stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה לוצקר
צאצאיו ושושלתו

בנו רבי דב בעריש סגי נהור - מפורסם במופתיו. הוציא את ספרי אביו. נתעוור בגיל מאוחר. היה תלמיד הרב מרדכי מנסכיז והרב אורי (השרף) מסטרליסק. כיהן באלעסק ועוד. נפטר כ"א באלול תר"י.
רבי דוד (בן רבי שלמה מאלעסק, בנו של רבי דב), היה נשוי לבת רבי אלעזר רוקח נכדת שר שלום רוקח מייסד שושלת בעלז
הרב יצחק פלאם (-כ"ח בניסן תרע"ח) היה ממלא מקום חותנו הרב שמואל אהרון רובין בקורטשין. נהרג כתוצאה מיריות של פורעים בעיר לבוב בפרעות פטליורה בתום מלחמת העולם הראשונה.
ילדיו של הרב יצחק: רבי דוד האדמו"ר מאלעסק (במונטריאל ובירושלים, תרנ"ד - תשל"א, חתן רבי משה לנגנר הרבי מסטרטין בטורונטו, רבי שמואל אהרון פלאם האדמו"ר מדובצק (נרצח בשואה), וחתנו רבי חיים יעקב ספרין, האדמו"ר מקומרנא בירושלים. צאצאיו אלו עוסקים בביאור והפצת תורתו. חסידות סטרטין מביאה מדי שבוע דברים מתורתו בעלון "דגל מחנה יהודה מדברי רבוה"ק מסטרטין".
צאצא נוסף, הרב שלמה זלמינא וינברג, אח של הרבי מטולנא, הוציא לאור ספר המתאר ענף זה של המשפחה.
רבי שלמה זוכה למקום מיוחד גם בחסידות בעלז, כרבו של המייסד רבי שלום רוקח. צאצאיהם התחתנו זה בזה. לאדמור"י בלז היה הקיטל של רבי שלמה והם היו לובשים אותו בליל הסדר. החלוק אבד בשואה
הרב שלמה אבינר, צאצא של המגיד מלוצק הקרוי על שמו, כותב בספרו 'טל חרמון' על השפעת הספר 'דברת שלמה' עליו.
לקריאה נוספת

יצחק רפאל, ספר החסידות, תל אביב: הוצאת אברהם ציוני, תשט"ו-1955, עמ' ק"ו-ק"י
הערות שוליים

↑  תולדות המחבר, הלל וינד, מצורף למהדורת הספר דברת שלמה בהוצאת "אהל תורה" של חסידות בלז, תשט"ו
↑  הרב הלל וינד, מו"ל הספר בהוצאתו המחודשת אחרי מלחמת העולם השנייה, מציין בנספח 'מתולדות המחבר הקדוש זי"ע' שני מקורות שבהם כתב ר' שלמה על מורו שהוא "שאר בשרו").
↑  הקדמתו השנייה של רבי שלמה לספר 'לקוטי אמרים'.
↑  מבצע הדפסת ספרי קבלה פרק שביעי בספר הסוד המשיחי של ד"ר מור אלטשולר
↑  הקדמתו הראשונה ל'לקוטי אמרים'.
↑  על כתב האדמו"ר הזקן והשתלשלותו (באתר שטורעם.נט של חב"ד)
↑  ב"תולדות חיי רבנו" שהודפס עם ספרו "דברת שלמה" נרשם: "על מנת להגיע לבית מדרשו של רבי שלמה, ערב ערב, הייתה אשת [שלום רוקח] הצעיר מורידה אותו בחשאי מבעד לחלון, מפני התנגדות אביה [...] לחסידות"
↑  אסופה: תלמידים וכתבים באתר ד"ר אלטשולר. פרק בעניין 'יצחק אייזיק הכהן מקוריץ, בנו אברהם ומחותנו ר' שלמה לוצקיר'
↑  כפי שמופיע בפתיח השני לספר מגיד דבריו ליעקב, ובסיום ספרו דברת שלמה
↑  פרשת פנחס
↑  'גנוב גונבתי מבית אבי' - פרשת מקץ, ועוד
↑  אברהם קורמן, התורה וכתבה, עמ' 234 ואילך; יצחק אלפסי, האדמו"ר שכתב כי לשון הקודש קובעת את שייכותנו לארץ ישראל, הצופה, כ"ח בשבט ה'תשס"ג (31 בינואר 2003
↑  שני סיפורים אודותיו נמצאים בספר 'דגל מחנה יהודה' על רבני חסידות סטרטין (לקט מתוך ספר זה ללא סיפורים אלו נמצא באתר דעת)
↑  את קורות הרב יצחק פלאם רשם גיסו מנחם רובין בספר  מסע מירון. בשנים האחרונות נמצאו כמה גרסאות סותרות וכן ממצאים כתובים על קברים ובספרים לגבי עץ משפחה זה, ועתה (שנת תשפ"ג) החומר נבחן שנית. עיקר השאלה היא מי היה אביו של רבי יצחק מלבוב. האם הוא רבי דוד פלאם הקבור בבלז, בנו של רבי שלמה מאולסקו, שהיה נשוי ככל הידוע לשיינדיל בת רבי אלעזר רוקח "מבלז" וחי בבית חמיו שבאולסקו, או שמא האב הוא רבי דוד פלאם מאולסקו, אם היה איש כזה, בנו של רבי דב בעריש סגינהור בן רבי שלמה מלוצק נשוא ערך זה, וכן מי הייתה אמו של רבי יצחק זה.
↑  צאצאיו של רבי דוד מכהנים באדמו"רות סטרטין.
↑  "דגל מחנה יהודה", ה'תשס"ו בהוצאה עצמית.
↑  הקדמת הלל וינד לספר דברת שלמה, במהדורתו, עמוד 2
↑  דגל מחנה יהודה, לתולדות סטרטין וטולנא, שלמה זלמינא וינברג, תשס"ו)
↑  על קשריו המשפחתיים למגיד מלוצק בהקדמה לספרו 'טל חרמון'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308284705171  ISNI: 0000 0003 8249 4544  LCCN: n80018041  VIAF: 297965325   WorldCat (עם VIAF): 297965325
שיווי משקל (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  קורט וימר 
 הופק בידי:  יאן דה בונט, בוב ויינסטין, הארווי ויינסטין 
 תסריט:  קורט וימר 
 עריכה:  טום רולף 
 שחקנים ראשיים:  כריסטיאן בייל  אמילי ווטסון  טיי דיגס  אנגוס מקפיידן  שון בין  מתיו  הארבור  ויליאם פיצ'טנר
 מוזיקה:  קלאוס באדלט 
 צילום:  דיון ביבי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Dimension Films  Blue Tulip Productions
 חברה מפיצה:  מירמקס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בדצמבר 2002
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, מותחן פסיכולוגי, סרט פוסט-אפוקליפטי, סרט מדע בדיוני, סרט דיסטופי 
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   equilibrium
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שיווי משקל (באנגלית: Equilibrium) הוא סרט פעולה מדע בדיוני אמריקאי משנת 2002 שכתב וביים קורט וימר ובכיכובם של כריסטיאן בייל, אמילי ווטסון וטיי דיגס.
הסרט עוקב אחר ג'ון פרסטון, קצין אכיפה בעתיד בו רגשות והבעה אמנותית מהווים עברה על החוק ואזרחים לוקחים זריקות יומיות של סמים כדי לדכא את רגשותיהם. לאחר שפספס בטעות מנה אחת, פרסטון מתחיל לחוות רגשות, מה שגורם לו להטיל ספק במוסריותו ולמתן את מעשיו תוך ניסיון להישאר בלתי מזוהה על ידי החברה בה הוא חי. בסופו של דבר הוא מסייע לתנועת התנגדות באמצעות אמנויות לחימה מתקדמות, אותם לימד אותו המשטר שהוא עוזר להפיל.
שחקנים ודמויות

כריסטיאן בייל – ג'ון פרסטון
אמילי ווטסון – מרי אובריאן
טיי דיגס – אנדרואיד ברנדט
אנגוס מקפיידן – המשנה ליועץ דופונט
שון בין – ארול פרטרידג'
מתיו הארבור – רובי פרסטון
ויליאם פיצ'טנר – יורגן
שון פרטווי – אב
דייוויד האמינגס – מגן
אמילי סיוורט – ליסה פרסטון
אלכסה באמת ומריה פיה קאלזון ויוויאנה פרסטון
דומיניק פרסל – שיימוס
קורט וימר – הופעת קמע
הפקה

הצילומים החלו ב-19 באוקטובר 2000 והסתיימו ב-10 בדצמבר 2000.
מרבית הצילומים נערכו בברלין, בשל התערובת הייחודית של האדריכלות הפשיסטית והמודרנית. על פי מפקח האפקטים הוויזואליים טים מק'גוברן, שעבד לצד וימר, הארכיטקטורה הפשיסטית נבחרה "לגרום לאדם להרגיש קטן וחסר חשיבות, כך שהממשלה נראית חזקה יותר". הארכיטקטורה המודרנית של ברלין מדגישה את המראה העתידני והמוצק של מדינת העיר ליבריה. חומות עבות מיוצגות על ידי בסיס צבאי מזרח גרמני נטוש, ואילו החלק החיצוני של העיר, בה מתגוררים רבים מהמורדים ששרדו, צולם בשכונות במזרח גרמניה. בנוסף למיקום הגאוגרפי, כמה במאי אמנות אירופאים תרמו תרומה משמעותית להפקה.
אתרי הצילום כוללים את:
האצטדיון האולימפי של ברלין, שנבנה לקראת אולימפיאדת ברלין (1936).
היכל דויטשלנד, נבנה גם לאולימפיאדת ברלין.
שער ברנדנבורג בברלין.
נמל התעופה ברלין-טמפלהוף, שבנייתו החלה לפני התקופה הנאצית, אך הושלמה במהלך מלחמת העולם השנייה ומציגה מאפיינים של הסגנון האדריכלי של הנאצים.
תחנת הבונדסטאג (ברלין U-Bahn), תחנת רכבת תחתית מודרנית בסמוך לבניין הרייכסטאג החדש יחד עם מנהרות ארוכות של הרכבת התחתית של ברלין. בזמן יצירת הסרט, תחנת הבונדסטאג לא נפתחה, אולם בשנת 2009 הוא נכנס לשירות.
שכונות מזרח גרמניות, כמו גם בסיס צבאי מסיבי לשעבר של גרמניה המזרחית.
מחוז EUR ברומא, איטליה, נבנה בתקופת השלטון הפשיסטי של בניטו מוסוליני.
אף על פי שיצר סרט מדע בדיוני, וימר נמנע בכוונה להשתמש בטכנולוגיה עתידנית שעלולה להתיישן והוא גם החליט להציב את סיפורו בעתיד בלתי מוגדר. "רציתי ליצור יותר מציאות חלופית מאשר להיקלע לגאדג'ט של מדע בדיוני," הסביר. "למעשה, אין 'איזון' בטכנולוגיה שלא קיימת כבר. זה יותר כמו יקום מקביל, התפאורה המושלמת למשל."
ראו גם

1984 (ספר)
הערות שוליים

↑  Equilibrium (budget), The Numbers. Retrieved March 22, 2015.
1 2 3  "Equilibrium Production Notes". compleatseanbean.com. נבדק ב-28 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Equilibrium DVD Commentary: Wimmer & Foster: Chapter 2
דגל ליבריה.
האצטדיון האולימפי בברלין, המייצג את משרדי ממשלת ליבריה
היכל האכיפה, המיוצג על ידי תחנת הרכבת התחתית בונדסטאג (ברלין U-Bahn) מתחת לבניין הרייכסטאג
תומאס ויטלם אטקינסון

| --- | --- |
 לידה:  6 במרץ 1799 Cawthorne, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  13 באוגוסט 1861 (בגיל 62) וולמר, הממלכה המאוחדת 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה הגאוגרפית המלכותית 
 בן או בת זוג:  לוסי אטקינסון 
 צאצאים:  אלטו ט. אטקינסון 
 
תומאס ויטלם אטקינסון (Thomas Witlam Atkinson;‏ 1799 – 1861) היה אדריכל, אומן וחוקר ארצות אנגלי, שחקר בסיביר ובמרכז אסיה. בין 1847 ל־1853 הוא נסע כ־60,000 ק״מ דרך מרכז אסיה וסיביר, חלק ניכר מהזמן נסע יחד עם אשתו לוסי ובנו אלטאו, שנולד במהלך מסעותיהם. הוא גם צייר ותיעד את מסעותיו בשני ספרים שנחשבים כקלאסיקה של ספרי מסעות. בנם של לו ולוסי, אלטאו ט. אטקינסון, נולד ב־4 בנובמבר 1848 במזרח קזחסטן, נקרא על שם המקום בו נולד. הרי ג'ונגאר אלטאו.
משפחה

תומאס היה נשוי פעמיים; תחילה לרבקה מרסר בשנת 1819 ובפעם השנייה, בשנת 1848, ללוסי פינלי. ב־13 ביוני 1863, שנתיים לאחר מותו של תומאס, קיבלה לוסי פנסיה בסך 100 פאונד. בנו של תומאס מאשתו הראשונה, ג'ון ויליאם אטקינסון, נפטר בהמבורג ב־3 באפריל 1846, הוא היה בן 23, והתמחה כצייר ימי. אלטאו, בנו מאשתו השנייה לוסי היגר בשנת 1869 להוואי, שם הפך לעורך עיתון מקומי, ובהמשך ארגן את מפקד האוכלוסין הראשון בהוואי. הוא נפטר בשנת 1906.
הערות שוליים

↑  Online 1911 Encyclopedia Britannica, encyclopedia.jrank.org
1 2 3  Charles William Sutton, Atkinson Thomas Witlam, Dictionary of National Biography, 1901 supplement
↑  ATKINSON, Thomas Witlam., Oriental and Western Siberia; a narrative of seven years' explorations and adventures in Siberia, Mongolia, the Kirghis Steppes, Chinese Tartary, and part of Central Asia ... With a map and numerous illustrations.
↑  Atkinson, Thomas Witlam, 1799-1861., Travels in the regions of the upper and lower Amoor, and the Russian acquisitions on the confines of India and China : with adventures among the mountain Kirghis ; and the Manjours, Manyargs, Toungouz, Touzemtz, Goldi, and Gelyaks: the hunting and pastoral tribes
↑  Nick Fielding, THOMAS AND LUCY ATKINSON: PIONEERING EXPLORERS OF THE STEPPE, Asian Affairs 49, 2018-01-02, עמ' 27–47 doi: 10.1080/03068374.2018.1416009
↑  Atkinson, Lucy., Recollections of Tartar steppes and their inhabitants, Frank Cass, 1972, ISBN 0-7146-1531-5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278865105171  BnF: cb14520236j (data)  CiNii: DA03473144  GND: 123392012  ISNI: 0000 0000 8390 3301  LCCN: n88657018  NDL: 00519663  NKC: jo20201068632  NLA: 35009890  NTA: 159663377  RKD: 2860  SNAC: w6n615nr  SUDOC: 070113831  Trove: 788608  ULAN: 500085412  VIAF: 66699235   WorldCat (עם VIAF): 66699235 
תומאס אטקינסון, קבוצת קזחים, איור מספר מסעותיו
תומאס אטקינסון, קבוצת גירגיזים
תומאס אטקינסון, לוע וולקני בהרי סיין במונגוליה, ליטוגרפיה
שליו צהוב-פנים

| שליו צהוב-פנים |
| --- | --- |
 שליו צהוב-פנים
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: שלווים אמריקניים
סוג:: Rhynchortyx 
מין:: שליו צהוב-פנים
שם מדעי
 Rhynchortyx cinctus ‏סאלווין, 1876
תחום תפוצה


שליו צהוב-פנים (שם מדעי: Rhynchortyx cinctus) הוא מין של עוף אמריקאי ממשפחת שלווי העולם החדש והוא המין היחידי בסוגו. הוא מצוי ביערות טרופיים וסובטרופיים באמריקה המרכזית ובקצה הצפוני של אמריקה הדרומית. הוא קרוב למיני שליו העצים מאותם אזורים.
זהו שליו קטן שאורכו 18 ס"מ והוא בעל פנים צהובות עד כתומות עם פסים חומים לאורך העיניים ו"כיפה" חומה, צוואר אפור ובטן צהובה או אדומה. חלק הגוף העליון צהוב מנומר בנקודות שחורות. השליו בעל רגליים אפורות וארוכות היכולות לרוץ מהר כדי לברוח מטורפים. הוא מסתתר בסבכי היער ויוצא בשעות בין הערביים ללקט מזונות כמו גרגרים ופירות יער וגם חרקים.
השליו מצוי במדינות הבאות: קולומביה, קוסטה ריקה, אקוודור, הונדורס, ניקרגואה ופנמה.
הערות שוליים

↑  שליו צהוב-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
שבט אשר

בול המוקדש לשבט אשר
שֵׁבֶט אָשֵׁר הוא אחד משבטי ישראל המוזכרים בתנ"ך. השבט נקרא על שם בנו השמיני של יעקב.
אבי השבט

אבי השבט הוא אשר, בנו השמיני של יעקב, ועל שמו הוא נקרא. אשר היה בנו השני של יעקב מזלפה, שפחת לאה.
”וַתֹּאמֶר לֵאָה: 'בְּאָשְׁרִי כִּי אִשְּׁרוּנִי בָּנוֹת', וַתִּקְרָא אֶת שְׁמוֹ אָשֵׁר.” (בראשית, ל', י"ג).
ברכות השבט

בברכת יעקב לבניו בפרשת ויחי נאמר: ”מֵאָשֵׁר שְׁמֵנָה לַחְמוֹ וְהוּא יִתֵּן מַעֲדַנֵּי-מֶלֶךְ.” (בראשית, מ"ט, כ')
בברכת משה לשבטים בפרשת וזאת הברכה נאמר:
”וּלְאָשֵׁר אָמַר בָּרוּךְ מִבָּנִים אָשֵׁר יְהִי רְצוּי אֶחָיו וְטֹבֵל בַּשֶּׁמֶן רַגְלוֹ. בַּרְזֶל וּנְחֹשֶׁת מִנְעָלֶיךָ וּכְיָמֶיךָ דָּבְאֶךָ.” (דברים, ל"ג, כ"ד)
סמלי השבט

אבן החושן של שבט אשר היא תרשיש.
הדגל של השבט היה ציור של עץ זית על שם הברכות שקיבל מיעקב וממשה, "מאשר שמֵנה לחמו" "וְטֹבֵל בַּשֶּׁמֶן רַגְלוֹ". סמל עץ הזית מופיע בסמל העיר נהריה, שנמצאת בנחלת השבט.
החודש המקושר לשבט אשר הוא חשוון או טבת או שבט
השבט במדבר

שתי רשימות במקרא מונות שש משפחות מרכזיות לשבט: יִמְנָה, יִשְׁוָה, יִשְׁוִי ובְרִיעָה, כאשר מבריעה יצאו המשפחות חֶבֶר ומַלְכִּיאֵל. אך ברשימה של מפקד בני ישראל בערבות מואב חסרה משפחת 'ישוה'. שלוש הרשימות מזכירות את שרח בת אשר.
נשיאי השבט התחלפו כמה פעמים. במפקד הראשון מוזכר פגעיאל בן עכרן. במרגלים סתור בן מיכאל. ובמפקד השני בסוף ספר במדבר אחיהוד בן שלומי.
בזמן מסעם של בני ישראל במדבר, חנה שבט אשר במחנה שבט דן, שהיה מצפון למשכן.
היה שני במחנה זה.
במפקד הראשון שערך משה רבנו במדבר, מנה השבט 41,500 איש.
במפקד השני שערך משה רבנו במדבר, מנה השבט 53,400 איש.
במפקד השלישי שערך דוד המלך, מנה השבט 26,000 איש[דרוש מקור].
נחלת השבט

נחלתו של שבט אשר הייתה בגליל המערבי, במערב הגליל העליון ובאזור לבנון, ונודעה כנחלה בעלת אדמה עשירה ופוריה. בין ערי השבט: בטן, כבול, נעיאל, אכזיב ואכשף. האחרונה מוזכרת בספר יהושע: ”וַיֵּצֵא הֵגּוֹרָל הַחֲמִישִׁי לְמַטֵּה בְנֵי אָשֵׁר לְמִשְׁפְּחוֹתָם. וְיְהִי גְּבוּלָם חֶלְקַת וַחֲלִי וָבֶטֶן וְאַכְשָׁף.” (יהושע, י"ט, כ"ד–כ"ה)
השבט בארץ ישראל

השבט השתתף במלחמתו של השופט גדעון בן יואש במדיינים.
אזכורים היסטוריים

חוקרים כדוגמת פרופ' יוחנן אהרוני מזהים את האזכור ברשימות הטופוגרפיות של סתי הראשון מסוף המאה ה-14 לפנה"ס של שבט "אסר" בכנען, כמכוון לשבט אשר הישראלי. כמו כן מזהים חוקרים את אזכורו של "קדג'רדי ראש אשר" בכנען בפפירוס אנאסטאזי א מימי רעמסס השני במאה ה-13 לפנה"ס, כמדבר על נשיא שבט אשר הישראלי.
בנוסף, יש המזהים את שמות בתי האב המופיעים בספר דברי הימים כשמות יישובים, כגון:"חַרְנֶפֶר בְּנֵי צוֹפָח" עם חירבת קאנפאר בנפת ג'וב ג'נין שבאזור לבנון . "שָׁמֶר בן חבר" זוהה עם היישוב שומר בנפת צידון. בהמשך הרשימה מופיעים שמות המזוהים עם שבטי הארמים, למשל - "יחבה (וְחֻבָּה)" זוהתה עם האלה החיתית-חורית חבת שמקור פולחנה שכן בארם, בעוד השם המקראי "סוּחַ" הוא תעתיק עברי לשם המדינה סוח היא מולדתו של אחד מרעי איוב הקרוי 'בלדד השוחי'.
לקריאה נוספת

נחלת אשר
צבי גל, ‏גיא יפתחאל – הגבול בין אשר לזבולון, קתדרה 50, דצמבר 1988, עמ' 47–50
גרשון גליל, ‏גבע, בית-דגון והגבול בין נחלת אשר לנחלת זבולון, קתדרה 57, ספטמבר 1990, עמ' 3–18
רפאל פרנקל, ‏נחלת שבט אשר: אתרים וגבולות, קתדרה 91, מרץ 1999, עמ' 7–30
הערות שוליים

↑  שמות רבה, פרשה ל"ח, פסקה ט'.
↑  במדבר רבה, פרשה ב', פסקה ז'.
↑  רבי אברהם בן עזריאל, ערוגת הבושם, חלק א' עמוד 289.
↑  רבי פינחס ברבי יעקב הכהן, קידוש ירחים לחודש טבת.
↑  אלעזר החזן, קדושתא לראש חודש מרחשון. רבי יוסף ג'יקטיליה, שערי אורה, סוף שער ה'.
↑  בבראשית מו יז ובדברי הימים א ז ל
↑  ספר שופטים, פרק ו', פסוק ל"ה
↑  ספר דברי הימים א', פרק ז', פסוקים ל"ב–ל"ה
↑  אמנון גאבר, מעמד רשימות-היחס בתולדות ישראל, בית מקרא: כתב-עת לחקר המקרא ז, חוברת א (יג), ניסן תשכ"ב, עמ' 87 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295505405171  LCCN: sh85008593 
הדגל של שבט אשר על פי הזיהוי של התרשיש כאקוומרין
מפת שבט אשר מהמאה ה-16
נחלות שבטי ישראל
שמואל איס

שמואל איס (נולד בשנת 1963) הוא אתלט ישראלי בעבר. אלוף ישראל ושיאן ישראל בריצת 110 מטר משוכות ובריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה

איס גדל בראשון לציון והתאמן במועדון האתלטיקה של הפועל תל אביב, בהדרכתו של דוד איפרמשווילי.
ביוגרפיה > 1980

באליפות ישראל לנוער שנערכה ברמת גן בתחילת יוני 1980 זכה איס במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 15.47 שניות, אחרי צפריר מינצר שקבע שיא ישראלי חדש של 15.45 שניות, שניהם שיפרו את השיא הישראלי הוותיק בן ה-6 שנים של יובל אור (15.50 שניות).
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 16.17 שניות, אחרי צפריר מינצר (16.04 שניות) ולפני הלמוד שמואל מהפועל עמק חפר (18.81 שניות).
ביוגרפיה > 1981

באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכה איס במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 15.77 שניות לפני צפריר מינצר מהפועל עמק חפר (15.94 שניות). שבוע לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-11 שנערכו ביולי 1981 הוא זכה בשתי מדליות ארד, בריצת 110 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 15.64 שניות, אחרי ויליאם לופסיי מארצות הברית (15.09 שניות) וגורדון אורליקו מקנדה (15.14 שניות) ובריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.81 שניות, אחרי בריאן מונדשיין מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 52.07 שניות ובוריס קריצשטיין שקבע שיא ישראלי חדש של 52.70 שניות. בתחרות בין נבחרת הנוער של ישראל לנבחרת הנוער של יוון שנערכה באוגוסט הוא קבע בריצת 400 מטר משוכות, שיא ישראלי חדש לנוער של 53.76 שניות.
ביוגרפיה > 1983

בתחרות שנערכה בתל אביב ב-2 באפריל 1983 זכה איס במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 15.0 שניות (ידני), שיפור לשיא הישראלי בן השנה של בוריס קריצשטיין (15.25 שניות). חודש לאחר מכן, בכינוס הפועל ה-12 שנערך תל אביב בתחילת מאי, הוא סיים במקום רביעי (ראשון בין הישראלים) בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 15.39 שניות (אלקטרוני) וקבע בריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 48.98 שניות, לאחר שניצח את המקצה החלש. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדולמן ב-5 ביולי הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות, בשיא ישראלי חדש של 51.8 שניות (ידנית). שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בתל אביב הוא קבע בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אלון אלייקים, עוז כץ ומארק הנדלסמן שיא ישראלי חדש של 3:10.74 דקות, שיא שהחזיק 19 שנים.
ביוגרפיה > 1984

בתחרות שנערכה בברחלו שבנורווגיה ב-1 ביולי 1984 קבע איס בריצת 400 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 52.49 שניות, שיפור לשיא הישראלי בן ה-3 שנים של קירצשטיין (52.70 שניות).  שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ב-7 ביולי הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 51.97 שניות. מדליית ארד, בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.10 שניות, אחרי יואב מקל שקבע שיא ישראלי חדש של 48.13 שניות ואלון אלייקים (48.49 שניות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 400 מטר: 48.98 שניות (1983)
ריצת 110 מטר משוכות: 15.0 שניות, ידני (1983); 15.39 שניות, אלקטרוני (1983) שיא ישראלי בעבר
ריצת 400 מטר משוכות: 51.8 שניות, ידני (1983); 51.97 שניות, אלקטרוני (1984) שיא ישראלי בעבר
הערות שוליים

↑  אבי עופר, גדעון הרמט ממשיך לצבור גובה קפץ 2.12 מ, דבר, 8 ביוני 1980
↑  יעקב דץ, הרמט ניתר ל-2.14 מ', דבר, 29 ביוני 1980
↑  יעקב פתאל, שיא ישראלי ב-110 מטר משוכות (15.77 ש') נקבע בסיום אליפות ישראל בא"ק, דבר, 6 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, פתיחה מאכזבת ל"מלכת הספורט", דבר, 13 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, מייזלר (2.19 מ') גבר על הרמט (2.17 מ') במאבק הגבהים, דבר, 14 ביולי 1981
↑  אתלטי הנוער של יוון מובילים בתוצאה של 36:70, דבר, 2 באוגוסט 1981
↑  דוד אייגר, הרומנים "גנבו את המלכה", מעריב, 6 במאי 1983
↑  שיא "חשמלי" לאיס, מעריב, 2 ביולי 1984
↑  אלכס פרלסמן, גבי - הרוזנת של הקפיצה לגובה, מעריב, 8 ביולי 1984
↑  אלכס פרלסמן, דלית בונין חלפה מעל כל המשוכות, מעריב, 9 ביולי 1984
↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים -ריצת 400 מטר באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים -ריצת 110 מטר משוכות באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים -ריצת 400 מטר משוכות באתר איגוד האתלטיקה בישראל
תום חגי

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1983 (בן 41) משמרות, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
תום חגי (משמאל), יוגב יפת (במרכז), ותום אבני (מימין) בהצגה "רומיאו ויוליה"
תום חָגִי (נולד ב-6 באוקטובר 1983) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

חגי גדל והתחנך בקיבוץ משמרות ולמד במגמת תיאטרון, במוסד החינוכי מבואות עירון. לאחר שירות בצה"ל כלוחם בגדוד 50 של חטיבת הנח"ל, עבר להתגורר בתל אביב ובשנים 2008–2011 למד משחק בסטודיו לאומנויות התיאטרון של יורם לווינשטיין.
בשנת 2012 השתתף במחזה "גלילאו גליליי" מאת ברטולט ברכט בתיאטרון באר שבע, בבימויו של עידו ריקלין. חגי גילם את אנדריאה סארטי והיה מועמד לפרס השחקן המבטיח בטקס פרס התיאטרון הישראלי בשנת 2012, שבו זכה בשנת 2014 על תפקיד "ארנולד אפשטיין" ב"טירונות בלוז" בתיאטרון באר שבע. "איזה יופי" בבימויו של ניר ארז.
שיחק בתפקיד ראשי בסרט גמר "חזרה" מאת שי לוי (קיבל מועמדות בפסטיבל קאן 2012).
"רוחות" מאת הנריק איבסן, בבימויו של ריקלין ובכיכובו של חגי עלתה באוגוסט 2014, אף היא בתיאטרון באר שבע. נוסף ל"רוחות", שיחק גם ב"הצעה מגונה" וב"רומיאו ויוליה" (בתפקיד "מרקוציו").
את הקריירה הטלוויזיונית החל חגי בשנת 2011 כשגילם את יעקב מזוז בסדרה "אורים ותומים" אשר שודרה בערוץ yes. באותה שנה התפרסם גם כ"ריקו" בסדרה "אחת אפס אפס" ששודרה בערוץ 10. בשנת 2012 השתתף בסדרה תא גורדין אשר שודרה לראשונה בערוץ yes Drama HD, אותה כתב רון לשם וביים דני סירקין. באותה השנה גילם גם את "דני" בסדרה "המגפה".
ב-2014 שיחק בסרטו של ניר ברגמן "יונה" לצידה של נעמי לבוב.
ב-2016 גילם את אמנון, ילד לוקה שכלית החשוד ברצח ילד, בסדרה "מלאך של אמא" ששודרה ב-yes ושיחק בתפקיד קצין בסרטו של נוני גפן, "הכל שבור ורוקד".
ב-2017 גילם את מוטקה, גיבור המחזה "מלך הכלבים", בתיאטרון בית לסין.
ב-2017 שיחק בסדרה "כבודו" ששודרה ב-yes. בסדרה שיחק את בנו של ראש משפחת הפשע.
החל מ-2018 מגלם בתיאטרון בית לסין את עופר במחזה "היורשת" מאת גורן אגמון ואת יעקב מרקוביץ' במחזה "לילה אחד, מרקוביץ'" על פי ספרה של איילת גונדר-גושן.
החל מאוקטובר 2019 מגלם בתיאטרון בית ליסין את אוורט במחזה ״שיעור ריקוד״ מאת מארק סנט ג׳רמן. חגי מגלם דמות על הספקטרום האוטיסטי, אשר מעוניין ללמוד לרקוד כדי להתבגר על ביישנותו.
ב-2020 השתתף בתפקיד אורח בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "תאג"ד", בה שיחק את אחד מקבוצת נטורי קרתא. באותה שנה שיחק בסדרה של כאן 11 "שעת נעילה".
מ-2020 מגלם את אפרים בסדרה "מלכת היופי של ירושלים".
מ-2022 החל לשחק בסדרה "אינפינטי".
מ-2022 החל לשחק במחזה "המלט" בבית ליסין, וב-2023 החל לשחק באותו תיאטרון בהצגה הדה גאבלר.
נמצא בזוגיות עם השחקנית אלי סטין.
הערות שוליים

↑  תוכניית ההצגה "רומיאו ויוליה", באתר תיאטרון באר שבע (הקישור אינו פעיל, 23.9.2019)
שחייה באולימפיאדת אתונה (2004)

| --- | --- |

 היכל:  מרכז ספורט המים אתונה
 תאריך התחלה:  14 באוגוסט 2004
 תאריך סיום:  21 באוגוסט 2004
 מתחרים:  937 מ-152 מדינות
 → 2000 2008 ← 
אולימפיאדת אתונה (2004) נערכה באתונה, יוון. תחרויות השחייה נערכו בין ה-14 באוגוסט 2004 ל-21 באוגוסט 2004. 32 משחים נערכו במשחקים אלו (16 לנשים ו-16 לגברים), בהשתתפות 937 משתתפים (393 נשים ו-544 גברים) מ-152 מדינות.
השחייניות הבולטות

פטריה תומאס (אוסטרליה אוסטרליה) זכתה ב-4 מדליות, 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת, ג'ודי הנרי (אוסטרליה אוסטרליה) זכתה ב-3 מדליות זהב, נטלי קוגלין (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-5 מדליות, 2 מדליות זהב, 2 מדליות כסף ומדליית ארד אחת, יאנה קלוצ'קובה (אוקראינה אוקראינה) זכתה ב-2 מדליות זהב, אוטיליה ינדז'ייצ'אק (פולין פולין) זכתה ב-3 מדליות אחת זהב ו-2 כסף, אינגה דה ברוין (הולנד הולנד) זכתה ב-4 מדליות, מדליית זהב אחת, מדליית כסף אחת ו-2 מדליות ארד, קירסטי קובנטרי (זימבבואה זימבבואה), לור מנודו (צרפת צרפת), לייזל ג'ונס (אוסטרליה אוסטרליה) וקייטלין סנדנו (ארצות הברית ארצות הברית) זכו כל אחת ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
השחיינים הבולטים

מייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-8 מדליות מהן 6 מדליות זהב ו-2 ארד, ארון פירסול (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-3 מדליות זהב, איאן ת'ורפ (אוסטרליה אוסטרליה) זכה ב-4 מדליות מהן 2 מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד, קוסוקה קיטאג'ימה (יפן יפן) ב-3 מדליות מהן 2 מדליות זהב, פיטר ואן דן הוחנבאנד (הולנד הולנד) וגרנט האקט (אוסטרליה אוסטרליה) זכו כל אחד ב-3 מדליות, מדליית זהב אחת ו-2 מדליות כסף וברנדן הנסן (ארצות הברית ארצות הברית) ורולנד סקומן (דרום אפריקה דרום אפריקה) זכו כל אחד ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
השחיינים הבולטים > משחה המאה

המשחה ל-200 מטר חופשי כונה משחה המאה מאחר שהשתתפו בו ארבעת השחיינים הטובים ביותר מאז ומעולם במשחה זה. שחיינים אלו נחשבים מהשחיינים הגדולים בהיסטוריה של השחייה: איאן ת'ורפ שיאן העולם ואלוף העולם במשחה זה, פיטר ואן דן הוחנבאנד האלוף האולימפי היוצא ושיאן העולם בעבר, גרנט האקט שיאן העולם במשחה זה בעבר ומייקל פלפס כוכב האליפות ושיאן העולם 3 שנים לאחר מכן. בסופו של משחה צמוד, ת'ורפ זכה במדליית הזהב, ואן דן הוחנבאנד זכה במדליית הכסף ופלפס זכה במדליית הארד.
שיאי עולם

בסך הכל נקבעו 7 שיא עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 3 לנשים ו-4 לגברים.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 12 | 9 | 7 | 28 |
| 2 | אוסטרליה אוסטרליה | 7 | 5 | 3 | 15 |
| 3 | יפן יפן | 3 | 1 | 4 | 8 |
| 4 | הולנד הולנד | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 5 | אוקראינה אוקראינה | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 6 | צרפת צרפת | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 7 | פולין פולין | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 8 | דרום אפריקה דרום אפריקה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 8 | זימבבואה זימבבואה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 10 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 11 | רומניה רומניה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 12 | אוסטריה אוסטריה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 13 | גרמניה גרמניה | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 14 | הונגריה הונגריה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 14 | איטליה איטליה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 16 | קרואטיה קרואטיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 16 | רוסיה רוסיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 | בריטניה בריטניה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 19 | ארגנטינה ארגנטינה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 19 | טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו | 0 | 0 | 1 | 1 |

| בסך בכל | בסך בכל | 32 | 32 | 34 | 98 |