stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוזיאון ז'אק מרשיי לאמנות טיבטית

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות
 מיקום:  סטטן איילנד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסדים:  ג'קלין קלובר
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1947
 תאריך פתיחה רשמי:  1947 
 קואורדינטות:  40°34′35″N 74°08′18″W﻿ / ﻿40.576313888889°N 74.138347222222°W﻿ / 40.576313888889; -74.138347222222
 www.tibetanmuseum.org
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון ז'אק מרשיי לאמנות טיבטית(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון ז'אק מרשיי לאמנות טיבטית
 
מוזיאון ז'אק מרשיי לאמנות טיבטית (באנגלית: Jacques Marchais Museum of Tibetan Art) הוא מוזיאון אמנות בגבעת ליטהאוס בסטטן איילנד בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
מבנה המוזיאון והקמתו

המוזיאון ממוקם בשני מבנים עשויים אבן, הבנויים בצורה של מנזר בסגנון מנזרי הרי ההימליה. המוזיאון נבנה בין 1945–1947 בחסותה של ג'קלין קלובר, שחקנית וסוחרת באמנות אסייתית הידועה בכינויה "ז'אק מרשיי". אף שמעולם לא ביקרה בטיבט, קלובר התאהבה באמנות הטיבטית בשנות ה-30 של המאה ה-20 והקדישה את חייה לאסוף אמנות טיבטית.
במוזיאון מעל 1,200 מוצגים של אמנות טיבטית החל מהמאה ה-15 ועד המאה ה-20 הכוללים פסלי מתכת, חפצי פולחן ותמונות היסטוריות.
בשנת 1991 ביקר הדלאי למה - טנזין גייאטסו במוזיאון.
מוזיאון החלל האמריקאי

ערך זה עוסק במוזיאון בפלורידה. אם התכוונתם למוזיאון בכף קנוורל, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 כתובת:  308 Pine St, Titusville, FL 32796 
 מיקום:  טייטוסוויל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2001
 תאריך פתיחה רשמי:  2001 
 מידות
 שטח:  6,100 רגל רבועה 
 קואורדינטות:  28°36′38″N 80°48′32″W﻿ / ﻿28.610433282968°N 80.808792102749°W﻿ / 28.610433282968; -80.808792102749
 spacewalkoffame.org
 he
 
מוזיאון החלל האמריקאי הוא מוזיאון בטייטוסוויל (אנ') שבפלורידה. חלקו הבולט ביותר הוא "שדרת החלל האמריקאית", רחבה חיצונית על נהר האינדיאן המנציחה את האסטרונאוטים, נאס"א ואנשי תעשייה אווירית. האנדרטאות מוקדשות לתוכניות מרקורי, ג'מיני, אפולו ומעבורת החלל. המוזיאון המקורה מכיל תערוכות ומוצגי חלל והוא ממוקם ברחוב פיין 308.
השדרה

עמותת USSWOFF, שותפות בין קרן החלל לעיר טייטוסוויל, יצרה את שדרת החלל האמריקאית בתוך תוכנית אב לשיפוץ מחדש של קו המים במרכז העיר טייטוסוויל.
אנדרטת מעבורת החלל נחנכה ב-2014.
המוזיאון

מוזיאון החלל האמריקאי, הממוקם ברחוב פיין 308, ממחיש את ההיסטוריה של אמריקה בחקר החלל על ידי הצגת מאות חפצים, כולל תמונות, חומרה, חליפות טיסה, מערכת הגנת החום של מעבורת החלל, תיקוני חלל וסיכות, ומזכרות אחרות מאוספים אישיים של אסטרונאוטים. המוזיאון נקרא "מוזיאון שדרת החלל האמריקאית" עד שהשם שונה ב-2016 ל"מוזיאון החלל האמריקאי".
בשנת 2016 עדכן המוזיאון תערוכות, תוך התמקדות בשילוט חדש, חפצים חדשים ותצוגות אינטראקטיביות. המוזיאון הוסיף מדפסות תלת מימד, מחשבים ותערוכות ממוקדות טכנולוגיה אחרות המיועדות לילדים.
כמו כן, נמצאת בחסות המוזיאון תוכנית החלל STEAM (אנ'), המתמקדת במדע וטכנולוגיה.
מבט על מרכז החלל קנדי מפארק נוף החלל
שיגור STS-124
ליקוי מאורות (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אניישקה הולנד 
 הופק בידי:  ז'ן-פייר רמזי-לב פיליפ הינצ'קליפ ויקטור גלין
 תסריט:  כריסטופר המפטון 
 עריכה:  איזבל לורנט
 שחקנים ראשיים:  לאונרדו דיקפריו דייוויד ת'יוליס רומיין בורינגר
 מוזיקה:  יאן קצ'מארק 
 צילום:  יורגוס ארבניטיס 
 מדינה:  צרפת, ארצות הברית, בלגיה, הממלכה המאוחדת, איטליה 
 חברה מפיצה:  New Line Cinema
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1995
 משך הקרנה:  111 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט להט"בי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   totaleclipse
 דף הסרט ב־IMDb
 
ליקוי מאורות (באנגלית: Total Eclipse) הוא סרט דרמה משנת 1995 בבימויה של אגניישקה הולנד, המבוסס על מחזה משנת 1967 מאת כריסטופר המפטון אשר גם כתב את התסריט לסרט. הסרט מציג התנהלות היסטורית מדויקת של מערכת היחסים רווית התשוקה ואלימות בין שני משוררים צרפתים בני המאה ה-19: פול ורלן (דייוויד ת'יוליס) וארתור רמבו (לאונרדו דיקפריו), בתקופה שהייתה שיא בפוריות יצירותיהם.
עלילה

פול ורלן, בזקנתו, נפגש בבית קפה בפריז עם אחותו הקטנה של ארתור רמבו לאחר שנפטר. היא ואמהּ דורשות מורלן שישיב לידיהן את כל העותקים שנותרו מכתביו האחרונים של רמבו על מנת שישרפו אותם; שכן הן חוששות מאופיין המוקצן. ורלן נזכר במערכת היחסים הפרועה שלהם, אשר החלה כאשר רמבו שהיה נער השלי כמה שירים פרי עטו לוורלן מביתו שבפרובינציה בשנת 1817. ולרן נדהם מהשירים, והזמין מיידית את הנער הכפרי להתארח בבית חמו בו הוא מתגורר עם אשתו הצעירה ההרה.
הנער החריג, הפרוע והאקסצנטרי מגיע לפריז ומתנהג בגסות משושעשת ואינו מראה כל כבוד או נימוסים כלפי אנשי החברה הבורגנית של פריז וחבריו של ורלן, אשר מוצא את העניין משעשע ומרתק. ורלן חש פיתוי עז אל הנער הצעיר ומוקסם מצורת החשיבה המקורית והשירה החדשנית שלו, ומחליט לקחת אותו תחת חסותו. חייו ההטרוסקסואליים הנוחים במעמד הביניים של פריז דיכאו את יצירתו וכישרונו, והרומן שלו עם רמבו הצית בו אש חדשה. במערכת היחסים בין השניים היו תחושות של שחרור וחופש, אך גם אובססיות, הלקאה עצמית ומזוכיזם רגשי. היחסים המורכבים שאף הגיעו לפסים אלימים הביאו את ורלן להדרדר נפשית ולהפוך לאלכוהוליסט, ותחת השפעת אלכוהול הוא תקף את אשתו ולבסוף נטש אותה לטובת רמבו. השניים נפרדים וחוזרים מספר פעמים, עד שערב אחד במהלך ויכוח יורה ולרן ברמבו ופוצע אותו קל, אירוע שמביא למאסרו בגין מעשה סדום וניסיון רצח.
כאשר הוא מרצה את עונשו בכלא הוא ממיר את דתו לנצרות, למורת רוחו של רמבו, ומבטיח לאשתו שלא ייפגש עמו יותר. כאשר הוא משתחרר, הוא נפגש עמו בגרמניה ומנסה לשווא להחיות את מערכת היחסים ביניהם. השניים נפרדים, ומאז לא התראו מעולם. רמבו ויתר על יצירה מכל סוג שהוא, והחל לטייל בעולם ולבסוף התיישב באימפריה האתיופית כדי לנהל שם תחנת מסחר. בעת מגוריו שם היה לו משרת צמוד ומאהב. גידול סרטני שהתגלה בברכו חייב אותו לשוב לצרפת, שם נקטעה רגלו. למרות הקטיעה, התפשט הסרטן בגופו והוא מת בגיל 37.
אחותו של רמבו אומרת לורלן כי אחיו ערך וידוי בטרם מת, ומכיוון שהביע חרטה היא עומדת על דעתה כי יש להשמיד את כתביו ולהתיר רק את אלו אשר עברו צנזורה. ורלן מעמיד פנים כי הוא מסכים עמה, אך לאחר שהיא עוזבת את בית הקפה הוא קורע את כרטיס הביקור שהשאירה לו. הוא שותה אבסינת, המשקה אליו התמכר, ורואה בעיני רוחו חיזיון של רמבו הצעיר.
הפקת הפרט וביקורת

לפי האתר IMDb, את ארתור רמבו אמור היה לגלם במקור ריבר פניקס, אך לאחר שנפטר נבחר לאונרדו דיקפריו לתפקיד. בנוסף, התפקיד של פול ורלן הוצע במקור לג'ון מלקוביץ', אך זה סרב.
הביקורת המשמעותית ביותר שהופנתה לעבר הסרט, היא על כך שהוא אינו מפרט די אודות ההשפעה העצומה שהייתה לכתיבתם של המשוררים, ובמיוחד על תרומתם להתפתחותה של תנועת הסימבוליזם.
בשנת 1999 יצאה גרסת DVD לסרט. הגרסה לא כללה כל תוספת מיוחדת או סצנות שנמחקו בעריכה כפי שנהוג בגרסאות DVD, אלא רק גרסאות למסך רחב וקדימון הסרט.
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה

| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הגוף המעניק:  האגודה המלכותית לאסטרונומיה 
 תקופת הפרס:  1824–הווה (כ־200 שנה) 
 אתר רשמי
 
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (באנגלית: The Gold Medal of the Royal Astronomical Society, (RAS)) היא הפרס הגבוה ביותר של החברה המלכותית לאסטרונומיה, שנוסד בשנת 1824 והוענק במקור עבור הישגים יוצאי דופן בתחומי האסטרונומיה. בעקבות ההתפתחות המדעית והגילויים החדשים במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20, הפרס הוגדר מחדש, הן מבחינת תחומי המחקר שבגינם הוא הוענק והן מבחינת תדירות הענקת הפרס. החל משנת 1903 תחומי המחקר שבגינם ניתן הפרס הורחבו והוגדרו לשתי קטגוריות והוענקו בשנים מסוימות עבור אסטרונומיה ובשנים אחרות עבור גיאופיזיקה. בשנת 1964, הפרס הורחב בשנית לשתי מדליות בשנה להבטחת איזון בתחומי המחקר והוענק בתדירות שנתית באסטרונומיה (כולל אסטרופיזיקה, קוסמולוגיה וכו') ובגיאופיזיקה (כולל פיזיקה סולארית, מדעים פלנטריים, טקטוניקה וכו').
במהלך היסטוריית הענקת הפרס, היו שנים שבהן הפרס הוענק למספר מועמדים באותה שנה בתחום האסטרונומיה והיו שנים שבהן הפרס לא הוענק כלל, כיוון שלא נמצאו אישים ראויים לקבלת הפרס (לא היו גילויים ומחקרים חדשים).
הראשונים שזכו בפרס היו צ'ארלס בבג' ויוהאן פרנץ אנקה. בשנים הראשונות הוענקו מספר מדליות מזהב ומכסף כל שנה (השנה האחרונה שבה הוענקו מדליות מכסף הייתה ב-1827), אך ב-1833 הוחלט להעניק רק מדליית זהב אחת כל שנה. ב-1846 נתגלה כוכב הלכת השמיני נפטון מה שיצר בעיה למי להעניק את הפרס. רבים חשו שיש להעניק את הפרס במשותף לג'ון קוץ' אדמס שחישב את מסלולו של נפטון וקבע היכן יש לחפש אותו ואורבן לה-ורייה שגילה אותו תצפיתית. בשל המחלוקת, לא חולק הפרס ב-1847.
ב-1848 חולקו כפיצוי 12 "פרסי עדות" לאנשים שונים, כולל אדמס וורייר ולא הוענקה מדליית הזהב. ב-1849 חודשה הענקת הפרס עם מגבלת זוכה יחיד לשנה. אדמס קיבל את המדליה לבסוף ב-1866. ורייר קיבל אותה ב-1868, והמעניק היה ג'ון אדמס, שהיה נשיא החברה המלכותית לאסטרונומיה באותה עת.
הנוהג להעניק מדליה אחת נמשך עד 1963 כאשר רק ב-1867 ו-1886 הוענקו שתי מדליות.
האישה הראשונה לקבל את המדליה הייתה קרוליין הרשל בשנת 1828. לאחריה לא ניתנה מדליה לאישה עד לשנת 1996, שבה הוענקה המדליה לאסטרונומית ורה רובין.
נכון לשנת 2020, מדליית הזהב של החברה המלכותית מוענק כל שנה עבור קידום תחומי המחקר באסטרונומיה ובגיאופיזיקה. הענקת הפרס הורחבה וסווגה עבור יחידים; בתחומי האסטרונומיה Gold Medal (A) ובתחומי הגיאופיזיקה ((Gold Medal (G ועבור קבוצות מחקר; בתחומי האסטרונומיה Group Award (A) ובתחומי הגיאופיזיקה Group Award (G).
תיאור המדליה – בצד אחד יש דימוי בפרופיל של סר אייזק ניוטון עם הכיתוב בלטינית "nubem pellante mathesi" (באנגלית: that expel a mathematics) והכיתוב באנגלית: Royal Astronomical Society.
בצד השני דימוי טלסקופ 40 הרגל במצפה הכוכבים של סר ויליאם הרשל שהיה הנשיא הראשון של החברה האסטרונומית המלכותית והכיתוב (המוטו של הרשל) בלטינית " quicquid nitet notandum" (באנגלית: Whatever Shines Should be Observed, בתרגום חופשי: "מה שמאיר חייבים לתצפת"), (בתמונה) שם האסטרונום האמריקאי אסף הול והשנה 1879 שבה הוענקה לו המדליה. הפורמט של המדליה זהה בכל שנה למעט הכיתוב של מקבל המדליה והשנה שבה מוענקת המדליה.
הערות שוליים

↑  "Gold Medal Winners" (PDF). RAS. 2019. נבדק ב-15 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה) רשימת זוכי מדליית הזהב של החברה המלכותית אתר החברה המלכותית לאסטרונומיה
מוזיאון החשיש, המריחואנה והקנאביס

| --- | --- |

חזית המוזיאון בשנת 2013
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, cannabis museum 
 כתובת:  Oudezijds Achterburgwal, 148 
 מיקום:  עיריית אמסטרדם 
 מדינה:  הולנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1985
 תאריך פתיחה רשמי:  1985 
 קואורדינטות:  52°22′18″N 4°53′49″E﻿ / ﻿52.371752777778°N 4.8969111111111°E﻿ / 52.371752777778; 4.8969111111111
 www.hashmuseum.com
  (למפת אמסטרדם מוגדלת) מוזיאון החשיש, המריחואנה והקנאביס(למפת אמסטרדם רגילה) מוזיאון החשיש, המריחואנה והקנאביס
 
מוזיאון החשיש, המריחואנה והקנאביס (בהולנדית: Hash Marihuana & Hemp Museum) הוא מוזיאון ברובע דה ואלן באמסטרדם שבהולנד. לפי פרסומי המוזיאון, ביקרו בו למעלה משני מיליון איש מאז פתיחתו בשנת 1985. המוזיאון מתמקד בשימושיו ההיסטוריים והמודרניים של הקנאביס, ובכלל זה שימושים למטרות רפואיות, רוחניות ותרבותיות. המוזיאון עוסק גם בשימושים חקלאיים ותעשייתיים של קנבוס. בשנת 2010 פתח המוזיאון שלוחה בברצלונה.
מוצגים

המוזיאון כולל גן שבו מוצגים צמחי קנאביס בשלבי התפתחות שונים, אוספים של ג'וינטים ומקטרות, ספר ביבליה משנת 1836 העשוי מסיבי קנבוס תעשייתי, ואביזרים נוספים שיוצרו מקנבוס. המוזיאון מציג גם אומנות חזותית, כגון ציורו של דוד טנירס הבן, "איכרים מעשנים קנאביס בבית עישון". בנוסף, מוצגת במוזיאון אחת מתעודות הזהות המזויפות ששימשו את מבריח הקנאביס המפורסם הווארד מרקס (אנ'). בסך הכל כולל האוסף של המוזיאון יותר מ-7000 פריטים.
הערות שוליים

↑  ‏ History of the museum, באתר המוזיאון
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיאונים ובנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי מלזיה–סין

| יחסי מלזיה–סין |
| --- | --- |
מלזיה: הרפובליקה העממית של סין


מלזיה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
329,847: 9,596,967.75
אוכלוסייה
35,663,114: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
399,649: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,206: 12,545
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: דמוקרטיה עממית

יחסי מלזיה–סין הם יחסי החוץ בין מלזיה וסין.
שתי המדינות מעורבות בסכסוך בים סין הדרומי, אשר בתקופה האחרונה גרמו לחיכוכים מסוימים, בעיקר ממלזיה. סקר שנערך על ידי מרכז המחקר פיו בשנת 2014 הראה כי 66% מהמלזים מודאגים כי סכסוכים טריטוריאליים בין סין למדינות שכנות עלולים להוביל לסכסוך צבאי. עם זאת, מהצד הכלכלי, סקר שערך מרכז מרדקה בשנת 2017 גילה כי 70% מהמלזים תמכו בנוכחות סין ובהשקעותיה במדינה.
בביקורו בסין בנובמבר 2016 הודיע ראש ממשלת מלזיה, נג'יב רזאק, כי הקשרים בין שתי המדינות "אמורים להגיע לשיאים חדשים" לאחר ששתי המדינות חתמו על סדרת הסכמים בנושא אנרגיה והגנה. זה כלל חתימה על 14 הסכמים בשווי 34.7 מיליון דולר.
היסטוריה > יחסים מוקדמים

מלחים קונלונים או מלאיים היו ידועים בסין במאה השלישית לפני הספירה, וישנן עדויות שהחלו להתיישב לאורך חופי מזרח אפריקה במאה הראשונה לספירה. בתקופת האימפריה הרומית היו קהילות קבועות של אנשים דוברי מלאו-פולינזית על חופי מדגסקר, שם הם נשארו עד היום.
ברשומות הסיניות מהמאות החמישית והשישית לספירה מציינים כי מוצרים נשלחו בספינות "קונלון", המתייחסות ככל הנראה לספינות ימיות בדרום-מזרח אסיה. עד המאה השביעית, המונח "קונלון" התייחס במיוחד לאנשי החוף באזור המלאי. במאה התשיעית, ב Yiqiejing yingyi (815), Hui-Lin מציין כי kunlun bo (ספינות מלאית) הגיעו באופן קבוע למפרץ טונקין ולאורך חוף סין הדרומי-מזרחי.
היסטוריה > יחסי השושלות הסיניות עם ארכיפלג מלאי > ברית מינג עם סולטנות מלאקה

הסולטנות של מלאקה הפכה מרצונה למדינה פרוטקטורית הכפופה לשושלת מינג הסינית, שהגנה בכוח צבאי על מלאקה מפני אויביה, ואפשרה לסולטנות המוסלמית לשגשג. הסינים הרחיקו את סיאם ומג'פהיט מכיבוש מלאקה, ועסקו גם במלחמה נגד פורטוגל בגין כיבוש מלאקה. על פי תיעוד היומנים, בזמן שפרמסווארה ייסד את מלאקה, המדינה הותקפה לעיתים קרובות על ידי האויבים הוותיקים מג'פהיט והיריבים מאזור צפון מלאקה, ממלכת איוטאיה. מלאכה לא הצליחה להחזיק בעמדה ולהילחם באויבים. פרמסווארה החליט לשלוח את שגרירו לבקר את קיסר סין משושלת מינג, ושניהם הסכימו להיות בעלי ברית. מאז ההסכם בין סולטנות מלאקה לאימפריה הסינית, ממלכת איוטאיה ואימפריית מג'אפאהיט לא תקפו את מלאקה. מאוחר יותר תיעוד כלשהו הצביע על כך שבמהלך פעילות הסחר והגעתו של האדמירל הסיני-מוסלמי ג'נג חה, המיר פרמסווארה את דתו לאסלאם ואימץ שם אסלאמי, הסולטאן איסקנדר שאה. הדת החדשה התפשטה במהירות בשל המרת דתו והפלגתו של ג'נג חה.
שושלת מינג הסינית הזהירה את סיאם ואת המג'אפאהיט מפני ניסיון לכבוש ולתקוף את סולטנות מלאקה, והעמידה את סולטנות מלאקה תחת הגנה סינית. הסינים חיזקו כמה מחסנים במלאקה. הסולטנות המוסלמית פרחה בשל ההגנה הסינית נגד המעצמות התאילנדיות האחרות שרצו לתקוף את מלאכה. סיאם הייתה גם כפופה לסין ונאלצה לציית להוראות סין לא לתקוף. לאחר שווייטנאם (אנאם) השמידה את צ'מפה בפלישה הווייטנאמית לצ'אמפה בשנת 1471, הם המשיכו להילחם עם מלאקה בכוונה לכבוש אותה. ממשלת סין שלחה נמיג, צ'ן צ'ון, לשאנפה בשנת 1474 כדי להכתיר את מלך צ'אמפה, אך הוא גילה כי חיילים וייטנאמים השתלטו על צ'אמפה וחסמו את כניסתו. הוא המשיך למלאקה במקום ושליטו החזיר מחווה לסין. מלאקה שלחה שוב שליחים לסין בשנת 1481 כדי להודיע לסינים כי בזמן ששליחי מלאקה חזרו מסין בשנת 1469, הווייטנאמים תקפו את המלאקים, והרגו את חלקם בזמן שסירסו את הצעירים ושיעבדו אותם. המלאקים דיווחו כי וייטנאם שולטת בצ'מפה וגם ביקשה לכבוש את מלאקה, אך המלכים לא נלחמו, מכיוון שהם לא רצו להילחם נגד מדינה אחרת שהייתה כפופה לסין ללא אישור מהסינים. הם ביקשו להתעמת עם המשלחת הווייטנאמית לסין שהייתה באותה עת בסין, אך הסינים הודיעו להם מכיוון שהאירוע היה בן כמה שנים, הם לא יכלו לעשות כלום בנדון, והקיסר שלח מכתב לשליט הווייטנאמי ונזף בו בגין התקרית. קיסר סין הורה גם למלכים לגייס חיילים ולהילחם בחזרה בכוח אלים אם הווייטנאמים יתקפו אותם שוב.
לאחר שהפורטוגלים פלשו וכבשו את סולטנות מלאקה בשנת 1511, הם הקימו את מושבת מלאקה הפורטוגזית. הסינים הגיבו בכעס קיצוני על פלישת פורטוגל לבת בריתם וסירבו לקבל משלחת פורטוגלית לאחר המתקפה. הממשלה הקיסרית הסינית כלאה והוציאה להורג מספר שליחים פורטוגלים לאחר שעינתה אותם בגואנגג'ואו.
הסינים שלחו הודעה לסולטאן (מלך) מלאקה המודח בדבר גורלה של שגרירות פורטוגל, שהסינים החזיקו בשבי. כשקיבלו את תשובתו, המשיכו הבכירים הסיניים להוציא להורג את השליחים הפורטוגלים, וחתכו את גופותיהם לחלקים רבים. סוחרים סינים החרימו את מלאקה לאחר שנפלה לשליטת פורטוגל, כמה סינים בג'אווה סייעו בניסיונות מוסלמים לכבוש מחדש את העיר מפורטוגל באמצעות ספינות. סוחרים סינים עשו עסקים עם מלזים וג'אווים במקום עם הפורטוגזים. עם זאת, עם שיפור הדרגתי של היחסים והסיוע שניתנו נגד שודדי הווקאו לאורך חופי סין, בשנת 1557 הסכים קיסר מינג לבסוף לאפשר לפורטוגלים להתיישב כמקאו כמושבת סחר פורטוגלית חדשה. גם הסולטנות המלאית של ג'והור שיפרה את היחסים עם הפורטוגלים ולחמה לצידם נגד סולטנות אצ'ה.
היסטוריה > יחסי השושלות הסיניות עם ארכיפלג מלאי > היחסים עם סולטנות ברוניי

מכיוון שסין הייתה תחת כיבוש האימפריה המונגולית, כל מדינות הוואסלים של סין נשלטו לאחר מכן על ידי קיסרי סין המונגולים. בתחילת 1292, נאמר כי קובלאי חאן שלח משלחת לצפון בורנאו, לפני שיצא לפלישה לג'אווה בשנת 1293. כתוצאה ממסע זה, מאמינים כי רבים מחסידיו בנוסף לסוחרים סיניים אחרים התיישבו בסופו של דבר והקימו מושבה משלהם בנהר קינבטנגאן. במאה ה-14 הפכה ברוניי למדינת הוואסאל של מג'אפאהיט אך בשנת 1370 העבירה את נאמנותה לשושלת מינג בסין. המהרג'ה קרנה מבורנאו ביקר אז עם משפחתו בנאנג'ינג עד מותו. את מקומו ירש בנו הסיה וואנג שהסכים לשלוח מחווה לסין אחת לשלוש שנים. מאז הגיעו נזירים סיניים לצפון בורנאו עם מטענים של תבלינים, קיני ציפורים, סנפירי כריש, קמפור, ראטאן ופנינים. בסופו של דבר התיישבו סוחרים סיניים נוספים בקינבטנגאן, כאמור ברשומות ברוניי וסולו. אחותו הצעירה של אונג סום פינג (הואנג סנפינג), מושל ההתיישבות הסינית, התחתנה אז עם הסולטאן אחמד מברוניי.
היסטוריה > עידן המלחמה הקרה

במהלך המלחמה הקרה, מדיניות החוץ של מאו דזה-דונג הייתה לתמוך בארגוני שמאל מהפכניים ברחבי העולם. לאחר מכן הם תמכו במפלגה הקומוניסטית המלאית של צ'ין פנג ובזרוע הצבאית שלה, בצבא השחרור הלאומי של מלאיה ובמפלגה קומוניסטית נוספת בבורנאו, המפלגה הקומוניסטית הצפון קלימנטאן בפיקודו של בונג קי צ'וק. מכיוון שרוב חברי וחיילי MCP ו-NKCP היו סינים אתניים, ממשלת מלזיה ואוכלוסייה סינית לא אתנית אחרת ראו את האוכלוסייה הסינית האתנית במלזיה כ"גיס חמישי "ועם חוסר אמון. אך בעקבות הרפורמות שיזם דנג שיאופינג, התמיכה של ממשלת סין במרידות קומוניסטיות ברחבי העולם פחתה בהדרגה.
זמנים מודרניים

יחסים דיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1974.
לאחר סיום המלחמה הקרה, יחסי החוץ הדיפלומטיים בין סין למלזיה השתנו באופן מיידי וחיובי. בעקבות כך, קשרים פוליטיים ותרבותיים בין שני העמים החלו להתחזק. שתי המדינות חברות במלואן ב-APEC, ובמלזיה יש אוכלוסייה גדולה של סינים.
זמנים מודרניים > יחסים דיפלומטיים

פקידים מלזיים וסינים נפגשים יחד בפגישות הייעוץ האסטרטגי המתקיימות לסירוגין בין מלזיה לסין מדי שנה. ישיבות הייעוץ האסטרטגי החלו כייעוצים דו-צדדיים בשנת 1991. פגישות הייעוץ נערכו כדי לשתף ולהחליף דעות בנושאים דו-צדדיים, אזוריים ונושאים בעלי אינטרסים הדדיים שונים וכן כדי לעקוב אחר עניינים שנדונו על ידי מנהיגי שתי המדינות. מאוחר יותר שונה שמו של ההתייעצויות הדו-צדדיות לייעוץ אסטרטגי בשנת 2010 כדי לשקף את החשיבות ההולכת וגוברת של יחסי מלזיה–סין במסגרת המדינית-ביטחונית באזור אסיה-פסיפיק. הראשון נערך בפוטרג'איה בשנת 2011 ואילו השני נערך בבייג'ינג בשנת 2012.
פעילויות חילופי סחר דו צדדיים שנעשו על ידי מלזיה וסין החל משנת 2012 הן הקמת פארק התעשייה סין-מלזיה קינז'ו ופארק התעשייה מלזיה-סין בקואנטן (האחרון נפתח רשמית ב-5 בפברואר 2013), ואישור מהיר. על ידי סין להשאיל זוג פנדות ענק למלזיה. שתי המדינות גם מחליפות דעות לגבי ההתפתחויות הקיימות בדרום-מזרח אסיה. שתי המדינות נצמדות למכתב ההצהרה על התנהגות צדדים בחוף הים (דרום מזרח אסיה) שממשיך את השלום והיציבות המיטיבים עם סין ואזור דרום מזרח אסיה.
ב-28 באוגוסט 2012, פקידי מלזיה וסין במסגרת ההתייעצות האסטרטגית השנייה בין מלזיה לסין בבייג'ינג הסכימו להפוך את שנת 2014 ל"שנת הידידות מלזיה-סין "לציון 40 שנה להקמת היחסים הדיפלומטיים. המשלחת המלזית בראשות מזכ"ל משרד החוץ של מלזיה, טן סרי מוהד רדזי עבדול רחמן וסגן שר החוץ של סין, פו יינג, הסכימו גם כי יתארגנו פעילויות מתאימות לרגל האירוע.
ב-16 באפריל 2014 תכננה סין לשלוח שני זוגות פנדות בשם פו ווה ופנג יי למלזיה לציון 40 שנה לקשרים דיפלומטיים, אך עם זאת נדחו בעקבות תקרית טיסה 370 של מלזיה איירליינס. שתי הפנדות הגיעו מאוחר יותר לנמל התעופה הבינלאומי קואלה לומפור ב-21 במאי 2014 והוצבו בגן החיות הלאומי של מלזיה (גן החיות נגרה).
זמנים מודרניים > יחסי סחר וכלכלה

מלזיה הייתה שותפת המסחר הגדולה של סין באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN) במשך חמש שנים ברציפות מאז 2008. היקף הסחר הדו כיווני בין סין למלזיה בשנת 2013 הגיע ל-106 מיליארד דולר, מה שהופך את מלזיה לשותפת הסחר השלישית בגודלה של סין באסיה, ממש אחרי יפן וקוריאה ושמינית בגודלה של סין בעולם. ב-31 במאי 2014, במהלך ביקורו של נג'יב רזאק בסין, שם התקבל בברכה על ידי ראש ממשלת סין לי קצ'יאנג, סין ומלזיה התחייבו להגדיל את הסחר הדו צדדי ל-160 מיליארד דולר עד שנת 2017. הם גם הסכימו לשדרג את שיתוף הפעולה הכלכלי והפיננסי, במיוחד בייצור מזון חלאל, עיבוד מים ובניית רכבת. הפיכתה של סין למעצמה כלכלית עיקרית במאה ה-21 הביאה לגידול בהשקעות זרות ברשת הבמבוק, רשת של עסקים סינים מעבר לים הפועלים בשוקי דרום מזרח אסיה החולקים קשרים משפחתיים ותרבותיים משותפים.
לאחר מכן התפתחה סין כמשקיעה הגדולה במלזיה, ומימנה פרויקטים גדולים של תשתית בפריסה ארצית בהשקעה ענקית עם המדינה והפכו לפלטפורמה של חברות סין להיכנס לשוקי ASEAN. יש גם מועצה עסקית בסין במלזיה. בעקבות ההשפעה הכלכלית הסינית במלזיה, יש דיווח על כנופיות סיניות ביבשת שהפיצו את עסקיהם הבלתי חוקיים למלזיה. עם זאת, קיט וויי ג'נג בסיטי טען כי מאחר שרבים מהפרויקטים הללו הובילו ליכולת יתר משמעותית, הוא האמין שפרויקטים אלה מונעים אך ורק על ידי אינטרסים גאופוליטיים סיניים. לדוגמה, הוא האמין שהדבר יהפוך את השליטה במיצרי מלאקה לפגיעים לסין.
בספטמבר 2018 ביטל לים גואן אנג שני חוזים בשווי של כ-2.795 מיליארד דולר עם לשכת צינור הנפט הסינית לצינורות נפט וגז, וקבעו כי חלק מהמימון מבנק האקסים של סין הופקע בצורה שגויה כחלק משערוריית 1MDB.‏
זמנים מודרניים > תיירות

שר התיירות של מלזיה נג ין ין טען שהגיעו 1.25 מיליון תיירים מסין למלזיה בשנת 2011. המשרד צפה את היעד של 1.5 מיליון תיירים בשנת 2012 ושני מיליון לשנת התיירות במלזיה 2013/2014. בשנת 2012, משרד התיירות של ממשלת מקאו פתח את גלריית מקאו במלאקה כדי לחזק את הקשרים בין מקאו למלזיה בתחומי התיירות והתרבות.
זמנים מודרניים > שיתוף פעולה צבאי

ראש ממשלת מלזיה, מאהאטיר מוחמד, אמר כי סין אינה מהווה איום על אף אחד בסכסוך בים דרום סין ומלזיה לא חוששת מהתוקפנות מסין, ואף האשים את ארצות הברית בהתגרות בסין ובניסיון להפוך את שכנות סין נגד סין. מאהאטיר מאמין שמלזיה עשויה להרוויח מהצמיחה הכלכלית של סין באמצעות שיתוף פעולה עם סין, אם כי הטיח שוב ושוב את ההשקעה הסינית במלזיה בגלל חששו מפני הגירה גדולה של אנשים סינים חדשים למלזיה.
במרץ 2013 נתפסו הרשויות במלזיה כמי שלא מגלות שום דאגה מכך שסין עורכת תרגיל צבאי בג'יימס שואל. באוגוסט 2013 שר מלזי הציע כי מלזיה עשויה לדון עם סין על תביעותיהם של ים סין הדרומי ולהתעלם מיתר הטוענים, כאשר שר ההגנה שלה הישאמודין חוסיין אמר כי למלזיה אין שום בעיה שסין תסייר בים סין הדרומי, ותאמר ל-ASEAN, ארצות הברית, ויפן כי "רק מכיוון שיש לך אויבים, זה לא אומר שאויביך הם האויבים שלי".
ביוני 2015, הרשויות במלזיה הגישו מחאה לסין לאחר שספינה סינית זוהתה נכנסת למים הטריטוריאליים של מלזיה ועגנה בשולס לוקוניה.
נציגויות דיפלומטיות

סין מחזיקה במלזיה שגרירות בקואלה לומפור, וקונסוליות כלליות בג'ורג' טאון, קוטה קינבאלו וקוצ'ינג.
מלזיה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג, וקונסוליות בקונמינג, גואנגג'ואו, שאנגחאי, שיאן והונג קונג.
מגן האמונה

מטבע בריטי מ-1965, עם הכיתוב "מגינת האמונה" (מקוצר כ-Fid Def) כחלק מתוארה של הוד מלכותה המלכה אליזבת.
מגן האמונה או מגינת האמונה (בלטינית: Fidei defensor, באנגלית: Defender of the Faith ובצרפתית: Défenseur de la Foi) הוא תואר כבוד בו נעשה שימוש על ידי בתי מלוכה שונים, ובעיקר על ידי המלוכה הבריטית מאז המאה ה-16.
שימושים בתואר > היסטוריה

התואר הוענק למלך אנגליה הנרי השמיני ב-17 באוקטובר 1521 על ידי האפיפיור ליאו העשירי, כאות כבוד על כך שכתב את הספר "ההגנה על שבעת הסקרמנטים" (Assertio Septem Sacramentorum) אשר דן בקדושת מוסד הנישואין בנצרות וקבע את מעמדו העליון של האפיפיור על כל הנוצרים. ספר זה נכתב על מנת להאבק ברפורמציה שהחלה באותה עת בצפון אירופה וברעיונותיו של מרטין לותר.
בשנת 1530, בעקבות החלטתו של הנרי השמיני להתנתק מהכנסייה הקתולית, להפסיק לקבל את מרותה של רומא ולעמוד בראש כנסייה עצמאית - הכנסייה האנגליקנית - הודיע האפיפיור כי הוא מבטל את התואר, והורה על החרמתו של הנרי השמיני, אולם בשנת 1544 קבע הפרלמנט האנגלי כי התואר יישאר כחלק מתוארו של המלך, בשל היותו "מגן האמונה" של הכנסייה האנגליקנית שהוא עומד בראשה ומגן עליה מפני הקתוליות.
בין השנים 1653–1659, תקופת שלטונם של אוליבר קרומוול וריצ'רד קרומוול לא נשאו השנים את התואר, אולם לאחר השבת בית המלוכה (הרסטורציה) שבו המלכים להשתמש בתואר.
שימושים בתואר > השימוש בתואר כיום

כיום מהווה התואר חלק מתארו הרשמי של המונרך הבריטי ונושא אותו צ'ארלס השלישי.
התואר מופיע על כל מטבעות הממלכה המאוחדת בצורת הקיצור "F D" או "FID DEF" מאז שנת 1714. בשנת 1849, בתקופת שלטונו של המלך ג'ורג' הראשון הוחלט להוריד את הקיצור ממטבע הפלורין, אולם בעקבות מחאה רבה הושב התואר למטבע.
במרבית ממלכות חבר העמים הבריטי המונרך אינו נושא את התואר, ובמקום מילות התואר נקרא המונרך "בחסד האל" ("by the Grace of God"). בחלק ממדינות חבר העמים הבריטי פסק השימוש בתואר בשל הפיכתן לרפובליקות (דרום אפריקה ואירלנד), ובפקיסטן פסק השימוש בתואר בשנת 1953 בשל היות המדינה מוסלמית (בעוד שהתואר מתייחס למגן האמונה הנוצרית).
רק בממלכה המאוחדת, קנדה וניו זילנד נושא המונרך את התואר "מגן האמונה".
שימוש בצרפתית

בשנת 1811 בעת שאנרי כריסטוף הכריז על עצמו כמלך האיטי הוא קרא לעצמו בתואר "Défenseur de la Foi" - "מגן האמונה" בצרפתית.
כמו כן, התואר בצרפתית מהווה חלק מתוארו הרשמי של צ'ארלס השלישי מלך קנדה, מאחר שבקנדה השפה הצרפתית היא שפה רשמית.