ואבי-סאבי
תיאור

על פי לאונרד קורן, הוואבי-סאבי יכולה להיות מוגדרת כ"המאפיין הבולט ביותר של יופי מסורתי יפני, היא תופסת את אותה העמדה בפנתיאון היפני לערכים אסתטיים, כפי שהאידיאלים היווניים של יופי ושלמות נתפסים במערב". ואילו אנדרו ג'וניפר מציין כי "אם אובייקט או ביטוי יכול להביא, בעצם קיומו, תחושה של שלווה מלנכולית וגעגועים רוחניים, אז האובייקט הזה יכול להיות להיחשב ואבי-סאבי". על פי ריצ'רד פאוול, "ואבי-סאבי מטפח כל מה שאותנטי על ידי הכרה בשלוש מציאויות פשוטות: שום דבר לא נמשך לנצח, שום דבר לא גמור, שום דבר לא מושלם". הסופר הבודהיסטי טארו גולד מתאר ואבי-סאבי "חוכמה ויופי של חוסר שלמות".
המילים ואבי וסאבי לא ניתנות לתרגום בקלות. ואבי במקור מתייחס לבדידות החיים בטבע, בריחוק מן החברה; סאבי משמעותו "רגיעה", "שפיפות" או "נבילה". סביב המאה ה-14 משמעויות אלה החלו להשתנות, לכיוון קונוטציות חיוביות יותר. ואבי עכשיו מרמז על פשטות כפרית, רעננות או שקט, והוא יכול להיות מיושם גם בחפצים טבעיים או מעשה ידי בני אדם, או אלגנטיות מאופקת. המושג גם יכול להתייחס למוזרויות וחריגות הנובעות מתהליך של בנייה, המוסיפות ייחודיות ואלגנטיות לאובייקט. סאבי הוא יופי או שלווה שמגיעה עם הגיל, כאשר חייו של האובייקט וארעיותו מתבטאים במרקמו ולבושו, או בתיקונים גלויים.
לאחר מאות שנים של שילוב אומנות והשפעות בודהיסטיות מסין, התפתח בסופו של דבר הוואבי-סאבי לאידיאל יפני מובהק. עם הזמן, משמעויות הוואבי וה-סאבי עברו להיות קלילות יותר ומלאות תקווה. לפני כ-700 שנים, בעיקר בקרב האצולה היפנית, הושם דגש להבנת הריקנות והפגמים בבחינת הצעד הראשון לסאטורי, או הארה. ביפן של היום, משמעות הוואבי-סאבי היא מסתכמת לעיתים קרובות כ"חכמה בפשטות טבעית". בספרי אמנות, היא בדרך כלל מוגדרת בתור "יופי פגום".
מנקודת מבט הנדסית או עיצובית, הוואבי עשוי להתפרש כמו איכות לא מושלמת של כל אובייקט, בשל מגבלות עיצוב בלתי נמנעות ובנייה/ייצור, במיוחד כאשר הם מכבדות יחס בלתי צפוי של תנאי השימוש; אז סאבי יכול להתפרש כהיבט של אמינות לא-מושלמת, או תמותה מוגבלת של כל אובייקט, ומכאן יש חיבור מצלולי ואטימולוגי עם המילה היפנית סאבי, 錆 "להחליד", שמאויתת באופן שונה בתווי קנג'י יפניים. ההערכה (פרה-קאנג'י, יאמטו-קוטובה) היא שהמילה המקורית המדוברת כנראה מתייחסת לאותו הדבר.
דוגמה טובה לכך ניתן למצוא בסגנונות מסוימים של כלי חרס יפניים. בטקס התה היפני, פריטי הקדרות שבשימוש הם לעיתים קרובות כפריים ופשוטים למראה, למשל כלי האגי (אנ'), עם צורות שאינן ממש סימטריות, צבעים או טקסטורות המופיעים במודגש באופן בלתי מזוקק או בסגנון פשוט. למעשה, נדרש ידע ויכולת התבוננות של המשתתף כדי לשים לב לסימנים המוסתרים של עיצוב או זיגוג מושלם (בדומה למראה של יהלום לא מלוטש). זה יכול להתפרש כסוג של אסתטיות ואבי-סאבי. חיזוק נוסף ניתן למצוא בעובדה שצבע מזוגג משתנה לאורך הזמן במגע של הכלים עם מים חמים שנמזגו אליהם שוב ושוב (סאבי) והעובדה שקערות תה הן לעיתים קרובות סדוקות או חתוכות בכוונה בחלקן התחתון (ואבי), כמעין חתימה של סגנון האגי-יאקי.
ואבי ו-סאבי משקפים שניהם רגשות של עזובה ובדידות. בהשקפת העולם הבודהיסטית מהאיאנה, הם עשויים להיחשב מאפיינים חיוביים, המייצגים את שחרור העולם מן החומר ואת ההתעלות לחיים פשוטים יותר. הפילוסופיה מהאיאנה עצמה, עם זאת, מזהירה כי הבנה אמיתית אינה יכולה להיות מושגת באמצעות מילים או שפה, לכן קבלת הוואבי-סאבי במושגים שאינם ורבליים עשויה להיות גישה מתאימה ביותר. סיימון בראון מציין כי ואבי-סאבי מתארת את האמצעים שבאמצעותם תלמידים יכולים ללמוד לחיות חיים דרך החושים וחיבור טוב יותר לחיים במציאות, במקום להיות שקוע במחשבות מיותרות. במובן זה, ואבי-סאבי היא חומר מייצג של זן בודהיסטי. הרעיון הוא להיות מוקף בעצמים טבעיים, משתנים וייחודיים עוזר לנו להתחבר לעולם האמיתי שלנו ולברוח מהסחות דעת פוטנציאליות ומלחיצות.
באחד המובנים, ואבי-סאבי היא הכשרה שבה תלמיד הוואבי-סאבי לומד לראות בעצמים הבסיסיים והטבעיים ביותר כמעניינים, מרתקים ויפים. עלי שלכת דהויים הם דוגמה. ואבי-סאבי יכול לשנות את תפיסת העולם שלנו אם שבב או סדק באגרטל עושה אותו מעניין יותר ונותן לעצם ערך גדול ומדיטטיבי. באופן דומה, חומרים מתיישנים כגון עץ חשוף, נייר, בד הופכים להיות מעניינים יותר כשהם מייצגים את השינוי לאורך זמן.
המושגים ואבי ו-סאבי הם דתיים במקור, אך השימוש בפועל במילים אלו ביפנית הוא רגיל לגמרי. יש לציין את הטבע הסינקרטי במערכות האמונה היפניות.