stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Timeless (אלבום של מייגן טריינור)
הערות שוליים

↑  Trainor, Meghan (29 במרץ 2023). Workin' on It Ft. Gian Stone.  Event occurs at 3:19. ארכיון מ-31 במרץ 2023. נבדק ב-26 באפריל 2023 – via YouTube. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  Lambe, Stacy (ספטמבר 10, 2014). "Meghan Trainor Is 'All About that Bass,' T-Pain & Drunk Texting". Out. ארכיון מ-דצמבר 16, 2014. נבדק ב-דצמבר 26, 2014.
↑  Trainor, Meghan (4 בינואר 2024). Workin' on Meghan's Birthday. ארכיון מ-8 במרץ 2024. נבדק ב-14 במרץ 2024 – via YouTube. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  Aniftos, Rania. "Chris Olsen on Taylor Swift's Upcoming Album The Tortured Poets Department, Teases New Meghan Trainor Music & More". Billboard. ארכיון מ-13 במרץ 2024. נבדק ב-14 במרץ 2024. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Dailey, Hannah (14 במרץ 2024). "Meghan Trainor Announces New Album Timeless & North American Tour". Billboard. ארכיון מ-14 במרץ 2024. נבדק ב-14 במרץ 2024. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Meghan Trainor on Instagram". Instagram. נבדק ב-6 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mier, Tomás (14 במרץ 2024). "Meghan Trainor Announces Timeless Album and First Tour in 7 Years". Rolling Stone. ארכיון מ-14 במרץ 2024. נבדק ב-14 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Irvin, Jack (14 במרץ 2024). "Meghan Trainor Announces New Album Timeless and Tour with Natasha Bedingfield, Chris Olsen and More". People. ארכיון מ-14 במרץ 2024. נבדק ב-14 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ARIA Top 50 Albums, ARIA, ‏17 ביוני 2024
↑  "Timeless — Meghan Trainor". Meghan Trainor. ארכיון מ-13 במרץ 2024. נבדק ב-14 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
אבו אל-עבאס א-נבאתי

| --- | --- |

 לידה:  1166 סביליה, ספרד 
 פטירה:  1239 (בגיל 73 בערך) סביליה, ספרד 
 מדינה:  חליפות קורדובה 
 
אַבּוּ אלְ-עַבַּאס אַחְמַד בְּן מֻחַמַּד בְּן מֻפַרַּג' בְּן א-רּוּמִיַּה אַלְ-אִשְׁבִּילִיּ א-נַּבַּאתִיּ (בערבית: أبو العباس أحمد بن محمد بن مفرج بن الرومية الإشبيلي النباتي; 1165–1239) היה רופא ועשבונאי אנדלוסי.
חייו

נולד בסביליה בדרום מערב ספרד. במולדתו הוכר כאיש הלכה המתמחה בחדית', אולם יותר מכול התפרסם בידיעותיו המפליגות על צמחי המרפא ותועלתם, ומכאן גם כינויו "א-נבאתי" (העשבונאי).
תחום התמחותו של אבו אל-עבאס היה בהגדרה מדויקת של מיני צמחים, מוצאם ובית גידולם. ידיעותיו לא היו מוגבלות רק לתחומי ספרד, אלא להכרה נרחבת של צמחים מכל אזורי השליטה האסלאמית, שאותה רכש מהספרות, ובעיקר מתוך היכרות אישית במהלך מסעותיו בעולם.
למרות ההכרה שלה זכה אבו אל-עבאס בימיו כבר סמכא בענייני הלכה ורפואה בספרד, נהג תמיד בפרישות ואת זמנו הקדיש ללימודים. למחייתו מכר עשבים והעתיק ספרים בחנותו שבסביליה.
מסעותיו

אבו אל-עבאס ערך כנראה במהלך שנות חייו מספר מסעות למזרח, שלהם היו שתי מטרות: העמקת לימודיו במדע החדית' לפי האסכולות הנהוגות במזרח והרחבת היקף ידיעותיו הרפואיות. את רשמי מסעותיו תיעד בספרו, "המסע המזרחי".
מסע אחד ערך עוד בצעירותו, בשנת 1185, אז קיים לראשונה את מצוות החג' למכה. אולם את המסע המקיף ביותר למזרח ערך בשנת 1215. משם כנראה המשיך לעיראק ולערי סוריה הגדולה. בשובו לספרד ממסעו, בשנת 1228, חנה בדרכו גם בסיציליה.
אבו אל-עבאס תיאר בספרו צמחים שהכיר או ראה במסעותיו, בהם צמחים הגדלים במספר אזורים, המאפשרים לנו להתחקות אחר חלק ממסעו בארץ ישראל: יהודה, דרום הר חברון, בקעת הירדן ויריחו, אזור החוף ודרך אשקלון. ביצירתו מושקע מידע רב חשיבות למחקר תולדות הצומח בארץ ישראל בימי הביניים ושימושיו. בין הצמחים שהוא מתאר את שימושם: סירה קוצנית, סולנום החדק, עירית גדולה, רכפה לבנה ומיני חרחבינה.
הערות שוליים

↑  זהר עמר, "אבו אלעבאס הנבאתי: עשבונאי אנדלוסי בארץ ישראל האיובית", אריאל 100-101, תשנ"ד, עמ' 235- 239
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16631528n (data)  GND: 1212427971  VIAF: 274686841   WorldCat (עם VIAF): 274686841
אברון

ערך זה עוסק בחלק מהתא. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 שיוך:  מרכיבים אנטומיים של התא 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הארמנית הסובייטית (588) 
 מזהים
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H1.00.01.0.00009 
 FMA:  63832 
 קוד MeSH:  A11.284.430.214.190.875 
 מזהה MeSH:  D015388 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0029219 
 
תרשים של תא איקריוטי המתאר את האברונים והמבנים השונים:
גרעינון
גרעין התא
ריבוזום
בועית
רשתית תוך-פלזמית גסה
גולג'י
שלד התא
רשתית תוך-פלזמית חלקה
מיטוכונדריון
חלולית
ציטופלזמה
ליזוזום
צנטריול
צילום תאים במיקרוסקופ אלקטרונים חודר
אברונים הם חלקים מהתא בעלי תפקידים ספציפיים המוקפים בקרום. הם בעלי צורה אופיינית והם מצויים בציטופלסמה של התא. האברונים מחולקים ל"מדורים" בתוך התא (מידוּר).
אברונים קיימים כמעט באופן בלעדי בתאים איקריוטיים. ביצורים פרוקריוטיים (חיידקים) מתבצעות רוב הפעולות שאותן מבצעים האברונים ביצורים האיקריוטיים, אלא שבמקום להתרחש באזור מתוחם המוקף בקרום, הן מתרחשות בציטופלזמה עצמה.
סוגי האברונים הנמצאים בתאים השונים זהים באופן עקרוני, עם הבדלים קלים בין הממלכות הטקסונומיות השונות; ביצורים המבצעים פוטוסינתזה, למשל צמחים, אצות וחיידקי ציאנובקטריה – קיימים אברונים המסייעים בתהליך זה.
מספרם של האברונים מותאם לעיתים לסוג התא ולתפקידו באורגניזם (במקרה של יצורים רב-תאיים). כך, למשל, מספרם של המיטוכונדריה בתאי שריר בגופם של בעלי חיים גדול ממספרם בתאים אחרים, כיוון שתאים אלו זקוקים לאנרגיה רבה, אותה מספקים המיטוכונדריה.
דוגמאות לאברונים

גרעין התא – הגרעין מרכז בתוכו את החומר התורשתי (כרומוזומים המורכבים מ-DNA).
מיטוכונדריה – בהם מיוצרת אנרגיה בתהליך הנשימה התאית.
כלורופלסט – אברון המצוי בתאי צמח; בו מתרחש תהליך הפוטוסינתזה.
רשתית תוך פלסמית – רשת קרומית עליה מסונתזים חלבונים המיועדים למיקום על גבי קרום התא, ובתוכה מעובדים חלבונים וסוכרים שונים.
חלולית – מצוי בתאי צמח; תפקידו לרכז מים ומומסים.
גולג'י – בו עוברים חלבונים גליקוזילציות (הוספת סוכרים) או עיבוד של הסוכרים שכבר הוספו להם.
ליזוזום – בו מפורקים חלק מחלבוני התא.
מזוזום – אברון שנוצר מהתקפלות קרום התא פנימה כתוצאה מקיבוע כימי.
פרוקסיזום – אברון המצוי בכל תא איקריוטי, ותפקידו לעזור לתא לפרק חומרים רעילים, כגון מימן על-חמצני.
אבו אל-עבאס

תיאור של פיל מלחמה לבן; ציור קיר מהמאה ה-12, אצור במוזיאון הפראדו, מדריד, ספרד
אבו אל-עבאס (לעיתים נכתב אבול-עבאס, אבול-עבאז או אבולעבאז) היה כינויו של פיל אסייתי שניתן במתנה לקיסר האימפריה הקרולינגית קרל הגדול על ידי הח'ליף העבאסי הארון א-רשיד. שם הפיל ואירועים בחייו מתועדים באנאלים הפרנקיים המלכותיים (Annales regni Francorum) והוא מוזכר בחיבורו של איינהרד "חיי קרל הגדול" (Vita Karoli Magni). עם זאת, בכתבי בית עבאס אין שום אזכור למתנה או לאינטראקציה כלשהי עם קרל הגדול.
אבו אל-עבאס הובא מבגדאד, בירת הח'ליפות העבאסית, בידי יהודי יודע ערבית בשם יצחק היהודי (Isaac Iudeus), יליד נרבון שבדרום צרפת. יצחק יצא ב-797 עם משלחת בראשות שני אצילים פרנקים מטעם קרל הגדול אל הח'ליף העבאסי לשם חיזוק הקשרים בין הממלכות. יצחק, שפעל ככל הנראה כמדריך וכמתורגמן של המשלחת, היה היחיד מאנשיה ששרד את הדרך, והוא שליווה את הפיל לאירופה. קרל הגדול התבשר ב-801 על אודות הפיל על ידי שני שליחים – שליחו של הארון א-רשיד ושליחו של האמיר של איפריקיה, אבראהים, מייסד השושלת האע'לבית – וציווה על הזמנת ספינה שתישא את הפיל ויתר המטען מעבר לים, מצפון אפריקה לאירופה.
מסע הפיל מאסיה לאירופה

חוקרים העלו השערות בנוגע למסלול דרכם של יצחק היהודי והפיל ברחבי אפריקה: 

יצחק והפיל החלו את דרכם וצעדו דרך ירושלים, ולאורך החוף המצרי אל תוך איפריקיה שבה שלט אז האמיר אבראהים אבן אל-אע'לב בחסות בית עבאס. בסיועו של האמיר בעיר קירואן הפליג יצחק ועמו אבו אל-עבאס, ככל הנראה מנמל קרתגו, לאיטליה דרך הים התיכון.
מכל מקום, בכתבי האנאלים הפרנקיים המלכותיים מוזכר כי "יצחק היהודי שב מאפריקה עם הפיל" (Isaac Iudeus de Africa cum elefanto) ועגן בפורטו ונרה (ליד ג'נובה) באוקטובר 801. הם בילו את החורף בורצ'לי (אנ'), ובאביב החלו לצעוד אל מעבר להרי האלפים, לבירתו של הקיסר באאכן, לשם הגיעו ב-20 ביולי 802.
את הפיל שמר קרל הגדול באאוגסבורג שבבוואריה, ופעמים אחדות הציג אותו לאורחיו. הוא שימש כפיל מלחמה ובשנת 804, כשתקף גודפרד, מלך דנמרק, את אחד הכפרים באזור, קרל הגדול לא היסס להשתמש באבו אל-עבאס במאבק נגד הדנים.
אבו אל-עבאס מת בשנת 810, ככל הנראה מדלקת ריאות שלקה בה משלא הסתגל לאקלים הצפוני הקריר של אירופה. בן 40 היה במותו.
ראו גם

פיל מלחמה
יצחק היהודי
לקריאה נוספת

אלי אשד, "מסעו של היהודי יצחק והפיל אלעבאס", באתר יקום תרבות, 4 במרץ 2012
אברהם מרדכי פילו, מסעות יצחק היהודי ואבו אלעבאס הפיל, ירושלים: תיבל, 1997 (רומן היסטורי)
אגוטי מרכז-אמריקאי

| אגוטי מרכז-אמריקני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: Hystricognatha
משפחה:: אגוטיים
סוג:: אגוטי
מין:: אגוטי מרכז-אמריקאי
שם מדעי
 Dasyprocta punctata ‏גריי, 1842
תחום תפוצה


אגוטי מרכז-אמריקני (שם מדעי: Dasyprocta punctata) הוא מין מכרסם ממשפחת האגוטיים החי ביערות הגשם של אמריקה המרכזית.
אגוטי מרכז-אמריקני נפוץ בטבע במדינות: מקסיקו, מדינות מרכז אמריקה, צפון מערב אקוודור, קולומביה וונצואלה. אוכלוסייה נוספת נמצאת דרומה יותר בפרו, צפון ארגנטינה, דרום מערב ברזיל, בוליביה ומערב פרגוואי. בנוסף הוא חי גם בקובה, ג'מייקה ובאיי קיימן.
מאפיינים

הוא מגיע לאורך 40–62 ס"מ ולמשקל 3–4 ק"ג. הוא בעל רגליים ארוכות שאיתם הוא יכול גם לאחוז ולקלף דברים. צבעו חום-אדמדם ואחורי הגוף צהובים.
לאגוטים ראייה ושמיעה טובה ושיניים חדות המותאמות לפיצוח זרעי עצים קשים שונים. האגוטי נחשב למפיץ הזרעים הטוב ביותר באזורו והוא משוטט ברחבי היער עם בת זוג קבועה לכל החיים.
הערות שוליים

↑  אגוטי מרכז-אמריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284969605171
אודו, מלך צרפת

אודו חוזר לפריז המכותרת
אודו רוזן פריז (צרפתית: Eudes;‏ 857 – 1 בינואר 898), מלך על פרנקיה המערבית מ-888 עד מותו.
חייו

אודו רוזן פריז היה בנו של רובר החזק רוזן אנז'ו. ב-885 כבשו הנורמנים את העיר רואן שבנורמנדיה והתקדמו לעבר פריז דרך הנהר סן בכוח בן 700 ספינות שבהן 30,000 איש.
הרוזן אודו, שהיה מושל פריז, ארגן את ההגנה על העיר בעזרת הבישוף גוזלן. הנורמנים צרו על פריז במשך 13 חודשים. אנשי פריז ניסו מדי פעם לתקוף את הפולשים ולהסיר את המצור מעל העיר. לבסוף, המלך שארל השלישי "השמן", במקום לבוא לעזרת העיר, שילם לנורמנים 700 כיכרות כסף תמורת הסכמתם לסגת, ואיפשר להם לשוט דרומה, להגיע לבורגונדיה ולבזוז אותה. הדבר גרם להדחת המלך שארל השלישי בנובמבר 887. בפברואר 888 הוכתר אודו רוזן פריז למלך פרנקיה המערבית בעיר קומפיין שמצפון לפריז.
המלך אודו תקף את הנורמנים ונחל ניצחונות עליהם, אך נתקל בהתנגדותם של אצילים רבי עוצמה שתמכו בתביעתו של שארל, בנו של לואי השני מלך פרנקיה המערבית, לכתר הממלכה. אודו ניסה לזכות בתמיכתו של ארנולף מקרינתיה, מלך פרנקיה המזרחית, אך ב-894 הכריז ארנולף על תמיכתו בשארל. לאחר מאבק שנמשך שלוש שנים נאלץ המלך אודו לבוא בדין ודברים עם שארל, ולמסור לו חבל ארץ מצפון לנהר סן. המלך אודו נפטר ב-1 בינואר 898, ושארל הוכתר למלך פרנקיה המערבית, ומלך בשם שארל השלישי, המכונה "התם".
אבו אל-חסן מצור

אַבּוּ אלְ-חַסַן מִצּוֹר (ابو الحسن الصوري), המכונה גם אב-חסדה הצורי, היה פרשן מקרא ופוסק הלכה שומרוני בן העיר צור שחי במאה ה-11. המסורת השומרונית מייחסת לו את התרגום הקדום של נוסח השומרונים לתורה לערבית.
פיוטיו וכתביו

אב חסדה הצורי היה גם אחד משני הפייטנים השומרונים הבולטים, דוברי הערבית, במאה ה-11. הוא כתב פיוטים בארמית, וכן כמה פיוטים בעברית, שניכרת בהם השפעת לשון התפילה היהודית. הוא כתב מספר חיבורים בערבית. החשוב מביניהם הוא כתאב אלטבאח' (ספר השחיטה), שהוא מעין אוסף של דיונים הלכתיים ושל קטעי פולמוס, בין השאר נגד היהודים. חציו הראשון של החיבור פורסם בשנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי גרהרד ודל
חיבור נוסף שלו הוא כתאב אלמעאד (ספר תחיית המתים) שבו טוען אבו אלחסן שהמתים עתידים לקום מקברם, אמונה שלא הייתה מקובלת על רבים מן השומרונים עד זמנו. פסקי ההלכה של אבו אל חסן הצורי מקובלים על השומרונים גם כיום.
לקריאה נוספת

אברהם שלמה הלקין, "מן הפרשנות השומרונית: פירושו של אבו לחסן הצורי לפרשת האזינו", לשוננו לב (תשכ"ח), 208-246
משה פלורנטין, "תפילת ברוך אתה של אב חסדה: תפילה שומרונית שלשונותיה יהודיים", מחקרים בלשון 9 (תשס"ד), 157-216
Gregor Schwarb, "Vestiges of Qaraite Translations in the Arabic Translations of the Samaritan Pentateuch", Intellectual History of the Islamicate world 1 (2013), 115-157
P. R. Weis, "Abū L-Hasan Al-Sūri's Discourse on the Calandar in the Kitab Al-Tabbākh", Bulletin of the John Rylands Library 30:1 (1946), 144-156
Gerhard Wedel, " Abu l-Hasan as-Suri and his Inclinations to Mu'tazili Theology", in: Samaria, Samarians, Samaritans (ed. J. Zsengeller), Göttingen 2011, 261-286
הערות שוליים

↑  אברהם טל, "ספרות השומרונים העברית והארמית", בתוך: אפרים שטרן וחנן אשל (עורכים), ספר השומרונים, יד יצחק בן-צבי, 2002, עמ' 525–526.
↑  Gerhard Wedel, Kitab At-tabbah des Smaritaners Abu l-Hasan As-Suri (Ph.D. Dissertation), Freie Universitat Berlin 1987.
↑  יודאיקה: לקסיקון, מהדורת דבר, ירושלים: כתר, 1976, עמ' 1.
| השומרונים |
| --- | --- | --- |
| כללי | שומרונים • הדת השומרונית • הר גריזים • היתבין בשמרין |  |
| היסטוריה | מקדש השומרונים בהר גריזים • מרידות השומרונים • מוזיאון השומרונים - גריזים |  |
| לשון | אלפבית שומרוני • עברית שומרונית • ארמית שומרונית • ניקוד שומרוני |  |
| חיבורים | נוסח שומרון (ספר אבישע, התרגום השומרוני) • תיבת מרקה • אסאטיר • ספר יהושע השומרוני • תולידה • קמעות שומרוניים |  |
| דת | הכהן הגדול השומרוני • לוח השנה השומרוני |  |
| דמויות ידועות | בבא רבה • אבו אל-חסן מצור • יוליאנוס בן צבר • אברהם בן יעקב הדנפי • אהרן בן מניר • מלתקי • סנבלט • שמעון הקוסם • אבו אל-פתח |  |
| התייחסות בדתות אחרות | השומרונים בהלכה • השומרוני הטוב |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אגום השלישי

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־16 לפנה״ס 
 פטירה:  המאה ה־15 לפנה״ס 
 מדינה:  בבל 
 
אגום השלישי היה מלך בבל מהשושלת הכשית, באמצע המאה ה-15 לפני הספירה, בנו של כשתיליאש השלישי. באופן ספקולטיבי, ייתכן והוא המלך ה-13 בשושלת הכשית, אמנם ברשימת מלכים זו קיים חֶסֶר, שקיים גם ברשימת המלכים האשורית.
נראה שהיה מממשיכי דרכו של בורנבוריאש הראשון, מכיוון שהוא מוזכר ב"דברי ימי המלכים הראשונים" לאחר בנו אולם-בוריאש. אף ששם לא נזכר לצד שמו תואר מלכות, אין להוכיח מכך שלא היה מלך, כיון שמקור זה אינו עקבי בעניין זה, ואכן מתואר שם שהוא הזעיק את צבאו "אומנשו-אידקמה".
מלחמותיו

ידוע עליו מעט מאוד. ההתייחסות הבבלית היחידה אליו היא ב"דברי ימי המלכים הראשונים", על גדוד שהוביל נגד "ארץ הים" דרומית לבבל, בשנת 1465 לפנה"ס בערך. פלישתו באה על רקע פלישת דודו אולם-בוריאש, עליו מסופר באותו חיבור שורות מספר לפני כן, שכבש מחוז זה ומינה את עצמו ל"אדון הארץ". לא ידוע האם נלחם בממלכה כשית יריבה, מחוז מרדן או שושלת "ארץ הים" החדשה. לכאורה הוא כבש את העיר "דור אנליל" שאינה מוכרת ממקורות אחרים ושלט על כל דרום מסופוטמיה.
החפירה שערכה Béatrice André-Salvini (1995) בבחריין, דילמון העתיקה, העלתה כ-50 לוחות שחלקם מתוארכים לאגום השלישי, שהשנים ה-3 וה-4 שלהם מעידות בתאריכים של טקסטים שנמצאו באזור קלעת. -בחריין, כאשר ייתכן שהשלטון הקאסיטי השתרע על האי. הוצע כי בהמשך להצלחותיו בכיבוש ים סילנד, הוא חצה לבחריין, בנה ארמון חדש והקים ביורוקרטיה מקומית, ובשנים השלישית והרביעית שלו החלו מסמכים מינהליים לתארך לתקופת שלטונו. מתעוררת בעיה בתיאוריה זו עקב נוסחת התאריך. המלכים המאוחרים קדאשמן-ארבה הראשון וקוריגאלצו הראשון לכל אחד מהם יש טקסטים המתוארכים בסגנון הארכאי "שם השנה" ולא עד יורשיהם, Kadašman-Enlil I ו־Burna-Buriaš II, שנות המלוכה נמנות מאז עלייתו של מלך.
הערות שוליים

↑  רשום A-gu-um בכרוניקה של מלכים מוקדמים.
↑  Kingslist A, לוח BM 33332 במוזיאון הבריטי.
↑  Kinglist A.117, Assur 14616c, ב-Istanbul Arkeoloji Műzeleri.
1 2  Chronicle of Early Kings (ABC 20) לוח BM 96152 במוזיאון הבריטי, עותק B, שורות 16 עד 18.
↑  Leonhard Sassmannshausen (2004). "כרונולוגיה בבלית של המחצית השנייה של האלף השני לפני הספירה". בתוך ח' רעב ור' פרוזינסקי (עורך). עידן האפל של מסופוטמיה נבדק מחדש (PDF) . וינה: Verlag Der Österreichische Akademie der Wissenschaften. עמ' 157–177.
↑  JA Brinkman (1976). "אגום". חומרים לחקר ההיסטוריה של קסיית, כרך I (MSKH I) . המכון המזרחי של אוניברסיטת שיקגו. עמ' 98–99.
↑  JA Brinkman (יולי 1972). "יחסי חוץ של בבל מ-1600 עד 625 לפני הספירה: העדות התיעודית". כתב העת האמריקאי לארכאולוגיה . 76 (3): 271–281.
↑  IES Edwards, עורך. (1978). ההיסטוריה העתיקה של קיימברידג' . הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. ע. 433.
↑  Niek Veldhuis (2000). "תרגילי קאסיטי: תמציות ספרותיות ולקסיקליות". Journal of Cuneiform Studies (52): 67–94.
↑  DT Potts (אפריל 2006). "אלאמיטים וקסיטים במפרץ הפרסי". כתב עת ללימודי המזרח הקרוב . 65 (2): 111–119. doi: 10.1086/504986
↑  לדוגמה, חודש אג'ארו, היום ה-19, השנה הרביעית לאגום, בטאבלט QA94-49, תיעוד של משלוח תבלינים, שומשום וכמון שחור.
↑  לוח נ"י 3199: "השנה כדשמן-חרבה, המלך, חפר את תעלת דיניקטום; לוח D85: "היום ה-19 של סאבאטו, השנה שבה בנה קוריגלצו את האקוריג'יברה".
אדיאטור

האדיאטור הוא מכונת חישוב מכנית לחיבור ולחיסור. הוא יוצר על ידי חברת אדיאטור גזלשאפט בברלין. גרסאות של התכן המקורי נמכרו החל מאוגוסט 1920, עד ל-1982.
המחשבון היה בנוי מלוחות הזזה ממתכת שהופעלו על ידי מחט. למחשבון היה מנגנון נשא מקורי אשר ביצע הפחתה של עשר עם נשא של אחד באמצעות תנועת מחט פשוטה. המחשבון היה פשוט וזול. היה ביכולתו לבצע גם חישובים לא דצימליים. חיבור וחיסור דרשו "מסכים" שונים. הדבר הושג על ידי היפוך ההתקן, או היפוך הלוח הקדמי או מאוחר יותר על ידי לוחות הזזה מוארכים ולוח תחתון נוסף.
גרסאות יקרות יותר של המחשבון הכילו בגב ההתקן סרגל חישוב מובנה.
האדיאטור נמנה עם סוג של מחשבונים שהוצגו לראשונה על ידי הצרפתי טרונסט בשנת 1889. האדיאטור היה אחד המחשבונים הפופולריים יותר מאותו סוג והשם משמש בדרך כלל בעת התייחסות לכל מחשבון מסוג זה.
אודהם סינג

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1899 Sunam, הודו 
 הוצאה להורג:  31 ביולי 1940 (בגיל 40) בית הסוהר פנטונוויל, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הראג' הבריטי 
 השקפה דתית:  סיקיזם 
 
אודהם סינג (26 בדצמבר 1899 – 31 ביולי 1940) היה מהפכן הודי המשתייך למפלגת הג'אדר, הידוע בעיקר בהתנקשותו בלונדון במייקל או'דווייר, סגן מושל פרובינציית פנג'אב בהודו הבריטית, ב-13 במרץ 1940. החיסול נעשה כנקמה על הטבח בג'אליאנוואלה באג באמריטסר בשנת 1919, שאו'דווייר היה אחראי עליו. סינג נשפט לאחר מכן והורשע ברצח ונתלה ביולי 1940. בהיותו במעצר, הוא השתמש בשם ראם מוחמד סינג עזאד, המייצג את שלוש הדתות הגדולות של פנג'אב ואת רגשותיו האנטי-קולוניאליים.
אודהם סינג הוא דמות ידועה בתנועת העצמאות ההודית. הוא מכונה גם שאהד-אי-עזאם סרדר אודהם סינג (הביטוי "שהיד-עזאם", פירושו "הקדוש הגדול"). מחוז אדהאם סינג נאגאר באוטרקהנד נקרא על שמו לזכרו באוקטובר 1995 על ידי ממשלת מאיאוואטי.
הערות שוליים

↑  Swami, Praveen (נוב' 1997). "Jallianwala Bagh revisited: A look at the actual history of one of the most shocking events of the independence struggle". Frontline. Vol. 14. India. pp. 1–14. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Farina Mir (2010). The Social Space of Language: Vernacular Culture in British Colonial Punjab. University of California Press. p. 16. ISBN 978-0-520-94764-1.
↑  Singh, Anand Raj (12 במרץ 2015). "Mayawati may create new district to tame old foe". The New Indian Express. נבדק ב-14 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007608626805171  GND: 12197037X  ISNI: 0000 0000 2574 6854  LCCN: n50068327  NTA: 072605561  SUDOC: 249018896  VIAF: 77185601   WorldCat (עם VIAF): 77185601 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבק (להקה)

אבק היא להקת רוק מתקדם ישראלית שמנגנת מוזיקה מורכבת ודיסוננטית. הלהקה מזוהה עם תנועת Rock in Opposition.
הלהקה הוקמה בגוש דן בראשית שנות האלפיים, דרך פורום באינטרנט. בתחילת הדרך נקראה ורדון, אך במהלך הזמן שינתה כיוון מוזיקלי ומשכך גם את שמה. החבר המוכר ביותר בלהקה הוא המתופף האמריקאי דייב קרמן שניגן בין השאר ב-5UU's וב-U Totem. בשנת 2004 יצא אלבום הבכורה שלהם, הקרוי על שמם בלייבל קיוניפורם (Cuneiform) בארצות הברית, המתמחה ברוק מתקדם ואוונגרד.
חברי הרכב

ישי זומר – גיטרה בס
רועי ירקוני – קלידים
אודי ססר – קלידים וחלילים
יהודה קוטון – גיטרות
אודי קומראן – מחשב והקלטה
דייב קרמן – תופים
אוטו פון ברייטקופף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בנובמבר 1858 גרוס-שטרליץ, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1803-1892) 
 פטירה:  14 באוגוסט 1939 (בגיל 80) מינכן, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1877–1915 (כ־38 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הבווארית ה-3
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 
אוטו פון ברייטקופף (בגרמנית: Otto von Breitkopf;‏ 22 בנובמבר 1858 – 14 באוגוסט 1939) היה גנרל בווארי שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

ברייטקופף נולד ב-22 בנובמבר 1858 בגרוס-שטרליץ והיה בנו של חבר מועצה ממשלתי פרוסי.
לאחר שלמד בבית ספר תיכון הומני, הוא התגייס בשנת 1877 לצבא הקיסרות הגרמנית והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-3 ("קרל, נסיך בוואריה"). לאחר שלמד בבית הספר למלחמה במינכן, הועלה לדרגת לויטננט ב-30 בנובמבר 1879. הוא הועסק מסוף 1886 כשליש הרגימנט והועלה לדרגת אובר-לויטננט באמצע פברואר 1889. מ-1889 עד 1892 סיים ברייטקופף את לימודיו באקדמיה למלחמה, שאותה השלים ללא הערכה מיוחדת. ברייטקופף הועלה לדרגת האופטמן ב-22 בספטמבר 1892 ומונה כמפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-5 ("לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן"). ממרץ הוא הוצב באקדמיה למלחמה כמדריך לטקטיקה והנדסה. בתפקיד זה קיבל את מסדר כתר הברזל דרגה שלישית, הועלה לדרגת מיור באמצע ספטמבר 1901 והועבר למטה הכללי של הדיוויזיה הבווארית ה-4. ב-27 בספטמבר 1902 הועבר למטה הכללי של הקורפוס ה-3. בסוף אפריל 1904 הוא מונה כמפקד גדוד ברגימנט הרגלים הבווארי ה-5 ("ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן") ובסוף דצמבר 1904 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1 באפריל 1906 מונה ברייטקופף למפקד בית הספר הצבאי לירי ובתפקיד זה הועלה לדרגת אוברסט בתחילת אפריל 1907. מ-23 בפברואר 1908 עד 28 באוקטובר 1909 הוא כיהן כמפקד רגימנט הרגלים ה-3 ("קרל, נסיך בוואריה") ולאחר מכן הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד חטיבת הרגלים ה-12 ברגנסבורג. ב-12 במרץ 1913 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט ומונה למפקד הדיוויזיה ה-3 בלנדאו אין דר פפאלץ. בתפקיד זה הוא קיבל באוקטובר 1913 את מסדר היינריך הארי דרגה ראשונה וב-30 בדצמבר 1913 קיבל את צלב המפקד של מסדר ההצטיינות של הכתר הבווארי. בנוסף, הוא קיבל תואר אצולה אישי והורשה לקרוא לעצמו "ריטר פון ברייטקופף" לאחר שנרשם בפנקס האצולה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוביל ברייטקופף את הדיוויזיה שלו בחזית המערבית ולחם עיצה בלורן, איפר ומלחמת החפירות בפלנדריה ובארטואה עד לפרישתו ב-19 במרץ 1915. על פעולותיו בקרבות הוא עוטר במסדר ההצטיינות הצבאי דרגה ראשונה עם חרבות. לאחר פרישתו קיבל ברייטקופף דרגת גנרל חיל הרגלים ב-16 בינואר 1917.
בסוף אוגוסט 1914, החיילים בפיקודו ביצעו פשעי מלחמה לכאורה בעיריית מייקסה על ידי ירי בעשרה אזרחים ללא הבחנה והרס 36 מבנים. על כך, ברייטקופף נידון למוות שלא בפניו על ידי בית משפט מחוזי צרפתי בנאנסי ב-5 בדצמבר 1923. אף על פי שהוא לא היה במקום בזמן המדובר וגם לא הורה על אמצעי ענישה הולמים, לאורך כל המערכה הוא התבטא נגד כל פעולה הנוגדת את חוקי המלחמה. בשל המצב, החליטה המחלקה הפלילית החמישית של בית המשפט של הרייך בלייפציג לבטל את ההליכים.
לאחר המלחמה התגורר ברייטקופף במינכן, עד מותו ב-14 באוגוסט 1939.
הערות שוליים

↑  Otto Ritter von Breitkopf, prussianmachine.com
אוטו פון לאוונשטיין

| --- | --- |

גנרל אוטו פון לאוונשטיין
 לידה:  1 בפברואר 1857 לינבורג, ממלכת פרוסיה פרוסיה
 פטירה:  3 באוקטובר 1916 (בגיל 59) דיסלדורף, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1875–1916 (כ־41 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-14   מפקד קורפוס המילואים ה-39   מפקד פלגת הארמייה לאוונשטיין
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 מפקד עם כוכב במסדר אולב הקדוש  מסדר דנבורג  מסדר החרב 
 
אוטו ארנסט אוגוסט אנטון הרמן פון לאוּונשטיין (בגרמנית: Otto Ernst August Anton Hermann von Lauenstein;‏ 1 בפברואר 1857 – 16 בספטמבר 1916) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוס ואחר כך על פלגת ארמייה בחזית המזרחית.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

פון לאוונשטיין נולד בלינבורג שהשתייכה לממלכת פרוסיה לאוטו פון לאוונשטיין, פוליטיקאי. ב-1875 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1910 מונה למפקד החטיבה ה-38, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-14.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון לאוונשטיין ראש מטה הארמייה השנייה שכבשה את לייז' והמבצרים שסביבה עד ה-16 באוגוסט, וניצחה את הצרפתים בקרבות שרלרואה וסן-קנטן, אולם לבסוף הוכתה בקרב על המארן, ונאלצה לסגת אל מעבר לנהר האן. ב-24 בדצמבר מונה פון לאוונשטיין למפקד קורפוס המילואים ה-39 בחזית המזרחית כחלק מהארמייה העשירית, ונטל חלק בקרב השני על האגמים המזוריים. באפריל 1915 מונה פון לאוונשטיין למפקד פלגת הארמייה לאוונשטיין שכללה את קורפוס המילואים ה-39, קורפוס הפרשים ה-1, וכוח מאולתר בפיקודו של פריץ מקסימיליאן פון פפריץ. פלגת הארמייה השתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב באגף הצפוני, וסייעה בכיבוש קורלנד.
ב-7 ביולי 1916 פרש פון לאוונשטיין מתפקידו עקב מחלה קשה, וחודש לאחר מכן מת בדיסלדורף, והוא בן 59.
ראו גם

הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
אברהם יעקב פאם

| --- | --- |

 לידה:  1913 וידזה, בלארוס 
 פטירה:  16 באוגוסט 2001 (בגיל 88 בערך) 
 מקום קבורה:  Mount Judah Cemetery 
 השכלה:  ישיבת תורה ודעת 
 תקופת הפעילות:  ? – 16 באוגוסט 2001 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
הרב אברהם יעקב הכהן פאם (1913 – 2001, יליד וידזה, ה'תרע"ג - ניו יורק, כ"ח באב ה'תשס"א) היה ראש ישיבת "תורה ודעת" בברוקלין שבניו יורק, יושב ראש מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית, מייסד רשת בתי הספר שובו בישראל, פוסק הלכה ודרשן.