stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורופקאפ
הערות שוליים

↑  FIBA EUROPE BOARD PUSHES AHEAD WITH ATTRACTIVE CLUB COMPETITIONS MODEL, באתר פיב"א אירופה, 30 ביוני 2015
| יורופקאפ עונת 2024/2025 - שלב הבתים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בית א'  טורקיה טופאש בורסה  קפריסין א.א.ק. לרנקה  קפריסין קראבנוס  גרמניה לובן בראונשווייג | בית ב'  ספרד באסקט סרגוסה   סלובקיה פטריוטי לוויצה  טורקיה בורסאספור  קפריסין אנורתוסיס פמגוסטה | בית ג'  צרפת שולה באסקט  בלגיה אנטוורפ ג'יינטס   שווייץ פריבור אולימפיק  רומניה ספורטיב קונסטנצה | בית ד'  פולין ק.ק. ולוצלאווק   איטליה דינמו סאסארי   אוקראינה בי.סי. דניפרו  פורטוגל ספורטינג ליסבון | בית ה'  רומניה מוניצ'יפל אוראדיה  אסטוניה פרנו סדם  פולין ספונייה סטארגרד   רומניה מוניציפל פיטשט | בית ו'  אסטוניה קאלב/קראמו  בולגריה רילסקי ספורטיסט  צרפת לה פורטל  הונגריה אלבה פהרוואר | בית ז'  בלגיה ספירו שרלרואה  שוודיה נורשפין דולפינס  אזרבייג'ן סאבח  יוון מארוסי | בית ח'  גרמניה ריזן לודוויגסבורג  קוסובו טרפצ'ה מיטרוביצה  בריטניה קלדוניה גלדיאטורס  צרפת דיז'ון באסקט | בית ט'  פורטוגל פורטו   יוון פאוק סלוניקי  הונגריה סולנוקי אולאי  בלגיה לימבורג יוניטד | בית י'  סלובקיה פריבידזה  בולגריה בלקן בוטבגרד  גאורגיה כותאיסי 2010  ספרד בילבאו באסקט |  |  |  |  |
| ליגות הכדורסל האירופאיות |
| --- | --- | --- |
| מבנה | מבנה ליגות הכדורסל באירופה |  |
| יורוליג בסקטבול | יורוליג • יורוקאפ |  |
| פיב"א | ליגת האלופות • יורופקאפ |  |
| ליגות אזוריות | הליגה האדריאטית • הליגה האדריאטית השנייה • הליגה הבלקנית • הליגה המאוחדת של VTB • הליגה הצפון אירופית |  |
| תחרויות שבוטלו | סופרוליג • גביע ספורטה • גביע קוראץ' • יורוצ'לנג' • יורוקאפ צ'לנג' • הסופר קאפ האירופי • הליגה הבלטית |  |
חמש (אלבום)

"חמש" הוא אלבומה השני של להקת הרוק הישראלית, הפיל הכחול. האלבום יצא לאור בחודש פברואר 2012, כאשר הקדימו אותו 2 סינגלים: "אני בסדר, גמור" ו"הפוך". האלבום נוטה להיות "כבד" יותר מקודמו, עד כדי נטייה למטאל, השירים ארוכים יותר, הטקסטים בתקליט בעלי גוון אישי ואפל יותר מאשר במעל המים ועוסקים ברובם בתחושות של ניתוק רגשי וקשיים בהתמודדות עם המציאות היום-יומית. לאחר צאת האלבום יצא הסינגל השלישי מתוכו "פקיד החלומות" לרדיו. הסינגל "הפוך" היה הלהיט המצליח ביותר מהאלבום ושאר הסינגלים זכו להצלחה פחותה. את האלבום הקליטה והפיקה הלהקה בצורה עצמאית לחלוטין, באולפן שנבנה במיוחד לצרכיהם, סמוך לחוף הים באשקלון. הקלטת האלבום והפקתו ארכו 20 חודשים.
רשימת השירים

| חמש> מס' | חמש> שם | חמש> מילים | חמש> לחן | חמש> משך | חמש>  | חמש>  | חמש>  | חמש>  | חמש>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אנשי הבוץ  | מורן אטיה ולירון אטיה | מורן אטיה ולירון אטיה | 05:19 |  |  |  |  |  |
| 2. | דוד כהן  | חנן טובול | הפיל הכחול | 05:10 |  |  |  |  |  |
| 3. | אני בסדר, גמור  | לירון אטיה | לירון אטיה ומורן אטיה | 04:07 |  |  |  |  |  |
| 4. | היופי שבגל  | לירון אטיה ואיתי סהר | לירון אטיה ואיתי סהר | 07:14 |  |  |  |  |  |
| 5. | אור אחרון  | מורן אטיה ולירון אטיה | מורן אטיה ולירון אטיה | 05:21 |  |  |  |  |  |
| 6. | בלוז בעזרת השד  | שחר אבוטבול | מורן אטיה | 03:43 |  |  |  |  |  |
| 7. | פקיד החלומות  | תומר אטיה | מורן אטיה ולירון אטיה | 03:57 |  |  |  |  |  |
| 8. | תדליקו את האורות  | תומר אטיה | לירון אטיה ומורן אטיה | 05:22 |  |  |  |  |  |
| 9. | הפוך  | איתי סהר ולירון אטיה | איתי סהר | 03:22 |  |  |  |  |  |
| 10. | ספירות  | לירון אטיה | לירון אטיה | 05:26 |  |  |  |  |  |
| 11. | גורל  | לירון אטיה | לירון אטיה | 09:34 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 58:35 |  |  |  |  |  |
סינגלים מתוך האלבום

אני בסדר, גמור, בביצוע הפיל הכחול, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 4:15), 22 באוגוסט 2011
פקיד החלומות, בביצוע הפיל הכחול, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 4:05), 10 במרץ 2012
הפוך, בביצוע הפיל הכחול, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 3:48), 16 במרץ 2012
אנשי הבוץ, בביצוע הפיל הכחול, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 5:17), 4 באפריל 2012
הגביע הבין-יבשתי בכדורסל

| --- | --- |
לוגו התחרות
 ענף:  כדורסל 
 תאריך ייסוד:  1966 
 ארגון מפעיל:  פיב"א 
 מדינות משתתפות:  חברות פיב"א
 יבשת:  אסיה אירופה אפריקה אמריקה הצפונית אמריקה הדרומית
 שמות קודמים:  גביע העולם למועדונים
 זוכה:  ספרד אוניקאחה מאלגה
 הכי הרבה זכיות:  ספרד ריאל מדריד (5)
 FIBA Intercontinental Cup
 
גביע העולם למועדונים, הידוע בשם הגביע הבין יבשתי הוא טורניר כדורסל שמאורגן על ידי פיב"א, במטרה לאחד את מועדוני הכדורסל הטובים בעולם (מלבד קבוצות ה-NBA המקצועניות) לטורניר שקובע מיהו המועדון הטוב בעולם.
משחקי הגביע הבין יבשתי שוחקו מדי שנה בין השנים 1966–1987, ב-1996 והחל מ-2013 באופן סדיר.
משנת 2016, בעקבות מחלוקת בין פיב"א ליול"ב שנבעה מהקמת 2 ליגות מתחרות ליורוליג וליורוקאפ, הנציגה האירופית לתחרות היא זוכת ליגת האלופות מטעם פיב"א ולא אלופת היורוליג, אף על פי שהיורוליג נחשבת לליגה הטובה באירופה.
כיום מתכונת הטורניר היא פיינל פור בין אלופת ליגת האלופות (אירופה), אלופת ליגת הפיתוח של ה-NBA (אמריקה הצפונית), אלופת ליגות האלופות האמריקאית (אמריקה הדרומית) ומארחת הטורניר.
זוכות הגביע הבין יבשתי

| שנה | עיר מארחת | אלופה | סגנית | גמר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966 | ספרד מדריד | איטליה איניס וארזה | ברזיל קורינת'יאנס פאוליסטה | 59-66 |
| 1967 | איטליה רומא | ארצות הברית אקרון גודייר וינגפוטס (אנ') | איטליה איניס וארזה | 72-78 |
| 1968 | ארצות הברית פילדלפיה | ארצות הברית אקרון גודייר וינגפוטס | ספרד ריאל מדריד | 73-105 |
| 1969 | ארצות הברית מייקון | ארצות הבריתאקרון גודייר וינגפוטס(אנ') | צ'כיה ספרטק ברנו | 71-84 |
| 1970 | איטליה וארזה | איטליה איניס וארזה | ספרד ריאל מדריד | ליגה |
| 1973 | ברזיל סאו פאולו | איטליה איניס וארזה | ברזיל א.ק. סיריו | ליגה |
| 1974 | מקסיקו מקסיקו סיטי | ארצות הברית אוניברסיטת מרילנד | איטליה איניס וארזה | ליגה |
| 1975 | איטליה קאנטו | איטליה פורסט קאנטו | ברזיל אמזונה פרנסה | ליגה |
| 1976 | ארגנטינה בואנוס איירס | ספרד ריאל מדריד | איטליה מובילג'ירג'י וארזה | ליגה |
| 1977 | ספרד מדריד | ספרד ריאל מדריד | איטליה מובילג'ירג'י וארזה | ליגה |
| 1978 | ארגנטינה בואנוס איירס | ספרד ריאל מדריד | ארגנטינה אובראס סניטריאס | ליגה |
| 1979 | ברזיל סאו פאולו | ברזיל א.ק. סיריו (אנ') | יוגוסלביה ק.ק. בוסנה | ליגה |
| 1980 | יוגוסלביה סרייבו | ישראל מכבי תל אביב | ברזיל א.א. פרנסאקה | ליגה |
| 1981 | ברזיל סאו פאולו | ספרד ריאל מדריד | ברזיל א.ק. סיריו | ליגה |
| 1982 | הולנד דן בוס | איטליה פורד קאנטו | הולנד דן בוס | ליגה |
| 1983 | ארגנטינה בואנוס איירס | ארגנטינה אובראס סניטריאס | איטליה ג'וליקולומבאני קאנטו | ליגה |
| 1984 | ברזיל סאו פאולו | איטליה וירטוס רומא | ארגנטינה אובראס סניטריאס | ליגה |
| 1985 | ספרד ברצלונה | ספרד ברצלונה | ברזיל מונטה ליבאנו | 89-93 |
| 1986 | ארגנטינה בואנוס איירס | ליטא הסובייטית ז'לגיריס קובנה | ארגנטינה פרו קאריל אואסטה | 78-84 |
| 1987 | איטליה מילאנו | איטליה טרייסר מילאנו | ספרד ברצלונה | 84-100 |
| 1996 | ארגנטינה רוסאריו   יוון אתונה | יוון פנאתינאיקוס | ארגנטינה אולימפיה (ונדו טוארטו) | 89-83   78-83   76-101 |
1997-2012: לא התקיים
| 2013 | ברזיל סאו פאולו | יוון אולימפיאקוס | ברזיל פיניירוס סאו פאולו | 70-81   69-86 |
| 2014 | ברזיל ריו דה ז'ניירו | ברזיל פלמנגו | ישראל מכבי תל אביב | 69-66   77-90 |
| 2015 | ברזיל סאו פאולו | ספרד ריאל מדריד | ברזיל באורו | 91-90   79-91 |
| 2016 | גרמניה פרנקפורט | ונצואלה גוארוס דה לרה | גרמניה סקיליינרס פרנקפורט | 69-74 |
| 2017 | ספרד סן קריסטובל דה לה לגונה | ספרד איברוסטאר טנריפה | ונצואלה גוארוס דה לרה | 71-76 |
2018: לא התקיים
| 2019 | ברזיל ריו דה ז'ניירו | יוון א.א.ק. אתונה | ברזיל פלמנגו | 70-86 |
| 2020 | ספרד סן קריסטובל דה לה לגונה | ספרד איברוסטאר טנריפה | איטליה וירטוס בולוניה | 72-80 |
| 2021 | ארגנטינה בואנוס איירס | ספרד סן פבלו בורגוס | ארגנטינה קימסה | 73-82 |
| 2022 | מצרים קהיר | ברזיל פלמנגו | ספרד סן פבלו בורגוס | 62-75 |
| 2023 | ספרד סן קריסטובל דה לה לגונה | ספרד לנובו טנריפה | ברזיל סאו פאולו | 89–67 |
| 2023 (2) | סינגפור סינגפור | ברזיל פרנקה | גרמניה טלקום בון | 69-70 |
| 2024 | סינגפור סינגפור | ספרד אוניקאחה מאלגה | ארצות הברית NBA G League United (אנ') | 60-75 |
| 2025 | סינגפור סינגפור |  |  |  |
MVP של הטורניר

| שנה | שחקן | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1977 | ארצות הברית וולט זרביאק | ספרד ריאל מדריד |
| 1987 | ספרד חואן אנטוניו סן אפיפניו | ספרד ברצלונה |
| 2013 | יוון ואסיליס ספאנוליס | יוון אולימפיאקוס |
| 2014 | ארגנטינה ניקולאס לפרוויטולה | ברזיל פלמנגו |
| 2015 | ספרד סרחיו יוי | ספרד ריאל מדריד |
| 2016 | ארצות הברית זאק גרהאם | ונצואלה גוארוס דה לרה |
| 2017 | ארצות הברית מייק טובי | ספרד איברוסטאר טנריפה |
2018: לא התקיים
| 2019 | ארצות הברית ג'ורדן תיאודור | יוון א.א.ק. אתונה |
| 2020 | ברזיל מרסלו הוארטס | ספרד איברוסטאר טנריפה |
| 2021 | ברזיל איטליה ויטור בניטה | ספרד סן פבלו בורגוס |
| 2022 | מקסיקו לוק מרטינס | ברזיל פלמנגו |
| 2023 (1) | אורוגוואי ברונו פיטיפלדו | ספרד איברוסטאר טנריפה |
זכיות על פי קבוצות

| דירוג | קבוצה | זכיות | שנים בהם זכתה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד ריאל מדריד | 5 | 1976, 1977, 1978, 1981, 2015 |
| 2 | איטליה וארזה | 3 | 1966, 1970, 1973 |
| 2 | ארצות הברית אקרון גודייר וינגפוטס | 3 | 1967, 1968, 1969 |
| 2 | ספרד טנריפה | 3 | 2017, 2020, 2023 (1) |
| 5 | איטליה פלקנסטרו קאנטו | 2 | 1975, 1982 |
| 5 | ברזיל פלמנגו | 2 | 2014, 2022 |
| 7 | ארצות הברית אוניברסיטת מרילנד | 1 | 1974 |
| 7 | ברזיל א.ק. סיריו | 1 | 1979 |
| 7 | ישראל מכבי תל אביב | 1 | 1980 |
| 7 | ארגנטינה אובראס סניטריאס | 1 | 1983 |
| 7 | איטליה פלקנסטרו וירטוס רומא | 1 | 1984 |
| 7 | ספרד ברצלונה | 1 | 1985 |
| 7 | ליטא ז'לגיריס קובנה | 1 | 1986 |
| 7 | איטליה אולימפיה מילאנו | 1 | 1987 |
| 7 | יוון פנאתינייקוס | 1 | 1996 |
| 7 | יוון אולימפיאקוס | 1 | 2013 |
| 7 | ונצואלה גוארוס דה לרה | 1 | 2016 |
| 7 | יוון א.א.ק. אתונה | 1 | 2019 |
| 7 | ספרד סן פבלו בורגוס | 1 | 2021 |
| 7 | ברזיל פרנקה | 1 | 2023 (2) |
זכיות על פי מדינות

| דירוג | מדינה | זכיות | סגנויות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד ספרד | 10 | 4 |
| 2 | איטליה איטליה | 7 | 6 |
| 3 | ברזיל ברזיל | 4 | 10 |
| 4 | ארצות הברית ארצות הברית | 4 | 0 |
| 5 | יוון יוון | 3 | 0 |
| 6 | ארגנטינה ארגנטינה | 1 | 5 |
| 7 | ישראל ישראל | 1 | 1 |
| 7 | ונצואלה ונצואלה | 1 | 1 |
| 9 | ליטא ליטא | 1 | 0 |
| 10 | גרמניה גרמניה | 0 | 2 |
| 11 | צ'כיה צ'כיה | 0 | 1 |
| 11 | הולנד הולנד | 0 | 1 |
| 11 | בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | 0 | 1 |
הערות שוליים

↑  הטורניר הראשון של 2023 מייצג את זוכות הטורנירים של 2022, והשני של 2023
קונסטנטין א. רוסטי

קונסטנטין א. רוסטי בציור מאת ידידו, קונסטנטין דניאל רוזנטל
קונסטנטין אלכסנדרו רוסטי הידוע גם כ-ק.א. רוסטי (ברומנית: Constantin Alexandru Rosetti או C.A. Rosetti, ברומנית מבטאים צ'ה.א. רוסטי,
‏ 2 ביוני 1816 בוקרשט – 8 באפריל 1885 בוקרשט) היה פוליטיקאי, פובליציסט ומתרגם רומני, אחד המנהיגים של מהפכת 1848 בוולאכיה ושל המאבק לאיחוד הנסיכויות הרומניות. החל משנת 1861 נבחר לפרלמנט, כיהן ב-1877-1876,1878-1877,1879-1878,1881-1879 וב-1883 יושב ראש בית הנבחרים של רומניה, (בימי ממשלתו של יון ברטיאנו) היה מספר פעמים שר החינוך והדתות (1861,1866) ושר הפנים (1878, 1881-1882), מנהיג של הסיעה הליברלית, פעמיים ראש עיריית בוקרשט לזמנים קצרים, מנהל של התיאטרון הלאומי בבוקרשט (1859). נמנה עם חבריה המייסדים של האקדמיה הרומנית (ב-1867- בשם "החברה הספרותית הרומנית"). רוסטי היה גם אחד מחלוצי העיתונות הרומנית, במיוחד באמצעות היומון שהקים בשנת 1857 - "רומנול".
רקע משפחתי

קונסטנטין אלכסנדרו רוסטי נולד ב-1816 במשפחת בויארים רומנים ידועה ממוצא יווני-פנרי. אבות המשפחה נשאו את השם "רוּסֶטוס" (Ρουσέτος) שניתן למצוא במאה ה-16 בקרב נכבדים יוונים בייושב קורוני בפלופונסוס, בקונסטנטינופוליס ובוונציה. יש טוענים (כמו אבגניוס ריזוס רנגאוויס) כי מקורם היה במשפחה איטלקית מג'נובה שהתיישבה בקונסטינופוליס לפני 1453.מקרב בני רוסטוס קמו שני שליטים של הנסיכויות הרומניות - אנטוניה רוסט - במולדובה, במאה ה-17, והשליט הפנרי מנואיל רוסט בולאכיה במאה ה-18.
ילדותו וצעירותו

אביו היה הספטאר אלכסנדרו רוסטי ואמו - אלנה אובדיאנו, ששמה בלידה היה אלנה קרציאנו.
אחרי לימודים יסודיים שלמד באמצעות שיעורים פרטיים בביתו, רוסטי למד במכללת "ספנטול סאווה" (סאווה הקדוש) בבוקרשט, בו לימדו מורים ידועים בתקופה כמו אפטימיה מורגו, רומני מחבל באנאט, והצרפתי ז'אן אלכסנדר ואיאן. בנעוריו בלט רוסטי כצעיר דנדי ואקסצנטרי שהתגרה בבני המעמד הגבוה שבו גדל.
בשנת 1832, בגיל 16, התגייס לצבא והפך לשליש של השליט דימיטריה אלכסנדרו גיקה. באוגוסט 1836 התפטר מן הצבא והתחיל לעסוק בספרות, לאחר מכן התקבל לתפקידים אחרים במנהל האזרחי של ולאכיה, והתמנה בשנת 1842 לראש המשטרה בעיר פיטשט. בהמשך פנה לקריירה משפטית והיה לפרקליט בבית המשפט של המסחר של בוקרשט. התפטר מתפקיד זה בשנת 1845
בשנת 1844 נסע רוסטי לראשונה לפריז. כפי שהעיד ,"קיוויתי שאעבוד (שם) 3-4 שנים, אחר כך אשוב למולדתי, אצטיין בדעת ובמידות טובות, אגרום לפחות יום אחד לאושר לאמי, ארים קצת את מולדתי ולאחר מכן אגמור גם אני, שלם במחשבתי על כי מילאתי בצורה יפה את שליחותי".
רוסטי יצר בצרפת קשרי ידידות עם צעירים אחרים כמו יון ק. ברטיאנו, הצייר דניאל רוזנטל היהודי שהתנצר ושינה את שמו לקונסטנטין מתוך הערצה אליו, מלינסקו, אנדרונסקו, סקרלט ורנאב. בספטמבר-תחילת אוקטובר 1844 חזר הביתה בגלל ידיעות על מחלת אמו.
השנים בפריז

אחרי מות אמו בדצמבר 1844, במחצית השנה 1845 חזר רוסטי לפריז. פגש את למרטין שפרש אז את חסותו על הסטודנטים הרומנים שלמדו בפריז. רוסטי עצמו למד בקולז' דה פראנס בקורסים של היסטוריונים והוגי דעת כמו ז'ול מישלה, אדגר קינה, את הקורס של המשורר הפולני אדם מיצקביץ' ונציגים אחרים של הרוח המהפכנית של התקופה שהביעו אהדה לשאיפות החירות של העם הרומני. יחד עם סקרלט ורנאב, המולדובני, עשה מאמצים ללכד את הסטודנטים הוולאכים והמולדובנים שנמצאו בבירת צרפת, סביב הרעיונות החדשים של הגדרה עצמית וצדק חברתי. באווירה זו, הקים רוסטי בדצמבר 1845 את חברת הסטודנטים הרומנים בפריז, שנועדה לעזור לצעירים הרומנים העניים, אך מחוננים, ללמוד בפריז. כיושב ראש החברה נבחר יון גיקה, בעוד רוסטי היה המזכיר שלה וסקרלאט ורנאב- הגזבר.
בעודו בפריז התקבל לתנועת הבונים החופשיים ועבר בלשכה "אתנה דז אטראנז'ה" (ה"אתנאום של הזרים") הקרויה "ורד השתיקה המושלמת" את כל שלבי ההייררכיה עד לדרגה 18 (בשנת 1847).
בחזרה לבוקרשט

ביולי-אוגוסט 1846 חזר לבוקרשט ונכנס לקשרי עסקים עם ידידיו הכלכלן האוסטרי אריק וינטרהאלדר והבריטי אפינגם גרנט (גיסו לעתיד,) שכיהן כקונסול אנגליה בבוקרשט והיה נשוי לצעירה הרומניה, זויה לבית ראקוביצה. הם פתחו בבוקרשט חנות ספרים, ובנובמבר 1846 קנו את בית הדפוס של "האגודה הספרותית של רומניה" (Asociațiunea literară a României) ששימשה כיסוי לחברה החשאית בעלת צביון מסוני ומהפכני "האחווה" (פרציה Frăția) שהקים עם חברים בשנת 1843. בשנים אלה התחיל לתפוס רוסטי מקום מכובד בקרב האליטה של סוחרי בוקרשט. ב-1848 הקים בבוקרשט לשכה של הבונים החופשיים בשם "Lumina" (לומינה = האור).
בשנת 1847 התחתן עם מרי גרנט, אשה ממוצא בריטי וצרפתי, בת לבונה ספינות אמיד שהפכה על ידי כך למריה רוסטי. מריה רוסטי הייתה המודל לציור "רומניה המהפכנית" שצייר ידידם, קונסטנטין דניאל רוזנטל. טקס החתונה הראשון, אנגליקני, התקיים ב-31 באוגוסט 1847 בפליימות בנוכחות הוריה ואחיותיה של הכלה. אחר כך התקיים הטקס הנוצרי אורתדוקסי בווינה כשהשושבינים היו אלכסנדרו ושטפאן גולסקו. היו בבוקרשט שראו בנישואים אלה שידוך לא ראוי, מפני שמריה עבדה עד אז כמטפלת ומחנכת הילדים בבית של הקולונל יון אודובסקו. בית הזוג רוסטי הפך בבוקרשט לאחד המוקדים העיקריים של התנועה המהפכנית.
מהפכת 1848 והגלות

בימי מהפכת 1848 היה ק.א. רוסטי אחד ממנהיגי הזרם הרדיקלי של המהפכנים. נמנה עם הראשונים שנעצרו, ב-9 ביוני בפקודת השליט גאוגרה ביבסקו שהאשים אותו בקשר לרציחתו. אולם שוחרר למחרת על ידי שאר המהפכנים. אחרי התפטרותו של ביבסקו בלחץ ההמונים, מילא רוסטי למשך חודש, את תפקיד המזכיר של הממשלה הזמנית שעלתה לשלטון ב-11 ביוני 1848. היו חברים בה גם ניקולאיה בלצ'סקו, אלכסדרו ג. גולסקו, יון ברטיאנו ואחרים. התמנה גם לפרפקט ("אגא") המשטרה בבוקרשט והיה עורך העיתון "Pruncul român" (פרונקול רומן - "התינוק הרומני".באוגוסט 1848 התמנה למנהל במשרד הפנים.
אחרי דיכוי המהפכה ב-13 בספטמבר 1848 על ידי כוחות טורקיים, ביקר עם כמה מחבריו אצל המפקדים הטורקים כדי למחות נגד החזרת תוקפו של התקנון האורגני ונעצר. אשתו התערבה בהצלחה למען שחרורו מן המעצר. בסופו של דבר הוא היה חלק מהקבוצה הראשונה של פעילים פוליטיים שהועלו על ידי השלטונות העות'מאנים על שתי רפסודות במעלה הדנובה ונשלחו עד לגבול ההונגרי. יחד עם עצורים אחרים רוסטי הגיע לווינה. משם נסע יחד עם אשתו לצרפת דרך הונגריה, קרואטיה, אוסטריה, גרמניה. הגיע לפריז בדצמבר 1848 ונשאר שם עד 1857. ערך בבירת צרפת את כתבי העת ברומנית ""România viitoare" ("רומניה ויאִיטוארֶה - רומניה העתידית) ו"Republica Română (הרפובליקה הרומנית), בהם הטיף לאיחוד הנסיכויות הרומניות במדינה דמוקרטית אחת. בית הזוג רוסטי בפריז היה למוקד של הגולים הרומנים. בבירת צרפת התיידד עם אלפרד דימניל, עם אדגר קינה וז'ול מישלה.
חזרתו והקריירה הפוליטית ברומניה > בימי שלטונו של אלכסנדרו יואן הראשון

במאי 1857 התאפשרה חזרתו למולדת, שוב אחרי מאבק עיקש של אשתו, מריה. שמועות שמצאו הד בעיתון היהודי "ישראליטול רומן" מ-7/19 ביוני 1857 טענו שחזר ב-11/25 במאי דרך רוסצ'וק עם דרכון עות'מאני ובסיוע חוגים יהודים. הידיעה צוטטה על ידי המשורר מיכאי אמינסקו מתוך מגמתיות אנטישמית. בשובו ערך רוסטי את העיתון הליברלי-"רדיקלי" "רומנול" ("Românul " כלומר- "הרומני") ושיחק תפקיד חשוב באספת (ה"דיוואן") אד הוק ובבחירתו של אלכסנדרו יואן קוזה כשליט גם בוולאכיה.
רוסטי ויון ברטיאנו היו באותה תקופה ראשי קבוצת הליברלים הרדיקלים המכונים "אדומים", שהעיתון " רומנול" היה שופרם. מדפי העיתון הזה, שהופיע לאחר מכן כמעט חמישים שנה, דגל רוסטי ברפורמות דמוקרטיות, באחדות הלאומית הרומנית ובעצמאות, ביטא לפעמים גם דעות אנטי-מונרכיות. הליברלים הרדיקלים היו פעילים מאוד בארגון חוגים, הפגנות ואסיפות המוניות במיוחד בימי מערכות הבחירות לשם קידום רעיונותיהם.
התעניין גם בנושאים חברתיים. בשנת 1858 הקים את "איגוד עובדי הדפוס של בוקרשט" והיה ליושב ראשו. בשנת 1863 הקים יחד עם ולטר סקרלט, יוסיף רומנוב, זיסו פופה, מיכלאקה גלשסקו ופטרה איספירסקו, את קופת העזרה ההדדית של עובדי הדפוס של רומניה.
ב-1 בדצמבר 1860 נבחר אף לראש (סטארוסטה) הגילדה של הסוחרים של בוקרשט.
החל משנת 1861 היה רוסטי חבר בפרלמנט של הנסיכויות המאוחדות, בהמשך, של רומניה. בתקופתו של קוזה, קנה רוסטי גם שם של מבקר תיאטרון בדפי העיתון "רומנול" והתמנה ב-29 במאי 1859 מנהל של התיאטרון הלאומי בבוקרשט וב-1860 (28 במאי- 5 ביולי ) שר החינוך והדתות בממשלה בראשות ניקולאיה גולסקו.
יחד עם יון ברטיאנו מיקם את עצמו בזירה הפוליטית כמנהיג של המגמה הליברלית. שניהם ארגנו הרצאות ואסיפות לצורך הסברת מצעם הפוליטי.
אחרי ההפיכה של השליט קוזה ב-2 במאי 1864 רוסטי התייצב במחנה שהתנגד למדיניות השליט. כתגמול קוזה סגר את עיתונו, "רומנול".
חזרתו והקריירה הפוליטית ברומניה > פעילותו בפרלמנט ובממשלה בימי שלטונו של קרול הראשון > מייסד המפלגה הלאומית ליברלית

"הקואליציה המפלצתית" הליברלית-שמרנית בראשותו הכריחה בשנת 1866 את השליט קוזה להתפטר ולצאת לגלות. קואליציה זו בראשות רוסטי, האחים ברטיאנו, יון גיקה, האחים גולסקו ואחרים, בחרה בנסיך הגרמני, קרול לבית הוהנצולרן -זיגמרינגן להיות השליט הבא של רומניה. רוסטי, שפתח מחדש את עיתונו, לא הצטיין כמקורב של המלך קרול הראשון והביע במהלך השנים דעות אנטי-מלוכניות ובעד משטר רפובליקאי. עם זאת לא נמנע מלהשתתף באופן פעיל בהנהגת הממלכה. הוא כיהן למשך חדשים אחדים כבר בממשלה הראשונה שהוקמה תחת שלטונו של קרול הראשון, שוב בתפקיד שר החינוך והדתות.
בעקבות "הסכם קונקורדיה" (1867) והקמת "קואליציית מזר פאשה" ממאי 1875, התאחדו הכוחות הליברליים ברומניה ב-24 במאי 1875 במפלגה מאוחדת אחת הקרויה "המפלגה הלאומית-ליברלית". רוסטי נמנה עם מיידיה העיקריים. יון ברטיאנו נבחר למנהיגה. מפלגה זו הובילה למשך שנים רבות את השלטון והחיים הפוליטיים ברומניה בשלהי המאה ה-19.
בימי הממשלות הלאומיות-ליברליות בראשות ברטיאנו, בשנים 1876–1881 ובשנת 1883 מילא ק.א. רוסטי מספר פעמים את התפקיד של יושב ראש אספת הנבחרים של רומניה.(25 ביוני 1876 - 28 מרץ 1877, 17 באפריל 1877- 26 במאי 1878, 15 בנובמבר 1878 - 25 במרץ 1879, 30 במאי 1879 - 9 ביוני 1881, ו-16 במאי-17 באוקטובר 1883).
חזרתו והקריירה הפוליטית ברומניה > פעילותו בפרלמנט ובממשלה בימי שלטונו של קרול הראשון > מלחמת העצמאות של רומניה

באמצעות עיתונו ונאומיו תמך רוסטי בהתלהבות בהכרזת עצמאות רומניה ובהשתתפותה במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). בעת כהונתו כיושב ראש הכריזה אספת הנבחרים של רומניה על עצמאות המדינה ב-10 במאי 1877.
באוגוסט 1877 הצטרף לראש הממשלה ברטיאנו ולשליט קרול באירוע ההיסטורי של חציית הדנובה על ידי הצבא הרומני בעת הלחימה בטורקים, לצד רוסיה.
אשתו, מריה, ניהלה בית חולים שדה, ושניים מבניו, וינטילה והוריה, השתתפו בקרבות.
חזרתו והקריירה הפוליטית ברומניה > פעילותו בפרלמנט ובממשלה בימי שלטונו של קרול הראשון > המשך פעילותו כמנהיג פוליטי

לזמן קצר כיהן רוסטי גם כראש עיריית בוקרשט בשנת 1877. בהיעדרו של יון ברטיאנו ב-15–16 ביולי למשך יומיים היה רוסטי לראש ממשלה זמני. הצטרף שוב לממשלה כשר הפנים בשנים 1878 (26 במאי-17 בנובמבר 1878) וב-1881–1882 (26 במאי 1881- 25 בינואר 1882). כשביקש, מתוקף תפקידו להילחם בשחיתות במנהל המחוזות, לטובת מעמד האיכרים.
אך בשנת 1884 הסתכסך עם ברטיאנו, בסוגיית השינויים שביקש ראש הממשלה להנהיג בחוקת רומניה, בייחוד קביעת שם המדינה כ"ממלכת רומניה" והפחתת הקולגיומים האלקטורליים מ-4 ל-3, דבר שתאם את האינטרסים של הבורגנות. רוסטי מצא את השינוי בנוהל הבחירות כבלתי דמוקרטי והקים פלג רדיקלי בחיק המפלגה, שהתרכז סביב העיתון "לופטה" (Lupta- המאבק). באותה שנה, 1884 חלק גדול מרכושו נחרב בדליקה שפרצה בביתו.
אחרי מותו סייעה זאת הפכה למפלגה הדמוקרטית ליברלית (ב-16 באפריל 1888) בראשות גאורגה פאנו.
רוסטי נודע גם כאיש המילה הכתובה. המאמרים שלו התאפיינו בפאתוס רומנטי. בצעירותו כתב שירים סנטימנטליים ופטריוטיים (Ceasuri de mulțumire" 1843"), תרגם לרומנית מלורד ביירון, (למשל הפואמה "מנפרד") בראנז'ה, למרטין, ויקטור הוגו
בשנת 1867 כשר החינוך נמנה עם החברים המייסדים של "החברה הספרותית הרומנית" שהפכה לימים לאקדמיה הרומנית.
קונסטנטין א. רוסטי הלך לעולמו בבוקרשט בשנת 1885, בגיל 69. נקבר בטקס לווייה ממלכתי.
בצוואתו כתב:
"נאבקתי בתקיפות למען הלאום והחירות, אך ללא שום שינאה כלפי איש. אני מבקש מכל אלו שנאבקתי בהם שיסלחו לי, אם הייתי קשוח במאבקי, כשאני יכול להבטיח להם שלא שנאה, אלא אהבה הניעה אותי להיאבק
לרוסטי ואשתו, מריה, היו 4 ילדים:סופיה-ליברטאטה, מירצ'ה, טודור ווינטילה. מירצ'ה מת בשנת 1882, עוד בזמן שרוסטי חי.
הנצחה

רחוב וכיכר בבוקרשט נושאים את שמו. בכיכר רוסטי הוקם בשנת 1903 פסל מאת ולדימיר הגל לזכרו. הפסל מציג את רוסטי יושב ושקוע בהרהורים.
כפר במחוז טולצ'ה קיבל את שמו
לקריאה נוספת

Vasile Netea, C. A. Rosetti București, 1970.
Marin Bucur, C. A. Rosetti, Mesianism și Donquijotism revoluționar ,București, 1970
(מרין בוקור - ק.א. רוסטי - משיחיזם ודונקישוטיזם מהפכני", 1970}
הערות שוליים

↑  Mihai Țipău Domnii fanariote în Țările Române, mică enciclopedie,1711-1821 ed II, Omonia Bucuresti 2008 p.86
↑  לפי שמו קרוי ה"גשר גרנט",
בבוקרשט Podul Grant על-יד תחנת הרכבת צפון
↑  Vicențiu Dascalu
↑  Keith Hitchins ע' 308 ב- M.Bărbulescu, D.Deletant etc Istoria României, Corint, București 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519110605171  PLWABN: 9810643378105606  BIBSYS: 17345  BNE: XX1381276  BnF: cb12768784m (data)  CiNii: DA16524248  GND: 116627301  ICCU: USMV653276  ISNI: 0000 0000 6652 0210  LCCN: n80144747  NLG: 98290  NTA: 135503809  SUDOC: 050579916  VIAF: 49981789   WorldCat (עם VIAF): 49981789 
תמונה מ-1866
בית עיריית טביליסי

| --- | --- |

בית עיריית טביליסי
 מידע כללי
 סוג:  בניין ממשל מקומי 
 שימוש:  בית עירייה
 כתובת:  רחוב ז'יולי שרטאווה 7, טביליסי
 מיקום:  טביליסי 
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 בעלים:  ממשלת גאורגיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – שנות ה-30 של המאה ה-19
 קואורדינטות:  41°43′33″N 44°46′31″E﻿ / ﻿41.725916666667°N 44.775194444444°E﻿ / 41.725916666667; 44.775194444444
 tbilisi.gov.ge?lang=en
  (למפת טביליסי מוגדלת) בית העירייה(למפת טביליסי רגילה) בית העירייה
 
מבנה עיריית טביליסי (בגאורגית: თბილისის მერია, תבּיליסיס מֶריַה) הוא בניין עם מגדל שעון הממוקם דרומית לכיכר החירות בטביליסי, בירת גאורגיה. המבנה משמש כמשרד ראש עיריית טביליסי ומועצת העיר טביליסי.
המבנה נבנה בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בשנות ה-30 של המאה ה-19, ושוחזר מספר פעמים, כך שמראהו כיום שונה ממראה המבנה המקורי. עד לשנת 1879 שימש המבנה כמשרד מפקדת המשטרה. בשנת 1878 הוכרז על התמודדות בין הארכיטקטים על עיצובו מחדש של המבנה. בהתמודדות זכתה תוכניתו של פאול שטרן. מבחינה חיצונית הארכיטקטורה משקפת את עשרת הסגנונות האקזוטיים עם עיצוב נאו-מורי. בשנת 1910 הוסף המגדל והורחב יחד עם המבנה כולו בשנת 1912.
מבנה עיריית טביליסי מנוהל על ידי מנהלת העירייה וגופים ממשלתיים נוספים, ובכללם חיל טביליסי, מחלקת התעבורה העירונית, מחלקת המדיניות הכלכלית, קופת העירייה, מחלקת פיקוח, מחלקת תכנון עירוני, המחלקה לעניינים פיננסיים, מחלקת הספורט, מחלקת המכירות, והגוף המחוקק של העיר, "סקרבלו" ודראגסטור היסטורי.
מעל המים

"מעל המים" הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הישראלית, "הפיל הכחול", אשר יצא לאור בשנת 2009.
הפקה

העבודה על האלבום החלה ב-2007 והוא יצא לאור בחודש מאי 2009. האלבום מכר כ-10,000 עותקים. מתוכו בלטו הסינגלים "שיר על הים", "סנטיאגו" ו"יסמין" שזכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו. נכון לחודש נובמבר 2017, הקליפ הרשמי של "יסמין" נצפה מעל ל-10,000,000 (10 מיליון) פעמים באתר YouTube.