stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Your Body
רקע

השיר יצא לאור לאחר שאלבומה הקודם של אגילרה, "Bionic" לא זכה להצלחה רבה ולאחר שהוציאה את שיתוף הפעולה עם מארון 5 "Moves Like Jagger", שהיה אחד מהשירים המצליחים ביותר בשנת 2011 כשהגיע לראש המצעדים כמעט בכל העולם. לאחר מכן חשפה אגילרה שהיא עובדת על אלבום חדש, שבו ישולבו שירים קלילים עם שירים אישיים יותר שישקפו את החוויות שחוותה בשנתיים שעברו מאז אלבומה הקודם. היא הודיעה שתדון באלבום בנושאים כמו גירושים, אימהות, מציאת אהבה חדשה, ותיארה את האלבום כ"לידה מחדש".
תחילה פורסם באתר בילבורד שאגילרה מתכננת לשחרר את השיר בתחילת אוגוסט. ב-23 באוגוסט דלפה לרשת גרסת הדמו של השיר. ב-12 בספטמבר אגילרה חשפה דרך חשבונה בטוויטר שהשיר יושמע בהשמעת בכורה ברדיו ב-14 בספטמבר בתוכניתו של ראיין סיקרסט ויהיה זמין להורדה דיגיטלית ב-17 בספטמבר. כמו כן, חשפת את תמונת הקאבר של הסינגל. בתמונה נראית אגילרה ללא בגדים עטופה בבד ורוד במה שנראה כמחווה לאלבומה השני Stripped, התמונה זכתה לביקורות חיוביות ממבקרים.
הווידאו קליפ

הקליפ לשיר בוים על ידי מלינה מטוסקס, וצולם בין התאריכים 20–21 באוגוסט בלוס אנג'לס. הצצה לקליפ שודרה בתוכנית The Voice בה אגילרה משמשת כמנטורית ב-17 בספטמבר. אגילרה תיארה את הקליפ כ"כיפי ובלתי צפוי". הקליפ שוחרר ב-28 בספטמבר. בקליפ רואים את אגילרה כרוצחת סדרתית שמפתה גברים ורוצחת אותם. על אף ה"רציחות" הקליפ השמיט את האלימות על ידי שימוש בדם כחול ובקונפטי במקום דם. הקליפ זכה לביקורות טובות ושבחים מצד הצופים. המבקרים שיבחו את ההומור של הקליפ ואת הקסם של אגילרה וקראו לקליפ אחד הטובים ביותר שלה עד כה.
בית החולים האנגלי ביפו

| --- | --- |
בית החולים בסוף המאה ה-19
בית החולים בסוף המאה ה-19
 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 כתובת:  יפת 52, יפו (תל אביב-יפו)
 מיקום:  יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1882
 תאריך פתיחה רשמי:  1882 
 מידות
 קומות:  2 
 
 קואורדינטות:  32°02′56″N 34°45′09″E﻿ / ﻿32.048861111111°N 34.752555555556°E﻿ / 32.048861111111; 34.752555555556
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
החזית המזרחית
בית החולים האנגלי, המוכר גם כ"הבית הסקוטי", הוא מבנה ברחוב יפת 52 ביפו, שנוסד בשנת 1882 כבית חולים על ידי ביאטריס "בסי" מנגאן.
היסטוריה

בסי מנגאן, אשר נולדה באירלנד כבתו של כומר, הגיעה ליפו בשנת 1877 בשליחות מיסיונרית. בתחילת דרכה עסקה בהדרכת תפירה ורקמה בבית הספר טביתא, ובלימוד קרוא וכתוב לנשות יפו.
בעקבות הבצורת והמגפות שפקדו את יפו בשנת 1878, החלה לעסוק גם בסיוע רפואי לתושבי העיר וסביבתה. היא עזרה לרופא הראשון שהועסק בבית החולים, ד"ר קייסר גוראייב, שהגיע מהקולג' האמריקאי בביירות, השתלמה כאחות והייתה אחראית על המרפאה.
בניית בית החולים החלה בשנת 1882 על ידי "החברה הנוצרית המיסיונרית" (C.M.S). בתחילת דרכו כלל בית החולים 18 מיטות שחלקן שימש גם לאשפוז תשושי נפש. בבית החולים הועסקו רופאים ממדינות שונות ומיסיונריות שהגיעו מאנגליה.
עובדי בית החולים התגוררו במבנה ששכן מולו, בצדו המזרחי של רחוב יפת, ביחד עם עובדי בית הספר טביתא אשר בו פעל גם בית ספר פרוטסטנטי לבנים.
ביאטריס מנגאן נפטרה ב-1885 ונקברה בבית הקברות הפרוטסטנטי ביפו. לאחר מותה עבר ניהול בית החולים לידי קונסטנטין ניוטון, ובית החולים החל לקלוט חולים מכל רחבי הארץ.
מתכונת הטיפול בבית החולים כללה השמעת דרשות דתיות לפני תחילת הטיפול והחולים נאלצו להמתין זמן רב לתורם.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה השתלט צבא האימפריה העות'מאנית על המבנה, ולאחריה הוא שב ושימש כבית חולים.
בית החולים פעל ברציפות עד לפרוץ מלחמת העצמאות. לאחר הקמת המדינה ובתחילת שנות החמישים, שימש מבנה בית החולים כבית ספר עברי לבנות.
בשנות השישים החל לשמש כבית מלון שהופעל על ידי שוכרים סקוטים ובעקבותיהם קיבל את הכינוי "הבית הסקוטי" המוכר כיום.
בית המלון, שעוצב בסגנון עתיק ומהודר, נחשב ליוקרתי וזכה להצלחה בקרב עיתונאים זרים וכן אורחים מקומיים. במשך השנים נפתחו במקום מסעדה הודית ומועדון לילה מפואר.
בשנות התשעים נרכש מבנה המלון על ידי יהודי צרפתי שפתח בתהליך שימור קפדני של המבנה ועיטוריו, אשר ניזוקו במהלך השנים. תהליך השיפוץ והשימור הדייקני נמשך כשלוש שנים.
בשנים האחרונות משמש המבנה כמתחם סגור לאירועים מיוחדים ופרטיים.
בתחילת שנת 2023 החלה חברת YBOX המחזיקה במתחם בתהליך שימור קפדני של ששת המבנים המצויים בו. לאחר השלמתו יהפוך המבנה להוסטל של רשת סלינה עם חדרי אירוח מסוגים שונים, וכן שני מבנים למגורים אשר ייבנו במתחם ובהם 14 יחידות דיור.
המבנה

המבנה והחצר מוקפים בחומת כורכר גבוהה המסתירה את רובם מן הרחוב. בחצר גדלים עצים עתיקים אשר ביניהם זן של תפוזים שהיה נפוץ בארץ, וממנו פותחו בשיטת ההרכבה זני התפוזים המוכרים של ימינו. בחצר חפורה באר מים אשר שימשה לאיסוף של מי הגשמים לצורכי בית החולים.
המבנה בן שתי קומות. בקומה הראשונה קיים אולם המרוצף בדוגמת לוח שחמט. בקומה השנייה של המבנה שכנו חדרי החולים בעלי חלונות גדולים במיוחד, שמהם ניתן היה לצאת למרפסת עץ מקורה המקיפה את כל המבנה.
חלונות המבנה קמורים וניתנים לסגירה באמצעות תריסי עץ. בנוסף לכך משובצים בהם חלונות עגולים בדומה לאלה המקובלים בספינות.
המבנה מרוצף ריצוף צבעוני. דלתות הפנים עשויות עץ ומגולפות בצורות שונות ובין הקומות מוביל גרם מדרגות מעוצב הכולל גופי תאורה.
וואליד חיאר

וואליד חיאר (בצרפתית: Walide Khyar, בערבית: وليد خيار; נולד ב-9 ביוני 1995) הוא ג'ודוקא צרפתי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.
חיאר זכה במדליית זהב באליפות אירופה בשנת 2016 שנערכה בקאזאן שברוסיה לאחר שניצח בגמר את אורחן ספארוב האזרי בזכות איפון.
הוא התחרה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 והודח בסיבוב השני לאחר שהפסיד לפליפה קיטדאי הברזילאי.
פרסים

מקור:
אליפות אירופה:
תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי):
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
ג'יימיסון גריר

ג'יימיסון לי גריר (באנגלית: Jamieson Lee Greer) הוא פקיד סחר אמריקאי המכהן כנציב הסחר ה-20 בממשלו השני של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ. בעבר כיהן כשותף במשרד עורכי הדין King & Spalding.
ביוגרפיה

ג'יימיסון גריר סיים את בית הספר התיכון פרדייז, קליפורניה, בשנת 1998 ולאחריהן היה שנתיים בשליחות בבריסל. הוא למד באוניברסיטת בריגהאם יאנג שם התמחה ביחסים בין-לאומיים. הוא למד תואר שני באוניברסיטת פריז במכון למדע המדינה פריז. מאוחר יותר הוא למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה.
גריר שירת כשופט בחיל האוויר של ארצות הברית. הוא שירת בקנזס ובטורקיה ואז עבר לעיראק שם שירת כראש המשפטים הצבאיים.
קריירה

לאחר שעזב את חיל האוויר האמריקאי, עבד גריר במשרדי עורכי דין פרטיים המתמחים בדיני מסחר, כולל Skadden, Arps, Slate, Meagher & Flom. הוא ייצג את US Steel בתביעה נגד סין. והוא שותף במשרד עורכי הדין King & Spalding.
קריירה > ראש הסגל של נציב הסחר הבינלאומי של ארצות הברית

גריר שימש כראש הסגל של נציב הסחר של ארצות הברית בממשל טראמפ הראשון, רוברט לייטייזר בין השנים 2017 ל-2021.
קריירה > נציב הסחר הבינלאומי של ארצות הברית

בנובמבר 2024, לאחר ניצחונו בבחירות לנשיאות ארצות הברית, הנשיא הנבחר, דונלד טראמפ הודיע כי ימנה את גריר כנציב הסחר בממשלו השני וב-26 בפברואר 2025 אישר הסנאט האמריקאי את מינויו בהצבעה של 56 מול 43.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Paradise man has key role in US trade under Trump administration". Chico Enterprise-Record. 20 באפריל 2018. נבדק ב-26 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cook, Nancy; Mohsin, Saleha; Hordern, Annmarie; Leonard, Jenny (26 בנובמבר 2024). "Trump Team Prepares to Announce Greer as US Trade Representative". Bloomberg News. נבדק ב-26 בנובמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Swanson, Ana (26 בנובמבר 2024). "Trump Selects Jamieson Greer as Trade Representative". The New York Times. נבדק ב-26 בנובמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ארה"ב: טראמפ צפוי למנות את ג'יימיסון גריר לנציב הסחר, באתר ynet, 26 בנובמבר 2024
| הקבינט של ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | נשיא ארצות הברית: דונלד טראמפ   סגן הנשיא: ג'יי. די. ואנס   מזכיר המדינה מרקו רוביו • מזכיר האוצר סקוט בסנט • מזכיר ההגנה פיט הגסת' • התובעת הכללית פאם בונדי • מזכיר הפנים דאג בורגום • מזכירת החקלאות ברוק רולינס • מזכיר המסחר הווארד לוטניק • מזכירת העבודה לורי צ'אבס-דרימר • מזכיר הבריאות ושירותי האנוש רוברט קנדי ג'וניור • מזכירת השיכון והפיתוח העירוני סקוט טרנר • מזכיר התחבורה שון דאפי • מזכיר האנרגיה כריס רייט • מזכירת החינוך לינדה מקמהן • המזכיר לענייני חיילים משוחררים דאג קולינס • מזכירת ביטחון המולדת קריסטי נואם |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים קלי לפלר • ראש ה-CIA ג'ון רטקליף • מנהל הסוכנות להגנת הסביבה לי זלדין • ראש סגל הבית הלבן סוזי ויילס • מנהל משרד הניהול והתקציב ראסל ווט • השגרירה באו"ם בפועל דורותי שיאה • נציב הסחר ג'יימיסון גריר • ראשת המודיעין הלאומי טולסי גבארד • היועץ לביטחון לאומי מייקל וולץ |  |
פליפה קיטדאי

פליפה איג'י קיטדאי (בפורטוגזית: Felipe Eidji Kitadai; נולד ב-28 ביולי 1989), הוא ג'ודוקא ברזילאי יהודי. הוא בעל מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012).
ביוגרפיה

קיטדאי נולד בסאו פאולו. הוריו ממוצא יפני.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה שבמקסיקו בשנת 2011 זכה קיטדאי במדליית זהב בתחרות הג'ודו במשקל עד 60 ק"ג. במשחקים הפאן-אמריקאיים ב-2015 זכה במדליית כסף.
בין השנים 2011 ל-2016 זכה שש פעמים באליפות הפאן-אמריקאית בג'ודו בתחרות למשקל 60 ק"ג.
ביוגרפיה > מדליית ארד אולימפית

ב-28 ביולי, חגג קיטדאי את יום הולדתו ה-23 באולימפיאדת לונדון (2012) בזכייה במדליית ארד בתחרות הג'ודו עד משקל של 60 ק"ג. יומיים לאחר מכן, המדליה החליקה מידיו ונשברה לו בזמן שהוא התקלח ולאחר מכן היא הוחלפה.
פרסים

תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי):
טרנאטה

ערך זה עוסק באי באינדונזיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מבט על טרנאטה מהלמהרה
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  דרום-מזרח אסיה
 קואורדינטות:  0°47′00″N 127°22′00″E﻿ / ﻿0.78333333333333°N 127.36666666667°E﻿ / 0.78333333333333; 127.36666666667
 ארכיפלג:  איי מאלוקו
 סוג:  אי געשי
 שטח:  111.8 קמ"ר
 אורך:  13 ק"מ
 רוחב:  11 ק"מ
 גובה מרבי:  גמאלמה: 1,715 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אינדונזיה אינדונזיה
 אוכלוסייה:  202,262 (2015)
 אזור זמן:  UTC +9
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פטרנאטה(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פטרנאטה
 
הכניסה לחורבות מצודת טולוקו הפורטוגזית (Benteng Tolukko)
מפה של איי מאלוקו ב-1630, כשכבר היו בידי ההולנדים. טרנאטה בצד ימין
ציור של טרנאטה, כנראה בידי הולנדי
בית קולוניאלי הולנדי בטרנאטה
הסולטאן של טרנאטה בסוף המאה ה-19
מבצר אוראניה
טֶרְנַאטֶה (באינדונזית: Pulau Ternate) הוא אי באיי מאלוקו שבמזרח אינדונזיה. שטח האי 111.8 קילומטרים רבועים ומתגוררים בו למעלה מ-200,000 תושבים.
טרנאטה וטידורה (האי השוכן מדרום לו ודומה לו בצורתו ובממדיו) היו במשך שנים רבות המקור היחיד בעולם לתבלין ציפורן, גידול שהיה אנדמי לאיי מאלוקו. הסולטאנים ששלטו בשני האיים היו בין העשירים ורבי ההשפעה ביותר באזור אינדונזיה של ימינו, ובתקופה מסוימת אף שלטה סולטנות טרנאטה על מרבית איי מאלוקו.
האי שוכן מול חופו המערבי של האי הלמהרה, הגדול ממנו בהרבה, ושייך מנהלית למועצה העירונית (kotamadya) טרנאטה (Kota Ternate) במחוז מאלוקו צפון (Maluku Utara).
היסטוריה > בטרם הגעת האירופאים

טרנאטה והאי השכן טידורה היו היצרנים העיקריים של תבלין הציפורן, מוצר שהעשיר את שליטיהם, שהיו בין העשירים ורבי ההשפעה באינדונזיה. בין שני השליטים שררה יריבות מרה שהתפרצה מדי פעם למלחמה גלויה.
במאה ה-13 היה האי קרוי בשם גאפי (Gapi), והאוכלוסייה הייתה מרוכזת בארבעה כפרים שתושביהם היגרו מהלמהרה שבראש כל אחד מהם עמד "מומולה" (momole – "ראש חמולה"). האי היה מרכז לסחר בתבלינים והגיעו אליו סוחרים ערבים, ג'אוויאנים, מלאים וסיניים. בשל החשש מהתקפות פירטים התכנסו ראשי הכפרים, החליטו להתאחד, ובחרו אחד מהם, "מומולה סיקו סמפלו" (momole Ciko Sampalu) להיות מלך (Kolano) על כל האי בשם באב משהור מאלמו (Baab Mashur Malamo, שלט 1257–1272). מרכזה של ממלכת גאפי היה בכפר טרנאטה שעקב כך הלך וגדל והתפתח ותושביו היו מכונים "גם למו" (Gam Lamo – "כפר גדול", מקור שם הר הגעש גמאלמה). בשל החשיבות הגדלה של טרנאטה השתנה שם הממלכה מממלכת גאפי לממלכת טרנאטה. הממלכה שמקורה היה באי קטן הפכה הודות לעושר שהגיע מסחר התבלינים לממלכה החשובה ביותר במזרח אינדונזיה של אותה העת. בכרוניקה של האי ידועים תואריהם של 18 המלכים ששלטו באי לפני בוא האסלאם.
באמצע המאה ה-15 היה האי טרנאטה לראשון באיי מאלוקו שקיבל עליו את דת האסלאם, שהגיעה כנראה מג'אווה כתוצאה מקשרי המסחר שהיו לאי. המלך קאיצ'יל מארהום (kaicil marhum‏; שלט 1465–1486) התאסלם, ובעקבותיו התאסלמו בהדרגה בני משפחת האצולה ואחר-כך שאר בני עמו. בנו, זאינאל אבידין (Zainal Abidin, שלט 1486–1500) קבע את האסלאם כדת הרשמית של הממלכה, כפה את חוקי השריעה, והתאים את המנהל לכללי הדת האסלאם ושילב בממסד את אנשי הדת. הוא שינה את תוארו ממלך (Kolano) לסולטאן והישות שעמד בראשה הפכה לסולטנות. עד שהאימפריה ההולנדית השלימה את ההשתלטות על מאלוקו במאה ה-19, עמדו סולטאני טרנאטה בראש אימפריה שכללה נומינלית את אמבון, סולאווסי, סראם וחלקים מפאפואה.
היסטוריה > הפורטוגזים

האירופאים הראשונים שהגיעו לטרנאטה היו פורטוגזים ממשלחת האימפריה הפורטוגזית שהפליגה ממלאקה. אחת הספינות טבעה מול חופי סראם, והמקומיים הצילו חלק מהמלחים, בהם מפקד הספינה, פרנסישקו סראו (Francisco Serrão). הסולטאן של טרנאטה, בייאנולה (Bayanullah, גרסה אחרת היא אבו לאיס - Abu Lais; שלט 1500–1521), שהאי היה בתחום שלטונו, שמע על כך. הוא ראה בכך הזדמנות לחבור למעצמה אזורית חזקה, והביא את הניצולים לטרנאטה ב-1512. הסולטאן אף אישר לפורטוגזים לבנות מצודה באי (Benteng Tolukko) שבנייתה החלה ב-1522. מצודה נוספת (Benteng Kalamata) נבנתה ב-1540.
עם זאת, היחסים בין תושבי טרנאטה והפורטוגזים היו מתוחים מלכתחילה. השירות במקום כה מרוחק מאירופה משך בעיקר הרפתקנים ותאבי בצע. התנהגות חסרת רגישות של הפורטוגזים, ניסיונותיהם לייצר מונופול בסחר התבלינים ולהשפיע על הפוליטיקה הפנימית, בצירוף ניסיונות רפים לנצר את האוכלוסייה המוסלמית מתחו את היחסים בין הסולטאן לפורטוגזים. ב-1533 הדיחו הפורטוגזים את הסולטאן אבו חייט השני, בנו של בייאנולה, בתואנה כי הורה על רציחתו של המושל גונזלו פריירה (Gonzalo Pereira), ובמקומו עלה לשלטון הסולטאן טבאריג'י (Tabariji), שהיה אז רק בן 15 ולכן שלט תחילה אביו החורג כעוצר. גם טבאריג'י הסתכסך עם המושל הפורטוגזי ויסנטה דה פונשקה (Vicente de Fonseca), ועל כן הודח גם הוא ב-1534, והוא נשלח לגואה. במקומו מינו הפורטוגזים את אחיו למחצה הסולטאן חיירון (Khairun; שלט 1534–1570). בהשפעת הפורטוגזים בגואה התנצר טבאריג'י ושינה את שמו לדום מנואל. הפורטוגזים התכוונו להחזירו לטרנאטה כמועמד רצוי לכס הסולטאן, אלא שהסולטאן חיירון מנע זאת, ובסופו של דבר כשקיבל אישור לחזור הוא מת במלאקה בדרכו לטרנאטה ב-1545. בצוואתו הוא העניק את האי אמבון לסנדקו הפורטוגזי ז'ורדאו דה פריטאש (Jordão de Freitas).
ב-1546 ביקר המיסיונר הנודע פרנסיסקו חאווייר בטרנאטה ובאיים שבשליטתה. הפעילות המיסיונרית וההתערבות בענייניה הפנימיים של הסולטנות הובילו את הסולטאן להכריז מלחמה על הפורטוגזים. ב-1558 הושמה המצודה הפורטוגזית בטרנאטה במצור, והסולטאן כבש חלקים גדולים מהאי אמבון. הפורטוגזים, שהחליטו לחסל את האיום, ביקשו לנהל שיחות עם הסולטאן, וכשהוא ביקר על פי הזמנתם במצודה בטרנאטה ב-25 בפברואר 1570 הוציאו אותו הפורטוגזים להורג. בתגובה התקוממו תושבי טרנאטה כנגד הפורטוגזים. בנו של חיירון הוכתר כסולטאן החדש בשם באבולה (Babullah; שלט 1570–1583) וניהל מערכה צבאית מוצלחת כנגד הפורטוגזים, שהובאו במצור וב-1575 נכבש המבצר האחרון שלהם בטרנאטה, מבצר סאו פאולו (Sao Paulo). הפורטוגזים העבירו את מרכז הפעילות שלהם לאמבון, וכוחם באזור הלך ונחלש. אומנם בהזמנת סולטאן טידורה הקימו הפורטוגזים מצודה באי ב-1578, אך הם לא היוו איום על שליט טרנאטה. תחת שלטונו של הסולטאן באבולה ובנו הסולטאן סעיד (Said; שלט 1583–1606) הפכה סולטנות טרנאטה למדינה אסלאמית קיצונית אנטי-פורטוגזית. במהלך שלטונו של באבולה השתלטה הסולטנות על איים רבים ובאבולה הוכתר כ"שליט על 72 מדינות" (penguasa 72 negeri). תקופתו נחשבת לתור הזהב של טרנאטה.
ב-3 בנובמבר 1579 עגנה בטרנאטה "גולדן היינד", ספינתו של פרנסיס דרייק. דרייק הגיע לטרנאטה לאחר מסע שוד כנגד הספרדים בפרו ובפנמה וחציית האוקיינוס השקט. דרייק התקבל בכבוד מלכים לאחר שהתברר לסולטאן באבולה כי להם אויב משותף - הספרדים והפורטוגזים. לזהב ששדד דרייק מהספרדים הצטרף מטען של ציפורן מאיכות מעולה.
היסטוריה > הספרדים

האימפריה הספרדית הייתה מעצמה אירופית נוספת שפעלה באיי מאלוקו. ב-1521 הגיעה המשלחת של פרדיננד מגלן, לאחר מותו בקרב בפיליפינים, לטידורה. הסולטאן המקומי חיפש בני ברית כנגד הסולטנות החזקה של טרנאטה, שהפורטוגזים היו אז עוד בני בריתה, וכרת ברית עם הספרדים, שקיבלו רשות להקים באי מצודה. במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-16 ניסו הספרדים כמה פעמים להיאבק עם הפורטוגזים על השליטה באיי התבלין ושלחו לאיים משלחות. הם הפסיקו את הניסיונות לאחר שמשלחת וִייַאלובוס (Villalobos) הובסה על ידי הפורטוגזים ב-1545. הספרדים החליטו לחזור לאזור לאחר האיחוד האיברי שבו צורפה פורטוגל לספרד במסגרת אוניה פרסונלית. החל ב-1582 שלחו הספרדים מבסיסם בפיליפינים כמה משלחות צבאיות שניסו בלא הצלחה לכבוש את המבצר בטרנאטה בשיתוף פעולה עם הפורטוגזים. מצב דברים זה השתנה בעקבות תבוסה מקומית. במאי 1605 כבשו ההולנדים (שהיו אז בעיצומו של עימות צבאי עם ספרד) יחד עם בני בריתם מטראנטה את המצודה הפורטוגזית בטידורה. בתגובה שלח פדרו דה אקוניה (Pedro de Acuña), המושל הספרדי של הפיליפינים, משלחת צבאית גדולה נוספת לאיי מאלוקו ב-1606. משלחת זו החזירה לידיים ספרדיות את השליטה על המצודה בטידורה והצליחה גם להשתלט על טרנאטה. הסולטאן סעיד ופמלייתו הוגלו למנילה. הספרדים נשארו בטרנאטה במשך 57 שנים, בין 1606 ל-1663. תקופה זו התאפיינה במאבקים בלתי פוסקים כנגד ההולנדים שהיו יורדי ים טובים יותר, ובדרך כלל ניצחו בקרבות הימיים. לשני הצדדים היו בני ברית מקומיים - בני טרנאטה תמכו בהולנדים, והסולטאן של טידורה תמך בספרדים.
כבר ב-1607 הקימו ההולנדים מבצר על טרנאטה במרחק קילומטרים מהמושבה הספרדית שבאי. בעת הקמתו היה המבצר קרוי מבצר מלאיו (Malayo), כיום מבצר אוראניה (Benteng Oranye). ב-1609 הם הקימו בחלקו הצפוני של האי את מבצר וילמשטאדט (Willemstad), וב-1612 הם שיפצו את מבצר טולוקו הפורטוגזי וכינו אותו מבצר הולנדיה (Hollandia). הספרדים היו כל העת בעמדת התגוננות מול ההולנדים ובני בריתם תושבי טרנאטה, וב-1610 נותר בידם חלקו הדרומי של טרנאטה (היישוב "Nuestra Señora del Rosario"), האי טידורה וכמה נמלים באיים הלמהרה ומורוטאי. בשל מצב המלחמה הנמשך היו הספרדים בטרנאטה ובטידורה תלויים לחלוטין במשלוחי המזון, הביגוד והתחמושת השנתיים שהיו מגיעים מהפיליפינים. במקרים שהמשלוח השנתי לא הגיע, אם משום שההולנדים לכדו את האוניות או שהאוניות טבעו בסערה, היו הספרדים בחילות המצב על האיים והתושבים המקומיים במצב נואש ועל סף רעב. ב-1663 החליט מנריקה דה לארה (Manrique de Lara) מושל הפיליפינים לשים למצב סוף פסוק והורה על פינוי חילות המצב מאיי מאלוקו.
היסטוריה > ההולנדים

ב-1599 הזמין הסולטאן סעיד מטרנאטה את ההולנדים עוד בטרם היות חברת הודו המזרחית ההולנדית (VOC בראשי תיבות בהולנדית) לכרות ברית עמו תמורת הזכות לרכוש תבלינים, אבנים יקרות ופנינים. הברית נשאה את הפירות להם קיווה הסולטאן כאשר ב-1605 כבש כוח משותף הולנדי-טרנאטי את המצודה הפורטוגזית בטידורה. הספרדים (שפורטוגל הייתה חלק מממלכתם אז) שלחו בתגובה משלחת צבאית גדולה מהפיליפינים, שכבשה את טרנאטה. ההולנדים לא היו מסוגלים לתקוף את הספרדים ישירות והקימו סדרה של מבצרים על האי. בשנים הבאות התמקדה היריבות בין ההולנדים לספרדים בסדרה של קרבות קטנים באיים הסמוכים, שבהם הייתה ידם של ההולנדים ובני בריתם בדרך כלל על העליונה, וב-1663 פינו הספרדים את כל מוצביהם באיי מאלוקו. ההולנדים היו לכוח האירופאי היחיד באיי מאלוקו.
כמו הפורטוגזים לפניהם התערבו ההולנדים בפוליטיקה הפנימית של טרנאטה כשגרמו להדחת הסולטאן מוצפר (Muzaffer) והעלו לשלטון את הסולטאן חמזה (Hamzah; שלט 1627–1648). הסולטאן החדש השתמש בכוח על מנת לכפות את גביית המיסים מנתיניו, וכאשר בני ההיטו (Hitu) באמבון התקוממו הוא פנה להולנדים בבקשה לעזרה. מכאן ואילך הפכה ההתערבות ההולנדית במאבקי הכוח הפנימיים בטרנאטה לתופעה קבועה. ב-1651 פנה בנו של חמזה, הסולטאן מנדארשאה (Mandarsyah; שלט 1648–1675), שניהל מאבקי כוח פנימיים, בבקשת עזרה מההולנדים. הם התנו את הסכמתם לעזרה בתמורה ליישום מדיניות של השמדת עצי הציפורן בכל האיים, פרט לאמבון שעליו שלטו ישירות. הסיבה לדרישה הייתה ירידת מחירי התבלין באירופה בשל יבולי שיא של ציפורן באיי מאלוקו. הסולטאן הסכים לכך תמורת פיצוי כספי. ב-1683 חתם הסולטאן של טרנאטה על הסכם לפיו הפך ואסל של חברת הודו המזרחית ההולנדית.
בהגיע המאה ה-19 דעך המסחר בתבלינים בצורה משמעותית. האזור איבד מחשיבותו עבור ההולנדים, אך ההולנדים המשיכו להפגין את נוכחותם באיים במטרה למנוע אפשרות שמעצמה קולוניאלית אחרת תכבוש את האזור. לאחר שחברת הודו המזרחית ההולנדית הולאמה על ידי הממשלה ההולנדית ב-1800, הייתה טרנאטה חלק מממשלת מולוקה (Gouvernement der Molukken). כחלק מהמלחמות הנפוליאוניות, כבשו הבריטים את טרנאטה ב-1810, אך החזירו אותו להולנדים ב-1817. ב-1824 היה האי טרנאטה למרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז שכלל את הלמהרה, את החוף המערבי של גינאה החדשה ואת מרכז החוף המזרחי של סולאווסי. ב-1867 נוסף למרכז כל החלק שבשליטת ההולנדים בגינאה החדשה, אך בהדרגה הוא הועבר לחסות אמבון, וב-1922 הוא פורק.
הביולוג וחוקר הטבע הבריטי אלפרד ראסל וולאס, מהוגי תורת האבולוציה, התגורר בטרנאטה 3 שנים ובו כתב את ספרו על האבולוציה שכותרתו "על הנטייה של המינים להיפרד באופן מוחלט מהמין המקורי", המכונה כיום "מאמר טרנאטה" (Ternate Paper), אותו שלח ב-1858 לצ'ארלס דרווין, צעד שהביא את דרווין להקדים ולהוציא לאור את ספרו הידוע "מוצא המינים".
היסטוריה > עצמאות

כמו שאר אינדונזיה, נכבש האי טרנאטה בידי הצבא היפני במלחמת העולם השנייה. יפן נכנעה באוגוסט 1945, ובנובמבר 1945 נכבש האי טרנאטה בידי בעלות הברית במטרה להחזירו לשלטון הולנד. עקב לחץ בינלאומי הכירה הולנד כארבע שנים לאחר מכן בעצמאות אינדונזיה. עם קבלת העצמאות, צורף האי טרנאטה למחוז איי מאלוקו באינדונזיה.
כמו במקומות אחרים באיי מאלוקו, פרצו גם באי טרנאטה מהומות בשנים 2000-1999, במסגרת העימות הכיתתי של מאלוקו, שבין נוצרים למוסלמים. משמר הסולטאן מודפר שאה (Mudaffar Sjah‏; 2015-1935) ניסה להגן על המיעוט הנוצרי הקטן באי, אך הובס על ידי מילציה מוסלמית מקומית שקיבלה תגבורת מטידורה ומאיים אחרים. ההמון שרף כנסיות ובתים של נוצרים והנוצרים עברו להתגורר בהלמהרה. במקביל עברו תושבים מוסלמים מהלמהרה, שסבלו מתקיפות של נוצרים לטרנאטה, (והתגוררו תחילה בכנסיות ובבתי קולנוע). בסיום העימות לא נותרו יותר נוצרים בטרנאטה ובטידורה.
גאוגרפיה

האי טרנאטה שוכן 23 קילומטרים מערבית לאי הלמהרה. האי משתרע בין '45 0° ל-'52 0° צפון ובין '17 127° ל-'23 127° מזרח, וצורתו מעגלית. רוחבו המקסימלי כ-13 קילומטרים והמינימלי כ-11 קילומטרים, ושטחו 111.8 קמ"ר. מקור האי געשי ועובדה זו ניכרת בצורתו החרוטית הבולטת בדומה לטידורה, האי השכן. תוואי הנוף הבולט באי הוא הר הגעש הפעיל גמאלמה (Gamalama) שגובהו 1,715 מטרים, ולו שלוש פסגות, שהצפונית שבהן היא הצעירה ביותר מבחינה גאולוגית. ההר התפרץ כמה פעמים, כשההתפרצות ההרסנית ביותר אירעה ב-1763. התפרצויות נוספות היו ב-1840 (התפרצות שגרמה להרס מרבית הבתים על האי), ב-1980, ב-1983, ב-1994, ב-2003, ב-2011, ב-2014, ב-2015 וב-2016. בשל ההתפרצות ב-2014 נסגר נמל התעופה הפועל באי משום שהמסלול כוסה בשכבת אפר געשי בגובה של 5 סנטימטרים. גם בהתפרצות של 2016 נסגר שדה התעופה בשל אפר שהצטבר על המסלול. על הקרקע הגעשית הפורייה שעל מדרונות ההר נטועים מטעים של עצי ציפורן ואגוז מוסקט. ניתן לטפס על ההר, ומספר מטפסים קיפחו את חייהם במסלול זה.
כמה אתרים מעידים על ההיסטוריה הגעשית של האי. באטוּ אַנְגוּס (Batu Angus - "הסלע השרוף"), הוא שפך לבה נרחב שזרם מפסגת ההר על המדרון הצפוני עד הים במהלך ההתפרצות של מרץ 1737. שפך לבה זה מקנה לקצהו הצפוני של האי את צורתו המיוחדת. אתר נוסף נמצא על צלע ההר בצפון-מערב האי, כ-10 קילומטרים מבירת האי. במקום זה מצויים שני אגמים במרחק של 200 מטרים ביניהם, הקרויים אגם טולירה (Tolire). שני האגמים הם מארים שנוצרו בהתפרצות שאירעה בלילה שבין 5 ל-6 בספטמבר 1775. הגדול בהם (Tolire Jaha) קוטרו 700 מטרים, שטחו 50 דונם, עומקו המרבי 50 מטרים, והוא מוקף בצוקים תלולים. הקטן יותר (Tolire Kecil) צמוד לקו החוף. המקומיים מספרים כי האגמים נוצרו כשאלוהים זעם על אב שעיבר את בתו והפך את האב לאגם הגדול ואת הבת לאגם הקטן. הם גם מאמינים כי במימי האגם מסתתרים מאות תנינים לבנים גדולים ולכן אוסרים על רחצה או דיג באגם. מאר נוסף הוא אגם לגונה (Danau Laguna) בחוף הדרום-מזרחי של האי. החול השחור של חוף סולמדאהה (Sulamadaha) מעיד גם הוא על ההיסטוריה הגעשית של האי.
החוף הדרומי והחוף המזרחי של האי מיוערים בצפיפות ביער טרופי. עופות רבים מקננים ביער, כשאגם טולירה הוא אתר חביב על צפרים. בין העופות קקדו לבן, יונת פירות כחולת-כיפה (Ptilinopus monacha), תוכי גדול-מקור (Tanygnathus megalorynchos), דגרתל כהה (Megapodius freycinet), עופות נזירים (Philemon) ולונכורה. כמו כן חי ביערות קוסקוס כחול-עין, יונק כיס קטן שאנדמי לאי זה ולאי טידורה השכן.
אקלים

האי נמצא קרוב מאוד לקו המשווה ואקלימו טרופי (סיווג Af על פי שיטת קפן). כמות המשקעים בטרנאטה גבוהה, כשגשמים יורדים כל השנה, אפילו בספטמבר, החודש היבש ביותר יורדים בממוצע 125 מילימטרים גשם. החודש הגשום ביותר הוא מאי עם ממוצע של 244 מילימטרים, והממוצע הרב שנתי הוא כ-2,200 מילימטרים. החודש החם ביותר הוא נובמבר עם טמפרטורה ממוצעת של 26.6°C, והחודש הקר ביותר הוא דצמבר עם טמפרטורה ממוצעת של 26.4°C. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 26°C והלחות היחסית סביב 75%.
| אקלים בטרנאטה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בטרנאטה> ינואר.29.4.22.2.200 | אקלים בטרנאטה> פברואר.29.5.22.3.186 | אקלים בטרנאטה> מרץ.29.4.22.3.183 | אקלים בטרנאטה> אפריל.30.2.22.6.225 | אקלים בטרנאטה> מאי.29.9.22.7.244 | אקלים בטרנאטה> יוני.29.6.22.5.210 | אקלים בטרנאטה> יולי.29.3.23.3.158 | אקלים בטרנאטה> אוגוסט.30.22.6.127 | אקלים בטרנאטה> ספטמבר.29.9.21.9.125 | אקלים בטרנאטה> אוקטובר.30.2.21.9.140 | אקלים בטרנאטה> נובמבר.30.5.22.7.197 | אקלים בטרנאטה> דצמבר.29.1.21.8.204 | אקלים בטרנאטה> שנה.26.22.3.2,199 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Climate: Ternate