stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פייר פורנייה
קורות חייו

פורניה נולד בפריז, בן לגנרל בצבא צרפת. אמו לימדה אותו לנגן בפסנתר, אולם מקרה קל של שיתוק ילדים בו לקה בילדותו גרם לו לאבד את הזריזות וקלות התנועה ברגליו. מחמת הקושי להפעיל את דוושות הפסנתר, פנה לצ'לו.
הוא סיים את הקונסרבטואר של פריז בגיל 17, בשנת 1923. הוא נקרא "צ'לן העתיד" וזכה בשבחים על הווירטואוזיות שלו ועל טכניקת הקשת שהפגין. פורניה התפרסם כשניגן עם תזמורת אדוארד קולון בשנת 1925 והחל במסעות קונצרטים ברחבי אירופה. הוא ניגן עם כל המוזיקאים הדגולים של זמנו והקליט את מכלול המוזיקה הקאמרית של ברהמס ושוברט בשביל ה-BBC על תקליטי אצטט, אך הם התבלו לפני שאפשר היה להעביר את ההקלטות לאמצעי עמיד יותר.
פורניה לימד במשך שנתיים (מ-1937 עד 1939) באקול נורמל דה מוזיק בפריז, וירש את משרתו של פבלו קזאלס. אלפרד קורטו וז'אק טיבו קראו לו ב-1943 להצטרף אליהם בשלישייה המפורסמת שלהם, שכן חברם קזאלס, שמצא מקלט בפראדס, סירב לנגן באותה העת. ב-1941 מונה פורנייה לפרופסור לצ'לו בקונסרבטואר של פריז, שם התכחש לסטודנטים יהודים. במסגרת טיהור האמנים לאחר מלחמת העולם השנייה הוא קיבל עונש הרחקה לשלוש שנים מהופעות משום שהקליט שידורים רבים לרדיו פריז בזמן הכיבוש. למרות זאת, הוא חידש את הקריירה שלו כסולן וכמוזיקאי קאמרי: עם הפסנתרן ארתור שנבל, הכנר יוזף סיגטי והכנר ויליאם פרימרוז, הוא ערך סיבוב הופעות חשוב בארצות הברית בשנת 1948. הוא הופיע שם בניו יורק ובבוסטון וזכה בהצלחה רבה. הצלחת סיבוב ההופעות הזה גרמה לו לעודד לוותר על פעילות ההוראה שלו בקונסרבטוריון (1949) ולהרחיב את התחייבויותיו להופעות ולהקלטות.
משנת 1956 ואילך, קבע את מושבו בשווייץ, אם כי מעולם לא ויתר על אזרחותו הצרפתית. בשנת 1963 קיבל אות לגיון הכבוד הצרפתי.
הוא המשיך להופיע עד שנתיים לפני מותו, בגיל 79. בנו, ז'אן-פייר, היה לפסנתרן קונצרטים תחת השם ז'אן פונדה.
פרסים ואותות הוקרה

פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:
פייר פורניה, ארתור רובינשטיין והנריק שרינג על שוברט: שלישיות מס' 1 בסי במול מז'ור, אופוס 99 ומס' 2, במי במול מז'ור, אופוס 100 (1976).
פייר פורניה, ארתור רובינשטיין והנריק שרינג על ברהמס: שלישיות (מכלול) / שומאן: שלישייה מס' 1 ברה מינור (1975).
דניאל רוזנפלד

| --- | --- |
צילום משנת 2013
צילום משנת 2013
 לידה:  21 ביוני 1952 (בן 72) כפר סבא, ישראל 
 ענף מדעי:  מדעי האטמוספירה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (30 בספטמבר 1986) 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1988) 
 פרסים והוקרה:  פרס א.מ.ת. (2015) 
 תרומות עיקריות
 חקר פיזיקת עננים, מכ"ם עננים וזריעת עננים
 
דניאל רוזנפלד (נולד ב-21 ביוני 1952) הוא מטאורולוג ישראלי, מומחה במדעי האטמוספירה ובהנדסת האקלים, פרופסור אמריטוס במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2013 הוא נבחר לחבר של האקדמיה האירופית למדעים ולאמנות ובשנת 2015 זכה בפרס א.מ.ת. יחד עם עמיתו הישראלי פרופ' יוסף לויה. פרופ' רוזנפלד חבר בפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים, ה-IPCC.
ביוגרפיה

רוזנפלד נולד בכפר סבא. אחרי שירותו הצבאי סיים בשנת 1977 את התואר בוגר בגאולוגיה באוניברסיטה העברית. בשנת 1980 סיים באותה האוניברסיטה את עבודת התואר המוסמך וב-1986 את הדוקטורט בפיזיקת העננים והגשם. אחר כך עשה לימודי פוסט דוקטורט במרכז תעופת החלל ע"ש גודרד של נאס"א במדינת מרילנד בארצות הברית.
בשנת 1988 חזר לישראל והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית. החל משנת 2001 הוא מכהן בה כפרופסור מן המניין למדעי האטמוספירה.
החל משנת 2014 מכהן גם כסגן פרופסור למדעי האטמוספירה באוניברסיטאות טקסס A&M ובאוניברסיטת ננג'ינג בסין.
פועלו

פרופ' רוזנפלד חוקר את השפעות זיהום האוויר על העננים, הגשם ומערכת האקלים, כולל מחקרי זריעת עננים להגברת כמויות המשקעים.
פרופ' רוזנפלד הראה שזיהום האוויר יכול בתנאים מסוימים לגרום להפחתה בכמויות הגשם, במיוחד באזורים הרריים.
הוא הראה שבעננים מפותחים אנכית זיהום האוויר דוחה את היווצרות הגשם לגבהים גדולים יותר, ולפיכך להביא להגדלת עוצמתו כאשר הוא לבסוף נופל, וכמו כן להגדלת הסיכוי שהסופות תיצורנה אבני ברד גדולות. זיהום האוויר יכול להגדיל גם את הסיכוי שהסופה תיצור טורנדו.
פרופ' רוזנפלד גם הראה שזריעת העננים בשולי סופת הוריקן באמצעות חלקיקי עשן היגרוסקופי יכולה להקטין את עוצמת הסופה, מכיוון שהזריעה מגבירה את עוצמתם על חשבון העוצמה המקסימלית של הסופה מסביב לעין ההוריקן.
דניאל רוזנפלד הוא נשוי ואב לשני ילדים.
פרסים

פרופ' רוזנפלד זכה בפרסי הערכה רבים לפועלו:
פרס ע"ש סומי לתרומתו למדידת עננים ומשקעים מלוויינים, מאת האגודה המטאורולוגית האמריקאית AMS.
פרס האיגוד המטארולוגי העולמי WMO לחקר השפעת האדם על שינויי מזג אוויר.
פרופ' רוזנפלד זכה בפרס לנדאו לשנת 2005.
פרס שפר לחקר השפעת האדם שינויי מזג אוויר, מאת האגודה האמריקאית לשינויי מזג אוויר (Weather Modification Association)
פרס הידידות למומחים זרים, מאת ממשלת סין העממית.
פרס אמ"ת למדעים מדויקים לשנת 2015.
הערות שוליים

↑  שני אשכנזי, ‏מצוקי החופים בישראל יקרסו: האו"ם מזהיר ממשבר האקלים, באתר גלובס, 9 באוגוסט 2021
↑  The Verner E. Suomi Award (חפשו Daniel Rosenfeld)
↑  פרס לנדאו
↑  The Schaefer Award(הקישור אינו פעיל, 14.8.2021)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403502605171  ORCID: 0000-0002-0784-7656  ResearcherID: F-6077-2016  VIAF: 10153530892948701601   WorldCat (עם VIAF): 10153530892948701601 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וקטור מקרי

בתורת ההסתברות, ובסטטיסטיקה, וקטור מקרי (או וקטור אקראי) הוא וקטור של משתנים מקריים. לדוגמה, ניתן להתייחס לגיל, לגובה ולמשקל של אדם שנבחר באופן אקראי, כאל וקטור מקרי עם שלושה משתנים מקריים.
הגדרה תאורטית

בהינתן מרחב הסתברות,  (\Omega ,{\mathcal {F}},\Pr ), כאשר  \Omega  הוא מרחב המדגם,  {\mathcal {F}} היא הסיגמה-אלגברה (קבוצת כל האירועים), ו- \Pr  היא מידת ההסתברות (פונקציה המחזירה את ההסתברות עבור כל אירוע). וקטור מקרי הוא פונקציה מדידה המוגדרת על מרחב המדגם ותמונתה נמצאת ב- \mathbb {R} ^{n},
 \operatorname {X} :\Omega \mapsto \mathbb {R} ^{n}, ולכן ניתן לסמנו כווקטור עמודה:
או כווקטור שורה:
שמרכיביו הם משתנים מקריים, כלומר פונקציות מדידות,  X_{i}:\Omega \mapsto \mathbb {R} ,  1\leq i\leq n, המוגדרות על אותו מרחב הסתברות,  (\Omega ,{\mathcal {F}},\Pr ).
הווקטור המקרי  \operatorname {X}  מגדיר את פונקציית מידת ההתפלגות מהסיגמא-אלגברת בורל של המרחב האוקלידי ה- n-י למספר ממשי בין 0 ל-1  \nu :{\mathcal {R}}^{n}\mapsto [0,1] באופן הבא:
לכל קבוצת בורל  B\in {\mathcal {R}}^{n} מתקיים  \nu (B)=\Pr(X^{-1}(B)) (או באופן שקול,  \nu (B)=\Pr(X\in B)).
במקרה כזה, אם קיימת פונקציה לא שלילית  f_{X}:R^{n}\mapsto [0,\infty ] המקיימת  \nu (B)=\int _{B}f_{X}{\text{d}}\lambda _{n}=\int _{B}f_{X}{\text{d}}x, כאשר האינטגרל הוא אינטגרל לבג
 ו- \lambda _{n} היא מידת לבג, אז  f_{X} היא פונקציית צפיפות של הווקטור המקרי  \operatorname {X} .
פונקציית ההתפלגות

ההתפלגויות של כל אחד מהמשתנים המקריים המרכיבים  X_{i} נקראות התפלגויות שוליות. ההתפלגות המותנית של  X_{i} בהינתן  X_{j}, היא ההתפלגות של  X_{i} כאשר ידוע ערכו של  X_{j}.
פונקציית ההתפלגות המצטברת  F_{\mathbf {X} }:\mathbb {R} ^{n}\mapsto [0,1] של וקטור מקרי  \mathbf {X} =(X_{1},\dots ,X_{n})^{\mathsf {T}} מוגדרת על ידי:
פעולות על וקטורים מקריים

ניתן לבצע עם וקטורים מקריים את אותן פעולות אלגבריות כמו וקטורים לא מקריים: חיבור, חיסור, כפל בסקלר ומכפלות פנימיות.
פעולות על וקטורים מקריים > העתקות אפיניות

באופן דומה, וקטור מקרי חדש  \mathbf {Y}  ניתן להגדיר על ידי החלת העתקה אפינית  g\colon \mathbb {R} ^{n}\to \mathbb {R} ^{n} על וקטור אקראי  \mathbf {X} :
אם  \mathbf {A}  היא מטריצה הפיכה ו- \textstyle \mathbf {X}  משתנה מקרי עם פונקציית צפיפות  f_{\mathbf {X} }, אז פונקציית הצפיפות של  \mathbf {Y}  היא:
פעולות על וקטורים מקריים > העתקות הפיכות

אם נתונה  g העתקה חד-חד ערכית מתת-קבוצה פתוחה  {\mathcal {D}} שֶׁל  \mathbb {R} ^{n} על תת-קבוצה  {\mathcal {R}} שֶׁל  \mathbb {R} ^{n}, ונניח שלהעתקה  g יש נגזרות חלקיות רציפות ב- {\mathcal {D}} כמו כן, נניח שהיעקוביאן של  g לא מתאפס ב -  {\mathcal {D}}. בנוסף נניח כי לווקטור מקרי ממשי  \mathbf {X}  יש פונקציית צפיפות  f_{\mathbf {X} }(\mathbf {x} ) המקיימת  \Pr(\mathbf {X} \in {\mathcal {D}})=1. במקרה כזה, לווקטור המקרי  \mathbf {Y} =g(\mathbf {X} ) יש פונקציית צפיפות:
כאשר  \mathbf {1}  היא פונקציה מציינת ו- R_{\mathbf {Y} }=\{\mathbf {y} =g(\mathbf {x} ):f_{\mathbf {X} }(\mathbf {x} )>0\}\subseteq {\mathcal {R}} הוא התומך של  \mathbf {Y} .
התוחלת

התוחלת של וקטור מקרי הוא וקטור  \operatorname {E} [\mathbf {X} ] שרכיביו הם התוחלות של המשתנים המקריים, רכיביו של  \mathbf {X} .
שונות ושונות משותפת > הגדרות

מטריצת השונות של הווקטור המקרי  \mathbf {X} , שנסמנה ב- \operatorname {Var} (\mathbf {X} ) (נקראת גם מומנט מרכזי שני) היא מטריצה  n\times n שרכיבה ה- (i,j) הוא 
 \operatorname {Cov} (X_{i},X_{j}) שהיא השונות המשותפת בין המשתנים המקריים  X_{i} ו- X_{j} ( \operatorname {Cov} (X_{i},X_{i})=\operatorname {Var} (X_{i})).
 {\boldsymbol {\operatorname {Var} }}(\operatorname {X} )={\begin{bmatrix}{\operatorname {Var} \left(X_{1}\right)}&\operatorname {Cov} \left(X_{1},X_{2}\right)&\operatorname {Cov} \left(X_{1},X_{3}\right)&\cdots &\operatorname {Cov} \left(X_{1},X_{n)}\right)\\\operatorname {Cov} \left(X_{2},X_{1}\right)&\operatorname {Var} \left(X_{2}\right)&\operatorname {Cov} \left(X_{2},X_{3}\right)&\cdots &\operatorname {Cov} \left(X_{2},X_{n}\right)\\\operatorname {Cov} \left(X_{3},X_{1}\right)&\operatorname {Cov} \left(X_{3},X_{2}\right)&\operatorname {Var} \left(X_{3}\right)&\cdots &\operatorname {Cov} \left(X_{3},X_{n}\right)\\\vdots &\vdots &\vdots &\ddots &\vdots \\\operatorname {Cov} \left(X_{n},X_{1}\right)&\operatorname {Cov} \left(X_{n},X_{2}\right)&\operatorname {Cov} \left(X_{n},X_{3}\right)&\cdots &\operatorname {Var} \left(X_{n}\right)\\\end{bmatrix}}~
מטריצת השונות היא:
לאחר פיתוח של הביטוי ניתן לקבל שמתקיים:
מטריצת השונות המשותפת בין שני וקטורים מקריים  \mathbf {X}  ו- \mathbf {Y}  (ל- \mathbf {X}  שיש  n רכיבים ול- \mathbf {Y}  יש  p רכיבים) שנסמנה  \operatorname {Cov} (\mathbf {X} ,\mathbf {Y} ) היא מטריצה  n\times p כאשר הרכיב ה- (i,j) הוא  \operatorname {Cov} (X_{i},X_{j}), שהיא השונות המשותפת בין  X_{i} ל- X_{j}:
{\boldsymbol {\operatorname {Cov} }}(\operatorname {X} ,\operatorname {Y} )={\begin{bmatrix}{\operatorname {Cov} \left(X_{1},Y_{1}\right)}&\operatorname {Cov} \left(X_{1},Y_{2}\right)&\operatorname {Cov} \left(X_{1},Y_{3}\right)&\cdots &\operatorname {Cov} \left(X_{1},Y_{p)}\right)\\\operatorname {Cov} \left(X_{2},Y_{1}\right)&\operatorname {Cov} \left(X_{2},Y_{2}\right)&\operatorname {Cov} \left(X_{2},Y_{3}\right)&\cdots &\operatorname {Cov} \left(X_{2},Y_{p}\right)\\\vdots &\vdots &\vdots &\ddots &\vdots \\\operatorname {Cov} \left(X_{n},X_{1}\right)&\operatorname {Cov} \left(X_{n},X_{2}\right)&\operatorname {Cov} \left(X_{n},X_{3}\right)&\cdots &\operatorname {Cov} \left(X_{n},Y_{p}\right)\\\end{bmatrix}}~
מתקיים:
שונות ושונות משותפת > תכונות

מטריצת השונות היא מטריצה סימטרית,  \operatorname {Var} (\mathbf {X} )^{T}=\operatorname {Var} (\mathbf {X} ).
מטריצת השונות היא מטריצה חיובית למחצה, כלומר, לכל  \mathbf {a} \in \mathbb {R} ^{n} מתקיים,  \mathbf {a} ^{T}\operatorname {Var} (\mathbf {X} )\mathbf {a} \geq 0.
מטריצת השונות המשותפת  \operatorname {Cov} (\mathbf {Y} ,\mathbf {X} ) היא המטריצה המשוחלפת של המטריצה  \operatorname {Cov} (\mathbf {X} ,\mathbf {Y} ), כלומר,  \operatorname {Cov} (\mathbf {Y} ,\mathbf {X} )=\operatorname {Cov} (\mathbf {X} ,\mathbf {Y} )^{T}.
שונות ושונות משותפת > וקטורים מקריים לא מתואמים

שני וקטורים מקריים  \mathbf {X} =(X_{1},...,X_{m})^{T} ו -  \mathbf {Y} =(Y_{1},...,Y_{n})^{T} נקראים לא מתואמים אם  \operatorname {E} [\mathbf {X} \mathbf {Y} ^{T}]=\operatorname {E} [\mathbf {X} ]\operatorname {E} [\mathbf {Y} ]^{T}.
הם אינם מתואמים אם ורק אם מטריצת השונות המשותפת שלהם  \operatorname {Cov} (\mathbf {X} ,\mathbf {Y} ) היא מטריצת האפס.
אורתוגונליות

שני וקטורים מקריים  \mathbf {X} =(X_{1},...,X_{n})^{T} ו- \mathbf {Y} =(Y_{1},...,Y_{n})^{T} נקראים אורתוגונליים אם,  \operatorname {E} [\mathbf {X} ^{T}\mathbf {Y} ]=0.
אי-תלות

שני וקטורים אקראיים  \mathbf {X}  ו- \mathbf {Y}  נקראים בלתי-תלויים אם לכל  \mathbf {x}  ו- \mathbf {y}  מתקיים:
כאשר  F_{\mathbf {X} }(\mathbf {x} ) ו- F_{\mathbf {Y} }(\mathbf {y} ) הן פונקציות ההתפלגות המצטברות של  \mathbf {X}  ו- \mathbf {Y}  ו- F_{\mathbf {X,Y} }(\mathbf {x,y} ) היא פונקציית ההתפלגות המצטברת המשותפת שלהם. אי-תלות של  \mathbf {X}  ו- \mathbf {Y}  ניתנת לסימון על ידי  \mathbf {X} \perp \!\!\!\perp \mathbf {Y} .
פונקציה אופיינית

הפונקציה האופיינית של וקטור מקרי  \mathbf {X}  עם  n רכיבים היא פונקציה  \mathbb {R} ^{n}\to \mathbb {C}  שממפה כל וקטור  \mathbf {\omega } =(\omega _{1},\ldots ,\omega _{n})^{T} למספר מרוכב:
יישומים > התאוריה של תיקי השקעות

בתאוריה של תיקי השקעות, המטרה היא לרוב לבחור בתיק עם מגוון נכסים כך שלתשואה של התיק יש את מאפיינים הרצויים. לדוגמה, ייתכן שתרצה לבחור בתיק עם תשואה בעלת השונות הנמוכה ביותר. כאן הווקטור המקרי הוא הווקטור  \mathbf {r}  של התשואות על רשימה של נכסים, ותשואת התיק  p (סקלר מקרי) היא המכפלה הפנימית של וקטור התשואות עם וקטור משקלים  w - לפי חלוקת העלות של הנכסים השונים. במקרה כזה,  p=w^{T}\mathbf {r} , היא תשואת התיק. תוחלת התשואה היא  w^{T}\operatorname {E} (\mathbf {r} ) וניתן להראות שהשונות של תשואת התיק היא  w^{T}Cw, כאשר  C היא מטריצת השונות של  \mathbf {r} .
יישומים > רגרסיה ליניארית

ברגרסיה הליניארית, יש נתונים על  n תצפיות על משתנה תלוי  y ו- n תצפיות על כל אחד מ- k משתנים בלתי תלויים. התצפיות על המשתנה התלוי הן הרכיבים של ווקטור  y; התצפיות על כל משתנה בלתי תלוי מהוות את הרכיבים של וקטורי עמודות, שמהווים את העמודות למטריצה  X (לא מציינת וקטור מקרי בהקשר זה) של התצפיות על המשתנים הבלתי תלויים. משוואת הרגרסיה הבאה היא מודל עבור התהליך שייצר את הנתונים:
כאשר  \beta  הוא וקטור קבוע אך לא ידוע של  k מקדמים, ו- e הוא וקטור מקרי לא ידוע המשקף טעויות אקראיות בערכי המשתנה התלוי. ישנן מגוון של שיטות (למשל: שיטת הריבועים הפחותים) לאמוד את הווקטור  \beta  באמצעות וקטור  {\hat {\beta }}, ואת הווקטור  e באמצעות  {\hat {e}}, המקיימים  {\hat {e}}=y-X{\hat {\beta }}. לאחר מכן סטטיסטיקאים מנתחים את המאפיינים של  {\hat {\beta }} ו- {\hat {e}}, שהם ווקטורים מקריים שכן הם פונקציה של התצפיות שמהוות את הווקטור  y.
יישומים > סדרות עתיות וקטוריות

את ההשתנות של וקטור מקרי  \mathbf {X}  לאורך זמן ניתן לעיתים לתאר באמצעות מודל של אוטורגרסיה וקטורית באופן הבא:
\mathbf {X} _{t-i} הוא וקטור מקרי המבטא תצפית שקרתה  i יחידות זמן לפני זמן  t,  c הוא וקטור של קבועים,  A_{i} היא מטריצה קבועה בזמן ו- \mathbf {e} _{t} הוא וקטור מקרי של שגיאות.
הערות שוליים

↑  Billingsley, P. (2017). "Probability and measure". p.183, John Wiley & Sons.
↑  Billingsley, P. (2017). "Probability and measure". p.213, John Wiley & Sons.
↑  Billingsley, P. (2017). "Probability and measure". p.225, John Wiley & Sons.
↑  Gallager, Robert G. (2013). Stochastic Processes Theory for Applications. p.15, Cambridge University Press. ISBN 978-1-107-03975-9.
↑  Lapidoth, Amos (2009). A Foundation in Digital Communication. Cambridge University Press. p. 290-291 ISBN 978-0-521-19395-5.
↑  Gubner, John A. (2006). Probability and Random Processes for Electrical and Computer Engineers. Cambridge University Press. p.333 ISBN 978-0-521-86470-1.
↑  Lapidoth, Amos (2009). A Foundation in Digital Communication. Cambridge University Press. p.468. ISBN 978-0-521-19395-5.
ועדת המסחר, המדע והתחבורה של הסנאט של ארצות הברית

| --- | --- |

 גוף פרלמנטרי:  הסנאט של ארצות הברית
 ייסוד הוועדה:  4 בפברואר 1977
 יו"ר:  טד קרוז (המפלגה הרפובליקנית) כהונה מ-3 בינואר 2025
 חבר בכיר:  מריה קנטוול (המפלגה הדמוקרטית)
 תחומי שיפוט:  משמר החופים של ארצות הברית, תעופה, שימור ימי, סחר בין-מדינתי, הגנת הצרכן, שינויי אקלים ומזג האוויר, תיירות, תחבורה מסילתית ועוד
 חברים
 נכון ל:  הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
 רפובליקנים: ג'ון ת'ון, רוג'ר ויקר, דב פישר, ג'רי מורן, דן סאליבן, מרשה בלקברן, טוד יאנג, טד באד, אריק שמיט, ברני מורנו, טים שיהי, שלי מור קפיטו, סינתיה לומיס  דמוקרטים: איימי קלובשר, בריאן שץ, אד מרקי, גרי פיטרס, תמי בולדווין, תמי דקוורת', ג'קי רוזן, בן ריי לוהאן, ג'ון היקנלופר, ג'ון פטרמן, אנדי קים, ליסה בלאנט רוצ'סטר
ועדת המסחר, המדע והתחבורה של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Committee on Commerce, Science, and Transportation) היא ועדה קבועה בסנאט של ארצות הברית. מלבד סמכויות בתחום שיפוט רחב בכל הקשור למסחר בין-מדינתי, קביעת מדינויות בתחומי המדע, טכנולוגיה והתחבורה — ועדת המסחר של הסנאט היא גם הגדולה ביותר מבין הוועדות הקבועות בסנאט ולה 27 חברים בקונגרס ה-118 של ארצות הברית. בראשות הוועדה, המורכבת משש ועדות משנה, יושב הסנאטור טד קרוז מטקסס והחברה הבכירה היא הסנאטורית מריה קנטוול מוושינגטון.
היסטוריה

במהלך ההיסטוריה של הסנאט של ארצות הברית החזיקו מספר ועדות במסכויות השיפוט הנוכחיות של ועדת המסחר, המדע והתחבורה המודרנית. ועדות אלה היו:
ועדת המסחר והייצור (1816–1825)
ועדת המסחר (1825–1946, 1961-1977)
ועדת הייצור (1825–1855, 1864-1946)
הוועדה למסחר בין-מדינתי (1885–1946)
הוועדה לתעלות בין-ימיות (1899–1946)
הוועדה למסחר בין-מדינתי וסחר חוץ (1946–1961)
ועדת מדעי החלל והאווירונאוטיקה (1958–1977)
היסטוריה > רקע להקמת הוועדה

לפני הקונגרס ה-14 (1816) בסנאט פעלו ארבע ועדות קבועות בלבד אשר אף אחת מהן לא עסקה בחקיקה. במקום זאת, הוועדות טיפלו בניהול האדמיניסטרטיבי של הסנאט או בתפקידים ניהוליים. למשל התעמקות ורישום של הצעות חוק, בקרה ושליטה על ההוצאות הכלכליות של הסנאט וניהול ספריית הקונגרס. בעניינים מהותיים בהם הייתה דרישה להתייחסות מעמיקה, הקים הסנאט ועדות זמניות (נבחרות) — שהורכבו פעמים תכופות משלושה חברים — אשר תכליתן הייתה לשקול הצעת חוק או סוגיה מסוימת. לא הייתה אחידות ביחס להקמת ועדות נבחרות, והסנאטורים התבקשו לשרת בוועדות אלה על סמך המומחיות שלהם. משמעות הדבר הייתה שחלק מהסנאטורים נבחרו לכהן במגוון ועדות נבחרות, ואילו לאחרים היו הרבה פחות תחומי אחריות. כתוצאה מכך לא היה שוויון בעומס העבודה בקרב חברי הסנאט, מה שהחל להעיב על יחסי העבודה בסנאט ועל התפתחות הבית העליון של הקונגרס. במהלך הקונגרס ה-13 (1815-1816), פעלו כמאה ועדות נבחרות בסנאט.
במהלך הישיבה השנייה של הקונגרס ה-14 אימץ הסנאט החלטה שמיסדה מערכת של ועדות חקיקה קבועות. צעד זה יצר אחת עשרה ועדות קבועות, כל אחת מונה חמישה חברים, בהן ועדת המסחר והייצור. טרם שנת 1826, החברות בוועדת המסחר והייצור התבססה על בחירות ובהתאם להשגחתו של נשיא ארצות הברית ג'ון קווינסי אדמס. הסנאטור קיבל את מרב הקולות של חברי הוועדה נבחר ליושב ראש הוועדה. בכך, בעוד היו כמעט פי שניים סנאטורים מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית מאשר כאלה מהמפלגה הפדרליסטית בימי הקונגרס ה-14, נבחר לתפקיד יו"ר הוועדה הסנאטור הפדרליסט ויליאם האנטר מרוד איילנד.
באותם ראשית הימים של ועדת המסחר והייצור, התמקדה הוועדה בעיקר בהכנת דוחו"ת סטטיסטיים ובניהול חקירות שביקשה מליאת הסנאט בנושאים כמו שיפורי הנמלים בארצות הברית, כמות וסוג הפריטים הנסחרים בסחר חוץ, חפירת תעלות, וכן רגולציה על ספינות. העיסוקים הבלתי-מעוררי מחלוקת הללו אמורים היו להסתיים בסוף אמצע שנות ה-20 של המאה ה-19. הצעת החוק הראשונה עליה בתחום השיפוט של הוועדה הייתה הצעה להקלה על סוחרים בעיר ניו יורק שטענו כי שילמו מסי יבוא מופרזים. מעט לאחר מלחמת 1812, נרשם ביקוש גובר לסייע לצמיחה הכלכלית של תעשיות בולטות בארצות הברית. כתגובה, חוקק הקונגרס מספר מכסי מגן עם התנגדות מועטה. עם זאת, כאשר הוצע להרחיב מכסי מגן אלה ב-1824, הוויכוח על אודות ההצבעה החריף. התנגדות עזה הגיעה מצד מדינות דרום ארצות הברית שכלכלותיהן מבוססות-החקלאות נהנו מסחר בינלאומי יציב ומצד נציגי מדינות צפון ארצות הברית שהתעשיות הימיות שלהן שגשגו הודות לסחר חוץ נמרץ.
היסטוריה > פיצול בוועדה

ועדת המסחר והייצור המליצה בעד הצעת חוק הנוגעת למכסי מגן ב-1824, בשעה שהוועדה התפצלה קשות בין האינטרסים והאג'נדות השונות שחבריה ביקשו לקדם. הצעת החוק נדונה במליאת הסנאט המלא במשך שבועיים והתקבלה ברוב של 21–25. העברת חקיקה זו הוביל לקרע מתמשך בוועדת המסחר והייצור. הקרע בוועדת המסחר והייצור הוביל ב-1825 את יו"ר הוועדה, הסנאטור מאלון דיקרסון מניו ג'רזי להציע הצעה שקראה לפצל את הוועדה לשתי ועדות שונות: האחת תעסוק בסוגיות מסחר והשנייה תעסוק בסוגיות יצרניות. החלטה זו אושרה ברוב של עשרים חברים לנגד תשעה שהתנגדו. הסנאטור דיקרסון התמנה ליו"ר ועדת הייצור וחבר המיעוט ג'יימס לויד ממסצ'וסטס התמנה ליו"ר ועדת המסחר. ועדות אלה יפעלו למשך 120 השנים הבאות.
לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, התחבורה המסילתית בארצות הברית החלו להתרחב במהירות. במהלך תקופה זו הוטלו ספקות בענייני מסילות הברזל ובשנת 1872 המליץ הנשיא יוליסס ס. גרנט על הקמת ועדת מיוחדת של הסנאטור שתעסוק בבחינת הסוגיה. הוועדה קרמה עור וגידים, ובראשה עמד הסנטור ויליאם וינדום ממינסוטה, לימים מזכיר האוצר של ארצות הברית. ועדה זו הציע שורה של רפורמות, כולל הלאמת רכבות ובנייתן בידי ממשלת ארצות הברית, אך לא נקטה בפעולה ממשית במשך למעלה מעשור. ב-1885 הציע הסנאטור שלבי מור קולום באילינוי הצעה הקוראת להקמת ועדה זמנית שתשקול את הסדרת מסילות הברזל. הסנאט אישר את ההחלטה, ובכך נוסדה "הוועדה הנבחרת לתחבורה מסליתית בין-מדינית".
היסטוריה > הוועדה למסחר בין-מדינתי

בדצמבר 1885 הוקמה הוועדה למסחר בין-מדינתי כוועדה קבועה. הסנאטור קולום נתמנה ליושב ראש הוועדה הראשון, שם כיהן במשך 28 השנים הבאות (13 שנים מהן העביר כיו"ר) עד לפרישתו מהסנאט ב-1913. הוועדה למסחר בין-מדינתי פעלה ועבדה במשך יובל שנים. ב-1886 פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית בתיק המשפטי "ואבאש, סנט לואיס וחברת הרכבות פסיפיק נגד מדינת אילינוי" (Wabash, St. Louis & Pacific Railway Co. v. Illinois) כי מתן אסדרה של מדינות ארצות הברית על תעריפי הרכבות (וסחר בי-מדינתי בכלל) כבלתי חוקתי. כתוצאה מכך, קביעת תעריפי הרכבות הוטלה על הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, והוועדה למסחר בין-מדינתי העלתה את "חוק המסחר הבין-מדינתי מ-1887" שקבע שליטה פדרלית על שיעורי המחירים לנסיעה ברכבות ושירותיה.
היסטוריה > הוועדה לתעלות בין-ימיות

כשם שנוסדה הוועדה למסחר בין-מדינתי כדי לטפל בסוגיות הקשורות להרחבת הפוטנציאל התחבורתי של מסילות הברזל באמצע ובשלהי המאה התשע עשרה, עד סוף המאה נתגלה בקרב חברי הסנאט כי יש צורך לטפל בסוגיות אלה סביב המאמצים לייעל את התעשייה הימית. רבים הסכימו כי החשיבות האסטרטגית של תעלה ברחבי מצר פנמה נתגלתה על ידי המסע ההיסטורי שנערך סביב כף הורן בידי נושאת המטוסים "(USS Oregon (BB-3"במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד. כתוצאה מכך, ב-1899, הסנאט הצביע בעד ייסוד הוועדה לתעלות בין-ימיות. הסנאטור (ולשעבר בריגדיר גנרל בצבא הקונפדרציה) ג'ון טיילר מורגן מאלבמה הפך ליושב-הראש הראשון של הוועדה ותחת ראשותו נתקבל "חוק ספונר" ב-1902 אשר סלל למעשה את הדרך להקמת תעלת פנמה. אמנם הוועדה לתעלות בין-ימיות המשיכה לפעול עד ראשית 1947, ישנן הוכחות מעטות המצביעות על כך שהוועדה הוציאה לפועל עבודות אחרות.
כאמור, לסנאט לא היו ועדות קבועות עד שנת 1816, אז הוקמו בה אחת עשרה ועדות בלבד. עד סוף המאה התשע עשרה פעלו בסנאט 42 ועדות קבועות, ועד שנת 1913 הגיע מספר הוועדות לשיא של 73 ועדות. ב-1921 נעשה בסנאט ארגון מחדש של בניין הוועדות ומספר הוועדות הקבועות צומצם מ-73 ל-33. ועדת המסחר, ועדת התעשייה, הוועדה למסחר בין-מדינתי והוועדה לתעלות בין-ימיות שרדו את כל התהליך. כל אחת מהן תמשיך לפעול ל-25 שנים הבאות.
היסטוריה > הוועדה המודרנית

באמצע שנות ה-40 של המאה ה-20, נערך בסנאט רה-אורגניזציה. חוק הארגון החקיקתי מחדש משנת 1946 נכתב כדי לייעל את הקונגרס ולשפר את אפקטיביות שלו. כפי שנקבע בחוק, מספר ועדות הסנאט הקבועות צומצם פעם נוספת מ-33 ל-15 ופורקו ועדות מיוחדות אחדות אשר תחומי השיפוט שלהן חפפו לאלה של ועדות קבועות אחרות. ועדת המסחר ו-ועדת התעשייה — ועדות שהתפצלו בעבר מוועדה אחת משום שהיה קושי באיזון צורכי המסחר אל מול צורכי הייצור — יחד עם הוועדה למסחר בינן-מדינתי והוועדה לתעלות בין-ימיות חדלו מלהתקיים. כמעט כל תחומי השיפוט שלהן הועבר לוועדה יחידה, חדשה, לענייני מסחר וסחר חוץ. ב-1958 הוקמה ועדת מדעי החלל והאווירונאוטיקה וב-1961 קוצר שמה של "הוועדה למסחר בין-מדינתי וסחר חוץ" ל"וועדת המסחר".
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 שוב עבר מבנה ועדות הסנאט שינוי. ב-1976 הוקמה הוועדה המיוחדת לבחינת מערכת ועדות הסנאט והמליצה לשנות את שמה של "ועדת המסחר" ל"ועדת המסחר, המדע והתחבורה" הפועלת בהווה. ועדת מדעי החלל והאווירונאוטיקה פורקה ב-1977 ותחומי השיפוט שלה עברו לוועדה המודרנית. בראשות הוועדה המאוחדת והחדשה עמד הסנאטור וורן מגנוסון מוושינגטון, לימים הנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית. כיום בראשות הוועדה יושב הסנאטור רוג'ר ויקר ממיסיסיפי.
תחומי שיפוט

| --- | --- |
 משמר החופים של ארצות הברית  אזורי ניהול חופים משולבים  התקשורת בארצות הברית  בטיחות במערכת הכבישים הבין-מדינתיים  אפיקי וערוצי מים הנמצאים בתוך ארצות הברית היבשתית  מסחר בין מדינתי  ניווט בים ובאוקיינוסים  דיג ימי  צי הסוחר של ארצות הברית:  מדעי החלל החיצון ואווירונאוטיקה לא-צבאיים  מדעי האטמוספירה, האקלים והאוקיינוסים  רגולציה על תקני בטיחות והגנת הצרכן  פיקוח על הסעות המונים: אוטובוסים, רכבות, משאיות, כלי שיט, צינורות נפט ותעופה אזרחית  פיקוח על מדיניות המדע של ממשלת ארצות הברית  הספורט בארצות הברית  תקנים ומידות  תחבורה ותחבורה מקצועית  פיקוח על מחלקת התחבורה, מחלקת המסחר, NTSB, נאס"א, רשות התעופה הפדרלית, הקרן הלאומית למדע, המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה וסוכנויות ממשל אחרות