stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד כורש
ביוגרפיה > עלייתו להנהגה בכת הדייווידים

דייוויד תיבודו, בספרו מ-1999 "מקום שנקרא וייקו", העלה השערות כי היה כורש היה במערכת יחסים מינית עם לואיס רודן (אנ'), מנהיגת הכת ואלמנתו של מנהיג הכת לשעבר בנג'מין רודן. כורש טען כי אלוהים בחר בו להוליד ילד עם לואיס, ילד שצפוי להיות המשיח. כבר ב-1983, רודן אפשרה לכורש להתחיל ללמד את המסרים הדתיים שרצה להנחיל בחברי הכת. בנם של בנג'מין ולואיס, ג'ורג' רודן (אנ'), ראה את עצמו כמנהיג הבא של הכת ולא תמך בכורש.
כשכורש הודיע שאלוהים הורה לו להתחתן עם רייצל ג'ונס, חלה תקופה של רגיעה במתחם הכת, אך במהרה היא התבררה כזמנית בלבד. לאחר שרפה בו נהרס בניין הנהלה של הכת, רודן טען כי כורש זה שגרם לשרפה אך כורש השיב לו כי מדובר באש שהתרחשה בהתערבות אלוהים. רודן, שטען שהוא זכה לתמיכתם של מרבית חברי הכת אילץ את כורש ואנשיו לעזוב את המתחם. כורש וכ-25 מחסידיו הקימו מחנה בעיירה פלסטיין (אנ') שבטקסס, כ-140 קילומטרים מהעיר וייקו. בשנתיים הבאות, חיו כורש ואנשיו בתנאים קשים באוטובוסים ואוהלים. באותה תקופה, כורש לקח על עצמו את המשימה לגייס חברים חדשים מרחבי העולם, בהם חברים מהממלכה המאוחדת, אוסטרליה וישראל. בעת ביקורו בישראל, גייס כורש לכת אזרח ישראלי בשם פבלו כהן, כהן היה עולה מארגנטינה ובוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, שהתחבר עם כורש לאור אהבתם המשותפת למוזיקה. בנוסף לכך, בעת ביקורו בירושלים טען כורש כי היה לו חזון שהוא המלך כורש המודרני.
לאחר שלואיס רודן מתה ב-1986, תהו כורש ואנשיו האם הם אי פעם יוכלו לחזור למתחם הר הכרמל. ב-1987, הוציא ג'ורג' רודן גופה מבית העלמין הקהילתי של הכת, בטענה כי הוא רק מעתיק את בית הקברות למקום אחר. לעומתו, טען כורש כי רודן הוציא את הגופה על מנת להקימה לתחייה. בתגובה להוצאת הגופה, פנה כורש לרשויות וביקש מהם להגיש נגד רודן כתב אישום בגין הוצאת גופה ממקום קבורתה שלא כדין, אך נאמר לו שהוא יצטרך להציג הוכחות.
כורש החליט לחזור למתחם הר הכרמל עם שבעה חסידים חמושים, בניסיון להשיג הוכחת מצולמת להוצאת הגופה. כורש ואנשיו ניהלו קרב יריות עם רודן ואנשיו ולאחר האירוע. לאחר הגעת המשטרה לאזור, נעצרו כורש ואנשיו והם הואשמו בניסיון רצח. במשפט, טען כי כורש כי הגיע למתחם כדי לחשוף ראיות על מעשיו הפליליים של רודן. חסידיו של כורש זוכו, ובמקרה של כורש הוכרז שמשפט בוטל.
ב-1989, רודן את רצח את ויימן דייל אדייר, לאחר שהאחרון טען כי הוא המשיח האמיתי. לטענת רודן, אדייר ניסה נשלח על ידי כורש להתנקש בחייו. רודן הוכרז כלא כשיר לעמוד לדין ונכלא בבית החולים הפסיכיאטרי בביג ספרינג, טקסס. לאחר אשפוזו, הצליחו כורש וחסידיו להשתלט על הנכס.
ורנון האוול הגיש עתירה לבית המשפט העליון של מדינת קליפורניה במאי 1990, כדי לשנות את שמו באופן חוקי "למטרות פרסום ועסקים" לדייוויד כורש. ב-28 באוגוסט 1990, קיבל השופט רוברט מרטינז את העתירה. שמו הפרטי של כורש, דייוויד, בא לציין את טענותיו של כורש לגבי היותו צאצא ישיר לדוד המלך, ממנו אמור לצאת משיח בן דוד. שם משפחתו, כורש, היה שמו של כורש הגדול, מלך פרסי ששחרר את היהודים לאחר גלות בבל והותיר להם לחזור לכנען.
ביוגרפיה > עלייתו להנהגה בכת הדייווידים > האשמות בהתעללות בילדים ובאונס

לאורך השנים, נטען כי כורש היה מעורב במספר מקרים של התעללות מינית בילדים. על בסיס משנתו של חידוש בית דוד, הביאה את כורש להתחתן עם נשים נשואות ורווקות מקרב חברות הכת.
חקירה של שישה חודשים בנוגע להתעללות מינית נפתחה ב-1992 על ידי שירות הגנת הילדים של טקסס, אך זו לא הצליחה להעלות ראיות. באחת מהתקריות, כורש כעס על בנו סיירוס כיוון שבכה, והכה אותו קשות במשך מספר דקות בחדרו. תקרית נוספת דווחה על ידי גבר שראה את כורש מכה נער צעיר במקל.
דו"ח של מחלקת המשפטים של ארצות הברית מ-1993 מציין שורה של מקרי התעללות מינית בילדים. תיבודו, תלמידו של כורש ואחד הבודדים שנמלטו מהשריפה שהרסה את המתחם, הצהיר ב-2018 שאמנם הוא החשיב את כורש כחבר, אבל הוא "בוודאי היה אשם במשהו. או שהוא היה פוליגמיסט או שהוא היה אשם באונס. כנראה שניהם".
בספרו מציין ג'יימס תבור כי בקלטת וידאו שנשלחה מחוץ למתחם במהלך המצור, הודה כורש כי הוא אב ליותר מ-12 ילדים מכמה נשים.
ביוגרפיה > המצור על מתחם הכת ומותו של כורש

המצור בוייקו החל ב-28 בפברואר 1993, כאשר הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק וחומרי הנפץ פשטה על מתחם הר הכרמל. כורש ומאמיניו החלו מתחמשים ומתמקמים בעמדות הגנה, כאשר הנשים והילדים נשלחו לתפוס מחסה בחדריהם. אף על פי שנודע לצוותי הפשיטה כי אנשי הכת מודעים להגעתם של סוכני הרשות, מפקד הרשות הורה להמשיך בפשיטה. הסוכנים הגיעו למתחם בשיירת רכבים והחלו להתקרב למבנה המגורים הראשי כששני מסוקים מחפים עליהם.
לאחר מכן החל להתפתח קרב יריות עז בין הסוכנים שהקיפו את הבית ובין אנשי הכת המבוצרים בו. מספר סוכנים הצליחו להגיע לגג הבניין ולחדור פנימה, אך נאלצו לסגת אחרי שספגו אש כבדה. במהלך חילופי האש, שנמשכו כשעתיים, נהרגו ארבעה סוכנים ושישה מחברי הכת. בסופו של דבר, הוכרזה הפסקת אש והמתבצרים אפשרו לפנות את ההרוגים והפצועים ונצרו את האש עד לנסיגת אנשי הרשות. מאוחר יותר, שלושה מאנשי הכת ששהו מחוץ למתחם ניסו לפרוץ פנימה ביריות ואחד מהם נהרג.
לאחר שהפשיטה הראשונה נכשלה, תפס ה-FBI את הפיקוד על המקרה. הוחלט לשים את המתחם תחת מצור ולהביא למקום כוחות רבים, בהם יחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI, שהחלו לנהל משא ומתן עם כורש ואנשיו. לאחר מספר ימים, 10 ילדים עזבו את המתחם בהסכמת כורש, אך הוא עצמו טען בשיחות עם ה-FBI כי אלוהים ציווה עליו להישאר במתחם. לאחר שעברו שבועות רבים ולא הייתה התקדמות במשא ומתן, החלו חלק מהסוכנים לטעון שלא ניתן לנהל משא ומתן עם קנאי דת כמו כורש ושהדרך היחידה לסיים את המשבר הוא באמצעות הפעלת כוח ופשיטה נוספת. ה-FBI החליט לנתק את אספקת המים והחשמל למתחם בהר ואנשי הכת נאלצו להתקיים ממי גשמים וממנות קרב.
50 ימים לאחר תחילת המצור ולאחר שסוכני ה-FBI חששו שהתנאים הקשים יובלו את כורש ואנשיו לבצע התאבדות המונית (בדומה להתאבדותם של אנשי מקדש העם בג'ונסטאון) אישרה התובעת הכללית ג'אנט רינו את בקשת ה-FBI לפשוט על המקום בשנית.
בבוקר 19 באפריל יצאה לדרך תוכנית ה-FBI להשתלטות על הר כרמל. האירוע הועבר בשידור ישיר בטלוויזיה בזמן שמאות סוכנים חמושים הקיפו את המתחם וכלי רכב משוריינים החלו לשבור חורים בקירות הבניינים. דרך החורים שנוצרו נורתה כמות גדולה של גז מדמיע אל תוך המבנים. המטרה הייתה לגרום ליציאתם ללא פגע של אנשי הכת המתבצרים. במקום הוצבו רמקולים גדולים דרכם הודיעו סוכני ה-FBI לאנשי הכת כי לא מתוכננת מתקפה עליהם, והם יכולים לצאת בבטחה ולהיכנע. ירי הגז נמשך כשש שעות, במהלכן אף אחד מאנשי הכת לא עזב את המתחם. סוכני ה-FBI העריכו שחברי הכת מסתתרים בבונקר כלשהו ומצוידים במסכות גז.
בצהריים החלו לפרוץ שרפות בשלושה מוקדים שונים. האש התפשטה במהירות רבה ופיצוצים החלו להשמע ברחבי המתחם, כשחלקים מהמתחם התמוטטו ואנשי הכת נלכדו בלהבות. כעבור שעה האש החלה לדעוך ורוב המבנים במתחם נחרבו. בשעה 15:45 הודיעו רשויות החוק שדייוויד כורש מת. מלבד כהן, כ-76 מחברי כת הדייווידים (51 מבוגרים ו-25 ילדים) מצאו את מותם ביום האחרון של המצור, תשעה בלבד שרדו. בסך הכל, נהרגו מאז תחילת המצור כ-82 אנשים, כולל 25 ילדים, שתי נשים הרות וכורש עצמו.
עד היום קיימת מחלוקת לגבי האחראים למקרי המוות. רבים מסכימים כי יש לחלק את האשמה בין הכנסייה, מנהיגה, ה-FBI וסוכני ה-ATF, והמכללה לרפואה של ביילור על שימוש בטכניקות חקירה ובלתי נאותות על ילדי הכת.  כל חברי הכת שריצו מאסר שוחררו מאז
אחרית דבר

כורש נקבר בבית קברות בטיילר, טקסס. שברולט קמארו של כורש מ-1968, שניזוקה במהלך המצור, נמכרה במכירה פומבית תמורת 37,500 דולרים.
טימותי מקווי וטרי ניקולס (אנ') ציינו את המצור בווייקו כאחד מהמניעים שלהם לביצוע פיגוע באוקלהומה סיטי ב-19 באפריל 1995 שהיה יום השנה ה-2 לסיום המצור.
ב-2016 בסדרה אימה אמריקאית: הכת, הופיעה דמותו של כורש, לצד ראשי כת אחרים בהם צ'ארלס מנסון וג'ים ג'ונס. את דמותו של כורש גילם השחקן אוון פיטרס. ב-2018 יצאה המיני-סדרה "וייקו", בה גילם טיילור קיטש את דמותו של כורש.
הערות שוליים

↑  "The Branch Davidians". The Christian Research Institute. 14 באפריל 2009. נבדק ב-14 באפריל 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Staff (10 באוקטובר 1993). "The Book of Koresh". Newsweek. נבדק ב-23 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Madeleine Noa (11 בינואר 2010). "The Branch Davidians Cult". Historic Mysteries. נבדק ב-11 בינואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Wilson, Colin (2000), The Devil's Party, London: Virgin Books, ISBN 1852278439
↑  "David Koresh and the Waco Siege". Biography. נבדק ב-4 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Tracey, Ciaran (2018-10-31). "Why 30 Britons joined the Waco cult". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-04-20.
↑  "Crying in the wilderness: A religious commune sets up a dwelling place in the woods amid a struggle between rival prophets".
↑  Verhovek, Sam Howe (6 בדצמבר 1994). "A Fight in Texas for the Homeland of a Sect". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Clifford L. Linedecker, Massacre at Waco, Texas, St. Martin's Press, 1993, page 94. מסת"ב 0-312-95226-0
↑  Skinner, Paige. "Waco Siege Survivor Behind New Miniseries Tells Us What TV Has Gotten Wrong". Dallas Observer. נבדק ב-23 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tabor, James D.; Gallagher, Eugene V. (1997), Why Waco?: Cults & the Battle for Religious Freedom in America, Berkeley, California: University of California Press, ISBN 978-0-520-20899-5
↑  שישה נהרגו בקרב טנקים בין האף.בי.אי לחברי כת משיחית, חדשות, 2 במרץ 1993
1 2  אבי אובליגנהרץ (לוס אנג'לס), סוכנויות הידיעות, הכנות לפריצה לחווה של חברי הכת בטקסס, חדשות, 3 במרץ 1993
↑  "David Koresh and the Branch Davidians: 6 Things You Should Know". A&E. 24 בינואר 2018. נבדק ב-11 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hart, Lianne (26 בספטמבר 2004). "Puny market for avid Koresh's pride and joy fails to excite many bidders". The San Francisco Chronicle. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pedersen, Erik (30 באוגוסט 2016). "Michael Shannon & Taylor Kitsch Topline Weinstein Co. Series 'Waco', Based on 1993 Siege". Deadline Hollywood. נבדק ב-16 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007435024105171  GND: 119259362  ISNI: 0000 0000 5537 0149  LCCN: n93052052  LNB: 000250241  MusicBrainz: d93c6823-c659-4501-a14e-4ca813bf09f5  NARA: 10574319  NKC: js20060623009  NTA: 113012861  SNAC: w6tt5pvx  VIAF: 393149066574165601696   WorldCat (עם VIAF): 393149066574165601696
שלמה מחפוד

| --- | --- |

הרב מחפוד, 2008
 לידה:  1941 (בן 84 בערך) ה'תש"א בכפר מסייב בתימן
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פוניבז' 
 תחומי עיסוק:  ראש מערכת הכשרות של בד"ץ "יורה דעה", רב השכונות נוה אחיעזר ושיכון ו' בבני ברק
 רבותיו:  בתימן; מורי אברהם צוברה, בישראל; הרב אברהם חייבי, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב יעקב לנדא
 חיבוריו:  יד שלמה
 
 תפקידים נוספים:  חבר מועצת חכמי התורה
 
הרב שְׁלֹמֹה יוסף הלוי מַחְפוּד (בתעתיק מדויק: מַחְפוּץ', נולד בשנת ה'תש"א, 1941) הוא רב, ראב"ד, פוסק הלכה שוחט ומוהל, חבר מועצת חכמי התורה, מקים וראש מערכת הכשרות של בד"ץ יורה דעה ורב השכונות נוה אחיעזר ושיכון ו' בבני ברק.
ביוגרפיה > ילדות

נולד בכפר מסייב בתימן לרב יוסף מחפוד שהיה רב הכפר. בילדותו למד אצל המורי אברהם צוברה. בשנת ה'תש"י, בהיותו כבן עשר, עלה עם משפחתו לישראל. בתחילה שהתה המשפחה במעברת עין שמר, משם עברה למושב פרוד עילית בגליל העליון (כיום מושב אמירים), וכעבור זמן התיישבה בשכונת שעריה בפתח תקווה.
למד בבית הספר המקומי "שארית ישראל" של החינוך העצמאי. אחר כך למד חמש שנים בישיבת "קול תורה" אצל הרב שלמה זלמן אוירבאך, ובישיבת פוניבז'.
ביוגרפיה > נושא הכשרות

בתחילת שנות ה-60 נישא לשרה גיאת נכדת הרב יחיא גיאת מגדולי רבני צנעא, לאחר שהרב יעקב לנדא שידך בין בני הזוג. לאחר נישואיו למד בכולל וולוז'ין בבני ברק. במקביל החל בלימוד שחיטה וניקור והוסמך על ידי הרב אברהם חייבי, חבר הרבנות בתל אביב ומרבני "אגודת השוחטים". באותה תקופה החל לעבוד תחת הרב יעקב לנדא כמשגיח כשרות לענייני תרומות ומעשרות במערכת הכשרות העירונית של בני ברק. בהמשך שולב במערכת השחיטה של הרב לנדא שבה עבד במשך עשרים ושש שנה. במשך תקופה ארוכה היה ראש המנקרים.
בשנת 1987, זמן קצר לאחר פטירת הרב לנדא, הקים את מערכת הכשרות בד"ץ "נווה ציון" בבני ברק, יחד עם הרבנים שלום כהן ראש ישיבת פורת יוסף והרב שלמה בן שמעון. בשנת 2001[דרוש מקור] הקים את מערכת הכשרות בד"ץ יורה דעה. מערכת כשרות זו בולטת בתחום הפיקוח על כשרות בשר ומספקת גם הכשר לאתרוגים תימניים.
ביוגרפיה > נושא הכשרות > חבר מועצת חכמי התורה

באפריל 2023 מונה לכהן כחבר מועצת חכמי התורה של ש"ס.
ספריו

יד שלמה: הניקור המעשי, על הלכות הניקור, ה'תשע"א (2011).
הערות שוליים

↑  ישי כהן, ארבעה חברים חדשים במועצת חכמי התורה של ש"ס; בשלב זה לא ימונה נשיא מועצת, באתר כיכר השבת, ‏17 באפריל 2023
| מועצת חכמי התורה |
| --- | --- | --- |
| מנהיג | הרב משה מאיה |  |
| מנהיגים בעבר | הרב עובדיה יוסף • הרב שלום כהן |  |
| חברים בעבר | הרב שמעון בעדני • הרב דוד יוסף |  |
| חברים בהווה | הרב יצחק יוסף • הרב ראובן אלבז • הרב אברהם סלים • הרב שלמה בן שמעון • הרב שמואל בצלאל • הרב שלמה מחפוד • הרב יהודה כהן |  |
| רבנים שפרשו מהמועצה | הרב שבתי אטון • הרב גבריאל טולדנו |  |
| מזכירים | יחזקאל אסחייק • הרב משה מאיה • רפאל פנחסי • אמיר קריספל • יואב בן צור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450979305171  LCCN: n2014027704  VIAF: 308752589   WorldCat (עם VIAF): 308752589 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל הכשרות
בן-ציון נוביס

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1939 (בן 86)
 התמחות:  גסטרואנטרולוגיה
בן-ציון (בנטלי) נוביס (נולד בפרטוריה, דרום אפריקה בט"ז בשבט, תרצ"ט, 5 בפברואר 1939) הוא פרופסור אמריטוס לגסטרואנטרולוגיה באוניברסיטת תל אביב, חלוץ בתחום רפואת גסטרואנטרולוגיה בישראל. הוא הקים וניהל את המכון הגסטרואנטרולוגי בבית החולים מאיר וכיהן כיושב ראש האיגוד הישראלי לגסטרואנטרולוגיה ומחלות כבד בישראל.
קורות חייו

בן-ציון נוביס נולד בפרטוריה, דרום אפריקה, להוריו, אברהם נוביס, בעל חנות בגדים, יליד ליטא, ושרה נוביס (לבית רומיין), עקרת בית. אחיו, ריימונד נוביס, הוא רופא שיניים ומתגורר בסידני, אוסטרליה. במהלך לימודיו בבית הספר התיכון לבנים ארכדיה בפריטוריה, היה פעיל בתנועת הנוער הציונית ״הבונים״. הוא למד רפואה בדרום אפריקה והתמחה בלונדון, שם הכיר את אשתו לעתיד, קרול נוביס (לבית מטשן), ילידת וויניפג, קנדה. לאחר תקופת מגורים וסיום ההתמחות בקייפטאון בתחום מערכת העיכול ומחלות כבד (גסטרואנטרולוגיה), עלו השניים לישראל בשנת 1976 עם שתי בנותיהן, נורית ודניאלה. המשפחה התיישבה בכפר סבא, שם נולדה בתם השלישית, תמרה. נוביס הוא בין המקימים של בית הכנסת הקונסרבטיבי בכפר סבא, ״הוד והדר״ והוא פעיל בתנועה המסורתית בישראל.
קורות חייו > לימודים

נוביס למד רפואה בדרום אפריקה ובאנגליה. בשנת 1962 קיבל תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת פרטוריה (MBChB) וב-1966 נהיה חבר בקולג׳ המלכותי לרופאים בלונדון (Member of the Royal College of Physicians) MRCP את תת-ההתמחות עשה בגסטרואנטרולוגיה בין השנים 1970–1972 בהנחיית פרופסור סולי מארקס ופרופסור סימי בנק בבית החולים Groote Schuur Hospital בקייפטאון. מלבד רופא אחד, כל צוות המכון היה יהודי, ולכן כינו אותם בבדיחות הדעת, The Gastric Jews. בשנת 1972 הוא נרשם כרופא מומחה לגסטרואנטרולוגיה. בשנת 1997 נבחר כעמית בקולג׳ המלכותי לרופאים בלונדון (FRCP).
קורות חייו > קריירה

לאחר הכשרתו בקייפטאון ובלונדון, עבד נוביס כמומחה בכיר בגסטרואנטרולוגיה בין 1973–1976 בבית החולים בקייפטאון. הוא עלה לארץ בשנת 1976 והתיישב עם משפחתו בכפר סבא. בשנת 1977 הקים וניהל את המכון הגסטרואנטרולוגי בבית החולים מאיר בכפר סבא, שהוביל בתחומו בארץ בטיפולים ובאבחונים בשיטות חדשניות. בין השנים 1984–1985 נשלח לשנת שבתון כחוקר בבתי החולים Boston City Hospital ו-Deaconess Hospital המסונפים לאוניברסיטת הארווארד בבוסטון, ארצות הברית. בתום שנת השבתון הוא חזר לכפר סבא לנהל את המכון הגסטרואנטרולוגי בבית החולים מאיר עד לשנת 2004. במקביל הוא כיהן כפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. לאחר פרישתו מניהול המכון, הוא מונה לרופא בכיר במשרה חלקית ומנטור של המומחים לגסטרואנטרולוגיה בבית החולים שיבא - תל השומר, שם עבד עד לשנת 2018.
קורות חייו > הישגים מיוחדים

נוביס היה חלוץ בפעולות אנדוסקופיות אבחנתיות וטיפוליות, ביניהם:
Endoscopic retrograde cholangio pancreatography
Endoscopic sphincterotomy
Esophageal variceal sclerotherapy
Endoscopic stenting of the esophagus and of the colon
Introduction of various laboratory investigations, in particular various forms of breath test analyses for diagnosis of various gastrointestinal conditions
Introduction of the use of cytology in pancreatic and biliary diseases
קורות חייו > כתיבה

נוביס פרסם מאות מאמרים בתחום הגסטרואנטרולוגיה בכתבי עת מדעיים נבחרים, הרצה בכנסים בינלאומיים והעמיד דור של תלמידים ההולכים בעקבותיו במחקר בתחום חקר הכבד. בימים אלה הוא מרצה אודות ״50 שנות גסטרואנטרולוגיה בישראל״, תקופה ותהליך שהוא היה חלק מהותי מהן.
קורות חייו > פרסים ומענקים

1986 – רופא מצטיין מטעם קופת חולים כללית
2000 - פרס להישגים אקדמיים מטעם הפדרציה הציונית דרום אפריקאית בישראל (אורכב 25.01.2019 בארכיון Wayback Machine)
2008 – פרס מטעם האיגוד הישראלי לגסטרואנטרולוגיה ומחלות כבד לציון שנים של טיפול מקצועי ומסור בחולים, חינוך והוראה לדורות של רופאים למחקר פורה ופעילותו בגסטרואנטרולוגיה בארץ
2011 – תעודת הוקרה על התנדבות למען התנועה המסורתית לישראל
2015 – תעודת הוקרה על התנדבות למען קהילת הוד והדר
קורות חייו > השתייכות לארגונים מקצועיים

כיהן כיו״ר האיגוד הישראלי לגסטרואנטרולוגיה ומחלות כבד בישראל בין 1991–1995.
חבר באגודה הישראלית לחקר הכבד.
חבר באיגוד האמריקאי לאנדוסקופיה.
יו״ר ועדת האתיקה באיגוד הישראלי לגסטרואנטרולוגיה ומחלות כבד בישראל בין 2001–2007.
חבר ועדת האתיקה של ארגון הגסטרואנטרולוגיה האירופי בין 1996–2000 והעולמי בין 2001–2005.
יו״ר ועדת הבחינות להתמחות בגסטרואנטרולוגיה בישראל בין 1996–2001.
חבר ועדת הבחינות להתמחות בגסטרואנטרולוגיה בישראל בין 1982–2007.
הערות שוליים

↑  Y. Maor-Kendler, G. Gabay, J. Bernheim, T. Naftali, Expression of bcl-2 in autoimmune and Helicobacter pylori-associated atrophic gastritis, Digestive Diseases and Sciences 44, 1999-4, עמ' 680–685
↑  H. Yanai, I. Schushan-Eisen, S. Neuman, B. Novis, Patient satisfaction with endoscopy measurement and assessment, Digestive Diseases (Basel, Switzerland) 26, 2008, עמ' 75–79 doi: 10.1159/000109392
↑  S. D. Ladas, B. Novis, K. Triantafyllou, R. Schoefl, Ethical issues in endoscopy: patient satisfaction, safety in elderly patients, palliation, and relations with industry. Second European Symposium on Ethics in Gastroenterology and Digestive Endoscopy, Kos, Greece, July 2006, Endoscopy 39, 2007-6, עמ' 556–565 doi: 10.1055/s-2007-966534
↑  R. Towers, T. Naftali, G. Gabay, M. Carlebach, High levels of glucocorticoid receptors in patients with active Crohn's disease may predict steroid resistance, Clinical and Experimental Immunology 141, 2005-8, עמ' 357–362 doi: 10.1111/j.1365-2249.2005.02846.x
↑  C. Stanciu, B. Novis, S. Ladas, A. Sommerville, Recommendations of the ESGE workshop on Informed Consent for Digestive Endoscopy. First European Symposium on Ethics in Gastroenterology and Digestive Endoscopy, Kos, Greece, June 2003, Endoscopy 35, 2003-9, עמ' 772–774 doi: 10.1055/s-2003-41590
↑  Y. Maor-Kendler, G. Gabay, J. Bernheim, T. Naftali, Expression of bcl-2 in autoimmune and Helicobacter pylori-associated atrophic gastritis, Digestive Diseases and Sciences 44, 1999-4, עמ' 680–685
↑  G. Gabay, B. H. Novis, I. S. Pomeranz, J. Bernheim, Helicobacter pylori infection--its prevalence and diagnosis in Israel, Israel Journal of Medical Sciences 27, 1991-6, עמ' 335–337
↑  B. H. Novis, G. Gabay, G. Leichtmann, M. Peri, Two point analysis 15-minute 14C-urea breath test for diagnosing Helicobacter pylori infection, Digestion 50, 1991, עמ' 16–21 doi: 10.1159/000200735
↑  N. H. Gilinsky, B. H. Novis, J. P. Wright, D. M. Dent, Immunoproliferative small-intestinal disease: clinical features and outcome in 30 cases, Medicine 66, 1987-11, עמ' 438–446
↑  B. H. Novis, E. Gluck, P. Thomas, G. D. Steele, Serial levels of CA 19-9 and CEA in colonic cancer, Journal of Clinical Oncology: Official Journal of the American Society of Clinical Oncology 4, 1986-6, עמ' 987–993 doi: 10.1200/JCO.1986.4.6.987
↑  B. H. Novis, I. Pomeranz, Endoscopic sphincterotomy in biliary tract disease, Israel Journal of Medical Sciences 18, 1982-5, עמ' 619–623
↑  B. H. Novis, L. B. Kahn, S. Bank, Alpha-chain disease in subSaharan Africa, The American Journal of Digestive Diseases 18, 1973-8, עמ' 679–688
↑  B. H. Novis, I. N. Marks, S. Bank, A. W. Sloan, The relation between gastric acid secretion and body habitus, blood groups, smoking, and the subsequent development of dyspepsia and duodenal ulcer, Gut 14, 1973-2, עמ' 107–112
↑  B. H. Novis, S. Bank, I. N. Marks, G. Selzer, Abdominal lymphoma presenting with malabsorption, The Quarterly Journal of Medicine 40, 1971-10, עמ' 521–540
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012544971805171
LOMO

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1914–הווה (כ־111 שנים) 
 מיקום המטה:  סנקט פטרבורג 
 ענפי תעשייה:  דימות 
 מוצרים עיקריים:  עדשות, ציוד צילום, ציוד צבאי, מצלמות, ציוד סאונד, רשמקול ומקליט
 הכנסות:  3,272,795,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח תפעולי:  514,671,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח:  −339,525,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 הון עצמי:  1,529,276,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 עובדים:  2,386 
  
 www.lomoplc.com
 
LOMO (ברוסית: Ленинградское Oптико-Mеханическое Oбъединение מילולית: האיגוד המכני-אופטי הלנינגרדי) היא יצרנית עדשות וציוד רפואי ומצלמות, המבוסס בעיר סנקט פטרבורג, רוסיה. מצלמת Lomo LC-A הייתה השראה לתנועת הצילום הלומוגרפית.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1914 בפטרוגרד (כיום סנקט פטרבורג). היא הוקמה כחברה מוגבלת צרפתית-רוסית לייצור עדשות ומצלמות וייצרה משקפות לרובים במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1919 החברה הולאמה. בשנים שלאחר מכן התארגנו מחדש התעשיות האופטיות הממלכתיות מספר פעמים.
בשנת 1921 נקרא המפעל בשם המפעל לאופטיקה ממלכתית, GOZ. בשנת 1925 התחדש ייצור המצלמות ומספר עיצובים של עדשות שנבדקו בשנים 1925–1929. בשנת 1928 נצטווה המפעל לייצר מצלמת 9x12, המכונה FOTOKOR. רפורמות וארגונים מחדש נוספים של המפעלים האופטיים הסובייטיים במספר שלבים הביאו בסופו של דבר לכך שהמפעל בלנינגרד הפך ל-GOMZ, המפעל האופטי-מכני הרוסי.
בתקופת המעבר משנת 1932 עד 1935 פותח עותק של מצלמת לייקה, מצלמת ה-VOOMP I. אחריו הגיע VOOMP II או "החלוץ" שיוצר במספרים קטנים. במקביל, מעצבי המפעל החלו בפיתוח מצלמת רפלקס לעדשה יחידה לסרט סינון 35 מ"מ, אולי בהשראת עבודות דומות בגרמניה, במיוחד כדוגמת ה-Zeiss Ikon בדרזדן. המצלמה החדשה, שנקראה "ספורט", הוצגה בערך באותה תקופה עם מצלמת ה-Ihagee Kine Exakta בשנת 1936.
בתקופה שהמפעל כונה GOMZ (המפעל האופטי-מכני הממלכתי), החברה הוסבה תחת ניהולו של מיכאיל פנפילוב, לאיגוד, שאיחד כמה תעשיות ובכך הוקם LOMO בשנת 1962. פנפילוב היה מנכ"ל המפעל עד 1984, אז פרש והוחלף על ידי גאורגי חיז'ה כמנכ"ל. בשנים 1990–1997 כיהן איליה קלבאנוב מנכ"לית.
כיום LOMO מייצרת אופטיקה צבאית, מכשירי מחקר מדעיים, מיקרוסקופים קרימינולוגיים, ציוד רפואי ומגוון מוצרי צריכה. היא הפיקה את המצלמה הרוסית הראשונה בשנת 1930. מותגי ציוד הקולנוע החובבני היו LOMO ו-AVRORA למצלמות ודגמי רוס למקרנים. Ritm היה מותג LOMO לציוד סאונד מקצועי. החברה ייצרה את מצלמת הקול והמקרן Super 8 היחידה בברית המועצות. זה היה גם היצרן הסובייטי העיקרי לעדשות אנמורפיות מקצועיות.
החברה הופרטה בשנת 1993 והיא נסחרה בשוק המניות הקלאסי של RTS. החברה מוסמכת ISO 9001 ומייצאת מוצרים לרחבי העולם. מכשירי ראיית לילה וטלסקופים מהווים 30% מייצוא החברה. גרמניה היא היבואנית הגדולה ביותר של מוצרי LOMO. ציוד רפואי, כבלי סיבים אופטיים ואנדוסקופים, רכיבים אופטיים ומצלמות שמיועדים בעיקר לשוק הרוסי ומדינות אחרות בשטחי ברית המועצות לשעבר. ציוד צבאי ומכשירי מחקר מדעיים מהווים חלק ניכר מהייצור לייצוא למדינות כמו ישראל, הודו, ארצות הברית, קנדה, מקסיקו ושווקים בינלאומיים אחרים.
טלסקופ מקסוטוב של החברה זוכה להערכה רבה על ידי אסטרונומים חובבים. המילה LOMO משמשת לעיתים קרובות גם למצלמות Lomo LC-A ולמצלמות צרכניות אחרות מבית LOMO; בעוד שלמצלמות יש קהל גדול ברחבי העולם, המצלמות עצמן הן מוצר מינורי עבור LOMO והם אינם מהווים את נתח ההכנסות העיקרי של החברה. LOMO היא כיום גם יצרנית דגמי יציקה בסולם 1:43. מפעל LOMO מייצר המוני דגמים בקנה מידה 1:43 של כלי רכב של שנות השלושים עד 1950 על גבי מרכב AMO, ZiS, ZiL ו-GAZ.
LOMO נחשבת בסנקט פטרבורג במרכז הרפואי המתקדם שלה, עם מתקנים מאובזרים לטיפול מתקדם במגוון מצבים רפואיים. למרכז הרפואי LOMO יש מוניטין יציב בתחום הניתוחים והטראומה הכללית, אונקולוגיה ורדיולוגיה, רפואת ילדים, פיזיותרפיה והתמחויות רפואיות אחרות. מכשירים רפואיים כמו אנדוסקופים ומיקרוסקופים כירורגיים המיוצרים על ידי LOMO משמשים את הרופאים במרכז הרפואי LOMO ובכך נותנים משוב מהיר מהרופאים למהנדסים ומעצבי הציוד הרפואי.
בשנות ה-90 שימשה החברה כספונסר ראשי של מועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג.
הערות שוליים

↑  קטלוג ויקי של USSRPhoto.com של מצלמות המיוצרות על ידי LOMO
↑  Dowling, Stephen (2012-11-21). "Did the Lomo camera save film photography?". BBC News Online. נבדק ב-2012-11-21.
מצלמת סטילס מדגם לוביטל 166.
LOMO LC-A