stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניידות חברתית
הערות שוליים

↑  נַיָּדוּת חֶבְרָתִית במילון תכנון מרחבי (תשמ"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Carter, J. (July 23, 2013). Why social mobility matters- and income inequality does not. Acton Institute PowerBlog.
1 2  Nunn, A., Johnson, S., Monro, S., Bickerstaffe, T. and Kelsey, S. (2007). Factors influencing social mobility. Leeds: Corporate Document Services, 450: 3-4.
↑  Grusky, D.B. and Cumberworth, E. (2010). A National Protocol for Measuring Intergenerational Mobility?. Workshop on Advancing Social Science Theory: The Importance of Common Metrics. Washington, D.C.: National Academy of Science.
↑  World Economic Forum (January 19, 2020). The Global Social Mobility Report 2020- Equality, Opportunity and a New Economic Imperative. Weforum Website.
1 2  קרן רש"י (מרץ 2019). מתווה קרן רש"י למוביליות חברתית: המלצות מדיניות לאומית. אתר הקרן.
↑  Kaelble, H. (2001). Social Mobility, History of In International Encyclopedia of the Social & Behavioral Sciences. Elsevier: Amsterdam.
1 2  Sorokin, P. (1927). Social Mobility. New York: Harper and Brothers.
↑  Samiksha, S. (Last Seen: April 1, 2021). Social Mobility: The Meaning, Types and Factors Responsible for Social Mobility. Yourarticlelibrary Website.
1 2 3 4 5  Corporate Finance Institute (2021). What Is Social Mobility?. CFI Website.
↑  OECD (2018). A Broken Social Elevator? How to Promote Social Mobility. OECD Website.
↑  אשר שכטר, מאחורי המילים: המונח שמסווה את הפערים החברתיים, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2012
↑  Encyclopedia.com (Last Update: February 16, 2021). Upward Mobility. Encyclopedia.com Website.
↑  The Mandarin (November 20, 2017). Moving up: why social mobility matters. The Mandarin Website.
↑  Sociologyguide (Last Seen: April 1, 2021). Types of Social Mobility. Sociologyguide Website.
↑  World Economic Forum (January 19, 2020). Global Social Mobility Index 2020: why economies benefit from fixing inequality. Weforum Website.
↑  Krueger, A.B. (2012). The Rise and Consequences of Inequality in the United States. Council of Economic Advisers.
↑  Bloomberg (Last Seen: April 1, 2021). The Great Gatsby Curve: Declining Mobility. Bloomberg Website.
↑  Vandivier, D. (June 11, 2013). What is The Great Gatsby Curve?. The White House.
↑  הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (2018). הסקר החברתי 2018. אתר הלשכה.
↑  אדריאן פילוט, הניידות החברתית בישראל עדיין נמוכה: השכלת ההורים קובעת את עתיד ילדיהם, באתר כלכליסט, 29 באוקטובר 2019
↑   אביעד הומינר-רוזנבלום, מבטיחים לכם שוויון הזדמנויות? אל תאמינו, באתר TheMarker‏, 30 בינואר 2019
↑  ניסן, י' (22 בנובמבר 2018). מחיר למשתכן – המדריך המלא לשנת 2021. מרכז הנדל"ן.
↑   דניאל שגב, ההטבה לבני המקום במחיר למשתכן - אפליה פסולה, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2019
↑  שלומית צור, בקשה לתביעה ייצוגית: אפליה בתוכניות הדיור המסובסד, באתר כלכליסט, 7 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551037505171  PLWABN: 9810617086805606  BNE: XX525549  BnF: cb11937473g (data)  GND: 4077572-0  HDS: 015995  LCCN: sh85123976  LNB: 000068272  NDL: 00571915  NKC: ph125794  SUDOC: 027303349 
שמונת הגורמים המשפיעים ביותר על ניידות חברתית
עשר המדינות המובילות במדד הניידות החברתית העולמי, 2020, וישראל
נתן נחום רבינוביץ

| --- | --- |

 לידה:  1873
 פטירה:  1943 (בגיל 70 בערך)
רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ (1873 תרל"ג-1943 תש"ג) היה האדמו"ר מקרימילוב, בנו של האדמו"ר אברהם יששכר בער רבינוביץ מראדומסק. מרכז החסידות היה בעיר קרימילוב שבפולין ולאחר מכן בזוויירצ'ה.
תולדותיו

נולד לרבי אברהם ישכר בער הכהן רבינוביץ מראדומסק, בעל חסד לאברהם, בנו של רבי שלמה מראדומסק. בחיי אביו נתמנה לכהן כרב בעיירה קרימילוב. עם פטירת אביו בי"ג באלול ה'תרנ"ב מינו רוב חסידי ראדומסק את רבי יחזקאל רבינוביץ בעל כנסת יחזקאל לשבת על כיסא האדמורו"ת בראדומסק, אולם חלק מהחסידים פנו אל הבן הצעיר, רבי נתן נחום הכהן, והכתירו אותו לאדמו"ר מקרימילוב.
הרב רבינוביץ למד אצל אביו ונסע גם אל האדמו"ר יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה, ואל האדמו"ר דוד משה פרידמן מטשורטקוב. אף לאחר הכתרתו המשיך לנסוע אל רבותיו.
עם הימים, עבר האדמו"ר לעיר זוויירצ'ה הסמוכה לקרימילוב. הסיבה לכך הייתה כרוכה בדרישת חסידיו שרצו להגיע להסתופף בצילו, והדרך לעיירה הקטנה קרימילוב לא הייתה קלה. לעומת זאת, הדרך לזוויירצ'ה הייתה נוחה ונגישה יותר, עם תחנת רכבת משלה.
האדמו"ר יסד שטיבלך בעשרות[דרוש מקור] ערים ועיירות ברחבי פולין. אף במדינת גליציה נוסדו שטיבלך בודדים. ביוזמת האדמו"ר נפתחה רשת ישיבות "חסד לאברהם" לחסידי קרימילוב, על שם ספרו של אביו.
האדמו"ר נודע בימיו כ"זקן האדמו"רים" עקב היותו מכהן כאדמו"ר שנים רבות, קרוב ליובל שנים, מאז פטירת אביו בשנת ה'תרנ"ב. דבר זה נדיר היה מאוד בתקופות אלו.
בשנות השואה

בשנות השואה שהה האדמו"ר בגטו ורשה. חסידיו מזגלמביה שלא סבלו כל כך מרעב, שלחו לאדמו"ר חבילות מזון והוא חילקם בין יהודי הגטו. כדי להצילו, העסיק אותו אברהם הנדל בבית החרושת שולץ, יחד עם עוד כמה אדמו"רים ורבנים ידועים. ביום כ"ט בניסן ה'תש"ג נלקח האדמו"ר למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נרצח על ידי הגרמנים. עם רציחת האדמו"ר בשנות השואה נסתם הגולל על חסידות זו.
משפחתו

לאדמו"ר תשעה ילדים (כולם מלבד חיה שרה ופריידל נספו בשואה):
רבי שלמה אלימלך - כיהן כרבה של זוויירצ'ה, בעת שכיהן שם אביו באדמורו"ת. היה חתן דודו רבי יחזקאל רבינוביץ מראדומסק בעל הכנסת יחזקאל.
רבי אברהם ישכר מאיר - חתנו של רבי שמואל צבי דנציגר מאלכסנדר.
רבי יעקב יחזקאל - חתנו של רבי יצחק מנחם מנדל דנציגר מאלכסנדר.
רבי דוד משה - חתנו של בן דודו רבי שלמה חנוך רבינוביץ מראדומסק, וראש רשת הישיבות כתר תורה של חסידות ראדומסק.
אסתר פרומט - אשת רבי ישעיהו אנגלרד, רבה של סוסנוביץ.
חיה שרה - אשת רבי ישעיהו שפירא, האדמו"ר החלוץ.
פריידל - אשת רבי חנוך העניך בורנשטיין, האדמו"ר הרביעי בחסידות סוכטשוב.
בתו - אשת רבי יעקב הלוי הלשטוק, ראב"ד בעיר אוסטרובצה ובנו של רבי יחזקאל הלוי הלשטוק, האדמו"ר מאוסטרובצה.
בתו - אשת רבי דוב בער קאליש, האדמו"ר מלויביטש, מגזע חסידות וורקא.
הערות שוליים

1 2  ביטאון תפארת ראדאמסק תשס"ב
↑  אלה אזכרה, כרך ה', עמ' 100.
רי"ף

.
| --- | --- |

 לידה:  1013 ד'תשע"ג קלעת חמאד, המדינה החמאדית (אנ') 
 פטירה:  20 באפריל 1103  (בגיל 90 בערך) י' באייר ד'תתס"ג  לוסנה, האימפריה המוראביטונית
 כינוי:  אלפסי, הרי"ף
 מדינה:   האימפריה המוראביטונית
 תקופת הפעילות:  ? – 19 במאי 1103 
 השתייכות:  רבני צפון אפריקה, רבני אלג'יריה, רבני תוניסיה, רבני ספרד, ראשונים
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה
 רבותיו:  רבנו חננאל ורב ניסים גאון
 תלמידיו:  בנו רבי יעקב, הרב יוסף אבן מיגאש, רבי יהודה הלוי, רבי אפרים מקלעה חמאד, רבי ברוך אלבאליה
 חיבוריו:  "הלכות רבתי" ('הלכות רב אלפס' ו'ש"ס קטן')
 
הרי"ף - רבי יצחק בן יעקב אלפסי (ד'תשע"ג, 1013 – י' באייר ד'תתס"ג, 1103) מן הראשונים, היה מגדולי פוסקי ההלכה היהודית.
תולדות חייו

הרי"ף נולד בכפר קלעת חמאד באלג'יריה. הוא למד בישיבת קירואן שבתוניסיה. הוא חי בתפר שבין תקופת הגאונים לתקופת הראשונים, חתם את תקופת הגאונים והחל את תקופת הראשונים, לכן יש המכנים אותו "גאון", כיוון שלא היסס לחלוק על הגאונים.
יש הסבורים כי עבר לעיר פאס שבמרוקו ושעל שמה קיבל את הכינוי אלפסי. אחרים סבורים שיש לתת אמון בדברי רבי אברהם אבן דאוד, שאינו מזכיר את העיר פאס בתולדות הרי"ף, ולכן לדעתם אין משמעות השם היא שמוצא משפחתו מפאס. בשנת 1088, בגיל שבעים וחמש, הכריע הרי"ף במשפט ממוני נגד אדם אלים, וכתוצאה מכך נאלץ לנוס לספרד (יש אומרים שהייתה זו הלשנת שווא של אויביו). בתחילה התיישב בקורדובה ומשם עבר לאליסנה, בה שימש כראש ישיבת אליסנה אחר פטירת רבי יצחק אבן גיאת, ובה שהה עד יום מותו, שם נקבר.
הרי"ף נפטר בשנת 1103 (י' באייר ד'תתס"ג) והוא בן תשעים. על מצבת קברו חקקו את השורות הראשונות מתוך קינה שחיבר עליו רבי משה אבן עזרא:
כִּתְבוּ בְּעֵט בַּרְזֶל עֲלֵי שָׁמִיר / שֶׁבֶר אֲשֶׁר הָיָה לְזִכָּרוֹן,
יִבְלוּ יְמוֹת עוֹלַָם וְיִתְחַדֵּשׁ / אֶבְלוֹ לְכָל יָבֹא לְדוֹר אַחְרוֹן.
אִמְרוּ: בְּקֶבֶר זֶה מְאוֹר חָכְמָה / נִקְבָּר וְהָעוֹלָם בְּעִוָּרוֹן.
על שמו נקרא היישוב כפר הרי"ף, שכונת הרי"ף באופקים, וכן בתי כנסת, מוסדות ורחובות ערים בישראל.
חיבוריו > הלכות רב אלפס

הרי"ף התפרסם בעיקר בשל חיבורו על התלמוד, ספר ההלכות שהקיף 24 מסכתות בשלושה סדרים, מועד, נשים ונזיקין, שהיו רלוונטיות להלכה בתקופתו. חיבור זה התכנה מאוחר יותר בשם "תלמוד קטן" או "ש"ס קטן". יש הטוענים כי שמו המקורי הוא "הלכות רבתי", אם כי בכתבי הראשונים הוא נקרא לרוב 'הלכות' או הלכות ר' יצחק, ובש"סים שבו מודפס "הלכות רב אלפס" (בעקבות התוספות שמצטטים אותו תמיד בשם 'רב אלפס').
את ספרו כתב במתכונת התלמוד, כשהוא מתמצת, מעתיק ומרכז רק את הדברים שלדעתו נוגעים להלכה. בכך יצר לתלמוד עמוד שדרה הלכתי שמקל על פסיקת ההלכה, כמו גם עריכה של תלמוד מקוצר, להקלה על תפוצתו ולימודו של התלמוד. בפסיקתו, קבע הרי"ף עדיפות לתלמוד הבבלי. בנוסף לכך גם הכליל בחיבורו מעט דברי אגדה, בפרט כאלו הנוגעים לדברי מוסר, אף שאת רובם השמיט כי אינם נוגעים להלכה. 'הלכות הרי"ף' הן לא רק תמצות של התלמוד הבבלי. הרי"ף השתמש במקורות נוספים: מקורות תנאיים כמו תוספתא ומדרשי הלכה, מקורות אמוראיים – התלמוד הירושלמי, מקורות גאוניים וחיבורי רבותיו – רבנו חננאל ורב נסים גאון. כל זאת, כדי להשלים את התמונה ההלכתית של הדינים הנוהגים בזמן הזה. על ספר זה חוברו פירושים רבים, ואף לו כדוגמת הרמב"ם, יש נושאי כלים שנכתבו על מנת לבארו.
חיבוריו > חיבורים נוספים

בנוסף, חיבר ספרות ענפה של שאלות ותשובות, שמתוכה הגיעו לידינו מאות תשובות בעברית ובערבית.
הרמב"ם החשיב את הרי"ף ואת תלמידו רבי יוסף אבן מיגאש לרבותיו. הראב"ד החשיב את הרי"ף לרבו הגדול, וכשהשיג עליו עשה זאת בלשון עדינה שלא כדרכו. כן הרמב"ן, ור"י בעל התוספות התייחסו אליו בהערצה מופלגת. רוב חכמי ההלכה מתייחסים אליו כאל סמכות העל בפסיקות ההלכה.
לצד הרמב"ם והרא"ש, הרי"ף הוא אחד משלשת עמודי ההוראה שעליהם השתית ר' יוסף קארו את פסיקתו בשולחן ערוך, המהווה את אחד היסודות החשובים בהלכה מאז שנכתב.
מתלמידיו

רבי יעקב - בנו.
רבי יוסף אבן מיגאש (הר"י מיגאש), תלמידו המובהק וממשיך דרכו כראש הישיבה.
רבי יהודה הלוי, מחבר ספר ה"הכוזרי".
רבי אפרים מקלעה חמאד - שהשיג על רבו השגות רבות המובאות בשמו בראשונים.
רבי ברוך בן יצחק אִבְּן אלבאליה.
פרשניו

"תלמידי רבנו יונה" על מסכת ברכות
רבי יהונתן הכהן מלוניל
רבי זכריה אגמאתי
רבנו נסים
נימוקי יוסף לרבי יוסף חביבא
הגהות חות יאיר לרבי יאיר חיים בכרך
חידושי אנשי שם - לקט חידושים
בנוסף נדפסו סביב לרי"ף: "ספר המאור" לרבי זרחיה הלוי (המחולק ל"מאור הקטן" על סדר מועד, ול"מאור הגדול" על סדרי נשים ונזיקין) - ספר שענינו השגות על דברי הרי"ף. ושני הספרים שנכתבו על מנת להגן על הרי"ף מפני השגות הרז"ה, הראב"ד בספרו "כתוב שם" (אף שלראב"ד עצמו ישנם השגות על הרי"ף), והרמב"ן בספריו "ספר הזכות" על השגות הראב"ד ו"ספר מלחמות ה" נגד השגות הרז"ה.
כמו כן, ברוב הדפוסים מופיע גם פירוש "רש"י" על הרי"ף. מוסכם על רוב החוקרים בתחום שרש"י עצמו לא כתב פירוש זה, אך זיהוי המחבר אינו ברור. אהרן ילינק הציע לזהותו עם ר' ישראל בר' יואל, ויש האומרים שזהו ליקוט מפירוש רש"י ומפירושים אחרים.
חיבורים רבים חוברו על ידי הראשונים סביב הרי"ף, ולעיתים פירושיהם כלל לא נועדו לבאר את שיטתו העצמאית של הרי"ף, אלא את דברי התלמוד המובאים בו. תופעה זו רווחת בעיקר בשני אזורים: בארצות המזרח התיכון וצפון אפריקה, ובפרובנס. ההסבר לתופעה הוא, שבאזורים אלה היו הלכות הרי"ף ספר הלימוד העיקרי, יותר מהתלמוד, ולכן הם העדיפו לכתוב את פירושיהם על הספר הנלמד ביותר. על מגמה זו מעיד גם הרמב"ם במכתבו לרבי פנחס בן משולם, הכותב שרוב התלמידים בישיבתו רצו ללמוד את הלכותיו של הרי"ף. בין פרשני הרי"ף מסוגה זו נמנים במזרח ובצפון אפריקה: תלמידו של הרי"ף, רבי אפרים מקלעת חמאד, המצוטט רבות על ידי הפרשנים האחרים; רבי פרחיה בן ניסים; רבי חננאל בר שמואל; רבי יהודה אלמדארי; ובפרובנס: רבי משולם מבדרש, בעל ספר "ההשלמה", שמטרתו להשלים את הדברים שבהם קיצר הרי"ף; רבי יהונתן מלוניל; רבי זרחיה הלוי. גם בספרד, שבה לא זכו הלכות הרי"ף למעמד נכבד כמו בפרובנס, נכתבו, לצד חידושים לתלמוד, גם פירושים לרי"ף, כמו למשל אלה של רבי שלמה בן עלי משיריא, תלמידו של רבי יונה גירונדי; הרא"ה; הריטב"א; והר"ן.
ספר פסקי הרא"ש מבוסס על הלכות הרי"ף בצירוף תוספות מבעלי התוספות ומעיונו של הרא"ש עצמו.
לקריאה נוספת

שאול שפר, הרי"ף ומשנתו: תולדות רבינו יצחק אלפסי וספריו, ירושלים תשכ"ז
עמנואל בן שלום אלאלוף, הרי"ף בין ספרד לאשכנז: השתלשלות ההלכה ודרכי הלימוד בספרד ובאשכנז ומקומו של הרי״ף כמגשר ביניהם, ירושלים תשע"ו (2016).
שלם יהלום, 'טופס ההלכות הפרטי של ר' יצחק אלפסי', שנתון המשפט העברי כה (תשס"ח), עמ' 96-45.
שלם יהלום, 'חילופי המהדורות ברי"ף - מגמות והליכים', תרביץ עז (תשס"ח), עמ' 269-239
יעקב ישראל סטל, ‏תשובה בענין הדין לרבינו יצחק אלפסי?, המעין טבת תשס"ט
אדריכלות הבארוק

| --- | --- |

מבט מדרום על כנסיית סן לואי-דה-אינווליד, ארמון האינווליד, פריז
 מידע כללי
 מבנים עיקריים:  בזיליקת פטרוס הקדוש בקריית הוותיקן, ארמון ורסאי בפריז
 סגנון אדריכלות קודם:  מנייריזם
 סגנון האדריכלות הבא:  רוקוקו
בזיליקת פטרוס הקדוש ברומא, היא מבנה הדת הנצרי בעל הכיפה הגדולה בכל העולם, ונחשבת לאחת מדוגמאות המופת של הבארוק בעולם
קארלסקירכה, נחשבת לכנסיית הבארוק המרשימה ביותר בווינה בירת אוסטריה
אדריכלות הבארוק היא סגנון ששלט באדריכלות של מבני ציבור, ארמונות וכנסיות מתחילת המאה ה-17 ועד המאה ה-18 ברחבי אירופה ואמריקה הקולוניאלית.
תחילת סגנון הבארוק בשנותיה הראשונות של המאה ה-17 באיטליה, כתולדה מן הזרם האדריכלי המנייריסטי, שיש המייחסים את תחילתו למיכלאנג'לו. הזרם הבארוקי לקח את אוצר המילים האדריכלי שלו מן התקופה ההומניסטית של הרנסאנס ויצק לתוכו רטוריקה ומחשבה תאורטית חדשות, לצד שימוש תיאטראלי ופיסולי של אלמנטים אדריכליים, המבטאים את ניצחון הכנסייה הקתולית והמדינה. יש לייחס לסגנון זה גם תובנות חדשות לתקופה, בחשיבה על אור, צל, ערכים פיסוליים ואינטנסיביות אדריכלית.
מאפייני האדריכלות באו לידי ביטוי בשפה עיצובית המשלבת את הסגנון הקלאסי, אשר נתגלה מחדש עם הרנסאנס באיטליה, עם אופי הקישוטים שאפיינו את האדריכלות הגותית של ימי הביניים, מבחינת עומס הקישוטים ויצירת מראה תחרתי. הסגנון, שיצא מתוך הקלאסיציזם, מתח ועיוות את הצורות האופייניות לו תוך פיתוח פרטים אדריכליים חדשים בעלי מראה תיאטרלי ומהודר יותר ולעיתים אף מצועצע.
האדריכלות, וכמו כן גם התכנון העירוני בתקופת הבארוק התאפיינו בציריות (שימוש בצירים) מאוד נוקשה ומאוד חד-משמעית. הקפדה נוקשה על סימטריה ועל צורה מסודרת של תוכנית המבנה או השטח.
אדריכלים חשובים ובולטים מן התקופה הם ברניני ובורומיני האיטלקים, פפלמן, פון ארלך והילדבראנט הגרמנים, כריסטופר רן הבריטי ומנסרט ואנדרה לה-נוטרה הצרפתים.
הגדרה

המילה בארוק בספרדית פירושה "דבר חריג, או יוצא דופן המעוצב בצורת פנינה" בעוד שבאיטלקית פירוש המילה היה "קפדני". בהתפשטות הבארוק בכל אירופה נטבע שמה כשם נרדף למושג מפואר, חריג, אבסורדי ואפילו לא יאומן. במהלך החצי השני של המאה ה-19 השווייצרי הנריך וולפין (Heinrich Wolfflin) העניק הגדרה רשמית יותר למושג לפי הקריטריונים הבאים:
שילוב תנועה במבנה (למשל קירות מעוגלים ומזרקות המפיחים חיים ותנועה במבנה, או פסלים בעלי עוצמה רגשית גבוהה)
ניסיון לחיקוי האינסוף (למשל ארמון ורסאי מכיל גנים ירוקים באופן מטאפורי עד קצה האופק)
חשיבות האור במבנה
אדריכלות המציגה פאר באופן ראוותני וגרנדיוזי
אדריכלות המשלבת בתוכה אומנויות אחרות כגון ציור, פיסול, רישום ונגרות כחלק בלתי נפרד מהמבנה
אדריכלות הבארוק גם ייחסה חשיבות עליונה למתאר בעיר, ולתכנונה על סמך צורות גאומטריות
התפתחות הבארוק לאורך השנים > בארוק מוקדם

אחד האדריכלים המוכרים ביותר לתחילת ניצני הבארוק היה קרלו מאדרנו (Carlo Maderno) שעיצב את חזית בזיליקת פטרוס הקדוש המעוצבת בסגנון הבארוק המוקדם. החזית עצמה מהווה שילוב של אדריכלות הרנסאנס והבארוק המוקדם. קרלו מדארנו עצמו גם תכנן את התוכנית הראשית לבזיליקה ובכך עשה היסטוריה בתחילת התפתחות הסגנון (מרכז הבזיליקה עצמה עוצב על ידי מיכלאנג'לו). האדריכל הבא שנחשב לאבי הבארוק הוא מיכלאנג'לו המפורסם, שעיצב את הכיפה ותוכנית חדשה לבזיליקה.
התפתחות הבארוק לאורך השנים > בארוק גבוה

הבארוק הגבוה כבר מתאפיין עם ברניני ובורומיני. ברניני עצמו לקח חלק בבניית מתחם הבזיליקה של פטרוס הקדוש, בעוד שיצירת המופת הגדולה ביותר של בורמיני ברומא היא כנסיית אנדרוס הקדוש על הגבעה הקוורנילית (Saint Andrew's on Quirinal Hill). יצירת מופת נוספת של בורומיני היא כנסיית צ'ארלס הקדוש בארבע המזרקות (Saint Charles at the Four Fountains).
בעוד הבארוק הגבוה מתאר גם סגנונות של מוזיקה, אומנות ואדריכלות בנפרד, אדריכלות הבארוק כללה גם את האומנות בתוכה במבנים רבים, כך למשל הפסל The Ecstasy of Saint Teresa שנמצא בכנסיית Santa Maria della Vittoria ברומא הוא דוגמת מופת לשילוב בין אומנות הבארוק המוקדם לאדריכלות הבארוק הגבוה. בעולם המוזיקה מושג הבארוק הגבוה תיאר מוזיקה מורכבת המביעה רגש באופן חזק במהלכה ביחס לסגנונות קודמים בהיסטוריה.
התפתחות הבארוק לאורך השנים > בארוק מאוחר

בירת הבארוק המאוחר הייתה בלי ספק צרפת של בית בורבון, שהולידה את גדולי אדריכלי הבארוק המאוחר. מאפיין חזק של הבארוק המאוחר הצרפתי הוא הגג המשופע המאפיין בניינים צרפתיים רבים בסגנון זה (המצאה צרפתית). המבנה המפורסם ביותר בסגנון זה הוא וודאי חזית ארמון ורסאי (chateaux). מבנה זה קבע את כל סגנון הבארוק המאוחר בכל העולם, ולכן השפעתו הייתה כה גדולה. הוא מכיל קירות מישוריים לחלוטין אומנם שמאפיינים יותר את אדריכלות הרנסאנס, אך מאפיינים בארוקיים צפים בו מכל עבר (במיוחד על הגג).
רשימת מבנים בסגנון הבארוק המאוחר:
ארמון הלובר (המחודש לאותה התקופה)
ארמון לוקסמבורג
ארמון ורסאי
ארמון האליזה
מלון סולי (Hôtel de Sully)
פאלה רויאל (הארמון הקרדינלי)
התפתחות הבארוק לאורך השנים > רוקוקו

הרוקוקו הוא סגנון המשלב את השכלולים ההנדסיים המתקדמים של אדריכלות הבארוק, רק באופי מצועצע הרבה יותר. הרוקוקו הוא סגנון עדין הרבה יותר מהבארוק בעיצובו, אך לא פחות מרגש מבחינה אדריכלית. הרוקוקו הומצא על ידי מאדאם דה פומפדור בארמון ורסאי כחלק מסגנון לואי החמישה עשר והתפשט בעיקר למדינות גרמניה (במיוחד בפרוסיה) ולאוסטריה.
רשימת מבנים נבחרים בסגנון הרוקוקו:
אוטברן אבי
ארמון יקטרינה
ארמון קוולוז
בית התה הסיני בפארק סנסוסי
ארמון סנסוסי
ארמון שרלוטנבורג
טירת אוגוסטוסבורג וטירת פאלקנלוסט
צווינגר
כנסיית אנדרס הקדוש, קייב
בתכנון העירוני

התכנון העירוני הבארוקי דחה את תפישת הרנסאנס הפשטנית, והעדיף מבני מתאר עירוני מורכבים יותר, שהתבטאו גם בארמונות ובמבני התפילה. בעוד שבאדריכלות הרנסאנס העדיפו צורות פשוטות יותר כמו צלב יווני, מעגל, ריבוע וצלב לתכנון עירוני בתקופת הבארוק העדיפו להשתמש באליפסה למשל שלא נראתה כמעט כלל בתקופת הרנסאנס, והרבייה בצורות גאומטריות מורכבות שהיוו כפיתוחים לצורות גאומטריות פשוטות יותר. האדריכל הנודע פרנצ'סקו בוררומיני אפילו יצר תוכנית מתאר בצורת דבורה, כך שגם צורות אקזוטיות יותר החלו להופיע. התכנון שבא לידי ביטוי באופן מושלם בתכנון הכולל של ארמון וגני ורסאי ושל כיכר סן פייטרו הכתיב צורה גאומטרית ברורה של החלל וחיבור רציונלי של מערכת צירים סימטריים סביב מרכז המבנה המרכזי המכתיבים את בסיס התכנון. להבדיל מגישות התכנון הקודמות בהן צורת החלל העירוני נבעה מדפנות המבנים אשר הגדירו אותו, אדריכלי הבארוק הרבו ליצור חללים בדמות מלבן, טרפז, אליפסה או צורות פשוטות נוספות אשר הכתיבו את דפנות המבנים הסובבים.
מוטיבים אדריכליים > תנועה

כפי שצוין בפרק על הגדרת הבארוק אחד המוטיבים החשובים ביותר באדריכלות הבארוק היא תנועה. את התנועה יצרו האדריכלים על ידי שימוש בחומרים מוצקים, אך שפותלו או פוסלו בצורה המביעה תנועה. בנוסף לתנועה הרגש שהובע באופן דרמטי לראשונה באומנות הרנסאנס גם הוא התפתח. כך אפשר לראות גם בעבודותיו האימוציונליות של ג'ובאני לורנצו ברניני, שהביעו רגש בצורה שלא קדמה להן. רבות מעבודותיו המפוסלות שולבו במבניו האדריכליים, כמו למשל בבזיליקת פטרוס הקדוש בוותיקן.
מוטיבים אדריכליים > קמרונות וקשתות

בניגוד לאומנות הרנסאנס גם מוטיבים מימיי הביניים קצת חזרו כמו למשל הקמרון. הקמרון אומנם היה בעל צורה ראוותנית אך גם הוסיף יציבות וחוזק למבנה. לדוגמה באדריכלות הרנסאנס היה נהוג שתקרת הכנסייה תהיה שטוחה בעיקרה (לא כולל החלק של הכיפה), כפי שניתן לראות למשל בכנסיות של הוותיקן. הקמרון הבארוקי היה קשתי הרבה יותר מאשר מקומר לאורך, כפי שהיה נהוג באדריכלות הגותית. דוגמה לקמרון הבארוקי הקשתי אפשר לראות בבזיליקת פטרוס הקדוש.
מוטיבים אדריכליים > תפישת הבניין בתקופת הבארוק

תפישת הבניין בתקופת אדריכלות הבארוק הייתה אחידה יותר מאשר בתקופות קודמות, והעיצוב והתכנון של חלקי הכנסייה למשל הומרו כתפיסה של מבנה הכנסייה כמבנה אחד שלם, שעוצב בדרך אחידה, בעלת עיצוב פנים ועיצוב חיצוני לבניין.
מוטיבים אדריכליים > שילוב פיסול באדריכלות הבארוק

סממנים אומנותיים כמו פסלים או גמלונים הופיעו פעמים רבות, בעיקר בצידי המבנה, ונועדו להסית את תשומת הלב למרכזו. כך גם הבניין עוטר פעמים רבות בעמודי שיש מרהיבים וחלונות מעוטרים. המבנה עצמו גם נבנה כאשר החלק המרכזי הוא החשוב ביותר, הוא המקושט והמעוטר ביותר, בעוד שהצדדים יהיו מעוטרים פחות- כל זאת ועוד כדי לשמור על צורת בנייה אופקית והיגיון וסדר אחרי פיזור יצירות האומנות בחזית המבנה. העיטורים עצמם מופיעים גם כמשקל, ועקב כך המרכז יהיה העמוס יותר והכבד יותר בעוד שהצדדים יהוו את האזורים ה"קלים" יותר בהשוואה.
מוטיבים אדריכליים > מוטיבים נוספים

הבארוק האירופאי כלל פעמים רבות צורות של האותיות הלטיניות C או S בגדרות, במיוחד של ארמונות ומבנים חשובים ומפוארים. הוא גם אופיין במוטיבים של צדפות פעמים מרובות, ובמעין תבליט של גג בצורת קשת מעל חלונות המבנה (Round pediment). פעמים רבות הופיעו גם מוטיבים מהצומח במבני הבארוק, וביניהם צמח הקוציץ. אל כל אלו השפיעה גם אדריכלות מצרים העתיקה בתוספת נוי שהופיעה במבנים רבים ברחבי אירופה בסגנון- הכרטוש. בעיצוב הפנים הופיעו פעמים רבות מראות, כך למשל באולם המראות בארמון ורסאי.
בארוק בארצות אירופה > בארוק איטלקי

איטליה היא ארץ הולדתו של הבארוק, בדיוק כפי שהייתה ארץ הולדתו של הרנסאנס. היא גם ארץ הולדתם של חלק מאדריכלי הבארוק המפורסמים ביותר: ג'ובאני לורנצו ברניני, פרנצ'סקו בורומיני, פייטרו דה קורטונה וגוארינו גוראני (Guarino Guarini). ברניני ייצג בתורו את הבארוק האצילי, המלכותי והרשמי ואיתו כך גם פייטרו דה קורטנה. דוגמת המופת לבארוק האיטלקי היא בזיליקת פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן. היא עצמה עברה תהליך מעבר בין אדריכלות הרנסאנס לבארוק בעוד שתפקיד בנייתה ותכנונה עבר בין אדריכלים רבים וביניהם ברניני ומיכלאנג'לו שתכנן את הכיפה. כנסיות רבות בסגנון הבארוק החלו להופיע בכל רחבי איטליה, ובמיוחד ברומא. כך גם כל הכנסיות החשובות ביותר ברומא של הוותיקן מעוצבות בסגנון זה.
בארוק בארצות אירופה > בארוק צרפתי

הבארוק הצרפתי הוטמע על ידי המלך במסגרת סגנון לואי הארבעה עשר. אל שורות הבארוק הצרפתי התייצבו האדריכלים: סלומון דה ברוסה (Salomon de Brosse), פרנסואה מנסאר (Francois Mansart), לואי לה וו (Louis Le Vau), ז'אק למרסייה (Jacques Lemercier), ז'ול הארדואין-מנסאר, ושארל לה ברן שעיצבו את אולם המראות בארמון ורסאי. גולת הכותרת של צרפת בתקופת הבארוק בניגוד לאיטליה היא לא כנסיות אלא ארמונות. הארמון הידוע מכולם הוא ארמון ורסאי ולצידו ארמון הלובר וארמון לוקסמבורג הידועים גם כן, אך איתם ברשימה גם ארמון פונטיאנבלו (Palace of Fontainebleau) והאופרה גרנייה המפורסמת בסגנון הנאו בארוקי.
הבארוק הצרפתי כולל גם את תכנון הגנים המופלא ששרר באותה עת בצרפת, ובמיוחד בארמון ורסאי. האדריכל אנדרה לה נוטר (Andre Le Notre) היה הפנים שעמדו מאחורי מיזם זה, ונחשב לגדול אדריכלי הנוסף של תקופת הבארוק.
פיסת בארוק צרפתי חשובה היא ארמון האינווליד בפריז, שמכיל את קברו של נפוליאון בונפרטה ומאפיינים מסוימים מהנאו קלאסיציזם. המבנה הוקם על פי תוכניותיו של ליברל בראנט (Liberal Bruant) (1635-1697) והכיפה הוקמה על ידי ז'ול הארדואין-מנסאר.
דוגמאות נוספות לסגנון זה הוא הארמון Chateau de Blois, כנסיית סן-סולפיס Collège des Quatre-Nations שלא קיים עוד. כך גם כנסיית סורבון מאת ז'אק למרסייה.
בעת פריחת הבארוק בצרפת נבנו גם מבנים לבני האצולה בסגנון זה, כמו וו-לה-ויקונט ו-Château de Maisons שנמצאים בתוך תחומי העיר פריז. בית החולים הצבאי בפריז Val-de-Grâce נבנה בסגנון הבארוק בלי לחסוך כלל בהוצאות.
כיכר הבארוק המפורסמת פלאס דה ווז' הבנויה בסגנון אחיד לכל מבנייה החלה להבנות ב-1605 בשלב מוקדם מאוד בתולדות הבארוק הצרפתי. היא התפרסמה במהלך ההיסטוריה עד מאוד ועל שמה נוצר סגנון חדש בהשראתה בשם Brique-et-Pierre.
בארוק בארצות אירופה > בארוק גרמני

סגנון הבארוק בגרמניה היה נרחב כמעט כמו באיטליה ובצרפת. המדינות העיקריות בגרמניה היו בוואריה ופרוסיה, ועקב ריבוי הישויות בגרמניה אפשר לראות התפרשות גדולה מאוד של טירות וארמונות בסגנון זה ממינכן ועד לפוטסדאם. אחד המזרזים הגדולים של הבארוק ברחבי גרמניה ואוסטריה היה מלחמת שלושים השנים. בין אדריכלי הבארוק הידועים נמנים: יוהאן ברנהרד פישר פון ארלך, יוהאן לוקאס פון הילדבראנדט (Johann Lucas von Hildebrandt), בלתזאר נוימן (אנ'), מתאוס דניאל פפלמן (Matthäus Daniel Pöppelmann) ופרנסואה די קווילס (Francis de Cuvillies) הצרפתי שפעל רבות במדינות גרמניה של היום.
בארוק בארצות אירופה > בארוק אוקראיני

אדריכלות הבארוק הגיעה גם לאוקראינה ונשאה עימה תוצאות מעניינות במיוחד. ביניהן מנזר מיכאל הקדוש בעל הכיפה המוזהבת, קתדרלת ניקולאס הקדוש בניז'ין ומנזר סמולוני (אנ').
בארוק בארצות אירופה > בארוק בצ'כיה

פראג מכילה כמה אוצרות חשובים באדריכלות הבארוק, ביניהם הלורטה של פראג. הלורטה היא למעשה מתחם הכולל בתוכו בין היתר את סנטה קאזה וכנסייה נוספת, ומגדל פעמונים מהמפורסמים בסגנון הבארוק בכל צ'כיה. גם כנסיית ניקולאס הקדוש ברובע לזר מכילה היסטוריית בארוק מפוארת של כ-300 שנה.