stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גארי פורבס

| --- | --- |
 לידה:  25 בפברואר 1985 (בן 39) קולון שבפנמה
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת מסצ'וסטס באמהרסט
 דראפט:  לא נבחר, 2008
 קבוצות כשחקן
 2008   2008–2009   2009   2009   2009–2010   2010   2010–2011   2011–2012   2012–2013   2013–2014   2014–2015   2015–2016   2016–2017   2017   2017   2017 - 2018   2018 -:  סו פולס סקייפורס   טולסה 66'   TNT טרופנג טקסטרס (הפיליפינים)   טרוטמונדוס דה קרבובו (ונצואלה)   ונולי קרמונה (איטליה)   עירוני רמת גן   דנוור נאגטס   טורונטו ראפטורס   ג'ג'יאנג ליונס (סין)   ספרינגפילד ארמור   אטניינסס דה מנאטי (פוארטו ריקו)   גרנד ראפידס דרייב   לונג איילנד נטס   בוקה ג'וניורס (ארגנטינה)   קרוקודילוס דה קראקס (ונצואלה)   ג'ימנסטיקוס ס. לאריסה-פארוס (יוון)   אל-איתיאחד ג'דה (סעודיה)
גארי אורלנדו פורבס (באנגלית: Gary Orlando Forbes; נולד ב-25 בפברואר 1985) הוא כדורסלן פנמי.
קריירת כדורסל תיכונים

פורבס ואמו התגוררו ביחד עם חמשת אחיו הגדולים ממנו בברוקלין, ניו יורק כשהיה ילד. הוא שיחק כדורסל ב"האקדמיה ע"ש בנג'מין באנקר" בברוקלין. הוא קלע 1,512 נקודות ולקח 766 ריבאונדים במהלך קריירת התיכון, וקבע בקריירה שיאי נקודות, ריבאונדים וחסימות. פורבס זכה בפרסים בזירה המקומית, הוא נבחר על-ידי ניוזדיי כ"שחקן השנה בברוקלין" בתור תלמיד כיתה י"ב, היה מועמד לפרס "שחקן השנה בעיר ניו יורק", וזכה להיכלל בחמישייה הראשונה של "כל העיר ניו יורק" וגם בחמישייה המצטיינת הראשונה של "שלוש המדינות". הוא נבחר גם למשחק ה"אול-אמריקן" של מקדונלד'ס.
כתלמיד כיתה י"א, פורבס קלע בממוצע 27 נקודות, קלט 11 ריבאונדים ומסר שישה אסיסטים למשחק. בשנתו האחרונה, הוא קלע בממוצע 31 נקודות, קלט 13 ריבאונדים, ומסר שלושה אסיסטים וחסם שלוש זריקות למשחק. באותה שנה, הוא קלע 30 נקודות ולקח 10 ריב בהפסד של תיכון בנג'מין באנקר 75-69 ל"תיכון לינקולן" במשחק האליפות של בתי הספר הציבוריים שנערך במדיסון סקוור גארדן.
קריירת המכללות

פורבס היה מדורג רביעי ברשימת הקלעים, ובמקום ה-20 בסך הכל בפרוספקט "100 המובילים של ESPN" עבור השחקנים המתחילים לשחק במכללות לשנת 2003. הוא התחייב לשחק באוניברסיטת וירג'יניה, גם אחרי קבלת הצעת מלגה מג'ורג'יה טק ואוניברסיטת מיסיסיפי. הקבוצה של המאמן פיט גילן הייתה מדורגת במקום ה-17 ברשימה העליונה של מחזור הגיוס של אותה השנה באתר Rivals.com.
בעונתו הראשונה, 2003-04, פורבס שיחק 31 משחקים, ופתח ב-17 מתוכם. הוא קלע בממוצע 7.6 נקודות וקלט 4.0 ריב' למשחק. הוא סיים שני בקבוצה בחסימת זריקות (28) וחטיפות למשחק (30). קלע 22 נקודות (שיא) וקלט 9 ריבאונדים נגד אוניברסיטת מינסוטה באתגר עשר הגדולות בקונפרנס ה-ACC. בעונת 2004-05, פורבס שיחק 29 משחקים, בהן פתח בחמישייה 4 פעמים, והעמיד ממוצעים של 9.4 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק. קלע 23 (שיא), קלע ביחס של 8-11, בהפסד למדורגת במקום הרביעי במדינה, אוניברסיטת צפון קרוליינה בצ'אפל היל. לאחר תחילת המשחק על אוניברסיטת דיוק, פורבס השיג דאבל-דאבל עם 17 נקודות ו-10 ריבאונדים.
גילן התפטר מן וירג'יניה לאחר סוף עונת 2004-05, ופורבס החליט לעבור בית הספר. הוא עבר לאוניברסיטת מסצ'וסטס, ובשל חוק החלפת הקבוצות של ה-NCAA המחייב בשנת צינון לסטודנטים שעוברים מוסד, הוא נאלץ לשבת בחוץ בזמן עונת 2005-06.
בעונת 2006-07, הראשונה שלו במדי אוניברסיטת מסטצ'וסס, פורבס פתח ב-23 משחקים מתוך 33 המשחקים ששוחקו באותה העונה. פורבס שיחק ככינור שני לכוכבים בשנתם האחרונה בתואר רשון פרימן וסטפן לאזמה, ועדיין הצליח להעמיד בממוצע 13.0 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק. הוא קלע את שיא הקריירה של 31 נקודות ולקח 14 ריבאונדים במשחק כנגד באוניברסיטת טמפל. פורבס קלע 20 נקודות או יותר במהלך העונה והשיג עוד שלושה מקרים שבהם לכד 16 ריבאונדים במשחק נגד ריצ'מונד. פורבס עזר למסטצ'וסס לזכות במקום הראשון שלהם בבית האטלנטי 10 מאז עונת 1995-96. מסצ'וסטס גם העפילה לסיבוב השני של טורניר ה-NIT, בפעם הראשונה מאז עונת 1999-2000.
נכנס בשנה האחרונה שלו בשנת 2007-08, פורבס נבחר לחמישייה השלישית של הקונפרנס האטלנטי 10. בסוף העונה הוא היה עם ממוצע של 20.3 נקודות למשחק, המוביל בקליעה בליגה עם דיונטה כריסטמס מאוניברסיטת טמפל. פורבס קלע 25 נקודות או יותר על שש פעמים, כולל שיא של 29 נקודות במשחק נגד אוניברסיטת צפון איווה. הקונפרנס האטלנטי 10 כיבד אותו כשחקן השנה בקונפרנס, וגם הציב אותו בחמישייה הראשונה של הקונפרנס. פורבס עזר למסצ'וסטס להעפיל גבוה ב-NIT, כולל ניצחון על אלופת העבר סירקיוז וניצחון על אוניברסיטת פלורידה שזכתה בשנתיים הקודמות פעמיים ב-NCAA, אך בדרך לסיום הטורניר הפסידו לאוניברסיטת המדינה של אוהיו. הוא זכה להערכה רבה על פועלו באותה העונה ונבחר לחמישייה הראשונה של טורניר ה-NIT של 2008.
פורבס קלע סך של 1,639 נקודות בקריירת הקולג'ים שלו (698 בווירג'יניה, ו-1,128 באוניברסיטת מסצ'וסטס).
קריירה בינלאומית במדי נבחרת פנמה

בקיץ של 2007, פורבס שיחק עבור נבחרת פנמה אליפות האמריקות בכדורסל 2007 בלאס וגאס. בארבעה משחקים עם הקבוצה הוא השיג בממוצע 17.8 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק. הוא קלע 29 נקודות נגד ארגנטינה. הוא שיחק גם במדי פנמה באליפות האמריקות בכדורסל 2011.
חיים אישיים

לפורבס יש סוכרת סוג 1, אשר היא מחלה עם היסטוריה במשפחתו. הוא אובחן עם המחלה בגיל 19, בתחילה שמר על האבחון בסוד מחשש שזה ישפיע על הסיכויים של הקריירה שלו. יש לו חמישה אחים מבוגרים ממנו.
גיס חמישי

גיִס חמישי הוא כינוי לכוחות חתרניים חשאיים הפועלים בגוף מסוים, מתוך מטרה לערער את חוסנו של אותו הגוף ולסייע לכוחות המתנגדים לו מבחוץ.
היסטוריה

הביטוי נולד במלחמת האזרחים הספרדית (1936–1939). כשנשאל הגנרל אמיליו מולה, מפקד הצבא הלאומני שעלה על מדריד, מה גודל צבאו, השיב כי לצבאו ארבעה גייסות, וכי בעיר עצמה ממתין גיס חמישי - כוח מיליטנטי אוהד שיפעל נגד נאמני הממשלה הרפובליקנית שהגנו על העיר. הגיס החמישי של תומכי פרנקו במדריד לא היה יעיל במיוחד, והעיר נפלה רק אחרי קרבות מרים בשנת 1939, אך השימוש בכינוי הפך רווח, במיוחד כדי להגדיר כבוגדים קבוצות מיעוט דתיות או אתניות, או קבוצות בעלות עמדות מקובלות פחות שלכאורה משתפות פעולה עם האויב. הגדרת קבוצת המיעוט כ"גיס חמישי" רווחת במיוחד במשטרים דמוקרטיים, שבהם לא ניתן לאפשר בנסיבות רגילות ועל־פי חוקי המדינה לבודד או לנדות את קבוצת המיעוט. הצגת טיעון "הגיס החמישי" מאפשרת להציג את המצב ככזה בו יש איום ישיר על שלומם של אזרחי המדינה, המצדיק השעיה או התעלמות מחוקים המבטיחים שוויון בפני החוק ופוטר את מעלה הטיעון מהבאת טעמים והוכחות לטענותיו. הביטוי זכה לפרסום בעיקר עקב מחזה של ארנסט המינגוויי באותו שם.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשו גרמנים בעלי אזרחות זרה או תושבים מקומיים שאהדו את האידאולוגיה הנאצית כגיס חמישי במהלך כיבושן של הולנד ובלגיה על ידי הגרמנים.
בטיעונים בדבר "גיס חמישי" נעשה שימוש נרחב בבריטניה ובארצות־הברית בזמן מלחמת העולם השנייה. בבריטניה בתחילת מלחמת העולם השנייה, טענה התעמולה הרשמית כי על שלומה של בריטניה מאיים "גיס חמישי" פרו־נאצי, ובנימוק זה נעצרו אזרחים גרמנים שהתגוררו בבריטניה והועברו למחנות מעצר באי מאן (Isle of Man) שמול חופה המערבי של אנגליה. בין העצורים היו מספר גדול של גרמנים אנטי-נאצים שנמלטו לבריטניה לאחר עליית היטלר לשלטון. בארצות־הברית שימש טיעון דומה כהצדקה למעצר אמריקאים ממוצא יפני וכליאתם במחנות מעצר. בישראל הועלה טיעון דומה על ידי דוד בן-גוריון בפרשת אלטלנה, אם כי כאן לא נגע הטיעון לחשד בבגידה אלא לתביעת הבלעדיות לכוחות צה"ל בהפעלת כוח לחימה, כאשר בן-גוריון ראה בצורך להעביר חיילים מהחזית לתל אביב כדי להתמודד עם אנשי האצ"ל בזבוז משאבי אנוש שהוא כיצירת "גיס חמישי".
השימוש המקובל בביטוי כיום הוא לצרכים רטוריים או דמגוגיים, לשם תקיפת יריבים פוליטיים או קבוצה אחרת (במקרים רבים קבוצה אתנית המהווה מיעוט). ביפן למשל הייתה נפוצה האשמת המיעוט הקוריאני הגדול החי במדינה כ"גיס חמישי", ובמיוחד מופנית האשמה זאת כלפי אותו חלק מתוך המיעוט הזה המקורב למשטר הקומוניסטי בקוריאה הצפונית, ואשר מקיים ארגונים ומוציא לאור עיתונים המביעים את אהדתו זאת. בישראל נעשה לעיתים שימוש בביטוי זה בגרסתו הרטורית כלפי ערבים-ישראלים, וכן לפוליטיקאים ישראלים או יהודים ופעילי זכויות אדם מהשמאל ובפרט לאנשי השמאל הקיצוני בישראל.
הערות שוליים

↑  יו סבאג מונטיפיורי, דנקרק, הוצאת דביר 2010
↑  יונית לוי, ‏ליברמן לעודה: "אתה נציג טרור בכנסת ישראל", באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2015
↑  אריק בנדר, ‏סערת נטלי פורטמן: "צבועה, תמכה בשיבוש בחירות בישראל", באתר מעריב אונליין, 21 באפריל 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4155591-0
גינטר רידל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בנובמבר 1883 מץ, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  22 באפריל 1950 (בגיל 66) מינכן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית  רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1902–1945 (כ־43 שנים)
 דרגה:   גנרל-אוברסט
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידות הנ"מ
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות
 
גינטר רידל (בגרמנית: Günther Rüdel; ‏ 15 בנובמבר 1883 – 22 באפריל 1950), היה גנרל-אוברסט בלופטוואפה, אשר כיהן כמפקד בכיר במערך הנ"מ הגרמני במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

רידל נולד ב-15 בנובמבר 1883 במץ, ובשנת 1902 התגייס לצבא האימפריה הגרמנית והצטרף לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-3 (לאופולד, נסיך בוואריה). בשנת 1904 הועלה רידל לדרגת לויטננט, ובשנת 1910 נשלח ללימודי הנדסה באקדמיה הצבאית במינכן והועלה לדרגת אובר-לויטננט. במהלך מלחמת העולם הראשונה כיהן רידל כמפקד סוללת נ"מ, וב-9 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף רידל לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1931 מונה רידל למפקד יחידות הנ"מ, וב-1 בדצמבר אותה שנה הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1934 הועלה רידל לדרגת גנרל מיור, וב-1 באפריל 1935 הוכפפו יחידות הנ"מ ללופטוואפה. ב-1 באפריל 1936 הועלה רידל לדרגת גנרל לויטננט, וב-1 באוקטובר 1937 הועלה לדרגת גנרל חיל הנ"מ.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה פיקד רידל על יחידות הנ"מ בצבא הגרמני, וב-1 בנובמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל-אוברסט. ב-30 בנובמבר אותה שנה פרש רידל מהצבא, ובאוגוסט 1944 מונה לשופט בבית הדין העממי אשר דן את קושרי קשר ה-20 ביולי.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר רידל במינכן, וב-14 בפברואר 1950 מת בביתו.
בשנת 1964 הוקם בית הספר להגנה אווירית של הבונדסוור ונקרא על שמו, אולם בשנת 1990 שונה שם בית הספר לאחר שהתברר שרידל כיהן כשופט בבית הדין העממי. בהמשך לאחר שהוברר שרידל היה מעורב רק בשימוע אחד, ובנוסף הציל כ-300 יהודים הוחזר שם בית הספר על שמו, ובשנת 2010 הוקדש קיר זיכרון לכבודו במטה מפקדת הנ"מ הגרמנית.
גינתר שוונטס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוקטובר 1881 קולברג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  11 באוגוסט 1942 (בגיל 60) גלזן, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1899–1942 (כ־43 שנים)
 דרגה:   גנרל לוטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-19
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות
 
גנרל גינתר שוונטס (בגרמנית: Günther Schwantes;‏ 15 באוקטובר 1881 – 11 באוגוסט 1942), היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

שוונטס נולד ב-15 באוקטובר 1881 בקולברג, ובשנת 1899 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-5 (שלזיה התחתית ה-1 - אויגן אנטון תיאופיל פון פודביאלסקי), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא הועלה לדרגת האופטמן ומונה לקצין במטה הקורפוס ה-6. ב-14 במאי 1916 הוא הועבר למפקדת דיוויזיית התחלופה ה-4, וב-29 באוגוסט 1916 הוא הועבר למטה הארמייה החמישית. ב-26 בנובמבר 1916 הוא הועבר למטה הדיוויזיה ה-39, שם נשאר עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף שוונטס לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-5 במרץ 1922 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-12 בפברואר 1924 הוא התחתן עם אדית פון אייקה ופולוויץ. ב-1 בפברואר 1928 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 בפברואר 1930 הוא מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-11 (שלזיה העילית). ב-1 בינואר 1931 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1933 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 במרץ 1938 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-19, וב-1 ביוני 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה פיקד שוונטס על הדיוויזיה ה-19, ולחם עמה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-11, במסגרת הארמייה העשירית. בסוף 1939 הוא עבר עם הדיוויזיה שלו לזירה המערבית, ובינואר 1940 הוא עבר אירוע מוחי, ובעקבות כך מסר את הפיקוד על הדיוויזיה לאוטו פון קנובלסדורף. ב-1 בספטמבר 1941 הוא פרש מהוורמאכט, וב-11 באוגוסט 1942 הוא מת בביתו בגלזן.
גל ישראלי

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1980 (בן 43) רחובות, ישראל
 מדינה:  ישראל
 מספר צאצאים:  1
גל ישראלי (נולד ב-20 בדצמבר 1980, י"ג בטבת ה'תשמ"א) הוא שחקן ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה

גדל ברמלה ובגיל 10 עבר עם משפחתו לנס ציונה, שם למד בבית הספר התיכון "בן-גוריון". במקביל, היה חלק מצוות התוכנית המקומית "נוער ב-9" אשר שודרה בערוץ המקומי, שם שיחק, ביים וערך מערכונים. בשנת 1998, התגייס לצה"ל, עבר קורס חובשים קרביים ושירת כחובש.
למד בסטודיו לאומנויות התיאטרון בהנהלת יורם לווינשטיין (2006-2005) בבית הספר לביטוי בימתי "הדרך" (2010-2007) בניהולו של אייל כהן, שם גם למד משחק מול מצלמה עם רותי דייכס. במסגרת לימודיו השתתף בהצגות "אורזי מזוודות" בתפקיד אלחנן בבימויו של איל כהן, "מלכת השלג" בתפקיד סמי השודד בבימויו של עידן עמית עם שירים שהלחין בן זיידמן, "גן ריקי", בתפקיד נועם בבימויו של רועי נווה.
קריירה

בין השנים 2009–2012 היה חבר באנסמבל "פלופנבאך וצופנהיים", אשר במסגרתו שיחק והיה שותף ליצירת הצגת הסאטירה "פלובנבאך וצופנהיים - עושים שלום", שהשתתפה בפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון רחוב בבת ים, ובהמשך אף זכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל לשנת 2009.
בהמשך, יצרו חברי האנסמבל את ההצגה פלובנבאך וצופנהיים – חינוך מחדש" אשר השתתפה בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר ואף זכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר לשנת 2010 בפסטיבל. ההצגה התארחה בהמשך בתיאטרון הקאמרי, תיאטרון חיפה, תיאטרון ירושלים ותיאטרון גשר. ובשנת 2011 הוזמנו חברי האנסמבל להופיע עם ההצגה בתיאטרון "schlacht-hause" שבברן, שווייץ.
השתתף בהצגות ילדים בנושא איכות הסביבה של חברת "הדוב הירוק" בשנים 2011–2014.
בשנת 2011 שיחק בסרט "הדילרים" בתפקיד ולדרמה, בימויו של עודד דווידוף.
בשנת 2012 שיחק בהצגת הילדים "מנגינה כחולה עם תלתלים", עיבוד בימתי לספרו של אלדד כהן בבימויה של ירדן בר כוכבא וכן שיחק בסדרת הילדים "תעלומות מהאגדות" בערוץ "לוגי".
בשנת 2014 הצטרף לאנסמבל השחקנים של תיאטרון "קרוב" (כיום "תיאטרון ניקו ניתאי") מיסודו של הבמאי והשחקן ניקו ניתאי, מאז שיחק בתיאטרון בהצגות "המלך ליר" של שייקספיר, "אי הבנה" מאת אלבר קאמי, "לעוף אל החופש" קומדיה סוריאליסטית מאת כריסטו בויצ'ב, "מכתב אבוד" מאת יון לוקה קאראג'אלה, "חדשות אחרונות" מאת מיכאל סבסטיאן, "להיות או לא" ("קמבלצ'ה") מאת חורחה מריו חרסקוביסי בבימויה של דליה ריבר.
בשנת 2015, שיחק בסדרה "אטלנטיקה" בבימויו של עודד דוידוף.
בשנת 2016, השתתף ביחד עם השחקנית מורן אלון בפרויקט "חשיפה" של שח"ם עם הסצנה "הסירה שוקעת" מאת של סילברסטיין (בתרגומו של אבי גולומב).
בשנת 2017, שיחק בסדרה "מד"א דרום" בבימוי אופיר לובל, וכן באותה שנה השתתף בהצגה "נצורות" מאת רועי יבין בבימויה של דליה ריבר, הצגה עצמאית שהופקה בעזרת מימון המונים ("הדסטארט") ועלתה בתיאטרון נוצר,
בשנת 2018, שיחק בהצגה "הרופא המאהב" שעלתה בתיאטרון "צוותא", בבימויה של פטריסיה קוזמן והשתתף בפרויקט "המחזאים".
בשנת 2019, הצטרף לאנסמבל השחקנים של תיאטרון "מיקרו" ומאז משחק בהצגות "הלידה" ו"המאהבת של מר עכבר" מאת המחזאי רועי מליח-רשף, בבימויו של יפים ריננברג.
באותה שנה, שיחק במיני-סדרה הישראלית-צרפתית "דיבוקים" שנוצרה על-ידי התסריטאי שחר מגן ושודרה בישראל ובצרפת.
בשנת 2020, שיחק בסדרת המערכונים הקומיים "שקופים" בבימויו של אלי בן דוד. משנת 2021 משחק בהצגה "עד ראייה" (מחזה מאת יהושע סובול) שעלתה בתיאטרון "הסימטה" בבימויו של אביב זמר.
משנת 2022, משחק בתיאטרון חיפה בהצגה "צניחה חופשית", לצד ציפי שביט ולאורה ריבלין, בבימויו של משה נאור. באותה שנה שיחק במחזמר לקהל החרדי "חבורת תרי"ג" אשר עלה בבנייני האומה, בבימויו של קלוד דדיה.
שיחק בתפקידי אורח בסדרות כגון "מתלהבת", "נישואים פלוס", "פצועים בראש" ועוד, וכן שיחק מגוון תפקידים בפרסומות, סרטי תדמית וסרטי סטודנטים. כמו כן, שימש ככרוז במשחקי כדורסל של קבוצת עירוני רמת גן.
חיים אישיים

נמצא בזוגיות עם הראל, חוקרת משטרה. בשנת 2021 נולד בנם הבכור.
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ', "פלופנבאך וצופנהיים: חינוך מחדש" זכתה בפסטיבל עכו, באתר ynet, 29 בספטמבר 2010
↑  מרב יודילוביץ', חיוך לערכים, באתר ynet, 28 בספטמבר 2010
↑  מרט פרחומובסקי‏, הדילרים: עשוי היטב, אבל לא מצוין, באתר וואלה, 20 ביולי 2012
↑  רינה זיסמנוביץ, מנגינה כחולה עם תלתלים: מסע חיפוש מוזיקלי, באתר ynet, 18 באפריל 2013
↑  משל מבריק: סקירה על "אי הבנה " מאת אלבר קאמי בתאטרון "קרוב", באתר יְקוּם תַּרְבּוּת, ‏24 באפריל 2019
↑   מיכאל הנדלזלץ, "לעוף אל החופש": השגעון כמפלט, באתר הארץ, 13 במאי 2014
↑  יוֹסִי רן, להיותאולא קמבלצ'ה בתיאטרון קרוב, באתר תרבות הפנאי, ‏1 בספטמבר 2016
↑  הרופא המאהב – קומדיה פרועה, באתר סלונה, ‏18 בינואר 2018
↑  דין אמור, "עד ראיה" מאת יהושע סובול בבימויו של אביב זמר – עד הצמרמורת מרגשת את הקהל, תיאטרון הסימטה, באתר מעקב, ‏7 בדצמבר 2022
↑  צניחה חופשית, באתר תיאטרון חיפה
↑  מופע חבורת תריג בין הזמנים 3 - טיקצ'אק, באתר ticket.bhi.co.il
גל לב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באוגוסט 1985 (בן 39) ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 פרופיל ב-IMDb
 
גל לב (נולד ב-5 באוגוסט 1985) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ומוזיקאי ישראלי, זוכה פרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר.
ביוגרפיה

גל לב נולד וגדל בתל אביב. אחרי שירותו הצבאי החל גל את לימודיו בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב (2007-2010) הוא למד במחזור עם ג'ייסון דנינו הולט וליאל דניר. בשנה השלישית ללימודיו הלחין וכתב מוזיקה להצגות של בני מחזורו שבהן גם שיחק, ביניהן "ז'ק ואדונו" בבימויו של מישה לוריה ו"הרומן שלי עם גאיה" בבימויו של מיקי גורביץ'. גל לב אף היה חלק מלהקת טררם. כיום הוא חלק מהרכב האינדי אלקטרוני סודה ביט עם אלון לוי (תמיד אותו חלום) ודותן מושונוב.
פילמוגרפיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | רעש | עצמו (מנחה) | שודר בערוץ 24 (אז ערוץ המוזיקה) |
| 2009 | התגנבות יחידים | סמי |  |
| 2009–2010 | האי | יהלי |  |
| 2010 | אודם | גדי | סרט קולנוע |
| 2010 | נשות הטייסים | יהודה | שודר בערוץ 10 |
| 2010 | חצויה | שבתאי "אנשובי" |  |
| 2011 | לא רואים עלייך | יובל |  |
| 2011 | עדות | גל לב |  |
| 2011 | סוויץ' | מאור |  |
| 2011–2012 | כוח הקצב | בום בום/הכוח הצהוב | סדרת ילדים |
| 2012 | העולם מצחיק | רחמים | סרט קולנוע |
| 2012 | גאליס | אושן |  |
| 2016 | פצועים בראש | דן |  |
| 2018 | שלטון הצללים | רני אלון |  |
| 2019 | בשם הבת | יובל |  |
| 2023 | פול ספיד | ואלריו "שאדו" דה אנג'לו |  |
במה

"פיטר פן"- אורנה פורת ותיאטרון חיפה-דמות: פיטר פן
"בארץ לובנגולו מלך זולו"- תפקיד ראשי- נחום גוטמן- מרכז מנדל, ומדיטק חולון
"טררם" -3 שנים
"כשהאנייה שוקעת"- צוותא
"טררם קידס"- הצגות ילדים- שנתיים. - כח הקצב
השתתף במותק של פסטיבל 5 לשנת 2012
מוזיקה

השכלה מוזיקלית-קונסרבטוריון ת"א 1997-2003 מנגן על 8 כלי נגינה: פסנתר, תופים, גיטרה, גיטרה בס, קלרינט, סקסופון, חלילית ומפוחית.
לחן והפקה מוזיקלית לפסטיבל עכו לתיאטרון 2011- "לב" (בימוי-ג'ייסון דנינו הולט)
לחן והפקה מוזיקלית לפסטיבל עכו לתיאטרון 2010- "משורה משחרר רק המוות" (בימוי-ג'ייסון דנינו הולט)
לחנים והפקה מוזיקלית לפסטיבל ישראל 2011- "ליידי טוויסטד" (בימוי-ג'ייסון דנינו הולט)
כתיבת לחנים והפקה מוזיקלית לקלטת הילדים- "הקייטנה של אין כמוטי" 2011
כתיבת לחנים והפקה מוזיקלית לקלטת הילדים- "הקיץ של אביבית" שתעלה בקרוב
כתיבת לחנים והפקה מוזיקלית לסרט הדוקומנטרי- "תעודה של זהות"- זוכה פסטיבל דוק אביב בסרט הטוב לשנת 2010
לחן וניהול מוזיקלי+הפקה מוזיקלית להצגות בניסן נתיב ת"א ב 2010: "שוב צלצלו בדלת" "ז'אק ואדונו" "הרומן שלי עם גאיה"(בימוי מיקי גורביץ')
לחן וניהול מוזיקלי+הפקה מוזיקלית להצגות בניסן נתיב י-ם 2012 "המפקח האונד" "קומדיה שחורה" בבימויו של דור צויגנבום
עיבודים חדשים לשיריה של דיקלה דורי- 2012
ניהול והפקה מוזיקלית פרויקט שירה ניסן נתיב 2009
ניהול והפקה מוזיקלית פרויקט תנועה ניסן נתיב 2009
כתיבת לחנים והפקה מוזיקלית ל 2 סרטי גמר- "סם שפיגל" וזוכה פרס בסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסטודנטים בסינמטק ת"א 2010
הלחנת פסקול הסרט "חמדה של שמי זרחין (2024)
גשר ווטרלו (סרט, 1940)

| --- | --- |
כרזת הסרט גשר ווטרלו (1940)
כרזת הסרט גשר ווטרלו (1940)
 מבוסס על:  Waterloo Bridge 
 בימוי:  מרווין לרוי 
 הופק בידי:  סידני פרנקלין 
 תסריט:  מחזה: רוברט א. שרווד תסריט:  סמואל ברמן  ג'ורג' פרושל
 עריכה:  פרדריק קנודסטון
 שחקנים ראשיים:  רוברט טיילור ויוויאן לי  וירג'יניה פילד לוסיל ווטסון מריה אוספנסקאיה צ'ארלס אוברי סמית'
 מוזיקה:  הרברט סטוטארט 
 צילום:  ג'וזף רוטנברג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 במאי 1940
 משך הקרנה:  108 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט רומנטי, סרט דרמה 
 תקציב:  1,164,000‏$
 הכנסות:  2,467,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   waterloobridge40
 דף הסרט ב־IMDb
 
גשר ווטרלו (אנגלית: Waterloo Bridge) סרט מלודרמה אמריקאי משנת 1940 בכיכובם של ויוויאן לי ורוברט טיילור. זה הסרט השני מתוך שלושה המבוססים על מחזה בשם זה מאת רוברט שרווד שהועלה בברודוויי ב-1930. הראשון היה גשר ווטרלו שהופק ב-1931 והשלישי היה גאבי (Gaby) שהופק ב-1956 בכיכובם של לסלי קארון וג'ון קר.
הסרט מ-1940 הוא המפורסם והמוצלח ביותר מבין השלושה. זה היה הסרט הראשון של ויוויאן לי לאחר הצלחתה העולמית בסרט חלף עם הרוח ב-1939. הוא היה מועמד לשני פרסי אוסקר, בעד המוזיקה והצילום. לי בקשה לשחק מול לורנס אוליבייה שהיה אז בן זוגה אבל הבמאי העדיף את רוברט טיילור שהיה אז מפורסם יותר. שניהם התייחסו לסרט זה כסרט האהוב ביותר עליהם מאלה שהשתתפו בהם.
הסרט הראשון מתרחש במלחמת העולם הראשונה, השני מתרחש גם הוא במלחמת העולם הראשונה ובפתיחת מלחמת העולם השנייה והשלישי, במלחמת העולם השנייה בלבד.
בסרט הראשון נהרגת הגיבורה בהפצצה, בשני היא מתאבדת ורק השלישי נגמר עם סיום טוב.
הסרט הראשון הופק לפני כניסת קוד הייז לפועל ב-1934 ולאחר מכן נגנז. חברת מטרו גולדווין מאייר קנתה את הזכויות מסרטי יוניברסל. הסרט מ-1940 הוא "מעודן" יותר. המגע בין הגיבורים מסתכם בחיבוקים ונשיקות קצרות ושטחיות. למרות שהם מאורסים הם ממשיכים לישון בחדרים נפרדים. המילה זנות אינה מוזכרת ועבודתה של הגיבורה במקצוע העתיק ביותר מוצגת ברמזים בלבד.
תקציר העלילה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מוסע קולונל רוי קרונין (רוברט טיילור) לתחנת ווטרלו בדרכו לצרפת. בדרך הוא מבקש מהנהג לעצור בגשר ווטרלו. הוא יורד מהמכונית, שולף את קמע המזל שהוא המזכרת היחידה מארוסתו מיירה לסטר (ויוויאן לי) אותה הכיר במקום זה במלחמת העולם הראשונה ומביט בו. עלילת הסרט נפתחת בהבזק לאחור.
במלחמת העולם הראשונה נפגש קפטן רוי קרונין מעל גשר ווטרלו עם קבוצת רקדניות בלט ובתוכן מיירה לסטר. תוך ההפצצה הוא בורח אתה למחסה בתחנת ווטרלו, שם מתחילה האהבה בין שניהם. היא אומרת לו שהיא רקדנית בלט בלהקה של מאדאם קירובה (מריה אוספנסקאיה) ושהיא ממהרת להופעה. רוי מבטל פגישה בצבא ומגיעה להופעת הבלט. מיירה רוקדת את אגם הברבורים ולפתע היא מבחינה לתדהמתה ברוי היושב בקהל. לאחר ההופעה הוא שולח לה פתק ובו בקשה להיפגש אתה. מאדאם קירובה הקשוחה מאתרת את הפתק ואוסרת עליה לצאת. מיירה נפגשת בכל אופן עם רוי והם מבלים במועדון אור הנר (candlelight club) ורוקדים שם את ואלס הפרידה. רוי מודיע לה שלמחרת הוא יוצא לצרפת. הם נפרדים בחשש שלא ייפגשו עוד.
למחרת מגיע אליה רוי להפתעתה ואומר לה שיציאתו לצרפת נדחתה ושהחליט להינשא לה. היא מסכימה והוא מקבל את הסכמת מפקדיו. הכומר האמור לחתן אותם אומר שלפי ההוראות אין הוא יכול להשיא אותם לאחר שעה 15.00 ושעליהם לבוא למחרת. מיירה חוזרת ללהקה ומספרת לחברותיה שהיא עומדת להינשא למחרת אולם בשיחת טלפון מודיע לה רוי כי יציאתו לצרפת הוקדמה וכי הוא יוצא מייד. מיירה מגיעה ברגע האחרון לתחנת הרכבת ומנפנפת לרוי הנמצא ברכבת הנוסעת.
מאדאם קירובה מפטרת את מיירה וכשחברתה קיטי (וירג'יניה פילד) מוחה על כך היא מפטרת גם אותה. הן שוכרות חדר אך אינן משיגות עבודה וכספן אוזל.
מיירה ממתינה בבית קפה לפגישה עם אמו של רוי ליידי מרגרט קרונין (לוסיל ווטסון) המגיעה מסקוטלנד לפגוש את כלתה לעתיד. בבית הקפה מעיינת מויירה בעיתון ומגלה לחרדתה שרוי נמצא ברשימת הקצינים שנהרגו. היא לוגמת כוס יין גדולה ומתנהגת מוזר לפני אמו של רוי הממהרת לעזוב את המקום עם רושם קשה על כלתה לעתיד.
מיירה חוזרת לחדרה ומגלה עם הזמן שחברתה קיטי עוסקת בזנות כדי לקיים את שתיהן. מחוסר ברירה מתחילה גם מיירה לעסוק בזנות, שנה עוברת. בעמדה בתחנת ווטרלו בחיפוש לקוחות היא מזהה לפתע את רוי צועד אליה בתוך קבוצת חיילים. רוי מבחין בה, רץ לקראתה ושניהם מתחבקים. הוא אומר לה כי נפצע קשה, איבד את הדסקית שלו והיה במחנה שבויים בגרמניה שממנו ברח לשווייץ. הוא אומר לה שמעתה לא יעזוב אותה לעולמים אבל מיירה מאופקת ברגשותיה בגלל עברה כזונה וחוששת לגלות זאת לרוי.
רוי לוקח אותה לאחוזת משפחתו בסקוטלנד ומארגן לכבודה נשף גדול. היא מתרצה עם אמו ונפגשת עם דודו הדוכס (צ'ארלס אוברי סמית') שמתרשם שהיא מתאימה למשפחה למרות שהיא רקדנית בלט. לאחר זאת מרגישה מיירה שאינה יכולה להמיט בושה על המשפחה. היא מספרת לאמו של רוי על הקורות אותה, מודיעה על רצונה לעזוב ומבקשת ממנה לא לגלות לרוי את הסיבה.
למחרת מוצא רוי את מכתבה של מיירה המודיעה על עזיבתה ללא סיבה. הוא נוסע לדירתה בלונדון ופוגש את קיטי. הם מתחילים לחפש את מיירה בכל מיני מקומות מפוקפקים ורק אז מתחוור לרוי מה היה עיסוקה של מיירה.
בינתיים מגיעה מיירה המיואשת לגשר ווטרלו ומפילה את עצמה לפני משאית. הסרט חוזר לקולונל רוי קרונין המתבונן בקמע המזל, חוזר למכונית
וממשיך בדרכו.