stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רובעי אשדוד
רובע הקריה > קריית התרבות ע"ש צבי צילקר

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
מרכזי התרבות הראשיים של העיר ממוקמים בקריית התרבות. ב-2018 החליטה עיריית אשדוד לקרוא לה על שמו של צבי צילקר, שהיה ראש העיר שכיהן בה לתקופה הארוכה ביותר, ונחשב למזוהה איתה ועם התפתחותה לעיר תעשייה גדולה. בקריה ממוקמים מוסדות ציבוריים רבים, וביניהם בית עיריית אשדוד, קניון "סימול", בית יד לבנים בו שוכן הארכיון לתולדות אשדוד, היכל התרבות העירוני "המשכן לאמנויות הבמה הפיס", המרכז הפדגוגי פסג"ה, והמרכז לאמנויות "מונארט" בו שוכנים מוזיאון אשדוד לאמנות והקונסרבטוריון העירוני "אקדמא". כמו כן, הוא ממוקם בסמוך למרכז הקניות "גן העיר", וביניהם ממוקמת כיכר הנושאת את אותו השם.
ב-2019 הודיעה עיריית אשדוד כי תקים ספרייה חדשה בקריה שתתמקד בעולם הדיגיטלי, לצד הספרייה הוותיקה ברובע ב'.
בית יד לבנים
המשכן לאמנויות הבמה
מרכז פסג"ה לפיתוח סגלי הוראה
בית עיריית אשדוד
מרכז תרבות מונארט, בו שוכן מוזיאון אשדוד לאמנות
רובע הקריה > הקריה מע"ר

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
רובע הקריה מע"ר הוא מרכז העסקים הראשי בעיר, ממוקם במערב רובע הקריה, והוא מחולק לשני מתחמים לא רציפים, המופרדים על ידי קריית התרבות ע"ש צבי צילקר – דרום וצפון.
החלק הצפוני, הגובל ברובע ד' בשדרות ירושלים וב"סיטי" בשדרות הרצל, ונמצאים בו בעיקר מתחמי מסחר ומשרדים, ביניהם "מרכז הקריה" במערב, ובצפון מגדל דמרי ומגדלי K מעורבי השימושים. החלק הדרומי גובל ברובע הסיטי, רובע י"א והמרינה. הרובע תוכנן להיבנות מבניינים רבי קומות. חלק מהבניינים כבר בנויים וחלקם נבנים. הרחוב הראשי ברובע קרוי "כינור" וממנו מסתעפים שאר הרחובות, הקרויים על שמם של אמנים בישראל.
קו הרקיע של החלק הדרומי, בתהליך בנייה, 2024
רובע המרינה

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
רובע המרינה הוא רובע שבנייתו החלה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. בסמוך למרינה של אשדוד. ולכן המקומות העיקריים ברובע קשורים למרינה. רציפי חנייה לכלי שיט, המרכז לחינוך ספורט ימי, מועדון שיט, תחנות איסוף של אוניות הלוקחות נוסעים לשיט תיירותי בים. הרובע מתפרש על פני 803 דונם וגרים בו מעל 2,500 מתושבי העיר.
במבוא הרובע ממוקמת כיכר יהודי סלוניקי ("המפרשים"), ובה פסל המפרשים בעיצוב ישראל הדני.
ב-2019 עיריית אשדוד אישרה מיזם להקמת אגם מלאכותי לנוי ולספורט ברובע שיתפרש על פני 57 דונם, ויכלול בתחומו מרכז מסחרי שיהיה פתוח בכל שעות היממה ובו בתי מלון, פאבים ובתי קפה. האתר מיועד להיפתח במהלך 2023.
רבי קומות ברחוב אקסודוס
פארק ואגם המרינה – ומסביבם, רחוב אגוז
הרובע המיוחד (קריית פרס)

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הרובע המיוחד הוא רובע מעורב-שימושים הממוקם בדרומה של העיר, ובסמוך לתחנת הרכבת "עד הלום" על שם משה בר כוכבא. הרובע מכיל כיום מוסדות ציבוריים כתחנת מגן דוד אדום העירונית ובית החולים האוניברסיטאי אסותא. הרובע ממוקם דרומית לרובע ט' ומזרחית לרובע י'. ב-2021 הוחלט לקרוא לרובע המיוחד על שמו של שמעון פרס, שהיה אזרח כבוד של העיר משנת 1986. מתוכננת בו הקמה של קריה אקדמית וכן תעשיית היי-טק לצד מבני מגורים.
תחנת מגן דוד אדום (מד"א) העירונית
בית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד
מסוף ביג, משמש את באי הרכבת והמרכז המסחרי ומיועד לשמש גם את הרובע
הרובע המיוחד (קריית פרס) > הקריה האקדמית של אשדוד

ב-2012 אושרה תוכנית להקמת קמפוס אקדמי ירוק ברובע בתקציב של 300 מיליון ש"ח, שישתרע על שטח בגודל 150 דונם בקרבת "הדיונה הגדולה" ממזרח ומדרום. ב-2018 הונחה אבן הפינה הראשונה במקום, והודיעה עיריית אשדוד על תוכנית המקום, הכוללת מרכז של מכללה להנדסה ע"ש סמי שמעון (שתעבור מרובע ב') הצפויה להיות המוסד הראשון שיקום באתר ותשתרע על 46 דונם. ביתר שטח הקמפוס מתוכננים לקום מוסדות להשכלה גבוהה ואוניברסיטה. המקום מתוכנן לכלול מעונות עבור 10,000 סטודנטים, מגורי סגל וכ-3,000 יחידות דיור.
הרובע המיוחד (קריית פרס) > פארק ההיי-טק

פארק ההיי-טק הוא מתחם מעורב-שימושים ברובע המיוחד, בו מתוכננים לקום מגדלי משרדים, וכן אזורי מסחר ומגורים הצפויים לשמש את מתחם הקריה האקדמית. ב-2019 החלה בנייתו.
ב-2021 החלה החלה בנייתו של מפעל "אלבטק" (אלתא), שהוא הראשון לקום בפארק.
רובע פארק לכיש

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
רובע פארק לכיש הוא רובע בשלבי הקמה ראשוניים. ברובע מתוכננת להיבנות שכונת מגורים חדשה שתמנה 2,700 יחידות דיור, שטחי מסחר ותעסוקה, קריית ספורט ובה בריכה אולימפית ואצטדיון אשדוד העתידי. הרובע ממוקם בחלקה הצפוני של אשדוד, מזרחית לנמל, כשהוא נתחם ממערב לנחל לכיש וממזרחית לשדרות הרצל. הרובע יתפרש על כ-617 דונם.
עבודות הפיתוח של הרובע, שיעמוד כחיץ בין העיר אשדוד לפארק לכיש, החלו בסוף שנת 2021. ביולי 2023 הונחה אבן הפינה למתחם המגורים הראשון שצפוי להיבנות ברובע.
בניית אצטדיון אשדוד, פברואר 2025
בניית שכונת מגורים ברובע פארק לכיש וברובע ב' לאורך שדרות הרצל, פברואר 2025
שכונת "Aqua Park", ספטמבר 2024
עגורנים ברובע, 2024
נתונים סטטיסטיים

להלן נתונים סטיסטיים אודות אוכלוסיית אשדוד לפי רבעים, העדכניים ל-2022.
| רובע | שנת תחילת בנייה | שטח בדונם | מספר תושבים | אחוז מאוכלוסיית העיר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| א' | 1956 | 1,030 | 17,086 | 6.7 |
| ב' | 1957 | 598 | 9,828 | 3.8 |
| ג' | תחילת שנות ה-60 | 848 | 23,284 | 9.1 |
| ד' | 1970 | 795 | 16,520 | 6.4 |
| ה' | 1968 | 801 | 16,329 | 6.4 |
| ו' | תחילת שנות ה-60 | 657 | 15,031 | 5.9 |
| ז' | אמצע שנות ה-90 | 639 | 21,136 | 8.2 |
| ח' | 1972 | 640 | 16,824 | 6.6 |
| ט' | תחילת שנות ה-90 | 765 | 10,699 | 4.2 |
| י' | 1989 | 638 | 8,810 | 3.4 |
| י"א | 1972 | 1,042 | 19,050 | 7.4 |
| י"ב | 1997 | 764 | 15,955 | 6.2 |
| י"ג | 1990 | 846 | 11,848 | 4.6 |
| ט"ו | 1986 | 1,186 | 11,121 | 4.3 |
| ט"ז | 2007 | 311 | 7,332 | 2.9 |
| י"ז | 2002 | - | 5,650 | 2.2 |
| הקריה מגורים (סיטי) | 1993 | 812 | 22,230 | 8.7 |
| הקריה מע"ר | תחילת שנות ה-2000 |  | 5,161 | 2.0 |
| המרינה | 1998 | 803 | 2,671 | 1.0 |
| פארק לכיש (בהקמה) | 2021 | 617 | - | - |
| סה"כ | - | 12,989 | 256,565 | 100% |
ראו גם

תכנון עירוני של אשדוד
תחבורה ציבורית באשדוד
רחובות באשדוד
לקריאה נוספת

טלי חתוקה, סאני מאנוזי, עינת פרייגר, תוכנית אסטרטגית: אזורי התעשייה, אשדוד, באתר המעבדה לעיצוב עירוני, אוניברסיטת תל אביב, מידע מחקרי על פיתוח אסטרטגי של רובעי העיר, ‏יולי 2017
בעז רענן, אורי קולני (ע), אשדוד: גיאוגרפיה, היסטוריה, טבע, מסלולי טיול, תל אביב: החברה להגנת הטבע (סניף אשדוד), 1990
ביאורים

↑  ראו סיפא לפרק על רובע ה'
↑  ד"ר שרית ניסים, סבטה פזניאק, ארז דרור
↑  אסתי פילוס, ד"ר שרית ניסים, אור בן שטרית, ארז דרור
↑  אסתי פילוס, נירית אבנימלך, מיה דיסטל, ספיר ביטון, ארז דרור
צלופיזיס

| צלופיזיס |
| --- | --- |
 
תקופה
טריאס עליון - יורה תחתון, 216–196 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: צלופיזיים
סוג:: צלופיזיס
מינים
 Coelophysis bauri  Coelophysis? kayentakatae
שם מדעי
 Coelophysis ‏קופ, 1889

השוואה בין צלופיזיס לאדם
צלופיזיס (שם מדעי: Coelophysis; משמעות השם: "צורה חלולה") הוא סוג דינוזאור טורף מתת-סדרת התרופודים, שהיה מראשוני הדינוזאורים בעולם. הוא היה קיים מלפני 216 עד 196 מיליון שנה לפנה"ס, מסוף תור טריאס (התור הראשון בעידן המזוזואיקון, בו חיו הדינוזאורים) ועד לתקופת היורה התחתונה. רוב המאובנים של סוג זה נמצאו בניו מקסיקו, כאשר פרטים נוספים התגלו באריזונה, דרום אפריקה ובזימבבואה.
אנטומיה

מיני הצלופיזיס היו טורפים קטנים בעלי מבנה גוף קליל שהגיעו עד לאורך של שלושה מטרים ולגובה מטר בירכיים. היו להם ירכיים, רגליים קדמיות וכפות רגליים צרות. הרגליים הקדמיות היו קצרות במעט יותר מחצי אורך הרגליים האחוריות, והסתיימו בכף יד בעלת ארבע אצבעות עם טפרים. הצוואר והזנב שלהם היו ארוכים ודקים גם כן, כאשר עצמות הזנב היו בנויות כך שהם לא יכלו להזיז את כולו מעלה או מטה עד הסוף. למרות שמבנה העצמות של הידיים היה חלש יחסית, שחזור של שרירי הידיים הראה שהן היו גמישות ובעלות מרחב תנועה גדול. הראש של מיני הצלופיזיס היה דק וארוך יחסית לרוב התרופודים, עם עיניים גדולות שפונות קדימה. בכל לסת היו להם באזור ה-26 שיניים כאשר שיניהם אופייניות לצורה הנפוצה אצל תרופודים- דקות, מעוקלות לאחור ומשוננות בהרבה זיזים קטנים מאחור ומלפנים.
השוואה בין פרטים רבים של C. bauri ו-C. rhodesiensis הראתה כי קיימות שתי וריאציות עיקריות של מבני גוף: מבנה גוף "עדין" עם גולגולת וצוואר ארוכים יותר, ידיים קצרות יותר וזיזי סקרום (הזיזים שיוצאים מהחוליות הצמודות לסקרום) שמחוברים אחד לשני, ומבנה גוף "קשיח" בעל גולגולת וצוואר קצרים יותר, ידיים ארוכות יותר וזיזי סקרום נפרדים. העובדה ששוני זה קיים במגוון של גילאים וביחס של 50:50 במאובנים שנמצאו עד כה הובילה מדענים רבים לשער כי מדובר בדו-צורתיות זוויגית, כאשר הנקבה היא בעלת מבנה הגוף ה"עדין" תודות למבנה הסקרום של מבנה גוף זה שהיה מקל על הטלת ביצים. עם זאת, ייתכן שהשוני במבני הגוף פשוט נובע משוני כללי גדול בין פרטי צלופיזיס ללא קשר להיותם זכר או נקבה, כאשר ראיות לטענה זו באים בדמות פרטים צעירים שגדולים יותר מפרטים מבוגרים (מה שמעיד על כל כך שהתפתחות הגוף רנדומלית אצל כל פרט). הבדלים גדולים בין פרטים היו יכולים לתת לצלופיזיסים יתרון אבולוציוני על חיות אחרות תודות למגוון גנטי גדול יותר.
מינים

הסוג צלופיזיס מכיל את המין המקורי שהתגלה, ועוד שני מינים פוטנציאליים שבמקור סווגו כשייכים לסוג משלהם:
Coelophysis bauri (משמעות השם: "הצורה החלולה של באור", ע"ש הפלאונטולוג גאורג באור)- המין המקורי שהתגלה, שאליו מיוחסים מרבית מאובני הצלופיזיס שנמצאו. המאובן הראשון התגלה ב-1881 בתצורת צ'ינלה שבניו מקסיקו, ותואר רשמית על ידי אדוארד דרינקר קופ ב-1887. קופ שייך את המין תחילה לסוג צלורוס, לאחר מכן לסוג Tanystrophaeus עד שב-1889 החליט ליצור עבור החיה את הסוג החדש "Coelophysis". ב-1947 התגלה מקבץ גדול מאוד של צלופיזיסים ממין זה באזור בניו מקסיקו בשם "חוות הרוחות", ותרם רבות להבנה על המין. מאובנים של המין נמצאו בתצורות שתוארכו בין 216 ל-201 מיליון שנה לפנה"ס, מה שהופך אותו למין הכי קדום. מחקר שהשווה בין גולגולות של C. bauri לגולגולות של זוחלים וציפורים בני ימינו הראה שמינים מהסוג היו ככל הנראה פעילי יום שסמכו על חוש הראייה שלהם על מנת לצוד, שכן ראייתם הייתה ברמה שמגיעים אליה עופות דורסים כגון עיטים ונצים.
Coelophysis rhodesiensis (משמעות השם: "הצורה החלולה מרודזיה", ע"ש האזור שבו הוא התגלה)- המין האפריקאי של הסוג, שנמצא בתצורת אליוט שבדרום אפריקה ובתצורת אבן החול המיוערת שבזימבבואה, בשכבות אבנים שתוארכו בין 199 ל-188 מיליון שנה לפנה"ס. המין תואר לראשונה ב-1969 תחת הסוג "סינטארסוס", אך הוחלף ב-2001 למגפנוזאורוס (Megapnosaurus) לאחר שהתברר שישנה כבר חיפושית תחת אותו השם שתוארה לפני הדינוזאור. השוואות שנעשו בין טבעות העצם סביב העיניים של C. rhodesiensis לטבעות דומות סביב העיניים של זוחלים וציפורים בני ימינו מצביעות על כך שהוא היה פעיל לילה.
Coelophysis? kayentakatae (משמעות השם: "הצורה החלולה של קיי מקיינטה", ע"ש כינוי החיבה לפלאונטולוגית קתלין סמית')- מין אמריקאי נוסף שהתגלה בתצורת קיינטה שבאריזונה וחי 196 מיליון שנה לפנה"ס. המין תואר לראשונה ב-1989 כשייך לסוג "סינטארסוס" (המאמר שתיאר אותו לראשונה נתן לו את השם "Syntarsus kayentakatae") ויחד עם S. rhodesiensis קיבל את שם הסוג החדש "מגפנוזאורוס" ב-2001, ומחקרים מודרניים מראים כי ככל הנראה מדובר בזן שונה מצלופיזיס או מגפנוזאורוס, אך לא קיבל שם חדש עד כה. מין זה נבדל מהשניים הקודמים בכך שהיו לו שתי כרבולות קטנות שהשתרעו מחוטמו עד עיניו, בדומה מאוד לסוג דילופוזאורוס (אם כי הכרבולות של C. kayentakatae היו הרבה יותר קטנות). הכרבולות יכלו לשמש כאמצעי לחיזור (בדומה לכרבולת של תרנגול), לתרמורגולציה (העור סביב הכרבולות היה יכול להיות עם הרבה כלי דם בתוכו ובכך למקסם את איבוד החום של החיה על ידי הגדלת זרימת הדם אל שטח הגוף), אמצעי לזיהוי חיות נוספות מאותו המין או כהגנה על עיני החיה מענפים (בדומה לכרבולת של קזואר).
אורח חיים משוער > אופן ציד

גודלן הקטן של שיני הצלופיזיסים, מרחב התנועה הגדול של ידייהם והראיות שגופם בנוי למהירות מצביעים על כך שצלופיזיסים היו טורפים של חיות קטנות וזריזות כמו לטאות ודגים, כאשר הם השתמשו במהירותם וגמישותם על מנת לרדוף ולתפוס חיות כאלו. מחקר שנעשה על ידי הפלאונטולוג קנת' קרפנטר הצביע על כך שלידיי הצלופיזיסים היה תפקיד מפתח בתפיסת חיות אלו, שכן הן שימשו כמצבטות מהירות וגמישות שבאמצעותן הם תפסו והרגו את טרפם. הדרך היחידה שבה צלופיזיסים היו יכולים להכניע טרף גדול יותר (אם הם עשו זאת מלכתחילה) הייתה ציד בלהקות.
אורח חיים משוער > ראיות לקניבליזם

האפשרות שצלופיזיסים היו קניבלים הועלתה לראשונה כאשר באחד מהמאובנים של C. bauri שנמצאו בחוות הרוחות בניו מקסיקו נמצאו עצמות קטנות בין צלעותיו שדמו לפרטים צעירים של המין. תאוריה זו הייתה פופולרית בחוגי הפלאונטולוגיה עד שמחקר שפורסם ב-2002 הצביע על כך שעצמות אלו שייכות למעשה לדמויי-תנינאים שונים שביניהם פרטים מהסוג הספרוסוכוס, שמאובניו נמצאו באותה התצורה. למרות זאת, מחקר שפורסם ב-2009 תיאר פרט נוסף מחוות הרוחות שהתגלה עם קומפלקס של קיא מאובן ליד פיו שהכיל עצמות שנראו זהות לעצמות של C. bauri, מה שמצביע שהדינוזאור היה קניבל בכל זאת.
אורח חיים משוער > התנהגות חברתית

העובדה שהרבה מאובנים של פרטים מאותו המין נמצאו באותה שכבת אבן בשני מינים של הסוג (C. bauri ו-C. rhodesiensis) הניעה מדענים מסוימים להניח שצלופיזיסים היו חיות שנעו בלהקות גדולות. לעומת זאת, מדענים אחרים טענו שניתן להסביר את המוות בבת אחת של כל כך הרבה פרטים על ידי התאספות חריגה של הרבה חיות סביב מאגר מים או סביב מקור אוכל גדול מספיק כאשר הם מתו בעקבות שיטפון פתאומי. ראיות לשיטפונות ענק בתצורות שבהן נמצאו "קברי ההמונים" הנ"ל תומכות בטענה זו יחד עם העובדה שמקבץ המאובנים של C. bauri מניו מקסיקו הכיל גם הרבה חיות אחרות כגון דמויי-תנינאים וזוחלים אחרים, שכנראה גם הם התאספו באותו מקום מאיזושהיא סיבה.
אורח חיים משוער > גדילה

לארי פ. ריינהרט מצא ב-2009 שישנן ארבעה נק' ייחודיות בחייו של צלופיזיס שבו מבנה גופו משתנה בהתאם לגילו: שנה, שנתיים, ארבע שנים ושבע שנים. צעירי הצלופיזיס גדלו מהר מאוד, במיוחד בשנה הראשונה לחייהם, וככל הנראה הגיעו לבגרות מינית בין גיל שנתיים לשלוש ולגודל מלא בגיל שמונה.
אורח חיים משוער > התנהגות הטלה

לאחר הסתכלות על ההבדלים והדמיון בין שלדי צלופיזיס לכמעט 60 מינים אחרים של זוחלים וציפורים, ריינהרט הסיק כי נקבות היו מסוגלות להטיל בין 24 ל-26 ביצים לאחר כל הזדווגות כאשר הקוטר הקצר יותר של כל אחת היה בין 31 ל-33.5 מ"מ.
בתרבות

הצלופיזיס ידוע ממספר ספרים, סרטים, סדרות ומשחקי מחשב בתרבות:
צלופיזיס נראה בסרט "פנטזיה", בקטע "פולחן האביב".
צלופיזיס נראה בסדרה "הדינוזאורים!" מ-1992 ובסדרה פלאווורלד.
הוא נראה בפרק הראשון בסדרה "הולכים עם דינוזאורים", שם הוא מוצג כטורף קטן ומהיר הניזון מדגים אך גם מיצורים חלשים ולא בוחל בקניבליות.
שני מינים של צלופיזיס הופיעו בתוכנית "כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה": C. bauri מופיע בתקופת הטריאס העליון ומוצג כחיה זריזה שטורפת חיות קטנות בעלת יתרונות אבולוציוניים רבים, ו-C. kayentakatae נראה גם בתקופת היורה התחתונה בתור "Syntarsus", כאשר להקה רודפת אחרי אנצ'יזאורוס אך מוברחת בידי דילופוזאורוס שהורג אותו במקומה.
הצלופיזיס נראה בתוכנית הנשיונל ג'יאוגרפיק "Bizarre Dinosaurs".
צלופיזיס חום נראה בקומדיית המצבים "דינוזאורים".
צלופיזיסים מופיעים במשחקי המחשב "Zoo Tycoon" ,"3D Dinosaur Adventure, Prehistoric Kingdom", ובכמה ממשחקי "פארק היורה", כולל ב"פארק היורה 3: בניית פארק" וJurassic World Evolution 2.
כמו כן, המין C. bauri הוא המאובן הלאומי של ניו מקסיקו, ובינואר 1998 נשלחה גולגולת של המין לחלל לזמן קצר על גבי מעבורת החלל "אנדוור" של נאס"א במשימתה ה-12.
מודל האטום של בוהר

מודל האטום של בוהר
מודל האטום של בוהר הוא מודל של מבנה האטום שהציע נילס בוהר בשנת 1913. זהו פיתוח של המודל הפלנטרי של האטום. כמו במודל הפלנטרי, האטום מתואר כגרעין הטעון מטען חשמלי חיובי, שמסביבו מסתובבים אלקטרונים במסלולים סגורים. התוספת של בוהר הייתה כי לא כל מסלול אפשרי, אלא רק מסלולים שבהם התנע הזוויתי של האלקטרונים מהווה כפולה שלמה של קבוע פלאנק המצומצם (המסומן לרוב ב- \hbar ). מעבר האלקטרון בין מסלול למסלול (כלומר בין רמות אנרגיה) הוא מיידי ומלווה בפליטה או בבליעה של פוטון - מנה (קוונטה) של קרינה אלקטרומגנטית.
הצלחת המודל נבעה בעיקר מהסברתו את נוסחת רידברג לחישוב קווי הפליטה, אף על פי שהנוסחה אוששה זה מכבר בניסוי, היא לא הוסברה תאורטית עד לפרסום מודל האטום של בוהר. כמו כן הסביר המודל את יציבות האטום (אי-הסברת העובדה הזו היא אחד החסרונות הגדולים של המודל הפלנטרי).
המודל מציג באופן פשטני את אטום המימן. הוא אינו נותן חיזוי מדויק למבנה של מולקולת המימן, שבה יש שני אטומים, ולא למבנה של אטומים כבדים יותר ואינו מחשיב תיקונים כמו המבנה הדק והמבנה העל-דק. המודל יכול להיחשב כאומדן של אטום המימן בהקשר הרחב והמדויק הרבה יותר במכניקת הקוונטים. עקב פשטותו, הוא נלמד בבתי ספר תיכוניים כחלק מפרק פיזיקה מודרנית בתוכנית-הלימודים בפיזיקה (רמת 5 יחידות-לימוד), וכן במסגרת מבוא ראשוני למכניקת הקוונטים באוניברסיטה. המודל מאפשר חיזוי מדויק גם ליון הליום, בו לפי המודל אלקטרון אחד מקיף את גרעין ההליום.
היסטוריה

בתחילת המאה ה-20 הראו ניסויים שערכו ארנסט רתרפורד ואחרים כי האטום מורכב מגרעין הטעון במטען חיובי ומוקף אלקטרונים הטעונים במטען שלילי. בהתחשב בנתונים אלה, טבעי לחשוב על מודל דוגמת המודל הפלנטרי, בו האלקטרונים סובבים את הגרעין, אולם במודל זה ישנם מספר קשיים קריטיים שמונעים את קבלתו. הבעיה הגדולה מכולן היא אי-יציבותו של האטום על-פי מודל זה, בגלל העיקרון שקובע שמטענים המואצים (דוגמת האלקטרונים המסתובבים) פולטים קרינה אלקטרומגנטית ומאבדים אנרגיה על ידי כך. אם המודל הפלנטרי היה נכון, היה על האלקטרון להסתובב במסלול שרדיוסו הולך וקטן עד להתנגשות עם הגרעין. חישובים מראים שהתנגשות זו הייתה צריכה לקרות תוך חלקיקי שנייה (ראו פירוט של החישובים בערך המודל הפלנטרי), אך אנו עדים בכל זאת לכך שהחומר אינו קורס אל תוך עצמו.
זאת ועוד, המודל הפלנטרי אינו מסביר את ספקטרום הפליטה הנפלט מאטומים מעוררים חשמלית. בסוף המאה ה-19 הראו ניסויים שלכל סוג חומר יש ספקטרום פליטה ייחודי (רק אורכי גל מסוימים נפלטים מכל יסוד - הספקטרום הוא בדיד, כלומר קוונטי). המודל הפלנטרי אינו מסביר זאת.
על-מנת להתגבר על קשיים אלה הציע נילס בוהר ב-1913 תיקונים למודל הפלנטרי, המודל המשופר נודע היום בשם מודל האטום של בוהר.
עקרונות היסוד של המודל

האלקטרונים נעים בתנועה מעגלית סביב הגרעין. הם נתונים למשיכה החשמלית של הגרעין (לפי חוק קולון) ונמצאים בשיווי משקל בהתאם לחוקי המכניקה הקלאסית.
האלקטרונים אינם יכולים לנוע בכל מסלול מעגלי סביב הגרעין, אלא רק באלו בהם התנע הזוויתי של האלקטרונים הוא כפולה שלמה של קבוע פלאנק המצומצם (לכל תנע זוויתי נתון יש מסלול יחיד שמקיים שיווי משקל בין הכוח הצנטריפוגלי לכוח קולון): L=n\cdot \hbar =n\cdot {h \over 2\pi }
על אף שהאלקטרון מואץ בתנועה סיבובית, הוא איננו פולט קרינה (בניגוד לתחזית של תורת האלקטרומגנטיות של מקסוול, לפיה מטען מואץ פולט קרינה אלקטרומגנטית) אלא במעברו בין מסלולים.
האלקטרון יכול לעבור בין מסלולים מותרים. בתהליך המעבר נקלט או נפלט קוונטום של קרינה אלקטרומגנטית - פוטון. הקרינה נקלטת עבור מעבר למסלול בו האנרגיה גדולה מהאנרגיה במסלול הנוכחי, ונפלטת עבור מעבר למסלול בו האנרגיה קטנה יותר. 
 תדירות הקרינה,  \nu  נקבעת על פי הפרש האנרגיה בין המסלולים השונים:  \nu ={\frac {|E_{i}-E_{j}|}{h}}.
רמות האנרגיה של האלקטרון באטום מימן

המודל של בוהר מדויק רק למערכת בעלת אלקטרון אחד, כמו אטום מימן או דמוי מימן, כדוגמת יון הליום בעל אלקטרון אחד. הכתוב מטה ישתמש במודל של בוהר כדי למצוא את רמות האנרגיה לאלקטרון באטום מימן.
נתחיל מההנחות הבסיסיות:
אלה שלוש משוואות עם שלושה נעלמים:  \lambda _{DB}, r ו-v. לאחר שפותרים את מערכת המשוואות כדי למצוא ביטוי ל-v לבדו ואותו מציבים במשוואה למציאת האנרגיה הכוללת של האלקטרון 

 E\,=E_{kinetic}+E_{potential}={\begin{matrix}{\frac {1}{2}}\end{matrix}}m_{e}v^{2}-{\frac {kq_{e}^{2}}{r}}=-{\frac {kq_{e}^{2}}{2r}} 

ממשוואה 3 נמצא ביטוי ל-r, נציב ונקבל:
לאחר החלפת הקבועים במספרים נקבל:
יוצא שאנרגיית האלקטרון ברמה הכי נמוכה (n=1) באטום מימן היא 13.6eV-, ברמה מעליה (n=2) אנרגיית האלקטרון היא 3.4eV- וכך הלאה. האנרגיה השלילית מבטאת את העובדה שהאלקטרון קשור לפרוטון. אנרגיה חיובית תתאר אלקטרון חופשי המתאים למצב של יון.
רמות האנרגיה של האלקטרון באטום מימן > ביטוי רמות האנרגיה בעזרת קבועים אחרים

נתחיל ממה שמצאנו למעלה:
לאחר הכפלת אגפי המשוואה ב-c2 וסידורה נראה ש:
משום שהאנרגיה של חלקיק במנוחה היא  E=mc^{2}, ניתן לכתוב את אנרגיית האלקטרון באופן כללי בעזרת קבועים אחרים:
כאשר:
נוסחת רידברג

בשנת 1890, לפני פרסום המודל של בוהר, הציע יוהנס רידברג נוסחה למציאת הספקטרום של אטום מימן (כלומר רמות האנרגיה), אך נוסחה זו לא הייתה מוסברת, עד הצעת מודל בוהר שמספק הסבר תאורטי.
כעת נפתח את הנוסחה מתוך מודל בוהר. אם נשתמש בנוסחה שפיתחנו לרמות האנרגיה באטום מימן, נוכל למצוא את אורך הגל של הפוטונים שאטום מימן יכול לפלוט.
את הנוסחה נפתח מהשוואה בין הפרש האנרגיות של האלקטרון:
לבין הנוסחה למציאת אנרגיה של פוטון:
נפשט ונמצא ביטוי לאורך הגל של הפוטון על ידי:
הביטוי האחרון ידוע כנוסחת רידברג, כאשר כל הקבועים מצוינים בתור קבוע יחיד ‏∞‏R הנקרא "קבוע רידברג". הנוסחה הייתה ידועה כבר במאה ה-19 למדענים שעסקו בספקטרוסקופיה, אך עד פרסום מודל האטום של בוהר לא הייתה לה שום תמיכה תאורטית.
רידברג לא היה הראשון שנתן נוסחה שחוזה את הספקטרום של אטום המימן, היה זה יוהאן יאקוב בלמר, שרשם כבר ב-1885 נוסחה מתמטית שנותנת תחזית לספקטרום הפליטה של אטום מימן, ההבדל בינו לבין רידברג היה שבאלמר עבד באורכי גל בעוד שרידברג עבד במספרי גל שהם פרופורציונליים לאנרגיה, ולכן נוחים יותר.
עקרון הקוונטיזציה של זומרפלד - וילסון

לאחר שבוהר נתן את המודל שלו לאטום המימן עולם הפיזיקה נשאר מעט מבולבל, אומנם הוא תאם תצפיות ניסיוניות באופן מדויק, אבל לא היה הסבר מספק למקור שלו ולחוקיות שלו.
על מנת לשפוך אור על המודל ולאפשר יישום שלו על מערכות פיזיקליות אחרות פיתחו שני פיזיקאים (וילסון וזומרפלד) עקרון קוונטיזציה למערכות פיזיקליות.
העיקרון הוא שלכל מערכת עם קורדינאטה מחזורית (קפיץ, מטוטלת, וכו') האינטגרל של התנע הצמוד לקורדינאטה זו (הנגזרת של הלגראנז'יאן לפי הנגזרת בזמן של הקורדינאטה) על גבי מחזור שלם שווה לכפולה שלמה של קבוע פלאנק:
מתוך עיקרון זה ניתן לקבל את הנחת היסוד השנייה של מודל בוהר, לפיה התנע הזוויתי של האלקטרון במסלולו (באטום המימן) הוא כפולה שלמה של קבוע פלאנק לחלק ב-  2\pi  כלומר עיקרון זה הוא הכללה מסוימת של מודל בוהר. 
ניתן גם לקבל קוונטיזציה של רמות האנרגיה באוסצילטור הרמוני קוונטי:
E_{n}=\hbar \omega n, תוצאה שהיא נכונה עד כדי  {\frac {1}{2}}\hbar \omega , רמת האפס של אוסצילטור הרמוני.
ראו גם

ניסוי פרנק-הרץ
ניסוי רתרפורד
הצדקה ומוטיבציה למשוואת שרדינגר
לקריאה נוספת

פליקס דותן, אל הכוכבים – מאטומים עד חורים שחורים, הוצאת מאגנס, 2001, פרק 7 עמ' 129-178.
Mourici, The Hydrogen Atom Relativistic Model ,http://vixra.org/abs/1306.0061
Mourici, Quantum Mechanics With Relativity a Different Approach, http://vixra.org/abs/1307.0038
הערות שוליים

↑  קיימת הרחבה של מודל בוהר המאפשרת תנועה במסלולים אליפטיים.
מסלולים אליפטיים במרחב הפאזה
מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  מוסד ללא כוונת רווח (מלכ"ר)
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־14 שנים) 
 משרד ראשי:  ישראל
 יו"ר:  דנה סנדר
  
 wbl.co.il
 
מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים הוא ארגון ספורט מוסד ללא כוונת רווח (מלכ"ר) המנהל את התחרויות הבכירות בכדורסל נשים בישראל ובראשם את ליגת העל בכדורסל נשים.
היסטוריה

גוף מנהלת הליגה בכדורסל נשים נוסד בשנת 2011 בהחלטת איגוד הכדורסל הישראלי ולאחר הצלחת מנהלת ליגת העל בכדורסל גברים. מטרתה המוגדרת בעת הקמתה היה לנהל, לשווק ולהסדיר את פעילותה של ליגת העל בכדורסל נשים. כמו כן המנהלת פועלת במטרה להגביר את החשיפה של הליגה בקרב קהל אוהדי הספורט ובפרט בקרב נשים וצעירות ברחבי הארץ. בנוסף ממונה המנהלת על גיוס ספונסרים לליגה, שיווק הליגה, הגדלת קהל האוהדים באולמות וכדומה. מנהלת הליגה מורכבת מ-12 חברי דירקטוריון ובראשם עומדת משנת 2024 דנה סנדר שהחליפה את הילה קניסטר בר דוד. עשרה מחברי הדירקטוריון הם יושבי הראש של קבוצות ליגת העל בכדורסל, בנוסף למספר חברי הדירקטוריון שחברים גם באיגוד הכדורסל.
מנהלת ליגת העל מנהלת גם את גביע המדינה, ומעורבת בהשתתפותם של הקבוצות בליגת העל ובמפעלים האירופיים יורוליג ו-יורוקאפ.
יו"ר המנהלת

גדעון בריקמן (2011–2013)
רו"ח איריס שטרק (2013–2019)
הילה קניסטר בר דוד (2019–2024)
דנה סנדר (2024–הווה)
ראו גם

מנהלת ליגת העל בכדורסל
הערות שוליים

↑  יו"ר חדשה למינהלת ליגת העל לנשים – דנה סנדר, באתר ynet, 3 ביולי 2024
↑  לי נוף גזית, ‏"שחקניות יורדות ללאומית עבור כסף וזה מזעזע", באתר ONE‏, 7 בספטמבר 2024
↑  גידי ליפקין, ‏"פוליטיקה? שואפת להיות השרה לשוויון חברתי", באתר ONE‏, 8 במרץ 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'סי כהן (שכונה)

#invoke:תבנית מידע
גן סיפור "טריקים בצלחת" שבשכונה
ג'סי כהן היא שכונת מגורים בדרום-מערב חולון.
שכונת ג'סי כהן ממוקמת בגבולה הדרום מערבי של העיר חולון, ניצבת מזרחית לנתיבי איילון ומוקפת במערכת דרכים ראשיות בין מחלף יוספטל למחלף קוממיות לאורך נתיבי איילון, שני המחלפים מובילים לעיר חולון ולבת ים. השכונה תחומה בין רחוב יוספטל מצפון המתפצל ממחלף יוספטל, רחוב אילת ואהרונוביץ ממזרח, ומדרום שדרות משה דיין המתפצלות ממחלף קוממיות.
בסמוך למחלף קוממיות שוכנת תחנת הרכבת קוממיות, ובסמוך למחלף יוספטל שוכנת תחנת הרכבת יוספטל. התחנות נושאות את שמה של העיר בת ים אך בפועל ממוקמות בגבול בין שתי הערים. שתיהן נחנכו בשנת 2011.
מדרום מערב לשכונה, בסמוך לקריית מיכה ובשטח השיפוט של בת ים, ממוקם בית העלמין הדרום (בת ים) שעם פתיחתו בשנת 1964 הכניסה היחידה אליו הייתה מהשער המזרחי, מכיוון חולון ובסמוך לשכונה.
מבחינה עירונית, השכונה גובלת בשכונות קריית בן-גוריון מדרום מזרח, קריית רבין ממרח, נווה רמז מצפון מזרח, נאות רחל מצפון וקריית מיכה, המנותקת ממנה תחבורתית, ממערב.
מערכת הרחובות הפנימית בשכונה מאופיינת כמערכת רחובות מקומית, מרביתם רחובות ללא מוצא, רחובות צרים וחד סיטריים עם מדרכות צרות להולכי רגל. רחוב התנאים המצוי במרכזה של השכונה משמש ציר גישה מרכזי לפנים חלקה הדרומי של השכונה והוא מהווה "קו פרשת המים " בין האזור הצפוני לדרום השכונה.
שטח השכונה 512 דונם, על פי השנתון הסטטיסטי של עיריית חולון לשנת 2014, בשנת 2013 התגוררו 10,000 תושבים בשכונות ג'סי כהן וקריית מיכה, הסמוכה לה.