stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלש וידאל
קריירת מועדונים > אספניול

ב-18 באוגוסט 2021 חתם וידאל באספניול לשנתיים.
קריירת נבחרות

וידאל ערך את הופעת בכורתו בנבחרת ספרד עת פתח בהרכב הנבחרת במשחק ידידות מול קוסטה ריקה ב-11 ביוני 2015.
בנוסף, כקטלאני, משתתף וידאל במשחקיה של נבחרת קטלוניה. את הופעת הבכורה במדיה ערך בניצחון 1–4 על כף ורדה ב-30 בדצמבר 2013.
תארים

הליגה האירופית (1): 2014/15
אליפות ספרד (1): 2015/2016
הגביע הספרדי (2): 2015/2016, 2016/2017
הסופר קאפ הספרדי (1): 2016
הערות שוליים

↑  ynet ספורט, אלייש וידאל גמר את העונה, באתר ynet, 12 בפברואר 2017
↑  "Sevilla FC and Alavés agree loan deal for Aleix Vidal". sevillafc.es (באנגלית). 28 ביולי 2019. נבדק ב-29 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
וידאל במדי נבחרת קטלוניה, 2013
אנה יגורובה

| --- | --- |

 לידה:  23 בספטמבר 1916 קובשינובו, רוסיה 
 פטירה:  29 באוקטובר 2009 (בגיל 93) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות דנילוב 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השתייכות:  חיל האוויר הסובייטי 
 תקופת הפעילות:  1941–1945 (כ־4 שנים) 
 דרגה:  סרן
 תפקידים בשירות
 טייסת קרב
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
  גיבור ברית המועצות
 
סרן אנה אלכסנדרובנה טימופייבה יגורובה (ברוסית: Анна Александровна Тимофеева-Егорова;‏ 23 בספטמבר 1916 – 29 באוקטובר 2009) הייתה טייסת קרב בחיל האוויר הסובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה, גיבורת ברית המועצות.
ביוגרפיה

יגורובה נולדה בכפר במחוז טבר למשפחת איכרים בת שמונה ילדים (עוד שמונה מתו בילדותם). החלה ללמוד טיסה בשנת 1938 אך הורחקה מבית הספר לטיסה לאחר שאחיה הגדול נעצר במסגרת הטיהורים הגדולים. בסופו של דבר הצליחה לסיים את לימודי הטיס במקום אחר והפכה למדריכת טיסה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. התנדבה לשירות בחזית לאחר הפלישה הגרמנית. בין 1941–1942 ביצעה טיסות סיור ותובלה עבור יחידת הקישור האווירית ה-130 במטוס קל דו כנפי מסוג פוליקרפוב Po-2 . לאחר שמטוסה הופל הועברה ב-1943 ליחידת ההתקפה האווירית ה-805 וביצעה יותר מ-270 משימות במטוס מסוג איליושין Il-2  (שטורמוביק), לרבות השתתפות בקרבות מעל חצי האי טאמאן, חצי האי קרים ופולין.
באוגוסט 1944, במהלך התקפה כנגד כוחות גרמניים בפולין, הופל מטוסה של יגורובה על ידי אש נ"מ. המקלענית שלה נהרגה והמטוס התרסק. במהלך ניסיון לנטישת המטוס יגורובה נכוותה קשות ומכיוון שמצנחה נפתח באופן חלקי בלבד נגרמו לה שברים וחבלות פנימיות כאשר פגעה בקרקע. שוביה הגרמנים נתנו לה טיפול רפואי והיא נשלחה למחנה השבויים קיסטרין. בצבא הסובייטי הניחו שהיא נהרגה והוחלט להעניק לה את אות גיבורת ברית המועצות "לאחר מותה".
ב-31 בינואר 1945 שוחררה על ידי כוחות סובייטיים. היא נחקרה בחשד לבגידה, אך לאחר שנמסרו עדויות על הפלת מטוסה ושבייתה היא שוחררה, ועזבה את חיל האוויר מסיבות בריאותיות ב-1945. רק בשנת 1965 קיבלה בפועל את התואר "גיבור ברית המועצות" שעל הענקתו לה הוחלט שני עשורים קודם לכן.
אלן אולמן

| --- | --- |

צילום משנות ה-50 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  15 ביוני 1928 Cruz Quebrada - Dafundo, פורטוגל 
 פטירה:  29 במרץ 1990 (בגיל 61) פריז, צרפת 
 מוקד פעילות:  פורטוגל, צרפת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לוזאן 
 שפה מועדפת:  פורטוגזית, צרפתית, אנגלית 
 פרסים והוקרה:  עיטור מסדר הנסיך אנריקה בדרגת מפקד 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלן ברטראן רובר אולמן (בצרפתית:Alain Bertrand Robert Oulman,‏ 15 ביוני 1928 – 29 במרץ 1990) היה מלחין, פזמונאי ומוציא לאור יהודי פורטוגזי, בעל שורשים צרפתיים. היה אחראי לרבים משירי הפאדו מהרפרטואר של עמליה רודריגז משנות ה-1960 והלאה, כמו Madrugada de Alfama,Gaivota,Maria Lisboa Meu amor, meu amor Com que.voz
שיתוף הפעולה בין השניים הביא אז לשלב השני בתולדות הפאדו הפורטוגזי, שהתאפיין בהמוניות מורכבות יותר ופנייה אל טקסטים מהשירה הפורטוגזית לדורותיה,,.האלבום שלהם Assas Fechadas בישר את ה"פאדו החדש" Novo fado.
קורות חייו

אלן אולמן נולד ב-1928 בקרוז-קבראדה - דפונדו, במחוז אואיירה בפורטוגל, במשפחה של יהודים צרפתים בעלי שורשים אשכנזים ומרוקאים-פורטוגזים, שהתיישבו בפורטוגל. ב־22 ביוני עבר ברית מילה על ידי ד"ר אליאס ברואל והרב אברהם קסטל, כשסנדקיו היו רובר קלמן-לוי וז'קלין נתן.
אביו היה התעשיין אלברטו בנסאודה אולמן, בעל שורשים במרוקו ובחבל לורנה ואמו - המוציאה לאור ניקול ז'רמן קלמן-לוי, בעלת שורשים בלורנה.
הוא למד בבית הספר האנגלי סנט ג'וליאן בקרקוולוש על יד ליסבון ומנעוריו התעניין בתיאטרון, מוזיקה, ציור ומעל הכל, בספרות, בעיקר בשירה הפורטוגזית.
אחרי סיום לימודיו הוא עבד בעסק אביו ובמקביל המשיך לקדם את שאיפותיו בתחום המוזיקה.
ב-1962 בעת חופשה בפראיה דה ליזנדרו, על יד אנסיירה, לואיש דה מאסדו, בשמו האמיתי שאבש דה אולביירה, ששימש כדיפלומט בפריז, הציג את אולמן בפני עמליה רודריגז. הוא ניגן לה בפסנתר שיר שהלחין על מילות השיר " Vagamundo" (נווד) שכתב דה מאסדו עצמו.
מבחינה מוזיקלית היו שינויים לעומת הצורה המסורתית - למשל, "ניגוד אור-צל בין המודוס המינורי של הבתים והמודוס המז'ורי של הפזמון ושימוש במודולציות בלתי צפויות על מנת ליצור תהודות מוארות או סגורות יותר בהתאמה לאקספרסיביות הטקסט"
באותה שנה, ב־1962 היא הוציאה לאור את האלבום שלה Asas Fechadas (כפיים נעולות) הידוע כ-Busto (פרוטומה) לפי התמונה בעטיפה, ושסימן את התחלת שיתוף הפעולה ארוך השנים בין אולמן לעמליה רודריגז..
אולמן הלחין בהמשך עבור רודריגז שירים על טקסטים שיוחסו למשורר הלאומי לואיש דה קמואש (Com que voz) וכן על מילות שירים מאת משוררים פורטוגזים מודרניים כמו דוד מוראו-פריירה (Maria Lisboa, Madruga dade Alfama, Abandono, Aves Agoirentas, Espelho Quebrado), לואיש דה מאסדו (Asas fechadas, Cais de outrora, Vagamundo,Vida enganada), אלשנדרה או'ניל ומנואל אלגרה ועל מלים מאת אולמן. דעות המבקרים לגביהם היו בהתחלה מסויגות. עורר תרעומת בין היתר, השימוש בטקסטים מן השירה המשכילה הגבוהה.
אולמן הביא לשינוי עמוק ברפרטואר של רודריגז.
קורות חייו > הרדיפה הפוליטית והגלות

בעקבות התגייסותו הפוליטית נרדף אלן אולמן על ידי הבולשת PIDE. הפאדו "O Abandono" ששהלחין על מילותיו של דוד מוראו-פריירה הוקדש לאסיר פוליטי מן השמאל שהושלך לכלא פנישה הידוע לשמצה ונאסר להפצה על ידי צנזורת המשטר. הוא נודע כ"פאדו של פנישה". ב-1966 הוא נעצר ואחרי מאסר בהתערבותה של עמליה רודריגז שוחרר וגורש ב-1968 מהמדינה. הוא יצא תחילה לגלות לונדון והתיישב לבסוף בפריז,בה עבד בהוצאה לאור של משפחת אמו, קלמן-לוי. למשך מספר שנים הוא כיהן כמנהל של ההוצאה לאור. באותה תקופה פרסם ספרים מאת סוזן פרו, עמוס עוז ופטרישה הייסמית',מרי שקס. הוא הוציא לאור גם את "פורטוגל המושתקת" מאתמריו סוארש, לימים ראש ממשלה ונשיא פורטוגל החופשית. בנוסף עודד את ידידתו, הסופרת קתרין קלמאן לכתוב את הרומן על דונה גרסיה נשיא "לה סניורה".
אולמן ועמליה רודריגז שמרו על קשר גם אחרי הגלייתו. בסופו של דבר בהתערבות השלטון הצרפתי פורטוגל הרשתה לו לשוב למולדתו.
אולמן כתב את המוזיקה ל-Meu Amor é Marinheiro (אהבתי הוא ימאי), שיר המבוסס על A Trova do Amor Lusíada אותו כתב מנואל אלגרה בעת מאסרו בקשיאש.
האלבום שלהם, Com que Voz (באיזה קול) הוקלט ב-1969 אבל הוצא לאור רק ב-1970. השירים בו נכתבו על טקסטים מאת ססיליה מיירלש, אלשנדרה או'ניל (Gaivota), דוד מוראו-פריירה (Madrugada de Alfama) מנואל אלגרה (שהיה גולה באלג'ריה - Trova do vento que passa), ז'וזה קרלוש ארי דוס סנטוש (Meu limão de amargura - Meu amor,meu amor) ופדרו אומיי דה מלו (Povo que lavas no rio). בעצמו כתב את המלים לשיר Estranha forma de vida. ה-Gaivota של אולמן מצאה מבצע כריזמטי חדש בקרלוש דה כרמו.
קורות חייו > אחרי מהפכת הצפורנים

אחרי נפילת הרודנות הסלזריסטית ב־25 באפריל 1974 חילק אולמן את זמנו בין פריז וליסבון.
אולמן נמנה עם המיעוט שסינגר על עמליה רודריגז כשהזמרת הואשמה בקשרים עם המשטר הקודם וכתב מאמרים להגנתה בעיתונים "רפובליקה ו"או סקולו".
אולמן נפטר בפריז במרץ 1990 בגיל 61.
קורות חייו > חייו הפרטיים

ב-1970-1962 היה אולמן נשוי לפליסיטי סרה, ילידת 1938. הזוג הוליד שני בנים.
ניקולאס אולמן (יליד 1967) ואלכסנדר (יליד 1970).
בשנים 2023-2019 אחיינו ז'וזה אולמן קרפ (2023-1943) היה יושב ראש הקהילה היהודית בליסבון.
דרך משפחת בנסאודה אולמן היה קרוב משפחה רחוק של נשיא פורטוגל, ז'ורז'ה סמפאיו
קורות חייו > מורשתו

אף על פי שעמליה רודריגז הייתה כבר זמרת נערצת עוד מתום מלחמת העולם השנייה, כפי שהעיר המבקר ז'ורז'ה פירש מ"אקספרסו" אולמן קידם את קולה, השכיל לנצל את איכויותיו תוך הצבת אתגרים נועזים: כשהזמרת מלווה לא רק על ידי גיטרה וכינור אלא גם ליוויים תזמורתיים, בווריאציות שונות עד להרכבי ג'אז.
פרט לעמליה רודריגז, לחניו של אולמן בוצעו על ידי זמרי פאדו נוספים כמו קרלוש דו קרמו ואנטוניו מוראו.
הזמר קמאנה ביצע שירים לא ידועים של אולמן.
פרסים ואותות הוקרה

עבור האלבום " Com Que Voz זכו בפרס מבקרי התקליטים האיטלקים (מהדורה התשיעית) (1971), בפרס הגדול של העיר פריז והפרס הגדול של פריז רקורד (1975)
עיטור מסדר הנסיך אנריקה בדרגת מפקד.
הנצחה

2000 - רחוב ביישוב פאסו דב ארקוש נקרא על שמו
2002 - במסגרת הפסטיבל של המוזיקה ושל הפורטו וב-2006 ב"פסטה דו אוואנטה" (חגיגות שנתיות של העיתון הקומוניסטי "אוואנטה") זכתה מורשת המלחין בהוקרת מוזיקאים כמו קטיה גריירו וקרלה פירש
2002 רובן דה קרווליו וקטיה גריירו ערכו מופע לזכרו של אולמן - "מלח עצוב היה שר" - אלן אולמן והפאדו הפורטוגזי.
2006 - הזמרים קרלה פירש, אנטוניו זמבוז'ו וליאנה ביצעו מבחר שירי פאדו מאת אלן אולמן
ביוני - דצמבר 2009 - במוזיאון הפאדו בליסבון התקיימה תערוכה מיוחדת תחת הכותרת "'Alain Oulman - As Mãos Que Trago'(אלן אולמן - הידיים שאני מביא)
2019 - סרט התעודה Com Que Voz על אודות אלן אולמן
מבחר שיריו

Eu não Tinha - 1970 - לא היה לי - מלים:ססיליה מיירלש (במקור - השיר "Retrato" - דיוקן)
1970 - As Facas - הסכינים - מלים:מנואל אלגרה
Tirai os Olhos de Mim - 1970 - קחי עיניך ממני - מלים: ז'יל ויסנטה "הטורבדור"
Fui à Fonte Lavar os Cabelos - 1969 - הלכתי לבאר לרחוץ את שערותי - מלים: הטורבדור הפורטוגזי ז'ואו סוארש קואליו (מאה ה-13) גרסה בפורטוגזית מודרנית מאת נטליה קורייה
Maria Lisboa - 1962 - מריה ליסבון - לחן:אלן אולמן, דוד מוראו-פריירה, ג'למה פריירה, מלים:דוד מוראו-פריירה
Gaivota 1969 - השחף - מלים מאת אלכסדנר או'ניל
Fado Português - 1956 - פאדו פורטוגזי - מלים:ז'וזה רז'יו
Com que voz - 1969 - באיזה קול - על מלים מיוחסות ללואיש דה קמואש
דיסקוגרפיה

עמליה רודריגז שרה 22 שירים מאת אלן אולמן ב-8 אלבומים.
Amália Rodrigues: Busto, LP, 1962
(פרוטומה)
Amália Rodrigues: Fado Português, LP, 1965
(פאדו פורטוגזי)
Amália Rodrigues: Com Que Voz, LP, 1970
(באיזה קול)
Amália Rodrigues: Cantigas Numa Língua Antiga, LP, 1977
(שירים בשפה העתיקה)
לקריאה נוספת

Rui Vieira Nery - Une historie du fado Édition de la Difference, Paris 2015
Rui Martins Ferreira - Amália A Divina Voz dos Poetas de Portugal Parceria A.M. Pereira, Lisboa 2008
Janet Sturman - (ed) Fado in SAGE International Encyclopedia of Music and Culture, London 2019 p.912
, Felipe Trotta, Claudia Azevedi, Martha Tupinamba de Ulhoa - Made in Brazil:Studies in Popular Music 2014 עמ'87
הערות שוליים

↑  F. Trotta et al 2014 עמ' 87
↑  Martins Ferreira 2008 עמ' 76-62
↑  Sturman 2019 עמ' 912
1 2  Vieira Nery עמ' 321
↑  Agnès Pellerin Le fado et la dictature Nuevo Mundo 2015
↑  Vieira Nery עמ' 338
↑  Vieria Nery עמ' 342-341
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007317487405171  BnF: cb140193227 (data)  GND: 1133223559  ISNI: 0000 0000 0133 2622  LCCN: no90016308  MusicBrainz: 40691d26-2c2f-4324-8505-ffc228317d0c  SNAC: w6766dkx  VIAF: 69128012   WorldCat (עם VIAF): 69128012
אמיל אבל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 ביוני 1875 וינה, אוסטריה
 פטירה:  3 באפריל 1958 (בגיל 82) לונדון, הממלכה המאוחדת
 ענף מדעי:  כימיה פיזיקלית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של וינה  אוניברסיטת גטינגן 
 מנחה לדוקטורט:  ולטר נרנסט
 מוסדות:  האוניברסיטה הטכנית של וינה יוניברסיטי קולג' לונדון
 
אֵמִיל אַבֶּל (בגרמנית: Emil Abel;‏ 2 ביוני 1875–3 באפריל 1958) היה כימאי אוסטרי–יהודי, פרופסור ומנהל המכון לכימיה פיזיקלית באוניברסיטה הטכנית של וינה. תחום מחקרו העיקרי היה קינטיקה כימית, אם כי ערך מחקרים גם בתרמודינמיקה ובאלקטרוכימיה תאורטית.
קורות חיים

אבל נולד בווינה למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. הוא למד כימיה באוניברסיטה הטכנית של וינה, וסיים בהצטיינות ב-1898. את עבודת הדוקטורט שלו עשה באוניברסיטת גטינגן בהנחייתו ולטר נרנסט. בשנת 1919 מונה לפרופסור חבר לכימיה פיזיקלית באוניברסיטה הטכנית של וינה, ובשנת 1923 לפרופסור מן המניין. הוא חיבר מאמרים על זרזים הומוגניים ועל התגובות הכימיות בתהליך הכנת חומצה גופרתית.
לאחר האנשלוס פוטר מידית ממשרתו בצו שהוצא ב-22 באפריל 1938. הוא גם התבקש על ידי פטר דביי להפסיק את חברותו בחברה הגרמנית לפיזיקה והפסיק את חברותו גם באקדמיה למדעים של וינה, שבה היה חבר בהתכתבות.
בשנת 1939 היגר ללונדון ועבד ביוניברסיטי קולג' לונדון עד 1940. כמו כן, עבד במעבדת מחקר של חברת "אבר רדי" ואף ניהל את המעבדה.
היה נשוי לקמילה אדלר, ובהמשך נישא לאדית מאוטנר. נולדו לו ארבעה ילדים.
הערות שוליים

1 2 3  אישים ופועלם בקהילות היהודיות באוסטריה, אתר אנו – מוזיאון העם היהודי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130138207  ICCU: MILV136138  ISNI: 0000 0003 8328 7192  VIAF: 268685539   WorldCat (עם VIAF): 268685539 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמיל אבל".
אמיל

ערך זה עוסק בראפרית אמריקאית. אם התכוונתם לספר מאת ז'אן-ז'אק רוסו, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1978 (בת 46) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם במה:  Amil 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ, הארדקור ראפ, גנגסטא ראפ, היפ הופ של החוף המזרחי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  רוק-א-פלה רקורדס, קולומביה רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמיל וויטהד (באנגלית: Amil Whitehead; נולדה ב-19 בספטמבר 1978), הידועה שם הבמה שלה, אמיל, היא ראפרית אמריקאית מניו יורק.
היא מוכרת בעיקר מהשיר 'Can I Get', שיתוף פעולה בינה לראפרים ג'יי-זי וג'ה רול מתוך פסקול הסרט 'שעת שיא'.
חייה

אמיל נולדה ניו יורק להורים אפרו אמריקאים ואינדיאנים.
בשנות ה-90 הייתה חברה בהרכב בנות 'Major Coinz'. בשנת 1997 הרכב הבנות פגש את ג'יי-זי שחיפש קול נשי לאלבום שלו 'Vol. 2... Hard Knock Life'. התפקיד יועד בהתחלה לחברתה להרכב אך לאחר שג'יי-זי שמע את אמיל בפריסטייל החליט שהוא רוצה דווקא אותה. אמיל, שהרגישה מחויבות לחברתה ולהרכב סירבה להשתתף בשיר ולחתום בחברת התקליטים שלו רוק א פלה. בסופו של דבר, ג'יי-זי הסכים להקליט שתי גרסאות לשיר. האחת עם אמיל והשנייה עם חברתה. לאחר מכן השתתפה במספר שירים וסינגלים שלו וראפרים נוספים.
לאחר ש'Major Coinz' התפרקה, אמיל החלה את הקריירה הסולו שלה בחברת התקליטים 'רוק א פלה'. אלבום הבכורה שלה 'All Money Is Legal' שוחרר בשנת 2000. הסינגל המצליח ביותר ממנו היה 'I Got That', דואט שלה עם ביונסה. זה אלבום היחיד שלה עד כה והאחרון שלה בחברת התקליטים 'רוק א פלה' לאחר שעזבה אותה בפתאומיות. השמועות אומרות שהיא החליטה לעלות במשקל מכיוון שרצתה להיכנס להריון וזה לא מצא חן בעיני המפיק שלה, ג'יי-זי.
לאחר שעזבה את 'רוק א פלה' היא הקימה שוב את ההרכב 'Major Coinz' וההרכב הוציא מספר שירים במיקסטייפים שונים. אלבום סולו חדש של אמיל אמור לצאת בשנת 2009.
דיסקוגרפיה

2000- All Money Is Legal
אנה חרה

אתל אנה דל רוסריו חרה ולסקז (בספרדית: Ethel Ana del Rosario Jara Velásquez; נולדה ב-11 במאי 1968) כיהנה כראש ממשלת פרו מיולי 2014 עד אפריל 2015.
ביוגרפיה

חרה נולדה בעיר איקה (אנ') ולמדה באוניברסיטה המקומית משפטים ומדע המדינה. היא בעלת תואר שני במשפט אזרחי ומסחרי ועבדה כעורכת דין. בשנים 2000–2001 הייתה מזכירת האגודה הארצית לנוטריונים ובשנים 2005–2006 הייתה סגנית יושב ראש אגודת הנוטריונים של מחוז איקה.
בשנת 2011 נבחרה לקונגרס מטעם המפלגה הלאומית של פרו ועד מינויה לשרה הייתה יושבת ראש ועדת יחסי החוץ. בשנים 2011–2014 כיהנה בממשלה בראש המשרד לענייני נשים ואוכלוסיות מוחלשות. בפברואר 2014 מונתה לשרת העבודה וביולי 2014 מונתה לעמוד בראש מועצת השרים וכיהנה בראשות הממשלה עד שהודחה על ידי הפרלמנט באפריל 2015 בגין האשמות ריגול נגד אנשי ציבור ועסקים.
כיהנה בקונגרס עד 2016.
אמילי בוואן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוגוסט 1982 (בת 42) שרוסברי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמילי גרייס בוואן (באנגלית: Emily Grace Bevan; נולדה ב-11 באוגוסט 1982) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה

בוואן נולדה בשרוסברי שבשרופשייר. אביה היה מנהל בית ספר לבנים ואמה הייתה מיילדת. היא הבת הצעירה במשפחה בת ארבעה ילדים. בוואן למדה ב-Royal Central School of Speech and Drama, וסיימה תואר מאסטר באמנויות.
היא ידועה בעיקר מהופעותיה במיני-סדרה "כיסא פנוי" ובסדרה "In the Flesh". ב-2015 שיחקה בעונה השביעית של הסדרה "דוק מרטין" בתפקיד הפסיכולוגית ד"ר טימוני.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | טירוף של קולג' | St. Trinian's | מפקחת |  |
| 2013 |  | It Won't Be You | בוני | סרט קצר |
| 2014 |  | The Last Sparks of Sundown | לוסי פיירוות'ר |  |
| 2015 | עדות נעורים | Testament of Youth | אחות |  |
| 2015 |  | No Strings | אמילי | סרט קצר |
| 2015 |  | The Carer | וונדה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 |  | Hung Out | אנה |  |
| 2010 |  | Phoneshop | אמנדה |  |
| 2012 |  | The Thick of It | טרה סטרצ'ן | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 |  | Russell Howard's Good News | אשתו של ראסל |  |
| 2013–2014 |  | In the Flesh | אמי דייר | סדרת טלוויזיה |
| 2015 | כיסא פנוי | The Casual Vacancy | מרי פיירברת'ר | מיני-סדרה |
| 2015 |  | The Ark | סאליט | סרט טלוויזיה |
| 2015 | דוק מרטין | Doc Martin | ד"ר רייצ'ל טימוני | עונה שביעית |
| 2017 | דוד שלו | Uncle | ג'סמין | בפרק "Dinner, I Hardly Knew Her" |
| 2017 | גרנטצ'סטר | Grantchester | הילרי פרנקלין | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2020 |  | Soulmates | אדל | בפרק: "Watershed" |
| 2021 | דומינה | Domina | הראניה | סדרת טלוויזיה |
| 2023 | ללכת עד הסוף | The Full Monty | איבון | 2 פרקים |
תיאטרון

| שנה | שם | תפקיד | תיאטרון | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Swing Fever | זמרת | ניוקאסל סיטי הול | ניוקאסל, הממלכה המאוחדת |
| 2010 | Plucker | אלכסיס | סאות'ארק פלייהאוס | לונדון, הממלכה המאוחדת |
| 2011 | The Old Man and the Sea | הים | ריברסייד סטודיו | לונדון, הממלכה המאוחדת |
| 2015 | The Haunting of Hill House | אלינור | ליברפול פלייהאוס | ליברפול, הממלכה המאוחדת |
הערות שוליים

↑  "Emily Bevan's CV at Spotlight.com". Spotlight.com. נבדק ב-7 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Exclusive Q&A with 'In the Flesh' Actress Emily Bevan". BBC America. אורכב מ-המקור ב-22 במאי 2015. נבדק ב-7 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Show's a hot one". Evening Chronicle. נבדק ב-8 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Loxton, Howard. "Plucker. Review". British Theatre Guide. נבדק ב-8 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Coupe, Nick. "Review: The Old Man and the Sea". A Younger Theatre. נבדק ב-8 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gardner, Lyn. "The Haunting of Hill House review – unsettling tale of a spooked heroine". The Guardian. נבדק ב-8 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1058248170  VIAF: 310609912   WorldCat (עם VIAF): 310609912
אמילי אוסטין

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 2001  (בת 23) כ"ח באייר תשס"א ברוקלין
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת הופסטרה 
 עיסוק:  שדרנית ספורט, שחקנית, דוגמנית, אושיית רשת, הסברה ישראלית
 תחום סיקור:  ספורט
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  emilyraustin
 
אמילי אוסטין (Emily Austin. נולדה בכ"ח באייר תשס"א, 21 במאי 2001) היא שחקנית, עיתונאית ספורט, דוגמנית ואושיית רשת יהודייה-אמריקאית. מגישת תוכנית ספורט בשם "The Emily Austin Show" בה היא מראיינת שחקני NBA. פעילה באו"ם ובמסגרות נוספות בהסברה פרו-ישראלית.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אוסטין נולדה בברוקלין שבארצות הברית לרן ונטלי אוסטין, בנקאי ועורכת דין שהיגרו לארצות הברית מישראל. גדלה בבית אורתודוקסי מודרני, ולמדה בבית ספר יהודי דתי. לאחר מכן למדה 3 שנים באוניברסיטת הופסטרה (אנ'), אולם לאחר שהיא נסגרה למספר חודשים בשל מגפת הקורונה, החלה לראיין שחקני NBA בערוץ האינסטגרם שלה, וצברה פופולריות.
בהמשך החלה לשדר תוכנית ראיונות בשם "The Emily Austin Show" שבה היא מעדכנת את הצופים במשחקי ה-NBA, וכן מארחת בה שחקני NBA לראיון לעיתים קרובות.
אוסטין היא גם שגרירת המותג "פומה", מנחה תחרויות אגרוף של סלבריטאים בטלוויזיה, ועוד.
בינואר 2023 נבחרה לאחת השופטות בתחרות מיס יוניברס ה-71 בניו אורלינס.
נכון ליולי 2024, צברה מעל 2.3 מיליון עוקבים ברשת החברתית אינסטגרם ומעל 500,000 עוקבים ברשת החברתית טיקטוק.
פעילות הסברה ישראלית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בספטמבר 2022 התקבלה כמתמחה במשלחת הישראלית לאו"ם, שם היא מייעצת בהתנדבות למשלחת בנושא תקשורת באנגלית. במסגרת זו הופיעה בדיונים בעצרת הכללית של האו"ם, שם סייעה לשגריר ישראל באו"ם גלעד ארדן בהסברה למען מדינת ישראל.
לאורך מלחמת חרבות ברזל, פרסמה תוכני הסברה ישראלית רבים ברשתות החברתיות. בנוסף, הופיעה מספר פעמים בפאנלים בנושא, כשהיא מייצגת את הצד הישראלי, לדוגמה בתוכנית של פירס מורגן.
פעילות הסברה ישראלית > פעילות נגד אנטישמיות

אוסטין גינתה רבות את כוכב ברוקלין נטס, קיירי אירווינג, לאחר שבאוקטובר 2022 שיתף ברשת סרטון בעל תכנים אנטישמיים. כמו כן פעלה לגינוי ההתבטאות האנטישמית של קניה ווסט באותו החודש. אוסטין נוהגת לענוד שרשרת מגן דוד על צווארה כסמל ליהדותה.
חיים אישיים

אוסטין מתגוררת בניו יורק. מעידה על עצמה כשומרת מסורת ובכלל זאת אוכלת כשר ולא עובדת בשבת.
הערות שוליים

1 2 3  Emily Austin: Sports Broadcaster, Influencer and Proud Jew - Aish.com, Aish, ‏2 בנובמבר 2022
↑  דניאל אדלסון, ניו יורק, היא הייתה אושיית רשת בשולי ה-NBA. היום היא הכוכבת הישראלית באו"ם, באתר ynet, 7 בינואר 2023
1 2  Why an intern at Israel's Mission to the UN judged this week's Miss Universe pageant | The Times of Israel, The Times of Israel, ‏4 בundefined 2023
↑  נשיא איראן הניף תמונה של סולימאני באו"ם, שגריר ישראל ארדן יצא בהפגנתיות, באתר ynet, 21 בספטמבר 2022
↑   שחקנית חיזוק: המשפיענית האמריקנית שנאבקת על שמה הטוב של ישראל, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 07:48)
↑  i24NEWS, Emily Austin: The Jewish influencer who joined Israel’s UN mission, i24news, ‏1 בundefined 2023
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמילי אוסטין".
אנסטסיוס הראשון (אפיפיור)

אנסטסיוס הראשון (בלטינית: Anastasius I; מת ב-19 בדצמבר 401) היה יורשו של סיריקיוס על כס האפיפיור וכיהן בערך בין השנים 399–401.
אנסטסיוס ידוע בעיקר בגלל הגינוי לכתבי אוריגנס, התאולוג מאלכסנדריה לאחר תרגומם ללטינית. עם ידידיו נמנו אוגוסטינוס, הירונימוס ופאולינוס. הירונימוס מתארו כאדם בעל קדושה רבה, שהיה עשיר בעוניו. הוא מת ונקבר ברומא, באחת מהקטקומבות של העיר. יורשו, אינוקנטיוס הראשון, היה למעשה בנו וזהו מקרה ייחודי שבו בן האפיפיור ירש את כיסאו.
אמיל אדולף פון ברינג

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1854 ממלכת פרוסיה (1803-1892) הנסדורף (אנ'), פרוסיה 
 פטירה:  31 במרץ 1917 (בגיל 63) הקיסרות הגרמנית מרבורג, פרוסיה, גרמניה 
 שם לידה:  Emil Adolf Behring 
 ענף מדעי:  רפואה, אימונולוגיה, בקטריולוגיה 
 מקום קבורה:  Behring-Mausoleum 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מנחה לדוקטורט:  רוברט קוך, קיטסאטו שיבסבורו 
 מוסדות:  אוניברסיטת מרבורג  אוניברסיטת האלה-ויטנברג  שאריטה 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1901)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס קמרון של אוניברסיטת אדינבורו 
 בן או בת זוג:  Else von Behring (29 בדצמבר 1896–ערך בלתי־ידוע) 
 
אמיל אדולף פון ברינג (בגרמנית: Emil Adolf von Behring‏; 15 במרץ 1854 – 31 במרץ 1917), היה רופא בקטריולוג גרמני, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1901 על פיתוח טיפול אנטי-רעלן נגד דיפתריה וחיסון נגד טטנוס.
תולדות חייו

ברינג היה בן מנישואיו השניים של אביו, גאורג אוגוסט ברינג, שהיה מורה בית ספר, לאוגוסטין צך. לאביו היו ארבעה ילדים מנישואיו הראשונים, ואמיל היה הראשון מתשעת הילדים שנולדו לו בנישואין השניים. כיוון שהוריו לא היו יכולים לממן את לימודיו, ברינג למד רפואה בין השנים 1874–1878 במכללה הרפואית הצבאית בברלין והתחייב לשירות צבאי תמורת לימודים אלה. הוא שירת כרופא צבאי. בשנת 1888 החל לעבוד במכון להיגיינה בברלין, תחת הנהלתו של רוברט קוך. בשנת 1894 התמנה לפרופסור להיגיינה באוניברסיטת האלה (Halle). בשנת 1895 עבר ללמד כפרופסור להיגיינה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת מרבורג, שם עבד במשך שארית חייו. לאחר שנת 1901 הידרדר מצב בריאותו של ברינג והוא התמקד במחקר בשחפת והפסיק להרצות.
ברינג גילה את האנטי-רעלן של הדיפתריה ופיתח שיטות מחקר חדשות לחקר החיסון. הוא זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1901 על פיתוח הטיפול בנסיוב נגד דיפתריה (מחקר שביצע יחד עם אמיל רו) וחיסון נגד הטטנוס. מחלת הדיפתריה היוותה בעיה רפואית קשה באירופה במאה התשע-עשרה ופגעה בעיקר בילדים. טטנוס היה הגורם העיקרי למוות במלחמות וגרם למותם של פצועים רבים.
בנימוקי הפרס נאמר כי הוא מוענק לברינג "על עבודתו בתחום הטיפול בנסיוב, במיוחד נגד דיפתריה, שבאמצעותו הוא פרץ דרך חדשה בתחום מדע הרפואה וכך שם בידו של הרופא כלי נשק מנצח נגד חולי ומוות."
ברינג נפטר במרבורג ב-31 במרץ 1917. החברה הגדולה בעולם לייצור מכשירי מעבדה רפואיים וציוד אבחוני אחר, נקראת על שמו של ברינג, Dade Behring' ותחילתה בחברה שייסד ברינג בעיר מרבורג, לאחר זכייתו בפרס נובל. אוניברסיטת מרבורג מעניקה עד היום פרס על שמו.