stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנלופה (עוף)

| פנלופה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הוקיים
סוג:: פנלופה
שם מדעי
 Penelope ‏מרם, 1786

פנלופה (שם מדעי: Penelope) הוא סוג של עופות טרופיים ממשפחת ההוקיים השייכים לסדרת התרנגולאים. מיני הפנלופה חיים ממקסיקו עד ליערות אמריקה הדרומית.
הפנלופה נראית כמו תרנגול הודו בעל ראש כחול-אפור, עם מקור קצר ומעט כפוף ורגליים ארוכות. הפנלופות בעלות דלדל אדום מתחת הצוואר ונוצות חומות כהות לעיתים עם נקודות לבנות.
הן חיות על עצים ביערות אמריקה ואורכן הממוצע 65–95 ס"מ. הן נמצאות בקבוצות ומחפשות מזון על הקרקע. הפנלופות הן אוכלות כל הניזונות מהחי ומהצומח.
מינים

פנלופה אלביפניס (Penelope albipennis)
Penelope argyrotis
Penelope barbata
Penelope dabbenei
פנלופת ספיקס (Penelope jacquacu)
Penelope jacucaca
Penelope marail
Penelope montagnii
Penelope obscura
Penelope ochrogaster
Penelope ortoni
Penelope perspicax
פנלופה לבנת-ציצה (Penelope pileata)
פנלופה מצוייצת (Penelope purpurascens)
Penelope superciliaris
פיתויו של ישו

שלושת הניסיונות של ישו, מוזאיקה מהמאה ה-12 בבזיליקת סן מרקו שבוונציה
פיתויו של ישו, ציור של סימון בנינג (1484–1561)
פיתויו של ישו במדבר, ג'יימס טיסו, מוצג במוזיאון ברוקלין
פיתויו של ישו הוא אירוע בחיי ישו, המתואר בשלוש מבשורות הברית החדשה. על פי המתואר, לאחר הטבלתו של ישו בנהר הירדן על ידי יוחנן המטביל, פנה ישו בעקבות רוח הקודש אל המדבר, שם הוא צם ארבעים יום וארבעים לילה. במהלך תקופה זו או לאחריה ניסה השטן לפתות אותו כמה פעמים, אך ישו עמד בכל הניסיונות. לאחר מכן פנה השטן מעליו וישו הלך לגליל.
הבשורה על-פי מרקוס מזכירה את האירוע במשפט אחד: ”במדבר שהה ארבעים יום כשהשטן מנסה אותו. הוא היה שם עם החיות, והמלאכים שרתוהו.”. לעומתה, הבשורה על-פי לוקאס והבשורה על-פי מתי מפרטות את ההתרחשות באריכות וכוללות את הדו-שיח שהתנהל בין ישו לשטן. הבשורה הרביעית, הבשורה על-פי יוחנן, אינה מזכירה את האירוע כלל. הרכב זה של תיאורים מעלה את הסברה שמקור הסיפור הוא במסמך ה-Q.
על פי המסורת הנוצרית התקיימו המפגש בין ישו לשטן והפיתויים הראשון והשלישי על הר קרנטל, שנמצא מערבית ליריחו, ושם נבנה מנזר קרנטל שמקור שמו בארבעים ימי הצום (המספר 40 בלטינית הוא Quadraginta). הפיתוי השני התרחש לפי המסורת על הר הבית, במקדש עצמו, או בפינה הדרום-מזרחית של ההר.
תיאור האירוע

שלוש הבשורות מספרות על כך שרוח הקודש, שנגלתה אל ישו בזמן טבילתו, הובילה אותו אל המדבר. מרקוס ולוקס מספרים על כך שהניסיונות היו במהלך ארבעים הימים, ואילו מתי ממקם אותם בתום הימים. על פי לוקס ומתי, בימים אלה ישו לא אכל, בעוד על פי מרקוס, "המלאכים שרתוהו", אמירה המתפרשת בהיבט קיומי ותזונתי.
בעוד מרקוס אינו מפרט, מתי ולוקס מונים שלושה ניסיונות שבהם ניסה השטן לפתות את ישו:
בניסיון הראשון אומר לו השטן שאם הוא אכן בן האלוהים שיהפוך את אבני המקום ללחם, על מנת לשבור את רעבונו. על כך עונה ישו בציטוט מחומש דברים ”כי לא על-הלחם לבדו יחיה האדם, כי על-כל-מוצא פי-ה' יחיה האדם”.
בניסיון השני הביא אותו השטן לפינת גג בית המקדש והתגרה בו באומרו שאם הוא אכן בן האלוהים, שישליך עצמו למטה בלי לחשוש מנזק כיוון שאלוהים הבטיח לשמרו בפסוקים ”כי מלאכיו יצוה-לך” ו”על-כפים ישאונך, פן-תגף באבן רגלך”. ישו ענה לו ”לא תנסה את-ה' אלהיך”.
בניסיון השלישי העלה אותו על השטן אל מקום גבוה, הראה לו את כל ממלכות האדם ואת עושרן ואמר לו שיתן לו את כל אלה אם ישתחווה לו. על כך ענה לו ישו ”ל-ה' אלהיך תשתחוה ואתו לבדו תעבד”, אמירה שמצטטת גם היא את האמור בחומש דברים.
לאחר מכן עזבו השטן ועל פי מתי נגשו המלאכים לשרת אותו. בבשורה על פי לוקס סדר הניסיונות השני והשלישי הפוך. על פי שלוש הבשורות, עלה ישו לאחר מכן לגליל והחל את תקופת כהונתו. בבשורה על פי לוקס נאמר שהשטן "סר מעליו עד לעת מועד", וייתכן שהדבר מתקשר לאפיזודה הבאה המתוארת אצל לוקס, בה מאיימים תושבי העיר נצרת להשליכו אל מותו ממקום גבוה.
הפרשנות הנוצרית

פרשני הברית החדשה דנו בשאלה האם הסיפור הוא תיאור של אירוע מציאותי וממשי שאכן קרה, או שהוא משל ודוגמה על מנת להביע רעיון. הפרשנות הקתולית המסורתית טוענת שאכן היה זה אירוע ממשי, עם התגלות פיזית של השטן לפני ישו ונוכחות שלהם במקומות המוזכרים. עם זאת, בספרו מכלול התאולוגיה דן תומאס אקווינס בשאלה זו ומסביר שלדוגמה בניסיון על ההר, ישו לא ראה במו עיניו את כל ממלכות האדם ואת עושרן, אלא שהשטן תיאר לו אותם בדבריו. מכאן משתמע שלא כל ביטוי פיזי שמוזכר בסיפור אכן קרה בפועל.
כמו כן מצביע אקווינס על כך ששלושת הניסיונות מכוונים כנגד שלושה משבעת החטאים: הניסיון הראשון כנגד גרגרנות, השני כנגד חמדנות והשלישי כנגד גאווה. הפרשנים עומדים גם על ההבדל שבין פיתוי לבין ניסיון, כאשר הראשון הוא במטרה להחטיא את האדם והשני הוא במטרה לבחון אותו. הלקח מהסיפור למאמינים הוא שעליהם ללכת בעקבות ישו ולעמוד בפיתויי העולם הזה ובנסיונותיו.
הקשר לתנ"ך

המעשה כולו מסופר תוך שמירה על קשר הדוק לתנ"ך, כלומר הברית הישנה, שאותה נועדה הברית החדשה לתקן. מוטיב הניסיון הוא מוטיב חוזר בתנ"ך ומהווה אבן דרך ביחסים שבין אלוהים ובחיריו: אדם הראשון, אברהם, משה, עם ישראל ואיוב. כל תשובותיו של ישו לשטן הן ציטוטים מהתנ"ך והן מחזקות את הקשר הזה. עיקרו של הסיפור נועד להראות שבניגוד לניסיונות התנ"כיים שלא כולם עמדו בהם, ישו כמתקן החטא הקדמון ושאר חטאי האדם, מצליח לעמוד בניסיונות. כמו כן, בני ישראל שנלקחו למדבר לארבעים שנה כדי לנסותם לא עמדו בניסיונות, בעוד ישו נלקח לאותו מספר סמלי של ימים ועמד בפיתויו. ניתן לראות את הניסיון הראשון, שעניינו אכילה, כתיקון חטא אדם הראשון שאכל מעץ הדעת ולא שמר על מוצא פיו של אלוהים. הסירוב לניסיון ההשתחוות לשטן הוא תיקון לחטא העגל, העוון החמור ביותר של עם ישראל, שהיווה מעין חזרה על חטא אדם הראשון. הניסיון שעניינו ניסוי אלוהים הוא בהקשר למאורע שבו בני ישראל ביקשו מים וננזפו על ידי משה לבל ינסו את אלוהים. כמו כן, מוזכר אירוע זה בתוכחתו של משה בחומש דברים.
בנוסף, צום ארבעים הימים מהווה אף הוא מוטיב תנכ"י, המופיע כאשר משה עלה להר סיני לקבל את התורה, וכאשר אליהו ברח למדבר. כך גם מוטיב המלאכים ששירתוהו, בגרסת מרקוס, מזכיר את המלאך המעניק מזון לאליהו במדבר.
לקריאה נוספת

אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 155–156, מסת"ב 978-965-566-137-8
הערות שוליים

↑  הברית החדשה, הבשורה על-פי מרקוס, פרק א', פסוק 13
↑  הברית החדשה, הבשורה על-פי לוקאס, פרק ד', פסוקים 1–13
↑  הברית החדשה, הבשורה על-פי מתי, פרק ד', פסוקים 1–11
↑  The Lost Sayings Gospel Q, www.earlychristianwritings.com
↑  הערה על פסוקים 10-11 באתר התאחדות הבישופים הקתוליים בארצות הברית
↑  דברים, ח', ג'
1 2  דברים, ו', ט"ז
↑  דברים, י', כ'
↑  באנציקלופדיה הקתולית
↑  מאמר 4
↑  החטא הקדמון
↑  וכמבואר באיגרת אל הרומאים: פרק ה
↑  באתר התאחדות הבישופים הקתוליים בארצות הברית
↑  דברים, ח', ב'
↑  גרשום שלום, 'פרקי יסוד בהבנת הקבלה וסמליה' (1976), עמ' 70
↑  שמות, י"ז, ב'
| חייו, מותו, ותחייתו של ישו |
| --- | --- | --- |
| ילדותו | הבשורה למרים • הביקור • הולדת ישו • סגידת הרועים • שלושת האמגושים • הבריחה למצרים • טבח החפים מפשע • ישו בין המורים |  |
| בגרותו | טבילת ישו • פיתויו של ישו • החתונה בקנה • הדרשה על ההר • הדרשה על המישור  • השומרוני הטוב • ההשתנות |  |
| השבוע הקדוש | הכניסה לירושלים • הסעודה האחרונה • הייסורים בגן • מאסרו של ישו • חקירת ישו בידי הסנהדרין • משפטו של ישו בפני פונטיוס פילאטוס • צליבת ישו |  |
| תחייתו | קבורת ישו • תחיית ישו • נס הדגים השני וההבטחה לפטרוס • הפגישה באמאוס • העלייה השמיימה • הביאה השנייה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293461005171  LCCN: sh85070130
פרננדל

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1903 הרובע החמישי של מרסיי, צרפת 
 פטירה:  26 בפברואר 1971 (בגיל 67) הרובע השישה-עשר של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות פאסי 
 שם במה:  Fernandel 
 שם לידה:  Fernand Joseph Désiré Contandin 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1926 
 בן או בת זוג:  Henriette-Félicie Manse (4 באפריל 1925–?) 
 צאצאים:  פרנק פרננדל 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (23 בינואר 1953)  אביר מסדר האמנויות והספרות (1960)  נמר הזהב (1954)  אזרחות כבוד (1970)  קצין החינוך הציבורי  אביר במסדר ההצטיינות הלאומי  מסדר ההצטיינות הלאומי 
 http://fernandel.online.fr/
 פרופיל ב-IMDb
 
פרננדל (משמאל)
פרננדל (בצרפתית: Fernandel) שם הבמה של פרנאן ז'וזף דזירה קונטנדן (Fernand Joseph Désiré Contandin; ‏8 במאי 1903 - 26 בפברואר 1971), שחקן קולנוע ותיאטרון צרפתי שזכה להצלחה רבה.
קורות חייו

פרננדל נולד במרסיי, צרפת, להורים מעולם הבידור ששיחקו בוודווילים אופנתיים. כבר בגיל 12 הופיע לראשונה בתפקיד קטן בדרמה היסטורית. במלחמת העולם הראשונה, בשנת 1915, אביו גויס, לכן נאלץ לצאת לעבודה, כדי לפרנס את המשפחה, תחילה בבנק ולאחר מכן במפעל לייצור סבון ובו זמנית הופיע בכל הזדמנות על במות הקברטים והתיאטראות של מרסיי כשחקן וגם כזמר.
בשנת 1926 נשא לאשה את הנריאט מנסה (Henriette Manse), אחות חברו הצמוד, ז'אן מנסה (Jean Manse) ולזוג נולדו שלושה ילדים, ז'וסט, ז'אנין ופרנק. כבר בתקופת אירוסיו, נהגה חמותו לעתיד, בבואה לבקר את בתה, להגיד בראותה אותו: "Voilà le Fernand d'elle" - הנה הפרנאן שלה, אמירה שבחיבור שתי המילים האחרונות נשמע כ"הנה פרננדל" ומכך גזר את שם הבמה שלו, שליווה אותו עד סוף חייו. לאחר סיום השירות הצבאי, בשנת 1926, גילה אותו ז'אן פארו (Jean Faraud), המנהל הצרפתי של "סרטי פרמאונט", ששכר אותו להופעות בהפסקות של הסרטים. בשנת 1930 עבר לפריז שם זכה להופעתו הראשונה בסרטים, בסרט "הלבן והשחור" Le Blanc et le Noir בשנת 1931. בהזדמנות זו הכיר שני אנשים שהפכו לידידיו, סשה גיטרי וראימו. כבר באותה שנה הופיע בסרט של ז'אן רנואר וסרטים נוספים.
השחקן הקומי, בעל החיוך הסוסי, פרץ לתודעת הקהל בתפקיד "דון קאמילו" בסדרת הסרטים "דון קאמילו ופפונה" שם גילם את "דון קאמילו", כומר קתולי, לצדו של ג'ינו סרבי (Gino Cervi), שגילם את "פפינו", ראש עירייה קומוניסטי, על פי סיפוריו של הסופר ג'ובאנינו גוארסקי.
במהלך חייו זכה פרננדל למספר פרסים ועיטורים:
1949 "פרס הצחוק העולמי הגדול".
1953 "אביר לגיון הכבוד"
1960 "אביר האומנויות והאותיות"
1964 "פרס Georges Courteline להומור"
1970 "הפרס הגדול של הקולנוע הצרפתי"
פסולה בטוטה

| --- | --- |
 מחית שעועית עם בצל מטוגן
 
 מאכלים
 סוג:  מחית 
 
פסולה בטוטה (ברומנית: Fasole bătută או frecată, făcăluita, sleita מילולית: מחית שעועית) היא מאכל אופייני למטבח הרומני העשוי ממחית של שעועית לבנה. המחית מעורבבת בשמן, שום, מלח ופלפל שחור ומוגשת עם בצל מוקפץ או מטוגן (בשומן כלשהו אווז, חזיר) ומוגשת חם או קר. המתכון שונה בין האזורים.
רכיבים

להכנת המאכל, יש צורך בשעועית לבנה מבושלת, שום או שום כתוש, שמן חמניות או שמן נייטרלי אחר, מלח, פלפל שחור, פפריקה מתוקה לבחירה ו/או חתיכת גזר מבושל, בתוספת בצל פרוס לטיגון.
שיטת הכנה

שעועית מבושלת נמעכת במזלג או בממחה, או נטחנת, תוך הוספת שמן או מעט מנוזלי הבישול, בתוספת שום, מלח ופלפל (אפשר גם פפריקה). אם המעיכה מתבצעת בעבודת יד, מקובל להעביר את המחית במסננת דקה או במסננת תפוחי אדמה לקבלת עיסה חלקה ומשית ואם מכינים אותה בעזרת בלנדר מוסיפים שום, שמן,  ומערבבים הכל היטב. מטגנים את הבצל הפרוס במחבת עם מעט מלח ומוסיפים אותו על השעועית.
המאכל מוגש חם או קר, כמתאבן עם בצל מטוגן וחמוצים, או כתוספת לגריל מעורב או נקניקיות מעושנות.
גרסאות

למתכון זה ישנן גרסאות רבות, והנפוצות ביותר הן:
לשעועית מוסיפים מעט ירוקים (פטרוזיליה, שמיר) מוסיפים גם גזר, לפעמים גם חתיכת סלרישבת ריחני, והכל מבושל יחד.
בטרנסילבניה מוסיפים לבצל פפריקה.
באזורי נסיכות מולדובה לשעבר מוסיפים לבצל מרק או מיץ עגבניות וגם קצת רסק עגבניות לשעועית.
ביבליוגרפיה

אליזה הנסן: "Meine rumänischen Spezialitäten", Publisher Christians, המבורג 1973, עמ' 16, ISBN 3-7672-0229-8
Otilia Lorelei Drăgulescu: "Otilia kocht Rumänisch", Publishing House Books on Demand, Norderstedt 2009, עמ' 11, ISBN 978-383-910125-4
רומן ראדו אנטון: "מנות רומניות, יינות ומנהגים", הוצאת Paideia, בוקרשט 2001, ISBN 9735960338
הערות שוליים

↑  Radu Anton Roman: „Bucate, vinuri și obiceiuri românești”, Editura Paideia, București 2001, p. 410, ISBN 9735960338
↑  Dexonline RO
1 2  Silvia Jurcovan: Carte de bucate, Editura Humanitas, București 2012, p. 107, מסת"ב 978-973-50-3475-7
↑  Sanda Marin: „Carte de bucate”, Editura Orizonturi, București 1995, p. 166, ISBN 973-95583-2-1
↑  Bucatăraș 1
↑  Bucatăraș 2
↑  Lecturi și arome
↑  Realitatea.net
גריל מעורב עם מיטיטיי ומחית שעועית
פנלופה מילפורד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 במרץ 1948 (בת 76) סנט לואיס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  תיכון ניו טרייר 
 פרופיל ב-IMDb
 
פנלופה מילפורד (באנגלית: Penelope Milford;‏ ב-25 במרץ 1948) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1978 על הופעתה בסרט "השיבה הביתה".
ביוגרפיה

מילפורד נולדה בסנט לואיס ולמדה ב"תיכון ניו טרייר" שבווינטקה, אילינוי.
אחותו של השחקן קים מילפוד שנפטר בגיל מקודם מכשל בליבו.
התפרסמה בדרמה "השיבה הביתה" מ-1978, בה גילמה את וי מונסון חברתה הטובה של סאלי הייד (ג'יין פונדה) העובדת בבית חולים ומשגיחה על אחיה ביל הסוחב צלקות ממלחמת וייטנאם, הועמדה על התפקיד לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
התבלטה לאחר מכן בשני תפקידים בלבד בדרמת ההתבגרות "אהבת בוסר" ובקומדיית הקאלט "מלכות הכיתה" מ-1989 בתור המורה פאולין פלמינג.
בשנת 1996 שיחקה בדרמת הפשע "חיים נורמלים" בתפקיד אדל אנדרסון, בכיכובה של אשלי ג'אד. ב-1997 שיחקה בסרט "הלילה של עורכי הדין" לצד קייט וולש.
עטלף פירות מצוי

| עטלף פירות מצוי |
| --- | --- |
 עטלף פירות מצוי הפוך
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
משפחה:: עטלפי פרי
תת־משפחה:: Rousettinae
סוג:: עטלף-פירות מאכן-הד
מין:: עטלף פירות מצוי
שם מדעי
 Rousettus aegyptiacus ‏סנט-אילר, 1810
תחום תפוצה


עטלף הפירות המצוי (שם מדעי: Rousettus aegyptiacus) הוא מין ממשפחת עטלפי הפרי. משקלם הוא 81 - 171 גרמים, ומוטת הכנפיים היא כ-60–100 ס"מ. הם נפוצים במגוון רחב של אזורי אקלים, בעיקר אזורים חמים – הן ביערות טרופיים והן במדבריות.
תפוצה

עטלפי הפירות נפוצים בדרום ומערב אפריקה, במזרח התיכון, ובארצות הים התיכון. ב-2004 תועדה לראשונה מושבה של עטלף פירות מצוי בצפון סוריה, בשנת 2001 פורסם כי אף נמצא מאובן שן השייכת ככל הנראה לעטלף פירות במרכז פולין, וייתכן והוא היה נפוץ שם בעבר לפני שחל שינוי אקלים באזור.
מראה

צבעם יכול להשתנות באזורי המחיה השונים, בגווני אפור-חום ולעיתים יהיה צבעם מעורב מעט, כאשר הכנפיים בעלות גוון כהה יותר, והאזור הוונטרלי בהיר יותר. מין זה חסר שערות ארוכות באזור הצוואר אשר קיימות במינים רבים אחרים. פניו דומים לפני שועל, וחסרים קפלי עור באזור הנחיריים או האוזניים שקיימים במיני עטלפים אחרים, לכן עטלפים אלה מכונים גם flying foxes (אנגלית: שועלים מעופפים).
התנהגות ומטבוליזם

עטלפי הפירות המצויים מקימים מושבות בעיקר במערות, מחבואים תת-קרקעיים, ולעיתים על עצים. הם גמישים בבחירת מקומות הקינון שלהם, ויכולים להשתכן גם בעליות גג חדשות, מרתפים, חניונים תת-קרקעיים ושאר חללים סגורים. הם בוחרים את אזור המחיה בעיקר לפי טיב המחבוא התת-קרקעי ולא לפי זמינות המזון והקרבה לעצי פרי. תועדו מקרים בהם העטלפים עפו 15 ק"מ בחיפוש אחר מזון אך בישראל המרחק הממוצע בין מושבות העטלפים שנחקרו לבין עצי הפרי מהם הם ניזונים הוא 30 מטר.
עטלפים אלה יוצאים מן המערה בחיפוש אחר מזון בשעות הדמדומים, וחוזרים אל המערה רק עם אור ראשון. הם ניזונים בעיקר מפירות ויודעים להימנע מאכילת פירות רקובים או פירות בוסר. משערים שיכולתם לזהות פרות כבשלים או כבשלים מידי נעוצה ביכולתם לזהות ריח של אדי אתנול. עטלפים נמנעים מלאכול מזון המכיל בין אחוז לשני אחוזים של אתנול, בעוד שבפרי בשל אך לא רקוב ריכוז האתנול ירד בדרך כלל מאחוז. בחודשי החורף, כאשר זמינות הפירות ואיכותם יורדת, הם נוטים לאכול גם עלים ואבקנים.
כאמצעי להסתגלות לתזונה עתירת פחמימות, מסוגל עטלף הפירות המצוי לספוג כמויות גבוהות מאוד של גלוקוז מהמעי במהירות רבה. לצורך כך קיים בעטלפים אלה אחוז גבוה של רקמה אנדוקרינית בלבלב, בעיקר תאי PP‏.
עטלפים אלה אוכלים ביום כמות מזון השווה ל-0.8-1.0 פעמים משקל גופם. ככל הנראה הם נוקטים באסטרטגיה של עיכול כמות מזון רבה ככל הניתן, קבלת כמות מקסימלית של אנרגיה, ולאחר מכן התאמת ההוצאות האנרגטיות שלהם כך שתיאגר כמות אופטימלית של אנרגיה (כך שמסת הגוף לא תפריע לתעופה) ובזבוז יתר האנרגיה.
זיכרון ותכנון

חוקרים ציפו שתזונה מבוססת פירות עשויה לפתח קוגניציה של זמן בנוסף לזו של המרחב וכך להוליך להתפתחות זיכרון אירועי. בניסוי מנעו מעטלפים לצאת מהמושבה. לאחר שבוע ביקרו העטלפים בעיקר בעצים שמניבים פרי לזמן ממושך. מדובר ביכולת נלמדת, שכן עטלפים חסרי ניסיון לא ידעו לעשות זאת. העטלפים עפו בקו ישר, כל אחד לעץ אחר. כשהעטלף עף לעץ רחוק, הוא עף מהר יותר, כנראה כי הוא רעב ורוצה להגיע במהירות. בנוסף, עטלפים שהואכלו במזון עשיר בסוכר עפו אל עצים עם פירות או עלים עשירים בחלבון. הם לא נעצרו בדרכם ליד עץ שיום קודם לכן אכלו ממנו פירות עשירים בסוכר. לדברי החוקרים, הדבר מצביע על האפשרות שיש להם יכולת דחיית סיפוקים.
חושים וניווט

עטלפי הפירות המצויים הם בעלי ראייה טובה, אם כי הם חסרי ראיית צבעים לחלוטין, ומסוגלים לנווט הן בהסתמך על הראייה בלבד והן בהסתמך על אקולוקציה בלבד (אף על פי שהאותות של האקולוקציה הם קצרי-טווח לעומת הראייה). מיקום כל חפץ במרחב נלמד בנפרד על ידי כל אחת מהמערכות, והעטלף מסוגל לנווט על-פי מפה מרחבית ולא על-פי סימני דרך.
התנועתיות הרבה של אוזניי העטלפים מסייעת להם לקלוט את האותות של האקולוקציה בצורה יעילה מאוד. יכולת העטלף לשמוע את הצליל עולה משמעותית כאשר קונכיית האוזן מופנית כלפי מקור הצליל.
רבייה

העטלפים מתרבים היטב בשבי, ויש צורך בפיקוח על הרבייה שלהם. בטבע נקבה מולידה עטלף יחיד פעמיים בשנה (לעיתים נולדים תאומים) אותו היא נושאת על גופה במשך 2–3 חודשים, עד אשר הוא מסוגל להאחז בקירות המערה. בשלב זה הוא נותר במערה כאשר האם יוצאת לחפש מזון, זאת עד אשר הגור מסוגל לעוף בעצמו. תקופת ההנקה היא קצרה יחסית, ועל מנת להיות מסוגלת להניק למרות התזונה דלת-החלבון האם נוקטת במספר אסטרטגיות: אכילה מרובה לקראת סוף ההריון וצבירת שומן, ודיכוי מטבולי עצמי.
המין בישראל

מתוך 33 מיני העטלפים בישראל, המין "עטלף פירות מצוי" הוא המין היחיד בארץ השייך למיני עטלפי הפירות שקיימים בעולם, שאר מיני העטלפים בארץ הם עטלפי חרקים.
בישראל בתקופה מסוימת היו עטלפי הפירות מרובים עד כדי כך ששיערו כי הם מהווים מזיק לחקלאות. למעשה, מחקר שפורסם ב-1999 הראה שרק 15% מהפירות מהם העטלפים ניזונים היו גידולים חקלאיים, ורק שניים מהם גודלו קרוב לאזור המחקר. ההכרזה על עטלף הפירות המצוי כעל מזיק חקלאי על ידי רשות שמורות הטבע הובילה לניסיונות מיגור העטלפים, בעיקר פעולות של עישון מערות על ידי אתילן-די-ברומיד (1958) והרעלה בגז לינדן אשר פגעו פגיעה קשה באוכלוסיות עטלפי החרקים בארץ, אך לא הביאו להקטנת אוכלוסיית עטלפי הפירות (למרות הרעלה ישירה של אלפים מהם). אוכלוסיית עטלפי הפירות קטנה, בסופו של דבר, כנראה עקב פיצוץ אוכלוסין.
עטלפי הפירות המצויים משמשים מאביק בלעדי של עצי הבאובב והם משמשים גם כמאביקים וכמפיצים חשובים עבור עצי פרי בישראל. הם מפזרים את זרעי הפרי אותם הם יורקים אל מעבר לצלו של העץ, וחלק מהזרעים הקטנים יותר עוברים במערכת העיכול של העטלף. הטיפול שעוברים הזרעים יכול לעיתים לסייע לנביטתם. דוגמה נפוצה לכך ניתן לראות בעצי פיקוס השדרות הנובטים וגדלים מסדקים במבנים הסמוכים לפיקוסים בוגרים.
הטורפים העיקריים של העטלפים הם דורסי הלילה השונים, והגורמים העיקריים המגבילים את גודל האוכלוסייה הם טפילים למיניהם, מחלות (בעיקר מחלות וויראליות – ליזווירוסים מסוג EBL;‏ Van der Poel et al, 2000; Wellenberg et al, 2002), ומחסור בפירות זמינים בתקופת החורף.
באוקטובר 2018 נכנס עטלף הפירות לרשימת המינים המוגנים. נכון ל-2018, רשות הטבע והגנים מעריכה שיש כמה רבבות עד כמאה אלף עטלפי פירות בארץ ישראל והמין אינו נתון בסכנה. ב-2015 הוקמה עמותת ע.ט.ל.ף המוקדשת לטיפול ועזרה לעטלפי פירות במצוקה, כגון עטלפים פצועים, תשושים או יתומים, ולשקמם במטרה להשיבם לטבע.
גלריה

עטלף פירות מצוי
פיקוס השדרות על דקל תמר מצוי בישראל. הפיקוס הגיע לשם ע"י גואנו של עטלף פירות
פיתוי והחלפה

פיתוי והחלפה היא טכניקת הונאה המשמשת במכירות קמעונאיות אך באה לידי ביטוי גם בהקשרים אחרים. ראשית, "מפתים" את הלקוחות באמצעות פרסום מוצר או שירות במחיר נמוך, אך כאשר לקוחות מבקרים בחנות, הם מגלים שהמוצרים המפורסמים אינם זמינים, או שהלקוחות נלחצים על ידי אנשי המכירות לשקול מוצר דומה, אך במחיר גבוה יותר ("החלפה").
מבחינה היסטורית, טכניקת הפיתוי וההחלפה עוברת כחוט השני לכל אורך התרבות המסחרית. וריאציות רבות על הפיתוי וההחלפה מופיעות, למשל, בספר הסיפורים הקדום ביותר של סין על הונאה, ספר הנוכלים של ג'אנג ינגיו (בערך 1617).
Letitia James, התובע הכללי של מדינת ניו-יורק, אמר לאחר הרשעתו של דונלד טראמפ בהונאת בנקים, מבטחים וגורמי הערכה נוספים, כי טרמפ נקט באופן אפקטיבי בטכניקת "פיתוי והחלפה", בעזרתה ניפח את שוויו ביותר מ-2.23 מיליארד דולר, ותחת חישוב אחר אף 3.6 מיליארד דולר, בדיווחים שנתיים שסיפק לבנקים ומבטחים.
אופן הפעלת הטכניקה

מטרת הפיתוי וההחלפה לעודד רכישות של סחורות חלופיות, לגרום לצרכנים להיות מרוצים מהמלאי הזמין המוצע, כחלופה לאכזבה או אי נוחות מכך שלא קיבלו את מבוקשם כלל. בתוך כך, נעשית מניפולציה במסגרתה ממוסגרת ההחלפה כתיקון חלקי של עלויות שקועות שהושקעו בניסיון להשיג את הפיתיון. כך, הלקוח ירגיש כאילו העלויות שהשקיע בהגעתו לחנות, יפוצו בכך שיקבל עסקה שהיא בכל זאת טובה, גם אם לא זו ששווקה לו.
על-מנת לעשות כן, המוכר לא יציג את המוצר או השירות המקורי שפורסם אלא ידגים מוצר יקר יותר או מוצר במחיר דומה אך באיכות נמוכה יותר. בכל מקרה, המוכר מצפה להרוויח יותר מהמוצר החלופי.
חוקיות

בארצות הברית, בתי משפט קבעו שספק המשתמש בפעולת פיתיו והחלפה עלול להיות כפוף לתביעה של לקוחות בגין פרסום כוזב, וניתן לתבוע אותו בגין הפרת סימן מסחר על ידי יצרנים מתחרים, קמעונאים ואחרים המרוויחים ממכירת המוצר המשמש כפיתיון. עם זאת, לא תתקיים עילת תביעה אם הספק מסוגל למכור בפועל את הסחורה המפורסמת, אך דוחף באגרסיביות מוצר מתחרה.
כמו כן, פרסום המבוצע תוך כוונה להחזיק כמות מוגבלת של פריט מוביל בהפסד, עד שיגמר המלאי ממנו, נחשבת לטכניקה חוקית בארצות הברית. הספק יכול לחמוק מאחריות אם יבהיר בפרסומות שלו שכמויות הפריטים שעבורן מוצעת מבצע מוגבלת, או על ידי הצעת "raincheck" (שטר המאפשר ללקוח לנצל בעתיד את המבצע שכן המוצר אינו במלאי) על פריטים שנמכרו.
באנגליה ובוויילס, טכניקת הפיתוי וההחלפה אסורה במסגרת תקנות הגנת הצרכן מפני מסחר לא הוגן 2008 ; עבירה על חוק זה עלולה לגרום לתביעה פלילית, קנס בלתי מוגבל ושנתיים מאסר. בקנדה, טכניקה זו אינה חוקית לפי חוק התחרות. באוסטרליה, פרסום פיתיון אינו חוקי על פי חוק התחרות והצרכנות 2010 (שנודע בעבר בשם Trade Practices Act 1974).
שימוש לא קמעונאי

הצעת עבודה ובה יש פערים גדולים בין מה שתואר ברשימת המשרה או בראיון לבין העבודה בפועל.
ראיון פיתוי והחלפה הוא כאשר עובד פוטנציאלי מציג עצמו כבעל כישורים עודפים במהלך ראיון העבודה.
מוכרים מקוונים משתמשים בטכניקה זו על-ידי הצגת תמונה של פריט רצוי כדי להשיג מכירות, ולאחר מכן שולחים עותק זול יותר של הפריט או תמונה של הפריט.
ידוע גם שסוכנויות רכב וברוקרים של רכב משתמשים בצורות שונות של פיתוי והחלפה או טקטיקות דומות, כגון פרסום רכבים באינטרנט במה שנראה כמו מחיר מציאה, רק כדי שהלקוח יגלה שהרכב הספציפי אינו זמין יותר. עוד נהוג שלא לכלול במחיר המפורסם עמלות גבוהות, או אפילו לשנות את מחיר המכירה כאשר מתקרבים לסגירת המכירה.
פוליטיקה

בחקיקה, "הצעות חוק" המציעות שינויים קלים בחוק עם כותרות פשטניות (הפיתוי) מובאות למחוקק במטרה בסופו של דבר לשנות מהותית את הנוסח (ההחלפה) במועד מאוחר יותר על מנת לנסות להחליק את המעבר של תיקון שנוי במחלוקת או גדול. כמו כן, מוצעים שינויי כללים (הפיתוי) כדי לעמוד בדרישות החוק להודעה פומבית ודיונים ציבוריים מחייבים, ואז מוצעים כללים שונים בפגישה אחרונה (ההחלפה), ובכך לעקוף את המטרה של הודעה פומבית ודיון ציבורי על הכללים שהצביעו בפועל.
ראו גם

קהילת פייסבוק "איך זה נראה באמת?"
הערות שוליים

↑  Zhang Yingyu (2017). The Book of Swindles: Selections from a Late Ming Collection. תורגם ע"י Rea, Christopher; Rusk, Bruce. Columbia University Press. ISBN 978-0-23117-862-4.
↑  Dwivedi, Yogesh K.; Ismagilova, Elvira; Hughes, D. Laurie; Carlson, Jamie; Filieri, Raffaele; Jacobson, Jenna; Jain, Varsha; Karjaluoto, Heikki; Kefi, Hajer; Krishen, Anjala S.; Kumar, Vikram (2021-08-01). "Setting the future of digital and social media marketing research: Perspectives and research propositions". International Journal of Information Management (באנגלית). 59: 102168. doi:10.1016/j.ijinfomgt.2020.102168. ISSN 0268-4012.
↑  "The Consumer Protection from Unfair Trading Regulations 2008". Legislation.gov.uk. נבדק ב-19 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה) (See paragraphs 5 and 6)
↑  "Consumer Law Australia - How is Bait Advertising Illegal?". Brucelegal.com.au. 6 באוגוסט 2018. נבדק ב-11 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robin Madell (30 נוב' 2022). "What Is a Bait and Switch Interview?". US News & World Report. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Guy Accidentally Paid $700 for a Photo of an Xbox on eBay". Vice Media (באנגלית). נבדק ב-2020-07-28.
↑  "Common Auto Dealer Scams". PublicCounsel.org. נבדק ב-19 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reynolds, Jerry (1 במרץ 2018). "Beware Of Bait and Switch Internet Pricing Practices". Car Pro USA. נבדק ב-19 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Political Adaptation of Bait and Switch Tactics". fraud.laws.com (באנגלית אמריקאית). 2015-04-04. נבדק ב-2020-09-17.