stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחזור התא
בקרה

האירועים המורכבים המתרחשים במהלך מחזור התא מבוקרים על ידי מספר קטן של חלבוני קינאזות הטרודימרים. הריכוזים של תת-היחידות הרגולטוריות של קינאזות אלו (הקרויות: ציקלינים), עולות ויורדות במהלך השלבים השונים של מחזור התא. הקינאזות הפועלות במחזור התא קרויות קינאזות תלויות ציקלין (Cdk; ראשי תיבות של Cyclin – dependent kinase), וזאת משום שהן חסרות כל פעילות קינאז כאשר הן אינן קשורות לציקלין. כל Cdk יכול להיקשר לציקלינים שונים, וזהות הציקלין היא שתקבע אילו חלבונים יזורחנו על ידי הקומפלקס Cdk-ציקלין.
כאשר התאים מעוררים לשכפול, קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב G1 מכינים את התא לשלב ה-S על ידי אקטיבציה של פקטורי שעתוק שונים הגורמים לביטוי של גנים המקודדים לקומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב ה-S וכן של אנזימים שונים הדרושים לסינתזה של הדנ"א. הפעילות של קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב ה-S מעוכבים בתחילת מחזור התא על ידי מעכב ספציפי. לאחר מכן, לקראת סוף שלב G1, קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב G1 מביאים לפירוק של מעכב זה, וכך גורמים לאקטיבציה של קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב ה-S המזרזים כניסה לשלב ה-S.
לאחר האקטיבציה שלהם, קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב ה-S מזרחנים אתרים רגולטוריים שונים הנמצאים בחלבונים המרכיבים את קומפלקס הקדם-שכפול (Pre-replication complex), שהתכנסו במהלך תחילת השעתוק שהתרחש בשלב G1. לא זו בלבד שזרחון חלבונים אלו מאקטב את שלב האתחול של שכפול ה-DNA, הוא גם מונע התכנסות מחדש של קומפלקסי קדם-שעתוק חדשים. כתוצאה מכך, כל כרומוזום משוכפל פעם אחת בלבד במהלך מחזר תא יחיד, וכך התא מוודא שמספר הכרומוזומים הנכון יישמר גם אצל תאי הבת.
קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב המיטוזה מסונתזים כבר במהלך שלב ה-S ושלב ה-G2, אך הפעילות שלהם מעוכבת עד לאחר שסינתזת הדנ"א מסתיימת. לאחר האקטיבציה שלהם, קומפלקסים אלו משרים דחיסה של הכרומוזומים, שבירה של מעטפת הגרעין, סידור של סיבי כישור החלוקה והתייצבותם של הכרומוזומים הדחוסים במישור המשווה. לאחר אירועים אלו, קומפלקסי Cdk-ציקלין אלו מאקטבים את יצירתו של קומפלקס APC, קומפלקס רב-חלבונים המכווין את מעכבי האנפאזה לפרוטאוליזה מתווכת-יוביקוויטין ובכך מוביל לאני-אקטיבציה של קומפלקסי החלבונים המחברים את הכרומטידות-אחיות בשלב המטפאזה. פירוק של מעכבים אלו מאפשר, למעשה, את המעבר לשלב האנפאזה, שבמהלכו נפרדות הכרומטידות האחיות זו מזו, וכל אחת מוסעת לעבר הקוטב אליו פנתה במטפאזה. בהמשך שלב האנפאזה, מכווין קומפלקס ה-APC את הציקלינים של שלב המיטוזה לפירוק פרוטאוליטי. כתוצאה מכך, הפעילות של קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב המיטוזה מתמעטת באופן משמעותי, דבר המאפשר לכרומוזומים החדשים שהופרדו להיות משוחררים ופחות דחוסים, וכן להתהוות של ממברנות הגרעין סביב 2 תאי הבת בשלב הטלופאזה וכן לחלוקת הציטופלזמה בין 2 תאי הבת במהלך הציטוקינזה.
הערות שוליים

↑  Cooper GM (2000). "Chapter 14: The Eukaryotic Cell Cycle". The cell: a molecular approach (2nd ed.). Washington, D.C: ASM Press. ISBN 0-87893-106-6.
| תהליכים בתא |
| --- | --- | --- |
| מחזור התא | מחזור התא • מיטוזה • מיוזה • פליגה • אפופטוזה |  |
| חומצות גרעין וייצור חלבונים | שכפול DNA • שעתוק • שחבור • שחבור חליפי • תרגום |  |
| מטבוליזם | נשימה תאית • גליקוליזה • מעגל קרבס • זרחון חמצוני • תסיסה • גלוקונאוגנזה • מסלול הפנטוז פוספט • פוטוסינתזה • ניטריפיקציה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284826405171  NDL: 00576703  NKC: ph119041
שתיקתה של העיר הלבנה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אווה גרסיה סאנץ דה אורטורי 
 שפת המקור:  ספרדית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  ויטוריה 
 תקופת התרחשות:  היסטוריה עכשווית 
 הוצאה
 הוצאה:  Editorial Planeta 
 תאריך הוצאה:  אפריל 2016 
 מספר עמודים:  480 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-84-08-15416-7
 
שתיקתה של העיר הלבנה (בספרדית: El silencio de la ciudad blanca) הוא רומן ספרותי משטרתי ספרדי משנת 2016, שנכתב על ידי אווה גרסיה סאנץ דה אורטורי.סאנץ דה אורטורי עבדה כאופטומטריסטית עד שהחליטה להקדיש את עצמה לספרות. לכתיבת רומן זה היא נכנסה לאקדמיה למשטרה להתאקלם וללמוד הן על עבודת המשטרה והן על פסיכולוגיה פלילית.
עלילה

הרומן מתרחש בוויטוריה, בשנת 2016. לפני 20 שנה פשעי פולחן טרגיים גרמו לבהלה בין העיר לפרובינציה עד להאשמת ארכאולוג מפורסם שנידון לכלא. אך כאשר הוא עומד להשתחרר, הפשעים מתחדשים באותו אופן פעולה: הקורבנות מוצגים במספרים אחדים עם פרחים המכונים אגוזקילוריות במקומות היסטוריים בעיר. לכל הקורבנות יש מכפיל גיל 5 ולהם שמות משפחה מורכבים. אונאי לופז דה איילה, מומחה צעיר לדיוקנים פליליים, מופקד על לכידת הרוצח בעודו מתמודד בפני טרגדיה אישית שהייתה לו בעבר
עיבוד קולנועי

בשנת 2019 הרומן עובד לסרט "רצח כפול: שתיקתה של העיר הלבנה". הפצת הסרט על ידי נטפליקס החלה במרץ 2020. התפקיד הראשי בסרט שוחק על ידי בלן רואדה.
הערות שוליים

1 2  Cadáveres en la ciudad blanca, ELMUNDO, ‏2016-05-24 (בספרדית)
↑  EL SILENCIO DE LA CIUDAD BLANCA (TRILOGIA DE LA CIUDAD BLANCA 1) de EVA GARCIA SAENZ DE URTURI | Casa del Libro, casadellibro, ‏2016-04-12 (ב־European Spanish)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5938579
ציפי זרנקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בדצמבר 1954 (בת 69) חיפה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  זמרת
 שפה מועדפת:  עברית 
 
ציפי זרנקין (מוכרת מחוץ לישראל כציפי; נולדה ב-7 בדצמבר 1954) היא זמרת ישראלית.
חייה

ציפי נולדה בחיפה וגדלה במושב שורש שליד ירושלים. את שירותה הצבאי עשתה בצוות הווי הנח"ל לצדם של יזהר כהן, נאוה ברוכין וחני מולדבין. לאחר השירות הופיעה עם המלחין משה וילנסקי בביצועים לשיריו, ואף הקליטה כמה מהם, כמו "תני לו פרח" (שהתפרסם מאוחר יותר בביצוע גלי עטרי), "נערי בים ביתו" (ששרה במקור דורית ראובני) ועוד. 
לאחר שהות של 5 שנים בארצות הברית, שם הופיעה לפני הקהילה היהודית, שבה לישראל ומאז היא מופיעה ברחבי הארץ ובעיקר באילת, בה היא מתגוררת.
בשנת 2010 הוציאה בעקבות מופע משירי וילנסקי אלבום חדש ומצליח, "תנו לו פרח", המאגד שירים של המלחין משה וילנסקי, חלקם לא הוקלטו קודם לכן. המפיק והמעבד המוזיקלי של אלבום זה הוא רפי קדישזון. בת זוגו של יואב איגרא, יזם, אדריכל ובעלים-משותף של מלונות הרודס באילת.
אלבומים

"א-ביסל יידישקייט" (1999) - אלבום שירים ביידיש (הסיבה שהאלבום ביידיש היא שזרנקין חיפשה אחר השורשים של הוריה, שהיו ניצולי שואה).
"מיסטי" (2000) (באנגלית) - אלבומה הבינלאומי הראשון של זרנקין.
"שלום על ישראל" (2003) - אלבום המורכב משירים עבריים.
"תנו לו פרח" - שירי משה וילנסקי (2010) - אלבום משירי משה וילנסקי, שמרבית מהם מוקלטים בפעם הראשונה.
פאוור פופ

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  פופ רוק • גראז' רוק • הארד רוק • רוקבילי • דו-וופ • מוזיקת ג'אנגל
 מקורות תרבותיים:  סוף שנות ה-60, ארצות הברית והממלכה המאוחדת
 מוצא:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 כלים:  גיטרה חשמלית • בס • תופים • כלי מקלדת
 סוגות היתוך
 פופ פאנק
 נושאים קרובים
 גלאם רוק • גל חדש • פאב רוק בריטי • ארט פופ • קולג' רוק • נאו-פסיכדליה
 
פאוור פופ (שנכתב לעיתים גם בצורה "פאוורפופ") הוא תת-ז'אנר של מוזיקת רוק וסוג של פופ רוק המבוסס על מוזיקה מוקדמת של להקות כמו The Who, הביטלס, The Beach Boys והבירדס. מקורו באמצע שנות ה-60 כאשר מעריצי מוזיקה צעירים החלו למרוד ביומרות החדשות של מוזיקת הרוק והתפתחו בעיקר בקרב מוזיקאים אמריקאים שהגיעו שהתחילו את דרכם במהלך הפלישה הבריטית. הז'אנר משלב בדרך כלל הוק מלודי, הרמוניות קוליות, הופעה אנרגטית ומוזיקה שנשמעת "שמחה" המושתתת על ידי תחושת געגוע או יאוש.
את המונח "פאוור פופ" טבע חבר להקת The Who פיט טאונסנד בשנת 1967 כדי לתאר את סגנון המוזיקה שלהם. עם זאת, המונח נעשה מזוהה יותר עם אמנים הבאים משנות השבעים שביקשו להחיות את הפופ בסגנון הביטלס. צליל הז'אנר התבסס יותר הודות ללהיטים בתחילת שנות השבעים של Badfinger‏, The Raspberries ו- Todd Rundgren. אמנים שלאחר מכן שאבו מדי פעם מהתפתחויות כמו גל חדש, פאנק, גלאם רוק, פאב רוק בריטי, קולג' רוק ונאו-פסיכדליה.
הפאוור פופ הגיע לשיאו המסחרי במהלך עלייתם של הפאנק והגל החדש בסוף שנות השבעים, עם Cheap Trick, הנאק, the Romantics,‏ Nick Lowe,‏ Dave Edmunds ו-Dwight Twilley. במהלך תקופה זו, מבקרי מוזיקה שכתבו על התופעה פופולריות לשימוש במונח. לאחר תגובה לא פופולרית וביקורתית ללהיט הגדול ביותר של הז'אנר, "My Sharona" (הנאק, 1979), חברות התקליטים הפסיקו בדרך כלל להחתים קבוצות פאוור פופ, ורוב להקות שנות השבעים התפרקו בתחילת שנות ה-80.
במהלך העשורים הנמשכים המשיך הפאוור פופ בהצלחה מסחרית צנועה, בעוד שנותר במידה רבה מושא ללעג. בשנות התשעים התגלה גל חדש של להקות אלטרנטיביות שנמשכו לאמנים משנות השישים בגלל המוזיקה של שנות השמונים שהשפיעו עליהן. אף על פי שלא היו מוצלחים כמו קודמיהם, Jellyfish, the Posies, Redd Kross, Teenage Fanclub, ו-Material Issue היו אהודים ביקורתית. באמצע שנות ה-90 התפתח שלוחה של הז'אנר ששילב הרמוניות פאוור פופ עם פאנק אפטמפי, שכונה "פופ פאנק", הגיע לפופולריות של המיינסטרים.
הערות שוליים

↑  "Power Pop". AllMusic. נבדק ב-26 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Murray, Noel (11 באוקטובר 2012). "A beginners' guide to the heyday of power-pop, 1972-1986". The A.V. Club. נבדק ב-16 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
נונו טבארש

נונו אלברטינו וארלה טבארש (בפורטוגזית: Nuno Albertino Varela Tavares; נולד ב-27 בינואר 2000 בליסבון שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת המגן השמאלי בלאציו מהסרייה א' בהשאלה מארסנל, ובנבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים > בנפיקה ליסבון

טבארש נולד בליסבון שבפורטוגל להורים מכף ורדה. הוא גדל במחלקות הנוער של קאסה פיה, ספורטינג ליסבון ובנפיקה ליסבון. ב-27 באוקטובר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון, במסגרת הליגה הפורטוגלית השנייה.
ב-4 באוגוסט 2019 ערך טבארש את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–5 על ספורטינג ליסבון במסגרת הסופר קאפ הפורטוגלי. ב-10 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–5 על פאסוס די פריירה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2019/2020. במשחק זה הבקיע את שערו היחיד במדי הקבוצה, וכן בישל שני שערים.
בסך הכל ערך טבארש 41 הופעות רשמיות במדי הקבוצה.
קריירת מועדונים > ארסנל

ב-10 ביולי 2021 חתם טבארש בארסנל מהפרמייר ליג. ב-13 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את קאלום צ'יימברס בהפסד 0–2 לברנטפורד במסגרת מחזור הפתיחה של עונת 2021/2022 בפרמייר ליג. ב-23 באפריל 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו במדי המועדון, בניצחון 3–1 על מנצ'סטר יונייטד במסגרת המחזור ה-34 בליגה.
קריירת מועדונים > ארסנל > השאלה למרסיי

ב-30 ביולי 2022 הושאל לאולימפיק מרסיי מהליגה הצרפתית. בהופעת הבכורה, ב-7 באוגוסט כבש שער בכורה בניצחון 4–1 על סטאד ריימס. בעונתו במרסיי שותף טבארש ב-31 משחקי ליגה בהם כבש 6 שערים, בנוסף שותף ב-6 משחקים בליגת האלופות וב-2 משחקי גביע. ובסך הכל סים את עונת עונת ההשאלה שלו במרסיי עם 6 שערם ב-39 משחקים בכל המסגרות.
קריירת מועדונים > ארסנל > השאלה לנוטינגהאם פורסט

ב-1 בספטמבר 2023 הושאל לעונה אחת לנוטינגהאם פורסט, מהפרמייר ליג. כבר יום למחרת ערך טבארש את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–0 על צ'לסי. ואת העונה סיים עם 0 שערים ב-8 הופעות בליגה אליהם ו-4 הופעות בגביע.
קריירת מועדונים > ארסנל > השאלה ללאציו

ב-15 ביולי 2024 הושאל טבארש ללאציו מהסרייה א'.  ב-31 באוגוסט ערך טבארש את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 2–2 עם מילאן, ואף בישל את שני השערים של הקבוצה.
קריירה בינלאומית

טבארש היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21. הוא זומן לסגל המורחב של נבחרת פורטוגל שכלל 55 שחקנים לקראת מונדיאל 2022, אך נופה מהסגל הסופי. לאחר פתיחת העונה הטובה שלו בלאציו. בנובמבר 2024 זומן טבארש כל ידי המאמן רוברטו מרטינס לסגל הנבחרת לקראת צמד משחקי ליגת האומות נגד פולין וקרואטיה.  וב-15 בנובמבר 2024 הוא ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת בניצחון 5–1 על פולין.
תארים

הסופר קאפ הפורטוגלי (1): 2019/2020
הערות שוליים

↑  Benfica de Luis Lopes é campeão nacional de juniores באתר DTudo1Pouco, ‏ 19 במאי 2018 (בפורטוגזית)
↑  Benfica confirma cinco jogadores da formação na pré-época באתר Diário de Notícias, ‏ 27 ביוני 2019 (בפורטוגזית)
↑  Nuno Tavares: outro menino de Lage que a mãe tirou de Alcochete באתר Observador, ‏ 4 באוגוסט 2019 (בפורטוגזית)
↑  Benfica B vence Covilhã e dorme na liderança באתר O Jogo, ‏ 27 באוקטובר 2018 (בפורטוגזית)
↑  Benfica stick five past Sporting in season curtain-raiser באתר PortuGOAL, ‏ 4 באוגוסט 2019 (באנגלית)
↑  "Golo do Nuno Tavares? Ninguém estava à espera que ele aparecesse ali, nem eu..." באתר O Jogo, ‏ 11 באוגוסט 2019 (בפורטוגזית)
↑  Benfica confirma transferência de Nuno Tavares para o Arsenal באתר Público, ‏ 10 ביולי 2021 (בפורטוגזית)
↑  Welcome Nuno! Tavares joins us from Benfica באתר הרשמי של ארסנל, 10 ביולי 2021 (באנגלית)
↑  Nuno Tavares: Arsenal sign left-back from Benfica in £8m deal באתר BBC, ‏ 10 ביולי 2021 (באנגלית)
↑  Nuno Tavares joins Marseille on loan, Nuno Tavares joins Marseille on loan, ‏2024-10-30 (באנגלית)
↑  Nottingham Forest Football Club, Forest sign Nuno Tavares on loan from Arsenal, Nottingham Forest Football Club, ‏2023-09-01
↑  Nuno Tavares completes loan move to Lazio, Nuno Tavares completes loan move to Lazio, ‏2024-10-30 (באנגלית)
↑  Portugal reportedly announce provisional 55 man squad 2022, ‏25 באוקטובר 2022
↑  SAPO, Os 26 convocados de Portugal: Gonçalo Ramos, António Silva, Otávio e Matheus Nunes chamados, SAPO Desporto (בפורטוגזית)
↑  Nuno Tavares é o expresso de Roma: "Sinto-me cada vez mais em casa", O Jogo (בפורטוגזית)
↑  Nuno Tavares "feliz" pela 1.ª internacionalização: «Estou entre os melhores, onde quero estar», www.record.pt (ב־European Portuguese)
מקור משני

מקור משני או מקור שניוני הוא תיעוד אשר מכיל ניתוח, פרשנות או סינתזה של מידע המצוי במקורות אחרים, לרוב מקורות ראשוניים, אך גם מקורות משניים נוספים. התיעוד עשוי להתבצע במספר שיטות ובכללן כתיבת מסמך, צילום והקלטה.
ישנם מקורות הנחשבים לראשוניים ומשניים גם יחד וההבחנה ביניהם תלויה בשימוש שנעשה במקור. לדוגמה, אם ספר העוסק במחקר היסטורי ומתבסס על מקורות ראשוניים יציג פרשנות או מסקנות חדשות והן תהיינה בסיס למקורות משניים נוספים, הוא יוגדר גם כמקור ראשוני וגם כמשני.
מקורות שלישוניים מתבססים על מקורות ראשוניים ומשניים.
דוגמאות לסוגים שונים של מקורות משניים:
ספרים בתחומים שונים כגון היסטוריה, המציגים תוצאות מחקרים או מתבססים עליהם.
ביוגרפיות ואוטוביוגרפיות בעיקר בתחום מדעי הרוח וכמידע משלים לגבי אישים רלוונטיים.
מאמרים בכתב עת מדעי הסוקרים שינויים בתחומי מחקר שונים.
מטא אנליזה של מחקרים או מאמרים.
ביקורת ספרות על ספר הנחשב מקור ראשוני, המכילה ניתוח והבעת דעה מקצועית של הכותב על תכנו עשויה להיחשב כמקור שניוני.
סרט תיעודי.
ראו גם

מקור ראשוני
מקור שלישוני
מחקר
היסטוריוגרפיה
יוסף שתקאי

| --- | --- |

 תפקידים:  רופא עיניים 
 פטירה:  1962 
 צאצאים:  אדם שתקאי 
 
ד"ר שתקאי ב-1960
יוסף שתקאי (שוויג) (1896–1962) היה רופא, מומחה באופתלמולוגיה, עובד ציבור, מנהל בית החולים בילינסון (1954-1959).
קורות חיים

שתקאי נולד בטרנופול, פולין לזליג לייב שוויג ואסתר. שתקאי סיים תיכון בלבוב ואת לימודי הרפואה בווינה. עם סיום לימודי הרפואה התמחה שתקאי במחלות עיניים בווינה.
שתקאי היה חבר באגודה העברית "קדימה" ומספר שנים כיהן כיושב ראש האגודה. בנוסף היה שתקאי נשיא מסדר בני ברית בלודז' וחבר הדירקטוריון של קרן היסוד בפולין.
שתקאי ניהל בלודז' את מחלקת העיניים בבית החולים "פוזננסקי".
שתקאי כיהן כסגן יושב ראש בתי הספר הציבוריים היהודים התיכוניים, והיה ממיסדי המכון למדעי היהדות.
שתקאי היה ממייסדי טא"ז (מפולנית: TOZ, ראשי תיבות: Towarzystwo Ochrony Zdrowia Ludności Żydowskiej w Polsce) בלודז' ובפולין.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1939–1942 עבד שתקאי בתחום רפואת העיניים במספר בתי חולים בברית המועצות.
בשנת 1942 עלה שתקאי לארץ ישראל.
שתקאי כיהן כחבר מרכז קופת חולים של ההסתדרות, חבר הנהלת קרן נכות, חבר המועצה הרפואית של קופת חולים
שתקאי היה ממייסדי החברה לשמירת הבריאות באוכלוסייה היהודית (OZE, אָזע). בישראל.
בין השנים 1954- 1959 ניהל שתקאי את בית החולים בילינסון, ותרם רבות לפיתוח בית החולים.
שתקאי היה מיוזמי ומקימי הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. שתקאי השתתף בישיבות הראשונות בשנת 1961 ,שדנו בהצעה להקים בית ספר לרפואה בתל אביב. הישיבות התקיימו בבית החולים הדסה (תל אביב), במשרדו של מנהל בית החולים הד"ר אריה אברמוביץ. בקבוצה היוזמת נכללו: ד"ר אריה אברמוביץ, פרופ' גאורג צונדק, פרופ' אנדרה דה-פריס, פרופ' שמואל שור, ד"ר אפרים סיני וד"ר שתקאי. בינואר 1962 הודיע ראש עיריית תל אביב מרדכי נמיר שהעירייה אישרה את הקמת הפקולטה בברכתו של נשיא אוניברסיטת תל אביב ג'ורג' וייז.
שתקאי היה חבר מועצת העיר תל אביב מטעם מפלגת העבודה.
שתקאי נפטר בשנת 1962.
בנו אדם שתקאי שירת כטייס בחיל האוויר הבריטי בזמן מלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן נמנה עם מקימי חיל האוויר הישראלי. שירת כטייס בחיל האוויר הישראלי בדרגת סא"ל.
לקריאה נוספת

פרופ' נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ ישראל 1948-1799", איתי בחור-הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, שתקאי (שוויג) יוסף, עמוד 427
"דפים רפואיים" כ"ב, עמודים 193–195, מאי 1963
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "יוסף שתקאי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2860
↑  ה"סזון" צייד אחים / יהודה לפידות  מכללת הרצוג
↑  "במלוא העין" מעולמו של רופא, ד"ר אפרים סיני, צ'ריקובר מוציאים לאור בע"מ, 1984, פרק 78, עמוד 181
↑  אדם שתקאי "תולדות נעוריה של טייסת א'", הוצאת מ. ניומן, 1949  אתר סימניה
הרצועה הקורונית

חוף רדוד אופייני בסמילטינה
המעבורת בין קלייפדה וסמילטינה
ספינות במוזיאון הימי של ליטא בקופגליס
(חלק מקלייפדה) בקצה הצפוני של הרצועה הקורונית
דיונת חול אופיינית ברצועה הקורונית
מטבע ליטאי המנציח את הכרזת אונסק"ו על הרצועה הקורונית כאתר מורשת עולמית
הרצועה הקורונית (ברוסית: Куршская коса; בליטאית: Kuršių Nerija; בגרמנית: Kurische Nehrung) היא חצי אי צר, ארוך וחולי באורך של 98 ק"מ, החוצץ בין הים הבלטי והלגונה הקורונית (אנ').
גאוגרפיה

הרצועה הקורונית נמשכת משולי העיר זלנוגרדסק בחצי האי סמבייה (רוסית Земландский полуостров; גרמנית Samland) במחוז קלינינגרד שברוסיה בדרום, ועד למצר צר מול העיר קלייפדה בליטא בצפון. 46 הק"מ הדרומיים של הרצועה שייכים לרוסיה בעוד ש-52 הק"מ הנותרים שייכים לליטא. רוחבה של הרצועה נע בין כ-400 מטר (ביישוב לסנוי) ל-3,800 מטר (מצפון לנידה).
ברצועה הקורונית נמצאות חוליות הסחף הגבוהות באירופה. גובהן הממוצע הוא 35 מטר אך במקומות מסוימים הן מגיעות לגובה של 60 מטר. הרצועה מוכרזת כפארק לאומי לכל אורכה - הפארק הלאומי קורשיו נרייה (Kuršių Nerijos Nacionalinis parkas) שוכן בחלקה הליטאי והפארק הלאומי הרצועה הקורונית (Национальный парк Куршская коса) בחלקה הרוסי.
גבעת המכשפות (Raganų kalnas-רגאנו קלנס-בשפה הליטאית) היא גבעה מיוערת בפארק הלאומי, עליה ממוקמים כ-100 פסלי עץ אשר נושאיהם שאובים מהפולקלור הליטאי. בין דוברי העברית המקום ידוע כ"יער המכשפות".
אקלים

האקלים ברצועה הקורונית הוא ימי ומתון יחסית, והים הבלטי ממתן את הטמפרטורות בכ-3 °C ביחס לטמפרטורה השוררת בפנים היבשת. הים גורם גם ללחות יחסית גבוהה המגיעה עד 82% בחורף ולשכיחותו של ערפל השורר בכ-66 ימים בשנה בממוצע. כמות המשקעים הממוצעת מגיעה ל-643 מ"מ בכ-175 ימי גשם בשנה.
הרצועה חשופה לסיכונים מצד גלי הים הבלטי מחד ומצד הרוחות הנושבות באופן קבע במהירות ממוצעת של 5.5 מטר לשנייה מנגד. לנתונים אלה השפעה גדולה במיוחד על חולות הסחף מהם עשויה הרצועה, ורוחבה הקטן מעצים את רגישותה. במאתיים השנים האחרונות השתמרה הרצועה הקורונית בשל פעולת ייעור מתמדת שמנעה את היעלמותה ופיצתה על עצים שאבדו בשריפות.
התיישבות וכלכלה

לאורך הרצועה תשעה יישובים - סמילטינה (Smiltynė), אלקסנינה (Alksnynė), יואודקראנטה (Juodkrantė), פרוואלקה (Pervalka), פראילה (Preila) ונידה (Nida) בליטא; ומורסקוייה (Морское), ריבאצ'י (Рыбачий) ולסנוי (Лесной) ברוסיה.
כביש בודד עובר לאורך הרצועה, והעיירה סמילטינה בקצהה הצפוני מקושרת בשני קווי מעבורת אל העיר קלייפדה השוכנת על היבשה למולה. משך הנסיעה במעבורת הוא 15 עד 20 דקות.
עיקר פרנסת תושביה של הרצועה הוא על הדיג והתיירות, והפיכתו של חבל ארץ זה ליעד תיירותי פופולרי העלה חשש לפגיעה במרקם הטבעי והרגיש המתקיים בו.
פרהיסטוריה

נוכחות ראשונה של בני האדם בדרומה של הרצועה הקורונית מתוארכת לשנת 8000 לפנה"ס, היינו, לתקופה המזוליתית, אך אלה היו נוודים שלא התיישבו במקום[דרוש מקור]. יישובי קבע קמו במקום רק בשנת 4000 לפנה"ס לערך, ותנאיו איפשרו דיג, צייד וליקוט. התושבים אספו שרף עצים ועיבדו אותו לענבר, עשו שימוש בכלי חרס וקונכיות, בייתו בעלי חיים כמו כלבים וחזירים, וארגו שטיחים.
בסוף התקופה הנאוליתית התבססה ברצועה התרבות הימית, שהייתה שילוב של התרבות המקומית הקודמת ושל השפעות ממרכז אירופה, וממנה נוצרו מאוחר יותר שבטים בלטים מערביים כמו הפרוסים, היטווינגים והקורונים. בתקופה זו החל גידול עיזים וסוסים, ולראשונה בתולדות המקום הופיעה בו חקלאות, בעיקר גידול חיטה ושעורה. בנוסף החלו התושבים להפיק מלח ממי הים.
בתקופת הברונזה (2000 עד 500 לפנה"ס) התקרר האקלים ברצועה הקורונית ונראה כי חלה נסיגה בהתיישבות האנושית במקום בתקופה זו. בשנת 1700 לפנה"ס הציף הים הבלטי את היישובים מתקופת האבן וההתיישבות נדדה למקומות גבוהים יותר. הממצאים מתקופת הברונזה מעטים ביחס לממצאים מהתקופות שקדמו לה, ואיכות הקרמיקה ירדה גם היא. המצב החמיר בתקופת הברזל (500 לפנה"ס עד 1300), ונראה כי ההתיישבות במקום פסקה לחלוטין, אם כי העיר מוחובוייה בקצה הדרומי של הרצועה (ולמעשה מחוצה לה) שימשה מרכז מסחרי בין 800 ל-1016, ויישוב בלטי התקיים בקלייפדה שעל החוף שמנגד לה מאז המאה ה-7.
היסטוריה

בשנת 1253 הקימו אבירי המסדר הליבוני את מצודת ממלבורג (Memelburg) במקום בו שוכנת כיום קלייפדה, וחלקה הצפוני של הרצועה בא תחת שליטתו. קלייפדה וצפון הרצועה עברו בשנת 1328 לשליטת המסדר הטבטוני וקו הגבול בין הדיוקסיה של קלייפדה בצפון וזו של סמבייה בדרום חצה את הרצועה לרוחבה. קו גבול זה השתנה אך מעט לאורך מאות השנים שלאחר מכן וקבע במידה רבה את מיקומו של הגבול הנוכחי בין רוסיה וליטא. ב-1372 קמה העיר ריבאצ'י (אז רוסיטן - Rossiten) בדרומה של הרצועה גופה. מ-1525 ועד 1918 השתייכה הרצועה לפרוסיה ולאחריה לגרמניה, אם כי היא נכבשה לתקופות קצרות על ידי שוודיה ורוסיה.
במהלך המאה ה-16 התפשטו החולות ברצועה בשל כריתה מסיבית של עצים ומרעה יתר. החולות כיסו תחתם כפרים שלמים, דבר שהוביל לכך שממשלת פרוסיה החלה בשנת 1825 בתהליך של נטיעת עצים המכסים חלקים גדולים מהרצועה עד היום. במהלך המאה ה-19 הורכב רוב אוכלוסיית הרצועה מקורונים, עם מיעוט גרמני בדרום וליטאי בצפון, אולם הקורונים הלכו והתבוללו, ובתחילת המאה ה-20 הייתה רוב האוכלוסייה במקום גרמנית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה הרצועה נתונה תחת ניהול צרפתי, וב-1923 חולקה בין ליטא לגרמניה (פרוסיה המזרחית) לאורך קו הגבול הנוכחי. לאחר השחרור מהכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה גורשה האוכלוסייה הגרמנית שישבה ברצועה והאזור היה לחלק מברית המועצות. מאז עצמאות ליטא ב-1990 מחלקות רוסיה וליטא את השליטה באזור.
בשנת 2000 הכריז ארגון אונסק"ו על הרצועה הקורונית כאתר מורשת עולמית.
הערות שוליים

↑  Matt&Lia, Exploring the Hill of Witches – Curonian Spit National Park, Compasses & Quests, ‏9/2/2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531276505171  GND: 4033800-9  LCCN: sh85033537  LNB: 000052791  NKC: ge410981  VIAF: 234126334   WorldCat (עם VIAF): 234126334
סיאט 1500

| --- | --- |

סיאט 1500
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סיאט
 שנות ייצור:  1963–1973
 הרכבה:  ספרד ספרד
 מודל קודם:  SEAT 1400
 מודל אחריו:  Fiat 1800 \ 2100
 אורך:  4,470 מ"מ
 רוחב:  1,620 מ"מ
 גובה:  1,430 מ"מ
 משקל:  1,210-1,250 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,650 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1,481 סמ"ק המפיק 72 כ"ס 4 צילינדרים, בטור, מנוע דיזל, 1,767 סמ"ק המפיק 46 כ"ס 4 צילינדרים, בטור, מנוע דיזל, 1,988 סמ"ק המפיק 55 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  140 קמ"ש (מנוע 1,481 סמ"ק) 103 קמ"ש (מנוע דיזל 1,767 סמ"ק) 130 קמ"ש (מנוע דיזל 1,988 סמ"ק)
 צריכת דלק:  9.5 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 1,481 סמ"ק) 6.8 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע דיזל 1,767 סמ"ק) 8.2 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע דיזל 1,988 סמ"ק)
 מעצב:  Dante Giacosa
סיאט 1500 (בספרדית: SEAT 1500) היא מכונית משפחתית גדולה, אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט בין השנים 1963–1973.
דגם ה"סיאט 1500" יוצר על בסיס "פיאט 1500L" שיוצר על ידי קונצרן פיאט האיטלקי בין השנים 1961-1968, ברישיון פיאט.
יוצרו 134,766 יחידות.
תצורות דגמי "סיאט 1500"

סדאן - 4 דלתות
סטיישן  - 5 דלתות
אמבולנס - 3 דלתות
תמונות

סיאט 1500, שנת 1968 - סטיישן
סיאט 1500, שנת 1968 - סטיישן
סיאט 1500, שנת 1968 - סטיישן
סיאט 1500, שנת 1968 - מבט לתא הנהג
סיאט 1500, שנת 1967 - אמבולנס
סיאט 1500 - מונית
סיאט 1500 - מונית (טקסי ברצלונה)
סיאט 1500
סיאט 1500
סיאט 1500, שנת 1970
סיאט 1500
ראו גם

סיאט
פיאט
פיאט 124
סיאט 850
סיאט פורא
סיאט 1400
סיאט 1200/1430 ספורט
סיאט 1430
לקריאה נוספת

סיאט 1500 (escuderia.com/comparativa-seat-1500)
הערות שוליים

↑  סיאט 1500 - היסטוריה historiaseat
↑  פיאט 1500 lavanguardia.com/motor/20140616/54409057839/seat-1500-primera-berlina-burguesa
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX539938
הסולם

ערך זה עוסק בפירוש לספר הזוהר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

דף השער, בו מפורטים חלקי הספר ומהותם
 מידע כללי
 מאת:  יהודה לייב הלוי אשלג 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  מיסטיקה יהודית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1953 
 
פירוש הסולם הוא פירוש לספר הזוהר שנכתב במאה ה-20 על ידי הרב יהודה לייב הלוי אשלג, שכונה על שם חיבורו "בעל הסולם".