stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצדית אשדוד ים

ערך זה עוסק במגדל האיתות. אם התכוונתם לחורבות הטירה בחוף העיר העתיקה של אשדוד, ראו .
| --- | --- |

מצדית אשדוד ים, 2023
 היסטוריה
 תרבויות:  ערבית, צלבנית
 בונה:  ח'ליף בית אומיה עבד אל-מלכ
 נבנה:  המאה ה-7, בוצרה במאה ה-10 ומחדש בסוף המאה ה-11
 סוג:  מצודה
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  1968-היום
 מצב:  שימור
 גישה לציבור:  פתוח
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  רובע ט"ו,  אשדוד
 קואורדינטות:  31°46′23″N 34°37′33″E﻿ / ﻿31.773122891049°N 34.625722560275°E﻿ / 31.773122891049; 34.625722560275
 he
 
מצדית אשדוד ים היא מגדל איתות שפעל לצד המצודה בעיר העתיקה של אשדוד, אשדוד ים. המיצדית נבנתה כחלק ממערכת ביצורי הגנה לאורך מישור החוף הדרומי של ארץ ישראל לאיתות אזהרה לבירת המחוז רמלה מפני פלישת אוניות ביזנטיות.
המיצדית שוכנת בכיכר ברובע ט"ו בדרום העיר אשדוד, ומסביבה שכונת מגורים. מעגל התנועה סביב המיצדית מחבר את רחובות מרדכי אנילביץ' וחסידי אומות עולם.
היסטוריה

המצדית נבנתה לצד מצודת אשדוד ים, כחלק ממערכת של ביצורי הגנה לאורך מישור החוף הדרומי שנבנתה על ידי הערבים (כמו באשקלון וביבנה-ים), והורכבה מריבאטים (מצודות ומצדים) ומחראס'ים (מגדלים) כדי לאותת לבירת המחוז רמלה ולהזהיר מפני פלישה של אוניות ביזנטיות. במהלך המאה ה-10, בתקופת השושלת הפאטמית, בוצרה והורחבה המצודה, וכונתה "קָלעת אל-מינָא".
ב-1033 נפגעה המצודה מרעידת אדמה שהכתה ברחבי הארץ. ב-1099, עם סיום מסע הצלב הראשון והקמת ממלכת ירושלים, בוצרה המצודה שוב ונקראה קָסטֶלוּם בֵּרוּאַר/בֵּרוּאַרדי (בעברית: מבצר בֵּרוּאַר), על שמו של ניקולאס דה-ברואר, אביר ממסדר הלורד יו (hugh of ibelin) מרמלה. המצודה ננטשה סופית עם נפילת הממלכה הצלבנית ב-1260 וכיבוש הממלוכים את ארץ ישראל, שימשה לאורך השנים נוודים, ונשמרה עד היום.
תמונות

מבט מהאוויר
הערות שוליים

↑  ראובן וונש, אורן טל ודורית סיון, חורבת אשדוד-ים, באתר רשות העתיקות, גיליון 125 לשנת 2013, ‏8 באוגוסט 2013
| אשדוד  |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אשדוד  • רובעי העיר • תכנון העיר  • כיכרות |  |
| גנים ופארקים | פארק אשדוד-ים • פארק בן-גוריון • פארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד • גן אלישבע • פארק לכיש • גבעת יונה • עד הלום |  |
| רחובות | רחוב רוגוזין • רחוב שבי ציון • מדרחוב הנביאים • שדרות בני ברית • שדרות הרצל • שדרות מנחם בגין • שדרות משה דיין |  |
| תחבורה | תחבורה ציבורית • מסוף בני ברית • מסוף ביג • מערכת להסעת המונים בנפת אשקלון |  |
| מוסדות | מרכז כיוונים • המשכן לאמנויות הבמה • הארכיון לתולדות אשדוד • הקריה האקדמית של אשדוד (עתידי) • בית אריה קלנג • מוזיאון אשדוד לאמנות • אצטדיון אשדוד (עתידי) |  |
| תעשייה | נמל אשדוד • תחנת הכוח אשכול • נמל הדרום • אלתא מערכות |  |
| היסטוריה | אשדוד ים (העיר העתיקה) • תל אשדוד • תל מור • רצועת החוף |  |
| נושאים מרכזיים נוספים | העירייה ומועצת העירייה • סמל העיר • יקיר העיר אשדוד • חברת אשדוד • החברה לפיתוח אשדוד |  |
| קטגוריה ראשית | כל הערכים על העיר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 316602921   WorldCat (עם VIAF): 316602921 
מצודת אשדוד ים – שימשה לצדה במערכת איתות לרמלה מפלישת מאוניות אויב ביזנטיות
ישעיהו

ערך זה עוסק בדמות מקראית. אם התכוונתם לספר נבואות בשם זה, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  ממלכת יהודה
 אב:  אמוץ 
 צאצאים:  מהר שלל חש בז, שאר ישוב, עמנו אל 
 תקופה:  מלכי יהודה: עוזיהו, יותם, אחז וחזקיהו (ומנשה)
 עיסוק:  סופר, נביא, אורקל 
 
יְשַׁעְיָהוּ בֶּן־אָמוֹץ או יְשַׁעְיָהוּ הַנָבִיא (נכתב גם: יְשַׁעְיָה), היה נביא שפעל בממלכת יהודה באמצע תקופת בית ראשון. ישעיהו נחשב לאחד הנביאים החשובים, המרכזיים והמשפיעים בנבואה הישראלית הקלאסית. הוא פעל בתקופה שממלכת אשור הייתה בשיאה וממלכת יהודה נחלשה. רבות מנבואותיו מתייחסות למהלכים המדיניים בתקופה זו.
ישעיהו התנבא רבות על עמי האזור ועל חורבנם העתידי, זאת בנוסף לנבואותיו על ממלכת ישראל. מספר הסברים ניתנו לסיבה להתנבאות זו על הממלכות, כאשר יש הטוענים כי מדובר בנבואות שנועדו לרומם את רוחו של עם ישראל באמירה כי עמי האזור יפלו בעוד ישראל ישרדו, לעומתם יש הטוענים כי ישעיהו התנבא ישירות אל העמים המוזכרים בנבואה. מספר חוקרים אף טוענים כי חלק מהנבואות כלל לא נתחברו על ידי ישעיהו. לפי הטוענים כי ישעיהו התנבא ישירות אל העמים המוזכרים בנבואה, ייתכן שהיה נביא מוכר בעמי האזור ולא רק בישראל.
תולדות חייו

אין בידינו מידע שלם על סיפור חייו של ישעיהו אלא רק קטעים נפרדים שניתן ללמוד מתוך נבואותיו. עיקר המידע מגיע מספר ישעיהו ומספר מלכים ב' (בחלק העוסק ביחסיו עם המלך חזקיה).
לאביו של ישעיהו קראו אמוץ, ולפי הכתוב בתלמוד הבבלי הוא היה בנו של יהואש ואחיו של אמציה שהיו ממלכי יהודה. מנבואותיו של ישעיהו עולה כי היו לו אישה ולפחות שלושה ילדים ששמותיהם (הסמליים) היו שאר ישוב, עמנו אל ומהר שלל חש בז, אולם על פי חלק מהפרשנים עמנו אל ומהר שלל חש בז הם שני שמות שניתנו לילד אחד, כשהראשון מביניהם ניתן על ידי אשתו של ישעיהו והשני על ידי ישעיהו עצמו. לפי המסופר בגמרא, הייתה לישעיהו גם בת, שחזקיהו מלך יהודה רצה להינשא לה, ולפי גרסה אחת, בתו של ישעיהו אכן הייתה אשת חזקיהו ואם מנשה, ואם כן, שמה היה חֶפְצִי-בָהּ. שמה של אשתו לא מופיע בתנ"ך והיא מופיעה בשני כינויים - עלמה ונביאה. ייתכן שכינויים אלו התייחסו לאשה אחת וייתכן שהתייחסו לשתי נשים.
לפי המסופר בגמרא, גם אמוץ אבי ישעיהו היה נביא, לפי כלל האומר שנביא שנזכר שם אביו הוא נביא בן נביא, וכן עירו הייתה ירושלים לפי הכלל האומר שנביא שנזכר שמו ולא שם עירו הרי שעירו היא ירושלים.
משמעות שמו של ישעיהו היא כנראה צירוף של השורש יש"ע עם סיומת "יהו" שהיוותה קיצור מקובל באותם זמנים לשם השם. שם זה נראה כמרמז על נבואות הנחמה (ישועה) של ישעיהו ויש שטוענים שמדובר בשם שניתן לו על שם נבואותיו.
ישעיהו היה מעורה במדיניות יהודה וייעץ לבית המלוכה.
על פי אגדת בראשית ישעיהו האריך ימים, וחי מאה עשרים שנה. מנגד, על פי הכתוב במסכת יבמות מנשה הרג את ישעיהו לאחר שנבלע בעץ בשביל להתחבא ממנו
בשנת 2018, נמצאה בחפירה ארכאולוגית בעופל, בולה הנושאת את הכיתוב "לישעיה[ו] נבי", על פי אחת ההשערות, זוהי חותמתו של ישעיהו הנביא.
תקופת נבואתו > תחילת נבואתו

בפסוק הראשון של ספר ישעיהו מופיע שהוא התנבא בזמנם של ארבעת המלכים: עזיהו, יותם, אחז וחזקיהו. למרות הפירוט של ארבעת המלכים, שאלת תחילת נבואתו של ישעיהו נתקלה בשתי בעיות קשות. הבעיה הראשונה היא שהנבואה הראשונה אשר מתוארכת במדויק היא בימי אחז (פרק ז) בשנת 734-3 לפנה"ס  ומתרחשת בזמן עליית רצין מלך ארם על מלכות יהודה, בעוד המלך עזיהו הפסיק למלוך בשנת 788 לפנה"ס בקירוב.[דרושה הבהרה] בנוסף לבעיה זו בנוגע לתחילת נבואתו של ישעיהו קיימת בעיה נוספת, והיא שפרק ו' של ישעיהו מעוצב כפרק תחילת נבואה טיפוסי, ובו קריאת האל לנביא להינבא על עם ישראל ותשובת הנביא. בפרק זה מופיע תאריך - ”בִּשְׁנַת מוֹת הַמֶּלֶךְ עֻזִּיָּהוּ”.
לבעיות אלו הוצעו שני פתרונות עיקריים. הפתרון הראשון הוא פתרון המדרש הטוען כי תחילת נבואתו של ישעיהו היא בפרק ו' מתואר שהוא היה בשנת מות המלך עזיהו, אך שנה זו היא שנה בה כבר מלך אחז, כיוון שעזיהו ננגע בצרעת והורד ממלכותו עוד לפני מותו. לפי מידע זה יוצא שישעיהו לא התנבא בתקופתו של עזיהו אלא בתקופת מלכותם של יותם, אחז וחזקיהו בלבד. כתשובה לקושיה זו מציע התרגום הירושלמי מיוחס ליונתן את הפתרון האומר ששנת מות המלך עזיהו פירושה השנה בה חלה המלך עזיהו והורד ממלכותו. שיטה זו אומצה במלואה על ידי מספר פרשנים, כגון רש"י ורבי יוסף קרא. רבי אברהם אבן עזרא אימץ את הטענה שישעיהו החל להתנבא בשנת מות המלך עזיהו, אולם הוא טוען כי מדובר בשנת מותו ממש ולא בשנת מחלתו. תשובתו לשאלה מדוע מופיעים שמות ארבעת המלכים היא שישעיהו התנבא בתקופת חייהם של ארבעה מלכים ולא בתקופת מלכותם. שיטה זו אומצה על ידי מספר חוקרים כגון פרופ' יאיר הופמן וד"ר גרשון גליל.
התשובה השנייה לשאלת זמן תחילת נבואתו של ישעיהו היא שישעיהו החל להתנבא בזמן כלשהו בתקופת ימי עזיהו, שלא תוארך. הראשון שהציע שיטה זו הוא הרד"ק שכהוכחה לטענתו מביא פסוק בדברי הימים ”וְיֶתֶר דִּבְרֵי עֻזִּיָּהוּ הָרִאשֹׁנִים וְהָאֲחֲרֹנִים כָּתַב יְשַׁעְיָהוּ בֶן אָמוֹץ הַנָּבִיא”. לטענתו על מנת שישעיהו יוכל לכתוב את דברי ימי עזיהו היה עליו לחיות בתקופה זו. לשאלת ניסוחו של פרק ו', הנשמע כפרק פתיחת נבואה, מציע הרד"ק תשובה - ישעיהו נתנבא עוד לפני "ההצהרה הרשמית", אולם הפך לנביא העיקרי בממלכה רק לאחריה. זו גם הסיבה שנבואותיו המוקדמות של ישעיהו לא תוארכו, כי הוא לא דיבר כנגד מקרים ספציפיים הנוגעים לממלכה אלא רק בנוגע לעוולות כלליות. עם שיטה זו הלכו מספר פרשני מקרא וחוקרים כגון רבי אליעזר מבלגנצי, שד"ל ושי"ר.
תקופת נבואתו > סוף נבואתו

הנבואה האחרונה המתוארכת בדיוק של ישעיהו ניתנה ב-701 לפנה"ס והיא מתייחסת למצור סנחריב. כיוון שמרבית נבואותיו של ישעיהו לא מתוארכות אלא קוראות לתיקון כללי בלי ציון שם ומקום, נראה שישעיהו המשיך להתנבא גם לאחר תקופה זו.
המדרש מספר שנמצאה בירושלים מגילה ובה כתוב שמנשה הרג את ישעיהו: ”תני שמעון בן עזאי אומר מצאתי מגלת יוחסין בירושלים... וכתוב בה מנשה הרג את ישעיה.” המדרש אף מביא סיפור אגדה על מותו של ישעיהו. על פי המתואר, המלך מנשה שעליו נאמר שחטא והחטיא את ישראל הוכיח את הנביא ישעיהו על כך שחלק מנבואותיו סותרות את נבואות משה. בין השאר, הנבואה שבה הוא "רואה" את ה', בניגוד לדברי משה "כי לא יראני האדם וחי". אם כי משה עצמו במעמד הר סיני ראה את האלוהים, שנאמר "ויראו את האלוהים ותחת רגליו כמעשה לבנת הספיר" (שמות כד י). וישעיהו, במקום לענות לו, ביודעו שמעשה זה יביא להריגתו המיידית כמורד במלכות, החליט לברוח. לפי אגדה מופלאה זו במהלך מנוסתו ראה הנביא עץ ארז, ועל ידי שהזכיר שם קדוש נבלע בתוכו. מנשה המלך ציווה לנסר את העץ ובכך להרוג את הנביא, אולם באורח פלא העץ לא התנסר, עד שהגיעו למקום שבו היו שפתיו של הנביא, ושם נגמר הפלא והעץ התנסר והנביא נרצח. חז"ל מסבירים כי עונש זה היה מידה כנגד מידה על דבריו "ובתוך עם טמא שפתיים אנוכי יושב". ובכך מתחוור כי אגדה זו איננה מטפורה. מנשה מלך מיד לאחר חזקיהו, אולם שמו אינו מופיע ברשימת המלכים שישעיהו התנבא בזמנם ומדובר בקושיה על שיטה זו. לקושיה זו הוצעו מספר פירושים. מדרש אחר מציע כי ישעיהו אמנם התנבא בימי מנשה, אולם מחמת רשעותו של מנשה, אשר לפי המתואר בתנ"ך היה מהמלכים האכזריים ביותר ששלטו בירושלים, הוא לא נמנה ברשימת השמות אותם הזכיר הנביא.
שיטה זו לתקופת מותו של ישעיהו אומצה על ידי מספר פרשני מקרא, כגון רש"י ואברבנאל שהציעו פירושים חלופיים לשאלה זו. רש"י מציע כי ישעיהו חזה במותם של ארבעה מלכים וזו משמעות הרשימה. שיטה זו פותרת את הבעיה אולם מסתדרת בקושי עם הפסוקים – הכתוב מציין כי ישעיהו חזה "בימי", לא במותם. האברבנאל מציע פירוש חלופי לשאלה זו ואומר כי ישעיהו אמנם חי בימי מנשה, אך לא התנבא בימיו ולכן מנשה לא מופיע ברשימה המציינת את המלכים שישעיהו התנבא בימיהם.
לעומת המדרש, מציע אבן עזרא שישעיהו מת בימי חזקיה. על מנת להתמודד עם המדרש טוען אבן עזרא שהמדרש שאומר כי מנשה הרג את ישעיהו הוא דעת יחיד ולכן אנו לא מחויבים לקבלו. אמנם, אבן עזרא מציין שייתכן שהמדרש הוא "קבלה" ולכן אין לנו ברירה אלא לקבלו. שיטה זו אומצה על ידי מספר חוקרים מודרניים.
תוכן נבואותיו > חזון מדיני בנבואותיו

בנבואותיו של ישעיהו, נמצא ביטוי למתח בין המגמה הלאומית למגמה האוניברסלית;
שלוש נבואות מרכזיות בספר ישעיהו, "והיה באחרית הימים" (פרק ב', פסוקים א'–ד'), "חוטר מגזע ישי" (פרק י"א, פסוקים א'–י') ו"חזון ביטול המוות" (פרק כ"ה, פסוקים ו'–ט') עוסקות כולן ב"תיקון עולם" אוניברסלי, וניתן לראותן כ"היבט האוניברסלי של אמונת ישראל".
מבחינה מדינית, המצב האוטופי המתואר בנבואותיו של ישעיהו כולל מחד שיתוף פעולה בין העמים תוך ריכוז העוצמה במקום אחד - מרכז הכובד הרוחני בהר בית ה', אך מאידך העמים יישארו בזהותם הלאומית הרבגונית ובגבולותיהם הראשונים. כניגוד מוחלט לכך מציג ישעיהו את החטא הכבד של אשור שהתבטא בגישתה (חסרת התקדים בעולם העתיק) לשבור את המסגרות הלאומיות של המדינות אותם כבשה: "וְהָיָה כִּי־יְבַצַּע אֲדֹ-נָי אֶת־כָּל־מַעֲשֵׂהוּ בְּהַר צִיּוֹן וּבִירוּשָׁלִָם אֶפְקֹד עַל־פְּרִי־גֹדֶל לְבַב מֶלֶךְ־אַשּׁוּר וְעַל־תִּפְאֶרֶת רוּם עֵינָיו. כִּי אָמַר, "בְּכֹחַ יָדִי עָשִׂיתִי וּבְחָכְמָתִי כִּי נְבֻנוֹתִי וְאָסִיר גְּבוּלֹת עַמִּים".
הפילוסוף מייקל וולצר רואה גם בנבואת "משא מצרים" כמבטאת את תפיסתו הייחודית של ישעיהו ביחס ללאומיות כתופעה אוניברסלית בעלת מאפיינים פרטיקולריים: ”"אין גאולה שמימית אחת ולא שחרור אחד לכלל האנושות… חירות היא חוויה ייחודית החוזרת על עצמה באופנים שונים עבור כל עם החי תחת דיכוי. כל עם משוחרר באופן שונה בידי אל אחד… אלוהי ישראל דואג גם לרווחתם של עמים אחרים"”.
בחזון אחרית הימים מנבא ישעיהו כי באחרית הימים "וגר זאב עם כבש ונמר עם גדי ירבץ", יגיע קץ למלחמות ויכון מצב של "לא ירעו ולא ישחיתו בכל הר קדשי". נבואה זו הייתה לאות ולמופת כי ייכון שלום עולמי וכי יתמתנו ניגודי הדעות והשנאה בין עמים ואנשים. מצב זה יגיע כאשר ימשול בישראל המלך המשיח, מצאצאי בית דוד - "חוטר מגזע ישי" או "שורש ישי". ישעיהו מוסיף לנבא כי לעתיד לבוא יתחדשו נסים, כעין הנסים שהיו ביציאת מצרים. עם קיבוץ הגלויות יהיה נס נוסף של קריעת ים סוף וכן נס פיצול נהר פרת לשבעה נחלים, על מנת שתתאפשר עלייה נוחה של הגולים החוזרים לארץ ישראל. לפי יאיר זקוביץ, ישעיהו מתייחס דווקא לישי בביטוי "חוטר מגזע ישי" ולא לדוד, משום שדוד חטא, ועל כן הסמל של ההתחדשות האחרית הימים הוא של ישי הנקי מחטא.
תוכן נבואותיו > היבטים ספרותיים: סגנון נבואותיו

נבואותיו עוסקות במלחמה בעוולות החברתיים, בעבודה זרה ובתפיסה שפולחן הקורבנות, אף ללא תשובה, יכול לכפר על החטאים. נבואותיו מגוונות וכוללות התייחסות לעם ישראל ולאומות העולם. לפי הפירוש המקובל, סיפור הקדשתו מופיע בפרק ו' בספרו, שם מתואר כי הוא רואה את האל ושרפיו, וכאשר הוא שומע את אלוהים שואל את מי אשלח, והוא מתנדב ואומר "הנני שלחני".
בחזיונותיו הוא מתאר כמי שרואה את אלוהים:
חז"ל השוו את חזיונו של ישעיהו לחזון המרכבה של הנביא יחזקאל, וקבעו שכל מה שראה יחזקאל ראה גם ישעיהו, אלא שישעיהו (או דורו) היה מורגל במחזות כאלו ולכן הוא לא טרח לתאר את כל פרטי החזון, בניגוד ליחזקאל.
מבחינה ספרותית, לספר ישעיהו זיקה רבה לפרשת האזינו בספר דברים: בפסוקי השני בישעיהו נכתב "שִׁמְעוּ שָׁמַיִם וְהַאֲזִינִי אֶרֶץ כִּי ה' דִּבֵּר" הדומה מאוד לפסוק "הַאֲזִינוּ הַשָּׁמַיִם וַאֲדַבֵּרָה וְתִשְׁמַע הָאָרֶץ אִמְרֵי פִי" בתחילת פרשת האזינו. גם הנבואה הארוכה על האימפריה האשורית כוללת דימויים רבים כהנגדה ל"שירה" שבפרשת האזינו; כנגד "יַצֵּב גְּבֻלֹת עַמִּים" בשירת האזינו, נאמר על אשור "וְאָסִיר גְּבוּלֹת עַמִּים", כנגד "כְּנֶשֶׁר יָעִיר קִנּוֹ, עַל-גּוֹזָלָיו יְרַחֵף" מתואר אשור "וְכֶאֱסֹף בֵּיצִים עֲזֻבוֹת כָּל-הָאָרֶץ אֲנִי אָסָפְתִּי וְלֹא הָיָה נֹדֵד כָּנָף וּפֹצֶה פֶה וּמְצַפְצֵף".
חוקרי המקרא המודרניים סוברים שספר ישעיהו מכיל דרשות בשני סגנונות שונים לחלוטין ולכן הוא ככל הנראה קיבוץ דרשותיהם של שני נביאים שונים. החוקרים מכנים את הדורש של חלקו השני של הספר בשם "ישעיהו השני".
ישעיהו בנצרות

הנבואה בספר ישעיהו היא אחת מנבואות רבות המפורשת בנצרות כמתייחסות לישו. הדבר נכון במיוחד לדימוי, שה האלוהים הנושא את חטאת העולם:
כֻּלָּנוּ כַּצֹּאן תָּעִינוּ, אִישׁ לְדַרְכּוֹ פָּנִינוּ; וַה' הִפְגִּיעַ בּוֹ, אֵת עֲו‍ֹן כֻּלָּנוּ. נִגַּשׂ וְהוּא נַעֲנֶה, וְלֹא יִפְתַּח-פִּיו, כַּשֶּׂה לַטֶּבַח יוּבָל, וּכְרָחֵל לִפְנֵי גֹזְזֶיהָ נֶאֱלָמָה; וְלֹא יִפְתַּח, פִּיו... לָכֵן אֲחַלֶּק-לוֹ בָרַבִּים, וְאֶת-עֲצוּמִים יְחַלֵּק שָׁלָל, תַּחַת אֲשֶׁר הֶעֱרָה לַמָּוֶת נַפְשׁוֹ, וְאֶת-פֹּשְׁעִים נִמְנָה; וְהוּא חֵטְא-רַבִּים נָשָׂא, וְלַפֹּשְׁעִים יַפְגִּיעַ.
ספר ישעיהו מצוטט בהרחבה בברית החדשה בין השאר כמבשרו של ישו. בבשורה על פי יוחנן, נאמר שישעיהו ראה את תפארתו של ישו ודיבר עליו. את שירי עבד ה' מפרשים כמיוחסים לישו. הרמב"ן, בוויכוח ברצלונה, התמודד עם הפרשנות הנוצרית לסוגיית "הנה ישכיל עבדי" ובעקבות כך חיבר פירוש לפרשייה זו. במסורת הנצרות האורתודוקסית מציינים את הקדוש ישעיהו הנביא יחד עם כריסטופר הקדוש ב-9 במאי. ישעיהו נמנה ברשימת הקדושים של ה-9 במאי גם במסורת הנצרות הקתולית. ספר מורמון מצטט את ישו מצהיר כי אדירות הן מילותיו של ישעיהו וכי כל דבריו מתממשים ויתממשו.
מסורות בעניין מיקום קברו

קבר המיוחס לישעיהו הנביא נמצא בגליל (אם כי אין עדות שפעל באזור זה), ליד שפך נחל ברעם אל נחל דישון, כ-1.5 ק"מ ממזרח לקיבוץ ברעם.
הנוסע מבורדו תיאר את אחת ממצבות נחל קדרון כקבר ישעיהו.
ציון קבר נוסף של הנביא נמצא בעיר אספהאן והוא משמש אתר תפילה ליהודים ומוסלמים.
ראו גם

ספר ישעיהו
לקריאה נוספת

יואל בן-נון, בנימין לאו, ישעיהו - כציפורים עפות, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2013.
דב קמחי, אנציקלופדיה לאישים בתנ"ך, הוצאת יהושע צ'צ'יק, 1969, כרך א', עמוד 490–496.
יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, "'מצא את מותו מידי מנשה כאשר נוּסר לשנַיִם' – חיי ישעיהו על פי ספר חיי הנביאים", בתוך: גם כך לא כתוב בתנ״ך, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2009, פרק כה, עמ' 286–292.
הערות שוליים

↑  דעת מקרא על ישעיהו, מבוא, עמ' 22
↑  אשר גולדנברג, מחקרים בפרשנות נביאים אחרונים - ישעיהו, פרק יג' א
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י', עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י', עמוד א', וראו בגרסה שב"עין יעקב" ובהגהות הב"ח.
↑  ספר ישעיהו, פרק ז', פסוק י"ד
↑  ספר ישעיה, פרק ח', פסוק ג'
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ט"ו, עמוד א'
↑  דעת מקרא על ישעיהו, הקדמה, עמוד 2
↑  עולם התנ"ך - ישעיהו, הקדמה
↑  לפי מספר נבואות, כגון ספר ישעיהו, פרק ז'
↑  אגדת בראשית י"ד ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף מ"ט, עמוד ב'
↑  Eilat Mazar, Is This the Prophet Isaiah’s Signature?, Biblical Archaeology Review 44 (2), 2018, עמ' 64-73
↑  ספר ישעיהו, פרק א', פסוק א'
↑  ספר ישעיהו, פרק ז'
↑  פרופ' יאיר, הופמן, ספר ישעיה, מהדורה חמישית, תל אביב: דברי הימים, 1999, עולם התנ"ך, עמ' 8
↑  בעיקר לפי ”וָאֶשְׁמַע אֶת קוֹל אֲדֹנָי אֹמֵר אֶת מִי אֶשְׁלַח וּמִי יֵלֶךְ לָנוּ וָאֹמַר הִנְנִי שְׁלָחֵנִי: וַיֹּאמֶר לֵךְ וְאָמַרְתָּ לָעָם הַזֶּה שִׁמְעוּ שָׁמוֹעַ וְאַל תָּבִינוּ וּרְאוּ רָאוֹ וְאַל תֵּדָעוּ: הַשְׁמֵן לֵב הָעָם הַזֶּה וְאָזְנָיו הַכְבֵּד וְעֵינָיו הָשַׁע פֶּן יִרְאֶה בְעֵינָיו וּבְאָזְנָיו יִשְׁמָע וּלְבָבוֹ יָבִין וָשָׁב וְרָפָא לוֹ” (פסוקים ח-י) והמשך השיחה.
↑  ספר ישעיה, פרק ו', פסוק א'
↑  מכילתא (בשלח) פרשת שירה, ז
↑  מיוחס ליונתן פרק ו' פסוק א
↑  פירוש הראב"ע לישעיהו א', א ולישעיהו ו', ו
↑  הקדמתו לספר ישעיהו
↑  ספר דברי הימים ב', פרק כ"ו, פסוק כ"ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף מ"ט, עמוד ב'
↑  סדר עולם רבה פרק כ'
↑  פירושם לישעיהו א
↑  פירושו לפרק א'
↑  כלומר מסורת מסיני (ולא במובן בו משמשת המילה בימינו).
↑  עולם התנ"ך על ישעיהו א'
1 2 3 4 5  דוד סבתו, ‏כי מציון תצא אוניברסליות לאומית: חזונו המדיני של ישעיהו, השילוח, 6, ספטמבר 2017
↑  ספר ישעיהו, פרק י"ט
↑  ספר ישעיהו, פרק י"א
↑  יאיר זקוביץ, "ספר בראשית בנבואות אחרית הימים לירושלים", מכון מגלי"ם - המכון הגבוה ללימודי ירושלים, מתוך:מחקרי עיר דוד וירושלים הקדומה - מחקרי עיר דוד וירושלים הקדומה : דברי הכנס העשרים ואחד, עמ' 18-19
↑  ספר ישעיהו, פרק ו', פסוק א'
↑  Isaiah in the New Testament - Quotations Chart - In Isaiah Order, www.simplybible.com
↑  הברית החדשה, John 12:41 NIV
↑  Prophet Isaiah, www.oca.org
↑  St. Isaiah the Prophet, Pray For Us, NCR, ‏2018-05-09 (באנגלית)
↑  3 Nephi 23, www.churchofjesuschrist.org (באנגלית)
↑  רון פלד, נחל קדרון: הנקרופוליס של ירושלים, באתר ynet, 29 במרץ 2007
↑  אורלי אזולאי, "14 יום באיראן", ידיעות אחרונות, 9 באפריל 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306579205171  PLWABN: 9810533220005606  GND: 118639897  ISNI: 0000 0000 9674 2658  LCCN: n80109418  MusicBrainz: 5e66c130-fa18-4828-8840-d6c3a8e999fb  NDL: 001284540  NKC: jx20120906004  NLG: 45579  NLK: KAC201725091  NTA: 136535054  SELIBR: 331926  SUDOC: 033745625  VIAF: 143011742   WorldCat (עם VIAF): 143011742 
ציור של ישעיהו הנביא באחד מארבעת מדליונים משוחזרים ומשובצים בחזית בית בנק הספנות לישראל בע"מ (לשעבר בית פ' קצמן) ברחוב אחד העם 35 בתל אביב
פרסקו ישעיהו הנביא מאת רפאל
פסלו של ישעיהו בן אמוץ, שפיסל אלייז'דיניו בראשית המאה ה-19 בבזיליקת בום ז'זוס דה מטוזיניוס שבברזיל
ישעיהו נ"ג
ציון קבר ישעיהו הנביא בנחל ברעם
תל עירא

| --- | --- |

שרידים בתל עירא
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברונזה תקופת הברזל התקופה הפרסית התקופה ההלניסטית התקופה הרומית התקופה הביזנטית התקופה המוסלמית
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  המכון לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב
 מצב:  חורבה
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  נגב
 קואורדינטות:  31°13′58″N 34°59′12″E﻿ / ﻿31.2328°N 34.9867°E﻿ / 31.2328; 34.9867
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) תל עירא(למפת צפון הנגב רגילה) תל עירא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל עירא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל עירא
 
תל עירא הוא תל נישא בגובה של 514 מטר החולש על כל בקעת באר שבע ובו נתגלו שרידי עיר מצודה מימי ממלכת יהודה. הממצאים בתל מתוארכים החל מהמאה ה־10 לפנה"ס ועד לתקופה הערבית המוקדמת.
היסטוריה

מבחינת ההיסטוריה של תל עירא, היא מתחלקת לשמונה תקופות ושכבות. ראשיתו של תל עירא על פי הממצאים הוא במאה העשירית או התשיעית לפנה"ס, התקופה הישראלית, כאשר על חלקו של התל מוקמת עיר מבצר. לאחר מכן, במאה השביעית ועדיין בתקופה הישראלית מוקמת על התל עיר מבצר יהודאית. בחצי השני של המאה השביעית לפנה"ס מתרחבת העיר וחולשת על כל שטח התל. למעשה בתקופת המקרא תל עירא הייתה העיר הגדולה ביותר בערי הנגב, כאשר במקביל אליה, במטרה לחזק את הגבול הדרומי של הממלכה הוקמו ערים נוספות כדוגמת חורבת עוזה, ערוער, תל משוש ותל מלחתה.
במאות החמישית והרביעית לפנה"ס, התקופה הפרסית, עדיין יש בתל עיר מבוצרת, שנחרבת במהלך הכיבוש הבבלי. בתקופה ההלניסטית, ישנה התיישבות מחודשת בתל העושה שימוש בחומה מהתקופה הישראלית. בתקופה הרומית הקדומה היישוב בתל ממשיך להשתמש בחומה מהתקופה הישראלית, היא משוקמת בתקופת בית הורדוס ובתקופתו גם מתחדש היישוב במקום. דבר שנמשך גם בתקופה הביזנטית, כאשר מוקמת בתל עיר ומנזר, שאת שרידיהם ניתן לראות בעיקר בשרידי המנזר בצד המזרחי של התל. במהלך התקופה הערבית הקדומה המאות השביעית והשמינית לספירה, ישנה התיישבות בשרידי העיר הביזנטית.
החפירות הארכאולוגיות

חפירות ארכאולוגיות באתר נערכו בין השנים 1979–1984, ובהן נחשפו שמונה שכבות המייצגות שמונה תקופות היסטוריות. הממצאים העיקריים בתל כוללים:
החפירות הארכאולוגיות > חומה ישראלית

לכל אורך התקופות נעשה שימוש בחומה הישראלית המקורית שהקיפה את התל. החומה המוצקה של התל עוצבה בעיקר בתקופה בה הוקמה בתל העיר היהודאית ועיקר הביצורים נבנו. חומה זו המשיכה להתקיים ולהיות בשימוש עד למאה השביעית לספירה, התקופה הערבית המוקדמת. בעזרת החומה ושאר ריבועי החפירה בתל, הצליחו החופרים לייצר את מפת התל לאורך התקופות השונות, כולל חורבן התל במהלך מסעות הכיבוש הבבלי בארץ ישראל או בימי נבוכדנאצר בשנת 587/6 לפנה"ס או במהלך מסע הכיבוש הבבלי האחרון בשנים 581/2 לפנה"ס.
החפירות הארכאולוגיות > הנקרופוליס

בית הקברות של העיר היהודאית נתגלה במדרון המזרחי של התל. רוב הקברים נשדדו בעבר הרחוק, אך יחד עם זאת נתגלו מספר קברים עם אבן הגולל במקומה. במערות הקבורה נחצבו קברי משכב שהם אופייניים לתקופה זו בארץ ישראל. בקברים נתגלו כלי חרס כגון קנקנים, קערות, צפחות, פכיות וכן חפצי נוי שונים המתוארכים לתקופה הישראלית.
החפירות הארכאולוגיות > ממצאים קרמיים

ממצאים קרמיים נתגלו בכל השכבות ומכל התקופות בתל. הממצאים המרשימים ביותר נתגלו בשתי תקופות עיקריות, תקופת הברזל והתקופה הביזנטית. תקופת הברזל כוללת לפחות 4 שכבות בתל עצמו, כאשר הכלים שנתגלו כוללים כלים מהמאה העשירית והתשיעית לפנה"ס, שחלקם נתגלו בנקרופוליס של התל. כלים תמימים נתגלו בצד המערבי, כמו כן, נתגלו כלים שאופייניים לממלכת יהודה במאה השביעית לפנה"ס וכלים ששרדו שריפה גדולה ונעשה בהם שימוש לאחר שרופאו (אנ'). הכלים האלה הם עדות אופיינית לאתרים יהודים בממלכת יהודה במאה השישית לפנה"ס. כמו כן נתגלו בנקרופוליס כלים, תכשיטים וחפצי נוי מסוף התקופה הישראלית. ממצא משמעותי נוסף הוא אוסטרקון, עליו חרוט ”מפקד ברכיהו / גבח / מוקר / שלמיהו”, דבר המעיד שנערך מפקד אוכלוסין בעיר.
החפירות הארכאולוגיות > כלכלה, מקורות מים

באתר נתגלו חמישה בורות מים כאשר שלושה מהם מתוארכים לתקופה הישראלית בעוד ששניים נוספים מתוארכים לתקופה הביזנטית. כלכלת העיר התבססה על חקלאות, גידול צאן ובקר. טרסות שנתגלו בסביבה הקרובה לעיר, מהווים עדות ליכולת החקלאית של העיר לכלכל את עצמה בתקופות קדומות.
לקריאה נוספת

יצחק בית אריה, תל עירא – עיר מצודה מימי מלכי יהודה, קדמוניות יח, 1985, עמ' 17–25
אברהם בירן, תל עירא, קדמוניות יח, 1985, עמ' 25–28
אברהם בירן, תל-עירא וערוער בשלהי ימיה של ממלכת יהודה, קתדרה, 1987, עמ' 26–33
יצחק בית-אריה, תל-עירא וחורבת עוזה – אתרים משלהי התקופה הישראלית בנגב יהודה, קתדרה, 1987, עמ' 34–38
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  יצחק בית אריה, תל עירא – עיר מצודה מימי מלכי יהודה, קדמוניות יח, 1985, עמ' 17–25
1 2  יצחק בית אריה, יהודה מול אדום בנגב, קדמוניות 126, 2003, עמ' 66–76
1 2 3  אברהם בירן, תל עירא, קדמוניות יח, 1985, עמ' 25–28
↑  יצחק בית אריה, תל עירא – עיר מצודה מימי מלכי יהודה, קדמוניות יח, 1985, עמ' 22
↑  יצחק בית אריה, תל עירא – עיר מצודה מימי מלכי יהודה, קדמוניות יח, 1985, עמ' 23–24
↑  יצחק בית אריה, תל עירא – עיר מצודה מימי מלכי יהודה, קדמוניות יח, 1985, עמ' 23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285546505171  VIAF: 236119706   WorldCat (עם VIAF): 236119706 
צלמיות מתופפות מתל עירא (שמאל) וחורבת נסיבה (ימין)
מערת קבורה בתל עירא
אצבעונית

| --- | --- |

אצבעונית, איור מאת וילהלם פדרסון
 מידע כללי
 מאת:  הנס כריסטיאן אנדרסן 
 שפת המקור:  דנית 
 סוגה:  מעשייה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1835 
 
אצבעונית היא דמות אגדית מאת הסופר הדני הנס כריסטיאן אנדרסן, המופיעה בסיפור שפורסם לראשונה בשנת 1835. זוהי דמות קטנת ממדים וזעירה במיוחד, שגודלה כגודל זרת בלבד.
כדמויות אחרות בספריו של אנדרסן, גם אצבעונית איננה מתאימה לדמות הגיבור הקלאסי, וייתכן שמאפיינים מסוימים בה מתאימים אף להגדרת אנטי גיבור. הגדרה זו אינה מתאימה במדויק, שכן בדמותה מודגש הניגוד בין גופה הזעיר לבין אומץ ליבה ושכלה החריף, שבעזרתם היא גוברת על קשיים רבים.
סרט באותו שם בהפקת Golden Films יצא ישירות לווידאו בשנת 1992. סרט נוסף בעל אותו שם, בבימויו של דון בלות' ובהפצת האחים וורנר, יצא לאקרנים בשנת 1994. בסרט נישאה אצבעונית לקורנליוס, נסיך הפיות. היא עמדה להינשא לחולד מבוגר אבל סירבה בכל תוקף להינשא לו כי לא אהבה אותו.
בשנות ה-70 העלתה השחקנית והזמרת הישראלית ציפי שביט מופע לילדים שנקרא "טמבולינה" (מאנגלית: "ת'מבלינה", שמה הלועזי של אצבעונית, המבוסס על המילה אגודל - Thumb). המופע התבסס על שירי הילדים של השחקן והזמר האמריקאי דני קיי, בסרט "הנס כריסטיאן אנדרסן", ושיר הנושא התבסס על סיפורה של אצבעונית. בשנת 1976 הוציאה שביט גם תקליט משירי המופע.