stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארי אברהם סמג'ה
משנתו

הרב סמג'ה עוסק במשך שנים במצוות שלא נכללו בשולחן ערוך, הן בעניינים שבין אדם למקום, כמו אהבת השם, יראת השם ושמחה במצוות, והן בעניינים שבין אדם לחברו, כמו "לא תיקום ולא תיטור" "תוכחה" "ואהבת לרעך כמוך" ועוד. בכך עוסקת סדרת ספריו "הליכות השולחן ערוך החמישי". לדעתו יש להתייחס למוסר ומידות כהלכה פסוקה שנאמרה בעיקר לתלמידי חכמים ולא רק לפשוטי העם.
ספריו

"מסעד לבית ה'", על טור אורח חיים וכן תמצית דרך התשובה המעשית, ירושלים תש"נ
מגן אברהם – משא ומתן למדני על מסכת בבא קמא
"הליכות השו"ע החמישי", כרך א' - מבוא, תשע"ו. כרך ב' - מצוות בין אדם לחברו שלא הובאו בארבעת חלקי השו"ע, (שנת הוצאה תשע"ט, 2019)
סדרת "מאורות הליכות השולחן ערוך החמישי" - חוברות לימוד יומי לתלמידים בנושא הליכות מידות נימוסים ודרך ארץ (הוצאה לאור רשת החינוך "בני יוסף" תשע"ז 2017). הסדרה כוללת סיפור יומי ומלווה בתמונות וציורים.
ממאמריו

דת ודמוקרטיה הילכו יחדיו, אוסף מאמרים ויחידות לימוד במלאת עשור למרכז הארצי להשתלמויות עו"ה במקצועות היהדות, הרוח והחברה בבית יציב. עמ' 146-162ישראלית רובינשטיין (עורכת).
ועדת דוברת והציבור החרדי: האם הדוח ניתן ליישום ובאיזו מידה? 'לקראת מהפכה חינוכית, דן ענבר (עורך): מוסד ון ליר והוצאת הקיבוץ המאוחד.
המעמד המיוחד של יחסי אדם לאדם ביהדות, קשר ישיר, ביטאון המרכז הארצי לפיתוח מקצועי של עובדי הוראה (אינטרנטי)
הליכות ניקיון האדם ובסביבתו, הסביבה בהלכה ובמחשבה עמ' 44–78 הוצאת המשרד לאיכות הסביבה.
הערות שוליים

↑  משה וייסברג, זכרה ירושלים: עצרת מספד על מרן הגר"ש בעדני, באתר בחדרי חרדים, ‏כ"ד שבט תשפ"ג
↑  אדווה חולי, מי הם רבני השכונות בירושלים ומדוע שכרם עולה על שני מיליון שקל בשנה?, באתר Mynet ירושלים, 27 באוגוסט 2018
↑  הקונגרס הבין דתי העולמי השלישי
↑  כתבה על הסולחה בין שכונת רמת שלמה לשכונת שועפת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007382922905171  LCCN: no2016043849  VIAF: 212146094140300330387   WorldCat (עם VIAF): 212146094140300330387 
כרך א' של המבוא הכולל וכרך ב' בהליכות שבין אדם לחבירו
הביאורים השונים להליכות: באר הליכה, הליכה ברורה, ביאור הליכה ומעשה רב
ארבע המודרניזציות

דנג שיאופינג
ארבע המודרניזציות (בסינית: 四個現代化) הן ארבע מטרות שהיוו את תמציתה של הרפורמה שהונהגה בסין על ידי דנג שיאופינג והוצגו לראשונה על ידי ג'ואו אנלאי בשנת 1963.
ארבע המודרניזציות היו:
חקלאות
תעשייה
מדע וטכנולוגיה
הצבא
הרפורמה היוותה למעשה היפוך למדיניות שהונהגה עד אז בסין על ידי מאו דזה-דונג, מדיניות שנסמכה על תלות אפסית במדינות זרות. במהלך הרפורמה החליטה סין להאיץ את תהליך המודרניזציה על ידי הגברת סחר החוץ במדינה, בדגש על קניית מכונות מיפן ומהמערב.
את ההשקעות, הטכנולוגיות והניסיון הניהולי הזר, החליטה סין להשקיע בארבע המודרניזציות ובכך להאיץ את הפיתוח בכלכלתה.
ראו גם

הרפורמה בכלכלת סין
הספרייה הישראלית

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  יוסף כהן 
 תקופת הפעילות:  1949–1956 (כ־7 שנים) 
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
 
הספרייה הישראלית היא הוצאת ספרים שפעלה בתל אביב בין השנים 1950 עד שלהי 1956 - מועד נפילתו של המו"ל יוסף כהן במלחמת סיני. עיקר פעילותה היה תרגום לעברית של יצירות מופת, ובמקביל פעלה הוצאה זו גם בהפצת ספרי כיס של ספרות מתורגמת תחת שמות ההוצאות האלה:  הקורא, יובל, מקור, דפדפת, ברבור ומעיינות.
הערות שוליים

↑  יוסף כהן באתר יזכור.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ולריאן זורין

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1902 (יוליאני) נובוצ'רקסק, רוסיה 
 פטירה:  14 בינואר 1986 (בגיל 84) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מעסיק:  האומות המאוחדות 
 תפקיד:  שגריר רוסיה באומות המאוחדות  שגריר 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות (1922–1986)
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של מסדר האריה הלבן (22 בספטמבר 1945)  עיטור אות הכבוד  עיטור הידידות בין העמים  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור מהפכת אוקטובר  עיטור לנין 
 
ולריאן אלכסנדרוביץ' זורין (1 בינואר 1902 - 14 בינואר 1986) היה דיפלומט סובייטי, הזכור ביותר בזכות העימות המפורסם שלו עם עדלי סטיבנסון ב-25 באוקטובר 1962, במהלך משבר הטילים בקובה.
חיים וקריירה

זורין נולד בנובוצ'רקאסק. לאחר שהצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בשנת 1922, מילא זורין תפקיד ניהולי בעיריית מוסקבה ובוועד המרכזי של הקומסומול עד שנת 1932. בשנת 1935 סיים את לימודיו במכון הקומוניסטי הגבוה לחינוך (Высший коммунистический институт просвещения). בשנים 1935 עד 1941 עבד זורין במשימות רבות של המפלגה וכמורה. בשנים 1941–1944 הועסק בוועדה העממית לענייני חוץ, שהפכה בהמשך למשרד החוץ הממשלתי.
בשנים 1945 עד 1947 שימש זורין בתור השגריר הסובייטי בצ'כוסלובקיה. בשנת 1948 סייע בארגון ההפיכה בצ'כוסלובקיה. בשנים 1947 עד 1955 ושוב בשנים 1956 עד 1965 הוא היה סגן שר החוץ של ברית המועצות. במקביל מילא תפקידים אחרים, בהם תפקיד הנציג הסובייטי הקבוע במועצת הביטחון של האו"ם בשנים 1952 עד 1953. בשנים 1955 עד 1956 היה זורין השגריר הסובייטי הראשון ברפובליקה הפדרלית של גרמניה. בשנים 1956–1965 הוא ייצג שוב את ברית המועצות במועצת הביטחון של האו"ם, מה שהוביל לעימות המפורסם שלו עם עדלי סטיבנסון ב-25 באוקטובר 1962, במהלך משבר הטילים בקובה.
לאחר ההתנקשות בג'ון פ. קנדי בשנת 1963, פרסם זורין הצהרה שנויה במחלוקת על הסיבות הפוטנציאליות לרצח הנשיא, אשר ביטל את האמונות כי קנדי נהרג על ידי פנאט שמאלני בשם לי הארווי אוסוואלד, ובמקום זאת שיער כי ייתכן שהיה זה תוצאה של השקפותיו המתקדמות של קנדי בנוגע לזכויות האזרח ו"החלאות" של הדרום האמריקני.
בשנים 1965 עד 1971 שימש זורין כשגריר ברית המועצות בצרפת ובשנת 1971 מונה לשגריר למשימות מיוחדות של משרד החוץ של ברית המועצות. בקונגרס ה-22 וה-23 של המפלגה הקומוניסטית ב-1961 וב-1966 נבחר זורין לוועד המרכזי של המפלגה.
חיים וקריירה > משבר הטילים בקובה

במהלך משבר הטילים בקובה באוקטובר 1962, העביר שגריר ארצות הברית עדלי סטיבנסון מצגת הסברה במושב חירום של מועצת הביטחון. במצגת, שמשכה כיסוי טלוויזיוני נרחב, הוא שאל בכוח את שגריר ברית המועצות באומות המאוחדות ולריאן זורין אם מדינתו תציב טילים גרעיניים בקובה. במהלך השאלה נראה שזורין נרתע מלהשיב, סטיבנסון זירז את תשובתו של זורין ואמר "אל תחכה לתרגום, ענה 'כן' או 'לא'!". כאשר זורין השיב כי "אינני בבית משפט אמריקאי, ולכן לא אענה על שאלה שמופנית אליי כאילו שאל אותי עורך דין, אענה לך בבוא העת," ענה לו סטיבנסון "אני מוכן לחכות לתשובה שלי עד שהגיהנום יקפא". סטיבנסון הראה תמונות שצולמו על ידי מטוס הריגול לוקהיד U-2 שאיששו טענה כי ברית המועצות הציבה טילים גרעיניים בקובה, אחרי שזורין רמז שהם לא קיימים.
הערות שוליים

↑  (McKeever, pp. 526–528)
↑  (McKeever, p. 527)
↑  (McKeever, pp. 527–528)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325021005171  PLWABN: 9810558593405606  CiNii: DA09553916  GND: 129455393  ICCU: IEIV030862  ISNI: 0000 0001 0903 2656  LCCN: n97873906  NARA: 10574569  NDL: 00552234  NKC: mzk20231187361  NTA: 070663920  RERO: 02-A004002105  SNAC: w6tk4q61  SUDOC: 086760564  VIAF: 55227685   WorldCat (עם VIAF): 55227685 
זורין עם אשתו בשנת 1962
קרב סגאלה

ציור הממחיש את קרב סכאלה
קרב סגאלה התרחש ב-27 באוקטובר 1916 ובו הובסו תומכיו של הקיסר אייאסו החמישי. ההפסד של תומכי הקיסר, הבטיח את הצלחת הפיכת החצר שהושיבה במקומו את דודתו זאודיתו על כס הקיסרות האתיופית. איש ה-CIA, ההיסטוריון פול הנץ מציין ש"סגאלה היה הקרב הגדול ביותר באתיופיה מאז עדווה."
הערות שוליים

↑  למעשה הוא לא הוכתר רשמית על ידי האבונה עם זאת היו לו את כל הסמכויות
↑  Henze, Paul B. (2000). Layers of Time, A History of Ethiopia. New York: Palgrave. p. 196. ISBN 0-312-22719-1.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פביפירביר

| --- | --- |

 שמות מסחריים בישראל
 אביגן
 נתונים כימיים
 מסה מולרית:  157.029 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 מזהים
 קוד ATC:  J05AX27 
 מספר CAS:  259793-96-9
 PubChem:  492405
 ChemSpider:  431002
 
פביפירביר (באנגלית: Favipiravir), הידוע גם בשם אביגן (T-705, (Avigan, או favilavir היא תרופה אנטי-ויראלית, המפותחת על ידי טויאמה כימיקל (קבוצת Fujifilm (אנ')) מיפן עם פעילות כנגד נגיפי RNA רבים. כמו תרופות אנטי-ויראליות ניסויית אחרות (T-1105 ו-T-1106), מדובר בנגזרת של פיראזינקרבוקסמיד (אנ'). בניסויים שנערכו בחיות פביפירביר גילתה פעילות נגד נגיפי שפעת, קדחת מערב הנילוס, נגיף קדחת צהוב, מחלת הפה והטלפיים כמו גם אחרים flaviviruses(אנ'), (אנ')arenaviruses, (אנ')bunyaviruses ו alphaviruses(אנ'). הודגמה פעילות נגד enteroviruses (אנ') ונגיף קדחת השבר. פביאפירוויר הראתה יעילות מוגבלת כנגד נגיף זיקה במחקרים על בעלי חיים, אך הייתה פחות יעילה מאשר כנגד נגיפים אחרים כמו MK-608. התרופה הראתה גם יעילות מסוימת כנגד כלבת, והוא שימש בניסוי בכמה בני אדם שנדבקו בנגיף.
בפברואר 2020 נחקר פביפירביר בסין לטיפול ניסיוני במחלת נגיף קורונה 2019. ב־17 במרץ, גורמים רשמיים בסין שיערו כי התרופה אפקטיבית בטיפול ב- COVID בווהן ובשנג'ן.
מנגנון פעולה

נראה כי מנגנון פעולותיו קשור לעיכוב הסלקטיבי של פולימראז RNA תלוי RNA ויראלי. מחקרים אחרים מראים כי פביפירביר מעורר מוטציות טרנס-רנסיות קטלניות, ומייצר פנוטיפ נגיפי בלתי-נסבל. פביפירביר הוא קדם-תרופה כי הוא מפורק לצורתה הפעילה, favipiravir-ribofuranosyl-5'-אדנוזין (favipiravir-RTP), זמין בשתי נוסחאות טבליית פה או הזרקה תוך ורידית. ההאפקסנטין האנושי גואנין פוספוריבוסילטרנספרז (HGPRT) אמור למלא תפקיד מפתח בתהליך הפעלה זה. פביפירביר אינו מעכב סינתזה של RNA או DNA בתאי יונקים ואינו רעיל עבורם. בשנת 2014 אושרה פביפירביר ביפן לאחסון נגד מגפות שפעת. עם זאת, לא הוכח כי favipiravir יעיל בתאי דרכי הנשימה הראשוניות של האדם, ומטיל ספק ביעילותו בטיפול בשפעת.
סטטוס אישור

בשנת 2014 אישרה יפן את פביפירביר לטיפול בזנים ויראליים שאינם מגיבים לאנטי-וירוסים הנוכחיים. בטויאמה כימיה קיוו בתחילה שאביגן יהפוך לתרופת שפעת חדשה שיכולה להחליף את טמיפלו. עם זאת, ניסויים בבעלי חיים מראים את הפוטנציאל להשפעות טרטוגניות על עוברים, ואישור הייצור של משרד הבריאות, העבודה והרווחה עוכב מאוד ומצב הייצור מוגבל רק במקרה חירום ביפן.
במארס 2015 השלים מינהל המזון והתרופות האמריקני ניסוי קליני שלב III שבחן את בטיחותו ויעילותו של פביאפירוויר בטיפול בשפעת.
ניסויים בנגיף אבולה

כמה מחקרים שנעשו מצביעים על כך שפביפירביר עשויה להיות בעלת יעילות כנגד אבולה במדגמים על עכברים. יעילותה כנגד אבולה בבני אדם אינה מוכחת. במהלך התפרצות נגיף האבולה במערב אפריקה ב-2014 דווח כי אחות צרפתית שחלתה באבולה תוך התנדבות ללימודי רופאים ללא גבולות בליבריה התאוששה לאחר שקיבלה מינון של פביפירביר. ניסוי קליני שחקר את השימוש בפביפירביר כנגד מחלת נגיף האבולה, התחיל בגווידו, גינאה, במהלך דצמבר 2014. תוצאות ראשוניות הראו ירידה בשיעור התמותה בקרב חולים עם רמות נמוכות עד בינוניות של נגיף האבולה בדם, אך לא הייתה השפעה על חולים עם רמות גבוהות של הנגיף, קבוצה בסיכון גבוה יותר למוות. המודל הניסיוני ספג ביקורת מסקוט האמר ואחרים על כי השתמשו רק בפקדים היסטוריים. תוצאות הניסוי הקליני הזה הוצגו בפברואר 2016 בכנס השנתי בנושא רטרו-וירוסים וזיהומים אופורטוניסטיים (CROI) על ידי דאודה סיסוקו ופורסם ב-1 במרץ 2016 ב-PLOS Medicine.
מחלת נגיף SARS-CoV-2

בניסוי קטן עם גודל מדגם של 80 נבדקים הייתה לפביפירביר פעולה אנטי-ויראלית חזקה יותר ב- SARS-CoV-2 בהשוואה ללופינביר / ritonavir.
ניסויים בנגיף הקורונה (COVID-19)

במרץ 2020 הציעו גורמים סיניים כי נראה כי פביפירביר יעיל בטיפול ב-COVID-19‏. ב-6 באפריל פורסם שמדינת ישראל תבצע ניסוי קליני בתרופה ב-80 חולים בבתי החולים הדסה ואיכילוב.
ביוני 2020 הקרן הרוסית להשקעות ישירות שיתפה פעולה עם ChemRar Group בפיתוח חיסון על בסיס תרופה זו בשם אוויפאביר, שהיא גרסה גנרית של תרופה נגד שפעת בשם Avigan (‏favipiravir), המשמשת ביפן מאז 2014 לטיפול בצורות שפעת חמורות ואף אושרה לשיווק כתרופה ביתית ברוסיה.
ראו גם

ZMapp
הכנסה לכיפה

בהלכה, הכנסה לכיפה או כפייה לכיפה היא עונש מאסר שתכליתו גרימת מותם של עבריינים ללא הוצאתם להורג.
בתי הדין השתמשו בעונש זה, שאין לו מקור מקראי, במקרה של אדם שהמשיך לעבור על איסור שעונשו כרת למרות שלקה עליו פעמיים, או במקרים בהם ברור שהנידון רצח, אך לא חייב מיתה בשל פגם פורמלי בהליכי הדין המקובלים.
עונש המאסר ומקורו

על פי דברי המשנה והסברו של רב ששת במסכת סנהדרין, מכניסים את הנידון ל"כיפה", מעין צינוק, ושם "נותנין לו לחם צר ומים לחץ עד שיוקטן מעיינו", ואחר כך "מאכילין אותו שעורין עד שכריסו מתבקעת". מקור השם כיפה הוא בשורש כפ"ף, על שום היות האדם הנמצא בתוכה כפוף, או בגלל צורתו הקמורה של המבנה שהיה רחב מלמטה וצר מלמעלה, כעין כיפה. הרמב"ן בפירושו לתורה מביא את פירוש הרד"ק הקושר בין הביטויים "בית הסוהר" ו"כיפה" המסמלים שניהם מבנה עגול.
הרמב"ם מתאר את צורת ה"כיפה": "מושב מאסר עושין אותו בבתי הסוהר, ויש בגובהו כקומת האדם בלבד, ואין לו בו איפה לשכב ולא לישון". האמורא ריש לקיש מצא רמז לעונש זה בפסוק בספר תהלים: "תמותת רשע רעה", כלומר, רעתו (המתמדת) של הרשע גורמת להמתתו.
לדעת רש"י והרמ"ה[דרושה הבהרה] מקור העונש בהלכה למשה מסיני, אבל מדברי הרשב"א והריב"ש עולה שמדובר בתקנת חכמים כאשר הייתה השעה צריכה לכך, המבוססת על סמכות חכמים להעניש גם בעונשים שאינם כתובים בתורה במקום צורך.
החייבים בעונש

מטרת ההכנסה לכיפה היא התמודדות עם מצבים קיצוניים בהם ברור לבית הדין כי טוב מותו של הנאשם מחייו, מחמת קלקול מוסרי מוחלט, או מחמת היותו רוצח שיש קשיים פורמליים בפסיקת דינו למוות. המצבים בהם משתמשים בהכנסה לכיפה הם:
אדם שעבר עבירה שחייבים עליה כרת וקיבל מלקות כדין, אך חזר ועבר עליה מספר פעמים. ישנה מחלוקת אחרי כמה פעמים מכניסים לכיפה, והרמב"ם פוסק שבפעם השלישית אין מלקים אלא מכניסים לכיפה.
רוצח שלא ניתן להוציא אותו להורג כי לא הייתה התראה או שהייתה בעיה בעדות.
ראו גם

הענישה בהלכה
לקריאה נוספת

מנחם אלון, "המאסר במשפט העברי", בתוך: ספר היובל לפינחס רוזן, ירושלים תשכ"ב, עמ' 176–178
אריה רייך, "עונש הכיפה במשפט העברי", מעליות ז (תשמ"ו), עמ' 31–41.
מנחם אלון, "תגובה למאמר 'עונש הכיפה'", מעליות ז (תשמ"ו), עמ' 42–43.
הערות שוליים

↑  הגדרה זו עולה מחידושי הר"ן על תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף פ"א, עמוד ב', שקבע שהכנסה לכיפה ”לא מיקריא מיתת בי"ד דממילא הוא שמת”, ו”הריגה דרך הפקר”, שהכרחית מחמת הפסוק ”ולארץ לא יכופר לדם אשר שופך בה כי אם בדם שופכו”. וכפי שביאר הרב נח גרדנשוורץ (במאמר המצורף להלן) בדעת הר"ן: ”החלטה של ב"ד לדאוג לכך שימי חייו של הרוצח לא יהיו ארוכים”.
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק י"ח, הלכה ד'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף פ"א, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ע"ט, עמוד ב' וכן משנה תורה לרמב"ם, הלכות רוצח ושמירת נפש, פרק ד', הלכה ח'; יש לציין שלדעת האמוראים ריש לקיש ורבא בדף ע"ט, בוצע דין זה גם על בע"ח שהרג אדם, במקרה של פגם פורמלי כנ"ל.
↑  ר"ן ויד רמ"ה סנהדרין, דף פא, עמוד ב. ראו גם משנה, מסכת מדות, פרק א', משנה ח'.
↑  רמב"ן על בראשית לט כ; ראו גם מצודת ציון, ספר דברי הימים ב', פרק ט"ז, פסוק י' - על המילים: "בית המהפכת".
↑  פירוש המשניות לרמב"ם, סנהדרין, ט, ה
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף פ"א, עמוד ב' ופירוש רש"י שם
↑  רש"י, מסכת סנהדרין, דף פ"א, עמוד ב', ד"ה והיכא רמיזא.
↑  שו"ת הרשב"א החדשות, סימן שמט; שו"ת הריב"ש, סימן רנ"א.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף פ"א, עמוד ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק י"ח, הלכה ד'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר נזקים, הלכות רוצח ושמירת נפש, פרק ד', הלכה ח'
| דיני נפשות ביהדות |
| --- | --- | --- |
| מיתה שלא בידי בית דין | מיתה בידי שמיים • הבא במחתרת • הבא להורגך השכם להורגו • רודף • מוסר • קנאים פוגעים בו • מורידין ולא מעלין • גואל הדם |  |
| מרכיבי הדינים | סנהדרין בלשכת הגזית • סנהדרין קטנה וסנהדרין גדולה • עדות • התראה |  |
| איסורים ומצוות | רצח במשפט העברי • לא תרצח • ייהרג ואל יעבור • מסירות נפש • קידוש השם • לא תעמוד על דם רעך • עדים זוממים • פיקוח נפש • קדושת החיים • שמירת הנפש • מאבד עצמו לדעת |  |
| שונות | כרת • הכנסה לכיפה • קם ליה בדרבה מיניה • עיר מקלט • שינוי הדין • המתת חסד בהלכה • הפלה • שור הנסקל • דיני בני נח |  |
| ארבע מיתות בית דין | ארבע מיתות בית דין |  |
| חייבי סקילה | עבודה זרה • נערה המאורסה • חילול שבת • מסית • מדיח • ברכת השם • קללת אב ואם • משכב בהמה • משכב זכר • שוכב עם אמו • שוכב עם אשת אביו • שוכב עם כלתו • בן סורר ומורה • מכשף • בעל אוב • ידעוני |  |
| חייבי שרפה | בת כהן שזינתה • שוכב עם אישה ובתה או אשה ונכדתה • שוכב עם בתו או נכדתו |  |
| חייבי הרג | עיר הנידחת • רוצח |  |
| חייבי חנק | אשת איש • הכאת הורים • גונב איש • זקן ממרא • נביא שקר |  |
ג'יימס אוטרי

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1954 מחוז פוטר, ארצות הברית 
 הוצאה להורג:  14 במרץ 1984 (בגיל 29) האנטסוויל, טקסס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות קפטן ג'ו בירד
 
ג'יימס דייוויד אוטרי (באנגלית: James David Autry;‏ 27 בספטמבר 1954 – 14 במרץ 1984) היה רוצח מורשע במדינת טקסס, ארצות הברית שנידון למוות. בעת הוצאתו להורג, כשהמחטים מחוברים לוורידיו, התקבל צו עיכוב ביצוע מבית המשפט, עקב הקפאת עונש המוות בכל ארצות הברית. לרוע מזלו של אוטרי הקפאה זו הייתה זמנית בלבד. עם חידוש העונש, אוטרי הוצא להורג בזריקת רעל.
ביוגרפיה

אוטרי, יליד אמרילו, טקסס, הורשע ב-20 באפריל 1980 בירי בפקידת חנות הנוחות של פורט ארתור, שירלי דרואט, באמצעות אקדח בקוטר 38 מ"מ. לאחר מכן הוא ירה בראשיהם של שני העדים, אחד מהם, ג'ו ברוסארד, כומר קתולי, מת מיד,והשני,  ואנתנסיוס סוורנאס, ימאי יווני, שרד אך נותר עם נזק מוחי בלתי הפיך. הפשע בוצע עם שותפו לדירה של אוטרי, ג'ון אלטון סנדיפר. זאת לאחר שדרואט ביקשה לגבות ממנו 2.70$ עבור קרטון בקבוקי בירה. לאחר הירי אוטרי לקח את הקרטון, ובקופה לא היה חסר כסף. אוטרי נודע בשם "קאובוי" ונגזר עליו גזר דין מוות. ב-4 באוקטובר 1983, הוא היה חגור לאלונקה בחדר ההוצאה להורג, כשמחטים בזרועותיו, כאשר הגיע צו עיכוב ביצוע. זאת לאחר שמעמדו החוקי של עונש המוות בארצות הברית המתין להסדרה.
לבסוף, אוטרי הוצא להורג ב-14 במרץ 1984. הייתה זו ההוצאה להורג השנייה בטקסס מאז החזרת עונש המוות במדינה לאחר פסק הדין "גרג נגד ג'ורג'יה". הוא סירב לומר מילים אחרונות, אך ביקש ארוחה אחרונה של המבורגר, צ'יפס וד"ר פפר. הוא טען שמוות בזריקת רעל "זה לא גברי", והעדיף להיתלות או שראשו ייערף. הוא גם אמר שהוא מעדיף הוצאה להורג על פני מאסר עולם. הוא עתר למועצת התיקונים של טקסס, בבקשה להקרין את הוצאתו להורג בטלוויזיה, בטענה שההוצאה להורג "אינה ממשית" לציבור, אלא אם כן הם יצפו בה, אך בקשתו נדחתה.
אוטרי נקבר בבית הקברות קפטן ג'ו בירד.
סיפורו, משמש בין היתר להסביר את זכויותיהם של אסירים (אנ'), כולל נידונים למוות. בפרט, נימוק לחובת חיטוי המזרק (או העירוי) עבור זריקה שממילא אמורה להרוג.
ראו גם

עונש מוות בארצות הברית
הערות שוליים

↑  Killer dies smiling, UPI, ‏3 בפברואר 1984
↑  "Texas Executes Convicted Killer Who Won Late Reprieve In 1983". The New York Times. 14 במרץ 1984. אורכב מ-המקור ב-15 במאי 2022. נבדק ב-15 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "When someone is executed by lethal injection, do they swab off the arm first?"(אורכב 26.05.2008 בארכיון Wayback Machine) The Straight Dope.
1 2  Taylor, Paul (14 במרץ 1984). "Texas Murderer Is Executed by Injection". The Washington Post. נבדק ב-29 באוגוסט 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  גרדיאן, אחרי שצפה ב-429 אסירים מסיימים את חייהם, כתב ההוצאות להורג של אי-פי פורש, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2018
↑  Drimmer, Frederrick (1990). Until You are Dead...: The book of executions in America. New York: Carol Publishing Group. pp. 81–82. ISBN 0-8065-1184-2.
↑  "James David "Cowboy" Autry (1954-1984) - Find A". Find a Grave.
↑  בלדד השוחי, בהוצאות להורג מחטאים את המזרק?, באתר כלכליסט, 5 באפריל 2012
עלי אל-מונטאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  90 מטר
 קואורדינטות:  31°29′22″N 34°28′25″E﻿ / ﻿31.4893282°N 34.4737369°E﻿ / 31.4893282; 34.4737369
  (למפת עזה מוגדלת) עלי אל-מונטאר(למפת עזה רגילה) עלי אל-מונטאר
 
מראה העיר עזה מעלי מונטר, 1910
עלי אל-מונטאר (בערבית: علي المنطار, בתעתיק מדויק: עלי אלמנטאר; נקראת בעברית גם עלי מונטר; בערבית מכונה גם תֶלֶּ אלְמֻנְטַאר (تل المنطار) או תַלֶּתֶ אלְמֻנְטַאר (تلة المنطار)) היא גבעה בגובה 90 מטר מעל פני הים המתנשאת מדרום־מזרח לעיר עזה. כיום האזור מיושב והוא אחת משכונות העיר. בעבר אירעו קרבות קשים על השליטה בגבעה אשר שלטה בתצפית ובאש על עזה. במיוחד התפרסמו הקרבות בין הצבא הבריטי והצבא העות'מאני במהלך מלחמת העולם הראשונה והקרב בין צה"ל והצבא המצרי במלחמת ששת הימים. הגבעה נקבעה ב־1922 כנקודת המוצא ברשת ישראל הישנה וקיבלה את הערך 100000x100000. כיום אפשר לזהות את הגבעה מרחוק בזכות בריכת מים הניצבת בסמוך לפסגתה.
מקור שמה של הגבעה בא כנראה מפירוש המילה מונטר בארמית – צופה, שומר, כפי שנקראים מספר הרים נוספים באזור. הטענה היא כי הגבעה שימשה כעמדת תצפית קדמית במטרה להתריע מפני אויב המתקרב לעיר וכך קיבלה את שמה. סברה אחרת מניחה כי הגבעה נקראת על שם השייח' הקבור במקום ואשר קברו היווה מקום עלייה לרגל. סברה אחרת היא כי מקור השם הוא בקדוש הנוצרי מונטריוס שהיה איש דת שפעל להפצת הנצרות בשלהי המאה החמישית לספירה. על פי אחת המסורות זהו המקום אליו נשא על גבו שמשון הגיבור את שערי עזה.
קרבות עזה במלחמת העולם הראשונה

לאחר שבמהלך 1916 נאבקו האימפריה הבריטית והאימפריה העות'מאנית על השליטה בתעלת סואץ ובחצי האי סיני, הצליחו הכוחות הבריטיים לדחוק את הטורקים מחצי האי סיני מזרחה ובתחילת 1917 עמדו באזור רפיח. הטורקים נערכו בקו הגנה בין עזה ובין באר שבע. על הכוח הטורקי פיקד הקצין הגרמני פרידריך קרס פון קרסנשטיין. שלושה קרבות נערכו באזור עזה, אשר נחשבה כנקודת מפתח לכיבוש ארץ ישראל.
כוחותיו של צ'ארלס דובל - מפקד הכוח הבריטי, נעו בחסות החשכה והערפל ב-26 במרץ לעמדות התקיפה שלהם. דיוויזיית רגלים מתוגברת תקפה את רכס עלי מונטר הסמוך לעזה ואילו יחידות הפרשים תקפו את העיר ממזרח ומצפון. לאחר קרב קשה, הצליחו הרגלים הבריטיים לכבוש את עלי מונטר והפרשים האוסטרלים כיתרו את העיר מכל עבריה. דובל, אשר לא היה בטוח בהצלחת כוחותיו, נתן עם ערב פקודת נסיגה ובכך מסר בעצם את הניצחון בקרב לטורקים.
הבריטים, אשר היו מעודדים מהגעת מסילת הברזל וקו המים שסללו בסיני עד למפקדתם בדיר אל בלח, החליטו לתקוף את עזה בשנית. אלא שבמשך שלושת השבועות שחלפו מהקרב הראשון, חיזק קרס פון קרסנשטיין את עמדותיו בקו עזה-באר שבע והכוח שבפיקודו הצליח להדוף את התקפת הכוח הבריטי תוך שהוא גורם לו אבדות קשות.
מלחמת ששת הימים

במלחמת ששת הימים הותקפה הגבעה על ידי עוצבת מילואים של צה"ל שכללה את  חטיבה 11 (מילואים), גדוד שריון מילואים מוקטן וגדוד 202 של חטיבת הצנחנים. על העוצבה פיקד אלוף-משנה יהודה רשף והיא הייתה חלק מאוגדה 84 בפיקוד ישראל טל שהייתה אחראית על כיבוש רצועת עזה וצפון סיני. מולה עמדה הדיוויזיה ה-20 (הפלסטינית) של הצבא המצרי.
כוחות שיצאו מאזור קיבוץ נחל עוז בבוקר 5 ביוני 1967 הצליחו להשתלט על מספר מוצבי משנה ממזרח לגבעה. המאמץ העיקרי לכיבוש הגבעה הגיע מדרום. כוח השריון וגדוד 202 בפיקודו של צבי בר נכנסו לרצועת עזה, יחד עם כוחות אחרים של האוגדה, בכביש המוביל לחן יונס. משם פנו צפונה לכיוון עזה. בצומת המצוי מדרום לעזה נתקל הכוח הישראלי במוצב פלוגתי. פלוגת החוד של גדוד הצנחנים (בפיקודו של המפקד יחיאל אמסלם ולאחר נפילתו בקרב בפיקודו של סגנו נחמיה כהן) נשארה להילחם מול המוצב בצומת בעוד שעיקר הכוח המשיך צפונה. כוח משנה, גדוד 54 בפיקוד צבי לבנון, כבש את מוצב המשנה אל-קובה המצוי מדרום לעלי אל-מונטאר, והכוח שנותר מגדוד הצנחנים הצליח לכבוש בשעה 18:00 את גבעת עלי אל-מונטאר מכיוון מערב, לאחר שבמשך כל הקרב היה תחת ירי מרגמות. בקרב על כיבוש המוצב שבצומת נהרג מפקד הפלוגה וסגנו השלים את כיבוש המוצב והמשיך עם הפלוגה צפונה במטרה לחבור אל הכוח העיקרי. מארב מצרי, שהתארגן לאחר שכוחות צה"ל כבר עברו בציר, פגע בכוח הסמ"פ. המארב הורכב מטנקים ותול"רים ופגע בזחל"מים עליהם נע הכוח. בין הנפגעים היו גם סגן מפקד הפלוגה ושני מפקדי המחלקות שנהרגו בשלב מוקדם של הלחימה. את חילוץ הפצועים וההגנה על הכח ארגן אחד מסמלי המחלקות. רק בבוקר שלמחרת הצליחו כוחות של צה"ל לחבור אל שרידי הפלוגה ולחלץ אותם.
הערות שוליים

↑  ששון בר-צבי, קברי הבדואים בנגב: אמונות, מסורות ופולחן, יום העיון בנושא הבדואים לזכרו של יצחקי נצר, 24, פברואר 1993
↑  ישראל שפירא, ‏שמשון הגיבור שבר את הארמון הקדום; לאן הוא לקח את שערי עזה?, באתר כיכר השבת, 2 בנובמבר 2023
↑  סמל הנגבי אביגדור, באתר הגבורה