stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
I Hope
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | גרסה | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 25 בינואר 2019 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | רגילה | — |  |
| ארצות הברית | 29 ביולי 2019 | רדיו קאנטרי | רגילה | וורנר מוזיק נשוויל |  |
| ארצות הברית | 17 באפריל 2020 | הורדה דיגיטלית | רמיקס בשיתוף עם צ'ארלי פות' | וורנר מוזיק נשוויל |  |
| ארצות הברית | 11 במאי 2020 | מוזיקה עכשווית למבוגרים | רמיקס בשיתוף עם צ'ארלי פות' | וורנר מוזיק נשוויל |  |
| ארצות הברית | 9 ביוני 2020 | רדיו להיטים עכשוויים | רמיקס בשיתוף עם צ'ארלי פות' | וורנר מוזיק נשוויל |  |
הערות שוליים

1 2 3  Gabby Barrett - I Hope (באנגלית), נבדק ב-2020-06-13
1 2  Goldmine Gabby Barrett, genius, ‏2020-06-17
↑  I Hope Remix feat. Charlie Puth, נבדק ב-2020-06-13
↑  I Hope, נבדק ב-2020-06-13
1 2  Emily Blake,Rosalie Cabison,Tim Chan,Jon Dolan,Jon Freeman,Dewayne Gage,Samantha Hissong,Ethan Millman,Isabela Raygoza,Brittany Spanos, Emily Blake, Rosalie Cabison, Tim Chan, Jon Dolan, Year in Review: The Best Pop Collaborations of 2020, Rolling Stone, ‏2020-12-15 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  Gabby Barrett - I Hope (Official Video)
↑  Gabby Barrett Performs Her New Song 'I Hope' Live on American Idol, abc(הקישור אינו פעיל)
↑  24kGoldn & iann dior's 'Mood' No. 1 on Hot 100 for Fourth Week, Becomes Most-Streamed Song for First Time, Billboard (באנגלית)
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
↑  Canadian single certifications – Gabby Barrett – I Hope, musiccanada (באנגלית)
↑  I Hope - song, נבדק ב-2020-06-13
↑  I Hope - Remix feat. Charlie Puth, נבדק ב-2020-06-13
↑  Hot/Modern/AC Future Release, נבדק ב-2020-06-13
↑  Top 40/M Future Releases, נבדק ב-2020-06-13
| צ'ארלי פות' |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | Nine Track Mind ‏•‏‏ Voicenotes |  |
| מיני אלבומים | Some Type of Love |  |
| סינגלים | "Marvin Gaye" ‏•‏‏ "One Call Away" ‏•‏‏ "We Don't Talk Anymore" ‏•‏‏ "Dangerously" ‏•‏‏ "Attention" ‏•‏‏ "How Long" ‏•‏‏ "Done for Me" ‏•‏‏ "Change" ‏•‏‏ "The Way I Am" ‏•‏‏ "Easier (Remix)" ‏•‏‏ "I Warned Myself" ‏•‏‏ "Mother" ‏•‏‏ "Cheating on You" ‏•‏‏ "Girlfriend" ‏•‏‏ "Hard on Yourself" ‏•‏‏ "Light Switch" |  |
| השתתפות בסינגלים | "See You Again" ‏•‏‏ "Sober" ‏•‏‏ "I Hope" |  |
| שירים אחרים | "Done For Me" |  |
| סיבובי הופעות | Voicenotes Tour |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2020: שון מנדס וקמילה קביו – "Señorita" | פרס המוזיקה של בילבורד לשיתוף הפעולה המוביל  2021: גבי בארט (בהשתתפות צ'ארלי פות') – "I Hope" | הבא: 2022: דה קיד לארוי וג'סטין ביבר – "Stay" |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2020: דן + שי עם ג'סטין ביבר – "10,000 Hours" | פרס המוזיקה של בילבורד לשיר הקאנטרי המוביל  2021: גבי בארט (בהשתתפות צ'ארלי פות') – "I Hope" | הבא: 2022: ווקר הייז – "Fancy Like" |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 74c45750-5e07-4265-b3cb-a629ed9cb77a
Stay (שיר של בלאקפינק)

"Stay" (בעברית: "תישאר/י") הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית בלאקפינק, מתוך הסינגל אלבום השני שלה, Square Two. השיר יצא לאור ב-31 באוקטובר 2016, על ידי חברת התקליטים YG אנטרטיינמנט, כסינגל השני מתוך הסינגל אלבום.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד שירי העולם הדיגיטליים.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טדי פארק וסאו וון-ג'ין והופק על ידי טדי פארק גם כן. פארק עבר עם בלאקפינק על להיטיה הגדולים ביותר, כדוגמת "Ddu-Du Ddu-Du" שיצא בשנת 2018, "Kill This Love" שיצא בשנת 2019, ו-"How You Like That" שיצא בשנת 2020.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-73 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-31 באוקטובר 2016, ביום צאתו כסינגל. בפחות מ-24 שעות, צבר הקליפ למעלה מ-3.1 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מהקליפים הראשונים של הלהקה שהצליחו לעשות זאת. כמו כן, נחשב הקליפ לאחד מ-60 הקליפים הקוריאנים הנצפים ביותר בכל הזמנים.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-200 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי העולם הדיגיטליים | 4 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 10 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים חודשיים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים חודשיים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים חודשיים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים חודשיים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 27 |  |
הערות שוליים

1 2  SQUARE TWO, נבדק ב-2020-06-26
↑  BILLBOARD US WORLD CHART
↑  BLACKPINK – STAY (באנגלית), נבדק ב-2020-06-26
↑  DDU-DU DDU-DU by BLACKPINK, Genius (באנגלית)
↑  Genius Romanizations – BLACKPINK - Kill This Love (Romanized) (באנגלית), נבדק ב-2020-06-26
↑  BLACKPINK – How You Like That (באנגלית), נבדק ב-2020-06-26
↑  STAY, נבדק ב-2020-06-26
1 2  BLACKPINK - 'STAY' M/V
↑  YouTube Stats of BLACKPINK - 'STAY' M/V, kworb.net
↑  YouTube - Most Viewed Music Videos by Korean Artists, kworb.net
Le Chat Noir

| --- | --- |

המקום בו פעל המועדון ברחוב ויקטור-מאסה 12, צילום משנת 1929
 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון, puppetry company, קברט 
 מיקום:  פריז 
 מדינה:  צרפת 
 מייסדים:  Rodolphe Salis 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 18 בנובמבר 1881
 תאריך פתיחה רשמי:  18 בנובמבר 1881 
 תאריך פירוק:  1897 
 קואורדינטות:  48°53′01″N 2°20′03″E﻿ / ﻿48.88359°N 2.33413°E﻿ / 48.88359; 2.33413
  (למפת פריז מוגדלת) Le Chat Noir(למפת פריז רגילה) Le Chat Noir
 
כרזת הקברט, שצוירה על ידי תאופיל סטנלן, 1896
Le Chat Noir (בצרפתית: "החתול השחור"; לֶה שָא נוּאָר) היה בית קפה ("קפה קונצרט"), ומועדון קברט במונמארטר שבפריז בין 1881 ל-1897 (שיא תקופת ה"בל אפוק"). זהו אחד מהקברטים הראשונים שנוסדו וביססו את הסוגה (יחד עם המולן דה לה גאלט והמולן רוז'), כלומר מקומות בילוי ששילבו שתיית משקאות חריפים בישיבה סביב שולחנות, עם מופע מגוון - מוזיקה, מחול ומערכונים בעלי גוון פוליטי וחברתי מובהק. בעלי המקום היו האמרגן, שהיה לרוב גם מנחה הערב (conférencier), רודולף סאליס (Rodolphe Salis) ושותפו העיתונאי אמיל גודו (Émile Goudeau). מועדון הלילה הוציא לאור גם ביטאון בשם Le Chat Noir, שכלל את מילות השירים שהועלו על הבמה, תמלילי מערכונים, טורי דעה ואיורים של אורחי המועדון (בהם פול ורלן, קלוד דביסי, אריק סאטי, אריסטיד ברואן, פול סיניאק, אוגוסט סטרינברג, אלפונס אלה, מוריס דונה, רמון קאזס, אנרי טולוז לוטראק, וז'ורז' מואנה).
היסטוריה

המועדון נוסד על ידי סאליס בבניין בשדרות רוששואר (Boulevard de Rochechouart) ‏84 למרגלות גבעת מונמרטר. חבורת כותבים צעירים בראשות אמיל גודו, שכינו עצמם Les Hydropathes ("המפחדים ממים", כלומר שותים רק יין; או: "חולי הכלבת", כלומר המשוגעים), הפכו את המועדון למקום המפגש הקבוע שלהם וכך העבירו את מוקד הפעילות היצירתית מן הגדה השמאלית, שם נהגו להיפגש בביתו של גודו, למונמרטר.
ב-1885 עבר המועדון, שגדל מעבר ליכולת הקיבול שלו, למיקומו ברחוב ויקטור-מאסה 12 (Rue Victor-Massé) בפיגאל. את מיקומו המקורי של המועדון החליף מועדון Le Mirliton ("החלילית") של אריסטיד ברואן. במיקום זה זכה המועדון לשיא תהילתו, כאשר קהל המבקרים גדל וכלל את מיטב הכוחות היצירתיים של פריז באותה עת. חלק ניכר מהמופעים במקום נכתבו ובוצעו על ידי אורחיו הקבועים, שחלקם אף תרמו לכתב העת שלו. בכך היה המקום לחממה יצירתית בה הועלו על הבמה מופעים ניסיוניים ואוונגרדיים, בפני קהל שהיה מחובר ליוצרים מבחינה חברתית וגם מקצועי ודעתני, כך שהיוצרים יכלו לקבל משוב איכותי ומיידי. אחת האמנויות שהחיה בעל המועדון סאליס הייתה תיאטרון צלליות. אחד מאמני עיצוב הצלליות היה תאופיל סטנלן (Théophile Steinlen), שגם עיצב את סמל המועדון וכרזותיו.
את הערבים הנחה לרוב בעל המקום, רודולף סאליס, שעשה זאת בדרך מיוחדת, שנונה ואירונית ואף פנה באופן ישיר למבקרים הקבועים, אותם כינה בכינויים ושמות מופרכים. ב-1896 הוביל סאליס את להקת המועדון למופע הופעות, שבסיומו החליט להעביר את מיקומו של המועדון קרוב יותר למרכז העיר. אולם הוא נפטר במרץ 1897. המועדון נסגר מיד לאחר מכן.
לאחר מות סאליס

היו מספר ניסיונות להחיות את המועדון. בין 1907 לשנות העשרים התקיים מועדון באותו שם בשדרות קלישי 68 (Boulevard de Clichy). במשך השנים המשיכו להתקיים באותו מקום בית קפה ובית מלון, הנושאים את השם (ואת סמל החתול מהכרזה שעיצב תאופיל סטנלן), אך ללא שום קשר למועדון המקורי ולתכניו.
ב-1899 הקים אנרי פורסי את המועדון Boîte à Fursy ("תיבת פורסי"), במיקומו ההיסטורי של "החתול השחור" ברחוב ויקטור-מאסה, שביקש לשמר את רוחו המקורית.
חיקויים והתייחסות באמנות

בסרט "מלכים הולכים קדימה" משנת 1958 מבקרים פרנק סינטרה ונטלי ווד במועדון לילה בשם זה.
במקומות רבים בעולם קמו מועדונים בשם "החתול השחור" או דומה לו, למשל Els Quatre Gats ("ארבעת החתולים") בברצלונה, או Бродя́чая соба́ка ("הכלב המשוטט") בסנקט פטרבורג.
לקריאה נוספת

Mariel Oberthür, Le Chat Noir 1881–1897, Paris 1992
Phillip Dennis Cate et al., The Spirit of Montmartre: Cabaret, Humor, and the Avant-Garde, 1875–1905, New Jersey 1996
Phillip Dennis Cate et al., Around the Chat Noir: Arts and Pleasures in Bohemian Montmartre, 1880-1910, Paris 2012
הערות שוליים

↑  שם המחלה בעבר היה מזוהה עם אחד מתסמיניה הבולטים - הידרופוביה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259764405171  ISNI: 0000 0001 2196 6881  LCCN: n82148021  NKC: kn20130424007  SUDOC: 027535983  VIAF: 160409709   WorldCat (עם VIAF): 160409709
Human Suspension

סספנשן הוא הליך של תליית בני אדם בעזרת ווים אשר מוחדרים לגוף על ידי ניקובו. פירסים אלו זמניים ומבוצעים זמן קצר לפני ביצוע התלייה.
תליית סופרמן
צורת ביצוע

התהליך עדין במיוחד ומתבצע לרוב על ידי אנשים המומחים בתחום התלייה על מנת להימנע מפציעות רציניות. תליית בני אדם מצריכה קבוצה של אנשים האחראיים על ההכנה להליך ועל ביצועו. 
זמן התלייה עצמו קצר משמעותית ביחס לזמן ההכנות, אם כי לעיתים הנתלה נשאר תלוי במשך שעות מרובות. 
גוף הנתלה נסקר בתחילה על מנת להחליט על מיקום הווים, מספרם, והגודל הרצוי שלהם על מנת להרים את הנתלה. פעמים רבות, הווים ממוקמים מסביב לכתפיים, בזרוע העליונה ובגב וכמו כן מסביב לברכיים. מציאת המקום הנכון לתקיעת הווים והמיקום הנכון מצריכה הבנה בסיסית בגאומטריה והבנה מעמיקה באנטומיה והפיזיולוגיה של גוף האדם וכן בעמידות העור. 
אם מספר הווים נמוך מדי העור לא יהיה מסוגל לשאת את משקל הגוף וייקרע. 
המשקל שכל וו נושא חייב להיות שווה בכל הגוף. מנגנון של גלגלות וחבלים משמש לנשיאת הנתלה לאחר תקיעת הווים בגוף. ההרמה מתבצעת באיטיות ובזהירות על מנת להרים את הנתלה לגובה של 30–60 ס"מ גובה אשר בו יישאר הנתלה באוויר ללא תנועה, לזמן שנקצב מראש. אולם, על פי סוג התלייה, לעיתים יהיה חופש תנועה מסוים לגוף התלוי.
היסטוריה

טקסי תלייה בוצעו בתחילה על ידי שבט ה-Mandan הממוקם לאורך גדות נהר המיזורי. תליה מסוג ה-Oh-Kee-Pa גזורה למעשה מטקס זה.
תליות מודרניות קרובות למדי לאומנות מיצג אשר גם בה, פעמים רבות משתמשים האומנים בגופם לצורך הצגת האומנות.
ציוד ההרמה > גלגלות ואמצעי הרמה

יש שני סוגים עיקריים של שיטות הרמה, השיטה הדינמית והשיטה הסטטית. בדינמית משתמשים בעיקר בחבלים או אמצעים דומים וכן יש אמצעי אחד ארוך שמחבר את הנתלה אל אמצעי ההרמה. בהרמה סטטית, כל וו מחובר לאמצעי ההרמה בנפרד. אמצעי ההרמה עצמו מחובר לרוב לעץ, תקרה, פיגומים וכו'. בנוסף, נעשה גם שימוש בכננת או בגלגלת לביצוע ההרמה עצמה.
סוגי הרמה > חזה

תליית חזה אשר לעיתים בשל טעות מכונה גם תליית "O-Kee-Pa" היא תלייה בה הווים ממוקמים בחזה. לרוב, שני ווים משמשים לתלייה זו. תלייה מסוג זה נהוגה בקרב טקס ה- Okipa של שבט ה-Mandan אשר מבצעים אותה כטקס התבגרות לגברים צעירים. כמו כן, מבוצע הטקס על ידי שמאנים המחפשים גורלות של אנשים. מתוך מתן כבוד לשבט ה-Mandan people השם "O-Kee-Pa" לא משמש ככינוי לפוזייצית תלייה זו.
סוגי הרמה > קוֹמה

תליית קוֹמה היא תלייה אשר בה הווים ננעצים בחזה, בטורסו וברגליים לרוב בשני טורים. בפוזיציה זו הנתלה עם הפנים למעלה. שמה של תלייה זו נובע מתמונה דומה אשר הייתה בסרט עם שם זהה.
סוגי הרמה > ברכיים

בתלייה זו, ננעצים הווים בברכיים והנתלה מוצא עצמו במצב אנוכי כשראשו קרוב לרצפה וברכיו למעלה. אין סטנדרט למיקום הווים בתלייה זו והיא תלויה כמעט לגמרי באנטומיה של הנתלה. לעיתים מתייחסים לתלייה זו כתליית פוקנר על שם אלן פוקנר אשר נחשב למייסד המודרני של תחום התלייה והוא לפי הסברה הראשון שבצע תלייה זו. סגנון תלייה זה חדש למדי אבל צובר פופולריות. תלייה זו לא נחשבת למעוררת כאבים רבים, אבל החסרונות שלה כוללים כאבים בגב תחתון וכן לעיתים קילוף של העור באזור הבירכיים. תוצאה נוספת של תלייה זו היא לחץ דם שעולה במוח בשל הפוזיציה ההפוכה של הגוף. לחץ זה מעודד לעיתים חוסר התמצאות וכן לכאבי ראש.
סוגי הרמה > התאבדות

תליית התאבדות היא תלייה אשר בה הווים ננעצים בגב העליון כך שהנתלה תלוי במצב אנכי מתוח. סוג זה של תלייה נקרא התאבדות כיוון שהפוזיציה של הנתלה דומה למישהו שתלה עצמו.
סוגי הרמה > תחיית מתים

בתליית קימה מן המתים, הנתלה מוחזק לרוב בשני טורים של ווים אשר לרוב נעוצים בבטן. בפוזיציה זו, נראה הגוף כאילו קם מן המתים כיוון שהפנים מופנים כלפי מעלה והגב מכופף לאחור.
סוגי הרמה > צליבה

תלייה מסוג זה, היא וריאנט של תליית התאבדות אשר בה הווים מחוברים גם לזרועות כך שנדמה שהתלוי נמצא על צלב כשזרועותיו מוטלות בצדדים.
סוגי הרמה > סופרמן

בתליית סופרמן, הגוף נתלה הפוך לתליית קומה, הווים ממוקמים בחלק האחורי של הרגל לרוב בשני טורים כך שהנתלה תלוי עם פניו כלפי מטה. תלייה מסוג זה נקראת סופרמן בשל הדמיון הקיים בינה לבין סופרמן בעת מעופו.
סוגי הרמה > אחר

קיימות גרסאות נוספות של התלייה אשר בהן ננעצים בין וו אחד לתריסר ווים. פוזיציית לידה מחדש מתבצעת עם ארבעה עד שישה ווים אשר ננעצים בגב והגוף בתנוחה עוברית עם פנים למטה. פוזיציות אחרות כוללות תלייה מהשוקיים, ברכיים ואף הישבן. קיימת גם אפשרות להתלות מהפנים. בתליית מלאך ננעצים שמונה ווים בגב ולגוף נוצר קו מתאר של מלאך.
הערות שוליים

↑  Body-piercing team hooks crowd with performance.(הקישור אינו פעיל) By Mary Lochner. Issue date: 11/1/05.
Love More

Love More הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר האמריקאי כריס בראון, בשיתוף הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז', מתוך אלבום האולפן השישי של בראון, X. השיר יצא לאור ב-16 ביולי 2013, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-23 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי כריס בראון, ניקי מינאז', ורס סימונדס, אריק בלינגר, שון ספירמן ודארל אברסלי, והופק על ידי Freshm3n III. חלק מתוך השיר הושמע בבכורה בטקס פרסי ה-BET לשנת 2013.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-111 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של בראון ב-29 באוגוסט 2013. הקליפ בוים על ידי בראון עצמו.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-193 מיליון.
ביקורת

כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות ברובן.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 72 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 29 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 23 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 7 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 39 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הקצביים | 3 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 48 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 32 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד שירי ה-R&B | 6 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 26 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 24 |  |
|  צרפת | SNEP | 148 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 31 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2014)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2014)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 57 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הקצביים | 34 |  |
נתוני מכירות

| מדינה | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה ×2 | 2,000,000 |
| בריטניה (BPI) | כסף | 200,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 16 ביולי 2013 | הורדה דיגיטלית | RCA |  |
| ארצות הברית | 23 ביולי 2013 | רדיו להיטים עכשוויים | RCA |  |
| ארצות הברית | 8 באוקטובר 2013 | רדיו מיינסטרים | RCA |  |
SR-25

| --- | --- |

SR-25 צה"לי
 מידע כללי
 סוג:  רובה צלפים / רובה קלעים
 נגזרות:  United States Navy Mark 11 Mod 0 Sniper Weapon System, United States Navy Mark 12 Mod X Special Purpose Rifle ורובה צלפים M110 SASS
 תכנון:  יוג'ין סטונר
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  Knight Armament Corporation
 מעצב:  יוג'ין סטונר 
 תקופת השימוש:  1990–הווה (כ־34 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת אפגניסטן (2001–2014), מלחמת עיראק, האינתיפאדה השנייה, מלחמת לבנון השנייה
 מדינות המשתמשות:  ארצות הברית, ישראל, אוסטרליה ופולין
 מידע טכני
 קליבר:  7.62x51 מ"מ נאט"ו
 פעולה:  חצי-אוטומטי, גז, בריח מסתובב
 חירוק קנה:  5 סלילים, מעלה סליל 1:11.25
 הזנה:  מחסנית חיצונית של 10, 20 ו-30 כדורים
 כוונות:  כוונת טלסקופית
 אורך כולל:  1,118 מילימטרים (44.0 אינץ')
 אורך קנה:  24 אינץ' (610 מילימטרים)  20 אינץ' (510 מילימטרים) (בדגם Mk 11)
 משקל ריק:  4.88 קילוגרם (10.8 ליברות) (בדגם המקורי) 6.9 קילוגרם (15 ליברות) (בדגם Mk 11)
 קצב אש:  חצי-אוטומטי
 מהירות לוע:  770 מטר לשנייה (2.26 מאך)
 טווח אפקטיבי:  500–700 מטר
 טווח מקסימלי:  900 מטר
 דיוק:  1.0–0.75 דקת קשת בגרסה רגילה   0.5 דקת קשת בגרסת Enhanced Match
 
SR-25 (על שם המפתח יוג'ין סטונר Stoner rifle) הוא רובה קלעים ורובה צלפים חצי-אוטומטי בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו תוצרת Knight Armament ארצות הברית. הרובה נועד בעיקר למצבים בהם נדרשים גם דיוק אך גם קצב אש יחסית מהיר, כגון בתרחישים של לוחמה בשטח בנוי. הרובה מבוסס על רובה הארמלייט AR-10 וכולל מספר חלקים משותפים עמו.
עקרון הפעולה ב-SR-25 הוא "מכנס סגור" בו הכדור נגרף לבית הבליעה וממתין שם עד לנקירה שיוזם היורה. הקליבר של ה-SR-25 הוא 7.62x51 מ"מ נאט"ו (308.) (בניגוד לרובה ה-M16 אשר משתמש בקליבר 5.56x45 מ"מ נאט"ו, אך בדומה ל-AR-10 שהיה בקליבר 7.62 מ"מ). טווח הירי המקסימלי של הרובה הוא 900 מטר (בטווח זה הקליע יורד חזרה למהירות הקול ומאבד מיציבותו) והטווח היעיל למטרת אדם הוא 600–800 מטר. המנגנון החצי-אוטומטי נועד לאפשר לצלף לבצע ירי מהיר (מהיר יותר מנשק בריחי) ומדויק (1–0.75 דקת קשת MOA) לטווחים קצרים ובינוניים (עד 800 מטר).
הרובה נמצא בשירות מערכת הביטחון הישראלית – בצה"ל, בימ"מ ובימ"ס – בדגם SR-25 Mk 11. כיום (2023) רובי ה-Mk 11 השחוקים מוחלפים בהדרגה בבארט REC10.
עיצוב ותכנון

הרובה, שתוכנן על ידי יוג'ין סטונר, מבוסס על המנגנון והבסיס של ה-AR-10, שמאוחר יותר הוליד גם את סדרת רובי ה-M16 וה-M4 קרבין, ששונו על מנת להגביר את הדיוק של הרובה. מכיוון שה-SR-25 מגיע מאותו יצרן ומשפחה של ה-M16/M4, חלקים רבים ניתנים להחלפה ביניהם: ידית אחיזה, בית הדקים, פינים וקפיצים מסוימים בתוך הנשק.
ל-SR-25 קנה איכותי שמגיע במספר אורכים שונים: 20 אינץ' (510 מילימטרים) או 24 אינץ' (610 מילימטרים). הקנה יוצר תחילה על ידי חברת נשקי רמינגטון, ולכן בעל 5 סלילים (בניגוד לרובי 7.62 מ"מ רבים שיש להם 4 סלילים) במעלה סליל 1:11.25, ובעל מתפסי פיקטיני צפים (מחוברים לגוף הנשק בלבד).
מכלול ה-SR-25 עשוי ניקל (כדי להתלכלך פחות), ודומה בעיצוב למכלול ה-M4. מלבד הבדל הגודל נעשו מספר שינויים בתכנון, שכללו: פין תפס הנוקר ("פין שבת") שאינו ניתן לפירוק מהמכלול (למנוע אובדן בשטח), פין בריח ("פין טלוויזיה") שאינו מסתובב, ומבנה מכלול רובסטי יותר, ללא שיניים בקצה (מכיוון שאין נועלן). מכיוון שתכנון המכלול נועד לאפשר דריכה לאחר כל ירייה על ידי לחץ גזים, ולא פין מחזיר (כמו ב-HK417) יש צורך לשמן היטב את הבריח ("שושנה") במכלול, אחרת נוצרים מעצורים רבים (במיוחד כשמשתמשים בעמעם).
ידית אחיזה הותאמה לשימוש צלפים, ולכן תוכננה עבה יותר, עם משען בולט לאגודל (כדי למנוע מהצלף להניח את היד בכל פעם בצורה שונה, וע"י כך לפגוע באחידות סחיטת ההדק).
הדק ה-SR-25 הוא בעל 2 שלבים (שלב "רך" ושלב "קשה") ומשקל שניתנים לתיאום על ידי הצלף עצמו, בעזרת מפתח אלן.
קת ה-SR-25 אינה ניתנת לתיאום וכוונון, לכן מספר חברות (לדוגמת FAB Defence הישראלית או Magpul האמריקאית) ייצרו קתות מותאמות ל-SR-25 שניתנת לכוונון (אורך קת ותמוכת לחי).
המתפסים ב-SR-25 שודרגו במהלך השנים (ממתפסים עגולים ללא מתאמים) וכיום המתפסים הם בעלי מתאמי פיקטיני שמאפשרים חיבור אביזרים לדוגמת דו-רגלים, צייני לייזר, טלסקופ לילה קליפ-און (דוגמת MUNS), קולט תרמילים, פלס קטן (לוודא שהירי מתבצע בכוונות זקופות) ועוד.
לוע הקנה שודרג כדי לקבל עמעם (משתיק קול) שניתן לחיבור ופירוק מהיר על ידי הצלף בשטח.
עיצוב ותכנון > דגמים

SR-25: הדגם המקורי שפיתח סטונר בחברת KAC עם מתפס עגול וחלק ללא יכולת הרכבת עמעם.
United States Navy Mark 11 Mod 0 Sniper Weapon System (אנ')‏ ובקיצור SR-25 Mk 11: הסבה של חיל הים של ארצות הברית ל-SR-25 לרובה צלפים צבאי עבור אריות הים. Mk 11 שופר והותאם לפעילות צבאית ונחשב לאיכותי יותר מה-SR-25 וה-M110. דגם זה הוא הנמצא בשימוש בכוחות הביטחון של ישראל, לרבות צה"ל והיחידות המיוחדות של משטרת ישראל ומשמר הגבול.
United States Navy Mark 12 Mod X Special Purpose Rifle (אנ') ובקיצור SR-25 Mk 12: גרסת 5.56x45 מ"מ נאט"ו ל-SR-25 Mk 11, שנועדה לשמש כרובה קלעים חצי-אוטומטי ביחידת אריות הים.
M110 SASS: שדרוג של ה-SR-25 על ידי צבא ארצות הברית כדי להסבו לרובה צלפים צבאי סטנדרטי, במטרה להחליף את רובי ה-M24 SWS הבריחיים. נחשב לפחות איכותי מדגם ה-Mk 11.
KAC SR-25K: גרסת קרבין משופרת עם קנה באורך 18 אינץ' (460 מילימטרים) ודיוק שמגיע ל-0.5 דקת קשת.
ה-SR-25 בישראל > שימוש בצה"ל

ה-SR-25 (בדגם הקודם שלו) נכנס באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 בכמויות קטנות למספר מצומצם של יחידות מיוחדות צה"ליות ולימ"מ. לשימוש בצה"ל נכנס מאוחר יותר בתחילת שנות ה-2000, כדי לאפשר לצלף ללכת איתו בידיים (רובי הצלפים שהיו עד אז היו ה-M24 SWS והמאוזר 86SR הבריחיים) וכך לחסוך משקל וסרבול רב. ב-2006 נכנס הדגם החדש והמשופר (Mk 11) שמאופיין בקנה באורך 20 אינץ' (510 מילימטרים), עמעם, דורגלי הריס ומסילות פיקטיני על המתפסים. חלק מהרובים דוגמו באופן ספורדי בקת משופרת של CAA כיוזמה מקומית של היחידות עצמן. ה-SR-25 Mk 11 נכנס לשימוש ביחידות מובחרות ומיוחדות וייעודו העיקרי הוא צליפת לוחמה בטרור בשטח בנוי בה נדרש ירי מהיר ומדויק.
התחמושת המקובלת בשימוש (בישראל) היא M118LR (ארצות הברית) או IMI (תעש מערכות, ישראל), שתיהן במשקל 175 גריין, כשההבדל המשמעותי ביניהן הוא מהירות הלוע, כשה-M118LR מגיע ל-780 מטר לשנייה, התחמושת של IMI איטית יותר, ומגיעה ל-760 מטר לשנייה. אף על פי שמהירות הלוע בתחמושת הישראלית נמוכה יותר, יכולת הקביצה שלה טובה יותר (0.75 דקת קשת מול 1 דקת קשת‏).
החל משנת 2020 ה-SR-25 מוחלף בהדרגה בצה"ל בבארט REC10, רובה צלפים חצי-אוטומטי בעל דיוק של 0.75 דקת קשת.
ה-SR-25 בישראל > שימוש ביחידות נוספות

ה-SR-25 Mk 11 נמצא בשימוש כוחות מיוחדים ויחידות השתלטות נוספות של מערכת הביטחון הישראלית. הוא שימש בעבר כרובה צלפים ללוחמה בטרור ביחידת הימ"מ של משטרת ישראל שהייתה בין הראשונים בארץ שעשו שימוש ברובה, וביחידות הימ"ס ("מסתערבים") של משמר הגבול.
שימוש בעולם

הנשק מיוצר לפי העיצוב הבסיסי של חברת "קולט" (Colt), על ידי החברה האמריקנית "Knight's Armament Corporation", ואומץ לשירות במספר יחידות עילית וכוחות צבא, ביניהם:
היחידות המיוחדות של צה"ל ומשמר הגבול.
הצי של ארצות הברית (NAVY), תחת השם United States Navy Mark 11 Mod 0 Sniper Weapon System (אנ').
יחידת הקומנדו הימי של ארצות הברית, "אריות הים" (Navy Seals), בגרסה המשופרת United States Navy Mark 12 Mod X Special Purpose Rifle (אנ').
צבא ארצות הברית החליט על הפיכת ה-M110 SASS (שדרוג צבאי של ה-SR-25) לרובה הצלפים התקני של צלפי הצבא. רובה הצלפים הבריחי M-24 SWS יצא משירות והוחלף ב-M110 וב-M2010 ESR. עם זאת, ב-2020 ביקש צבא ארצות הברית להחליף את הרובים בבארט MRAD.
בנוסף הוא משרת בצבאות אוסטרליה, יוון, פולין, הפיליפינים ותאילנד. ברובם הוא בעיקר נשק של כוחות מיוחדים.
רובה SR-25 בתערוכת יום העצמאות של זרוע היבשה
צלף ימ"ס של משמר הגבול עם SR-25 Mk 11
לוחם אריות הים עם רובה SR-25 צבוע בסכמת הסוואה
צלף חיל הנחתים של ארצות הברית עם רובה SR-25 Mk 11
צלפים של צבא ארצות הברית עם רובה בריחי M24 (משמאל) והמחליף שלו: רובה M110 SASS חצי-אוטומטי.
צלף חיל הנחתים של ארצות הברית יורה ברובה SR-25 Mk 11 במטווח
צלף יורה ברובה M110 SASS במטווח
רובה צלפים SR-25 Mk 11 של צה"ל, 2018
ראו גם

רובים מהמשפחה:
AR-10
רובה M16
רובה M4 קרבין
M110 SASS
מתחרים עיקריים:
גליל צלפים ורובה צלפים ACE
רובה M14 בגרסת קלע סער (DMR)
רובה צלפים M89SR
הקלר וקוך PSG-1
הקלר וקוך M110A1 CSASS
בארט REC10 (בשירות צה"ל והימ"ס)
FN SCAR-H