stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קשר קלאוזיוס-מוסוטי
לקריאה נוספת

Lakhtakia, A (1996). Selected papers on linear optical composite materials. Bellingham, Wash., USA: SPIE Optical Engineering Press. ISBN 978-0-8194-2152-4. OCLC 34046175.
Böttcher, C.J.F. (1973). Theory of Electric Polarization (2nd ed.). Elsevier. doi:10.1016/c2009-0-15579-4. ISBN 978-0-444-41019-1.
Clausius, R. (1879). Die Mechanische Behandlung der Electricität. Wiesbaden: Vieweg+Teubner Verlag. doi:10.1007/978-3-663-20232-5. ISBN 978-3-663-19891-8.
Born, Max; Wolf, Emil (1999). "section 2.3.3". Principles of Optics: Electromagnetic Theory of Propagation, Interference and Diffraction of Light (7th ed.). Cambridge New York: Cambridge University Press. ISBN 0-521-64222-1. OCLC 40200160.
Lorenz, Ludvig, "Experimentale og theoretiske Undersogelser over Legemernes Brydningsforhold", Vidensk Slsk. Sckrifter 8,205 (1870) https://www.biodiversitylibrary.org/item/48423#page/5/mode/1up
Lorenz, L. (1880). "Ueber die Refractionsconstante". Annalen der Physik und Chemie (בגרמנית). Wiley. 247 (9): 70–103. Bibcode:1880AnP...247...70L. doi:10.1002/andp.18802470905. ISSN 0003-3804.
Lorentz, H. A. (1881). "Ueber die Anwendung des Satzes vom Virial in der kinetischen Theorie der Gase". Annalen der Physik (בגרמנית). Wiley. 248 (1): 127–136. Bibcode:1881AnP...248..127L. doi:10.1002/andp.18812480110. ISSN 0003-3804.
O. F. Mossotti, Discussione analitica sull’influenza che l’azione di un mezzo dielettrico ha sulla distribuzione dell’elettricità alla superficie di più corpi elettrici disseminati in esso, Memorie di Mathematica e di Fisica della Società Italiana della Scienza Residente in Modena, vol. 24, p. 49-74 (1850).
הערות שוליים

↑  Rysselberghe, P. V. (בינואר 1932). "Remarks concerning the Clausius–Mossotti Law". J. Phys. Chem. 36 (4): 1152–1155. doi:10.1021/j150334a007. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Atkins, Peter; de Paula, Julio (2010). "Chapter 17". Atkins' Physical Chemistry. Oxford University Press. pp. 622–629. ISBN 978-0-19-954337-3.
↑  Corson, Dale R; Lorrain, Paul (1962). Introduction to electromagnetic fields and waves (באנגלית). San Francisco: W.H. Freeman. p. 116. OCLC 398313.
↑  Uhlig, H. H.; Keyes, F. G. (1933-02-01). "The Dependence of the Dielectric Constants of Gases on Temperature and Density". The Journal of Chemical Physics. 1 (2): 155–159. doi:10.1063/1.3247827. ISSN 0021-9606.
↑  Michels, A.; Jaspers, A.; Sanders, P. (1934-05-01). "Dielectric constant of nitrogen up to 1000 atms. Between 25° C and 150° C". Physica (באנגלית). 1 (7): 627–633. doi:10.1016/S0031-8914(34)80250-9. ISSN 0031-8914.
↑  Böttcher, C.J.F. (1973). Theory of Electric Polarization (באנגלית). Elsevier. doi:10.1016/c2009-0-15579-4. ISBN 978-0-444-41019-1.
טמפרטורת החדר

טמפרטורת החדר היא מונח המתאר טמפרטורה הנוחה לסביבה אנושית. למונח אין משמעות מספרית אחת, והוא תלוי בהקשר שבו הוא משמש; הכוונה בדרך כלל לטמפרטורה בטווח 20–25 מעלות צלזיוס, אך ייתכנו הקשרים בהם המונח מתאר טמפרטורה מוסכמת החורגת מהטווח הזה.
טמפרטורה קובעת במידה רבה את מצב המערכות הפיזיקליות שסביבנו (לדוגמה, מים יהיו במצב נוזלי בטמפרטורת החדר), ולכן במדעים רבים חשיבות גדולה לטמפרטורה בה התבצע ניסוי או חישוב מסוים. בתחומים מדעיים מסוימים, כאשר נאמר שהניסוי התבצע בטמפרטורת החדר, אזי לרוב הכוונה לניסוי שהתבצע בטמפרטורה ב-C° ‏18 עד C° ‏21. בתחומים אחרים נהוג להשתמש במספר העגול של 300 מעלות קלווין (C° ‏27 בקירוב) כדי להקל על החישובים.
הטמפרטורה מבטאת את רמת התנועה או האנרגיה שיש למערכת. כדי להבין מהי טמפרטורת החדר במונחים של אנרגיה, כלומר מהי אנרגיית החום של הסביבה, יש להכפיל את טמפרטורת החדר בקבוע בולצמן, התוצאה המתקבלת היא כ־26meV. חשיבתה של טמפרטורת החדר היא בעיקר בהשוואתה לאנרגיה המתקבלת או הדרושה לתהליך נתון. להלן מספר דוגמאות:
בהשוואה לאנרגיה שיש לאלקטרון הולכה אופייני (אנרגיית פרמי עבור מתכת היא כ-1.5eV) במתכת, טמפרטורת החדר נמוכה מאוד, עד כדי כך שכדי לחשב בקירוב טוב את התנהגותו אפשר להניח כי המתכת בסביבה בה הטמפרטורה שואפת לאפס המוחלט והאלקטרונים בתוכה מתנהגים כגז אלקטרונים מנוון.
לעומת זאת, אנרגיה של אלקטרון הולכה במוליך למחצה (אנרגיית פרמי עבור מוליך למחצה היא כ-30meV) היא מסדר גודל של אנרגיית החום בחדר, כך שנקבל מוליך למחצה שבמצב אינטרינזי אינו מוליך היטב אך אנו יכולים להשפיע עליו יחסית בקלות. תכונות אלו מהוות את הבסיס עליו נבנית המיקרואלקטרוניקה.
העובדה שהקשרים ה'חלשים' בביולוגיה (קשרי ואן דר ואלס, קשרים יוניים, וכו') גם הם מסדר גודל של אנרגיית החום, משמעותה שאלו קשרים הפיכים ואפשר לבנותם ולפרקם במהירות. זוהי התכונה אשר מאפשרת את הדינמיות של החיים.
להלן טבלה ובה עוד מספר דוגמאות לסקלת האנרגיה ביחס לאנרגיית החום של הסביבה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4217137-4 
| הגודל הנמדד | האנרגיה   |
| --- | --- |
האנרגיה הקינטית הממוצעת למולקולה באוויר בטמפ' החדר: 0.026eV  
האנרגיה של פוטון אחד של אור ירוק: 2.2eV  
אנרגיית היינון הראשונה של מימן: 13.6eV  
כמו כן ניתן לחשב ערך אופייני של מהירויות בעזרת חוק החלוקה השווה.
דקאדה

שתי דקאדות: מאית, עשירית ואחד
דקאדה היא יחידה למדידת יחסים בסולם לוגריתמי, כאשר דקאדה אחת מתאימה ליחס של 10 בין שני מספרים.
הדקאדה משמשת כדי לייצג את תגובת התדר של מעגלים חשמליים בצורה גרפית באמצעות עקום בודה מאחר שייצוג תדרים בסקאלה ליניארית אינו מעשי. למשל, מגבר אודיו ומסננים. מגבר אודיו יהיה בעל טווח תדרים שבין 20 הרץ ל-20 קילו-הרץ ואז ייצוג הטווח באמצעות סקאלה לוגריתמית בדקאדות יעיל להמחשה גרפית. צירי עקום זה יתחילו מ-1 הרץ (100 הרץ) וימשיכו להיכפל ב־10 עד ל-100 קילו-הרץ (105 הרץ), כדי להכיל את כל הטווח על גבי נייר ממוצע כמודגם להלן:
100.....101.....102.....103.....104.....105
שימושים נוספים

דקאדות משמשות את יצרני הרכיבים האלקטרוניים בסימון גודל של רכיבים כמו נגדים, קבלים, דיודות זנר וסלילי השראה. מערכת מידות כמו סדרת ה־E (אנ') משתמשת בערכים עדיפים
בתחום המוזיקה, יחס התדרים של צליל זהה בשתי אוקטבות סמוכות הוא שניים, מספר הדקאדות באוקטבה הוא:
 \log _{10}(2)=0.301~
ראו גם

דציבל
שתי דקאדות בסדרת E של נגדים (ערכי E12) מ־1Ω עד 82Ω.
שלוש דקאדות: (100, 101, 102, 103
יוטא

ערך זה עוסק באות יוונית. אם התכוונתם לקידומת המציינת הכפלה ב־10, ראו .
| Ι ι יוטא |
| --- | --- |

אלפבית יווני
Α α אלפא: Β β בטא
Γ γ גמא: Δ δ דלתא
Ε ε אפסילון: Ζ ζ זטא
Η η אטא: Θ θ תטא
Ι ι יוטא: Κ κ קפא
Λ λ למדא: Μ μ מו
Ν ν נו: Ξ ξ קסי
Ο ο אומיקרון: Π π פאי
Ρ ρ רו: Σ σ ς סיגמא
Τ τ טאו: Υ υ אופסילון
Φ φ פי: Χ χ כי
Ψ ψ פסי: Ω ω אומגה
אותיות או ליגטורות שאינן בשימוש
 דיגמא:  סטיגמא
 הטא:  סאן
 קופא:  סאמפי
 שו: 
יוטא (אות גדולה: Ι, אות קטנה: ι) היא האות התשיעית באלפבית היווני.
בספרות יווניות האות שקולה כנגד המספר 10.
האות מייצגת את צליל החיריק.
משמעות האות

בנצרות קיבלה האות משמעות של דבר קטן וחסר חשיבות לכאורה, אשר לקיומו או היעדרו קיימת משמעות. משמעות זו מקורה בספר הבשורה על-פי מתי פרק 5, פסוק 18:
"כִּי אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם עַד כִּי־יַעַבְרוּ הַשָׁמַיִם וְהָאָרֶץ לֹא תַּעֲבֹר יוֹד אַחַת אוֹ־קוֹץ אֶחָד מִן־הַתּוֹרָה עַד אֲשֶׁר יְקֻיַּם הַכֹּל׃ "
הפסוק הפך לבעל חשיבות שכן בעקבותיו ניתנה החלטת ניקיאה הדנה במהותו של השילוש הקדוש - מחלוקת שכל כולה הסתכמה בהבדל בין מילה יוונית בה מופיעה האות למילה בה אינה מופיעה, שכן המשמעויות השונות שנוצרו בשל היעדר האות השפיעו על מעמדו של ישו בשילוש הקדוש.
שתי המילים שעליהן נסב הוויכוח היו Homoiousios ו- Homoousios.
בהקשר הזה נוצר גם הביטוי האנגלי :"not one iota of difference", הדומה למונח העברי "קוצו של יו"ד".
במתמטיקה האות יוטא מייצגת :״היחיד״ כלומר :  \iota n\in A.\psi (n) מסמל הn היחיד ששייך לA ומקיים פסי. זה נקרא: ״כתב יוטא״.
התפתחות האות Ι

מקורה של האות באות הפיניקית/שמית יוד. מהאות הזאת התפתחו האותיות הלטיניות I ו-J, וכמו כן גם האותיות הקיריליות І ו-Ї.
ראו גם

יוטא סובסקריפטום
ריינלנד-פפאלץ

ריינלנד-פפאלץ (בגרמנית: Rheinland-Pfalz ולעיתים בעברית: ריינלנד-פלטינאט) היא אחת מ-16 מדינות גרמניה. המדינה משתרעת על פני שטח של 19,847 קמ"ר והיא התשיעית בגודלה בגרמניה; במספר תושביה היא נמצאת במקום השביעי, עם כ-4 מיליון נפש.
גאוגרפיה

בריינלנד-פפאלץ אין ערים גדולות ביחס לגרמניה, אך לערים רבות בה חשיבות היסטורית ותיירותית גדולה: טריר - העיר העתיקה ביותר בגרמניה, וכן מספר ערים בעלות היסטוריה יהודית עשירה, בהן קובלנץ, בכרך, לנדאו (מונצחות בשמות המשפחה של יהודים רבים, עדות להיסטוריה היהודית שלהן), מיינץ, המשמשת כבירת המדינה (ידועה כמגנצא בהיסטוריה היהודית), וורמס (ורמיזא) ושפייר (שפיירא). בשלוש האחרונות היו בעבר קהילות יהודיות חשובות וגדולות. שפייר אף העניקה את שם המשפחה "שפירא" ליהודים רבים. שפייר, וורמס ומיינץ הן שהרכיבו את "קהילות שו"ם", המרכז היהודי החשוב ביותר באירופה בימי הביניים, וערש יהדות אשכנז. ערים חשובות נוספות בריינלנד-פפאלץ הן לודוויגסהאפן וקייזרסלאוטרן.
המדינה הפדרלית, השוכנת בקצה המערבי של גרמניה, נוסדה לאחר מלחמת העולם השנייה מצירוף של כמה מחוזות היסטוריים, שרובם היו שייכים בעבר למדינות הסה ובוואריה.
ראש ממשלת ריינלנד-פפאלץ נכון ל-2024 הוא אלכסנדר שווייצר, אשר נכנס לתפקיד לאחר התפטרותה של מלו דרייר, שכיהנה בתפקיד משנת 2013. ראש ממשלת המדינה בשנים 1969–1976 היה הלמוט קוהל, אשר נולד בלודוויגסהאפן ולימים נבחר לתפקיד קנצלר גרמניה. ראש הממשלה הבא של ריינלנד-פפאלץ היה ברנהרד פוגל (Bernhard Vogel), אשר שימש בתפקיד עד לשנת 1988.
המיתון הכלכלי שפקד את גרמניה בתחילת המילניום הנוכחי פגע בריינלנד-פפאלץ בצורה קלה יחסית. שיעור האבטלה ב-2007 היה נמוך ב-9 אחוזים מהממוצע הגרמני באותה התקופה, ואוכלוסיית המדינה גדלה לאיטה, בניגוד למגמה ברוב אזורי גרמניה, בהם האוכלוסייה מתכווצת.
ריינלנד-פפאלץ היא אחת המדינות המתוירות ביותר בגרמניה. נהר המוזל, הזורם מלוקסמבורג לאורכה של ריינלנד-פפאלץ, דרך טריר וקובלנץ, עד שנשפך אל הריין בקובלנץ במקום המכונה הפינה הגרמנית. הוא יוצר בדרכו עמק, עם אין-ספור טירות המשקיפות מצוקים תלולים, עיירות עתיקות בעלות סמטאות צרות ובעיקר גפנים; זהו אחד מאזורי הפקת היין החשובים באירופה. בערים מיינץ, שפייר ו-וורמס נמצאות שלוש מהקתדרלות הידועות ביותר בגרמניה. תיירים רבים באים להתחקות אחר שורשיהם של כמה אישים ידועים שנולדו במדינה ובהם קרל מרקס - אבי הסוציאליזם (נולד בטריר) ויוהאן גוטנברג - ממציא הדפוס (נולד במיינץ). בריינלנד-פפאלץ שטחי נוף רבים, ובראשם הפארק הלאומי הגדול אַייפְל (Eifel), שחלקו נמצא בבלגיה וחלקו בנורדריין-וסטפאליה.
מוקד התיירות החשוב ביותר במדינה הוא העיר טריר. זו הוקמה על ידי הרומאים עם תחילת ספירת הנוצרים, ולימים אף שימשה כבירה מחוזית במסגרת הקיסרות הרומית המערבית. העיר מתגאה ביותר שרידים רומאיים מאשר בכל עיר אחרת בגרמניה, בהם גם ממצאים משמעותיים שאין להם אח ורע מחוץ לגבולות איטליה, בראשם הפורטה ניגרה - השער הרומאי השמור ביותר צפונית להרי האלפים. טריר שוכנת במרחק כרבע שעת נסיעה מלוקסמבורג וכחצי שעת נסיעה מצרפת.
E1 (תקן)

E1 הוא תקן לריבוב סינכרוני של נתונים, בקצב 2.048 מגה ביט בשנייה, שהוגדר על ידי חטיבת מערכות התקשורת של איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU-T) ומשמש לתקשורת דיגיטלית. E1 נפוץ ברוב העולם מלבד ארצות הברית ויפן (שם משתמשים בתקן T1).
ה-E1 משתמש בריבוב TDM, כלומר בחלוקת זמן, שבה לכל אחד מ-32 האפיקים מוקצית פרוסת זמן משלו. חלוקת הזמנים היא:
30 אפיקים משמשים עבור טלפוניה/נתונים
2  אפיקים משמשים אפיקי סנכרון, מסגרת ואיתותי טלפוניה.
על פי חוק נייקוויסט יש לדגום כל אות בקצב דגימה שהוא לפחות כפליים מרוחב הפס שלו, ולכן אפיקי השמע ב-E1 (שרוחבם 4 קה"צ) נדגמים בקצב של 8 קה"צ. הרזולוציה היא 8 ביט, לכן הקצב הכולל הוא 8*8*32=2.048MBPS.
כאשר תקן  משמש לטלפוניה והעברת קול, E1 הופך אותות השמע האנלוגיים עוברים קידוד PCM ונשלחים בצורה דיגיטליית על גבי הקו. תקן העכבה האופיינית לכבלים המעבירים E1 הוא 75 אוהם לכבלים קואקסיאליים או 120 אוהם לזוגות שזורים. ישנה גם אפשרות העברת E1 על גבי כבלי CAT5 תקניים (כבלי רשת) בארבעה גידים (שני זוגות שזורים).
סוגי ריבוב E1

PCM-30: בעל מסגרות סנכרון (Frame) ואיתותים (לצורך שיחות טלפון): ערוץ המכיל 30 אפיקים שרוחב הסרט של כל אחד מהם הוא 64 קילו ביט לשנייה, בנוסף לאפיק סינכרון (אפיק 0) ולאפיק איתותים (אפיק 15) (בסך הכול 32 אפיקים).
PCM-31: בעל מסגרת סנכרון בלבד. מכיל 31 אפיקים להעברת מידע. יכול לשמש להעברת מידע שאינו טלפוניה.
PCM-32: חסר מסגרת (לצורך תקשורת נתונים) ברוחב סרט של 2.048Mbps. משמש גם לחיבור צרכני קצה לרשת האינטרנט (בשונה מטכנולוגיות ADSL או אינטרנט בכבלים, E1 מבטיח תקשורת בקצב קבוע של 2.048Mbps (ללא אפיקים).
ראו גם

SDH
| סיווג פרוטוקולים על פי מודל ה־OSI |
| --- | --- | --- |
| שכבת היישום | HTTP • SMTP • FTP • RTP • IRC • SNMP • SIP • DNS • DHCP |  |
| שכבת הייצוג | MIME • ASCII • Unicode • TLS |  |
| שכבת השיחה | ASP • PPTP • SSH • NFS • RPC • SOCKS |  |
| שכבת התעבורה | TCP • UDP • SCTP • DCCP |  |
| שכבת הרשת | IP (IPv4 • IPv6) • ICMP • IPX • ניתוב |  |
| שכבת הקו | אתרנט • Token ring • FDDI |  |
| השכבה הפיזית | E1 • 10Base-T • RS-232 • DSL • SONET |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עכבת כניסה

עכבת הכניסה,  Z_{L} היא העכבה השקולה בכניסה למעגל
עכבת הכניסה של מעגל חשמלי או של רכיב חשמלי היא העכבה החשמלית המורגשת בכניסה אליו לפי משפט תבנין. עכבת הכניסה של מעגל מוגדרת כיחס שבין משרעת המתח החשמלי של מקור מתח המחובר לכניסה של המעגל לבין משרעת הזרם החשמלי הזורם דרכו כתוצאה ממתח זה. במעגלי זרם ישר ובמעגלים חסרי קיבול והשראות עכבת הכניסה היא מספר ממשי והיא נקראת התנגדות כניסה.
למכשירי מדידת מתח כמו מד מתח ואוסצילוסקופ התנגדות כניסה גדולה מאוד (מסדר גודל של מגה-אוהם), כך שהמתחים במעגל אינם מושפעים מחיבורם למעגל. מגבר מתח נחשב טוב אם התנגדות הכניסה שלו גדולה, כך שרוב המתח נופל עליו ולא על ההתנגדות הפנימית של מקור המתח, ובנוסף לא זורם דרכו זרם משמעותי ולכן הוא אינו צורך הספק רב. לעומת זאת מגבר זרם נחשב טוב אם התנגדות הכניסה שלו נמוכה, כך שמקור זרם יכול להזרים דרכו זרם מבלי שנופל עליו מתח משמעותי.
ניתן למדוד את התנגדות הכניסה על ידי מדידות מתח בלבד: מודדים את מתח הכניסה כאשר מחובר אליו התנגדות מקור,  על ידי שימוש בחוק אוהם ובמחלק מתח מתקבלת התנגדות הכניסה:
כאשר  Z_{L} התנגדות הכניסה,  Z_{s} התנגדות המקור,  V_{L} מתח הכניסה,  V_{s} מתח המקור.
ראו גם

עכבת מוצא
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כבל קואקסיאלי

חתך של כבל קואקסיאלי RG-213 בקוטר 10.3 מילימטר:
1. מוליך פנימי 2. מבודד 3. מוליך חיצוני 4. מבודד חיצוני
כֶּבֶל קואקסיאלי (באנגלית: Coaxial cable) הוא כבל תקשורת חשמלי המכיל שתי שכבות מוליכות המבודדות זו מזו, כאשר אחת מהן היא בצורת גליל חלול והשנייה, שצורתה גליל אטום, מושחלת בתוך הראשונה. לשני הגלילים יש ציר משותף. מבנה זה מאפשר ביטול השדה האלקטרומגנטי שיוצרת זרימת החשמל בכל אחת מהשכבות, בתנאי שבשכבות עובר אותו אות חשמלי, בכיוונים מנוגדים. פטנט על המצאת הכבל נרשם באנגליה על ידי אוליבר הביסייד בשנת 1880.
שימושים

כבל קואקסיאלי משמש בתקשורת קווית לשם העברת אותות רחבי סרט, כלומר בתחום רחב של תדרים, ובתדר גבוה, כגון אותות רדיו או טלוויזיה בכבלים בתדר רדיו. לפעמים מובילים על הכבל גם מתח ישר המספק כוח למכשור הנמצא על הכבל או בקצה הכבל. הסיבה לרוחב הסרט הגבוה של הכבלים הקואקסיאליים היא, ששני המוליכים הנפרדים מאפשרים לשדה החשמלי והמגנטי (שני החלקים מהם מורכב כל אות חשמלי) להתקיים בכל תדר. בנוסף, באופן אידיאלי, השדה האלקטרומגנטי קיים אך ורק במרווח שבין המוליך הפנימי והחיצוני, ולכן אינו מפריע לשדות אלקטרומגנטיים חיצוניים וכן גם אינו יכול להיות מופרע מהם.
כבל קואקסיאלי יכול להיות קשיח או גמיש. בכבל קשיח, המוליך החיצוני עשוי ממתכת קשיחה (בדרך כלל נחושת), בעוד בכבל גמיש המוליך החיצוני עשוי מקלעת של חוטים מוליכים דקים (ראו בתמונה) או מעטפת גמישה של אלומיניום דק. כבלים קשיחים מסככים הפרעות ומוליכים אותות טוב יותר, אולם הם קשים יותר להנחה ולהרכבה.
עכבה אופיינית

כבל קואקסיאלי הוא קו תמסורת בעל עכבה אופיינית קבועה (בהזנחת ניחות האות או החזרות בקו). שני הסוגים הנפוצים של כבלים קואקסיאליים הם בעלי עכבה של 50 או 75 אוהם. שימוש בכבל שהעכבה שלו שונה מזו של הציוד המחובר אליו יגרום בעיות שונות בגלל החזרות הגל משני צדי קו התמסורת, ועלול בנסיבות מסוימות להזיק לציוד, בגלל פיזור הספק גבוה מדי על רכיבים רגישים.
כבלים שעכבתם 50 אוהם משמשים לחיבור ציוד רדיו, ציוד מדידה בתדרי רדיו (RF) ורשתות מחשבים. הכבל הנפוץ לכך נקרא "RG-58" הכבל יכול להעביר תקשורת למרחק של 185 מטר.
כבלים שעכבתם 75 אוהם משמשים לחיבור ציוד וידאו כשמדובר באות וידאו Baseband שרוחב הסרט שלו עד כ-10 מגה הרץ. שימוש נרחב בעכבת 75 אוהם הוא באנטנות טלוויזיה, מגברי אנטנות, כל ציוד החלוקה של אנטנות מרכזיות וכן במערכות טלוויזיה בכבלים. כבלים נפוצים הם "RG-59" ו-"RG-6", שהפסדיו נמוכים גם בתדרי רדיו גבוהים, משמש להעברת אותות וידאו מאופננים על גלים נושאים בתדרים גבוהים הכבל יכול להעביר תקשורת למרחק של 500 מטר.
שימושים > בטלוויזיה בכבלים

בתשתית המסורתית של טלוויזיה בכבלים יוצאים הכבלים הקואקסיאליים ממקור משותף המכונה Headend, שבו מאופננים כל ערוצי הטלוויזיה על גבי הכבל הקואקסיאלי, בחלוקת תדר, כאשר כל ערוץ טלוויזיה תופס תחום תדר של 6, 7, או 8 מגה-הרץ. הכבלים הקואקסיאליים מתחילים להתפצל במבנה של "עץ" וסופו של דבר מתפצל העץ למספר רב של "ענפים" כאשר כל "ענף" מגיע למקלט טלוויזיה בודד. מכיוון שהאות המשודר נחלש בכל פיצול כזה של ה"עץ", יש צורך במגברים המפצים על החלשות האות בהתפצלות של העץ, ומאפשרים לאות להגיע לטלוויזיה באיכות סבירה לכל נקודת קצה. הארכיטקטורה של "העץ הקואקסיאלי" מאפשרת לשדר עשרות ערוצי טלוויזיה, מ-Headend אחד, למספר גדול של משקי בית - עשרות ולפעמים אף מאות אלפים, באיכות סבירה ובעלות נמוכה יחסית.
שימושים > ברשתות מחשבים

בעבר שימשו כבלים קואקסיאליים כתשתית נפוצה לרשתות מקומיות, בעיקר בטופולוגית אפיק, כאשר כבל קואקסיאלי אחד מחבר בין כל המחשבים ברשת באמצעות מחברי BNC בצורת האות T. רוחב הפס הגבוה, העלות הנמוכה, וקלות ההתקנה של כבלים מסוג זוגות שזורים ביחד עם הטכנולוגיות החדשות שהביאה ה-Ethernet הובילו לזניחת הכבלים המסוככים לטובת כבלי זוגות שזורים ובהמשך סיבים אופטיים.
ראו גם

גלבו (מוליך גלים)
קיבול

ערך זה עוסק בתכונה פיזיקלית. אם התכוונתם לקיבול של הצעה לחוזה, ראו .
קיבול הוא תכונה פיזיקלית המתארת את היכולת של גוף (לרוב שניים) לאגור מטען חשמלי. הקיבול,  C, מוגדר כיחס בין המטען האגור בגוף,  q, לבין הפרש הפוטנציאל עליו,  V:
במערכת היחידות הבין-לאומית, קיבול נמדד ביחידת המידה פאראד, על שמו של מייקל פארדיי, ומסומלת באות  F. זוהי יחידת מידה גדולה יחסית והיא מציינת גוף הטעון ב-1 קולון ליחידת הפרש פוטנציאלים של 1 וולט. השגת קיבול גבוה היא אתגר המצריך לרב הגדלה של נפח הגוף כי הקיבול תלוי בפרמטרים הגאומטריים של הקבל, ובתכונות החומרים המרכיבים אותו, אך לא במטען שהוא מכיל.
קבל

קבל הוא רכיב חשמלי בעל יכולת לאגור מטען חשמלי ולפרוק אותו. קבל בנוי משני מוליכים המופרדים על ידי מבודד. כאשר הקבל "טעון", על שני ההדקים שלו יש מטען השווה בגודלו והפוך בסימנו, כך שבין ההדקים נוצר שדה חשמלי. סך המטען על קבל הוא תמיד 0. תאורטית, כל זוג מוליכים (ואפילו מוליך יחיד) יכולים לתפקד כקבל, אך הסוגים הנפוצים ביותר הם קבל לוחות וקבל קואקסיאלי.
קיבול של מערכות פשוטות

חישוב קיבולה של מערכת מבוסס על פתרון משוואת לפלס,  \nabla ^{2}\varphi =0 כאשר  \nabla ^{2}, כאשר,  \varphi , הפוטנציאל על פני השטח של מוליכים טעונים קבוע. פתרון זה טריוויאלי עבור מקרים בעלי סימטריה גבוהה, אך אין בהכרח פתרון בעזרת פונקציות יסודיות במקרים מסובכים יותר.
| סוג | קיבול | הערות |
| --- | --- | --- |
| קבל לוחות |  {\frac {\varepsilon \cdot A}{d}} |   \varepsilon : מקדם דיאלקטרי |
| קבל קואקסיאלי |  {\frac {2\pi \varepsilon l}{\ln \left(R_{2}/R_{1}\right)}} |   \varepsilon : מקדם דיאלקטרי |
| זוג כבלים מקבילים |  {\frac {\pi \varepsilon l}{\operatorname {arcosh} \left({\frac {d}{2a}}\right)}}={\frac {\pi \varepsilon l}{\ln \left({\frac {d}{2a}}+{\sqrt {{\frac {d^{2}}{4a^{2}}}-1}}\right)}} |  |
| כבל מקביל ללוח |  {\frac {2\pi \varepsilon l}{\operatorname {arcosh} \left({\frac {d}{a}}\right)}}={\frac {2\pi \varepsilon l}{\ln \left({\frac {d}{a}}+{\sqrt {{\frac {d^{2}}{a^{2}}}-1}}\right)}} |  a: רדיוס הכבל   d: מרחק,  d>a  l: אורך הכבל |
| ספרות קונצנטריות |  {\frac {4\pi \varepsilon }{{\frac {1}{R_{1}}}-{\frac {1}{R_{2}}}}} |   \varepsilon : מקדם דיאלקטרי |
| זוג ספרות בעלות רדיוס זהה |  2\pi \varepsilon a\sum _{n=1}^{\infty }{\frac {\sinh \left(\ln \left(D+{\sqrt {D^{2}-1}}\right)\right)}{\sinh \left(n\ln \left(D+{\sqrt {D^{2}-1}}\right)\right)}}  =2\pi \varepsilon a\left\{1+{\frac {1}{2D}}+{\frac {1}{4D^{2}}}+{\frac {1}{8D^{3}}}+{\frac {1}{8D^{4}}}+{\frac {3}{32D^{5}}}+O\left({\frac {1}{D^{6}}}\right)\right\}  =2\pi \varepsilon a\left\{\ln 2+\gamma -{\frac {1}{2}}\ln \left({\frac {d}{a}}-2\right)+O\left({\frac {d}{a}}-2\right)\right\} |  a: רדיוס  d: מרחק,  d>2a  D =  {\frac {d}{2a}}  \gamma : קבוע אוילר |
| ספרה ולוח |  4\pi \varepsilon a\sum _{n=1}^{\infty }{\frac {\sinh \left(\ln \left(D+{\sqrt {D^{2}-1}}\right)\right)}{\sinh \left(n\ln \left(D+{\sqrt {D^{2}-1}}\right)\right)}} |  a: רדיוס  d: מרחק,  d>a  D={\frac {d}{a}} |
| ספרה |  4\pi \varepsilon a |  a: רדיוס |
| דיסק עגול |  8\varepsilon a |  a: רדיוס |
| כבל דק באורך סופי |  {\frac {2\pi \varepsilon l}{\Lambda }}\left\{1+{\frac {1}{\Lambda }}\left(1-\ln 2\right)+{\frac {1}{\Lambda ^{2}}}\left[1+\left(1-\ln 2\right)^{2}-{\frac {\pi ^{2}}{12}}\right]+O\left({\frac {1}{\Lambda ^{3}}}\right)\right\} |  a: רדיוס הכבל  l: אורך  \Lambda :ln\left({\frac {l}{a}}\right) |
הערות שוליים

↑  הגדרת פאראד במילון Collins
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4163236-9 
קבלים שונים
1960 במדע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1960  במדע |  |
< · 1958 · 1959 — 1960 — 1961 · 1962 · >
כל ערכי השנים במדע במאה ה-20 · כל ערכי השנים במדע במאה ה-21 · פורטל מדע בישראל
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1960.
מקס פרוץ מפרסם את מבנה ההמוגלובין
גילוי המין הומו הביליס
ארכאולוגיה

תחילת חפירות בפישבורן (Fishbourne Roman Palace) - אתר רומי במערב סאסקס, בריטניה
גילוי אתר של ויקינגים בקנדה (ל'אנס או מדוז) - אתר מורשת עולמית
גילוי הומו הביליס על ידי לואי ליקי ואשתו
אסטרונומיה וחקר החלל

1 באפריל – ארצות הברית משגרת חללית לחקר מזג האוויר TIROS.
13 באפריל – שיגור מערכת ניווט לוויינית על ידי ארצות הברית
אפריל – הפעלת "פרויקט עוצמה" (Project Ozma) על ידי פרנק דרייק במטרה למצוא סימני חיים מחוץ לכדור הארץ
19 באוגוסט – ברית המועצות משגרת חללית ספוטניק 5 עם 2 כלבים. החללית חוזרת לכדור הארץ למחרת
ניסוח נוסחת דרייק, לחישוב ההסתברות למציאת חיים מחוץ לכדור הארץ
ניסוח עקרונות של שפת שפת לינקוס על ידי מתמטיקאי הנס פרוידנטל כדי לשמש תשתית לתקשורת עם ציויליזציות חדשות במידה ויתגלו עם הזמן
קוואזר 3C 48 שהיה מוכר מתצפיות ברדיו-טלסקופ מזוהה עם גוף הנראה בטלסקופ אופטי
ביוכימיה

פרסום מבנה המיוגלובין על ידי ג'ון קנדרו
גילוי RNA פולימראז על ידי סם וייס (Sam Weiss), אודרי סטיבנס (Audrey Stevens), ג'ררד הורביץ (Jerard Hurwitz) וג'יימס בונר (James Bonner)
סינתזה של כלורופיל על ידי רוברט וודוורד
פרסום מבנה של המוגלובין על ידי מקס פרוץ
גאולוגיה

הארי האמונד הס מציע את התאוריה על התפשטות קרקעית הים המהווה בסיס לתאוריית טקטוניקת הלוחות.
רעידת האדמה בוואלדיביה, רעידת האדמה העוצמתית ביותר שנמדדה בהיסטוריה.
טכנולוגיה

23 בינואר – ג'אק פיקאר (Jacques Piccard) ודון וולש (Don Walsh) הגיעו לתחתית של שקע מריאנה בעומק של 10,916 מ'
10 במאי – צוללת גרעינית אמריקאית "טריטון" ((USS Triton (SSRN-586) השלימה מסע סביב העולם מתחת למים
בניית נורת הלוגן ראשונה על ידי חברת ג'נרל אלקטריק (General Electric)
מדעי המחשב

תחילת שימוש ב-ALGOL
תחילת שימוש ב-COBOL
פרסום מפורט של שפת LISP על ידי ג'ון מקארתי
מתמטיקה

ואצלב שרפינסקי, מתמטיקאי פולני מוכיח את קיומם שם מספרי שרפינסקי
פיזיקה

22 במרץ – ארתור שולוב וצ'ארלס טאונס רושמים את הפטנט הראשון על לייזר
16 במאי – תצוגת לייזר פעיל ראשון, לייזר רובי, על ידי תיאודור מיימן בארצות הברית
11 באוקטובר – מוגדרת מערכת היחידות הבין-לאומית (SI) על ידי ועידה של הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות
רפואה

תחילת שימוש בבנזודיאזפינים.
2 במאי – ניתוח מעקפים לעורקי הלב מבוצע לראשונה בארצות הברית
9 במאי – ה-FDA מאשר שימוש של גלולה למניעת היריון
6 ביוני – איגוד רופאי הלב האמריקאי הכריז על סיום מחקר המוכיח קשר סטטיסטי חזק בין עישון כבד של סיגריות ומחלת לב כלילית.
פרסים

פרס נובל
פרס נובל לפיזיקה - דונלד גלייזר, על המצאת תא הבועות, גלאי חלקיקים טעונים ששימש בניסויי פיזיקת חלקיקים.
פרס נובל לכימיה - וילארד ליבי, על שיטתו לשימוש בפחמן-14 לתיארוך גילם של ממצאים גאולוגיים וארכאולוגיים אורגניים.
פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה - סר פרנק מקפרלן בורנט (Sir Frank Macfarlane Burnet) וסר פיטר מדאוור, על הגילוי כי מערכת החיסון של העובר לומדת כיצד להבחין בין עצמה לבין מה שמחוצה לה.
פרס ישראל
מדעי היהדות - אברהם חיים שליט
מדעי הרפואה - יצחק מיכאלסון
מדעים מדויקים - פרנץ זונדהיימר
נולדו

3 במאי – ג'רון לנייר, מדען מחשבים אמריקאי מחלוצי המציאות המדומה
18 באוקטובר – קרייג מלו (Craig Cameron Mello), ביולוג אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על גילוי תהליך ההפרעה ל-RNA, מנגנון וויסות של התבטאות גנים (יחד עם אנדרו פייר).
23 באוקטובר – רנדולף פרדריק "רנדי" פאוש, מדען מחשב, התפרסם בזכות נאומו "ההרצאה האחרונה" שעובד לספר.
נפטרו

7 בפברואר – איגור קורצ'טוב, פיזיקאי סובייטי-רוסי, אבי פצצת אטום הרוסית (נולד ב-1903).
24 באפריל – מַקְס פוֹן לַאוּאֶה, פיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1914 על גילוי העקיפה של קרני רנטגן בגבישים (נולד ב-1879)
8 במאי – ג'ון וייטהד (John Whitehead), מתמטיקאי בריטי, מייסד ההומוטופיה (נולד ב-1904).
17 ביוני – הרולד גיליס (Sir Harold Delf Gillies), מנתח בריטי מחלוצי הכירורגיה הפלסטית (נולד ב-1882)
26 ביולי מוד מנטן, רופאה ומדענית קנדית, בביוכימיה, היסטוכימיה ובקינטיקה אנזימטית (נולדה ב-1879)
21 בדצמבר – אריק טמפל בל, מתמטיקאי סקוטי אמריקני, עסק בתורת המספרים, חיבר ספרים על מתמטיקה ומתמטיקאים וסיפרי מדע בדיוני (נולד ב-1883)