stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולדאס מיקאנס
השתתפות בתחרויות

בשנת 1930 ניצח מיקאנס באליפות אסטוניה השלישית שהתקיימה בטאלין. בשנת 1931 חלק מקום 2–5 באליפות הראשונה של המדינות הבלטיות שהתקיימה בקלייפדה (בתחרות ניצח יצחק ויסטנייצקי). בשנת 1931 היגר מיקאנס מאסטוניה לליטא. בשנת 1934 ניצח מיקאנס בדו-קרב את פובילס ואיטוניס 6-2. בשנת 1935 הגיע למקום העשירי בתחרות לודז' (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר). באותה שנה ניצח בדו-קרב את יצחק ויסטנייצקי. בשנת 1936 ניצח מיקאנס באליפות ליטא. בשנת 1937 ניצח בדו-קרב את פובילס ואיטוניס 5.5-4.5. בשנת 1937 הגיע למקום העשירי בתחרות קמרי, אך ניצח את אלוף העולם בשחמט אלכסנדר אלכין  את סבלי גריגורייביץ' טרטקובר  ואת גדעון סטולברג . בתחרות הייסטינגס 1937/38 הגיע למקום השישי בתוצאה החריגה +5 -4 =0 . בתחרות זו ניצח בין היתר את ויליאם פיירהורסט , את ולדימיר פטרוב , את ג'ורג' אלן תומאס  ואת סאלו פלור
.
בשנת 1938 ניצח בדו-קרב את פובילס ואיטוניס 3–9. בשנת 1939 הגיע למקום השלישי בתחרות רוסריו (ניצח: ולדימיר פטרוב). באותה שנה הגיע למקום הרביעי בתחרות קמרי (ניצח: סאלו פלור).  בין ניצחונותיו בתחרות זו על יפים בוגוליובוב
אזרח סובייטי

ליטא סופחה לברית המועצות ב־1940 במהלך מלחמת העולם השנייה בהתאם לסעיפים הסודיים של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. בספטמבר אוקטובר 1940 חלק מיקאנס מקום 13–16 באליפות ה-12 של ברית המועצות שהתקיימה במוסקבה. בתחרות זו ניצח מיקאנס את מיכאל בוטביניק  ואת גריגורי לבנפיש . 
בשנת 1941 הגיע למקום השלישי באליפות גאורגיה הרביעית. 
בפברואר מרץ 1942 חלק מקום 3–6 בתחרות מוסקבה. במרץ אפריל 1942 חלק מקום 4–7 בתחרות סברדלובסק. ביולי אוגוסט 1942 חלק מקום 3–5 בתחרות קוביצ'ב. בשנת 1944 ניצח מיקאנס באליפות גאורגיה החמישית שהתקיימה בטביליסי. למקום העשירי, הצנוע, בתחרות זו הגיע אלוף העולם לעתיד טיגראן פטרוסיאן שהיה אז בן 15. 
 
באותה שנה ניצח דו-קרב מול לובלינסקי 6–8. בשנת 1944 חלק מקום 5–6 באליפות ה-13 של ברית המועצות שהתקיימה במוסקבה. 
ביולי 1945 ניצח מיקאנס בתחרות קאונס (האליפות ה-13 של ליטא). 
באוקטובר נובמבר 1945 ניצח באליפות הארצות הבלטיות שהתקיימה בריגה. ביוני יולי 1946 הגיע מיקאנס למקום השלישי באליפות הארצות הבלטיות שהתקיימה בווילנה (ניצחו: יצחק ויסטנייצקי ויורי אברבך). באותה שנה הגיע שני באליפות גאורגיה השביעית שהתקיימה בטביליסי (ניצח: פאול קרס). 
 בשנת 1947 הגיע למקום השני באליפות ה-13 של בילורוסיה שהתקיימה במינסק. 
בשנת 1948 סיים בתיקו דו-קרב עם ראשיד נז'מטדינוב 7-7.
אלוף ליטא

מיקאנס ניצח במספר אליפויות ליטא שהתקיימו בווילנה. בשנת 1947 הוא ניצח באליפות ה-14 (לפי ספירה אחרת השלישית) עם 11.5/13  לפני דוד ברונשטיין, אלכסנדר טולוש ויצחק ויסטנייצקי. בשנת 1948 ניצח באליפות ה-15 עם 12/15 
. בשנת 1949 הגיע למקום השלישי עם 12/16 (ניצחו: רטמיר חולמוב ויצחק ויסטנייצקי).. בשנת 1951 הגיע למקום החמישי בתחרות (ניצח: רטמיר חולמוב).  בשנת 1952 חלק מקום 2–4 עם 9.5/13, מחצית הנקודה אחרי מנצח התחרות רטמיר חולמוב, שאותו ניצח מיקאנס במפגש בין השניים.  בשנת 1953 הגיע מיקאנס למקום השישי עם 11/17.  בשנת 1954 הגיע למקום השני עם 12.5/16 נקודה אחרי המנצח יצחק ויסטנייצקי שאותו ניצח מיקאנס במפגש בין השניים. 
 בשנת 1955 הגיע למקום השלישי עם 10.5/15 . בשנת 1957 הגיע למקום השני עם 13/16, נקודה אחרי המנצח רטמיר חולמוב . בשנת 1958 חלק מקום 2–4 עם יצחק ויסטנייצקי וצ'וקאייב עם 11/15 אחרי המנצח רטמיר חולמוב עם 13.5/15. 
 בשנת 1959 הגיע מיקאנס למקום השלישי עם 12/16 אחרי המנצחים רטמיר חולמוב ויצחק ויסטנייצקי עם 13/16.  בשנת 1960 חלק מקום 3–4 עם 6/11 אחרי המנצח רטמיר חולמוב והמקום השני יצחק ויסטנייצקי. 
בשנת 1961 ניצח מיקאנס בתחרות עם 9.5/13 ללא הפסד 
בשנת 1963 הגיע למקום השני עם 10/15 (ניצח: מסלוב עם 11/15). 

בשנת 1964 ניצח מיקאנס עם 9/12

בשנת 1965 חלק מיקאנס את המקום 1–2 עם 9/13 
ובשנת 1967 חלק מקום 2–3 עם 6.5/9 לאחר בוטנוריוס 7.5/9. 
בשנת 1968 חלק מקום 1–2 עם 10/14, ללא הפסד, עם בוטנוריוס. 
בשנת 1969 חלק מקום 4–6 עם 9.5/15 עם הפסד בודד לבוטנוריוס 
בשנת 1985, בהיותו בן 75 השתתף שוב מיקאנס באליפות ליטא והגיע למקום ה-14 עם 4/15 תוך חילוץ תיקו ממנצח התחרות.
תחרויות נוספות

בשנת 1954 ניצח מיקאנס בתחרות מרובעת שהתקיימה בווילנה. מיקאנס הקדים את רטמיר חולמוב, יצחק ויסטנייצקי וויאצ'סלאב רגוזין. בשנת 1955 חלק מקום 3–6 בתחרות פרנו (ניצח: פאול קרס). בשנת 1959 הגיע למקום השני עם 11/13 בתחרות ריגה (המנצח: אלוף העולם לעתיד בוריס ספסקי עם 11.5/13).
בשנת 1960 חלק את מקום 4–5 בתחרות פרנו (אליפות הארצות הבלטיות)  
בשנת 1961 ייצג את ליטא בלוח הראשון בתחרות הגוש המזרחי מול נבחרות לטביה ומזרח גרמניה. קבוצת ליטא זכתה במקום השני. מיקאנס ניצח את אייברס גיפסליס מלטביה בהתמודדות האישית ביניהם.
בשנת 1964 חלק מקום 2–4 בתחרות פארנו (אליפות הארצות הבלטיות) אחרי איוו ניי. בשנת 1965 ניצח מיקאנס באליפות הארצות הבלטיות. בשנת 1971 הוא ניצח בתחרות שהתקיימה בלובלין.
פיד"ה העניקה למיקאנס תואר אמן בינלאומי בשנת 1950 והוא קיבל דרגת רב אמן לשם כבוד בשנת 1987.
מיקאנס שימש כשופט בדו-קרב על אליפות העולם בין אנטולי קרפוב לגארי קספרוב בשנת 1985.
חידושים בפתיחה

על שמו מכונה הסתעפות חריפה בהגנת בנוני "הסתעפות מיקאנס". המסעים הם 1. ד4 פו6 2. ג4 ג5 3. ד5 ה6 4. פג3 ה:ד5 5. ג:ד5 ד6 6. ה4 ז6 7. ו4 רז7 8. ה5.
על שמו מכונה הסתעפות בפתיחה הנימצו הודית: . ד4 פו6 2. ג4 ה6 3. פג3 רב4 4. מהד3
הסתעפות מיקאנס בפתיחה הנימצו הודית
כמו כן פיתח הסתעפות הנקראת הסתעפות פלור-מיקאנס בהגנה האנגלית 1. ג4 פו6 2. פג3 ה6 3. ה4.
הסתעפות פלור-מיקאנס בהגנה האנגלית
זמביא

| --- | --- |

קונוס עם חריטה של זמביא, הקונוס נמצא באוסף המוזיאון של אוניברסיטת שיקגו.
 השקפה דתית:  הדת המסופוטמית 
 
זַמבַּיא (תעתיק פונטי: d}za-am-bi-ia}) היה מלך איסין, על פי הכרונולוגיה הנמוכה הוא שלט בין השנים 1774 לפנה"ס - 1772 לפנה"ס לערך, ואילו על פי הכרונולוגיה התיכונה הוא שלט בין השנים 1837-1834 לפנה"ס לערך, על פי ספרם של וסרמן ובלוך הוא שלט בין השנים 1830 - 1828 לפנה"ס. היה המלך ה-11 של ממלכת איסין.
ביוגרפיה

על פי רשימת המלכים השומרית זמביא שלט במשך 3 שנים. הוא שלט במקביל למלך לרסה סין-איקישם. שנת שלטונו החמישית והאחרונה של סין-איקישם מציינת את ניצחונו של האחרון על זמביא: "שנה שבה צבא (ארץ) עילם (וזמביא (מלך איסין),) נוצחו על ידי מבאות," כתובת זו מרמזת על ברית בין איסין ועילם כנגד לרסה.
בשנת שלטונו הראשונה הוא שלט למשך מספר חודשים על העיר הקדושה ניפור.
כיום ידועה לנו רק כתובת מלכותית אחת אשר נשארה אחרי זמביא, הכתובת חרוטה על גבי קונוס וכיום היא נמצאת באוסף מוזיאון המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו: "הרועה הדואג לעיר ניפור, האיכר המביא פשתה תמירה ושעורה למקדש דוראנכי (בניפור), הספק המהימן הממלא את חצר המקדש אגלמח (באיסין) בשפע דברים דברים שונים, מלך שומר ואכד, בן זוגה הנבחר של האלה איננה, אהוב האל אנליל והאלה נין-איסינה (גבירת איסין)".
ראו גם

רשימת המלכים השומרית
לקריאה נוספת

נתן וסרמן ויגאל בלוך, האמורים: מסופוטמיה בראשית באלף השני לפנה"ס, כרמל, 2019
הערות שוליים

1 2  וסרמן ובלוך, עמ' 130
↑  Friberg, J. (2007). The Beginning and the End of the Sumerian King List. In: Friberg, J. (eds) A Remarkable Collection of Babylonian Mathematical Texts. Sources and Studies in the History of Mathematics and Physical Sciences. Springer, New York, NY. https://doi-org.ezproxy.bgu.ac.il/10.1007/978-0-387-48977-3_9
↑  התרגום מצוטט מתוך ספרם של וסרמן ובלוך, עמ' 130
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'ואן סגרה

ז'ואן סגרה אי אירצ'טה (בקטלאנית: Joan Segarra i Iracheta;‏ 15 בנובמבר 1927 – 3 בספטמבר 2008) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בברצלונה החל מתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 ועד אמצע שנות ה-60. הוא מבין השחקנים עם מספר ההופעות הגבוה ביותר בהיסטוריית המועדון. סגרה שיחק בעיקר בעמדות ההגנה, אך יכול היה לשחק גם בקישור. התכונות הבולטות בו היו ראיית המשחק שלו והמשחק ההוגן שלו.
קריירה כשחקן > נבחרת ספרד

במקביל לדרכו בברצלונה, היה סגרה שחקן פעיל בנבחרת ספרד. את הופעת הבכורה במדיה ערך במשחק ידידות נגד נבחרת שוודיה ב-17 ביוני 1951 שהסתיים בתיקו מאופס. הוא השתתף במשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1954 נגד נבחרת טורקיה, אך זו גברה על ספרד ועלתה במקומה למונדיאל. לאחר מכן לקח חלק במשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1958 נגד נבחרות סקוטלנד ושווייץ, אך נבחרתו סיימה במקום השני ולא העפילה לטורניר הגמר.
סגרה שיחק גם בשני משחקי נבחרתו במוקדמות יורו 1960 נגד פולין, שהיוו למעשה שמינית גמר הטורניר. סגרה סייע לנבחרתו לנצח בשניהם ולעלות לרבע הגמר, אך מכיוון שהנבחרת סרבה לנסוע לברית המועצות, היא הפסידה טכנית. בהמשך, ביולי 1960, פתח בסדרה של 4 משחקי ידידות על אדמת אמריקה הדרומית, אחד אצל פרו, שניים אצל צ'ילה ואחרון אצל ארגנטינה. סגרה אמנם לא לקח חלק באף משחק במוקדמות מונדיאל 1962, אך הוא זומן לסגל הנבחרת לטורניר הגמר שנערך בצ'ילה. הוא אף פתח במשחק הראשון של שלב הבתים, הפסד 1 - 0 לצ'כוסלובקיה. היה זה משחקו ה-25 והאחרון במדי נבחרת ספרד.
בנוסף למשחקיו בנבחרת ספרד, שיחק במדי הנבחרת הלא רשמית של קטלוניה ב-3 משחקי ידידות במהלך שנות ה-50.
קריירה כמאמן

לאחר פרישתו ממשחק ב-1964 המשיך סגרה את קשריו עם המועדון. תחילה שימש כמאמן במערכת הנוער של המועדון. ב-1972 הלך לאמן את מועדון נעוריו וילפרנקה למשך עונה אחת. בהמשך אימן מספר קבוצות קטנות בקטלוניה ובאיים הבלאריים כפיגרס ומהונס. ב-1977 מונה לעוזר המאמן בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, שהייתה אז בליגה השלישית. כעבור שנתיים מונה למאמן הראשי של הקבוצה, ובמהלך העונה הבודדת שלו כמאמנה היא סיימה במקום ה-14 בביתה.
באמצע עונת 1979/1980 פוטר ז'ואקים ריפה מתפקיד אימון הקבוצה הבוגרת ומונה במקומו הלניו הררה, מי שהיה מאמנו של סגרה בסוף שנות ה-50 בברצלונה. סגרה הצטרף אליו כעוזרו עד לסוף העונה.
ב-3 בספטמבר 2008, בגיל 80, נפטר סגרה לאחר התמודדות עם מחלה ממושכת.
תארים > כשחקן

אליפות ספרד (4): 1951/1952, 1952/1953, 1958/1959, 1959/1960
גביע הספרדי (6): 1950/1951, 1951/1952, 1952/1953, 1956/1957, 1958/1959, 1962/196
קופה אבה דוארטה (2): 1952, 1953
גביע ערי הירידים (2): 1955/1958, 1958/1960
הגביע הלטיני (1): 1952
וילהלם גוסטלוף (אונייה)

| --- | --- |
"וילהלם גוסטלוף" כאוניית בית-חולים, 1939
"וילהלם גוסטלוף" כאוניית בית-חולים, 1939
 דגם של "וילהלם גוסטלוף" באנדרטת הזיכרון בלבואה (Laboe)
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית נוסעים
 צי:  קריגסמרינה 
 דגל הצי:  
 חברת ספנות:  ארגון חזית העבודה הגרמנית באמצעות חברת הספנות המבורג סוד
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  בלום את פוס
 תחילת הבנייה:  1 באוגוסט 1936
 הושקה:  5 במאי 1937
 תקופת הפעילות:  15 במרץ 1938 – 30 בינואר 1945 (6 שנים)
 אחריתה:  הופקעה על ידי הקריגסמרינה ב-1 בספטמבר 1939; הוסבה לאוניית בית-חולים ב-20 בנובמבר 1940, טורפדה וטבעה ב-30 בינואר 1945
 מיקום:  55°04′N 17°25′E﻿ / ﻿55.07°N 17.41°E﻿ / 55.07; 17.41
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  1,200 טונות
 תפוסה:  25,484 טון תפוסה (ברוטו)
 אורך:  208.50 מטרים
 רוחב:  23.59 מטרים
 שוקע:  4.8 מטרים
 נתונים טכניים
 מהירות:  15.5 קשרים (29 קמ"ש)
 גודל הצוות:  417 אנשי צוות (כאוניית נוסעים), 173 אנשי צוות (כאוניית בית חולים), 1,465 נוסעים (מתוכנן)
 מספר נוסעים:  1,463 
 טווח שיוט:  12,000 מייל ימיים במהירות 15 קשרים
 גובה התרנים:  56 מטרים מהשדרית
 הנעה:  4 מנועי דיזל מתוצרת MAN, בהספק 9,500 כוחות סוס
 צורת הנעה:  2 מדחפים ארבעה-להביים
 
אשקף (חלון) שנמשה מטרופת האונייה ב-1988
"וילהלם גוסטלוף" (בגרמנית: Wilhelm Gustloff) הייתה אוניית נוסעים של צי המלחמה של גרמניה הנאצית. היא הוטבעה במימי הים הבלטי ב-30 בינואר 1945, בשלהי מלחמת העולם השנייה, על ידי צוללת הצי הסובייטי S-13 עליה פיקד אלכסנדר מרינסקו. בהפלגה זו הובילה האונייה פליטים גרמנים וחיילים מן הצבא והצי, שפונו ממזרח פרוסיה לאחר כיתורה על ידי הצבא הסובייטי. על פי אחת ההערכות טבעו עם האונייה 9,343 נוסעים מתוך מעל 10,000 שהפליגו על סיפונה, מה שהופך את טביעתה לאסון הימי הגדול בהיסטוריה. האונייה נקראה על שם וילהלם גוסטלוף, מייסד ומנהיג סניף המפלגה הנאצית בשווייץ, שנורה למוות ב-1936 על ידי הסטודנט היהודי דוד פרנקפורטר.
תולדות האונייה

"וילהלם גוסטלוף" הייתה אוניית הנוסעים הראשונה שנבנתה במיוחד עבור "כוח באמצעות שמחה" (Kraft durch Freude, KdF), חברת-בת של "חזית העבודה הגרמנית" (בגרמנית: Deutsche Arbeitsfront ,DAF). הארגון הוקם כדי להעניק לפעילי המפלגה הנאצית, לפועלים גרמנים ולמשפחותיהם, פעילויות נופש ותרבות, בכללן קונצרטים, הפלגות נופש ועוד. עד אביב 1939 הייתה "וילהלם גוסטלוף" אוניית הדגל של KdF; אחר כך שירתה את צורכי הורמאכט והקריגסמרינה (צי המלחמה הגרמני).
בקיץ 1939 גויסה האונייה להחזרת חיילי לגיון הקונדור מספרד לאחר ניצחון הכוחות הלאומניים של פרנקו במלחמת האזרחים בספרד. מספטמבר 1939 עד נובמבר 1940 שירתה כאוניית בית-חולים; במשימתה הראשונה בים הבלטי היא הובילה 650 חיילים פולנים פצועים.
ב-20 בנובמבר 1940 הוחל בפירוק הציוד הרפואי מן האונייה, והיא נצבעה מחדש באפור – צבעם התקני של כלי השייט בצי המלחמה, במקום הלבן-ירוק, צבע הזיהוי שלה כאוניית בית-חולים. בשל ההסגר הימי הבריטי על חופי גרמניה היא לא יכלה לצאת לים הפתוח, לכן שימשה למגורי כ-1,000 חניכי בסיס-ההדרכה של הצוללות בנמל גוטנהפן (גדיניה). מעל ארבע שנים עגנה "וילהלם גוסטלוף" בנמל עד שהוחזרה לשירות בים לצורך מבצע "חניבעל", חילוץ ופינוי אזרחים גרמניים ויחידות צבא גרמניות ממזרח פרוסיה ומשטחים שהצבא האדום המתקדם עמד לכבוש.
מבצע חניבעל

הפלגתה האחרונה של האונייה הייתה כשגויסה ל"מבצע חניבעל" שיזם אדמירל קרל דניץ, מפקד הצי הגרמני. מטרת המבצע הייתה חילוץ אנשי הצי ממזרח פרוסיה המכותרת על ידי הצבא הסובייטי, ובמסגרתו משימתה של "וילהלם גוסטלוף" הייתה פינוי אזרחים, מלחי צי וחיילים גרמנים, בהם פצועים, מנמל גוטנהפן (גדיניה) לנמל קיל. רשימות הנוסעים ואנשי הצוות של האונייה ביציאתה מנו כ-6,050 איש בלבד, אך שם לא נכללו הפליטים הרבים שנדחקו על סיפונה ללא רישום בניירת הרשמית. החוקר היינץ שון (Heinz Schön), בעצמו ניצול האונייה, שערך מחקר מקיף על טביעתה בשנות השמונים והתשעים, קבע כי "וילהלם גוסטלוף" נשאה על סיפונה צוות של 173 אנשי חיל העזר של הצי, 918 קצינים, נגדים וחיילים מ"דיוויזיית ההדרכה 2" של צי הצוללות, 373 נשים סייעות מחיל העזר של הצי, 162 חיילים פצועים קשה ו-8,956 פליטים – סך הכל 10,582 נוסעים ואנשי צוות. האונייה נבנתה במקור עבור 1,456 נוסעים, אך על ידי ניצול חללי הנופש הציבוריים שלה התפנה מקום להסעת אנשים רבים נוספים – לטווח קצר. ברם, האונייה צוידה בפחות ממחצית ציוד ההצלה ההכרחי שנדרש לכל הנוסעים.
ה"וילהלם גוסטלוף" הפליגה מגוטנהפן בבוקר ה-30 בינואר 1945 יחד עם אוניית הנוסעים "הנזה" (Hansa), שהייתה עמוסה אף היא בפליטים וחיילים, כשהן מלוות בשתי ספינות טורפדו. עקב תקלה ב"הנזה" וכן באחת מספינות הטורפדו נמנע משתיהן להמשיך בדרכן, לכן ה"וילהלם גוסטלוף" המשיכה לבדה בליווי ספינת טורפדו אחת – ה"לובה" (Löwe). על סיפונה של "וילהלם גוסטלוף" נמצאו  אז ארבעה רבי-חובלים: שלושה אזרחיים, וקצין צי המלחמה – שלא הגיעו להסכמה על הדרך המיטבית להגנת האונייה מפני התקפת צוללות. בניגוד לעצת רב החובל של הצי, הצוללן לויטננט-קומנדר וילהלם צאן (Wilhelm Zahn), שהציע להפליג במים רדודים קרוב לחוף וללא אורות, החליט הקברניט האזרחי הבכיר, פרידריך פטרסן (Friedrich Petersen), לצאת למים העמוקים, בנתיב שהיה ידוע בביטחון שפונה ממוקשים, גם כדי לחסוך בדלק – שהיה להם בצמצום. מאוחר יותר, כששמע באלחוט שמתקרבת שיירת שולות מוקשים גרמנית, הוא פקד להדליק אורות ניווט באונייה, כדי להימנע מהתנגשות בחשיכה. ואולם, בכך הפך את "וילהלם גוסטלוף" למטרה קלה לזיהוי עבור צוללות סובייטיות בים שארבו לטרף. מאחר שהייתה חמושה בתותחי נ"מ, עשתה דרכה כשהיא מואפלת, לא נשאה יותר סימני זיהוי של אוניית בית חולים ולא הייתה צבועה ככזו – לא עמדה לה החסינות שמעניק החוק הבין-לאומי לאוניית בית חולים.
מבצע חניבעל > הטבעת "וילהלם גוסטלוף"

הצוללת הסובייטית S-13, בפיקודו של קפיטן אלכסנדר מרינסקו, זיהתה מיד את "וילהלם גוסטלוף" וירתה שלושה טילי טורפדו אל הדופן השמאלית שלה. הדבר אירע מעט אחרי השעה CET‏ 21:00, כשהאונייה הייתה במרחק כ-30 ק"מ מהחוף, בין גרוסנדורף ולבה (Łeba). הטורפדו הראשון פגע בצד השמאלי של החרטום והשני מאחוריו. הטורפדו השלישי חדר אל חדר המכונות, ושיתק את תנועת האונייה ואת אספקת החשמל. "וילהלם גוסטלוף" נטתה שמאלה וחרטומה החל שוקע.
רבים מתו כתוצאה מפגיעות הטורפדו הישירות, או טבעו בזרמי המים שפרצו לספינה; רבים אחרים נרמסו בבריחה המבוהלת מבטן האונייה לסירות ההצלה שעל הסיפון, קפצו או נפלו למימיו הקפואים של הים הבלטי – וטבעו. טמפרטורת המים באותה תקופה של השנה הייתה בדרך כלל בסביבות 40C. ברם, אותו יום היה קר במיוחד, טמפרטורת האוויר נעה בין מינוס 10 למינוס 18 מעלות והמים היו מכוסים שכבת קרח צף. עדים שניצלו סיפרו אחר כך על ילדים שנאחזו בחוזקה בהוריהם ועל נשים שניסו להציל את בניהן, אך אלה נסחפו עם הגלים ורבים מהם לא נראו עוד. ילדים קטנים שהולבשו באפודות ההצלה טבעו משום שהאפודות היו גדולות על מידותיהם, והם צפו במים כשראשיהם מטה ורגליהם מעלה.
פחות מ-45 דקות מרגע שהותקפה טבעה ה"וילהלם גוסטלוף", כשחרטומה שקע ראשון. האוניות הגרמניות הצליחו להציל רק חלק מנוסעיה: ספינת הטורפדו T-36 חילצה מן המים 564 איש; ספינת הטורפדו "לובה" – 472; שולת המוקשים M341 משתה מן המים 37 איש; אוניית הקיטור "גוטינגן" הצילה 28; הספינה למשיית טורפדו TF 19 ‏(Torpedofangboot) – שבעה; אוניית המשא "גוטלנד", שניים; וספינת הסיור V1703 הצילה תינוק אחד בלבד. מספרים אלו לקוחים ממחקרו של היינץ שון, שממנו עולה כי סך הכול אבדו בהתקפת הטורפדו 9,343 גברים, נשים וילדים – מה שהפך את טביעת "וילהלם גוסטלוף" לאסון הימי הגדול ביותר בהיסטוריה.
במאמר שנתפרסם בכתב העת Sea Classics, מציין אירווין קאפס (Irwin Kappes) שבאונייה היו מעל 6,000 נוסעים. הוא מציין גם כי אוניית הליווי "לובה" הגיעה ל"וילהלם גוסטלוף" 15 דקות לאחר שנפגעה, והעלתה אל סיפונה ניצולים רבים ככל שיכלה לשאת. הוא מוסיף וכותב שקפטן הניגסט, מפקד הסיירת "אדמירל היפר", שבעצמה הובילה 1,500 מפונים, קיבל דיווח מן הצופים שלו כי "וילהלם גוסטלוף" מותקפת על ידי טורפדו, ולכן בחר שלא לעצור ולאסוף ניצולים. קאפס מוסר, כי מספר האנשים שטבעו עם האונייה היה 5,348. מקור מידע זה היה ספרו של היינץ שון, "Die Gustloff Katastrophe", אשר מאוחר יותר תיקן את המספר.
משדר הטלוויזיה Unsolved History של ערוץ "דיסקברי" ביצע ניתוח ממוחשב של הטביעה, תוך שימוש בתוכנה maritime EXODUS. ההערכה היא ש-9,400 איש נספו באסון, שהם כ-85% מ-10,600 האנשים שהיו על סיפונה. ניתוח זה הביא בחשבון את צפיפות האנשים באונייה על בסיס עדויות הניצולים, והדמיה של נתיבי המילוט ואפשרויות ההישרדות בפרק הזמן שבו האונייה טבעה.
מבצע חניבעל > המחלוקת

במהלך המלחמה טבעו אוניות רבות שהובילו אזרחים, הן בצד בעלות הברית הן בצד מדינות הציר. ברם, בהתבסס על האומדנים האחרונים של מספר הנוסעים באונייה ועל מספרם של אלו שניצלו, הטרגדיה של "וילהלם גוסטלוף" נחשבת לאסון הימי הגדול ביותר בהיסטוריה שנגרם כתוצאה מטביעתה של אונייה בודדת. גינטר גראס, בראיון שפורסם בעיתון "הניו יורק טיימס" ב-8 באפריל 2003, אמר: "אחת מהסיבות הרבות שכתבתי את 'בהילוך של סרטן' היא הרצון להרחיק את הנושא מן הימין הקיצוני... הם אמרו שהטרגדיה של 'גוסטלוף' היא פשע מלחמה. היא לא. היא הייתה נוראה, אך היא הייתה תוצאה של המלחמה, תוצאה איומה של המלחמה."
על פי הגרסה הסובייטית, למעלה מאלף קצינים גרמנים, ובהם 70–80 אנשי צוללות, טבעו עם ה"גוסטלוף". הנשים באונייה תוארו על פי הגרסה הסובייטית באופן שגוי כנשות אס-אס ממחנות הריכוז הגרמניים.
טרופת האונייה

"וילהלם גוסטלוף" נמצאת ב-55.07°N 17.41°E, מרחק 30 קילומטרים מן החוף, מזרחית ללבה (Łeba, 17.33E) ומערבית לוולדיסטלבובו (Władysławowo, 18.24E), בעומק של 445 מטרים. המקום הוכרז אתר זיכרון, שאסור לצלול כדי למשות את שרידיו. במפות ימיות פולניות הוא מצוין כ"מכשול לשיט מס' 73". זוהי אחת הטרופות הגדולות ביותר הנחות על קרקעית הים הבלטי.
ספרים, וסרטים דוקומנטריים ודרמטיים > ספרים בעברית

גינטר גראס. בהילוך של סרטן - נובלה. מגרמנית: רחל בר-חיים. תל אביב, זמורה-ביתן, מוציאים לאור, תשס"ה-2004.
רותה ספטיס, מֶלח אל הים. תרגמה מאנגלית: מרב זקס־פורטל. תל אביב, הוצאת עם עובד, 2018.
ספרים, וסרטים דוקומנטריים ודרמטיים > ספרים בגרמנית

היינץ שון, ההיסטוריון והסופר הגרמני ואחד הניצולים של "וילהלם גוסטלוף", הוא הפורה ביותר מבין אלה העוסקים בנושא.
Schön, Heinz. Der Untergang der "Wilhelm Gustloff". Tatsachenbericht eines Überlebenden. (The sinking of the "Wilhelm Gustloff". Factual account of a survivor.) Karina-Goltze-Verlag K.-G., Göttingen 1952;
Schön, Heinz. SOS Wilhelm Gustloff. Die größte Schiffskatastrophe der Geschichte. (SOS Wilhelm Gustloff. The biggest shipping disaster in history.) Motorbuch Verlag Pietsch, Stuttgart 1998.
Schön, Heinz. Die Gustloff - Katastrophe. Bericht eines Überlebenden über die größte Schiffskatastrophe im Zweiten Weltkrieg. (The Gustloff catastrophe. Account of a survivor of the biggest shipping disaster in the Second World War.) Motorbuch Verlag, 2002
Schön, Heinz. Die letzte Fahrt der Wilhelm Gustloff. Dokumentation eines Überlebenden. (The last trip of the Wilhelm Gustloff. Account of a survivor.) Motorbuch Verlag, Stuttgart 2008.
Günter Grass.Im Krebsgang. Göttingen, Steidl Verlag, 2002.
ספרים, וסרטים דוקומנטריים ודרמטיים > ספרים באנגלית

A.V. Sellwood: The Damned Don't Drown. The Sinking of the Wilhelm Gustloff. Annapolis, Naval Institute Press, London 1973..
John Ries: History's Greatest Naval Disasters. The Little-Known Stories of the Wilhelm Gustloff, the General Steuben and the Goya. In The Journal of Historical Review, 1992, vol. 12, no. 3, pp. 371-381.
ספרים, וסרטים דוקומנטריים ודרמטיים > סרטים דרמטיים

Nacht fiel über Gotenhafen - ("לילה ירד על גוטנהפן"), סרט עלילתי, 1959.
Die Gustloff (סרט טלוויזיה), 2008.
ספרים, וסרטים דוקומנטריים ודרמטיים > סרטים דוקומנטריים

Killer Submarine, 1999;
Die große Flucht. Der Untergang der Gustloff - ("הבריחה הגדולה. הטבעת גוסטלוף"), 2001;
Ghosts of the Baltic Sea, 2006.
הערות שוליים

↑   רות אלמוג, האסון הימי הנורא ביותר לא היה הטיטניק, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604993505171  BNE: XX240540  BnF: cb119550661 (data)  GND: 4372444-9  LCCN: n85111441  LNB: 000207715  NKC: olak2002158680  SUDOC: 027529975  VIAF: 173765861   WorldCat (עם VIAF): 173765861
זפייקאנקה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאכלי רחוב, כריך 
 מטבח:  המטבח הפולני 
 מוצא:  פולין 
 תאריך יצירה:  שנות ה־70 של המאה ה־20 
 מרכיבים עיקריים:  בגט, פטריות, פקועה דו-נבגית, גבינה, קטשופ 
 
זפייקאנקה בתנור
זָפְּיֶיקַאנְקָה (בפולנית: Zapiekanka, ברבים: זפייקאנקי) היא מאכל רחוב או מזון מהיר מהמטבח הפולני. מאכל זה הוא למעשה כריך פתוח, הדומה לטוסט גבינה צהובה. המאכל עשוי מפרוסת בגט שעליה לרוב פטריות וגבינה מוקרמת. לרוב המאכל מכיל גם מילוי שעליו מוקרמת הגבינה. מילוי זה מכיל בשר חזיר או בשר אחר או ירקות. לעיתים המילוי כולל קטשופ או רוטב אחר. הכריך המוקרם נחשב למאכל זול, הנמכר ברחוב, או מוכן בבית על ידי סטודנטים ובני נוער, בשל קלות ומהירות הכנתו.
השעיה

השעיה, שפירושה הרחקה זמנית מפעילות, היא אחד מהעונשים הנהוגים בדין משמעתי, ולעיתים היא משמשת כצעד מניעתי לפני ההעמדה לדין משמעתי.
בבית הספר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בתקנון המשמעת של בתי ספר נכלל גם עונש של השעיה של תלמיד מלימודים. במערכת החינוך בישראל (כיתות א'-י"ב) מוסדר הנושא בחוזר של מנכ"ל משרד החינוך.
בספורט

השעיה היא עונש מקובל לספורטאים ולקבוצות ספורט שחרגו באופן חמור מכללי ההתנהגות הנדרשים בענף הספורט שבו הם פועלים. בין השאר ניתן עונש השעיה על שימוש בסמים לשם שיפור ההישגים הספורטיביים.
בעבודה

עונש השעיה נקבע באחדים מחוקי מדינת ישראל, ובהם:
בחוק שירות המדינה (משמעת), תשכ"ג-1963, ניתנה לנציב שירות המדינה הסמכות להשעות מתפקידו עובד מדינה שהוגשה נגדו קובלנה על עבירת משמעת או שנפתחה נגדו חקירה פלילית.
חוק רואי חשבון, תשט"ו-1955, מקנה למועצת רואי חשבון בישראל סמכות להטיל על רואה חשבון, עקב בהתנהגות שאינה הולמת את כבוד המקצוע, עונשים של התראה, נזיפה, הפסקת תוקף הרישיון (שפירושה השעיה) לתקופה שתקבע וביטול הרישיון.
חוק לשכת עורכי הדין, תשכ"א-1961, מקנה ללשכת עורכי הדין בישראל סמכות להטיל על עורך דין שהורשע בעבירת משמעת את העונשים הבאים: אזהרה, נזיפה, קנס (עד סך של 25,000 שקלים כנגד כל עבירה), השעיה מן הלשכה והוצאה מן הלשכה.
חוק הגבלות על משך השעיה של עובד גוף ציבורי עקב הליכים פליליים, התשע"ח-2018, מסדיר את משך השעייתו של עובד של חברה ממשלתית או חברת בת ממשלתית ושל עובד תאגיד שהוקם בחוק או לפיו.
תקנון העבודה בתעשייה, שהוא הסכם קיבוצי כללי שנחתם בין התאחדות התעשיינים להסתדרות הכללית כולל עונש של השעיה על עבירות משמעת שונות.
השעיה של נבחר ציבור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
חוק הכנסת מאפשר השעיה מסוימת של חבר הכנסת שמתנהלים נגדו הליכים פליליים, עד לסיומם. חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם מקנה לוועדת האתיקה של הכנסת סמכות להעניש חבר כנסת על הפרת כלל מכללי האתיקה. בעונשים גם "הרחקה מישיבות מליאת הכנסת או ועדות הכנסת לתקופה שלא תעלה על שישה חדשים ובלבד שחבר הכנסת יהיה רשאי להיכנס לישיבה לצורך הצבעה בלבד".
סעיף 19א לחוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם), התשל"ה-1975, קובע הקמתה של ועדה שמטרתה: "הוגש כתב אישום נגד ראש רשות במהלך כהונתו או תלוי ועומד נגד ראש רשות כתב אישום שהוגש לפני תחילת כהונתו, בין שהעבירה נעברה בזמן שכיהן כראש רשות ובין לפני שהחל לכהן כראש רשות, רשאית הוועדה לבחינת השעיה, לבקשת היועץ המשפטי לממשלה ולאחר שנתנה לראש הרשות הזדמנות להשמיע את טענותיו, להשעות את ראש הרשות מכהונתו, אם סברה כי מפאת חומרת האישומים המיוחסים לו בכתב האישום אין הוא ראוי לכהן כראש הרשות."
לקריאה נוספת

מנחם גולדברג, "ההשעיה בהליכים משמעתיים", שנתון משפט העבודה א', תש"ן
הערות שוליים

↑  חוזר המנהלת הכללית - אקלים חינוכי מיטבי והתמודדות מוסדות חינוך עם אירועי אלימות וסיכון, באתר של משרד החינוך, אפריל 2015
אורלי הררי, השעיית תלמידים רק במקרים חריגים, באתר ערוץ 7, 1 באפריל 2015
↑  זכויות וחובות בתקופת השעיה, באתר נציבות שירות המדינה, 6 ביוני 2021
↑  חוק הגבלות על משך השעיה של עובד גוף ציבורי עקב הליכים פליליים, התשע"ח-2018, ס"ח 2744 מ-26 ביולי 2018
↑  תקנון עבודה - הסכם קיבוצי כללי, באתר של התאחדות התעשיינים בישראל - מרחב צפון
↑  סעיף 13ד לחוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם
↑  חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם), ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט