stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לינקולן סדרה EL
ראו גם

לינקולן סדרה L
לינקולן סדרה H
לינקולן זפיר
לינקולן סדרה K
הערות שוליים

↑  Ron Kowalke, Standard Catalog of American Cars 1946-1975, Krause publications, 1997, ISBN 0-87341-521-3.
↑  Thomas Bonsall, The Lincoln motorcar, sixty Years of Excellence, Iola, Bookman Pub, 1996, ISBN 0-93478-006-4.
↑  Consumer Guide (a cura di), Encyclopedia of American Cars from 1930, Publications International, 1993, ISBN 0-78530-175-5.
↑  "לינקולן סדרה EL" car-from-uk.com/lincoln_el_series
↑  "לינקולן סדרה EL" topclassiccarsforsale.com/lincoln/30826-1950-lincoln-cosmopolitan-sport-sedan-el-seriesbaby-lincolnoriginal
לוקאס מנדל

לוקאס מנדל (נולד ב-12 ביולי 1979) הוא פוליטיקאי אוסטרי מטעם מפלגת העם האוסטרית החבר בפרלמנט האירופי מאז נובמבר 2017. מ-2008 עד 2017 מנדל היה חבר בפרלמנט של אוסטריה תחתית.
ביוגרפיה

לוקאס מנדל נולד כרביעי מתוך חמישה ילדים לויקטואר ואן דיצהויסן והאראלד מנדל. הוא סיים לימודי תקשורת באוניברסיטת וינה ב-2004.
קריירה פוליטית

לוקאס מנדל החל את דרכו הפוליטית באגודת הסטודנטים האוסטרית (גר') ואחר כך בתנועת הנוער של מפלגת העם האוסטרית (גר'). ב-2008 הוא נבחר לפרלמנט לפרלמנט של אוסטריה תחתית ושמר על כסאו ב-2013. בשנת 2010, מנדל גם מונה למזכ"ל ארגון העובדים של מפלגת העם האוסטרית (גר'). הוא כיהן בפרלמנט כנציג מחוז וינה אומגבונג (אנ') עד 2016, וכן כיהן כסגן ראש העיר גראסדורף (אנ') בין השנים 2015 ל-2017.
קריירה פוליטית > חבר הפרלמנט האירופי

מנדל תפס את מושבה של אליזבת קוסטינגר (אנ') בפרלמנט האירופי ב-2017. במהלך כהונתו הראשונה כיהן בוועדה לאיכות הסביבה, בריאות הציבור ובטיחות המזון (אנ') ובוועדה לעתירות (אנ'). לאחר הבחירות לפרלמנט האירופי 2019 עבר לוועדה לפיתוח (אנ'), לוועדת החוץ (אנ') ולוועדת המשנה שלה לביטחון והגנה (אנ'). מאוחר יותר הוא גם הצטרף לוועדה המיוחדת להתערבות זרה בכל התהליכים הדמוקרטיים באיחוד האירופי בשנת 2020.
בנוסף לתפקידיו בוועדה, מנדל עומד בראש משלחת הפרלמנט ליחסים עם חצי האי הקוריאני מאז 2020. כמו כן, לוקאס מחויב להעצים את יחסי האיחוד האירופי עם ישראל וקוסובו. הוא תומך בהתנחלויות.
פעילויות אחרות

חבר ברוטרי אינטרנשיונל
חבר בראפיד וינה
הערות שוליים

↑  "Die Neuen im EU-Parlament: EU-Wahl: Strache müsste bis 2. Juli auf Mandat verzichten". www.kleinezeitung.at (בגרמנית). 2019-05-28. נבדק ב-2020-03-03.
↑  Members of the Special Committee on Foreign Interference in all Democratic Processes in the European Union European Parliament, press release of July 9, 2020.
↑  וול סטריט ג'ורנל, ‏"בצפון קוריאה רוצים לקיים יחסים טובים עם ארה"ב", באתר גלובס, 3 בינואר 2021
↑  חבר הפרלמנט האירופי: "תושבי יו"ש משלמים מחיר גבוה להגנה על הציוויליזציה", באתר ערוץ 7, 30 באוגוסט 2024
↑  Lukas Mandl - Declaration of financial interests, 25 December 2017 European Parliament
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1187667285  VIAF: 7703156012418749700009   WorldCat (עם VIAF): 7703156012418749700009 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לוקאס מנדל".
לינקולן סדרה H

| --- | --- |

Lincoln H-series, דגם קופה, שנת 1946
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  לינקולן ("Lincoln Motor Company" (אנ'))
 שנות ייצור:  1946–1948
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  לינקולן זפיר
 מודל אחריו:  לינקולן סדרה EL
 חברת אם:  פורד
 אורך:  5,537 מ"מ
 בסיס גלגלים:  3,175 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  12V צילינדרים, 4.8 ליטר המפיק 130 כ"ס (מנוע "לינקולן" מסוג "Lincoln L-head V12 engine" (אנ'))
לינקולן סדרה H (באנגלית Lincoln H-series) היא מכונית סלון מתוצרת חטיבת היוקרה "לינקולן" ("Lincoln Motor Company" (אנ')) מבית יצרנית הרכב האמריקאית פורד אשר יוצרה בין השנים 1946–1948.
תצורות "לינקולן סדרה H"

4 דלתות - סדאן
2 דלתות - קופה
2 דלתות - קבריולה, יוצרו 1,241 יחידות.
גלריה "לינקולן סדרה H"

"לינקולן סדרה H", שנת 1948
"לינקולן סדרה H", שנת 1946
"לינקולן סדרה H", שנת 1946
"לינקולן סדרה H", שנת 1946
"לינקולן סדרה H", דגם קופה, שנת 1946
"לינקולן סדרה H", דגם קופה, שנת 1946
"לינקולן סדרה H", דגם קופה, שנת 1946
"לינקולן סדרה H", דגם קופה, שנת 1947
ראו גם

לינקולן זפיר
לינקולן סדרה EL
לינקולן סדרה K
הערות שוליים

↑  Flory, Jr., J. "Kelly" (2008). American Cars, 1946-1959 Every Model Every Year. McFarland & Company, Inc., Publishers. ISBN 978-0-7864-3229-5.
↑  "לינקולן סדרה H" - קופה flickr.com/photos
↑  "לינקולן סדרה H" - קבריולה
↑  "לינקולן סדרה H" - תמונות
לוקאס אלאריו

לוקאס ניקולאס אלאריו (בספרדית: Lucas Nicolás Alario, נולד ב-8 באוקטובר 1992) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ באינטרנסיונל מליגת העל הברזילאית.
קריירת מועדונים

אלאריו גדל בנוער של אתלטיקו קולון מסנטה פה שבארגנטינה. בשנת 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אתלטיקו קולון, כשהחליף את כריסטיאן ראול לדסמה בהפסד הביתי 0–1 לארסנאל דה סרנדי. עד לשנת 2014 אלאריו מיעט לשחק באופן יחסי, ועשה את הפריצה שלו באותה שנה, כאשר הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק מול טיגרה בחודש מרץ. באותה שנה וגם בעונת 2015 הבקיע אלאריו מספר שערים נוספים, ומשך עניין מהקבוצות הגדולות.
ביוני 2015 חתם אלאריו בריבר פלייט על חוזה לארבע שנים, תמורת 2.25 מיליון פסו ארגנטינאי שהועברו לאתלטיקו קולון. ביוני 2015 ערך אלאריו את הבכורה במדי ריבר פלייט, כאשר החליף את פרננדו קבנאגי במשחק מול טמפרליי. כעבור מספר ימים הבקיע אלאריו שער בתיקו 1-1 מול גוארני מליגת העל הפרגוואית, במשחק הגומלין של חצי גמר גביע ליברטדורס. ריבר פלייט עלתה לגמר לאחר משחק זה, לראשונה מאז 1996. בגמר מול טיגרס, אלאריו הבקיע את השער הראשון במשחק הגומלין שהסתיים בתוצאה 0–3 לריבר פלייט, לאחר 0-0 במשחק הראשון, וזכה עם ריבר פלייט בגביע הליברטדורס. בספטמבר 2015 הבקיע אלאריו את השלושער הראשון שלו במדי ריבר פלייט, בניצחון הליגה 1–4 על נואבה צ'יקגו. בגביע העולם למועדונים 2015 הבקיע אלאריו שער בחצי הגמר מול סאנפרצ'ה הירושימה וסייע לקבוצתו להעפיל לגמר, בו הפסידה ריבר פלייט 0–3 לברצלונה. בשנת 2016 זכה אלאריו עם ריבר פלייט בגביע רקופה סודאמריקנה, כשהוא מבקיע את השער השני בניצחון 1–2 על אינדפנדיינטה סנטה פה בגמר, לאחר 0-0 במשחק הראשון בין השתיים. גם במשחקי ליגת העל הארגנטינאית הצטיין אלאריו, והוכתר כאחד מחלוצי העתיד של ארגנטינה, כשהבקיע 41 שערי ליגה ב-82 הופעות. אלאריו אף זכה עם ריבר פלייט פעמיים בטורניר הגביע הארגנטינאי ובגביע סורוגה בנק.
בספטמבר 2017 חתם אלאריו על חוזה לחמש עונות בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה, תמורת דמי העברה של 24 מיליון אירו שהועברו לריבר פלייט. בהופעת הבכורה שלו, בה ניצחה לברקוזן 0–3 את המבורג, הבקיע אלאריו שער וגם בישל שער. אלאריו הבקיע עד לתום העונה תשעה שערים, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לליגת האלופות.
ב-24 ביוני 2022 חתם באיינטרכט פרנקפורט. אלאריו שיחק בפרנקפורט במשך עונה וחצי, אך לא הצליח להתאקלם בקבוצה.
בינואר 2024 חתם אלאריו באינטרנסיונל מליגת העל הברזילאית.
קריירה בינלאומית

בספטמבר 2016 ערך אלאריו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארגנטינה, כשהחליף את לוקאס פראטו במשחק מוקדמות מונדיאל 2018 מול נבחרת אורוגוואי. את שערו הראשון במדים הלאומיים הבקיע אלאריו בניצחון 0–6 על נבחרת סינגפור במשחק ידידות שנערך ביוני 2017.
תארים

ריבר פלייט
קופה ליברטדורס - 2015
גביע סורוגה בנק - 2015
רקופה סודאמריקנה - 2016
גביע ארגנטינה - 2016, 2017
מגדל הרדיו והטלוויזיה של טיינג'ין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל טלוויזיה 
 מיקום:  טיינג'ין 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1991
 תאריך פתיחה רשמי:  1 בינואר 1991 
 מידות
 גובה:  415.2 מ' 
 קואורדינטות:  39°05′31″N 117°10′30″E﻿ / ﻿39.091944444444°N 117.175°E﻿ / 39.091944444444; 117.175
  (למפת טיינג'ין מוגדלת) מגדל הרדיו והטלוויזיה של טיינג'ין(למפת טיינג'ין רגילה) מגדל הרדיו והטלוויזיה של טיינג'ין
 
מבט למגדל הטלוויזיה טיאנג'ין מבסיסו
נוף למגדל הטלוויזיה טיאנג'ין והשטח סביבו
מגדל הרדיו והטלוויזיה טיאנג'ין (בסינית: 天津广播电视塔) הוא מגדל בטיינג'ין, סין, בגובה 415.2 מטרים (1,362 רגל), שמשמש בעיקר לתקשורת. נכון ל-2020, זהו המגדל השמיני בגובהו בעולם. המגדל נבנה בשנת 1991 בעלות של 45 מיליון דולר. בגובה של כשני שלישים במעלה המגדל, נמצאת מרפסת תצפית בשטח רצפה של 253 מטרים רבועים (2,720 רגל רבוע), המשמשת בעיקר לציוד תקשורת.
ראו גם

רשימת המגדלים הגבוהים בעולם
הערות שוליים

↑  "Tianjin Radio and Television Tower". נבדק ב-20 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
לוקאס ביגליה

לוקאס רודריגו ביגליה (בספרדית: Lucas Rodrigo Biglia; נולד ב־30 בינואר 1986 בעיר מרסדס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר באיסטנבול בשאקשהיר.
ביוגרפיה

ביגליה החל את הקריירה בארחנטינוס ג'וניורס, מועדון אשר הצמיח רבים משחקניה המוכשרים של ארגנטינה. הוא שיחק בשורותיה 15 משחקים בטרם נרכש על ידי אינדפנדיינטה שהתמודדה על האליפות באותה שנה. ביגליה, קשר אחורי בתפקידו, נחשב לאחד השחקנים הטובים בליגה הארגנטינאית.
החלטתו לבחור באנדרלכט התקבלה בתמיהה שכן קבוצות מליגות בכירות יותר התעניינו בשחקן אך ביגליה נימק את החלטתו בכך שהוא "רוצה להתקדם לאט באירופה" ומעדיף לשחק ולצבור בניסיון בזירה האירופאית במקום לשבת על ספסלה של אחת הקבוצות הגדולות. ביגליה השתלב מהר בקבוצה וזכה באליפות ובתואר השחקן הצעיר הטוב ביותר בבלגיה בעונתו הראשונה.
ביגליה הצטיין גם בשורות הנבחרות הצעירות של ארגנטינה ושימש כקפטן הנבחרת עד גיל 17. הוא זכה עם הנבחרת עד גיל 20 במונדיאל הנוער בשנת 2005. ביגליה נכלל בין ארבעת שחקני הגיבוי לסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לקראת המשחקים בקיץ 2008. יחד איתו מופיע ברשימה גם חברו לקבוצה ניקולס פארחה. ב-23 ביולי 2013 חתם ל-5 שנים בקבוצה האיטלקית לאציו. ב-16 ביולי 2017 חתם לשלוש שנים במילאן. ב-14 בספטמבר 2020 חתם לשנתיים בפתיח קארגומרוק הטורקית.
תארים

נבחרת ארגנטינה הצעירה
גביע העולם לנוער - 1 (2005)
אנדרלכט
אליפות בלגיה - 4 (2006/2007), (2009/2010), (2011/2012), (2012/2013)
הגביע הבלגי - 2007/2008
הסופר קאפ הבלגי: 2006, 2007, 2010, 2013
אישיים
השחקן הצעיר הטוב בליגה - 2007
מגדל הרואה

| --- | --- |
מגדל הרואה
מגדל הרואה
 מידע כללי
 סוג:  ארכאולוגיה והיסטוריה
 כתובת:  שילה
 מיקום:  מועצה אזורית מטה בנימין 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2013
 קואורדינטות:  32°03′24″N 35°17′23″E﻿ / ﻿32.056555555556°N 35.289638888889°E﻿ / 32.056555555556; 35.289638888889
  (למפת דרום השומרון מוגדלת) מגדל הרואה(למפת דרום השומרון רגילה) מגדל הרואה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מגדל הרואה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מגדל הרואה
 
מגדל הרואה הוא מגדל תצפית ומרכז מבקרים באתר שילה הקדומה שהוקם ב-2013. האתר הארכאולוגי כולל ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה הערבית הקדומה.
הקמה

המבנה הדו-קומתי מתנשא לגובה תשעה מטרים. הוא הוקם במסגרת פיתוח אתר העתיקות הסמוך להתנחלות שילה, ובתחומי התל הקדום, בהשקעה של כ-15 מיליון שקלים אותם תרמו גורמים פרטיים וממשלתיים. את המבנה תכנן האדריכל גדי פוליטי בשיתוף חברת המולטי-מדיה קומפיוגרפיק. המבנה מורכב משני קונוסים החודרים אחד אל השני: קונוס אחד מחופה לוחות עץ, בסיסו הרחב נטוע בקרקע וקודקודו פונה לשמיים; קונוס נגדי מחופה לוחות אלומיניום, בסיסו בשמיים וקודקודו בקרקע. בכך מייצג הבניין, על פי מתכנניו, את עם ישראל שרגליו נטועות בקרקע במסורת ובהיסטוריה המקומית, אך פניו אל העתיד כשהשמיים הם הגבול. גם המדיה המוצגת במבנה מעמתת את העבר וההווה, ואת הפנים והחוץ, עד ליצירת אשליה שבה מיטשטש הגבול בין הנוף הנשקף במציאות לבין הסרט המוקרן בפנים.
בקומה הראשונה הוקם מוזיאון קטן לתולדות התל ובו ממצאים מכל התקופות בהן היה מיושב (עד המאה ה-19), בלוויית הדרכה אינטראקטיבית. בקומה השנייה אודיטוריום עם 54 מושבים, המשקיף על האתר בו שכן על פי המסורת בניין המשכן במשך 369 שנה. באמצעים טכנולוגים הופך קיר מסך הזכוכית לקיר אטום עליו מוקרן סרט על סיפורו המקראי של המקום מימי כניסת בני ישראל לארץ, דרך הקמת המשכן בשילה, ועד חורבן העיר ובעקבותיו המלכת דוד על ידי הנביא שמואל שגדל בה. הסרט הופק בשש שפות שונות, וצולם באתר בהשתתפות כ-150 שחקנים וניצבים ובראשם שחקן הבימה אלכס פלג ושחקני הקאמרי לשעבר שמעון מימרן ואמונה צבי לשם.
מגדל הפעמונים של מריזו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל פעמונים, סימן נוף 
 מיקום:  מריזו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 קואורדינטות:  13°15′57″N 144°40′05″E﻿ / ﻿13.26583333°N 144.66805556°E﻿ / 13.26583333; 144.66805556
  (למפת גואם מוגדלת) האגטנה דדדומגדל הפעמונים של מריזו(למפת גואם רגילה) האגטנה דדדומגדל הפעמונים של מריזו
 
מגדל הפעמונים של מריזו הוא מגדל פעמונים במריזו (אנ'), גואם, שנבנה ב-1914 או ב-1919. הוא נרשם במרשם הלאומי של ארצות הברית של מקומות היסטוריים בשנת 1975.
גובהו של המגדל 7.3 מטרים (24 רגל) מעל בסיס מרובע בגובה 4 מטרים (13 רגל); הוא בנוי מ"בנייה כבדה הנקראת manposteria, המורכבת מאבן עם טיט מכוסה במלט".
המגדל נבנה על ידי כומר קתולי, האב קריסטובל דה קאנלס, שבנה גם את הכנסייה שלידו, ונקט בצעדים רבים לקידום החקלאות ולהעלאת רמת החיים בכפר מריזו.
מבחינה אדריכלית, המגדל מסמל מעבר בין אדריכלות ספרדית קולוניאלית לשיטות מודרניות יותר; מרכיב עיקרי בעיצובו הוא תפישת המרחב (אנ') שלו.
הערות שוליים

↑  Merizo Bell Tower, Guam - List View
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מגדל הפעמונים של מריזו".
מגדל הפסגה

ערך זה עוסק במרכז קניות בהונג קונג. אם התכוונתם לגורד שחקים בסין, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 כתובת:  Victoria Gap 
 מיקום:  הונג קונג 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 בעלים:  Hongkong and Shanghai Hotels 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1997
 תאריך פתיחה רשמי:  1997 
 אדריכל:  Farrells 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות פוסט-מודרנית 
 מידות
 קומות:  8 
 קואורדינטות:  22°16′17″N 114°09′00″E﻿ / ﻿22.2715°N 114.15°E﻿ / 22.2715; 114.15
 www.thepeak.com.hk/en/
  (למפת הונג קונג מוגדלת) גואנגדונג ים סין הדרומימגדל הפסגה(למפת הונג קונג רגילה) גואנגדונג ים סין הדרומימגדל הפסגה
 
מגדל הפסגה הממוקם בפסגת ויקטוריה, מבט מדרך פארק.
מגדל הפסגה (באנגלית: Peak Tower; בסינית: 凌霄閣) הוא מרכז קניות ומסעדות הממוקם בבקע ויקטוריה (Victoria Gap) הממוקם בראש פסגת ויקטוריה שבהונג קונג, בסמוך לשיאה של הפיסגה. במבנה זה ממוקמת התחנה העליונה של הפוניקולר רכבל הפסגה. מרכז הקניות והרכבל מצויים בבעלות ובניהול קבוצת מלונות הונג קונג ושנגחאי (Hongkong and Shanghai Hotels) - המנהלים גם את מלון פנינסולה. למבנה צורת ווק ייחודית.
המגדל ממוקם בגובה 396 מטרים מעל פני הים, 156 מטרים מתחת לשיאה של פסגת ויקטוריה. המגדל הוקם בבקע בפסגה, במטרה שלא לפגוע בקו הרקיע הטבעי של הפסגה, ותכנונו נעשה כך שגובהו לא יעלה על 428 מטרים מעל פני הים. ניתן אמנם לראות את המגדל מאזור סנטרל ומנמל ויקטוריה אולם שיאו של המגדל נמוך משיאה של פסגת ויקטוריה.
היסטוריה

בשנת 1868 הקים סר ריצ'רד מקדונל, מושל הונג קונג בית נופש על הפסגה במטרה ליהנות מאקלימה הנוח ביחס לאזור החוף של האי הונג קונג. בעקבותיו החלו עשירי האי להקים מבני נופש בפסגה. זמן מה לאחר מכן, בשנת 1873 הוקם על הפסגה מלון בבעלותו של אלכסנדר פינדלי סמית' (המלון נהרס בשריפה בשנת 1938), אשר בשנת 1881 ביקש וקיבל אישור להקים רכבל המוליך אל הפסגה.
בשנת 1971 החלה בניית מרכז קניות במיקום תחנת הרכבל העליונה. מרכז קניות ומגדל תצפית זה (הדור הראשון של מגדל הפסגה) נפתח לציבור ב-29 באוגוסט 1972. בראש המגדל ניצבה "מסעדת המגדל" שניצבה על מבנה גשר שנתמך על ידי שני עמודים.
המבנה הנוכחי הושלם בשנת 1997 בתכנונו של האדריכל הבריטי טרי פארל. למבנה שבע קומות ושטחו 10,400 מ"ר. במבנה ממוקמים מסעדות, חנויות, מוזיאון "המוזריות של ריפלי" (Ripley's Believe It or Not! Odditorium), וכן אטרקציה שנקראה "ההרפתקאה ההיסטורית של הונג קונג" (Hong Kong's Historical Adventure) במסגרתה נסעו המבקרים בין סצנות המתארות את ההיסטוריה של הונג קונג.
בשנת 2000 נסגרה "ההרפתקאה ההיסטורית של הונג קונג" ובמקומה נפתח מוזיאון השעווה מאדאם טוסו הונג קונג.
המבנה שופץ בשנת 2006 ונוספה לו קומה נוספת ומרפסת תצפית הצופה לעבר נמל ויקטוריה ונמל אברדין.
לוקאס בלטראן

לוקאס בלטראן (בספרדית: Lucas Beltrán; נולד ב-29 במרץ 2001 בקורדובה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פיורנטינה מהסרייה א'.
קריירת מועדונים

בלטראן גדל במחלקות הנוער של אינסטיטוטו דה קורדובה וריבר פלייט. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ריבר פלייט במסגרת ליגת העל הארגנטינאית. בין השנים 2021–2022 הושאל בלטראן לאתלטיקו קולון מליגת העל הארגנטינאית, וערך במדיה 31 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
תארים

הסופר קאפ הארגנטינאי: 2019 (שוחק ב-2021)
ליגת העל הארגנטינאית: 2023
הערות שוליים

↑  Baja confirmada en River: Colón anunció oficialmente la llegada como nueva incorporación a préstamo del delantero Lucas Beltrán באתר tntsports, ‏ 16 ביולי 2021 (בספרדית)
↑  #JuegosOlímpicos Estos son los jugadores convocados por el entrenador Javier Mascherano para competir en París 2024 בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ארגנטינה בכדורגל, 2 ביולי 2024 (בספרדית)
| נבחרת ארגנטינה – אולימפיאדת פריז (2024) |
| --- | --- | --- |
|  1 רולי •  2 די צ'זארה •  3 סולר •  4 גרסיה •  5 פרננדס •  6 אמיונה •  7 סנון •  8 מדינה •  9 אלברס •  10 אלמדה •   11 אצ'ברי •  12 בריי • 13 לוחאן •  14 הסה • 15 גונדו • 16 אוטמנדי • 17 סימאונה • 18 בלטראן • מאמן: מסצ'ראנו |  1 רולי •  2 די צ'זארה •  3 סולר •  4 גרסיה •  5 פרננדס •  6 אמיונה •  7 סנון •  8 מדינה •  9 אלברס •  10 אלמדה •   11 אצ'ברי •  12 בריי • 13 לוחאן •  14 הסה • 15 גונדו • 16 אוטמנדי • 17 סימאונה • 18 בלטראן • מאמן: מסצ'ראנו | ארגנטינה |
לוי מן

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1927 
 פטירה:  20 בדצמבר 2012 (בגיל 85) 
 מדינה:  ישראל 
 דרגה:    סגן אלוף
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 ראש אגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון
 
לוי מן (17 בינואר 1927, י"ד בשבט תרפ"ז – 20 בדצמבר 2012, ח' בטבת תשע"ג) היה מראשוני חטיבת גולני במלחמת העצמאות, מפקד קרבי במלחמות ישראל שעוטר בשני ציונים לשבח. חבר קיבוץ בית-השיטה וראש אגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון.
תולדות חייו

לוי מן נולד בצ'ורטקוב שבפולין, בן זקונים להוריו פרומה ויאיר מן. באפריל 1936 עלתה המשפחה ארצה והקימה משק חקלאי בכפר-ברוך שכלל לול, רפת, מטעים ופלחה. כעבור שנה נפטר האב בעקבות תאונת עבודה ועול ניהול המשק נפל על ארבעת הבנים – דב, יוסף, אריה ולוי מן. בפרוץ מלחמת העצמאות גויס לשירות צבאי, שבו המשיך עד לנישואיו ב-1954 עם גינה לבית שמאראגד מקיבוץ תל-יוסף. הזוג הצעיר קבע את ביתו בקיבוץ בית-השיטה, שבו נולדו ארבעת בניהם ובנותיהם – ניר מן, אירית ירדני, מיכל מן-וורגפט ונועם מן. תחילה עבד בגידולי השדה ולאחר כן התמנה לריכוז העבודה במשק, ריכז את ענף הלול וב-1968 נבחר למזכיר הקיבוץ. בתקופת כהונתו הכפולה (1968–1972) חולל לוי מן מהפכה רבתי בבית-השיטה. במסגרת המדיניות הכלכלית הועתק מרכז הכובד מהחקלאות לתעשייה, הונהגה רפורמה בשימושי ההון, הוכנסו שינויים מבניים במערך השירותים וגולת הכותרת הייתה בניית חדר האוכל החדש. בתחום החברתי גיבש את אוגדן התקנונים "אורחות חיינו", הנהיג את "התקציב הכולל" לחברי הקיבוץ, שנת חופש, מסלול צעירים, מסגרת לימודים אקדמיים ועוד. בתפקידו כרכז ועדת החגים מיסד את הצוותים הקבועים לעריכת חגי ישראל ובמשך שנים רבות ריכז את צוות ליל הסדר בפסח, שהיה החג המרכזי בלוח מועדי השנה. כל חייו התרחק מעסקנות תנועתית ומפלגתית, אולם נרתם למשימות נקודתיות לצד שירות ממושך במועצה האזורית הגלבוע. בשנת 1973 החל לעבוד במפעל "חרושת מתכת" בקיבוצו. בתום תפקידו במשרד הביטחון בשנת 1984 נבחר שוב למזכיר הקיבוץ ואחר כך חזר לעבודת כפיים על רצפת אולם הייצור ב"חרושת מתכת". כל חייו הגשים לוי מן, הלכה למעשה, את אורח החיים הקיבוצי ובשנות גבורותיו נרתם לעבודה התנדבוּתית בשירות ציבור החברים המבוגרים.
לוי מן הלך לעולמו בבית השיטה ונטמן בבית העלמין בקיבוצו.
שירותו הצבאי והביטחוני

בהיותו בן ארבע-עשרה שנים התגייס לוי מן ב-1941 לארגון ההגנה והחל בפעילות מבצעית. בגיל שבע-עשרה הוצב ביחידת החי"ש (חיל השדה) המרחבית והשתתף במאבק המזוין נגד הכוחות הבריטיים. בפרוץ מלחמת העצמאות היה מראשוני חטיבת גולני שבשורותיה לחם כמפקד מחלקה בקרבות בגליל ובנגב. לאחר מלחמת העצמאות שירת ארבע שנים בצבא הקבע בפיקוד הצפון, ולאחר שחרורו נקרא לתקופות שירות ממושכות במילואים. במלחמת סיני (מבצע "קדש") בסתיו 1956 היה מפקד הפלוגה שכבשה את שארם א-שייח' בסיני. על מבצע זה, שבו נפצע, הוענק לו ציון לשבח מאלוף פיקוד הדרום, חיים לסקוב, על מנהיגות למופת ועוז רוח בקרב. ב-1958 מינה אותו אלוף פיקוד הצפון, יצחק רבין, למפקד גדוד 25, שהוסב כעבור שנתיים לחרמ"ש (חיל רגלים משוריין). במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 25 בקרבות חטיבה 45 בשומרון וברמת הגולן. במִסדר הניצחון לאחר המלחמה הוענק לגדוד ציון לשבח על מבצעיו במלחמה. מפקד החטיבה משה (בריל) בר-כוכבא, רצה שמן יישאר איתו בתפקיד סגן מפקד החטיבה (סמח"ט), ולשם כך הוא יצר תקן חדש - סמח"ט ב': בשִגרה היה סמח"ט במינוי קבע לתפקידים המִנהליים, ובמבצעים גויָס מן למילואים כדי לשמש בתפקיד סמח"ט קרבי. עם בר-כוכבא הקים מן את חטיבת הטנקים 188 (ברק) ופיקד על כוחותיה בימי קרב בסוריה (מבצע קיתון 10) ובלבנון (מבצעי קלחת 2 ומבצע קלחת 4 מורחבת). במלחמת יום הכיפורים היה לוי מן סמח"ט בחטיבת הטנקים 679 בפיקודו של אוֹרי אור. העוצבה בלמה את המתקפה הסורית בנפאח, הדפה את הסורים מעבר לגבול, ובמתקפת הנגד התייצבה 40 ק"מ מדמשק. לימים העיד האלוף אור: "לוי ניחן במנהיגות בשיעור קומה משכמו ומעלה ובסמכותיוּת טבעית. הוא רכש את אֵמון המפקדים והחיילים, ומרגע שזיהו את קולו ברשתות הקשר הם ידעו שהם יכולים לסמוך עליו, והוא ידע שכל מה שיגיד יבוצע". לאחר מכן שימש במשך עשר שנים אחראי על מערך מל"ח (משק לשעת חירום) בצפון המדינה.
בשנת 1982 גויס על ידי אריאל שרון, שר הביטחון, לתפקיד ראש אגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון. במהלך כהונתו שירת תחת שלושה שרי ביטחון – אריאל שרון, משה ארנס ויצחק רבין. בסיום תפקידו בשנת 1984 זכה פיקוד הנח"ל בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
מן השתחרר סופית מצה"ל בגיל 70 בטקס חגיגי בהשתתפות אלוף פיקוד הצפון עמירם לוין, האלוף ישראל טל (טליק) כתב לו: "מאז ומתמיד הערכתי אותך כאחד מבכירי המפקדים שלנו בשריון. כך אמרו לי גם מפקדי השריון לפני אורי בן-ארי, דדו (דוד אלעזר) ובר-לב, וכך מקובל על כולם בשריון: לוי מן – שם דבר!".
לקריאה נוספת

יוסף ארד ומשה בריל (עורכים), ששת הימים של חטיבת ברק, צה"ל, פנימי, תשכ"ז
חטיבה 45 במלחמת ששת הימים, צה"ל: מפקדת חטיבה 45 בסיוע אג"מ/מה"ד, 1968
אביעזר גולן, אנשי הפלדה, תל אביב: הוצאת אותפז, 1969
חיים סבתו, תיאוּם כוונות, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 1999
אוֹרי אור, אלה האחים שלי, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 2003(הספר בקטלוג ULI)
ניר מן, "תולדות משפחת מן", תיק 0.33/8348, נובמבר 2002, ארכיון יד ושם
עפר דרורי, גיבורי ישראל: מקבלי ציון לשבח של מפקד החטיבה, ירושלים: הוצאת דרור, 2014, עמ' 35
עפר דרורי, גיבורי ישראל: מקבלי ציון לשבח של האלוף, ירושלים: הוצאת דרור, 2017, עמ' 43
חנוכת שלט הנצחה למקימי האנדרטה לחללי חטיבה 679 בתל שיפון ברמת הגולן, 4 באוקטובר 2018
לקריאה נוספת > מאמרי עיתונות (רשימה חלקית)

How the war was won, Newsweek, 19 ביוני 1967, p. 29
ניר מן, גבורות לוי, הקיבוץ, 12 בינואר 2007, עמ' 24–25
אורי יזהר, צוק סלע של ערכים, ידיעות הקיבוץ, 28 בדצמבר 2012, עמ' 22
אמנון לורד, ענף מבצעים, מקור ראשון, מוסף "יומן", 28 בדצמבר 2012, עמ' 5
עופר אדרת, לוחם וקיבוצניק (לוי מן), הארץ, 11 בינואר 2013, עמ' 24
הערות שוליים

↑  ניר מן, "הקרב על שארם א-שיח'", במחנה, 4 בנובמבר 1992, עמ' 36–41.
↑  אורי הייטנר, "הטנקים ששינו את פני המלחמה", הקיבוץ, 9 באוקטובר 1997, עמ' 14–15.
↑  במחנה נח"ל, גיליון 12–1 (494–495), ספטמבר 1982, עמ' 3; במחנה נח"ל, גיליון 4 (396), ינואר 1985, עמ' 4.
↑  "תמיד חייל", מעריב, 8 בדצמבר 1996, עמ' 19.
אורי אור ולוי מן על צריח טנק במלחמת יום הכיפורים
לוי מן בטקס הענקת פרס ישראל לפיקוד הנח"ל
לוקאס באריוס

לוקאס רמון באריוס קאסרס (בספרדית: Lucas Ramón Barrios Cáceres; נולד ב-13 בנובמבר 1984) הוא כדורגלן פרגוואי ממוצא ארגנטינאי המשחק בספורטיבו טרינידנסה.
קריירת מועדונים

באריוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ארחנטינוס ג'וניורס. בשנת 2004 הושאל לטיגרה. לאחר שעבר בטמוקו ובטירו פדראל, עבר בשנת 2007 לקוברלואה הצ'יליאנית בה הבקיע 26 שערים ב-39 משחקים. בשנת 2008 חתם באטלס תמורת 2.5 מיליון דולר.
במאי 2008 חזר לצ'ילה כאשר הצטרף לקולו-קולו תמורת 2 מיליון דולר. באריוס הוביל את טבלת כובשי הליגה הקלאסורה כאשר כבש 18 שערים ב-16 משחקים, וסיים את העונה עם 37 שערים ב-38 משחקים. יכולתו הטובה של באריוס משכה עיניהן של מועדונים רבים והוא היה קרוב לחתימה בנאנסי הצרפתית אך העסקה לא יצאה לפועל.
ביולי 2009, באריוס חתם בבורוסיה דורטמונד תמורת 4.2 מיליון אירו. בעונתו הראשונה במועדון הוא סיים במקום השלישי בטבלת מלך השערים של הבונדסליגה עם 19 שערים. בעונה השנייה שלו, באריוס המשיך את היכולת הטובה שלו. ב-19 באוגוסט 2010 הוא הבקיע צמד בניצחון 0–4 נגד קרבאך במסגרת שלב הפלייאוף במוקדמות הליגה האירופית. ב-29 באוגוסט 2010 באריוס הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון נגד שטוטגרט. באריוס זכה עם המועדון ב-2 אליפויות ובגביע בעונת 2011/2012.
ב-2 במאי 2012, חתם בגואנגג'ואו אוורגראנד ל-4 שנים תמורת 8.5 מיליון אירו. ב-15 ביולי 2012, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–1 בבית נגד גואנגזו R & F. ב-18 ביולי, באריוס הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במסגרת הגביע הסיני. כבר בעונתו הראשונה זכה באריוס עם המועדון בליגת האלופות האסיאתית ובגביע הסיני.
ב-10 באוגוסט 2013, באריוס הצטרף לספרטק מוסקבה תמורת 7 מיליון אירו. ב-1 בדצמבר 2013 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בספרטק בניצחון 1–6 נגד וולגה ניז'ני נובגורוד.
ב-12 באוגוסט 2014 הושאל למונפלייה עד לסיום העונה עם אופציה לרכישת כרטיס השחקן שלו בתום תקופת ההשאלה.
ב-17 בינואר 2020, באריוס חתם בחימנסיה לה פלאטה.