stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיבורות העל של DC
דמויות שמשתתפות בזיכיון > דמויות נוספות שמשתתפות בזיכיון

| שם הדמות | סדרת הרשת (2015) | סדרת הטלוויזיה (2019) |
| --- | --- | --- |
| איש החידות | יורי לוונטל | דייוויד הורנסבי |
| ביסט בוי | גרג סייפס | קארי וולגרן |
גיגאנטה (אנ׳): גריי דלייל-גריפין
| גרין לנטרן (האל ג׳ורדן) | ג׳וש קיטון | ג׳ייסון ספיסאק |
| היפוליטה | ג׳וליאנה גרוסמן | קרי סאמר |
| המפקח גורדון | טום קני | פרד טאטסקיור |
| כוכב ספיר | ג׳סיקה דיסיקו | קארי וולגרן |
| לינה לות׳ר | רומי דיימס | קסנדרה לי מוריס |
| סטארפייר | הינדן וולץ׳ | גריי דלייל-גריפין |
| סטיב טרבור | ג׳וש קיטון | יורי לוונטל |
| סייבורג | קארי פייטון | פיל למאר |
| סיניסטרו | טום קני | קית׳ פרגוסון |
סולומון גרנדי: פרד טאטסקיור
| פלאש | ג׳וש קיטון | פיל למאר |
| צ׳יטה | אשלי אקשטיין | טרה סטרונג |
| קאטוומן | כריסטינה פוצ׳לי | קרי סאמר |
רייבן: טרה סטרונג
| אופל האפל(*) | שון שמל |  |
| אמנדה וולר (*) | איווט ניקול בראון |  |
| אקליפסו (*) | מונה מרשל |  |
| ארטמיז (*) | טיאלה דון |  |
| ביג בארדה (*) | מיסטי לי |  |
| בלקפייר (*) | הינדן וולץ׳ |  |
| גורילה גרוד (*) | ג׳ון דימאג׳יו |  |
| גראני גודנס (*) | אפריל סטיוארט |  |
| דארקסייד (*) | ג׳ון דימאג׳יו |  |
| דמיאן ויין (רובין)(*) | גריי דלייל-גריפין |  |
| הארייט המשוגעת (*) | מיסטי לי |  |
| הגברת ממאדים (*) | כריסטינה פוצ׳לי |  |
| הוקגירל (*) | ניקה פוטרמן |  |
השד אטריגן (*): 
| התאומים המעיזים | לורן טום |  |
| ווילדקאט (*) | ג׳ון דימאג׳יו |  |
| ויקסן (*) | קימברלי ברוקס |  |
| טורנדו אדום (*) | מוריס למארץ׳ |  |
| טפיל (*) | טום קני |  |
| טריגון (*) | קווין מייקל ריצ׳ארדסון |  |
| לאשינה (*) | ג׳סיקה דיסיקו |  |
| לוציוס פוקס (*) | פיל למאר |  |
| מירה (*) | אריקה לינדבק |  |
| מלכת המהירות (*) | מיי ויטמן (עונות 2–4) אשלין סליץ׳ (עונה 5) |  |
| סטומפה (*) | אפריל סטיוארט |  |
| פלטינום (*) | גריי דלייל-גריפין |  |
| פרוסט (*) | דניקה מקלר |  |
| קווילט המשוגע (*) | טום קני |  |
| אורסה (+) | טרה סטרונג |  |
(*) - מופיע/ה רק בסדרת הרשת
הערות שוליים

↑  Susana Polo, DC announces long-overdue girl-focused superhero initiative, but few specifics, Polygon, ‏2015-04-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  Scott Mendelson, Girls To Get 'Separate But Equal' DC Super Hero Girls Product Line, Forbes (באנגלית)
↑  Here's a First Look at LEGO's New 'Super Hero Girls' Collection, TIME, ‏2016-10-03 (באנגלית)
↑  Carolyn Cox, Mattel Enlists Feminists to Help Design DC Super Hero Girls Dolls, The Mary Sue, ‏2015-10-12 (באנגלית)
↑  Second Book Added to DC Super Hero Girls Graphic Novel Series, web.archive.org, ‏2016-03-04
ביוריתמוס

ביוריתמוס (קצב חיים: biorhythm; ביו (bio)= חיים. ריתמוס (rhythm)= קצב) היא תאוריה פסבדו מדעית המחפשת דפוסים של שינויים בפיזיולוגיה, רגשות ואינטלקט, תוך התייחסות לשלושה מחזורים ב"קצב הגוף":
מחזור רגשי: נמשך 28 ימים. קשור לרגישות הנפשית, לשיתוף פעולה סביבתית, להתמודדות רגשית. מחזור זה מבוסס על "מחזוריות" מערכת העצבים.
מחזור פיזיולוגי: נמשך 23 ימים. קשור לאנרגיה ולביצוע משימות פיזיות, רמת האיזון במערכת הפיזיולוגית. מחזור זה מבוסס על "מחזוריות" סיבי השרירים ותפעולם.
מחזור אינטלקטואלי: נמשך 33 ימים. קשור לכוחות המחשבה, התפיסה וההיגיון. מחזור זה מבוסס על "מחזוריות" תאי המוח בתהליכים המחשבתיים.
לכל מחזור ישנם שני שלבים: החלק הראשון הוא השלב החיובי. החלק השני הוא שלילי (בגרף אפשרי, בהתאם למיקום העקומה לעומת קו האפס). מסלול כל מחזור מתחיל בנקודת אפס ונמשך מעליו עד שמגיע לנקודת מקסימום המכונה "נקודה מיני קריטית חיובית".
העקומה במסלולה חוצה את קו האפס ונמשכת מתחתיו עד שמגיעה לנקודת מינימום המכונה "נקודה מיני קריטית שלילית".
הנקודה בה חוצה העקומה את קו האפס היא "נקודה קריטית" זו הנקודה בה המחזור עובר משלב לשלב.
לנקודת מפנה זו מתלווה תחושה של אי יציבות זמנית.
הביוריתמוס אינו סיבה ותוצאה כשלעצמו אלא שינויים מתמשכים הקובעים את רמת היכולת משלוש הבחינות.
מבחינה חזותית, ישנו צופן מקובל עבור כל מחזור: הפיזיולוגי מצוין באדום, הרגשי בכחול והאינטלקטואלי בירוק.
ראו גם

כרונוביולוגיה
לטענת גרייס (סדרה)

| --- | --- |

כרזת הסדרה "לטענת גרייס
 מבוסס על:  לטענת גרייס מאת מרגרט אטווד
 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  שרה פולי 
 כותבים:  שרה פולי 
 בימוי:  מארי הארון 
 שחקנים:  שרה גאדון · אדוארד הולקרופט · רבקה לידיארד · זאקרי לוי · קר לוגאן · דייוויד קרוננברג · אנה פקווין · פול גרוסס
 ארץ מקור:  קנדה
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  6 
 הפקה
 הפצה:  נטפליקס 
 מוזיקה:  ג'ף דנה 
 שידור
 רשת שידור:  CBC Television 
 תקופת שידור מקורית:  25 בספטמבר 2017 – 30 באוקטובר 2017 
 קישורים חיצוניים
 www.cbc.ca/aliasgrace/
 דף התוכנית ב-IMDb
 
לטענת גרייס (באנגלית: Alias Grace) היא מיני סדרה קנדית בבימויה של מרי הארון ובכיכובה של שרה גאדון. הוא מבוסס על הרומן באותו השם מאת מרגרט אטווד משנת 1996, ועובד לסדרת טלוויזיה בת 6 פרקים על ידי שרה פולי. היא שודרה לראשונה ברשת CBC ב-25 בספטמבר 2017, והועלתה לנטפליקס לצפייה בינלאומית ב-3 בנובמבר 2017.
הקרנת הבכורה של שני הפרקים הראשונים הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-2017.
שחקנים ודמויות

שרה גאדון בתפקיד גרייס מרקס
אדוארד הולקרופט בתפקיד ד"ר סיימון ג'ורדן
רבקה לידיארד בתפקיד מארי ויטני
זאקרי לוי בתפקיד ג'רמיה הרוכל/ד"ר ג'רום דופונט
קר לוגאן בתפקיד ג'יימס מק'דרמוט
דייוויד קרוננברג בתפקיד הכומר ורנגר
אנה פקווין בתפקיד ננסי מונטגומרי
פול גרוסס בתפקיד תומאס קינאר
מרתה ברנס בתפקיד גב' פרנקינסון
ויל בואוס בתפקיד ג'ורג' פרקינסון
שרה מנינן בתפקיד גב' האמפרי
סטיבן ג'ופי בתפקיד ג'יימי וולש
מייקל תריו בתפקיד מר מקדונלד
הפקה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: תרגום תוויות תמונה.
ציורים מהמאה ה-18 והמאה ה-19 ממוזיאון SMK‏ (Statens Museum for Kunst, הגלריה הלאומית של דנמרק) מקשטים את הסטים המרכזיים בסדרה, כולל בית משפחת פרקינסון שם גרייס עובדת כמשרתת, ואחוזת מושל הכלא שם היא עובדת כחלק מריצוי עונשה.
Seen in Parkinson's house: Christen Købke, View of a Street in Østerbro outside Copenhagen. Morning Light, 1836.
Seen in Parkinson's house: Jens Juel, Niels Ryberg with his Son Johan Christian and his Daughter-in-Law Engelke, née Falbe, 1797.
Seen in Parkinson's house: C.A. Jensen, Cathrine Jensen, née Lorenzen, the artist’s Wife, Wearing a Turban, c. 1842–44.
Seen in Parkinson's house: Johan Thomas Lundbye, Kolås Wood. Vejrhøj, 1846.
Seen in Parkinson's house: Constantin Hansen, The Arch of Titus in Rome, 1839.
Seen in Parkinson's house: Jens Juel, The Dancing Glade at Sorgenfri, North of Copenhagen, 1800.
Seen in Parkinson's house: Carl Gustaf Pilo, Portrait of Frederik V in Anointment Robe, about 1750.
Seen in the governor's mansion: Rembrandt's workshop, Willem Drost?, Young Woman with a Carnation, 1656.
סצנות הכלא צולמו בבית הכלא קינגסטון שם גרייס מרקס האמיתית ריצתה את תקופת מאסרה. מספר סצנות גם צולמו במוזיאון שירות בתי הסוהר של קנדה, בבית הסוהר הראשי ההיסטורי.
קבלה וביקורת

"לטענת גרייס" זכתה לשבחי הביקורת. באתר Metacritic, הסדרה קיבלה ציון של 82 מתוך 100 בהתבסס על 29 ביקורות, ציון המעיד על "שבחים אוניברסליים". למיני סדרה יש דירוג של 98% באתר עגבניות רקובות, עם דירוג ביקורת ממוצע של 8.13 מתוך 10 המבוסס על 61 ביקורות. הקונצנזוס הביקורתי של האתר אומר, "פרשנות חברתית נושכת ומשחקה המהפנט של שרה גאדון הופכים את 'לטענת גרייס' לתוספת ראויה של לקטלוג העיבודים של מרגרט אטווד."
הערות שוליים

↑  Maane Khatchatourian (21 ביוני 2016). "Netflix Nabs Sarah Polley Miniseries Based on Margaret Atwood True-Crime Novel". Variety. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CBC, Netflix to screen miniseries based on Margaret Atwood novel Alias Grace". The Globe and Mail. 21 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Netflix Debuts First Look Images from New Miniseries based on Margaret Atwood novel, Alias Grace". Netflix Media Center.
↑  "Alias Grace Teaser Netflix". YouTube.
↑  "Vince Carter documentary and a preview of CBC’s Alias Grace join TIFF’s 26-title Canuck lineup". Toronto Star, August 9, 2017.
↑  Sanderhoff, Merete (8 בנובמבר 2017). "Danish art takes Netflix". SMK Open. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dansk kunst på Netflix". www.b.dk (בדנית). 7 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Grubbs, Jefferson. "Is Kingston Penitentiary A Real Prison? 'Alias Grace' Filmed On Location". Bustle (באנגלית).
↑  "Alias Grace". Metacritic.
↑  "Alias Grace: Miniseries". Rotten Tomatoes.
הממלכה האחרונה

| --- | --- |

סמליל הסדרה
 מבוסס על:  הסיפורים הסקסוניים 
 סוגה:  דרמה היסטורית
 כותבים:  Sophie Petzal, Stephen Butchard 
 בימוי:  ניק מרפי אנטוני ביירן בן קנאן פיטר הור
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית, אנגלית עתיקה
 מקום התרחשות:  בריטניה הגדולה, אירופה 
 תקופת התרחשות:  המאה ה-9 
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  46 
 הפקה
 חברת הפקה:  BBC
 הפצה:  נטפליקס 
 אתר צילומים:  בריטניה בריטניה הונגריה הונגריה
 מוזיקה:  ג'ון לון 
 אורך פרק:  58–59 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC America BBC Two נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  10 באוקטובר 2015 – רץ – 9 במרץ 2022 
 קישורים חיצוניים
 דף רשמי באתר BBC America דף רשמי באתר BBC Two
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הממלכה האחרונה (באנגלית: The Last Kingdom) היא סדרת דרמה היסטורית המתרחשת באנגליה של המאה ה-9. העלילה מגוללת את סיפורו של אותרד, בן למשפחת אצולה סקסונית אשר נלקח בילדותו בשבי הויקינגים הדנים, אשר פלשו אל ארצו באותן השנים. בבגרותו יוצא אותרד לדרך עצמאית ומשתתף במאבק של ממלכת וסקס בראשות אלפרד הגדול לסילוק הדנים מאנגליה.
הסדרה הופקה על ידי אולפני "Carnival Film and Television" עבור רשת BBC ונטפליקס, והיא מבוססת על סדרת הספרים של ברנרד קורנוול, "הסיפורים הסקסוניים" (The Saxon Stories) שספר "הממלכה האחרונה" נכלל בסדרה. הפרק הראשון של הסדרה שודר ב-10 באוקטובר 2015 בארצות הברית, וב-22 באותו החודש הפרק הראשון זכה להקרנת בכורה גם בבריטניה. לאחר שהעונה הראשונה, אשר הייתה בת שמונה פרקים, זכתה להצלחה, הזמינו BBC ונטפליקס עונה שנייה בת שמונה פרקים אשר שודרה בתחילת 2017. עונה שלישית הוזמנה לאחר מכן והיא עלתה במלואה בנובמבר 2018 לשרתי נטפליקס. העונה הרביעית עלתה ב-26 באפריל 2020. העונה החמישית עלתה ב-9 במרץ 2022.
רקע

הסדרה מגוללת את קורות המתרחש בשטחי אנגליה דהיום בשלהי המאה התשיעית, כאשר סבל האי מפלישות ויקינגים מאזור דנמרק של ימינו. זוהי תקופת ההפטרכיה, שבה התקיימו שבע ממלכות קטנות: נורת'מבריה, מרשיה, מזרח אנגליה, אסקס, קנט, סאסקס ווסקס.
הסדרה מתחילה בשנת 872. בשנים אלה היו הוויקינגים בשיא פלישתם לארצות רבות בעולם וממלכות רבות באנגליה כבר נכבשו על ידם. רק ממלכת וסקס נותרה לעמוד כנגדם.
סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 10 באוקטובר 2015 | 28 בנובמבר 2015 |
|  | 2 | 8 | 8 | 16 במרץ 2017 | 4 במאי 2017 |
|  | 3 | 10 | 10 | 19 בנובמבר 2018 | 19 בנובמבר 2018 |
|  | 4 | 10 | 10 | 26 באפריל 2020 | 26 באפריל 2020 |
|  | 5 | 10 | 10 | 9 במרץ 2022 | 9 במרץ 2022 |
עלילת הסדרה > עונה 3

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עלילת הסדרה > עונה 4

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
צוות השחקנים

אלכסנדר דריימון - אותרד רגנארסון מבבנבורג
אמילי קוקס - ברידה
דייוויד דוסון - אלפרד הגדול
איאן הארט - האב באוקה
איימי רן - מילדרית'
תומאס גבריאלסון - גות'רום
ג'וזף מילסון - אלפריץ'
ריון טמטה - אבה
יונאס מאלמסיו - סקורפה
מת'יו מקפדיין - לורד אותר'ד
אדריאן באואר - לאופריץ'
סיימון קונז - אודה האב
מארק ראולי - פינאן
הארי מק'אנטייר - אתלוולד, בנו של אתלרד
בריאן ורנל - אודה הבן
טימותי אינס - המלך אדוארד
צ'ארלי מרפי - המלכה איזולט
אווה בירת'יסטל - הילד
רוד האלט - קונסטנטין מלך סקוטלנד
ארנס פדראביציוס - סיטריק
ג'יימי בלקלי - ארדוולף
הארי גילבי - אתלסטאן, מלך אנגליה
פין אליוט - אותרד הצעיר (בנו של אותרד)
מגנוס סמואלסון - קלפה
ג'רארד קירנס - הליג
אדריאן בושה - סטיאפה
הערות שוליים

↑  Lafferty, Hannah (31 January 2014). "Bernard Cornwell Talks The Pagan Lord, The Challenges of Historical Fiction, And Future Plans". Emertainment Monthly. Boston: Emerson College.
↑  The Last Kingdom Renewed For Season 3 By Netflix/BBC Two! - Renew Cancel TV
מפת אנגליה
תיאטרון גבעתיים

תבנית:מבנה
סמליל התיאטרון הישן
סמליל התיאטרון עד 2024
תיאטרון גבעתיים על שם יצחק ירון הוא מרכז לאמנויות הבמה בעיר גבעתיים.
היסטוריה

תיאטרון גבעתיים ממוקם במגרש בו הוקם, בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20, מפעל ליצור ציוד לעבודות עפר בשם "גיברה", שהיה בבעלות חברת "סולל בונה". בשנת 1976 נסגר המפעל עקב חוסר כדאיות כלכלית, אך במקום המשיך לפעול מוסך של "סולל בונה" עוד מספר שנים.
בשנת 1986 הציעה חברת "סולל בונה" לחברת "שיכון עובדים" לרכש את המגרש, עם תוכנית להקמת 400 יחידות דיור במקום. שנה אחר כך אוחדו שתי החברות ליצירת חברת "שיכון ובינוי". בהמשך שונתה התוכנית למתחם והוחלט להקים בחלק מהשטח גם משרדים. כחלק מהליך אישור התוכנית, עיריית גבעתיים דרשה להקצות חלק מהמגרש לצורכי ציבור, והוחלט שהשטח הציבורי יוקצה לטובת הקמת מרכז תרבות קהילתי. בתחילה נקרא המבנה "מרכז תרבות קהילתי – בית אסלינגן", על שם העיר אסלינגן אם נקר בגרמניה, עיר תאומה של גבעתיים אשר תרמה כסף להקמתו של המבנה. כאשר החדרים בקומה העליונה במבנה, משמשים כאכסניית נוער למשלחות של מחוז "אסלינגן", המבקרות בעיר מדי שנה מאז שנות ה-70 של המאה ה-20.
מבנה התיאטרון הוקם בשנים 1995–1998 ונחנך רשמית כ"תיאטרון גבעתיים" ב-23 ביולי 1998. בשאר השטח הוקמו שני בניני משרדים ושטחים מסחריים, "בית הוורד" ששימש כמטה חברת "פלאפון" מאז שהושלם בשנת 1996, ועד שנת 2020 ו"מגדל הפניקס" שהושלם בשנת 2000.
כמנהלו הכללי והאמנותי הראשון של תיאטרון גבעתיים מונה יוסי אלפי, שהעביר לתיאטרון את פסטיבל מספרי סיפורים (שייסד ב-1993), ומתקיים מאז בתיאטרון מדי שנה. אירוע נוסף שיזם היה פסטיבל מיצירותיו של הכוריאוגרף רמי באר בשנת 2001, פסטיבל "רוק N בלוז" שנערך במשך מספר שנים, ומספר הפקות מקור של מספרי סיפורים.
בינואר 2003 דחה בית משפט תביעה נגד התיאטרון, בעקבות ביטול הופעה של אמנון יצחק בתיאטרון, ואף הורה לנציגיו לשלם לתיאטרון הוצאות משפט. ביטול האירוע התרחש לאחר של נציגים מטעמו חתמו על הסכם השכרת האולם לקיום ערב לזכרה של לאה זיסהולץ, מחנכת תושבת גבעתיים; אך לאחר חתימת ההסכם הפיצו המבקשים מודעות על הרצאתו של הרב אמנון יצחק ולא כפי שנקבע בהסכם.
בשנת 2004 מונה רן גואטה למנכ"ל במקומו של יוסי אלפי, הוא שימש בתפקיד עד 2007. אחריו שימשו בתפקיד המנכ"ל אלינור מנור-שחם ויוסי כהן.
בתחילת 2014, דוד קיגלר מונה למנכ"ל התיאטרון. באותה עת התיאטרון נקלע לחובות בסך מיליון וחצי שקל ובמרץ 2014 עובדי התיאטרון הכריזו על סכסוך עבודה, לאחר שהעירייה החליטה להעביר את ניהולו לחברה חיצונית#invoke:פרמטרים, וסירבה להיכנס אתם למשא ומתן על תנאי העסקתם החדשיםתבנית:הערה. כחלק ממאבקם בעירייה, הכריזו העובדים שהכניסה למופעים תהיה חופשית. בתגובה קיגלר שכר עובדי קבלן שהחליפו את העובדים הקבועיםתבנית:הערה.
בסוף שנת 2016 החליטה עיריית גבעתיים לקרוא את התיאטרון העירוני על שם יצחק ירון, ראש העיר בשנים 1978–1993תבנית:הערה.
בשנת 2019 מונה אוהד קנולר למנהל התיאטרוןתבנית:הערה.
בשנת 2020 החליטה עיריית גבעתיים בשיתוף הנהלת התיאטרון, לשנות את שם רחוב דוד רמז, הסמוך לתיאטרון, לרחוב ליא קניג.תבנית:הערה
מבנה ופעילות

מבנה התיאטרון ממוקם ברחוב ליא קניג 1, פינת הרחובות דרך השלום ודרך יצחק רבין. המבנה, בסגנון הדה-קונסטרוקטיביזם תוכנן על ידי זוג האדריכלים ברכה ומיכאל חיוטין ונבנה על ידי עיריית גבעתיים באמצעות חברת "יעד, החברה הכלכלית העירונית". על תכנון המבנה זכו האדריכלים חיוטין בפרס רכטר לאדריכלות בשנת 1996.
המבנה כולל שלושה אולמות:
אולם על שם אריה אליאס בו 391 מקומות ישיבה
אולם על שם שושנה ארבלי-אלמוזלינו בו 186 מקומות ישיבה, ובו גם תצוגה ממבחר אוסף הבובות שלה.
אולם "מועדון התיאטרון" בו 99 מקומות ישיבה
בנוסף במבנה בית קפה, אכסניה וגן פסלים.
רוב המופעים המוצגים בתיאטרון גבעתיים הם הפקות חיצוניות, אך מדי פעם עולות בתיאטרון הפקות מקור, עם זאת אין לו להקת שחקנים קבועה. בין ההפקות שעלו במשך השנים היו:
בשנת 2004 עלה המחזה "השחף" מאת אנטון צ'כוב, בבימוי יגאל כהןתבנית:הערה.
בשנת 2007 עלה המחזה "לשכוח את הרוסטראטוס" מאת גריגורי גורין, בתרגום רועי חן ובבימוי מיכאל קייטתבנית:הערה. באותה שנה עלתה גם הצגת הילדים "החתול במגפיים" בבימוי של עדי לויתןתבנית:הערה.
בשנת 2008 עלה המחזה "סיפור אהבה ארץ ישראלי", מונודרמה מאת פנינה גרי ובבימויה, המבוססת על סיפור אהבתה לעלי בן צבי ואסון מותו ערב חתונתםתבנית:הערה. על תפקידה במחזה זכתה עדי בילסקי בפרס קיפוד הזהב כשחקנית השנהתבנית:הערה.
בשנת 2022 העלה התיאטרון שתי הפקות מקור: המחזה "צירים" שכתב המחזאי והתסריטאי הבריטי מייק בארטלטתבנית:הערה,וביימה עדי גילת ו"מועדון חברות" מאת גליה כהן יונס ובבימוי של טל וניגתבנית:הערה.
בשנת 2023 עלה המחזה להוריד את הכלב מאת יואב בר-לב ושלומית ארנון, ובכיכובם, בבימויו של ארז שפריר.
הערות שוליים

תבנית:הערות שוליים
↑  "גיברה" מרחיב ייצורו של ציוד חדיש לעבודות עפר, על המשמר, 24 במרץ 1964
מפעלי מתכת ,גיברה' , מייצאים ב־80 אלף ד, למרחב, 30 במרץ 1966
↑  פועלי ,גיברה' בגבעתיים הפגינו בדרישה לפתוח המפעל המושבת, דבר, 27 באוקטובר 1976
ישעיהו אביעם, "סולל בונה" מגנה דרישתם של פועלי גיברה לפיצוי מופרז, מעריב, 25 בנובמבר 1976
↑  ועדה תבדוק העברת מוסך " גיברה" מגבעתיים, דבר, 26 במאי 1976
מוסך "גיברה" של סולל־בונה בגבעתיים – נפתח מחדש, דבר, 7 בדצמבר 1976
↑  נדל"ן – סולל בונה: צרות מכל הכיוונים, חדשות, 29 בדצמבר 1986
↑  אורי גינוסר ואלי דנון, סולל-בונה תעביר כל נכסיה – כולל חברת השקעות – לשיכון עובדים, מעריב, 7 באפריל 1987
↑  משלחת מגרמניה מבקרת בגבעתיים, דבר, 29 במרץ 1978
אלון שר, השנררים היחפים, מעריב, 13 במרץ 1988
↑  שלמה פרידמן, ‏ישראלום: מקוריות בעסקי הנייר, באתר גלובס, 5 באוקטובר 1997
↑  גד פרץ, ‏מסימני המשבר בענף: פלאפון מעבירה את משרדיה מגבעתיים לפתח תקוה, באתר גלובס, 2 בספטמבר 2019
↑  אלעזר לוין, ‏הפניקס קנתה משיכון עובדים וישראלום 7 קומות בבניין בגבעתיים בכ-19.25 מיליון, באתר גלובס, 2 בינואר 2000
↑  טל אימגור, עכבר העיר, חדשות במה: שמעון פרס יפתח את פסטיבל "מספרי סיפורים", באתר הארץ, 14 באוגוסט 2012
↑  הארץ, פסטיבל מיצירותיו של הכוריאוגרף רמי באר, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2001
↑  עכבר העיר, "רוק N בלוז", באתר הארץ, 9 ביולי 2006
↑  אסף פטריק, סיפורי המלך ארתור והזאב, באתר הארץ, 5 במרץ 2003
↑  עידו אמין, חופש הביטוי של אמנון יצחק, באתר הארץ, 14 בינואר 2003
↑  ציפי שוחט, מנכ"ל חדש לתיאטרון גבעתיים, באתר הארץ, 3 ביוני 2004
↑  תמרה שרייבר, ‏שחק אותה, רן, באתר גלובס, 1 בינואר 2007
↑  תמר רותם, יוסי כהן מונה למנכ"ל צוותא, באתר הארץ, 5 בינואר 2014
מייק אלדר (מתמטיקאי)

| --- | --- |
 ענף מדעי:  מתמטיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליברפול  אוניברסיטת אוסטרליה המערבית  אימפריאל קולג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוסטרליה המערבית 
 
מייקל ד' אלדר (באנגלית: Michael D. Alder)  הוא מתמטיקאי אוסטרלי שהיה פרופסור באוניברסיטת אוסטרליה המערבית. אלדר ידוע בכתיבתו הפופולרית ובמאמריו העוקצניים על היעדר כישורי חשבון בסיסיים בקרב בני נוער.
קריירה

אלדר קיבל תואר B.Sc. בפיזיקה מאימפריאל קולג' ודוקטורט בטופולוגיה אלגברית מאוניברסיטת ליברפול ותואר שני מאוניברסיטת אוסטרליה המערבית. אלדר היה פרופסור באוניברסיטה זו עד 2011.
חרב הלייזר הבוערת של ניוטון

חרב הלייזר הבוערת של ניוטון (הידועה גם כ"התער של אלדר") היא תער פילוסופי שהגה אלדר ופרסם במאמר בגיליון מאי/יוני 2004 של Philosophy Now. העיקרון, המתייחס לדעותיהם השונות של מדענים ופילוסופים על אפיסטמולוגיה וידע, סוכם על ידי אלדר כך:
בצורתו החלשה קובע העיקרון שאסור לנו לחלוק על הצעות אלא אם כן ניתן להוכיחן על ידי לוגיקה או מתמטיקה מדויקת שיש להן השלכות ניתנות לצפייה. בצורתו החזקה ביותר דורש העיקרון רשימה של השלכות הניתנות לצפייה והוכחה פורמלית לכך שהן אכן השלכות של ההצעה הנטענת.
התער נקרא בהומור על שמו של אייזק ניוטון, מכיוון שהוא נוסח בהשראת המחשבה הניוטונית, והוא נקרא "חרב לייזר" מכיוון שהוא "הרבה יותר חד ומסוכן מתערו של אוקאם ".

אלדר כותב כי המדען הממוצע אינו מכבד את הפילוסופיה, בהתחשב בכך שהיא "איפשהו בין סוציולוגיה לביקורת הספרות". הוא מתח ביקורת על מה שראה כהשפעה חסרת פרופורציות של הפילוסופיה היוונית – במיוחד הפלאטוניזם – על הפילוסופיה המודרנית. הוא עימת את הגישה הפופרית של המדען עם הגישה הפלטוניסטית של הפילוסוף, שאותה הוא מתאר כהיגיון טהור. הוא המחיש זאת, בין היתר, על ידי הדוגמה של "פרדוקס הכוח שאי אפשר לעמוד בפניו". לדברי אלדר, תשובתו של המדען לפרדוקס "מה קורה כאשר מופעל כוח שאי אפשר לעמוד בפניו על חפץ בלתי ניתן להזזה?" היא שהנחת היסוד של השאלה פגומה; או שהעצם זז (ולכן החפץ ניתן להזזה), או שהוא לא (ולכן אין זה כוח שאי אפשר לעמוד בפניו): הגעתי למסקנה שהשפה גדולה מהיקום, שאפשר לדבר באותו משפט על דברים שלא ניתן למצוא את שניהם בעולם האמיתי. העולם האמיתי עשוי להכיל חפץ כלשהו שמעולם לא הוזז עד כה, והוא עשוי להכיל כוח שמעולם לא התנגדו לו בהצלחה, אבל השאלה אם החפץ באמת בלתי ניתן להזזה יכולה להיות ידועה רק אם כל הכוחות האפשריים נוסו עליו והשאיר אותו ללא תנועה. אפשר היה לפתור את העניין על ידי ניסיון הכוח שעד כה אי אפשר היה לעמוד בפניו, על החפץ שעד כה היה בלתי ניתן להזזה, ולראות מה יקרה. או שהחפץ יזוז או שלא, מה שיגיד לנו אחד משניים: או שהחפץ שלא היה ניתן להזזה עד כה, לא היה למעשה בלתי ניתן להזזה – או שהכוח שאי אפשר היה לעמוד בפניו, היה למעשה כוח שאפשר לעמוד בפניו."לדעת המדען, ניתן לפתור את השאלה בניסוי. אולם, אלדר מודה ש"בעוד שההתעקשות הניוטונית להבטיח שכל קביעה ניתנת לבדיקה על ידי תצפית ... ללא ספק מנפה את השטויות, נראה שהיא מנפה גם את כל השאר, כמעט."
ראו גם

הפרכה
התער של הנלון
תערו של היצ'נס
פוזיטיביזם לוגי
הערות שוליים

↑  Alder, Michael D. (2001). An Introduction to Mathematical Modelling. HeavenForBooks.com.
↑  "Mike Alder Staff Profile: The University of Western Australia". אורכב מ-המקור ב-16 באפריל 2011. נבדק ב-22 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Clive James (20 ביולי 2007). "New dogs and old tricks". BBC news. נבדק ב-22 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Alder, Mike (בנובמבר 2006). "Lie Group Transformations of Objects in Video Images". Journal of Mathematical Imaging and Vision. 26 (1–2): 73–84. doi:10.1007/s10851-006-6864-8. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "General News" (PDF). Gazette of the Australian Mathematical Society. במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mike Alder (2004). "Newton's Flaming Laser Sword". Philosophy Now. 46: 29–33. Also available as Mike Alder (2004). "Newton's Flaming Laser Sword" (PDF). Mike Alder's Home Page. University of Western Australia. אורכב מ-המקור (PDF) ב-14 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Mike Alder (2004). "Newton's Flaming Laser Sword". Philosophy Now. 46: 29–33. Also available as Mike Alder (2004). "Newton's Flaming Laser Sword" (PDF). Mike Alder's Home Page. University of Western Australia. אורכב מ-המקור (PDF) ב-14 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NSK: 000717586  VIAF: 1358154380963530290954   WorldCat (עם VIAF): 1358154380963530290954
בדיקות נסיגה

בדיקות נסיגה (וגם בדיקות רגרסיה, לפי האקדמיה ללשון: בדיקות תסוגה) הן בדיקות המבוצעות על מנת לוודא כי כל תפקודי התוכנה ויכולותיה לא נפגעו כתוצאה משינוי התוכנה, בעיקר כאשר כותבים לה גרסה חדשה. במסגרת בדיקות הגרסה מתבצעת בדיקה המוכיחה שהשינויים שהוכנסו לתוכנה עונים על הדרישה שבגינה הוכנסו. לאחר מכן מתבצעת סדרת בדיקות נסיגה המבקשת להוכיח שאוסף דרישות קודמות עדיין מקבל מענה בתוכנה. 
אחת המטרות הבולטות לביצוע בדיקות נסיגה היא לקבוע האם השינוי האחרון שנעשה בתוכנה משפיע על החלקים האחרים בה.
שיטות נפוצות בבדיקות רגרסיה הן הרצה חוזרת של בדיקות שבוצעו בעבר, והשוואה האם ישנם שינויים בהתנהגות התוכנה והאם תקלות שהתגלו מחדש הן תקלות שהיו ידועות בגרסאות קודמות.
בדיקות רגרסיה יכולות לשמש לבדיקות יכולת של התוכנה פשוט על ידי בחירה באופן שיטתי של מינימום תסריטי בדיקה, שבמידה מספקת יכסה אזור קוד מסוים שבו בוצע השינוי בגרסת התוכנה הנבדקת.
היקף הבדיקות המתבצעות במסגרת בדיקות נסיגה יכול לנוע מבדיקות יחידה המתמקדות ביחידת התוכנה בה בוצע השינוי ועד בדיקות המערכת בשלמותה.
תאורטית, יש להריץ את כל תסריטי הבדיקה הקיימים עבור כל גרסת תוכנה, על מנת לוודא כי לא חלה נסיגה בהתנהגות התוכנה או בביצועיה. אבל למעשה, ניתן לצמצם את כמות הבדיקות על ידי ניהול תהליך בדיקות מונחה סיכונים ועל ידי ניתוח השינויים הכלולים בגרסה האחרונה והשפעתם על רכיבים ותהליכים שונים בתוכנה הנבדקת. עם זאת, צמצום כזה כרוך בסיכון מסוים להחמצת נסיגה קיימת בתפקוד התוכנה (בשל השפעות בלתי צפויות של השינויים).
הצורך בבדיקות נסיגה

כאשר משנים תוכנה, לעיתים מופיע באג חדש או מתגלה שוב באג ישן. לפעמים הופעה מחדש של באג מתרחשת בגלל שהתיקון שלו הולך לאיבוד בשל ניסיון דל בניהול גרסאות (או בשל טעות אנוש פשוטה לניהול גרסאות).
בהרבה מקרים תיקון של בעיה יהיה "שביר", מכיוון שהוא יפתור את הבעיה נקודתית, איפה שהבעיה נצפתה לראשונה, אך הוא לא יטפל במקרה הכללי שעלול להסתבך במהלך השנים של התוכנה.
לעיתים קרובות, תיקון של בעיה באזור אחד, עלול בהיסח דעת לגרום לבאג בתוכנה במקום אחר. לפעמים כשפונקציונליות אחת משתנה, חלק מאותן התקלות שנצפו בהטמעה של הפונקציונליות המקורית חוזרות על עצמן גם בשינוי. לכן ברוב המקרים של פיתוח תוכנה כאשר באג מתגלה ומתוקן, הבדיקה שחשפה את הבאג מוקלטת ונבדקת באופן קבוע אחרי כל שינוי משמעותי בתוכנה. למרות שתהליך זה נעשה בדרך-כלל באופן ידני, הוא יכול להתבצע גם על ידי כלים של בדיקות אוטומטיות.
לדוגמה, כלי תוכנה שמאפשרים סביבה להרצת בדיקות אוטומטיות, יכילו רצף של בדיקות (באנגלית: test suite) נסיגה (רגרסיה) שירוצו בצורה אוטומטית. חלק מהפרויקטים בונים מערכות שיריצו מחדש באופן אוטומטי את כל בדיקות הרגרסיה בחלקים מוגדרים מראש ויוציאו דוח תקלות. אסטרטגיה נפוצה היא הרצה של מערכות אלו בכל הידור, כל לילה או אחת לשבוע.
בדיקות נסיגה הן חלק חשוב בשיטות פיתוח תוכנה, בהן מפרט דרישות התוכנה מוחלף בבדיקות חוזרות ואוטומטיות לכל חבילות התוכנה במהלך כל שלב במעגל פיתוח תוכנה.