stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבאות השם
הפעילות בישראל > ניידות חב"ד ו"צבאות ה' בע"מ" > במחנה צבאות השם

"תנועת הנוער שעל ידי 'ניידות חב"ד - אה"ק'" מפיקה את העיתון "במחנה צבאות השם". במשך השנים יצא העיתון לאור בתקופות שונות ובפורמטים משתנים.
העיתון החל לצאת לאור בשנת תשמ"ח, כהמשך לדפי המשימות שהופצו בין ילדי התנועה[דרוש מקור]. לאחר פטירת הרבנית חיה מושקא שניאורסון ביקש בעלה, הרבי מליובאוויטש, להקים מוסדות וארגונים על שמה. בארגון "ניידות חב"ד" הוחלט להוציא לאור ירחון לעילוי נשמתה, במסגרת הפעילות של צבאות השם. ההצעה קיבלה את אישורו של הרבי, שאף חיווה את דעתו לעיתים על תוכנו ואף על עיצובו.
במהלך השנים[דרושה הבהרה] העיתון הפך מירחון לדו-שבועון. בשנת תשנ"ו הפסיק העיתון לצאת בצורה סדירה. בשנים תשס"ז - תשע"ז (2007 - 2017) יצאה גרסה נוספת (מוקטנת) של עלון בשם זה, שיועדה גם לילדים מרקע שאינו דתי.
בשנת ה'תשס"ה (2005) החלה התנועה להוציא לאור עיתון בשם זה, בתוך השבועון "בית משיח". בשנת ה'תשע"ז (2017) החל לצאת - במקביל לעיתון המודפס כמדור בבית משיח - גם מגזין כרומו בשם זה. העיתון מחולק למנויים בתוכנית המשפחתית של התנועה.
הפעילות בישראל > צעירי אגודת חב"ד

עם הכרזת הרבי בשנת תשמ"א על הקמת "צבאות השם" עסקו בצעירי אגודת חב"ד (צא"ח) בפעילות עם ילדים, בהוצאה לאור של חומר ובכינוסי ילדים בתאריכים שעליהם הורה הרבי. סניפי צא"ח בישראל הפעילו מועדוני "צבאות השם" בערים שונות, ומרכז צא"ח הפיק חומרי עזר לפעילות, וכן פעל על מנת לעודד ילדים להירשם למועדונים אלו.
בשנת תשמ"ח הוחלט בצא"ח להקים מחלקה לפעולות צבאות השם, ובראשה הועמד הרב נפתלי רוט. המחלקה קיימה פעילות במשך מספר שנים, הפיקה פרסומים וערכה כינוסים שנתיים שבהם נבחנו אלפי ילדים על ספר המצוות של הרמב"ם, על פי תקנתו של הרבי מלובביץ' שילדי ישראל ילמדו בספר זה. גם מבצע 'מצה לתלמיד' של צא"ח התנהל באותן שנים תחת מחלקה זו.
בשנת תשמ"ט פסק בית דין רבני חב"ד בישראל שפעילות צבאות השם (כמו כל פעילות של הפצת היהדות על ידי חב"ד), חייבת להיות כפופה למרכז הפעילות של צא"ח. עם זאת, בשנת תש"ן כתב הרב יצחק יהודה ירוסלבסקי, מזכיר בית הדין, שלרב דוד נחשון מותר לפעול במסגרת צבאות השם ובפעולות נוספות באופן עצמאי.
הפעילות בישראל > הפנסאים - צבאות השם

בשנת תשע"א החלה לפעול עם ילדי כפר חב"ד תוכנית בשם 'פנסאים' תחת הסיסמה: "מאירים את העולם על ידי לימוד התורה", ובשנת תשע"ב הורחבה הפעילות לכל רחבי הארץ. שמו של הארגון לקוח מדברי הרבי בעת התוועדות בי"ג בתמוז תשכ"ב, בה אמר שכל חסיד הוא פנסאי (מדליק פנסים, מקצוע שהיה נפוץ בעבר כאשר מנורות הרחוב האירו באמצעות נפט) שתפקידו להאיר את העולם. בשנת תשע"ד (2014) אוחד הארגון עם עמותת 'בת מלך' ששינתה את שמה ל'ארגון נוער חב"ד: בת מלך, הפנסאים - צבאות ה', מועדון המעשים הטובים (ע"ר)'. הפעילות מוכרת כתנועת נוער, ומתוקצבת על ידי משרד החינוך (בסכום של כ-2.5 מיליון ש"ח בשנת 2017).
משרדי הארגון ממוקמים סמוך למרכז חב"ד העולמי – 770 בבניין משרד השלוחים, ובישראל בכפר חב"ד סמוך לבניין צעירי אגודת חב"ד. בשנת תשע"ו חנך הארגון מבנה קבע במרכז כפר חב"ד. יו"ר ארגון הפנסאים הוא שמעון רבינוביץ, בראש הוועדה החינוכית של הארגון עומד המשפיע הרב זלמן גופין. הארגון פועל בשיתוף עם ארגון צבאות השם העולמי שבניו יורק, צעירי חב"ד ומשרד השלוחים.
הארגון מפעיל כ-30 סניפים בישראל שבהם פעילים כאלפיים ילדים. הילדים מקבלים לביתם מגזין וידאו דו-חודשי ועלון שבועי. הארגון גם מארגן כנסים, טיולים (כולל נסיעות קבוצתיות לניו יורק, לביקור בחצר הרבי) ושבתות עבור הילדים החברים בו. הארגון גם מוציא לאור ספרים ומוצרים נוספים.
הארגון שותף בהפעלת רשת מחנות קיץ ברחבי הארץ, המונה עשרות קייטנות ומחנות קיץ, בשם "גן ישראל ארץ הקודש", וכן מקיים כינוסים לציון יום פטירתו וכן לכבוד יום הולדתו של הרבי, בהם משתתפים אלפי ילדים מדי שנה.
הארגון מזוהה עם הזרם המתון בחב"ד.
סמל "צבאות השם"

סמלו של ארגון צבאות השם אויר על ידי הצייר מיכל שוורץ והוגה ותוקן על ידי הרבי.
בשנת 2015 נרשם הסמל "צבאות השם" כסימן מסחר בבעלות צבאות השם בע"מ (חל"צ) המנוהל על ידי ישראל דוד נחשון ובנו לוי נחשון. ארגוני חב"ד אחדים (ארגון נשי ובנות חב"ד באה"ק, מרכז לענייני חינוך (ע"ר), ארגון נוער חב"ד, בת מלך, הפנסאים - צבאות ה', מועדון המעשים הטובים) פנו לרשם הפטנטים, העיצובים, המדגמים וסימני המסחר בבקשה שיבטל רישום זה, על מנת לאפשר לכלל הציבור להשתמש בסמל, וב-4 בינואר 2023 הבקשה אושרה, ולטובת מבקשי המחיקה נפסקו הוצאות משפט בסך 80 אלף ש"ח. על החלטה זו הוגש ערעור, והוא נדחה בפסק דין של בית המשפט המחוזי בתל אביב על ידי השופט גרשון גונטובניק, בתאריך 27 באוקטובר 2024.
לקריאה נוספת

הצבא שלנו - המטרה, התפקיד הדרך, תנועת הנוער צבאות השם בארץ הקודש, תשס"ד
שלמה ברמן, ילדי חב"ד מוכיחים לעולם כולו: זרעו בחיים!, כפר חב"ד כ"ט סיוון תשע"ד
מנחם ברונפמן, חייל בשירות קבע, סקירה על ארגון צבאות השם העולמי, כפר חב"ד חג הפסח תשע"ז
קרול בוקה

| --- | --- |

קרול בוקה, 2013
 לידה:  18 באוגוסט 1957 (בת 67) ניי-סיר-סן, סן, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה  סורבון 
 בן או בת זוג:  ז'אן-פייר רסאם (1982–28 בינואר 1985)  Jacques Leibowitch (1992–1996)  ז'ראר דפארדיה (1996–2005)  Francis Giacobetti 
 צאצאים:  דימיטרי ראסאם, Louis Giacobetti 
 פרסים והוקרה:  פרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר (1990)  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
קרול בוקה (בצרפתית: Carole Bouquet; נולדה ב-18 באוגוסט 1957) היא שחקנית ודוגמנית צרפתייה.
ביוגרפיה

בוקה נולדה בניי-סיר-סן, צרפת כאחת משתי בנות, כשהייתה בגיל צעיר הוריה נפרדו. היא למדה תקופה בסורבון אך לאחר מכן הפסיקה את הלימודים ועברה ללמוד משחק בפריז.
קריירה

היא זכתה לפרסום בינלאומי בשל תפקידה כנערת בונד מלינה האבלוק, בסרט "לעינייך בלבד" משנת 1981, אולם היא הופיעה גם בכמה סרטים אירופאיים לאורך שנות השמונים וממשיכה לעשות זאת בצרפת.
היא ידועה גם בשל הופעתה בסרט הסוריאליסטי הקלאסי "תשוקה אפלה" של הבמאי לואיס בונואל משנת 1977; ובתפקידה בסרט "יפה מדי בשבילך" משנת 1989, שזכה להצלחה ברחבי תבל, שעבורו זכתה בפרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר. היא גם הייתה מועמדת לפרס סזאר כשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט Rive droite, rive gauche משנת 1984.
ב-1998 ו-1999 הנחתה את טקס פרס האקדמיה האירופית לקולנוע.
בשנת 2002 כיכבה בסרט הצרפתי "נשיקות צרפתיות".
בשנת 2021 החלה לככב בגרסה הצרפתית של הסדרת הישראלית המצליחה "בטיפול" שנוצרה על ידי חגי לוי, אורי סיון וניר ברגמן ובצרפת הופקה על ידי אוליבר נקש ואריק טולדנו.
בשנת 2023 ביצעה הופעת אורח בסדרה הקומית "Escort Boys" אשר שודרה בפריים וידאו.
חיים אישיים

היא אלמנתו של המפיק ז'אן-פייר רסאם, ממנו יש לה ילד, דימיטרי ראסאם, מפיק סרטים הנשוי לנסיכה שארלוט קסיראגי ממונקו.
בשנים 1997–2005 בוקה יצאה עם השחקן ז'ראר דפארדיה, עמו עבדה מספר פעמים, הם היו מאורסים מ-2003 עד 2005.
פילמוגרפיה חלקית

(La famille Cigale)" (1977)
תשוקה אפלה (1977)
Il Cappotto di Astrakan (1979)
Buffet froid (1979)
Blank Generation (1980)
לעינייך בלבד (1981)
Bingo Bongo (1982)
Der Tag der Idioten (1982)
Mystère (1983)
Le Bon roi Dagobert (1984)
Rive droite, rive gauche (1984)
Nemo (1984)
Spécial police (1985)
Double messieurs (1986)
La Coda del diavolo (1986)
Jenatsch (1987)
New York Stories (1989) סיפורי ניו יורק
יפה מדי בשבילך (Trop belle pour toi) ‏ (1989)
Bunker Palace Hôtel (1989)
Donne con le gonne (1991)
Tango (1993)
A Business Affair (1994)
Grosse Fatigue (1994)
Poussières d'amour - Abfallprodukte der Liebe (1996)
Lucie Aubrac (1997)
Le Rouge et le Noir (1997) (TV)
En plein coeur (1998)
Un pont entre deux rives (1999)
Wasabi (2001)
Embrassez qui vous voudrez (2002)
Blanche (2002)
Bienvenue chez les Rozes (2003)
Feux rouges (2004)
Les Fautes d'orthographe (2004)
Nordeste (2005)
Travaux, on sait quand ça commence... (2005)
L'Enfer (2005)
Tempête (2022)
פילמוגרפיה חלקית > טלוויזיה

Sex & the City episode An American Girl in Paris: Part Deux (2004)
תינוקה של רוזמרי (2014)
גמל שלמה (2017)
תראו איך הם רוקדים (2018)
Escort Boys‏ (2023)
ביבליוגרפיה

Goux, Yves (1998). "Interview, article and other trace". Télémoustique. (French)
בוקה עם ז'ראר דפארדיה בפסטיבל קאן 2001
קרים: הדרך למולדת

| --- | --- |
 תסריט:  Olga Dyomina 
 שחקנים ראשיים:  אנדריי קונדראשוב ולדימיר פוטין  סרגיי שויגו  סרגיי אקסיונוב  נטליה פוקלונסקאיה
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  VGTRK
 חברה מפיצה:  רוסיה-1
 הקרנת בכורה:  15 במרץ 2015
 משך הקרנה:  145 דקות
 שפת הסרט:  רוסית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
"קרים. הדרך למולדת" (ברוסית: «Крым. Путь на Ро́дину») הוא סרט תיעודי רוסי באורך מלא משנת 2015 מאת העיתונאי אנדריי קונדראשוב, המספר על אירועי פברואר-מרץ 2014 בחצי האי קרים.
בנוסף לשחזור אירועים רבים מאותה תקופה, הוצג בסרט ראיון נרחב עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, אשר נתן באופן אישי הוראות לצבא רוסיה שהשתלטו על חצי האי קרים בפברואר-מרץ 2014. בנוסף, הסרט חשף פרטים לא ידועים אודות פעולתם של השירותים החשאיים להברחתו משטח אוקראינה את ויקטור ינוקוביץ', שנחשב על ידי רוסיה כנשיאה הלגיטימי של אוקראינה.
בכורת הסרט התקיימה ב-15 במרץ 2015 בערוץ "רוסיה-1". הסרט גרם להתעניינות רבה בקרב הקהל. על פי חברת המחקר הרוסית TNS Gallup Media, הסרט הראה את אחד משיעורי הרייטינג הגבוהים ביותר בטלוויזיה במהלך השנים האחרונות. במוסקבה בלבד, ביום הבכורה, צפו בו יותר משלושה מיליון איש - 40.6% מתושבי מוסקבה מעל גיל שמונה עשרה צפו בסרט. הקרנת הסרט סוקרה על ידי אמצעי תקשורת רבים בעולם.
הפקה

מטרת יצירת סרט תיעודי באורך מלא "קרים. הדרך למולדת", לטענת המחברים, היה שימור ההיסטוריה של כל האירועים המשמעותיים שהתרחשו בקרים באביב 2014. חומרים דוקומנטריים עבור הסרט צולמו במשך מעל שמונה חודשים בסבסטופול, פורוס, סימפרופול, קרץ', יאלטה, בחצ'יסראי, פאודוסיה, דז'נקוי, אלושט ועוד עשרות יישובים בקרים.
המפתח ליצירת הסרט היה שיחה של שעות רבות שהוקלטה בין העיתונאי והמגיש אנדריי קונדראשוב עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין על האירועים בחצי האי קרים. הסרט כלל גם ראיון נוסף עם ולדימיר פוטין, שהוקלט קרוב יותר ליום השנה לאירועים. בנוסף, יותר מחמישים ראיונות עם משתתפים ישירים ועדים לאירועי קרים הוצגו בסרט: סרגיי אקסיונוב, אלכסיי צ'אלי, נטליה פוקלונסקאיה, סרגיי שויגו ואחרים.
בשחזור סצנות האירועים השתתפו המשתתפים האמיתיים באירועים. הסרט צולם באווירה של סודיות קפדנית מסוף ספטמבר 2014 לתחילת פברואר 2015. הצלמים והניצבים, לא ידעו בדיוק מה צולם: סדרת טלוויזיה, סרט דוקומנטרי או סרט עלילתי, ואחרי שסיימו את העבודה הם חתמו על מסמך סודיות.
לדברי אנדריי קונדראשוב, בתהליך יצירת הסרט, צוות הקולנוע נאלץ להתמודד עם קשיים מסוימים. אחת הבעיות הייתה היעדר המדים האוקראינים הנחוצים לשחזור מספר אירועים. את מדי הצבא, שוטרי המכס, השוטרים, יחידת ברקוט מאוקראינה לא ניתן היה למצוא בקרים. על פי עדותם של תושבי המקום, מדים כאלה נשרפו או נשלחו לאוקראינה. לפיכך, "הייתי צריך להזמין מדי משטרה בקייב באמצעות יוצרים מקייב שהסכימו לעזור, מדים מסוימים נאלצנו להזמין ממוספילם והאולפן ביאלטה." הבעיה השנייה איתה התמודדו יוצרי הסרט, לטענת קונדראשוב, הייתה "שאיש לא רצה ללבוש את המדים האלה." על מנת ליישם את רעיון הבמאי נאלץ להזמין שחקנים ממוסקבה.
לאורך כל תקופת יצירת הפקת הסרט התיעודי, צולמו 398 שעות של חומרי וידאו, מתוכם רק 2.5 שעות נכללו בסרט.
על פי דמיטרי קיסליוב, מנכ"ל רוסיה היום, הכותבים התכוונו לתרגם את הסרט לשלושים ושש שפות להפצה בעולם, כולל אוקראינית ואירית של קרים. עם כתוביות באנגלית. הסרט הוצג במדינות רבות בעולם, כולל ארצות הברית.
נכון ל-19 בפברואר 2017, הסרט אסף יותר מעשרה מיליון צפיות בסרטון שהועלה ליוטיוב.
עלילה

הסרט מספר על אירועי יברומאידאן בקייב, המבצע המיוחד להצלת חייו של נשיא אוקראינה ויקטור ינוקוביץ', ההתקפה על משתתפי קרים בהפגנה נגד קייב ("פוגרום קורסון"), תחושות הציבור בקרים בתגובה למשבר באוקראינה, הקמתם ופעילויותיהם של יחידות הגנה עצמית בקרים, פעילויות תומכי יברומאידאן בחצי האי הקרים, הפעולה הצבאית הרוסית לפירוקם מנשק של היחידות האוקראיניות בקרים, במהלך סיפוח קרים לפדרציה הרוסית, והפעולות שביצעה רוסיה כדי למנוע התערבות של מדינות המערב.
ולדימיר פוטין סיפר על הנסיבות שהובילו אותו להתערב בחצי האי קרים וגם סיפר את השתלשלות אירועי המבצע המיוחד בקרים שלא היו ידועים בציבור לפני הצגת הבכורה של הסרט.
בלילה שבין 22 ל-23 בפברואר 2014, לאחר שהודח מהשלטון, תוך עקיפת הנהלים המוגדרים בחוק, נשיא אוקראינה ויקטור ינוקוביץ' פונה על ידי שירותי הביטחון הרוסיים מאזור דונייצק אל חצי האי של קרים (באותה עת, עדיין שטח אוקראיני) בגלל איום על חייו. לדברי פוטין, הוא פיקד באופן אישי על המבצע שנמשך כל הלילה. השיירה של ינוקוביץ' נסעה מדונצק אל חצי האי קרים, מנקודת זמן זו, הנשיא האוקראיני מתקשר למקסימום הרוסי ורוסיה מתחילה למטר את תנועותיו. לדברי פוטין, בעקבות מסלולו וקבלת מודיעין, הגיע המודיעין הרוסי למסקנה כי חייו של ינוקוביץ' נמצאים בסכנה, מכיוון שיש סבירות גבוהה למארב. מספר מסוקים רוסיים טסו לחופי ים אזוב, תחת מצב "שתיקת רדיו", ולכן הם לא הצליחו למצוא את מכוניתו של ינוקוביץ' במשך זמן רב. כאשר החיפוש הצליח, נלקח ינוקוביץ' לחצי האי קרים, וכמה ימים אחר כך - לשטח הפדרציה הרוסית.
כוחות מיוחדים רוסיים, על פי עלילת הסרט, חסמו את התקשורת של יחידות צבא אוקראיניות הפרוסים בחצי האי, כך שלא יוכלו לקבל פקודות מקייב להתנגד.
הסרט גם מתאר את האירוע עם חיל הים האמריקני, שלדברי מחברי הסרט עשוי היה להתערב במצב. לטענת יוצרי הסרט, המשחתת האמריקנית דונלד קוק, חמושה בטילי שיוט, התקרבה לחופי קרים. מפקד צי הים השחור הרוסי, האדמירל אלכסנדר ויטקו, טוען בסרט כי בשלב מסוים חצי האי היה תחת טווח טילי המשחתת. בחוף הדרומי נפרסה מערכת טילי החוף "בסטיון", אשר עם המכ"מים שלה סינוורו את המשחתת המתקרבת. ויטקו טען כי לאחר מכן "דונלד קוק" הסתובבה והתרחקה. בדוברות משרד ההגנה האמריקני אמרו כי לא ידוע להם דבר על האירוע הזה.
התגובה הסוערת של הקהילה העולמית והתקשורת נגרמה מדבריו של פוטין על נכונותו להשתמש בנשק גרעיני במקרה של התערבות צבאית בסכסוך של צד ג'. "האם המשמעות היא ש... העלנו את כוחות הגרעין שלנו בכוננות?" - שאל קונדראשוב. פוטין השיב: "היינו מוכנים לעשות זאת." מאמר שפורסם בניו יורק טיימס תחת הכותרת "פוטין הודיע שהוא שקל להעמיד לכוננות את הכוחות הגרעיניים על קרים". בדיילי טלגרף הבריטי פורסם מאמר תחת הכותרת "ולדימיר פוטין חשב להעמיד נשק גרעיני בכוננות בגלל קרים".)
פרסים

2015 - בטקס פרסי האקדמיה הרוסית לטלוויזיה הסרט זכה בפרס מיוחד "להבנת ההיסטוריה המודרנית".
הערות שוליים

1 2  Автор: Андрей Кондрашов. Документальный фильм «Крым. Путь на Родину». Премьера состоялась 15 марта 2015 года. Телеканал «Россия 1» (видео)
↑  Путин рассказал подробности операции по спасению Януковича // Интерфакс, 15 марта 2015
1 2  "Фильм «Крым. Путь на Родину» посмотрели 3 миллиона москвичей". «רי"א נובוסטי». 16 במרץ 2015. נבדק ב-2015-03-16. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Фильм «Крым. Путь на Родину» в Москве смотрела практически каждая вторая семья". «Вести.Ru». 16 במרץ 2015. נבדק ב-2015-03-16. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Татьяна Меликян (11 במרץ 2015). "Крым. Путь на экран. Подробности съёмок документального фильма". «Lenta.ru». נבדק ב-2015-03-16. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  АУДИО. Радиопрограмма Бориса Романовича Левина «От и до» (выпуск от 23 июля 2015 года). Автор фильма «Крым. Путь на Родину» о создании картины. В гостях на радио — автор документального фильма Андрей Кондрашов. Российский Крым глазами автора. РИА «Крым» — Радио «Россия сегодня» в Крыму // crimea.ria.ru
↑  Фильм «Крым. Путь на Родину»: гордость, сложности и беседы с Путиным. «רי"א נובוסטי» // ria.ru (14 марта 2015 года)
↑  Гия Саралидзе, Алла Волохина (16 במרץ 2015). "«Крым. Путь на Родину»: фильм снимался тяжело и увлекательно". «Вести.Ru». נבדק ב-2015-03-16. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ольга Мещерякова. Специально для Джен Псаки: «Крым. Путь на Родину» переведут на 30 языков. «Вести.ру», 18 марта 2015
↑  «Крым. Путь на Родину». Документальный фильм Андрея Кондрашова. «YouTube»
1 2  "Как России удалось взять Крым без боя?" (ברוסית). «Русская служба Би-Би-Си». 20 במרץ 2015. נבדק ב-2015-03-21. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Neil MacFarquhar. (15 במרץ 2015). "Putin Says He Weighed Nuclear Alert Over Crimea" (באנגלית). «New York Times». נבדק ב-2015-03-22. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Afp, ‏Vladimir Putin mulled putting nuclear forces 'on alert' over Crimea, The Telegraph, 15 March 2015
↑  Фильм «Крым. Путь на Родину» получил спецприз ТЭФИ «за осмысление современной истории». Информационное агентство России «טאס"ס» // tass.ru (25 июня 2015 года)
↑  "Протокол итогового заседания жюри конкурса «Телевизионные программы и фильмы» XVI международного телекинофорума «Вместе»". itcf.ru. 2015-08-25. אורכב מ-המקור ב-2016-06-10. נבדק ב-2016-05-21.
קונטרבס

| --- | --- |

 
 סיווג:  קורדופוניים
 קבוצה:  כלי קשת, כלי מיתר, כלי פריטה
 נגנים:  נגני קונטרבס
 מנעד
 
הקוֹנְטְרַבָּס (בעברית: בַּטְנוּן) הוא כלי נגינה, בעל המנעד הנמוך ביותר במשפחת כלי הקשת הכוללת גם את הצ'לו (שאורכו כמחצית מגודל הקונטרבס), הוויולה והכינור. בניגוד לשאר כלי הקשת המודרניים, הקונטרבס מכוון בקוורטות ולא בקווינטות ומיתריו הם מי־לה־רה־סול (מהנמוך לגבוה) בדומה לויולה דה גמבה – כלי קשת עתיק ממנו התפתח הקונטרבס. מסיבה זו ומסיבות מבניות, קיימת מחלוקת על שיוכו של הקונטרבס למשפחת הכינור או למשפחת הוויולה. התווים לקונטרבס נכתבים בדרך כלל במפתח פה בטרנספוזיציה של אוקטבה למטה כדי למנוע כתיבת קווי עזר רבים מתחת לחמשה.
בתמונה נראה אמן הקונטרבס, סרגיי קוסביצקי (1874–1951), עם קונטרבס באמצע הופעתו
מבנה הקונטרבס

הקונטרבס קיים בגדלים ומבנים שונים. קיימות שתי צורות עיקריות לגופו של הקונטרבס – כינור (violin) וויולה דה גמבה (viol de gamba), בנוסף קיימת צורת הבוזטו (busseto) – צורת נדירה המזכירה צורה של אגס. גבו של הקונטרבס יכול להיות מעוקל בדומה לגבו של הכינור או ישר בדומה לויולה דה גמבה. גודלו של הקונטרבס אינו קבוע והוא משתנה בהתאם לגובהו של הנגן וגודל ידיו. הגודל הסטנדרטי הוא 3/4 אשר גובהו הוא כ־180 ס"מ. גדלים נפוצים נוספים הם 4/4 ו־1/2 (הגדלים אינם בהשוואה לגודל מלא – גודל 1/2 אינו חצי מגודלו של 4/4).
הקונטרבס בנוי מכמה סוגי עצים עיקריים – אדר (הגב, הצדדים והצוואר), אשוחית (הבטן) והובנה (השחיף ותפס המיתרים). כיום משתמשים גם בעץ לבוד על מנת להפחית את עלות הקונטרבס.
"השבלול" (Scroll) – נמצא בקצה הקונטרבס ומשמש כקישוט בלבד.
הראש (Head) – בו נמצאים מפתחות הכיוון. אמור להיות מעל ראשו של הנגן.
מפתחות הכיוון (Tuning Pegs) – בניגוד לשאר כלי הקשת, מפתחות הקונטרבס עשויים מתכת ומורכבים מגלגלי שיניים, מה שהופך אותם לקלים יותר לסיבוב ולכן הכיוון נעשה משם. כיוון הקונטרבס, בניגוד לשאר כלי הקשת המכוונים בקווינטות, נעשה בקוורטות כמו של גיטרת הבס המודרנית (מי, לה, רה, סול).
"נאט" (Nut) – חתיכה קטנה עשויה עצם, פלסטיק, מתכת או עץ הנמצאת בין הראש ל"שחיף" (Fingerboard) המונע מן המיתרים לנוע יותר מדי ולגרום ל"זמזום" של המיתרים.
השחיף (Fingerboard) – השחיף או לוח האצבוע הוא החלק שבו לוחצים על המיתרים כדי לשנות את הצליל והוא חציו מעל גוף הקונטרבס וחציו מתחתיו. המיתרים (Strings) – בעבר היו מיתרי הקונטרבס עשויים ממעי חזיר, אולם החל מסוף המאה ה־19 בערך, בזכות שכלולים טכנולוגיים, עשויים מיתריו מסלילי מתכת מלופפים מסביב למיתרי מתכת מתוחים.
הצוואר (Neck) – החלק שבו אוחזים את הקונטרבס עליו נמצאים השחיף המיתרים.
הגוף (Body) – משמש גם כתיבת התהודה של הקונטרבס שמגבירה את הצליל. הגוף מורכב מעיקולים התורמים לאקוסטיקה.
עיקול עליון (Upper Bout)
חורי־F holes) F) – חורי F או S הם חורי התהודה מהם יוצא הצליל בדומה לשאר כלי הקשת, נקראים כך בגלל הדמיון לאותיות F ו־S.
עיקול־C-Bout) C) – נקרא כך בגלל הדמיון לאות C.
עיקול תחתון (Lower Bout)
הגשר (Bridge) – תפקידו גם להגביה את המיתרים, אך בעיקר להעביר את רטט המיתרים לגוף הקונטרבס. צורתו מעוגלת, על־מנת ליצור זווית בין המיתרים, וכך הקשת יכולה לנגן על מיתר אחד כל פעם. הגשר מוצמד לגוף הקונטרבס באמצעות לחץ המיתרים. הגשר עשוי גם הוא מעץ אדר. בחלק מהגשרים ישנם ברגים המאפשרים לנגן לשנות את גובה המיתרים בהתאם סגנון או ליצירה (כך בנגינה סולנית ווירטואוזית יועדף גובה מיתרים נמוך יותר מאשר בנגינה בתזמורת בה יועדף גובה גבוה יותר אשר מעניק "נפח" לצליל) הגשר לרוב מעוטר ומעוצב, ולפעמים נחרט עליו שם הבונה שלו.
תפס המיתרים (Tailpiece) – החלק דרכו מושחלים המיתרים.
הרגלית (End Pin) – משמשת להשענת הכלי ועל מנת להגביהו לגובה שיתאים לנגן.
מתחת לרגל השמאלית של הגשר, יש חלק הנקרא נשמה, ולו תפקיד מרכזי בכלי. הנשמה היא מקל עץ ישר הנמצא בין הבטן לגב הכלי, ולה כמה תפקידים, האחד הוא לשמור שבטן הכלי לא תשקע מהלחץ המופעל על הגשר, והשני הוא לקבוע את גוון הצליל. הנשמה קובעת את כל גוון הצליל של הכלי, וכל תזוזה קטנה של הנשמה תשנה את אופי הכלי.
הקשת

הצליל בקונטרבס מופק באמצעות קשת (העשויה משערות זנב סוס המתוחות על יתד העשויה עץ). לקונטרבס קיימים שני סוגי קשתות – קשת גרמנית, המוחזקת באחיזה תחתית, וקשת צרפתית, המוחזקת באחיזה עילית. לרוב מקל הקשת עשוי מעץ ברזיל (פרנאמבוקו) אך כיום משתמשים בחומרים נוספים כמו שיטה (Snakewood), פייברגלאס וסיבי פחמן זאת בשל עלותו של עץ הפרנאמבוקו.
הפרוג (החלק בו מחזיקים את הקשת) עשוי בדרך כלל מהוֹבְנֶה. הפרוג מעוטר בדַּר. ניתן להדק את שערות הקשת באמצעות בורג הנמצא בסמוך לפרוג.
על מנת להגדיל את האחיזה של הקשת במיתרים ולסייע בהרעדתם משתמשים בשרף המופק מעצי מחט. השרף בו משתמשים לקשת הקונטרבס רך ודביק יותר מהשרף של שאר כלי הקשת.
הוראת הנגינה בקשת נקראת "ארקו" (arco).
אופן הנגינה

נגן הקונטרבס עומד או יושב על כיסא גבוה ומחזיק את הקונטרבס במאונך, נוטה קלות לכיוון גופו. כשהנגן עומד, ה"נאט" אמור להיות בערך בגובה עיניו של הנגן. בתחתית הכלי ישנה "רגל" ובעזרתה משעינים את הקונטרבס על הרצפה. משום שלקונטרבס אין סריגים המסמנים את מיקום הצלילים (כמו בגיטרה),ישנן פוזיציות המאפשרות לנגן למצוא את מיקום הצלילים לאורך השחיף. בדרך כלל הפוזיציות משתמשות בשלוש אצבעות (המורה, האמה והזרת) כאשר המרחק בין האצבע המורה לזרת הוא טון. יד שמאל לוחצת על המיתרים בעזרת האצבעות, לכיוון הגוף בזמן שהאגודל מאחור, לא לוחץ. בדומה לצ'לו, בפוזיציות הגבוהות, הנגן משתמש בפוזיציית אגודל, זה כדי להגיע לחציו התחתון של השחיף. בפוזיציה זו משתמשים בדרך כלל באגודל, המורה האמה והקמיצה, ולעיתים רחוקות משתמשים גם בזרת.
טכניקה נפוצה בקונטרבס היא הפיציקטו – נגינה באמצעות פריטה על המיתרים תוך שימוש באצבעות.
תפקיד הקונטרבס > מוזיקה קלאסית

הקונטרבס הוא חבר מן המניין בסקציית כלי הקשת בתזמורות סימפוניות וכן בהרכבים קאמרים. בדרך כלל בתזמורת, הקונטרבס מנגן את תפקיד הבס אשר לעיתים מוכפל על ידי הצ'לו. בתזמורת סימפונית יש בין ארבעה לשמונה נגנים אך בתזמורות גדולות יכולות למנות עשרה או שנים עשר נגנים. במהלך השנים נכתבו לקונטרבס תפקידים סולניים (בתוך סימפוניות למשל) ואף יצירות סולניות (קונצ'רטי). תפקידים תזמורתיים חשובים שנכתבו לקונטרבס הם הפרק הרביעי מתוך הסימפוניה התשיעית של בטהובן, אשר נפתחת באוניסון של הקונטרבסים והצ'לי, בנוסף, הקונטרבס מבצע את הנושא מתוך פרק זה. תפקיד חשוב נוסף הוא הפיל מתוך קרנבל החיות מאת סן־סאנס. כמו כן ישנם תפקידי סולו ביצירות שונות מאת היידן, ברהמס, ריכרד שטראוס ועוד.
יתר על כן, נכתבו יצירות סולניות לקונטרבס כגון קונצ'רטי לקונטרבס על ידי מלחינים שונים כמו ג'ובאני בוטזיני, דומניקו דרגונטי וקארל דיטר פון דיטרדורף. יצירות אלו נחשבות קשות לביצוע מהבחינה הטכנית.
תפקיד הקונטרבס > ג'אז

הקונטרבס הופיע לראשונה בג'אז בסביבות שנות ה־20 של המאה ה־20 כאשר החליף בהדרגה את הסוזפון והטובה, אשר סיפקו את קו הבס, בלהקות הג'אז של ניו אורלינס שהחלו להופיע במקומות סגורים. כאן לראשונה התפתח תפקידו של הבס בג'אז, הבס המהלך (Walking Bass) – קו בס מאולתר המבוסס על סולמות וארפז'ים המדגיש את ההרמוניה.
בגלל עוצמתו הנמוכה של הקונטרבס ביחס לשאר הכלים בהרכבי הג'אז ובגלל חוסר בציוד הגברה המתאים להגברת צלילים נמוכים באותה תקופה, פותחה טכניקת הסלאפ (Slap) – משיכה והצלפה על המיתרים כנגד השחיף וכך נוצר צליל "הקשתי" שמבליט את הבס טוב יותר מאשר פריטה על המיתרים (פיציקטו).
הקונטרבס נעשה חלק בלתי נפרד מהרכבי הג'אז ובחטיבות הקצב בתזמורות ג'אז, והתפתח רבות במהלך השנים. נגנים רבים פיתחו את הכלי בסגנונות הג'אז השונים כמו ג'ימי בלנטון שניגן בתזמורתו של דיוק אלינגטון אשר פיתח את הקונטרבס בעידן הסווינג, כמו כן נגנים רבים תרמו לסגנון הביבופ כמו פול צ'יימברס, אוסקר פטיפורד ועוד, אשר השתמשו בנגינה בקשת בסולואים.
בשנות ה־50 של המאה ה־20,נעשו מגברי הבס זמינים וכך החלו להגביר את הקונטרבס ולהשתמש בצליל הטבעי שלו באמצעות פריטה. בשנות ה־70 החלו בסיסטים להשתמש בגיטרת הבס במקום בקונטרבס בסגנונות שונים כמו פיוז'ן וג'אז לטיני וכך הפכה גיטרת הבס לחלק אינטגרלי מהג'אז המודרני. עם זאת, הקונטרבס עדיין כלי הבס הנפוץ ביותר בג'אז וזאת בשל צלילו ה"חם" יותר שמתאים לסגנונות שונים בג'אז.
תפקיד הקונטרבס > סגנונות נוספים

הקונטרבס נפוץ בסגנונות רבים כיום כמו בלוגראס וקאנטרי אשר טכניקת ה"סלאפ" עדיין נפוצה בהם כיום. בנוסף, הקונטרבס נפוץ גם במוזיקה לטינית ואפרו־קובנית וכן במוזיקה פופולרית, רוק אנד רול, בלוז ופולק.
הגברה

כשיש צורך להגביר את צליל הקונטרבס (בעת הופעות או הקלטות) הדבר נעשה על ידי אחת משלוש דרכים: מיקרופון רגיל המוצב בסמוך לקונטרבס, או מיקרופון קטן המוצמד לגוף הכלי; על ידי "פיקאפ" (Pickup) — רכיב אלקטרוני הקולט את תנודות המיתר; או על ידי שילוב בין מיקרופון ל"פיקאפ".
כיום ישנו קונטרבס חשמלי — שצליליו מופקים בלעדית על ידי רכיב אלקטרוני, ללא גוף התהודה המוכר. בנוסף ישנה גיטרת בס חשמלית, שהיא צאצאית של הגיטרה החשמלית המיועדת לצלילי הבס.
נגני קונטרבס ידועים

צ'ארלי היידן
דומניקו דרגונטי
ג'ובאני בוטזיני
גספארו דה סאלו
סרגיי קוסביצקי
גארי קאר
מיכאל קלינגהופר
פטריס ואסקס
אבישי כהן
עומר אביטל
אלי מגן
רון קרטר
ריי בראון
פול צ'יימברס
צ'ארלס מינגוס
סטנלי קלארק
נאור כרמי
ראו גם

בס מהלך
אוקטובס