stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זמאלכ
אתרים בולטים בזמאלכ

מועדון הספורט ג'זירה, מועדון הספורט הוותיק במצרים.
מגדל קהיר, נבנה בשנת 1960, הוא מבנה הבטון הגבוה במצרים.
בית האופרה של קהיר, הושלם בשנת 1988, מן הבולטים בבתי האופרה במזרח התיכון.
מרכז התרבות א-סאוי, נפתח בשנת 2003, אחד ממרכזי התרבות הבולטים בקהיר.
המוזיאון לקרמיקה אסלאמית.
זמאמי

חוף באי זמאמי
זָמָאמִי (יפנית: 座間味村) הוא כפר בנפת שימאג'ירי שבמחוז אוקינאווה, יפן. הכפר כולל בשטחו את האיים: זמאמי, אקה, גרומה ופוקאג'י. אוכלוסיית זמאמי מונה 955 נפש, נכון למרץ 2010, וצפיפות האוכלוסייה בו היא 36 נפש לקילומטר רבוע. שטחו הכולל של הכפר הוא 16.74 קילומטר רבוע.
היסטוריה

זמאמי שימש במאה ה-14 נמל סחר עם סין. האי היה בין האיים היפניים המיושבים הראשונים שנכבשו על ידי האמריקנים במלחמת העולם השנייה. האי נכבש ב-26 במרץ 1945, יחד עם עוד מספר האיים בארכיפלג קרמה. לפני הקרב ובמהלכו הונחו תושבי זמאמי על ידי הצבא היפני לבצע התאבדות באמצעות רימוני יד. מחלוקת סביב סוגיה זו נמשכת עד עצם היום זה. הצבא האמריקני השתמש באיי קרמה, שבהם גם זמאמי, כבסיס הכנה לפלישה לאי הראשי אוקינאווה ב-1 באפריל 1945.
כלכלה

כלכלת זמאמי מבוססת כמעט לחלוטין על תיירות. הפעילויות העיקריות באי הן צלילה ושיט קיאקים בחוף פורוזמאמי שמפורסם במימיו הצלולים העשירים בדגים ובאלמוגים. אנשים רבים נוהרים לאי בחודשי החורף והאביב המוקדמים כדי לחזות בלווייתנים גדולי-סנפיר. מבקרים רבים בזמאמי נוהגים לשכור קטנועים איתם הם מטיילים ברחבי האי. זמאמי נחשב לאחד המקומות היפים ביותר באוקינאווה מבחינת נופיו הטרופיים הייחודיים.[דרוש מקור] ההגעה לאי נעשית על ידי מעבורת מנמל טומרי בנהה. משך השיט במעבורת רגילה הוא כשעתיים, בעוד שבמעבורת הישירה משך השיט הוא כ-50 דקות. בדרכה המעבורת עוצרת באי אקה לפני שהיא משלימה את מסעה לאי הראשי זמאמי.
חלפה

ערך זה עוסק בעיר במקסיקו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל חלפהסמל חלפה

מרכז חלפה
 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה:  וראקרוס (מדינה) וראקרוס
 תאריך ייסוד:  1791 
 שטח:  118.45 קמ"ר
 גובה:  1,417 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  424,755 (2010)
 קואורדינטות:  19°31′52″N 96°54′57″W﻿ / ﻿19.53124°N 96.91589°W﻿ / 19.53124; -96.91589 
 אזור זמן:  UTC -6
 www.xalapa.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו חלפה(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו חלפה(למפת וראקרוס רגילה) וראקרוס פוסה ריקה מינטיטלאן מפרץ מקסיקו צ'. גררו ואחאקה טב. פואבלה טמ. טלק. איד. ס. ל. פ.  מ ק ס.  מ.חלפה(למפת וראקרוס מוגדלת) וראקרוס פוסה ריקה מינטיטלאן מפרץ מקסיקו צ'יאפס גררו ואחאקה טבסקו פואבלה טמ. טלקסקלה אידלגו סן לוא. פוט.  מ ק ס י ק ו  מ.חלפה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חלפה-אנריקס (בספרדית: Xalapa-Enríquez או Jalapa-Enríquez), או בקיצור חלפה (‏האזנהקובץ:XalapaPronunciation.ogg‏Ⓘ‏), היא בירת מדינת וראקרוס במקסיקו.
היסטוריה

במקום בו נמצאת כיום חלפה התקיימו מספר יישובים קטנים של ילידים מאות שנים לפני הכיבוש הספרדי במאה ה-16. באזור שנת 1313 היישובים התאחדו לכפר אחד גדול בשם שַׁלַפַּן. באזור אמצע המאה ה-15 האזור נכבש על ידי שליט האצטקים מוקטסומה הראשון.
ב-1519 הרנאן קורטס כבש את הכפר בדרכו לכיבוש כלל האימפריה האצטקית. הספרדים עיוותו את שם הכפר לשלפה, אך הצליל ש' נשמט מהספרדית המודרנית, ובמקרה זה, כמו במקרים אחרים, הוא שונה לח'.
כשהספרדים הגיעו לכפר הייתה בו אוכלוסייה קטנה יחסית, ובשנים שלאחר מכן התושבים התחילו לעזוב את המקום והאוכלוסייה קטנה עוד יותר. המצב השתנה כשב-1720 המסחר באזור התחיל להתחדש, ובעקבותיו התיישבו מספר משפחות בחלפה וחשיבות היישוב גדלה. ב-18 בדצמבר 1791 קרלוס הרביעי, מלך ספרד, העניק לחלפה מעמד רשמי של עיירה לבקשת התושבים.
ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, נוצרה מדינת וראקרוס וחלפה הוכרזה כבירת המדינה. ב-1830 חלפה קיבלה מעמד של עיר. ב-1892 שם העיר שונה ל"חלפה-אנריקס" כהוקרה למושל מדינת וראקרוס באותו זמן חואן דה לה לוס אנריקס.
כלכלה

הכלכלה של חלפה מתבססת על מסחר, שירותים פיננסיים, דיג, חקלאות, הכוללת גידול תירס, קנה סוכר, תפוזים, צ'ילי, וקפה, גידול פרחים, גידול מקנה ותעשייה.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת וראקרוסנה ואוניברסיטת חלפה.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה אל לנסרו, שמציע טיסות למקסיקו סיטי, בירת מקסיקו.
ערים תאומות

ארצות הברית קובינה, קליפורניה, ארצות הברית
ארצות הברית אומהה, נברסקה, ארצות הברית
מקסיקו פואבלה, פואבלה, מקסיקו
מקסיקו טולוקה, מקסיקו, מקסיקו
מקסיקו וראקרוס, וראקרוס, מקסיקו
חלזונות עילאיים

| חלזונות עילאיים |
| --- | --- |

תקופה
קרבון–היום, כ-360,000,000–0 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: חלזונות
קבוצה:: חלזונות עילאיים
שם מדעי
 Caenogastropoda ‏Cox, 1959
סולמית יקרה
סגולית מבהיקה
חלזונות עילאיים (שם מדעי: Caenogastropoda) הוא ענף פילוגנטי של חלזונות הכולל את מרבית החלזונות הימיים שמאופיינים בזימים ומכסה קונכייה (גולל, אופרקולום), וכן מספר קטן של חלזונות מים מתוקים וחלזונות יבשה. ענף זה נטבע ב-1960. פירוש השם הוא "חלזונות חדשים" או "חלזונות עדכניים" (recent), אך כדי לא לבלבל עם הענף Neogastropoda, ומאחר שהוא כולל גם מינים מתקופת הקרבון (לפני כ-350 מיליון שנה), הוחלט לתרגמו כ"חלזונות עילאיים".
החלזונות בענף זה מאופיינים בפיתול של מערכת העצבים והזימים, וכוללים מינים רבים שהיו בתת-מחלקה קדם-זימאים (Prosobranchia), שהתגלתה כלא מונופילטית. עוד מאפיינים הם עלייה יחידה בלב וזוג יחיד של עלעלי זימים.
נכון ל-2005, ענף זה כולל את הענפים הבאים:
ענף Sorbeoconcha, הכולל את רוב המינים של החלזונות המפותחים
ענף Hypsogastropoda, הכולל את החלזונות החדשים (Neogastropoda)
ענף Architaenioglossa
מיון

המיון לפי יוסף הלר, 2011:
על-משפחה מגדלים Cerithiodae
משפחה טוריתיים Turritellidae
על-משפחה צינורירים Vermetoidea
על-משפחה סטרומבוסים Stromboidea
על-משפחה קונכיתאבן Xenophoroidea
על-משפחה כיפוניות Calyptroidea
על-משפחה חופיות Littorinoidea
על-משפחה פי-כושים Cypraeoidea
על-משפחה פיוניות Lamellarioidea
על-משפחה חביונות Tonnoidea
על-משפחה טבוריות Naticoidea
על-משפחה חלזונות-רחף Heteropoda
על-משפחה סגוליות Janthinoidea
משפחה סולמיים Epitonidae
על-משפחה גזלנים Eulimoidea
על-משפחה כישורים Buccinoidea
על-משפחה ארגמונים Muricoidea
על-משפחה ערפדיות Cancellaroidea
על-משפחה חרוטים Conoidea
רשימת מינים חלקית

המינים עצמם מופיעים בכתב נטוי.
Sorbeoconcha
סולמיתיים
סולמית (Epitonium)
סולמית יקרה ו סולמית סתומה
טוריתיים
טורית (Turritella)
טורית מקדחית ו טורית מקלונית
מגדלית הנחלים
Hypsogastropoda
Neogastropoda
חלזון פלך ענקי
חרוטון ארסי
Littorinimorpha
חצוצרה אצילה ו חצוצרת הים
חופית מנוקדת
פי-הכושי
Neotaenioglossa
סגולית מבהיקה ו סגולית דו-גונית
צינוריר בונה
Architaenioglossa
תפוחון
ביתניה
הערות שוליים

↑  פרופ' יוסף הלר, רכיכות הים של ארץ ישראל - אורחות חיים, הוצאת אלון ספר, 2011. עמ' 56 ו-61.
זיף

ערך זה עוסק ביישוב מקראי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

תל זיף
 מידות
 גובה מעל פני הים:  840 מטר
 מיקום
 מדינה:  ישראל, יהודה ושומרון 
 קואורדינטות:  31°28′29″N 35°08′07″E﻿ / ﻿31.47475°N 35.13514°E﻿ / 31.47475; 35.13514
  (למפת הר חברון מוגדלת) זיף(למפת הר חברון רגילה) זיף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זיף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זיף
 
זִיף הוא יישוב מקראי, באזור דרום הר יהודה, המוכר היום בשל גובה תילו – 840 מטר מעל פני הים – המזוהה בתור "תל זיף", בצד הכביש היוצא מקריית ארבע ומחברון לדרום הרי חברון. התל נמצא על צומת דרכים ושולט על הסביבה ונראה למרחק. למרגלות היישוב, במורדות הר יהודה, נמצא "מדבר זיף", הנזכר בימי שאול המלך כמקום בו הסתתר דוד. בתקופה הביזנטית מדבר זיף מוכר בתור אזור בו התגוררו נזירים. אותימיוס מספר על מנזר שיתופי שהקים באריסטובוליה שבמדבר זיף. כפר ערבי בשם זה (ערבית: زيف) מתקיים במקום גם בימינו.
זיהוי וממצא ארכאולוגי

זיהויה האמור של זיף המקראית בתל זיף, כ-6 ק"מ דרום-מזרחית לחברון, מקובל במחקר. אוסביוס באונומסטיקון מביא מרחק כפול (8 מיל) מחברון, אך ודאי כיוון לאותו אתר, ולח' זיף הסמוכה אליו.
תל זיף הוא אתר סקר ישראל מספר 1/28/321{16-09}, נ"צ 16275.09815. מצוי בראש כיפה נישאת למרחקים, גובה מוחלט 880 מ', גובה יחסי 45 מ', תצפית מצוינת, שטח מרבי כ-18 ד'. האתר סחוף ביותר, וספק אם מלכתחילה היו בו שפע עיים. ראשית היישוב בתקופת הברזל 2א (כ-9 ד'), 2ב (כ-13 ד') ו-2ג (כ-17 ד'). משיא יישובו בתקופת הברזל (שלבים 2ב-ג) מוכרים שני אתרי בת שלו: ח' איסטבול וח' אבו פחג'י או אבו חושט. יצוין כי בסקר הר יהודה לא נמצאו באתר זיף טביעות 'למלך', אף על פי שנסקר כמה פעמים בצורה מדוקדקת ובדגש על חיפוש טביעות אלה, שכן זיף היא אחת מ-4 הערים הנזכרות בטביעות אלה; בכל מקרה, נראה כיום שהטביעות מתייחסות לזיף אשר בשפלה. בתקופת הברזל 2ד מצטמצם האתר (כ-8 ד') ובנותיו\חצרותיו נעלמות. הצמצום הניכר והעלמות יישובי הבת קשורים למשבר היישובי שבעקבות מסע סנחריב, וייתכן מאוד כי היישוב נפגע ואפילו נחרב אז, אך שוקם מחדש. במעבר לתקופה הפרסית נותר היישוב בהיקף דומה.
היישוב מתאושש בתקופה ההלניסטית (כ-16 ד') ומגיע לשיאו בתקופה הרומית 1 (18 ד'). בתקופה הרומית 2 נחלש היישוב בתל (כ-7 ד'), ונראה שעיקרו עובר לח' זיף הסמוכה הנוסדת אז, ושטחה בראשיתה מוערך בכ-8 ד' (ס"הכ כ-15 ד'). מתקופה זו נתגלו ליד החורבה קברים יהודיים ובהן גלוסקמאות, מהן אחת נושאת כתובת. בתקופה הביזנטית מתחזק מאוד היישוב בח' זיף (כ-18 ד'), וכך גם בתל (כ-14 ד', ס"הכ כ-32 ד'). בתקופות שלאחר מכן ממשיכים שני היישובים להתקיים במקביל, בהיקף של בערך 6–8 ד' כל אחד מהם.
לאחר תקופת בית שני

בשנות ה-90 נחפרה מערה בגדה הצפונית של ואדי קונייטרה מיובליו העליונים של נחל חבר. במערה נמצאו ממצאים מימי מרד בר כוכבא, ובין הממצאים נמצא מטבע סלע בר כוכבא אשר מצידו האחד הייתה מוטבעת חזית בית המקדש ומצידו השני ארבעת המינים. הממצא הקנה למערה את שמה מערת הסלע. החוקרים סוברים שהתעודות הנ"ל היו במערת הסלע והגיעו לשם על ידי אנשי זיף והאזור שברחו למערה לקראת סוף מרד בר כוכבא.
במערות מדבר יהודה נמצאו אגרות מזמן ימי הבית השני ומתקופת בר כוכבא, חלקן נמצא בחפירות וחלקן נקנה משודדי עתיקות. על פי שתיים מהמגילות שנמצאו ניתן ללמוד שזיף שימשה כעיר המחוז של אזור הדרום.
פפירוס נחל צאלים 9 - תעודה זו שייכת לאוסף נחל צאלים, אך מקורה קרוב לוודאי בערוציו העליונים של נחל חבר, כנראה במערת סלע. זהו "שטר כפול" כתוב ארמית. נוסחת התאריך לא השתמרה מלבד אותיות בודדות בפתיחתה: "בעש[רה/רין....". על פי שיקולים פליאוגרפיים יחסה ע' ירדני את התעודה לסוף התקופה ההרודיאנית, כלומר למאה הא' לספירת הנוצרים או לתחילת המאה הב' לספירת הנוצרים. בשורה 1, השתמר שם המקום בו נכתב השטר: יקים. שמו של כפר זה השתמר גם בשורה 13, בחלק התחתון, כמקום מוצאו של המוכר. צדדי עסקת המכר שנעשתה בין שני אנשים בפ. נח"צ 9, שהיו שניהם מן הכפר יקים שבזיף.
פפירוס נחל צאלים 69 - זהו שטר נישואין מבוטל ביוונית, אשר נכתב כפי שצוין בגופו של השטר באריסטובוליה שבזיף.
שתי התעודות שנכללו ב"אוסף נחל צאלים", יוחסו על ידי אשל ועמית, למערת סלע, בערוציו העליונים של נחל חבר (שטר הנישואין המבוטל פ. נח"צ 69 ביוונית, ושטר המכר פ.נח"צ 9 בארמית). זאת, על סמך העדויות על חפירות שוד אינטנסיביות במערת סלע, ואזכורן של "זיף", "יקים", ו"אריסטובוליה" בשתי התעודות.
שמה של עיר המחוז זיף שבתעודות השתמר בשם "תל זיף", שם העיירה יקים השתמר ככל הנראה בשם האתר נבי יקין, כשלושה ק"מ צפונית מזרחית לתל זיף, ושמה של העיירה אריסטובוליה (שנזכרת בשטר נוסף, וכן בכתבים נוצריים לגבי נס שערך במקום הנזיר אותימיוס במסעו מדבר זיף) השתמר בצורה "ח'רבת אסטבל", כקילומטר אחד דרומית מזרחית לתל.
נראה אפוא כי פליטים ולוחמים ברחו מאזור זיף אל מערת הסלע.
אוסביוס מקיסריה כותב "היום זיף כפר בדרומא... אצל חברון, מזרחה ממנה בח' מילים, שם הסתתר דוד...סמוך לה נמצאת כרמלה, הנקרא כרמל, כך נקרא עד היום כפר של יהודים, משם נבל הכרמלי" מכאן, עולה האפשרות כי המאה ה-5 והמאה ה-6 משתנה צביון האוכלוסייה באזור זיף וחלק מהיישובים הופכים לנוצרים, זאת אנו יודעים לפי שרידי הכנסיות והמנזרים הרבים שנמצאו במערות מדבר זיף.
כיום קיים במקום כפר פלסטיני בשם זיף (ערבית: زيف), בו מתגוררים 1120 איש, נכון לשנת 2016.
ראו גם

מערת הסלע
לקריאה נוספת

אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 3: 32, ושם הפניות למידע נוסף.
עדה ירדני, שטר מכר ממדבר יהודה: נחל צאלים 9, תרביץ, סג, תשנ"ד, עמ' 299–320
דוד עמית וחנן אשל, מרד בר כוכבא בדרום הר חברון, ארץ ישראל כו, תשנ"ו, עמ' 463–469
דורון שר-אבי, עין אל סח'ניה ומנזרי מדבר זיף, מחקרי יהודה ושומרון ח, תשנ"ט, עמ' 185–192
דורון שר-אבי, אריסטובוליה שבזיף, מחקרי יהודה ושומרון טו, אריאל, תשס"ו, עמ' 151–160
דוד עמית, חידושים בחקר מרד בר כוכבא , מחקרי יהודה ושומרון ב, 1992, עמ' 215–227
הערות שוליים

↑  אלברכט אלט, Judas Gaue unter Josia PJb 21, 1925}, עמ' 100-117. נמצא גם בכרך II של מאמריו, 1953: 267-288.
↑  נדב נאמן, רשימות הערים של יהודה ובנימין וממלכת יהודה בימי יאשיהו. ציון נד, תשמ"ט, עמ' 17-71.
↑  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 1: 74-92, 4: 21-25.
↑  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 1: 70-73, 3: 20-21
↑  ב', מ"ב.
↑  רד"ק, דברי הימים א, ב, מב.
1 2  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 1: 60-65, 4: 19-20.
↑  גרשון גליל, מגילות היוחסין של שבט יהודה (עבודת ד"ר), ירושלים, תשמ"ג.
↑  Aharon Demsky, The Clans of Ephrat: Their Territory and History. Tel Aviv 13-14, 1986/7, עמ' 46-59.
↑   נעמי עמית, קנקנים עם טביעות "למלך", באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, 2005
↑  אנציקלופדיה מקראית ב: 912.
↑  האונומסטיקון מס' 464, עמ' 92 שורה 15, ור' גם מס' 465,462.
↑  אתר סקר ישראל 1/37/321, כ-3 ד'
↑  אתר סקר ישראל 1/27/321, כ-1 ד'.
1 2  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 3: 32
↑  אתר סקר ישראל 1/38/321
↑  דוד עמית, חידושים בחקר מרד בר כוכבא , מחקרי יהודה ושומרון ב, 1992, עמ' 215–227
↑  עדה ירדני, שטר מכר ממדבר יהודה: נחל צאלים 9, תרביץ, סג, תשנ"ד, עמ' 299–320 ; דוד עמית וחנן אשל, מרד בר כוכבא בדרום הר חברון, ארץ ישראל כו, תשנ"ו, עמ' 463–469
↑  H.M. Cotton, Greek Documentary Texts, in: H. M. Cotton & A.Yardeni, DJD27 - Aramaic, Hebrew and Greek Texts from Nahal Hever and other Sites, The Seiyal Collection II, Oxford, pp. 255
↑  דוד עמית וחנן אשל, מרד בר כוכבא בדרום הר חברון, ארץ ישראל כו, תשנ"ו, עמ' 463–469
↑  שר-אבי, דורון, 'אריסטובוליה שבזיף', מחקרי יהודה ושומרון טו (תשסו) 151–160, 2004.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415301705171 
עתיקות בתל זיף
עינות זיף
זינב בנת עלי

| --- | --- |

 לידה:  626 אל-מדינה, Muhammad in Medina 
 פטירה:  684 (בגיל 58 בערך) דמשק, ח'ליפות אומיה 
 מקום קבורה:  מסגד א-סיידה זיינב 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בן או בת זוג:  עבדאללה איבן ג'עפר 
 
זַיְנַבּ בִּנְת עַלִי (בערבית: زَيْنَب ٱبْنَت عَلِيّ; 626 – 682) הייתה בתם של עלי בן אבי טאלב ופאטמה בת מוחמד. סבהּ היה מוחמד, ולכן היא חלק מאהל אל-בית. בדומה לבני משפחתה האחרים, היא נחשבת לדמות של הקרבה, כוח ואדיקות הן באסלאם הסוני והן באסלאם השיעי.
שנותיה הראשונות

נולדה בשנת 626, זינב הייתה השלישית מבין ילדיהם של עלי ופאטמה.
כמו שני אחיה הגדולים, חסן וחוסיין, גם זינב קיבלה את שמה מסבה, מוחמד. משמעות השם זינב הוא "קישוט האב" או "עיטור האב". לעלי הייתה עוד בת שנקראה זינב, ולכן זאת כונתה לעיתים קרובות "זינב הגדולה" בעוד האחרת נודעה כ"זינב הצעירה" או "זינב הקטנה".
פאטמה נפטרה ב-632, עת הייתה זינב רק בת שש. לאחר פטירתה של פאטמה, זינב לקחה על עצמה את תפקיד האם, והחלה לדאוג לאחיה.
לאחר קרב כרבלאא'

כאשר המושל של כופה דן למוות את האחיין שלה, עלי בן חוסיין זין אל-עאבדין, זינקה זינב על אחיינה והגנה עליו בגופו, תוך כדי שהיא זועקת "באלוהים, אני לא אעזוב אותו. אם אתה הולך לרצוח אותו, תצטרך לרצוח גם אותי ביחד איתו!". בעקבות המעשה שלה, החליטו המוציאים להורג לחוס על חייו של זין אל-עאבדין.
זינב ואחרים מצבאו של חוסיין בן עלי ששרדו את קרב כרבלאא', הובלו אל דמשק, שם הם הוחזקו בשבי. אחת הסברות ההיסטוריות היא שמפני שאנשיו של יזיד רצו להשפיל את זינב ולרמוס את כבודה עד הסוף, הם הפשיטו אותו לחלוטין והובילו אותה כל הדרך כשהיא ערומה.
כאשר הם הגיעו לדמשק, הם הובלו אל חצרו של יזיד, שם הוצגו לראווה ראשיהם הערופים של הנופלים בקרב כרבלאא'. זינב החלה להתנגד לנוכח המראה של ראשיהם של בני משפחתה, ויזיד הבחין בכך, ושאל את אנשיו "מי זאת האישה היהירה הזאת?". זינב נעמדה איתנה ואמרה "מדוע אתה שואל אותם? תשאל אותי ואגיד לך. אני הנכדה של מוחמד, אני הבת של פאטמה".
פטירה

תאריך הפטירה המדויק שלה נתון במחלוקת, אם כי הדעה הרווחת היא שזינב נפטרה בשנת 682, כחצי שנה לאחר חזרתה לאל-מדינה. יש האומרים שהיא נפטרה ממחלה, בעוד שאחרים גורסים כי היא נרצחה על ידי חייליו של יזיד הראשון.
מורשת

באיראן, יום ההולדת שלה נחגג כ"יום האחות" (אחות במובן הסיעודי). זאת מפני שהיא טיפלה בבן של חוסיין בן עלי, וגם מפני שהיא טיפלה בפצועים בקרב כרבלאא'.
במהפכה האיראנית, נשים רבות ראו בזינב דוגמה ועמדו לצד כוחות המהפכה.
הערות שוליים

↑  OnLy for poetry Lovers, www.facebook.com
↑  Examples • WriteBetter, WriteBetter (באנגלית)
↑  sohail, Zaynab bint Ali – Muslim Jahan (באנגלית) (ארכיון)
↑  Behnegarsoft.com, Two books on, Iran's Book News Agency (IBNA), ‏2019-01-12 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276867205171  BIBSYS: 97026283  BnF: cb16944131w (data)  GND: 128439726  ISNI: 0000 0000 8722 2378  LCCN: n84023555  SUDOC: 225590964  VIAF: 56149366118785601443   WorldCat (עם VIAF): 56149366118785601443
חנות הספרים האחרונה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חנות ספרים עתיקים, חנות ספרים משומשים 
 מיקום:  לוס אנג'לס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2005
 תאריך פתיחה רשמי:  2005 
 קואורדינטות:  34°02′52″N 118°14′59″W﻿ / ﻿34.047731°N 118.249821°W﻿ / 34.047731; -118.249821
 lastbookstorela.com
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) חנות הספרים האחרונה(למפת לוס אנג'לס רגילה) חנות הספרים האחרונה
 
The Last Bookstore
חנות הספרים האחרונה (באנגלית: The Last Bookstore) היא חנות ספרים עצמאית מהגדולות בעולם ולפי פרסומי בעליה, הגדולה ביותר בקליפורניה. היא ממוקמת ברחוב ספרינג 453 בדאון טאון של לוס אנג'לס.
היסטוריה

החנות הוקמה על ידי ג'וש ספנסר ב-2005, כחנות שמכרה ספרים משומשים, תקליטי ויניל ופריטים נוספים ברשת האינטרנט בלבד. בהמשך התמקד העסק בספרים ותקליטים פיזיים, שם החנות רומז למחאה על חדירת המדיה הווירטואלית ודחיקת רגלי המדיה הישנה, ספרים ותקליטים.
משכנה הנוכחי של החנות הוא במגדל ספרינג לאמנויות, בדאון טאון לוס אנג'לס. היא מכילה 22,000 מטרים רבועים של תצוגת ספרים באולם ענק ובו עמודים הנמתחים לגובה 25 מטרים, בהם מוצגים 250,000 ספרים חדשים ומשומשים, מדור ספרים נדירים, עשרות אלפי רומנים גרפיים ועשרות אלפי תקליטי ויניל.
התצוגה שימשה תפאורה לצילומי אופנה של המגזין "אסקווייר".
טרוגברג

| --- | --- |

טרוגברג (במרכז מימין) וקרחון אלטש
 מידע כללי
 גובה:  3,933 מטר
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  שווייץ שווייץ, קנטון ואלה
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 העפלה ראשונה:  13 ביולי 1871
 קואורדינטות:  46°32′50″N 8°00′56″E﻿ / ﻿46.54722°N 8.01556°E﻿ / 46.54722; 8.01556
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.טרוגברג(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.טרוגברג
 
טרוגברג (בגרמנית: Trugberg) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה 3,933 מטר, וממוקם בקנטון ואלה שבשווייץ.
גאוגרפיה

ההר נמצא במזרח הרכס המרכזי באלפים הברניים באזור יונגפראו-אלטש-ביטשהורן מעל הקונקורדיהפלאץ שבקרחון אלטש (המקום בו מתחברות זרוע היונגפראו וזרוע אוויגשנפלד למרכז הקרחון).
ההר מוקף בהרים (מצפון בכיוון השעון) מנך, קליין גרינהורן, גרוס גרינהורן, פישר גאבלהורן, דראייקהורן, קרנצברג, ויונגפראו.
במהלך חקר הר היונגפראו ניסו קבוצת חוקרים שווייצרים ביניהם אדוארד דזור (Pierre Jean Édouard Desor) ולואי אגאסי להגיע לפסגת טרוגברג אותו חשבו בטעות כיונגפראו, וכשעמדו על טעותם כינו את ההר טרוגברג שמשמעותו בגרמנית אחיזת עיניים.
העפלה ראשונה

ההעפלה הראשונה לטרוגברג בוצעה ב-13 ביולי 1871 על ידי ד"ר אמיל בורקרדט (Dr. Emil Burckardt) מבזל, בליווי המדריכים המקומיים פטר אגר (Peter Egger) ופטר שלגל (Peter Schlegel) דרך הצד המזרחי.
טוברנו פינאס

טוברנו מאריניו פרוקטו פינאס (נולד ב-25 בנובמבר 1985 בווניקה שבסורינאם) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירה

פינאס שיחק במחלקת הנוער של א.ז. אלקמאר ואת הקריירה המקצוענית שלו החל בקבוצת ר.ק.ס ואלבייק. לאחר מכן שיחק גם בטלסטאר ספורטקלאב ובאלמיירה סיטי, ובקיץ 2011 הגיע לישראל וחתם במכבי נתניה. ב-27 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 3–1 נגד עירוני קריית שמונה. את עונת 2011/2012 סיים עם שני בישולים ב-36 משחקים ועזר לקבוצתו לסיים במקום הרביעי שהוביל למוקדמות הליגה האירופית. ב-19 ביולי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו באירופה, בהפסד 1–2 לקופס הפינית.
ב-16 בינואר 2013 הושאל פינאס להפועל חיפה. לאחר שבוע זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובסיום עונת 2012/2013 סייע לה להישאר בליגת העל. בקיץ 2013 חזר למכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה לאומית. ב-28 באפריל 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 2–2 נגד מכבי אחי נצרת. בעונה זו סייע לקבוצה לעלות בחזרה לליגת העל, והעפיל עמה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה 0–1 לעירוני קריית שמונה.
בקיץ 2014 חתם בעירוני קריית שמונה. כבר במשחק הראשון של העונה הורחק כרבע שעה לאחר שנכנס כמחליף, ובסך הכל בעונת 2014/2015 ערך 19 הופעות בליגה. לאחר יותר מחצי שנה שלא שיחק, ב-21 בינואר 2016 חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש שער אחד ב-11 הופעות עד תום העונה.
בינואר 2018 חתם באוסטזאן מהליגה השלישית בהולנד.
טרואל

טרואל (ספרדית: Teruel) היא עיר באראגון, במזרח ספרד, בירת מחוז טרואל. נכון ל-2014 גרים בה כ-35,675 איש, מה שהופך את העיר לבירת הפרובינציה הכי פחות מאוכלסת בספרד. העיר נמצאת בגובה 915 מטרים מעל פני הים וידועה באקלים הקשה וההפכפך שלה. העיר ממוקמת בין הערים הגדולות בספרד: מדריד, ברצלונה וולנסיה.
טרואל מוכרת כ"עיר המודחאר" עקב ריבוי הבניינים בעיר הבנויים בסגנון המודחאר, סוג של אדריכלות גותית ספרדית עם השפעות מוריות. בנייני אדריכלות המודחאר בעיר הם המרכיב העיקר באתר המורשת העולמית "אדריכלות מודחאר באראגון" שהוכרז על ידי אונסק"ו ב-1986.
היסטוריה

טרואל נוסדה בשנת 1171 על ידי אלפונסו השני, מלך אראגון. בימי הביניים הייתה בטרואל קהילה בולטת של יהודים שעמדה איתנה במהלך המאות בהן שלטו מוסלמים באזור ונהנתה ממספר פריבילגיות. לאחר הרקונקיסטה של ספרד על ידי נוצרים קהילת היהודים שילמה מס שנתי בשווי 300 סולידוס לשלטון הנוצרי במאה ה-14. היהודים עסקו במסחר ובתעשייה ובמיוחד בטוויית צמר, במהלך גזירות קנ"א ב-1391 יהודים רבים נהרגו ואחרים התנצרו על מנת להציל את חייהם.
טרואל הייתה אחת הערים שנלחמו עליהן במהלך מלחמת האזרחים הספרדית וספגה הרס וחורבן רב. הקרב על טרואל שהתרחש בין התאריכים דצמבר 1937 – פברואר 1938 היה אחד מהקרבות עקובי הדם במלחמה. העיר החליפה בעלים מספר פעמים, בתחילה נפלה לידי תומכי הרפובליקה ולאחר מכן נכבשה מחדש על ידי הלאומנים, שני הצדדים ספגו למעלה מ-140,000 אבדות בנפש במהלך שלושת חודשי הקרב כשלבסוף ניצחו בו הלאומנים.
מיקומה של טרואל באזור הררי ומיעוט האוכלוסין בה הובילו לבידוד יחסי של העיר בתוך ספרד. בשנת 1999 הוקמה קבוצת מחאה שיצאה בקמפיין שדרש הכרה ופיתוח של העיר, תחת הסלוגן "טרואל קיימת". גם בעקבות הקמפיין, שופרו דרכי הגישה לטרואל משמעותית, עם סלילת הכביש בין סרגוסה וסגונטו.
תיירות

העיר טרואל משופעת באתרי תיירות ובארכיטקטורה ייחודית מתקופת השלטון המוסלמי בעיר, בעלת השפעות נוצריות ומוסלמיות. בעיר קיימות מספר כנסיות, ביניהן כנסיית סן פדרו כנסיית אל סלבדור, כנסיית סן מרטין, כנסיית סן מיגל, הכנסייה הגותית וכנסיית לה מרסד. האטרקציות העיקריות בעיר הן קתדרלת טרואל, מגדל סן מרטין, מגדל כנסיית סלבדור, המדרגות המעוצבות (la escalinata), ארמון המרקיז של טוסוס, המוזיאון לאמנות דתית, מזרקת אל טוריקו והפלאסה דל טוריקו.
גלריה

מזרקת אל טוריקו
פלאסה דל טוריקו
תקרת הזכוכית של המוזאון לאמנות דתית בטרואל
המדרגות המעוצבות
חוזה פריז (1812)

| --- | --- |
 מקום יצירה:  פריז 
 תאריך יצירה:  5 במרץ 1812 
 
"נסיגתו של נפוליאון ממוסקבה", ציור של אדולף נורת'ן
חוזה פריז נחתם בפריז ב-5 במרץ 1812 בין פרוסיה בראשות פרידריך וילהלם השלישי לבין צרפת בראשות נפוליאון בונפרטה. ההסכם הביא לכינון ברית צבאית בין פרוסיה לצרפת כחלק ממלחמת רוסיה–צרפת, והביא להצטרפות פרוסיה למלחמה כבעלת ברית של צרפת ב-24 ביוני 1812. הברית שהייתה לא פופולרית מלכתחילה החזיקה מעמד זמן קצר בלבד עד 30 בדצמבר אותה שנה כשפרוסיה חתמה על אמנת טאורוגן עם רוסיה. ב-17 במרץ 1813 פרידריך וילהלם השלישי הכריז מלחמה על צרפת בנאומו המפורסם "לעמי".
רקע

במהלך 1811 צרפת ורוסיה התכוננו למלחמה. כחלק מההכנות, מוקדם יותר באותה שנה הרוסים פנו לפרוסיה בבקשה לחתום על ברית ונענו בשלילה, אולם החשש הגובר בפרוסיה מפני הפיכתה לבסיס צרפתי גרם לשינוי עמדת הממלכה. באוקטובר ביקר גנרל גרהרד פון שרנהורסט בסנקט פטרבורג, עדכן את הרוסים שפרוסיה מנהלת מגעים עם צרפת וביקש לחתום על ברית צבאית. במהלך ביקורו חתמו שני הצדדים בחשאי על חוזה צבאי, בו התחייבה רוסיה לעזור לפרוסיה במקרה של פלישה צרפתית, אך פרוסיה אולצה שלא להגן על כל שטחיה אלא לסגת לנהר ויסלה. לאחר הביקור פנה שרנהורסט לאוסטרים בהצעה דומה אך סורב. במצב עניינים זה הודיע הצאר אלכסנדר הראשון כי אם לא יזכה לשיתוף פעולה מלא עם פרוסיה, אזי שהממלכה תפורק במלחמה. לאחר שקיבל את האיום ניסה שר החוץ הפרוסי קרל אוגוסט פון הרדנברג (אנ') לשכנע את מלכו לחתום על ברית פומבית עם רוסיה, אולם האחרון סירב באומרו "כל זה מזכיר לי את 1805 ו-1806 כשבית הצאר נתפס לאותה התלהבות. אני חושש שהתוצאה הסופית של המהלך תהיה מלחמה בלתי מתוכננת שתביא מזל ביש לידידיה של רוסיה במקום לגאול אותם מעול הדיכוי." לאחר תשובה זו השר הציע שוב לחתום על ברית עם צרפת. בינואר 1812 התפטר הגנרל גבהרד לברכט פון בליכר ונימק זאת בסירובו להילחם למען צרפת.