הרפובליקה הרומית
היסטוריה > 133–27 לפנה"ס – הרפובליקה המאוחרת > מלחמת בעלות הברית

מלחמת בעלות הברית הוא שמה של מלחמה שהתנהלה בשנים 90 עד 88 לפני הספירה בחצי האי האפניני, בין צבא הרפובליקה הרומית בהנהגת גאיוס מריוס, לוקיוס קורנליוס סולה ואחרים מצד אחד לבין ערים ושבטים באיטליה, שהיו בעלות בריתה קודם לפרוץ המלחמה, מהצד שכנגד. הערים שנלחמו היו תחת שלטון רומא, וחויבו לשלם לה מיסים ולהמציא לה חיילים לצורך מלחמותיה, אך לא קיבלו במקביל זכויות שוות לאזרחי רומא.
סוגיית זכויות האזרח הייתה במוקד מחלוקת חריפה ועקובה מדם בתוך הציבור הרומאי עצמו. בעוד הסיעה האופטימאטית, התנגדה להענקת זכויות אלו, כמו גם להענקת קרקעות לחיילים מהמעמדות הנמוכים, הרי שהסיעה הפופולרית תמכה בכך.
המלחמה גבתה רבבות הרוגים משני הצדדים, והסתיימה בניצחון צבאי רומאי, אך גם בהענקת זכויות אזרח לכל תושבי איטליה במסגרת Lex Julia – חוק שהתקבל ב־90 ו-Lex Plautia Papiria שהתקבל שנה לאחר מכן ולפיהם היה יכול כל תושב איטליה לקבל אזרחות בתנאים מסוימים. אימוץ חוקים אלה (שהיוו הענות לדרישות המורדים שבעתים פרצה המרד) בזמן המלחמה היא ששכנעה רבים מן המורדים האיטלקים לפרוש מהמלחמה.עמ' 178
סכסוך אזרחי נוסף החל בשנת 88. אחד מהקונסולים באותה שנה, לוקיוס קורנליוס סולה, הופקד לגייס צבא נגד המלך הפונטי מיטרידטס. המושל המקומי שם הובס, אך גאיוס מריוס, הניע טריבון לפרסם חקיקה המחזירה את הפיקוד של סולה למריוס. סולה הגיב בשכנוע ושיחוד צבאו לצעוד לרומא (העיר הייתה ללא הגנה אך זעמה פוליטית כיון שהיה אסור בתכלית האיסור לאיים ובוודאי להיכנס עם צבא למרכז העיר רומא. סולה הוביל לגיון שלם על פני הפומריום, הגבול הפנימי הקדוש של רומא, שבתוכו אף אזרח לא היה אמור לשאת נשק.זה אחד הקווים האחרונים והקדושים ביותר של מוס מאיורום נחצה), והכרזה על מריוס ו-11 מבעלי בריתו כפורעי חוק לפני שיצאו מזרחה למלחמה עם מיטרידטס. מריוס, שנמלט לגלות, חזר, ועם לוקיוס קורנליוס קינה השתלט על העיר.
לאחר שהמריאנים (תומכי מריוס) השתלטו על העיר, הם החלו לטהר את אויביהם הפוליטיים. הם בחרו, באופן לא לגמרה חוקי, את מריוס (בפעם השביעית ! ואחרונה) וקינה לקונסול של שנת 86 לפני הספירה. מריוס מת שבועיים לאחר כניסתו לתפקיד. קינה השתלט על המדינה: מדיניותו אינה ברורה ורישומים על כהונתו מבולבלים בגלל ניצחונו הסופי של סולה לאחר מכן. משטר קינה הכריז על סולה כאויב ציבור ולכאורה החליף אותו בפיקוד במזרח. במקום לשתף פעולה עם מחליפו, שסולה ראה בו כלא לגיטימי, הוא עשה שלום עם מיטרידטס המנוצח (לאחר שהגביל אותו לשטח ממלכתו פונטוס המקורי והטיל עליו מס כבד) והתכונן לחזור לאיטליה. בשנת 85 לפני הספירה, תומכי קינה ברומא החלו בהכנות להגן על חצי האי מפני פלישה של סולה בחזרתו מהמזרח בשנת 83 עם צבא קטן אך מנוסהעמ' 187. התגובות הראשוניות היו שליליות ברחבי חצי האי האיטלקי, אך לאחר שזכה במספר ניצחונות הוא הצליח להתגבר על ההתנגדות ולכבוש את העיר רומא. בקרב על שער קולין (אנ'), ממש מחוץ לרומא,עמ' 194-5 צבאו של סולה הביס את מגיני רומא מבין תומכי מריוס ולאחר מכן המשיך "להתפרע... להרוג למטרות רווח, הנאה או נקמה אישית כל מי שרצה".עמ' 197 לאחר מכן הוא הנהיג נהלים לריכוז ההרג, ויצר רשימות של אנשים אסורים שניתן להרוג עבור רכושם ללא עונש (אנ'). לאחר ביסוס השליטה הפוליטית, הפך סולה את עצמו לדיקטטור למשך כל חייו (בניגוד לחוק שאפשר דיקטטורה לזמן חירום למשך חצי שנה בלבד) ויחד אתה סמכות אבסולוטית לחיים ולמוות של כל רומאי כפי משרת הדיקטטור אפשרה. הוא העביר שורה של רפורמות חוקתיות שנועדו לחזק את עמדת השופטים והסנאט במדינה ולהחליף את המנהג בחוקים חדשים מפורשים ונוקשים שנאכפו על ידי בתי משפט קבועים חדשים.עמ' 246 סולה התפטר מהדיקטטורה בשנת 81 לאחר בחירתו כקונסול ל-80. לאחר מכן פרש, ומת בשנת 78 לפנה"ס.עמ' 205-7 למרות כל הרפורמות החוקתיות שלו להחזרת הסדר התקין של הרפובליקה בדור הבא, הכללים הארציים של הסדר הרפובליקאי החווירו לעומת הדוגמה של אדם בודד המחזיק בכוח בלתי מוגבל וללא הגבלת זמן. הדיקטטורה של סולה, לא הרפובליקה של סולה היא זו שתהיה מורשתו המתמשכתעמ' 252