stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמוד פרסום
לקריאה נוספת

Steffen Damm, Ernst Litfaß und sein Erbe. Eine Kulturgeschichte der Litfaßsäule, Borstelmann & Siebenhaar, Berlin 2005, ISBN 3-936962-22-7.
Volker Ilgen, Am Anfang war die Litfaßsäule. Illustrierte deutsche Reklamegeschichte, Primus-Verlag, Darmstadt 2006, ISBN 3-89678-284-3.
Sabine Reichwein, Die Litfaßsäule. Die 125jährige Geschichte eines Straßenmöbels aus Berlin, Presse- und Informationsamt, Berlin 1980 (Berliner Forum Jg. 1980, Heft 5, ISSN 0523-0144).
Peter Payer, Die Säulen des Herrn Litfaß. In: Peter Payer, Blick auf Wien. Kulturhistorische Spaziergänge, Czernin Verlag, Wien 2007, ISBN 978-3-7076-0228-9.
Verena Mayer, Das Verwinden der Litfaßsäulen aus den Städten, In: Süddeutsche Zeitung, Wochenendausgabe vom 23./24. März 2019, Nr. 70, S. 57
הערות שוליים

↑  גם לפי כללי האיות החדשים של השפה הגרמנית, נכתב המונח הגרמני באמצעות אס צט (ß), אף על פי שלפני ה-ß עיצור קצר. זאת משום שחלק המילה הראשון – Litfaß – הוא שם עצם פרטי, שם המשפחה של הממציא, ולפיכך כללי הכתיב הגרמניים אינם חלים עליו.
↑  Metropolitan Museum of Art New York (2010), The Robert Lehman Collection: Nineteenth- and twentieth-century paintings, The Museum, p. 59
↑  JCDecaux. "Colonne". 40 ans d'innovation. אורכב מ-המקור ב-2006-03-13. נבדק ב-2006-05-19.
↑  לדוגמה: בנירנברג החל מ-2015. ראו Erste Litfaßsäulen-Toilette in Nürnberg, welt.de, ‏2015-11-25
↑  Bouchama, Houssine (8 בספטמבר 2017). "Des colonnes Morris pour dépolluer Paris" (בצרפתית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Simon, Philippe (2007), Paris visite guidée: architecture, urbanism, history and actuality (English ed.), Picard, p. 157, ISBN 9782708407916
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4167891-6
לוחמים לשלום

לוגו התנועה
לוחמים לשלום היא תנועה שהוקמה בשנת 2005 על ידי קבוצת ישראלים ופלסטינים, שלדבריהם "לקחו חלק פעיל במעגל האלימות באזורנו: ישראלים כחיילים בצבא הגנה לישראל והפלסטינים כלוחמים למען חירותה של ארצם פלסטין מן הכיבוש הישראלי" והגיעו למסקנה "כי פתרון הסכסוך לא יושג באמצעים צבאיים על ידי אף אחד מן הצדדים". לדברי מקימיה, הם "נושאים דגל כפול – לא לכיבוש ולא לכל פעולה אלימה".
עקרונות

התנועה הוקמה כתוצאה מתחושה גוברת והולכת בקרב חבריה הישראלים והפלסטינים כי הסכסוך הישראלי-פלסטיני, המתקיים זה עשרות שנים, לא יגיע לידי פתרונו בעזרת שימוש בכוח מכל סוג שהוא, וזאת משום שכל כוח מוליד אלימות בקרב הצד השני וממילא מעצים את האלימות באזור במקום להפחית אותה.
התנועה תומכת בהקמת מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים המזרחית בגבולות 1967, או בכל פתרון אחר שיתקבל בהסכמה הדדית. התנועה מתנגדת להתנחלויות ביהודה ושומרון ובמזרח ירושלים כחלק מהתנגדותה ל"צעדים חד צדדיים שמטרתם הצבת מכשולים והנצחת הסכסוך".
הארגון אינו רואה את עיקר פעילותו בקיום דיאלוג, אלא רואה בדיאלוג אמצעי להעצמת כוחה של הקבוצה והפיכתה ל"במה פוליטית רבת עוצמה" שתוכל להשפיע על המציאות הפוליטית באזור.
התנועה מאוגדת כחברה לתועלת הציבור.
פעילות

בין הפעילויות שמקיימת התנועה:
מפגשים בין ישראלים ופלסטינים
סיורים בשטח
הרצאות וחוגי בית של מרצה פלסטיני ומרצה ישראלי, חברי הקבוצה, אשר מספרים את סיפורם האישי
הקמת צוותי הסברה דו-לאומיים שיפעלו להשפיע על דעת הקהל בקרב הישראלים, הפלסטינים ובארצות נוספות
הפקה, יחד עם "פורום המשפחות השכולות", של טקס יום הזיכרון הישראלי-פלסטיני לזכר ישראלים ופלסטינים שנהרגו במהלך הסכסוך.
הפגנות ופעולות מחאה
בתנועה פועלות חמש קבוצות אזוריות דו-לאומיות: באר-שבע – חברון, ירושלים – בית לחם, ירושלים – אל קודס, תל אביב – שכם, ותל אביב – טולכרם. הקבוצות נפגשות באופן קבוע.
הקבוצה התפרסמה גם בעקבות מותה של עביר עראמין, בתו בת ה-10 של בסאם עראמין, חבר התנועה תושב ענאתא, אשר נפגעה בראשה בינואר 2007 מירי כוחות מג"ב שבוצע ברשלנות.
באוקטובר 2021, לאחר ששר הביטחון, בני גנץ, הכריז על שישה ארגוני זכויות אדם פלסטינים כארגוני טרור, קרא הארגון לנשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, להטיל סנקציות אישיות על גנץ.
התנועה מקבלת תרומות של ממשלת גרמניה (דרך קרן היינריך בל), ממשלת ספרד (דרך AECID), קרן SIVMO מהולנד, וקרנות נוספות. ב-2011 הודיע הסופר הבריטי איאן מקיואן כי בחר לתרום לארגון את כספי פרס ירושלים שקיבל באותה שנה.
הפולמוס סביב פעילות לוחמים לשלום

פעילות הארגון ספגה ביקורת, בין היתר בעקבות פרסום הקלטות שמהן עלה כי במפגש של הארגון קרא פעיל יהודי לבני שיחו הפלסטינים לפתוח באינתיפאדה שלישית משום שאחרת ישראל לא תצא מיהודה ושומרון, וכן כי בסיור מטעם הארגון הובאו פלסטינים שסיפרו שהמתנחלים גורמים לכך שפלסטינים יחלו בסרטן כאשר הם מזרימים ביוב ומובילים חזירים. הפגנות מחאה מתקיימות מדי שנה נגד הטקס האלטרנטיבי שמקיים הארגון ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
לקריאה נוספת

ליזי דורון, sweet occupation, הוצאת רסלינג, 2017
הערות שוליים

↑  "אודותינו" באתר התנועה
↑  חזון התנועה
↑  חוגי בית
↑  טקס יום הזיכרון המשותף, באתר "פורום המשפחות השכולות"
↑  10 פעילי שמאל נפצעו בעימות עם צה"ל בגדה, באתר וואלה, 10 במאי 2008
↑  אביעד גליקמן, ביהמ"ש: המדינה אחראית למות ילדה פלסטינית, באתר ynet, 16 באוגוסט 2010
↑  חדשות nana10, פיצוי של 1.6 מיליון שקלים למשפחת ילדה פלסטינית שנהרגה, באתר nana10‏, 25 בספטמבר 2011
↑  מערכת ישראל היום, תנועת "לוחמים לשלום" קוראת לנשיא ביידן להטיל סנקציות על שר הביטחון גנץ, באתר ישראל היום, 31 באוקטובר 2021
↑  לוחמים לשלום, באתר NGO Monitor
↑  מרב יודילוביץ', מקיואן תרם את הפרס לתנועת "לוחמים לשלום", באתר ynet, 24 בפברואר 2011
↑  ההקלטה חשפה את פעיל השמאל אומר לערבים: ״לא נצא מפה בלי שתכניסו לנו – תעשו אינתיפאדה שלישית״, חדשות 0404, 21 בספטמבר 2018; ערוץ 7, "ראינו משאית ישראלית מביאה חזירים", באתר ערוץ 7, 30 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570733005171  GND: 7862174-4  LCCN: n2011028761  VIAF: 169981440   WorldCat (עם VIAF): 169981440 
סיור לוחמים לשלום בסוסיא, 2016
קישאויסאלאש

קישאויסאלאש (בהונגרית: Kisújszállás) היא עיירה בהונגריה במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בנפת קרצג. משמעות השם: הציון קיש (קטן בהונגרית) קשור להיקפו הקטן יחסית של היישוב, במילה אוי (חדש בהונגרית) מעיד על יישוב חוזר או חדש של המקום, ואילו המילה סאלאש (לינה בהונגרית) ציינה במאה ה-14 והמאה ה-15 את הכפרים של הקומנים ושל היאסים, שהם היו פחות קבועים ורשמיים ובעלי מבנה שונה מזה של כפרי ההונגרים.
שקיעה בקישאויסאלאש
מיקום

מבחינה מנהלית, העיירה שייכת לנפת קרצג, ומבחינת נוף ותרבות היא שייכת לנאג'קונשאג (Nagykunság) שקיבל את שמו מהקומנים שחיו שם בעבר על בסיס אתני, ולאחר מכן יותר ויותר על בסיס טריטוריאלי. שכנים: קרצג מצפון מזרח, Bucsa ממזרח, Ecsegfalva מדרום מזרח, Túrkeve מדרום, Kuncsorba מדרום מערב, Örménies. הגבול המנהלי שלה נוגע גם בגבול הדרום-מזרחי של פג'וורנק במערב ובגבול הדרום-מזרחי של Kunhegyes בצפון.
מיקום > נגישות

כביש ראשי מספר 4 עובר בעיר, כך שהוא נתיב הגישה החשוב ביותר לכביש מבודפשט-סולנוק ממערב ומנירג'האזה-דברצן ממזרח. הכביש הראשי הוביל בעבר דרך מרכז העיר, אך כיום הוא עובר צפונית ממנו; המסלול הישן דרך העיירה ממוספר כיום כביש מספר 4201.
היסטוריה

קישאויסאלאש הוא אחד מיישובי ה"סאלאש" של הנאג'קון, יישוב קומני עתיק. שטחו מיושב כבר מזה 5,000-4,000 שנים. בחפירות ארכאולוגיות נחשפו בגבולות העיר שברי כלים סרמטיים, המתוארכים למאות 1–3 לספירה. יש במקום יישובי קבע מאז ימי הביניים, בחמישים השנים האחרונות נחפרו עשרים ושניים יישובים מתקופת ארפאד. חלק קטן יותר מהיישובים הללו היו מקומות לינה חורפית. רשת זו של התיישבות צפופה נהרסה במהלך פלישת המונגולים בשנים 1241–1242. גלי המונגולים הרסו את הכפרים יחד עם הכנסייה מתקופת ארפאד. בין השנים 1243–1246, בני הקומנים התיישבו באזור שוב, בפעם השנייה, והם אבותיהם של תושבי היום שבנו את מגוריהם במקומות אלה. בשנת 1246, בלה הרביעי, מלך הונגריה שוב הזמין ויישב את הקומנים האלה, שהיו כוח צבאי משמעותי להגנת המדינה.
קהילה יהודית > היסטוריה

זהו היישוב הראשון בנאג'קונשאג שבו זכו היהודים בזכות להתיישבות. בשנת 1850 כבר נרשמו שישה תושבים יהודים. עם זאת, הקהילה החלה לצמוח רק במחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-19. הקהילה הדתית הצטרפה לזרם הניאולוגי, נפרדה מרבנות קרצג והפכה לעצמאית (1867), וכעבור שנתיים בנתה את בית התפילה הראשון שלה. בית הכנסת החדש של הציבור היהודי (525 איש, 4 אחוז בשנת 1900), שהיה בשיא פריחתו בתחילת המאה ה-20, נבנה בשנת 1902. מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 חלה דעיכה מהירה, בזמן הכיבוש הגרמני התגוררו במקום פחות ממאתיים איש. ב-12 במאי 1944, ראש העיר יאנוש גאל וקפטן המשטרה דיולה ברנה קבעו באופן אישי את הגטו בחלק הפנימי של העיר שהיה מאוכלס ברובו על ידי יהודים, Mózes utca 1–12. ומס' 14 בבתיו, מתחת לרחוב קיראי 21, וכן בבית הכנסת. ראש העיר הפקיד בידי יועץ המינהל הציבורי פרנץ צ'יקי את הניהול הישיר של תיקי המשפחות היהודיות. ב-16 במאי הועברו למקום 13 תושבים יהודים מהכפר השכן קנדרש וארבעה פועלים יהודים שעבדו כפועלים עונתיים בכפר אחר. אוכלוסיית הגטו הכוללת הייתה 208 נפשות. את תפקידה של מועצת היהודים מילאו שני נציגים רשמיים, הסוחרים בלה שוורץ ושאנדור שטרסר. תושבי הגטו נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ זמן מה לאחר מכן.
נולדו כאן

מוריץ גאבור (במקור גיירינגר, בהונגרית: Gábor Móric; קישויסאלאש, 20 במרץ 1889 – בודפשט, 12 בספטמבר 1986) היה צייר יהודי-הונגרי.
גלריית תמונות

העוגב של הכנסייה (1899)
ראו גם

הסטודנטים הוותיקים של העיר
האתר הרשמי של העיר
מידע מועיל על העיר
אוסף לינקים על העיר (lap.hu)
מפות קישאויסאלאש
הליגה הלאומית בכדוריד

| --- | --- |

 שם מלא:  הליגה הלאומית בכדוריד
 תחום:  כדוריד
 ארגון:  איגוד הכדוריד בישראל
 מדינות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  1956–הווה (כ־68 שנים)
 מפעל גבוה:  ליגת העל בכדוריד
 מפעל מקביל:  גביע המדינה בכדוריד
 מפעל נמוך:  הליגה הארצית בכדוריד
הליגה הלאומית בכדוריד היא הליגה השנייה בכדוריד הישראלי. הליגה כוללת 11 קבוצות.
שיטת משחקי ליגת לאומית גברים

הליגה כוללת 11 קבוצות.
ליגה סדירה בת שני סיבובים.
קביעת העולות לליגת העל: בסיום העונה, הקבוצה שסיימה במקום הראשון, עולה לליגת העל בכדוריד. והקבוצה שסיימה שנייה, מתמודדת בשני משחקי מבחן (בית/חוץ) מול זו שמסיימת במקום לפני אחרון בליגת העל.
קביעת היורדות לארצית: שתי הקבוצות המסיימות אחרונות בסיום העונה יורדות לליגה הארצית, אותן מחליפות שתי הקבוצות שסיימו ראשונות בליגה הארצית צפון ודרום.
קבוצות הליגה בעונת 2024/2025

בליגה הלאומית בכדוריד משחקות 11 קבוצות:
הפועל פתח תקווה
הפועל קריית אונו סביון
מכבי דימונה
מ.כ. חולון צעירים
עירוני רחובות
מכבי פתח תקווה
מכבי רעננה
בני הרצליה 2
הפועל רמת גן
מ.כ. באר יעקב
הפועל ערד
ראהל ייגי

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1967 (בת 57) ברן, שווייץ 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה החופשית של ברלין 
 מנחה לדוקטורט:  אקסל הונת
 מוסדות:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט  ניו סקול 
 תחומי עניין:  פילוסופיה, אונטולוגיה, מחשבה חברתית, אנתרופולוגיה, מחשבה מדינית, פילוסופיה של המוסר, פילוסופיה של המשפט 
 עיסוק:  פילוסופית, מרצה באוניברסיטה 
 הושפעה מ:  הגל, מרקס, דיואי, ויטגנשטיין, אדורנו, ארנדט, פטנאם, מקינטאייר, הונת
 מדינה:  גרמניה 
 
ראהל ייגי (בגרמנית שווייצרית: Rahel Jaeggi ; נולדה ב-19 ביולי 1967) היא פילוסופית שווייצרית-אוסטרית, פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. תחומי המחקר שלה הם בפילוסופיה חברתית, פילוסופיה פוליטית, אתיקה, אנתרופולוגיה פילוסופית, אונטולוגיה חברתית ותאוריה ביקורתית. מאז פברואר 2018 היא עומדת בראש קמפוס ברלין של המרכז הבין-לאומי למדעי הרוח ושינוי חברתי שזה עתה נוסד.
ביוגרפיה

ייגי היא בתם של הסוציולוג השווייצרי אורס ייגי (אנ') והפסיכואנליטיקאית והסופרת האוסטרית אווה ייגי (גר'). לפני עבודתו כעוזר מחקר של אקסל הונת (1996–2001) במכון הפילוסופי של אוניברסיטת גתה בפרנקפורט ובמכון למחקר חברתי, ייגי למדה באוניברסיטה החופשית של ברלין (1990–1996). את לימודיה סיימה בהצטיינת, וחיברה תזה אודות הפילוסופיה הפוליטית של חנה ארנדט. בשנת 1999 היא הייתה חוקרת אורחת בניו סקול ניו יורק. בשנת 2002 כתבה את עבודת הדוקטורט שלה על מושג הניכור (Freiheit und Indifferenz – Versuch einer Rekonstruktion des Entfremdungsbegriffs) בהנחייתו של אקסל הונת.
היא כתבה את עבודת ההביליטציה שלה בנושא "ביקורת של צורות חיים" באוניברסיטת פרנקפורט. מאז 2009 היא יושבת ראש הקתדרות לפילוסופיה מעשית ופילוסופיה חברתית באוניברסיטת אוניברסיטת הומבולדט של ברלין.
במהלך השנה האקדמית 2015–2016, ייגי היה פרופסור אורח לפילוסופיה של תיאודור הוס בבית הספר החדש למחקר חברתי בניו יורק בשנים 2017 ו-2018 היא ארגנה (עם אליס קריי) את ה-Kritische Theorie ב-Berlin Summer School בברלין, גרמניה.
ייגי ארגנה את הכנס הבין-לאומי "Re-thinking Marx" (יחד עם דניאל לואיק), שהתקיים בין ה-20 ל-22 במאי 2011 באוניברסיטת הומבולדט בברלין. במהלך הכנס 50 חוקרים ידועים דנו בנושאים כמו חופש, צדק, ניצול וניכור אחרי מרקס, ביניהם אטיין באליבר, ססקיה סאסן, ונדי בראון ואקסל הונת.
ייגי מקבלת מימון מהקרן הבין-לאומית למדעי הרוח ושינויים חברתיים (הקרן הוקמה על ידי אריק ריקמרס (אנ') איש עסקים ופוליטיקאי ממפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה) לביצוע מחקר בנושא משבר הקפיטליזם והדמוקרטיה.
במאי 2018, יחד עם סבין הרק (אנ'), קריסטינה לפולד ותומס סייברט, היא אירחה את הכנס הבין-לאומי Emancipation, שהתקיים באוניברסיטה האוניברסיטה הטכנית של ברלין.
פילוסופיה > ניכור

למונח "ניכור" יש היסטוריה ארוכה, הן בכתבי אסכולת פרנקפורט לדורותיה והן בפילוסופיה החברתית ככללה. בספר זה, שמבוסס על עבודת הדוקטורט שלה, מבקשת יאגי לדון בשאלה "מה ערך יש במושג זה לימינו?". יאגי מחלקת את ספר התשובה שלה לשלושה חלקים: בחלק הראשון, עורכת יאגי ניתוח היסטורי-פנומנולוגי במסורת הפילוסופית שדנה עד כה במונח, מרוסו ומארקס דרך היידגר, טוגנדהאט, אלאסדיר מקינטייר, צ'ארלס טיילור, תומאס נייג'ל ולבסוף ריימונד גאוס. יאגי מבקשת בדיון זה להבין את הניכור כסוג ייחודי של קשר, כזה שבמובן מסוים שולל את עצם אפשרותו. כך, מקשרת אותו יאגי לחוויות של אובדן משמעות ושל חוסר יכולת, ליחסים של ניצול שמרחיקים את האדם מפרי יצירתו ואפילו מרחיקים את האדם ביחס לעצמו. מתוך תיאור חוויות אלו, טוענת יאגי כי ניכור הוא מונח דיאגנוסטי, שניתוח באמצעותו חושף כיצד אופק המימוש העצמי של האדם עומעם והופרע, באותם מקומות בהם הוא נפגע. הניכור מתגלה, בהמשך לכך, כמכשלה שמונעת מהאדם להיות חלק מאחדות מסוימת, בין אם אחדות אל מול העצמי ובין אם אחדות ביחד עם החברה. בחלקו השני של הספר, מבקשת יאגי לנתח ארבעה מקרים מהספרות המחקרית מתוך מטרה להדגים כיצד נחווה הניכור מבפנים. בחלק השלישי, בינתיים, יאגי משתמשת בחוויות שתיארה כדי לתרום לאנתרופולוגיה פילוסופית מתוך מטרה לחשוף את האופנים בהם ניכור הוא חלק אינהרנטי מהחוויה האנושית. בתוך כך, מחפשת יאגי לתאר את הדרכים בהן ניתן להתמודד ניכורים אפשריים ברמה החברתית וברמה האינדיבידואלית.
פילוסופיה > ביקורת של צורות חיים

ספרה של יאגי הנושא שם זה מבקש במובנים רבים לעסוק במגבלות של החברה הליברלית. הנחת המוצא שלו היא שישנם מקרים בהם נרצה, מתוך מטרה לעזור ולשפר את איכות החיים החברתית, או אפילו מתוך מטרה לעזור לאדם אחר, לבקר את האופנים בהם אנשים מבקשים לחיות את חייהם, מהלך שמנוגד לתפיסות ליברליות מסוימות (שיוצאות מההנחה של "חיה ותן לחיות"). כדי לעשות זאת, טוענת יאגי, עלינו להבין תחילה מה הן צורות חיים ובתוך כך מה הם האתרים בהם ניתן לבקר אותן. יאגי מגדירה צורות חיים כ"אוספים של פרקטיקות ופוטנציאלים לערכים מסומים שביחד עם מבנים מוסדיים ויום-יומיים מגדירים את האופנים לפיהם חיים ציבורים ואנשים". החידוש של יאגי הוא בקישור המבנים הללו לפתרון בעיות: צורות החיים, כאוספים של פרקטיקות ונטיות לערכים משמשים כדי להתמודד עם בעיות שאנשים נתקלים בהן ביומיום כדוגמת כיצד לאזן בין משפחה לעבודה. צורת החיים מקושרת לנורמות ולכל בעיה יש היסטוריה, אליה מושא הביקורת לא תמיד מודעת. וניתן לבקר אותה, בהתאם, דרך מענה על שאלות מהסוג של "עד כמה היא מצליחה לפתור את הבעיות שהיא מבקשת לפתור? האם הבעיות הללו מובנות כהלכה? בסיומו של הספר מבקשת יאגי לתאר בפרוטרוט את נתיבי הצמיחה שביקורת שכזו מאפשרת. כמו ספרה על הניכור, גם ספר זה מבוסס על עבודה קודמת, במקרה זה על עבודת ההביליטציה.
ביבליוגרפיה נבחרת > ספרים

Alienation. New York: Columbia University Press, 2014.
Capitalism: A Conversation in Critical Theory (with Nancy Fraser). Cambridge, UK: Polity Press, 2018.
Critique of Forms of Life. Cambridge, MA: Harvard University Press, 2018.
אודותיה
From Alienation to Forms of Life - The Critical Theory of Rahel Jaeggi (edited by Amy Allen and Eduardo Mendieta). Penn State Series in Critical Theory. The Pennsylvania State University Press, 2018.
ביבליוגרפיה נבחרת > מאמרים

"What (if Anything) Is Wrong with Capitalism". Working Paper 01/2013 of the DFG–Forschungskolleg Postwachstumsgesellschaften, Friedrich-Schiller University, Jena, 2013.
"What is a (good) Institution?" in: Social Philosophy and Critique, Rainer Forst, Martin Hartmann, Rahel Jaeggi and Martin Saar (ed.), 2009.
"Re-Thinking Ideology" in: New Waves in Political Philosophy, Christopher Zurn, Boujdewijn de Bruijn (ed.), 2008.
"No Individual Can Do Anything Against It: Adorno's Minima Moralia as a Critique of Forms of Life" in: Dialectic of Freedom, Axel Honneth (ed.), Suhrkamp, 2005.
"Solidarity and Indifference" in: Solidarity and Care in the European Union, R. Termeulen and R. Houtepen (ed.), Kluwer, 2001.
"The Market's Price" in: Constellations, volume 8, nº 3, 2001.
הערות שוליים

↑  Berlin, Humboldt Universität. Information Philosophie.
↑  2016 Heuss Lecture: The Dialectics of Progress: Rahel Jaeggi (video).
↑  Kritische Theorie in Berlin. Summer School. Progress, Regression and Social Change. From July 17th to 21th 2017 - Berlin, Humboldt University.
↑  Re-Thinking Marx. Philosophie, Kritik, Praxis
Internationale Konferenz an der HU: Über 50 Vorträge zur Aktualität von Karl Marx’ Philosophie
↑  Karl Marx und seine Bedeutung heute Berliner Kongress "re-thinking Marx" Deutschlandfunk Von Bettina Mittelstraß 26. Mai 2011
↑  Konferenz zur Aktualität von Karl Marx. By Margarete Stokowski. Der Tagesspiegel, 10 April 2011.
↑  Humanities and Social Change International Foundation
↑  Entrepreneur Erck Rickmers sets up international Foundation for Social Change. Humanities and Social Change International Foundation.
↑  Emancipation. 25. - 27.5.2018 Haus der Kulturen der Welt; Humboldt University; Technical University Berlin. Critical Theory in Berlin.
↑  Jaeggi, R., & Cronin, C. (2018). On the Critique of Forms of Life. Belknap Press.
↑  Jaeggi, RahelHG. Alienation. Columbia University Press, 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594811305171  PLWABN: 9810605990505606  BIBSYS: 11017703  BNE: XX6052080  BnF: cb16743364t (data)  CiNii: DA17637465  GND: 1036991628  ICCU: TO0V562717  ISNI: 0000 0001 1626 1473  LCCN: n2006030787  NKC: uk2014843248  NLK: KAC202106152  NSK: 000671384  NTA: 321430786  RERO: 02-A012029035  SUDOC: 160464064  VIAF: 40101952   WorldCat (עם VIAF): 40101952
לשבור את הקרח 2

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ניפר לי, כריס באק 
 הופק בידי:  פיטר דל וצ'ו
 תסריט:  ג'ניפר לי
 עריכה:  ג'ף דראהיים 
 מדבבים:  קריסטן בל אידינה מנזל ג'וש גד ג'ונתן גרוף
 מוזיקה:  קריסטן אנדרסון-לופז ורוברט לופז (שירים)
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בנובמבר 2019
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט לכל המשפחה, סרט דרמה, סרט הרפתקאות, סרט פנטזיה, סרט מוזיקלי 
 תקציב:  150 מיליון דולר
 הכנסות:  1.450 מיליארד דולר (16 במרץ 2020)
 הכנסות באתר מוג'ו:   untitleddisneyanimation3d
 סרט קודם:  לשבור את הקרח (2013)
 סרט הבא:  לשבור את הקרח 3
 movies.disney.com/frozen-2
 דף הסרט ב־IMDb
 
לשבור את הקרח 2 (באנגלית: Frozen II) הוא שמו של הסרט ה-58 בסדרת סרטי ההנפשה הקלאסיים של אולפני וולט דיסני, שמהווה המשך לסרט "לשבור את הקרח" משנת 2013. את הסרט ביימו כריס באק וג'ניפר לי, שביימו גם את הסרט הראשון. בדומה לקודמו, הסרט הוא קומדיה מוזיקלית, מוקרן בסרט תלת-ממד ומופק בהנפשה ממוחשבת. הסרט הוא השני באורך מלא בזיכיון (שני סרטים קצרים בשם "קדחת הקרח" ו"ההרפתקה של אולף" יצאו לפניו), וסרט ההמשך השלישי בהפקת אולפני וולט דיסני שנחשב כחלק מסדרת סרטי ההנפשה הקלאסיים (אחרי "שלושת הקבלרוס", "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה", "פנטסיה 2000", "פו הדב" ו"ראלף ההורס 2". סרטי המשך רבים הופקו דרך אולפני דיסניטון, אך הם אינם נחשבים כחלק מהקאנון של דיסני).
בינואר 2020 הפך הסרט לסרט האנימציה השני המכניס ביותר בכל הזמנים, אחרי החידוש ל"מלך האריות" משנת 2019.
עלילה

המלך אגנאר מארנדל מספר לבנותיו הקטנות אלזה ואנה, כי סבא שלהם המלך רונארד, כרת ברית עם שבט נורתולדרה, ובמסגרתה בנה אצלם ביער הקסום סכר. ואולם בקרב שפרץ בין שני השבטים, נהרג המלך רונארד. הקרב מעורר את רוחות היסוד של האדמה, המים, האוויר והאש של היער. לאחר מכן הרוחות מכתרות את היער בקיר ערפל שאי אפשר לעבור דרכו. בנו של המלך רונארד, הנסיך אגנאר (אבא של אלזה ואנה) מצליח להימלט משם בעזרת מושיע לא ידוע.
שלוש שנים לאחר הכתרתה, המלכה אלזה מארנדל חוגגת את הסתיו בממלכה עם אחותה הצעירה הנסיכה אנה, אולף איש השלג, קריסטוף, והאייל סוון. כאשר אלזה שומעת קול מסתורי קורא לה, היא עוקבת אחריו ומעירה בלי כוונה את רוחות היסוד, מה שמאלץ את כל הממלכה להתפנות, כי כל העיר מזדעזעת. גרנד פאבי ומושבת הטרולים, מודעים למצב, הם מגיעים לארנדל ופאבי מודיע להם שעליהם לתקן את הדברים על ידי גילוי האמת על עברה של הממלכה.
אלזה, אנה, אולף, קריסטוף וסוון יוצאים למסע ליער הקסום, בעקבות הקול המסתורי. לאחר המפגש הראשון עם חלקי הערפל במגע של אלזה, מופיעה רוח האוויר, בצורת טורנדו, וסוחפת את כולם במערבולת שלה. אלזה עוצרת את זה על ידי ירי נחלי שלג ויוצרת פסלי-קרח. הפסלים הם תמונות מעברו של אביהם. אז מתברר שאמם, המלכה אידונה, הייתה משבט נורתולדרה, והיא זו שהצילה את אגנאר. הם נתקלים בצפון נורתולדרה בשתי כיתות חיילים משבט ארנדל ומשבט נורתולדרה, שעדיין נמצאים בסכסוך זה עם זה. כשרוח האש מופיעה, אלזה מגלה שהיא סלמנדרה קסומה נסערת והיא מרגיעה אותה. אלזה ואנה יוצרות הפסקת אש בין החיילים משני השבטים. מאחר שהם מסבירים כי אמם הייתה בת שבט נורתולדרה, ואביהם בא מארנדל, כי זה החיבור באהבה בין היריבים. לימים אלזה לומדת את קיומה של רוח חמישית והיא זו שתאחד בין האנשים לבין הקסם שבטבע.
אלזה ממשיכה לנסוע צפונה עם אנה ואולף. הם מוצאים את הספינה הטרופה של הוריהם ומפה עם מסלול לאתהאלן, נהר מיתולוגי שאמור להכיל את כל הסברי העבר של אמם ואביהם. אלזה מרגישה אשמה בכך שהוריה אבדו בים בחיפוש אחר תשובות לכוחותיה הקסומים. אלזה מחליטה לנסוע לבד ושולחת את אנה ואולף למקום מבטחים. אלזה נתקלת בנוק, רוח המים, הלובשת צורה של סוס.  
אלזה שרה ושהיא מגיעה לסוף קרחון רוח המים מגלה לאלזה כי הקול ששמעה היה קריאתה של אמה, והסיבה שהיא נולדה עם כוחות היא בגלל המעשה הנעלה של אידונה להציל את אגנאר, שהפך את אלזה לרוח החמישית. אלזה לומדת שהסכר נבנה כדי לצמצם את משאבי נורתולדרה וכי סבה רונארד הוא זה שיצר את הסכסוך האלים, על ידי הריגת המנהיג הלא-חמוש של נורתולדרה. אלזה שולחת את המידע הזה לאנה ואז קופאת ומתה. אנה מקבלת את המסר של אלזה ומגיעה למסקנה שיש להשמיד את הסכר כדי להחזיר את השלום בין השבטים. היא שרה שיר  ומתאבלת על אחותה ועל אולף, שהיתפוגג לאוויר, ואז מחליטה לעשות מה שצריך כדי לכפר על חטאי העבר. היא מוצאת ומעירה את רוחות האדמה הענקיות הישנות ומפתה אותם לרדוף אחריה לעבר הסכר, שנהרס על ידי סלעים שמשליכים  הענקים. אלזה חוזרת לחיים ורוכבת בדהירה על סוס הים, ומצליחה ברגע האחרון מצילה  את ארנדל מפני נחשול המים הענק מהסכר ההרוס. כשחומת הערפל נעלמת מהיער, אלזה נפגשת מחדש עם אנה ומחייה את אולף. קריסטוף מציע נישואין לאנה. אנה מבינה שאלזה היא הרוח החמישית ושתפקידה לגשר בין העולם האנושי לעולם הקסם. אנה  הופכת למלכת ארנדל, ואילו אלזה הופכת למלכה של היער הקסום, ומבקרת בקביעות בארנדל אשר חיה בשלום עם שכנתה.
בסצנה שאחרי הכתוביות, אולף מבקר בארמון הקרח של אלזה ומספר למרשמלו ולאנשי השלג הקטנים על האירועים שחווה.
מדבבים ודמויות

קריסטן בל - הנסיכה אנה
אידינה מנזל - המלכה אלזה
ג'ונתן גרוף - קריסטוף
ג'וש גד - אולף
אוון רייצ'ל ווד - המלכה אידונה (אמן של אלזה ואנה)
סטרלינג קיי בראון - לוטננט מת'יאס
אלפרד מולינה - המלך אגנאר
מרתה פלימפטון - ילנה, מנהיגת שבט נורתולדרה
רייצ'ל מת'יוז - האנימרן, חברה בשבט נורתולדרה הידועה כ"רוח חופשית אמיתית" ואישה נועזת ואמיצה המעוניינת להביא שלום ליער הקסום.
ג'ייסון ריטר - ריידר, אחיה של האנימרן
ג'רמי סיסטו - המלך ראנירד
קירן היינדס - פאבי מלך הטרולים
סנטינו פונטאנה - הנסיך הנס (קטעי ארכיון)
אלן טודיק - הדוכס מווסלטון (קטעי ארכיון)
בנוסף טודיק דיבב 3 דמויות נוספות של שומר, מנהיג נורתולדרה וחייל מארנדל
אורורה - הקול
מדבבים ודמויות > מדבבים בעברית

מונה מור - אלזה
עינת אזולאי - אנה
גילן שחף - קריסטוף
עידו רוזנברג - אולף
אלון זמק - מטיאס
שירלי לילו - המלכה אידונה
בועז קונפורטי - המלך אגנאר
לימור שפירא - ילנה
ניב פטל - ריידר
לני כהן - האנימרן
רמי ברוך - המלך רונארד
יגאל שדה - פאבי
נעמה ארד - אנה הצעירה
איה שני - אלזה הצעירה
ניר רון - קאי
הילה סורג'ון פישר - הלימה
יואב בר לב - מנהיג נורתולדרה
שרון כהן - חייל ארנדליאן / מרשמלו
דב רייזר - הדוכס מרוכלטון (ארכיון)
לירון לב - הנס (ארכיון)
איילה פלדמן - אנה הצעירה (ארכיון)
בר מיניאלי - אלזה הצעירה (ארכיון)
הפצה

הטיזר של הסרט הופץ ביוטיוב ב-13 בפברואר 2019. והטריילר הופץ ביוטיוב ב-11 ביוני 2019. ב-24 בספטמבר הופץ ביוטיוב הטריילר השני.