stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרץ גולדשטיין
ביוגרפיה

פרץ גולדשטיין נולד ברומניה ב-4 ביולי 1923. כנער הצטרף לתנועת הנוער הציונית "הבונים". עלה לארץ ישראל בשנת 1940 ונשלח לקיבוץ אפיקים, שם הצטרף לקבוצת אנשים שהורכבה מיוצאי טרנסילבניה, אשר התכוננו להקמת קיבוץ מעגן.
בדצמבר 1942 התנדב לשירות בפלוגה א' של הפלמ"ח. בהמשך, על-פי המלצת מפקדיו, התקבל לקבוצת צנחני היישוב, אשר אומנו לצנוח באירופה הכבושה בידי גרמניה הנאצית, על מנת לסייע במאמץ המלחמתי הבריטי. במסגרת ההכנות לשליחות זו עבר יחד עם שאר קבוצת הצנחנים קורס הכנה של "ההגנה", אימונים שונים וקורס צניחה בריטי ברמת דוד. לצורך ביצוע תפקידו קיבל גולדשטיין זהות בדויה תחת הכינוי סרג'נט ג'ונס. הגדרת תפקידו הייתה איסוף מודיעין וסיוע בחילוץ צוותי אוויר של בעלות הברית שנפלו בשבי. הנהגת היישוב היהודי ייעדה לו תפקיד נוסף וחשוב – הצלת יהודים באירופה הכבושה וסיוע בארגונם לעלייה ארצה.
ב-13 באפריל 1944 צנח גולדשטיין ביוגוסלביה יחד עם יואל פלגי והיה הצעיר שבין צנחני היישוב. כעבור חודשיים חצו את הגבול להונגריה. גולדשטיין הסתתר תחילה בבודפשט, ובעקבות התייעצות עם ישראל קסטנר החליט להסגיר עצמו לגסטפו כדי שלא לפגוע ברכבת ההצלה עליה נסעו 1685 יהודים, ובתוכם הוריו של גולדשטיין. בהמשך נשלח ברכבת לגרמניה יחד עם פלגי. השניים ניסו להימלט מהרכבת, אולם רק פלגי הצליח. גולדשטיין נשלח למחנה הריכוז אורניינבורג ונספה שם ב-1 במרץ 1945.
הנצחתו

אנדרטה לזכרו הוצבה בקיבוץ מעגן ונחשפה בטקס שהסתיים באסון מעגן. לזכרו הוקם קבר ריק ומעליו מצבה בחלקת יד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.
הערות שוליים

1 2  פרטי הרישום של פר(נ)ץ גולדשטיין באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297540005171  ISNI: 0000 0000 7017 6168  VIAF: 97377430   WorldCat (עם VIAF): 97377430 
שלט הנצחה לפרץ גולדשטיין ברחוב על שמו בפתח תקווה
פרידריך דניאל פון רקלינגהאוזן

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1833 גיטרסלו, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  26 באוגוסט 1910 (בגיל 76) שטרסבורג, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  אנטומיה פתולוגית, רפואה, פתולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בון  אוניברסיטת וירצבורג  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מנחה לדוקטורט:  רודולף וירכו 
 מוסדות:  אוניברסיטת וירצבורג  אוניברסיטת קניגסברג  האוניברסיטה של שטרסבורג 
 תלמידי דוקטורט:  Werner Körte, לודוויג אשוף, Karl Koester 
 צאצאים:  היינריך פון רקלינגהאוזן 
 
פְרִידְרִיךְ דָנִיאֵל פוֹן רֶקְלִינְגְהַאוּזֶן (בגרמנית: Friedrich Daniel von Recklinghausen; 2 בדצמבר 1833 –  26 באוגוסט 1910) היה פתולוג גרמני יליד גיטרסלו (אנ'), וסטפאליה. הוא היה אביו של הפיזיולוג היינריך פון רקלינגהאוזן (אנ') (1867–1942).
ראשית חייו

רקלינגהאוזן נולד בגיטרסלו, גרמניה, בשנת 1833. הוא היה בנם של פרידריך כריסטוף פון רקלינגהאוזן ופרידריקה שרלוט צומווינקל. אביו היה מורה בבית ספר יסודי וכומר זוטר. אימו נפטרה זמן קצר לאחר לידתו בשנת 1833. משפחת רקלינגהאוזן הייתה משפחה אריסטוקרטית שכמה מבניה היו בתפקידים ציבוריים של חברי מועצה וראשי ערים. הוא למד בבית הספר היסודי שבו לימד אביו בגיטרסלו. לאחר מכן למד בבית ספר תיכון ראטסגימנזיום, בילפלד.
רקע אקדמי

החל משנת 1852, רקלינגהאוזן למד רפואה באוניברסיטאות בון, וירצבורג, וברלין, וקיבל את הדוקטורט שלו במוסד האחרון בשנת 1855. לאחר מכן למד אנטומיה פתולוגית (אנ') תחת רודולף וירכו, אבי הפתולוגיה המודרנית, וקיבל את הדוקטורט שלו אצל וירכו בתור היועץ שלו. לאחר מכן הוא ערך מסע לימודים לווינה, רומא, ופריז. מ-1858 עד 1864, רקלינגהאוזן היה עוזר במכון הפתולוגי בברלין. ב-1864 הוא הפך לפרופסור לאנטומיה פתולוגית באוניברסיטת קניגסברג לפני שעבר לווירצבורג שישה חודשים לאחר מכן. הוא נשאר פרופסור בווירצבורג עד 1872, אז מונה לפרופסור לפתולוגיה כללית ואנטומיה פתולוגית באוניברסיטת שטרסבורג עד 1906. מאז ואילך, הוא נשאר כפרופסור אמריטוס, והמשיך ללמד ולערוך מחקרים עד מותו ב-1910.
קניגסברג

בגיל 32, רקלינגהאוזן כבר היה פרופסור לאנטומיה פתולוגית; כתיבת הביליטציה הייתה מיותרת בגלל הרקע האקדמי והמדעי שלו. בשנת 1865 הוא נבחר לעמוד בראש הקתדרה לאנטומיה פתולוגית באוניברסיטת קניגסברג. נושא נאום החניכה שלו היה "De corporibus liberis articulorum" ("על גופם הרופף של המפרקים"). בתקופתו הקצרה בקניגסברג הכיר את אשתו לעתיד מאריה יאקובסון (1846–1918), בתו של הרופא היהודי יאקוב יאקובסון מברונסברג שבפרוסיה המזרחית. בשנת 1867 נולד הראשון מבין חמשת ילדיו. בנו, היינריך פון רקלינגהאוזן (אנ'), רכש לעצמו שם מאוחר יותר כרופא, חוקר לחץ דם ופילוסוף.
שטרסבורג

ב-20 באפריל 1872 רקלינגהאוזן עבר לאוניברסיטת שטרסבורג שהוקמה מחדש, כאוניברסיטת הקייזר וילהלם במדינה האימפריאלית אלזס-לורן. במהלך תקופתו של רקלינגהאוזן באוניברסיטה הוא החזיק בתארים רבים, כולל דיקן הפקולטה לרפואה ב-1875/76 וב-1897, וכן רקטור האוניברסיטה לשנת הלימודים 1883/84. בנאום הרקטורט שלו עסק בהוראה הרפואית: על ההתפתחות ההיסטורית של החינוך הרפואי, תנאיו המוקדמים ומשימתו. בתקופתו בשטרסבורג הוא עזר לגייס מספר אנשים חשובים לאוניברסיטה, כמו האנטומיסט היינריך וילהלם ולדייר (1836–1921). בנוסף, רקלינגהאוזן היה אחד ממייסדי האגודה הגרמנית לפתולוגיה ב-1884. לאחר פרישתו ב-1906, הוא עדיין עבד על מונוגרפיה מקיפה על רככת ואוסטיאומלציה, שהסתיימה בשנת מותו. הוא נקבר ליד אשתו בבית הקברות סנט לואיס ברוברטסאו. המצבה נושאת את הכתובת:
פרופסור לאנטומיה פתולוגית, כמו גם

חוקר כמו גם מורה מוכח,

 מבוסס ומחייב - אדם שלם
תרומות

ב-1855 כתב רקלינגהאוזן את עבודת הגמר שלו De pyaemiae theoriis, הנוגעת לתיאוריות שונות על מיגול דם.
ב-1882 הוא פרסם מונוגרפיה שסקרה ספרות קודמת שנעשתה על ידי רוברט ויליאם סמית' (אנ') 33 שנים קודם לכן, הוסיף שני מקרים חדשים, ואפיין את הגידולים של נוירופיברומטוזיס מסוג 1 או NF-1 כנוירופיברומה, המורכבת משילוב אינטנסיבי של תאי עצב ורקמות סיבית. NF-1 מכונה לפעמים "תסמונת פון רקלינגהאוזן".
הוא כתב דין וחשבון על ספינה ביפידה ב-1886, תוך שיפור בעבודתו של פולפיוס מ-1641.
בשנת 1889 הוא טבע את המונח "המוכרומטוזיס", והיה הראשון שסיפק את הקשר בין המוכרומטוזיס והצטברות ברזל ברקמת הגוף. רקלינגהאוזן פרסם את ממצאיו במסה שכותרתה Hämochromatose (1889).
בעוד גרהרד אנגל תיאר לראשונה את הפרעת השלד Osteitis fibrosa cystica (אנ'), בשנת 1891 רקלינגהאוזן היה הראשון שתיאר אותה באופן שיטתי, והמצב נודע כ"מחלת פון רקלינגהאוזן".
מיוחס לו ביסוס שיטה לצביעה של קווים של חיבורי תאים בכסף, הליך שהוביל למחקר של יוליוס כהנהיים על נדידת תאי דם לבנים ודלקת. במונוגרפיה שפורסמה לאחר מותו ב-1910, הוא טבע את המונח ""אונקוזיס" (שמקורו מ"אונקוס" - 'נפיחות'). מונח זה משמש לעיתים לתיאור מוות של תאים איסכמיים. בנוסף, הוא ביצע מחקרים חשובים על הלב ומחזור הדם.
מכתביו

Die Lymphgefässe und ihre Beziehung zum Bindegewebe ["כלי הלימפה ומשמעותם ברקמת החיבור"] (1862). כאן הוא בחן את השימוש בכסף כדי להראות את צומת התאים וכיצד רקמות החיבור מתקשרות דרך לימפה.
Ueber Eiter- und Bindegewebskörperchen in Virchow's Archiv für pathologische Anatomie und Physiologie, und für klinische Medicin, Berlin, ["על מוגלה וגופי רקמות חיבור בארכיון של וירכו לאנטומיה ופיזיולוגיה פתולוגית ושל רפואה קלינית"] (1863), 28: 157–197. כאן תיאר רקלינגהאוזן תאים גרגירים בצפרדע מתלה המעי, שנקראו מאוחר יותר "תאי פיטום" על ידי פאול ארליך (1854–1915). עבודתו הכתובה של רקלינגהאוזן על תאי דם לבנים אפשרה ליוליוס כהנהיים להתחיל את מחקריו על הפרטים של נדידת תאי הדם הלבנים והדלקת.
Über die multiplen Fibrome der Haut und ihre Beziehung zu den multiplen Neuromen. Festschrift für Rudolf Virchow. ["על פיברומה עורית מרובת והקשר שלהם לנוירומות מרובות"] ברלין, (1882). (מסה על מחלת רקלינגהאוזן). על השרירנים המרובים של העור והקשר שלהם לנוירומות המרובות.
Handbuch der allgemeinen Pathologie des Kresilaufes und der Ernährung. In Theodor Billroth and Georg Albert Lücke, publishers: Deutsche Chirurgie,
Hämochromatose. Tageblatt der Naturforschenden Versammlung (1889), Heidelberg, 1890: 324.
Ueber Akromegalie. Virchow's Archiv für pathologische Anatomie und Physiologie und für klinische Medicin, Berlin, (1890), 119: 36.
Demonstration von Knochen mit Tumor bildender Ostitis deformans. Tageblatt der Naturforschenden Versamlung 1889. Heidelberg, (1890), p 321.
Die fibröse oder deformirende Ostitis, die Osteomalacie und die osteoplastische Carcinose in ihren gegenseitigen Beziehungen. In: Festschrift R Virchow. Berlin: G. Reimer, 1891.
ביאורים

↑  גידול שמקורו בפעילות יתר של בלוטת התריס
הערות שוליים

1 2 3  Brand, Richard A. (במאי 2011). "Biographical Sketch: Friedrich Daniel von Recklinghausen, MD (1833–1910)". Clinical Orthopaedics and Related Research. 469 (5): 1225–1226. doi:10.1007/s11999-010-1730-9. ISSN 0009-921X. PMC 3069293. PMID 21136218. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Councilman, W. T. (1918). "Friedrich Daniel Von Recklinghausen (1833–1910)". Proceedings of the American Academy of Arts and Sciences. 53 (10): 872–875. ISSN 0199-9818. JSTOR 25130034.
1 2  Ruggieri, Martino; Praticò, Andrea D.; Caltabiano, Rosario; Polizzi, Agata (2018). "Early history of the different forms of neurofibromatosis from ancient Egypt to the British Empire and beyond: First descriptions, medical curiosities, misconceptions, landmarks, and the persons behind the syndromes". American Journal of Medical Genetics Part A (באנגלית). 176 (3): 515–550. doi:10.1002/ajmg.a.38486. ISSN 1552-4833. PMID 29388340. S2CID 26042790.
1 2  "115 Years Ago in Spine". The Spine Journal (באנגלית). 6 (4): 420. 2006-07-01. doi:10.1016/j.spinee.2006.02.012. ISSN 1529-9430.
↑  Majno, G; Joris (1995). "Apoptosis, oncosis, and necrosis. An overview of cell death". Am. J. Pathol. 146 (1): 1–2, 16–19. PMC 1870771. PMID 7856735.
↑  Reynolds, R. M.; Browning, G. G. P.; Nawroz, I.; Campbell, I. W. (2003-05-03). "Von Recklinghausen's neurofibromatosis: neurofibromatosis type 1". The Lancet (באנגלית). 361 (9368): 1552–1554. doi:10.1016/S0140-6736(03)13166-2. ISSN 0140-6736. PMID 12737880. S2CID 37895516.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 98029892  BnF: cb10702637v (data)  CANTIC: a11319318  GND: 116373938  ISNI: 0000 0000 5484 1455  LCCN: nr2001013766  NKC: nlk20000091973  NTA: 152206655  SNAC: w67q6dgr  SUDOC: 180882538  VIAF: 45052777   WorldCat (עם VIAF): 45052777
פרץ-דרור בנאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בפברואר 1947 (בן 77) קמישלי, סוריה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 ידוע בשל:  ממקימי איגוד כללי של סופרים בישראל
 מקצוע:  משורר מתרגם מידען
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה על שם לוי אשכול
 
פרץ-דרור בנאי (נולד ב-19 בפברואר 1947) הוא משורר ומתרגם ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בעיר קמישלי שבצפון סוריה, והתחנך בבית ספר פרוטסטנטי בחלב. בילדותו סבל מעוני ותנאים קשים, שלימים באו לידי ביטוי בשיריו, וכבר בגיל 13 החל לעזור לפרנסת משפחתו. ב-1962 עלה עם משפחתו לישראל, והתיישב איתם בכפר סבא. במשך כשנה היה סגן מנהל מחלקת ספקים בתנועת המושבים. ממקימי איגוד כללי של סופרים בישראל, ובשלב מסוים יושב ראש הוועדה המקצועית בו. בנוסף, הוא עבד במשך שנים בתעשיית ליטוש היהלומים.
שיריו הראשונים פורסמו בין השאר בכתבי העת עכשיו, סימן קריאה, מאזניים עיתון 77 ובמוספי הספרות של עיתונים חשובים כידיעות אחרונות, מעריב והארץ. הוא זכה פעמיים בפרס היצירה על שם לוי אשכול, וכן בעוד מספר פרסים. רבים משיריו נלמדים בבתי ספר ואוניברסיטאות, ואחדים תורגמו לעשרות שפות, בהן אנגלית, צרפתית, יידיש, סינית וטורקית, ולקחו חלק באנתולוגיות של שירה עברית. שהופצו ברחבי העולם.
שירתו בעיקרה רגשית ואופטימית. כלולה בה ילדותו בסוריה, החיים במעברה ובבית הוריו הצנוע, הרהוריו על חייו הנוכחיים ואהבה לעירו כפר סבא. סיטואציות טריוויאליות לכאורה ("שלט כחול שמימי/ מניף גלידות שטראוס באוויר...") ומקשרן לרגשות עמוקים יותר ("... ואת הלב מניף חיוך ארצי/ אשר נחפז ומתרחק").
כיום הוא מידען וספרן עיון בספריית המרכז הקהילתי על שם זאב גלר בכפר סבא ובספרייה העירונית יד לבנים בה.
חלק משיריו של בנאי זכו גם ללחן וביצוע. הזמרת חני דינור כללה באלבומה "עד קצה הבהירות" (1998) שישה שירים שכתב בנאי. פבלו רוזנברג הקליט שלושה משיריו של בנאי: "אל תבכי", שנכתב במשותף על ידי רוזנברג ובנאי (מופיע באלבום "בין ערביים"), "שני", שכתב מחמוד דרוויש ובנאי תרגם (מופיע באלבום "כל יום יותר") ו"פרצת לי את הלב" (מתוך האלבום "העולם שלנו"). רמי קלינשטיין כלל באלבומו "תגיד את זה" את שירו של בנאי "שלג".
לפרץ ארבעה ילדים ונכדים.
ספריו

1 בשביל 3, 3 בשביל 1 / עם רוני סומק ואלי בכר, (תל אביב : עכשיו, 1980)
חמצן : שירים (תל אביב : סתוית בשיתוף עכשיו, תש"ם 1980)
יפעת ולא משהו אחר (תל אביב : ספרית פועלים, תשמ"ב 1982)
קשת וכידון (תל אביב : ספרית פועלים, תשמ"ה 1985)
שאון ימים (תל אביב : הקיבוץ המאוחד, תשמ"ו 1985)
בדים : שירים (תל אביב : ספרית פועלים, תשמ"ז 1987)
בעבור חיי : קשרים באויר, סעיף האהבה (תל אביב : ספרית פועלים, תשמ"ח 1988)
משנת אריות (תל אביב : ספרית פועלים, תשנ"א 1991)
שירים מאותו הים - מחברות הזמן האבוד (תל אביב : ביתן, תשנ"ב 1992)
טורקיז : מבחר [שירים] 1973–1993 (תל אביב : ספרית פועלים, תשנ"ד 1994)
שנות ה-90 בעיקר : שירים (תל אביב : ספרית פועלים, תשנ"ו 1996)
נגיעות שפרחו בענן : שירים (תל אביב : ספרית פועלים, תשנ"ח 1997)
גבול אחרון ליפי : שירים (תל אביב : ספרית פועלים, תשנ"ט 1999)
מחברות קליפורניה (רעננה : אבן חושן, תשס"ד 2004)
אפיקי ים (תל אביב: קשב לשירה, תשס"ז 2007)
שישים מתחת לאפס (תל אביב: קשב לשירה, 2008)
תרגומים

מחמוד דרוויש, מעבר לזכוכית ההיעדרות (תל אביב : תג, תשנ"ה 1995)
ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן, כנפיים שבורות (תל אביב : ביתן, תשנ"ז 1997)
סעוד אלאסדי, במעגלות האהבה : שירים (תל אביב : ירון גולן, תשנ"ט 1999)
פיניאס ופרב הסרט: קנדיס נגד היקום

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  תוכנית הטלוויזיה פיניאס ופרב
 בימוי:  Bob Bowen 
 הופק בידי:  דיסני
 מדבבים:  ראו מדבבים
 מדבבים בעברית:  ראו מדבבים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  דיסני
 חברה מפיצה:  דיסני+
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 28 באוגוסט 2020 ישראל 16 ביוני 2022
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 סרט קודם:  פיניאס ופרב הסרט: המסע אל היקום המקביל
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פיניאס ופרב הסרט: קנדיס נגד היקום  (ידוע גם בשם פיניאס ופרב הסרט, באנגלית: Phineas and Ferb the Movie: Candace Against the Universe) הוא סרט הנפשה אמריקאי שמבוסס על סדרת הטלוויזיה "פיניאס ופרב" ששודרה בין השנים 2007–2015, שהופץ בדיסני+ ב-28 באוגוסט 2020. זהו הסרט השני באורך מלא שמבוסס על הסדרה, לאחר הסרט "פיניאס ופרב הסרט: המסע אל היקום המקביל" שהופץ לראשונה בשנת 2011.
ב-16 ביוני 2022 הושק שירות הסטרימינג דיסני+ בישראל, וסרט זה בגרסתו המדובבת לעברית נכלל בחלק מתכני הבכורה שלו.
תקציר העלילה

אירועי הסרט מתרחשים לפני הפרק האחרון של הסדרה. פיניאס ופרב נוסעים ברחבי הגלקסיה כדי להציל את אחותם קנדיס שנחטפה על ידי חייזרים ומצאה אוטופיה בכוכב לכת מרוחק מאחיה הקטנים והמעצבנים.
מדבבים

הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק ואפרת ענבל, והופק על ידי עדי וולוצקי באולפני אלרום.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| פיניאס פלין | וינסנט מרטלה | הדר שחף-מעיין |
| פרב פלטשר | דייוויד אריגו ג'וניור | יהונתן מגון |
| בלאג'יט ראי | מוליאק פנחוסלי | יהונתן מגון |
| קנדיס פלין | אשלי טיסדייל | רונה בקרמן |
| סופר סופר ביג דוקטור | אלי וונג | איילת רובינסון |
פרי הפלטיפוס: די בראדלי בייקר
| דוקטור היינץ דופנשמירץ | דן פוונמיר | גלעד קלטר |
| קארל | טיילר מאן | גלעד קלטר |
| רוג'ר דופנשמירץ | ג'ון אוהארלי | גלעד קלטר |
| ונסה דופנשמירץ | אוליביה אולסון | ענת ארליך |
| סטייסי היראנו | קלי הו | ענת ארליך |
| איזבלה גרסיה שאפירו | אליסון סטונר | יעל טל |
| ביופורד ואן סטום | בובי גיילור | גילן שחף |
| ג'רמי ג'ונסון | מיטשל מוסו | גילן שחף |
| רב-סרן מונוגרם | ג'ף "סוומפי" מארש | יורם יוספסברג |
| נורם | ג'ון וינר | יורם יוספסברג |
| לינדה פלין | קרוליין ריאה | יעל בן ארי |
| לורנס פלטשר | ריצ'רד או'בריאן | מולי שולמן |
| ג'ף "סוומפי" מארש | ג'ף "סוומפי" מארש | מולי שולמן |
| גארנוז | תומאס מידלדיץ' | ערן מור |
| דן פוונמיר | דן פוונמיר | ערן מור |
| "צליל שמישהו משמיע כשהחלק העליון שלו מתפוצץ" | טיפאני האדיש | טליה ברקאי |
| קול חללית | אפריל וינצ'ל | טליה ברקאי |
בנוסף השתתפו בדיבוב העברי דדי זהר וקובי ליקורמן. גילן שחף, אלונה אלכסנדר ודדי זהר ביצעו שירים שהתנגנו לאורך הסרט, אשר תורגמו על ידי גיא זיידמן.
הפקה

ב־11 באפריל 2019, הוכרז כי סרט חדש בשם פיניאס ופרב הסרט: קנדיס נגד היקום יוצג בהקרנה ראשונה בדיסני+ תוך שנה מיום השקתו. מרבית שחקני הסדרה ישובו על תפקידיהם, למעט תומאס סאנגסטר שדיבב בעבר את פרב, ויוחלף על ידי דייוויד ארגו ג'וניור, שדיבב את פרב בסדרה "חוקי המרפי של מיילו". לטענתו של ג'ים ברנשטיין, הסרט אינו קשור לסרט הקולנוע של "פיניאס ופרב" שתוכנן בעבר.
הפצה

הסרט הופץ לראשונה בדיסני+ ב-28 באוגוסט 2020.
הערות שוליים

↑  Porter, Rick (11 באפריל 2019). "Marvel's 'What If,' 'Frozen 2' Docuseries Set for Disney+". The Hollywood Reporter. נבדק ב-11 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stevens, Colin (11 באפריל 2019). "Disney+ Confirms The Mandalorian Available at Launch, Falcon and Winter Soldier in First Year". IGN. נבדק ב-11 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Producers Compare 'Phineas & Ferb' Film to 'Roger Rabbit' Hybrid Mix". FirstShowing.net.
| פיניאס ופרב |
| --- | --- | --- |
| יוצרים | דן פוונמיר • ג'ף "סוומפי" מארש |  |
| דמויות | פיניאס ופרב - דמויות |  |
| מדבבים ראשיים | וינסנט מרטלה • תומאס סאנגסטר • אשלי טיסדייל • די בראדלי בייקר • דן פוונמיר • אליסון סטונר • מאוליק פאנצ'ולי • בובי גיילור |  |
| סרטים | פיניאס ופרב הסרט: המסע אל היקום המקביל • פיניאס ופרב הסרט: קנדיס נגד היקום |  |
פרנץ סקרבינה

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1849 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  18 במאי 1910 (בגיל 61) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  ברלין 
 מקום לימודים:  אקדמיית ברלין לאמנות (1868)  האקדמיה הפרוסית לאמנות 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית, ציור, איור, גרפיקה 
 הושפע על ידי:  Julius Schrader 
 
פרנץ סקרבינה (בגרמנית: Franz Skarbina‏; 24 בפברואר 1849 – 18 במאי 1910) היה צייר אימפרסיוניסטי גרמני, שרטט, תחריטאי ומאייר, חבר וממייסדי הזצסיון הברלינאי.
קורות חיים

נולד בברלין, היה בנו של צורף מזאגרב. בין השנים 1865 עד 1869 למד באקדמיה הפרוסית לאמנויות. לאחר סיום הלימודים בילה שנתיים כחונך לבנותיו של הרוזן פרידריך פון פרפונכר-סדלניצקי, במהלך התקופה נסע לדרזדן, וינה, ונציה, מינכן, נירנברג. בשנת 1877 הוא חסך את הכסף לנסיעה לימודית בת שנה בהולנד, בלגיה וצרפת, שם הוא נחשף להשפעת האימפרסיוניזם.
הוא הפך לעוזר הוראה באקדמיה הפרוסית בשנת 1878, ובשנת 1881 לימד רישום אנטומי במוזיאון קונברגברבמן בברלין. בשנה שלאחר מכן שב לפריז והציג בסלון. משנת 1885 עד 1886 הוא שוב חזר לפריז, עם נסיעות לצפון צרפת, בלגיה והולנד. זו נחשבת לאחת התקופות היצרניות ביותר שלו.
בשנת 1888 הוא מונה לפרופסור באקדמיה הפרוסית, ובשנת 1892 הפך לפרופסור מן המניין שם. אולם שנה לאחר מכן הוא התפטר מתפקיד ההוראה בשל חילוקי דעות עם מנהל האקדמיה, אנטון פון ורנר. הבעיה נבעה מהשתתפותו ב"קבוצת האחד עשר", אגודת אמנים המוקדשת לקידום תערוכות משלהם של מה שנחשב אז לאמנות "רדיקלית", החורגת מהשפעת האקדמיה. המהלך הזה הביא בסופו של דבר (בשנת 1898) להקמת הזציסון הברלינאי, אשר סקרבינה היה אחד ממקימיו יחד עם מקס ליברמן, וולטר לייסטיקוב.
בשנת 1895 הוא הפך לחבר מועצת הפיקוח במגזין Pan. בשנת 1898 שימש כאחד השופטים בתחרות שערך לודוויג סטולוורק לבחירת האמנים לסדרה פרסום חדשה בתחום המסחרי.
הוא נפטר בביתו בברלין, ב־18 במאי 1910, ממחלת כליה חריפה, ונקבר בבית העלמין העתיק בסנט יאקובקירשה.
כל הפריטים בעיזבונו נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה.
גלריה

חצר בשלג
פרדריכשטרסה בגשם
הנפחיה
תפילה ערבית
זקנה ליד התנור
הערות שוליים

↑  Margrit Bröhan: Franz Skarbina. Ars Nicolai, Berlin 1995
↑  Zeno, Werke von Franz Skarbina aus der Sammlung »40.000 Gemälde, Zeichnungen und Grafiken«, www.zeno.org (בגרמנית)
↑  Skarbina, Franz - Die Geschichte Berlins - Verein für die Geschichte Berlins e.V. - gegr. 1865, www.diegeschichteberlins.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810648753605606  GND: 11923873X  ISNI: 0000 0000 8382 761X  LCCN: nr95039508  NKC: xx0223249  NTA: 067670628  RKD: 72921  ULAN: 500011377  VIAF: 52494633   WorldCat (עם VIAF): 52494633
פרפלה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה 
 מוצא:  איטליה 
 
פַרְפָלֶה היא פסטה הידועה בדרך כלל כפסטה פרפר או פסטת עניבה. שמה נגזר מהמילה האיטלקית "farfalle" (פרפרים). באזור האיטלקי של אמיליה-רומאניה פרפרלה ידועים בתור "strichetti" (מונח מקומי למילה "עניבות פרפר"). וריאציה גדולה יותר של פרפרלה ידועה בשם פרפלוני ("farfalloni"), בעוד שהגרסה המיניאטורית נקראת פרפלינה ("farfalline"). פרפלה מתוארכת למאה ה-16 באזורי לומברדיה ואמיליה-רומאניה שבצפון איטליה.
סוגים

פרפלה מגיעה במספר גדלים, אך לכולם יש צורת "עניבת פרפר" ייחודית. לרב, הפרפלה נוצרים ממלבן או אליפסה מהפסטה, כאשר שני הצדדים חתוכים לקצה מסולסל והמרכז צמוד יחד כדי ליצור את הצורה של הפסטה. הגרסה השטוחה של הפסטה ידועה בשם פרפרלה ריגטה.
בנוסף לקמח לבן ומלא, צבעים מתווספים על ידי ערבוב מרכיבים מסוימים לבצק, מה שמשפיע גם על הטעם (כמו בכל פסטה). לדוגמה, סלק יכול לשמש כצבע אדום, תרד לירוק ודיו דיונון לשחור. גוונים ירוקים, לבנים ואדומים לעיתים קרובות נמכרים ביחד בערבוב שמזכיר את הצבעים של דגל איטליה.
הערות שוליים

↑  פרפלה - ברילה, באתר פרפלה - ברילה
↑  Jacqui, Farfalle pasta: Butterflies and Bow Ties, The Pasta Project, ‏2017-09-21 (באנגלית בריטית)
פרס ניקה

| --- | --- |

 תיאור:  פרס המוענק עבור הצטיינות והישגים קולנועיים
 מיקום הטקס:  תיאטרון האופרה המוסקבאית, מוסקבה
 מדינה:  רוסיה
 הגוף המעניק:  אקדמיית ניקה למדעי הקולנוע
 תקופת הפרס:  1988–הווה (כ־36 שנים)
 http://kino-nika.com/
ניקה (ברוסית: Ника) הוא פרס רוסי המוענק עבור עבודות הקולנוע על ידי אקדמיית ניקה למדעי הקולנוע, נחשב לפרס היוקרתי ביותר של הקולנוע הרוסי. טקס חלוקת הפרס נערך באולם האופרה של מוסקבה. טקס פרסי ניקה מתקיים מדי שנה בחודש אפריל החל משנת 1988. מקבלי הפרס בכל תחום מקבלים פסלון בדמות האלה היוונית ניקה.
את הפרס עבור הסרט הטוב מקבלים הבמאי והמפיק. רק שלושה סרטים בהם שפת הסרט אינה רוסית קיבלו את הפרס ("מונגול", "פאוסט" ו"אשיק קריב"), הבימוי בוצע על ידי במאים רוסים (סרגיי בודרוב, אלכסנדר סוקורוב וסרגיי פאראדג'אנוב). מייסד ומנחה טקס הענקת הפרס הוא איש הקולנוע והטלוויזיה יולי גוסמן.
במרץ 2013 החליטה האקדמיה להעניק גם את פרס אלכסיי גרמן, פרס על תרומה מיוחדת לקולנוע הרוסי.
פסלון ניקה

פסלון הפרס עוצב על ידי סרגיי מיקולסקי. הפסל עשוי ברונזה ומצופה זהב ומעוצב בתור האלה ניקה עם כנפיים פרושות המוצגות כסמל הניצחון.
היסטוריה

הפרס נוצר בשנת 1987 על ידי מזכירות איגוד הקולנוענים הסובייטי. עד תחילת שנות ה-90 הפרס הוענק על פי בחירת חבר האיגוד ומאז שנות ה-90 הזוכים מוכרזים על פי הצבעה חשאית של חברי האקדמיה למדעי ואומנויות הקולנוע. מאז אמצע שנות ה-90 ועד 2002 ומשנת 2012 טקס הפרס משודר בערוץ הראשון, בשנים 2003–2005 שודר הטקס בערוץ NTV ובסוף העשור הראשון של המאה ה-21 בערוץ STS.
בשנת 2020, לראשונה בהיסטוריה של הפרס, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, הטקס לא נערך והוא נדחה לאביב 2021. עם זאת הפרס הוענק על שנת 2019 ושנת 2020 ביחד.
הטקס לא נערך בשנים 2022-2023, בעקבות מלחמת אוקראינה–רוסיה. לבסוף, טקס חלוקת הפרס נערך ביולי 2024 על השנים 2022-2023.
תחומי הענקה

הסרט הטוב ביותר
הסרט התיעודי הטוב ביותר (1988 - 1995)
הסרט הטוב ביותר בתחום המדע הפופולרי (1988 - 1995)
הסרט הטוב ביותר (לא אמנותי) (החל מ-1996)
הסרט הטוב ביותר בתחום אנימציה
הסרט הטוב של חבר המדינות העצמאיות, אסטוניה, לטביה וליטא
עבודת הבמאי
עבודת התסריטאי
עבודת הצלם
מוזיקה לסרט
עבודת אנשי הקול
עבודת הצייר
תלבושות
תפקיד גברי ראשי
תפקיד נשי ראשי
תפקיד משני (1988 - 2001)
תפקיד משני גברי (החל מ-2002)
תפקיד משני נשי (החל מ-2002)
"כבוד ויושרה"
"תגלית השנה" (החל מ-2002)
פרס מיוחד עבור תרומה למדעי הקולנוע, ביקורת וחינוך
פרס מיוחד עבור תרומה לקולנוע הרוסי (החל מ-2007)
פרס מיוחד עבור הישג בתחום סרטי טלוויזיה (החל מ-2005)