פונקציונליזם סטרוקטורלי
תאורטיקנים מרכזיים > טלקוט פרסונס

טלקוט פרסונס היה פרופסור וראש המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת הרווארד. הוא היה אחראי במידה רבה, לעליית קרנה של הגישה בארצות הברית ובעולם הסוציולוגי כולו, בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20.
פארסונס הגדיר את שתי מטרות המחקר:
מחקר מורפולוגי - תיאור, הגדרה, השוואה ומיון של המערכת החברתית.
מחקר פיזיולוגי (מטפורה אורגנית, ביולוגית) - תיאור המכניזמים החברתיים, איך משהו פועל, איך המערכות השונות משולבות ופועלות יחד. איך מערכות כמו דת, כלכלה וכך הלאה, קשורות ליחסי השארות.
המערכת החברתית, לפי ניתוח זה, מחולקת לארבע תת-מערכות, אשר כולן ביחד מרכיבות את מערכת הפעולה האנושית. 
לכל תת-מערכת יש מוסדות חברתיים שדרכם היא עובדת:
תת המערכת התרבותית - מייצרת ערכים. היא עובדת דרך מוסדות כמו התיאטרון, הספרות, ומוצרי תרבות באופן כללי - דברים כמו מצעדים צבאיים, מסמכים כמו מגילת העצמאות או חוקת ארצות הברית, ואפילו חפצים אזוטריים למראה כמו שטיחונים עם חידון על צה"ל במסעדות. חשוב להסביר שערכים אלו נחשבים כתוצאה של מסורת, כאילו התפתחו בצורה "טבעית".
תת המערכת החברתית - מייצרת נורמות, אשר נגזרות מן הערכים הללו. אלו הן דרכי ההתנהגות שבהן נבחר לפעול. לדוגמה: הערך הוא ביטחון לאומי - הנורמה היא לשרת בצבא. הקבלה של השירות בצבא כטבעי ונכון מהווה ביטוי של ערך זה. הערך הוא השכלה- צריך ללכת לאוניברסיטה. הערך הוא חופש/רוח נעורים - נוסעים להודו או לדרום אמריקה. הנורמות יוצרות מצד אחד ומגבילות מצד שני את מגוון הבחירות שלנו. למרות שאנו מסוגלים לא לפעול על פי הנורמות, אנחנו לא נעשה זאת משום שאנחנו מבינים שהמצב הקיים הוא טוב לכולם. זו נקודה בעייתית לכאורה בתאוריה, בגלל שכאן התאוריה מתחילה להתקשות מאוד לטפל בסוטים מן הנורמות המקובלות בחברה. עם זאת, היא מספקת לכך הסבר דרך תהליך העבודה של תת-המערכת הבאה.
תת מערכת האישיות - היא מייצרת קהילה, ועובדת דרך מוסד הפוליטיקה. כאן, הכוונה של פארסונס היא להיבט החברתי באישיות של כל אחד מאיתנו, החלק במוח שלנו שחוּברת לקבל את הנורמות כנכונות. פארסונס נכנס למעמקי התהליך הפסיכולוגי תוך כדי פירוש משלו לתורתו של זיגמונד פרויד, אך הטענה באופן בסיסי היא שאנו מודעים לכך שהמצב כפי שהוא קיים הוא נכון והוגן באופן בסיסי (אם כי ייתכנו חריקות), וכי הפוליטיקה מהווה דרך הוגנת להשתתפות של כל אחד, דרך בחירה דמוקרטית של נציגים ראויים, להחליט על ההיררכיה של המטרות הקולקטיביות - מה יוגשם קודם (קודם נעסוק בחינוך או ברשת הכבישים, לדוגמה).
תת-מערכת האורגניזם - מייצרת תפקידים דרך הכלכלה. כאן הרעיון הוא שבגלל תהליך השכלול וההתמחות שהחברה כולה (כל מערכת הפעולה האנושית) עוברת, אנו נאלצים להסתמך על יותר ויותר אנשים כדי לספק את צרכינו. אפשר להשוות את כמות האנשים שצריך איכר בימי הביניים כדי להשיג אוכל - הוא עצמו, אשתו, אולי כמה ילדים - לבינינו. כמה אנשים צריכים לבצע פעולה כלשהי כדי שנוכל לקנות עגבנייה בסופר? או יותר מכך, מותגים מחו"ל? המערכת הולכת והופכת מסובכת, ולכן צריך פתרון כלשהו שדרכו אנשים יוכלו לספק את צורכיהם בצורה טובה. אבל, יש פתרון שנוצר, על פי פרסונס, בצורה טבעית לחלוטין. זהו המוסד החברתי של הכלכלה. דרך הכלכלה כל אחד מאיתנו מקבל תפקיד בהתאם ליכולתו והכשרתו (דייוויס ומור פירטו יותר על תהליך זה) שבו הוא ממלא את תפקידו, וכך עובדת הכלכלה. ההנחות הנאו ליברליות העומדות בבסיס תיאור זה של הכלכלה הן ברורות.
ארבע תתי המערכות עובדות ביחד באיזון מלא. ביחד הן יוצרות את המבנה החברתי, שפועל על דינמיקה של יצירת קונצנזוס בין אנשים - יש הסכמה רחבה לגבי הצורך לעבוד למען שימורו של המבנה החברתי, עד כמה הוא נכון והוגן וכדומה. פארסונס נחשב כמי שמבטא בצורה סוציולוגית את רוח התקופה בשנות החמישים ותחילת השישים באמריקה, תקופת "החלום האמריקאי", לאחר שהאמריקאים ניצחו במלחמת העולם השנייה וזכו למעמד של מעצמת-על.