stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המוזיאון האתנוגרפי הפתוח של טביליסי
פעילות

המוזיאון ממוקם ממערב לאגם הצבים על גבעה המשקיפה על רובע ואקה בטביליסי. במקום זה היה בעבר כפר והועברו אליו מבנים מכל מחוזותיה ההיסטוריים של גאורגיה. שטח המוזיאון מכסה 520 דונם המסודרים ב-14 אזורים, ומציגים כ-70 מבנים ומעל ל-8,000 מוצגים.
תערוכת המבנים מאופיינת בבתי אבן בעלי גג שטוח בסגנון גאורגי עתיק המכונה "דָרבָּזי" ממזרח גאורגיה, בתי עץ מרושתים בעלי גג גמלוני מקש או מקרשים ממערב גאורגיה, מגדלי-שמירה מהמחוזות ההרריים של גאורגיה, חבסורתי, פשאבי, סוואנתי וסמגרלו, ושבכות לאחסון תירס מאימרתי, יקבים קאחיים שנקראים מראני, וטחנות-מים כארתליות. כמו כן נמצאים במוזאון אוסף של פריטי משק בית מסורתיים כמו כישורים, מסרגות לסריגה, כלי חרסינה, בגדים, שטיחים, כלי חרס ורהיטים, ארון קבורה משפחתי של בזיליקת השילוש הקדוש מתיאנתי המתוארך למאות ה-6–7.
משנת 2004, מארח המוזיאון את פסטיבל הקיץ של הפולקלור הגאורגי, "ארט-גנה", שנוסד ומנוהל על ידי מוזיקאי הרוק ומעריץ הפולקלור הגאורגי, זזה קורינתלי ("זומבה").
הערות שוליים

↑  המוזיאון הפתוח, באתר המוזיאון הלאומי הגאורגי (באנגלית)
↑  המוזיאון האתנוגרפי הפתוח, באתר המוזיאונים של גאורגיה (www.georgianmuseums.ge) (באנגלית)
↑  ארט גנה: חגיגות פסטיבל קיץ מסורות העתיקות והמגוונות של המחוזות הגאורגיים, 24.5.2007, Georgia today (באנגלית)
הכוכב האדום בלגרד (הוקי קרח)

מועדון ההוקי קרח הכוכב האדום (בסרבית: KHK Crvena zvezda) הוא מועדון הוקי קרח מבלגרד, סרביה המשחק כיום בליגה הבינלאומית להוקי ובליגת ההוקי הסרבית. המועדון הוא חלק מארגון הספורט הכוכב האדום .
הכוכב האדום הוקם בשנת 1946 ותחילה שיחק בליגת ההוקי קרח היוגוסלבית עד 1991. מאז 1992, המועדון זכה בשש אליפויות הליגה הלאומית בסרביה, כשהאליפות הלאומית האחרונה שלה הגיעה בשנת 2018. הכוכב האדום שיחק שתי עונות בליגה הפנונית ששוחקה בין השנים 2007 ו-2009.
הכוכב האדום משחקת את משחקי הבית בהיכל הקרח פיוניר שבבלגרד.
תארים והישגים

ליגה ההוקי סרבית
גביע ההוקי הסרבי
גביע ההוקי קרח היוגוסלבי
ליגת ההוקי קרח היוגוסלבית
ליגת הבלקן
הליגה הפנונית
ראו גם

הכוכב האדום בלגרד (קבוצת הכדורגל)
הצלה מעבר לגבול

| --- | --- |

 בימוי:  מרטין קמפבל 
 הופק בידי:  דן הלסטד, לויד פיליפס 
 שחקנים ראשיים:  אנג'לינה ג'ולי Elizabeth Whitmere טימותי וסט John Matshikiza Kate Trotter מנואל טדרוס יוריק ואן ווגנינגן נואה אמריך קלייב אוון Burt Kwouk טרי פולו לינוס רואץ' Francis X. McCarthy 
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר 
 צילום:  פיל מיהוקס 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Mandalay Entertainment 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בפברואר 2004 
 משך הקרנה:  121 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, גרמנית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט מלחמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   beyondborders
 דף הסרט ב־IMDb
 
הצלה מעבר לגבול (באנגלית: Beyond Borders) הוא סרט דרמה חברתי ורומנטי משנת 2003, המתאר מערכת יחסים בין רופא המקדיש את חייו למטרות הומניטריות (אוון) לאשת חברה עשירה (ג'ולי). הסרט בוים על ידי מרטין קמבל ובכיכובם של אנג'לינה ג'ולי וקלייב אוון. המוזיקה המקורית הולחנה על ידי ג'יימס הורנר.
למרות שהסרט מתייחס ונותן ביטוי לעניין האמיתי שמגלה ג'ולי בחייה בקידום סיוע הומנארי במדינות עולם שלישי ולאוכלוסייה במצוקה ולמרות העניין הרב בחייה הפרטיים של השחקנית הסרט נחל כישלון צורב הן בביקורות והן בקופות.
במקביל ליציאת הסרט לבתי הקולנוע, ג'ולי הוציאה לאור אוסף של הערות ופרקים מיומנה המתארים את חוויותיה כשגרירה של רצון טוב מטעם נציבות האו"ם לפליטים (UNHCR) - בדומה לדמותה בסרט.
תקציר העלילה

בעודה משתתפת בערב התרמה, שרה הירדן (ג'ולי) אשת חברה אמריקאית נאיבית החיה בלונדון בשנת 1984, עדה לפנייתו הדרמטית של רופא (אוון) לעזרה לארגונו המטפל בפליטים באתיופיה למודת המלחמות, הרעב והעוני. שרה הנשואה להנרי באופורד (לינוס רואץ'), בנו של תעשיין בריטי אמיד, יוצאת בראש משלחת סיוע לאתיופיה. היא נחשפת במסע לעומק הסבל האפריקאי בצל העוני, הבצורת והמושחתות הפוליטית. היא חוזרת לאנגליה לאחר שהות קצרה במחנהו של ד"ר ניק קאלהאן ורומן שמתפתח בין שניהם.
אנו חוזרים ופוגשים בדמויות כעבור 10 שנים. במהלכן הפכה שרה לעובדת של נציבות האו"ם לפליטים בבריטניה והיא מתבקשת לחזור ולעזור שוב לארגונו של ד"ר ניק קאלהאן שהפעם פועל במזרח הרחוק.
צוות השחקנים הראשי

שרה ג'ורדן באופורד (אנג'לינה ג'ולי)
ד"ר ניק קאלהאן (קלייב אוון)
שרלוט ג'ורדן (טרי פולו)
הנרי באופורד (לינוס רואץ')
אליוט האוזר (נואה אמריך)
ג'ן שטייגר (יוריק ואן ווגנינגן)
לארנס באופורד (טימותי וסט)
הפקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הסרט צולם בתאילנד, נמיביה וקנדה.
פרסים

הסרט היה מועמד לשני פרסים: פרס הארגון לסרטים פוליטיים (PFS) לשלום ופרס פטל הזהב לשחקנית הראשית (ג'ולי).
הכובען המטורף

ערך זה עוסק בדמות מספרו של לואיס קרול. אם התכוונתם לדמות נבל-על בקומיקס, ראו .
הכובען המטורף מדקלם את שיר האיגיון "קרוץ לי קרוץ לי עטלף". איור מעשה ידי סר ג'ון טניאל.
הארנביב והכובען דוחפים את הנמנמן לתוך קנקן התה. איור מאת סר ג'ון טניאל.
אליס, משמאל, הכובען מימין, והארנביב באמצע, איור מאת סר ג'ון טניאל.
הכובען (באנגלית: The Hatter), הידוע יותר בכינויו "הכובען המטורף" ("The Mad Hatter") הוא דמות המופיעה בספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול. הדמות מופיעה בפרק 7 בספר שבו מתוארת "מסיבת התה המטורפת". כמו כן דמותו של הכובען מופיעה בספר ההמשך "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם".
הכינוי "הכובען המטורף" הוא הכינוי הנפוץ של דמות זו, אף שבספרו של קרול נקראה הדמות רק "הכובען", אולם חתול צ'שייר מתאר את הכובען כ"מסובב על כל הראש" (בתרגום רנה ליטוין).
דמותו של הכובען ב"הרפתקאות אליס בארץ הפלאות"

דמותו של הכובען מוזכרת לראשונה בפרק 7 בספר, שבו מתוארת מסיבת התה המתרחשת בחזית ביתו של הארנביב. אליס פוגשת את הכובען מתחת עץ, לצד שולחן ערוך לשעת התה, אשר סביבו ישבו הכובען המטורף, הארנביב והנמנמן.
מתחת לעץ לפני הבית עמד שולחן ערוך והארנביב עם הכובען ישבו ושתו תה: נמנמן ישב ביניהם שקוע בשינה עמוקה, והשנים השתמשו בו בתור כרית, משעינים עליו את המרפקים...
השעונים בבית הארנביב ובידו אינם זזים, לדברי הדמויות, מאחר שהכובען "רצח את הזמן" כדברי מלכת הלבבות בעת שביצע שיר בפניה. הביטוי "רצח את הזמן" משמעו שיבש את קצב השיר. המלכה הורתה על הוצאתו להורג, אולם מאוחר יותר ביטל המלך את גזר הדין.
הכובען, הארנביב והנמנמן משנים את מקומם סביב לשולחן כל הזמן, חדים לאליס חידות, ושרים לה שירי איגיון.
דמותו של הכובען מופיעה שוב כעד במשפט גנב הלבבות.
בספר ההמשך, "מבעד למראה" מכונה הכובען בשם "Hatta" - קיצור של המילה "כובען" באנגלית, והוא מתואר על ידי המאייר ג'ון טניאל באופן זהה, כשהוא אוחז בידו כוס תה, על מנת להבהיר לקוראים שמדובר באותה דמות. ספר צוין שבגין פשע כלשהו הוא נשלח  למאסר. כמו כן תפקידו היה לבוא אל מקום השליחות ולהישאר שם ותפקידו של השליח השני היה לבוא מאותו מקום אל המלך.
איורו של טניאל מתאר את הכובען שלראשו כובע ועליו פתק בו רשום "10/6" - משמעות ספרות אלה היא מחירו של הכובע - 10 שילינג וששה פנים - ובכך ברור היה לקורא הוויקטוריאני כי מדובר בכובען.
מקור הדמות

הבחירה בכובען כדמות במסיבת התה, התבססה על הביטוי המקובל "משוגע כמו כובען" (Mad as a Hatter), ובדומה, הדמות השנייה במסיבה - הארנביב (ארנב מרץ) נבחרה בהתבסס על הביטוי "משוגע כמו ארנב מרץ". מקורו של המונח בשיגעון שתקף כובענים בתקופה הוויקטוריאנית בשל הרעלת כספית כתוצאה מהשימוש בכספית בעת ייצור הכובעים. שאיפת אדי כספית הביאה להרעלה ולתסמינים הדומים למחלת נפש ובהם - ביישנות רבה, אובדן ביטחון עצמי, ורצון להסתתר. תופעות אלה אינן מציינות את התנהגותו של הכובען (אשר טירופו מתבטא באיגיון של דבריו), וקרול בחר בדמות הכובען על מנת להבהיר לקורא שמדובר במשוגע ולאו דווקא להציג את התסמינים המקובלים של הרעלת הכספית.
דמותו של הכובען התבססה על דמותו של תיאופיליוס קרטר, ממציא ויקטוריאני, אשר הציג במהלך התערוכה הגדולה של שנת 1851 מתקנים מכניים, והיה בעל חנות רהיטים באוקספורד. קרול הכיר את קרטר, שנהג לעמוד בפתח חנותו שלראשו כובע צילינדר גבוה, וייתכן מאוד שהוא הורה לסר ג'ון טניאל, מאייר הספר, להתבסס על דמותו של קרטר באיור דמות הכובען. השערה אחרת טוענת שהוא מבוסס על סמואל אוגדן, כובען ממנצ'סטר שנודע כ"סם המטורף".
חידת הכובען

במהלך מסיבת התה, שואל הכובען את אליס את החידה המפורסמת: "למה דומה עורב לשולחן כתיבה?" ("Why is a raven like a writing desk?‎"). כאשר מתברר שאליס אינה יודעת את פתרון החידה, מודה הכובען (וכן הארנב) כי גם הוא אינו יודע את הפתרון. קרול לא נתן בספרו תשובה לחידה. סם לויד בספרו "אנציקלופדיה של החידות" הציע את התשובה:
"פו כתב על שניהם" (בהתייחס לשולחן הכתיבה של פו, ולשירו "העורב").
ואף פתרון האיגיון:
"כי יש 'ש' בשניהם" ("Because there is B in both) - משחק מילים המתייחס לאות "ש" המופיעה ב"שניהם" (או במקור האות "B" המופיעה במילה "both") אף שהאות עצמה לא מופיע במילה "עורב" (כשם שהאות "B" לא מופיע במילים "raven" ו"writing desk").
קרול עצמו הציע כפתרון: "Enquiries have been so often addressed to me, as to whether any answer to the Hatter's Riddle can be imagined, that I may as well put on record here what seems to me to be a fairly appropriate answer, viz: 'Because it can produce a few notes, though they are very flat; and it is never put with the wrong end in front!' This, however, is merely an afterthought; the Riddle, as originally invented, had no answer at all." כלומר, לדבריו "בשניהם תווים נמוכים/שטוחים מאוד (very flat)" (הן התווים של העורב נמוכים, והן השולחן שטוח). אך הוא מודה שזו "חוכמה לאחר מעשה", ובמקור לא היה פתרון לחידה.
אזכורים תרבותיים

דמותו של הכובען המטורף הפכה לאחת הדמויות המזוהות ביותר מספריו של קרול. בין היתר גילמו את הדמות בסרטי קולנוע השחקנים: אדוארד אוורט הורטון, סר רוברט הלפמן, מרטין שורט, פיטר קוק, אנתוני ניולי ואד וין. בסרט המבוים על ידי טים ברטון את הכובען מגלם ג'וני דפ.
הכובען מוזכר פעמים רבות בשירה ובספרות, ואף בסרטים קולנועיים אחרים:
בשיר "מונה ליסות וכובענים מטורפים" שנכתב על ידי ברני טופין והושר על ידי אלטון ג'ון.
הכובען המטורף הוא גם אחד הנבלים הגדולים של באטמן מ-DC קומיקס.
בסדרה האמריקאית עד עצם היום הזה של חברת ABC משחק את הכובען סבסטיאן סטן כתפקיד משני בשתי העונות הראשונות
הדמות הופיעה גם בסרטו של וולט דיסני משנת 1951, "אליס בארץ הפלאות", וכן דמות זו מופיעה גם בסדרה "בית העכבר" של אולפני וולט דיסני.
הדמות טורבו מהסרט "ראלף ההורס" של אולפני ההנפשה של וולט דיסני מבוססת עליו.
בשיר 'Mad Hatter' של מלאני מרטינז.
בסדרה באטוומן של יקום החץ ישנו נבל אשר מבוסס על הכובען המטורף והצליח להשיג את כובעו של הנבל המקורי.
במשחק "ג'אז הארנב 2" אחד מהאויבים שיש במשחק הוא זוחל בצבע ירוק הלובש חליפה ומתיז תה על השחקן כאשר הוא נמצא בטווח הראייה שלו. גם הוא מבוסס על דמותו של הכובען המטורף. דמותו מופיעה גם במשחק המחשב "Alice: Madness Returns" כמו כן במשחק bookworm adventures 2 קיים שלב שלם שמבוסס על מסיבת התה כשהכובען הוא הבוס.
כמו כן האסטרואיד "6735 Madhatter" שהתגלה ב-23 בנובמבר 1992 נקרא על שם דמות הכובען.
המחזה של מסיבת התה מתחת למים
הכוכב האדום בלגרד (כדוריד)

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1948
 היכל:  אולם שומיצה (4,000 מושבים)
 מאמן:  איגור בוטולייה
 ליגה:  הליגה הסרבית הראשונה בכדוריד
 תארים
 מספר אליפויות:  7
 מספר גביעים:  3
 www.rkcrvenazvezda.rs
 
הכוכב האדום בלגרד היא קבוצת כדוריד קבוצת כדוריד סרבית מעיר הבירה בלגרד, אשר נוסדה בשנת 1948. הכוכב האדום בלגרד משחקת בליגה הסרבית הראשונה בכדוריד היא חלק מאגודת הספורט הכוב האדום בלגרד, וכמו רוב קבוצות הכוכב האדום בלגרד היא משחק בצבעים אדום ולבן. משחקי הבית של הכוכב האדום בלגרד מתקיימים באולם שומיצה המכיל כ-4,000 מקומות. הכוכב האדום בלגרד זכתה בהכי הרבה אליפות בסרביה – 7 אליפות (את התואר חולקת הכוכב האדום בלגרד עם פרטיזן בלגרד). הישג השיא של הכוכב האדום בלגרד באירופה הוא הגעה לחצי גמר גביע המחזיקות בעונת 1995/96.
תארים

הליגה הסרבית הראשונה בכדוריד – 7 פעמים
1996, 1997, 1998, 2004, 2006, 2007, 2008
הגביע הסרבי – 3 פעמים
1995, 1996, 2004
הליגה היוגוסלבית – פעמיים
1955, 1956
הגביע היוגוסלבי – פעם אחת
1956
ראו גם

הכוכב האדום בלגרד (כדורגל)
הכוכב האדום בלגרד (כדורסל)
הקאובוי העירום

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1970 (בן 53) סינסינטי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Robert John Burck 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סינסינטי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 nakedcowboy.com
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט ג'ון בורק (באנגלית: Robert John Burck; נולד ב-23 בדצמבר 1970) הידוע בכינויו הקאובוי העירום, הוא נגן רחוב מניו יורק.
קריירה

בורק נולד בסינסינטי, אוהיו. במשך שנים ניסה לזכות בפרסום ותהילה, בשל כך השתתף במספר תוכניות טלוויזיה אמריקניות, כשהבולטת שבהן היא "אמריקן איידול", בה השתתף במבחני הבמה של העונה הראשונה, אולם לא עבר לשלב הבא. הוא עבר לניו יורק בשל אוכלוסייתה הרבה, הכוללת קהל פוטנציאלי לשיריו.
בורק קנה את פרסומו בזכות היותו נגן רחוב בסמוך ל"טיימס סקוור", הלבוש באופן קבוע בתחתונים, בכובע ובמגפי בוקרים בלבד (גם בימי החורף הקרים של ניו-יורק), ובידיו גיטרה. לדבריו הוא חי מהנדבות אותן הוא מקבץ מהעוברים והשבים. בשנים האחרונות הפך "הקאובוי העירום" לאחד מסמליה של כיכר טיימס. ההערכה היא, כי הוא משתכר כאלף דולר מדי יום, בעיקר מתיירים שנהנים לצפות בו ומבקשים להצטלם עמו. עם זאת, סירב בורק בעבר לחשוף את חשבונות הבנק ומקורות ההכנסה שלו, ואף ויתר בשל כך על כוונות לרוץ למשרות פוליטיות.
בנוסף לפעילותו בניו יורק, הוא מופיע גם בקרנבל ברובע הצרפתי בניו אורלינס ובאוסטין, טקסס כאשר מתקיימים שם פסטיבלים.
בורק משווק אלבומים של שיריו, חולצות הנושאות את תמונתו ורינגטונים באמצעות מספר אתרי אינטרנט ייעודיים לכך.
בורק רשם סימן מסחרי על דמותו. דמותו מופיעה בפרסומת לחברת המכוניות שברולט ובפרסומת למותג M&M's של החברה מרס.
הערות שוליים

↑  הקאובוי העירום לא יתמודד על ראשות העיר ניו יורק, באתר ynet, 6 בספטמבר 2009
הכוכב האדום (עיתון)

| --- | --- |


 תדירות:  עיתון יומי
 סוגה:  חדשות
 פורמט:  פורמט טבלואיד
 מו"ל:  הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, הכוחות המזוינים של ברית המועצות 
 בעלים:  משרד ההגנה הרוסי
 עורך ראשי:  ניקולאי יפימוב
 תאריכי הופעה:  1 בינואר 1924 – הווה (100 שנה)
 שפה:  רוסית
 מערכת:  דרך חורושובסקויה 7, מוסקבה
 תפוצה:  27,600 עותקים
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 ISSN:  0023-4559
 www.RedStar.ru
 
העמוד הראשון של העיתון "הכוכב האדום" שיצא לאור יום למחרת כניעת גרמניה הנאצית
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הכוכב האדום (ברוסית: Красная звезда) הוא עיתון יומי המשמש כביטאון רשמי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית ומשרד ההגנה של רוסיה. נוסד בברית המועצות ב-1 בינואר 1924. העיתון היה העיתון הרשמי של הצבא האדום ומשמש כעיתון הרשמי של משרד ההגנה הרוסי.
העיתון נחשב בעולם כמייצג את עמדת השלטונות של ברית המועצות, ופעמים רבות היה העיתון הראשון של ברית המועצות להביא התייחסות לעניינים שעל סדר היום העולמי.
בתקופה הסובייטית זכה העיתון בעיטורים שונים: עיטור לנין, עיטור מהפכת אוקטובר, עיטור הדגל האדום ועיטור הכוכב האדום.
ראו גם

במחנה
ערוץ הטלוויזיה זבזדה
הערות שוליים

↑  ראו למשל: מולוטוב חזר למוסקבה-ההודעה הגרמנית מדברת על אוירה של אמון הדדי, אך אינה מזכירה כל הסכם - הצבא האדום רואה בפגישה מאורע רב משמעות, הַבֹּקֶר, 15 בנובמבר 1940
אין מוסקבה מרוצה משינוי חוק הנייטרליות, דבר, 27 באוקטובר 1939
ערך זה הוא קצרמרבנושא עיתונים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הצלחת הסינית

| --- | --- |

 בימוי:  וילפרד ג'קסון
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מוזיקה:  פרנק צ'רצ'יל
 אנימטור:  ג'וני קאנון רודי זמורה ג'ק קוטינג פרנק פאוורס דיק לונדי בן שרפסטין דייוויד הנד ג'ק קינג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 הקרנת בכורה:  25 במאי 1931
 משך הקרנה:  7:32 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מצויר 
 סרט קודם:  מנגינות אמא אווזה
 סרט הבא:  הבונים העסוקים
 דף הסרט ב־IMDb
 
הצלחת הסינית (באנגלית: The China Plate) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1931, המשמש כסרט ה-18 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
עלילה

הסרט הקצר מבוסס על אגדת דפוס הערבה, עם כמה הבדלים עיקריים, כולל דרקון. יש סצנה מזרחית, דוגמת הערבה על צלחת חרסינה, שמתעוררת לחיים, ומספרת את סיפורם של שני אוהבים צעירים שמוטרדים. ראשית, הם צריכים להתמודד עם קיסר כועס ובעל משקל עודף שהוא אביה של הילדה. הוא רודף אחריהם כי הילד הפריע למנוחתו ולא רואה בעין יפה אותו ליד בתו. לאחר מכן שני הילדים נרדפים על ידי דרקון יורק אש שאוכל את הקיסר (הקיסר חשב שהפה הפתוח של הדרקון הוא למעשה כניסה לתוך מערה).
ביקורות

הסרט היומי (14 ביוני 1931): "בידור הן לקהל הנוער והן לקהל המבוגר ניתן למצוא בסרט הזה מסדרת סימפוניות טיפשיות של וולט דיסני. חידוש ולא הומור הוא העיקר. זה בידור אמיתי ושונה לאורך כל הדרך."
וראייטי (30 ביוני 1931): "הזירה הגדולה ביותר של כולם, בתיאטרון רוקסי הוצג סרט האנימציה בשתי ההצגות האחרונות. סלילי עט ודיו אינם מוגבלים לשעת ארוחת הערב, אלא מהבהבים בהופעות המפוארות מיד לאחר סרט החדשות. עד כה האוס נתן את הפסקה לרישומי דיסני. זה עוד אחד מהמקור הזה וטוב מספיק כדי להתאים לכל פריסת בית גדול. זה נושא את הסנכרון המוזיקלי המוכר תוך שהוא פותח כמה טוויסטים משעשעים... שורט בולט בהיעדר של דיאלוג. רק אפקטים קוליים, וזה עדיף ככה."
מדיה ביתית

הסרט הופץ ב-4 בדצמבר 2001, באוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - קלאסיקות מוזיקליות היסטוריות.
הערות שוליים

↑  "Reviews of Sound Shorts". The Film Daily: 21. 14 ביוני 1931. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Talking Shorts". Variety: 15. 30 ביוני 1931. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Silly Symphonies: The Historic Musical Animated Classics DVD Review". DVD Dizzy. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
הפיכת 18 בברימר

נפוליאון מפזר את מועצת ה-500. ציור מאת פרנסואה בושוט (אנ'), 1840
הפיכת 18 בברימר הייתה הפיכה צבאית שאירעה בצרפת, שיזמה צמרת השלטון ברפובליקה יחד עם נפוליאון בונפרטה לתפיסת השלטון במדינה. ההפיכה הסתיימה ללא שפיכות דמים ובסופה הועברו מושכות השלטון מהדירקטוריון ובית המחוקקים לשלושה קונסולים. נפוליאון היה לקונסול הראשון ובתפקידו זה היה, למעשה, שליט יחיד לאחר ההפיכה.
שמו של האירוע נובע מהתאריך בלוח השנה המהפכני בצרפת. התאריך בלוח הגרגוריאני הוא 9 בנובמבר 1799.
תפיסת השלטון התאפשרה בשל התבוסות שנחל הצבא הצרפתי מידי הקואליציה האנטי צרפתית השנייה, שאיימה בפלישה לתוך צרפת.
רקע > מבנה שלטוני של הרפובליקה

באותה עת מבנה השלטון בצרפת היה מורכב מפרלמנט בן 500 צירים שנקרא "מועצת ה-500" ומסנאט בן 250 חברים שנקרא "מועצת הזקנים". לפרלמנט היו סמכויות חקיקה, בעוד שהסנאט שימש מעין רשות שופטת בעלת סמכויות ביטול או אישור החוקים של הפרלמנט. הרשות המבצעת הורכבה מחמישה דירקטורים: עמנואל-ז'וזף סיאייס, רוז'ה דוקו, פול בראס, ז'רום לואי גוייה וז'אן פרנסואה מולה.
רקע > תכנון ההפיכה

שניים מחמשת הדירקטורים, סיאס ודוקו, תכננו לתפוס את השלטון בעזרתו של נפוליאון וחייליו. בסופו של דבר נותרו שני הדירקטורים חסרי כוח והיו לנמרים של נייר, בעוד נפוליאון הפך לשליט יחיד.
בבוקר 18 בברימר קיבלו חברי הסנאט הודעה שזימנה אותם לתדרוך עקב מרד של היעקובינים. בשעה שמונה התקיים התדרוך, במהלכו הסכימו חברי הסנאט לתת לנפוליאון את השליטה המלאה בכוחות הצבא השוהים בפריז, ונקבעה פגישה משותפת עם הסנאט למחרת כדי לשקול צעדים נוספים.
ב-19 בברימר נפגשו ועדת ה-500 והסנאט במליאה של סן קלו, ובכך נפלו למלכודת של נפוליאון. האזור כותר על ידי כוחות הצבא, ונפוליאון נכנס פנימה לשאת נאום. נפוליאון הותקף במליאה ונאלץ להימלט החוצה בחסות חייליו. הוא הכריז בפניהם כי נעשה ניסיון להתנקש בחייו, ונכנס מלווה בכוח צבאי מלא. לעיני כל מחוקקי פריז הכריז נפוליאון על סיאס, דוקו ועל עצמו כקונסולים. מהלך זה סיים את שלטונה של הרפובליקה הצרפתית הראשונה על צרפת והתחיל את עידן המלחמות הנפוליאוניות.
מורשת

"18 בברימר" הפך לכינוי לפעולת השתלטות של רודן על מדינה. קרל מרקס כתב מאמר בשם "שמונה עשר בברימר של לואי בונפרט", שעסק בהשתלטותו של נפוליאון השלישי על צרפת ופיזור האספה הלאומית על ידו ללא כל סמכות, תוך השוואתו לפעולת נפוליאון בונפרטה ב-18 בברימר. במאמר מופיעה האמרה המפורסמת כי "ההיסטוריה חוזרת על עצמה פעמיים, פעם כטרגדיה ופעם כפארסה".
המודיע (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  פשע דרמה
 יוצרים:  רורי היינס סוהרב נושירבני
 כותבים:  רורי היינס סוהרב נושירבני
 בימוי:  ג'וני קמפבל
 שחקנים:  פאדי קונסידיין נבהאן ריזוואן בל פאולי
 פסקול:  אילן אשקרי
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  6 
 הפקה
 חברת הפקה:  Neal Street Productions
 הפצה:  All3Media
 אתר צילומים:  לונדון
 אורך פרק:  58 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 תקופת שידור מקורית:  16 באוקטובר 2018 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המודיע (באנגלית: Informer) היא סדרת דרמה בריטית שיצרו וכתבו רורי היינס וסוהרב נושירבאני, בהפקת Neal Street Productions עבור ה-BBC. בסדרה בת ששת החלקים מככבים נבהאן ריזוואן ופאדי קונסידיין. שידור הסדרה החל בערוץ BBC One ב-16 באוקטובר 2018.
אמזון פריים וידאו הסכימו להפיץ את הסדרה מחוץ לממלכה המאוחדת ולאירלנד.
בבלגיה שודרה הסדרה בערוץ Canvas החל ב-27 באפריל 2019. בישראל שודרה הסדרה ב-yes הטלוויזיה בלוויין.
תקציר עלילה

ראזה (נבהאן ריזוואן) הוא בריטי פקיסטני מדור שני שחי בלונדון, וגויס לשמש מודיע של המשטרה על ידי גייב (פאדי קונסידיין), קצין ביחידת CTSU האחראית על סיכול טרור.
צוות השחקנים

פאדי קונסידיין – סמל בילוש גייב ווטרס, קצין ביחידה לסיכול טרור. העבר של גייב רודף אותו מהתקופה שעבד כשוטר סמוי ביחידה המיוחדת של משטרת המטרופולין של לונדון. הוא מתאמץ לאזן בין העומס בעבודה לבין הזמן שהוא מקדיש לאשתו ולבתו.
נבהאן ריזוואן – ראזה שאר, צעיר בריטי ממוצא פקיסטני שמגויס על ידי גייב לעבוד כמודיע שלו כדי לחשוף מידע אודות תא טרור הקשור לפיגוע חבלני שאירע בהולנד.
בל פאולי – הבלשית הולי מורטן, קצינת משטרה צעירה שנבחרה להצטרף ליחידה המיוחדת ללוחמה בטרור, ועובדת בשיתוף עם גייב.
שרון ד. קלארק – פקד בילוש רוז אסנטה
רייס ג'ראם – נאזיר שאר, אחיו הצעיר של ראזה
ארינזה קיני – סאל ברהימי
רוג'ר ג'ין נסנגיומבה – דדיר חסן, בריטי זה שלושה דורות בן למשפחה סומלית, שמתידד עם ראזה. דדיר הוא סוחר סמים במזרח לונדון, וקשריו עם הטרוריסט החשוד מעוררים עניין אצל המפעיל של ראזה.
ג'סיקה ריין – אמילי ווטרס, אשתו של גייב
אליזבת ריידר – השופטת ספנסר
סונטרה סרקר – סעידה שאר, אישה פקיסטנית שמתחזה לאמם של ראזה ונאזיר. 16 שנה לפני כן, כאשר פג תוקף הוויזה שלה היא נשארה לגדל את ראזה ונאזיר אחרי מותם אמם. גייב משתמש בחוסר החוקיות של שהייתה בבריטניה כדי לאיים על ראזה ולהכריח אותו לשמש מודיע.
פול טילאק – חניף שאר, אביהם של ראזה ונאזיר.
רוברט וייטלוק – השוטר ווראל
ארשר עלי – אימרן עזיז, שוטר סמוי המשמש כמודיע של גייב.
נל הדסון – שרלוט המפריז, חברתו של ראזה.
פרקים

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "לא ישנים עד ברוקלין" | ג'וני קמפבל | רורי היינס וסוהרב נושירבאני | 16 באוקטובר 2018    |  |
| 2 | "שדות תות" | ג'וני קמפבל | רורי היינס וסוהרב נושירבאני | 24 באוקטובר 2018    |  |
| 3 | "צ'ארלי לא גולש" | ג'וני קמפבל | רורי היינס וסוהרב נושירבאני | 30 באוקטובר 2018    |  |
| 4 | "רובי טיוזדיי" | ג'וני קמפבל | רורי היינס וסוהרב נושירבאני | 6 בנובמבר 2018    |  |
| 5 | "נובמבר הגיע" | ג'וני קמפבל | רורי היינס וסוהרב נושירבאני | 13 בנובמבר 2018    |  |
| 6 | "תוכנית האב" | ג'וני קמפבל | רורי היינס וסוהרב נושירבאני | 20 בנובמבר 2018    |  |
הפקה

הסדרה ברובה צולמה בלונדון. ביתו של ראזה, והשכונה הבדיונית "ברידג'טאון" צולמו באזור תיימזמיד שבדרום-מזרח לונדון, ובסילברלוק אסטייט בסאות'רק.
בינואר 2018 נערכו צילומים בתחנת הרכבת שדוול ובבריק ליין שבשורדיץ'. בנין סילבר, שהיה בעבר מפעל Carlsberg-Tetley, שימש כמפקדה של היחידה ללוחמה בטרור. אתרי צילום נוספים היו בקראון קורטס בקינגסטון, בתנל גרין ובמעבורת תיימז קליפר.
הערות שוליים

1 2  "Informer". BBC Writersroom (באנגלית בריטית). 2018-10-15. נבדק ב-2019-01-21.
↑  Dowling, Tim (2018-10-16). "Informer review – counter terror drama is gripping and artful … but you'll need to pay attention". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-01-21.
↑  Jeffries, Stuart (2018-10-16). "Can BBC Informer finally subvert the Muslim stereotype problem on TV?". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-01-21.
↑  Gilbert, Sophie (2019-01-14). "Amazon's 'Informer' Deftly Mines the War on Terror". The Atlantic (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-01-21.
↑  "Review: Amazon's Informer Is Smart and Captivating". ScreenRant (באנגלית אמריקאית). 2019-01-10. נבדק ב-2019-01-21.
↑  "BBC One - Informer - DS Gabe Waters". BBC.
↑  D'Addario, Daniel; D'Addario, Daniel (10 בינואר 2019). "TV Review: 'Informer'". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hale, Mike (10 בינואר 2019). "Review: 'Informer' Finds a Fresh Take on the Terrorism Thriller" – via NYTimes.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Where is Informer filmed in London?". Radio Times.
↑  Mitchell, Molli (16 באוקטובר 2018). "Informer on BBC location: Where is Informer filmed? Where's it set?". Express.co.uk. {{cite web}}:  (עזרה)
הסב מורוזוב

| --- | --- |
 כותבים:  אלכסנדר גריאזין ויקטור דבויאק ארטיום קלינקוב
 בימוי:  יורי פופוביץ'
 שחקנים:  אריסטארך ליוואנוב יבגני מורוזוב נינו קנטאריה עמנואל ויטורגאן אלה פרוליץ' מקסים סאפריקין פיליפ ריינהרדט ניקולאי שסטאק ולנטינה גרצוייבה אנדריי אולפירנקו
 ארץ מקור:  בלארוס בלארוס רוסיה רוסיה
 הפקה
 מפיק:  טימור ויינשטיין דז'אניק פאיזייב רפאל מינאסבקיאן סרגיי באגירוב
 חברת הפקה:  KIT
 הפצה:  גזפרום מדיה
 צלמים:  ויקטור גוסארוב
 שידור
 רשת שידור:  NTV
 תקופת שידור מקורית:  10 במאי 2020 – הווה
 
הסב מוֹרוֹזוֹב (ברוסית: Дед Морозов, "דֶד מוֹרוֹזוֹב") היא סדרת טלוויזיה ביוגרפית היסטורית המגוללת את קורות חייו של המהפכן ניקולאי מורוזוב, שחי חיים ארוכים: הוא היה גם מהפכן וגם מחבל. הוא נידון למאסר עולם וישב כשלושים שנה בבתי הכלא הקיסריים. את ראשית מלחמת העולם השנייה ניקולאי אלכסנדרוביץ' פוגש כבר כזקן מאוד. עם זאת, הוא התנדב להילחם בחזית כשהוא בן 87.
שידור פרק הבכורה יתקיים ב-10 במאי 2020 ברשת NTV הרוסית.