stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שואת יהודי רומניה
לקריאה נוספת

תולדות השואה - רומניה מאת ז'אן אנצ'ל, הוצאת יד ושם.
פנקס הקהילות - רומניה הוצאת יד ושם, כרך א', עמודים קמא עד רג.
"de zile de teroare 370" בעברית "370 ימים של טרור" מאת העיתונאי Radu Bălaş והמשורר Kocsis Francisko.
Dennis Deletant, "Hitler’s Forgotten Ally - Ion Antonescu and His Regime, Romania 1940–44" (באנגלית)
רות גלסברג-גולד, אתמולים אבודים, הוצאת יד ושם, 2000
אמיל דוריאן,Raport general asupra situatiei comunitatii pe anul 1946 (דין וחשבון כללי על מצב הקהילה היהודית לשנת 1946)
חיים ארז

| --- | --- |

חיים ארז ביד לשריון, לטרון
 לידה:  11 בנובמבר 1935 (בן 89) ט"ו בחשוון ה'תרצ"ז פולין ורשה, פולין
 תאריך עלייה:  1943
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1954–1986 (כ־32 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד גייסות השריון  מפקד עוצבת הפלדה  סגן ראש אגף התכנון  מפקד פיקוד הדרום  ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
 פעולות ומבצעים
   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל כימיקלים לישראל, דירקטור בחברות שונות
 
חיים ארז מח"ט 421 מתכנן את תנועת החטיבה במסגרת קרב הבלימה במלחמת יום הכיפורים, אוקטובר 1973
חיים ארז בסיני, 1973
טנק הפטון/מג"ח של מח"ט 421 אל"ם חיים ארז, 1973
חיים ארז, מנהל את הלחימה מנגמ"ש, 1973
חיים ארז מימין לצד שר הביטחון יצחק רבין, ומבקר מערכת אלוף שלמה אראל 1985
תדרוך כתבים צבאיים 1986.
חיים ארז (נולד ב-11 בנובמבר 1935 בוורשה) הוא איש צבא ומנהל ישראלי שכיהן כאלוף בצה"ל, ושימש מפקד פיקוד הדרום בעת השלמת נסיגת כוחות צה"ל מסיני עם כינון הסכם השלום עם מצרים וראש אג"א (כיום אט"ל). לאחר שירותו הצבאי שימש מנכ"ל כימיקלים לישראל (כיל).
ביוגרפיה

חיים ארז נולד בשנת 1935, בוורשה בירת פולין בשם הניק רוזנברג, למשפחה יהודית גדולה ומבוססת. לאחר שכבשו הגרמנים את מערב פולין ב-1939, החליטו הוריו לעבור לביאליסטוק, עיר במזרח פולין שהייתה אז תחת כיבוש סובייטי. בתקופה זו נעלמו עקבותיו של אביו, שניסה לחזור אל ורשה.
ב-1940 אספו השלטונות הסובייטיים את היהודים ושלחו אותם למחנות עבודה. כשפרצה המלחמה בין ברית-המועצות לגרמניה ב-1941 שחררו הסובייטים את האזרחים הפולנים שכלאו, אז עברו ארז ואימו לבוכרה. ב-1942 נעצרה האם על סחר בלתי-חוקי ונכלאה, ואילו ארז בן ה-7 הועבר לבית-יתומים בחסותו של הצלב האדום.
ב-1943 עלה ארז לארץ ישראל במסגרת ילדי טהראן, דרך איראן, הודו ומצרים. בתקופה זו שוחררה אמו מן הכלא, ולאחר המלחמה החלה במסע מערבה במטרה לעלות לארץ גם-כן. ב-1947 פגשה את דוד בן-גוריון שסייר במחנות-העקורים בגרמניה, והוא סייע לה לאתר את בנה, שהתגורר בנהלל. בהגיעה ארצה בשנת 1948 נפגשה עם בנה, ועם סיום לימודיו בנהלל ב-1951 עבר להתגורר עימה בביתה שבנהריה.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

ארז התגייס לצה"ל בשנת 1954, והחל לשרת כלוחם בחטיבת גולני, ועבר במסגרתה מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבת גולני, מונה למפקד מחלקה, ולחם בשורות החטיבה במהלך מלחמת סיני (מבצע קדש) בשנת 1956. ולאחר המלחמה עבר לחיל השריון, במסגרתו מילא מספר תפקידי פיקוד והדרכה:
חבר במשלחת קציני השריון הראשונה שיצאה לגרמניה ב-1964, לקראת קליטתם של טנקי הפטון (הידועים בשמם הצה"לי "מגח").
סגן-מפקד גדוד 79, גדוד הפטונים בחטיבה 7 לפני מלחמת ששת-הימים (1967), ומפקד הגדוד עם נפילתו של המג"ד, אהוד אלעד, ביום הראשון למלחמה. ארז לחם עם הגדוד בחזית המצרית עד ההגעה לתעלת סואץ.
סגן-מפקד חטיבה בגיזרת התעלה במהלך מלחמת ההתשה (1969–1970).
מ-1972 כיהן כמפקד חטיבת שריון במילואים 421 באוגדה 143. בימיה הראשונים של מלחמת יום הכיפורים לחמה החטיבה בקרבות הבלימה בגזרה המרכזית של חזית הדרום. בין היתר השתתפה בקרבות על רכס "חמוטל". לאחר מכן הייתה חטיבת השריון הראשונה שצלחה את תעלת סואץ אל הגדה המערבית של תעלת סואץ.
סגן-מפקד אוגדה 36 (אוגדת הגולן, "עוצבת געש") מ-1974.
סגן-מפקד גייסות השריון בדרגת תת-אלוף מ-1976.
מפקד עוצבת הפלדה מ-1978.
בשנת 1979 יצא ארז ללימודים במכללה לביטחון לאומי, ועם סיום לימודיו ב-1980 מונה לסגן ראש אגף התכנון במטה הכללי.
בתחילת שנת 1982 הועלה ארז לדרגת אלוף, ומונה למפקד פיקוד הדרום. במהלך שירותו בתפקיד פיקד על השלמת נסיגת כוחות צה"ל מסיני ועל פינוי היישובים, כפי שסוכם בהסכם השלום עם מצרים, וכן תיאם וארגן את היערכות הכוחות החדשה במרחב הפיקוד שלאחר הנסיגה.
עם סיום תפקידו כמפקד הפיקוד לקראת סוף שנת 1983, מונה ארז לראש אג"א (היום אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה - אט"ל). הוא שימש בתפקיד זה עד לשנת 1986, אז השתחרר משירותו בצה"ל לאחר 33 שנים.
ביוגרפיה > פעילותו האזרחית והציבורית

לאחר פרישתו מצה"ל, מונה ארז למנכ"ל חברת כימיקלים לישראל (כי"ל) בע"מ (שימש בתפקיד בשנים 1988–1995). כיום ארז הוא בעל חברה פרטית לניהול וייעוץ, ובנוסף הוא מכהן כדירקטור של מספר חברות (בהן אפריקה ישראל השקעות בע"מ, כימיקלים לישראל בע"מ, אי.די.בי. ומפעלי ים המלח), חבר בוועדה המייעצת לעניין מינויים בכירים בשירות המדינה (ועדת בך) וכיו"ר עמותת "יד לשריון".
בסוף שנת 2016 הצטרף ארז לעמותת "דורות ההמשך" שפועלת להנצחת השואה באמצעות תיעוד זיכרונות של ניצולים, ומלמדת את דורות ההמשך לשאת את הסיפורים האישים של אלו שאבדו.
בנוסף משמש ארז כיו"ר העמותה להקמת "מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה" בלטרון.
ב-29 באפריל 2004 חתם על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובעת שהתכנית חיונית לביטחון ישראל. הוא טען ש"פינוי רצועת עזה מהתיישבות יהודית הוא חיוני לביטחון ישראל ויהיה שלב חשוב בחיזוקה של מדינת ישראל, חיזוק ביטחונה והיכולת להגיע לשלום עם שכנינו הפלסטינים."
ביוגרפיה > פרטים כלליים

ארז למד שנת לימודים בבית הספר לכלכלה של לונדון. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
לארז שני בנים, אשר שירתו שניהם כקצינים בחיל השריון, וארבעה נכדים.
לקריאה נוספת

אילן כפיר, "אחי גיבורי התעלה", הוצאת ידיעות ספרים, 2003.
רונן ברגמן וגיל מלצר, "מלחמת יום כיפור – זמן אמת", הוצאת משכל, 2004.
ד"ר עמירם אזוב, "צליחה", הוצאת דביר, 2011.
אלישיב שמשי, "אליהם נשואות העיניים: על מפקדי חטיבות בשדה הקרב", תל אביב: משרד הביטחון, 2006.
אלישיב שמשי, "בכוחם להכריע: על מפקדי אוגדות בשדה הקרב", תל אביב: משרד הביטחון, 2007.
אילן כפיר ודני דור, מסע חיים, אלוף חיים ארז, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2017
ביאורים

↑  מימין לשמאל: אלוף עמרם מצנע - עוזר ראש אג"מ, תא"ל אפרים לפיד, דובר צה"ל,  אלוף חיים ארז - ראש אג"א.
הערות שוליים

↑  אלישיב שמשי, "אליהם נשואות העיניים: על מפקדי חטיבות בשדה הקרב", תל אביב: משרד הביטחון, 2006, עמוד 203.
↑  דורות ההמשך dorothahemshech.org.il
↑  "דמעות של מפקד", חיים ארז, 82, קריית אונו ידיעות אחרונות, מוסף ידיעות תל אביב יפו, נעמי רייכמן, 13 באפריל 2018, עמוד 36
↑  אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007359069105171  LCCN: no2018024284  VIAF: 5472151433046156420007   WorldCat (עם VIAF): 5472151433046156420007
קולון

ערך זה עוסק ביחידת מידה למטען חשמלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קוּלוֹן (בלועזית: Coulomb,‏ סימון מדעי: C) היא יחידת מידה במערכת היחידות הבין-לאומית (ה-SI) שנקבעה למטען חשמלי. יחידה זו קרויה על-שם הפיזיקאי הצרפתי שארל-אוגוסטן דה קולון.
הגדרה וגדלים קשורים

מאז חידוש מערכת היחידות הבין-לאומית (אנ') בשנת 2019, הקולון מוגדר מוגדר כ- {\frac {1}{1.602176634\times 10^{-19}}} יחידות מטען בסיסיות (יחידת המטען הבסיסית שוווה למטען האלקטרון בסימן חיובי).
בתיל מוליך הנושא זרם של אמפר אחד, כמות המטען החשמלי העוברת דרך נקודה נתונה במשך שנייה אחת שווה לקולון אחד.
הכוח החשמלי הפועל בין שני מטענים בגודל קולון אחד הנמצאים במנוחה זה ביחס לזה, ניתן על ידי חוק קולון ושווה בקירוב ל- 9\times 10^{9} ניוטון.
מטען של קולון אחד מתאים לכ- 3\times 10^{9} סטט-קולון (אנ'), יחידת המטען בה משתמשת מערכת יחידות cgs. יש לציין שבמערכת cgs המטען החשמלי מוגדר אחרת, לא רק בגודלו אלא גם במהותו, ולכן ההמרה בין המערכות איננה ישירה (כמו המרה מקילומטרים למיילים) אלא תלויה בהקשר הרחב יותר של המערכת הפיזיקלית בה עוסקים.
בהקשרים מסוימים, למשל כדי לציין את כמות המטען החשמלי האגורה בסוללות, מקובלת גם יחידת המידה אמפר-שעה, ויחידות נגזרות כמו מיליאמפר-שעה. אמפר-שעה אחת שווה ל-3,600 קולון.
ראו גם

יחידות מידה על שם אישים
אמפר-שעה
| מערכת היחידות הבין-לאומית |
| --- | --- | --- |
| יחידות בסיסיות | אמפר • מול • מטר • קילוגרם • קלווין • קנדלה • שנייה |  |
| יחידות משנה | אוהם •  בקרל •  ג'ול • גריי • הנרי • הרץ • ואט • ובר • וולט • סיוורט • טסלה • לוקס • ניוטון • לומן • סטרדיאן • סימנס • פאראד •  פסקל • קולון • קטל • רדיאן |  |
| חשמל |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מטען • שדה חשמלי • אנרגיה פוטנציאלית חשמלית • פוטנציאל • מתח • כא"מ • זרם • התנגדות ומוליכות • עכבה • הספק •  השראות • זרם ישר • זרם חילופין • מעגל חשמלי • תהודה • עכבה אופיינית |  |
| רכיבים בסיסים | מקור מתח • מקור זרם • נגד • קבל • משרן • ממריסטור • שנאי • מפסק • מבדד |  |
| מכשירי מדידה | מד מתח • מד זרם • מד התנגדות • אלקטרוסקופ • גלוונומטר • מד קיבול • מד השראות • רב מודד • אוסצילוסקופ • מחולל אותות |  |
| אלקטרוניקה | מוליך למחצה • דיודה • טרנזיסטור • מיתוג • שפופרת ריק • טריודה • טטרודה • דיודה פולטת אור (לד) • מגבר שרת • מסנן תדרים • מעגל משולב • מעגל מודפס • VLSI  • מיקרואלקטרוניקה |  |
| זרם חזק | גנרטור חשמלי • מנוע חשמלי • תעשיית האנרגיה • תחנת כוח • מתקן חשמל דירתי • מערכת חלוקה • רשת חשמל • מערכת תלת-פאזית |  |
| בטיחות בחשמל | התחשמלות • לוח חשמל • קצר חשמלי • נתיך • הארקה • ממסר פחת • מפסק אוטומטי • צבע חוטי החשמל |  |
| חוקים פיזיקליים | חוק קולון • חוק גאוס • חוק אוהם • חוקי קירכהוף • חוק שימור המטען החשמלי • חוק פאראדיי |  |
ביאורים

↑  הערך המספרי לא מדויק, מכיוון שהוא קשור למהירות האור בריבוע. ביחידות SI, מהירות האור שווה בקירוב ל- 3\times 10^{8} מטרים לשנייה; אך זהו ערך מקורב ולא מדויק, ולכן המקדם המספרי בגודל הכוח איננו 9 אלא מעט פחות.
חוה הראלי

חוה הראלי (1917 – 2008) הייתה דיפלומטית ישראלית ששימשה כשגרירת ישראל בנוורבגיה ואיסלנד.
ביוגרפיה

הראלי נולדה בשם אליאסברג בווינה, באימפריה האוסטרו-הונגרית ב-1917. היא למדה כלכלה במשך שנתיים באוניברסיטת וינה, ובין 1936 ו-1939 למדה בבית הספר לכלכלה של לונדון, וב-1945 עלתה לארץ.
הראלי הייתה חברה במשלחת הישראלית לאו"ם לפחות בין השנים 1958–1964. היא הייתה אחראית על העניינים החברתיים והכלכליים של המשלחת וכיהנה בוועדה הכלכלית של העצרת הכללית של האו"ם. הראלי שימשה גם כמתרגמת במשפטו של אדולף אייכמן.
ב-1967 מונתה הראלי שימשה כסגנית נציגת קבע במשרד האו"ם בז'נבה.
מ-1978 עד 1981 מונתה הראלי לשגרירת ישראל בנורווגיה ושגרירה לא תושבת באיסלנד.
הראלי הייתה בעברה חברת קיבוץ גלעד ומעולם לא הקימה משפחה.
הערות שוליים

↑  "Golda Meir Heads Israel's Delegation to United Nations General Assembly". Jewish Telegraphic Agency. 14 בספטמבר 1960. נבדק ב-28 ביולי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  נילי פרידלנדר, האישה שלנו בארץ הפיורדים, מעריב, 25 ביוני 1978
↑  הדיפלומטית היא קיבוצניקית, דבר, 5 באוקטובר 1962
1 2 3  article on her election to a UN committee
↑  חוה הראלי לא נבחרה, מעריב, 2 באוקטובר 1962
↑  "The Trial of Adolf Eichmann". The Nizkor Project. נבדק ב-28 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "List of Representatives" (PDF). General Agreement on Tariffs and Trade. נבדק ב-28 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   גידי וייץ, "פתאום פרס הצמיד אותי לדלת. הדפתי אותו. כשיצאתי משם רעדו לי הרגליים", באתר הארץ, 7 באוקטובר 2021
השומר הצעיר

ערך זה עוסק בתנועת נוער. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 כינוי:  השומר, השוה"צ, השמו"צ
 תאריך ייסוד:  1913
 השתייכות פוליטית:  ציונות סוציאליסטית, ציונות, סוציאליזם, סוציאל-דמוקרטיה שמאל, שמאל ציוני
 מספר חניכים (על פי משרד החינוך):  10,497 (בישראל)
 אישים בולטים:  מרדכי אנילביץ'   מרדכי שנהבי   חביבה רייק   מאיר יערי   יעקב חזן   אבא קובנר   חייקה גרוסמן   אבא חושי   חיים אורון   מישל קישקה   עליזה עמיר-זהר  עמליה כהנא-כרמון   דן שכטמן   שאנן סטריט   יענקל'ה רוטבליט   אריק איינשטיין  אילן גילאון   דניאל הגרי
 מזכיר כללי:  רונית שניר
 מוטו:  חזק ואמץ
 תלבושת
 
 חולצה שומרית
 
 http://www.hashomer-hatzair.org
השומר הצעיר היא תנועת הנוער הציונית הראשונה. התנועה הוקמה בשנת 1913 על ידי קבוצת נערים ונערות יהודים שביקשו למצוא דרך חדשה לחבריהם ולשאר בני עמם בגלות. התנועה פועלת במאות מוקדים בישראל וברחבי העולם, ומקיימת פעילות חינוכית שבסיס רעיונה הוא "תיקון אדם – תיקון עולם".
תולדות התנועה > רקע

בשנת 1913 הוקמה תנועת השומר הצעיר, הראשונה לתנועות הנוער הציוניות. ראשיתה בגליציה שבדרום-מזרח פולין ומערב אוקראינה (חלק מהאימפריה הרוסית באותם ימים), בה נאספו צעירות וצעירים יהודים לקבוצות, נפגשו לפעולה ולמדו מפיו של מדריך על ציונות, שיתוף והגשמה. תוך שנים מספר התפשטה התנועה לעשרות ומאות קנים ברחבי פולין ומשם ל-35 מדינות. ערב השואה עמד מניינה על 70,000 חברים ברחבי תבל.
בארץ הקימה תנועת השומר הצעיר 85 קיבוצים והייתה לתנועת הגשמה. במרוצת השנים יצרה מפעלים חברתיים וחינוכיים אשר תרמו לבניין המפעל הציוני והחברה הישראלית. בתנועה מתקיימים תחומי העשייה הבאים: תנועת הנוער בארץ, המונה למעלה מ-100 קנים בהם מתחנכים כעשרת אלפי בני נוער; תנועת הנוער בעולם, המונה 42 קנים ב-21 מדינות; פעילויות חברתיות במסגרת קבוצת חבצלת ותנועת הבוגרים של השומר הצעיר המונה מאות חברים.
תולדות התנועה > ראשית: 1913–1919

תנועת השומר הצעיר הוקמה ב-1913 בלבוב שבגליציה (כיום מערב אוקראינה). שנותיה הראשונות היו שנים של תסיסה וגיבוש דרך. בתחילה הייתה זו תנועת נוער צופית מעיקרה שטיפחה בחניכיה חיי קבוצה, זיקה לטבע, גאווה לאומית, והיכרות עם השפה העברית והארץ. מקור השפעה נוסף לצופים, היוותה תנועת הוואנדרפוגל (פירוש השם: ציפור נודדת) הגרמנית, בין היתר, בהשראתה ניתן הכינוי 'קן' לסניפי התנועה. שמה הראשון, "השומר", נבחר בהשראת חברי אגודת "השומר" בארץ שהיו מופת לחניכיה.
עם התבהרות דרכה הרעיונית והחינוכית של התנועה, היא התאחדה ב-1916 עם תנועת "צעירי ציון" בעלת הדגש הרעיוני-תרבותי. האיחוד בין שתי התנועות הוליד את שיטת החינוך הייחודית שפיתחה תנועת השומר הצעיר. שיטה זו מתבססת על שילוב בין חינוך חווייתי וצופי לבין העשרה תרבותית ורעיונית רחבת אופקים.
תולדות התנועה > בארץ ישראל: 1919–1931

משנותיה הראשונות רעיון ההגשמה היה מהותי לתנועה. עם ראשית העלייה השלישית, ב-1919, עלו לארץ ראשוני הבוגרים בכוונה להגשים בה את ערכיהם. כעבור שנה התמקמה על גבעה חשופה מעל הכנרת הקבוצה השומרית הראשונה בארץ – קבוצת ביתניה עילית. אותה קבוצה היוותה בסיס להתנסויות, לרעיונות ולשאיפות של אנשי וקיבוצי השומר הצעיר באותן שנים בארץ.
כחלק מרעיון ההגשמה סביב התקופה המדוברת, צמחה מתוך התנועה מפלגת השומר הצעיר המרקסיסטית, שהתמקדה בקידום הרעיון הסוציאליסטי והקיבוצי, תמיכה במשטר הסטליניסטי, וכינון מדינה דו-לאומית בשטחי ארץ ישראל המנדטורית. מאוחר יותר, מפלגת השומר הצעיר המשיכה את דרכה אל מפלגת הפועלים המאוחדת ואחריה למרצ, והתנועה המשיכה לתמוך במרצ באופן רשמי עד לבחירות לכנסת השמונה עשרה.
תולדות התנועה > בארץ ישראל: 1919–1931 > ועידת טרנוב

באביב 1920 נערכה ועידת השומר הצעיר בטרנוב. מסר מפורש אשר הועבר מראשוני השומרים בארץ ישראל אל השומרים בגולה, באמצעות מרדכי שנהבי החלוץ הראשון לארץ ישראל מהתנועה אשר הגיע במיוחד לוועידה, שיש לעלות עלייה מידית תוך התעלמות מן המדיניות של ההנהלה הציונית שקבעה שאין לעודד עלייה של צעירים חסרי אמצעים לפני הכנת תשתית לקליטתם בארץ. לדבריו, "התנאים בארץ שונים לחלוטין מהתנאים בגולה ויש ללמוד את החקלאות בארץ".[דרוש מקור]
ועידת טרנוב נתנה זריקת מרץ ובעקבותיה החלו חלק מבוגרי התנועה לעלות לארץ כקבוצות (עד אז עלו כבודדים).
תולדות התנועה > בארץ ישראל: 1919–1931 > הקמת הקיבוץ הארצי

בשנת 1927 הקימו חברי התנועה את "הקיבוץ הארצי השומר הצעיר", לימים תנועת האם והגוף המיישב של תנועת הנוער. בוועידה העולמית השלישית שהתקיימה בשנת 1930 בוורוטקי שבצ'כוסלובקיה (Vrútky, בסלובקיה של ימינו), הוחלט שהצטרפות לקיבוץ הארצי מהווה דרך ההגשמה היחידה והמחייבת עבור כל חניכי התנועה. לאחר הקמת הקיבוץ הארצי עברה למעשה הנהגתה של התנועה מהגולה (בעיקר פולין) לארץ. פלג "השומר הצעיר ס.ס.ס.ר" (מייסדי קיבוץ אפיקים) בהנהגת אלעזר גלילי, וחלק מסניפי התנועה במדינות הבלטיות ובארצות נוספות לא הסכימו עם החלטות הוועידה, פרשו מהתנועה והקימו את תנועת נצ"ח.
85 הקיבוצים החברים ב"קיבוץ הארצי" השתתפו בהתיישבות, בהגנה, בחקלאות, בתעשייה, בחינוך ותרבות של היישוב שבדרך ושל מדינת ישראל.
תולדות התנועה > בארץ ישראל: 1919–1931 > הקמת תנועת הנוער בישראל

בשנת 1929 קמו שלושה קינים בחיפה, רחובות ובמקווה ישראל. בחודשים הראשונים פעלו כל אחד מהקנים באופן עצמאי ללא כל קשר ביניהם. המפגש הראשון נערך בנס ציונה ב-1930 ונכחו בו נערים גם מהערים: תל אביב, ראשון-לציון, עפולה ונס ציונה. מפגש זה התחיל את תהליך יצירת התנועה הארץ ישראלית. במפגש נבחרה הוועידה המרכזית שניהלה את התהליכים המרכזיים בתנועה באותם ימים.
בשנת 1931 הוקם בקיבוץ משמר העמק המוסד החינוכי הראשון של השומר הצעיר, שומריה שבו למדו כל הילדים והילדות הגרים בקיבוצי התנועה.
עם החזרה ממחנה ארצי בחופשת הקיץ, אשר התקיים בקיבוץ מרחביה, דרשו גם נערים ונערות אשר נולדו וגדלו בקיבוצים להקים קנים בקיבוציהם.
תולדות התנועה > צמיחה בגולה: 1931–1939

הסלידה מאורח החיים היהודי בגולה והמאורעות ההיסטוריים, דחפו רבבות של בני נוער אל קני התנועה, שהציעה אלטרנטיבה אישית ולאומית. היה זה מרד מתוך אחריות כוללת על העם היהודי, שמדריכה אותו האמונה בהיתכנותו של עולם אנושי אחר.
בעשרות הקנים נוסדה חברת נעורים תוססת, אשר לא ראתה עצמה כמסגרת לחינוך משלים בלבד, אלא הקיפה את חיי הנוער בכוליותם והציעה פתרון חיים מלא: עלייה ארצה והגשמה בקיבוץ. החוליה המחברת בין הקן לבין ההגשמה החלוצית בארץ הייתה ההכשרה. בכל עיר ועיירה הוקמו חוות ההכשרה בהן התגבשו הקבוצות לקראת עלייה לארץ. תנועות נוער חלוציות-ציוניות שונות (כגון "השומר קדימה" בצ'כוסלובקיה) התמזגו במהלך שנות השלושים עם השומר הצעיר.
תולדות התנועה > שואה ומרד: 1939–1945

ב-1 בספטמבר 1939 פלשה גרמניה הנאצית לפולין ואימת הנאצים ירדה על אירופה כולה. בתחילה נסגרו קני התנועה, ורבים מבוגריה ברחו לווילנה ("הריכוז הווילנאי") בניסיון לעלות ארצה, אך עד מהרה הוחלט לחזור לפולין על מנת לשקם את פעילות התנועה. ראשונה לחזור הייתה טוסיה אלטמן. לאט ובתנאי מחתרת חודשה התנועה החינוכית, נוסדה עיתונות מחתרת ומפעלי עזרה עצמית והחל להתגבש רעיון המרד.
עם תחילת מבצע ברברוסה ותחילת ההשמדה של יהדות אירופה חל מפנה בהתנהלות התנועה.
ב-1 בינואר 1942 פרסם אבא קובנר, מראשי התנועה בווילנה, את כרוז המרד אשר בעקבותיו קם ארגון המחתרת בווילנה:
היטלר זומם להשמיד את כל יהודי אירופה. על יהודי ליטא הוטל להיות הראשונים בתור. אל נלך כצאן לטבח!
ב-19 באפריל 1943 פרץ מרד גטו ורשה בפיקודו של מרדכי אנילביץ', מנהיג השומר הצעיר.
תולדות התנועה > קוממיות: 1946–1949

המפגש עם ארץ ישראל דרש מחברי התנועה להיענות לאתגר ההגנה והלחימה על זכותנו לבית לאומי, כמו גם להשקיע מאמצים כבירים בהתיישבות, בקליטת עלייה ובפיתוח הארץ.
במלחמת העצמאות ולפניה מילאו חברי וחברות השומר הצעיר תפקיד חשוב בלחימה ובפיקוד בשורות ההגנה והפלמ"ח ובעמידה העיקשת של קיבוצים מול צבאות ערב. רבים שילמו בחייהם במערכה.
עם סיום הקרבות פנו חברי השומר הצעיר לאתגר התקומה. הם הקימו עשרות קיבוצים, חינכו רבבות בני נוער עולה, קלטו רבים והקימו מפעלים חברתיים שונים.
המתח בין הכורח להכשיר דור של לוחמים ובין השאיפה הבוערת והחיונית לא פחות לחנך דור של בעלי מצפון ומבקשי שלום, הוא אחד מתווי ההיכר של תנועת השומר הצעיר, אז כהיום.
מפעלות השומר הצעיר

לאורך השנים, הקימה תנועת השומר הצעיר מפעלות חינוך, חברה ותרבות ברוח ערכיה. ביניהם:
צוותא – מרכז לתרבות מתקדמת.
מרכז הסמינרים גבעת חביבה.
עיתון על המשמר.
הוצאת הספרים – ספרית פועלים.
מפלגת השומר הצעיר.
אג'יאל – חטיבה ערבית בשומר הצעיר.
מורשת – בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ'.
ארכיון יד יערי.
כלל קיבוצי הקיבוץ הארצי.
פעילות התנועה > מבנה התנועה

בשומר הצעיר חברים אלפי חניכים בלמעלה מ-100 קנים ומוקדי פעילות בארץ. הקנים בארץ מחולקים ל-9 אזורים, בכל אזור פועלים עשרות קנים ומוקדי פעילות שונים של התנועה. האזור מובל על ידי צוות האזור שבו חברים רכזי הקנים ורכזי האזור.
ההנהגה הראשית, מטה התנועה בישראל, פועל מבנימינה, ובו אגף שטח, אגף מטה, אגף הגשמה והדרכה, אגף קן עירוני, אגף קן קיבוצי, מחלקת הדרכה, מחלקת מפעלים, מחלקת נח"ל, מחלקת חוות ההכשרה, ומחלקת בטיחות.
ההנהגה העליונה, מטה התנועה העולמית, פועל אף הוא מבנימינה וכולל מדור בוגרים ועולים, מדור שנת פעילות בישראל, מדור צפון אמריקה, מדור אירופה ואוסטרליה ומדור אמריקה הלטינית.
| אזור צפון מערבי | אזור גליל עליון | אזור צפון מזרחי | אזור מנשה | אזור שרון | אזור שפלה | אזור דרום | אזור מרכז |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  יסעור  כרמיאל  נהריה  נהריה אלי כהן  עברון  עין המפרץ  מנור  יחיעם  כפר מסריק  שמרת  געתון  נס עמים  חיפה נווה שאנן  חיפה מרכז כרמל  קריית חיים  חיפה עין הים |  שמיר  שדה נחמיה  להבות הבשן  ברעם  ייראון  מלכיה  שניר  כפר בלום |  מסילות  ניר דוד  בית אלפא  שריד  מזרע  מרחביה  עין דור  גזית  שער העמקים  היוגב |  מבואות עירון  גן שמואל  להבות חביבה  חריש  שומריה  דליה  רמות מנשה  עין השופט  רמת השופט |  העוגן  מקורות  כפר סבא מרום  יקום  געש  המעפיל  מעברות  עין החורש  הרצליה |  כפר מנחם  הראל  גלאון  גת  בית ניר  בית גוברין  נחשון  רבדים  חצור  שדה יואב  נגבה  פלמחים |  מעלה הבשור  בית קמה  שובל  להב  שקמה  דביר אשקלון עתיקות  אשקלון אפרידר  אשקלון שפירא |  ירושלים – בקעה מרכז  ירושלים – קריית יובל  ירושלים – גונן אליאב  מודיעין  ראשון מרכז  ראשון מזרח  ראשון המקלט  רחובות השומרים  רחובות קמ"ש  חולון קריית שרת (בית השומר)  חולון ג'סי כהן  חולון בן-גוריון (בנג'י)  תל אביב צפון  אשדוד העוגן  אשדוד צפון |
| אירופה | צפון אמריקה ואוסטרליה | דרום אמריקה | קנים לשעבר |
| --- | --- | --- | --- |
| בלארוס: מינסק בולגריה: סופיה צרפת: פריס, ליון גרמניה: ברלין הולנד: מאסטריכט הונגריה: בודפשט איטליה: רומא, מילאנו, טורינו, פירנצה, נאפולי. (בפירנצה וטורינו מדובר בקנים קטנים מאוד)      ספרד: ברצלונה פולין: וורשה שווייץ: ציריך אוקראינה: חארקיב בלגיה: בריסל | אוסטרליה: מלבורן קנדה: טורונטו, מונטריאול ארצות הברית: ניו ג'רזי, ניו יורק | ארגנטינה: בואנוס איירס ברזיל: ריו דה-ז'ניירו, סאו-פאולו, פלוריאנאפוליס, ברזיליה צ'ילה: סנטיאגו וונצואלה: קאראקס אורוגוואי: מונטווידאו | רוסיה: מוסקבה |
פעילות התנועה > מבנה הקן

הקנים מחלוקים ל-3 גופים. לכל גוף אחריות ומעורבות שונה בהובלת הקן:
גו"צ – גוף צעיר. חניכי שכבות ד'–ו'.
צב"ר – צעירים בוגרים. חניכי שכבות ז'–ח'.
גו"ב – גוף בוגר. חניכי שכבות ט'–י"ב.
פעילות התנועה > שמות השכבות

בכיתה ז', שכבת החניכים מקבלת שם. נהוג שהשכבה מקבלת את שמה במפעל הקיץ השכבתי, ואולם החל משנת 2014 החניכים מקבלים את שם שכבתם במחנה הקיץ.
ראוי להזכיר כי בשנת 2020 שם השכבה התקבל ברשתות החברתיות (בעקבות משבר הקורונה), ובשנת 2021 שם השכבה לא התקבל במחנה הקיץ, אלא רק מאוחר יותר, במפעל הפסח השכבתי, כשחניכי השכבה היו בכיתה ח'.
להלן סדר שמות השכבות, יחד עם שנת קבלת השם:
| גדודים (1929–1973)> שם | גדודים (1929–1973)> שנת קבלת השם | שכבות (1974 – היום)> שם | שכבות (1974 – היום)> שנת קבלת השם |
| --- | --- | --- | --- |
| גדוד א' | 1929 | שכבת כרמל | 1974 |
| גדוד צבר | 1930 | שכבת שומריה | 1975 |
| גדוד מרחביה | 1932 | שכבת גשור | 1976 |
| גדוד עין-שמר | 1934 | שכבת סמר | 1977 |
| גדוד משמר-העמק | 1936 | שכבת שלום | 1978 |
| גדוד השדה | 1938 | שכבת נטור | 1980 |
| גדוד ניר | 1940 | שכבת חריש | 1981 |
| גדוד תל-עמל | 1942 | שכבת כרמים | 1982 |
| גדוד אילון | 1944 | שכבת אליפז | 1983 |
| גדוד גבולות | 1946 | שכבת פלך | 1984 |
| גדוד להבות | 1947 | שכבת כישור | 1985 |
| גדוד יחיעם | 1948 | שכבת צבעון | 1986 |
| גדוד נירים בוגר | 1949 | שכבת תל עמל | 1987 |
| גדוד נירים צעיר | 1950 | שכבת נגב | 1988 |
| גדוד רבדים בוגר | 1951 | שכבת ראשונים | 1989 |
| גדוד רבדים צעיר | 1952 | שכבת עלייה | 1990 |
| גדוד סער | 1953 | שכבת בית ודרך | 1991 |
| גדוד הראל | 1954 | שכבת מגוון | 1992 |
| גדוד ברעם | 1955 | שכבת אמיתי | 1993 |
| גדוד שדה | 1956 | שכבת השלום | 1994 |
| גדוד נחשון | 1957 | שכבת ירדן | 1995 |
| גדוד דביר | 1958 | שכבת קיבוץ תמיד | 1996 |
| גדוד להב | 1959 | שכבת ביתניה | 1997 |
| גדוד חורשים | 1960 | שכבת רעות | 1998 |
| גדוד ניר-עוז | 1961 | שכבת חזון | 1999 |
| גדוד בית-ניר | 1962 | שכבת אחווה | 2000 |
| גדוד היובל | 1963 | שכבת פלך | 2001 |
| גדוד אדמית | 1964 | שכבת הפועל | 2002 |
| גדוד שומריה | 1965 | שכבת שומריה | 2003 |
| גדוד שדה-יואב | 1966 | שכבת דרור | 2004 |
| גדוד כרם-שלום | 1967 | שכבת למרד | 2005 |
| גדוד ערבה | 1968 | שכבת צוותא | 2006 |
| גדוד שניר | 1969 | שכבת פסיפס | 2007 |
| גדוד צופר | 1970 | שכבת נחשון | 2008 |
| גדוד גלבוע | 1971 | שכבת יהב | 2009 |
| גדוד עצמאות | 1972 | שכבת דורות | 2010 |
| גדוד העמק | 1973 | שכבת החלוץ | 2011 |
|  |  | שכבת במאבק | 2012 |
|  |  | שכבת שומריה | 2013 |
|  |  | שכבת לשלום | 2014 |
|  |  | שכבת עמל | 2015 |
|  |  | שכבת ואהבת | 2016 |
|  |  | שכבת עוז | 2017 |
|  |  | שכבת אדם | 2018 |
|  |  | שכבת למשמר | 2019 |
|  |  | שכבת לפיד | 2020 |
|  |  | שכבת מצפן | 2021 |
|  |  | שכבת בחזית | 2022 |
|  |  | שכבת שומריה | 2023 |
|  |  | שכבת להבות | 2024 |
טיולים ומפעלים

לכל שכבה בתנועה יש טיולים ארציים ואתגרים המותאמים לה:
חניכי שכבות הגו"צ משתתפים בחופשים בקייטנות המאורגנות על ידי הקנים – החנוכיף, הפסחייה והקייצת. בחופש הגדול יוצאים למחנה קיץ הכולל לינה בשטח. נוסף על כך, החניכים יוצאים – אם החליט בכך רכז האזור – למחנה פסח, במקום לפסחייה.
חניכי שכבות הצב"ר משתתפים בפסח בטיול חוצה גליל, אתגר הכרמל או ים אל ים. וכמו כן במחנה הקיץ.
חניכי שכבות הגו"ב מדריכים ומובילים את הטיולים האזוריים והארציים לחניכי הגו"צ והצב"ר. בחופשת חנוכה משתתפים כחניכים בטיול חנוכה המסורתי לדרום, בחופשת הקיץ במד"צופי (קורס ההכשרה להדרכה של התנועה לשכבות ט' המתקיים ביער כפר סאלד), ב"מסע המרד" (אשר מיועד לשכבות י' וסובב סביב המרד הגדול), ב"פרויקט קייצות" (י"א), במסע לפולין (י"א) וב"קבוצות המשך" (י"ב) ובוועידה הארצית (לכל הגו"ב).