stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האסטרטגיה הפביאנית

פסל של פאביוס מקסימוס, אבי האסטרטגיה הפביאנית, בארמון שנברון בווינה
האסטרטגיה הפביאנית, הקרויה על שמו של מפתחה, פאביוס מאקסימוס, היא אסטרטגיית התשה שננקטה על ידי הרומאים במהלך המלחמה הפונית השנייה. עיקרה של אסטרטגיה זו הוא הימנעות מקרבות כנגד חניבעל, כדי למנוע ממנו לנצל את גאונותו הטקטית ולנצח את הרומאים בקרב. ביצועה המוצלח של האסטרטגיה הפביאנית היווה, ללא ספק, אחד הגורמים העיקריים לניצחונה של רומא במלחמה.
האסטרטגיה הפביאנית הפכה לכינוי לאסטרטגית התשה מוצלחת, ולאו דווקא במובן הצבאי. המונח "אסטרטגיה פביאנית" פירושו טקטיקות של השהייה והימנעות מעימות על מנת להתיש את האויב ולצבור כוח.
רקע

המלחמה הפונית השנייה נפתחה בשנת 218 לפנה"ס בפרשת סגונטו. לאחר מכן פלש חניבעל אל איטליה דרך הרי האלפים, הביס את רומא בקרבות טיקינוס וטרביה ובשנה שלאחר מכן בקרב טראסימיני, אבדות הרומאים בשלושת הקרבות האלו הגיעו לכמעט 100,000 חיילים. כנהוג ברומא בשעות חרום מעין אלה, הוחלט על מינוי דיקטטור לניהול המלחמה, לתפקיד הדיקטטור התמנה פאביוס מאקסימוס, אחד מזקני המצביאים הרומאיים, ואיתו נתמנה המאגיסטר אקוויטום שלו, מרקוס מינוקיוס רופוס.
האסטרטגיה הפביאנית בשנת 217–216 לפנה"ס

שיטתו של פאביוס מאקסימוס הייתה נקיטת מלחמת התשה. הוא סבר כי לחניבעל אין מספיק כוח אדם, אמצעים ואספקה כדי להמשיך את המלחמה באיטליה לאורך זמן. כוחו של חניבעל באיטליה התבסס על תמיכתם של השבטים האיטלקיים והוא היה זקוק לבעלי ברית כדי להביס את רומא. בשנת 217 לפנה"ס הצטרפו אליו רק השבטים הגאלים מעמק הפו ולרומא היה יתרון משמעותי בכוח אדם. יתרונה של רומא, אליבא דפאביוס, לא יבוא לידי ביטוי בקרב מכריע בו יכול חניבעל לנצל את גאונותו האסטרטגית ולצמצם את כוחה של רומא במהירות, יתרונה של רומא ינוצל יותר אם תימנע מקרב מכריע כנגד חניבעל. פאביוס סבר כי אם חניבעל לא ינצח בקרבות גדולים, הוא לא יוכל להשיג את תמיכתן של בעלות הברית של רומא, ובכך ישמר יתרונה הגדול של רומא בכוח אדם.
פאביוס העדיף מלחמת התשה. הוא עקב אחרי חניבעל ממרחק גדול די כדי שלא יוכל חניבעל לכפות אותו לקרב בעל כורחו, וקטן מספיק כדי שיוכל להרתיע את בעלות הברית מלהצטרף אל חניבעל, למנוע מחניבעל קווי אספקה מסודרים, ולהחליש את חופש התנועה הקרתגי. בדרך כלל העדיף פאביוס לחנות על ראשי הרים, שם יכול היה להשקיף על חניבעל מבלי שחניבעל יוכל לתקוף אותו במהירות.
האסטרטגיה הפביאנית בשנת 217–216 לפנה"ס > ההתנגדות לאסטרטגיה

לאסטרטגיה הפביאנית קמו מתנגדים רבים ברומא, ביניהם הסגן של פאביוס, מינוקיוס רופוס. האסטרטגיה הפביאנית הייתה זרה למנטליות הרומאית ששאפה לסיים את המלחמה בכמה קרבות גדולים ובמהירות, פאביוס לא הציע פתרון מהיר, להפך האסטרטגיה שלו נתפסה כלא מביאה תוצאות ממשיות. בנוסף, היו שטענו כי האסטרטגיה הפביאנית לא כדאית מבחינה כלכלית. כדי לפרנס את צבאו, בזז חניבעל שדות, ערים ובסיסים רומיים, פאביוס לא מנע זאת מחניבעל. יתר על כן, האסטרטגיה הפביאנית נתפסה כפחדנית, היו שחשבו כי פאביוס לא מעז לצאת לקרב הכרעה כנגד חניבעל.
המתנגדים והלועגים לפאביוס הלכו ורבו לכל אורך תקופת הדיקטטורה שלו, רבים בזו לו וכינו אותו בכינויי גנאי כגון: "רבו של חניבעל" ו"קונטאטור"- מתמהמה. חניבעל עצמו, שהבין את החשיבה ההגיונית שמאחורי האסטרטגיה הפביאנית, לא בזז את שדותיו הפרטיים של פאביוס כשעבר לידם, כדי להציג אותו כבוגד. נקודת השבר הייתה בסתיו, חניבעל נסע לאפוליה כדי להעביר שם את החורף ובשל טעות של מורה הדרך שלו נקלע בעמק צר כאשר המעברים היו בידי פאביוס. חניבעל השתמש בתחבולה חדשנית, הוא לקח 2,000 שוורים מן השלל, קשר להם חבילת חציר בין הקרניים, הבעיר אותן והוליך אותם על ההרים.
אף על פי שפלוטרכוס טוען שפאביוס הבחין בכך, הרומאים, שחשבו שהם תחת התקפה קרתגית, נטשו את עמדותיהם ויצאו כנגד השוורים. אז תפס חניבעל כמעט ללא קרב את העמדות הרומאיות ועבר עד אפוליה. לאחר כישלונו של פאביוס שם, החריפה ההתנגדות אליו ברומא. הוא הוצג כמי שהייתה לו הזדמנות לסיים את המלחמה ולהכות את חניבעל והוא החמיץ אותה. לאחר כישלונו זה הוחלט להשוות את כוחו של סגנו, רופוס, לכוחו שלו, וליצור בעצם שני דיקטטורים. רופוס הובס מעט לאחר מכן בהיתקלות קטנה נגד חניבעל, וניצל רק בזכות תושייתו של פאביוס, אך דבר זה לא תרם לאהדה לפאביוס ברומא. הוחלט שבשנה הבאה, 216 לפנה"ס, יחזור הפיקוד על המלחמה לידי הקונסולים ולא תוארך כהונת הדיקטטור.
האסטרטגיה הפביאנית בשנת 217–216 לפנה"ס > נקודת השבר- קרב קאנאי

הקונסולים של שנת 216 לפנה"ס, גאיוס טרנטיוס וארו ולוקיוס אמיליוס פאולוס, החליטו לצאת לקרב מכריע נגד חניבעל, וספגו תבוסה מוחצת בקרב קאנאי. בקרב זה נהרגו עשרות אלפי רומאים, ביניהם הקונסול פאולוס. לאחר הקרב, בשל מצב החרום, חזר פאביוס לנהל את רומא ולשקם אותה ממצב השפל אליו הגיעה. לאחר הקרב חדרה התודעה כי קרב מכריע לא יביא תועלת לרומאים אלא להפך, ישרת את חניבעל. מעתה האסטרטגיה הפביאנית לא נתפסה כאסטרטגיה שגויה ולא מועילה אלא כשיטה הנכונה שבה יש לנקוט כדי להביס את חניבעל, כינוי הגנאי "קונטטור" שהוענק לפאביוס מאקסימוס הפך לתואר של כבוד.
האסטרטגיה הפביאנית עד סיום המלחמה

לאחר קרב קאנאי, כאמור, נתפסה האסטרטגיה הפביאנית כשיטה הנכונה למיגורו של חניבעל והייתה לשיטה הנהוגה בלחימה באיטליה. מכאן ולהבא לא היה ולו קרב גדול אחד כנגד חניבעל באיטליה עד סיום המלחמה, אף שחניבעל בכמה הזדמנויות ניסה לכפות קרב כזה על הרומאים. הניסיון הגדול והנואש ביותר של חניבעל לכפיית קרב התרחש במהלך מצור קאפואה, אז חניבעל נסע עד לשערי רומא עצמה כדי להכריח את הכוחות הרומאים לצאת כנגדו. ניסיון זה כשל, הרומאים דבקו כל כך באסטרטגיה הפביאנית עד שהיו מוכנים להפקיר את בירתם בשביל כך. מלאחר קרב קאנאי ועד נסיגת חניבעל מאיטליה ניצלו הרומאים באופן מלא את יתרונם בכוח אדם, חניבעל ששלט במרבית שטחי איטליה לא היה יכול להגן עליהם שכן צבאו, בניגוד לצבא הרומאי, לא היה גדול דיו כדי שיוכל לפצל אותו. הרומאים הותירו כוחות מעטים יחסית לעקוב אחרי חניבעל תוך שעיקר כוחם תוקף במקומות בהם חניבעל לא נמצא וכובש חזרה, בהדרגה, את איטליה.
האסטרטגיה הפביאנית יושמה רק באיטליה ולא בחזיתות האחרות של המלחמה, הרומאים חששו אומנם מחניבעל, שבמשך מרבית המלחמה נתפס כבלתי מנוצח, אך לא משאר המצביאים הקרתגיים. בספרד, בסיציליה ולבסוף באפריקה חתרו הרומאים לקרב ולהכרעה מהירה של הקרתגים ואף ניצחו בקרבות רבים. בנוסף לחשש מחניבל דווקא, הסיבה לכך היא שהאסטרטגיה הפביאנית לא הייתה יכולה להיות יעילה בשטחים אחרים בהם הרומאים היו הצד התוקף והיו בשוויון אם לא בחיסרון בכוח אדם, אז היו הרומאים צריכים לחתור לקרב ישיר ולנסות להכריע את המערכה במהירות.
האסטרטגיה הפביאנית עד סיום המלחמה > סקיפיו אפריקנוס וסיום השימוש באסטרטגיה הפביאנית

בסוף שנת 206 לפנה"ס חזר פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס מספרד כמנצח, ונבחר לקונסול של שנת 205 לפנה"ס, המצביא הצעיר שזכה לאהדה רבה בעם רצה להעביר את המלחמה לאפריקה ולתקוף את הקרתגים במולדתם. אף על פי שמרבית הרומאים תמכו בתוכנית זאת, קמו לה גם מתנגדים רבים ובראשם פאביוס מאקסימוס. אחת הסיבות בגינם התנגד פאביוס למסע ההתקפה של סקיפיו היא מכיוון שמסע התקפה זה ביטל, למעשה, את האסטרטגיה הפביאנית. סקיפיו לא חשש מהתמודדות ישירה עם חניבעל ואף העמיד את עצמו במצב בו היה יכול חניבעל, שחזר בשל מסע התקפה זה לאפריקה, לכפות אותו לקרב מכריע הלא הוא קרב זאמה. פאביוס היה מבוגר מאוד באותו הזמן וקולו נשמע פחות בפוליטיקה הרומאית, ועל כן העם בחר בסקיפיו שפלש לאפריקה ונלחם כנגד חניבעל.
אף על פי שדווקא שיטת המלחמה התוקפנית של סקיפיו הייתה זאת שהוציאה את חניבעל מאיטליה, אין ספק כי לאסטרטגיה הפביאנית היה חלק ניכר בניצחון הרומאים במלחמה. אין ספק כי אסטרטגית ההתמהמהות של פאביוס מאקסימוס היא זו שהביאה את יתרונה של רומא בכוח אדם לידי ניצול מלא, וגרמה לחניבעל שלא יוכל לנצל את ניצחונותיו באיטליה.
השפעותיה של האסטרטגיה הפביאנית

האסטרטגיה הפביאנית מקורה אומנם במלחמה הפונית השנייה אך היא באה לידי ביטוי בדוגמאות רבות. המונח "אסטרטגיה פביאנית" פירושו אסטרטגיה של הימנעות מקרב כדי לצבור כוח ולמנוע מהיריב יתרונות. האסטרטגיה הפביאנית שמשה במהלך הדורות לא רק כאסטרטגיה צבאית אלא גם כאסטרטגיה פוליטית או מדינית. רבים המקרים בהם היה שימוש באסטרטגיה הפביאנית, המפורסם מביניהם הוא האגודה הפביאנית של בריטניה במאות ה-19 וה-20. אגודה זו ניסתה להחדיר ערכים סוציאליסטים לבריטניה בדרך הדרגתית וחוקית, ולא בדרך אלימה כפי שנעשה ברוסיה וכפי שכתב קרל מרקס.
האקדמיה הרוסית לקולנוע

| --- | --- |
 תחום:  יצירה בקולנוע
 שפה רשמית:  רוסית
 מדינה:  רוסיה 
 משרד ראשי:  מוסקבה
 מקום פעילות:  רוסיה רוסיה
 חברים:  80
 יושב ראש:  אנדריי קונצ'לובסקי
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־37 שנים)
 KinoNika.com
 
האקדמיה הרוסית לקולנוע (שם רשמי: האקדמיה הרוסית למדעי הקולנוע; ברוסית: Российская Академия Кинематографических Искусств) היא עמותה העוסקת בענייני הקולנוע ברוסיה ומעניקה את פרס ניקה מאז 1987.
האקדמיה, המהווה ארגון מקביל לארגונים שונים בעולם, שהמפורסמת שבהם היא האקדמיה לקולנוע האמריקאית (העורכת את טקס פרסי אוסקר), קיימת משנת 1987.
האקדמיה מונה 80 חברים מכל ענפי היצירה והעשייה הקולנועית במדינה.
נשיאי האקדמיה

| מספר סידורי | שם | תחילת כהונה |
| --- | --- | --- |
| 1 | ויקטור מרז'קו | 1987 - 2001 |
| 2 | אלדר ריאזנוב | 2002 - 2007 |
| 3 | אלכסיי בטאלוב | 2007 - 2013 |
| 4 | אנדריי קונצ'לובסקי | 2013 - |
פרסי האקדמיה לקולנוע

האקדמיה מעניקה מדי שנה את פרס האקדמיה הרוסית לקולנוע (פרס ניקה) לאנשי הקולנוע הרוסי המצטיינים. מוענק מאז 1987.
ראו גם

האקדמיה הלאומית למדעי ואומנויות הקולנוע
האקדמיה האמריקאית לקולנוע
הוצאות תקורה

הוצאות תקורה (באנגלית: Overhead) הן הוצאות אשר אינן משמשות ישירות בתהליך הייצור או בתהליך השירות ואשר אינן מדידות ביחידת תפוקה, אך דרושות כדי שתהליך הייצור או השירות יתרחש. דוגמאות לכך ניתן לראות בהוצאות חשמל, מים, אנרגיה, שכר דירה, ביטוח, אבטחה, אחזקה וכדומה. הוצאות אלה יכולות גם לא להתרחש פיזית בבית העסק כגון: הובלה, פרסום, עריכת דין, שירותי בנק, דואר, חברות באיגודים מקצועיים וכדומה.
הוצאות אלה מתווספות לעלויות הישירות: עלות עבודה ובדרך כלל מועמסות על עלות החומר על מנת לחשב רווח תפעולי של מוצר או שירות כלשהו.
על דרך השלילה מקובל להגדיר תקורה כאותן הוצאות שתידרש החברה להוציא בכל מקרה, גם אם לא תספק מוצר או שרות כלשהם.
תלות התקורה בטווח הזמן - התקורה יכולה להשתנות עם הזמן כאשר החברה מתאימה את תקורתה לצרכיה המשתנים. כאשר היקף הפעילות גדל, בדרך כלל תידרש גם הגדלה של התקורה, ולהפך, אולם על פי רוב התאמת היקף הוצאות התקורה להיקף הפעילות אורכת זמן שבמהלכו התקורה עלולה להיות גדולה או קטנה יותר מהתקורה במצב הקבוע.
למשל - בטווח של חודש כל הוצאות השכר של החברה הן הוצאות תקורה כיוון שפיטורין או גיוס עובדים (לצורך התאמת היקף העובדים להיקף הפעילות שירד או עלה) הם הליך האורך חודש לכל הפחות. בטווח ארוך יותר ניתן להתאים את הוצאות השכר להיקף הפעילות ולכן בטווח ארוך הוצאות השכר הן הוצאות ישירות.
ראו גם

תקורה (מחשבים)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555858305171  LCCN: sh85096194 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבריגדה הגרמנית

חיילי הבריגדה ה-472 בעת שירותם בגרמניה
הבריגדה הגרמנית (בנורווגית: Tysklandsbrigaden) היה השם שניתן לסדרת בריגדות של צבא נורווגיה, אשר הוצבו בגרמניה המערבית במהלך המלחמה הקרה. כל בריגדה הייתה מוצבת בגרמניה חצי שנה, אשר במהלכה היא הייתה מקבלת את השם "הבריגדה הגרמנית", ולאחר מכן מוחלפת בבריגדה אחרת. בסך הכל שרתו בגרמניה 50,000 חיילים נורווגים.
היסטוריה

לאחר שחרור נורווגיה מהכיבוש הגרמני בימי מלחמת העולם השנייה, עמלה הממשלה הנורווגית (ממשלת לונדון) לשקם את הארץ ההרוסה, ובכלל זה את צבא נורווגיה. הצבא הנורווגי היה זקוק בדחיפות לנשק, והממשלה ניהלה משא ומתן עם בריטניה על קניית נשק. הבריטים התנו את מכירת הנשק בכך שנורווגיה תשלח כוח כיבוש שיוצב בגרמניה. לאחר הסתייגויות רבות, חתמה לבסוף ממשלת נורווגיה על ההסכם עם הבריטים, והתחייבה לשלוח 12,000 חיילים לבריטניה. בפועל, משרד הביטחון הנורווגי הסכים לשלוח 4,000 בלבד. התכנית הוצגה בפני הסטורטינג ב-6 בספטמבר 1946, ואושרה ברוב קולות.
לאחר אימון בסיסי בלבד, נשלחה הבריגדה הראשונה לגרמניה בינואר 1947. בשל המחסור בציוד ובנשק ששרר באותם ימים בצבא נורווגיה, קיבלו חיילי הבריגדה הגרמנית ציוד בריטי ואפילו מדים בריטיים. כדי להבדיל בינם לבין החיילים הבריטים, הוצמד לשרוול מדיהם דגל נורווגיה קטן. במהלך הסגר על ברלין, כאשר נראה היה שמלחמה נוספת עומדת לפרוץ, דרשו הבריטים והאמריקנים להציב את הבריגדה הנורווגית בחזית, אולם בעקבות התעקשות של ממשלת נורווגיה היא הועברה לעורף. בעקבות הקמת גרמניה המערבית ופרוץ המלחמה הקרה, השתנה תפקידם של החיילים הנורווגים, והם הפכו מכוח כיבוש לכוח הגנה מפני מתקפה אפשרית של ברית ורשה. החיילים הנורווגים הועברו לשלזוויג-הולשטיין לצד חיילים מצבא דנמרק ומהבונדסוור, והיו אמורים להגן על האזור במקרה של מלחמה. במהלך מלחמת קוריאה עלה הרעיון לשלוח את הנורווגים להשתתף בלחימה, אולם הוא נדחה. החיילים הנורווגים עזבו את גרמניה באפריל 1953, על פי בקשת מקבלי ההחלטות בנאט"ו שסברו שההגנה על צפון נורווגיה קריטית יותר מההגנה על שלזוויג-הולשטיין.
רשימת הבריגדות

כל בריגדה הייתה מוצבת בגרמניה חצי שנה, אשר במהלכה היא הייתה מקבלת את השם "הבריגדה הגרמנית", ולאחר מכן מוחלפת בבריגדה אחרת. הבריגדות שנשאו את השם הן:
הבריגדה ה-471
הבריגדה ה-472
הבריגדה ה-481
הבריגדה ה-482
הבריגדה ה-491
הבריגדה ה-492
הבריגדה ה-501
הבריגדה ה-502
הבריגדה ה-511
הבריגדה ה-512
הבריגדה ה-521
הבריגדה ה-522
בסך הכל שרתו בגרמניה 50,000 חיילים נורווגים. 40 חיילים נורווגים נהרגו במהלך השירות בגרמניה כתוצאה מתאונות שונות, במבצר אקרשוס ישנה מצבה לזכרם. ראש ממשלת נורווגיה קארה וילוך שרת בבריגדה, וכך גם שר ההגנה לעתיד פרדריק בול-הנסן.
הוצאת אוניברסיטת בר-אילן

| --- | --- |

בית מנחם ועליזה בגין (בתכנון דוד נופר) המשמש את הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רשות המחקר והפקולטה למדעי הרוח
 נתונים כלליים
 מייסדים:  דניאל שפרבר 
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים) 
 מיקום המטה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 קואורדינטות:  32°04′05″N 34°50′28″E﻿ / ﻿32.067978439776°N 34.841210900363°E﻿ / 32.067978439776; 34.841210900363 
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
  
 www.biupress.co.il
 he
 
הוצאת אוניברסיטת בר-אילן היא הוצאת ספרים של אוניברסיטת בר-אילן, המתמקדת בהוצאה לאור של ספרים וכתבי עת אקדמיים העוברים ביקורת עמיתים, בעיקר בתחומי מדעי הרוח ומדעי החברה, ובפרט במדעי היהדות.
היסטוריה

ההוצאה לאור נוסדה בשנת 1966 על ידי פרופ' דניאל שפרבר, שעמד בראשה כעשר שנים. במתכונתה הנוכחית פועלת ההוצאה משנת 1978. בראש ועדת הספרים של ההוצאה עמדו במהלך השנים הפרופסורים דניאל שפרבר, אברהם סולטמן, שלום אלבק, שלמה אקשטיין, יהודה פרידלנדר, אלה בלפר, בנימין אברהמוב, דב שוורץ, אפרים חזן, יוסי כץ, צבי מרק. יו"ר ועדת הספרים הנוכחי הוא פרופ' לייב מוסקוביץ. מרים דרורי ניהלה את בית ההוצאה מראשיתו במשך 22 שנים. לאחריה ניהלה את בית ההוצאה הגב' מרגלית אבישר. המנהל הנוכחי הוא ד"ר אלכס טל.
להוצאת אוניברסיטת בר-אילן שתי זרועות; הזרוע האקדמית היא ועדת הספרים שחבריה הם פרופסורים מתחומי מחקר שונים באוניברסיטה. הוועדה והיושב בראשה אחראים על תהליך הקבלה והשיפוט של החיבורים וכתבי העת, והיא מתכנסת כמה פעמים בשנה.
במסגרת ההוצאה יוצאים לאור 30 סדרות ו-13 כתבי עת.
האי גוף

האי גוף (באנגלית: Gough Island; בעבר היה ידוע גם בשם Gonçalo Álvares - גונסאלו אלווארז) הוא אי געש המגיח מפני המים של האוקיינוס האטלנטי הדרומי ומגיע עד לגובה של 900 מטרים מעל גובה פני הים. שטח האי הוא 26 קמ"ר, והוא נכלל בארכיפלג טריסטן דה קונה, המהווה חלק מהטריטוריה הבריטית של "סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה". האי אינו מיושב, למעט צוות של תחנה מטאורולוגית מטעם התוכנית האנטארקטית הדרום אפריקנית הלאומית, המאייש אותה בקביעות מאז 1956. האי הוא אחד המקומות המבודדים ביותר שיש בהם נוכחות של בני אדם.
גאוגרפיה וגאולוגיה

המאפיינים הטופוגרפיים של האי הם פסגת אדינבורו, שהיא הפסגה הגבוהה באי, שיני המכשפה, הר רואט, מפרץ פיל הים, מפרץ קווסט ומפרץ הוקינס.
בסמוך לאי נמצאים כמה איונים וסלעים כמו האי הדרום-מערבי, האי סאדל, סלע טריסטיאנה, סלע איסולדה, האי העגול, האי קון, אשת לוט, סלע הכנסייה, האי פינגווין, והאדמירלים. האי מבודד ונמצא במרחק של 400 ק"מ דרומית-מזרחית לאיים האחרים בטריסטן דה קונה, 2,700 קילומטרים מקייפטאון, ולמעלה מ-3,200 קילומטרים מארץ האש שהיא הנקודה הקרובה ביותר אליו בדרום אמריקה.
רוב קו החוף של האי מאופיין בצוקים שגובהם עד 300 מטרים, אשר אינם מאפשרים את קיומם של נמלי מים חמים. המקום היחיד המתאים למטרה זו הוא מפרץ קווסט בחלק המזרחי של החוף.
היסטוריה

האי נקרא על שם הימאי הפורטוגלי גונסאלו אלווארש, שגילה אותו בשנת 1505 או 1506, אם כי בשל טעות דפוס במפה הוא זכה לשם "דייגו אלווארז". לדעת חלק מההיסטוריונים, הראשון שהגיע לאי, באפריל 1675, היה הסוחר הבריטי אנתוני דה לה רושה האי זכה לשמו הנוכחי בהקשרו של צ'ארלס גוף, שלכאורה ביקר בו ב-1731.
האי נתון לשליטתה של הממלכה המאוחדת מאז 1675 במסגרת הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים, וביחד עם האיים אסנשן וטריסטן דה קונה הוא מהווה שטח חסות של סנט הלנה.
מלבד משלחת המחקר האי אינו מיושב, ולא ידוע על אוכלוסייה כלשהי שחיה בו בתקופה מסוימת. האי היה נושאם של כמה מסעות מחקר לאורך ההיסטוריה. המבקרים המעטים, מלבד החוקרים, שכן מגיעים אליו הם בגלל פעילות הדיג המתרחשת בו.
חיי הבר

איי גוף ואינאקססיבל הם שמורת טבע מוגנת שהוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1995. האיים מתוארים כאחת מהמערכות האקולוגיות היחידות מסוגן שלא הופרעו על ידי גורמי חוץ, והם אחד המקלטים הטובים ביותר לעופות ימיים המקננים באזור האוקיינוס האטלנטי. האיים מפורסמים בהיותם אתר הקינון המרכזי של האלבטרוס הטריסטני ושל הסערון האטלנטי (Pterodroma incerta). אולם, מעמד זה מצוי בספק מאז מאפריל 2007, כיוון שחוקרים פרסמו עדויות לכך שטריפה על ידי עכברי בית שהובאו לאזור מאיימת על אוכלוסיית האלבטרוסים והסערונים, וגורמת להם לסכנת הכחדה.
החברה הבריטית המלכותית להגנת עופות קיבלה מתוכנית הסביבה של הטריטוריות שמעבר לים (גוף המסונף לממשלת בריטניה) מענק של 62,000 לירות שטרלינג כדי לממן מחקר נוסף על העכברים באי גוף וכיצד להתמודד איתם בצורה המיטבית. המענק ישמש גם להערכת בעיית העכברים בטריסטן דה קונה.
הערות שוליים

↑  Wace, N.M. (1969). The discovery, exploitation and settlement of the Tristan da Cunha Islands. Proceedings of the Royal Geographical Society of Australasia (South Australian Branch) 10: 11-40.
↑  Cuthbert, J. & Sommer, E. Population size and trends of four globally threatened seabirds at Gough Island, South Atlantic Ocean. Marine Ornithology 32: 97–103.
↑  R M Wanless, A Angel, R J Cuthbert, G M Hilton and P G Ryan, Can predation by invasive mice drive seabird extinctions?, 2007, volume 3, issue 3, pages 241-244, doi = 10.1098/rsbl.2007.0120
| דגל בריטניה סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
|  אנגליה | ארמון בלנהיים • קתדרלת קנטרברי, כנסיית סנט מרטין ומנזר סנט אוגוסטין • באת' • נוף המכרות בקורנוול ובמערב דבון • מפעלי עמק דרוונט •  הטירה והקתדרלה בדרהאם • גבולות האימפריה הרומית: חומת אדריאנוס • עמק איירונברידג' • דורסט וחוף דבון המזרחי • גני קיו • סולטייר • סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים • הפארק המלכותי סטאדלי ומנזר פאונטיינז • מצודת לונדון • ארמון וסטמינסטר, מנזר וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט • גריניץ' הימית • אזור האגמים האנגלי • מצפה הכוכבים ג'ודרל בנק • ערי הספא הגדולות של אירופה (יחד עם שש מדינות): באת' |  |
|  סקוטלנד | אדינבורו העתיקה והחדשה • לב אורקני הנאוליתית: סקארה ברי, טבעת ברודגאר, מיס האו והאבנים הניצבות בסטנס • ניו לנארק • סנט קילדה • גבולות האימפריה הרומית: חומת אנטונינוס • גשר פורת' • פלואו קאנטרי |  |
|  ויילס | טירות וחומות המלך אדוארד בגוויניד' (טירת בומריס, טירת הרלך, טירת קרנארבון וטירת קונווי) • הנוף התעשייתי בבלנאבון • אמת פונטקיסילטה • נוף הלווחה של צפון-מערב ויילס |  |
|  צפון אירלנד | סוללת הענק • יישובי הכנסייה המוראבית (עם עוד שלוש מדינות): גרייסהיל |  |
| טריטוריות מעבר לים | העיר ההיסטורית בסנט ג'ורג'ס והביצורים הסמוכים בברמודה • האי הנדרסון בפיטקרן • איי גוף ואינאקססיבל בטריסטן דה קונה • מערת גורהם בגיברלטר |  |
| אתרי מורשת עולמית לשעבר | ליברפול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549230905171  GND: 7542171-9  LCCN: sh96004170
האנה קימורה

| --- | --- |

קימורה, 2009
 לידה:  3 בספטמבר 1997 יוקוהמה, יפן
 התאבדה:  23 במאי 2020 (בגיל 22) קוטו, טוקיו, יפן
 שם במה:  האנה קימורה
 משקל:  58 ק"ג
 גובה:  1.65 מטר
 לאום:  יפני
 קריירה מקצוענית:  2016 – 23 במאי 2020 (כ־4 שנים) 
 מאמנים:  Wrestle-1
האנה קימורה (ביפנית: 木村花 ובאנגלית: Hana Kimura;‏ 3 בספטמבר 1997 – 23 במאי 2020) הייתה מתאבקת יפנית. היא מוכרת בעיקר בשל תקופותיה בארגוני ההיאבקות Wrestle-1 ו-World Wonder Ring Stardom. כמו כן, היא הייתה מתאבקת דור שני, כשהוריה הם קיוקו קימורה ואיסאו קוביאשי.
קריירת היאבקות מקצועית > קריירה מוקדמת

לפני שהחלה בקריירה שלה כמתאבקת מקצועית, קימורה זכתה באליפות איירון מן במשקל הבי מטאל ב-21 באוגוסט 2005 במהלך מופע בעיר טוקיו. היא איבדה את התואר כבר באותו המופע לאמא שלה, קיוקו.
קריירת היאבקות מקצועית > Wrestle-1‏ (2016–2019)

לאחר שהתאמנה והייתה חלק מהאקדמיה של Wrestle-1, היא ערכה את קרב הבכורה שלה בארגון זה ב-30 במרץ 2016, כשנחלה הפסד לרייקה סאיקי. השתיים נאבקו ביניהן מספר פעמים נוספות במהלך שנת 2016 במסגרת ארגון זה.
ב-7 באוגוסט, קימורה התמודדה מול אמה בקרב יחידים. חודש לאחר מכן, ב-18 בספטמבר, קימורה זכתה באליפות הראשונה שלה - אליפות הג'וניור של JWP, כשניצחה את יאקו פוג'יגאסאקי בגמר טורניר על התואר. במשך אותה התקופה, היא החלה להופיע בארגון היאבקות הנשים סטארדום. ב-2 באוקטובר, היא חברה לשורות קגטסו וביחד הן זכו באליפות האמנים של סטארדום. לעומת זאת, הם ויתרו על תואר זה ב-3 בינואר 2017, זאת מכיוון שקימורה נפצעה. שבוע קודם לכן ב-28 בדצמבר, היא הפסידה את אליפות הג'וניור של JWP ליאקו פוג'יגאסאקי. קימורה ביצעה את מעברה לדמות הרעה, כשהצטרפה לקבוצת אודו טאי מארגון ההיאבקות סטארדום. באירוע הפרישה של אמה, קיוקו, שנערך ב-22 בינואר, האנה גברה עליה בקרב יחידים. בנוסף לכך, הן חברו האחת לשנייה לקרב שלישיות שבו הן השיגו ניצחון.
במהלך שנת 2017, היא חילקה את זמנה, כשהופיעה במקביל בכמה ארגוני היאבקות, אף על פי שהיא הייתה חתומה על חוזה ב-Wrestle-1. ב-21 ביוני, קימורה וחברתה לקבוצת אודו טאי, קגטסו, כדי לזכות באליפות אלילות סטארדום. השתיים החזיקו בתואר זה במשך שנה, כשהן רשמו הגנות מוצלחות נגד ג'ונגל קיונה ו-HZK, איאו שיראי ווייפר, ג'ונגל קיונה ונאטסוקו טורה, HZK ומומו וואטאנבי, מאיו איוואטאני וטאם נקאנו, עד שלבסוף הן איבדו את חגורו תהאליפות למאיו איוואטאני וסאקי קאשימה בשנת 2018.
קימורה הייתה שותפה למסע הופעות בינלאומי בתחילת שנת 2018, כשהופיעה עבור ארגוני ההיאבקות Ring of Honor,‏ Pro-Wrestling: EVE ומספר ארגוני היאבקות במקסיקו. ב-24 בספטמבר, היא עזבה את קבוצת אודו טאי, לאחר שתקפה את קגטסו. ב-21 במרץ 2019, קימורה הודיעה שהיא עוזבת את הארגון.
קריירת היאבקות מקצועית > World Wonder Ring Stardom‏ (2019–2020)

קימורה הצטרפה באופן רשמי לארגון היאבקות הנשים סטארדום ב-25 במרץ 2019. ב-6 באפריל, היא חברה לסטלה גריי וסומי סאקאי לקרב חושך (קרב שאינו שודר בטלוויזיה) נגד ג'ני רוז ואודו טאי (קגטסו והאזוקי) במסגרת האירוע המשותף G1 Supercard של ארגוני ההיאבקות ROH ו-NJPW. שמונה ימים לאחר מכן, האנה נמנתה כמנהיגת קבוצת האינטרנישיונל ארמי. שבוע לאחר מכן, שם הקבוצה שונה לטוקיו סייבר סקוואד. ב-16 במאי, קימורה וחברות הקבוצה, ג'ונגל קיונה וקונאמי זכו באליפות האמנים של סטארדום לאחר שניצחו את מאיו איוואטאני, סאקי קאשימה וטאם נקאנו.
ב-4 בינואר 2020, קימורה וג'וליה התמודדו מול מאיו איוואטאני ואריסה הוסישקי בקרב חושך במסגרת האירוע רסל קינגדום 14 של ארגון ההיאבקות NJPW; קרב זה היה קרב הנשים הראשון שהתקיים באצטדיון הטוקיו דום מאז שנת 2002. קימורה רשמה את הקרב האחרון שלה בסטארדום ב-24 במרץ במסגרת טורניר הסינדרלה של אותה השנה, כאשר היא התמודדה מול מאיו איוואטאני בסיבוב הראשון, שהסתיים בתוצאת תיקו.
במהלך הקריירה שלה בסטארדום, היא זכתה פעמיים באליפות האמנים של סטארדום ופעם אחת באליפות אלילות סטארדום, בנוסף לזכיותיה בטורניר ★Star GP של שנת 2019 ובפרס רוח הלחימה לשנת 2019.
מוות

ב-23 במאי 2020, דווח שקימורה נפטרה בגיל 22. שעות לפני פטירתה, היא פרסמה תמונות של פגיעה עצמית בעמוד הטוויטר שלה ורשמה:
"כמעט 100 דעות בכל יום. אני לא יכולה להכחיש שנפגעתי. אני מתה. תודה שנתת לי אמא. אלו היו בהם רציתי להיות נאהבת. תודה לכל מי שתמך בי. אני אהבתי את זה. אני חלשה, אני מצטערת. איני רוצה להיות אדם יותר. תודה, לכולם. אני אוהבת אתכם. ביי."
תמונותיה האחרונות בעמוד האינסטגרם שלה היו, כשהצטלמה עם החתול שלה והכיתוב (בתרגום מיפנית) היה: "אני אוהבת אתכם, תעשו כיף ותחיו חיים ארוכים. אני מצטערת."
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות Dramatic Dream Team
אליפות איירון מן במשקל הבי מטאל (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות JWP Joshi Puroresu
אליפות הנסיכה במשקל כבד של Pro-Wrestling (פעם אחת)
אליפות הג'וניור של JWP (פעם אחת)
טורניר אליפות הג'וניור של JWP‏ (2016)
טורניר אליפות הנסיכה במשקל כבד של Pro-Wrestling‏ (2016)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג אותה במקום ה-60 מתוך 100 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2018
הישגים בארגון ההיאבקות World Wonder Ring Stardom
אליפות האמנים של סטארדום (פעמיים)  - עם ג'ונגל קיונה וקונאמי (1), וקגטסו וקיוקו קימורה (1)
אליפות אלילות סטארדום (פעם אחת)  - עם קגטסו
טורניר ★Star GP‏ (2019)
פרס הצמד הטוב ביותר (2017)  - עם קגטסו
פרס רוח הלחימה (2019)
הערות שוליים

↑  האנה קימורה הלכה לעולמה
↑  האנה קימורה, מתאבקת יפנית וכוכבת תוכנית הריאליטי של נטפליקס Terrace House, שמה קץ לחייה
↑  הפוסט האחרון של האנה קימורה באינסטגרם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1218546182  VIAF: 3730160211323048920003   WorldCat (עם VIAF): 3730160211323048920003