צביון זברה
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

נתוני הרבייה של המין ידועים בעיקר מהשבי. צביונים אלו יכולים להתרבות כל השנה ללא עונה מוגדרת, כאשר היחום נמשך יום אחד. הנוכחות של היחום לאחר ההמלטה של הנקבה מאפשרת לה להרות שוב תוך 10 ימים בלבד לאחר הלידה. ייתכן שהסיבה לכך שנקבות צביון הזברה גדולות מהזכרים היא משום שהן נמצאות במרבית חייהן בהריון. הזכרים קובעים את מצב הפוריות של הנקבה על ידי בדיקת השתן, שלאחריה הם פותחים את הפה ומקפלים את השפה העליונה לאחור - תגובה האופיינית לבעלי חיים רבים. במשך הימים שלפני היחום הזכרים ייחלו להפריש נוזל מבלוטות הריח שבעיניים על ראשה, צווארה וגבה של הנקבה בתדירות גוברת והולכת, וככל הנראה התנהגות זו אמורה לאותת בטבע לזכרים אחרים שהנקבה כבר מחוזרת. החיזור של הזכר נעשה על ידי הליכה אחר הנקבה במהירות בעודו מלקק את צווארה, רגליה האחוריות ופלג הגוף האחורי, בזמן שהנקבה תהיה עם ראש שפוף ומתוח ואוזניים מקופלות לאחור. בשלבים מתקדמים יותר הזכר ימתח את צווארו קדימה על גופה של הנקבה. במהלך החיזור הזכר ולפעמים אף הנקבה עושים קולות חרחור מהגרון.
| --- | --- |


פריטי מזון שונים הנאכלים על ידי צביון זברה.
הרבייה המוצלחת מתבצעת בעיקר בשעות הלילה, עם ניסיונות הזדווגות קצרים שחוזרים על עצמם בתדירות גבוהה; בדרך כלל לפני כל ניסיון כזה הזכר בועט ברגליה האחוריות של הנקבה. הנקבה עלולה להאיץ את קצב ההליכה שלה אם היא אינה מעוניינת להזדווג באותו זמן. הזכר לוחץ עם רגלו הקדמית על גופה של הנקבה לזמן רב על מנת לזרז את מוכנותה להזדווג. ההריון נמשך 221–229 ימים (כ-7.5 חודשים), לאחריהם נולד עופר יחידי. פי הטבעת של הנקבה הופך לנפוח רק כשני ימים לפני הלידה, ומספר שבועות לפני הלידה זנבה של הנקבה מעוקל לצדדים בצורה מוגזמת כדי למנוע כאב בעת מגע עם האזור האחורי. במהלך ההמלטה פי הטבעת מתרחב ומתכווץ שוב ושוב והלידה מתרחשת לרוב בעמידה. זמן הלידה הוא לרוב בשעות הבוקר המאוחרות. מיד לאחר הלידה הנקבה מלקקת את מי השפיר מהעופר ולאחר מכן גם אוכלת את השליה כדי שטורפים לא יריחו זאת. העופר נולד עם דפוס פסים האופייני למין, אך הפסים בעל גוון כחלחל מעט וצמודים מאוד אחד לשני, וראשו צווארו ורגליו בצבע אדום או חום כהה - כך שהבוגרים בהירים יותר לעומתו. בדומה לרוב עופרי האנטילופות, הרגליים שלו ארוכות יותר ביחס לגוף בניגוד לבוגרים, והעור שלו רך יותר עם שערות ארוכות גם באזור הפנים (אצל הבוגרים הן דלילות או נושרות באזור זה). המשקל של העופרים בעת הלידה הוא 1.75-1.5 ק"ג המהווה כ-10% ממשקל גופה של האם, ובכך הוא כבד יחסית אפילו לעומת יונקים גדולים יותר שמשקלם נמוך יחסית למשקל האם. הזכרים כבדים מעט מהנקבות בעת הלידה.
למרות שהעופרים של צביוני זברה מפותחים למדי בעת הלידה, הם שוכבים במקום מוסתר בצמחייה הסבוכה במשך 2–3 השבועות הראשונים לחייהם, כשאימם מגיעה לבקרם מספר פעמים ביום למשך כמה דקות. הם מסוגלים לינוק תוך 15–30 דקות לאחר הלידה, ובמשך השבועות הראשונים הם יונקים כארבע פעמים ביום. העופרים גדלים במהירות: 2.2-1.71 ק"ג בגיל 8–10 ימים, 3.60-2.85 ק"ג בגיל 25–30 ימים, ו-4.62-3.62 לאחר 40–45 ימים. הם מתחילים לכרסם מזון מוצק לאחר שבוע אחד, ונגמלים לאחר 95 ימים (כ-3 חודשים). בגיל 120 ימים הם הופכים לעצמאים ולעיתים אף לפני כן. הנקבות מגינות על צאצאיהן מטורפים קטנים, ובאופן יוצא דופן גם הזכר עשוי ליטול חלק בהגנה ובגידול העופר. הקרניים של העופר מתחילות לצמוח כבר לאחר חודש או חודשיים, והצבע של הפרווה מתחיל להזהיב ולהתבהר החל מגיל חודשיים. לאחר 6–9 חודשים העופרים בעלי צבע הפרווה וגובה ממוצע כשל הבוגרים, אך עדיין הם נבדלים מהבוגרים בשל המראה העדין יותר שלהם. הם מגיעים לבגרות לאחר כשנתיים.
תוחלת החיים של צביון הזברה בשבי היא 11–13 שנים.