stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כתב מגידות
משמעות

עם התפשטותה של תנועת החסידות באוקראינה הפך הכתב לביטוי של סמכות הצדיק המחזיק בו על ענייני הקהילה הפנימיים ולהשפעתו עליה. בדרך כלל ניתן הכתב לאדמו"רים שחסידיהם היוו רוב או מיעוט ניכר מתושבי העיר. בכתב המגידות נכתב מעין הסכם בין תושבי הקהילה לצדיק, לפיו על הצדיק לבקר בעירם אחת לתקופה מוסכמת, ואילו בני הקהילה יתנו לצדיק בתמורה סכום כסף שייגבה מהתושבים. בנוסף, העניקו בני הקהילה לצדיק את הסמכות על המינויים בעיר, והקהילה הייתה זקוקה לאישורו של הצדיק לפני כל מינוי משמעותי כמו רב או שוחט.
מרדכי גלובמן, יליד העיר שפיקוב, תיאר את משמעותה של מסירת המגידות:
מסירת מגידות להרבי מאיזה עיר, עדה, קהילה, זאת אומרת מסירת כל החיים הציבוריים, הרוחניים, התרבותיים, וגם הכלכליים, לרשותו ושלטונו של הרבי והחסידים; הוא, הרבי, היה ממנה את הרבנים, הדיינים, השו"בים ויתר כלי הקודש למינם. שום שררה על הציבור בעיר, שום תיקון חשוב לא נעשה בעיר, מבלי רשות הרבי והסכמת החסידים. כל השידוכים מאנ"ש הוצעו ונגמרו אצל הרבי, המלמדים עסקו במלאכת הקודש בזכות וסמכות הרבי והחסידים, דיני חזקה של החוכרים, ודין תורה ודין ודברים של הסוחרים הגדולים אצל הפריצים ואצל הרשות, היו נידונים ונחתכים אצל הרבי. יהודי שעיוות את הדין על חברו, בא המקופח והתאונן בפני הרבי, והתובע, אפי' אם הוא גבר אלם, הי' מוכרח בעל כרחו להישמע לחוות הדעת או הפסק דין של הרבי. ואוי ואבוי למסרב וממרה את פי הרבי, או עושה איזה דבר חשוב בעיר נגד רצון הרבי והחסידים, שהרי הוא כבר מוחרם ומנודה בקהל עדתו, ונרדף 'עד חרמה' במלוא המובן הנורא של המילים.
כתבי המגידות היוו מקור פרנסה לצדיקים רבים; ההכנסה מכונה לעיתים "מעמדות" – כעין כספי גבייה להחזקת החצר. הכנסה זו היוותה גורם משמעותי בחיכוכים והמחלוקות הרבות שעורר כתב המינוי בין חסידי צדיק אחד לרעהו. בדרך זו ניסו חסידי ברסלב - למשל - להשיב את רבי נתן מברסלב לברסלב לאחר שגורש משם על ידי מתנגדיו. בשל המנהג הרווח, פוסקים רבים אף ראו בכתב המגידות, כמינוי כבעל תוקף הלכתי בדומה למרותו של מרא דאתרא. כתב המגידות הוענק לצדיק אחד בלבד, בדרך כלל הצדיק שהתגורר בסביבת העיירה, והצדיקים נמנעו לרוב מהשגת גבולו של צדיק אחר. בשל אופיו, לא היה נהוג הכתב בערים הגדולות בהן פעלה קהילה עצמאית גדולה ומבוססת.
דוד אסף סבור כי החל מהמאה ה-19 היוו כתבי המגידות זיכיונות למונופולים כלכליים בעיירה עבור הצדיקים, ולא היה בהם את המימד הרוחני של משרת המגידות והדרשנות – ההשפעה הרוחנית על בני העיירה. לעומתו סבור גדי שגיב כי יש לחלק בין כתבי הזיכיונות לכתבי המגידות ומדובר בשני חוזים נפרדים.
כתב המגידות הפך לסמל של נאמנות חסידית, והוא היווה גם אקט של קבלת מרות בעת הכתרת אדמו"ר חדש (כך הוכתר למשל רבי אברהם אלימלך פרלוב מקרלין באמצעות "כתב מגידות"). בעת פטירתו של הצדיק לא עברה המגידות באופן אוטומטי לבן היורש, אלא על הקהילה היה לבחור אם להעניק את הכתב לבנו או לצדיק אחר. בערי מגוריהם של צדיקי בית צ'רנוביל עצמם, היה נהוג בדרך כלל שאחרי פטירתו של הצדיק לא ניתנה משרת המגידות לבן היורש, עד שכל אחיו עזבו את העיר וקבעו את חצרותיהם בערים אחרות, וזאת, כדי למנוע חיכוכים ומחטפים.
בפולקלור

בפולקלור החסידי באוקראינה, השתמרו סיפורי מופתים על צדיקים שהגנו על הערים שהעניקו להם כתבי מגידות, או שחשו קשר מיוחד לערים אלו; כך מסופר על המגיד מצ'רנוביל שהשתדל לקבל כתב מגידות מהעיירה אנאטיבקה (או') בה נפטר לאחר מכן, ועל רבי משה אליקים בריעה הופשטיין מקוז'ניץ שהשתדל לכבות בדרך נִסית דליקה שפרצה בעיר אוסטרובצה שהעניקה לו כתב מגידות.
מספרם של כתבי המגידות שהוענקו לכל צדיק, היווה ביטוי לכוחו והשפעתו הרחבה. במסורות חסידיות שונות מסופר על מספר גדול במיוחד של כתבי מגידות שקיבלו צדיקים שונים, בהם: במסורת חסידות ברסלב מסופר על המגיד רבי יקותיאל מטירהוביצא, מגדולי תלמידיו של רבי נחמן מברסלב, שהיו לו 84 כתבי מגידות; על רבי משולם זוסיא השיל מסופר שקיבל 60 כתבי מגידות; ועל רבי יהושע השיל רבינוביץ ממונסטריץ' מסופר שקיבל כתב מגידות מ-40 ערים ועיירות.
ראו גם

דרשנות
צדיק
מרא דאתרא
קהילה יהודית
הערות שוליים

↑  ראו למשל: רידב"ז, הקדמת בית רידב"ז, ירושלים תרס"ח, באתר אוצר החכמה.
↑  ראו למשל: משה צינוביץ, "בתי מדרשות היסטוריים בווילנה", בתוך: בית הכנסת, - שנה ב' (טו-טז), תל אביב תש"ז, עמ' 24, באתר אוצר החכמה.
↑  ראו: רבי נתן צבי קניג, נחלי אמונה, מכתב ח', תל אביב תשכ"ז, עמ' כ"א, באתר אוצר החכמה.
↑  עלים לתרופה מכתבי מוהרנ"ת, מכתב קס"ג, ניו יורק תשל"ו, עמ' 181, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי משה נחום ירושלימסקי, באר משה, סימן ס"ו, ורשה תרס"א, עמ' 52, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום); רבי שלום מרדכי שבדרון, שו"ת מהרש"ם, חלק ב', סימן צ"ו, ירושלים תשל"ג, עמ' 81, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום); רבי דוד שפרבר, שו"ת אפרקסתא דעניא, חלק א' סימן מ"ט, ניו יורק תשס"ב, עמ' קל"ח, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  דוד אסף, נאחז בסבך, הוצאת מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי, ירושלים תשס"ו, עמ' 197.
↑  קובץ אור הגנוז דחסידי קרלין-לעלוב, גליון א', ירושלים תשמ"ז, עמ' 13, באתר אוצר החכמה.
↑  מרדכי וינברג, אמרתך חייתני - טאלנא, ירושלים תשס"ז, עמ' 37, באתר אוצר החכמה.
↑  יועץ קים קדיש ראקאץ, שיח שרפי קודש - תולדות שבח הצדיקים, בני ברק תשמ"ט, עמ' ק"ח, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  בטאון אוהב ישראל, גליון ב', ירושלים תשנ"ט, עמ' 15, באתר אוצר החכמה.
| חיי הקהילה היהודית |
| --- | --- | --- |
| תפקידים על-קהילתיים | חכם באשי • שד"ר • אדמו"ר • גדול הדור • רב ראשי |  |
| תפקידים מקומיים | מרא דאתרא • רב • דיין •  פרנס • שליח ציבור • גבאי • גבאי צדקה • בעל קורא • מוהל • שוחט • מלמד • דרשן  • סופר סת"ם • בלנית • משגיח • משגיח כשרות |  |
| מוסדות | תלמוד תורה • ישיבה • ישיבה קטנה • ישיבה גדולה • כולל אברכים • מקווה • בית כנסת • בית מדרש • חברה קדישא |  |
| דברים שבקדושה | מניין • היכל/ארון קודש • חזנות • תפילת עמידה • שחרית • מנחה • ערבית • מוסף • קריאת התורה • שמע ישראל • ברכה • קידוש • רשימת תפילות וברכות |  |
| ניהול חיי הקהילה | בית דין • תקנות הקהילה • פדיון שבויים  • כתב מגידות |  |
| תפקידים היסטוריים | אב הכנסת |  |
כלי קודש ופרנסים • מוסדות יהודיים
רבי אהרן טברסקי מטשרנוביל – בכור בניו של המגיד מצ'רנוביל והיורש הראשי של אביו. ירש את כתב המגידות של העיר צ'רנוביל לצד ערים נוספות
יסמין בוריץ'

יסמין בוריץ' (בבוסנית: Jasmin Burić; נולד ב-18 בפברואר 1987) הוא כדורגלן בוסני המשחק בנבחרת בוסניה והרצגובינה בעמדת השוער בזגלביה לובלין.
קריירת מועדונים

בוריץ' התחיל את דרכו בקבוצת הנוער של האקדמיה של נוער של צ'ליק זניצה ב-2004, ולסירוגין שיחק גם בקבוצה הבוגרת של המועדון. בינואר 2009 עזב בוריץ' את צ'ליק זניקה לאחר 81 הופעות ליגה.
ב-1 בינואר 2009 חתם בוריץ' במועדון הפולני לך פוזנן, ובסיום העונה זכה בגביע אף על פי שלא שותף אפילו למשחק אחד.
בתחילת העונה השנייה שלו בקבוצה זכה בוריץ' בסופרקאפ הפולני לאחר ניצחון על ויסלה קרקוב במשחק בו לא שותף. משחקו הראשון של בוריץ' בקבוצה היה ב-4 באוקטובר 2009 נגד ארקה גדינייה. לאחר שהה על הספסל בתחילת הקריירה שלו בפולין, הוא קיבל את ההזדמנות שלו לאחר כמה הופעות מאכזבות של השוער הראשון בקבוצה, ולאחר מכן קיבל בוריץ' מקום קבוע בהרכב למשך כל העונה, שבסיומה זכתה הקבוצה באליפות.
בתחילת העונה השלישית שלו בקבוצה, נפצע בוריץ' והושבת למשך כל העונה.
בעונת 2014\2015, זכה שוב באליפות לאחר שהציג עונת שיא.
בתחילת עונת 2015\2016 זכה בוריץ' בסופרקאפ הפולני וב-11 בינואר 2016, האריך בוריץ' את חוזהו בקבוצה ל-3 שנים נוספות.
בעונת 2016\2017 זכה בוריץ' בפעם השלישית בקריירה והשנייה ברציפות בסופרקאפ הפולני.
באפריל 2019, הודיע בוריץ' כי לאחר 10 וחצי שנים במועדון, הוא יעזוב את לך פוזנן בתום העונה.
ב-24 במאי 2019 חתם בוריץ' בקבוצה הישראלית הפועל חיפה לשנתיים עם אופציה לעונה נוספת.
בינואר 2022 חתם בזגלבי לובין הפולנית.
קריירה בינלאומית

בוריץ' היה שותף בנבחרות של בוסניה והרצגובינה עד גיל 19 ו-21.
את משחק הבכורה שלו בנבחרת שיחק בוריץ' ב-1 ביוני 2008, במשחק ידידותי נגד אזרבייג'ן.
תארים

הגביע הפולני: 2008/2009
הסופרקאפ הפולני(3) : 2009, 2015, 2016
אליפות הליגה הפולנית(2): 2009/2010, 2014/2015
הערות שוליים

↑  פרסום ראשון: בוריץ' חתם בהפועל חיפה, באתר ערוץ הספורט, 24 במאי 2019
לורי לואיס

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1984 (בת 39) ארצות הברית איווה, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית שוודיה שוודיה
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מדינת מיזורי (תואר ראשון)  אוניברסיטת קנזס (תואר שני)
 עיסוק:  זמרת אופרה ומטאל סימפוני
 זרם:  מטאל, אופרה
 סוגה:  מטאל סימפוני, מטאל גותי, אופרה, מוזיקה קלאסית
 סוג קול:  סופרן אופראי
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  ניוקליר בלאסט 
 שיתופי פעולה בולטים:  Therion, Aesma Daeva
 חלק מההרכבים המוזיקליים:  Therion, Lori Lewis
 
לורי לואיס (נולדה ב-27 בדצמבר 1984) היא זמרת אופרה ומטאל סימפוני אמריקאית. לורי חברה בלהקת המטאל הסימפוני השוודית Therion ובעבר שרה גם עבור Aesma Daeva.
קריירה

לורי לואיס היא זמרת אופרה בעלת הכשרה קלאסית. היא השלימה תואר ראשון בזמרה באוניברסיטת המדינה מיזורי ותואר שני באוניברסיטת קנזס. הקול שלה הוא סופרן.
ב-2002 החלה לשיר עבור להקת Aesma Daeva. ב-2006 להקת Aesma Daeva חיממה את Therion, להקת מטאל סימפוני משוודיה. הלהקה התרשמה מלואיס והחליטה לשתף איתה פעולה. בדצמבר 2011 הודיע כריסטופר יוהנסון, ראש הלהקה, שלואיס הצטרפה ללהקת Therion כחברה קבועה, והיא האישה הראשונה שחברה בלהקה חברות קבע. ב-2014 פורסם שלורי לא תשתתף במסע ההופעות של Therion אך תמשיך כחברה קבועה ותשתתף בהקלטות אלבומי הלהקה באולפן הקלטות. ב-2023, בעקבות ההיריון של זמרת ההופעות של Therion, צ'ארה מלווסטיטי, הודיעו Therion ולואיס שהיא תשוב להופיע במסעי ההופעות של הלהקה החל מ-2024.
ב-2020 הוציאה לואיס אלבום סולו Carmina Romanus. לואיס הלחינה את האלבום בשיתוף קריסטיאן ניימן ואת מילות רוב השירים כתב פר אלבינסון. ברוב האלבום היא שרה סולו אך במספר שירים יש אמנים אורחים.
דיסקוגרפיה

Aesma Daeva – Dawn of the New Athens (Scarecrow, Irond Records) (2007)
Aesma Daeva – The Thalassa Mixes (2008)
Therion – Live Gothic (live album) (2008)
Therion – Sitra Ahra (Nuclear Blast Records) (2010)
Imperial Vengeance – Black Heart of Empire (2011)
Therion – Les Fleurs du Mal (2012)
Therion – Adulruna Rediviva and Beyond (live album) (2014)
Therion – Beloved Antichrist (2018)
Lori Lewis – Carmina Romanus (Adulruna) (2020)
Therion – Leviathan (2021)
Therion – Leviathan II (2022)
Therion – Leviathan III (2023)
לורי לואיס בהופעה של Therion בברזיל, 2014.
יסמין ורדימון

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1971 (בת 53) עין החורש, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר האימפריה הבריטית (2022) 
 http://jasminvardimon.com/
 
יסמין ורדימון (נולדה ב-1971) היא כוריאוגרפית, רקדנית ומנהלת אמנותית, ילידת ישראל, הפועלת בממלכה המאוחדת. בשנת 1998, הקימה להקת מחול משלה בבריטניה -Jasmin Vardimon Company. ורדימון היא אמן עמית של תיאטרון סאדלרס וולס, מאז 2006.
ביוגרפיה

ורדימון נולדה בקיבוץ עין החורש, אביה נדב ורדימון, היה המנהל האמנותי של מועדון צוותא בתל אביב. היא החלה לרקוד בגיל 14, ואחרי הצבא הצטרפה ללהקת המחול הקיבוצית בה הייתה חברה חמש שנים. המנהלת האמנותית של הלקה, יהודית ארנון, הציעה לוורדימון ליצור כוראוגרפיות לרקדני הלהקה. אחת מהיצירות שלה, "אקו לא שמה", זכתה בפרס הראשון בתחרות שהתקיימה במרכז סוזאן דלל ב-1995, ואורגנה בידי המועצה הבריטית (British Council). הפרס כלל ביקור בן חודש בלונדון והשתתפות בפסטיבל מחול. לאחר מכן עזבה את להקת המחול הקיבוצית ועברה לאירופה, שם עבדה בתור רקדנית במספר פרויקטים בצרפת, שווייץ ואנגליה.
בשנת 1997, עברה באופן קבוע ללונדון, בעקבות חברה לחיים, האמן גיא בר אמוץ, שהחל ללמוד ב קולג' גולדסמית'ס, של אוניברסיטת לונדון. כבר באותה שנה הקימה להקת מחול משלה והעלתה את עבודתה הראשונה, שנקראה "ת'רפיסט".
בשנת 1998, ורדימון הפכה לאמן שותף ב-"The Place", מרכז מוביל למחול עכשווי בלונדון. בשנת 1999 עברה להקתה למחוז יורקשייר בצפון אנגליה, בעקבות תמיכה שקיבלה כדי לפעול כלהקת מחול מקומית, ושם פעלה עד 2005. מאז 2001, "להקת יסמין ורדימון" ממומנת באופן קבוע על ידי מועצת האמנויות של אנגליה ומוסדות אמנות נוספים, יוצרת ומופיעה בקביעות בתיאטראות ברחבי בריטניה, ומסיירת ברחבי העולם.
מאז 2006, ורדימון משמש ככוראוגרפית הבית של תיאטרון סאדלרס וולס (Sadlers Wells). וב-2013 מונתה למנהל האמנותית הראשונה של להקת המחול הלאומית לנוער, הפועלת בתיאטרון.
בשנת 2009 פיתחה ורדימון תוכנית להשכלה גבוהה, שמנוהלת מאז על ידי להקתה, כתעודה לתואר שני בתיאטרון פיזי לרקדנים ושחקנים ב"רויאל הולוואי, אוניברסיטת לונדון".
מאז ספטמבר 2011, ורדימון משמשת פרופסור אורח באוניברסיטת וולברהמפטון.
בשנת 2012 עברה להקתה לעיר אשפורד, במחוז קנט בשנת 2012, ופתחה את מרכז היצירה החדש שלה. המרכז מוקדש למחקר ויצירה של הפקות עתידיות, כמו גם לחינוך ולימוד אמנותי רב תחומי. באותה שנה השיקה ורדימון במרכז את JV2, קורס מתקדם להעשרת רקדנים.
יצירתה

יצירתה של ורדימון מתמקדת בתיאטרון מחול (מחול שיש לו גם נרטיב), ההפקות שלה גדולות בדרך כלל, והיא נוהגת לבוחן מאות רקדנים לפני שהיא בוחרת ומשלבת אותם במופעיה. ורדימון משתפת פעולה עם בן זוגה, האמן גיא בר אמוץ, שהוא הדרמטורג של להקתה, ושיתפה פעולה עם היוצרים הישראלים: אהד פישוף שיצר פסקולים לעבודותיה, וחופש שכטר, שהיה חבר בלהקתה ואחר כך היקם להקה משלו בלונדון.
רשימה חלקית של יצירותיה:
"Therapist"‏ (1997)
"Madame Made"‏ (1998), דואט בהשראת "המשרתות" מאת ז'אן ז'נה.
"Yesterday"‏ (2007), מבחר קטעים מהרפרטואר של להקתה, שקובצו כדי לציין עשור להקמתה.
"7734" (2010) מופע שהוא שילוב של וידאו, טקסט, מוזיקה ותיאטרון מחול העוסק בשואה ובאכזריות האדם. בשנת 2012, חויבה ורדימון להמיר את המוזיקה של ריכרד וגנר שפותחת את היצירה, על מנת להעלות אותה באולם האופרה הישראלית בתל אביב.
"Maze "‏ (2015), שיתוף פעולה עם האדריכל והמעצב רון ארד, עבור "גלריה טרנר". יצירת מחול אינטראקטיבית שבה כל אחד מהצופים צועד בין מבני ענק מספוג תעשייתי, שעיצב ארד וצופה באופן פעיל בסיטואציות השונות שיוצרים רקדני להקתה של ורדימון.
פרסים והוקרה

ב-2000 זכתה בפרס ג'רווד לכוריאוגרפיה.
ב-2013 זכתה ורדימון להכרה על ידי מכון התיאטרון הבינלאומי (ITI), שקיבלה פרס על מצוינות במחול בינלאומי, כהוקרה על עבודתה הכוריאוגרפית. תרומתה של ורדימון למחול ולתיאטרון הוכרה גם על ידי רויאל הולוויי, אוניברסיטת לונדון, שקיבלה תואר דוקטור לשם כבוד בשנת 2014.
בשנת 2018 קיבלה מלגת כבוד מהמכון לאמנויות ברצלונה.
ב-2022 פורסם שתקבל תואר חברה במסדר האימפריה הבריטית (MBE) על תרומתה בתחום הריקוד.
הערות שוליים

↑   רות אשל, יהודית ארנון: מחול אחרון ופרידה, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2013
↑  קרן רוסו, רוקדת בפארק – ראיון עם יסמין ורדימון, באתר עלונדון, ‏11 במאי 2005
1 2  טל לוין, עכבר העיר, מישראל ללונדון ובחזרה, באתר הארץ, 27 בינואר 2010
1 2 3  ג'וליה סטולר, מכשירה את הדור הבא: מופע של צעירי יסמין ורדימון בלונדון, באתר עלונדון, ‏24 באפריל 2019
1 2  רוני דורי, אתמול היה טוב, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2008
↑   שיר חכם, חופש התנועה של חופש שכטר, באתר הארץ, 1 ביולי 2013
↑  ביקורת:
רות אשל, Yesterday של יסמין ורדימון: חלומות של אתמול, באתר הארץ, 4 במרץ 2010
נטע אלכסנדר, עכבר העיר, Yesterday של יסמין ורדימון: פוטנציאל לא ממומש, באתר הארץ, 3 במרץ 2010
↑  ביקורות:
אלעד סמורזיק, לרקוד בין מגדלי השמירה וערימות הבגדים, באתר הארץ, 28 באפריל 2012
Luke Jennings, Jasmin Vardimon Company: 7734 – review, הגרדיאן, ‏באוקטובר 2010
↑  אלעד סמורזיק, האופרה צנזרה קטע של ואגנר מיצירת מחול, באתר הארץ, 8 באפריל 2012
↑  פרופ' שמאי שפייזר, צינזור ואגנר, באתר הארץ, 12 באפריל 2012
↑  ביקורות:
גיל נוה, לרקוד בתוך מבוך מספוג, באתר הארץ, 14 באפריל 2015
Lyndsey Winship, 'Choose your path': lose yourself among the dancers in Margate's Maze, הגרדיאן, ‏4 במרץ 2015
↑  רוני דורי, להקת המחול הלונדונית של יסמין ורדימון תופיע בישראל, באתר הארץ, 4 ביוני 2009
↑  שירית גל, לונדון, הכוריאוגרפית הישראלית יסמין ורדימון קיבלה עיטור כבוד מהמלכה אליזבת', באתר ynet, 2 ביוני 2022
↑  הלונדון גאזט, מספר 63714, עמוד B25‏, 2 ביוני 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410259805171  GND: 1114738417  ISNI: 0000 0000 5467 604X  LCCN: nr99027894  SUDOC: 200384775  VIAF: 49150250   WorldCat (עם VIAF): 49150250
כתב ליניארי א'

שברי לוחיות ועליהן כתב ליניארי א' שנמצאו באקרוטירי שבסנטוריני
כתב ליניארי א', כתב קווי א' (מיוונית: Γραμμικη Α - ליניאר A) הוא כתב שטרם פוענח והיה בשימוש ביוון העתיקה. הכתב בנוי מכתב הברות ואידאוגרמות, והתגלה על ידי ארתור אוונס, שנתן להם את שמם.
פענוח הכתב

כתב ליניארי ב', ששימש את השפה המיקנית, פוענח בשנת 1952 על ידי מייקל ונטריס. לינאר A אינו מפוענח כולו, אך הוא מובן חלקית וניתן לקרוא בו דרך ערכי הכתב הקווי השני. למרות ששני הכתבים חולקים סמלים רבים, אם משתמשים בהברות השייכות ללינאר B בכתבי לינאר A נוצרות מילים שאינן שייכות לשום שפה ידועה. שפה זו מכוּנה מינואית או אטאוכרתית, ומקורה בתקופה שקדמה לפלישות של יוונים מיקנים במאה ה-14 לפנה"ס.
מקורותיה ושורשיה של השפה שהשתמשה בכתב הקווי א', אינם ברורים, וקיימות מספר תאוריות בנושא.
מכיוון שהשפה המינואית מעורפלת בימינו, קשה להחליט אם פענוח נתון הוא פענוח נכון של השפה. עם זאת, הגישה הפשוטה ביותר לפענוח היא ההנחה שערכי קווי א' תואמים פחות או יותר את ערכי קווי ב' כתב שפוענח במלואו.
סיווג לשוני

כורש גורדון סבר שהכתב מבטא שפה שמית צפון מערבית, והדגים זאת במשפטים שלמים שפיענח, כמו "ki te-te-bi qi-re-ya-tu", "כי תיטיב הקריה" (לפני היחלשות סיומת ת' הנקבה ל-ה'). את הסברה חיזק הבלשן וההיסטוריון עדיה חורון. בשנת 2001, פרסם  המגזין Ugarit-Forschungen מאמר שדן בהבדלי תנועות בין לינאר A ו-B. המאמר טען שלינאר A הוא כתב ששירת שפה שהיא צורה קדומה של פיניקית. זהו ניסיון נוסף לחזק את התאוריה המקשרת בין מינואית לשפות שמיות.[דרוש מקור][מפני ש...] המתודולוגיה הזאת ספגה ביקורת.[דרוש מקור][מפני ש...]
אחת ממעט המילים הידועות, KURO, פירושה כנראה "כול" או "הכול", מקורה יכול להיות מהשפות האינדו-אירופיות (kwol או kwel) או מהשפות השמיות (כּ.ל. - כמו "כול" בעברית). זהו מקרה שמייצג היטב את מצב של ליניארי א': מספר האלמנטים הידועים של השפה כל-כך מועט עד שקשה לבנות הנחה מדעית על הצירוף ה"תורשתי" של השפה המינואית.
ראו גם

מינואית
כתב ליניארי ב'
כתב גבל
לקריאה נוספת

ע. ג. חורון, "כנען ויוון בתקופת הברונזה", בתוך: יונתן רטוש (עורך), מניצחון למפולת, הוצאת הדר, 1976, עמ' 209-215
הערות שוליים

↑  Cyrus H. Gordon, Before the Bible - The Common Backgroung of Greek and Hebrew Civilizations, London: Collins, 1962
↑  ע. ג. חורון, "כנען ויוון בתקופת הברונזה", בתוך: יונתן רטוש (עורך), מניצחון למפולת, הוצאת הדר, 1976, עמ' 212
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553265605171  BnF: cb11936971x (data)  LCCN: sh85066609  NDL: 00567678  NKC: ph524433 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרטוט בדיו של הכתב כפי שהתגלה על שטחו הפנימי של ספל
יצחק אייזיק וייס (סבליאבה)

הרב יצחק אייזיק וייס (כ"ב באדר תקפ"ד, 1824 - כ"ב באדר ב' תרנ"ד, 1894) היה רב חסידי-הונגרי. כיהן כרבה של סְבַליאַבָה (סוואליווע) ובהמשך כראב"ד מונקאטש. מחבר הספרים בית יצחק ודברי יצחק.
ביוגרפיה

נולד במונקאטש לרבי אברהם וייס, בנו של רבי שמואל צבי, שו"ב בקאלוב. נקרא על שם רבי יצחק אייזיק מקאליב, שאביו גדל אצלו לאחר שהתייתם בילדותו. בילדותו נסע עם אביו לחצרו של רבי צבי אלימלך מדינוב. נישא לחיה בתו של ר' קלונימוס קלמן אייזדארפער, עשיר מהכפר פאסיקא הסמוך למונקאטש. במשך 17 שנה היה סמוך על שולחן חמיו ("קעסט") ולאחר פטירתו אצל חמותו.
לאחר נישואיו בשנת תר"א, עת נפטר רבי צבי אלימלך מדינוב, החל לנסוע יחד עם אחיו רבי שמואל צבי, לרבי יהודה צבי מראזלא, חתנו של רבי צבי הירש מזידיטשוב. לאחר פטירתו בשנת תר"ח היה חסידו של רבי שלום רוקח מבעלז. בספריו הוא מביא מדברי תורתו של רבו זה. לאחר פטירתו של רבי שלום מבעלז החל לנסוע לחצרו של רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב ולאחריו החל לנסוע לרבי חיים מצאנז. רבו רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב מינהו להעתיק ולערוך את כתביו. בנוסף נסע לחצרותיהם של רבי צבי הירש מרימנוב, רבי ישראל מרוז'ין ורבי חיים מקוסוב.
בשנת תרי"ט (1859) התמנה לרבה של סוליבה (כיום סבליאבה, אוקראינה), בה כיהן כ-20 שנה. בקהילה זו היו לו מספר שונאים שמיררו את חייו. בהוראת רבו מזידיטשוב נאות לקבלת משרה חדשה, ובשנת תרל"ז בחר מתוך מספר הצעות רבנות, לכהן כראב"ד מונקאטש, לצד רב העיר רבי שלמה שפירא. בתפקיד זה כיהן עד סוף ימיו. בנוסף לעיסוקו בהלכה ובתלמוד, עסק גם בקבלה. הוא נודע בהתמדתו המופלגת, ובשיעוריו הקבועים בספרים שונים כמו תלמוד בבלי, רי"ף, רמב"ם, רא"ש, ארבעת חלקי שולחן ערוך וספר הזוהר.
בין תלמידיו היה אחיינו רבי יוסף מאיר וייס, האדמו"ר הראשון מספינקא.
בנו ר' קלונימוס קלמן וייס היה שו"ב בווייאן ובקאפיש. רבי שלום גולדנברג (-תרע"ח) מילא את מקומו לאחר שעבר למונקאטש, והקים ישיבה במקום. מחבר ספר "דברי שלום". לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו רבי חיים יהודה לייב, עד הירצחו בשואה.
חתן נוסף היה רבי אלימלך מטאש. נכדו הוא ישכר דב וייס.
חתן נוסף היה רבי אפרים פישל אברהם אפשטיין בן רבי מרדכי מזידיטשוב, מגזע הרמ"א, המהרש"ל הט"ז והלבוש.
ספריו

בית יצחק - על מסכת מגילה, הוצאה ראשונה מונקאטש תרנ"ז
יצחק אייזיק וייס, דברי יצחק (דרשות), מהדורת מונקאטש, תרס"ו (1906), באתר היברובוקס
יצחק אייזיק וייס, תולדות יצחק על התורה, חלק א', מהדורת מונקאטש, תרס"ג (1903), באתר היברובוקס
יצחק אייזיק וייס, תולדות יצחק על התורה, חלק ב', מהדורת סיגט, תרס"ד (1904), באתר היברובוקס
רבי יצחק אייזיק כתב רבות ועליית גגו הייתה עמוסה בכתבי יד, אך רובם אבדו בשואה טרם הודפסו.
לקריאה נוספת

בית יצחק, מהדורת בני ברק תשסט, עמ' שפב-שצד: "תולדות המחבר".
קהילות המבשר, גיליון 244, י"ז באדר ב' תשע"ד, "אקדמות מילין".
עלים לתרופה גיליון תתק"ה, י"ט באדר ב' תשע"ד.
ישראל יהושע מקוטנא

| --- | --- |

 לידה:  1821 ח' בכסלו תקפ"א 
 פטירה:  1893 (בגיל 72 בערך) כ"ה בתמוז תרנ"ג 
 מקום פעילות:  שרנסק, גומבין, וורקא, פולטוסק, קוטנא
 תקופת הפעילות:  ?–1893 
 תלמידיו:  מאיר יחיאל הולשטוק, מאיר דן פלוצקי 
 חיבוריו:  שו"ת ישועות מלכו ועוד
 צאצאים:  משה פנחס טרונק 
 
הרב ישראל אליהו יהושע טרונק מקוטנא (ח' בכסלו תקפ"א - כ"ה בתמוז תרנ"ג; 1820–1893) היה פוסק חשוב בפולין במחצית השנייה של המאה ה-19.
חייו

נולד בח' בכסלו תקפ"א (1820) לרב דוד מפלאצק. נקרא על שם שלושה מגדולי ישראל: רבי ישראל בעל שם טוב, רבי אליהו הגאון מווילנא והפני יהושע. למרות זאת היה חותם את שמו ישראל יהושע בלבד, כיוון שהשם אליהו כבר נמצא בתוך שני שמות אלו.
את ראשית חכמתו רכש מאביו, אך התייתם כבר בגיל 11. בן 14 נישא לפריבה בתם היתומה של ר' חיים בן רבי יהודה אב"ד ראביץ' ואלמנתו ריצה. במשך שש שנים היה סמוך על שולחן חותנתו האלמנה ועסק בתורה. הוסמך מרבי שרגא פייבל דנציגר. בשנת ה'ת"ר (1840), בגיל 19, החל לכהן כרב בשרנסק, שבה הקים ישיבה גדולה. כעבור 7 שנים עבר לכהן כרב בגומבין. בשנת תר"י (1850) מונה לרב בוורקא. בתרי"ג (1853) עבר לפולטוסק, ומשנת תרכ"א (1861) ועד מותו כיהן כרבה של קוטנא, שם גם פרסם את ספריו ההלכתיים "ישועות מלכו" ו"ישועות ישראל". היה נוסע לאדמו"רי בית וורקא אליהם היה מקושר, וגם היה מיודד עם כמה מאדמו"רי פולין, בהם החידושי הרי"ם והאבני נזר.
בשנת תר"ן (1890) ניסה לסייע למינוי בנו כרב בעיר מלאווה. למינוי התנגדו חסידי גור, בשל השתייכות הבן לחסידות אלכסנדר. בשיאו של הסכסוך נזרקה אבן לעבר הרב מקוטנא, בעת שישב לסעודת ליל שבת. הסכסוך נמשך כ־3 שנים, ובעקבותיו סוכל המינוי. זמן מה לאחר אירוע זה חלה במחלה קשה. נפטר בכ"ה בתמוז תרנ"ג (1893). בנו, רבי משה פנחס, ונכדו רבי יצחק יהודה טרונק (שהוציא את ספרי סבו לאור), מילאו את מקומו ברבנות העיר קוטנא. חתנו היה הרב חיים אלעזר וקס.
פעילות למען ארץ ישראל

רבי ישראל יהושע נודע בחיבתו לארץ ישראל. הוא בירך על צאת ספרו של הרב קלישר "דרישת ציון", ובשנת 1886 ביקר בארץ ישראל יחד עם חתנו הרב וקס, במגמה ליצור התיישבות חקלאית של היישוב הירושלמי. הוא ביקר בפרדס האתרוגים שנטע חתנו בארץ ופרסם קריאה נלהבת להעדיף את אתרוגי ארץ ישראל על אתרוגי איטליה ויוון. כשהתחילו לעלות ולבנות את ארץ ישראל אנשים הרחוקים מיהדות הוא ראה בזו הוכחה של התעוררות מהשמיים.
ב-תרמ"ט 1889 בפולמוס השמיטה היה מהחותמים על היתר המכירה הראשון יחד עם הרב שמואל מוהליבר ורבנים נוספים על מנת לאפשר "הצלת נפשות והצלת ישוב הארץ, הצלת הגוף והצלת ממון", בדבריו הסתמך בין השאר על העובדה שבין המתירים נמנו: "גדולי רבני ספרד אשר צפרנם עבה מכריסם של חכמי אשכנז" אשר אסרו.
במענה לפניית רבי חיים ישראל מקוצק-פילוב כתב בשו"ת "ישועות מלכו", חלק יו"ד, סימן ס"ו:
העלייה לארץ ישראל מצווה גדולה היא. אמנם, גם לדברי הרמב"ן שמנה את ירושת ארץ ישראל למצוות עשה בפני עצמה, מכל מקום "עיקר המצווה אינו אלא הירושה והישיבה כאדם העושה בתוך שלו, לכבוש ארץ ישראל שתהיה תחת ירושתנו", ואם כן עלייתם והתיישבותם של יחידים, כשאין יד ישראל תקיפה בארץ ישראל, אינה עיקר המצווה.
אך כבר המשילו עניין זה למצוות עשה של אכילת מצה, כי עיקר המצווה היא האכילה, ולקיחת החיטים לשם מצווה והלישה והאפייה אינם גמר מצווה, ומכל מקום בוודאי מצווה גדולה היא. ועל זה נאמר "גומל לאיש חסד כמפעלו", גם על הפעולה של מצווה מקבל שכר. ונאמר "אשרי תמימי דרך", גם על הדרך של עושי מצווה יש בו שלמות.
אין ספק שהיא מצווה גדולה, כי הקיבוץ הוא אתחלתא דגאולה ונאמר "עוד אקבץ עליו לנקבציו", ועיין ביבמות דף ס"ד שאין השכינה שורה פחות משתי רבבות מישראל, ובפרט עתה שראינו התשוקה הגדולה, הן באנשים פחותי ערך, הן בבינוניים, הן בישרים בלבותם, קרוב לוודאי שנתנוצץ רוח הגאולה. אשרי חלקו שהוא ממזכה רבים.
מפסקיו

היה מראשי המתנגדים לזיהוי מקור התכלת לציצית של האדמו"ר מראדזין.
התנגד למצות מכונה
תמך לכתחילה בהיתר המכירה לגוי בשמיטה (ישועות מלכו סימן נג)
ספריו

שו"ת ישועות מלכו על ד' חלקי השו"ע
ישועות ישראל על חושן משפט
יבין דעת - חסדי אבות על יורה דעה
גנזי אבות - שו"ת ועוד מכתב יד - ירושלים תשס"ו
הגהות לשו"ת הרשב"א פיוטרקוב, תרמ"ג
מתלמידיו

האדמו"ר מאוסטרובצא
רבי מאיר דן פלוצקי בעל ה"כלי חמדה"
הערות שוליים

↑  הרב יהודה אבידע, הרבי מצ'יחנוב ובני דורו - ר' יהושע'לי מקוטנא, הצופה, 15 ביוני 1956
↑  הופיע בחוברת 'צמיחת הציונות ודעיכתה ב. מסירת שטחים לאויבים תמורת "חוזה שלום", הרב יואל שורץ ,הוצאת ארץ חמדה, תשנ"ד, עמ' 27.
↑  כוונת דבריו לרבי יעקב שאול אלישר ולרב רפאל מאיר פאניז'ל
↑  כוונת דבריו לרבנים שמואל סלנט ויהושע לייב דיסקין
↑  ישועות מלכו, יורה דעה סימן נג, באתר היברובוקס, דיון בדבריו ראו כאן בפורום אוצר החכמה
↑  בעניין הטלת ציציות תכלת / הרב צפניה דרורי, אתר ישיבת קריית שמונה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309264205171  LCCN: nr97002822  VIAF: 39280782   WorldCat (עם VIAF): 39280782