. מוהליבר ניהל את חברת "צדקה גדולה" ושימש יו"ר אגודת "חובבי שפת עבר", ניהל את תלמוד התורה על שם קלונימוס זאב ויסוצקי והביא לייסוד ספרייה ציבורית בעיר. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה וכיבוש העיר על ידי גרמניה, נמלט לאודסה וחי בה בין השנים 1916–1920. באותה עת נוסד בה בית מדרש עברי למורים מרשת "תרבות", ומוהליבר התמנה למנהלו. בשנת 1918 השתתף באספה הלאומית היהודית (שבעקבות "חוק האוטונומיה הלאומית" שחוקקה הרפובליקה העממית של אוקראינה) בקייב.
עם סגירת בית המדרש על ידי השלטונות בשנת 1920, עלה מוהליבר לארץ ישראל ושימש בירושלים סגן מנהל בית המדרש העברי למורים (1920–1923) ומחליפו של שלמה שילר כמנהל הגימנסיה העברית בירושלים (1923–1943). פעילותו הציבורית נמשכה כיו"ר הציונים הכלליים ב' בירושלים ויו"ר מרכז הסתדרות המורים. מטעם הוועד הפועל הציוני נבחר ליו"ר הוועדה לסידור החינוך. בשנת 1931 השתתף כציר בקונגרס הציוני הי"ז.
יצחק שלו, מחבר הספר פרשת גבריאל תירוש, למד בגימנסיה העברית בתקופת ד"ר מוהליבר. המנהל ד"ר רוזנבלום, אחת הדמויות בספר, הוא בן דמותו של ד"ר מוהליבר.
ד"ר מוהליבר נפטר בשנת 1943, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
משפחתו

ד"ר מוהליבר היה נשוי לדבורה לבית קבק. בניהם: שמואל (שנולד זמן קצר לאחר פטירת הרב שמואל מוהליבר ונקרא על שמו), הארכיטקט שלמה מוהליבר ואריה מוהליבר, שהיה מאבות השחמט הארצישראלי. בתו של שמואל היא מיה מוהליבר, שהייתה סגנית מנכ"ל משרד הבריאות.
ספרו

Joseph Mohilewer, Wundt's Stellung zum psychophysischen Parallelismus, (Inaugural-Dissertation), Konigsberg I. Pr., 1901 (בגרמנית)
דעותיו והשקפותיו של רבי שמואל מוהילבר: לקטים מתוך כתביו - נערכו וסודרו על ידי נכדו ד"ר יוסף מוהילבר, ירושלים, 1923
טופסי (פילה)

| --- | --- |

איור של טופסי
 לידה:  1867 דרום-מזרח אסיה 
 הוצאה להורג:  4 בינואר 1903 (בגיל 36 בערך) קוני איילנד
 מין:  פיל אסייתי 
 גזע:  פיל אסייתי
 זוויג:  נקבה 
 משקל:  4–6 טון
 בעלים:  אדם פורפאו 
 ידועה בשל:  הוצאה להורג באמצעות חשמול
 תקופת הפעילות:  ? – 4 בינואר 1903 
 
טוֹפְּסִי (באנגלית: Topsy;‏ בערך 1875 – 4 בינואר 1903) הייתה פילה ממין אסייתי שהומתה באמצעות חשמול בפארק שעשועים בקוני איילנד. סיפור אירוע המתתה של טופסי לא היה ידוע במשך כ-70 שנים ממועד ביצועו, אך חזר לתודעה, בין היתר בשל קיומו של סרט המתעד אותו. בתרבות הפופולרית, המתת הפילה מיוחסת לעיתים לתומאס אלווה אדיסון כחלק ממלחמת הזרמים. עם זאת, בפועל, היסטוריונים סבורים כי לא נמצא קשר בינו לאירוע, וכי האירוע התרחש כעשר שנים לאחר תום מלחמת הזרמים.
חייה

טופסי נולדה בטבע בערך בשנת 1875 בדרום-מזרח אסיה ונלכדה זמן קצר לאחר מכן על ידי סוחרי פילים.
אדם פורפאו (אנ'), בעל קרקס הנושא את שמו, הבריח את הפילה לארצות הברית. כשהגיעה לקרקס, ניתן לה השם "טופסי", כשמה של השפחה הצעירה בספר אוהל הדוד תום. בפברואר 1877 הודיע הקרקס לעיתונות כי הוא מחזיק ב"פיל היחיד שנולד אי פעם באמריקה". בהמשך, כאשר נחשף השקר, פרסם הקרקס כי הוא מחזיק בפיל הראשון שנולד מחוץ לאזור טרופי.
במהלך אימוניה בקרקס סבלה טופסי מהתעללות קשה. בתוך כך היא ספגה מהלומות ממאמניה, שהיו דוחפים אותה עם ווים חדים בין העיניים ובראש על מנת שתבצע מטלות – כנהוג באימוני פילים באותה התקופה. כשהגיעה לבגרות, נישאה טופסי לגובה של 3 מטר, גופה היה ברוחב של 6 מטר, והיא שקלה בין 4 ל-6 טון.
חייה > בעיות התנהגות

במהלך השנים, זכתה טופסי למוניטין של פילה הלוקה בבעיות התנהגות. בשנת 1902 התפרסמה כאשר הרגה צופה. הסיפור המקובל לאירוע הוא שבבוקר 27 במאי 1902 נכנס הצופה כשהוא שיכור אל המקום שבו טופסי הוחזקה קשורה והחל להציק לה. באופן זה, השליך חול בפניה ושרף את קצה חדקה באמצעות סיגר דולק. בתגובה, הלמה בו טופסי באמצעות חדקה, השליכה אותו לקרקע ומעכה אותו למוות.
דיווחים בעיתונות על מותו של הצופה כללו סיפורים בדויים ומופרזים על עברה של טופסי, עם האשמות שהרגה למעלה מ-12 גברים. בנוסף הוצג סיפור כי במהלך שנת 1900 הרגה שני עובדי קרקס, אחד בפריז, טקסס (אנ') ואחד בווייקו, טקסס. עיתונאי שבדק את הדיווחים בשנת 2013, הגיע למסקנה כי העובד שהותקף בפריז סבל מפציעות אך לא מת; וכי אין תיעוד לפגיעה של טופסי בעובד בווייקו. הפרסומים הכוזבים על מעלליה של טופסי הביאו להעצמת פופולריותה ובכך קהל רב הגיע לחזות במופעיה. ביוני 1902, בעת פריקתה של טופסי מקרון רכבת, דחף צופה מקל לאוזנה; ובתגובה, תפסה אותו טופסי במותניו והשליכה אותו לקרקע. לאחר אירוע זה, החליטו מנהלי הקרקס למוכרה.
חייה > מכירתה לפארק אריה הים

ביוני 1902 נמכרה טופסי לפול בויטון (אנ'), הבעלים של פארק אריה הים בקוני איילנד. יחד עם טופסי, הועסק גם מאמנה הקבוע – ויליאם אלט (Alt). לאחר כשנה, הועבר הפארק לשליטתם של פרידריק תומפסון ואלמר דנדי. הבעלים החדשים השקיעו בפארק, עיצבו אותו מחדש ובתוך כך שינו את שמו ל"לונה פארק" (אנ'). בזמן השיפוץ, נעשה שימוש בטופסי כדי לגרור חומרי בנייה. סיפורה של טופסי הובלט בעלוני הפרסום של הפארק החדש וכן הושם דגש על השיפור בהתנהגותה ועל סיועה במהלך השיפוץ כדי "לכפר" על מעשיה.
מאמנה של טופסי, אלט, שהיה בגילופין לרוב, התנהג אליה באכזריות. כך, באוקטובר 1902, הוא דקר אותה עם קלשון על מנת להניע אותה לבצע את מטלותיה. במקרה אחר, לאחר שהתעמת עם שוטר, שחרר אלט את טופסי מרתמת העבודה שלה ואפשר לה לנוע בחופשיות ברחובות העיר, מה שהביא למעצרו. בדצמבר 1902, רכב אלט על גבה של טופסי ברחובות וניסה להיכנס עמה לתוך תחנת המשטרה המקומית. טופסי ניסתה להיכנס בכוח דרך דלת התחנה, מה שהוביל את השוטרים לירות על אלט ולפוצעו. לאחר האירוע חדל אלט להיות מאמנה של טופסי.
חייה > המתתה

בהיעדרו של אלט, בעלי הפארק, תומפסון ודנדי, סברו שאין ביכולתם להתמודד עם טופסי ומשכך החליטו להיפטר ממנה. תחילה הם פנו לגני חיות וקרקסים על מנת שייקחו אותה, אך הם סורבו, זאת עקב העלויות הגבוהות הכרוכות בטיפול בה ועקב המוניטין הרע שצברה. כן הם פעלו לשחררה לטבע, אך מגבלות חוקיות מנעו מהם לעשות כן. ב-13 בדצמבר 1902 פרסמו הודעה על הוצאתה להורג של טופסי בתוך מספר ימים. בשלב הראשון, הפרסום לא נלקח ברצינות, ועיתון מקומי פרסם כי ככל הנראה מדובר בקמפיין פרסומי לקראת פתיחתו המחודשת של הפארק.
ב-1 בינואר 1903 הכריזו תומפסון ודנדי על כוונתם לתלות את טופסי בפומבי. אירוע התלייה נקבע ל-3 או 4 בינואר, וכן נקבע כי מחיר הכניסה יהיה בסך של עשרים וחמישה סנט. האתר שנבחר לאירוע היה פארק השעשועים החדש. תלייתה הייתה אמורה להתבצע באמצעות מגדל בגובה של 22 מטרים. נשיא הארגון האמריקאי לצער בעלי חיים, ג'ון היינס (Haines), התנגד לכך, והודיע שמדובר ב"אמצעי רצח אכזרי ללא צורך". כן הבהיר היינס לתומפסון ודנדי שמבחינה חוקית אסור לקיים אירוע ציבורי שכזה תמורת תשלום. הצדדים נפגשו כדי לדון באפשרויות ההמתה של טופסי. תומפסון ודנדי הציעו תחילה להעביר את הפילה לארגון, אך היינס סרב. לבסוף, סוכם כי הם יוכלו לבחור באחת מבין שלוש האפשרויות: הרעלה, חניקה או התחשמלות. תומפסון ודנדי החליטו לשלב בין שלושת האמצעים.
תאריך המתתה של טופסי נקבע לבסוף ליום ראשון, 4 בינואר 1903. האירוע גרר התעניינות ציבורית רבה וכ-1,500 צופים ו-100 עיתונאים הגיעו למקום. בנוסף, נכחו במקום גם נציגי ארגון צער בעלי החיים כדי לבחון את ההליכים. צופים נוספים טיפסו על הגדרות, על המרפסות ועל גגות של בניינים סמוכים. למגדל בפארק נקשרו חבלים גדולים לצורך כבילתה של טופסי. החבלים נבדקו על ידי נציגי ארגון צער בעלי החיים כדי לוודא שהם תואמים את מה שסוכם. החלק החשמלי באירוע טופל על ידי עובדי חברת החשמל המקומית, כאשר לילה לפני, עובדיה חיברו קווי חשמל מתחנת החשמל של קוני איילנד לאורך תשעה רחובות עד לפארק.
במהלך הובלתה למקום, סירבה טופסי לחצות גשר שהוביל אל המגדל. היא סירבה להישמע להוראות מאמניה, ניערה את האלקטרודות שחוברו אליה ודחתה שוחד בדמות גזר ותפוחים. בעלי הלונה פארק ניסו להשיג את מאמנה הקודם אלט, כדי שיסייע בהובלתה, אך הוא דחה הצעה בגובה של 25 דולר והשיב כי לא יעשה זאת גם תמורת 1,000 דולר. בסופו של דבר, המארגנים ויתרו על העברתה מעבר לגשר והחליטו להורגה במקום שבו עמדה. לשם כך, הועברו למקום החבלים וקווי החשמל. לרגליה של טופסי נקשרו כבלים מרופדים בנחושת המחוברים לחוטי חשמל. בזמן זה, הואכלה טופסי בגזרים עם 460 גרם של ציאניד.
בשעה 14:45 פגע בטופסי זרם חשמל במתח של 6,600 וולט במשך 10 שניות. טופסי נפלה על הקרקע מבלי להשמיע קול. אחד החשמלאים התחשמל גם הוא כאשר הוריד את המתג, וסבל מכוויות. לאחר נפילתה של טופסי, נכרכו שני חבלים סביב צווארה לצורך חניקתה למשך 10 דקות. בשעה 14:47, הוכרז מותה של טופסי. פקיד ארגון צער בעלי החיים ושני וטרינרים שהועסקו על ידי תומפסון ודנדי קבעו כי טופסי מתה כתוצאה ממכת החשמל.
הסרט חשמול הפילה

הוצאתה להורג של טופסי תועדה על ידי צוות צילום מחברת ההפקה אדיסון, שיצר סרט קצר באורך של 74 שניות המראה רק את ההתחשמלות. הסרט הופץ תחת הכותרת "חשמול הפילה" (Electrocuting an Elephant) (אנ'). על מנת להיות זכאית לזכויות היוצרים בסרט, הגישה אותו החברה לספריית הקונגרס. הגשה זו שימרה את הסרט עבור הדורות הבאים, שכן רוב הסרטים והתשלילים של התקופה התכלו לאורך הזמן.
הסרט חשמול הפילה > מדיה ותרבות

בעת הפצתו, הסרט לא היה פופולרי כמו סרטים אחרים של החברה. יתרה מזאת, לא ניתן היה לצפות בו בפארק, משום שלא היה בו קינטוסקופ הנדרש לצפייה באותם ימים. לאורך השנים, הסרט וסיפורה של טופסי לא היה ידוע ברבים. בשנת 1979 חזר הסרט לתודעה כאשר הופיע כקליפ בסרט Mr. Mike's Mondo Video (אנ'). בשנת 1991 יצר ריק ברנס את הסרט התיעודי "קוני איילנד" (אנ') שהציג את סיפורה של טופסי וקטעים מסרט החשמול.
בשנת 1999 הוצגה דמותה של טופסי ב"תהלוכת בת הים של קוני איילנד" (אנ'). בשנת 2003, לרגל 100 שנה למותה של טופסי, התקיימה תחרות לבחירת מצבת זיכרון. היצירה הנבחרת, שנוצרה על ידי האמן לי דיגארד הוצגה במוזיאון קוני איילנד ואפשרה לציבור לראות את סרט החשמול באמצעות מוטוסקופ (אנ') כשהצופה מוקף בשרשראות תלויים ועומד על צלחת נחושת.
במאה ה-21 הופיעו חלקים מאירוע מותה של טופסי בסרטים, סרטוני מוזיקה, תוכניות טלוויזיה ומשחקי וידאו. סיפור מותה של טופסי מופיע גם בשירים, בקווי העלילה של כמה רומנים, וכן היווה את הנושא לשיר של המשורר האמריקאי ו. ס. מרווין, (אנ'), "The Chain to Her Leg" (השרשרת לרגלה).
הקשר לתומאס אדיסון

לאורך השנים, סומן תומאס אדיסון כאחד הגורמים האחראים למותה של טופסי. בסוף המאה ה-19, התקיימה מחלוקת שנקרא לימים מלחמת הזרמים, הדנה בשאלה: כיצד יולך חשמל בארצות הברית מתחנת הכוח המייצרת אותו, אל בית הלקוח. האם יהיה זה זרם ישר ׁׁ(DC) או באמצעות זרם חילופין (AC) – אדיסון המציא את הנורה החשמלית (לייצור תעשייתי) ולשם שיווק הנורות ניסה לפתח רשת להפצת חשמל שעובדת עם גנרטורים לזרם ישר. ניסיון זה נכשל לטובת זרם החילופין שהיה מתאים יותר, וקודם על ידי הממציא ניקולה טסלה. על פי הטענה, כדי להוכיח שהזרם שלו עדיף, החליט אדיסון להשחיר את הזרם החילופי ומצא דרך לעשות זאת – שימוש בזרם של המתחרים למטרות הוצאה להורג ולהציגה כמסוכנת יותר. לצורך זאת היה מעורב אדיסון בחישמולם למוות של בעלי חיים במהלך אותן שנים.
קיימים שני עניינים שעשויים לקשר בין תומאס אדיסון לבין אירוע מותה של טופסי: הראשון, עיתונים מאותה תקופה ייחסו את הטיפול בחשמל באירוע לחשמלאים בחברת החשמל אדיסון; והשני, העובדה כי האירוע הוסרט על ידי חברת אדיסון הפקות של תומאס אדיסון.
עם זאת, היסטוריונים שחקרו את העניין סבורים כי לאדיסון לא היה קשר למותה של טופסי. ראשית, מותה של טופסי התרחש כעשר שנים לאחר תום מלחמת הזרמים; שנית, בזמנים הרלוונטיים, אדיסון כבר לא היה מעורב בעסקי התאורה החשמלית. באופן זה, חברת החשמל אדיסון, ששורבבה לאירוע, ועדיין נשאה את שמו – הייתה בבעלות גורם אחר; שלישית, אדיסון עצמו לא נכח בלונה פארק ביום האירוע; רביעית לא היה ידוע על קשר בין אדיסון לתומפסון ודנדי; חמישית, חברת אדיסון הפקות, שיצרה את סרט מותה של טופסי, עשתה זאת כחלק מעוד 1,200 סרטים קצרים שנוצרו באותה תקופה ואדיסון עצמו לא התערב בשיקולי ההפקה המקצועיים של החברה.
ראו גם

טייק (פילה)
מרי (פילה)
צ'וני (פיל)
פרסומת של קרקס פורפאו, שנת 1889
טופסי כשמסביבה ההמון, כאשר סרבה לחצות את הגשר, 4 בינואר 1903
רגע חשמולה של טופסי
טופסי לאחר מותה
הסרט "חשמול הפילה"
תומאס אדיסון
טריומף רודסטר

| --- | --- |

Triumph Roadster, מנוע 1,800 סמ"ק, שנת 1948
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Roadster 1800  Roadster 2000
 יצרן:  Standard Motor Company 
 שנות ייצור:  1946–1949
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל אחריו:  טריומף TR2
 אורך:  4,277 מ"מ
 רוחב:  1,626 מ"מ
 משקל:  1,150 ק"ג (מנוע 1,800)  1,115 ק"ג (מנוע 2,000)
 בסיס גלגלים:  2,540 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,776 סמ"ק, המפיק 65 כ"ס ב-4,400 סל"ד, יחס דחיסה 6.7:1  (יוצר בין השנים 1946-1948)  * 4 צילינדרים, 2,088 סמ"ק המפיק 68 כ"ס ב-4,200 סל"ד (יוצר בין השנים 1948-1949)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות (דגם 1,800 סמ"ק)  תמסורת ידנית- 3 מהירויות  (דגם 2,000 סמ"ק)
 מהירות מרבית:  121 ק"מ (מנוע 1,800)  124 ק"מ (מנוע 2,000)
 
טריומף רודסטר (באנגלית: Triumph Roadster) היא מכונית ספורט, בתצורת מכונית רודסטר מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף  שיוצרה בין השנים 1946–1949.
יוצרו 4,501 יחידות.
"טריומף רודסטר"

הדגם הראשון של יצרנית הרכב "טריומף" שיוצר לאחר מלחמת העולם השנייה
2 מושבים + 2 מושבים נשלפים אחוריים ("Dicky Seats")
מעצורים הידראוליים
דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות"
דגמי "טריומף רודסטר"

"Triumph 1800 Roadster (18TR)" - יוצרו 2,501 יחידות (יוצר בין השנים 1946-1948)
"Triumph 2000 Roadster (TRA)" - יוצרו 2,000 יחידות (יוצר בין השנים 1948-1949)
תאוצות "טריומף רודסטר"

0-97 קמ"ש בזמן של 34.4 שניות (דגם 1,800)
0-97 קמ"ש בזמן של 27.9 שניות (דגם 2,000)
תמונות

"טריומף רודסטר"
"טריומף רודסטר" - שנת 1947
"טריומף רודסטר" - שנת 1946
"טריומף רודסטר", דגם "1800" - שנת 1946
"טריומף רודסטר"
"טריומף רודסטר" - שנת 1947
"טריומף רודסטר", דגם "2000", שנת 1949 - מבט לתא הנהג
"טריומף רודסטר", דגם "1800" - שנת 1948
"טריומף רודסטר"
"טריומף רודסטר"
"טריומף רודסטר", דגם "2000", שנת 1949 - מבט ל"Dicky Seats"
ראו גם

אופל