stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גטו לחווא
היסטוריה

הכוחות הגרמניים כבשו את לחווא ב-8 ביולי 1941, שבועיים לאחר תחילת מבצע ברברוסה. בעיר הוקם יודנראט בראשות המנהיג הציוני דב לופטין (Lopatyn). ב-1 באפריל 1942 הועברו יהודי העיר לגטו, שהכיל רק שני רחובות ו-45 בתים, והוקף גדר תיל. בגטו שוכנו כ-2,350 בני אדם, בצפיפות של מטר רבוע עבור כל תושב.
השמועות על מעשי הטבח ברחבי האזור התפשטו אל לחווא, והצעירים היהודים אורגנו במחתרת בהנהגתו של יצחק רוחצ'ין (Rochczyn), ראש קבוצת בית"ר המקומית. בסיועו של היודנראט, הצליחה המחתרת לאסוף סכינים ומוטות ברזל, אך המאמצים לצבור נשק לרוב לא צלחו.
עד אוגוסט 1942 היו היהודים בלחווא מודעים לחיסולם של הגטאות הסמוכים, בעיירות לוניניץ ומיקשביץ (מיקאשאוויצ'ה), וב-2 בספטמבר נודע להם כי חקלאים מקומיים הצטוו לחפור בורות מחוץ לעיר בהוראת הנאצים. מאוחר יותר באותו יום, 150 חיילי האיינזצגרופן ו-200 שוטרים מקומיים הקיפו את הגטו. רוחצ'ין ואנשי המחתרת רצו לתקוף את גדר הגטו בחצות על מנת לאפשר לאוכלוסייה לברוח, אך אחרים סירבו לעזוב את הקשישים והילדים. ראש היודנראט לופטין ביקש כי הפעולה תידחה לבוקר. ב-3 בספטמבר הודיעו הגרמנים ללופטין כי הגטו עומד להתחסל והורו להכין את תושביו לגירוש. על מנת להבטיח את שיתוף הפעולה של מנהיגי הגטו, הבטיחו לו כי חברי היודנראט, רופא הגטו ו-30 עובדים, שאותם יוכל לבחור, יינצלו מהגירוש. לופטין סירב להצעה, ומסר בתגובה "או שכולנו נחיה, או שכולנו נמות".
כאשר נכנסו הגרמנים לגטו, התקיף לופטין באש את מפקדת היודנראט, וזה היה האות להתחלת המרד. מבנים נוספים התקיפו באש, וחברי המחתרת תקפו את הגרמנים שנכנסו לגטו באמצעות גרזנים, מקלות, בקבוקי תבערה ובעזרת ידיהם החשופות. קרב זה ייצג את מרד הגטאות הראשון של המלחמה.
כ-650 יהודים נהרגו בלחימה או באש הלהבות, ועוד כ-500 נלקחו אל הבורות החפורים ונורו שם. שישה חיילים גרמנים ושמונה שוטרים גרמנים ואוקראינים נהרגו. גדר הגטו נפרצה, וכ-1,000 יהודים הצליחו לברוח, מתוכם כ-600 הצליחו לתפוס מחסה בביצות פריפיאט. רוחצ'ין נורה ונהרג כשקפץ לתוך נהר. על אף שעל פי ההערכות 120 מהבורחים הצליחו להצטרף לפרטיזנים, מרבית האחרים אותרו ונהרגו. כ-90 מתושבי הגטו שרדו את המלחמה.
לופטין הצטרף ליחידת פרטיזנים קומוניסטים, ונהרג על ידי מוקש ב-21 בפברואר 1944. לחווא שוחררה על ידי הצבא האדום ביולי 1944.
לקריאה נוספת

יוסי חן, האור בקצה היער, סיפורו של יוסי חן, שורד מרד גטו לחווא, 2011.
ראשונים למרד: לחווא / בעריכת ח"א מיכאלי, י’ ליכטשטיין, ג’ושוע מורבצ'יק, ח’ שקלאר, ירושלים – תל אביב: אנציקלופדיה של גלויות, תשי"ז.
קופל קולפניצקי, נגזר לחיים: סיפורו של גטו לחווא, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1999.
דגן בן ציון, אנחנו ממרד לחווא, 2002.
הערות שוליים

↑  אריאל בולשטיין, "מוטב ליפול בריצה מכדור מאשר לרוץ לקבר": גבורת מורדי הגטאות שלא הכרנו, באתר ישראל היום, 17 באפריל 2023
↑  הללי שפנצר‏, היהודים נלחמו בגרזנים ומקלות. חומות הגטו הבוער נפרצו, ויוסף בן ה-6 רץ אל הלא-נודע, באתר וואלה, 17 באפריל 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407562505171  LCCN: sh2015000006
גבריאל מרינסקו

| --- | --- |

 לידה:  7 בנובמבר 1886 Tigveni, רומניה 
 פטירה:  27 בנובמבר 1940 (בגיל 54) ז'ילאבה, רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 השכלה:  המכללה הלאומית "ספנטול סאבה"  בית הספר הצבאי לרגלים ולפרשים 
 תפקיד:  שר הפנים 
 פרסים והוקרה:  Order of Michael the Brave, 3rd class 
 
גבריאל (לעיתים גברילה) מרינסקו (ברומנית: Gabriel Marinescu לעיתים Gavrilă)‏, 7 בנובמבר 1886 - 27 בנובמבר 1940, היה איש צבא ומשטרה ופוליטיקאי רומני, נאמנו של המלך וחבר בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה. מרינסקו נרצח על ידי לגיונרים כנקמה על הרצח של קורנליו זליה קודריאנו, הניקדורים והדצ'מבריים, רציחות, שתכנונן וביצוען בהוראת המלך, מיוחסים למרינסקו.
ביוגרפיה

מרינסקו נולד בכפר במחוז ארג'ש, ברומניה, בן לאיש צבא רומני. בסיום לימודי התיכון עבר את הקורסים של בית הספר לבנים של אנשי צבא ביאשי וב-1 ביולי 1907 סיים במקום הראשון את מחזור בית הספר הצבאי לחיל רגלים ופרשים בבוקרשט וקיבל דרגת סגן משנה. לאחר שלוש שנים הועלה לדרגת סגן, ב-1915 היה לקפטן וב-1917, בעת שירות במלחמת העולם הראשונה, הועלה לדרגת מיור. הוא זכה לציון לשבח הצבאי על שם מיכאי האמיץ וב-1918 מונה לפקד רגימנט 9 ציידים. ב-1921 מונה ללויטנט-קולונל וב-1 באוקטובר 1926 קיבל דרגת קולונל.
ב-1930, כשהנסיך קרול שב לרומניה, כדי לנסות להמליך את עצמו על חשבון בנו, קולונל מרינסקו יחד עם קולונל תאודורסקו (מפקד רגימנט מס' 2) יצאו עם יחידותיהם לקראת הנסיך וקיבלו את פניו עם תזמורות צבאיות מבלי שקיבלו לכך את אישור הממונים עליהם. לאחר המלכתו של קרול מונה מרינסקו לפרפקט של משטרת בוקרשט, תפקיד בו נזקפת לזכותו החלפת שוטרי הרחוב חסרי ידיעת קרוא וכתוב. ב-23 בפברואר 1937 מונה לתפקיד תת-מזכיר מדינה במשרד הפנים עד ל-28 בדצמבר 1937. במהלך תקופה זו, בחודש מאי, הועלה לדרגת גנרל בריגדיר. ב-1 בפברואר 1939 הוא מוחזר לתפקיד תת-מזכיר מדינה במשרד הפנים וב-21 בספטמבר, לאחר רציחתו של ארמנד קלינסקו, הוא מתמנה לשר הפנים ומקבל את משימת דיכוי התנועה הלגיונרית. כעבור שבוע הוא מקבל תפקיד של שר הממונה על הסדר הציבורי.
בספטמבר 1940, לאחר שרומניה מוכרזת מדינה לאומית-לגיונרית והמלך מודח ומוחלף בבנו, מרינסקו נעצר ונכלא ובליל 26/27 בנובמבר, בתאו, נרצח בעשר יריות, שלוש מתוכן בראשו.
מרינסקו היה מרכיב חשוב בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה.
גבריאל נגל

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:  ניצב
 
גבריאל (גבי) נגל הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל.
נגל התקדם בשורות המשטרה ולאחר מינויו של הרצל שפיר למפקח הכללי מונה, יחד עם גבי עמיר, לעמוד בראש צוות משימה מיוחד לגיבוש תוכנית עבודה רב שנתית. באותה שנה ובעקבות עבודה זו הוקם מנהל תכנון וארגון, עליו פיקד מהקמתו בשנת 1980 ועד הפיכתו לאגף תכנון וארגון בשנת 1988. נגל היה לראש האגף הראשון ושימש בתפקיד עד 1991. בספטמבר 1991 הוא מונה לראש מטה המשטרה, תפקיד חדש שהוגדר אז. בדצמבר 1992 הוא פרש מהמשטרה.
בשנת 2004 צירף נגל את חתימתו למכתב קצינים בכירים בדימוס לתמיכה בתוכנית ההתנתקות.
הערות שוליים

↑  ברוך מאירי, בגין ובורג מינו וועדה שתבדוק ההצעה להעביר את הג"א למשרד־הפנים, מעריב, 21 באוקטובר 1980
↑  יוסי לוי, מינויים במשטרה: ניצב אמיר סגן המפכ"ל וניצב מרקום-מפקד מחוז ת"א, מעריב, 16 בפברואר 1988
↑  היסטורית אגף התכנון והארגון באתר משטרת ישראל
↑  דורון מאירי, ניצב נגל, ראש מטה משטרה, חדשות, 19 בספטמבר 1991
↑  בוקי נאה, רעידת אדמה במשטרה: הניצבים הזקנים, נשלחו הביתה, טרנר נשאר, חדשות, 29 בדצמבר 1992
↑  אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'קלין דוברוביץ'

ג'קלין דוברוביץ' (באנגלית: Jacqueline Dubrovich;‏ נולדה ב-18 ביולי 1994) היא סייפת (רומח) יהודייה-אמריקאית. אלופה אולימפית (פריז 2024), סגנית אלופת העולם (קהיר 2022), אלופת המשחקים הפאן אמריקאיים (2019) ברומח קבוצתי.
ביוגרפיה

דוברוביץ' נולדה בפטרסון, ניו ג'רזי וגדלה בריברדייל, ניו ג'רזי. כיום, היא מתגוררת במייפלווד, ניו ג'רזי. היא בת למשפחה יהודית. הוריה היגרו מבלארוס לארצות הברית בסוף שנות ה-80. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה ב-2016 עם תארים בפסיכולוגיה, זכויות אדם וספרות ותרבות רוסית.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם בסיף שנערכה בבודפשט, הונגריה היא זכתה במדליית ארד ברומח קבוצתי לאחר ניצחון על צרפת בתחרות על מדליית הארד 45–43. במשחק חצי הגמר הנבחרת האמריקאית הפסידה לרוסיה 36–45 שזכתה במדליית הזהב. בתחרות רומח אישי היא הפסידה בסיבוב השני לאנה ליצ'ביסקה מפולין 13–14.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו סיימה במקום רביעי בתחרות רומח קבוצתי לאחר הפסד בתחרות על מדליית הארד לאיטליה 23–45. בשבל חצי הגמר הנבחרת האמריקאית הפסידה לנבחרת רוסיה 42–45 שזכתה במדליית הזהב. בתחרות רומח אישי היא הפסידה בסיבוב השני ללאוני אברט מגרמניה 14–15.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם בסיף שנערכה בקהיר, מצרים היא זכתה במדליית כסף ברומח קבוצתי לאחר הפסד במשחק הגמר לאיטליה 27–45. בתחרות רומח אישי היא הפסידה בסיבוב השני לאנה ליצ'ביסקה מפולין 14–15.
ביוגרפיה > 2024 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת פריז זכתה במדליית זהב ברומח קבוצתי ביחד עם לי קיפר, לורן סקראגס ומאיה ויינטרוב היהודיה, לאחר ניצחון בגמר על איטליה 45–39. בתחרות רומח אישי היא הפסידה בסיבוב השני לפלורה פסטור מהונגריה 12–15.
גאורג שוריס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בינואר 1874 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  2 בדצמבר 1934 (בגיל 60) ברלין, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  גרמניה, בריטניה
 
גאורג שוריס (בגרמנית: Georg Schories‏; 9 בינואר 1874, ברלין - 2 בדצמבר 1934, ברלין) היה שחמטאי גרמני.
חייו

שוריס נולד בגרמניה, אך היגר לפריז ומשם לאנגליה, שם חי שנים רבות. במהלך מלחמת העולם הראשונה נעצר, ולאחר מכן חזר לגרמניה.
שוריס ניצח בתחרות קנטרברי בשנת 1903, וסיים בתיקו דו-קרב נגד פאול לאונהרדט 2-2 בלונדון, בשנת 1904. שוריס קיבל תואר אמן בתחרות ברמן 1905, שם חלק מקום ראשון עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר אותו גם ניצח בפלייאוף 2.5-1.5 Short Matches of the 20th Century, web.archive.org, ‏2007-09-28.
שוריס חלק מקום 9–10 בתחרות שבינגן בשנת 1905 (ניצח: פרנק מרשל). בשנת 1907 ניצח שוריס תחרות חובבים באוסטנדה, לאחר מכן השתתף בהצלחה פחותה בתחרות האמנים הכללית.
שוריס חלק מקום ראשון עם ויקטור ולטוך בתחרות בלקפול בשנת 1907, ניצח בתחרות טונברידג' בשנת 1908, חלק מקום ראשון בתחרות בלקפול 1910 עם פרדריק ייטס אך הפסיד לו בפלייאוף 0–4, הגיע שני אחרי פרדריק ייטס בתחרות ברומלי 1910, חלק מקום 3–5 בתחרות אוקספורד 1910 וניצח בתחרות גלאזגו 1911.
בסוף שנת 1912 קיים שוריס דו-קרב נגד ג'ון אוהנלון וניצח +11 -7 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).  (אורכב 15.05.2008 בארכיון Wayback Machine) במאי 1914 ניצח שוריס בתחרות בעיר בלפסט בתוצאה 10.5/11 לאחר מכן ניצח בתחרות צ'סטר 1914 ונעצר עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה חלק שוריס מקום 5–7 בתחרות המבורג 1921 (ניצח: ארהרדט פוסט), חלק מקום 3–4 בתחרות קיל 1922, הגיע למקום השלישי בתחרות ויסבאדן 1925 (ניצח: מקס אויבה) והגיע שני בתחרות ברלין 1919 (ניצח: ברתולד קוך). התחרות האחרונה בה השתתף הייתה בבאד פירמונט, האליפות הראשונה של גרמניה בה היה שוריס המשתתף המבוגר ביותר, והגיע למקום ה-15. ניצח: יפים בוגוליובוב. NED-ch08 The Hague/Leiden 1933, web.archive.org, ‏2007-08-07
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גזפרום מערכות חלל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת מניות
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים)
 חברת אם:  גזפרום
 מיקום המטה:  קורוליוב 
 ענפי תעשייה:  תפעול לוויינים ומערכות חלל
 יו"ר:  אלכסיי מילר
 מנכ"ל:  דמיטרי סבסטיאנוב
  
 https://www.gazprom-spacesystems.ru/en
 
גזפרום מערכות חלל (רוסית: Газпром космические системы ;עד 1 בדצמבר 2008 - גזקום) היא מפעילת תקשורת לוויינית רוסית ובינלאומית, ספקית שירותי תקשורת לוויינית ושירותי מידע גאוגרפי, מפתחת מערכות תקשורת חלל וחישה מרחוק של כדור הארץ לתועלת חברת האם, תאגיד גזפרום.
היסטוריה

החברה נוסדה בשם גזקום (רוסית: ОАО «Газком») כחברת מניות פתוחה ב־2 בנובמבר 1992. בדצמבר 2008 נרכשה על ידי גזפרום ושמה שונה לשמה נוכחי.
בעלים וניהול

בעלי המניות הם:
גזפרום - 79.80%
תאגיד הטילים והחלל אנרגיה - 16.16%
גזפרום בנק - 4.04%
מנכ"ל החברה - דמיטרי ניקולאייביץ' סבסטיאנוב.
קבוצת הלוויינים

סדרת לווייני החברה מורכבת מלווייני חישה מרחוק בפיתוח החברה, מסדרת "ימאל":
ימאל־202
ימאל־300K
ימאל־401
ימאל־402
ימאל־601
תוצאות כספיות

הכנסות החברה לשנת 2016 - 5.479 מיליון רובל (בשנת 2015 עמדו על 5,029 מיליון רובלים).
הערות שוליים

↑  ОАО «Газпром космические системы». Компания сегодня. Позиционирование компании. // gazprom-spacesystems.ru
↑  ОАО «Газпром космические системы». История компании. 1992—1995. // gazprom-spacesystems.ru
↑  ОАО «Газпром космические системы». О компании. // gazprom-spacesystems.ru
↑  OAO גזפרום מערכות חלל. בעלי המניות. // gazprom-spacesystems.ru
↑  «Газпром космические системы» создаст сборочное производство космических аппаратов, 25.12.2013, vedomosti.ru
ג'ו סטריאני

| --- | --- |

סטריאני בהופעה חיה בניו יורק, 2010
 לידה:  15 ביולי 1956 (בן 68) וסטבורי, ארצות הברית 
 שם במה:  Satch 
 מוקד פעילות:  וסטברי, ניו יורק
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 מקום לימודים:  Carle Place High School, Five Towns College 
 עיסוק:  גיטריסט, כותב שירים
 סוגה:  רוק אינסטרומנטלי, פיוז'ן, הארד רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה חשמלית, גיטרה בס, קלידים, מפוחית פה, בנג'ו
 חברת תקליטים:  Epic
 שיתופי פעולה בולטים:  גיילן הנסון, אלן ויטמן, מייק קנלי, ג'ף קמפיטלי, דייב לארו, מאט ביסונט, סטוארט האם, אריק קודו, גרג ביסונט, סיימון פיליפס
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ו סטריאני (באנגלית: Joe "Satch" Satriani; נולד ב-15 ביולי 1956) הוא גיטריסט, רב-נגן ומוביל הרכב רוק אינסטרומנטלי. סטריאני היה מורה לגיטרה בעברו לאמנים כסטיב ואי וקירק האמט ונחשב לווירטואוז בנגינתו, המשלבת בין סגנונות הג'אז פיוז'ן, הרוק והבלוז.
בשנת 1988 הצטרף הגיטריסט לסולן הרולינג סטונז מיק ג'אגר בסיבוב הופעותיו לקידום אלבום הסולו של הזמר, ובשנת 1994 החליף את ריצ'י בלקמור כגיטריסט ראשי בסיבובי ההופעות של דיפ פרפל. בנוסף, עבד בשיתוף עם גיטריסטים רבים אחרים במופעי G3 שנתיים.
לסטריאני 14 אלבומי אולפן, כאשר אלבום הבכורה יצא ב-1986, ואלבומו האחרון יצא ב-24 ביולי 2015. הוא היה מועמד ל-14 פרסי גראמי, ללא אף זכייה, אם כי יצירותיו זכו להערכה רבה.
ביוגרפיה > שנים מוקדמות

סטריאני, יליד וסטברי שבניו יורק ממוצא איטלקי, החל לנגן בגיטרה בגיל 14 לאחר ששמע על מותו של ג'ימי הנדריקס. בין השנים 1971–1974 לקח סטריאני חלק בהרכב בית ספר התיכון "מפיסטופלס", שביצע גרסאות כיסוי לשיריו של הנדריקס, כמו גם הרולינג סטונז, הדלתות, בלאק סבאת' ורבים אחרים, וכן החל לתת שיעורי נגינה בגיטרה, כשעם תלמידיו נמנה סטיב ואי. תוך כדי, מורה המוזיקה שלו מבית ספר התיכון הכיר לו את תאוריית גובה הציר (Pitch Axis Theory), שיטה לבניית מהלך הרמוני שסטריאני מרבה להשתמש בה מאז ביצירותיו.
לאחר שלמד בעצמו את רזי המוזיקה במשך שלוש שנים, החל בשנת 1974 לימודי נגינה אצל גיטריסט הג'אז בילי באואר ופסנתרן הג'אז לני טריסטנו. טריסטנו, שהיה תובעני מאוד בהוראתו, השפיע רבות על נגינתו של סטריאני.
בשנת 1978 עבר סטריאני לברקלי שבקליפורניה, ובמשך עשר השנים הבאות המשיך לתת שיעורי נגינה לאמנים כמו קירק האמט (מטאליקה), דייוויד ברייסון (Counting Crows), קווין קרדוגן (Third Eye Blind), לארי ללונד (פריימוס, פוזסט), אלכס סקולניק (טסטמנט), ריק הונולט (אקסודוס), פיל קטנר (Lääz Rockit) וצ'ארלי הנטר. שנה לאחר מכן הקים סטריאני הרכב מוזיקלי בשם "The Squares" בסן פרנסיסקו, עמו ניגן במשך ארבע שנים במועדונים וכהרכב חימום ללהקות אחרות. לצד סטריאני ניגנו ג'ף קמפיטלי על התופים ואנדי מילטון על גיטרה בס. ג'ף קמפיטלי נשאר עד היום בהרכב של סטריאני, שאירח נגנים כסטוארט האם ומאט ביסונט (בס), "בונגו" בוב סמית' וסיימון פיליפס (תופים) ואנדי ג'ונס ואריק קודו (קלידים).
בשנת 1984 הוציא סטריאני מיני-אלבום שכלל חמישה קטעים אינסטרומנטליים ואשר הבטיח את החתמתו בחברת התקליטים Relativity Records. קטעים אלו מצורפים באלבומו הכפול משנת 1992, Time Machine.
ביוגרפיה > סוף שנות ה-80

אלבום הבכורה של סטריאני, Not of This Earth ("שלא מהעולם הזה"), יצא בשנת 1986 בהפקתם של סטריאני וג'ון קניברטי תחת חברת התקליטים Relativity Records. האלבום סלל את הדרך לרוק האינסטרומנטלי בימים בהם שלטה מוזיקת פופ. בקטעים באלבום נעשה שימוש בתופים אלקטרוניים. בנוסף, בשיר הנושא את שם האלבום נעשה שימוש בטכניקת מהלך הרמוני, ובשיר "The Headless Horseman" נעשה שימוש בטאפינג רצוף על המיתרים.
כאשר חברו ותלמידו לשעבר סטיב ואי זכה להצלחה לאחר שניגן בשנת 1986 יחד עם דייוויד לי רות', הוא שיבח רבות את נגינתו של סטריאני בראיונות שנערכו עמו.
אלבומו השני של סטריאני, Surfing with the Alien ("לגלוש עם החייזר") זכה לפופולריות רבה ברדיו והיה לאלבום האינסטרומנטלי הראשון שזכה למדרוג כה גבוה ולהופיע ברשימת "40 הגדולים" של מצעד הלהיטים בארצות הברית. האלבום כלל קטעים מהירים ומורכבים כמו "Surfing with the Alien" ו-"Satch Boogie", לצד קטעים בעלי סאונד מוזר כ-"Crushing Day" ו-"Lords of Karma", לעומת קטעים מלודיים כ-"Always With Me, Always With You" ו-"Echo". בנוסף, בקטע "Midnight" סטריאני יישם טכניקת טאפינג מהירה בעזרת אצבעות שתי הידיים על המיתרים ליצירת אפקט סאונד בסגנון לטיני. לציון 20 שנה לצאת האלבום, חברת התקליטים Epic\Legacy הוציאה באוגוסט 2007 מהדורה מחודשת כפולה לאלבום, שכללה עיבוד סאונד מחודש בתוספת הערותיו של סטריאני לגבי השלבים השונים ביצירת הקטעים. המהדורה המיוחדת כוללת גם דיסק DVD של הופעה חיה בפסטיבל הג'אז במונטרה בשנת 1988, שני וידאו קליפים ותוספות אחרות. נכון להיום האלבום הגיע למעמד פלטינום.
באותה שנה ערך סטריאני סיבוב הופעות באוסטרליה וניו זילנד עם סולן הרולינג סטונז מיק ג'אגר, כדי לקדם את אלבום הסולו של הזמר. הוא עזר גם בהפקת אלבומה של להקת הדת' מטאל פוזסט, "The Eyes of Horror".
אלבומו השלישי של סטריאני, Flying in a Blue Dream ("עף בתוך חלום כחול"), יצא ב-30 באוקטובר 1989. האלבום נחל הצלחה שהתבלטה במיוחד בטקסס והגיע למקום ה-23 ברשימת המצעדים בארצות הברית. בכך עבר את היקף המכירות של אלבומו הקודם. באלבום זה מנגן סטריאני גם במפוחית פה ובבנג'ו. האלבום מכיל קטעים קצביים כמו "The Mystical Potato Head Groove Thing" ו-"One Big Rush" לצד קטעים מלודיים כשיר הנושא את שם האלבום ו-"I Believe", שהגיע למקום ה-36 ברשימת הסינגלים. קטע הפתיחה הנשמע בשיר הנושא את שם האלבום לא תוכנן מראש. מסתבר שהמגבר של סטריאני קלט תדר רדיו בטעות, והוחלט להקליט את התוצאה לתוך השיר. סטריאני משתמש בקטע הזה להופעותיו עד היום.
קלטת הווידאו "The Satch Tapes" שיצאה בשנת 1993 (ובשנת 2003 כ-DVD) הכילה שני וידאו קליפים מתוך האלבום, "I Believe" ו-"Big Bad Moon", בנוסף לקטע מהופעה ב-MTV שבה ניגן סטריאני בבנג'ו את הקטע "The Feeling" עם ג'ונתן מובר בכלי הקשה. הקטע האינסטרומנטלי "One Big Rush" מופיע בפסקול הסרט "תגיד משהו" בכיכובו של ג'ון קיוזק, והגיע למקום ה-17 ברשימת הסינגלים.
ביוגרפיה > שנות ה-90

שלושת אלבומיו הבאים של סטריאני הגיעו למעמד אלבום זהב. אלבומו הרביעי של סטריאני, The Extremist ("הקיצוני"), יצא ב-22 ביולי 1992 בהפקתם של סטריאני, קניברטי ואנדי ג'ונס, תחת חברת התקליטים Epic Records. האלבום מכיל קטעים קצביים כמו שיר הנושא את שם האלבום, "Friends", "Motorcycle Driver" ו-"Summer Song" לצד קטעים מלודיים כ-"Crying" ו-"Rubina's Blue Sky Happiness", שכמו הרצועה השלישית באלבום הבכורה נכתב לאשתו של סטריאני, רובינה. שנה לאחר צאת האלבום יצא אלבום אוסף בשם "The Beautiful Guitar" שמכיל בעיקר קטעים מלודיים ובלדות מאלבומיו הקודמים של סטריאני.
לאחר צאת "The Extremist", התבקש סטריאני בשנת 1993 להחליף את מקומו של הגיטריסט ריצ'י בלקמור בסיבוב הופעות של הלהקה דיפ פרפל ביפן. ההופעות זכו להצלחה כה רבה עד שהוצע לסטריאני להצטרף ללהקה באופן קבוע, אולם הוא סירב משום שכבר היה חתום בחברת התקליטים סוני. באותה שנה, ב-26 באוקטובר 1993 יצא האלבום הכפול Time Machine ("מכונת זמן") בהפקתם של סטריאני, קניברטי וג'ף גריפין, שכלל, בנוסף לקטעי אולפן חדשים, גם הקלטות של הופעות חיות מהשנים 1988 ו-1992. הדיסק הראשון מכיל תערובת סגנונות - קטעי בלוז, רוק מתקדם ומורכב, לצד בלדות וקטעים מלודיים אחרים. בין הקטעים הקצביים והמהירים ניתן למנות את שיר הנושא את שם האלבום, "Speed of Light" ו-"Dweller on the Threshold", קטעי רוק מורכבים כ-"The Mighty Turtle Head", "Dreaming #11" ו-"Woodstock Jam". בין קטעי הבלוז אפשר למצוא את שני חלקי "Banana Mango" ו-"Baroque", ולבסוף הבלדות "All Alone", "Thinking of You" ו-"Saying Goodbye".
הקטע האינסטרומנטלי "Speed of Light" נכתב בעת כתיבת האלבום הקודם, "The Extremist", ומופיע גם בפסקול של סרט הקולנוע "האחים סופר מריו".
באוקטובר 1995 הוציא סטריאני את אלבומו השישי Joe Satriani בהפקתו של גלין ג'ונס, שכמשתמע משם האלבום היה אישי יותר עבור סטריאני, ומכיל קטעים אינסטרומנטליים בעיקר בסגנון בלוז, אך גם קטעים מלודיים נוספים. שנה לאחר מכן הקים סטריאני את הרכב G3, שמטרתו לערוך הופעות קונצרט המשלבות את נגינתם של שני גיטריסטים נוספים לצד סטריאני. סט השירים כלל שניים-שלושה שירים אותו ביצע כל גיטריסט, וכן שלושה קאברים כמחווה לאמנים שונים. לאורך השנים הופיעו בו נגנים רבים. הבולט והעיקרי שבהם היה סטיב ואי, בנוסף לאריק ג'ונסון, אינגווי מלמסטין, ג'ון פטרוצ'י, קני ויין שפרד, אולי ג'ון רות', אדריאן לג, פול גילברט, רוברט פריפ, מייקל שנקר, ואמנים אורחים כאנדי טימונס, טוני מקאלפין, הרמן לי והמתופף מייק פורטנוי.
ב-3 במרץ 1998 הוציא סטריאני את אלבומו השביעי Crystal Planet ("כוכב הקריסטל"), בהפקתו של מייק פרייז'ר ותחת חברת התקליטים סוני. מבחינה מוזיקלית, באלבום חזר השימוש במקצבי ג'אז ופיוז'ן בדומה ליצירותיו המוקדמות של סטריאני, כדוגמת אלו שהופיעו באלבומים "Flying in a Blue Dream" ו-"The Extremist", והאלבום הראשון שבו סטריאני מנגן בגיטרה חשמלית בעלת שבעה מיתרים של איבנז (דגם "יוניברס"), בקטע Ceremony.
השתתפות בפרויקטים נוספים

בשנת 1992 השתתף סטריאני בקונצרט "Guitar Legends" שנערך בסביליה שבספרד, יחד עם אמנים כסטיב ואי, בריאן מיי (לשעבר מלהקת קווין), נונו בטנקורט (אנ') (מלהקת אקסטרים (אנ')), גארי צ'ארון (לשעבר מלהקות אקסטרים וואן היילן) וריק וייקמן (מלהקת יס).
עבודתו של סטריאני כוללת השתתפות באלבומים של אמנים אחרים ביניהם אליס קופר באלבומו "Hey Stoopid", להקת ספיינל טאפ באלבומם "Break Like the Wind", להקת הבלו אויסטר קאלט באלבומם "Imaginos", כמו גם אלבומי הסולו של הבסיסטים סטוארט האם וגרג ביסונט, שניגנו בהרכב של סטריאני. סטריאני ניגן גם כגיטריסט ראשי באלבומה של להקת היארדבירדס "Birdland" והופיע במספר שירים באלבום הסולו של סולן דיפ פרפל איאן גילן, "Gillan's Inn". בשנת 2007 סטריאני לקח חלק בשירה בשיר "Repentance" מהאלבום "Systematic Chaos" של להקת דרים ת'יאטר.
ב-29 במאי 2008 נודע כי סטריאני ייקח חלק בהרכב מוזיקלי חדש יחד עם חברי להקת ואן היילן סמי הייגר ומייקל אנת'וני ומתופף להקת רד הוט צ'ילי פפרז צ'אד סמית. ההרכב ייקרא "צ'יקנפוט", ונכון להיום הלהקה הוציאה שני אלבומים, הראשון ב-5 ביוני 2009 והשני ב-27 בספטמבר 2011.
טכניקה והשפעה

סטריאני נודע כגיטריסט מתקדם ביותר ותואר כווירטואוז. הוא שולט במגוון רחב של טכניקות נגינה בגיטרה חשמלית כדוגמת לגטו, טאפינג בשתי ידיים, סוויפ פיקינג, ווליום סוול, תאוריית גובה הציר, צליל עילי, ואפקט טרמולו קיצוני. במהלך מעברים מהירים, ג'ו מעדיף שימוש בלגטו, שמאפשר מעבר חלק ושוטף.
מאז 1990 סטריאני משתמש בחותם אישי משלו לגיטרת איבנז (JS Series) וכן במגבר מותאם אישית מסוג "Peavey JSX". בימים אלה עובד סטריאני בשיתוף עם חברת התקליטים Vox Records על מעבדי צלילים חדשים. הראשון שיצא נקרא בשם "Satchurator", והוא מספק את הדיסטורשן המוכר של סטריאני. מיועדים לצאת גם אחרים, ביניהם מעבד דיליי בשם "Time Machine", מעבד ווה-ווה בשם "Big Bad Wah" ומעבד בשם "Ice-9 Overdriver" .
הצלחתו בתחום יוצאת דופן, בז'אנר שאינו זוכה לאהדה רבה. סטריאני היה מועמד 14 פעמים לפרס גראמי, יותר מכל גיטריסט אחר, ללא כל זכייה ומכר למעלה מעשרה מיליון עותקים ברחבי העולם. שמו נכלל במקום ה-96 ברשימת מאה הגיטריסטים הטובים ביותר בכל הזמנים שפרסם המגזין "Guitar World" וכן במקום ה-27 ברשימת מאה הגיטריסטים המהירים ביותר.
כגיטריסט המהווה השראה לרבים אחרים, סטריאני עצמו קיבל השראה מגיטריסטים כדוגמת נגני הג'אז ג'אנגו ריינהארדט, וס מונטגומרי וצ'ארלי כריסטיאן, ונגני הרוק ג'ימי הנדריקס, ריצ'י בלקמור, ג'ימי פייג' וג'ף בק.
נושאים עיקריים שבנגינתו

סטריאני מביא לא מעט התייחסויות לסיפורי מדע בדיוני ורעיונות בנגינתו. הקטעים האינסטרומנטליים "Surfing with the Alien", "Back to Shalla-Bal" ו-"The Power Cosmic" מתייחסים לדמותו של "הגולש הכסוף" מחברת הקומיקס מארוול קומיקס. הקטע "Ice 9" מתייחס לפרויקט ממשלתי סודי בספרו של קורט וונגוט "עריסת חתול". "Borg Sex" הוא התייחסות לגזע הבורג מסדרת מסע בין כוכבים. באלבומו "Super Colossal", הקטע "Crowd Chant" נועד במקור להיקרא "Party on the Enterprise" ועתיד היה להשתמש בצלילים מספינת החלל "אנטרפרייז", אך סטריאני נמנע משימוש בקטעים אלה כתוצאה מסיבות משפטיות. הקטע "Redshift Riders" מתבסס על הרעיון לפיו בעתיד אנשים יוכלו לנוע בחלל במהירות גבוהה יותר תוך שימוש באפקט הסחה לאדום. באלבומו החדש משנת 2008, שני הקטעים "Asik Veysel" ו-"Andalusia" מתייחסים לזמר הנודד הטורקי אסיק וייזל, שניגן בסאז וחי בתחילת המאה ה-20. שם האלבום משנת 2010, Black Swans and Wormhole Wizards מתייחס לתאוריית הברבור השחור.
עבודה פילנתרופית

בשנת 2006 החל סטריאני לתמוך בארגון שלא למטרות רווח בשם "Little Kids Rock", שמספק כלי נגינה ושיעורי חינם לילדים בבתי ספר ברחבי ארצות הברית. הוא וסטיב ואי נמנים בין מכובדי הארגון.
| --- | --- |
 חברי הרכב ג'ו סטריאני - גיטרה חשמלית  גיילן הנסון - גיטרה מלווה (2000-2001, 2006, 2010)  אלן ויטמן - גיטרה בס (2010)  מייק קנלי - קלידים (2010)  ג'ף קמפיטלי - תופים (1985-היום):  חברי הרכב בעבר דייב לארו - גיטרה בס (2006)  סטוארט האם - גיטרה בס (1988-1989, 1993, 1998, 2001, 2010)  מאט ביסונט - גיטרה בס (1992-1993, 2002-2008)  אריק קודיה - קלידים (1998-2006)  גרג ביסונט - תופים (1992-1995, 2002)  סיימון פיליפס - תופים (1989-1993, 2006)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1986 - Not of This Earth
1987 - Surfing with the Alien
1989 - Flying in a Blue Dream
1992 - The Extremist
1993 - Time Machine
1995 - Joe Satriani
1998 - Crystal Planet
2000 - Engines of Creation
2002 - Strange Beautiful Music
2004 - Is There Love in Space?
2006 - Super Colossal
2008 - Professor Satchafunkilus and the Musterion of Rock
2010 - Black Swans and Wormhole Wizards
2013 - Unstoppable Momentum
2015 - Shockwave Supernova
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

1984 - Joe Satriani EP
1988 - Dreaming #11
2000 - Additional Creations
דיסקוגרפיה > אוספים

1993 - The Beautiful Guitar
2003 - The Electric Joe Satriani: An Anthology
2010 - The Essential Joe Satriani
דיסקוגרפיה > הופעות חיות

1993 - Time Machine
2001 - Joe Satriani Live in San Francisco
2006 - Satriani Live!
2010 - Joe Satriani Live in Paris: I Just Wanna Rock
2012 - Satchurated: Live in Montreal