stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמר גביע אופ"א 1973
הדרך אל הגמר

| אנגליה ליברפול> יריבה | אנגליה ליברפול> תוצאה | אנגליה ליברפול> משחק ראשון | אנגליה ליברפול> משחק שני | סיבוב | גרמניה בורוסיה מנשנגלדבאך> יריבה | גרמניה בורוסיה מנשנגלדבאך> תוצאה | גרמניה בורוסיה מנשנגלדבאך> משחק ראשון | גרמניה בורוסיה מנשנגלדבאך> משחק שני |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גרמניה איינטרכט פרנקפורט | 2–0 | 2–0 (ב) | 0–0 (ח) | סיבוב ראשון | סקוטלנד אברדין | 9–5 | 3–2 (ח) | 6–3 (ב) |
| יוון א.א.ק. אתונה | 6–1 | 3–0 (ב) | 3–1 (ח) | סיבוב שני | דנמרק הבידוברה | 6–1 | 3–0 (ב) | 3–1 (ח) |
| מזרח גרמניה דינמו ברלין | 3–1 | 0–0 (ח) | 3–1 (ב) | סיבוב שלישי | גרמניה פ.צ. קלן | 5–0 | 0–0 (ח) | 5–0 (ב) |
| מזרח גרמניה דינמו דרזדן | 3–0 | 2–0 (ח) | 1–0 (ב) | רבע הגמר | גרמניה פ.צ. קייזרסלאוטרן | 9–2 | 2–1 (ח) | 7–1 (ב) |
| אנגליה טוטנהאם הוטספר | 2–2 | 1–0 (ב) | 1–2 (ח) | חצי הגמר | הולנד טוונטה | 5–1 | 3–0 (ב) | 2–1 (ח) |
סיכום המשחקים

המשחק הראשון היה אמור להתקיים ב-9 במאי. אך עקב גשם כבד שירד בליברפול, השופט האוסטרי אריך לינמאייר החליט שהמשחק הראשון ב-9 במאי עדיין יימשך. הגשם התחזק מתחילת המשחק והשחקנים לא הצליחו להעביר את הכדור אחד לשני. השופט קיבל את ההחלטה לעצור את המשחק לאחר 27 דקות ולחדש אותו ביום למחרת.
סיכום המשחקים > המשחק הראשון

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 במאי 1973   21:30 | אנגליה ליברפול | 3–0 | גרמניה בורוסיה מנשנגלדבך | אנפילד, ליברפול צופים: 41,169 שיפוט: אריך לינמאייר (אוסטריה) |
| 10 במאי 1973   21:30 | קיגן  21'  32'   לויד  61' | (סיקור) |  | אנפילד, ליברפול צופים: 41,169 שיפוט: אריך לינמאייר (אוסטריה) |
סיכום המשחקים > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              ליברפול :               בורוסיה מנשנגלדבאך
סיכום המשחקים > משחק הגומלין

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23 במאי 1973   20:30 | גרמניה בורוסיה מנשנגלדבך | 2–0 | אנגליה ליברפול | אצטדיון בוקלברג, מנשנגלדבך צופים: 34,905 שיפוט: פאבל קזקוב (ברית המועצות) |
| 23 במאי 1973   20:30 | היינקס  29'  40' | (סיקור) |  | אצטדיון בוקלברג, מנשנגלדבך צופים: 34,905 שיפוט: פאבל קזקוב (ברית המועצות) |
סיכום המשחקים > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              בורוסיה מנשנגלדבאך :               ליברפול
ראו גם

גמר גביע אירופה לאלופות 1973
גויאבה תותית

| גויאבה תותית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: הדסאים
משפחה:: הדסיים
סוג:: גויאבה
מין:: גויאבה תותית
שם מדעי
 Psidium cattleyanum ‏Sabine
גויאבה תותית (שם מדעי: Psidium cattleyanum, ידועה גם כגויאבת התות) היא מין של עצים בעלי פרחים ממשפחת ההדסיים. שמו המדעי של המין נקרא על שם חוקר הפרחים ויליאם קאטלי.
מאפיינים

הגויאבה התותית היא עץ קטן (עד 4 מטרים) המניב פירות בעלי טעם הדומה במעט לתות שדה.
הגויאבה התותית היא קרובת משפחה מאותו הסוג של הגויאבה המצויה (Psidium guajava), אך פירותיה בעלי ריח עדין יותר, קטנים יותר ומתוקים יותר. לעומת הגויאבה המצויה, התותית אינה אלרגנית.
לגויאבה התותית שני מופעים: בעלי פירות צהובים ובעלי פירות אדומים. שני המופעים הם זנים מתורבתים של אותו המין, וידועים כגויאבה תותית אדומה וגויאבה תותית צהובה.
בעולם

הגויאבה התותית גדלה באופן טבעי בברזיל. היא מין פולש במקומות בעלי אקלים טרופי או ממוזג, ומהווה איום אקולוגי בהוואי, שם הצמח מתרבה ללא עצירה. במקומות אחרים כגון אוסטרליה הצמח הפך להיות חלק מהחורש הטבעי עקב התרבות של פליטי תרבות.
שימושים

ניתן לאכול את הפרי בשלמותו עם הקליפה, אך ניתן גם לקלות את גרעיניו כדי להכין משקה דומה לקפה ולחלוט את עלי העץ לחליטת צמחים.
הערות שוליים

↑  Naohiro Seo et al., Anti-allergic Psidium guajava extracts exert an antitumor effect by inhibition of T regulatory cells and resultant augmentation of Th1 cells, Anticancer Research
גונטר דמניג

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1947 (בן 76) ברלין, שטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לאמנויות בברלין  Kunsthochschule Kassel  אוניברסיטת קאסל 
 תקופת הפעילות:  1985–2021 (כ־36 שנים) 
 תחום יצירה:  אמנות הבמה, אמנות מושגית, Stolperstein, אתר הנצחה, אמנות חזותית 
 יצירות ידועות:  אבן נגף 
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2005)  Rheinlandtaler (2010)  מדליית אוטו הירש (2011)  פרס אויגן קוגון (2015)  מסדר ההצטיינות של נורדריין-וסטפאליה (2019)  פרס אריך מיזאם (2009)  פרס אריך קסטנר (2012)  מסדר ההצטיינות של באדן-וירטמברג (2012)  דב ברלין (2014)  Obermayer German Jewish History Awards (2005)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 www.gunterdemnig.de
 
"אבני נגף" (שְטוֹלְפֶּרשְטַיין ) בברלין
גונטר דמניג (בגרמנית: Gunter Demnig; נולד ב-27 באוקטובר 1947 בברלין) הוא האמן הגרמני שהגה את מיזם אבני הנגף כדי להזכיר לעוברים ושבים את קורבנות הנאציזם. ב-1995 הוא הניח אבני נגף בקרויצברג ובברלין. ב-1996 הניח דמניג 55 אבנים בברלין במסגרת פרויקט "אמנים מחפשים את אושוויץ". ב-1997 הונחו שתי האבנים הראשונות לזכר עדי יהוה בעיירה סט. גאורגן, ליד זלצבורג. כעבור ארבע שנים, לאחר שהוסרו המכשולים הבירוקרטיים, הוא קיבל רשות להניח עוד 600 אבני נגף בקלן. בלברקוזן, העיר השכנה של קלן והעיר התאומה של נוף הגליל (נצרת עילית לשעבר), יש 37 אבני נגף.
גדעון גולן

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1931 כ"ח באב תרצ"א גבע, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  28 ביוני 2015 (בגיל 83) י"א בתמוז תשע"ה
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  משורר  מהנדס חשמל  ממקימי להקת הגבעטרון  ממקימי מפעל בקרה בקיבוץ גבע
 
גדעון גולן (11 באוגוסט 1931 – 28 ביוני 2015, כ"ח באב תרצ"א–י"א בתמוז תשע"ה) היה משורר ומהנדס ישראלי, ממקימי להקת הגבעטרון ומכותבי שיריה בתחילת דרכה וממקימי מפעל בקרה בקיבוץ גבע.
ביוגרפיה

גולן נולד וגדל בקיבוץ גבע, בנם של אליקים ודינה גולן שהשתייכו לקבוצת החלוצים מהעלייה הרביעית "דרומיה", והיו חלק ממקימיה של קבוצת גבע.
כבר בילדותו בלט כישרונו בכתב יד יפה, ציור, וסגנון כתיבה מיוחד. אודות לכישרונות אלו היה גולן מרכז עיתון של "חברת הילדים" בקיבוץ שהיה מתפרסם אחת לחודש, גולן היה כותב את העיתון בכתב ידו, ומעטרו בציורים.
גדעון למד בהצלחה מדעים מדויקים והומניסטיקה, וגם כתב שירים.
בשנת 1950 התגייס לצה"ל במסגרת הנח"ל. גולן הצטיין בקורס מכ"ים ונשלח לפקד על מחלקת העולים חדשים. לאחר מכן נשלח לקורס קצינים. את שירותו הצבאי סיים בדרגת רב-סרן בחיל התותחנים.
בשנת 1956 נישא לאילנה שהייתה מורה לאומנות וציור בקיבוץ גבע שנים רבות. לזוג נולדו חמישה ילדים. הוא חי כל חייו בקבוצת גבע ולה הקדיש את כל מרצו.
ביוגרפיה > משורר

בילדותו החל גולן לכתוב שירים שביטאו בעיקר את ההווי הקיבוצי. משהוקמה להקת הגבעטרון הושרו חלק משיריו על ידי הלהקה.
בשנת 1948 הוקמה מקרב צעירים מקבוצת גבע להקת הגבעטרון, לכבוד טקס חנוכת מגרש הכדורסל שבקיבוץ. גדעון כתב לה המנון ברוח הנעורים (ראו מסגרת). והוא נכלל באוסף שירי הגבעטרון. במשך שנים כתב גדעון פזמונים רבים ללהקה.
בין השירים שגולן כתב היו "לְגֶבָע בְּחַגָּה", שיר הזדהות עם הדרך, המקום והאנשים בגבע. "פזמון הקומקום", "ריקוד העבודה" ועוד.
ביוגרפיה > האומן

גולן היה מכין ומעצב כרזה לכל אירוע וחג בקיבוץ, החל מניסוח ההזמנה וכלה בשיבוץ ציורים ואיורים. הכרזות שנשמרו משקפות את עולמו של גדעון, בו היצירה, הלימוד, העבודה וחיי האדם יש בהם מהות שלמעלה מהיום-יום.
לימודי ההנדסה והקמת המפעל

בשנת 1959 נרשם גולן ללימודים בטכניון בחיפה. בתחילה למד הנדסת בניין והצטיין בלימודיו. כשהחלו בהקמת מפעל בגבע, הופנתה אליו בקשה מהנהלת הקיבוץ לעבור הסבה ללימודי הנדסת חשמל, בהתאם לצורכי הקיבוץ, גולן למד, וקיבל תואר מהפקולטה להנדסת חשמל.
לימודי ההנדסה והקמת המפעל > הקמת מפעל בקרה

בשנת 1964 הוחלט על הקמת מפעל תעשייתי בגבע שיעסוק במתקני פיקוד לאוטומציה. גולן היה אחד מהוגי הרעיון ומובילי התהליך של מעבר מקבוצה חקלאית לקבוצה תעשייתית, וממקימי המפעל, ושימש כמהנדס המפעל כל שנות עבודתו.
הוא עסק בתכנון וייצור לוחות חשמליים. מחויבותו למפעל "בקרה" הייתה טוטאלית. המפעל כך אמר: ”מביא פרנסה לגבע והוא מקום בו יוכל כל אדם למצוא את מקומו שלו בכל שלב מחייו”. בעבודתו כמהנדס ביטא את כישוריו, יכולתו ומחשבתו היצירתית. הוא ראה את מקומו כחלק משמעותי בהתקדמותו ופיתוחו של המפעל, עד הרגע בו פסק מעבודתו.
אמונתו

לאורך כל ילדותו ועד סמוך לפטירתו הוא הגשים לגמרי את הציווי "עבוד ולמד" כדרך חיים. הוא האמין בכל נפשו בתקומת משפחתו ובהגשמת חלום ההתיישבות כחלק בלתי נפרד מעבודה ופיתוח החלום הקיבוצי.
ב-26 ביולי 2015 הובא גדעון גולן למנוחות בקיבוץ גבע. רבים ליוו את קבורתו. על מצבתו נכתב: "לב פועם, יד רושמת, חזון ונשמה". ומילים משירו "לְגֶבָע בְּחַגָּה": "שִיר אֲזָמֵר וְעוֹד יוּשָר הוּא – לְגֶבָע אִמִּי שֶלִי מִתָּמִיד".
כשנה לאחר מותו נערך ערב לזכרו בקבוצת גבע, ופורסם ספר משיריו ויצירותיו: "שיר אזמר ועוד יושר".
הערות שוליים

↑  אליוקים שדמותו נזכרת במחקר סביב הסיפור "אפרים חוזר לאספסת"
↑  מילות השיר "המנון הגבעטרון" והאזנה לו, באתר זמרשת
↑  מרב יודילוביץ', פרס ישראל למקהלת הגבעטרון, באתר ynet, 25 במרץ 2007
↑  כפי שמופיעות בגלריה - גדעון גולן - הנצחה בקבוצת גבע
↑  רשימת התוארים האקדמאים בטכניון, הַבֹּקֶר, 30 באפריל 1964
↑   בקרה 50 השנים הראשונות, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 7:27)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597120005171  VIAF: 96148035719587971019   WorldCat (עם VIAF): 96148035719587971019 
גולן מהנדס בקרה - משרטט לוחות חשמליים
גדעון גולן מרצה אודות תהליך הקמת מפעל בקרה, שהיה אחד משלושת מקימיה. 2006.
דוד עמית

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1947 ישראל 
 פטירה:  22 במרץ 2013 (בגיל 65) ירושלים 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  רשות העתיקות  מכון שכטר למדעי היהדות 
 פרסים והוקרה:  עיטור המופת 
 
דוד עמית (ו' בטבת תש"ח, 19 בדצמבר 1947 - י"א בניסן תשע"ג, 22 במרץ 2013) היה חוקר ארץ ישראל וארכאולוג ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בישראל, בנם של משה ואלידע פרוינד. שירת בגדוד 50 של ה"נח"ל מוצנח" והשתתף במלחמת ששת הימים בקרבות סיני. במלחמת ההתשה שימש כסגן מפקד במוצב המזח שבקצה הדרומי של קו התעלה. במלחמת יום הכיפורים שימש מפקד מחלקה בדרגת סרן ונטל חלק בקרב העיר סואץ. לאחר שכל המפקדים הבכירים נפצעו נטל לידיו את הפיקוד על הכוח הנצור במשטרה שבעיר סואץ. על כך קיבל את עיטור המופת. במלחמת לבנון הראשונה שימש כסמג"ד במילואים.
היה בן קיבוץ בארות יצחק, והגיע בסוף שנות ה-60 לכפר עציון, ובשנות ה-80 שימש מזכיר הקיבוץ. היה ממייסדי בית ספר שדה כפר עציון וניהל אותו בשנותיו הראשונות. ערך עשרות חפירות ארכאולוגיות וסקרים מטעם רשות העתיקות במדבר יהודה, ירושלים, הר חברון ושפלת לוד. בין השאר חפר יחד עם צבי אילן בדרום הר חברון וגילה שני בתי כנסת קדומים בחורבת ענים ובמעון. חפר כפר מימי הבית השני ליד מזור, מחצבה תת-קרקעית ובית מלאכה לכלי אבן מימי הבית השני מערת כלי האבן במדרון הר הצופים בירושלים, סמוך לבריכת ממילא בירושלים, ועוד.
ד"ר עמית שימש מרצה לארכאולוגיה במכון שכטר למדעי היהדות. ערך קובצי מאמרים רבים בתחום ההיסטוריה והארכאולוגיה של ארץ ישראל. פרסם מאמרים בכתבי עת שונים ובהם קתדרה, אריאל ועת־מול. זמן קצר לפני מותו הוציא עם אשתו, חנה עמית, את הספר "רחוב  בירושלים: מסע בזמן מתקופת המקרא ועד היום".
בשנותיו האחרונות התגורר בירושלים. נפטר בשנת 2013 ונקבר בקיבוץ כפר עציון.
בשנת 2014, יצא בהוצאת יד יצחק בן-צבי, ספר המקבץ מבחר רחב של מאמרים שפרסם עמית.
מעריכותיו ומאמריו

אבן, דרך, חותם: אוסף מחקרים, הוצאת יד יצחק בן-צבי ובית ספר שדה כפר עציון, 2013
אמות מים קדומות בארץ ישראל - קובץ מאמרים (עם יזהר הירשפלד ויוסף פטריך), הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1989
ימי בית חשמונאי - מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר (עם ד"ר חנן אשל), הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1995
מערות המפלט מתקופת מרד בר כוכבא (עם חנן אשל), אוניברסיטת תל אביב, 1998
חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה - קובץ מחקרים (עם גיא ד' שטיבל, אורית פלג–ברקת), הוצאת רשות העתיקות, 2009
דגם ירושלים של בית שני במוזיאון ישראל, אריאל, עמ' 176, 1997
מנין קבלה הרודיון את מימיה?, באתר "סנונית"
צבי אילן ודוד עמית, ‏חוותו של הקונסול פין בכפר פע'ור שבהרי-יהודה, קתדרה 32, יולי 1984, עמ' 181-175
"חידת יוטה", בתוך: "טבע וארץ" אדר-ניסן תשמ"א, מרץ 1991, חוברת ל"ג, בהוצאת החברה להגנת הטבע
על מקור תוכניותיהם של בתי-הכנסת בדרום הר-יהודה, במקור מתוך: קתדרה יוני 1993 חוברת מספר 68, הוצאת יד בן צבי, ירושלים
סמוע-אשתמוע, אתר בית ספר שדה כפר עציון
דוד עמית, חיים בן-דוד, רוני עמיר, צבי אורי מעוז, ‏דיון: תיארוך בתי הכנסת העתיקים בגולן, קתדרה 124, תמוז תשס"ז, עמ' 64-5
הערות שוליים

↑  דוד עמית, יומן נעלם ממלחמת ההתשה, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2012
↑  דוד עמית, חשבתי שהחוברת תמתין לשלום, באתר הארץ, 25 ביולי 2006
↑   יובל שחר, העמודים שמגלים את מקום השכינה, באתר הארץ, 3 בפברואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257748705171  BnF: cb144363756 (data)  CiNii: DA15779141  GND: 1043495711  ISNI: 0000 0000 8000 5987  LCCN: n79146783  NTA: 243093586  RERO: 02-A008944743  SUDOC: 069558272  VIAF: 66683879   WorldCat (עם VIAF): 66683879
ד'תל"ט

ד'תל"ט (4439)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-23 בספטמבר 678 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 11 בספטמבר 679. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לדעת רוב הראשונים זו שנת היובל.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
הערות שוליים

↑  ראה למשל בעל המאור עבודה זרה ט:
היסטוריה של עם ישראל
גוניו

| --- | --- |

 מידות
 אורך:  222 מ' 
 רוחב:  195 מ' 
 שטח:  4.75 הקטאר 
 היסטוריה
 תרבויות:  רומא העתיקה 
 מיקום
 מדינה:  גאורגיה 
 קואורדינטות:  41°34′23″N 41°34′25″E﻿ / ﻿41.57305556°N 41.57361111°E﻿ / 41.57305556; 41.57361111
  (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור גוניו(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור גוניו
 
שרידי בית-המרחץ במבצר גוניו
מצודת גוֹניוֹ (גאורגית: გონიოს ციხე, גוֹניוֹס ציחֶה) או אפסרוס הוא מבצר רומאי באג'ריה גאורגיה, לחוף הים השחור, דרומית לעיר בתומי, בנקודה בה נשפך נהר הצ'ורוחי לים השחור.
מיקומו הקודם של המבצר שייך לפליניוס סקונדוס (המאה הראשונה). במאה השנייה היה גוניו עיר מבצר רומאי מבוצר היטב. מאוחר יותר היה תחת שליטה ביזנטית. בשנת 1547 נכבשה גוניו על ידי העות'מאנים, שהחזיקו בה עד לשנת 1878, כאשר על פי הסכם סן-סטפנו, הפכה אג'ריה לחלק מהאימפריה הרוסית.
דוד ליכטשטיין

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1949 (בן 75) לודז', רפובליקת פולין 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מקצוע:  פיזיולוג
 תפקיד:  פרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים
 תואר:  פרופסור
 
דוד ליכטשטיין (נולד ב-13 ביולי 1949) הוא פרופסור אמריטוס לפיזיולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, מופקד הקתדרה ע"ש וולטר וגרטה סטיל לחקר הלב, וכיהן בתפקיד דיקן הפקולטה לרפואה באוניברסיטה (2017-2013) וכיו"ר המכון למחקר רפואי ישראל-קנדה (2008–2012).
ביוגרפיה

ליכטשטיין נולד בשנת 1949 בעיר לודז' שבפולין, בשנת 1957 עלה לישראל עם משפחתו והתיישב בבאר שבע. הוא סיים תואר בוגר באוניברסיטה העברית בפקולטה למדעי הטבע בחוג לפיזיולוגיה (1970), מוסמך (1972) ודוקטור (1977) בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית. את עבודת הדוקטור, שעסקה בשינויים מטבוליים במוח במצבים נורמליים ופתולוגים, עשה בהדרכת פרופ' יוסף דובקין ופרופ' יונתן מגנס. את השתלמות הפוסט-דוקטורט (1977–1980) עשה בחקר הפפטידים האופיאטיים במכון רוֹש לביולוגיה מולקולרית שבניו ג'רזי, ארצות הברית.
בשנת 1980, עם חזרתו מהפוסט-דוקטורט, הצטרף כמרצה למחלקה לפיזיולוגיה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה. בשנת 1988 קיבל דרגת פרופסור חבר ובשנת 1994 מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית. ליכטשטיין היה מדען אורח במכון רוש בניו ג'רזי (1981) במכון הלאומי לבריאות והתפתחות הילד (1985–1986) ובמכון הלאומי לחקר העין (1998–1997) של המכונים הלאומיים לבריאות במרילנד שבארצות הברית, ופרופסור אורח באוניברסיטת טולדו באוהיו, ארצות הברית (2007).
ליכטשטיין כיהן כנשיא האגודה הישראלית לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה (1996–1999); וכיהן בשורה של תפקידי מנהל אקדמי בפקולטה לרפואה ובאוניברסיטה העברית כולל יו"ר החוג למדעי העצב (1983–1986), מנהל המחלקה לפיזיולוגיה (1992–1996), ראש המכון למדעי הרפואה (1999–2002), ראש המכון למחקר רפואי ישראל-קנדה (2008–2012) ודיקן הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית (2017-2013). תקופת כהונתו כדיקן בלטה בקליטת מספר רב של חוקרים צעירים לפקולטה ובתנופה בהקמת תוכניות לימוד ומרכזי מחקר חדשים. בין השאר הוא יזם ודחף את הקמת תוכנית הלימודים החדשה בבית הספר לרפואה. בשנה האחרונה לכהונתו כדיקן (2017) שימש גם כיו"ר פורום הדיקנים לרפואה בישראל.
ליכטשטיין נשוי לאסתר ואב לשלושה ילדים (אהוד, תמר וגדעון).
מחקר

למחקרו של ליכטשטיין ישנן השלכות רבות, הן על הבנת המדע הבסיסי של מערכות גוף האדם, והן על הבנת סימפטומים ומחלות שונות, כגון התקפי לב, לחץ דם, ומחלות נוירולוגיות ופסיכיאטריות שונות. מחקרו של ליכטשטיין מתמקד בהבנת תהליכי הבקרה על מעבר יונים בקרום התא החי. באופן ספציפי, ליכטשטיין חוקר את משאבות נתרן-אשלגן והשליטה בפעילותן באמצעות סטרואידים. מחקריו אלו הביאו לגילוי של משפחת סטרואידים ייחודיים המבקרים את פעילות משאבת הנתרן-אשלגן, החלבון המרכזי הקובע את מעבר יונים אלו בכל התאים בגופנו. לקבוצת סטרואידים אלו, הנקראים סטרואידים קרדיאליים ומופרשים מבלוטת האדרנל, יש תפקיד מרכזי בבקרה על תפקוד התא, על יכולת ההתכווצות של הלב, על לחץ הדם ותפקוד המוח. בשנים האחרונות הוכיחו ליכטשטיין וקבוצתו כי לסטרואידים הקרדיאליים שבמוחנו תפקיד מרכזי בהתנהגות האדם וכי שינויים בפעילותם גורמים להפרעות דיכאון. עבודתו של ליכטשטיין הצביע לראשונה על האפשרות שמשאבת הנתרן אשלגן והסטרואידים המבקרים את פעילותה עשויים להיות מטרה להשפעות תרופות לטיפול בהפרעה ביפולרית ומחלות פסיכיאטריות נוספות.
ליכטשטיין פרסם מעל מאה וחמישים פרקים בספרים ומאמרים בכתבי עת שונים, לרבות בכתבי העת המובילים והמשפיעים בעולם. הוא משמש כיועץ לעשרות כתבי עת מדעיים. במעבדתו התחנכו מעל 30 תלמידים לתארים מתקדמים העוסקים היום במחקר והוראה במוסדות שונים בישראל.
הערות שוליים

↑  Professor David Lichtstein Elected Dean of Hebrew University's Faculty of Medicine
↑  List of Publications
גרלין

גרלין (אנגלית: Ghrelin) הוא הורמון פפטידי בן 28 חומצות אמינו, שנמצא ביונקים, עופות, זוחלים ודגים. משמעות השם הוא מהיותו משחרר (relin) הורמון גדילה (GH). ההורמון נתגלה בשנת 1999 כסובסטרט לרצפטור GHSR, שהיה ידוע כגורם לשחרור הורמון גדילה, אך הופעל עד אז על ידי הקסטרופין, שהוא חומר סינתטי.
הכמות הגדולה ביותר של ההורמון מיוצרת בקיבה, ובאדם - בתאי P/D1, אך נמצא גם במוח- בהיפותלמוס ובהיפוקמפוס, בגונדות, בלבלב ועוד. ההורמון מתפקד הן באופן פראקריני, הן באופן אנדוקריני.
לאחר חיתוך הפפטיד מתבצע עיבוד, הכולל למשל, חיבור של חומצת שומן לאחת מחומצות האמינו.
השפעות הגרלין, מלבד הפרשת הורמון הגדילה, קשורות לתיאבון, לספיגת מזון בעיכול, שינה ועוד השפעות שנחקרות.
מחקר ישראלי מצא כי חשיפה לשמש מעלה את ריכוז הגרלין ואת התיאבון אצל גברים, אך לא אצל נשים. התיאבון היה גבוה ב-22% באוגוסט לעומת ינואר. לטענת החוקרים, החשיפה לשמש מפעילה חלבון בשם p53, שגורם להפרשה מוגברת של גרלין. משערים שאצל נשים, הורמון האסטרוגן מעכב את התהליך. בנוסף נטען, כי גרלין הוא בעל תכונות אנטי-דלקתיות ומאט שחיקה של שרירי הלב. כמו כן הוא מגביר את הרגישות לאינסולין בחולי מחלות מטבוליות.
נמצא כי ההורמון אובסטטין, אשר לו השפעות הפוכות על התיאבון, נוצר מאותו הגן של הגרלין, המייצר פפטיד ארוך, שנחתך לשני ההורמונים.
ההורמון לפטין נחשב כאנטגוניסט לגרלין, לפחות בנוגע לתיאבון.
גרלין רצפטור

הקולטן GHSR הוא החלבון המשמש כרצפטור לגרלין. הוא חוצה את ממברנת התא 7 פעמים, והוא מצומד לחלבון G. לגן יש גם צורת שחלוף אלטרנטיבי אשר פעילותו הביולוגית איננה ברורה.
הרצף הגנטי של הקולטן שמור יחסית באבולוציה, והשוני בין מינים שונים איננו גדול יחסית.
הערות שוליים

↑  החוקרים העלו את ההשערה, שצריכה מוגברת של קלוריות הייתה חשובה במסעות הצייד של גברים.
↑   עידו אפרתי, מחקר ישראלי מצא כי חשיפה לשמש מגבירה תיאבון אצל גברים, באתר הארץ, 12 ביולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539702105171  LCCN: sh2004000537
דוד ליפשיץ (תסריטאי)

ערך זה עוסק בתסריטאי ואיש טלוויזיה. אם התכוונתם לאישים אחרים בשם זה, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בינואר 1975 (בן 49) נְתַנְיָה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מעסיק:  קשת 12: "ארץ נהדרת" (כותב ראשי ויוצר)
 בת זוג:  טליה סלנט
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
דוד ליפשיץ (נולד ב-31 בינואר 1975) הוא תסריטאי ומגיש טלוויזיה ורדיו ישראלי. זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה.
ביוגרפיה

ליפשיץ נולד בנתניה. למד בבית ספר טשרניחובסקי ושירת בצבא כחוקר מצ״ח. משמש ככותב ראשי בתוכנית "ארץ נהדרת" מאז תחילת שידורה, ונמנה עם אחד משלושת יוצרי התוכנית, ביחד עם מולי שגב ואסף שלמון. כמו כן, כתב עמם את התסריט לסרט הקומדיה "זוהי סדום".
ליפשיץ כתב בעבר תסריטים לתוכניות טלוויזיה רבות, ובהן: "חלומות בהקיציס", "החטא ועונשו", "לגעת באוכל", "מסודרים" ו"אלי נגד העולם".
הגיש ב-2011 את תוכנית הרדיו השבועית "ציפורי לילה מנבאות" בגלי צה"ל, לצד אבי נוסבאום.
הנחה וכתב את תוכנית הבידור "העולם כולו נגדנו" בערוץ הספורט ביחד עם אלי בן דוד, במהלך משחקי מונדיאל 2010, יורו 2012 ומונדיאל 2014 ומונדיאל 2018.
כתב ויצר את סדרת הטלוויזיה "שחקן זר" ששודרה בערוץ 2 של קשת בשנת 2016.
מגיש ויצר את התכנית "מלך הערוץ" בערוץ הספורט שמשודרת משנת 2021.
מנחה את ערוץ הקיבוץ של ליגת האלופות מעונת 23/24.
חיים אישיים

ליפשיץ אב לשני ילדים מנישואיו הראשונים. מ-2007 היה בזוגיות עם מאיה קרבט, מנהלת יחסי הציבור של קשת, אך ב-2017 נפרדו השניים.
לאחר מכן, החל בזוגיות עם המגישה טליה סלנט אותה פגש בערוץ הספורט, וביולי 2018 הם נישאו בחתונה אזרחית. ב-2021 נולדה להם בת.
מתגורר בתל אביב. ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל הפועל תל אביב.
הערות שוליים

↑  וואלה! ברנז'ה‏, דוד ליפשיץ יגיש את ערוץ הקיבוץ של ליגת האלופות, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2023
↑  דניאל אלרם סיטי, ‏דוד ליפשיץ וטליה סלנט התחתנו, באתר ‏מאקו‏, 4 בנובמבר 2018
↑  שי פוגלמן, מאיה קרבט יורדת מהפסגה, באתר הארץ, 8 באפריל 2012
↑  דניאל אלרם סיטי, ‏דוד ליפשיץ וטליה סלנט התחתנו, באתר ‏מאקו‏, 4 בנובמבר 2018
↑  דניאל אלרם סיטי, ‏דוד ליפשיץ וטליה סלנט התחתנו, באתר ‏מאקו‏, 4 בנובמבר 2018
↑  ערן סויסה, המחאה הגאה של מגישי החדשות והספורט, באתר ישראל היום, 23 ביולי 2018
| ארץ נהדרת |
| --- | --- | --- |
| כותבים ראשיים ויוצרים | דוד ליפשיץ • מולי שגב • אסף שלמון |  |
| משתתפים קבועים | מריאנו אידלמן • ליאור אשכנזי • גיה באר גורביץ' • רועי בר-נתן • ירון ברלד • ליאת הר לב • עלמה זק • ערן זרחוביץ' • שחר חסון • תום יער • שני כהן • אורי לייזרוביץ' • יובל סמו • אלי פיניש • טל פרידמן • איל קיציס • אסי כהן • תמיר בר • אוראל צברי |  |
| משתתפי עבר | אורנה בנאי • אודי כגן • מאור כהן • דב נבון • יעל פוליאקוב • אילן פלד |  |
| הפקות ספין-אוף | זוהי סדום • הפרלמנט • עוד כותרות |  |
| ראו גם | ארץ נהדרת - דמויות • מתוקה מהחיים • שאולי ומלחמת האזרחים • שאולי • ניר וגלי • ערוץ הכיבוד • רועי כפרי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314072005171  ISNI: 0000 0003 7028 7062  VIAF: 241927652   WorldCat (עם VIAF): 241927652
גמר 2023 ב-NBA

גמר 2023 ב-NBA (באנגלית: NBA Finals 2023) הייתה סדרת הגמר בפלייאוף ה-NBA לעונת 2022/2023. הסדרה הוכרעה לאחר חמישה משחקים כאשר אלופת המערב דנוור נאגטס, שנהנתה מיתרון הביתיות, ניצחה 4–1 את אלופת המזרח מיאמי היט וזכתה באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה. סנטר הנאגטס ניקולה יוקיץ' נבחר ל-MVP של סדרת הגמר לראשונה בקריירה.
הסדרה החלה ב-2 ביוני ונגמרה ב-13 ביוני.
רקע > דנוור נאגטס

לקראת עונת 2023/2022 החתימה דנוור את קנטביוס קולדוול-פופ ואת ברוס בראון. בנוסף בחרו הנאגטס את כריסטיאן בראון בבחירה ה-21 בדראפט. את העונה הסדירה סיימה דנוור במקום הראשון במערב במאזן 53 ניצחונות מול 29 הפסדים.
בסיבוב הראשון בפלייאוף פגשה דנוור את מינסוטה טימברוולבס וניצחה אותה 4–1. בסיבוב השני פגשו הנאגטס את פיניקס סאנס, בה כיכבו דווין בוקר, כריס פול וקווין דוראנט, וניצחה אותה 4–2.
בגמר המערב פגשו הנאגטס את לוס אנג'לס לייקרס עם לברון ג'יימס, אנתוני דייוויס, ודיאנג'לו ראסל, והביסו אותה בסוויפ 4–0. ניקולה יוקיץ' מהנאגטס נבחר ל-MVP של גמר המערב.
רקע > מיאמי היט

את העונה הסדירה סיימה מיאמי במקום השביעי במזרח. לאחר הפסד לאטלנטה הוקס בסיבוב הראשון בטורניר הפלייאין, ניצחו מיאמי את השיקגו בולס 102–91 ועלו לפלייאוף כמדורגים 8.
בסיבוב הראשון פגשה מיאמי את המדורגת ראשונה במזרח ובעלת המאזן הטוב בליגה, מילווקי באקס. הבאקס, שהובלו על ידי יאניס אדטוקומבו, נחשבו לפייבוריטים לזכייה באליפות באותה עונה, אך ההיט הדהימו את מילווקי וניצחו בסדרה 4–1. הסדרה נחשבת לאחת ההפתעות הגדולות בהיסטוריה של ליגת ה-NBA. בסיבוב השני של הפלייאוף פגשה מיאמי את ניו יורק ניקס וניצחה אותה 4–2. בגמר המזרח פגשה מיאמי את בוסטון סלטיקס המדורגת שנייה בעונה הסדירה וניצחה אותה 4–3, כשג'ימי באטלר זוכה בתואר ה-MVP של גמר המזרח.
סיכומי משחקים > משחק 1

דנוור ניצחה את מיאמי בתוצאה 93–104. יוקיץ' סייע לנאגטס עם טריפל דאבל של 27 נקודות, 14 אסיסטים ו-10 ריבאונדים, וג'מאל מארי קלע 26 נק'. ארון גורדון ומייקל פורטר ג'וניור קלעו 16 ו-14 נקודות בהתאמה. בשורות המפסידים קלע באטלר 13 נקודות בלבד, והוסיף 7 אסיסטים ו-7 ריבאונדים. באם אדבאיו הוביל את ההיט בנקודות עם 26, והוסיף 13 ריבאונדים.
סיכומי משחקים > משחק 2

למרות 41 נקודות ו-11 ריבאונדים של יוקיץ', הצליחה מיאמי להשוות את הסדרה ל-1–1, בזכות משחק טוב של גייב וינסנט (23 נקודות), באטלר ואדבאיו (21 נקודות כל אחד). ההיט קלעו שלשות ב-48.6% וניצחו במשחק 108–111. במדי הנאגטס קלע מארי 18 נקודות ומסר 10 אסיסטים.
סיכומי משחקים > משחק 3

באטלר קלע 28 נקודות ואדבאיו רשם דאבל דאבל של 22 נקודות ו-17 אסיסטים, אך הנאגטס ניצחו את המשחק 109–94. יוקיץ' ומארי הובילו את דנוור עם טריפל דאבלים של 32 נקודות, 10 אסיסטים ו-21 ריבאונדים, ו-34 נקודות 10 אסיסטים ו-10 ריבאונדים (בהתאמה). דנוור קלעה 60 נקודות בצבע לעומת 34 בלבד של מיאמי, ועלתה ליתרון 2–1 בסדרה.