stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2008 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2008  בטלוויזיה |  |
< · 2006 · 2007 — 2008 — 2009 · 2010 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2008 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
20–24 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה בבלגרד שבסרביה. בתחרות זכתה רוסיה, עם השיר "Believe" שבוצע על ידי הזמר הרוסי דימה בילאן.
סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-2008

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 2008. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2008.
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | רשת השידור המקורית | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 בינואר | שליחות קטלנית: יומני שרה קונור | מדע בדיוני, פעולה, דרמה | פוקס |  |
| 20 בינואר | שובר שורות | דרמת פשע, מותחן, קומדיה שחורה, דרמה | AMC |  |
| 8 במרץ | ספיידרמן המדהים | אנימציה, גיבורי-על, פעולה, הרפתקאות | Kids' WB |  |
| 16 במרץ | ג'ון אדמס | דרמה היסטורית | HBO | מיני-סדרה |
| 18 באפריל | בן 10: כוח החייזרים | אנימציה, פנטזיה, מדע בדיוני, הרפתקאות, גיבורי-על, דרמה | Cartoon Network |  |
| 14 במאי | 1000 דרכים למות | דוקומנטריה, קומדיה שחורה, אימה, אנתולוגיה | Spike TV |  |
| 24 ביוני | וייפאאוט | שעשועון | ABC |  |
| 1 ביולי | סודות ההתבגרות | דרמת נעורים | ABC Family |  |
| 2 בספטמבר | 90210 | דרמת נעורים | The CW | הסדרה הרביעית בזיכיון "בוורלי הילס 90210" |
| 3 בספטמבר | ילדי האנרכיה | פעולה, דרמת פשע | FX |  |
| 7 בספטמבר | דם אמיתי | פנטזיה, אימה, דרמה | HBO |  |
| 9 בספטמבר | פרינג' | מדע בדיוני, דרמה, מסע בזמן | פוקס |  |
| 23 בספטמבר | המנטליסט | דרמת פשע, מסתורין, מותחן, דרמה משטרתית | CBS |  |
| 26 בספטמבר | החיים היפים על הסיפון | קומדיית מצבים לבני נוער | ערוץ דיסני |  |
| 3 באוקטובר | מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים | אנימציה, מדע בדיוני צבאי, פעולה, דרמת מלחמה, אנתולוגיה | Cartoon Network |  |
| 1 בנובמבר | אגדת המחפש | הרפתקאות, רומנטיקה | סינדיקציה |  |
| 7 בדצמבר | העוקץ | פעולה, מותחן | TNT |  |
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-2008

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| תאריך שידור הפרק האחרון | שם הסדרה | רשת השידור | שנת עלייה לשידור | סטטוס |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 במרץ | הסמויה | HBO | 2002 | הסתיימה |
| 15 באפריל | בן 10 | Cartoon Network | 2005 | בוטלה |
| 19 ביולי | אווטאר | ניקלודיאון | 2005 | בוטלה |
| 11 באוגוסט | החפרפרת | ABC | 2001 | בוטלה |
| 1 בספטמבר | החיים היפים של זאק וקודי | ערוץ דיסני | 2005 | בוטלה |
| 8 בדצמבר | בוסטון ליגל | ABC | 2004 | הסתיימה |
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
22 בינואר – הית' לדג'ר, שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי (נולד ב-1979)
14 בפברואר – חיים גיל, במאי טלוויזיה ישראלי ויוצר סרטים תיעודיים לטלוויזיה (נולד ב-1933)
1 באפריל – שוש עטרי, קריינית ושדרנית רדיו, מנחת טלוויזיה ושחקנית ישראלית (נולדה ב-1949)
5 באפריל – צ'רלטון הסטון, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי (נולד ב-1924)
22 ביוני – ג'ורג' קרלין, סטנדאפיסט ושחקן אמריקאי (נולד ב-1937)
22 ביולי – אסטל גטי, שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית, זוכת פרס אמי ופרס גלובוס הזהב. נודעה בעיקר בזכות גילום דמותה של סופיה פטרילו בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב" (נולדה ב-1923)
9 באוגוסט – ברני מק, קומיקאי ושחקן אמריקאי (נולד ב-1957)
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

| שנים בטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרולד וקומר משתוללים באמריקה

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  דני ליינר 
 הופק בידי:  נתן כהנא   גרג שפירו
 תסריט:  ג'ון הורביץ, היידן שלוסברג 
 עריכה:  ג'ף בטנקורט 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון צ'ו קאל פן
 מוזיקה:  דיוויד קיטיי 
 צילום:  ברוס דאגלס ג'ונסון
 מדינה:  קנדה, ארצות הברית, גרמניה 
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה 
 חברה מפיצה:  New Line Cinema
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 במאי 2004 (פרמיירה)   ארצות הברית 30 ביולי 2004   ישראל 12 באוגוסט 2004
 משך הקרנה:  87 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ניו ג'רזי, White Castle (Cherry Hill, NJ) 
 תקציב:  9 מיליון דולר
 הכנסות:  23,936,908 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   haroldandkumar
 סרט הבא:  הארולד וקומאר בורחים מגואנטנמו 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרולד וקומר משתוללים באמריקה (באנגלית: Harold & Kumar Go to White Castle) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2004 מסוגת קומדיית סוטול והסרט הראשון בסדרת סרטי הרולד וקומר. הסרט נכתב על ידי התסריטאים ג'ון הורוויץ והיידן שלוסברג ובוים על ידי דני ליינר.
סיפור הסרט עוקב אחר הרולד לי (ג'ון צ'ו) וקומר פאטל (קאל פן) כאשר הם מחליטים ללכת אל רשת הפאסט פוד וויט קאסל אחרי שעישנו קנאביס, אבל גומרים בסדרת טעויות קומיות כשהם לא מצליחים למצוא את המסעדה.
בסרט משתתפים גם השחקנים פרד וויליארד, פאולה גארסס, אנתוני אנדרסון, דן בוצ'ארט, אית'ן אמברי, ג'יימי קנדי, בובי לי, כריסטופר מלוני, ראיין ריינולדס, שון מאג'מדר, דייוויד קרומהולץ, אדי קיי תומאס, מולין אוקרמן וניל פטריק האריס אשר משחק בסרט את עצמו.
צוות השחקנים

ג'ון צ'ו - הרולד לי, בחור דור שני של אמריקנים-קוריאנים ועובד בבנק השקעות.
קאל פן - קומר פאטל, בחור דור שני של אמריקנים-הודים, המשפחה שלו חושבת שהוא יהיה דוקטור כמו אביו ואחיו.
פאולה גראסס - מריה פרז, השכנה של הרולד וקומר, הרולד נמשך אליה.
ניל פטריק האריס - ניל פטריק האריס, גרסה בדיונית של עצמו.
ראיין ריינולדס - אח בבית החולים
רוברט טינקלר - J.D.
דייוויד קרומהולץ - גולדשטיין, שכן וחבר של הרולד וקומר
אדי קיי תומאס - רוזנברג, שכן וחבר של הרולד וקומר
פרד וילארד - ד"ר וולובי
אנתוני אנדרסון - העובד בבורגר שאק
סיו טה - קינדי קים
כריסטופר מלוני - נהג משאית הגרר, רנדי "פריקשואו"
מולין אוקרמן - ליאן, אשתו של פריקשואו
דב טיפנבח - בראדלי תומאס, סטודנט אוניברסיטת פרינסטון
גארי ארצ'יבלד - נתניאל ברוקס
קרייג סטיבנס - ראלף
שחרור הסרט > הכנסות

בסוף השבוע הראשון לאחר שחרור הסרט, הוא גרף 5,480,378 דולר ב-2135 בתי קולנוע בארצות הברית וקנדה. והכנסה כלל עולמית של 23,936,908 דולר.
שחרור הסרט > ביקורות

הסרט התקבל בחיוב על ידי מבקרים, הסרט קיבל דירוג של 74% באתר Rotten Tomatoes בהתבסס על 143 ביקורות.
סרטי המשך

בשנת 2008 יצא סרט ההמשך לסרט הראשון בסדרה בשם הארולד וקומאר בורחים מגואנטנמו. הסרט סובב סביב הרולד וקומר אשר מנסים להגיע לאמסטרדם כדי למצוא את מריה, הם מזוהים בטעות כטרוריסטים בזמן שהם על המטוס והם נשלחים למתקן המעצר בגואנטנמו.
ב-4 בנובמבר 2011 יצא לאקרנים הסרט השלישי, הרולד וקומר חוגגים את חג המולד בתלת־ממד. בסרט זה הרולד שורף בטעות את עץ חג המולד המשפחתי והוא יוצא למסע ברחבי ניו יורק, יחד עם קומר, על מנת להשיג עץ דומה.
יגואר

ערך זה עוסק במין של פנתר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| יָגוּאָר |
| --- | --- |
 יגואר בפנטנל
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: יגואר
שם מדעי
 Panthera onca ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


יָגוּאָר (שם מדעי: Panthera onca) הוא מין יונק ממשפחת החתוליים המצוי באמריקה הדרומית ובחלקים מאמריקה המרכזית ואמריקה הצפונית. הוא אחד מחמישה מיני החתולים הגדולים המשתייכים לסוג פנתר (Panthera), יחד עם הטיגריס, נמר השלג, האריה והנמר, והוא היחיד מביניהם החי באמריקה, ובאמריקה בלבד. היגואר הוא החתול השלישי בגודלו, לאחר הטיגריס והאריה, והוא החתול הגדול והחזק ביותר בחצי הכדור המערבי. הוא נפוץ כיום מדרום-מערב ארצות הברית בצפון, דרך מרכז אמריקה, ועד אזור פטגוניה שבאמריקה הדרומית.
מבחינה חיצונית היגואר דומה מאוד לנמר, אך גופו חסון, שרירי וגדול יותר. התנהגותו ובית הגידול האופייני לו דומים יותר לאלו של הטיגריס. בית הגידול המועדף עליו הוא יער גשם טרופי (ג'ונגל), אולם ניתן למצוא אותו גם באזורים מיוערים ובשטחים פתוחים. היגואר הוא בעל חיים יחידאי (סוליטרי), כלומר מבלה את מרבית חייו בגפו. הוא איננו בררן בבחירת תזונתו, והוא נוהג לצוד את טרפו באמצעות מעקב ומארב. הוא טורף-על, ובמקומות שבהם הוא חי הוא משמש כמין מפתח (Keystone species), כלומר הוא מכתיב את תכונות החברה האקולוגית. ליגואר תפקיד חשוב בשמירה על יציבות המערכת האקולוגית שבה הוא חי, ובוויסות אוכלוסיות טרפו. נשיכתו חזקה מאוד בעוצמתה וחזקה יותר מנשיכתם של חתולים גדולים אחרים. עוצמת נשיכתו מאפשרת לו לחדור את שריונם של זוחלים מסוימים, והוא אף פיתח שיטת הרג מיוחדת: נשיכת טרפו באזור הגולגולת שבין האוזניים, ובכך הוא גורם לפצע אנוש במוחו של הטרף, ועקב כך למותו.
אטימולוגיה

האטימולוגיה של המילה jaguar אינה ברורה. על-פי טענה אחת השם נגזר משפת טופי עתיקה הדרום אמריקאית והתגלגל לאנגלית דרך הפורטוגזית, בעוד שעל-פי טענה אחרת מקור השם הוא משפת הגוואראני. בשפת הטופי, המילה השלמה והמקורית ליגואר היא jaguara, מילה שמשמשת לציון "חיה טורפת גדולה שגוברת על טרפה בקפיצה". בשפת הגוואראני, yaguareté תורגם באופנים שונים, בהם "החיה האכזרית האמיתית", "גוף של כלב" או "כלב אכזרי". במספר מדינות במרכז אמריקה ובדרומה, שמו של היגואר הוא el tigre, כלומר "הטיגריס".
שמו המדעי, כמו שמו של כל מין, מורכב משני חלקים: שם הסוג, "פנתר" - Panthera, ושם המין, "onca". לעיתים קרובות נטען כי החלק הראשון של שם זה נגזר מהמילים היווניות "Pan" ("כול") ו-"ther" ("חיה"), אולם זו כנראה אטימולוגיה עממית בלבד. אף על פי שהמילה הגיעה לשפה האנגלית דרך השפות הקלאסיות, מקור המילה panthera כנראה במזרח אסיה, ומשמעותה "החיה הצהובה" או "צהוב-לבנבן". החלק השני של שמו המדעי של היגואר, onca, מקורו במילה הפורטוגזית המציינת את היגואר, onça, כאשר הסדיליה (הסימן שתחת האות c) נשמטה מסיבות טיפוגרפיות.
טקסונומיה

רובו של פרק זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים. (11 במרץ 2025)
היגואר הוא המין היחיד בסוג פנתר (Panthera) המצוי באמריקה. בדיקות DNA הראו כי לאריה, לטיגריס, לנמר, ליגואר, לנמר השלג ולנמר הערפילי ישנו אב קדמון משותף, וכי קבוצה זו קיימת בין שישה לעשרה מיליוני שנים; עדויות על-פי מאובנים מצביעות על כך, שהסוג פנתר הופיע על פני האדמה לפני 2–3.8 מיליוני שנים. הנמר הערפילי ממוקם בדרך כלל מבחינה אבולוציונית בראשית קבוצה זו, וממנו התפתחו, ככל הנראה, המינים האחרים. סדר הופעתם של המינים האחרים (התפצלותם מהאב הקדמון) אינו ידוע לאשורו.
הזואולוג הבריטי רג'ילנד פורוק הסיק, בהתאם לעדויות מורפולוגיות, כי היגואר קרוב לנמר יותר מאשר לכל מין אחר. בדיקות DNA לא הכריעו באופן חד משמעי בנושא זה ומידת קרבתו של היגואר למינים אחרים שנויה במחלוקת. מאובנים של מינים נכחדים מהסוג פנתר, כגון יגואר אירופי (Panthera gombaszoegensis) ואריה אמריקני (Panthera atrox), מראים כי היגואר והאריה חלקו בעבר מאפיינים דומים רבים.
כיום, מקובלת הטענה כי היגואר אינו מתחלק למספר תת-מינים באופן ברור, וזאת בהתאם למספר מחקרים שנעשו בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21. עם זאת, הייתה מקובלת בעבר הסברה כי ליגואר ישנם שמונה תת-מינים, וזאת בשל מחקר מ-1939. למרות היעדר חלוקה לתת-מינים, ככל שמתרחקים מקו המשווה היגוארים כבדים וגדולים יותר. תופעה זו (כלל ברגמן) נותנת ליגואר יתרון נוסף: ככל שמתרחקים מקו המשווה, האקלים קר יותר. ככל שהמשקל גדל, כך היחס שבין שטח הפנים לנפח הגוף קטן, וכך קטן גם איבוד חום הגוף. המשמעות היא שככל שמתרחקים מקו המשווה, פרטי היגואר החיים באזור גדולים יותר ומאבדים לפיכך פחות חום מעורם.
טקסונומיה > אבולוציה

על פי הערכות, שושלת הפנתר התפצלה גנטית מהאב הקדמון המשותף של החתוליים בסביבות 9.32–4.47 מיליון שנה. מספר ניתוחים גנטיים מציבים את היגואר כמין אחות לאריה, איתו התפצל לפני 3.46–1.22 מיליון שנים, אולם מחקרים אחרים ממקמים את האריה כמין קרוב יותר לנמר.
נראה כי השושלת של היגואר מקורה באפריקה והיא התפשטה לאירואסיה לפני 1.77–1.95 מיליון שנה. לעיתים קרובות מעריכים כי מין היגואר החי הוא צאצא של היגואר האירופאי. אביו הקדמון של היגואר הגיע לאמריקה הצפונית דרך ברינגיה, הגשר היבשתי שהתפרש בעבר על פני מצר ברינג. מספר חוקרים חלקו על הקשר ההדוק בין היגואר האירופאי לבין מין היגואר המודרני. המאובנים העתיקים ביותר של יגוארים מודרניים (P. onca) נמצאו באמריקה הצפונית והם מתוארכים לפני 820,000–850,000 שנים. תוצאות ניתוח הגנום המיטוכונדרי של 37 יגוארים מצביעות על כך שאוכלוסיותיו הנוכחיות של היגואר התפתחו לפני 510,000–280,000 שנים בצפון אמריקה הדרומית, ולאחר מכן חזרו לצפון ולמרכז אמריקה לאחר הכחדת היגוארים שם בתקופת הפלייסטוקן המאוחר.
מאפיינים פיזיים

משקל היגואר נע בדרך כלל בין 45 ל-120 קילוגרמים, אך נצפו גם פרטים גדולים במשקל של 131 עד 151 קילוגרמים, וכן פרטים קטנים שמשקלם 36 קילוגרמים בלבד. לרוב, משקל הנקבה קטן ב-10 עד 20 אחוזים ממשקלו של הזכר. אורכו נע בין 1.20 ועד לשני מטרים - כולל הזנב, שאורכו כ-50 עד 75 סנטימטרים. גובהו נע בין 70 ל-100 סנטימטרים. ממדיו משתנים בהתאם לאזור: במחקר שנערך בשמורת צ'מלה קואישמאלה השוכנת במקסיקו לחופי האוקיינוס השקט, נמצאו פרטים שמשקלם בין 30 ל-50 קילוגרמים, כמשקלה הממוצע של פומה. לעומת זאת, במחקר באזור הפנטנל הברזילאי (פנטנל הוא אזור ביצתי, חם ופתוח), נמצאו פרטים במשקל ממוצע של 100 קילוגרמים. הפרטים שחיים ביערות הם לעיתים קרובות כהים וקטנים יותר מהפרטים שחיים בשטחים פתוחים, ככל הנראה בשל מיעוט טרף אוכל-עשב בשטחים מיוערים ליגואר יש נשיכה שנעה בין 200–250 קילוגרמים.
גפיו של היגואר קצרות וחזקות, ובזכותן הוא מיומן בטיפוס, בזחילה ובשחייה. לסתותיו חזקות מאוד. נשיכתו נחשבת כחזקה ביותר מבין כל בעלי החיים ממשפחת החתוליים, והשנייה בעוצמתה מבין כל היונקים; עוצמה זו מאפשרת ליגואר לחדור חומרים קשים מאוד כגון שריונות של צבים. מחקר השוואתי שנושאו "כוח נשיכה ביחס לגודל הגוף" מדרג את היגואר במקום הראשון מבין החתוליים, לצד נמר ערפילי מצוי ולפני האריה והטיגריס. כמו כן, דווח כי "יגואר יחיד מסוגל לגרור פר שמשקלו 360 ק"ג לאורך 8 מטרים באמצעות לסתותיו החזקות, ולכתוש את העצמות הגדולות ביותר".
שורשי פרוותו הם בדרך כלל בצבע חום-צהבהב, אך קיימים גם פרטים בעלי פרוות בגוון חום-אדמדם ושחור (ראו פנתר שחור). הפרווה מכוסה חברבורות כהות מעוגלות וטבעתיות, המסוות אותו על רקע היער. החברבורות משתנות מפרט לפרט: חלקן כוללות נקודה אחת או יותר, וחלקן מלאות או חלולות. גם צורת הנקודות משתנה מפרט לפרט. הנקודות על ראשו, צווארו וזנבו של היגואר הן בדרך כלל מלאות. אצל פרטים מסוימים הכתמים שבקצה הזנב מתמזגים בהדרגה לפסים. צבעם של הבטן, הגרון והחלקים התחתונים של הרגליים הוא לבן.
אף שהיגואר דומה מאוד לנמר, ניתן להבדיל ביניהם על-פי מספר מאפיינים: גופו של היגואר חסון וגדול יותר מגופו של הנמר, וזנבו קצר ועבה יותר. החברבורות שעל פרוותו של היגואר גדולות וכהות יותר, אך גם מעטות יותר. הפסים עבים יותר אצל היגואר ובדרך כלל יש נקודות בתוך הכתמים מה שאין כן אצל הנמר. כמו כן, ראשו של היגואר עגול וגדול יותר וגפיו קצרות וחזקות יותר.
כשישה אחוזים מבין כלל היגוארים באזור דרום אמריקה מאופיינים במלניזם (צבע עור שחור כתוצאה מפיגמנטציה עורית חזקה של מלנין), ככל הנראה כתוצאה מאלל דומיננטי. מרחוק נראה צבע פרוותם של פרטים אלו שחור, אולם מקרוב ניתן להבחין גם בכתמים ובנקודות. בדומה למינים אחרים במשפחת החתוליים, קיימים גם פרטים לבקנים, אם כי שכיחותם קטנה.
התנהגות > ציד ותזונה

בדומה ליתר החתולים, היגואר הוא חיה טורפת, והוא ניזון אך ורק מבשר. הוא אופורטוניסט, ותזונתו מורכבת מלמעלה מ-85 מיני בעלי חיים שונים. היגואר מעדיף טרף גדול, והוא טורף איילים, טפירים, פקארים, ארמדילאים, קפיבארות, כלבים,ותנינים קטנים ואפילו אנקונדות או קיימנים. לעיתים הוא אף צד בקר (פרטים אחדים נצפו טורפים פרים במשקל של עד 500 ק"ג). היגואר אינו בוחל גם במינים קטנים יותר, כמו צפרדעים, לטאות, עכברים, עופות, דגים, עצלנים, קופים או צבים. לעיתים יגוארים יגיחו מהיערות אל החופים כדי לצוד צבות ים גילדיות שעולות על החוף לקנן, אף שמשקלם גדול ממנו ועדיין לסתותיו החזקות שוברות את שריונם.
שיטת ציד נפוצה בקרב המינים בסוג פנתר, ובכללם היגואר, היא נשיכת הטרף וחניקתו. עם זאת, היגואר מעדיף להשתמש בשיטת הרג ייחודית מבין החתוליים: הוא נושך את הטרף בראשו, באזור שבין שתי אוזניו, ובאמצעות ניביו החדים הוא פוגע קשות במוחו של הנטרף. הוצע, כי ראשו המסיבי וניביו החזקים הם למעשה התאמה מורפולוגית שנועדה לחדור את שריונם של הצבים; לאחר ההכחדה ההמונית של בעלי חיים צמחוניים שאירעה בסוף תקופת הפליסטוקן, היו נפוצים מאוד זוחלים בעלי שריון, כדוגמת צבים ותנינים, ואלה היוו חלק גדול מתזונתו של היגואר. עם זאת, היגואר אינו מוכרח לחדור את שריון הצב על מנת לאכול אותו, שכן הוא מסוגל להוציא את בשרו מתחת לשריונו של הצב באמצעות כפות רגליו וטפריו. באשר לזוחלים גדולים, כדוגמת הקיימן, היגואר קופץ על גבו של הזוחל, פוגע בחוליות הצוואר שלו ובכך משתק אותו. כדי להרוג בעלי חיים קטנים יותר, כמו כלבים, היגואר הולם בהם באמצעות כפות רגליו הקדמיות.
היגואר אינו נוהג לנהל מרדף אחר מזונו, אלא מעדיף לעקוב אחריו ולארוב לו. הוא ילך באיטיות ובשקט בפיתולי היער, ויאזין ברגישות לרחשי הסביבה. כאשר יתקוף, הוא יגיח ממקום מוסווה היטב ויסתער על טרפו. היגואר ידוע ביכולות המארב וההסתערות שלו, ומבחינה זו הוא נחשב לאחד מהטורפים הטובים והיעילים ביותר בממלכת החי. הוא אינו בוחל בהסתערות אל תוך המים על מנת לתפוס את טרפו. היגואר מסוגל לשחות ולגרור את טרפו בו זמנית. חוזקו מאפשר לו לגרור גופות כבדות - הוא מסוגל לשאת עגל קטן ולטפס עמו במעלה עץ כאשר הוא רוצה להימנע משיטפונות.
לאחר הריגת הטרף גורר היגואר את הגווייה לסבך שיחים או לנקודה מבודדת אחרת. אז, הוא יחל באכילת הצוואר והחזה, ולא במרכז הגוף דווקא. הוא אוכל את הלב והריאות, ואחר-כך את הכתפיים. צריכת המזון היומית המומלצת ליגוארים החיים בשבי עומדת על כשני קילוגרמים ליגואר שמשקלו בין 50 ל-60 קילוגרמים. עם זאת, צריכת המזון בטבע היא פחות מסודרת ויציבה; יגוארים בטבע מכלים אנרגיה רבה בתהליך של לכידתו והריגתו של טרפם, וכך הם עשויים לצרוך 25 קילוגרמים של בשר בפעם אחת, שאחריה יבואו, בדרך כלל, מספר ימים שבהם לא יאכלו דבר.
התנהגות > ציד ותזונה > תקיפת אנשים

לרוב מיני החתולים גדולים, מתרחקים מהאדם וישנם מעט מיקרים של תקיפות של בני אדם על ידי היגואר. האינדיאנים המקומיים לפי צ'ארלס דרווין הניחו שכל עוד היגוארים ניזונים מקפיברות אין צורך לפחד מהם, אך הכובשים הספרדים חששו מהיערות בהם שוכן היגואר וייתכן שהגדילו את הסיפורים אודות התקיפות, מעבר לעובדות. היגואר חי הרחק מהאדם וכמעט שאינו נראה בטבע, גם עבור חוקרים מנוסים.
עם זאת מספר תקיפות קרו בתנאי שביה או בטבע, לרוב בעת דחק או להגנה, אך ייתכן שגם למטרות ציד. ביוני 2008 אדם הותקף ונהרג בברזיל ו-2 ילדים הותקפו בגיאנה במצב קשה למרות מיעוט התקיפות, אלה שקרו הסתיימו כמעט תמיד בפציעות קשות מהלסתות או הטפרים ולעיתים המקומיים יורים ביגואר התוקף.
התנהגות > מבנה חברתי

כמו מרבית בני משפחת החתוליים, גם היגואר הוא בעל חיים יחידאי, כלומר הוא נוטה להתבודד ולא לשהות בחברת בני מינו במשך מרבית ימות השנה, להוציא מפגשים למטרות הזדווגות וקבוצות קטנות של אם וגור. הבוגרים נפגשים בדרך כלל רק לצורך חיזור ורבייה ולצורך השתלטות על טריטוריה. טריטוריית הנקבות, ששטחה נע בין 25 ל-40 קילומטרים רבועים, עלולה לחפוף לטריטוריה של נקבות אחרות או של זכרים. טריטוריית הזכרים יכולה להיות כפולה בגודלה מזו של הנקבות, ושטחה משתנה בהתאם לתנאים הטבעיים. סימון תחום המחיה נעשה על ידי סימני שתן, גללים, וחיכוך הגוף בענפים ובגזעי עצים.
בדומה למרבית החתולים הגדולים, גם היגואר מסוגל לשאוג. שאגות הזכר חזקות משאגות הנקבה, ומטרתן להכריז על תחום המחיה ולהבריח זכרים אחרים המעוניינים להזדווג עם הנקבות. בטבע נצפו מעין תחרויות שבמהלכן ניסו שני זכרים להפגין כל אחד את כוחם בשאגות ושאגות-נגד. השאגות מזכירות בצלילן מעין שיעול חוזר ונשנה. בנוסף לשאגה, מסוגלים היגוארים גם ליילל ולנהום. קרבות בין זכרים לקראת תקופת הרבייה הם נדירים, ובטבע הם משתדלים, בדרך כלל, להימנע מחיכוכים. מקרי התקיפה הנדירים נסובים סביב תחום המחיה: טריטוריית הזכר יכולה להקיף טריטוריות של שתיים עד שלוש נקבות, והוא אינו מתיר נוכחות של זכרים בוגרים אחרים מלבדו בשטח זה.
בדרך כלל מתואר היגואר כבעל חיים לילי, אם כי שיא פעילותו מתרחשת בין הערביים ולקראת השקיעה. שני הזוויגים עוסקים בציד. בתנאים טובים עשוי היגואר לצוד גם בשעות היום. היגואר הוא חתול נמרץ יחסית, ומבלה למעלה ממחצית מיומו בפעילות אקטיבית. אופיו החמקני והנגישות הקשה אל חלקים רבים מאזורי המחיה המועדפים עליו, הופכים את היגואר לבעל חיים קשה לצפייה ולמחקר.
התנהגות > רבייה ומחזור חיים

נקבת היגואר מגיעה לבגרות מינית בגיל שנתיים וחצי לערך, ואילו הזכר מגיע אליה בגיל שלוש או ארבע שנים. נראה כי באזורים בעלי אקלים ממוזג היגוארים מתרבים באופן עונתי, אולם באזורים בעלי אקלים טרופי הם מתרבים במשך כל ימות השנה (כנראה בשל כך שההבדלים בין העונות פחות ניכרים), אם כי שיעורי הילודה גדלים כאשר יש בנמצא טרף רב. מחקרים שנערכו על זכרים בשבייה איששו את ההנחה כי היגואר מתרבה לאורך השנה כולה, והוכיחו כי אין שוני באיכותו של הזרע וטיבו במהלך עונות השנה השונות; כמו כן התגלה כי בשבי קיימת ירידה בשיעור הרבייה. מחזור הייחום של הנקבה אורך 41.8–52.6 ימים, שמתוכו בין 7 ל-15 ימים הוא הייחום עצמו, ובמהלכו תמשוך אליה הנקבה את הזכרים באמצעות נהמות וסימני שתן המפרסמים את דבר ייחומה.
במהלך תקופת החיזור, הן הזכר והן הנקבה הם טריטוריאליים ומשתלטים על תחום מחיה גדול יותר מהרגיל. לאחר ההזדווגות נפרדים בני הזוג לדרכם, והנקבה מטפלת בגוריה לבדה. תקופת ההריון אורכת בין 93 ל-105 ימים. בדרך כלל, ממליטות הנקבות שני גורים, אם כי מספרם יכול להגיע גם לארבעה גורים בשגר אחד. לאחר המלטת הגורים, הנקבה לא תתיר נוכחות של זכרים בשטחה, מחשש לחיי הגורים, שהזכרים עלולים להרגם כדי למנוע העברת זרעם של זכרים מתחרים הלאה; תופעה דומה מתקיימת גם אצל אריות וטיגריסים. בשנת 2001 בפארק הלאומי אמאס יגואר זכר הרג זוג גורים ואף אכל אותם חלקית, כשהסתבר בבדיקת DNA שהוא אף האב של הגורים. עם זאת בכמה מקרים הנקבה הצליחה לגונן על הגורים מהזכר.
הגורים נולדים עיוורים ופוקחים את עיניהם רק לאחר שבועיים מיום הלידה. הם נגמלים מחלב אמם בגיל שלושה חודשים לערך, ובגיל שישה חודשים הם מתחילים ללמוד לצוד את טרפם. הם נשארים בחברת אמם עד גיל שנתיים לערך, ולאחר עזיבתם הם מגדירים לעצמם תחום מחיה משלהם. בתחילת דרכם העצמאית, הזכרים הצעירים הם נוודים, עד שיהיה בכוחם להגדיר לעצמם תחום מחיה או לסלק פרטים אחרים משטחם ולהשתלט על תחום מחיה משלהם. על פי ההערכה, תוחלת החיים של היגוארים בטבע עומדת על בין 12 ל-15 שנים; בשבייה, הם בין החתוליים המאריכים ימים ביותר, ותוחלת חייהם בשבי היא עד 23 שנים.
אקולוגיה

פרק זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, ואף שהמידע בו כנראה אמין רצוי להוסיף לו מקורות. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים. (11 במרץ 2025)
אקולוגיה > תפוצה ובית גידול

מאובנים שנמצאו במדינות אמריקה מאשרים את קיומו של היגואר מזה שני מיליון שנים. היגואר חי באמריקה מאז שחצה את מצר ברינג במהלך עידן הפליסטוקן. האב הקדמון המיידי של היגואר המודרני הוא ה-Panthera onca augusta.
בית גידולו הטבעי משתרע כיום על פני מקסיקו, אמריקה התיכונה ודרום אמריקה, כולל אזור האמזוניה שבברזיל. המדינות הכלולות בטווח זה הן ארגנטינה, בליז, בוליביה, ברזיל, קולומביה, קוסטה ריקה, אקוודור, גיאנה הצרפתית, גואטמלה, גיאנה, הונדורס, מקסיקו, ניקרגואה, פנמה, פרגוואי, פרו, סורינאם, ונצואלה וארצות הברית. היגואר נכחד באל סלוודור ובאורוגוואי. בית הגידול הטבעי המוגן הגדול ביותר שלו הוא שמורת קוקסקומב בבליז ששטחה 353 קמ"ר.
ארצות הברית הצטרפה לרשימת המדינות שבהן היגואר חי לאחר שהוא נצפה במספר מדינות בדרום-מערב הרפובליקה, כמו אריזונה, ניו מקסיקו וטקסס. בתחילת המאה ה-20 נצפה גם מצפון לאזורים אלו. על פי חוק אמריקאי, היגואר הוא מין מוגן בארצות הברית, ולפיכך אסור לצוד אותו לכל מטרה שהיא.
בית הגידול הטבעי של היגואר כלל בעבר את רוב החצי הדרומי של ארצות הברית, וכיסה גם את רוב דרום אמריקה. הגבול הצפוני של תחום תפוצתו הדרים בכ-1,000 קילומטרים, ובמקביל הצפין הגבול הדרומי בכ-2,000 קילומטר. מאובנים של היגואר מעידן הקרח נמצאו בארצות הברית. המאובנים מצביעים על יגוארים בגודל של עד 190 קילוגרמים, הרבה יותר מהממוצע של היגואר בן זמננו.
בית הגידול של היגואר כולל את יערות הגשם שבדרום אמריקה ובאמריקה התיכונה, שטחים פתוחים, אדמות בוציות המוצפות עונתית ואדמות מרעה יבשות. מבין כל בתי הגידול, היגואר מעדיף יער עבות. הוא נוטה לנטוש אזורים יבשים כגון ערבות הפמפס בארגנטינה, או אדמות מרעה צחיחות במקסיקו ובדרום-מערב ארצות הברית. בית הגידול שלו כולל כיום יערות טרופיים, יערות סובטרופיים ויערות עם עצים נשירים. הוא מעדיף לחיות בקרבת מקורות מים כגון נהרות, ביצות, ויערות גשם צפופים שבהם הוא יכול לבצע בקלות מארב לטרפו. הוא נמצא באזורים שגובהם אינו עולה על 3,800 מטרים, אולם מעדיף להימנע מהרים מיוערים. כך לדוגמה, אין למצוא יגוארים ברמות הגבוהות שבמרכז מקסיקו ובהרי האנדים.