stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זילנדיה

טופולוגיה של זילנדיה.
זילנדיה היא יבשת ש-94% משטחה נמצאים מתחת למי האוקיינוס השקט, גאולוגים אמריקנים משערים שזו היבשת השמינית במספר בכדור הארץ. עם זאת לא קיים גוף מדעי רשמי המכיר ביבשת זו.
מדובר ביבשת שקועה כמעט לחלוטין של קרום יבשתי. משוער שהיא שקעה לאחר התנתקות מגונדוונה לפני 83–79 מיליון שנים. השם והמושג של זילנדיה הוצעו לראשונה על ידי ברוס לויידיק בשנת 1995, ותמונות לוויין מראות שהיא כמעט בגודלה של אוסטרליה. רוב הקרקע (94%) נותרה שקועה מתחת לאוקיינוס השקט. ניו זילנד היא החלק הגדול ביותר של זילנדיה שנמצא מעל פני הים, ואחריה קלדוניה החדשה.
גאוגרפיה

זילנדיה מורכבת ברובה משני רכסים כמעט מקבילים, מופרדים על ידי בקע כושל, שבו התפרקות הבקע של היבשת נעצרת והופכת לגראבן מלא. הרכסים מתנשאים מעל קרקעית הים לגבהים של כ-1500 מטרים, עם כמה איים סלעיים המתנשאים מעל גובה פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר בה היא כנראה הר קוק. הרכסים הם סלע יבשתי, אך גובהם נמוך יותר מיבשות רגילות. בעוד שעומק האוקיינוס השקט הוא בין ארבע לחמישה קילומטרים, ממוקמת זינלנדיה בעומק של כאלף מטר בלבד. עם זאת, עד לפיתוח יכולת טכנולוגית לצילום כולל של שטח כה גדול, לא ניתן היה להבחין בה כמאסה אחת.
לפי מדענים באיגוד הגאולוגים האמריקני, גודלה של זילנדיה חמישה מיליון קילומטרים רבועים, כמעט כגודלה של יבשת אוסטרליה.
הטענה לכך שזילנדיה היא יבשת בפני עצמה, נטענה על ידי ניק מורטימר והאמיש קמפבל בספרם משנת 2014, שכותרתו Zealandia: Our continent revealed תוך ציטוט של ראיות גאולוגיות ואקולוגיות התומכות בהצעה.
הבחנה אטימולוגית בין יבשת ליבשה

למרות הקרבה המילולית בין המילים "יבשה" ו"יבשת", בגאולוגיה ניתן להגדיר "יבשת" גם אם היא איננה יבשה וחלקה העיקרי מכוסה במים. יחידה גאולוגית תוגדר כיבשת אם היא עונה על ההגדרות הבאות:
גובהה הממוצע עולה על עומק האוקיינוס שסביבה. במקרה של זילנדיה, גובהה הממוצע הוא בעומק של כ-1,000 מטרים מתחת לפני הים, אך האוקיינוס בממוצע הוא בעומק של לפחות 4,000 מטרים.
היבשת עשויה מסלעים השונים מהאוקיינוס הסובב אותה. בעוד שהאוקיינוסים מתאפיינים בקרקעית בזלתית, היבשות עשויות מסלעים אחרים כגון גרניט, ומצויים בה גם סלעים סדימנטריים (משקע) כמו גיר.
קרום כדור הארץ המצוי באוקיינוסים הוא דק יחסית ועוביו כ-8 קילומטרים. ביבשות הקרום עבה יותר ומשתנה בהתאם לרכסי ההרים או תצורות חוף, לרוב מעל 10 קילומטרים בעוביו.
ראו גם

האיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד
הערות שוליים

↑  Yarwood, V. (בנובמבר–בדצמבר 2014). "Zealandia: Our continent revealed". New Zealand Geographic. Book Review. אורכב מ-המקור ב-29 ביולי 2017. נבדק ב-30 ביולי 2017. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑    Michael East, ‏Scientists discover 'Zealandia' - a hidden continent off the coast of Australia, The Telegraph, 16 February 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויליאם קמפבל

| --- | --- |

ויליאם ססיל קמפבל מהרצאת פרס נובל שלו לשנת 2015
 לידה:  28 ביוני 1930 (בן 94) רמלטון, אירלנד 
 שם לידה:  William Cecil Campbell 
 ענף מדעי:  מחלות טפיליות
 מקום מגורים:  אירלנד אירלנד   ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  טריניטי קולג'  אוניברסיטת דבלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת דרו 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (2015)  עמית החברה המלכותית (2020) 
 תרומות עיקריות
 פיתוח תרופה נגד מחלות הנגרמות בעקבות זיהום של תולעים נימיות
 
ויליאם ססיל קמפבל (באנגלית: William Cecil Campbell; נולד ב-28 ביוני 1930) הוא ביולוג ופרזיטולוג אירי-אמריקאי, הנודע בשל פיתוח תרופה נגד תולעים נימיות, ועל כך זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2015 יחד עם סטושי אומורה וטו יויו.
ביוגרפיה

קמפבל נולד באירלנד כבן שלישי למשפחה. הוא סיים את התואר שלו בקולג' טריניטי שבדבלין בשנת 1952 בהצטיינות יתרה, ולאחר מכן המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, אותם סיים ב-1957. מייד לאחר מכן ועד 1990, עבד בחברת התרופות מרק, כאשר החל משנת 1984 הוא היה חוקר בכיר בחברה וניהל את המחקר והפיתוח בחברה. בעת שעבד בחברה, בשנת 1962, קיבל אזרחות אמריקאית. בשנת 2002 הוא נבחר כחבר להאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
מחקריו

קמפבל המשיך את מחקריו של סטושי אומורה, עמו זכה בפרס נובל, שחקר Streptomyces, קבוצה של חיידקים שנמצא קודם לכן על פעילותם להפקת אנטיביוטיקות כמו סטרפטומיצין ומצא מין חדש של חיידקים. אומורה הפיק מהחיידקים הללו חומרים שיש להם פעילות אנטי-מיקרוביאלית. קמפבל במחקריו מצא דרך לשפר את אותם חומרים ולפתח מהם את התרופה אברמצטין (אנ'), שעוזרת נגד עיוורון הנהרות ואלפנטיאזיס טרופית, שתי מחלות הנגרמות מתולעים טפיליות ותוקפים במדינות עולם שלישי. שתי המחלות פוגעות יחד במאות מיליוני בני אדם. כך תרמו השניים לגילוי תרופות יעילות נגד טפילים שונים ופתחו מחקר למציאת תרופות נוספות כאלה שפעיל גם היום. המחלות נגדם פותחו התרופות נמצאות היום על סף הכחדה. חומרים דומים משמשים נגד תולעים פרזיטיות נוספות, שתוקפים יונקים שונים.
הם הזריקו לעכברים כמויות לא ידועות של חומרים לא ידועים ובדקו אם יש תגובה של העכברים. הם מצאו שהטיפול בטוח מאוד ומאוד יעיל. כמו כן, מצאו במעבדתו שהחומר פעיל נגד שלב הלרווה של הפרזיט. השתמשו בחומר נגד עיוורון הנהרות בשלביו המוקדמים של המחלה וראו שהוא יעיל. עיוורון הנהרות נגרם מהלרוות, ולכן הריגתם גרמה להיעלמות התסמינים של המחלה. מאוחר יותר, התרופה נתרמה לטובת טיפול במחלה ללא עלות, וכך התאפשר הצמצום העולמי של המחלה.
וילהלם שטמרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באוקטובר 1888 ראזטט, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 נהרג:  18 בפברואר 1944 (בגיל 55) צ'רקאסי, אוקראינה, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית  רייכסווהר ורמאכט ורמאכט
 תקופת הפעילות:  1908–1944 (כ־36 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל התותחנים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-296 מפקד הקורפוס ה-11
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל חיל התותחנים וילהלם שטמרמן (בגרמנית: Wilhelm Stemmermann; 23 באוקטובר 1888 ראזטט, הקיסרות הגרמנית – 18 בפברואר 1944 צ'רקאסי, ברית המועצות) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס במלחמת העולם השנייה. הוא התפרסם בעיקר כמפקד הקורפוס ה-11 בקרב קורסון-צ'רקאסי שבמהלכו נהרג.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

שטמרמן נולד ב-23 באוקטובר 1888, בעיר ראזטט שהשתייכה לדוכסות הגדולה של באדן שהייתה למעשה מחוז בתוך הקיסרות הגרמנית. את דרכו הצבאית החל ביוני 1908 כצוער בצבא הקיסרות הגרמנית, ובנובמבר 1909 הועלה לדרגת לוטננט. שטמרמן שירת ברגימנט התותחנים ה-14 (באדן), ולחם במסגרתו במלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה בינואר 1915 הועלה לדרגת אוברלוטננט, ובאפריל 1917 לדרגת האופטמן. במהלך המלחמה עוטר בצלב הברזל מדרגה שנייה, על הצטיינות בשדה הקרב.
עם התפרקות הצבא הקיסרי בעקבות המלחמה עבר שטמרמן לצבא החדש, הרייכסווהר, והיה מורה בבית ספר צבאי במינכן. באביב 1925 מונה למפקד סוללה ברגימנט התותחנים ה-5 ובאפריל 1930 קודם לדרגת מיור. בפברואר 1934 הועלה לדרגת אוברסט-לוטננט, ובמרץ 1936 לדרגת אוברסט (מקביל לאלוף-משנה בצה"ל). באוקטובר 1937 מונה כראש המטה של הקורפוס ה-13 ובאוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל-מיור.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

שטמרמן השתתף עם הקורפוס ה-13 במערכה בפולין. בראשית שנת 1941 קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-296 שזה עתה הוקמה. הוא הוביל את הדיוויזיה בשלבי הפתיחה של מבצע ברברוסה. ב-1 באוגוסט של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-לוטננט. בתחילת ינואר 1942 נפצע קשה. ב-11 בחודש הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב, אך בשל פציעתו נאלץ לוותר על תפקידו כמפקד הדיוויזיה. ב-1 במרץ 1942 שוחרר מבית החולים והועבר לכוחות העתודה של ה-OKH. ב-1 בדצמבר הועלה שטמרמן לדרגת גנרל חיל התותחנים וב-5 בדצמבר 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-11 שפעל באזור קייב שבאוקראינה.
הקורפוס ה-11 היה חלק מכוח גרמני שכותר בידי כוחות הצבא האדום במבלט קורסון-צ'רקאסי בגדה המערבית של נהר דנייפר במהלך קרב קורסון-צ'רקאסי, בתחילת 1944. בסוף ינואר 1944 קיבל שטמרמן את הפיקוד על כל הכוחות שכותרו ב"כיס" הגרמני שנוצר באזור קורסון. "כוח שטמרמן" לחם בתוך הכיתור במשך כמעט שלושה שבועות, תוך שהוא מנסה לחבור לכוחות החילוץ שנשלחו לעזרתו. ב-7 בפברואר 1944 הוענק לשטמרמן צלב האבירים של צלב הברזל" אולם המצב של כוחו הפך נואש יותר ויותר והוא נדחק לשטח צר שהיה מוקף מכל עבריו בכוחות סובייטיים. בלילה שבין 16 ל-17 בפברואר ניסה "כוח שטמרמן" לפרוץ את טבעת הכיתור הסובייטית ולחבור לכוחות הגרמניים באזור ליסיאנקה. במהלך הפריצה החוצה נהרג שטמרמן מפגז נ"ט שפגע ברכבו, אך חלק ניכר מהכוח שבפיקודו הצליח להגיע בשלום לקווים הגרמניים. בדו"ח הגרמני הרשמי של האירוע נאמר: "הצבא איבד מפקד מוכשר במיוחד". לאחר מותו הוספו עלי אלון לצלב האבירים של צלב הברזל שלו.
לקריאה נוספת

גאורגי ק. ז'וקוב, "זכרונות המרשל ז'וקוב", הוצאת מערכות, 1982.
אלכסנדר ורט, "רוסיה במלחמה 1945-1941", הוצאת מערכות, 1968.
David Glantz & Harold Orenstein, "The Battle for the Ukraine - The Red Army Korsun-Shevchenkovskii Operation, 1944", 2003
Douglas E. Nash, "Hell's Gate: The Battle of the Cherkassy Pocket, January–February 1944", RZM Publishing, 2002
ויקוניה מצויה

| ויקוניה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: גמליים
סוג:: ויקוניה
מין:: ויקוניה מצויה
שם מדעי
 Vicugna vicugna ‏מולינה, 1782
תחום תפוצה


ויקוניה מצויה (שם מדעי: Vicugna vicugna), הקרויה בקיצור ויקוניה, היא יונק ממשפחת הגמליים הגדל בדרום אמריקה. זהו אחד משני מיני הגמליים שמצויים באזורים האלפיניים של הרי האנדים, בעוד השני הוא הגואנקו. מספרן של הוויקוניות, נכון ל-2008, מוערך בכ-350,000 פרטים.
תיאור

הוויקוניה קטנה מעט מהגואנקו. פרוותה חומה-צהבהבה מלבד על הגרון ובבטן, בהן היא לבנה וארוכה יותר. ראשה של הוויקוניה קצר מעט מזה של הגואנקו, ואוזניה מעט ארוכות יותר. אורך הראש והגוף יחד הוא 1.45 עד 1.6 מטרים, וגובה הכתפיים כ-75 עד 85 ס"מ. משקלה בין 35 ל-65 קילוגרם.
תפוצה ובית-גידול

הוויקוניה מצויה באזור המרכזי של הרי האנדים: בפרו, צפון-מערב ארגנטינה, בוליביה וצפון צ'ילה, בעוד האוכלוסייה הגדולה ביותר מצויה בפרו.
בתי הגידול המועדפים על הוויקוניה הם ערבות צחיחות-למחצה ומישורים בגובה של כ-3,500 עד 5,750 מטרים מעל גובה פני הים. הוויקוניות חיות באזורים שבהם ניתן להגיע למקור מים בקלות, על מנת שיוכלו לשתות את כמות המים הדרושה להן ביום-יום.
התנהגות

הוויקוניה חיה בעדרים המונים זכר אחד ובין 6 ל-15 נקבות. הטריטוריה של כל עדר מתפרשת על פני כ-18 קמ"ר. לעיתים עשויות הוויקוניות להתקבץ בלהקות גדולות, שמכילות 30, או אף 150 פרטים. עונת הרבייה היא בדרך כלל במרץ-אפריל, וההיריון נמשך כ-11 חודשים. בכר יחיד מומלט, ותקופת ההנקה נמשכת כ-10 חודשים. בגיל 12–18 חודשים, הבכר כבר נחשב לבוגר.
הוויקוניות חששניות מאוד, ורעש קטן יכול לגרום להן לנוס. הזכר הדומיננטי בדרך כלל מזהיר את העדר בקריאת אזהרה. הוויקוניות יכולות לרוץ במהירות של כ-47 קמ"ש ברום של כ-4,500 מטרים.
הוויקוניה והאדם

צמרה הוא היקר ביותר בעולם, הודות לקלות משקלו, כושר החימום שלו ומרקמו החלק. צעדי ממשלת פרו, שעודדה את לכידת הוויקוניות המצויות לשם גז צמרן בלי לפגוע בהן ופיתחה שווקים למסחר בצמר, לאחר שנים של הגבלות חמורות ואיסורי סחר במדינות שונות, כמו ארצות הברית, הביאו לגידול חד במספרן, והוא עומד כיום על 350 אלף פרטים.
תושבי הכפר לוקאנס בפרו מגינים על הוויקוניות המצויות בכך שהם לוכדים אותן וגוזזים את צמרן בטקס צ'אקו עתיק, ששרד והשתמר בקרב הכפריים מימי האינקה. אירועי צ'אקו קטנים רבים מתקיימים ברחבי פרו בין מאי לספטמבר, אך האירוע הלאומי הגדול נערך כחלק מפסטיבל תרבות של שלושה ימים, ובמהלכו מכתרים האיכרים, אורחים מרחבי פרו ותיירים, את עדרי הוויקוניות ודוחקים אותם לאט ובהדרגה אל מכלאות תחת כיפת השמיים, שם גוזזים את צמרן היקר וחוזרים ומשחררים אותן. את הכסף שמכניסה מכירת הצמר משקיעים בעיירה לטובת כלל תושביה.
שימור

הוויקוניה הייתה בסכנת הכחדה, משום שבמשך מאות שנים צדו אותן אנשים אשר חשקו בצמרה ובעורה. הוויקוניה המצויה נחשבה לחיה מקודשת באימפריה של האינקה עד שנת 1532, כשהספרדים פלשו אליה, כבשו אותה והחריבוה. מאוכלוסייה הכוללת מאות אלפי פרטים בהרי האנדים, מאקוודור עד ארגנטינה, פחת מספרן והלך, ובשנת 1964 הגיע ל-12 אלף פרטים בסך הכול, הנחשב לסף הכחדה, עד שבשנת 1969 נעשתה מוגנת בחוק. בשלב זה הכריזה פרו על הקמת שמורה לאומית באזור פאמפה גלראס באייקוצ'ו, כ-400 קילומטרים דרומית מזרחית ללימה. שמורה זו היא כיום מקום מקלט לוויקוניות.
הערות שוליים

↑  ויקוניה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ראו העולם המופלא של בעלי החיים, עמוד 198
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538910705171  GND: 4188298-2 
ויקוניה על רקע הר צ'ימבורסו אשר באקוודור
ז'יגמונד שימוני

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1853 וספרם, הונגריה 
 פטירה:  22 בנובמבר 1919 (בגיל 66) בודפשט, הרפובליקה ההונגרית 
 שם לידה:  Steiner Zsigmond 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 
ז'יגמונד שימוני (במקור שטיינר, בהונגרית: Simonyi Zsigmond; וספרם, 1 בינואר 1853 – בודפשט, 22 בנובמבר 1919) היה אספרנטיסט, בלשן יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים. הוא אחיו הגדול של המומחה הגאוגרפי וכותב ספרי עיון ינה שימוני.
ביוגרפיה

ז'יגמונד שטיינר נולד במשפחה יהודית כבנם של שמעון שטיינר, סוחר, ושל נטי מנזל. הוא למד בבודפשט, בלייפציג, ובברלין ולאחר מכן בפריז. חזר הביתה לבודפשט בשנת 1877, היה מורה מחליף משנת 1878, ולאחר מכן משנת 1889 מורה רגיל באגודה הלשונית ההונגרית. משנת 1895 היה העורך של משמר השפה ההונגרית, ולאחר מכן מ-1903 של החוברות הלשוניות. בסיוע יוז'ף בלשה ערך מילון גרמני-הונגרי. הוא נרדף על ידי הרפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919 בשל דעותיו הפוליטיות, דבר שריסק אותו לחלוטין מבחינה נפשית.
במשך ארבעה עשורים גידל דור חדש של בלשנים וגם כמלומד השאיר חותם מתמשך. עבודותיו על "מושא", "מילות קישור", "משפטי לוואי" משמעותיים ביותר. הוא יצר את תורת המשפט ההשוואתית. שימוני פרסם את תוצאותיו בבלשנות בלימודי הדקדוק בבתי הספר. הוא עסק גם בנושאי נכונות השפה. בשנת 1903, בשם שר הדתות והחינוך הממלכתי, ניסח את הכתיב הנכון החדש עבור לימודי בתי הספר, שהתקבל כמעט על ידי כל שעסקו בכתיבה ספרותית. הוא היה משמעותי הן כמורה והן כמדען. בשנת 1918 נבחר לסגן יושב ראש הוועדה הבינלאומית לתעמולת השפה. בשנת 1919 בתחילת השנה, עסק בהנהגת האספרנטו בהשכלה האוניברסיטאית בהונגריה שכתוצאה ממנה הוקם המכון הבינלאומי לשפה בבודפשט ביולי 1919.
חייו הפרטיים

אשתו הייתה פאולינה בֶּכֶר, בתם של המורה יעקב בכר ושל שרולטה וייסמאייר, אותה נשא בבודפשט ב-11 ביוני 1882.
בנו קארוי גאבור שימוני (1883–1927) היה מהנדס.
כתביו

Levele Budenz Józsefhez, tanárához
Népdalok (Magyar Nyelvőr, 1872)
Népnyelvhagyományok (Magyar Nyelvőr, 1875)
Állatnevek (Magyar Nyelvőr, 1876)
Gyermekversikék (Magyar Nyelvőr, 1875)
Veszprémi tájnyelv (Magyar Nyelvőr, 1872)
A nyelvtudományról
Néhány szó a magyar nyelv érdekében
Müller Miksa újabb fölolvasásai a nyelvtudományról, ford. (Budapest, 1876)
Antibarbarus (Eggenberger-féle könyvkereskedés, Budapest, 1879)
A "Halotti beszéd" sajátosságai (Magyar Nyelvőr, 1880. április 15.)
A Nyelvtörténeti Szótár mutatványíve (Magyar Nyelvőr, 1880)
A magyar kötőszók, egyúttal az összetett mondat elmélete, (Budapest, 1881)
A jelentéstan alapvonalai : az alakokban kifejezett jelentések, (Budapest, 1881)
Az analogia hatásairól főleg a szóképzésben, (Budapest, 1881)
A magyar szótők: általános rész, Budapest, 1888)
A nyelvújítás történetéhez (Franklin Társulat, Budapest, 1888)
A magyar határozók. (Magyar Tudományos Akadémia, Budapest. 1888)
A magyar nyelv. 1. köt. A magyar nyelv élete. 2. köt. A magyar nyelv szerkezete. (Magyar Tudományos Akadémia, Budapest. 1889)
Magyar nyelvtörténeti szótár : a legrégibb nyelvemlékektől a nyelvújításig. Szarvas Gáborral. (Hornyánszky, Budapest, 1890)
Kombináló szóalkotás, (Budapest, 1890)
A nyelvujítás és az idegenszerűségek, (Budapest, 1891)
Tüzetes magyar nyelvtan történeti alapon I. Magyar hangtan és alaktan, Balassa Józseffel. (Budapest, 1895) → újabb kiadása: Tinta kiadó, Budapest, 2020, ISBN 9789634092735
Német és magyar szólások (Franklin Társulat, Budapest, 1896)
Tréfás népmesék és adomák (Nyelvészeti Füzetek 4. szám, Budapest, 1902)
A magyar szórend (Nyelvészeti Füzetek 1. szám, Budapest, 1903)
Az új helyesírás : a VKM 1903. március 14-én...kelt rendeletével kiadott magyar iskolai helyesírás szövege és magyarázata bővített szójegyzékkel (Nyelvészeti Füzetek 5. szám, Budapest, 1903)
Helyes magyarság (Nyelvészeti Füzetek 8. szám, Budapest, 1903)
Elvonás (Elemző szóalkotás) (Nyelvészeti Füzetek 11. szám, Budapest, 1904)
A nyelvtörténeti szótárról I. (Nyelvészeti Füzetek 15. szám, Budapest, 1905)
Az ikes ragozás története (Nyelvészeti Füzetek 28. szám, Budapest, 1906)
Isten-adta (Magyar Nyelvőr 36: 193–205, 264–271, 1907)
Igenévi szerkezetek (Nyelvészeti Füzetek 47. szám, Budapest, 1907)
Jó magyarság
A jelzők mondattana: nyelvtörténeti tanulmány. (Budapest, 1913)
Helyes magyarság (Singer és Wolfner kiadása, Budapest, 1914)
A magyar irodalom története 1900-ig
Jelentéstani szempontok. (Budapest, MTA, 1916)
הנצחה

משה רוביני: מקומו של ז'יגמונד שימוני בהיסטוריה של הבלשנות ההונגרית (1949)
אנטל קלם : ההערכה וההשפעה של עבודתו התחבירית של ז'יגמונד שימוני (1954)
בלה י. נאג': עבודתו של ז'יגמונד שימוני כמטפח שפה (1954)
יוז'ף טומפה:ז'יגמונד שימוני ככותב ספרי לימוד (1954)
יאנוש פרוהסקה : לזכרו של בלשן עם גורל טראגי (Magyar Nemzet, 1963, מס' 74)
יוז'ף טומפה: ז'יגמונד שימוני מדענים הונגרים מהעבר. בודפשט, 1975.
תחרות איות נושאת את שמו של ז'יגמונד שימוני, ומתקיימת מדי שנה מאז 1997.
בית ספר יסודי נקרא על שמו בעיר הולדתו,
לזכרו הוצב לוח בעיר הולדתו.
גלריית תמונות

מילון לטיני (1901)
הונגרית נכונה (מהדורה שנייה 1906)
Veszprém, Kossuth utca 7. - מקום הולדתו של ז'יגמונד שימוני
ראו גם

אנציקלופדיה אספרנטו
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/ évszáma: 42365/1874. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1874. év 4. oldal 4. sor
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest IV. kerületi (belvárosi) polgári halotti akv. 177/1919. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 239/1882. folyószáma alatt".
↑  Simonyi Zsigmond mérnökfia sokesztendős orosz hadifogság után... (1927. szeptember 18.) Pesti Napló, 78. évfolyam, 211. szám, Online elérés
↑  A Vár Ucca 17 című folyóirat és könyvkiadó (8200 Veszprém, Vár utca 17.) honlapja Simonyi Zsigmondról
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268271205171  PLWABN: 9810622372605606  BnF: cb12056141s (data)  GND: 117398411  ISNI: 0000 0000 8129 8339  LCCN: no95025510  NKC: xx0168989  NTA: 069960496  SUDOC: 028800168  VcBA: 495/258312  VIAF: 51710141   WorldCat (עם VIAF): 51710141 
לוח זיכרון בעיר וספרם, על בית הולדתו של ז'יגמונד שימוני
זילנדיה (דמות)

אנדרטת החיילים הנופלים בפלמרסטון המתארת את זילנדיה מצביעה לשמיים, האנדרטה הוקמה בשנת 1903.
זילנדיה (באנגלית: Zealandia) היא ההאנשה המדינית של ניו זילנד. בצורתה הסטריאוטיפית, זילנדיה מופיעה כאישה הדומה בלבושה ובמראה לבריטניה, שנאמר שהיא אמה של זילנדיה.
היסטוריה

זילנדיה הובאה למושבה כהתייחסות ישירה לממלכה המאוחדת ולעולם הישן. היא הביאה למושבה תחושה של היסטוריה ארוכת-שנים ומכובדות קלאסית בשנותיה המעצבות כאומה צעירה. זילנדיה הופיעה על בולי דואר, כרזות, סרטים מצוירים, אנדרטאות מלחמה ופרסומי ממשלת ניו זילנד לרוב במחצית הראשונה של המאה העשרים. זילנדיה הייתה סמל נפוץ של תערוכת המאה הניו זילנדית, שהתקיימה בוולינגטון בשנים 1939 ו 1940. ארבעה פסלים גדולים של זילנדיה קיימים בעיירות או בערים בניו זילנד; אחד נמצא בוואימאט, אחד נמצא בפלמרסטון, ואחד ברחוב סימונדס, אוקלנד, ואחד בתוך מוזיאון המלחמה באוקלנד. השניים הראשונים אשר עשויים מאבן הם אנדרטאות לזכר מלחמת הבורים השנייה והאחרון שעשוי מארד הוא אנדרטה לזכר מלחמת ניו זילנד. כמה פסלים קטנים יותר קיימים במוזיאונים אחרים ובידיים פרטיות.
בולי דואר

זילנדיה הוצגה גם כן על בולי דואר שהונפקו בין השנים- 1901 ו- 1909 בתקופת שלטונם של המלכה ויקטוריה ואדוארד השביעי, כאשר היא עברה מלהיות ממושבה לדומיניון ותוארה גם על בול עם סמל ניו זילנד שהונפק בשנת 1929.
סמל

האישה המופיעה בצד שמאל של הסמל של ניו זילנד היא זילנדיה. מלבד הסמל, זילנדיה מוזכרת או מתוארת לעיתים רחוקות מאוד באומנות ובהתייחסויות.
ראו גם

קיווי (עוף)
האיש הדרומי
הערות שוליים

1 2  דניס ג'יימס מתיו https://teara.govt.nz/en/1966/zealandia
↑  זילנדיה, אם האומה https://www.nzgeo.com/stories/zealandia-mother-of-the-nation/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TePapa: 35910 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ניו זילנד ובנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
זילנדיה על בול משנת 1901.
ועדת הפיקוח והרפורמה של בית הנבחרים של ארצות הברית

| --- | --- |
300p
 גוף פרלמנטרי:  בית הנבחרים של ארצות הברית
 ייסוד הוועדה:  1927
 יו"ר:  ג'יימס קומר (המפלגה הרפובליקנית) כהונה מ-23 בינואר 2023
 חבר בכיר:  ג'יימי רסקין (המפלגה הדמוקרטית)
 תחומי שיפוט:  ביטחון לאומי, זכויות אזרח, מבצעים ממשלתיים, מדיניות הגנת הצרכן
 חברים
   דמוקרטים (29)     רפובליקנים (25)
  אתר האינטרנט הרשמי של ועדת הפיקוח והרפורמה של בית הנבחרים של ארצות הברית
הוועדה לפיקוח ורפורמה (באנגלית: Committee on Oversight and Reform) היא הוועדה החוקרת הראשית של בית הנבחרים של ארצות הברית. סמכות השיפוט הרחבה הופכת את הוועדה לאחת הוועדות המשפיעות והחזקות ביותר בבית הנבחרים.
ג'יימס קומר מןהמפלגה הרפובליקנית הוא יושב ראש הוועדה מינואר 2023.
היסטוריה

הגוף הידוע כיום כוועדת הפיקוח והרפורמה היה במקור הוועדה לבירורים במחלקות המבצעות, שהוקמה בשנת 1927 כדי לאחד 11 ועדות נפרדות בנושאים דומים אשר פיקחו בעבר על הוצאות מחלקות שונות בממשל הפדרלי.
הוועדה לאופרציות הממשל, הוקם בשנת 1952. השם החדש נועד לשקף את ייעודה הרחב של הוועדה: לפקח על "הפעילות הממשלתית בכל הרמות במטרה לקבוע את יעילותן".
לאחר שהרפובליקנים קיבלו את השליטה בבית בבחירות בשנת 1994, הוועדה אורגנה מחדש כך שתכלול שבע ועדות משנה במקום 14. ארגון מחדש זה איחד את תחום השיפוט שכוסה בעבר על ידי שלוש ועדות מלאות והביא לקיצוץ של 50 אחוז בצוות העובדים. בשנת 2007, צומצם מספר ועדות המשנה משבע לחמש.
שמה הנוכחי של הוועדה הוגדר על ידי הקונגרס ה-116. מאז 2007 היא מכונה בקיצור "ועדת הפיקוח".
הערות שוליים

1 2  "House Committee on Government Reform". princeton.edu. נבדק ב-2019-03-07.
1 2  "Oversight Plan". lobby.la.psu.edu. נבדק ב-2019-03-07.
↑  "Committee on Government Reform: Background/History" (PDF). House.gov. 2006-05-20. אורכב מ-המקור (PDF) ב-8 בדצמבר 2006. נבדק ב-2012-06-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chairman Waxman Announces Committee Organization" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-31 ינו' 2007. נבדק ב-11 אוג' 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2023014413  VIAF: 6034167625775303660005   WorldCat (עם VIAF): 6034167625775303660005
זילותא דבי דינא

זִילוּתָא דבי דינא הוא מושג הלכתי האומר כי יש לחשוש לכבוד בית הדין ולכן יש להשתדל לקיים את פסקיו כל עוד שאינם מנוגדים להלכה, למרות שאם בית הדין היה יודע מלכתחילה את המידע הנוסף, היה מחמיר או פוסק אחרת, בדיעבד לא יחזור בו בית הדין מפסקו, וישתדל לקיים את הפסק הראשון, גם אם עכשיו נוצר ספק.
מחלוקת האמוראים

המחלוקת הראשונה בה מופיע עניין זה הנה במעשה בו באו שני אנשים לבית דינו של רב נחמן לדון על בעלותה של קרקע שכל אחד טען שהיא שייכת לו. לצד אחד היו עדים שהעידו שהקרקע של אבותיו ושהוא אף אכל את פירותיה במשך שלוש שנים (דבר שמקנה לו חזקה עליה) ואילו לשני היו עדים שהעידו רק שהקרקע של אבותיו.
רב נחמן פסק שיש לתת עדיפות למי שיש לו את העדים שמעידים שהקרקע הייתה שייכת לאבותיו, בשונה מרבא ולבסוף היא אכן ניתנה לו.
לאחר זמן הופיע בעל הדין השני והביא עדים שהקרקע של אבותיו דבר שערער את עליונות הראיות של בעל הדין הראשון. רב נחמן פסק כי יש להחזיר את המצב לקדמותו ולהוציא את הקרקע מידי בעל הדין שלידיו ניתנה הקרקע בטעות. לעומת זאת טען רבא כי יש לחשוש לכבוד בית הדין.
מחלוקת האמוראים > במשנה

לשיטתו הביא רבא ראיה מברייתא שבה פוסק רבי מנחם בר יוסי, כי כאשר באו עדים האומרים כי בעלה של אשת איש נפטר ומותר לאשתו להנשא, ולאחר מכן באו עדים אחרים סותרים האומרים כי בעלה חי, תלויה ההלכה אם האשה כבר נישאה: לכתחילה לא תנשא האשה, אך אם נישאה האשה על פי פסק בית הדין שהסתמך על העדים הראשונים, לא יבטלו בית הדין את פסק הדין, אלא יתירו לאשה להמשיך את חיי הנישואין עם בעלה השני, וזאת מפני כבוד בית הדין, שלפיו יש לבית הדין לשמור על כבודו במקרים גבוליים, ולכן יסתמכו בית הדין במקרה כזה על עדות העדים הראשונים - שהבעל מת - כל עוד עדותם לא הופרכה בוודאות. (בתלמוד הוסבר כי מדובר באשה שיודעה בעצמה בבירור שבעלה מת אלא שראיותיה אינן כאלו הקבילות בפני בית הדין, ובעלה הוא אחד מהעדים שבאו להעיד עליה כי היא פנויה ובעלה מת, כך ששני בני הזוג יכולים להסתמך על הידוע להם, וכל עוד בית הדין לא יודע אחרת בבירור אין הם יכולים למנוע מהם להמשיך בחיי הנישואין).
למרות זאת, פסק רב נחמן שאין לחשוש לכבוד בית הדין כאשר מבטלים בית הדין את פסקם הקודם, והביא ראיה לדבריו ממשנה אחרת שבה ברור שיש תנאים החולקים על כך, ולכן יכול הוא להסתמך על דעתו הקובעת כי אין לחשוש לזילותא דבי דינא, במקרים כאלו.