stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לימודי שלום וסכסוכים
רעיונות > משולש עימות

משולש הסכסוך של הסוציולוג יוהאן גלטונג פועל מתוך הנחה שהדרך הטובה ביותר להגדיר שלום היא להגדיר את ההפך ממנו - כלומר את האלימות. המושג משקף את המטרה הנורמטיבית של מניעה, ניהול, הגבלת אלימות והתגברות עליה.
אלימות ישירה (גלויה), למשל, התקפה ישירה, טבח.
אלימות מבנית. מוות מסיבות ברות-מניעה כמו תת תזונה. אלימות מבנית היא אלימות עקיפה הנגרמת על ידי מבנה לא צודק ואין להשוות אותה למעשה אלוהים.
אלימות תרבותית. מתרחשת כתוצאה מהנחות תרבותיות שמעוורות אדם לאלימות ישירה או מבנית. למשל, אדם יכול להיות אדיש כלפי חסרי בית, או אפילו לראות בגירוש או השמדתם דבר טוב.
כל פינה במשולש הסכסכוך של גלטונג יכולה להתייחס לשתי הפינות האחרות. טיהור אתני יכול להיות דוגמה לכל השלושה.
אלימות ישירה - פגיעה גוף ובנפש.
אלימות מבנית- ניצול כלכלי ודיכוי פוליטי.
אלימות תרבותית - ערכים בסיסיים ומודלים אפיסטמיים המעניקים לגיטימציה לאלימות ישירה ומבנית
רעיונות > עלות הסכסוך

עלות הסכסוך היא כלי המנסה לחשב את מחירם של סכסוכים למין האנושי. הרעיון הוא לבחון את העלות הזו, לא רק במונחים של מקרי המוות, הנפגעים והעלויות הכלכליות של האנשים המעורבים, אלא גם בעלות החברתית, ההתפתחותית, הסביבתית והאסטרטגית של סכסוך.
הגישה לוקחת בחשבון עלויות ישירות של סכסוך, למשל מוות של בני אדם, הוצאות של האוכלוסייה, הרס תשתיות פיזיות והרס קרקעות; כמו גם עלויות עקיפות המשפיעות על חברה, למשל הגירה, פליטים, השפלה, עליה בקיצוניות והעדר חברה אזרחית.
Strategic Foresight Group, צוות חשיבה מהודו, פיתחה סדרת עלויות סכסכוך (Cost of Conflict) עבור מדינות ואזורים המעורבים בסכסוכים ממושכים. כלי זה נועד להעריך עלויות בעבר, בהווה ובעתיד בהסתכלות על מגוון רחב של פרמטרים.
מטרות נורמטיביות

המטרות הנורמטיביות של לימודי השלום הן שינוי של סכסוכים ופתרון סכסוכים באמצעות מנגנונים כמו שמירת שלום, בניית שלום (למשל, התמודדות עם פערים בזכויות, במוסדות ובחלוקת העושר העולמי) ועשיית שלום (למשל, גישור ופתרון סכסוכים). שמירת השלום נופלת בתחום של "שלום שלילי", בעוד מאמצים לשלום חיובי כוללים מרכיבים של בניית שלום ויצירת שלום.
הוראת לימודי שלום וסכסוך לצבא

אחת ההתפתחויות במחקרי שלום וסכסוך היא מספר אנשי הצבא הלומדים או מבצעים מחקרים בתחום זה. דבר זה מייצר מספר אתגרים, שכן הצבא הוא מוסד המחויב באופן גלוי ללחימה. במאמר "Teaching Peace to the Military", שפורסם בשנת 2007 בכתב העת Peace Review, טוען ג'יימס פייג' כי יש לעמוד בחמישה עקרונות בבסיס התחייבות בלימודים כאלה:
לכבד אך לא להעניק פריבילגיה לניסיון צבאי,
ללמד את "תאוריית המלחמה הצודקת",
לעודד את התלמידים להיות מודעים למסורת ולטכניקות של אי-אלימות,
לעודד את התלמידים לפרק ולעשות דה-מיתולוגיזציה,
להכיר בחשיבותה של סגולה צבאית (military virtue).
מחקרי שלום וסכסוכים קריטיים: היברידיות, שלום טרנס-רציונלי

חוקרים הפועלים בתחומי השלום והסכסוך תרמו תרומה משמעותית למדיניות המשמשת ארגונים לא ממשלתיים, סוכנויות פיתוח, מוסדות פיננסיים בינלאומיים ומערכת האו"ם. מדיניות זו נוגעת לתחומים כמו יישוב סכסוכים ודיפלומטיה אזרחית, פיתוח, פוליטיקה, רפורמה חברתית וכלכלית, שמירת שלום, תיווך, התרעה מוקדמת, מניעה, בניית שלום ובניית-מדינה. דבר זה ייצג שינוי במדיניות מגישות ניהול סכסוכים המכוונות לכיוון "שלום שלילי" לגישות ליישוב סכסוכים ובניית שלום המכוונות ל"שלום חיובי". היבט זה בא לידי ביטוי בתום המלחמה הקרה, ונכלל בדו"ח משנת 1992 של מזכ"ל האו"ם דאז, בוטרוס בוטרוס-ראלי, אג'נדה לשלום.
חלק ניכר מהמנגנון של מה שמספר חוקרים מכנים "בניין שלום ליברלי" וחוקרים אחרים מכנים "בניית מדינה", מבוסס במידה רבה על העבודה שבוצעה בתחום זה. עם זאת, חוקרים רבים בתחום דוגלים בצורה יותר "משחררת" של בניית שלום, המבוססת על " אחריות להגן" (R2P), ביטחון אנושי, בעלות מקומית והשתתפות בתהליכים כאלה, הדבר התחזק בעקבות ההצלחה המוגבלת וכשלונות של בניית שלום ליברלי/בניית מדינה במקומות מגוונים כמו קמבודיה, מדינות הבלקן, מזרח טימור, סיירה לאון, ליבריה, נפאל, אפגניסטן ועיראק.
אג'נדה מחקרית זו נמצאת בתהליך של ביסוס אג'נדה מדויקת יותר לבניית שלום המתחברת גם לעבודה המקורית, בעלת אוריינטציה איכותית ונורמטיבית שהופיעה בבתי הספר לחקר השלום והסכסוכים של שנות ה-60 (ראו לדוגמה פרויקט המחקר של מכון המחקר לשלום באוסלו על "השלום הליברלי והאתיקה של בניית שלום" ופרויקט "מעברי השלום הליברליים" באוניברסיטת סנט אנדרוז) ועוד רעיונות ביוקרתיים לגבי בניית שלום שהתפתחו לאחרונה בחוגי אקדמיה ומדיניות רבים במדינות אירופה ובמדינות לא מערביות. מספר חוקרים הצביעו על התוצאות ההיברידיות שנוצרו בפועל, המצביעות הן על הפוטנציאל והן על הבעיות של צורות היברידיות של שלום, שמצביעות על הופעתה של מסגרת פוסט-ליברלית.
בשנת 2008 הקתדרה לחקר השלום של אונסק"ו באוניברסיטת אינסברוק, אוסטריה הציעה סיווג מבוסס תרבות של פרשנויות שלום: גישות אנרגטיות, מוסריות, מודרניות, פוסט-מודרניות וטרנס-רציונליות. הגישה הטרנס-רציונלית מאחדת את היחסים והפרשנויות הרוחניות הקיימות בחברה נתונה עם השיטות המכניסטיות של השלום המודרני. מכאן שאסכולה זו מעדיפה את השיטה ההתייחסותית והמערכתית למהדרין של טרנספורמציה מעוררת קונפליקטים (ג'ון פול לדרך) על פני הגישות המקובלות של פתרון סכסוכים מודרניים.
ביקורת ומחלוקת > תגובות

דעות כאלה זכו להתנגדות נחרצת מצד חוקרים הטוענים שביקורות אלה ממעיטות בפיתוח של מחקר בין-תחומי, תאורטי, מתודולוגי ואמפירי מפורט על הסיבות לאלימות ולדינמיקה של שלום שהתקיים תודות לרשתות אקדמיות ומדיניות ברחבי העולם.
בתשובה למאמרה של ברברה קיי, קבוצה של מומחי מחקרי שלום בקנדה השיבו כי "הטענה של קיי שתחום לימודי השלום תומך בטרור היא שטות" וכי "תאורטיקנים וחוקרים שלום נבדלים על ידי המחויבות שלהם לצמצם את השימוש באלימות בין אם היא מבוצעת על ידי מדינות אויב, ממשלות ידידותיות או מצבי מלחמה מכל סוג שהוא". הם גם טענו כי:
... גב' קיי מנסה להציג את תומכי השלום כתמימים ואידיאליסטים, אך הנתונים מראים כי הרוב הגדול של הסכסוכים המזוינים בעשורים האחרונים הסתיים באמצעות משא ומתן, לא פתרונות צבאיים. בעולם העכשווי, אלימות פחות יעילה מדיפלומטיה בסיום סכסוך מזוין. שום דבר אינו יעיל ב-100% להפחתת עריצות ואלימות, אבל האסטרטגיה המקומית והזרה צריכה להתבסס על ראיות, ולא על הנחות ותפיסות שגויות מתקופה שחלפה.
רוב האקדמאים בתחום טוענים כי ההאשמות לפיהן גישות לימודי שלום אינן אובייקטיביות, ונגזרות בעיקר ממקורות שמאלניים או לא מומחים, אינן מעשיות, תומכות באלימות במקום דוחות אותה, או לא הובילו להתפתחויות מדיניות, אינן נכונות בעליל.
הם מציינים כי הפיתוח של מדיניות האו"ם והתורמים העיקריים (כולל האיחוד האירופי, ארצות הברית ובריטניה, כמו גם מדינות רבות אחרות כולל יפן, קנדה, נורווגיה וכו') כלפי במדינות סכסוך ופוסט סכסוך, הושפעו בצורה משמעותית מוויכוחים כאלה. מגוון מסמכי מדיניות ותגובות מפתח פותחו על ידי ממשלות אלה בעשור האחרון ויותר, ובתיעוד של האו"ם (או ארגונים קשורים) כגון "אג'נדה לשלום", "אג'נדה לפיתוח", "אג'נדה לדמוקרטיזציה", יעדי פיתוח המילניום, אחריות להגנה ודוחות פאנל ברמה גבוהה. הם גם היו משמעותיים לעבודה של הבנק העולמי, סוכנויות פיתוח בינלאומיות ומגוון רחב של ארגונים לא ממשלתיים. הדיון השפיע על עבודתם של האו"ם, UNDP, הוועדה לבניית שלום של האו"ם, UNHCR, הבנק העולמי, האיחוד האירופי, הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, עבור תורמים לאומיים כולל USAID, DFID, CIDA, NORAD, DANIDA, Japan Aid, GTZ וארגונים לא ממשלתיים בינלאומיים כגון International Alert או International Crisis Group, כמו גם ארגונים לא ממשלתיים מקומיים רבים. מאגרי מידע מרכזיים נוצרו על ידי עבודתם של חוקרים בתחומים אלה.
בנוסף, דיונים על מחקרי שלום וסכסוך בדרך כלל אישרו, ולא ערערו, הסכמה רחבה (במדינות מערביות ומחוצה להן) על החשיבות של ביטחון אנושי, זכויות אדם, פיתוח, דמוקרטיה ושלטון החוק (אם כי קיים דיון ער בנושא הווריאציות של הקשרים והיישומים של מסגרות אלה). יחד עם זאת, תחום המחקר מאופיין במספר אתגרים ובהם המתח שבין "המטרה של ביצוע מחקר ביקורתי לבין להיות בעל רלוונטיות מעשית".
ראו גם

אי-אלימות
יישוב סכסוכים
הנרטיב הדואלי
השלום הדמוקרטי
מדד השלום העולמי
שלום עולמי
המכון הבין-לאומי לחקר השלום בסטוקהולם
אל-הרג
התנועה למען ארץ ישראל טובה

התנועה למען ארץ ישראל טובה היא עמותה (מלכ"ר) התנדבותית א-פוליטית, שבראשה עמד השופט מיכה לינדנשטראוס (לימים מבקר המדינה)  אשר פעלה בישראל לאורך שנות השמונים והתשעים של המאה ה-20.
התנועה הוקמה על ידי גרעין מהעיר חיפה ששם לעצמו מטרה להצביע על נקודות אור חיוביות בחברה הישראלית. פעילות התנועה כללה אירועי הוקרה, פעילות התנדבותית בקהילה, ומתן פרס הוקרה לדמויות תורמות בחברה הישראלית. בין הזוכים במהלך השנים: מנחם אלון, שולמית כצנלסון, אורי לופוליאנסקי וצבי השביט.
בשנת 1991 זכתה התנועה בפרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים על תרומתה "לקידום ועידוד הסבלנות, הסובלנות, הכבוד וההבנה ההדדיים והשכנות הטובה, בחינוך ובמעשה, קידום שלטון החוק, ערכי הדמוקרטיה והשמירה על זכויות האדם".
הערות שוליים

↑  ריאיון עם מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס ב'ידיעות חיפה' 20.07.2011
↑  באתר הכנסת
השראה אלקטרומגנטית

ניסוי פאראדיי
השראה אלקטרומגנטית (באנגלית: Electromagnetic Induction) היא תהליך פיזיקלי מתחום האלקטרומגנטיות בו שינוי בשטף מגנטי גורם להופעה של מתח חשמלי במוליך. במילים פשוטות יותר- על ידי מניפולציות על השדה המגנטי, ניתן ליצור זרם חשמלי. תופעה זו מהווה את הבסיס לייצור של זרם חילופין על ידי גנרטור ולפעולתם של הסליל, השנאי והמנוע החשמלי. ניתן ליצור שטף שמשתנה בזמן על ידי שדה מגנטי שמשתנה בזמן או על ידי הנעת מוליך בשדה מגנטי קבוע, שייגרום לשינוי בשטח החתך בו השדה המגנטי עובר.
ההשראה האלקטרומגנטית מתוארת על ידי חוק פאראדי, שהוא אחד ממשוואות מקסוול. חוק פאראדי אומר, שהכוח האלקטרו מניע שנוצר בלולאה מוליכה סגורה נמצא ביחס ישר לקצב שינוי שטף השדה המגנטי דרך השטח הכלוא בלולאה.
דוגמה להשראה אלקטרומגנטית היא פעולת הגנרטור: בגנרטור מסובבים תיל מוליך (הנקרא רוטור) בתוך שדה מגנטי קבוע. עקב השינוי בזווית בין המשטח הכלוא על ידי התיל לכיוון השדה המגנטי משתנה גם השטף המגנטי העובר דרכו, ובתיל נוצר כא"מ מושרה המניע זרם לפי חוק אוהם. בשל סיבוב התיל במהירות זוויתית קבועה והשינוי המתמיד בשטף שנובע מכך, על הכא"מ המושרה לשנות את גודלו ואת סימנו בהתאם, וכך נוצר זרם חילופין. מנוע זרם חילופין פועל באותו אופן בדיוק, אלא שפעולתו הפוכה מפעולת הגנרטור: על תיל נושא זרם חילופין מופעל כוח כתוצאה משדה מגנטי קבוע המסובב אותו במהירות זוויתית קבועה.
באותו אופן שבו השינוי בשטף מגנטי משרה מתח (שדה חשמלי לאורך דרך), כך גם שינוי בשטף של שדה חשמלי משרה שדה מגנטי לאורך דרך. זהו התיקון של מקסוול לחוק אמפר.
ראו גם

חוק פאראדי
השראות
חוק אמפר המתוקן
משוואות מקסוול
חימום השראתי
וילמוש סילאשי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בדצמבר 1889 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1 בנובמבר 1966 (בגיל 76) פרייבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין (1910)  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרייבורג  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 
וילמוש סילאשי, באזור דובר הגרמנית וילהלם סילאשי (בהונגרית: Szilasi Vilmos; בגרמנית: Wilhelm Szilasi; בודפשט, 19 בינואר 1889 – לוקרנו, 1 בנובמבר 1966) היה פילוסוף יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, מגלה וידידו הטוב של המשורר והסופר מיהאי באביץ'.
ביוגרפיה

במכללת אטווש, שם למד, ארנה לורשי היה עמיתו לכיתה ואיתו למד גם באוניברסיטת וילהלם פרידריך בברלין (היום נקרא אוניברסיטת הומבולדט של ברלין) בשנים 1909–1910. הוא היה סטודנט גם באוניברסיטת בודפשט, למד פילוסופיה וכימיה, ובשנת 1918 הפך לפרופסור באוניברסיטה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, בהזמנתו של הפרופסור שלו לשעבר, אדמונד הוסרל, הועסק במכון לפילוסופיה באוניברסיטת פרייבורג, ומשנת 1928 עד 1932 היה פרופסור אורח באוניברסיטה. לאחר עליית היטלר לשלטון עבר לשווייץ, לבריסגו. לאחר מלחמת העולם השנייה חזר לפרייבורג בשנת 1947, שם מונה בשנת 1956 לפרופסור מן המניין לפילוסופיה באוניברסיטת אלברט-לודוויג. כעבור 5 שנים הפך למנהל הסמינר הפילוסופי הראשון במוסד. הוא נפטר בשנת 1966.
שאלת הקשר בין פילוסופיה למדעי הטבע הייתה מכריעה בעבודתו. התכתובות שלו עם באביץ' פורסמו בשנת 1980 בעריכת אישטוואן גאל.
ביוגרפיה > משפחתו

וילמוש סילאשי נולד במשפחה יהודית. סבו וסבתו מצד אביו היו הסוחר ליפוט זוננפלד ורזי אבלס. סבו וסבתו מצד אמו הם בנה קראוס וגיזלה דירי. אביו, מוריץ סילאשי, היה בלשן פינו-אוגרי, ואמו הייתה אילונה קראוס (1867–1944). ב-16 במרץ 1918, ברובע 5 בבודפשט, נשא לאישה את ארז'בט ליוויה רוזנברג, בתם של ארמין רוזנברג ואנה ברייסאך. גיסו היה הצייר היהודי-הונגרי דז'ה ציגאני, שהרג את אשתו בורבאלה (ברברה) סילאשי (אחותו של וילמוש סילאשי) ואת ילדיהם בסוף שנת 1937, ואז שם קץ לחייו. בנוסף לבורבאלה, היו לווילמוש סילאשי כמה אחים ואחיות: בשקה; קלרה; נונוש; פרנץ (1894–1945) שהיה עורך דין; בורישקה; ינה (1953–1900) שהיה רופא.
עבודותיו העיקריות

על תורת שיטת התודעה: מבוא. בודפשט, 1919
Wissenschaft als Philosophie. Zürich–New York, Europa Verlag, 1945
Macht und Ohnmacht des Geistes. Interpretationen zu Platon: Philebos und Staat VI, Aristoteles Nikomachische Ethik, Metaphysik IX. und XII. Bern, Francke, [1946] (Sammlung Üeberlieferung und Auftrag. Schriften)
Philosophie und Naturwissenschaft. Bern-München, Francke, 1961 (Dalp-Taschenbücher)
Einführung in die Phänomenologie Edmund Husserls, Niemeyer, Tübingen 1959
Philosophie als strenge Wissenschaft, Klostermann, Frankfurt 1965. )
Phantasie und Erkenntnis, Francke, Bern 1969
Szalai, Zoltán: Im Schatten Heideggers. Einführung zu Leben und Werk von Wilhelm Szilasi. Freiburg: Verlag Karl Alber, 2017.
Nagy Csaba: A magyar emigráns irodalom lexikona. Budapest: Argumentum Kiadó − Petőfi Irodalmi Múzeum és Kortárs Irodalmi Központ, 2000.
Magyar nagylexikon I–XIX. Főszerk. Bárány Lászlóné et al. Budapest: Akadémiai: Magyar Nagylexikon. 1993–2004. ISBN 963-05-6611-7
Új magyar életrajzi lexikon I–VI. Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub: Helikon. 2001–2007. ISBN 963-547-414-8
R. Heiss: Zum 75. Geburtstag von Wilhelm Sz. Der Philosoph und die Wissenschaft. Frankfurter Allgemeine Zeitung 1964/15.
Wilhelm Sz. gestorben. Frankfurter Rundschau 1966. nov.
הערות שוליים

↑  Gartner Brigitta: Berlin szerepe a modern magyar kultúra megteremtésében. Online dokumentum: http://www.academia.edu/5118757/Berlin_szerepe_a_modern_magyar_kultúra_megteremtésében (Letöltés ideje: 2015. október 17.)
1 2  Kovács I. Gábor et al.: Magyarországi egyetemi tanárok életrajzi adattára 1848–1944 I. Zsidó és zsidó származású egyetemi tanárok. [Budapest], ELTE Eötvös Kiadó, 2012. Online dokumentum: http://www.eltereader.hu/media/2014/06/Kovacs_EgyetemiTanarok_READER.pdf (Letöltés ideje: 2015. október 17.)
↑  Szilasi Vilmos. In: Borbándi Gyula: Nyugati magyar irodalmi lexikon és bibliográfia. Budapest, Hitel, 1992.
↑  Szilasi Vilmos. In: Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969.
↑  Gál István (szerk.): Babits Mihály – Szilasi Vilmos levelezés. Petőfi Irodalmi Múzeum, Budapest, 1980.
↑  Halálesete bejegyezve Budapest V. ker. polgári akv. 550/1944. folyószám alatt. Online dokumentum: https://familysearch.org/pal:/MM9.3.1/TH-266-11585-62110-32 (Letöltés ideje: 2015. október 17.)
↑  A házasságkötés bejegyezve Budapest V. ker. polgári akv. 109/1918. folyószám alatt. Online dokumentum: https://familysearch.org/pal:/MM9.3.1/TH-266-11565-36192-99. (Letöltés ideje: 2015. október 17.)
↑  Halálesete bejegyezve Budapest VI. ker. polgári akv. 10/1938. folyószám alatt. Online dokumentum: https://familysearch.org/pal:/MM9.3.1/TH-266-11019-130484-49 (Letöltés ideje: 2015. október 17.)
↑  Az Országos Széchényi Könyvtár katalógusából.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268591905171  BnF: cb126703164 (data)  CANTIC: a10161144  GND: 118758195  ISNI: 0000 0001 1066 2401  LCCN: n91026091  NLK: KAC2018I5549  NTA: 06940139X  SUDOC: 083259457  VIAF: 62344407   WorldCat (עם VIAF): 62344407
ליוואן סנדס

ליוואן סנדס (באנגלית: Leevan Sands; נולד ב-16 באוגוסט 1981) הוא קופץ משולשת בהאמי, זוכה מדליית ארד אולימפית (בייג'ינג 2008) ומדליית ארד באליפות העולם (פריז 2003). הוא בן דודו של רץ המשוכות שמר סנדס.
ביוגרפיה

סנדס נולד בנסאו שבאיי בהאמה ולמד בבית הספר התיכון באקדמיית האוויר של פלורידה.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו במנצ'סטר בשנת 2002 זכה סנדס במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.26 מטר, אחרי ג'ונתן אדוארדס מאנגליה שקבע שיא משחקים חדש של 17.86 מטר ופיליפס אידוו מאנגליה (17.68 מטר).
ביוגרפיה > מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בפריז שבצרפת בשנת 2003 זכה סנדס במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.26 מטר, אחרי כריסטיאן אולסון משוודיה (17.72 מטר) ויואנדרי בטנזוס מקובה (17.28 מטר).
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי שבפינלנד בשנת 2005 סיים סנדס במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.39 מטר, ס"מ אחד פחות ממדליית ארד. בשלב המוקדמות, הוא קבע תוצאה של 17.41 מטר, ועלה מהמקום הראשון.
ביוגרפיה > השעיה בשל אימרוץ

בין החודשים מרץ לספטמבר 2006 הושעה מתחרויות בשל שימוש בסם האסור לוומתאמפטמין, אננטיומר של מתאמפטמין.
באליפות העולם שנערכה באוסקה שביפן בשנת 2007 סיים סנדס במקום 21 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.53 מטר.
ביוגרפיה > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה סנדס במדליית ארד בקפיצה משולשת בשיא בהאמה חדש של 17.59 מטר, אחרי נלסון אבורה מפורטוגל, שקבע תוצאה של 17.67 מטר, ופיליפס אידוו מבריטניה, שקפץ למרחק של 17.62 מטר.
באליפות העולם שנערכה בברלין שבגרמניה בשנת 2009 סיים סנדס במקום רביעי בתוצאה של 17.32 מטר, 4 ס"מ ממדליית ארד, באליפות העולם שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית בשנת 2011 הוא סיים במקום שביעי בתוצאה של 17.21 מטר ובאולימפיאדת לונדון (2012) הוא סיים במקום החמישי עם תוצאה של 17.19 מטר.
וונדו

| וונדו |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: שפמנונאים
משפחה:: שפמנוניים
סוג:: Heterobranchus
מין:: וונדו
שם מדעי
 Heterobranchus longifilis ‏ולנסיין, 1840

וונדו (שם מדעי: Heterobranchus longifilis) הוא מין של דג גרם ממשפחת השפמנוניים הקרוב לשפמנון המצוי החי בישראל ולעיתים מתרבה איתו. דג זה מצוי רק במקווי מים מתוקים באפריקה שמדרום לסהרה.
תיאור

הוונדו הוא דג המים המתוקים הגדול ביותר באפריקה הדרומית ומבין הגדולים שבמשפחתו (הוא קטן מהכריש השורי העולה לעיתים לנהרות אפריקה אך לרוב שוכן בים). הוא יכול להגיע לאורך של 1.5 מטר ולמשקל 55 ק"ג. דג זה בעל גוני חום-זית עד צהוב והסנפירים כהים בעוד הבטן לבנה. הוא בעל סנפירי חזה בשרניים וסנפירי גב ארוכים ובשרניים, שונים משל מרבית השפמנונים. גם הזנב עבה בעל אונות בולטות. דג זה יכול לשרוד בטבע מעל 12 שנה.
אזור חיות והתנהגות

השפמנון מתקיים לאורך אפריקה שמדרום לסהרה באזורי נהרות רחבים ואגמים טרופיים החל מדרום הנילוס ולאורך היבשת עד דרום אפריקה. בין השאר הוא מצוי בנהר וולטה, נהר ניז'ר, נהר בנו (אנ'), נהר גמביה, נהר סנגל, אומו, נהר קונגו, נהר זמבזי, ימת צ'אד, אגם טנגניקה, אגם אדוארד, אגם רוקאה (אנ') ואגם קריבה (אנ').
השפמנון הוא לא דג שכיח אף שאינו מצוי בסכנת הכחדה בטבע. הוא פעיל לרוב בלילה אז הוא יוצא לצוד. הוא מחפש על קרקעית הנהרות או האגמים טרף של חסרי חוליות או דגים איטיים שונים וכן חולייתנים קטנים שהוא חושף עם הבינים הארוכים שלו. כמו כן הוא אוכל נבלות שהוא מוצא. השפמנון בעל יכולת לנשום אוויר אם הוא מוצא מהמים, מה שמאפשר לו לשרוד פרקי זמן ארוכים מחוץ למים.
באזורים מסוימים דג זה הפך למטרד מאחר שהוא צד ביעילות דגים קטנים ומתרבה במהירות. בשרו לא נחשב לטעים והוא לא נידוג למטרות מסחריות.
הערות שוליים

↑  וונדו באתר הרשימה האדומה של IUCN
ולביט

| --- | --- |
רכס ולביט המרכזי
רכס ולביט המרכזי
 מידע כללי
 גובה:  1,757 מטרים (בהר וגנסקי, ההר הגבוה ביותר ברכס)
 שטח:  2,200 קמ"ר 
 מדינה:  קרואטיה 
 מיקום:  קרואטיה קרואטיה
 רכס הרים:  האלפים הדינרים
 אורך הרכס:  כ-145 ק"מ
 קואורדינטות:  44°32′N 15°14′E﻿ / ﻿44.533°N 15.233°E﻿ / 44.533; 15.233
  (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי ולביט(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי ולביט(למפת הרי האלפים רגילה) ולביט(למפת הרי האלפים מוגדלת) ולביט
 
ולביט (בקרואטית: Velebit) הוא רכס ההרים הגדול בקרואטיה ופסגתו בהר וגנסקי (Vaganski vrh) שגובהו 1,757 מטר. הרכס משתרע לאורך של כ-145 ק"מ רוחבו נע בין 10 ל-30 ק"מ, ושטחו כ-2,200 קמ"ר. רכס ולביט הוא חלק מהאלפים הדינרים והוא נמתח לאורך חופי הים האדריאטי מאזור העיר סני (Senj) בצפון ועד נהר זרמניה (Zrmanja) בדרום.
הרכס כולו מוגדר כשמורת טבע ובשטחו שני פארקים לאומיים - פקלניצה (Paklenica "החוק הקטן") וסייברני ולביט (Sjeverni Velebit "צפון ולביט"). מאפיין נוסף של הרכס הוא שבתחומו נמצאות המערות הגדולות והעמוקות במדינה. עומקה של מערת לוקינה (Lukina jama) הוא 1,392 מטר, ובסיסה של מערת סלובצ'קה (Slovačka jama) הוא בעומק של 1,320 מטר.
מאט סטוקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בינואר 1989 (בן 35) דרהאם, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 פרופיל ב-IMDb
 
מאט סטוקו (באנגלית: Matt Stokoe; נולד ב-13 בינואר 1989) הוא שחקן בריטי.
ביוגרפיה

סטוקו נולד בעיר דרהאם שבאנגליה. הוא ידוע בעיקרו מהופעותיו בתפקיו אלכס בסדרה "עברייני על" של ערוץ 4, ראש הפשע המאורגן לוק אייקנס בסדרה "שומר ראש", המורה ג'ררד אייר בסדרה "The Village", קפטן מרשו בעונה השלישית של הסדרה "המוסקטרים", ובתפקיד ג'יימס ריד בעונה הראשונה של הסדרה "ג'יימסטאון" של ערוץ Sky 1. ב-2020 שיחק סטוקו בתפקיד גאוויין בסדרה של נטפליקס "מכשפת".
ביוגרפיה > חיים אישיים

סטוקו מאורס לשחקנית סופי ראנדל אותה פגש בצילומי הסדרה "שומר ראש".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 |  | Hollow | סקוט | סרט אימה |
| 2012 |  | Comes a Bright Day | שוטר |  |
| 2012 | המעבר של השטן | The Dyatlov Pass Incident | ג'נסן דיי |  |
| 2018 | מלחמתו של רוברט דה ברוס | Outlaw King | ג'ון סגרייב, הברון השני מסגרייב |  |
| 2023 |  | Lord of Misrule | הנרי הולנד |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | הבורג'ס | The Borgias | חייל צרפתי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2011 | מראה שחורה | Black Mirror | שומר | בפרק "15 מיליון נקודות" |
| 2012 | הטנגו האחרון בהליפקס | Last Tango in Halifax | מייקל דובסון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2012–2013 | עברייני על | Misfits | אלכס | סדרת טלוויזיה (15 פרקים) |
| 2013–2014 |  | The Village | ג'ררד אייר | סדרת טלוויזיה (15 פרקים) |
| 2014 | המפקח ג'ורג' ג'נטלי | Inspector George Gently | השוטר דייוויד ביירד | בפרק "Gently Between the Lines" |
| 2015 | סנס8 | Sense8 | ג'קס | בפרק "Limbic Resonance" |
| 2016 | המוסקטרים | The Musketeers | קפטן מרשו | סדרת טלוויזיה (9 פרקים) |
| 2017–2019 | ג'יימסטאון | Jamestown | ג'יימס ריד | סדרת טלוויזיה (24 פרקים) |
| 2018 | שומר ראש | Bodyguard | לוק אייקנס | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2020 | מכשפת | Cursed | גאוויין | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2023 |  | The Hunt for Raoul Moat | ראול מואט | מיני-סדרה |
משחקי וידאו

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Ryse: Son of Rome | סנטוריון |  |
| 2015 | Final Fantasy XIV: Heavensward | אלידיבוס | קול |
| 2016 | Battlefield 1 | דיבוב |  |
| 2017 | Final Fantasy XIV: Stormblood | ראשו / מפירד |  |
| 2020 | Final Fantasy XIV: Shadowbringers | אלידיבוס | קול |
הערות שוליים

↑  "'The Musketeers' Series 3 Episode 1 Release Date, Set Photos; New Cast, Characters Joining in 2016". International Business Times. 5 בספטמבר 2015. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Matt Stokoe". IMDb. נבדק ב-2020-03-17.
↑  Yaqoob, Janine (2019-05-25). "Gentleman Jack star Sophie Rundle to tie the knot with actor Matt Stokoe". mirror. נבדק ב-2020-07-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5589309  LCCN: no2019090699  VIAF: 6146030609835862506   WorldCat (עם VIAF): 6146030609835862506
ליוויה רב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 ביולי 1916 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  28 במרץ 2018  (בגיל 101) La Celle-Saint-Cloud, צרפת 
 שם לידה:  Rauchwerger Lili 
 שם במה:  Rév Lívia 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג, האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט, האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 www.livia-rev.com/fr
 פרופיל ב-IMDb
 
ליוויה רֵב (במקור לילי ראוכוורגר, בהונגרית: Rév Lívia; בודפשט, 5 ביולי 1916 – פריז 28 במרץ 2018) הייתה פסנתרנית יהודייה-הונגרייה, שהיגרה לצרפת.
ביוגרפיה > קריירה

ליוויה רב החלה את הקריירה שלו כילדת פלא. הופיעה כבר בגיל 9 וקיימה קונצרט תזמורתי עצמאי בגיל 12 (כאחד הסולנים בקונצ'רטו לשני פסנתרים של מוצרט במול מז'ור. היא זכתה בפרסים חשובים עוד בילדותה. ככישרון יוצא דופן, למדה אצל מרגיט וארו וקלרה מאטה, ואחר כך באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. היא הייתה תלמידתם של לאו ויינר וארנולד סקיי, וסיימה את לימודיה בשנת 1938 במבחן בנוכחותם של ברטוק, קודאי ודוהנאניי, אך סיימה גם מסלול של הכשרת מורים. לאחר מכן למדה אצל רוברט טייכמילר בלייפציג ואצל פאול ויינגרטן בווינה. בגלל מוצאה היהודי היא גרה עם אמה ואחותה בשנות מלחמת העולם השנייה באחד הבתים המוגנים עם שוצפס שוודי של ראול ולנברג וכך ניצלה. לאחר המלחמה נתנה סדרת קונצרטים של חצי שנה בבוקרשט.