stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לב קולידז'נוב
ביוגרפיה

לב קולידז'נוב נולד בעיר טביליסי (גאורגיה הסובייטית, כיום בגאורגיה) למשפחת פקיד ממוצא ארמני. במהלך הטיהורים הגדולים בשנת 1937 אביו נעצר ולא חזר מהכלא, אמו נעצרה ושוחררה כעבור כמה שנים. קולידז'נוב הצעיר התגורר עם סבתו. כבר בגיל צעיר הוא אהב את התיאטרון והשתתף בהצגות בבית הספר בתפקיד תסריטאי, במאי ושחקן.
בשנת 1942 קולידז'נוב החל ללמוד אוניברסיטת טביליסי בשעות הערב ובמהלך היום היה עובד במפעל לייצור נשק. קולידז'נוב חלה בדלקת ריאות ומחלה התפתחה לשחפת. כתוצאה מכך, הוא שוחרר מגיוס. בקיץ 1944 קולידז'נוב החלים ונסע למוסקבה במטרה להתקבל ללימודים ב-VGIK. הוא התקבל אך לאור מצבו הכלכלי לא היה יכול להמשיך וחזר לטביליסי. באותה תקופה גם אמו שוחררה ממעצר. בשנת 1948 קולידז'נוב חזר ללימודים והתקבל לקורס בהנחיית סרגיי גרסימוב ותמרה מקרובה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1955.
בשנת 1955 קולידז'נוב ביים את סרטו הראשון. בשנת 1959 קולידז'נוב ביים את סרטו הראשון באורך מלא. בשנת 1961 הוא ביים את הסרט "כאשר עצים היו גדולים" (Когда деревья были большими) שנחשב אחד מסרטיו הטובים.
בשנת 1969 קולידז'נוב ביים את הסרט על פי רומן של פיודור דוסטויבסקי "החטא ועונשו".
בשנת 1982 קולידז'נבו ביים סדרה טלוויזיונית על חייו של קרל מרקס ועבור יצירה זו הוענק לו פרס לנין.
במקביל לביום סרטים קולידז'נוב היה פעיל ממסד. בשנת 1965 הוא התמנה ליושב ראש ארגון פעילי הקולנוע הסובייטי וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1986. בהיותו בתפקיד רם הוא לא עזר לפעילי קולנוע שנפגעו מרדיפות השלטונות. הוא פעל להקמת מוזיאון הקולנוע לשמירת ארכיון של סרגיי אייזנשטיין. בשנת 1986, בתחילת הפרסטרויקה קולידז'נוב נאלץ לעזוב את תפקיד היושב ראש וכצעד מחאה הוא אף עזב את הארגון.
לאחר התפרקות ברית המועצות הוא ביים מספר סרטים אך ללא הצלחה יתרה. בסך הכול במהלך הקריירה המקצועית קולידז'נוב ביים 12 סרטים ובחלק מהם הוא גם היה תסריטאי.
החל מתחילת שנות ה-70 קולידז'נוב החל ללמד ב-VGIK בשנת 1977 התמנה לפרופסור. הוא המשיך ללמד עד לשנת 1995.
הוא נפטר ב-17 בפברואר 2002.
יחסי קטר–תוניסיה

| יחסי קטר–תוניסיה |
| --- | --- |
קטר (מדינה): תוניסיה


קטר: תוניסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
11,586: 163,610
אוכלוסייה
3,065,289: 12,295,083
תמ"ג (במיליוני דולרים)
235,770: 48,530
תמ"ג לנפש (בדולרים)
76,916: 3,947
משטר
מונרכיה אבסולוטית: רפובליקה

בין מדינת קטר לרפובליקה התוניסאית מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים והן משתפות פעולה בנושאים שונים.
יחסים פוליטיים

קטר ותוניסיה חופפות מאוד אחת את השנייה בדעותיהן הפוליטיות ונשיא תוניסיה תיאר את היחסים כיחסים עמוקים והיסטוריים המבוססים על אמון וכבוד הדדי לשלמות האחרת. הוא אמר שכבוד בשבילו לשתף פעולה עם קטר בנושאים רבים כל כך וישמח לשיתופי פעולה בעתיד. הוא הוסיף כי תוניסיה שמחה שקטר נבחרה לארח את משחקי מונדיאל 2022 והוא סמוך ובטוח כי קטר תעמוד באירוח המשחקים ותעשה זאת ביופי, בהדר ובכבוד גדול. המדינות מרבות לחתום על הסכמים ובעת חתימת הסכם, ראש הממשלה התוניסאי גם הוא אמר דברי הלל על קטר. קטר מצדה, הודיעה כי תעזור לתוניסיה לשמר את חורבות קרתגו שנשמרו עד היום לאחר שקרתגו הפסידה במלחמות הפוניות.
סחר

היקף הסחר בין תוניסיה לקטר בשנת 2014 עמד על 20 מיליון דולר אמריקאי.
לאקי דאק: ברווז בר מזל

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דון קים
 הופק בידי:  איירין וייבל, קולין בוהם
 תסריט:  מייקל ג' שטרן
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 מוזיקה:  פרדריק וידמן, וויליאם ו. מלפדה, ריק גארסיה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה
 חברת הפקה:  Nelvana דיסני ג'וניור
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 20 ביוני 2014 ישראל 29 באוגוסט 2014
 משך הקרנה:  כ-43 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט הנפשה, סרט מוזיקלי, סרט ילדים, סרט קומדיה, סרט הרפתקאות
 דף הסרט ב־IMDb
 
לאקי דאק: ברווז בר מזל (באנגלית: Lucky Duck) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי-קנדי מוזיקלי בהנפשה ממוחשבת לילדים, מסוגת קומדיה והרפתקאות, אשר הופק על ידי Nelvana בשיתוף ערוץ דיסני ג'וניור, בו הוא שודר ברחבי העולם. עלילת הסרט, אשר נכתב על ידי מייקל ג' שטרן ובוים על ידי דון קים, עוקבת אחר לאקי דאק, ברווז גומי פגום המתאחד עם צעצועים שונים בשביל למצוא בית חם ואוהב.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בארצות הברית בערוץ דיסני ג'וניור ב-20 ביוני 2014. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ דיסני ג'וניור ב-29 באוגוסט 2014, במסגרת ספיישל סיום החופש הגדול, כאשר לפניו שודר פרק חדש מהסדרה "מועדון החברים של מיקי מאוס" ואחריו שודר הסרט "סינדרלה". אורך הסרט הוא כ-43 דקות.
תקציר העלילה

לאקי דאק הוא ברווז גומי פגום שיוצר במפעל צעצועים, ולכן יועד להשלכה במקום לשליחה לחנות. לשמחתו, לאקי דאק מצא את עצמו בספינת הובלה. לפתע, בעקבות סופה, לאקי דאק נזרק מהספינה יחד עם פלו, היפופוטמית צעצוע, וסנאפ, צב צעצוע. החברים מחליטים לצאת להרפתקה ולמצוא בית חם ואוהב. במהלך הסרט מושרים שישה שירים מקוריים על ידי הדמויות.
מדבבים

הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק, והופק על ידי גלי נשר.
| תפקיד | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| לאקי | כריסטיאן בורל | חובי סטאר |
| סנאפ | טום קוואנו | סער בדישי |
| פלו | מייגן הילטי | קטי כהן |
| כריש-צעצוע | מילטון בארנס | צביקה פורמן |
| בוב בובלי | ריצ'רד בינסלי | צביקה פורמן |
| דני | גייג' מונרו | לורן סביר |
| קפטן צ'ייס | דן צ'אמרוי | מולי שולמן |
| ווינגו | רוברט טינקלר | דור סרוגו |
| כתבת חדשות | לינדה באלנטין |  |
קולות דולפינים: ג'וזף מוטיקי, דניס אוליבר
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי גלעד שמואלי, הדר שחף-מעיין, ערן מור ותמי ברק.
הפקה

סרט הטלוויזיה הוכרז לראשונה באוקטובר 2013, כאשר נודע שיהיה בהנפשה ממוחשבת בהפקת Nelvana בשיתוף ערוץ דיסני ג'וניור, בו הוא ישודר ברחבי הועלם בקיץ 2014 כשהוא נחשב ל"סרט המקורי הראשון אי פעם" שלו. עוד נודע שאת הסרט יביים דון קים, יכתוב מייקל ג' שטרן, יפיקו בפועל איירין וייבל וקולין בוהם וילחינו פרדריק וידמן, וויליאם ו. מלפדה וריק גארסיה. במאי 2014 הוכרז תאריך הבכורה של הסרט, 20 ביוני 2014, כאשר פורסם שידבבו בו כריסטיאן בורל, מייגן הילטי וטום קוואנו ושיופיעו בו שישה שירים מקוריים. מאז שידור הסרט במקור הוא שודר בערוצי דיסני ג'וניור ברחבי העולם בדיבובים שונים, ביניהם דיסני ג'וניור ישראל בדיבוב לעברית ב-29 באוגוסט 2014. הסרט והשירים שבו תורגמו לעברית על ידי חובי סטאר, אשר דיבב גם את הדמות הראשית, לאקי.
הערות שוליים

1 2  עדכון על שידור הסרט, בעמוד הפייסבוק של דיסני ג'וניור ישראל, 29 באוגוסט 2014
↑  נותר הדיבוב המקורי בדיבוב העברי
↑  מרצדס מיליגן, Disney Junior Gets Quacking on ‘Lucky Duck’, באתר Animation Magazine‏, 3 באוקטובר 2013
↑  מרצדס מיליגן, First Disney Junior Movie ‘Lucky Duck’ Names Lead Quackers, באתר Animation Magazine‏, 12 במאי 2014
כריסטיאן לאנגה

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1869 סטוונגר, האיחוד השוודי-נורווגי 
 פטירה:  11 בדצמבר 1938 (בגיל 69) אוסלו, נורווגיה 
 מקום קבורה:  Vestre gravlund 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוסלו  Stavanger Cathedral School 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לשלום (1921) 
 צאצאים:  Carl Viggo Lange, August Lange, Halvard Lange, Thora Manthey Lange 
 
כריסטיאן לוס לאנגה (בנורווגית: Christian Lous Lange;‏ 17 בספטמבר 1869 – 11 בדצמבר 1938) היה היסטוריון, מורה ומדען פוליטי נורווגי. מההוגים המרכזיים של רעיון האינטרנציונליזם. זוכה פרס נובל לשלום לשנת 1921.
ביוגרפיה

לאנגה נולד ב-17 בספטמבר 1869 בסטוונגר.  הוא סיים את בית הספר התיכון בשנת 1887 ולאחר מכן למד היסטוריה, אנגלית וצרפתית באוניברסיטת אוסלו. בשנת 1893 סיים את לימודיו באוניברסיטה. לאנגה עבד כמחנך כמספר שנים עד שחזר לאוניברסיטת אוסלו ללימודי דוקטורט. בשנת 1899 החל לכהן כמזכיר באיגוד הבין-פרלמנטרי וכיהן בתפקיד זה כעשר שנים. לאחר מלחמת העולם הראשונה כיהן לאנגה כציר בארגון חבר הלאומים.
נפטר ב-11 בדצמבר 1938.
כרומופור

מולקולת הרטינל מתיישרת לאחר בליעת פוטון (אור) באורך גל מתאים, המסומן באות γ
קבוצת הם, טבעת פירול עם יון מתכת, מופיעה במולקולות כמו המוגלובין. בולעת אור בתחום הנראה.
כרומופור הוא חלק ממולקולה, או קבוצה פונקציונלית בה, המעניקים למולקולה צבע. כרומופורים ביצורים חיים נקראים בדרך כלל פיגמנטים.
כאשר מולקולה בולעת אורכי גל מסוימים של האור, ומעבירה או מחזירה אורכי גל אחרים בתחום האור הנראה, יש לה צבע. כרומופור הוא אזור במולקולה בו הפרש האנרגיה בין שני אורביטלים מולקולריים מתאים לטווח האנרגיה של הספקטרום הנראה. כרומופור יכול לבלוע פוטונים של אור נראה שפוגעים בו, דבר שיגרום לעירור של אלקטרון ממצב היסוד למצב מעורר.
במולקולות ביולוגיות המשמשות לקליטת או גילוי אנרגיית אור, הכרומופור הוא קבוצה פונקציונלית שגורמת לשינוי קונפורמציה במולקולה, בתגובה לבליעת אור.
ניתן לחלק את הרוב המכריע של כרומופורים לשני סוגים: מערכות מצומדות, וקומפלקסים מתכתיים. בראשון, רמות האנרגיה ביניהם עוברים האלקטרונים הם אורביטלי פאי מורחבים, הנוצרים על ידי סדרת קשרים יחידים וכפולים, לסירוגין, לעיתים במערכות ארומטיות. דוגמאות נפוצות לכרומופורים הן רטינל (המשמש לגילוי אור בעין), צבעי מאכל שונים, צבעי בד (תרכובות אזו), ליקופן, בטא-קרוטן, ואנתוציאנין.
קומפלקסי מתכת פועלים ככרומופורים על ידי פיצול אורביטלי d, עקב קישור מתכת מעבר לליגנד. דוגמאות לכרומופורים מסוג זה הן כלורופיל (המשתמש בצמחים לפוטוסינתזה), המוגלובין (המעניק לכדוריות דם אדומות את צבען), המוציאנין, ומינרלים צבעוניים כמו מלכיט ואחלמה (אמטיסט).
כרומופורים ביולוגיים כוללים לעיתים קרובות ארבע טבעות פירול, בשני סידורים אפשריים:
הפירולים יוצרים שרשרת פתוחה, ללא מתכת: פיטוכרום, פיקובילין, בילירובין.
הפירולים יוצרים טבעת (פורפירין), עם אטום מתכת במרכזה: המוגלובין, כלורופיל.
ראו גם

חוקי וודוורד
הערות שוליים

↑  גם למולקולות המחזירות אור שאינו בתחום הנראה יש צבע, אך הוא אינו חשוף לבני האדם ללא מכשור מיוחד, כמו מצלמות אינפרא-אדום או מצלמות UV. חרקים, כמו הדבורה, יכולים לראות צבעים אלו (למשל בפרחים) ללא עזרים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16676682r (data)  GND: 4147985-3  NKC: ph119211
כריסטיאן לונדברג

כריסטיאן לונדברג (בשוודית: Christian Lundeberg;‏ 14 ביולי 1842 – 10 בנובמבר 1911) היה פוליטיקאי שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה מאוגוסט ועד נובמבר 1905.
חייו

לונדברג נולד בעיירה וולוו (Valbo) שבמחוז יבלבורג. הוא היה בנם של יוהאן אולריק אוגוסט לונדברג, בעל טחנת קמח ושל רעייתו, מריה אקמן. הוא למד באולטונה והמשיך את לימודיו בבית ספר צבאי. בין השנים 1861 – 1874 הוא שירת כקצין בדרגת לוטננט ולאחר מכן עזב את השירות הצבאי. הוא עבד במפעל ברזל בשם Forsbacka bruk ובין השנים 1885 – 1906 הוא שימש כמנכ"ל המפעל.
האו נבחר כחבר הבית העליון של הריקסדאג (הפרלמנט השוודי) מטעם המפלגה השמרנית והמפלגה הפרוטקציוניסטית וב-1899 הוא נבחר להיות יושב הראש שלו.
לונדברג היה דמות מובילה במהלך דיוני הפרלמנט בנוגע לגורל האיחוד השוודי-נורווגי. הוא כיהן כיושב ראש הוועדה שבסופו של דבר הובילה להתפטרותה של ממשלתו של יוהאן רמסטט. ביוני 1905 הטיל עליו המלך אוסקר השני את מלאכת הרכבת הממשלה החדשה. לונדברג הרכיב ממשלה קואליציונית שבספטמבר 1905 הגיעה להסכם שאפשר לנורווגיה לקיים משאל עם בנוגע לשאלת עצמאותה משוודיה.
בעקבות משבר פירוק האיחוד, ניסה לונדברג לחדש את המנדט להמשך כהונתה של ממשל הקואליציה כדי לפתור את בעיית זכות הבחירה. כאשר עלו מאמציו בתהו, הוא התפטר ושב להיות חבר פרלמנט מן השורה ומ-1909 ועד מותו הוא כיהן כיושב ראש הבית העליון של הריקסדאג.
לאקי (הר געש)

| --- | --- |
מרכז הסדק. ברקע הר הגעש לאקי
מרכז הסדק. ברקע הר הגעש לאקי
 מידע כללי
 סוג הר:  סדק געשי
 על שם:  Laki 
 גובה:  812 מ' 
 מדינה:  איסלנד 
 מיקום:  איסלנד
 אורך הרכס:  27 ק"מ 
 מספר הר געש:  373010
 התפרצות אחרונה:  1784
 קואורדינטות:  64°03′53″N 18°13′34″W﻿ / ﻿64.06472°N 18.22611°W﻿ / 64.06472; -18.22611
  (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסלאקי(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסלאקי
 
סדק לאקי
בזלת באזור לאקי
לאקי (באיסלנדית: Laki או Lakagígar – מכתשי לאקי) הוא סדק געשי והר געש באיסלנד. השם לאקי מתייחס בדרך כלל להר הגעש, ואילו Lakagígar, מכתשי לאקי, מתייחס לסדק עצמו. סדק לאקי הוא חלק המערכת הגעשית של הר הגעש גרימסווטן.
ביוני 1783 החלה תקופה של שמונת חודשי פעילות געשית חזקה בסדק לאקי. הפעילות נמשכה עד פברואר 1784 ובמהלכה נפלטו כמויות גדולות של לבה וענני גופרית וחומצה הידרופלואורית. כתוצאה מכך מתו יותר מ-50% מחיות המשק באיסלנד וכמעט כל הגידולים נהרסו. הדבר הוביל לרעב כבד ולחיסול כרבע מאולוסיית האי. ענני הגופרית הביאו לירידה בטמפרטורה הגלובלית והרס יבולים באירופה.
התפרצות לאקי נחשבת להתפרצות במדד 4 בלבד במדד ההתפרצות הגעשית, אולם כמות הגופרית שנפלטה במהלך שמונת חודשי ההתפרצות הגבירה מאוד את עוצמת הנזק האקלימי והסביבתי מההתפרצות.
התפרצות 1783

ב-8 ביוני 1783 נפער סדק באורך 25 קילומטרים ולאורכו נפתחו כ-130 לועות הרי געש. לאורך הסדק התחילו התפרצויות פריאטו-מגמתיות עקב מפגש בין מי התהום באזור למגמה העולה. לאחר כמה ימים קטנה עוצמת ההתפרצויות והן הפכו להתפרצויות מהסוג הסטרומבוליאני ולאחר מכן מהסוג ההוואי שכלל קילוחי לבה רבים.
תקופת התפרצות זו נקראה "שריפות סקפטה" (Skaftáreldar או Skaftá fires) כיוון שהלבה זרמה בערוץ נחל סקפטה. בתקופה זו נפלטו כ-14 קילומטר מעוקב של לבה ו-0.91 קילומטר מעוקב של טפרה. מעריכים כי מזרקות הלבה הגיעו לגבהים של 800-1,400 מטרים וגובה עמוד ההתפרצות היה כ-15 קילומטרים. כמו כן נפלטו כ-8 מיליון טון של חומצה הידרופלואורית וכ-120 מיליון טון של גופרית דו-חמצנית (פי 6 ביחס לכמות שנפלטה בהתפרצות פינטובו בשנת 1991).
ההתפרצות הסתיימה ב-7 בפברואר 1784. הר הגעש גרימסווטן, הנמצא בהמשך אותו הסדק, היה פעיל גם כן באותן שנים - מ-1783 ועד 1785.
התפרצות 1783 > תוצאות

מוערך כי 20-25% מאוכלוסיית איסלנד מתה כתוצאה מהרעלת פלואוריד ומהרעב ששרר באי לאחר ההתפרצות. 80% מהכבשים ו-50% מהבקר ומהסוסים מתו מהרעלה כתוצאה מענני הגז.
להתפרצות היו השפעות נרחבות על האקלים העולמי באותן שנים. ישנן עדויות שההתפרצות החלישה את המונסונים בהודו ובאפריקה. באזורים אלו הייתה הפחתה בכמות המשקעים, והזרם בנהר הנילוס נחלש. כתוצאה מכך מתה שישית מאוכלוסיית מצרים ברעב ששרר באזור בשנת 1784.
ביוני 1783 התפשט באירופה אובך כבד בעקבות כמויות הגופרית שנפלטו בהתפרצות. האובך הגיע עד בוהמיה, בצ'כיה של ימינו. רבים מתו משאיפת הגופרית בצרפת ובבריטניה. קיץ 1783 היה אחד הקייצים החמים ביותר שתועדו, ובמהלכו התרחשו סופות רעמים חזקות. בסתיו התפזר ענן הגופרית. החורף העוקב היה קשה במיוחד, ומעריכים כי 8,000 בני אדם מתו בבריטניה כתוצאה ממזג האוויר הקיצוני. בגרמניה ובמרכז אירופה דווח על הצפות נרחבות באביב.
התפרצות לאקי השפיעה על מזג האוויר באירופה גם בשנים הבאות. בצרפת גרם הדבר לעלייה ברעב ובעוני של האוכלוסייה, שייתכן ותרמו לפרוץ המהפכה הצרפתית בשנת 1789.
חורף 1784 היה אחד החורפים הקרים ביותר שתועדו בצפון אמריקה. בניו ג'רזי נמדדו כמויות השלג הגדולות ביותר אי פעם. מפרץ צ'ספיק קפא לזמן ארוך מהרגיל וגרם לעיכוב בהגעת חברי הקונגרס לאנאפוליס, אז בירת ארצות הברית, כדי להצביע על חוזה פריז שסיים את מלחמת העצמאות האמריקאית. סופת שלגים גדולה הכתה באזור הדרומי, ונהר המיסיסיפי קפא באזור ניו אורלינס.
גלריה

הר הגעש לאקי
אזור הר הגעש לאקי. ברקע אגם למבוואטן
בזלת באזור לאקי
סדק לאקיגיגר במורד הר לאקי
שדה לבה באזור לאקי
הערות שוליים

↑  הר הגעש לאקי, באתר Global Volcanism Program
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563660005171  LCCN: sh95008899  NKC: ge1190669
לב קוגן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 ביוני 1927 ברית המועצות באקו, ברית המועצות
 פטירה:  7 ביוני 2007 (בגיל 80) ישראל תל אביב, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
לב קוֹגַן (ברוסית: Лев Коган;‏ 6 ביוני 1927 - 7 ביוני 2007) היה פסנתרן ומלחין יהודי-סובייטי ובהמשך ישראלי.
חייו

קוגן נולד בבאקו שבברית המועצות. בשנים 1946–1952 למד בקונסרבטוריון הלאומי של מוסקבה נגינה בפסנתר וקומפוזיציה אצל המלחין אראם חאצ'טוריאן.
הוא הקדיש זמן רב למחקר, יצירה ונגינה של מוזיקה יהודית. הוא זכה בתואר "אמן הכבוד" מממשלת ברית המועצות.
לב קוגן עלה לישראל בנובמבר 1972. לאחר שעלה הוטל בברית המועצות חרם על יצירותיו.
קוגן היה נשוי לשחקנית התיאטרון אתל (לבית קובנסקי) (רו'), אב לשתיים: מרינה צנציפר ולינה זמלמן, וסב לאיתי וערן צנציפר, דייוויד ומייקל זמלמן.
נפטר בתל אביב ב-2007, בגיל 80. נקבר בבית העלמין הדרום בחולון.
יצירתו

לב קוגן הלחין בעיקר לבלט, מחזות, אופרות, סרטים וטלוויזיה. כמו כן הלחין כ-250 יצירות המאופיינות בגוון ישראלי ויהודי.
קוגן שימש שנים רבות כמורה לתאוריה וקומפוזיציה בקונסרבטוריון קריית אונו ובקונסרבטוריון העירוני פתח תקווה, עד פרישתו. בקונסרבטוריון בפתח תקווה הוא היה גם מלחין הבית.
בין יצירותיו המפורסמות: "תפילה" לקרן יער ותזמורת כלי קשת, "רפסודיה חסידית" לקרן יער ותזמורת, קונצ'רטו לחצוצרה, "ואלס" בסגנון ניגון, "פנטזיה על נושאים מכנר על הגג", קפריצ'יו חסידי, תפילת שבת, ניגון לשבת, פרליך וחבד.
כרומוזום X

תרשים של כרומוזום X אנושי
כרומוזום X הוא כרומוזום מין באחת ממערכות כרומוזומי המין הבאות:
במערכת כרומוזומי מין XY, המצויה, למשל, אצל היונקים ואצל חלק מהחרקים. במערכת זו, שני כרומוזומי X מקודדים לנקבה, וכרומוזום X אחד לצד כרומוזום Y אחד, מקודדים לזכר.
במערכת  כרומוזומי המין X0, המצויה, למשל, אצל חלק מהחרקים. גם במערכת זו שני כרומוזומי X מקודדים לנקבה, אבל במקרה זה הקידוד לזכר מתבטא בהימצאו של כרומוזום X ככרומוזום בודד.
בניגוד לזוגות הכרומוזומים האחרים כרומוזומי המין עוברים שחלוף רק בנקבה. הכרומוזומים X ו-Y אינם עוברים שיחלוף ביניהם משום שכרומוזום ה-Y קצר באופן משמעותי מכרומוזום ה-X ואינו מכיל את מרבית הגנים שעל כרומוזום ה-X. במערכת X0 לכרומוזום ה-X אין בזכר בן זוג שאתו הוא יכול לעבור שחלוף. מעבר לזאת, אצל חלק מהחרקים שיש להם אחת משתי מערכות כרומוזומי מין אלה, המערכת מאלצת את ביטול כלל הליך השחלוף בעת יצירת תאי הזרע בזכר, והיא מתרחשת רק בעת יצירת תאי הביצית בנקבה.
ההבדלים בין זכרים לנקבות ביצורים בעלי מערכות מין XY נגרם על ידי ביטוי בזכרים (XY) של גנים המצויים בכרומוזום Y, או על ידי ביטוי כפול של גנים המצויים על כרומוזום X בנקבות (XX). ואולם, מרבית הגנים בכרומוזום X אינם אמורים להתבטא כפליים בנקבה ולצורך זה קיים מנגנון ההשתקה של כרומוזום X אשר משתק בכל תא באקראי את הביטוי הגנטי של אחד מכרומוזומי ה-X. זהות כרומוזום ה-X המושתק נקבעת בשלב העוברי של האורגניזם. דוגמה הממחישה אזורי ביטוי שונים של כרומוזומי X שונים בגוף הנקבה היא צבע הפרווה בחתולות. אצל חתולים מקודד צבע הפרווה בכרומוזום X, כך שחתולות בעלות שלושה צבעים הן חתולות שמלבד לכתמים הלבקניים שלהן מבטאים, לדוגמה, חלק מהתאים כרומוזום X בעל אלל לצבע חום וחלק כרומוזום X עם אלל לצבע שחור.
מוטציות כרומוזומליות

מנגנון ההשתקה של כרומוזום ה-X מאפשר שרידה גם במקרי מוטציה כרומוזומלית חמורה מסוג טריזומיה של כרומוזום X, ולכן כרומוזום X הוא הכרומוזום הארוך היחידי המאפשר לשרוד גם בתסמונות מסוג תסמונת X משולש (XXX) ותסמונת קליינפלטר (XXY). יתרה מכך, טריזומליה של כרומוזום X ביונקים גורמת לנזקים קטנים בהרבה מאשר טריזומליה של כרומוזומים קצרים אשר אינם כרומוזומי מין (למשל טריזומיית כרומוזום 21 הגורמת לתסמונת דאון).
תאחיזה לכרומוזום X

כרומוזום X מקיים דגם הורשה ייחודי. על גנים המצויים על פני כרומוזום X נאמר כי הם "בתאחיזה לכרומוזום X" או "אחוזים בכרומוזום X". דגם ההורשה מושפע מהיות האלל דומיננטי או רצסיבי.
ראו גם

כרומוזום Y
תאחיזה לכרומוזומי מין
מונואמין אוקסידאז
סינדרום בארס
כלבם של בני בסקרוויל

ערך זה עוסק בספר מאת ארתור קונאן דויל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ארתור קונאן דויל
 איורים:  סידני פאג'ט 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות בלשית
 מקום התרחשות:  הפארק הלאומי דארטמור, לונדון, דבון 
 הוצאה
 הוצאה:  George Newnes Ltd 
 הוצאה בשפת המקור:  ג'ורג' ניואנס בע"מ
 תאריך הוצאה:  1902
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ראו תרגומים
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה מוערת:  כלבם של בני בסקרוויל – ועוד סיפורים, הסדרה המוערת
 פרסים
 רשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד 
 סדרה
 ספר קודם:  זיכרונותיו של שרלוק הולמס
 הספר הבא:  שובו של שרלוק הולמס
 
"כלבם של בני בַּסְקֶרְוִיל" (באנגלית: The Hound of the Baskervilles) הוא רומן בלשי באורך מלא פרי עטו של ארתור קונאן דויל, ובו עלילה מעלילותיו של הבלש שרלוק הולמס, יציר רוחו של קונאן דויל. הרומן, שהופיע בשנת 1901 בהמשכים בכתב העת סטרנד ובשנת 1902 יצא לאור כספר, נחשב לטוב מבין ארבעת הספרים באורך מלא שכתב קונאן דויל על שרלוק הולמס. (שלושת האחרים הם: "חקירה בשני" שפורסם בשנת 1887, "חותם הארבעה" שפורסם בשנת 1890 ו"עמק הפחד" שפורסם בשנת 1915). כל יתר ספרי שרלוק הולמס הם קובצי סיפורים.
עלילת הספר > המגילה

הספר נכתב כרומן גותי. הוא מתרחש בטירה אפלה השוכנת באדמות הבור השוממות, בחלק נידח וקודר של חבל דבונשייר בדרום-מערב אנגליה. הספר מספר על קללה עתיקה, הרודפת את בניה של משפחת אצולה בשם בסקרוויל במשך כמאתיים וארבעים שנה, מאמצע המאה ה-17 עד ימי ההתרחשות של העלילה בסוף המאה ה-19, קללה הגורמת למותם של בני המשפחה באמצעות כלב ענק.
העלילה פותחת במגילה נושנה ובידיעה מעיתון עדכני; לביתו של שרלוק הולמס ברחוב בייקר 221 ב' בלונדון מגיע ד"ר מורטימר, רופא כפרי מחבל דבונשייר, ומציג בפני שרלוק הולמס וד"ר ווטסון מגילה משנת 1742, שבה מספר אחד מבני בסקרוויל לבניו על קללה שהוטלה מאה שנים קודם לכן על אחד מאבות אבותיו, הוגו בסקרוויל. על פי המגילה נודע הוגו בהוללותו ובאכזריותו. במסיבת רעים בטירת המשפחה כלא הוגו נערה בחדרו כדי להתעלל בה. כשנמלטה הנערה לאדמות הבור רדף הוגו אחריה כשהוא רוכב על סוסתו ועמו שועטים כלבי ציד. שלושה מרעיו יצאו בעקבותיו על סוסיהם. בדרכם פגשו רועה צאן אחוז אימת מוות, שסיפר להם כי ראה את הנערה ואת הכלבים הרצים אחריה, ואז ראה גם את הוגו חולף על פניו על גבי סוסתו ואחריו "טס כלב איום ונורא". בבקעה שבלב אדמות הבור מצאו הרעים את הנערה מוטלת מתה. לידה היה הוגו מוטל כשלידו "עמדה חיה שחורה ועצומה, כדמות כלב. עוד הם מביטים והמפלצת קרעה את גרונו של הוגו בסקרוויל והפנתה את עיניה היוקדות ואת מלתעותיה הנוטפות דם אליהם, שלושתם נתנו קול פחדים ונסו על נפשם". מחבר המגילה מסיים בהזהירו את בניו: "אין להכחיש כי רבים מבני משפחתנו מצאו את מותם בדרך שאינה טבעית-בדרך פתאומית, אלימה ומסתורית. ואולם יכול נוכל לחסות בחסדו הרב של בורא עולם, שלא יעניש את החפים מעוון מעבר לשילשים ולרבעים כפי שהוזהרנו בכתבי הקודש... וכן עצתי נתונה לכם לנהוג בזהירות ולהימנע מלחצות את אדמות הבור באותן שעות אופל, כאשר כוחות הרשע מגבירים חילם".
עלילת הספר > סר צ'ארלס

כאן בא הרופא ופורש בפני הבלש עניין אקטואלי; הוא מציג בפניו גיליון חדש של העיתון "חדשות דבונשייר" ובו תיאור מותו של האציל הנוכחי לבית בסקרוויל, סר צ'ארלס בסקרוויל, אדם קשיש ומכובד וחשוך ילדים, שמצא את מותו בנסיבות מסתוריות באחד הערבים, בקצה השדרה המובילה מטירת בסקרוויל אל אדמות הבור. לדברי משרתו הוא יצא לטיול וסיגריה בידו, שהה זמן מה בשער האחוזה ואז שב וירד במורד השדרה לכיוון הטירה ושם נמצאה גופתו. לדברי העיתון פרט אחד נשאר סתום: עקבות המנוח לבשו צורה חדשה בשובו לטירה, כאילו הלך על בהונות רגליו. צועני שהיה באותה עת באדמות הבור העיד כי שמע קול צעקה, אולם פרט להתעוותות פניו של המנוח בצורה איומה לא נמצאו סימני אלימות על גופו. סיבת המוות הרשמית הייתה התקף לב שלקה בו המנוח, שהיה זה מכבר חולה לב.
המקרה עורר את סקרנותו של הבלש ואז הוסיף הרופא עובדות שלא נזכרו בעיתון. המנוח האמין בכל לבו באגדה בדבר קללת המשפחה, ולא היה דבר שהיה גורם לו לצאת בלילה לבדו לגבול אדמות הבור. סר צ'ארלס עצמו התוודה בפני הרופא על אימת המוות שחש בה מדברי המגילה והוא אשר מסר את המגילה לרופא. הרופא יעץ לו לצאת לפרק זמן מסוים ללונדון כדי להתרחק מאדמות הבור ולהירגע, ומותו בא לו ערב יציאתו ללונדון. הרופא הוא שהוזעק ראשון באותו ערב למקום האסון. כשהוא מספר להולמס דברים אלו אישר ד"ר מורטימר את העובדות שנזכרו בעיתון, אולם הצביע על טעות אחת שהייתה בדברי העדים, לפיהם לא היו על הקרקע עקבות אחרים זולת עקבותיו של המנוח. לאמיתו של דבר, אמר הרופא להולמס, היו עקבות במרחק מה מן הגופה. לשאלת הולמס האם היו אלה עקבות רגלי גבר או אישה, משיב ד"ר מורטימר כמעט בלחישה:
הרופא ממשיך ומספר כי לפני המקרה ראו אנשים אחדים באדמות הבור יצור מוזר הדומה בכל לזה שתואר במגילה, יצור ענק שהפיץ סביבו נוגה מוזר.
הולמס אומר לרופא כי עד כה הוא חקר רק את המתרחש בעולם הזה, אך להילחם בשטן בכבודו ובעצמו אין זה מכוחו. הרופא משיב כי לא בא לבקש מהבלש לערוך חקירה, אלא בא אליו כדי להיוועץ בו, כיצד עליו לנהוג ביורש הנוכחי של שושלת בסקרוויל, סר הנרי בסקרוויל, בן אחיו של המנוח, העומד להגיע תוך זמן קצר ללונדון. סר הנרי אותר בקנדה וד"ר מורטימר רוצה, כנאמנו של סר צ'ארלס וכמוציא לפועל של צוואתו, להגן עליו. לשאלת הולמס האם יש יורש נוסף, השיב הרופא כי היה לסר צ'ארלס אח שלישי, רוג'ר, שהיה חרפת המשפחה, ברח לאמריקה התיכונה ושם מת מקדחת צהובה.
עלילת הספר > סר הנרי

מכאן מתחילים הדברים להתגלגל בקצב; הולמס מקבל על עצמו להגן על סר הנרי. סר הנרי מגיע ללונדון ובבוא הולמס לפוגשו בבית המלון שבו הוא מתאכסן, קודם צאתו לאדמות הבור, מתברר כי כוחות הרשע כבר קרבו לסר הנרי; איש לא ידע כי סר הנרי עומד להתאכסן במלון זה ולמרות זאת אחת מנעליו נגנבה במלון והגיע אליו למלון מכתב אזהרה אנונימי, הכתוב במילים מודפסות שנגזרו מעיתון, האומר:
הולמס מקרב את המכתב לפניו מרחרח בו, אך אינו מסיק ממנו דבר.
יתרה מזו הולמס מבחין כי אדם שחור זקן עוקב בכרכרה שכורה אחרי סר הנרי. הוא מאתר את הרכב של הכרכרה ולשאלתו משיב לו הרכב כי הנוסע גילה לו את זהותו, אמר לו כי הוא בלש וכן מסר לו את שמו. הולמס שואל :"ומה שמו כי אדע?" "שמו", ענה הרכב, "היה שרלוק הולמס".
אף על פי שהסכנה נראית כעת מוחשית, מחליט הולמס, לאכזבת ד"ר מורטימר וסר הנרי, שלא להתלוות אליהם לטירת בסקרוויל ושולח עמם לטירה את ד"ר ווטסון. מכאן ואילך העלילה מתוארת במכתבים ששלח ווטסון להולמס בלונדון.