stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרוצה המוסרית
התוכן

המחברות מגדירות את המונח פרוצה (slut) כ"אדם מכל מגדר שיש לה את האומץ לנהל את חייה על פי הכלל האומר שמין זה דבר נחמד ועונג הוא טוב בשבילך״. המילה נוכסה ממשמעותה המקורית ככנוי גנאי למישהו/י מופקרת, ומתייחסת במקום זאת למישהי/ו שנהנה ממין ועונג מאינטימיות גופנית עם בני/בנות זוג אחדים, ובוחרת להיות בעניין ולקבל אותו כפשוטו בדרך מוסרית ופתוחה ולא כבגידה.
״הפרוצה המוסרית״ דן בשאלה כיצד לחיות חיים פעילים, שיש בהם מערכות רבות של יחסי מין במקביל, בצורה הוגנת וישרה. הנושאים כוללים את השאלות איך להתמודד באופן מעשי עם הקשיים וההזדמנויות במציאת בני/ת זוג וטיפוחם, קיום מערכות יחסים עם אחרים ואסטרטגיות לצמיחה אישית.
הספר מכיל פרקים העוסקים בהתמודדות עם אי-מונוגמיה בהסכמה בתת-תרבויות שונות, כמו הקהילות ההומוסקסואליות והלסביות, מידע על איך לטפל בתזמון, קנאה, תקשורת, קונפליקט במערכות יחסים, וכללי התנהגות (אטיקט) במפגשים מיניים קבוצתיים.
העיבוד לסרט

מאמר שפורסם בשבועון East Bay Express ב־31 בינואר 2007, דווח כי מעבדות מוזס מא מתעתדות להפיק עיבוד קולנועי לספר ״הפרוצה המוסרית״ .  אך נכון לשנת 2020 הפרויקט עדיין לא יצא לפועל.
בשנת 2013 גייס המפיק והבמאי בן פריץ מימון (באופן פרטי ובאמצעות פרויקט גיוס המונים), ליצירת סדרת רשת שנכתבה בהשראת הספר. המחברות איסטון והרדי היו מעורבות בתהליך הכתיבה.  בשנת 2016 ארבע עונות של ״הפרוצה המוסרית״, יצאו ביוטיוב  למרות אתגרי המימון הקשים   ישנם ברשת 50 פרקים, שאורכם בין 4 ל 9 דקות. הסדרה מתרכזת בשתי חברות המחליטות לבדוק מערכות יחסים פתוחות ונעזרות בספר ההדרכה ״הפרוצה המוסרית״.
עיבוד למחזה

במאי 2008 בתיאטרון נסיוני בעיר מדיסון במדינת ויסקונסין.  נפתחה ההצגה Multiple O של המחזאי ג׳ון סייבל המבוססת על ״הפרוצה המוסרית״
מהדורות נוספות

אחת המחברות, דוסי איסטון, דיווחה במאי 2007 כי היא וג׳נט הרדי עובדות על מהדורה שנייה של הספר שתכלול תרגילי תקשורת, ומידע נוסף על קהילות הפוליאמוריה באינטרנט.  הספר פורסם במרץ 2009 ונקרא ״הפרוצה המוסרית: מדריך מעשי לפוליאמוריה, יחסים פתוחים והרפתקאות אחרות״. The Ethical Slut: A Practical Guide to Polyamory, Open Relationships & Other Adventures מהדורה שלישית יצאה באוגוסט 2017 תחת הכותרת הפרוצה המוסרית, המהדורה השלישית: מדריך מעשי לפוליאמוריה, יחסים פתוחים וחירויות אחרות במין ואהבה Ethical Slut, Third Edition: A Practical Guide to Polyamory, Open Relationships, and Other Freedoms in Sex and Love.
המהדורה השלישית עודכנה כך שתכלול ראיונות עם בני דור המילניום (דור ה-Y) שהם ״פולי״ פוליסקסואלים (צעירים שגדלו ללא הדעות הקדומות שבני הדורות הקודמים נתקלו בהם בנושאי מגדר, נטיות, מיניות ומערכות יחסים), מחוות לחלוצי הפולי, ומאמרים קצרים חדשים בנושאים כמו אי-מיניות, עובדות מין, ודרכים בהן ״פולי״ יכולים להפגש ולשגשג.
הסופרות גם כללו במהדורה תוכן חדש על מערכות יחסים לא מסורתיות שהן מעבר לפרדיגמה הפוליאמורית של "יותר משניים": זוגות שאינם גרים יחד, זוגות שלא מקיימים יחסי מין זה עם זה, סוגי יחסים לא מקבילים, זוגות עם סגנונות מין שונים ומגוונים, ויצא לאור בשפות פערי כוחות, וקשרים מעבר לאוריינטציה, תוך שימוש בשפה מגדרית לא בינארית ומונחים חדשים שהפכו למקובלים מאז המהדורה הקודמת.
תרגומים

הספר תורגם ויצא לאור בצרפתית באפריל 2013.  בשנת 2013 תורגם לספרדית .  בינואר 2014 פורסם תרגום איטלקי  במאי 2014 פורסם התרגום הגרמני.  ברוסית הספר תורגם ויצא לאור בשנת 2006.
ראו גם

פוליאמוריה
א-מיניות
הערות שוליים

↑  Rufus, Anneli (31 בינואר 2007). "Sluts and Pork Buns". eastbayexpress.com. East Bay Express. אורכב מ-המקור ב-17 באוקטובר 2007. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fritz, Ben (9 במאי 2013). "Ethical Slut". Kickstarter.com. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fritz, Ben (5 בפברואר 2014). "The Ethical Slut YouTube". youtube.com. YouTube. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fritz, Ben (8 במאי 2014). "The Ethical Slut, Season 2&3". Kickstarter.com. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fritz, Ben (27 באוגוסט 2014). "The Ethical Slut GoFund Me". GoFundMe. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Broom Street Theater's "Multiple O" in Madison". eventful.com (באנגלית אמריקאית). 7 ביוני 2008. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Minx, Cunning (4 במאי 2008). "Multiple O: a play based on The Ethical Slut". polyweekly.com. Polyamory Weekly. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Easton, Dossie. Interview. "Episode 110". Polyamory Weekly. By Cunning Minx. May 24, 2007. Quoted in "Upcoming Poly Books and Movie". Polyamory in the News. May 25, 2007.
↑  "The Ethical Slut, Third Edition: Penguin Random House".
↑  Andrea Waling, The Ethical Slut has been called ‘the bible’ of non-monogamy – but its sexual utopia is oversimplified, The Conversation, ‏2023-11-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Dossie Easton, Janet W. Hardy, The ethical slut: a practical guide to polyamory, open relationships and other freedoms in sex and love, 3rd edition, California: Ten Speed Press, 2017, ISBN 978-0-399-57966-0
↑  Noble, Barnes &. "The Ethical Slut, Third Edition: A Practical Guide to Polyamory, Open Relationships, and Other Freedoms in Sex and Love". Barnes & Noble (באנגלית). נבדק ב-2017-11-06.
↑  Easton, Dossie; Hardy, Janet. "La Salope Éthique". tabou-editions.com (בצרפתית). Tabou. ISBN 9782915635768. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Easton, Dossie; Hardy, Janet W. (ביוני 2013). "Ética promiscua". melusina.com (בספרדית). Melusina. ISBN 978-84-96614-89-5. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Easton, Dossie; Janet, Hardy. "La Zoccola Etica". odoya.it (באיטלקית). Odoya. ISBN 978-88-6288-205-7. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Easton, Dossie; Hardy, Janet. "Schlampen mit Moral". m-vg.de (בגרמנית). WVG Verlag. אורכב מ-המקור ב-2019-01-26. נבדק ב-26 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Досси Истон, Кэтрин А. Лист. Этика бл**ства".
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הפרוצה המוסרית".
זול ובגדול

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אבי (אביקם) ושרון יוחנן
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־18 שנים)
 שליטה בחברה:  אבי יוחנן
 ענפי תעשייה:  שיווק קמעונאי
 מוצרים עיקריים:  רשת שיווק מזון
 עובדים:  700
 
זול ובגדול היא רשת סופרמרקטים ישראלית שהוקמה בשנת 2006 ומונה כ-26 סניפים נכון ל-2020.
עיקר סניפיה מתפרסים באזור ירושלים והסביבה (עשרים סניפים) ובאזור אשדוד ואשקלון (ארבעה סניפים). יש עוד סניף אחד שפועל בבת ים וסניף נוסף באזור בקעת הירדן, בסמוך ליפית.
היסטוריה

מייסד הרשת, אבי (אביקם) יוחנן גדל והתחנך בירושלים. בגיל 13 החל לעבוד בחנות "כל זול" שהייתה בבעלות בני משפחתו, בצומת בר-אילן בעיר. עם שחרורו מצה"ל קנה יוחנן ביחד עם אשתו שרון את החנות שהיוותה למעשה החנות הראשונה ברשת, שהתפתחה באמצעות רכישות של מרכולים בודדים. הרשת מתאפיינת בסניפים שכונתיים קטנים יחסית, ומירב הסניפים שלה (כ-70%) ממוקמים בנכסים בבעלות הרשת, ובכך היא ייחודית בענף זה בו הרשתות בדרך כלל ממקמות את הסניפים בנכסים שכורים.
בפברואר 2019 הגישה הרשת הצעה לרכישת רשת הקואופ שקרסה על סך 153 מיליון שקל, אך לבסוף הצעתה לא התקבלה.
הערות שוליים

↑  נורית קדוש וענת רואה, רשת מחסני השוק רוכשת את הקואופ תמורת 148 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 26 בפברואר 2019
זכות להגנה משפטית יעילה

הזכות לסעד משפטי היא זכותו של אדם שזכויות האדם שלו הופרו לקבל סעד משפטי. הגנה כזו חייבת להיות בהישג יד לכל ולאפשר :הבאת העבריינים לדין, פיצוי הולם לנפגע ומניעת הפרות נוספות של זכויות האדם. הזכות לסעד משפטי מבטיחה שהפרט יוכל לבקש סעד מהמדינה ישירות ולא באמצעות תהליך בינלאומי. זהו כלי להגנה על זכויות אדם ברמת המדינה אשר דורש מהמדינה לא רק להגן על זכויות אדם דה יורה אלא גם דה פקטו במקרים פרטניים. הזכות לסעד משפטי מוכרת בדרך כלל כזכות אדם באמנות בינלאומיות בנושאי זכויות אדם.
הזכות לסעד משפטי באה לידי ביטוי בסעיף 8 של ההצהרה האוניברסלית בדבר זכויות האדם, סעיף 2 של האמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ופוליטיות, סעיף 13 של האמנה האירופית לזכויות אדם, וסעיף 47 של אמנת האיחוד האירופי בנושא. זכויות יסוד.
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

1 2 3  "Right to an effective remedy". ag.gov.au. Australian Government: Attorney-General's department. נבדק ב-8 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "What is the right to an effective remedy? | Icelandic Human Rights Centre". Icelandic Human Rights Centre (באנגלית). נבדק ב-2018-06-08.
1 2  Kuijer, Martin (29 באפריל 2014). "EFFECTIVE REMEDIES AS A FUNDAMENTAL RIGHT" (PDF). Escuela Judicial Española & European Judicial Training Network. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  The Right to a Remedy and Reparation for Gross Human Rights Violations A Practitioners' Guide Revised Edition, 2018 (PDF). International Commission of Jurists. 2018. ISBN 978-92-9037-257-8.
↑  Musila, Godfrey (2006-12-20). "The Right to an Effective Remedy Under the African Charter on Human and Peoples' Rights" (באנגלית). Rochester, NY. SSRN 2425592. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
↑  "The right to effective remedy" (PDF). universal-rights.org. בפברואר 2015. נבדק ב-8 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gutman, Kathleen (2019-09-04). "The Essence of the Fundamental Right to an Effective Remedy and to a Fair Trial in the Case-Law of the Court of Justice of the European Union: The Best Is Yet to Come?". German Law Journal (באנגלית). 20 (6): 884–903. doi:10.1017/glj.2019.67. ISSN 2071-8322.
1 2  Paust, Jordan J. (2009). "Civil Liability of Bush, Cheney, et al., for Torture, Cruel, Inhuman, and Degrading Treatment and Forced Disappearance". Case Western Reserve Journal of International Law. 42 (1): 359. ISSN 0008-7254.
1 2  "Article 47 - Right to an effective remedy and to a fair trial". fra.europa.eu. European Union Agency for Fundamental Rights. 25 באפריל 2015. נבדק ב-8 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
וולאס ספירמון

ווֹלאס ספירמון ג'וניור (באנגלית: Wallace Spearmon; נולד ב-24 בדצמבר 1984), הוא אתלט אמריקני. הוא אלוף עולם בריצת שליחים 4x100 מטר (אוסקה 2007) וסגן-אלוף עולם בריצת 200 מטר (הלסינקי 2005). שיאו האישי בריצה זו (19.65 שניות), מהווה את התוצאה השביעית בכל הזמנים.
ביוגרפיה

ספירמון נולד בשיקגו, אילינוי. בילדותו עבר להתגורר בעיר פאייטוויל שבארקנסו. שם סיים את לימודיו התיכוניים והתקבל ללמוד באוניברסיטת ארקנסו שבעיר. שם התחרה בריצות קצרות בליגת האוניברסיטאות, במשך שתי עונות, עד אשר עבר לליגה המקצוענית. במסגרת אליפות ה-NCAA באתלטיקה (התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי בארצות הברית) התחרה בריצת 200 מטר, וזכה במדליית הזהב ב-2004, ושנה אחר כך זכה פעם נוספת בזהב, אך באליפות ה-NCAA באולם.
באליפות העולם באתלטיקה, שהתקיימה בהלסינקי באוגוסט 2005 זכה ספירמון במדליית הכסף בריצת 200 מטר, בתוצאה של 20.20 שניות, כשבן ארצו ג'סטין גטלין מקדים אותו. שנה אחר כך, ב- 17 בספטמבר 2006 זכה במדליית הזהב בתחרות גביע העולם של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (המתקיימת כל ארבע שנים), בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.87 שניות. 11 ימים בלבד אחר כך (28 בספטמבר) קבע בריצת 200 מטר, כשבמפגש בינלאומי שהתקיים בטגו, קוריאה הדרומית שיא אישי חדש של 19.65 שניות.
ביוני 2007 ניצח בריצת ה-200 מטר באליפות ארצות הברית באתלטיקה, בתוצאה של 19.89 שניות, אולם באליפות העולם באתלטיקה, שהתקיימה באוסקה, יפן אותה שנה הוא זכה במדליית הארד, בתוצאה של 20.05 שניות. באותה תחרות השתתף ספירמון בריצת שליחים 4x100 מטר, יחד עם דארוויס פאטון, לירוי דיקסון וטייסון גיי, שייצגה את ארצות הברית, וזכה עימה במדליית הזהב. לאחר אליפות העולם ניצח ספירמון בשני מפגשי גולדן ליג רצופים, בהפרש של יומיים בלבד : ב- 14 בספטמבר, בתוצאה 19.88 שניות וב- 16 בספטמבר בתוצאה של 20.22 שניות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) השתתף ספירמון בריצה ל-200 מטרים, הגיע לגמר וחצה את קו הסיום במקום השלישי. ספירמון חגג את זכייתו במדליית הארד, אף על פי שמסכי הטלוויזיה באצטדיון הראו הילוכים חוזרים בו הוא נראה כשהוא דורך על הקו שמפריד בין המסלולים, מה שהביא לפסילתו מהמירוץ.
הערות שוליים

↑  nrg מעריב, בולט השלים דאבל: קבע שיא עולם מדהים גם ב-200 מ', באתר nrg‏, 20 באוגוסט 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14251926
וולארו

| וולארו |
| --- | --- |
 וולארו מצוי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
משפחה:: קנגוריים
סוג:: קנגורו
תת־סוג:: Osphranter
וולארו או קנגורו הסלע (באנגלית: "Wallaroo"), הוא כינוי לקבוצה לא טקסונומית של 3 חיות כיס בסוג קנגורו בגודל בינוני עד גדול האנדמיות לאוסטרליה, ומהוות צורת ביניים בין קבוצת הוולבי לקבוצת הקנגורו. המינים בקבוצה משויכים לתת-הסוג Osphranter. המין הקרוב אליהם מבחינה גנטית הוא קנגורו אדום שמרכיב יחד איתם את תת-הסוג. פירוש השם וולארו הוא "קנגורו סלע" ומתייחס לבית הגידול העיקרי של המינים, אם כי התאוריה הרווחת היא שהשם מהווה קומבינציה בין הכינוי וולאבי לכינוי קנגורו כדי להצביע על הדמיון שלו לשניהם. הוולארואים נעדרים מהחלק הדרומי של אוסטרליה, מטסמניה ומאיים דרומיים אחרים.
מאפיינים

באופן כללי, יונק כיס מהקנגוריים שמתאפיין בגוף גדול, זקוף ורזה יחסית וחי במישורים פתוחים נקרא "קנגורו", בעוד שיונק כיס קטן עד בינוני שמתאפיין בגוף עבה וקומפקטי וחי באזורי סבך נקרא "וולאבי". הוולארו לעומת זאת חולק מאפיינים של שתי הקבוצות הללו; מצד אחד מרבית מיני הקבוצה קטנים יותר מהקנגורו ומבנה גופם עגלגל ועבה למדי בדומה לוולאבי, אולם מאידך הוולארו דומה לקנגורו בכך שהוא די גדול ומוצק לעומת הוולאבי, בעל אוזניים גדולות, ונוטה לעיתים לחיות גם במישורי עשב. במבט שטחי, הוולארואים דומים יותר לקנגורו.
קבוצת הוולארואים מתאפיינת בדברים הבאים: הפרווה שלהם גסה ומדובללת, פרקי הידיים שלהם מורמים וקצרים, המרפקים והשוקיים תחובים בתוך הגוף, העמידה שלהם זקופה בניגוד לעמידה הכפופה של הוולאבי, והמאפיין העיקרי - החוטם שלהם חשוף משיער בניגוד לקנגורו. בנוסף יש להם זנב עבה שנראה קצר מעט ביחס לגופם, ורגליהם האחוריות קצרות וחזקות. מין אחד מתאפיין בחוטם רחב ומרובע כשל הקנגורו, בעוד ששני המינים האחרים יתאפיינו בחוטם משולש במקצת וקטן יותר.
הוולארואים פעילים בשעות הבוקר ואחר הצהריים, ואת רוב שעות היום הם יבלו במנוחה באזורים מוצלים מתחת לסלעים ועצים. הם נוטים לחיות בבדידות או בקבוצות בינוניות - תלוי במין. תזונתם מורכבת מעשבים ושיחים. הם משמיעים שריקה חדה כאשר הם מאוימים. נקבת הוולארו ממליטה צאצא יחיד לאחר תקופת הריון קצרצרה, ובמהלך הזמן שהוא גודל בכיס האם תוכל ל"הקפיא" את העובר שנמצא ברחמה בתהליך ייחודי עד שהגור שבכיס יגדל.
מינים

וולארו מצוי (Macropus robustus) - המין הנפוץ והבינוני בסוג. מצוי במגוון בתי גידול מיערות וסלעים, עד גבעות ומדבריות לאורך רחבי אוסטרליה. הפרווה שלו משתנה באופן ניכר על פני תפוצתו, אולם לרוב היא בצבע אדמוני בהיר עם גוונים אפרפרים או חומים.
וולארו שחור (Macropus bernardus) - המין הקטן והנדיר. אנדמי לאזורים מסולעים בארץ ארנהם שבצפון אוסטרליה. הוא מתאפיין בפרווה בצבע חום שוקולד עד שחור בעוד שהנקבות יהיו אפרפרות עם פנים כהות. במבנה גופו הקומפקטי הוא מזכיר יותר את הוולאבי. זהו מין מאוד זהיר, ובשילוב עם בית הגידול המרוחק והמחוספס שלו ידוע עליו מעט מאוד.
וולארו האנטילופה (Macropus antilopinus) - המין הגדול והחריג שבסוג. מבחינה חיצונית הוא דומה יותר לקנגורו, וניתן אף להתבלבל בנקל בינו לבין הקנגורו האדום. מבנה גופו גדול וארוך, והוא בעל פרווה בצבע כתמתם-אדמדם בהיר. הוא חי לאורך האזור הצפוני של אוסטרליה, ובית גידולו מורכב מחורשים ומישורי עשב. הוא נוטה להיות חברותי יותר ולחיות בקבוצות לעומת שני המינים האחרים שחיים בבדידות. בגלל הבדלים אלה הוא משויך לעיתים לקבוצת הקנגורו ומוכר יותר בשם "קנגורו האנטילופה".
וולאס קרותרס

| --- | --- |

וולאס קרותרס
 לידה:  27 באפריל 1896 ברלינגטון, איווה, ארצות הברית 
 התאבד:  29 באפריל 1937 (בגיל 41) וילמינגטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  מערכת האוניברסיטאות של אילינוי  Tarkio College 
 מנחה לדוקטורט:  רוג'ר אדמס 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  דופונט 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (1984)  Lavoisier Medal for Lifetime Technical Achievement (1990) 
 תרומות עיקריות
 המצאת הניילון
 
וולאס קרותרס (באנגלית: Wallace Hume Carothers;‏ 27 באפריל 1896 – 29 באפריל 1937), כימאי אמריקאי, ידוע בשל המצאת הניילון בשנת 1935.
ביוגרפיה

קרותרס נולד בברלינגטון, איווה וכבר כילד היה משקיע שעות רבות בביצוע ניסויים. בספטמבר 1915 החל ללמוד בקולג' טרקיו במיזורי. הוא החל את הקריירה המחקרית שלו ב-1924 כחבר פקולטה באוניברסיטת אילינוי. ב-1926 עבר לאוניברסיטת הרווארד וב-1928 החל לעבוד בדופונט ומונה לראש חטיבת הכימיה האורגנית בחברה. קבוצת המחקר של קרותרס ביצעה מחקר על פולימרים ובאפריל 1930 יצרה את הנאופרן, הגומי הסינתטי הראשון, ואת הפוליאסטר הראשון. בשנת 1934 הצליח ליצור סיבים של פוליאמיד, שנמצאו בעלי חוזק גבוה מזה של משי, ועמידים בשחיקה ובפני חומרים כימיים רבים. בשנת 1935 חברת דופונט רשמה פטנט על הפולימר החדש ועל תהליך ייצורו, ונתנה לו את השם המסחרי "ניילון", אשר גרם למהפכה בתעשיית הסיבים הסינתטיים. אף על פי שיצירת הניילון הייתה תוצאה של מאמץ קבוצתי, תפקידו של קרותרס בכך היה קריטי, ובשל כך המצאת הניילון נזקפת לזכותו.
קרותרס נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, והיה מועמד לפרס נובל.
קרותרס, שייתכן כי סבל מהפרעה דו-קוטבית, התאבד ב-1937 בשתיית ציאניד מהול במיץ לימון. הוא מת כשנתיים לפני השקתו המסחרית של סיב הניילון. קרותרס היה נשוי ואב לבת, אך מעולם לא זכה להכירה משום שנפטר כאשר אשתו הייתה רק בחודש השני להריונה.
הביוגרפיה של קרותרס נכתבה על ידי מאט הרמס, שעבד עמו במחלקת המחקר המרכזית של דופונט.
לקריאה נוספת

Hermes Mathew. Ënough for One Lifetime, Wallace Carothers the Inventor of Nylon, Chemical Heritage Foundation.
וולאס פורד

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1898 בולטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 ביוני 1966 (בגיל 68) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הולי קרוס 
 שם לידה:  Samuel Jones Grundy 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1918 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
וולאס פורד (באנגלית: Wallace Ford; ‏12 בפברואר 1898 - 11 ביוני 1966) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, שהופיע בכמה סרטי מערבונים ובי מוביז, ונודע בשל מראהו הידידותי ומבנה גופו השרירי בהמשך הקריירה.
חייו

פורד נולד בשם סמואל ג'ונס גרנדי בבולטון, לנקשייר, אנגליה, והתגורר באחד מבתיו של הנדבן תומאס ג'ון ברנרדו לאוכלוסייה הנחשלת. בגיל צעיר אומץ על ידי איכר ממניטובה, קנדה שטיפל בו ביד קשה. בגיל 11 בערך, ברח מהבית והחל לעבוד בעבודות מזדמנות שונות, בהן סדרן בתיאטרון.
לאחר מלחמת העולם הראשונה שוחרר מהצבא, והיה לחבר בקבוצת שחקני וודוויל. לאחר מכן עבר להופיע בבימות ברודוויי.
הוא החל בקריירה קולנועית כאשר ליהקו אותו ב-MGM לתפקיד בסרט Possessed ("אחוז דיבוק") ולאחר מכן הופיע בסך הכול ביותר מ-200 סרטים, בהם 13 סרטים בבימויו של ג'ון פורד (אם כי לא הייתה להם קרבה משפחתית). ב-1932 הופיע בסרט הפולחן "פריקס" בתפקיד פורסו. ב-1935 הופיע בסרט של ג'ון פורד, "המלשין". ב-1950 שיחק בסרט "הארווי בתור נהג מונית.
ב-1956 הופיע בסרט "מוריד הגשם" בתפקיד שריף. ב-1959 שיחק במערבון "עיר היצרים" בבימויו של אדוארד דמיטריק. ב-1965 שיחק ב"טלאי כחול לצידן של אליזבת הרטמן ושלי וינטרס
כמו כן הופיע ב-1964 בפרק של הסדרה המופע של אנדי גריפית'. הוא קבור בקבר בלתי מסומן בבית הקברות הולי קרוס בקולבר סיטי.
הערות שוליים

↑  Hal Erickson, Allmovie biography on Wallace Ford
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327166305171  BNE: XX1062175  BnF: cb14178116x (data)  GND: 14030701X  ISNI: 0000 0001 2118 8506  LCCN: n87911879  NKC: xx0162452  NTA: 138838690  SNAC: w6vq4dkx  SUDOC: 069379858  VIAF: 5141847   WorldCat (עם VIAF): 5141847
חומר מקומי

חומר מקומי הוא אלבומם השלישי של להקת הדג נחש. האלבום יצא לאור במאי 2004 על ידי חברת הד ארצי ולבנטיני, בהפקתו המוזיקלית של יוסי פיין.
הסינגל הראשון מן האלבום, "חליפות", יצא במרץ 2004, וכלל שיתוף פעולה של הלהקה עם הזמרת ההודית ליאורה יצחק. הסינגל השני מן האלבום והמצליח ביותר מתוכו היה "שירת הסטיקר", אשר כתב להם הסופר דויד גרוסמן. השיר, המאגד סיסמאות שונות מסטיקרים, זכה להצלחה גדולה במצעדי הפזמונים ולהשמעות רבות בתחנות הרדיו. בשיר התארחה אהובה עוזרי בנגינה בבולבול טרנג. אחריהם יצאו הסינגלים "הכאפה המצלצלת" ו"רק פה". האלבום כלל גם עיבוד בסגנון היפ הופ של הלהקה לשירו של עוזי חיטמן "רציתי שתדע", ובה גם שולבו קטעים מביצועו המקורי של חיטמן לשיר זה.
הופעת הבכורה של האלבום נערכה במוסד החינוכי מבואות עירון, כ-12 שעות לאחר הוצאת האלבום לחנויות.
במצעד הפזמונים השנתי ה'תשס"ד של רשת ג' ושל גלגלצ זכתה הלהקה בתואר להקת השנה. ב-20 במאי 2008 קיבלו חברי הלהקה אלבום פלטינה על האלבום אחרי שהוא מכר מעל ל-40 אלף עותקים.
במרץ 2011 תבע אריאל זילבר את הדג נחש מכיוון שלטענתו השיר "מה נעשה" מהווה גנבה אמנותית של הלחן של שירו "ואיך שלא". פסק הדין חייב את הלהקה לשלם פיצויים לאריאל זילבר, וכן לשחרר את הדיסק במהדורה חדשה, ובה הושמט השיר "מה נעשה".
ביוני 2019 נערכה בלייב פארק בראשון לציון הופעה של הדג נחש תחת השם "שירת הסטיקר 2019 - ההופעה החברתית הראשונה", אותה ארגנה הלהקה בשיתוף 21 עמותות ובה השתתפו אומנים ידועים נוספים. לקראת אותה הופעה חידשה הלהקה את "שירת הסטיקר" בליווי תזמורת פירקת אל נור.
האלבום יצא בהוצאה מחודשת על גבי תקליט ויניל בינואר 2024.
רשימת השירים באלבום

| # | שיר | אורך | מילים | לחן | עיבוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מתחמם | 0:35 |  | גיא מר | גיא מר |
| 2 | בראשית | 3:57 | הדג נחש | הדג נחש | יוסי פיין |
| 3 | שירת הסטיקר | 4:20 | דויד גרוסמן | הדג נחש | יוסי פיין |
| 4 | חליפות | 4:22 | הדג נחש | הדג נחש | יוסי פיין |
| 5 | ג'וני הקטן | 1:10 | ג'וני הקטן, דודוש קלמס ושאנן סטריט | דודוש קלמס | דודוש קלמס |
| 6 | הכאפה המצלצלת | 3:43 | הדג נחש | הדג נחש | יוסי פיין |
| 7 | הפה לפתוח | 5:03 | הדג נחש | הדג נחש | יוסי פיין |
| 8 | שביתה | 4:34 | הדג נחש ו-MC שירי | הדג נחש | יוסי פיין |
| 9 | מוזיקה | 4:19 | הדג נחש | הדג נחש | יוסי פיין |
| 10 | יציב | 2:18 |  | הדג נחש | גיא מר ודודוש קלמס |
| 11 | רק פה | 3:13 | הדג נחש | הדג נחש | יוסי פיין |
| 12 | מלודיקה | 1:00 |  | הדג נחש | הדג נחש |
| 13 | מה נעשה? | 11:05 | הדג נחש | הדג נחש | יוסי פיין |
| 14 | רציתי שתדע | 5:46 | עוזי חיטמן והדג נחש | עוזי חיטמן | הדג נחש |
סינגלים

| חליפות |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: מרץ 2004 | רשת ג': מקום 6 במצעדים השבועיים |  |
|  | אורך: 4:22 | רשת ג': מקום 6 במצעדים השבועיים |  |
|  | מפיק: יוסי פיין | רשת ג': מקום 6 במצעדים השבועיים |  |
|  | פזמונאי: הדג נחש | רשת ג': מקום 6 במצעדים השבועיים |  |
| מלחין: הדג נחש |  | רשת ג': מקום 6 במצעדים השבועיים |  |

| שירת הסטיקר |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: מאי 2004 | רשת ג': מקום 1 במצעדים השבועיים מקום 3 במצעד השנתי |  |
|  | אורך: 4:20 | רשת ג': מקום 1 במצעדים השבועיים מקום 3 במצעד השנתי |  |
|  | מפיק: יוסי פיין | רשת ג': מקום 1 במצעדים השבועיים מקום 3 במצעד השנתי |  |
|  | פזמונאי: דויד גרוסמן | רשת ג': מקום 1 במצעדים השבועיים מקום 3 במצעד השנתי |  |
| מלחין: הדג נחש |  | רשת ג': מקום 1 במצעדים השבועיים מקום 3 במצעד השנתי |  |

| הכאפה המצלצלת |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: אוגוסט 2004 | רשת ג': מקום 3 במצעדים השבועיים |  |
|  | אורך: 3:43 | רשת ג': מקום 3 במצעדים השבועיים |  |
|  | מפיק: יוסי פיין | רשת ג': מקום 3 במצעדים השבועיים |  |
|  | פזמונאי: הדג נחש | רשת ג': מקום 3 במצעדים השבועיים |  |
| מלחין: הדג נחש |  | רשת ג': מקום 3 במצעדים השבועיים |  |

| רק פה |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: דצמבר 2004 | רשת ג': מקום 21 במצעדים השבועיים |  |
|  | אורך: 4:21 | רשת ג': מקום 21 במצעדים השבועיים |  |
|  | מפיק: יוסי פיין | רשת ג': מקום 21 במצעדים השבועיים |  |
|  | פזמונאי: הדג נחש | רשת ג': מקום 21 במצעדים השבועיים |  |
| מלחין: הדג נחש |  | רשת ג': מקום 21 במצעדים השבועיים |  |
הערות שוליים

↑  ערן סויסה, אלבום פלטינה ל"חומר מקומי" של הדג נחש, באתר nrg‏, 21 במאי 2008
↑  אור ברנע, פסק בוררות: הדג נחש העתיקה לחן של זילבר, באתר ynet, 15 במרץ 2011
| הדג נחש |
| --- | --- | --- |
שאנן סטריט • גיא מר • דודוש קלמס • משה אסרף • יאיא כהן אהרונוב • שלומי אלון
| אלבומי אולפן | המכונה של הגרוב • לזוז • חומר מקומי • בעזרת הג'אם • 6 • זמן להתעורר • שותפים בעם • וולקאם טו איזראל • דג לייף |  |
| אלבומי הופעה | הדג נחש LIVE • הדג נחש ותזמורת המהפכה - בהופעה חיה |  |
| סינגלים | "מספרים" • "שירת הסטיקר" • "הנה אני בא" • "עוד אח אחד" • "קובלנה על מפלגות ישראל" • "זמן להתעורר" • "יום שישי" • "תן לי מנגינה" • "בומבה" |  |
זה זה או זה זה

| --- | --- |
 סוגה:  שעשועון טלוויזיה
 יוצרים:  יואב צפיר
 מנחים:  יואב צפיר   רועי לוי
 משתתפים:  יואב צפיר ורועי לוי - מנחים   מיכל צפיר - קריינית
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  9
 תוכנית מקור:  "בנזאי" (בריטניה)
 הפקה
 חברת הפקה:  JCS הפקות
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  טלעד
 תקופת שידור בישראל:  18 ביוני 2003 – 3 בספטמבר 2003
 
זה זה או זה זה הוא שעשועון טלוויזיה אינטראקטיבי ישראלי ששודר בערוץ 2 בשנת 2003 על ידי זכיינית השידור טלעד. את התוכנית הפיקה חברת JCS הפקות.
את התוכנית הנחו יואב צפיר והסטנדאפיסט רועי לוי. במהלך התוכנית הוצגו לצופים מצבים שונים, שאת סיומם היה על הצופים לנחש נכונה, מתוך ארבע אפשרויות. את התשובה ניתן היה לשלוח על ידי הקשת מספרה בשלט הממיר הדיגיטלי. בתוכנית אף השתתפה מיכל צפיר כקריינית, ואת שיר הפתיחה ביצע אבי גרייניק.
התוכנית מבוססת על תוכנית בריטית בשם "בנזאי" (Banzai) (אנ'). הפרק האחרון בעונה השלישית של "הפיג'מות" (פרק 20 לעונה, שנת 2004) נקרא "זה זה או זה זה" ומבוסס על פורמט התוכנית; בפרק מתארח יואב צפיר כשחקן.
הערות שוליים

↑  רוני קורן-דינר, שעשועון חדש בהנחיית יואב צפיר ורועי לוי יעלה בטלעד ביוני, באתר TheMarker‏, 28 במאי 2003
↑  מערכת מיקסר, הקיץ בטלעד: חוקרים גברים ורודפים אחרי בחורות, באתר nana10‏, 10 ביוני 2003
↑  מערכת מיקסר, יום רביעי, 28 למאי, באתר nana10‏, 28 במאי 2003
↑  זה זה או זה זה (2003), באתר אישים