stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לקוסאמיד
הערות שוליים

↑  Rogawski MA (ביוני 2006). "Diverse mechanisms of antiepileptic drugs in the development pipeline". Epilepsy Res. 69 (3): 273–94. doi:10.1016/j.eplepsyres.2006.02.004. PMC 1562526. PMID 16621450. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Errington AC, Stöhr T, Heers C, Lees G (בינואר 2008). "The investigational anticonvulsant lacosamide selectively enhances slow inactivation of voltage-gated sodium channels". Molecular pharmacology. 73 (1): 157–69. doi:10.1124/mol.107.039867. PMID 17940193. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Ben-Menachem E, Biton V, Jatuzis D, Abou-Khalil B, Doty P, Rudd GD (2007). "Efficacy and safety of oral lacosamide as adjunctive therapy in adults with partial-onset seizures". Epilepsia. 48 (7): 1308–17. doi:10.1111/j.1528-1167.2007.01188.x. PMID 17635557.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Rauck RL, Shaibani A, Biton V, Simpson J, Koch B (2007). "Lacosamide in painful diabetic peripheral neuropathy: a phase 2 double-blind placebo-controlled study". Clin J Pain. 23 (2): 150–8. doi:10.1097/01.ajp.0000210957.39621.b2. PMID 17237664.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Doty, P; Hebert, D; Mathy, FX; Byrnes, W; Zackheim, J; Simontacchi, K (יולי 2013). "Development of lacosamide for the treatment of partial-onset seizures". Annals of the New York Academy of Sciences. 1291: 56–68. PMID 23859801. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Therapeutic Class Review" (PDF). RegenceRx. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-04-07. נבדק ב-2 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Antiepileptic drugs". נבדק ב-2 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Cross SA, Curran MP..Drugs 2009;69(4):449-459. doi:10.2165/00003495-200969040-00005.
1 2  "Highlights of Prescribing Information" (PDF). Vimpat. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-06-17. נבדק ב-2 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee, SH; Kang, JW; Lin, T; Lee, JE; Jin, DI (2013). "Teratogenic potential of antiepileptic drugs in the zebrafish model". BioMed research international. 2013: 726478. doi:10.1155/2013/726478. PMID 24324971.
↑  "Lacosamide Pregnancy and Breastfeeding Warnings". Drugs.com. נבדק ב-2 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אגוניסטים לדופמין

אגוניסטים לדופמין הם חומרים כימיים או תרכובות אשר מפעילות את הקולטנים של דופמין בצורה דומה לזה של דופמין. הפעלת הקולטן על ידי האגוניסט תורמת ליצירת שרשרת פעולות תוך תאיות בדומה לאלו שנעשות כאשר דופמין מפעיל אותו.
קיימות מספר תרופות הפועלות בצורה זאת והן שייכות למשפחת האגוניסטים לדופמין. השימוש הרפואי באגוניסטים לדופמין כולל טיפול במחלת פרקינסון, תסמונת הרגליים חסרות המנוחה, היפרפרולקטינמיה (בעיקר קברגולין) והפסקת הנקה (קברגולין).
מבחינה כימית והיסטורית, מקובל לחלק את משפחת האגוניסטים לדופמין לשתי קבוצות עיקריות:
נגזרות של ארגוט - אלו הן תרופות שהופקו מפטריית הארגוט. הן כמעט ולא נמצאות יותר בשימוש (למעט ברומוקריפטין, שבארצות הברית משתמשים בו כיום לטיפול בסוכרת מסוג 2 קשה), בשל תופעות לוואי הפוגעות במסתמי הלב.
תרופות שאינן נגזרות של ארגוט - אלו הן תרופות חדשות יותר עם פרופיל בטיחות טוב יותר מבחינה לבבית.
מנגנון הפעולה ואפיונים

תרופות ממשפחת האגוניסטים לדופמין הן תרופות שפועלות על הקולטנים של דופמין. את הקולטנים של דופמין מקובל לחלק לשתי קבוצות, קולטנים מסוג D1 וקולטנים מסוג D2. שתי הקבוצות עוברות חלוקה נוספת. בקבוצת הקולטנים D1 קיימים שני קולטנים ואלו הם הקולטנים D1 ו-D5. בקבוצת הקולטנים D2 קיימים שלושה קולטנים ואלו הם הקולטנים D2, D3 ו-D4.
התרופות שהן נגזרות של ארגוט פועלות על כל הקולטנים של דופמין, ואילו התרופות שהן אינן נגזרות של ארגוט (למעט רוטיגוטין) פועלות באופן ספציפי על הקולטנים D2-D3, ובכך יותר סלקטיביים בפעולתם בסינפסה.
מנגנון הפעולה ואפיונים > נגזרות של ארגוט

נגזרות של ארגוט הן תרופות ישנות ממשפחת האגוניסטים לדופמין שאינן נמצאות בטיפול משום שהן לא סלקטיביות (כלומר פועלות על כל סוגי הקולטנים של דופמין במוח) כמו התרופות החדשות וגם בשל פרופיל תופעות לוואי שהיה קשור בהפרעה במסתמי הלב.
נגזרות אלו כוללות את התרופות הבאות:
ברומוקריפטין - Bromocriptine. התרופה איננה רשומה בישראל. בעבר השתמשו בה לטיפול במחלת פרקינסון, היפרפרולקטינמיה ובהפסקת הנקה. שימושים אלו של התרופה הופסקו בשל העדר יעילות או בשל תופעות הלוואי המגבילות שלה. כיום התרופה, בפורמולציה חדשה, אושרה לשימוש בארצות הברית לטיפול במחלת הסוכרת.
קברגולין Cabergoline - תרופה זאת איננה רשומה בישראל לטיפול במחלת פרקינסון. היא רשומה בישראל תחת השמות המסחריים דוסטינקס וקבותרים להתוויות של היפרפרולקטינמיה (הפרשת יתר של פרולקטין) והפסקת או דיכוי הנקה. התרופה גם משמשת בסוגים שונים של גידולים הקשורים בהפרשת יתר של פרולקטין.
פרגוליד Pergolide - יצא משימוש בשל הפרעות פיברוטיות במסתמי הלב.
ליסוריד lisuride - לא נמצאת בשימוש קליני.
אלפא-דיהידרוארגוקריפטין α-dihydroergocriptyn - לא נמצאת בשימוש קליני.
מנגנון הפעולה ואפיונים > תרופות שאינן נגזרות של ארגוט

תרופות אלו הן תרופות חדשות שיצאו לשוק במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20. הן תרופות עם ספציפיות גבוהה יותר לקולטני דופמין ממשפחת D2. תרופות אלו כוללות את התרופות הבאות:
אפומורפין Apomorphine - אגוניסט לדופמין בעל טווח פעילות קצר (זמן מחצית חיים של 40 דקות) שניתן בטיפול במחלת פרקינסון במצבים של טיפול הצלה במחלה, כשתסמיני המחלה מוחמרים על רקע הטיפול בלבודופה. התרופה ניתנת בהזרקה באמצעות משאבה שנקראת Apo-go.
פרמיפקסול Pramipexole (שם מסחרי Sifrol) - אחד האגוניסטים החדשים הראשונים שיצאו לשוק. בעל זמן מחצית חיים ארוך יותר מלבודופה אבל קצר מכדי לתת השפעה פרמקולוגית של 24 שעות. לכן קיימים גם תכשירים בשחרור מושהה שמאפשרים מתן חד יומי ופעילות פרמקולוגית על פני 24 שעות.
רופינירול Ropinirole (שם מסחרי: Requip) - משווקת בישראל לטיפול במחלת פרקינסון. קיימת גם בתכשיר מושהה לשיפור הענות ולקבלת פעילות פרמקולוגית ממושכת.
רוטיגוטין Rotigotine (שם מסחרי Neupro)- נצמד לכל סוגי הקולטנים של דופמין, כאשר יש לו פעילות נכרת בעיקר על D3. תרופה זאת קיימת במדבקות טרנסדרמליות המאפשרות את מעבר התרופה דרך העור אל מחזור הדם.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי של האגוניסטים לדופמין הן שונות מבחינת שכיחותן בטיפול במצבים שונים (לדוגמה אם בודקים תופעת לוואי ספציפית אז בטיפול במחלת פרקינסון הראו על שכיחות מסוימת בתופעת לוואי בעוד שבהתוויות אחרות התרופה הראתה שכיחות שונה של אותה תופעת הלוואי) וקיים שוני בין התרופות עצמן.
בהתייחס לטיפול במחלת פרקינסון, מתן של אגוניסטים לדופמין היה כרוך בתופעות הלוואי העיקריות הבאות:
תופעות לוואי במערכת העיכול - בחילות (בעיקר בתחילת הטיפול). מומלץ להתחיל את הטיפול בתרופות אלו במינונים קטנים עם העלאה במינון בטווחים שמאפשרים הסתגלות קלה לעלייה במינון. תופעות לוואי נוספות במערכת העיכול כוללות שינויים ביציאות (שלשולים או עצירות), יובש בפה (חולי פרקינסון סובלים בדרך כלל מריור גבוה. מתן התרופות האלו גורם ליובש בפה). מתן התרופות גם כרוך באובדן תיאבון ובירידה במשקל.
תופעות לוואי במערכת הלב וכלי הדם - תופעת הלוואי המשמעותית ביותר שנצפית עם תרופות אלו היא תת לחץ דם אורתוסטטי. תופעת הלוואי הזאת היא גם תסמין של מחלת פרקינסון עצמה וגם תופעת לוואי של התרופות לטיפול בפרקינסון, לרבות אגוניסטים לדופמין. תרופות אלו גורמות גם לבצקות ברגליים (בעיקר בנשים או במטופלים שיש להם מחלה קרדיווסקולרית). התרופות הישנות גרמו להתעבות מסתמי הלב ולכן הן כבר לא קיימות בשימוש במחלת פרקינסון.
תופעות לוואי במערכת העצבים המרכזית - שינויים בהתנהגות ופסיכוזה הם גם חלק ממחלת פרקינסון אך גם יכולים להיות מוחמרים על רקע נטילת אגוניסטים לדופמין. התרופות האלו גורמות לשינויים במצב הרוח, שינויים בתהליך השינה, הפרעות שינה, הפרעות בחלימה, הזיות, בלבול ושכחה. התרופות האלו גם גורמות להפרעות שליטה בדחפים (יכולות להתבטא באכילה מופרזת, קנייה כפייתית, היפרסקסואליות, הימורים פתולוגיים או צרכים אינטנסיביים אחרים).
לאפומורפין הניתן בזריקה עלולות להופיע גם תגובות באזור ההזרקה. התגובות בעיקר מופיעות בשימוש ממושך באפומורפין וכוללות פריחה, נודולות ודלקת ברקמות השומן התת-עוריות (panniculitis). גרד, כאב או אי נוחות באזור ההזרקה גם שכיחות עם מתן של אפומורפין. באופן נדיר דווחו מקרים של נמק באזור ההזרקה.
רוטיגוטין הניתן במדבקות עוריות עלול לגרום לתופעות לוואי באזור ההדבקה כולל אדמומיות באזור ההדבקה. ניתן למנוע את התופעות על ידי החלפת אזור ההדבקה. אם מתפתחת תופעת לוואי על כל העור (כגון פריחה על שטחים נרחבים של העור ולא רק באזור ההדבקה) כתוצאה מהטיפול במדבקות מומלץ להפסיק את הטיפול.
ראו גם

דופמין
הנקה
מחלת פרקינסון
תסמונת הרגליים חסרות המנוחה
הערות שוליים

↑  Bonuccelli U and Pavese N. Role of dopamine agonists in Parkinson's disease: an update. Expert Rev Neurother. 2007 Oct;7(10):1391-9.
↑  Zak RS and Walters AS. Dopaminergic Therapy for Restless Legs Syndrome/Willis-Ekbom Disease. Sleep Med Clin. 2015 Sep;10(3):279-85
↑  Majumdar A and Mangal. Hyperprolactinemia. J Hum Reprod Sci. 2013 Jul-Sep; 6(3): 168–175.
↑  Defronzo RA. Bromocriptine: a sympatholytic, d2-dopamine agonist for the treatment of type 2 diabetes. Diabetes Care. 2011 Apr;34(4):789-94. doi: 10.2337/dc11-0064.
↑  Wong A et al. Update on prolactinomas. Part 2: Treatment and management strategies. J Clin Neurosci. 2015 Oct;22(10):1568-74
↑  Waller EA and Kaplan J. Pergolide-associated valvular heart disease. Compr Ther. 2006 Summer;32(2):94-101.
↑  Perez-Lloret S and Rascol O. Dopamine receptor agonists for the treatment of early or advanced Parkinson's disease. CNS Drugs. 2010 Nov;24(11):941-68.
↑  Apo-Go Pen, Summary of Product Characteristics approved by the Israeli Ministry of Health, November 2013
↑  Neupro Product Information, approved by the Israeli Ministry of Health September 2014
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תהליך יצירת הדופמין וקולטני דופמין DRD בסינפסה. אגוניסט לדופמין פועל על הקולטנים המסומנים D1-5 ו-D2,3,4
אפומורפין, תרופה ממשפחת האגוניסטים לדופמין בעלת זמן מחצית חיים קצר וניתנת בהזרקה
כתובות פמייתן ופניטריון

בסיס השיש ועליו שתי הכתובות
כתובות פמייתן ופניטריון הן שתי כתובות נפרדות, פיניקית ויוונית, החקוקות על אותו בסיס שיש שנמצא בדרומולקסיה (אנ') שמדרום ללרנקה, כתיון העתיקה, ב־1954. הכתובת הראשונה, הפיניקית, נחקקה ב־328 לפנה"ס, וכשלוש מאות שנה לאחר מכן, בסיס השיש הונח הפוך ונחקקה עליו הכתובת השנייה, היוונית; בין הכתובות אין קשר והן לא מהוות כתובת דו־לשונית. הבסיס מוצג עתה במוזיאון הארכאולוגי של מחוז לרנקה (אנ').
כתובת פמייתן

הכתובת הפיניקית מזכירה את פמייתן, מלך כתי ואדיל, והוקדשה בשנת 34 למלכותו:
[בימים X] לירח פעלת בשנת 𐤘𐤗𐤛𐤖 למלך פמייתן מלך כתי ואד[יל]

[בן מל]ך מלכיתן מלך כתי ואדיל סמל אז אש יתן ויטנא[...]
נוסח הכתובות דומה לנוסחי כתובות רבות אחרות מקפריסין. "סמל אז אש יתן ויטנא" משמעו "הפסל הזה אשר נתן והציב". שנת 34 למלך פמייתן מתוארכת, על בסיס עדויות אפיגרפיות והיסטוריוגרפיות הנוגעות לשלטונו על תמש, לסביבות 328 לפנה"ס.
שני צדדי הפאה שמעל הכתובת הפיניקית (שלא שרדה בשלמותה); שלושת השקעים בהם יוצב פסל הברונזה ניכרים לעין
בתקופה הקלאסית, הקדשות פיניקיות לפסלים נחקקו על בסיסי שיש לפסלים, אך הפסלים שהוצבו על הבסיסים שנמצאו אבדו; רק שרידים מהפסל על הפאה העליונה של בסיסי השיש מרמזים על החומר המקורי של הפסל, שיש או ברונזה. שרידי ברונזה בשקעים שעזרו לייצב את הפסל על הבסיס מרמזים שהפסל שהוקדש בכתובת זאת היה פסל ברונזה.
כתובת פניטריון

אחרי שהבסיס נהפך, והצד העליון הפך לצד התחתון, נחקקה הכתובת היוונית על אותה פאה של הכתובת הפיניקית, בסוף המאה ה־1 לפנה"ס:
[Ἡ]ΠΟΛΙΣΚΑΙΔΗΜΟΣΠΝΥΤΑΡΙΟΝΙΠΠΑΧ[ου]

ΤΗΝΓΥΝΑΙΚΑΑΣΚΛΗΠΙΟΔΩΡΟΥ ΤΟΥ

ΑΣΚΛΗΠΙΟΔΩΡΟΥΤΟΥΣΙΛΛΙΔΟΣΤΩΝ

ΓΕΓΥΜΝΑΣΙΑΡΧΗΚΟΤΩΝΚΑΙΗΓΟΡΑΝΟΜ[η]

ΚΟ[τ]ΩΝΤΟΥΔΕΥΤΕΡΟΥΚΤΙΣΤΟΥ ΤΟΥΙΕΡΟΥ

[κ]ΑΙΑΡΧΙΕΡΕΩΣΑΣΚΛΗΠΙΟΥΚΑΙΥΓΙΕΙΑ[ς]
משמעות הכתובת היא: ”העיר והעם (קידשו את) פניטריון, בת היפרכ[וס], אשת אסקלפיודורוס, בן אסקלפיודורוס, הוא עצמו בן סיליס, ששימש בתפקיד הגימנסיארך והאגורנומוס, המייסד השני של המקדש והכהן הגדול של אסקלפיוס והיגיאיה”.
ההקדשה נעשתה לאישה מ"משפחה קיפרית עתיקה" שחברה לפיניקים שעברו הלניזציה. שמות הכוללים את הרכיב Πνυτ- (מהמלה πνυτός, במשמעות "חכם" בקירוב) נפוצים בקפריסין, הן בכתובות בכתב ההברתי (אנ') ובכתב היווני האלפביתי, אך נדיר מאוד מחוץ לאי. שם הסב, סיליס, הוא שמי במקורו, ושם בנו ונכדו, אסקלפיודורוס, הוא שם יווני ותואם לתפקידם ככהני אסקלפיוס, המקביל לאשמון הפיניקי. חברי המשפחה שהחזיקו במשרות דתיות מילאו גם את תפקיד הגימנסיארך (צר'), הקשור בכוח צבאי, והאגורנומוס, המתועד בשתי כתובות מכתיון וידוע היטב מסלמיס, ואולי לקוח מהתפקיד הפיניקי "רב סרסרם" (ראש הסוכנים הכלכליים?) הידוע מ־KAI 34.
מקדשי אשמון ואסקלפיוס?

הכתובת היוונית עשויה להעיד על מקדש פיניקי קדום לאשמון באזור בו התגלה בסיס השיש. ניתן להציע שהכתובת הפיניקית הקדישה פסל לאשמון במקדשו שבאזור אגמי המלח של לרנקה (בהם התגלו כלי אבן המזכירים את השם אשמון ומתוארכים למאה ה־4 לפנה"ס), הסמוכים לדרומולקסיה; אף שאין עדות ישירה לזיהוי אשמון עם אסקלפיוס בתקופה הקלאסית של קפריסין, סביר שאותו אזור שימש בתקופות שונות כמקדש לאל הרפואה, בשמות שונים. הכתובת היוונית מאשרת שמקדש אסקלפיוס (והיגיאיה) הוקם או מומן על־ידי אישהּ של פניטריון, ולכן ניתן להניח שהמקדש הפיניקי לאשמון נהרס או חרב בשל הזנחה, והוקם מחדש כמקדש לאסקלפיוס והיגיאיה.
ראו גם

כתובות מקדש אדיל
הכתובות הדו־לשוניות מתמש
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
הערות שוליים

1 2 3  A. H. S. Megaw, Archaeology in Cyprus, 1954, Archaeological Reports, 1954, עמ' 31 doi: 10.2307/581167
1 2 3  T. B. Mitford, Further Contributions to the Epigraphy of Cyprus, American Journal of Archaeology 65, 1961, עמ' 113–114 doi: 10.2307/502666
1 2 3 4  "Archaeological Museum of Larnaca District", Larnaca Virtual Museums
1 2 3  Marguerite Yon, Kition dans les textes (Kition-Bamboula V), Éditions Recherche sur les Civilisations, 2004, p. 177
1 2 3  A. M. Honeyman, Inscriptions from Cyprus, Journal of the Royal Asiatic Society of Great Britain and Ireland, 1960, עמ' 111–112
1 2 3 4  יוסף נוה, כתובות פניקיות ופוניות (1960–1964), לשוננו ל', 1966, עמ' 233
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 70
↑  George Francis Hill, Catalogue of the Greek Coins of Cyprus, Bologna, 1964, עמ' xxxiii–xxxiv
↑  Marguerite Yon, Kition dans les textes (Kition-Bamboula V), Éditions Recherche sur les Civilisations, 2004, p. 164
1 2  Marguerite Yon, Kition dans les textes (Kition-Bamboula V), Éditions Recherche sur les Civilisations, 2004, p. 256–257
↑  Jeanne Robert, Louis Robert, Bulletin Épigraphique, Revue des Études Grecques 69, 1956, עמ' 185
1 2  Marguerite Yon, Kition dans les textes (Kition-Bamboula V), Éditions Recherche sur les Civilisations, 2004, p. 257
| --- | --- |
ערך טוב: 
הכתובת הפיניקית
הכתובת היוונית
מרגוט אסקנס

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1936 דירן, גרמניה הנאצית 
 פטירה:  29 ביולי 2022 (בגיל 85) קרינתיה, אוסטריה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 חברת תקליטים:  פולידור רקורדס 
 פרסים והוקרה:  Goldene Stimmgabel (2005) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרגוט אסקנס (בגרמנית: Margot Eskens;‏ 12 באוגוסט 1939 – 4 באוגוסט 2022) הייתה זמרת גרמנייה.
ביוגרפיה

אסקנס נולדה בעיירה דירן שבנורדריין-וסטפאליה, גרמניה, היא למדה להיות סייעת לרופא שיניים.
ב-1954 זכתה בתחרות כישרונות של פולידור רקורדס, וחתמה על חוזה עם החברה. ב-1955 יצא להיטה הראשון "Ich möchte heut ausgehn" (אני רוצה לצאת היום), ב-1956 ו-1957 הוציאה להיטים נוספים.
ב-1961 שיחקה בסרט "Auf Wiedersehen" לצד אלקה זומר. ב-1962 השתתפה בתחרות "Deutscher Schlager-Festspiele" לבחירת הזמר שייצג את גרמניה המערבית באירוויזיון וסיימה במקום השלישי. ב-1966 נבחרה באופן פנימי לייצג את גרמניה באירוויזיון 1966 וסיימה במקום העשירי.
במהלך הקריירה שלה היא מכרה מעל 40 מיליון אלבומים. בנוסף היא השתתפה במספר סדרות וסרטי טלוויזיה.
נפטרה ב-4 באוגוסט 2022.
קייבל ברקינרידג'

| --- | --- |
 לידה:  14 ביולי 1788 מחוז אלבמארל, וירג'יניה, ארצות הברית  
 פטירה:  1 בספטמבר 1823 (בגיל 35) פרנקפורט, קנטקי, ארצות הברית  
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת פרינסטון  Colby–Sawyer College 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית 
 בן או בת זוג:  Mary Stanhope Clay Smith (11 במאי 1811–ערך בלתי־ידוע) 
 
ג'וזף קייבל ברקינרידג' (באנגלית: Joseph Cabell Breckinridge;‏ 14 ביולי 1788 – 1 בספטמבר 1823) היה עורך דין, חייל, בעל עבדים ופוליטיקאי אמריקאי בקנטקי. מ-1816 עד 1819, הוא ייצג את מחוז פאייט בבית הנבחרים של קנטקי, וחבריו בחרו בו כיושב ראש הבית (1817–1819). בשנת 1820, המושל ג'ון אדייר מינה את ברקינרידג' למזכיר המדינה של קנטקי, והוא כיהן בתפקיד זה עד מותו.
כבן למשפחה הפוליטית ברקינרידג', הוא היה בנם של עורך הדין מווירג'יניה (לאחר מכן קנטקי), סנאטור, והתובע הכללי של ארצות הברית ג'ון ברקינרידג' (1760–1806) ואשתו מרי הופקינס קייבל ברקינרידג' (1769–1858), ממשפחה פוליטית מובהקת אחרת. בנם ג'ון ק. ברקינרידג' ילך בדרכו של אביו (וסבו) למשפט ולפוליטיקה ויעלה להיות סגן נשיא ארצות הברית.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון, ברקינרידג' התכוון ללכת בעקבות אביו המנוח על ידי הפיכתו לעורך דין בלקסינגטון, קנטקי, אך התגייס לראשונה לשירות במלחמת 1812. זמן קצר לאחר המלחמה, הוא גם החל את הקריירה הפוליטית שלו בזכייה בבחירות לבית הנבחרים בקנטקי, שם הוביל ניסיון לא מוצלח להדיח את המושל גבריאל סלוטר, שעלה לתפקיד המושל עם מותו של ג'ורג' מדיסון. ברקינרידג' כיהן כיו"ר בית הנבחרים של קנטקי בין השנים 1817 ל-1819. בשנת 1820, הוא קיבל את מינויו של המושל אדייר למזכיר המדינה ועבר לפרנקפורט, בירת המדינה, כדי לטפל טוב יותר בתפקידים הרשמיים, אך חלה בקדחת באוגוסט 1823 ומת ב-1 בספטמבר 1823.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחה

ג'וזף קייבל ברקינרידג' נולד במחוז אלבמארל(אנ'), וירג'יניה, ב-14 ביולי 1788. הוא היה הילד השני ובנם הראשון של ג'ון ומרי הופקינס "פולי" (לבית קייבל) ברקינרידג'. הוא נקרא על שם סבו מצד אמו, ג'וזף קייבל, מהמשפחה הפוליטית של קייבל מווירג'יניה ונודע כ"קייבל" לאורך חייו.
בשנת 1793 עברה משפחתו ללקסינגטון, קנטקי. בסוף השנה פגעה בעיר מגפת אבעבועות שחורות. החיסונים הגיעו מאוחר מדי, ולמרות שברקינרידג', אמו ואחותו לטישה שרדו את הזיהום, אחותו מרי ואחיו רוברט מתו. ההיסטוריון לואל ה. הריסון ציין כי "ידוע מעט על ילדותו", אם כי יש להניח שהוא קיבל חינוך פרטי המתאים למעמדו והוא קרא מספרייתו הענפה של אביו.
בשנת 1801, כאשר ברקינרידג' היה בן 12, המחוקקים בקנטקי בחרו באביו לייצג את המדינה החדשה בסנאט האמריקאי. המשפחה עברה על פני הרי האפלצ'ים למחוז בדפורד, וירג'יניה ליד לינצ'בורג, שם התגוררו עם קרובי משפחה כדי להיות קרובים יותר לברקינרידג' הבכור במהלך מושב הקונגרס בוושינגטון הבירה בעודו שם, קייבל ברקינרידג' למד באקדמיה של ניו לונדון. מקרה של חצבת מנע ממנו ללמוד בקולג' ויליאם ומרי (כיום קולג' של ויליאם ומרי), אלמה מאטר של אביו, שם נרשם בן דודו, חבר הקונגרס לעתיד ג'יימס ברקינרידג'. בשנת 1803, קייבל ברקינרידג' ליווה את אביו לבירה הלאומית, שם היה עד לוויכוחים על רכישת לואיזיאנה לפני שחזר ללימודיו. לאחר דחיית הקונגרס במרץ, ג'ון ברקינרידג' החזיר את בנו מבית הספר, והם חזרו לקייבל'ס דייל, האחוזה המשפחתית ליד לקסינגטון, ב-18 באפריל 1804.
ברקינרידג' לא נסע מזרחה עם אביו בסוף 1804, אלא למד כשנה אצל קולונל סמואל וילסון לפני שנרשם לקולג' של ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון).
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחה > אוניברסיטת פרינסטון

ברקינרידג' הגיע לפרינסטון, ניו ג'רזי, בסוף דצמבר 1805. למרות שסיים את בחינות הגמר שלו עד 5 באפריל, הוא דחה את הצעתו של אביו להגיע לוושינגטון מכיוון שהיה צריך להתעדכן בלימודיו במתמטיקה. כשהקדנציה הבאה החלה במאי, ברקינרידג' הצטרף לאגודת הוויג-קליוסופית האמריקאית, אגודת דיונים שהוקמה על ידי ג'יימס מדיסון, פיליפ פרנו, ארון בר והנרי לי ב-1769.
באמצע 1806 נודע לקייבל שאביו חלה בקנטקי. אולם זמן לא רב לאחר מכן, הוא קיבל הודעה שמצב אביו משתפר וציפה לפגוש אותו בווירג'יניה בדרך לבירה. למרות שמיקום המפגש הספציפי לא צוין, הוא הניח שזה יהיה ליד לינצ'בורג. באוקטובר, ברקינרידג' נסע לביתו של דודו לואיס ברקינרידג' כדי לחכות לאביו, שמעולם לא הגיע. לאחר שחזר לפרינסטון עם תחילת הקדנציה החדשה, נודע לברקינרידג' שאביו ניסה לעזוב את קייבל'ס דייל ב-22 באוקטובר אך התמוטט מסוסו וחזר למיטתו החולה; הוא מת ב-14 בדצמבר 1806.
בינואר 1807, נוסעים מקנטקי הביאו סוף סוף לקייבל ברקינרידג' הודעה על מותו של אביו. למרות ההצהרה של קייבל לקרוב משפחה ש"אני מחשיב את חיי מוקדשים לנוחותה של אמי", הוא לא חזר מיד לקנטקי. ג'ון ברקינרידג' נפטר ללא רכוש, מה שסיבך את יישוב עזבונו ויצר קשיים כלכליים לקייבל, שקיבל תמיכה מאביו. נואש, הוא פנה אל אלפרד גרייסון, בעלה של אחותו לטישה ובנו של הסנאטור לשעבר של וירג'יניה ויליאם גרייסון, בבקשה לסיוע.
עם זאת, באותו מרץ, קייבל הצטרף לכ-125 סטודנטים אחרים שהפגינו נגד הכללים הנוקשים של המוסד הפרסביטריאני ותוכנית הלימודים הקפדנית. מנהלי המכללה השעו לאחר מכן את כל מי שסירב להסיר את שמו מעתירת המחאה הרשמית. ברקינרידג' סירב להתנצל על תפקידו במחאה. במקום זאת, במאי, הוא עזב את פרינסטון לקייבל'ס דייל, אבל בפילדלפיה לא מצא כרכרות פנויות לכיוון קנטקי במשך שבועיים. כשהוא לא יכול היה להרשות לעצמו חדר ופנסיון במשך זמן כה רב, הוא נסע דרומה לכיוון לינצ'בורג, ואז נשאר עם קרובי משפחה בפינקאסל. ברקינרידג' שקל להירשם לקולג' של ויליאם ומרי לתקופת הסתיו ב-1807, מתוך אמונה שיוכל להשלים את לימודיו תוך תשעה חודשים, אך בסופו של דבר החליט שלא. ייתכן שהוא גם הצליח לחזור לקייבל'ס דייל בין יולי 1807 ליולי 1808, בהתבסס על היעדר התכתבות משפחתית.
ביולי 1808 החליט ברקינרידג' לחזור לפרינסטון באוקטובר כדי לסיים את לימודיו. שותפו לחדר, ג'יימס ג'י בירני, ונשיא האוניברסיטה, הכומר סמואל סטנהופ סמית' (ששימש גם כמיסיונר בווירג'יניה והיה הנשיא המייסד של מכללת המפדן-סידני), היו שניהם מתנגדי ביטול נלהבים. עם זאת, רבים מקרובי משפחתו של קייבל ברקינרידג' היו בעלי עבדים. אף על פי כן, הוא השתכנע שהעבדות חייבת להסתיים, אבל רק על ידי אמנציפציה מרצון, לא על ידי התערבות ממשלתית. הוא קיבל את התואר הראשון שלו בשנת 1810. כשנה לאחר מכן, הוא התחתן עם בתו של הכומר סמית.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחה > נישואים

תוך כדי השלמת התואר, החל ברקינרידג' לחזר אחרי מרי קליי סמית', בתו של נשיא האוניברסיטה ונכדתו של ג'ון וית'רספון, החותם על הכרזת העצמאות והנשיא השישי של פרינסטון. לאחר סיום הלימודים, ברקינרידג' נסע הביתה לקנטקי, אך חזר לפרינסטון. הוא התחתן עם מרי סמית' ב-11 במאי 1811. לזוג נולדו חמישה ילדים – פרנסס (נולדה ב-1812), קרוליין (נולדה ב-1813), מרי קייבל (נולדה ב-1815), ג'ון קייבל (נולד ב-1821) ולטישה (נולדה ב-1822). בנם היחיד עקב אחר המסורת המשפחתית של ברקינרידג' והפך לעורך דין וכן ייצג את קנטקי בשני בתי הקונגרס, ובסופו של דבר נבחר לסגן נשיא ארצות הברית ב-1856, וכן הפך למזכיר המלחמה החמישי והאחרון של מדינות הקונפדרציה.
ביוגרפיה > חייל, בעל מטעים ועורך דין

לאחר ביקור חברים וקרובי משפחה בפרינסטון, פילדלפיה וניו יורק, הזוג הטרי עבר לגור עם אמו האלמנה של ברקינרידג' בקייבל'ס דייל. לפני שברקינרידג' הספיק להתחיל את הקריירה המשפטית שלו, ארצות הברית נכנסה למלחמת 1812. ברקינרידג', שהופקד כמייג'ור, שימש כשליש תחת חבר הקונגרס סמואל הופקינס במהלך מלחמת 1812. מאוחר יותר הוא יתייחס למלחמה כ"סד מטופש ולא יעיל של קמפיינים באילינוי ובוואבאש".
לאחר המלחמה, ברקינרידג' התקבל ללשכת קנטקי ב-1814, והחל את הקריירה המשפטית שלו בלקסינגטון. הוא גם לימד דת, עזר לייסד את הכנסייה הפרסביטריאנית השנייה בלקסינגטון והפך לאחד מזקני הכנסייה. ב-1815, ברקינרידג' רכש את Thorn Hill, אחוזה בצפון לימסטון ובשדרה ה-5 בלקסינגטון. עד 1820, לקייבל ברקינרידג' היו שמונה עבדים.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בשנת 1816, ברקינרידג' זכה בבחירות כמועמד המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לייצג את מחוז פאייט בבית הנבחרים של קנטקי, והשיג את הרוב הגדול ביותר שניתן למועמד לתפקיד במחוז זה עד לנקודה זו. הקריירה המחוקקת שלו החלה בתקופת "עידן הרגשות הטובים" הלאומי, התואמת במידה רבה את הנשיאות של ג'יימס מונרו, כאשר חילוקי הדעות הפוליטיים היו מעטים יחסית. אף על פי כן, מחלוקת פרצה בקנטקי באוקטובר 1816 לאחר מותו של המושל ג'ורג' מדיסון רק שלושה שבועות לתוך כהונתו. סגן המושל גבריאל סלוטר, כממלא מקום המושל, ביטל את מינויו של מדיסון של צ'ארלס סטיוארט טוד לשר החוץ, והחליף אותו בסנאטור לשעבר ג'ון פופ, שלא היה פופולרי בגלל הצבעתו נגד הכרזת מלחמת 1812. סלוטר מינה לאחר מכן את מרטין ד. הארדין, הנחשב נפוץ כפדרליסט למרות הזדהותו הנומינלית עם הדמוקרטים-רפובליקנים, למלא את המקום הפנוי בסנאט שנגרם כתוצאה מהתפטרותו של ויליאם ט. ברי.
שני המינויים לא היו פופולריים במדינה, וב-27 בינואר 1817, ברקינרידג' הקים קואליציה של מחוקקים בבית הנבחרים שנתנה חסות להצעת חוק לבחירת מושל שימלא את התפקיד הפנוי בעקבות מותו של מדיסון, בעצם ניסיון להדיח את סלוטר מהמושלות. הצעת החוק עברה בבית הנבחרים בהצבעה של 56–30, אך הסנאט סירב להסכים. מותו של מדיסון היה הפעם הראשונה בה סגן המושל החליף לגמרי את כהונת המושל, מה שביסס את התקדים למקרים עתידיים. אף על פי כן, כמה מועמדים נגד סלוטר נבחרו בבחירות לחקיקה של 1817. ברקינרידג' נבחר מחדש גם ב-1817 וגם ב-1818 ונבחר ליושב ראש הבית בשתי השנים.
ב-1820, חברו של ברקינרידג', המושל החדש שנבחר ג'ון אדייר, מינה אותו למזכיר המדינה של קנטקי. על מינוי זה כתב ההיסטוריון ויליאם ק. דייוויס, "זה היה תפקיד יוקרתי, אם כי לא משפיע מדי, וידרוש את נוכחותו במשרה מלאה בבירה". הוא נשאר בלקסינגטון עד לידת בנו בינואר 1821; בפברואר עברה המשפחה לאחוזת המושל בפרנקפורט כדי לגור עם אדייר. למרות שאמו התנגדה למעבר לפרנקפורט, הוא התכוון שזה יהיה קבוע; מכר כתב כי "תוכניותיו היו נרחבות ותקוותיו גבוהות" לחיי משפחתו בבירת המדינה. בנוסף לתפקידיו כמזכיר המדינה, המשיך לעסוק בעריכת דין.