stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לולו
ביוגרפיה

נולדה בשם מרי מקדונלד מקלפלין לורי (Marie McDonald McLaughlin Lawrie) בעיר לנוקסטון שבמחוז סטירלינגשייר בסקוטלנד. היא גדלה בגלאזגו, ולמדה בבתי הספר "תומסון סטריט" ו"אונסלו דרייב". כבר בגיל 12 או 13 פנתה יחד עם מנהלה ללהקה בשם "בלרוקס" (Bellrocks) וביקשה לשיר איתם כדי לצבור ניסיון בימתי. היא הופיעה עם הלהקה כל שבת. הבסיסט של הלהקה, אלכס תומסון, אמר שכבר אז היה לה קול מדהים.
תחת חסותה של מריון מאסי, חתמה לולו על חוזה עם חברת התקליטים "דקה רקורדס". כשהייתה בת 15 הקליטה את שירם של האחים אייזלי "Shout", שהעפיל במצעדי הפזמונים בבריטניה. מאסי הובילה את הקריירה שלה יותר מ-25 שנה, ורוב הזמן הן היו שותפות לעסקים. בעלה של מאסי, מארק, הפיק כמה מתקליטיה של לולו.
ב-1966 יצאה למסע הופעות בפולין יחד עם להקת ההוליס, היא הייתה הזמרת הבריטית הראשונה שהופיעה מעבר למסך הברזל. באותה שנה הקליטה שני סינגלים בגרמנית, "Wenn du da bist" ו-"So fing es an", עבור הלייבל "דקה גרמניה". הוא פתחה בקריירת סולו אחרי שהקליטה שני שירים עם הלהקה הסקוטית The Luvvers.
עקב חוסר הצלחה במצעדים, עזבה לולו את חברת "דקה" וחתמה חוזה עם חברת התקליטים "קולומביה", המפיק שלה היה מיקי מוסט. ב-1970 חזרה למצעד עם הלהיט "The Boat That I Row" שכתב ניל דיימונד. כל שבעת השירים שהקליטה בהפקתו של מוסט נכנסו למצעד הסינגלים הבריטי.
הופעת הבכורה שלה בסרט קולנוע הייתה ב-1967 בסרט "לאדוני באהבה", סרט בריטי בכיכובו של סידני פואטייה. שיר הנושא של הסרט בביצועה של לולו הפך ללהיט ענק והגיע למקום ראשון במצעד הפזמונים בארצות הברית. בבריטניה השיר יצא בצד ב' של הסינגל "Let's Pretend" שהגיע רק למקום 11 במצעד, אבל השיר "To Sir with Love" מכר יותר ממיליון עותקים והיה לתקליט זהב.
באותה תקופה המשיכה בקריירה כזמרת פופ, והופיעה במספר סדרות טלוויזיה משלה. ב-1967 הופיעה בסדרה קומית ומוזיקלית של ה-BBC בשם "Three Of A Kind", וב-1968 החלה להופיע בסדרה בכיכובה שרצה בשמות שונים עד 1975. תוכניות הטלוויזיה שלה כללו קטעי מוזיקה, מערכונים וכוכבים אורחים.
ביוני ויולי 1967 הופיעה יחד עם להקת המאנקיס בארנה של ומבלי. במסגרת מסע הופעות בארצות הברית עם הלהקה היה לה רומן קצר ומתוקשר עם סולן הלהקה דייווי ג'ונס.
ביוגרפיה > תחרות האירוויזיון

ב-29 במרץ 1969 ייצגה לולו את הממלכה המאוחדת באירוויזיון בשיר "בום באנג א באנג" שכתבו פיטר וורן ואלאן מורהאוס. השיר, מתוך שישה שירים, נבחר על ידי הצופים בתוכנית Happening for Lulu של BBC1. את התוכנית הנחה מייקל אספל, ולולו ביצעה את ששת השירים בזה אחר זה. אחד השירים "I Can't Go On..." כתבו אלטון ג'ון וברני טופין הגיע למקום האחרון בבחירת הקהל, אבל הוקלט אחר כך על ידי סילה בלאק, סנדי שו, פולי בראון, אלטון ג'ון עצמו וגם לולו הקליטה גרסה לשיר. בתחרות שנערכה במדריד לוותה לולו על ידי שתי זמרות סו וסאני, ועל התזמורת ניצח המנהל המוזיקלי ג'וני האריס.
"בום באנג א באנג" זכה בתחרות יחד עם שלושה שירים נוספים השיר "Vivo cantando" של סלומה מספרד, "De troubadour" של לני קור מהולנד ו-"Un jour, un enfant" של פרידה בוקארה מצרפת. כל אחד מהשירים זכה ב-18 נקודות. אחרי התחרות שונו חוקי התחרות כדי לפתור מצב דומה של שוויון, עם זאת שש מדינות החרימו את התחרות שנערכה ב-1970. שירה של לולו זכה להצלחה במכירות בנוסף למקור האנגלי גם בגרסאות בגרמנית, צרפתית, ספרדית ובאיטלקית. היא לא אהבה את השיר, אבל הוא היה הלהיט הגדול שלה עד לאותה תקופה והגיע למקום השני במצעד של שנת 1969.
ב-1975 הנחתה לולו תוכנית טלוויזיה "A Song for Europe" שנועדה לבחירת שיר לאירוויזיון. בתוכנית להקת הצלליות ביצעו שישה שירים מועמדים לבחירה. ב-1981 הצטרפה לזוכים נוספים באירוויזיון לאירוע צדקה שנערך בנורווגיה.  ב-2009 עזרה ותמכה במועמדים לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון של אותה שנה.
שבועות אחדים לפני ההופעה באירוויזיון נישאה לולו למוריס גיב מהבי ג'יס בטקס שנערך ב"ג'ררד קרוס" בבקינגהמשייר. אחיו הבכור של מוריס בארי גיב התנגד לנישואיהם בטענה שהם צעירים מדי. ירח הדבש שתוכנן נדחה בגלל התחייבויותיה של לולו להופעה באירוויזיון. בגלל הקריירה שלהם ובעיות השתייה של מוריס הם נאלצו להיפרד, והתגרשו ב-1973, אך נשארו ביחסים טובים.
ב-1969 הקליטה לולו את האלבום "New Routes" באולפני "Muscle Shoals", בחלק מהשירים ניגן הגיטריסט דואיין אולמן בגיטרת סלייד, בין השאר בשיר "Mr. Bojangles".
ביוגרפיה > שנות השבעים

ב-1970 השתתפה לולו בתוכנית הטלוויזיה "Pop Go The Sixties" של ה-BBC וביצעה את השיר "בום בנג-א-בנג". היא הקליטה את האלבום "Melody Fair" בארצות הברית, והסינגל מתוכו "Oh Me Oh My (I'm a Fool for You Baby)" היה להיט וזכה אחר כך לגרסאות כיסוי של אריתה פרנקלין וג'ון הולט. היא הקליטה עוד ארבעה שירים בגרמנית.
ב-1972 הייתה בין האמנים שהוזמנו למופע היובל של ה-BBC, "חמישים שנות מוזיקה" (Fifty Years Of Music). עוד באותה שנה הופיעה במנצ'סטר בהצגת פנטומימה של "פיטר פן", ב-1975 גילמה שוב את אותו תפקיד בתיאטרון פאלאדיום בלונדון. ב-1973 השתתפה בתוכנית "Morecambe and Wise" ושרה את "All the Things You Are" ואת "Happy Heart".
ב-1974 שרה לולו את שיר הנושא של הסרט "האיש בעל אקדח הזהב" מסדרת סרטי "ג'יימס בונד". עוד ב-1974 הקליטה גרסאות כיסוי לשני שירים של דייוויד בואי, את "The Man Who Sold the World" ואת "Watch That Man" בהפקה של בואי ומיק רנסון. בזכות השיר "The Man Who Sold the World " היה לה להיט בעשרת המקומות הראשונים במצעד לראשונה זה חמש שנים.
ב-1976 שרה במופע הבידור "A Jubilee of Music" את להיטה "Shout", זה היה מופע פופ לכבוד יובל הכסף של המלכה אליזבת.
ב-1977 החלה לולו להתעניין בסידהה יוגה (Siddha Yoga) והתחתנה עם מעצב השיער ג'ון פרידה (John Frieda). הם התגרשו ב-1991. לזוג בן אחד משותף.
ביוגרפיה > שנות השמונים

ההצלחה שלה במצעדי הפזמונים דעכה, אך לולו המשיכה לשחק ולארח בתוכנית רדיו. בשנות השבעים ותחילת שנות השמונים הופיעה בקטלוג האופנה "פרימנס". באוגוסט 1979, בדרכה בחזרה מהופעה במרגייט שבקנט, כמעט קפחה את חייה בתאונת דרכים. באותה שנה הקליטה בלייבל "Rocket Records" את השיר "I Love to Boogie" שזכה לביקורות משבחות, אך לא להצלחה במצעדים.
בתחילת שנות השמונים בלטה בהופעותיה על הבמה. הופיעה במחזמר "Song and Dance" מאת אנדרו לויד ובר וב"ברנשים וחתיכות" בתיאטרון המלכותי הלאומי. בעקבות פגיעה במיתרי הקול הייתה זקוקה לניתוח והיה חשש שקולה יפגע. היא חזרה לארח בתוכנית "Oh Boy!" של רשת ITV. ב-1981 חזרה למצעדים בארצות הברית עם הלהיט "I Could Never Miss You (More Than I Do)". שנה אחר כך היה לה להיט נוסף "If I Were You" אך לא הגיע למקום גבוה במצעד. היא הופיעה בווידאו עם להקת אדם והנמלים בשיר "Ant Rap", והייתה מועמדת לגראמי עם השיר "Who's Foolin' Who" מתוך האלבום "Lulu".
ב-1983 הקליטה מחדש אחדים משיריה. ביניהם השיר "Shout" שהגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעד ב-1986, והבטיח את מקומה בתוכנית "Top of the Pops". לולו היא אחת משני הזמרים היחידים (השני הוא קליף ריצ'רד), שהופיעו ב-"Top of the Pops" בכל אחד מחמשת העשורים שבהם התוכנית רצה. השיר הנוסף שהקליטה "My Boy Lollipop" נכשל במצעד, ולולו הפסיקה להקליט עד 1992, והתמקדה בתוכניות טלוויזיה ובהופעות חיות.
ב-1987 החליפה את ג'ולי וולטרס בתוכנית הטלוויזיה "אדריאן מול" בתפקיד אמו של אדריאן.
ביוגרפיה > שנות התשעים

ב-1993 שבה לולו להקליט, והוציאה את הסינגל "Independence" שהגיע למקום ה-11 במצעדים בבריטניה. זה היה שיר הנושא באלבום באותו שם. ארבעה סינגלים מתוכו הגיעו למצעד, וכמו כן גם סינגלים נוספים שהקליטה ב-1994.
בהמשך 1994 הקליטה בשיתוף עם להקת הבנים טייק ד'את גרסת כיסוי לשירו של דן הרטמן "Relight My Fire". השיר הגיע למקום הראשון במצעד ולולו השתתפה בסיבוב ההופעות של הלהקה באותה שנה. בשלב זה שיחקה גם בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "פשוט נהדרת". היא הרבתה לשתף פעולה עם פרנץ' וסונדרס כולל במערכון שלהן על הספייס גירלז בו חיקתה את בייבי ספייס (אמה בנטון).
ב-1997 השלימה הקלטת אלבום בשם "Where the Poor Boys Dance", אך חברת התקליטים "מרקורי" דחתה את הוצאתו. באפריל 1999 יצא האלבום "Hurt Me So Bad" ושנה אחר כך הגיע שיר הנושא מתוכו למקום 24 במצעד בבריטניה.
ביוגרפיה > שנות האלפיים

כעת היא ידועה בשם לולו קנדי-קיירנס, שהוא שם הנעורים של אמה. בשנת 2000 העניקה לה המלכה אליזבת תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE). ב-2002 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "I Don't Want to Fight" כשמו של הלהיט שכתבה יחד עם אחיה עבור טינה טרנר, ושהיא עצמה הקליטה ב-2003 לאלבום "The Greatest Hits". ב-2002 הקליטה את האלבום "Together" בו שרה דואטים עם זמרים כפול מקרטני ואלטון ג'ון. קטעים מן האלבום שודרו בתוכנית הטלוויזיה "An Audience With Lulu" של ITV, בין השאר שרה עם בעלה הראשון מוריס גיב את השיר "First of May".
ב-2004 הוציאה אלבום בשם "Back on Track" ויצאה לסיבוב הופעות ברחבי בריטניה לציון 40 שנות קריירה. בסוף 2004 חזרה לשדר ברדיו 2 של ה-BBC, והגישה תוכנית מוזיקה משנות ה-50 ועד שנות האלפיים. ב-2005 הוציאה תקליט אוסף של שירי מוזיקת נשמה "A Little Soul in Your Heart", שהגיע למקום 28 במצעד האלבומים בבריטניה.
היא המשיכה גם לשחק וכיכבה לצידם של טום קורטני וסטיבן פריי בסרט "Whatever Happened to Harold Smith?". ב-2006 שפטה בתוכנית הריאליטי "Just the Two of Us" של ה-BBC. ביוני ויולי 2006 הצטרפה למסע הופעות של טייק ד'את בבריטניה ובאירלנד, בביצוע שירם המשותף "Relight My Fire". ב-2007 הופיעה בתוכנית "אמריקן איידול" כמנטור לזמרות המתחרות, וביצעה את השיר "To Sir with Love".
כל ההקלטות של לולו בין השנים 1969–1972 יצאו על גבי תקליטור אוסף בנובמבר 2007. התקליטור כלל גרסאות דמו שלא הופצו קודם לכן. בדצמבר 2007 הפיצה ב-iTunes את הסינגל "Run Rudolph Run". בתקופה זו דגמנה עבור מוצרי קוסמטיקה של חברת QVC, והופיע בפרסומת עבור רשת המרכולים Morrisons.
ב-2008 הייתה לולו אחת מהידוענים הסקוטים שהעלו קמפיין של "השיבה הביתה לסקוטלנד". ב-2009 שמשה כיועצת בבחירת הזמר שייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון של אותה שנה. בקיץ 2009 הגישה תוכנית יומית "The Hour" לצידו של סטיבן ג'רדין, והמשיכה לשווק מוצרי קוסמטיקה אנטי-אייג'ינג של QVC כשהמראה הצעיר שלה משמש ככלי פרסומי.
בספטמבר 2009 הופיעה בקונצרט מחווה ללהקת אבבא בהייד פארק שבלונדון. אחר כך יצאה למסע הופעות "Here Come the Girls" יחד עם הזמרות צ'אקה קאן ואנסטייז'ה.
ביוגרפיה > העשור השני של המאה ה-21

ב-2010 שרה לולו את שיר הנושא "The Word Is Love" לסרט "Oy Vey! My Son Is Gay!!". עוד באותה שנה ערכה סיבוב הופעות נוסף במסגרת "Here Come the Girls" עם אנסטייז'ה והת'ר סמול.
בנובמבר 2010 הגישה ב-BBC את סדרת התוכניות "Rewind the 60s" בה כל פרק היה מוקדש לשנה אחת משנות השישים, והתמקדה בנושאים חברתיים ופוליטיים כמו גם במוזיקה וראיונות עם אישים מאותו עשור.
ב-2011 הופיעה בתוכנית "Let's Dance for Comic Relief", ובתוכנית "Celebrity Juice" של רשת ITV. באוקטובר ונובמבר השתתפה בתוכנית הריקודים "Strictly Come Dancing" ובן זוגה היה ברנדן קול, אך הודחה בשבוע השישי. היא חזרה להופיע ב"פשוט נהדרת" אחרי 17 שנה, היא השתתפה בפרק השני של סדרת הספיישל ששודרה ב-2012.
דיסקוגרפיה > אלבומים

1965 Something to Shout About
1967 Love Loves to Love Lulu
1967 Lulu!
1967 To Sir With Love
1969 Lulu's Album
1970 New Routes
1970 Melody Fair
1971 The Most of Lulu
1973 Lulu
1976 Heaven and Earth and the Stars
1978 Don't Take Love For Granted
1981 Lulu
1982 Take Me to Your Heart Again
1984 Shape Up and Dance
1993 Independence
2002 Together
2003 The Greatest Hits
2004 Back on Track
2005 A Little Soul in Your Heart
2009 Shout! The Complete Decca Recordings
2009 Lulu on the Dancefloor: Remixes
דיסקוגרפיה > סינגלים

1964 "Shout"* (as Lulu and the Luvvers) (Decca)
1964 "I'll Come Running Over" (Parrot)*
1964 "Can't Hear You No More" (Decca)
1964 "Here Comes the Night"* (Decca)
1964 "Satisfied"/"Surprise Surprise" (as Lulu and the Luvvers) (Decca)
1965 "Leave A Little Love"* (Decca)
1965 "Try To Understand"* (Decca)
1965 "Tell Me Like it Is"/"Stop Fooling Around" (Decca)
1966 "Call Me" (Decca)
1966 "What a Wonderful Feeling" (Decca)
1966 "Wenn du da bist/So fing es an" (Germany)
1967 "Stealing My Love From Me" (US)
1967 "The Boat That I Row"* (Columbia)
1967 "Let's Pretend"* (Columbia) ("To Sir, with Love" was the flip side of this single in the UK.)
1967 "To Sir, with Love"* (Epic)
1967 "Love Loves To Love Love"* (Columbia) — sampled by Fatboy Slim on "Santa Cruz"
1967 "Shout!" (US re-issue)*
1968 "Best Of Both Worlds"* (Epic) (US)
1968 "Me, The Peaceful Heart"* (Columbia)
1968 "Boy" (Columbia)*
1968 "Morning Dew"* (Epic) (US)
1968 "I'm A Tiger"* (Columbia)
1968 "This Time" (Epic)(US) (from the film "Hot Millions")
1969 "Boom Bang-a-Bang"* (Columbia) (Recorded in English, French, Spanish, German, and Italian)
1969 "Oh Me Oh My (I'm a Fool for You Baby)"* (Atco)
1970 "Hum a Song (From Your Heart)"* (with the Dixie Flyers) (Atco)
1970 "Oh Me, Oh My (Povera Me)" (Italy)
1970 "After The Feeling Is Gone"* (with the Dixie Flyers) (Atco)
1971 "Everybody Clap" (Atlantic) featuring Maurice Gibb, John Bonham and Jack Bruce
1971 "Ich Brauche Deine Liebe/ Wach' Ich Oder Träum' Ich" (Atlantic) (Germany)
1971 "Warum Tust Du Mir Weh/Traurig, Aber Wahr" (Atlantic) (Germany)
1972 "Even If I Could Change" (Atlantic)
1972 "You Ain't Wrong, You Just Ain't Right" (Atlantic) (US)
1972 "Make Believe World" (Chelsea) (US)
1974 "The Man Who Sold the World"* (Polydor)
1974 "The Man With the Golden Gun" (Chelsea)
1975 "Take Your Mama for a Ride (Pt. 1)"* (Chelsea)
1975 "Boy Meets Girl" (Chelsea)
1975 "Heaven And Earth And The Stars" (Chelsea)
1977 "Your Love Is Everywhere" (GTO)
1978 "Don't Take Love For Granted" (Rocket)
1979 "I Love To Boogie" (Rocket)
1981 "I Could Never Miss You (More Than I Do)"* (Alfa)
1982 "If I Were You"* (Alfa)
1982 "Who's Foolin' Who"* (Alfa)
1982 "I Will Do It For Your Love" (Alfa)
1982 "Take Me To Your Heart Again" (Alfa)
1984 "Is That So?" (Lifestyle)
1985 "Love Is The Answer" (Tonpress Poland)
1985 "Hello My Friend" (Tonpress Poland)
1986 "Shout!"* (Jive) (new version)
1986 "My Boy Lollipop"* (Jive)
1990 "Nellie the Elephant" (Mercury)
1993 "Independence"* (Dome)
1993 "I'm Back For More"* (Dome) (with Bobby Womack)
1993 "Let Me Wake Up In Your Arms"* (Dome)
1993 "Relight My Fire"* (with Take That) (RCA)
1993 "How 'Bout Us"* (Dome)
1994 "Goodbye Baby And Amen"* (Dome)
1994 "Every Woman Knows"* (Dome)
1999 "Hurt Me So Bad"* (Mercury)
2000 "Better Get Ready"* (Mercury)
2000 "Where the Poor Boys Dance" (Mercury)
2002 "Phunk Phoolin'" (Kerphunk Ft. Lulu)
2002 "We've Got Tonight"* (with Ronan Keating) (Polydor)
2003 "All The Love In The World" (Mercury)
2004 "Keep Talkin' I'm Listening" (Mercury)
2005 "Put a Little Love in Your Heart" (Globe)
2007 "Run Rudolph Run" (Mercury)
2010 "The Word Is Love" (Kobalt Music)
פילמוגרפיה

(1965) Gonks Go Beat
לאדוני באהבה (1967) To Sir With Love
(1970) Cucumber Castle
(1972) The Cherry Picker
(1982) Alicja
לאדוני באהבה 2 (1996) To Sir, with Love II
פשוט נהדרת (1996) Absolutely Fabulous
(1999) Whatever Happened to Harold Smith?
לונדון איי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלגל ענק, אטרקציה תיירותית 
 מיקום:  לונדון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  Merlin Entertainments 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1999
 תאריך פתיחה רשמי:  מרץ 2000 
 עלות:  70,000,000 לירה שטרלינג 
 אדריכל:  Julia Barfield, David Marks, Marks Barfield 
 מידות
 גובה:  135 מטר
 קואורדינטות:  51°30′12″N 0°07′11″W﻿ / ﻿51.503333333333°N 0.11972222222222°W﻿ / 51.503333333333; -0.11972222222222
 www.londoneye.com
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסלונדון איי(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסלונדון איי(למפת למבת' רגילה) לונדון איי(למפת למבת' מוגדלת) לונדון איי
 
הלונדון איי – מבט מנהר התמזה
תאי הנוסעים
הלונדון איי (מאנגלית: London Eye, מילולית: ה"עין של לונדון"), מכונה גם גלגל המילניום, שגובהו 135 מטרים, הוא גלגל הענק השני בגובהו באירופה אחרי המוסקבאי, והגבוה ביותר בעולם עד שנת 2006. הגלגל נמצא על הגדה הדרומית של נהר התמזה ברובע למבת', בלונדון שבאנגליה, צפונית לגשר וסטמינסטר, ממול ארמון וסטמינסטר – הפרלמנט הבריטי. את הגלגל מפעילה חברת המשקאות קוקה-קולה.
את הלונדון איי תכננו האדריכלים דייוויד מרקס וג'וליה בארפילד. לגלגל 32 תאי נוסעים סגורים וממוזגים, המכונים "בועות"; בכל בועה מקום לעשרים וחמישה נוסעים, כך שבסך הכול יכולים 800 נוסעים לנסוע בגלגל בו-זמנית. הגלגל מסתובב במהירות של 0.9 קילומטר לשעה לערך, כך שתא נוסעים מקיף את הגלגל בערך כל חצי שעה.
הגלגל אינו עוצר את סיבובו כדי לאסוף נוסעים. מהירותו איטית דייה כדי שהנוסעים יוכלו להיכנס אל התא ולצאת ממנו תוך כדי תנועת הגלגל.
הגלגל נבנה חלקים חלקים, והוסע למקומו ברפסודות על התמזה, שם הורכב על צדו והורם למקומו, בקצב של 2 מעלות לשעה, עד שהגיע לזווית הרמה של 65 מעלות. הגלגל נשאר במצב מוטה זה עד שבניית הבסיס הסתיימה, אז הורם הגלגל למקומו.
הגלגל נפתח רשמית לקהל ב-31 בדצמבר 1999 לרגל חגיגות המילניום, בידי ראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, אולם בשל תקלות הוא נפתח למבקרים רק במרץ 2000. במהלך השנתיים הראשונות להפעלתו ביקרו בגלגל 8.5 מיליון מבקרים ועד היום הוא בין מוקדי התיירות המרכזיים בלונדון.
עד שנת 2006 היה הלונדון איי גלגל הצפייה הגבוה בעולם. בשנה זו עבר אותו כוכב נאנצ'אנג, ובשנת 2007 עבר הסינגפור פלייר את שניהם. השיא נשבר עוד מספר פעמים וכיום גלגל הצפייה הגבוה בעולם הוא עין דובאי בדובאי.
מבט על הגלגל בשעת לילה בהיותו בתנועה (תצלום בחשיפה ארוכה).
לוח אוקינאווה

לוח אוקינאווה במערך הלוחות בצפון-מערב האוקיינוס השקט
לוח אוקינאווה הוא לוח טקטוני מאורך וצר הנמתח מדרום האי קיושו ביפן לצפון-מזרח האי טאיוואן. הלוח מהווה את גבולו המזרחי של ים סין המזרחי עם ים הפיליפינים. הלוח ושוליו הם חלק מטבעת האש בשולי האוקיינוס השקט.
מאפיינים

הגדרתו של לוח אוקינאווה כלוח טקטוני נובעת מהפעילות הטקטונית בשוליו. הלוח מורכב מקשת איים – ארכיפלג של איים געשיים שנוצר כתוצאה מתנועת לוחות טקטוניים וגעשיות.
מאפיינים > גבולות

לוח אוקינאווה גובל בשלושה לוחות טקטוניים ובשוליו שלושה צמתים משולשים, לפי כיוון השעון:
בצפון גובל לוח אוקינאווה בלוח האמורי. גבול זה הוא גבול פתיחה ובו מתרחשת התרחקות בין שני הלוחות. במערבו של גבול זה מצוי צומת משולש במפגש בין הלוח עם הלוח האמורי ולוח יאנגצה, ובמזרחו – צומת משולש שני במפגש עם הלוח האמורי והלוח הפיליפיני.
במזרח ובדרום גובל לוח אוקינאווה בלוח הפיליפיני. חלקו המזרחי של הגבול הוא אזור הפחתה בו נוחת הלוח הפיליפיני אל מתחת ללוח אוקינאווה לאורך שקע ריוקיו. גם הגבול הדרומי בין שני הלוחות הוא גבול סגירה, אם כי לא מתקיימת בו הפחתה. בהמשך נוטה הגבול עם הלוח הפיליפיני לצפון-מערב לאורך גבול חילוף, בסופו מצוי צומת משולש שלישי במפגש של שני הלוחות עם לוח יאנגצה.
הגבול המערבי של לוח אוקינאווה עם לוח יאנגצה עובר לאורך שקע אוקינאווה – תעלה אוקיינית שנוצרה כאגן בגב קשת האיים של ריוקיו וממערב להם. המפגש בין שני הלוחות מתבטא בגבולות מעורבים: פתיחה, סגירה וחילוף לסירוגין.
מאפיינים > חלוקה והתפתחות

מניתוח גאוכימי של סלעי האנדזיט והבזלת המרכיבים את הרי הגעש של הקשת ניתן ללמוד את חלקיה השונים ואת שלבי התפתחותם:
מאפיינים > חלוקה והתפתחות > מיוקן

10–20 למ"ש – כתוצאה מהפחתת הלוח הפיליפיני אל מתחת ללוח יאנגצה לאורך שקע ריוקיו נוצרה קשת געשית שצירה מדרום-מערב לצפון-מזרח, בצפונה ובמרכזה – על מדף היבשת, בדרומה – בשולי היבשת. הסלעים הגעשיים האופייניים לגעשיות זו נובעים ממאגמה אנדזיטית עתירת מגנזיום האופיינית לקשתות געשיות מעל אזורי הפחתה.
6–10 למ"ש – בתחילת פרק זה חלה הפסקה בהפחתה, אך תנועתו של הלוח הפיליפיני לצפון-מערב גורמת לתחילתה התנגשות בין הקשת הגעשית לבין קשת געשית אחרת: הקשת הגעשית של לוזון הנמתחת מהאי הפיליפיני לוזון לצפון טאיוואן לאורך גבול חילוף. התנגשות זו כופפה את הקשת ודחקה את חלקה הדרומי לכיוון צפון. בפרק זה החלה להתפתח תפיחה אסתנוספירית, שגרמה לביקוע הליתוספירה ולתחילת היווצרותו של שקע אוקינאווה בשולי ים סין המזרחי כגבולו המערבי של הלוח.
מאפיינים > חלוקה והתפתחות > מיוקן–פליוקן

4–6 למ"ש – בפרק זה מתחדשת ההפחתה של הלוח הפיליפיני והגעשיות הנובעת ממנה. במקביל נמשכים תהליכי ההתנגשות בין שתי הקשתות והביקוע לאורך שקע אוקינאווה. שלב זה מתאפיין בהרכב-מעבר של המאגמה מאנדזיטית לבזלתית.
מאפיינים > חלוקה והתפתחות > רביעון

2 למ"ש ועד ההווה – בפרק זה מתעצם הביקוע לאורך שקע אוקינאווה ומתחילה בו געשיות  בזלתית אוקיינית האופיינית למרכזי התפשטות דוגמת רכסים מרכז אוקייניים. געשיות זו אחראית להיווצרותה שרשרת מערבית של הרי געש תת-ימיים, שחלקם צמחו לאיים געשיים. על הרי הגעש הניזונים מגעשיות זו נמנים סקורג'ימה בדרום האי קיושו בקצה הצפוני של הלוח, וסוואנוסג'ימה במרכז הלוח – הנחשב לאחד מהרי הגעש הפעילים ביותר של יפן.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
טקטוניקת הלוחות
קשת איים
לקריאה נוספת

Koshiro Kizaei, Geology and Tectonics of the Ryukyu Islands, "Tectonics" 125, 1985, doi:10.1016/0040-1951(86)90014-4, pp. 193-207
Jorge Butendo et. al., Geomorphology, shallow structure, and geological hazards in the East China Sea, "Continental Shelf Research" Vol. 4, Nos. 1/2, 125, 1985, doi:10.1016/0278-4343(85)90024-1, pp. 121-141
Ryuichi Shinjo, Geochemistry of high Mg andesites and the tectonic evolution on the Okinawa Trough-Ryukyu arc system, "Chemical Geology" Vol. 157, Issues 1-2, 1999, doi:10.1016/S0009-245(98)00199-5, pp. 69-88
הערות שוליים

↑  מיקום חלק מהשקעים מבוסס על מפה זו
↑  An updated digital model of plate boundaries
↑  צומת משולש – נקודת מפגש המשותפת לשלושה לוחות טקטוניים, ר' מילון המונחים של האוניברסיטה הפתוחה
↑  Geochemistry of hignt Mg andesites and the tectonic evolution on the Okinawa Trough-Ryukyu arc system
↑  סוואנוסג'ימה באתר Global Volcanism Program
| טקטוניקת הלוחות |
| --- | --- | --- |
| לוחות | הלוח הערבי • הלוח האפריקאי • הלוח האירואסייתי • הלוח הלבנטיני • הלוח האנטולי • הלוח ההודי • הלוח האוסטרלי • הלוח האנטארקטי • הלוח הצפון-אמריקאי • הלוח הדרום-אמריקאי • הלוח הפסיפי • הלוח הקריבי • לוח סקוטיה • לוח נסקה • לוח קוקוס  • לוח גורדה • לוח חואן דה פוקה • הלוח הפיליפיני • הלוח האדריאטי • לוח אוחוצק • לוח אוקינאווה • הלוח האמורי • לוח יאנגצה |  |
| העתקים ובקעים | הבקע הסורי-אפריקני • העתק סן אנדראס • העתק המלכה שארלוט • ההעתק הצפון אנטולי • ההעתק המזרח אנטולי  • משולש עפר • הרכס המרכז-אטלנטי |  |
| שקעים אוקייניים | שקע טונגה • שקע מריאנה • שקע קוריל-קמצ'טקה • שקע יפן • שקע ננקאי • שקע אוקינאווה • שקע ריוקיו |  |
מבנה קשת איים
סוואנוסג'ימה
מארק לומברדי

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1951 סירקיוז, ארצות הברית 
 פטירה:  22 במרץ 2000 (בגיל 48) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סירקיוז 
 זרם באמנות:  אמנות נאו-קונספטואלית 
 
מארק לומברדי (באנגלית: Mark Lombardi;‏ 23 במרץ 1951 – 22 במרץ 2000) היה אמן נאו-קונספטואלי אמריקאי שהתמחה בציורים המתעדים שחיתויות פוליטיות וכלכליות.
קורות חיים

לומברדי נולד בניו יורק ולמד לתואר ראשון בהיסטוריה של האמנות באוניברסיטת סירקיוז. במהלך לימודיו עבד כעוזר-אוצר במוזיאון לאמנות עכשווית ביוסטון, טקסס. בהמשך פתח גלריה לאמנות ועבד כספרן וארכיונאי. בתחילת שנות ה-90, בהיותו בשנות ה-40 לחייו, החל לשרטט את הדיאגרמות שקנו לו את פרסומו. בשנת 2000, יום לפני יום הולדתו ה-49 וכמה ימים לאחר שנפתחה תערוכה חשובה שבה השתתף, הוא נמצא תלוי בחדרו. למרות שההערכות הן שלומברדי התאבד, ישנן חשדות הקושרים את מותו לאופי עבודותיו, הנוגעות בפעילות הלא חוקית, ולמידע שהציג בהן.
יצירותיו

לומברדי הושפע מהפילוסוף הרברט מרקוזה וממומחה ההדמיה הוויזואלית אדוארד טאפטי. 
בדיאגרמות ההיסטוריות של לומברדי, הקישורים בין הדמויות והמוסדות השונים לקוחים מדיווחים חדשותיים של ארגוני תקשורת מוסמכים. הדיאגרמות, אותן כינה "מבנים נרטיביים", תיעדו פרשות שחיתות פוליטיות וכלכליות. לדוגמה, הדיאגרמה שלו מ-1999, "ג'ורג' ו. בוש, הארקן אנרגיה וג'קסון סטיבנס ~1979-90" מציגה לטענתו את הדרך בה ג'יימס באת', ג'ורג' בוש הבן ומשפחות בן לאדן היו קשורים דרך עסקאות בטקסס וסביב העולם. בין הפרשות אותן שירטט נכללו תיאורים של פרשת איראן-קונטראס, מאיר לנסקי, קשריו של הוותיקן עם המאפיה ושערוריית ההלוואות והחיסכון (S&L crisis).
20 מיצירותיו נמצאות בתצוגת קבע במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. עשר יצירות נוספות שלו מוצגות במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית והיו נושא לחקירה של ה-FBI לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
הערות שוליים

↑  רוברטה סמית, The Lights of Big Brother’s Eyes, Blinking in the City, באתר הניו יורק טיימס, 25 במרץ 2000 (באנגלית)
↑   מרייק וגנר, מארק לומברדי, 2012 - בערוץ של ערוץ 8 באתר ynet
↑  קטע מתוך רוברט קרלטון הובס, Mark Lombardi: Global Networks, באתר של טאפטי
↑  באנגלית: " George W. Bush, Harken Energy and Jackson Stephens, ca 1979–90 "
↑  לומברדי, באתר האינטרנט של המוזיאון לאמנות מודרנית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444396005171  GND: 128804866  ISNI: 0000 0000 4075 5863  LCCN: no2002018685  RKD: 291410  SNAC: w6np2p87  SUDOC: 225812819  ULAN: 500329201  VIAF: 33059755   WorldCat (עם VIAF): 33059755 
עטיפת הספר "Mark Lombardi: Global Networks", בהוצאת Independent Curators, Inc‏, אוגוסט 2003 (ISBN: 0916365670)
מארינו מורוזיני

שלט האצולה של מרינו מורוזיני.
קיברו של מארינו מורוזיני.
מארינו מורוזיני (באיטלקית: Marino Morosini;‏ 1181 - 1 בינואר 1253) היה הדוכס ה-44 של ונציה. מורוזיני כיהן כדוג'ה משנת 1249 ועד פטירתו.
חייו

מארינו היה אחד מארבעה מבני משפחת מורוזיני אשר כיהן כדוג'ה. (האחרים היו דומניקו מורוזיני, מיקלה מורוזיני ופרנצ'סקו מורוזיני). ארבע מבנות המשפחה, במהלך השנים, היו נשואות לדוג'ים, ונשאו את התואר דוגארסה (dogaressa): טמאסימה מורוזיני הייתה רעייתו של פייטרו גראדניגו, פרנצ'סקה מורוזיני נישאה לאנדראה דאנדולו, דיאה מורוזיני נישאה לניקולו טרון ומוריזינה מורוזיני נישאה למארינו גרימאני.
מארינו נבחר לתפקיד הדוג'ה בהיותו בן 68, עת כהן כפרוקוראטור של בזיליקת סן מרקו. קודם להיותו הפרוקראטור, כיהן כדוכס הרקליון שבכרתים, שהייתה בשליטה ונציאנית.
למארינו ולרעייתו לא היו ילדים.
ארבע שנות כהונתו היו שנות שלום, ואף שבאותה עת התחולל מסע הצלב השביעי בו יצא לואי התשיעי, מלך צרפת, ותקף את מצרים, בשל קישרי המסחר בין ונציה ומצרים החליט מורוזיני לא להשתתף במסע הצלב.
מורוזיני שיפר את הקשרים בין ונציה והוותיקן בכך שאיפשר את הקמת בית משפט אינקוויזייטורי בעיר (אולם על פי ההסכם עם האפיפיור היה זה הדוג'ה ולא האפיפיור שמינה את השופטים).
מארינו מורוזיני נפטר ב-1 בינואר 1253 ונקבר בבזיליקת סן מרקו.