stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאסלו גראי
פעילותו המדעית

לאסלו גראי:
1. פיתח ובדק את המתודולוגיה והתיאוריה של "הפסיכולוגיה האלטרנטיבית" שקורט לוין פיתח בעבר בהתבסס על תוכנית מתודולוגית לפיה, בעקבות הדוגמה של הפיזיקה צריך להיפטר גם בפסיכולוגיה מדרך החשיבה האריסטוטלית, ולהחליף אותה במערכת חשיבה של גלילאו - תיאוריה, במסגרת המערכת התאורטית של לב ויגוצקי, שלפיה האדם מתייחס לאובייקטים הסביבתיים שלו כאל כלי וגם כאל אות. המתודולוגיה והתיאוריה של גראי מאפשרות להתמודד באופן אינטרדיסציפלינרי עם בעיות הנופלות בתחומים נפרדים של תפקיד והרגל שהפסיכולוגיה מסווגת שונה - או כלכלה, פילוסופיה או חקר המוח או מדע המדינה או חקר תרבות.
2. יישם גישה דו-מוקדית זו על השערת הצורך בחרות או ספציפית הצורך האנושי הבסיסי (SEAS), אשר מסבירה הן מה זהה לבעלי חיים ולבני אדם במבנה הצרכים והן מה מבדיל ביניהם. על פי ההשערה, ה-SEAS מפתח ומניע פעילות שמתבצעת על ידי אנשים בתיאום זה עם זה באופן שגוף הפעילות מורחב על ידי מכשירים מעשה ידי אדם ומערכת ההפעלה של האחרון מארגנת פרטים. לתוך מערכת תלויה הדדית. גראי פירש, בהתבסס על השערת SEAS, כיצד קורה לנוכח הופעתן וקיומן של נטיות היסטוריות, התייחסות לערכים אתיים ואסתטיים בציניות או בפנאטיות.
3. פיתח הלאה את ההשערה שלו לתיאוריה הנ"ל
4. יישם את התיאוריה שלו על עיבוד זהות חברתית והיסטורית
5. יישם את התיאוריה של המודרניזציה השנייה - ההיבט של ייצור וניצול משאבי אנוש כהון אנושי - בחקר יקומים שונים של תופעות המאה העשרים. :
פרסומיו > מונוגרפיות, כרכי מחקר

Személyiségdinamika és társadalmi lét (Akadémiai Kiadó, 1969)
Szabadságszükséglet és esztétikum (Akadémiai Kiadó, 1980)
Alkotáspszichológia felé: Esettanulmány József Attiláról – Doktori értekezés (MTA, 1988)
"…kis pénz –> kis foci"? Egy gazdaságpszichológia megalapozása (Magyar Közgazdasági Társaság, 1990)
"…elvegyültem és kiváltam": Társadalomlélektani esszé az identitásról (T-Twins, 1993 ISBN 963-7977-27-9)
Quo vadis, tovaris? A modernizáció útjáról és a rajta vándorló emberről, I–II. (Scientia Humana, 1995)
Gazdaságpszichológia: Egyetemi jegyzet (József Attila Tudományegyetem, 1996)
"…elvegyültem és kiváltam": Televíziós előadássorozat az identitásról, I–II. (Televideó)
Általános gazdaságpszichológia: Egyetemi tankönyv (JATEPress, 1997, ISBN 9634821979)
Emberi potenciál mint tőke: Bevezetés a gazdaságpszichológiába (Aula, 1998, ISBN 963-9078-45-X)
Sajtópszichológia (társszerző: Popper Péter; Bálint György Újságíró Akadémia, 1998)
Identitásgazdaságtan: Gazdaságpszichológia másképpen (Tas Kiadó, 2003, ISBN 963-206-449-6)
József Attila identitásai: Alkotáspszichológiai esettanulmány (MFFA, 2005, ISBN 963-219-733-X)
Gazdaságpszichológiai tanulmányok az egyetemről (OszK MEK, 2005)
Elméleti pszichológia (OszK MEK, 2005)
Globális rendszerváltás? Gazdaságpszichológiai megfontolások a válságról. Népszabadság Könyvkiadó, 2009, ISBN 9789639709805)
Theoretical psychology - - Теоретическая психология
Egyáltalán, minek nekünk gazdaságpszichológia? (Napvilág Kiadó, 2015), ISBN 9789633380833
Reconsidering Identity Economics – Human Well-Being and Governance. (N.Y: Palgrave Macmillan–forthcoming)
פרסומיו > פרסומיו הבין-תחומיים

פסיכולוגיה
חקר המוח
כלכלה
מדע המדינה ובדיקת ארגונים טוטליים
תרבות וחקר יוז'ף אטילה
פילוסופיה
מֶטָה-מדע וקיברנטיקה
הערות שוליים

↑  Маргит Кечки в Большой Советской Энциклопедии
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 629/1934. folyószáma alatt".
↑  "East-West Meeting" (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2008-06-10.
↑  "THE PARADOXES OF THE BOLSHEVIK-TYPE PSYCHO-SOCIAL STRUCTURE IN ECONOMY ("A bolsevik típusú totalitariánus struktúrák szívósságának eredete")" (באנגלית).
↑  "Another crisis in the psychology: A possible motive for the Vygotsky-boom".
↑  Garai László egyetemi tanár (Szegedi Tudományegyetem) alternatív pszichológiai irányzatának honlapja
↑  Kurt Lewin: Az arisztotelészi és a galileánus gondolkodásmód összecsapása a mai pszichológiában. In A mezőelmélet a társadalomtudományokban. Válogatott elméleti tanulmányok. Bp. Gondolat, 1972; 41-90. o.
↑  Lev Vygotsky Archive
↑  Диада Выготского и четвериада Рубинштейна (интервью с профессором Ласло Гараи) - Наши интервью. Вопросы философии. 2010:12. 36-43.
↑  Interview with Laszlo Garai on the Activity Theory of Alexis Leontiev and his own Theory of Social Identity as referred to the meta-theory of Lev Vygotsky. Journal of Russian and East European Psychology, vol. 50, no. 1, January–February 2012, pp. 50–64.
↑  Theoretical psychology - - Теоретическая психология
↑  Vö. "Az interdiszciplinaritásról és halmozott hátrányairól"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007374106505171  GND: 170508935  ISNI: 0000 0000 8013 587X  LCCN: n81062388  NKC: jo20191050231  SUDOC: 256937419  VIAF: 121386379   WorldCat (עם VIAF): 121386379
לואיס לאל

לואיס לאל דוס אנחוס (בפורטוגזית: Luís Leal dos Anjos; נולד ב-29 במאי 1987) הוא כדורגלן מסאו טומה ופרינסיפה המשחק בסול דה אמריקה בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

לאל התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ארנטלה, ממנה עבר לספורטינג ליסבון ומשם לקווה דה פיאדאדה, ממנה המשיך לקבוצה הבוגרת. בקיץ 2008 חזר לספורינג CP ששיחקה אז בליגה הפורטוגזית הרביעית. בהמשך, לאל שיחק במוריירנסה, אשטוריל, לייריה ואז חזר לאשטוריל, כאשר בכל קבוצה שיחק עונה אחת.
בינואר 2014 עזב לראשונה את פורטוגל וחתם באל-אהלי מליגת העל הסעודית. בסיום העונה חתם באל-איתיחאד כלבה ממנה הושאל בינואר לגזיאנטפספור.
ב-18 ביוני 2015 חתם לשנתיים באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. ב-22 באוגוסט 2015 שיחק את משחק הליגה היחידי במדי אפואל בו כבש צמד בניצחון 1-5 נגד ארמיס ארדיפו. 8 ימים לאחר מכן, חזר לפורטוגל הושאל לבלננסש עד לסיום העונה.
ב-26 בינואר 2016 לאל חתם בסרו פורטניו מליגת העל הפרגוואית. ב-1 בספטמבר 2016 חתם באל-פתח.
בינואר 2017 חתם בצ'יאפס. ב-7 באוגוסט 2017 חתם בניואל'ס אולד בויס מליגת העל הארגנטינאית.
ב-29 באוגוסט 2020, לאל חתם בטיחואנה.
ב-21 בינואר 2021, לאל חתם בסול דה אמריקה מליגת העל הפרגוואית.
ב-1 בינואר 2022, עבר לאל בהעברה חופשית לגואבירה מונטרו מליגת העל הבוליביאנית.
קריירה בינלאומית

לאל שנולד בפורטוגל, החליט לייצג את נבחרת סאו טומה ופרינסיפה. ב-16 ביוני 2012 לאל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד סיירה לאון במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2013.
ב-13 ביוני 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 7-1 לכף ורדה.
לוקיוס אמיליוס פאולוס מקדוניקוס

ערך זה עוסק במצביא רומי. אם התכוונתם לאביו של אדם זה שהיה קונסול במאה ה-3 לפנה"ס, ראו .
לוקיוס אמיליוס פאולוס מקדוניוס (בלטינית: Lucius Aemilius Paulus Macedonicus;‏ 229–160 לפנה"ס) היה מדינאי ומצביא רומי. היה בנו של הקונסול לוקיוס אמיליוס פאולוס אשר נוצח ונהרג בקרב קאנאי בשנת 216 לפנה"ס.
שימש כקונסול בשנים 182–168 לפנה"ס והתפרסם בזכות ניצחונו המזהיר בקרב פידנה (168 לפנה"ס) אשר הביא לסיום המלחמה המוקדונית השלישית, וזיכה אותו בכינוי "מקדוניקוס". אחד מבניו אומץ על ידי בנו של פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס, נקרא מאז על שמו עם התוספת "אמיליאנוס" והתפרסם בזכות החרבתו את קרתגו.
ישראל באירוויזיון 2012

ישראל השתתפה באירוויזיון 2012 עם השיר Time שבוצע על ידי איזבו. השיר נבחר על ידי רשות השידור בבחירה פנימית לייצוג ישראל בתחרות הזמר של האירוויזיון, שהתקיימה בבאקו, בירת אזרבייג'ן.
השיר לא הצליח להעפיל לגמר והגיע למקום ה-13 עם 33 נקודות בחצי גמר ה-1.
לפני האירוויזיון > האפשרות לאי-השתתפות בתחרות

במאי 2011 פורסם שגמר תחרות האירוויזיון 2012 נקבע ל-26 במאי בערב חג השבועות.
באוגוסט 2011 אישרה רשות השידור את השתתפותה למרות הקשיים, בשל הגבול הפתוח של אזרבייג'ן עם איראן.
לפני האירוויזיון > בחירה פנימית

רשות השידור תכננה פורמט חדש לתחרות הקדם-אירוויזיון שיתקיים בינואר או בפברואר 2012, אך תוכנית זו בוטלה בינואר 2012 בשל בעיות תזמון.
רשימה של שמונה אמנים הוזמנה על ידי רשות השידור להגשת שירים לתחרות השנה. האמנים הבאים דיווחו ששלחו שיר:
מאיה בוסקילה
צביקה פיק
ולדי בלייברג
חן אהרוני
איזבו
האמנים הבאים הוזמנו על ידי רשות השידור, אך לא הגישו שיר:
כברה קסאי
קרולינה
רד בנד
ב-7 בפברואר 2012 הודיעה רשות השידור כי הוועדה לבחירת השיר לתחרות החליטה שלהקת איזבו תייצג את ישראל באירוויזיון 2012 עם השיר Time.
באירוויזיון > חצי גמר

ישראל הופיעה במחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, ההופעה ה-10 על הבמה ב-22 במאי 2012, אחרי פינלנד ולפני סן מרינו. ישראל קיבלה 33 נקודות והגיעה למקום ה-13 (הציבור העניק 16 נקודות והשיר הגיע למקום ה-16 והשופטים העניקו 72 נקודות והשיר הגיע למקום ה-9), ולכן לא הצליחה להעפיל לגמר ב-26 במאי.
באירוויזיון > חצי גמר > נקודות שהוענקו לישראל

| משולב קהל ושופטים> ציון | משולב קהל ושופטים> מדינות | משולב קהל ושופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  | 0 נקודות |
| 8 נקודות |  | 0 נקודות |
| 7 נקודות |  אוסטריה | 7 נקודות |
| 6 נקודות |  רוסיה | 6 נקודות |
| 5 נקודות |  הונגריה,  רומניה | 10 נקודות |
| 4 נקודות |  | 0 נקודות |
| 3 נקודות |  דנמרק,  פינלנד | 6 נקודות |
| 2 נקודות |  ספרד | 2 נקודות |
| נקודה אחת |  לטביה,  קפריסין | 2 נקודות |
| סך הכל | 9 מדינות | 33 נקודות |
באירוויזיון > חצי גמר > נקודות שישראל העניקה

| משולב קהל ושופטים> ציון | משולב קהל ושופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  רוסיה
10 נקודות:  קפריסין
8 נקודות:  רומניה
7 נקודות:  אירלנד
6 נקודות:  מולדובה
5 נקודות:  אלבניה
4 נקודות:  איסלנד
3 נקודות:  יוון
2 נקודות:  פינלנד
נקודה אחת:  שווייץ
סך הכל: 10 מדינות
באירוויזיון > גמר > נקודות שישראל העניקה

| משולב קהל ושופטים> ציון | משולב קהל ושופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  שוודיה
10 נקודות:  ספרד
8 נקודות:  אזרבייג'ן
7 נקודות:  רוסיה
6 נקודות:  רומניה
5 נקודות:  מולדובה
4 נקודות:  איטליה
3 נקודות:  קפריסין
2 נקודות:  יוון
נקודה אחת:  טורקיה
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

ישראל באירוויזיון
אירוויזיון 2012
הערות שוליים

↑  ערן בר-און, מסתמן: ישראל מחוץ לאירוויזיון 2012, באתר ynet, 23 במאי 2011
↑  מור לוי, אירוויזיון 2012: הקדם בוטל, הספיישלים בדרך, באתר ynet, 5 בינואר 2012
↑  אסף נבו, ‏השערוריה נמשכת: מחר ייבחר הנציג הישראלי לאירוויזיון, באתר ‏מאקו‏, 6 בפברואר 2012
↑  איזבו ייצגו את ישראל באירוויזיון, באתר nrg‏, 7 בפברואר 2012
1 2  Detailed voting results SF1
↑  Detailed voting results GF
כריסטינה המופלאה

| --- | --- |

 לידה:  1150 ברוסטם בלגיה.
 פטירה:  24 ביולי 1224 (בגיל 74 בערך) סן טרון, בלגיה 
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית
 חג:  24 ביולי
 פטרונית של:  חולי נפש, מטורפים, פסיכיאטרים
 
כריסטינה המופלאה (בלטינית: Christina Mirabilis, "כריסטינה של הנסים"; בהולנדית: Christina de Wonderbare) היא קדושה נוצרייה אשר חיה בפלנדריה (כיום בלגיה) בין השנים 1150–1224. נולדה בעיירה בְּרוּסְטֶם הסמוכה לסינט טרוידן שבפלנדריה. ידועה בעולם הנוצרי באמונתה וכן במעשי הצום האלימים שלה והאקסטזה הדתית אשר הייתה אוחזת בה. יומה הקדוש נקבע ל-24 ביולי.
מהלך חייה > ראשית חייה

כריסטינה המופלאה נולדה למשפחת איכרים. עד גיל 15 התייתמה משני הוריה. בגיל 21 (22 לפי מספר מקורות) סבלה ממספר מקרים של התפרצויות של מחלת הנפילה. לפי סיפור חייה, מצבה היה כה חמור שעדים להתקפים חשבו כי מתה. בעקבות כך כבר נערכה לוויה, אך במסגרת הטקס היא קמה, מלאה בחיות והדהימה את תושבי העיירה אשר היו עדים לאירוע.
מהלך חייה > מסעותיה של כריסטינה בעולם שמעבר

התדהמה התגברה בשעה ששמעו בני העיר את קורותיה בזמן עלפונה. היא טענה כי הייתה עדה לגן עדן, לגהנום וכן לכור המצרף. היא הוסיפה: ”ברגע שנשמתי נפרדה מגופי, היא התקבלה בקרב מלאכים אשר הובילו אותה למקום מאוד עגמומי, מלא לחלוטין בנשמות.” העינויים אשר עברו הנשמות במקום זה נראו לה כה מופרזים עד ש”בלתי אפשרי לראות היה את חיותם מפעם”. בהמשך ציינה כי ”ראיתי בין הנשמות רבים ממכירי”. דבר זה נגע בה עמוקות והיא שאלה את המלאך השומר שלה האם זה הגהנום אך נאמר לה שזהו כור המצרף. המלאך השומר שלה המשיך איתה במסעה והביא אותה לגהנום, שם זיהתה פעם נוספת מכרים מהעבר. כעת הועברה לגן העדן ואף נכחה בקרבתו של  ”היושב על הכס המלכות האלוהית” (ישו). בנוכחותו התייחסו אליה במבט אוהד, לדבריה, והיא אף הוסיפה כי חוותה אושר עילאי. בנוסף, נאמרו לכריסטינה המילים הבאות: ”ללא שום ספק יום אחד תשהי במחיצתי, אולם עכשיו, אני נותן לך את זכות הבחירה, האם ברצונך להשאר במחיצתי מעתה והלאה או שברצונך לחזור לארץ, להשלים משימה של צדקה וסבל. על מנת להעביר מלהבות כור המצרף את נשמות מכיריך, אלו אשר היוו לך השראה עם חמלה מרובה כל כך. עליך לסבול בשבילם על פני הארץ, עליך לשאת ייסורים נוראיים אולם אל לך למות מייסורים אלו. במעשיך אלו ובסבלך המתמשך, הדוגמה אשר תתני, לא רק שתעזרי למתים, המעשים אף יגרמו לחוטאים להפוך לצדיקים ולכפר על פשעיהם. אחרי שתסיימי את שלב זה בחייך, את תחזרי לכאן גדושה במעלותיך הטובות.” כריסטינה, בשומעה זאת, ”ראתה את היתרון הגדול לנשמות”. מבלי להסס, הסכימה לחזור לחיים ורגע אחרי כן כבר הייתה מחדש בחיים.
מהלך חייה > חזרת כריסטינה לעולם וחיי הסגפנות

כריסטינה סיפרה לסובבים אותה כי חזרה רק לשם רווחת נשמות המתים והחזרה בתשובה של החוטאים ואל לאף אחד לתמוהה על מעשי הסיגוף אשר היא הולכת לעבור או על אורח חייה מעתה והלאה. כריסטינה הוסיפה:”זה הולך להיות כל כך מופלא ששום דבר כמו זה לא נראה אי פעם”. סגפנות למען נשמות השוהים בכור המצרף והגהנום, נהיו מעתה והלאה עניין מרכזי בחייה. כריסטינה התחילה מיד בעבודה אשר האמינה כי נשלחה לבצע בידי האל וויתרה על כל נוחות בחייה. היא שינתה את אורח חייה, חיה בעוני מחפיר וללא בית או תנור. לא היה ברשותה שום רכוש פרטי והיא השתוקקה לכל דבר אשר יכול לגרום לה לסבל. על פי כרוניקות מתקופתה, היא השליכה עצמה לכבשנים בוערים, שם סבלה עינויים לפרקי זמן ממושכים בבכי מבעית. אך בשעה שהייתה יוצאת מהכבשן, לא הותירו הלהבות שום כוויה על גופה. בחורף טבלה במשך שעות וימים בנהר מקומי אשר היה קפוא. במקביל לטבילה הייתה מתפללת באדיקות לאל ומתחננת לרחמיו. היא הרשתה לעצמה להיסחף במורד הנהר עם הזרם לטחנה אשר בה, ”הגלגל סובב את גופה בצורה אשר היה קשה לראותה”, ועדיין לא סבלה מנקעים או עצמות שבורות. היא נרדפה על ידי כלבים אשר נשכו אותה וקרעו את בשרה. היא ברחה מהם לסבך הקוצים אך למרות שהייתה מכוסה בדם, חזרה ללא פצעים או צלקות.
מהלך חייה > מותה

כריסטינה מתה ב-1224 בגיל 74 מסיבות טבעיות.
הופעות של כריסטינה מחוץ לעולם הדת

סיפור חייה של כריסטינה היווה השראה לשירו של ניק קייב "Christina the Astonishing" מאלבומו Henry's dream.
המשוררות ג'יין דריוט ולזלי סונדרס סיפרו מחדש את סיפורה באוסף שלהם "כריסטינה המופלאה". הספר מאויר על ידי פיטר הי.
ספרות אודות כריסטינה הקדושה

Thomas de Cantimpré, The Life of Christina the Astonishing. Ed. Margot H. King. Toronto, 1999. ISBN 0-920669-44-1
Medieval Saints: A Reader. Ed. Mary-Ann Stouck. Toronto, 1999. ISBN 1-55111-101-2.
Jennifer M. Brown, Three Women of Liège: A Critical Edition and Commentary on the Middle English Lives of Elizabeth of Spalbeek, Christina Mirabilis, and Marie d'Oignies. Turnhout: Brepols, 2009. ISBN 9782503524719.
הערות שוליים

↑  Martyrologium Romanum (Libreria Editrice Vaticana, 2001 ISBN 88-209-7210-7)
↑  Draycott, Jane; Leslie Saunders; Peter Hay (ills.) (1998). Christina the Astonishing. Two Rivers Press. ISBN 978 1 901677 07 2. אורכב מ-המקור ב-2009-04-27. נבדק ב-2009-07-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437577505171  PLWABN: 9810600096205606  GND: 118904965  ISNI: 0000 0000 7992 7685  LCCN: n85049237  NKC: jx20100329001  NTA: 086683640  SUDOC: 132646919  VcBA: 495/116783  VIAF: 268386742   WorldCat (עם VIAF): 268386742
לוקיוס דומיטיוס אהנובארבוס (קונסול 54 לפנה"ס)

ערך זה עוסק בקונסול רומי בשנת 54 לפנה"ס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
לוקיוס דומיטיוס אהנובארבוס (בלטינית: Lucius Domitius Ahenobarbus) היה פוליטיקאי ומצביא רומי בולט בשלהי תקופת הרפובליקה. הוא נבחר לקונסול ונמנה עם ראשי סיעת האופטימאטים שהתנגדה ליוליוס קיסר.
שמו מוזכר לראשונה על ידי מרקוס טוליוס קיקרו כעד במשפטו של גאיוס ורס בשנת 70 לפנה"ס. בשנת 61 לפנה"ס נבחר לאיידיל קורולי, ונתפרסם על שום המשחקים הגלדיאטורים המפוארים שארגן. הוא נישא לפורקיה, אחותו של קאטו הצעיר, ותמך בקאטו במאבקו נגד השחיתות. התנגדותו לפופולרים הייתה כה עזה, עד כי הואשם על ידי קיסר בשנת 59 לפנה"ס בקשר לרצוח את גנאיוס פומפיוס, שהיה באותה עת בעל ברית של יוליוס קיסר בברית שנודעה בשם הטריומווירט הראשון.
אהנובארבוס נבחר לפראיטור בשנת 58 לפנה"ס, והעמיד עצמו לבחירה לכהונת הקונסול בשנת 55. כדי להתמודד עמו ועם שותפיו האופטימטים, התכנסו הטריאומווירים בלוקה. במהלך הוועידה הוחלט שפומפיוס ומרקוס ליקיניוס קראסוס יתמודדו לכהונת הקונסול והם אכן ניצחו את אהנובארבוס בשנת 55. הוא רץ פעם נוספת בשנת 54 והפעם הצליח להיבחר. עמיתו לקונסולאט היה אפיוס קלאודיוס פולכר. למרות רגשות הטינה שחש כלפי קיסר לא הצליח לעשות נגדו דבר.
בינתיים היחסים בין קיסר לפומפיוס החלו להתקרר, במיוחד אחרי מותה של יוליה, בתו של קיסר שהייתה אשתו האהובה של פומפיוס. אהנובארבוס ניצל את הקרע ההולך ומתפתח בין שני האישים וקשר עצמו לפומפיוס.
בשנת 52 היה אחראי על ניהול המשפט נגד טיטוס אניוס מילו באשמת רצח פובליוס קלודיוס פולכר. בשנת 50 ניסה להתמודד לכהונת האוגור, אך הפסיד לבן חסותו של קיסר, מרקוס אנטוניוס.
בשנת 49 לפנה"ס, נשלח לגאליה כמושל מטעם הסנאט, אך בדרך פגש בקיסר שחצה את הרוביקון. אהנובארבוס הפגין אומץ לב וציפה שאופטימטים נוספים יתמכו בו, אך אלה התמהמהו ובמיוחד פומפיוס שלא עשה דבר. צבאו של אהנובארבוס עבר לצדו של קיסר ואהנובארבוס עצמו נאלץ להיכנע. קיסר הפגין את מידת הקלמנטיה המפורסמת שלו ולא פגע בו לרעה. למרות היחס הטוב שקיבל מידיו של קיסר הוא המשיך במאבק נגדו והצטרף לצבא פומפיוס ביוון. אהנובארבוס תמך במדיניות תקיפה וקיצונית נגד תומכיו של קיסר ונגד הסנאטורים שנותרו נייטרליים במאבק. הוא נפל בקרב פרסלוס, לפי הנאום הפיליפי השני של קיקרו היה זה אנטוניוס שהרגו.
לאסלו גיארמטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באפריל 1921 בלשגיארמט, הונגריה 
 פטירה:  1 בספטמבר 1980 (בגיל 59) מדריד, ספרד 
 שם לידה:  Grosz László 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1949) 
 
לאסלו גיארמטי, (במקור גרוס, בהונגרית: Gyarmati László;‏ בלשגיארמט, 18 באפריל 1921 – מדריד, 1 בספטמבר 1980) היה רוקח יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, דוקטורנט למדעי הכימיה (1970), חבר באקדמיה ההונגרית למדעים.
קורות חיים

לאסלו גרוס נולד במשפחה יהודית כבנם של מור (מוריץ) גרוס (1890–1944), קמעונאי וסוכן, ושל ארז'בט זינגר (1892–1944). שני הוריו גורשו למחנות ריכוז והשמדה (כנראה לאושוויץ) ונרצחו בשואה. לאסלו סיים את לימודיו התיכוניים בעיר הולדתו. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא נלקח למחנות שירות העבודה בחזית המזרחית (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ולאחר מכן בדצמבר 1944 גורש למחנה ריכוז באוסטריה (קרוב לוודאי למאוטהאוזן). הוא שרד ובתום המלחמה הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת פטר פאזמאן בבודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תעודת רוקחות ב-1949. לאחר מכן עבד במכון למחקר פרמצבטי, שם היה אחראי למחקר הקשור למורפין, של ייצור המורפין ושל בידוד האלקלואיד המשני שלו. שם הקים, במסגרת המכון, קבוצת טכנולוגיה פרמצבטית. בשנת 1955 הפך לקצין מקצועי של צבא העם ההונגרי בדרגת סגן אלוף ועבד במכון המחקר של הצבא. הוא גם לימד בבית הספר לקציני רפואה. בשנת 1957, הוא קיבל תואר בהנדסה כימית במחלקה. לכימיה רפואית של אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה (בשנת 1960 קיבל את התואר הדוקטורט ברוקחות באוניברסיטת זמלווייס. בין 1962 לבין 1965, הוא היה חבר של ועדת ההסמכה המדעית של האקדמיה ההונגרית למדעים. ב-1967 סיים את לימודיו בהנדסת בכימיה גרעינית. בשנת 1970 הוענק לו התואר דוקטור במדעי הכימיה עם עבודת הגמר שלו "נתונים לניתוח טוקסיקולוגי ותרופתי של אלקלואידים ותרכובות דמויות אלקלואידים". בשנת 1971 מונה לפרופסור במכון לרוקחות, הפקולטה לרוקחות, באוניברסיטת זמלווייס למדעי הרפואה (SOTE).
מאוחר יותר הפך לסגן דקאן הפקולטה לרוקחות. הכנסת לימודי הביופארמה לאוניברסיטה, וכן ההוראה והמחקר של צמחי מרפא קשורים לשמו. בנוסף לפעילותו המדעית, הוא היה אחד מעורכי כתבי העת Acta Pharmacatica Hungarica וכתב העת "רוקחות".
משפחתו

אשתו משנת 1946 הייתה יוליה קובאץ'.
ילדיהם: ז'וז'אנה גיארמטי ואישטוואן גיארמטי.
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Gergely András (2001). Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest: Makkabi. (אנדראש גרגיי. לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט: הוצאת מכבי (2001))
"Gyarmati László". כתב העת רופא צבאי. 32 (3–4). 1980.
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Kozák Péter (2013). "Gyarmati László". nevpont.hu. נבדק ב-2021-08-20. (פטר קוזאק: לאסלו גיארמטי ב"נקודת שם")
Szederjesi Cecília (2006). Senkiföldjén. Adatok, források, dokumentumok a Nógrád megyei zsidóság holocaustjáról. Balassagyarmat. (צציליה סדריישי, ארפאד טייקוויצ'קה: בשטח הפקר. נתונים, מקורות, מסמכים על שואת יהודי מחוז נוגראד (2006)
הערות שוליים

↑  "Meghalt Gyarmati László egyetemi tanár". Magyar Nemzet. 1980-09-10. נבדק ב-2021-08-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8018 0216  LCCN: n79086005  VIAF: 11125624   WorldCat (עם VIAF): 11125624
לוקיוס הראשון

לוקיוס הראשון (בלטינית: Lucius I; מת ב-5 במרץ 254) היה אפיפיור בין השנים 253 ו-254.
חייו

לוקיוס עלה לכס האפיפיור בקיץ שנת 253, אחרי הגלייתו ומותו של האפיפיור הקודם, קורנליוס. דבר לא ידוע על חייו עד בחירתו. לפי "ספר האפיפיורים" הוא נולד ברומא ושם אביו היה פורפיריוס, אך לא ידוע מאין נשאב מידע זה. בעת עלותו לכס האפיפיור עדיין נרדפו הנוצרים וגם לוקיוס עצמו גורש מרומא, אך עם עלות הקיסר ולריאנוס לשלטון הותר לו לשוב לעיר, אירוע שקיפריאנוס מתאר כהתרחשות פלאית ומעודד את לוקיוס להמשיך בהתמודדות מול הנובטינים ונובטיוס, האפיפיור הנמשח השני בעיר. לוקיוס, כקודמו, נקט אף הוא גישה מתונה ביחס לנוצרים שהמירו דתם בעת הרדיפות ועתה שאפו לחזור לנצרות.
לפי "ספר האפיפיורים" מת לוקיוס מות קדושים כאשר ראשו נערף בתקופת הרדיפות של הקיסר ולריאנוס, אך אגדה זו מקורה בטעות. ידוע גם כי ולריאנוס גילה בתחילת כהונתו יחס אוהד לנוצרים והצו הראשון שלו נגד הנוצרים הופיע רק בשנת 257, הרבה אחרי מותו של לוקיוס. גם הסיפור כאילו הסמיך לוקיוס בדרך אל מותו את יורשו, סטפנוס הראשון הוא זיוף מאוחר יותר.
לואיס לאקאז'ה פו

לואיס אלברטו לאקאז'ה פו (בספרדית: Luis Alberto Lacalle Pou;‏ נולד ב-11 באוגוסט 1973) הוא עורך דין ופוליטיקאי אורוגוואי המכהן כנשיא אורוגוואי (אנ'), החל מ-1 במרץ 2020. פו הוא הנשיא הצעיר ביותר שנבחר באורוגוואי.
ביוגרפיה

נולד במונטווידאו, אביו הוא הנשיא לשעבר לואיס אלברטו לאקאז'ה (1990–1995) ואמו היא הסנאטורית ג'ולין פו (אנ'). סיים תואר במשפטים באוניברסיטה הקתולית של אורוגוואי (אנ').
לאקאז'ה נבחר לראשונה לקונגרס האורוגוואי בגיל 26 בלבד. בשנת 2014 התמודד לראשונה בבחירות לנשיאות אך שהפסיד למועמד מפלגת השלטון טאבארה ואסקס. לאחר שהפסיד בבחירות הקודמות, הוא נבחר לסנאטור ונערך להתמודדות נוספות על התפקיד.
ב-1 במרץ 2020 ניצח לאקאז'ה בבחירות לתפקיד נשיא אורוגוואי מטעם מפלגת האופוזיציה השמרנית של אורוגוואי. לפי תוצאות לא רשמיות, לאקאז'ה קיבל 48.7% מהקולות, בעוד שיריבו בסיבוב המכריע שנערך סיים עם 47.5%. פער הקולות בין השניים היה 28,666 בלבד.
לאקאז'ה נחשב כשמרן ומטרת מדיניותו הכלכלית היא להטיב עם המגזר העסקי. במסגרת הבחירות הוא הבטיח להתניע מחדש את הכלכלה, תוך שהוא מותח ביקורת על "ההוצאות הפזיזות" של ממשלות השמאל קודמות. בקמפיין הוא אמר שיפרוס השוטרים נוספים ברחובות, ויטפל ביוקר המחיה תוך נקיטת אמצעי צנע.
עמדותיו > יחסו לישראל

באוגוסט 2023 הכריז לאקאז'ה פו על כוונתו לפתוח משרד דיפלומטי בירושלים.
הערות שוליים

↑  רויטרס‏, אחרי 15 שנות שלטון שמאל: מועמד הימין ניצח בבחירות לנשיאות אורוגוואי, באתר וואלה, 30 בנובמבר 2019
↑  בשורה: אורגוואי הודיעה על כוונתה לפתוח משרד דיפלומטי בישראל, באתר עכשיו 14, 16 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810587794605606  GND: 140158359  ISNI: 0000 0004 9796 8623  LCCN: no2017016920  SUDOC: 24911397X  VIAF: 314148704188936931716   WorldCat (עם VIAF): 314148704188936931716 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אורוגוואי ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כיכר סירן

| --- | --- |
מבט על כיכר סירן 2010
מבט על כיכר סירן 2010
 מידע כללי
 על שם:  סירן, עיר בצרפת
 הקמה
 תקופת הבנייה:  1962–?
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:   חולון
 רחובות מסתעפים:  רחוב אילת, רחוב קדושי קהיר, רחוב ההסתדרות
 קואורדינטות:  32°01′08″N 34°45′53″E﻿ / ﻿32.018885915852°N 34.764666071341°E﻿ / 32.018885915852; 34.764666071341
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) כיכר סירן  (למפת גוש דן רגילה) כיכר סירן  (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כיכר סירן  (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כיכר סירן    he כיכר סירןhe כיכר סירןמפת  __ חולון (in English: Holon)  __ אזור (in English: Area) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) ממזרח ומדרום: __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion) ממערב: __ בת ים (in English: Bat Yam)  ^ כיום שטחי מקוה ישראל (in English: Mikveh Israel) הם חלק מפארק אריאל שרון   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר סירן היא כיכר עירונית הנמצאת בחולון, במפגשו של רחוב אילת עם הרחובות קדושי קהיר וההסתדרות. הכיכר קרויה על שם העיר סירן בצרפת, אשר לחולון יש עימה ברית ערים תאומות. הכיכר מוגדרת כאתר לשימור ונמצאת בשכונת נאות רחל.