stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליהו סבירסקי

| --- | --- |

אליהו סבירסקי ביפן, 1972
 לידה:  3 בינואר 1921
 פטירה:  3 במרץ 2002  (בגיל 81)
 ענף מדעי:  ביולוגיה, אנטומולוגיה
 מקום מגורים:  ליטא, ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל לחקר החקלאות לשנת 1994
 תרומות עיקריות
 פיתוח של ההדברה המשולבת, שבמסגרתה נעשה שימוש בחיסול טבעי למזיקים לגידולים החקלאיים
 
אליהו סְבירסקי (Swirski;‏ 3 בינואר 1921 – 3 במרץ 2002) היה אנטומולוג ישראלי. חתן פרס ישראל בחקר החקלאות בשנת 1994 על "מפעל חייו במחקר האנטומולוגי בישראל ובעולם ועל תרומתו להגנת הצומח והסביבה".
פרסים

1959 – פרס ההסתדרות למחקר, על מחקריו על הביולוגיה והאקולוגיה של אקרית החלודה בישראל.
1961 – פרס מטעם עיריית רחובות והמועצה לשיווק פרי הדר, על מחקריו על אקרית החלודה.
1986 – פרס קפלן, על פיתוח הדברה משולבת במטעי האבוקדו.
1994 – פרס ישראל בחקלאות, על מחקריו באנטומולוגיה ועל תרומתו להגנת הצומח ואיכות הסביבה.
ספריו

BODENHEIMER, F. S. ; SWIRSKI, E., "The Aphids of the Middle East", 1957
צבי אבידב, בהשתתפות יצחק הרפז, אליהו סבירסקי, מזיקי צמחים בישראל, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשכ"א 1961.
לאחר מותו:
אליהו סבירסקי, מנס ויסוקי ויהונתן יזהר, מזיקי עצי הפרי הסובטרופיים בישראל, תל אביב: מועצת הפירות – ייצור ושיווק, תשס"ב 2002.
לקריאה נוספת

"Swirski, Eliahu," in: Who's Who in Israel and in the Work for Israel Abroad, 1972, p. 338.
הערות שוליים

↑  הוענקו הפרסים למחקר, דבר, 17 במרץ 1959.
↑  עצרת סיום ברחובות בהשתתפות ד. בן-גוריון, דבר, 12 באפריל 1961.
↑  פרס קפלן 86: לפרופ' אליהו סבירסקי, ד"ר מנס ויסוקי ומר יהונתן יזהר ממינהל המחקר החקלאי ומשה"מ, מעריב, 30 בספטמבר 1986.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268491305171  LCCN: n83825143  NTA: 129641944  RERO: 02-A003879180  SUDOC: 195279786  VIAF: 306070677   WorldCat (עם VIAF): 306070677
אלברטו ספקטורובסקי

פרופ' אלברטו ספקטורובסקי
אלברטו ספקטורובסקי (נולד ב-30 בינואר 1952) הוא חוקר ישראלי בתחום מדע המדינה, כיהן כפרופסור חבר בבית הספר למדע המדינה, ממשל ויחסים בין-לאומיים באוניברסיטת תל אביב, ומכהן גם כפרופסור חבר באוניברסיטת רייכמן. כמו כן, שהה במעמד של פרופ' אורח, באוניברסיטת נוטרדאם ובאוניברסיטת קולומביה בארצות הברית.
ביוגרפיה

ספקטורובסקי נולד במונטווידאו שבאורוגוואי לשושנה (ילידת אורוגוואי שהוריה היגרו מבלארוס) ואלעזר (יליד פולין). לספקטורובסקי אחות אחת. בנערותו היה חבר בארגון הספורט ובמועדון הציוני "מועדון מכבי של אורוגוואי" (Asociacion Hebraica Y Macabi del Uruguay). בשנת 1970 הגיע לשנת לימודים ב"מכון למדריכי חוץ לארץ" בירושלים, ועם סיום הכשרתו שנמשכה כשנה, חזר לאורוגוואי.
בשנת 1973 הגיע פעם שנייה לישראל כעולה חדש. בשנים 1974–1995 למד לתארים ראשון, שני ושלישי באוניברסיטה העברית והתגורר בירושלים.
בשנים 1974–1978 למד לתואר ראשון במדע המדינה ויחסים בין-לאומיים. בשנים 1978–1983 למד לתואר שני במדע המדינה. את עבודת המ.א. שעסקה בפילוסופיה ובהגות הפוליטית של גיאורג לוקאץ', כתב בהדרכתו של פרופ' ירון אזרחי.
בשנים 1990–1995 למד לתואר שלישי. את עבודת הדוקטור שלו שעסקה במקורות של התרבות הפוליטית הלאומנית קיצונית בארגנטינה בין השנים 1925–1943 כתב בהדרכת פרופ' זאב שטרנהל.
עם סיום לימודיו נסע לארצות הברית לאוניברסיטת ייל להשתלמות פוסט-דוקטורט (1996-1995).
כשחזר לישראל ב-1996, החל לעבוד כמרצה למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ובהמשך התמנה למרצה בכיר ולפרופ' חבר.
לאחר פרישתו לגמלאות הוא ממשיך לעבוד כמרצה באוניברסיטת רייכמן.
מחקרו

ספקטורובסקי מתמקד במחקריו בפוליטיקה השוואתית ובמחשבה מדינית.
מחקריו עוסקים בהתפתחות האידאולוגית של הימין הפופוליסטי בארגנטינה ובאירופה.
בין הנושאים שעליהם כתב: הפשיזם בארגנטינה, מפלגות הימין החדש באירופה, פוליטיקה ואוגניקה (Eugenics) והתפשטות האסלאם באירופה והשפעתו על תפישות של לאומיות. כמו כן, עסק בהשוואה בין אסלאמופוביה ואנטישמיות כשתי צורות של אפליה.
ספקטורובסקי היה בין הראשונים, שהתמקד באתגר האינטלקטואלי של הימין החדש הצרפתי והאירופי. הוא הגדיר את תפיסת הימין החדש האירופי כ"רב-תרבותיות אקסלוסיוניסטית", ופיתח את המושג "הסינדרום של הכרה והדרה" (The Recognition-Exclusion Syndrom).
חיים אישיים

חברתו לחיים היא ליליאנה ליבנה (ציירת). מתגורר בהרצליה.
פרסומיו > ספריו

S. Ben-Ami, Y. Peled, A. Spektorowski (eds.), Ethnic Challenges to the Modern Nation State, Basingstoke: Macmillan, 2000
A. Spektorowski, .Argentina's Revolution of the Right, South Bend, IN: University of Notre Dame Press, 2003
A. Spektorowski, Autoritarios y Populistas: Los Origenes del Fascismo en la Argentina, Buenos Aires, Lumiere, 2013
A. Spektorowski and L. Saban, Politics of Eugenics: Productionism, Population & National Welfare, London-New York, Routledge Press, 2013
Alberto Spektorowski, Daphna Elfersy, From multiculturalism to democratic discrimination: The Challenge of Islam and the re-emergence of Europe’s nationalism, University of Michigan Press, 2020
Alberto Spektorowski and Michael Kochin (eds.) Decline and Submission: Michel Houellebecq, the Cassandra of Freedom, E. J. Brill, Koninklijke Brill, Brill Academic Publishers, 2021
פרסומיו > מבחר ממאמריו

ספקטורובסקי פרסם מעל 50 מאמרים מדעיים ופרקים בספרים (באנגלית, בספרדית ובעברית). להלן מבחר מהם:
אלברטו ספקטורובסקי, דנה מילס, "רב תרבותיות ימנית ואסרטיביות תרבותית", תיאוריה וביקורת, גיליון 35, סתיו 2009, עמ' 165–192.
Spektorowski, A. and Ireni-Saban, Liza, "From 'Race Hygiene' to 'National-Productivist Hygiene", Journal of Political Ideologies, Vol 16, Number 2, June 2011, pp. 169-193
Spektorowski, A., "The French New Right: Multiculturalism of the Right and the recognition/ exclusion syndrome", The Journal of Global Ethics, Vol 8, Number 1, April 2012, pp. 41-61
Spektorowski, A., "An exclusionist Europe?Islam and the reemergence of civic nationalism", Araucaria, Revista Iberoamericana de Filosofia, Politica y Humanidades, 31, 2014, pp. 105-131.
Spektorowski A., "Fascism and post national "Europe des peoples" DrieuLa Rochelle and Alain de Benoist", Theory Culture and Society, Vol 33, Number 11, January 2016, 115-139
Spektorowski A., "Antisemitism and Islamophobia: Two faces of discrimination. Integrim Online Papers, Research Network on International Migration and Social Justice, No. 2, 2016
הערות שוליים

↑  Alberto Spektorowski, The Philisophical and Political Thought of Georg Lucacs (Supervisor: Yaron Ezrahi), ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, המחלקה למדע המדינה, 1978
↑  אלברטו ספקטורובסקי, לאומיות שמרנית ולאומיות אינטגרלית בארגנטינה בין השנים 1925–1943 (בהנחיית זאב שטרנהל) [Conservative and Integral Nationalism in Argentina 1925-1943: The Sources of the Political Culture of Radical Nationalism], ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, המחלקה למדע המדינה, 1993
↑  ליליאנה ליבנה, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432347705171  BIBSYS: 2057079  BnF: cb14596098f (data)  CiNii: DA13565894  GND: 1146962401  ISNI: 0000 0001 1439 8724  LCCN: n99277262  NTA: 250674564  RERO: 02-A009578397  SUDOC: 092675506  VIAF: 24849680   WorldCat (עם VIAF): 24849680
אפרים קם

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1941 (בן 83) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  ביטחון לאומי 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  המכון למחקרי ביטחון לאומי  חטיבת המחקר  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  3 
 
אפרים קם (נולד ב-7 באוקטובר 1941) הוא חוקר בכיר במכון למחקרי ביטחון לאומי, ושימש כסגן ראש המכון במשך 18 שנה (1995–2012).
בעבר כיהן כעוזר ראש חטיבת המחקר להערכה באמ"ן (בדרגת אלוף-משנה) וכמדריך בכיר במכללה לביטחון לאומי (עד 1993). קם הוא מורה מן החוץ באוניברסיטת תל אביב בתוכנית ללימודי ביטחון וכותב מאמרים בנושאי ביטחון והמזרח התיכון, בבמות מקצועיות ואקדמיות, ובעיתונות המודפסת.
ביוגרפיה

נולד וגדל בדרום תל אביב. שירת בצה"ל בשירות חובה בנח"ל במסגרת גרעין "נחלים" של תנועת בני עקיבא, והשתחרר בשנת 1962. ב-1965 התגייס לשירות קבע בחטיבת המחקר, בה שירת במגוון תפקידים ובהם ראש מחלקת הבקרה, עד לשנת 1987. מאז ועד 1992 שימש מדריך בכיר במכללה לביטחון לאומי. סיים את שירותו בצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים בלימודי המזרח התיכון וכלכלה (1966), ובעל תואר שני ושלישי ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת הרווארד. עבודת הדוקטורט שלו בנושא "מתקפת פתע" יצאה לאור כספר על ידי הוצאת הספרים של אוניברסיטת הרווארד בשנת 1988. הספר זכה בפרס הספר הטוב ביותר לאותה שנה בתחום המודיעין מטעם "מרכז המחקר הלאומי למודיעין" בוושינגטון – The National Intelligence Study Center in Washington D.C.
בשפה העברית, יצא הספר לאור בהוצאת "מערכות" ובקרוב עומד לראות אור בסין, בתרגום לסינית.
קם הוא עמית מחקר בכיר ב"מכון למחקרי ביטחון לאומי", לשעבר "מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים", משנת 1990. בשנים 1995–2012 כיהן כסגן ראש המכון. מרצה (מן החוץ) במגמה ללימודי ביטחון במחלקה למדע המדינה, אוניברסיטת תל אביב. נבחר למרצה (מן החוץ) מצטיין בשנת תשע"א–2011.
עוסק בנושאי אסטרטגיה וביטחון במזרח התיכון, ובעיקר בתוכנית הגרעין של איראן, כישלונות מודיעיניים, תפיסות הביטחון של מדינות ערב וסוגיות ביטחון במזרח התיכון.
מתגורר בגבעתיים, נשוי למתיה קם, העוסקת במקרא ובתרבות ישראל, אב לשלושה.
ספרים ומאמרים

מתקפת פתע, תל אביב: מערכות/משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"ן 1990. הספר בגרסתו האנגלית זכה בפרס הספר הטוב ביותר בתחום המודיעין לשנת 1988 מטעם "המרכז לחקר המודיעין הלאומי" בוושינגטון.
מן הטרור ועד הגרעין: משמעותו של האיום האיראני, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים, אוניברסיטת תל אביב, תשס"ד 2004.
איראן גרעינית: משמעויות ודרכי פעולה, תל אביב: המכון למחקרי ביטחון לאומי, 2007.
Ephraim Kam, Surprise attack: the victim’s perspective, Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1988.
מאמרים מאת אפרים קם, באתר "חדשות מחלקה ראשונה"
בלימת האיום הגרעיני של איראן - האופציה הצבאית, "עדכן אסטרטגי", דצמבר 2004
אפרים קם, מהלך צבאי נגד איראן: ההיבט האיראני, "עדכן אסטרטגי", אוקטובר 2008
לאחר המבצע — מאזן שני הצדדים(הקישור אינו פעיל). בתוך: "לאחר מבצע עמוד ענן (רצועת עזה, נובמבר 2012)". ברום, שלמה (עורך), המכון למחקרי ביטחון לאומי, תל אביב 2012, עמודים 15–20.
אי פו טואן

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1930 טיינג'ין, הרפובליקה העממית של סין 
 פטירה:  10 באוגוסט 2022 (בגיל 91) 
 מדינה:  הרפובליקה הסינית, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1957)  יוניברסיטי קולג' לונדון  אוניברסיטת אוקספורד 
 מעסיק:  אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת מינסוטה, אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, אוניברסיטת ניו מקסיקו 
 פרסים והוקרה:  המדליה הגאוגרפית ע"ש קולום (1987)  פרס ווטרן לו (2012)  עמית האקדמיה הבריטית  מלגת גוגנהיים  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 www.yifutuan.org
 
אי פו טואן (באנגלית: Yi Fu Tuan;‏ 5 בדצמבר 1930 – 10 באוגוסט 2022) היה גאוגרף סיני-אמריקאי. אחד מדמויות המפתח בחקר הגאוגרפיה האנושית, וניתן לטעון כי הוא החוקר החשוב ביותר בתחום הגאוגרפיה התרבותית.
ראשית חייו וחינוך

נולד בטיינג'ין, סין, למשפחה מהמעמד הגבוה. לאחר הפלישה היפנית לסין במלחמת סין–יפן השנייה ב-1938, גורשה המשפחה, והוא למד בבית ספר מאולתר בתוכנית לימודים מעורבת סינית ומערבית. בשנת 1941 היגרה משפחתו לאוסטרליה. בסיום מלחמת העולם השנייה הם שוב היגרו, הפעם לפיליפינים. בגיל 18 נסע טואן ללמוד גאוגרפיה בלונדון. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד עם תואר בוגר ומוסמך ב-1951 וב-1955 בהתאמה. משם נסע לקליפורניה בארצות הברית כדי להמשיך את לימודי הגאוגרפיה, בשני תחומים שונים: גאומורפולוגיה של נהרות, והכיוון השני גאוגרפיה תרבותית אצל קארל סאוהר. טואן קיבל את הדוקטורט בתחום הגאומורפולוגיה בשנת 1957 מאוניברסיטת קליפורניה, ברקלי.
קריירה וחיים אישיים

את עבודתו באקדמיה התחיל באוניברסיטת ניו מקסיקו בשנים 1959 עד 1965. שם היה אחד משני האנשים שהקימו את המחלקה לגאוגרפיה. בניו מקסיקו קשר טואן קשרים עם J.B Jackson שהיה עורך כתב עת Landscape, שהיה כתב עת מדעי בין-תחומי ועסק בהשלכות של הנוף על החברה האנושית. בהשראת ג׳קסון טואן נמשך לתחום חדש - יחסי האדם והטבע, שבו קנה את שמו העולמי.
כאשר מלאו לו 38 שנים, בשנת 1968, קיבל דרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטת מינסוטה. במינסוטה התחיל לפרסם ספרים ומאמרים ביחסים שבין האדם והטבע. למעשה זה היה המסע שלו לתוך הגאוגרפיה ההומניסטית, שהחל מוקדם יותר כאשר מאמרו על הנושא (1961) הופיע בכתב העת Landscape.
לאחר 14 שנים באוניברסיטת מינסוטה, הוא עבר לוויסקונסין, והמשיך את הקריירה המקצועית שלו באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. הוא נבחר כחבר של ״האגודה האמריקאית לקידום המדע״ בשנת 1986, כחבר של האקדמיה הבריטית בשנת 2001, ושל האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 2002. לטואן הוענקה Cullum Geographical Medal על ידי ״האגודה הגאוגרפית האמריקאית״ בשנת 1987, לאחר מכן הוענק לו פרס Vautrin Lud Prize בשנת 2012.
לצד קריירה מפוארת, אי פו טואן נשאר בודד לאורך כל חייו. באוטוביוגרפיה שלו, טואן גילה לראשונה את מיניותו ההומואית: כתלמיד באוסטרליה נמשכתי אל ילד אחר. ... אבל התחושה שלי כלפי ילד אחר, אתלט עם יופי מלוטש של מכונה משומנת היטב, הייתה עניין אחר. לא הצלחתי לשכנע את עצמי עד אז שזה רק עורר געגועים אל היופי הנשי. ... הייתי אז בן חמש עשרה.
טואן לא התמקד במוצאו האתני (סיני) או העדפתו המינית כחלק מהמחקר האקדמי. במקום להדגיש את הבדלים או יחסי כוח חברתיים, הוא ניסה ללכוד חוויות אנושיות אוניברסליות. הוא פעל להצגת גוונים של תופעות שכיחות כגון חוויית ה"בית", המפרידה בין התרבויות השונות, תוך חשיפת ביטוייהם במקומות ובזמנים שונים.
טואן היה פרופסור באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. הוא כתב עשרות ספרים, ומספר רב מאוד של מאמרים, הפך לפורץ דרך בתחומי יחסי אדם-סביבה. הוא התגורר במדיסון, ויסקונסין.
גישות מרכזיות > הומניזם

טואן תיאר את גישתו כהומניסטית, אך ההומניזם שלו לא היה כרוך בהחלפת רציונליזם ברוחניות. במקום זאת, הוא ראה את הגאוגרפיה ההומניסטית כדרך לגלות כיצד "פעולות ופעילויות בנוף חושפות את איכות המודעות האנושית" ולהראות "חוויה אנושית בעמימות, באמביוולנטיות ובמורכבות".
לכך נדרשת אמפתיה, וטואן פנה לסיוע מהספרות היפה, מהאמנות, מההיסטוריה, מביוגרפיה, מהפילוסופיה ומהתאולוגיה. גישתו של טואן הייתה איכותנית, אך יותר נרטיבית ותיאורית מאשר פילוסופית. הוא חשש שמא גישה פילוסופית תהיה מובנית עד כי נדמה שהיא קיימת בזכות עצמה, ותטיל צל על תופעות שהיא נועדה להאיר. הוא העדיף תאוריות רק כדי שיתנו תמיכה ברקע ההסברים שאותם חיפש.
גישות מרכזיות > סתירות ופרדוקסים

טואן התעניין בחוויות אנושיות רב משמעותיות המתחברות עם מקומות פיזיים בנוף. בתפיסתו, החיבור למקום היה חיבור אינטימי. גישתו של טואן כלפי המקום הוצגה על ידי כותרות כגון ״עולמות מקוטעים ועצמיים״, ״המשכיות וחוסר רציפות״, ״מוסריות ודמיון״, ומעל לכל העסיק אותו הקשר שבין המרחב והמקום. הדיאלקטיקה הקיומית הזאת מניעה אנשים בין מצב של התנסות המאופיינת בשורשיות, בביטחון ובאדמה, מצד אחד, לבין מצב המאופיין בהתפשטות, ניידות והשתנות מהצד השני. טואן הראה כיצד ניגודים כאלה פועלים ביחסים שבין האדם לסביבתו, הוא הצביע על הדו משמעויות של מקום והיחסים אליו, כנורמה של החוויה האנושית באשר היא.
גישות מרכזיות > אופטימיות

טואן היה ביסודו של דבר אופטימיסט. אפילו הספר העגום ביותר שלו, ״נופים של פחד״, מסתיים באמירה שבעבר הדברים היו גרועים יותר.
עבור טואן, שינויים היסטוריים היו לטובה: "בראייה רחבה אפשר לומר כי ... התרבות, דרך נתיבים מסובכים לאורך אלפי שנים, שיפרה מאוד את החושים שלנו". ההתקדמות עצמה תלויה בדרכים מסוימות שאדם מפתח להתמודדות עם המתחים בין מרחב למקום, לדומיננטיות ולחיבה, למוסר ולדמיון. ההבטחה לעתיד טמונה בהכרה בקטבים הקיומיים של קרבה וריחוק, וכיצד הם משתקפים זה בזה.
גישות מרכזיות > הקונסטרוקציה

טואן הדגיש את חשיבותה של השפה בהפיכת המקום. לאורך כל יצירותיו, טקסטים כמו שירים, רומנים, מכתבים ומיתוסים נתפסו כרכיבים בלתי תלויים ביצירת תחושה של מקום. התקשורת האנושית היוותה את הבסיס לתהליכים החברתיים של הדמיון, ההבנה, התכנון וההגות. ייצוגים הנחו את האינטראקציה האנושית והחומרית ביצירת, שמירה והרס מקומות. ההתבוננות העמוקה של טואן על תפקיד הייצוגים התקשורתיים ביצירת תחושת המקום, היוותה בסיס חשוב לגאוגרפיה של התקשורת.
טואן נפטר ב-10 באוגוסט 2022.
הערות שוליים

↑  Yi-Fu Tuan". China Who's Who. Retrieved 12 February 2018"
↑  Curriculum Vitae Yi-Fu Tuan" (PDF). 2008-04-08. Archived from the original(PDF) on 2011-10-02
↑  Brinely, A. "A Biography of the Famous Chinese-American Geographer Yi-Fu Tuan". ThoughtCo. ThoughtCo. Retrieved 12 February 2018.
↑  Tuan, Yi-Fu (1961). "Topophilia: or, Sudden Encounter with the Landscape". Landscape. 11. pp. 29–32.
↑  Tuan, Yi-fu (1999). Who am I?: An autobiography of emotion, mind, . and spirit. Madison: University of Wisconsin Press pp.84
↑  Topophilia: a study of environmental perception, attitudes, and values. 1974. Prentice-Hall, Englewood Cliffs, NJ.
↑  Tuan, Y.F, 1979, “Thought and Landscape”, in Meining, D., The Interpretation of Ordinary landscape,Oxford University, pp. 89-102
↑  . Tuan, Yi-Fu (1979). Landscapes of Fear. New York: Pantheon Books.
↑  Tuan, Yi-Fu (1976). "Humanistic Geography". Annals of the Association of American Geographers. 66. pp. 266–276
↑  Tuan, Yi-Fu (1984). "Continuity and Discontinuity". Geographical Review. 74. pp. 245–256.
↑  Tuan, Yi-Fu (1989). Morality and Imagination: Paradoxes of Progress. Madison: University of Wisconsin Prees
↑  Tuan, Yi-Fu (1996). Cosmos and Hearth: A Cosmopolite's Perspective. Minneapolis: University of Minnesota Press
↑  Tuan, Yi-Fu (1979). Landscapes of Fear. New York: Pantheon Books
↑  Tuan, Yi-Fu (1993). Passing Strange and Wonderful: Aesthetics, Nature, and Culture. Washington DC: Island Press.
↑  Tuan, Yi-Fu (1991). "Language and the Making of Place: A Narrative-Descriptive Approach". Annals of the Association of American Geographers

81. pp. 684–696
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269010205171  PLWABN: 9810583711505606  BIBSYS: 90198521  BNE: XX1540544  BnF: cb12305110r (data)  CiNii: DA01295635  GND: 136861059  ISNI: 0000 0000 8169 1595  LCCN: n79060146  LNB: 000035921  NDL: 00476355  NKC: jx20090513007  NLA: 35557229  NLK: KAC201116342  NTA: 069064172  SNAC: w65r2bcs  SUDOC: 031926037  VIAF: 98268775   WorldCat (עם VIAF): 98268775 
כריכת ספר האוטוביוגרפיה של טואן, 1999
כריכת הספר של טואן- ״נופי הפחד״, 1979
אוניברסיטת קונסטנץ

| --- | --- |
סמל אוניברסיטת קונסטנץ

 אוניברסיטה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־59 שנים) 
 בעלי תפקידים
 רקטור:  Kerstin Krieglstein-Unsicker 
 סגל:  2,560 (נכון ל־2022) 
 סטודנטים
 :  11,200
 מיקום
 מיקום:  Universitätsstraße 10, 78457 Konstanz 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 קואורדינטות:  47°41′25″N 9°11′17″E﻿ / ﻿47.690215°N 9.1881°E﻿ / 47.690215; 9.1881
 www.uni-konstanz.de
 he
 
אוניברסיטת קונסטנץ (בגרמנית: Universität Konstanz) היא אוניברסיטה בעיר קונסטנץ בבאדן-וירטמברג, גרמניה. הקמפוס הראשי של המוסד נפתח בשנת 1972 לאחר שהאוניברסיטה נוסדה ב-1966. זו האוניברסיטה הדרומית ביותר בגרמניה. קמפוס האוניברסיטה נמצא על שפת ימת קונסטנץ רק ארבעה קילומטרים מהגבול השווייצרי. האוניברסיטה נמצאת ברשימת "אוניברסיטאות המְצֻיָּנוּת" של הקרן הגרמנית למדע, קבוצה של אוניברסיטאות מובילות באיכותן הנחשבות לעיתים ל"ליגת הקיסוס" הגרמנית. האוניברסיטה מדורגת בין 100 הטובות בעולם בתחום לימודי מדיניות חברתית ומינהל בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם לשנת 2020, ומדורגת במקום ה-51 בעולם בלימודי מדעי המדינה לפי דירוג שנחאי לשנת 2020. משרד האנרגיה האמריקאי התייחס לאוניברסיטת קונסטנץ כ"הרווארד קטנה".
לאוניברסיטת קונסטנץ שיתופי פעולה מדעיים עם מספר רב של מוסדות ידועים, כגון הרווארד, אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת ציריך,  ובית הספר ליחסים בינלאומיים בלסיל.
באוניברסיטה כ-11,500 סטודנטים מכ-100 מדינות, שיתופי פעולה עם למעלה מ-220 מוסדות אקדמיים באירופה ותוכניות רבות לחילופי סטודנטים. במוסד פועלות למעלה מ-100 תוכניות לתואר אקדמי. ספריית האוניברסיטה פועלת 24 שעות ביממה ובאוסף הספרייה למעלה משני מיליון ספרים.
קמפוס האוניברסיטה

קמפוס האוניברסיטה משתרע על שטח של כ-90 דונם בלב אזור מיוער הנמצא בתחום שיפוט העיר קונסטנץ. מגרשי הספורט של האוניברסיטה ממוקמים על שפת הימה. הגן הבוטני של האוניברסיטה ממוקם מצפון-מערב לחניון הצפוני של האוניברסיטה ופתוח בימי חול.
בתכנון הקמפוס הושם דגש על פיתוח מרחב המקל על אינטראקציה חברתית בין חוקרים, מורים וסטודנטים, בניגוד למבנה של אוניברסיטאות מסורתיות בו קיימת הפרדה ברורה בין מבני האוניברסיטה. אדריכל האוניברסיטה, הורסט לינד, תכנן קומפלקס אוניברסיטאי קומפקטי עם מבנים המחוברים זה לזה. הארכיטקטורה של מבני האוניברסיטה מתאימה עצמה לצלע הגבעה שעליה הקמפוס שוכן, בדומה לכפר הררי. רעיונו של המעצב וילהלם פון וולף, שנטל חלק בתכנון המוסד, היה ש"אנשים צריכים להיות מסוגלים לטייל באוניברסיטה כאילו היא מרכז עיר עתיקה עם כיכרות וסמטאות המספקות הזדמנויות למפגשים מזדמנים, אולי עם מרכיבים מסתוריים פה ושם כדי לעורר ציפיות". על מנת לקצר את מרחקי ההליכה לשטח הכינוס המרכזי קבעו המתכננים שרדיוס שטח מבני האוניברסיטה לא יעלה על 500 עד 700 מטר. בניית הקמפוס החלה ב-1970 ונמשכה עד 1983. מאז, נוספו מספר מבנים המתאימים לתוכניות המקוריות. בשנת 2012, הוכרו חלק ממבני האוניברסיטה כבעלי ערך היסטורי הראוי לשימור.
בשטח הקמפוס מפוזרות יצירות אמנות שונות אשר נבנו במסגרת אחוז לפרויקטי אמנות.
ארגון האוניברסיטה > פקולטות ומחלקות

13 המחלקות של האוניברסיטה מחולקות לשלוש פקולטות:
ארגון האוניברסיטה > פקולטות ומחלקות > הפקולטה למדעים

ביולוגיה
כימיה
מדעי המחשב והמידע
מתמטיקה וסטטיסטיקה
פיזיקה
פסיכולוגיה
ארגון האוניברסיטה > פקולטות ומחלקות > הפקולטה למדעי הרוח

היסטוריה וסוציולוגיה
לימודי ספרות
בלשנות
פילוסופיה
ארגון האוניברסיטה > פקולטות ומחלקות > הפקולטה לפוליטיקה, משפטים וכלכלה

כלכלה
משפטים
מדעי המדינה ומינהל ציבורי
ארגון האוניברסיטה > ספריית האוניברסיטה

ספריית האוניברסיטה משתרעת על שטח של 25,000 מ"ר בלב האוניברסיטה ובה כ-1,600 פינות לימוד. הספרייה עברה שיפוץ יסודי בין השנים 2011–2017.
דירוגים

אוניברסיטת קונסטנץ דורגה במספר דירוגי אוניברסיטאות בולטים. בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם לשנת 2024, היא הוצבה במקום ה-478 בעולם, ובין 30 האוניברסיטאות המובילות בגרמניה. המוסד דורג במקומות 251–300 בדירוג 2024 של דירוג האוניברסיטאות בעולם של Times Higher Education, ובין 25-31 האוניברסיטאות המובילות בגרמניה. בדירוג אקדמי של אוניברסיטאות בעולם לשנת 2022 דורגה אוניברסיטת קונסטנץ במקומות 501–600, ובין 32–36 בין מוסדות להשכלה גבוהה בגרמניה.
בשנת 2016 דירג -"Times Higher Education" מאה וחמישים אוניברסיטאות בעולם שנוסדו בחמישים השנים קודם לדירוג, אוניברסיטת קונסטנץ דורגה במקום 7 בעולם. בדירוג זה אוניברסיטת קונסטנץ היא האוניברסיטה הגרמנית הצעירה הטובה ביותר.
דירוגים > בוגרים בולטים

זוראן ג'ינג'יץ' - ראש הממשלה הדמוקרטי הראשון של סרביה
אשה-רוז מיגרו - שרת החוץ לשעבר של טנזניה וסגנית שלישית למזכ"ל האו"ם
יאן הנריק שן - פיזיקאי שעבד עבור מעבדות בל והיה מעורב באחת השערוריות הגדולות בתולדות הפיזיקה בעקבות מעשי הונאה במחקר. מאוחר יותר נשלל תואר הדוקטור שהוענק לו על ידי האוניברסיטה.
הערות שוליים

↑  "Germany's top universities". 30 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "University of Konstanz | Tethys".
↑  Vogel, G. (20 באוקטובר 2006). "HIGHER EDUCATION: A German Ivy League Takes Shape". Science. 314 (5798): 400. doi:10.1126/science.314.5798.400. PMID 17053117. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Weigmann, Katrin (12 בינואר 2015). "Lessons learned in Germany". EMBO Reports. 16 (2): 142–145. doi:10.15252/embr.201440011. PMC 4328741. PMID 25582450. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Gibney, Elizabeth (4 ביוני 2011). "Germany's DIY Ivy League". New Scientist. 210 (2815): 52–53. Bibcode:2011NewSc.210...52G. doi:10.1016/S0262-4079(11)61336-5. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Social Policy & Administration". 15 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ShanghaiRanking's Global Ranking of Academic Subjects 2019 – Political Sciences | Shanghai Ranking – 2019".
↑  "Our Partners | About us | the Politics of Inequality | exc.uni-konstanz.de | University of Konstanz".
↑  "CAAT Europe". Johns Hopkins Bloomberg School of Public Health.
↑  "Konstanz University website, exchange programs".
↑  "Network for Transatlantic Cooperation". University of Konstanz.
↑  "Konstanz University website, exchange programs".
↑  "Cooperations Switzerland". University of Konstanz.
↑  "Balsillie School, Waterloo".
↑  "Exchange programmes". University of Konstanz International Office.
↑  "Library of the year 2010". dbv (German Library Association).
↑  "THE 150 Under 50 University Rankings". Times Higher Education. 17 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zoran Djinjic (prime minister of Serbia)". Encyclopædia Britannica. נבדק ב-2 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Press Release No. 8 of 11 January 2007" (בגרמנית). 11 בינואר 2007. אורכב מ-המקור ב-8 באוגוסט 2014. נבדק ב-24 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290044005171  BnF: cb11995867d (data)  CiNii: DA01225017  GND: 2003070-8  ISNI: 0000 0001 0658 7699  LCCN: n82024158  NKC: ko2008480131  SUDOC: 028044002  VIAF: 127474009   WorldCat (עם VIAF): 127474009 
מבני האוניברסיטה מן החצר החיצונית
אמנדה מרקוט

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1977 (בת 47) אל פאסו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת סט. אדוארד 
 מעסיק:  אוניברסיטת טקסס באוסטין 
 השקפה דתית:  קתוליות לאפסדית 
 
אמנדה מארי מרקוט (באנגלית: Amanda Marie Marcotte ; נולדה ב-2 בספטמבר 1977) היא בלוגרית אמריקאית, שכותבת על פמיניזם ופוליטיקה.