stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עין בוקק
מלונות מודרניים

כבר בשנת 1955 ביקשה קבוצת משקעים אמריקניים להקים מלון בעין בוקק על פי תוכנית של הארי לוי, שהפעיל את מלון קליה עד 1948.
בשנת 1961 נטען שהארי לוי, אז הבעלים של מלון השרון, מתכוון להקים בעין בוקק מלון מודרני. ביוני 1964 פורסם שבכוונת חברת "עיינות" שניהלה את מלון מלכת שבא באילת להקים בעין בוקק מלון מודרני. מתוכניות אלו לא יצא דבר.
בשנת 1967 קיבל יוסי אדלר, צעיר בן 24 ממשפחת מלונאים בצפת זיכיון להקמת מלון גלי זוהר בעין בוקק. הוא חבר לקבלן גדעון בן צבי וביחד הם החלו בבניית המלון בשנת 1968. ב-23 ביולי 1969, לאחר תקופת הרצה, נחנך המלון שנוכחות שר התיירות משה קול. מלון שני, מלון "עין בוקק", נבנה בשנת 1970 ונפתח בראשית 1971. שני המלונות זכו להצלחה רבה ובעקבות זאת הוגשו בקשות רבות להקמת מלונות נוספים. אחד הזרזים לפיתוח המקום היה פתיחת מקטע הכביש בין עין פשח'ה לעין גדי, אשר איפשר הגעת נוסעים מירושלים למקום ללא עיקוף. כך פורסם המקום כ"חוף הים של ירושלים".
המלון השלישי בעין בוקק, "גני שולמית" נבנה בשנת 1973 ונפתח להרצה באמצע 1975. עד תחילת שנות ה-80 לא נפתחו בעין בוקק מלונות נוספים. שני מלונות שנבנו במהלך שנות ה-70, מלון לוט ו"צל הרים", שיועדו להיות ברמת שלושה כוכבים נתקעו באמצע הבנייה ונפתחו בראשית שנות ה-80. בשנת 1985 עבר מלון "גני שולמית" לבעלות רשת מוריה ונקרא "גני מוריה". במרץ 1988 הצטרף למלונות בעין בוקק מלון שישי, מלון הוד.
בשנת 1996 נפתח מלון הייאט שהיה המלון הגדול ביותר בעין בוקק, עם כ-600 חדרים. ביוני 1997 נפתח מלון הולידיי-אין קראון פלאזה. בשנת 1997 היו עוד שתי מלונות בבנייה: מלון קיסר, ומלון קרסנופולסקי של האחים לוי.
נכון לשנת 2014, שוכנים בעין בוקק 12 בתי מלון ובהם כ-4,000 חדרים, ושלושה מרכזים מסחריים ("עין בוקק", "פטרה" ו"עין התכלת") שבהם מסעדות, חנויות ושירותים נוספים. בשנת 2018 נפתח במרכז עין בוקק קניון שמשתרע על פני שטח של כ-10,000 מ"ר.
בחלק מבתי המלון פועלים מרכזים רפואיים המתמחים בתיירות מרפא. חופי עין בוקק הוכשרו לרחצה על ידי החברה להגנות ים המלח במסגרת תקציבי שיקום ים המלח על ידי משרד התיירות, כיל ומועצה אזורית תמר. טיילת באורך של שלושה קילומטרים מחברת בין עין בוקק למתחם התיירות של חמי זוהר, הנמצא ליד היישוב נווה זוהר שמדרום לעין בוקק, ובו שלושה בתי מלון נוספים. בשטח הלא מפותח שבין שני אזורי המלונות קיים פוטנציאל לפיתוח מלונאי נוסף בהיקף של עד 8,000 חדרי מלון נוספים. בעין בוקק שוכנים מצד בוקק, מצודה ביזנטית הנמצאת מצפון לנחל בוקק, סמוך ממערב לכביש 90, וכן שרידי בית חווה חשמונאי בגודל של 23X23 מטרים שחרב במרד הגדול.
קווי אוטובוס סדירים פועלים בין עין בוקק לירושלים, ערד, דימונה, אילת ולבאר שבע, ובעונות הטיולים אוטובוס תיירותי של המועצה האזורית מקשר בינה לבין אתרי התיירות לאורך ים המלח והיישובים.
מלונות מודרניים > רשימת מלונות

| מלונות עין בוקק> שם נוכחי | מלונות עין בוקק> שנת הקמה | מלונות עין בוקק> שמות בעבר | מלונות עין בוקק> מספר חדרים |
| --- | --- | --- | --- |
| אואזיס, ספא קלאב | 1969 | "גלי זוהר", קרלטון (לפני 2006) | 98 |
| לאונרדו אין | 1971 | "עין בוקק" | 96 |
| ישרוטל נגה (גנים המחודש) | 1975 | "גני שולמית", "גני מוריה" (מ-1985), רדיסון גני מוריה, "גני ים המלח", "גנים" | 196 |
| ספא לוט | 1981 | לוט | 199 |
| מילוס | 1982 | צל הרים | 162 |
| הוד הרברט סמואל ים המלח | 1988 | הוד המדבר | 203 |
| מלון דייוויד | 1996 | הייאט ריג'ינסי (1996-2003), מרידיאן (2004-2013) | 580 |
| VERT ים המלח | 1997 | הולידיי-אין קראון פלאזה | 310 |
| ישרוטל נבו | 1998 | קיסר, ישרוטל ים המלח | 298 |
| Enjoy ים מלח | 1999 | גולדן טוליפ פריוויליג', דניאל | 302 |
| רויאל | 2001 | רימונים | 400 |
עליית מפלס מי הבריכות

מתחם המלונות בעין בוקק נקשר בעליית מפלס מי בריכות האידוי שבדרומו של ים המלח, הנגרמת כתוצאה מהפעילות התעשייתית של מפעלי ים המלח. בין תעשיית התיירות לתעשיית האשלג בים המלח שוררת מערכת של יחסי תלות הדדית: הפעילות התעשייתית מאפשרת, מחד, את המשך קיומו של גוף מים שלצידו מוקמים בתי המלון, ומאידך גורמת לשקיעת מלח, לעליית מפלס הבריכות ולאפשרות של הצפת שטחי החוף והמתקנים הסמוכים לקו החוף. לאחר דיונים ממושכים והסכמים מורכבים, החלה חברת כיל, הבעלים של מפעלי ים המלח, בתיאום עם "החברה הממשלתית להגנות ים המלח" בהקמה והפעלה של מערך לקציר המלח בבריכות. לפי התוכניות ישונעו כ-20 מיליון טון של מלח בשנה מבריכה 5 לים המלח, ויפוזרו בים. נכון לשנת 2017, תוכנית קציר המלח טרם התחילה.
אקלים

האקלים בעין בוקק מדברי (צחיח). בחודשי הקיץ הטמפרטורות מגיעות אל מעל 40° צלזיוס, ואילו בחודשי החורף הטמפרטורות נוחות ויורדים גשמים לעיתים רחוקות. הטמפרטורות הגבוהות במקום הופכות אותו לאחד החמים בישראל. ממוצע המשקעים השנתי במקום נמוך מ-50 מ"מ, כמו בכל אזור ים המלח ודרום הארץ.
| אקלים בעין בוקק> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בעין בוקק> ינואר.20.9.13.4.6.9 | אקלים בעין בוקק> פברואר.22.3.14.9.7 | אקלים בעין בוקק> מרץ.25.8.17.8.6.6 | אקלים בעין בוקק> אפריל.30.1.21.4.2.8 | אקלים בעין בוקק> מאי.34.9.25.4.0.5 | אקלים בעין בוקק> יוני.38.3.28.4.0 | אקלים בעין בוקק> יולי.40.7.30.5.0 | אקלים בעין בוקק> אוגוסט.39.8.30.7.0 | אקלים בעין בוקק> ספטמבר.37.28.9.0 | אקלים בעין בוקק> אוקטובר.32.8.25.7.4.7 | אקלים בעין בוקק> נובמבר.27.1.20.3 | אקלים בעין בוקק> דצמבר.22.2.14.9.9.6 | אקלים בעין בוקק> ... |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Israel Weather
רכבות דונצק

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1872–הווה (כ־153 שנים) 
 חברת אם:  רכבת אוקראינה 
 חברות בנות:  Krasnoliman Directorate of Railway Transportation  Luhansk Directorate of Railway Transportation 
 מיקום המטה:  דונצק 
 ענפי תעשייה:  תחבורה מסילתית 
  
 dnrailway.ru
 
רכבת דונצק (באוקראינית: Донецька залізниця; ברוסית: Донецкая железная дорога) היא מפעילת תחבורת הרכבות במזרח אוקראינה, במיוחד באזור דונבאס (אגן הפחם של דונצק). הרכבת היא אחת משש מסילות ברזל טריטוריאליות שבבעלות רכבת אוקראינה ונמצאת תחת שליטה חלקית של ממשלת אוקראינה עקב ההתערבות הצבאית הרוסית באוקראינה, שהביאה לכך שהממשל המרכזי בקייב איבד בפועל את השליטה על מחוז דונצק.
בשל המלחמה בדונבס, רק חלקים ממסילת הברזל בדונייצק פועלים. בחודש דצמבר 2014, חברת Ukrzaliznytsia הקימה סניף חלופי לרכבת דונייצק ומטהו עבר מהעיר דונצק (שנכבשה על ידי הבדלנים) לעיר לימן.
מידע כללי

הרכבת בדונצק נוצרה בשנת 1953 על ידי מיזוג בין הרכבת צפון-דונצק (שמרכזה בעיר ארטמייבסק) ורכבת דרום-דונצק (שמרכזה בעיר יאסינובאטה).
הרכבת משרתת את החלק החשוב ביותר לתעשייה כמו אזור דונבאס - דונייצק ולוהנסק, כמו גם חלקים מזפוריז'יה, חרקוב ודנייפרופטרובסק (שבאוקראינה) ובכך משתלבת כמסוע מרכזי ונתיב הובלה יחיד לדונבאס ודניפרו, האזורים המרכזיים של רוסיה ואוקראינה, אזור וולגה והקווקז. למסילת הרכבת שתי תחנות מעבר גבול בגבול רוסיה-אוקראינה שעליהן אין שליטה בשל תנאי מלחמה.
בדרום, לרכבות דונייצק יש גישה לים אזוב דרך הנמל המסחרי של מריופול, כמו גם גישה למרכז התעשייה הגדול ביותר באוקראינה - מריופול. אורך הרכבת של דונייצק הוא 13 אחוז מהאורך הכולל של כלל רשת הרכבות האוקראינית. במקביל, חלקו מהווה 47 אחוז מהעומס ו-36 אחוז מכלל הרכבות האוקראיניות. המסילה ממוקמת על שטח של 57,000 קמ"ש.
רכבת דונייצק היא דרך התחבורה העיקרית, המשרתת נוסעים וכמות גדולה של מתקנים תעשייתיים שונים: מכרות פחם, מתכות, מערות פחם וצינורות, מפעלי בנייה למכונות ובניית מכונות, כימיה, חשמל, מזון ותעשיות אחרות.
בדצמבר 2014 בפקודת ממשלת אוקראינה כל שטחה של רכבת דונייצק והחברות הקשורות אליה, הממוקמות בשטח אוקראינה שהיו בשליטת המדינה, הועברו למינהל הזמני של הרכבות הדרומית ורכבות צ'דניפר.
מבנה

החטיבה המינהלית של הרכבת בדונייצק מורכבת משלושה מינהלות לתחבורת הרכבת, כולם ממוקמים בעיר לימן, כלומר:
קרסנו-לימן
לוהנסק
דונייצק
בעבר היו גם שתי מנהלות אחרות:
אילובאיסק
ז'דנוב (מריופול)
יאסינובאטה
דבאלצבה
התחנות המרכזיות ברכבת של דונייצק הם: יאסינובאטה, דונצק, מריופול, דבלצבה, אילובאיסק, לוהנסק, פופאסנה, קונדראשבסקה-נובה, פוקרובסק, קראמטורסק, סלוביאנסק, קוסטיאנטיניבקה, מיקיטיבקה, ליימן, צ'רבונה מוילה.
פלישת רוסיה לאוקראינה (משנת 2014)

בשל המעורבות הצבאית הרוסית באוקראינה, שאר הרכבות והתחנות הועברו תחת שליטתם הזמנית של הנהלת רכבות דרום אוקראינה.
בשנת 2016 חודשה פעילות הרכבות בלוהנסק.
ב-28 במאי 2016, אנשי הרכבת שעבדו עבור הרפובליקה העממית של דונייצק ביאסינובטה, מחו נגד כישלון ממשלת אוקראינה בתשלום שכרם. ב־28 ביולי, נחשף כי ההפגנות היו לגיטימיות והממשלה חייבת לעובדים כסף עבור השירותים שניתנו. זה כלל תהליך של ארגון מחדש וסוגיה שממשלת אוקראינה מנסה לפתור. הדובר מטעם רכבת אוקראינה אישר כי כל העובדים שעדיין עובדים ברכבת דונייצק במסגרת אוקראליזניציה (UZ) שבבעלות ממשלת אוקראינה אינם מכירים בהעסקתם בשום מקום אלא ברכבת דונייצק.
ראו גם

מסילות הברזל הרוסיות
רכבות קרים
הערות שוליים

1 2  "История железных дорог. Донецкая железная дорога". אורכב מ-המקור ב-2012-12-02.
↑  Деякі питання функціонування державного підприємства... | від 29.12.2014 № 1284-р (Сторінка 1 з 2)
↑  Ukrainian law from December 2014
↑  In Starobilsk launched a train after two year break (У Старобільську запустили потяг після дворічної перерви). Espreso. 29 May 2016
↑  Railway servicemen who work for the DPR request money from Ukraine (Залізничники, що працюють на «ДНР», вимагають грошей від України). glavcom. 30 May 2016
↑  Railway servicemen of "DPR" request that their salary was paid by Ukraine. Espreso. 30 May 2016
1 2  Syzov, V. How much coal Ukraine exports from the occupied territory? – research (Скільки вугілля Україна вивозить з окупованої території? - дослідження). Novosti Donbassa. 28 July 2016
צור שמיר אחזקות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  צור
 מיקום המטה:  פתח תקווה, ישראל
 שווי שוק:  535 מיליון ש"ח (2 בינואר 2025)
 הכנסות:  4.37 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  1.05 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח:  228 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  2.64 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  20.5 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  יוסי קוצ'יק
 מנכ"ל:  משה (מוקי) שנידמן
  
 www.zur-shamir.com
 
צור שמיר אחזקות בע"מ, המוכרת בשם המקוצר צור שמיר, היא חברה ציבורית ישראלית, המתמקדת בהשקעות ואחזקות בתחומי הביטוח, פיננסים ונדל"ן מניב. החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. מטה החברה שוכן בפתח תקווה. בעלי השליטה בקבוצת צור שמיר הם משפחת שנידמן המחזיקים כ–70% ממניות החברה.
היסטוריה

בשנת 1989 רכשה משפחת שנידמן מקונצרן הביטוח "הסנה" שתי חברות ביטוח שמוזגו לאחת, "צור שמיר חברה לביטוח".
בתחילת שנות ה-90 מכרה משפחת שנידמן את תיק הביטוח של צור שמיר לחברת הביטוח "כלל".
ב–1994 הקימה צור שמיר את "איי.די.איי. חברה לביטוח", המוכרת במותג "ביטוח ישיר", שהייתה והראשונה למכור פוליסות לציבור הרחב ללא תיווך של סוכני ביטוח.
ב–1994 רכשה צור שמיר את אדגר תעשיות טקסטיל, ועם השנים פיתחה את אדגר לחברת נדל"ן מניב. שמה של אדגר תעשיות טקסטיל שונה ל "אדגר השקעות ופיתוח". הפורטפוליו של אדגר ממוקד בבנייני משרדים בארבע מדינות: ישראל, פולין, קנדה ובלגיה.
ב–2003 הקימה צור שמיר את חברת הביטוח הישיר הראשונה בפולין, ומיד לאחר מכן הוקמו חברות ביטוח ישיר בצ'כיה וברוסיה. ב–2007 רכשה קבוצת הביטוח RSA חמישים אחוז מפעילות הביטוח האירופאית. ב–2009 רכשה RSA את ה50% הנותרים.
ב–2006 הקימה צור שמיר חברה לאשראי צרכני, "מימון ישיר".
בסוף שנת 2018, רכשה צור שמיר סטראט-אפ להעברות כספים בינלאומיות בשם "נימה". מאז 2018 נימה התפתחה, והיא בימים אלו מפעילה ארנקים דיגיטליים וצומחת במהירות.
תחומי פעילות

נכון ל-2020 צור שמיר פועלת ב4 תחומים:
ביטוח – באמצעות איי.די.איי. חברה לביטוח.
אשראי צרכני – באמצעות מימון ישיר. עיקר פעילותה במימון רכישת כלי רכב, אשראי צרכני בנקודות מכירה ואשראי לכל מטרה.
נדל"ן מניב – באמצעות אדגר השקעות ופיתוח. אדגר פועלת בישראל, פולין, קנדה ובלגיה.
ארנקים דיגיטליים – באמצעות נימה. נימה פועלת בישראל ונותנת שירותי העברת כספים לחו"ל לעובדים זרים. נימה מאפשרת העברות כספים דיגיטליות גם בתוך ישראל וגם לחו"ל. בשנת 2020 בנק דיסקונט הצטרף כשותף לקבוצת צור שמיר והשקיע בנימה. בשנת 2024 מכר בנק דיסקונט את אחזקותיו בנימה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  צור שמיר אחזקות: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑   מיכאל רוכוורגר, בעקבות התערבות רשות התחרות: השניידמנים נפרדים מהשותפות עם הפועלים ודיסקונט בנימה, באתר TheMarker‏, 2 באוגוסט 2024
כבר לא אחמד

| --- | --- |

 בימוי:  דוד דרעי 
 תסריט:  דוד דרעי 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2006 
 משך הקרנה:  54 דק' 
 שפת הסרט:  עברית, ערבית 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כבר לא אחמד הוא סרט תיעודי משנת 2006 בבימויו של דוד דרעי ובהפקתו ביחד עם רות לב ארי. הסרט עוסק במשבר הזהות של בני הדור הצעיר בחברה הבדואית ובמיוחד בנסיונותיו של צעיר בדואי לעבור תהליך של הסבה תרבותית אל היהדות וניסיונותיו להתקבל כשווה בין שווים בחברה הישראלית.
הסרט מציג את אחמד חמדון, צעיר בדואי מהחמולה הבדואית חמדון אשר גדל בבית משפחתו במרחק 100 מטרים מקיבוץ "לוטם" בגליל המערבי. כשהגיע לגיל 16, החליט להתנתק מהתרבות הבדואית ולעבור לקיבוץ. כדי לעשות זאת שינה את שמו ל"מידן שדה" והעלה את חמתם של בני המשפחה, שראו בו בוגד.
הסרט מלווה את סבך זהותו של מידן ומתעד את ההתמודדויות היומיומיות בדרכו להיות "החמדון הראשון" ש"עשה זאת": נטש את החמולה ומצא לעצמו תרבות חדשה, הראשון שקיבל תעודת בגרות, מצא עבודה בחברה מסחרית ישראלית ובעצם הבדואי הקיבוצניק הראשון. בתום שנה מיום שעיברת את שמו, מבין מידן שזהותו הראשונית והשורשית לא מאפשרת להינתק ממנה לחלוטין: החלפת מקום מחיה ושינויי תרבות החיים אינם מאפשרים לו ניתוק מוחלט מהזהות הבדואית שלו. בד בבד, הוא מבין שהחברה הישראלית עדיין לא לגמרי בשלה לקבל לשורותיה "בדואי מתייהד".
שירות קריאת הסעה

נסיעה באובר בבוגוטה. הנהג פועל על פי הוראות המוצגות על גבי צג מכשיר הטלפון הנייד.
שירות הסעה לפי קריאה (באנגלית: Ride hailing service) הוא שירות בו נעשה שימוש בפלטפורמות דיגיטליות על מנת לחבר בין נוסע לנהג מקומי המבצע הסעות באמצעות רכב.
במקומות רבים בעולם, שירותים אלה אינם כפופים לרגולציה החלה על מוניות המורשות לאסוף נוסעים ברחוב, ובכך מספקים אלטרנטיבה למוניות אלה. במקומות אלה, לשירותי ההסעה לפי הקריאה השפעה גדולה, ושנויה במחלוקת, על דפוסי השימוש במוניות בפרט, ועל התחבורה ושוק העבודה בכלל. במקומות אלה, שירותי ההסעה לפי קריאה הם דוגמה מובהקת ומוקדמת של כלכלת הפלטפורמה ("כלכלת החלטורה").
במקומות אחרים, ובכלל זה בישראל, השירותים האלה נחשבים מבחינה חוקית לשירותי מוניות לכל דבר וחלה עליהם אותה רגולציה כמו על מוניות. במקרה זה, השירותים מספקים נוחות לעומת שירותים קיימים של קריאה למונית ברחוב או באמצעות הטלפון, אבל ההשפעות שלהם משמעותיות פחות.
השלכות השימוש בשירותי הסעה לפי קריאה

לשימוש בפלטפורמה דיגיטלית לתיאום הנסיעה מספקת נוחות ומידה של ביטחון הן לנוסע והן לנהג. לשניהם יש מידע על הזהות זה של זה, גישה לדירוג שלהם שנקבע על ידי נוסעים/נהגים אחרים, ויכולת לסרב לנסיעות אם אינם מרוצים מזהות הנהג או דירוגו. הנוסע יכול בדרך כלל לעקוב אחרי הנהג מרגע תיאום הנסיעה ועד למפגש ביניהם. במקרים רבים שיטת התשלום והוצאת הקבלה נוחות יותר.
ההשלכות המשמעותיות של השירותים האלה היא כאשר הם אינם נחשבים למוניות ואינם כפופים לאותה רגולציה, ומאפשרים לכל נהג להצטרף לשירות ולספק נסיעות בכל רכב. במקומות אלה, השירותים פתחו שוק תעסוקה חדש לנהגים שאינם מורשים לנהוג במונית רגילה. רבים מהנהגים רואים בשירות עבודה המספקת "משרה גמישה עם מידה רבה יותר של עצמאות". תוספת הנהגים והמכוניות משמעותה שירות טוב יותר, במקרים רבים זול יותר לנוסעים, ביחס למוניות המסורתיות.
יחד עם זאת, ובדומה לענפים אחרים כלכלת הפלטפורמה, רבים רואים יחסי ניצול בין ענקיות הטכנולוגיה שמופעילות את הפלטפורמות לבין הנהגים. הנהגים אינם נהנים מיחסי עובד-מעביד עם החברה; הם אחראים לכל ההוצאות על הרכב, אבל אין להם שליטה על תמחור הנסיעות שנעשה על ידי הפלטפורה, ועל כמות הנסיעות שהם מקבלים; נהגים יכולים להיות מוסרים מהפלטפורמה באופן חד-צדדי; וכו'.
מבחינה ציבורית, מחקרים רבים מראים שהזמינות, הנוחות והתמחור הנוח של שירותים כמו "אובר" ו"ליפט" משכו נוסעים מאוטובוסים, רכבות תחתיות והליכה, והביאו להגדלת הכמות הכללית של הנהיגה ושל העומס בכבישים בארצות הברית.
התנגדות מצד חברות מוניות

חברות מוניות רבות ברחבי העולם הביעו את התנגדותם לכניסת השירות לערים והאזורים אשר בהם הייתה להם בלעדיות עד היום בטענה כי חברות שירות קריאת הסעה פועלות באופן בלתי חוקי. בעקבות כך, במדינות וערים מסוימות ברחבי העולם התקבלו כללים ותקנות שונים המסדירים ספציפית את הפעילות של חברות שירות קריאת כלי רכב, ובתחומי שיפוט מסוימים בעולם אף הוחלט שהפעילות של חברות שירות קריאת הסעה בלתי חוקית לחלוטין.
שירותי קריאת הסעה

קיימים שירותים רבים של שירותי קריאת הסעה, בהם בין היתר אובר, ליפט, דידי, Via, אולה, Gett ויאנדקס. טקסי.
הערות שוליים

↑  "The gig-economy: Uber good or Uber bad?". canadianlabour.ca. 12 במאי 2015. אורכב מ-המקור ב-2015-09-12. נבדק ב-2017-11-30. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  נל, ‏קץ האוטופיה של אובר: כך התנפצו ההבטחות להפחתת העומס בכבישים, באתר גלובס, 17 בפברואר 2020
↑  Alex Goldmark (8 באוגוסט 2013). "In California, They're Not Taxis, They're 'Transportation Network Companies'". Transportation Nation. {{cite web}}:  (עזרה)
סימון ירוק - ערים בהן נכון ל-2015 אובר פעלה ללא הגבלות, סימון צהוב - מדינות וערים בהן נכון ל-2015 חלו הליכים משפטיים שמטרתם להטיל איסור על החברה לפעול בתחומן, סימון אדום - מדינות וערים בהן נכון ל-2015 היה קיים איסור מוחלט על אובר לפעול בתחומן.
רחוב בלפור (תל אביב)

| --- | --- |
רחוב בלפור (2009)
רחוב בלפור (2009)
 מידע כללי
 על שם:  ארתור ג'יימס בלפור
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1925
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  תל אביב-יפו
 רובע:  5
 
 קואורדינטות:  32°04′03″N 34°46′29″E﻿ / ﻿32.067625080611°N 34.774764060128°E﻿ / 32.067625080611; 34.774764060128
  מפת מיקום  מפה מפורטת  תבנית:לשוניות2  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב בלפור הוא רחוב מרכזי בתל אביב אשר חוצה את שכונת לב תל אביב ונחשב אחד הרחובות המרכזיים בעיר. הרחוב עובר ממזרח למערב, דרך כל מערב לב תל אביב.
היסטוריה

ב-1921 חיו ביפו יותר מ-12 אלף יהודים; בשנת 1922 נותרו בה רק כחמשת אלפים יהודים – הרוב ברחו מהעיר בעקבות מאורעות תרפ"א והשתכנו במחנות אוהלים וצריפים בתל אביב. אחד ממחנות האוהלים שלאחר מכן הפך למחנה צריפים, היה צמוד לרחוב בלפור, ובשנת 1925 התגוררו בו כ-1,600 איש.
ב-1925 נודע כי ארתור ג'יימס בלפור, מדינאי בריטי וראש ממשלת הממלכה המאוחדת לשעבר – ואביה של הצהרת בלפור (1917) – יחנוך את הרחוב. באותו הזמן פורסמה מודעה מטעם עיריית תל אביב אשר פנתה לתושבי העיר תל אביב וקראה לסייע לקבל בכבוד את פני האורח על ידי קישוט העיר בדגלים.
מבנה

רחוב בלפור חוצה את מערב לב תל אביב – מרחוב יהודה הלוי, דרך שדרות רוטשילד ועד לרחוב אלנבי. יש בו שלל מבנים ישנים וחדשים המשולבים יחדיו, אך לעומת רחוב מזא"ה השוכן לצידו, רחוב בלפור מכיל בעיקר בנייני מגורים ופרויקטים.
בעבר המבנה המרכזי ברחוב היה בית החולים הדסה (בלפור 8), שנסגר בשנת 1992. על שטחו הוקם רובע לב העיר.
ב-2003 נסגר בית ספר פיטמן שפעל ברחוב בלפור, וב-2010 מכרה חברת אזורים את המתחם ב-53 מיליון שקל.
מבנה > רחובות נחתכים

רחוב בלפור פוגש במספר רב של רחובות בשכונת לב תל אביב (ממזרח למערב):
רחוב אחד העם
רחוב פיארברג
רחוב מלצ'ט
רחוב עין ורד
רחוב יוחנן הסנדלר (מצפון), רחוב שטראוס (מדרום)
רחוב דון יוסף הנשיא
הרחוב משולב במגוון בניינים חדשים וישנים שמשתלבים יחדיו, אך עדיין רוב הבניינים הם בעלי עלות גבוהה.
אתרים חשובים לאורך הרחוב (ממזרח למערב)

בית ספר פיטמן - בית ספר היסטורי אשר סגר את שעריו בשנת 2003.
תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער
גלריה נסימה לנדאו - גלריה לאמנות בתל אביב יפו
דותן ספרים
בית הבריאות ע"ש שטראוס
בית ספר בלפור
מרכז רפואי מכבי בלפור תל אביב
אהל שם
גלריה

רחוב בלפור בתל אביב
בית לשימור ברחוב בלפור בתל אביב
לוחית זיכרון בבית הספר בלפור שנמצא ברחוב
מבנה ברחוב בלפור 38 שנבנה בשנות ה-20 ובשנים 1937–2003 שכן בו בית הספר למסחר "פיטמן".
בית הבריאות ע"ש שטראוס, רחוב בלפור, תל אביב
הערות שוליים

↑  מערכת האנציקלופדיה העירונית, מחנה בלפור, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
↑  ביקור הלורד בלפור בתל אביב, באתר web.nli.org.il
↑  דותן לוי, אזורים מכרה את בית הספר פיטמן בתל אביב ב-53 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 20 באוגוסט 2009
↑  ספיר פרץ, ‏בית ספר פיטמן בתל-אביב סגר שעריו - 100 מתלמידיו ייקלטו ברשת אנקורי, באתר גלובס, 25 באוגוסט 2003
רומאנה (נפת ג'נין)

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  ג'נין
 קואורדינטות:  32°31′26″N 35°12′18″E﻿ / ﻿32.523888888889°N 35.205°E﻿ / 32.523888888889; 35.205 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הכרמל מוגדלת) רומאנה(למפת הכרמל רגילה) רומאנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רומאנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רומאנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רומאנה (בערבית: رمّانة) הוא כפר בנפת ג'נין ברשות הפלסטינית. הכפר שוכן כ-17 ק"מ צפון מערבית לג'נין, כקילומטר מגדר ההפרדה (מזרחית לאום אל פחם)
על פי מפקד 2007 גרים בכפר כ-3,800 איש.
מקור השם

חוקרים רבים מזהים את רומאנה עם העיר "Giti Rimunima" המוזכרת בסמיכות לשונם במכתבי אל עמארנה. חוקרים נוספים מזהים אותה עם העיר המקראית גת רימון שבנחלת מנשה המוזכרת כאחת מערי הלויים. זיהוי זה מתבסס על השם והמיקום הגאוגרפי בלבד, והוא נעדר סמך ארכאולוגי.
היסטוריה

במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו ברומאנה 151 בתים מיושבים ב-644 נפשות, כולם מוסלמים.
בסוף 1937 ירו תושבים מהכפר על רכבים של יהודים בכביש 66, ומושל שכם קנס את הכפר, כדי לממן כוחות משטרה נוספים לשמירת הכביש.
בינואר 1938 נאסרו בכפר 13 אנשים במסגרת המאבק במרד הערבי.
ביוני 1938 פשט הצבא הבריטי על הכפר, הוציא את כל תושביו מהבתים, ערך בו חיפוש ועצר 16 אנשים. באוגוסט 1938 שוב נערך חיפוש בכפר.
קרקעות, חקלאות ומים

בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל צוין מספר תושבי רומאנה כ-880 ושטחו נרשם כ-21,676 דונם, מתוכם 6,286 דונם של אדמה ציבורית..
לדברי תושבי הכפר,צה"ל הפקיע כ-250 דונם לצורך בניית גדר ההפרדה ובנוסף נהרסו 6 בתים בשל קרבתם המידית לגדר.
בנוסף, הופקעו 18 דונם, בצו מספר 16/08/T, כדי להגדיל את שטחי האימונים של צה"ל.
כמה מתושבי הכפר התלוננו ששפכים שמגיעים ממחנה צה"ל שבמעבר סאלם מגיעים לאדמתם, מסכנים את הגידולים ועלולים לזהם את מי התהום, המשמשים אותם לשתייה והשקיה.
מתוך כלל האדמות, על 860 דונם מגדלים זיתים. חלק מעצי הזית עתיקים ביותר ותושבי הכפר סבורים כי הם ניטעו עוד בתקופה הרומית בא"י.
חינוך

בכפר יש שלושה בתי ספר ממשלתיים וכן בית ספר של סוכנות הסיוע הבינלאומית.
פח"ע > אירועים בולטים

תושב הכפר מחמוד טארק אל-אחמד, נהרג בשנת 2007 ברמאללה בהתנגשות עם כוחות צה"ל.
במאי 2022, מוצאי יום העצמאות, שני מחבלים, שוהים בלתי חוקיים תושבי הכפר ביצעו פיגוע בעיר אלעד ורצחו שלושה ישראלים. ב-7 אוגוסט 2022 הרסו כוחות צה"ל את בתיהם
ב 5 אוגוסט 2023 נרצח חן אמיר, סייר ביטחון של עיריית ת"א על ידי המחבל כאמל אבו בכר מהכפר רומאנה. המחבל חוסל על ידי חברו של חן אמיר לצוות הסיור. מאוחר יותר נהרס ביתו של המחבל.
הערות שוליים

↑  ראו פירוט אצל גרשון גליל, "ערי הממלכה הכנעניות במאה הי"ד לפנה"ס: היקפן ומעמדן המדיני", קתדרה 84, תמוז תשנ"ז, עמ' 11 הערה 13.
↑  בנימין מזר, אנציקלופדיה מקראית, כרך ב עמ' 373 - 374 ערך "גת רימון" ב'; יהודה קיל, "דעת מקרא" על ספר יהושע פרק כא פסוק כה ועל ספר דברי הימים א פרק ו פסוק נה.
↑  ספר יהושע, פרק כ"א, פסוק כ"ה
↑  Census of Palestine 1931. Population of villages, towns and administrative areas, Jerusalem, 1932 באתר ה-Internet Archives , עמוד 70
↑  כפרים נקנסים, הארץ, 8 בדצמבר 1937
↑  גובים שכר שוטרים נוספים, הארץ, 12 בדצמבר 1937
↑  חפושים בתול כרם, הארץ, 19 בינואר 1938
↑  28 נאסרו בכפרים, דבר, 29 ביוני 1938
↑  48 שעות טרור, הארץ, 7 באוגוסט 1938
↑  Rummana - Jinin - رمانه - Palestine Remembered, www.palestineremembered.com
↑  הדאווי, סקר הכפרים, עמוד 55
1 2  خالد ضرار الاحمد - ח'אלד דיראר אל אחמד, [https://www.palestineremembered.com/GeoPoints/Rummana_1527/Article_16063.html رمانه: قرية رمانة..مصادرة وتهديد بالهدم وتلوث يهدد حياة ساكنيها
רומנה: החרמה, איום בהריסה וזיהום שמאיים על חיי תושביו], 13 דצמבר 2009
↑  خالد ضرار الاحمد - ח'אלד דיראר אל אחמד, رمانه: أراضي قرية رمانة, ميدان رماية لقوات جيش الاحتلال الاسرائيلي - רומנה: אדמות הכפר רומנה, מטווח ירי לכוחות צבא הכיבוש הישראלי, 13 דצמבר 2009
↑  palestine - remembered, Welcome To Rummana - District of Jinin, رمانه
↑  بالصور: إحياء ذكرى الشهيد “محمود الأحمد” في بلدة رمانة غرب جنين, دنيا الوطن, ‏2015-04-26 (בערבית)
↑  הפיגוע באלעד: המחבלים - שב"חים שעבדו באזור; המצוד נמשך | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il
↑  פיגוע אכזרי בפארק באלעד: 3 נרצחים, פצועים קשה ואנוש, באתר כיכר השבת, ‏2022-05-05
↑  יואב זיתון, ליד ג'נין: כוחות צה"ל הרסו את בתי המחבלים מהפיגוע באלעד, באתר ynet, 7 באוגוסט 2022
↑  אלון חכמון, מתן וסרמן, שחר ברדיצ'בסקי, טל לב רם, סתיו נמר, משה כהן, ‏סייר העירייה, חן אמיר, נרצח בפיגוע בת"א: "הציל חיים רבים במותו", באתר מעריב אונליין, 5 באוגוסט 2023
↑  nouraldin.araj, قوات الاحتلال تقتحم قرية رمانة تمهيداً لهدم منزل منفذ عملية تل أبيب, https://www.alaraby.co.uk/ (בערבית)
| Flag of Senegalיישובי נפת ג'נין |
| --- | --- | --- |
| ערים | ג'נין • קבאטיה |  |
| מועצות מקומיות | עג'ה • עראבה • בורקין • דאחיית סבאח אל-ח'ייר • דיר אבו דעיף • ג'בע • כפר דאן • כפר ראעי • מיית'לון • סילת אל-חארית'יה • סילת א-ד'אהר • יעבד • אל-יאמון • א-זבאבדה |  |
| כפרים | עאנין • ענזה • ערקה • עראנה • עטארה • ברטעה • בית קאד • ביר אל-באשא • דיר ע'זאלה • פחמה • פנדקומיה • פקועה • ג'למה • ג'לבון • ג'לקמוס • ג'ודידה • כופיראת • מִרְכָּה • מיסיליה • אל-מוע'ייר • נזלת זייד • ראמה • רומאנה • סנור • מת'לת' א-שוהדא • סיר • סיריס • ח'ירבת א-טייבה • תיעניכ • טורה אל-ע'רביה • אום א-ריחאן • אום אל תות • זובובא • יעבד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים ג'נין |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584234505171