stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף אחיטוב
קורות חיים

אחיטוב נולד כיוסף-מנחם גוטפריד לאלימלך-שמעון ובריינדל (לבית שוורץ) – משפחה גליציאנית שהיגרה מפולין לחבל הסאר בגרמניה. בהיותו בן שנתיים עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בחולון בצריף שבנה אבי המשפחה שהתפרנס ממכירת דברי סדקית, תחתונים וגופיות של מפעל לודזיה' הסמוך. הוא למד בבית חינוך לילדי עובדים של מפא"י, בבית ספר של הזרם הכללי וכן בתלמוד תורה בבת ים ושנה אחת אף נשלח ללמוד בישיבת קול תורה בירושלים.
במלחמת השחרור ברחה המשפחה מחולון לאחר שערבים ירו לתוך הצריף, ולאחר נדודים התיישבה בקריית אריה, בפאתי פתח תקווה. שם הצטרף אחיטוב לבני עקיבא, למד בתיכון ישורון והכיר את רעייתו, יפה לבית זילברשיין. בצבא שירת בנח"ל ובמסגרת זו הגיע לקיבוץ הדתי עין צורים, שבו התגורר עד סוף ימיו. הוא שימש כאיש חינוך וכמזכיר הקיבוץ. אחיו הבכור, אברהם אחיטוב, היה ראש השב"כ החמישי (1974–1980), ומאחר שכעובד מדינה חויב אברהם לשנות את שם משפחתו לשם עברי, שינה גם יוסף את שמו בעקבותיו. לאחיטוב אחות תאומה, מלכה גרוס. בן דודו מצד אמו הוא הסופר שלמה שבא.
בשנת 1966 השתתף אחיטוב במשלחת החשאית הראשונה שארגן אריה קרול לברית המועצות, במטרה ליצור קשר עם היהודים שם. המשלחת יצאה לדרכה לקראת ראש השנה תשכ"ז וחזרה לאחר כשלושה שבועות. מאז החל אחיטוב לשמור על קשר רצוף עם אסירי ציון ומשפחותיהם.
אחיטוב שימש עשרות שנים כמורה ומחנך ואף ניהל את בית הספר התיכון בקבוצת יבנה. הוא היה ממקימי ישיבת הקיבוץ הדתי בעין צורים, ולימד שם עד לסגירתה. נמנה עם צוות המרצים במרכז יעקב הרצוג, שימש כעמית מחקר במכון שלום הרטמן וכעמית בבית המדרש לצדק חברתי בבית מורשה. בעל תואר ראשון ושני במתמטיקה ומחשבת ישראל מהאוניברסיטה העברית. בשנת 2004 זכה לתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן על מפעל חייו.
אחיטוב נפטר מסרטן בט"ו בסיוון ה'תשע"ב והובא לקבורה בעין-צורים. על מצבתו נכתב – "מורה לרבים, אוהב אלוהים אדם וספר". אשתו יפה נפטרה שלוש שנים אחריו ונקברה לצדו. אב לשבעה ילדים, מתוכם שישה ביולוגיים.
הגותו

הגותו ינקה בין היתר מהרמב"ם (שאת תורתו לימד במשך ארבעים שנה), הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב סולובייצ'יק ועמנואל לוינס.
אבי שגיא הגדיר את אחיטוב כ'מבקר חברתי מעורב'. במרכז עולמו הרוחני עמדה הקהילה שבתוכה חי ופעל, הקיבוץ הדתי והציונות הדתית.
אחיטוב הביע דאגה ביחס לתהליכי עומק שעברו על הציונות הדתית. לדעתו, מאז הקמתה על ידי אישים כמו הרב יצחק יעקב ריינס, חלה בה תזוזה פוליטית ימינה והקצנה דתית שמתבטאת בין היתר בהתחזקות הזרם החרדי לאומי. בפרט הביע דאגה מעליית קרנה של האידאולוגיה המשיחית מבית מדרשה של תנועת גוש אמונים, שהפכה ליסוד מרכזי בציונות הדתית. לדברי אחיטוב בכתביו של הרב קוק האב ניתן למצוא יסודות הומניסטיים ואוניברסליים, אשר נדחקו הצידה בידי הרואים עצמם כממשיכי דרכו.
אחיטוב עסק בנושא הצניעות כמושג הלכתי המשקף בין השאר אידאולוגיה דתית מודרנית ופוליטית, ובשאלה כיצד התפתח העיסוק הדתי והתרבותי סביב נושא זה ביהדות, והתרבה העיסוק בו בציונות הדתית בשנים האחרונות.
בשנת 1999 התפרסמו חילופי מכתבים בינו לבין הרב אביחי רונצקי, לימים הרב הצבאי הראשי, לאחר שבפסק הלכה בספרו של האחרון השתמע מדבריו כי מבחינה עקרונית ובאם הדבר אפשרי, יש להתחמק מלטפל בגוי שנפצע בשבת. אחיטוב טען כי דברים אלה מביעים עמדה שאינה רואה ערך בחייהם של לא-יהודים, וכי יש לשאוף לכך שההלכה לא תסתור את המוסר האנושי הטבעי.
בשנת 2023 יצא לזכרו ספר שכתבו תלמידיו: 'השיעור של יוסקה: תלמידים ממשיכים את תורתו'.
הגותו > ספריו

על גבול התמורה: עיון במשמעויות יהודיות בנות זמננו, ירושלים תשנ"ה (הפרקים הועלו כאן כקבצים)
משבי רוח – דברי הגות ומחשבה – ספר מאמרים שיצא לאחר מותו בעריכת יקיר אנגלנדר ואבי שגיא, ירושלים: מכון הרטמן, תשע"ג
ספר לכבודו (יובל השבעים): תרבות יהודית בעין הסערה: ספר יובל למלאת שבעים שנה ליוסף אחיטוב, עורכים: אבי שגיא ונחם אילן, עין צורים: הוצאת הקיבוץ המאוחד ומרכז יעקב הרצוג ללימודי יהדות, תשס"ב 2002
ספר לזכרו: הדס אחיטוב (עורכת), השיעור של יוסקה: תלמידים ממשיכים את תורתו, ירושלים: הוצאת אשמורת 2023
לקריאה נוספת

יהונתן (יוני) גרב, 'תחייתה המובנת של המיסטיקה בימינו: חדשנות מול שמרנות בהגותו של יוסף אחיטוב', דעות 15, תשס"ג 2003
גילי זיוון, 'מפטרונות לדיאלוג: על יחסם של ציונים דתיים "חדשים" לחילוניות ולחילונים, ליוסף אחיטוב', דעות 15, תשס"ג 2003
גילי זיוון, 'הגותו של יוסף אחיטוב כמשקפת הגות ציונית דתית "אחרת" : ממודרניזם לפוסט-מודרניזם', תרבות יהודית בעין הסערה, תשס"ב 2002
אבינועם רוזנק, 'הלכה, מטה-הלכה והגות דתית מודרנית, קווים למחשבת יוסף אחיטוב', תרבות יהודית בעין הסערה, תשס"ב 2002
מיכאל רוזנק, 'היהדות "בתוככי המודרנה" במשנתו החינוכית של יוסף אחיטוב', תרבות יהודית בעין הסערה, תשס"ב 2002
רשימת הפרסומים של יוסף אחיטוב: רשימה ביבליוגרפית', אספה וערכה הדס גולדברג, תרבות יהודית בעין הסערה, תשס"ב 2002
הערות שוליים

↑  אבי שגיא, 'מבוא', בתוך יוסף אחיטוב, יקיר אנגלנדר ואבי שגיא (ע), משבי רוח: דברי הגות ומחשבה, ירושלים: מכון שלום הרטמן, תשע"ג, עמ' 11
↑  שרגא בר און, על הנזק שבחרד"ל, הארץ, 2014
↑  יוסקה אחיטוב, 'לקראת ציונות דתית אחרת', דעות 2, (אב תשנ"ח), עמ' 5-8
↑  יוסקה אחיטוב, 'בין צניעות חרדית לחרד"לית', דעות 4, (סיוון תשנ"ט), עמ' 13-16
↑  אביעד הכהן, קיצור תולדות אהבתו, מקור ראשון - שבת, 2023, עמ' 24-25
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285226705171  BnF: cb14503903t (data)  ISNI: 0000 0000 5303 3261  LCCN: nr95006527  VIAF: 34688100   WorldCat (עם VIAF): 34688100
תמי בולדווין

תמי סוזן גרין בולדווין (באנגלית: Tammy Suzanne Green Baldwin; נולדה ב-11 בפברואר 1962) היא פוליטיקאית אמריקאית ממוצא יהודי, חברת המפלגה הדמוקרטית, המכהנת כסנאטורית מטעם מדינת ויסקונסין.
בולדווין כיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ויסקונסין בשנים 1999–2013 ובכך הייתה לאישה הראשונה שנבחרה מטעם מדינה זו. ב-6 בנובמבר 2012 נבחרה לסנאט של ארצות הברית, ובכך הייתה לסנאטורית הראשונה בארצות הברית שהיא לסבית מחוץ לארון.
ביוגרפיה

בולדווין נולדה וגדלה במדיסון, ויסקונסין לפמלה (גרין) וג'וסף אדוארד בולדווין. סבהּ מצד אמה, הביוכימאי דייוויד א. גרין (אנ'), היה מדען יהודי ובנם של מהגרים מרוסיה וגרמניה, וסבתה מצד אמה הייתה אנגליקנית ילידת אנגליה.
בשנת 1984 קיבלה תואר ראשון מסמית' קולג' ובשנת 1989 קיבלה תואר במשפטים מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. היא התמחתה במשפטים בשנים 1989–1992. דודנית מדרגה שלישית של השחקן והקומיקאי אנדי סמברג.
ביוגרפיה > בית הנבחרים של ויסקונסין

בשנת 1992 התמודדה בולדווין לבית הנבחרים של ויסקונסין במחוז 78, וזכתה ברוב של 43% מקולות הבוחרים והייתה אחת מ-6 להט"בים גלויים שזכו בבחירות הכלליות של ארצות הברית. בשנת 1993 היא התבטאה שהיא מאוכזבת מתמיכתו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון במדיניות אל תשאל, אל תספר שהייתה נהוגה בכוחות המזוינים של ארצות הברית כלפי להט"בים. בתחילת 1994 היא הציעה לאשר נישואים חד-מיניים בוויסקונסין. בהמשך אותה שנה היא נבחרת בשנית ברוב של 76% מקולות הבוחרים. בשנת 1995 היא הציעה לאשר שותפות ביתית בוויסקונסין. בשנת 1996 נבחרה בשלישית ברוב של 71% מקולות הבוחרים.
בולדווין התנגדה לעונש מוות בוויסקונסין.
בבית הנבחרים של ויסקונסין הייתה בולדווין חברה בוועדה למשפט פלילי ויושבת-ראש ועדת החינוך.
ביוגרפיה > בית הנבחרים של ארצות הברית

לאחר פרישתו של סקוט קלוג הרפובליקני בשנת 1998, התמודדה בולדווין במחוז מספר 2 של מדינת ויסקונסין בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית מול מועמדת המפלגה הרפובליקנית, ג'וזפין מזר וניצחה אותה ברוב של 53% מקולות הבוחרים (116,377 קולות) ובכך הייתה לאישה הראשונה מטעם מדינת ויסקונסין שנבחרה לקונגרס וללהט"בית הראשונה הגלויה הלא מכהנת שנבחרה לקונגרס. היא החלה לכהן בבית הנבחרים ב-3 בינואר 1999. בשנת 2000 היא זכתה שוב לאחר ניצחון על ג'ון שארפלס ברוב של 51% מקולות הבוחרים (163,534 קולות), בפער של 8,902 קולות.
ב-10 באוקטובר 2002 הייתה בולדווין מבין 133 חברי הקונגרס שהתנגדו לפלישת ארצות הברית לעיראק. חודש לאחר מכן, ב-7 בנובמבר היא זכתה בפעם השלישית ברוב של 66% קולות (163,313 קולות) לאחר ניצחון על רון גריר, בשנת 2004 היא זכתה בפעם הרביעית ברוב של 63% מקולות הבוחרים (251,637 קולות), לאחר ניצחון על דייב מגנום.
בשנת 2005 הייתה חברה בשדולה ליציאה מעיראק. בשנת 2006 היא זכתה בפעם הרביעית ברוב של 63% מקולות הבוחרים (191,414 קולות), שוב לאחר ניצחון על מגנום, בשנת 2008 היא זכתה בפעם החמישית ברוב של 69% מקולות הבוחרים (277,914 קולות), לאחר ניצחון על פיטר ת'רון ובשנת 2010 היא זכתה בפעם השישית ברוב של 62% מקולות הבוחרים (191,164 קולות) לאחר ניצחון על צ'ד לי.
בבית הנבחרים של ארצות הברית הייתה בולדווין חברה בוועדה לאנרגיה ומסחר ובשתי ועדות המשנה, לאיכות סביבה וכלכלה ולבריאות.
בסקר שנערך על ידי השבועון National Journal בשנת 2011 נבחרה בולדווין לחברת הקונגרס הליברלית ביותר.
ביוגרפיה > הבחירות לסנאט ב-2012

לאחר פרישתו של הרברט קוהל הדמוקרט מהסנאט של ארצות הברית בשנת 2012 התמודדה בולדווין בבחירות מול טומי תומפסון הרפובליקני שכיהן כמושל מדינת ויסקונסין בשנים 1987–2001 ומזכיר שירותי הבריאות והרווחה בארצות הברית בשנים 2001–2005 תחת נשיאותו של ג'ורג' בוש וזכתה ברוב של 51% נגד 46% מקולות הבוחרים.
ביוגרפיה > הבחירות לסנאט ב-2018

בבחירות לסנאט בשנת 2018 זכתה בכהונה שנייה, והביסה את לאה ווקמיר.
ביוגרפיה > הבחירות לסנאט ב-2024

באפריל 2023 הודיעה בולדווין על כוונתה להתמודד על כהונה שלישית בסנאט. היא ניצחה את המועמד הרפובליקני אריק הובדה למרות שהמועמד הרפובליקני לנשיאות דונלד טראמפ זכה בוויסקונסין. עם זאת, ניצחונה היה "על חוט השערה", כשקיבלה כ-49% מהקולות בלבד. כשבועיים לאחר הבחירות, ב-20 בנובמבר 2024 נמנעה בהצבעה על אמברגו נשק על ישראל. 19 מחבריה הדמוקרטים תמכו אז באמברגו בעוד רוב גדול בסנאט התנגד.
חיים אישיים

במשך 15 שנים חייה עם בת זוגה, לורן אזר. בשנת 2009 נרשמו כבנות זוג בוויסקונסין. הזוג נפרד בשנת 2010.
הערות שוליים

↑  Witkin, Rachel (25 במאי 2015). "They're Just Like Us! Senators Sound Off on Favorite TV Shows". NBC News. NBC. נבדק ב-3 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nineteen Senate Democrats vote to block U.S. aid to Israel"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1191410536  ISNI: 0000 0004 4885 2202  LCCN: no2012147673  SNAC: w6hj79dr  US Congress: B001230  VIAF: 281227734   WorldCat (עם VIAF): 281227734 
תמי בולדווין, כיושבת ראש זמנית של הקונגרס
צביאל רופא

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1956 (בן 68)
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  דליה וירצברג-רופא (2000–2019) 
 
צביאל רופא (נולד ב-12 באוקטובר 1956) הוא פעיל זכויות אדם, סופר, מרצה ומנחה קבוצות לעזרה עצמית. רופא ייסד את תנועת מתמודדי הנפש בישראל, והוא מצוי ברמיסיה מלאה (בקו הבריאות) כבר יותר מ-25 שנה.
חייו ופעילותו הציבורית

רופא נולד בירושלים. אביו, יוסף רופא, נולד ב-1930 בפיזה שבאיטליה, ואמו גבריאלה טדסקי (Tedeschi) נולדה ב-1929 בעיר קרארה באיטליה.
בגיל 19, במהלך השירות הצבאי, אובחן רופא כסובל מתסמונת ביפולרית. ב-1990 הקים את קבוצות התמיכה הראשונות בישראל לעזרה עצמית בתחום בריאות הנפש, והחל מ-1993 חשף ברבים את סיפורו האישי בניסיון להיאבק בסטיגמה החברתית הקשה כלפי נפגעי הנפש.
ב-1992 ייסד רופא את הארגון הראשון בארץ של מתמודדי נפש, וב-1994 הפך הארגון לעמותת "התמודדות - עמותת נפגעי הנפש בישראל". רופא הנחה קבוצות תמיכה לעזרה עצמית במסגרת עמותת אנוש במשך 16 שנה, ועד היום מנחה קבוצות כאלה בהתנדבות באופן עצמאי. בשנת 2001 הוענק לו במשכן הכנסת "אות בזכות" מטעם ארגון בזכות. בנימוקי מתן האות נכתב:
”על פעילותו החלוצית במתן הרצאות בנושא בריאות הנפש, על הקמת עמותת 'התמודדות', שהביאה למהפך בתפיסתם של נפגעי הנפש את עצמם ולשינוי ביחסם של אנשי המקצוע אליהם, ועל פעילותו בתקשורת להעלאת זכויותיהם של נפגעי הנפש לסדר היום הציבורי. על כל אלה ניתן לו בזאת 'אות בזכות'”.
ב-2003 הקימו הוא ורעייתו דאז דליה וירצברג-רופא את ארגון מל"מ - מתמודדים למען מתמודדים - לקידום זכויותיהם של מתמודדי הנפש בישראל", ושנה לאחר מכן הגה ויזם את "צועדים בראש מורם" – מצעד של אלפי נפגעי הנפש ברחובות תל אביב. מצעד דומה התקיים גם ב-2005 והסתיים בעצרת חגיגית בגני יהושע. רופא יזם והוביל כנס מתמודדים ארצי שהתקיים בבית בארבור בתל אביב ב-15 בנובמבר 2007.
ב-6 בינואר 2010 הגישו בני הזוג צביאל רופא ודליה וירצברג-רופא עתירה לבג"ץ למען שוויון זכויות עבור נפגעי הנפש לגבי זכות בחירת מוסד האשפוז, בדרישה לאפשר למתמודדי נפש לבחור באיזה בית-חולים יתאשפזו, בדומה למצב בכל הקשור לאשפוזים פיזיים ובניגוד לנוהל שהיה קיים עד אז, לפיו בתחום בריאות הנפש לא הייתה לאזרח הזכות לבחור את בית החולים בו יתאשפז.
ב-23 במאי 2012 הגישו בני הזוג רופא שנית עתירה לבג"ץ נגד בנימין נתניהו (בהיותו שר הבריאות)באותו נושא.
יזם והוביל להקמה של אתר היכרויות חינמי למתמודדי נפש - "נפש אל נפש". את האתר הקימה וניהלה בפועל דליה וירצברג-רופא.
ב-18 במרץ 2014 הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק שהוביל ח"כ דב חנין (מחד"ש) ושיזמו בני הזוג צביאל ודליה. השניים ניסחו את הצעת החוק בסיוע צמוד של עו"ד נטע דגן.
הצעת החוק לא אושרה בוועדת שרים לענייני חקיקה ב-9 בנובמבר 2014, מאחר שמשרד הבריאות פרסם נוהל שהוחל ב-2 בנובמבר בשנה זו. הנוהל הכיר בזכותו העקרונית של כל אדם הנזקק לאשפוז פסיכיאטרי לבחור את בית החולים שבו ברצונו להתאשפז, וזאת בתנאי שאחוזי התפוסה בבית החולים המבוקש אינם עולים על 95. במקביל החל משרד הבריאות לפרסם באתרו ברשת עדכון יומי של אחוזי התפוסה במוסדות השונים. עם זאת, אחוזי התפוסה בפועל אינם מאפשרים בחירה.
צביאל רופא הוא אב לארבעה. אביו, יוסף רופא, היה במשך 27 שנה ספרן באוניברסיטת בר-אילן. כמו כן היה מתרגם משירת איטליה.
סבו של רופא היה ד"ר ג'יורג'יו (צבי גֶרְשׁ) רופאר (רוֹיְפֶר) (1900–1938), שהגיע לאיטליה מבסרביה, וסבתו הייתה מטילדה לבית גאליקי (Gallichi), יהודייה איטלקייה. הסב היה פעיל ציוני, וכיהן כנציב בית"ר באיטליה בשנתיים האחרונות לחייו. במסגרת תפקידו היה צבי רופאר אחראי גם על בית הספר הימי של בית"ר בצ'יוויטווקיה (Civitavecchia) שהכשיר חובלים. רופאר יזם את הקמתה של מגמת דיג ואף רכש מכספו שתי ספינות דיג. לפני מותו, בקיץ 1938, ציווה לאשתו לקחת את הילדים ולעלות לארץ ישראל. דודו של רופא, אחי אביו, הוא חוקר המקרא אלכסנדר רופא.
ב-2019 התגרש מדליה וירצברג.
מפרסומיו > ספרים

הקרב על השפיות, הוצאת צ'ריקובר, 1998 - רומן נעורים אוטוביוגרפי
מישהו מטפל בך, הוצאת עוף החול 2003 - רומן ריאליסטי על חבלי טיפול נפשי
על המסלול ממחלה להחלמה, אוריון הוצאה לאור, 2013 - משלים, רשימות ומאמרים בנושא התמודדות עם מחלת נפש
מפרסומיו > מאמרים בכתבי עת ובאסופות

צביאל רופא, מציאותרפיה: כך התגברתי על מאניה-דפרסיה, באתר ynet, 31 במרץ 2014
"יידוע כפתרון להפרשי סטיגמה", כתב העת הישראלי לריפוי בעיסוק (IJOT), כרך 2, אוגוסט 1993, עמ' 117–127
"התמודדות ב'התמודדות' – אקטיביות מול פסיביות", חברה ורווחה י"ח (1), 1998
אחיזת העיניים של ההסכמה מדעת, התפרסם בנוסח דומה בכתב העת "רפואה ומשפט", גיליון מס' 33 – דצמבר 2005
Metaphorical Stories for Education About Mental Health Challenges and Stigma
כתב העת סכיזופרניה בולטין, מאי 2009, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד
למה הדבר דומה, MEDICINE כתב עת רפואי בנושא פסיכיאטריה, יולי-אוגוסט 2009, גיליון מס' 12, ראו עמ' 12
Supported Reporting of First Person Accounts
כתב העת סכיזופרניה בולטין, אוגוסט 2010, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד
פסיכותרפיה - היכן התרמית? - מבט אישי מאת צביאל רופא, פסיכולוגיה עברית
Free Online Dating Site for People With Mental Illness
Psychiatric Services כתב העת של APA – האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה, ספטמבר 2014
Freedom of Choice of Hospital for Psychiatric Admissions: A First-Person and Advocacy Account from Israel, ‏ The Oxford Handbook of Psychiatric Ethics, Volume 1, פרק 14, יולי 2015, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד
הערות שוליים

↑  "קשר משפחתי" עם זיוית אברמסון - 1993, באתר YouTube
↑  פסק דין בתיק בג"ץ  133/10, באתר "מדינת ישראל - הרשות השופטת"
↑  רותי אברהם, עתירת פגועי נפש: בטלו את השיוך הכפוי למוסדות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 בינואר 2010
↑  מדוע אסור לנו ומותר לכם?, באתר News1 מחלקה ראשונה, 5 בדצמבר 2011
↑  פסק דין בתיק בג"ץ 4090/12, עמוד שני, באתר "מדינת ישראל - הרשות השופטת"
↑  צביאל רופא, להיפטר מהאימה | דעה, באתר הארץ, 7 ביוני 2012
↑  רוני לינדר, עתירה: לאפשר לפגועי הנפש לבחור את המוסד בו יאושפזו, באתר TheMarker‏, 12 באוגוסט 2012
↑  גלי וינרב, ‏נפגעי הנפש עותרים לבג"ץ: תנו לנו לבחור בית-חולים, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2012
↑  "אהבת נפש" - כתבה על נפש אל נפש - אתר הכרויות למתמודדי נפש, בילי בסרגליק, "קול ברמה", 13 בספטמבר 2012
↑   רוני לינדר, הצעת חוק: פגוע נפש יוכל לבחור באיזה מוסד פסיכיאטרי להתאשפז, באתר TheMarker‏, 26 במרץ 2014
↑  אחוז תפוסה בבתי החולים הפסיכיאטריים, באתר משרד הבריאות
↑   רוני לינדר, משרד הבריאות משלה חולים פסיכיאטרים: לא באמת יכולים לבחור היכן להתאשפז, באתר TheMarker‏, 22 ביולי 2015
↑  יוסף רופא, באתר Family Wiki
↑  צבי גרש רויפר, באתר Family Wiki
↑  ר' ספרו של אריה ליאונה קארפי Come e dove rinacque la marina d'Israele, עמ' 109-60
↑  סקירה וביקורת הספר בבלוג של עדי פרבר
↑  The Oxford Handbook of Psychiatric Ethics
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525283505171  ISNI: 0000 0000 4485 3583  LCCN: no2004014711  VIAF: 73558689   WorldCat (עם VIAF): 73558689
פרסים ומועמדויות של גל גדות
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | כותר | תוצאה | ביבליוגרפיה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | מיס ישראל | מלכת היופי של ישראל | עצמה | זכייה |  |
| 2004 | מיס יוניברס | מלכת היופי | עצמה | מועמדות |  |
| 2015 | The Times of Israel | השחקנית הישראלית המצליחה בעולם | עצמה | זכייה |  |
| 2016 | פרסי בחירת הנוער | בחירת הסרט: פריצת השנה | באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק | מועמדות |  |
| 2016 | פרסי בחירת הנוער | בחירת הסרט: גנבי ההצגה | באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק | מועמדות |  |
| 2016 | פסטיבל הקולנוע הסיני אמריקאי (אנ') | השחקנית ההוליוודית הכי פופולרית בסין | מהיר ועצבני, באטמן נגד סופרמן, ו-וונדר וומן | זכייה |  |
| 2016 | פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | השחקנית הטובה ביותר בסרט פעולה | באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק | מועמדות |  |
| 2016 | מעגל הנשים מבקרות הקולנוע (אנ') | השחקנית גיבורת הפעולה הטובה ביותר | באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק | מועמדות |  |
| 2017 | אגודת מבקרי הקולנוע של דטרויט (אנ') | פריצת דרך | וונדר וומן | מועמדות |  |
| 2017 | מועצת הביקורת הלאומית (אנ') | "SPOTLIGHT" | וונדר וומן | זכייה |  |
| 2017 | פרסי איגוד מבקרי הסרטים בצפון טקסס | השחקנית הטובה ביותר | וונדר וומן | מועמדות |  |
| 2017 | פרסי בחירת הנוער | בחירת הסרט: שחקנית פעולה | וונדר וומן | זכייה |  |
| 2017 | פרסי בחירת הנוער | בחירת הסרט: שחקנית קומדיה | השכנים של ג'ונס | מועמדות |  |
| 2017 | פרסי בחירת הנוער | בחירת סרט: שחקנית בסרט קיץ | וונדר וומן | מועמדות |  |
| 2017 | פרסי בחירת הנוער | בחירת סרט: הכימיה הטובה ביותר | וונדר וומן (עם כריס פיין) | מועמדות |  |
| 2017 | פרסי בחירת הנוער | בחירת סרט: סצנת נשיקה | וונדר וומן (עם כריס פיין) | מועמדות |  |
| 2018 | פרסי בחירת הנוער | בחירת סרט: אקשן | ליגת הצדק | מועמדות |  |
| 2018 | פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | SeeHer# (שחקנית פורצת הדרך) | וונדר וומן | זכייה |  |
| 2018 | פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | הקרב הטוב ביותר | וונדר וומן | זכייה |  |
| 2018 | פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | הגיבור הטוב ביותר | וונדר וומן | מועמדות |  |
| 2018 | פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בפאלם ספרינגס (אנ') | הכוכבת העולה | וונדר וומן | זכייה |  |
| 2018 | פסטיבל הסרטים של סנטה ברברה (אנ') | פרס הווירטואוזים | וונדר וומן | זכייה |  |
| 2018 | פרס סאטורן | השחקנית הטובה ביותר | וונדר וומן | זכייה |  |
| 2019 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | דיבוב האנימציה הטוב ביותר | ראלף שובר את האינטרנט | מועמדות |  |
| 2020 | פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | גיבורת העל הנשית הטובה ביותר בכל הזמנים | וונדר וומן | זכייה |  |
| 2021 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקנית הקולנוע האהובה ביותר | וונדר וומן 1984 | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | גיבור העל האהוב ביותר | וונדר וומן 1984 | זכייה |  |
| 2022 | פרסי בחירת המבקרים (אנ') | גיבורת העל הטובה ביותר | ליגת הצדק: גרסת סניידר | מועמדות |  |
| 2022 | פרס בחירת הקהל | כוכבת הקולנוע הנשית | מוות על הנילוס | מועמדות |  |
| 2022 | פרס בחירת הקהל | כוכבת סרט הדרמה | מוות על הנילוס | מועמדות |  |
| 2023 | IAC והקונסוליה הישראלית בלוס אנג'לס |  | עצמה | זכייה |  |
| 2024 | פרס בחירת הקהל | כוכב סרט האקשן של השנה | לב של אבן | מועמדות |  |
גל גדות ופרסי האוסקר

בשנת 2018 השומעה ביקורת כלפי מוסד האוסקר לאחר שגל גדות והסרט המצליח בכיכובה, וונדר וומן לא קיבלו שום מועמדות בטקס פרסי האוסקר ה-90 חרף הביקורות החיוביות שקיבל והצלחתו בקופות. באירוע של חברת הקוסמטיקה רבלון הגיבה גדות לביקורת:
מאוד התרגשתי ונגעו לליבי כל האנשים שהתאכזבו מכך ש'וונדר וומן' לא היה מועמד, אבל אנחנו ממש לא עשינו את הסרט בשביל זה.. אני חושבת שאתה לא יכול לקבל את הכל. עשינו את הסרט הזה והוא התקבל בדרך כזאת מדהימה ונהדרת, ואנחנו רוצים להישאר צנועים ולהוקיר תודה... הולך להיות לנו סרט נוסף, אז מי יודע? אולי בסרט הבא.
עם זאת, גדות הגישה את פרס האוסקר בקטגוריית השיער והאיפור בטקס ה-90 ואת פרס האוסקר בקטגורית השיר המקורי בטקס האוסקר ה-92.
הישגים כספיים

בשנת 2011 דורגה גדות במקום השני ברשימת הדוגמניות המרוויחות בישראל של מגזין "פורבס", עם הכנסה שנתית מוערכת של 1,300,000 ש"ח.
ב-2012 דורגה במקום השני ברשימת הדוגמניות המרוויחות ביותר בארץ של כתב העת "פורבס".
ב-2013 דורגה שוב במקום השני ברשימת הדוגמניות המרוויחות בישראל של מגזין "פורבס", כשאת מרבית הכנסותיה היא עושה כשחקנית.
בסוף שנת 2017, על פי "פורבס" גדות היא השחקנית שסרטיה הכניסו באותה שנה הכי הרבה כסף בעולם (בזכות שני סרטים בכיכובה כוונדר וומן) - 1.4 מיליארד דולר, כשבדירוג כלל השחקנים והשחקניות היא מקום שלישי לשנה זו.
באוקטובר 2020, מגזין פורבס דירג את גדות במקום השלישי ברשימת השחקניות המשתכרות ביותר באותה השנה, עם רווחים של 31.5 מיליון דולר, כש-20 מיליון מתוך רווחיה באותה שנה הגיעו מהשכר שקיבלה על הסרט "הודעה אדומה" שיצא בכיכובה בנטפליקס.
ראו גם

חשבונות האינסטגרם הישראליים הנעקבים ביותר
מיט רומני

וילארד מיט רומני (באנגלית: Willard Mitt Romney; נולד ב-12 במרץ 1947) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת יוטה בין השנים 2019–2025, וקודם לכן כמושל ה-70 של קהיליית מסצ'וסטס מ-2003 עד 2007. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 היה מועמד המפלגה הרפובליקנית, אך הפסיד לברק אובמה. במהלך כהונתו בסנאט נחשב רומני לאחד הסנאטורים המתונים ביותר בסיעתו.[דרוש מקור][דרושה הבהרה]
ביוגרפיה > תחילת דרכו

רומני נולד למשפחה מורמונית אמידה בדטרויט, מישיגן. אביו, ג'ורג' רומני, היה תעשיין יליד מקסיקו (בן למשפחה מורמונית פוליגמית שברחה מהרשויות האמריקאיות), ובהמשך מושל המדינה מטעם המפלגה הרפובליקנית. בשנת 1968 התמודד אביו ללא הצלחה על מועמדות מפלגתו לנשיאות ארצות הברית, ובשנים 1969–1973 שירת בממשלו של ריצ'רד ניקסון כמזכיר השיכון.
רומני למד בתיכון פרטי במישיגן, ומשם המשיך ללימודי תואר ראשון באוניברסיטת בריגהאם יאנג, אותם סיים בשנת 1971, וכן לימודי תואר שני במנהל עסקים ומשפטים באוניברסיטת הרווארד, אותם סיים ב-1975. עם תום לימודיו השתקע במסצ'וסטס שם עבד בבוסטון קונסלטינג גרופ (BCG), חברה לייעוץ עסקי. ב-1977 עבר לחברה מתחרה, ביין ושות' שהקימה קבוצת פורשי BCG וכיהן כסגן נשיאה. ב-1984 הקים קרן השקעות פרטיות מקבוצת ביין ועמד בראשה עד 1999. בתקופת עבודתו במגזר הפרטי הוא צבר הן מוניטין של איש עסקים מצליח וכן הון אישי שנאמד במאות מיליוני דולרים.
ב-1994 עשה רומני ניסיון ראשון להיבחר לתפקיד פוליטי, כאשר התמודד על נציגות מסצ'וסטס בסנאט האמריקני מול הסנאטור הדמוקרטי הוותיק טד קנדי. בשלבים מסוימים של מערכת הבחירות, הסקרים הראו על מרוץ צמוד, ומערכת הבחירות הפכה לאחת היקרות באותה שנה, אולם בסופו של דבר הצליח קנדי לנצח את רומני בהפרש של 18 אחוז מהקולות, ורומני חזר לעסקים.
ב-1999 נקרא לעמוד בראש הוועדה המארגנת של אולימפיאדת החורף של 2002 בסולט לייק סיטי, שנקלעה הן לקשיים כספיים, והן לקשיים תדמיתיים קשים עקב פרשת שחיתות בהחלטה על הענקת אירוח האולימפיאדה לעיר. רומני הצליח להתגבר על הקשיים ולהפוך את המשחקים להצלחה כלכלית. הוא הודיע שלא יקבל משכורת עד שלא יובטח כי המשחקים יסתיימו ברווח, ולבסוף תרם את משכורתו לצדקה. הוא דובר צרפתית שוטפת.
ביוגרפיה > מושל מסצ'וסטס

הצלחתו בארגון המשחקים האולימפיים החזירה אותו לפוליטיקה, והוא התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית על משרת מושל מסצ'וסטס בבחירות של 2002. המשרה הייתה נתונה בידי ממלאת מקום רפובליקאית ובלתי פופולרית. רומני ניצח, והצליח לשמר את התפקיד בידיים רפובליקניות במדינה בעלת רוב דמוקרטי וליברלי גדול.
תחת כהונתו כמושל עבר הממשל המדינתי מגירעון לעודף תקציבי, בעקבות קיצוצים בתקציב, וסדרה של העלאות של תעריפי אגרות ואף העלאה של מיסים מסוימים. כמו כן נערכה בהסכמה דו-מפלגתית רפורמה מקיפה בביטוח הבריאות במדינה, שדאגה לכך שכל תושבי המדינה יחויבו לרכוש ביטוח בריאות, ודאגה לסיוע למעוטי היכולת בכך.
נושא מרכזי שהעסיק את רומני בעת כהונתו כמושל הוא נושא הנישואים החד-מיניים. בסוף 2003 פסק בית המשפט העליון של מסצ'וסטס בעתירה כנגד הממשל שהאפליה נגד זוגות חד מיניים מנוגדת לחוקה של המדינה, ודרש מבית המחוקקים המדינתי לתקן תוך זמן קצוב את המצב. רומני התנגד הן לנישואים חד-מיניים והן ל"ברית זוגיות אזרחית", אבל נוכח ההחלטה תמך בתיקון לחוקה שיאפשר "ברית זוגיות אזרחית". אולם לנוכח כישלון החקיקה בנושא נאלץ להורות על מתן רישיונות נישואים לזוגות חד מיניים, ובכך הפכה מדינתו לראשונה בארצות הברית שמאפשרת זאת.
רומני כיהן קדנציה אחת, ולא התמודד על קדנציה נוספת.
ביוגרפיה > הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008

הערכות לגבי ריצתו לנשיאות החלו להישמע ב-2004 אחרי שרומני נבחר לשאת את אחד הנאומים המרכזיים בוועידת המפלגה הרפובליקנית, והתגברו בסוף 2005 כשהודיע שלא ירוץ לעוד כהונה כמושל. עם תום כהונתו, בתחילת 2007 פתח רשמית במרוץ.
בתחילת מסע הבחירות שני המתחרים המובילים על מועמדות המפלגה הרפובליקנית היו רודי ג'וליאני וג'ון מקיין שלרבים מבין אנשי הימין הדתי השמרני בקרב הבוחרים הרפובליקאים הייתה רתיעה מלהצביע עבורם מכיוון שהם נחשבים מתירנים. לכן רומני נקט באסטרטגיה של כיבוש עמדת המועמד השמרני, מימין לג'וליאני ומקיין. אולם אסטרטגיה זו סבלה מכמה נקודות חולשה: למרות שבעת התמודדות זו רומני טען שהוא מתנגד נחרץ להפלות, בעבר עמדתו הייתה מתונה בהרבה, וכשהוא רץ כנגד טד קנדי לסנאט ב-1994 הוא תמך בשימור פסק דין רו נגד וייד. כמו כן אמונתו המורמונית היוותה בעיה, שכן רבים מהפרוטסטנטים, ובייחוד האוונגליסטים רואים בדת המורמונית כת, ולא זרם נוצרי לגיטימי.
רומני ניהל קמפיין יקר, ותרם מכיסו עשרות מיליוני דולרים. הוא זכה להצלחה חלקית, ופרש מהמרוץ ב-7 בפברואר 2008, לאחר שהתוצאות ביום שלישי הגדול הראו בבירור כי ציבור הבוחרים מעדיף את המועמד ג'ון מקיין.