stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איסר זלמן מלצר
קורות חייו > ישיבת סלובודקה וישיבת סלוצק

בעקבות נישואיו, הושפע הרב מלצר מתנועת המוסר שחותנו וגיסו היו מקורבים אליה ואל מנהיגה רבי ישראל מסלנט. הוא היה תלמידו של רבי נתן צבי פינקל, הסבא מסלובודקה, והתמנה לראש ישיבה בסלובודקה בשנים תרנ"ד-תרנ"ז (1894–1897) כבר בגיל 24.
בשנת תרנ"ז הקים רבה של סלוצק, רבי יעקב דוד וילבסקי (הרידב"ז), ישיבה מקומית ששימשה כ'שלוחה' של ישיבת סלבודוקה והרב מלצר הועמד בראשה.
לאחר שעבר הרידב"ז לשיקגו שבארצות הברית (ומאוחר יותר לצפת שבארץ ישראל), נתמנה הרב מלצר לרבה של סלוצק בשנת תרס"ג (1903), ושימש בכהונה זו עשרים שנים. לאחר עליית המשטר הסובייטי בברית המועצות סבל הרב מלצר רדיפות ונאסר מספר פעמים. בשל כך, נמלט בשנת תרפ"ג (1923) על נפשו לקלצק שבפולין, שם שימש כראש ישיבת סלוצק הגולה - "עץ חיים", יחד עם חתנו, הרב אהרן קוטלר, ותלמידו הקרוב חתן אחותו, הרב אלעזר מנחם מן שך. בתקופת סלוצק יזם את הדפסת כתב העת הרבני "יגדיל תורה", ואף שימש כעורכו.
קורות חייו > עלייתו לארץ ישראל ואחרית ימיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 1925 נתמנה לראש ישיבת עץ חיים בירושלים, וכיהן בתפקיד זה עד יום מותו. התגורר בשכונת אוהל משה באזור הנקרא כיום נחלאות בבנין שבנה והקדיש הנדיב שרגא פייבל יעקבזון ברחוב שנקרא היום על שמו (בבנין הסמוך נמצא כיום מתנ"ס 'לב העיר'), והיה מקורב לראי"ה קוק. על פי צוואת הרב ברלין, ספרייתו הושארה לדייר הבא אם יהיה תלמיד חכם מופלג, ואכן הספרייה הושארה לרב מלצר. לאחר פטירתו עברה הספרייה לרשות ישיבת עץ חיים.
נפטר בירושלים, ביום שלישי, י' בכסלו ה'תשי"ד, 17 בנובמבר 1953, בגיל 83. הלווייתו התקיימה ביום פטירתו והשתתפו בה כ-20,000 אנשים. במהלך ההלוויה התפתחו עימותים בין כוחות המשטרה לבין משתתפים שהשתייכו לזרם נטורי קרתא. נקבר בהר המנוחות.
על שמו נקראו רחובות בבני ברק, בירושלים (רחוב אבן האזל, על שם ספרו ורחוב מגוריו- האר"ז) וברחובות (רחוב הרא"ז, ראשי תיבות רבי איסר זלמן), שבה כיהן בנו הרב צבי יהודה כרב ראשי.
על שמו הוקמה ישיבת אבן האזל לצעירים שעל ידי ישיבת הנגב בנתיבות, בתשע"ה (2015) עברה הישיבה למודיעין עילית.
פעילות ציבורית

הצטרף לאגודת ישראל מיום היווסדה. השתתף בכל שלשת הקונגרסים העולמיים שלה, ובשנותיו האחרונות אף כיהן בתור יו"ר של "מועצת גדולי התורה", עד פטירתו. החזיק בעמדה חיובית לגבי מדינת ישראל העתידית, והמריץ את אנשי האגודה לפעולות ממשיות למען יישוב ארץ ישראל, בשנתו האחרונה נפגש עם ראש הממשלה בן-גוריון כדי להביע את מחאתו על הכוונה לממש את חוק גיוס חובה ושירות לאומי לנשים, עליהם פסק לאיסור בחומרת "יהרג ואל יעבור". היה ממייסדי "ועד הישיבות" בווילנה, יחד עם ה"חפץ חיים" ורבי חיים עוזר גרודזנסקי, ושימש כנשיא ועד הישיבות בארץ ישראל.
חיבוריו

חיבוריו התורניים שפרסמו אותו בעולם הישיבות היו פירושו אבן האזל (בשבעה כרכים) על המשנה תורה והגהות וביאורים לחידושי הרמב"ן על התלמוד הבבלי. בהקדמה לספרו הוא מודה לאשתו בילא-הינדא על עזרתה בהעתקת כתב היד שלו והכנתו לדפוס, ואף טרחה בהפצתו. זכה פעמיים בפרס הרב קוק לספרות תורנית עליו התבטא שקבלו כדי להעלות את חשיבות הפרס כדי שאברכים צעירים יתאמצו יותר כדי לזכות בו.
הכרך הראשון של אבן האזל יצא לאור בשנת ה'תרצ"ה והכרך האחרון של אבן האזל על סדרי הרמב"ם נשים וקדושה, יצא לאור לאחר פטירתו, ובראש הספר מתנוססת הקדמתו של הרב אלעזר מנחם שך תלמידו וחתן אחותו.
משפחתו

בתו חנה פערל, נישאה לרב אהרן קוטלר, ראש ישיבת קלצק בליטא ומייסד ישיבת בית מדרש גבוה בלייקווד ארצות הברית.
בנה הרב שניאור קוטלר כיהן כראש ישיבת לייקווד, ואחריו מכהן בראשות הישיבה בנו הרב אריה מלכיאל קוטלר
בנו, הרב צבי יהודה מלצר רבה של רחובות ומייסד "ישיבת הדרום".
חתנו הרב יהודה עמיטל, ראש ישיבת הר עציון.
בנו, המחנך ופרשן התנ"ך פיבל מלצר, מנהל בית הספר "רוחמה", מרצה השיעור היומי בתנ"ך ב"קול ירושלים", חבר מערכת דעת מקרא וממייסדיה, ומחבר הפירוש למגילת רות במסגרתה.
חתנו, הרב יצחק מאיר בן מנחם (פצ'ינר), אב בית דין פתח תקווה, ודיין בבית הדין הגדול.
חתנו של הרב בן מנחם, הרב אביעזר פילץ, מכהן כראש ישיבת תושיה תפרח, וכן בנו הרב מנחם בן מנחם הוא ר"מ בישיבה.
הרב אלעזר מנחם מן שך, ראש ישיבת פוניבז' ומנהיג הציבור החרדי-ליטאי, היה נשוי לגוטל, בתה של אחותו פרומא רבקה.
מתלמידיו > בישיבת סלוצק

הרב יוסף אליהו הנקין, פוסק וראש ארגון "עזרת תורה" בארצות הברית
הרב משה פיינשטיין, פוסק, ראש ישיבת מתיבתא תפארת ירושלים בניו יורק, מחבר השו"ת "אגרות משה"
הרב אלעזר מנחם מן שך, ראש ישיבת פוניבז' ומנהיג הציבור החרדי-ליטאי (היה נשוי לאחייניתו)
הרב פרופסור שמחה אסף, רב, חוקר, היסטוריון, ומשפטן. רקטור האוניברסיטה העברית ושופט בית המשפט העליון
הרב יחיאל מיכל פיינשטיין, ראש ישיבות רבנו יצחק אלחנן וישיבת בית יהודה בתל אביב
הרב ראובן כץ, רבה של פתח תקווה, מחבר השו"ת "דגל ראובן"
מתלמידיו > בישיבת עץ חיים

הרב שלמה זלמן אוירבך, פוסק, ראש ישיבת קול תורה
הרב אברהם יעקב זלזניק, ראש ישיבת עץ חיים
הרב מיכל יהודה ליפקוביץ, ראש ישיבת פוניבז' לצעירים
הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, הרב הראשי לישראל, ראש ישיבת מרכז הרב וממנהיגה הרוחניים הבולטים של הציונות הדתית
הרב שלמה גורן, הרב הצבאי הראשי והרב הראשי לישראל
הרב יצחק קוליץ, רבה של ירושלים
הרב יעקב ניסן רוזנטל, אב בית דין בחיפה
הרב ישראל יעקב פישר, ראב"ד העדה החרדית
הרב חיים יעקב גולדוויכט, ראש ישיבת כרם ביבנה
הרב יהודה עמיטל, מייסד וראש ישיבת הר עציון
הרב שמואל אוירבך, ראש ישיבת מעלות התורה
לקריאה נוספת

שלמה יוסף זוין, אישים ושיטות, ע' שיז-שמ, הוצאת קול מבשר, ירושלים תשס"ז.
הרב ידעאל מלצר, בדרך עץ החיים, ירושלים תשס"ו
אהרן סורסקי, מרביצי תורה ומוסר, כרך שלישי, ע' ט-מט, ארץ-ישראל תשל"ו.
עמיחי ישראל כנרתי, אז נדברו יראי ה', על קשרי הידידות בין הגרא"ז מלצר לרב אברהם יצחק הכהן קוק (הראי"ה) יו"ל על ידי ארגון אור האורות, תשס"ח.
הערות שוליים

↑  בדרך עץ החיים, עמ' 24.
↑  לזכרו של טוביה פרשל, אסופת מאמרים בעברית ובאנגלית, בתו פרל הרצוג, הוצאת מוזאיק, תשע"ד
↑  אנשים וספרים 15 ביוני 2011, ג'ואיש פרס (אנגלית)
↑  יואב שורק, ‏"בכף הקלע", השילוח, גיליון 3, פברואר 2017
↑  כיום ניתן לראות את הספרייה (הספרים וכתבי היד של הרבנית בילא הינדה) ואת מקל ההליכה והסולם הישן, באותו בית (כיום רחוב האר"ז 4, קומה שנייה, דלת שמאלית), בסוף המרפסת שבה בנה במשך רוב שנותיו בירושלים את סוכתו. הדירה סגורה במשך רוב השנה ורק בני משפחה מעטים פוקדים לעיתים את הבית.
↑  שערים, הגאון רבי איסר זלמן מלצר זצוק"ל, ‏18 בנובמבר 1953⁩
↑  שמות רחובות אתר עיריית ירושלים
↑  על שם הפסוק (שמואל א' כ, יט) "וְיָשַׁבְתָּ אֵצֶל הָאֶבֶן הָאָזֶל" וראשי תיבות של שם המחבר איסר זלמן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297422205171  GND: 105344768X  ISNI: 0000 0000 6696 9640  LCCN: n85329959  VIAF: 72849762   WorldCat (עם VIAF): 72849762
אבן כמונה

| --- | --- |
 לידה:  1215 בגדאד, בית עבאס 
 פטירה:  1284 (בגיל 69 בערך) חילה, עיראק 
 עיסוק:  רופא, תאולוג, פילוסוף, סופר 
 
סעד בן מנצור אבן כמונה (בערבית: سعد بن منصور ابن كمونة);‏ היה פילוסוף יהודי חשוב בן המאה ה-13 שחי בבגדאד, שעסק גם ברפואה (אופתלמולוגיה), במדעים ובכתיבה משווה על שלוש הדתות המונותאיסטיות. ספרו "עיון מחדש בדיונים הנוגעים לשלוש הדתות" עורר סערה, ובעקבות פרסומו פרצו מהומות אנטי-יהודיות בבגדאד בסוף המאה ה-13.
באופן יוצא דופן ביחס למלומדים יהודים אחרים בני התקופה, כמעט כל כתביו הידועים נכתבו בערבית ספרותית (ולא בעברית או ערבית יהודית). עקב כך הייתה לו השפעה גדולה על השיח הפילוסופי האסלאמי בזמנו ואף עשרות שנים לאחר פטירתו, ולעומת זאת השפעה מזערית על הפילוסופיה היהודית.
קורות חיים

פרטים מעטים ידועים על חייו של אבן כמונה. הוא נולד כנראה בראשית המאה ה-13 למשפחה יהודית בבגדאד. מקובל להניח שחי את חייו בבגדאד, אף על פי שחוקרים מסוימים העלו את ההשערה ששהה בחלב למשך תקופה מסוימת בצעירותו. בבגדאד הוא התכתב ועמד על קשר עם אינטלקטואלים מוסלמים בני זמנו, בהם המלומד הפרסי החשוב נסיר א-דין א-טוסי. בתקופת חייו התרחשה נפילת בגדאד והריסתה על ידי המונגולים בשנת 1258. לא ידוע האם היה בבגדאד באותה עת או במיקום אחר, וחזר אליה רק לאחר מכן. המונגולים מהר מאוד חידשו את הפעילות התרבותית בבגדאד והיו פטרונים למלומדים ואינטלקטואלים מקומיים, בהם אבן כמונה. הכובשים המונגולים האמינו בתקופה זו בדתות כגון שמאניזם, ועל אף שרוב האוכלוסייה הייתה מוסלמית, הממשל לא הודרך עוד על פי עקרונות האסלאם כפי שהיה בתקופת בית עבאס. על רקע זה אבן כמונה הרגיש כנראה שהוא בעל חופש יצירה רב יותר וביקר גם את האסלאם כפי שהוא ראה לנכון, מבלי לנקוט בצנזור עצמי רב.
על פי כתביו של אבן כמונה ניתן להבחין שהיה בקיא הן בכתבי הקודש היהודים והן באסלאמיים והנוצריים. הוא התמצא בשיח הפילוסופי של תקופתו וכן בפילוסופיה יוונית עתיקה. בכתביו הוא מותח ביקורת על הנצרות ובעיקר על האסלאם, אך לצד זאת רוחש הערכה מסוימת לישו ומוחמד. כתביו מבטאים את הרגשת המחויבות שלו להגנה על היהדות, ומחיבורו המשווה בין היהדות הרבנית ליהדות הקראית עולה שהוא השתייך ליהדות הרבנית.
כתביו > חיבורים פילוסופיים

الجديد في الحكمة - "החכמה החדשה" (1278).
חיבור ארוך בן שבעה כרכים, כל אחד מהם בן שבעה פרקים, על המדעים והפילוסופיה בזמנו של אבן כמונה.
كتاب المطالب المهمة من علم الحكمة - "הסוגיות החשובות ממדעי החכמה" (1259).
מסה פילוסופית על לוגיקה, מדעים והנפש.
تقريب المحجة وتهذيب الحجة (שנת 1259).
מאמר קצר על פילוסופיה.
كلمات وجيزة مشتملة على نقاط لطيفة في العلم والعمل.
ספר בן 20 פרקים על סוגיות פילוסופיות שונות.
כתביו > חיבורי פרשנות

شرح الأصول والجمل من مهمات العلم والعمل (שנת 1273).
פרשנות לספר "אל-אשאראת וא-תנביהאת" (الاشارات والتنبيهات) לאבן סינא על המיסטיקה.
شرح التلويحات - "הסבר של א-תלוויחאת" (1268).
פרשנות על ספר הפילוסופיה "כתאב א-תלוויחאת" לשהאב א-דין סהרורדי.
תגובה לדבריו של המלומד המוסלמי נג'ם אלדין אלכאתבי על "כתאב אל-מעלים" לפח'ר א-דין א-ראזי.
כתביו > השוואה בין דתות

"עיון מחדש בדיונים הנוגעים לשלוש הדתות".
חיבור שפרקיו הראשונים עוסקים בנבואה באופן כללי, ולאחר מכן ביהדות, נצרות ואסלאם. הספר תורגם לאנגלית ב-1971 בידי המזרחן משה פרלמן.
חיבור על ההבדלים בין היהדות הרבנית והיהדות הקראית.
לקריאה נוספת > מספריו בדפוס

אבן כמונה – מאמר על ההבדלים בין הרבניים והקראים (תרגם מערבית־יהודית והקדים מבוא: יהונתן הרשקוביץ), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך יב', 2020.
Sa'd Ibn Mansur Ibn Kammunah, al-Jadid fi al-hikma, al-Kabisi, H.A. (ed.), Baghdad: University of Baghdad, 1982
Sa'd Ibn Mansur Ibn Kammunah, Examination of Three Faiths. A Thirteenth Century Essay in the Comparative Study of Religion. Translation: Moshe Perlmann, University of California Press, 1971
Sa'd Ibn Mansur Ibn Kammunah, Al-Tanqīḥāt fī sharḥ al-talwīḥāt. Refinement and Commentary on Suhrawardī’s “Intimations”: A Thirteenth Century Text on Natural Philosophy and Psychology, ed. Hossein Ziai and Ahmed Alwishah, Costa Mesa, Calif.: Mazda, 2003.
Ibn Kammūna, Saʿd b. Manṣūr. Al-Maṭālib al-Muhimma min ʿIlm al-Ḥikma, ed. Sayyid Ḥusayn Sayyid Mūsawī. Kheradnāma-yi Ṣadrā 8, no. 32 (September 2003): 64–86.
Leon Nemoy, Ibn Kammūnah's Treatise on the Differences between the Rabbanites and the Karaites, The Jewish Quarterly Review, New Series, Vol. 63, No. 2 (Oct., 1972), pp. 97-135. Part Two.אבן
לקריאה נוספת > על משנתו

ליאון נימוי, אבן כמונה – רופא עברי מן המאה הי"ג, הרופא העברי ב (1947) עמ' 123–125
ליאון נימוי, אבן כמונה וחיבורו על החילופין שבין הרבנים והקראים, ספר יובל לכבוד הרב ד"ר ישראל אלפנביין (תשכ"ג), 201-208.
Reza Pourjavady, Sabine Schmidtke, A Jewish philosopher of Baghdad, BRILL, 2006.
Tzvi Langermann, Ibn Kammuna, The Stanford Encyclopedia of Philosophy, Edward N. Zalta (ed), Summer 2013 Edition.
Sabine Schmidtke. Studies on Saʿd b. Manṣūr Ibn Kammūna (d. 683/1284): Beginnings, Achievements, and Perspectives, Persica: Annual of the Dutch-Iranian Society 29 (2003): 105–121.
Sabine Schmidtke. Ibn Kammūna, Saʿd, Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013
הערות שוליים

↑  למעשה, ידוע רק על מלומד יהודי אחד שלמד מכתביו של אבן כמונה ואזכר אותם: דוד בן יהושע הרמב"ם (1335–1410). Sabine Schmidtke. "Ibn Kammūna, Saʿd." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014.
↑  Langermann, Y. Tzvi, Ibn Kammūna at Aleppo, Journal of the Royal Asiatic Society (Third Series), 2007, 17: 1–19.
↑  Nemoy, L., 1958, Ibn Kammuna's Treatise on the Immortality of the Soul, in Ignace Goldziher Memorial Volume (Volume 2), S. Loewinger, A. Scheiber, and J. Somogyi (eds.), Budapest: Typ Globus, 83–99.
↑  אהוד קריניס, הכוזרי מרגיש בבית, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2012.
↑  Ibn Kammuna, Examination of the Three Faiths, trans. Moshe Perlmann (Berkeley and Los Angeles, 1971), pp. 148-49
↑  IBN KAMMŪNA, SAʿD IBN MANṢŪR in Jewish Virtual Library.
↑  יצא לאור כחלק מהספר: Schmidtke, S., and Pourjavady, R., 2007, Critical Remarks by Najm al-Din al-Katibi on the Kitab al-Ma'alim by Fakhr al-Din al-Razi, together with the Commentaries by 'Izz al-Dawla Ibn Kammuna, Tehran:Iranian Institute of Philosophy & Institute of Islamic Studies, Free University of Berlin.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262906005171  BnF: cb151109868 (data)  GND: 103110429  ISNI: 0000 0001 1838 9868  LCCN: nr89017435  NKC: jx20070208002  NTA: 104701048  SELIBR: 300733  SUDOC: 112021220  TDVİA: ibn-kemmune  VIAF: 88120156   WorldCat (עם VIAF): 88120156
מסעב חסן יוסף

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1978 (בן 46) רמאללה, הרשות הפלסטינית 
 לאום:  אמריקאי-ערבי-נוצרי (ממוצא פלסטיני-מוסלמי)
 שם לידה:  مصعب بن حسن بن يوسف بن خليل
 מקום מגורים:  סן דייגו 
 כינוי:  "הנסיך הירוק"
 תקופת הפעילות:  1999–2007 (כ־8 שנים)
 
מסעב בן חסן בן יוסף בן ח'ליל (בערבית: مصعب بن حسن بن يوسف بن خليل, תעתיק מדויק: מצעב בן חסן בן יוסף בן ח'ליל; שמו הפרטי נהגה מוסעב, באנגלית: Mosab Hassan Yousef; נולד ב-5 במאי 1978) הוא סוכן שב"כ לשעבר, פעיל הסברה ובנו של השייח' חסן יוסף ח'ליל, ממנהיגי תנועת חמאס ביהודה ושומרון. בשב"כ כונה "הנסיך הירוק", ועל שם זה נקרא כותר הספר פרי עטו, וכן התוכניות והסרטים הדוקומנטריים שיצאו בעקבותיו.
ילדותו ומשפחתו

מסעב נולד בכפר אל-ג'אנייה הסמוך לעיר רמאללה שברשות הפלסטינית, כבן בכור למשפחה ערבית-מוסלמית. אביו חסן יוסף ח'ליל היה אחד ממקימי חמאס ומן הסמכויות הרוחניות הבכירות בארגון.
כנער צעיר בן 12–15, במהלך האינתיפאדה הראשונה (1987–1993) השתתף בזריקת אבנים ובקבוקי תבערה על חיילי צה"ל ועל אזרחים ישראלים.
בשנת 1996, בהיותו בן 18, נעצר על-ידי צה"ל בחשד להחזקת נשק והוכנס לכלא בישראל.
פעילותו כסוכן שב"כ

במהלך שהותו בכלא הוצע לו לשמש משתף פעולה של השב"כ ביהודה ושומרון. לדבריו, הוא התחיל לשנוא את חמאס כאשר ראה כיצד הפעילים מנצלים את סבלם של אזרחים וילדים בשביל להשיג את מטרות הארגון. הוא נחשף לכך בפעם הראשונה בעת ישיבתו בכלא, שם ראה כיצד פעילי חמאס מענים פעילים אחרים שנחשדו בשיתוף פעולה עם ישראל. בעקבות כך החליט לשתף פעולה עם השב"כ ממניעים אידאולוגיים כדי לנסות למנוע הרג של חפים מפשע. עבודתו בשב"כ החלה בשנת 1999 ונמשכה עד 2007.
בשנת 1999, לאחר שחרורו מהכלא, פגש מיסיונר בריטי שהזמין אותו לקבוצת למידה של הברית החדשה. הוא החל להתעניין בנצרות, ובעקבות חשיפתו לעקרונות האהבה והחמלה של הברית החדשה, החל לסלוד מהאלימות והטרור ששררו סביבו ולייחס אותן לאסלאם ולשחיתות של אנשי חמאס..
בשנת 2005 הוא אף המיר את דתו וכמו-כן הוטבל לנצרות.
בשב"כ כינו אותו "הנסיך הירוק": "נסיך" עקב היותו בנו של בכיר חמאס, ו"ירוק" בשל צבע הדגל של חמאס. במהלך שנות פעילותו היה צמוד כמעט כל הזמן לאביו, שנפגש לעיתים קרובות עם יאסר ערפאת, מרואן ברגותי ועוד בכירים רבים מחמאס ומפת"ח. עבודתו הייתה חשובה ומועילה ביותר למדינת ישראל והובילה לחשיפת מספר רב של חוליות טרור, ולמניעת פיגועים ופעולות טרור רבות, בהן עשרות פיגועי התאבדות ואף ניסיונות התנקשות בבכירים ישראליים. בין המבוקשים הרבים שנלכדו בזכות עבודתו: עבדאללה ברגותי, אבראהים חאמד, מרואן ברגותי ואף אביו, חסן יוסף ח'ליל. המודיעין שסיפק נחשב לאמין ואיכותי ביותר, ומסעב זכה להערכה רבה ממפעיליו בשב"כ. מפעילו, "קפטן לואי" (גונן בן יצחק), אמר לעיתון "הארץ":
הכרתי אותו במשך שש שנים, כרכז וכאחראי על אזור. ואני אומר לך, אם היו לנו X רכזי מודיעין בגזרה, בזכותו היו לנו 1+X. הוא היה הרכז הנוסף. אתה יודע מה, הוא היה יותר טוב מרובנו, בלי להעליב אף אחד. תובנה אחת של מסעב הייתה שווה לי אלף שעות מחשבה של טובי המומחים.
בשנת 2007 ביקש ממפעיליו בשב"כ להפסיק את עבודתו ולעזוב את הארץ. בשב"כ לא רצו לוותר עליו בקלות, והתעקשו שהוא יטוס לאירופה לתקופה קצרה שלאחריה יחזור לארץ, אך לאחר דין ודברים ניתן לו אישור לטוס לארצות הברית ללא הבטחה שיחזור לישראל. בארצות הברית ביקש מקלט מדיני אך בקשתו נדחתה ב־2009. הרשויות בארצות הברית ראו בו טרוריסט משום שנכלא על ידי השב"כ מספר רב של פעמים. בפועל, הסיבה שנכלא שוב ושוב הייתה כדי למנוע התפתחות חשד על עבודתו כסוכן בקרב אנשי חמאס. דחיית הבקשה הייתה אמורה לגרום לגירושו בחזרה לגדה המערבית, שם היו אנשי חמאס מוציאים אותו להורג. בקשתו השנייה למקלט מדיני בארצות הברית התקבלה ב־30 ביוני 2010 לאחר שמפעילו לשעבר בשב"כ הגיע לארצות הברית על מנת לתמוך בעמדתו, ולאחר שהמחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית טענה ש"התגלו עדויות חדשות".
פעילות הסברה

בשנת 2009 פורסם ספרו של מסעב, "בן החמאס", בשפה האנגלית, שבו הוא מגולל את סיפור חייו. בשנת 2010 יצא לאור תרגום הספר לעברית בהוצאת מודן. הספר תורגם גם לשפות אחרות, ונמכר בעיקר בישראל ובארצות הברית. פרסום הספר עורר התעניינות רבה במדיה ברחבי העולם, החל בילדותו בגדה כבן בכור למשפחה מוסלמית רבת השפעה, שהפך באופן טבעי לפעיל מרכזי בזרוע הצבאית של חמאס, דרך התהליכים הנפשיים שחוללו מהפך בהשקפת עולמו ובדתו וגרמו לו לפנות לשב"כ, וכלה בסיפור המבצעים שבהם נטל חלק ואותם הוא מגולל בפני הקורא מזווית שונה לגמרי. מעבר לסיפור האישי, נחשפות בספר "בן החמאס" שיטות פעולה של חמאס והשב"כ. מאז פרסום הספר, נאלץ מסעב להסתובב עם שומרי ראש צמודים ובנוסף נהג להסתובב חמוש בעצמו.
ב־2014 יצא לקולנוע סרט התעודה "הנסיך הירוק", המגולל את קורות חייו של מסעב חסן יוסף ומספר על הפעלתו בידי השב"כ למניעת פיגועי טרור. הספר עובד גם למחזה בשם "נסיך הצללים" על ידי השחקן ואיש השב"כ לשעבר דודי גורדון, והוא הוצג לראשונה ב-2017 בתיאטרון פסיק.
באוקטובר 2023, לאחר טבח שבעה באוקטובר, פתח מסעב חשבון טוויטר לצורך הסברה לטובת ישראל שזכה לפופולריות רבה. הוא מתראיין ברשתות התקשורת בעולם ומסקר את מלחמת חרבות ברזל מזווית פרו-ישראלית. מסעב אמר שמאז אירועי 7 באוקטובר הוא לא עושה הבחנה בין החמאס לבין הפלסטינים, שכן לשתי הקבוצות שאיפות זהות להשמדת ישראל.
בזמן מלחמת חרבות ברזל קרא למדינת ישראל להוציא להורג את אנשי חמאס הכלואים בישראל, כולל את אביו, אם לא ישחררו את כל החטופים.
ספריו

Son of Hamas: A Gripping Account of Terror, Betrayal, Political Intrigue, and Unthinkable Choices ‏ (ISBN 1-4143-3307-2).
בעברית: מסעב חסן יוסף בשיתוף עם רון ברקין, בן החמאס: סיפור בנו של מנהיג החמאס שהפך לסוכן שב"כ, מאנגלית: דפנה לוי, הוצאת מודן, 2010.
המסע אל החופש, המשך סיפורו של בן החמאס, כנרת זמורה דביר, 2022
Hassan Yousef, Mosab; Becket, James (6 באוגוסט 2024). From Hamas to America: My Story of Defying Terror, Facing the Unimaginable, and Finding Redemption in the Land of Opportunity (First ed.). Forefront Books. ISBN 978-1637633182. {{cite book}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  מסעב חסן יוסף, Israel must execute Hamas mass murderers in Israeli prisons. No exception, Sheik Hassan Yousef is included, בעמוד הטוויטר שלו, ‏28 בנובמבר 2023 (באנגלית)
↑  מידע בגוגל ספרים.
↑  מידע בגוגל ספרים.
↑  Elliot Spagat,‏ US Judge Agrees to Grant Asylum to Ex-Israeli Spy, באתר ABC News,‏ 30 ביוני 2010
↑  בן החמאס אתר סימניה
↑  שמוליק דובדבני, "הנסיך הירוק": עלייתו של האביר האפל, באתר ynet, 18 במאי 2014
↑  כרמית ספיר ויץ, ‏חצה את הקווים: איש השב"כ שהפך את "בן החמאס" להצגה, באתר מעריב אונליין, 17 במאי 2017
↑  Mosab Hassan Yousef, @MosabHasanYOSEF, https://twitter.com/, ‏אוקטובר 2023
↑  Mosab Hassan Yousef, [https://x.com/MosabHasanYOSEF/status/1788009159415173453 I was on 
@PiersUncensored
. Listen to what I had to say.], https://twitter.com/, ‏8/5/2024
↑  יוסף חדד, בן החמאס נותן בראש לתומכת טרור, באתר https://www.tiktok.com/, ‏7/4/2024
↑  מסעב חסן יוסף, Israel must execute Hamas mass murderers in Israeli prisons. No exception, Sheik Hassan Yousef is included, בעמוד הטוויטר שלו, ‏28 בנובמבר 2023 (באנגלית)
↑   מסעב חסן יוסף, פרק מהספר "המסע אל החופש, המשך סיפורו של בן החמאס", באתר הארץ, 20 ביולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519286505171  PLWABN: 9810586053005606  BnF: cb162528420 (data)  GND: 141079266  ISNI: 0000 0001 2283 6819  LCCN: n2009070146  NDL: 001094285  NKC: osa20181015608  NTA: 328598569  SUDOC: 147515394  VIAF: 102913437   WorldCat (עם VIAF): 102913437 
מסעב חסן יוסף ("הנסיך הירוק") בתצלום משמאל לפעיל ההסברה יוסף חדאד באוניברסיטת אוקספורד, 28 בנובמבר 2024
פוזיטנו (אדולף ארבסלה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אדולף ארבסלה 
 תאריך יצירה:  1923 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  131 ס״מ 
 גובה:  94.5 ס״מ 
 
פוזיטנו הוא אחת מיצירותיו המרכזיות של הצייר הגרמני אדולף ארבסלה (1881–1947), אשר נחשב לאמן בולט בתנועת "המציאות החדשה". הציור מציג נוף של העיירה האיטלקית פוזיטנו, כאשר הרקע הדומיננטי הוא רכס הרים עצום ממדים. היצירה מתאפיינת בשקט סטטי, צבעים בהירים ותחושת סדר ורוגע, המאפיינים את הסגנון האמנותי של התקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה. "פוזיטנו" הוא דוגמה מובהקת לסגנונו של אדולף ארבסלה ולתרומתו לתנועת "המציאות החדשה". היצירה ממשיכה לעורר עניין בשל השילוב בין ריאליזם מוקפד לבין מסרים מטאפיזיים ורגשיים, המספקים לצופה חוויית התבוננות מעמיקה ומלאת השראה.
תיאור היצירה

הציור מציג קיר סלעי מונומנטלי ברקע, כאשר בקדמתו ממוקם הכפר פוזיטנו. אף על פי שבציור מופיעים סירות דיג ובתים, הסצנה נותרת נטולת דמויות אנושיות, מה שמדגיש את אופייה הרגוע והמופשט של היצירה. התאורה והקומפוזיציה יוצרות תחושה של על-זמניות, כאשר קרני השמש מבצבצות מאחורי פסגת ההר ומוסיפות נופך של טרנסצנדנטיות וסמליות דתית.
רקע היסטורי

איטליה נחשבה מאז מסעו של גתה ליעד נחשק עבור אמנים גרמנים רבים. אדולף ארבסלה טייל באיטליה בין 4 במאי ל-1 ביולי 1923, וביקר בכמה מאתרי האמנות הידועים, כולל אוליבנו בהרי סבינה, פוזיטנו וסיביטלה שמדרום לנאפולי. באותה תקופה הפכה פוזיטנו למרכז אמנותי חשוב, בו פעלו אמנים כמו אניטה רה, קרלו מנזה וריכרד סיואלד – כולם מזוהים עם זרם "המציאות החדשה". גם ארבסלה הושפע מהזרם והטמיע אותו בציוריו מאיטליה.
סגנון והשפעה

"פוזיטנו" מתאפיין במאפיינים הקלאסיים של "המציאות החדשה": דיוק בפרטים, שימוש בצבעים בהירים ותאורה קבועה אשר מעניקה תחושת יציבות. המוטיב המרכזי של היצירה אינו הכפר עצמו אלא ההר המרשים שמאחוריו, אשר מציג משמעות מטאפיזית ברורה. כפי שציין החוקר הנס וילה, ההר משמש כאלגוריה לתכלית גבוהה יותר, מעבר למציאות היום-יומית.
תערוכות בולטות

היצירה הוצגה במספר תערוכות חשובות לאורך השנים:
1981– תערוכת "אדולף ארבסלה: ציורים, רישומים וגרפיקה" במוזיאון גוסטב-ליבקה, האם.
1992 – תערוכת "אדולף ארבסלה: ציורים 1903–1945" במוזיאון פון דר היידט, וופרטל.
1994/95 – תערוכה "המציאות החדשה: חיפוש אחר המציאות באמנות" בהיכל האמנות העירוני במנהיים.
2017 – "אדולף ארבסלה, יוצר האוונגרד" במוזיאון פון דר היידט, וופרטל.
2020/21 – "הכמיהה לאיטליה! בעקבות אמנים דוברי גרמנית 1905–1933" במוזיאון וירצבורג.
היסטוריית בעלות

במקור היה הציור בבעלות חברת "יוליוס ואוגוסט ארבסלה בע"מ, נביגס", שהוקמה בשנת 1842 על ידי קרל יוליוס ארבסלה, סבו של הצייר. במשך תקופה מסוימת, היצירה הושאלה לתצוגה קבועה במוזיאון פון דר היידט בוופרטל.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "Positano", www.karlundfaber.de
↑  Sold at Auction: Adolf Erbslöh, Adolf Erbslöh (1881 New York - Irschenhausen 1947) – „Positano“ (“Positano”), invaluable.com (באנגלית)
↑  Erbslöh - Adolf Erbslöh - Wegbereiter der Klassischen Moderne, www.erbsloeh.org
↑  Die Neue Sachlichkeit | Kunsthalle Mannheim, www.kuma.art, ‏2024-11-22 (בגרמנית)
↑  https://primo.getty.edu/primo-explore/fulldisplay?vid=GRI&docid=GETTY_ALMA21175759320001551&lang=en_US&context=L, primo.getty.edu (באנגלית)
↑  Italiensehnsucht! Auf den Spuren deutschsprachiger Künstlerinnen und Künstler 1905–1933 - Ernst von Siemens Kunststiftung, www.ernst-von-siemens-kunststiftung.de (בגרמנית)
הר צ'ינגצ'נג ומערכת ההשקיה של דוג'יאנגין

הר צִ'ינְגצֶ'נְג ומערכת ההשקיה של דוּגְ'יָאנְגְיֵן הם אתר מורשת עולמית בסמוך לעיר דוּגְ'יָאנְגְיֵן שבמרכז מחוז סצ'ואן שבסין. האתר כולל שלושה חלקים נפרדים: הר צִ'ינְגצֶ'נְג המשתרע על כ-15.1 קמ"ר, מערכת ההשקיה של דוּגְ'יָאנְגְיֵן המשתרעת על שטח של 2.3 קמ"ר ושמורת הטבע לונְגְשִׂי-חונְגְקוֹאוּ המשתרעת על שטח של 161.4 קמ"ר, סה"כ כ-179 קמ"ר. סביב אזורי הליבה של האתר יש שטח חיץ של 368 קמ"ר, סה"כ שטח של כ-547 קמ"ר.
שלושת האתרים שוכנים בשוליים המערביים של מישורי צ'נגדו באזור המעבר שבין אגן סצ'ואן לרמת טיבט והם כלולים באתר המורשת שמורות הפנדה הענק בסצ'ואן שהוכרז ב-2006.
מפל בהר צִ'ינְגְצֶ'נג
הר צִ'ינְגצֶ'נְג

הר צִ'ינְגצֶ'נְג (סינית: 青城山; פיניין: Qīngchéng Shān) הוא הר בנפה העירונית דוּגְ'יָאנְגְיֵן שבמרכז מחוז סצ'ואן שבסין. ההר הוא אחד המרכזים החשובים ביותר בסין לדת הטאואיזם.