stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירוקוי
היסטוריה > המהפכה האמריקאית > מקור השראה לחוקת ארצות הברית

חוקרים מסוימים טוענים שהקונפדרציה של אירוקוי הייתה מודל לחיקוי ומקור השראה לייסוד הממשל הפדרלי של ארצות הברית והחוקה האמריקאית בקרב האבות המייסדים. תומכי הטענה הזאת מצטטים מכתב של בנג'מין פרנקלין משנת 1751 בו הזכיר את הקונפדרציה של אירוקוי לצורך השוואה לכך שהמושבות האנגליות תכנסנה לתוך "איחוד". בנוסף, תומכי הטענה מצטטים צ'יף אונונדאגי בשם קנסטגו (אנ') (באנגלית: Canasatego) שנאם בפני נציגי המושבות בשנת 1744 וקרא להם להתאחד כפי שחמשת השבטים של אירוקוי התאחדו לקונפדרציה. עם זאת, הטענה שהקונפדרציה של אירוקוי היוותה מקור להשראה עבור ייסוד ארצות הברית הופרכה מכיוון שלאירוקוי היו חסרים מאפיינים יסודיים של מדינה ממוסדת, כגון מיסוי, אכיפת חוק, ובירוקרטיה. טענה נגדית נוספת היא הראיות החיוביות לכך שהאבות המייסדים סקרו שיטות ממשל של מדינות שונות בהיסטוריה של אירופה, אך לא נמצאו סקרים דומים עבור הקונפדרציה של אירוקוי. בנוסף, חלוקת הסייצ'מים במועצה הגדולה לא הייתה ייצוגית ביחס לגודל האוכלוסייה בכל שבט. זאת ועוד, לא נערכו בחירות דמוקרטיות עבור הסייצ'מים בקלאנים ובשבטים השונים.
היסטוריה > המהפכה האמריקאית > מלחמת העצמאות של ארצות הברית

במלחמת העצמאות של ארצות הברית לחמו האירוקוי לצד בריטניה נגד ארצות הברית, ותקפו והשמידו מספר יישובים של אמריקאים. בשנת 1779, הגנרל ג'ון סליבן (אנ') הביס את האירוקוי עם כוח של 4,000 חיילים ושרף את כל כפריהם במסע סליבן (אנ'). במהלך מסע זה התקדם סליבן לאורך אגמי פינגר ומחוז ג'נסי ושרף את כל בתי הילידים, יבוליהם ומטעיהם. פליטים אירוקואים רבים ברחו לפורט ניאגרה, ושם מרביתם מתו ברעב בחורף. כתוצאה מההרס של מסע סליבן היגר שבט אונידה לוויסקונסין והשבטים מוהוק וקאיוגה היגרו לקנדה.
היסטוריה > ארצות הברית

בחוזה פריז של שנת 1783 לא הייתה כל התחשבות בריבונות של ילידי אמריקה, והם נחשבו לנתיני האימפריה הבריטית. האימפריה הבריטית ויתרה על כל השטחים דרומה לקנדה לטובת ארצות הברית, כולל על שטחי אירוקוי. החל משנת 1768, מעמדם החדש של האירוקוי ובכלל של שבטי ילידים בשטח ארצות הברית היה כפוף לשלטון הפדרלי, אך שונה ממעמד של מדינה באיחוד. בתקופה זאת, הקונפדרציה של אירוקוי ויתרה על שטחים רבים באופן הדרגתי בסדרת חוזים שנחתמו עם ארצות הברית.
היסטוריה > ארצות הברית > חוזה סטנוויקס של שנת 1784

חוזה סטנוויקס השני (אנ') היה הסכם שלום שנחתם ב־22 באוקטובר 1784 בין אירוקוי לארצות הברית לאחר הניצחון של ארצות הברית במלחמת העצמאות. שבטי המוהוק וקיוגה היגרו לאונטריו בקנדה לאחר מלחמת העצמאות האמריקאית. מאוחר יותר, חלקם חזרו לאוהיו. עם הגעתם לאוהיו הם נתקלו שוב במתיישבים האמריקאים והתפתחו בינם עימותים אלימים. מטרת חוזה סטנוויקס של שנת 1784 הייתה הסכם שלום בין ארצות הברית לאירוקוי וסיפוח אדמות נוספות של האירוקוי, בפרט אוהיו, לתוך מדינות באיחוד. האירוקוי התנגדו לחוזה נחרצות, וגם כל שבטי הקונפדרציה הצפון-מערבית (אנ') התנגדו בטענה שלאירוקוי אין שום ריבונות ושליטה על שטחי אוהיו. נציגי אירוקוי, בינם קורנפלנטר (אנ') (באנגלית: Cornplanter), בכל זאת חתמו על החוזה בלית ברירה.
היסטוריה > ארצות הברית > סיפוח

לאחר חוזה סטנוויקס בשנת 1784, נחתמו מספר חוזים נוספים שבהם ארצות הברית ספחה את השטחים של ילידי אמריקה לתוך מדינות האיחוד באזור באופן הדרגתי תמורת תשלום לילידים. חוזה העץ הגדול (אנ') בשנת 1797 היה חוזה הסיפוח האחרון של האירוקוי, בו חלקת השטח האחרונה של שבט הסנקה סופחה למדינת ניו יורק תמורת תשלום שנתי לכל סנקי.
| שנה | חוזה | שבטים | שטחים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1784 | חוזה סטנוויקס (אנ') | אירוקוי | אוהיו, פנסילבניה, נהר הניאגרה |  |
| 1785 | חוזה מקניטוש (אנ') | הורון, דלאוור, צ'יפווה, אוטווה | אוהיו |  |
| 1786 | חוזה פיני (אנ') | שוני | אוהיו |  |
| 1789 | חוזה הרמר (אנ') | הקונפדרציה הצפון-מערבית (אנ') | הטריטוריה הצפון-מערבית |  |
| 1794 | חוזה קננדאיגואה (אנ') | אירוקוי | שטחים במדינת ניו יורק מזרחה לנהר ג'נסי (אנ') שנרכשו ב־1788 |  |
| 1797 | חוזה העץ הגדול (אנ') | אירוקוי | שטחים במדינת ניו יורק מערבה לנהר ג'נסי - השטח האחרון |  |
גלריית תמונות

תיק אירוקואי בתצוגה במוזיאון המלכותי של אונטריו
נעלי מוקסין אירוקואיות מסוף המאה ה־19
כובע אירוקואי מסוף המאה ה־19
המצביא והמדינאי המוהוקי גוז'ף בראנט (אנ') (באנגלית: Joseph Brant) חובש מצנפת נוצות אופיינית לאירוקוי
מסיכת עץ אירוקואית מסוף המאה ה־19
ציור של לוחם סנקי מתחילה המאה ה־19
הוואמפום (באנגלית: wampum) של היאוואתה שעליו התבסס הדגל של האירוקוי
שרטוטים של המבנה הטיפוסי של "הבית הארוך" שאפיין את בתי המגורים המשותפים של האירוקואים
אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה

| --- | --- |

הכרזה העברית של הסרט
 מבוסס על:  "אגדות ברווזים" מאת ג'ימן מאגון
 בימוי:  בוב האת'קוק
 הופק בידי:  בוב האת'קוק
 תסריט:  אלן בורנט
 עריכה:  צ'ארלס קינג
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 מוזיקה:  דייוויד ניומן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Walt Disney Pictures Disney MovieToons
 חברה מפיצה:  Buena Vista Pictures Distribution
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 3 באוגוסט 1990 ישראל 21 בספטמבר 1991
 משך הקרנה:  כ-69 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט הנפשה, סרט לכל המשפחה
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  18.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   ducktalesthemovie
 סרט קודם:  מעשיות ברווזיות 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה (באנגלית: DuckTales the Movie: Treasure of the Lost Lamp) הוא סרט קולנוע מונפש אמריקאי לכל המשפחה, מסוגת פנטזיה והרפתקאות, אשר מבוסס על סדרת הטלוויזיה "אגדות ברווזים" שפותחה על ידי ג'ימן מאגון ומתרחשת ביקום דונלד דאק. הסרט מתרחש בין העונה השלישית לרביעית והאחרונה של הסדרה, ועוקב אחר הדוד קמצוץ, וובי, יואי, דואי ולואי, כשהם מוצאים מנורת קסם אגדית ומנסים להגן עליה ועל ג'יני, השד שבתוכה, מפני המכשף המרושע מרלוק ועוזרו דיג'ון.
הסרט בוים והופק על ידי בוב האת'קוק, על פי תסריט מאת אלן בורנט. לחני הסרט נעשו על ידי דייוויד ניומן ועריכתו בוצעה על ידי צ'ארלס קינג. חברות ההפקה של הסרט הן Walt Disney Pictures ו-Disney MovieToons, כאשר זו ההפקה הראשונה של האולפן. הסרט הונפש על ידי Walt Disney Animation France, כשזו ההפקה השנייה שהנפיש לאחר "המלך בבר" משנת 1989.
הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-3 באוגוסט 1990 בהפצת Buena Vista Pictures Distribution, וסימן את הפעם הראשונה שחברת וולט דיסני הפיצה לאקרנים סרט מונפש שלא הופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני. לפני הקרנת הסרט הוקרן הסרט הקצר "Dude Duck" משנת 1951 בכיכובו של דונלד דאק. בישראל הסרט הוקרן בבתי הקולנוע בדיבוב עברי שבוים והופק על ידי שפרירה זכאי, החל מ-21 בספטמבר 1991. אורך הסרט כ-69 דקות.
במקביל להפצת הסרט, יצא לאור עיבוד קומיקס שמבוסס עליו, כמו כן הפסקול שלו הופץ בשנת 2017 על ידי Intrada Records. הסרט זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, אך הרוויח רק 18.1 מיליון דולר מתקציב של 20 מיליון דולר, וכתוצאה מכך בוטלו סרטים נוספים שנועדו להיות מבוססים על הסדרה. בשנת 1991 הסרט היה מועמד לפרס ב-12th Youth in Film Awards, אך הפסיד לסרט "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה". חלק מהדמויות החדשות ומהאירועים שבסרט מופיעים ומוזכרים בעונה הרביעית של הסדרה שהופקה אחריו, ובסדרת האתחול "סיפורים של ברווזים".
עלילה

אירועי הסרט נמצאים באופן כרונולוגי בין העונה השלישית לרביעית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה "אגדות ברווזים", אשר מתרחשת ביקום דונלד דאק. הסרט מתחיל כאשר הדוד קמצוץ טס למזרח תיכון על מנת לבדוק תיבת אוצר שהתגלתה לאחרונה שהוא בטוח שהיא מכילה את האוצר של הגנב הגדול קולי באבא, כשהוא מלווה יחד עם וובי, שגרן ואחייניו יואי, דואי ולואי. למרות שהתאכזב בהתחלה כאשר נראה שהתיבה מכילה רק בגדים ישנים, קמצוץ מתרגש לגלות מפת אוצר עתיקה שנמצאה בכיס של גלימה ישנה, אשר מובילה לאוצר.
החבורה יוצאת למצוא את האוצר בהדרכת הגנב דיג'ון, מבלי לדעת שהוא עובד למעשה עבור המכשף המרושע מרלוק, אשר רוצה מנורה שנכללת באוצר. הקבוצה מגלה את האוצר של קולי באבא בפירמידה מכוסה בחול. וובי רואה באוצר את המנורה ומבקשת מקמצוץ לשמור אותה לעצמה, כאשר הוא מסכים לה מכיוון, שלפי דעתו, היא לא שווה דבר.
לאחר שהאוצר נארז להובלה, קמצוץ וקבוצתו נלכדים בחדר מלא עקרבים מפלצתיים על ידי מרלוק ודיג'ון שגונבים את האוצר. כשהשניים מסתכלים על האוצר הם מגלים שהמנורה לא נמצאת שם וחוזרים בחזרה לפירמידה, שם החבורה לכודה, על מנת למצוא אותה. כשהם מגיעים לפירמידה, השניים מופתעים לגלות שהחבורה הצליחה להימלט וחזרה לתל-ברווז ללא דבר מלבד המנורה.
ימים לאחר מכן, הילדים מגלים שבתוך המנורה ישנו שד, אשר מעניק לכל אחד מהם שלוש משאלות. בשביל שלא ינצלו את השד נוספים, ארבעת הילדים מחליטים לשמור עליו בסוד והוא מתחזה לחבר שלהם בשם ג'יני. תוך שימוש חסר אחריות בכוחה של המנורה, הילדים מבקשים, בין היתר, פיל מחמד וגלידה ענקית. בהמשך ג'יני מספר לילדים על מרלוק, מכשף בעל יכולת לשנות צורה לכל חיה שייבחר, אשר מעוניין להשיג את המנורה ולעשות מעשים מרושעים. בעזרת קמע קסם שיש למכשף, הוא מסוגל לקבל כמה משאלות שרק ירצה. הילדים מבטיחים לג'יני שהם ישמרו עליו בכל מחיר וימנעו ממרלוק למצוא את המנורה.
למחרת, וובי משתמשת במשאלתה האחרונה כדי להחיות את כל הצעצועים שלה, מה שמאלץ את הילדים לחשוף מפני קמצוץ את זהותו האמיתית של ג'יני. ברצון להרשים את האגודה הארכאולוגית בנשף השנתי שלהם, קמצוץ מבקש מג'יני שיהיה לו את האוצר של קולי באבא ומביא איתו את המנורה והשד לאירוע. בנשף, מרלוק ודיג'ון מתקיפים את קמצוץ שמצליח להתחמק מהם, אבל למרבה הצער ללא המנורה האמיתית, אשר הוא התבלבל ולקח במקומה סירת רוטב. כשדיג'ון מגלה על כך, הוא מחליט, לאחר שכנוע של ג'יני, לשמור על המנורה לעצמו ולא לגלות על כך למרלוק.
עם המנורה, דיג'ון מבקש שיהיה לו את כל הונו של קמצוץ, ובכך האחוזה, הנכסים והכסף עוברים לידו. קמצוץ והילדים מחליטים לא לוותר ויוצאים למבצע על מנת להשיג מחדש את המנורה מידיו של דיג'ון. המבצע לצערם נכשל שהם נתפסים ומרלוק משיג את המנורה. מרלוק מבקש שדיז'ון יהפוך לחזיר בגלל חוסר נאמנותו ושהאחוזה תהפוך למבצר מרחף. האחיינים מצליחים להציל את המצב שהם משתמשים בקלע כדי להפיל את המנורה מידיו של מרלוק ולזרוק אותה לקמצוץ. כשהמנורה בידיו של קמצוץ, הוא מבקש שהכל יחזור לקדמותו. הסרט מסתיים שכולם ביחד וקמצוץ מביע משאלה שלישית והאחרונה - שג'יני יהפוך לילד אמיתי ולא יהיה יותר שד. לאחר שביקש את זה המנורה נעלמה והתפוררה לאבק.
עלילה > הרמזים תרבותיים

במהלך קרדיט הפתיחה של הסרט, הגופן של הכותרת דומה לזה של סדרת הסרטים "אינדיאנה ג'ונס". הרמז נוסף לסדרת הסרטים מגיע בהמשך הסרט כאשר מישהו שנראה כמו אינדיאנה ג'ונס, הדמות הראשית בסדרה, נמצא בנשף השנתי של האגודה הארכאולוגית. ההתייחסויות הללו לסדרת הסרטים היו הודות לגארי קריסל, אז נשיא Disney Television Animation, שהיה לו "קסם אובססיבי" מהסדרה.
הסרט שאב השראה מהמעשיות "אלאדין ומנורת הקסמים" ו"עלי באבא וארבעים השודדים" מהאוסף "סיפורי אלף לילה ולילה". מוזכרים בסרט גם אירועים היסטוריים ומקומות, ביניהם אטלנטיס ופומפיי.
מדבבים

הדיבוב העברי של הסרט בוים והופק על ידי שפרירה זכאי.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| הדוד קמצוץ | אלן יאנג | עדי וייס |
| יואי דאק | ראסי טיילור | פזית נוני |
| דואי דאק | ראסי טיילור | עירית שילה |
| לואי דאק | ראסי טיילור | שירלי טפר |
| וובי ונדרקוואק | ראסי טיילור | אורית ירון |
| שגרן מק'קוואק | טרי מקגוברן | יובל זמיר |
| דיג'ון | ריצ'רד ליברטיני | גיורא קנת |
| מרלוק | כריסטופר לויד | אריאל פורמן |
| גברת פיטרביי | ג'ון פורי | שפרירה זכאי |
| דאקוורת' | צ'אק מק'קאן | איציק סיידוף |
| גברת מקורי | ג'ואן גרבר | סימה עמיאל |
| ג'יני | ריפ טיילור | דב רייזר |
| קריינות |  | אוהד שחר |
בגרסה האנגלית של הסרט דיבבו גם צ'ארלי אדלר, ג'ק אנג'ל, סטיב בולן, שרי לין, מיקי מקגוואן, פטריק פיני ופרנק ולקר.
הפקה > פיתוח

סדרת הטלוויזיה "אגדות ברווזים" החלה את שידוריה ב-18 בספטמבר 1987, כאשר היא הסתיימה ב-28 בנובמבר 1990 לאחר שהופקו לה ארבע עונות ו-100 פרקים. הסדרה הופקה על ידי Disney Television Animation שבבעלות חברת וולט דיסני, כאשר היא מבוססת על סדרת הקומיקס "הדוד קמצוץ" ומתרחשת ביקום דונלד דאק. הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיהם של הדוד קמצוץ ואחייניו יואי, דואי ולואי.
הסרט בוים והופק על ידי בוב האת'קוק, על פי תסריט מאת אלן בורנט. האת'קוק חשף בראיון שעלילת הסרט הייתה אמורה להיות מחולקת לחמישה פרקים בסדרת הטלוויזיה, כאשר לאחר מכן עלה רעיון אם יש דרך להפציץ אותה כסרט באורך מלא. העלילה במקור התרכזה באבן החכמים, אך הרעיון בוטל מאוחר יותר. הפקת הסרט נעשתה על ידי Walt Disney Pictures ו-Disney MovieToons, כאשר זו ההפקה הראשונה של האולפן.
הפקה > הנפשה

הנפשת הסרט נעשתה על ידי Walt Disney Animation France, כשזו ההפקה השנייה שהנפיש לאחר "המלך בבר" משנת 1989. בשל הצלחתו של הסרט "מי הפליל את רוג'ר רביט" משנת 1988, כמה אנימטורים שעבדו על הסרט הוצבו באולפן החדש של דיסני בלונדון ולוקיישן נוסף הוקם בפריז בפיקוחם של פול וגאתן בריצי. אולפן דיסני בברבנק עיצב את הדמויות ואת לוחות הסיפור, ואז החומרים נשלחו לאירופה. האת'קוק בילה את רוב זמנו בין לונדון לפריז, בעוד עבודות הדיו, הצבע והמצלמה נעשו בסין, כאשר עבודות נוספות נעשו בספרד. הסרט הוא ההפקה האחרונה של דיסני שמשתמשת ב-cel-animation.
האנימטור לארי רופל שיתף על עבודתו במהלך הפקת הסרט:
"הייתי האמריקאי היחיד שעבד באולפן בפריז במהלך ההפקה הזו, שאר האמנים היוצרים הגיעו בעיקר מצרפת, דנמרק, אוסטרליה ואיטליה. כאמריקאי היחיד בצוות, היו מקרים רבים שבהם נאלצתי להסביר למפקחים או אנימטורים אחרים את המשמעות המדויקת של כמה ביטויי סלנג אמריקאים המשמשים בדיאלוג של התסריט. אני רוצה להוסיף שהסרט הקטן הזה בסופו של דבר היה די חשוב בגלל אנשי המקצוע הרבים הבולטים בהנפשה שהתחילו בפרויקט הזה. מלבד עצמי (עשיתי הנפשה לפרויקטים רבים של דיסני, גם סרטים קצרים קלאסיים של האחים וורנר), ישנם, בין היתר, את האנימטורים של דרימוורקס, סילבן דבואי וניקולס מארלט, במאי ההנפשה הצרפתי פייר ליפודט, וג'יימס בייקר ודניאל ז'נט של Industrial Light & Magic. עבור כל האירופאים שעבדו על הפיצ'ר הזה של דיסני, זה היה הגשמת חלום, ומכיוון שרובנו עבדנו על פיצ'ר בפעם הראשונה בחיינו, במובן מסוים זו הייתה שלגיה שלנו".
הפקה > דיבוב

הקלטות הדיבוב הראשוני של הסרט נמשכו כשנה אחת, כאשר שישה חודשים נוספים הושקעו בהקלטות חוזרות. אף על פי שאלן יאנג מעולם לא עבד עם כריסטופר לויד או ראסי טיילור לפני כן, הוא אמר שהוא התפעל מהעבודה שלהם. תחילה רצו שאת דמותו של ג'יני ידבב רובין ויליאמס, דבר שלבסוף לא קרה, אם כי שנתיים לאחר מכן דיבב את ג'יני בסרט "אלאדין". התפקיד בסופו של דבר הוענק לריפ טיילור, שבנוסף לעבודה עם אלן יאנג וראסי טיילור, בילה בין שלוש עד שש שעות לבד על מנת להקליט שורות חדשות, ובשלב מסוים הוא אפילו הקליט מחוץ לאולפן. הוא סיפר "הייתי באטלנטיק סיטי... כשהם התקשרו אליי ואמרו שהם צריכים לשנות קצת דיאלוג... מצאתי טלפון באולפן רדיו והתקשרתי בשישה או שבעה עמודים של דיאלוג. הייתי צריך לעשות את זה שבע פעמים... כי הם המשיכו לשנות את דיאלוג".
הפקה > הפצה

הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-3 באוגוסט 1990 בהפצת Buena Vista Pictures Distribution, וסימן את הפעם הראשונה שחברת וולט דיסני הפיצה לאקרנים סרט מונפש שלא הופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני. לפני הקרנת הסרט הוקרן הסרט הקצר "Dude Duck" משנת 1951 בכיכובו של דונלד דאק. בישראל הסרט הוקרן בבתי הקולנוע בדיבוב עברי שבוים והופק על ידי שפרירה זכאי, החל מ-21 בספטמבר 1991.
לאחר ההקרנה בבתי הקולנוע, הסרט הופץ לצפייה ביתית על גבי VHS ו-DVD, כאשר מהמכירות של הראשון הוא הניב הכנסות של 32 מיליון דולר כשמכר כ-2.3 מיליון יחידות בארצות הברית. בהמשך הסרט עלה לאייטונס ולשירות הסטרימינג דיסני+. ה-VHS של הסרט נמכר גם בישראל, כמו כן עם הגעתו של דיסני+ לארץ ב-16 ביוני 2022, הסרט נכלל בו כחלק מתכני הבכורה, תחת השם סיפורים של ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה.
מוזיקה

אלבום הפסקול של הסרט נקרא Treasure of the Lost Lamp (Original Motion Picture Soundtrack), כאשר הוא הולחן על ידי דייוויד ניומן. הפסקול כולל 22 רצועות של לחנים, כאשר הוא הופץ על ידי Intrada Records ב-4 באפריל 2017, לקראת האתחול של סדרת הטלוויזיה שנקרא "סיפורים של ברווזים" שיצא בהמשך השנה.
במהלך כתוביות הסיום של הסרט הושמע שיר הפתיחה של הסדרה, כאשר הוא בוצע על ידי ג'ף פסטו. בעברית השיר בוצע על ידי שי זורניצר בניהולו המוזיקלי של רוני וייס. השיר אינו מופיע בפסקול של הסרט.
קבלה > רווחים

הסרט לא זכה להצלחה כלכלית בקופות, כאשר הוא הרוויח ממכירות הכרטיסים כ-18.1 מיליון דולר מול תקציב של 20 מיליון דולר. כמו כן, במהלך הקרנתו בארצות הברית, הסרט נאלץ להתחרות מול הקרנות קיץ אחרות, ביניהן "משפחת סילוני: הסרט" שמבוסס על הסדרה "משפחת סילוני", כשגם אינו הצליח בקופות.
קבלה > ביקורות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות בדרך כלל מאז יציאתו המקורית. הסרט מחזיק בדירוג של 88% באתר "Rotten Tomatoes", על סמך שמונה ביקורות. אתר "Common Sense Media" דירג את הסרט ב-3 מתוך 5 כוכבים. כריס היקס מאתר "Deseret News" טען שהוא נכנס "עם ציפיות נמוכות מאוד... הופתעתי לטובה עד כמה הסרט חכם ומצחיק". בביקורת על הסרט לטלוויזיה, אמר ג'ואל סיגל מרשת ABC "הנה סרט שתוכלו לקחת אליו את הילדים שכולכם תהנו". באתר "וראייטי" הסרט כונה "הרפתקה מונפשת שופעת, תסריט חכם, הרפתקה נבונה".
ביקורות שליליות לסרט כללו את ריצ'רד הרינגטון מעיתון "וושינגטון פוסט", אשר ביקר את הסרט בשל הטוויסטים הצפויים בעלילה שלו. דייב קר מעיתון "שיקגו טריביון" ציין את חוסר הקרדיט לקארל בארקס, כותב סדרת הקומיקס עליה מבוססת סדרת הטלוויזיה שבהשראתה הסרט, והוסיף שהסרט הוא לא הפקה "שהאב המייסד היה גאה לשים בה את שמו". צ'ארלס סולומון מעיתון "לוס אנג'לס טיימס" האשים בחוסר סיפור הרקע וראה בדמות דיג'ון "סטריאוטיפ מתכווץ".
קבלה > מועמדויות

בשנת 1991 הסרט היה מועמד לפרס ב-12th Youth in Film Awards, אך הפסיד לסרט "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה".
עיבודים ואזכורים

במקביל להפצת הסרט, יצא לאור עיבוד קומיקס שמבוסס עליו, אשר נכתב על ידי ג'ון לוסטיג ואויר על ידי Jaime Diaz Studio.
בסרט הופיעו שלוש דמויות חדשות, דיג'ון, מרלוק וג'יני, אשר הופיעו במדיות נוספות לאחר הופעתם בהפקה, ביניהן בעונה הרביעית של הסדרה ובאתחולה "סיפורים של ברווזים". מרלוק הופיע גם במשחקי הווידאו "Legend of Illusion Starring Mickey Mouse" משנת 1995 ו-"Donald Duck: Goin' Quackers" משנת 2000.
המשכים שבוטלו

הסרט היה אמור להיות הראשון בסדרת סרטים שמבוססת על הסדרה. עם זאת, לאחר שהסרט הרוויח מתחת לציפיות, כל סרטי ההמשך בוטלו. כשנשאל על האפשרות להפיק סרט המשך ענה האת'קוק "אני לא יודע לגבי סרטי 'אגדות ברווזים'... אבל הייתי רוצה לעשות עוד פיצ'ר... אני גאה בזה. זה פשוט סיפור הרפתקאות קטן".
חדר 101 (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |
 מנחים:  עינב גלילי 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 הפקה
 אורך פרק:  27 דק' 
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  2010–הווה 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חדר 101 היא תוכנית טלוויזיה סאטירית ישראלית, בהגשת עינב גלילי, אשר משודרת מדצמבר 2010 במסגרת הטלוויזיה החינוכית, ולאחר מכן בכאן 11.
התוכנית מבוססת על פורמט בריטי של רשת BBC. במהלך התוכנית מוצבת דילמה בפני עיתונאים, קומיקאים ואנשי ציבור: לו היו יכולים להשליך דברים מסוימים ולהיפטר מהם, מה הם היו? המטרה היא להשליך את הדברים ל"חדר 101", המופיע בספר "1984" של ג'ורג' אורוול.
התוכנית שודרה בערוץ חינוכית 23 במשך שלוש עונות, ובשידורים חוזרים גם בערוץ 2. העונה הרביעית של התוכנית עלתה ב-28 באוקטובר 2016. לאחר סגירת הטלוויזיה החינוכית, החל ערוץ כאן 11 לשדר את התוכנית בשידורים חוזרים בספטמבר 2018.
שידור העונה החמישית החל ב-17 במרץ 2019 בערוץ כאן 11. זוהי התוכנית הראשונה של הטלוויזיה החינוכית, שלאחר סגירת החינוכית חוזרת לשידור בעונה חדשה בערוץ כאן 11.
העונה האחרונה של התוכנית הסתיימה בפברואר 2020.
אורחים בולטים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ידידיה מאיר  רועי בר נתן  מנשה נוי  דרור פויר  רזי ברקאי  ענת וקסמן  דורון רוזנבלום  מרב מיכאלי  דבלה גליקמן |  שלומי שבן  רמי ורד  יוסי ביילין  קובי אריאלי  לינוי בר גפן  יהונתן גפן  גורי אלפי  ליאור שליין  יוסי שריד |  שלי יחימוביץ'  יורם ארבל  דנה ספקטור  ג'קי לוי  אורי אורבך  רשף לוי  נתן דטנר  אורנה בנאי  ד"ר הילה קורח |
הערות שוליים

↑  אלכסנדר כץ, אחרי סגירת החינוכית: חדר 101 חוזרת לעונה חדשה בכאן 11, באתר אייס, 15 בנובמבר 2018
| תוכניות תאגיד השידור הישראלי  |
| --- | --- | --- |
| חדשות ואקטואליה | חדשות הערב • חדשות הלילה • חדשות שישי • חדשות השבת • ערב ערב • העולם היום • שרון ואורי • מהצד השני עם גיא זהר • משחקי הכיס • עצם העניין • הכול פוליטי • שבע עם איילה חסון • הזמן הירוק |  |
| תוכניות תחקירים | זמן אמת • שטח הפקר • האזרח גואטה • דו"ח רולניק |  |
| דוקו ותעודה | וואי וואי וואי • יוצאים מהכלל • המהפכה הגאה • לבנון • אויבים • שרון • שופטים בשר ודם • לוחמים • הבלתי חשובים • המנדט • בשם האב • מדורות השבטים • חילוניות • 3 שירים |  |
| מציאות תיעודית | טיול אחרי צבא • בואו לאכול איתי • רילוקיישן • סליחה על השאלה • 80 וארבע • מתחילים מאפס • עוד ניפגש • סיפורים מהכורסה • יומני היקר • פרויקט משפחות • היהודי החדש • עולם קטן |  |
| שעשועונים | המרדף • האחוזון העליון |  |
| תרבות וראיונות | סוכן תרבות • פגישה עם רוני קובן • חדר 101 • קארפול קריוקי • פשוט בבית • ארון השירים היהודי • שאלה תשובה • מה שתגידו |  |
| סאטירה, בידור ואירוח | עד כאן! • הלילה עם לוסי וגורי • זהו זה! • ערב עם שי שטרן • ערוץ אפס |  |
| עלילתיות | קופה ראשית • היהודים באים • שב"ס • שטוקהולם • אבא משתדל • מתיר עגונות • טהרן • מנאייכ • שעת נעילה • חזרות • אחד על אחד • מותק בול באמצע • המפקדת • החנות שיש בה הכל • עלומים • שישו ושמחו • קרתגו • שישה אפסים • סובייצקה • הצבי • תיק נעדר • האיש שרצה לדעת הכל • האמת |  |
| סדרות רשת (כאן דיגיטל) | סוף הדרך • הטרמפיסטים • עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי • פגום • משפחת פנסטה |  |
| רדיו והסכתים | חיות כיס • שיר אחד • אגן הים התיכון • המעבדה • לך תזכור |  |
העולם עצוב אז צוחקים

| --- | --- |
 סוגה:  דוקומנטריה
 יוצרים:  ארנון גל
 כותבים:  יהונתן גפן  ארנון גל  ארז אבירם
 בימוי:  ארנון גל  מיקי שטיינר
 מנחים:  יהונתן גפן  יאיר ניצני
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  31
 הפקה
 חברת הפקה:  קסטינה תקשורת
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית  כאן 11
 פורמט (תמונה):  HDTV, 1080p
 תקופת שידור מקורית:  30 בינואר 2017 – 31 ביולי 2018
 
העולם עצוב אז צוחקים היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית ישראלית, ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין ינואר 2017 ליולי 2018, ועסקה בתולדות ההומור הישראלי. את התוכנית הנחו יהונתן גפן בעונה הראשונה ויאיר ניצני בעונה השנייה.
מבנה התוכנית

מדי פרק יוצא המנחה לפגוש קומיקאים, מוזיקאים ויוצרים מעולם התרבות הישראלי, על מנת להבין את מקורות ההומור הישראלי. כל פרק עוסק בנושא מסוים, והסדרה מנסה לענות על שאלות שונות כמו: מה מצחיק ילדים? כיצד התפתחה המשפחה הישראלית בראי הסיטקום? מיהם גיבוריה של סצנת ההומור בחברה הדתית? ושאלות רבות נוספות.
נוסף על כך, הסדרה כוללת תוכניות מיוחדות על אנשי הומור וקומדיה, בהם אפרים קישון, ספי ריבלין, חנוך לוין וארץ נהדרת.
שידור הסדרה

התוכנית עלתה לשידור ב-30 בינואר 2017 ושידור העונה השנייה שלה הסתיים ב-31 ביולי 2018, ימים ספורים לפני הפסקת שידורי הטלוויזיה החינוכית.
בסוף 2018 עלתה התוכנית לשידור בערוץ כאן 11.
ראו גם

חדר 101
בדרכה
השריקה של התנועה
דייוויד היל

דייוויד בנט היל (באנגלית: David Bennett Hill‏; 29 באוגוסט 1843 – 20 באוקטובר 1910) היה פוליטיקאי אמריקאי מניו יורק שהיה המושל ה-29 של ניו יורק בין השנים 1885 ל-1891 וייצג את ניו יורק בסנאט של ארצות הברית בין השנים 1892 ל-1897.
בשנת 1892, הוא הגיש הצעה לא מוצלחת לנשיאות במצע של בי-מטאליזם, אך הפסיד את המועמדות לגרובר קליבלנד, יריבו הפוליטי משכבר הימים והחבר לשעבר למועמדותו.
בעבודה > ראשית חייו

דייוויד ב. היל נולד ב-29 באוגוסט 1843 בהוואנה, ניו יורק. הוא התחנך במקום, למד משפטים והחל לעסוק בכך באלמירה ב-1864.
היל ייצג את מחוז צ'מונג באספת מדינת ניו יורק בשנים 1871 ו-1872. היל נבחר לראש מועצת אלמירה ב-1880, לראש עיריית אלמירה ב-1882, והיה נשיא לשכת עורכי הדין של מדינת ניו יורק בין השנים 1886 ל-1887.
בעבודה > מושל ניו יורק

היל נבחר לסגן מושל ניו יורק בשנת 1882, עם יותר קולות מהמועמד הדמוקרטי למושל, גרובר קליבלנד.
היל הפך למושל בשנת 1885, כאשר קליבלנד התפטר כדי להיכנס לתפקידו כנשיא ארצות הברית. היל זכה בבחירות לתפקיד המושל בזכות עצמו בשנים 1885 ו-1888 למרות שקליבלנד הפסיד את המדינה בבחירות במקביל לנשיאות.
בעוד שקליבלנד דגל בפומבי ברפורמה בשירות המדינה, היל אימץ את תפקיד הפטרונות בפוליטיקה ובנה קהל עוקבים חזק. במהלך כהונתו של היל כמושל, ארגון המפלגה הדמוקרטית בניו יורק קוטב בין הנאמנים להיל לבין אלו שהעדיפו את קליבלנד.
כמושל, היל התנגד לניסיונות לחוקק רפורמה בשירות המדינה ולהטיל מס על אלכוהול. הוא תמך ברגולציה של דיור בשכירות ורפורמות בעבודה כגון שעות עבודה מקסימליות. ב-15 במאי 1885, היל חתם על "הצעת חוק להקמת 'שמורת יער' של 715,000 דונם שאמור היה להישאר לצמיתות 'כאדמות יער פראי'." שטח זה הפך במהרה לפארק אדירונדק.
במהלך כהונתו כמושל, ויליאם קמלר הוצא להורג בכיסא החשמלי, האסיר הראשון במדינה שהומת אי פעם בצורה זו. ב-23 באפריל 1889, הטיל היל וטו על הצעת חוק מבית המחוקקים של המדינה שתחסום את בניית הרחוב במגרשי פולו. הוא גם הטיל וטו על שני ניסיונות לרפורמה בקלפי על ידי בית המחוקקים הרפובליקני.