stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארי רט
הערות שוליים

↑  ארי רט, כך נמכר ה"ג'רוזלם פוסט", באתר העין השביעית, 1 בספטמבר 1998
↑  בגין לעורכי העיתונים:ישראל תורמת לבטחון הלאומי של ארה"ב, דבר, 14 ביולי 1977
↑  Ari heißt Löwe. Erinnerungen. Paul Zsonlay Verlag, ISBN 978-3-552-05585-8
↑  חיים מלאים A LIFE OF MANY LIVES, באתר "עכבר העיר"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473196605171  GND: 130237426  ISNI: 0000 0000 2068 341X  LCCN: no2013008869  NKC: xx0265866  NTA: 135516056  RERO: 02-A022423405  SUDOC: 180369865  VIAF: 23241287   WorldCat (עם VIAF): 23241287
בוב בנסון

רוברט ויליאם בנסון (אנגלית: Robert William Benson‏; 9 בפברואר 1883, וייטהייבן - 19 בפברואר 1916, לונדון) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת המגן כנף, בעיקר בשפילד יונייטד. הוא ידוע בין השאר בגלל מותו כתוצאה ישירה ממשחק פעיל.
לקריאה נוספת

טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 32 - 33), הוצאת מיינסטרים, 2007 (ISBN 1-84596-232-X)
גרהאם בטס, England: Player by player (עמודים 34 - 35), Green Umbrella Publishing‏, 2006 (ISBN 1-905009-63-1)
הולי דאנקן וגארי צ'וק, The Alphabet of the Saints. (עמודים 29 - 30), ACL & Polar Publishing‏, 1992 (ISBN 0-9514862-3-3)
הולי דאנקן וגארי צ'וק, Saints – A complete record (עמודים 36 - 37, 233), Breedon Books‏, 1987 (ISBN 0-907969-22-4)
ארמון המושל באסמרה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 מיקום:  אסמרה 
 מדינה:  אריתריאה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1930
 תאריך פתיחה רשמי:  1930 
 סגנון אדריכלי:  רציונליזם, אר דקו, אדריכלות פשיסטית 
 קואורדינטות:  15°20′10″N 38°56′29″E﻿ / ﻿15.336111111111°N 38.941388888889°E﻿ / 15.336111111111; 38.941388888889
 he
 
ארמון המושל באסמרה הוא בית העירייה של אסמרה, אריתריאה. הוא נבנה במהלך התקופה הקולוניאלית במרכז העיר, בסגנון ארט-דקו איטלקי. כיום משמש המבנה כלשכת נשיא אסמרה.
סקירה כללית

ארמון המושל האיטלקי לשעבר נבנה בשנת 1897 על ידי פרדיננדו מרטיני, המושל האיטלקי הראשון של אריתריאה. המבנה הוסב למוזיאון של אסמרה בתקופת הממשל האתיופי, כאשר ארמון המושל הועבר לבניין הנוכחי.
בית העירייה הנוכחי נבנה במהלך שנות ה-30 בסגנון פאשיסטי טיפוסי (שנקרא ליטוריו), עם מגדל מרכזי בכניסה המעוטר ב"פאשי" (נהרס במרץ 1941, כאשר העיר נכבשה על ידי הבריטים). הוא ממוקם ליד בית המשפט ומשרד המשפטים של הרפובליקה של אריתריאה, בחלק המרכזי של אסמרה שזכה לתואר אתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 2017.
בית העירייה של אסמרה הופיע על בולי ההכנסה האחרונים של אסמרה, שהונפקו ב-1960.
ביבליוגרפיה

Edward Denison, Guang Yu Ren, Naigzy Gebremedhin and Guang Yu Ren. Asmara: Africa's secret modernist city New York, 2003 (ISBN 1-85894-209-8)
Antoinette Jeanson, Paul-Antoine Martin. Asmara, la petite Rome africaine. Paris, 2015 (ISBN 978-2-343-05684-5)
הערות שוליים

↑  "Eritrea capital Asmara makes World Heritage list". BBC News. 8 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
בית העירייה של אסמרה, כפי שהופיע בבולי ההכנסה האחרונים של העיר משנת 1960.
אפיקיוס

| --- | --- |

De opsoniis et condimentis (אמסטרדם: J. Waesbergios), 1709. חזית המהדורה השנייה של הגרסה המודפסת הפרטית של מרטין ליסטר לאפיקיוס.
 מידע כללי
 מאת:  אפיקיוס 
 שפת המקור:  לטינית 
 סוגה:  ספרות בישול 
 
אַפִּיקִיוּס (בלטינית: Apicius), הידוע גם בשם De re culinaria או De re coquinaria ("בנושא הבישול") הוא אוסף של מתכוני בישול רומיים, שאולי חוברו במאה החמישית לספירה, או אולי קודם לכן. שפתו קרובה במובנים רבים יותר לטינית וולגרית מאשר ללטינית קלאסית, כאשר מתכונים מאוחרים יותר המשתמשים בלטינית וולגרית (כגון: ficatum, bullire) נוספו למתכונים מוקדמים יותר באמצעות לטינית קלאסית (כגון: iecur, fervere).
הספר יוחס לקאליוס אפיקיוס שלא ידוע, השערה המבוססת על העובדה שבראש אחד משני כתבי היד מופיעות המילים "API CAE" או ליתר דיוק משום שכמה מתכונים מיוחסים לאפיקיוס בטקסט: Patinam Apicianam sic facies (IV, 14) Ofellas Apicianas (VII, 2). הספר יוחס גם למרקוס גאביוס אפיקיוס, נהנתן וגרגרן גורמה רומי שחי מתישהו במאה ה-1 לספירה בתקופת שלטונו של טיבריוס. ייתכן שהספר נכתב על ידי מספר טבחים רומיים שונים מהמאה הראשונה לספירה. רבים מהמתכונים מכילים את המרכיב סילפיום, שנכחד במאה הראשונה לספירה, כך שזה תומך בתאריך מוקדם יותר. אולם, בהתבסס על ניתוח טקסטואלי, חוקר המזון ברונו לאוריו סבור שהגרסה ששרדה היא רק מהמאה החמישית (כלומר, סוף האימפריה הרומית): "ההיסטוריה של דה רה קוקינריה אכן שייכת כך לימי הביניים".
ארגון

הטקסט הלטיני מאורגן בעשרה ספרים עם כותרות יווניות, בסידור דומה לזה של ספר בישול מודרני:
Epimeles - החרוץ
Sarcoptes - הקצב
Cepuros - הגנן
Pandectes - האנציקלופדיה
Ospreon - קטניות וקטניות
Aeropetes - הציפור
Polyteles - המפואר
Tetrapus - בעלי חיים ארבע רגליים
Thalassa - הים, מאכלי ים
Halieus - הדייג
מזונות

המזונות המתוארים בספר שימושיים לשחזור הרגלי התזונה של העולם העתיק סביב אגן הים התיכון, אבל המתכונים מיועדים למעמדות העשירים ביותר וכמה מהם מכילים מרכיבים אקזוטיים באותה תקופה (למשל, פלמינגו). מתכון לדוגמה מאפיקיוס (8.6.2–3) להלן:
נזיד חם עז או טלה. מכניסים את נתחי הבשר למחבת. קוצצים דק בצל וכוסברה, חצי קילו פלפל, לוביה, כמון, גארום, שמן ויין. מבשלים, הופכים למחבת רדודה, מסמיכים בעמילן חיטה. אם אתה משתמש בבשר כבש אתה צריך להוסיף את תכולת המכתש (התבלינים הכתושים) כשהבשר עדיין נא, אם עז, אז להוסיף תבלינים בזמן שהנזיד מתבשל.
מהדורות אלטרנטיביות

בכתב יד אחר לגמרי, יש גם התגלמות מקוצרת מאוד בשם Apici excerpta a Vinidario, "אפיציוס כיס" מאת "אדם מהולל" בשם וינידריוס, שנעשה עד העידן של האימפריה הקרולינגית. ייתכן שהווינידריוס של הספר הזה היה גותי, ובמקרה זה שמו הגותי אולי היה Vinithaharjis (𐍅𐌹𐌽𐌹𐌸𐌰𐌷𐌰𐍂𐌾𐌹𐍃), אבל זו רק השערה. אף על פי שהוא מכונה "מהולל", שום דבר עליו אינו ידוע באמת.
והלינג (Vehling) הכין את התרגום הראשון של הספר לאנגלית תחת הכותרת Cookery and Dining in Imperial Rome (בישול וסעודה ברומא האימפריאלית). הוא פורסם ב-1936 ועדיין מודפס, לאחר שהודפס מחדש ב-1977 על ידי הוצאת דובר. כעת יש לו עניין היסטורי בלבד, שכן ידיעתו של והלינג בלטינית לא תמיד הייתה מספקת למשימה הקשה של התרגום וכעת קיימים מספר תרגומים מאוחרים ואמינים יותר.
ראו גם

מטבח ימי הביניים
לה ויאנדיה - אוסף מתכונים הנחשב בדרך כלל לגיום טירל, 1300 בערך
Liber de Coquina - (ספר הבישול/אמנות הבישול) הוא אחד מספרי הבישול העתיקים ביותר מימי הביניים.
The Forme of Cury - (שיטת הבישול, המילה קירי הוא מהצרפתית הביניים: לבשל) הוא אוסף נרחב של מתכונים אנגליים מימי הביניים מהמאה ה-14.
ראו גם > טקסטים ותרגומים

Apicii decem libri qui dicuntur De re coquinaria ed. Mary Ella Milham. Leipzig: Teubner, 1969. [Latin]
The Roman Cookery Book: A Critical Translation of the Art of Cooking By Apicius for Use in the Study and the Kitchen. Trans. Barbara Flower and Elisabeth Rosenbaum. London: Harrap, 1958. [Latin and English]
Apicius: A Critical Edition with an Introduction and an English Translation. Ed. and trans. Christopher Grocock and Sally Grainger. Totnes:Prospect Books, 2006. ISBN 1-903018-13-7 [Latin and English]
Apicius. L'art culinaire. Ed. and trans. Jacques André. Paris: Les Belles Lettres, 1974. [Latin and French]
Apicius. Cookery and Dining in Imperial Rome. Trans. Joseph Dommers Vehling. 1936. [English]
The Roman Cookery of Apicius. Trans. John Edwards. Vancouver: Hartley & Marks, 1984. [English]
Nicole van der Auwera & Ad Meskens, Apicius. De re coquinaria: De romeinse kookkunst. Trans. Nicole van der Auwera and Ad Meskens. Archief - en Bibliotheekwezen in België, Extranummer 63. Brussels, Koninklijke Bibliotheek, 2001. [Dutch]
ראו גם > חומר משני

Alföldi-Rosenbaum, Elisabeth (1972). "Apicius de re coquinaria and the Vita Heliogabali". In Straub, J., ed., Bonner Historia-Augusta-Colloquium 1970. Bonn, 1972. Pp. 5–18.
Bode, Matthias (1999). Apicius – Anmerkungen zum römischen Kochbuch. St. Katharinen: Scripta Mercaturae Verlag.
Déry, Carol. "The Art of Apicius". In Walker, Harlan, ed. Cooks and Other People: Proceedings of the Oxford Symposium on Food and Cookery 1995. Totnes: Prospect Books. Pp. 111–17.
Grainger, Sally (2006). Cooking Apicius: Roman Recipes for Today. Totnes: Prospect Books.
Grainger, Sally (2007). "The Myth of Apicius". Gastronomica, 7(2): 71–77.
Lindsay, H. (1997). “Who was Apicius?”. Symbolae Osloenses, 72: 144-154.
Mayo, H. (2008). "New York Academy of Medicine MS1 and the textual tradition of Apicius". In Coulson, F. T., & Grotans, A., eds., Classica et Beneventana: Essays Presented to Virginia Brown on the Occasion of her 65th Birthday. Turnhout: Brepols. Pp. 111–135.
Milham, Mary Ella (1950). A Glossarial Index to De re coquinaria of Apicius. Ph.D. thesis, University of Wisconsin.
ראו גם > טקסט לטיני

Bibliotheca Augustana: De Re Coquinaria Libri Decem Mary Ella Milham's edition, nicely presented (Latin)
Text of the cookbook in Latin at The Latin Library
Another version of the Latin text (source not stated)
Vehling English translation
Diplomatic version of the Latin text, with parallel English translation and modern redaction of the recipes
ראו גם > חומר משני

איך מכינים ארוחה רומית עתיקה בת 5 מנות מאת אפיקיוס
ארוחה רומית עתיקה חלופית בת 5 מנות מאת אפיקיוס
אפיקיוס של ג'יימס גראוט, חלק מהאנציקלופדיה רומנה
תרגום מחודש חלקי מתרגום גרמני, המותאם לסגנונות בישול מודרניים (המילה הלא מתורגמת "Liebstoeckl" הוא לוביה; Poleiminze הוא נענע הכדורים; Saturei הוא savory herb)
משתה בן 6 מנות המשלב 12 מתכונים אפיקיאניים ו-9 ממקורות רומיים אחרים
הערות שוליים

1 2  Laurioux, Bruno (1994). "Cuisiner à l'Antique : Apicius au Moyen Age". Médiévales. 13 (26): 17-18. doi:10.3406/medi.1994.1294. נבדק ב-13 ביוני 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Lindsay, p. 144
↑  Kurlansky, Mark (2002). Salt: A World History. Toronto: Alfred A. Knopf Canada. p. 73. ISBN 0-676-97268-3.
↑  The Roman Cookery Book, trans. Flower and Rosenbaum, p. 7.
↑  The Roman Cookery Book, trans. Flower and Rosenbaum, pp. 188–89.
↑  Apicius: A Critical Edition with an Introduction and an English Translation, ed. Grocok and Grainger, pp. 309–325.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583404005171  BnF: cb12187023m (data)  GND: 4281306-2  LCCN: n86820043  NLA: 35665188  SUDOC: 175462372  VcBA: 492/10384  VIAF: 185943580   WorldCat (עם VIAF): 185943580 
Apicius, De re culinaria (ליון: Sebastianus Gryphium, 1541)
באלאור (דינוזאור)

| באלאור |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון 70 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
סוג:: באלאור
מין:: Balaur bondoc
שם מדעי
 Balaur bondoc

באלאור (שם מדעי: Balaur) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים שבקבוצת התרופודה מתקופת קרטיקון עליון שחי לפני 70 מיליון שנה ומאובניו התגלו ברומניה. הוא קרוי על שם היצור האגדי באלאור ממיתולוגיה רומנית, דרקון גדול וקטלני שעצמותיו נחשבו לעצמות הדרקון. נמצאו רק שני מאובנים שלו והם גדולים מהרבה מקרוביו לקבוצת הפאראבס.
בתקופתו הוא חי על אי עתיק בשם "האצג", שם נמצאת היום העיר האטג ברומניה. אי זה שנמצא בים תטיס העתיק שם חיו הרבה דינוזאורים שעברו ענקיות איים או גמדות איים כמו דמוי-ההדרוזאור תלמטוזאורוס והזאורופודים מגיארוזאורוס ופאלודיטיטאן.
היצור הגיע לאורך 1.8-2 מ' והיה דומה במראהו לעוף בעל נוצות יבשתי. היו לו גפיים חזקות בעלות טפרים קשים, זנב ארוך ומנוצה. הטפרים של הידיים הקדמיות כללו 2 טפרים קצרים שכוסו בנוצות בדומה לארכאופטריקס והראש היה עבה ובעל לסתות קצרות. לא ברור אך ייתכן שהיה לו דם חם, דבר שעזר לו לצוד ביערות בלילה.
היצור היה איטי וייתכן שחי בין העצים. הוא לא יכל לעוף אך היה מאבותיהם של העופות המודרניים.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע בסדרה כוכב הדינוזאורים.
באלאור

ערך זה עוסק ביצור אגדי. אם התכוונתם לדינוזאור, ראו .

באלאור (רומנית: Balaur, ברבים: באלאורי Balauri) הוא יצור אגדי מהמיתולוגיה הרומנית.
הבאלאור הוא יצור פנטסטי, רב כוח, גדול מאוד, לעיתים דמוי נחש מכונף בעל רגליים ומרובה ראשים (3, 7 או אפילו 12 ראשים). הבאלאור מייצג את הרוע ומופיע במרבית אגדות העם הרומניות.
המילה נגזרה כנראה מהשורש ההודו-אירופאי "באל" bal שמשמעותו - רב כוח.
ניתן להשוות את הבאלאור לדרקון אירופאי או להידרה המופיעים במיתולוגיות של עמים אחרים.
על שמו של יצור זה קרוי הדינוזאור הרומני באלאור בונדוק.
ראו גם

זמאו
זמיי
הידרה
בוב ברקר

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1923 דרינגטון, וושינגטון, ארצות הברית
 פטירה:  26 באוגוסט 2023 (בגיל 99) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 כינוי:  Bob Barker 
 מקום קבורה:  פארק הזכרון פורסט לוון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת דרורי  Central High School  תיכון סנטרל 
 תקופת הפעילות:  1950–2007 (כ־57 שנים)
 עיסוק:  מנחה טלוויזיה
 פרסים והוקרה:  פרס אמי למנחה שעשועון (2007, 2004, 2002, 2000, 1997, 1996, 1995, 1994, 1992)  NAB Broadcasting Hall of Fame (2008)  פרס הסלאמי (2009)  OFTA Television Award (2007, 2003)  היכל התהילה של הטלוויזיה (2004)  פרס הקולנוע של MTV לקרב הטוב ביותר (1996)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (1976)  Lifetime Achievement award 
 קישורים חיצוניים
 חתימה:   
 
בוב ברקר (באנגלית: Bob Barker;‏ 12 בדצמבר 1923 – 26 באוגוסט 2023) היה מנחה טלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה

ברקר נולד בדרינגטון, וושינגטון וגדל בשמורת רוזבאד הממוקמת בדקוטה הדרומית.
אמו הייתה מורה ואחרי מות אביו, עברה משפחתו למיזורי. הוא שירת כטייס קרב בצי האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-1950 עבר לקליפורניה, שם התחיל את קריירת הנחיה שלו, השלים תואר בכלכלה ושידר תוכנית ברדיו במשך 6 שנים.
ב-1956 הנחה לראשונה שעשועון טלוויזיה בשם "אמת או נסיבות" ("Truth or Consequences") והוביל את ההפקה עד שנת 1975.
הוא התפרסם בכך שהנחה מ-1972 עד 2007 את השעשועון הטלוויזיוני "The Price is Right", שנקרא בגרסתו העברית "פחות או יותר". בנוסף הוא הנחה מ-1967 עד 1987 את תחרויות מיס ארצות הברית ומיס תבל. ברקר, שהיה ידוע כצמחוני ופעיל למען זכויות בעלי החיים, שמע ב-1988 שכחלק מהפרסים הניתנים לזוכות בתחרויות היופי נכלל גם מעיל פרווה ופנה להנהלה של ארגון מיס תבל בבקשה לבטל זאת. לאחר שקיבל סירוב פרש מהנחיית התחרויות.
הוא השתתף כשחקן בסדרת הטלוויזיה "בוננזה" והשתתף בתפקיד עצמו בהפקות טלוויזיה שונות.
לאורך הקריירה הארוכה והמצליחה שלו ברקר זכה ב-15 פרסי אמי, כש-12 פרסים ניתנו לו עבור הנחיה.
בשנת 1999 הוענק לו מפעל חיים של האמי וחמש שנים מאוחר יותר הוא נכנס להיכל התהילה של האקדמיה לאמנויות ומדעי הטלוויזיה.
בנוסף, ספר השיאים של גינס הכתיר את ברקר כמנחה הנדיב ביותר בתולדות הטלוויזיה, לאחר שחילק פרסים בסכום שמשוער ביותר מ-200 מיליון דולר.
ברקר נפטר ב-26 באוגוסט 2023 בגיל 99.
הערות שוליים

↑  בוב ברקר, מנחה The Price is Right המיתולוגי, הלך לעולמו בגיל 99, באתר ynet, 26 באוגוסט 2023
| פרס הסרטים והטלוויזיה של MTV לקרב הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| כללי (1996–2019) | אדם סנדלר נגד בוב ברקר – "גילמור המאושר" (1996) ‏•‏‏ פאירוזה באלק נגד רובין טאני – "הכישוף " (1997) ‏•‏‏ ויל סמית' נגד מקק – "גברים בשחור" (1998) ‏•‏‏ בן סטילר נגד כלב – "משתגעים על מרי" (1999) ‏•‏‏ קיאנו ריבס נגד לורנס פישבורן – "מטריקס" (2000) ‏•‏‏ ג'אנג דזה יי נגד בר שלם – "נמר, דרקון" (2001) ‏•‏‏ ג'קי צ'אן וכריס טאקר נגד כנופיית הונג קונג – "שעת שיא 2" (2002) ‏•‏‏ יודה נגד כריסטופר לי – "מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים" (2003) ‏•‏‏ אומה תורמן נגד צ'יאקי קוריאמה – "להרוג את ביל" (2004) ‏•‏‏ אומה תורמן נגד דריל האנה – "להרוג את ביל חלק 2" (2005) ‏•‏‏ אנג'לינה ג'ולי נגד בראד פיט – "מר וגברת סמית'" (2006) ‏•‏‏ ג'רארד באטלר נגד רוברט מיילט – "300" (2007) ‏•‏‏ שון פריס נגד קאם ג'יגנדה – "לעולם אל תיכנע" (2008) ‏•‏‏ רוברט פטינסון נגד קאם ג'יגנדה – "דמדומים" (2009) ‏•‏‏ ביונסה נגד אלי לרטר – "אובססיבית" (2010) ‏•‏‏ רוברט פטינסון נגד ברייס דאלאס הווארד וזאווייר סמואל – "דמדומים 3: ליקוי חמה" (2011) ‏•‏‏ ג'ניפר לורנס וג'וש האצ'רסון נגד אלכסנדר לודוויג – "משחקי הרעב" (2012) ‏•‏‏ רוברט דאוני ג'וניור, כריס אוונס, מארק ראפלו, כריס המסוורת', סקרלט ג'והנסון וג'רמי רנר נגד טום הידלסטון – "הנוקמים" (2013) ‏•‏‏ אורלנדו בלום ואוונג'לין לילי נגד אורקס – "ההוביט: מפלתו של סמאוג" (2014) ‏•‏‏ דילן או'בריאן נגד ויל פולטר – "הרץ במבוך" (2015) ‏•‏‏ ראיין ריינולדס נגד אד סקריין – "דדפול" (2016) ‏•‏‏ גל גדות נגד חיילים גרמניים – "וונדר וומן" (2018) ‏•‏‏ ברי לארסון נגד ג'מה צ'אן – "קפטן מארוול" (2019) |  |
| מתוסרט  (2021–הווה) | אליזבת אולסן נגד קתרין האן – "וונדה-ויז'ן" (2021) ‏•‏‏ סידני סוויני נגד אלכסה דמי – "אופוריה" (2022) ‏•‏‏ קורטני קוקס נגד גוסטפייס – "צעקה 6" (2023) |  |
| לא מתוסרט  (2021–הווה) | קורטני קרדשיאן נגד קים קרדשיאן – "משפחת קרדשיאן" (2021) ‏•‏‏ בוסקו נגד ליידי קמדן – "המרוץ לדראג של רו פול" (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1300589523  ISNI: 0000 0000 3591 8728  LCCN: n95019467  VIAF: 46005869   WorldCat (עם VIAF): 46005869 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בועה כלכלית

בועת הדוט-קום, כפי שהתבטאה בעליה התלולה במדד הנאסדאק-100, ובמפולת שאחריה
בועה כלכלית (או: בועה פיננסית) היא מצב בו ערכם של ערכים פיננסיים גבוה בהרבה משווים הכלכלי האובייקטיבי.
בועה כלכלית מתרחשת כאשר מחיר השוק של נכס פיננסי (כגון סחורות, מניות או נדל"ן) מאמיר לרמה גבוהה עד כדי כך שהיא מנותקת מהשווי הכלכלי האובייקטיבי שלו, הנגזר מהתועלת הכלכלית שניתן להפיק ממנו או מתזרים המזומנים העתידי שהוא צפוי לייצר לבעליו. תופעת הבועה היא מחזורית: אחת לכמה עשרות שנים היא חוזרת על עצמה בהבדלי מיקום גאוגרפי, נכס והיקף. האופן שבו היא מסתיימת זהה כמעט בכל פעם: הבועה "מתפוצצת" ומפולת תלולה במחירי הנכסים מביאה למשבר כלכלי ולאובדן ממונם של רבים.
הגורמים להיווצרות בועות

על פי רוב נוצרות בועות לאחר הופעתה של טכנולוגיה חדשה או רעיון עסקי חדש, המשלהב את דמיונם של המשקיעים וגורם להם לזנוח את השיטות המסורתיות והבדוקות להערכת שווים של נכסים וחברות, לטובת ראייה אופטימית מדי של הפוטנציאל הגלום בחידוש. כך למשל קרה ב-1687, כאשר משלחת ימית בראשות ויליאם פיפס משתה אוצר זהב ספרדי טבוע בחופי אמריקה. ספקולנטים בריטים מיהרו להשקיע את הונם בחברות חדשות שהוקמו כדי לחפש אוצרות דומים. מיזמים אלה כשלו וגררו איתם למפולת את שוק המניות הצעיר של לונדון. כשלוש מאות שנים לאחר מכן עטו המשקיעים באופן דומה על מניותיהן של חברות אינטרנט בבורסת הנאסדאק, אך רק מעטות מהחברות שרדו את המפולת שבתום הבועה.
גורם נוסף שבלעדיו לא מתרחשת בועה היא זמינותו של אשראי זול, ונכונותם של בנקאים להקצות אותו ללווים מפוקפקים, שבימים כתיקונם לא היו נחשבים ראויים לו. בתנאים אלה יכולים הספקולנטים לרכוש את הנכס הבועתי באמצעות כסף שלא באמת שייך להם, ולנפח את מחיר הנכס. כאשר מאפשרים למשקיעים לקבל הלוואות גם כנגד הנכס עצמו (כלומר לרכוש, למשל, מניה ב-100 שקלים ולקבל הלוואה בגודל דומה, כשהמניה משמשת כערבון כנגדה) נוצר מעגל קסמים שיכול לדחוף את מחיר הנכס הרבה מעבר לערכו הריאלי. דוגמה מפורסמת לבועה שהונעה על ידי אשראי שכזה, היא בועת הים הדרומי (1720). במקרה ידוע לשמצה זה הייתה זו החברה עצמה שהלוותה למשקיעים את הכסף לרכישת מניותיה.
גורם חשוב אחר בהיווצרותן של בועות הוא טבע האדם. מאפיין ידוע של בועות הוא שהן מתחילות בעליית מחיר ראשונית, שבה מעורבים משקיעים מתוחכמים יחסית, הגוררת אחריה עדר של משקיעים מנוסים פחות, הנמשכים אחר הרווחים שמתפרסמים בתקשורת או עוברים מפה לאוזן. רבים מאותם משקיעים טוענים שהם רוכשים את הנכס בידיעה שמחירו גבוה מדי, מתוך כוונה למכור אותו ל"טפשים גדולים יותר" מהם שיגיעו אחריהם. כאשר מגיע לבסוף השלב שבו טיפש אחרון מחזיק בידו נכס מנופח לאין שיעור, וסופג את ההפסד, אזי רבים מהמשקיעים המתוחכמים יותר כבר הצליחו לממש את החזקותיהם ברווח גדול, ולחמוק מהמפולת. חוכמה כשלעצמה אינה ערובה להצלחה שכזו: גם המדען הדגול אייזק ניוטון הפסיד כסף רב בבועת הים הדרומי. לאחר מכן סיכם את חווייתו זו באומרו: "אני יכול לחשב את תנועת הכוכבים, אבל לא את טירופם של בני האדם".
תוצאותיה של בועה כלכלית

ירידת מחיריהם של הנכסים המדוברים מערכם הגבוה יכולה להתבטא, חוץ מבאובדן הונם של האנשים שהשקיעו את כספם במוצר גם לפיתוח נפל, היווצרותן של תשתיות, מכונות, מתקנים וייצור מוגבר של סחורות על מנת לענות על ביקוש שאינו מבוסס למוצרים המדוברים, במקרה כזה עלולה נפילת הבועה לגרום לדעיכתן של חברות שלמות גם במגזרים שלא לקחו חלק בהיווצרות הבועה, כלכלות שלמות הנסחפות אחר בועה או בועות יכולות למצוא את עצמן עומדות מול קריסה טוטלית וחזרה לימים של טרום הבועה ואף גרוע מכך כתוצאה מלקיחת הלוואות ללא יכולת החזר והשקעה בתשתית שלא תימצא לה שימוש, המכונה פיל לבן. בועות נדל"ן הן דוגמה לכך, יזמים וקבלנים משקיעים במכונות, חומרי גלם והעסקת עובדים. בנקים מעניקים אשראי, יזמים אחרים משקיעים בהפקת חומרי גלם לבנין וריהוט, כל המעורבים בעסקה יפסידו מנפילת הבועה, וייצרו משבר כלכלי.
בועות מפורסמות

שגעון הצבעונים ההולנדי, בשנות השלושים של המאה ה-17
בועת הים הדרומי, בריטניה, 1720
בועת הרכבות הבריטית בשנות הארבעים של המאה ה-19
בועת הדוט-קום הגלובלית, 1995~–2001
כלכלת הבועה היפנית של סוף שנות השמונים של המאה העשרים
בועת הנדל"ן בארצות הברית של שנים 2005–2006
ראו גם

הרצת מניות
קריסת שוק מניות
לקריאה נוספת

אדוארד צ'אנסלור, Devil take the Hindmost, הוצאת Farrar, Straus and Giroux, ניו יורק 1999
אסלו

| --- | --- |
סמל אסלוסמל אסלו

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת סיקסו
 מושל:  István Mészáros
 שטח:  25.36 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,872 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°13′16″N 20°57′38″E﻿ / ﻿48.221219444444°N 20.960638888889°E﻿ / 48.221219444444; 20.960638888889 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.aszalo.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אסלו(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אסלו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אסלו (בהונגרית: Aszaló) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי אסלו

בכפר התגוררו מעט יהודים. תושבים יהודיים מהכפר שנרצחו בשואה מונצחים בלוח זיכרון בסיקסו.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 7 |  |
| 1880 | 39 | 1,598 |
| 1910 | 34 |  |
| 1920 | 33 |  |
| 1930 | 28 |  |
| 1941 | 20 | 1,893 |

קיימים בכפר מספר קברים יהודים נטושים.
לקריאה נוספת

קדושי מישקולץ והסביבה - הקהילות מהידשנמטי עד מזוקובשד ומאוזד עד סרנטץ', הרב שלמה פסטרנק, 1970, עמוד 188.
ארי רוזוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בנובמבר 1925 תל אביב
 פטירה:  6 ביוני 1999 (בגיל 73)
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 מקום לימודים:  הטכניון
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  דן כרמל חיפה
 
מלון דן כרמל בחיפה
ארי (אריה) רוזוב (16 בנובמבר 1925 – 6 ביוני 1999) היה אדריכל בולט בחיפה.
קורות חיים

רוזוב נולד בתל אביב לרבקה (לבית גרליק) והאדריכל שמואל רוזוב בשנת 1925. משפחתו התגוררה בחיפה, ולצורך הלידה עקרה המשפחה באופן זמני לבית הוריו של שמואל בתל אביב ומיד לאחר מכן חזרה המשפחה המורחבת לחיפה שם גדל, התחנך ופעל עד לפטירתו. את לימודי היסודי והתיכון העביר בבית הספר הריאלי ובתום לימודיו הצטרף לבריגדה היהודית. לקראת סיום שירותו הצבאי גם שהה תקופה עם גדודו באיטליה. עם שובו לארץ-ישראל התגייס לגדוד 22 של חטיבת כרמלי והשתתף בקרבות על חיפה במלחמת העצמאות. עם שחרורו המשיך ללימודי אדריכלות בטכניון. בתום לימודיו התחתן עם הודה (לבית ברקוביץ) והצטרף למשרד האדריכלים המצליח שהפעיל אביו מאז 1930, בהמשך הפך לשותף ולאחר פטירת אביו היה לאדריכל הראשי במשרד עד לפטירתו.
אוסף המשרד נמסר על ידי המשפחה לארכיון העיר חיפה.
יצירות בולטות

מלון דן כרמל, מרכז הכרמל, חיפה
בסיס חיל האוויר תל נוף
בית אגד בתחנת מרכזית בת גלים (בשיתוף אריה שרון, בנימין אידלסון ואריה פרייברגר)
בית האיכרים, רחוב קפלן, תל אביב
בית המועצה לשיווק פירות הדר, רחוב ויסוצקי 6, תל אביב
התחנה המרכזית של צפת
התחנה המרכזית של עכו
דיור מוגן "פסגת אחוזה", חיפה
בית "הסנה", חיפה
בניין אולמן, הטכניון
לקריאה נוספת

מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית על תכנון מלון דן כרמל שתכנן רוזוב באתר 'חלון אחורי', 26 ביוני 2012
מיכאל יעקובסון, הבניין הלבן עם הכובע השחור: בית האיכרים מצטרף למסחר באינטרנט, באתר Xnet‏, 25 ביוני 2016
מיכאל יעקובסון: סיבוב במגדל הנביאים, באתר 'חלון אחורי', 21 בינואר 2017
מיכאל יעקובסון: סיבוב בתחנה המרכזית של צפת, באתר 'חלון אחורי', 8 במאי 2021
הערות שוליים

↑  ארכיונו של רוזוב נמסר על ידי משפחתו לארכיון העיר חיפה
ארתור קיילי

| --- | --- |
פורטרט של ארתור קיילי
פורטרט של ארתור קיילי
 לידה:  16 באוגוסט 1821 ריצ'מונד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 בינואר 1895 (בגיל 73) קיימברידג', הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, אלגברה ליניארית
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום קבורה:  קיימברידג' 
 מקום לימודים:  בית ספר קינגס קולג'  טריניטי קולג'  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  ויליאם הופקינס 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תלמידי דוקטורט:  ה. פ. בייקר, Andrew Forsyth, שרלוט סקוט 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1852)  מדליית דה מורגן (1884)  המדליה המלכותית (1859)  מדליית קופלי (1882)  קצין בלגיון הכבוד  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  Susan Moline (8 בספטמבר 1863–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  Henry Cayley, Mary Cayley 
 
ארתור קֵיילי (באנגלית: Arthur Cayley;‏ 16 באוגוסט 1821 בריצ'מונד, סארי - 26 בינואר 1895 בקיימברידג' אנגליה) היה מתמטיקאי בריטי.
כילד, נהג קיילי לפתור בעיות מתמטיות מסובכות להנאתו. הוא למד בטריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג' בעיקר שפות כגון: יוונית, צרפתית, גרמנית ואיטלקית בנוסף ללימודי המתמטיקה. קיילי עבד כעורך דין במשך 14 שנים.
קיילי הגה את ההגדרה המודרנית לחבורה בתור קבוצה עם פעולה בינארית המקיימת אקסיומות מסוימות. עד אז העיסוק היה קונקרטית בחבורות של תמורות. משפט קיילי מראה כי ההגדרה המודרנית המופשטת של קיילי שקולה להגדרה הקונקרטית באמצעות תמורות.
אותות הוקרה

המדליה המלכותית לשנת 1859
מדליית קופלי לשנת 1882
מדליית מורגן לשנת 1884
חבר החברה המלכותית של לונדון
מכתש קיילי על הירח נקרא על שמו.