stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יובל היהלום למלכות אליזבת השנייה
אירועים לרגל יובל היהלום > מדינות נוספות בחבר העמים הבריטי

לרגל היובל ביקרו הנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו ורעייתו סופי בטרינידד וטובגו.
וכמו כן ביקרו הנסיכה אן בזמביה ומוזמביק; הנסיך ריצ'רד, דוכס גלוסטר באוגנדה ומלטה; הנסיך אנדרו, דוכס יורק בהודו; הנסיך ויליאם, דוכס קיימברידג' ורעייתו קתרין במלזיה ובסינגפור.
ראו גם

יובל הכסף למלכות אליזבת השנייה
יובל הזהב למלכות אליזבת השנייה
יובל הפלטינה למלכות אליזבת השנייה
הערות שוליים

↑  הודעה לעיתונות של ממשלת אוסטרליה
↑  אתר החדשות NZ Newswire
↑  הדיילי מייל, 2 במאי 2012
↑  אתר ה-BBC, ‏ 21 בפברואר 2011
↑  חדשות ה-BBC, 1 בנובמבר 2011
↑    Gordon Rayner,Gordonrayner, ‏Queen's Diamond Jubilee: 500 horses from around the world will put on equine display in Windsor, The Telegraph, 2 November 2011
↑  ארוחת צהרים לרגל יובל היהלום, הטלגרף, 18 במאי 2012
↑  אתר משט יובל היהלום
↑  חדשות ה-BBC, ‏ 1 בדצמבר 2010
↑  חדשות ה-BBC, ‏ 14 במרץ 2012
↑  עיתון הגארדיאן, 9 בפברואר 2012
↑  ביקור הנסיך הארי באוניברסיטת איי הודו המערבית
↑  The Star, 2 במרץ 2011
↑  אתר CTV Edmonton
| המלכה אליזבת השנייה |
| --- | --- | --- |
| כתרים של ממלכות חבר העמים |  מלכת אנטיגואה וברבודה • מלכת אוסטרליה • מלכת איי שלמה • מלכת איי בהאמה • מלכת בליז • מלכת ג'מייקה • מלכת גרנדה • מלכת הממלכה המאוחדת • מלכת טובלו • מלכת ניו זילנד (מלכת איי קוק) • מלכת סנט וינסנט והגרנדינים • מלכת סנט לוסיה • מלכת סנט קיטס ונוויס • מלכת פפואה גינאה החדשה • מלכת קנדה  |  |
| כתרים לשעבר | מלכת פקיסטן • מלכת דרום אפריקה • מלכת סרי לנקה • מלכת גאנה • מלכת ניגריה • מלכת טנזניה • מלכת סיירה לאון • מלכת אוגנדה • מלכת קניה • מלכת מלטה • מלכת גמביה • מלכת גינאה • מלכת מאוריציוס • מלכת פיג'י • מלכת ברבדוס  |  |
| תארים | ראש חבר העמים הבריטי • הצ'יף הגדול של פיג'י |  |
| אירועים רשמיים |  הכתרתה • יובל הכסף • יובל האודם • יובל הזהב • יובל היהלום • יובל הספיר • יובל הפלטינה • יום הולדתה הרשמי של המלכה • יום ויקטוריה • מותה של אליזבת השנייה • הלוויית המלכה אליזבת השנייה  |  |
לוגו חגיגות היובל נבחר בתחרות במסגרת תוכנית הילדים של ה-BBC "פיטר הכחול". הלוגו נבחר מבין ציורי ילדים שנשלחו לתוכנית, והזוכה הייתה קתרין דיוור.
המלכה אליזבת ובני משפחת המלוכה במהלך משט יובל היהלום שנערך על נהר התמזה ב-3 ביוני 2012.
צופים רבים מביטים במשט לרגל יובל היהלום.
פסל צומח בצורתו של כתר המלכה אליזבת, שהוצב בפארק סנט ג'יימס לרגל יובל היהלום.
הלוגו הרשמי של חגיגות יובל השישים בקנדה.
צ'ארלס, נסיך ויילס, מבקר בקנדה לרגל יובל היהלום.
יורגוס דוניס

יורגוס דוניס (ביוונית: Γιώργος Δώνης; נולד ב־22 באוקטובר 1969) הוא כדורגלן עבר יווני, ששיחק בעמדת הקשר, וכיום משמש כמאמן קבוצת אל וואחדה מכה מליגת העל הסעודית.
קריירה ככדורגלן

דוניס נולד בפרנקפורט שבגרמניה המערבית למשפחה יוונית. כשהוא היה בן 6 משפחתו חזרה ליוון, והשתקעה באזור סלוניקי. בילדותו דוניס שיחק בקבוצות מקומיות בסלוניקי, ובשנת 1987 עבר לאקדמיה של פנאתינאיקוס, אחת הקבוצות הבכירות ביוון. בעונת 1990/1991 דוניס הרשים במהלך עונת השאלה בקבוצת פאס יואנינה ולאחר מכן חזר לפנאתינאיקוס.
דוניס הפך לאחד השחקנים החשובים בקבוצה, הוא זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות ובשלושה גביעים ובעונת 1995/1996 היה חלק ממסעה של הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות. בקיץ 1996 דוניס עבר לאנגליה וחתם בקבוצת בלקברן רוברס מהפרמייר ליג, דוניס הוא היווני הראשון ששיחק בפרמייר ליג. בבלקבורן הייתה לו עונת בכורה פושרת והוא כבש בה שני שערים. דוניס שיחק עונה אחת בלבד בבלקברן רוברס ולאחריה חזר ליוון וחתם בא.א.ק. אתונה, לאחר עונה בא.א.ק הוא חזר פעם נוספת לאנגליה וחתם בשפילד יונייטד. דוניס שיחק בשפילד תקופה קצרה לפני שחתם בהאדרספילד טאון, שלאחר עונה במועדון הוא פרש ממשחק פעיל.
דוניס שיחק במדי נבחרת יוון במשך שש שנים. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הוא ערך בדצמבר 1991, ובסך הכל הוא רשם 24 הופעות וחמישה שערים במדי הנבחרת.
קריירה כמאמן > תחילת הקריירה וההצלחה עם לאריסה

כשהיה בן 33, בשנת 2002, דוניס החל לאמן את קבוצת איליסיאקוס מהליגה היוונית הרביעית. הוא הצליח מאוד עם הקבוצה ורשם איתה שתי עליות ליגה רצופות, עד לליגת המשנה ביוון.
ב־2004 הוא מונה למאמנה של לאריסה מליגת המשנה, אותה אימן ארבע עונות. בעונתו הראשונה הוא הצליח לעלות עם הקבוצה לליגה הבכירה ביוון, ובעונה לאחר מכן הקבוצה סיימה במקום השמיני בליגה היוונית. בעונתו השלישית כמאמן הקבוצה, לאריסה סיימה במקום העשירי בליגה אבל הקבוצה זכתה בגביע היווני, והשיגה כרטיס למוקדמות גביע UEFA. לאריסה העפילה לגביע UEFA לאחר ניצחון מול בלקברן רוברס בפלייאוף, אבל הודחה לאחר שלב הבתים של המפעל והקבוצה סיימה במקום השישי בליגה באותה עונה.
קריירה כמאמן > המשך הקריירה כמאמן ביוון

בסיום עונת 2007/2008 עזב דוניס את לאריסה ומונה למאמנה של א.א.ק. אתונה בה שיחק כשחקן. בנובמבר 2008 לאחר פתיחת עונה רעה של הקבוצה שכללה הדחה מגביע UEFA, א.א.ק. אתונה החליטה לפטר את דוניס.
לקראת עונת 2009/2010 מונה דוניס למאמנה של אטרומיטוס. עם אטרומיטוס דוניס רשם שתי עליות רצופות לגמר הגביע היווני בעונות 2010/2011 ו־2011/2012, אך בשני משחקי הגמר הקבוצה הפסידה.
לקראת עונת 2012/2013 מונה דוניס למאמנה של פאוק סלוניקי, אחת הקבוצות הבכירות ביוון. ב־28 באפריל 2013 פוטר מאימון פאוק לאחר שהקבוצה הודחה בחצי גמר הגביע היווני.
קריירה כמאמן > אפואל ניקוסיה

באוקטובר 2013 מונה דוניס למאמנה החדש של אפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית, קבוצתו הראשונה כמאמן מחוץ ליוון. בעונתו הראשונה דוניס הוביל את הקבוצה לדאבל מקומי, אליפות הליגה הקפריסאית וזכייה בגביע הקפריסאי. אפואל התחילה את עונת 2014/2015 בצורה חיובית לאחר שדוניס הוביל את הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות. בשלב הבתים אפואל ניקוסיה שיחקה מול קבוצות בכירות באירופה, אייאקס אמסטרדם, ברצלונה ופריז סן-ז'רמן. באותו קמפיין הקבוצה השיגה רק נקודה אחת משישה משחקים, במשחק שהסתיים בתוצאה 1–1 מול אייאקס אמסטרדם באצטדיון ה-GSP. ב-6 בינואר 2015 דוניס פוטר מאימון אפואל ניקוסיה לאחר רצף תוצאות רעות.
קריירה כמאמן > אל הילאל ושראג'ה

ב־25 בפברואר 2015 מונה דוניס למאמנה של אל-הילאל מליגת העל של ערב הסעודית, הוא העפיל עם הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות של אסיה וזכה עם הקבוצה בגביע המלך הסעודי באותה עונה. ב־28 ביולי 2016 מונה דוניס למאמנה של שארג'ה מהליגה של איחוד האמירויות הערביות אך הוא עזב את הקבוצה בינואר 2017.
קריירה כמאמן > חזרה לאפואל ניקוסיה וחתימה בפנאתנייקוס

ב־28 ביולי 2017 דוניס חזר לאפואל ניקוסיה, במרץ 2018 הוא פוטר מאימון הקבוצה לאחר שהקבוצה איבדה את המקום הראשון בליגה הקפריסאית, עם זאת, היא הצליחה לזכות באליפות באותה עונה.
לקראת עונת 2018/2019 מונה דוניס למאמנה של פנאתינאיקוס, שבמדיה כיכב בשנות התשעים. בעונתו הראשונה הקבוצה סיימה במקום השמיני ובעונתו השנייה הקבוצה העפילה לפלייאוף וסיימה במקום הרביעי בליגה. דוניס זכה לביקורות חיוביות מתפקודו כמאמן פנאתינאיקוס. ב־19 ביולי 2020 הוא עזב את תפקידו כמאמן הקבוצה.
קריירה כמאמן > מכבי תל אביב

ב-12 באוגוסט 2020 מונה למאמנה של מכבי תל אביב, כשחתם על חוזה לעונה אחת, עם אפשרות להארכה בעונה נוספת. הקבוצה זכתה להצלחה בליגה האירופית, כשהעפילה משלב הבתים לשלב 32 האחרונות. בליגה לא הצליחה הקבוצה לשחזר את ההצלחה. אחרי 11 מחזורים ניצחה הקבוצה ארבעה משחקים ודורגה רק במקום החמישי, בפער של תשע נקודות ממכבי חיפה המובילה. בעקבות כך פוטר דוניס ב-23 בדצמבר.
קריירה כמאמן > אל ווהאדה

ב-23 במרץ 2021 מונה למאמנה של קבוצת אל ווהאדה מליגת העל הסעודית.
קריירה כמאמן > אל פתח

בתחילת פברואר 2022 מונה למאמנה של קבוצת אל פתח מליגל העל הסעודית, בעונתו הראשונה הגיע עם הקבוצה למקום ה-8, בעונת 2022/23 נכון ל-15 במרץ 2023 אל פתח ממוקמת במקום ה-6 בליגה לאחר שהודחו משלב רבע הגמר של גביע המלך הסעודי.
קריירה כמאמן > אל וואחדה מכה

ב-11 ביולי 2023 מונה למאמנה של אל וואחדה מכה.
תארים > תארים כשחקן

אליפות יוון (2): 1994/1995, 1995/1996
הגביע היווני (3): 1992/1993, 1993/1994, 1994/1995
הסופר קאפ היווני (2): 1993, 1994
תארים > תארים כמאמן

הגביע היווני: 2006/2007
אליפות קפריסין (2): 2013/2014, 2017/2018
הגביע הקפריסאי: 2013/2014
גביע המלך הסעודי: 2015
הסופר קאפ הסעודי: 2015
גביע כתר הנסיך הסעודי: 2015/2016
גביע הטוטו: 2021/2020
הערות שוליים

↑  יניב טוכמן‏, רשמית: גאורגיוס דוניס מונה למאמן מכבי תל אביב, באתר וואלה, 18 באוגוסט 2020
↑  יניב טוכמן‏, מכבי תל אביב הודיעה: גאורגיוס דוניס סיים את תפקידו, באתר וואלה, 23 בדצמבר 2020
לויס איירין מרשל

לויס איירין מרשל לבית קימזי (באנגלית: Lois Irene Marshall;‏ 9 במאי 1873 – 6 בינואר 1958) הייתה אשתו של תומאס ר. מרשל, סגן הנשיא ה-28 של ארצות הברית. במהלך כהונתו של בעלה היא כיהנה בתפקיד הבלתי רשמי של הגברת השנייה של ארצות הברית בין השנים 1913 עד 1921. היא שימשה גם כגברת הראשונה של אינדיאנה במהלך כהונתו של בעלה (1909–1913).
ביוגרפיה

לויס קימזי נולדה ב-9 במאי 1873 באנגולה, אינדיאנה, והייתה בתם של ויליאם אדוארד קימזי ואליזבת דייל. לויס נישאה לתומאס מרשל, המבוגר ממנה ב-19 שנים, ב-2 באוקטובר 1895.
בבחירות לנשיאות 1912 רץ בעלה לצד וודרו וילסון, ומונה לסגן נשיא ארצות הברית, מה שהפך אותה באופן לא רשמי לגברת השנייה של ארצות הברית, תפקיד אותו מילאה עד 1921. היא הייתה מעורבת בפעילויות צדקה בוושינגטון הבירה, ובילתה זמן בעבודה במרכז הרווחה של דיאט קיטשן במתן ארוחות חינם לילדים עניים. ב-1917 היא הכירה אם לתאומים שזה עתה נולדו, שאחד מהם היה חולה כרוני. הוריו של הילד לא הצליחו לקבל טיפול הולם למצבו של בנם. לויס מרשל יצרה קשר הדוק עם התינוק, ששמו קלרנס איגנטיוס מוריסון, והציעה לקחת אותו ולעזור לו למצוא טיפול.
בני הזוג מרשל לא הצליחו להביא ילדים לעולם, אבל הם מעולם לא אימצו את מוריסון באופן רשמי, כי הם האמינו שלעבור את ההליך בעוד הוריו עדיין בחיים ייראה לציבור יוצא דופן. במקום זאת הם עשו הסדר מיוחד עם הוריו. מוריסון חי עם בני הזוג מרשל למשך שארית חייו. בהתכתבות הם התייחסו אליו כמוריסון מרשל, אך באופן אישי כינו אותו "איזי". לויס מרשל לקחה אותו לראות רופאים רבים ובילתה את כל זמנה הפנוי בניסיון לגדל אותו בבריאות, אך מצבו החמיר והוא מת בפברואר 1920, רגע לפני יום הולדתו הרביעי.
לאחר שבעלה מת ב-1925, עברה לויס להתגורר בפיניקס, אריזונה וחייתה על הפנסיה של בעלה וממכירות זיכרונותיו. היא מתה בביתה בפיניקס ב-6 בינואר 1958, בגיל 84. היא נקברה ליד בעלה בבית הקברות קראון היל, אינדיאנפוליס, אינדיאנה.
הערות שוליים

1 2  "Our Campaigns - Candidate - Lois Irene Kimsey Marshall". www.ourcampaigns.com. נבדק ב-2020-04-21.
↑  "Adopted Child of Vice President Dead". The Evening Star. 26 בפברואר 1920. נבדק ב-17 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Thomas R. Marshall - Articles". North Manchester Historical Society. נבדק ב-17 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adopted Son of Marshalls is Dead, newspapers.lib.utah.edu. February 27, 1920. Accessed
March 6, 2024.
↑  Death Certificate, genealogy.az.gov. Accessed March 6, 2024.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1185836357  VIAF: 4966155769093927880000   WorldCat (עם VIAF): 4966155769093927880000 
לויס איירין מרשל עם בעלה, תומאס ר. מרשל, בוושינגטון הבירה
יצחק אבישור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1939 (בן 85 בערך) עיראק 
 ענף מדעי:  ביקורת המקרא, בלשנות, היסטוריה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 תרומות עיקריות
 חקר השירה המקראית וספרות המקרא בזיקתה לספרות המזרח הקדום  חקר ההיסטוריה והשפה של יהדות בבל
 
יצחק אבישור (נולד ב-1939) הוא בלשן, היסטוריון וחוקר מקרא ישראלי. פרופסור אמריטוס באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

יצחק אבישור נולד בעיראק בשנת 1939. בשנת 1951 עלה לישראל ביחד עם משפחתו, כחלק מעליית יהודי עיראק. בשנת 1962 השלים לימודים בסמינר למורים ע"ש דוד ילין.
בשנת 1968 השלים אבישור תואר ראשון במקרא ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, בשנת 1970 השלים תואר שני במקרא ובשנת 1975 השלים דוקטורט. נושא הדיסרטציה שלו היה "צמדי המלים במקרא ומקביליהם בשפות השמיות של המזרח הקרוב".
לאורך השנים פרסם עשרות ספרים ומאמרים על נושאים כגון השירה המקראית וספרות המקרא בזיקתה לספרות המזרח הקדום, בלשנות עברית ושמית, הערבית היהודית החדשה, ההיסטוריה של יהודי עיראק ועוד.
בשנת 1998 ערך את הספר "שבחי הרמב"ם: סיפורים עממיים בערבית יהודית ובעברית מהמזרח ומצפון-אפריקה", בספר כונסו אגדות, שנכתבו בערבית יהודית והופצו בקרב יהודי צפון אפריקה והמזרח על אודות הרמב"ם, במהלך ימי הביניים ואילך. סיפורים על הרמב"ם שקשרו כתרים רבים לאישיותו והעלהו למדרגה עליונה.
בשנים 2008–2010 הוציא לאור מילון בן שלושה כרכים של הדיאלקט הערבי של יהודי עיראק.
שימש כמנהל המדעי של מרכז מורשת יהדות בבל, וכעורך כתב העת "העברית ואחיותיה: כתב עת לחקר הלשון העברית וזיקתה ללשונות השמיות וללשונות היהודים" בהוצאת אוניברסיטת חיפה.
מספריו

עיונים בלשון העברית לדורותיה ובמרכיב הערבי שבעברית החדשה וספרותה, חיפה: המכון למחקר רב-תרבותי - המכללה האקדמית הערבית לחינוך בישראל, 2011.
מילון לערבית היהודית החדשה הכתובה והמדוברת של יהודי עיראק: 1600-2000 (3 כרכים), תל אביב-יפו: פרסומי מרכז ארכאולוגי, תשס"ט 2008-תש"ע 2010.
החזרה והתקבולת בשירה המקראית והכנענית: התבניות הסגנוניות של החזרה בצלעות החרוז והתפתחות דפוסי התקבולת, תל אביב יפו: פרסומי מרכז ארכאולוגי, תשס"ב 2002.
החכם הבבלי מכלכותא: החכם שלמה תווינא ויצירתו הספרותית בעברית ובערבית־יהודית (2 כרכים), תל אביב: פרסומי מרכז ארכאולוגי, 2002.
סמיכויות הנרדפים במליצה המקראית, ירושלים, קרית ספר, תשל"ז, 192 עמ' + IIIV.
כתובות פיניקיות והמקרא (2 כרכים), ירושלים, רובינשטיין, תשל"ט, 300 עמ' + V.
Stylistic Studies of Word Pairs in Biblical and in the Ancient Semitic Literatures. Neukirchen-Vluyn (AOAT 210) XII + 804 p.
שירת הנשים - שירי עם בערבית-יהודית של יהודי עיראק, יו"ל מכתבי-יד ומהקלטות במקור ובתרגום עברי בלוויית מבואות והערות, הוצאת מרכז מורשת יהדות בבל, אור יהודה תשמ"ז, 244 עמ' + IIXX.
עיונים בשירת המזמורים העברית והכנענית, הוצאת ספרים על שם י"ל מגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים. סדרת ספרים לחקר המקרא מיסודו של ס"ש פרי - ירושלים תשמ"ט. 265 עמ'.
החתונה היהודית בבגדאד ובבנותיה, מנהגים וטקסים, שירים ומסמכים, מלבושים ותכשיטים, הפקולטה למדעי הרוח, אוניברסיטת חיפה, כרך א', 240 עמ' + IVX. כרך ב', 264 עמ' + VX.
הסיפור העממי של יהודי עיראק בערבית-יהודית מכתבי-יד, סיפורים במקור ובתרגום עברי בלוויית מבואות והערות, הוצאת "רביבים", הפקולטה למדעי הרוח, אוניברסיטת חיפה, תשנ"ב, 2 כרכים, 427 עמ' +IIIV.
Studies in Hebrew and Ugaritic Psalms, Jerusalem: The Hebrew University, The Magnes Press, 388, p. 1994.
שירת הגברים - שירי עם בערבית יהודית של יהודי עיראק, יו"ל מכתבי יד ומהקלטות במקור ובתרגום עברי בלוויית מבואות והערות, הוצאת מרכז מורשת יהדות בבל, אור יהודה תשנ"ד, 209 עמ' + IXXX.
התרגום הקדום לנביאים ראשונים בערבית יהודית, יו"ל מכתב-יד אוקספורד בודליאנה POC .349 ,180 עם מבוא והערות - עדה ולשון, יט: מפעל מסורות הלשון של עדות ישראל, ירושלים תשנ"ה, 342 עמ'.
(עם מ' הלצר), 'סוגיות במינהל הממלכתי בישראל, לאור המקורות האפיגרפיים בימי בית ראשון, ירושלים תשנ"ו, 230 עמ'.
מספריו > ספר יובל

תשורות לאבישור: מחקרים במקרא ובמזרח הקדמון, בלשון העברית ובלשונות השמיות ; מוקדשים ליצחק אבישור ליובלו השישים וחמש, תל אביב: פרסומי מרכז ארכאולוגי, תשס"ד, 2004.
הערות שוליים

↑  מקבלי תוארים באוניב' בירושלים, דבר, 2 ביולי 1975
↑  אמיר מזור, האם ניסה הרמב"ם להסתיר את התאסלמותו בעזרת רוצח שכיר?, באתר הארץ, 27 בינואר 2016
↑  אמנון ברזילי, בוש חאן וצבא המונגולים החדשים, באתר הארץ, 10 באפריל 2003
↑  כתבי עת, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258067505171  BnF: cb11988266x (data)  GND: 130587435  ISNI: 0000 0001 2028 7641  LCCN: n83126264  NTA: 070398488  SELIBR: 37441  SUDOC: 080641156  VIAF: 76325334   WorldCat (עם VIAF): 76325334
לארוס גסטרונומיק

| --- | --- |

לארוס גסטרונומיק, המהדורה האנגלית, 2001
 מידע כללי
 מאת:  פרוספר מונטאן, Jean-Paul Lespinasse, פייר ארמה, Bruno Goussault, אן-סופי פיק, Gilles Pudlowski, Jean-François Piège, Pierre Troisgros, Philippe Gobet, הלן דארוז, ז'ואל רובישון, Claude Fischler, Philéas Gilbert, Philippe Conticini, פסקל ברבו, Gérard Vié 
 שפת המקור:  צרפתית 
 סוגה:  ספר יעץ, ספרות בישול 
 נושא:  קולינריה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת לרוס 
 תאריך הוצאה:  1938 
 מספר עמודים:  1,087 
 
לארוס גסטרונומיק (בצרפתית: Larousse Gastronomique) הוא אנציקלופדיה לגסטרונומיה. רוב הספר עוסק במטבח הצרפתי, והוא מכיל מתכונים של תבשילים צרפתיים וטכניקות בישול. הרבה מהתבשילים וחומרי הגלם הלא-צרפתיים מוזכרים במהדורות המאוחרות, והם מתרבים במספרם ממהדורה למהדורה.
הספר יצא לאור בידי הוצאת לארוס, המו"ל הצרפתי המוביל של מילונים ואנציקלופדיות.
רקע

המהדורה הראשונה (1938) אותה ערך פרוספר מונטאן חבקה 1087 עמודים, על החלק המדעי היה אחראי דר' גוטשאלק, את המבוא כתבו ז'ורז' אוגוסט אסקופייה ופיליאס ז'ילבר. ז'ילבר חבר למונטאן בכתיבתו של ספר זה, כמו גם היה עמיתו של אסקופייה בכתיבת ספרו Le Guide Culinaire, כתוצאה מכך היה דמיון רב בין שני הספרים. הדבר גרם לאסקופייה לציין כשהוא נתבקש לכתוב מבוא שהוא יכול "לראות במו עיני", ו"מונטאן לא יכול להסתיר ממני את העובדה שהוא השתמש ב־Le Guide כבסיס לספרו החדש, ובוודאי השתמש במתכונים רבים."
Robert J. Courtine עמד בראש המהדורות של 1960, 1967, 1984.
הספר תורגם לאנגלית לראשונה ב-1961.
המהדורה החמישית (2000) שמשתרעת על פני 1350 עמודים עודכנה ונוסף לה חומר על מטבחים אחרים. היא הופיעה במהדורה מקוצרת (2003) ומהדורה מתוקנת ראתה אור ב-13 באוקטובר 2009 ופורסמה בידי Hamlyn בבריטניה. בראש הוועדה הגסטרונומית המפקחת על שתי המהדורות האחרונות עמד ז'ואל רובישון. במועצה השתתפו בין השאר מישל גראר, פייר טרואגרו, ז'אן דלאווין ופייר הרמה.
ביבליוגרפיה

Montagné, Prosper. Larousse Gastronomique: The Encyclopedia of Food, Wine, and Cookery. Edited by Charlotte Turgeon and Nina Froud. New York: Crown, 1961. First English edition.
Montagné, Prosper. Larousse Gastronomique: The New American Edition of the World's Greatest Culinary Encyclopedia. Edited by Jennifer Harvey Lang. New York: Crown, 1988. Second English edition.
Montagné, Prosper. Larousse Gastronomique: The World's Greatest Culinary Encyclopedia. Edited by Jennifer Harvey Lang. New York: Clarkson Potter, 2001. Third English edition.
עבודות מצוטטות

James, Kenneth. Escoffier: The King of Chefs. Hambledon and London: Cambridge University Press, 2002.
Larousse Gastronomique, Prosper Montagné, maître cuisinier, avec la collaboration du docteur Gottschalk, Paris, Editions Larousse, 1938.
Larousse gastronomique: the encyclopedia of food, wine & cookery, Ed. Charlotte Turgeon and Nina Froud. New York, Crown Publishers, 1961. The English translation of the 1938 edition. ISBN 0-517-50333-6
2001 2nd edition, ISBN 2-03-560227-0, with assistance from a gastronomic committee chaired by Joël Robuchon
English translation of 2nd edition, ISBN 0-609-60971-8
English translation of 3rd edition, ISBN 0-600-62042-6
הערות שוליים

↑  James, 266–68
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 3080151051902633530000   WorldCat (עם VIAF): 3080151051902633530000
לארי אוונס

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1932 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  15 בנובמבר 2010 (בגיל 78) רינו, ארצות הברית 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן (1967)
 מד כושר מרבי:  2555 (ינואר 1977)
 מד כושר נוכחי:  2,470 (נכון ל־ספטמבר 2010) 
 מקצוע נוסף:  עיתונאי, כותב ספרי עיון 
 מדינה:  ארצות הברית
 
לארי אוונס (באנגלית: Larry Evans;‏ 22 במרץ 1932, ניו יורק, ארצות הברית – 15 בנובמבר 2010, רינו, ארצות הברית) היה שחמטאי, עיתונאי וסופר שחמט יהודי-אמריקאי. הוא זכה באליפות ארצות הברית בשחמט 5 פעמים ו-4 פעמים באליפות ארצות הברית הפתוחה. כתב כ-20 ספרים.
ביוגרפיה

בגיל 15 אוונס סיים במקום השני באליפות ארצות הברית לנוער. בגיל 16, בשנת 1948 הוא השתתף לראשונה באליפות ארצות הברית וסיים במקום השמיני. בשנת 1950 אוונס זכה באליפות ניו יורק והשתתף לראשונה באולימפיאדת השחמט.
בשנת 1951 הוא זכה בפעם הראשונה באליפות ארצות הברית בשחמט. בהמשך הוא ניצח באליפות זו עוד 3 פעמים, בפעם האחרונה בשנת 1980.
בשנת 1967 ללארי אוונס הוענק תואר רב אמן.
בשנת 1964 הוא סיים במקום 14 בתחרות בין-אזורית, שממנה היה ניתן להעפיל לדו-קרב על אליפות העולם. אוונס. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה עוזרו של בובי פישר בתהליך העפלה שלו לדו-קרב על אליפות העולם.
החל משנות ה-40 של המאה ה-20 אוונס כתב ספרים בתחום השחמט. כמו הן הוא היה עיתונאי, שעבד עבור טיים מגזין ו- ABC's Wide World of Sports.
לארי אוונס באולימפיאדת השחמט

בשנים 1950–1976 השתתף לארי אוונס ב-8 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1950 | 2 עת | ארצות הברית |  | 9 מ-10 | 8+ 2= 0- | 90.0 | 4 קבוצתי, 1 אישי |
|  1952 | 2 | ארצות הברית |  | 6.5 מ-14 | 3+ 7= 4- | 46.4 | 5 קבוצתי, 12 אישי |
|  1958 | 4 | ארצות הברית |  | 11.5 מ-16 | 8+ 7= 1- | 71.9 | 4 קבוצתי, 2 אישי |
|  1962 | 3 | ארצות הברית |  | 7 מ-11 | 4+ 6= 1- | 63.6 | 4 קבוצתי |
|  1966 | 4 | ארצות הברית |  | 10.5 מ-15 | 6+ 9= 0- | 70.2 | 2 קבוצתי, 6 אישי |
|  1968 | 2 | ארצות הברית |  | 6.5 מ-12 | 4+ 5= 3- | 54.2 | 4 קבוצתי, 17 אישי |
|  1970 | 3 | ארצות הברית |  | 6.5 מ-13 | 4+ 5= 4- | 50.0 | 4 קבוצתי, 29 אישי |
|  1976 | 3 | ארצות הברית | 2540 | 7 מ-9 | 5+ 4= 0- | 77.8 | 1 קבוצתי, 3 אישי |
דוגמאות מתוך משחקיו > לבן: לארי אוונס  שחור:   האקון אופסאהל (אנ')   דוברובניק 1950

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Dubrovnik olm"]
[Site "Dubrovnik YUG"]
[Date "1950.08.30"]
[EventDate "?"]
[Round "8"]
[Result "1-0"]
[White "Larry Melvyn Evans"]
[Black "Haakon Opsahl"]
[ECO "D51"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "161"]
1.d4 Nf6 2.c4 e6 3.Nc3 d5 4.Bg5 Nbd7 5.e3 Be7 6.Qc2 O-O 7.cxd5
exd5 8. Nf3 c6 9.Bd3 Re8 10.O-O Nf8 11.Rab1 {תחילתה של התקפת המיעוט. הכוונה להתקפה של צד שיש לו פחות רגלים על הצד שיש לו יותר רגלים}
Ne4 12.Bxe7 Qxe7
13.b4 a6 14.a4 Nxc3 15.Qxc3 Bg4 16.Nd2 Qg5 17.Rfc1 Re6 18.b5
axb5 19.axb5 Bh3 20.g3 Rae8 21. bxc6 bxc6 {הלבן השיג את מה שרצה בהתקפת המיעוט. לשחור רגלי ב-ג6 שנמצא בפיגור ויש לשמרו, כי הוא על טור פתוח ושני כלים מאיימים להכותו, ואין לשחור אפשרות לקדם אותו. הלבן ימשיך לאיים על רגלי זה אבל לפני ההתקפה עליו הלבן מטפל באיום על מלכו באגף המלך. }
22.
Bf1 Bxf1 23.Nxf1 {חילופי הכלים חיזקו את עמדת הלבן. הרצים יצאו מהמשחק וללבן כלי מגן, הפרש ב-ו1, משם הוא שומר על הרגלים ב-ז3 וב-ה3. חולשת הרגלי השחור ב-ג6 בולטת. }
Ng6 24.Rb6 Ne7 25.Qb4 h5 26.Rb8 Rxb8 27. Qxb8+ Kh7 28.Qf4 Qxf4
29.gxf4 g6 {עדיף היה 29..צד6 או אפילו ו6}
30.Nd2 Rd6 31.Kf1 Kg7 32.Ra1 Rd7 33.Nb3 Rb7 34.Nc5
Rb2 35.Ra7 Kf6 36.Ra6 Rb1+ 37.Kg2 Rb2 38.Ra7 Rb1 39.Rc7 Ra1
40.Nd3 Ke6 41.Nc5+ Kf6 42.Nd7+ Ke6 43.Nf8+ Kf6 44.Nh7+ Ke6
45.Ng5+ Kd6 46.Rb7 f6 47.Nh7 Ke6 48.Nf8+ Kf7 49.Nxg6 Kxg6
50.Rxe7 Kf5 51.Rc7 Rc1 52. Rc8 Kg6 53.Kg3 Rc2 54.h4 Kf5 55.Rh8
Kg6 56.f5+ Kxf5 57.Rxh5+ Kg6 58.Rh8 Kf5 59.Rg8 Rc1 60.Kg2 Ra1
61.h5 Ra7 62.Rg3 Rh7 63.Rh3 Kg5 64.Kf3 Rh6 65. Rh1 Kf5 66.Kg3
Kg5 67.Rh4 Kf5 68.Rf4+ Kg5 69.Rg4+ Kf5 70.Kh4 Rh8 71.Rg7 Ra8
72.h6 Ra1 73.Rg3 Rh1+ 74.Rh3 Rg1 75.Rf3+ Kg6 76.Rg3+ Rxg3
77.Kxg3 Kxh6 78.Kg4 Kg6 79.Kf4 Kg7 80.Kf5 Kf7 81.f3 1-0
הערות שוליים

↑  Jewish-American History and Culture: An Encyclopedia, edited by Jack Fischel and Sanford Pinsker (Garland, New York, NY, 1992, pp. 83-85)
↑  Evans, Larry Melvyn - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
↑  Larry Evans vs Haakon Opsahl (1950) The World Turned Opsahl Down, www.chessgames.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463512605171  PLWABN: 9810554330105606  BIBSYS: 90080166  GND: 140956859  ISNI: 0000 0000 7809 3172  LCCN: n50010873  NLA: 35071435  NTA: 071250298  SNAC: w64f4pc8  SUDOC: 08383091X  Trove: 818054  VIAF: 100380413   WorldCat (עם VIAF): 100380413
יצחק לוי (היסטוריון)

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1945 (בן 78) ימין משה, ישראל 
 ענף מדעי:  לאדינו, היסטוריה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפתוחה  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  משה ליסק, פיטר מדינג 
 
יצחק (איציק) לוי (נולד ב-10 באוקטובר 1945) הוא היסטוריון, המתעד כבר למעלה מארבעים שנה את שפת הלאדינו.
ביוגרפיה

לוי נולד בשכונת ימין משה, ירושלים, והוא בן למשפחת דאסה אשר מקורה במגורשי ספרד אשר עברו להתגורר בסלוניקי, יוון. בשנת 1963 הוא התגייס לצה"ל ושירת בחיל הקשר והאלקטרוניקה עד לשחרורו כסמל בשנת 1966. במהלך שירותו במילואים הוא הועלה לדרגת רס"ר, ולחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.
לאחר שחרורו מצה"ל החל לוי לעבוד בחברת בזק, שם עבד עד לשנת 1998. בשנת 1970 הוא סיים קורס בלווייני תקשורת מטעם חברת GTE, ובשנת 1975 הוסמך כהנדסאי אלקטרוניקה מטעם המכללה הטכנולוגית אורט. בשנת 1981 סיים תואר ראשון באוניברסיטה הפתוחה בירושלים, בחוג להיסטוריה. למד לתואר שני באוניברסיטה העברית, ובשנת 1999 קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על מחקר בנושא "הפעילות הפוליטית והארגון של הקהילה הספרדית ביישוב ובמדינת ישראל 1945–1955", שנעשה בהדרכת הפרופסורים משה ליסק ופיטר מדינג.
בין השנים 1998–2001 לימד לוי קורסים באוניברסיטה הפתוחה, ובשנים 2000–2001 לימד באוניברסיטה העברית במסגרת מכון "מגיד" את הקורס "אוצר הפולקלור של צאצאי מגורשי ספרד". בין השנים 2002–2005 הוא לימד קורסים במכללת אשקלון במחלקה לסוציולוגיה.
שימור שפת הלאדינו

בשנות ה-80 החל לוי לעסוק בתחום שימור שפת הלאדינו, ומאז הוא פועל למען שימור ותיעוד נכסי התרבות והפולקלור של צאצאי מגורשי ספרד. בארכיון הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו, תיעד לוי את סיפורם האישי של כ-2,000 אינפורמנטים דוברי לאדינו.
בשנת 2018 קיבל לוי מדליה מטעם ועד העדה הספרדית על פועלו ומאמציו לשימור שפת הלאדינו.
בשנת 2022 קיבל לוי פרס מפעל חיים מטעם הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו על פועלו ומאמציו לתיעוד ושימור שפת הלאדינו ותרבותה.
ספריו וכתביו

דפוסי פעילות ציבורית ופוליטית של האליטה הספרדית בארץ ישראל 1895–1931
הפעילות הפוליטית והארגון של הקהילה הספרדית ביישוב ובמדינת ישראל 1945–1955
Barrios sefardíes de jerusalén - פרק בספר Las rutas de sefarad המדבר על היהודים הספרדים בירושלים (ספרדית)