מרדכי דב איידלברג
ביוגרפיה > תמיכתו בציונות

בדרשה שנשא בשנת תרפ"ט תיאר את גודל התקווה סביב הקונגרס הציוני ובניגוד לו את גודל השבר והאסון של פרעות תרפ"ט:
”שומו שמים! בשעה שהיו, הצירים, מוכנים ליתן דין וחשבון מפורט מהקאנגרס ומאסיפת האגנץ להביא את ההמון לידי התרגשות, לבשר להם שנולד דבר חדש באופק שלנו, שנצחו אחדים ממנהיגי הציונים בהשיטה, לעשות את ארץ ישראל, לא כמונופול ביד הציונים לבד, אך ורק לקנין והתענינות העם כולו, ועל זה התאספו זה ימים אחדים למפרע יחידי סגולה מהמשכילים ואילי הזהב והכסף, ובתוכם גם רבנים גדולים וחשובים, וכולם קיוו שיקויים הפסוק כמו בגאולת מצרים ויאמן העם! וישמעו כי פקד ה' את בני ישראל וכי ראה את ענים וכו' (שמות ד') באותה שעה עצמה צריכים הצירים להתראות מעל הבמה ולספר אודות השחיטות האיומות בחברון ובצפת ובירושלים ובהמושבות ואיבוד ממון ישראל אשר כה עמלו בוניו בו, האם אין זה השגחה נפלאה! ותחת כנור העממי להוציא את ההתרגשות וההתפעלות שלנו, נהפכו המיטינגן שלנו לאבל רח"ל! ותחת נחמו נחמו עמי יאמר אלקיכם בשבת העבר, אנחנו קוראים איכה ישבה בדד וכו'!” (חזון למועד, חלק השו"ת, חיזיון יז)
במסגרת דרשה שנשא בשנת תר"ץ בעת ביקורו שהוזכר לעיל, קרא לתמיכה בפעילות התנועות הציוניות השונות, ושמח על כך שגם חרדים וחסידים ואנשי מעשה הצטרפו לפעולות הללו:
”בהתבוננו על המצב הנוכחי שלנו ובהתעמולה העולמית בענין ישוב ארץ ישראל, הלא מלבד הציונים והמזרחים, גם החרדים וחסידים ואנשי מעשה מסתופפים בצל הרעיון הקדוש הזה, והרבה נעשה ונבנה על מדוכה זו, ומתחלה קשרו רק נימא בנימא חבל בחבל, אבל העולם שחקו על רעיונם, אבל במשך הזמן עשו נפלאות ונתפרסם הרעיון בין הממלכות והממשלות ועל ידי זה מתחשבים עם היהודים.”
בהמשך קרא לחיזוק הפעולות ולהגברת העלייה וההתיישבות בכל דרך אפשרית:
”שצריכין אנחנו להחיש ולעשות צעדים גדולים לישוב ארץ ישראל ולהחזיק בחבל אשר קצה האחד קשור בארץ והקצה השני הוא אצלינו בחוץ לארץ, על יד סרטיפיקטין ועל ידי אמצעים שונים, אשר מידי חודש בחדשו תתרבה העליה, וכל מה שבכחנו לעשות פעלים כאלה אפילו בדרך צר וקצר, כתחיכת עץ שעבר בה ר' זירא, ולא להמתין עד שיהיה מעבר בטוח, ברי וחזק, לעבור על ידו בפומבי, כי מי יודע מתי נזכה לזה!... עלינו להשתדל בכל מיני אמצעים שבעולם להרחיב את הישוב...”
לדבריו אין להוציא שם רע על החלוצים שאינם שומרים תורה ומצוות, כדי שלא לפגוע ביישוב הארץ, ומנגד חובה על החלוצים להקפיד בשמירת מצוות כדי שלא לעורר תרעומת ולהרחיק יהודים שומרי מצוות מהמפעל הציוני:
”אך עלינו להתנהג כמו שהתנהגו גדולי האמוראים, ר' חנינא מתקן מתקליה ופרש"י משוה ומתקן מכשולי העיר, מחמת חיבת הארץ, שהיתה חביבה עליו ומחזר שלא יצא שם רע על הדרכים עכ"ל. הדברים האלה הם קלורין לעיינין אם ר' חנינא משום חביבות הארץ חזר שלא יוצא שם רע על הדרכים, כל שכן בדרכינו ובשיטתינו, שהכינו לפנינו מורינו ומשכילנו, צריכין להזהר שלא יוציא ההמון שם רע על דרכי הציוניות, שרחוקים מדרכי התורה, ויש בעו"ה אשר למרות רצוננו משליכים תקלות על דרכם, לכן יזהרו במעשיהם לטובת הארץ, כדי שיהיו מעשיהם רצוים בעיני ההמון.” (חזון למועד, חלק השו"ת חיזיון כא)
על דבריו אלו חזר בדרשה מאוחרת יותר ואמר:
”וכן בתור רב בלתי מפלגותי, קשה מלהתאפק להגיד לפני הציונים הצעירים, מה יושיענו עבודתם הפוריה בארץ ישראל גם השתדלותם הגדולה בחוץ לארץ בגבית כספים וכדומה, הכל באשר לכל, כיון שדבר אחר מונח באמצע, שהם עושים כל מיני חילוץ עצמות וספארט בשבת קודש, וקונים, מהם, כרכשאות נבילות וטריפות אצל הנכרים... ואיך נוכל לעבור בשתיקה, אפילו היותר חובב את ארצו, בשעה שזכיתי בזכות אבותי, לעלות לארצנו הק' בקיץ תר"צ ומצאנו נדבקים בכותלי בתי כנסיות ובתי מדרשות בירושלמים מודעות... ששם מוכרים להקונים בשר נבילה וטריפה, כמה דמעות שפכנו על המודעה כזאת! עלינו ועל כל ההנהלה הציוני להשתדל להסיר כל התקלות, שלא נהיו צריכים לדבר ח"ו לשון הרע על ארצנו הק' ושהכל תתנהג בדרך התורה והמסורה” (חזון למועד, חלק השו"ת, חיזיון כג)