stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי אלטין-אמל

נוף ערבה בפארק
דיונה מזמרת בפארק
אסטלות אבן "אושאקטס"
הפארק הלאומי אלטין-אמל (בקזחית: Алтынемел саябағы, ברוסית: Алтын-Эмель национальный парк) הוא פארק לאומי בקזחסטן. הוא הוקם בשנת 1996. הפארק משתרע על פני כ-4,600 קילומטרים רבועים בין הנהר אילי לרכס הרי אק-טאו, ליד אגם קפצ'אגאי, והוא מורכב ברובו ממדבר ושטח סלעי.
חלקים בפארק צורפו לאתר המורשת העולמית מדבריות החורף הקרים של טוראן של ארגון אונסק"ו שהוכרז בספטמבר 2023 במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית.
תיאור

הפארק הלאומי אלטין-אמל ממוקם בעמק הנהר אילי. הוא כולל נופים שונים, כולל מדבר חול, הרים וצמחייה. הפארק נוסד ב-10 באפריל 1996, במטרה לשמר מתחם פארק טבעי, כמו גם מונומנטים ארכאולוגיים והיסטוריים. זוהי השמורה הגדולה ביותר בקזחסטן.
הוא מורכב משני חלקים עיקריים: המישור הנושק לגדה הימנית של הנהר אילי וההר, והשלוחות של רכס אלאטאו הדזונגרי (אנ') והמדרון הארוך של רכס אלטין-אמל. רכסי הרים מבודדים קטנים נמצאים במישורים. בשטח הפארק זוהו שכבות מתור הקרבון (בני 300 מיליון שנה), המיוצגים בעיקר על ידי סלעים געשיים, שכבות מהפרם מהקרבון, והשכבות הקדומות ביותר הם מהסילור. הרי הפארק מורכבים ברובם מסלעים מהפלאוזואיקון בני 200 עד 400 מיליון שנה.
ממוקם בתוך הפארק, אתר הקבורה של בסשאטיר (אנ') הוא מונומנט היסטורי של תלוליות סאקה. תילי הקבורה מתוארכים לתקופת הברזל (מאות 7–6 לפני הספירה), ונבנו על ידי נוודי הערבות של מרכז אסיה. חפצים שנמצאו בתוך תילי הקבורה כוללים קישוטים מצופים זהב, תכשיטים וכלי זהב, כלי נשק ושריון.
מאפיין בולט נוסף של האזור הם הרי אקטאו, המכונים גם "הרי הירח" בשל צבעיהם המיוחדים.
במאי 2021, הוכרז על ידי המשרד הקזחי לאקולוגיה, גאולוגיה ומשאבי טבע כי התיירות באזור הפארק הלאומי אלטין-אמל תפותח בדגש על מורשת היסטורית כמו גם תיירות אקולוגית.
בשנת 2021, האגודה הלאומית הגאוגרפית הקזחית הודיעה כי בתי שימוש אקולוגיים, גזיבו, סוככי צל, ברזיות ומרפסות תצפית נוספות יותקנו באזור אלטין-אמל בעתיד הקרוב.
הדיונות המזמרות

"הדיונות המזמרות" ממוקמות במרחק של 300 קילומטרים מהפארק הלאומי אלמטי. האזור מכונה "דיונות מזמרות" בגלל קול הרעם הנמוך הנפלט מהחול. אורכה של דיונת סהר (אנ') (ברחן) המזמרת היא 1.5 קילומטרים וגובהה 120 מטרים. כשהרוח נושבת ממערב ומפזרת את החולות, זה יכול להישמע כאילו עוגב מנגן. הגורם לתופעה זו עדיין בגדר תעלומה, אך מדענים משערים שבמזג אוויר חם ויבש החול מתחשמל עקב חיכוך ויוצר רטט קולי מסוים.
אקלים ואזור אקולוגי

האקלים של אלטין-אמל הוא אקלים יבשתי גשום, קיץ חם (סיווג Dfb בשיטת קפן). אקלים זה מאופיין בהפרשי טמפרטורות עונתיים גדולים וקיץ חם (לפחות ארבעה חודשים בממוצע מעל 10 מעלות צלזיוס, אך אין חודש בממוצע מעל 22 מעלות צלזיוס. הפארק נמצא באזור האקולוגי של הערבה הצחיחה למרגלות טיאן שאן.
צמחייה ובעלי חיים

הפארק משמש לשימור מיני צמחים ובעלי חיים נדירים ובסכנת הכחדה. צמחיית הפארק כוללת 1,800 מיני צמחים, בהם 69 מינים נדירים. כמו כן, 56 מיני בעלי חיים בתוך הפארק נחשבים נדירים, כולל כבש ארגאלי, פרא מונגולי (אנ') וצבי הזפק. בלי לספור חרקים ודגים, לפחות 260 בעלי חיים שונים חיים באלטין-אמל. ישנם דו-חיים בסכנת הכחדה כולל קרפדה מונגולית (אנ') ועופות נודדים נדירים ובסכנת הכחדה כולל חסידה שחורה ועיט שמש. מתוך 78 מיני יונקים, 11 מתועדים בספר האדום של קזחסטן, כולל דלק הסלעים, חמוס ערבות, לוטרה, חתול בר, פרא, צבי, כבש ארגאלי, מין העטלף Barbastella darjelingensis (אנ'), אייל בוכרי (אנ') שונר ודוב חום ההימלאיה. בפארק חיים גם פרא טורקמני (אנ') וסוס פרז'וואלסקי. בין מיני הצמחים ראוי לציין את חמד שחור (אנ') ועציון פרסי העתיקים, ועצי תפוח הבר מהמין Malus sieversii (אנ').
נווה המדבר קוסבסטאו

נווה המדבר של קוסבסטאו, המורכב מחורשת עצים עם מעיין רדון חמים, ממוקם במישור שבין הרי אולקן-קלקן במערב להרי קטיטאו במזרח. במקום מונומנט טבעי – ערבה בת 700 שנה. גילו המדויק של העץ התגלה במהלך בדיקת גזע העץ, ענפים עבים ושורשים. הערבה התגלתה במהלך עבודות גאולוגיות בשנת 1960. המונומנט נמצא ברשימת שטחי הטבע המוגנים במיוחד במעמד של מוסד להגנת טבע ומדעי, בטיפול בניהול הפארק הלאומי אלטין-אמל.
הערות שוליים

↑  History
↑  Altyn-Emel National Park Bird Life International
↑  Cold Winter Deserts of Turan
↑  "Разноцветные горы Актау: красочные ландшафты Казахстана". Travel.ru.
↑  May 2021, Staff Report in Tourism on 16 (2021-05-16). "Altyn Emel and Charyn Canyon National Parks Will Emphasize National Historic Heritage". The Astana Times (באנגלית). נבדק ב-2021-12-10.
↑  September 2021, Saniya Bulatkulova in Tourism on 21 (2021-09-21). "Kazakh National Geography Society Unveils Charyn Canyon and Altyn Emel National Parks Development Plans". The Astana Times (באנגלית).
↑  September 2021, Saniya Bulatkulova in Tourism on 21 (2021-09-21). "Kazakh National Geography Society Unveils Charyn Canyon and Altyn Emel National Parks Development Plans". The Astana Times (באנגלית). נבדק ב-2021-09-28.
↑  "Map of Ecoregions 2017". Resolve, using WWF data. נבדק ב-14 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Altyn Emel National Park". Caravanistan.
↑  Brummell & Oleynik, 2018: Kazakhstan. Bradt Travel Guides, 3rd edn, p.165
הבורסה לניירות ערך בשנג'ן

| --- | --- |


 סימול:  SZSE
 תאריך ייסוד:  1990 (נפתחה ביולי 1991)
 עיר:  שנג'ן, סין
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין
 אנשי מפתח:  וואנג ג'יאנג'ון (נשיא ומנכ"ל) וו ליג'ון (יו"ר)
 מטבע:  ¥ - רנמינבי (RMB)
 חברות רשומות:  2,840
 מדדים:  SZSE Component
 www.szse.cn
הבורסה לניירות ערך בשנג'ן (בסינית: 深圳证券交易所, באנגלית: Shenzhen Stock Exchange, סימול בורסה: SZSE) היא אחת משלוש הבורסות הסיניות, לצד בורסת שנגחאי והבורסה לניירות ערך בהונג קונג, והיא הבורסה השמינית בגודלה בעולם.
הבורסה ממוקמת בשנג'ן. נכון לספטמבר 2024, היא הייתה בעלת שווי שוק של 3.48 טריליון דולר אמריקאי.
פעולת סמוע

פעולת סמוע
חיילי צנחנים בשלב הרגלי
מפקד שריון מעיין במרשם הקרב
פיצוץ בתים בסמוע
תחקיר הרמטכ"ל, יושבים מימין לשמאל: אל"ם אריאל שרון, אלוף ישראל טל, אלוף ישעיהו גביש, הרמטכ"ל יצחק רבין, אלוף עזר ויצמן, אל"ם ברוך בר-לב, אל"ם שמואל איל, אל"ם הרץ יזרעאלי
שורה שנייה: סא"ל קלמן מגן, סא"ל שמואל גונן ומנחם מרום
פעולת סמוע או מבצע מגרסה הייתה פעולת תגמול שערך צה"ל בכפר הפלסטיני, שהיה אז בשלטון ירדן, א-סמוע (מדרום לחברון), ב-13 בנובמבר 1966.
זו הייתה הפעולה הגדולה ביותר מסוגה מאז מבצע קדש, והראשונה שבוצעה לאור היום.
המניע לפעולה

הפעולה בוצעה בעקבות סדרת פעולות חבלה שנעשו נגד מטרות ישראליות, אך המניע הישיר היה מותם של שלושה לוחמי גדוד 890 שנהרגו ממוקש שהוטמן ליד הר בדר שבמדבר יהודה. עקבות המחבלים הובילו לכפר א-סמוע, והרמטכ"ל, יצחק רבין, הציע לבצע פעולת תגמול בכפר.
קומנדקר של צה"ל אשר עלה על מוקש ליד ערד
מיקוש קומנדקר בדרך הפטרולים בדרום הר חברון ב-12 לנובמבר 66'
מהלך הפעולה > הפעולה הקרקעית

בפעולה (שבוצעה בין השעות 6 ו-10 בבוקר) פשטו כוחות שריון, וצנחנים בפיקוד אל"ם רפאל איתן, וסיירת מטכ"ל בפיקוד דב תמרי על הכפר א-סמוע שמדרום לחברון, ופוצץ בתים. מה שסיבך את המבצע הייתה התערבות צבא ירדן, שלא נחזתה מראש בידי אמ"ן. בקרב עם כוחות צה"ל נהרגו 14 מחייליו של הגדוד הירדני בפיקוד אסעד ע'נמא שחש לסמוע, 37 חיילים נפצעו ושני חיילים נוספים נשבו. במבצע נהרג מפקד גדוד 202, יואב שחם, ונפצעו 10 חיילים, בהם, מתן וילנאי, אשר שימש כמפקד פלוגה בגדוד 202.
בדו"ח שחיבר ראש מטה משקיפי האו"ם, אוד בול, ואשר הוקרא בפני מועצת הביטחון של האו"ם ב-16 בנובמבר, נאמר שבכפר נהרסו 125 בתים וכן בית הספר התיכון והמרפאה. בנוסף נהרסו בכפרים סמוכים כמה עשרות בתים.
מהלך הפעולה > הקרב האווירי

במקביל לפעולה הקרקעית נערך קרב אוויר בין כשמונה מטוסי הוקר הנטר של חיל האוויר הירדני לבין שני מטוסי מיראז' 3 ושני מטוסי אוראגן (מטייסת הצרעה) של חיל האוויר הישראלי. במהלך קרב האוויר הפיל רן פקר את אחד ממטוסי ההנטר. טייסו של המטוס הירדני נטש את המטוס, אך נהרג כאשר כיסא המפלט התנגש בדופן הוואדי. טייס המטוס היה מואפק סאלטי, מפקד טייסת ההנטרים. לחיל האוויר הישראלי היה פצוע אחד, סרן יוחנן רוזר, שאיבד את אחת מעיניו כתוצאה מפגיעה במטוס האוראגן שלו. זו הייתה המשימה המבצעית הראשונה בה השתתף.
השפעה מדינית

הפעולה היוותה נקודת מפנה ביחסו של המלך חוסיין כלפי ישראל: הוא פירש את הפעולה ככוונה למוטט את משטרו או לכבוש את הגדה המערבית והדבר השפיע ככל הנראה על הצטרפותו למלחמת ששת הימים.
ראש הממשלה ושר הביטחון, לוי אשכול, דיבר לאחר ביצוע הפעולה על ההרתעה שהיא אמורה להשיג: ”אנו מקווים כי הלקח יובן על ידי שלטונות דמשק, וכי אלה שבידיהם ההשפעה ייעצו לממשלת דמשק לשמור על השקט בגבולות.”.
הרמטכ"ל יצחק רבין התייחס בחומרה לאיום לוחמת הגרילה, שבו מצאה סוריה מפלט לרצונה לתקוף את ישראל מבלי להיכנס למלחמה כוללת. מאוחר יותר העריכו דוד בן-גוריון ומשה דיין באוזני רבין שפעולה זו הייתה הזרז העיקרי לפרוץ מלחמת ששת הימים. הפעולה הפתיעה את ירדן, וגרמה להתקוממות עממית נגד המלך חוסיין, שנאלץ לדכאה בעזרת טנקים. גם ארצות הברית הביעה מורת רוח מן הפעולה. אחת הסיבות להפתעה הירדנית היא העובדה שהאשמה בחדירות המחבלים היא סוריה, שנתמכה על ידי ברית המועצות. הפעולה אף חשפה את נאצר בפני העולם הערבי כמי שמחויב מילולית להשמדת ישראל, אך אינו עושה דבר, לעומת סוריה התומכת במחבלי פת"ח ומפגיזה חקלאים ישראלים לאורך גבול ישראל-סוריה. בעקבות זאת פנה רבין לגזרה הסורית, ולאחר אחת מהפגזות אלה, תקפו מטוסי חיל האוויר הישראלי מטוסים סוריים והפילו אחדים מהם מעל דמשק.
מפות ותרשימים

הפעולה נגד סמוע ומשטרת רוג`ום אל-מדפע
פעולת הסיירת
מפת הפעולה נגד החרבות - ג'נבא ומרכז
פעילות גדוד 202 והכוחות הנלווים אליו
תנועת תגבורות הצע"י
מערך האויב
לקריאה נוספת

משה גבעתי, בדרך המדבר והאש - תולדות גדוד 9, תל אביב: הוצאת 'מערכות' ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ד-1994, עמ' 350-347.
רן פקר ודני שלום, נץ בשחקים, תל אביב: הוצאת הוצאת משכל - הוצאה לאור – ידיעות אחרונות וספרי חמד, תשס"ב-2002, עמ' 164-155.
הערות שוליים

↑  ירון דרוקמן ואיתמר אייכנר, כשצה"ל פוצץ 40 בתי פלסטינים ביום, באתר ynet, 21 בנובמבר 2015
↑  זכי שלום, אבן מחכה לאשכול, באתר הארץ, 14 במאי 2007.
↑  יוני נתניהו, "מכתבי יוני", הוצאת ספרית מעריב, מהדורה מיוחדת לכבוד 30 שנים למבצע אנטבה, 2006, עמודים 124-125.
↑  רוני הדר, יוסי ג'ינו, הנועז בעורף האויב, באתר הארץ, 28 בפברואר 2006.
↑  משה זונדר, "סיירת מטכ"ל", כתר ספרים, 2000, "תקופת דב תמרי", עמוד 30.
↑  אבנר שור, "חוצה גבולות: סיירת מטכ"ל ומייסדה אברהם ארנן", אור יהודה: כנרת, 2008, עמוד 245.
↑  עמוס גלבוע, מר מודיעין, אהר'לה, אלוף אהרון יריב, ראש אמ"ן, הוצאת "ידיעות ספרים" והמרכז למורשת המודיעין, עמ' 216
↑  מתן וילנאי - סגן שר הביטחון, באתר גלובס, 30 במרץ 2009.
↑  שמואל שגב, 125 בתים נהרסו בכפר סמוע - מוסר גנרל בול בדו"ח לאו תאנט, מעריב, 17 בנובמבר 1966
↑  יפתח ספקטור,"רם וברור", ידיעות ספרים, 2007, עמוד 93, "זמן קצר קודם לפתיחת קורס המובילים שלנו הפיל רן מטוס הנטר ירדני, בקרב אוויר שכראוי לאיש כמוהו היה הקרב הקשה והמסוכן ביותר בהיסטוריה של חיל־האוויר".
↑  אהוד יונאי, עליונות אווירית : סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, הוצאת כתר, 1995, עמ' 175–176
↑  חגי גלבוע, ‏אחרון גיבורי הפעולה, באתר חיל האוויר הישראלי, בטאון חיל-האוויר, 1.8.2001
↑  יוסף נבו, ירדן – החיפוש אחר זהות (ספר 3 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 123.
↑  אשכול: אנו מקווים כי הלקח יובן על ידי שלטונות דמשק, דבר, 14 בנובמבר 1966
↑  שלמה אהרונסון, תורת הביטחון של הרמטכ"ל יצחק רבין והדרך למלחמת ששת-הימים, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2005
| מלחמת ששת הימים |
| --- | --- | --- |
| רקע | פעולת סמוע • יום הקרבות של 7 באפריל 1967 • הנאום המגומגם • מרד הגנרלים • מבצע לשון אדומה |  |
| החזית המצרית | מבצע מוקד • קרב אום-כתף • קרב הג'יראדי • קרב חניון הלילה של גדוד 19 • פעולת אלכסנדריה • פעולת פורט סעיד • קרב רפיח • קרב מוצב אל-קובה • תפיסת שארם א-שייח' |  |
| החזית הירדנית | הקרב על גבעת התחמושת • המערכה על ירושלים • כיבוש צפון השומרון |  |
| החזית הסורית | הקרב על קלע וזעורה • קרב תל עזזיאת • קרב תל פאחר |  |
| אישים | לוי אשכול • משה דיין • יצחק רבין • מרדכי הוד • דוד אלעזר • עוזי נרקיס • ישעיהו גביש • מוחמד סידקי מחמוד • סולימאן עיזאת  • עבד אל-חכים עאמר • מוחמד פאוזי • גמאל עבד אל נאצר • חוסיין, מלך ירדן |  |
| כללי | ישראל במלחמת ששת הימים • יהדות ארצות האסלאם במלחמת ששת הימים • צבא ההגנה לישראל במלחמת ששת הימים • הצבא המצרי במלחמת ששת הימים |  |
| בינלאומי | החלטה 233 • החלטה 234 • החלטה 235 • החלטה 236 • החלטה 237 • החלטה 240 • החלטה 242 |  |
| בתרבות | בתרבות הישראלית • ירושלים של זהב • ירושלים של ברזל • משה דיין, יצחק רבין ועוזי נרקיס בשער האריות • תצלום הצנחנים בכותל המערבי • גבעת התחמושת |  |
| תיעוד והנצחה | יום הנכסה • יום ירושלים • אות מלחמת ששת הימים • גבעת התחמושת • אנדרטאות בירושלים • אנדרטה לחללי עוצבת השרון • אנדרטה לנופלי חטיבה 5 • אנדרטת אוגדת הפלדה • האנדרטה לחללי חטיבה 45  • טקס האזכרה לזכר חללי מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה |  |
יחסי ארצות הברית – דרום אפריקה

| יחסי ארצות הברית – דרום אפריקה |
| --- | --- |
ארצות הברית: דרום אפריקה


ארצות הברית: דרום אפריקה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 1,219,090
אוכלוסייה
346,048,636: 64,255,651
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 377,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,067: 5,879
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: דמוקרטיה נשיאותית
שגרירים
לנה מרקס: מינווה ג'והנס מלנגאו
היחסים בין ארצות הברית של אמריקה לבין רפובליקת דרום אפריקה הם מערכת היחסים שבין ממשלת ארצות הברית והעם האמריקאי לממשלת דרום אפריקה ולדרום אפריקאים.
לארצות הברית יש שגרירות בפרטוריה וקונסוליות ביוהנסבורג, בקייפטאון ובדרבן. שגרירות דרום אפריקה נמצאת בוושינגטון הבירה ויש לה קונסוליות בניו יורק, שיקגו ולוס אנג'לס. שגריר דרום אפריקה בארצות הברית הוא מניווה ג'והנס מלנגאו, ושגרירת ארצות הברית בדרום אפריקה היא לנה מרקס.
היסטוריה > לפני האפרטהייד

המגע הרשמי הראשון בין ארצות הברית הצעירה לבין מושבת הכף הבריטית (לימים חלק מדרום אפריקה) היה בשנת 1799 כשארצות הברית פתחה קונסוליה בעיר קייפטאון. לאחר איחוד ועצמאות דרום אפריקה עברה הנציגות האמריקאית הראשית לבירת הרשות המבצעת פרטוריה ב-1930. היא הועלתה לדרג שגרירות ב-1949.
היסטוריה > משטר האפרטהייד

עם הקמת משטר האפרטהייד ב-1948 לא הייתה חריגה דרום אפריקה ביחסה לשחורים: באותה תקופה הייתה נהוגה הפרדה גזעית במדינות רבות בדרום ארצות הברית (חוקי ג'ים קרואו) ואפילו בצבא ארצות הברית הייתה נהוגה הפרדה. אולם שתי הארצות נעו בכיוונים שונים: בארצות הברית התחולל שינוי גדול שהעניק זכויות אזרח לשחורים ואפשר להם תנועה חופשית (התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח) בעוד חוקי האפרטהייד הגבילו את זכויות השחורים ומיעוטים אחרים יותר ויותר. מאידך, בתקופת המלחמה הקרה ארצות הברית ראתה בדרום אפריקה בעלת ברית רבת ערך במאבק עם הקומוניזם. אי לכך היו בתחילת תקופת האפרטהייד קשרים קרובים בין המדינות. בין השאר ארצות הברית שאפה להשתמש באורניום שנמצא בדרום אפריקה לתוכנית הגרעין שלה וחתמה עמה על הסכם שיתוף פעולה גרעיני בימי הנשיא דווייט אייזנהאור. בשנות הששים של המאה העשרים ארצות הברית ראתה בקונגרס הלאומי האפריקני והעומד בראשו נלסון מנדלה משתפי פעולה עם ברית המועצות. לימים נודע ב כי ה-CIA העביר מידע שהוביל ללכידתו ומאסרו של נלסון מנדלה, על פי העיתון הסאנדיי טיימס ב-2016.
עם השנים החל לחץ ציבורי בארצות הברית לפעול לביטול האפרטהייד, בין השאר על ידי סנקציות על דרום אפריקה. נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר הטיל הגבלות מסוימות, אך אלה בוטלו על ידי מחליפו רונלד רייגן, שהנהיג מדיניות שקרא לה "מגע בונה" (constructive engagement). שנים רבות ניסו להעביר בקונגרס חוקים שיכפו סנקציות אך הניסיון כשל. לבסוף ב-1986 עבר חוק הסנקציות (Comprehensive Anti-Apartheid Act). רונלד רייגן ניסה להטיל וטו אך הוא בוטל ברוב של יותר שני שלישים מהקונגרס.
הארכיבישוף הדרום אפריקאי ופעיל זכויות האדם דזמונד טוטו תקף בחריפות את יחסו של רייגן למשטר האפרהייד. כשזכה בפרס נובל לשלום ב-1984 אמר "היחסים הקרובים בין פרטוריה לוושינגטון הם תועבה, ובעיקר יחסו של הנשיא רונלד רייגן אל סוגיית האפרטהייד".
היסטוריה > אחרי האפרטהייד

לאחר ביטול האפרטהייד וקיום הבחירות הרב-גזעיות הראשונות במדינה, היחסים בין דרום אפריקה וארצות הברית התהדקו. הארי שוורץ (אנ'), מתנגד למשטר האפרטהייד ששימש כשגריר דרום אפריקה בארצות הברית במעברו של המשטר בדרום אפריקה לדמוקרטיה (1991–1994), נחשב לאחד שפעל למען חידוש היחסים הנאותים בין שתי המדינות. שוורץ דאג לארח ביקור ממלכתי של מנדלה, שהיה עתה נשיא דרום אפריקה, בבית הלבן באוקטובר 1994. עוד קודם לכן, לאחר שחרורו של מנדלה מהכלא ב-1990 הוא הוזמן לביקור על ידי הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
נוצר שיתוף פעולה במגוון רחב של נושאים מרכזיים בין שתי המדינות. המדינות שיתפו פעולה בתחום מלחמה בטרור, לוחמה כנגד מלחמת האיידס וכן נקשרו קשרים צבאיים. באמצעות הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי, ארצות הברית מספקת סיוע לדרום אפריקה כדי לסייע לה לעמוד ביעדי ההתפתחות שלה. בשנת 1997 החלו להתנדב בדרום אפריקה חיל השלום.
בימי הכהונה של נשיא דרום אפריקה תאבו מבקי (1999-2008) נוצרה מתיחות על רקע התנגדותה של דרום אפריקה למלחמת עיראק ולהפלת סדאם חוסיין. בנוסף מבקי תמך בתאוריות קונספירציה סביב מחלת האיידס שהכתה במדינתו והתנגדותו לתוכניות אמריקאיות.
עד שנת 2008, ארצות הברית הגדירה את נלסון מנדלה כטרוריסט. עם זאת, ב-5 ביולי 2008 פנה מנדלה יחד עם חברי הקונגרס הלאומי האפריקני ואחרים על מנת להסיר את מנדלה מרשימת הטרוריסטים של ארצות הברית.
הנשיא ביל קלינטון היה הנשיא האמריקאי הראשון שביקר בדרום אפריקה ב-1998. יורשו ג'ורג' ווקר בוש ביקר ב-2003 ואובמה השתתף בהלוויית נלסון מנדלה בדצמבר 2013.
יחס תושבי דרום אפריקה לארצות הברית

על פי דו"ח פרויקט המנהיגות העולמית בארצות הברית לשנת 2012, כ-76% אחוז מהדרום אפריקאים בוטחים במנהיגות האמריקאית, 15% אחוז אינם בוטחים ואילו 9% לא בטוחים בדעתם כלפי המנהיגות האמריקאית.
הגירה

עד תום האפרטהייד כמעט שלא הייתה הגירה של אוכלוסייה דרום אפריקאית ממוצא אירופאי לארצות הברית. המעטים היו מתנגדי משטר האפרטהייד ורובם דוברי אנגלית (ולא אפריקנרים).
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מספר ילידי דרום אפריקה שגרו בארצות הברית בשנת 2011 היה כ-80000.
נשיא ארצות הברית ברק אובמה עם נשיא דרום אפריקה ג'ייקוב זומה באצטדיון סוקר סיטי
נשיא דרום אפריקה נלסון מנדלה עם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון
מזכיר ההגנה של ארצות הברית, ויליאם כהן עם שר ההגנה של דרום אפריקה פטריק לקוטה
מזכירת המדינה של ארצות הברית הילרי קלינטון עם השרה ליחסים בינלאומיים של דרום אפריקה נקואנה משאבאנה
בית הממשל הצבאי בחברון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מצודות טגארט 
 מיקום:  חברון
 מדינה:  הרשות הפלסטינית 
 בעלים:  משטרת המנדט, צבא ירדן, הממשל הצבאי הישראלי, הרשות הפלסטינית
 הקמה ובנייה
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה-30 של המאה ה-20
 תאריך פירוק:  30 ביוני 2002
 קואורדינטות:  31°32′09″N 35°05′42″E﻿ / ﻿31.535902887438°N 35.095004226053°E﻿ / 31.535902887438; 35.095004226053
  (למפת הר חברון מוגדלת) בית הממשל הצבאי בחברון(למפת הר חברון רגילה) בית הממשל הצבאי בחברון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הממשל הצבאי בחברון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הממשל הצבאי בחברון
 
בית הממשל הצבאי היה מצודת טיגארט בעיר חברון ששימש את גורמי המשטר השונים בחברון, בהם משטרת המנדט, המשטרה הירדנית והממשל הצבאי הישראלי. הבניין, ששימש את ראשוני מתיישבי היישוב היהודי בחברון, הוחרב במהלך האינתיפאדה השנייה.
היסטוריה

המבנה הוקם כמצודת טיגארט בשנות השלושים של המאה העשרים, לשימוש משטרת המנדט. לאחר השתלטות ירדן על חברון ב-1948, הפך המבנה למטה של המשטרה הירדנית והמשמר הלאומי הירדני. עם כיבוש יהודה ושומרון בידי ישראל במלחמת ששת הימים, הוסב המבנה לשימוש הממשל הצבאי הישראלי.
בפסח 1968 שכרה קבוצה שהורכבה מאנשי התנועה למען ארץ ישראל השלמה, המטה להחזקת השטחים, ותלמידים מישיבת מרכז הרב, את מלון "פארק" בחברון, במטרה לחדש את היישוב היהודי בחברון. הקבוצה מנתה בין היתר את הרב משה לוינגר, הרב אליעזר ולדמן, אליקים העצני והסופר אהרן אמיר. לאחר פסח לא הראתה הקבוצה סימן שכוונתם לעזוב את המלון.
במאי החלו מחאות מאישי ציבור ערבים בעיר על ההתיישבות. בי"ד באייר דנה ממשלת ישראל בנושא וקיבלה החלטה ליישב יהודים בסביבות העיר עצמה, בנפרד מתושביה הערביים, באמצעות הקמת שכונה עירונית יהודית על גבעה ממזרח לעיר. הממשלה החליטה כי עד להקמת השכונה, יעשו כל הסידורים הנדרשים לשמירת ביטחונם של המתנחלים דיירי 'מלון פארק', כולל העברת למתחם אחר. בעקבות כך הורה שר הביטחון משה דיין לתושבים לעבור אל מתחם בניין הממשל הצבאי.
קבוצת המתנחלים התגוררה במתחם במשך כשנתיים עד לאכלוס קריית ארבע, באלול תשל"א (1971).
המבנה שימש את צה"ל עד להסכם חברון ב-1997, ואז הועבר לרשות הפלסטינית.
ב-30 ביוני 2002, במהלך מבצע חומת מגן, פוצץ המבנה בידי צה"ל על מנת לפנות מחבלים שהתבצרו בו.
לקריאה נוספת

עדינה אמיתי, בואי חברונה - סיפורה של ציפי לבני (ז"ל) וחידוש ההתיישבות בחברון, הוצאת עלים, תשפ"ב.
הערות שוליים

↑  היסטוריה על המפה | פרויקט טיגארט – תחנת משטרת חברון (מצודת טיגארט), באתר היסטוריה על המפה |, ‏2019-08-24
↑  חגי סגל, אחים יקרים, עמ' 20; עתיה זר, כשהרב לוינגר עשה פסח במלון, באתר ערוץ 7.
↑   עופר אדרת, זיכרונותיהם של ילדי דור המייסדים, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2022
↑  כינוס נכבדי חברון נגד התישבות יהודית, דבר, 24 במאי 1968.
↑  הוברמן, עמ' 41.
↑  מרכז השלטון הפלסטיני - מצודת טיגארט לשעבר - עמוד ענן, באתר amudanan.co.il
↑  אטילה שומפלבי והסוכנויות, פוצץ בניין הממשל בחברון; האם המבוקשים נמלטו?, באתר ynet, 30 ביוני 2002
בנימין בן שלמה הלוי

| --- | --- |
 לידה:  1667 ה'תכ"ז צידון
 פטירה:  ה'תפ"ד (בגיל 57 בערך) איזמיר
 מקום קבורה:  איזמיר
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום פעילות:  איזמיר
 תלמידיו:  רבי אהרן אלפנדרי, בעל "יד אהרן"
 בני דורו:  רבי ישראל בנבנישתי, רבי ברזילי יעבץ, רבי אברהם חיים רודריגס מחבר "ארח לצדיק"
 אב:  רבי שלמה הלוי
 צאצאים:  הגביר ישראל יעקב הלוי
 
הרב בנימין בן שלמה הלוי (ה'תכ"ז, 1667 – ה'תפ"ד, 1724) היה דיין, פוסק, מקובל באיזמיר. מכונה בחכמי דורו "נשיא נשיאי הלוי".
תולדותיו

נולד לרבי שלמה הלוי, מחבר הספר "לב שלמה" (שאלוניקי, תקס"ח), שהיה בנו של רבי בנימין הלוי. והיה מחכמי איזמיר ולבתו של רבי יהונתן גלאנטי (השני) (בנו של ר' משה גלאנטי). בעיר צידון, וגדל באיזמיר.
שם חותנו הוא ר' אהרן אלימלך.
לא ידוע שנת לידתו, אבל נולד בערך בשנת תכ"ז, שכן זקנו רבי בנימין הלוי, כתב אגרת לנתן העזתי בשנת תכ"ה-תכ"ו, למה בנו רבי שלמה לא הוליד בן, והבטיח לו שיולד בן בתוך שנה.
כבר בילדותו ניכר בו דרכי חסידות, ובהיותו בן י"א שנים הפציר באביו להניח תפילין.
שימש כאב בית דין באיזמיר בימי ר' ישראל בנבנישתי, בנו של בעל "כנסת הגדולה".
העמיד תלמידים הרבה, וביניהם הוא ר' אהרן אלפנדרי, בעל "יד אהרן", ומוזכר רבות בספריו של רבי אהרן.
שלח כמה תשובות הלכתית לרבי אברהם חיים רודריגס מחבר "ארח לצדיק". ותשובותיו וחידושים שלו נמצא בספרו של אביו "לב שלמה".
יצא נגד נחמיה חיון וספריו.
נפטר במגפה לפי מאיר בניהו בעשרה בתמוז ת"פ.
ובספר לשון ערומים לרבי ברזילי יעבץ נמצא הספד שנשא בכפר בונגאר-באשי הסמוך לאיזמיר עליו.
ולפי שלמה אברהם רוזאניס נפטר במגפה בשנת ת"צ.
ולפי דוב בר וואכשטיין ויעקב שפיגל נפטר בשנת תפ"ד. שכן נספד על ידי רבי ישראל יעקב אלגאזי בספרו "שמע יעקב" פרשת משפטים בשנת "תפד"ה", שהוא כנראה שנת ה'תפ"ד. וכן נמצא הספד על ידי ר' יצחק פראנסיס, ב"פני יצחק", פרשת נצבים, דרוש שני, בשנת "תפד"ה".
לקריאה נוספת

שלמה אברהם רוזאניס, קורות היהודים בטורקיה וארצות הקדם - חלק ד, עמ' 290.
ישראל וינשטוק, טמירין, א, עמ' יג, הערה 25.
מאיר בניהו, ספר זיכרון להרב יצחק נסים, ירושלים תשמ"ה, ד, עמ’ קמו-קנד.
יעקב שפיגל, מוריה, שטז-שיח, תמוז תשס"ה, עמ' לב-לח.
הערות שוליים

↑  תשובה לו נמצא ב"לב שלמה", סימן ל"א.
↑  מאיר בניהו, התנועה השבתאית ביוון, עמ' תה.
↑  לב שלמה, סימן א, דף א ע"א.
↑  מאיר בניהו, התנועה השבתאית ביוון, עמ' קפה.
↑  מאיר בניהו (המצוין ב"לקריאה נוספת") כותב ת"פ, אבל ראו "מצבות רבני וחכמי אזמיר", בתוך: ענייני שבתי צבי, מאהרן פריימן, עמ' 143, שעל מצבת רבי בנימן הלוי כתוב ה'תפ"א.
↑  דרוש ט"ו, דף נח ע"ב.
↑  דוב בר וואכשטיין, תולדות חכמי ירושלים, מלואים לחלק שלישי, עמ' 33, באתר היברובוקס.
↑  מוריה, שטז-שיח, תמוז תשס"ה, עמ' לב-לח.
↑  ישראל יעקב אלגאזי, שמע יעקב, דף צד, ע"ד, באתר היברובוקס.
↑  יצחק פראנסיס, פני יצחק, דף קנח, ע"ג, באתר היברובוקס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473331805171
הבורסה הלאומית ההודית לניירות ערך

| --- | --- |


 סימול:  NSE
 תאריך ייסוד:  1992
 עיר:  מומבאי, הודו
 מדינה:  הודו 
 אנשי מפתח:  צ'יטרה רמקרישנה (מנכ"ל + יו"ר)
 מטבע:  ₹ - רופיה הודית (INR)
 חברות רשומות:  2,529
 מדדים:  CNX Nifty של S&P (נקרא גם Nifty 50 או פשוט NIFTY)  CNX Nifty Junior  CNX 500
 www.nseindia.com
 
הבורסה הלאומית ההודית לניירות ערך (בהינדית: राष्ट्रीय शेयर बाजार - "ראשטריה שֵיר בזאר", באנגלית: .‏The National Stock Exchange of India Ltd, סימול: NSE) היא בורסה לניירות ערך הממוקמת במומבאי, מהאראשטרה, הודו.
NSE מספקת מערכת מסחר מקוונת עם מעל 200,000 מסופי מסחר והיא אחת משתי הבורסות המובילות בהודו, לצד הבורסה לניירות ערך בבומביי (BSE). נכון לספטמבר 2024, היא הייתה בעלת שווי שוק של 5.5 טריליון דולר אמריקאי והבורסה השביעית בגודלה בעולם.