stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משוואת ארניוס
פירושים קינטיים תאורטיים של משוואת ארניוס > תאוריית מצב המעבר

תיאור נוסף דמוי-ארניוס מופיע בתאוריית מצב המעבר של תגובות כימיות, שנוסחה על ידי ויגנר, איירינג, פולני ואוואנס בשנות ה-30. היא מנוסחת בצורות מגוונות, אולם אחת מצורות הנפוצות ביותר היא
כאשר ΔG‡ מסמל את האנרגיה החופשית של גיבס של הפעלה, kB הוא קבוע בולצמן ו-h הוא קבוע פלאנק.
במבט ראשון, הביטוי נראה כמעריך המוכפל בגורם המתואר בצורה קווית כאשר הוא תלוי בטמפרטורה. אולם, האנרגיה החופשית היא גודל התלוי בעצמו בטמפרטורה. אנרגיית השפעול החופשית כוללת איבר של אנטרופיה כמו גם איבר של אנתלפיה, ששניהם תלויים בטמפרטורה, וכאשר מתבררים כל הפרטים מתקבל ביטוי שלובש את הצורה של מעריך ארניוס המוכפל בפונקציה משתנה באיטיות של T. הצורה המדויקת של התלות בטמפרטורה תלויה בתגובה, וניתנת לחישוב כאשר משתמשים בנוסחאות מהמכניקה הסטטיסטית הכוללות פונקציות חלוקה של המגיבים ושל התצמיד המשופעל.
לקריאה נוספת

Laidler, K. J. (1997) Chemical Kinetics,Third Edition, Benjamin-Cummings
Laidler, K. J. (1993) The World of Physical Chemistry, Oxford University Press
הערות שוליים

↑  Arrhenius equation - IUPAC Goldbook definition
↑  Kenneth Connors, Chemical Kinetics, 1990, VCH Publishers
↑  Arrhenius activation energy - IUPAC Goldbook definition
↑  IUPAC Goldbook definition of modified Arrhenius equation
מרצדס-בנץ T-קלאס

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  2022 - הווה
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  מרצדס-בנץ סיטאן טורר
 סיווג:  מכונית משפחתית
 מרכב:  מיניוואן בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  פלטפורמת CMF-CD
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 1.3 ליטר טורבו המספק 102 כ"ס או 131 כ"ס ומנוע דיזל בנפח 1.5 ליטר טורבו המספק  95 כ"ס או 116 כ"ס
 הילוכים:  תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
 קשר:  מרצדס-בנץ סיטאן
 
מרצדס-בנץ T-קלאס (באנגלית: Mercedes-Benz T-Class) היא מכונית משפחתית במרכב מיניוואן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי מרצדס-בנץ משנת 2022. היא נחשפה ב-26 באפריל 2022. היא גרסה משפחתית למרצדס-בנץ סיטאן.
סקירה כללית

היא כוללת עיצוב שונה במעט מהסיטאן אך נותנת יותר נוחות נסיעה מאשר לסיטאן. בשלב זה מרצדס T קלאס מוצג בגרסה הקצרה עם 5 מושבים אך בהמשך הדגם ישווק גם בגרסת בסיס גלגלים ארוך עם 7 מושבים.
היא משווקת עם שלוש יחידות הנעה. מנוע בנזין 1.3 ליטר טורבו המספק 102 כ"ס או 131 כ"ס ומנוע דיזל בנפח 1.5 ליטר טורבו המספק 95 כ"ס או 116 כ"ס. כל המנועים משווקים כסטנדרט עם תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים אך עם אפשרות לשדרוג לתיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים.
הערות שוליים

↑  Mercedes T-Class Debuts As Posher, More Expensive Renault Kangoo, Motor1.com (באנגלית)
↑  cartube, עבודה משפחתית: מרצדס T קלאס נחשף, באתר cartube
מרי ויטון קלקינס

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1863 הרטפורד, ארצות הברית 
 פטירה:  26 בפברואר 1930 (בגיל 66) ניוטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, פילוסופיה 
 מקום מגורים:  מסצ'וסטס 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  מכללת סמית' 
 מוסדות:  מכללת ולסלי 
 
מרי ויטון קלקינס (באנגלית: Mary Whiton Calkins ‏; 30 במרץ 1863 – 26 בפברואר 1930) הייתה פילוסופית ופסיכולוגית אמריקאית. קלקינס הייתה האישה הראשונה שהפכה לנשיאת האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה (APA).
ביוגרפיה

מרי ויטון קלקינס נולדה בהרטפורד, קונטיקט; היא הייתה הגדולה מבין חמישה ילדים. הוריה היו וולקוט (Wolcott) ושרלוט (Charlotte) וויטון קלקינס; קלקינס באה ממשפחה מאוד מאוחדת והיו שאמרו שחייה האישיים סבבו סביבם. היא עברה לניוטון, מסצ'וסטס בשנת 1880 עם משפחתה, עקב עבודה חדשה של אביה, ושם חיה כל חייה; כמו כן, שם היא החלה את לימודיה. וולקוט, אביה, לקח תפקיד פעיל בהשגחה על חינוך הילדים וכשקלקינס סיימה את בית הספר התיכון, הוא תכנן את לימודיה כך שהיא תוכל להירשם ללימודים בקולג'. בשנת 1882, קלקינס נכנסה למכללת סמית' כתלמידת שנה שנייה (sophomore); היא למדה במהלך שנה זו, אך במהלך שנת 1883, עקב מותה של אחותה, היא עברה ללמוד בעצמה מחוץ לקולג'. במהלך שנה זו, היא לקחה שיעורים פרטיים ביוונית ואף לימדה את אחיה יוונית. לאחר מכן, היא חזרה ללימודיה בקולג' בשנת 1884 וסיימה אותם עם דגש על פילוסופיה ולימודים קלאסיים.
לאחר סיום לימודיה, קלקינס ומשפחתה נסעו לטיול בן 18 חודשים לאירופה, שם קלקינס ניצלה את ההזדמנות וחקרה את לייפציג, איטליה ויוון. היא גם למדה את יוון המודרנית והקדומה. כשהיא חזרה למסצ'וסטס, אביה קבע ריאיון עם הנשיא של מכללת ולסלי – קולג' של נשים – עבור עבודת הדרכה במחלקה ללימודי יוון. קלקינס עברה כמדריכה ולבסוף כמרצה במחלקה ללימודי יוון במשך 3 שנים. פרופסור במחלקה לפילוסופיה הבחין בכישורי ההוראה המצוינים של קלקינס והציע לה תפקיד ללימוד פסיכולוגיה, תחום שהיה חדש בתוכנית הלימודים במחלקה לפילוסופיה. קלקינס קיבלה את ההצעה עם האפשרות שתוכל ללמוד פסיכולוגיה במשך שנה אחת.
בתקופתה של קלקינס נשים החלו לזכות בהזדמנויות חדשות, כמו ללמוד וללמד, מה שנאסר עליהן קודם לכן. למרות זאת, עדיין, היא נתקלה בהתנגדות ובאי-שוויון במהלך הקריירה שלה. לא היו הרבה אפשרויות לנשים שרצו תואר בפסיכולוגיה. קלקינס בחנה תוכניות לפסיכולוגיה בכמה אוניברסיטאות, כמו אוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת קלארק ואוניברסיטת הרווארד, אך היא רצתה ללמוד בסביבה עם מעבדות, ולכן האופציות היחידות לכך היו אוניברסיטת קלארק ואוניברסיטת הרווארד; ככל הנראה, עקב הקרבה לביתה בניוטון, היא רצתה להתקבל להארוורד. עם זאת, הארוורד לא נתנה לנשים ללמוד במוסדה. בעקבות כך, אביה ונשיא הקולג' ולסלי שלחו מכתבים לאוניברסיטת הרווארד בבקשה שתתקבל. כך, אף על פי שהארוורד לא קיבלה את קלקינס כסטודנטית, היא נתנה לה רשות להקשיב בהרצאות. כך, קלקינס החליטה לקחת שיעורים בהארוורד שנלמדו על ידי הפילוסוף ג'וסיה רויס; רויס השפיע על קלקינס לקחת שיעורים רגילים בהארוורד, שנלמדו על ידי הפסיכולוג והפילוסוף ויליאם ג'יימס, יחד עם גברים, אף על פי שנשיא הארוורד, צ'ארלס ויליאם אליוט (אנ') התנגד ללימוד של נשים וגברים באותו חדר. בעקבות לחץ מצד ג'יימס ורויס, ועתירה מאביה של קלקינס, אליוט אפשר לקלקינס ללמוד בשיעורים רגילים, בתנאי שלא תירשם כסטודנטית במוסדו.
הישגים

קלקינס פרסמה ארבעה ספרים ויותר ממאה מאמרים במהלך הקריירה שלה, שניהם בתחומים של פסיכולוגיה ופילוסופיה. ספר הלימוד הראשון שלה, "מבוא לפסיכולוגיה" ("An Introduction to Psychology"), פורסם בשנת 1901. לאחר מכן היא פרסמה שני ספרים שביטאו את עמדותיה הפילוסופיות: בשנת 1907 פורסם ספרה "הבעיות הקבועות של הפילוסופיה" ("The Persistent Problems of Philosophy ") ובשנת 1918 פורסם ספרה "האיש הטוב והטוב" ("The Good Man and The Good"). קלקינס הביעה עניין בזיכרון ויותר מאוחר ברעיון העצמי. היא בילתה שנים בניסיון להגדיר את רעיון העצמי, אבל הסיקה כי היא לא תוכל בשום דרך להגדיר אותו. היא טענה כי אף על פי שהעצמי אינו בר הגדרה, הוא "טוטאלי ואחד מהרבה תכונות... תחושה ייחודית שאני זה אני ואתה זה אתה...".
בשנת 1903, קלקינס דורגה במקום ה-12 ברשימה של 50 הפסיכולוגים הכי מובילים. בשנת 1905, היא נבחרה כנשיאת האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה (APA) ובשנת 1918 כנשיאת איחוד הפילוסופים האמריקאי (APA). היא הייתה האישה הראשונה עם מעמד כזה בקרב שתי החברות. היא זכתה בדוקטור כבוד לספרות בשנת 1909 מאוניברסיטת קולומביה וכן קיבלה דוקטור למשפטים בשנת 1910 ממכללת סמית. היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה לחברות כבוד בארגון הפסיכולוגים הבריטי. קלקינס שירתה כחברת פקולטה בקולג' וולסלי במשך 40 שנים עד שפרשה בשנת 1929; היא מתה שנה לאחר מכן, בשנת 1930, לאחר שכתבה 4 ספרים ויותר מ-100 מאמרים בתחומי הפסיכולוגיה והפילוסופיה. היא הכי ידועה בהישגיה בתחום הפסיכולוגיה ובמאבקיה להישגים. לסיכום, גם לאחר שהארוורד סירבו לה לקבל תואר, קלקינס המשיכה לעבוד ולשאוף לאיכות.
ניסיונות לצדק חברתי עבור נשים

חוץ מתרומותיה לתחום הפסיכולוגיה, וויטון קלקינס הייתה תומכת נלהבת של זכויות נשים. קלקינס הייתה סופרג'יסטית – פעילה במלחמה למען זכות הצבעה לנשים, וטענה כי במדינה דמוקרטית, שנשלטת על ידי זכות ההצבעה של אזרחיה, ושדוגלת בחינוך נשים, יש הפרדה שמבוססת על הבדלי מין שהיא מלאכותית וחסרת הגיון. קלקינס הייתה פציפיסטית וחברת האיגוד האמריקאי לזכויות האזרח (American Civil Liberties Union). בזמן שעבדה בוולסלי בזמן מלחמת העולם הראשונה, קולגה שלה התפטר מפני שהחזיק בהשקפות עולם פציפיסטיות. קלקינס הביעה רצון לפרוש עקב כך שהחזיקה באותן דעות כמו הקולגה שלה, אך פרישתה לא אושרה על ידי נשיא ההנהלה.
הדוגמה הכי מוכרת של קלקינס לצדק חברתי לנשים היה הדחייה שלה מקבלת Ph.D ממכללת רדקליף – קולג' יוקרתי של נשים, ששותף עם הארווארד. בשנת 1902, רדקליף הציע קבלת תוארי דוקטור לקלקינס ולשלוש נשים אחרות שסיימו את לימודיהן בהארוורד, אך לא קיבלו ממנו תוארי Ph.D בגלל היותן נשים. שלוש הנשים האחרות הסכימו להצעה וקיבלו את התואר; מונסטרברג דחק בקלקינס לקבל אותו גם, בטענה שתואר Ph.D מרדקליף חשוב כמו תואר Ph.D מהארוורד, אך קלקינס דחתה את הצעת רדקליף במכתב להנהלה בו כתבה כי היא חושבת כעת עוד יותר שיש סיכוי גדול שהתואר מרדקליף ייוחס כמקבילה הפרקטית לתואר מהארוורד ואז עם הצעתו, היא בספק אם קבלת תואר מהארוורד תהיה אי פעם אפשרות פתוחה לנשים. דחייתה של קלקינס הכתה הדים לגבי היושרה והאופי שלה, בסירובה להצדיק הפרדה לא הוגנת בין גברים לנשים המבוססת על מינם.
האפליה שהיא חוותה לגבי מינה הודגמה באפיזודות מוקדמות. בביוגרפיה העצמית שלה, קלקינס הזכירה תאריך בו, כחבר הוועד המנהלי של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה (APA), מונסטרברג והסטודנטים שלו, יחד עם קלקינס, נפגשו לארוחת צהריים בוועד של הארווארד. בכניסתם לשם, המלצר מחה וטען כי אסור לנשים לדרוך באולם המרכזי. אף על פי שנראה שלקלקינס היה מאבק ממושך בתחומה, היא ביטאה בביוגרפיה העצמית שלה את תודתה לאנשים שלא הפלו אותה, כמו הגברים שעבדו במעבדתו של מונסטרברג כעוזרי מחקר וכסטודנטים, שתוארו בספרה עם הערכה רבה. היא גם הביעה הכרת תודה למונטרברג שפתח את דלתות מעבדתו עבורה בלי היסוס.
לסיכום, קלקינס הייתה האישה הראשונה שהשלימה עבודה, מבחנים ומחקר עבור תואר הדוקטורט ואף על פי שהוא לעולם לא הוענק לה, היא נחשבת האישה הראשונה שקיבלה תואר דוקטורט בפסיכולוגיה. בשנת 1891, 12 שנים לאחר שמעבדת הפסיכולוגיה הראשונה הוקמה על ידי וילהלם וונדט בלייפציג, קלקינס הקימה את מעבדת הפסיכולוגיה הראשונה שהוקמה על ידי נשים וגם את המעבדה הראשונה שהוקמה בקולג' של נשים (וולסלי קולג'). המעבדה תוקצבה ב-200$ בזמן שכל שאר המעבדות תוקצבו ב-800$ או יותר. בזמן שעבדה במעבדה, היא גם לימדה את הקורס "לגשת לפסיכולוגיה מנקודת מבט פיזיולוגית" ("Psychology approached from the physiological standpoint"). כל 50 הסטודנטיות שנרשמו לקורס הונחו במספר תחומים בפסיכולוגיה וערכו ניסויים בנושאים כמו תחושות ואסוציאציות. המעבדה שלה מוקמה ליד מעבדה לפיזיקה; שרפה פרצה מאותה מעבדה ושרפה את המעבדה שלה יחד עם שאר המעבדות. לא היו נפגעים, אך המעבדה הנשית הראשונה לפסיכולוגיה נהרסה. המעבדה נבנתה מחדש ואלינור גמבל (Eleanor Gamble) ניהלה את המעבדה לאחר קלקינס.
לקריאה נוספת

Furumoto, L. (1979). Mary Whiton Calkins (1863-1930) fourteenth president of the American Psychological Association. Journal of the History of the Behavioral Sciences, 15, 346-356.
Furumoto, L. (1980). Mary Whiton Calkins (1863-1930). Psychology of Women Quarterly, 5, 55-68.
Furumoto, L. (1991). From "Paired Associates" to a Psychology of Self: The Intellectual Odyssey of Mary Whiton Calkins. In A. Kimble, M. Wertheimer & C. White (Ed.), Portraits of Pioneers in Psychology (pp. 57–72). Washington, DC: American Psychological Association.
Scarborough, E. & Furumoto, L. (1987). Untold lives: The first generation of American women psychologists. New York: Columbia University Press.
Strunk, O. Jr. (1972). The self-psychology of Mary Whiton Calkins. Journal of the History of the Behavioral Sciences, 8, 196-203.
Wentworth, P. A. (1999). The moral of her story: Exploring the philosophical and religious commitments in Mary Whiton Calkins' self-psychology. History of Psychology, 2, 119-131.
הערות שוליים

↑  Johnson, Deborah, Calkins, Mary Whiton, American National Biography, New york: Oxford University Press, 1999
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19  Furumoto, Laurel, Mary Whiton Calkins, Psychology of Women Quarterly, 1980, עמ' 55-68 doi: 10.1111/j.1471-6402.1980.tb01033.x
1 2 3 4 5 6 7 8  Jenn Bumb, Mary Whiton Calkins, Women's Intellectual Contribution to the Study of Mind and Society, ‏נדלה ב: 10 ביוני 2019
1 2 3 4 5  Christopher Green (Producer), Katharine Milar on the first woman president of the APA, Mary Whiton Calkins. [Audio podcast], This week in the history of psychology, ‏נדלה ב: 10 ביוני 2019
1 2 3 4  Mary Whiton Calkins, 4000 years of women in science, ‏נדלה ב: 10 ביוני 2019
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Calkins, Mary Whiton, A History of Psychology in Autobiography, New York, NY: Clark University Press, 1930, עמ' 31-62
↑  Furumoto, L, Mary Whiton Calkins (1863–1930) fourteenth president of the American Psychological Association, Journal of the History of the Behavioral Sciences 15, 1979, עמ' 346–356 doi: 10.1002/1520-6696(197910)15:4<346::aid-jhbs2300150408>3.0.co;2-z
↑  Hilgard, E. R, Psychology in America: A historical survey, San Diego, CA: Harcourt Brace Jovanovich, 1987
↑  Onderdonk, v., Notable American Women: 1607–1950, 1971
1 2  Furumoto, L., O'Connell, Agnes N.; Russo, Nancy Felipe (ע), Mary Whiton Calkins, Women in psychology : a bio-bibliographic sourcebook, New York: Greenwood Press, 1990, עמ' 57–59, ISBN 978-0313260919
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279875405171  BIBSYS: 90113576  BnF: cb12574097x (data)  CiNii: DA06252866  GND: 120924110  ICCU: RMSV759446  ISNI: 0000 0001 0883 6951  LCCN: n79059276  LNB: 000120798  NKC: kup20030000013232  NLA: 35905027  NTA: 071471294  RERO: 02-A006388558  SNAC: w6h13hgf  SUDOC: 035059524  Trove: 1139745  VIAF: 29651361   WorldCat (עם VIAF): 29651361
נארה

ערך זה עוסק בעיר ביפן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
נָארָה (ביפנית 奈良市, "נָארַה-שִי") היא בירת מחוז נארה בחבל קנסאי שביפן. העיר ממוקמת בחצי האי קיאי. בין השנים 710–784 הייתה העיר, שנקראה אז הֵייג'וֹ-קיוֹ, בירת יפן, ומכאן שם התקופה הזאת בהיסטוריה של יפן – תקופת נארה.
בעיר נמצאים שמונה מקדשים בודהיסטים גדולים, כאשר הגדול מביניהם טודאי-ג'י, הוא ככל הנראה בניין העץ הגדול בעולם. המקדשים של נארה, ביחד עם שרידי ארמון הייג'ו, הם בעלי מעמד של אתר מורשת עולמית.
ברחובות העיר מתהלכים איילים מאולפים; לפי אגדה עתיקה, הם הובאו לעיר על ידי אל, ומאז הם אמורים להגן על העיר ועל המדינה.
בנארה גם ממוקמת אוניברסיטת הנשים של נארה, אחת משתי אוניברסיטאות הנשים הלאומיות של יפן, וכן המוזיאון הלאומי של נארה.
ראו גם

המונומנטים ההיסטוריים של נארה העתיקה
נארה, ברשת החברתית פייסבוק
נארה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
נארה, ברשת החברתית אינסטגרם
נאגנו (מחוז)

מחוז נאגנו (ביפנית: Nagano-ken 長野県) הוא מחוז באזור צ'ובו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר נאגנו.
מרבית מרכסי האלפים היפניים נמצאים בשטחו של מחוז זה, והוא מהווה אתר תיירות סקי פופולרי ביפן. בשנת 1998 אירחה בירת המחוז נאגנו את אולימפיאדת החורף.
היסטוריה

לפני רסטורציית מייג'י נקרא המחוז מחוז שינאנו, אך לאחר ביטול שיטת ההאן ב-1871 קיבל המחוז את שמו הנוכחי. בתקופת סנגוקו היה המחוז מוקד קרבות שליטה בין דאימיו שונים, ולאחר מכן היה אחד ממרכזי הכוח של טקדה שינגן במלחמתו באואסוגי קנשין.
גאוגרפיה

למחוז נאגנו אין מוצא לים, ושוכנת בו הנקודה הרחוקה ביותר מהים בכל יפן - בעיר סקו. זהו גם המחוז הגובל במספר הרב יותר של מחוזות אחרים. בשל העובדה שמרבית שטחו של המחוז הררי ואינו ניתן ליישוב המוני, מהווה המחוז מוקד משיכה לתיירות טבע, ותשעה מתוך 12 ההרים הגבוהים ביפן נמצאים במחוז נאגנו. 21% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.
גאוגרפיה > ערים

במחוז נאגנו 19 ערים:
אוּאֶדָה
אומצ'י
אוקאיה
אזומינו
איאִיָאמה
איאידה
אינה
טומי
מצומוטו
נאגנו (בירת המחוז)
נאקנו
סוּוָה
סוזקה
סקו
צ'ינו
צ'יקומה
קומֶגנֵה
קומורו
שיוג'ירי
מחוזות תאומים

טאיוואן צ'אנגחואה, טאיוואן
הרפובליקה העממית של סין חביי, הרפובליקה העממית של סין
ארצות הברית מיזורי, ארצות הברית
נאגפור

| --- | --- |

אבן דרך "אפס" המסמנת את המרכז הגאוגרפי של הודו
 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:   מהאראשטרה
 מחוז:  וידארבה
 נפה:  נאגפור
 ראש העיר:  Mayatai Iwanate
 שפה רשמית:  מראטהית 
 תאריך ייסוד:  1702
 שטח:  218 קמ"ר
 גובה:  310 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,405,665 (2011)
  ‑ צפיפות:  11,101 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  21°08′59″N 79°04′50″E﻿ / ﻿21.149722222222°N 79.080555555556°E﻿ / 21.149722222222; 79.080555555556 
 אזור זמן:  UTC +5:30
 http://www.nagpur.nic.in/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מהאראשטרה מוגדלת) מומבאינאגפור(למפת מהאראשטרה רגילה) מומבאינאגפור(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודינאגפור(למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודינאגפור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נאגפור (מראטהית: नागपूर) היא העיר הגדולה ביותר במרכז הודו, והשלישית בגודלה במדינת מהאראשטרה (אחרי מומבאי ופונה) אוכלוסייתה מונה כ-2.4 מיליון בני אדם.
גאוגרפיה

נאגפור נמצאת ברמת דקאן. אבן דרך "אפס" הנמצאת בעיר מסמנת את המרכז הגאוגרפי של הודו. נאגפור נמצאת במיקום אסטרטגי בצומת של הכביש המהיר 7 העובר מצפון לדרום והכביש המהיר 6 העובר ממזרח למערב. תחנת הרכבת של נאגפור נמצאת אף היא בצומת חשוב של מסילות רכבת.
שם העיר נגזר משם נהר נאג, שהוא יובל של נהר Kanhan, שזורם דרך העיר העתיקה של נאגפור ולכן העיר נגזר שמה מן הנהר הזה, 'נאג' + 'פור'. "פור" היא סיומת נפוצה שניתן לערים, כפרים ועיירות ברחבי הודו, לעיתים קרובות הוא פשוט מתורגם ל"עיר". הנהר זורם דרך עקלתון ולכן את שמו, "נאג'", שהיא המילה המראטהית לנחש קוברה. סמל התאגיד העירוני נאגפור מתאר קוברה בתוך מי הנהר. נאגפור מפורסמת בגידול תפוזים שממנו נובע כינויה עיר התפוז.
מראטהית, השפה הרשמית של מהאראשטרה היא השפה הנפוצה ביותר המדוברת נאגפור. הינדי גם מדוברת בנאגפור. נאגפור הפכה לקוסמופוליטית באופייה עם תושבים רבים המגיעים מהמדינות השכנות מאדהיה פרדש, צ'האטיסגאר ואנדרה פרדש, בשל מיקמו המרכזי. בשנת 2001, האוכלוסייה העירונית הייתה 2,129,500 והיו בסביבות 410,000 משקי בית בעיר. 7,26,664 אנשים שחיו בסלאמס (שכונות עוני) עושה את נאגפור העיר השנייה הכי העניה במהאראשטרה אחרי מומבאי. היו 936 נשים לכל 1000 גברים. כ-99.4% מהאוכלוסייה עסק בפעילות לא חקלאית, המעידים על אופי האורבנית של העיר נאגפור. לפי סקר ב-2006 של הלשכה הלאומית, לנאגפור יש השיעור הגבוה ביותר של פשע במהאראשטרה בהשוואה לערים בגודל דומה במדינה.
היסטוריה

נאגפור שימשה כבירת המחוז המרכזי ובארר (אנ') בהודו הבריטית. לאחר כניסת חוקת הודו לתוקף בינואר 1950, שונה שם המחוז למאדהיה פרדש, שנגאפור עדיין שימשה כבירתו. ב-1956 חוקק חוק ארגון מחדש של המדינות, שארגן מחדש את מדינות הודו לפי קווים לשוניים, ונאגפור הועברה לבומביי, ששימשה כמדינה דו-לשונית לדוברי מראטהית וגוג'ראטית, בעוד מדינת מאדהיה פרדש עוצבה מחדש כמדינה דוברת הינדי, וגבולותיה שונו.
ב-1960 פוצלה מדינת בומביי לגוג'ראט ומהאראשטרה, ונגאפור שוכנת מאז במהאראשטרה.
אקלים

נאגפור מקבלת כ-1,205 מילימטר גשם בשנה אשר יורדים בחודשים יוני עד ספטמבר. כמות הגשמים היומית שנרשמה הייתה 304 מילימטר גשם ב-14 ביולי 1994. בשאר חודשי השנה האקלים יבשים. החורף הוא החודשים נובמבר עד ינואר והטמפטורה יורדת עד 10C. הטמפטורה הגבוהה ביותר נרשמה 48.6C ב-26 במאי 1954.
משוואת בורן-לנדה

בכימיה פיזיקלית, משוואת בורן-לנדה (באנגלית: Born–Landé equation) היא אמצעי לחישוב אנרגיית הסריג של גביש יוני. ב-1918, מקס בורן ואלפרד לנדה הציעו שאנרגיית הסריג ניתנת לחישוב מן הפוטנציאל האלקטרוסטטי השלילי של כל יון בגביש, בתוספת איבר דחייה:
כאשר:
NA - מספר אבוגדרו;
M הוא קבוע מדלונג חסר הממדים, שנקבע על פי הגאומטריה של הסריג;
z+ - מספר המטען של הקטיונים;
z− - מספר המטען של האניונים;
e - מטען האלקטרון, ששווה ל- 1.6022\times 10^{-19} קולון;
ε0 - הקבוע הדיאלקטרי של הריק;
r0 - המרחק בין אניון וקטיון קרובים ביותר;
n - אקספוננט בורן, המגדיר את חוזק כוחות הדחייה בסריג: בדרך כלל זהו מספר בין 5 ל-12, הנקבע באופן ניסיוני ממדידות של מקדם הדחיסות של מוצק הגביש, או משיקולים תאורטיים;
E - אנרגיית הסריג: זוהי אנרגיית ההמראה המולרית של הגביש היוני.
גזירת המשוואה

הגביש היוני ממודל כאוסף של כדורים אלסטיים קשיחים אשר נדחסים יחדיו על ידי המשיכה האלקטרוסטטית בין היונים. משיכה זאת מתאזנת על ידי כוחות דחייה קצרי טווח (הנגרמים על ידי אפקטים מורכבים יותר מאשר אינטראקציה אלקטרוסטטית בין מטענים נקודתיים), מה שמאפשר לגביש להגיע לשיווי משקל במרחק אופייני מסוים בין יונים מנוגדים קרובים ביותר (מרחק זה מכונה "קבוע הסריג").
גזירת המשוואה > הפוטנציאל האלקטרוסטטי

האנרגיה הפוטנציאלית האלקטרוסטטית, Epair, בין צמד יונים בעלי מטען זהה בגודלו והפוך בסימנו הוא:
כאשר:
z - מספר המטענים היסודיים (מטען האלקטרון) על כל יון;
e - מטען האלקטרון;
ε0 - המקדם הדיאלקטרי של הריק;
r - המרחק המפריד בין מרכזי היונים;
בעבור סריג פשוט המורכב מיונים שגדלי המטענים שלהם הם ביחס של 1:1, יש לקחת בחשבון את האינטראקציות החשמליות בין יון אחד וכל היונים האחרים בסריג על מנת לחשב את עומק "בור הפוטנציאל" בו מצוי כל יון; למשל, עבור אריזה קובית פשוטה, 6 היונים הקרובים ביותר (שבמרחק r0 ממנו) ליון הספציפי הם בעלי סימן מנוגד לו (כלומר הם מושכים אותו), בעוד ש-12 היונים המרוחקים מרחק  {\sqrt {2}}r_{0} הם בעלי סימן זהה ולכן דוחים אותו, וכן הלאה - בסכימת כל אנרגיות האינטראקציה מתקבל טור אינסופי מתחלף המתכנס בתנאי לקבוע כפול אנרגיית האינטראקציה הבסיסית Epair. קבוע זה מכונה "קבוע מדלונג" ומסומן באות M. לפיכך עומק בור הפוטנציאל בו מצוי יון בודד הוא:
כאשר:
M - קבוע מדלונג;
r - מרחק קטן ביותר בין יונים בעלי סימנים מנוגדים (קבוע הסריג).
גזירת המשוואה > איבר הדחייה

בורן ולנדה הציעו שאינטראקציית הדחייה בין יוני הסריג צריכה להיות מיוצגת על ידי חוק חזקה בתלות בקבוע הסריג, כך ש-:
כאשר:
B - קבוע המגדיר את חוזק האינטראקציה הדחייתית בסריג;
r - קבוע הסריג;
n - אקספוננט בורן, המייצג את תלילות מחסום הפוטנציאל הדחייתי.
גזירת המשוואה > אנרגיה כוללת

האנרגיה הפוטנציאלית הכוללת של יון בסריג היא סכום של פוטנציאל מדלונג ופוטנציאל הדחייה:
חישוב נקודת המינימום של האנרגיה הזאת לפי r נותן את קבוע הסריג r0 (במצב שיווי משקל) במונחי הקבוע הלא ידוע B:
חישוב האנרגיה הפוטנציאלית המינימלית והצבת הביטוי לקבוע B במונחי r0 מניבים את משוואת בורן-לנדה המקומית:
לקבלת משוואת בורן-לנדה לאנרגיית המראה של גביש שלם (אנרגיית ההמראה המולרית), יש לכפול את המשוואה האחרונה בפעמיים קבוע אבוגדרו NA - שכן בגביש יוני כל צמד יונים הפוכים בסימנם נחשב לחלקיק אחד - ואז לחלק ב-2 כי כל אנרגיית אינטראקציה בין שני יונים, קרובים ומרוחקים כאחד, נספרה למעשה פעמיים כאשר סכמנו על כל היונים. לפיכך יש לכפול בקבוע אבוגדרו, מה שמניב את התוצאה לאנרגיית ההמראה המולרית:
מדידה ניסיונית של הקבועים במשוואה

בהנחה שההרכב הכימי והמבנה הסריגי של גביש יוני כלשהו ידועים, ניתן להסיק בקלות את קבוע הסריג r0 ממדידות של צפיפות החומר ממנו הגביש עשוי; למשל, עבור נתרן כלורי (מלח בישול) לו אריזה קובית פשוטה, שיקולים גאומטריים פשוטים מראים שצפיפות המלח היא:
כאשר  V_{cell}=r_{0}^{3} הוא נפח תא היחידה הקובייתי של הסריג, ו- {\frac {m_{Na}+m_{Cl}}{2}} היא המסה האטומית הממוצעת של הסריג.
על מנת להסיק את הקבועים B ו-n באיבר הדחייתי יש לבצע שתי מדידות ניסיוניות נפרדות של חום ההמראה המולרי של הגביש ושל מודול הנפח שלו. מדידת חום ההמראה המולרי תיתן משוואה אחת (משוואת בורן-לנדה), בעוד שמדידת מודול הנפח, תיתן, כפי שניווכח מיד, משוואה נוספת, שמשתיהן ניתן לחלץ את B ו-n.
על מנת להביע את הקבועים B ו-n, אשר מגדירים את עקומת איבר אנרגיית הדחייה ולפיכך הם גדלים מיקרוסקופיים, למודול הנפח K שהוא גודל מקרוסקופי, יש לזהות כיצד מתנהגת עקומת האנרגיה של יון בסריג בסביבת נקודת המינימום שלה (בסביבת קבוע הסריג  r=r_{0}). האנרגיה המקרוסקופית שהושקעה בדחיסת הגביש חייבת להתבטא בתזוזה קלה של כל יון על עקומת האנרגיה (קבוע הסריג קטן במקצת, וכעת מקבל ערך חדש  r'), באופן כזה ששינוי האנרגיה המקרוסקופי שווה למחצית מכפלת מספר היונים בשינוי האנרגיה המיקרוסקופי. לפיכך, הגיוני לקרב את עקומת האנרגיה של יון בגביש בסביבת נקודת המינימום שלה על ידי קירוב פרבולי  U(r)-U(r_{0})={\frac {1}{2}}\alpha (r-r_{0})^{2} כאשר
 \alpha ={\frac {d^{2}U(r=r_{0})}{dr^{2}}} היא הנגזרת השנייה של האנרגיה בסביבת  r=r_{0}.
מצד שני, מודול הנפח K מוגדר להיות  P=-K{\frac {\Delta V}{V}}, ולכן העבודה המכנית שהושקעה בדחיסת גביש שנפח שיווי המשקל שלו הוא  V_{0} היא
ולכן מתקיים:
כאשר E היא האנרגיה המקרוסקופית שהושקעה. נשאר לקשור בין הגדלים המקרוסקופיים  V_{0},\Delta V,N לגדלים המיקרוסקופיים  r',r_{0}. לשם כך ניזכר בקשר  r=({\frac {V}{N}})^{\frac {1}{3}}, נגזור את r לפי V ונקבל:
נציב זאת במשוואה הקודמת ונקבל:
כלומר קיבלנו לבסוף  K={\frac {\alpha }{18r_{0}}}, כך שמכיוון ש- r_{0} ידוע, מדידת מודול הנפח K מאפשרת לחשב את  \alpha ; מכיוון ש- \alpha  היא למעשה הנגזרת השנייה של עקומת האנרגיה הפוטנציאלית של כל יון,  U(r)=-{\frac {z^{2}e^{2}M}{4\pi \epsilon _{0}r}}+{\frac {B}{r^{n}}}, בנקודה  r=r_{0}, ידיעת  \alpha  מאפשרת להסיק תנאי נוסף על B ו-n.
ראו גם

משוואת קפוסטינסקי
מבנה גביש יוני: כדורים כתומים – אניונים; כדורים ירוקים - קטיונים. ניתן לחשב את האנרגיה הפוטנציאלית של יון בגביש באמצעות סיכום אינסופי של כל האינטראקציות האלקטרוסטטיות עם שאר היונים. בעבור אריזה קובית פשוטה כמו זו שבאיור, ערכו של קבוע מדלונג הוא 1.748.
משחק אסטרטגיה מבוסס תורות

משחק האסטרטגיה מבוסס התורות "הקרב על ווסנות'"
משחק האסטרטגיה מבוסס התורות "FreeCol"(אנ')
משחק אסטרטגיה מבוסס תורות (באנגלית: Turn-based strategy, או בקיצור TBS) הוא תת־ז'אנר של משחקי אסטרטגיה בהם מושם דגש על חשיבה אסטרטגית, קבלת החלטות טקטיות, וניהול משאבים, בעוד שכל שחקן במשחקים הללו צריך לבצע בתורו כמות מוגבלת או בלתי מוגבלת של פעולות.