stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחלוף על
חוקי גודאינף - קאנאמורי

בשנות החמישים של המאה ה-20, פיתחו ג'ון גודאינף וג'ונג'ירו קאנאמורי סט של כללים חצי אמפיריים. כללים אלה, המכונים חוקי גודאינף - קאנאמורי, הצליחו לקבוע את התכונות המגנטיות של מגוון רחב של חומרים, ברמה איכותית. הם מבוססים על יחסי סימטריה בין הספינים של האלקטרונים באורביטלים האטומיים החופפים (בהנחת מודל של אלקטרונים קשורים כמודל הייטלר-לונדון (תאוריית הקשר הערכי), מודל המייצג את הקשר הכימי טוב יותר מאשר מודל אלקטרונים לא קשורים כמודל הונד-מליקן-בלוך).
הכללים הם:
עיקרון האיסור של פאולי מכתיב כי בין שני יונים מגנטיים עם אורביטלים מאוכלסים למחצה, שמצומדים באמצעות יון מתווך שאינו מגנטי (למשל 2-O), אינטראקציית שחלוף העל תהיה אנטי-פרומגנטית (חזקה).
בצימוד (בעזרת יון מתווך) בין יון מגנטי עם אורביטל מלא ויון מגנטי עם אורביטל מאוכלס למחצה, אינטראקציית שחלוף העל תהיה פרומגנטית.
הצימוד בין יון מגנטי עם אורביטל מלא או מאוכלס למחצה לבין יון מגנטי עם אורביטל ריק יכול להיות אנטי-פרומגנטי או פרומגנטי, אבל בדרך כלל הוא פרומגנטי.
כאשר אינטראקציות מסוגים שונים פועלות בו-זמנית, בדרך כלל האנטי-פרומגנטית דומיננטית יותר שכן היא אינה תלויה באינטגרל השחלוף הפנים אטומי.
במקרים פשוטים, חוקי גודאינף - קאנאמורי מאפשרים חיזוי של תמונת המגנטיזציה המתקבלת מאינטראקציות השחלוף הפועלות בין כל 2 יונים המצומדים בשחלוף על.
סיבוכים מתחילים להתעורר במצבים שונים:
כאשר מנגנוני שחלוף ישיר ושחלוף לא ישיר פועלים בו זמנית ומשפיעים זה על זה.
כאשר זווית הקשר קטיון-אניון-קטיון גדולה מ-180 מעלות.
כאשר אכלוס האלקטרונים באורביטלים האטומיים הוא לא סטטי, אלא דינמי.
כאשר אינטראקציית ספין מסלול הופכת להיות חשובה.
ההמילטוניאן

בדומה לשחלוף ישיר, גם בשחלוף על ההמילטוניאן הוא הכללה של המילטוניאן הייזנברג והסכום נעשה עבור שחלוף של כל זוג אלקטרונים/ספינים  (i,j) של מערכת רב אלקטרונית:
כאשר, גורם ה -  {\frac {1}{2}} במשוואה נובע מכך שהאינטראקציה בין אותם שני ספינים נספרת פעמיים בביצוע הסכומים ו -  J הוא קבוע השחלוף.
שחלוף כפול

שחלוף כפול היא אינטראקציה מגנטית דומה שהוצעה על ידי קלרנס זנר כדי להסביר תכונות הולכה חשמליות. ההבדל בינה לבין שחלוף על ניתן להצגה באופן הבא:
בשחלוף על, המודל הוא של אלקטרונים קשורים לאטום כמודל הייטלר-לונדון (תאוריית הקשר הערכי). האלקטרונים לא עוברים בין הקטיונים המגנטיים. בדרך כלל, קליפות האלקטרונים בהן פועלת האינטראקציה מאוכלסות במספר זהה או שונה ב-2 .
בשחלוף כפול, המודל הוא של אלקטרונים איטינרנטים - נודדים (לא קשורים לאטום) כמודל הונד-מליקן-בלוך. האלקטרונים עוברים בין הקטיונים המגנטיים באמצעות אניון הביניים (לדוגמה חמצן). אינטראקציה זו קיימת בתרכובות המכילות חומרים כגון: ברזל, ניקל, קובלט וגורמת גם להולכה חשמלית.
באופן כללי, האלקטרונים בפסי הערכיות או בתת הקליפות האלקטרוניות s ו - p נחשבים ללא קשורים או איטינרנטים - נודדים, האלקטרונים בתת הקליפה האלקטרונית 4f נחשבים כקשורים או ממוקמים ואילו האלקטרונים בתת-הקליפות 5f 3d/4d נחשבים כמצב ביניים בין קשורים ללא קשורים, בהתאם למרחקים פנים גרעיניים מסוימים. עבור תרכובות שבהן גם אלקטרונים הנחשבים קשורים וגם אלקטרונים הנחשבים איטינרנטים - נודדים, תורמים לתכונות המגנטיות, כגון אירופיום חמצני, מודל RKKY הוא המנגנון המקובל החל מסוף המאה ה-20.
יישומים בספינטרוניקה

הפיתוח בתחום הספינטרוניקה הוביל לעניין מחודש בחצאי מוליכים פרומגנטיים השייכים לקבוצת היסודות הנדירים (הנמצאים בעיקר בקרום כדור הארץ ומכאן שמם "rare - earth") כגון תרכובות אירופיום, במיוחד אירופיום חמצני (EuO).
אירופיום חמצני סטויכיומטרי (EuO) נחשב כפרומגנט הייזנברג אופייני עם טמפרטורת קירי (TC) של  69.8K. עבור השימוש של חומר זה ביישומי ספינטרוניקה יש להגדיל את TCעל ידי ייצור נושאי מטען נוספים בפס ההולכה. ייצור זה, שיכול להיות מושג על ידי זיהום החומר או על ידי שימוש באירופיום חמצני עם חוסרי חמצן, מוסיף אינטראקציית שחלוף לא ישירה (שחלוף על) בין הספינים המקומיים. החל משנת 2000 נעשו מספר מחקרים תאורטיים (המשתמשים בעיקר במודל RKKY לחישוב המגנטיזציה) ונערכו מספר ניסויי מעבדה בנושא זה.
ראו גם

עקרון האיסור של פאולי
מודל הייזנברג (קלאסי)
מודל הובארד
שחלוף ישיר
ספינטרוניקה
מודל RKKY
שחלוף כפול
הערות שוליים

↑  H. A. Kramers, L'interaction Entre les Atomes Magnétogènes dans un Cristal Paramagnétique, Physica 1, 1934, עמ' 182
↑  P. W. Anderson, Antiferromagnetism. Theory of Superexchange Interaction, .Phys. Rev 79, 1950, עמ' 350
↑  John B. Goodenough, Theory of the Role of Covalence in the Perovskite-Type Manganites [La, M(II)MnO3], .Phys. Rev. 100, 1955, עמ' 564
↑  J. B. Goodenough, An interpretation of the magnetic properties of the perovskite-type mixed crystals La1−xSrxCoO3−λ, .J. Phys. Chem. Solids 6, 1958, עמ' 287
↑  J. Kanamori, Superexchange interaction and symmetry properties of electron orbitals, .J. Phys. Chem. Solids 10, 1959, עמ' 87
↑  J. N. Lalena and D. A. Cleary, Principles of Inorganic Materials Design, 2, New York: John Wiley & Sons, 2010, עמ' 345-346
↑  H. Weihe and H. U. Güdel, Quantitative interpretation of the goodenough-kanamori rules: a critical analysis, Inorganic chemistry 36, 1997, עמ' 3632
↑  J. B. Goodenough, Magnetism and the Chemical Bond, Interscience Publishers, New York,, 1966, עמ' 5–17
1 2  S. Burg, V. Stukalov, and E. Kogan, On the theory of indirect exchange in EuO, Phys. Status Solidi B 249, John Wiley & Sons, 2012, עמ' 847-853
↑  C. Santos and W. Nolting, Ferromagnetism in the Kondo-lattice model, Phys. Rev. B 65, 2002, עמ' 144419
↑  G. Tang and W. Nolting, Carrier-induced ferromagnetism in diluted local-moment systems, Phys. Rev. B 75, 2007, עמ' 024426
↑  M. Barbagallo, T. Stollenwerk, J. Kroha, N.J. Steinke, N. D. M. Hine, J. F. K. Cooper,
C.H.W.Barnes, A. Ionescu, P. M. D. S. Monteiro, J.Y. Kim, K. R. A. Ziebeck, C. J. Kinane, R.
M. Dalgliesh, T. R. Charlton and S. Langridge, Thickness-dependent magnetic properties of oxygen-deficient EuO, Phys. Rev. B 84, 2011, עמ' 075219
תת הקליפות האלקטרוניות 1s,2p,3d,4f.
שפתיים

ערך זה עוסק באיבר בפתח חלל הפה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  איברי הדיבור 
 אספקה עורקית:  עורק שפתי תחתון 
 ניקוז ורידי:  וריד שפתי תחתון 
 תיאור ב:  המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה 
 מזהים
 לטינית (TA98):  labia oris 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A05.1.01.005 
 TA2 (2019):  2775 
 FMA:  59816 
 קוד MeSH:  A01.456.505.631.515 
 מזהה MeSH:  D008046 
 
שפתיים צבועות בשפתון
השפתיים הן איבר המהווה את הפתח של חלל הפה אצל בני אדם ויונקים רבים אחרים.
תפקידי השפתיים הם:
סיוע בקליטת המזון, כחלק ממערכת העיכול.
מאפשרות את ההגייה של חלק מההברות בכל השפות אצל בני האדם ואצל יונקים אחרים. חלק מבני האדם סובלים משפה עליונה קשורה, אשר יכולה להשפיע על מנח השיניים והלסת העליונה בזמן חיוך ומנוחה.
שותפות ביצירת תקשורת ההבעה אצל האדם ואצל הקופים.
עקב היותן אזור רגיש עשיר בקצות עצב השפתיים משמשות גם כאיבר מיני, ובפרט משמשות לנשיקה.
בתרבות מיוחסות לשפתיים תכונות ארוטיות.
המוצר המזוהה ביותר עם השפתיים הוא השפתון המשמש להגנתן מיובש או כאיפור לצביעתן.
ריטבף

| --- | --- |
 לידה:  1245? שמפאן ההיסטורית, צרפת 
 פטירה:  1285? (בגיל 40 בערך) 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  De maistre Guillaume de Saint Amour, Les plaies du monde, Le pet au villain, La povreté Rutebuef, Li diz de Puille, La chansons de Puille, La priere Rutebuef, La chanson des ordres, La mort Rutebeuf, Les ordres de Paris, De Nostre Dame, Un dist de Nostre Dame, Monseigneur Anseau de l'Isle, Des regles, Li diz des ribaux de Greive, La vie dou monde, La vie sainte Marie l'Egiptienne, La voie de Paradis, La voie de Tunes, Renart le Bestourné, La vie sainte Elysabel, Du secrestain et la fame au chevalier, De sainte Eglise, Li diz de l'Universitei de Paris, Li testament de l'asne, D'ypocrisie, Le Miracle de Théophile, Le mariage Rutebeuf, Des beguines, La bataille des vices contre les vertus, La complainte de Constantinoble, La complainte d'outremer, Le dit des Cordeliers, Ave Maria Rustebuef, La complainte de maistre Guilliaume de Saint Amor, Les Jacobins, Le dit d’Aristotle, La descorde de l'Université et des Jacobins, Brichemer, Messire Gefroy de Sargines, La complainte Rutebeuf, La complainte dou conte de Poitiers, La desputoison de Challot et du Barbier, Desputizons dou croisié et dou descroisié, La griesche d'yver, La griesche d'esté, La complainte du roi de Navarre, Frère Denise, L'erberie, L'estat du monde, La complainte du conte Huede de Nevers, La novele complainte d'outremer, Le dit d'ypocrisie 
 
אסופת עבודות של ריטבף
רִיטְבֶּף (בצרפתית: Rutebeuf; סביבות 1245? – סביבות 1285?) היה טרובר צרפתי (משוררים-מלחינים שכתבו בניבים הצפוניים של צרפת).
ראשית חייו

הוא נולד במחצית הראשונה של המאה ה-13, אולי בשמפאן ההיסטורית (הוא מתאר סכסוכים בטרואה ב-1249); הוא היה כנראה ממוצא צנוע, והיה פריזאי בהשכלתו ומגוריו.
קריירה

שמו אינו מוזכר על ידי בני דורו. הוא מרבה לחזור בחריזה שלו על המילה Rutebeuf (ריטבף), שהייתה שם עט, ומוסברת על ידו באופן שונה כנגזרת מ-rude boeuf ומ-rude oeuvre ("שור גס" או "יצירה כפרית").
פולן פארי (אנ') חשב שהוא התחיל את חייו בדרגה הנמוכה ביותר של מקצוע הבדרן הנודד בתור ג'ונגלר (להטוטן ומוזיקאי). לחלק משיריו יש ערך אוטוביוגרפי. ב-Le Mariage de Rutebeuf ("נישואי ריטבף") הוא כותב שב-2 בינואר 1261 נישא לזקנה ומכוערת, ללא נדוניה ולא חביבות. ב-Complainte de Rutebeuf ("התלונה של ריטבף") הוא מפרט שורה של אסונות שהובילו אותו לעוני מחפיר. בנסיבות אלה הוא מבקש סעד מאלפונס, רוזן פואטייה (אנ'), אחיו של לואי התשיעי, מלך צרפת.
קריירה > במצוקה

שירים אחרים מאותו סגנון מגלים שנסיבותיו האומללות נבעו בעיקר מאהבה למשחק, במיוחד משחק ששיחק בקוביות; אשר היה ידוע בשם griische. נראה כי מצוקתו לא יכולה לנבוע מחוסר פטרונים; שכן "חיי הקדושה אליזבת מהונגריה" שלו נכתב על פי בקשתו של אראר דה ולרי (Erard de Valery), שביקש להציג אותו לאיזבלה, מלכת נווארה (אנ'); והוא כתב אלגיות על מותם של אנסו דה ליל אדם, השלישי בשם זה, שמת בערך ב-1251, אוד, רוזן נבר (אנ') (נפטר ב-1266), תאובלד השני מנווארה (אנ') (נפטר ב-1270), ואלפונס, רוזן פואטייה (נפטר בשנת 1271), שכנראה שולמו על ידי משפחותיהם. ב-Pauvreté de Rutebeuf ("הדלות של ריטבף") הוא פונה ישירות ללואי התשיעי.
היצירה שמיועדת בצורה הכי ברורה לדקלום פופולרי הוא ה-Le Dit de l'Herberie ("סיפור הצמחייה הרפואית"), מונולוג דרמטי בפרוזה ובחרוזים שאמור להימסר על ידי רופא אליל. ריטבף היה גם אמן ב-verse conte (חרוז נרטיבי), וחמשת ה-fabliaux (אגדות) שלו ששרדו עד ימינו קלות ומשעשעות. החומר, אפשר להוסיף, מחוספס. הרפתקאותיו של Frere Denyse le Cordelier (האח דניס ממסדר הקורדלייה – פרנציסקנים, שלבשו חגורת חבל, זכו לכינוי Cordeliers בצרפת), ושל "la dame qui alla trois fois autour du moutier" ("הגברת אשר הסתובבה שלוש פעמים סביב המנזר") מצאו את מקומם ב-Cent Nouvelles Nouvelles (אנ') ("מאה סיפורים קצרים").
קריירה > סאטיריקן

היצירות הטובות ביותר של ריטבף הן הסאטירות והחרוזים הנרטיביים שלו. עבודתו של ריטבף כסטיריקן היא כנראה משנת 1260 לערך. הנושאים העיקריים שלו הם עוולות הנזירים וההגנה על הכמורה החילונית של אוניברסיטת פריז מפני הסגת הגבול שלהם. הוא נשא סדרה של שירים רהוטים ועקשניים (1262, 1263, 1268, 1274) המעודדים נסיכים ואנשים לקחת חלק במסעי הצלב. הוא היה תומך באוניברסיטת פריז במריבה עם המסדרים הדתיים שנתמכו על ידי האפיפיור אלכסנדר הרביעי. הוא הגן על גיום דה סנט-אמור (אנ') כאשר האחרון נשלח לגלות.
ההכפשות, השירים הבלתי מוסריים והחרוזים שנידונו על ידי האפיפיור להישרף יחד עם Perils des derniers temps ("סכנות של הפעמים האחרונות") המיוחסות לסנט-אמור, היו כנראה פרי עבודתו של ריטבף. הסאטירה Renart le Bestourné ("רנאר לה בסטורנה" – "השועל ההפוך"), ששואלת ממחזור האגדות של הרומן של רנאר (צר') רק את השמות שתחתיהם מחופשות הדמויות, הופנתה, לפי פולן פארי, נגד פיליפ השני, דוכס בורגונדיה. שיריו הדתיים, וגם ה־Voie de Paradis ("הדרך לגן עדן"), תיאורו של חלום, בסגנון של רומן הוורד, הגיעו בשנותיו האחרונות.
קריירה > הנס של תאופיליוס

מחזה נס שלו, Le Miracle de Théophile ("הנס של תאופיליוס"), הוא אחד המחזות המוקדמים ביותר שקיימים בצרפתית. סיפורו של תאופיליוס מאדנה (אנ') היה מוכר למספרי הסיפורים של ימי הביניים. הוא תיאר את הנזיר הקיליקיאני שכרת ברית עם השטן וניצל על ידי התערבות הבתולה. נושא זה טופל קודם כמחזה ביצירה בלטינית המיוחסת לנזירה רוזוויתה מגנדרסהיים, אך ליצירה שלו יש חשיבות בהיסטוריה של המחזאות.
אוספים

ה-Oeuvres ("עבודות") של ריטבף נערכו על ידי אשיל ז'ובינאל ב-1839. מהדורה ביקורתית יותר משנת 1885 היא מאת הגרמני אדולף קרסנר. הוא נסקר על ידי פולן פארי ועל ידי לאון קלדה.
בתרבות הפופולרית

בשנת 1955 עיבד המשורר והמלחין לאו פרה (אנ') שורות מתוך "La Complainte de Rutebeuf" בכתיבת השיר "Pauvre Rutebeuf" ("ריטבף המסכן"), שבוצע על ידי אמנים רבים, כולל קתרין סובאז' (אנ'), ג'ואן באאז, וננה מושקורי.
אסטרואיד 283786 Rutebeuf, שהתגלה על ידי אסטרונומים במצפה הכוכבים הצרפתי סן-סולפיס ב-2003, נקרא לזכרו של המשורר. ציטוט השם הרשמי פורסם על ידי מרכז כוכבי הלכת המינוריים ב-14 בפברואר 2014.
לקריאה נוספת

Léon Clédat: Rutebeuf (= Les grands écrivains français). Hachette, Paris 1891.
Germaine Lafeuille: Rutebeuf. Un tableau synoptique de la vie et des oeuvres de Rutebeuf et des principaux événements contemporains. Seghers, Paris 1966.
ביאורים

↑  אוסף סיפורים שאמורים להיות מסופרים על ידי אנשים שונים בחצרו של פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה, ונאספו יחדיו על ידי אנטואן דה לה סאל באמצע המאה ה-15.
↑  מחזור ספרותי של אגדות אלגוריות הולנדיות, אנגלית, צרפתיות וגרמניות מימי הביניים. הגרסאות הראשונות הקיימות של המחזור הן מהמחצית השנייה של המאה ה-12. הדמות המרכזית היה השועל המכונה בצרפתית רנאר. הדמות התפרסמה בגרמניה בשם ריינקה שועל, בין השאר בספר שכתב עליו יוהאן וולפגנג פון גתה
↑  כינוי למחזות שבהן יש התערבויות מופלאות של הקדושים, במיוחד ניקולס הקדוש או מריה הקדושה, בחייהם של אנשים רגילים
הערות שוליים

↑  Pauvre Rutebeuf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275896505171  BIBSYS: 90360248  BNE: XX1188746  BnF: cb11923150t (data)  CANTIC: a10459418  GND: 118604333  ICCU: RAVV084259  ISNI: 0000 0001 2138 6422  LCCN: n79124654  MusicBrainz: f0907f3c-f72a-4e25-901b-163bd97a2181  NKC: jn19990007264  NLK: KAC201816388  NTA: 071112960  SELIBR: 328159  SUDOC: 027115755  VIAF: 71397280   WorldCat (עם VIAF): 71397280
שדה השלג ניקולס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  41 ק"מ 
 רוחב:  15 ק"מ 
 קואורדינטות:  69°25′00″S 71°05′00″W﻿ / ﻿69.4167°S 71.0833°W﻿ / -69.4167; -71.0833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהשדה השלג ניקולס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהשדה השלג ניקולס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומישדה השלג ניקולס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומישדה השלג ניקולס
 
שדה השלג ניקולס (באנגלית: Nichols Snowfield) הוא שדה שלג (מישור מכוסה שלג), בחלק הצפוני של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של שדה השלג 41 קילומטרים; ורוחבו 15 קילומטרים.
הרי רואן ורמת אלגר גובלים בשדה השלג ממזרח.
הרי לאסוס גובלים בשדה השלג ממערב.
היסטוריה > גילוי ומיפוי שדה השלג

שדה השלג התגלה מהאוויר, ומופה באופן גס בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
הרכס מופה לראשונה בצורה יסודית בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנת 1947, המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (D. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
היסטוריה > מקור השם

שמו של שדה השלג ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שדה השלג נקרא על שמו של דוקטור רוברט ל. ניקולס (Robert L. Nichols), שעמד בראש מחלקת הגאולוגיה של אוניברסיטת טאפטס (במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית), ושימש כמדען בכיר במשלחת החקר האנטארקטין רון.
לקריאה נוספת

• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, , USGS
שדה התעופה ברבנק הוליווד

שדה תעופה ברבנק הוליווד (בשמו הרשמי מאז 2003 - שדה התעופה בוב הופ) הוא שדה תעופה ציבורי הממוקם כ-4.8 קילומטרים צפונית מערבית למרכז העיר ברבנק, במחוז לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. שדה התעופה משרת את מרכז לוס אנג'לס ואת צפון לוס אנג'לס, כולל גלנדייל, פסדינה ועמק סן פרננדו. הוא קרוב יותר לפארק גריפית', להוליווד ולמרכז העיר לוס אנג'לס מאשר נמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס (LAX), והוא שדה התעופה היחיד באזור עם חיבור רכבת ישיר למרכז לוס אנג'לס .
במקור, שדה התעופה כולו היה בגבולות העיר ברבנק, אך הקצה הצפוני של מסלול 15/33 הורחב לעיר לוס אנג'לס. שדה התעופה נמצא בבעלות רשות שדות התעופה ברבנק - גלנדייל – פאסדנה ומנוהל על ידי הרשויות של אותן ערים. העלייה למטוסים נעשית באמצעות מדרגות ניידות ולא באמצעות גשרי עלייה למטוס .
בשדה התעופה מופעל נוהל קפדני להפחתת רעש המטוסים הנוחתים והממריאים. טיסות מסחריות אסורות בשעות 22:00 עד 7:00, כל ההמראות נעשות לכיוון דרום על מסלול הטיסה 15, וכל הנחיתות נעשות על מסלול 8. אסור להשתמש במסלול 8 להמראות.
מתקנים

שדה התעופה ברבנק הוליווד משתרע על פני 555 אקר בגובה 237 מ' מעל פני הים. יש לו שני מסלולי אספלט ברוחב 46 מטר. מסלול 15/33 באורך 2,099 מטר, ומסלול 8/26 באורך 1,768 מטר. בדרך כלל המטוסים ממריאים ממסלול 15 בגלל הרוח מדרום, ונוחתים על מסלול 8 מכיוון שזהו המסלול היחיד עם ILS ושטח נקי לגישה. טיסות מצפון-מזרח נוחתות לפעמים חזותית על מסלול 15 כדי לחסוך את המרחק הנוסף למסלול 8. כאשר הרוח צפונית המטוסים מבצעים בדרך כלל גישה חזותית לשמאל למסלול 33, עם פנייה שמאלה קרוב לשדה התעופה.
מתקנים > טרמינלים

בשדה התעופה ברבנק שני טרמינלים, "A" ו- "B", בבניין אחד. בטרמינל A יש תשעה שערים הממוספרים מ־A1 עד A9 ובטרמינל B חמישה שערים הממוספרים מ־B1 עד B5.
סטטיסטיקה > היעדים המובילים

| דרגה | עיר | נוסעים | נשאים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוקלנד, קליפורניה | 412,000 | סאות'ווסט איירליינס, JSX |
| 2 | סן חוזה, קליפורניה | 361,000 | סאות'ווסט איירליינס |
| 3 | לאס וגאס, נבאדה | 351,000 | סאות'ווסט איירליינס, JSX, ספיריט איירליינס |
| 4 | פיניקס – נמל סקיי, אריזונה | 317,000 | אמריקן איירליינס, סאות'ווסט איירליינס, JSX |
| 5 | סקרמנטו, קליפורניה | 306,000 | סאות'ווסט איירליינס |
| 6 | סן פרנסיסקו, קליפורניה | 268,000 | סאות'ווסט איירליינס, יונייטד איירליינס |
| 7 | סיאטל / טקומה, וושינגטון | 180,000 | אלסקה איירליינס |
| 8 | דנוור, קולורדו | 164,000 | סאות'ווסט איירליינס, יונייטד איירליינס |
| 9 | פורטלנד, אורגון | 129,000 | אלסקה איירליינס, סאות'ווסט איירליינס |
| 10 | סולט לייק סיטי, יוטה | 119,000 | דלתא איירליינס, סאות'ווסט איירליינס |
סטטיסטיקה > תנועה שנתית

| שנה | נוסעים | שנה | נוסעים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | 4,748,742 | 2010 | 4,461,271 |
| 2001 | 4,487,335 | 2011 | 4,301,568 |
| 2002 | 4,620,683 | 2012 | 4,056,416 |
| 2003 | 4,729,936 | 2013 | 3,844,092 |
| 2004 | 4,916,800 | 2014 | 3,861,179 |
| 2005 | 5,512,619 | 2015 | 3,943,629 |
| 2006 | 5,689,291 | 2016 | 4,142,943 |
| 2007 | 5,921,336 | 2017 | 4,739,466 |
| 2008 | 5,331,404 | 2018 | 5,263,972 |
| 2009 | 4,588,433 | 2019 | 5,983,737 |
הערות שוליים

↑  RITA | BTS | Transtats. Transtats.bts.gov. Retrieved on March 27, 2020.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2004114417  VIAF: 153813093   WorldCat (עם VIAF): 153813093 
מבט למגדל ממעבר פתוח, 2015
קרב צ'יקמוגה

קרב צ'יקמוגה (באנגלית: Battle of Chickamauga) התחולל בין 18 ל-20 בספטמבר 1863, וציין את סופה של מערכת צ'יקמוגה, מתקפת כוחות האיחוד כנגד כוחות הקונפדרציה בדרום-מזרח טנסי וצפון מערב ג'ורג'יה, בזירה המערבית של מלחמת האזרחים האמריקנית. היה זה הקרב הגדול הראשון אשר התחולל על אדמת ג'ורג'יה, אחת התבוסות המשמעותיות ביותר של כוחות האיחוד בזירה המערבית. קרב זה שני רק לקרב גטיסבורג במספר האבדות שנגרמו בו.
הקרב התחולל בין ארמיית קמברלנד של האיחוד בפיקודו של מיג'ור ג'נרל ויליאם רוזקרנס, וארמיית טנסי של הקונפדרציה בפיקוד גנרל ברקסטון בראג. שמו של הקרב נגזר מנחל צ'יקמוגה אשר זורם ליד שדה הקרב בצפון מערב ג'ורג'יה, נחל אשר נשפך לבסוף אל נהר טנסי כשישה קילומטרים מצפון מזרח למרכז צ'טנוגה.
בקיץ 1863 פתח רוזקרנס במערכת טולהומה, סדרת תמרונים מבריקה אשר דחקה את כוחות הקונפדרציה ממרכז טנסי. לאחר עצירה למנוחה והתארגנות של כחודשיים, חידש רוזקרנס את המתקפה, ופתח במערכת צ'יקמוגה, במטרה לאלץ את כוחות הקונפדרציה לסגת מצ'טנוגה. בתחילת ספטמבר איחד רוזקרנס את כוחותיו אשר היו מפוזרים בטנסי וג'ורג'יה, וביצע מספר תמרונים אשר אילצו את בראג לסגת דרומה מצ'טנוגה. חיילי האיחוד עקבו אחר נסיגתו והתכתשו איתו בקרב דייוויס קרוס רואודס (אנ') ב-11 בספטמבר. בשלב זה היו שלושת גייסותיו של רוזקרנס מנותקים זה מזה, כיוון שנעו דרך מעברי הרים שונים בשטח ההררי של צפון ג'ורגיה, במטרה לאגף את כוחו של בראג. בראג היה נחוש לכבוש מחדש את צ'טנוגה, והחליט לתקוף חלק מצבאו של רוזקרנס, להביסו, ואז לנוע חזרה אל תוך העיר. ב-17 בספטמבר הוא פנה צפונה, בכוונה לתקוף את גייס XXI של רוזקרנס, אשר היה מנותק משאר צבאו של רוזקרנס. עם זאת, לאחר קרב דייוויד'ס קרוס רואודס, הבין רוזקרנס את הסכנה הנשקפת לצבאו מפיזור כוחותיו בשטח ההררי, והחל לכנס את כוחותיו. ב-18 בספטמבר, בעוד בראג נע צפונה לקראת מתקפה על גייס XXI של האיחוד, התנגשו כוחות הפרשים והרגלים שלו בכוחות פרשים וחיל רגלים רכוב של האיחוד, אשר היו חמושים ברובי ספנסר נטעני מחסנית.
הלחימה פרצה במלוא עוזה בבוקר 19 בספטמבר. אנשיו של בראג תקפו בעוצמה, אולם לא הצליחו לפרוץ את קו ההגנה של האיחוד. בבוקר שלמחרת, 20 בספטמבר, חידש בראג את ההתקפה. בשעות הבוקר המאוחרות דיווחי מפקדי המישנה של רוזקרנס היטעו אותו לחשוב שקיים פער בקו ההגנה שלו. כאשר הסיט כוחות על מנת לסתום את הפרצה לכאורה, יצר פרצה אמיתית, הישר בדרכה של התקפה מרוכזת בת שמונה בריגדות שהוביל לוטננט ג'נרל ג'יימס לונגסטריט מצבא הקונפדרציה. הגייס המנוסה של לונגסטריט הושאל לזירת המערב מצבא צפון וירג'יניה (אנ') של גנרל רוברט א' לי, והגיע לשדה הקרב ערב קודם. ההתקפה שהוביל לונגסטריט פרצה את קו ההגנה המדולל של הצפון וגרמה לנסיגה מבוהלת של שליש מצבא האיחוד, כולל של רוזקרנס עצמו, אשר נס לצ'טנוגה.
היחידות הנותרות מצבא הצפון נערכו מחדש בקו הגנה על בסיס רכס בצורת פרסה ("Horseshoe Ridge"), ויצרו מחדש את האגף הימני בעבור כוחותיו של מייג'ור ג'נרל ג'ורג' תומאס, אשר נטל פיקוד על הכוחות הנותרים בשדה הקרב. כוחות הקונפדרציה המשיכו בהתקפות חוזרות ונישנות במחיר יקר, אולם למרות זאת החזיק תומאס בקו ההגנה עד השקיעה. לאחר מכן נסוגו כוחות האיחוד אל תוך העיר צ'טנוגה, בעוד כוחות הקונפדרציה נערכו על הרכסים מסביבה, והטילו מצור על העיר.
רקע > המצב הצבאי

בקיץ 1863 יצא רוזקרנס למערכת טולהומה, במהלכה התקדם דרום מזרחה ממרפריסבורו, טנסי, ובסדרת תמרוני הטעיה ואיגוף אילץ את בראג לסגת מעמדותיו במרכז טנסי אל עבר העיר צ'טנוגה. בסדרת תמרונים מבריקה, ובעלות של 569 אבדות בלבד לכוחותיו, הצליח רוזקרנס להניס את כוחות המורדים ממרכז טנסי ולהחזיר את שליטת האיחוד לאזור חשוב ופורה של טנסי. הגנרל המפקד מיג'ור ג'נרל הנרי האלק והנשיא אברהם לינקולן התעקשו שרוזקרנס ינוע במהירות וילכוד את צ'טנוגה. כיבוש העיר היה פותח בפני האיחוד את הדרך אל אטלנטה ולב הדרום. צ'טנוגה הייתה צומת רכבות חשוב, עם קווי רכבת צפונה אל נאשוויל במרכז טנסי, נוקסוויל במזרח טנסי (ומשם לווירג'יניה), ודרומה אל אטלנטה (ומשם אל חוף המפרץ). צ'טנוגה הייתה מרכז תעשייתי חשוב ביצור ברזל וקוק (סוג של דלק המשמש בתעשיית הברזל), וישבה על נהר טנסי, אשר היה עורק תחבורה ימי חשוב. צ'טנוגה שוכנת בין מספר הרים ורכסים – הר לוקאאוט, רכס מישיונרי, הר ראקון ורכס סטרינגר'ס – והיוותה עמדה חשובה וניתנת להגנה.
ארמית טנסי של בראג מנתה בסוף יולי 1863 כ-52,000 חיילים, אולם למרות זאת ממשלת הקונפדרציה מיזגה אל תוכה את פיקוד מזרח טנסי, אשר היה בפיקוד מייג'ור ג'נרל סימון באקנר (Simon B. Buckner). מיזוג זה הוסיף לפיקוד טנסי של בראג כ-17,800 חיילים והביא אותו למצבה של 69,800 חיילים, אולם גם הרחיב את סמכויות הפיקוד שלו צפונה אל אזור נוקסוויל. מהלך זה הכפיף תחת בראג גנרל שלישי אשר רחש לו מעט כבוד, אם בכלל. לוטננט ג'נרל לאונידס פולק (Leonidas Polk) ומייג'ור ג'נרל ויליאם הארדי (William J. Hardee), שני פקודיו האחרים, כבר הביעו את עוינותם לבראג בעקבות תפקודו הכושל במערכת טולהומה. יחסו של באקנר אל בראג נבע מפלישתו הכושלת של בראג לקנטקי, מולדתו של באקנר, ב-1862, וכן מן העובדה שבעקבות המיזוג איבד את עצמאות הפיקוד על גיזרתו. פן חיובי מבחינת בראג בשינויים הארגוניים שחלו בתקופה זו היה בקשתו של הארדי לעבור מאת בראג לאזור מיסיסיפי ביולי, אולם הוא הוחלף בלוטננט ג'נרל ד'ה' היל (D.H. Hill), אשר לא הסתדר עם רוברט א' לי בווירג'יניה.
משרד המלחמה של הקונפדרציה שאל את בראג בתחילת אוגוסט האים יוכל לפתוח במתקפה כנגד רוזקרנס, אם יקבל תגבורות מאזור מיסיסיפי. בראג השתהה במתן תשובה, מכיוון שהיה מודאג מן האתגרים הגאוגרפיים והלוגיסטיים הכבירים הכרוכים במשימה זו, והעדיף להמתין עד שיריבו רוזקרנס יתגבר הוא על אתגרים אלה ויתקוף אותו. הוא היה מודאג גם מכוח איחוד משמעותי בראשות מייג'ור ג'נרל אמברוז ברנסייד (Ambrose Burnside) אשר איים על נוקסוויל. בראג הסיג את כוחותיו מעמדות קדמיות באזור ברידג'פורט, דבר אשר איפשר לרוזקרנס חופש תמרון מצפון לנהר הטנסי. הוא ריכז את שני גייסות הרגלים שלו באזור צ'טנוגה, והסתמך על כוחות פרשים על מנת לאבטח את אגפיו, אשר השתרעו מצפון אלבמה מערבה לו, ועד נוקסוויל מצפון מזרח לו.
ממשלת הקונפדרציה החליטה לנסות מהלך אסטרטגי לשינוי מהלך המלחמה בזירה המערבית על ידי שליחת תגבורות מזירת המזרח בווירג'יניה — לוטננט ג'נרל ג'יימס לונגסטריט עם שתי דיוויזיות מתוך הגייס הראשון של ארמיית צפון וירג'יניה — בנוסף לתגבורות מאזור מיסיסיפי. קרב צ'יקמוגה היה הפעם הראשונה בו הניעה ממשלת הקונפדרציה כוחות גדולים מזירה לזירה על מנת לזכות בעליונות מספרית נקודתית ולהשיג הכרעה במערכה. בראג היה כעת מרוצה יותר מן המשאבים שלרשותו, וחיפש הזדמנות להכות בצבא האיחוד ברגע שכוחותיו יגיעו לעוצמה הנדרשת.